stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Enceladus
Fyysiset ominaisuudet > Pinta

Enceladukselta on tunnistettu ainakin viisi erilaista maastotyyppiä. Kraattereiden lisäksi sen pinnalla on myös tasaisia tasankoja sekä laajoja railo- ja harjannerakenteita. Ainakin osa pinnasta on suhteellisen nuorta, alle 100 miljoonaa vuotta vanhaa, joten Enceladuksella on täytynyt olla aivan äskettäin jonkinlaista jäävulkanismia tai muita pintaa muokkaavia prosesseja. Enceladuksella on Aurinkokunnan korkein albedo: sen visuaalinen geometrinen albedo on 0,99. Koska kuu heijastaa erittäin hyvin valoa, keskilämpötila pinnalla on vain −201 °C.
Enceladus on aivan liian pieni, jotta radioaktiivisen aineen hajoaminen voisi nykyään lämmittää sen sisusta. Kuu on lukkiutunut Dionen kanssa kiertorataresonanssiin 2:1, kuten Io ja Europa. Tämä saattaa olla sen sisäisen lämmityksen mekanismi, joka on kuitenkin luultavasti liian heikko sulattaakseen vesijäätä. Enceladus saattaakin koostua veden sijaan jostain alhaisessa lämpötilassa sulavasta aineesta, vaikkakaan Cassinin näkyvän valon ja infrapunasäteilyn spektrometri VIMS ei sellaista ole vielä havainnut. Joka tapauksessa kuun pinnalla on halkeamia, tasankoja, poimuuntunutta maastoa ja muita kuoren muutoksia, jotka viittaavat siihen, että kuun sisus saattaa olla vieläkin sula, vaikka sen olisi pitänyt jäätyä jo aikoja sitten. Lisäksi luotaimen ottamissa uusissa kuvissa on havaittavissa pinnanmuotoja, jotka ovat hyvin samankaltaisia kuin Europalla, mikä saattaa viitata siihen, että myös Enceladuksella on pinnanalainen valtameri.
Enceladus saattaa olla Saturnuksen ohuen E-renkaan aineksen lähde, ja koska rengasmateria ei voi säilyä renkaassa muutamaa vuosituhatta pitempään, se voi olla peräisin Enceladuksen viimeaikaisesta aktiivisuudesta. Tosin on myös mahdollista, että suurinopeuksiset pölyhiukkasten törmäykset eri kuihin ylläpitävät rengasta.
Tutkijat ovat määrittäneet seuraavat geologiset muodostelmatyypit Enceladuksella: crater (kraatterit), fossae (uurteet), planitia (tasangot) ja sulci (pitkät rinnakkaiset uurteet).
Fyysiset ominaisuudet > Vesivarastot

Yhdysvaltain avaruushallinto NASA julkisti maaliskuussa 2006 tiedon, jonka mukaan Cassini-avaruusluotain olisi löytänyt viitteitä vesivarastoista Enceladuksessa. NASAn mukaan vesivarastot olisivat samankaltaisia kuin maassa olevat geysirit. Tutkijoiden mukaan nestemäisen veden löytäminen Enceladuksesta herättää monia uusia kysymyksiä kuun luonteesta.
Tutkimus

Nasan avaruusluotain Cassini ohitti Enceladusin vain 50 kilometrin päästä maaliskuun 12. päivä 2008, ja Nasan mukaan luotaimen välittämät tiedot osoittavat, että kuussa saattaisi olla elämää.
Nasan mukaan Enceladusin pintalämpötila on eteläisellä navalla niinkin korkea kuin 93 pakkasastetta, ja pinnan alla saattaa olla sen verran lämmintä, että kuussa voi hyvinkin olla juoksevaa vettä, mikä on yksi elämän edellytyksistä.
Lisäksi Cassini havaitsi Saturnuksen kiertolaiselta sekä yksinkertaisia että monimutkaisia orgaanisia yhdisteitä, jotka osaltaan mahdollistaisivat elämän Enceladusissa, tutkijat sanovat.
9. lokakuuta 2008 Cassini ohitti Enceladuksen vielä lähempää, vain 25 kilometrin päästä.
Eurooppalaisten ja yhdysvaltalaisten muodostaman tutkimusryhmän mukaan Enceladus-kuun meren sulattava lämpö saattaa olla peräisin kuun huokoisesta ytimestä: ydin on huokoinen, jolloin Saturnuksen vetovoima saa ytimen kivet hankaamaan toisiaan ja lämpö syntyisi tästä hankauskitkasta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Images show Enceladus is a 'geologist's paradise' (englanniksi)
The Planetary Society: Enceladus information (englanniksi)
BBC article on atmosphere (englanniksi)
BBC article: Saturn's moon 'best bet for life' (englanniksi)
Saturnuksen kuut
| --- | --- |
Paimenkuut:  S/2009 S 1 | Pan | Daphnis | Atlas | Prometheus | Pandora
Samarataiset:  Epimetheus | Janus
G-rengas:  Aegaeon
Sisemmät suuret kuut:  Mimas | Enceladus | Tethys | Telesto | Calypso | Dione | Helene | Polydeuces
Alkyonidit:  Methone | Anthe | Pallene
Ulommat suuret kuut:  Rhea | Titan | Hyperion | Japetus
Inuiittiryhmä:  Kiviuq | Ijiraq | Paaliaq | Siarnaq | Tarqeq
Viikinkiryhmä:  Phoebe | Skathi | S/2007 S 2 | Skoll | S/2004 S 13 |  Greip | Hyrrokkin | Mundilfari | Jarnsaxa | S/2006 S 1 | S/2004 S 17 | Narvi | Bergelmir | Aegir | Suttungr | S/2004 S 12 | Bestla  Farbauti | Hati | S/2004 S 7 | Thrymr | S/2007 S 3 | S/2006 S 3 |  Surtur | Kari | Fenrir | Ymir | Loge | Fornjot
Gallialaisryhmä:  Albiorix | Bebhionn | Erriapo | Tarvos
Varmistamattomat:  S/2004 S 6 | S/2004 S 4 | S/2004 S 3
Enceladus Cassinin kuvaamana Saturnusta ja sen renkaita vasten
Enkelados

Athene (vasemmalla) taistelee Enkeladosta vastaan.
Enkelados (m.kreik. Ἐγκέλαδος, lat. Enceladus) oli kreikkalaisessa mytologiassa soturihahmoinen jättiläinen eli gigantti. Enkelados on Uranoksen ja Gaian poika. Mytologian mukaan Enkelados taisteli Athenea vastaan gigantomakhiassa eli giganttien taistelussa. Enkeladoksen uskotaan olevan haudattu Etnan alle Sisiliassa.
Enkeladoksen mukaan on nimetty Saturnuksen kuu Enceladus ja suomalainen e-urheiluorganisaatio ENCE eSports.
Elena Ceaușescu

Elena Ceaușescu
Elena Ceaușescu (o.s. Lenuța Petrescu, 7. tammikuuta 1916 Petrești – 25. joulukuuta 1989 Târgoviște) oli Romanian diktaattorin Nicolae Ceaușescun puoliso.
Elämä > Varhaiset vuodet

Elena Petrescu syntyi köyhään maanviljelijäperheeseen Dâmbovițan piirikunnassa sijaitsevassa Petreștin kylässä. Hän lopetti opiskelunsa saavutettuaan neljännen luokka-asteen ja muutti Bukarestiin voidakseen työskennellä tekstiilitehtaassa. 1930-luvun puolivälissä Elena liittyi Romanian kommunistiseen puolueeseen, ja vuonna 1939 hän kohtasi ensimmäistä kertaa tulevan aviomiehensä Nicolae Ceaușescun. He menivät naimisiin vuonna 1946. Kommunistien otettua Romaniassa vallan vuonna 1947 Elena Ceaușescu tehtiin ulkoministerin sihteeri.
Elämä > Akateeminen ura

Elena Ceaușescu opiskeli yliopistossa kemiaa erikoisalanaan polymeerikemia. Vuonna 1957 hänestä tuli tutkimusassistentti Kansallisessa kemiantutkimuslaitoksessa, ja 1960-luvun alkupuolella Bukarestin kemiantutkimuksen keskuslaitoksen puoluejärjestön sihteeri. Vuonna 1965 Ceaușescu nousi laitoksen johtoon, ja saman vuoden joulukuussa hänet nimitettiin Kansallisen luonnontieteiden akatemian jäseneksi.
Elena Ceaușescun kerrotaan jatkaneen tutkimus- ja julkaisutyötään polymeerikemian alalla myös miehensä hallintokaudella. Hän vastaanotti useita kansainvälisiä tunnustuksia ja palkintoja, esimerkiksi Ison-Britannian kuninkaallisen kemiaseuran kunniajäsenyyden. Ceaușescu sai myös kunniatohtorin arvonimiä, ja teki useita luentomatkoja, myös läntisiin demokratioihin, sekä otti osaa tieteellisiin konferensseihin. Hänen tosiasialliset tieteelliset meriittinsä ovat kuitenkin kiistanalaisia. Hänen tutkimusten ja julkaisujen uskotaan olevan oikeasti joidenkin muiden kemian tutkijoiden töitä, joiden tekijäksi Elena on vaihdettu. Ceaușescujen näytösoikeudenkäynnin aikana syyttäjänä toiminut kenraali Gică Popa väitti Ceaușescun tutkimuksia tekaistuiksi ja väärennetyiksi.
Elämä > Poliittinen ura

Elena Ceaușescu seurasi miestään tämän valtiovierailuilla. Kesäkuussa 1971 he vierailivat Kiinan kansantasavallassa, jossa hän havaitsi, että puhemies Mao Zedongin vaimolla Jiang Qingillä oli maassa myös virallinen poliittinen asema. Elena alkoi vaatia mieheltään samaa. Heinäkuussa 1971 Ceaușescu nimitettiin Sosiaalisen ja taloudellisen kehityksen keskuskomitean jäseneksi, ja heinäkuussa 1972 hänestä tuli Romanian kommunistisen puolueen keskuskomitean täysjäsen. Kesäkuussa 1973 Ceaușescu valittiin puolueen toimeenpanevaan komiteaan ja marraskuussa 1974 11. puoluekokouksessa uudelleenmuokatun toimeenpanevan komitean jäseneksi. Tammikuussa 1977 hänestä tuli keskuskomitean politbyroon täysjäsen ja maaliskuussa 1980 ensimmäinen varapääministeri.
Elämä > Kuolema

Vuoden 1989 joulukuussa Romaniassa käynnistyi vallankumous, jonka aikana Ceaușescut syöstiin vallasta ja teloitettiin pikaisesti järjestetyn näytösoikeudenkäynnin päätteeksi.
Suomennetut teokset

Polymeerikemian ja -tekniikan kehityksestä.  Suomentanut Juhani Kivistö. Helsinki:  Otava, 1988.  ISBN 951-11021-7-6.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elena Ceaușescu Wikimedia Commonsissa
Einar Emanuelsson

| Einar Emanuelsson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. huhtikuuta 1997 (ikä 27) Kiiruna, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  177 cm
Paino:  83 kg
Seura
Seura:  Luleå HF
Sarja:  SHL
Pelinumero:  10
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2014–
Einar Emanuelsson (s. 3. huhtikuuta 1997 Kiiruna, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SHL-joukkue Luleå HF:ssä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Emanuelsson laukoo oikealta.
Ura > Seuraura

Emanuelsson on Kiruna IF:n kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Skellefteå AIK:hon, mutta Emanuelsson palasi kesken B-juniorikauden 2012–2013, tammikuussa 2013 kasvattajaseuraansa Kiirunaan, jonka paras pistemies ja maalintekijä hän oli J18 Elitissä tehoilla 12+8=20. Emanuelsson palkittiin samalla kaudella TV-Puckenin parhaana hyökkääjän Sven Tumbas Stipendiumilla. Kaudeksi 2013–2014 hän siirtyi Luleå HF:n J18-junioreihin, joiden paras maalintekijä Emanuelsson oli J18 Allsvenskanissa kymmenellä osumallaan. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan kuitenkin seuran J20-junioreissa. Vain 16-vuotias Emanuelsson pelasi kauden aikana myös kaksi European Trophy -ottelua Luulajan SHL-joukkueessa, jossa hän debytoi 20. joulukuuta 2013 suomalaista JYPiä vastaan.
Kaudella 2014–2015 Emanuelsson voitti tehoilla 14+15=29 Luulajan J20-junioreiden sisäisen pistepörssin sekä jakoi sisäisen syöttöpörssin voiton Tim Söderlundin kanssa. Hän pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen SHL-ottelunsa 10. syyskuuta 2014 Skellefteå AIK:ta vastaan. Emanuelsson sai ottelussa jääaikaa vain 20 sekuntia ja hän keräsi teholukeman -1. Kaudella 2015–2016 Emanuelsson pelasi olkapäävamman vuoksi vain yhdeksän ottelua Luulajan J20-junioreissa.
Kaudella 2016–2017 Emanuelsson oli Luulajan J20-joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 18+22=40. Hän jakoi koko J20 SuperElitin maalipörssin seitsemännen sijan Linköping HC:tä ja AIK IF:ää edustaneen Christian Blomqvistin sekä HV71:n Isac Brännströmin kanssa. Emanuelsson voitti myös joukkueensa sisäisen tehotilaston lukemalla +19. Hän nousi kauden aikana myös Luulajan SHL-joukkueeseen, jossa Emanuelsson vakiinnutti paikkansa tehden varsinaisen tulokaskautensa aikana 34 runkosarja-, kahdessa playoff- ja yhdessä Mestarien liigan ottelussa tehot 4+3=7. Hän teki SHL-uransa avausmaalin 10. joulukuuta 2016 vieraissa Karlskrona HK:ta vastaan. Samassa kuussa Emanuelsson teki Luulajan kanssa kevääseen 2017 asti ulottuvan SHL-sopimuksen.
Syyskuussa 2017 Emanuelsson teki yhdessä isoveljensä Petterin kanssa kolmivuotisen, kevääseen 2021 asti ulottuvan jatkosopimuksen Luulajan kanssa. Kaudella 2017–2018 hän jakoi tehoilla 13+13=26 joukkueen sisäisen maalipörssin kolmannen sijan Robin Kovácsin ja Johan Harjun kanssa sekä sisäisen pistepörssin neljännen sijan Harjun kanssa.
Ura > Maajoukkueura

Emanuelsson pelasi alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2014 ja saman vuoden tammikuussa World U-17 Hockey Challengessa. Yhteensä hän on pelannut 21 poikien maaottelua.
Muuta

Emanuelssonin isoveli Petter pelaa Oulun Kärpissä.
Enkeeya

Enkeeya on maasaiden rituaali kuolleille. Perinteisesti kuolleita ensin surraan yhdessä koko kylän kanssa, jonka jälkeen ruumis jätetään villieläinten syötäväksi. Nykyään kristinuskon ja islamin yleistyttyä myös maasaiden keskuudessa, kuolleet yleensä haudataan pienimuotoisten "hautajaisten" myötä, niin kuin länsimaissa. Haudan päälle tai läheisyyteen ei kuitenkaan jätetä minkäänlaisia tunnuksia tai merkkejä.
Ensio Mäkinen

Muisto Ensio Mäkinen (31. toukokuuta 1909 Jääski – 5. joulukuuta 1980 Lavia) oli suomalainen metsäteknikko ja sotakirjailija.
Mäkisen vanhemmat olivat läksiäinen Juho Taavetti Mäkinen ja Olga Maria (o.s. Pekonen). He muuttivat vuonna 1915 Jääskestä Joutsenoon ja asettuivat myöhemmin tilallisiksi Keski-Suomeen Savenahon Syrjälään Leivonmäellä. Mäkinen avioitui pieksämäkeläisen kansakoulunopettajan tyttären Katri Inkeri Ollikaisen kanssa vuonna 1934. Mäkinen kävi kansalaisopiston ja valmistui metsäteknikoksi Nikkarilan metsäkoulusta vuonna 1934. Sen jälkeen hän toimi Etelä-Pohjanmaan metsänhoitolautakunnan metsätalousneuvojana sekä Karhula Oy:n palveluksessa. Vuonna 1938 hänet valittiin Satakunnan metsänhoitolautakunnan metsätalousneuvojaksi. Vuonna 1938 Mäkinen muutti perheineen Muuramesta Kankaanpäähän.
Talvisodan sytyttyä Mäkinen liittyi kersanttina Jalkaväkirykmentti 27 viidenteen komppaniaan toimien myös joukkueensa varajohtajana. Komppania toimi Suomussalmen, Kuhmon ja Raatteen alueilla. Sotapäiväkirjan mukaan kersantti Muisto Ensio Mäkinen haavoittui taisteluissa 30.1.1940 pian sen jälkeen kun joukkue oli saapunut Kälkäsenjärvelle ja Mäkinen joutui kuukaudeksi sairaalaan ja lomalle vastaavasti kuten Mäkisen vuonna 1940 kirjoittamassa kirjassa Hiihtopartiossa kirjan päähenkilölle käy. Muutoinkin Mäkisen kirja seuraa melkeinpä sanatarkasti sotapäiväkirjan tapahtumia.
Mäkinen palkittiin vuonna 1940 2. luokan vapaudenmitalilla urhoollisuudesta, neuvokkuudesta ja uutteruudesta. Sodan jälkeen Mäkinen toimi työnsä ohella Kansallis-Osake-Pankin haarakonttorien valvojana Kankaanpäässä ja Porissa sekä oli perustamassa Kankaanpään Lions Club yhdistystä vuonna 1956.
Mäkinen muutti Poriin vuonna 1964 puolisonsa kuoltua vuonna 1961 ja myöhemmin Lavialle vuonna 1973. Mäkinen on haudattu Kankaanpään vanhalle hautausmaalle ainaishautaan.
Teoksia

Hiihtopartiossa : Suomussalmi-Raate-Kuhmo.  Otava 1940, 2. painos 1940
Eriejärvi

| Eriejärvi |
| --- | --- |
 Eriejärvi (tummansinisellä) ja muut Isotjärvet
Valtiot:  Kanada, Yhdysvallat 
Paikkakunta:   Yhdysvallat  Kanada
Koordinaatit:  42°15′00″N, 80°59′59″W
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Niagara
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  174 m
Pituus:  388  km
Leveys:  92  km 
Rantaviiva:  1 286 km
Pinta-ala:  25 700 km²
Tilavuus:  484 km³
Keskisyvyys:  19 m
Suurin syvyys:  64 m
Valuma-alue:  58 800 km2 
 fiEriejärvi 
Auringonlasku Eriejärvellä.
Eriejärvi on eteläisin, matalin ja tilavuudeltaan pienin Pohjois-Amerikan viidestä Isoistajärvestä, ja se on maailman 11:nneksi suurin järvi. Järven pinta-ala on 25 700 km², keskisyvyys 19 m ja tilavuus 484 km³. Järven pinta on 174 metriä merenpinnan tason yläpuolella.
Eriejärveen laskee Detroitjoki Huronjärvestä ja siitä laskee Niagarajoki ja Wellandin kanava Ontariojärveen. Järven eteläpuolella sijaitsevat Yhdysvaltojen osavaltiot Ohio, Pennsylvania ja New York, länsipuolella Michigan ja pohjoispuolella Kanadan Ontarion provinssi.
Järvi on saanut nimensä erie-intiaaneista, jotka elivät järven etelärannoilla. Nimi tulee irokeesikielten sanasta erielhonan, mikä tarkoittaa pitkää häntää.
Eriejärvi oli erittäin saastunut 1960- ja 1970-luvulla. Nykyään järven tila on kuitenkin kohentunut luonnonsuojelulakien ansiosta. Ongelmana on kuitenkin rehevöityminen levämassoineen.
Maantiede

Eriejärven keskimääräinen pinnankorkeus on 174 metriä. Se on pisimmiltään 388 km ja leveimmiltään 92 km. Järven keskisyvyys on vain 19 m ja syvimmiltäänkin järvi on vain 64 metriä. Vertailuksi Yläjärvi on keskisyvyydeltään 147 metriä. Koska Eriejärvi on Isoistajärvistä matalin, se on niistä myös lämpimin kesäisin ja jäätyy talvisin ensimmäisenä.
Suurista kaupungeista muun muassa Buffalo ja Cleveland sijaitsevat Eriejärven rannalla.
Historia > Alkuperäiskansat

Useat intiaaniheimot elivät Eriejärven itärannoilla ennen eurooppalaisten saapumista Amerikan mantereelle. Eriet asuivat järven eteläpuolella ja attiwendaronkit asuivat itäreunan pohjoispuolella. Port Stanleyn lähellä on jo 1500-luvulla perustettu pieni kylä, jossa asui parhaimmillaan jopa 800 intiaania. Eurooppalaiset kutsuivat attiwendaronkeja neutraaleiksi intiaaneiksi, sillä he kieltäytyivät taistelemasta muita heimoja vastaan. Molemmat suurista Eriejärven rantoja asuttaneista intiaaniheimoista valloitettiin irokeesisotien aikaan. Sotien jälkeen irokeesit asuttivat Eriejärven itäpuolta ja sitä käytettiin metsästysalueena.
Talous > Kalastus

Eriejärven leuto lämpötila ja planktonin riittävyys tekevät siitä oivan paikan kalastukselle. Eriejärvessä on kaikista Isoistajärvistä eniten kaloja. Järvi on aiemmin kärsinyt ylikalastuksesta, minkä takia kalastusta säännellään nykypäivänä tarkemmin. Järvestä kalastetaan muun muassa kirjolohta, valkosilmäkuhaa, haukia, isoaurinkoahvenia, valkobasseja ja pikkubasseja. Järvestä on aiemmin kalastettu myös sampia, mutta nykyään kalastetut sammet palautetaan takaisin järveen, jotta niiden populaatio voisi kasvaa takaisin.
Talous > Maanviljely

Eriejärven rannat ovat hedelmällistä maaperää maanviljelylle. Erityisesti New Yorkin osavaltion länsiosassa kasvatetaan paljon viinirypäleitä ja alueella onkin paljon viinitiloja. Viinityypeistä valmistetaan erityisesti pinot noiria, chardonnayta ja rieslingiä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eriejärvi Wikimedia Commonsissa
Pohjois-Amerikan Isotjärvet
Eriejärvi
Huronjärvi
Michiganjärvi
Ontariojärvi
Yläjärvi
Ohion osavaltio
| --- | --- |
Alueita:   Alleghenyn laakio  Bluegrass  Connecticut Western Reserve  Eriejärvi  Great Black Swamp  Ohio-joki 
Piirikunnat:   Adams  Allen  Ashland  Ashtabula  Athens  Auglaize  Belmont  Brown  Butler  Carroll  Champaign  Clark  Clermont  Clinton  Columbiana  Coshocton  Crawford  Cuyahoga  Darke  Defiance  Delaware  Erie  Fairfield  Fayette  Franklin  Fulton  Gallia  Geauga  Greene  Guernsey  Hamilton  Hancock  Hardin  Harrison  Henry  Highland  Hocking  Holmes  Huron  Jackson  Jefferson  Knox  Lake  Lawrence  Licking  Logan  Lorain  Lucas  Madison  Mahoning  Marion  Medina  Meigs  Mercer  Miami  Monroe  Montgomery  Morgan  Morrow  Muskingum  Noble  Ottawa  Paulding  Perry  Pickaway  Pike  Portage  Preble  Putnam  Richland  Ross  Sandusky  Scioto  Seneca  Shelby  Stark  Summit  Trumbull  Tuscarawas  Union  Van Wert  Vinton  Warren  Washington  Wayne  Williams  Wood  Wyandot 
Kaupungit (suurimmat):   Akron  Ashtabula  Canton  Cincinnati  Cleveland  Columbus (pääkaupunki)  Cuyahoga Falls  Dayton  Elyria  Hamilton  Kettering  Lakewood  Lorain  Mansfield  Mentor  Middletown  Parma  Springfield  Toledo  Youngstown
Erica

Erica voi tarkoittaa seuraavia:
Erica, naisen etunimi (myös Erika ja Eerika)
kellokanervat (Erica), kasvisuku
Erica, punkyhtye Nukkekodin single
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Erica”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ensio Porio

Kaarle Ensio Johannes Porio (sukunimi aik. Borg, sittemmin Linnola; 11. kesäkuuta 1897 Dragsfjärd – 21. syyskuuta 1969 Lahti) oli suomalainen pappi ja kirjailija.
Porio toimi Luumäen kappalaisena 1933–1966.
Teoksia

Nimellä Ensio Linnola:
Voitetusta voittajaksi. Suomen lähetysseura, Helsinki 1933
Pyhäkoulu kestää arvostelua. Lappeenranta 1937
Nimimerkillä Ensio-setä:
Penin päivä ; Suomen lapsille sepittänyt ja piirtänyt Ensio-setä, toivottaen Jumalan siunaamaa rattoa ja onnekkaita opetuksia kuvakirjan ääressä. Suomen ev.-lut. pyhäkouluyhdistys, Helsinki 1938
Nimellä Ensio Porio:
Sankareita saattamassa. Luumäen suojeluskunta ja Lotta-Svärd yhdistyksen Luumäen paikallisosasto, Luumäki 1941
Väkevä ja väkevämpi : uskonkokemuksia sota- ja kotirintamalta vuosina 1939-1940. Gummerus 1942
Maja maassa ja ikuisuudessa. Suomen lähetysseura, Helsinki 1943
Kenelle ensin? : ajatuksia onnenongelmista. Kuva ja sana, Helsinki 1943
Tellervon touhuja ; kuvat Eeli Jaatinen. Kuva ja sana, Helsinki 1944
Faial

Faial
| --- | --- |
Sijainti:  Horta Azorit Portugali
Merialue:  Atlantti
Korkein kohta:  Cabeço Gordo, 1 043 m
Pinta-ala:  172 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  14 994
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Faial on yksi Azorien saarista. Se sijaitsee Atlantilla lähimpänä naapurisaarenaan Pico.
Faialin löysi vuonna 1427 Diogo de Silves, joka nimesi sen Insula de La Ventura nos Portulanosiksi. Saari sijaitsee Azorien keskiosassa ja sen pinta-ala on 172 km². Sen korkein kohta 1 043 merenpinnasta.
Faialilla asuu 14 994 ihmistä (2011).[lähde? ] Tärkein asutuskeskus on saaren kaakkoisosassa sijaitseva Horta.
Evángelos Mántzios

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 22. huhtikuuta 1983 (ikä 41) 
Syntymäpaikka: Ateena, Kreikka
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 184 senttimetriä
Seura
Seura: Panathinaikos FC
Pelinumero: 26
Junioriseurat
: Kallithea FC
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2001–2005 2005– 2008 | Panionios Panathinaikos →Eintracht Frankfurt (laina) | 67 (12) 54 (14) 6 (1) |
Maajoukkue
| 2005– |  Kreikka | 6 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 27. lokakuuta 2008.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 27. lokakuuta 2008.
Evángelos ”Vangélis” Mántzios (kreik. Ευάγγελος ”Βαγγέλης” Μάντζιος, s. 22. huhtikuuta 1983 Ateena, Kreikka) on kreikkalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Kreikan pääsarjassa pelaavaa Panathinaikosta. Mántzios on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Excalibur (täsmennyssivu)

Excalibur on kuningas Arthurin tarunomainen miekka. Se voi viitata myös seuraaviin asioihin:
Excalibur – sankarin miekka, elokuva kuningas Arthurista
Excalibur, Marvel Comicsin sarjakuva
Excalibur, Tom Foggertyn albumi
Excalibur, Grave Diggerin albumi
Excalibur, yhdysvaltalainen automerkki
Excalibur Hotel and Casino, Nevadassa sijaitseva hotelli ja kasino
HTC Excalibur, HTC:n valmistama älypuhelin
M982 Excalibur, GPS-ohjattava tykin ammus
Excalibur, performanssitaiteilija Lindsey Stirlingin viulun nimi
Excalibur, vuoden 1983 videopeli
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Excalibur”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Egeanmeren luonnonhistoriallinen museo

| Egeanmeren luonnonhistoriallinen museo Μουσείο Φυσικής Ιστορίας Αιγαίου |
| --- | --- |
 Egeanmeren luonnonhistoriallinen museo.
Tyyppi:  luonnontieteellinen museo
Sijainti:  Mytilinioí, Anatolikí Sámos, Pohjois-Egean saaret, Kreikka
Perustettu:  1994
Kotisivut:  www.nhma.gr
Koordinaatit:  37°43′22″N, 26°54′36″E
 fiEgeanmeren luonnonhistoriallinen museo 
   
Egeanmeren luonnonhistoriallinen museo (kreik. Μουσείο Φυσικής Ιστορίας Αιγαίου, Mouseío Fysikís Istorías Aigaíou) on luonnontieteellinen museo Mytilinioín kylässä Sámoksen saarella Kreikassa. Se esittelee erityisesti Sámoksen ja muun Egeanmeren alueen luonnonhistoriaa.
Museo on perustettu vuonna 1994 Konstantínos ja María Zimáliksen säätiön varoilla. Se toimii rakennuksessa, jonka pinta-ala on noin 1 600 m².
Kokoelmat

Museon kokoelmat on jaettu viiteen osaan: paleontologia, eläintiede, kivet ja mineraalit, merielämä sekä kasvitiede. Paleontologiseen kokoelmaan kuuluu sámoslaisia fossiileja, joiden ikä on noin 8–10 miljoonaa vuotta. Eläinkokoelmaan kuuluu täytettyjä maaeläimiä ja lintuja Sámokselta sekä muualta Egeanmeren alueelta, sekä myös muun muassa australialaisia eläimiä, joita ovat lahjoittaneet Australiaan muuttaneet sámoslaiset. Kivilajikokoelmassa on noin 300 eri kivilajia. Merielämän kokoelmiin kuuluu erityisesti simpukankuoria. Kasvitieteellinen kokoelma käsittää Sámoksen ja muun Egeanmeren alueen kasveja. Kokoelmaan kuuluu myös muun muassa merenkulkuun ja kansatieteeseen liittyvää aineistoa.
Museon kokoelmia.
Museon kokoelmia.
Museon kokoelmia.
Museon kokoelmia.
Museon kokoelmia.
Museon kansatieteellistä kokoelmaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Egeanmeren luonnonhistoriallinen museo Wikimedia Commonsissa