stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mysteerilaulajat – I Can See Your Voice Suomi
Jaksot > Ensimmäinen tuotantokausi (2021) > Katsojaluvut

| Jakso | Jakson nimi | Ensiesitys | Keskikatsojamäärä | Tavoittavuus | Yhdistetty katsojamäärä | Viitteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Huijari vai laulaja? | 16. lokakuuta 2021 | 302 000 | 562 000 | 864 000 |  |
| 2 | Tunnistaako Stig huijarin? | 23. lokakuuta 2021 | 375 000 | 641 000 | 1 000 016 |  |
| 3 | Kumpi vie: laulaja vai huijari? | 30. lokakuuta 2021 |  |  |  |  |
| 4 | Ottaisitko riskin? | 6. marraskuuta 2021 |  |  |  |  |
| 5 | Onko illan tähti huijari vai laulaja? | 13. marraskuuta 2021 |  |  |  |  |
| 6 | Erotatko laulajan huijareista? | 20. marraskuuta 2021 |  |  |  |  |
| 7 | Kuullaanko komea vai karmea nuotti? | 27. marraskuuta 2021 |  |  |  |  |
| 8 | Paljasta ääni! | 4. joulukuuta 2021 |  |  |  |  |
Banaanivaltio

Banaanivaltio -termin kehittänyt kirjailija O. Henry.
Banaanikasvi.
Banaanivaltio eli banaanitasavalta on kirjailija O. Henryn keksimä nimitys niille Latinalaisen Amerikan maille, joissa yhdysvaltalainen yritys United Fruit Company oli banaanikaupan monopoliasemassa ja piti käsissään yleensä myös poliittista valtaa. Banaanitasavalloille tyypillistä on, että niiden taloudet ovat riippuvaisia yhdestä viljelykasvista. Usein monokulttuurin kehitys tapahtui yhdysvaltalaisten yhtiöiden ohjauksessa.
Portugalilaiset toivat banaanin Afrikasta Karibialle 1500-luvulla. Pohjois-Amerikassa sitä alettiin syödä vasta 1800-luvun lopulla, jolloin bostonilainen merikapteeni Lorenzo Baker toi ensimmäiset banaanit New Jerseyyn. Hänen perustamansa Boston Fruit Company eli myöhempi United Fruit Company osti paljon viljelysmaata Keski-Amerikan itärannikolta ja alkoi vähitellen saada niissä myös poliittista vaikutusvaltaa.
Henry syyllistyi vuonna 1895 kavallukseen saadakseen rahaa sairaan vaimonsa hoitamiseen. Kiinni jäätyään hän pakeni Hondurasiin, jolla ei ollut luovutussopimusta Yhdysvaltojen kanssa. Kokemuksiensa innoittamana kirjoitti novellin ”Rouge et Noir” (’Punaista ja mustaa’), jonka Ainslee’s Magazine julkaisi vuonna 1901. Tarina sijoittui ”Costaraguan banaanitasavaltaan”, ja parodisista piirteistään huolimatta se kuvasi Hondurasin todellisuutta suhteellisen uskottavasti: valtio oli poliittisesti epävakaa ja yhdysvaltalaiset yhtiöt suojelivat etujaan puuttumalla sen sisäisiin asioihin. Vuonna 1904 Henry julkaisi toisiinsa kytkeytyvistä kertomuksista koostuvan romaanin Cabbages and Kings. ”Rouge et Noir” oli mukana kirjassa, joskin banaanitasavallan nimi oli muutettu Anchuriaksi.
Banaanitasavallan käsite on jäänyt elämään, vaikka yhdysvaltalaisten suuryritysten vaikutusvalta Keski-Amerikassa onkin vähentynyt. Vuonna 1979 Kaliforniassa perustettiin Banana Republic -niminen vaateyhtiö, jonka vaatteet ammensivat trooppisiin retkikuntiin kohdistuvasta romantiikasta. Viittaus olemassaolevien valtioiden todellisiin ongelmiin herätti myös paheksuntaa. Samoihin aikoihin Guatemalassa, El Salvadorissa ja Nicaraguassa esiintyi poliittisia levottomuuksia, mikä lisäsi banaanitasavallan käsitteen suosiota.
Yleisemmin banaanivaltiolla voidaan viitata mihin tahansa pikkuvaltioon, jonka ”heikko talous on riippuvainen ulkomaisesta pääomasta” (Kotus) tai ylipäätään taloudeltaan hauraaseen valtioon. Nimitys on halventava.
Kuvitteellisia banaanitasavaltoja

Tintti-sarjakuvien San Theodoros on köyhä ja epävakaa Etelä-Amerikan valtio, jossa käydään loputonta valtataistelua kahden kenraalin välillä. San Theodoros on Särkyneen korvan (1937) ja Tintin ja Picaroiden tapahtumapaikka (1976).
Val Verde -niminen banaanitasavalta esiintyy useissa 1980-luvun Hollywood-elokuvissa: Commando (1985), Predator – saalistaja (1987) ja Die Hard 2 – vain kuolleen ruumiini yli (1990).
Tropico-strategiapelissä (2001) pelaaja hallitsee diktaattorina Karibianmerellä sijaitsevaa saarivaltiota.
Day & Age

| Day & Age The Killers |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 24. marraskuuta 2008
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Stuart Price
 Tyylilaji: alternative rock,  indie rock
 Kesto: 41.49
 Levy-yhtiö: Island
Listasijoitukset
  4. (7. joulukuuta 2008)   1. (48/2008)   12. (9. tammikuuta 2009)   17. (49/2008)    6. (13. joulukuuta 2008)
The Killersin muut julkaisut
| Sawdust 2007 | Day & Age 2008 | Battle Born 2012 |
Singlet albumilta Day & Age
 ”Human” Julkaistu: 22. syyskuuta 2008  ”Spaceman” Julkaistu: 4. marraskuuta 2008  ”The World We Live In” Julkaistu: 18. toukokuuta 2009  ”A Dustland Fairytale” Julkaistu: 9. kesäkuuta 2009
Day & Age on yhdysvaltalaisen The Killers -yhtyeen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2008.
Kappaleet

Losing Touch – 4.15
Human – 4.09
Spaceman – 4.44
Joy Ride – 3.33
A Dustland Fairytale – 3.45
This Is Your Life – 3.41
I Can't Stay – 3.06
Neon Tiger – 3.05
The World We Live In – 4.40
Goodnight, Travel Well – 6.51
Kappaleet > UK:n, Irlannin ja Australian painos

A Crippling Blow – 3.36
Kappaleet > Japanin painos

A Crippling Blow – 3.37
Forget About What I Said – 2.57
Kappaleet > USA:n ja Kanadan iTunes-painos

Tidal Wave – 4.13
Forget About What I Said – 2.57
Human (Thin White Duke Remix) (vain ennakkotilaus)
Kappaleet > UK:n, Japanin ja Australian iTunes-painos

A Crippling Blow – 3.36
Forget About What I Said – 2.57 (vain ennakkotilaus)
Arvostelut

Metacritic: 69/100
Allmusic:
Entertainment Weekly: B+
Rolling Stone:
Aiheesta muualla

Day & Age Discogsissa (englanniksi)
| n k The Killers |
| --- | --- |
Brandon Flowers Dave Keuning Mark Stoermer Ronnie Vannucci
Studioalbumit: Hot Fuss (2004) Sam’s Town (2006) Day & Age (2008) Battle Born (2012) Wonderful Wonderful (2017) Imploding the Mirage (2020) Pressure Machine (2021)
Kokoelmat: Sawdust (2007) Direct Hits (2013)
EP:t: (Red) Christmas (2011)
Singlet: ”Mr. Brightside” ”Somebody Told Me” ”All These Things That I’ve Done” ”Smile Like You Mean It” ”When You Were Young” ”Bones” ”Read My Mind” ”For Reasons Unknown” ”Shadowplay” ”Tranquilize” ”Human” ”Spaceman” ”The World We Live In” ”A Dustland Fairytale” ”Runaways” ”Miss Atomic Bomb” ”Here with Me” ”Shot at the Night” ”Just Another Girl” ”Peace of Mind” ”The Man” ”Run for Cover”} ”Rut” ”Land of the Free” "Caution" "Fire in Bone" "My Own Soul's Warning" "Dying Breed" "Dustland" "Boy"
Muuta: Diskografia Kappaleet
Anémone

Anémone vuonna 2009.
Anémone (syntyjään Anne Bourguignon; 9. elokuuta 1950 Pariisi – 30. huhtikuuta 2019) oli ranskalainen näyttelijä ja yhteiskunnallinen vaikuttaja.
Anne Bourguignon sai ensimmäisen elokuvaroolinsa Anémonen vuonna 1968 ja otti roolinimen taiteilijanimekseen. Hänen ensimmäinen iso roolinsa oli komediaohjaaja Coluchen elokuvassa Vous n'aurez pas l'Alsace et la Lorraine vuonna 1977. Hän työskenteli useiden eri ranskalaisten ohjaajien elokuvissa. Hän sai roolin myös yhdysvaltalaisen Willard Huyckin ohjaamassa komediassa French Postcards (1979). Kaikkiaan hän esiintyi kymmenissä eri elokuvissa 1960-luvulta 2010-luvulle. Vuonna 2017 hän ilmoitti vetäytyvänsä eläkkeelle näyttelijäntyöstä.
Anémone osallistui yhteiskunnalliseen toimintaan feminismin puolesta ja geneettisesti muunneltujen ruoka-aineiden käyttöä vastaan.
Anémone kuoli sairastettuaan pitkään 68-vuotiaana.
Palkinnot ja ehdokkuudet

| Vuosi | Elokuva | Palkinto | Kategoria | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1986 | Péril en la demeure (1985) Kuolema ranskalaisessa puutarhassa | César-palkinto | Paras naissivuosa | Ehdokkuus |
| 1988 | Le grand chemin (1987) Isojen ihmisten leikit | César-palkinto | Paras naispääosa | Voitto |
| 1993 | Le Petit prince a dit (1992) (Sanoi pikku prinssi...) | César-palkinto | Paras naispääosa | Ehdokkuus |
| 1995 | Pas très catholique (1994) | César-palkinto | Paras naispääosa | Ehdokkuus |
| 1999 | Lautrec (1998) | César-palkinto | Paras naissivuosa | Ehdokkuus |
Aiheesta muualla

Anémone Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anémone Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Deutsche Biographie  DDB  Elonet 
Muut:  IdRef
Quinn Allman

Quinn Allman esiintymässä vuonna 2009.
Quinn Allman (s. 18. tammikuuta 1982) on yhdysvaltalaisen The Used -rockyhtyeen kitaristi ja taustalaulaja.
Historia

Allman kasvoi Provossa Utahissa. Hänen vanhempansa olivat poikkeuksellisen liberaaleja tiukan konservatiivisessa ympäristössä. Allman on todennut: "Isäni piti minulle pikakurssin uskonnosta, joten olen aina tuntenut uskonnon vieraaksi. En ole koskaan tavannut ketään, joka olisi saanut samanlaisen kasvatuksen – pikemmin jotain vastaan kuin johonkin kuulumista".
Hänen vanhempansa majoittivat perheen kotiin Utah Valleyn kodittomia. Eräs heistä oli huumeongelmainen Bert McCracken, jonka kanssa Allmann musisoi The Usedissa.
Uransa alussa Allman soitti Dumb Luck -yhtyeessä, joka useiden jäsen- ja nimivaihdosten jälkeen tarvitsi laulajan. Allman järjesti McCrackenin koe-esiintymiseen. McCracken pääsi yhtyeeseen, ja näin The Usedin lopullinen kokoonpano muodostui. Allman on kertonut haastattelussa, että: "McCracken on minulle kuin kaksoisveli. Olemme kuin alter egoja". Kappaleen Blue and Yellow ensimmäiset sanat kertovat heidän suhteestaan: “It’s all in how you mix the two.”
Sinun silmäsi näkivät minut

| Sinun silmäsi näkivät minut: {Rakkaustarina}> Augu þín sáu mig – astarsaga.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Sjón
Kieli:  islanti
Genre:  romaani
Julkaistu:  1994
Suomennos
Suomentaja:  Maarit Kalliokoski
Kustantaja:  Like
Julkaistu:  2004
Sivumäärä:  142
ISBN:  952-471-175-3
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Sinun silmäsi näkivät minut: {Rakkaustarina} (isl. Augu þín sáu mig – astarsaga) on Sjónin vuonna 1994 ilmestynyt romaani. Teos on ilmestynyt suomeksi vuonna 2004 Liken kustantamana Maarit Kalliokosken suomennoksena.
Arviot suomennoksesta

Helsingin Sanomien Janna Kantolasta kirjan groteski maailma, jossa mikään epäinhimillinen ei ole vierasta, tuo parhaimmillaan mieleen Lars von Trierin unohtumattoman sairaalasarjan Riget. Myös Paula Rönni näki, että välillä ollaan groteskiuden puolella. Hänestä kekseliäisyys ja ironian takaa kuultava inhimillisyys tekevät romaanista nautinnollista luettavaa, ja parasta ovat henkilökuvat. Markku Soikkeli nosti arviossaan esiin myytit ja sen, miten mielikuvamme Euroopan historiasta perustuvat niille. Soikkelista teoksen tyylin omaperäisyys on häiritsevän itsetarkoituksellista – ja tavattoman kiehtovaa.
Pat ja Mat

| Pat ja Mat |
| --- | --- |

 Pat (vasemmalla) sekä Mat.
Tyyli:  Animaatio
Kestoaika:  8 minuuttia
Alkuperämaa:   Tšekkoslovakia
Tuotantokausia:  10
Jaksoja:  130
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Lubomír Beneš Marek Beneš
Käsikirjoittaja(t):  Lubomír Beneš Vladimír Jiránek Jiří Kubíček Marek Beneš
Säveltäjä(t):  Petr Skoumal
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Pat ja Mat, suomeksi joskus Hupsis-ukot, Hupsis-herrat tai Hupsis (tšek. Kuťáci, ...A je to tai Pat a Mat) on tšekkiläinen 130-osainen humoristinen stop motion -tekniikalla tehty televisiosarja. Sarjan loivat Lubomír Beneš ja Vladimír Jiránek. Ensimmäinen jakso, Näpertelijät, valmistui vuonna 1976.
Jakson juoni perustuu usein päähenkilöiden, Pat ja Mat -kaksikon yritykseen suorittaa jokin käytännön tehtävä, mikä synnyttää usein sarjan erilaisia slapstick-epäonnistumisia. Usein ongelmat selätetään lopulta jollain perin omintakeisella ad hoc -ratkaisulla. Sarjassa ei ole lainkaan puhetta vain musiikkia ja erilaisia äänitehosteita, mutta Hollannissa sarjalle on annettu puhetta. Sarjan musiikissa kuullaan muun muassa huuliharppua.
Suomessa sarjaa on esitetty ensimmäisen kerran YLE TV1:llä Puoli kuusi ohjelman yhteydessä 1980-luvulla ja 1990-luvulta lähtien Yle TV2:lla Pikku Kakkosen yhteydessä sekä MTV Juniorilla. Pikku Kakkosessa ei kuitenkaan ole näytetty sopimattomaksi katsottua jaksoa Viinintekijät, jossa kaksikko keittää pontikkaa.
Jaksot

| # | Suomenkielinen nimi |
| --- | --- |
1.: Puuhailijat
2.: Tapetti
3.: Paja
4.: Matto
5.: Keinutuoli
6.: Kuva
7.: Autotalli
8.: Valo
9.: Gramofoni
10.: Grilli
11.: Muuttopäivä
12.: Vesi
13.: Hyppääjät
14.: Puutarha
15.: Maalaajat
16.: Ristisanatehtävä
17.: Punttisali
18.: Linnunpönttö
19.: Pesupäivä
20.: Aamiainen
21.: Pesukone
22.: Sade
23.: Huvimatka
24.: Viini
25.: Luistimet
26.: Piano
27.: Saviruukku
28.: Lähetys
29.: Omena
30.: Avain
31.: Huonekalu
32.: Ruohonleikkuri
33.: Kevätsiivous
34.: Ovi
35.: Katto
36.: Keksi
37.: Autotallinovi
38.: Polkupyöräilijä
39.: Päällystyskivet
40.: Parketti
41.: Räystäskouru
42.: Avoauto
43.: Rengas
44.: Biljardi
45.: Pensasita
46.: Kassakaappi
47.: Lokasuoja
48.: Pienoismalli
49.: Purjelautailu
50.: Kortit
51.: Palapeli
52.: Barbeque
53.: Vuoto
54.: Musta laatikko
55.: Renkaat
56.: Koirankappi
57.: Lattia
58.: Kasvihuone
59.: Keinu
60.: Vierailija
61.: Turvamiehet
62.: Ikkunat
63.: Faksi
64.: Pääsiäismuna
65.: Viiva
66.: Automaatti
67.: Autorata
68.: Akvaario
69.: Säiliöntä
70.: Mansikat
71.: Riippuliidin
72.: Joulukakku
73.: Kuumetta
74.: Golf
75.: Kansi
76.: Uima-allas
77.: Maisemamaalaus
78.: Joulukuusi
Julkaisut

Suomessa sarjaa on julkaistu myös VHS:llä ja DVD:llä nimellä Hupsis.
Julkaisut > 2000-luvulla julkaistut

Hupsis 1 (jaksot 1–7)
Hupsis 2 (jaksot 8–14)
Hupsis 3 (jaksot 15–21)
Hupsis 4 (jaksot 22–28)
Hupsis 5 (jaksot 29–35)
Hupsis 6 (jaksot 51–57)
Hupsis 7 (jaksot 58–64)
Hupsis 8 (jaksot 65–71)
Hupsis 9 (jaksot 72–78)
Julkaisut > 2010-luvulla julkaistut

Hupsis-ukot Pat ja Mat: Maalla (jaksot 79–91)
Hupsis-ukot Pat ja Mat: Oma koti kullan kallis (jaksot 92–98)
Hupsis-ukot Pat ja Mat: Puuhailijat (jaksot 1–12)
Hupsis-ukot Pat ja Mat: Pesupäivä (jaksot 13–24)
Hupsis-ukot Pat ja Mat: Ruohonleikkuri (jaksot 25–35)
Hupsis-ukot Pat ja Mat: Kaksi kaverusta (jaksot 36–49)
Hupsis-ukot Pat ja Mat: Talonrakentajat (jaksot 51–63)
Hupsis-ukot Pat ja Mat: Syksyn satoa (jaksot 64–78)
Hupsis-ukot Pat ja Mat: Naapurissa (jaksot 79–88)
Aiheesta muualla

Official website of Lubomír Beneš followers (englanniksi)
Official website of Lubomír Beneš (englanniksi)
Pat & Mat Fansite (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Felice Vinci

Felice Vinci (s. 1946) on italialainen ydinvoimainsinööri ja harrastelijahistoriantutkija. Hän on tullut tunnetuksi teoriastaan, jonka mukaan muinainen Kreikka olisi sijainnut Pohjois-Euroopassa.
Teorian mukaan kreikkalaiset olisivat siirtyneet nykyiseen Kreikkaan ilmaston kylmenemisen takia ja nimenneet uudet asuinpaikkansa vanhojen asuinpaikkojensa mukaan. Niinpä Vincin mukaan alkuperäinen Ateena olisi sijainnut nykyisen Tukholman ja Sparta Turun seudulla, Troija Kiskon Toijassa ja Peloponnesos olisi ollut Jyllannin niemimaa. Vincin teoria perustuu Homeroksen runojen viittauksiin ilmaston kylmyydestä, Odysseuksen matkojen maantieteeseen ja alueen paikannimistöön. Ajatuksen Homeroksen tarinoiden sijoittamisesta pohjoiseen Vinci sai lukiessaan kreikkalaisen historioitsija Plutarkhoksen kuvausta Ogygian saaresta, jossa Odysseus oli Kalypson vankinalähde? Plutarkhoksen mukaan saari on vain viiden päivän purjehdusmatkan päässä Britanniasta.
Vinci on kirjoittanut teorioistaan italiaksi kaksi teosta: Homericus Nuncius (1993) ja Omero nel Baltico (1995). Jälkimmäisen kirjan esipuheen kirjoitti professori Rosa Calzecchi Onesti, joka on kääntänyt sekä Odysseuksen että Iliaan italian kielelle. Omero nel Baltico on ilmestynyt myös venäjäksi vuonna 2004 ja englanniksi vuonna 2005 nimellä The Baltic Origins of Homer’s Epic Tales – The Iliad, the Odyssey, and the Migration of Myth. Vinci on myös täysin vakavissaan suorittanut arkeologisia kaivauksia Toijassa, missä uskoo alkuperäisen Troijan sijainneen.
Felice Vinci on luennoinut teoriastaan Vancouverin ja Riian yliopistoissa vuosina 2002 ja 2005. Keväällä 2005 Vinci piti lyhyen luentosarjan Rooman La Sapienza -yliopiston maantieteen laitoksella, jossa kirja on merkitty kurssikirjaksi.lähde? Helmikuussa 2006 Vinci kutsuttiin luennoimaan teoriastaan Padovan yliopistoon Italiaan.
Akateemisten historiantutkijoiden keskuudessa Vincin teoria ei ole juuri saanut kannatusta. Helsingin yliopiston Suomalais-ugrilaisen laitoksen tutkija Santeri Junttila on maininnut Vincin nimistötutkimukset esimerkkinä näennäistieteestä. Erkki Urpilaisen mukaan Vincin teoria perustuu Homeroksen runoissa mainittujen ja Suomen alueella esiintyvien paikannimien satunnaiseen samankaltaisuuteen.
Aiheesta muualla

Kiskoseura.fi
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Alankomaat 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Läskikapina

Läskikapina oli helmikuussa 1922 Kuolajärven ja Savukosken välisellä seudulla tapahtunut tukkityöläisten pienimuotoinen aseellinen kapina, jota johti Neuvosto-Venäjältä tullut suomalaissyntyinen punaupseeri Jahvetti Moilanen. Vallankumousta julistanut Moilanen sai koottua pataljoonan suuruisen joukon, jonka kanssa hän kuitenkin jo muutaman päivän kuluttua vetäytyi, takavarikoituaan sitä ennen muutaman metsätyömaan elintarvikevarastot ja kassat.
Kapina alkoi 2. helmikuuta Savukoskella Kemi Oy:n Värriön tukkityömaalla Itä-Karjalasta tulleen punaupseerin Jahvetti Moilasen värväyspuheesta ja päättyi 7. helmikuuta, kun joukot ylittivät rajan ja palasivat Neuvosto-Venäjälle. Kapina oli Moskovassa 1918 perustetun Suomen kommunistisen puolueen vastaveto itäkarjalaisten kansannousulle. Jossakin vaiheessa oli tarkoitus perustaa Suomen punaisen kaartin Ruotsin pataljoonan avulla erityinen Pohjolan kommunistinen neuvostotasavalta, johon olisi kuuluneet Pohjois-Suomi, -Ruotsi ja -Norja sekä Neuvosto-Karjala, mutta jostakin syystä suunnitelmista luovuttiin. Nimityksen läskikapina arvellaan saaneen alkunsa joukkion elintarvikkeiden ryöstön jäljiltä löytyneestä suuresta määrästä siankylkisilavaa eli läskiä. Toinen mahdollinen selitys nimelle on se, että Moilanen luki kapinan manifestin läskilaatikon päällä seisten.
Taustaa

Eino Rahja oli Pietarin sotilasneuvoston jäsen. Hän esitteli 18. tammikuuta ajatuksen, että Itä-Karjalan kansannousuun osallistuneiden suomalaisten vapaaehtoisten joukon vastavoimaksi Neuvosto-Venäjän piti lähettää rajan yli Pohjois-Suomeen vapaaehtoisjoukko. Neuvostojohto ilmoitti heti sähkeitse tukevansa ajatusta. Idea toteutui jo samana päivänä, ja pohjoiseen lähetettiin suuri joukko puna-armeijan upseereita ja sotakoulukurssilaisia. Rahja seurasi adjutanttinsa kanssa perässä 20. tammikuuta.
Toisen version mukaan tapahtumat olisivat alkaneet jo syksyllä 1919 kun Jahvetti Moilanen eli Myyryläinen ilmestyi Sallaan erääseen taloon pitämään palopuhetta pian alkavasta kapinasta. Kapinaa valmisteltiin tiiviisti järjestämällä erilaisia aseharjoituksia ja hankkimalla aseita punaupseeri Vilho Honkasen johdolla aina vuoteen 1920 saakka pääasiassa Kuhmoniemen alueella. Vuoden 1921 kesäkuussa ”Moilanen” saapui uudestaan Sallaan ja matkusteli Lapin alueella, mutta hänen tiedetään käyneen myös Helsingissä.
Retkikunnan johtajaksi nimitettiin Frans ”Janne” Myyryläinen, joka käytti salanimeä Jahvetti Moilanen. Myyryläinen oli valmistunut syksyllä 1921 Pietarin punaupseerikoulusta, ja hänet tiedettiin erinomaiseksi organisaattoriksi. Hän oli toiminut Suomen sisällissodan aikana punakaartissa Kajaanissa ja hänet oli vangittu, mutta hän oli päässyt pakenemaan Hennalan vankileiriltä Lahdesta lokakuussa vuonna 1918. Retkikuntaan kuului 67 poliittisesti valikoitua punaupseeria ja Pietarin kansainvälisen punaupseerikoulun kurssilaista, jotka olivat aikaisemmin osallistuneet taisteluihin niin sanotun Muurmannin legioonan joukoissa. Retkelle valittiin myös jääkärit Petter Järventaus ja Emil Kvick. Retkikunnan jäsenet järjestettiin pataljoonaksi, joka koostui useista noin kymmenen miehen vahvuisista joukkueista. Retkikunta vaihtoi univormunsa siviilivaatteisiin.
Retkikunta ylitti Suomen rajan Ala-Kurtissa 29. tammikuuta. He liikkuivat suksilla, ja hevoset vetivät aserekiä. Aseistukseen kuului kivääreitä ja neljä Lewis-pikakivääriä. Retkikunta saapui 30. tammikuuta Sallaan, josta jatkettiin eteenpäin 31. tammikuuta kohti Kemi Oy:n suurta Värriön metsätyömaata. Retkikunta saapui tavoitteeseensa 1. helmikuuta. Retkikunnan saapumiseen ei kiinnitetty metsätyömaalla juurikaan huomiota.
Vaikutukset

Läskikapina häiritsi Itä-Karjalan kansannousua tukeneiden suomalaisten vapaaehtoisten yhteyksiä selustaan ja tuki siten epäsuorasti puna-armeijan toimintaa kansannousun kukistamisessa. SKP toivoi, että Moilasen retki olisi muodostunut laajemmaksikin vallankumoukseksi, mutta tämä ei toteutunut. Retkikunnan toiminta sai kuitenkin Suomessa paljon huomiota ja herätti rajaseutujen väestössä pelkoa.
Matti Lackman on kritisoinut Arvo Tuomista siitä, että tämän mukaan kapina oli Rahjan järjestämä ryöstöretki ja taustalla olisi ollut puolueessa käyty valtataistelu. Lackmanin mukaan siitä kuitenkin sovittiin keskuskomiteassa ja lupa tuli NKP:lta.
Operaatiossa yhdistyivät käytännössä SKP:n poliittiset tavoitteet Suomessa ja suomalaisten punaupseerien sotilaallinen toiminta. Eino Rahjalle kapina oli onnistuminen, joka osaltaan vaikutti siihen, että hänelle myönnettiin syyskuussa vuonna 1922 Punaisen Lipun kunniamerkki.
Kirjallisuutta

Aatsinki, Ulla: Tukkiliikkeestä kommunismiin: Lapin työväenliikkeen radikalisoituminen ennen ja jälkeen 1918, s. 249. Tampere: University of Tampere, 2008. ISBN 978-951-44-7574-0 verkossa
Ali Alava: Punaiset etappimiehet.  Hämeenlinna:  Karisto, 1973.  ISBN 951-23-0759-6
Hannu Heinänen (toim.): Asein, aattein, opein.  Oulu:  Oulun Historiaseura, 1996.  ISBN 951-96266-5-4
Matti Lackman: Jahvetti Moilanen − läskikapinan johtaja: poliittinen elämäkerta (1881−1938).  Oulu:  Oulun Historiaseura, 1993.  ISBN 951-96266-2-X
Matti Lackman: ”Suomen punaisen kaartin Ruotsin pataljoona (SPKRP)”, Kommunistien salainen toiminta Tornionlaaksossa 1918-1939, s. 17-36. Oulu: Pohjoinen, 1994. ISBN 951-749-146-8.
Aiheesta muualla

Yle Elävä arkisto: Vanhat läskikapinalliset muistelevat
Punaisten mellastelu Kuolajärvellä, Suomen Kuvalehti, 04.03.1922, nro 9, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kapinan johtaja Janne Myyryläinen eli Jahvetti Moilanen.
Alkuperäinen julistus
Profeetta Muhammedin taivasmatka

Muhammedin taivaaseen nousu Buraqin kyydissä. Miniatyyrimaalaus vuodelta 1514 näyttää  Muhammedin kasvot. Ympäristö kuvaa Mekkaa. Muhammedin alapuolella on kolme nukkuvaa miestä ja Koraani liekkien ympäröimänä.
Profeetta Muhammedin taivasmatka  on ihmeellinen matka, jonka islamin profeetta Muhammed teki yhdessä yössä. Matka koostui kahdesta osasta, isra ja miraj (arab. الإسراء والمعراج‎). Matkan ensimmäinen osa johti ihmiskasvoisen ratsun Buraqin ja enkeli Gabrielin seurassa Mekasta Jerusalemiin. Toisessa vaiheessa Muhammed kiipeää tikapuita pitkin taivaaseen. Muslimit katsovat, että Muhammedin taivasmatkasta kertoo Koraani seuraavassa jakeessa:
»Ylistetty olkoon Hän, joka näyttääkseen palvelijalleen merkkejään kuljetti yöllä hänet suojatusta temppelistä kaukaisimpaan temppeliin, jonka tienoon olemme siunanneet. Hän on Kuuleva, Näkevä.»(Koraani 17:1)
Koraanin kertomus ei ole tämän pidempi, mutta sitä täydentää islamilainen muistitieto. Sen mukaan "Hän" oli Muhammed itse, suojattu temppeli tarkoittaa Mekan Kaabaa ja kaukaisin temppeli on al-Aqsa Jerusalemissa.