stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Purple Haze (kappale)
Kappaleen synty

Jimi kirjoitti kappaleen sanat Upper Cut Clubin yläkerran pukuhuoneessa tapaninpäivänä 1966. Levyn julkaisun jälkeen hän kertoi toimittaja Meatball Fultonille, että Chas Chandler oli lyhentänyt alun perin "tuhansia sanoja" sisältänyttä kappaletta.
Hendrixin itsensä mukaan kappale kertoo rakastumisen aiheuttamasta tunnekuohusta, mutta usein sitä on myös pidetty kuvauksena huumetripistä. New Musical Expressille 1969 antamassaan haastattelussa Hendrix kertoi "Purple Hazen" syntyneen unessa, jossa hän oli kävellyt meren pohjalla ja joutunut purppuranvärisen sumun nielaisemaksi. Kysyttäessä kappaleen innoituksesta tai alkuperästä Jimi antoi kuulijalle vaihtelevia selityksiä. Luultavaa on, että kappale on vain yksi monista kitaramestarin päässä pyörineistä ideoista, joita hän kirjoitti muistiin paperilapuille kiertueilla ja hotellihuoneissa, eikä siihen sisälly sen suurempaa mystiikkaa. Yksi inspiraation lähde kappaleen sanoituksessa saattoi olla Philip Jose Farmerin tieteisromaani Night of Light (1957), josta mielikuva purppurausvasta voi olla lähtöisin.  Hendrix oli myös lukenut kirjan hopi-intiaanien mytologiasta, jossa lumoava hämähäkkinainen ilmaantuu purppuraisesta usvasta.
Menestys

Kappale menestyi hyvin varsinkin Englannissa, jossa se nousi singlelistalla sijaluvulle 3.  Myöhemmin se on saavuttanut suosiota erilaisissa äänestyksissä, joissa on etsitty populaarimusiikin parhaimpia kappaleita. Kappaleen bluesvaikutteinen kitarariffi on vakiintunut osaksi musiikkiperintöä.
Lyriikka

"Purple Haze" sisältää kohdan, joka kuullaan usein väärin. Levyllä Hendrix laulaa "'Scuse me while I kiss the sky", mutta kuulostaa siltä kuin hän sanoisi "'Scuse me while I kiss this guy". Konserttitilanteessa lavalla Jimi saattoi lausua säkeistön usein tarkoituksella väärin osoittaen samalla Mitch Mitchelliä sormellaan.
Merianturat

| Merianturat |
| --- | --- |
 Juomuantura (Soleichthys heterorhinos)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Kampelakalat Pleuronectiformes
Heimo::  Merianturat  Soleidae  Gilbert, 1905
Katso myös
   Merianturat Wikispeciesissä   Merianturat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Merianturat (Soleidae) on kampelakaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan Atlantista ja indopasifiselta merialueelta lauhkeista ja trooppisista vesistä.
Lajit ja anatomia

Varhaisimmat merianturoiden heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu eoseenikaudelle. Heimoon kuuluu 35 sukua ja noin 130 lajia. Merianturat ovat ruumiinmuodoltaan soikeita ja litteitä kaloja, kooltaan ne ovat noin 10–32 cm:n mittaisia. Silmät sijaitsevat ruumiin oikealla kyljellä ja suu on pieni ja epäsymmetrinen. Merianturoiden pyrstöevä voi olla yhtynyt pitkien selkä- ja peräevien kanssa, mutta voi olla myös niistä erillinen. Rintaevät voivat puuttua ja vatsaevät ovat erilliset peräevästä. Väriltään merianturat ovat vaihtelevia ja voivat myös vaihtaa väriään pohjan mukaiseksi. Suurin osa lajeista on pohjaväriltään ruskehtavia ja ruumiissa voi olla laikkuja, täpliä, renkaita tai juovia.
Levinneisyys ja elintavat

Merianturalajeja tavataan Atlantista Euroopan läheisyydestä ja Indopasifisella merialueella Australiasta Japaniin.Heimoon kuuluu sekä mereisiä että murto- ja sisävesien lajeja. Merianturat elävät kaloja ja muita pohjan läheisyydessä eläviä eläimiä. Monet heimon lajeista ovat taloudellisesti merkittäviä ruokakaloja.
Freddie Mercury

| Freddie Mercury |
| --- | --- |
 Freddie Mercury esiintymässä Queenin kanssa New Havenissa Connecticutissa vuonna 1977.
Henkilötiedot
Syntynyt: Farrokh Bulsara 5. syyskuuta 1946 Sansibar, Sansibarin sulttaanikunta
Kuollut: 24. marraskuuta 1991 (45 vuotta) Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta
Muusikko
Taiteilijanimi:  Larry Lurex 
Aktiivisena:  1969–1991
Tyylilajit:  hard rock, rock, pop
Soittimet:  laulu, koskettimet, kitara
Yhtyeet:  Queen
Levy-yhtiöt:  Columbia Records, Polydor Records, EMI, Parlophone ja Hollywood Records 
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Freddie Mercury (syntyjään Farrokh Bulsara, gudžaratiksi ફ્રારુક બુલ્સારા‌) (5. syyskuuta 1946 Sansibar – 24. marraskuuta 1991 Lontoo) oli englantilaisen rockyhtye Queenin laulaja, lauluntekijä ja pianisti.
Mercury syntyi Sansibarin saarella Itä-Afrikan rannikolla parsiperheeseen. Hän aloitti laulajanuransa Englannissa vuonna 1969. Mercury toimi Queenin laulusolistina vuosina 1970–1991 ja nousi yhtyeen mukana maailmanmaineeseen. Hän julkaisi 1980-luvulla myös kaksi sooloalbumia ja muutaman singlen.
Mercury tunnettiin näyttävistä lavaesiintymisistään ja laaja-alaisesta äänestään, ja häntä on usein kutsuttu yhdeksi rockin suurimmista laulajista. Myös hänen pianonsoittotaitojaan on arvostettu.
Elämäkerta > Lapsuus

Farrokh Bulsara syntyi 5. syyskuuta 1946 Sansibarin saarella Sansibarin kaupungin kuuluisassa Kivikaupungissa Afrikan itärannikolla. Hänen sukunsa oli Intiasta tulleita zarathustralaisia parseja. Hänen isänsä työskenteli Britannian hallituksen palveluksessa korkeimman oikeuden kassanhoitajana. Farrokh lähetettiin kahdeksanvuotiaana Bombayhin Intiaan englanninkieliseen sisäoppikouluun, jossa hän sai koulukavereiltaan lempinimekseen Freddie.
Freddie kiinnostui jo nuorena taiteesta ja musiikista ja alkoi ottaa pianotunteja sekä soittaa ystäviensä rock and roll -yhtyeissä. Freddien ensimmäinen yhtye oli nimeltään The Hectics, jossa hän soitti pianoa. Hän myös lauloi koulun kuorossa ja näytteli kouluteatterissa. Freddie kertoi myöhemmin, että sisäoppilaitos opetti hänelle omatoimisuutta ja riippumattomuutta muista ihmisistä. Koulunkäyntinsä loputtua Freddie palasi vanhempiensa luo Sansibariin.
Elämäkerta > Muutto Englantiin ja Smile-yhtye

Bulsaran perhe pakeni Sansibarin poliittisia kuohuja Englantiin vuonna 1964. He asuivat Felthamissa Middlesexissä ensin sukulaistensa luona ja sitten paritalossa. Palvelijoistaan he olivat joutuneet luopumaan. Freddie joutui erilaisuutensa vuoksi kiusaamisen kohteeksi, mistä hän selvisi parodioimalla itseään esittämällä persialaista keikaria. Jälkeenpäin hän kieltäytyi puhumasta tästä elämänvaiheestaan. Freddie kävi Isleworthin koulua mutta läpäisi vain kolme oppiainetta. Hän suunnitteli muusikon uraa eikä menestynyt lyhyissä työsuhteissaan.
Bulsara aloitti opinnot Ealingin College of Art -taidekoulussa ja valmistui vuonna 1969 sen grafiikan ja muotoilun koulutusohjelmasta. Opiskeluaikanaan hän tutustui paikallisen yhtyeen Smilen soittajiin kuten Brian Mayhin ja Roger Tayloriin, joista tuli myöhemmin hänen yhtyetovereitaan Queenissä. Saadakseen rahaa elämiseen hän avasi Piccadilly Circukselle Lontooseen rockmuusikoille suunnatun myyntikojun Roger Taylorin kanssa. Bulsara halusi kiihkeästi Smilen laulajaksi, ja odotellessaan paikan avautumista hän lauloi vuoden 1969 aikana muissa yhtyeissä. Pääasiassa Liverpoolissa esiintyneessä Ibexissä laulaessaan Bulsara oli jo kehittänyt luonteenomaisen esiintymistyylinsä, johon kuului pröystäilevä pukeutuminen sekä mahtailevat liikkeet ja poseeraukset kuten mikrofonitelineen käyttö kitarana. Bulsaran aloitteesta yhtyeen nimeksi vaihdettiin Wreckage. Kun se ei hänen mielestään esiintynyt tarpeeksi usein, hän liittyi lyhyeksi ajaksi musiikilehden ilmoituksella laulajaa etsineeseen Sour Milk Seahin. Se kuitenkin hajosi jo muutaman viikon kuluttua. Bulsara jatkoi Wreckagessa kunnes jätti sen vuoden 1970 alussa huomattuaan, ettei yhtyeestä tulisi koskaan kuuluisaa.
Kun Smilessa vihdoin avautui paikka helmikuussa 1970, yhtyeeseen jo pitkään pyrkinyt Bulsara otettiin sen laulajaksi. Smile otti heavyrock-vaikutteita Led Zeppeliniltä ja Jimi Hendrixiltä, lauluharmoniavaikutteita Beatlesilta sekä ulkonäköönsä vaikutteita glam rock -liikkeeltä kuten David Bowielta ja T. Rexiltä.
Heinäkuussa 1970 Bulsara vaihtoi sukunimekseen Mercury, joka sopi hänen mielestään paremmin tulevalle rocktähdelle kuin liian etninen Bulsara. Nimen hän otti roomalaisen mytologian Mercuriuksesta, jumalten sanansaattajasta. Passissa hänen nimensä oli Frederick Mercury.
Elämäkerta > Queen

Mercury keksi Smilelle uudeksi nimeksi Queen ja suunnitteli sen logon. Yhtye julkaisi esikoisalbuminsa Queen vuonna 1973. Vähän ennen albumin julkaisua Mercury julkaisi kahdesta cover-kappaleesta koostuneen soolosinglen ”I Can Hear Music” / ”Goin’ Back”, jolla häntä säestivät Queenin Brian May ja Roger Taylor. Single julkaistiin Larry Lurex -taiteilijanimellä, sillä Mercury ei halunnut hämmentää kuulijoita Queenin albumin tullessa myyntiin pian singlen jälkeen. Taiteilijanimi oli tölväisy glamrokkari Gary Glitteriä kohtaan, minkä vuoksi jotkin DJ:t kieltäytyivät soittamasta sitä, eikä single myynyt hyvin.
Mercury oli jo Queenin alkuajoista alkaen poikkeuksellisen näyttävä lavaesiintyjä niin pukeutumiseltaan, meikiltään kuin liikkumiseltaankin. Niillä hän halusi tehdä vaikutuksen lähinnä naispuoliseen ja homoseksuaaliseen yleisöönsä. Queenin suosio kasvoi hitaasti mutta varmasti 1970-luvun aikana, ja heidän läpimurtokappaleensa, Mercuryn kirjoittama ”Bohemian Rhapsody” (1975) nosti Queenin yhdeksi rockin kärkiyhtyeistä. Mercuryn kirjoittamia hittejä Queenille olivat myös esimerkiksi ”Killer Queen”, ”Somebody to Love”, ”We Are the Champions”, ”Don’t Stop Me Now” ja ”Crazy Little Thing Called Love”.
Mercury oli opiskellut nuorena klassista pianonsoittoa, ja hän sävelsi kappaleensa pianolla. Häntä on kutsuttu taitavaksi rock-pianistiksi, vaikka itse hän ei pitänytkään itseään loistavana pianistina. Vuosien myötä Mercury käytti pianoa Queenin levytyksissä entistä vähemmän voidakseen liikkua lavalla vapaammin.
1970-luvun loppuun tultaessa Mercury oli luopunut glam rock -imagostaan ja leikannut tukkansa lyhyeksi, kasvattanut viikset ja alkanut pukeutua nahkaan.
Queen säilytti suosionsa 1980-luvullakin, ja sen esityksistä muistetaan erityisesti vuoden 1985 Live Aid -konsertti. Mercury toimi Queenin laulusolistina elämänsä loppuun asti.
Elämäkerta > Sooloura

Mercury julkaisi vuonna 1985 ensimmäisen sooloalbuminsa Mr. Bad Guy. Hän levytti vuonna 1983 kolme kappaletta Michael Jacksonin kanssa. Muokattu versio Jackson-duetosta ”There Must Be More to Life Than This” julkaistiin Queen-kokoelmalla vuonna 2014, mutta kahta muuta duettoa ei ole julkaistu. Mercury julkaisi vuonna 1988 toisen sooloalbuminsa Barcelona, jolla hän laulaa yhdessä oopperalaulaja Montserrat Caballén kanssa. Mercury julkaisi 1980-luvun lopulla myös albumiensa ulkopuolelta singlet ”The Great Pretender” ja ”Time”.
Elämäkerta > Yksityiselämä

Mercury varjeli yksityisyyttään tiukasti koko elämänsä ajan eikä puhunut seksuaalisuudestaan julkisuudessa. Yksityisesti hän kertoi ensimmäisen homoseksuaalisen kokemuksensa tapahtuneen sisäoppilaitoksessa. Mercuryn ensimmäinen tyttöystävä oli Rose Pearson, joka kuitenkin jätti Mercuryn. Mercury asui vuonna 1970 tapaamansa Mary Austinin kanssa yhdessä seitsemän vuoden ajan. Heidän erottuaan ystävinä vuonna 1977 Mercury aloitti kokonaan homoseksuaalisen elämän, johon kuului seuraavien vuosien aikana satoja irtosuhteita ja homoklubien kiertelyä. Hän oli noihin aikoihin aloittanut myös kokaiinin käytön. Viimeiset kuusi elinvuottaan Mercury asui Lontoon Kensingtonissa kampaaja Jim Huttonin kanssa.
Mercury ystävystyi Walesin prinsessa Dianan kanssa 1980-luvulla. Hän sai yhdessä televisioesiintyjä Kenny Everettin kanssa mieheksi pukeutuneen Dianan vierailemaan ainakin kerran lontoolaisella Royal Vauxhall Tavern -homoklubilla.
Mercury keräili antiikkia, posliinia ja arvokasta taidetta, etenkin japanilaista taidetta. Kotonaan hän piti useita kissoja sekä koikarppeja. 9–12-vuotiaana hän keräili postimerkkejä.
Elämäkerta > Sairastuminen, kuolema ja testamentti

Kun Mercuryn entisiä rakastajia oli alkanut kuolla aidsiin, hän kävi testissä vuoden 1985 lopulla, mutta tartuntaa ei vielä silloin havaittu. Keväällä 1987 Mercury sai aids-diagnoosin. Sairauden edetessä Mercury laihtui ja sai ihoonsa läikkiä, joita hän pyrki peittelemään meikillä. Hän ei kuitenkaan puhunut sairaudestaan edes ystävilleen.
Mercuryn viimeinen konserttiesiintyminen oli lokakuussa 1988 Barcelonan La Nit -ulkoilmafestivaalilla, missä hän esitti kappaleensa ”Barcelona”. Hänen oli alun perin ollut tarkoitus laulaa, mutta kurkkukivun vuoksi laulu tuli taustanauhalta. Sen jälkeen hän vältteli näyttäytymistä julkisuudessa. Hän kasvatti kasvojensa peitoksi myös parran, joka hänellä nähdään joillain noiden vuosien musiikkivideoillakin. Lehdistössä Mercuryn sairaudella spekuloitiin kiihtyvällä tahdilla.
Mercuryn vointi huononi vuonna 1991 nopeasti, ja hänellä oli jatkuvia kipuja, jotka tekivät levytysstudiossa työskentelyn melkein mahdottomaksi. Hän kuitenkin levytti vuoteen 1991 asti ja osallistui Queenin musiikkivideoiden kuvauksiin. Hänen viimeinen videonsa ”These Are the Days of Our Lives” kuvattiin toukokuussa 1991.
Mercury kuoli 24. marraskuuta 1991 kotonaan Lontoossa. Hän oli julkistanut tiedon sairaudestaan vain päivää aiemmin. Mercury tuhkattiin sukulaisten ja valittujen ystävien todistamassa zarathustralaisessa seremoniassa ja haudattiin Mercuryn omasta toiveesta salaiseen paikkaan Länsi-Lontoossa. Hautapaikan tietää vain hänen entinen elämänkumppaninsa Mary Austin.
Mercury jätti omaisuudestaan suurimman osan Mary Austinille sekä vanhemmilleen ja siskolleen. Austin sai Mercuryn 22 miljoonan euron arvoisen Garden Lodgen kartanonsa Lontoon Kensingtonissa ja 10 miljoonaa euroa rahaa. Queen-yhtyeen jäsenille hän jätti neljänneksen neljän viimeisen albumin tuotoista. Mercuryn kotona asuneille ystävilleen kuten viimeiselle kumppanilleen Jim Huttonille hän jätti puoli miljoonaa puntaa kullekin.
Elämäkerta > Kuoleman jälkeen

Queen järjesti Mercurylle hyväntekeväisyysmuistokonsertin Wembleyn stadionilla huhtikuussa 1992. Konsertissa esiintyi suuri joukko rockin ja popin tähtiä. Viimeisiä Mercuryn kirjoittamia ja laulamia kappaleita kuullaan hänen kuolemansa jälkeen julkaistulla Queen-albumilla Made in Heaven (1995). 1990-luvulla julkaistiin myös joitain Mercuryn soolokokoelma-albumeja, ja vuonna 2000 julkaistulla The Solo Collection -albumilla ovat kaikki Mercuryn soololevytykset ja videot.
Mercuryn ja Queenin vaiheista kertova elokuva Bohemian Rhapsody sai ensi-iltansa marraskuussa 2018. Mercurya näyttelee elokuvassa Rami Malek.
Huomionosoituksia

Freddie Mercurya pidetään yhtenä rockin historian suurimmista laulajista. Rolling Stone -lehti nimesi Freddie Mercuryn vuonna 2008 kaikkien aikojen 18. suurimmaksi laulajaksi. Billboard-lehti sijoitti Mercuryn kakkoseksi vuoden 2015 listallaan rockin kaikkien aikojen laulusolisteista.
Mercuryn mukaan nimettiin vuonna 2016 asteroidi 17473 Freddiemercury, joka oli löydetty Mercuryn kuolinvuonna 1991.
Sooloalbumit

Mr. Bad Guy (1985)
Barcelona (1988)
Sooloalbumit > Kokoelmalevyt

The Freddie Mercury Album (1992) (Yhdysvalloissa nimellä The Great Pretender)
Remixes (1993)
The Solo Collection (2000) (10 CD:n + 2 DVD:n box-kokoelma)
Solo (2000) (3 CD)
Lover of Life, Singer of Songs (2006)
Messenger Of The Gods: The Singles Collection (2016)
Barcelona (Special Edition) ja Barcelona (Special Edition – Deluxe)
Mr Bad Guy (Special Edition) (2019)
Never Boring (2019)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Freddie Mercuryn muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Web archive 2013
Freddie Mercury Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| n k Queen |
| --- | --- |
 Brian May  Roger Taylor Freddie Mercury  John Deacon 
Studioalbumit:  Queen  Queen II  Sheer Heart Attack  A Night at the Opera  A Day at the Races  News of the World  Jazz  The Game  Flash Gordon  Hot Space  The Works  A Kind of Magic  The Miracle  Innuendo  Made in Heaven  The Cosmos Rocks 
Kokoelmat:  Greatest Hits  The Complete Works  Greatest Hits II  Queen Rocks  The Crown Jewels  Greatest Hits III  Absolute Greatest 
Livetallenteet:  Live Killers  Live Magic  Live at Wembley ’86  Live at the Bowl  Return of the Champions  Queen Rock Montreal 
Muuta:  Diskografia  Bohemian Rhapsody -elokuva (2018) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST 2  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Taiwan  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Venäjä 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 2 
Henkilöt:  BMLO  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  IdRef  Te Papa (New Zealand) 
Mercury esiintymässä Queenin konsertissa vuonna 1984.
Freddie Mercuryn patsas Montreux’ssä Sveitsissä
Freddie Mercury -vahanukke Madame Tussauds -museossa, Lontoossa.
Meri-Pori

Meri-Pori tunnetaan Yyterin hiekkarannastaan.
Reposaaren maantie (seututie 269) Kirrinsannan kohdalla.
Porin saaristoa.
Meri-Pori (ruots. Havs-Björneborg) on alue Porin kaupungin länsiosassa Selkämeren rannikolla. Alueen väestöltään suurimmat kaupunginosat  ovat Pihlava, Kyläsaari, Enäjärvi, Kaanaa, Mäntyluoto, Uniluoto ja Reposaari. Meri-Porissa sijaitsee tunnettu Yyterin hiekkaranta, tuulipuistoja sekä Suomen suurin hiilivoimalaitos. Meri-Pori oli pääasiassa pitkään osana entistä Porin maalaiskuntaa. Alue liitettiin Porin kaupunkiin vuonna 1967 (Mäntyluoto ja Reposaari kuuluivat jo sitä ennen kaupunkiin). Meri-Porissa ilmestyy neljä kertaa vuodessa paikallislehti Meriporilainen.
Meri-Porin kaupunginosat

Enäjärvi
Herrainpäivät
Isokatava (ruots. Storkatava)
Kaanaa (ruots. Kanan)
Kaanaankorpi
Karhuluoto (ruots. Björnholmen)
Kirrinsanta (ruots. Kirrisanden)
Kyläsaari (ruots. Inderö)
Metsämaa
Mäntyluoto (ruots. Tallholmen)
Pihlava (ruots. Svinhamn)
Raatimiehenluoto (ruots. Rådmansholmen)
Reposaari (ruots. Räfsö)
Rieskala (ruots. Mjösund)
Tahkoluoto (ruots. Vetenskär)
Uusiniitty (ruots. Udden)
Uniluoto
Vähäkatava (ruots. Lillkatava)
Yyteri
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Meri-Pori Wikimedia Commonsissa
Merkki

Merkki on asia, joka viittaa johonkin toiseen asiaan.
Amerikkalainen filosofi Charles S. Peirce jakoi merkit kolmeen perusluokkaan (ns. merkkien toinen trikotomia):
ikoneihin, jotka muistuttavat kuvaamiaan asioita (esimerkiksi valokuva tai piirros henkilöstä)
indekseihin, jotka ovat kausaalisessa yhteydessä edustamaansa asiaan (esimerkiksi savu on tulen indeksi)
symboleihin, jotka ovat totunnaisesti tai sopimuksenvaraisesti yhteydessä edustamaansa asiaan (esimerkiksi valtion lippu tai kielen sana).
Merilevä

Syötävää Durvillaea antarctica -merilevää Uuden-Seelannin rannikolla.
Japanilainen merileväateria.
Merileväviljelmä Tansaniassa.
Merilevä on meressä kasvavaa levää. Merilevää kasvaa kaikissa valtamerissä jokaisella ilmastovyöhykkeellä tropiikista Arktikseen ja Antarktikseen.
Merilevien tieteellinen luokittelu on puutteellinen, mutta niitä arvioidaan olevan noin 10 000 eri lajia. Niistä punaisia merileviä on noin 7 000 lajia, ruskeita 2 000 lajia ja vihreitä 1 000 lajia. Punaisiin merileviin kuuluvat esimerkiksi ruokana käytettävät punahuntulajit eli nori (Porphyra) ja herkkupunakämmen eli dulse (Palmaria palmata) sekä karrageenia tuottavat iirinpunaviuhka (Chondrus crispus), Gigartina, Eucheuma, Gelidium ja Gracilaria. Ruskeisiin merileviin kuuluu kylmien vesien kelppi (Laminariales), kuten kombu (Laminaria) ja wakame (Undaria). Herkät vihreät merilevät elävät lämpimien vesien tyynillä rannikoilla. Niihin kuuluu esimerkiksi merisalaatti (Ulva lactuca).
Merilevät saavat ravintoaineensa merivedestä pintansa läpi. Ne käyttävät hiilidioksidia ja tuottavat yhteyttämällä happea. Merilevät tuottavat noin 75 prosenttia Maan ilmakehän hapesta ja poistavat suuret määrät hiilidioksidia. Merilevät ovat elintärkeä osa merten ekosyystemejä, ja ne tarjoavat ruokaa ja suojaa monille meren eliöille. Myös ihminen ja muut maaeläimet käyttävät niitä hyväkseen, sillä moni merilevälaji on syömäkelpoinen. Merilevä on perinteistä ja hyvin suosittua ruokaa etenkin Japanissa ja muissa Itä-Aasian maissa. Länsimaissa se ei ole vielä yleistynyt.
Merilevässä on runsaasti ravintoaineita, ja sen mineraalipitoisuus voi olla kymmenen kertaa suurempi kuin maakasveissa. Mineraalien kuten jodin, raudan ja kalsiumin lisäksi merilevässä on paljon kuitua, proteiinia, antioksidantteja, A-vitamiinia, B-vitamiinia, C-vitamiinia ja E-vitamiinia. Merilevä on rasvatonta, ja siinä on vain vähän hiilihydraattia. Merilevää markkinoidaankin terveys- ja laihdutusruokana.
Punaisista ja ruskeista merilevistä tuotetaan merileväkolloideja, joilla monista elintarvikkeista saadaan paksuja ja hyytelömäisiä sekä pitempään säilyviä. Eräs tällainen merileväseos on agar.
Merilevää saadaan keräämällä sitä merestä sekä viljelemällä sitä rannikoilla. Satoa saadaan yleensä ympäri vuoden. Merilevää voidaan valmistaa ruoaksi hyvin monella tavalla: sitä voidaan syödä raakana, tai se voidaan valmistaa esimerkiksi keittämällä, paistamalla, savustamalla tai fermentoimalla. Kuivattu merilevä säilyy hyvin pitkään. Eri merilevälajeilla on omat erityiset makunsa mauttomista voimakkaan makuisiin. Merilevässä on paljon umamia, viidettä perusmakua.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jyväs, Elina: Merilevä – Kevyttä & maukasta Anna.  1.7.2008.
Tuleeko tästä superterveellisestä ruoasta uusi hitti? Iltalehti.  21.6.2013.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki
Puolijohde

Puolijohde on materiaali, joka johtaa sähköä paremmin kuin eriste, mutta huonommin kuin metallit. Se on materiaali, jonka valenssivyön ja johtavuusvyön välinen energiaero (noin 1 eV) on huomattavasti pienempi kuin eristeillä, mikä helpottaa elektronin siirtymistä vyöltä toiselle.
Puolijohteita ovat puolimetalleiksi luokitellut alkuaineet ja useat niitä sisältävät yhdisteet. Teknisesti tärkeimmät puolijohteet ovat pii, germanium sekä jaksollisen järjestelmän III ja V ryhmien alkuaineiden yhdisteet (III-V-puolijohteet), kuten galliumarsenidi.
Historia

Varhainen puolijohteiden käyttö oli Jagadis Chandra Bosen vuonna 1901 patentoima "kissanviiksi" tasasuuntaaja radiosignaalien ilmaisemiseen kidekoneessa. Kesti kuitenkin pitkään ennen kuin tyydyttävä selitys ilmiölle saatiin.
Merkitys

Puolijohteet ovat nykyaikaisen elektroniikan perusta. Puolijohdekomponenteilla on joukko hyödyllisiä ominaisuuksia, kuten sähkövirran päästäminen läpi helpommin toiseen suuntaan, muutettavissa oleva virranvastus ja mahdollisuus vaikuttaa niiden ominaisuuksiin valolla ja lämmöllä. Koska puolijohdemateriaalien sähköisiä ominaisuuksia voidaan muuttaa lisäämällä joukkoon sopivia määriä epäpuhtauksia tai sähkökentällä tai valolla, puolijohdekomponentteja voidaan käyttää vahvistimissa, kytkimissä ja energian muuntimissa.
Osa puolijohteiden ominaisuuksista havaittiin jo 1800-luvun loppupuoliskolla. Löydökset kvanttifysiikassa puolestaan kulminoituivat transistorin keksimiseen 1947.
Puolijohteiden ominaisuuksien nykyinen ymmärrys turvautuu kvanttifysiikkaan, selittääkseen elektronien ja aukkojen liikkeen kiderakenteessa. Lisääntynyt ymmärrys puolijohdemateriaaleista ja valmistustavoista on mahdollistanut mikroprosessoreiden ja muistien nopeuden ja monimutkaisuuden jatkuvan kasvattamisen.