stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hirvenpääsauva
Kalliomaalaukset ja piirrokset

Fennoskandian kalliokuvissa hirvenpääsauva esiintyy monissa kuvakentissä. Altan kalliokuvissa Pohjois-Norjassa niitä tunnetaan yli 30, Vingenin kalliokuvissa Etelä-Norjassa tunnetaan noin 20 sauvaa. Vingenin kuvat on ajoitettu myöhäiselle mesoliittiselle kaudelle. Ruotsin Nämforsenin kalliokuvissa on useita sauvoja. Venäjällä Kuolan niemimaalla Kanozeron kalliopiirroksissa esiintyy neljä sauvaa ja Uikujoen kalliopiirroksissa Zalvrugan saarella kaksi sauvaa. Zalavrugan kuvat on ajoitettu neoliittisen kauden loppuun. Äänisen kalliopiirrosalueella järven itärannalla ei sauvakuvia näytä olevan, vaikka Peurasaaren kalmistossa niitä on löytynyt haudoista.
Kuvat kertovat sauvojen käytöstä. Altassa ja Zalavrugassa on yhteensä neljä kuvakenttää, jossa kaksi hirvenpääsauvoja kantavaa miestä seisovat vastakkain. Vaikuttavin kuva on viidestä miehestä, joilla kaikilla on sauvat käsissään. Eräässä Kanozeron kuvassa sauvaa pitelevä mies osoittaa sillä viereistä ihmisryhmää. Myös Nämforssin sauvoja kantavilla miehillä on jokin tehtävä, kun heitä on pitkässä veneessä muiden soutajien kanssa samaan aikaan neljä kyydissä.
Kuvissa sauvoja pidetään yleensä pystyssa ja korkealla. Joskus sauvoja pidetään vaakatasossa kädet suorina ylhäällä. Sauvoja pitelevät miehiksi otaksutut henkilöt, mikä korreloi hyvin kalmistoista tehtyjen havaintojen kanssa. 12 haudan tutkimuksissa vainajat ovat olleet yhtä 60-vuotiaista naista lukuun ottamatta miehiä. Sauva on aseteltu hautaan oikean reiden viereen käden ulottuville. Kalliokuvissa sauvoja pitelevöt usein miehet, joilla on suippo hattu päässään. Eräillä on fallos komeasti pystyssä. Kuvat ilmeisesti ilmaisevat hahmojen myyttisyyttä ja statusta yhteisön piirissä.
Lähteet ja viitteet

Iršėnas, Marius: Anthropomorphic and Zoomorphic Stone Age Art in Lithuania, and its Archaeological Cultural Context. Archaeologia Baltica, 2010, nro 13, s. 175-190.  Klaipėda, Liettua:  Klaipėda University. ISSN 1392-5520  Artikkelin verkkoversio. (pdf) (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Kashina, Ekaterina & Zhulnikov, Alexandr: Rods with Elk Heads: Symbol in Ritual Context. Estonian Journal of Archaeology, 2011, 15. vsk, nro 1, s. 18-31.  Tallinna, Tarto, Viro:  Estonian Academy of Sciences. ISSN 1736-7484  Artikkelin verkkoversio. (pdf) (englanniksi)
Huurre, Matti: 9000 vuotta Suomen esihistoriaa, s. 62.  (Rovaniemen hirvenpää)  Helsinki:  Otava, 2000.  ISBN 951-1-13753-0
Kivikäs, Pekka: Ruotsin pyyntikulttuurin kalliokuvat suomalaisin silmin.  Jyväskylä:  Kopijyvä, 2003.  ISBN 952-5092-97-6  (suomeksi)
Stoljar, Abram: Muinaiskarjala vaimuvara, s. 76-120.  (julkaisusta Mäetagused Vol.17/18)  Tarto:  FB and Media Group of LM, 2000.  ISSN 1406-9938  Teoksen verkkoversio (pdf). (viroksi)
Aiheesta muualla

Heninen: Peurasaaren sauva, valokuva
Dons maps: Norjan kalliokuvat ja hirvenpääsauvat
http://www.degruyter.com/view/j/prhz.2011.86.issue-2/pz.2011.010/pz.2011.010.xml
Oltavan tuulivoimapuisto

| Oltavan tuulivoimapuisto |
| --- | --- |
Valtio:  Suomi
Sijainti:  Pyhäjoki
Koordinaatit:  64°26′46″N, 24°36′29″E
Rakentaminen alkoi:  2019 
Valmistunut:  2020
Rakennuttaja:  Taaleri Energia Oy 
Omistaja:  Taaleri Energia Oy 
Operaattori:  Taaleri Energia Oy 
Tuulivoimapuisto
Tyyppi:  maatuulivoimalaitos
Sähköasema:  1 
Puistojännite:  20 kV 
Liittymisjännite:  110 kV 
Korkeus:  70–100 m zref name=kp/>
Pinta-ala:  16 km² 
Tuulivoimalat:  19 × Nordex N149 (4,8 MW) 
Kapasiteetti:  91,2 MW  
Vuosituotanto:  290 GWh 
 fiOltavan tuulivoimapuisto 
Oltavan tuulivoimapuisto on Pohjois-Pohjanmaalla Pyhäjoen kohde sijaitseva tuulivoimapuisto, jossa toimii 19 tuulivoimalaitosta. Niiden kokonaiskapasiteetti on 91 megawattia ja vuosituotanto on noin 290 gigawattituntia. Tuulivoimapuiston on rakentanut, sen omistaa ja sitä operoi Taaleri Energia .
Yleistä

Etäisyys Pyhäjoen kuntakeskukseen on noin 16 kilometriä ja Oulaisten, Vihannin ja Merijärven kuntakeskuksiin on etäisyyttä noin 17 kilometriä. Pyhäjoella tuulipuisto sijaitsee Keskikylän itäpuolella ja Liminkakylän pohjoispuolella. Suurin osa maa-alueista ovat Tornatorin omistuksessa ja muilla alueilla on muutama muu maanomistaja. Keskimääräinen tuulennopeus on 100 metrin korkeudella 6,1 m/s ja 200 metrin korkeudella 7,8 m/s.
Tuulipuiston pituus on 5,0 kilometriä, leveys 3,2 kilometriä, ja kaikki voimalaitokset sisällensä sulkevan alueen pinta-ala on 11 neliökilometriä. Tuulipuistoksi kaavoitetun alueen pinta-ala on 16 neliökilometriä. Se sijaitsee alueella, jossa on esimerkiksi sellaisia paikannimiä kuin Löytöneva, Siipikuru, Maukarinkangas, Ollinneva, Valkeus ja Mustaneva. Tuulivoimapuiston itäpuolella sijaitsee Polusjärven tuulipuisto, jossa on 10 tuulivoimalaitosta.
Tuulivoimalaitokset ovat saksalaisen Nordexin valmistamaa N149-mallia, jonka napakorkeus on 145 metriä , tuuliturbiinin halkaisija 149 metriä, ja jonka kapasiteetti on 4,8 megawattia . Voimalat sijaitsevat 70–100 metrin korkeudella mpy.
Voimaloiden tuottama sähkö johdetaan maakaapeleissa 20 kilovoltin jännitteellä alueen keskellä sijaitsevalle sähköasemalle, josta sähkö syötetään sen vieressä, ja koko tuulivoima-alueen läpi, kulkevalle 110 kilovoltin sähkölinjalle.
Historiaa

Tuulivoimapuiston hankkeen aloittivat Tornator Oyj ja Taaleritehtaan pääomarahastot Oy yhdessä. Yhtiöiden tarkoitus on rakentaa Oltavan alueelle noin 15 neliökilometrin alueelle enintään 26 tuulivoimalaitoksen tuulipuiston. Yhtiöt käynnistivät YVA-menettelyn lähettämällä maaliskuussa 2014 ELY-keskukselle arviointiohjelmansa. Ohjelmassa tuulipuiston voimalat olivat teholtaan 2,4–5 megawattia ja koko tuulipuiston kapasiteetti 62–130 megawattia. Voimaloiden napakorkeus tulisi olemaan enintään 145 metriä ja roottorin halkaisijat noin 140 metriä. Voimaloiden kokonaiskorkeus olisi enintään 213 metriä.
Arviointiohjelman julkistamisen jälkeen yhteysviranomainen antoi siitä lausuntonsa kesäkuussa 2014, jonka pohjalta arviointiselostusta alettiin kokoamaan. Arviointiselostus saapui ELY-keskukseen joulukuussa 2014. Selostus oli nähtävillä ja siitä järjestettiin yleisötilaisuus tammikuussa 2015. Yhteysviranomainen antoi siitä eri osapuolien huomautuksista kootun lausunnon toukokuussa 2015. Arviointiselostuksessa kaavailtiin nyt 26–32 tuulivoimalaitoksen rakentamista hankealueelle, jonka pinta-ala oli nyt yli 16 neliökilometrin suuruinen.
Pyhäjoen kunta hyväksyi tuulivoimapuiston osayleiskaavan ja se sai lainvoiman lokakuussa 2015. Kaavaan oli merkitty 32 tuulivoimalaitosta sen poikki kulkevan sähkölinjan molemmille puolille. Kaavassa sähköasema sijaitsi alueita yhdistävän tien ja sitä risteävän sähkölinjan kohdalla.
Taalerin Energia ilmoitti syksyllä 2019 rakentavansa Oltavan tuulipuiston Taaleri SolarWind II-rahaston pääomalla. Samassa yhteydessä se sopi Oulun Energian kanssa pitkäaikaisesta sähkönostosopimuksesta, jolla Oulun kaupunki kaksinkertaisti tulivoiman osuuden sähkönkulutuksestaan. Rakennustyöt aloitettiin kesällä 2019 ja ne valmistuivat huhtikuussa 2021.
Aiheesta muualla

Oltavan tuulivoimapuisto (rakennuttajan verkkosivu)
Oltavan tuulivoimapuisto (video), Raahen Seutu
Abrahams

Abrahams on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Galenus Abrahams (k. 1706), mennoniittasaarnaaja sekä piispa Alankomaissa
Harold Abrahams (1899–1978), brittiläinen pikajuoksija ja olympiavoittaja
Jim Abrahams (1944–2024), yhdysvaltalainen komediaelokuvien ohjaaja ja -käsikirjoittaja
Mick Abrahams (s. 1943), brittiläinen rockkitaristi
Mort Abrahams (1916–2009), yhdysvaltalainen elokuvatuottaja
Peter Abrahams (1919–2017), eteläafrikkalainen kirjailija ja toimittaja.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Saint-Jean

Saint-Jean (Pyhä Johannes) voi paikannimenä tarkoittaa seuraavia:
Ranskassa

Saint-Jean-Cap-Ferrat, kunta Alpes-Maritimesin departementissa
Saint-Jean-d’Arves, kunta Savoien departementissa
Saint-Jean-d'Aulps, kunta Haute-Savoien departementissa
Saint-Jean-de-Beauregard, kunta Essonnen departementissa
Saint-Jean-de-Côle, kunta Dordognen departementissa
Saint-Jean-de-Gonville, kunta Ainin departementissa
Saint-Jean-de-Luz, kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa
Saint-Jean-de-Maurienne, kunta Savoien departementissa
Saint-Jean-de-Monts, kunta Vendéen departementissa
Saint-Jean-le-Blanc, kunta Calvadosin departementissa
Saint-Jean-le-Thomas, kunta Manchen departementissa
Saint-Jean-Lespinasse, kunta Lot'n departementissa
Saint-Jean-Pied-de-Port, kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa
Saint-Jean-sur-Mayenne, kunta Mayennen departementissa
Saint-Jean-Trolimon, kunta Finistèren departementissa Bretagnessa
Belgiassa

Molenbeek-Saint-Jean, kunta Brysselin pääkaupunkialueella
Kanadassa

Saint-Jean, Saint Lawrencen lahteen laskeva joki Québecissä, Kanadassa
Saint-Jean-sur-Richelieu, kaupunki Québecissä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Saint-Jean”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Tavast

Tavast tai Tawast on ainakin kolmen suomalaisen suvun nimi. Niillä ei ole yhteyttä toisiinsa. Nimi tulee Hämeen maakunnan ruotsinkielisestä nimestä.
Keskiaikaisen suomalaisen Tavast-suvun ensimmäinen tunnettu henkilö on rälssimies Olavi Tavast (maininta 1386).
Toinen suku on todennäköisesti peräisin Tanskasta, jonka ensimmäinen suomalainen edustaja on Jeppe Kaas vuonna 1508 Hauholla. Pojanpoika Arvid Henrikinpoika Tavast sai rälssikirjeen vuonna 1582. Suku aateloitiin Ruotsissa vuonna 1625 ja sammui mieskannalta vuonna 1731.
Kolmas suku, Tawast/Tavast, kirjattiin noin vuonna 1750 Ruotsin ja myöhemmin Suomen ritarihuoneeseen virheellisten tietojen pohjalta. Tawaststjernan suku haarautuu tästä suvusta.
Sukuja ja henkilöitä

Tavast, keskiaikainen suomalainen suku
Maunu Tavast (1357–1452), piispa, Olavi Tavastin poika
Olavi Niilonpoika Tavast (k. 1460), valtaneuvos, Maunu Tavastin veljenpoika
Olavi Maununpoika (n. 1405–1460), piispa, mahdollisesti sukua Maunu Tavastille, mutta sukulaisuussuhteen laadusta ei selvyyttä
Tavast/Tawast, sammunut Ruotsin vallan aikainen aatelissuku
Arvid Henrikinpoika Tavast (k. 1599), Viipurin linnanpäällikkö, mestattiin Viipurin verilöylyssä
Iivar Tavast (k. 1599), Arvid Tavastin poika, mestattiin isänsä kanssa
Tawast/Tavast, elossa oleva suomalainen aatelissuku
Torsten Tawast (1685–1750), sotilas ja pietisti
Magnus Fredrik Tawast (1728–1789), sotilas
Torsten Tawast (1752–1823), muonituskomissariaatin intendentti, Johan Henrik Tawastin veli
Johan Henrik Tawast (1763–1841), kenraali
Hjalmar Edvard Tawast (1880–1952), apteekkari ja valtiopäivämies
Saima Tawast-Rancken (1900–1983), lääkäri, fysioterapian kehittäjä ja professori.
Sofia Tawast (s. 1989), toimittaja ja kirjailija
Citrix

| Citrix |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  pörssiyhtiö
Osake:  NASDAQ: CTXS
ISIN:  US1773761002
Perustettu:  1989
Perustaja:  Ed Lacobucci
Toimitusjohtaja:  Kirill Tatarinov
Puheenjohtaja:  Thomas Bogan
Kotipaikka:   Fort Lauderdale, Florida
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Toimiala:  ohjelmistoteollisuus
Tuotteet:  Palvelin- ja työasemavirtualisointi ohjelmistot
Liikevaihto:   2,918 mrd. dollaria (2013)
Liikevoitto:   380 mj. dollaria (2013)
Nettotulos:   339 mj. dollaria (2013)
Henkilöstö:  8 212 (2012)
Kotisivu:  www.citrix.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Citrix Systems on vuonna 1989 perustettu IT-alan yritys, joka toimittaa palvelin- ja työasemavirtualisointiratkaisuja, verkkoratkaisuja, Software as a Service (SaaS) -palveluja ja pilvipalveluita.
Citrixin pääkonttori sijaitsee Fort Lauderdalessa Floridassa. Yhtiöllä on toimistot myös Kaliforniassa ja Massachusettsissa sekä tuotekehitysyksiköt Australiassa, Intiassa ja Britanniassa.
Historia

Citrix perustettiin vuonna 1989 Richardsonissa Texasissa. Yhtiön perusti kolmen miljoonan dollarin rahoituksen turvin entinen IBM:n työntekijä Ed Iacobucci. Iacobucci siirsi yrityksen pian Floridan Coral Springsiin, jossa hän oli asunut työskennellessään IBM:llä. Citrixin nimi oli alun perin Citrus, mutta nimeä jouduttiin vaihtamaan, koska jo olemassa olleella yrityksellä oli siihen tavaramerkkioikeudet. Nykyinen nimi Citrix on yhdistelmä sanoista Citrus ja UNIX.
Suuri osa Citrixin alkuperäisistä työntekijöistä oli osallistunut IBM:n OS/2-projektiin. Iacobuccin visiona oli rakentaa monen käyttäjän työympäristöä tukeva OS/2-versio. IBM ei ollut ideasta kiinnostunut, joten Iacobucci jätti yhtiön. Iacobuccille tarjottiin Microsoftin verkkoyksikön teknologiajohtajan virkaa, mutta hän kieltäytyi kunniasta ja perusti oman yrityksen.
Yhtiön ensimmäinen tuote oli Citrix Multiuser, joka perustui OS/2-käyttöjärjestelmään. Citrix lisensioi OS/2:n lähdekoodin Microsoftilta ohi IBM:n. Yritys toivoi kaappaavansa osan Unix-markkinoista tekemällä tekstipohjaisten OS/2-sovellusten kehittämisestä vaivatonta. Tuote ei kuitenkaan onnistunut löytämään markkinarakoa, mikä johtui osittain Microsoftin vuonna 1991 tekemästä päätöksestä lopettaa OS/2:n tukeminen.
Citrixin toimitusjohtajaksi nimitettiin vuonna 1990 Roger Roberts. Texasista kotoisin oleva Roberts oli aiemmin työskennellyt Texas Instrumentsilla.
Vuosina 1989–1995 Citrix ei tuottanut voittoa – vuosina 1989–1990 yhtiöllä ei ollut tuloja ollenkaan. Vuosina 1991–1993 se sai rahoitusta Inteliltä ja Microsoftilta sekä riskisijoittajilta. Ilman rahoitusta Citrix ei olisi selvinnyt tuosta ajanjaksosta.
Vuonna 1993 lanseerattiin Citrix WinView, joka mahdollisti DOS- ja Windows 3.1 -sovellusten etäkäytön monen käyttäjän ympäristöissä. WinView oli Citrixin ensimmäinen menestynyt tuote.
Citrix listautui joulukuussa 1995.
Lokakuussa 2007 Citrix hankki omistukseensa Xen-ohjelmiston kehittäneen XenSourcen.
Yhtiön liikevaihto vuonna 2013 oli 2,9 miljardia dollaria.
Tammikuussa 2022 kerrottiin, että Vista Equity Partners ja Evergreen Coast Capital ostavat Citrixin 16,5 miljardin dollarin arvoisessa kaupassa.
Teknologia

Citrix Delivery Center, Citrix Cloud Center (C3) ja Citrix Online Services -tuoteperheet tarjoavat sovelluksia on-demand-palveluna laitealustasta riippumatta. Citrix Delivery Center, johon kuuluvat XenDesktop, XenApp, XenServer ja NetScaler, virtualisoi palvelinympäristöt, työasemat ja sovellukset. Ohjelmistot on keskitetty palvelinkeskukseen, josta niitä tarjotaan käyttäjille on-demand-palveluna.
Huhtikuusta 2009 lähtien Citrix on tarjonnut XenServer-virtualisointijärjestelmää ilmaiseksi ladattavana ohjelmana.
Citrix Receiver on laitealustasta riippumaton sovellus IT-palveluiden jakamiseen. Kun Receiver on asennettu laitteeseen (esimerkiksi Windows, Mac OS tai IPhone) sovellukset ja työpöydät voidaan jakaa on-demand-palveluna ilman tarvetta hallinnoida, omistaa tai huolehtia fyysisestä laitteesta tai sen sijainnista. Receiver on toteutettu Independent Computing Architecture (ICA) -teknologialla, joka on Citrixin kehittämä protokolla sovelluspalvelimelle. ICA määrittelee tiedon kulun palvelimen ja asiakassovelluksen välillä, mutta on alustariippumaton.
Yhteistyö Microsoftin kanssa

Citrixin ja Microsoftin yhteistyö alkoi vuonna 1989 Citrixin lisensoidessa OS/2:n lähdekoodin. Myöhemmin Citrix hankki lähdekoodilisenssin Microsoftin Windows NT 3.51 -käyttöjärjestelmään. Vuonna 1995 yritys julkaisi etäkäyttömahdollisuudella varustetun Windows NT:n työryhmäversion nimeltä WinFrame.
Windows NT 4:n WinFrame-version kehitystyön ollessa jo meneillään Microsoft päätti, ettei se halunnutkaan lisensoida Windows NT 4:n lähdekoodia Citrixille. Lisäksi Microsoft uhkasi rakentaa oman versionsa WinFramesta. Citrix ja Microsoft kävivät neuvotteluja asian ratkaisemiseksi. Neuvottelujen jälkeen Microsoft lupautui lisensoimaan Citrixille Windows NT Server 4.0:n teknologiaa, ja sen jälkeen syntyi Windows Terminal Server Edition. Citrix puolestaan lupautui olemaan julkaisematta kilpailevaa tuotetta, ja se ryhtyi myymään laajennusta Microsoftin tuotteisiin MetaFrame-nimisenä. Yhteistyö jatkui Windows Server 2000:n ja Windows Server 2003:n aikana, jolloin Citrixin vastaavat tuotteet olivat MetaFrame XP ja Presentation Server. Helmikuussa 2008 Presentation Server -tuoteperheen nimeksi vaihtui XenApp.
Tammikuussa 2008 Citrix ilmoitti laajentavansa yhteistyötä Microsoftin kanssa. Yhtiöiden tavoitteena on tuoda työasema- ja palvelinvirtualisoinnin markkinoille joukko ratkaisuja, jotka varmistavat yhtiöiden teknologioiden välille laajan yhteensopivuuden.
Helmikuussa 2009 Citrix ja Microsoft kertoivat palvelinvirtualisointiin keskittyvästä ”Encore-projektista”. Yhteistyön tuloksena syntyi uusi tuote, Citrix Essentials, joka tarjoaa laajennetut hallintamahdollisuudet Microsoft Windows Server 2008 Hyper-V:lle. Uuden tuotteen markkinointi-, koulutus- ja jälleenmyyjätoimet suoritettiin Citrixin ja Microsoftin välisenä yhteistyönä.
Yritysvastuu

Citrix lahjoittaa varoja yrityksen Corporate Giving Programin kautta käytettäväksi koulutukseen, sekä talouden ja teknologian kehitykseen. Yhteistyössä Floridassa sijaitsevan Fort Lauderdalen kaupungin ja Sister Cities International -järjestön kanssa Citrix on esitellyt Cyber Sister Cities -projektin (CSC) prototyypin, jossa sisarkaupunkina on Ghanassa sijaitseva Agogo.
Tuotteet

Citrix XenApp (aiemmin Citrix Presentation Server) – sovellusvirtualisointi ja sovellustentoimitus
Citrix XenDesktop  - työpöytävirtualisointi (VDI)
Citrix XenServer  - palvelinvirtualisointi
XenMobile
Sharefile
XenApp Fundamentals
NetScaler ADC
NetScaler AppFirewall
NetScaler Unified Gateway
NetScaler Management & Analytics System
NetScaler SD-WAN (aiemmin CloudBridge WAN op ja Virtual WAN)
Citrix Lifecycle Management
Podio
CloudPortal Services Manager
ByteMobile Insight
ByteMobile Adaptive Traffic Management
Aiempia tuotteita

WinFrame
MultiWin
Citrix Multiuser (perustui OS/2 1.x:lle)
Citrix WinView (perustui OS/2 2.x:lle)
Citrix VideoFrame
Citrix NFuse Elite 1.0
Citrix Extranet
Citrix XPS Portal 3.5.1
Citrix MetaFrame Secure Access Manager
Citrix MetaFrame XP
Application Firewall (Web Application Security, yhdistetty NetScaleriin)
GoToMeeting
GoToWebinar
GoToAssist
GoToMyPC
Aiheesta muualla

Yrityksen kotisivu
Citrix dokumentaatiosivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Citrix Suomen maahantuoja Arrow ECS[vanhentunut linkki]
Runsaasti lisätietoa Citrixistä suomeksi Citrix User Group Finland
Tekninen forum
XenAppia suomeksi
Citizen Kane

| Citizen Kane |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Orson Welles
Käsikirjoittaja:  Orson Welles   Herman J. Mankiewicz
Tuottaja:  Orson Welles George J. Schaefer
Säveltäjä:  Bernard Herrmann
Kuvaaja:  Gregg Toland
Leikkaaja:  Mark Robson Robert Wise
Tuotantosuunnittelija:  Van Nest Polglase
Pukusuunnittelija:  Edward Stevenson
Pääosat:  Orson Welles Joseph Cotten
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  RKO
Levittäjä:  RKO
Ensi-ilta:  1. toukokuuta 1941
Kesto:  119 min
Alkuperäiskieli:  Englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Citizen Kane on vuonna 1941 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamaelokuva, joka oli Orson Wellesin esikoisohjaus. Welles myös tuotti elokuvan, käsikirjoitti sen yhdessä Herman J. Mankiewiczin kanssa ja näytteli pääroolin. Citizen Kane perustuu löyhästi sanomalehtimagnaatti William Randolph Hearstin elämään. Tuotantovaiheessa elokuva tunnettiin koodinimellä RKO 281. Elokuvaa on esitetty Suomessa myös nimillä Kansalainen Kane, Citizen Kane – sensaatioiden mies ja Himo.
Citizen Kane on toistuvasti valittu äänestyksissä maailman parhaaksi elokuvaksi. Elokuvalehti Sight & Soundin vuonna 2002 järjestämässä äänestyksessä sekä elokuvakriitikot että -ohjaajat valitsivat Citizen Kanen elokuvahistorian parhaaksi elokuvaksi.
Juoni

Elokuvan alkukohtauksessa lehtikeisari Charles Foster Kane (Orson Welles) kuolee Xanadu-linnassaan ja kuiskaa viimeiseksi sanakseen ”Rosebud” (ruusunnuppu). Tämän jälkeen nähdään uutiskatsaus, jossa kerrotaan lyhyesti ja virallisesti Kanen julkinen elämä. Reportteri Jerry Thompson (William Alland) lähtee selvittämään ”Rosebudin” merkitystä, koska hän toivoo saavansa sen avulla Kanesta inhimillisemmän kuvan.
Thompson haastattelee Kanen tunteneita ihmisiä, ja takaumien kautta rakentuu kuva salaperäisestä miljonääristä. Lapsena Kane sai suuren perinnön, mutta sen vuoksi hänet erotettiin perheestään ja pankki kasvatti hänet. Aikuisena hän ryhtyi lehtikustantajaksi ja laajensi häikäilemättömillä toimillaan lehti-imperiuminsa maan suurimmaksi. Hän lietsoi Yhdysvaltain–Espanjan sotaa kasvattaakseen lehtiensä levikkiä. Kane nai presidentin veljentyttären ja yritti valtansa huipulla päästä kuvernööriksi, mutta avioliiton ulkopuolisen suhteen paljastuminen tuhosi hänen poliittisen uransa ja avioliittonsa. Mentyään naimisiin rakastajattarensa kanssa hän yritti pakkomielteisesti tehdä tästä suuren oopperalaulajan, vaikka tämä oli keskinkertainen laulaja. Tämän seurauksena Kane rikkoi välinsä vanhimpaan ystäväänsä Jedediah Lelandiin (Joseph Cotten). Lopulta myös toinen vaimo jätti Kanen ja Kane kuoli yksinäisenä valtavassa linnassaan.
”Rosebudin” merkitys jää elokuvan lopussa Thompsonille avoimeksi, mutta paljastuu katsojille. Kun Kanen linnaa tyhjennetään, työmiehet heittävät uuniin puisen kelkan, jossa lukee ”Rosebud” – kyseessä on sama kelkka, jolla Kane leikki lapsuudessaan kotonaan ennen joutumistaan miljoonaperijäksi.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Orson Welles  | … |  Charles Foster Kane   |
|  Joseph Cotten  | … |  Jedediah Leland   |
|  Dorothy Comingore  | … |  Susan Alexander   |
|  Ruth Warrick  | … |  Emily Norton   |
|  Everett Sloane  | … |  Bernstein   |
|  George Coulouris  | … |  Walter Parks Thatcher   |
|  William Alland  | … |  Jerry Thompson   |
|  Agnes Moorehead  | … |  Mary Kane, Charlesin äiti   |
|  Ray Collins  | … |  James W. Gettys   |
|  Erskine Sanford  | … |  päätoimittaja Carter   |
|  Paul Stewart  | … |  hovimestari Raymond   |
|  Fortunio Bonanova  | … |  laulunopettaja Matiste   |
|  Philip Van Zandt  | … |  Rawlston, uutisfilmiryhmän johtaja   |
|  Harry Shannon  | … |  Jim Kane, Charlesin isä   |
|  Buddy Swan  | … |  Charles Foster Kane lapsena   |
|  Sonny Bupp  | … |  Charles Foster Kane III, Charlesin poika   |
Aiheet

Elokuva käsittelee Charles Foster Kanen kykenemättömyyttä rakastaa. Kane kykenee rakastamaan vain omilla ehdoillaan. Kane karkottaa vähitellen luotaan kaikki rakkaansa ja kuolee lopulta yksinäisenä ylellisessä mutta rapistuvassa asunnossaan. Muita elokuvan teemoja ovat rahan ja kapitalismin turmeleva vaikutus sekä vallan tuoma yksinäisyys.
Elokuva yhdistää Gregg Tolandin vallankumouksellisen syvätarkan kuvauksen Wellesin ja Herman J. Mankiewiczin Oscarin voittaneen käsikirjoituksen sekä ensimmäistä kertaa elokuvissa esiintyvän näyttelijäkaartin, jossa on Wellesin tuttuja Mercury Theaterin ajoilta, kuten Joseph Cotten sekä Agnes Moorehead.
Elokuvatutkijat ja -historioitsijat kuvaavat Citizen Kanea Wellesin yritykseksi luoda uutta elokuvaa tutkimalla useita erilaisia elokuvantekotapoja ja yhdistämällä ne kaikki toisiinsa. Wellesin ja hänen kuvausryhmänsä käyttämien tekniikoiden tutkiminen paljastaa elementtejä ekspressionismista valon ja varjon käytöstä ja kertoo sekä saksalaisten että venäläisten ohjaajien vaikutuksesta. Elokuva on nähty myös jopa yhdeksi metodinäyttelemisen edeltäjäksi. Tämän voi nähdä kohtauksessa, jossa Kane raivoaa poliittiselle vastustajalleen Jim Gettysille portaiden yläpäässä. Welles todellisuudessa kompastui ja mursi nilkkansa kyseisen kohtauksen kuvauksissa, mutta kohtaus kuvattiin loppuun ja se päätyi elokuvan lopulliseen versioon.
Toinen epäsovinnainen elokuvassa käytetty tapa oli kameroilla kuvaaminen matalista kuvakulmista yläviistoon, jotta sisäkatto näkyisi taustalla useissa eri kohtauksissa. Elokuvat kuvattiin Hollywoodin studiojärjestelmän aikoihin pääasiassa elokuvastudioissa eikä aidoilla tapahtumapaikoilla, joten periaatteessa oli mahdotonta kuvata elokuviin kattoa mukaan, koska studiolavasteissa ei ollut varsinaista kattoa. Wellesin kuvausryhmä käytti mustaa kangasta pingotettuna lavasteiden päälle luodakseen illuusion tavallisesta huoneesta. Mikrofonit oli piilotettu kankaan yläpuolelle.