stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lavansaaren kirkko
Sota-aika ja nykytila

Lavansaari evakuoitiin pääasiassa ennen talvisotaa. Suurin osa kirkon irtaimistosta saatiin pelastettua. Nykyisin ne sijaitseva pääasiassa Kotkassa ja Kymenlaakson maakuntamuseossa. Kirkon kello on käytössä Ilomantsin Kivilahden rajaseutukirkossa. Suomi valtasi jatkosodassa Lavansaaren takaisin, mutta siviilejä ei saarelle päästetty ja näin ei myöskään kirkkoa päästy kunnostamaan. Kun lavansaarelaiset pääsivät ensimmäisen kerran vierailemaan kotisaarellaan vuonna 1992, todettiin venäläisten hävittäneen koko kirkon.
Lavansaaren ensimmäinen kirkko

Lavansaarella oli ollut ennen viimeiseksi jääneen kirkon valmistumista, pieni puukirkko, jonka olivat rakentaneet joko espanjalaiset tai englantilaiset haaksirikkoutuneet 1600-luvulla. Kirkon rakennusaineena he käyttivät haaksirikkoutuneen laivansa osia. Tämä kooltaan pieni (6 x 8 metriä) sijaitsi Vanhankirkonmäellä. Kirkko oli kuitenkin rakennettu lentohiekalle, mikä ei ollut paras mahdollinen vaihtoehto. Pikkuhiljalleen kirkko hautautui lentohiekkaan ja luhistui.
Aiheesta muualla

Kuva Lavansaaren kirkosta ennen sotia (Arkistoitu – Internet Archive)
Lavansaaren kirkko sisältä.
Lehtipiste

| Lehtipiste Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1910 (Lehtipiste Oy: 2013)
Toimitusjohtaja:  Janne Mansukoski
Puheenjohtaja:  Perttu Puro
Kotipaikka:  Vantaa
Toimiala:  muu painaminen
Henkilöstö:  n. 100 (2016)
Omistaja:  Tradeka-Yhtiöt
Kotisivu:  www.lehtipiste.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lehtipisteiden määrä 1929–2003.
Lehtipiste Oy on suomalainen markkinointi- ja jakeluyritys, joka jakaa koti- ja ulkomaisten lehtien irtonumeroita, kirjoja, keräilytuotteita, karttoja sekä muita tuotteita yhteensä noin 5 800 päivittäistavara- ja erikoiskaupan myymälään. Yrityksen yhteistyökumppaneina on noin 440 suomalaista ja ulkomaista kustantajaa ja tavarantoimittajaa.
Lehtipiste on toiminut lehtijakelijana vuodesta 1910 lähtien. Lehtipiste oli osa Rautakirjaa. Nykyään Lehtipisteen omistaa suomalainen Tradeka-Yhtiöt Oy. Se osti Lehtipisteen pääomasijoitusyhtiö Sponsor Capitalilta vuonna 2016.
Lehtipisteen yritysmuoto on osakeyhtiö. Se on rekisteröity Vantaalle. Henkilöstöä on noin 100 (2016). Lehtipisteen toimitusjohtaja on Janne Mansukoski.
Osana Lehtipisteen palveluita toimii Postituspojat, joka on perustettu 1989. Postituspojat on logistiikka- ja varastointipalveluihin erikoistunut palveluvarasto ja varastohotelli Vantaalla Lehtipisteen tilojen yhteydessä.
Aiheesta muualla

Lehtipisteen kotisivut
Lehtipistiäiset

| Lehtipistiäiset |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Pistiäiset Hymenoptera
Alalahko::  Sahapistiäiset Symphyta
Yläheimo::  Tenthredinoidea
Heimo::  Lehtipistiäiset Tenthredinidae  Latreille, 1802
Alaheimoja
 Allantinae  Blennocampinae  Heterarthrinae  Nematinae  Selandriinae  Tenthredininae 
Katso myös
   Lehtipistiäiset Wikispeciesissä   Lehtipistiäiset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lehtipistiäiset (Tenthredinidae) on pistiäisten lahkoon kuuluva heimo. Se on sahapistiäisten yläheimon suurin heimo: Suomessa elää yli 600 lajia.
Aikuiset ovat ruumiiltaan tanakoita ja tasapaksuja. Peräpäässä on munanasetin, jonka hyönteinen voi vetää sisään tuppeen. Lehtipistiäisten munanasetin ei ole kehittynyt pistimeksi. Toukat muistuttavat perhostoukkia, mutta niillä on vähintään kuusi paria jalkoja. Häirittynä monet nostavat takapäänsä pystyyn ja heiluttavat sitä.
Aikuiset lehtipistiäiset syövät mettä tai pikkuhyönteisiä. Toukat syövät lehtiä.
Suomessa eläviä lehtipistiäisiä ovat mm. iso- ja pikkukarviaispistiäinen, isolehtikuusipistiäinen, kuusenneulaspistiäinen ja Tenthredo mesomelas.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Lehtipistiäiset (Tenthredinidae)
ITIS: Tenthredinidae (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Tenthredinidae, common sawflies, tenthredinid sawflies (englanniksi)
Iowa State University, Bug Guide: Family Tenthredinidae - Common Sawflies (englanniksi)
Pherobase: Family - Tenthredinidae (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1280932  Wikispecies: Tenthredinidae  ADW: Tenthredinidae  AFD: Tenthredinidae  BOLD: 80410  BugGuide: 13142  CoL: GZJ  EoL: 731  EPPO: 1TENTF  Fauna Europaea: 11295  Fauna Europaea (new): ca788981-0531-4570-9ff8-58eb1caf1d54  GBIF: 7918  iNaturalist: 60628  IRMNG: 104910  ITIS: 152795  NBN: NBNSYS0000161106  NCBI: 27532  NZOR: 1f30dc3b-018b-4142-93d6-6fe2e037128b  Open Tree of Life: 597938  Paleobiology Database: 71476  PPE: tenthredinidae
Adrienne Lecouvreur

Adrienne Lecouvreur Corneliana Pierre Corneillesin draamassa La Mort de Pompée, Charles-Antoine Coypelin maalaus vuodelta 1726.
Adrienne Lecouvreur, Musée des Beaux-Arts, Châlons-en-Champagne.
Adrienne Lecouvreur, syntyään Adrienne Couvreur, (5. huhtikuuta 1692 Damery, Épernay – 20. maaliskuuta 1730 Pariisi)lähde? oli ranskalainen näyttelijä ja 1700-luvun merkittävimpiä alallaan.
Lecouvreur aloitti teatteriuransa jo 13-vuotiaana. Kymmenen vuotta hän oli kiertävien teatteriseurueiden jäsenenä, kunnes hänet 1717 kiinnitettiin Comédie françaiseen. Tässä teatterissa hän esitti lähinnä Corneillen ja Racinen murhenäytelmien sankarittaria ja teki sen niin menestyksellisesti, että pääsi ylhäisimpiin piireihin. Elämänsä kymmenen viimeistä vuotta hän oli kreivi Morits Saksilaisen rakastajatar, ja tätä rakkaussuhdetta Èugene Scribe ja Ernest Legouvé ovat kuvanneet draamassaan Adrienne Lecouvreur, jota esitettiin Suomen Kansallisteatterissa 1910-luvulla. Sanotaan, että madame de Bouillon, joka niinikään rakasti kreiviä, myrkytti Lecouvreurin mustasukkaisuudesta.
Eugène Scribe: Adrienne Lecouvreur. Näyttelijät Axel Ahlberg, Ida Aalberg & Hemmo Kallio 1910-luvun alussa Suomen Kansallisteatterissa.
Elämä

Adrienne Lecouvreur syntyi vaatekäsityöläisen ja pesijättären tyttäreksi. Perhe muutti Pariisiin Comédie-Françaisen lähistölle Adriennen ollessa kymmenvuotias. Hänen teatteriuransa alkoi Lillestä, ja jatkui Pariisissa vuonna 1717 Jean Racinen draamassa Mithridate. Saman vuoden kesäkuussa Lecouvreur näytteli Comédie-Françaisessa ja saavutti huomattavan yleisönsuosion. Menestys aiheutti kateutta Comédie-Françaisen muissa näyttelijättärissä.lähde?
Lecouvreur ystävystyi Voltairen kanssa. Hänellä oli lukemattomia rakkaussuhteita, muun muassa Saksin kreivi Moritzin kanssa. Suhde johti kilpailutilanteeseen Bouillonin herttuattaren kanssa. Lecouvreurin yllättävä kuolema, jonka on sanottu johtuneen myrkytyksestä, on yhdistetty tähän kolmiodraamaan. Teorian mukaan murhaajatar on Bouillonin herttuatar. Kirkko piti näyttelijän työtä ylipäätään paheellisena ja kieltäytyi antamasta Lecouvreurille kristillisiä hautajaisia. Näyttelijätär haudattiin ilman papin läsnäoloa Seinen rantatörmälle nykyisen Champ de Marsin kohdalle. Tästä Voltaire sai aiheen oodinsa La mort de Mademoiselle Lecouvreur loppusäkeeseen: "Dieux! pourquoi mon pays n'est-il plus la patrie / Et de la gloire et des talents?" ("Taivas! Miksi maani ei ole enää kotimaa / sen enempää maineen kuin lahjakkuudenkaan?")lähde?
Lecouvreur näytteli muun muassa Crébillonin Électressa, Pierre Corneillen näytelmissä Titus ja Berenike, Le Cid ja Polyeucte sekä Voltairen Œdipessa. Hänen meriitteihinsä kuuluu myös näytteleminen viisitoistavuotiaan Ludvig XV:n hovissa 5. syyskuuta 1725, jolloin hän teki syvän vaikutuksen tämän puolisoon Maria Leszczyńskaan.
Lecouvreur näytelmien ja elokuvien aiheena

Adrienne Lecouvreurin tarina on ollut useiden näyttämöteosten aiheena. Eugène Scribe on kirjoittanut näytelmän Adrienne Lecouvreur vuonna 1848. Francesco Cilean oopperan Adriana Lecouvreur kantaesitys oli Milanossa marraskuussa 1902. Walter Wilhelm Goetze on kirjoittanut operetin Adrienne, jonka ensiesitys oli Hampurissa huhtikuussa 1926. Adrienne Lecouvreur -nimisiä elokuvia on tehty kolme (vuosina 1913, 1938 ja 1955), ensimmäisen filmatisoinnin nimiosassa oli Sarah Bernhardt.
Suomenkielisen teatterin Adrienne Lecouvreur -tulkitsijoita on ollut muun muassa Ida Aalberg.
Kirjallisuutta

Le Couvreur, Adrienne: Lettres d'Adrienne Le Couvreur, Plon, 1992
Germain, Pierre: Adrienne Le Couvreur : tragédienne, Fernand Lanore, Pariisi, 1983
Clemént, Catharin, Adrienne Lecouvreur, ou Le Cœur transporté, Éditions J'ai Lu, 1997
Marciano-Jacob, Christiane: Adrienne Lecouvreur, l'excommunication et la gloire, Éditions Coprur, 2003
Richtman, Jack: Adrienne Lecouvreur. The Actress and the Age. A Biography. Prentice Hall, Englewood Cliffs NY 1971, ISBN 0-13-008698-3.
Aiheesta muualla

Tietoa Adrienne Lecouvreuristä
Voltairen oodi Adrienne Lecouvreurille englanniksi käännettynä (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Vatikaani 
Taiteenala:  FID 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef
Martti Lehto

Martti Lehto (1933 Helsinki – 4. elokuuta 2016 Vantaa) oli suomalainen naivistinen taidemaalari.
Lehto alkoi kokopäiväiseksi taiteilijaksi vasta vuonna 1990, työskenneltyään jo 16-vuotiaasta kirjapainoalalla ensin latojana ja sitten faktorina. Kirjapainotuotteiden suunnittelua Lehto myös opetti sekä Taideteollisen korkeakoulun että Ammattienedistämislaitoksen opiskelijoille. Naivistisesta taiteesta Lehto kiinnostui silti jo 1970-luvun alussa ja on ollut mukana näyttelyissä vuodesta 1973. Alkuaikojen surrealistinenkin taidemaalari tunnetaan ehkä parhaiten kissamaalauksistaan, mutta myös muista eläinaiheistaan. Monista Lehdon värikkäistä maalauksista on tehty julisteita ja postikortteja.
Aiheesta muualla

Itkonen, Satu ja Lehto, Martti, 2003. Kissanpäivät: Martti Lehdon maalauksia. Helsinki: Taidepiste. 64 s. ISBN 951-96451-5-2
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Israel  Yhdysvallat 
Muut:  IdRef
Led Zeppelin (albumi)

| Led Zeppelin Led Zeppelin |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1968
 Julkaistu: 12. tammikuuta 1969
 Tuottaja(t): Jimmy Page
 Tyylilaji: hard rock blues rock heavy metal
 Kesto: 44.51
 Levy-yhtiö: Atlantic Records
Listasijoitukset
  4. (1969)    6. (12. huhtikuuta 1969)    10. (1969)    11. (3. maaliskuuta 1969)    16. (viikko 6/1970)    19. (14. tammikuuta 2007)  
Led Zeppelinin muut julkaisut
|   | Led Zeppelin 1969 | Led Zeppelin II 1969 |
Led Zeppelin (tunnetaan myös nimellä Led Zeppelin I) on brittiläisen rockyhtye Led Zeppelinin ensimmäinen, 12. tammikuuta 1969 julkaistu albumi.
Albumi äänitettiin 30 tunnissa harjoittelun ja Pagen The Yardbirdsin aikaisten sopimusten vaatimien keikkojen lomassa. Jimmy Page otti taloudellisen riskin ja maksoi 1 700 punnan studiokulut itse. Tämä antoi yhtyeelle ja manageri Peter Grantille hyvät neuvotteluasemat suhteessa levy-yhtiöön. Vertailun vuoksi tuleva The Rolling Stones -manageri Andrew Oldham ansaitsi 1963 tiedottajan työstään NEMS-yhtiössä 25 puntaa kuukaudessa. Vuonna 1967 ilmestyneen The Beatles -albumin Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band studiokulut olivat 25 000 puntaa.
Albumi toi yhtyeelle suuren ja omistautuneen kuuntelijakunnan. Levyn edustama varhainen metallimusiikki ja psykedeelinen äänimaailma voittivat puolelleen kuuntelijoita alakulttuureista molemmin puolin Atlanttia. Samantyylistä musiikkia levyttivät tosin samoihin aikoihin eräät muutkin yhtyeet, kuten esimerkiksi Jeff Beck Group, mutta yksikään niistä ei saavuttanut yhtä mittavaa suosiota kuin Led Zeppelin.
Led Zeppelin on toisinaan arvioitu yhdeksi rockhistorian parhaista levyistä. Esimerkiksi vuonna 2003 amerikkalainen TV-yhtiö VH1 nimesi sen kaikkien aikojen 44. parhaimmaksi albumiksi.lähde?
Levyn kansikuva esittää ilmalaiva (zeppeliini)  Hindenburgin onnettomuutta.
Kappaleet

| A-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Good Times, Bad Times | Page/Jones/Bonham | 2.46 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Babe I'm Gonna Leave You | Bredon/Page/Plant | 6.41 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | You Shook Me | Dixon/Lenoir | 6.28 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Dazed and Confused | Page | 6.26 |  |  |  |  |  |  |
| B-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Your Time Is Gonna Come | Page/Jones | 4.14 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Black Mountain Side (instrumentaali)  | Page | 2.05 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Communication Breakdown | Page/Jones/Bonham | 2.27 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | I Can't Quit You Baby | Dixon | 4.42 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | How Many More Times | Page/Jones/Bonham | 8.28 |  |  |  |  |  |  |
Robert Plant osallistui laulujen tekoon, mutta häntä ei mainittu tekijöiden joukossa edellisten sopimustensa takia.
Kokoonpano

Jimmy Page – akustinen kitara, sähkökitara, pedal steel -kitara, taustalaulu, tuottaja
Robert Plant – laulu, huuliharppu
John Paul Jones – basso, urut, kosketinsoittimet, taustalaulu
John Bonham – rummut, patarummut, taustalaulu
Viram Jasani – tabla-rummut kappaleessa Black mountain side
Tekniikka ja julkaisun ulkoasu

Chris Dreja – takakannen kuva
George Hardie – kansien suunnittelu
Glyn Johns – studioteknikko, miksaaja
Peter Grant – tuottaja
Listasijoitukset

Billboard Music Charts (Yhdysvallat) - singlet
1969 Good Times Bad Times - Pop Singles No. 80
Deokhye

| Deokhye |
| --- | --- |
 Korean keisarikunnan prinsessa
 Prinsessa Deokhye vuoden 1923 paikkeilla.
Syntynyt:  25. toukokuuta 1912 Changdeokgung, Keijo, miehitetty Korea  (Nykyinen Soul, Etelä-Korea)
Kuollut:  21. huhtikuuta 1989 (76 vuotta) Changdeokgung, Soul
Hautapaikka:  Hongryureung, Namyangju, Etelä-Korea
Puoliso:  Kreivi Sō Takeyuki (vih. 1930; ero 1953)
Lapset:  Kreivitär Sō Masae
Isä:  Gojong
Äiti:  Yang Gui-in
Deokhye  (25. toukokuuta 1912 – 21. huhtikuuta 1989) oli Korean keisarikunnan viimeinen prinsessa.
Deokhye  syntyi 25. toukokuuta 1912 Changdeokgungin palatsissa, Soulissa. Hän oli isänsä keisari Gojongin ja tämän jalkavaimon, joka tunnettiin tuolloin nimellä Yang Gui-in, nuorin tytär. Prinsessan synnyttyä keisari antoi Yangille tittelin "boknyeong".
Deokhyetä ei virallisesti tunnustettu prinsessaksi Japanissa ennen vuotta 1917, koska hän ei ollut kuningattaren tytär. Vuonna 1917 hänen nimensä lisättiin virallisesti keisariperheen rekisteriin. Deokhyen isä rakasti häntä suuresti ja perusti häntä ja muiden aatelisperheiden lapsia varten Deoksugungin palatsiin lastentarhan.
Syntymä ja nuoruus

Deokhye syntyi 25. toukokuuta 1912 keisari Gojongille ja hänen jalkavaimolleen Yang Gui-inille, kun keisari oli jo 60-vuotias. Prinsessalla ei ollut vuoteen 1917 saakka nimeä lempinimeään "Boknyeongdang" lukuun ottamatta, ja häntä kohdeltiin kuin häntä ei olisi ollut olemassakaan. Vuonna 1917 keisari Gojong onnistui kuitenkin suostuttelemaan silloisen Korean kenraalikuvernöörin Terauchi Masataken lisäämään tyttären nimen keisariperheen rekisteriin ja myöntämään tälle prinsessan arvonimen.
Vuonna 1919 keisari suunnitteli salaa kihlausta hovin kamariherra Kim Hwang-jinin sukulaispojan Kim Jang-hanin ja Deokhyen välille. Kihlauksen olisi ollut tarkoitus suojella hänen tytärtään japanilaisilta, mutta Japani puuttui asiaan, eikä suunnitelma toteutunut. Kihlauksen epäonnistumisen jälkeen Kim Hwang-jiniä kiellettiin astumasta Deoksugungiin, ja keisari Gojong kuoli yllättäen 21. tammikuuta 1919. Prinsessa Deokhye aloitti vuonna 1921 Hinodaen alakoulun Soulissa.
Elämä Japanissa ja järjestetty avioliitto

Deokhye vietiin vuonna 1925 opintojen varjolla Japaniin, jossa hän kävi veljiensä tavoin koulua Gakushūinissa. Hänen sanottiin olleen hiljainen, eristäytyvä ja heikko. Deokhyen pääsi vuonna 1930 matkusamaan Koreaan, jotta hän voisi osallistua vuonna 1929 kuolleen äitinsä hautajaisiin. Keväällä 1930 hän muutti veljensä kruununprinssi Eunin taloon, kuningas Leen palatsiin, Tokioon. Samaan aikaan hän kärsi alkavasta mielenterveysongelmasta, jonka alkuoireet ilmenivät unissakävelynä. Hän unohti myös usein syödä ja juoda. Prinsessan psykiatri diagnosoi hänellä skitsofrenian, mutta seuraavaan vuoteen mennessä hänen tilansa vaikutti parantuneen. Sairaudella saattoi olla tekemistä hänen kasvatuksensa kanssa.
Toukokuussa 1931 Deokhye meni naimisiin japanilaisen aristokraatin kreivi, Sō Takeyukin (1923–1985) kanssa. Keisarinna Teimei oli järjestänyt avioliiton. Siitä oli oikeastaan päätetty jo vuonna 1930, mutta tuolloin prinsessan veli oli vastustanut liittoa ja sitä oli päätetty siirtää Deokhyen terveydentilan takia. Heti tervehdyttyään Deokhye sai kuitenkin tietää, että avioliitto pantaisiin täytäntöön. Hän synnytti 14. elokuuta 1932 tyttärensä Masaen (koreaksi Jeong-hye) Koreassa. Vuonna 1933 Deokhye alkoi taas kärsiä mielenterveysongelmista ja vietti sen jälkeen useita vuosia eri mielenterveysklinikoilla.
Korean voitettua Japanin toisessa maailmansodassa ja itsenäistyttyä aatelissääty poistettiin ja Deokhyen aviomies menetti arvonimensä. Avioliitossa ei ollut enää järkeä, ja pari etääntyi toisistaan yhä enemmän, kunnes he viimein erosivat vuonna 1953. Sō Takeyuki meni vuonna 1955 uudelleen naimisiin japanilaisen Yoshie Katsumuran kanssa.
Deokhyen onnettoman avioliiton aiheuttama suru moninkertaistui, kun hänen tyttärensä katosi 1956 ja teki oletettavasti itsemurhan vanhempiensa avioeron aiheuttaman stressin takia. Sen seurauksena Deokhyen sairaus vaikeutui entisestään.
Paluu Koreaan

Oltuaan pois 37 vuotta Deokhye palasi 26. tammikuuta 1962 Koreaan Etelä-Korean hallituksen kutsusta. Aluksi hallitus ei tahtonut päästää häntä viimeisenä kuningassuvun jäsenenä maahan, koska silloinen presidentti Lee Seung Man tahtoi välttyä poliittiselta kaaokselta. Toimittaja Kim Eul Han löysi kuitenkin prinsessan ja suostutteli Korean hallituksen sallimaan hänen paluunsa. Deokhye itki lähestyessään kotimaataan ja muisti mielentilastaan huolimatta tarkasti hovin tavat. Hän asui Changdeokin palatsissa kruununprinssi Uiminin ja kruununprinsessa Uiminin, heidän poikansa prinssi Gun, hänen vaimonsa Julia Mullockin ja kamarineito Byeon Bokdongin kanssa. Deokhye kuoli 21. huhtikuuta 1989 Changdeokin palatsissa. Hänet on haudattu Hongryureungiin Namyangjuhun lähelle Soulia.
Viitteet populaarikulttuurissa > Televisio ja elokuvat

Elokuvassa The Last Princess (2016) Deokhyeta esittivät Kim So-hyun ja Son Ye-jin.
Viitteet populaarikulttuurissa > Kirjallisuus

Yasuko Honman kirjoittama prinsessa Deokhyen elämäkerta julkaistiin japaniksi vuonna 1998.
Kwon Bi-yongin menestysromaani Princess Deokhye julkaistiin vuonna 2009. ISBN 9791130606392
Viitteet populaarikulttuurissa > Musiikki

Laulaja Ho Shim-nam sävelsi 1963 kappaleen "덕혜옹주" (Deokhyeong-ju), joka perustuu prinsessa Deokhyen elämään.
Korealaisen laulajan Heo Jinsulin kappale "The Rose of Tears" (2010) perustuu prinsessa Deokhyen elämään. Se äänitettiin sekä englanniksi että koreaksi.
Viitteet populaarikulttuurissa > Teatteri

Soulin taidekeskuksessa esitettiin touko-kesäkuussa 1995 prinsessa Deokhyeen perustuva näytelmä Deokhyeong-ju. Näytelmä esitettiin uudelleen joulukuussa 2016.
Korealainen musikaali Deokhye, the Last Princess (2013) perustuu prinsessa Deokhyen elämään.
Galleria

Prinsessa Deokhye ennen lähtöään Japaniin (1925).
Prinsessa Deokhye vuonna 1925.
Korean kuningasperhe vuonna 1918. Kuvassa vasemmalta oikealle Yi Un, Sunjong, keisari Gojong, kuninkaan jalkavaimo ja prinsessa Deokhye.
Prinsessa Deokhye vuonna 1929.
Sō Takeyuki ja Deokhye (1931).
Käännös suomeksi
Lehtopalmikkosammal

| Lehtopalmikkosammal> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Elinvoimainen 
Suomessa::  Elinvoimainen
   
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Ryhmä::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Lahko::  Palmikkosammalten lahko Hypnales
Heimo::  Palmikkosammalten heimo Hypnaceae
Suku::  Lehtopalmikkosammalet Breidleria
Laji::  pratensis
Kaksiosainen nimi
 Breidleria pratensis  (W. D. J. Koch ex Spruce) Loeske 
Synonyymit
 Hypnum pratense Koch ex Spruce  Hypnum pseudopratense Kindb.  Stereodon pratensis (W.D.J.Koch ex Spruce) Warnst. 
Katso myös
   Lehtopalmikkosammal Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lehtopalmikkosammal (Breidleria pratensis) on lehtisammallaji palmikkosammalten heimossa (Hypnaceae). Sitä esiintyy Maan pohjoispuoliskolla mantereisilla alueilla.
Suomessa lehtopalmikkosammalta esiintyy koko maan alueella paikoittain, rehevillä seuduilla. Se kasvaa kosteissa lehtometsissä, lehtokorvissa, lettosoiden laidoilla ja tunturisoilla keskipaljakan korkeudelle. Laji vaatii ravinteisen kasvupaikan ja suosii lähteisiä elinympäristöjä.
Hannu Lehtoranta

Hannu Lehtoranta (1. tammikuuta 1954 Jyväskylä – 22. toukokuuta 2012 Sipoo) oli suomalainen muusikko ja säveltäjä.
Lehtoranta valmistui ylioppilaaksi Jyväskylän normaalikoulusta 1974 ja opiskeli Jyväskylän yliopistossa. Hän sävelsi modernia kalevalaista musiikkia ja työskenteli kansanmusiikkia lähellä olevissa yhteyksissä. Kiinnostus musiikinlajiin syntyi pelimanneina tunnettujen isän ja isoisän harrastuksesta. Hänen ensimmäinen levyttänyt yhtyeensä oli Fyyralyyra. Yhtyeistä pitkäikäisin oli Tuulenkantajat, joka levytti useita levyjä ja esiintyi suurillakin festivaaleilla, esimerkiksi Roskildessa. Hän oli mukana myös kansanmusiikin ammattiorkesterissa Tallarissa. Hänen soololevynsä Taivaallinen kuu ilmestyi 2005.
Lehtoranta työskenteli Yleisradion äänilevystössä viime vuosiin asti.
Lehtohaivensammal

| Lehtohaivensammal |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen 
Suomessa::  Elinvoimainen
   
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Ryhmä::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Lahko::  Hypnales
Heimo::  Brachytheciaceae
Suku::  Haivensammalet Cirriphyllum
Laji::  piliferum
Kaksiosainen nimi
 Cirriphyllum piliferum  (Hedw.) Grout 
Katso myös
   Lehtohaivensammal Wikispeciesissä   Lehtohaivensammal Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lehtohaivensammal (Cirriphyllum piliferum) on lehtisammallaji suikerosammalten heimossa. Se on kookkaaksi jopa 15-senttimetriseksi ja alustanmyötäisesti kasvava laji. Sen versot haarovat yleensä sulkamaisesti ja melko säännöllisesti. Lehdet ovat leveähköt ja kiiltävän vihreät, niiden kärki kapenee jyrkästi värittömäksi karvoiksi, jotka muodostavat tupsun verson kärkeen.
Aiheesta muualla

Luopioisten kasvisto: Lehtohaivensammal (Cirriphyllum piliferum)
ITIS: Cirriphyllum piliferum (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Cirriphyllum piliferum (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q27734  Wikispecies: Cirriphyllum piliferum  BioLib: 91052  CoL: VH3T  EoL: 924966  EUNIS: 198178  FNA: 250099067  GBIF: 2679761  iNaturalist: 160586  IRMNG: 10990723  ITIS: 16270  NatureServe: 2.123221  NBN: NBNSYS0000036875  NCBI: 184640  Observation.org: 17329  Open Tree of Life: 994324  Plant List: tro-35157645  PLANTS: CIPI70  Tropicos: 35157645  WFO: wfo-0001180552  Laji.fi: MX.43500
Lehtokivisammal

| Lehtokivisammal |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Ryhmä::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Lahko::  Kivisammalten lahko Grimmiales
Heimo::  Kivisammalten heimo Grimmiaceae
Suku::  Kivisammalet Grimmia
Laji::  hartmanii
Kaksiosainen nimi
 Grimmia hartmanii  Schimp. 
Katso myös
   Lehtokivisammal Wikispeciesissä   Lehtokivisammal Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lehtokivisammal (Grimmia hartmanii) on lehtisammallaji kivisammalten heimossa (Grimmiaceae). Sitä esiintyy Maan pohjoispuoliskon lauhkealla vyöhykkeellä. Se on Skandinavian eteläosassa yleinen ja harvinaistuu pohjoiseen. Suomessa laji on melko yleinen, elinvoimainen (LC) ja levinneisyydeltään eteläinen. Sitä esiintyy Pohjois-Hämeen ja Pohjois-Karjalan korkeudelle, erillisesti myön Inarin Lapissa.
Lehtokivisammal kasvaa lehdoissa varjoisilla silikaattikallioilla ja sisävesien rantakallioilla. Se on sammaleksi keskikokoinen ja kasvaa tuppaina. Itiöpesäkkeitä on harvoin. Itiöiden sijasta syntyy usein itujyväsiä lehtien kärjissä.