stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mineraali
Kidekemiallinen jaottelu > I. Alkuaineryhmä

Alkuaineet ovat aineita, joita ei kemiallisesti voida jakaa yksinkertaisempiin ainesosiin. Maapallolla esiintyy puhtaassa muodossa noin 20 eri alkuainetta, mutta määrät ovat useimmiten hyvin pieniä. Alkuaineiden lisäksi ryhmään kuuluvat lejeeringit eli metalliseokset sekä karbidit, nitridit ja fosfidit.
Kidekemiallinen jaottelu > II. Sulfidiryhmä

Sulfidiryhmän mineraalit koostuvat esimerkiksi rikin (sulfidi) tai arseenin (arsenidi) ja jonkin metallin yhdisteistä. Mineraalit ovat varsin raskaita ja monet niistä ovat tärkeitä malmimineraaleja. Ulkoisten ominaisuuksien perusteella ryhmästä voidaan erottaa kiisut, hohteet ja välkkeet. Ryhmään kuuluvat lisäksi selenidit, telluridit, antimonidit ja vismutidit.
Kidekemiallinen jaottelu > III. Oksidiryhmä

Oksidimineraalit koostuvat jonkin metallin ja hapen yhdisteistä. Ryhmään kuuluvat myös hydroksidit, joissa on metallin lisäksi hydroksyyliryhmä (OH−). Ryhmän mineraalit muodostuvat usein hapettumalla muista mineraaleista. Tavallisia oksideja ovat muun muassa hematiitti (rautaoksidi), magnetiitti (rautaoksidi), kromiitti (kromioksidi), spinelli (magnesiumalumiinioksidi) sekä korundi.
Kidekemiallinen jaottelu > IV. Halogenidiryhmä

Halogenidimineraalit ovat halogeenin (fluori, kloori, bromi, jodi tai astatiini) ja jonkin metallin yhdisteitä. Ryhmän tavallisimpia mineraaleja ovat luonnonsuolat, kuten haliitti eli vuorisuola sekä fluoriitti.
Kidekemiallinen jaottelu > V. Karbonaattiryhmä

Karbonaattimineraalit muodostuvat metallista ja karbonaatti-ionista (CO32−). Karbonaatteja esiintyy runsaasti meren synnyttämissä muodostumissa, joissa kuolleen planktonin kalkkipitoiset kuoret ovat tiivistyneet meren pohjaan. Tavallisimpia karbonaatteja ovat kalsiitti (kalsiumkarbonaatti), aragoniitti (kalsiumkarbonaatti), dolomiitti (magnesium- tai kalsiumkarbonaatti), magnesiitti (magnesiumkarbonaatti) ja sideriitti (rautakarbonaatti). Karbonaattiryhmään kuuluvat myös nitraatit ja boraatit.
Kidekemiallinen jaottelu > VI. Sulfaattiryhmä

Sulfaattiryhmän mineraaleissa on sulfaatti-ioni (SO42−). Ne syntyvät usein suolaisen meriveden haihtumisprosessin yhteydessä. Niitä esiintyy myös hydrotermisissä suonissa ja sulfidien hapettumisen tuloksena. Tavallisimpia sulfaatteja ovat anhydriitti (kalsiumsulfaatti), selestiitti (strontiumsulfaatti), baryytti (bariumsulfaatti) ja kipsi (vesipitoinen kalsiumsulfaatti). Ryhmään kuuluvat lisäksi volframaatit (volframihapon suolat), telluraatit, kromaatit ja molybdaatit.
Kidekemiallinen jaottelu > VII. Fosfaattiryhmä

Fosfaattiryhmän mineraaleissa on yksikkö XO43−, jossa X voi olla fosfori (yksikkönä fosfaatti), arseeni (arsenaatti), antimoni (antimonaatti) tai vanadiini (vanadaatti). Selvästi tavallisin fosfaattimineraali on apatiitti, jota esiintyy myös hampaissa ja luissa.
Kidekemiallinen jaottelu > VIII. Silikaattiryhmä

Silikaatit ovat maankuoren merkittävin mineraaliryhmä, sillä ne muodostavat yli 90 prosenttia maankuoren aineksesta ja kolmanneksen kaikista mineraaleista. Silikaateissa on enimmäkseen piitä ja happea, mutta ne sisältävät usein muitakin tavallisia maankuoren alkuaineita, kuten kalsiumia, rautaa ja alumiinia. Silikaatin perusrakenneosa on yhden piiatomin ja neljän happiatomin muodostama vahvasidoksinen tetraedri, minkä vuoksi silikaatit ovat usein varsin kovia. Tavallisimpia silikaatteja ovat muun muassa kvartsi, maasälpä, oliviini ja granaatti. Tetraedrien muodostamien rakenteiden perusteella silikaattiryhmä jakautuu edelleen jalo-, soro-, rengas-, ketju-, verkko- ja hohkasilikaatteihin.
Kidekemiallinen jaottelu > IX. Biogeeniset mineraalit

Biomineraalit ovat elävän olennon synnyttämiä mineraaleja. Tällaisia ovat esimerkiksi helmien aragoniitti, simpukan kalsiitti ja hampaan kiille, joka on 95 % apatiittia. Fossiilit ovat eloperäisiä jäänteitä menneiltä ajoilta, jotka ovat säilyneet juuri biomineraalien ansiosta. Biomineraaleilla on samat tunnetut fysikaaliset ja kemialliset ominaisuudet kuin mineraaleillakin, mutta ne eivät ole syntyneet geologisissa prosesseissa. Kaikki tunnetut biomineraalit kuitenkin tunnetaan myös litosfääristä.
Käyttötarkoitukset

kivimineraalit: kivilajeja muodostavat mineraalit
malmimineraalit: mineraalit, joista on kannattavaa alkaa erotella metalleja
teollisuusmineraalit: jo sellaisenaan käyttökelpoiset ja hyödynnettävät mineraalit
jalo- ja korukivet
Kirjallisuutta

Schumann, Walter: Kivet ja mineraalit värikuvina.  (Steine + Mineralien.)  Suomentanut Matti Vaasjoki. Helsinki:  Otava, 2001.  ISBN 951-1-10207-9
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta mineraalit Wikimedia Commonsissa
Mikko Turunen, Mitä mineraalit ovat ? Geologia.fi
Mikko Turunen, -12-21-12-30-30/2011-12-21-12-40-07/mineraalien-ominaisuudet Mineraalien ominaisuudet Geologia.fi
Kai Hytönen:Suomen mineraalit, Geologian tutkimuskeskus, 1999, ISBN 951-690-745-8 (pdf)
Sari Grönholm (toim.) ym.: Retkeilijän kiviopas, Geologian tutkimuskeskus (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf)
Boris Saltikoff: Mineraalinimisanasto, Geologinen tutkimuslaitos, Tutkimusraportti N:o 11, Espoo 1976, ISBN 951-690-044-5 (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf)
Mineralogical Association Commission on New Minerals and Mineral Names (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Webmineral, Mineralogy Database (englanniksi)
Mindat, The mineral and locality database (englanniksi)
Handbook of Mineralogy (englanniksi)
Handbook of Mineralogy: List of Piezoelectric and Pyroelectric Minerals, Ruth Shannon, July 2011 (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (pdf)
Kep1er

| Kep1er |
| --- | --- |
 Kep1er kesäkuussa 2022   Vasemmalta oikealle: Hikaru, Yeseo, Dayeon, Xiaoting, Chaehyun, Yujin, Huening Bahiyyih, Youngeun ja Mashiro
Tiedot
Toiminnassa:  2021– 
Tyylilaji:  K-pop
Kotipaikka:  Soul, Etelä-Korea
Jäsenet:  Choi Yu-jin   Shen Xiaoting   Mashiro Sakamoto   Kim Chae-hyun   Kim Da-yeon   Hikaru Ezaki   Huening Bahiyyih   Seo Young-eun   Kang Ye-seo  
Levy-yhtiö:  Swing Entertainment Wake One
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kep1er (kor. 케플러, Kepeulleo) on tyttöyhtye, joka muodostettiin Mnetin tosi-tv-sarjan Girls Planet 999 kautta. Yhtye koostuu yhdeksästä jäsenestä, joita ovat Kim Chae-hyun, Huening Bahiyyih, Choi Yu-jin, Kim Da-yeon, Seo Young-eun, Kang Ye-seo, Hikaru Ezaki, Mashiro Sakamoto ja Shen Xiaoting. Yhtyeen levy-yhtiöinä toimivat Swing Entertainment ja Wake One. Kep1er julkaisi ensimmäisen EP:nsä First Impact tammikuussa 2022.
Historia > Ennen uran alkua

Kep1er muodostettiin Mnetin esittämän tosi-tv-sarjan Girls Planet 999 kautta, joka esitettiin Koreassa 6. elokuuta–22. lokakuuta 2021 välisenä aikana. Ohjelmaan osallistui 99 kilpailijaa ympäri Aasiaa, joista vain yhdeksän parasta pääsi osaksi monikansallista yhtyettä.
Ennen ohjelman alkua moni Kep1erin jäsen oli aloittanut jo uransa viihdealalla. Choi Yu-jin debytoi Cube Entertainmentin tyttöyhtyeessä CLC vuonna 2015, mutta ei tällä hetkellä ole sen aktiivinen jäsen. Kang Ye-seo aloitti uransa lapsimallina 2010 ja liittyi myöhemmin tyttöyhtyeeseen Busters, jonka hän kuitenkin jätti vuonna 2020.
Shen Xiaoting ja Kim Da-yeon olivat ainoita jäseniä, jotka olivat osallistuneet samantyyppisiin kilpailuohjelmiin aiemmin. Kim Da-yeon kilpaili Mnetin ohjelmassa Produce 48 vuonna 2018, mutta jäi sijalle 70. Shen Xiaoting kilpaili kiinalaisessa ohjelmassa Produce Camp 2020, mutta jäi sijalle 80. Mashiro Sakamoto esiintyi JYP Entertainmentin Stray Kids -ohjelman ensimmäisessä jaksossa, mutta tyttöryhmä kuitenkin hävisi Stray Kidsille, joten tytöt eivät päässeet debytoimaan.
Historia > First Impact, Queendom 2, Doublast, Fly-Up ja Troubleshooter (2021–)

Kep1erin piti debytoida alun perin 14. joulukuuta 2021 EP:llä First Impact. EP:n ennakkotilaukset olivat alkaneet jo marraskuun lopussa. Debyyttiä lykättiin tammikuulle 2022, sillä yksi levy-yhtiön henkilökunnasta oli saanut COVID-19-tartunnan. Mashiro Sakamoto ja Shen Xiaoting saivat myös positiiviset tulokset 14. joulukuuta.
Yhtye julkaisi lykkäyksen myötä EP:n First Impact 3. tammikuuta 2022 yhdessä sen nimikkosinglen ”Wa Da Da” kanssa. Tammikuun 10. päivä ilmoitettiin, että Kim Chae-hyun oli valittu SBS MTV:n musiikkiohjelman The Show uudeksi juontajaksi yhdessä Cravityn Minheen kanssa. Tammikuun 13. päivä Kep1er voitti ensimmäisen musiikkiohjelmapalkintonsa M Countdownissa. Helmikuussa uutisoitiin, että yhtye osallistuu Mnetin Queendom -musiikkikilpailuohjelman toiselle kaudelle, joka alkoi maaliskuussa.
Kep1er julkaisi toisen EP:nsä Doublast kesäkuussa 2022 yhdessä sen nimikkosinglen ”Up!” kanssa. Elokuussa yhtye julkaisi ensimmäisen japaninkielisen singlensä ”Wing Wing”. Japaninkielinen singlealbumi Fly-Up julkaistiin syyskuussa.
Yhtye julkaisi Universe Musicin kautta singlen ”Sugar Rush” 23. syyskuuta 2022.
Kep1er julkaisi kolmannen EP:nsä Troubleshooter 13. lokakuuta 2022.
Yhtyeen täyspitkä studioalbumi Kep1going On julkaistiin vuonna 2024.
Heinäkuussa 2024 kerrottiin, että yhtyeen jäsenet Yeseo ja Mashiro liittyvät uuteen tyttöryhmään Madein.
Jäsenet

Yhtyeen jäsenet:
Choi Yu-jin – johtaja
Shen Xiaoting
Mashiro Sakamoto – toinen johtaja
Kim Chae-hyun
Kim Da-yeon
Hikaru Ezaki
Huening Bahiyyih
Seo Young-eun
Kang Ye-seo
Diskografia > Studioalbumit

Kep1going (2024)
Kep1going On (2024)
Diskografia > EP:t

First Impact (2022)
Doublast (2022)
Troubleshooter (2022)
Diskografia > Singlealbumit

Fly-Up (2022, japaniksi)
Diskografia > Singlet

”Wa Da Da” (2022)
”Up!” (2022)
”Wing Wing” (2022, japaniksi)
”Sugar Rush” (2022)
”We Fresh” (2022)
Filmografia

| Vuosi | Nimi | Verkko |
| --- | --- | --- |
| 2021 | Girls Planet 999 | Mnet |
| 2021 | Kep1er View | Mnet |
| 2022 | Kep1er Debut Show | Mnet |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kep1er Wikimedia Commonsissa
Kep1er esiintymässä heinäkuussa 2022
Tampereen yliopisto (1925–2018)

| Tampereen yliopisto> Kansalaiskorkeakoulu Yhteiskunnallinen Korkeakoulu |
| --- | --- |
  

 lat. Universitas Tamperensis 
 engl. University of Tampere 
Motto:  Tehdään tulevaisuus yhdessä
Perustettu:  1925
Lakkautettu:  2019
Tyyppi:  Julkinen
Rehtori:  Liisa Laakso
Opiskelijoita:  9 668 (2017)
Jatko-opiskelijoita:  2 500
Sijainti:  Tampere,  Suomi
Osoite:  Kalevantie 4, Tampere
Sivusto:  http://www.uta.fi
Tampereen yliopisto (lyhenne TaY tai UTA) oli vuosina 1925–2018 toiminut yliopisto, jonka pääpaikka oli Tampereella. Sen toiminnot siirtyivät 1.1.2019 uuteen samannimiseen yliopistoon, johon myös Tampereen teknillinen yliopisto liittyi. Yliopisto oli yhteiskuntatieteellisesti painottunut. Viimeisinä vuosinaan sen opiskelijamäärä oli noin 10 000, mukaan lukien erillisiä opintoja suorittavat. Sen viimeisenä rehtorina toimi Liisa Laakso. Yliopisto antoi ylempään korkeakoulututkintoon johtavaa opetusta Tampereen lisäksi Porin yliopistokeskuksessa (yhteiskuntatieteiden ala). Aiemmin yksityisenä toiminut Tampereen yliopisto muuttui valtio-omisteiseksi vuonna 1974.
Historiaa > Kansalaiskorkeakoulu (1925–1930)

Yliopiston pohjana oleva korkeakoulu perustettiin Helsinkiin vuonna 1925 nimellä Kansalaiskorkeakoulu. Perustamisvuonna opiskelijoita oli 72, ja valittavina olivat sanomalehtimiestutkinto, hallinnollinen tutkinto ja osuustoimintatutkinto. Kansalaiskorkeakoulu ehti toimia tällä nimellä ainoastaan viisi vuotta, kun sen nimi muutettiin vuonna 1930 muotoon Yhteiskunnallinen korkeakoulu (YKK).
Historiaa > Yhteiskunnallinen Korkeakoulu (1930–1966)

Vuonna 1930 toteutettiin yliopiston nimenmuutos Yhteiskunnalliseksi Korkeakouluksi. Nimenmuutoksen jälkeen tutkintovalikoima laajeni ja korkeakoulussa oli mahdollista opiskella sanomalehtitutkinto, hallinnollinen tutkinto, osuustoimintatutkinto, kunnallistutkinto, lastensuojelututkinto, lain­opillinen tutkinto sekä kansansivistystutkinto.
Korkeakoulussa oli lisäksi mahdollista suorittaa yhteis­kunta­tieteiden kandidaatin tutkinto. Tästä juontaa juurensa Suomen yliopistollisten tutkintojen yhteiskuntatieteiden koulutusalalla vallitseva päällekkäisyys: yhteiskuntatieteiden-alkuiset tutkinnot olivat alkujaan Yhteiskunnallisesta korkeakoulusta ja valtiotieteen/-tieteiden-tutkinnot Helsingin yliopiston valtiotieteellisestä tiedekunnasta.
Yhteiskunnallista korkeakoulua kutsuttiin joskus ”kirjailijoiden korkeakouluksi”, koska yli 70 suomalaisen kirjailijan on laskettu opiskelleen siellä. Erityisesti näin oli koulun alkuaikoina 1920- ja 1930-luvuilla. YKK:ssa opiskelleita ja sittemmin kirjailijoina tunnettuja ovat olleet muun muassa Eino Hosia, Juhani Konkka, Oiva Paloheimo, Kerttu-Kaarina Suosalmi, Arvo Turtiainen ja Tatu Vaaskivi. Unto Kupiainen toimi YKK:ssa kotimaisen kirjallisuuden professorina ja vararehtorina. YKK:ssa opiskelleista kirjailijoista vain harvat suorittivat opintonsa loppuun. Sanomalehtioppia lukenut Arvo Turtiainen kuvasi myöhemmin omaa opiskeluaikaansa, että se oli ”viisastumista ilman maailman niin tärkeinä pitämiä, arvolauseilla koristettuja todistuksia, sillä järjestelmällisestä, tutkintojen suorittamiseen pyrkivästä opiskelusta ei kuitenkaan tullut mitään”.
Yhteiskunnallinen korkeakoulu sai vuonna 1933 oman talon Helsingin Kallioon Franzénin­kadulle. Yhteiskunnallisen korkeakoulun jälkeen talo tunnettiin Helsingin yliopiston Franzénia-rakennuksena, jossa toimivat pitkään Helsingin yliopiston sosiaalitieteiden laitokset.
Vuonna 1930 perustettiin taloudellis-yhteiskunnallinen opetusjaosto sekä hallinnollis-lainopillinen opetusjaosto. Opetusjaostot olivat korkeakoulussa välttämättömyys, sillä korkeakoulun tarkoituksena oli tuottaa maahan ammatillisesti päteviä toimihenkilöitä myös muista kuin ylioppilaista – yliopistoon pääsyn edellytyksenä kun oli ylioppilastutkinto. Opetusjaostot säilyivät myöhemmän yliopistonkin rakenteissa aina 1990-luvulle saakka.
1940-luvulla tutkintovalikoima kasvoi. Vuonna 1942 perustetun huoltotyön opetusjaoston aineiksi tuli sosiaalihuoltajatutkinto (1942), nuorison­ohjaaja­tutkinto (1945) ja vankeinhoitotutkinto (1949). Kirjastotutkinto perustettiin yhteiskuntatieteelliseen opetusjaostoon vuonna 1945, jolloin perustettiin myös yhteiskuntatieteellinen tutkimuslaitos.
Vuonna 1949 korkeakoulun akateeminen aines ryhmittyi yhteiskuntatieteelliseksi tiedekunnaksi. Tiedekunnassa suoritettiin ensimmäinen yhteis­kunta­tieteiden lisensiaatin tutkinto vuonna 1953, ja ensimmäinen tohtori valmistui vuonna 1955. Vuonna 1956 järjestettiin ensimmäinen maisteripromootio. Ensimmäinen maisteri- ja tohtoripromootio järjestettiin Tampereen-aikana vuonna 1965.
Historiaa > YKK:n siirtyminen Helsingistä Tampereelle

Epävirallisia keskusteluja Yhteiskunnallisen korkeakoulun siirtämisestä pois Helsingistä oli käyty 1950-luvun alkuvuosista lähtien. Muuttoa puolsivat niin korkeakoulun taloudellinen tilanne kuin etenkin Helsingin yliopiston valtiotieteellisen tiedekunnan nuiva asenne sitä kohtaan. Kesällä 1952 rehtori Yrjö Ruutu tiedusteli kirjeitse Tampereen kulttuuri- ja sivistystoimen apulaiskaupunginjohtajalta Erkki Lindforsilta, tunnettiinko Tampereella kiinnostusta koulun sijoittamiseen. Lindfors tarttui heti lujasti asiaan ja sai tuekseen oman puolueensa SDP:n Tampereen valtuustoryhmän lisäksi kaksi näkyvää tamperelaista kunnallispoliitikkoa, kokoomuksen Lauri Santamäen ja SKDL:n Leo Suonpään omine taustajoukkoineen.
Ratkaiseviksi hankkeessa muodostuivat Erkki Lindforsin suhteet silloiseen pääministeriin Urho Kekkoseen niin suoraan kuin kauppaneuvos Kalle Kaiharin kautta. Vuoden 1956 valtion tulo- ja menoarvioon ilmestyi viiden miljoonan markan määräraha YKK:n muuttohankkeen selvittämiseen ja muuttokustannuksiin Tampereelle. Yksityisenä toimineen korkeakoulun hallitus ei kuitenkaan ollut yksimielinen muuttohankkeesta eikä ollut pyytänyt määrärahaa valtion budjettiin. Pitkien neuvottelujen jälkeen vuonna 1956 sovittiin laitoksen siirtämisestä Tampereelle, mikä toteutettiin vuonna 1960. Samana vuonna valmistui yliopiston päärakennus, jonka suunnitteli Toivo Korhonen. Korkeakoulun muuttoa kiivaasti vastustanut YKK:n rehtori Tuttu Tarkiainen luonnehti tapahtunutta todeten, että kyseessä oli suomalaiskansallisen perinteen mukainen morsiamenryöstö. Tamperelaisten menettelystä syvästi mielensä pahoittanut Tarkiainen erosi YKK:n rehtorin virasta vuoden 1956 lopussa, ja uudeksi rehtoriksi muuttovaiheen ajaksi tuli sosiaalipolitiikan professori Armas Nieminen.
Tampereella korkeakoulu alkoi laajentua. Vuonna 1964 perustettiin humanistinen tiedekunta ja vuonna 1965 taloudellis-hallinnollinen tiedekunta.
Historiaa > Tampereen yliopisto (1966–2018)

Yhteiskunnallisen Korkeakoulun nimi muuttui vuonna 1966 Tampereen yliopistoksi. Tasavallan presidentti vahvisti 1. huhtikuuta lain Yhteiskunnallisen korkeakoulun muuttamisesta Tampereen yliopistoksi ja korkeakoulun toimialan muuttamisesta.
1960-luvun lopun opiskelijaradikalismi esiintyi Tampereen yliopistossa kiihkeänä ja sävyltään selvemmin äärivasemmistolaisena kuin muissa Suomen yliopistoissa ja korkeakouluissa. Opiskelijoilla oli Tampereen yliopiston valtuuskunnassa neljä edustajaa. Valtiokeskeinen suuntaus koulutus- ja kulttuuripolitiikassa johti 1960-luvun lopulta lähtien yksityisinä toimineiden korkeakoulujen siirtymiseen valtion laitoksiksi, mikä Tampereen yliopiston osalta toteutui syksyllä 1974. Kaupunginjohtaja Pekka Paavola vaati samaan aikaan yliopiston siirtymistä Hervantaan, mikä ei kuitenkaan toteutunut yliopiston oman vastustuksen vuoksi. Tampereen yliopiston siirtyminen valtion omistukseen merkitsi Tampereen kaupungin ja useiden yhteisöjen myöntämän huomattavan taloudellisen tuen päättymistä.
1970-luvun alusta lähtien yliopisto laajentui. Lääketieteellinen tiedekunta perustettiin 1972 ja kasvatustieteiden tiedekunta vuonna 1974. Vuonna 1974 yliopisto valtiollistettiin. Kielikeskus aloitti toimintansa vuonna 1976.
Yliopiston yhteyteen haviteltiin 1970-luvun alussa kansanmusiikki-instituuttia. Silloinen Tampereen yliopiston kansanperinteen laitoksen johtaja Erkki Ala-Könni perusteli asiaa vuonna 1971 paitsi tutkijoiden tarvitsemalla lisätilalla ja laitoksen lisätyövoiman tarpeella, myös kansanmusiikin suosion kasvulla. Kansanmusiikki-instituutti perustettiin kuitenkin Kaustiselle, jossa se aloitti toimintansa vuonna 1974.
Yhteiskunnallinen, julkisen hallinnon ja sosiaaliturvan opetusjaokset yhdistettiin 1989 yhdeksi opetusjaostoksi, joka lopetettiin kokonaan vuonna 1998. Viimeisin laajennus yliopiston tiedekuntiin oli informaatiotieteiden tiedekunta, jonka toiminta alkoi vuonna 2001.
Useat Tampereen yliopiston rakennuksista nimettiin tunnettujen tamperelaisten suurmiesten mukaan: Päätalo, Linna, Virta ja Arvo.
Tampereen yliopisto ja Tampereen teknillinen yliopisto yhdistyivät vuoden 2019 alussa uudeksi Tampereen yliopistoksi, joka on myös Tampereen ammattikorkeakoulun pääomistaja. Uuden korkeakoulun nimeksi piti tulla Tampereen uusi yliopisto, englanniksi Tampere New University, mutta nimi peruttiin, ja nimeksi tuli lopulta Tampereen yliopisto, englanniksi Tampere University. Tarkoitusta varten perustettiin Tampereen korkeakoulusäätiö 20.4.2017.
Historiaa > Opetusjaostot

Yhteiskunnallinen korkeakoulu oli laitos, jonka tarkoituksena oli tuottaa maahan ammatillisesti päteviä toimihenkilöitä. Jotta näitä voitaisiin kouluttaa myös muista kuin ylioppilaista, korkeakoulussa toimi vuoteen 1998 saakka opetusjaostojärjestelmä.
Opetusjaostoissa oli mahdollista eri aikoina suorittaa (suluissa tutkintoa lähinnä vastaavat nykyiset tiedealueet):
Sanomalehtitutkinto (journalistiikka)
Kunnallistutkinto (kunnallistieteet)
Osuustoimintatutkinto
Lastensuojelututkinto (sosiaalihuolto)
Lainopillisen tutkinto (julkisoikeus)
Kansansivistystyön opettajatutkinto (aikuiskasvatustiede)
Kirjastotutkinto (informaatiotutkimus)
Yhteiskunnallinen tutkinto (yleissivistävä tutkinto)
Sosiaalihuoltajatutkinto tutkinto (sosiaalihuolto)
Opetusjaostoissa suoritetut tutkinnot rinnastettiin alempiin korkea­koulu­tutkintoihin, ja ne antoivat pätevyyden lähinnä erilaisiin kunnallisiin virkoihin. Merkittävä osa suomalaisista toisen maailmansodan jälkeisistä kunnallisvirkamiehistä sai pätevyytensä suorittamalla jonkin Tampereen yliopiston opetusjaostotutkinnon. Vuonna 2006 julkaistun selvityksen mukaan lähes kaksi kolmasosaa kuntajohtajista oli ”Tampereen koulun” kasvatteja. Opetusjaostot lakkautettiin vuonna 1998. Nykyisin ylioppilastutkinto ei ole välttämätön yliopisto-opinnoissa.
Yliopiston tiedekunnat

Yliopisto jakaantui kuuteen tiedekuntaan:
| Tiedekunta | Laitokset ja yksiköt/yksittäiset oppiaineet, joiden toiminnot kuuluivat tiedekuntaan |
| --- | --- |
Johtamiskorkeakoulu: johtamiskorkeakoulu
Kasvatustieteiden tiedekunta: kasvatustieteiden yksikkö
Luonnontieteiden tiedekunta: matematiikan ja tilastotieteen tutkinto-ohjelma (informaatiotieteiden yksikkö) tietojenkäsittelytieteiden tutkinto-ohjelma (informaatiotieteiden yksikkö) tilastotieteen keskus (informaatiotieteiden yksikkö)
Lääketieteen ja biotieteiden tiedekunta: BioMediTech lääketieteen yksikkö työterveyshuollon ja työlääketieteen professuuri (terveystieteiden yksikkö)
Viestintätieteiden tiedekunta: kieli-, käännös- ja kirjallisuustieteiden yksikkö viestinnän, median ja teatterin yksikkö informaatiotutkimuksen ja interaktiivisen median tutkinto-ohjelma (informaatiotieteiden yksikkö) Human-Technology Interaction -maisteriohjelma (informaatiotieteiden yksikkö)
Yhteiskuntatieteiden tiedekunta: terveystieteiden yksikkö yhteiskunta- ja kulttuuritieteiden yksikkö
Vuoden 2011 alusta vuoden 2016 loppuun yliopisto oli jakautunut tiedekuntien sijaan yksiköihin, entiset yksiköt olivat:
BioMediTech
Informaatiotieteiden yksikkö
Johtamiskorkeakoulu
Kasvatustieteiden yksikkö
Kieli-, käännös- ja kirjallisuustieteiden yksikkö
Lääketieteen yksikkö
Terveystieteiden yksikkö
Viestinnän, median ja teatterin yksikkö
Yhteiskunta- ja kulttuuritieteiden yksikkö
Tammikuuhun 2011 saakka yliopisto oli jakautunut kuuteen tiedekuntaan:
Humanistinen tiedekunta (perustettu 1964)
Informaatiotieteiden tiedekunta (2001)
Kasvatustieteiden tiedekunta (1974)
Kauppa- ja hallintotieteiden tiedekunta (1965)
Lääketieteellinen tiedekunta (1972)
Yhteiskuntatieteellinen tiedekunta (1949)
Yhteiskuntatieteellinen tietoarkisto

Suomen yhteiskuntatieteellinen tietoarkisto (FSD, Finnish Social Science Data Archive, Finlands samhällsvetenskapliga dataarkiv) perustettiin vuonna 1999. Se palvelee tieteellistä tutkimusta ja opetusta valtakunnallisesti ja kansainvälisesti. Se arkistoi ja välittää koti- ja ulkomaisia sähköisiä tutkimusaineistoja tutkimusta, opetusta ja opiskelua varten. Yksikkö oli Tampereen yliopiston erillinen laitos.
Tietoarkiston tehtävänä on edistää tieteen avoimuutta, läpinäkyvyyttä, tiedon kumuloitumista ja olemassa olevan tiedon tehokasta tutkimuskäyttöä. Vuonna 2008 toteutetussa ensimmäisessä Suomen kansallisen tason tutkimuksen infrastruktuurien nykytilan selvityksessä todettiin, että Yhteiskuntatieteellinen tietoarkisto on yksi 24 olemassa olevasta kansallisen tason tutkimusinfrastruktuurista. Yhteiskuntatieteellinen tietoarkisto sai vuoden 2010 alussa oikeuden käyttää rinnakkaisnimeä Suomen yhteiskuntatieteellinen tietoarkisto.
Viestintä

Yliopiston ulkoista viestintää hoiti muun muassa Aikalainen-lehti. Yliopiston suojissa toimi myös Radio Moreeni.
Alumnitoiminta

Tampereen yliopiston Alumni ry. on perustettu 1987. Yhteyksiä yliopiston ja entisten opiskelijoiden välillä ylläpitävä Tampereen yliopiston Alumni on Suomen vanhin yliopiston alumniyhdistys. Yhdistyksen puheenjohtaja on Juha Kostiainen.
Keulakuvakseen eli alumnimeritukseksi Alumni ry. on kutsunut ansioituneita yliopiston kasvatteja. Tällaisina alumnilähettiläitä Tampereen yliopiston kasvateista ovat olleet vuorollaan pääministeri Kalevi Sorsa, maaherra Pirjo Ala-Kapee, Altian pääjohtaja Veikko Kasurinen, Kansallisoopperan johtaja Päivi Kärkkäinen ja yhteiskuntatieteiden maisteri Simo Frangén.