stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Urheiluvuosi 1999
Tennis

Australian avoimessa turnauksessa 18.–31.1. kaksinpelien loppuotteluissa venäläinen Jevgeni Kafelnikov voitti ruotsalaisen Thomas Enqvistin ja sveitsiläinen Martina Hingis ranskalaisen Amélie Mauresmon. Hingisin voitto oli kolmas perättäinen ja hän voitti venäläisen Anna Kurnikovan parina myös naisten nelinpelin.
Ranskan avoimessa turnauksessa 24.5.–6.6. kaksinpelien loppuotteluissa yhdysvaltalainen Andre Agassi voitti ukrainalaisen Andrei Medvedevin ja saksalainen Steffi Graf Sveitsin Martina Hingisin. Agassi voitti nyt ensi kertaa Ranskan mestaruuden, joka oli ainoa häneltä vielä puuttunut Grand Slam -mestaruus.
Wimbledonin turnauksessa 15.6.–4.7. Yhdysvaltain Pete Sampras saavutti kuudennen Wimbledon-mestaruutensa voitettuaan loppuottelussa maanmiehensä Andre Agassin. Sään sotkettua aikatauluja naisten kaksinpelin loppuottelu pelattiin poikkeuksellisesti samana päivänä miesten loppuottelun kanssa ja siinä Yhdysvaltain Lindsay Davenport voitti Saksan Steffi Grafin. Intian Leander Paes voitti sekä miesten nelinpelin että sekanelinpelin mestaruuden.
Yhdysvaltain avoimessa turnauksessa 29.8.–13.9. kaksinpelien loppuotteluissa Andre Agassi voitti maanmiehensä Todd Martinin ja Yhdysvaltain 17-vuotias Serena Williams maailmanlistan ykkösen Martina Hingisin. Williams voitti siskonsa Venus Williamsin kanssa myös naisten nelinpelin. Suomen Jarkko Nieminen voitti poikien kaksinpelin mestaruuden.
Triathlon

Havaijin Ironman-kilpailu 24.10. Havaijilla. Miesten paras oli Belgian Luc Van Lierde. Naisten kilpailun voitti Kanadan Lori Bowden.
Uinti

Lyhyen radan maailmanmestaruuskilpailut 1.–4.4. Hongkongissa, Kiinassa. Mitalitilaston kärjessä olivat Australia, joka voitti yhdeksän kultamitalia miesten lajeista, sekä Japani, joka sai kuusi kultamitalia naisten lajeista. Mitaleille ylsi kaikkiaan 21 maata. Japanin Masami Tanaka voitti neljä kultamitalia ja hänen lisäkseen kolmeen henkilökohtaiseen mestaruuteen ylsivät Yhdysvaltain Jenny Thompson ja Slovakian Martina Moravcová. Maailmanennätyksen tekivät Australian Ian Thorpe miesten 200 metrin vapaauinnissa (1.43,28), Australian Grant Hackett miesten 400 metrin vapaauinnissa (3.35,01), Masami Tanaka naisten 200 metrin rintauinnissa (2.20,22), Australia miesten 4 × 100 metrin sekauinnissa (3.29,88), Ruotsi naisten 4 × 200 metrin vapaauinnissa (7.51,70) sekä Japani naisten 4 × 100 metrin sekauinnissa (3.57,62).
Pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailut 23.7.–1.8. Istanbulissa, Turkissa. Saksa oli kisojen menestynein maa 12 kultamitalilla. Kaikkiaan mitaleille ylsi 20 maata. Alankomaiden Pieter van den Hoogenband voitti kuusi kultamitalia, joista neljä henkilökohtaisilta matkoilta. Maailmanennätystä paransivat Saksan Sandra Völker 50 metrin selkäuinnissa (28,71) ja Ruotsin Anna-Karin Kammerling 50 metrin perhosuinnissa (26,29).
Lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailut 9.–12.12. Lissabonissa, Portugalissa. Ruotsi oli kisojen menestynein maa kymmenellä kultamitalilla. Ruotsalaiset Lars Frölander ja Therese Alshammar sekä Ukrainan Jana Klotškova voittivat neljä kultamitalia.
Kansainvälinen uimaliitto hyväksyi 8.10. virallisesti koko vartalon peittävien uimapukujen käytön kilpailuissa.
Voimistelu

Telinevoimistelun maailmanmestaruuskilpailut 9.–16.10. Tianjinissa, Kiinassa. Venäjä voitti viisi kultamitalia, Kiina neljä ja Romania kolme. Moniotteluiden mestarit olivat Venäjän Nikolai Krjukov ja Romanian Maria Olaru. Venäjän Aleksei Nemov voitti kaksi henkilökohtaista kultamitalia, permannolla ja hevosella.
Yleisurheilu

Maailmanmestaruuskilpailut 20.–29.8. Sevillassa, Espanjassa. Kisoihin osallistui 202 maata ja 1854 urheilijaa. Yhdysvallat oli kisojen menestynein maa ja Yhdysvaltain pikajuoksija Maurice Greene voitti kolme kultamitalia. Michael Johnson juoksi 400 metrillä maailmanennätyksen 43,18 ja Stacy Dragila sivusi seiväshypyn maailmanennätystä 460. Suomalaisista Aki Parviainen voitti keihäänheitossa kultaa. Kaikkiaan mitaleille ylsi 42 maata.
Sisäratojen maailmanmestaruuskilpailut 5.–7.3. Maebashissa, Japanissa. Sekä Etiopian Haile Gebrselassie että Romanian Gabriela Szabo voittivat kultaa 1 500 ja 3 000 metrin juoksussa. Sisäratojen maailmanennätystä parannettiin sekä miesten että naisten 4 × 400 metrin viestissä: Yhdysvaltain miesten joukkue juoksi ajan 3.02,83 ja Venäjän naisten joukkue ajan 3.24,25. Mitaleille ylsi 30 maata.
Maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailut 27.–28.3. Belfastissa, Pohjois-Irlannissa. Miesten henkilökohtaiseen maailmanmestaruuteen juoksivat Kenian Benjamin Limo 4 kilometrillä ja hänen maanmiehensä Paul Tergat 12 kilometrillä, ja naisten mestarit olivat Kenian Jackline Maranga 4 kilometrillä sekä Etiopian Gete Wami 8 kilometrillä. Eurooppalaisista maista Ranska voitti naisten lyhyen matkan joukkuemestaruuden.
Puolimaratonin maailmanmestaruuskilpailut 3.10. Milanossa, Italiassa. Miesten henkilökohtaisen mestaruuden voitti Kenian Paul Tergat ja naisten saman maan Tegla Loroupe. Joukkuemestaruudet menivät Etelä-Afrikan tasavaltaan ja Keniaan.
Maailmanennätykset:
| Laji | Tulos | Urheilija | Pvm | Paikka | Huomioita | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Miesten 100 metrin juoksu | 9,79 | Maurice Greene (USA) | 16.6. | Ateena |  |  |
| Miesten 400 metrin juoksu | 43,18 | Michael Johnson (USA) | 26.8. | Sevilla |  |  |
| Miesten 1 000 metrin juoksu | 2.11,96 | Noah Ngeny (KEN) | 5.9. | Rieti |  |  |
| Mailin juoksu | 3.43,13 | Hicham el-Guerrouj (MAR) | 7.7. | Rooma |  |  |
| Miesten 2 000 metrin juoksu | 4.44,79 | Hicham el-Guerrouj (MAR) | 7.9. | Berliini |  |  |
| Miesten maraton | 2.05.42 | Khalid Khannouchi (MAR) | 24.10. | Chicago | Epävirallinen |  |
| Miesten kymmenottelu | 8994 | Tomáš Dvořák (CZE) | 3.–4.7. | Praha |  |  |
| Naisten maraton | 2.20.43 | Tegla Loroupe (KEN) | 26.9. | Berliini | Epävirallinen |  |
| Naisten seiväshyppy | 460 | Emma George (AUS) | 20.2. | Sydney |  |  |
| Naisten seiväshyppy | 460 | Stacy Dragila (USA) | 21.8. | Sevilla | Sivuaminen |  |
| Naisten moukarinheitto | 75,97 | Mihaela Melinte (ROM) | 13.5. | Clermont-Ferrand |  |  |
| Naisten moukarinheitto | 76,07 | Mihaela Melinte (ROM) | 29.8. | Rüdlingen |  |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Urheiluvuosi 1999 Wikimedia Commonsissa
Vaaniin Neittamo

| Vaaniin Neittamo |
| --- | --- |
Valtiot:   Suomi
Paikkakunta:  Eura
Koordinaatit:  61°09′00″N, 22°00′16″E
Mittaustietoja
 fiVaaniin Neittamo 
Vaaniin Neittamo  tai Rehuneittamo  (vanhastaan Neittamo  tai Neittamojärvi ) on kuivatettu järvi Satakunnassa Eurassa. Entinen järvi kuului Eurajoen vesistöön ja sen alueen laskuoja Järvioja yhtyy Eurajokeen Euraniitulla. Järvi kuivatettiin 1800-luvun alkupuoliskolla niityksi, mutta nykyään se on jo peltomaata.
Historia

Ensimmäiset tiedot Neittamonjärven kuivatushankkeesta ovat vuodelta 1814, jolloin tarkastettiin siihen mennessä tehty kuivatustyö. Vuonna 1822 varatuomari J.P. Timm haki taas lupaa suorittaa Neittamojärvellä järvenlasku, johon lupa saatiin samana vuonna. Hankkeen etenemisestä ei ole tarkkaa tietoa, mutta vuoden 1850 Euran pitäjänkartassa (ruots. Eura socken) järvi on merkitty nimellä "Neittamo" ja varustettu lisämerkinnällä kuivattu (ruots. uttorkadt). Tämän mukaisesti koko järvi oli tuolloin jo laskettu tyhjäksi eikä kartanpiirtäjällä ollut syytä merkitä järvialtaaseen enää järveä tai suota. Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa Neittamojärvi oli merkitty jo kokonaan niityksi. Järviä kuivattiin alun perin laidunmaaksi ja talvirehuksi karjalle. Kuivatetulle järvelle vedettiin piirirajat vuonna 1878 . Järven kuivattaminen peltomaaksi vaati lisätoimia, joihin ryhdyttiin 1920-luvulla. Peltoa syntyi järvestä noin 325 hehtaaria.
Vuonna 1944 sotavuosien jälkeen Neittamoon saapui karjalaisia, joiden asuttamiseksi niittyaukealta lohkottiin 10 tilaa viljeltäväksi. Seutu oli hallanarkaa eikä pellon pohja kantanut aina edes hevosta.
Aiheesta muualla

Laine, Olli: Vaaniin Neittamo, 1700−2012, vuodelta 2012
Vaasan Sanomat (1912–1913)

Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
Vaasan Sanomat oli Vaasassa vuosina 1912–1913 ilmestynyt sanomalehti.
Toimittaja A. F. Schütz perusti Vaasan Sanomat samana vuonna lakanneen Pohjanmaan tilalle. Lehti oli linjaltaan nuorsuomalainen, mutta virallisesti siitä ei tullut riitaisan puolueen äänenkannattajaa. Kahdesti viikossa ilmestynyt lehti lopetettiin taloudellisesti kannattamattomana.
Aiheesta muualla

Vaasan Sanomat digitoituna kansalliskirjastoss
Vacheron Constantin

Vacheron Constantin ​[vaʃərɔ̃ kɔ̃stɑ̃tɛ̃] on vuonna 1755 perustettu sveitsiläinen luksuskelloja valmistava yritys, joka kuuluu Richemont-konserniin. Se työllistää maailmanlaajuisesti yli 400 ihmistä, joista suurin osa on Geneven ja Vallée de Joux’n tehtaissa. Tunnettuja Vacheron Constantin -kellojen omistajia ovat olleet Napoleon Bonaparte, paavi Pius XI ja Harry S. Truman. Vacheron Constantin on yksi kellomaailman kolmesta arvostetuimmasta valmistajasta Patek Philippen ja Audemars Piguet’n kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vacheron Constantin Wikimedia Commonsissa
Vacheron Constantin - kotisivut
Vaarjoki

| Vaarjoki |
| --- | --- |
 Vaarjoen suiston ruovikkoon on raivattu veneille kulkuväylä.
Laskupaikka:  Luikkionlahti
Maat:  Suomi
Pituus:  2,5 km
Valuma-alue:  16 km²
Vaarjoki on peltojen ympäröimä pieni joki Naantalin kaupungin ja Maskun kunnan rajalla. Se laskee Saaristomereen Luikkionlahden kohdalla. Itse Vaarjoki on 2,5 kilometriä pitkä, mutta yläjuoksulla se muodostuu kahdesta haarasta. Naantaliin suuntautuva haara on nimeltään Orjanoja ja myöhemmin Murikonoja, mutta Maskuun suuntautuvalla haaralla ei ole nimeä. Vaarjoki muodostaa Vaarjoen valuma-alueen, joka on 3. jakovaiheen vesistöalue. Valuma-alueen suuruus on 16,03 km² ja vesistöalueen tunnus 82.051.
Venekatos Vaarjoessa Maskun puolella.
Vaarjoen laakso on yksi kolmesta Maskun keskeisistä avoimista maisemakokonaisuuksista. Fortumin Härkäsuon läjitysalueen sekä entisen Isosuon kaatopaikan luontaiset valumavedet ohjataan Orjanojaan josta ne edelleen kulkeutuvat Vaarjokeen. Joen alajuoksua on ehdotettu melontakäyttöön ja rakennettavaksi sinne laituri ja levähdyspaikkoja.
Eliölajisto

Vaarjoessa kutee runsaasti lahnoja ja sen kasvillisuus sekä linnusto selvitettiin vuonna 2008. Joessa on runsas vesikasvisto, muun muassa lummetta ja ulpukkaa. Joen kavetessa ojaksi alkaa niittykasvillisuus, pensaikot, sekä runsas kurjenmiekkakasvusto.
Joen alajuoksulla on tiheä ruovikko ja se jatkuu myös joen reunoilla kapeampana ylös mentäessä. Aikoinaan joki on perattu ja sen rantavalilla alajuoksulla kasvaa vankka koivu- ja rantalepikkokuja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vaarjoki Wikimedia Commonsissa
Oja, Jyrki & Oja, Satu: Naantalin Vaarjoen rantojen kasvillisuus- ja linnustoselvitys.  (Suomen Luontotieto Oy)  Naantalin kaupunki, 2009.  Teoksen verkkoversio (pdf).
Vaarjoen ja Vaarjoen suiston sedimenttitutkimukset keväällä ja kesällä vuonna 1997.  Lounais-Suomen vesiensuojeluyhdistys ry, 1997.
Vaaleatuhkatiira

| Vaaleatuhkatiira |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Heimo::  Lokit Laridae
Suku::  Tuhkatiirat Procelsterna
Laji::  albivitta
Kaksiosainen nimi
 Procelsterna albivitta  Bonaparte, 1856 
Synonyymit
 Anous albivitta 
Alalajit
 P. a. albivitta  P. a. imitatrix  P. a. skottsbergii 
Katso myös
   Vaaleatuhkatiira Wikispeciesissä   Vaaleatuhkatiira Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vaaleatuhkatiira (Procelsterna albivitta) on lokkeihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan eteläiseltä Tyyneltämereltä.
Taksonomia

Aikaisemmin vaaleatuhkatiira luokiteltiin tuhkatiiran (P. caerulea) alalajiksi. Molekyylifylogeneettisten tutkimusten perusteella laji on ehdotettu kuuluvaksi ruskotiirojen (Anous) sukuun.
Koko ja ulkonäkö

Vaaleatuhkatiira on tiiraksi pienehkö ja voi kasvaa 28–31 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Vaaleatuhkatiiran pää, rinta ja vatsa ovat hyvin vaaleanharmaat. Selkä ja siivet ovat väriltään tummemman siniharmaat. Linnun pyrstö on pitkä ja haarapäinen. Silmien ympärillä on musta rengas ja valkoinen puolirengas. Vaaleatuhkatiiran nokka on pitkä ja musta.
Levinneisyys ja elinympäristö

Vaaleatuhkatiiraa tavataan Tyynenmeren saarilta kuten Lord Howelta, Tongalta, Vanuatulta ja Kermadecsaarilta Chilen rannikolle. Se elää usein saarien läheisyydessä. Lintu syö pieniä äyriäisiä, kaloja ja mustekaloja. Vaaleatuhkatiira pesii pienillä kalliosaarilla ja sen pesimäkausi kestää elokuulta lokakuulle.
Markku Uusipaavalniemi

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Markku Uusipaavalniemi |  Markku Uusipaavalniemi |  Markku Uusipaavalniemi |  |
Maa:   Suomi
Miesten curling
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Torino 2006 | curling |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Kamloops 1998 | curling |  |
|  Pronssia | Glasgow 2000 | curling |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Oberstdorf 2000 | curling |  |
|  Pronssia | Chamonix 1999 | curling |  |
|  Pronssia | Vierumäki 2001 | curling |  |
| Sekajoukkue EM-kilpailut  | Sekajoukkue EM-kilpailut  | Sekajoukkue EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Canillo 2005 | curling |  |
Markku Juhani Uusipaavalniemi (s. 23. marraskuuta 1966 Karkkila) on suomalainen curling-pelaaja, joka on urheilu-uransa ohella vaikuttanut myös poliitikkona.
Uusipaavalniemi toimi Suomen curling-maajoukkueen kapteenina lähes kaikissa arvokilpailuissa vuosina 1996–2007. Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa hänet valittiin keskustan kansanedustajaksi, mutta hän siirtyi perussuomalaisiin 11. marraskuuta 2010. Vuoden 2011 vaaleissa Uusipaavalniemi pyrki eduskuntaan perussuomalaisten ehdokkaana, muttei tullut valituksi.
Uusipaavalniemi omistaa 90 prosenttia Oulunkylän curling-hallia hallinnoivan yrityksen osakkeista.
Curling-ura

Uusipaavalniemi on pelannut curlingia vuodesta 1983 lähtien. Ensimmäisen kerran hän pelasi maajoukkueessa arvokisatasolla vuonna 1985. Ennen vuotta 1992 Uusipaavalniemi pelasi kolmet MM-kisat veljensä Jussi Uusipaavalniemen kipparoimassa joukkueessa. Suomen joukkueen kapteenina Uusipaavalniemi toimi vuoden 1996 EM-kisoista vuoden 2007 MM-kisoihin saakka. Hän antoi veljelleen lähtöpassit joukkueesta 1990-luvun lopulla, koska tämä ei hänen mukaansa ottanut lajia riittävän vakavasti. Välillä Uusipaavalniemi piti curlingista taukoa ja harrasti menestyksekkäästi uimahyppyjä, mutta palasi myöhemmin takaisin lajin pariin, koska oli laskenut, että hänellä saattaisi olla lajissa menestysmahdollisuuksia, mikäli saisi koottua riittävän hyvän joukkueen ympärilleen. Aluksi Uusipaavalniemen joukkue koostui vain vietnamilaisista pakolaisista.
Vuonna 1998 Uusipaavalniemen kipparoima joukkue saavutti MM-pronssia, joka oli Suomen kautta aikain ensimmäinen curlingin arvokisamitali. Uusipaavalniemen joukkue saavutti pronssia myös vuonna 2000. Hänen kirkkain saavutuksensa oli ennen Torinon olympialaisia 2006 Euroopan mestaruus vuodelta 2000. Hänellä on lisäksi EM-pronssia vuosilta 1999 ja 2001. Uusipaavalniemen joukkue oli mukana myös Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 sijoittuen alkulohkon viidenneksi.
Vuonna 2003 Uusipaavalniemen pitkäaikainen joukkuetoveri Wille Mäkelä edusti joukkueellaan Suomea EM-kisoissa ja joukkue putosi B-sarjaan. Seuraavana vuonna Uusipaavalniemi astui jälleen ruoriin ja joukkue nousi takaisin MM-kisojen A-sarjaan. Vuoden 2005 MM-kisoissa Uusipaavalniemen joukkue oli alkusarjan jälkeen ykkössijalla tasapistein viiden muun joukkueen kanssa, mutta putosi jatkosta tie-break-ottelussa Randy Ferbeyn Kanadaa vastaan. Vuonna 2005 Andorrassa järjestetyissä kautta aikain ensimmäisessä sekajoukkueiden (2 miestä ja 2 naista) EM-turnauksessa Uusipaavalniemen kipparoima joukkue, johon hänen lisäkseen kuuluivat Kirsi Nykänen, Teemu Salo ja Tiina Kautonen, voitti kultaa. Kevään 2007 MM-kilpailujen jälkeen Uusipaavalniemen tiet erkanivat joukkueen muiden jäsenten kanssa.
Vuonna 2011 Uusipaavalniemi voitti joukkueensa kanssa Suomen mestaruuden. Hänen joukkueeseensa kuuluivat Joni Ikonen, Kasper Hakunti, Toni Anttila ja Tommi Häti.
Curling-ura > Torinon olympialaiset

Torinon olympialaisten curlingturnauksessa 2006 Uusipaavalniemi johdatti Suomen joukkueen loppuotteluun. Alkulohkossa Suomi voitti kaikki vastustajat (Kanada, Yhdysvallat, Ruotsi, Norja ja Iso-Britannia) ja eteni välieriin lohkon voittajana. Tiukassa välieräkamppailussa vastaan asettui Iso-Britannia. Yhdeksännessä päässä vastustaja tasoitti pelin numeroihin 3–3 ja Suomi säilytti näin itsellään viimeisen kiven edun viimeisessä päässä. Ratkaisu jäi viimeisen pään viimeiseen heittoon. Uusipaavalniemi ratkaisi loppuottelupaikan määrämittaisella heitolla pesän keskiympyrään.
24. helmikuuta pelatussa finaaliottelussa vastaan asettui Kanada. Ensimmäisen pään Suomi voitti 2–0, mutta sen jälkeen Uusipaavalniemi ja hänen joukkuetoverinsa epäonnistuivat toistuvasti ratkaisevissa heitoissa ja kuudennessa päässä Kanada pääsi jo 10–3-johtonumeroihin. Olympialaisten päättäjäisissä Uusipaavalniemi toimi Suomen joukkueen lipunkantajana.
Poliittinen ura

Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Uusipaavalniemi valittiin keskustan kansanedustajaksi Uudenmaan vaalipiiristä 2 817 äänellä. Marraskuussa 2010 Uusipaavalniemi erosi keskustan eduskuntaryhmästä ja loikkasi perussuomalaisiin. Keskustan kansanedustajana Uusipaavalniemiemen kannat poikkesivat ryhmän virallisesta kannasta useasti: hän äänesti esimerkiksi sekä Lissabonin sopimusta että Kreikalle suunnattua tukipakettia vastaan sekä hallituksen periaatteellisesta linjauksesta poiketen valtionyhtiöiden yksityistämistä vastaan.lähde?
Marraskuussa 2010 Yle raportoi Uusipaavalniemen perustaman Oulunkylän Curlinghalli Oy:n olevan vaikeuksissa opetusministeriöltä ja Maailman curlingliitolta saamansa rahoituksen suhteen. Vuonna 2000 aloitettu rakennushanke ei ollut opetusministeriön mukaan edelleenkään valmis, ja Maailman curlingliiton edustaja kertoi liiton tulleen petetyksi. Yrityksen vuoden 2006 tilinpäätöstä ei ollut myöskään toimitettu kaupparekisteriin. Marraskuussa selvisi, että Oulunkylän Curlinghalli Oy:lle oli tullut tappiota vuoden 2009 tilikaudelta 123 000 euroa, kun edellisenä vuonna 2008 tulos oli vielä 95 000 euroa voitollinen. Tulos heikkeni edellisestä vuodesta 218 000 euroa, ja yhtiön vakavaraisuus oli painunut omavaraisuusastella mitattuna erittäin heikoksi. Asia tuotiin julkisuuteen, kun Uusipaavalniemi arvioi kovasanaisesti nykyistä rahajärjestelmäämme mm. Youtubessa ja se sai hänet luopumaan poliitikon urastaan ainakin toistaiseksi. Uusipaavalniemeä tituleerattiin aktiiviaikoinaan "ainoaksi rehelliseksi poliitikoksi" Suomessa.lähde? Hän on talousdemokraatti.
Uusipaavalniemi oli vuoden 2011 eduskuntavaaleissa perussuomalaisten ehdokas Helsingin vaalipiirissä, mutta häntä ei valittu uudelle kaudelle.
Yksityiselämä

Uusipaavalniemi harrasti pesäpalloa 26-vuotiaaksi saakka, ja aloitti sittemmin pesäpallon uudelleen hyvinkääläisessä Cobra Teamissä. Hän on heittänyt pesäpalloa tutkaan 140 kilometrin tuntinopeudella. Pesäpalloilija Toni Kohosen mukaan Suomessa on alle kymmenen pelaajaa, jotka kykenevät vastaaviin lukemiin. Nuoruudessaan Uusipaavalniemi on harrastanut myös karatea, jääkiekkoa ja koripalloa. Curlingin pariin hän ajautui veljensä Jussin kautta.
1980-luvun lopulla Uusipaavalniemi vaihtoi curlingin uimahyppyihin. Hän pääsi Suomen Uimaliiton valmennusryhmään ja saavutti puolen vuoden harjoittelun jälkeen SM-pronssia ja seuraavana vuonna hopeaa ponnahduslautahypyissä. Uusipaavalniemi keskeytti opintonsa Helsingissä ja lensi Kalifornian Long Beachille, jossa häntä valmensi lajin kaksinkertainen olympiakultamitalisti Sammy Lee. Uusipaavalniemi oli asettanut tavoitteekseen pääsyn Barcelonan olympialaisiin 1992. Hän kuitenkin tuli poskelleen alas kierrehyppynsä kolmen metrin ponnahduslaudalta, minkä seurauksena hänen korvastaan puhkesi tärykalvo. Uusipaavalniemi joutui pitämään puoli vuotta taukoa ja joutui lopulta lopettamaan lajin harrastamisen rahavaikeuksien vuoksi. Pian hän palasi takaisin curlingin pariin.
Uusipaavalniemi on ratkaissut Rubikin kuution 25 sekunnissa. Hän on kyennyt vakiinnuttamaan kuution ratkaisemiseen kuluvan ajan alle 40 sekuntiin. Lukiossa hän sai valtakunnallisesta matematiikan kokeesta maan parhaat pisteet. Hän voitti kouluvuosinaan myös valtakunnallisen matematiikkakilpailun, suunnitteli omia tietokonepelejä ja voitti erään aikakauslehden järjestämän tietokoneohjelmakilpailun. Hän opetteli vedonlyönnin vuoksi kahdessa viikossa piin 250 ensimmäistä desimaalia.
Uusipaavalniemelle on annettu lempinimi "M-15" hänen sukunimessään olevan 15 kirjaimen vuoksi. Joskus häntä kutsutaan myös lempinimellä "U-15". Hän sai nimen "M-15" vuonna 2005 Yhdysvaltain curling-kapteenilta Pete Fensonilta, joka ei osannut lausua hänen nimeään. Suomalaiset käyttävät hänestä lempinimeä "Uusis". Markku-liitto valitsi vuonna 2002 Uusipaavalniemen vuoden Markuksi.
Uusipaavalniemi on eronnut vaimostaan vuonna 2009 ja hänellä on kolme lasta.
Uusipaavalniemellä diagnosoitiin syöpä kesällä 2023.
Aiheesta muualla

.aspx Markku Uusipaavalniemi Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Markku Uusipaavalniemi ja Jyrki Liikka: M15 ja curlingin taito.  Otava, 2006.  ISBN 951-1-21403-9
Uusipaavalniemi kansainvälisen curlingliiton tietokannassa (englanniksi)
Oulunkylän Curlinghalli (Arkistoitu – Internet Archive)
Ylen Elävä arkisto: Uusis sytytti kansan curlaamaan
Uusipaavalniemi Suomen Curlingliiton tietokannassa
| n k Suomen Keskustan kansanedustajat 2007–2011 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (51):  Ahonen  Alatalo  Anttila  Autio  Haapoja (2007–2009†)  Hautala (2009–2011)  Heikkinen  Hoskonen  Hyssälä  Hänninen  Kaikkonen  Kalli  Kalmari  Kaltiokumpu  Karjula  Karpela  Katainen  Kaunisto  Kerola  Kiviniemi  Kiviranta  Komi  Korhonen  Korkeaoja  Kääriäinen  Laukkanen  Lehtomäki  Leppä  Lintilä  Manninen  Mieto  Oinonen  Pakkanen  Paloniemi  Pekkarinen  Pentti  Puumala  Rantakangas  Rehula  Reijonen  Rossi  Salovaara  Seurujärvi  Sihto  Särkiniemi (2010–2011)  Tiilikainen  Tölli  Markku Uusipaavalniemi (2007–2010)  Vanhanen (2007–2010)  Vehkaperä  Vehviläinen  Vilkuna  Väyrynen 
1Susanna Haapoja kuoli 30. toukokuuta 2009, hänen tilalleen eduskuntaan nousi Lasse Hautala. 2Matti Vanhanen luopui kansanedustajuudesta ja siirtyi Perheyritysten liiton toimitusjohtajaksi 2010. Hänen tilalleen eduskuntaan nousi Seppo Särkiniemi. 2Markku Uusipaavalniemi erosi keskustan eduskuntaryhmästä 2010 ja liittyi perussuomalaisiin.
| n k Perussuomalaisten kansanedustajat 2007–2011 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (5):  Jääskeläinen (2009–2011)  Oinonen  Ruohonen-Lerner  Soini (2007–2009)  Uusipaavalniemi (2010–2011)  Virtanen  Vistbacka  
Huomautukset: Timo Soini valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi kesäkuussa 2009, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Pietari Jääskeläinen.  Markku Uusipaavalniemi erosi keskustasta ja liittyi Perussuomalaisten eduskuntaryhmään marraskuussa 2010..
| n k Uudenmaan vaalipiirin kansanedustajat 2007–2011 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (34):  Akaan-Penttilä  Blomqvist  Feldt-Ranta  Forsius  Gestrin  Guzenina-Richardon  Harkimo  Hautala  Hemming  Pietari Jääskeläinen (2009–2011)  Kaikkonen  Kalliomäki  Karimäki  Karpela  Kasvi  Kiljunen  Kuusisto  Laakso  Lauslahti  Lehti  Matikainen-Kallström  J. Mäkelä (2007-2010)  O. Mäkelä  Mäkinen  Niinistö  Nylander  Ruohonen-Lerner  Saarinen  Soini (2007–2009)  Tabermann  Tallqvist  Uusipaavalniemi  Vahasalo  Vanhanen  Virén (2010–2011) 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta