stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ranskan Dahomey
Ranskan assimilaatiopolitiikka > Corvée

Corvée oli pakkotyötä, jossa verojen asemasta pakotettiin työskentelemään useimmiten rakennuksilla tai kantajina. Useimmissa Ranskan siirtomaissa perinteiseen väestöön sovellettuun idigénat-lakiin perustuvaa pakkotyötä määrättiin toisen maailmansodan loppuun asti. Corvée-työ oli Ranskan siirtomaavallan alaisten kansojen suuri valituksen aihe, ja se synnytti erilaisia kapinoita.
Geoffrey Gorer ihmetteli matkallaan sitä, että lukuun ottamatta yksityisten rakennuttamia siltoja hän ei nähnyt minkäänlaisia työkaluja Ranskan Länsi-Afrikan yleisten töiden tekijöillä. Hän totesi: ”Neekeri maksaa paljon vähemmän kuin lapio, puhumattakaan nostureista.” Gorerin mukaan vuonna 1934 Ranskan Länsi-Afrikassa tiet rakennettiin ja kunnostettiin palkattomalla työvoimalla.
Gorer raportoi, että maantiet on tehty hiekasta. ”Siirtomaan eteläosissa maa on lateriittia, jolla tien pinnasta tulee erityisen hyvä ja kov. Parhaat tiet ovat hieman maanpinnan yläpuolella sateen varalta. Niihin tarvittava maa kaavitaan ympäröiviltä mailta noilla veitsillä koreihin, jotka kannetaan ja kaadetaan tielle.”
»Tien pinta tasoitetaan savella, jota tiiviissä jonoissa seisovat naiset lyövät puilla, piesten maata esinaisen määräämän ajan. He tekevät tätä työtä kymmenen tunnin ajan jatkuvasti kumartuneina, monet heistä ovat raskaana tai vauva selkään sidottuna.»
Ranskan assimilaatiopolitiikka > Assimilaatiopolitiikan toteutuminen käytännössä

Ranskalaiset luopuivat assimilaatiopolitiikasta, koska se osoittautui epäkäytännölliseksi. Vuoteen 1937 mennessä vain 80 000 Ranskan viidestätoista miljoonasta länsiafrikkalaisesta oli saanut Ranskan kansalaisuuden. Heistä 78 000 oli Ranskan kansalaisia siksi, että he olivat syntyneet jossakin neljästä Senegalin maakunnasta. Politiikan nimi muutettiin 1920-luvulla assosiaatiopolitiikaksi. Suunniteltiin yhdistys, joka järjestäisi yhteiskuntaa uudelleen jotta sekä ranskalaiset että länsiafrikkalaiset saisivat siitä oletetun maksimaalisen hyödyn.[lähde? ]
Tutkijoiden mukaan tämä politiikka oli käytännössä kuin hevosen ja sen ratsastajan yhdistämistä, koska ranskalaiset sanelevat aina suunnan, johon kehityksen tulisi mennä, ja määrittelivät, mistä olisi molemminpuolista hyötyä heille itselleen ja länsiafrikkalaisille. Usko ranskalaisen sivilisaation paremmuuteen kuvastui siirtomaan oikeusjärjestelmässä, ranskalaisten asenteessa alkuperäiskansojen lakia, viranomaisia, heidän oikeuksiaan maahan ja koulutustaan kohtaan. Ranskalaiset tuomitsivat kaiken afrikkalaisen primitiiviseksi ja barbaariseksi.
Hallinto ja politiikka > Puolueet

Ranskan Afrikassa äänioikeus oli käytännössä rajattu niille afrikkalaisille, joita pidettiin assimiloituina ranskalaiseen kulttuuriin.
Ensimmäiset varsinaiset poliittiset järjestöt syntyivät Dahomeyssa vuosina 1945 ja 1946. Ne vastasivat Ranskan perustuslain uudistuksiin, jotka tehtiin Pariisissa. Vuosina 1946–1951 aluepolitiikkaa hallitsi Union Progressiste Dahoménne, löyhästi rakentunut elin, jolla sen väitteiden mukaan oli ”massajäsenyys”selvennä. Sillä oli useita samoja johtajia kuin toista maailmansotaa edeltäneillä eliittiyhdistyksillä, ja se omaksui niiltä näkemyksen siirtomaauudistuksesta. Ajan institutionaaliset järjestelyt eivät pakottaneet poliitikkoja pyrkimään äänestäjien aktivointiin. He rohkaisivat vahvistamaan kansanedustajan henkilökohtaista auktoriteettia sekä hänen poliittisten kumppaneidensa että äänestäjien suhteen.selvennä
Alueelliset puolueet perustettiin vuonna 1951 ja sen jälkeen. Syynä alueellisten puolueiden perustamiseen oli se, että äänestäjien määrä viisinkertaistui nopeasti äkillinen. Toinen kansalliskokouksen paikka myönnettiin alueelle johti U.P.D.:n jakautumiseen. Sourou Migan Apithy oli puolueen varapuheenjohtaja 1946–1951. Pohjois-Dahomeyn poliitikkoja johti Hubert Maga. He käyttivät hyväkseen jakoa U.P.D.:n sisällä ja myös pohjoisessa ollutta kaunaa puolueen välinpitämättömyydestä aluetta kohtaan. Aluejärjestelmän pohjoinen osa syntyi (G.E.N.D., myöhemmin M.D.D.), ja sitä seurasi nopeasti kaakkoinen ”blokki”, joka oli kiistattomasti Apithyn aluetta. 1950-luvun puolivälissä ilmestyi kolmas osapuoli, U.D.D. joka otti vastaan ​​Magan ja Apithyn läänien ulkopuolelle jääneet alueelliset ja kaupunkien tuen.selvennä
Ranskalaiset uskoivat, että assimilaatiopolitiikan myötä afrikkalaiset kansat jäisivät lopulta Ranskan johdolla Ranskan kansainyhteisöön. Niinpä he tukivat siirtomaiden poliittisia puolueita Ranskan kansallisten puolueiden jaoksina. Esimerkiksi Ranskan gaullistinen puolue tuki Parti Republicain du Dahomeyta (perustettu 1951). Ranskan sosialistipuolue oli perustanut osaston Senegaliin (1936). Esimerkiksi Leopold Senghor tuli Ranskan sosialistipuolueen kautta Ranskan kansalliskokouksen jäseneksi.
Jälleen itsenäisyyteen

Dahomeyn alueen kansat eivät hyväksyneet sitä, että ulkomaalaiset orjuuttivat heitä. Vuoden 1915 aseellisiin kansannousuihin osallistui ihmisiä useilta Dahomeyn alueilta, mutta Ranskan siirtomaahallinto kukisti ne julmasti. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen syntyi Dahomeyn Nuorten liike, jota johti progressiivinen paikallinen sivistyneistö, esimerkiksi opettaja Louis Hunkarin. Vuonna 1923 esiintyi laajoja imperialisminvastaisia kansannousuja.
Toisen maailmansodan myötä siirtomaan taloudessa tapahtui suuria muutoksia ja yhteiskunnallisten voimien rauhoittumista. Talousyhteydet Ranskaan katkesivat sodan aikana, jonka takia maan saippua- ja vaatetusteollisuus kehittyivät jonkin verran. Työväestön määrä kasvoi, ja lakot yleistyivät. Kansallisen porvariston ja sivistyneistön poliittinen toiminta lisääntyi.
Maan vapauttaminen sai yhä järjestyneemmän luonteen, kun siirtomaahan perustettiin ensimmäiset afrikkalaiset poliittiset puolueet ja ammattiyhdistykset. Kasvavan vapautusliikkeen ja panafrikkalaisuuden lisääntymisen myötä ranskalaiset joutuivat vuonna 1957 sallimaan ensimmäiset hallintoelimet, joihin afrikkalaisetkin saivat osallistua. Ranskan uusi perustuslaki hyväksyttiin vuonna 1958, ja Dahomeyssa järjestettiin kansanäänestys. Sen jälkeen ranskalaiset joutuivat hyväksymään autonomisen tasavallan julistamisen. Ranska allekirjoitti Dahomeyn itsenäisyyden myöntävän sopimuksen heinäkuussa 1960.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ranskan Dahomey Wikimedia Commonsissa
Ranskan miehitysjoukot Abomeyssa marraskuussa 1892.
Ranskan valloitusjoukot kaivavat aarteita kuningas Béhanzinin palatsissa Abomeyn valtauksen jälkeen.
Maantien kiveystöitä Dahomeyssa noin vuonna 1900.
Dahomeylaisia Porto-Novon torilla vuonna 1908.
Ranskalainen kenraali Cotonoussa noin vuonna 1890.
Grand-Popon laguunisatama Dahomeyn lounaisrannikolla.
Le Phare du Dahomey (Dahomeyn majakka) -lehden logo.
Folos

Folos (m.kreik. Φόλος, lat. Pholus) oli kreikkalaisessa mytologiassa viisas kentauri ja Herakleen ystävä, joka asui luolassa Pelion-vuorella tai sen lähettyvillä.
Neljännen urotyönsä aikana matkalla sieppaamaan Erymanthoksen villisikaa Herakles poikkesi ystävänsä luolassa. He aterioivat yhdessä – vaikkakin Folos söikin lihansa raakana ja Herakles kypsennettynä – ja Herakles pyysi saada viiniä, jonka Folos oli Dionysokselta saanut. Viinin vahva tuoksu houkutteli paikalle myös muita kentaureja, jotka tulivat viinin aromista raivopäisiksi ja hyökkäsivät saadakseen sitä myös itselleen. Herakles ampui niitä Hydran vereen kastetuilla myrkytetyillä nuolillaan tappaen niistä useita, jolloin kentaurit perääntyivät aina Kheironin luolalle asti. Herakles osui myös tähän harhalaukauksellaan, jolloin Kheiron luopui kuolemattomuudestaan päästäkseen tuskistaan eroon.
Folos oli utelias tietämään, miten nuolet pystyivät aiheuttamaan niin paljon kuolemaa, ja poimi yhden niistä ylös. Hänkin kuitenkin kuoli onnistuttuaan pudottamaan ihmettelemänsä nuolen jalalleen siten myrkyttäen itsensä. Herakles hautasi hänet suurin menoin vuoren juurelle. Foloksesta sai nimensä Foloin metsä, johon tapahtumat olisivat sijoittuneet.
Hyginus mainitsee mahdollisuudesta, että Zeus olisi asettanut Foloksen kentaurin tähtikuvioksi taivaalle, mutta kuten hän itsekin mainitsee, kysymyksessä lienee ennemmin Kheiron.
Zulfiqarin ritarikunta

Ritarikunnan tunnuksia
Zulfiqarin ritarikunta (pers. ‏نشان ذوالفقار‎, Nešān-e Zulfaqār) on iranilainen ritarikunta, joka perustettiin 1856 šaahi Nasser-al-Din Shahin käskystä, joskin ritarikunnan nimi oli tuolloin Uskovien komentajan ritarikunta. Nykyisen nimensä ritarikunta sai vuonna 1925 šaahi Reza Pahlavin kaudella. Nimi viittaa kalifi Alin legendaariseen miekkaan. Ritarikunnasta tuli Iranin asevoimien korkein sotilasansiomerkki ja sitä myönnettiin upseereille tunnustuksena urheudesta tai sotilaille, jotka kaatuivat taistelussa.
Kunnianosoitus myönnettiin vuonna 2019 Quds-joukkojen komentaja Qassem Suleimanille, mikä oli ensimmäinen kerta sitten vuoden 1979 vallankumouksen, kun ritarikuntaan tehtiin uusi nimitys.
Ritarikunnassa on ollut vuodesta 1925 lähtien kolme luokkaa.
nauha islamilaisessa tasavallassa
nauha monarkian aikana
Artémida (Magnesia)

| Artémida Αρτέμιδα |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Artémida
 Koordinaatit: 39°29′N, 23°05′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Thessalia jaKeski-Kreikka
Alue:  Thessalia
Alueyksikkö:  Magnesia
Kunta:  Vólos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta
 – Kallikrates-koodi:  240104
Väkiluku (2011):  4 145
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  37800
Suuntanumero(t):  24280
Rekisterikilpi:  VO
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Artémida (kreik. Αρτέμιδα, kath.kreik. Αρτέμις, Artémis; virallisesti Δημοτική Ενότητα Αρτέμιδας, Dimotikí Enótita Artémidas) on yksi Vóloksen kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Magnesian alueyksikössä Thessalian alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 4 145 (vuonna 2011).
Artémidan kunnallisyksikkö käsittää Vóloksen kunnan itäosan Pagasitikóslahden pohjoisrannalla Pílion niemen juuressa. Kunnallisyksikön suurin asutus on Káto Lechónian kylä. Artémida oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Vóloksen kuntaan yhdessä Agrián, Aisonían, Iolkóksen, Makrinítsan, Néa Anchíaloksen, Néa Ionían ja Portarián kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Artémidan kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä­yhdys­kunta | Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Ágios Lavréntios | Ágios Apóstolos o Néos | 183 |
| Ágios Lavréntios | Ágios Lavréntios | 273 |
| Ágios Lavréntios | Servanátes | 14 |
| Ágios Lavréntios | Vrochiá | 101 |
| Ágios Vlásios | Ágios Vlásios | 322 |
| Ágios Vlásios | Maláki | 113 |
| Ágios Vlásios | Palaiókastro | 55 |
| Ágios Vlásios | Strófilos | 25 |
| Áno Lechónia | Áno Lechónia | 1 068 |
| Áno Lechónia | Platanídia | 361 |
| Káto Lechónia | Ágios Minás | 143 |
| Káto Lechónia | Káto Lechónia | 1 487 |
Yhteensä: 4 145
Iolkós

| Iolkós Iωλκός |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Iolkós
 Koordinaatit: 39°23′3″N, 22°59′22″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Thessalia jaKeski-Kreikka
Alue:  Thessalia
Alueyksikkö:  Magnesia
Kunta:  Vólos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kylä
 – Kallikrates-koodi:  240105
Väkiluku (2011):  2 138
 – Kylä:  112
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  385 00
Suuntanumero(t):  24210
Rekisterikilpi:  ΒΟ
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Iolkós (kreik. Iωλκός) on Kreikan kylä sekä samanniminen Vóloksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Ιωλκού, Dimotikí Enótita Iolkoú) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Magnesian alueyksikössä Thessalian alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 2 138 ja varsinaisen Iolkóksen kylän väkiluku 112 (vuonna 2011).
Iolkós sijaitsee noin kolme kilometriä itään Vóloksen keskustasta ja se on nykyisin Vóloksen esikaupunkialuetta. Kylä on perinyt nimensä muinaisesta Iolkoksesta, joka sijaitsi nykyisen näkemyksen mukaan kuitenkin eri paikassa Vóloksen länsipuolella lähellä nykyisestä Dimíniä. Iolkós oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Vóloksen kuntaan yhdessä Agrián, Aisonían, Artémidan, Makrinítsan, Néa Anchíaloksen, Néa Ionían ja Portarián kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Iolkóksen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä­yhdys­kunta | Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Ágios Onoúfrios | Ágios Onoúfrios | 475 |
| Anakasiá | Anakasiá | 1 012 |
| Áno Vólos | Áno Vólos | 539 |
| Áno Vólos | Iolkós | 112 |
Yhteensä: 2 138
Khalfan Ibrahim

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Khalfan Ibrahim Khalfan al-Khalfan
Syntymäaika: 18. helmikuuta 1988 (ikä 36)
Syntymäpaikka: Doha, Qatar
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 169 senttimetriä
Seura
Seura: Al-Sadd
Pelinumero: 14
Junioriseurat
1998–2004: Al-Arabi SC
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2003–2004 2004– | Al-Arabi SC Al-Sadd |  100 (35) |
Maajoukkue
| 2006– |  Qatar | 48 (16) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 11. marraskuuta 2011.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 11. marraskuuta 2011.
Khalfan Ibrahim (arab. خلفان إبراهيم خلفان‎‎, s. 18. helmikuuta 1988 Doha, Qatar) on qatarilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura

Ibrahim siirtyi syksyllä 2004 Al-Saddiin, jossa hän saavutti Qatarin mestaruuden vuosina 2006 ja 2007. Marraskuussa 2011 Ibrahim juhli ensimmäistä Aasian Mestarien liigan mestaruuttaan Al-Saddin voitettua loppuottelussa Jeonbuk Hyundai Motorsin.
Maajoukkueura

Ibrahim edusti Qataria vuodesta 2006 vuoteen 2015. Hän oli mukana vuoden 2011 Aasian-mestaruuskisoissa.
Saavutukset

Qatar Stars cup: 2010
Aasian Mestarien liiga: 2011
Seurajoukkueiden MM-kisat
Pronssia: 2011
Saavutukset > Henkilökohtaiset

Arabian Kultainen pallo
2. sija: 2011
Aiheesta muualla

National Football Teams (englanniksi)
Qatarin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2011
1 Burhan |
2 Ismail |
3 Kasola |
4 Quaye |
5 al-Haidos |
6 Mohammed |
7 Rizik |
8 al-Hamad |
9 al-Marri |
10 Yasser |
11 Fábio César |
12 Ali |
13 Majid |
14 Ibrahim |
15 al-Bloushi |
16 el-Sayed |
17 Haroon |
18 al-Ghanim |
19 Muftah |
20 Afif |
21 Mubarak |
22 al-Sheeb |
23 Soria |
Valmentaja Metsu
Lambeosaurini

| Lambeosaurini |
| --- | --- |
 L. Lambein luuranko edessä
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Ylälahko::  †Dinosaurukset Dinosauria
Lahko::  †Linnunlantioiset Ornithischia
Alalahko::  †Ornitopodit Ornithopoda
Heimo::  †Hadrosauridae
Alaheimo::  †Lambeosaurinae
Tribus::  †Lambeosaurini  Sullivan et al., 2011
Ryhmät
 Katso teksti 
Katso myös
   Lambeosaurini Wikispeciesissä   Lambeosaurini Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lambeosaurini, aikaisemmalta nimeltä Corythosaurini, on yksi neljästä tribuksesta, joka kuuluu Hadrosauridae heimoon, Ornitopodit alalahkoon ja Lambeosaurinae alaheimoon. Se määrittää kaikki Lambeosaurinae alaheimon suvut, jotka ovat lähempänä itse Lambeosaurus lamberia kuin Parasaurolophus walkeria. Näille suvuille tyypillistä oli ontto harja päiden päällä. Lambeosaurinit elivät myöhäisliitukaudella Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa.
Luokittelun historia

Termiä Corythosaurini (Lambeosaurini) käytti ensimmäisen kerran Brett-Surman vuonna 1989. Hän karakterisoi taksonia viittaamalla onttoon kypärämäiseen harjaan. Kladi määriteltiin kuten melkein aina fylogeneettisten analyysien avulla, jonka Evans ja Reisz tekivät vuonna 2007. Tämä vahvistettiin myöhemmin useilla muilla analyyseillä. Vuonna 2011 Sullivan et al. havaitsi, että heimon nimen pitäisi olla Lambeosaurini kuin Corythosaurini, koska se sisältää ylemmän taksonin Lambeosaurinaen.
Fylogenia

Alla oleva kladogrammi perustuu Prieto-Marquezin analyysiin vuodelta 2013, josso näkyy kaikkien neljän tribuksen suvut.
Vaihtoehtoinen analyysi. Tämän kladogrammin on tehnyt Xing et al. vuonna 2017.
Dordogne (joki)

| Dordogne |
| --- | --- |
 Dordogne Dordognen departementin alueella
Alkulähde:  Keskiylänkö
Laskupaikka:  Garonne
Maat:  Ranska
Pituus:  490 km
Alkulähteen korkeus:  1 720 m
Virtaama:  450 m³/s
Valuma-alue:  23 870 km²
 Dordogne Ranskan kartalla sinisellä.
Dordogne on joki Ranskan lounaisosissa. Dordogne saa alkunsa Ranskan keskiylängöltä Puy de Sancy -vuoden rinteiltä Auvergnen alueella. Joki virtaa noin 500 kilometriä länteen ennen kuin luovuttaa vetensä Girondeen, joka on Dordognen ja Garonnen yhteinen estuaari.
Dordogne kuuluu niiden muutamien jokien joukkoon, jossa esiintyy vuorovesiporras-nimistä ilmiötä[lähde? ].
Dordognen laakso houkuttelee runsaasti matkailijoita ja vaikuttaa merkittävästi koko alueen matkailuelinkeinoon[lähde? ]. Matkailijoiden pääkausi on kesäkuulta syyskuulle.
Dordognen merkittävin sivujoki on Vézère, jonka laaksoista on löytynyt merkittäviä esihistoriallisia luolapaikkoja. Yleensä Dordognen varrella on paljon luolia, joita kutsutaan yhteisnimellä Dordognen luolat.
Rosenstein

Rosenstein on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Nils Rosén von Rosenstein (vanhempi) (1706–1773), alk. Rosén, ruotsalainen lääkäri, professori, arkkiatri
Nils Rosén von Rosenstein (nuorempi) (1752–1824), ruotsalainen kirjailija, valtiosihteeri
Rod Rosenstein (s. 1965), yhdysvaltalainen juristi, apulaisoikeusministeri
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Paralia

Paralia (m.kreik. Παραλία) tai Paralía (kreik. Παραλία) (”Ranta”, ”Rannikko”) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Antiikki

Paralia, antiikin aikainen alue Attikassa
Nykyaika

Paralía, kaupunki ja Patraksen kunnan kunnallisyksikkö Akhaian alueyksikössä Länsi-Kreikan alueella
Paralía, kylä ja Katerínin kunnan kunnallisyksikkö Pierian alueyksikössä Keski-Makedonian alueella
Paralía Avlídas, kaupunki Chalkídan kunnassa Euboian alueyksikössä Keski-Kreikan alueella
Paralía Kourná, kylä Apokóronaksen kunnassa Chanián alueyksikössä Kreetan alueella
Paralía Livadóstras eli Livadóstra, kylä Thívan kunnassa Boiotian alueyksikössä Keski-Kreikan alueella
Paralía Ofryníou, kylä Pangaíon kunnassa Kaválan alueyksikössä Itä-Makedonian ja Traakian alueella
Paralía Tyroú, kylä Nótia Kynourían kunnassa Arkadian alueyksikössä Peloponnesoksen alueella
Paralía Vérgas, kylä Kalamátan kunnassa Messenian alueyksikössä Peloponnesoksen alueella
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Paralia”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vessigebro

| Vessigebro |
| --- | --- |
 August Bondesonin synnyinkoti.
 Vessigebro
 Koordinaatit: 56°58′43″N, 12°39′33″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Hallandin lääni
Maakunta:  Halland
Kunta:  Falkenberg
Väkiluku (2021):  836
Vessigebro on taajama Falkenbergin kunnassa Hallandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 836 asukasta vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vessigebro Wikimedia Commonsissa
Kalle Rouni

Kalle Fredrik Rouni,  vuoteen 1925 Roos (7. maaliskuuta 1898 Pohjois-Pirkkala – 21. lokakuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja teatterinjohtaja.
Kalle Rounin vanhemmat olivat sähkömestari Kalle August Rouni ja Lyydia Maria Stenholm. Rouni kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen Reaalilyseosta vuonna 1919, suoritti Suomen Näyttämöopiston 1923 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1925. Hän teki opintomatkoja Keski-Eurooppaan ja Moskovaan. Rouni näytteli ja toimi teatterinjohtajana Tampereella ja Porissa, kunnes hänet löydettiin johtajaksi Turun Teatteriin. Helsingin kansanteatterissa Rouni työskenteli ohjaaja-näyttelijänä 1936-1945 ja teki sitten omia kiertuieta, joskin vuonna 1949 hän oli vielä Radioteatterin ja  Punaisen Myllyn näyttelijä. Vuosina 1951–1952 Rouni oli mukana Aku Korhosen Luulosairas-kiertueella.
Rouni näytteli kaikkiaan 33 elokuvassa. Jokaisessa elokuvassa hänellä oli pieni rooli. Hänen tunnetuin roolinsa oli August Ahlqvist kirjailija Aleksis Kiven elämän pohjalta tehdyssä elokuvassa ”Minä elän” (1946). Rounilla oli hieman suurempia rooleja elokuvissa Erehtyneet sydämet (1944), Lakeuksien lukko (1951) ja Rovaniemen markkinoilla (1951). Hän ohjasi itse yhden elokuvan, Martin Söderhjelmin kanssa tehdyn elokuvan Rakkautensa uhri (1945). Rouni kuoli äkilliseen sairauteen 64-vuotiaana 21. lokakuuta 1962 Helsingissä. Samana vuonna ilmestyi Rounin viimeinen elokuva, torsoksi jäänyt Se alkoi omenasta.
Aiheesta muualla

Kalle Rouni Elonetissä.
Lentopallon miesten 1-sarjakausi 2017–2018

| Miesten 1-sarjan kausi 2017-2018 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  11
Mestari:  Karelian Hurmos
Toinen sija:  Maaningan Mahti
Ylempi sarjataso:  Mestaruusliiga
Alempi sarjataso:  2-sarja
  ← 2016-2017 :  2018-2019 → 
Lentopallon miesten 1-sarjakausi 2017–2018 pelattiin 11 joukkueen 2-kertaisena sarjana, jonka jälkeen 8 parasta jatkoi pudotuspelejä pääsystä liigakarsintaan.
Runkosarja

| Joukkue | O | V3 | V2 | H1 | H0 | Erät | Eräpisteet | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Karelian Hurmos | 20 | 18 | 1 | 1 | 0 | 59-13 | 1743-1348 | 57 |
| Maaningan Mahti | 20 | 16 | 2 | 1 | 1 | 57-13 | 1683-1393 | 53 |
| Kuortaneen urheiluopisto | 20 | 10 | 5 | 0 | 5 | 48-28 | 1721-1611 | 40 |
| Lempäälän Kisa | 20 | 9 | 3 | 2 | 6 | 43-33 | 1700-1638 | 35 |
| Karhulan Veikot juniorit | 20 | 8 | 1 | 6 | 5 | 42-37 | 1770-1692 | 32 |
| Vammalan Lentopallo | 20 | 8 | 3 | 1 | 8 | 40-38 | 1706-1694 | 31 |
| KyKy-Betset | 20 | 5 | 3 | 2 | 10 | 30-44 | 1575-1663 | 23 |
| Liikunnan Riemu | 20 | 4 | 2 | 4 | 10 | 29-47 | 1622-1702 | 20 |
| Aitolahden Riento | 20 | 3 | 3 | 4 | 10 | 29-51 | 1616-1808 | 19 |
| Nurmon Jymy | 20 | 3 | 2 | 0 | 15 | 20-52 | 1434-1698 | 13 |
| Vilppulan Tähti | 20 | 1 | 0 | 4 | 15 | 17-58 | 1474-1797 | 7 |
Pudotuspelit > Puolivälierät

| Karelian Hurmos – Liikunnan Riemu  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 3. maaliskuuta | Riemu | – | Hurmos | 0–3 | 19-25 , 15-25 , 14-25 | raportti |
| 4. maaliskuuta | Hurmos | – | Riemu | 3–0 | 25-17 , 25-19 , 25-16 | raportti |
Karelian Hurmos välieriin voitoin 2–0
| Maaningan Mahti – KyKy-Betset  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 3. maaliskuuta | KyKy | – | Mahti | 0–3 | 24-26 , 12-25 , 19-25 | raportti |
| 4. maaliskuuta | Mahti | – | KyKy | 3–0 | 25-19 , 28-26 , 25-23 | raportti |
Maaningan Mahti välieriin voitoin 2–0
| Kuortaneen urheiluopisto – Vammalan Lentopallo  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 3. maaliskuuta | Kuortane | – | VaLePa | 3–1 | 17-25 , 25-23 , 25-21 , 25-21 | raportti |
| 4. maaliskuuta | VaLePa | – | Kuortane | 0–3 | 22-25 , 21-25 , 21-25 | raportti |
Kuortaneen urheiluopisto välieriin voitoin 2–0
| Lempäälän Kisa – Karhulan Veikot juniorit  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 3. maaliskuuta | LeKi | – | KaVe | 3–0 | 27-25 , 25-19 , 25-19 | raportti |
| 4. maaliskuuta | KaVe | – | LeKi | 3–1 | 21-25 , 25-22 , 25-22 , 25-20 | raportti |
Lempäälän Kisa välieriin erin 4–3, voitot 1-1
Pudotuspelit > Välierät

| Karelian Hurmos – Lempäälän Kisa  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 11. maaliskuuta | Hurmos | – | LeKi | 3–2 | 25-14 , 23-25 , 24-26 , 25-22 , 15-6 | raportti |
| 17. maaliskuuta | LeKi | – | Hurmos | 0–3 | 23-25 , 21-25 , 24-26 | raportti |
Karelian Hurmos loppuotteluun voitoin 2–0.
| Maaningan Mahti – Kuortaneen urheiluopisto  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 10. maaliskuuta | Mahti | – | Kuortane | 3–0 | 25-21 , 25-22 , 25-15 | raportti |
| 11. maaliskuuta | Kuortane | – | Mahti | 2–3 | 27-25 , 28-26 , 20-25 , 21-25 , 13-15 | raportti |
Maaningan Mahti loppuotteluun voitoin 2–0.