stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Iridium (yritys)
Järjestelmä

Iridium-satelliittikonstellaatio perustuu 65:een matalilla kiertoradoilla yli 700 kilometriä Maan pinnan yläpuolella lentävään satelliittiin. Näiden lisäksi on kiertoradalla varasatelliitteja. Järjestelmä suunniteltiin alun perin 77 satelliitista muodostuvaksi, jonka vuoksi se nimettiin alkuaineen numero 77 mukaan.
IT-kuplan osa - vaikea alku

Järjestelmä käynnistettiin 1. marraskuuta 1998, IT-kuplan aikana. Se oli suunniteltu 1990-luvun alussa eli aikana, jolloin avaruusteollisuudella oli kylmän sodan jälkeinen matalasuhdanne.
Yhtiö haki konkurssisuojaa jo 13. elokuuta 1999 palvelun suosion osoittauduttua vaisuksi ja GSM-yhteyksien laajetessa vuosikymmenen pituisen rakennusurakan aikana. Satelliitit olivat kuitenkin kiertoradalla ja yksityisten sijoittajien perustama Iridium Satellite LLC avasi palvelun uudelleen vuonna 2001.
Pääasiallisena asiakkaina Iridiumilla ovat yritykset ja julkisyhteisöt, jotka tarvitsevat sijainnista riippumattomia puheluyhteyksiä. Yhdysvaltain armeija käyttää järjestelmää laajasti, joka lienee subvention muoto kuten se, että Italian asevoimat käyttää vastaavaa Globalstar-järjestelmää. Iridium-puhelimet toimivat esimerkiksi GSM-puhelimia huomattavasti heikommin sisätiloissa, josta syystä ne eivät ole herättäneet yksityiskäyttäjien kiinnostusta ja myös käyttö oli kallista.
Yritys ei anna palvelua käytettäväksi Pohjois-Koreassa poliittisista syistä osana Yhdysvaltain yleisempää ko. maan saartoa, Sri Lankan sisällissodan aikana tamilisisseiltä pyrittiin estämään tämä kommunikaatioväylä ja ilmeisesti talouspoliittisista syistä Unkarissa ja Puolassa.[lähde? ]
Heinäkuun alussa vuonna 2007 Iridium julkaisi ennakkotiedon aikeestaan rakentaa Iridium NEXT-konstellaatio. Toukokuussa 2010 Iridium maksoi 19 miljoonan dollarin varausmaksun nimeämättömälle laukaisupalveluyritykselle (Space Exploration Technologies?) samalla, kun Thales-Alenia Space ja Lockheed-Martin suunnittelevat uusia tietoliikennesatelliitteja. Järjestelmän rahoituksen pääosaa haetaan  Ranskan valtion Coface vientiluottovirastolta ja Yhdysvaltain liittovaltion Export-Import Bank of the United Statesilta. Tässä vaiheessa Iriudiumilla oli maailmanlaajuisesti 400 000 tilaajaa. Sen suoranaisen kilpailijan Globalstarin satelliiteissa on havaittu ikääntymisen aikaansaamia häiriöitä puheyhteyksissä. Sen välilliset kilpailijat Inmarsat ja TerreStar ovat puolestaan haastamassa satelliittimatkapuhelimen yhdistelmä-matkapuhelimilla, joilla voi puhua maanpäällisessä ja satelliittitutkiverkossa. Järjestelmän rakentaminen on jälleen ajoittunut ajankohtaan, jossa kaupalliset satelliittien markkinat ovat kutistuneet ja sotilaallisten ja muiden julkisen sektorin suoraan rahoittamien satelliittien rahoitus on niin korkealla tasolla, että kasvua - etenkin budjettivajeiden korjausten aikana - ei löydy.
Iridium-satelliittien havainnointi

Iridium-satelliittien erityispiirre on se, että niiden peilimäiset antennit heijastavat sopivaan asentoon osuessaan kirkkaan valokiilan maan pinnalle, joka voidaan paljain silmin havaita kirkkaana, noin 10 sekunnin mittaisena välähdyksenä. Välähdysten ennustamiseen on tehty useita sekä World Wide Webissä että ilman verkkoyhteyttä toimivia ohjelmistoja.
Iridiumin toinen sukupolvi

Iridium-konstellaatiota ollaan uusimassa, alku tälle tapahtui korkean öljyn hinnan ja helposti liikkuvan rahan aikaan. Vuosina 2009-2010 hanke näyttää etenevän Yhdysvaltain ja Euroopan avaruusteollisuuden elvytyksen tai sen avulla, ettei parempiakaan sijoituskohteita ole kenen mukaan?. Toisen sukupolven satelliiteista kilpailivat Lockheed Martin ja Thales Alenia Space. Ranskan ja Italian valtiot olivat valmiita lainoittamaan 1,5 miljardia dollaria kaikkiaan 2,7 miljardia dollaria maksavasta investoinnista. Lockheed-Martin haki tukea Yhdysvaltain liittovaltion vientitukilaitokselta (Export-Import Bank of the United States), joka lainoittaa yhdysvaltalaisten yritysten vientihankkeita. Thales Alenia Space voitti kilvan kesäkuun alussa 2010 yhteensä 2,1 miljardin dollarin urakan, jonka rahoittaa pääosin Ranskan valtio vientitukilainoistusorganisaationsa kautta. Urakka koskee 81 tietoliikennesatelliitin valmistusta, joten sillä on merkittävä työllistävä vaikutus Ranskan ja Italian avaruusteollisuuksille. Pian tämän urakan solmimisen jälkeen Iridium ilmoitti tilaavansa 400-500 miljoonalla dollarilla satelliittien laukaisuja SpaceX-yritykseltä. Kesäkuun lopulla 2010 Thales Alenia Space osti yhdysvaltalaiselta Intellectual Ventures-yhtiöltä Iridiumin tuoteoikeudet, jolle alkuperäisen Iridium-järjestelmän patentit olivat siirtyneet Motorolan johtaman Iridium-yrityksen konkurssissa 1990-luvun lopulla. Lokakuun alussa 2010 Iridium sai Ranskan vientisubventio-organisaatiolta (Coface) 1,8 miljardia dollaria tukea satelliittien valmistukseen. Tammikuussa 2011 Thales-Alenia Space ilmoitti valinneensa arizonalaisen Orbital Sciences Corporationin satelliittien ja niiden hyötykuorman kokoajaksi 150 miljoonan dollarin korvausta vastaan; toisaalta on arvioitu, että 40% satelliittien rakentamiskustannuksista (kokonaisuudessaan 2,1 miljardia dollaria) syntyy Yhdysvalloissa
72 satelliittia laukaistaan avaruuteen vuosina 2015-2017 yhdysvaltalaisilla Falcon 9-kantoraketeilla, 9 satelliittia laukaistaan tarpeen vaatiessa korvaamaan avaruudessa rikkoontuneet satelliitit. Kesäkuussa 2011 yhtiö solmi varalaukaisusopimuksen (kaikista 72 satelliitista) venäläisen rakettiyhtiön kanssa, jos Falcon-laukaisut eivät onnistu, satelliitit laukaistaan Dnepr-raketeilla.
Thales-Alenia Space tilasi huhtikuussa Lockheed-Martin yhtiöltä satelliittien sovellusohjelmistot.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.iridium.com Iridium LLC:n kotisivu
http://www.heavens-above.com Verkossa toimiva satelliittien näkyvyysennustussovellus
Iridium-satelliitti.
Iridium-välähdys ja komeetta 17P/Holmes (vasempaan sat.lautasesta).
Johannes Kristian Fabritius

Johannes Kristian Fabritius (24. kesäkuuta 1851 Viipuri – 17. kesäkuuta 1914 Lontoo) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa  palvellut kenraaliluutnantti.
Fabritiuksen vanhemmat olivat opettaja Johan Gabriel Fabritius ja Emilia Elisabet Dannenberg. Fabritius määrättiin Haminan kadettikoulusta valmistuttuaan palvelukseen vänrikkinä Henkivartioväen Moskovan rykmenttiin vuonna 1870. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1874 ja hän suoritti 1874–1877 Sotilasinsinööriakatemian kurssin Pietarissa Luutnanttina hänet siirrettiin 1877 sotilasinsinöörijoukkoihin Kronstadtiin valvomaan sotamateriaalin valmistusta ja ylennettiin vielä samana vuonna alikapteeniksi. Vuonna 1880 hänet ylennettiin kapteeniksi.
Fabritius siirrettiin vuonna 1882 ensin Venäjän meriministeriön insinöörihallintoon ja sitten Bakun satamainsinööriksi ja ylennettiin everstiluutnantiksi. Vuonna 1885 hänestä tuli Pietarin satamahallinnon vanhin insinööri Kronstadtissa, everstiksi hänet ylennettiin 1888 laivaston insinöörijoukoissa. Vuonna 1891 Fabritius määrättiin sotaministeriön yleisesikuntaupseerina erityistehtäviin, hän oli 1892–1894 ulkomailla perehtymässä sotilasinsinöörialaan ja valvomassa Venäjälle tilattujen veneiden, lauttojen ja  rautatiemateriaalin valmistusta. Venäjälle takaisin palattuaan hänestä tuli sotilasinsinööriylihallituksen suunnitteluosaston päällikkö. Fabritius ylennettiin kenraalimajuriksi 1899, sotapalveluksesta hän erosi kenraaliluutnanttina vuonna 1911.
Fabritius tunnettiin myös hengellisestä toiminnastaan. Alaltaan hän julkaisi teoksen Militäringeniörväsendets utveckling under kejsar Alexander I.
Fabritiuksen puolisona oli vuodesta 1881 Alexandra Svetšina. Everstiluutnantti J. Chr. Fabritius oli heidän poikansa. Fabritiuksen veljiä olivat säveltäjä ja viulisti Ernst Fabritius, tähtitieteilijä Wilhelm Fabritius, pikakirjoituksen kehittäjänä tunnettu luutnantti August Fabritius ja eläinlääkäri Ludvig Fabritius.
Johannes Kristoffer Öhqvist

Johannes Öhqvist.
Johannes (Johan) Kristoffer Öhqvist (24. kesäkuuta 1831 Kuopio – 21. kesäkuuta 1883 Pietari) oli Inkerissä ja Pietarissa työskennellyt suomalainen pappi.
Öhqvist syntyi kuopiolaisen nahkatehtailijan ja raatimiehen Olof Öhqvistin ja tämän ensimmäisen vaimon Anna Maria Alleniuksen perheeseen. Hän kävi Kuopion triviaalikoulun ja lukion ja valmistui ylioppilaaksi vuonna 1852. Öhqvist opiskeli teologiaa Helsingin yliopistossa ja hänet vihittiin papiksi Kuopiossa vuonna 1854. Öhqvist työskenteli kappalaisen apulaisena Leppävirralla ja siirtyi vuonna 1856 kirkkoherran apulaiseksi Inkerin Venjoelle. Hänet nimitettiin Tuutarin ja Hietamäen kirkkoherraksi vuonna 1862 ja Itä-Inkerin rovastiksi vuonna 1865. Öhqvististä tuli Pietarin suomalaisen seurakunnan kirkkoherra vuonna 1867. Hän toimi myös valtion lastenkotien suomalaisten lasten uskonnon opettajana.
Öhqvist toimi aktiivisesti Pietarin suomalaisen seurakunnan kouluolojen parantamiseksi. Hän toimitti Pietarin Sunnuntailehteä ja Pietarin Viikko-Sanomia.
Öhqvistin lapsia olivat lehdistöattašea ja professori Johannes Wilhelm Öhquist sekä toimittaja Alexander Öhquist.
Iso Vekkellampi

| Iso Vekkellampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°15′01″N, 26°59′54″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Repoveden–Tihvetjärven valuma-alue (14.98)
Laskuoja:  oja Mustajärveen 
Järvinumero:  14.984.1.048
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  113,1 m  
Pituus:  190 m  
Leveys:  160 m  
Rantaviiva:  0,596 km  
Pinta-ala:  1,186 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Vekkellampi 
Iso Vekkellampi  on Etelä-Savossa Mäntyharjulla  Haimin lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 190 metriä pitkä, 160 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,2 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Repoveden–Tihvetjärven valuma-alueella (14.98), jonka Tervajärven valuma-alueeseen (14.984) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 113,1 metriä mpy.
Jacob Christian Schäffer

| Jacob Christian Schäffer |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. toukokuuta 1718 Querfurt, Saksa
Kuollut: 5. tammikuuta 1790 (71 vuotta)
Kansalaisuus:  Saksa
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  kasvit, sienet, hyönteiset ja linnut
Jacob Christian Schäffer (30. toukokuuta 1718 Querfurt, Saksa – 5. tammikuuta 1790) oli saksalainen biologi. Hän tutki kasveja, sieniä, hyönteisiä ja lintuja.
Schäffer opiskeli teologiaa Martin-Luther-Universität Halle-Wittenbergissä vuosina 1736–1738. Hän tutki ensimmäisenä vesikirppuja (Daphnia) ja yritti ymmärtää niiden anatomisten piirteiden merkitystä.
Vuonna 1759 Schäffer julkaisi käsikirjan kasveista ja niiden käytöstä rohtoina. Vuosina 1762–1764 hän julkaisi neljä runsaasti kuvitettua kirjaa sienistä. Hän julkaisi kuvateoksia myös linnuista ja hyönteisistä, ja teki ehdotuksia niiden luokittelusta. Schäffer sai filosofian tohtorin arvon vuonna 1760. Hän keräsi oman luonnontieteellisen kokoelmansa, ja laittoi sen julkisesti näytteille. Hän oli kirjeenvaihdossa Linnén ja Réaumurin kanssa.
Sienten tai kasvien tieteellisen nimen jälkeen käytettävä määrittäjän lyhenne Schaeff. tarkoittaa Schäfferiä.
Toiminta tekniikan alalla

Luonnontiede ei ollut ainoa Schäfferia kiinnostava aihe. Hän teki kokeita sähköllä, väreillä ja optiikassa. Hän on säilynyt tunnettuna prismojen ja linssien tekijänä. Hän keksi varhaisen pesukoneen, jonka suunnitelman hän julkaisi 1767: Die bequeme und höchstvortheilhafte Waschmaschine. Hänen muihin keksintöihinsä sisältyi muun muassa saha ja uuni. Paperiteollisuus kiinnosti häntä myös vuodesta 1765 vuoteen 1771, minkä vaiheen havainnot ja kokeiden tulokset julkaistiin otsikolla: Versuche und Muster, ohne alle Lumpen oder doch put einem geringen Zusatze derselben, Papier zu machen. Siinä kuvataan erityisesti paperin valmistusta erilaisista kasveista, kuten haapa, lehtisammal ja humala, joita paperimassan valmistajat eivät ehkä olisi käyttäneet ilman Schäfferin kokeellista työtä.
Lahja Lehtonen
Teokset

Oshigambo High School from 1960 to 1990, s. 60.  (Rengaskirja)  Oniipa:  ELOC Printing Press, 1996.  ISBN 99916-33-49-9.
English-Ndonga Dictionary.  (Painos 5000 kpl)  Oniipa:  ELCIN Printing Press, 1996.  ISBN 99916-33-42-1.
Ondjokonona yoosikola mOwambo 1870–1970, s. 173 [18].  (2. painos 2001)  Helsinki:  Helsinki University Printing House, 1998.  ISBN 99916-33-61-8.
Schools in Ovamboland from 1870 to 1970, s. 198 [18].  (2. edition 1999)  Helsinki:  Finnish Evangelical Lutheran Mission, 1999.  ISBN 951-624-256-1.
Oshigambo from 1650 to 1950.. Määritä julkaisija! Oshindongaksi.
Josef Auala, Apollos Kaulinge, Abisai Shejavali, Kirsti Ihamäki & Lahja Lehtonen (toim.): Ongerki yomOwambokavango — Ambo-Kavangon kirkko — The Ovambo-Kavango church, s. 32.  (40 kuvalehteä)  Helsinki:  Suomen Lähetysseura, 1970.
Käännös

Peltola, Matti: Nakambale: The Life of Dr. Martin Rautanen, s. 375.  (16 kuvasivua)  Helsinki:  Finnish Evangelical Lutheran Mission, 2002.  ISBN 951-624-298-7.
Latvian Forest

| Latvian Forest Company AB |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  2009
Toimitusjohtaja:  Aleksandrs Tralmaks
Puheenjohtaja:  Ted Alvenius
Kotipaikka:  Tukholma
Toimiala:  kiinteistösijoitus
Tilikauden tulos:  1,4 milj. € (2017)
Henkilöstö:  3 (2017)
Kotisivu:  www.latvianforest.lv
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Latvian Forest Company AB on ruotsalainen sijoitusyhtiö. Yhtiö sijoittaa metsä- ja maatalousmaahan Latviassa.
Latvian Forest on perustettu vuonna 2009. Yhtiön B-osake on listattu ruotsalaisella Spotlight Stock Market -markkinapaikalla. Yhtiö on hankkinut pääomaa toistuvilla osakeanneilla. Saaduilla rahoilla se on hankkinut maata Latviasta. Vuonna 2018 yhtiö omisti 10 000 hehtaaria maata. Siitä 73 % oli metsää ja loput muuta maata, pääasiassa maatalousmaata. Yhtiön tavoite on ollut omaisuuden kasvattaminen metsänhoidolla ja lisämaan hankinnalla sekä hyötyminen metsän kasvusta ja maan odotetusta hinnannoususta.
Yhtiö ilmoitti vuonna 2019, että SCA oli tehnyt ostotarjouksen kaikesta yhtiön maa- ja metsäomaisuudesta.
Jama Masjid

Jama Masjid (arab. جامع‎, jama eli kokouspaikka) tai perjantaimoskeija on moskeija, jossa on minbar eli saarnastuoli. Siellä pidetään jumu'ah, eli viikoittainen perjantain keskipäivän rukoilu.
Jama Masjid voi viitata esimerkiksi seuraaviin moskeijoihin:
Jama Masjid (Mumbai), Mumbai
Jama Masjid (Delhi),  Delhi
Jama Masjid (Srinagar), Jammu & Kashmir
Jama Masjid (Agra), Agra
Jama Masjid (Fatehpur Sikri), Fatehpur Sikri
Jama Masjid (Ahmedabad), Ahmedabad
Jama Masjid (Srinagar), Srinagar
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Jama Masjid”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Latvian NUTS-aluejako

Latvian NUTS-aluejako on kolmetasoinen kansainvälisiin tilastointitarkoituksiin kehitetty aluejako. NUTS 1 ja 2 tasoilla Latvia ei jakaudu pienempiin yksiköihin ja NUTS 3-tasolla Latvia jakautuu kuuteen yksikköön.
Janne Mertanen

Janne Juhani Mertanen (s. 28. elokuuta 1967, Joensuu) on suomalainen pianisti. Hän on opiskellut Joensuun Konservatoriossa Matti Haapasalon sekä Sibelius-Akatemiassa muun muassa Erik T. Tawaststjernan oppilaana. 
Chopiniin erikoistunut pianisti debytoi Lontoon Wigmore Hallissa Chopin-ohjelmalla vuonna 1994.
| Janne Mertanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Janne Juhani Mertanen
Syntynyt: 28. elokuuta 1967 (ikä 57) Joensuu
Muusikko
Aktiivisena:  1986-
Soittimet:  piano 
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]
Levytyksiä

Chopin: Mertanen-Chopin. Sony Classical 2023
Sibelius: Finnish Folk Songs & Discoveries. Sony Classical 2021
Kaski: Yö meren rannalla, Heino Kaski Piano Works. Alba 2018
Palmgren: Piano Concertos 4-5, Pori Sinfonietta-Jan Söderblom. Alba 2017
Sibelius: Piano Works 5 cd. Sony Classical 2015
Grieg/Schumann: Piano Concertos, Gävle Symphony Orchestra-Hannu Koivula. Alba 2013
Chopin: Grand Chopin, Works for piano & Orchestra. Turku Philharmonic-Jani Telaranta. Alba 2011
Nino Rota: Piano Concertos e & C / Tampere Philharmonic-Hannu Lintu. Alba 2010
Sibelius: Piano Works. Presence Records 2010
Chopin: Piano Concertos 1 & 2 / Joensuun kaupunginorkesteri-Hannu Koivula. Alba 2008
Chopin: Nocturnes vol.2 Alba 2003 ("Grand Prix du Disque Frederic Chopin" - palkinto, Varsova 2005)
Chopin: Nocturnes vol.1 Alba 2001 ("Grand Prix du Disque Frederic Chopin" - palkinto, Varsova 2005)
Romantic Finnish Piano (Madetoja, Sibelius etc) Macedonia Records 2001
Chopin: 10 Mazurkas, 3 Etudes etc. Alba 2000
Kokkonen: Piano Works. Alba 1998
Satie: Satierik - pianoteoksia. Alba 1997
Chopin Recital. Finlandia Records 1994
Kilpailuvoittoja

kansainvälinen Chopin-kilpailu  Darmstadt, 1992, 1. sija
Nyborgin pohjoismainen pianokilpailu (Tanska), 1992, 1. sija
Aiheesta muualla

Hoviseppä, M.: Janne Mertasen Chopin-tulkinnat ihastuttivat Varsovassa  16.8.2006. Turun Sanomat.
Johan Alfred Tenhunen

Johan Alfred (Jussi) Tenhunen (13. marraskuuta 1881 Astoria, Oregon, Yhdysvallat – 12. joulukuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Tenhusen vanhemmat olivat kauppias Fredrik Tenhunen ja Johanna Pöksyläinen ja puoliso vuodesta 1922 Helmi Maria (Maija) Pehkonen. Tenhunen kävi kansanopiston 1901 ja Kuopiossa kauppakoulun 1902–1904 ja teki useita opintomatkoja Keski-Euooppaan ja Skandinaviaan. Hän oli liikeapulainen Joh. Puustisen tukku- ja vähittäisliikkeissä Kiuruvedellä ja Iisalmessa 1895–1902, konttoriapulainen Ville Wessmanin liikkeessä Jyväskylässä 1904–1905, Joh. Parviainen Oy:n ja Tourulan nahkatehtaan konttoristi ja kauppaedustaja 1906–1909, koti- ja ulkomaisten nahka- ja kenkätehtaiden matkaedustaja Jyväskylässä 1910–1914, Lahden Kenkä- ja Nahkakaupan omistaja vuodesta 1914 ja sittemmin Lahden Kenkäkauppa Oy:n toimitusjohtaja 1929–1940, Toiminimi J. A. Tenhusen omistaja Helsingissä vuodesta 1919 ja J. A. Tenhunen Ky:n pääosakas ja toimitusjohtaja 1945–1966. Tenhunen oli myös Suomen Harjatehdas Oy:n perustaja ja toimitusjohtaja 1916–1923 ja hänellä oli useita luottamustehtäviä. Suomen Kulttuurirahasto perusti lahjoittajana laajasti tunnetun Tenhusen mukaan nimetyn rahaston 1942 hänen tekemänsä lahjoituksen turvin. Kauppaneuvoksen arvon Tenhunen sai 1949.
Janne Mononen

| Janne Mononen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. marraskuuta 1983 (ikä 40)
Uran tiedot
Seura:  Vantaan Hiihtoseura
Laji:  maastohiihto
Maailmancup
Kaudet:  2012
Paras sijoitus:  79
 Tietolaatikko päivitetty 28. marraskuuta 2016 
Janne Mononen (s. 2. marraskuuta 1983) on suomalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä. Hän edusti Vantaan Hiihtoseuraa.
Kansainväliset kilpailut

Mononen kilpaili maailmancupissa kahdesti Lahdessa maaliskuussa 2012. Yhdistelmäkilpailussa hän ei selviytynyt maaliin tultuaan kierroksella ohitetuksi. Perinteisen tyylin sprintissä Mononen oli 79:s.
Skandinavia Cupissa Mononen kilpaili ensimmäisen kerran vuonna 2006. Parhaimmillaan hän on ollut 11:s 15 kilometrin perinteisen tyylin kisassa Östersundissa 4. tammikuuta 2013.
FIS-kilpailuissa Mononen on ollut palkintopallilla kerran. Hän oli kolmas Ylitorniolla kymmenen kilometrin perinteisen tyylin kisassa 9. huhtikuuta 2007.
Kansalliset kilpailut

Henkilökohtaisissa SM-kilpailuissa Mononen on ollut parhaimmillaan 12:s 50 kilometrin perinteisen tyylin kisassa Imatralla 2012.
SM-viesteistä Mononen on saavuttanut kaksi mitalia Vantaan Hiihtoseuran joukkueessa. Imatralla 2012 hän oli saavuttamassa Suomen-mestaruutta yhdessä Niklas Collianderin, Olli Hiidensalon ja Matti Heikkisen kanssa. Vaajakoskella 2014 Mononen hiihti pronssia yhdessä Mikko Kuuselan, Hiidensalon ja Heikkisen kanssa.
Yksityiselämä

Mononen meni kesäkuussa 2013 naimisiin hiihtäjä Laura Monosen (o.s. Ahervo, s. 1984) kanssa.
Janne Mellin

Janne Mellin on suomalainen laulaja-lauluntekijä, joka on julkaissut kaksi albumia, Kuningas vuonna 2004 ja Huominen on huono paikka vuonna 2008. Ennen soolouraansa hän kuului 1990-luvun alussa vaikuttaneeseen Mental Penalty -yhtyeeseen.
Nykyisin hän toimii peruskoulun ala-asteen rehtorina Vaunukankaan ja Nahkelan kouluissa.
Diskografia > Albumit

Kuningas (2004)
Huominen on huono paikka (2008)
Diskografia > Singlet

Kuningas (2004)
Tiedän liikaa (2006)
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Johan Albert Söderholm

Johan Albert Söderholm (9. toukokuuta 1827 Turku – 22. lokakuuta 1866 Helsinki) oli suomalainen filosofian tohtori ja Helsingin yliopiston roomalaisen kirjallisuuden dosentti.
Söderholm syntyi Anna Kristina Falkin aviottomana lapsena. Hänen äitinsä meni 1835 naimisiin Turun puuseppäin vanhimman Anders Johan Söderholmin kanssa. Söderholm kävi Turun triviaalikoulua ja lukiota päästen ylioppilaaksi 1847. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1850 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1853. Söderholm toimi vuodesta 1852 Helsingin yliopiston roomalaisen kirjallisuuden dosenttina ja vuodesta 1863 samalla Helsingfors Lyceumin kreikan kielen opettajana.
Väitöskirjojensa lisäksi Söderholm julkaisi useita latinan kielen oppikirjoja kouluja varten.
Leo Rwabwogo

| Mitalit> Maa:   Uganda.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Uganda.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Uganda.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Maa:   Uganda> Miesten nyrkkeily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | München 1972 | kärpässarja |  |
|  Pronssia | México 1968 | kärpässarja |  |
Leo Rwabwogo (3. kesäkuuta 1949 Tororo, Eastern – 15. tammikuuta 2009 Rugongo, Western) oli ugandalainen nyrkkeilijä ja kaksinkertainen olympiamitalisti. Hän sai pronssia kärpässarjassa vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa ja hopeaa kesäolympialaisissa 1972 Münchenissä.
Rwabwogo sai hopeaa Kansainyhteisön kisoissa 1970 ja kilpaili Afrikan kisoissa 1973. Urheilumenestyksestään huolimatta Rwabwogo eli sittemmin köyhyydessä.
Johan Alfred af Björksten

Johan Alfred af Björksten, vuoteen 1853 Björkstén (22. marraskuuta 1823 Helsinki – 24. huhtikuuta 1874 Helsinki) oli suomalainen juristi ja valtiopäivämies.
Af Björkstenin vanhemmat olivat senaattori Bror Ulrik af Björksten ja Gustava Ulrika Kuhlberg ja puoliso vuodesta 1850 Vivika Lovisa Fransiska de Geer (k. 1884). Af Björksten tuli ylioppilaaksi 1839 ja suoritti tuomarintutkinnon 1845. Varatuomarin arvon hän sai 1849. Af Björksten oli Turun hovioikeuden ylimääräinen notaari vuodesta 1846, kanslisti vuodesta 1850, kirjaaja vuodesta 1853, ylimääräinen viskaali ja notaari vuodesta 1854, varakanneviskaali vuodesta 1857 ja sihteeri ja asessori 1858–1861. Hän oli sittemmin tilanomistaja Boen kartanossa Porvoossa, mutta myös laamanni osassa Uudenmaan ja Hämeen laamannikuntaa ja hovioikeudenneuvos Turun hovioikeudessa 1868. Valtiopäivillä af Björksten oli aatelissäädyssä edustaja 1863–1864 ja 1867.
Agronomi ja liike- ja valtiopäivämies Axel Waldemar af Björksten ja tilanomistaja, valtiopäivämies Robert Severin af Björksten olivat Johan Alfred af Björkstenin poikia. Tilanomistaja Frans Henrik af Björksten ja valtioneuvos Axel Gabriel af Björksten olivat puolestaan Johan Alfred af Björkstenin veljiä.
Lentopallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 1967

Lentopallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 1967 pelattiin Tokiossa, Japanissa 25.–29. tammikuuta. Nämä olivat viidennet naisten maailmanmestaruuskilpailut. Turnaus oli alun perin tarkoitus pelata vuonna 1966 Perussa, joka kuitenkin vetäytyi kisajärjestelyistä. Uusi järjestäjämaa Japani kieltäytyi näyttämästä Itä-Saksan ja Pohjois-Korean lippuja ja soittamasta niiden kansallislauluja, minkä seurauksena itäblokin maat boikotoivat kisoja. Neljä jäljelle jäänyttä joukkuetta pelasivat yksinkertaisen sarjan. Mestaruuden voitti hallitseva mestari Japani, joka ei hävinnyt yhtään erää, hopealle sijoittui Yhdysvallat ja pronssia sai Etelä-Korea.
Lopulliset sijoitukset

| --- | --- |
:  Japani
:  Yhdysvallat
:  Etelä-Korea
4.:  Peru