stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Joyce Meyer
Teoksia > Suomentamattomia teoksia

Everyday Life Bible (2009)
The Love Revolution (2009)
The Secret To True Happiness: Enjoy Today, Embrace Tomorrow (2008)
Start Your New Life Today: An Exciting New Beginning with God (2008)
Top 10 Qualities of a Great Leader (Phil Pringle & Joyce Meyer) (2007)
The Power of Simple Prayer: How to Talk with God about Everything (2007)
I Dare You:Embrace Life With Passion (2007)
Woman to Woman: Candid Conversations from Me to You (2007)
The Confident Woman: Start Today Living Boldly and Without Fear (2007)
The Everyday Life Bible: The Power of God's Word for Everyday Living (2006)
Look Great Feel Great: Joyce shares twelve practical keys that will help you look and feel great (2006)
Straight Talk: Overcoming Emotional Battles with the Power of God's Word (2005)
In Pursuit of Peace: 21 Ways to Conquer Anxiety, Fear, and Discontentment (2004)
The Secret Power of Speaking God's Word (2004)
The Root of Rejection
Beauty for Ashes: Receiving Emotional Healing
Tell Them I Love Them
Aiheesta muualla

Joyce Meyer Ministries - Virallinen sivu
Hachette Book Group - Joyce Meyer Bibliography (Arkistoitu – Internet Archive)
Annika Aapalahti

| Annika Aapalahti> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. kesäkuuta 1985 (ikä 39)
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2009–
Merkittävät roolit:  Pike (M/S Romantic)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Annika Aapalahti (s. 6. kesäkuuta 1985 Oulu) on suomalainen näyttelijä. Hän esitti Pikeä Yleisradion M/S Romantic -tv-sarjassa. Aapalahti on ollut kiinnitettynä Oulun kaupunginteatteriin vuodesta 2019.
Aapalahti on valmistunut teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2015 Teatterikorkeakoulusta. Näyttelemistä hän on opiskellut Suomen Teatteriopistossa vuosina 2008–2009. Ylioppilaaksi hän valmistui Laanilan lukiosta vuonna 2005.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Nimi | Tyyppi | Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | 3 Simoa | elokuva | Katja |
| 2014 | Tissit | lyhytelokuva | Kaarina |
| 2016 | Vieras | lyhytelokuva | Essi |
| 2018 | Kääntöpiste | elokuva | konstaapeli |
| 2019 | Äiti | elokuva | tarjoilija |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2009–2010 | Parasta aikaa | opettaja |
| 2016 | Sekasin | Maila |
| 2017 | Aallonmurtaja | bilettäjä |
| 2019 | M/S Romantic | Pike |
| 2019 | Syke | Mira Sundström |
| 2020 | Downshiftaajat | Pauliina |
| 2020 | Kaikki synnit | Heidi Leppihalme |
| 2021 | Roba | Orvokki Karhula |
| 2021 | Nyrkki | Lilja |
Aiheesta muualla

Annika Aapalahti Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Annika Aapalahti Elonetissä.
Annika Aapalahti suomalaisen teatterin Ilona-tietopankissa
Annika Aapalahden profiili Näyttelijäliiton sivuilla
Annika Aapalahti ja Petteri Pennilä kertomassa M/S Romantic -sarjasta Ylen Tähtihetki-ohjelmassa
Patrik Borodavkin

| Patrik Borodavkin> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. tammikuuta 1991 (ikä 33)
Näyttelijä
Aktiivisena:  2008–
Merkittävät roolit:  Miro Holm (Salatut elämät)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Jan-Patrik Borodavkin (s. 24. tammikuuta 1991) on suomalainen näyttelijä. Taustaltaan hän on  suomenruotsalais-suomalaisvenäläinen. Hän on esiintynyt televisiosarjassa Salatut elämät Jarkko Peltosen ja Isabella Holmin Miro-pojan roolissa vuosina 2008–2010. Borodavkinin viimeinen kohtaus Salatuissa elämissä kuvattiin syksyllä 2009, ja hänen roolihahmonsa poistui sarjasta 22. tammikuuta 2010 esitetyssä jaksossa. Borodavkin esiintyi Miro Holmina joulukuussa 2012 julkaistussa Salattuihin elämiin perustuvassa elokuvassa Nightmare – painajainen merellä., sekä 2014 elokuvan jatko-osassa Nightmare 2 – Painajainen jatkuu.
Hän on opiskellut Kallion ilmaisutaitopainotteisessa lukiossa Helsingissä. Borodavkin suoritti asepalveluksensa rannikkojääkärinä Uudenmaan Prikaatissa Dragsvikissä.[lähde? ]
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2009 | Mitä meistä tuli | hankala asiakas |
| 2012 | Nightmare – painajainen merellä | Miro Holm |
| 2014 | Nightmare 2 – Painajainen jatkuu | Miro Holm |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2008–2010 | Salatut elämät | Miro Holm |
Aiheesta muualla

Patrik Borodavkin Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Patrik Borodavkin Elonetissä.
John Bates Clark -mitali

John Bates Clark -mitali (engl. John Bates Clark Medal) on Yhdysvaltain taloustieteellisen yhdistyksen AEA:n myöntämä palkinto merkittävimmälle alle 40-vuotiaalle yhdysvaltalaiselle ekonomistille.
Palkinto on nimetty John Bates Clarkin mukaan. Se on jaettu vuodesta 1947 lähtien. Vuodesta 2009 lähtien palkintoa on jaettu vuosittain. Aiemmin se jaettiin joka toinen vuosi.
Palkintoa pidetään taloustieteen toiseksi arvostetuimpana palkintona Nobel-palkinnon jälkeen. Monet sen voittajista ovatkin myöhemmin saaneet Nobel-palkinnon.
Aiheesta muualla

Palkinto AEA:n sivustolla (englanniksi)
Ensimmäinen sekä Nobelin että mitalin voittaja: Paul Samuelson
Esther Duflo on voittanut molemmat palkinnot.
Kasimir Baltzar

| Kasimir Baltzar |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1982
Näyttelijä
Aktiivisena:  2005–
Merkittävät roolit:  Max (Nightmare – painajainen merellä)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Kasimir Baltzar (s. 1982) on suomalainen näyttelijä ja kiinteistönvälittäjä. Hän on näytellyt Suomen Kansallisteatterissa vuosina 2006-2010, sekä lukuisissa muissa suomalaisissa teattereissa, kuten Lahden, Turun ja Oulun kaupunginteattereissa, Tampereen Työväen Teatterissa, Kulttuuritehdas Korjaamon teatterissa Helsingissä, Pyynikin kesäteatterissa ja Teatteri Jurkassa. Baltzarin tärkeimpiä teatterirooleja ovat pääosa Pyynikin kesäteatterin tuotannossa Häräntappoase, pääosa Teatteri Jurkan Viha sydämessä -näytelmässä, sekä Cassion rooli Suomen Kansallisteatterin versiossa William Shakespearen Othellosta.
Elokuvanäyttelijänä Baltzar teki ensiesiintymisensä vuonna 2011 Pamela Tolan ja Pihla Viitalan ohjaamassa lyhytelokuvassa Elma ja Liisa. Elokuvasta kirjoitetussa kritiikissä Helsingin Sanomat kutsui Kasimiria Suomen Marlon Brandoksi. Baltzarin viimeisin elokuvarooli on Maxin rooli televisiosarjaan Salatut elämät pohjautuvassa Nightmare – painajainen merellä -elokuvassa.
Baltzar opiskelee elokuvaohjausta Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun elokuvataiteen laitoksella. Hän on toiminut vuodesta 2014 kiinteistönvälittäjänä.
Filmografia

| Vuosi | Nimi | Tyyli | Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | Työläisten lyhyt viikonloppu | lyhytelokuva |  |
| 2007 | Astrid Swan: As Long As It's Not You | musiikkivideo | Scientist |
| 2008 | Kolmistaan | elokuva | baarimikko |
| 2009 | Make – Love | lyhytelokuva |  |
| 2011 | Pystyssä | elokuva | pomo puhelimessa |
| 2011 | Elma ja Liisa | lyhytelokuva |  |
| 2011 | Cause Finale | lyhytelokuva |  |
| 2012 | Nightmare – painajainen merellä | elokuva | Max Wahlström |
| 2013 | Mieletön elokuu | elokuva | nahkatakkinen poika |
| 2018 | Varasto 2 | elokuva | verovirkailija |
| 2019 | Hiljaisten palvelijat | tv-minisarja | Tomi |
| 2019 | Kaksi ruumista rannalla | lyhytelokuva |  |
| 2023 | Kotka 10 | televisiosarja | Heikki Santakari |
| 2023 | Syke | televisiosarja | Aki Lahtinen |
Yksityiselämä

Kasimir Baltzarin isä on romanikirjailija Veijo Baltzar, äiti valtaväestöön kuuluva hammaslääkäri. Kasimirin ollessa 12-vuotias hänen vanhempansa erosivat, jolloin Veijo Baltzar sai huoltajuuden.
Baltzarilla ja Manuela Boscolla on vuonna 2014 ja 2016 syntyneet lapset. Pari erosi vuonna 2017.
Aiheesta muualla

Kasimir Baltzar Elonetissä.
Kasimir Baltzar Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Eemu Korpela

| Eemu Korpela> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: Tampere 
Näyttelijä
Aktiivisena:  2011–
Merkittävät roolit:  Karri Palomäki (Uusi päivä)
Aiheesta muualla
IMDb 
Eemu Korpela on suomalainen näyttelijä, joka oli Karri Palomäen roolissa Yle TV2:n draamasarjassa Uusi päivä. Syksyllä 2015 hän näytteli Tampereen Teatterin näytelmässä Skavabölen pojat.
Hän on valmistunut ylioppilaaksi Tampereen ilmaisutaidon lukiosta. Hän oli mukana koulunsa voittajajoukkuueessa Nelosella vuonna 2011 esitetyssä Stage-televisiosarjassa.
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2012 | Siinä näkijä missä tekijä | Ilkka Lonkanen |
| 2011–2015, 2016 | Uusi päivä | Karri Palomäki |
Rumfordin keitto

Rumfordin keittoa
Rumfordin keitto oli aikainen yritys tuottaa ravitsemustieteellisesti hyvää ruokaa halvalla. Keiton kehitti vuonna 1795 Rumfordin kreivi Benjamin Thompson alun perin Baijerin armeijan tarpeisiin ja myöhemmin paikallisten köyhäintalojen asukkaille, mutta se levisi pian ympäri Eurooppaa soppakeittiöiden kautta. Keittoa tarjoiltiin köyhille laajasti myös Ruotsissa, ja alkaen vuodesta 1801 se levitettiin maaherrojen ja seurakuntien kautta Suomeen, sillillä höystettynä.
Ensimmäisessä Rumfordin keitossa ei käytetty ollenkaan perunoita, mutta hyvin pian osa ohrasta korvattiin perunalla, koska todettiin keiton tulevan näin halvemmaksi. Rumford myös suositti keiton syömistä leivän kanssa, koska "pureskelu edistää ruoansulatusta ja pidentää syömisen nautintoa". Myöhemmin keittoa alettiin syödä myös porvariston keskuudessa, tosin luu- tai lihaliemeen keitettynä ja juureksilla ja yrteillä paranneltuna.
Resepti

1 osa ohraryynejä
1 osa kuivattuja keltaisia herneitä
4 osaa kuutioituja perunoita
3 osaa vettä
3 osaa vehnäolutta
suolaa, viinietikkaa
Laita ohraryynit, herneet, perunat ja vesi kattilaan ja keitä miedolla lämmöllä 1-2 tuntia. Lisää tarvittaessa vettä.
Kun keitto alkaa sakeutua, lisää olut ja keitä vielä 20 minuuttia.
Mausta suolalla ja viinietikalla. Syö leivän kanssa.
Ravitsemus ja muunnoksia

Rumfordin keitto on vähärasvainen, ja siinä on paljon proteiinia ja hiilihydraatteja: proteiinia herneistä, hiilihydraatteja perunasta ja ohrasta. Sen sijaan vitamiinipitoisuus keitossa on alhainen, minkä takia siihen on lisätty silliä (D-vitamiini) ja tuoreita kasviksia (C-vitamiini).
Keiton suositellun annoskoon energiamäärä on 1,4 megajoulea, jolloin päivittäinen energiamäärä kahdesta annoksesta olisi 2,8 megajoulea. Lisäksi kreivi Rumford suositti tarjottavaksi ruisleipää, joka olisi nostanut päivittäisen energiamäärän 4,7 megajouleen. Yleensä ihmisen energian kulutus on noin 10 megajoulea päivässä.
Salatut elämät – 3. esityskausi (2000–2001)

| Salatut elämät 3>  kausi (2000-2001) |
| --- | --- |
 
 Salattujen elämien tunnus vuosina 1999–2001.
 
Alkuperämaa:   Suomi
Esittäminen
Verkko:  MTV3
Ensimmäinen esitys:  2000-08-2828. elokuuta 2000
Viimeinen esitys:  2001-05-1414. toukokuuta 2001
Esitysten määrä:  180
Kaudet
 ← Edellinen 2. kausi (1999–2000) Seuraava → 4. kausi (2001–2002)
Salatut elämät -saippuasarjan kolmas kausi esitettiin MTV3-kanavalla alkaen elokuussa 2000 ja päättyen toukokuussa 2001.
Kaudella esitetty jakso Kalle tekee päätöksen armeijan suhteen (26. helmikuuta 2001) on kaikkien aikojen katsotuin Salatut elämät -jakso 1 360 000 katsojallaan.
Henkilöt > Päähenkilöt

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Andrei Sandberg  | … |  Markus Ekholm   |
|  Piitu Uski  | … |  Laura Kiviranta   |
|  Esko Kovero  | … |  Ismo Laitela   |
|  Pete Lattu  | … |  Kalle Laitela   |
|  Venla Saartamo  | … |  Miia Laitela   |
|  Sami Uotila  | … |  Aki Nikkinen   |
|  Tuomas Kytömäki  | … |  Aleksi Salin   |
|  Tarja Omenainen  | … |  Hanna Salin   |
|  Jouko Keskinen  | … |  Jukka Salin   |
|  Jasper Pääkkönen  | … |  Saku Salin   |
|  Jonna Keskinen  | … |  Silja Salin   |
|  Jaana Saarinen  | … |  Maarit Salin   |
|  Sanna Lius  | … |  Elina Taalasmaa   |
|  Jarmo Koski  | … |  Seppo Taalasmaa   |
|  Maija-Liisa Peuhu  | … |  Ulla Taalasmaa   |
|  Tommi Taurula  | … |  Kari Taalasmaa   |
|  Anu Palevaara  | … |  Jenni Vainio   |
|  Anu Koskinen  | … |  Katja Vainio   |
|  Mae Navarro  | … |  Chiqi Li   |
|  Kristo Salminen  | … |  Toni Veijalainen   |
|  Juhani Kauranen  | … |  Sauli Kiviranta   |
|  Susanna Indrén  | … |  Jaana Nieminen   |
|  Henna Vänninen  | … |  Aamu Korhonen   |
|  Mika Kurvinen  | … |  Teemu Korhonen   |
Henkilöt > Sivuhenkilöt

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Karoliina Kudjoi  | … |  Rauni Koivukuja   |
|  Vera Kiiskinen  | … |  Petra Rinne   |
|  Miska Kajanus  | … |  Keijo ”Keke” Naukkarinen   |
|  Ismo Kallio  | … |  Eerik Ekholm   |
|  Antero Vartia  | … |  Kuisma Savolainen   |
|  Teijo Eloranta  | … |  Esko Heikkilä   |
|  Mariko Pajalahti  | … |  Virpi Hurme   |
|  Jussi Ollila  | … |  Rami Hirvonen   |
|  Alexandra ja Patricia von Sybel  | … |  Sofia Salin   |
|  Helena Notkonen  | … |  Eila Kiviranta   |
|  Marjorita Huldén  | … |  Birgitta Vainio   |
|  Veikko Honkanen  | … |  Iiro Vainio   |
|  Hannele Kainulainen  | … |  Eeva Harakka   |
|  Joni Leponiemi  | … |  Petri Veijalainen   |
|  Sami Lanki  | … |  Pertti ”Vemmu” Pihlaja   |
|  Seppo Pääkkönen  | … |  Jarkko Juonala   |
|  Tero Autero  | … |  Niko Bergman   |
|  Esa-Matti Long  | … |  Toivo Karhu   |
|  Juho Milonoff  | … |  Jaska Aarnio   |
|  Miia Nuutila  | … |  Anna Järvinen   |
|  Minna Päkkilä  | … |  Krista Koivula   |
|  Jean-Paul Kaijanen  | … |  Martti Viljanen   |
|  Sinikka Moilanen  | … |  Päivikki Helander   |
|  Tiia Louste  | … |  Leea Packalen   |
|  Vesa Hämes  | … |  Pekka Lehtinen   |
|  Vilma Mattila  | … |  Pauliina Lehtinen   |
|  Aleksi Sariola  | … |  Ken Ojala   |
|  Antti Vappula  | … |  Simo Hakala   |
|  Harri Soinila  | … |  Vesa Oittinen   |
Tuotantotiimi

| --- | --- |
Alkuperäisidea:: Jason Daniel, Anne Harris, Greg Stevens
Tarinalinjat:: Neil Arksey, Patrick Homes, Esko Salervo, Teemu Salonen, Nick Malmholt
Script editorit:: Kaisa Pylkkänen, Leo Viirret, Teppo Räisänen
Käsikirjoitus:: Petri Repo
Tuottajat:: Stiina Laakso, Aleksi Bardy
Ohjaaja:: Matti Kinnunen
Lavastus:: Pirjo Rossi, Jussi Kuittinen
Puvustus:: Meiju Väisänen
Kuvaus:: Mikko Ylöstalo, Timo Aartomaa
Jäkituotanto:: Roope Koistinen
Musiikki:: Vesa Mäkinen
Aiheesta muualla

Salatut elämät - Episode List: 2000
Salatut elämät - Episode List: 2001
Peter Kreeft

Peter Kreeft
Peter Kreeft (s. 1937) on katolinen yhdysvaltalainen teologi, kristillinen kirjailija ja Boston Collegen ja The King's Collegen (New York) filosofian professori. Hän on kirjoittanut lukuisia katolista kristinoppia puolustavia kirjoja. Aikaisemmin hän oli kalvinisti, mutta collegessa opiskellessaan hän muuttui katolilaiseksi. Hän on yhdessä Ronald K. Catellin kanssa laatinut "kymmenen perustetta jumalan olemassaolon puolesta". Kreeft on Sokrateen pitkäaikainen ihailija ja on kirjoittanut kirjoja, joissa Sokrates keskustelee nykyajan ihmisten kanssa. Kirjassa Sokrates ja Jeesus Sokrates herää henkiin Pidä se -yliopistossa Yhdysvalloissa, kiinnittää huomiota siihen, että Flanagan, joka tapasi hänet, manaa vain yhden jumalan kautta. Sokrates kertoo, että hänen aikanaan vain harvat tiesivät sen salaisuuden, että jumalia on vain yksi. Hän väittelee uskonkysymyksistä yliopiston opettajien ja opiskelijoiden kanssa ja kääntyy lopulta kristityksi. Hän huomaa puhuvansa englantia, vaikkei hän ole sitä koskaan opiskellut.
Crostini

Crostineja
Crostini on pieni paahtoleipä, joka on paahdettu uunissa. Se on peräisin Italiasta. Sen päälle laitetaan erilaisia alkupaloihin sopivia aineksia, kuten juustoa, oliiveja ja paprikaa. Crostineista voidaan tehdä myös juhlatarjoiluun sopivia. Crostineja voidaan tehdä esimerkiksi patongista. Niiden päälle laitetaan joskus myös kinkkua, rapua tai pähkinöitä. Crostini on pienempi ja yleensä ohuempi kuin bruschetta.
Talvikki Eerola

| Talvikki Eerola |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. kesäkuuta 1988 (ikä 36) Helsinki
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  näyttelijä, teatteri-ilmaisun ohjaaja
Näyttelijä
Aktiivisena:  2006–
Merkittävät roolit:  Pia Viheriävaara  (Olen suomalainen)
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Talvikki Eerola (s. 26. kesäkuuta 1988 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, tanssija ja muusikko. Hänet tunnetaan muun muassa nuoren Pia Viheriävaaran roolista Kari Tapion elämästä kertovassa elokuvassa Olen suomalainen (2019). Vuosina 2016–2017 Eerola oli kiinnitettynä näyttelijänä Kajaanin kaupunginteatterissa.
Eerola valmistui ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta 2007, teatteri-ilmaisun ohjaajaksi Metropolia-ammattikorkeakoulusta vuonna 2012 ja teatteritaiteen maisteriksi Tampereen yliopistosta 2021.
Eerola on Todellisuuden tutkimuskeskus -kollektiivin jäsen vuodesta 2012 ja hallituksen jäsen vuonna 2023.
Filmografia > Elokuvat ja lyhytelokuvat

| Vuosi | Elokuva | Tyyppi | Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | Niin liian hyvät | lyhytelokuva | Ira |
| 2014 | Huhtikuu | lyhytelokuva | Tuula |
| 2015 | Neljän seinän sisällä | dokumenttielokuva | Aikuinen nainen |
| 2019 | Olen suomalainen | elokuva | Pia Viheriävaara nuorena |
| 2023 | Lapua 1976 | elokuva | Elina |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2007 | Sydänjää | Jonnan fani |
| 2018 | Sorjonen | Liina |
| 2018 | Soppatykkimiehet | alikersantti Riikka Renko |
Filmografia > Musiikkivideot

| Vuosi | Musiikkvideo | Lähde |
| --- | --- | --- |
| 2015 | Jätkäjätkät – ”Pitkä viikonloppu” |  |
| 2017 | Adi L Hasla – ”Lähe vaan” |  |
Aiheesta muualla

Talvikki Eerola Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Talvikki Eerola Elonetissä.
Talvikki Eerolan profiili Näyttelijäliiton sivuilla
Talvikki Eerolan kotisivut
Talvikki Eerola
Näyttelijä, tanssija, muusikko
Jami Hyttinen

| Jami Hyttinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Jarmo Hyttinen
Syntynyt: 24. elokuuta 1956 (ikä 68) Helsinki
Näyttelijä
Aktiivisena:  1964–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Jarmo ”Jami” Johannes Hyttinen (s. 24. elokuuta 1956 Helsinki) on suomalainen näyttelijä ja käsikirjoittaja. Hän on yksi helsinkiläisen Stella Polaris -improvisaatioteatteriryhmän perustajäsenistä. Stella Polaris -esitysten sekä elokuva- ja televisioroolien lisäksi Hyttinen on näytellyt muun muassa Espoon teatterissa, Jyväskylän kaupunginteatterissa, Lahden kaupunginteatterissa ja Kajaanin kaupunginteatterissa.
Hyttisen veli oli edesmennyt näyttelijä Harri Hyttinen. Hänen veljentyttärensä on näyttelijä Elsa Saisio.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1964 | Pyhä piltti, legenda rikkaan miehen kääntymyksestä | pieni poika |
| 1965 | Purasen häät | Alpertti |
| 1966 | Väkkäräpoika Hylleri ja ihmispoika Petteri | Petteri |
| 1981 | Kauhea murhamies Lalli |  |
| 1990 | Ei millään pahalla | Jukka |
| 1998 | Tulennielijä | mies pubissa |
| 2001 | Ei yhtään onnellista päivää |  |
| 2004 | Kukkia ja sidontaa | Osmo Rauhanen |
| 2005 | Paha maa | Puti |
| 2006 | Saippuaprinssi | enkeli |
| 2014 | Nightmare 2 – Painajainen jatkuu | Eino |
Filmografia > Lyhytelokuvat

| Vuosi | Lyhytelokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1964 | Uni | poika |
| 1978 | Eräänä kesäiltana |  |
| 1983 | Yön sankari |  |
| 2007 | Kestomerkitsijät | vanha mies |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1978 | Oman onnensa seppä | Reijo Salomaa |
| 1988 | Oudot jutut |  |
| 1993 | Hobitit | Merri |
| 1993 | Puhtaat valkeat lakanat | Aarnio |
| 1997 | Sydän toivoa täynnä | yksi Veikkausporukasta |
| 2002 | Vapaa pudotus | useita rooleja |
| 2004 | Sairaskertomuksia | talonmies |
| 2005 | Kylmäverisesti sinun | Roope Pikkarainen |
| 2008 | Harvoin tarjolla | Tankero |
| 2009 | Helppo elämä | remonttimies |
| 2010 | Kotikatu | Kymäläinen |
| 2011 | Tappajan näköinen mies | Veikko Luoma |
| 2012 | Maailma on valmis | mies Rauta-ajan terassilla |
| 2013–2014 | Kansan mies | Seppo |
| 2015 | Syke | Matti |
César Franck

| César Franck |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  César-Auguste-Jean-Guillaume-Hubert Franck
Syntynyt: 10. joulukuuta 1822
Kuollut: 8. marraskuuta 1890 (67 vuotta)
Muusikko
Tyylilajit:  ooppera, sinfonia ja länsimainen taidemusiikki 
Soittimet:  urut
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.cesar-franck.org
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
César-Auguste-Jean-Guillaume-Hubert Franck (10. joulukuuta 1822 Liège – 8. marraskuuta 1890 Pariisi) oli belgialainen säveltäjä ja urkuri. Franck vietti suurimman osan elämästään Ranskassa. Häntä on pidetty Bachin jälkeen jopa merkittävimpänä urkusäveltäjänäkenen mukaan?. Tunnetuin Franckin teos on kuitenkin hänen sonaattinsa viululle ja pianolle A-duuri, joka kuuluu kamarimusiikin keskeisimpään perusohjelmistoon.
Elämäkerta

Franck syntyi Liègessä ja pääsi vuonna 1837 Pariisin konservatorioon. Vuonna 1842 hän palasi Belgiaan, mutta viipyi siellä vain kaksi vuotta. Franck eli vuodesta 1844 kuolemaansa saakka Pariisissa.
Pariisissa Franck elätti itsensä opettamalla musiikkia. Hänellä oli myös lukuisia virkoja urkurina vuodesta 1847 lähtien, tärkeimpänä vastavalmistuneen Sainte-Clotilde-basilikan pääurkurin toimi, jota Franck hoiti kuolemaansa asti. Franckin ensimmäinen kokoelma urkusävellyksiä julkaistiin kuitenkin vasta vuonna 1868. Vuonna 1872 Franck pääsi urkujensoiton professoriksi Pariisin konservatorioon. Hän opetti muun muassa Vincent d’Indyä, Ernest Chaussonia, Louis Vierneä ja Henri Duparcia; näistä erityisesti d’Indy piti Franckia esikuvanaan.
Franck loukkaantui vuonna 1890 liikenneonnettomuudessa. Hän kuoli saamiinsa vammoihin saman vuoden marraskuussa. Ennen kuolemaansa hän ehti viimeistellä kolme koraaliaan uruille.
Franck sävelsi muun muassa sinfonian (1886–1888) ja useita pienimuotoisia teoksia. Hänet tunnettiin myös taitavana improvisoijana.
Tuotanto

Sonaatti viululle ja pianolle
Esittänyt Tibor Szomora ja Minami Matsunaga.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Tuotanto > Urkuteokset

Kuusi kappaletta vuonna 1868
Fantaisie en ut majeur op.16
Grande pièce symphonique en fa dièse mineur op.17
Prélude, Fugue et Variation en si mineur op.18
Pastorale en mi majeur op.19
Prière en ut dièse mineur op.20
Final en si bémol majeur op.21
Alexandre Guilmantin konserttiin Trocadéro-palatsiin Aristide Cavaillé-Collin rakentamille uruille Pariisin maailmannäyttelyyn 1878:
Fantaisie en la majeur
Cantabile en si majeur
Pièce héroïque en si mineur
Kolme koraalia vuonna 1890 (Nämä eivät ole koraaleita samassa mielessä kuin esimerkiksi Bachin koraalialkusoitot vaan konserttikappaleita.)
Choral I en mi majeur
Choral II en si mineur
Choral III en la mineur
Tuotanto > Muita sävellyksiä muun muassa

Sinfonia d-molli (1886-8);
Sinfoniset runot "Les Eolides" (1876), "Le Chasseur Maudit (1882), "Les Djinns" (1883) ja "Psyché" (1888);
Sinfoniset muunnelmat pianolle ja orkesterille (1885);
Sonaatti viululle ja pianolle A-duuri (1886);
Pianokvintetto f-molli (1878-9);
Jousikvartetto D-duuri (1889);
Preludi, koraali ja fuuga pianolle (1884)
Oratorio "Les Béatitudes" (1868-79)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Heikki Poroila: Yhtenäistetty César Franck (koko sävellystuotanto listattuna suomalaisia tiedonhakijoita ajatellen)
César Franck International Music Score Library Project (englanniksi)
Vapaasti käytettävissä olevia Franckin partituureja. Mutopia Project.
CPDL.org (Arkistoitu – Internet Archive).
César Franck  AllMusicissa (englanniksi)
Franck Sainte-Clotilden urkujen ääressä.
Ville Keskilä

| Ville Keskilä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 12. lokakuuta 1973 (ikä 51) Raisio
Ammatti:  Näyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Teemu Luotola (Kotikatu)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Ville Keskilä (s. 12. lokakuuta 1973 Raisio) on suomalainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa on Teemu Luotolan rooli Yle TV1:n Kotikatu-sarjassa, jossa hän näytteli sarjan alusta aina sen loppuun saakka. Keskilä on käynyt Pernon ilmaisutaitopainotteisen lukion, jonka jälkeen hän on valmistunut näyttelijäksi Nätystä.
Elokuvien ja television lisäksi Keskilä on näytellyt muun muassa Turun kaupunginteatterissa, Äänekosken Hietamalan kesäteatterissa, Kirjurinluodon kesäteatterissa, Kansallisteatterissa ja Helsingin Kaupunginteatterissa.