stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Glykogeeni

Glykogeenin rakenne. Keskellä on glykogeniini-proteiini, jonka ympärille glykogeeni rakentuu.
Glykogeenit ovat monihaaraisia D-glukoosista koostuvia polysakkarideja, joiden perusrakenne on sama, mutta keskinäiset koot ja yksityiskohtaiset rakenteet vaihtelevat. Ne ovat homopolymeerejä lukuun ottamatta kunkin ytimessä olevaa glykogeniini-proteiinia. Glykogeeni toimii ihmisten, muiden eläinten, sienten, useiden bakteerien ja monien arkeonien ensisijaisena hiilihydraattivarastona samaan tapaan kuin kasvien tärkkelys.
Glykogeeniä on ihmisillä varastossa eniten luurankolihaksissa ja jossain määrin maksassa. Vasta näiden varantojen täytyttyä, alkavat ruoasta saadut hiilihydraatit muuntua pääsääntöisesti rasvakudokseksi. Täytetyt glykogeenivarastot taas paastossa riittävät noin vuorokaudeksi, mutta hyvin rasittava liikunta kuluttaa ne loppuun jo tunnissa.
Keho muuntaa glykogeenin glukoosia pääsääntöisesti energiaksi eli ATP-molekyyleiksi. Glukoosia käytetään jossain määrin myös eri aineiden synteeseihin.
Glykogeenin sijaan glukoosi voisi varastoitua soluihin myös irrallisina molekyyleinä, mutta usea molekyyli lisäisi liikaa solujen osmoottista painetta halkaisten siten solun. Ihmissoluissa glykogeenin molaarisuus M on nimittäin noin 0.1 µM, mutta glukoosina se olisi noin 0.4 M. Solujen ulkoinen osmolariteetti taas on 5 mM. Glukoosin sisäänotto soluihin olisi lisäksi tällöin energeettisesti epäsuotuisaa glukoosin pyrkiessä osmoottisesti ulos soluista.
Glykogeenin löysi Claude Bernard 1857 maksasta. A. Sanson havaitsi pian tämän jälkeen glykogeeniä olevan myös lihaksissa. Kekulé selvitti 1858 glykogeenin empiirisen kaavan (C6H10O5)n.
Rakenne ja ominaisuudet

Muodoltaan pallomainen glykogeeni koostuu glukoosimolekyyleistä, jotka ovat toisissaan ketjuna kiinni hiilistään numero 1 ja 4 α-sidoksin. Tämä on α1→4 -glykosidisidos. Nämä ketjut ovat haaroittuneet α1→6 -sidoksin. Haaraumia on tasaisesti joka 8–12 glukoosin välein ja ne toistuvat siten, että haaraumatasoja on enintään noin 12. Sidoksista 7–10 prosenttia on α1→6 -sidoksia. Glykogeenin halkaisija voi olla jopa 42 nm, jolloin glukooseja on glykogeenissä enimmillään noin 55 000.
α1→4 -sidoksin perättäin olevat glukoosit muodostavat vapaista hydroksyyliryhmistä glukoosien välisiä vetysidoksia, jotka saavat α1→4 -ketjut kiertymään tiiviisti oikeakätisiksi kierteiksi.
Glykogeenit ovat vesiliukoisia ja vesiliuoksessa ne ovat hyvin hydratoituneita eli niihin on sitoutunut vetysidoksin vesimolekyylejä.
Glykogeenin CAS-numero on 9005-79-2.
Varastoituminen

Valtaosa glykogeenistä varastoituu luurankolihassoluihin ja maksasoluihin. Soluissa se on varastoituneena solulimaan 20–40 glykogeenin ryppäisiin, joita kutsutaan välillä α-ruusukkeiksi (eng. rosette) tai α-hiukkasiksi.
Ihmisen maksassa glykogeeniä on noin 100 g ja maksan märkäpainosta jopa 7 prosenttia on glykogeeniä.
Luurankolihaksissa glykogeeniä 350–700 g kehon lihasmassasta riippuen. Lihasten märkäpainosta tämä on 1–2 prosenttia.
Muodostuminen

Terve keho ylläpitää verensokeri- eli veren glukoosipitoisuutta suunnilleen samalla tasolla solujen energiansaannin takaamiseksi (katso hypoglykemia) tai korkean verensokerin haittojen välttämiseksi (katso hyperglykemia).
Verensokerin kasvu viestii keholle energiaa olevan ylimäärin, ja että sitä voi varastoida myöhempää käyttöä varten. Tällöin veren glukoosia varastoituu glykogeeniksi glykogeneesi-tapahtumassa, mikäli varastot eivät ole täydet – muuten glukoosi muuntuu lähinnä rasvakudokseksi. Glykogeneesin aktivoi maksassa, lihaksissa ja muualla kehossa haiman tuottama insuliini, jota erittyy vereen verensokerin kohotessa. Säätelyyn osallistuu tosin muitakin vähemmän keskeisiä tekijöitä.
Insuliini sitoutuu insuliinireseptoriin vaikuttamansa solun ulkopinnalle ja sitten muutaman välivaiheen kautta
vähentää glykogeenin hajotusta eli glykogenolyysiä vähentämällä glykogeenifosforylaasin toimintaa
lisää glykogeenin tuottoa eli glykogeneesiä lisäämällä glykogeenisyntaasin toimintaa
lisää glukoosin hajotusta energiaksi eli glykolyysiä
Glukoosin lisäksi monet muut hiilihydraatit, kuten fruktoosi ja sorbitoli muuntuvat ensisijaisesti glukoosiksi ja sitten glykogeneesin kautta glykogeeniksi, jos niitä saa ravinnosta ylimäärin.
Hajoaminen

Verensokerin lasku viestii keholle että kehon solujen saatavilla oleva energia on vähenemässä. Tällöin glykogeenistä vapautuu glukoosia vereen glykogenolyysi-tapahtumassa. Tapahtuman aktivoi maksassa (mutta ei esimerkiksi luurankolihaksissa) haiman tuottama glukagoni, jota erittyy vereen verensokerin laskiessa. Lisämunuaisydinten tuottama epinefriini kohottaa myös verensokeria. Säätelyyn osallistuu tosin muitakin vähemmän keskeisiä tekijöitä.
Ravinnosta kuten lihasta saatua glykogeeniä (ja kasvisten tärkkelystä) puolestaan pilkkovat syljen ja suoliston glykosidaasit kuten α-amylaasi.
Hajoaminen > Glukagoni

Glukagoni vaikuttaa muun muassa maksasoluihin, mutta ei luurankolihassoluihin, sillä näissä ei ole glukagonireseptoreita. Glukagoni sitoutuu glukagonireseptoriin vaikuttamansa maksasolun ulkopinnalle ja sitten cAMP:n, PKA:n ja muutaman muun välivaiheen kautta
lisää glykogeenin hajotusta eli glykogenolyysiä lisäämällä glykogeenifosforylaasin toimintaa
vähentää glykogeenin tuottoa eli glykogeneesiä vähentämällä glykogeenisyntaasin toimintaa
vähentää glukoosin hajotusta energiaksi eli glykolyysiä
Maksan glykogeenista pilkotusta glukoosista valtaosa vapautuu verensokeriksi. Yksittäisessä glykogeenissä pilkkoutuminen tapahtuu useassa haarassa samanaikaisesti. Glukoosin vapautuminen on tällöin nopeampaa kuin yhden pitkän ketjun pään pilkkominen glukoosi kerrallaan. Vapaita päitä on yhdessä täysimittaisessa glykogeenissä noin 2000.
Hajoaminen > Epinefriini

Epinefriiniä erittyy akuutissa stressissä (taistele tai pakene -reaktio), jonka saa aikaan liikunta tai vaikka pelästyminen. Tällöin keho tarvitsee energiaa nopeasti reagoidakseen stressin aiheuttajaan tehokkaasti.
Glukagoni, ei vaikuta lihassoluihin, mutta epinefriini vaikuttaa sekä maksa- että luurankolihassoluihin sitoutumalla näiden pintojen adrenoreseptoreihin. Epinefriini
lisää glykogeenin hajotusta eli glykogenolyysiä lihaksissa ja maksassa lisäämällä glykogeenifosforylaasin toimintaa
lisää glukoosin hajotusta energiaksi eli glykolyysiä lihaksissa
vähentää glykolyysiä maksassa, jotta maksasta glukoosi päätyisi verensokeriksi lihasten käyttöön maksan energiantuoton sijaan
lisää maksan glukoosin tuottoa eli glukoneogeneesiä, jotta glukoosia saadaan lihaksille vereen vielä enemmän
Toisin kuin maksasolut, lihassolut eivät vapauta glykogeenin glukoosia verenkiertoon, vaan käyttävät sitä vain omaksi energiakseen lihastoiminnan aikana. Glykogeeni nimittäin hajoaa glukoosi-1-fosfaatiksi, jonka fosfoglukomutaasi muuttaa glukoosi-6-fosfaatiksi. Tämä ei kuitenkaan muunnu tästä eteenpäin vereen sopivaksi glukoosiksi koska lihassoluilta (ja rasvasoluiltakin) puuttuu glukoosi-6-fosfataasi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Human Metabolome Database: Glycogen (englanniksi)
KEGG: Glycogen (englanniksi)
ChemBlink: Glycogen (englanniksi)
https://solunetti.fi/fi/solubiologia/glykogeeni/2/
Glykogeenin glykosidisidokset.
TEM-kuva laakamadon siittiöistä. G - glykogeenijyväsiä, N - tumia. Koko: 0.3 µm (musta viiva).
Bram Som

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Bram Som |  Bram Som |  Bram Som |  |
Maa:   Alankomaat
Miesten yleisurheilu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Göteborg 2006 | 800 m |  |
Bram Som (s. 20. helmikuuta 1980 Terborg, Alankomaat) on alankomaalainen juoksija, joka on erikoistunut 800 metrille. Hän on lajin Euroopan-mestari.
Som sijoittui viidenneksi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailujen 800 metrillä Annecyssä 1998 ajalla 1.48,36.  Seuraavana vuonna hän saavutti samassa lajissa pronssia junioreiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa Riiassa. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän putosi alkuerissä. Vuonna 2001 hän karsiutui välierissä sekä sisä- että ulkoratojen MM-kilpailuissa.
Som sijoittui kuudenneksi Münchenin 2002 EM-kilpailujen 800 metrillä ajalla 1.48,56. Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa 2003 hän sijoittui viidenneksi juostuaan ajan 1.47,00. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Pariisin MM-kilpailuissa välierissä. Ateenan olympialaisissa 2004 hän eteni niin ikään välieriin ja sijoittui samana syksynä IAAF:n yleisurheilufinaalissa kolmanneksi.
Som voitti 800 metrin Euroopan-mestaruuden Göteborgissa 2006. Hän juoksi ajan 1.46,56 kukistaen toiseksi sijoittuneen David Fiegenin kolmella sadasosasekunnilla. Samana vuonna hän sijoittui lisäksi toiseksi niin IAAF:n yleisurheilufinaalissa kuin maailmancupissakin. Osakan MM-kilpailuissa 2007 hän karsiutui alkuerissä. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui seitsemänneksi ajalla 1.45,86. IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli samana vuonna neljäs. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän karsiutui välierissä.
Som lopetti aktiivisen kilpailu-uransa vuonna 2012 ja on sen jälkeen toiminut jäniksenä muun muassa timanttiliigan kilpailuissa.
Giovanni Battista Amici

| Giovanni Battista Amici |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. maaliskuuta 1786 Modena, Italia
Kuollut: 10. huhtikuuta 1863 (77 vuotta) Firenze, Italia
Koulutus ja ura
   
Giovanni Battista Amici (25. maaliskuuta 1786 Modena, Italia – 10. huhtikuuta 1863 Firenze, Italia) oli italialainen tähtitieteilijä, kasvitieteilijä ja optisten kojeiden suunnittelija.
Elämä ja ura

Opiskeltuaan insinööriksi Bolognan yliopistossa Amicista tuli Modenan yliopiston matematiikan professori, ja vuonna 1831 hänet nimitettiin Modenan herttuakunnan koulutoimesta vastaavaksi ylitarkastajaksi. Muutamaa vuotta myöhemmin hänet valittiin Firenzen observatorion johtajaksi. Hän myös luennoi myös kaupungin luonnontieteellisessä museossa.
Amici tunnetaan parhaiten parannuksista, joita hän teki heijastavien kaukoputkien peileihin ja erityisesti mikroskoopin rakenteeseen. Linssijärjestelmään tehtyjen muutosten avulla hän rakensi mikroskooppeja, joiden suurennokset olivat jopa 6000-kertaisia. Hän suunnitteli myös prismoja spektroskooppien käyttöön. Vuonna 1840 hän otti käyttöön tekniikan, jossa objektiivilinssi kastetaan öljypisaraan, joka asetetaan tarkkailtavan näytteen päälle valon aberraation minimoimiseksi. Amici oli myös ahkera ja taitava tutkija, ja paneutui paitsi tähtitieteellisiin aiheisiin, kuten kaksoistähtiin, Jupiterin satelliitteihin ja auringon halkaisijan mittaamiseen, myös biologisiin tutkimuksiin, jotka koskivat kasvien maitiaisnesteen kiertoa, kasvien hedelmöittymistä, likoeläimiä jne. Amici löysi ensimmäisenä siiteputken.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Giovanni Battista Amici Wikimedia Commonsissa
Gudrun Mörne

Gudrun Mörne vuonna 1928.
Gudrun Mörne (11. helmikuuta 1905 Espoo – 19. helmikuuta 1981) oli suomalainen toimittaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut lastenkirjailija.
Gudrun Mörnen vanhemmat olivat kirjailija Arvid Mörne ja näyttelijä Signe Antoinette Hagelstam. Hänen sisaruksiaan olivat kirjailijat Barbro Mörne ja Håkan Mörne.
Teoksia

Långt långt borta - Sagor för barn och vuxna ; av Gudrun Mörne et al. Söderström, Helsingfors 1937
Petter och Lena i Häxkullebo : sagor och visor av Barbro och Gudrun Mörne. Schildt, Helsingfors 1943
Hos mamma Skogsbacka : liten barnpjäs med sånginlägg. Borgåbladets teaterbibliotek 84. Borgå 1945
Tal på Svenska dagen den 6 november 1948. Helsingfors 1948
CableACE-palkinto

CableACE-palkinto (ACE oli akronyymi sanoista Award for Cable Excellence) oli palkinto, jota jaettiin aina vuodesta 1978 vuoteen 1997 asti yhdysvaltalaisen kaapelitelevision ohjelmantekijöille. Palkinnon laati National Cable & Telecommunications Association (NCTA) kaapelitelevisiolle vastineeksi Emmy-palkinnolle, jota ei ennen kautta 1987–1988 jaettu kaapelitv-ohjelmille. Vuoden 1997 jälkeen Emmy-gaala sisälsi myös tämän palkinnon ja CableACE-palkinnon jakaminen lopetettiin.
HMS John Dutton

| HMS John Dutton |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Ferguson Brothers (Port Glasgow) Ltd, Port Glasgow
Laskettu vesille:  17. tammikuuta 1918
Palveluskäyttöön:  1918
Tekniset tiedot
Uppouma:  141 t
Koneteho:  69 hv
Aseistus
Aseistus:  1 x 12 naulan tykki
HMS John Dutton oli Britannian kuninkaallisen laivaston Mersey-luokan aseistettu troolari.
Valmistus

Alus tilattiin Port Glasgow'sta Ferguson Brothers (Port Glasgow) Limitediltä. Alus laskettiin vesille 17. tammikuuta 1918 ja otettiin palvelukseen vielä samana vuonna.
Palvelus

Vuonna 1922 alus myytiin Irlannin laivastolle, jossa se säilytti aiemman nimensä. Alus vastaanotettiin Portsmouthissa. Vuottaa myöhemmin alus myytiin kauppalaivastoon, jolloin sen nimeksi tuli SS Karlesefni.
H.-K. Rönblom

| H> -K. Rönblom |
| --- | --- |
 Hans-Krister Rönblom
Henkilötiedot
Koko nimi:  Hans-Krister Rönblom
Syntynyt: 1901 Karlskrona, Ruotsi
Kuollut: 1965 (63–64 vuotta)
Kansalaisuus:  Ruotsi
Ammatti:  kirjailija, historiantutkija ja politiikantoimittaja
Kirjailija
Äidinkieli: ruotsi
Tuotannon kieli: ruotsi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Hans-Krister (H.-K.) Rönblom (1901 Karlskrona, Ruotsi – 1965) oli ruotsalainen kirjailija, historiantutkija ja politiikantoimittaja. Hän oli koulutukseltaan filosofian tohtori. Hän kirjoitti salapoliisiromaaneja sekä historiallisia ja poliittisia teoksia. Hän sai kaksi kertaa Expressen-lehden Sherlock-palkinnon.
Palkinnot ja tunnustukset

Sherlock-palkinto 1955
Sherlock-palkinto 1962
Suomennetut teokset

Seppele kauneudelle: salapoliisiromaani (Krans åt den sköna), suom. Eija Palsbo, Jyväskylä: Gummerus 1962 Sarja: Salamasarja 101
Vakooja Wennerström (Wennerström, spionen), suom. Osmo Mäkeläinen, Helsinki: WSOY 1965
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta H.-K. Rönblom Wikimedia Commonsissa
Guadaíra

| Guadaíra |
| --- | --- |
 Guadaíra-joki Alcalá de Guadaírassa
Alkulähde:  Sierra de Pozo Amargo
Laskupaikka:  Guadalquivir-joki
Maat:  Espanja
Pituus:  110 km
Guadaíra on 110 kilometriä pitkä joki Andalusiassa Espanjan eteläosassa. Se virtaa Sevillan metropolialueella Alcalá de Guadaíran kunnan läpi ja laskee Guadalquivir-jokeen.
Carlos Aguiar Retes

Carlos Aguiar Retes

Carlos Aguiar Retes (s. 9. tammikuuta 1950 Tepic) on meksikolainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kardinaali. Hänet vihittiin papiksi 22. huhtikuuta 1973 ja nimitettiin Texcocon hiippakunnan johtoon 28. toukokuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Adolfo Antonio Suárez Rivera, jota avustivat Magín Camerino Torreblanca Reyes ja Alfonso Humberto Robles Cota.
5. helmikuuta 2009 Aguiar Retes sai nimityksen Tlalnepantlan arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 31. maaliskuuta. Vuonna 2016 hänet ylennettiin kardinaaliksi.
HMS Juniper (T123)

| HMS Juniper |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Ferguson Brothers, Glasgow
Laskettu vesille:  15. joulukuuta 1939
Palveluskäyttöön:  9. maaliskuuta 1940
Poistui palveluskäytöstä:  Saksan laivaston raskaan risteilijän Admiral Hipperin upottama
Tekniset tiedot
Uppouma:  545 t
Pituus:  50 m
Leveys:  8,43 m
Syväys:  3,38 m
Koneteho:  630 kW
Nopeus:  12 solmua
Miehistöä:  4 upseeria ja 36 miestä
Aseistus
Aseistus:  1 × 18 naulan ilmatorjuntatykki 3 × Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykkiä 30 syvyyspommia
HMS Juniper (viirinumero T123) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Tree-luokan sukellusveneentorjuntatroolari toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Ferguson Brothersilta  Glasgow'sta. Se laskettiin vesille 15. joulukuuta 1939 ja valmistui maaliskuussa 1940.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Orkenylle sijoitettuun 19. sukellusveneentorjuntaosastoon (engl. 19th A/S Strike Force).
Vara-amiraali Wilhelm Marschall sai 7. kesäkuuta 1940 Saksan ilmavoimilta tiedon kahdesta saattueesta. Hän päätti tutkia lähemmin Juniperin suojaamaa eteläistä saattuetta. Aamulla 8. kesäkuuta Saksan laivaston osasto, johon kuuluivat neljän hävittäjän suojaamat taisteluristeilijät Gneisenau ja Scharnhorst sekä raskas risteilijä Admiral Hipper, yllätti saattueen ja upotti Juniperin, tankkeri Oil Pioneerin sekä tyhjän joukkojenkuljetusaluksen Oraman. Osastoon kuulunutta sairaalalaiva Atlantista ei upotettu. Troolarin miehistöstä jäi eloon ainoastaan neljä miehistönjäsentä.
Carlos Agostinho do Rosário

| Carlos Agostinho do Rosário |
| --- | --- |

Mosambikin pääministeri
 17. tammikuuta 2015 –  
Edeltäjä:  Alberto Vaquina
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. lokakuuta 1954 (ikä 69) Maxixe, Mosambik
Tiedot
Puolue:  Frelimo
Tutkinnot:  Eduardo Mondlane -yliopisto   Lontoon yliopisto
Carlos Agostinho do Rosário (s. 26. lokakuuta 1954 Maxixe, Mosambik) on mosambikilainen poliitikko ja diplomaatti, joka valittiin vuonna 2015 maan pääministeriksi. Hän on toiminut sitä ennen  maatalous- ja kalastusministerinä sekä suurlähettiläänä Intiassa ja Indonesiassa.
Rosário opiskeli taloustiedettä Eduardo Mondlane -yliopistossa. Maisteriksi hän kirjoitti Lontoon yliopistosta erikoistumisalanaan kestävä maatalous ja maaseudun kehittäminen.
Rosário työskenteli vuonna 1977 osa-aikaisena julkisten töiden ja asutuksen ministeriössä. Vuosina 1980–1982 hän opetti matematiikkaa Maputon teollisuusinstituutissa. Tämän jälkeen hän työskenteli Manica-sitrusyhtiön taloustieteilijänä, ja vuonna 1987 hänet nimettiin Zambezian provinssin kuvernööriksi.
Rosário valittiin vuonna 1994 parlamenttiin. Hän ei kuitenkaan toiminut kauaa parlamentaarikkona, sillä hänet valittiin pian maatalous- ja kalastusministeriksi, jona hän toimi vuoteen 1999.
Rosário valittiin vuonna 2002 Mosambikin Intian ja Sri Lankan suurlähettilääksi. Hän toimi siellä vuoteen 2008. Seuraavana vuonna hänet valittiin Indonesian suurlähettilääksi, jonka toimialueeseen kuuluivat lisäksi Singapore, Malesia, Thaimaa ja Itä-Timor.
Rosário jätti paikkansa Indonesiassa, kun presidentti Filipe Nyusi valitsi tammikuussa 2015 hänet Mosambikin pääministeriksi.
Carl Gustaf Nilsson

Carl Gustaf Nilsson (8. elokuuta 1944 Helsinki – 8. lokakuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen gynekologi ja professori. Hän oli Helsingin yliopiston naistentautien ja synnytysopin ruotsinkielinen professori 2001–2012. Hän oli erityisesti kiinnostunut naisten virtsankarkailun kirurgisista hoidoista ja kehitti Uppsalan yliopistossa keksittyä uutta hoitomuotoa.
Purjehduksen parissa hän toimi Suomen purjehdusjoukkueen valmentajana Montrealin (1976) ja Moskovan olympialaisissa (1980 Tallinna).
Carlos Alberto (jalkapalloilija, 1944)

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Carlos Alberto Torres
Syntymäaika: 17. heinäkuuta 1944
Syntymäpaikka: Rio de Janeiro, Brasilia
Kuolinaika: 25. lokakuuta 2016 (72 vuotta)
Kuolinpaikka: Rio de Janeiro, Brasilia
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 180 senttimetriä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1963–1966 1966–1974 1974–1977 1977 1977–1980 1981 1982 | Fluminense Santos Fluminense Flamengo New York Cosmos California Surf New York Cosmos | 98 (9) 445 (40) 53 (4) 28 (3) 80 (6) 19 (2) 20 (0) |
Maajoukkue
| 1964–1977 | Brasilia | 53 (8) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Carlos Alberto Torres (17. heinäkuuta 1944 Rio de Janeiro – 25. lokakuuta 2016 Rio de Janeiro) oli brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän toimi maailmanmestaruuden voittaneen Brasilian maajoukkueen kapteenina vuoden 1970 MM-kisoissa. Hän kuului Yhdysvaltain National Soccer Hall of Fameen.
Carlos Alberto aloitti uransa Fluminensessa 19-vuotiaana vuonna 1963. Vuonna 1966 hän siirtyi Pelen joukkuekaveriksi Santosiin. Vuonna 1974 brasilialainen palasi Fluminenseen ja auttoi joukkueen kahteen Campeonato Cariocan mestaruuteen. Kolme vuotta myöhemmin hän siirtyi Fluminensen arkkivihollisen Flamengon riveihin, josta tie vei Yhdysvaltoihin New York Cosmosiin. Cosmosissa Carlos Alberto auttoi yhdessä Pelen kanssa newyorkilaisjoukkueen kahteen NASL-mestaruuteen vuosina 1977 ja 1978. Vietettyään kauden California Surfissa hän palasi Cosmosiin vuonna 1982, jolloin juhli seuran paidassa jo kolmatta mestaruutta.
Brasilian maajoukkuetta Carlos Alberto edusti 53 kertaa ja teki 8 maalia.
Maaliskuussa 2004 Pele nimesi Carlos Alberton FIFA 100:aan eli luetteloon hänen mielestään 125 parhaasta tuolloin elävästä jalkapalloilijasta.
Carlos Alberto valittiin myös jalkapallon 1900-luvun tähdistöjoukkueeseen (World Team of the 20th Century).
Pelaajauransa jälkeen hän toimi valmentajana, osallistui erilaisiin tapahtumiin, veti kursseja ja toisinaan toimi televisiossa jalkapallokommentaattorina.
Gustav Wilhelm Weman

Gustav Wilhelm (Ville) Weman (14. lokakuuta 1880 Tukholma – 21. syyskuuta 1941) oli ruotsalaissyntyinen Suomeen muuttanut hotellin- ja ravintolanjohtaja. Hän toimi Suomessa Hotelli Kämpin johtajana.
Weman kävi koulunsa Södertäljessä. Hän oli pari vuotta työssä ravintola-alalla Tukholmassa ennen Suomeen tuloaan. Weman oli viiden vuoden ajan ravintoloitsijana Suomen Höyrylaiva Oy:n laivoilla ja vuosina 1910–1922 hän hoiti Loviisan Seurahuonetta.  Weman tuli laajemmin tunnetuksi sekä Suomessa että Skandinavian maissa toimiessaan Kämpin hotellin ja ravintolan johtajana vuodesta 1919 alkaen. Wemanista tuli Kämpin hotellia ja ravintolaa hoitaneen Aktiebolaget Hotel Restaurant-yhtiön pääomistaja 1920-luvulla. Hän toimi myös Suomen Ravintoloitsijain liiton puheenjohtajana ja oli Suomen edustajana pohjoismaiden Hotelli- ja Ravintolaliiton kokouksissa. Hän oli myös Suomen hotelli- ja ravintolakoulun johtokunnan puheenjohtajana.
Wemanin kuoltua syyskuussa 1941 hänen tyttärensä Greta Lindblom (myöhemmin Berg, 1908–1972) jatkoi Kämpin hotellin ja ravintolan pitämistä aina maaliskuun 1965 loppuun saakka.
Bram Stoker Award

| Bram Stoker Award |
| --- | --- |
Ensimmäinen palkinto:  1988
Virallinen internet-sivu
Bram Stoker Award on Horror Writers Associationin (HWA) myöntämä Bram Stokerin mukaan nimetty kirjallisuuspalkinto, joka myönnetään englanninkieliselle kauhukirjallisuudelle.
Palkinto on myönnetty ensi kerran vuonna 1988 (vuoden 1987 teokselle). Kilpailullisuuden välttämiseksi palkinto myönnetään "laadukkaalle saavutukselle" eikä "vuoden parhaalle".
Palkintosarjat

Vuodesta 2011 eteenpäin sarjat ovat:
romaani (ks. Parhaan romaanin Bram Stoker -palkinto)
ensiromaani
lyhyt fiktio
pitkä fiktio
nuorille aikuisille
fiktiokokoelma
runokokoelma
antologia
näytelmäkirjoitus
sarjakuvateos
ei-fiktiivinen teos
Carl Gustaf Munck

Carl Gustaf Munck (30. syyskuuta 1859 Turku – 22. helmikuuta 1934 Huittinen) oli suomalainen juristi ja valtiopäivämies.
Munckin vanhemmat olivat hovioikeudenneuvos Karl Fredrik Munck ja Augusta Eleonora Lovisa Björksten. Turussa ylioppilaaksi tullut Munck suoritti tuomarintutkinnon 1887 ja sai varatuomarin arvon 1890. Hän oli  Turun raastuvanoikeuden notaari 1892–1895, Tampereen raastuvanoikeuden vt. oikeusneuvosmies 1899–1904 ja toimi sitten asianajajana.
Munck oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1888 ja 1900.
Calle Clang

| Calle Clang> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. toukokuuta 2002 (ikä 22) Olofström, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  80 kg
Seura
Seura:  Rögle BK
Sarja:  SHL
Pelinumero:  70
Pelaajaura
Pääsarjaura:  (–)
Aik. seurat:  Olofströms IK (Ruotsi II) Kristianstads IK (Allsv.)
NHL-varaus:  77. varaus, 2020 Pittsburgh Penguins
Calle Gustaf Joel Clang (s. 20. toukokuuta 2002 Olofström, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa kotimaansa korkeimmalla sarjatasolla SHL-joukkue Rögle BK:ssa.