stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Johannes Peter Müller
Fysiologian ja anatomian tutkimukset

Müller teki lukuisia tutkimuksia fysiologian eri osa-alueilla, ja erityisesti hän laajensi tietämystään äänen, puheen ja kuulon mekanismista sekä imunesteen, maitiaisnesteen ja veren kemiallisista ja fysikaalisista ominaisuuksista. Vuosina 1833-1840 ilmestynyt Müllerin käsikirja Handbuch der Physiologie des Menschen merkitsi uuden kauden alkua fysiologian tutkimuksessa. Siinä yhdistettiin ensimmäistä kertaa ihmisen anatomian ja vertailevan anatomian sekä kemian ja muiden tieteenalojen tulokset fysiologisten ongelmien tutkimiseen. Tärkein osa teoksesta käsitteli hermoston toimintaa ja aistien mekanismia. Tässä hän esitti aiemmin tuntemattoman periaatteen, jonka mukaan aistihermon ärsytyksen jälkeinen aistimus ei riipu ärsytystavasta vaan aistinelimen luonteesta. Niinpä verkkokalvoon ja näköhermoon vaikuttava valo, paine tai mekaaninen ärsytys tuottaa valon vaikutelman.
Elämänsä myöhemmässä vaiheessa hän omistautui pääasiassa vertailevalle anatomialle. Kalat ja merten selkärangattomat olivat hänen suosikkiaiheitaan tutkimuksessa. Müllerin oppilaisiin kuuluivat sellaiset arvostetut fysiologit kuin Hermann von Helmholtz ja Emil du Bois-Reymond.
Handbuch der Physiologie -kirjan lisäksi hänen julkaisujaan ovat Zur vergleichenden Physiologie des Gesichtssinns (1826); Über die phantastischen Gesichtserscheinungen (1826); Bildungsgeschichte der Genitalien (1830); De glandularum secernentium structura (1830); Vergleichende Anatomie der Myxinoiden (1834-1843); Systematische Beschreibung der Plagiostomen (1841); System der Asteriden (1842) ja Horae ichthyologicae (1845-1849). Johann Friedrich Meckelin (1781-1833) kuoleman jälkeen Müller toimitti Archiv fur Anatomie and Physiologie -lehteä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Johannes Peter Müller Wikimedia Commonsissa
Jaavanjalokotka

| Jaavanjalokotka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Päiväpetolinnut Accipitriformes
Heimo::  Haukat Accipitridae
Suku::  Aasianjalokotkat Nisaetus
Laji::  bartelsi
Kaksiosainen nimi
 Nisaetus bartelsi  Stresemann, 1924 
Katso myös
   Jaavanjalokotka Wikispeciesissä   Jaavanjalokotka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Jaavanjalokotka (Nisaetus bartelsi) on haukkojen heimoon kuuluva lintu. Se on kotoperäinen Indonesiassa Jaavan saarella Se on aiemmin kuulunut sukuun Spizaetus, josta se on siirretty nykyiseen.
Jaavanjallokotka Ragunanin eläintarhassa Jakartassa.
Jaavanjallokotka Ragunanin eläintarhassa Jakartassa.
Populaation suuruudeksi arvioidaan 600–900 yksilöä, ja määrä on vähenemässä metsäalueiden pienenemisen vuoksi. Sen elinpiiriä ovat lähinnä kosteat metsät, tavallisimmin 500–1 000 metrin korkeudessa. Se pesii joka toinen vuosi yleensä tammi-heinäkuun välisenä aikana. Poikastuotto arvioidaan vähäiseksi. Sen pääasiallista ravintoa ovat pienet nisäkkäät, mutta joskus myös linnut, käärmeet ja sisiliskot.
Sen pituus on 60 cm. Se on keskikokoinen metsälintu. Aikuisen kruunu ja viikset ovat mustat. Pitkä töyhtö, joka yleensä on vaakasuorassa, on musta, kärki valkoinen. Pään sivut ja niska ovat pähkinänruskeat, selkä ja siivet tummanruskeat, pitkä pyrstö ruskea mustin raidoin. Kurkku on kermanvalkoinen, keskellä tumma raita. Muuten alapuoli on vaalean ja punaruskean raidallinen. Nuoret linnut ovat muuten samanlaisia, mutta alta vaaleampia ja päästä tummempia.
Jaavanjalokotka on Indonesian kansallislintu. Siitä käytetään yleisesti nimitystä garuda, joka tarkoittaa hindulaisuuden ja buddhalaisuuden lintumaisia olentoja. Tieteellinen nimi on annettu Hans Bartelsin mukaan.
Helmikuussa 2012 jäljellä arvioitiin olevan noin 325 yksilöä, pääasiassa Malangbong Länsi-Jaavan metsäalueella sekä muutamia Itä-Jaavalla. Keski-Jaavan Mount Merapin metsät ovat paljaita tulivuorenpurkauksen vuoksi, ja Diengin ylängön metsäalue on hakattu paljaaksi maanviljelykselle. Lintu sopeutuu huonosti muuttuviin oloihin, koska ne suosivat kotoperäistä Rasamala-puuta ja ravinnokseen kotoperäistä jaavalaista rottaa. Populaation määrän pitäisi olla 1 450 paria, ja ilman suojelutoimia sen arvioidaan häviävän vuoteen 2025 mennessä.
James Aloysius Hickey

James Aloysius Hickey
James Aloysius Hickey (11. lokakuuta 1920 – 24. lokakuuta 2004) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja yksi kirkon kardinaaleista. Hänet vihittiin papiksi Saginaw’n hiippakuntaan 15. kesäkuuta 1946 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Taraquan titulaaripiispaksi 18. helmikuuta 1967. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Francis Dearden, jota avustivat Stephen Stanislaus Woznicki ja Stephen Aloysius Leven.
Hickey sai 1. maaliskuuta 1969 nimityksen Pontifical North American Collegen rehtoriksi. 5. kesäkuuta 1974 hänet nimitettiin Clevelandin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 16. heinäkuuta. Hän sai 17. kesäkuuta 1980 nimityksen Washingtonin arkkipiispaksi, ja tähän virkaan hänet asetettiin 5. elokuuta.
Hickey sai ylennyksen kardinaaliksi 28. kesäkuuta 1988, jolloin hänet nimitettiin Santa Maria Madre del Redentore a Tor Bella Monacan kardinaalipapiksi. Hän jäi eläkkeelle 21. marraskuuta 2000.
James Anthony Bailey

James Anthony Bailey.
James Anthony Bailey (alun perin James Anthony McGinnes; 4. heinäkuuta 1847 Detroit – 11. huhtikuuta 1906 New York) oli yhdysvaltalainen impressaari ja sirkuksen johtaja, joka saavutti suurta menestystä Barnum & Bailey sirkuksen toisena omistajana.
Bailey liittyi jo nuorena poikana kiertelevän sirkuksen matkaan. Vuonna 1872 hänestä tuli James E. Cooperin sirkuksen osakas. Se kiersi myöhemmin nimellä Great International Circus ympäri maailman, vieraillen muun muassa Australiassa, Uudessa Seelannissa, Jaavalla ja Etelä-Amerikassa. Vuonna 1876 sirkuksen nimeksi tuli Cooper, Bailey and Co.’s Circus, ja siitä tuli P. T. Barnumin Greatest Show on Earth -sirkuksen pahin kilpailija. Vuonna 1881 nämä kaksi yhdistyivät Barnum & Bailey -sirkukseksi. Baileyn neuvokas johtaminen yhdistettynä Barnumin markkinointikykyihin teki siitä sirkusalan merkittävimmän ja menestyneimmän yrityksen Yhdysvalloissa. Barnumin kuoltua 1891 Barnum & Bailey teki Baileyn johdolla useita menestyksekkäitä Euroopan kiertueita. Baileyn kuoltua vuonna 1906 Ringlingin veljekset osti Barnum & Baileyn, ja uusi sirkus sai nimen Ringling Bros. and Barnum & Bailey Circus, joka toimi yhtäjaksoisesti vuoteen 2017 asti.
Jessie Mei Li

| Jessie Mei Li |
| --- | --- |
 Jessie Mei Li vuonna 2019.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jessica Mei Li
Syntynyt: 27. elokuuta 1995 (ikä 29) Brighton ja Hove, Englanti
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2018–
Aiheesta muualla
IMDb
Jessica ”Jessie” Mei Li (s. 27. elokuuta 1995) on brittiläinen näyttelijä. Mei Li tuli tunnetuksi vuonna 2021 alkaneesta sarjasta Varjo ja riipus, jossa Mei Li näyttelee pääosaa Alina Starkovina.
Yksityiselämä

Jessie on vegaani. Hän kamppaili diagnosoimattoman ADHD:n kanssa, kunnes  sai virallisen diagnoosin aikuisena.  Se "vastasi moniin elinikäisiin kysymyksiin" ja "muutti täysin sen, miten suhtaudun moniin asioihin elämässäni".  Li on ollut vahvasti sen kannalla, että haluaa olla roolimalli neurodivergenteille ihmisille.
Li käyttää sekä hän- että he-pronomineja sanoen: "Olen melko joustava, hän, he, kumpi tahansa haluat. Minä olen molemmat." Hän myös kuvailee itseään sukupuolen suhteen epäsopivaksi.  Li aloitti unkarin opiskelun, jotta hän voisi olla yhteydessä Varjon ja riipuksen henkilökunnan jäseniin.  Hänellä on kokemusta kamppailulajeista, kuten Taekwondosra ja Wing Chunista. Lapsuudesta asti Li on käyttänyt kaulakorua, joka kuvaa hänen kiinalaista horoskooppimerkkiään, Possua.
Li on todennut, että hänen sekarotuisen taustansa oli "varmasti jotain, jota tunsin varhaisempana" ja että hän "siesti paljon mikroaggressioita ja myös vain suoranaisia ​​rasistisia kommentteja". Lin ristiriitansa kaksoisperinnöstään kärjistyi, kun hän aloitti koe-esiintymiset, joissa hän huomasi, että erirotuiset roolit menivät joskus täysin aasialaisille tai valkoisille näyttelijöille.  Huhtikuussa 2021 Vogue Australia -lehden haastattelussa Li vastusti viimeaikaista Aasian-vastaisen vihan kasvua ja korosti aasialaisten vivahteikkaan kuvauksen merkitystä mediassa.
Ura

Li teki näyttelijä-debyyttinsä helmikuussa 2019 Claudia Casswellin roolissa Noel Coward Theatren elokuvassa All About Eve, jonka ohjasi ja sovitti lavalle Ivo van Hove yhdessä Gillian Andersonin ja Lily Jamesin kanssa.  Tuotanto esitettiin suorana kansainvälisesti National Theatre Liven kautta 11. huhtikuuta 2019.
Lokakuussa 2019 ilmoitettiin, että Li näyttelee Alina Starkovin pääroolia vuoden 2021 Netflix-sarjassa Varjo ja riipus, joka on sovitus Leigh Bardugon Grishaverse-fantasiakirjasarjasta varjoja ja riipus ja korppien kehä. Bardugo ilmaisi tukensa Lin ottamisesta Alina rooliin sanoen: "Jessie on monella tapaa henkilö, josta Alina kasvaa - itsevarmaksi, iloiseksi, rohkeaksi. Näin kaiken tämän, ja myös tämän valtavan haavoittuvuuden, joka tuntui niin todelta sille, kuka Alina on." Ensimmäinen tuotantokausi sai ensi-iltansa 23. huhtikuuta 2021.
Li suhtautui aluksi varauksellisesti koe-esiintymiseen Alina Starkovin hahmoon, jonka etnisyys muutettiin valkoisesta sekarotuiseksi sarjaa varten, koska Li pelkäsi, tapahtuiko muutos monimuotoisuuskiintiön vuoksi. Li:n pelko rauhoittui koe-esiintymisen jälkeen, kun häntä pyydettiin esittämään kohtaus, jossa Alina keskustelee nimenomaisesti rodusta ja kokemuksestaan ​​kaksirotuisena naisena. Tämä vakuutti Li:n siitä, että Starkovin etnisen taustan muutos "ei ollut vain monimuotoisuuslaatikko" ja "oli jotain, joka auttoi rakentamaan maailmaa ja auttoi rakentamaan hänen luonnettaan."
Helmikuussa 2021 muusikko James Humphrys julkaisi musiikkivideon singlelleen "Three Weeks", jonka pääosassa oli Li, joka myös ohjasi ja editoi videon.
Li esiintyy Lara Chungina Edgar Wrightin vuoden 2021 elokuvassa Last Night in Soho.
Nuoruus ja opinnot

Li syntyi Brightonissa, East Sussexissa, englantilaiselle äidille ja kiinalaiselle isälle. Lin isä syntyi Manner-Kiinassa ja kasvoi Hongkongissa.  Hänen äitinsä on sairaanhoitaja ja hänen isänsä on asianajaja.  Hän varttui Redhillissä, Surreyssa, ja hänellä on vanhempi veli, joka on lääkäri NHS:ssä.  Kasvaessaan pääasiassa valkoisten alueella Etelä-Englannissa, Li kommentoi, että "Rasismi aasialaisia ​​kohtaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa on niin outoa, eikä sitä oteta vakavasti".  Li totesi, että hänen lapsuudessaan ihmiset olivat "suorasti rasistisia ja pilkkaavia" häntä kohtaan
Li kävi Reigate Collegea vuosina 2010–2012.  Hän aloitti ranskan ja espanjan opinnot Sussexin yliopistossa, mutta keskeytti lopulta opintonsa.  Li työskenteli lähes kahden vuoden ajan erityistarpeita omaavien lasten opettajana paikallisessa lukiossa.
Jessie Mei Li liittyi National Youth Theatreen vuonna 2015 ja opiskeli osa-aikaisesti Identity School of Actingissa vuosina 2016–2017.
Filmografia

| Vuosi | Nimi | Rooli | Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | Together, They Smoke | Rose | Shortflix |
| 2019 | All About Eve | Claudia Casswell | Teatteri |
| 2019 | Travelooper | Kiera | Lyhytelokuva |
| 2021 | Last Night in Soho | Lara |  |
| TBA | Pork Scratchings | Ericka | Lyhytelokuva; Tulossa |
| TBA | Kukeri |  | Tulossa |
| TBA | Havoc | Ellie | Tulossa |
Filmografia > Television

| Vuosi | Nimi | Rooli | Muut |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | Strangers |  | 1 jakso |
| 2019 | Locked Up Abroad | Christina Jocko | Dokumenttisarja; jakso: "Panamania" |
| 2021–tuotanto | Varjo ja riipus | Alina Starkov | Päärooli |
Filmografia > Musiikki videot

| Vuosi | Kappale | Artisti | Notes |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | "A Thousand Ringing Bells" | Uri Sade |  |
| 2021 | "Three Weeks" | James Humphrys | Esiintynyt; ohjannut; editoinut |

Käännös suomeksi
Jamie Mackie

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 Jamie Mackie vuonna 2014.
Henkilötiedot
Koko nimi: James Charles Mackie
Syntymäaika: 22. syyskuuta 1985 (ikä 39)
Syntymäpaikka: Dorking, Englanti
Pelipaikka: hyökkääjä / oikea laitahyökkääjä
Pituus: 173 cm
Seura
Seura: Queens Park Rangers
Pelinumero: 12
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2003–2004  2004–2005  2005–2008 2005 2008–2010 2010– | Wimbledon Milton Keynes Dons Exeter City -> Sutton United (laina) Plymouth Argyle Queens Park Rangers | 13 (0) 3 (0) 87 (19) 5 (2) 98 (16) 41 (11) |
Maajoukkue
| 2010– | Skotlanti | 4 (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 25. tammikuuta 2012.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 25. tammikuuta 2012.
James Charles ”Jamie” Mackie  (s. 22. syyskuuta 1985) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Queens Park Rangersia. Hänen pelipaikkansa on hyökkääjä tai oikea laitahyökkääjä. Hän pelaa Skotlannin maajoukkueessa, koska hänen isovanhempansa ovat syntyisin Kilmarnockista Skotlannista.
Mackie aloitti kauden 2010–2011 tekemällä QPR:lle Englannin mestaruussarjassa seitsemän maalia kahdeksassa ottelussa, muun muassa kaksi maalia Ipswichiä ja Leicesteriä vastaan sekä viime sekunnin tasoitusmaalin Derbya vastaan. Tämän jälkeen Mackie pelasi 13 ottelua ilman maalia, kunnes onnistui jälleen maalinteossa 26. joulukuuta Swanseata vastaan. Mackie loukkaantui pahoin FA Cupin ottelussa Blackburnia vastaan 8. tammikuuta 2011 eikä pelannut enää kyseisenä kautena yhtään peliä.
Mackie palasi pelikentälle vasta lokakuussa 2011 vaihtopelaajana Englannin Valioliigan otteluun Fulhamia vastaan. Mackie teki ensimmäisen valioliigamaalinsa kotiottelussa Sunderlandia vastaan joulukuussa 2011.
J. V. Markus

Johan Viktor Markus (22. joulukuuta 1873 Jurva – 3. huhtikuuta 1943) oli suomalainen Vaasassa vaikuttanut poliisikomisario. Hän tuli tunnetuksi 1920- ja 1930-luvulla rikostutkijana.
Jurvan Koskimäen kylässä maanviljelijän poikana syntynyt Markus suoritti asevelvollisuutensa 3. Vaasan tarkka-ampujapataljoonassa ja jäi sitten aliupseerina armeijan palvelukseen toimien viimeksi varusmestarina. Kun Suomen oma sotaväki lakkautettiin ja tarkka-ampujapataljoona hajotettiin vuonna 1902 hän siirtyi Vaasan poliisilaitoksen palvelukseen. Hän oli ensin järjestysosastolla mutta siirtyi sitten 1905 rikososastolle. Suomen sisällissodan aikana Markus osallistui Vaasan valtaukseen ja kuului sodan jälkeen Vaasan suojeluskuntaan. Vuonna 1920 hänet nimitettiin rikososaston komisarioksi ja hän toimi Vaasan poliisilaitoksen etsivän osaston päällikkönä. Markus jäi eläkkeelle sairauden vuoksi vuonna 1938.
Markus selvitteli Vaasassa muun muassa Musta käsi-, Svarta korpen- ja Punainen kolmio-varasliigojen juttuja. Omasta mielestään hän piti Maria Åkerblomin juttua vaikeimpana selviteltävänä juttunaan koska siihen liittyi paljon uskonnon varjolla tehtyjä rikoksia ja jutussa vannottiin useita vääriä valoja. Myös vuonna 1926 tapahtunut Seinäjoen postivarkausjuttu oli Markuksen mukaan vaikea selviteltävä. Kuulustelijana hän pyrki kokemuksensa pohjalta arvioimaan kuulusteltavan mielentilan ja saavuttamaan hänen luottamuksensa hyvällä kohtelulla ja esimerkiksi tarjoamalla savukkeita.
Markus harrasti kuorolaulua ja kuului Sirpaleet-sekakuoron perustajiin. Hän oli jäsenenä myös Pohjan miehet-kuorossa ja Vaasan suomalaisessa kirkkokuorossa. Markus harrasti lisäksi ammuntaa ja osallistui suojeluskuntien pistooliammuntakilpailuihin.
Aiheesta muualla

Vaasan Etsivän Osaston päällikköä haastattelemassa, Poliisimies : poliisijärjestöjen äänenkannattaja, 15.07.1931, nro 13-14, s. 41, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Hünfeld

| Hünfeld |
| --- | --- |
 Hünfeldin raatihuone
 vaakuna
 Hünfeld
 Koordinaatit: 50°40′N, 9°46′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Hessen
Hallintopiiri:  Kassel
Piirikunta:  Fulda
Hallinto:  
 – Pormestari:  Benjamin Tschesnok (CDU)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  119,7 km²
Korkeus:  271 m
Väkiluku (30.6.2021):  16 610
 – Väestötiheys:  139 as./km²
 
 www.huenfeld.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hünfeld on kaupunki Fildan piirikunnassa Hessenin osavaltion koillisosassa Saksassa. Se sijaitsee noin 15 kilometriä koilliseen piirikuntansa keskuksesta Fuldasta. Kesäkuussa 2021 kaupungissa oli 16 610 asukasta. Ensimmäiset kirjalliset maininnat kaupungista ovat vuodelta 781.
Hünfeldin sijainti Fuldan piirikunnassa.
Hünfeld on tietotekniikka-alan pioneerin Konrad Zusen kuolinpaikka. Kaupunki mainostaakin itseään maininnalla Konrad Zusen kaupunki (saks. Konrad-Zuse-Stadt). Vuodesta 2006 lähtien maininta on ollut virallinen.
Ystävyyskaupungit

Landerneau, Ranska
Prószków, Puola
Steinberg, Saksa
Lähde:
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hünfeld Wikimedia Commonsissa
Kaupungin verkkosivut (saksaksi)
Jean Grenier

Jean Grenier (n. 1590–1610) oli ihmissudeksi epäilty poika, joka mainitaan muun muassa Sabine Baring-Gouldin kirjassa The Book of Were-Wolves (1865). Tiedot hänestä perustuvat vuonna 1603 pidetyn oikeudenkäynnin asiakirjoihin.
Jean Grenier oli köyhän työläisen poika S. Antoine de Pizonin kylästä, vaikka hän itse väittikin olevansa papin poika. Kolme kuukautta ennen kohtaustaan hän oli lähtenyt kotoaan ja ollut sekalaisissa töissä eri paikoissa tai kerjännyt maantiellä. Hän oli ollut monta kertaa hoitamassa maanviljelijöiden laumoja, mutta koska hän ei ollut hoitanut tehtäviään tyydyttävästi, hänet irtisanottiin. Kuulustelussa poika oli haluton paljastamaan tietoja menneisyydestään, minkä takia kaikki hänen antamansa tiedot tarkistettiin.
Oikeudenkäynti

Oikeudenkäynnissä Grenier myönsi tappaneensa ja syöneensä useita lapsia. Hän kertoi pääseensä sisään erääseen taloon pienessä kylässä ja löytäneensä sieltä pienen lapsen kehdostaan. Hän oli ottanut lapsen kehdostaan, paennut talosta ja syönyt lapsesta sen minkä jaksoi. Loput hän oli antanut toiselle sudelle. S. Antoine de Pizonin lähellä hän oli hyökännyt pienen lammaspaimentytön kimppuun ja syönyt hänet. Kuusi viikkoa ennen kiinnijäämistään hän oli hyökännyt taas yhden tytön kimppuun samalla alueella. Eparonissa hän olisi tappanut M. Millonin koiran, ellei omistaja olisi tullut suojelemaan eläintään.
Tämän lisäksi Grenier tunnusti yrittäneensä tappaa ja syödä Marguerite Poirierin, joka kuitenkin piti hänet kauempana kepin avulla. Kysyttäessä hän osasi tunnistaa Marguerite Poirierin viiden muun tytön joukosta ja kertoi tytön haavoista, jotka hän oli tehnyt hampaillaan. Lisäksi Marguerite Poirier pystyi ainoana ihmisenä todistamaan Grenierin muuttuneen sudeksi. Myös hänen hyökkäyksensä erästä pientä poikaa vastaan todistettiin, kun poikaa ja hänet pelastanutta setää kuulusteltiin.
Grenierin mukaan hän oli juossut pitkin maata sutena siitä lähtien, kun hän oli kymmenen tai yhdentoista ikäinen. Silloin hänen naapurinsa Duthillaire (joidenkin lähteiden mukaan Pierre La Tilhaire) oli esitellyt hänet metsässä asuvalle mustapukuiselle miehelle, Metsän ruhtinaalle (Maître de la Forêt), joka oli merkinnyt hänet kynnellään ja antanut salvaa ja suden nahan, joiden ansiosta hän pystyi muuttamaan muotoaan sudeksi. Metsän ruhtinaan käskystä hän kulki kylissä tappamassa lapsia. Yleensä hän kävi kierroksillaan muutaman tunnin kerrallaan, kun kuu oli katoamassa, ja muuntautui öisin. Vain kerran hän matkasi Duthillairen kanssa, mutta he eivät olleet surmanneet ketään silloin.
Grenier syytti isäänsä avunannosta ja oman sudennahan omistuksesta. Hän myös kertoi, että oli isänsä kanssa ollut Grillanden kylässä, missä Grenier oli tappanut hanhia paimentamassa olleen tytön. Grenierin mukaan hänen äitipuolensa oli muuttanut erilleen hänen isästään, kun äitipuoli oli nähnyt isän oksentavan ulos koiran tassut ja lapsen sormia. Grenierin mukaan Metsän ruhtinas oli kieltänyt vasemman peukalonkynnen pureskelun.
Duthillaire pidätettiin ja Grenierin isä tuotiin oikeudenkäynnin eteen. Grenierin isän ja äitipuolen antamat lausunnot pitivät monessa kohtaa yhtä Grenierin kertomuksien kanssa. Kadonneiden lasten vanhempien antamat päivämäärät ja kaikki haavat, jotka Grenier kertoi tehneensä, sekä niiden tekotavat pitivät myös paikkansa Grenierin antamien tietojen kanssa.
Kun Grenier tuotiin isänsä luo, hän alkoi muuttaa tarinansa tietoja ja pitkään jatkunut kuulustelu keskeytettiin. Seuraavan kerran, kun isä ja poika olivat samassa oikeussalissa, Grenier ei juuri muuttanut kertomustaan.
Tuomio

Puolustuksen puolelta oikeutta kehotettiin unohtamaan noituus ja pedoksimuuntautuminen ja sen sijaan huomioimaan lapsen ikä ja mielentila. Grenier todettiin hyvin jälkeenjääneeksi. Puolustus esitti myös, että lykantropia on vain hallusinaatio, ja että todellinen ruumiinmuutos tapahtui vain hullun ihmisen mielessä. Niinpä Grenieriä ei voisi rangaista tästä rikoksesta. Lisäksi hänen moraalinen kehityksensä ja koulutuksensa todettiin olevan vähäisiä.
Oikeus tuomitsi Grenierin vangiksi Bordeaux'n luostariin, jossa hänelle opetettaisiin kristillisiä tapoja ja moraalia. Jos hän yrittäisi paeta, hänet surmattaisiin. Hänen isäänsä vastaan ei saatu todisteita ja mies vapautettiin oikeussalista syytteittä.
Myöhemmin

Heti vapauduttuaan luostarin alueelle Grenier juoksi puutarhoissa hullun lailla neljällä jalalla. Hän löysi verisen kasan kokilta ylijääneitä sisälmyksiä ja kävi niiden kimppuun syöden ne uskomattoman nopeasti.
Seitsemän vuoden luostarielämän jälkeen pojasta oli tullut hyvin ujo ja nöyristelevä eikä hän halunnut katsoa ketään kasvoihin. Hänen silmänsä olivat syvällä päässä ja rauhattomat, hampaat olivat pitkät ja hyvin ulkonevat. Grenierin kynnet olivat mustat ja joissain kohdista aivan loppuun kuluneet. Hänen mielensä oli tyhjä eikä hän näyttänyt ymmärtävän muita kuin aivan yksinkertaisia asioita. Hän kuoli kahdenkymmenen vuoden iässä.
J. V. Kotikoski

Johan (Juho) Viktori Kotikoski (14. joulukuuta 1873 Punkalaidun – 5. lokakuuta 1948 Korpilahti) oli suomalainen kauppias ja kansatieteellisen aineiston kerääjä.
Kotikoski toimi aluksi liikeapulaisena Urjalassa ja Ruovedellä. Vuonna 1905 hän siirtyi kauppiaaksi Korpilahdelle ja piti siellä liikettä vuotta 1917 saakka. Hän oli sitten kolmen vuoden ajan osuuskaupan hoitajana kunnes taas palasi vuonna 1920 itsenäiseksi kauppiaaksi. Kotikosken liike sijaitsi Korpilahden Saakoskella.
Kotikoski alkoi jo nuorena kerätä kansatieteellistä aineistoa. Hän keräsi esineitä ja merkitsi muistiin vanhoja leikkejä ja tapoja. Kotikoski keräsi esineitä muun muassa Hämeen museolle, Kansallismuseolle ja Pietariin Aleksanterin museolle. Kotikoski keräsi esineitä pääasiassa Keski-Suomessa. Hän keräsi rakennushistoriallista aineistoa professori U. T. Sireliukselle, joka käytti tätä aineistoa julkaisemassaan teoksessa. Kotikoski julkaisi itse myös teoksen Hämäläisiä joulutapoja ja -leikkejä (Kansanvalistusseura 1912), joka käsitteli pääasiassa hänen syntymäpitäjänsä Punkalaitumen perinteitä. Hän avusti kirjoituksille aikakaus- ja sanomalehtiä ja osallistui Suomen Historiallisen Seuran ja Etelä-Hämeen heimoliiton järjestämiin kirjoituskilpailuihin. Tampereella vuonna 1930 pidetyillä Suomen kolmansilla museopäivillä Kotikoski piti esitelmän kalenterisauvoista eli puukalentereista, joiden asiantuntija hän oli. Korpilahdella Kotikoski oli mukana kotiseututyössä ja hänen ansiotaan suurelta osin oli kotiseutujuhlien järjestäminen Korpilahdella.
Aiheesta muualla

Pietarissa sijaitsevan Venäjän etnografisen museon esittelysivu Johan Vihtori Kotikoskesta (venäjänkielinen)
Jessie J

| Jessie J |
| --- | --- |
 Jessie J Los Angelesissa vuonna 2017.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jessica Ellen Cornish
Syntynyt: 27. maaliskuuta 1988 (ikä 36) Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Jessie J
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2006–
Tyylilajit:  pop, R&B, soul
Levy-yhtiöt:  Lava Records   Universal Republic   Island Records
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jessie J Sydneyssä, Australiassa vuonna 2012.
Jessie J (oik. Jessica Ellen Cornish, s. 27. maaliskuuta 1988 Lontoo) on brittiläinen soul-, R&B- ja poplaulaja sekä sanoittaja.