stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Instituutio
Näkökulmia instituutioihin

Vaikka yksittäiset, viralliset organisaatiot, joita nimitetään instituutioiksi, saattavat olla ihmisten tarkoituksellisesti luomia, instituutiot kehittyvät ja toimivat yhteiskunnassa yleensä sosiaalisen itsejärjestäytymisen kautta yksilöiden tietoisten tavoitteiden yläpuolella.
Sosiaalisen yhteistyön mekanismeina instituutiot ilmenevät sekä konkreettisina, virallisina instituutioina, kuten eduskunta tai katolinen kirkko, että epävirallisina sosiaalisina järjestelminä, jotka heijastavat ihmisten psykologiaa, kulttuuria, tapoja ja käytäntöjä. Tärkeimmillä instituutioilla on sekä objektiivisia että subjektiivisia puolia. Esimerkkeinä toimivat raha ja avioliitto.
Rahan instituutioon kuuluu monia virallisia organisaatioita kuten pankkeja, valtiovarainministeriöitä ja pörssejä, joita voidaan kutsua instituutioiksi, mutta myös henkilökohtaisia kokemuksia, jotka ohjaavat ihmisten toimintaa. Ihmiset työskentelevät ja käyvät kauppaa saadakseen itsessään lähes arvottomia paperisia seteleitä, joiden arvo on sopimuksenvarainen ja perustuu rahan instituutioon.
Avioliitto ja perhe sisältävät samoin niin virallisia ja epävirallisia kuin objektiivisia ja subjektiivisiakin puolia. Hallitukset ja uskonnolliset instituutiot säätävät ja valvolvat avioliittoa ja perhettä koskevia lakeja, luovat ja säätelevät erilaisia ihmisten välisten suhteiden käsitteitä ja määrittelevät, mitä oikeuksia ja velvollisuuksia ne tuovat mukanaan. Avioliittoon ja perheeseen vaikuttavat erittäin voimakkaasti kulttuuri ja tavat. Länsimaissa avioliiton käsite on muuttunut kirkon ja valtion myöntämästä luvasta harrastaa seksuaalista kanssakäymistä puolisoiden väliseksi sopimukseksi, joka voidaan vapaasti solmia ja purkaa, mikä on aiheuttanut murrosvaiheessa sosiaalista ja poliittista erimielisyyttä lakien ja tapojen muuttamisesta esimerkiksi naisten itsemääräämisoikeuden, avioeron, avoliiton, ehkäisyvälineiden ja homoseksuaalisuuden suhteen.
Yhteiskuntatieteiden näkökulma

Vaikka instituutiot vaikuttavat ihmisistä usein muuttumattomilta, luonnollisilta itsestäänselvyyksiltä, yhteiskuntatieteellinen tutkimus paljastaa instituutioiden todellisen luonteen sosiaalisina konstruktioina, oman aikansa, kulttuurinsa ja yhteiskuntansa luomuksina, jotka ovat syntyneet ihmisten kollektiivisen valinnan, eivät yksilöiden pyrkimysten, seurauksena.
Instituutioiden suhde ihmisluontoon on yhteiskuntatieteiden peruskysymyksiä. Instituutiot voidaan nähdä konservatiivisen näkökulman mukaan ihmisluonnon "luonnollisina" yhteiskunnallisina ilmenemismuotoina, tai progressiivisen näkökulman mukaan keinotekoisina, lähestulkoon satunnaisina, jolloin ne tarvitsisi sosiaalisen tutkimuksen avulla muokata uudelleen ihmisten tarpeita paremmin vastaaviksi. Adam Smith perusti talousteoriansa ihmisen oletettuun taipumukseen käydä vaihtokauppaa. Modernit feministit ovat kritisoineet perinteistä avioliittoa ja muita instituutioita alistavan ja vanhanaikaisen patriarkaatin välineinä.
Taloustiede on viime vuosina käyttänyt peliteoriaa tutkiakseen instituutioita ja vastatakseen kysymykseen: kuinka instituutiot selviytyvät ja kehittyvät? Tämän näkökulman mukaan instituutiot syntyvät pelien Nashin tasapainoista. Esimerkiksi, kun ihmiset ohittavat toisensa käytävässä, tarvitaan tapa, jolla välttää yhteentörmäys. Tapa voi olla vaikkapa sellainen, että molempien osapuolten on pysyttävä omasta näkökulmastaan oikealla puolella (tai vasemmalla -- valinnan täytyy vain olla yhdenmukainen). Sellaisten tapojen voidaan olettaa olevan sääntöjen alkuperä, kuten esimerkiksi useimmissa maissa vallitsevan säännön, jonka mukaan autoa täytyy ajaa tien oikeassa reunassa.
Julkisen valinnan teoria, valtio-oppia lähellä oleva taloustieteen haara, tutkii, kuinka hallituksen poliittiset päätökset tehdään, ja pyrkii ennustamaan päätösten vaikutukset, ottaen huomioon kyseisen poliittisen päätöksentekoprosessin ja kontekstin.
Sosiologia on perinteisesti tutkinut sosiaalisia instituutioita toisiinsa kytkeytyvien sosiaalisten roolien ja odotusten valossa. Sosiaaliset instituutiot sekä koostuvat roolien ja odotettujen käyttäytymismallien ryhmistä että luovat niitä. Instituution sosiaalinen merkitys toteutuu roolien täyttämisen kautta. Esimerkiksi lisääntymisen ja jälkeläisten hoidon välttämättömät biologiset vaatimukset toteutuvat avioliiton ja perheen instituutioiden kautta, luomalla ja määrittelemällä isältä/aviomieheltä, äidiltä/vaimolta, lapselta jne. odotetut roolit.
Historiantutkimuksessa erottelu aikakausien välillä perustuu yhteiskunnassa vallitsevien instituutioiden syvään ja perinpohjaiseen muutokseen. Poliittisia ja sotilaallisia tapahtumia pidetään historiallisesti niin tärkeinä, että ne yhdistetään instituutioiden muutoksiin. Euroopan historiassa erityisen merkittävänä pidetään pitkää siirtymistä keskiajan feodaalisista instituutioista nykyajan elämää määritteleviin instituutioihin.
Yhteiskuntatieteiden näkökulma > Elinor Ostrom

Institutioiden tutkija Elinor Ostrom sai Nobelin taloustieteen palkinnon vuonna 2009.
Ostrom on tutkinut yhteisresurssien ja julkishyödykkeiden kysymyksiä sekä teoriassa että käytännössä lähes 50 vuotta. Hän on tutkinut niinkin erilaisia yhteisresursseja kuin Kalifornian pohjavesivaroja, Sveitsin ja Japanin yhteislaitumia, Itä-Espanjan (Valencia), Taiwanin ja Filippiinien kastelujärjestelmiä ja globaalia ilmastoa.
Ostrom määrittelee joukon suunnitteluperiaatteita, jotka instituutioiden pitää toteuttaa, jotta ne tukisivat julkishyödykkeiden tehokasta hallitsemista:
On oltava olemassa tarkkaan määrittelyt rajat, jotka mahdollistavat ulkopuolisten tehokkaan sulkemisen käyttämästä resursseja
Säännöt, jotka rajoittavat julkishyödykkeen käyttöä, on oltava määritelty niin että ne sopeutuvat paikallisiin oloihin
Julkishyödykkeen käyttäjien on voitava osallistua päätöksenteko-prosessiin
Monitorointijärjestelmä, jossa erityiset monitoroijat valvovat julkishyödykkeen käyttöä
Sanktioinnin on oltava graduaalista - pienestä kertaluontoisesta rikkeestä saa pienen rangaistuksen, mutta rangaistukset kasvavat kun rikkeet toistuvat
Konfliktin hallintamenetelmien pitää olla tehokkaita
Julkishyödykettä käyttävän yhteisön itsehallinto on oltava ylempien viranomaisten tunnustamaa
Kun kyseessä on laaja julkisresurssi, pitää olla mahdollista organisoida julkishyödykkeen hallinta useissa tasoissa, missä alimmat tasot edustavat esimerkiksi paikallisyhteisöä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Instituutio Wikimedia Commonsissa
HMAS Diamantina (K377)

| HMAS Diamantina |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Walkers Limited, Maryborough
Kölinlasku:  12. huhtikuuta 1943
Laskettu vesille:  6. huhtikuuta 1944
Palveluskäyttöön:  27. huhtikuuta 1945
Poistui palveluskäytöstä:  29. helmikuuta 1980
Loppuvaihe:  museolaiva
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 340 t (standardi) 1 923 t (kuormattu)
Pituus:  91,85 m (kokonaispituus)
Leveys:  11,18 m
Syväys:  3,66 m
Koneteho:  5 500 ihp (4,1 MW)
Nopeus:  20 solmua
Miehistöä:  140
Aseistus
Aseistus:  2 × QF 4"/L40 Mk XIX -tykkiä yksiputkisina CP Mk XXIII -asennuksina 2 × Bofors 40 mm 6 × Oerlikon 20 mm 1 × Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheitin 150 syvyyspommia
HMAS Diamantina (viirinumerot K377 ja A266) oli Australian kuninkaallisen laivaston vuonna 1945 palvelukseenotettu River-luokan fregatti toisen maailmansodan lopulla.
Valmistus

Alus tilattiin 16. elokuuta 1941 Walkers Limitediltä, missä köli laskettiin 12. huhtikuuta 1943. Alus laskettiin vesille 6. huhtikuuta 1944 kumminaan edustajainhuoneen puheenjohtaja ja myöhempi laivastoministeri Riordanin puoliso ja otettiin palvelukseen 27. huhtikuuta 1945 Herveynlahdella Queenslandissa ensimmäisenä päällikkönään komentajakapteeni Maurice G. Rose.
HMS Invincible (1869)

| HMS Invincible |
| --- | --- |
 HMS Invincible

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Robert Napier and Sons, Govan
Kölinlasku:  28. kesäkuuta 1867
Laskettu vesille:  29. toukokuuta 1869
Palveluskäyttöön:  1. lokakuuta 1870
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut 1914
Tekniset tiedot
Uppouma:  6 106 t
Pituus:  85 m
Leveys:  16 m
Syväys:  6,88 m
Koneteho:  4 021 ihp
Nopeus:  13,5 solmua
Miehistöä:  450
Aseistus
Aseistus:  10 × 9" MLR -tykkiä 4 × 64 naulan MLR -tykkiä
HMS Invincible oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1869 vesillelaskettu Audacious-luokan ironclad taistelulaiva.
Valmistus

Alus tilattiin Govanista Robert Napierilta ja sen köli laskettiin 28. kesäkuuta 1867. Alus laskettiin vesille 29. toukokuuta 1869  ja se valmistui 1. lokakuuta 1870.
Palvelus

Alus siirrettiin vuonna 1901 Sheernessiin hävittäjälaivueen emälaivaksi ja se nimettiin vuonna 1904 HMS Erebukseksi. Alus siirrettiin vuonna 1906 Portsmouthin koulutuskeskukseen, jolloin se nimettiin HMS Fisgard II:ksi. Alus upposi 17. syyskuuta 1914 myrskyssä Portland Billin edustalla, kun sitä oltiin hinaamassa Portsmouthista Scapa Flow'hun vastaanottoalukseksi. Aluksella olleista 64 miehistönjäsenestä kaksikymmentäyksi sai surmansa onnettomuudessa.
Diasetonialkoholi

| Diasetonialkoholi |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  4-hydroksi-4-metyylipentan-2-oni
CAS-numero:  123-42-2
PubChem CID:  31256
SMILES:  CC(=O)CC(C)(C)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H12O2
Moolimassa:  116,156 g/mol
Sulamispiste:  –44,2 °C
Kiehumispiste:  169,2 °C
Tiheys:  0,9306 g/cm3
Liukoisuus veteen:  400 g/l (20 °C)
Diasetonialkoholi (C6H12O2) on aldoleihin kuuluva orgaaninen yhdiste, joka sisältää alkoholeille ja ketoneille tyypilliset funktionaaliset ryhmät. Yhdisteellä on käyttöä liuottimena, hydraulisten nesteiden osana ja muiden orgaanisten yhdisteiden synteesien lähtöaineena.
Ominaisuudet

Diasetonialkoholi on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä ja sillä on miellyttävä haju. Aine liukenee erittäin hyvin veteen ja moniin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja dietyylieetteriin. Diasetonialkoholin reaktiot ovat tyypillisiä β-hydroksiketoneille ja erityisesti happamissa olosuhteissa siitä eliminoituu vettä ja muodostuu mesityylioksidia. Yhdiste voidaan pelkistää vedyttämällä heksyleeniglykoliksi. Diasetonialkoholi ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä. Suurina pitoisuuksina hengitettynä se on huumaavaa.
Valmistus ja käyttö

Diasetonialkoholia valmistetaan asetonista emäskatalysoidulla aldoliadditioreaktiolla. Tyypillisiä katalyyttejä ovat alkali- ja maa-alkalimetallihydroksidit. Reaktiossa voi muodostua sivutuotteina muun muassa mesityylioksidia ja foronia. Reaktioseos neutraloidaan hapolla, reagoimaton asetoni poistetaan strippaamalla ja tuote puhdistetaan tislaamalla alennetussa paineessa. Diasetonialkoholia käytetään liuottimena liuottamaan muun muassa selluloosa-asetaattia, maaleja, lakkoja ja hartseja. Sitä lisätään hydraulisiin nesteisiin, jäähdytysnesteisiin ja jäätymisenestoaineisiin. Diasetonialkoholista myös valmistetaan useita muita orgaanisia yhdisteitä kuten metyyli-isobutyyliketonia, heksyleeniglykolia ja mesityylioksidia.
Dibromimetaani

| Dibromimetaani |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  74-95-3
PubChem CID:  3024
SMILES:  C(Br)Br
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  CH2Br2
Moolimassa:  173,835 g/mol
Sulamispiste:  -52.7 °C
Kiehumispiste:  97 °C
Tiheys:  2,5 g/cm3
Liukoisuus veteen:  1.,2 g/100 ml (15 °C)
Dibromimetaani on hiilen ja bromin yhdiste, jota kutsutaan myös nimillä metyleenidibromidi ja metyleenibromidi. Sen kemiallinen kaava on CH2Br2. Dibromimetaani on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritöntä nestettä, joka liukene veteen 1,2 g/100 ml (15 °C). Yhdiste on palamatonta ja sen höyry on ilmaa raskaampaa. Dibromimetaanin moolimassa on 173,835 g/mol, sulamispiste -52,7 °C, kiehumispiste 97 °C, tiheys 2,5 g/cm3 ja CAS-numero 74-95-3.
Dibromimetaania valmistetaan dikloorimetaanin, bromin ja alumiinin reaktiolla tai alumiinikloridin katalysoimana dikloorimetaanista ja vetybromidista. Reaktioissa muodostuu myös bromikloorimetaania. Dibromimetaania käytetään liuottimena polymerointireaktioissa ja mineraalien erotusprosesseissa, lähtöaineena lääkeaineiden synteeseissä ja palonsammutusaineena.
Aiheesta muualla

Dibromimetaanin kansainvälinen kemikaalikortti
PubChem: Methylene bromide (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Dibromomethane (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
ChemBlink: Dibromomethane (englanniksi)
Dibutyyliamiini

| Dibutyyliamiini |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  N-butyylibutan-1-amiini
CAS-numero:  111-92-2
PubChem CID:  8148
SMILES:  CCCCNCCCC
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C8H19N
Moolimassa:  129,242 g/mol
Sulamispiste:  -61,9 °C
Kiehumispiste:  159,6 °C
Tiheys:  0,767 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 3,5 g/l 
Dibutyyliamiini (C8H19N) on alifaattisiin amiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa korroosionestoaineena, katalyyttinä ja muiden orgaanisten yhdisteiden valmistamiseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa dibutyyliamiini on väritöntä nestettä. Sillä on amiineille tunnusomainen epämiellyttävä haju. Yhdiste liukenee hieman veteen ja paremmin muun muassa etanoliin. Se liukenee myös hieman dietyylieetteriin ja asetoniin. Dibutyyliamiini on emäksistä ja kykenee syövyttämään eräitä metalleja. Yhdiste ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä.
Dibutyyliamiinia valmistetaan ammoniakista, ja butanolista, 1-klooributaanista tai 1-bromibutaani. Tässä reaktiossa voi muodostua myös butyyliamiinia ja tributyyliamiinia. Toinen valmistustapa on butyronitriilin pelkistys vedyttämällä. Dibutyyliamiinia voidaan käyttää korroosionestoaineena ja katalyyttinä valmistettaessa eräitä polyeetteripolymeerejä. Yhdisteestä myös valmistetaan useita muita yhdisteitä esimerkiksi vulkanoinninkiihdyttimiä, väriaineita sekä hyönteismyrkkyjä ja muita maatalouskemikaaleja.
Intiankirjoahven

| Intiankirjoahven |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Cichliformes
Heimo::  Kirjoahvenet Cichlidae
Suku::  Etroplus
Laji::  suratensis
Kaksiosainen nimi
 Etroplus suratensis  (Bloch, 1790) 
Katso myös
   Intiankirjoahven Wikispeciesissä   Intiankirjoahven Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Intiankirjoahven (Etroplus suratensis) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva pääasiassa trooppisissa murtovesissä elävä kalalaji, jota pidetään myös akvaariossa. Laji on suosittu ruokakala varsinkin Sri Lankassa, jossa sitä viljellään ravinnoksi.
Koko ja ulkonäkö

Intiankirjoahven kasvaa yleensä noin 20 senttimetrin mittaiseksi ja korkeintaan 40 senttimetrin mittaiseksi. Se on väriltään harmaavihreä ja raidakas. Silmät ovat pienet ja kuono lyhyt.
Levinneisyys ja elinympäristö

Intiankirjoahventa tavataan Aasiasta Intiasta, Indonesiasta, Malesiasta, Singaporesta ja Sri Lankasta. Lajin elinympäristöä ovat joet, suistot ja laguunit. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut intiankirjoahvenen elinvoimaiseksi lajiksi.
Ravinto ja elintavat

Intiankirjoahven käyttää ravinnokseen nilviäisiä, hyönteisiä sekä vesikasveja kuten leviä. Naaras munii yhden kudun aikana noin 500 munaa, jotka kuoriutuvat noin neljän päivän kuluttua. Intiankirjoahven elää noin 23–26 asteen lämpöisissä vesissä vähintään kymmenen metrin syvyydessä.
Piirretty intiankirjoahven
Iota adscriptum

Esimerkki: Iota adscriptumin käyttö majuskelikirjoituksessa.
Esimerkki: Iota adscriptumin käyttö ison alkukirjaimen jälkeen, yhdessä myöhemmin sanassa esiintyvän iota subscriptumin kanssa.
Iota adscriptum (< lat., ”viereen kirjoitettu ioota”) on nimitys muinaiskreikassa esiintyvälle ääntymättömälle mutta normaalisti näyviin merkitylle iootalle, joka esiintyy diftongissa pitkän vokaalin α (ā), η (ē) tai ω (ō) jälkeen, toisin sanoen diftongeissa αι (āi), ηι (ēi) tai ωι (ōi).
Pitkää vokaalia seuraava ioota kirjoitetaan aina iota adscriptumina silloin kun:
Teksti on kirjoitettu majuskelilla eli isoilla kirjaimilla. Esimerkiksi: ΕΝ ΤΩΙ ΝΑΩΙ = έν τῳ ναῷ, en tō naō, ’temppelissä’.
Iootaa edeltävä pitkä vokaali on sanan aloittava iso alkukirjain. Esimerkiksi: Ἅιδης, Hādēs, ’Haades’.
Pitkä vokaali ja ioota kuuluvat eri tavuihin. Esimerkiksi πρωί, prōi, ’varhain’, ’aamulla’.
Muissa tapauksissa pitkää vokaalia seuraava ioota kirjoitetaan iota subscriptumina. Translitteraatiossa ioota jätetään yleensä pois kummassakin tapauksessa.
Iota adscriptumin (samoin kuin iota subscriptumin) merkitseminen kehittyi kreikan ortografiaan bysanttilaisella kaudella 1000-luvulla.
Desolation Boulevard

| Desolation Boulevard Sweet |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty :  1974    1973–1975
 Julkaistu:  marraskuu 1974    1975
 Formaatti: LP, MC, CD
 Tuottaja(t): Mike Chapman, Nicky Chinn
 Tyylilaji: hard rock, glam rock
 Kesto: 43.10
 Levy-yhtiö:  RCA Records    Capitol Records
Muut kannet
   Yhdysvaltain-painos     Yhdysvaltain-painoksen takakansi
Listasijoitukset
  2.     4. (viikko 49/1974)    5. (20. syyskuuta 1975)    9. (1975)    9. (joulukuu 1974)    17. (6. kesäkuuta 1975)    17. (viikko 3/1975)    25. (1975)
Sweetin muut studioalbumit
| Sweet Fanny Adams 1974 | Desolation Boulevard 1974 | Give Us a Wink 1976 |
Desolation Boulevard on Sweet-yhtyeen marraskuussa 1974 julkaisema kolmas studioalbumi. Albumilla yhtye jatkoi suuntaustaan raskaampaan rockiin päin ja oli minimoinut suhteensa lauluntekijäkaksikkoon Nicky Chinn ja Mike Chapman; levy sisältää edellisen albumin tapaan vain kaksi parivaljakon kirjoittamaa kappaletta. Albumin tunnetuin kappale on kuitenkin Chinn/Chapman-käsialaa oleva singlejulkaisu, hitiksi erityisesti Euroopassa muodostunut "The Six Teens"
Levy sisältää muun muassa Mick Tuckerin yli kahdeksanminuuttisen rumpusoolon "Man with the Golden Arm", jota hän oli jo jonkin aikaa esittänyt yhtyeen konserteissa. Se on samalla ensimmäinen Sweet-kappale, jossa Tucker esiintyy päävokalistina, kahden lauseen verran. Albumilla on myös cover-versio The Who -yhtyeen kappaleesta "My Generation".
Albumin kansikuva otettiin Länsi-Hollywoodissa Sunset Boulevardin ja Larrabee Streetin risteyksessä.
Menestys

Albumin julkaisi Yhdysvalloissa ja Kanadassa Capitol Records seuraavana vuonna 1975 täysin eri kappalevalikoimalla ja hieman erilaisella kannella (kts. alemmat kuvat). Mukana oli muun muassa suuri hitti ja yhtyeen ehkä suurimmaksi klassikoksi noussut "The Ballroom Blitz". Se sisälsi myös paljon kappaleita edellisalbumilta, Sweet Fanny Adams (1974), koska Sweet Fanny Adamsia ei oltu julkaistu Pohjois-Amerikassa.
Albumi myi Yhdysvalloissa hyvin (sijoitus 25.), kuten myös muun muassa Suomessa, missä levy oli korkeimmillaan albumilistan sijalla 9 joulukuussa 1974. Suurinta menestys oli Ruotsissa, jossa albumi nousi sijalle 2.
Levyn kappaleista kaksi julkaistiin singlenä sellaisenaan; balladimainen "The Six Teens" ja suoraviivainen rock "Turn It Down". Molemmat kappaleet olivat Chinn/Chapman-käsialaa. "The Six Teens" muodostui hitiksi nousten Isossa-Britanniassa singlelistan sijalle 9 ja Suomessa sijalle 8. Myös "Fox on the Run" julkaistiin singlenä, mutta uudelleen muokattuna versiona ja vasta vuoden 1975 puolella.
Vuonna 1975 albumista otettiin ensimmäiset uusintapainokset. Tuossa versiossa alkuperäinen "Fox on the Run" oli korvattu sen singleversiolla.
Kappaleet > Euroopan-painos (RCA 1974)

A-puoli
The Six Teens – 4.02 (säv. Nicky Chinn/Mike Chapman)
Solid Gold Brass – 5.28 (säv. Brian Connolly/Steve Priest/Andy Scott/Mick Tucker)
Turn It Down – 3.27 (säv. Chinn/Chapman)
Medussa – 4.44 (säv. Scott)
Lady Starlight – 3.09 (säv. Scott)
B-puoli
Man with the Golden Arm – 8.33 (säv. Leonard Bernstein/Fine/Tucker)
Fox on the Run – 4.49 (säv. Connolly/Priest/Scott/Tucker)
Breakdown – 3.03 (säv. Connolly/Priest/Scott/Tucker)
My Generation – 3.54 (säv. Pete Townshend)
Kappaleet > Euroopan-painos (RCA 1974) > Vuoden 1999 remasteroidun version bonuskappaleet (BMG)

I Wanna Be Committed – 3.10 (säv. Chinn/Chapman)
Teenage Rampage – 3.32 (säv. Chinn/Chapman)
Kappaleet > Euroopan-painos (RCA 1974) > Vuoden 2005 remasteroidun version bonuskappaleet (SonyBMG)

Teenage Rampage – 3.32 (singlen a-puoli)
Own Up, Take a Look at Yourself – 3.58 (singlen b-puoli)
Burn on the Flame – 3.37 (singlen b-puoli)
Someone Else Will – 3.25 (singlen b-puoli)
Medussa – 5.51 (ennenjulkaisematon kotidemo)
Burn on the Flame – 3.57 (ennenjulkaisematon kotidemo)
I Wanna Be Committed – 3.10
Fox on the Run – 3.27 (singleversio)
Miss Demeanor – 3.17 (singlen b-puoli)
Kappaleet > Pohjois-Amerikan painos (Capitol 1975)

Ballroom Blitz – 4.06 (säv. Chinn/Chapman)
The 6-Teens – 4.05 (säv. Chinn/Chapman)
No You Don't – 4.36 (säv. Connolly/Priest/Scott/Tucker)
A.C.D.C. – 3.28 (säv. Chinn/Chapman)
I Wanna Be Committed – 3.13 (säv. Chinn/Chapman)
Sweet F.A. – 6.15 (säv. Connolly/Priest/Scott/Tucker)
Fox on the Run – 3.27 (singleversio, säv. Connolly/Priest/Scott/Tucker)
Set Me Free – 3.59 (säv. Scott)
Into the Night – 4.25 (säv. Scott)
Solid Gold Brass – 5.35 (säv. Connolly/Priest/Scott/Tucker)
Singlet > The Six Teens

Julkaistu: heinäkuu 1974, RCA
A-puoli: The Six Teens (Chinn/Chapman)
B-puoli: Burn on the Flame (Connolly/Priest/Scott/Tucker)
Listasijoitukset:
| --- | --- |
Alankomaat: #7 (1974)
Australia: #48 (1974)
Belgia: #6 (1974)
Iso-Britannia: #9 (heinäkuu 1974)
Länsi-Saksa: #4 (1974)
Suomi: #8 (heinäkuu 1974)
Sveitsi: #6 (1974)
Singlet > Turn It Down

Julkaistu: 1974, RCA
A-puoli: Turn It Down (Chinn/Chapman)
B-puoli: Someone Else Will (Connolly/Priest/Scott/Tucker)
Listasijoitukset:
| --- | --- |
Iso-Britannia: #41 (1974)
Länsi-Saksa: #4 (1974)
Suomi: #10 (marraskuu 1974)
Singlet > Fox on the Run

Julkaistu: 1975, RCA (uusi singleversio)
A-puoli: Fox on the Run (Connolly/Priest/Scott/Tucker)
B-puoli: Miss Demeanor (Connolly/Priest/Scott/Tucker)
Listasijoitukset:
| --- | --- |
Alankomaat: #7 (1974)
Australia: #48 (1974)
Belgia: #6 (1974)
Iso-Britannia: #9 (heinäkuu 1974)
Länsi-Saksa: #4 (1974)
Suomi: #8 (heinäkuu 1974)
Sveitsi: #6 (1974)
Kokoonpano

Brian Connolly – laulu
Steve Priest – bassokitara, laulu
Andy Scott – kitara, kosketinsoittimet, laulu
Mick Tucker – rummut, lyömäsoittimet, laulu
Arvostelut

Allmusic () linkki
Imperiumi (10/10) linkki (Arkistoitu – Internet Archive)
Intohimot jalavien varjossa

| Intohimot jalavien varjossa> Desire Under the Elms |
| --- | --- |
Kirjoittaja:  Eugene O’Neill
Kirjoitettu:  1924
Alkuperäiskieli:  englanti
Tyylilaji:  tragedia
Tapahtumapaikka ja -aika:  1800-luku, Uuden Englannin maaseutu
Kantaesitys:  1924
Kantaesityspaikka:  Provincetown Players (off-Broadway)
Henkilöt
Henkilöt:  Ephraim Cabot ja hänen poikansa: Simeon  Peter  Eben  Abbie Putnam  nuori tyttö  kaksi viljelijää  viulunsoittaja  sheriffi  naapurifarmien väkeä
Intohimot jalavien varjossa (Desire Under the Elms) on yhdysvaltalaisen Eugene O’Neillin tragedianäytelmä vuodelta 1924. Se ottaa juonikuvioita ja teemoja antiikin Kreikan tragedioista ja istuttaa ne Uuden Englannin maaseudulle, kuten O’Neill teki myöhemmin näytelmätrilogiassaan Murheesta nousee Elektra (1931). Näytelmä viittaa Faidran, Hippolytoksen ja Theseuksen taruihin. Näytelmästä tehtiin vuonna 1958 elokuva Intohimot jalavien alla, jossa Abbien roolia näyttelee Sophia Loren. Säveltäjä Edward Thomas on sovittanut näytelmän oopperaksi.