stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Formula 1 -kuljettajista, jotka eivät ole ajaneet pisteille
P–Q

| Nimi | Kaudet | Kilpailut | Kilpailu­lähdöt | Paalu­paikat | Voitot | Palkinto­sijat | Nopeimmat kierrokset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Nello Pagani | 1950 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Riccardo Paletti | 1982 | 8 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Torsten Palm | 1975 | 2 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Giorgio Pantano | 2004 | 14 | 14 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Massimiliano Papis | 1995 | 7 | 6 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Tim Parnell | 1959, 1961, 1963 | 4 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Al Pease | 1967–1969 | 3 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Roger Penske | 1961–1962 | 2 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Larry Perkins | 1974, 1976–1977 | 15 | 11 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Alessandro Pesenti-Rossi | 1976 | 4 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Josef Peters | 1952 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Alfredo Piàn | 1950 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Charles Pic | 2012–2013 | 39 | 39 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  François Picard | 1958 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Ernie Pieterse | 1962–1963, 1965 | 3 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Paul Pietsch | 1950–1952 | 3 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Teddy Pilette | 1974, 1977 | 4 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Luigi Piotti | 1955–1958 | 8 | 5 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  David Piper | 1959–1960 | 3 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Renato Pirocchi | 1961 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Jacques Pollet | 1954–1955 | 5 | 5 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Ben Pon | 1962 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Sam Posey | 1971–1972 | 2 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Charles Pozzi | 1950 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Jackie Pretorius | 1965, 1968,  1971, 1973 | 4 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Ernesto Prinoth | 1962 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  David Prophet | 1963, 1965 | 2 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  David Purley | 1973–1974, 1977 | 11 | 7 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Clive Puzey | 1965 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Dieter Quester | 1974 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
R

| Nimi | Kaudet | Kilpailut | Kilpailu­lähdöt | Paalu­paikat | Voitot | Palkinto­sijat | Nopeimmat kierrokset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Ian Raby | 1963–1965 | 7 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Bobby Rahal | 1978 | 2 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Pierre-Henri Raphanel | 1988–1989 | 17 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Roland Ratzenberger | 1994 | 3 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Jimmy Reece | 1952, 1954–1958 | 6 | 6 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Alan Rees | 1967 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Lance Reventlow | 1960 | 3 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  John Rhodes | 1965 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Alex Ribeiro | 1976–1977, 1979 | 20 | 10 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Ken Richardson | 1951 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Fritz Riess | 1952 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Jim Rigsby | 1952 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  John Riseley-Prichard | 1954 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Richard Robarts | 1974 | 4 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Alberto Rodriguez Larreta | 1960 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Franco Rol | 1950–1952 | 5 | 5 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Alan Rollinson | 1965 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Tony Rolt | 1950, 1953, 1955 | 3 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Bertil Roos | 1974 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Ricardo Rosset | 1996–1998 | 33 | 26 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Alexander Rossi | 2015 | 5 | 5 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Huub Rothengatter | 1984–1986 | 30 | 25 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Lloyd Ruby | 1960–1961 | 2 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Jean-Claude Rudaz | 1964 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Eddie Russo | 1955–1957, 1960 | 4 | 4 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Peter Ryan | 1961 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
S

| Nimi | Kaudet | Kilpailut | Kilpailu­lähdöt | Paalu­paikat | Voitot | Palkinto­sijat | Nopeimmat kierrokset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Eddie Sachs | 1957–1960 | 4 | 4 | 1 | 0 | 0 | 0 |
|  Bob Said | 1959 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Stéphane Sarrazin | 1999 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Carl Scarborough | 1951, 1953 | 2 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Ian Scheckter | 1974–1977 | 20 | 18 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Albert Scherrer | 1953 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Domenico Schiattarella | 1994–1995 | 7 | 6 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Heinz Schiller | 1962 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Bill Schindler | 1950–1952 | 3 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Jean-Louis Schlesser | 1983, 1988 | 2 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Jo Schlesser | 1968 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Bernd Schneider | 1988–1990 | 34 | 9 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Rudolf Schoeller | 1952 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Rob Schroeder | 1962 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Vern Schuppan | 1972, 1974–1975,  1977 | 13 | 9 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Bob Scott | 1952–1954 | 3 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Archie Scott Brown | 1956 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Piero Scotti | 1956 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Wolfgang Seidel | 1953, 1958,  1960–1962 | 12 | 10 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Günther Seiffert | 1962 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Doug Serrurier | 1962–1963, 1965 | 3 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Tony Settember | 1962–1963 | 7 | 6 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Hap Sharp | 1961–1964 | 6 | 6 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Brian Shawe-Taylor | 1950–1951 | 2 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Carroll Shelby | 1958–1959 | 8 | 8 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Tony Shelly | 1962 | 3 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  André Simon | 1951–1952,  1955–1957 | 12 | 11 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Rob Slotemaker | 1962 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Moises Solana | 1963–1968 | 8 | 8 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Alex Soler-Roig | 1970–1972 | 10 | 6 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Vincenzo Sospiri | 1997 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Stephen South | 1980 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Mike Sparken | 1955 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Scott Speed | 2006–2007 | 28 | 28 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Alan Stacey | 1958–1960 | 7 | 7 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Gaetano Starrabba | 1961 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Will Stevens | 2014–2015 | 20 | 18 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Chuck Stevenson | 1951–1954, 1960 | 5 | 5 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Ian Stewart | 1953 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Jimmy Stewart | 1953 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Siegfried Stohr | 1981 | 13 | 9 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Hans Stuck | 1952–1953 | 4 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Otto Stuppacher | 1976 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Andy Sutcliffe | 1977 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Len Sutton | 1958–1960 | 3 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Toshio Suzuki | 1993 | 2 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Jacques Swaters | 1951, 1953–1954 | 8 | 7 | 0 | 0 | 0 | 0 |
T

| Nimi | Kaudet | Kilpailut | Kilpailu­lähdöt | Paalu­paikat | Voitot | Palkinto­sijat | Nopeimmat kierrokset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Toranosuke Takagi | 1998–1999 | 32 | 32 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Noritake Takahara | 1976–1977 | 2 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Kunimitsu Takahashi | 1977 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Luigi Taramazzo | 1958 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Dennis Taylor | 1959 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Mike Taylor | 1959–1960 | 2 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Marshall Teague | 1953–1954, 1957 | 3 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Shorty Templeman | 1955, 1958, 1960 | 3 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  André Testut | 1958–1959 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Mike Thackwell | 1980, 1984 | 5 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Alfonso Thiele | 1960 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Leslie Thorne | 1954 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Bud Tingelstad | 1960 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Sam Tingle | 1963, 1965,  1967–1969 | 5 | 5 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Desmond Titterington | 1956 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Johnnie Tolan | 1956–1958 | 3 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Tony Trimmer | 1975–1978 | 6 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Esteban Tuero | 1998 | 16 | 16 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Guy Tunmer | 1975 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Jack Turner | 1956–1959 | 4 | 4 | 0 | 0 | 0 | 0 |
U–V

| Nimi | Kaudet | Kilpailut | Kilpailu­lähdöt | Paalu­paikat | Voitot | Palkinto­sijat | Nopeimmat kierrokset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Toni Ulmen | 1952 | 2 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Bobby Unser | 1968 | 2 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Jerry Unser | 1958 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Alberto Uria | 1955–1956 | 2 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Nino Vaccarella | 1961–1962, 1965 | 5 | 4 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Basil van Rooyen | 1968–1969 | 2 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Eric van de Poele | 1991–1992 | 29 | 5 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Giedo van der Garde | 2013 | 19 | 19 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Dries van der Lof | 1952 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Bob Veith | 1956–1960 | 5 | 5 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Jacques Villeneuve Sr. | 1981, 1983 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Ottorino Volonterio | 1954, 1956–1957 | 3 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Jo Vonlanthen | 1975 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
W

| Nimi | Kaudet | Kilpailut | Kilpailu­lähdöt | Paalu­paikat | Voitot | Palkinto­sijat | Nopeimmat kierrokset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Fred Wacker | 1953–1954 | 5 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  David Walker | 1971–1972 | 11 | 11 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Peter Walker | 1950–1951, 1955 | 4 | 4 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Heini Walter | 1962 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Spider Webb | 1950, 1952–1954 | 4 | 4 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Volker Weidler | 1989 | 10 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Wayne Weiler | 1960 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Peter Westbury | 1970 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Chuck Weyant | 1955, 1957–1959 | 4 | 4 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Ted Whiteaway | 1955 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Graham Whitehead | 1952 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Bill Whitehouse | 1954 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Robin Widdows | 1968 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Eppie Wietzes | 1967, 1974 | 2 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Mike Wilds | 1974–1976 | 8 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Jonathan Williams | 1967 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Roger Williamson | 1973 | 2 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Dempsey Wilson | 1958, 1960 | 2 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Desiré Wilson | 1980 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Vic Wilson | 1960, 1966 | 2 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Joachim Winkelhock | 1989 | 7 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Markus Winkelhock | 2007 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Roelof Wunderink | 1975 | 6 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 |
Y–Z

| Nimi | Kaudet | Kilpailut | Kilpailu­lähdöt | Paalu­paikat | Voitot | Palkinto­sijat | Nopeimmat kierrokset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Sakon Yamamoto | 2006–2007, 2010 | 21 | 21 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Alex Yoong | 2001–2002 | 18 | 14 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Emilio Zapico | 1976 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
|  Ricardo Zunino | 1979–1981 | 11 | 10 | 0 | 0 | 0 | 0 |
Huomioita

↑  Abate perui osallistumisensa osakilpailuihin.
↑  Bechem kilpaili Saksan GP:ssä 1952 salanimellä Bernd Nacke
↑  Blignaut perui osallistumisensa kilpailuun.
↑  Boffa perui osallistumisensa kilpailuun.
↑  Clapham perui osallistumisensa kilpailuun.
↑  Dalmas sijoittui viidenneksi vuoden 1987 Australian GP:ssä, mutta ei saanut pisteitä, koska talli ilmoitti kauden alussa kilpailevansa yhdellä autolla ja Dalmas ajoi kilpailuun tuotua toista autoa.
↑  Duke kilpaili sarjan ulkopuolisessa osakilpailussa.
↑  Gartner sijoittui vuoden 1984 Italian GP:ssä viidenneksi, mutta ei saanut pisteitä, koska talli oli ilmoittanut kauden alussa käyttävänsä yhtä autoa Gartnerin ajaessa kilpailuun tuotua toista autoa.
↑  Hart osallistui Formula 1:sten ja Formula 2:sten yhteistyönä järjestettyyn vuoden 1967 Saksan osakilpailuun.
↑  Heyer starttasi laittomasti kilpailuun, vaikkei karsiutunut aika-ajoista itse kilpailuun.
↑  Hocking ajoi sarjan ulkopuolisessa kilpailussa.
↑  Jeanin nimi oli merkitty virheellisesti "Jean Max". Tämä virhe on useissa tilastoissa.
↑  Oppitzhauser osallistui Itävallan GP:hen 1976, mutta hänen ei annettu startata itse kilpailuun liian vähäiseen kilpailukokemukseen vedoten.
↑  Richardson olisi lähtenyt 10.ruudusta Italian GP:ssä 1951, mutta hän ei saanut puuttuvan ajoluvan vuoksi startata itse kilpailuun.
Aiheesta muualla

ChicaneF1 - Kuljettajat
GrandPrixStats.com - Formula 1 -kuljettajat (Arkistoitu – Internet Archive)
GrandPrix.com
Oldracingcars.com
Le Mans Hypercar

Hypercar-luokan Ferrari 499P ja Toyota GR010 Hybrid Span 6 tunnin ajossa vuonna 2023.
Le Mans Hypercar (LMH) on eräänlainen urheilullinen prototyyppikilpa-auto, joka kilpailee LMDh:n rinnalla FIA World Endurance Championship -sarjan Hypercar-luokassa. Vuodesta 2023 lähtien se kilpailee myös IMSA SportsCar Championship -sarjassa Grand Touring Prototype (GTP) -luokassa.
Automobile Club de l'Ouest (ACO) ja Fédération Internationale de l'Automobile (FIA) loivat yhdessä Le Mans Hypercar -säännöt Le Mans Prototype 1:n (LMP1) seuraajaksi kaudesta 2021 alkaen.
Taustaa

Sen jälkeen kun Audi ja Porsche vetäytyivät FIA World Endurance Championship -sarjasta Volkswagenin päästöhuijausskandaalin vuoksi, minkä seurauksena osallistuvien valmistajien määrä väheni vain Toyotaan, ja LMP1:n hybridi-alaluokan kustannukset kasvoivat eksponentiaalisesti. ACO aloitti keskustelusarjan, jonka tarkoituksena oli vähentää kilpailun kustannuksia seuraavan sukupolven LMP1-säännöissä.
Kesäkuussa 2018 FIA ilmoitti ensimmäisen kerran uuden prototyyppiluokan "hyperauton" luomisesta, joka olisi kaupallisesti houkuttelevampi valmistajille ja jolla olisi rajoitettu budjetti.
Aston Martin ilmoitti 19. helmikuuta 2020, että he lykkäävät Le Mans Hypercar -projektiaan, koska ACO-IMSA:n yhteisten Le Mans Daytona h (LMDh) -sääntöjen julkistaminen sai yrityksen harkitsemaan uudelleen hankesuunnitelmiaan. FIA ilmoitti 11. toukokuuta 2020 hyväksyneensä LMH:n teknisiin määräyksiin ehdotetut muutokset, joiden mukaan enimmäistehoa laskettaisiin 585 kW:sta (784 hv) 500 kW:iin (670 hv) ja autojen vähimmäispainoa vähennettäisiin 1 100 kg (2 400 lb) - 1 030 kg (2 270 lb).
Vuonna 2021, vain muutama päivä sen jälkeen, kun Peugeot esitteli 9X8 autonsa, IMSA ja ACO ilmoittivat yhdistävänsä urheiluprototyyppinsä sääntösarjansa yhteen luokkaan. Tämä yhtenäinen prototyyppiluokka on nimetty eri tavalla FIA World Endurance Championship- ja IMSA SportsCar Championship -sarjassa (Hypercar ja Grand Touring Prototype (GTP), vastaavasti). Tämän lähentymisen ansiosta Le Mans Hypercar -autot voivat kilpailla IMSA SportsCar Championship -sarjassa yhdessä LMDh-autojen kanssa vuodesta 2023 alkaen.
Vahvistetut valmistajat

| Valmistaja | Malli | Kuva | Debyytti | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Toyota | GR010 Hybrid |  | Span 6 tunnin ajo 2021 |  |
| Glickenhaus | SCG 007 LMH |  | Portimãon 8 tunnin ajo 2021 |  |
| Peugeot | 9X8 |  | Monzan 6 tunnin ajo 2022 |  |
| Ferrari | 499P |  | Sebringin 1000 mailin ajo 2023 |  |
| Vanwall | Vandervell 680 |  | Sebringin 1000 mailin ajo 2023 |  |
| Isotta Fraschini | Tipo 6 LMH-C |  | Qatarin 1 812 kilometrin ajo 2024 |  |
| Aston Martin | Valkyrie AMR-LMH |  | Qatarin 1 812 kilometrin ajo 2025 |  |
Käännös suomeksi
Luettelo Hämeenkyrön julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Hämeenkyrön julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Hämeenkyrön kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Tässä luettelossa on kaksi osaa: Hämeenkyrön julkiset taideteokset ja muistomerkit, sekä Pinsiön taidepuiston teokset.
Pinsiön taidepuisto

Hämeenkyrön Pinsiössä sijaitsee aina avoin ja maksuton Pinsiön taidepuisto.
Julkisilta paikoilta poistetut ja tuhoutuneet teokset

| Teos | Aiempi sijainti | Nykyinen sijainti | Tekijä | Paljastettu | Poistettu/ tuhoutunut | Syy | Kuva | WD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Hälläpyörä | Valtakatu 55, Kyröskoski | ? | Kares, AnttiAntti Kares | 2017 | 2018 | Myyty |  |  |
| Kulkukissa | Korkomäen Kallen puisto, Koskilinnankuja, Kyröskoski | Urkin piilopirtti (2021) | Miettinen, JussiJussi Miettinen | 2017 | 2018 | Myyty |  |  |
| Kyrös-kärki | Kyröskosken tori, Sepänkatu 1, Kyröskoski | Urkin piilopirtti (2021) | Antila, JariJari Antila Manninen, KaapoKaapo Manninen | 2017 | 2018 | Myyty |  |  |
| Maailman suurin Kekkonen | Taidehotelli Urkin piilopirtin nurmikenttä, Sasintie 400 | ? | Miettinen, JussiJussi Miettinen ja Bedrozo, AnttiAntti Bedrozo | 2014 |  | Purettu |  |  |
| Valtakadun perho | Valtakatu 61, Kyröskoski | ? | Kanko, SeppoSeppo Kanko | 2017 | 2018 | Myyty |  |  |
Hov (Färsaaret)

| Hov |
| --- | --- |
 Näkymä Hov’hon.
 Hov’n sijainti
Valtio:  Färsaaret
Saari:  Suðuroy
Kunta:  Hov’n kunta
Väkiluku:  110
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hov (IPA: [ˈhoː], tansk. Hove) on kylä Färsaarilla. Se sijaitsee eteläisimmällä saarella Suðuroylla. Hov on Hov’n kunnan ainoa kylä ja sijaitsee saaren itärannalla Hovsfjørðurin vuonon rannalla, jossa on 1,7 hehtaarin kokoinen Hovshólmurin saari. Hov on Färsaarten vanhimpia kyliä, ja se mainitaan Färsaarelaisten saagassa. Saaga kertoo  viikinkipäällikkö Havgrímurista, joka asui Hov’ssa 900-luvulla. Hän palveli pakanajumalia (esikristillisiä) gudahovissa, josta paikkakunnan nimikin johtuu. Vuoden 2015 väestönlaskennassa Hov’ssa oli 110 asukasta..
Vuodesta 2007 kylässä on ollut tunneli Hovstunnilin, joka yhdistää Hov’n ja Øravíkin, mutta sitä kautta pääsee myös sekä pohjoiseen että etelään. Aiemmin pääsi autolla vain vuorten yli, ja talvella se oli hankalaa. Tunnelin ansiosta matka Tvøroyriista Váguriin kestää vain 15 minuuttia. Tunneli on 2,5 kilometriä pitkä.
Maantiede

Hov’n länsipuolella on Foldarafossurin vesiputous, joka on osa Hovsájokea. Hovsá virtaa Vatnsnesista ja laskee mereen Porkeriin ja Hov’n kylän välissä. Foldarafossur on suosittu kuvauskohde, ja se oli Färsaarten postimerkin aihe vuonna 1999. Heti kylän eteläpuolella on Foldarsskarðin sola.
Historia

Hov’ssa on ollut satama jo viikinkiaikana. Nykyinen satama on rakennettu vuosina 1935–1940 ja korjattu 1960-luvulla ja se on hyvin tärkeä kylän kannalta. Hov’n kirkko on perinteinen mustaksi maalattu puukirkko, joka oli alun perin  Vágurissa, mutta siirrettiin Hov’hon 1943, jolloin Váguriin rakennettiin uusi. Kalanjalostusteollisuus on Hov’n tärkein elinkeino.
Väkiluvun kehitys

Lähde
| Vuosi | Asukasluku |
| --- | --- |
1985: 148
1990: 167
1995: 137
2000: 118
2005: 131
2010: 121
2015: 110
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hov (Färsaaret) Wikimedia Commonsissa
Foldarafossur
YTK

YTK on lyhenne seuraavista asioista:
yhteiskuntatieteiden kandidaatti, eräs alempi korkeakoulututkinto
yleinen työttömyyskassa, niin sanottu "Loimaan kassa", ammattiliittoihin sitoutumaton työttömyyskassa.
yhteinen tutkimuskeskus, esimerkiksi Euroopan komission yhteinen tutkimuskeskus
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”YTK”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Luettelo Laukaan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Laukaan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Laukaan kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Mithralaisuus

Mithralainen korkokuva Aquileiasta 100-luvun puolivälistä.
Mithralaisuus oli Rooman valtakunnassa esiintynyt, Lähi-idästä alkunsa saanut mysteeriuskonto, jonka sotilaat toivat Roomaan ensimmäisellä vuosisadalla ennen ajanlaskun alkua. Roomassa se kehittyi lopulliseen muotoonsa. Suosituinta mithralaisuus oli 200-luvulla, vaikka siitä ei missään tullut kovin laajaa uskontoa. Mithralaisia temppeleitä on löydetty eri puolilta Rooman valtakuntaa ja erityisen paljon keskisissä provinsseissa.
Mithralaisuuden jumalolento oli Mithra, jonka nimi tunnetaan muinaisessa Intiassa aamutähti Venukseen liitettynä jumalana. Persiaan siirtyessään Mithran alkoi saada valon ja auringonjumalan piirteitä. Kultissa palvottiin myös Voittamatonta aurinkoa (Sol invictus).
Mithran palvontaan liittyi härän tappoa (tauroktoniaa) esittävä temppelikuva, joka esiintyy Mithran temppeleiden alttareissa tai itsenäisinä veistoksina.  Mithralaisuus oli miesten uskonto ja suosittu sotilaiden ja yläluokan keskuudessa. Kun kristinuskosta tuli valtionuskonto vuonna vuonna 390, pakanalliset uskonnot kiellettiin. Mithralaisten vaino johti kultin täydelliseen katoamiseen. Mithralaisuutta tunnetaan huonosti, koska se oli ei-kirjallinen ja okkultistinen uskonto, joka varjeli salaisuuksiaan.
Historia

Mithralaisuuden alkuperästä on erilaisia käsityksiä. Mitran nimi mainitaan jumaluutena Lähi-idässä jo 1300-luvulla eaa. Intiassa Mitra liitettiin Varuna-jumalaan, ja molempia pidetään Venus-tähteen liittyvinä jumaluuksina, jotka edustivat Venusta aamu- ja iltatähtenä. Persiassa Mitra alkoi muuttua valon ja auringonjumalaksi.
Erään oletuksen mukaan roomalainen mithralaisuus kehittyi persialaisesta zarathustralaisuudesta, jossa vaikutti indoiranilaista alkuperää oleva Mitra-kultti. Toisen teorian mukaan mithralaisuus syntyi hellenistisessä kultissa, jossa palvottiin auringonjumala Heliosta. Mithra-jumaluus tunnetaan myös manikealaisuudessa, joka on  voinut antaa vaikutteita mithralaisuudelle.  Lopullisen muotonsa mithralaisuus sai lännessä. Sitä osoittavat löydettyjen temppelien lisäksi piirtokirjoitukset, joista ainoastaan muutama on kreikankielinen.
Mithralaisuus levisi Roomaan tasavallan ajan lopulla ennen ajanlaskun alkua. Antiikin historioitsija Plutarkhoksen mukaan Kilikian merirosvot, jotka kohtasivat  kenraali Pompeiuksen vuonna 67 eaa. olisivat tutustuttaneet roomalaissotilaat uuteen mysteeriuskontoon. Mithralaisuus jatkoi leviämistä 100-luvulla ja 200-luvulla, mutta kiellettiin vuonna 392 muiden pakanauskontojen tavoin, kun kristinuskosta oli tullut valtionuskonto. Se oli vain miesten ja erityisesti sotilaiden uskonto. 200-luvulla  Mithran temppeleitä oli kaikkialla Rooman valtakunnassa. 300-luvulla kristityt alkoivat väkivalloin hävittää Mithran temppeleitä.
Kultti

Roomalainen mithralaisuus oli mysteeriuskonto, jonka oppeja ei tunneta tarkasti. Sen uskonharjoittajat eivät kirjoittaneet oppejaan pyhiksi kirjoiksi vaan siirsivät tietonsa suullisesti eteenpäin. Mithralaisuudesta tiedetään, että se oli tarkoitettu ainoastaan miehille. Germaniasta on kuitenkin löytynyt naisten laatimia piirtokirjoituksia Mithralle, joiden perusteella voidaan päätellä, ettei uskonto ollut kaikkialla kielletty naisilta. Monet uskonnon harjoittajista olivat sotilaita, mutta myös kauppiaita, valtion virkamiehiä sekä vapautettuja orjia. Mithralaisuus oli erityisen suosittua yläluokan keskuudessa. Uskonto oli järjestäytynyt vihkimysasteisiin, joita pitkin yksittäinen jäsen saattoi ajan kuluessa edetä yhä syvemmälle mithralaisuuden salaisuuksiin. Arvoasteet olivat 1. Corax (korppi) - Merkurius, 2. Nymphus (sulhanen) - Venus, 3. Miles (sotilas) - Mars, 4. Leo (leijona) - Juppiter, 5. Perses (persialainen) - Kuu, 6. Heliodromus (aurinkojuoksija) - Aurinko ja 7. Pater (isä) - Saturnus.
Temppeleistä löytyneet kaiverrukset osoittavat, että mithralaiset omistautuivat uskonnolleen ja ilmaisivat kiitollisuutta Mithralle saamastaan suojelusta ja rohkaisusta. Ei tiedetä, suuntautuiko usko hengelliseen tiehen tässä maailmassa vai oliko keskeisempää tuonpuoleisen elämän tavoittelu.
Tauroktoniaa esittävän kulttikuvan lisäksi härän surmaamiseen liittyvää myyttiä toteutettiin taurobolium-riitissä, missä pappi surmasi härän siten, että sen verta vuodatettiin puhdistautumisriitin tilaajan päälle.