stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pilarisaatio

Pilarisaatio (holl. verzuiling) tarkoittaa yhteiskunnan poliittis-uskonnollista jakautumista ”vertikaalisiin” ryhmiin eli pilareihin (holl. zuilen). Tunnetuimmat esimerkit tästä ovat Alankomaat ja Belgia.
Kullakin pilarilla voi olla omat yhteiskunnalliset instituutionsa ja järjestönsä. Näitä voivat olla esimerkiksi sanomalehdet, radio- ja televisioasemat, poliittiset puolueet, ammattiliitot, pankit, kaupat, koulut, sairaalat, yliopistot, urheiluseurat ynnä muut. Tämän seurauksena yhden pilarin jäsenellä voi olla hyvin vähän, jos ollenkaan, henkilökohtaisia yhteyksiä toisiin pilareihin kuuluviin henkilöihin.
Pilarisaatio Alankomaissa

Alankomaissa pilareita oli kolme: katoliset, protestantit, ja sosiaalidemokraatit. Näillä kaikilla oli omat puolueensa, radioasemansa, ammattiliittonsa ynnä muut. Jotkut katsovat näiden ryhmien ulkopuolelle jääneiden, etenkin keski- ja yläluokkaisten vapaamielisten protestanttien, muodostaneen oman liberaalien pilarin. Katolinen pilari oli ehkä kiintein näistä kolmesta, mutta protestanttiset konservatiivit ja sosiaalidemokraatit eivät jääneet paljoa jälkeen. Pilarisaatio oli vallitseva 1880-luvulta aina toisen maailmansodan jälkeiseen aikaan. Tämän jälkeen pilarien rajat ovat vähitellen kadonneet, mutta ne ovat jättäneet jälkensä Alankomaiden yhteiskuntaan. Yksi nykypäivään jatkuva jäänne on Alankomaiden jalkapallosarjan Hoofdklassen jakautuminen lauantaisin ja sunnuntaisin pelaaviin joukkueisiin: lauantaisin pelaavat vanhat protestanttiset seurat, joiden jäsenet eivät saaneet pelata sunnuntaisin, kun taas sunnuntaisin pelaavat katoliset ja työläistaustaiset joukkueet.
Pilarisaatio Belgiassa

Belgiassa pilareita oli myös kolme: katoliset, sosialistit, ja liberaalit. 1900-luvun jälkipuoliskon kielikiistojen seurauksena nämä puolestaan jakaantuvat alapilareihin kielen mukaan, niin että flaameilla, valloneilla ja saksankielisillä on kullakin omat puolueensa, lehdistönsä, nuorisojärjestönsä, yliopistonsa ynnä muut.
Osittain kielikiistojen takia pilarisaatio jatkui Belgiassa selvästi pidempään kuin Alankomaissa, ja alkoi murtua vasta kylmän sodan loppuvuosina.
Olavi Hagert

Seppo Rainer Olavi Hagert (s. 25. maaliskuuta 1991 Mikkeli) on suomalainen romanitaustainen nyrkkeilijä.
Hagert aloitti amatööriuransa 2006. Hän hävisi kevytsarjassa Suomen-mestaruusfinaalissa Alex Vassilieville vuonna 2009.
Ammattilaisena Hagert on nyrkkeillyt vuosina 2015–2016 välisarjassa, 2022 keskisarjassa ja 2023 ylemmässä välisarjassa. Hän on voittanut seitsemän ottelua, joista kolme tyrmäyksellä ja hävinnyt yhden. Hagertin uraan tuli tauko vuonna 2017, kun hänet tuomittiin törkeästä pahoinpitelystä neljän vuoden vankeusrangaistukseen ja hän menetti ammattinyrkkeilylisenssinsä.
Ondřej Slováček

| Ondřej Slováček> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. syyskuuta 1994 (ikä 30) Vsetín, Tšekki
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Slovi
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  182 cm
Paino:  75 kg
Pelinumero:  28
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2020–
Aik. seurat:  VHK Vsetín (Tšekki II/Tšekki I) HC Poruba (Tšekki II) HC České Budějovice (ČEL) Lukko (SML) Rytíři Kladno (ČEL)
Ondřej Slováček (s. 14. syyskuuta 1994 Vsetín, Tšekki) on tšekkiläinen jääkiekkopuolustaja. Hän on pelannut urallaan myös 23-vuotiaaksi asti hyökkääjänä.
Ura > Maajoukkueura

Slováček pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2012 sekä Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2011. Hän pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2011 sekä myöhemmin samana vuonna World Junior A Challengessa. Yhteensä Slováček on pelannut 11 nuorten ja 48 poikien maaottelua.
Pelityyli

Lukon urheilutoimenjohtaja Kalle Sahlstedtin mukaan Slováček on offensiivinen pakki, jolla on hyvät hyökkäysvaistot. Sahlstedtin mukaan hän pystyy pelaamaan ylivoimaa ja hänestä odotetaan joukkueelleen hyvää kiekollista puolustajaa. Sahlstedtin mukaan Slováčekissä on vähän samaa kuin Robin Pressillä, joka pelasi myös omalla urallaan aiemmin hyökkääjänä.
Pienhevonen

Suomenpienhevosen edellytetään olevan tyypiltään kuin normaalikokoinen suomenhevonen, mutta korkeintaan 148 cm korkea. Kantakirjattavan suomenpienhevosen on myös polveuduttava pienikokoisista linjoista. Kuvan ori on alle 140 cm korkea.
Pienhevonen on hevostyyppi, joka on säännönmukaisesti ponikokoinen (alle 148 cm korkea) mutta mittasuhteiltaan hevonen, ei poni.
Pienhevonen ei ole terminä käytössä kaikkialla, ja monissa maissa ponikokoiset hevostyyppiset rodut luokitellaan joko poneiksi tai hevosiksi.
Pentti Levo

Pentti Juhani Levo (28. toukokuuta 1942 Helsinki – 7. kesäkuuta 2002 Helsinki) oli pitkäaikainen ammattiyhdistysaktiivi, joka toimi Suomen Kirjatyöntekijäin Liiton puheenjohtajana.
Pentti Levo syntyi puuseppä Elias Levon ja Saimi Toivosen perheeseen. Hän oli Weilin+Göösin kirjansitoja 1958–1966, Suomen Kirjatyöntekijäin Liiton toimitsija 1966–1973, sihteeri 1966–1973 ja puheenjohtaja vuodesta 1981.  Levo oli pitkäaikaisimpia SAK:n liittopuheenjohtajia, joka jäi eläkkeelle vuonna 2002 vasta juuri ennen menehtymistään vaikeaan sairauteen. Ammattiyhdistysuransa hän aloitti Weilin+Göösin kirjatyöntekijöiden pääluottamusmiehenä jo vuonna 1964. Levo oli myös ansioitunut kirjansitoja, joka osallistui moniin alansa kilpailuihin ja sai niissä useita palkintosijoja.
Norjan hauta

Pohjanmeren kartta, josta näkyy Norjan haudan sijainti.
Norjan hauta eli Norjanhauta (norj. Norskerenna, tansk. Norskerenden, ruots. Norska rännan, engl. Norwegian channel, Norwegian trench) on pitkänomainen 850 kilometriä pitkä syvänne Pohjanmeren itäosassa ja Skagerrakissa Norjan etelärannikolla. Nimestään huolimatta Norjan hauta ei ole syvänmeren hauta, vaan se on syntynyt jääkausien aikana jäätikkövirtojen kuluttamana.
Maantietoa

Norjanhauta sijaitsee Pohjanmeren reunalla erottaen matalan Pohjanmeren matalikon (alle 100 metriä syvä, muinainen Doggerland) ja Norjan mannermaan toisistaan. Norjanhauta seuraa Norjan etelä- ja lounaisrannikoita alkaen Skagerrakista, kiertäen Norjan niemimaan ja jatkaen pohjois-luoteeseen mannerjalustan reunalle, jota kutsutaan Norjassa eggakanteniksi. Syvänne yltää Skagerrakissa noin 700 metrin syvyyteen, mutta se madaltuu kun edetään kohti Jæreniä, jossa on enää 250 metriä syvää. Tämän jälkeen se syvenee taas ja Stadin länsipuolella se on jo 400 metriä syvä. Syvänne on tavallisesti 50–95 kilometriä leveä, mutta jalustan reunalla on syvänteen suu 150 kilometriä leveä.
Luontoarvoja

Merivirrat kiertävät Pohjanmeren matalikon niin, että voimakkaat merivirrat ohittavat sen Atlantin syvänmeren puolelta ja pintavesiin tulee heikompia merivirtoja. Norjanhauta on tässä poikkeus, sillä siihen tulee haudan suulta Atlantilta merivirta Skagerrakiin asti, joka poistuu samaa syvännettä pitkin seuraten pohjoisessa Norjan rannikoita. Merivirrat tuovat ympäristöstään ravinteita hautaan, jossa ne sekoittuvat muualta tulevaan veteen. Haudan länsireunoilla on tämän vuoksi rikas ekosysteemi, minkä ovat aikoinaan kalastajat havainneet. Kalansaaliiden määrät ovat kuitenkin olleet viime vuosikymmenet laskussa ja ovat alle neljäsosan parhaimmista vuosista 1960-luvulla.
Muodostumisteoria

Jo alkaen 250 miljoonaa vuotta sitten Permikaudella ja Jurakaudella Pohjois-Euroopan manner repeytyi irti siitä, mikä tuli myöhemmin muodostaman osan Amerikan mannerta. Tästä on muistona muun muassa Norjan haudan kohdalla lukuisien pienten siirrosten ja kalliomurrosten rykelmä, joka seuraa myös muuta Norjan rannikkoa Etelä-Norjasta Lofooteille saakka. Mantereiden erkaantumisen jälkeen ovat Skandit kohonneet, mikä on lisännyt mereen kulkeutuneen sedimenttikuorman määrää. Nämä tapahtumat ovat tehneet kallioperästä ympäristöään heikompaa ja alttiimpaa kulutukselle. Norjanhauta on syntynyt viimeisen 2,8 miljoonan vuoden aikana. Sen pohjaa ovat kuluttaneet Norjan- ja Ruotsin vuoristoista sekä Itämeren altaasta virranneet virtauskielekkeet ja jäätikkövirrat. Sellaisia jääkausia, joissa jäätiköt olisivat ulottuneet Norjanhautaan asti, on noin 2,8–1,1 miljoonaa vuotta sitten (lyhennetään vs) ollut useita. Sen sijaan noin 1,1–0,5 miljoonaa vuotta sitten niitä on ollut vähemmän, ja taas viimeisen puolen miljoonan vuoden aikana tunnetaan ainakin viisi laajaa jäätiköitymistä. Niistä viimeisin on Veiksel-jääkausi, jonka aikana jäätiköt tunkeutuivat Norjanhautaan viidesti. Kyseinen jäätikkövirta on Norjanhaudan jäätikkövirta (norj. Norskerennaisstrømmen), joka on ollut aktiivisena viimeisen 400 000 vuoden aikana ainakin kuudesti. Gulsteinin eteneminen (110 000 vs) ulottui ainakin Skagerrakin rannikolle, Bønesin eteneminen (90 000 vs) eteni jonkin matkaa Norjanhautaa pitkin, Karmøyn eteneminen (60 000 vs) pääsi kauaksi merelle mannerjalustan reunalle asti. Vielä tunnetaan lyhytikäinen Skjonghellerenin eteneminen (40 000 vs), joka eteni vähintään rannikkoa pitemmälle. Viimeisen jääkauden huippuvaiheen aikana (35 000–20 000 vs) työntyi jäätikkö taas kauaksi merelle mannerjalustan reunalle asti (Tampenfremrykket). Jääkauden loppuvaiheessa on myös Britannia–Irlannin mannerjäätikkö kasvanut kiinni Fennoskandian mannerjäätikköön, joka syötti jäätikkövirtaan lisää jäätä ja ohjasi sitä omalla painollaan. Kun Pohjanmeri alkoi vapautua jäätiköistä 22 000 vs alkaen, käynnistyi sama kehitys Norjanhaudassa noin 18 500 vs. Jäätikkö poiki jäävuoria jalustan reunalta alkaen ja jääkieleke ilmeisesti romahti Skangerrakiin asti 500–1 500 vuodessa. Tämän jälkeen Norjanhauta onkin ollut jäästä vapaa.
Norjanhauta on keskimäärin 600 metriä syvä, mutta se on täyttynyt jäätiköiden tuomista maamassoista ja on siksi matalampi.
Perkkaan koulu

Perkkaan koulu on Espoossa Leppävaaran lähellä sijaitseva yhtenäiskoulu. Koulu aloitti toimintansa elokuusssa 2022. Lukuvuoden 2023 alussa oppilaita koulussa oli noin 520.
Aiheesta muualla

Perkkaan koulun kotisivut
Hagerlund.net: Espoon koulut: Perkkaan koulu (kuvia Perkkaan koulusta)
Pia Adlivankin

Pia Adlivankin (s. 1. helmikuuta 1967 New York, Yhdysvallat) on suomalainen yritysjohtaja. Hän on toiminut Kartanokylpylä Kaisankodin johtajana ja siirtyi 1. syyskuuta 2014 Linnanmäen toimitusjohtajaksi. Hän erosi Linnanmäen johdosta 14. kesäkuuta 2024.
Perhetausta

Adlivankinin isä on amerikansuomalainen, jonka juuret ulottuvat osin Armeniaan. Hänen isänsä isoisä Alexander Adlivankin perusti Hotelli Tammerin Tampereelle ja johti Helsingin Seurahuonetta.
Perniön Vihiniemen työväentalo

| Perniön Vihiniemen työväentalo |
| --- | --- |
 Perniön työväenyhdistys Riennon talo.
Sijainti:  Vihiniemi, Salo
Rakennustyyppi:  puurakennus
Valmistumisvuosi:  1919
Rakennuttaja:  Perniön työväenyhdistys Riento
Omistaja:  Vihiniemen Koski as. kyläyhdistys
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Perniön Vihiniemen työväentalo sijaitsee Salon kaupungissa Perniössä. Talo on myyty vuonna 2014.
Historiaa

Työväenyhdistys T.y. Riento perustettiin vuonna 1906. Aluksi yhdistys toimi Perniön aseman työväenyhdistyksen alaosastona. Yhdistys olisi halunnut rakentaa työväentalon Kosken aseman lähelle, mutta se ei poliittisista syistä saanut alueelta tonttia. Tontti ostettiin Vihiniemestä vuonna 1916, ja se maksoi 1 700 markkaa. Talon sijainti koettiin syrjäiseksi. Työväentalo rakennettiin vuosina 1917–1919 yhdistyksen taloksi. Talon rakennustyöt keskeytyivät vuonna 1918. Varoja talon rakentamiseen ei ollut, lainaa otettiin yhdistyksen omilta jäseniltä. Lainat maksettiin takaisin.Jäseniä yhdistyksessä oli joulukuun 1916 lopussa 50, miehiä 38 ja naisia 12.
Rakennus

Talo valmistui vuonna 1919. Rakennuspiirustukset maksoivat 10 markkaa, ja ne teki Sikstus Rönnberg. Valvojina toimivat yhdistyksen jäsenet O. Murtomäki perustustyön ja O. Kallio puutöiden osalta. Talon pohja oli vinkkelin muotoinen, ja sen sisäkulma muodosti pääjulkisivun. Talo oli väriltään punainen ja rimalaudoitettu, nurkka- ja ikkunalaudat olivat valkoiset. Kivijalka oli tehty luonnonkivipilareista, joiden väliin on myöhemmin muurattu tiiliä.Työväentalo on maalattu sekä katteet ja valaistuslaitteet uusittu 1930-luvulla..
Toimintaa työväentalolla

T.y. Riennon 30-vuotisjuhlia vietettiin onnistuneesti työväentalolla 6.1.1936.
Vappujuhlia vietettiin vuonna 1930-luvulla jokaisella työväentalolla.
Yhdistyksen järjestämistä arpajaisista tehtiin julkinen tilitys sanomalehdessä.. Arpajaiset olivat niin isoja tapahtumia, että niitä varten saatettiin jopa teettää uudet vaatteet. Päävoittona saattoi olla lammas. Parhaina vuosina arpoja myytiin tuhansia ja voittoja oli satoja. Arpajaisvoittovaroilla pidettiin taloa kunnossa.
Nykyinen käyttö

Talo on ollut vuodesta 2014 Koski as. kyläyhdistyksen omistuksessa.
Olipa kerran Amerikka

| Olipa kerran Amerikka> Il était une fois… les Amériques |
| --- | --- |

Tyyli:  animaatio
Kestoaika:  26 min
Luoja(t):  Albert Barillé
Kehittäjä(t):  Procidis
Pääosissa:   Roger Carel  Olivier Destrez  Marie-Laure Beneston  Patrick Préjean  Sady Rebbot 
Alkuperämaa:   Ranska
Alkuperäiskieli:  ranska
Verkko:   FR3, Canal+  Yle
Julkaistu:  1991
Jaksoja:  26
Tunnuskappale:  Générique les Amériques
Tuotanto
Säveltäjä(t):  Michael Legrand
Tuotantoyhtiö(t):  Procidis
Edeltäjä:  Olipa kerran elämä (1986)
Seuraaja:  Olipa kerran keksijät (1994)
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Olipa kerran Amerikka (Il était une fois… les Amériques) on Albert Barillen Olipa kerran… -piirrosanimaatiosarjan neljäs osa, joka sisältää 26 jaksoa. Sarja valmistui vuonna 1991.
Sarja eroaa edeltäjistään hiukan. Siinä ei mennä suoraan tarinaan, vaan jaksoissa on Mestarin huone, jossa hän kertoo lapsille tarinoita jaksojen aiheista ja välillä lapset kyselevät häneltä. Varhaisimmissa sarjoissa jaksot alkoivat suoraan ja kertoja oli sivussa. Suomenkielisissä rooleissa ovat Eija Ahvo, Pekka Autiovuori, Markku Huhtamo, Mauno Hyvönen, Jarmo Koski, Heikki Määttänen, Anita Sohlberg, Ossi Ahlapuro ja Voitto Nurmi. Tunnusmusiikin laulaa Eija Ahvo.
Jaksot

| # | Nimi | Ensiesitys Suomessa |
| --- | --- | --- |
| 1 | Ensimmäiset amerikkalaiset | 15. marraskuuta 1992 |
| 2 | Metsästäjät | 22. marraskuuta 1992 |
| 3 | Pohjoisten seutujen valloittajat | 29. marraskuuta 1992 |
| 4 | Luvattu maa | 13. joulukuuta 1992 |
| 5 | Kummunrakentajat | 20. joulukuuta 1992 |
| 6 | Atsteekkien aikaan | 27. joulukuuta 1992 |
| 7 | Kristoffer Kolumbus | 3. tammikuuta 1993 |
| 8 | Amerikka! | 10. tammikuuta 1993 |
| 9 | Cortes ja Atsteekit | 17. tammikuuta 1993 |
| 10 | Que viva Mexico! | 24. tammikuuta 1993 |
| 11 | Pizarro ja inkojen valtakunta | 31. tammikuuta 1993 |
| 12 | Kovia kohtaloita (Jacques Cartier) | 7. helmikuuta 1993 |
| 13 | Hurjia huhuja ja konkistadoreja | 14. helmikuuta 1993 |
| 14 | Ranskalaiset Kanadassa (Samuel de Champlain) | 21. helmikuuta 1993 |
| 15 | Uutta mannerta asutetaan | 28. helmikuuta 1993 |
| 16 | Intiaanien kohtalo | 7. maaliskuuta 1993 |
| 17 | Mississippi-joelta kalliovuorille | 14. maaliskuuta 1993 |
| 18 | Kohti syvää etelää | 21. maaliskuuta 1993 |
| 19 | Kohti itsenäisyyttä | 28. maaliskuuta 1993 |
| 20 | Pohjois-Amerikan vapaussota | 4. huhtikuuta 1993 |
| 21 | Orjakauppa | 11. huhtikuuta 1993 |
| 22 | Uudisraivaajat | 18. huhtikuuta 1993 |
| 23 | Simon Bolivar | 25. huhtikuuta 1993 |
| 24 | Kultakuume | 2. toukokuuta 1993 |
| 25 | Intiaanikansojen tuho | 9. toukokuuta 1993 |
| 26 | Kansakunnan syntykivut | 16. toukokuuta 1993 |
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Olipa kerran Amerikka Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Olipa kerran...
Ondřej Roman

| Ondřej Roman> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. helmikuuta 1989 (ikä 35) Ostrava, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Rumen
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  182 cm
Paino:  83 kg
Pelinumero:  23
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2005–
Aik. seurat:  HC Vítkovice (ČEL) Texas Stars (AHL) Idaho Steelheads (ECHL) San Antonio Rampage (AHL) Cincinnati Cyclones (ECHL) Avtomobilist Jekaterinburg (KHL) Ilves (SML) HC Pardubice (ČEL) Rouen Hockey Élite 76 (Ranska) BK Mladá Boleslav (ČEL)
NHL-varaus:  136. varaus, 2007 Dallas Stars
KHL-varaus:  23. varaus, 2009 Avtomobilist Jekaterinburg
Ondřej Roman (s. 8. helmikuuta 1989 Ostrava, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Roman osaa pelata myös laidassa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Maa:   Tšekki> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Ruotsi 2006 | jääkiekko |  |
Roman pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2009, jolloin hän voitti Tšekin sisäisen tehotilaston lukemalla +3. Valmennus valitsi Romanin joukkueensa turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Hänet valittiin myös Yhdysvaltoja vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi Tšekin ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Roman pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2006 ja 2007, joista ensimmäinen turnaus päättyi pronssiin. Vuoden 2007 turnauksessa hän jakoi Tšekin sisäisen piste- ja syöttöpörssin voiton Vladimír Růžičkan kanssa tehoilla 2+4=6. Valmennus valitsi Romanin joukkueensa turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Hänet valittiin myös Slovakiaa vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi Tšekin ottelun parhaaksi pelaajaksi. Roman pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2006. Yhteensä Roman on pelannut 12 nuorten ja 41 poikien maaottelua.
Tšekin A-maajoukkueessa Roman on pelannut 23 ottelua tehopistein 4+2=6. Hänet merkittiin joukkueensa ylimääräiseksi hyökkääjäksi Euro Hockey Challengessa 3. huhtikuuta 2013 Jindřichův Hradecissa Latviaa vastaan, mutta Roman jäi kuitenkin ilman peliaikaa. Varsinaisen A-maajoukkuedebyyttinsä hän teki seuraavassa ottelussa 4. huhtikuuta myös Jindřichův Hradecissa Latviaa vastaan. Roman merkittiin Tšekin kolmossentteriksi laidoilleen Lukáš Pech ja Vladimír Svačina. Hän sai ottelussa myös yhden kahden minuutin jäähyn koukkaamisesta. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa Roman teki taas seuraavassa ottelussa 12. huhtikuuta 2013 Regensburgissa Saksaa vastaan. Hänen osumansa jäi Tšekin 1–3-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi.
Peurahaui yeonin

| Peurahaui yeonin> 프라하의 연인 |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  60 min
Pääosissa:   Jeo Do-yeon  Kim Joo-hyuk  Kim Min-jon 
Alkuperämaa:   Korean tasavalta
Alkuperäiskieli:  korea
Verkko:   SBS
Esitetty:  24. syyskuuta 2005 – 20. marraskuuta 2005
Jaksoja:  18
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Peurahaui yeonin (kor. 프라하의 연인, engl. Lovers in Prague) on televisioyhtiö SBS:n esittämä eteläkorealainen TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Jeo Do-yeon, Kim Joo-hyk ja Kim Min-jon.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
P-700 Granit

20 P-700 ohjusta sijoitettuna kannen alle Kirov-luokan aluksessa Kalinin (vihreällä ympyröitynä), niiden edessä ilmatorjuntaohjuksia
P-700 Granit (Nato-raportointinimi SS-N-19 Shipwreck) on Neuvostoliitossa OKB-52:ssä kehitetty meritorjuntaohjus.
NPO Mašinostrojenija kehitti P-700-ohjuksen korvaamaan lyhyen kantaman P-70 Ametistin (SS-N-7) ja P-120 Malahitin (SS-N-9) Yhdysvaltain tukialusryhmien sukellusveneentorjunta-aseistuksen kehittyessä.
Ohjuksen massa on noin 7 000 kg ja taistelukärki 750 kg:n räjähde, aerosoliräjähde tai 500 kT:n ydinkärki. Ohjuksessa on suihkumoottori ja sen kantomatka on noin 550–625 km ja maksiminopeus 2,5 mach.
Ohjus toimii laukaistuna myös 4–8 ohjuksen parvissa, jolloin yksi ohjuksista lentää ylempänä ja jakaa datalinkillä muille ohjuksille suunnistustietoa. Ohjukset osaavat myös autonomisesti priorisoida kohteet ja kohdistaa hyökkäyksen eri maaleihin.
Ohjus otettiin käyttöön Projekti 1144 ”Orlan” eli Kirov-luokan aluksissa vuonna 1980. Sitä käytetään myös lentotukialus Admiral Kuznetsovissa ja suuremmissa ohjussukellusveneissä, kuten Projekti 949A ”Antei” (Oscar II).
Peter Twiss

Fairey Delta 2 -koekone (tunnus WG774), jolla Peter Twiss saavutti nopeusennätyksensä.
Lionel Peter Twiss OBE (23. heinäkuuta 1921 – 31. elokuuta 2011) oli brittiläinen lentäjä. Hän sai Distinguished Service Crossin palveluksestaan toisessa maailmansodassa.
Twiss piti vuosina 1956–1957 hallussaan Fairey Delta 2 -yliäänikoelentokoneella saavuttamaansa ilmailun nopeuden maailmanennätystä. Hän kuoli 90-vuotiaana elokuussa 2011.
P-120 Malahit

P-120 Malakit
P-50/P-120 Malakit (Nato-raportointinimi SS-N-9 Siren, myös 4К85) on Neuvostoliitossa P-70 Ametistista edelleen kehitetty meritorjuntaohjus, jonka kantomatka oli 110 km pinnalta ja 70 km sukellusveneesta laukaistuna. Se otettiin käyttöön 1972.
Ohjusta käytettiin projekti 1234 "Ovod"/Nanutška -luokan ohjusveneissä ja projekti 670M "Skat-M/Tšaika" (Charlie II) ja projekti 661 Antšar/Papa -luokan sukellusveneissä.
Venäjän laivaston ohjusvene Miraž käytti ohjusta menestyksekkäästi Georgian laivastoa vastaan elokuussa 2008 Abhasian lähellä.
Petri Jaakkola

| Petri Jaakkola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Petri Jaakkola
Syntynyt: 28. joulukuuta 1977 (ikä 46) Kouvola, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pelipaikka:  Heittävä takamies
Pituus:  191 cm
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1998–2003 2003–2005 2005–2006:   Kouvot  Joensuun Kataja  Kouvot
Valmennusura
2012–:   Joensuun Kataja (apuv.)
Petri Jaakkola (s. 28. joulukuuta 1977 Kouvola) on suomalainen pääsarjauransa lopettanut koripalloilija, joka on pelaajauransa jälkeen toiminut koripallovalmentajana. Vuodesta 2012 lähtien hän on ollut Joensuun Katajan apuvalmentaja.
Ura

Jaakkola syntyi Kouvolassa ja on Kouvojen kasvatti. Hän nousi seuran edustusjoukkueeseen kaudella 1998–1999, jolloin seura voitti sekä Suomen-mestaruuden että Suomen cupin. Seuraavalla kaudella Jaakkola valittiin sarjan parhaaksi kuudenneksi pelaajaksi. Tilastollisesti hänen paras pääsarjakautensa oli kausi 2001–2002, jolloin hän teki 13,1 pistettä ja otti 3,1 levypalloa ottelua kohden.
Jaakkola edusti Kouvoja vuoteen 2003 asti, jolloin hän siirtyi Joensuun Katajaan. Hän voitti seuran kanssa SM-pronssia kaudella 2004–2005. Jaakkola siirtyi kahden pelikauden jälkeen takaisin Kouvoihin, jossa hän lopetti pääsarjauransa kauden 2005–2006 jälkeen.
Aiheesta muualla

Korisliigan pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Jukka Hemdahl | Korisliigan paras kuudes pelaaja 1999–2000 | Seuraaja: Pasi Kauha |
Norjan avaruuskeskus

Norjan avaruuskeskus (norj. Norsk Romsenter) on Norjan avaruusjärjestö.
Hallinto

Norjan avaruuskeskus toimi alussa Norjan opetusministeriön (norj. kirke-, utbildnings- og forskningsdepartementet) kanssa läheisessä yhteistyössä toimivan säätiön rahoittamana.
Nykyisin se toimii Norjan kauppa- ja teollisuusministeriön alaisuudessa. Se hoitaa muun muassa Norjan suhteet Euroopan avaruusjärjestöön. Keskus sijaitsee Oslossa. Avaruuskeskuksen johtaja on avaruustieteen professori Bo Andersen.