stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Elias Sinkko

Elias Sinkko (23. helmikuuta 1871 Lemi – 3. tammikuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen agronomi, pankinjohtaja, maanviljelijä ja Kansallisen Edistyspuolueen kansanedustaja.
Sinkon vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Sinkko ja Liisa Pekkanen  Hän kävi alkeiskoulun 1893 ja valmistui agronomiksi 1896. Sinkko toimi Ala-Knuuttilan karjanhoitokoulun opettajana Kauhajoella 1896–1897, Jalovaaran meijerikoulun opettajana ja Jalovaaran tilanhoitajana Suistamossa 1897–1898 sekä Latokartanon maanviljelyskoulun opettajana 1898–1900. Hän oli Mikkelin läänin maanviljelysinsinöörin apulaisena 1900–1901, Suistamon-Korpiselän kiertävän maamieskoulun johtajana 1901–1905, Viipurin läänin apulaislääninagronomina Lappeenrannassa 1905–1920, Viipurin läänin vt. lääninagronomina 1911–1913 ja Karjalan piirin piiriagronomina 1920–1924. Hän oli sen jälkeen Helsingin osakepankin Lappeenrannan konttorin johtajana 1925–1930 ja asutushallituksen ylimääräisenä esittelijänä 1934. Sinkko toimi vuodesta 1910 maanviljelijänä Lappeella.
Sinkko oli kansanedustajana 1909–1910, 1914–1922 ja 1927–1929 edustaen Viipurin läänin läntistä vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1925 presidentinvaaleissa ja oli Lappeenrannan kaupunginvaltuuston jäsenenä.
Elias Sinkko oli naimisissa vuodesta 1902 Aleksandra Alina Nykäsen kanssa.
Matti Semi

| Matti Semi |
| --- | --- |
 Matti Semi vuonna 2019
Kansanedustaja
 22.4.2015–4.4.2023  
Ryhmä/puolue:  Vasemmistoliiton eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Savo-Karjalan vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. tammikuuta 1957 (ikä 67) Varkaus
Ammatti:  rakennusmies
Tiedot
Puolue:  vasemmistoliitto
Aiheesta muualla
Kotisivu
Veli Matti Semi (s. 26. tammikuuta 1957 Varkaus) on suomalainen entinen kansanedustaja ja kunnallispoliitikko. Hänet valittiin vasemmistoliiton edustajaksi Savo-Karjalan vaalipiiristä 2 140 äänellä vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. Hän keräsi kotikaupungistaan Varkaudesta äänistään peräti 1300, mikä oli 11,6 prosenttia kaikista kaupungissa annetuista äänistä. Hän on Varkauden  kaupunginvaltuuston pitkäaikainen jäsen.
Matti Semi valittiin vuoden 2019 vaaleissa uudelleen eduskuntaan yli 3 400 äänellä. Eduskunnassa Semi toimii hallintovaliokunnan jäsenenä (vuodesta 2015–) ja puolustusvaliokunnan varajäsenenä (vuodesta 2019–).
Semi on toiminut vasemmistoliiton eduskuntaryhmän toisena varapuheenjohtajana 2015–. Vuodesta 2015 Semi on ollut myös Yleisradion hallintoneuvoston jäsen.
Kotikaupungissaan Varkaudessa Matti Semi on kaupunginvaltuuston 2. varapuheenjohtaja. Hän on myös urheiluseura Varkauden Tarmon puheenjohtaja.
Semi on kilpaillut nyrkkeilyssä. Hän saavutti lajissa SM-pronssia 71 kg:n sarjassa vuosina 1978 ja 1979.
Aiheesta muualla

.aspx Matti Semi Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Matti Semin verkkosivut
Vasemmistoliiton kansanedustajat
| n k Vasemmistoliiton kansanedustajat 2015–2019 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (12):  Andersson  Arhinmäki  Hänninen  Kontula  Lapintie  Modig  Mustajärvi  Myllykoski  Pekonen  Sarkkinen  Semi  Uotila 
| n k Vasemmistoliiton kansanedustajat 2019–2023 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (12):  Andersson  Arhinmäki (2019–2021)2  Honkasalo  Hänninen   Kalliorinne (2019)1  Kautto   Kivelä  Kontula  Kyllönen (2019–)1  Lohikoski  Mustajärvi  Myllykoski  Pekonen  Said Ahmed (2021–)2  Saramo   Sarkkinen  Semi  Yrttiaho 
 1 Merja Kyllönen aloitti kansanedustajana vasta heinäkuussa 2019. Risto Kalliorinne toimi hänen varaedustajanaan siihen saakka.  2 Paavo Arhinmäki siirtyi Helsingin apulaispormestariksi elokuussa 2021, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Suldaan Said Ahmed. 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta  Yle
Wilho Sipilä

Frans Wilhelm (Wilho) Sipilä (7. elokuuta 1858 Vahto – 8. maaliskuuta 1917 Mynämäki) oli suomalainen kirkkoherra, lääninrovasti ja suomalaisen puolueen kansanedustaja.
Sipilän vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Mattsson ja Edla Vilhelmina Pettersdotter. Hän pääsi ylioppilaaksi 1882, hänet vihittiin papiksi 1887 ja hän suoritti pastoraalitutkinnon 1891. Sipilä aloitti uransa opettajana ns. Antipoffin rääsykoulussa. Hän oli Mynämäen kirkkoherran viran väliajan saarnaajana 1887, Houtskärin vt. kirkkoherrana 1887–1890 sekä Kemiön kirkkoherran apulaisena 1890–1893. Sipilä toimi kirkkoherrana Brändössä 1893–1902 ja Mynämäellä 1902–1917. Mynämäen rovastikunnan lääninrovastina Sipilä oli 1907–1917.
Sipilä oli kansanedustajana 1907–1908 ja 1909–1914 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli eduskunnan rautatievaliokunnan puheenjohtajana vuonna 1907.
Wilho Sipilä oli naimisissa vuodesta 1894 Mandi Matilda Piiraisen kanssa.
Taidemaalari Sulho Sipilä ja arkkitehti Lauri Sipilä olivat Wilho Sipilän poikia.
Urkeš

Urkesh
Urkeš on kukkula, jolla sijaitsi muinainen kaupunki nimeltään Urkeš eli Urkiš. Paikka on myöhemmin saanut nimen Tell Mozan.
Sijainti

Kukkula sijaitsee Taurusvuorten ja Zagrosvuorten lähellä. Urkeš kuului Transkaukasialaiseen alueeseen. Se sijaitsi hieman Nagarin (Nawar) kaupungin pohjoispuolella. Kaupungin asukkaat olivat enimmäkseen hurrilaisia.
Syyrialais-mesopotamialainen aikakausi

Urkeš kuului Syyriasta Mesopotamiaan ulottuneeseen alueeseen, jossa vuosina 3000–1500 eaa. vallitsi syyrialais-mesopotamialainen aikakausi. Tällä aikakaudella Mesopotamialla oli vahvat suhteet länteen. Urkešilla oli allianssi Akkadin kuninkaan Naram Sinin kanssa noin 2350–2100 eaa.
Kronologia

Varhaisimmat merkit asutuksesta Urkešin alueelta ovat peräisin ajalta 5000 eaa., jolloin Mesopotamiassa vallitsi Halafin kulttuuri. Urkešiin alkoi muodostua kaupunki noin 2900 eaa., jolloin sumerilaisilla oli yhteyksiä pohjoiseen. Urkešia hallinneita kuninkaita olivat Tis-atal, Tupkins (2250–2225 eaa.), Šatar-mat, Atal-šen, Ann-atal noin 2050 eaa. ja Te'irru 1800 eaa.
Arkeologia

Arkeologisissa kaivauksissa Tell Mozasta eli Urkešin alueelta on löydetty Kumarbin temppelin jäännöksiä, jotka ovat peräisin ajalta 2400 eaa. Sieltä on löydetty jäännöksiä myös rinnetemppelistä, jonka ympärille kaupungin muut rakennukset rakennettiin suoraviivaisessa kaavassa 2200–1400 eaa.
Agonia

| Agonia> Агония |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Elem Klimov
Käsikirjoittaja:  Semjon Lungin   Ilja Nusinov
Tuottaja:  Elem Klimov
Säveltäjä:  Alfred Shnitke
Kuvaaja:  Leonid Kalašnikov
Leikkaaja:  Valeria Belova
Pääosat:  Aleksei Petrenko  Alisa Freindlich   Velta Line, Anatoli Romashin
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Neuvostoliitto
Tuotantoyhtiö:  Mosfilm
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  1981 (Venetsian filmifestivaali), 1983 (Ruotsi, Yhdistynyt kuningaskunta, Ranska), 1985 (Neuvostoliitto, USA)
Kesto:  151  min
Alkuperäiskieli:  Venäjä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Agonia on Venäjän keisarikunnan ja Grigori Rasputinin viimeisiä vaiheita rekonstruoiva neuvostoelokuva. Fiktiivisen materiaalin rinnalla ohjaaja Elem Klimov hyödyntää läpi elokuvan jatkuvaa dokumenttien virtaa.
Klimov alkoi valmistella filmiä Rasputinista jo 1960-luvun puolivälissä. Työ vaati häneltä yhdeksän vuotta ja useita kirjoitusversioita. Vaikka elokuva valmistui jo 1975, lopullinen versio julkaistiin Neuvostoliitossa vasta 1985, osittain sen orgiakohtausten takia, osin siksi, että teoksen tsaari Nikoilai II:sta piirtämä kuva oli varsin sävykäs.
Aiheesta muualla

Tapani Maskula: Agonia (1981). Elitisti, 2014.
Suomen urheilu 2011

Suomen urheilu 2011 käsittelee vuoden 2011 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Vuoden urheilija

Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:
| Sija | Urheilija | Urheilumuoto |
| --- | --- | --- |
| 1. | Kaisa Mäkäräinen | Ampumahiihto |
| 2. | Matti Heikkinen | Maastohiihto |
| 3. | Miesten jääkiekon MM-maajoukkue | Jääkiekko |
| 4. | Robert Helenius | Nyrkkeily |
| 5. | Mikael Granlund | Jääkiekko |
| 6. | Aino-Kaisa Saarinen | Maastohiihto |
| 7. | Enni Rukajärvi | Lumilautailu |
| 8. | Juha Salminen | Moottoripyöräurheilu |
| 9. | Leo-Pekka Tähti | Yleisurheilu |
| 10. | Minna Kauppi | Suunnistus |
Lähde: 
Vuoden valmentajaksi valittiin jääkiekkovalmentaja Jukka Jalonen.
Alppihiihto

Maailmanmestaruuskilpailuissa 8.–20.2. Garmisch-Partenkirchenissä, Saksassa Tanja Poutiainen sijoittui pujottelussa kuudenneksi, Andreas Romar superalppiyhdistetyssä yhdeksänneksi ja Marcus Sandell suurpujottelussa kymmenenneksi.
Maailmancupissa 2010–2011 Tanja Poutiainen sijoittui yhteispisteissä seitsemänneksi. Pujottelucupissa hän oli toinen ja suurpujottelucupissa kolmas.
Ampumahiihto

Maailmanmestaruuskilpailuissa 3.–13.3. Hanty-Mansijskissa, Venäjällä Kaisa Mäkäräinen voitti takaa-ajokilpailussa ensimmäisenä suomalaisnaisena ampumahiihdon maailmanmestaruuden. Lisäksi hän saavutti hopeaa sprintissä ja sijoittui neljänneksi yhteislähtökilpailussa.
Maailmancupissa 2010–2011 Kaisa Mäkäräinen voitti ensimmäisenä suomalaisena naisten kokonaiskilpailun.
Autourheilu

Rallin maailmanmestaruussarjassa Fordilla ajanut Mikko Hirvonen sijoittui toiseksi, hänen tallitoverinsa Jari-Matti Latvala neljänneksi ja Citroënilla ajanut Kimi Räikkönen kymmenenneksi. Kauden aikana ajetuista 13 osakilpailusta Hirvonen voitti kauden avanneen Ruotsin rallin ja Australian rallin sekä Latvala kauden päättäneen Walesin rallin. Heinäkuun lopulla ajetun Suomen rallin voitti maailmanmestari, Ranskan Sébastien Loeb.
Formula 1:n maailmanmestaruussarjassa Lotuksella ajanut Heikki Kovalainen ylsi parhaimmillaan 13:nneksi Monzassa ajetussa Italian Grand Prix'ssä eikä päässyt MM-pisteille.
Jalkapallo

Suomen miesten maajoukkue pelasi uuden päävalmentajansa Mixu Paatelaisen johdolla vuoden 2011 aikana kuusi EM-karsintaottelua: joukkue voitti vieraissa San Marinon 0–1 ja kotikentällä Moldovan 4–1, pelasi vieraskentällä Unkarin kanssa tasan 0–0 ja hävisi vieraskentällä Ruotsille 5–0 sekä kotikentällä Alankomaille 0–2 ja Ruotsille 1–2.
Miesten Suomen-mestaruuden voitti Helsingin Jalkapalloklubi, hopeaa sai turkulainen FC Inter ja pronssille sijoittui JJK Jyväskylä.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti PK-35 Vantaa, hopeaa sai Helsingin Jalkapalloklubi ja pronssille sijoittui espoolainen FC Honka.
Jääkiekko

Naisten maailmanmestaruuskilpailuissa 16.–25.4. Zürichissä ja Winterthurissa, Sveitsissä Suomi saavutti pronssia voitettuaan pronssiottelussa Venäjän jatkoajalla 3–2.
Miesten maailmanmestaruuskilpailuissa 29.4.–15.5. Bratislavassa ja Košicessa, Slovakiassa Suomi voitti toisen maailmanmestaruutensa. Joukkue voitti puolivälierissä Norjan 4–1, välierissä Venäjän 3–0 Mikael Granlundin ilmaveivimaalin jäädessä voittomaaliksi sekä loppuottelussa Ruotsin 6–1. Jarkko Immonen oli kisojen paras maalintekijä ja pistemies ja hänet valittiin ainoana suomalaisena kisojen tähdistökentälliseen. Maalivahti Petri Vehanen oli torjuntatilaston ykkönen. Joukkueen kapteeni oli Mikko Koivu ja päävalmentaja Jukka Jalonen.
Boston Bruinsin kakkosmaalivahdista Tuukka Raskista tuli kaikkien aikojen yhdeksäs suomalainen Stanley Cup -voittaja, kun hänen joukkueensa voitti 15.6. päättyneissä Stanley Cupin loppuotteluissa Sami Salon edustaman Vancouver Canucksin voitoin 4–3.
Miesten Suomen-mestaruuden voitti Helsingin IFK, joka voitti loppuotteluissa Espoon Bluesin voitoin 4–0. Pronssille sijoittui Rauman Lukko.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti Hämeenlinnan Pallokerho, hopeaa sai Tampereen Ilves ja pronssille sijoittui Oulun Kärpät.
Keilailu

Naisten maailmanmestaruuskilpailuissa 1.–11.9. Kowloonissa, Hongkongissa paras suomalaissijoitus oli Nina Mannisen 18. sija singlessä.
Miesten Euroopan-mestaruuskilpailuissa 11.–19.6. Münchenissä, Saksassa Perttu Jussila, Joonas Jähi, Jari Ratia, Osku Palermaa ja Kimmo Lehtonen saavuttivat joukkuekilpailussa hopeaa. Pronssille ylsivät Palermaa mastersissa sekä Jussila, Lehtonen ja Ratia triokilpailussa.
Euroopan mestarien cup kilpailtiin 15.–21.8. Lahdessa. Krista Pöllänen voitti naisten mestaruuden toisena vuonna peräkkäin.
Koripallo

Miesten Euroopan-mestaruuskilpailuissa 31.8.–18.9. Liettuassa Henrik Dettmannin valmentama Suomi sijoittui jaetulle yhdeksännelle sijalle. Suomi voitti viidestä alkulohkovastustajastaan Bosnia ja Hertsegovinan ja Montenegron. Jatkolohkon kolmessa ottelussa tuli voitto vain Georgiasta, eikä Suomi päässyt puolivälieriin.
Miesten Suomen-mestaruuden vei Tampereen Pyrintö voittamalla loppuotteluissa Joensuun Katajan otteluvoitoin 3–2. Pronssille sijoittui kotkalainen KTP-Basket.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti kotkalainen Peli-Karhut, hopeaa sai lappeenrantalainen Catz ja pronssille sijoittui Espoo Team.
Käsipallo

Miesten Suomen-mestaruuden vei kaikki kolme loppuottelua voittanut kauniaislainen HC West, hopeaa sai runkosarjan voittanut Riihimäen Cocks, ja pronssille sijoittui Sjundeå IF. Mestaruus oli HC Westin ensimmäinen.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti helsinkiläinen Sparta IF, hopeaa sai Helsingin IFK, ja pronssille sijoittui Sjundeå IF.
Lentopallo

Miesten Euroopan-mestaruuskilpailuissa 10.–18.9. Itävallassa ja Tšekissä argentiinalaisen Daniel Castellanin valmentama Suomi sijoittui kahdeksanneksi. Suomi voitti alkulohkon kolmesta vastustajastaan vain Belgian. Ensimmäisellä pudotuskierroksella Suomi voitti Slovenian 3–2 mutta hävisi puolivälierissä Italialle 1–3.
Miesten Suomen-mestaruuden voitti rovaniemeläinen Team Lakkapää, hopeaa sai Vammalan Lentopallo ja pronssille sijoittui Tampereen Isku-Volley. Runkosarjan voittanut Pielaveden Sampo hävisi jo puolivälierissä oululaiselle Ettalle.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti kolmannen peräkkäisen kerran salolainen LP Viesti, hopeaa sai Oriveden Ponnistus ja pronssille sijoittui hämeenlinnalainen HPK. LP Viesti voitti kauden kaikki ottelunsa, ja aiempina kausina alkanut voittoputki venyi jo 79 ottelun mittaiseksi.
Lumilautailu

Maailmanmestaruuskilpailuissa 14.–23.1. La Molinassa ja Barcelonassa, Espanjassa Enni Rukajärvi voitti kultaa slopestylessa ja Petja Piiroinen big airissa. Pronssille ylsivät Markus Malin lumikourussa ja Ville Paumola slopestylessa.
Moottoripyöräily

Enduron maailmanmestaruussarjassa Juha Salminen voitti kultaa Enduro 1 -luokassa ja Mika Ahola Enduro 3 -luokassa. Lisäksi Enduro 1:ssä Eero Remes saavutti hopeaa ja Matti Seistola pronssia.
Enduron joukkuemaailmanmestaruudesta kilpailtiin 8.–13.8. Kotkassa ja Suomi voitti mestaruuden joukkueella Eero Remes, Matti Seistola, Juha Salminen, Jari Mattila, Valtteri Salonen ja Marko Tarkkala.
Ratamoottoripyöräilyn maailmanmestaruussarjassa Mika Kallio sijoittui Moto2-luokan yhteispisteissä 16:nneksi ja Niklas Ajo 125-kuutioisten luokassa 21:nneksi.
Nyrkkeily

Ammattinyrkkeilijä Robert Helenius voitti WBO- ja WBA-liittojen raskaan sarjan Intercontinental-titteliotteluissa 2.4. Hallessa nigerialaisen Samuel Peterin ja 27.8. Erfurtissa valkovenäläisen Sjarhei Ljah’ovitšin. Helenius nousi syyskuussa WBO-liiton listalla maailmanmestari Volodymyr Klytškon ykköshaastajaksi, ja 3.12. Helsingissä hän nousi Euroopan-mestariksi voittamalla britti Dereck Chisoran tuomariäänin 2–1.
Pikaluistelu

Sprinttimaailmanmestaruuskilpailuissa 22.–23.1. Heerenveenissä, Alankomaissa Pekka Koskela sijoittui yhteispisteissä 14:nneksi.
Matkakohtaisissa maailmanmestaruuskilpailuissa 10.–13.3. Inzellissä, Saksassa Mika Poutala sijoittui 500 metrillä neljänneksi ja Pekka Koskela 1 000 metrillä seitsemänneksi.
Pohjoismaiset hiihtolajit

Maailmanmestaruuskilpailuissa 23.2.–6.3. Oslossa, Norjassa Suomi oli mitalitilastossa viides yhdellä kulta-, yhdellä hopea- ja kahdella pronssimitalillaan. Matti Heikkinen voitti kultaa 15 kilometrin perinteisen tyylin hiihdossa, Aino-Kaisa Saarinen ja Krista Lähteenmäki saavuttivat hopeaa perinteisen hiihtotavan sprinttiviestissä ja Saarinen sai pronssia 10 kilometrin perinteisen tyylin hiihdossa sekä Pirjo Murasen, Riitta-Liisa Roposen ja Lähteenmäen kanssa viestissä.
Salibandy

Naisten maailmanmestaruuskilpailuissa 4.–11.12. St. Gallenissa, Sveitsissä Karo Kuussaaren valmentama Suomi saavutti hopeaa hävittyään loppuottelussa Ruotsille 2–4. Suomalaisista Tiia Ukkonen valittiin tähdistökentälliseen.
Miesten Suomen-mestaruuden voitti viidennen peräkkäisen kerran helsinkiläinen Salibandyseura Viikingit, hopeaa sai Seinäjoen Peliveljet ja pronssille sijoittui Espoon Oilers.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti neljännen peräkkäisen kerran tamperelainen Classic, hopeaa sai lappeenrantalainen NST ja pronssille sijoittui nurmijärveläinen SB-Pro.
Suunnistus

Maailmanmestaruuskilpailuissa 13.–20.8. La Féclaz'ssa ja Chambéryssa, Ranskassa Suomen naisten viestijoukkue Anni-Maija Fincke, Merja Rantanen ja Minna Kauppi voitti kultaa. Pasi Ikonen saavutti hopeaa pitkällä matkalla. Kauppi sijoittui neljänneksi keskimatkalla, Fincke kuudenneksi sprintissä ja pitkällä matkalla sekä Rantanen kahdeksanneksi keskimatkalla ja pitkällä matkalla.
Maailmancupin yhteispisteissä Minna Kauppi sijoittui toiseksi, Pasi Ikonen kuudenneksi ja Merja Rantanen kahdeksanneksi.
Tiomila-viestissä 30.4.–1.5. Botkyrkassa, Ruotsissa miesten viestin voitti Kalevan Rasti ja naisten viestin Tampereen Pyrintö.
Jukolan viesti kilpailtiin 18.–19.6. Virolahdella. Kalevan Rasti sijoittui toiseksi ja Delta kolmanneksi norjalaisseura Halden SK:n, johon kuului myös suomalainen Mats Haldin, voittamassa miesten viestissä. Tampereen Pyrintö oli toinen ruotsalaisseura Domnarvets GoIF:n voittamassa Venlojen viestissä.
Taitoluistelu

Maailmanmestaruuskilpailuissa 24.4.–1.5. Moskovassa, Venäjällä Kiira Korpi sijoittui naisten yksinluistelussa yhdeksänneksi ja Juulia Turkkila 20:nneksi.
Euroopan-mestaruuskilpailuissa 24.–30.1. Bernissä, Sveitsissä lyhytohjelman jälkeen naisten kilpailua johtanut Kiira Korpi saavutti pronssia ja Juulia Turkkila sijoittui 15:nneksi.
Uinti

Pitkän radan maailmanmestaruuskilpailuissa 16.–31.7. Shanghaissa, Kiinassa kaikki suomalaisurheilijat jäivät alkueriin tai karsintaan. Jenna Laukkanen ui 100 metrin rintauinnissa Suomen-ennätyksen 1.09,39, ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä Anni Alitalo, Laukkanen, Emilia Pikkarainen ja Hanna-Maria Seppälä paransivat Suomen-ennätyksen aikaan 4.08,37.
Lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailuissa 8.–11.12. Szczecinissä, Puolassa Hanna-Maria Seppälä sijoittui 100 metrin sekauinnissa kuudenneksi ja 100 metrin vapaauinnissa seitsemänneksi, Tanja Kylliäinen 400 metrin sekauinnissa kahdeksanneksi sekä Ari-Pekka Liukkonen 50 metrin vapaauinnissa yhdeksänneksi. Naisten vapaauintijoukkue Emilia Pikkarainen, Marlene Niemi, Lotta Nevalainen, Seppälä sijoittui 4 × 50 metrillä seitsemänneksi.
Voimistelu

Telinevoimistelun maailmanmestaruuskilpailuissa 7.–16.10. Tokiossa, Japanissa Tomi Tuuha sijoittui hypyn karsinnassa 33:nneksi. Moniotteluissa suomalaiset eivät yltäneet sadan parhaan joukkoon.
Telinevoimistelun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 4.–10.4. Berliinissä, Saksassa Tomi Tuuha sijoittui hypyn karsinnassa 13:nneksi ja Sakari Vekki permannon karsinnassa 16:nneksi. Moniotteluissa parhaat suomalaiset olivat Sami Aalto 33:ntena ja Annika Urvikko 44:ntenä.
Joukkuevoimistelun maailmanmestaruuskilpailuissa 11.–12.6. Tartossa, Virossa Olarin Voimistelijoiden OVO Team sijoittui parhaana suomalaisjoukkueena neljänneksi.
Yleisurheilu

Maailmanmestaruuskilpailuissa 27.8.–4.9. Daegussa, Etelä-Koreassa Suomella oli 12 urheilijan joukkue ja parhaat saavutukset olivat keihäänheitossa Antti Ruuskasen ja moukarinheitossa Olli-Pekka Karjalaisen yhdeksännet sijat.
Sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 4.–6.3. Pariisissa, Ranskassa Minna Nikkanen sijoittui seiväshypyssä neljänneksi parannettuaan sisäratojen Suomen-ennätystä ensin karsinnassa tuloksiin 445, 450 ja 455 sekä loppukilpailussa tulokseen 460.
Parayleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 21.–30.1. Christchurchissa, Uudessa-Seelannissa Leo-Pekka Tähti voitti uransa ensimmäisen maailmanmestaruuden 100 metrin pyörätuolikelauksen T54-luokassa.
Felix Seppälä

Felix Richard Seppälä (11. elokuuta 1895 Pornainen – 18. lokakuuta 1972 Hämeenlinna) oli suomalainen kansanedustaja, kunnallispoliitikko ja opettaja. Kansanedustajana hän oli vuosina 1945–1958. Hän toimi myös Kokoomuksen eduskuntaryhmän puheenjohtajana 1954–1956.
Seppälä syntyi Pornaisissa maanviljelijäperheeseen. Hänen vanhempansa olivat Stefanus Eriksson-Seppälä ja Amanda Sofia Seppälä. Uransa hän loi Etelä-Hämeessä. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1915 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi vuonna 1921. Siviilitoimessa hän oli ensin Tampereen klassillisen lyseon suomen kielen ylimääräisenä lehtorina ja sitten Hämeenlinnan lyseon historian ja yhteiskuntaopin vanhempana lehtorina, jota tointa hän piti 34 vuotta (1926–1960). Hän oli myös Hämeenlinnan museon johtajana vuosina 1930–1955. Avioliiton hän solmi vuonna 1926 kuvaamataidon opettaja Eva Urmin (ent. Gustafsson) kanssa. Perheeseen syntyi kolme lasta.
Kokoomusbiografiassa luonnehditaan Seppälän poliittista toimintaa: “Seppälä oli perinteinen konservatiivi, joka kannatti kodin, uskonnon ja isänmaan arvoja ja muisti sosialidemokraateista myös vuoden 1918 punaisuuden ja kapinan sekä 1920–1930-lukujen vastakohtaisuudet näiden kanssa. Hän kannatti perinteistä porvarillista yhteistyötä ja tuntuu kyenneen sulattamaan Kekkosen aseman ja luonteen paremmin kuin valtaosa ryhmätovereista. Vanhafennomaanista hänessä oli myös jatkuva epäluulo teollisuuden edustajia, ”suurta rahaa” ja ”kapitalismia” kohtaan samoin kuin näkemys, että sivistys ja aatteellisuus oli unohdettu. Myös sitä ilmiötä, että joku sai elantonsa politiikasta, hän vieroksui. --- Vaikka hän toimi loppuvaiheessa myös eduskuntaryhmän puheenjohtajana, viime kädessä hän ei kilpaillut puolueessa johtoasemista, koska hän oli niin selkeästi maakunnan edustaja eikä kuulunut puolueen helsinkiläiseen eliittiin.”
Aiheesta muualla

Kokoomusbiografia[vanhentunut linkki]
.aspx Felix Seppälä Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat
| n k Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat 1945–1948 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (28):  Ahmavaara  Antila  Hakala  Hetemäki  Honkala  Järvi  Kankainen  Kivelä (1945–1948)  Koivisto  Kölli  Lappi-Seppälä  Leikola  Leppä  Malmivaara  Mäkinen  Oksala  Paavolainen  Pohjala  Pohjannoro  Saariaho  Salminen  Seppälä  Turja  Tuurna  Valanne  Virkki  Wirtanen  Ytti 
| n k Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat 1948–1951 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (33):  Ahmavaara  Ala-Mäyry  Antila  Borg-Sundman  Hakala  Hamara  Heikkilä  Heitto  Hetemäki  Honka  Honkala  Jalas  Kaukamaa  Koivisto  Koski  Kölli  Lappi-Seppälä  Lehtonen  Leikola  Mäkinen  Nuorsaari  Oksala (1948–1949†)  Paavolainen  Pohjala  Pusa  Saariaho  Saukkonen (1949–1951)  Seppälä  Turja  Turunen  Tuurna  Wiherheimo  Virkki  Wirtanen 
| n k Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat 1951–1954 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (28):  Ala-Kulju (1952–1954)  Ahmavaara  Borg-Sundman  Hakala  Hallberg  Hamara  Heikkilä  Heitto  Hetemäki  Honkala  Huttunen  Innala  Junnila  Koivisto  Kosola  Kölli  Lappi-Seppälä  Lehtonen  Nikkola (1951–1952)  Nuorsaari  Pohjala  Saariaho  Salminen  Saura  Seppälä  Tuurna  Wiherheimo  Virkki  Wirtanen 
| n k Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat 1954–1958 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (24):  Forsius  Hakala (1954–1956)  Hallberg  Hamara  Hetemäki  Honkala  Huttunen (1954–1956†)  Innala  Junnila  Järvi  Koivisto  Kosola  Leikola  Pohjala  Raipala  Saariaho  Saikku (1956–1958)  A. Salminen  M. Salminen (1956–1958)  Saura  Seppä  Seppälä  Tuuli  Tuurna  Wiherheimo  Wirtanen 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta
Pietari Salmenoja

Jonne (Johan) Pietari Salmenoja (sukunimi vuoteen 1907 Palin; 7. kesäkuuta 1893 Tammela – 31. toukokuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen osuustoimintamies ja Valtiontalouden tarkastusviraston pääjohtaja. Hän oli sosiaalidemokraattinen kansanedustaja ja ministeri 1930-luvulla.