stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yhdystie
Yhdysteiden numerointi tiepiireittäin > Viisinumeroiset yhdystiet

Nämä ovat entisiä paikallisteitä, eikä niiden numeroita merkitä maastoon.
|   | Tiepiiri | Numerot |
| --- | --- | --- |
| 01 | Uusimaa | 11000–11999 |
| 02 | Turku | 12000–13499 |
| 04 | Häme | 13500–14499 |
| 03 | Kaakkois-Suomi | 14500–15499 |
| 08 | Savo-Karjala | 15500–16499 |
| 09 | Keski-Suomi | 16500–16999 |
| 10 | Vaasa | 17000–18199 |
| 12 | Oulu | 18200–19499 |
| 14 | Lappi | 19500–19999 |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tierekisterin osoitejärjestelmä (Arkistoitu – Internet Archive)
Tienumerokartat Tiehallinto. Arkistoitu 31.1.2012. Viitattu 27.4.2012.
Yhdystie 1494 Pornaisten Kirveskoskella.
Yhdystie 8832 Vaalan Jaalangasta Puokiolle.
Yhdystietä 6760 entisessä Ylimarkun kunnassa Närpiössä.
Paqvalin

Paqvalin on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Hedvig Paqvalin (s. 1739), ruotsalainen runoilija
Joonas Paqvalin (s 2006), suomalainen jääkiekkoilija
Karl Robert Paqvalin (1842–1923), suomalainen sairaalalääkäri ja professori
Rolf Paqvalin (1944–2023), kaupunkineuvos, Rakennushallituksen pääjohtaja, Keravan kaupunginjohtaja.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
A Haunted House

| A Haunted House |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Michael Tiddes
Käsikirjoittaja:   Marlon Wayans  Rick Alvarez 
Tuottaja:   Marlon Wayans  Rick Alvarez 
Kuvaaja:  Steve Gainer
Pääosat:   Marlon Wayans  Essence Atkins  Cedric the Entertainer  Nick Swardson  David Koechner  Dave Sheridan  Affion Crockett 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   IM Global  Baby Way Productions  Endgame Releasing  Automatik 
Levittäjä:  Open Road Films Netflix
Ensi-ilta:  Yhdysvallat 11. tammikuuta 2013
Kesto:  86 min
Alkuperäiskieli:   englanti  espanja 
Budjetti:  2 500 000 $
Tuotto:  60 100 000 $
Seuraaja:  A Haunted House 2
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
A Haunted House on Michael Tiddesin ohjaama kauhuelokuvia parodisoiva komediaelokuva. Elokuvan pääosaa näyttelee Marlon Wayans, joka oli myös mukana elokuvan käsikirjoittamisessa ja tuottamisessa. Muita rooleja näyttelee Essence Atkins, Cedric the Entertainer, Nick Swardson, David Koechner, Dave Sheridan ja Affion Crockett. Elokuva parodisoi enimmäkseen elokuvia Paranormal Activity ja The Devil Inside.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Marlon Wayans  | … |  Malcolm Johnson   |
|  Essence Atkins  | … |  Kisha Davis   |
|  Cedric the Entertainer  | … |  Isä Doug Williams  |
|  Nick Swardson  | … |  Chip  |
|  David Koechner  | … |  Dan Kearney  |
|  Dave Sheridan  | … |  Bob Kearney  |
|  Marlene Forte  | … |  Rosa  |
|  Andrew Daly  | … |  Steve  |
|  Alanna Ubach  | … |  Jenny  |
|  Affion Crockett  | … |  Ray-Ray  |
The Death of Stalin

| The Death of Stalin |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Armando Iannucci
Käsikirjoittaja:   Armando Iannucci  David Schneider  Ian Martin  Peter Fellows 
Perustuu:  Fabien Nuryn ja Thierry Robinin sarjakuvaan La mort de Staline
Tuottaja:   Yann Zenou  Laurent Zeitoun  Nicolas Duval Adassovsky  Kevin Loader 
Säveltäjä:  Chris Willis
Kuvaaja:  Zac Nicholson
Leikkaaja:  Peter Lambert
Pääosat:   Steve Buscemi  Simon Russell Beale  Paddy Considine  Rupert Friend  Jason Isaacs  Michael Palin  Andrea Riseborough  Jeffrey Tambor 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Iso-Britannia  Ranska 
Tuotantoyhtiö:   Main Journey  Quad Productions 
Levittäjä:   Entertainment One Films (Britannia)  Gaumont Film Company (Ranska) 
Ensi-ilta:   2017-09-088. syyskuuta 2017 (TIFF)  2017-10-2020. lokakuuta 2017 (Britannia)  2018-03-2121. maaliskuuta 2018 (Ranska)  2018-05-044. toukokuuta 2018 (Suomi)  
Kesto:  107 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Death of Stalin on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut brittiläis-ranskalainen poliittinen satiiri ja komediaelokuva, jonka on ohjannut Armando Iannucci. Elokuva kertoo Neuvostoliiton johtajan Josif Stalinin kuoleman jälkeen syntyneestä valtataistelusta vuonna 1953. Elokuva perustuu Fabien Nuryn ja Thierry Robinin sarjakuvaromaaniin La mort de Staline. Sen pääosissa ovat Steve Buscemi, Simon Russell Beale, Paddy Considine, Rupert Friend, Jason Isaacs, Michael Palin, Andrea Riseborough ja Jeffrey Tambor.
The Death of Stalin sai ensi-iltansa Toronton elokuvajuhlilla 8. syyskuuta 2017. Teatteriensi-illan se sai Britanniassa 20. lokakuuta 2017. Elokuvan oli määrä saada ensi-iltansa Venäjällä 25. tammikuuta 2018, mutta ennen ensi-iltaa kulttuuriministeriö asetti sille levityskiellon, sillä elokuvan sanottiin sisältävän ääriajattelua ja loukkaavan toisessa maailmansodassa taistelleita venäläisiä. Elokuva kiellettiin myös Kazakstanissa ja Kirgisiassa. Armenia oli ainoa Euraasian talousliiton jäsenvaltio, joka salli elokuvan, ja se tuli ensi-iltaan kahteen elokuvateatteriin Jerevanissa 25. tammikuuta 2018
Suomessa The Death of Stalin sai ensi-iltansa 4. toukokuuta 2018.
Arvosteluja

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Helsingin Sanomat Miska Rantanen: 
Hufvudstadsbladet Krister Uggeldahl:
Aiheesta muualla

The Death of Stalin Internet Movie Databasessa (englanniksi)
The Death of Stalin Elonet.
The Death of Stalin Rotten Tomatoesissa. (englanniksi)
The Death of Stalin Metacriticissä. (englanniksi)
The Hows of Us

| The Hows of Us |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Cathy Garcia-Molina
Käsikirjoittaja:   Carmi G. Raymundo  Crystal S. San Miguel  Gillian Ebreo  Cathy Garcia-Molina 
Tuottaja:   Carlo L. Katigbak  Olivia M. Lamasan 
Säveltäjä:  Jessie Lasaten
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Filippiinit
Tuotantoyhtiö:   ABS-CBN Film Productions  Star Cinema 
Levittäjä:  Star Cinema
Ensi-ilta:  15. elokuuta 2018
Kesto:  117 min
Alkuperäiskieli:  tagalog
Aiheesta muualla
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Hows of Us ensi-iltansa saanut filippiiniläinen tagaloginkielinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Cathy Garcia-Molina.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Kathryn Bernardo  | … |  Georgina "George" Reyes   |
|  Daniel Padilla  | … |  Primo Alvarez   |
|  Jean Garcia  | … |  Mama Baby Reyes   |
|  Susan Africa  | … |  Helen "Tita Lola" Antonio / Lola Leonida Antonio   |
|  Darren Espanto  | … |  Yohan Reyes   |
|  Alwyn Uytingco  | … |  Bowie   |
|  Ria Atayde  | … |  Awee   |
|  Juan Miguel Severo  | … |  Mikko   |
|  Odette Khan  | … |  Mrs. Abellera   |
|  Kit Thompson  | … |  Darwin   |
|  Ana de Leon  | … |  Anna   |
Aiheesta muualla

The Hows of Us Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Ydinvoiman historia

Ydinvoimaa käytettiin ensimmäisen kerran 1951, kun Idaho National Laboratoryn tutkijat sytyttivät neljä hehkulamppua EBR-1 -reaktorin avulla.
Ydinvoima on historiallisesti tarkasteltuna uusi energiamuoto ihmisen käytössä. Sen käyttö alkoi vasta 1900-luvulla, mikä tekee siitä nuorimman laajamittaisesti käytössä olevan primäärienergianlähteen. Sen käyttöönottoa edelsi pitkällinen tutkimustyö aineen luonteeseen ja sen pienimpiin osasiin, atomeihin, liittyen.
Idea atomista

Antiikin filosofit, etenkin Demokritos, teoretisoivat, että aine ei ole luonteeltaan yhtenäistä, vaan koostuu äärimmäisen pienistä yksiköistä, atomeista. Antiikin filosofeille atomi oli jakamaton, mitä atomin kreikankielinen nimi atomos tarkoittaakin. Nykyaikaisessa tieteessä atomikäsitteen juuret ovat jossain määrin Daniel Bernoullin yrityksessä mallintaa aineen käyttäytymistä atomeilla vuonna 1738 ja etenkin John Daltonin varhaisella 1800-luvulla tekemissä tutkimuksissa, jotka osoittivat eräiden aineiden, jotka nyttemmin tiedetään alkuaineiksi, muodostavan yhdisteitä täsmällisissä kokonaisluvuin ilmaistavissa suhteissa. Tämä viittasi vahvasti aineen atomiluonteeseen.
Atomin sisäinen rakenne löytyy

Ensimmäiset vihjeet siitä, että atomin itsensä sisällä esiintyy reaktioita, saatiin 1896, kun Antoine Henri Becquerel löysi radioaktiivisuuden. Jo hyvin varhain kävi selväksi, että atomin sisältämät energiamäärät ovat hyvin suuria verrattuna sähkövoimaan perustuviin kemiallisiin energioihin. Tutkimus oli jo vuonna 1908 edennyt tarpeeksi, jotta suomalainen kemian professori Gustaf Komppa saattoi ennustaa:
Myöhemmin laivaliikenteestä todella tuli yksi ydinvoiman käyttökohteista.
Ytimen olemassaolosta saatiin viitteitä 1919, kun Ernest Rutherford altisti typpikaasun alfahiukkassäteilylle: osa hiukkasista törmäsi ja jäi typpiatomiin transmutatoiden eli muuttaen ne hapeksi. Reaktiossa atomi emittoi protonin, jonka myöhemmät tutkimukset osoittivat ydinhiukkaseksi. Toisen ydinhiukkasen, neutronin, löysi Sir James Chadwick 1932. Pian italialainen Enrico Fermi kollegoineen havaitsi, että uraaniin törmätessään hitaat neutronit synnyttävät kohteessa ainakin neljää erilaista ainetta. Vähän myöhemmin saksalaiset Otto Hahn ja Fritz Strassmann osoittivat, että reaktiossa uraaniatomit halkeavat. Keinotekoinen fissio oli keksitty.
Vuonna 1939 Fermi pakeni Italian fasisteja Yhdysvaltoihin; Niels Bohr puolestaan pakeni saksalaismiehitetystä Tanskasta. He aloittivat yhteistyön Columbian yliopistossa ja kehittivät energianlähteeksi käyvän ketjureaktion käsitteen. Energiakäytöstä tutkimuksen painopiste siirtyi kuitenkin nopeasti ydinaseen kehittämiseen, sillä natseja paenneet eurooppalaiset tiedemiehet, Albert Einstein eritoten, näkivät atomiaseella varustetun Natsi-Saksan realistisena uhkana, johon oli välttämättä varauduttavana.
Atomi halkaistaan

1940 alkoi Yhdysvaltain hallituksen Manhattan-projekti, jonka tavoitteena oli ydinaseen kehittäminen. 1942 Enrico Fermin johdolla rakennettiin ensimmäisen kokeellinen ydinreaktori Chicagon yliopistoon. Tämä oli ensimmäinen kerta maailmanhistoriassa kun ihminen toteutti hallitun fissioiden ketjureaktion. Vuotta myöhemmin Oak Ridgessä kokeiltiin plutoniumin tuotantoon tarkoitettua reaktoria ja vuoteen 1945 mennessä Hanfordissa oli käynnissä kolme täysimittaista reaktoria. Ensimmäistä ydinpommia testattiin Alamogordon lentotukikohdassa Uudessa Meksikossa heinäkuussa 1945. Tähän mennessä Saksa oli jo antautunut, mutta sota Japanin kanssa jatkui. Seurauksena oli Hiroshiman ja Nagasakin kaupunkien tuhoaminen ydinpommeilla sodan viimeisinä viikkoina.
Sodan jälkeen ydinohjelmat ympäri maailman keskittyivät ydinaseiden hankkimiseen, sillä kylmän sodan alku johti ripeään kilpavarusteluun. Omat reaktorityyppinsä asetuotannon tarpeisiin kehittivät Neuvostoliitto, Iso-Britannia ja Ranska. Huoli ytimen energian sotilaallisen käytön vaaroista johti vaatimuksiin sen energian käyttämisestä ennemmin ihmiskunnan tarpeiden palveluksessa. Sota oli osoittanut, kuinka mahtava voima atomiin kätkeytyy ja sen saattamista rauhanomaiseen käyttöön vaati muun muassa presidentti Eisenhower kuuluisassa Atomit rauhan puolesta -puheessaan. 1940- ja 1950-lukujen vaihteessa aloitettiinkin ensimmäiset hankkeet sähkön tuottamiseksi ydinvoimalla.
Atomiajan alku

Ensimmäinen sähköntuotantoon tarkoitettu ydinreaktori saavutti kriittisyyden 27. kesäkuuta 1954 kello 17:30 Neuvostoliitossa, Obninskissa lähellä Moskovaa. Neuvostoliitto rakensi seuraavan siviilikäyttöön tarkoitetun ydinvoimalaitoksen vasta kymmen vuotta myöhemmin. Vuonna 1956 Calder Hallissa Englannissa aloitti toimintansa ensimmäinen kaupallinen Magnox-tyyppinen ydinvoimala. Vuonna 1957 aloitti toimintansa ensimmäinen ydinvoimala Yhdysvalloissa Shippingportissa. Yhdysvallat samoin kuin Neuvostoliitto keskittyivät ydinvoiman sotilaalliseen käyttöön. Maailman ensimmäinen ydinsukellusvene Nautilus laskettiin vesille 1955. Calder Hallinkin voimala tuotti alkuun myös ydinasemateriaaleja.
Voimalaitosten lisäksi ydinvoimaa on hyödynnetty laajalti monissa muissa käyttökohteessa, kuten avaruudessa ja merenkulussa. Ensimmäinen ydinkäyttöinen rahtilaiva NS Savannah laskettiin vesille 1962.
1950-luvun jälkeen ydinvoimaloiden määrä on kasvanut huomattavasti. Vuoteen 1964 mennessä maailmassa oli 14 reaktoria kytkettynä sähköverkkoon, vuonna 1970 81 reaktoria, vuonna 1975 jo 167, vuonna 1985 365 ja vuonna 1999 428. Ydinvoimalla tuotetaan tätä nykyä noin 17 % maailman sähköstä ja 6,5 % kaikesta energiasta, mikä on vain hieman vesivoiman osuutta vähemmän. Nykyisin monissa teollisuusmaissa ydinvoiman käytön lisääminen on hidastunut tai estetty poliittisista syistä, ja energiankulutuksen kasvua katetaan pääasiassa fossiilisin polttoainein.
Ydinvoiman tie Suomeen

Ajatus ydinenergian käytöstä tuli ensi kerran esiin Suomen Akatemiassa, jonka aloitteesta valtioneuvosto perusti vuonna 1955 Energiakomitean. Sen piti TKK:n professori Erkki Laurilan johdolla arvioida atomienergian käyttötarvetta Suomessa. Pohjois-Suomen jokien tultua valjastetuiksi Suomen hallitus pyysi 1961 kansainvälistä atomienergiajärjestöä IAEA:ta selvittämään ydinvoiman tarvetta Suomessa.
Helsinki osti Sipooseen kuuluvan Granön saaren uutta ydinvoimalaitosta varten. Arveltiin, että voimaverkkoon voitaisiin liittää 150–250 megawatin ydinvoimala. Granön saaren voimalaa ei kuitenkaan koskaan rakennettu. Tämän jälkeen pääkaupunkiseudulle kaavailtiin ruotsalaisen Asea-Atomin, VTT:n ja Finnatomin kehittämää lämpövoimareaktoria, joka olisi tuottanut kallioluolassa ainoastaan kaukolämpöä 200 megawatin lämpöteholla. Tutkimus- ja koulutuskäyttöön TKK:lle Espoon Otaniemeen hankittiin 1960-luvulla Yhdysvalloista General Atomicsin pieni tutkimusreaktori FiR 1 .
Vuonna 1961 Imatran Voima käynnisti kansainvälisen tarjouskilpailun ydinvoimalasta avaimet käteen -periaatteella. Ryhmä suomalaisia ydinvoima-asiantuntijoita matkusti 22. helmikuuta 1966 Neuvostoliittoon kahden viikon vierailulle tutustumaan ydinvoimatekniikkaan ja -tuotantoon. Yhtiö halusi 1967 tilata joko saksalaisen AEG:n tai amerikkalaisen Westinghousen reaktorin. Neuvostoliiton tarjousta pidettiin puutteellisena. Valtioneuvosto päätti kuitenkin luopua tilauksesta tarjousten perusteella. Teollisuusministeri Väinö Leskinen allekirjoitti Moskovassa 1969 tavaranvaihtosopimuksen, joka sisälsi ydinvoimalan tilauksen Neuvostoliitosta. Novo Voronesh -painevesireaktoria täydennettiin suomalaisella insinööritaidolla. Turvatekniikka, automaatio ja mittaristot suunniteltiin Suomessa ja hankittiin lännestä. Loviisan ydinvoimalaitos otettiin käyttöön vuonna 1977, jolloin Loviisa 1 valmistui sähköntuotantoon.
Enrico Fermi, ydinreaktoritekniikan pioneeri
Shippingportin ydinvoimala Yhdysvalloissa perustui laivastolle kehitetylle painevesireaktorille ja on siten nykyisten kaupallisten ydinvoimaloiden pääosan prototyyppi.
Ydinreaktoreiden määrä maailmassa kasvoi ensin kiivaasti mutta kasvu pysähtyi 1980-luvun lopulla.
Kapasiteetti kasvaa edelleen, vaikka reaktoreiden määrä pysyy samana.
Xiamen

| Xiamen 厦门 |
| --- | --- |

 Xiamenin sijainti (keltaisella) Fujianin maakunnassa.
 Xiamen
 Koordinaatit: 24.4815°N, 118.0845°E 
Valtio:  Kiina
Maakunta:  Fujian
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Maakunnan alainen kaupunki
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1 699,39 km²
Väkiluku (2010):  3 531 347
 – Väestötiheys:  2 078 as./km²
 – Metropolialue:  5 114 758
Postinumero:  361000, 361100
Suuntanumero(t):  +86 (0)592
 
 www.xm.gov.cn 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Xiamen (yksink.: 厦门; perint.: 廈門; pinyin: Xiàmén; Pe̍h-ōe-jī: Ē-mn̂g, Ē-mûi), myös Amoy, on rannikkokaupunki Kiinan Fujianin maakunnan eteläosassa. Kaupunkikeskusta sijaitsee linnuntietä noin 215 kilometriä maakunnan pääkaupunki Fuzhousta lounaaseen. Xiamenin väkiluku on 3,531 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 1 699 neliökilometriä.
Maantiede

Kaupunki rajoittuu lännessä Zhangzhoun ja pohjoisessa Quanzhoun prefektuuritason kaupunkiin. Kaakossa kaupunkia rajaa Taiwaninsalmi. Xiamenin nykyinen alue kattaa Xiamenin ja Gulangyun saaret, useita pienempiä saaria, sekä osia mannermaasta Jiulongjoen suulla.
Maantiede > Ilmasto

Xiamenissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan subtrooppinen kostea ilmasto. Kesät ovat kuumia ja sateisia, talvella on melko kuivaa ja viileää. Vuoden keskilämpötila on noin 22 °C ja keskimääräinen sademäärä 1 130 millimetriä. Elokuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 29 °C. Viilein kuukausi on helmikuu, jolloin keskilämpötila on noin 14 °C. Sateisin kuukausi on kesäkuu, jolloin sataa keskimäärin noin 180 millimetriä. Joulukuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 27 millimetriä.
Historia

Nimi Xiamen tarkoittaa vapaasti käännettynä palatsin porttia, mutta se voidaan ymmärtää myös Kiinan portiksi. Nimi heijastaa kaupungin roolia kaupan ja muuttoliikkeiden keskuksena. Alueen johtava satama oli pitkään lähellä sijaitseva Quanzhou, mutta sen sataman täytyttyä pikku hiljaa lietteellä kauppa siirtyi Xiameniin. Qing-dynastia perusti kaupunkiin tulliaseman vuonna 1684, kun kaupankäynti Euroopan kanssa oli kiihtynyt. Ensimmäisen oopiumisodan (1839-1842) jälkeen kaupungista tuli yksi sopimussatamista, jonka kautta kuljetettiin ulkomaille teetä, posliinia ja ruokaa, kun taas sinne tuotiin oopiumia ja tekstiilejä. 1800-luvun aikana kaupungin kautta lähti suuria määriä kiinalaisia ulkomaille ja etenkin tuolloin brittien hallitsemaan Malesiaan.
Kiinan kansantasavallan perustamisen jälkeen Xiamen yhdistettiin mannermaahan pengertiellä ja 1950-luvulla kaupunkiin perustettiin kemianteollisuutta. Kehitys kuitenkin pysähtyi alueesta muodostuttua Taiwanin ja Kiinan välinen eturintama-alue. Vuosikymmeniä jatkunut laskusuhdanne katkesi 1980-luvulla, kun Xiamenista tehtiin yksi ulkomaalaisten sijoittajien houkuttelemiseksi perustetuista erikoistalousalueista. Kaupunki on sittemmin hyötynyt etenkin sijoituksista Hongkongista, Macaolta ja Taiwanilta. Kehityksen siivittämänä mannermaalle rakennettiin silta ja kaupungin satamaa uudistettiin. Nykyisin Xiamen on yksi Kiinan rikkaimmista kaupungeista. Vuonna 2007 sen bruttokansantuote asukasta kohden mitattuna oli Kiinan kaupungeista neljänneksi korkein.
Suuren kiinalaisen puhelin- ja sovellusyhtiö Meitun pääkonttori on Xiamenissa.
Laivanrakennusyhtiö Xiamen Shipbuilding Industryn telakka on Xiamenissa.
Hallinto

Piirikuntatasolla kaupunki jakautui (2010) kuuteen kaupunkipiiriin seuraavasti:
Se on tunnettu kulttuurin ja viihde-elämän keskus. Xiamenin yliopistoja ovat esimerkiksi Xiamenin yliopisto ja Jimein yliopisto.
Liikenne

Xiamenin bussimetron ensimmäiset linjat avattiin vuonna 2008. Kiinan rautateiden Xiamen–Shenzhen suurnopeusrata tuo nopeat ratayhteydet kaupunkiin. Xiamen Gaoqin kansainvälinen lentoasema palvelee kaupungin lentoliikennettä. Lentokenttä tarjoaa kolmen vuorokauden viisumivapaata maahanpääsyä esimerkiksi Schengenin sopimusmaiden kansalaisille. Vuonna 2008 kaupungista tuli yksi viidestä Kiinan kaupungista, jonne saapuu ja josta lähtee lentoja suoraan Taiwanista.
Xiamen on tunnettu satamakaupunkina satoja vuosia ja Ensimmäisen ooppiumsodan jälkeen kaupungin satama avattiin ulkomaalaisille aluksille. Nykyään Xianmenin satama on yksi maailman 30 suurimmasta rahtisatamasta. Vuonna 2014 Rotterdamin sataman laatimassa satamalistauksessa se ylsi 205 miljoonalla rahtitonnillaan sijaluvulle 19.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Xiamen City Information (erityisesti talouspainotus) (englanniksi) (chinaknowledge.com)
Xiamenin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Matkaopas aiheesta Xiamen Wikivoyagessa (englanniksi)
| n k Megakaupungit |
| --- | --- |
Afrikka (3):  Kairo  Kinshasa  Lagos 
Aasia (29):  Bangalore  Bangkok  Chengdu  Chennai  Chongqing  Delhi  Dhaka  Hangzhou  Hồ Chí Minh  Hyderabad  Istanbul  Jakarta  Kalkutta  Kanton  Karachi  Keihanshin  Lahore  Metro Manila  Mumbai  Nagoya  Peking  Soul  Shanghai  Shenzhen  Teheran  Tianjin  Tokio  Wuhan  Xiamen 
Eurooppa (5):  Istanbul  Lontoo  Moskova  Pariisi  Rein–Ruhr 
Pohjois-Amerikka (3):  Los Angeles  México  New York 
Etelä-Amerikka (5):  Bogotá  Buenos Aires  Lima  Rio de Janeiro  São Paulo 
Gulangyun saarta etualalla ja Xiamenin saarta taka-alalla valokuvassa.
The Square

| The Square |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ruben Östlund
Käsikirjoittaja:  Ruben Östlund
Tuottaja:   Erik Hemmendorff  Philippe Bober 
Kuvaaja:  Fredrik Wenzel
Leikkaaja:  Jacob Secher Schulsinger
Tuotantosuunnittelija:  Josefin Åsberg
Pääosat:   Claes Bang  Elisabeth Moss  Dominic West  Terry Notary 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ruotsi  Saksa  Ranska  Tanska 
Tuotantoyhtiö:   Plattform Produktion  Coproduction Office 
Levittäjä:  Teodora Film Cirko Film Hulu
Ensi-ilta:   2017-05-2020. toukokuuta 2017 (Cannes)  2017-08-2525. elokuuta 2017 (Ruotsi)  2017-11-1717. marraskuuta 2017 (Suomi)  
Kesto:  142 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ruotsi, englanti, tanska
Budjetti:  5,5 miljoonaa dollaria
Tuotto:  6,6 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Square on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut ruotsalainen satiirinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Ruben Östlund. The Square pilkkaa taidemaailmaa ja epärehellistä taidepuhetta satiirin keinoin, ja taiteilija pohtii siinä omia arvojaan ja moraaliaan.
Elokuvan päähenkilö Christian (Claes Bang) on tukholmalainen nykytaiteen museon johtaja. Ohjaaja Östlund sanoo haluavansa kyseenalaistaa elokuvan avulla taidekentän rituaaleja, sillä hänen mielestään moni taiteilija vain esittää taiteilijaa, mutta pinnan alla ei ole mitään. Arvostelun kohteena ovat myös viestimet, joita Östlundin elokuvassa kiinnostavat vain kohut.
The Square sai ensi-iltansa 20. toukokuuta 2017 Cannesin elokuvajuhlilla, jossa se voitti Kultainen palmu -palkinnon. Suomen arvostelijain liiton elokuvajaos valitsi elokuvan vuoden 2017 parhaaksi ensi-iltaelokuvaksi. Elokuva sai parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar- ja Golden Globe -ehdokkuudet.
Arvosteluja

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Aamulehti Antti Lähde: 
Episodi Niko Ikonen: 
Film-O-Holic.com Sampo Bergman: 
Helsingin Sanomat Miska Rantanen: 
Hufvudstadsbladet Sara Ehnholm Hielm: 
Hämeen Sanomat Taija Tuominen: 
Ilta-Sanomat Tarmo Poussu: 
Keskisuomalainen Olli-Matti Oinonen: 
Seura Pertti Avola: 
V2.fi Jari Tapani Peltonen: 
Keskiarvo:
Aiheesta muualla

The Square Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Uusia muistoi

| Uusia muistoi Elastinen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 13. marraskuuta 2020
 Tyylilaji: rap
 Kesto: 46.01
 Levy-yhtiö: Rähinä Records
Listasijoitukset
  5. (albumilista)    6. (fyysinen albumilista)
Elastisen muut julkaisut
| Elastinen feat. 2016 | Uusia muistoi 2020 | EK2 2024 |
Uusia muistoi on suomalaisen rap-artisti Elastisen seitsemäs studioalbumi, jonka julkaisi 13. marraskuuta 2020 Rähinä Records.
Helsingin Sanomien toimittaja Arttu Seppänen antoi albumille arvosanan 2/5.
Kappaleet

Note To Self – 3.16
Uusia Muistoi – 3.18 (feat. F)
Suutele Suulle – 3.22
Nollatoleranssi – 2.43
Mähän Sanoin – 3.04 (feat. Gettomasa)
Kuolleesta Kulmasta – 3.53
Ollu Tääl – 2.56
Loppuun Asti – 3.01 (feat. Johanna Kurkela)
Karataan – 3.10 (feat. william)
Kunnian Miehiä – 3.32
Sua Seuraa Aurinko – 3.13
Maailmanloppu – 3.36
Epäröimättä hetkeekään – 3.22 (feat. Jenni Vartiainen)
Supervoimii – 3.29
Taneli Tenhunen

Taneli Tenhunen (s. 4. marraskuuta 1985 Kiuruvesi) on kiuruvetinen pyörätuolitenniksen pelaaja. Tenhunen selviytyi ensimmäisissä paralympiakisoissaan Pekingissä 2008 toiselle kierrokselle eli 32 parhaan joukkoon . Joulukuussa 2007 Tenhunen voitti arvostetun ammattilaisturnauksen Prahassa .
Aiheesta muualla

www.tanelitenhunen.com
A Man and a Woman

| A Man and A Woman> 남과 여 (Namgwa Yeo) |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Lee Yoon-Ki
Käsikirjoittaja:  Lee Yoon-Ki
Tuottaja:  Dong-ha Lee
Kuvaaja:  Kim Dong Young
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Etelä-Korea
Ensi-ilta:  25. helmikuuta 2016
Kesto:  115 min
Alkuperäiskieli:  Korea
Aiheesta muualla
IMDb
AllMovie
   
A Man and A Woman (kor. 남과 여, Namgwa Yeo) on vuonna 2016 julkaistu eteläkorealainen elokuva, jonka on ohjannut Lee Yoon-Ki.
Elokuvaa kuvattiin vuoden 2015 helmikuussa Suomessa.
Juoni

Elokuvassa kaksi toisilleen outoa ihmistä kohtaa Suomessa. Toinen on autistisen lapsen äiti, ja toinen isä jonka tytär on sairastunut masennukseen. He päätyvät rakkausuhteeseen jota he tahtovat jatkaa kun palaavat kotiin, missä heillä on molemmilla kuitenkin perhe. Suhteen jatkamisesta seuraa kuitenkin heille molemmille vaikeuksia heidän perheidensä taholta.