stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mori Ōgai

Mori Ōgai 1916.
Mori Ōgai (jap. 森 鷗外, 1862 Tsuwano, Japani – 1922 Tokio, Japani) oli japanilainen kirjailija, runoilija ja kääntäjä. Hänen pääteoksenaan pidetään Villihanhia (Gan, 1911–1913).
Morin perhe toimi perinteisesti Tsuwanon alueen lääninherran eli daimion henkilääkäreinä. Vanhimpana poikana Mori Ōgain odotettiin jatkavan perinnettä. Niinpä hän opiskeli rangakua, kungfutselaisia klassikoita ja hollannin kieltä. Vuonna 1872 lääninherra menetti valtansa, ja Morin perhe muutti Tokioon. Hän opiskeli ensin saksan kieltä valmistautuakseen lääketieteen opintoihin.lähde?
Ōgai valmistui lääketieteellisestä oppilaitoksesta vuonna 1881. Samoihin aikoihin hän kiinnostui vakavasti kirjallisuudesta.lähde?
Valmistuttuaan Mori lähti armeijan palvelukseen. Hän opiskeli Saksassa 1884–1888 ja palattuaan kotimaahan aloitti kirjallisen toiminnan. Kahdesti hän oli rintamalla Mantsuriassa. Mori nousi armeijan korkeimpaan lääkärivirkaan, mutta myöhemmin häntä on arvosteltu siitä, että tuhansia sotilaita kuoli turhaan beriberitautiin. Tutkijat tiesivät jo, että beriberi johtuu ruokavaliosta eikä ole tartuntatauti, mutta Mori kieltäytyi uskomasta sitä.lähde?
Sotavuosina Mori kirjoitti runojalähde? ja perusti 1889 kirjallisuuslehden Shigaramizoshi. Hän julkaisi "Tanssijattaren" siinä. Vuosina 1909–1912 hän kirjoitti omaelämäkerrallisia romaaneja ja 1912–1916 historiallisia tarinoita. Mori kuoli munuaisten surkastumisen seurauksena 1922.
Suomennetut teokset

Villihanhet (Gan, 1911–1913), suom. Aapo Junkola, WSOY 1969
Tanssijatar (Maihime), novelli, antologiassa: Shōsetsu: japanilaisia kertojia, toim. Veikko Polameri, Helsinki: Otava 1983 ISBN 951-1-07298-6
Molekyylien väliset voimat

Molekyylien väliset voimat ovat heikkoja vuorovaikutusenergioita, jotka vaikuttavat erillisten molekyylien (tai atomien tai ionien) välillä. Molekyylien väliset voimat ovat heikompia kuin molekyylin sisäiset voimat, jotka pitävät molekyyliä koossa. 
Molekyylien väliset voimat aiheutuvat molekyylien välisistä sähköstaattisista vuorovaikutuksista.
Hollantilainen fyysikko Willem Hendrik Keesom tutki ensimmäisenä heikkoja vuorovaikutuksia eli Keesom-vuorovaikutusta poolisten molekyylien välillä. Keesom-vuorovaikutus on vain pysyvän dipolimomentin omaavien molekyylien kesken.
Dipoli–dipoli-vuorovaikutus, DD

Kahden poolisen molekyylin ollessa lähellä toisiaan niiden dipolit vuorovaikuttavat keskenään. Vuorovaikutuksen suuruus riippuu molekyylien suuntautuneisuudesta ja voi olla luonteeltaan puoleensa vetävä tai hylkivä. Molekyylien pyöriessä vapaasti, on niiden keskinäisillä erilaisilla suuntautuneisuuksilla erilaiset energiat. Näistä vallitseva on se suuntautuneisuus, joka saa aikaan molekyylien välisen vetovoiman. Tämän vuorovaikutuksen osuus pienenee pois jos molekyyleihin vaikuttavaa lämpötilaa nostetaan huomattavasti. Tällöin molekyylin suuntautuneisuus on epämääräistä. Jos vaikuttava lämpötilan nousu on maltillinen, on molekyylin puoleensa vetävä-ominaisuus merkittävä ja molekyyli keskimääräisesti suuntautuu. Tämän suuntautumisenergia muuttuu kuten  {\frac {\mu ^{2}}{r^{3}}}, jossa  \mu  on dipolimomentti ja  r on molekyylien välimatka. Suuntautumisenergia riippuu Boltzmannin jakauman mukaan kahdesta eri energiatilasta ja näin ollen lämpötilasta. Jos suuntautumisenergia on pienempi kuin  k_{B}T, jossa  k_{B} on Boltzmannin vakio ja  T on absoluuttinen lämpötila, on keskimääräinen vuorovaikutusenergia pysyvän dipolimomentin omaavan kahden molekyylin välillä seuraava:
Tässä  \mu _{1} on 1-molekyylin dipolimomentti,  \epsilon _{0} tyhjiön permittiivisyys ja  r on molekyylien etäisyys toisistaan. Yhtälöllä (1) on energian yksikkö ja se edellyttää, että molekyyleillä on pysyvä dipolimomentti. Esimerkiksi kahden rikkidioksidimolekyylien välinen vuorovaikutus on
dipoli–dipoli-vuorovaikutus ja sen suuruus on 1-4 kJ mol-1.
Dipoli–indusoitu dipoli-vuorovaikutus, DiD

Jos kahdesta molekyylistä toisella ei ole pysyvää dipolimomenttia, voi siihen pysyvän
dipolimomentin omaavan molekyylin toimesta indusoitua tilapäinen dipolimomentti. Tämä
mahdollistuu molekyylin polaroituvuuden takia. Pooliton molekyyli polarisoituu sähkökentässä siten, että molekyylin elektronit siirtyvät molekyylin päähän jättäen toisen pään molekyylistä elektronivajaaksi. Muodostunut varausero molekyylissä on verrannollinen molekyyliin vaikuttavan sähkökentän voimakkuuteen. Molekyylin polaroituvuus on verrannollinen molekyylin kokoon tai molekyylin elektronien lukumäärään. Poolittomaan molekyyliin indusoitunut dipolimomentti on aina saman suuntainen kuin indusoitumisen aiheuttaneen molekyylin dipolimomentti, ja luonteeltaan puoleensa vetävä. Tämä vuorovaikutusenergia on
Tässä  \alpha _{1} on 1-molekyylin polaroituvuus. Indusoitunut dipolimomentti riippuu siihen vaikuttavasta sähkökentästä:  \mu _{\text{indusoitunut}}=\alpha E. Yhtälössä (2) ensimmäisessä termissä on huomioitu 1-molekyylin pysyvä dipolimomentti ja 2-molekyylin indusoitunut dipolimomentti, ja toisessa termissä on tilanne päinvastainen. Yhtälöllä (2) on energian yksikkö. Esimerkiksi vetykloridin ja betseenin välinen vuorovaikutus on dipoli–indusoitu dipoli-vuorovaikutus ja sen suuruus on 1-4 kJ mol-1.
Londonin dispersiovuorovaikutus, Disp

Poolittoman molekyylin elektronikasauma voi vaihtaa muotoaan aiheuttaen molekyyliin hetkellisen dipolimomentin, jonka suuruus ja suunta vaihtelevat alituisesti. Tämä dipolimomentti voi taas indusoida toisen poolittoman molekyylin aikaansaaden näiden molekyylien välille puoleensa vetävän voiman. Tämän ilmiön toteennäytti kvanttimekaanisilla laskuilla v. 1930 saksalainen Fritz London ja nykyään kahden indusoituneen dipolin välistä vuorovaikutusta kutsutaan Londonin dispersiovuorovaikutukseksi. Tämä vuorovaikutus on luonteeltaan kvanttimekaaninen vaikutus ja sillä on tärkeä osuus proteiinin rakenteessa. Vuorovaikutusenergia on
Tässä  I_{1} on atomin tai 1-molekyylin ensimmäinen ionisoitumisenergia. Yhtälö (3) ei edellytä pysyvää dipolimomenttia ja vuorovaikutusenergia on verrannollinen polaroituvuustilavuuksien eli em. yhtälön kolmannen termin tuloon. Esimerkiksi kahden heliumatomin välinen vuorovaikutus on Londonin dispersiovuorovaikutus ja sen suuruus on jopa 40 kJ mol-1.
Ioni–ioni-vuorovaikutus, ii

Tämä vuorovaikutus on pääasiassa ionisissa kiteissä ja liuoksissa, sulassa metallissa, ja suoloissa. Se ei ole merkittävä poolittomissa liuoksissa. Ionien väliset Coulombiset voimat vaikuttavat kauempaa kuin muut sähköiset voimat, koska ne ovat kääntäen verrannollisia ionien väliseen etäisyyteen.
Tässä  q_{1} on ionin varaus ja  r on ionien välinen etäisyys. Kationin ja anionin liikkuessa vapaasti tyhjiössä, muodostuu niiden välinen sitä suuremmaksi mitä lähempänä ionit ovat toisiaan. Lopulta ne voivat muodostaa ioniparin, joka voi kasvaa edelleen muiden ionien toimesta. Esimerkiksi ruokasuolan vesilioksessa natriumkationi ja kloridianioni muodostavat ioni–ioni-parin, jonka suuruus on 40-400 kJ mol-1.
Ioni–dipoli-vuorovaikutus, id

Ionin ja poolisen molekyylin ollessa avaruudellisesti samalla suoralla, on vuorovaikutusenergia kääntäen verrannollinen etäisyyden neliöön. Ioni–dipoli-vuorovaikutus esiintyy liuoksissa, jossa ioninen yhdiste on liuennut pooliseen liuottimeen.
Tässä  \mu  on dipolimomentti ja  \epsilon  liuottimen permittiivisyys. Esimerkiksi natriumkationi muodostaa vesi liuoksessa ioni–dipoli-parin, jonka suuruus on 4-40 kJ mol-1.
Ioni–indusoitunut dipoli-vuorovaikutus, iid

Ionin vaikuttaessa poolittomaan molekyyliin, jolla on pallosymmetrinen varaustiheys, aiheuttaa sähköstaattinen vuorovaikutus varaustiheyden uudelleen jakautumisen. Tämä aikaansaan indusoidun dipolin molekyyliin, joka sitten voi vuorovaikuttaa ionin kanssa. Vuorovaikutusenergia on
Tässä  \alpha _{1} on molekyylin polaroituvuus,  q_{2} on ionin varaus ja  \epsilon  on permittiivisyys. Esimerkiksi natriumkationin ja betseenimolekyylin välinen vuorovaikutus on ioni–indusoitunut dipoli-vuorovaikutus ja sen suuruus on 1-4 kJ mol-1.
Vety-sidos

Vetysidos on molekyylien välinen vuorovaikutus. Poolinen vetysidos muodostuu molekyylien välille, jos sidokseen osallistuva vetyatomi on osana elektronegatiivista ryhmää kuten -OH tai -NH. Vetyatomin muodostaessa kovalenttisen sidoksen elektronegatiivisen atomin kanssa, tulee vetyatomin ydin osittain suojattomaksi. Tämä protonin kaltainen ydin voi vuorovaikuttaa toisen molekyylin elektronegatiivisen atomin kanssa. Muodostuneen sidoksen voimakkuus on noin 10% vastaavan kovalenttisen sidoksen voimakkuudesta. Vetysidoksella ei sidospituuden vuoksi ole kovalenttista luonnetta. Vetysidos voi muodostua myös kahden samanlaisen molekyylin, kuten  {\ce {H_2O}}, välillä aiheuttaen esim. vedellä korkean kiehumispisteen. Vetysidoksen suuruus riippuu molekyylin rakenteesta ja on jopa 160 kJ mol-1 ( {\ce {HF_2^-}}). Vetysidoksen takia paperiarkki pysyy ehjänä ja samoin erilliset kuivatut paperiarkit voivat olla vaikeasti erotettavissa ollessaan ensin kosketuksissa toisiinsa märkinä.
Arvi Hurskainen

| Arvi Hurskainen |
| --- | --- |
 Arvi Hurskainen vuonna 2002
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. tammikuuta 1941 (ikä 84) Kitee
Kansalaisuus:  suomi
Koulutus ja ura
Instituutti:  Helsingin yliopisto
Tutkimusalue:  kielitiede kieliteknologia
Tunnetut työt:  SALAMA, kieliteknologian kehitysympäristö;   Helsinki Corpus of Swahili 2.0;   Nordic journal of African Studies, aloitteentekijä ja ensimmäinen päätoimittaja.
Arvi Johannes Hurskainen (s. 25. tammikuuta 1941 Kiteelähde?) on suomalainen Afrikan kielten ja kulttuurien sekä kielitieteen tutkija.
Hurskainen työskenteli Afrikan tutkimuksen professorina Helsingin yliopiston Aasian ja Afrikan kielten ja kulttuurien laitoksella vuosina 1989–2006.
Kiinnostus bantukieliin, erityisesti swahilin kieli ja sen murteiden tutkimukseen, johdatti Hurskaisen kielten tutkimuksen ja erityisesti kieliteknologian pariin. Vuodesta 1985 alkaen hän on keskittynyt yhä enemmän tietokoneella suoritettuun kielen kuvaukseen ja analysointiin. Alkaen eläkkeelle jäämisestään vuonna 2006 hän on paneutunut kieliteknologiaan kokopäiväisesti.
Elämäkerta

Vanhemmat maanviljelijä Eino Hurskainen (1906–1978) ja Siviä o.s. Pekkinen (1909–1982). Valmistui ylioppilaaksi Joensuun lyseosta vuonna 1960. Valmistui teologian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1964 ja vihittiin papiksi 1965 Mikkelin tuomiokirkossa. Valmistui filosofian lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta 1980 ja väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1984 antropologiaa käsittelevällä teoksella Cattle and Culture. The Structure of a Pastoral Parakujo Society. Ennen täystoimiseen tutkimustyöhön siirtymistään toimi vuosina 1967–1976 lähetystyössä Tansaniassa Suomen Lähetysseuran palveluksessa.
Työhistoria opetuksen ja tutkimuksen parissa

Vuonna 1976 Arvi Hurskainen toimi tutkijana Suomen Akatemian rahoittamassa Jipemoyo-projektissa Tansaniassa, Länsi-Bagamoyon piirikunnassa ja vuodet 1977–1980 Suomen Lähetysseuran palveluksessa Helsingissä.
Vuonna 1981 Hurskaisesta tuli Helsingin yliopiston bantukielten vanhempi lehtori, mitä työtä hän teki vuoteen 1989. Välillä hän kuitenkin toimi vuoden ajan Tumaini-yliopistossa Tansaniassa vuosina 1984–1985. Vuosina 1989–1991 hän toimi Helsingin yliopiston Afrikan kielten ja kulttuurien vt. professorina, ja vuodesta 1991 alkaen professorina. Aasian ja Afrikan kielten ja kulttuurien laitoksen johtajana Hurskainen toimi vuodet 1999–2001. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2006.
Hän johti vuosina 1988–1992 ulkoministeriön rahoittamaa tutkimushanketta Swahili Language and Folklore, johon osallistui myös useita tutkijoita Swahilin tutkimusinstituutista Dar-es-Salaamin yliopistosta. Tutkimusyhteistyön tuloksena syntyi äänitetty puhekorpus DAHE (Dar-es-Salaam - Helsinki), joka on myöhemmin digitoitu ja jonka saattaminen Internetiin on valmisteilla.
Vuodesta 1967 vuoteen 1985 Hurskainen työskenteli yhteensä kahdeksan vuoden ajan tutkimus- ja opetustyössä eri osissa Tansaniaa, muun muassa Tukuyussa, Njombessa ja Arushassa Tumaini-yliopistossa, Makumiran kampuksella.
Viranhoidon lomassa Hurskainen on saanut tutkimustyötä varten virkavapauksia. Itä-Afrikkaan suuntautuneet tutkimusmatkat ovat olleet mahdollisia pääasiassa Suomen Akatemian ja Suomen opetusministeriön sekä Suomen ulkoministeriön taloudellisella tuella.
Vuonna 2008 Hurskainen työskenteli vierailevana professorina Makerere-yliopistossa Ugandassa, Kampalassa. Hän piti muun muassa intensiivikursseja kieliteknologiasta ja ohjasi kieliteknologian alan väitöskirjatöitä. Väitöskirjaohjaus jatkui Suomesta käsin aina vuoteen 2013 saakka.
Hurskainen on tehnyt uransa aikana laajaa kansainvälistä yhteistyötä eri yliopistojen kanssa paitsi Afrikassa myös EU:ssa. EU-yhteistyön pohjana oli Afrikan tutkimuksen alan työntekijöiden ja opiskelijoiden keskinäinen vaihto-ohjelma. Tämän työn tuloksena syntyi koulutusohjelma CAMEEL (European Master's Degree in Computer Applications on Modern Extra-European languages). Tärkeimpinä yhteistyökumppaneina voidaan mainita:
Napolin yliopisto Italiassa
Leipzigin yliopisto Saksassa
Uppsalan yliopisto Ruotsissa
Norjan tieteen ja teknologian yliopisto Trondheimissa Norjassa
Groeningenin yliopisto Hollannissa
Kieliteknologia

Arvi Hurskainen on kehittänyt kieliteknologiaa käyttäen avuksi kielen tarkkaa analysointia. Kielen peruskuvaus tehdään soveltaen päättyväistilaisten automaattien menetelmää kielen morfologisessa analyysissa. Sanat kootaan sen morfeemeista (esim. prefikseistä, suffikseista ja sanavartaloista. Kielenkuvausta yksinkertaistetaan liitämällä siihen morfofonologisia sääntöjä, joiden avulla selvitetään poikkeavuudet morfeemien rajoilla. Tämän standardiksi muodostuneen kielenkuvauksen kehitti ensimmäisenä Kimmo Koskenniemi.

Yksittäisten sanojen kuvauksen jälkeen suoritetaan disambiguointi eli valitaan sanan oikea tulkinta lauseen kontekstin avulla. Tässä yhteydessä suoritaan myös lauseen syntaktinen analyysi. Disambiguoinnissa ja syntaktisessa analyysissa on käytetty Fred Karlssonin alun perin ideoimaa ja Connexorin kehittämää kehitysympäristöä CG3 (Constraint Grammar 3).
Tämä kieliteknologian peruspaketti on tarjonnut mahdollisuuden sellaisten sovellusten kehittämiseen kuin oikeinkirjoituksen tarkistin ja korpustekstien annotointi. Lisäksi voidaan kehittää edistyneitä sanakirjoja ja kielen oppimisjärjestelmiä sekä tuottaa eritasoisia sanastoja kielenoppijoille. Hurskainen onkin koonnut kaksi annotoitua eli analysoitua swahilinkielistä tekstikorpusta Helsinki Corpus of Swahili 1.0 ja sen laajennettu ja kehittyneempi versio Helsinki Corpus of Swahili 2.0.
Korkeatasoinen kielen analyysiohjelma tarjoaa myös hyvän pohjan kielen kääntämiselle. Moduulipohjaisen menetelmän avulla kieltä käännetään asteittain kohdekielelle ottaen huomioon monisanaiset ilmaisut, semanttisen disambiguoinnin ja kohdekielen pintamuotojen tuottamiseen tarvittavat säännöt. Eri vaiheita toteutetaan käyttäen kuhunkin vaiheeseen parhaiten soveltuvia menetelmiä ja kehitysympäristöjä. Tällaisia ovat muun muassa CG3, Beta sekä soveltuvat ohjelmointikielet, kuten Perl.
Hurskainen on kehittänyt käännösohjelmia kielipareille swahili -> englanti, englanti -> swahili ja englanti -> suomi.
Tuorein Hurskaisen tutkimuksen kohde on globaalin käännösjärjestelmän kehittäminen käyttäen normalisoitua englantia interlinguana. Idean taustalla on havainto, että kun kääntää tekstiä esimerkiksi swahilista englannin kautta suomeen, koneella tehty käännöstulos on usein parempi kuin jos kääntää saman tekstin nykyenglannista suomeen. Nykyenglanti on kulunut kieli, joka jättää pois relatiivipronomineja sekä konjunktioita sivulauseen alussa. Englanti ei myöskään merkitse transitiivi- ja intransitiiviverbien eroja. Tämä aiheuttaa suuria ongelmia konekääntämisessä. Kun kääntäminen aloitetaan kielestä, jossa kaikki nämä piirteet merkitään, tämä tieto voidaan siirtää englannin kautta kolmanteen kieleen ja tuloksena on kelvollinen käännös.
Hurskaisen kehittämällä sääntöpohjaisella menetelmällä on yhtäläisyyksiä muiden sääntöpohjaisten kehitysympäristöjen kanssa. Sellaisia ovat mm. Grammatical Framework ja Nooj.. Sääntöpohjaisten kieliteknologian menetelmien on todettu olevan erityisen soveliaita sellaisiin kieliin, joilla on vähän kieliresursseja ja jotka ovat morfologisesti kompleksisia..
Tuotantoa > Verkkoaineistoja

SALAMA, vuonna 1985 toimintansa aloittanut ja jatkuvasti etenevä kieliteknologinen kehitysympäristö erilaisten kieliin liittyvien sovellusten kehittämiseksi.
Tällä hetkellä on saatavana 102 teknistä raporttia muun muassa kielenkäännöksestä englanti-swahili-englanti ja englanti-suomi.
Tuotantoa > Verkkoaineistoja > Sovellusohjelmia

Swahilin kielen oikeinkirjoituksen tarkistin (speller), lisensoitu Microsoftille 2007
Turun Sanomat: Lingsoftin swahilin oiko-lukuohjelma Microsoftille (Arkistoitu – Internet Archive)
Swahilin kielen analysaattori, jonka avulla on muodostettu analysoitu swahilinkielinen tekstikorpus Helsinki Corpus of Swahili 1.0 (12 milj. sanaa). Ei enää saatavilla.
Swahilin kielen kehittyneempi analysaattori , jonka avulla on muodostettu analysoitu swahilinkielinen tekstikorpus Helsinki Corpus of Swahili 2.0 (25 milj. sanaa).
Tutkimuskäyttöön tekstikorpus on saatavilla näistä osoitteista:
Korpuksen pääsivu
Annotoitu versio
Annotoimaton versio
Kaupalliseen käyttöön tekstikorpus on saatavilla täältä
Selainpohjainen eri ohjelmien käyttöympäristö SALAMA
Tuotantoa > Painettuja teoksia

Cattle and Culture. The Structure of a Pastoral Parakujo Society. Väitöskirja, Helsingin yliopisto. Studia Orientalia 56, Helsinki 1984. ISBN 951-95076-7-1
Swahilin peruskurssi. Gaudeamus, Helsinki 1989. ISBN 951-662-485-5
Dialect specific Dictionary of Kae (Makunduchi). Haji Chum’in kanssa, Department of Asian and African Studies, Helsinki 1993.
Afrikan kulttuurien juuret. Ari Siiriäisen kanssa, Tietolipas 134 SKS, Helsinki 1995. ISBN 951-717-822-0
Swahilin peruskurssi. 2., uudistettu p., Suomen itämainen seura, Helsinki 2000.
Swahilin peruskurssi. 3., uudistettu p., Suomen itämainen seura, Helsinki 2003.
Tuotantoa > Toimitustöitä

Nordic Journal of African Studies (NJAS). Pohjoismainen tieteellinen aikakauskirja Afrikan tutkimuksesta. Aloitteen tekijä ja ensimmäinen päätoimittaja 1992–2006.
Social Science and Conflict Analysis. Mohamed Salih’in kanssa, Helsingin yliopiston Aasian ja Afrikan kielten ja kulttuurien laitos sekä Scandinavian Institute of African Studies, Uppsala 1993.
Luottamustehtäviä

Suomen Antropologinen seura, johtokunnan jäsen 1990–2000
International African Institute (Lontoo, Iso-Britannia), johtokunnan jäsen 1991–2005;
Nordic Association of African Studies, aloitteen tekijä ja puheenjohtaja 1991–;
Nordic Journal of African Studies, päätoimittaja 1992–2006;
Kiswahili (Journal of the Institute of Kiswahili Research, Dar-es-Salaam, Tansania) toimitusneuvoston jäsen 1991–
Archives of Popular Swahili ja Journal of Language and Popular Culture in Africa (Amsterdam, Hollanti), neuvottelukunnan jäsen 1999–;
Suomen itämainen seura, johtokunnan jäsen 1998–
Studia Orientalia -julkaisusarjan toimituskunnan jäsen 1998–
Special Interest Group for Language and Speech Technology Development (Pretoria, Etelä-Afrikka), jäsen 1999–
Orientalistiska Studier i Svenska Högskoleverket (Tukholma, Ruotsi), arviointitoimikunnan jäsen 2003–2004.
Huomionosoituksia

Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan I luokan ritarimerkki 2005.
Juhlakirja Africa in the Long Run. Festschrift in the Honour of Professor Arvi Hurskainen. Edited by Lotta Harjula and Maaria Ylänkö. Teos ilmestyi julkaisusarjassa Studia Orientalia, numerona 103, Helsinki 2006. ISBN 951-9380-67-1
Aiheesta muualla

Arvi Hurskainen Suomen Uskontotieteellinen Seura ry. 2018. Viitattu 14.7.2018.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Alankomaat 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland 
Muut:  IdRef
Monivyöluri

| Monivyöluri |
| --- | --- |
 Vankina elävä monivyöluri (Pseudeos fuscata)
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Kaijat Psittaculidae
Suku::  Pseudeos
Laji::  fuscata
Kaksiosainen nimi
 Pseudeos fuscata  (Blyth, 1858) 
Katso myös
   Monivyöluri Wikispeciesissä   Monivyöluri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Monivyöluri (Pseudeos fuscata) on kaijalaji, joka muistuttaa lähisukuisia punalureja.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 25 cm. Aikuisen linnun höyhenpuku on yleisväriltään oliivinruskea ja kauttaaltaan hyvin värikäs ja kirjava. Päälaki ja nokka ovat kellanoranssit. Naama, hartiat, siipisulat ja vatsavyö ovat sinimustat, pyrstö kirkkaan sininen ja rintavyö sekä vatsalaikku punaiset. Iiris on punainen ja koivet tummanharmaat. Sukupuolet ovat samannäköisiä. Äänet ovat korkeaa kirkumista.
Nuoret linnut ovat vatsapuolelta enemmän keltaisen tai oranssin kirjavia ja niiden selkä ja yläperä ovat himmeä keltaiset. Nokka on mustanruskea ja alanokan tyvi on kellahtava. Iiris on kellanharmaa.
Esiintyminen

Monivyöluri esiintyy Uudessa-Guineassa lukuun ottamatta sisämaan korkeinta vuoristoa sekä Salawatissa Papualla ja Japensaarella Geelvink Bayssa.
Monivyölurin esiintymisalue on 50 000–100 000 neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen.
Elinympäristö

Monivyölurit elävät sekä metsissä että savannilla noin 2 000 metrin korkeuteen saakka. Ne liikkuvat kovaäänisissä parvissa, joiden koko on 20–100 yksilöä.
Lisääntyminen

Laji on ilmeisesti yksiavioinen. Pesintä tunnetaan puutteellisesti.
Ravinto

Monivyölurit liikkuvat meluisissa parvissa, jotka ruokailevat enimmäkseen puiden (muun muassa kookospalmun ja Pittosporum ramiflorumin) latvuksissa. Ne syövät kukkia, siitepölyä, mettä, hedelmiä ja hyönteisiä, ja niiden nokka ja kieli ovat erilaistuneet siten, että nokka on kapea ja kielen päässä on eräänlainen harja.
Jouko Hynninen

| Jouko Hynninen |
| --- | --- |
 Jouko Hynninen vuonna 1947
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. elokuuta 1907 Jäppilä
Kuollut: 5. marraskuuta 1983 (76 vuotta) Mikkeli
Kansalaisuus:  Suomi
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):  Suomi
Komentajuudet:  Savon Prikaati 1955–1965 Kymen sotilaslääni 1965–1966 Sisä-Suomen sotilaslääni 1966–1967
Taistelut ja sodat:  Talvisodassa Jääkäripataljoona 3:ssa komppanianpäällikkönä, Jatkosodassa ja Lapin sodassa Jääkäripataljoona 3:n komentajana.
Sotilasarvo:  kenraalimajuri
Kunniamerkit:  Mannerheim-risti #47
Ylennykset:   vänrikki 1934  luutnantti 1936  kapteeni 1940  majuri 1941  everstiluutnantti 1944  eversti 1955  kenraalimajuri 1966 
Jouko Untamo Hynninen (21. elokuuta 1907 Jäppilä – 5. marraskuuta 1983 Mikkeli) oli suomalainen kenraalimajuri ja Mannerheim-ristin ritari numero 47 (14.1.1942). Ritariksi nimitettäessä hän oli sotilasarvoltaan majuri.
Hynninen kävi reserviupseerikurssi 20:n vuonna 1931 ja Kadettikoulun 16. kadettikurssin 1932–1934. Hynninen toimi jo ennen sotaa nuorempana upseerina Jääkäripataljoona 3:ssa ja talvisodassa komppanianpäällikkönä. Jatkosodan ja Lapin sodan ajan Hynninen toimi Jääkäripataljoona 3:n komentajana. Mannerheim-ristin ritariksi hänet nimitettiin jatkosodan hyökkäysvaiheen jälkeen 14. tammikuuta 1942. Hän haavoittui sodan aikana kahdesti: 13. heinäkuuta 1941 Jalovaarassa sekä 13. heinäkuuta 1944 Vuosalmella.
Sodan jälkeen Hynninen jatkoi vielä vuoteen 1946 JP 3:n komentajana. 1946–1949 hän toimi JR 7:ssä ja 1949–1952 JR 9:ssä pataljoonankomentajana. 1952–1955 hän palveli 6. prikaatissa. Hynninen komensi Savon prikaatia 1955–1965. Uransa päätteeksi hän toimi Kymen sotilasläänin komentajana 1965–1966 ja Sisä-Suomen sotilasläänin komentajana 1966–1967.
Poikkeuksellisen hänen kenraalimajurin arvostaan tekee se, että hän ei ollut suorittanut Sotakorkeakoulua, joka edellytettiin kenraalikuntaan ylennettäviltä henkilöiltä.