stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pentti Kejonen

| Pentti Kejonen |
| --- | --- |
 Kuva: Marja Lehto
Henkilötiedot
Syntynyt: 1946
Titteli:  Oulun kansainvälinen lasten- ja nuortenelokuvien festivaalin johtaja 1982–2006
Muut tiedot
Tunnustukset:  Lastenkulttuurin valtionpalkinto (1989)
Järjestö:  Oulun Elokuvakeskus
Pentti Kejonen (s. 1946) on suomalainen elokuvakriitikko ja festivaalijohtaja. Hän oli perustamassa Oulun Elokuvakeskusta 1973 ja Oulun kansainvälinen lasten- ja nuortenelokuvien festivaalia, jota hän johti 1982–2006. Festivaali sai opetusministeriön myöntämän Suomi-palkinnon vuonna 2002.
Kejonen varttui Rovaniemellä ja veti siellä vuosina 1965–1967 Elokuvakerho Cinemaa. Hän aloitti lukioaikana elokuva-arvostelujen kirjoittamisen Rovaniemi -lehteen, ja myöhemmin Lapin Kansassa.  Opiskeluaikana Kejonen oli Oulun ylioppilaslehden elokuva-arvostelija.  Hän oli Oulun ylioppilaslehden toimitussihteeri ja päätoimittaja 1971-1975.
Pentti Kejonen opiskeli kirjallisuutta Oulun yliopistossa, mutta hän ei koskaan valmistunut.  Hän opetti 1980 -luvulla yliopiston kirjallisuuden laitoksella usean vuoden ajan elokuvailmaisun kehitystä ja valtavirtauksia. Luentojen pohjana oli Kejosen kirja Aineistoa elokuvakasvatukseen, jonka Oulun elokuvakeskus oli julkaissut 1977. Muita kirjoja ovat Lasten elokuvakirja (1979) ja Elokuvia lapsille (1980).
Kejonen oli sanomalehti Kalevan tv-palstan elokuvakriitikko 1978-2001.
Oulun kaupungin aloittaessa kunnallisen elokuvatoiminnan, Pentti Kejonen valittiin elokuvasihteeriksi vuonna 1976. Hänen ehdotuksestaan syntyi Oulun kansainvälinen lastenelokuvien festivaali 1982.  Hän ollut kansainvälisen tuomariston jäsen Laonin, Teheranin, Antwerpenin, Riminin, Poznanin, Isfahanin ja Zlinin lastenelokuvien festivaaleilla. Vuonna 1982 hänen toimestaan perustettiin kunnallinen elokuvateatteri Kirjastokino. Sen jatkaja on elokuvateatteri Studio. Kejonen toimi niiden ohjelmiston suunnittelijana.  Hän aloitti myös Oulun kaupungin elokuvatoimiston maahantuonnin.
Kejonen perusti kaksi elokuvien maahantuontiyritystä. Urania Filmin ohjelmistossa oli klassikoita kuten Federico Fellinin La Strada ja Stanley Donenin ja Gene Kellyn Laulavat sadepisarat.  Miofilm toi maahan lastenelokuvia.
Kejonen on ollut Valtion elokuvataidetoimikunnan jäsen (1992-1994) ja puheenjohtaja (1995-1997) ja Taiteen Keskustoimikunnan jäsen (1995-1997). Hän on saanut Oulun läänin taidetoimikunnan taidepalkinnon,
Lastenkulttuurin valtionpalkinnon vuonna 1989. ja Matti Pellonpää -palkinnon. Alueellinen mediakeskus POEM antoi vuonna 2007 Kejoselle Pikku karhu -palkinnon.
Philip Anderson

| Philip Anderson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. joulukuuta 1923 Indianapolis, Indiana, Yhdysvallat
Kuollut: 29. maaliskuuta 2020 (96 vuotta)
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Harvardin yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  John Hasbrouck van Vleck
Instituutti:  Bell Labs Cambridgen yliopisto Princetonin yliopisto
Tutkimusalue:  fysiikka
Palkinnot:   Nobelin fysiikanpalkinto (1977)
Aiheesta muualla
www.princeton.edu/prism/people/faculty-1/anderson
Philip Anderson (13. joulukuuta 1923 Indianapolis, Indiana – 29. maaliskuuta 2020) oli yhdysvaltalainen teoreettinen fyysikko. Hän on tehnyt tärkeitä fysiikan tuloksia tutkiessaan muun muassa antiferromagnetismia, Kondo-ilmiötä, epäpuhtaita metalleja, BCS-teoriaa, spin-laseja ja korkeiden lämpötilojen suprajohtavuutta. Hän sai Nobelin fysiikanpalkinnon 1977 magneettisten ja epäjärjestäytyneiden aineiden elektronirakenteen teoreettisesta tutkimuksesta yhdessä Nevill Francis Mottin ja John Hasbrouck van Vleckin kanssa.
Anderson syntyi vuonna 1923 Indianapolisin kaupungissa Indianan osavaltiossa. Hän valmistui illinoisilaisesta high schoolista, minkä jälkeen hän suuntasi opiskelemaan Harvardin yliopistoon. Vuosina 1949–1984 eli 35 vuoden ajan hän työskenteli New Jerseyssä sijaitsevassa Bell Labsissa. Työnsä ohessa hän oli Cambridgen yliopiston teoreettisen fysiikan professorina 1967–1975. Jäätyään eläkkeelle Bell Labsista 1984 hän jatkoi professorina Princetonin yliopistossa.
Vuonna 2006 tilastofyysikko José Soler Madridin yliopistosta teki tutkimuksen tieteellisissä julkaisuissa olevista viittauksista verraten artikkelissa olevia viittauksia artikkeliin tehtyihin viitauksiin, ja päätteli Andersonin olevan maailman luovin fyysikko.
Aiheesta muualla

Philip Andersonin elämäkerta. Nobelprize.org. (englanniksi)
Philip Absolon

Philip Absolon
Philip Absolon (s. 24. marraskuuta 1960) on brittiläinen taidemaalari. Hänen tuotantonsa edustaa stuckismiksi nimettyä nykytaiteen liikettä.
Absolon syntyi Erithissä, Kentissä. Hän polveutuu viktoriaanisen ajan taiteilijasta John Absolonista. Hän kärsii lukihäiriöstä. Hän opiskeli vuosina 1977–1979 Medway College of Art and Designissa, jossa hän tapasi Billy Childishin ja Bill Lewisin. Absolon jatkoi Epsom College of Artiin, mutta vuonna 1984 hän joutui Slade School of Fine Artin ja vuonna 1987 Royal College of Artin hylkäämäksi.
Absolon on ollut mukana stuckismi-liikkeen toiminnassa sen virallisesta perustamisvuodesta 1999 saakka. Hänen luonteenomaisia töitään ovat The Cornfield ja Job Club.
Absolonin töitä on ollut näytillä muun muassa Liverpoolin biennaalissa 2004. Hän on myös osallistunut stuckistien järjestämiin Turner-palkinnon vastaisiin mielenosoituksiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Philip Absolon Wikimedia Commonsissa
Stuckism.com: Philip Absolon (englanniksi)
Ahti Oksanen

| Ahti Oksanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 10. maaliskuuta 1993 (ikä 31) Kirkkonummi, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  191 cm
Paino:  94 kg
Seura
Seura:  Lausanne
Sarja:  National League
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2016–
Aik. seurat:  Hartford Wolf Pack (AHL) Greenville Swamp Rabbits (ECHL) SaiPa (SML) Jokerit (KHL) KooKoo (SML) Mountfield HK (ČEL) IK Oskarshamn (SHL)
Ahti Oksanen (s. 10. maaliskuuta 1993 Kirkkonummi) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Sveitsin National Leaguen Lausannessa. Isokokoinen Oksanen on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän pelasi aiemmin myös puolustajana, kunnes hänet siirrettiin noin yliopistovuosiensa puolivälissä laitahyökkääjäksi.
Ura > Seuraura > Juniorivuodet

Oksanen on Espoon Jääklubin kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Kiekko-Espooseen, jossa sijoittui kaudella 2008–2009 tehoilla 14+18=32 C-nuorten II-divisioonan puolustajien pistepörssissä toiseksi edellään vain Kiekko-Vantaan Ilkka Hakkarainen. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi Espoo Bluesin junioreihin. Oksanen kuului seuran B-nuorten kapteenistoon ja voitti kauden päätteeksi B-nuorten Suomen-mestaruuden. Hän sai vastuuta myös Bluesin A-nuorissa, mutta hänen kautensa päättyi jo joulukuun 2010 alussa hänen kätensä mentyä poikki. Oksasen oikeus voittaa A-nuorten SM-hopeaa jäi vain yhden runkosarjaottelun päähän.
Kaudella 2011–2012 Oksanen oli Bluesin A-nuorten tehokkain puolustaja tehoilla 14+25=39, joilla hän sijoittui koko A-nuorten SM-liigan puolustajien pistepörssissä kolmanneksi. Hän voitti myös sarjan tehotilaston lukemalla +42 ja hänet palkittiin Raimo Helminen -palkinnolla. Oksanen valittiin myös ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Hän harjoitteli kauden aikana myös Bluesin SM-liigajoukkueen mukana ja osallistui myös harjoituskauden otteluihin. Oksanen sai liigajoukkueesta myös sopimustarjouksia, mutta hän ei pystynyt osallistumaan SM-liigaotteluihin pelatakseen jatkossa Yhdysvaltain yliopistosarjoissa.
Ura > Seuraura > Yliopistovuodet ja AHL-sopimus Hartford Wolf Packiin

Vuodet 2012–2016 Oksanen kävi Bostonin yliopistoa. Toisella kaudellaan eli Sophomore-vuotenaan 2013–2014 hän oli joukkueensa tehokkain puolustaja sekä toiseksi paras pistemies ja hän jakoi BU:n sisäisen syöttöpörssin voiton Robert Baillargeonin kanssa tehoilla 7+17=24. Kaudelle 2014–2015 joukkueen päävalmentaja David Quinn siirsi Oksasen puolustajasta laitahyökkääjäksi. Hän pelasi kautensa samassa ketjussa seuraavana kesänä NHL:ään toisena varatun Jack Eichelin kanssa. Oksasen pelipaikkavaihdos näkyi varsinkin maalimäärässä ja hän oli 25 osumallaan koko Hockey Eastin toiseksi paras maalintekijä tutkaparinsa Eichelin jälkeen. Oksanen sivusi myös suomalaisten NCAA:n yhden kauden maaliennätystä, johon olivat aiemmin yltäneet Marko Tuomainen kaudella 1992–1993 ja Antti Laaksonen kaudella 1995–1996. Oksanen teki kauden aikana kaikkiaan 38 tehopistettä, joilla hän jakoi Hockey Eastin pistepörssin kahdeksannen sijan Providencen Nick Saracinon ja joukkuetoverinsa Matt Grzelcykin kanssa. Oksanen voitti kauden päätteeksi divisioonan ja runkosarjan mestaruudet. Hänet valittiin NCAA:n lopputurnauksen tähdistökentälliseen.
Kesällä 2015 NHL-varaamaton Oksanen osallistui New York Rangersin kehitysleirille. Viimeisellä yliopistokaudellaan 2015–2016 hän oli BU:n toiseksi paras pistemies Danny O’Reganin jälkeen tehoilla 15+21=36. Kesäkuussa 2016 Oksanen teki vapaana agenttina vuoden mittaisen sopimuksen AHL-joukkue Hartford Wolf Packin kanssa. Hän osallistui samana syksynä New York Rangersin harjoitusleirille. Oksanen aloitti kauden 2016–2017 ECHL-joukkue Greenville Swamp Rabbitsin vahvuudessa, jossa hän pelasi lopulta suurimman osan kaudestaan ja oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 21+31=52. Pudotuspeleissä Oksanen voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +5. Hän pelasi kauden aikana 15 AHL-ottelua Wolf Packissa tehopistein 2+2=4.
Ura > Seuraura > Paluu Suomeen ja siirtyminen SaiPaan

Kaudeksi 2017–2018 Oksanen palasi Suomeen ja siirtyi 1+1-vuotisella SM-liigasopimuksella Saimaan Pallon riveihin. Hän teki liigadebyyttinsä runkosarjan avauskierroksella 8. syyskuuta 2017 KooKoota vastaan. Oksanen merkittiin heti SaiPan ykkösketjun oikeaan laitaan Ville Kohon ja Roy Radken viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 18.09 minuuttia. Oksanen keräsi myös joukkueensa 1–7-tappioon päättyneessä ottelussa teholukeman –2. Hän avasi maalitilinsä SM-liigassa kymmenennessä ottelussaan heti kahdella osumalla 30. syyskuuta 2017 Tapparaa vastaan. Oksanen sai myös kakkossyöttöpisteen Topi Nättisen tekemään SaiPan 3–2-voittomaaliin siirretyn rangaistuksen aikana. Kari Weckström valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Kaikkiaan Oksanen ensimmäinen kausi SM-liigassa toi 57 runkosarjaottelussa tehot 15+11=26 ja yhdeksässä playoff-ottelussa tehot 3+5=8. Hän oli runkosarjassa SaiPan paras maalintekijä.
Kevään 2018 pudotuspeleissä Oksanen oli SaiPan paras pistemies ja syöttäjä. Hän jakoi myös joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Topi Nättisen kanssa sekä voitti sisäisen tehotilaston lukemalla +5. Oksanen ratkaisi SaiPalle puolivälieräpaikan tehtyään pudotuspelien ensimmäisen kierroksen kolmannessa ottelussa 17. maaliskuuta 2018 Pelicansia vastaan joukkueen 3–2-voittomaalin ensimmäisessä jatkoerässä ajassa 62.17. Hän teki tätä ennen myös joukkueen 2–2-tasoitusmaalin vain 1.38 minuuttia ennen varsinaisen peliajan päättymistä, kun SaiPa haki tasoitusta ilman maalivahtia. Oksasen osuma hyväksyttiin videotarkistuksen jälkeen. Jussi Pekkala valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Helmikuussa 2018 seura käytti Oksasen sopimuksessa olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan.
Oksanen oli kaudella 2018–2019 SaiPan toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 15+16=31. Pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella hän onnistui jälleen voittomaalin teossa tasoitettuaan ottelusarjan Tampereen Ilvestä vastaan 1–1:een 17. maaliskuuta 2019 pelatussa sarjan toisessa ottelussa. Hän viimeisteli SaiPan 3–2-voittomaalin ensimmäisessä jatkoerässä ylivoimalla ajassa 76.15. Hänen osumansa hyväksyttiin videotarkistuksen päätteeksi. Jussi Pekkala valitsi Oksasen ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Ilves kuitenkin vei ottelusarjan nimiinsä voitoin 2–1.
Ura > Seuraura > KHL-kausi Jokereissa ja siirtyminen KooKoohon

Kaudeksi 2019–2020 Oksanen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KHL-seura Jokereihin. Hän teki siellä 50 runkosarjaottelussa tehot 7+8=15 ja viidessä playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen.
Kaudeksi 2020–2021 Oksanen palasi SM-liigaan ja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella KooKoohon. Hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi. Oksanen nousi SM-liigan eliittiin ja teki liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 22+26=48, joilla hän oli KooKoon paras pistemies ja maalintekijä. Oksanen jakoi koko SM-liigan pistepörssin neljännen sijan Lukon Robin Pressin kanssa.
Ura > Seuraura > Siirtyminen Tšekkiin ja Ruotsiin

Oksanen siirtyi kaudeksi 2021–2022 vuoden mittaisella sopimuksella Tšekin Extraligan Mountfield HK:hon. Hän voitti joukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin tehoilla 25+23=48, joilla Oksanen sijoittui koko liigan maalipörssissä neljänneksi sekä jakoi pistepörssin seitsemännen sijan HC Třinecin Martin Růžičkan ja HC Litvínovin Giorgio Estephanin kanssa. Hänestä tuli Extraligan kaikkien aikojen eniten tehopisteitä, maaleja ja syöttöpisteitä yhden kauden aikana tehnyt suomalaispelaaja. Eroa ennätyksen edelliseen haltijaan Joona Jääskeläiseen (11+15=26 edellisellä kaudella 2020–2021) oli peräti 27 tehopistettä. Oksanen jakoi myös koko liigan tehotilaston toisen sijan joukkuetoverinsa Richard Nedomlelin kanssa edellään vain HC Sparta Prahan Filip Chlapík.
Kaudeksi 2022–2023 Oksanen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Ruotsin SHL-liigan IK Oskarshamniin. Hän oli joukkueen neljänneksi paras pistemies tehoilla 20+22=42, joilla Oksanen jakoi koko liigan pistepörssin seitsemännen sijan HV71:n André Peterssonin ja Timrå IK:n Jonathan Dahlénin kanssa. Pudotuspeleissä hän oli Oskarshamnin paras maalintekijä kolmella osumallaan. Kaudeksi 2023–2024 Oksanen nimettiin joukkueen varakapteeniksi.
Ura > Seuraura > Siirtyminen Sveitsiin

Kaudeksi 2024–2025 Oksanen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Sveitsin National Leaguen Lausanneen.
Ura > Maajoukkueura

Oksanen on pelannut Suomen A-maajoukkueessa 24 ottelua tehopistein 4+10=14. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Karjala-turnauksessa 5. marraskuuta 2020 Helsingin Hartwall Arenassa alle 20-vuotiaiden maajoukkuepelaajista koottua Venäjää vastaan. Oksanen merkittiin Suomen kolmosketjun vasempaan laitaan Hannes Björnisen ja Kasper Björkqvistin viereen. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa hän teki Beijer Hockey Gamesin 9. helmikuuta 2023 Zürichissä pelatussa avausottelussa Sveitsiä vastaan, kun Oksanen onnistui ainoana pelaajana maalinteossa voittomaalikilpailussa. Hänen osumansa ratkaisi Suomelle 5–6-voiton. Oksanen sai ottelussa myös syöttöpisteen Arttu Ruotsalaisen tekemään maaliin.
Oksanen on pelannut myös kolme nuorten ja kolme poikien maaottelua.
Pelityyli

Oksasen aiemman seuran, SM-liigajoukkue Saimaan Pallon urheilutoimenjohtaja Antti Tuomenoksan mukaan Oksanen pelaa kurinalaisesti molempiin suuntiin sekä tuo myös hyökkäyssuuntaan kokoa ja käsiä ennen kaikkea ylivoimapeliin. Oksanen itse on maininnut suurimmiksi vahvuuksikseen laukauksen ja maalintekotaidot.
Ali Saïdi-Sief

| Mitalit> Maa:   Algeria.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Algeria.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Algeria.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Algeria> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Sydney 2000 | 5 000 m |  |
Ali Saïdi-Sief (arab. علي سعيدي سياف‎; s. 15. maaliskuuta 1978 Constantine, Algeria) on algerialainen kestävyys- ja keskimatkojen juoksija.
Saïdi-Sief ylsi suurimpaan saavutukseensa Sydneyn olympialaisissa 2000, kun hän juoksi 5 000 metrin juoksussa toiseksi. Seuraavana vuonna Edmontonin MM-kilpailuissa hän oli jälleen 5 000 metrillä toinen, mutta kärähti kisan jälkeen doping-testissä nandrolonin käytöstä ja menetti mitalinsa. Hän sai tapauksesta kahden vuoden kilpailukiellon.
Kilpailukieltonsa jälkeen hän on palannut radalle ja sijoittui Ateenan olympialaisissa 2004 5 000 metrillä kymmenenneksi ja Helsingin MM-kisoissa 2005 viidenneksi. Pekingin olympialaisissa 2008 Saïdi-Sief jäi 5 000 metrillä alkueriin.
Aiheesta muualla

Ali Saïdi-Sief Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
Alessandro Preziosi

Alessandro Preziosi
Alessandro Preziosi (s. 19. huhtikuuta 1973 Napoli, Campania, Italia) on italialainen näyttelijä, joka on esiintynyt muun muassa televisiosarjan Ihana Elisa kreivi Fabrizio Ristorina. Preziosi on kasvanut lakimiesperheessä ja on itsekin kouluttautunut alalle. Ennen näyttelijänuraansa hän työskenteli pari vuotta lakimiehenä Avellinossa Italiassa. Näyttelijän työnsä ohella Preziosi on muusikko ja levyttänyt kaikkiaan kolme albumia.
Preziosi tapasi Ihanan Elisan kuvauksissa vuonna 2003 näyttelijä Vittoria Puccinin. Hänellä on kaksi lasta, poika Andrea aiemmasta suhteestaan ja tytär Elena (s. 16.5.2006 Firenze) yhdessä Vittoria Puccinin kanssa.
Filmografia > Elokuvia

Vaniglia e cioccolato, ohjaus Ciro Ippolito (2004)
I Viceré, ohjaus Roberto Faenza (2006) - myös minisarja
La masseria delle allodole, ohjaus Paolo Taviani ja Vittorio Taviani (2007)
Il sangue dei vinti, ohjaus Michele Soavi - myös minisarja (2008)
Filmografia > Televisiosarjoja

Vivere, registi vari - saippuaooppera (1999-2002)
Una donna per amico 2, ohjaus Rossella Izzo - minisarja (1999)
Elisa di Rivombrosa, ohjaus Cinzia TH Torrini - televisiosarja (2003) suom. Ihana Elisa
Il Capitano, ohjaus Vittorio Sindoni - minisarja (2004)
Elisa di Rivombrosa 2, ohjaus Cinzia TH Torrini - televisiosarja (2005) suom. Ihana Elisa
L'uomo che rubò la Gioconda, ohjaus Fabrizio Costa - televisioelokuva (2006)
Il Capitano 2, ohjaus Vittorio Sindoni - minisarja (2007)
Il commissario De Luca, ohjaus Antonio Frazzi - televisioelokuva (2008)
Il sangue dei vinti, ohjaus Michele Soavi - minisarja (2008)
Filmografia > Näytelmiä

Letture di Carducci-Baudelaire - Facoltà di lettere e Filosofia Università di Bologna (2007)
Letture di S. Agostino - Ciclo di letture - Università Cattolica di Milano (2006)
Datemi tre caravelle - Commedia musicale - Produzione Khora Teatro - Ruolo: Cristoforo Colombo (2005-2007)
Letture di Pessoa - Spettacolo teatrale - Produzione Tommaso Mattei (2005)
Re Lear di William Shakespeare, regia di Antonio Calenda - Ruolo: Edmund - Teatro Stabile del Friuli Venezia Giulia (2004-2005)
Ducato rosso sangue di Sabina Neri, regia di P. Martini - Ruolo: Filippo
Agamennone di Eschilo, regia di Antonio Calenda - Ruolo: Araldo Teatro Stabile del Friuli Venezia Giulia
Coefore di Eschilo, regia di Antonio Calenda - Ruolo: Oreste - Teatro Stabile del Friuli Venezia Giulia
Le ultime ore di A.I. di T. Mattei, regia di Alessandro Preziosi - Monologo – Taormina
Tango di una vita, regia di Patrik Rossi Castaldi - Teatro Parioli
Amleto di William Shakespeare, regia di Antonio Calenda - Ruolo: Laerte - Teatro Stabile del Friuli Venezia Giulia
Risvegli di primavera di E. Weideking, regia di De Monticelli - Teatro Filodrammatici di Milano
L'aio dell'imbarazzo di R. Giraudi - Teatro Filodrammatici di Milano
La strana quiete di Roberto Mainardi - Teatro Franco Parenti di Milano
Monologhi di Alessandro Baini - Teatro Piccolo di Milano
Trappola per topi di Agatha Christie - Teatro Cilea di Napoli
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu
Paskolampi (Kouvola, Mooseksenmutka)

| Paskolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kymenlaakso
Kunnat:  Kouvola (Jaala)
Koordinaatit:  61°04′23″N, 26°18′01″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Konniveden alue (14.13)
Laskuoja:  oja Taivaljärveen 
Järvinumero:  14.134.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  101,9 m  
Pituus:  260 m  
Leveys:  100 m  
Rantaviiva:  0,581 km  
Pinta-ala:  1,404 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPaskolampi 
Paskolampi  on Kymenlaaksossa Kouvolan Jaalassa, Kimolassa sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,4 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Konniveden alueella (14.13), jonka Pato-ojan valuma-alueeseen (14.134) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 101,9 metriä mpy.
Alessandro Schöpf

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Alessandro Schöpf
Syntymäaika: 7. helmikuuta 1994 (ikä 30)
Syntymäpaikka: Umhausen, Itävalta
Pelipaikka: hyökkäävä keskikenttäpelaaja
Pituus: 178 senttimetriä
Paino: 75 kilogrammaa
Junioriseurat
1999–2007: SV Längenfeld
2007–2009: AKA Tirol
2009–2012: Bayern München
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2012–2014 | Bayern München II | 63 | (22) |
| 2014–2016 | 1. FC Nürnberg | 51 | (11) |
| 2016– | Schalke 04 | 112 | (10) |
| 2016– | Schalke 04 II | 3 | (1) |
Maajoukkue
| 2009–2010 | Itävalta U16 | 5 | (0) |
| 2011 | Itävalta U18 | 1 | (0) |
| 2012–2013 | Itävalta U19 | 10 | (2) |
| 2013–2015 | Itävalta U21 | 20 | (8) |
| 2016– | Itävalta | 27 | (5) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 20. kesäkuuta 2021.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 25. kesäkuuta 2021.
Alessandro Schöpf (s. 7. helmikuuta 1994 Umhausen) on itävaltalainen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Schalke 04:ää. Oikeajalkainen Schöpf on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura

Schöpf siirtyi vuonna 2009 kotimaastaan Bayern Münchenin juniorijoukkueeseen. Hän ei pelannut seuran edustusjoukkueen paidassa yhdessäkään ottelussa. Seuran kakkosjoukkueessa Schöpf pelasi 63 ottelua tehden 22 maalia ja voittaen Regionalliga Bayernin kaudella 2013–2014. Heinäkuussa 2014 Schöpf siirtyi 2. Bundesliigan 1. FC Nürnbergiin. Hän pelasi seuran paidassa 51 ottelua tehden 11 maalia.
Tammikuussa 2016 Schöpf siirtyi Bundesliigan Schalke 04:ään. Hän teki pääsarjadebyyttinsä samassa kuussa SV Darmstadtia vastaan. Avausmaali syntyi seuraavassa ottelussa VfL Wolfsburgia vastaan. Kauden 2020–2021 loppuun mennessä hän on pelannut seurassa 112 bundesliigaottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia. Hän on tehnyt yhden maalin sekä Mestarien liigassa, jossa on pelannut neljä ottelua, että Eurooppa-liigassa, jossa on pelannut 12 kertaa.
Maajoukkueura

Schöpf on pelannut Itävallan alle 16-, 18-, 19- ja 21-vuotiaiden maajoukkueissa. 26. maaliskuuta 2016 Albaniaa vastaan hän teki debyyttinsä Itävallan maajoukkuessa. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki Maltaa vastaan saman vuoden toukokuussa. EM-kilpailuissa 2016 hän tuli vaihdosta kentälle Itävallan kaikissa kolmessa ottelussa ja teki maalin päätöskamppailussa Islantia vastaan. Hän on pelannut viisi MM-karsintaottelua. Kaikkiaan hän on pelannut 27 maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia.
Saavutukset

Seurajoukkuetasolla
Regionalliga Bayern: 2013–2014
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alessandro Schöpf Wikimedia Commonsissa
Itävallan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Almer |
2 Garics |
3 Dragović |
4 Hinteregger |
5 Fuchs |
6 Ilsanker |
7 Arnautović |
8 Alaba |
9 Okotie |
10 Junuzović |
11 Harnik |
12 Lindner |
13 Suttner |
14 Baumgartlinger |
15 Prödl |
16 Wimmer |
17 Klein |
18 Schöpf |
19 Hinterseer |
20 Sabitzer |
21 Janko |
22 Jantscher |
23 Özcan |
Valmentaja Koller
Itävallan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2020
1 A. Schlager |
2 Ulmer |
3 Dragović |
4 Hinteregger |
5 Posch |
6 Ilsanker |
7 Arnautović |
8 Alaba |
9 Sabitzer |
10 Grillitsch |
11 Gregoritsch |
12 Pervan |
13 Bachmann |
14 Baumgartlinger |
15 Lienhart |
16 Trimmel |
17 Schaub |
18 Schöpf |
19 Baumgartner |
20 Onisiwo |
21 Lainer |
22 Lazaro |
23 X. Schlager |
24 Laimer |
25 Kalajdžić |
26 Friedl |
Valmentaja Foda