stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Iron Man 3

| Iron Man 3 |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Shane Black
Käsikirjoittaja:   Drew Pearce  Shane Black 
Perustuu:  Stan Leen, Larry Lieberin, Don Heckin ja Jack Kirbyn sarjakuvahahmoon Rautamies
Tuottaja:  Kevin Feige
Säveltäjä:  Brian Tyler
Kuvaaja:  John Toll
Leikkaaja:   Jeffrey Ford  Peter S. Elliot 
Pukusuunnittelija:  Louise Frogley
Pääosat:   Robert Downey Jr.  Gwyneth Paltrow  Don Cheadle  Guy Pearce  Rebecca Hall  Stephanie Szostak  James Badge Dale  Jon Favreau  Ben Kingsley 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Marvel Studios
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures
Ensi-ilta:   24. huhtikuuta 2013  3. toukokuuta 2013
Kesto:  130 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  200 miljoonaa dollaria
Tuotto:  1,215 miljardia dollaria
Edeltäjä:  Iron Man 2
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Iron Man 3 on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut Shane Blackin ohjaama yhdysvaltalainen supersankarielokuva, joka perustuu Marvel Comicsin Rautamies-sarjakuvahahmoon. Elokuva on jatko-osa elokuville Iron Man (2008) ja Iron Man 2 (2010) sekä Marvel Cinematic Universen seitsemäs elokuva ja  toisen vaiheen ensimmäinen elokuva. Elokuvan ohjasi Shane Black, joka myös käsikirjoitti sen yhdessä Drew Pearcen kanssa, käyttäen konsepteja Warren Ellisin kirjoittamasta Extremis-tarinasta. Sen pääosissa ovat Robert Downey Jr., Gwyneth Paltrow, Don Cheadle, Guy Pearce, Rebecca Hall, Stephanie Szostak, James Badge Dale, Jon Favreau ja Ben Kingsley. Elokuvassa Tony Stark yrittää toipua traumaperäisestä stressihäiriöstä, jonka The Avengersin tapahtumat aiheuttivat hänelle. Samalla hänen on tutkittava salaperäistä terroristijärjestöä, jota johtaa salaperäinen Mandariini.
Iron Man 3 sai ensiesityksensä Le Grand Rexissä 14. huhtikuuta 2013 ja se julkaistiin Suomessa 24. huhtikuuta 2013 ja Yhdysvalloissa 3. toukokuuta 2013.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Robert Downey Jr.  | … |  Tony Stark / Rautamies   |
|  Gwyneth Paltrow  | … |  Pepper Potts   |
|  Don Cheadle  | … |  James ”Rhodey” Rhodes / Rautapatriootti   |
|  Guy Pearce  | … |  Aldrich Killian   |
|  Rebecca Hall  | … |  Maya Hansen   |
|  Stephanie Szostak  | … |  Ellen Brandt   |
|  James Badge Dale  | … |  Eric Savin   |
|  Jon Favreau  | … |  Harold ”Happy” Hogan   |
|  Ben Kingsley  | … |  Trevor Slattery   |
|  William Sadler  | … |  presidentti Matthew Ellis   |
|  Miguel Ferrer  | … |  varapresidentti Rordiguez   |
|  Dale Dickey  | … |  rouva Davis   |
|  Ty Simpkins  | … |  Harley Keener   |
|  Paul Bettany  | … |  J.A.R.V.I.S. (ääni)   |
|  Wang Xueqi  | … |  tohtori Wu   |
|  Shaun Toub  | … |  Ho Yinsen (cameo)   |
|  Pat Kiernan  | … |  oma itsensä   |
|  Ashley Hamilton  | … |  Jack Taggart   |
|  Stan Lee  | … |  kauneuskilpailun tuomari (cameo)   |
|  Mark Ruffalo  | … |  tohtori Bruce Banner (cameo)   |
Tulevaisuus > Mahdollinen jatko-osa

Maaliskuussa 2013, Black ilmoitti, että Downeyn alkuperäistä sopimusta Marvel Studiosin kanssa, joka päättyi Iron Man 3:n jälkeen, saatetaan pidentää, jotta näyttelijä voisi esiintyä toisessa Avengers-elokuvassa sekä vielä vähintään Iron Man -elokuvassa. Hän sanoi: "Siitä on ollut paljon neuvotteluita: 'Onko tämä Robertin viimeinen Iron Man -elokuva?' Jokin kertoo, että niin ei käy, vaan että [hänet] nähdään vielä neljännessä, tai viidennessä." Huhtikuussa 2013, Cheadle totesi, että Iron Man 3 tulisi olemaan sarjan viimeinen elokuva, sanoen, "Ovi on aina auki tämänkaltaisille elokuville, kun ne tehdään niin hyvin kuin mahdollista. Tiedän, että oli puhetta siitä, että tekisimme tämän niin, että se olisi viimeinen elokuva, ja jos toimisi oikein, niin se olisi viiminen. Näillä hahmoilla on mahdollista vielä tehdä jotain. Olemme muutenkin pääsemässä Tonyn ja Rhodeyn suhteen." Syyskuussa 2014, Downey sanoi neljännestä elokuvasta, ettei sellaista ollut suunnitteilla." Tästä huolimatta, huhtikuussa 2016, Downey sanoi olevansa avoin vielä neljännen Iron Man -elokuvan tekemiselle.
Tulevaisuus > Marvel One-Shot

Helmikuussa 2014, Marvel julkaisi One-Shot -elokuvan All Hail the King Thor: The Dark Worldin kotimediajulkaisun kera, Kingsleyn uusiessa Trevor Slatteryn roolin, jatkaakseen Slatteryn tarinaa elokuvan jälkeen.
Huomioita

↑  Osana sopimusta The Avengersin ja Iron Man 3:n levitysoikeuksien siirtymistä Paramount Picturesilta Walt Disney Studiosille, Paramountin logo näkyy elokuvan avausotsikoissa, mainosmateriaaleissa ja oheistuotteissa. Tästä huolimatta Walt Disney Studios Motion Pictures on kreditoitu elokuvan lopussa.
↑  Kuvailtu elokuvassa The Avengers (2012).
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Iron Man 3 Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Iron Man 3 Box Office Mojossa (englanniksi)
Iron Man 3 Rotten Tomatoesissa (englanniksi)
Iron Man 3 Metacriticissä (englanniksi)
Tuulevi

| Tuulevi |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  sana tuuli
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tuulevi on suomenkielinen naisen etunimi, joka on otettu käyttöön 1940-luvulla. Se liittyy läheisesti nimiin Tuuli, Tuulia ja Tuulikki. Kaikkien pohjana on luontoaiheinen sana tuuli.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on syyskuuhun 2021 mennessä tilastoitu noin 440 Tuulevi-nimistä naista. Heistä suurin osa on syntynyt 1960- tai 1970-luvulla.
Tuulevilla ei ole nimipäivää almanakassa.
Tunnettuja Tuuleveja

Tuulevi Mattila (1946–2020), iskelmälaulaja ja tanssitaiteilija
Aiheesta muualla

Etunimien taivutus: Tuulevi (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Tuvalun vaakuna

Tuvalun vaakuna on Tuvalun tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella. Sen ovat suunnitelleet ja toteuttaneet R. P. Turner ja Lontoon vaakunatoimisto College of Arms.
Kilven aaltokorot kuvaavat maan saarten sijaintia. Kilven yläosassa on maneapa, tyypillinen tuvalulainen kohtauspaikka. Reunoilla on banaaninlehtiä kuvaamassa maan hedelmällisyyttä ja kotiloita kuvaamassa valtameren rikkauksia. Kahdeksan lehteä ja kotiloa viittaa myös Tuvalun kahdeksaan asuttuun saareen.
Kilven alla on Tuvalun motto Tuvalu mo te Atua, suomeksi Tuvalu Jumalan puolella.
Turpa

| Turpa |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Heimo::  Särkikalat Cyprinidae
Suku::  Squalius
Laji::  cephalus
Kaksiosainen nimi
 Squalius cephalus  (Linnaeus, 1758) 
Synonyymit
 Leuciscus cephalus (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Turpa Wikispeciesissä   Turpa Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Turpa (Squalius cephalus, ent. Leuciscus cephalus) on eurooppalainen sisävesien särkikala. Suomessa se esiintyy vain etelä- ja lounaisrannikon murtovesissä sekä niihin laskevissa joissa.
Ulkonäkö

Turpa on leveäotsainen, suurisuinen ja lihavan oloinen särkikala. Lähinnä se muistuttaa säynettä (Leuciscus idus) ja seipiä (Leuciscus leuciscus), mutta myös sorva (Scardinius erythrophthalmus), särki (Rutilus rutilus), toutain (Aspius aspius) ja vimpa (Vimba vimba) ovat melko samannäköisiä lajeja. Leveänlitteän pään ohella sen erottavat kuitenkin suuremmat ja tummareunaisemmat suomut, joita kylkiviivalle mahtuu vain 44–46 (säyneellä 55–61, seipillä tästä väliltä). Turvan vatsa- ja peräevät ovat punertavat tai kellertävät, rintaevät keltaiset, selkä- ja pyrstöevät tumman harmaat. Vatsaevien etureuna on selkäevän etureunan etupuolella.
Levinneisyys

Turvan levinneisyys Euroopan sisävesissä ulottuu Britteinsaarilta ja Välimereltä Uralille ja pohjoisessa Ruotsin ja Suomen eteläosiin. Suomessa turpaa ei kuitenkaan tavata järvissä, vaan ainoastaan Itämeren rannikkovesissä ja siihen laskevissa joissa, joihin kala nousee kutemaan. Levinneisyys ulottuu Kaakkois-Suomesta Kokemäenjoelle. Se suosii sameita ja reheviä jokia.
Elintavat

Turpa kutee touko-kesäkuussa yleensä sora- tai hiekkapohjaisilla alueilla, kasvillisuuden seassa. Turpa kasvaa Suomessa suhteellisen hitaasti, viidessä vuodessa vain 14-senttisiksi. Se voi elää yli 20-vuotiaaksi ja saavuttaa usean kilon painon. Suomen 2000-luvun ennätysturpa oli 3,27-kiloinen Kymijoesta virvelillä saatu kala.
Turvan ravintoa ovat ensisijaisesti hyönteistoukat, kotilot, pienet simpukat ja madot, mutta se syö myös vesikasveja.
Kalastus ja käyttö

Turpaa ei pidetä hyvänä ruokakalana, mutta se on suosittu onkikala varsinkin Keski-Euroopassa, riittävän suuri ja vahva vastus urheilukalastajalle.
Aiheesta muualla

Luontoportti: Turpa (Leuciscus cephalus)
Luonnontieteellinen keskusmuseo: Squalius cephalus
Leuciscus cephalus (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
ITIS: Leuciscus cephalus (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Squalius cephalus:  Wikidata: Q26821893  Wikispecies: Squalius cephalus  ARKive: squalius-cephalus  BioLib: 15570  BOLD: 278849  CoL: 6ZDRX  EoL: 2778689  Fauna Europaea (new): b0621cd9-77e5-4242-9876-01290a0209c5  FishBase: 4482  GBIF: 2365685  iNaturalist: 113003  IRMNG: 10159352  ISC: 117313  IUCN: 61205  NBN: NHMSYS0020755094  NCBI: 8284  Observation.org: 2072  OBIS: 282855  Open Tree of Life: 458403  Plazi: 5D7C55EE-29D2-A71D-5AAD-F2B0FF7129BA  WoRMS: 282855  Laji.fi: MX.53260 
Cyprinus cephalus:  Wikidata: Q26821922  CoL: 33HRQ  EUNIS: 10446  GBIF: 2365720  IRMNG: 11230772  WoRMS: 154327  ZooBank: 1E520B7B-1978-4BD1-B629-88A5D2295A56 
Turpia akvaariossa.
Turun sieppaus

| Turun sieppaus> Yhteenveto |
| --- | --- |
Päivämäärä:  27. toukokuuta – 13. kesäkuuta 2009
Kaapparit:  Juha Turunen
Tapahtumapaikka:  Pohjola, Turku
Kaappauspaikka:  Töölö, Helsinki
Panttivankien määrä:  1
Eloonjääneitä:  1
Turun sieppaus tapahtui touko-kesäkuussa 2009, kun Juha Petri Ilmari Turunen (nyk. Louhi) (s. 22. syyskuuta 1964, Turku) kaappasi 26-vuotiaan Minna Nurmisen tämän asunnosta Helsingissä ja kuljetti tämän Turkuun, pitäen tätä panttivankina yhteensä 17 päivää ja vaatien 8 miljoonan euron lunnaat. Turunen saatiin kiinni ja maksetut lunnasrahat löydettiin. Panttivanki Nurminen ei vahingoittunut fyysisesti.
Tapahtumien kulku

Sieppaaja Juha Turunen kaappasi 26-vuotiaan Minna Nurmisen tämän Helsingin Töölössä sijaitsevasta asunnosta 27. toukokuuta 2009 käyttämällä eetteriä ja sähkölamautinta. Hän oli päässyt asuntoon sisälle esiintymällä kuriiripostinkantajana. Turunen kuljetti Nurmisen itse tekemässään puulaatikossa Turkuun ja piti tätä vankina kerrostaloasuntoon rakentamassaan äänieristetyssä sellissä Pohjolan kaupunginosassa. Lasivillalla vuoratussa vanerisellissä oli erittäin kuuma, vaikea hengittää ja se oli vain 110 senttimetriä korkea; Nurminen laihtui 17 päivän vankinaolonsa aikana kuusi kiloa.
Kaapatun Minna Nurmisen äiti on Koneen säätiön hallituksen puheenjohtaja Hanna Nurminen, joka kuuluu varakkaaseen Herlinien teollisuussukuun. Omaiset tekivät katoamisilmoituksen 30. toukokuuta. Turunen lähetti englanninkielisiä kiristysviestejä Nurmisen vanhemmille ja vaati miljoonien eurojen lunnaita.
Poliisi aloitti laajan operaation Helsingin poliisilaitoksen johdolla Turusen kiinni saamiseksi yhdessä muun muassa Puolustusvoimien, Tullin ja Rajavartiolaitoksen kanssa. Operaation osana muun muassa Kiikalan lentokenttä suljettiin 5.–9. kesäkuuta ja Etelä-Suomeen asetettiin lentorajoituksia. Merkittävä osa tutkinnallisista toimenpiteistä salattiin operaation luonteen vuoksi, sillä Turunen oli varoittanut tappavansa panttivangin, mikäli poliisi sotkeutuu asiaan. Esimerkiksi ilmailurajoituksiin liittyen julkisuuteen kerrottiin, että kyseessä on poliisin ja Puolustusvoimien salainen harjoitus, josta ei tehty normaalikäytäntöön kuuluvia ennakkoilmoituksia. Todellisuudessa Puolustusvoimat keskitti alueelle Ranger-lennokkeja, joilla oli mahdollista ottaa korkealaatuisia ilmakuvia lähes huomaamatta. Pelättiin, että sieppaaja saattaisi pelästyä tavallista helikopteri- tai lentokonekuvausta.
Nurminen vapautettiin lopulta, kun Turuselle maksettiin 8 miljoonan euron lunnasrahat uhrin omaisten toimesta. Lunnaat maksettiin Turuselle Turun keskustassa sijaitsevan Louhen pysäköintihallin lähellä, ja Nurminen löytyi Ruskon kunnasta Vahdolta fyysisesti vahingoittumattomana seuraavana yönä 13. kesäkuuta. Turunen kuljetti rahat peräkärryllisellä polkupyörällä Louhen pysäköintihalliin, mutta pudotti osan rahoista sekä hattunsa pysäköintihallin ajorampille. Poliisi joutui valehtelemaan, ettei tiedä kyseisten rahojen alkuperästä mitään, jottei tutkinta vaaraantuisi.
Turunen pidätettiin muutamaa tuntia Nurmisen löytämisen jälkeen kidnappaukseen käyttämästään asunnosta Pohjolassa. Hän oli nukkumassa vangille rakentamassaan sellissä. Hän tunnusti teot heti ensimmäisessä poliisikuulusteluissa. Hänen DNA:taan löytyi sekä Nurmisen asunnosta Helsingissä että kätketyistä lunnasrahoista, ja pidätysasunnossa oli sellin lisäksi runsaasti sieppauksessa käytettyä rekvisiittaa sekä noin neljä miljoonaa euroa lunnasrahoja. Loput rahat löydettiin myöhemmin kätkettyinä kolmeen eri maastokätköön Turun seudulla. Turunen ei auttanut rahojen löytämisessä, vaan poliisi suoritti etsinnät omatoimisesti.
Tekijä

Juha Petri Ilmari Louhi ent. Turunen oli tekohetkellä 44-vuotias oikeustieteen lisensiaatti, joka työskenteli Turun yliopiston rehtorinvirastossa. Hän oli aiemmin työskennellyt muun muassa lakimiehenä KPMG-yhtiössä sekä turkulaisessa asianajotoimistossa ja on opiskellut sekä Turussa että Tukholmassa. Hänellä on kolme lasta ja hän oli mukana muun muassa Turun Yrittäjien toiminnassa. Vuoden 2008 kuntavaaleissa Turunen oli SDP:n kunnallisvaaliehdokkaana, joissa hän sai 89 ääntä eikä tullut valituksi.
Turusen kertomukset tapahtumien motiivista vaihtelivat esitutkinnan aikana. Hän kertoi ensin, että venäläiset rikolliset olisivat kiristäneet häntä kidnappaamaan rikkaan suomalaisen, mutta myöhemmin perui puheensa ja sanoi toimineensa yksin. Ilmeisesti syynä kidnappaukseen olivat Turusen taloudellinen tila, aviokriisi ja pitkään jatkunut masennus. Hän oli hankkinut Pohjolan-asunnon, jossa piti panttivankia, äitinsä pankkitakauksella ja vaimonsa tietämättä.
Poliisin mukaan kaappaus ei tapahtunut hetken mielijohteesta, vaan rikos oli erittäin hyvin suunniteltu ja sen toteuttaminen oli aloitettu varmuudella jo alkuvuodesta.Esitutkinta-aineiston mukaan sieppauksen kohteiksi oli ollut myös muita ehdokkaita. Yksi näistä oli liikemies Jussi Salonojan silloinen tyttöystävä. Lisäksi vaihtoehtona oli toinenkin Herlinin suvun jäsen, lopulta kaapatun Minna Nurmisen täti. Nurminen valikoitui kuitenkin joukosta pian.
Maaliskuussa 2010 Helsingin käräjäoikeus tuomitsi Turusen yhdeksän vuoden vankeuteen panttivangin ottamisesta, törkeästä pahoinpitelystä ja törkeästä kotirauhan rikkomisesta sekä määräsi tämän maksamaan uhrille ja tämän vanhemmille korvauksia yhteensä 138 000 euroa korkoineen. Syyttäjä tai Turunen eivät valittaneet tuomiosta.
Kesäkuussa 2012 uutisoitiin, että Louhi on siirretty suljetusta vankilasta Satakunnan avovankilan Huittisten osastolle. Hän vapautui valvottuun koevapauteen syyskuussa 2013.
Kirjallisuutta

Mölsä, Mika: Operaatio Ullakko: miten poliisi selvitti miljonääriperijättären sieppauksen.  Helsinki:  Crime Time, 2010.  ISBN 978-952-5918-00-7
Aiheesta muualla

Wikiuutisissa on aiheeseen liittyvä uutinen: Turkulainen yritysjuristi epäiltynä kaappauksesta
Wikiuutisissa on aiheeseen liittyvä uutinen: Suomalaisen teollisuussuvun jäsen kaapattiin
Tuutarinjoki

Tuutarinjoki.
Tuutarinjoki (ven. Дудерго́фка, Dudergofka) on joki Pietarin lounaisosassa Venäjällä. Sen pituus on 21 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 327 neliökilometriä.
Joki saa alkunsa Tuutarinjärvestä ja virtaa Kraasselan, Rötsänsillan ja Vanhan-Paanovan (ven. Staropanovo) läpi erottaen Liihan Uljaalasta. Yläjuoksulla on kahden kilometrin pituinen patojärvi. Rötsänsillan kohdalla joki yhtyy Liihan kanavaan, johon yleensä virtaa suurin osa vedestä. Alajuoksulla on vuosina 1977–1979 kaivettu kanava, joka ohjaa Tuutarinjoen ja eräiden muiden pienten jokien vedet Suomenlahteen.
Aiheesta muualla

Tuutarinjoki Venäjän vesistörekisterissä (venäjäksi)
Carl Robert Sederholm

Carl Robert Sederholm (1869)
Carl Robert Sederholm (Карл Эрикович Седергольм, 6. kesäkuuta 1818 Parikkala – 28. maaliskuuta 1903 Helsinki) oli suomalainen kenraaliluutnantti, sotilasinsinööri ja filosofi.
Perhe

Sederholmin vanhemmat olivat tilanomistaja, filosofian maisteri Erik Sederholm ja Fredrika Johanna Lassenous. Sederholmin ensimmäinen puoliso vuodesta 1847 oli Lydia Koshkina (k. 1869), joka oli tykistökenraali Philip Koshkinin tytär. Hänen toinen vaimo oli vuodesta 1869 Caroline Assafrey (k. 1890), joka oli tallinnalaisen tilanomistajan tytär. Kenraalimajuri Dmitri Sederholm oli Carl Robert Sederholmin poika ensimmäisestä avioliitosta. Kauppaneuvos Johan Sederholm oli hänen isoisä.
Ura

Sederholm opiskeli Haminan kadettikoulussa vuosina 1835–1842. Hän valmistui kadetiksi vuonna 1842 ja samana vuonna hänet ylennettin vänrikiksi Venäjän armeijan kenttäinsinöörijoukkoissa. Hän siirtyi lähes välittömästi opiskelemaan Pietarin sotilasinsinööriakatemiaan, josta hän valmistui vuonna 1844. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi ja samana vuonna hänet lähtettiin linnoitustöihin Krimin niemimaan Sevastopoliin. Hänet ylennettiin luutnantiksi vuonna 1848, Kinburnin insinöörikomennuskunnan päälliköksi vuonna 1850 ja alikapteeniksi vuonna 1854.
Hän toimi sotilasinsinöörinä Mustanmeren rannikolla ja joutui Krimin sodassa ranskalaisten vangiksi vuonna 1855. Hän pääsi pois sotavankeudesta vuonna 1856. Hänet ylennettiin kapteeniksi vuonna 1857. Vankeudesta palattuaan hän teki mittavan uran linnoitusupseerina ja linnoitusten päällikkönä muun muassa Kertšinsalmella ja Asovanmerellä. Hänet ylennettiin eversti vuonna 1863 ja kenraalimajuriksi 1869. Sederholm toimi Kertšin linnoituksen komendanttina Turkin sodan alettua vuonna 1877. Hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi 1881. Vuonna 1883 Sederholm siirtyi Suomessa toimineen venäläisen insinöörikunnan päälliköksi, jossa hän toimi vuoteen 1903 asti. Hänet kutsuttiin Venäjän pääinsinöörihallinnon jäseneksi vuonna 1894, jossa hän toimi aina vuoteen 1903 asti.
Filosofina

Setänsä Karl Sederholmin (1789–1867) tavoin Sederholm oli filosofi. Hänet muistetaan nykyisin ennen kaikkea uskonnonfilosofina. Hän kirjoitti erityisesti itämaisista uskonnoista, teosofiasta ja panteismista. Sederholm läheni ajattelussaan liberalismia ja yksilön vastuuseen pohjautuvaa omantunnon uskontoa. Hän oli kirjeenvaihdossa kreivi, kirjailija Leo Tolstoin kanssa. Hän suomensi amerikkalaisten Andrew Jackson Davisin ja Robert Dale Owenin teoksia.
Vanhemmalla iällä Sederholm harrasti myös rakennustaiteen aatehistoriaa. Hän rakensi kokoelman puisia pienoismalleja eri aikakausien merkittävistä rakennuksista ja lahjoitti sen Suomen taideteollisuusyhdistykselle.
Ritarikunnat

Pyhän Vladimirin ritarikunta neljännen luokan risti (1856)
Pyhän Annan ritarikunta toisen luokan risti (1866)
Pyhän Vladimirin ritarikunta kolmannen luokan risti (1868)
Pyhän Stanislauksen ritarikunta toisen luokan risti (1872)
Pyhän Annan ritarikunta ensimmäisen luokan risti (1876)
Pyhän Vladimirin ritarikunta toisen luokan risti (1879)
Kunnianosoitukset

Krimin sodan vaalea pronssimitali (1856)
Turkin sodan vaalea pronssimitali (1878)
Teokset

Andens eller det rena förnuftets religion och dess föregående utvecklings skeden hos de förnämsta kulturfolk på grund af nyaste historiska forskningar framstäld (1883)
Buddha den Upplyste och hans lära af författaren till "Andens eller det rena förnuftets religion" (1886)
Siaren Andrew Jackson Davis och hans "Naturens principer" (1892)
Teosofi eller andens religion (1895)
Fria tankar om Gustaf Johanssons "Vår heliga tro" (1896)
Glada budskapet om förnuftets rike (2. painos 1898)
Vedanta och Bhagavad Gita, den österländska teosofins grundval (1898)
Kort utkast till en världsåskådning och därpå grundad idealets religion af C. S. (1902)
Kristendomen och dermed öfverensstämmande religioner och filosofemer (1888)
Moderna spiritualismen dess filosofi och etik (1889)
Olika folkslags märkligaste byggnadsalster framstälda i trämodeller beskrifvande katalog (1899)
Om tron på ljuset, det rena ofördunklade förnuftet (1900)
Omantunnon uskonto (1903).
Tuutarin mäet

Tuutarin mäet
Variksiinmäki.
| --- | --- |
Sijainti:  Pietari Venäjä
Pinta-ala:  8,5 km2 
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  Дудерго́фские высо́ты
Tyyppi:  natural monument of Russia (käännä suomeksi), Venäjän federaation valtiolliset luonnonsuojelualueet, alue 
Luokitus:  UNESCOn maailmanperintöluettelokohde (d) (1990) 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Tuutarin mäet (ven. Дудерго́фские высо́ты, Dudergofskije vysoty) ovat jääkauden muodostama harjuryhmä Pietarin lounaispuolella Venäjällä. Nimityksen uskotaan perustuvan saamelaisperäiseen sanaan tunturi.
Mäistä korkein on 176 metriin kohoava Äijänmäki eli Tuutarinmäki (ven. Orehovaja). Sen pohjoisosan muodostaa 147 metriä korkea Variksiinmäki (ven. Voronja gora), jolta avautuu näkymä Suomenlahdelle ja Pietariin. Äijänmäen länsipuolella sijaitsee Pietarin Kraasselan piiriin kuuluva Tuutarin (ven. Možaiskaja) taajama sekä Villasinjärvi, jonka pinta on lähes sata metriä huipun alapuolella. Eräissä kartoissa korkeimmaksi kohdaksi on merkitty virheellisesti Variksiinmäki.
Katariina II:n aikana Äijänmäellä harjoitettiin metsästystä, ja sitä nimitettiin Fasaanimäeksi. Keisarinnan rakennuttama metsästysmaja säilyi toiseen maailmansotaan asti. Sodan aikana seudulla käytiin ankaria taisteluja, jotka hävittivät alkuperäiset mänty- ja kuusimetsät.
Äijänmäen kaakkoispuolella sijaitsee 155 metriä korkea Mölkönmäki eli Kirkonmäki (ven. Kirhgof), jolla oli ennen sotaa Tuutarin luterilaisen seurakunnan kirkko. Nykyään siellä toimii Tuutari-park -niminen laskettelukeskus.
Tuutarin mäet ovat suojeltu luonnonmuistomerkki ja suosittu retkeilykohde. Niiden rinteillä kasvaa muun muassa vaahteraa ja saarnea. Paikoitellen on säilynyt pähkinäpensaita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tuutarin mäet Wikimedia Commonsissa
Tuutarinjärvi

Tuutarinjärvi.
Tuutarinjärvi (myös Villasinjärvi; ven. Дудерго́фское о́зеро, Dudergofskoje ozero) on järvi Pietarin Kraasselan piirissä Venäjällä. Sen pituus on 1,3 kilometriä, leveys 0,7 kilometriä ja suurin syvyys 4 metriä.
Järvi laskee Suomenlahteen Tuutarinjoen kautta. Sitä käytetään vesilähteenä ja vapaa-ajanviettopaikkana. Rannalla sijaitsevat Tuutarin (ven. Možaiski) taajama ja Villasin kylä.
Aiheesta muualla

Tuutarinjärvi Venäjän vesistörekisterissä (venäjäksi)
Oiva Tylli

Oiva Kaleva Tylli (21. helmikuuta 1914 Virolahti – 16. kesäkuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen ammunnan olympiaedustaja ja MM-mitalisti.
Tylli edusti Suomea Helsingin kesäolympialaisissa 1952 vapaapistooliammunnassa, jossa hän sijoittui kymmenenneksi. MM-kilpailuissa 1952 hän saavutti pronssia vapaapistoolin joukkuekilpailuissa ja sijoittui kahdeksanneksi henkilökohtaisessa kilpailussa. Hän voitti Pohjoismaiden-mestaruuden ja Ruotsi-maaottelun vapaapistoolilla vuonna 1953.
Seuratasolla Tylli edusti Keski-Suomen Ampujia ja Upseerien Ampumayhdistystä. Vuonna 1952 hän ampui vapaapistoolilla Suomen-ennätyksen 554. Vuonna 1953 hän saavutti voiton Presidentinkilpailuissa.