stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Salvador Allende
Vuoden 1970 vaalit

Viimein vuonna 1970 Allende voitti vaalit Unidad Popular (Kansan yhtenäisyys) -liittouman ehdokkaana. Allende sai 36,2 prosenttia äänistä ja hänen vanha vastustajansa ja entinen presidentti Jorge Alessandri 34,9 prosenttia. Kolmanneksi tuli Kristillisdemokraattisen puolueen (PDC) Radomiro Tomic 27,8 prosentin ääniosuudella.
Chilen tuolloin voimassa olleen perustuslain mukaan Chilen parlamentin tulee nimittää presidentin virkaan jompikumpi kahdesta eniten ääniä saaneesta ehdokkaasta. Tässä vaiheessa Yhdysvalloille aukeni toinen ja viimeinen demokraattinen mahdollisuus kaataa Allende. Yleensä kuitenkin perinteen mukaan parlamentti oli nimittänyt suoraan eniten ääniä saaneen ehdokkaan.
KGB sijoitti 420 000 dollaria Allenden vaalikampanjaanlähde?, kun taas CIA yritti saada PDC:n äänestämään parlamentissa Alessandria. Kaikesta huolimatta parlamentti pysyi perinteessä ja vahvisti Allenden presidentiksi.  Allenden valinnan jälkeen CIA alkoi tunnustella armeijan halukkuutta ja kykyä sotilasvallankaappaukseen.
Vallankaappaus

Pian Allenden valitsemisen jälkeen tapahtunut armeijan ylipäällikön, allendelaisen René Schneiderin murha oli enteillyt sotilaallisen kriisin mahdollisuutta. Tosin tämä CIA:n tukema ja yllyttämä murha oli aluksi saanut armeijan Allenden taakse, mutta vuonna 1972 tilanne oli jo toinen. Santiagossa oli jo loppuvuodesta 1972 erinäisiä sotilasosastoja lietsomassa kapinaa, ammuskelemalla kaduilla ja pystyttämällä tiesulkuja. Pientä helpotusta Allenden kriisissä olleelle hallitukselle antoi 1973 alkuvuoden parlamenttivaalien tulos, missä Unidad Popular sai 43 prosentin kannatuksen. Tämä oli kuitenkin lähes merkityksetöntä, kun kristillisdemokraatit olivat siirtyneet poliittisesti oikealle ja perustivat Kansallispuolueen kanssa Confederación Democrátican, (CODE). Oikeisto oli jo vuoden ajan avoimesti syyttänyt Allenden hallitusta ”kuubalaisesta ja castrolaisesta diktatuurista”.
29. kesäkuuta 1973 panssarijoukot eversti Roberto Souperin johdolla piirittivät presidentinpalatsin, La Monedan. Kaappausyritys kuitenkin epäonnistui. Elokuun 9. päivänä kenraali Gratsista tuli puolustusministeri, mutta hän joutui eroamaan jo 22. elokuuta. 22. päivänä oppositio syytti Allenden hallitusta perustuslain vastaisista teoista ja vetosi hänen poistamisekseen vallasta. Sillä ei kuitenkaan ollut riittävää enemmistöä Allenden erottamiseksi presidentinvirasta. Seuraavana päivänä Allende nimitti armeijan ylipäälliköksi kenraali Augusto Pinochetin. Tämä oli erittäin keskeistä tulevassa vallankaappauksessa. Pinochet teki Allendeen vaikutuksen ja aluksi näytti, että Pinochet saisi kriisin hallintaan. Hallitus ei uskaltanut kutsua kansallista poliisia, carabinerosia apuun sen heikon uskollisuuden takia. Tässä tilanteessa Allende luotti Pinochetin uskollisuuteen täysin.
Viimein 11. syyskuuta 1973 Chilen armeija nousi Pinochetin johdolla avoimesti hallitusta vastaan. Presidentti Allende siirtyi aamulla La Monedaan ja hänelle tarjottiin lentokonetta, jolla poistua perheineen maasta. Toisaalta koneen oli tarkoitus pudota matkalla. Samalla hän järkyttyi, kun kuuli kuka johti kaappausta. Poliisivoimat tukivat hallitusta aamupäivään asti kunnes hekin taipuivat kaappaajien puolelle. Allende linnoittautui La Monedaan parinkymmenen lähimmän ystävänsä ja liittolaisensa kanssa ja ilmoitti taistelevansa viimeiseen mieheen eikä pakenevansa niin kuin petturit. Aamupäivällä hän piti viimeisen kuuluisan puheensa kansallisella radiokanavalla, jossa hän ilmoitti taistelevansa Chilen työväen ja kansan puolesta viimeiseen hengen vetoon. Puheessaan hän vielä kerran yritti vedota Chilen kansan isänmaallisuuteen ja tukeen presidenttiänsä kohtaan. Tukea ei tullut. Armeija aloitti hyökkäyksen La Monedaa vastaan ja pommitti rakennusta kahdella hävittäjällä. Muutaman tunnin taisteluiden jälkeen sotilaat tunkeutuivat palavaan palatsiin vallaten sen.
Kuolema

Kyynelkaasun ja tulipalon pakottamana Allende käski kello 13.50 presidentinpalatsin puolustajia antautumaan. Puolustajat järjestäytyivät palatsin toisessa kerroksessa jonoon, jolloin Allende kätteli ja kiitti jokaista henkilökohtaisesti heidän antamastaan avusta. Tämän jälkeen hän siirtyi Itsenäisyyssalonkiin, joka sijaitsi La Monedan toisessa kerroksessa. lähde?
Virallisten tietojen mukaan Allende surmasi itsensä rynnäkkökiväärillä.  Vielä vuonna 2011 kerrottiin chileläisten ja ulkomaisten asiantuntijoiden osoittaneen ruumiinavauksella ja ballistisilla tutkimuksilla, että Allende teki itsemurhan ampumalla itseään polvien välissä pitämällään aseella.
Kuitenkin heti Allenden kuolemasta lähtien vasemmisto niin Chilessä kuin maailmallakin syytti sotilasjunttaa Allenden teloittamisesta. Esimerkiksi 28. syyskuuta 1973 Fidel Castro kertoi puheessaan Vallankumouksenaukiolla  Allenden saaneen surmansa sotilaiden ampumana, puolustettuaan sitä ennen asemiaan sankarillisesti tuntien ajan Castron lahjoittamalla aseella ja mm. pysäytettyään fasistien panssarivaunun omakätisesti bazookalla.
Vuonna 2023 julkaistu kirja tulkitsi, että Allende ammuttiin ja murha lavastettiin itsemurhaksi. Teoksen Allende – Autopsia de un Crimen (Erään rikoksen ruumiinavaus) kirjoittivat Francisco Marín, El Ciudadano -lehden päätoimittaja ja Luis Ravanal, kansainvälisesti arvostettu oikeuslääkäri. Kirjan mukaan heti Allenden kuoleman jälkeen ruumiinavauksen teheet lääkärit havaitsivat kaksi eri luodinreikää – käsiaseella ohimoon, rynnäkkökiväärillä leuan alle – mutta sotilaiden valvonnassa he eivät voineet kirjoittaa rehellistä raporttia. Oikeuslääkärien maailmankonferenssi Soulissa 2014 päätyi johtopäätökseen, että itsemurha oli poissuljettu ajatus.
Pinochetin diktatuurin jälkeen Chilessä on uudelleen alettu suhtautua myönteisesti Allenden aikaan. Chilen hallituksissa on ollut Allenden sosialistipoliitikkoja, jotka vallankaappauksen jälkeen joko pakenivat maasta tai joutuivat vankeuteen.
Tunnustuksia

Leninin kansainvälinen rauhanpalkinto vuonna 1972
Kirjallisuutta

Martínez, Jesús Manuel: Salvador Allende ja Chilen kohtalonvuodet.  ((Salvador Allende, 2009.) Suomentanut Jyrki Lappi-Seppälä. Esipuhe Erkki Tuomioja)  Helsinki:  Into, 2013.  ISBN 978-952-264-261-5
Määttänen, Sakari: Venceremos! Gummerus 1975. ISBN 9512010291
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Yle Elävä arkisto:  Suomalaistoimittajat tallensivat Allenden Chilen sosialistisen unelman ennen vallankaappausta
Yle Elävä arkisto:  Chilen vallankaappaus ja sen seuraukset järkyttivät suomalaisia syyskuussa 1973
Yle Elävä arkisto: Allende - puolesta ja vastaan (1970-1972).
Yle Elävä arkisto: Sotilasvallankaappaus Chilessä (1973).
Yle Elävä arkisto: Chilessä vallankaappaus – Allende murhattu (1973).
Yle Elävä arkisto: Allenden lesken haastattelu (1974).
| n k  Chilen presidentit |
| --- | --- | --- |
|  Blanco Encalada  Freire  Pinto Díaz  Prieto  Bulnes  Montt Torres  Pérez  Errázuriz Zañartu  Pinto Garmendia  Santa María  Balmaceda  Montt Álvarez  Errázuriz Echaurren  Riesco  Montt Montt  Barros Luco  Sanfuentes  Alessandri Palma  Figueroa  Ibáñez del Campo  Montero  Aguirre Cerda  Ríos  González Videla  Alessandri Rodríguez  Frei Montalva  Allende  Pinochet  Aylwin  Frei Ruiz-Tagle  Lagos  Bachelet  Piñera  Bachelet  Piñera  Boric  |  Blanco Encalada  Freire  Pinto Díaz  Prieto  Bulnes  Montt Torres  Pérez  Errázuriz Zañartu  Pinto Garmendia  Santa María  Balmaceda  Montt Álvarez  Errázuriz Echaurren  Riesco  Montt Montt  Barros Luco  Sanfuentes  Alessandri Palma  Figueroa  Ibáñez del Campo  Montero  Aguirre Cerda  Ríos  González Videla  Alessandri Rodríguez  Frei Montalva  Allende  Pinochet  Aylwin  Frei Ruiz-Tagle  Lagos  Bachelet  Piñera  Bachelet  Piñera  Boric  |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Alankomaat  Puola 2  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  NARA  SNAC  IdRef 
Allendea tukeva mielenosoitus 5. syyskuuta 1964.
Nigerian osavaltiot
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nigerian osavaltiot Wikimedia Commonsissa
Nigerian osavaltiot
Abia
Adamawa
Akwa Ibom
Anambra
Bauchi
Bayelsa
Benue
Borno
Cross River
Delta
Ebonyi
Ẹdo
Ekiti
Enụgụ
Gombe
Imo
Jigawa
Kaduna
Kano
Katsina
Kebbi
Kogi
Kwara
Lagos
Nasarawa
Niger
Ogun
Ondo
Ọsun
Oyo
Plateau
Rivers
Sokoto
Taraba
Yobe
Zamfara
Pääkaupunkiterritorio
Nemakščiai

| Nemakščiai |
| --- | --- |
 Nemakščiain keskustaa.
 vaakuna
 Nemakščiai
 Koordinaatit: 55°25′50″N, 22°46′10″E 
Valtio:   Liettua
Lääni:  Kaunas
Kunnallispiiri:  Raseiniain kunnallispiiri
Väkiluku (2001):  905 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nemakščiai on kauppala läntisessä Liettuassa, Raseiniain kunnallispiirissa, Kaunasin läänissä. Vuonna 2001 kauppalassa asui 905 asukasta.
Lisa Alther

| Lisa Alther> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1944 (ikä 80–81) Kingsport, Tennesee, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija, kustannusvirkailija, toimittaja
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Esikoisteos:  Elämä keinulaudalla
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Lisa Alther (s. 1944 Kingsport, Tennesee, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija. Feministikirjailijan leiman saanut Alther on työskennellyt kustannusvirkailijana, freelance-toimittajana ja sosiaalityöntekijänä.
Esikoisromaani Elämä keinulaudalla oli myyntimenestys. Sen aiheena on heroiininkäyttäjän paluu lapsuudenmaisemiin ja suhde näihin muistoihin. Samalla linjalla hän jatkaa kahdessa seuraavassa suomennetussa teoksessaan.
Suomennetut teokset

Elämä keinulaudalla (Kinflicks), suom. Hilkka Pekkanen, Helsinki: Tammi 1979 ISBN 951-30-3884-X
Nuoruudensyntejä (Original sins), suom. Kristiina Rikman, Helsinki: Tammi 1982 ISBN 951-30-5316-4
Enkelit lennossa (Other women), suom. Elsa Carroll, Helsinki: Tammi 1985 ISBN 951-30-6197-3
Ask.com

Ask.comin päämaja Oaklandissa Kaliforniassa.
Ask.com on vuonna 1996 perustettu internet-hakukone, joka toimii kysymys ja vastaus -menetelmällä. Se tunnettiin nimellä Ask Jeeves vuoteen 2006 saakka, jolloin vastaajaa esittänyt fiktiivinen Jeeves-hahmo poistettiin sivustolta. Hakukoneen käyttöliittymä on englanninkielinen. Alexa.com:in mukaan sivusto on maailman eniten vierailtujen sivujen listalla sijalla 54.
Aiheesta muualla

Ask.com
29 (luku)

| Luonnolliset luvut |
| --- | --- |
 29 ← 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 → 
Kardinaaliluku:  kaksikymmentäyhdeksän, (vanh.) yhdeksänkolmatta
Järjestysluku:  kahdeskymmenesyhdeksäs
Tekijät:  1, 29
Alkutekijät:   29
Roomalainen numero:  XXIX
Binääriluku:  11101
Oktaaliluku:  35
Duodesimaaliluku:  25
Heksadesimaaliluku:  1D
Vigesimaaliluku:  19
29 (kaksikymmentäyhdeksän) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 28 ja seuraa luku 30.
Matematiikassa

29 on alkuluku, Sophie Germainin alkuluku ja Lucasin alkuluku.
29 on Pythagoraan alkuluku:  7\cdot 4+1.
29 on 31:n alkulukupari.
29 on Pellin luku.
29 voidaan muodostaa kahden alkuluvun neliöiden summana:  2^{2}+5^{2}.
29 voidaan muodostaa kolmen peräkkäisen neliöluvun summana:  2^{2}+3^{2}+4^{2}.
29 esiintyy kahdessa jaottomassa Pythagoraan kolmikossa: (20, 21, 29) ja (29, 420, 421).
29 on palindromi nelijärjestelmässä (1314).
29 on toinen alkuluku takaperin binäärijärjestelmässä:  10111_{2}=23.
Taso voidaan jakaa kahdeksalla suoralla enintään 29 osaan.
2^{29} eli 536 870 912 on suurin kahden potenssi, jossa ei ole samaa numeroa kahdesti.
Luonnontieteissä

Jaksollisessa järjestelmässä 29 on kuparin järjestysluku.
Pii-29 on piin vakaa isotooppi.
Kromi-53 on kromin vakaa isotooppi, jonka neutroniluku on 29.
Saturnuksen kiertoaika Auringon ympäri on noin 29 Maan vuotta.
Muissa yhteyksissä

Helmikuussa on karkausvuosina 29 päivää mutta tavallisesti 28 päivää.
Boeing B-29 Superfortress oli yhdysvaltalainen pommikone.
Warren G. Harding oli Yhdysvaltojen 29. presidentti.
Iowa oli 29. Yhdysvaltoihin liittynyt osavaltio.
Eurooppatie E29 kulkee Saksan ja Ranskan välillä.
Valtatie 29 kulkee Keminmaan ja Tornion välillä.
Suomen aakkosissa on 29 kirjainta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta 29 (luku) Wikimedia Commonsissa
Akazome Emon

| Akazome Emon |
| --- | --- |
 Akazome Emon, piirros vuodelta 1811.
Henkilötiedot
Kuollut: 1040-luku
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: japani 
Tuotannon kieli: japani
Tyylilajit:  tanka
Pääteokset:  Akazome Emon Shū
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Akazome Emon (jap. 赤染衛門; k. 1040-luvulla) oli japanilainen hovirunoilija. Hän kirjoitti tankarunoja. Kootuissa runoissaan Akazome Emon Shū hän kuvaa koko elämänsä.
Suomennettuja runoja

Odottamatta olisi ollut paras, suom. Tuomas Anhava julkaisuissa:
Kuuntelen, vieras: valikoima klassillisia japanilaisia tanka-runoja, suom. ja valikoinut Tuomas Anhava, Helsinki: Otava 1960 (6. p. 1976) Suomennettu engl., ransk. ja saks. käännöksistä
Runoni rakkaudesta toim. Salme Saure, Helsinki: Otava 1981 ISBN 951-1-06262-X
Parnasso 1959; nro 4
Kunpa olisin nukkunut yöni, teoksessa: Ogura Hyakunin Isshu: sata runoilijaa, sata runoa, suom. Wili Leikola, Jari Sutinen, Juhani Tikkanen, Turku: Kolmen mutkan maja 2005 ISBN 952-91-9230-4
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Akazome Emon Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Japani 
Tieteilijät:  CiNii
Adolf Anderssen

Adolf Anderssen
Adolf Anderssen (Karl Ernst Adolf Anderssen, 6. heinäkuuta 1818 – 13. maaliskuuta 1879) oli saksalainen shakinpelaaja. Häntä pidetään yhtenä 1800-luvun parhaista shakinpelaajista. Anderssenin ura oli pitkä ja menestyksekäs, ja hänen ajatellaan yleisesti olleen maailman johtava shakinpelaaja vuosina 1851–1858 ja 1861–1866. Anderssenin ajatellaan joskus olleen epävirallinen shakin maailmanmestari.
Anderssenin kuuluisiin peleihin kuuluvat muun muassa Kuolematon peli Lionel Kieseritskyä vastaan, Ikivihreä peli Jean Dufresnea vastaan sekä Barmenissa 1869 pelattu peli Johannes Zukertortin kanssa.
Aiheesta muualla

Adolf Anderssen ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Jehuda Amihai

Jehuda Amihai vuonna 1994
Jehuda Amihai (hepr. ‏יהודה עמיחי‎; 3. toukokuuta 1924 – 22. syyskuuta 2000), usein Yehuda Amichai, oli israelilainen runoilija, ja yksi nykyheprealaisen runouden vaikutusvaltaisimmista nimistä.
Lapsuus ja nuoruus

Amihai syntyi Saksassa uskonnolliseen ortodoksijuutalaiseen perheeseen, joka muutti Palestiinaan vuonna 1936 kansallissosialistisen puolueen noustua valtaan Saksassa, ja asettui asumaan Jerusalemiin. Amihai liittyi nuorena Britannian armeijan ”Juutalaiseen prikaatiin”, joka taisteli toisessa maailmansodassa. Vuonna 1948 hän otti osaa Israelin itsenäisyyssotaan. Sodan jälkeen Amihai opiskeli Raamatun tekstejä ja heprealaista kirjallisuutta Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa ja toimi sitten opettajana lukiossa.
Kirjallinen ura

Amihain ensimmäinen runokokoelma, joka ilmestyi vuonna 1955, herätti heti sekä tavallisen lukijakunnan että kirjallisuuskriitikoiden huomion. Tämä kokoelma ja sitä seuraavat, paljastivat Amihain epätavalliset kirjalliset lahjat ja tekivät hänestä pian Israelin luetuimman ja rakastetuimman modernin runoilijan. Amihai käytti sanoja ja kielikuvia, joita oli aikaisemmin pidetty liian proosallisina runouteen. Tankkeja, lentokoneita ja teknisiä termejä vilisee hänen runoissaan, ja niiden käyttö kuvastaa Amihain vakaumusta, jonka mukaan modernin runouden on kuvattava tämänhetkisiä tapahtumia tämänhetkisellä kielellä.
Amihai on israelilaisista runoilijoista ensimmäisiä modernisteja. Hän sai vaikutteita anglo-amerikkalaisesta runoudesta pyrkiessään pois vanhoista esikuvista.
Amihain heprean kielen käyttö on kekseliästä ja luovaa. Hän sekoittaa runoissaan klassista Raamatun hepreaa, nokkelia sanaleikkejä, nykyajan puhekieltä ja slangia. Hänen tyylinsä on lyhytsanaista ja säästeliästä, hänen huumorissaan on ironinen väre. Kun Amihaille myönnettiin vuonna 1982 Israelin valtion tärkein kirjallisuuspalkinto, häntä kutsuttiin sen yhteydessä ”heprean runokielen vallankumoukselliseksi uusijaksi”.
Amihain runous kattaa koko inhimillisen tunneasteikon naurusta suruun ja itseivaan. Hän katselee maailmaa realisesti ja rehellisesti. Vaikka hänen runonsa usein käsittelevätkin juutalaisuuteen liittyviä aiheita kuten Jerusalemia, Israelin valtion historiaa, holokaustia ym. on niissä pohjimmaisena aina universaalinen inhimillinen elämys: rakkaus ja kuolema, toveruus, sota, vanhempien ja lapsien välinen suhde, ihmisen ja hänen jumalansa välinen suhde.
Lukuisten runokokoelmien lisäksi Amihai on julkaissut myös kaksi romaania, radiokuunnelmia ja lastenkirjoja. Englantilainen kirjailija Ted Hughes alkoi 1970-luvulla kääntää Amihain runoja englanniksi, ja sen jälkeen hänen runojaan on käännetty yli neljällekymmenelle kielelle.
Amihai kuoli vaikeaan sairauteen syyskuussa 2000.
Teokset > Suomennetut teokset

Jerusalem, runokokoelma, suomentanut Teppo Heiskanen. 1999 Helsinki: Nihil interit 1999 ISBN 952-9886-11-X
Teokset > Suomennettuja runoja

Leena Saikkosen suomentamia runoja julkaisussa: Kaltio: pohjoissuomalainen aikakauslehti 1974; nro 2
Jumala säälii lapsia,
Nopea ja katkera
Olen iso ja lihava
Muita suomennoksia
Luoja on armollinen, suom. Risto Ahti, teoksessa: Maailman runosydän, toim. Hannu Tarmio ja Janne Tarmio, WSOY Helsinki 1998 ISBN 951-0-22134-1
Äkillinen ja katkera, suom. Hannu Tarmio ja Janne Tarmio, teoksissa:
Maailman runosydän
Maalliset mantrat: runoantologia, toim. Tommy Tabermann, Helsinki: WSOY 2000 ISBN 951-0-24999-8
Teokset > Hepreankieliset ja englanniksi käännetyt teokset

Achshav ubayamin na'acherim, 1955
Bemerchak shetey tikvot, 1958
Bemerchak hatsiburit, 1959
Baruach hanora'ah chazot, 1961 – The World is a Room (and Other Stories)
Shirim: 1948–1962, 1962 (rev. ed. 1977)
Lo me’achshav, lo mikan, 1963 – Not of This Time, Not of This Place
Achshav baraash, shirim 1963–1968, 1968
Mas’a leninveh, 1964 (play, prod. Tel Aviv)
Pa'amonim verakavot, 1966 – Bells and Trains
Paamomin vrakavot, 1968
Mah she-karah le-roni bi-nyu-york, 1968
Selected Poems, 1968 (as Poems in 1969, trans. by Assia Gutmann)
Mi yitneni malon, 1971
Vlo al mnat lizkor, 1971
Selected Poems, 1971 (translated by Ted Hughes, Assia Gutmann, and Harold Schimmel)
Songs of Jerusalem and Myself, 1973 (trans. by Harold Schimmel)
Me'achorey kol zeh mistater osher gadol, 1974
Mas’ot binyamin ha'acharon mitudelah, 1976 – Travels of a Latter-Day Benjamin of Tudela
Hazman, 1977 – Time
Amen, 1978 (trans. by the author and Ted Hughes)
On New Year’s Day, Next to a House Being Built, 1979
Shalvah gdolah, 1980 – Great Tranquillity: Questions and Answers
Love Poems, 1981 (bilingual ed.)
She’at hachesed, 1982
Great Tranquillity: Questions and Answers, 1983 (trans. by Glenda Abrahamson and Tudor Partiff)
The World Is a Room and Other Stories, 1984 (with a preface by Elinor Grumet)
Me’adam atah ve'el adam tashuv, 1985
The Selected Poetry of Yehuda Amichai, 1986 (ed. and trans. by Stephen Mitchell and Chana Bloch, as Selected Poems, 1988)
Shirey yerushalayim / Poems of Jerusalem, 1987 (bilingual ed.)
Sefer halaylah hagadol, 1988
Gam ha’egrof hayah pa’am yad petuchah, 1989 – Even a Fist Was Once Open Palm with *Fingers (trans. by Barbara Benjamin Harshav)
The Selected Poetry of Yehuda Amichai: Newly Revised and Expanded Edition, 1996 (trans. by Chana Bloch and Stephen Mitchell)
Open Closed Open, 2000 (trans. by Chana Bloch and Chana Kronfeld)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jehuda Amihai Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC  IdRef
Steve Alten

Steve Alten (s. 21. elokuuta 1959 Philadelphia) on yhdysvaltalainen tieteiskirjailija. Hänet tunnetaan parhaiten Meg-romaanisarjastaan, joka kuvaa suurten Megalodon-haiden selviytymistä.
Teokset

Megalodon-sarja
Meg: A Novel of Deep Terror (1997, suom. MEG – syvyyksien kauhu)
The Trench (1999)
Meg: Primal Waters (2004)
Meg: Hell's Aquarium  (2008)
Domain
Domain (2001, suom. Mayojen testamentti)
Resurrection (2004, suom. Mayojen testamentti - ylösnousemus)
Goliath
Goliath (2002)
Muut romaanit
The Loch (2005)
The Shell Game (2008) ISBN 978-1599550947
Aiheesta muualla

Megsite.com (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Kreikka  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  Europeana  IdRef
8D

8D eli Eight Disciplines Problem Solving on ongelmanratkaisumenetelmä. Yhdysvaltain hallitus kehitti menetelmän toisen maailmansodan aikana ja sitä käytettiin aluksi kuvaamaan valmistusprosessissa tapahtuneiden virheiden korjaamisessa toteutettavia toimenpiteitä.
1960- ja 1970-luvuilla Ford Motor Company otti menetelmän käyttöön ja siitä tuli standardi tapa virheiden käsittelyyn autoteollisuudessa ja myös kokoonpano- ja muussa valmistavassa teollisuudessa.
Menetelmää käytetään ongelmien tunnistamiseen, korjaamiseen ja estämiseen ja sitä voidaan käyttää paitsi tuotannossa, myös prosessinkehittämisessä. 8D tarjoaa toimintatavat, jotka perustuvat faktoihin ja se keskittyy ongelman perimmäisen syyn määrittämiseen.
Vaiheet

D1: Monialaisen asiantuntijaryhmän kokoaminen
D2: Ongelman kokonaisvaltainen määrittely
D3: Väliaikaisten korjausten toteuttaminen ja varmistaminen
D4: Perimmäisen syyn tunnistaminen ja varmistaminen
D5: Pysyvien korjausten valinta ja varmentaminen. Myös estävien toimenpiteiden valinta.
D6: Pysyvien korjausten toteuttaminen ja validointi
D7: Ongelman toistamisen estäminen
D8: Ryhmän työn tunnustaminen
Käyttö

8D-prosessiin sisältyy useita laadunvarmistuksessa yleisesti käytettyjä menetelmiä, kuten kalanruotodiagrammi ja "miksi analyysi".
8D-prosessia kehitettiin Ford Motor Companyssä usean vuosikymmenen ajan. 1990-luvun lopulla Ford kehitti parannetun version 8D:stä, josta se käytti nimitystä "Global 8D". Sen suurimmat muutokset verrattuna alkuperäisen 8D-prosessiin ovat:
D0 vaiheen lisäys. Vaiheessa ryhmä dokumentoi ne syyt joiden seurauksena ongelmanratkaisuprosessi on aloitettu. Samalla dokumentoidaan myös mahdolliset hätätoimenpiteet, joihin on ryhdytty välittömästi ongelman havaitsemisen jälkeen, ennen varsinaisen prosessin aloittamista. Vaiheeseen sisältyy myös joukko arviointikysymyksiä, joilla pyritään määrittelemään onko tarve käydä läpi koko ongelmanratkaisuprosessi.
D4-vaiheessa tutkitaan myös valvontajärjestelmiä. Tavoitteena on arvioida ongelman perussyyn lisäksi myös se mistä syystä ongelmaa ei havaittu valvontajärjestelmissä. Myöhemmin prosessissa, vaiheissa D5 ja D6 ryhmän on valittava ja toteutettava toimenpiteet valvontajärjestelmän korjaamiseksi.
Aiheesta muualla

8D-prosessi (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Eight Disciplines Problem Solving
Käännös suomeksi