stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HK Poprad
Joukkue kaudella 2024–2025

| Maalivahdit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Hanskakäsi | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 30 |  | Ádám Vay | L | 2026 | Budapest, Unkari |
| 34 |  | Filip Belányi | L | 2025+1 | Brezno, Slovakia |
| Puolustajat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 4 |  | Ladislav Romančík | R | 2026 | Skalica, Slovakia |
| 7 |  | Martin Sluka | L | 2025 | Považská Bystrica, Slovakia |
| 23 |  | Oliver Turan (A) | R | 2025 | Innsbruck, Itävalta |
| 29 |  | Samuel Fereta | L | 2026 | Humenné, Slovakia |
| 49 |  | Ľubomír Malina | L | Laina | Kežmarok, Tšekkoslovakia |
| 55 |  | Jake Cardwell | R | 2025 | Niagara Falls, Ontario, Kanada |
| 59 |  | Oldrich Kotvan (A) | L | 2025 | Skalica, Tšekkoslovakia |
| 63 |  | Trent Bourque | L | 2025 | Burlington, Ontario, Kanada |
| 72 |  | Ben Thomas | R | 2025 | Calgary, Alberta, Kanada |
| Hyökkääjät |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Pelipaikka | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 9 |  | Juraj Šiška | L | OLH / KH | 2026 | Nitra, Slovakia |
| 10 |  | Samuel Murin | L | H | Juniori | Poprad, Slovakia |
| 11 |  | Matúš Bodnár | L | VLH | 2025 | Brezno, Slovakia |
| 11 |  | Dávid Božoň | L | OLH | Juniori |  |
| 14 |  | Samuel Mlynarovič | R | OLH | 2025 | Poprad, Tšekkoslovakia |
| 15 |  | Jakub Urbánek | R | KH / OLH | 2025 | Martin, Slovakia |
| 16 |  | Matej Gilák | R | VLH | 2025 | Spišská Nová Ves, Slovakia |
| 18 |  | Alex Šotek | R | LH | 2027 | Poprad, Slovakia |
| 20 |  | Peter Kundrík | L | VLH / KH | 2025 | Poprad, Slovakia |
| 24 |  | Aurel Nauš | L | OLH | 2026 | Martin, Slovakia |
| 25 |  | Markus Suchý | L | KH / OLH | 2026 | Scottsdale, Arizona, Yhdysvallat |
| 26 |  | Tomáš Török | L | LH | 2026 | Martin, Slovakia |
| 27 |  | Adam Cracknell (C) | R | OLH / KH | 2026 | Prince Albert, Saskatchewan, Kanada |
| 37 |  | Terry Broadhurst | L | LH | 2025 | Orland Park, Illinois, Yhdysvallat |
| 66 |  | Jakub Nespala | L | OLH | Laina | Poprad, Slovakia |
| 91 |  | Andrew Calof (A) | R | OLH | 2025 | Nepean, Ontario, Kanada |
| 97 |  | Jeremy Bracco | R | LH | 2025 | Freeport, New York, Yhdysvallat |
| 98 |  | Peter Bjalončík | L | KH | 2025 | Poprad, Slovakia |
Joukkue kaudella 2024–2025 > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Todd Bjorkstrand
Apuvalmentaja: Ján Šimko
Apuvalmentaja: Radoslav Suchý
Maalivahtivalmentaja: Martin Klempa
Videovalmentaja: Stanislav Salát
Fysiikkavalmentaja: Dávid Gonda
Huoltopäällikkö: Michal Korenko
Huoltopäällikkö & Joukkueenjohtaja: Tomáš Metzger
Puheenjohtaja: Richard Pichonský
Toimitusjohtaja: Július Koval
Lähde: EliteProspects
NHL-pelaajat

Ľuboš Bartečko
Peter Bondra
Michal Handzuš
Kevin Henderson
Miroslav Ihnačák
Peter Ihnačák
Pavel Kolařík
Ladislav Nagy
Andrej Nedorost
Radoslav Suchý
Tomáš Surový
Ľubomír Vaic
Kyle Wanvig
Aiheesta muualla

Seuran sivusto
Tipsport liga
HC 05 Banská Bystrica • HK Dukla Trenčín • HC Košice • HC Nové Zámky  • HK 32 Liptovský Mikuláš • HK Nitra • HK Poprad • HKm Zvolen • HC Slovan Bratislava • HC Prešov • HK Spišská Nová Ves 
 Entisiä joukkueita: MHK Dubnica • MHK Kežmarok • MHC Martin • 
ŠHK 37 Piešťany • HK 36 Skalica • HC 07 Detva • HK Orange 20 •  MsHK Žilina
Humidori

Humidori
Humidori on tiivis laatikko, kaappi tai suurimmillaan huone, jossa säilytetään sikareja sopivan lämpötilan ja kosteustason vallitessa. Suhteellinen kosteus sikareille on sopivimmillaan 65–72 %. Liian kuiva ilma luonnollisesti kuivattaa sikarit, jolloin ne ovat hauraita ja palavat liian suurella lämpötilalla, josta seuraa kitkerä maku. Liian kostea ilma aiheuttaa sikarihomeen riskin. Sopiva säilytyslämpötila on noin 18–22 °C. Liian lämmin säilytyslämpötila nostaa eri tuholaisten riskiä. Tuholaisista pääsee eroon pakastamalla sikarit, mutta sulatus tulee tehdä hitaasti.
Humidoriin kuuluu säilytysosan lisäksi kostutin ja tavallisesti kosteusmittari eli hygrometri. Kosteuttajana käytetään Oasis-sientä, joka pitää ilman kosteuden sopivana. Kosteuden sääntelyyn voidaan käyttää myös humidorikäyttöön tarkoitettuja kosteutta tasaavia (akryylipolymeeri) kiteitä, joita on saatavana eri kosteustasojen ylläpitämiseen (65 %, 70 %). Kosteuttajana voidaan käyttää myös märkää ruokasuolaa, mikä kuitenkin saa aikaan hiukan korkeahkon 75 % kosteustason.
Humidorin sisus on yleensä vuorattu käsittelemättömällä setrillä tai kirsikkapuulla. Käsittelyt voivat aiheuttaa makuvirheitä.
Käyttökuntoon saattaminen

Kaupasta ostettu tai itse tehty humidori ei ole heti käyttövalmis. Analoginen hygrometri on kalibroitava suolalla. Ilmatiiviisti suljettuun pussiin (esimerkiksi MiniGrip) laitetaan astiassa tavallista suolaa. Suolaa kostutetaan siten, että osa suolasta on märkää, osa kuivaa. Kahdeksan tunnin kuluttua suhteellisen kosteuden pussin sisällä pitäisi olla melko tarkasti 75 %. Jos hygrometri näyttää eri lukua, sitä pitää säätää. Kun säätö on tehty, hygrometri on valmis käyttöön.
Seuraavaksi humidorin kostuttimeen on imeytettävä kostutusainetta, jollaisena voidaan käyttää propyleeniglykolia (PG); sitä saa apteekeista ja sikariliikkeistä. PG-vesiseos saa aikaan 70% suhteellisen kosteuden. Ensitäytöllä laitetaan noin 50/50 -seos ja jatkossa kostutusaineeksi käy joko akkuvesi tai apteekin tislattu vesi. Joillakin akkuvesillä voi ongelmana olla kostuttimen kovettuminen, jolloin kostutinsienen teho laskee. Kostuttimena käytettyyn Oasis-sieneen nestettä voi imeyttää niin kauan kuin sieni sitä imee. Ylimääräiset nesteet voi pyyhkiä kostuttimesta pois. Kun kostuttimen kääntää ylösalaisin, sienestä ei saisi tippua vesipisaroita. Kostutin asetetaan humidorin sisälle. Humidorin annetaan olla tunti. Uuden humidorin seiniä voi kostuttaa tislatulla vedellä tai lisätä snapsilasillisen vettä, jotta kosteustason tuleminen sopivaksi ei kestäisi kovin kauan. Väliseinät voi ottaa humidorista pois. Väliseiniä voi sivellä tislatulla vedellä kostutetulla tekstiilillä.
Näiden vaiheiden jälkeen humidori suljetaan ja annetaan olla 3 vuorokautta, jonka jälkeen se on valmis sikareiden säilytykseen.
Aiheesta muualla

En sajt om hur du forvarar dina cigarrer bäst! (Arkistoitu – Internet Archive)
Humidoriopas
Avangard Omsk

| Avangard Omsk |
| --- | --- |

Historia:  Spartak (1950–1962) Aeroflot (1962–1967) Kauchuk (1967–1972) Himik (1972–1974) Šinnik (1974–1981) Avangard (1981–)
Perustettu:  1950
Kaupunki:   Omsk, Omskin alue
Kotiareena:  G-Drive Arena, Omsk (12 000 paikkaa) 
Sarja:  KHL
Konferenssi:  Itäinen
Divisioona:  Tšernišov
Värit:                
Toimitusjohtaja:   Jevgeni Zabuga
Päävalmentaja:   Guy Boucher
Kapteeni:   Damir Šaripzjanov
Omistaja:   Gazprom Neft
Yhteistyöseurat:  Omskije Krylja (VHL) Omskje Jastrebi (MHL)
Saavutukset KHL:ssä
Gagarin Cupit:  1 (2021)
Konferenssin mestaruudet:  3 (2012, 2019, 2021)
Divisioonan mestaruudet:  7 (2011, 2012, 2013, 2016, 2017, 2021, 2024)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Avangardin pelaaja kävelemässä pukukoppiin
Avangard Omsk on venäläinen KHL-liigan itäisen lohkon (konferenssin) Tšernišov-divisioonassa pelaava jääkiekkoseura. Se on perustettu vuonna 1950 ja on kotoisin Omskin kaupungista eteläisestä Siperiasta. Seura pelaa kotiottelunsa 12 000 paikkaisella G-Drive Arenalla Omskissa.
Historia

Seura voitti Venäjän mestaruuden kauden 2003–2004 päätteeksi. Sitä kautta se sai paikan Euroopan seurajoukkueiden mestaruusturnaukseen vuodeksi 2005. Sieltä se palasi Euroopan mestarina, kun muun muassa joukkueen nimekkäimmän pelaajan Jaromír Jágrin tähdittämä joukkue voitti finaalissa Oulun Kärpät. 13. lokakuuta 2008 Omskin oikea laitahyökkääjä Aleksei Tšerepanov sai sydänkohtauksen vaihtoaitiossa ja kuoli pian.
10. maaliskuuta 2010 ilmoitettiin Raimo Summasen aloittavan seuran päävalmentajana. Petri Matikainen valmensi joukkuetta syyskuun 2013 puoliväliin saakka.
Kaudeksi 2018-19 Avangard joutui evakkoon Omskin kaupungista Arena Omskin sortumisuhan vuoksi. Syksyllä 2019 Arena Omsk purettiin. Avangard on pelannut kaudesta 2018-19 lähtien Moskovan alueella Balašiha Arenalla. Kaudella 2020-2021 joukkue voitti ensimmäisen Gagarin Cupinsa kukistettuaan finaaleissa Moskovan TsSKA:n.
Omskiin valmistui uusi halli Avangardille vuonna 2022. Hallissa on 12 000 istumapaikkaa.
Joukkue

Tilanne 7. maaliskuuta 2025
| Maalivahdit> # | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Hanskakäsi | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 1 |  | Mihail Berdin | L | 2026 | Ufa, Venäjä |
| 5 |  | Ilja Proskurjakov | L | 2025 | Surgut, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto |
| 54 |  | Nikita Serebrjakov | L | 2027 | Moskova, Venäjä |
| Puolustajat> # | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 2 |  | Pavel Koledov | R | 2026 | Ašinsk, Venäjä |
| 20 |  | Alex Grant | R | 2026 | Antigonish, Nova Scotia, Kanada |
| 24 |  | Aleksei Solovjev | L | 2026 | Moskova, Venäjä |
| 33 |  | Jevgeni Kulik | L | 2025 | Moskova, Venäjä |
| 44 |  | Damir Šaripzjanov (C) | L | 2031 | Nižnekamsk, Venäjä |
| 59 |  | Jegor Voronkov | L | 2025 | Podolsk, Venäjä |
| 66 |  | Semjon Tšistjakov | L | 2026 | Jekaterinburg, Venäjä |
| 76 |  | Daniil Stepanov | R | 2026 | Minsk, Valko-Venäjä |
| 84 |  | Mihail Guljajev | L | 2026 | Novosibirsk, Venäjä |
| 92 |  | Artjom Muriljov | L | 2025 | Novokuznetsk, Venäjä |
| 96 |  | Sergei Boikov | L | 2025 | Habarovsk, Venäjä |
| Hyökkääjät> # | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Paikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 9 |  | Michael McLeod | R | KH | 2025 | Mississauga, Ontario, Kanada |
| 12 |  | Aleksandr Filatjev | L | KH | 2026 | Amurin Komsomolsk, Venäjä |
| 13 |  | Giovanni Fiore | L | LH | 2025 | Laval, Québec, Kanada |
| 14 |  | Ivan Igumnov (A) | L | KH | 2025 | Moskova, Venäjä |
| 17 |  | Konstantin Okulov | L | OLH | 2028 | Novosibirsk, Venäjä |
| 19 |  | Vladimir Tkatšov (A) | R | VLH | 2029 | Omsk, Venäjä |
| 25 |  | Dmitri Zlodejev | L | KH | 2026 | Voronež, Venäjä |
| 29 |  | Ilja Kablukov | L | KH | 2025 | Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto |
| 37 |  | Ilja Reingardt | L | OLH | 2026 | Pavlodar, Kazakstan |
| 43 |  | Mark Verba | L | OLH | 2025 | Moskova, Venäjä |
| 51 |  | Ryan Spooner | L | KH | 2025 | Kanata, Ontario, Kanada |
| 65 |  | Nail Jakupov | L | LH | 2025 | Nižnekamsk, Venäjä |
| 70 |  | Igor Martinov | L | OLH | 2027 | Krasnoie, Valko-Venäjä |
| 71 |  | Danil Baškirov | L | OLH | 2027 | Tjumen, Venäjä |
| 72 |  | Emil Galimov | L | OLH | 2025 | Nižnekamsk, Venäjä |
| 74 |  | Nikolai Prohorkin | L | KH | 2027 | Tšeljabinsk, Venäjä |
| 78 |  | Pavel Leuka | L | KH | 2025 | Surgut, Venäjä |
| 86 |  | Reid Boucher (A) | L | OLH | 2025 | Grand Ledge, Michigan, Yhdysvallat |
| 97 |  | Nikita Holodilin | L | KH | 2026 | Barnaul, Venäjä |
Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Guy Boucher
Apuvalmentaja: Dave Barr
Apuvalmentaja: Andrej Podkonický
Apuvalmentaja: Aleksandr Svitov
Apuvalmentaja: Aleksandr Zavjalov
Maalivahtivalmentaja: Aleksei Žigarev
Videovalmentaja: Andrei Tsaisler
Apuvideovalmentaja: Ilja Ustimtšuk
Fysiikkavalmentaja: Vjatšeslav Makritski
Apufysiikkavalmentaja: Aleksei Selivjorstov
Kehitysvalmentaja: Dmitri Poljantšikov
Huoltopäällikkö: Nikita Donets
Jääkiekkotoiminnanjohtaja: German Tšistjakov
Toimitusjohtaja: Jevgeni Zabuga
Joukkueenjohtaja: Igor Doroškevitš
Lähde: EliteProspects
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Eurohockey.net
Servant of the Mind

| Servant of The Mind Volbeat |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 3. joulukuuta 2021
 Levy-yhtiö: Republic
Listasijoitukset
  4. (albumilista)    2. (fyysinen albumilista)
Volbeatin muut julkaisut
| Rewind, Replay, Rebound 2019 | Servant of The Mind 2021 | God of Angels Trust 2025 |
Servant of the Mind on tanskalaisen Volbeatin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 3. joulukuuta 2021.
Kappaleet

Temple of Ekur – 4.19
Wait A Minute My Girl – 2.20
The Sacred Stones – 6.14
Shotgun Blues – 4.27
The Devil Rages On – 5.10
Say No More – 4.40
Heaven’s Descent – 4.10
Dagen Før – 4.09 (feat. Stine Bramsen)
The Passenger – 3.37
Step Into Light – 4.56
Becoming – 4.13
Mindlock – 4.48
Lasse’s Birgitta – 7.56
Kappaleet > Bonuskappaleet

Return To None – 2.35  (Wolfbrigade cover)
Domino – 2.56  (The Cramps/Roy Orbison cover)
Shotgun Blues – 4.27 (feat. Dave Matrise)
Dagen Før (Michael Vox Version) – 4.09
Don't Tread On Me – 3.36
Kokoonpano

Michael Poulsen - kitara, laulu
Jon Larsen - rummut
Rob Caggiano - kitara
Kaspar Boye Larsen - basso
Arvostelut

Kaaoszine:
Soundi:
Imperiumi: 7-/10
Aiheesta muualla

Servant of the Mind Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Servant of the Mind Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Volbeat
|  Michael Poulsen  Jon Larsen  Kaspar Boye Larsen >  Franz ”Hellboss” Gottschalk  Teddy Vang  Thomas Bredahl  Anders Kjølholm  Rob Caggiano  |
| --- | --- |
Studioalbumit:  The Strength / The Sound / The Songs  Rock the Rebel / Metal the Devil  Guitar Gangsters & Cadillac Blood  Beyond Hell / Above Heaven  Outlaw Gentlemen & Shady Ladies  Seal the Deal & Let’s Boogie  Rewind, Replay, Rebound  Servant of the Mind 
Livealbumit:  Live from Beyond Hell/Above Heaven  Let's Boogie!  Rewind, Replay, Rebound: Live in Deutschland 
Videoalbumit:  Live in a Pool of Booze  Live: Sold Out!  Live from Beyond Hell/Above Heaven  Let’s Boogie! 
Singlet:  I Only Wanna Be with You  Sad Man’s Tongue  The Garden’s Tale  Radio Girl  Maybellene i Hofteholder  Mary Ann’s Place  We  Fallen  Heaven nor Hell  7 Shots  16 Dollars  A Warrior’s Call  Still Counting  Cape of Our Hero  The Hangman’s Body Count  Lola Montez  The Nameless One  Lonesome Rider  Dead but Rising  Doc Holliday  The Devil’s Bleeding Crown  For Evigt  Seal the Deal  Black Rose  Leviathan  Last Day Under the Sun  Cheapside Sloggers  Pelvis on Fire  Die to Live  Wait a Minute My Girl  Dagen Før  Shotgun Blues  Becoming  The Sacred Stones  Temple Of Ekur
Tupakanvastainen liike natsi-Saksassa

Natsi-Saksassa aloitettiin tupakoinninvastainen liike sen jälkeen, kun saksalaiset lääkärit olivat havainneet yhteyden tupakoinnin ja keuhkosyövän välillä. Hallitus tuki kampanjaa natsien päästyä valtaan ja kansallissosialistien johto tuomitsi tupakoinnin. Liikkeen myötä muun muassa kiellettiin tupakointi raitiovaunuissa, linja-autoissa ja kaupunkijunissa, pienennettiin tupakka-annoksia Wehrmachtissa sekä korotettiin tupakkaveroa.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Anti-tobacco movement in Nazi Germany
Stephen Root

| Stephen Root |
| --- | --- |
 Stephen Root helmikuussa 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. marraskuuta 1951 (ikä 73)  Sarasota, Florida
Näyttelijä
Aktiivisena:  1976–
Merkittävät roolit:  Jimmy James (NewsRadio) Bill Dauterive (Kukkulan kuningas) Milton Waddams (Konttorirotat)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Stephen Root (s. 17. marraskuuta 1951) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimpia roolejaan ovat miljardööri Jimmy James tilannekomediassa NewsRadio sekä Milton Waddams elokuvassa Konttorirotat.
Ura

Root aloitti uransa National Shakespeare Companyn kiertueilla 1970-luvulla. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli George A. Romeron elokuvassa Vihan lähettiläs vuonna 1988. Hänen seuraava suuri roolinsa tuli vasta vuonna 1995, kun hän sai Jimmy Jamesin roolin televisiosarjasta NewsRadio. Hän esitti hahmoa sarjan loppuun, vuoteen 1999 asti. Samana vuonna tuli ensi-iltaan Mike Judgen elokuva Konttorirotat. Rootin esittämä Milton-hahmo on edelleen hänen tunnistettavimpia roolejaan.
Root on myös yksi Coenin veljesten luottonäyttelijöistä. Hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa Voi veljet, missä lienet? (2000), Ladykillers (2004) ja Menetetty maa (2007). Hän on esiintynyt myös televisiosarjoissa Pushing Daisies Dwight Dixonina ja True Bloodissa vampyyri Eddie Gaultierina.
Root on myös ääninäyttelijä. Hänellä on rooli muun muassa sarjassa Kukkulan kuningas, jossa hän ääninäytteli Bill Dauterivea ja Buck Stricklandiä. Lisäksi hän esittää Chodea sarjassa Tripping the Rift. Elokuvia, joissa hänellä on äänirooleja, ovat muiden muassa Ice Age (2002), Nemoa etsimässä (2003), Ice Age 2 (2006) ja Batman: Year One (2011).
Filmografia > Ääninäyttely videopeleissä

| Vuosi | Videopeli | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1997 |  Blade Runner: The Video Game | Early Q |
| 2000 | King of the Hill: The Video Game | Bill Dauterive |
| 2003 | Finding Nemo: The Video Game | Kupla |
Tupakoinnin torjuntaa koskeva puitesopimus

Sopimuksen 182 osapuolta kuvassa oranssilla.
Maailman terveysjärjestön (WHO) tupakoinnin torjuntaa koskeva puitesopimus (engl. The World Health Organization’s Framework Convention on Tobacco Control, WHO FCTC) on 21. toukokuuta 2003 WHO:n 56. yleiskokouksessa Genevessä hyväksytty kansainvälinen sopimus. Se oli ensimmäinen kansanterveyteen keskittyvä kansainvälinen sopimus. Se asettaa maailmanlaajuiset periaatteet tupakkatuotteiden käytön ja haittojen vähentämiselle. Sopimus tuli Suomea sitovaksi vuonna 2005. Yli 90 prosenttia maailman väestöstä asuu maissa, jotka ovat ratifioineet sopimuksen.
Aiheesta muualla

WHO:n sivut sopimukselle
Tupakkasopimus tutuksi (Sosiaali- ja terveysministeriön julkaisuja 2011:3) (Arkistoitu – Internet Archive)
Sopimus Finlexissä (SopS 27/2005)
Spinosaurus

| Spinosaurus |
| --- | --- |
 Spinosauruksen rekonstruoitu luuranko uivassa asennossa
 Varhaisliitukausi - Myöhäisliitukausi 112–93 Ma  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Ylälahko::  Dinosaurukset Dinosauria
Lahko::  Liskonlantioiset Saurischia
Alalahko::  Teropodit Theropoda
Kladi::  Tetanurit Tetanurae
Kladi::  †Megalosauroidea
Heimo::  †Spinosaurit Spinosauridae
Suku::  †Spinosaurus  Stromer, 1915
Katso myös
   Spinosaurus Wikispeciesissä   Spinosaurus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Spinosaurus (nimen merkitys: ”okalisko”) on sukupuuttoon kuollut spinosaurien heimoon kuuluva teropodidinosaurusten suku, joka eli nykyisen Pohjois-Afrikan alueella noin 112–93 miljoonaa vuotta sitten liitukaudella. Spinosaurus-sukuun kuuluu kaksi lajia: S. aegyptiacus (tyyppilaji) ja Marokossa elänyt S. maroccanus.
Ulkonäkö ja koko

Spinosaurus oli suurin teropodi ja samalla mahdollisesti suurin koskaan maalla elänyt lihansyöjä; suurempi kuin Giganotosaurus, Carcharodontosaurus ja Tyrannosaurus rex.  Vuosien 2005 ja 2007 arvioiden mukaan Spinosaurus oli noin 12,6–18 metriä pitkä ja 7–20,9 tonnin painoinen. Vuonna 2018 sen pituudeksi arvioitiin noin 16 metriä ja painoksi 6,5 tonnia. Spinosauruksella oli tasapainovälineenä toiminut jäykkä häntä, joka oli irti maasta.
Spinosauruksen kallo oli pitkä ja kapea, ja se muistutti suuresti krokotiilieläinten kalloa. Sen suu oli täynnä suoria kartiomaisia ​​hampaita, jotka olivat kevyesti sahalaitaiset.
Spinosauruksen erikoisominaisuuksiin kuului sen selkäpurje, joka koostui noin 1,65 metriä pitkistä selkänikamista. Nykyään sen oletetaan käyttäneen purjettaan haihduttaakseen tai kerätäkseen lämpöä. Se saattoi käyttää purjetta myös parittelussa.
Löytöhistoria

Saksalainen paleontologi Ernst Stromer aloitti tutkimusmatkansa Saharan aavikolle vuonna 1910. Hän hankki luvan kaivauksille noin 200 kilometrin päässä Kairosta.
Seuraavien kuukausien aikana hän ja itävaltalainen paleontologi Richard Markgraf löysivät lukuisia kilpikonnien ja krokotiilien jäännöksiä. Vuonna 1912 Stromer löysi ensimmäiset osittaiset Spinosaurus-fossiilit. Hän nimesi lajin vuonna 1915 Münchenissä nimellä Spinosaurus aegyptiacus.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Stromer kokosi Spinosaurus-luurangon ja sijoitti sen Baijerin valtionkokoelmaan Müncheniin.
Valitettavasti jäännökset tuhoutuivat toisessa maailmansodassa, kun Liittoutuneet pommittivat Münchenin Paläontologisches Museumia 2. huhtikuuta 1944.
Vaikka suurin osa Spinosauruksen luista ja tietoa löytöpaikasta menetettiin, Stromer oli tehnyt yksityiskohtaiset muistiinpanot fossiileista, ja hän julkaisi ne myöhemmin kattavasti.
Elintavat

Aikaisemmin Spinosauruksen uskottiin kävelleen kahdella takaraajalla, mutta vuonna 2014 julkaistut löydöt ovat osoittaneet Spinosauruksen eläneen suuren osan ajastaan vedessä, ja se oli ensimmäinen tunnettu uiva dinosaurus. Sillä oli lyhyet ja heikot takaraajat, joten se liikkui maalla kaikilla neljällä raajalla. Spinosauruksen ravintoon uskotaan kuuluneen kaloja, mukaan lukien jättimäiset varsieväkalat, saharauskukalat ja hait.
Spinosaurus populaarikulttuurissa

Spinosaurus tuli tunnetuksi Jurassic Park 3 -elokuvassa, jossa se on pääantagonisti. Elokuvan näkemys Spinosauruksesta on kuitenkin virheellinen, koska elokuvassa sillä on pitkät ja vahvat takaraajat, ja sen nähdään kävelevän kahdella takaraajalla. Tätä virhettä ei ole korjattu myöhemmin julkaistuissa Jurassic Park -videopeleissä. Jurassic Park 3 -elokuvassa Spinosaurus esitetään lisäksi Tyrannosaurus rexiä voimakkaampana petona: yhdessä kohtauksessa Spinosaurus ja Tyrannosaurus rex taistelevat, kunnes Spinosaurus puree Tyrannosaurus rexiä kaulaan, johon tämä menehtyy. Jurassic World -elokuvassa Spinosauruksen luurangolla on ainoastaan cameorooli. Se esiintyy myös esimerkiksi videopeleissä Jurassic World: Evolution ja ARK: Survival Evolved.
Elokuvien, videopelien ja kirjojen lisäksi Spinosaurus on esiintynyt jopa postimerkeissä joissain valtioissa, kuten Gambiassa, Tansaniassa ja Angolassa.
Aiheesta muualla

The Guardian: Spinosaurus towers over T-rex (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q130966  Wikispecies: Spinosaurus  BioLib: 125803  EoL: 4531253  GBIF: 4822933  iNaturalist: 558832  Open Tree of Life: 4130097  Paleobiology Database: 38598  Paleobiology Database: 38598  Taxonomicon: 50828  ZooBank: D702D3E3-8A17-450A-AE2A-998C53C58E48 
Spinosauruksen purjeesta jääneet nikamat
Spinosauruksen kallo
Spinosauruksen rekonstruktio.
Vanhentunut Spinosaurus-luurankokiinnitys vuodelta 2009
Spinosauruksen vuoden 2014 rekonstruktioon perustuva veistos Museu Blaussa, Barcelonassa.
Eero Permi

| Eero Permi |
| --- | --- |
 Eero Permi nuorehkona pappina
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. maaliskuuta 1914 Raahe
Kuollut: 26. huhtikuuta 1990 (76 vuotta) Raahe
Ammatti:  pastori, kirkkoherra, kirjailija
Vanhemmat:  Waltteri Alfred Prami ja Selma Kustaava Sillanpää
Puoliso:  I Katri Elisabet Räty (k.1984), II Aino Tuikkala
Kirjailija
Aikakausi:  1957–1986
Aiheet:  saarnat, muistelmat
Esikoisteos:  Jumalan sana ja saarna
Pääteokset:  Suomen helemi : muistelmia vanahan ja vähä uuvvemmanki Raahen ajolta
Muuta tietoa
 Rovasti, Raahen Pekka, yliluutnantti 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Eero Pietari Permi (vuoteen 1935 Prami, 29. maaliskuuta 1914 Raahe – 26. huhtikuuta 1990 Raahe) on ollut suomalainen pappi ja kirjailija.
Perhetaustat

Permin isä oli tullimies Waltteri Alfred Prami ja äiti Selma Kustaava Sillanpää. Suvulla oli merimiestausta. Hän avioitui kansakoulunopettaja Katri Elisabet Rädyn (k. 1984) kanssa. Perheeseen syntyivät Jaakko, Liisa, Jussi ja Sisko. Jäätyään leskeksi hän avioitui nuorisonohjaaja Aino Tuikkalan kanssa.
Opinnot

Permi suoritti ylioppilastutkinnon 1934 Raahen keskikoulun jatkoluokilta. Hän opiskeli teologiaa Helsingin yliopistossa ja valmistui sacri ministerii candidatukseksi 1938. Papiksi hänet vihittiin samana vuonna. Pastoraalitutkinnon hän suoritti 1943 ja ylemmän pastoraalitutkinnon 1951.