stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Subaru Park
Ominaisuudet > Kenttä

Stadionin pelikentän mitat ovat 110 × 69 metriä, mitkä poikkeavat hieman IFAB:n suosituksesta (105 × 68 metriä). Pelialusta on varvasheinää (Cynodon dactylon), joka on yleisesti trooppisen ja subtrooppisen lämpövyöhykkeen nurmikentillä käytetty laji. Nurmi kasvatettiin Marylandissä ennen siirtämistä ja asentamista stadionille huhtikuussa 2010. Kentän alla on lämpöputkisto, joka pitää talvikuukausina nurmen lämpötilan yli nollan celsiusasteen.
Ominaisuudet > Liikenne

Stadionin ohittavalla Commodore Barry Bridgellä kulkee U.S. Route 322, joka risteää pohjoisempana Yhdysvaltain itärannikon päätien Interstate 95:n kanssa. Stadionin läheisyyteen on rakenteilla uudet liittymät, joiden kautta autoilijoilla on suorempi pääsy sillalta stadionin paikoitusalueille. Pennsylvania Route 291 kulkee stadionin välittömässä läheisyydessä. Matkaa Pennsylvanian suurimman kaupungin Philadelphian keskustaan stadionilta on noin 27 kilometriä ja Philadelphian kansainväliselle lentoasemalle noin 16 kilometriä.
SEPTAn R2-rautatiellä (Newark–Philadelphia) on Chesterissä kaksi asemaa, Chester Transportation Center ja Highland Avenue. Ensimmäiseltä on ottelupäivinä sukkulabussiyhteys stadionille ja takaisin.
Ominaisuudet > Palvelut

Lipunmyynti- ja ravitsemuspalveluista stadionilla vastaa philadelphialainen Comcast Spectacor tytäryhtiöineen sekä lähetystekniikasta, valotauluista ja muusta elektroniikasta Panasonic. Osana stadionin nimoikeudet ostaneen PPL EnergyPlusin kanssa tehtyä sopimusta stadionin energiantarve täytetään yhtiön toimittamalla uusiutuvalla energialla.
Käyttäjät ja tapahtumat

PPL Parkin pääasiallinen käyttäjä on jalkapallon miesten Major League Soccer -liigan Philadelphia Union. Naisten Women’s Professional Soccer -liigan Philadelphia Independence on suunnitellut pelaavansa stadionilla muutamia otteluita kaudella 2011 ja muuttavansa stadionille pysyvästi tulevaisuudessa. Lokakuussa 2010 sekä Yhdysvaltain miesten että naisten jalkapallomaajoukkue pelasi stadionilla harjoitusottelun. Läheisten Widener Universityn ja Villanova Universityn jalkapallojoukkueet ovat pelanneet stadionilla NCAA-otteluitaan.
Villanova Universityn miesten amerikkalaisen jalkapallon joukkueen mahdollisesta siirtymisestä PPL Parkille on keskusteltu. NCAA:n Big East Conference, jossa Villanova on niin sanottu non-football-jäsen, lähetti syyskuussa 2010 yliopistolle kutsun liittyä konferenssiin myös amerikkalaisessa jalkapallossa. Big Eastin joukkueet kilpailevat lajissa Division I FBS -tasolla, jossa vaatimuksena on muun muassa vähintään 15 000 -paikkainen stadion, mitä yliopiston oma Villanova Stadium ei täytä.
Kesäkuussa 2011 PPL Parkilla käydään kaksipäiväinen rugby sevensin yliopistomestaruusturnaus. Toukokuussa 2012 stadionilla pelataan NCAA:n miesten haavipallon puolivälieräotteluita.
Rivertown

Stadion on osa The Buccini/Pollin Groupin laajempaa 500 miljoonan dollarin Rivertown-projektia, jonka tarkoitus on piristää historiallisen Chesterin joenvarren elämää sekä kaupungin ja koko Delawaren piirikunnan työllisyyttä ja taloutta. Stadionin lisäksi alueelle rakennetaan kahdessa vaiheessa 186 rivitaloasuntoa, 225 muuta asuntoa, 40 400 neliömetriä toimistotilaa, 18 600 neliömetrin konferenssikeskus, 3 900 neliömetriä liiketilaa ja 1 350 auton pysäköintitalo. Vuonna 2004 lähistöllä sijaitseva entinen Philadelphia Electric Companyn voimalaitos uudistettiin toimisto- ja liiketilaksi, joka tunnetaan nykyään nimellä The Wharf at Rivertown.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Subaru Park Wikimedia Commonsissa
Stadionin esittely Philadelphia Unionin sivustolla (englanniksi)
Stadionin esittely Chesterin kaupungin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Stadionin esittely ICON Venue Groupin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
PPL Park lokakuussa 2010. Taustalla Delawarejoki ja Commodore Barry Bridge.
Alimmainen Huhtasaari

| --- | --- |
Sijainti:  Asikkala Päijät-Häme Suomi
Saariryhmä:  Huhtasaarien saariryhmä
Vesialue:  Päijänne
Korkein kohta:  92,5 m 
Pinta-ala:  17,8 ha  
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Alimmainen Huhtasaari  on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Asikkalassa.
Maantietoa

Saari on 660 metriä pitkä, 490 metriä leveä ja sen pinta-ala on 17,8 hehtaaria . Se sijaitsee Asikkalanselän itäpuolella Salonsaaren ja mantereen Vedentaustan välisessä saaristoisessa järvenosassa. Huhtasaaria on kaksi, eli Alimmainen- ja Ylimmäinen Huhtasaari, joka sijaitsee 200 metriä lounaaseen päin. Alimmaisen ympärillä on noin 30 luotoa tai muuta saarta. Alimmaisen kaakkoispuolella sijaitsee 40 metrin päässä Kontusaari, sen eteläpuolella Leenanluodot, ja Alimmaisen koillispuolella Muurahaissaaret. Lähinnä mannerta lähes pohjoisessa on vielä Patunsaari. Saari on kokoonsa nähden matala ja se kohoaa 14 metrin korkeuteen Päijänteestä. Saari on metsän peitossa ja sen luoteiskärjessä sijaitsee kolme vapaa-ajan asuntoa.
Historiaa

Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa on saarilla karttanimenä ”Huhtasaaret” . Saaret on merkitty samalla nimellä Heinolan seudun taloudellisissa kartoissa vuosilta 1920 ja 1942 . Saaret ovat olleet koko ajan autiot eikä saariin ole raivattu pelto- tai niittymaata. Vuoden 1980 peruskartan jälkeen on saaren luoteispään niemeen rakennettu sen ensimmäinen vapaa-ajan asunto, joka näkyy vuosien 1990 ja 1994 kartoissa.
Alexis Ajinça

| Alexis Ajinça |
| --- | --- |
 Ajinça vuonna 2014
Henkilötiedot
Koko nimi:  Alexis Ajinça
Syntynyt: 6. toukokuuta 1988 (ikä 36) Saint-Étienne, Ranska
Kansalaisuus:   Ranska
Koripalloilija
Pelipaikka:  Sentteri
Pituus:  218 cm
Paino:  112 kg
NBA-varaus:  20. varaus 2008 (Charlotte Bobcats)
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2006–2007 2007–2008 2008–2010 2009 2009–2010 2010–2011 2011 2011 2011–2013 2013–2018:   Élan Béarnais Pau-Orthez  Hyères-Toulon Var Basket  Charlotte Bobcats → Sioux Falls Skyforce → Maine Red Claws  Dallas Mavericks  Toronto Raptors  Hyères-Toulon Var Basket  Strasbourg IG  New Orleans Pelicans
Maajoukkueet
:   Ranska
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten koripallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten koripallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten koripallo.EM-kilpailut  | Maa:   Ranska> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Slovenia 2013 |  |  |
Alexis Ajinça (s. 6. toukokuuta 1988 Saint-Étienne) on ranskalainen koripalloilija.
Sentterinä pelaava Ajinça edusti kotimaansa seuroja, kunnes Charlotte Bobcats varasi hänet 20. vuorolla NBA:han vuoden 2008 varaustilaisuudessa. Bobcatsin lisäksi Ajinça on edustanut NBA:ssa Dallas Mavericksiä, Toronto Raptorsia ja New Orleans Pelicansia. Häntä on peluutettu myös D-liigassa.
Ranskan maajoukkueessa Ajinça on voittanut Euroopan mestaruuden Sloveniasta 2013. Hänet nimettiin myös Ranskan EM-joukkueeseen vuonna 2015, mutta Pelicans kielsi loukkaantumisesta kärsineen ranskalaisen osallistumisen turnaukseen varotoimenpiteenä, ja hänen tilalleen joukkueeseen nostettiin Mouhammadou Jaiteh.
Alojzij Šuštar

Alojzij Šuštar
Alojzij Šuštar (14. marraskuuta 1920 – 29. kesäkuuta 2007) oli slovenialainen kirkonmies. Hän sai katolisen vihkimyksensä papiksi 27. lokakuuta 1946 ja piispaksi 13. huhtikuuta 1980. Hän toimi Ljubljanan arkkipiispana vuodesta 1980 vuoteen 1997, jolloin seuraajaksi astui Franc Rodé.
Aiheesta muualla

Catholic-hierarchy.org: Archbishop Alojzij Šuštar (englanniksi)
Stranda

Stranda on kunta Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Kunnalla on maapinta-alaa 845 neliökilometriä, ja asukasluku oli 4 348 vuoden 2024 alussa.
Kunnassa sijaitsevia kyliä ja väestökeskittymiä > Hellesylt

680 asukkaan Hellesylt sijaitsee Sunnylvsfjorden-vuonon lounaisessa päädyssä.
Kunnassa sijaitsevia kyliä ja väestökeskittymiä > Liabygda

Liabygdassa elää vakituisesti 260 asukasta ja se sijaitsee Storfjorden-vuonon pohjoisrannalla.
Kunnassa sijaitsevia kyliä ja väestökeskittymiä > Geiranger

Geirangerissa elää vakituisesti 250 asukasta. Se sijaitsee Geirangerinvuonon itäpäädyssä.
Kunnassa sijaitsevia kyliä ja väestökeskittymiä > Stranda

3500 asukkaan Stranda on kunnan hallinnollinen keskus, joka sijaitsee Storfjorden-vuonon rannalla.
Maantiede

Maastollisesti Strandaa hallitsevat Skandeihin kuuluvat Sunnmørsalpenen vuoret ja kuntaa halkovat mutkaiset vuonot. Kunnan alueella kokonaan tai osittain sijaitsevat vuonot, Geirangerinvuono, Sunnylvsfjorden ja Norddalsfjorden, ovat osa suurempaa 110 kilometrin pituista Storfjordia, jonka leveä pääreitti kulkee kunnan pohjoisosasta useiden muiden Møren ja Romsdalin läänin kuntien kautta Atlantin valtamereen. Geirangerinvuono, joka on yksi alueen suosituimmista turistinähtävyyksistä, valittiin vuonna 2005 Unescon maailmanperintöluetteloon.
Kunnan korkeimpiin kuuluvia huippuja:
Tunnettuja henkilöitä

Gutorm Gjessing (1906–1979), kansatieteilijä
Are Kalvø (s. 1969), kirjailija ja koomikko
Olav Oksvik (1887–1958), poliitikko
Media

Paikallislehti Nyss ilmestyy paperisena kahdesti viikossa.
Liikenneyhteydet > Päätiet

Rv60:  Sykkylvenin kunta - Hevsdalsvegen - Stranda - Strandadalen - Hellesylt - Tryggestad - Kjellstadli - Hornindalin kunta
Rv63:  Norddalin kunta - Korsmyra - Ørnevegen - Geiranger - Djupvasshytta - Skjåkin kunta
Rv650:  Stordalin kunta - Liabygda - Norddalin kunta
Rv655:  Ørstan kunta - Nibbedalen - Tryggestad
Liikenneyhteydet > Lauttayhteydet

Kunnan autolauttaliikenteestä vastaa lähinnä norjalainen kuljetuksiin keskittynyt monialayhtiö Fjord1 Nordvestlandske AS.
Lauttojen aikataulut
Aiheesta muualla

Kunnan kotisivu (norjaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stranda Wikimedia Commonsissa
Møren ja Romsdalin läänin kunnat
Aukra
Aure
Averøy
Fjord
Giske
Gjemnes
Hareid
Herøy
Hustadvika
Kristiansund
Molde
Rauma
Sande
Smøla
Stranda
Sula
Sunndal
Surnadal
Sykkylven
Tingvoll
Ulstein
Vanylven
Vestnes
Volda
Ørsta
Ålesund
Norjan läänit | Norja
Strandan kirkko
Näkymä Geirangerinvuonolle Dalsnibbalta (1 476 m) elokuussa 2008.
Seitsemän sisarusta (Syv Søstre) -vesiputoukset Geirangerinvuonon varrella
M/F Solnør -lautta Strandan ja Liabygdan välillä elokuussa 2008.
Aarne Kivekäs

Aarne Kivekäs vuonna 1931 armeijasta erottamisensa jälkeen.
Aarne Kivekäs (vuoteen 1924 Sippola, ven. Арне Францевич Кивекяс, 27. maaliskuuta 1902 Helsinki – 30. lokakuuta 1982 Petroskoi) oli suomalaissyntyinen neuvostoliittolainen yleisurheilija ja upseeri. Suomen sisällissodassa punaisten puolella taistellut Kivekäs siirtyi Neuvostoliittoon vuonna 1924 ja punaupseerikurssin suoritettuaan teki pitkän uran puna-armeijassa. Kivekäs oli myös lahjakas juoksija, joka voitti useita Neuvostoliiton mestaruuksia ja teki maan ensimmäiset viralliset ennätykset keksipitkillä ja pitkillä juoksumatkoilla vuosina 1925−1934. Kivekäs voitti myös 800 metrin juoksun Moskovan spartakiadeissa vuonna 1928.
Elämä > Varhaiset vuodet

Aarne Kivekkään vanhemmat olivat Vihdissä syntynyt metallityöläinen Frans Sippola (1878−1956) ja Olga Gustafsson (1878−1966). Vuodesta 1903 lähtien Sippolat asuivat muutaman vuoden Kanadassa. Perheen palattua Helsinkiin Kivekäs liittyi kahdeksanvuotiaana sosialidemokraattiseen Ihanneliittoon ja harrasti liikuntaa Sörnäisten työväenyhdistyksen urheiluseurassa. Vuonna 1914 perhe muutti Kouvolaan isän saatua työpaikan VR:n korjaamolta. Kansakoulun käytyään myös Aarne aloitti korjaamolla harjoittelijana. Kaksi vuotta myöhemmin perhe muutti Riihimäelle, jossa Frans ryhtyi veturinkuljettajaksi ja Aarne sai paikan veturinlämmittäjänä.
Sisällissodan alkaessa Frans Sippola valittiin rautatieläisten edustajana Riihimaen vallankumouskomiteaan sekä punakaartin esikuntaan. Myös 15-vuotias Aarne liittyi punakaartiin ja osallistui Kuhmoisten sekä Heinolan rintamien taisteluihin. Huhtikuussa Sippolat toimivat punaisten tiedusteluosastossa Riihimäellä, kunnes pakenivat kaupungista Riihimäen taistelun jälkeen ja jäivät vangiksi Hollolan Vesalassa. Kivekäs oli aluksi Hennalan vankileirillä, josta hänet pian siirrettiin Riihimäen vankileirille. Elokuussa Kivekäs sai kahden vuoden kuritushuonetuomion valtiopetoksesta, mutta hänet päästettiin ehdonalaiseen jo marraskuussa 1918.
Vapauduttuaan Kivekäs asui Helsingissä ja työskenteli muun muassa Kone- ja Siltarakennus Oy:n tehtaalla sekä Katajanokan satamassa. Hän jatkoi urheiluharrastustaan ja liittyi Helsingin Jyryyn. Vuonna 1920 Kivekäs osallistui ensimmäistä kertaa TUL:n mestaruuskilpailuihin sijoittuen 1 500 metrillä toiseksi ja 800 metrillä kolmanneksi. Seuraavien vuosien aikana Kivekäs saavutti Jyryn joukkueessa seitsemän viestijuoksun TUL:n mestaruutta eri matkoilla ja oli palkintosijoilla myös henkilökohtaissa kilpailuissa.
Elämä > Neuvostoliitossa

Vuosina 1922−1923 Kivekäs suoritti varusmiespalveluksensa Uudenmaan rykmentin konekiväärikomppaniassa ja kotiutui alikersanttina. Armeijasta päästyään hän liittyi kommunistiseen puolueeseen ja ryhtyi toimimaan sen sotilaslinjalla. Kivekkään tehtäväksi annettiin puolueverkoston rakentaminen Karjalan kannakselle, jota varten hän muutti Viipuriin. Lokakuussa 1924 Kivekäs valittiin TUL:n edustajaksi Punaisen Urheiluinternationaalin kokoukseen Moskovaan. Vuonna 1924 Kivekäs kuitenkin loikkasi Neuvostoliittoon ja aloitti opiskelut Pietarin kansainvälisessä punaupseerikoulussa. Samalla hän otti käyttöön myöhemmän sukunimensä. Kivekäs jatkoi myös urheilu-uraansa ja voitti Leningradin mestaruudet 400, 800 ja 1 500 metrin matkoilla vuosina 1925−1926.
Punaupseerikurssin jälkeen 1926 Kivekäs komennettiin Petroskoihin sijoitetun Karjalan erillisen jääkäripataljoonan joukkueenjohtajaksi. Vuonna 1928 hän voitti Moskovan spartakiadeissa 800 metriä, mutta joutui keskeyttämään 1 500 metrillä. Keväällä 1931 Kivekäs yllättäen erotettiin armeijasta, mutta hänet palkattiin sotilas- ja liikuntakasvatuksen opettajaksi Petroskoin puoluekouluun. Kustaa Rovion ja Edvard Gyllingin avustuksella Kivekäs pääsi jälleen syksyllä 1932 armeijan palvelukseen. Kun Karjalan prikaati hajotettiin vuonna 1935 Kivekäs työskenteli urheiluvalmentajana Neuvosto-Karjalassa, kunnes hänet 1937 lähetettin hiihto- ja yleisurheiluvalmentajaksi Tbilisiin perustettuun liikuntakouluun.
Elämä > Toinen maailmansota

Talvisodassa Kivekäs toimi Petroskoissa hiihtotiedustelijoita kouluttaneen erikoispataljoonan komentajana. Välirauhan aikana Kivekäs oli Karjalassa muodostetun 71. jalkaväkidivisioonan esikunnassa ja jatkosodan alettua hän osallistui pataljoonanpäällikkönä taisteluihin muun muassa Puujoella. Suomalaisten vallattua Petroskoin Kivekäs siirrettiin Valter Vallin komentaman hiihtoprikaatin esikuntapäälliköksi ja hän oli mukana Maaselän kannaksen taisteluissa. Haavoituttuaan Kivekäs komennettiin syksyllä 1942 Sverdlovskiin muodostamaan hiihtoprikaateja, jotka seuraavana talvena taistelivat Saksan vastaisella rintamalla Stalingradissa. Rintaman siirryttyä länteen Kivekäs komennettiin vuonna 1944 Sverdlovskiin konekiväärikomppanian kouluttajaksi.
Elämä > Sotavuosien jälkeen

Sodan päätyttyä Kivekäs oli opiskeli Tbilisin urheiluinstituutissa ja toimi vuodesta 1949 lähtien Petroskoin valtion yliopiston liikuntakasvatuksen opettajana. Pitkän urheilu-uransa hän päätti samana vuonna osallistumalla Neuvostoliiton mestaruuskilpailuiden maratonille Gruusian neuvostotasavallan edustajana. Eläkkeelle siirryttyään 1962 Kivekäs oli toimitsijana ja tuomarina hiihto- ja yleisurheilukilpailuissa. Hän oli yleisurheilutuomarina myös Moskovan olympialaisissa 1980.
Perhe

Aarne Kivekkään puoliso oli Terttu Mustonen, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1929 Petroskoissa. Pariskunnalla oli kaksi lasta. Terttu Mustosen isä oli kouvolalainen veturinkuljettaja Pekka Mustonen, joka oli sisällissodan aikana lähtenyt hakemaan viljajunaa, muttei ehtinyt takaisin vaan jäi asumaan Neuvosto-Venäjälle.
Kivekkään veli oli poliitikko Veikko Sippola. Kivekkään isän Frans Sippolan ohella hänen kolme setäänsä taistelivat myös punakaartissa. Jaakko Sippola ja hänen poikansa Urho teloitettiin Vihdissä ja toinen setä Nestor Suomenlinnan vankileirillä. Helsingin punakaartin esikuntaan kuulunut setä Oskari Sippola sai elinkautisen, mutta onnistui pakenemaan vankileiriltä ja siirtyi Neuvosto-Venäjälle.
Aleksander Matrosoff

Aleksander Ivanovitš Matrosoff (6. syyskuuta 1858 – 23. maaliskuuta 1946) oli suomenvenäläinen Helsingissä vaikuttanut kauppaneuvos ja kauppias.
Matrosoffin vanhemmat olivat puutarhamestari Ivan Timofejevitš Matrosoff (1825–1888) ja Eudokia Matrosoff. Matrosoffin isä saapui perheineen Helsinkiin Jaroslavista Venäjältä 1860-luvun puolivälissä ja hän harjoitti sitten Helsingissä tarhaviljelyä. Aleksander Matrosoff meni aluksi sotilasuralle ja hän palveli Venäjän armeijassa aliupseerina. Vapauduttuaan armeijasta hän haki lupaa aloittaa kauppatoiminta Helsingissä. Hänelle myönnettiin kauppa-oikeus 1888 ja hän sai Suomen kansalaisuuden 1898.
Vuonna 1898 Aleksander Matrosoff ja hänen veljensä Nikolai Matrosoff perustivat toiminimen Bröder Matrosoff. He ostivat kauppias J. Koroleffin vuonna 1843 perustaman siirtomaatavara- ja viljakauppayrityksen ja jatkoivat sen toimintaa uudella nimellä. Nikolai Matrosoff vastasi yhtiön rahoituksesta ja Aleksander Matrosoff hoiti itse liikettä. Veljesten yhteistyö jatkui vuoteen 1914 saakka jolloin Nikolai Matrosoff vetäytyi pois yhtiöstä. Aleksander Matrosoff jatkoi yhtiön toimintaa vuoteen 1917 saakka. Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1915.
Aleksander ja Nikolai Matrosoff olivat mukana perustamassa vuonna 1918 Helsingin Venäläistä Kauppiasyhdistystä. Aleksander Matrosoff toimi yhdistyksen puheenjohtajana 1930–1934. Hän oli myös Pyhän Kolminaisuuden kirkon isännöitsijänä 1907–1922 ja Helsingin ortodoksisen seurakunnan hoitokuntakuratorion rahastonhoitajana.
Alan Brown

| Alan Brown> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:   Yhdistynyt kuningaskunta
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1952–1954
Talli(t):  Cooper (myös yksityisesti)
Kilpailuja:  9 (8 lähtöä)
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  2
Ensimmäinen kilpailu:  Sveitsin Grand Prix 1952
Viimeinen kilpailu:  Britannian Grand Prix 1954
Alan Everest Brown (20. marraskuuta 1919 Malton, Yorkshire – 20. tammikuuta 2004 Guildford, Surrey) oli brittiläinen kilpa-autoilija.
Brown osallistui yhdeksään Formula 1:n maailmanmestaruussarjan osakilpailuun kausilla 1952–1954. Hän saavutti yhteensä kaksi MM-pistettä, jotka tulivat Sveitsin Grand Prix'sta. Lisäksi Brown osallistui useisiin MM-sarjan ulkopuolisiin F1-kilpailuihin.
Formula 1:n MM-sarjan kilpailujen tulokset

| Vuosi | Talli | Auto | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1952 | Ecurie Richmond | Cooper T20 | SWI 5 | INDY  | BEL 6 | FRA  | GBR 22 | GER  | DUT  | ITA 15 |  | 16. | 2 |
| 1953 | Cooper Car Company | Cooper T20 | ARG 9 | 500  | NED  | BEL  | FRA  |  |  |  |  | - | 0 |
| 1953 | RJ Chase | Cooper T23 |  |  |  |  |  | GBR Kesk. |  |  |  | - | 0 |
| 1953 | Equipe Anglaise | Cooper T23 |  |  |  |  |  |  | GER Kesk. | SUI  | ITA 12 | - | 0 |
| 1954 | Equipe Anglaise | Cooper T23 | ARG  | INDY  | BEL  | FRA  | GBR DNS | GER  | SWI  | ITA  | ESP  | 32. | 0 |
Alfred Vaucher

Alfred-Felix Vaucher (18. maaliskuuta 1887 – 22. toukokuuta 1993) oli ranskalainen teologi ja kirkkohistorioitsija. Hänet tunnetaan varsinkin hänen seitsemännen päivän adventismia käsittelevästä tutkimustyöstään. Hän työskenteli myös adventistisena julistajana.
Vaucher kiersi urallaan kaikkialla Euroopassa. Hän julkaisi yli 1 100 artikkelia ja pamflettia. Hän julkaisi myös kaksi kirjaa: L'Histoire du Salut ja Le P. Manuel Lacunza y Diaz.
Alfred Vaucher kuoli pari kuukautta 106-vuotissyntymäpäivänsä jälkeen.
Alfonson käsikirjoitus

Alfonson käsikirjoitus (Libro de los juegos) on 98 sivusta koostuva vuonna 1283 valmistunut shakkia ja muita harrasteita koskeva käsikirjoitus. Sen ensimmäiset seitsemän osaa käsittelevät kokonaan shakkia ja sisältävät 103 shakkitehtävää. Seuraavissa neljässä osassa on 14 satushakkitehtävää ja useita shakkivarianttikuvauksia.
Alimmainen Suojärvi

| Alimmainen Suojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Pihtipudas
Koordinaatit:  63°18′39″N, 25°54′05″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Koliman alue (14.47)
Laskupuro:  Heinäsuonpuro Sirkkoon 
Järvinumero:  14.474.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  155,6 m  
Pituus:  490 m  
Leveys:  280 m  
Rantaviiva:  1,312 km  
Pinta-ala:  7,609 ha  
Tilavuus:  0,0001293 km³ 
Keskisyvyys:  1,7 m  
Suurin syvyys:  3,5 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiAlimmainen Suojärvi 
Alimmainen Suojärvi  on Keski-Suomessa Pihtiputaalla  Kanalanmäen lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 490 metriä pitkä, 280 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 7,6 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 129 300 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1,7 metriä ja suurin syvyys on 3,5 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Koliman alueella (14.47), jonka Liesojoen valuma-alueeseen (14.474) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 155,6 metriä mpy.
Alma Hongell

Alma Hongell
Alma Alexandra Hongell (o.s. Backlund; 15. lokakuuta 1849 Uusikaarlepyy – 6. tammikuuta 1935 Kokkola) oli suomalainen opettaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut lastenkirjailija. Hän käytti nimimerkkiä A***.
Hongell toimi jo 13-vuotiaana opettajana kotikaupungissaan Uudessakaarlepyyssä, ja hän piti siellä myös lainakirjastoa. Mentyään 1877 naimisiin merikapteeni Gustaf Hongellin kanssa hän muutti Kokkolaan, jossa perheellä oli talo Isokatu 32:ssa. Gustaf Hongellista tuli 1890 vaasalaisen parkkilaiva Melusinen kapteeni. Vuonna 1895 Melusine lähti hakemaan tiikkipuulastia Taka-Intiasta, ja tällä matkalla myös Alma Hongell oli mukana. Paluumatkalla laivassa puhkesi beriberitauti, johon kapteeni Hongell ja molemmat perämiehet menehtyivät. Alma Hongell joutui ottamaan vastuun laivasta, ja hän saikin sen maaliskuussa 1896 turvallisesti perille Falmouthiin Englantiin, jossa lasti purettiin, ja sieltä edelleen kotisatamaan Vaasaan. Merivakuutusyhdistys myönsi Hongellille keväällä 1897 pienen 40 markan kuukausieläkkeen sekä yhdistyksen kultaisen ansiomerkin.
Hongell kirjoitti useita lastenkirjoja sekä omalla nimellään että nimimerkillä A***.
Teoksia

Omalla nimellä:
En enkel livsbild. Föredrag och berättelser / FSN. Ser. 1; N:o 5. Finlands Svenska Nykterhetsförbund, Helsingfors 1914
Lilla Rosas födelsedag och andra berättelser för barn. Fram, Vasa 1918
Blomster. Fram, Vasa 1919
Majdrottningen. Barnbiblioteket Eos 3. Fram, Vasa 1919
Min nya mamma. Barnbiblioteket Eos 1. Fram, Vasa 1919
Lilla sångfågeln. Barnbiblioteket Eos 8. Fram, Vasa 1921
Primula veris : berättelse. Barnbiblioteket Eos 10. Fram, Vasa 1923
Mor Katrinas julklapp : berättelse. Barnbiblioteket Eos 11. Fram, Vasa 1924
Nimimerkillä A***:
De första bladen av A***. Frenckell & Son, Helsingfors 1873
Nykterhetsberättelser, öfversatta från engelskan af A***. Nykterhetens Vänner, Helsingfors 1902, 2. uppl. 1904
Lilla Rosas födelsedag, berättelse för barn av A***. Hoppets Härs bibliotek. I, 1. Finlands Svenska Nykterhetsförbund, Helsingfors 1908
Gamle Jakob, berättelse av A***. Föredrag och berättelser / FSN. Ser. 1; N:o 2. Finlands Svenska Nykterhetsförbund, Helsingfors 1909
Barnen på Furuskär, berättelse av A***. Hoppets Härs bibliotek. I, 4. Finlands Svenska Nykterhetsförbund, Helsingfors 1915
Aiheesta muualla

Uppslagsverket.fi (Arkistoitu – Internet Archive)