stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tiedejulkaisu
Artikkelit

Artikkelit kirjoitetaan tieteellisen menetelmän mukaisesti, ja niiden täytyy sisältää niin paljon tietoa ja niin yksityiskohtaiset kuvaukset käytetyistä tutkimusmenetelmistä, että riippumaton tutkija voi halutessaan toistaa tutkimuksen. Nykyään artikkelin rakenteena on lähes poikkeuksetta niin sanottu IMRD-rakenne. Tällaisen artikkelin alussa on otsikko, luettelo kirjoittajista (ja heidän edustamistaan tutkimuslaitoksista) sekä artikkelin tiivistelmä. Tämän jälkeen artikkelissa käydään läpi järjestyksessä johdanto (engl. Introduction), käytetyt menetelmät (Methods) ja saadut tulokset (Results), ja lopuksi kirjoittajat pohtivat tulostensa merkitystä (Discussion). Artikkeli päättyy lähdeluetteloon.
Artikkelien luonne voi vaihdella, ja lehdissä on tavallisesti omat osastonsa erityyppisille artikkeleille. Varsinaiset artikkelit, jotka kuvaavat tutkimuksen tuloksineen, ovat lehtien pääasiallista sisältöä, mutta lisäksi on muitakin:
Letter on lyhyt, usein korkeintaan nelisivuinen raportti, jossa tutkijaryhmä kuvaa jonkin huomattavan edistysaskeleen tai merkittävän löydön. Letterit katsotaan kiireellisiksi, ja ne julkaistaan yleensä varsin nopeasti.
Research notes on lyhyt artikkeli, jossa tutkijat kuvaavat lyhyesti jonkin mielenkiintoisen ilmiön, joka usein liittyy aikaisempaan julkaisuun. Ne eivät ole yhtä kiireellisiä kuin letterit.
Supplements ovat usein kymmenien tai satojen sivujen pituisia taulukoita, jotka kuvaavat artikkelin perusteena olevat mittaustulokset. Nykyään supplementit julkaistaan lähes aina sähköisessä muodossa ja niitä painetaan paperille enää harvoin.
Review (eli katsausartikkeli) on laaja, tavallisesti useiden kymmenien sivujen mittainen artikkeli, jossa joku arvostettu tutkija tekee tavallisesti tiedelehden toimituksen pyynnöstä (invited review) yhteenvedon edustamansa tutkimusalan tuloksista. Review-artikkelit eivät esittele uutta tietoa vaan tarjoavat tehokkaan tietopaketin, jonka perusteella on mahdollista saada kuva koko alasta ja sen kehityksestä.
Lisäksi monissa etenkin aikakauslehtimäisissä julkaisuissa voi olla esimerkiksi kirja-arvosteluja ja lukijakirjeiden osasto. Ne eivät ole vertaisarvioituja, eikä niitä pidetä tieteellisinä artikkeleina.
Vaikuttavuuskerroin

Eri julkaisusarjat eivät ole keskenään tasa-arvoisia, ja mittareita erojen hahmottamiseksi on kehitetty 1960-luvulta lähtien. Tärkeä mittari on vaikuttavuuskerroin (engl. impact factor), joka ilmaisee karkeasti sen, kuinka usein kyseisen julkaisusarjan artikkeleihin viitataan. Vaikuttavuusindeksi on kuitenkin ongelmallinen, sillä sitä on hyvin vaikea määrittää tasapuolisesti, etenkään eri tieteenalojen välistä vertailua ajatellen. Kerroin suosii englanninkielistä julkaisutoimintaa aloilla, joilla julkaisutahti on tiheä ja tuoreeseen tutkimukseen viitataan paljon. Vaikuttavuuskertoimet ovat myös tiedepoliittinen kysymys, sillä niitä laskevat kaupalliset yritykset ja niihin perustuva arviointi vaikuttaa esimerkiksi tutkimusalojen rahoitusvalinnoissa. Julkaisun vaikuttavuuskerroin ei myöskään kerro paljoakaan yksittäisen tiedeartikkelin merkityksestä, sillä oivalliset artikkelit nousevat usein esiin tieteenalalaan vasta usean vuoden viipeellä, kun taas kohuartikkelit saattavat kerätä huomattavan viittausmäärän pian julkaisun jälkeen. Vaikuttavuuskerroin ei yleensä myöskään nosta esille kansallisesti tai paikallisesti keskeisen tutkimuksen merkitystä. Kerroin on kuitenkin vain yksi mitta, ja joskus tutkimus voi saada enemmän huomiota pienessä ja kapea-alaisessa lehdessä kuin suuressa ja arvovaltaisemmassa sarjassa. Kunkin tieteenalan tutkijat ovat yleensä melko yksimielisiä parhaista julkaisukanavista.
Tunnettuja tiedejulkaisuja

BMJ (kotisivut)
The Lancet (kotisivut)
Cell (kotisivut)
Nature (kotisivut)
Physical Review (kotisivut)
Science (kotisivut)
Joule (kotisivut)
Plos One (kotisivut)
Scientific Reports (kotisivut)
IEEE Access (kotisivut)
Administrative Science Quarterly (kotisivut)
Quarterly Journal of Economics (kotisivut)
Econometrica (kotisivut)
Kirjallisuutta

Karvonen, Erkki & Kortelainen, Terttu & Saarti, Jarmo: Julkaise tai tuhoudu! Johdatus tieteelliseen viestintään.  Tampere:  Vastapaino, 2014.  ISBN 978-951-768-425-5.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Journal.fi − suomalaiset tiedelehdet verkossa
How to Write a Paper in Scientific Journal Style and Format (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Hallamaa, Hannu: Englanti valloitti tiedemaailman. Ylioppilaslehti 5.12.2011.
Mariupolin kreikka

| Mariupolin kreikka |
| --- | --- |
 Etnisten kreikkalaisten osuus väestöstä Donetskin alueella vuonna 2001.
Oma nimi:  Ρωμαίικα
Muu nimi:  kriminkreikka, rumeíka
Tiedot
Alue:   Ukraina
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  indoeurooppalaiset kielet
Kieliryhmä:  kreikan kieli
ISO 639-3:  –
 Ohje 
Mariupolin kreikka (kreik. Ρωμαίικα, Romaíika) on kreikan kielen murre, jota puhutaan Ukrainassa Asovanmeren pohjoisrannalla, jossa on ollut etnisten kreikkalaisten yhteisö antiikin ajoista 600-luvulta eaa. lähtien.
Tunnelmia 1950-luvulta

| Tunnelmia 1950-luvulta Juha Eirto |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 2010
 Formaatti: CD-levy
 Kesto: 76.23
 Levy-yhtiö: Salix Ay
Juha Eirton muut julkaisut
| Unohtumattomat 1994 | Tunnelmia 1950-luvulta 2010 |   |
Tunnelmia 1950-luvulta on suomalaisen Juha Eirton kokoelma-albumi vuodelta 2010.
Kappaleet

Muistojen valssi – 3.20
Metsätorpan tyttö – 2.53
Kaksi nimeä kaidepuussa – 3.09
Oi Ritva – 2.37
Koivu ka sydän – 2.54
Aloha oe – 2.40
Tonavan aallot – 2.24
Houkutus – 2.57
Onnen maa – 2.22
Yön tyttö – 3.12
Marokosta Sudaniin – 2.44
Jambalaya – 2.29
Revontulet – 2.39
Adios Mexico – 2.46
Kuningaskobra – 2.56
Havaijin kukka – 2.37
Argentiinan yössä – 3.08
Mustalaisviulu – 2.42
Tyttö rantatiellä – 2.31
Mandoliiniserenadi – 2.50
Pustan kehtolaulu – 2.23
Kevät – 3.10
Mon amie – 2.57
Toleidon kuu – 2.35
Halki maailman – 2.42
Kaikki alkoi sinun kanssasi – 3.32
Elämäni on lauluni – 3.15
Trance (EP)

| Trance Virgin Black |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : 1998
 Julkaistu: 1998
 Tuottaja(t): Virgin Black
 Tyylilaji: gootti/doom metal, dark ambient
 Kesto: 16.52
 Levy-yhtiö: omakustanne
Virgin Blackin muut julkaisut
| Virgin Black (demo) 1998 | Trance 1998 | Sombre Romantic 2001 |
Trance (1998) on australialaisen gootti/doom metal -yhtye Virgin Blackin EP. Trance julkaistiin alun perin omakustanteena, mutta myöhemmin debyyttialbumin Sombre Romantic (2001) kanssa sen tuplalevyversion lisälevynä. EP:n kappalemateriaali on ambient-henkisempää verrattuna muuhun yhtyeen tuotantoon.
Kappalelista

Opera de Trance – 2.42
Veil of Tears – 6.31
Whispers of Dead Sisters – 7.37
Kokoonpano

Rowan London – laulu, koskettimet
Samantha Escarbe – kitara
Dino Cielo – rummut
Craig Edis – kitara, laulu
Aaron Nicholls – basso
Aiheesta muualla

Trance (EP) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Trance (EP) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Uplakers

| Uplakers |
| --- | --- |

Perustettu:  2009
Entiset nimet:  Ylöjärven Ilves
Kaupunki:  Ylöjärvi
Kotiareena:  Huurre Areena
Sarjataso:  II-divisioona
Värit:                
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Uplakers on ylöjärveläinen urheiluseura, joka toimii jääkiekossa, taitoluistelussa ja muodostelmaluistelussa. Seura on muodostunut paikallisen Tapparan ja Ilveksen jääurheilutoiminnan yhdistyessä vuonna 2009. Ennen Uplakersiä jääurheilutoimintaa oli vuodesta 1990 lähtien nimellä Ylöjärven Ilves. Uplakers on Suomen Jääkiekkoliiton, Suomen Ringetteliiton ja Suomen Taitoluisteluliiton jäsen. Seuralla on jäseniä noin 550. Uplakers on harrastajamäärältään Pirkanmaan kolmanneksi suurinselvennä.
Jääkiekko

Uplakers pelaa II-divisioonassa.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Tranby Croftin uhkapeliskandaali

Tranby Croftin uhkapeliskandaali (engl. myös Royal baccarat scandal, suom. kuninkaallinen baccarat-skandaali) oli Yhdistynyttä kuningaskuntaa laajalti puhuttanut uhkapelaamiseen liittyvä skandaali 1890-luvulla. Skandaalin aihe oli lähellä Kingston upon Hullia Tranby Croftin kartanossa syyskuussa 1890 pelatut kaksi baccarat-peliä, joissa väitösten mukaan everstiluutnantti sir William Gordon-Cumming olisi toistuvasti huijannut. Huolimatta siitä, että paikalla olijat olivat herrasmiessopimuksella luvanneet olla keskustelematta asiasta ja Gordon-Cumming jopa painostettu lopettamaan täysin uhkapelien pelaaminen, levisi tieto asiasta pian ulkopuolisille. Gordon-Cumming, joka oli koko ajan vannonut syyttömyyttään, nosti syytteet kunnianloukkauksesta useita pelitilanteissa läsnä olleita vastaan. Yksi paikalla olleista (joskaan ei syytetyistä) oli kruununprinssi Edvard eli tuleva kuningas Edvard VII. Oikeus kuitenkin totesi syytetyt syyttömiksi huolimatta näiden todistusten ristiriitaisuuksista. Gordon-Cumming erotettiin armeijan palveluksesta tapauksen tuomaan kielteiseen maineeseen vedoten, vaikka suuri yleisö olikin ollut hänen puolellaan oikeusjutussa. Hän kuoli vuonna 1930.
Tranby Croftin kartano
Tranby Croftin kartanossa 8.–9. syyskuuta 1890 olleet.
Tapauksen alku

Baccarat-pelit, joissa Gordon-Cummingin väitettiin huijanneen, pelattiin Tranby Croftin kartanossa 8. ja 9. päivä syyskuuta 1890. Ensimmäisessä Tranby Croftin kartanon isäntä, laivanvarustaja Arthur Wilson, väitti nähneensä Gordon-Cummingin lisäävän pelimerkkejä omaan kassaansa. Jälkimmäisessä pelissä, jossa Gordon-Cumming voitti 225 puntaa, samaa väittivät jo useat läsnäolijat.
Gordon-Cumming sai kuulla syytöksistä 10. syyskuuta, jolloin hänet pakotettiin allekirjoittamaan lupaus, ettei enää koskaan pelaisi korttipelejä. Myös muut Tranby Croftin baccarat-peleihin osallistuneet allekirjoittivat lupauksen merkkinä siitä, että olivat nähneet sen, ja prinssi Edvard kehotti kaikkia vaikenemaan asiasta jahka he lähtisivät kartanosta.
Vuodenvaihteessa 1890–1891 Gordon-Cumming sai kuulla Lontoon yläluokan tietävän hänen väitetyistä edesottamuksistaan Tranby Croftissa. Hän yritti 27. tammikuuta 1891 viimeisen kerran ratkaista asian ilman oikeudenkäyntiä vaatimalla eräiltä paikalla olleilta 5 000 punnan korvausta, mutta turhaan. Hän nosti lopulta kanteet viittä Tranby Croftissa paikalla ollutta vastaan 6. helmikuuta 1891.
Kirjallisuutta

Havers, Michael; Grayson, Edward; Shankland, Peter: The Royal Baccarat Scandal.  William Kimber, 1977.  ISBN 9780718303556.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tranby Croftin uhkapeliskandaali Wikimedia Commonsissa
Uljas uusi maailma

| Uljas uusi maailma> Brave New World |
| --- | --- |
 Toisen suomenkielisen painoksen kansi, Keltainen kirjasto 40, Tammi 1962.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Aldous Huxley
Kieli:  englanti
Genre:  dystopia
Julkaistu:  1932
Sivumäärä:  311
Suomennos
Suomentaja:  I. H. Orras. Shakespeare-lainaukset Paavo Cajanderin ja Yrjö Jylhän mukaan
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  1944
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  265
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Uljas uusi maailma (engl. Brave New World) on Aldous Huxleyn vuonna 1932 julkaistu tieteisromaani. Se on George Orwellin romaanin Vuonna 1984 ohella yksi 1900-luvun merkittävimmistä tulevaisuusfiktioista.
Huxleyn teos on tulevaisuuteen sijoittuva dystopia. Hänen maailmansa on totalitaristinen yhtenäisvaltio, jossa ihmisen tuotteistaminen on viety loogiseen loppuunsa saakka. Lapset syntyvät tuotantolaitoksissa, joissa soveliaimpia yksilöitä tuotetaan useita kappaleita tarkoin valvotuissa olosuhteissa. Ihmisten kohtalo on ennalta määrätty sen mukaan, mihin tuotantosarjaan (yhteiskuntaluokkaan) hän sattuu kuulumaan; tuotteistetut ihmiset jaetaan kreikan aakkosten mukaan alfoihin, beetoihin, gammoihin, deltoihin ja epsiloneihin. Kulttuuri on täysin latistettu; taide ja korkeakulttuuri on hävitetty ja historia muistomerkkeineen pyyhitty pois ihmisten mielistä.
Siinä, missä Orwellin dystopia viittaa suoraan uhkaan ja totalitaristiseen ideologiaan vallankumouksen kautta (Neuvostoliitto, natsi-Saksa), Huxleyn dystopiassa uhka on epäsuora ja viittaa totalitarismiin konsumerismin ja monopolikapitalismin kautta. Uljas uusi maailma on muutenkin hyvin erilainen. Sivistyneet ihmiset hukuttautuvat keinotekoisiin nautintoihin ja vapaaseen seksiin haluten aina vain lisää.
Koska ihmisten valmistaminen on tuotteistettu, perheen käsitys on hävitetty ja perhekäsitteistä (isä, äiti, veli, sisko) on tullut kirosanoja. Uskontoa ei enää ole perinteisessä muodossa. Ihmisille esikuvaksi on noussut Henry Ford, jota he palvovat. ”Ford” on myös korvannut ”jumalan” (engl. lord) voimasanana. Kristinuskon risti on korvattu Fordin T-mallin mukaan T-merkillä. Ajanlasku on uudistettu ja sen alkukohdaksi on valittu ensimmäisen T-Fordin valmistumisvuosi 1908. Kirjan tapahtumien ajankohta on 632 JF (Jälkeen Fordin).
Kirjan ironinen nimi on lainaus Shakespearen näytelmästä Myrsky. Teos alkaakin lainauksella: Ihme, kumma! Kuink’ ihania olennoita täällä nyt näenkään! Kuink’ ihminen on kaunis! Ah, uljas uusi maailma, joss’ ompi tuollaista kansaa!
Juoni

Kirja alkaa hedelmöityslaitoksessa, jossa lukuisille nuorille oppilaille kerrotaan kuinka ihmisiä luodaan. Kesken oppitunnin paikalle ilmaantuu Mustafa Mond, joka on yksi kahdestatoista maailmanjohtajasta. Mond selittää lapsille kuinka aikaisemmassa ”tyytymättömien maailmassa” ihmiset syntyivät luonnollisesti ja kuinka yhdeksänvuotisen sodan ja yhteiskunnallisten muutosten johdosta päädyttiin nykyiseen maailmaan.
Sen jälkeen siirrytään kirjan päähahmoon Bernard Marxiin, joka työskentelee hedelmöityslaitoksessa. Bernard on katkera, koska on biologisen onnettomuuden takia normaalia alfa+-ihmistä lyhyempi. Tämän ja hänen epätavallisten yhteiskunnallisten mielipiteidensä vuoksi hän on hylkiö. Bernard keskustelee usein ystävänsä Helmoltz Wattsin kanssa, joka tuntee itsensä hylkiöksi, koska hän haluaa luoda monimutkaista taidetta yhteiskunnassa, jossa hänen taitonsa sopivat vain propagandan luomiseen. Bernardin pomo uhkailee häntä karkotuksella Islantiin hänen kerettiläisten mielipiteidensä vuoksi.
Bernard lähtee matkalle Lenina-nimisen naisen kanssa New Mexicoon ”villien” reservaatille, missä he tapaavat Lindan ja Johnin. Linda saapui aikoinaan samalle reservaatille Bernardin Pomon kanssa ja onnettomuuden vuoksi jäi jumiin reservaatille. Koska hänellä ei ollut mahdollisuutta ehkäisylääkkeisiin hän synnytti Johnin. Bernard tajuaa että hän voi pelastua Islannilta jos hän tuo Johnin ja Lindan yhteiskunnan pariin.
Palattuaan Eurooppaan Bernardin pomo aikoo julkisesti karkottaa hänet kun John saapuu huoneeseen ja kutsuu häntä isäksi. Koska yhteiskunnan silmissä biologinen lisääntyminen on epämoraalista, Bernardin pomo eroaa seuraavana päivänä. Johnista tulee välittömästi kuuluisa ja hänet kutsutaan moniin juhliin ja julkisiin tilaisuuksiin ja Bernardin käsketään esitellä hänelle yhteiskunnan toimintaa.
Kun Bernard eräänä iltana lupaa monille ihmisille että he tapaavat Johnin ja John kieltäytyy menettää Bernard maineensa ja kaiken Johnin kuuluisuuden vuoksi ystäviltään saamansa kunnioituksen. Bernard palaa Helmholtzin luokse, jolle hän esittelee Johnin.
Myöhemmin Lenina yrittää vietellä Johnia, mistä tämä suuttuu ja pakottaa Leninan pakenemaan kylpyhuoneeseen. Kesken kaiken Johnille ilmoitetaan Lindan kuolemasta jonka seurauksena hän poistuu paikalta äkkiä. John tapaa Lindan, joka makaa kuolinkeskuksessa ja kuolee äkkiä. Myöhemmin John ja Helmholtz alkavat heittää Delta-ihmisille jaettuja huumeannoksia pois ja heidät ja Bernard pidätetään.
Bernard, Helmholtz ja John viedään Mustafa Mondin luokse, joka selittää heille miten yhteiskunnan on täytynyt vaihtaa taiteet ja tieteellinen kehitys yleiseen onnellisuuteen. Bernard ja Helmholtz lähetetään saarelle, jossa he voivat elää mukavuudessa muiden ihmisten kanssa, jotka eivät sopeutuneet yhteiskuntaan, mutta Mond päättää pitää Johnin Englannissa.
John pakenee majakkaan, jossa hän yrittää aloittaa uutta elämää, mutta kiinnostuneet kansalaiset tekevät hänestä mediasensaation. John yrittää jatkaa uuden elämänsä kanssa mutta häntä häiritään koko ajan. Lopulta hän vetäytyy majakkaansa. Kun kiinnostuneet toimittajat saapuvat majakkaan he löytävät Johnin hirttäytyneenä.
Kirjallisuutta

Kautiainen, Antti: Arvosteltu teos: Uljas uusi maailma. Spin, 2003, 27. vsk, nro 1, s. 82.
Paasilinna, Erno: Kirja-arvostelu: Uljas uusi maailma. Opettajain lehti, 1962, 56. vsk, nro 36, s. 28.
Palén, Pentti: Kirja-arvostelu: Uljas uusi maailma. Nuori Voima, 1962, 54. vsk, nro 2, s. 19.
Aiheesta muualla

Uljas uusi maailma Kirjasampo.fi:ssä.
Uplink

| Uplink |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Introversion Software
Julkaisija:  Introversion Software
Jakelija:  Steam, GOG.com, Humble Store, Google Play ja App Store
Julkaistu:  1. lokakuuta, 2001 (Windows/Linux)   13. toukokuuta, 2003 (Mac)
Lajityyppi:  Hakkerointisimulaatio
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  USK 0 
Alusta:  Windows, Linux, Mac
Jakelumuoto:  CD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Uplink on Introversion Softwaren vuonna 2001 julkaisema hakkerointiin perustuva tietokonepeli.
Tarina

Pelaaja on hakkeri, joka liittyy Uplink Corporationin agenttirivistöihin vuonna 2010. Uplink Corporation on yhtiö, joka antaa hakkereille ja krakkereille töitä ympäri maailmaa. Pelaaja hyväksyy erilaisia tehtäviä (tiedostojen poistamisesta ja varastamisesta aina pörssikurssien romahduttamiseen ja virusten estämiseen), joiden onnistuneesta suorituksesta hän saa sekä alamaailman arvostusta että krediittejä, paikallista rahaa. Krediiteillä voi ostaa uusia ohjelmistoja ja komponentteja.
Pelin alussa pelaaja saa sähköpostin kuolleelta huippuluokan Uplink-agentilta, koskien Andromeda Research Corporationin tekemää tutkimusta luodakseen Revelation-nimisen viruksen, jonka olisi tarkoitus tuhota Internet. Toinen yhtiö, Arunmor, koettaa pysäyttää nämä aikeet luomalla Faith-nimisen ohjelmiston, joka pystyy tuhoamaan Revelationin. Pelaaja voi valita kumpaa yhtiötä haluaa auttaa, tai hän voi vain olla välittämättä tarinasta, jolloin virusten taistelu tapahtuu taustalla ilman pelaajan osallistumista.
Aiheesta muualla

Uplink-pelin viralliset kotisivut
Introversion Softwaren kotisivut
Usko Kauppala

Usko Immanuel Toivo Johannes Jalmari Kauppala (26. huhtikuuta 1913 Hausjärvi – 1981) oli suomalainen kirjailija.
Teoksia

Tilinpäätös. Esinäytös: Minä ja Paskakorven Antti. Räkkö-trilogia: Kristus kuoli. Piru elää. Taivaantie. Porvoo, WSOY 1947.
Usko Kauppala, Risto Aaltonen, Ilkka Toiviainen, Ari Koskinen: Minä ja Antti: sisäinen keskustelu; radiokuunnelma. Yleisradio 1995.
Usko Kauppala, Risto Aaltonen, Ilkka Toiviainen, Ari Koskinen: Pastorin etulinja, eli, Väkivaltainen tiedustelu; radiokuunnelma. Yleisradio 1995.
Tunneliverkkohämähäkit

| Tunneliverkkohämähäkit |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Leukakoukulliset Chelicerata
Luokka::  Hämähäkkieläimet Arachnida
Lahko::  Hämähäkit Araneae
Osalahko::  Oikoleukaiset hämähäkit Mygalomorphae
Heimo::  Tunneliverkkohämähäkit Dipluridae  Simon, 1889
Katso myös
   Tunneliverkkohämähäkit Wikispeciesissä   Tunneliverkkohämähäkit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tunneliverkkohämähäkit (Dipluridae) on hämähäkkien heimo. Ne kuuluvat Mygalomorphae-ryhmään, johon kuuluvat myös lintuhämähäkit. Muista hämähäkeistä poiketen tämän ryhmän hämähäkit ovat melko primitiivisiä olentoja, joiden leuat iskevät alaspäin sen sijaan, että ne sulkeutuisivat pinsettien lailla sivusuunnassa. Tunneliverkkohämähäkit ovat 1–3 cm:n pituisia ja yleensä tummanruskeita. Useimmat niistä tekevät suppilon muotoisen, kantojen tai kivien halkeamiin johtavan pakoreitin. Osa lajeista on hyvin myrkyllisiä.
Suurikokoisin laji on Australothele nambucca, jonka vartalo on 3 cm pitkä, pienin taas kuusimillinen Masteria toddae.
Aiheesta muualla

http://dipluridae.de/
Encyclopedia of Life: Dipluridae (englanniksi)
ITIS: Dipluridae (englanniksi)
Uljas Pulkkis

Uljas Voitto Pulkkis (s. 22. heinäkuuta 1975) on suomalainen säveltäjä. Hän opiskeli aluksi matematiikkaa Helsingin yliopistossa mutta vaihtoi pääaineekseen musiikkitieteen ja alkoi opiskella sävellystä Harri Vuoren johdolla. Pulkkis jatkoi opintojaan Sibelius-Akatemiassa Tapani Länsiön oppilaana.
Pulkkis on vakiinnuttanut asemansa yhtenä suosituimmista nykysäveltäjistä Suomessa. Hän voitti Kuningatar Elisabetin sävellyskilpailussa ensimmäisen palkinnon vuonna 1999 teoksellaan Tears of Ludovico (pianolle ja pienelle orkesterille). Tämän lisäksi suurta huomiota herätti myös viulukonsertto Enchanted Garden (2000), joka sai kantaesityksensä vuoden 2000 Ung Nordisk Musik -festivaalilla Helsingissä. Kappale voitti lisäksi vuonna 2001 Unescon Rostrumin (Vuosittainen Unescon ja Kansainvälisen musiikkineuvoston järjestämä sävellyskuuntelu) yleisen sarjan.
Uljas Pulkkis sävelsi Ilmajoen Musiikkijuhlille kausille 2013–2014 kantaesityksenä Urho Kekkosesta kertovan oopperan, jonka libreton kirjoitti Lasse Lehtinen.
Sävellyksiä > Ooppera

Kekkonen – ooppera suurmiehestä (libretto Lasse Lehtinen; kantaesitys Ilmajoen musiikkijuhlilla 7. kesäkuuta 2013)
Tove Teuvalla (libretto Gunilla Hemming; kantaesitys Teuvan kirkossa Korsholman musiikkijuhlien tuottamana 3. elokuuta 2024)
Sävellyksiä > Orkesteriteoksia

Encanto kamariorkesterille (1998–99)
At the Scarlet Sage kamariyhtyeille (2000)
Symphonic Dalí, kolme maalausta orkesterille (2002)
On the Crest of Waves, seitsemän fantasiaa orkesterille (2003)
Trial orkesterille (2005)
Bells vaskille ja lyömäsoittimille (2006)
Vernal Bloom, sävelruno orkesterille (2008)
Maamme, sinfonia Suomelle (2017)
Sävellyksiä > Konserttoja

Tears of Ludovico pianolle ja kamariorkesterille (1998)
Sellokonsertto Madrigal (2000–01)
Enchanted Garden, "musiikillinen satu" viululle ja orkesterille (2000)
Huilukonsertto (2002)
On the Odd Boulevard kahdelle pianolle ja orkesterille (2002)
Arion baritonitorvelle ja orkesterille (2004)
Klarinettikonsertto Tales of Joy, Passion and Love (2005/10)
Käyrätorvikonsertto Viima, Vitka ja Vimma (2006)
Crystallizations, kaksoiskonsertto viululle, harmonikalle ja jousiorkesterille (2008)
Pianokonsertto (2010/11)
Dragonfly, konsertto sellolle ja kamariyhtyeelle (2012)
Berlin, huilukonsertto (2014)
Evolution, kaksoiskonsertto pianolle vasemmalle kädelle, harmonikalle ja jousiorkesterille (2017)
Luonnontiede, kaksoiskonsertto sopraanolle, sellolle ja orkesterille (2017)
Urho Tuominen

| Urho Tuominen Oy |
| --- | --- |
Tunnuslause:  Osaa ja Tekee    II    Can and Will
Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
Perustettu:  1919
Perustaja:  Urho Tuominen
Toimitusjohtaja:  Olli Heinonen
Kotipaikka:  Ulvila
Tuotteet:  Sähkötekniset tuotteet
Liikevaihto:  yli 40 milj. € (konserni)
Henkilöstö:  n. 170 (konserni)
Tytäryhtiöt:  UTU Oy, UTU Automation, UTU Powel SIA, UTU Norge
Kotisivu:  UTU Oy
Infobox OKNimi-testi OK: 
Urho Tuominen Oy (UTU Group) on yli 100-vuotias suomalainen sähköalan perheyhtiö. UTU-konserni tarjoaa asiakkailleen laadukkaat ja monipuoliset sähkö- ja automaatioalan tuotteet ja palvelut. UTUlla on toimintaa Suomessa, Virossa, Latviassa, Liettuassa ja Norjassa.
UTU Oy valmistaa ja myy puistomuuntamoita, sähkökeskuksia ja -kojeistoja sekä tuo maahan ja markkinoi laadukkaita sähköteknisiä komponentteja, johtokanavajärjestelmiä, kiinteistöautomaatiojärjestelmiä sekä automaatiotuotteita. Asiakkaita ovat teollisuus, sähkötukkuliikkeet, sähkönjakeluyhtiöt, sähköurakoitsijat ja OEM-valmistajat.
UTU-tuotteiden valmistuu tapahtuu Ulvilassa omissa tuotantotiloissa ja varastotoiminta on keskittynyt Vantaalle. UTUlla on useita myyntiyksiköitä eri maissa.