Amiga
Historia > 1985–1990

Amiga esiteltiin julkisesti vuonna 1985, jolloin Andy Warhol esitteli tietokoneen graafisia ominaisuuksia ProPaint-ohjelmalla tekemällä Debbie Harryn muotokuvan. Warholin tekemiä digitaalisia maalauksia on löydetty myöhemmin ja säilötty museoon.
Heinäkuussa 1985 julkaistu Amiga sai ylistäviä arvioita, mutta Commodore oli talousvaikeuksissa. Commodore 64 myi edelleen mutta kotitietokoneiden hintasota oli karsinut voittoja. Lisäksi Commodore oli investoinut miljoonia dollareita 8-bittisiin malleihin kuten Plus/4. Näistä johtuen Amiga ei päätynyt myyntiin ennen elokuuta 1985. Tuotantovaikeudet viivästyttivät ja lokakuuhun mennessä vain 50 kappaletta oli valmistettu. Lisäksi Jack Tramiel oli kiiruhtanut Atari ST:n markkinoille käyttämällä valmiita komponentteja ja Digital Researchilta ostettua graafista käyttöliittymää.
Commodorella oli vaikeuksia uuden tietokoneen markkinoinnissa ja tuotti joukon mainoksia, jotka eivät onnistuneet vakuuttamaan ostajia.
Amigaa myytiin 1 295 dollarin hinnalla plus 500 dollarin värimonitorilla, joka oli liian kallis satunnaiselle kotikäyttäjälle, joka ei tietäisi mitä tehdä sen suorituskyvyllä. Täysin uusi tietokone yritykseltä, joka oli aiemmin myynyt tietokoneitaan lelukaupoissa, uusi tietokone oli vaikea pala konservatiivisille yrityksille. Julkaisuhetkellä saatavilla olleista 15 ohjelmasta vain kolme oli hyödyllisiä yrityssovelluksia.
Etuna suljettuun Apple Macintoshiin nähtiin kolmansille osapuolille avattu laitteistoalusta. Amigan etuina nähtiin Motorola 68000 -prosessorin suorituskyky (parempi kuin IBM PC:n), 4 096 väriä ja viisitasoinen animaatio (haastoi 15 kertaa kalliimmat laitteet), sekä nelikanavainen stereoääni.
Julkaisuaikana laitteiston ominaisuudet olivat harvinaisia henkilökohtaisissa tietokoneissa: vertailukelpoisten ominaisuuksien saamiseen olisi oltava 4 000 dollarin yritystietokone, 10 000 dollarin grafiikkapääte grafiikka- animaatio-ominaisuuksia varten, sekä syntetisaattori musiikkia varten. Perinteisiin tapoihin verrattuna Amigassa ei ollut varsinaista tekstimoodia, vaan ne olivat korkean resoluution näyttötiloja. Mukana tuli myös ohjelma puhesyntetisaattorille sekä BASIC-tulkki. Amigassa oli graafinen käyttöliittymä ja komentorivipohjainen käyttöliittymä, jossa oli ohjelmointiominaisuuksia (ehtolauseet, toistorakenteet). Amigan moniajo mainittiin vaikuttavana ominaisuutena: kuin olisi suurtietokone ja useita päätteitä yhden henkilön käytössä. Graafisista ominaisuuksista huomiota herättivät blitterin käyttö animaatiossa, playfield-tekniikka (päällekäisille ruuduille) ja lisävarusteena saatavan videokortin avulla kuvan kaappaaminen ja digitointi. Ääniominaisuudet herättivät huomiota: muissa tietokoneissa neljä kanavaa olisi tarkoittanut neljän sävelen sointua, mutta Amigalla sointuun riitti yksi kanava.
Ensimmäinen Amiga-tietokone tuli markkinoille vuonna 1985, siitä alettiin myöhemmin käyttää nimeä Amiga 1000.
Commodore markkinoi sitä Commodore 64:n seuraajana ja Apple Macintoshin kilpailijana. Amiga kykeni näyttämään ja tuottamaan 8-bittistä stereoääntä, mitkä olivat pitkään koneen merkittäviä valtteja sen kilpailijoita (Macintosh, IBM PC ja Atari ST) vastaan. Amigasta ei tullut välitöntä menestystä Commodoren aiempien tietokoneiden myynnin jatkuessa. Commodore teki jopa uuden 8-bittisen koneen, Commodore 128, joka ei kuitenkaan menestynyt sekään, sekä omia IBM PC -kloonejaan.
Amigalle julkaistiin kuvankäsittelyyn ja digitointiin laitteita, kuten NewTekin vuonna 1986 julkaisema DigiView. Laite kytkettiin Amigan rinnakkaisporttiin ja sillä voitiin digitoida värillistä videokuvaa. Marraskuussa 1986 Commodore julkaisi Juggler-demon, joka oli 24:stä HAM-muodon värikuvasta koostuva animaatio ääniefekteillä. Animaation oli tehnyt Eric Graham kehittämällään Sculpt 3D:tä edeltävällä säteenseurantaohjelmistolla. Vuonna 1986 julkaistiin säteenseurantaohjelmia kuten Sculpt 3D ja TurboSilver. VideoScape 3D julkaistiin seuraavana vuonna. Caligari julkaistiin vuonna 1988.
Vuonna 1987 Commodore julkaisi Amiga 500 -mallin, joka oli suunnattu kilpailemaan halpahintaista Atari ST:tä vastaan. Molemmissa koneissa oli Amiga 1000:sta poiketen näppäimistö ja varsinainen tietokone yhdistetty toisiinsa. Amiga 1000:tta halvempi Amiga 500 tuli menestyneimmäksi Amiga-malliksi, ja se myi selvästi Atari ST:tä enemmän kilpailijan etumatkasta huolimatta.
Samoin vuonna 1987 ilmestyi vaativampaan käyttöön suunnattu Amiga 2000, jossa oli suurempi kotelo ja useita laajennuskorttipaikkoja. Mallissa oli viisi Zorro-laajennuspaikkaa, suoritinkorttipaikka päivityksille sekä video slot genlock-kortille. Amigan Zorro-väylä tuki ohjelmallista autoconfig-toimintoa ilman tarvetta jumppereille.
Amiga 2000 sai laajennusmahdollisuuksiensa ja genlock-laajennettavuutensa ansiosta suosiota grafiikka- ja videokäsittelijöiden keskuudessa. NewTekin Video Toaster oli aikanaan tunnettu ja Emmy-palkittu laajennus yhdessä LightWave 3D-ohjelman kanssa. IBM PC ja Apple Macintosh olivat kuitenkin nousseet jo aiemmin toimistokoneiden ykkösvaihtoehdoiksi, eikä näitä pystytty syrjäyttämään asemastaan.