stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Agía Rouméli
Historia

Kylän nimi saattaa tarkoittaa ”kreikkalaista vettä”, ja se on mahdollisesti arabialaista alkuperää. Nykyisen Agía Roumélin seudulla, Samarián rotkon itäreunalla on sijainnut muinoin Tarrhan kaupunkivaltio, jolla oli siirtokuntia Kaukasuksella ja Italiassa asti.
Kylässä oli antiikin aikana laivanrakennustoimintaa, ja sieltä hankittiin puutavaraa Samarián rotkon runsaan puuston ansiosta. Kylässä oli myös sahaustoimintaa vuolaan joen ansiosta. Samarián rotko oli kulkureitti Agía Roumélista kohti pohjoista, ja samalla se suojasi valloittajilta. Vanha Agía Roumélin kylä sijaitsi ylempänä Samarián rotkossa, ja on nykyisin raunioina.
Aikoinaan lähellä Agía Roumélia sijaitsi Artemiin ja Apollonin temppeli, jonka paikalle rakennettiin Pyhän Äidin bysanttilaiskirkko. Agía Roumélin läheisyydessä sijaitsevat myös vanhan osmanivallan aikaisen linnoituksen rauniot.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Agía Rouméli Wikimedia Commonsissa
Agía Rouméli (Arkistoitu – Internet Archive). Kreeta.info.
Näkymä Agía Rouméliin ympäröiviltä vuorilta.
Ahdaskurun silta

| Ahdaskurun silta |
| --- | --- |

Ajokaistoja:  2
Ylittää:  Ahtaankurunjoki
Sijainti:  Kilpisjärvi, Enontekiö
Ylläpitäjä:  Väylävirasto
Siltatyyppi:  holvisilta
Pituus:  7,5 m
Leveys:  6,5 m
Avattu liikenteelle:  1943
Koordinaatit:  69°04′41″N, 020°45′41″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Ahdaskurun silta on kivinen holvisilta, joka sijaitsee Enontekiön Kilpisjärvellä tullin ja valtakunnanrajan välisellä osuudella valtatietä 21. Silta on valmistunut vuonna 1943, ja se on ainoa Kilpisjärventien silta, joka säilyi Lapin sodasta. Se on museosilta ja sisältyi Museoviraston inventoimiin Valtakunnallisesti merkittäviin kulttuuriympäristöihin vuoden 1993 inventoinnissa.
Sillan kokonaispituus on 7,5 metriä, hyötyleveys 6,5 metriä ja ainoan holviaukon leveys 2,5 metriä. Pieni silta on talvella kokonaan lumen ympäröimä ja näkymättömissä.
Silta ylittää pienen kurun. Kivinen holvisilta on valmistunut vuonna 1943, sen rakennutti Tie- ja vesirakennushallitus (TVH). Lapissa olleet saksalaiset joukot osallistuivat sillan rakentamiseen. Kun saksalaiset vetäytyivät pohjoiseen, he tuhosivat takanaan liikenneyhteydet. Ahdaskurun silta säästyi huomaamattomuutensa ja syrjäisen sijaintinsa ansiosta. Silta on entisen Lapin tiepiirin alueen ainoa kiviholvisilta.
Silta on matkailullisesti hyvällä paikalla Norjaan johtavalla valtatiellä: sillan vieressä on levähdysalue ja ympärillä on kaunis tunturimaisema. Ahdaskurun sillasta tuli Suomen pohjoisin museosilta vuonna 1983.
Ahlaisten vaakuna

Ahlaisten vaakuna (1954–1971)
Ahlaisten kunnanvaakuna on saanut aiheensa kunnan asemasta. Lokki viittaa rannikko- ja saaristolaiskuntaan.
Vaakunan on suunnitellut Ilmari Sysimetsä, ja se vahvistettiin käyttöön 11. helmikuuta 1954. Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä hopeinen, punavaruksinen lentävä lokki”. Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1972 Ahlaisten liityttyä Porin kaupunkiin.
Ágios Nikólaos (Thíra)

Ágios Nikólaoksen saari.
| --- | --- |
Sijainti:  36°27′27″N, 25°22′20″E, Thíra Thíra, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Santoríni, Kykladit
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,003 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Ágios Nikólaos (kreik. Άγιος Νικόλαος) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja tarkemmin Santorínin saariin ja sijaitsee Thíran saaren luoteiskärjen Oían ja Órmos Ammoudioún kylien edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,003 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Ágios Nikólaos kuuluu Thíran kuntaan, Thíran alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Ágios Nikólaoksen Pyhän Nikolaoksen (Ágios Nikólaos) kirkko.
Saari on saanut nimensä siellä olevasta pienestä Pyhälle Nikolaokselle (Ágios Nikólaos) omistetusta kirkosta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ágios Nikólaos Wikimedia Commonsissa
Kykladit
| --- | --- |
Pääsaaret:   Amorgós  Anáfi  Ándros  Antíparos  Delos  Folégandros  Íos  Kéa  Kímolos  Kýthnos  Mílos  Mýkonos  Náxos  Páros  Santoríni Thíra  Sérifos  Sífnos  Síkinos  Sýros  Tínos 
Muut suuremmat saaret:   Antímilos  Despotikó  Donoúsa  Gyáros  Irakleiá  Káto Koufonísi  Kéros  Koufonísi  Makrónisos  Nikoúria  Pacheiá  Polýaigos  Ríneia  Schoinoúsa  Thirasía 
Pienet saaret:   Agía Kalí  Agía Paraskeví  Ágios Andréas, Kímolos  Ágios Andréas, Koufonísia  Ágios Artémios  Ágios Efstáthios  Ágios Geórgios  Ágios Ioánnis  Ágios Nikólaos, Makáres  Ágios Nikólaos, Thíra  Ágios Spyrídonas  Akráthi  Almyronísi  Anánes  Áno Antikéri  Ánydros  Árgilos  Askaniá  Áspro  Aspronísi, Santoríni  Aspronísi, Schoinoúsa  Avelonísia Megálos Avelás  Mikrí Akradiá  Avoladonísi  Báos  Christianí  Daskalió  Diakoftó  Didými  Dipló  Drakonísi  Dryonísi  Dýsvato  Escháti  Evriókastro  Filídi  Foínisses  Ftená  Foúis  Gaïdouronísi  Galiátsos  Gavrionísia Akamátis  Alidonísi  Gáidaros  Megálo  Platý  Prásso  Tourlítis  Glarómpouta  Glaronísi, Gyáros  Glaronísi, Koufonísia  Glaronísi, Sérifos  Glaronísia  Gramvoússa  Kalógeroi, Kímolos  Kalógeroi, Tínos  Kalógeros  Kampána  Káravos  Kardiótissa  Kasséles  Káto Antikéri  Kávouras, Antíparos  Kávouras, Mýkonos  Kitrianí  Klidoúra  Klimatónisa  Kounelonísi  Krommýdi  Ktapódia  Lazaronísi  Lázaros  Makáres  Makrá  Makronísi  Manolonísi  Mantó  Marmaronísi  Mavronísi  Megáli Pláka  Megálo Viókastro  Megálos Refmatiáris  Mikrí Pláka  Mikronísi  Mikró Viókastro  Mikrós Avelás  Mikrós Refmatiáris  Moschonás  Náta  Néa Kaméni  Ofeidoússa  Palaiá Kaméni  Panagía  Panteronísi  Paximádi  Petalídi, Íos pohj.  Petalídi, Íos loun.  Pipéri  Pláka  Plakí  Planítis  Porí  Práso  Prasonísi, Íos  Prasonísi, Kímolos  Prasoúra  Psathonísi, Íos  Psathonísi, Sýros  Revmatonísi  Revmatonísia  Sáliagkos  Schinonísi  Serifopoúla  Sfontíli  Skylonísi  Strongylí, Antíparos  Strongylí, Makáres  Strongyló, Sýros Ermoúpoli  Strongyló, Sýros Poseidonía  Tetartonísi  Theotókos  Thermonísia  Tigáni  Toúrlos, Antíparos  Toúrlos, Páros  Tragonísi  Tría Adélfia  Tsimintíri  Tsouloúfi  Varvaronísi  Varvaroúsa  Venétiko  Voúlgari  Vous  Vryokastráki
Sakari Ahlberg

Sakari Ahlberg (s. 25. heinäkuuta 1950 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi hyökkääjänä SM-sarjassa ja SM-liigassa vuosina 1969–1982 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden. Suomen maajoukkueessa hän pelasi viisi maaottelua.
Ahlberg edusti koko pääsarjauransa ajan Tampereen Ilvestä. Hän pelasi SM-sarjassa ja SM-liigan runkosarjassa yhteensä 324 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 108 + 54 = 162 ja jäähymääränsä 155 minuuttia. SM-liigan pudotuspeleissä hän pelasi seitsemän ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1972 sekä saavutti lisäksi yhden SM-hopean ja kaksi SM-pronssia.
Pelaamissaan viidessä maaottelussa Ahlberg teki yhteensä yhden maalin.
Agosta-luokka

| Agosta |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  1 524 t (pinnalla) 1 788 t (sukelluksissa)
Pituus:  67 m
Leveys:  6 m
Nopeus:  12 solmua (pinnalla) 20,5 solmua (sukelluksissa)
Miehistöä:  41, joista viisi upseereita
Aseistus
Meritorjunta:  4 x 533 mm torpedoputkea
Agosta-luokka oli Ranskan merivoimien neljän dieselkäyttöisen sukellusveneen muodostama alusluokka. Lisäksi Espanja valmisti omalle laivastolleen neljä tämän luokan sukellusvenettä. Paranneltuja luokan aluksia valmistettiin Pakistanin laivastolle kolme tyyppimerkinnällä Agosta 90B (Khalid-luokka), jotka voitiin varustaa MESMA AIP-järjestelmällä.
Alukset

Espanja tilasi kaksi ensimmäistä venettä toukokuussa 1975 ja toiset kaksi kesäkuussa 1977. Ne valmistettiin Cartagenassa ranskalaisten avustamana. Alukset modernisoitiin 1990-luvun alussa, jolloin ne varustettiin vedettävin kaikuluotaimin, parannetuilla taistelunjohto- ja ECM-järjestelmillä. Lisäksi alusten akustot ja periskoopit vaihdettiin.
Etelä-Afrikka tilasi kaksi alusta kesäkuussa 1975, mutta vuonna 1978 Ranska peruutti toimituksen YK:n asevientimääräysten vuoksi. Pakistan osti alukset liittäen ne laivastoonsa.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Agosta | Arsenal de Cherbourg | 1. marraskuuta 1972 | 19. lokakuuta 1974 | 28. heinäkuuta 1977 | palveluksesta 1997 |
| Bévéziers | Arsenal de Cherbourg | 17. toukokuuta 1973 | 14. kesäkuuta 1975 | 29. heinäkuuta 1977 | palveluksesta 1998 |
| La Praya | Arsenal de Cherbourg | 1974 | 15. toukokuuta 1976 | 9. maaliskuuta 1978 | palveluksesta 2000 |
| Ouessant | Arsenal de Cherbourg | 1974 | 23. lokakuuta 1976 | 27. heinäkuuta 1978 | palveluksesta 2001 |
Galerna-luokka
| Galerna | Cartagena | 5. syyskuuta 1977 | 5. joulukuuta 1981 | 22. tammikuuta 1983 | palveluksessa |
| Siroco | Cartagena | 27. marraskuuta 1978 | 13. marraskuuta 1982 | 5. joulukuuta 1983 | palveluksesta 2012 |
| Mistral | Cartagena | 30. toukokuuta 1980 | 14. marraskuuta 1983 | 5. kesäkuuta 1985 | palveluksessa |
| Tramontana | Cartagena | 10. joulukuuta 1981 | 30. marraskuuta 1984 | 27. tammikuuta 1986 | palveluksessa |
Hashmat-luokka
| Hashmat ex - SAS Astrant | Ateliers et Chantiers Dubigeon | 15. syyskuuta 1976 | 14. joulukuuta 1977 | 17. helmikuuta 1979 | palveluksessa |
| Hurmat ex - SAS Adventurous | Ateliers et Chantiers Dubigeon | 1976 | 1. joulukuuta 1978 | 17. helmikuuta 1980 | palveluksessa |
Khalid-luokka
| Khalid | DCN, Cherbourg | - | - | 1999 | palveluksessa |
| Saad | Karachin laivastontelakka, Pakistan | - | - | 2002 | palveluksessa |
| Hamza | Karachin laivastontelakka, Pakistan | - | - | 14. elokuuta 2006 | palveluksessa varustettu AIP-järjestelmällä |
Diels–Alder-reaktio

Diels–Alder-reaktio on orgaaninen kemiallinen reaktio, tarkemmin sykloadditio. Reaktiossa konjugoitunut dieeni reagoi dienofiiliksi nimitettävän alkeenin kanssa muodostaen syklohekseenirakenteen sisältävän tuotteen. Nimensä Diels–Alder-reaktio on saanut saksalaisilta kemisteiltä Otto Dielsiltä ja Kurt Alderilta, jotka dokumentoivat reaktiotyypin vuonna 1928. He saivat reaktiosta Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1950.
Mekanismi

Kuten kaikki sykloadditiot, myös Diels–Alder-reaktio on perisyklinen reaktio eli myös muodostuva transitiotilassa oleva tuote on syklinen. Orbitaalisymmetrialuokituksessa Diels–Alder-reaktio on [4π + 2π]-sykloadditio. Reaktio tapahtuu yhdessä vaiheessa ja useasti sen käynnistämiseen riittää lämpöenergia. Reaktiossa kaksi π-sidosta hajoaa ja tilalle muodostuu kaksi uutta σ-sidosta. Lisäksi muodostuu yksi uusi π-sidos. Reagoivat orbitaalit ovat dieenin HOMO (Highest Occupied Molecular Orbital suom. korkein miehitetty molekyyliorbitaali) ja dienofiilin LUMO (Lowest Unoccupied Molecular Orbital suom. alin miehittämätön molekyyliorbitaali). Reaktio tapahtuu suhteellisen helposti, mikä selittyy transitiomuodon suhteellisella stabiilisuudella. Transitiotilassa yhdisteellä on kuusi delokalisoitunutta π-elektronia, kuten esimerkiksi bentseenillä. Tällainen rakenne on hyvin stabiili.
Dieeni

Dieeni voi olla joko avoketjuinen tai syklinen eli rengasrakenteinen ja siihen voi olla kiinnittyneenä erilaisia substituentteja eli atomeja tai atomiryhmiä, jotka korvaavat vetyatomeja rakenteessa. Dieenin stereokemia on kuitenkin rajoittunut; jotta reaktio tapahtuisi, tulee dieenin olla s-cis-konformaatiossa. Esimerkiksi butadieeni esiintyy yleensä trans-konformaatiossa, joka on energeettisesti edullisempi kuin cis-konformaatio johtuen steerisestä esteestä. Tällöin kaksi kaksoissidosta ovat mahdollisimman kaukana toisistaan. Tässä tilassa butadieeni ei kuitenkaan voi reagoida dienofiilin kanssa. Kuitenkin butadieenin eri konformaatiot ovat tasapainossa ja muuntuvat nopeasti toisikseen. Tämän vuoksi butadieeni voi toimia dieeninä ja reagoida Diels–Alder-reaktion mekanismilla.
Dienofiili

Yksinkertaisen dieenin ja dienofiilin reaktio on usein saannoltaan vaatimaton. Tämän vuoksi dienofiilin rakenteeseen kuuluu usein elektroneja puoleensa vetäviä ryhmiä, jotka muodostavat konjugoidun systeemin alkeenin kaksoissidoksen kanssa. Hyvin reaktiivisia ovat dienofiilit, jotka sisältävät nitro-, syano, ja sulfonihapporyhmiä. Aktiivisia ovat myös esteri- ja ketorakenteita sisältävät yhdisteet ja α,β-tyydyttymättömät aldehydit.
Dienofiilien aktiivisuuteen voidaan vaikuttaa käyttämällä Lewis-happoja, kuten niobiumpentakloridia. Esimerkiksi syklopentadieeni ei reagoi sykloheksenonin kanssa huoneenlämpötilassa eikä myöskään paremman saannon antavassa -78 °C lämpötilassa, jolloin sivureaktio, syklopentadieenin dimerisoituminen, on vähäisempää. Sen sijaan käytettäessä Lewis-happoa, kuten alumiinikloridia tai niobiumpentakloridia reaktio tapahtuu. Alumiinikloridia käytettäessä muodostuu isomerien seos, kun taas niobiumpentakloridilla saadaan selektiivisesti vain yhtä isomeeria.
Reaktion stereokemia > Stereoselektiivisyys

Diels–Alder-reaktio on stereospesifinen. Dienofiilin stereokemia on myös tuotteessa. Jos dienofiilissä on substituentteja trans-asemassa ovat ne trans-asemassa myös reaktiotuotteessa eli eri puolella rengasta. Vastaavasti, jos dienofiilin konformaatio on cis-konformaatio, on sama konformaatio myös tuotteessa. Tämä periaate pätee myös dieeneille.
Reaktion stereokemia > Stereoselektiivisyys > Endo-sääntö

Yksi tunnetuimmista Diels–Alder-reaktioista on reaktio syklopentadieenin ja maleiinianhydridin välillä. Syntyvällä tuotteella on kaksi eri konformaatiomahdollisuutta: ekso- ja endo-isomeerit. Kuitenkin reaktiossa muodostuu vain endo-isomeeriä. Ekso-isomeeri olisi stabiilimpi, koska steerinen este on pienempi eli ekso-isomeeri on termodynaaminen tuote. Endo-isomeeri on kuitenkin vallitseva, koska se muodostuu ekso-tuotetta nopeammin ja on kineettinen tuote. Suurempi muodostumisnopeus johtuu karbonyyliryhmien ja dieenien välisistä vuorovaikutuksista.
Lähes kaikissa Diels–Alder-reaktioissa endo-isomeeri on kineettinen tuote ja ekso-isomeeri termodynaaminen tuote.
Reaktion stereokemia > Regioselektiivisyys

Diels–Alder-reaktiossa transitiotilan tuote on aromaattisen yhdisteen kaltainen. Tämä vaikuttaa substituenttien sijoittumiseen rengasrakenteessa. Jos dieenin hiilivetyketjun päässä on elektroneja luovuttava atomiryhmä ja dienofiili sisältää elektroneja puoleensa vetävän ryhmän ovat nämä substituentit tuotteessa orto-asemassa. Jos dieenin substituentti on hiilivetyketjun keskellä on tuote para-isomeeri.
Liuottimien ja katalyyttien vaikutus reaktioon

Diels–Alder-reaktion yhteydessä ei välttämättä tarvitse käyttää liuottimia. Jos liuottimia käytetään, ovat yleisimpiä hiilivedyt, jotka liuottavat hyvin orgaanisia yhdisteitä. Veden lisääminen orgaaniseen liuottimeen kiihdyttää reaktiota ja lisää selektiivisyyttä endo-isomeerin suuntaan. Tämä johtuu siitä, että veteen liukenemattomat orgaaniset lähtöaineet muodostavat pisaroita ja pisaroiden vuorovaikutukset veden kansa kokoavat ne yhteen, jolloin lähtöaineiden kohtaavat toisensa paremmin.
Reaktiossa voidaan käyttää myös vesiliukoisia dieenejä, jotka sisältävät joko karboksyylihappo- tai protonoituneen aminoryhmän.
Lewis-happoja voidaan käyttää reaktion katalyyttinä. Katalyyttinen toiminta perustuu siihen, että Lewis-happo sitoutuu dienofiilin elektroneja puoleensa vetävään ryhmään, jolloin dienofiilin LUMO:n energiataso madaltuu entisestään. Tällainen katalyysi voi myös parantaa reaktion regioselektiivisyyttä.
Retro-Diels–Alder-reaktio

Dieeni ja dienofiili muodostavat sykloadditiotuotteen. Tämä tuote voi kuitenkin hajota korkeassa lämpötilassa, jolloin reaktiota kutsutaan retro-Diels–Alder-reaktioksi. Reaktiolla on synteettistä arvoa, koska alkuperäisestä Diels–Alder-reaktion tuotteesta voi näin muodostue uusia erilaisia dieenejä tai dienofiilejä. Alla olevassa esimerkissä kuumennetaan kinonin ja 1,3-sykloheksadieenin sykloadditiotuotetta, jolloin rakenteesta eliniminoituu eteeniä ja muodostuu antrakinoni.
Asymmetrinen Diels–Alder-reaktio

Asymmetrisissä Diels–Alder-reaktiossa muodostuva tuote on ainoastaan yhtä enantiomeerista muotoa. Reaktio tapahtuu asymmetristen katalyyttien kuten imidatsolipohjaisten niin kutsuttujen MacMillan-katalyyttien avulla. Esimerkkinä sykloheksadieenin ja akroleiinin reaktio.
Kiraalisessa synteesissä voidaan käyttää myös kiraalisia apuaineita. Käyttämällä L-asparagiinihaposta johdettua kiraalista apuainetta syklopentadieenin ja akryylihapon välinen reaktio tuottaa yhdisteen, jolla on kolme kiraalista hiiliatomia. Tuote on pääasiassa endo-konformaatiossa ja sen enantioylimäärä on 54 %.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Diels–Alder-reaktio Wikimedia Commonsissa
Orbitaalit Diels–Alder-reaktiossa

Energeettisesti edullisempi isomeeri trans-butadieeni ei reagoi dienofiilin kanssa
Energiatilaltaan korkeammalla oleva ja reaktiivisempi cis-butadieeni reagoi dienofiilin kanssa

Maleiinianhydridin ja syklopentadieenin välisen Diels–Alder-reaktion endo- ja ekso-isomeerit. Kuvassa näkyvät myös vuorovaikutukset dieenin ja dienofiilin välillä molempien isomeerien muodostuessa
Agglomeraatio

Agglomeraatio tarkoittaa yhteen kasautumista.
Usein agglomeraatiolla tarkoitetaan kaupunkimaista tiheää asutuskeskusta, joka jatkuu yli kuntarajojen.
Agata

| Agata |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  7. joulukuuta
– ortodoksinen:  4. joulukuuta
Muunnelmia:  Agda
Vastineita eri kielissä:  Aagot, Agafia, Agatha, Agathe, Ågot 
Nimen alkuperä:  kreikan agathos, hyvä, hyväsydäminen'
Infobox OKNimi-testi OK: 
Agata tai Agatha on naisen etunimi. Nimi johtuu kreikan kielen sanasta αγαθος (agathos), joka tarkoittaa hyvää, hyväsydämistä.
Suomessa nimi Agata on 1800-luvun lopulta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu noin 510 ja Agatha 230 tytölle. Nimeä ei ole suomenkielisessä kalenterissa, mutta suomenruotsalaisen kalenterin mukaan Agatan nimipäivä on 7. joulukuuta.
Agatan ruotsinkielinen muunnelma Agda oli suosittu naisennimi 1900-luvun taitteessa Ruotsissa ja myös Suomessa. Suomessa se on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu noin 1450 henkilölle, joista suurin osa on syntynyt ennen vuotta 1940.
Tunnettuja Agatoja ja Agathoja

Pyhä Agatha (k. 250), sisilalainen kristitty marttyyri ja pyhimys
Agatha Barbara (1923–2002), Maltan presidentti 1982–1987
Agatha Christie (1890–1976), englantilainen kirjailija
Agatha Deken (1741−1804), alankomaalainen kirjailija
Agata Karczmarek (1963–2016), puolalainen pituushyppääjä
Agata Mróz-Olszewska (1982–2008), puolalainen lentopalloilija
Agatha Lovisa de la Myle (1724–1787), suomalainen runoilija ja kirjallisuuden harrastaja
Agata Pietrzyk (s. 1988), puolalainen painija
Agata Zubel (s. 1978), puolalainen säveltäjä ja sopraanolaulaja.
Tunnettuja Agdoja

Agda Blom (1864–1929), suomalainen veistonopettaja
Agda Lindqvist (1860–1889), suomalainen taidemaalari
Agda Rössel (1910–2001), ruotsalainen diplomaatti
Agda Torkko (1926–2012), suomalainen pituushyppääjä
Agda Östlund (1870–1942), ruotsalainen poliitikko.
Kuvitteellisia Agathoja

Agatha Harkness, Marvel Comicsin sarjakuvahahmo, myös supersankarisarjassa Agatha All Along
Nimen muita merkityksiä

Agatha, Michael Aptedin elokuva vuodelta 1979
Agatha Award, yhdysvaltalainen jännitys- ja rikosromaaneille myönnettävä palkinto
Agatha, Kerkko Koskisen albumi vuodelta 2007
Agda, ohjelmointikieli
Demos

Antiikin Attikan alueen poliittinen jako klassisella kaudella.Kunkin fylen demokset on merkitty yhdellä värillä.
Kaupunkialueen trittyksen demokset on merkitty neliöllä, rannikoalueen trittyksen demokset ympyrällä ja sisämaan trittyksen demokset kolmiolla.
Demos (m.kreik. δῆμος, dēmos) oli antiikin Kreikassa Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen osasta käytetty nimitys. Demokset olivat antiikin Ateenan kaupunginosia tai muualla Attikassa sijainneita kaupunkeja, kyliä tai esimerkiksi kyläryhmiä. Kukin demos kuului johonkin Attikan fyleen eli ”heimoon” sekä johonkin fylen kolmesta trittyksestä.
Historia

Demokset vaikuttavat olleen olemassa alun perin yksinkertaisina maa-alueiden jakoina Attikan maaseudulla. Perinteen mukaan Attika koostui kuningas Kekropsin ajalla 12 kylästä (komos) tai kaupungista (polis), jotka Theseus yhdisti (synoikismos) Ateenaksi. Nämä asutukset olivat Kekropia (= Ateena), Tetrapolis (= Marathon, Trikorythos, Probalinthos, Oinoe), Tetrakomoi (= Pireus, Faleron, Ksypete, Thymaitadai), Epakria, Dekeleia, Eleusis, Afidna, Thorikos, Brauron, Kytheros, Sfettos ja Kefisia. Näistä Kekropia, Brauron ja Epakria eivät myöhemmin olleet demoksia; ei myöskään Tetrapolis ja Tetrakomoi, mutta kukin niiden jäsenistä oli.
Varhaisten demosten määrää ei tiedetä, mutta niitä oletetaan olleen alle 70. Demoksilla oli alun perin oma hallinto, prytaneion ja bule eli neuvosto. Attikan yhteenliittämisen seurauksena demokset tulivat keskushallinnon alaisiksi. Eleusis oli ainoa, joka sai pitää nimityksen polis; muutoin sitä käytettiin vain Ateenasta.
Demoksista tuli merkittäviä vasta Kleistheneen uudistusten myötä arkaaisen kauden loppupuolella vuonna 508 eaa. Uudistuksissa kansalaisuuden vaatimukseksi tuli se, että henkilö oli kirjattu jonkun demoksen jäseneksi. Aiemmin kansalaisuus oli perustunut jäsenyyteen fratriassa eli perheiden ryhmässä. Samassa uudistuksessa demos-järjestelmä toteutettiin myös Ateenan kaupungissa itsessään, jossa demoksia ei aiemmin ollut. Kansalaisiin alettiin viitata isännimen lisäksi demonyymillä eli demokseen perustuvalla lisänimellä, kuten Sōkratēs Sōfroniskou Alōpekēthen, ”Sokrates Sofroniskoksen poika Alopeken demoksesta”.
Kleistheneen demokset

Kleistheneen uudistusten jälkeen koko Attika oli jaettu 139 demokseen. Kukin Ateenan kymmenestä fylestä eli ”heimosta” oli jaettu kolmeen trittykseen eli ”kolmannekseen”, ja kukin trittys koostui edelleen yhdestä tai useammasta demoksesta.
Demoksen johdossa oli dēmarkhos, ja sen palveluksessa oli useita muita virkamiehiä. Demoksen kansalaiset valitsivat keskuudestaan virkamiehet samoin kuin papit vuosittain. Virkamiehet huolehtivat muun muassa demoksen maiden vuokrauksesta, rajojen määrittämisestä, demoksen jäsenten (dēmotai) kirjanpidosta ja uusien jäsenten hyväksymisestä. Demoksella oli yhteinen kassa. Jokaisen demoksen piti rahoittaa Ateenan armeijaa ja tarjota siihen tietty määrä miehiä. Demos huolehti myös alueensa temppeleistä ja niiden kulttien noudattamisesta. Virkamiesten kauden päättyessä näiden toimet tarkastettiin (dokimasia).
Kullakin demoksella oli tietty määrä edustajia bulessa eli Ateenan neuvostossa. Edustajien määrä oli suhteutettu demoksen asukaslukuun. Demosten väestömäärä vaihteli huomattavasti. Akharnai, jolla oli bulessa 22 edustajaa, oli selvästi suurin demoksista, ja sen väkiluvuksi on arvioitu noin 1 000–1 500 kansalaista, kun taas monella demoksella oli vain yksi edustaja, ja pienempien väkiluvuksi on arvioitu vain noin 50. Toisaalta kullakin fylellä oli 500-miehisessä bulessa samat 50 edustajaa, joten fylet ja trittykset oli koostettu demoksista niin, että jokaisen fylen samoin kuin jokaisen trittyksen väkimäärä ja edustajamäärä olivat suunnilleen samat. Seurauksena fylejen ja trittysten demosten määrät vaihtelivat huomattavastikin.
Demokset vastasivat alun perin tiettyä maa-aluetta ja erityisesti tiettyä paikkaa, jossa demoksen kansalaiset aina kokoontuivat, ja demoksen kansalaiset olivat alun perin kotoisin tältä alueelta. Koska demoksen jäsenyys oli perinnöllistä ja ihmiset muuttivat Attikan alueella, erityisesti maaseudulta kaupunkiin, vähitellen yhteys demoksen ja tietyn paikan välillä heikkeni. Joissakin tapauksissa maaseutudemoksen kokoontumispaikka jopa siirrettiin Ateenan kaupunkiin.
Kleistheneen demokset > Luettelo demoksista fyleittäin

Seuraavassa esitetään fylejen jako demoksiin Kleistheneen uudistuksessa vuonna 508 eaa. Se oli voimassa koko klassisen kauden. Myöhemmin hellenistisellä ja roomalaisella kaudella perustettiin uusia fylejä ja osa vanhoista demoksista vaihtoi fyleä; nämä muutokset esitetään kutakin fyleä ja demosta käsittelevässä artikkelissa sekä luettelossa Attikan demoksista. Katso myös: luettelo Attikan demoksista trittyksittäin.
Kleistheneen demokset > Luettelo demoksista fyleittäin > (I) Erekhtheis

Alempi Agryle
Ylempi Agryle
Anagyrus
Euonymon
Fegus
Kedoi
Kefisia
Alempi Lamptrai
Ylempi Lamptrai
Pambotadai
Alempi Pergase
Ylempi Pergase
Sybridai
Themakos