stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
O’Connor

O’Connor on irlantilaista alkuperää oleva sukunimi. Tunnettuja O’Connor-nimisiä henkilöitä:
Ben O’Connor (s. 1988), englantilainen jääkiekkopuolustaja
Ben O'Connor (s. 1995), australialainen maantiepyöräilijä
Bud O’Connor (1916–1977), kanadalainen jääkiekkoilija
Carroll O’Connor (1924–2001), yhdysvaltalainen näyttelijä
Cian O'Connor (s. 1979), irlantilainen esteratsastaja ja olympiamitalisti
Daniel J. O’Connor (1914–2012), brittiläinen filosofi
Des O’Connor (1932–2020), englantilainen laulaja ja televisioesiintyjä
Donald O’Connor (1925–2003), yhdysvaltalainen tanssija, laulaja ja näyttelijä
Drew O’Connor (s. 1998), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
Ella Yelich-O’Connor, Lorde (s. 1996), uusiseelantilainen laulaja ja lauluntekijä
Elmo Kennedy O’Connor, Bones (s. 1994), yhdysvaltalainen rap-artisti
Eugene O’Connor, Cheetah Chrome (s. 1955), yhdysvaltalainen muusikko
Feargus O’Connor (1794–1855), irlantilainen poliitikko
Flannery O’Connor (1925–1964), yhdysvaltalainen kirjailija
Frances O’Connor (s. 1967), australialainen näyttelijä
Frances O’Connor (1914–1982), yhdysvaltalainen esiintyjä
Frank O’Connor, oik. Michael O’Donovan, (1893–1966), irlantilainen kirjailija, kriitikko, teatteriohjaaja ja kääntäjä
Garry O’Connor (s. 1983), skotlantilainen jalkapalloilija
Josh O’Connor (s. 1990), englantilainen näyttelijä
Logan O’Connor (s. 1996), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
Matthew O’Connor (s. 1992), kanadalainen jääkiekkoilija
Pat O’Connor (1928–1958), yhdysvaltalainen kilpa-ajaja
Patrick Edward O’Connor (1932–2014), uusiseelantilainen katolinen piispa
Renée O’Connor (s. 1971), yhdysvaltalainen näyttelijä ja ohjaaja
Richard O’Connor (s. 1978), anguillalainen jalkapalloilija
Richard O’Connor (1889–1981), brittiläinen kenraali
Rory O’Connor eli Ruaidrí Ua Conchobair (1116–1198), Irlannin ylikuningas
Rory O’Connor (1883–1922), irlantilainen sotilas
Ryan O’Connor (s. 1992), kanadalainen jääkiekkoilija
Sandra Day O’Connor (1930–2023), yhdysvaltalainen juristi, Yhdysvaltain korkeimman oikeuden tuomari
Seamus O’Connor (s. 1997), yhdysvaltalais-irlantilainen lumilautailija
Shane O’Connor (s. 1973), irlantilainen alppihiihtäjä
Shane O’Connor (s. 1990), irlantilainen jalkapalloilija
Shane O’Connor (s. 1983), irlantilainen rugbypelaaja
Shane O’Connor (s. 1985), irlantilainen darts-pelaaja
Sinéad O’Connor (1966–2023), irlantilainen poplaulaja ja lauluntekijä
Stefan O’Connor (s. 1997), englantilainen jalkapalloilija
Thomas Patrick O’Connor, Santa Claus (s. 1947), alaskalainen poliitikko, munkki ja lasten oikeuksien puolustaja.
Torino

| Torino |
| --- | --- |
 Myötäpäivään ylhäältä: Panoraama Torinon keskustasta Alpeilla, Borgo Medioevale, Palazzo Madama, Piazza San Carlo, Gran Madre ja Monte dei Cappuccini Pojoen laakso, Mole Antonelliana, Kuninkaallinen palatsi.
 lippu:  vaakuna
 Torino
 Koordinaatit: 45°04′N, 07°41′E 
Valtio:   Italia
Alue:  Piemonte
Metropolikaupunki:  Torino
Perustettu:  28 eaa.
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Stefano Lo Russo
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  130,01 km²
Korkeus:  205–706 m
Väkiluku (31.12.2015):  890 529
 – Väestötiheys:  6 850 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  10100, 10121–10156
Suuntanumero(t):  011
 
 Città di Torino 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Torino (paikallisella piemonten kielellä Turin) on teollisuus- ja yliopistokaupunki Luoteis-Italiassa. Se on Piemonten alueen ja Torinon metropolikaupungin pääkaupunki. Torino sijaitsee Po-joen varrella, lähellä Alppeja. Torinon kaupungin väkiluku on noin 900 000, mutta Torinon suurkaupunkialueella on yhteensä noin 1,5 miljoonaa asukasta.
Torino tunnetaan Fiat-autotehtaan hallinnon ja päätuotantolaitosten sijaintipaikkana. Entinen Lingotto-teollisuusrakennus, aikoinaan maailman suurin autotehdas, toimii nykyisin muun muassa kulttuurikeskuksena ja hotellina. Kaupunki tunnetaan myös barokkiarkkitehtuuristaan.
Historia > Antiikki

Noin 400-luvulla eaa. seudulle asettuneella taurinien heimolla oli nykyisen Torinon paikalla asutus, jonka nimeksi mainitaan Taurasia. Hannibal valtasi sen vuonna 218 eaa. Keisari Augustus teki siitä roomalaisen colonian eli sotilassiirtokunnan, ja niin se sai nimen Augusta, koko nimeltään Colonia Julia Augusta Taurinorum. Roomalainen ruutuasemakaava näkyy edelleen hyvin nykyisen Torinon keskustassa, jossa esimerkiksi itä-länsisuuntaisen decumanus maximuksen reittiä noudattaa nykyinen Via Garibaldi. Ajan kuluessa kaupunkiin alettiin viitata vain sen alkuperäisten asukkaiden mukaan nimellä Taurini, mistä sen nykyinen nimi Torino on kehittynyt.
Historia > Myöhempi historia

Langobardit valloittivat seudun vuonna 568 ja hallitsivat sitä ruhtinaskuntana, kunnes frankit syrjäyttivät heidät vuonna 773 ja pitivät aluetta hallussaan vuoteen 888. Tämän jälkeen valta vaihtui useasti. Ranskalainen Savoijin aatelissuku sai seudun hallintaansa 1200-luvulla ja hallitsi sitä suurimman osan ajasta Italian yhdistymiseen 1861 saakka. Torinon yliopisto perustettiin vuonna 1404.
Italian yhdistyessä vuonna 1861 Savoijin sukuun kuulunut Sardinian kuningas Vittorio Emanuele II (Viktor Emanuel II) tuli Italian ensimmäiseksi kuninkaaksi. Torino oli yhdistyneen Italian ensimmäinen pääkaupunki 1861–1865.
Fiateja valmistanut Lingotton autotehdas aloitti toimintansa 1923 ja oli aikoinaan maailman suurin autotehdas. Benito Mussolinin fasismihallinnon aikana Torino työllistyi merkittävästi autoteollisuudesta ja kaupungissa tuotettiin armeijan ajoneuvoja.
Toisen maailmansodan aikana Torino joutui strategisen pommituksen kohteeksi ja vaurioitui pahasti. Kaupunki jälleenrakennettiin nopeasti sodan jälkeen, ja kaupungin väkiluku jatkoi kasvuaan laajalti autoteollisuuden ansiosta. Torinosta tuli 1960-luvulla miljoonakaupunki, mutta autoteollisuus koki kriisin 1970- ja 1980-lukujen taitteessa ja kaupungin väkiluku kääntyi laskuun. Vuosituhannen vaihteessa kaupungissa oli noin 900 000 asukasta.
Maantiede ja ilmasto

Torino sijaitsee Italian luoteisosassa. Kaupunkia reunustavat lännessä ja pohjoisessa Alpit ja idässä Monferraton mäkialue. Torino sijaitsee Po- ja Dora Riparia -jokien yhtymäkohdassa.
Talvet ovat leutoja ja kuivia ja kesät ovat melko kuumia. Sateisinta on keväällä ja syksyllä. Koska kaupunki sijaitsee Alppien itäpuolella, siellä sataa vähemmän kuin vuoriston länsipuolella johtuen föhn-ilmiöstä. Talvella ja syksyllä sankatkin sumut ovat yleisiä, mutta eivät aivan kaupungin keskustassa, koska keskusta sijaitsee laakson laidalla.. Korkein Torinossa mitattu lämpötila oli 37.1 °C ja matalin −21.8 °C.
Arkkitehtuuri

Torinon keskusta edustaa barokkiarkkitehtuuria, ja se on rakennettu pääosin Sardinian kuningaskunnan aikana. Keskustan pääkatujen jalkakäytävät ovat enimmäkseen katettuja. Keskustan tärkein ostoskatu on Via Roma, jota reunustavat 1930-luvulla rakennetut uusvanhat rakennukset. Via Roma alkaa päärautatieaseman luota, ja kadun varrella sijaitsee Piazza San Carlo ja pohjoispäässä Piazza Castello. Piazza Castellon keskellä on Palazzo Madama ja laidalla kuninkaallinen palatsi ja kuninkaallinen asekokoelma. Aivan palatsin vieressä sijaitsee Torinon tuomiokirkko, jonka kuninkaallisessa kappelissa säilytetään Torinon käärinliinaa.
Torinon itäisessä keskustassa sijaitsee muun muassa Torinon yliopisto sekä Mole Antonellianan torni, jonka siluetti on yksi kaupungin tunnetuimmista symboleista. Tornissa toimii kansallinen elokuvamuseo. Näköalatasanteelta voi katsella kaupunkia. Keskustan itäosassa sijaitsee myös Museo Egizio, jossa on maailman toiseksi suurin Egyptin historian kokoelma. Po-joen rannalla sijaitsee Valentino-puisto, jossa on kasvitieteellinen puutarha sekä keskiaikaisen kylän ja linnan jäljitelmät, jotka rakennettiin vuonna 1884 pidettyyn näyttelyyn.
Keskustan ulkopuolella, kaupungin eteläosassa sijaitsee valtava kansallinen automuseo. Museon lähistöllä sijaitsee myös entinen Lingotto-autotehdas, joka toimii nykyisin kauppa- ja kongressikeskuksena, konserttisalina, taidegalleriana ja hotellina.
Po-joen itäpuolella sijaitsee muun muassa kirkot Gran Madre di Dio sekä Santa Maria del Monte dei Cappuccini. Jälkimmäisenä mainitun kirkon yhteydessä on myös näköalatasanne, josta voi katsella kaupunkia ja mahdollisesti Alppejakin. Pojoen itäpuolisilla kukkuloilla sijaitsee Supergan basilika.
Liikenne

Torinossa toimii yksilinjainen metro, joka avattiin kaupungissa pidettyjen talviolympialaisten kynnyksellä. Kaupungissa on myös kattava raitiovaunu- ja bussijärjestelmä. Kaupungin keskustassa toimii kaksi merkittävää rautatieasemaa: Torino Porta Nuova ja Porta Susa. Kuudentoista kilometrin päässä kaupungin keskustasta sijaitsee Torino-Casellen kansainvälinen lentoasema.
Urheilu

Torinossa toimii kaksi tunnettua jalkapalloseuraa, Juventus FC ja Torino FC.
Torino oli vuoden 2006 talviolympialaisten isäntäkaupunki.
Muuta

Menestyselokuvan Riehakas ryöstö (1969) keskeiset tapahtumat sijoittuivat Torinoon.
Torinossa pidettiin vuonna 1999 kansainvälinen lähiavaruuden kappaleita käsitellyt konferenssi, jossa otettiin käyttöön Torinon asteikko. Siinä jonkin tietyn avaruuskappaleen Maahan osumisen riskitasoa kuvataan asteikolla 0–10.
Eurovision laulukilpailu 2022 järjestettiin Torinossa 10.-14. toukokuuta.
Galleria

Näkymä Torinoon Monte Cappuccinilta
Gran Madre di Dio kuvattuna Po-joen toiselta puolelta
Torinon tuomiokirkko
Piazza San Carlo
Keskiaikainen kylä Valentinon puistossa
Kourallinen lunta

| Kourallinen lunta> A Hatful of Rain |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Fred Zinnemann
Käsikirjoittaja:  Michael V. Gazzo, Alfred Hayes, Carl Foreman
Perustuu:  Gazzon näytelmään
Tuottaja:  20th Century Studios Buddy Adler
Säveltäjä:  Bernard Herrmann
Kuvaaja:  Joseph MacDonald
Leikkaaja:  Dorothy Spencer
Tuotantosuunnittelija:  Stuart A. Reiss
Pukusuunnittelija:  Mary Wills
Pääosat:  Eva Marie Saint Don Murray Anthony Franciosa
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox
Levittäjä:  20th Century Studios
Kesto:  111 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kourallinen lunta (A Hatful of Rain) on Fred Zinnemannin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1957. Nuoren aviomiehen morfiiniriippuvuudesta kertova elokuva perustuu Michael V. Gazzon samannimiseen näytelmään, josta käsikirjoituksen sovittivat hänen kanssaan Alfred Hayes ja Carl Foreman. Elokuvan pääosia näyttelevät Don Murray, Eva Marie Saint ja Anthony Franciosa. Elokuvan musiikin teki Bernard Herrmann.
Juoni

John Pope vanhempi, suvun itsepäinen patriarkka, tulee New Yorkiin tapaamaan poikiaan Popea ja Johnnya (Murray ja Franciosa). Isä on pettynyt kun saa tietää pikkuveli Popen työskentelevän cocktailbaarin ovimiehenä. Johnnyn ongelma on morfiiniriippuvuus, jonka hän sai sotilassairaalassa haavoituttuaan Korean sodassa. Johnny on saanut Popelta lainaksi rahat, jotka tämä oli luvannut isälleen floridalaisen baarin ostamiseen. Johnny on velkaa huumevälittäjilleen, jotka lainaavat hänelle aseen ja käskevät ryöstää rahat jotka hän on heille velkaa. Vierotusoireista kärsivä Johnny kulkee aseineen öisillä kaduilla, muttei kykene aseelliseen ryöstöön. Myös Johnnyn avioliitto raskaana olevan nuorikkonsa (Saint) kanssa rakoilee. Vaimo epäilee poissaolevan tuntuista Johnnya uskottomuudesta. Pope yrittää viedä Johnnya hoitoon, mutta tämä yrittää hypätä liikkuvasta autosta. Popen pakottamana Johnny lopulta tunnustaa avioerolla uhkaavalle vaimolleen olevansa huumeriippuvainen, ja vaimo haluaakin pysyä hänen rinnallaan ja tukea häntä parantumisessaan.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Eva Marie Saint  | … |  Celia Pope   |
|  Don Murray  | … |  Johnny Pope   |
|  Anthony Franciosa  | … |  Polo Pope   |
|  Lloyd Nolan  | … |  John Pope, Sr.	    |
|  Henry Silva  | … |  ”Mother”, huumevälittäjä   |
|  Paul Kruger  | … |  baarimikko   |
Vastaanotto ja myöhempi arvostus

Kourallinen lunta oli ehdolla parhaan draamaelokuvan Golden Globe -palkintoon. Anthony Franciosa oli pääosastaan ehdolla Oscarin ja Eva Marie Saint Golden Globen saajaksi.
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Aiheesta muualla

Kourallinen lunta Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:A Hatful of Rain
Käännös suomeksi
Hyvästi, Mr. Chips

| Hyvästi, Mr>  Chips.Goodbye, Mr. Chips |
| --- | --- |
 Robert Donat elokuvan trailerissa.
Ohjaaja:  Sam Wood
Käsikirjoittaja:  R. C. Sherriff, Claudine West, Eric Maschwitz
Perustuu:  James Hiltonin romaaniin
Tuottaja:  Victor Saville
Säveltäjä:  Richard Addinsell
Kuvaaja:  Freddie Young
Leikkaaja:  Charles Frend
Pääosat:  Robert Donat, Greer Garson
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer Netflix
Ensi-ilta:  1939
Kesto:  114 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hyvästi, Mr. Chips (Goodbye, Mr. Chips) on Sam Woodin ohjaama brittiläinen draamaelokuva vuodelta 1939. Sen pääosissa näyttelevät Robert Donat, Greer Garson ja Terry Kilburn.
Koulumaailmaan sijoittuva elokuva pohjautuu James Hiltonin vuonna 1934 ilmestyneeseen samannimiseen romaaniin  (suom. Hyvästi, Mr. Chips, Karisto, 1935). Sen pohjalta elokuvan käsikirjoituksen laativat R. C. Sherriff, Claudine West ja Eric Maschwitz.
Elokuvan tuotti Metro-Goldwyn-Mayerin brittiläinen osasto, ja elokuva kuvattiin Reptonin poikakoulussa ja osittain Denhamin studioilla.
Juoni

Pidättyväinen, ikääntynyt poikien sisäoppilaitoksen latinankielen opettaja Charles Chipping (Donat), muistelee  takaumina kymmenien vuosien opettajanuraansa ja avioliittoaan  Katherinen (Garson) kanssa, jonka hän kuitenkin on menettänyt traagisesti ja jäänyt leskeksi. Puolison kuoleman jälkeen mies on uppoutunut täysin opettajan työhönsä ja noussut koulussa legendaariseen asemaan.
Vastaanotto ja jälkimaine

Robert Donat sai roolistaan parhaan miespääosan Oscarin, jonka muina ehdokkaina olivat Laurence Olivier, Clark Gable ja James Stewart. Hyvästi, Mr. Chips oli Greer Garsonin ensimmäinen elokuvarooli, ja hän sai siitä naispääosan Oscar-palkintoehdokkuuden. Elokuva tuotti useita muitakin ehdokkuuksia, mutta valtaosan Oscareista vei samana vuonna ensi-iltansa saanut Tuulen viemää.
British Film Instituten valitsemat asiantuntijat äänestivät Hyvästi, Mr. Chipsin vuonna 1999 yhdeksi kaikkien aikojen sadasta parhaasta brittielokuvasta. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Uusintaversiot

Hyvästi, Mr. Chips on filmattu vuonna 1969 alkuperäiselokuvaa vähemmän arvostettuna musikaaliversiona, jossa pääosaa näyttelee Peter O’Toole. Vuonna 2002 tarinasta tehtiin televisioversio, pääosassa Martin Clunes.
Aiheesta muualla

Hyvästi, Mr. Chips Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Hyvästi, Mr. Chips Elonet.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Goodbye, Mr. Chips (1939 film)
Käännös suomeksi
TUL Cup 1990

| TUL Cupin kausi 1990 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  56
Ajankohta:  tammi–helmiskuu 1990
Mestari:  Porin Pallo-Toverit
  ← 1989 :  1991 → 
TUL Cup 1990 oli 51. kerran järjestetty Suomen Työväen Urheiluliiton jalkapallomestaruuskilpailu. Mestaruuden voitti Porin Pallo-Toverit, jolle saavutus oli neljäs TUL:n mestaruus. Alkukarsintoihin osallistui 56 joukkuetta. Lopputurnaus järjestettiin Kemin Junkohallissa 24.–25. helmikuuta 1990. Alkulohkojen ottelut pelattiin 2×30 minuutin pituisina ja sijoitusottelut täysimittaisina.
Lopputurnaus > Lohko A

| S | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | Pist  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | OTP | 2 | 2 | 0 | 0 | 5 | 1 | +4 | 6  |
| 2 | TPV | 2 | 0 | 1 | 1 | 0 | 1 | −1 | 1  |
| 3 | LTP | 2 | 0 | 1 | 1 | 1 | 4 | −3 | 1  |
Lopputurnaus > Lohko B

| S | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | Pist  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | PPT | 2 | 2 | 0 | 0 | 5 | 2 | +3 | 6  |
| 2 | Elo | 2 | 1 | 0 | 1 | 3 | 3 | 0 | 3  |
| 3 | Valtti | 2 | 0 | 0 | 2 | 2 | 5 | −3 | 0  |
Navas de Tolosa (1865)

| Navas de Tolosa |
| --- | --- |
 Navas de Tolosa

Aluksen vaiheet
Laskettu vesille:  1865
Tekniset tiedot
Uppouma:  4 460 t
Pituus:  81,04 m
Leveys:  15,02 m
Syväys:  6,82 m
Koneteho:  600 nhp
Nopeus:  7 solmua
Aseistus
Aseistus:  22 x RML 6,4" Palliser -tykkiä 4 x 6,4" SB -tykkiä 4 x pienempää tykkiä
Navas de Tolosa oli Espanjan laivaston vuonna 1865 vesillelaskettu puurunkoinen potkurifregatti.
Valmistus

Alus laskettiin vesille 1865.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta ennen vuotta 1890.
Itälähetys

Itälähetys tarkoittaa kristillisen lähetystyön muotoa, joka kohdistui Neuvostoliittoon ja muihin kommunistien hallitsemiin maihin. Itälähetystä toteuttivat monet liikkeet, joilla oli monia jaettuja intressejä. Joiltain osin menetelmät erosivat kuitenkin toisistaan.
Itälähetystä tekivät useat amerikkalaiset sekä pohjoismaiset järjestöt. Ruotsalaisista järjestöistä suurin toimija oli Slaviska Missionen, joka toimi Venäjällä jo kauan ennen vallankumousta. Monilla ruotsalaisilla järjestöillä oli selvät yhteydet Slaviska Missioneniin.
Amerikkalaiset itälähetyksen tekijät vakiinnuttivat asemansa Pohjoismaissa pääasiassa 1970-luvulla. Amerikkalaiseen itälähetykseen liittyi osaltaan myös varainkeruu sekä pyrkimykset Neuvostoliiton suuntaan. Amerikkalaisella itälähetyksellä oli myös poliittinen tuki osana antikommunistista toimintaa.
Tiedotus

Itälähetystä toteuttaneet lähetysjärjestöt raportoivat Neuvostoliiton ja kommunististen maiden uskontotilanteesta kotimaihinsa. Tiedotustoiminnassa korostui erityisesti kristittyjen olosuhteet ja tilanteet.
Itälähetys kulttuurissa

Itälähetykseen liittyvät kuvaukset kirjallisuudessa liittyvät erityisesti Raamattujen salakuljettamiseen. Muun muassa Veli Andreaksen kirja Sanan salakuljettaja kertoo tästä teemasta.
Minun elämäni

| Minun elämäni> My Left Foot |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Jim Sheridan
Käsikirjoittaja:  Shane Connaughton   Jim Sheridan
Tuottaja:  Noel Pearson
Säveltäjä:  Elmer Bernstein
Kuvaaja:  Jack Conroy
Pääosat:  Daniel Day-Lewis   Brenda Fricker
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Irlanti/Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Miramax Films
Levittäjä:  Stephen Woolley
Ensi-ilta:  1989
Kesto:  103 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  600 000 puntaa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Minun elämäni (My Left Foot) on irlantilais-englantilainen draamaelokuva, joka kertoo irlantilaisen kirjailija Christy Brownin tarinan. Brownilla oli vaikea CP-vamma, josta johtuen hän ei pystynyt liikuttamaan kuin vasenta jalkaansa.
Elokuva perustuu Brownin omaelämäkerralliseen kirjaan Vasen jalkani, josta käsikirjoituksen sovittivat Shane Connaughton ja elokuvan ohjaaja Jim Sheridan. Brownia näyttelee Daniel Day-Lewis ja tämän äitiä Brenda Fricker.
Day-Lewis voitti roolisuorituksestaan parhaan miespääosan Oscarin ja BAFTAn, Fricker parhaan naissivuosan Oscarin ja Christyn isää näytellyt Ray McAnally parhaan miessivuosan BAFTAn. Lisäksi Minun elämäni oli ehdolla myös parhaaksi elokuvaksi sekä Oscar- että BAFTA-gaalassa.
Näyttelijät

Daniel Day-Lewis – Christy Brown
Brenda Fricker – rouva Brown
Fiona Shaw – tohtori Eileen Cole
Ray McAnally – herra Brown
Hugh O’Conor – nuori Christy Brown
Cyril Cusack – lordi Castlewelland
Ruth McCabe – Mary
Adrian Dunbar – Peter, Eileenin sulhanen
Palkintoja > Oscarit

Paras miespääosa: Daniel Day-Lewis
Paras naissivuosa: Brenda Fricker
Ehdokkaana:
Paras elokuva
Paras ohjaus: Jim Sheridan
Paras sovitettu käsikirjoitus: Jim Sheridan, Shane Connaughton
Paras leikkaus: Thelma Schoonmaker
Palkintoja > BAFTAt

Paras miespääosa: Daniel Day-Lewis
Paras miessivuosa: Ray McAnally
Ehdokkaana:
Paras elokuva
Paras sovitettu käsikirjoitus: Shane Connaughton, Jim Sheridan
Paras maskeeraus: Ken Jennings
Palkintoja > Golden Globet

Ehdokkaana:
Paras miespääosa draamaelokuvassa: Daniel Day-Lewis
Paras naissivuosa: Brenda Fricker
Arvosteluja

British Film Instituten valitsemat asiantuntijat äänestivät Minun elämäni vuonna 1999 mukaan kaikkien aikojen sadan parhaan brittielokuvan listalle. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Video-oppaassa vuodelta 1994 Kati Sinisalo pitää elokuvan karheasta irlantilaishuumorista, joka taitavien näyttelijäsuoritusten ohella tasapainottaa aiheen liikaa tunteellisuutta. Hän antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Naisen naamio – Persona

| Naisen naamio – Persona> Persona |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ingmar Bergman
Käsikirjoittaja:  Ingmar Bergman
Tuottaja:  Ingmar Bergman
Säveltäjä:  Lars Johan Werle
Kuvaaja:  Sven Nykvist
Leikkaaja:  Ulla Ryghe
Pukusuunnittelija:  Max Goldstein
Pääosat:  Bibi Andersson Liv Ullmann
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ruotsi
Tuotantoyhtiö:  Svensk Filmindustri
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:   1966-08-3131. elokuuta 1966  
Kesto:  84 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Naisen naamio – Persona (myös Persona – naisen naamio; ruots. Persona), on vuonna 1966 ensi-iltansa saanut ruotsalainen draamaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Ingmar Bergman. Sen pääosissa ovat Bibi Andersson ja Liv Ullmann. Elokuva kertoo nuoresta sairaanhoitajasta nimeltä Alma (Andersson) ja hänen potilaastaan, näyttelijä Elisabet Volgerista (Ullmann), joka on yllättäen lakannut puhumasta. Hoitaessaan Elisabetia Alman alkaa olla vaikea erottaa itseään potilaastaan.
Persona sai teatteriensi-iltansa 31. elokuuta 1966, mutta sen virallinen ensi-ilta pidettiin 18. lokakuuta 1966 Spegeln-teatterissa, Tukholmassa. Suomen ensi-ilta pidettiin 28. huhtikuuta 1967 Elysee-teatterissa, Helsingissä.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Liv Ullmann  | … |  Elisabet Volger   |
|  Bibi Andersson  | … |  Alma   |
|  Margaretha Krook  | … |  lääkäri   |
|  Gunnar Björnstrand  | … |  aviomies   |
|  Jörgen Lindström  | … |  poika   |
Juoni

Elisabeth Voglerilla (Liv Ullmann) on näennäisesti kaikkea: hän on menestyksekäs näyttelijätär, onnellisesti naimisissa ja pienen pojan äiti. Kaikesta huolimatta hän on yllättäen lopettanut puhumisen esiinnyttyään näytelmässä Elektra. Muuten täysin terve nainen on valinnut hiljaisuuden. Hän ei vastaa kysymyksiin tai puhutteluun, hiljaisuus on hänen naamionsa. Hän muuttaa eristetylle saarelle yhdessä sairaanhoitajatar Alman (Bibi Andersson) kanssa. Erilaisten tilanteiden kautta kaksi naista lähentyvät ja heidän välilleen syntyy vahva luottamus. Niin vahva, että heidän henkilöllisyytensä alkavat hiljalleen sekoittua keskenään.
Vastaanotto

Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa teki kukin luettelon kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Persona oli mukana heistä kahdeksan listalla. The New York Timesin kriitikot valitsivat Personan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen kuudenneksi parhaaksi ei-englanninkieliseksi elokuvaksi.
Aiheesta muualla

Naisen naamio – Persona Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Naisen naamio – Persona Elonet.