stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Haukilahden historia
1970-luvulta nykypäivään

Haukilahden keskeisimmät alueet olivat jo 1970-luvun vaihteessa rakennettu. Alueen ensimmäinen kaava saatiin voimaan vasta 6. toukokuuta 1974 sisäministeriön vahvistettua sen. Kaava lähinnä vahvisti jo valmistuneen rakentamisen tilan. Sama 1974 vahvistettu kaava oli edelleen 2000-luvulla suurimmin osin voimassa Haukilahden alueella; muutokset ovat olleet lähinnä niin sanottuja yhden tai kahden tontin kokoisia ”postimerkkikaavoja”. Rakennustahti hidastui, ja 1970-luvulla tuli enää 674 ja 1980-luvulla 411 uutta asuntoa. Vuonna 1985 käynnistyi vielä entisen Toppelundin palstan eteläosan kaavoitus. Espoo oli ostanut sen omistaneelta perikunnalta viisi vuotta aiemmin. Kaava valmistui 1988, ja alueelle oli sijoitettu siinä pientalotontteja. Entisen Toppelundin palstan pohjoisosaan valmistuivat 1980-luvulla Toppelundin koulu, monitoimitalo Simpukka, Haukilahden kirjasto ja -päiväkoti. Haukilahden sataman asemakaava vahvistettiin 1986, mistä käynnistyivät nykymuotoisen sataman ruoppaus- ja rakennustyöt. Vuosina 1986–1988 sataman rakentamiseen käytettiin kaikkiaan noin kuusi miljoonaa markkaa.
1990-luvun lama ja kaavoitetun rakennusmaan loppuminen vähensivät uusien asuntojen rakentamista, ja vuosikymmenen aikana uusia asuntoja nousikin puolet vähemmän 1980-lukuun nähden. Haukilahteen valmistuivat 1990-luvulla muun muassa uusi kauppakeskus Länsiviitta ja rannan läheisyydessä sijaitseva Toppelundin päiväkoti. Haukilahden nykyinen satama vihittiin pitkien rakennustöiden jälkeen käyttöön elokuussa 1997. 2000-luvulla uusia rakennuksia tuli enää alle 100, mikä johtuu pitkälti juuri kaavoitetun maan loppumisesta alueella. 2000-luvun puolivälissä Haukilahden asunnoista noin 24 prosenttia oli vuokra-asuntoja.
Kaupunginosan rakennuskanta ei näyttänyt 2010-luvun alussa enää merkittävästi kasvavan, sillä alueelle oli tarkoitus rakentaa vain 32 uutta asuinrakennusta seuraavan vuosikymmenen aikana. Tilanne voi tosin olla 2010-luvulla muuttumassa, sillä Espoon kaupunki suunnitteli syyskuussa 2014 esimerkiksi kaavoittavansa uuden asuinalueen Toppelundinpuiston Mellstenintien puoleiseen laitaan.
Kaatopaikkana käytetty varastoluolan sisäänkäynti asema kahden alueella Länsiväylän läheisyydessä
Vuonna 1935 valmistunut omakotitalo Taimentiellä
Strömberg-hakuvalonheitin Haukilahden Pitkänkallionmäellä helmikuussa 1940
1968 käyttöön otettu vesitorni
1960-luvulla rakennettuja kerrostaloja Haukilahden rannassa
Toppelundin ala-asteen pihamaata
A Hard Day’s Night

| A Hard Day’s Night The Beatles |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 29. tammikuuta –  2. kesäkuuta 1964
 Studio : EMI Studios, Lontoo  EMI Pathé Marconi, Pariisi
 Julkaistu:  26. kesäkuuta 1964    10. heinäkuuta 1964
 Formaatti: LP, kelanauha, C-kasetti, 8-raita, CD
 Tuottaja(t): George Martin
 Tyylilaji: merseybeat, poprock, rock and roll
 Kesto: 29.53 (UK) 29.21 (USA)
 Levy-yhtiö:  EMI (Parlophone)    United Artists
Muut kannet
   Yhdysvaltain-versio
Listasijoitukset
  Britannia: 1.    Yhdysvallat: 1.   Ks. lisää listasijoituksia
The Beatlesin muut julkaisut
| With the Beatles 1963 | A Hard Day’s Night 1964 | Beatles for Sale 1964 |
The Beatlesin Yhdysvaltain muut julkaisut
| The Beatles’ Second Album 1964 | A Hard Day’s Night 1964 | Something New 1964 |
Singlet albumilta A Hard Day’s Night
 ”Can’t Buy Me Love” Julkaistu: 16. maaliskuuta 1964  ”A Hard Day’s Night” Julkaistu: 10. heinäkuuta 1964  ”And I Love Her” Julkaistu: 20. heinäkuuta 1964 (USA)  ”I’ll Cry Instead” Julkaistu: 20. heinäkuuta 1964 (USA)
A Hard Day’s Night on vuonna 1964 julkaistu brittiläisen The Beatles -yhtyeen kolmas studioalbumi ja samalla yhtyeen ensimmäisen elokuvan Yeah! Yeah! Tässä tulemme! (engl. A Hard Day’s Night) soundtrack. Sitä pidetään yhtyeen läpimurtoalbumina, sillä se on ensimmäinen, jolla ei ole lainakappaleita. Albumia hallitsevat John Lennonin sävellykset, joita on 13 kappaleen levyllä kaikkiaan kymmenen. Paul McCartneyn kokonaan tai suurimmaksi osaksi kirjoittamia kappaleita on vain kolme.
Britannian-painoksen B-puoli sisältää elokuvaan kuulumattomia kappaleita, kun sen sijaan Yhdysvaltain markkinoille suunnattu painos on selkeämmin elokuvan soundtrack. Yhdysvaltain-versiosta puuttuu useita Britannian-painoksella julkaistuja kappaleita, jotka on korvattu tuottaja George Martinin orkesterin esittämillä instrumentaaliversioilla.
A Hard Day’s Night nousi listaykköseksi sekä Britanniassa (21 viikkoa) että Yhdysvalloissa (14 viikkoa). Britanniassa albumi oli ilmestyessään kaikkien aikojen nopeimmin myyty albumi, sillä sitä ostettiin ensimmäisen kahden viikon aikana yli puolitoista miljoonaa kappaletta. Yhdysvalloissa miljoonan myydyn kappaleen raja ylittyi neljässä päivässä, ja vuoteen 2000 mennessä albumia oli myyty siellä yli neljä miljoonaa kappaletta. A Hard Day’s Night nousi listaykköseksi myös Länsi-Saksassa ja Suomessa.
Taustaa

The Beatlesin edellisalbumi, vuonna 1963 julkaistu With the Beatles, merkitsi yhtyeen suurmenestyksen laajenemista Britannian ulkopuolelle. Esimerkiksi single ”I Want to Hold Your Hand” nousi Yhdysvaltain listaykköseksi seitsemän viikon ajaksi. Pian myös singlejen ”She Loves You” ja ”Love Me Do” uudelleenjulkaisut nousivat siellä listan kärkeen. Vuoden 1964 huhtikuun ensimmäisen viikon Billboard-listan viiden kärki koostui pelkistä Beatles-kappaleista. Tämä oli seurausta yhtyeen Yhdysvaltain-vierailusta, jolle sisältyi niin konsertteja kuin myös kolme esiintymistä Ed Sullivan Show’ssa. Enimmillään Beatlesin esiintymistä kyseisessä televisio-ohjelmassa seurasi yli 73 miljoonaa katsojaa.
The Beatles vietti vuoden 1964 kevään ja kesän kuvaamalla elokuvaa Yeah! Yeah! Tässä tulemme! (engl. A Hard Day’s Night) sekä äänittämällä uutta materiaalia. Muutaman Britanniassa järjestetyn konsertin jälkeen yhtye lähti kiertueelle Manner-Eurooppaan, Hongkongiin, Australiaan ja Uuteen-Seelantiin. Britanniaan Beatles palasi 2. heinäkuuta.
Tulevan albumin kappaleista yksi julkaistiin singlenä ennen itse albumia; ”Can’t Buy Me Love” ilmestyi Yhdysvalloissa 16. maaliskuuta ja Britanniassa neljä päivää myöhemmin. Se nousi listaykköseksi molemmissa maissa ja oli maailmanlaajuinen hitti. Kappale oli kirjoitettu tammikuussa Pariisissa ja myös osittain äänitetty paikallisessa EMI Pathé Marconi Studiosissa.
Musiikki

A Hard Day’s Night on Beatlesin ensimmäinen albumi, jolla ei ole ollenkaan lainakappaleita vaan kaikki kappaleet ovat yhtyeen itse kirjoittamia. Se on myös yhtyeen ainoa albumi, jolla on pelkästään John Lennonin ja Paul McCartneyn tekemiä kappaleita. Albumia hallitsevat Lennonin laulut, sillä niitä on kaikkiaan kymmenen McCartneyn kolmea vastaan. Tähän aikaan Lennon oli vielä yhtyeen epävirallinen johtaja. Kaikki kappaleet merkittiin kuitenkin Lennonin ja McCartneyn yhdessä tekemiksi, kuten aina vastaavissa tilanteissa riippumatta siitä, olivatko he todellisuudessa tehneet niitä yhteistyössä. Yhtä Lennon-keskeistä albumia The Beatles ei enää koskaan tehnyt. Tenho Immosen kirjoittaman The Beatles – Suuri historia -kirjan mukaan tähän oli syynä se, että Lennonin lisääntynyt huumeidenkäyttö 1960-luvun puolivälin jälkeen alkoi syödä hänen luovuuttaan sekä voimia toimia yhtyeen johtohahmona. George Harrison laulaa yhden kappaleen. Poikkeuksellisesti rumpali Ringo Starr ei laula yhtäkään kappaletta.
Albumin Britannian-version 13 kappaleesta seitsemän on mukana itse elokuvassa. Myös ”I’ll Cry Instead” oli tarkoitettu elokuvaan, mutta se korvattiin viime hetkellä kappaleella ”Can’t Buy Me Love”. Koska Lennon ja McCartney eivät vielä albumia työstäessään tunteneet elokuvan käsikirjoitusta, kappaleilla ei ole tekemistä elokuvan juonen kanssa. Yhdysvaltain-painos sisältää vain Britannian-painoksen A-puolen kappaleet sekä sen B-puolelta laulun ”I’ll Cry Instead”. Loput kappaleet ovat George Martinin ja hänen orkesterinsa esittämiä instrumentaaleja.
Aivan kaikkia elokuvaan sisältyneitä lauluja ei ole levyllä, sillä siltä puuttuvat kappaleet ”She Loves You”, ”Don’t Bother Me” ja ”I Wanna Be Your Man”. Yhdysvaltain-versiolla julkaisemattomia Britannian-painoksen kappaleita ilmestyi albumilla Something New, joka julkaistiin Yhdysvalloissa kuukausi A Hard Day’s Nightin jälkeen.
The Beatles oli tavannut helmikuussa 1964 New Yorkissa Rickenbacker-kitaravalmistajan puheenjohtajan Francis Hallin. George Harrison sai tapaamisen yhteydessä itselleen 12-kielisen Rickenbacker 360 -mallin, jonka äänestä hän piti kovasti. John Lennon vastaavasti pyysi itselleen mittatilaustyönä tehdyn 12-kielisen 325-mallin. Rickenbackerin äänestä tuli tärkeä osa tulevaa albumia erityisesti kappaleissa ”A Hard Day’s Night”, ”I Should Have Known Better” ja ”You Can’t Do That”. Se vaikutti myös merkittävästi The Byrds- ja The Searchers -yhtyeisiin.
Kansitaide

Levyn kansikuvan suunnitteli ja valokuvasi elokuvajulisteen tavoin Robert Freeman, joka on vastannut useamman Beatles-levyn kuvauksesta. Kuvat otettiin Freemanin studiolla Lontoossa. Hän otti Beatlesin jäsenistä yksittäin kasvokuvia ja pyysi heitä tekemään jokaiseen kuvaan erilaisen poseerauksen. Albumin Britannian-painoksen kanteen päätyi kollaasi, jossa on neljä riviä ja viisi kuvaa kustakin jäsenestä. Takakannessa on neljä kasvokuvaa yhtyeestä sekä Tony Barrow’n kirjoittamat esittelytekstit.
Kannesta julkaistiin joissain valtioissa erilaisia variaatioita. Esimerkiksi Yhdysvaltain-versiossa kannen taustaväri on sinisen sijaan punainen, ja kustakin jäsenestä on vain yksi iso kasvokuva. Myös Brasilian- ja Saksan-painosten taustaväri on punainen, mutta kuvat on aseteltu samanlailla kuin Britannian-painoksessa.
Levyn etukannen kuvia käytettiin myös elokuvan lopussa ja mainosjulisteessa.
Julkaisu ja vastaanotto > Yhdysvallat

A Hard Day’s Nightin Yhdysvaltain-versio ilmestyi United Artists -yhtiön julkaisemana jo 26. kesäkuuta 1964, vaikka itse elokuva julkaistiin siellä vasta 12. elokuuta. Ennakkovarauksia oli yli miljoona kappaletta. Se nousi Billboard 200 -listan kärkeen kaikkiaan 14 viikon ajaksi – pisimmäksi aikaa sen vuoden Yhdysvaltain listaykkösistä. Kahden miljoonan ostetun kappaleen raja rikkoutui lähteestä riippuen joko kolmen tai neljän kuukauden jälkeen, mikä teki A Hard Day’s Nightista erään nopeimmin myydyistä albumeista Yhdysvalloissa. Lokakuussa 2000 siitä myönnettiin nelinkertainen multiplatinalevy neljän miljoonan myydyn kappaleen johdosta. Albumi pysyi listalla yhteensä 51 viikkoa. A Hard Day’s Night nousi myös Record World- ja Cashbox-listojen kärkeen. Yhdysvaltain-versio julkaistiin sekä mono- että stereoversiona.
Albumin singlet julkaisi Capitol Records, sillä sillä oli valtuudet julkaista albumin materiaalia missä tahansa formaatissa, kun taas United Artistsilla oli oikeudet pelkkään soundtrackiin. United Artists julkaisi kuitenkin kaksi singleä levyn instrumentaaliversioista. Singlet And I Love Her/Ringo’s Theme (This Boy) ja A Hard Day’s Night/I Should Have Known Better eivät kuitenkaan juurikaan menestyneet, sillä vain ”Ringo’s Theme (This Boy)” ylsi sadan myydyimmän kappaleen joukkoon. Sen sijaan Capitolin heinäkuussa julkaisema single ”A Hard Day’s Night” nousi listaykköseksi yli kolmen kuukauden ajaksi, mikä sai Capitolin julkaisemaan Something New -albumin, joka sisälsi soundtrackilta puuttuneita kappaleita. Something New jumittui soundtrackin taakse ja oli kaikkiaan yhdeksän viikkoa listan toisena.
United Artists julkaisi albumista uusintapainoksia pitkin 1960- ja 70-lukuja. Vuodesta 1980 eteenpäin vinyylipainokset julkaisi United Artistsin vuonna 1978 ostanut Capitol. Yhdysvaltain-painoksissa oli pitkään painovirheitä. Kappale ”I’ll Cry Instead” oli alun perin kirjoitettu sekä kanteen että etikettiin muodossa ”I Cry Instead”. Kun tämä virhe korjattiin 1970-luvun lopussa, kappale ”Tell Me Why” oli muuttunut muotoon ”Tell Me Who”. CD-levynä Yhdysvaltain-versio julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 2014, osana The U.S. Albums -boksia.
Julkaisu ja vastaanotto > Britannia ja muu Eurooppa

Britanniassa albumista tehtiin yli 250 000 ennakkovarausta, ja sen julkaisi 10. heinäkuuta Parlophone. Albumi pysyi listaykkösenä 21 viikkoa, kunnes sen syrjäytti kärkipaikalta yhtyeen seuraava albumi Beatles for Sale. A Hard Day’s Nightista muodostui Britannian siihen astisen historian nopeimmin myyty albumi, kun levyä ostettiin ensimmäisen kahden viikon aikana yli puolitoista miljoonaa kappaletta. Myynnistä myönnettiin vuonna 2013 kultalevy ja seuraavana vuonna platinalevy. Saksassa nimellä Yeah! Yeah! Yeah! – A Hard Day’s Night julkaistu albumi nousi listan kärkeen. Myös Suomessa albumi oli listaykkönen.
Levyn brittiläinen versio julkaistiin stereona ja monona. Niissä on pieniä eroja. Esimerkiksi ”I Should Have Known Betterin” stereoversion huuliharppuintrossa on pieni väli ja lopun fraasi ”You love me too” toistuu neljästi, kun se monoversiossa toistuu vain kolme kertaa. ”If I Fellin” stereomiksauksessa John Lennonin laulua on puolestaan tuplattu. Sama ero on kappaleessa ”Tell Me Why”.
Britannian-versio ilmestyi vuonna 1964 vinyylilevyn lisäksi myös kelanauhana monoformaatissa. Ensimmäinen vinyyliuusintapainos Britannian-versiosta otettiin jo vuonna 1965 ja seuraava 1969. Kelanauhasta ilmestyi uusintapainos vuonna 1968, jolloin se ilmestyi sekä monona että stereona. Ensimmäinen C-kasettiversio julkaistiin vuonna 1973, ja samana vuonna A Hard Day’s Night ilmestyi myös 8-raitana. CD-levynä albumi julkaistiin ensimmäisen kerran 26. helmikuuta 1987 samanaikaisesti albumien Please Please Me, With the Beatles ja Beatles for Sale kanssa. Uusi remasteroitu CD-painos ilmestyi 9. syyskuuta 2009, ja se oli samalla ensimmäinen CD:nä julkaistu stereopainos. Remasteroitu CD-levy nousi listalle useassa valtiossa; esimerkiksi Alankomaissa 20:nneksi. Britannian-versio julkaistiin Yhdysvalloissa ensimmäisen kerran lokakuussa 1982.
A Hard Day’s Night oli 5. elokuuta 1964 listaykkösenä sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa, kuten myös ”A Hard Day’s Night” -single. Tämä oli ensimmäinen kerta, jolloin Britanniassa ja Yhdysvalloissa sekä albumi- että singlelistan ykkösenä oli samanniminen teos.
Julkaisu ja vastaanotto > Merkitys

A Hard Day’s Nightia pidetään yhtyeen läpimurtoalbumina, koska se sisältää ainoastaan yhtyeen omia kappaleita eikä lainkaan covereita. Albumi sisältyy myös Robert Dimeryn toimittamaan ja vuonna 2000 julkaistuun kirjaan 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään. Siinä A Hard Day’s Nightista kirjoittaa Bruno MacDonald, joka sanoo, että ”levy tulee vaikuttamaan niin pitkään kuin kitara kiinnostaa nuorisoa”. Hän kertoo myös, että levyn rock-tyylisimmät kappaleet ”A Hard Day’s Night” ja ”Any Time at All” saivat The Byrdsin sekä Tom Pettyn innostumaan sähköisestä rockista. Classic Rock History -sivustolla Brian Kachejian sanoo, että Beatlesin kaksi ensimmäistä albumia olivat olleet mahtavia, mutta A Hard Day’s Night alkoi todella tuoda esiin yhtyeen loistoa sekä sitä, että Beatles tulisi muuttamaan populaarimusiikin suunnan. Kachejianin mukaan albumin erityisyys johtuu kappaleiden syvällisyydestä.
AllMusicin Stephen Thomas Erlewine katsoo, että A Hard Day’s Night on Beatlesin alkuvuosien kohokohta, ja sen myötä Beatles alkoi toden teolla päästä yhtyeenä omilleen. Kun ottaa huomioon kahden ensimmäisen albumin oman materiaalin tason, ei ole yllätys, että ensimmäistä kertaa yhtye kirjoitti kaikki kappaleet itse. Ratkaisu on vaikuttava siksikin, että Beatlesilla oli tuolloin paljon kiireitä, kuten kiertueita, konsertteja, televisioesiintymisiä, singlejen tekemistä sekä viimeisimpänä oman elokuvan kuvaaminen. Vaikka yhtye Erlewinen mukaan olikin löytänyt musiikillisen tyylinsä jo aiemmin, A Hard Day’s Nightilla se muuttui myyttiseksi. Lisäksi Lennon ja McCartney eivät enää jatkossa tehneet yhdessä lauluja yhtä hyvin tai helposti, vaan molemmat alkoivat edetä laulunkirjoittajina omiin suuntiinsa. Erlewinen mukaan A Hard Day’s Night edustaa beatlemaniaa kaikessa loistossaan ja jokainen yhtye sen jälkeen on käyttänyt sitä esikuvanaan.
Musiikkilehti Rolling Stone sijoitti vuonna 2003 albumin 307:nneksi, kun se valitsi mielestään kaikkien aikojen 500 parasta albumia. Vuonna 2000 Q-lehti puolestaan valitsi sen kaikkien aikojen viidenneksi parhaaksi brittiläiseksi albumiksi.
Kappalelista

Kaikki kappaleet merkitty John Lennonin ja Paul McCartneyn yhdessä tekemiksi.
| --- | --- |
 Britannian-painos A-puoli: Kappaleita elokuvasta A Hard Day’s Night – 2.32  * (+ **)  I Should Have Known Better – 2.44  *  If I Fell – 2.22  * & **  I’m Happy Just to Dance with You – 1.58  *** (+ * & **)  And I Love Her – 2.31  **  Tell Me Why – 2.10  * (+ **)  Can’t Buy Me Love – 2.14  ** B-puoli Any Time at All – 2.13  *  I’ll Cry Instead – 1.47  * (+ **)  Things We Said Today – 2.38  ** (+ *)  When I Get Home – 2.18  * (+ **)  You Can’t Do That – 2.37  * (+ ** & ***)  I’ll Be Back – 2.20  * (+ **) * = laulu: John Lennon, ** = laulu: Paul McCartney, *** = laulu: George Harrison. Suluissa taustalaulu. :  Yhdysvaltain-painos A-puoli A Hard Day’s Night – 2.32  * (+ **)  Tell Me Why – 2.10  * (+ **)  I’ll Cry Instead – 2.06  * (+ **)  I Should Have Known Better – 2.18 (instrumentaali, George Martin & His Orchestra)  I’m Happy Just to Dance with You – 1.58  *** (+ * & **)  And I Love Her – 3.44 (instrumentaali, George Martin & His Orchestra) B-puoli I Should Have Known Better – 2.45  *  If I Fell – 2.22  * & **  And I Love Her – 2.31  **  Ringo’s Theme (This Boy) – 3.08 (instrumentaali, George Martin & His Orchestra)  Can’t Buy Me Love – 2.15  **  A Hard Day’s Night – 2.03 (instrumentaali, George Martin & His Orchestra) * = laulu: John Lennon, ** = laulu: Paul McCartney, *** = laulu: George Harrison. Suluissa taustalaulu.
Kokoonpano > Britannian-painos

| --- | --- |
 Muusikot John Lennon – laulu, sähkökitara, akustinen kitara, huuliharppu, tamburiini  Paul McCartney – laulu, bassokitara, piano, lehmänkello  George Harrison – laulu, sähkökitara, akustinen kitara, rytmikapulat  Ringo Starr – rummut, lehmänkello, conga, bongorummut, tamburiini George Martin – piano  Norman Smith – bongorummut  :  Muut George Martin – tuottaja  Norman Smith – äänittäjä  Robert Freeman – kansikuva  Tony Barrow – kannen esittelytekstit
Kokoonpano > Yhdysvaltain-painos

| --- | --- |
  Muusikot  George Harrison – laulu, kitara, 12-kielinen soolokitara, rytmikapulat  John Lennon – laulu, kitara, huuliharppu, rytmikitara, tamburiini  Paul McCartney – laulu, bassokitara  Ringo Starr – rummut, laulu, bongorummut George Martin – piano kappaleessa ”A Hard Day’s Night”  Norman Smith – bongorummut :   Muut  George Martin – tuottaja  Norman Smith – äänittäjä  Geoff Emerick – äänittäjä Instrumentaalikappaleet esittää George Martin & Orchestra 
The Beatles Ed Sullivanin kanssa helmikuussa 1964.
John Lennon vuonna 1964. Suurin osa A Hard Day’s Nightin kappaleista on hänen kirjoittamiaan.
Britannialaisen monopainoksen vinyylietiketti.
James Healey

James Healey (s. 13. tammikuuta 1951) on australialainen näyttelijä. Hän oli 1980-luvulla mukana televisiosarjassa Dynastia, jossa hän esitti Joan Collinsin roolihahmon Alexisin aviomiestä Sean Rowania. Myöhemmin Healey näytteli Derek Griffiniä Santa Barbara -sarjassa.
Elokuvaohjaaja George Miller tarjosi aikoinaan Healeylle nimiosaa elokuvasta Mad Max, mutta näyttelijä kieltäytyi siitä.
Aiheesta muualla

James Healey Elonetissä.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Korniisi

Korniisi (merkitty kirjaimella c) osana entablementtia.
Korniisi (< ital. cornice, ’reuna’; m.kreik. γεῖσον, geison) eli kattolista on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa ja yleisesti klassista arkkitehtuuria edustavissa rakennuksissa entablementin eli palkiston ylin, ulkoneva osa. Se sijaitsee friisin yläpuolella ja muodostaa vesikaton alareunan tai päätykolmion ylä- ja alareunan. Nykyarkkitehtuurissa korniisiksi kutsutaan mitä tahansa huomattavan ulkonevaa räystästä tai kattolistaa.
Korniisi, geison ja sima merkittynä doorilaiseen temppeliin.
Korniisin tehtävänä oli toimia räystäänä, joka heittää sadeveden kauemmaksi rakennuksesta. Korniisiin kuului kolme osaa, alimpana ollut aluslista, keskellä ollut varsinainen geison eli korona (corona) sekä sen päällä ollut sima eli räystäskouru. Usein korniisilla tarkoitetaan kuitenkin vain geisonia. Korniisissa oli samassa rakennuksessa sekä vaakasuoria että vinoja osia. Vaakasuorat osat kulkivat rakennuksen pitkien sivujen yläreunassa sekä lyhyillä sivuilla päätykolmion alapuolella. Vinot osat seurasivat päätykolmion yläreunoja.
Jokaisessa pylväsjärjestelmässä oli omanlaisensa korniisi. Doorilaisessa pylväsjärjestelmässä päätyjen vinot korniisit olivat alun perin yleensä eri korkuisia ja näköisiä kuin pitkien sivujen vaakasuorat korniisit, kun taas joonialaisessa pylväsjärjestelmässä kummatkin olivat yleensä samannäköisiä. Joskus ja varsinkin korinttilaisessa pylväsjärjestelmässä korniisissa saattoi olla vaakasuoran geisonin alapuolella hammaslista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta korniisi Wikimedia Commonsissa
Korpilahden vaakuna

Korpilahden vaakuna (1958–2008)
Korpilahden kunnanvaakuna on puhuva vaakuna, joka on saanut aiheensa kunnan nimestä. Vaakunan joutsenet viittaavatselvennä sanaan ”korpi”, ja aaltokoro sanaan ”lahti”.
Vaakunan on suunnitellut Helmer Selin, ja se vahvistettiin käyttöön 10. syyskuuta 1958. Vaakunan selitys on ”kultaisessa kilvessä musta, aaltokoroinen vastapalkki, jossa alatusten kolme lentävää hopeista, punavaruksista joutsenta”. Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2009 Korpilahden liityttyä osaksi Jyväskylän kaupunkia.
HMS Hayling (T271)

| HMS Hayling |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Trawler Builders Cook Welton and Gemmell, Beverley
Laskettu vesille:  17. elokuuta 1942
Poistui palveluskäytöstä:  lokakuu 1943
Loppuvaihe:  myyty 11. kesäkuuta 1946
Tekniset tiedot
Uppouma:  545 t
Pituus:  49,99 m (kokonaispituus)
Leveys:  8,38 m
Syväys:  3,2 m
Koneteho:  850 ihp
Nopeus:  12 Solmua
Miehistöä:  40
Aseistus
Aseistus:  1 x 12 naulan QF Mk V -tykki 3 x Oerlikon 20 mm  -ilmatorjuntatykkiä 2 x .303 Browning -konekivääriä 2 syvyyspomminheitintä, joihin sisältyi 35 Mk VII-syvyyspommia
HMS Hayling (viirinumero T271) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Isles-luokan aseistettu sukellusveneidentorjuntatroolari.
Valmistus

Alus tilattiin 1. tammikuuta 1942 Trawler Builder Cook Welton and Gammellilta Beverleystä, ja sen moottorin toimitti Holmes. Alus laskettiin vesille 17. elokuuta.
Palvelus

Alus lainattiin lokakuussa 1943 Portugalin laivastolle, joka nimesi sen NRP P3:ksi. Alus palautettiin heinäkuussa 1945 kuninkaalliselle laivastolle. Alus myytiin 11. kesäkuuta 1946 Portugalille, joka liitti sen lokakuussa laivastoonsa nimellä NRP Terceira runkonumerolla T. Aluksen runkonumeroksi vaihdettiin 1951 M402 ja edelleen vuonna 1956 M393. Alus poistettiin palveluksesta 1957.
Korpela (Sauvo)

Korpela on kylä Sauvon kunnassa Varsinais-Suomessa. Kylä sijaitsee Sauvon koillisosassa noin kymmenen kilometrin päässä keskustaajamasta.
Korpelan kylä rajautuu Kosken, Järvenkylän ja Harjun kyliin. Kylä on Sauvon mittapuulla pinta-alaltaan poikkeuksellisen suuri. Kylän pellot sijoittuvat sen länsipuolelle ja sen itäpuolella on metsäistä kallioaluetta.