stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Delaney & Bonnie
Ura

Delaney Bramlett (1939–2008) syntyi Mississippin osavaltiossa, opetteli taitavaksi kitaristiksi ja muutti vuonna 1959 Los Angelesiin. Hän sai töitä sessiomuusikkona ja tutustui sitä kautta kitaristi-kosketinsoittaja Leon Russelliin.
Bonnie Bramlett (o. s. Bonnie Lynn O’Farrell, s. 1944) on kotoisin Illinois’n osavaltiosta. Siellä hän lauloi jo 14–15-vuotiaana taustoja muun muassa Albert Kingille ja Ike & Tina Turnerille, joiden Ikettes-lauluryhmässä hän esiintyi muutaman kerran ihonväriltään tummaksi värjättynä.  Bonnie muutti Los Angelesiin 1967 ja tapasi pian Delaney Bramlettin.
Delaney ja Bonnie Bramlett sekä Leon Russell kokosivat sessiomuusikkosuhteidensa kautta Delaney & Bonnie and Friends -yhtyeen, jonka kokoonpano vaihteli. He saivat levytyssopimuksen Stax Records -merkille (Eric Claptonin omaelämäkerran mukaan ensimmäisenä valkoisena yhtyeenä) ja julkaisivat esikoisalbuminsa Home alkuvuodesta 1969. Albumi menestyi kuitenkin huonosti.
Delaney & Bonnie siirtyivät Staxiltä Elektra Recordsille, jolle he levyttivät kakkosalbuminsa The Original Delaney & Bonnie & Friends (Accept No Substitute) vuonna 1969.  Sekään ei myynyt kovin hyvin mutta herätti huomiota muusikkopiireissä niin, että George Harrison tarjosi sopimusta The Beatlesin Apple Records -merkille. Delaney ja Bonnie hyväksyivät tarjouksen ja pilasivat näin suhteensa Elektra-levymerkin kanssa huolimatta siitä, että Apple-sopimus purettiin.
Harrisonin suosituksesta Eric Clapton otti Delaney & Bonnie and Friends -kokoonpanon lämmittelijäksi uuden Blind Faith -yhtyeensä kiertueelle. He ystävystyivät, ja Clapton esiintyi sen jälkeen usein Friends-yhtyeen jäsenenä ja lähti myös heidän kiertueelleen Blind Faithin hajottua elokuussa 1969. Delaney and Bonnien kolmas albumi On Tour with Eric Clapton julkaistiin Atco-levymerkillä ja nousi sijalle 29 Billboardin albumilistalla. Clapton otti Delaneyn ja Bonnien yhtyeineen säestäjäkseen ensimmäiselle sooloalbumilleen Eric Clapton. Levyn tuotti Delaney Bramlett.
Delaney & Bonnie teki lisää albumeja, jotka eivät hyvistä arvioista huolimatta myyneet kovin hyvin. Kappale ”Soul Shake” albumilta To Bonnie from Delaney (1970) nousi sijalle 43 Hot 100 -singlelistalla syyskuussa 1970, ja ”Never Ending Song of Love” albumilta Motel Shot (1971) ylsi sijalle 13 heinäkuussa 1971.
Delaney ja Bonnie Bramlett sekä heidän pieni tyttärensä Bekka nähdään Richard C. Sarafianin vuoden 1971 elokuvassa Nasta laudassa (Vanishing Point). Bekka Bramlett (s. 1968) on nykyisin myös laulaja ja oli 1990-luvun puolivälissä mukana Fleetwood Mac -yhtyeessä.
Käännös suomeksi
Augusto De Luca

De Luca Irving Pennin näyttelyssä Pariisissa 1986.
Augusto De Luca - Napoli
Augustus De Luca (s. 1. heinäkuuta 1955 Napoli) on italialainen valokuvaaja.
Hän on tehnyt 1970-luvulta lähtien muotokuvia ja arkkitehtuurikuvausta.
1980-luvulla De Luca suuntautui mustavalkoisesta kohti värikuvausta, materiaaleinaan muun muassa Instant Kodak, Polaroid ja diafilmi.
De Luca suoritti lakitutkinnon, mutta keskittyi sitten valokuvaukseen ja ryhtyi ammattikuvaajaksi 1970-luvun puolivälissä. Hänen minimalistisen pelkistetyt kuvansa liikkuvat perinteisen ja kokeilevan valokuvauksen välimaastossa. Hänen kuviaan on ollut esillä monissa näyttelyissä myös Italian ulkopuolella, kuten Arlesin vuosittaisessa Rencontres-valokuvatapahtumassa. Hänen valokuviaan on muun muassa Ranskan kansalliskirjaston kokoelmissa. De Lucan kuvia on käytetty äänilevyjen kansissa, puhelukorteissa ja mainonnassa, ja hän on julkaissut toistakymmentä valokuvateosta erityisesti Italian tunnetuimmista kaupungeista. Vuonna 1996 De Luca sai Città di Roma -palkinnon kirjastaan Roma Nostra.
Julkaisut

Napoli mia.(Centro Il Diaframma / Canon Edizioni Editphoto Srl - 1986)
Trentuno napoletani di fine secolo. Electa, Napoli 1995, ISBN 8843552066
Roma nostra. Suggestive immagini fotografiche di una Roma senza tempo. Gangemi Editore, Rooma 1996, ISBN 978-88-7448-705-9
Napoli Grande Dame. Gangemi Editore, Rooma 1997, ISBN 978-88-7448-775-2
Il Palazzo di giustizia di Roma. Gangemi Editore, Rooma 1998, ISBN 978-88-492-0231-1
Firenze : frammenti d'anima. Gangemi Editore, Rooma 1998, ISBN 978-88-7448-842-1
Bologna in particolare. Gangemi Editore, Rooma 1999, ISBN 978-88-7448-980-0
Milano senza tempo. Gangemi Editore, Rooma 2000, ISBN 978-88-492-0093-5
Torino in controluce. Gangemi Editore, Rooma 2001, ISBN 978-88-492-0211-3
Tra Milano e Bologna appunti di viaggio. Gangemi Editore, Rooma 2002, ISBN 978-88-7448-980-0
Swatch Collectors Book 1. Editore M. Item - Sveitsi 1992, ISBN 88-86079-01-X
Swatch Collectors Book 2. Editore M. Item - Sveitsi 1992, ISBN 88-86079-00-1
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
(italiaksi) Augusto De Luca EduEDA
La fotografia come atto creativo negli scatti di Augusto De Luca toarchmagazine.it. (italiaksi)To Arch Magazine
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Yhdysvallat 
Taiteenala:  Photographers' Identities  RKD Artists 
Muut:  SNAC 
Augusto De Luca - Muotokuva Lina Sastri (näyttelijä)
Denderan lamppu

Denderan lamppu
Muinaisessa Egyptissä Djed-pilari symboloi vakautta
"Denderan lamppu" on kolmen kivireliefin kokonaisuus Hathorin temppelissä Denderan lähistöllä Egyptissä. Egyptologien mukaan reliefi on mytologinen kuvaus Djed-pylväästä ja lootuskukasta, jonka sisällä on synnyttävä käärme.
Reliefistä on kehitelty myös näennäistieteellisiä teorioita joiden mukaan se kuvaa muinaisten egyptiläisten sähköteknistä taitoa. Teoriat perustuvat reliefin esittämän kuvan vastaavuuksiin useiden modernien laitteiden, kuten Geisslerin putken, Crookesin putken ja kaarilampun kanssa. Teorian kannattajat ovat usein perustelleet teoriaa kuparilevyillä, jotka reliefeissä peittävät pylväiden ylempiä napoja. Tiedeyhteisö ei ole kuitenkaan vakuuttunut näistä väitteistä. Tohtori Bolko Stern on kirjoittanut yksityiskohtaisen selostuksen, jonka mukaan kuparilevyjen suojaamat pylväiden päät eivät liity sähköön tai valaistukseen vaan kyseessä on maaginen sovellus.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
The Dendera Reliefs (englanniksi)
Frank Dörnenburg, Electric lights in Egypt? (Arkistoitu – Internet Archive). 2004. (ed. An analysis of how Egyptians didn't have electricity). (englanniksi)
Pamela Des Barres

| Pamela Des Barres |
| --- | --- |
 Pamela Des Barres vuonna 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. syyskuuta 1948 (ikä 76) Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  toimittaja ja kirjailija
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Pamela Des Barres (s. 9. syyskuuta 1948 Kalifornia) on yhdysvaltalainen bändäri, toimittaja ja kirjailija. Hän seurusteli useiden 1960- ja 1970-lukujen rocktähtien kanssa, ja hän on kirjoittanut kokemuksistaan omaelämäkerrallisia teoksia.
Pamela Des Barres (tyttönimeltään Miller) vietti nuoruusvuotensa Resedassa Kaliforniassa. Hänen ensimmäinen kaukorakkautensa oli The Beatles -yhtyeen Paul McCartney. Kasvettuaan vanhemmaksi hän alkoi seurustella rocktähtien ja näyttelijöiden kanssa, ja hänellä oli suhde esimerkiksi Mick Jaggeriin, Keith Mooniin, Noel Reddingiin, Chris Hillmaniin, Jimmy Pageen, Brandon de Wildeen ja Don Johnsoniin. Rakastajiensa lisäksi hän liikkui kaikkien muidenkin tuon ajan suurten rockartistien ja yhtyeiden sisäpiireissä.
Des Barres oli yksi Frank Zappan perustaman tyttöbändin The GTOsin jäsenistä. Yhtye julkaisi albumin Permanent Damage vuonna 1969. Toinen Des Barresin musiikillisista mentoreista oli Captain Beefheart. Des Barres näytteli myös joissain elokuvissa.
Des Barres kirjoitti omaelämäkerrallisen menestyskirjan Kuumana bändiin – bändärin tunnustukset, jossa hän kuvailee bändärielämäänsä ja suhteitaan rocktähtiin. Des Barresin mukaan kukaan kirjassa kuvatuista miehistä ei ole suuttunut hänelle kirjasta, sillä paljastukset ovat kaikki totta ja kerrottu kauniilla tavalla. Lisäksi hän on kirjoittanut useita artikkeleita Rolling Stone Italia -lehteen.
Des Barres meni vuonna 1977 naimisiin englantilaisen rocktähden Michael Des Barresin kanssa. He saivat pojan ja erosivat vuonna 1991.
Des Barres on vihitty papiksi. Kristillisestä vakaumuksestaan huolimatta hän ei tuomitse eikä kadu omaa seksintäytteistä menneisyyttään ja korostaa aina eläneensä oman vapaan tahtonsa mukaan. Des Barres on yhä mukana Los Angelesin musiikkielämässä ja toimii esimerkiksi rockaiheisten turistikierrosten emäntänä. Des Barres arvelee Tom Pettyn hittikappaleen "Free Fallin" kuvaavan hänen varhaisvuosiaan.
Deir el-Bahri

Djeser-Djeseru, arkkitehti Senenmutin suunnittelema Hatšepsutin temppeli Deir el-Bahrissa.
Deir el-Bahri (arab.  دير البحري‎ dayr al-baḥrī, sananmukaisesti "Pohjoinen luostari") on kuolintemppelien ja hautojen alue, joka sijaitsee Theban nekropolissa Egyptissä Niilin länsirannalla vastapäätä Luxorin kaupunkia.
Temppelialue

Deir el-Bahrin terassitemppeli oli alun perin 1460-luvulla eaa. suunniteltu kuningatar Hatšepsutin kuolintemppeliksi, mutta rakennusteknisistä syistä hanke epäonnistui.
Ensimmäinen alueelle rakennettu monumentti oli 1995 eaa. kuolleen 11. dynastian Mentuhotep II:n kuolintemppeli. Myös Amenhotep I ja Hatšepsut rakensivat paikalle temppelinsä. Hatšepsutin kuolintemppeli suunniteltiin aikaisempien kuningashautojen alapuolelle. Louhiminen ei kuitenkaan onnistunut suunnitellulla tavalla, koska kiviaines oli epätasaista. Hautakammio on tosin syvällä, mutta ei suunnitellulla paikalla. Sinne haudattiin vain Hatšepsutin lähin avustaja Senenmut.
Al-Gama'a al-Islamiyyasta tulleet islamistiset militantit surmasivat alueella 58 matkailijaa ja neljä egyptiläistä vuonna 1997. Matkailijoiden määrä väheni alueella väliaikaisesti huomattavasti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Deir el-Bahri Wikimedia Commonsissa
Egypti-hakemisto Bluffton University
The Cache at Deir el-Bahri – Arkaeologia About.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Djeser djeseru temppeli
Deir el-Bahri, Marie Parsons
Deir el-Bahrin pohjapiirros:  Mentuhotep II:n, Thutmosis III:n ja Hatšepsutin temppelit.
Ainoa

| Ainoa |
| --- | --- |

 Ainoa vuonna 2019.
Sijainti:  Länsituuli 5, 02100 Tapiola, Espoo, Suomi
Koordinaatit:  60.1754°N, 24.8041°E
Avattu:  24. lokakuuta 2013 (toinen 16. maaliskuuta 2017, kolmas 24. lokakuuta 2019)
Liikkeiden määrä:  114
Kerrospinta-ala:  48 554 m²
Kerrosten määrä:  5
Kävijämäärä:  9,6 miljoonaa (2023)
Vuosimyynti:  224 miljoonaa (2023)
Pysäköintipaikkoja:  2 120
Kotisivu
Kauppakeskus Ainoa on Espoon Tapiolassa sijaitseva kauppakeskus. Kauppakeskuksessa on viisi kerrosta ja noin 100 liikettä, joista yli 30 on ravintoloita tai kahviloita. Päävuokralaisia ovat muun muassa Stockmann, K-Supermarket, S-market, Alko, H&M, Stadium, Clas Ohlson ja Subway.
Ainoassa on keskitytty paljon kauppakeskuksen viihtyisyyteen ja Tapiolan kaupunginosan ilmeeseen. Esimerkiksi sisustuksessa on käytetty paljon vaaleaa puuta sekä viherkasveja, joiden tarkoituksena on tuoda esille puutarhakaupungin henkeä.
Kauppakeskuksen pohjakerroksesta eli M-tasolta löytyvät ruokakaupat, pikaruokaravintolat ja nopean asioimisen liikkeet. Muodin ja sisustuksen erikoisliikkeet on pääosin sijoitettu ensimmäiseen ja toiseen kerrokseen. Kolmannesta kerroksesta löytyy muun muassa Terveystalo-lääkärikeskus ja Ainoa Food Garden -ravintolamaailma. Neljännessä kerroksessa toimii muutama kauneudenhoidon erikoisliike.
Historiaa

Ainoan ensimmäinen vaihe avattiin 24. lokakuuta 2013. Osa on rakennettu vuonna 1979 valmistuneeseen rakennukseen, jossa toimi vuoteen 2011 asti Sokos-tavaratalo. Rakennus saneerattiin täysin ja sen alle rakennettiin tilat muun muassa K-Supermarketille. Ensimmäisen vaiheen pinta-ala on noin 10 000 neliömetriä, ja aluksi siihen avattiin noin 30 liikettä.
Ainoan toinen vaihe avattiin 16. maaliskuuta 2017. Laajennusosan pinta-ala on noin 20 000 neliömetriä, ja siihen muutti Stockmannin Tapiolan tavaratalo. Lisäksi laajennusosaan avattiin muun muassa Clas Ohlson, Lindex, Pizza Hut ja Subway. Laajennusosan yhteyteen rakennetaan myös paljon asuntoja.
Ainoan kolmas ja viimeinen vaihe avattiin 24. lokakuuta 2019. Liiketilaa ja kaksi asuinkerrostaloa rakennettiin entisen, vuonna 2017 puretun Stockmann-tavaratalon vanhan rakennuksen tilalle. Kolmannen vaiheen myötä kauppakeskuksen pinta-ala kasvoi 50 000 neliömetriin. Ainoan uusimpaan vaiheeseen avautui muun muassa K-Market, Little Bouquet Factory, Burger King, Plantagen, Suomalainen Kirjakauppa ja AINOA Food Garden -ravintolamaailma. Vuoden 2020 alussa Ainoaan avattiin myös Elixia-kuntokeskus.
Kulkuyhteydet

Länsimetro valmistui marraskuussa 2017, jonka jälkeen Tapiolan metroasemalta ja Merituulentien bussiterminaalista on suora yhteys Ainoaan. Tapiolan 2 000 paikan pysäköintihalli avattiin kahdessa vaiheessa vuosina 2013 ja 2016. Ainoan yhteydessä on myös katettu pyöräpysäköintihalli.
Kuvia

M-taso, jossa on mm. ruokakauppoja
1. kerros
2. kerros
Valopiha
Food Garden -ravintolamaailma 3. kerroksessa
Merituulentien bussiterminaali
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ainoa Wikimedia Commonsissa
Kauppakeskuksen verkkosivusto
Ainoan ensimmäisen vaiheen rakennus vuonna 2013.
Esteban Paredes

Esteban Paredes edustamassa Coco-Coloa vuonna 2018.
Esteban Efraín Paredes Quintanilla (s. 1. elokuuta 1980) on chileläinen ammattilaisuransa päättänyt jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän on pituudeltaan 176-senttimetrinen ja liittyi elokuussa 2006 Chilen A-maajoukkueeseen. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon MM-kilpailuissa 2010 ja 2014.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Esteban Paredes Wikimedia Commonsissa
Chilen joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Bravo |
2 Fuentes |
3 Ponce |
4 Isla |
5 Contreras |
6 Carmona |
7 Sánchez |
8 Vidal |
9 Suazo |
10 Valdivia |
11 González |
12 Pinto |
13 Estrada |
14 Fernández |
15 Beausejour |
16 Orellana |
17 Medel |
18 Jara |
19 Fierro |
20 Millar |
21 Tello |
22 Paredes  |
23 Marín |
Valmentaja Bielsa
Chilen joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Bravo |
2 Mena |
3 Albornoz |
4 Isla |
5 Silva |
6 Carmona |
7 Sánchez |
8 Vidal |
9 Pinilla |
10 Valdivia |
11 Vargas |
12 Toselli |
13 Rojas |
14 Orellana |
15 Beausejour |
16 Gutiérrez |
17 Medel |
18 Jara |
19 Fuenzalida |
20 Aránguiz |
21 Díaz |
22 Paredes  |
23 Herrera |
Valmentaja Sampaoli
Diarmaid ua Duibhne

Beatrice Elvery: Diarmuid. Kuvitusta kirjaan Heroes of the Dawn.
Diarmaid ua Duibhne (myös Diarmaid tai Diarmuid) on Fenian sykliin kuuluvissa tarinoissa soturijoukko Fiannan jäsen ja sen iäkkään johtajan Finn mac Cumhaillin apulainen.
Kuninkaan kaunis tytär Gráinne rakastuu Diarmaidiin. Gráinne lähestyy Diarmaidia, mutta aluksi tämä torjuu Gráinnen, sillä hänet on kihlattu Finnille, jolle Diarmaid on vannonut uskollisuutta. Gráinne kuitenkin sitoo Diarmaidin itseensä voimakkaalla valalla, geisillä, jonka mukaan nuorukaisen on vietävä hänet pois Taran hovista. Sen jälkeen Diarmaid ja Gráinne pakenevat yhdessä. Finn ryhtyy ajamaan heitä takaa halki Irlannin. Diarmaidin kasvatti-isä, nuoruuden ja rakkauden jumala Oenghus auttaa rakastavaisia heidän pakomatkallaan.
Lopulta nuoret saapuvat Duvnosin lumottuun metsään, jota vartioi jättiläinen Sharvan. Metsässä on puu, jonka marjat tekevät kuolemattomaksi. Finn lähettää kaksi soturia Diarmaidia vastaan, mutta tämä lyö heidät. Sitten Diarmaid surmaa jättiläisen ja kerää marjat Gráinnelle ja itselleen. Finn on sillä välin löytänyt lumotun metsän, mutta Oenghus ottaa Diarmaidin muodon ja harhauttaa Finnin ja tämän soturit. Loopulta Finn armahtaa Diarmaidin etsittyään tätä turhaan seitsemän vuoden ajan. Gráinne ja Diarmaid elävät sen jälkeen jonkin aikaa onnellisina ja saavat viisi lasta.
Finn janoaa kuitenkin yhä kostoa. Järjestetään villisian jahti ja Diarmaid kutsutaan mukaan metsästykseen. Todellisuudessa villisika on lumottu, ja se on aikoinaan ollut Diarmaidin kasvattiveli. Muinoin oli ennustettu, että Diarmaid saisi surmansa kasvattiveljensä kautta. Finn tuntee ennustuksen ja saattaa tarkoituksella Diarmaidin vaaraan. Tarinan yhdessä versiossa karju tappaa Diarmaidin, toisessa versiossa taas villisika tapetaan, mutta Diarmaid haavoittuu kuolettavasti sen torahampaasta, jonka Finn on taikakeinoin myrkyttänyt.
Diarmaidin hahmo on kenties taustaltaan yliluonnollinen, ja hän on voinut olla alun perin jumala. Hän liittyy läheisesti Oenghukseen, ja häntä kutsutaan joskus nimellä Diarmaid Donn (pimeä) tai Diarmaid, Donnin poika. Hän voisi siis liittyä kuoleman jumala Donniin. Koska hän on syönyt kuolemattomaksi tekeviä marjoja, hänet voi surmata vain voimakkaalla noituudella.
Kjerstin Dellert

Kjerstin Dellert vuonna 2013.
Kjerstin Häggbom Dellert (4. marraskuuta 1925 Tukholma – 5. maaliskuuta 2018 Solna) oli ruotsalainen oopperalaulaja (sopraano), joka esiintyi myös Suomessa. Dellertin oopperaura alkoi Göteborgissa vuonna 1951 (Kaunis Helena), ja seuraavana vuonna hän siirtyi Tukholmaan Kuninkaalliseen oopperaan, jossa hän työskenteli vuoteen 1979 saakka. Suomen Kansallisoopperassa hän esitti Toscan ja Carmenin nimiosat sekä La bohèmen Mimin. Hänen ohjelmistonsa ulottui draamallisista sopraanorooleista koomisiin mezzosopraano-osiin. Hän esitti myös ennakkoluulottomasti operetti-, musikaali- ja iskelmämusiikkia, ja hänen esityksiään on julkaistu levytyksinä. Vuodesta 1976 hän johti Ulriksdalin linnan teatteria.
Julkaisuja

I förtroende.  Stockholm:  Bonniers, 2000.  ISBN 91-0-057326-4
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kjerstin Dellert Wikimedia Commonsissa
Kjertin Dellert. Svenskt kvinnobiografiskt lexikon.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi  Puola 
Taiteenala:  KulturNav  MusicBrainz 
Muut:  Europeana  IdRef
Delfoi-metodi

Delfoi-menetelmä on asiantuntijamenetelmä, jota on käytetty laajasti tulevaisuudentutkimuksessa. Delfoi-menetelmässä kuullaan nykyisin tyypillisesti kahdella tai kolmella kierroksella 15–40 asiantuntijaa. Suurissa teknologian Delfoi-tutkimuksissa, joita on tehty muun muassa Japanissa, Saksassa ja Britanniassa on tosin käytetty jopa useiden tuhansien vastaajien paneeleja.
Asiantuntevan ja kattavasti relevantteja intressitahoja edustavan paneelin valinta on tutkimuksen ratkaiseva vaihe. Ensimmäisellä kierroksella, joka usein toteutetaan haastatteluin, etsitään olennaisia kysymyksiä ja motivoidaan paneelia jatkotyöskentelyyn. Seuraavalla kierroksella panelistit arvioivat tulevaisuusväitteitä ja perustelevat vastauksiaan erilaisin näkökohdin eli argumentein. Keskeinen piirre menetelmässä on vastauksien antaminen ilman nimiä eli anonyymisti.
Delfoi-menetelmä soveltuu erityisesti monimutkaisen tai nopeasti muuttuvan teeman käsittelyyn, jonka suhteen on osoitettavissa erityisen hyvin sitä tuntevia asiantuntijoita tai asianomistajia (kuten tiettyjä väestöryhmiä) tai organisaatioita (teknologian kehitys, yhteiskunnallinen ongelma).
Gordon (2005) kuvaa alkuperäisen delfoi-tekniikan perusvaiheet avaruusesimerkkiä käyttäen. Tehtävänä on arvioida, milloin ihminen laskeutuu ensi kerran Marsiin. Sen selvittämiseksi kootaan parinkymmenen henkilön ryhmä erityyppisiä asiantuntijoita (avaruustutkijoita, tähtitieteilijöitä, raketti-insinöörejä), joilta kultakin kysytään aluksi aika-arviota Marsiin pääsemisestä. Toisessa vaiheessa vastaajille näytetään ensimmäisen kyselykierroksen vastausjakaumat ja poikkeavien vastausten esittäjiä pyydetään tarkistamaan kantaansa tai perustelemaan näkemyksensä. Kolmannessa vaiheessa täydennetty ja tarkistettu ryhmätulos esitetään kaikille vastaajille, joita kannustetaan vielä kerran täydentämään ja tarkistamaan vastauksensa ja argumenttinsa. Kierrosten jälkeen aineisto analysoidaan ja lopuksi raportoidaan tulokset.
Delfoi-prosessissa tuotetaan erilaisia näkökulmia, hypoteeseja ja väitteitä, jotka saatetaan avoimen asiantuntijatestin ja argumentoinnin kohteeksi. Prosessissa pyritään seulomaan näkemykset jaetuiksi tai erimielisiksi yhteisönäkemyksiksi. Molemmat lopputulemat ovat arvokkaita. Erimielisiä voidaan olla paitsi argumenteista myös tavoitteista, vaihtoehtojen todennäköisyydestä ja haluttavuudesta .
Ominaispiirteet

Delfoi on leimallisesti asiantuntijamenetelmä. Sen paneeliksi nimettyyn raatiin valitaan tutkimusaihetta eri suunnilta hallitsevia eksperttejä. Nämä asiantuntijat saatetaan vuorovaikutukseen aiheen teemojen ja toistensa kanssa tavalla, jossa korostuvat asiaperustelut vastaajien aseman ja auktoriteetin sijasta. Osmo Kuusen (1999) mukaan delfoi -kelpoisen ekspertin tulee (1) olla oman tiedonalansa kärjessä, (2) olla kiinnostunut eri tiedonaloista, (3) pystyä näkemään yhteyksiä kansallisen ja kansainvälisen, nykyisen ja tulevan kehityksen välillä, (4) kyetä tarkastelemaan ongelmia myös epätavanomaisesta näkökulmasta, ja (5) olla kiinnostunut tekemään jotain uutta.
Delfoissa asiantuntijat vastaavat ja kommentoivat kysymyksiä ja väitteitä anonyymisti. Asiantuntijoiden nimettömyydellä vältetään ilmaisu- ja kuuntelurajoitteita, joita kohdataan kasvokkainryhmissä. Panelistin asema - korkea tai alhainen status - ei anonyymiprosesseissa pääse vaikuttamaan muiden mielipiteisiin. Vastaajan ei tarvitse pelätä kasvojen menetystä, vaikka vastaisikin "väärin" tai kommentoisi "löysästi". Hänen ei myöskään ole tarpeen varoa kannanottoja, joita työnantaja ei julkisina hyväksyisi. Intressi- tai arvokonflikteissa asiat eivät henkilöidy samalla tavalla kuin personoidussa kommunikaatiossa.
Delfoin erottaa survey-metodeista sen iteratiivisuus ja palautteisuus (feedback). Päinvastoin kuin gallupeissa mielipiteitä ei kerätä vain analysoitavaksi, vaan vastaustieto kierrätetään takaisin eksperteille. Palautetiedon avulla vastaajia ohjataan perustelemaan valintojaan. Tiedon muodostus etenee kierroksittain niin, että edellinen kyselykierros muodostaa pohjan seuraavalle.
Delfoi-tutkimus käynnistetään usein jostain ajan- tai tulevankohtaisesta riita- tai kiistakysymyksestä (engl. issue = ”a matter that is in dispute between two or more” ). Ihanteellinen kiistakysymys on kiinnostava, julkinen ja ratkaisematon keskustelunaihe (”a vital or unsettled matter”), joka odottaa lähitulevaisuudessa ratkaisuaan.
Delfoi-metodille on perustettu verkkoon avoin kehittäjäyhteisö. Verkkokommunikaation kehitys on raivaamassa Delfoi-menetelmälle uusia sovelluskohteita, mutta myös uusia metodikonsepteja, joissa hyödynnetään useiden osapaneeleiden sisäistä ja keskinäistä kommunikointia, asianosaisuutta asiantuntijuuden rinnalla sekä barometrityyppisiä pitkäaikaisseurantaa edellyttäviä ja kansalaistoimintaa aktivoivia metodiratkaisuja.
Suomessa Delfoi- kursseja ja -työpajoja järjestetään Otavan Opistossa. Koulutus  ja työpajat järjestetään yhteistyössä Tulevaisuuden tutkimuksen seuran , Tulevaisuuden tutkimuskeskuksen, Otavan Opiston Osuuskunnan ja Metodixin kanssa.
Aiheesta muualla

Delfoin kehittäjäyhteisö http://edelfoi.ning.com/ (Arkistoitu – Internet Archive)
eDelphi 1.0 http://www.edelphi.org
eDelfoi 4.0 http://edelfoi.fi/ (Arkistoitu – Internet Archive)
eDelfoi 3.0 http://www.edelphi.fi/ (Arkistoitu – Internet Archive)
eDelfoi 2.0 http://www.edelfoi.fi (Arkistoitu – Internet Archive)