Elvis Presley
Elämä ja ura > Näyttelijänura 1960-luvulla

Elvis siirtyi armeijasta reserviin maaliskuussa 1960, ja fanit ottivat hänet innokkaasti vastaan. Hän kävi saman kuun lopussa Nashvillessä levyttämässä. Näissä sessioissa hän äänitti paluualbuminsa Elvis Is Back! sekä useita listaykkössinglejä kuten ”Stuck on You”, ”Are You Lonesome Tonight?”, ”It’s Now or Never”, ”Surrender” ja ”Good Luck Charm”. Levytyspäivien välissä Elvis lauloi Frank Sinatran vieraana ja duettona tämän kanssa televisiospesiaalissa Frank Sinatran tervetuliaisjuhla Elvis Presleylle. Elviksen esiintyminen oli hillitympää kuin 1950-luvulla.
Elvis jatkoi myös elokuvien tekemistä ja aloitti viidennen elokuvansa Café Europa kuvaukset huhtikuussa 1960. Elvis ei kuitenkaan ollut tyytyväinen heppoisessa elokuvassa juuri mihinkään, myöskään sen musiikkiin. Elokuvan soundtrack-albumi G.I. Blues nousi kuitenkin listaykköseksi sekä Yhdysvalloissa että Britanniassa. Elokuvassa ollut kappale ”Wooden Heart” julkaistiin singlenä Britanniassa ja se oli listaykkönen kuuden viikon ajan. Puoliverinen (1960) sen sijaan oli vakava ja laadukas elokuva, jossa Elviksellä oli riittävän vaativa rooli. Sitä seurasi jälleen heikompi Kapinallisen laulu (1961). Elvis teki elokuvia sopimuksensa mukaisesti vuoroin 20th Century Foxille ja Paramountille. Eksoottisissa paikoissa usein kuvatut elokuvat ja niiden soundtrack-albumit menestyivät tavanomaisuudestaan huolimatta hyvin, ja niistä Sininen Havaiji (1961) oli Elviksen suurin menestys. Elokuvassa ollut balladi ”Can’t Help Falling in Love” nousi hitiksi ja siitä muodostui myöhemmin Elviksen 1970-luvun konserttien päätöskappale. Tyttöjä! Tyttöjä! Tyttöjä! (1962) oli ehdolla Golden Globe palkinnon voittajaksi musikaalien sarjassa. Laurel-palkinnon raati listasi elokuvan vuoden parhaaksi musiikkielokuvaksi ja Elviksen vuoden parhaaksi miespääosan esittäjäksi musiikkielokuvien sarjassa. Vuonna 1963 julkaistu single ”(You’re the) Devil in Disguise” nousi Yhdysvaltain Billboardin singlelistan kolmannelle sijalle. Laurel-palkinnon raati listasi Viva Las Vegas! (1964) vuoden parhaaksi musiikkielokuvaksi ja Elviksen vuoden parhaaksi miespääosan esittäjäksi musiikkielokuvien sarjassa. Vuonna 1964 julkaistu single ”Blue Christmas” nousi Yhdysvaltain Billboardin joulusinglelistan ykköseksi.
Elvis oli hittisingleistään ja menestyselokuvistaan huolimatta tyytymätön uransa suuntaan, sillä hän halusi olla esiintyvä laulaja eikä näyttelijä. Manageri Parker pystyi kuitenkin määräämään Elviksen uran suunnan ja pyrki maksimoimaan rahantulon teettämällä Elviksellä elokuvia toisensa jälkeen saman kaavan mukaan. Elvis sai levyttää aiempaa vähemmän, häntä ei päästetty konsertoimaan, eikä hän enää saanut käyttöönsä parhaita lauluntekijöitä. Parker oli hionut Elviksestä kaiken särmän, ja RCA jopa miksasi Parkerin käskystä Elviksen kappaleet salaa uusiksi korostaakseen hänen lauluääntään. Levytysten tason laskun myötä Elviksen suosio laulajana alkoikin vähentyä, ja häntä alettiin pitää entisenä suuruutena. Vuosien myötä myös hänen elokuviensa suosio hiipui.
Elokuvasopimusten vuoksi Elvis teki vain muutamia studioalbumeita elokuvien soundtrackien ohella. Elokuvavuosina eversti Parker suhtautui penseästi suojattinsa oikean studioalbumin äänittämiseen, koska studioalbumi söi hänen mielestään aina soundtrack-levyn suosiota ja näin oikeiden studioalbumeiden teko 1960-luvun alusta puoliväliin loppui lähes kokonaan. Seuraavaa oikean studioalbumin tekoa saatiin odottaa aina toukokuuhun 1966, jolloin Elvis äänitti Nashvillessä itselleen rakkainta musiikkia gospelia kokonaisen albumin, How Great Thou Art, joka julkaistiin 20. helmikuuta 1967. Elviksen edellisestä gospelalbumista oli kulunut jo seitsemän vuotta; His Hand in Mine (1960). Uudesta albumista Elvis sai myös Grammy-palkinnon. Menestys väheni 1960-luvun puolivälin jälkeen, kun elokuvamusiikin ja soundtrack-albumien suosio hiipui.