Piirpauke
Historia > 1980-luku

Alkuvuodesta 1980 Piirpauke esiintyi Intian Mumbaissa pidetyillä Jazz Yatra -festivaaleilla, jossa matkalta estyneen Ilkka Hanskin korvasi Ilpo Saastamoinen. Samana kesänä yhtye soitti Länsi-Saksassa Balver Höhlen jazzfestivaaleilla sekä Roskilden festivaalilla Tanskassa. Saksalainen JG-Records julkaisi vuotta myöhemmin Balver Höhlen konsertista äänitetyn livealbumin Live in der Balver Höhle. Levyllä on Piirpauken alkuperäisjäsenistä mukana enää Sakari Kukko, kun rumpaliksi Jukka Wasaman tilalle on tullut Tom Nekljudow. Myös basisti on jälleen vaihtunut ja uutena nimenä yhtyeen riveissä soittaa Jorma Koivulehto. Kokoonpanoa pidetään Piirpauken historiassa kaikkein rockvaikutteisimpana, johtuen muun muassa rumpali Nekljudowin soittotyylistä. Levyn ilmestyessä yhtye oli noussut Länsi-Saksan lisäksi suosituksi Sveitsissä, Benelux-maissa sekä Tanskassa. 1980-luvun alkuvuosina Piirpauke teki myös yhteistyötä turkkilaisen lyömäsoittajan Okay Temizin kanssa, johon he olivat tutustuneet Jazz Yatra -festivaalien yhteydessä. Yhtye kiersi Temizin kanssa sekä Saksassa että Turkissa.
Piirpauken seuraavat studioalbumit Birgi Bühtüi ja Kirkastus ilmestyivät vielä vuoden 1981 aikana. Niistä jälkimmäinen oli alun perin Sakari Kukon Iittalan lasitehtaan 100-vuotisjuhlaksi tekemä tilaustyö, mutta lopulta se päätettiin julkaista myös virallisesti tekijänimellä Sakari Kukko & Piirpauke. Molemmat levyt äänitettiin kokoonpanolla Kukko–Nylund–Saastamoinen–Nekljudow ja lisäksi mukana oli useita vierailevia muusikoita. Piirpauke oli mukana myös 1981 ensi-iltaan tulleessa elokuvassa Rokki Diggari, mutta elokuvan samannimiseltä soundtrackalbumilta ei yhtyettä löydy. Vuonna 1982 ilmestyi Piirpauken ensimmäinen kokoelma-albumi ja yhtye kiersi jälleen Pohjoismaita sekä Keski-Eurooppaa. Kiertueelta julkaistiin seuraavana vuonna tuplalevy Live in Europe, jolla soitti sama kokoonpano kuin vuoden 1981 studioalbumeilla. Kokoonpanon hajottua Nylund, Saastamoinen ja Nekljudow jatkoivat nimellä Los Ustads. Vuonna 1984 Nylund ja Saastamoinen perustivat yhdessä Kalle Fältin kanssa kansanmusiikkiyhtye Pohjantahdin.
Saastamoisen aika Piirpaukessa on kattavasti dokumentoituna hänen omilla sivuillaan (http://www.ilposaastamoinen.fi/) otsikkojen MUSIIKKI ja SOITTAMINEN alla.
Yhtyeen seuraava studioalbumi Ilahu illalla ilmestyi vuonna 1984. Piirpauken musiikkiin oli tullut mukaan afrikkalaisia vaikutteita, joita Sakari Kukko oli saanut muun muassa Senegaliin suuntautuneilta matkoiltaan. Levyllä nähdään täysin uusittu kokoonpano, jossa ei vuosien 1980–1982 miehistöstä ole Kukon lisäksi mukana enää ketään muuta. Piirpauken kokoonpano oli albumilla laajentunut kuusimiehiseksi. Kitaristi Hasse Walli teki paluun yhtyeen riveihin ja toiseksi kitaristiksi oli liittynyt senegalilainen Badu N'djay. Walli oli ollut mukana jo edellisen syksyn Euroopan kiertueella ja hän oli myös Kukon tapaan viettänyt paljon aikaa Länsi-Afrikassa. Vuonna 1986 julkaistiin albumi Villi Itä − kalevalainen rapsodia, joka oli alun perin tilausteos vuoden 1985 Kajaanin Runoviikolle Kalevalan 150-vuotisjuhlavuoden kunniaksi. Levyn kappaleet pohjautuivat inkeriläisiin ja karjalaisiin kansansävellyksiin. Albumilla oli mukana jälleen uusi ryhmä muusikoita, edellisen levyn soittajista oli Kukon lisäksi mukana vain Badu N'djay. Toisena kitaristina kuultiin muun muassa Wigwamissa soittanutta Pekka Rechardtia. Kalevalaista aihepiiristään huolimatta levy sisältää myös runsaasti afrikkalaisia rytmejä sekä perinteistä jazzia.
Sakari Kukko oli vuonna 1983 muuttanut asumaan Espanjan Teneriffalle, jossa hän Piirpauken kiertueiden ja levytyssessioiden välillä soitti paikallisten muusikoiden kanssa. Espanjassa hän tapasi andalusialaisen laulajan Cinta Hermon, josta tuli Piirpauken ensimmäinen virallinen laulaja. Hermo oli mukana jo vuoden 1987 Algazara-albumilla, joka sisälsikin paljon espanjalaisia vaikutteita, mutta varsinaisesti hän pääsi ääneen vasta kaksi vuotta myöhemmin ilmestyneellä levyllä Zerenade. Lisäksi sillä soittaa yhtyeen riveihin lyhyeksi aikaa liittynyt kitaristi Jukka Tolonen. Zerenade on musiikillisesti edeltäjiään raskaampi ja joiltakin kappaleilta löytyy jopa vaikutteita heavy rockista, muun muassa särökitaran muodossa.
80-luvun alkuun sijoittuu myös erikoinen episodi, kun Cornelis Wreesvijk otti yhtyeeseen yhteyttä ja esitti yhteisen pitkäsoiton tekoa. Bändi suostui, mutta idea kilpistyi Wreesvijkin kadottua hummausreissulle kehittelyvaiheessa.
Häneltä tuli kuitenkin kohtelias anteeksipyyntö kirjeen muodossa.
Samoihin aikoihin bändi esiintyi Vanhalla ylioppiulastalolla Helsingissä samassa konsertissa Pete Seegerin kanssa, joka innostui ja lupasi järjestää keikkoja USAssa. Tämäkään projekti ei koskaan toteutunut.