stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paul Klee
Elämä > Viimeiset vuodet

Kleen viimeiset vuodet olivat piinallisia, sillä hän sairasti kivuliasta sidekudossairautta sklerodermaa. Sen eräs oire oli nielemisen vaikeus. Kleen kansainvälinen maine alkoi kuitenkin olla jo suuri, ja muun muassa Pablo Picasso kunnioitti häntä vierailulla vuonna 1937. Samana vuonna Paul Kleen takavarikoituja teoksia oli esillä ”Rappiotaiteen näyttelyssä” Münchenissä.
Vuonna 1938 Kleen maalauksiin ilmestyi salaperäisiä, synkkiä merkkejä. Seuraavana vuonna hän loi sarjan enkelien kuvia.
Vuonna 1940 Kleen isä kuoli ja Paul Klee kuoli skleroderman seurauksena. Hän toivoi viimeisinä vuosinaan saavansa Sveitsin kansalaisuuden. Sveitsin valtio suhtautui kuitenkin epäluuloisesti Saksasta paenneisiin taiteilijoihin, sillä heitä pidettiin epäilyttävän vasemmistolaisina. Niinpä Kleen kansalaisuushakemusta käsiteltiin hitaasti, ja kun viranomaiset olivat vihdoin valmiita myöntämään kansalaisuuden, Klee oli jo kuollut.
Taide

Kleen taidetta on vaikea luokitella mihinkään tyylisuuntaan kuuluvaksi. Se sisältää aineksia muun muassa kubismista, surrealismista ja naivismista. Teosten aiheet tuntuvat olevan peräisin vaihtoehtoisesta todellisuudesta, jossa suunnistetaan salaperäisten symbolien avulla. Joskus hänen aiheensa ovat täysin abstrakteja, mutta useimmiten hän liikkuu jossain abstraktin ja esittävän taiteen välimaastossa. Klee tarjoaa säästeliäästi kiinnekohtia todellisuuteen ja jättää paljon katsojan mielikuvituksen varaan.
Kooltaan teokset ovat usein varsin pieniä, ja niiden luomiseen on käytetty vaihtelevasti öljyvärejä, vesivärejä ja mustetta. Klee oli myös erinomainen piirtäjä, joka saattoi muutamalla viivalla luoda nokkelia ja humoristisia kuvia.
Lasten piirustukset olivat merkittävä innoituksen lähde Kleelle. Hän sanoi kadehtivansa lasten kykyä tulkita ennakkoluulottomasti ympärillään näkyviä asioita. Myös musiikki innosti häntä. Voi sanoa, että monet Kleen teokset ovat väreiksi muutettua musiikkia.
Kleellä oli myös kirjallisia kykyjä. Hän kirjoitti taideteoreettisia tutkielmia ja antoi teoksilleen runollisia nimiä, kuten Pohjoisen metsän jumala ja Muinainen ääni. Teosten nimillä on keskeinen osuus Kleen taiteessa, sillä ne vihjaavat katsojalle niiden tarkoituksesta. Tosin Klee myös väitti, että hänen ajatuksiaan ei voi ymmärtää tässä maailmassa, vaan ainoastaan näkymättömässä, tuonpuoleisessa ulottuvuudessa. Bauhausin opiskelijat nimittivät häntä ”Bauhausin Buddhaksi”.
Kleen myöhäisessä 1930-luvun tuotannossa on nähtävissä aikaisempaa synkempiä sävyjä. Saksan poliittinen tilanne ja taiteilijan sairaus vaikuttivat aihevalintoihin ja tyyliin. Erityinen tunnusmerkki tuon ajan teoksille on paksujen mustien ääriviivojen runsaus.
Taide > Tuotanto

Paul Klee alkoi kirjata jokaisen työnsä järjestelmälliseen luetteloon vuodesta 1911 alkaen, palaten kolmi- tai nelivuotiaana tekemiinsä piirustuksiin. Kuolemaansa saakka hän luetteloi lähes kaikki tekemänsä työt, numeroiden ne ja yhdistäen ne tekovuoteen. Bernissä valmistettu cataloque raisonné, Paul Kleen tuotannon kattava luettelo sisältää yhdeksän osaa ja siinä on yhteensä 9 800 piirustusta, grafiikan vedosta, maalausta ja kuvitusta.
Kleen tuotantoon voi tutustua muun muassa Bernissä vuonna 2005 avatussa Paul Klee -keskuksessa (Zentrum Paul Klee). Rakennus on arkkitehti Renzo Pianon suunnittelema ja museon kokoelmaan kuuluu noin 4 000 Kleen teosta.
Teoksia > Varhaisia töitä

Huoneeni, 1896.
Neito puussa, 1903.
Tervehdys, 1903.
Nainen ja eläin, 1904.
Omakuva, 1911.
Teoksia > Mystinen ja abstrakti kausi 1914–1919

Intohimon puutarha, 1913.
Matkustavia lintuja, 1917.
Kukkamyytti, 1918.
Teoksia > Bauhaus-aika ja Düsseldorf 1920–1933

Angelus Novus (Uusi enkeli), 1920.
Crystal Gradation, 1921.
Trumpetin ääniä, 1921.
Hymyn alku, 1921.
Sisäisen valon pyhyys, 1921.
Nuoren naisen seikkailu, 1922.
Noita ja kampa, 1922.
Punainen ilmapallo, 1922.
Viserryskone, 1922.
Nimetön käsinukke (omakuva), 1922.
Kevyempi puoli, 1923.
Kalamagiaa, 1925.
Kultakala, 1925.
Linna ja aurinko, 1929.
Ilta, 1929.
Hedelmiä punaisella, 1930.
Ad Parnassum, 1932.
Tulevaisuuden ihminen, 1933.
Teoksia > Myöhäistuotanto Sveitsissä

Eräs, joka ymmärtää, 1934.
Mietiskelyä, 1938.
Insula dulcamara, 1938.
Sankarillisia ruusuja, 1938.
Vihanpurkaus, 1939.
Nainen talonpoikaispuvussa, 1940.
Kuolema ja tuli, 1940.
Suomennetut teokset

Über die moderne Kunst 1945 (suomennettu Modernista taiteesta 1987)
Pedagoginen luonnoskirja; Modernista taiteesta.  ((Pädagogisches Skizzenbuch, 1925; Über die moderne Kunst, 1945.) Suomennos: Bjarne Lindroos ja Kimmo Pasanen)  Helsinki:  Kuvataideakatemia: Taide, 1997.  ISBN 951-608-027-8.
Paul Kleen ajatuksia modernista taiteesta. Taide 1/1961.
Veren kello.  (Toimittanut ja suomentanut Markku Into)  Siuro:  Palladium kirjat, 2009.  ISBN 978-952-9893-50-8.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Paul Klee-keskus. (saksaksi, englanniksi, ranskaksi)
Senecio, 1922.
Paul Klee -keskus Bernissä.
Opiliaceae

| Opiliaceae |
| --- | --- |
 Opilia amentacea
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Yläluokka::  Euphyllophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Ylälahko::  Santalanae
Lahko::  Santalales
Heimo::  Opiliaceae  Valeton, nom. cons.
Synonyymit
 Anthobolaceae Dumort.  Cansjeraceae J.Agardh 
Katso myös
   Opiliaceae Wikispeciesissä   Opiliaceae Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Opiliaceae on trooppinen kasviheimo koppisiemenisten Santalales-lahkossa.
Tuntomerkit

Heimon kasvit ovat puita, pensaita tai joskus liaaneja, jotka loisivat toisten kasvien juurissa. Lehdet sijaitsevat kahdessa rivissä tai kierteisesti ja ovat lähes suonettomia ja voivat olla kyhmyisiä kystoliittien vuoksi. Kukinnot ovat lehtihankaisia ja pienikukkaisia. Kukat ovat 3–8-lukuisia, ja pohjus voi olla maljamainen hypanthium. Teriö on tavallisesti erilehtinen, ja heteitä on yhtä monta kuin terälehtiäkin, toisinaan heteet kiinnittyvät teriöön; verhiö puuttuu. Sikiäin on tavallisesti kehänpäällinen, yhdislehtinen ja koostuu 2–5 emilehdestä. Vapaaseen keski-istukkaan kiinnittyy yksi riippuva siemenaihe; Agonandra-suvussa siemenaihe on pysty ja sijaitsee pohjaistukassa, suvussa Anthobolus siemenaiheita on enemmän. Vartalo on lyhyt tai puuttuu, luotti on enemmän tai vähemmän pallomainen.
Levinneisyys

Heimo kasvaa kaikkialla tropiikissa.
Luokittelu

Opiliaceae koostuu 11 suvusta ja 36 lajista.
Heimon suvut ovat:
Agonandra
Cansjera
Champereia
Gjellerupia
Lepionurus
Melientha
Opilia
Pentarhopalopilia
Rhopalopilia
Urobotrya
Aiheesta muualla

Levinneisyyskartta: http://www.mobot.org/mobot/research/apweb/maps/opiliaceaemap.gif
Pohjoiskorealaiset Venäjällä

| Venäjän pohjoiskorealaiset |
| --- | --- |
 Pohjoiskorealaisia juhlistamassa Habarovskin 155-vuotispäivää vuonna 2013.
Väkiluku:  ainakin 10 000
Asuinalueet:  Siperia, Venäjän Kaukoitä, Moskova, Pietari
Kielet:  korea
Pohjoiskorealaiset Venäjällä ovat maassa työskentelemässä, opiskelemassa tai loikkareina. Venäjällä on useita pohjoiskorealaisten tai Pohjois-Korean omistamia yrityksiä.
Yhdistyneet kansakunnat (YK) arvioi vuonna 2016, että Venäjällä asuu noin 10 000 pohjoiskorealaista. Heistä neljä viidesosaa on maassa töitä tekemässä. Joidenkin arvioiden mukaan maassa on töissä kymmeniäkin tuhansia pohjoiskorealaisia.
Opiskelijat

Huhtikuussa 2024 venäläisissä yliopistoissa oli yli 130 pohjoiskorealaista opiskelijaa. Osa Venäjälle tulleista työntekijöistä on myös maassa opiskelijaviisumin turvin.
Työläiset

Venäjän alueella on ollut pohjoiskorealaisia työntekijöitä ainakin vuodesta 1967 asti, kun korealaisten ensimmäiset savotat perustettiin. Tuotot jaettiin tuolloin Neuvostoliiton ja Pohjois-Korean hallitusten kesken. Amnesty arvelee, että vuosien varrella tuottoja on kertynyt miljoonia dollareita.
2020-luvulla Venäjän 10 000 pohjoiskorealaisesta 8 000 on maassa töissä, ja noin 85 prosenttia työntekijöistä on töissä rakennusalalla. Loput tekevät töitä savotoilla, maataloudessa, Venäjän pohjoiskorealaisissa ravintoloissa, perinteisen lääketieteen parissa ja vaatetusalalla. Ainakin 1990-luvulla pohjoiskorealaisia työskenteli myös kaivoksissa. Amnestyn vuoden 1996 tietojen mukaan työsuhteet kestävät tavallisesti kolme vuotta.
Työläiset > Työnantajat

Suurin osa työnantajista on pohjoiskorealaisomisteisia yrityksiä, mutta myös venäläiset yritykset palkkaavat pohjoiskorealaisia työntekijöitä. Sitä varten venäläisten yritysten on haettava erillinen lupa työministeriöltä. Moni näistä venäläisomisteisista yrityksistä sijaitsee Venäjän Kaukoidässä, mutta vuonna 2018 noin 40 prosenttia yrityksille myönnetyistä pohjoiskorealaisten palkkausluvista meni Moskovan ja Pietarin alueille. Vuoden 2018 alussa Venäjälle oli rekisteröity noin 300 pohjoiskorealaista yritystä, ja niistä suurin osa oli yksityisomisteisia. Vuoden 2018 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen yhteydessä Venäjällä uutisoitiin laajalti, että kilpailua varten rakennettua peliareenaa olivat rakentamassa myös pohjoiskorealaiset työntekijät.
Työläiset > Motivaattorit

Venäjällä sijaitsevat työpaikat ovat Pohjois-Koreassa erittäin haluttuja, ja niihin päästäkseen ihmiset maksavat viranomaisille lahjuksia. Osa työntekijöistä myös pidentää työsuhdettaan maksamalla päällikölleen lahjuksia. Yksi tärkeä syy työn haluttavuudelle on palkka. Venäjällä työskentelevät pohjoiskorealaiset ansaitsevat noin 40 prosenttia vähemmän rahaa kuin mitä venäläinen keskipalkka on. Ansaittu palkka on kuitenkin yhä paljon suurempi kuin Pohjois-Korean palkat. Puolet työstä saaduista tuloista menevät Pohjois-Korean hallitukselle. Sen lisäksi työntekijät saattavat lahjoittaa rahaa erinäisiin isänmaallisiin projekteihin. Ainakin eräässä yrityksessä työntekijät saivat kuukausittain tupakkarahaa ja loput palkasta vasta työsuhteen päätyttyä. Osa työläisistä ei saa säästettyä palkastaan mitään, kun taas osa palaa kotiin suurten säästöjen kanssa.
Amnestyn vuoden 1996 tietojen mukaan pohjoiskorealaisia työntekijöitä pitävillä Venäjän savotoilla oli ruokapulaa ja ruoka oli Pohjois-Korean hallituksen tarjoamaa. Nykytietojen mukaan Venäjällä ravinnon saatavuus on parempi kuin Pohjois-Koreassa, ja lisäksi työläisten on helpompi käyttää salaa Internetiä.
Työläiset > Kohtelu

Työntekijöiden elinolot työpaikalla voivat olla raskaita, ja pohjoiskorealaiset käytännöt seuraavat heitä työpaikalle. YK vertaa työoloja orjuuteen. Työntekijöiden tulee osallistua kolmeen itsekritiikki-istuntoon viikossa. Istunnot ovat pohjoiskorealainen ja kommunistinen käytäntö, ja niiden aikana osallistujat antavat kriittistä palautetta sekä itselleen että muille liittyen asenteeseen, työntekoon ja ajatuksiin.
Päälliköt valvovat työläisiä, ja loikkausten estämiseksi heidän passinsa otetaan pois työsuhteen ajaksi. Työpaikan ulkopuolella työntekijät eivät liiku itsenäisesti, vaan aina ryhmissä. Erään savotan työntekijä kertoi Amnestylle vuonna 1996, että Pohjois-Koreaan palattuaan työntekijät eivät saaneet kertoa naapureille mistään Venäjällä näkemästään. Amnestyn saamien raporttien mukaan useilla työpaikoilla ei myöskään ollut pesutiloja, ja työntekijät pukeutuivat rikkinäisiin vaatteisiin ja näyttivät sairaalloisilta.
1990-luvun alussa venäläiset toimittajat paljastivat löytäneensä vankiloita Venäjän pohjoiskorealaisilta savotoilta. Selleihin joutuivat työntekijät, joita syytettiin rikoksesta tai pohjoiskorealaisten viranomaisten määräyksien rikkomisesta. Tiettyjä vankeja kohdeltiin kaltoin. Kun Venäjällä vuonna 1995 hyväksyttiin laki siitä, että pohjoiskorealaisten viranomaisten on noudatettava Venäjän lakia työntekijöiden kohtelussa, Venäjän pohjoiskorealaisilla työpaikoilla esiintyvien ihmisoikeusrikkomuksien ja vankiloiden määrä ilmeisesti väheni. Amnesty kuitenkin epäili vuonna 1996, että tuomioiden täytäntöönpanoa varten viranomaiset alkoivat kuljettaa määräyksiä rikkoneet työntekijät Pohjois-Koreaan. Myös eräs pohjoiskorealainen työntekijä on vahvistanut epäilyksen.
Loikkarit

Pohjois-Korean loikkarit eivät tavallisesti pakene maastaan Venäjän kautta, koska Pohjois-Korean ja Venäjän raja on lyhyt ja tiukemmin vartioitu kuin Kiinan raja. Osa Venäjällä työskentelevistä pohjoiskorealaista kuitenkin loikkaa Venäjällä ollessaan. Venäjä on Etelä-Korean ja Kiinan jälkeen kolmanneksi suosituin Pohjois-Korean loikkareiden kohdemaa. Venäläisen Kansalaisavun komitean mukaan Siperiassa ja Venäjän Kaukoidässä saattaa asua laittomasti jopa satoja pohjoiskorealaisia. Vuosina 2004–2014 Venäjältä haki pysyvää turvapaikkaa 211 pohjoiskorealaista ja vuoden mittaista väliaikaista turvapaikkaa 170 pohjoiskorealaista. Pysyvän turvapaikan Venäjä antoi kahdelle ja väliaikaisen 90 henkilölle.
Pohjoiskorealaisilta työpaikoilta paenneet loikkarit pyrkivät tavallisesti etsimään työpaikan venäläiseltä maatilalta tai tehtaasta. Olosuhteet ajavat monet heistä kuitenkin kodittomiksi ja tekemään rikoksia. Rikollisuuden takia paikalliset yhteisöt ovat alkaneet suhtautua loikkareihin kielteisesti.
2000-luvun aikana Venäjän ja Pohjois-Korean suhteet ovat parantuneet. Venäjä on luvannut palauttaa maassa laittomasti oleskelevat pohjoiskorealaiset takaisin Pohjois-Koreaan, mikä useiden ihmisoikeusjärjestöjen mukaan rikkoo YK:n sopimusta pakolaisten oikeudellisesta asemasta. Myös Venäjä on tunnustanut sopimuksen. Venäjän mukaan se ei palauta niitä turvapaikanhakijoita, jotka ovat vaarassa tulla kotimaassaan vainotuiksi. Pohjoiskorealaisen hakijan voi kuitenkin olla vaikeaa todistaa vainoamisen vaara maahanmuuttovirastolle.
Pakkahuoneenkatu

| Pakkahuoneenkatu> Packhusgatan |
| --- | --- |

Maa:  Suomi
Tieluokka:  katu
Omistaja:  Oulun kaupunki
Tienpitäjä:  Oulun kaupunki
Alkupiste:  Oulun kauppatori
Päätepiste:  Rautatienkatu
Katso myös:  Pakkahuoneenkatu Commonsissa
Pakkahuoneenkatua 1900-luvun alussa.
Pakkahuoneenkatu on Oulun katu, joka kulkee poikki kaupungin ruutukaavakeskustan alkaen Oulun kauppatorin pohjoisreunalta ja päättyen Rautatienkadulle kaksi korttelin väliä etelään rautatieasemalta.
Pakkahuoneenkadun alkupäässä sijaitsee vastikään remontoitu Teräksen talo, nykyinen ravintola Uusi Seurahuone, jota vastapäätä on Oulun yliopiston arkkitehtiosaston tiloja. Pakkahuoneenkadun varrelle sijoittuvat myös Oulun keskusaukio ja Otto Karhin puisto.
Historiaa

Pakkahuoneenkatu (ruots. Packhusgatan) on ollut olemassa jo Ruotsin vallan aikana. Nimensä katu on saanut kauppatorilla sijainneesta pakkahuoneesta.
Panettone

Panettone
Panettone on italialainen, Milanon seudulta lähtöisin oleva joulun ja uuden vuoden aikaan tarjoiltava pullamainen kakku. Kakku on levinnyt eri puolille Italiaa ja vuoden 2006 jälkeen myös Alppien pohjoispuolelle. Nimen alkuperä tulee luultavimmin italian kielisestä sanasta pane, leipä, joka -one-augmentatiivilla tarkoittaa suurta leipää.
Panettonessa on ympärillään aina paperinen vyöte, muotti, jossa se on paistettu ja jota ei poisteta paistamisen jälkeenkään. Panettonen valmistus kestää hyvin pitkään, kohottaminen itsessään useita päiviä. Panettone sisältää muun muassa kandeerattua appelsiinia ja sitruunan kuorta (sukaatteja) sekä rusinoita. Panettoneja on saatavissa elintarvikemyymälöistä myös Suomessa ja makuvaihtoehtoja löytyy useita, amarettosta pähkinöihin, ja sisältövaihtoehtoja suklaamassasta vaniljakiisseliin. Panettone säilyy huoneenlämmössä pakkauksessaan useita päiviä. Se tarjoillaan kuuman juoman tai makean viinin kanssa; se sopii aamiaiselle yhtä hyvin kuin kuohuviinilasillisen seuraksi iltapäivällä. Kakkua murretaan käsin, ja palaset laitetaan suoraan suuhun.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
The Legend of Panettone
Oikeudenkäynti riita-asiassa Suomessa

Oikeudenkäynti riita-asiassa eli siviiliprosessi on Suomessa oikeudenkäyntimenettely, jota noudatetaan silloin, kun asiaa ei ole ratkaistava rikosprosessissa tai kyse ei ole hakemusasiasta. Siviiliprosessi tuomioistuinmenettelynä perustuu siihen, että kaksi lähtökohtaisesti tasavahvaa osapuolta käy oikeutta puolueettoman ja suhteellisen passiivisen oikeuden edessä. Tuomioistuin ei saa puuttua asian materiaaliseen kysymyksen juuri lainkaan, vaan asianosaisten, siis kantajan ja vastaajan, on tuotava esiin kaikki vaatimukset, tosiasiat ja todisteet tuomioistuimen tietoon. Tuomioistuin ei voi perustaa päätöstään sisällöllisesti mihinkään muuhun kuin mitä oikeudenkäynnissä on julkilausuttu. Jos oikeudessa on esimerkiksi unohdettu vaatia viivästyskorkoa sopimuksen rikkomista koskevassa jutussa, oikeus ei viivästykorkoa voi tuomita maksettavaksi, vaikka siihen lain mukaan kantajalla olisi oikeus.
Alkutoimet

Siviiliprosessi alkaa Suomessa haastehakemuksella, jonka perusteella oikeus päättää haasteen antamisesta vastaajalle. Kantajan on esitettävä jo haastehakemuksessa yksilöity vaatimuksensa, sen perusteet ja ilmoitettava ne todisteet, joita hän haluaa kanteensa tueksi esittää. Kantajan haastehakemus valmistelussa esitettyine tarkennuksineen muodostaa ne asialliset rajat, joita käsittelyssä noudatetaan. Tämä näkyy myöhemmin käsittelyn aikana kanteenmuutoskieltona. Myöhemmin ei voi vaatia enää muuta kuin mitä haastehakemuksessa on ilmoitettu vaadittavaksi. Tuomioistuin huolehtii haastehakemukseen perustuvan haasteen tiedoksiannosta vastaajalle. Mikäli haastehakemus on puutteellinen, oikeus kehottaa täydentämään haastehakemusta. Mikäli kehotusta ei noudateta ja haastehakemus on niin puutteellinen, ettei sitä voida asettaa oikeudenkäynnin perusteeksi, oikeus voi jättää haastehakemuksen tutkimatta. Oikeus voi myös hylätä kanteen haastetta antamatta, jos kantajan hakemus on selvästi perusteeton. Haasteen johdosta kantajaa kehotetaan antamaan kirjallinen vastaus haasteeseen. Haastehakemuksen jättämisestä kantajan vastineen käsittelyyn kuuluvaa osaa prosessista kutsutaan myös kirjalliseksi valmisteluksi.
Valmistelu

Valmistelun tarkoituksena on nimensä mukaisesti pääkäsittelyn valmistelu. Asia voidaan kuitenkin myös ratkaista valmistelussa. Näin voidaan tehdä asiassa, jossa sovinto on sallittu mikäli vastaaja, jota on kehotettu vastaamaan kirjallisesti asiassa,
ei ole antanut pyydettyä vastausta määräajassa tai
ei ole esittänyt vastauksessaan kanteen vastustamiselle perustetta tai vetoaa ainoastaan sellaiseen perusteeseen, jolla selvästi ei ole vaikutusta asian ratkaisemiseen,
Kanne hyväksytään tällöin yksipuolisella tuomiolla. Siltä osin kuin kantaja on luopunut kanteesta tai se on selvästi perusteeton, kanne hylätään tuomiolla.
Yksipuolinen tuomio saadaan antaa, vaikka kantaja ei ole sitä vaatinut. Asia voidaan valmistelussa ratkaista myös siten, että vahvistetaan sovinto asianosaisten kesken.
Mikäli asiaa ei ratkaista valmistelussa, asia siirtyy pääkäsittelyyn.
Pääkäsittely

Pääkäsittelyssä asia käsitellään seuraavassa järjestyksessä:
1. istunnon alussa tuomioistuimen on lyhyesti yhteenvedon avulla selostettava, mihin asian valmistelussa on päädytty, sekä tiedusteltava, vastaavatko valmistelussa esitetyt vaatimukset edelleen asianosaisten kantaa;
2. asianosaisten on vuorollaan perusteltava kantaansa ja lausuttava vastapuolen perustelujen johdosta;
3. tuomioistuimen on otettava vastaan todistelu; sekä
4. asianosaisten on esitettävä loppulausuntonsa.
Asianosaisten kuulustelu todistelutarkoituksessa on toimitettava ennen kuin muuta suullista todistelua otetaan vastaan siitä kysymyksestä, jota kuulustelu koskee. Tuomioistuin voi määrätä, että tiettyä seikkaa koskeva todistelu otetaan vastaan ennen muuta todistelua.
Tuomioistuimen rooli

Kuten alussa mainittiin, on tuomioistuin siviiliprosessissa varsin passiivinen. Oikeudenkäyntimateriaalin esittäminen on asianosaisten tehtävä. Tuomioistuimen tehtävät oikeudenkäymiskaaren mukaan ovat:
Sen valvominen, että asian käsittelyssä noudatetaan selvyyttä ja järjestystä. Tuomioistuin voi myös määrätä, että asian erilliset kysymykset tai erilliset osat käsitellään erikseen.
Niin ikään tuomioistuimen tulee myös valvoa, että asia tulee perusteellisesti käsitellyksi eikä asiaan sekoiteta mitään siihen kuulumatonta. Jos asianosaisen esitys havaitaan epäselväksi tai epätäydelliseksi, tuomioistuimen on tehtävä hänelle riitakysymysten selvittämistä varten tarpeelliset kysymykset.
Siviiliprosessi on nykyään kokonaan suullista. Tämä merkitsee sitä, että kaikki materiaali on esitettävä suullisesti oikeudelle. Oikeus ei ole velvollinen ottamaan vastaan mitään kirjallista materiaalia.
Operaatio Oboe 1

Operaatio Oboe One oli liittoutuneiden koodinimi operaatio Oboeen kuuluvassa operaatiossa, jonka tavoitteena oli vallata Japanin Kaakkois-Aasiassa valloittamat alueet takaisin. Oboe 1 oli operaation ensimmäinen vaihe, ja se kohdistui Tarakanin saarelle, jonka japanilaiset olivat valloittaneet vuonna 1942.
Taustaa

Tarakanin pieni saari sijaitsee Borneon koillispuolella, ja saaren öljykentät tekivät saaresta japanilaisille houkuttelevan hyökkäyskohteen Tyynenmeren sodassa. Japani hyökkäsi Tarakaniin vuonna 1942 osana Hollannin Itä-Intian sotaretkeä ja Tarakanin taistelun jälkeen japanilaiset saivat saaren öljykentät hallintaansa.
Vuonna 1945 liittoutuneet aloittivat operaatio Oboen, jonka yhtenä tavoitteena oli ajaa japanilaiset pois Tarakanilta. Tarakanilta saatava öljy oli japanilaisille tärkeää sotamenestyksen kannalta ja Tarakanin lentokenttää liittoutuneet saattaisivat käyttää tukikohtanaan muissa operaation sotatoimissa.
Tapahtumat

Toukokuun 1. vuonna 1945 australialaisten johtama operaatio alkoi, kun australian armeijan joukot nousivat maihin Tarakanin länsipuolelle. Ennen hyökkäystä australialaiset pommittivat aluetta ajaakseen japanilaiset puolustusasemiin ja rannikolla miinanraivaajat tekivät tietä liittoutuneiden maihinnousua varten. Liittoutuneet hyökkäsivät Tarakanin saaren länsirannikolle, ja he saivat rantakaistaleen hallintaansa vähäisin miestappioin. Vallattua rantaa saatettiin käyttää tukikohtana ja asemana raskaampien aseiden ja ajoneuvojen toimittamista varten. Tarakanin lentokentän valtaaminen onnistui japanilaisten ankaran vastarinnan jälkeen 5. toukokuuta, ja Tarakanin kaupungin liittoutuneet saivat hallintaansa seuraavana päivänä.
Tarakanin menetyksen jälkeen japanilaisjoukot vetäytyivät saaren sisäosiin, johon liittoutuneet tekivät ilmapommituksia. Saarelle jääneet japanilaiset yrittivät vallata alueita vielä takaisin, mutta liittoutuneet torjuivat yritykset.
Tarakanin valtauksen ensisijaisena tavoitteena oli vallata takaisin alueen lentokenttä, mutta alue oli niin pahasti vaurioitunut operaatiota edeltävissä pommituksissa, että sen käyttökuntoon saattamisessa kesti useita viikkoja. Kenttä saatiin kuntoon kesäkuun lopulla, mutta se oli liian myöhäistä Borneon takaisinvaltauksen kannalta, eikä Tarakanin kenttää käytetty operaatio oboen muissa toimenpiteissä siinä laajuudessa kuin oli ollut tarkoitus.
Liittoutuneiden maihinnousu Tarakanille.
Tarakanin pommitettu lentokenttä takaisinvaltauksen jälkeen.
Pujo

| Pujo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kaari::  Streptophyta
Luokka::  Embryopsida
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Asteridit
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Alaheimo::  Asteroideae
Suku::  Marunat Artemisia
Laji::  vulgaris
Kaksiosainen nimi
 Artemisia vulgaris  L. 
Katso myös
   Pujo Wikispeciesissä   Pujo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pujo (Artemisia vulgaris) on marunoiden (Artemisia) sukuun ja asterikasvien (Asteraceae) heimoon kuuluva monivuotinen, jopa kahden metrin korkuiseksi kasvava ruohovartinen kasvi. Pujo aiheuttaa tyypillisesti voimakkaita siitepölyallergioita.