stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Formula 1 ja suomalaiset
Suomalaisittain merkittäviä kilpailuja

Belgian Grand Prix 1974 – Kinnusen ensimmäinen kilpailu, karsiutui
Ruotsin Grand Prix 1974 – Kinnunen selvisi ensimmäisenä suomalaisena lähtöön
Argentiinan Grand Prix 1980 – Keke Rosberg tuli kolmanneksi: suomalainen ensimmäistä kertaa pisteillä ja palkintokorokkeella
Sveitsin Grand Prix 1982 – Keke Rosbergin ensimmäinen voitto
Las Vegasin Grand Prix 1982 – Keke Rosbergin maailmanmestaruus
Australian Grand Prix 1985 – Keke Rosbergin viimeinen voitto
Yhdysvaltain Grand Prix 1991 – kaksi suomalaista, Järvilehto ja Häkkinen, samassa kilpailussa
San Marinon Grand Prix 1991 – kaksi suomalaista pisteillä: Järvilehto kolmas ja Häkkinen viides
Japanin Grand Prix 1994 – kolme suomalaista, Järvilehto, Häkkinen ja Salo, samassa kilpailussa
Australian Grand Prix 1995 – Häkkinen loukkaantui vakavasti aika-ajoissa
Euroopan Grand Prix 1997 – Häkkisen ensimmäinen voitto
Japanin Grand Prix 1998 – Häkkisen ensimmäinen maailmanmestaruus
Saksan Grand Prix 1999 – suomalaiset, Häkkinen ja Salo, kaksoisjohdossa kilpailun aikana
Japanin Grand Prix 1999 – Häkkisen toinen maailmanmestaruus
Australian Grand Prix 2001 – Räikkösen ensimmäinen kilpailu, ensimmäisenä suomalaisena pisteille debyyttikisassaan
Yhdysvaltain Grand Prix 2001 – Häkkisen viimeinen voitto
Malesian Grand Prix 2003 – Räikkösen ensimmäinen voitto
Japanin Grand Prix 2007 – kaksi suomalaista, Kovalainen ja Räikkönen, palkintosijoilla
Brasilian Grand Prix 2007 – Räikkösen ensimmäinen maailmanmestaruus
Unkarin Grand Prix 2008 – Kovalaisen ensimmäinen voitto
Kiinan Grand Prix 2012 - Nico Rosbergin ensimmäinen voitto.
Abu Dhabin Grand Prix 2012 - Kimi Räikkösen ensimmäinen voitto paluun jälkeen.
Abu Dhabin Grand Prix 2016 - Nico Rosbergin ensimmäinen maailmanmestaruus.
Venäjän Grand Prix 2017 - Bottaksen ensimmäinen voitto; kaksi suomalaista, Bottas ja Räikkönen, palkintosijoilla.
Yhdysvaltain Grand Prix 2018 - Räikkönen ajoi 50.suomalaisvoiton (jos Nico Rosbergia ei lasketa mukaan) ja samalla 50.palkintosijansa Ferrari-tallissa. Samassa osakilpailussa Räikkönen myös ohitti tilastoissa 21.voitollaan Häkkisen parhaimpana suomalaisvoittajana ja rikkoi Michael Schumacherin entisen ennätyksen pisimmästä aikavälistä uran ensimmäisen ja viimeisimmän voiton välillä (Räikkösellä 15 vuotta 6 kk ja 28 päivää, kun Schumacherin oli 14 vuotta 1 kk ja 1 päivä).
Eniten suomalaisvoittoja, viisi, on tullut Espanjan GP:stä (1998–2000, 2005, 2008) ja Belgian GP:stä (2000, 2004–2005, 2007, 2009). Kolme eri suomalaista on voittanut arvostetun Monacon GP:n. Monacossa Keijo 'Keke' Rosberg voitti vuonna 1983, Mika Häkkinen vuonna 1998 ja Kimi Räikkönen vuonna 2005. Myös Keijo Rosbergin poika, Suomen kansalaisuuden omaava Nico Rosberg, on voittanut Monacon GP:n. Hän teki sen kolme kertaa peräkkäin vuosina 2013-2015. Näin Rosbergeista tuli ensimmäinen, ja toistaiseksi myös ainoa, isä-poika-pari, joka on kyennyt tuon legendaarisen kilpailun voittamaan.
Kirjallisuutta

Juha Kärkkäinen: Sinivalkoisia Formula 1 -hetkiä.  Hämeenlinna:  Alfamer, 1999.  ISBN 952-5089-41-X
Keke Rosberg vuoden 1984 Yhdysvaltain GP:ssa, jonka hän voitti.
Mika Häkkinen McLaren-autollaan Britannian GP:ssä kaudella 1994. McLarenilla hän ajoi kausina 1993–2001.
Mika Salon ura alkoi kaudella 1994 Lotus-tallissa. Hänen F1-uransa huippuhetkiä olivat ne kauden 1999 kilpailut, joissa hän ajoi Ferrarilla.
Häkkinen kaudella 2000. Hän voitti mestaruutensa kausilla 1998 ja 1999, mutta jäi toiseksi kauden 2000 mestaruustaistelussa.
Häkkisen lopetettua F1-uransa 2001 hänen tilalleen McLarenille palkattiin Kimi Räikkönen.
Nico Rosberg kaudella 2006. Hän ajoi Williamsilla kaudet 2006-2009.
Heikki Kovalainen esikoiskilpailussaan Australiassa 2007. Ensimmäisellä kaudellaan hän saavutti yhden palkintosijan.
Yksityiskohta maailmanmestaruuspokaalista. Keke Rosbergin nimikirjoitus on alhaalla keskellä. Rosberg valittiin mestaruusvuotenaan vuoden suomalaiseksi urheilijaksi.
MTV3 MAX alkoi kauden 2007 päätteeksi näyttää vanhoja, klassikkoina pidettyjä kilpailuja uusintoina. Lähetyksiä mainostettiin lauseella ”Formulat ei lopu koskaan”.
Jarno Trulli Helsinki City Grand Prix'ssa.
Borhan Şähidi

| Borhan Şähidi> Борһан Шәһиди 包尔汉·沙希迪 |
| --- | --- |
 Şähidi vuonna 1935.
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. lokakuuta 1894  Kazanin kuvernementti, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 27. elokuuta 1989 (94 vuotta)  Xinjiang, Kiina
Borhan Şähidi (Şähidullin, tat. Борһан Шәһиди / Шәһидуллин, yksink.: 包尔汉·沙希迪; perint.: 包爾漢·沙希迪; pinyin: Bāo'érhàn Shāxīdí, ven. Бурга́н Шахиди́ / Шахиду́ллин, Burgan Šahidi / Šahidullin, uiguuriksi بۇرھان شەھىدى, Burhan Šəhidi; 3. lokakuuta 1894 – 27. elokuuta 1989) oli kiinalainen poliitikko, joka työskenteli useissa eri korkean aseman tehtävissä Xinjiangissa. Etniseltä taustaltaan Şähidi oli kiinantataari, kotoisin Kazanin kuvernementista. Qing-dynastian hajottua vuonna 1912 hän lähti tataarikauppiaiden matkaan kohti Ürümqin kaupunkia Xinjiangiin, missä hän aloitti työt myymälävirkailijana. Vuonna 1914 hän sai Kiinan kansalaisuuden. Hän tuli köyhästä perheestä eikä voinut lapsena opiskella. Vuonna 1929 Berliinissä hän aloitti kansantalouden opiskelun. Şähidi puhui tataarin ja venäjän lisäksi uiguuria, kiinaa, turkkia ja hieman arabiaa. Borhanin puoliso Rashida (1912-1990) oli uiguurilainen poliitikko, yksi ensimmäisistä naisista, joka valittiin Kiinan tasavallan parlamenttiin vuonna 1948.
Samsara

Perinteinen tiibetinbuddhalainen kuva elämänpyörästä ja samsaran erilaisista ilmenemistavoista.
Samsara (sanskritiksi संसार, saṃsāra; 'läpikulku', 'eteneminen monien vaiheiden kautta') on hindulaisuudessa ja buddhalaisuudessa kaikkien elollisten olentojen uudelleensyntymisen ja -kuolemisen katkeamaton ketju.
Uudelleensyntyminen on Etelä-Aasiassa ikivanha käsite, mutta samsaran käsite nousi esille hindulaisuudessa ja buddhalaisuudessa joskus 500-luvulla eaa. Silloin papit alkoivat pohtia sitä, mitä tapahtuisi, kun Veda-kirjoissa kuvattujen uhrausten suomat vuodet taivaassa loppuisivat. He päättelivät tällöin tapahtuvan uudelleen kuolemisen, jota seuraisi uudelleen syntyminen, jonka olosuhteet määräytyisivät karman, yksilön omien tekojen pohjalta. Samoihin aikoihin Buddha tuli siihen päätelmään, että kaikki elolliset olennot käyvät läpi jatkuvaa uudelleensyntymisen prosessia, joka on seurausta heidän halujensa motivoimista teoista, joita luonnehtivat viha, ahneus ja tietämättömyys.
Hinduille uudelleensyntymässä oleellista on ikuinen ja muuttumaton itseys eli atman, joka syntyy uudelleen ja uudelleen. Buddhalaiset kiistävät tällaisen muuttumattoman itseyden olemassaolon, ja puhuvat samsarasta sen sijaan syy- ja seuraussuhteen jatkuvuutena, joka ei katkea edes kuolemassa. Buddhalaisuuden näkökulmasta samsaran luonteenomaisin piirre on dukkha eli kärsimys tai epätyydyttävyys. Samsarasta voidaan neljän jalon totuuden mukaan vapautua seuraamalla jaloa kahdeksanosaista polkua.
Joidenkin hindujen mukaan samsara tapahtuu vain näennäisesti, koska itse on ikuinen ja muuttumaton, eikä siksi voi syntyä tai kuolla. Mahajanabuddhalaisen opettajan Nāgārjunan mukaan samsara ja nirvana liittyvät toisiinsa, ja nirvana on yksinkertaisesti tapa elää samsaran kanssa.
John Travolta

| John Travolta |
| --- | --- |
 John Travolta vuonna 2018.
Henkilötiedot
Koko nimi:  John Joseph Travolta
Syntynyt: 18. helmikuuta 1954 (ikä 71) Englewood, New Jersey, Yhdysvallat
Puoliso:  Kelly Preston  (vih. 1991; k. 2020)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1972–
Merkittävät roolit:   Saturday Night Fever – lauantai-illan huumaa  Grease  Pulp Fiction – Tarinoita väkivallasta  Face/Off – kahdet kasvot 
Palkinnot
 Parhaan miespääosan Golden Globe   1995 Get Shorty – hyvä pätkä 
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
John Joseph Travolta (s. 18. helmikuuta 1954 Englewood, New Jersey) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Teatterissa ja televisiossa uransa 1970-luvulla aloittanut Travolta nousi suursuosioon diskoelokuvalla Saturday Night Fever – lauantai-illan huumaa (1977) ja musikaalilla Grease (1978). Sen jälkeen hänen uransa hiipui, kunnes hän palasi suosioon elokuvalla Pulp Fiction – Tarinoita väkivallasta (1994). Travolta tunnetaan myös aktiivisena skientologina.
Varhainen elämä

John Travolta syntyi 18. helmikuuta 1954 kuusilapsisen perheen kuopukseksi. Hänen isänsä Salvatore Travolta oli Yhdysvalloissa syntynyt amerikanitalialainen, ja hänen äitinsä Helen Cecilia Burke oli amerikanirlantilainen näyttelijä ja laulaja. Travolta kasvoi New Jerseyssä, jossa hänen isällään oli rengasliike.
Travolta alkoi näytellä 12-vuotiaana ja ryhtyi esiintymään musikaaleissa. Myös useimmat Travoltan sisaruksista ryhtyivät viihdealalle.
Ura

Travolta muutti 16-vuotiaana New Yorkiin aloittaakseen näyttelijän uran. Hän näytteli kiertävässä teatteriseurueessa, joka esitti Grease-musikaalia. Hän sai myös rooleja Broadwaylla. Vinnie Barbarinon rooli television draamasarjassa Terve taas, Kotter (1975–1979) teki Travoltasta nopeasti hyvin suositun Yhdysvalloissa.
Travoltan ensimmäinen merkittävä elokuvarooli oli Stephen Kingin romaaniin perustuvassa kauhuelokuvassa Carrie (1976). Läpimurtonsa hän teki Tony Maneron roolissa diskoelokuvassa Saturday Night Fever – lauantai-illan huumaa (1977). Travolta sai roolisuorituksestaan Oscar-ehdokkuuden. Vuonna 1978 Travolta saavutti lisää menestystä esittämällä Danny Zukoa Greasen elokuvasovituksessa. Travolta levytti myös popalbumeja, kuten Can’t Let Go, John Travolta ja Travolta Fever, joista hitiksi nousi single ”Let Her In”.
Greasen jälkeen Travoltan ura alkoi hiipua, ja hänen seuraavien vuosien elokuvansa eivät saaneet paljonkaan arvostusta. 1990-luvun alussa Travoltan ura oli aallonpohjassa.
Travoltan ura lähti uuteen nousuun, kun ohjaaja Quentin Tarantino otti hänet Vincent Vegan rooliin elokuvassa Pulp Fiction – Tarinoita väkivallasta (1994). Travolta sai roolisuorituksestaan paljon arvostusta ja toisen Oscar-ehdokkuutensa. Seuraavina vuosina hän alkoi jälleen saada rahakkaita roolitarjouksia. Rooli elokuvassa Get Shorty – hyvä pätkä (1996) toi hänelle Golden Globe -palkinnon. Travoltan muita menestysrooleja noilta ajoilta olivat muun muassa FBI-agentin rooli elokuvassa Face/Off – kahdet kasvot (1997), poliitikon rooli elokuvassa Päävärit (1998), hakkerijohtajan rooli elokuvassa Salasana: Swordfish (2001) ja äidin rooli elokuvassa Hairspray (2007).
Vuonna 2016 Travolta näytteli rikossarjassa The People v. O.J. Simpson: American Crime Story, josta hän sai parhaan miessivuosan Emmy-ehdokkuuden.
Yksityiselämä

Travolta meni vuonna 1991 naimisiin näyttelijä Kelly Prestonin kanssa. Heille syntyi kolme lasta. Tammikuussa 2009 heidän vanhin poikansa kuoli 16-vuotiaana lyötyään päänsä kaatuessaan hotellin kylpyhuoneessa perheen lomamatkalla Bahamalla. Hän sairasti Kawasakin tautia. Travoltan vaimo Kelly Preston kuoli heinäkuussa 2020 rintasyöpään. Myös Travoltan aiempi kumppani, näyttelijä Diana Hyland, kuoli rintasyöpään vuonna 1977.
Travolta on aktiivinen skientologi. Hän liittyi Skientologiakirkkoon vuonna 1974 ennen kuin hänestä oli vielä tullut suuri tähti. Travolta on markkinoinut julkisuudessa skientologiaa ja kirkon perustajan L. Ron Hubbardin kehittämää opiskelutekniikkaa. 1990-luvulla hän lobbasi kongressia ja presidentti Clintonia tuomitsemaan skientologian-vastaiset vainot Saksassa. Vuonna 2001 Travolta näytteli L. Ron Hubbardin romaaniin perustuvassa elokuvassa Taistelukenttä Maa.
Travolta on ammattitaitoinen lentäjä. Hänellä on liikennelentäjän lupakirja ja omistuksessaan viisi lentokonetta, muun muassa Boeing 707 -matkustajakone. Vuonna 2001 hän osti tontin Floridan Ocalan Jumbolair Airportista, joka on aidattu yksityinen asuinalue ja lentopuisto, jossa on muun muassa 2 301 metriä pitkä kiitotie.
Palkinnot

Travolta on saanut parhaan miespääosan Oscar-ehdokkuudet elokuvista Saturday Night Fever – lauantai-illan huumaa (1977) ja Pulp Fiction – Tarinoita väkivallasta (1994).
Travolta on voittanut kolme Golden Globe -palkintoa, joista yhden roolistaan elokuvassa Get Shorty – hyvä pätkä (1996).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto (englanniksi)
John Travolta Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Encyclopaedia Britannica: John Travolta (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Trove  Elonet  Yle 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Travolta vuonna 1997.
Pontinen aro

Pontinen aro eli Mustanmeren–Kaspian aro ulottuu suunnilleen Tonavasta Ural-jokeen.
Pontinen aro eli Mustanmeren–Kaspian aro on aroalue, joka ulottuu Mustanmeren pohjoisrannalta Kaspianmerta ympäröivälle pohjoiselle alueelle. Se ulottuu Dobrudzhasta Bulgarian ja Kaakkois-Romanian koilliskulmasta Moldovan ja Etelä- ja Itä-Ukrainan läpi, Venäjän Pohjois-Kaukasian, Etelä- ja Ala-Volgan alueiden halki Länsi-Kazakstaniin.
Pääjärvi (Sastamala)

| Pääjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa‎
Kunnat:  Sastamala
Koordinaatit:  61°26′58″N, 22°53′39″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Rautajoen valuma−a (35.134)
Laskujoki:  Pääjärvenoja
Järvinumero:  35.134.1.010
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  100,3 m  
Pituus:  2,3 km  
Leveys:  750 m  
Rantaviiva:  6,83 km  
Pinta-ala:  70,573 ha  
Valuma-alue:  4,35 km²  
Saaria:  ei saaria
 fiPääjärvi 
Pääjärvi on Pirkanmaalla Sastamalan Vammalassa Kylmäkoskenmaalla sijaitseva järvi.
Maantiede

Pääjärven pinta-ala on 70,6 hehtaaria ja sen pituus on 2,3 kilometriä ja suurin leveys 750 metriä. Se on pohjois-eteläsuuntainen järvi, joka kapenee etelää kohti. Järven rantaviiva mutkittelee itärannalla niin, että lahdet ja niemet seuraavat toisiaan. Pohjoispäätä kutsutaan Talvitienlahdeksi, sen itäpuolella on pieni Kapteeninkallio ja Kaitalahti, sitten ovat etelämpänä vielä Mustalahti ja Hesulahti. Näitä vastapäätä on länsirannalla Kuuslahden lahdelma ja sen eteläpuolella Karvakari. Järvessä ei ole saaria, ellei Karvakaria ja Karikiviä lasketa. Järven rantaviiva on 6,8 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa . Rannoilla on harvakseltaan vapaa-ajan asuntoja, joille johtaa tiet sekä Mouhijärven Tervamäestä että Vammalasta. Kapteeninkalliolla on leirikeskus, uimaranta ja laavu .
Vesistösuhteita

Pääjärvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Rautajoen valuma-alueeseen (35.134) se kuuluu. Se on Rautajoen valuma-alueen latvajärviä ja järven oman valuma-alueen pinta-ala on 4,35 neliökilometriä. Järvi sijaitsee vedenjakaja-alueella pienien mäkien välisessä painaumassa. Painauma on peräisin kalliomurroksesta, jossa virtaa myös järven laskuoja . Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 12 kilometriä pitkä Rautajoen valuma-alueen pääuoma. Pääuoma on yläjuoksulla nimeltä Pääjärvenoja, keskijuoksulla Kaivolamminoja ja vasta alajuoksulla Rautajoki. Järven vedenpinnan korkeus on 100,3 metriä ja Rautaveden 57,5 metriä mpy., joten laskujoelle kertyy pudotusta 42,8 metriä.
Historiaa

Vuosina 1855–1856 valmistuneessa Kalmbergin kartastossa Pääjärven eteläosan yli kulkee Mouhijärven ja Karkun pitäjänraja. Järvi on tuolloin erämaa-aluetta, jossa ei soiden raivaaminen niittymaaksi ole vielä alkanut . Tilanne oli pitkälti vielä sama vuonna 1930 julkaistussa Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa . Järven eteläpäässä on vuoden 1961 peruskartassa merkitty maatilan pihapiiri. Järven ympäri kiertää polkuja, mutta vapaa-ajan asuntoja siellä ei vielä ole .
Aiheesta muualla

Pääjärvi Sastamala, Instagram (valokuvia)
Kokemäenjoen alue (35.1)
Outokumpu

| Outokumpu |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 

Sijainti:  62°43′30″N, 029°01′05″E
Maakunta:  Pohjois-Karjalan maakunta
Seutukunta:  Joensuun seutukunta
Kuntanumero:  309
Hallinnollinen keskus:  Kuusjärvi (–1956) Outokummun keskustaajama (1956–)
Perustettu:  1865
– kauppalaksi:  1968
– kaupungiksi:  1977
Kuntaliitokset:  Osia Kaavista (1921,1925)
Kokonaispinta-ala:  584,06 km² 193:nneksi suurin 2022 
– maa:  445,86 km²
– sisävesi:  138,20 km²
Väkiluku:  6 444 141:nneksi suurin 31.12.2024 
– väestötiheys:  14,45 as./km² (31.12.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  13,8 %
– 15–64-v.:  53,2 %
– yli 64-v.:  33,0 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  93,4 %
– ruotsinkielisiä:  0,1 %
– muut:  6,5 %
Kunnallisvero:  8,9 % 154:nneksi suurin 2025 
Kaupunginjohtaja:  Päivi Lintumäki
Kaupunginvaltuusto:  27 paikkaa
  2021–2025   • Kesk.   • SDP   • PS    • Vas.   • Kok.   • KD   :   8 6 5 4 2 2
www.outokummunkaupunki.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Outokumpu (vuoden 1967 loppuun asti Kuusjärvi) on Suomen kaupunki, joka sijaitsee Pohjois-Karjalan maakunnassa. Kaupungissa asuu 6 444 ihmistä. Outokummun pinta-ala on 584,06 km², josta 138,20 km² on vesistöjä. Väestötiheys on 14,45 asukasta/km².
Maantiede

Outokummun naapurikuntia ovat koillisessa Polvijärvi, kaakossa Liperi ja lounaassa Heinävesi, jotka kuuluvat Outokummun tavoin Pohjois-Karjalan maakuntaan, sekä luoteessa Kaavi ja Tuusniemi, jotka kuuluvat Pohjois-Savon maakuntaan.
Outokummun keskustaajaman asuinalueita ovat muun muassa Jokipohja, Kaasila, Kalaton, Kyykeri, Mustikkakorpi, Mustola ja Partalanmäki.
Outokummussa on 112 vähintään hehtaarin laajuista järveä. Laajimmat ovat Juojärvi, Rikkavesi, Sysmäjärvi, Lietukka ja Kolmikanta.
Maantiede > Kylät

Alavi (Alavi-Suvisranta-Herneaho), Harmaasalo, Kuusjärvi, Paloranta, Rikkaranta-Lähtevä-Kuminvaara, Sysmä-Sätös, Törisevä, Viuruniemi.
Maantiede > Taajamat

Vuoden 2017 lopussa Outokummussa oli 7 003 asukasta, joista 4 691 asui taajamassa, 2 224 haja-asutusalueilla ja 88:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Outokummun taajama-aste on 67,8 %. Kunnassa on vain yksi taajama, Outokummun keskustaajama.
Historiaa

Outokummussa toimi vuosina 1913–1989 Outokummun kaivos. Nykyisin kaivosalue on museona. Kaivoskumpu näkyy ympäristöstä selvästi erottuvana mäkenä, jonka päältä on laaja näköala. Myös vanha kaivostorni on jäljellä maamerkkinä kaupungin keskustassa. Vuosina 1971–1985 kunnan alueella toimi myös Vuonoksen kaivos.
Alun perin Kuusjärven nimellä tunnettu maalaiskunta muuttui vuonna 1968 Outokummun kauppalaksi, joka vuonna 1977 muuttui kaupungiksi. Kaivostoiminta vaikutti voimakkaasti kunnan identiteettiin. 18. huhtikuuta 1953 vahvistetussa vaakunassa käytetty kuusikoro viittasi alkuperäiseen kunnan nimeen ja kuparin symboli kaivokseen. Vaakunan suunnitteli heraldikko Olof Eriksson. Vaakuna otettiin muuttamattomana Outokummun vaakunaksi. Kauppalaksi tulemisen myötä kaivoksen kumpu antoi nimen koko kunnalle.
Outokumpulainen kulttuurin monitoimija Esko-Pekka Tiitinen on kirjoittanut Outokummun historiaa kuvaavan romaanin Kiven sylissä (Tammi, 2011), jossa seurataan kuvitteellisen Vänskän suvun kautta kaivoskylän syntyä ja myöhempiä vaiheita. Kaivoksen historiasta kertoo myös outokumpulaisen Arto Hakolan kirja Kaivostyön historia.
Bertel Liljeqvistin ja Samuel Salvesenin suunnittelema rapatusta tiilestä tehty Outokummun kirkko valmistui 1955. Lääninarkkitehti Ferdinand Öhman suunnitteli seurakunnan ensimmäisen Kuusjärven kirkon, joka rakennettiin 1878. Partalanmäen kaupunginosassa sijaitsevan, vuonna 1954 käyttöön vihityn, Outokummun ortodoksisen kirkon on suunnitellut rakennusmestari Uuno Korhonen.
Hallinto

Outokummun kaupunginjohtajana aloitti vuoden 2023 alusta Päivi Lintumäki, joka työskenteli aiemmin kaupungin hallinto- ja talousjohtajana. Hänen edeltäjänsä Pekka Hyvönen jäi eläkkeelle. Hyvönen oli toiminut virassa vuodesta 2010 lähtien.
Kaupunginvaltuustossa on 27 paikkaa, joista kaudella 2021–2025 kuuluu kahdeksan Keskustalle ja kuusi SDP:lle.
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kaupungin väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Outokummun väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 10 312 | 10 312 |
| 1985 | 1985 |    | 9 678 | 9 678 |
| 1990 | 1990 |    | 9 307 | 9 307 |
| 1995 | 1995 |    | 8 887 | 8 887 |
| 2000 | 2000 |    | 8 155 | 8 155 |
| 2005 | 2005 |    | 7 758 | 7 758 |
| 2010 | 2010 |    | 7 411 | 7 411 |
| 2015 | 2015 |    | 7 139 | 7 139 |
| 2020 | 2020 |    | 6 679 | 6 679 |
Lähde: Tilastokeskus.
Elinkeinot, työpaikat ja oppilaitokset

Outokumpu on yksi Suomen teollistuneimmista kunnista, kun teollisten työpaikkojen kokonaislukumäärä suhteutetaan kunnan väkilukuun. Vuoden 2016 lopussa teollisten työpaikkojen lukumäärä Outokummussa oli 934.
Teollisten työpaikkojen suhteellisen suuri osuus selittyy kaupungin elinkeinorakenteen murroksella, jossa vuonna 1989 lakkautetulla Outokummun kaivoksella ja sitä ennen tehdyillä aluepoliittisilla tukitoimenpiteillä on ollut iso merkitys. Kaivoksen tilalle merkittäväksi työpaikkakeskittymäksi on vuodesta 1979 alkaen rakentunut Outokummun seudun teollisuuskylä, jossa sijaitsee noin 700 teollista työpaikkaa. Teollisuuskylässä toimii myös valtaosa kaupungin merkittävimmistä työnantajista. Outokummun suurimpia teollisia työnantajia ovat Turula Engineering Oy HK Foods Finland Oy, Piippo Oyj, Outokummun Metalli Oy, NS Group / Okun Hammaspyörä Oy, Okun Koneistuspalvelu Oy, Finelcomp Oy sekä Elementis Minerals
Työpaikkoja Outokummussa oli tilastokeskuksen vuoden 2014 tilaston mukaan 2502, joista alkutuotannossa 4,2 %, jalostuksessa 42 % ja palveluissa 52,9 %.
Outokummussa esi- ja perusopetusta tarjoaa kaupungin ydinkeskustassa sijaitseva, vuonna 2016 kokonaisuudessaan uusittuna avattu Kummun koulu. Kaupungissa toimii Outokummun lukio sekä toisen asteen ammatillista opetusta tarjoava Riverian (ent. Pohjois-Karjalan Koulutuskuntayhtymän PKKY) Outokummun yksikkö.
Kulttuuri ja tapahtumat

Outokummun kirjasto sijaitsee kaupungin keskustassa kaupungintalon ja Kummun koulun läheisyydessä. Lisäksi Liperin, Outokummun ja Polvijärven yhteinen kirjastoauto Ketunlenkki palvelee näiden kuntien asukkaita. Kulttuuritalo Marita toimii esimerkiksi elokuvateatterina ja siellä järjestetään esittävän taiteen tilaisuuksia ja luentoja.
Kulttuurialan toisen asteen koulutusta tarjotaan Riverian Outokummun yksikössä. Siellä toimii muun muassa Suomen ainoa toisen asteen pelialan koulutus.
Tunnettuja outokumpulaisia kulttuurihenkilöitä ovat muiden muassa kirjailija ja ohjaaja Esko-Pekka Tiitinen, tanssija Jyrki Haapala ja muusikko Anna Puu. Outokummusta ovat kotoisin myös muun muassa näyttelijä Jari Pehkonen, elokuvaohjaaja Taneli Mustonen, kirjailija Leena Lehtolainen, kirjailija Terhi Rannela, uutisankkuri ja kirjailija Matti Rönkä sekä urheilutoimittaja ja tuottaja Marko Terva-aho. Salatuissa Elämissä Ismo Laitelaa näyttelevä Esko Kovero on kotoisin Outokummusta, samoin kuin jalkapalloilija Timo Tahvanainen.
Outokumpua on kuvattu Leena Lehtolaisen romaaneissa, joiden sankari rikospoliisi Maria Kallio on alun perin kotoisin kuvitteellisesta ”Arpikylän kaivoskaupungista Itä-Suomessa”.