stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Resident Evil 4

| Resident Evil 4 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Capcom Production
Julkaisija:   Capcom GameCube JP/NA Capcom EU/AUS Nintendo PlayStation 2 Capcom Microsoft Windows JP Capcom NA/PAL Ubisoft Wii JP/NA/EU Capcom AUS Nintendo Australia AUS Red Ant Enterprises AUS THQ Asia Pacific 
Jakelija:  Steam, Humble Store, Microsoft Store, PlayStation Now, Google Play, App Store, Nintendo eShop ja PlayStation Store
Ohjaaja:  Shinji Mikami
Tuottaja:  Hiroyuki Kobayashi
Suunnittelija:  Hiroshi Shibata Shigenori Nishikawa Koji Kakae
Käsikirjoittaja:   Shinji Mikami  Haruo Murata 
Taiteilija:  Yoshiaki Hirabayashi Yuichi Akimoto Yoshifumi Hattori
Säveltäjä:   Misao Senbongi  Shusaku Uchiyama 
Ohjelmoija:  Kiyohiko Sakata
Pelisarja:  Resident Evil
Julkaistu:   11. tammikuuta 2005 GameCubeNA 11. tammikuuta 2005JP 27. tammikuuta 2005EU 18. maaliskuuta 2005PlayStation 2NA 25. lokakuuta 2005EU 4. marraskuuta 2005AUS 9. marraskuuta 2005JP 1. joulukuuta 2005Microsoft WindowsAUS 1. maaliskuuta 2005EU 2. maaliskuuta 2007NA 15. toukokuuta 2007JP 7. kesäkuuta 2007WW 27. helmikuuta 2014 (Ultimate HD Edition) WiiJP 31. toukokuuta 2007NA 19. kesäkuuta 2007AUS 5. heinäkuuta 2007EU 13. heinäkuuta 2007ZeeboJP 1. helmikuuta 2008iOSNA 27. heinäkuuta 2009JP 28. heinäkuuta 2009JP 3. huhtikuuta 2010 (iPad) JP 21. toukokuuta 2010 (iPad) PlayStation 3, Xbox 360JP 8. syyskuuta 2011NA 20. syyskuuta 2011EU 21. syyskuuta 2011Android WW 2013 (vain Samsung)JP 2013PlayStation 4, Xbox One WW 30. elokuuta 2016 
Lajityyppi:  kolmannen persoonan ammuntapeli, selviytymiskauhu
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: M  Virheellinen ESRB-arvo PEGI: 18
Alusta:  GameCube, PlayStation 2, PlayStation 3, Windows, Wii, Xbox 360, Zeebo, iOS, Android, PlayStation 4, Xbox One
Jakelumuoto:  GameCuben levy (x2), DVD, Blu-ray, PlayStation Network, Steam, Xbox Live
Virallinen sivusto
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK       : 
Resident Evil 4 on Capcomin kehittämä ja julkaisema kolmannen persoonan ammunta- ja selviytymiskauhupeli. Se julkaistiin vuonna 2005 Nintendo GameCubelle ja myöhemmin samana vuonna PlayStation 2:lle. Vuonna 2007 peli julkaistiin Microsoft Windowsille ja Wiille. Pelistä on myös olemassa puhelimille tehty versio Resident Evil 4 – Mobile Edition sekä uudelleenjulkaisuversioita eri alustoille.
Peli sanotaan poikkeavan aikaisemmista Resident Evil -sarjan peleistä toimintapainotteisuudellaan. Capcomin mukaan pelissä ei hylätty kauhua vaan kokeiltiin erilaista kauhua.
Vuonna 2023 pelistä julkaistiin uusioversio (engl. remake), Resident Evil 4.
Pelaaminen

Resident Evil 4:n pelimekaniikka, jossa pelihahmoa ohjataan kolmannen persoonan kuvakulmassa hahmon olan yli, on erilainen kuin sarjan aiemmissa peleissä, joissa kuvakulmat ovat lukittuja. Peli on nopeampi ja alueet ovat isompia. Pelimoottori pystyy näyttämään ruudulla aiempia Resident Evil -pelejä enemmän vihollisia samaan aikaan, ja vihollisia tuleekin vastaan aiempaa enemmän. Ammuksia on tarjolla enemmän, eivätkä yksittäiset viholliset muodosta yhtä suurta uhkaa kuin aiemmissa peleissä.
Aseet ovat aiempaa suuremmassa roolissa. Aseita ei ole enää piilotettu, vaan ne täytyy ostaa kiertelevältä kauppiaalta. Ostamiseen tarvitaan rahaa, jota saa vihollisia tappamalla ja ympäristöstä keräämällä. Pelaaja voi löytää myös piilotettuja aarteita, joista osaa voi yhdistellä mahdollisimman suuren arvon saamiseksi. Etsinnän helpottamiseksi kauppiaalta voi ostaa aarrekarttoja.
GameCube-versio sisältää kaksi pelin läpäisyllä ansaittavaa minipeliä. PlayStation 2- ja Wii-versiot sisältävät kolme minipeliä. Esimerkiksi The Mercenaries on yksinkertainen minipeli, jonka perusajatuksena on tappaa mahdollisimman monta vihollista mahdollisimman nopeasti.
Tarina

On kulunut kuusi vuotta Resident Evil 2:n tapahtumista. Umbrella Corporation on todettu syylliseksi Raccoon Cityn tapahtumiin ja yhtiö on ajautunut konkurssiin. Leon S. Kennedy on rekrytoitu salaiseen palveluun. Hänen tehtävänään oli suojella presidentin perhettä, kun presidentin tytär Ashley kidnapattiin. Leonin pitää etsiä Ashley ja tuoda hänet takaisin Yhdysvaltoihin
Leon matkustaa länsieurooppalaiseen espanjankieliseen kylään huomatakseen, että sen asukkaat ovat muuttuneet raivohulluiksi. Sen aiheuttaja ei ole edellisten osien tapaan virus, vaan Las Plagas -loinen. Loinen turmelee kantajansa kehon ja tekee kyläläisistä Los Illuminadosin johtajan, lordi Osmund Saddlerin tahdottomia orjia. Saddlerin tavoitteena on saada loinen Ashleyn kautta Yhdysvaltain presidenttiin ja välillisesti sen avulla vallata koko maailma.
Leon joutuu kyläpäällikkö Bitores Mendezin kaappaamaksi ja altistuu loiselle. Vankina ollessaan hän tapaa entisen Los Illuminados -tutkijan, Luis Seran. Leon ja Sera onnistuvat pakenemaan ja päättävät hajaantua. Leon saa tietää Ashleyn olevan kylän kirkossa, mutta avain puuttuu. Leon ajautuu suurelle järvelle, jota hän alkaa ylittää moottoriveneellä. Mutta veneen kimppuun hyökkää valtava Las Plagas-loisen mutatoima salamanteri. Leon onnistuu tappamaan pedon harppuunalla ja pääsee järven toiselle puolelle. Loinen alkaa kuitenkin vaikuttaa Leoniin ja hän alkaa oksentaa verta. Leon menettää tajuntansa kuudeksi tunniksi, kunnes herää painajaisesta. Leon onnistuu löytämään avaimen ja pelastaa Ashelyn kirkosta. Mendez yllättää Leonin vanhassa rakennuksessa ja melkein tappaa hänet. Leon sytyttää rakennuksen palamaan ja tappaa Mendezin. Leon ja Ashley joutuvat pakenemaan paikalle tulleita kyläläisiä Ramon Salazarin omistamaan keskiaikaiseen linnaan. He huomaavat, että myös linnan munkit ovat altistuneet Las Plagasille. Ashley joutuu Salazarin ansaan. Pelastaessaan Ashleyta Leon kohtaa Luisin, joka kertoo löytäneensä tärkeän näytteen loisesta. Saddler tappaa Luisin ja Leon menettää näytteen. Ennen kuolemaansa, Luis ehtii antaa Leonille pillerit, jotka hidastavat loisen kasvua kehossa.
Linnassa Leon kohtaa kuolleeksi luullun tuttunsa, Ada Wongin. Leon onnistuu kukistamaan Salazarin ja saa Adalta venekyydin läheiselle saarelle, jonne Ashley on viety. Saarella Leon tapaa entisen poliisiparinsa Jack Krauserin, jonka Leon oli luullut kuolleen. Krauser työskentelee Saddlerille. Krauser aloittaa taistelun, josta Leon selviytyy voittajana. Leon on melkein kuristaa Adan hengiltä loisen ottaessa hänet valtaansa, mutta hän pelastaa Ashleyn ja parantaa tämän ja itsensä loisesta sädehoidolla. Adan avulla Leon kukistaa Saddlerin, mutta aseella uhattuna joutuu antamaan Las Plagas -näytteen Adalle, joka pakenee saarelta helikopterilla ja jättää Leonille ja Ashleylle avaimen vesiskootteriinsa.
Tarina > Hahmot

Leon S. Kennedy on Yhdysvaltain salaisen palvelun agentti, joka lähetetään Länsi-Eurooppaan pelastamaan kidnapattu presidentin tytär.
Ashley Graham on Yhdysvaltain presidentin tytär, joka kidnapattiin tämän ollessa matkalla kotiin yliopistosta.
Luis Sera oli Saddlerille työskennellyt tutkija, joka on yhteistyöhaluinen sekä Leonin että Adan kanssa.
Ingrid Hunnigan on Leonin radiokontakti, johon hän menettää yhteyden jossain vaiheessa pelin tapahtumia.
Ada Wong on Leonin vanha tuttu ja tuntemattoman organisaation agentti, joka näennäisesti työskentelee Weskerille.
Bitores Mendez on espanjankielisen kylän johtaja ja ensimmäinen suuri vastus jonka Leon on voitettava.
Ramon Salazar on keskiaikaisen linnan omistaja, joka aiheuttaa Leonille hankaluuksia.
Jack Krauser on Leonin entinen työkaveri, joka lavasti kuolemansa lento-onnettomuudessa. Hän työskentelee Weskerille, vaikka on näennäisesti myös Saddlerin palveluksessa.
Osmund Saddler on maailmanvaltaa tavoitteleva Los Illuminados - kultin johtaja ja pelin päävihollinen.
The Merchant on myyjä, jonka Leon tapaa eri paikoissa pitkin peliä ja jolta hän voi sekä ostaa että myydä eri asioita.
Albert Wesker on mies, joka palkkaa Adan ja Krauserin noutamaan Las Plagas -näytteen.
Ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Paul Mercier  | … |  Leon S. Kennedy, The Merchant   |
|  Carolyn Lawrence  | … |  Ashley Graham   |
|  Rino Romano  | … |  Luis Sera   |
|  Salli Saffioti  | … |  Ingrid Hunnigan   |
|  Sally Cahill  | … |  Ada Wong   |
|  Rene Mujica  | … |  Ramon Salazar   |
|  Jesse Corti  | … |  Bitores Mendez   |
|  Jim Ward  | … |  Jack Krauser   |
|  Michael Gouch  | … |  Osmund Saddler   |
|  Richard Waugh  | … |  Albert Wesker   |
|  Carlos Carrasco  | … |  viholliset   |
|  Alex Mendoza  | … |  viholliset   |
|  Carol Bach y Rita  | … |  viholliset   |
|  Ward E. Sexton  | … |  päävalikon tunnusääni   |
Kehitys

Resident Evil -pelisarja oli ennen Resident Evil 4:n julkaisua pysynyt pelattavuudeltaan ja ideoiltaan hyvin toistuvana, ja Capcom päätti yrittää uudistaa sarjaa nopeatempoisemmaksi. Ohjaaja Shinji Mikami kuvaili, että tavoitteena oli luoda ”coolia toimintaa”. Pelin kehitys alkoi tuottaja Hiroyuki Kobayashin mukaan heinäkuussa 2000,  Resident Evil – Code: Veronican julkaisun jälkeen, joskin se alkoi "kunnolla" vasta vuonna 2002. Kehityksensä aikana pelistä tehtiin neljä erilaista versiota. Ensimmäisen kehitysversion ohjaajana toimi Hideki Kamiya, joka oli aiemmin ohjannut Resident Evil 2:n. Tämä kehitysversio erosi kuitenkin temmoltaan ja toiminnaltaan merkittävästi Resident Evil -peleistä, minkä takia siitä päätettiin kehittää täysin uusi peli Devil May Cry. Tämän jälkeen Resident Evilin uutta tyyliä haettiin seuraavissa kehitysversioissa aaveista ja unenomaisuudesta, ja ohjaajana toimi Hiroshi Shibata. Lopulta Resident Evil 4:stä luotiin kuitenkin edeltäjiään elokuvamaisempi ja toiminnallisempi kolmannen persoonan ammuntapeli, jonka on sittemmin sanottu inspiroineen muun muassa Gears of War- ja Dead Space -pelejä.
Uudelleenjulkaisut

Pelin HD-versio julkaistiin vuonna 2011 PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle: versiossa oli mukana Another Order -moodi (nimellä Separate Ways Yhdysvalloissa). Vuonna 2014 HD-versio julkaistiin Windowsille.
Vuonna 2016 peli julkaistiin myös PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle.
Pelistä on julkaistu myös Oculus Quest 2 -virtuaalitodellisuuslaseille tarkoitettu versio.
Vastaanotto

Pelin saanut kehuja sekä useita ”vuoden peli” -palkintoja.
GameCube-versio on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 9.6/10 ja PlayStation 2 -versio sai arvosanaksi 9.3/10. Molemmat versiot saivat moitteita hassuista vuorosanoista sekä pienistä visuaalisista virheistä.
Vuoden 2005 Golden Joystick Awardseissa peli voitti GameCube Game of the Year, Best Film-Based Game of 2005 ja Editor's Game of the Year -palkinnot.
Pelin HD-versio (”teräväpiirtoversio”) on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 8/10. Versiota on sanottu pelin parhaaksi versioksi ja sisältää noin 30 tunnin edestä pelattavaa.
Pelin VR-versio virtuaalitodellisuuslaseille on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 9/10.
VR-versio on saanut The Game Awardsin "paras VR/AR-peli" palkinnon.
Myynti

Peli on myynyt yli 10 miljoonaa kappaletta.
Nintendo GameCube -versio julkaistiin Yhdysvalloissa 11. tammikuuta 2005 ja peli myi ensimmäisen 20 päivän aikana 320 000 kappaletta. Euroopan-julkaisu oli myös menestys: peli myi 200 000 kappaletta ensimmäisen kuukauden aikana.lähde?
Pelin GameCube-versio on myynyt 1,6 miljoonaa kappaletta.
Pelin PlayStation 2 -versio on myynyt 2,3 miljoonaa kappaletta.
Aiheesta muualla

Resident Evil 4 MobyGamesissa (englanniksi)
Resident Evil 4 MobyGamesissa (englanniksi)
Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Resident Evil Wiki (englanniksi)
Lataa Resident Evil 4 -Mobile Edition (englanniksi)
Resident Evil -pelisarja
| --- | --- |
Pääsarja:  Resident Evil Zero  Resident Evil  Resident Evil 2  Resident Evil 3  Resident Evil Code: Veronica  Resident Evil 4  Resident Evil 5  Resident Evil 6  Resident Evil 7  Resident Evil Village 
Gun Survivor:  Resident Evil: Survivor  Resident Evil Survivor 2 – Code: Veronica  Resident Evil: Dead Aim 
Outbreak:  Resident Evil Outbreak  Resident Evil Outbreak: File 2 
Chronicles:  Resident Evil: The Umbrella Chronicles  Resident Evil: The Darkside Chronicles 
Revelations:  Resident Evil: Revelations  Resident Evil: Revelations 2 
Uudet versiot:  Resident Evil (2002)  Resident Evil 2 (2019)  Resident Evil 3 (2020)  Resident Evil 4 (2023) 
Muut:  Resident Evil Gaiden  Resident Evil: The Mercenaries 3D  Resident Evil: Operation Raccoon City  Umbrella Corps 
Hahmot:  Chris Redfield  Jill Valentine  Albert Wesker  Leon S. Kennedy  Claire Redfield  Ada Wong  Ethan Winters  Lady Dimitrescu 
Kyläläiset hyökkäämässä.
Jääpallo

| Jääpallo |
| --- | --- |

Alkuperämaa:  Englanti
Piirteet
Tyyppi:  mailapeli
Pelaajien määrä:  11
Varusteet:  maila, pallo
Pelialue:  100 × 60 m (kv.)
Peliaika:  2 × 45 min
Kilpailutoiminta
Kansainvälinen kattojärjestö:  FIB
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jääpallon Ruotsin miesten pääsarjan loppuottelu Sandvikens AIK:n ja Västerås SK:n välillä vuonna 2015.
Jääpallo eli bandy on jäällä pelattava joukkuepeli. Suosituinta laji on Pohjoismaissa ja entisen Neuvostoliiton alueella.
Laji muistuttaa monilta osin maahockeya ja hurlingia. Jääpalloa pelataan luistimilla jalkapallokentän kokoisella alueella. Säännöt ja periaatteet, esimerkiksi paitsiosääntö ja peliaika 2 × 45 minuuttia, ovat monilta osin samanlaiset jalkapallon kanssa.
Toisin kuin jääkiekossa, ovat jääpallossa tönimiset ja taklaukset, kuten hartia- ja lonkkaestot, kiellettyjä. Palloa ei saa myöskään esimerkiksi pelata kädellä tai lyödä olkapään yläpuolella olevalla mailalla. Rikkeistä tuomari määrää vapaalyönnin rikkomuspaikasta tai mikäli rike tapahtuu puolustavan joukkueen rangaistusalueella, lyönnin puoliympyrän muotoisen rangaistusalueen rajalla, 17 metrin päässä maalilta sijaitsevalta vapaalyöntipisteeltä. Vakavista rikkomuksista tuomitaan rangaistuslyönti rangaistuspisteeltä, joka sijaitsee 12 metrin etäisyydellä maalista.
Historiaa > Esihistoriaa

Jääpallon kaltaisia pelejä on pelattu tuhansien vuosien ajan. Ensimmäiset merkit vastaavanlaisesta muinaisesta mailapelistä ovat egyptiläisissä hautapiirroksissa Beni Hasanissa, Minian lähistöllä. On epäselvää, onko peliväline ollut pallo vai ympyrän muotoinen, mutta esimerkiksi mailojen muoto on samanlainen kuin nykyäänkin jääpallossa. Muita eri puolilla maailmaa pelattuja samankaltaisia pelejä ovat eteläisessä Keski-Aasiassa pelattu ”poolo”, jota tiettävästi pelattiin ilman hevosia, Japanissa ”kachi” eli ”dakyu” ja asteekkien ”cheuca”, jossa puista palloa lyötiin hirvenluilla.
Myös Kreikassa tiedetään harrastetun Maratonin taistelun aikoihin samanlaista peliä, jossa nahkaista höyhenillä täytettyä palloa pelattiin käyrillä mailoilla. Pelin uskotaan levinneen myöhemmin Roomaan nimellä paganica ja Rooman laajenemisen myötä eri puolille Eurooppaa ja Välimeren ympäristöä.
Keskiajalla Euroopan pohjoisissa osissa pelattiin lukuisia pallopelejä. Islantilaisissa legendoissa ja kansantaruissa esiintyy knattleikr-niminen peli, jonka uskotaan levinneen islantilaisten uudisasukkaiden mukana Britteinsaarille. Knattleikrillä on monia yhtäläisyyksiä perinteisiin, myöhemmin saarilla pelattuihin peleihin kuten irlantilaisten hurlingiin, skottien shintyyn ja walesiläisten bandyyn eli jääpalloon, joiden uskotaan polveutuneen samasta esi-isästä, luultavasti paganicasta. Irlantilaisissa taruissa esiintyy useita sankareita, jotka esittelevät taitojaan hurlingissa. Skotlannissa kuningas Aleksanteri I:n (1078–1124) kerrotaan pelanneen shintyä.
Vanhimmat todisteet jääpallosta jääpallona ovat 1200-luvulta peräisin olevissa Canterburyn katedraalin ikkunamaalauksissa, joissa kuvataan toisessa kädessään käyrää mailaa ja toisessa palloa pitelevä poika.
Myös kymrien tiedetään pelanneen lajia nimellä bando, joka tulee germaanisesta käyrää mailaa tai keppiä merkitsevästä sanasta bandja. Walesissa on museossa näytteillä joitakin muinaisia bando-mailoja, jotka ovat hyvin samankaltaisia kuin nykyiset jääpallomailat. Niin hurlingia, shintyä kuin bandyakin pelattiin sekä ruoholla että jäällä, mutta ilmastollisten seikkojen vuoksi nurmikolla pelattu versio oli suosituin.
Yksi Euroopan historiallisia mailoilla pelattuja jääpallon kaltaisia pallopelejä oli Alankomaitten jäällä pelattava kolv 1500- ja 1600-luvuilla. Kolv ei kuitenkaan ollut joukkuepeli, vaan muistutti enemmänkin golfia. Venäjällä pelattuja pelejä olivat muun muassa julas, kotol ja kubar.
Aiemmin termit ”bandy” ja ”hockey” merkitsivät samaa asiaa, mutta nykypäivään tultaessa jää- ja ruohoversiot ovat eriytyneet toisistaan. Bandya eli jääpalloa pelataan jäällä ja hockeya eli maahockeya ruohokentällä. Myöhemmin pohjoisamerikkalaiset kehittivät lajin pohjalta oman versionsa, jossa pelaajien määrä puolitettiin ja kenttää sekä maaleja pienennettiin. Tämän pohjalta syntyi jääkiekko.
Historiaa > Nykymuotoisen jääpallon synty

Nykyiseen muotoonsa jääpallo kehittyi 1700-luvun puolella Englannissa. Englannissa oli pelattu mailalla ja pallolla pelattavaa hockey -nimistä peliä jo satojen vuosien ajan. Siitä kehitettiin myös jäällä ja luistimilla pelattava versio, jota saatettiin pelata talvisin. Tämä tapahtui the Fens -nimisellä alueella Englannin itäosassa, missä alava soinen maa sai talvisin jääpeitteen. Pelin keskuksena toimi Bury-on-Fenin kylä, jossa jäällä pelattavaa hockeyta harrastettiin ainakin jo talvella 1813–1814, mutta todennäköisesti peli oli kehittynyt jo aiemmin.
1800-luvun puolivälissä lajin harrastus levisi myös kaupunkeihin. Yksi ensimmäisistä seuroista oli vuonna 1865 perustettu Nottingham Forest Football anf Bandy Club, joka myöhemmin keskittyi vain jalkapalloon. Toinen yksi edelleen toimivista varhaisista jääpalloseuroista on 1889 perustettu Sheffield United. Fens-seudulla laadittiin pelille yhteiset säännöt vuonna 1882 ja lajiliitto perustettiin vuonna 1891. Brittiläisten mukana laji levisi Euroopan mannermaalle 1890-luvulta lähtien. Ensimmäinen kansainvälinen ottelu pelattiin vuonna 1891, kun Bury Fenin joukkue matkusti Hollantiin. Parhaimman jalansijan laji sai Ruotsista, jonne kreivi Clarence von Rosen toi lajin talvella 1895–1896. Tukholmassa pelattiin seurajoukkueiden kesken ensimmäistä kertaa vuoden 1901 Pohjoismaisissa kisoissa. Ruotsin mestaruudesta pelattiin ensimmäistä kertaa vuonna 1907.
Laji levisi myös Venäjän keisarikuntaan ja Pietarista tuli toinen tärkeä lajin tukikohta. Venäjällä ylhäisö oli jo pelannut vastaavaa peliä 1700-luvulla Neva-joen jäällä. Nykymuotoisen jääpallon pelaamisen on katsottu alkaneen Pietarissa vuonna 1898. 1890-luvulla lajin harrastus levisi myös Keski-Eurooppaan.
Historiaa > Kilpailutoiminnan alku

Kansainvälinen jääpallotoiminta alkoi vuonna 1913, jolloin pelattiin ensimmäinen kansainvälinen jääpalloturnaus, kun Sveitsin Davosissa järjestettiin Euroopan mestaruuskilpailut. Turnaukseen osallistuivat Alankomaat, Belgia, Englanti, Italia, Itävalta-Unkari, Ranska, Saksa ja Sveitsi. Mestaruuden voitti Englannin joukkue. Ensimmäinen maailmansota kuitenkin katkaisi lajin kansainvälisen toiminnan kehityksen.
Pohjoismaissa maajoukkuetoiminta alkoi sotavuosien jälkeen, kun vuonna 1919, Ruotsi ja Suomi kohtasivat Helsingissä, kyseessä oli molempien maiden ensimmäinen jääpallomaaottelu. Vuodesta 1919 Suomi ja Ruotsi kohtasivat maaottelussa vuosittain. Ruotsi aloitti vuotuiset ottelut Norjaa vastaan vuonna 1927. Suomi ja Norja kohtasivat toisensa ensimmäistä kertaa vuonna 1940. 1920–1930-luvulla Suomi kohtasi ystävyysotteluissa myös Viron.
Kansallisista mestaruuksista alettiin pelata Ruotsissa 1907, Suomessa 1908 ja Norjassa 1912. Myös Virossa alettiin pelata kansallisesta mestaruudesta ja ensimmäinen kilpailu pidettiin vuonna 1921. Virossa toiminta kuitenkin kuihtui 1930-luvulla. Neuvostoliitossa kansallisesta mestaruudesta pelattiin ensimmäistä kertaa vasta 1936.
1900-luvun alussa Eurooppaan levisi myös kanadalainen jääkiekko, joka tukahdutti jääpallon orastavan kehityksen Keski-Euroopassa, mutta Pohjoismaissa ja Venäjällä säilyi jääpallon suosio. Muualla peliä alettiin pelata kanadalaisin säännöin. Ratkaisevaa kehitykselle oli jääkiekon pääsy olympialaisten ohjelmaan vuonna 1920, mikä tukahdutti bandy-pelin Keski-Euroopasta 1920-luvun loppuun mennessä.
Säännöt

Jääpallo-ottelu pelataan kahden joukkueen välillä. Joukkueessa saa olla kentällä kerrallaan yksitoista pelaajaa, joista yksi on maalivahti. Ottelu kestää 90 minuuttia ja ottelun päätyttyä se joukkue joka on saanut pelivälineenä toimivan pallon sääntöjen mukaisesti useammin vastustajan maaliin, on ottelun voittaja. Jääpallon säännöt koostuvat 18 sääntökohdasta, jotka pääasiassa sellaisenaan sopivat kaikille ikäluokille tietyin poikkeuksin. Pelitapahtumaa johtaa erotuomari.
Säännöt > Kenttä

Jääpallokenttä on suorakaiteen muotoinen luistinrata, kooltaan samankokoinen kuin jalkapallokenttä, joskin kenttien mittojen toleransseissa on pieniä eroja. Jääpallokenttä on pituudeltaan 90–110 metriä ja leveydeltään 45–65 metriä. Kansainvälisissä otteluissa vähimmäismitat ovat 100 × 60 metriä.
Kentän kussakin kulmissa on kulmaliput, ja kulmissa on säteeltään yhden metrin kokoiset, neljännesympyrän muotoiset kulma-alueet. Kentän reunat merkitään sivu- ja päätyrajoilla, joka maalien kohdalla toimii maaliviivana. Kentän keskellä leveyssuunnassa kulkee keskiraja, jonka päissä metrin kenttäalueen ulkopuolella on samanlaiset merkkiliput kuin kulmissakin. Keskirajan keskellä on halkaisijaltaan 15 senttimetriä oleva keskipiste, jonka ympärillä on säteeltään viisi metriä oleva keskiympyrä.
Maalien edessä on puoliympyrän muotoinen rangaistusalue, jonka säde on 17 metriä maaliviivan keskikohdasta. Rangaistusalueen viivalla on maalin molemmilla puolilla kaksi 17 metrin etäisyydellä pääty- ja rangaistusalueen rajan leikkauspisteestä sijaitsevaa vapaalyöntipistettä, jotka on ympyröity säteeltään viisi metriä olevalla ympyrällä. Rangaistusalueen sisäpuolella 12 metrin etäisyydellä maalista on rangaistuslyöntipiste.
Kummankin päätyrajan keskellä sijaitsevat maalit. Maali on leveydeltään 3,5 metriä ja korkeudeltaan 2,1 metriä. Sivurajoilla on 15 senttimetrin korkuinen sivulaudoitus, joka koostuu neljän metrin mittaisista tavallisesti alumiinista valmistetuista kappaleista. Laudoitus päättyy 1–3 metriä ennen päätyrajaa.
Säännöt > Pelaajat ja varusteet

Pallon tulee sääntöjen mukaan olla valmistettu muovista tai muusta hyväksytystä aineesta ja olla helposti näkyvä. Tavallisesti jääpallo on väriltään tummanpunainen, oranssi tai punavioletti. Jääpallon pitää pompata 1,5 metrin korkeudelta jäälle pudotettuna vähintään 15 senttimetriä ja enintään 30 senttimetriä. Pallon läpimitta on 63 millimetriä +/-2 mm ja paino 60–65 grammaa.
Jääpallomaila valmistetaan puusta tai muusta hyväksytystä materiaalista. Mailan suurin sallittu leveys on 7 senttimetriä ja ulkokaaren enimmäispituus 125 senttimetriä. Lapaa ei saa käyristää.
Pelaajien on jäällä ollessaan pidettävä jalassaan luistimia ja päässään kypärää. Maalivahdilla kasvosuojus on pakollinen.
Jääpallo-ottelussa joukkueella saa olla kerrallaan kentällä enintään 11 pelaajaa, joista yksi on maalivahti ja yksi kapteeni. Ottelu voidaan aloittaa jos joukkueella on vähintään kahdeksan pelaajaa. Kentällä olevien pelaajien lisäksi joukkueella saa olla enintään neljä vaihtopelaajaa, joista yksi on varamaalivahti. Pelaajavaihtojen määrä ottelussa on rajaton ja vaihtoja saa suorittaa milloin tahansa ottelun aikana lukuun ottamatta maalivahtia, joka on vaihdettava pelikatkoilla tuomarin luvalla. Pelaajavaihdot suoritetaan sivulautoihin merkityllä vaihtoalueella kentän keskialueella. Jos joukkueen pelaajien määrä ottelurangaistusten tai loukkaantumisten takia vähenee alle puoleen vastustajan pelaajien määrästä, keskeytetään ottelu.