stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Havaintomaailma

Havaintomaailma tarkoittaa maailmaa, kuten se tavallisille ihmisille heidän viiden aistinsa kautta esiintyy. Kuten Immanuel Kant luonnosteli, ihmiset voivat havaita vain havaintomaailman, eivät maailmaa sinänsä kuten se objektiivisesti on olemassa. Ihmiset eivät juuri saa tietoa maailmasta kuin havaintokokemustensa avulla, mikä jättää maailman todellisen luonteen metafyysiseksi kysymykseksi, emmekä tosiasiassa voi sanoa varmasti, vastaako maailma täysin havaintojamme. Jo Descartes arveli Matrix-tyylisen ratkaisun mahdollisuuden, missä kaikki "aistihavaintomme" ovat meille tietoisesti syötettyjä eikä meillä tosiasiassa voi olla varmuutta maailman luonteesta. Samankaltainen filosofinen termi on arkimaailma[lähde? ].
Esimerkki havaintomaailman ja fysiologisen maailman eroista ovat värit, jotka tosiasiassa ovat puhtaasti havaintomaailman ominaisuuksia. Väri sinänsä ei niinkään ole fysiologisen maailman vaan pikemminkin havainnoijan ominaisuus. On totta, että tosimaailman esineillä on fysiologisia ominaisuuksia, joiden ansiosta ne heijastavat tiettyjä aallonpituuksia valosta enemmän kuin muita. Itse väri on kuitenkin henkilön tulkinta tietystä esineen ominaisuudesta, ja esimerkiksi punavihersokean mielestä sekä punainen että vihreä väri ovat itse asiassa sama juttu. Edelleen sokean lepakon havaintomaailmaan on vaikeampi kuvitella itsensä, mutta sekin saattaa muiden aistiensa avulla saada parempaa tietoa maailman esineiden tietyistä ominaisuuksista kuin me saamme omillamme.
Evoluutiopsykologisin mekanismein tutkitut havaintokyvyissä vaikuttavat mekanismitselvennä värittävät havaintoja melkoisesti. Ihmisen aivoista löytyy esimerkiksi erityisesti kasvoja tunnistava mekanismi, joka esittää koverankin kasvokuvan täysin kuperaksi. Myös monet muunlaiset kognitiiviset vääristymät heikentävät ihmisen oman havaintokyvyn luotettavuutta.
Edelleen dikotomiaaselvennä syventää se, että havaintomaailmamme ei juuri ole antanut meille sellaista tietoa, joka saattaisi olettaa jotain suhteellisuusteorian kaltaista ulkomaailmasta. Tosimaailma saattaa olla rankastikin ristiriidassa havaintomaailmamme kanssa. Ihmisillä on siis hyvin yleinen tapa olettaa ulkomaailman ominaisuuksiksi asioita, jotka ovatkin itse asiassa heidän oman tietoisuutensa ominaisuuksia tai ennakkoluuloja.
Griffon nivernais

| Griffon nivernais |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Ranska
Määrä:  Suomessa ei rekisteröity yhtään
Alkuperäinen käyttö:  villisian metsästys
Nykyinen käyttö:  metsästyskoira
Muita nimityksiä:  Nivernais Griffon, chien de pays, barbouillard, grifón del Nivernais, niverne’i grifoon
FCI-luokitus:  ryhmä 6 Ajavat ja jäljestävät koirat alaryhmä 1.2 Keskikokoiset ajavat koirat #17
Ulkonäkö
Paino:  22,5-25 kg
Säkäkorkeus:  uros 55-62 cm narttu 53-60 cm
Väritys:  jäniksenväri, vaaleanharmaa, villisian harmaa, sudenharmaa, siniharmaa
Griffon nivernais, "nivernaisingriffoni", on ranskalainen koirarotu. Vuonna 2018 se oli Ranskassa 16. suosituin paikallinen rotu - listauksessa se on 17. suosituin, mutta tämä johtuu ainoastaan siitä, että virallinen listaus laskee myös madagaskarilaisen coton de tuléarin ranskalaiseksi roduksi.
Ulkonäkö

Griffon nivernais on vankkarakenteinen, pörröinen ja karkeakarvainen. Korvat ovat roikkuvat, keskipitkät ja keskileveät. Urosten säkäkorkeus on 55–62 cm, narttujen 53–60 cm - kummallakin sukupuolella sallitaan 1 cm ero suuntaan tai toiseen. Rotu painaa 22,5–25 kg.[lähde? ]
Ulkonäkö > Karvapeite

Karva on pitkää, karkeaa ja pörröistä, muodostaen poskiin "parran". Karvapeite on yleensä perusväriltään fawn ja sävyltään joko vaalea tai tumma karvan kärkien tummuudesta riippuen. Väritys on ns. "hiillikko" (joissain roduissa soopeli tai seesami) eli karvan kärjet ovat perusväriä tummemmat - mustien lisäksi toisinaan myös sinisävyiset. Valkoisia karvoja voi olla hajanaisesti enemmän tai vähemmän, ja ne aiheuttavat esimerkiksi vaaleanharmaan tai villisian harmaan ilmiasun. Mahdollisia värityksiä ovat esimerkiksi jäniksenväri (fawn, jossa on vähäiset mustat karvankärjet), sudenharmaa (hiekka, jossa mustat karvankärjet) tai siniharmaa (fawn, jossa siniset karvankärjet). Tan-merkit silmien yllä, poskissa, rintakehässä, raajojen loppupäissä ja hännän alla ovat yleiset. Valkoinen laikku rintakehässä sallitaan.
Luonne ja käyttäytyminen

Griffon nivernais on luonteeltaan ystävällinen. Se on intohimoinen metsästäjä ja kiintyy herkästi omistajaansa. Rotu vaatii paljon säännöllistä liikuntaa, eikä se sovi pelkkään kerrostaloasuntoon.
Rotua pidetään hyvänä metsästäjänä, tiukka muttei holtiton. Se soveltuu metsästämään villisikaa pienissä ajueissa, koska se on rohkea ja aloitekykyinen. Se voi kuitenkin olla myös itsepäinen ja itsenäinen.
Alkuperä

Rotu on kotoisin Nivernaisista Keski-Ranskasta. Sen kantarotuja olivat chien-gris ja mahdollisesti myös gallialainen ajokoira (canis segusius, segusii eli segusium). 1800-luvun alussa populaatioon risteytettiin grand griffon vendéeniä, ja jälkeläisiä kutsuttiin aluksi nimellä griffon vendéen-nivernais. 1800-luvun lopulla vendéeniläisen rodun vaikutuksen vähennyttyä populaatio oli riittävän omanlaisensa, jotta sitä saatettiin alkaa kutsua "nivernaisingriffoniksi". 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa rotuun saatiin uutta verta myös englanninkettukoiralta ja saukkokoiralta.
Toisin kuin susia metsästäneet esi-isänsä, tämä rotu on jalostettu ennen kaikkea villisian metsästykseen.
Hain tarina

| Hain tarina> Shark Tale |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Rob Letterman, Vicky Jenson ja Bibo Bergeron
Käsikirjoittaja:  Rob Letterman
Tuottaja:  Jeffrey Katzenberg
Säveltäjä:  Hans Zimmer
Pääosat:  Will Smith   Jack Black   Robert De Niro   Renée Zellweger   Angelina Jolie   Martin Scorsese   Ziggy Marley   Doug E. Doug   Lenny Levito
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  DreamWorks Animation
Levittäjä:  UIP-Dunafilm DreamWorks Netflix Fandango at Home (käännä suomeksi)
Ensi-ilta:  2004
Kesto:  90 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  75 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hain tarina (Shark Tale) on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut piirroselokuva.
Juoni

Juonessa kuvataan vedenalaista kuvitteellista Gangsteririuttaa, jossa Oscar-niminen kala toivoo pääsevänsä riutan huipulle. Eräänä päivänä hän saa kunnian pahamaineisen haigangsterin Don Linon pojan Frankien surmaamisesta, vaikka se olikin vain ankkurin syytä. Mutta kuuluisuus ja naisten suosio ei tuota lopulta hyvää, kun muita haikaloja hyökkää riutalle ja Oscarin on määrä pysäyttää heidät, vaikka hän ei olekaan sankari. Oscar myös tutustuu toisen Linon poikaan Lennyyn, kuka on vegetaristi ja isänsä vaatimuksista huolimatta varjelee kaloja. Yhdessä Oscar ja Lenny ystävystyvät ja aikovat ylläpitää yhdessä Oscarin mainetta ja kunniaa.
Äänirooleissa

| Alkuperäinen ääninäyttelijä | Suomalainen ääninäyttelijä | Rooli |
| --- | --- | --- |
| Will Smith | Peter Franzén | Oscar |
| Jack Black | Tommi Haapaniemi | Lenny |
| Renée Zellweger | Irina Björklund | Angie |
| Martin Scorsese | Seppo Pääkkönen | Sykes |
| Angelina Jolie | Sari Ann Moilanen | Lola |
| Robert De Niro | Pekka Laiho | Don Lino |
| Michael Imperioli | Jussi Humaljoki | Frankie |
| Ziggy Marley | Kimmo Laiho | Ernie |
| Doug E. Doug | Tidjân Ba | Bernie |
| Katie Couric | Mari Laari | Katie Current |
| David P. Smith | Mika Ala-Panula | Hullu-Joe |
| David Soren | Jarkko Tamminen | Katkarapu |
Suomenkielisen ääniversion ohjasi Antti Jaakola.
Graham Henry Stokes

Graham Henry Stokes Britannian Kuninkaallisessa laivastossa palvellut meriupseeri, jonka viimeisenä palvelusarvona oli kontra-amiraali.
Graham Henry Stokes aloitti merimiehen uransa 1919 kansimiehenä taistelulaiva HMS King George V:llä. Maailmansotien välillä hän palveli sukellusveneiden emälaiva HMS Maidstonella ja sukellusvene L56:lla. Ennen toisen maailmansodan puhkeamista hän palveli edelleen risteilijä HMS Danaella ja hävittäjillä HMS Keppel, HMS Tempest, HMS Wakeful ja HMS Griffin.
Hänelle suotiin 25. syyskuuta 1939 hävittäjä HMS Mackayllä ja 1. toukokuuta 1940 HMS Matabelen aluksen päällikön paikka,, josta hän siirtyi pois 10. kesäkuuta. Hänelle suotiin 25. lokakuuta 1940 uuden Tribal-luokan hävittäjän HMS Sikhin päällikkyys. Taistelussa Saksan laivaston taistelulaivaa Bismarckia vastaan 25.-26. toukokuuta 1941 osoitetusta kyvykkyydestä hänet palkittiin 14. lokakuuta DSC:llä ja joulukuussa johdettuaan neljän hävittäjän viirikköä Syrtin lahden taistelussa, jossa tuhottiin kaksi Italian laivaston risteilijää, hänestä tehtiin 26. toukokuuta 1942 Bathin ritarikunnan ritari (engl. Companion of the Bath). Hän luovutti HMS Sikhin päällikkyyden seuraajalleen 3. helmikuuta 1942.
Ylennettynä komentajaksi hän johti 1943-1944 laivaston ilmavoimien tukikohtaa RNAS Crailia eli HMS Jackdawia, mistä tehtävästä hän siirtyi uuden lentotukialuksen HMS Colossuksen päälliköksi.
Graham Henry Stokes jäi 8. syyskuuta 1954 eläkkeelle.
Sotilasarvot

Aliluutnantti 30. toukokuuta 1923
Luutnantti 30. toukokuuta 1925
kapteeni 30. toukokuuta 1933
Kommodori 30. kesäkuuta 1938
Komentaja 30. kesäkuuta 1942
Kontra-amiraali 8. tammikuuta 1952
Aiheesta muualla

London Gazette 1.1.1941[vanhentunut linkki]
Havaitseva kosmologia

Yleistä
Maailmankaikkeus
Kaikkeuden ikä
Kaikkeuden muoto
Kosmologian aikajana
Varhainen kaikkeus
Alkuräjähdys
Alkuräjähdyksen aikajana
Inflaatio
Ydinsynteesi
GWB
Neutriinotausta
Kosminen mikroaaltotausta
Laajeneva kaikkeus
Punasiirtymä
Hubblen laki
Kaikkeuden metrinen laajeneminen
Kaikkeuden kiihtyvä laajeneminen
Fridmanin yhtälöt
FLRW-metriikka
Rakenteen muodostuminen
Kaikkeuden muoto
Rakenteen muodostuminen
Galaksien muodostuminen
Galaksimuuri
Suuren mittakaavan rakenne
Kaikkeuden tulevaisuus
Lämpökuolema
Kaikkeuden lopullinen kohtalo
Osatekijät
Lambda-CDM-malli
Pimeä aine
Pimeä energia
Pimeä virtaus
Kosmologian kokeita
Havaitseva kosmologia
CoBE
BOOMERanG
Planck
WMAP
n • k •
Havaitseva kosmologia (engl. Observational cosmology) on kosmologian haara, jossa keskitytään havaintojen järjestämiseen. Havainnoissa pyritään havaitsemaan maailmankaikkeuden rakennetta tarkoituksena saada tietoa sen alkuperästä ja kehityksestä. Havaitsevan kosmologian perustyökaluja ovat erilaiset kaukoputket, joilla havaitaan taivaankappaleiden lähettämää sähkömagneettista säteilyä. Koska Maan ilmakehä vaimentaa ja muuttaa tulevaa säteilyä, joudutaan havaintolaitteita viemään avaruuteen erilaisilla avaruusaluksilla. Tällöin havaintolaitteistosta käytetään yleisnimitystä avaruustutkimusasema tai avaruusobservatorio.
Haiman pseudokysta

Haiman pseudokysta on haimassa sijaitseva nestekertymä, joka muistuttaa ulkomuodoltaan kystaa. Pseudokystan neste on haimanestettä, joka sisältää tyypillisesti haiman erittämiä entsyymejä, kuten amylaasia. Pseudokysta eroaa todellisesta kystasta siten, että kystan sisäpintaa verhoaa epiteeli, jota pseudokystan sisäpinnalla ei ole. Pseudokystan pinta voi muodostua esimerkiksi granulaatiokudoksesta ja sidekudoksesta. Todellinen kysta on useimmiten neoplastinen eli kasvainmainen, mutta se voi olla myös synnynnäinen tai liittyä johonkin sairauteen.
Haiman pseudokysta voi olla akuutti tai krooninen. Akuutti pseudokysta syntyy määritelmän mukaan akuutin haimatulehduksen seurauksena. Krooninen pseudokysta liittyy puolestaan krooniseen haimatulehdukseen. Tulehdus vaurioittaa haimakudosta ja haimatiehyitä, jolloin haimaneste pääsee hajottamaan kudosta ja muodostamaan nestekertymän.
Pseudokystan diagnoosi ja hoito

Haiman pseudokystan diagnoosi tehdään yleensä kuvantamistutkimuksen perusteella. Käytettyjä tutkimuksia ovat esimerkiksi vatsan ultraäänikuvaus, tietokonetomografia tai magneettikuvaus. Haiman pseudokystan ICD-10-koodi on K86.3.
Pseudokysta voi olla pitkään oireeton ja oireilla vasta kasvettuaan riittävän suureksi, jolloin se vie tilaa vatsaontelossa. Oireina voivat olla muun muassa ylävatsakivut, täyttymisen tunne, pahoinvointi ja närästys. Vaarallisempia ovat pseudokystan komplikaatiot, kuten infektoituminen, verenvuoto tai repeäminen vatsaonteloon, keuhkopussiin tai suolistoon.
Haiman pseudokystan hoito on usein vain oireiden hoitoa, eikä oireetonta kystaa tarvitse välttämättä hoitaa. Jos kysta kasvaa liian suureksi, se voidaan kanavoida joko kehon ulkopuolelle tai maha-suolikanavaan, usein mahalaukkuun tai ohutsuoleen. Jos haimatiehyissä on ahtaumia, ne voidaan avata ERCP-tutkimuksen yhteydessä.
Gornergratbahn

| Gornergrat Bahn |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö (AG)
Perustettu:  1898
Kotipaikka:  Zermatt, Valais, Sveitsi
Toimiala:  julkinen liikenne
Tuotteet:  rautatieliikenne, matkailupalvelut
Liikevaihto:  23 milj. Sfr (2014)
Henkilöstö:  98 (2014)
Emoyhtiö:  BVZ Holding AG
Tytäryhtiöt:  Gornergrat Experience AG
Kotisivu:  gornergratbahn.ch
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gornergratin rata on osittain kaksiraiteinen, taustalla Matterhorn.
Gornergratin asema 3 089 metrin korkeudessa.
Gornergrat Bahn (GGB) on sveitsiläinen rautatieyhtiö, joka omistaa Gornergratvuorelle kulkevan rautatien (saks. Gorgergratbahn) Etelä-Sveitsissä Zermattin alueella. GGB:n omistaa pörssinoteerattu liikenneyhtiö BVZ Holding AG.
Historiaa

Gornergratin rata Zermattin kylästä Gornergratille otettiin käyttöön vuonna 1898.
Toiminta

Gornergrat Bahn omistaa radan lisäksi radalla käytettävän junakaluston, asema- ja majoitustiloja sekä osan matkailupalveluyhtiö Gornergrat Experience AG:sta.
Yhtiön liikevaihto oli vuonna 2014 23 milj. Sfr. Henkilöstön määrä oli 98.
Rataverkko

Gornergratin radan pituus on 9 339 metriä. Radalla on yhteensä kuusi pysähdyspaikkaa.
Rataverkko on kapearaiteinen (1 000 mm) ja varustettu koko matkaltaan hammasrattain. Radan korkeusero on 1 484 metriä. Rautatien keskimääräinen jyrkkyys on 160 promillea ja suurin jyrkkyys 200 promillea.
Rata on ollut alusta alkaen sähköistetty. Käyttöjännite oli alun perin 550 V (kolmivaiheinen, 40 Hz), mutta se nostettiin vuonna 1930 725 volttiin (kolmivaiheinen, 50 Hz).
Yhtiön rata ei liity teknisesti muihin rautateihin, mutta Zermattissa on vaihtoyhteys Matterhorn Gotthard Bahnin juniin Vispin suuntaan. Lisäksi Riffelalpin asemalta on 675-metrinen akkukäyttöinen raitiotieyhteys hotellille.
Junaliikenne

Junaliikenne Gornergratille on ympärivuotista. Junia kulkee kesä- ja talvikaudella 2–4 tunnissa, keväisin ja syksyisin tunneittain. Matka vuorelle kestää 29–42 minuuttia, alaspäin muutaman minuutin enemmän.
Gornergrat Bahnilla kulki vuonna 2014 noin 1,6 miljoonaa matkailijaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gornergratbahn Wikimedia Commonsissa
Hattujärvi (Ilomantsi)

| Hattujärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Ilomantsi
Koordinaatit:  62°57′30″N, 31°12′00″E
Järvinumero:  04.983.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  168,8 m 
Rantaviiva:  30,67 km 
Pinta-ala:  5,21 km² 
Tilavuus:  0,0169 km³ 
Keskisyvyys:  3,3 m 
Suurin syvyys:  9,2 m 
 fiHattujärvi 
Hattujärvi on matalahko metsäjärvi Ilomantsin pohjoisosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 5,2 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 82 kilometriä itäkoilliseen.
Maantiede

Hattujärven pituus etelästä pohjoiseen on 6,7 kilometriä. Eteläosastaan alle kilometrin levyinen järvi levenee länsirannan Kurvisenlahden kohdalla yli kilometrin levyiseksi. Itärannan kaksi laajaa, haarautuvaa niemimaata, Paksuniemi ja nimetön niemi, kaventavat järveä ja sulkevat sisäänsä Paskopohja-nimisen, noin puolen neliökilometrin laajuisen järvenosan. Hattujärven pohjoisin osa on yli kilometrin mittainen kapeahko lahti, joka kaartuu luoteeseen. Noin puolet Hattujärvestä on kolmesta kuuteen metriä syvä. Syvimmäksi kohdaksi on mainittu järven pohjoisimman osan yhdeksänmetrinen syvänne, kartan mukaan Paskopohjassa sijaitsee 13-metrinen syvänne.
Hattujärven saariluku on 14. Laajin saari on noin 3,5-hehtaarinen Hankura järven länsiosassa. Hankuran itäpuolella sijaitsee Saavansaari. Järven pohjoisosassa sijaitsee Korkeasaari ja aivan pohjoisimmassa osassa sijaitsee useita nimettömiä saaria ja luotoja.
Hattujärven ympäristössä on laajoja suomaita. Järven itärannalla on harvakseltaan pientaloja. Hattujärveen virtaa laskuojia soilta ja noin 200 metriä pitkä laskuoja pohjoisesta Poikapäältä. Hattujärven luoteisrannalla on Hattukoski, josta alkaa lounaaseen virtaava Hattujoki.
Hattujärven vesitilavuus on 16 942 000 kuutiometriä.
Hattujärvi (04.983.1.004) kuuluu Jorhonjoen valuma-alueeseen (04.983), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Käenjoen valuma-alue (04.98) ja ensimmäinen Koitajoen valuma-alue (04.9). Jorhonjoen valuma-alueella on 16 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Hattujärvi on laajin. Seuraavaksi laajin on Poikapää.
Hedelmys

Hedelmys on lohkohedelmän lohko. Nämä lohkot irtaantuvat hedelmän kypsyttyä. Esimerkiksi koirankielellä hedelmykset ovat muodoltaan puikeita, koveria ja piikikkäitä. Peltokurjennokan hedelmys taas on myötäkarvainen. Sarjakukkaiskasveilla hedelmykset ovat joskus pitkulaisia. Jos lohkohedelmä on kota, se aukeaa lopulta yläpäästä kokonaan.
Hana Mergheni

| Mitalit> Maa:   Tunisia.Naisten judo.Afrikan-mestaruuskilpailut  | Mitalit> Maa:   Tunisia.Naisten judo.Afrikan-mestaruuskilpailut  | Mitalit> Maa:   Tunisia.Naisten judo.Afrikan-mestaruuskilpailut  | Maa:   Tunisia> Naisten judo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Dakar 2011 | alle 78 kg |  |
|  Kultaa | Agadir 2012 | alle 78 kg |  |
|  Kultaa | Maputo 2013 | alle 78 kg |  |
|  Hopeaa | Yaounde 2010 | alle 78 kg |  |
|  Pronssia | Mauritius 2008 | yli 78 kg |  |
| Afrikan kisat  | Afrikan kisat  | Afrikan kisat  |  |
|  Kultaa | Maputo 2011 | alle 78 kg |  |
| Arabian kisat  | Arabian kisat  | Arabian kisat  |  |
|  Kultaa | Doha 2011 | alle 78 kg |  |
Hana Mergheni (s. 4. toukokuuta 1989 Tunis) on tunisialainen judoka, joka on kolminkertainen judon Afrikan-mestari.
Ura

Mergheni aloitti vuoden 2012 kisaamalla helmikuussa maailmancupissa Unkarissa. Hän eteni aina kahdeksan parhaan joukkoon, jossa hän hävisi Katarzyna Furmanekille. Mergheni osallistui myöhemmin huhtikuussa järjestettyihin Afrikan-mestaruuskisoihin hallitsevana Afrikan-mestarina. Kisat toimivat samalla karsintoina tuleviin Lontoon olympialaisiin. Mergheni eteni aina alle 78-kiloisten sarjassa loppuotteluun saakka, jossa hän voitti Audrey Koumban ipponilla. Olympialaisissa Mergheni kohtasi ensimmäisessä kamppailussaan Mayra Aguiarin, jolle hän hävisi jääden kisoissa kuudentoista parhaan joukkoon. Vuonna 2013 Mergheni voitti kolmannen Afrikan-mestaruutensa.
Haittaako järki? – KOM-teatterin lauluja vuosilta 1982–83

| Haittaako järki? – KOM-teatterin lauluja vuosilta 1982–83 KOM-teatteri |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1985
 Formaatti: LP (RAMI 2007)
 Tyylilaji: näyttämömusiikki
 Kesto: 38.08
 Levy-yhtiö: Pyramid
KOM-teatterin muut julkaisut
| Vapauden kaiho 1979 | Haittaako järki? – KOM-teatterin lauluja vuosilta 1982–83 1985 | On matkaa jatkettava 1986 |
Haittaako järki? – KOM-teatterin lauluja vuosilta 1982–83 on vuonna 1985 ilmestynyt KOM-teatterin järjestyksessään kahdeksas albumi. Se sisältää kappaleita kuudesta teatterin vuosina 1982–1983 esittämistä musiikkinäytelmästä.
Kappaleet

A-puoli
Te luulette – 2.45  (säv. Henrik Otto Donner, san. Rauno Ekholm)
Ei itke – 1.15  (säv. Henrik Otto Donner, san. Rauno Ekholm)
Laulu Moskovan muurahaisesta – 2.46  (säv. Bulat Okudžava, san. Bulat Okudžava, Kaj Chydenius)
Penseät hevoset – 4.22  (säv. Vladimir Vysotski, san. Vladimir Vysotski, Pirkko Saisio)
Kaksi aurinkoa – 3.33  (säv. Valentina Vasiljeva, Atanas Kojev, san. Bulat Okudžava, Kaj Chydenius)
Minä metsän polkua kuljen – 1.25  (säv. Kaj Chydenius, san. Eino Leino)
Moralitet angående förekomsten av hare och asp – 1.24  (säv. Kaj Chydenius, san. Tua Forsström)
Deutsches Volkslied 1935 – 1.53  (säv. Kaj Chydenius, san. Hedda Zinner)
B-puoli
Semilla – 1.25  (säv. Kaj Chydenius, san. Carmen Luz Bejarano)
Outo uni – 4.02  (säv. Ed McCurdy, san. Ed McCurdy, Kaj Chydenius)
Tammisaaren yössä – 1.50  (säv./san. trad.)
Tavaratalolaulu – 4.35  (säv. Eero Ojanen, san. Liisa Urpelainen)
Rakkaani sanoi minulle – 2.33  (säv. Eero Ojanen, san. Korkea veisu)
Ennustus – 1.35  (säv. Kaj Chydenius, san. Aku-Kimmo Ripatti)
Karhunaisen kuolinlaulu – 2.48  (säv. Kaj Chydenius, san. Aku-Kimmo Ripatti)
Solistit

Kaj Chydenius (B3)
Kristiina Halkola (B2, B3)
Marjorita Huldén (B5)
Rea Mauranen (A1)
Pekka Milonoff (A3, A5)
Marja Packalén (B6, B7)
Erkki Saarela (B7)
Pirkko Saisio (A4, A5)
Sinikka Sokka (A6, A7, A8, B1, B4)
Kari Väänänen (A2)
Näytelmät

B. Traven: Kuolemanlaiva (A1, A2)
Bulat Okudžava: Avattu ovi (A3, A4, A5)
Kaj Chydenius: Salaiset sävelet (A6, A7, A8, B1)
Kaj Chydenius: Kuivin jaloin (B2, B3)
Mihail Bulgakov: Saatana saapuu Moskovaan (B4, B5)
Aku-Kimmo Ripatti: Karhunainen (B6, B7)
Hedekäpy

Hedekäpy on paljassiemenisen kasvin hedekukinto. Paljassiemenisillä kasveilla on tavallisesti erilliset hede- ja emikukinnot. Emikukintoa kutsutaan emikävyksi tai pelkästään kävyksi. Hedekäpy koostuu lapakosta eli kukintorangasta, jonka ympärillä on hedelehtiä. Hedelehden alapinnalla sijaitsevat siitepölyä tuottavat pölylokerot.
Mäntykasveihin kuuluvan valkokuusen (Picea glauca) hedekäpy.
Sypressikasveille tyypillisiä hyvin pieniä hedekäpyjä. Lawsoninsypressi (Chamaecyparis lawsoniana).
Araukariakasveille tyypillisiä suuria hedekäpyjä. Chilenaraukaria (Araucaria araucana).
Käpypalmuille tyypillinen erittäin suuri hedekäpy. Japaninkruunukävykki (Cycas revoluta).
Gnetofyytteihin kuuluvan ikilehden (Welwitschia mirabilis) hedekäpyjä.
Graham Greene

| Graham Greene |
| --- | --- |
 Kirjailija vuonna 1975
Henkilötiedot
Koko nimi:  Henry Graham Greene
Syntynyt: 2. lokakuuta 1904 Berkhamsted, Hertfordshire, Britannia
Kuollut: 3. huhtikuuta 1991 (86 vuotta) Vevey, Sveitsi
Kansalaisuus:  britti
Ammatti:  kirjailija, näytelmäkirjailija, novellisti
Kirjailija
Aikakausi:  1932–1991
Esikoisteos:  The Man Within (1929)
Aiheesta muualla
www.grahamgreenebt.org
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Graham Greenen hauta Corseauxissa Sveitsissä.
Henry Graham Greene (2. lokakuuta 1904 Berkhamsted, Hertfordshire, Britannia – 3. huhtikuuta 1991 Vevey, Sveitsi) oli englantilainen romaani-, novelli- ja näytelmäkirjailija. Hän kuvasi teoksissaan etenkin nykymaailman moraalisia ja poliittisia ongelmia. Greene sai sekä laajan lukijakunnan että arvostusta kirjallisuuspiireissä. Greene kääntyi vuonna 1926 katoliseksi, kriitikot yhdistivät sen hänen teoksissaan esiintyvään päähenkilöiden pahuuden ja syyllisyydentunteen pohdiskeluihin, mutta Greene ei halunnut tulla luokitelluksi katoliseksi kirjoittajaksi.
Greenen teokset jakautuivat alun perin jännitys- ja rikoskertomuksiin, joita Greene itse sanoi viihteeksi, vaikka muut löysivät niistä filosofisia ulottuvuuksia, ja kirjallisempiin teoksiin, kuten Voima ja kunnia, joihin Greenen kirjallinen maine perustuu. Greene kirjoitti useita kansainvälisen vakoilun maailmaan sijoittuvia kirjoja, kuten Kolmas mies. Eräissä teoksissa, kuten Miehemme Havannassa, on myös huumoria. Romaaniin perustuvaa elokuvaa luonnehdittiin kirpeäksi komediaksi.
Greene matkusti vuonna 1935 Liberiaan ja vaelteli neljän viikon ajan viidakon halki maan pääkaupunkiin Monroviaan. Seuraavana vuonna hän kirjoitti matkasta kirjan Journey Without Maps.
Greene oli Nobelin kirjallisuuspalkinnon kestoehdokas, ja Ruotsin akatemian julkiseksi tulleiden asiakirjojen mukaan hän oli vuonna 1961 vakava vaihtoehto Ivo Andricille.