stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Trosaånin vesistö
Vesistön valuma-alue > Valuma-alueen piirteitä

Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (21,8 %), turve (5,9 %), kalliomaa (29,7 %), hiekka ja sora (1,3 %), multamaa (9,6 %), savimaa (18,3 %) ja jäätikköjokijäänteet (0,7 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (57,6 %), soita ja kosteikkoja (1,3 %), viljelymaita (19,3 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (2,6 %) sekä joutomaita (7,2 %). Näiden lisäksi on 12,0 % vesistöjä.
Vesistön valuma-alue > Virtaamia

SMHI on julkaissut tilastossaan Trosaånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2012. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 4,26 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 11,7 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,98 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 3,7 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 10,5 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 11,4 m³/s on mitattu tammikuussa 2001 ja pienin 1,3 m³/s lokakuussa 1989. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. Sen mukaan keväiset vesimäärät ylittäisivät talven virtaamat vaivoin, mutta kesät olisivat kuivia.
Käännös suomeksi
Vaietut ja vaiennetut – Karjalankieliset karjalaiset Suomessa

| Vaietut ja vaiennetut – Karjalankieliset karjalaiset Suomessa |
| --- | --- |

Kirjailija:  Anneli Sarhimaa
Kieli:  suomi
Genre:  tietokirjallisuus
Kustantaja:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura
Julkaistu:  2017
Sivumäärä:  297
ISBN:  978-952-222-890-1
Sarja: Tietolipas 256
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Vaietut ja vaiennetut – Karjalankieliset karjalaiset Suomessa on professori Anneli Sarhimaan kirjoittama ja Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran vuonna 2017 julkaisema tietokirja, joka käsittelee Suomen karjalankielisiä.
Sarhimaan kirja käsittelee sitä, miten ja miksi karjalan kieli ja karjalankielisten oikeudet on sivuutettu Suomessa aina 2010-luvulle saakka. Teos pohtii, miten nyky-Suomessa tulisi tukea karjalan kielen puhujia, jotta heidän ei enää tarvitsisi vaieta omalla kielellään.
Teoksen kustantajan Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran mukaan Vaietut ja vaiennetut -teos on ensimmäinen kokonaisvaltainen esitys Suomessa kotoperäisestä karjalankielisestä väestöstä. Historian, kielen ja kulttuurin lisäksi teos kuvaa karjalankielisten asemaa toisen maailmansodan jälkeisessä Suomessa ja ottaa kantaa siihen, miten heidän mahdollisuuksiaan käyttää karjalaa ja siirtää kieltä uusille puhujapolville tulee parantaa.
Kirja on kustantajan mukaan suunnattu Suomen karjalankieliselle yhteisölle, kielellisten oikeuksien toteutumisesta vastaaville päättäjille ja virkamiehille, tutkijoille ja opiskelijoille sekä kaikille vähemmistökielten asemasta ja Suomen kieli-ilmastosta kiinnostuneille.
Arvioita

Filosofian tohtori folkloristi Eila Stepanova totesi teoksesta, että Sarhimaan teos voi oikeasti muuttaa karjalan kielen tilannetta Suomessa, jos poliitikot ja virkamiehet tekevät päätöksiä tutkittuun tietoon perustuen.
VMRO

Sisäinen makedonialainen vallankumouksellinen järjestö (bulg. Вътрешна Македонска Революционна Организация, Vătrešna Makedonska Revoljutsionna Organizatsija; mak. Внатрешна Македонска Револуционерна Организација, Vnatrešna Makedonska Revolucionerna Organizacija, VMRO) oli 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa toiminut maanalainen järjestö, jonka alkuperäisenä tavoitteena oli Makedonian vapauttaminen vallankumouksellisin keinoin turkkilaisten vallasta. Myöhemmin järjestö jakautui kahteen siipeen, joista toinen ajoi Makedonian itsenäisyyttä ja toinen pyrki edistämään Bulgarian vaikutusvaltaa Makedoniassa ja lähialueella.
VMRO perustettiin Kreikan Thessalonikissa vuonna 1893. Järjestön perustajiin kuuluivat muun muassa Damjan Gruev, Gotse Deltšev ja Jane Sandanski. He olivat makedonialaisia, jotka pitivät itseään kansallisuudeltaan bulgaareina, ja halusivat saada tuolloin Ottomaanien valtakuntaan kuuluneelle Makedonialle itsehallinnon. Saavutettuaan jonkinasteista kannatusta Makedonian kristityn väestön parissa VMRO käynnisti vuonna 1903 Ilindenin kansannousun, jonka turkkilaiset kuitenkin kukistivat. Tämän jälkeen järjestö hajosi kahtia: Makedoniasta käsin toiminut vasemmistolaisempi siipi ajoi edelleen Makedonian itsenäisyyttä ja Sofiaan asettunut oikeistolaisempi siipi kannatti Makedonian liittämistä Bulgariaan sekä ryhtyi yleisemminkin edistämään Bulgarian sotilaallisia etuja. Varsinkin jälkimmäinen ryhmä omaksui myöhemmin terrori- ja salamurhataktiikan vastustajiaan vastaan.
Balkanin sotien (1912–1913) seurauksena Makedonia jaettiin Serbian, Kreikan ja Bulgarian kesken, mutta VMRO jatkoi toimintaansa. Vähitellen sen harjoittama umpimähkäinen terrori alkoi vieroittaa sen kannattajia sekä Makedoniassa että Bulgariassa. Vuonna 1923 Todor Aleksandrovin johtama VMRO:n bulgarialainen siipi onnistui murhaamaan Bulgarian pääministeri Aleksandăr Stambolijskin. Aleksandrov itse murhattiin seuraavana vuonna ja häntä seurasivat organisaation johdossa Aleksandăr Protogerov sekä Ivan Mihailov. Vuonna 1934 Bulgarian hallitus kielsi Bulgarian VMRO:n toiminnan ja vangitsi tai karkotti sen johtajat.
Samaan aikaan Makedonian itsenäisyyttä ajanut VMRO:n makedonialainen siipi jatkoi myös toimintaansa ja järjestäytyi uudelleen vuonna 1925 nimellä ”VMRO (yhtenäinen)”. Jugoslavian viranomaiset vainosivat järjestöä sen separatistismin vuoksi ja se lakkautettiin Jugoslaviassa vuonna 1937.
VMRO:n perintöön vetoavat Makedoniassa vuonna 1990 perustettu VMRO-DPMNE-puolue samoin kuin Bulgariassa 1996 perustettu VMRO – Bulgarian kansallinen liike.
Vapaakaupunki

Vapaakaupunki on kaupunki, jolla on itsehallinnollisia oikeuksia taikka vero- tai tullivapauksia. Suomessa esimerkiksi Tampereella oli 1821–1906 tullivapauksia. Unkarissa on ollut joukko itsehallintoa nauttivia vapaakaupunkeja, mutta niiden lukumäärä alkoi vähetä vuosien 1876 ja 1883 kunnallisuudistusten myötä. Saksassa sanottiin vapaiksi kaupungeiksi piispojen vallan alta vapautuneita kaupunkeja, joiden asema muistutti valtakunnankaupunkeja tai kaupunkivaltioita. Kaupungit menettivät itsenäisyytensä 1800-luvun alkupuolella. Tunnetuin esimerkki vapaakaupungista lienee Danzigin vapaakaupunki (nykyisin Gdańsk), jolla oli tällainen asema maailmansotien välisenä aikana 1920–1939, koska sitä ei rajoja piirrettäessä haluttu antaa Puolan tai Saksan omistukseen. Myös Tanskassa sijaitseva Christiania on laajalti tunnettu. Se on entinen varuskunta-alue, joka muuttui hippiliikkeen valtauksen myötä vapaakaupungiksi 1971.
Uppo-Nalle (elokuva)

| Uppo-Nalle |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste, Hannu Taina, 1991.
Ohjaaja:  Raili Rusto
Käsikirjoittaja:  Tarja Istala Elina Karjalainen
Tuottaja:  Petra Tarjanne
Säveltäjä:  Esa Helasvuo
Kuvaaja:  Veikko Mård Heikki Katajisto
Leikkaaja:  Tuuli Kuittinen
Pääosat:  Erkki Saarela Maria Liljelund Juha Muje Matti Oravisto Laura Jurkka Martti Tschokkinen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  Reppufilmi Oy
Ensi-ilta:  6. lokakuuta 1991
Kesto:  66 min
Alkuperäiskieli:  Suomen kieli
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Uppo-Nalle on suomalainen vuonna 1991 valmistunut lastenelokuva. Se perustuu Elina Karjalaisen samannimiseen kirjasarjaan. Elokuvan ohjasi Raili Rusto.
Elokuvassa Reeta löytää rannalta meressä ajelehtineen lelukarhu Uppo-Nallen ja he ystävystyvät. Elokuvaa on kuvattu useissa paikoissa Helsingissä, Espoossa ja Lohjalla.
Elokuvassa on runsaasti sitä varten tehtyä lauluja. Suurin osa lauluista on Esa Helasvuon säveltämiä ja Elina Karjalaisen sanoittamia.
Pääosissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Erkki Saarela  | … |  Uppo-Nallen ääni   |
|  Maria Liljelund  | … |  Reeta   |
|  Juha Muje  | … |  Reetan isä   |
|  Matti Oravisto  | … |  Erakko   |
|  Laura Jurkka  | … |  Reetan äiti   |
|  Martti Tschokkinen  | … |  Reetan isoisä   |
|  Eero Ahre  | … |  Uppo-Nalle   |
|  Jarmo Koski  | … |  Uppo-Nalle, posteljooni   |
|  Salme Paasilinna  | … |  Reetan isoäiti   |
|  Linda Hagelberg  | … |  Uppo-Nalle   |
|  Seppo Laine  | … |  poliisi Ronkainen   |
|  Tom Wentzel  | … |  eläinlääkäri   |
|  Anna Martinkauppi  | … |  Anna   |
|  Sari Mällinen  | … |  opettaja   |
Vastaus

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Vastaus voi viitata johonkin seuraavista:
vastine eli vastaus, oikeudessa vastaajan antama selitys kanteen vuoksi
Vastaus, suomalainen elokuva vuodelta 1952
Vastaus, kaksi samannimistä Marvelin sarjakuvahahmoa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vastaus”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vastavalkea

Vastavalkea tarkoittaa metsäpalon sattuessa keinoa pysäyttää tulen eteneminen. Vastavalkea on siis palonsammuttajien sytyttämä palo, joka poltetaan hallitusti. Kun metsäpalorintama sitten etenee siihen saakka, se laantuu pois koska palava materiaali on jo poltettu.
Vaie

| Vaie |
| --- | --- |

 Vaie
 Koordinaatit: 45°06′08″N, 7°17′21″E 
Valtio:  Italia
Alue:  Piemonte
Metropolikaupunki:  Torino
Korkeus:  370 (min 365 - maks. 1484)  m
Väkiluku:  1,378 
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 https://www.comune.vaie.to.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vaie (piemonteksi Vaje) on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2023 alussa kunnassa oli arviolta 1.378 asukasta.
Verkkopistoke

Verkkopistoke voi tarkoittaa seuraavia asioita:
verkkovirran virtapistokkeita: katso Verkkovirta ja Pistoke
tietoliikenteessä verkon yli tietoa lähettäviä pistokkeita
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Verkkopistoke”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Uuden-Värtsilän rautatieasema

Uuden-Värtsilän rautatieasema (lyh. Uvä) on lakkautettu rautatieliikennepaikka Keski-Karjalassa Tohmajärven kunnassa Niiralan radalla.
Uusi-Värtsilä otettiin käyttöön vuonna 1940, kun Wärtsilä-yhtymä Oy:n Värtsilän terästehdas jäi alueluovutusten takia Neuvostoliiton puolelle samoin kuin myös osa Värtsilän kunnastakin. Peijonniemen kylään perustettiin uusi rautasulattamo ja sen myötä Uuden-Värtsilän asema perustettiin syrjäiselle metsäseudulle. Paikalle valmistui vuonna 1942 vaatimaton puurakenteinen asemarakennus. Uuden-Värtsilän sijainti ratakilometrijärjestelmässä oli 564+500. Aseman alkuperäinen lyhenne oli Uwä, mutta se muutettiin vuonna 1965 muotoon Uvä.
Liikennepaikka muutettiin miehittämättömäksi 1. syyskuuta 1969. Matkustajaliikenne lakkautettiin 1. kesäkuuta 1987, jolloin matkustajaliikenne loppui koko rataosuudelta. Liikennepaikka lakkautettiin 27. toukokuuta 1990, avattiin myöhemmin uudelleen ja lakkautettiin kokonaan 2. maaliskuuta 1998. Samana vuonna purettiin viimeiset raiteet.
Vääräkoskentiellä sijaitsee Tehdaksen puolipuomilaitos, jonka vieressä oli aikoinaan Uuden-Värtsilän laituri ja nimikyltti.
Aiheesta muualla

Vaunut.org: kuvia Uudesta-Värtsilästä
Vahaksenjärvi

| Vahaksenjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Tammela
Koordinaatit:  60°41′47″N, 23°45′09″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Turpoonjoen valuma-alue (35.98)
Laskujoki:  oja Hiisilänlammiin 
Järvinumero:  35.987.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  127,4 m 
Rantaviiva:  3,096 km 
Pinta-ala:  0,23865 km² 
 fiVahaksenjärvi 
Vahaksenjärvi on Kanta-Hämeessä lähellä Tammelan Letkun kylää oleva järvi, joka kuuluu  Turpoonjoen alueeseen. Joki kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen, jossa Tapolan - Kyynärän valuma-alue sijaitsee.
Maantiede

Järven pinta-ala on 24 hehtaaria ja sen pituus on 1,2 kilometriä ja leveys 400 metriä. Siihen laskee kolme metsäojaa. Järven luusua sijaitsee järven itärannalla, josta saa alkunsa 1,2 kilometriä pitkä laskuoja Hiisilänlammiin.
Järven rantaviiva on 3,1 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Keskellä järveä sijaitsee pieni saari. Rannoille on rakennettu noin 30 asuntoa, joille johtaa tiet yhdystieltä 2802.
Historia

Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimi oli "Vanaxen lampi".
Valotehofunktio

Fotooppinen (musta) ja skotooppinen (vihreä) valotehofunktio.
Valotehofunktio tai valon tehojakauma kuvaa keskimääräisen ihmisen silmän valoherkkyyttä aallonpituuden funktiona.
Vuonna 1924 CIE määritteli  V(\lambda )\, valotehofunktion fotooppiselle näölle ja vuonna 1951  V'(\lambda )\, skotooppiselle eli hämäränäölle. Funktiot perustuvat koehenkilöille tehtyihin mittauksiin. CIE  V(\lambda )\, valotehofunktio on  {\overline {y}}(\lambda ) värinsovitusfunktio CIE 1931 XYZ -väriavaruudessa.
Testimetodit

Valotehofunktio määriteltiin neljästä eri tutkimuksesta saadusta datasta. Mahdollisia testimetodeja oli kaksi: kirkkauden sovitus ja välkkyfotometria.
Kirkkaussovituksessa koehenkilö katsoo kahtia jaettua kenttää, joista toisessa on esimerkiksi valkoinen referenssivalo ja toisessa punainen sovitettava valo. Koehenkilön on punaisen valon kirkkautta säätämällä sovitettava kirkkaus vastaamaan valkoisen kentän valoa.
Välkkyfotometriamenetelmällä koehenkilö katsoo kahtia jaettua kenttää, joiden valot välkkyvät jollain nopeudella, esimerkiksi 17 Hz. Koehenkilön tehtävä on säätää sovitettavan valon kirkkautta, kunnes välkkymistä ei enää huomaa.
Testisovituksia tehdään riittävä määrä kattaen kaikki valon aallonpituudet.
Valot pimeyksien reunoilla

| ”Valot pimeyksien reunoilla” Apulanta |
| --- | --- | --- |

Singlen kansikuva
Singlen tiedot
 Albumilta: Kunnes siitä tuli totta
 Julkaistu: 18. syyskuuta 2015
 Tekijä(t): Toni Wirtanen
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 04.27
 Levy-yhtiö: omakustanne
Listasijoitukset
  1. (radiosoittolista)    5. (latauslista)    35. (Nokia music) 
Apulannan muut singlet
| ”Tivoli” 2015 | ”Valot pimeyksien reunoilla” 2015 | ”Palava pensas” 2016 |
Valot pimeyksien reunoilla on Apulannan single albumilta Kunnes siitä tuli totta. Se julkaistiin omakustanteisesti 18. syyskuuta 2015. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Toni Wirtanen. Kappaleen sanoitus äänestettiin Helsingin Sanomissa vuonna 2021 vuosituhannen parhaaksi.
Kappale pysyi monta viikkoa radiosoittolistan ensimmäisellä sijalla vuonna 2015.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Valot pimeyksien reunoilla | Toni Wirtanen | 4.27 |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  | 4.27 |  |  |  |  |  |  |
Vahakabinetti (elokuva)

| Vahakabinetti> House of Wax |
| --- | --- |

Ohjaaja:  André de Toth
Käsikirjoittaja:  Crane Wilbur
Tuottaja:  Bryan Foy
Säveltäjä:  David Buttolph
Kuvaaja:  Bert Glennon J. Peverell Marley Lothrop B. Worth
Leikkaaja:  Rudi Fehr
Pääosat:  Vincent Price Frank Lovejoy Charles Bronson Carolyn Jones Phyllis Kirk
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros. Pictures
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:   1953-4-1010. huhtikuuta 1953 (Yhdysvallat)    1953-11-2727. marraskuuta 1953 (Suomi)  
Kesto:  88 min  66 min (teatterilevityksen leikattu versio Suomessa)
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vahakabinetti (House of Wax) on André de Tothin ohjaama yhdysvaltalainen kauhuelokuva vuodelta 1953. Se on uusintaversio vuoden 1933 elokuvasta Vahakabinetin arvoitus, ja pääosaa siinä näyttelee Vincent Price.
Vahakabinetti oli ensimmäisiä 1950-luvun 3D-elokuvista. Vain pari päivää aiemmin ensi-iltansa saanut Mies hämärästä oli ensimmäinen suuren elokuvayhtiön 3D-elokuva, mutta Warner Brosin Vahakabinetti oli ensimmäinen suuren yhtiön tuottama värillinen 3D-elokuva. Itsenäisen tuottajan Viidakon paholainen oli ensimmäinen kokopitkä kolmiulotteinen elokuva, ja se sai ensi-iltansa pari kuukautta ennen Vahakabinettia.
Kohtelu Suomessa

Valtion elokuvatarkastamo asetti elokuvalle 9.7.1953 ikärajan KK (Kokonaan kielletty), joten elokuvaa ei saanut Suomessa esittää eikä levittää. Kieltopäätöksestä tehtiin kuitenkin heti tuoreeltaan valitus valtion elokuvalautakuntaan, joka piti tarkastamon kieltopäätöksen voimassa 14.7.1953 päätöksellään. Maahantuojalle annettiin mahdollisuus uusintatarkastukseen mikäli elokuva leikattaisiin samankaltaisesti mitä Ruotsissa oli tehty. Vain 66-minuuttiseksi leikattu versio hyväksyttiin sitten tarkastamon uusintatarkastuksessa 7.9.1953 ikärajalla K16. Tarkastamo asetti kuitenkin elokuvalle vielä leikkaustenkin jälkeen poikkeuksellisen kovan 40% rangaistusveron.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Vincent Price  | … |  professori Henry Jarrod   |
|  Frank Lovejoy  | … |  luutnantti Tom Brennan   |
|  Phyllis Kirk  | … |  Sue Allen    |
|  Carolyn Jones  | … |  Cathy Gray    |
|  Paul Picerni  | … |  Scott Andrews    |
|  Roy Roberts  | … |  Matthew Burke   |
|  Angela Clarke  | … |  rouva Andrews    |
|  Paul Cavanagh  | … |  Sidney Wallace   |
|  Dabbs Greer  | … |  kersantti Jim Shane   |
|  Charles Bronson  | … |  Igor   |
Käännös suomeksi
Uudenkaupungin maalaiskunta

| Uudenkaupungin maalaiskunta Nystads landskommun> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Uusikaupunki |
| --- | --- |

 sijainti 
Lääni:  Turun ja Porin lääni
Maakunta:  Varsinais-Suomen maakunta
Kuntanumero:  896
Perustettu:  1869
Kuntaliitokset:  Osa Uusikirkko TL:stä (1923)
Liitetty:  1969
– liitoskunnat:  Uusikaupunki Uudenkaupungin maalaiskunta
– syntynyt kunta:  Uusikaupunki
Pinta-ala:   km²   (1.1.1968)
– maa:  87,0 km²
Väkiluku:  831   (31.12.1968)
– väestötiheys:  10,59 as./km²
  1 Ei vaakunaa 
Tapani Talarin Kuntaliitolle suunnittelema Uudenkaupungin maalaiskunnan epävirallinen perinnevaakuna.
Uudenkaupungin maalaiskunta (lyh. Uudenkaupungin mlk, ruots. Nystads landskommun) oli Varsinais-Suomessa sijainnut Suomen kunta, joka liitettiin Uuteenkaupunkiin vuonna 1969. Kuntaan kuuluivat useimmat Uudenkaupungin edustalla olevat saaret sekä mantereen puolelta Vohdensaaren ja Sundholman alueet.
Uudenkaupungin maalaiskunnan evankelis-luterilaiset asukkaat kuuluivat Uudenkaupungin maaseurakuntaan, joka oli kirkonkirjanpidollisesti erillinen kaupunkiseurakunnasta, mutta hallinnollisesti ne olivat yksi yhteinen seurakunta.
Uudenkaupungin maalaiskunta oli pitkään väkiluvultaan pienin kunta, joka käytti nimessään sanaa maalaiskunta.[lähde? ]
Väestö

Väestö asui hajallaan laajalla alueella, jonka kaupunki jakoi kahtia pohjoiseen ja eteläiseen osaan. Kaupunkiin maalaiskunta rajoittui etelässä Velluanjoen kohdalla ja pohjoisessa Hiun kohdalla.  Muut naapurikunnat olivat Kalanti, Kustavi, Lokalahti ja Pyhämaa.
Kunnan tärkein teollisuudenala oli kiviteollisuus, jota harjoitettiin eritoten Lepäisissä. Myös laivanrakennusta harjoitettiin, mutta lähinnä vain omiin tarpeisiin. Kaupankäynti oli hyvin vähäistä, ja kuntalaiset menivät yleensä kaupungin puolelle tekemään ostoksia. Kirkossa maalaiskuntalaiset kävivät Uudessakaupungissa.
Maalaiskunnan kunnantalo sijaitsi kaupungin puolella. Kunta teki kaupungin ja Kalannin kanssa yhteistyötä monella saralla, esimerkiksi lääkäripalveluissa. Uudenkaupungin maalaiskunnalla ei ollut omaa vahvistettua vaakunaa, ja se oli Koijärven ohella ainoa vielä 1960-luvulla olemassa ollut vaakunaton kunta.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Uudenkaupungin maalaiskunnan väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1960.
| Uudenkaupungin maalaiskunnan väestönkehitys 1880–1960 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1880 | 1880 |    | 443 | 443 |
| 1890 | 1890 |    | 547 | 547 |
| 1900 | 1900 |    | 591 | 591 |
| 1910 | 1910 |    | 710 | 710 |
| 1920 | 1920 |    | 655 | 655 |
| 1930 | 1930 |    | 1 025 | 1 025 |
| 1940 | 1940 |    | 996 | 996 |
| 1950 | 1950 |    | 1 247 | 1 247 |
| 1960 | 1960 |    | 1 043 | 1 043 |
Lähde: Tilastokeskus.
Vuonna 1923 Uudenkaupungin maalaiskuntaan liitettiin Kalannista alue, jossa oli 436 asukasta.
Historia

Kun Uusikaupunki perustettiin, sen saaristo oli edelleen Kalannin seurakunnan alainen. Koska oli vaivalloista mennä asioimaan kirkkoon kauas sisämaahan asti, Turun piispa määräsi vuonna 1630 nämä alueet liitettäväksi Uudenkaupungin seurakuntaan. Alueesta tuli oma kuntansa vuonna 1869, kun Suomen paikallishallinto erotettiin kirkosta.
Aluksi maalaiskunnan kattoi maa-alueita kaupungin luoteis- ja kaakkoispuolella, mutta Sundholman ja Arvassalon kylät kaupungin eteläpuolella liitettiin Kalannista maalaiskuntaan  vuonna 1936. Asukkaat olivat ajaneet asiaa jo 1800-luvulta lähtien, mutta liitos toteutui vasta tuolloin. Lisäksi Iso-Kaskisen ja Korsaaren lähialueita siirrettiin Kalannista Uudenkaupungin maalaiskuntaan vuonna 1942.
1950-luvulta lähtien laki alkoi vaatia kunnilta aiempaa enemmän erilaisia peruspalveluita, minkä seurauksena pieni kunta ei tullutkaan enää taloudellisesti toimeen. Uudet hankkeet kuten Velhonveden–Ruotsinveden makeavesiallas olivat liian suuria panostuksia kunnalle. Maalaiskunta kärsi lisäksi muuttotappiosta nuorten muuttaessa kaupunkiin. Lopulta Uudenkaupungin maalaiskunta liittyi Uuteenkaupunkiin vuoden 1969 alussa.
Kylät

Arvassalo, Haimio, Halola, Hiu, Kittamaa, Lepäinen, Lyökki, Oksalanpää, Perkko, Saarnisto, Salmi, Sundholma (Vanhakartano vuodesta 1961), Vaakua, Vohdensaari
Vuoden 1960 taajamarajauksen mukaan Uudenkaupungin maalaiskunnassa ei ollut lainkaan taajamia.
Kartta Uudenkaupungin kuntaliitoksista, Uudenkaupungin maalaiskunta ja sen vuosien 1936 ja 1942 alueliitokset vaalean-oranssilla.
Varsinaiset myyrät

| Varsinaiset myyrät |
| --- | --- |
 Pohjanmaamyyräsopuli (Ellobius talpinus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Jyrsijät Rodentia
Alalahko::  Hiirimäiset jyrsijät 'Myomorpha
Yläheimo::  Muroidea
Heimo::  Myyrät Cricetidae
Alaheimo::  Varsinaiset myyrät Arvicolinae  Gray, 1821
Synonyymit
 Arvicolidae  Lemminae  Microtidae  Microtinae  
Katso myös
   Varsinaiset myyrät Wikispeciesissä   Varsinaiset myyrät Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Varsinaiset myyrät eli myyrät (Arvicolinae) on jyrsijöihin kuuluva myyrien (Cricetidae) alaheimo. Aiemmin se on toisinaan luokiteltu kuuluvaksi heimoon Muridae ja joskus omaksi heimokseen Arvicolidae. Varsinaisten myyrien alaheimoon kuuluu suuri määrä lajeja, myös piisami ja sopulit.
Suomessa elää 11 lajia varsinaisia myyriä: tunturisopuli, metsäsopuli, punamyyrä, harmaakuvemyyrä, metsämyyrä, vesimyyrä, piisami, idänkenttämyyrä, kenttämyyrä, peltomyyrä ja lapinmyyrä.
Suvut

Varsinaisiin myyriin kuuluu 28 sukua:
Vuoristomyyrät (Alticola)
Arborimus
Vesimyyrät (Arvicola)
Blanfordimys
Caryomys
Lumimyyrät (Chionomys)
Sepelsopulit (Dicrostonyx)
Dinaromys
Maamyyräsopulit (Ellobius)
Eolagurus
Idänmyyrät (Eothenomys)
Hyperacrius
Arosopulit (Lagurus)
Lasiopodomys
Lemmiscus
Tunturisopulit (Lemmus)
Peltomyyrät (Microtus)
Metsämyyrät (Myodes)
Myopus
Neodon
Neofiber
Ondatra
Phaiomys
Phenacomys
Proedromys
Prometheomys
Suosopulit (Synaptomys)
Volemys
Uudet kujeet

| Uudet kujeet  |
| --- | --- | --- |

DVD-julkaisun tiedot
 Julkaistu: 2007
 Tyylilaji: lastenmusiikki
Fröbelin Palikoiden muut julkaisut
| Fröbelin Palikat 2004 | Uudet kujeet 2007 | Jaksaa heilua 2012 |
Uudet kujeet on Fröbelin Palikoiden DVD, joka julkaistiin vuonna 2007. Se sisältää uusien kappaleiden lisäksi lauluja albumilta Pii-paa (2004).