stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aapo Sarell
Ura > Seuraura

Sarell on Saimaan Pallon kasvatti. Kauden 2018–2019 hän pelasi SaiPan ja Ketterän C-nuorten yhdistelmäjoukkueessa. Sarell jakoi kymmenellä osumallaan koko C-nuorten SM-sarjan puolustajien maalipörssin toisen sijan joukkuetoverinsa Joni Loukkojärven kanssa edellään vain Tapparan Luka Tiihonen. Kaudella 2019–2020 hän toimi SaiPan B-nuorten varakapteenina.
Kauden 2020–2021 Sarell pelasi suurimmaksi osaksi SaiPan U20-junioreissa. Hän debytoi kauden aikana myös SM-liigassa, jossa Sarell pelasi kaksi runkosarjaottelua. Hän teki liigadebyyttinsä vain 17-vuotiaana 9. huhtikuuta 2021 KooKoota vastaan. Sarell merkittiin SaiPan seitsemänneksi puolustajaksi. Hän sai ottelussa jääaikaa 10.39 minuuttia.
Huhtikuussa 2021 Sarell teki SaiPan kanssa 3+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Kaudella 2021–2022 hän pelasi liigassa 12 runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen.
WHL-joukkue Kamloops Blazers varasi Sarellin 55. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2022. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2022–2023. Blazers isännöi kauden päätteeksi myös Memorial Cup-lopputurnausta.
Kaudeksi 2023–2024 Sarell siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Imatran Ketterään. Hän pelasi siellä tulokaskaudellaan 40 runkosarjaottelua tehopistein 1+6=7 ja viisi pudotuspeliottelua ilman tehopisteitä. Sarell voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa. Toukokuussa 2024 hän teki Ketterän kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2024–2025 Sarell jäi varsin pieneen rooliin ja hänen kautensa jäi rikkonaiseksi osittain myös varusmiespalveluksen vuoksi. Sarell pelasi Mestiksessä vain kahdeksan runkosarja- ja yhden pudotuspeliottelun. Hän pelasi valtaosan kaudestaan yli-ikäisenä seuran U20-joukkueessa.
Ura > Maajoukkueura

Sarell valittiin Suomen alle 18-vuotiaiden MM-ehdokkaaksi vuoden 2021 turnaukseen, mutta hän kuitenkin putosi lopullisesta kisajoukkueesta.
Muuta

Sarellin isoveli Eetu on myös pelannut jääkiekkoa puolustajana.
Ibuprofeeni

| --- | --- |


Ibuprofeeni
Systemaattinen (IUPAC) nimi
(RS)-2-[4-(2-metyylipropyyli)fenyyli]propaanihappo
Kauppanimet
Ardinex, Burana, Ibumax, Ibumetin, Ibuprofen-ratiopharm, Ibusal, Ibutabs, Ibuxin, Pedea
Tunnisteet
CAS-numero: 15687-27-1
ATC-koodi: M01AE01
PubChem CID: 3672
DrugBank: APRD00372
Kemialliset tiedot
Kaava: C13H18O2 
Moolimassa: 206,3 g/mol
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 76 °C
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 49–73 %
Proteiinisitoutuminen: 99 %
Metabolia: Hepaattinen
Puoliintumisaika: 1,8–2 tuntia
Ekskreetio: Renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  C(AU) D(US) 
Reseptiluokitus:  itsehoitovalmiste (FI)  GSL (UK)  OTC(US) 
Antotapa: Peroraalinen, rektaalinen ja topikaalinen
Suomessa myytäviä ibuprofeenivalmisteita.
Burana 600 mg -ibuprofeenitabletteja ja -pakkaus.
Ibuprofeeni on laajasti käytetty tulehduskipulääke. Ibuprofeeni syntetisoitiin 1961 Bootsin lääketehtaassa Isossa-Britanniassa ja patentoitiin 1962. Työryhmään kuuluivat tohtori Stewart Adams, kemisti John Nicholson ja teknikko Colin Burrows. Lääke tuli Isossa-Britanniassa markkinoille reseptilääkkeenä 1969 nimellä Brufen ja tuli ensimmäisen kerran myyntiin ilman reseptiä vuonna 1983. Lääkeaineen patentti on rauennut, ja sitä on saatavissa useana rinnakkaisvalmisteena. Kuten muillakin tulehduskipulääkkeillä, ibuprofeenin vaikutusmekanismina on syklo-oksygenaasientsyymin toiminnan estäminen ja sitä kautta prostaglandiinisynteesin inhibointi.
Saatavuus ja annostus

Ibuprofeenia saa Suomessa apteekeista 200 mg ja 400 mg vahvuisina tabletteina ja poretabletteina ilman reseptiä. Lisäksi sitä on saatavilla 400 mg vahvuisina pehmeinä kapseleina ja jauheannospusseina, 60 mg ja 125 mg vahvuisina peräpuikkoina sekä 20 mg/ml ja 40 mg/ml vahvuisena oraalisuspensiona. Sitä on saatavilla myös reseptivalmisteina esimerkiksi depottabletteina, peräpuikkoina ja injektioliuoksena. Lisäksi reseptillä on saatavilla yhdistelmävalmistetta, joka sisältää ibuprofeenin lisäksi kodeiinifosfaattihemihydraattia.
Ibuprofeenin vaikutuksen kesto on annoksen suuruudesta riippuvainen, vaihdellen 4–8 tunnin välillä. Suositeltu annostus vaihtelee painon ja kivun tason mukaan. Normaali annostus aikuisille ja yli 12-vuotiaille nuorille on 200–400 mg (lapsilla 5–10 mg/kilo) 1–3 kertaa vuorokaudessa. Reseptittömässä käytössä suurimpana päivittäisannoksena pidetään noin 1 200 mg:aa, mutta tätäkin suurempia annoksia käytetään.
Ibuprofeenia myydään Suomessa seuraavilla nimillä (suluissa markkinoija):
Ardinex (200 mg ibuprofeenia, 30 mg kodeiinia) (Abbott Scandinavia AB)
Burana 200 mg, 400 mg, 600 mg, 800 mg kalvopäällysteiset tabletit, 60 mg, 125 mg peräpuikot (Orion)
Burana-C (Orion)
Burana-Caps 400 mg pehmeät kapselit (Orion)
Burana Slow 800 mg depottabletit (Orion)
Ibumax 200 mg, 400 mg, 600 mg, 800 mg kalvopäällysteiset tabletit (Vitabalans Oy)
Ibumetin 400 mg, 600 mg kalvopäällysteiset tabletit (Oy Leiras Finland Ab)
Ibuprofen-ratiopharm 400 mg kalvopäällysteiset tabletit (Ratiopharm GmbH)
Ibusal 200 mg, 400 mg, 600 mg, 800 mg kalvopäällysteiset tabletit (Orion)
Ibutabs 400 mg kalvopäällysteiset tabletit (Orion)
Ibuxin 200 mg, 400 mg, 600 mg, 800 mg kalvopäällysteiset tabletit (Ratiopharm GmbH)
Pedea 5 mg/ml injektioneste, liuos (Orphan Europe SARL Immeuble)
Haittavaikutukset

Ibuprofeenin yleisimpiä haittavaikutuksia ovat ruoansulatuskanavaan kohdistuvat oireet, kuten pitkäaikaisessa käytössä ilmenevä mahahaava. Harvinaisempia haittavaikutuksia ovat muun muassa pahoinvointi, ripuli, päänsärky, huimaus, iho-oireet, maksaentsyymien nousu ja tinnitus. Varovaisuutta pitää noudattaa käytettäessä lääkettä raskauden aikana. Yhteiskäyttö muiden tulehduskipulääkkeiden kanssa ei ole järkevää, koska niiden vaikutustapa on sama, mutta haittavaikutusten riski kasvaa. Harvinaisina haittoina etenkin suuriannoksisessa ja pitkäaikaisessa käytössä saattaa ilmetä munuais- ja sydänvaurioita eräiden sairauksien yhteydessä. Veren hyytymishäiriön riski on kuitenkin pienempi kuin esimerkiksi asetyylisalisyylihapolla.
Ibuprofeenin isomeerit

Ibuprofeeni on optisesti aktiivinen ja sillä on kaksi enantiomeeriä. Polarisoidun valon värähtelyä oikealle kiertävä S(+)-ibuprofeeni eli deksibuprofeeni on vaikuttava lääkeaine ja R(-)-ibuprofeeni eli levoibuprofeeni on tehoton. R-ibuprofeenista voi kuitenkin elimistössä muodostua deksibuprofeenia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus Fimea: Burana
Human Metabolome Database: Ibuprofen (englanniksi)
KEGG: Ibuprofen (englanniksi)
ChemBlink: Ibuprofen (englanniksi)
Kipulääkkeet eli analgeetit
| --- | --- |
Tulehduskipulääkkeet: asetyylisalisyylihappo |  deksibuprofeeni | diflunisaali |  diklofenaakki | etorikoksibi | flurbiprofeeni |  ibuprofeeni |  indometasiini |  ketoprofeeni | ketorolaakki | mefenaamihappo | meloksikaami |  naprokseeni | parekoksibi | piroksikaami | propyfenatsoni |  rofekoksibi |  selekoksibi | sulindaakki | tolfenaamihappo | valdekoksibi
Opioidit: alfentaniili |  buprenorfiini |  dekstropropoksifeeni |  dihydrokodeiini |  endorfiini | etyylimorfiini |  fentanyyli |  heroiini |  hydrokodoni | hydromorfoni | karfentaniili |  kodeiini |  metadoni |  morfiini |  nalbufiini |  oksikodoni |  oksimorfoni | pentatsosiini |  petidiini | propoksifeeni |  remifentaniili |  sufentaniili |  tebaiini | tilidiini |  tramadoli
Muut: parasetamoli |  kannabinoidit (lääkekannabis)
Momentum 123

| MOMENTUM 123 Chisu |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: MOMENTUM 1 22. maaliskuuta 2019  MOMENTUM 2 26. huhtikuuta 2019 MOMENTUM 3 24. toukokuuta 2019
 Formaatti: CD LP digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): Chisu
 Tyylilaji: pop avant-pop
 Kesto: 34.05
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Listasijoitukset
  Suomen virallinen albumilista: 22.
Chisun muut julkaisut
| Polaris 2015 | MOMENTUM 123 2019 |   |
Momentum 123 (tyyliteltynä MOMENTUM 123) on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Chisun viides studioalbumi. Se julkaistiin keväällä 2019 kolmessa osassa, joista ensimmäinen ilmestyi 22. maaliskuuta, toinen 26. huhtikuuta ja viimeinen 24. toukokuuta.
Albumi eroaa tyyliltään Chisun aiemmasta tuotannosta. Chisu on kertonut, että hänelle tuli tarve viedä tekemäänsä musiikkia iskelmällisestä ilmaisusta kohti elektronisempaa tyyliä. Artisti on verrannut muutosta ”vanhan Chisun tappamiseen”. Kappaleet syntyivät ”biittien ja soundien kautta”, minkä jälkeen artisti alkoi työstää varsinaista kappaletta ja sanoituksia aiemmin sävellysapunaan käyttämänsä pianon sijaan. Menetelmä muistuttaa Chisun vuonna 2007 julkaistun esikoisalbumin, Alkovin, tekotapaa.
Emma-gaalassa 2020 Momentum 123 palkittiin Vuoden albumin Emma-palkinnolla.
Kappaleet

Kaikki kappaleet on säveltänyt, sanoittanut ja tuottanut Chisu.
| MOMENTUM 1 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Tule huominen | 1.49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Momentum | 4.13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Hittei | 3.25 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 9.28 |  |  |  |  |  |  |  |
| MOMENTUM 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Chisu kuka? | 3.43 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Artisti / Narsisti | 3.49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Ydinsota | 3.42 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 11.12 |  |  |  |  |  |  |  |
| MOMENTUM 3 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Tipping Point | 3.38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Pinnalla | 3.04 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Sit ku sä kysyt | 3.12 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Viimeiset tekstarit | 3.28 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 13.22 |  |  |  |  |  |  |  |
WWE
World Wrestling Entertainment Suomessa

Helsingissä WWE on vieraillut viidesti vuosina 2002, 2004, 2005, 2009, ja 2019 sekä Turussa kerran vuonna 2003. Nämä vierailut eivät kuitenkaan päätyneet televisioon, koska vierailut olivat televisionauhoitusten sijaan ns. house show -tapahtumia, jotka eivät päädy televisioon.
NWA: Capitol Wrestling Federation

Roderick James ”Jess” McMahon – Vincent Kennedy McMahonin isoisä ja nyrkkeilypromoottori – oli promotoimassa hänen tunnetuinta järjestämäänsä nyrkkeilyottelua Jess Willardin ja Jack Johnsonin välillä vuonna 1915. Kymmenen vuotta myöhemmin – joulukuussa 1925 – Jess liittoutui Tex Rickardin kanssa promotoimaan nyrkkeilyotteluita New Yorkissa sijaitsevaan Madison Square Gardeniin. Tätä ennen McMahonilla oli kokemusta myös konserttien järjestämisestä.
Samaan aikaan entisellä painijalla ja silloisella promoottorilla Joseph Raymond ”Toots” Mondtilla oli idea laajentaa showpaini pienistä halleista isoille areenoille. Hän myös ajatteli nostaa showpainin tasoa pelkästä painimisesta enemmän viihdyttävämpään suuntaan. Lopulta hän ajatteli, että hänen ideansa voisi toimia New Yorkissa ja hän ottikin yhteyttä moneen promoottoriin, joista yksi oli Jess McMahon.
McMahon perusti Capitol Wrestling Federation -nimisen showpainiorganisaation yhdessä Mondtin kanssa vuonna 1952. Se liittyi vuonna 1953 National Wrestling Allianceen. Samana vuonna Vincent James McMahon – Vince K. McMahonin isä ja Jess McMahonin poika – otti Jessen paikan NWA: CWF:ssä. Yksi tämän ajan suurimmista CWF:n tähdistä oli nimeltään Antonio Rocca. Vince McMahonin ja Toots Mondtin yhteistyö oli saumatonta, ja pian he hallitsivatkin 70 % kaikesta NWA:n bookkauksesta. Tämä yhteistyö oli showpainin nousun alku  . NWA:CWF sai myös oman ohjelmapaikan WTTG Channel 5:ltä vuonna 1956.
World Wide Wrestling Federation

Ensimmäisiä merkkejä CWF:n eroamisesta NWA:n alaisuudesta nähtiin vuonna 1963 ”The Nature Boy” Buddy Rogersin ollessa NWA World Heavyweight -mestarina. Rogers toimi Vince J. McMahonin ja Toots Mondtin bookkauksen alaisena. NWA ei pitänyt McMahonin ja Mondtin toiminnasta, koska he antoivat Rogersin painia myös Yhdysvaltojen itärannikon ulkopuolella.
Lopulta CWF erosi NWA:sta ja muutti nimensä World Wide Wrestling Federationiksi. McMahon ja Mondt olisivat halunneet pitää Rogersin vielä maailmanmestarina, mutta Rogers ei halunnut uhrata 25 000 dollaria, jotka olivat panttina vyön pidosta NWA:n nimissä.
Huhtikuussa 1963 Rogers julistettiin ensimmäiseksi WWWF:n World Heavyweight -mestariksi turnauksessa, joka järjestettiin Rio de Janeirossa. Hän kuitenkin hävisi vyön kuukautta myöhemmin Bruno Sammartinolle. Ottelua ennen Rogers kärsi sydänkohtauksen.
Vuonna 1965 Toots Mondt jätti yhtiön syystä, joka jäi epäselväksi. On esitetty arveluita, että hän olisi halunnut tai joutunut eläkkeelle.
Vuonna 1971 WWWF liittyi uudelleen NWA:han. WWWF:n World Heavyweight -mestaruusvyö muuttui liittymisen myötä WWWF Heavyweight -nimiseksi vyöksi.
World Wrestling Federation

WWWF lyhensi nimensä World Wrestling Federationiksi vuonna 1979. Nimenmuutoksen myötä WWF muutti maailmanmestaruusvyönsä nimen takaisin alkuperäiseen muotoonsa eli WWF World Heavyweight -mestaruudeksi.
Vincent Kennedy McMahon perusti TitanSports Inc. -nimisen yhtiön vuonna 1980 ja osti WWF:n isältään parin vuoden kuluttua. Vince J. McMahon oli saavuttanut WWF:lle jo johtavan aseman itärannikon showpainibisneksessä, minkä vuoksi Vince McMahon halusi laajentaa WWF:n toimintaa ympäri Yhdysvaltoja. Vince myös muutti WWF:n tyylisuuntausta urheilullisesta painista enemmän viihdeohjelman tyylisempään ns. Sports Entertainment -tyyliin (urheiluviihde). Vuonna 1982 WWF erosi NWA:sta jälleen kerran.
Heti tositoimiin päästyään Vince alkoi lähettää promonauhoja televisiokanaville ympäri Yhdysvaltoja, mikä raivostutti muita promoottoreita, koska WWF ei pysynyt omalla alueellaan eli itärannikolla. Kaiken lisäksi Coliseum Video alkoi myydä WWF:n tapahtumia videoilla ympäri Yhdysvaltoja. Näin ollen Vince rikkoi kirjoittamattomia sääntöjä alettuaan myydä tuotteitaan muillakin kuin WWF:lle määrätyillä alueilla. Saamillaan rahoilla Vince pahensi asioita lisäämällä muun muassa mainostusta, TV-sopimuksia ja videoiden tuotantoa. Pian kaikki promootiot ympäri maailmaa kilpailivat vain ja ainoastaan WWF:ää vastaan.
Useissa haastatteluissa Vince McMahonin isä, Vince J. McMahon, varoitteli poikaansa, mutta Vince ei varoituksista välittänyt. Hän jatkoikin suuruudenhulluuttaan lähettämällä WWF:n kiertueelle ympäri Yhdysvaltoja. Kiertue ei kuitenkaan kaatanut WWF:ää, vaikka sitä epäiltiin.
Vince ei kuitenkaan tästä laantunut, vaan aikoi järjestää showpainin oman ”Super Bowlin”, WrestleManian. Supershow’t eivät olleet kuitenkaan mitään uutta showpainibisneksessä; NWA oli järjestänyt jo ennen WrestleManiaa valtavia StarrCade-tapahtumia. Myös WWF itse oli järjestänyt suuria tapahtumia pesäpalloareenoilla aikoinaan. Vincellä oli kuitenkin tarkoituksena järjestää WrestleMania entistä isommassa mittakaavassa ja hakea näin uusia katsojia WWF:lle.
Ensimmäisessä WrestleManiassa esiintyivät WWF:n perusrivistön lisäksi muun muassa Mr. T ja Muhammad Ali. Myös Hulk Hogan otteli tapahtumassa.
CBS piti WrestleManiasta ja solmi tämän vuoksi TV-sopimuksen WWF-piirretystä, jota kutsuttiin nimellä ”Hulk Hogan's Rock N’ Wrestling Connection”. Näin ollen WWF onnistui WrestleManialla tavoitteessaan kerätä itselleen entistä enemmän huomiota ja suosiota. WWE onkin järjestänyt WrestleMania-tapahtumia vuodesta 1985 aina nykyvuoteen saakka.
World Wrestling Federation > Kultaiset vuodet

WrestleManian jälkeen Vince McMahonin bisnes alkoi sujua toden teolla. WWF keräsi katsojia ja pääomaa ja nosti showpainibisneksen uusiin ulottuvuuksiin. WWF:n suosiota nosti erityisesti Hulk Hogan, joka on yksi kaikkien aikojen tunnetuin showpainija. Tuohon aikaan McMahon sai WWF:n riveihin paljon entisiä AWA- tai NWA-lahjakkuuksia, kuten Roddy Piper, The Iron Sheik, Jimmy Snuka ja André the Giant. Kultaisina vuosina WWF:n tyylisuuntaus perustui enemmän erilaisiin, sarjakuvamaisiin hahmoihin kuin urheilullisiin painisuorituksiin.
Uusi sukupolvi

WWF:n suosio alkoi laskea 1990-luvun puolivälissä.
Vuonna 1994 painijoiden steroidien käyttö tuli yleiseen tietoisuuteen, ja WWF:n suosio romahti todellisesti. Lisäksi WWF:ssä syntyi kohu seksuaalisesta ahdistelusta. Oikeudenkäynnit maksoivat yhtiölle useita miljoonia, ja WWF oli pudonnut alemmaksi kuin koskaan. McMahon yritti säästää rahaa ja joutui alentamaan painijoiden palkkioita, mikä osaltaan johti useiden painijoiden loikkaamiseen kilpailevaan federaatioon, World Championship Wrestlingiin.
Uusi sukupolvi > Monday Night Wars

Eric Bischoffin johtama World Championship Wrestling oli jatkanut Jim Crockett Promotionsin perinnettä sen jälkeen, kun Ted Turner oli ostanut sen. WWF:n ollessa vaikeuksissa vuonna 1994 kahmi WCW useita WWF:stä lähteneitä painijoita, kuten Hulk Hoganin, Randy Savagen ja Lex Lugerin. Myöhemmin WCW onnistui nappaamaan talliinsa myös Scott Hallin ja Kevin Nashin, jotka tunnettiin WWF:ssä nimillä Razor Ramon ja Diesel.
Vuonna 1995 Bischoff sai ohjelmapaikan maanantai-illaksi Turnerin omalle TNT-kanavalle, ja ohjelman nimeksi tuli Monday Night Nitro. Show oli sijoitettu täsmälleen samaan aikaan WWF:n Monday Night RAW’n kanssa. WCW:n tähtivoiman ja uuden new World order -ryhmän avulla WCW voitti WWF:n katsojaluvuissa monta viikkoa peräkkäin.
Vince vastasi tuleen tulella ja alkoi panostaa uusiin, nouseviin supertähtiin. Samalla WCW:hen loikanneiden supertähtien varjoon jääneet pitkäaikaiset WWF-painijat – kuten Bret Hart ja Shawn Michaels – saivat nauttia huikeasta noususta urallaan. Yleisö alkoi kiinnostua jälleen WWF:stä, koska huomattiin sen painijoiden olevan WCW:n vastaavia taitavampia. Painin tasoerosta huolimatta WWF menetti rahaa nopeasti, sillä WCW:n paremmat ja koukuttavammat juonikuviot vetivät katsojia puoleensa.
Uusi sukupolvi > The Montreal Screwjob

WCW:n ja WWF:n kiista nousi uudelle asteelle vuonna 1996, kun WCW tarjosi WWF:n ykköstähdelle, Bret ”The Hitman” Hartille, kolmen vuoden mittaista yhdeksän miljoonan dollarin sopimusta. Vince McMahon vastasi tähän pitemmälä mutta vähemmän rahakkaalla sopimuksella, minkä lisäksi Bret Hart sai oikeuden osallistua luovasti käsikirjoitustiimin työhön. Hart hyväksyi Vincen sopimuksen ja jäi WWF:ään. Muutaman kuukauden kuluttua kävi kuitenkin ilmi, ettei Vince McMahon voinutkaan maksaa Hartin sopimusta. Silloin WCW tarjosi Hartille uutta sopimusta, jonka Hart tällä kertaa hyväksyi. Hart lupasi esiintyä WCW:ssä jo vuoden 1997 puolella.
Asiassa oli kuitenkin pieni mutka: Hart oli nimittäin WWF:n World Heavyweight -mestari. Vince pelkäsi Hartin loikkaavan WCW:hen WWF:n mestaruusvyön kanssa, kuten entinen WWF:n Women’s-mestari, Alundra Blayze, oli tehnyt muutamaa vuotta aiemmin. Bret kuitenkin lupasi olla tekemättä Blayzen tempausta, mutta Vince ei uskaltanut luottaa hänen sanaansa.
Juonikuvion mukaan Bret Hart ja Shawn Michaels olivat olleet riidoissa jo pitemmän aikaa, ja riidan huipennus oli tarkoitus nähdä vuoden 1997 Survivor Seriesissä, joka käytiin Montrealissa, Kanadassa – Bret Hartin kotimaassa. Bret ajatteli käyttää hyväkseen sopimustaan ja ilmoitti olevansa haluton menettämään mestaruuttaan kotimaassaan. Sen sijaan Hart olisi hävinnyt tai luovuttanut mestaruuden pois heti seuraavan päivän RAW’ssa. Vince McMahon päätti kuitenkin turvautua salajuoneen.
Ottelun loppupuolella Shawn Michaels lukitsi Bret Hartin hänen omaan lopetusliikkeeseensä, Sharpshooteriin. Alkuperäisen suunnitelman mukaan Bret Hartin oli tarkoitus kääntää liike omakseen, mutta sen sijaan tuomari Earl Hebner huitoikin käsiään ottelun loppumisen merkiksi. Kehän laidalla ottelua seuraamassa ollut Vince McMahon käski kehäkellon soittajan soittaa kelloa, vaikkei Hart ollut missään vaiheessa luovuttanut. Michaels pakeni paikalta tuomari Hebnerin saattelemana vyö kädessään karkuun, McMahonia Hart ehti sylkäistä naamalle ennen poistumistaan paikalta. Salajuonesta suivaantuneena Hart rikkoi 20 000 dollarin edestä arvokkaita kehävarusteita. Show’n loputtua Hart tavoitti vielä Vince McMahonin kulissien takana ja löi tätä huhupuheiden mukaan suoraan naamaan. Seuraavana päivänä Hart siirtyi WCW:n leipiin.
Tämä tapahtuma tunnetaan maailmanlaajuisesti nimellä ”Montreal Screwjob”. Se oli käännekohta WCW:n ja WWF:n kiistassa. Tapahtuman myötä Vince McMahon sai itselleen ”ilkeän Mr. McMahonin” leiman. Sittemmin hän alkoi esiintyä juonikuvioissa pahana diktaattorina, joka taistelee kaikin keinon hyviä vastaan.
Uusi sukupolvi > Attitude-aikajakso

Muutaman kuukauden kuluttua Montreal Screwjobista McMahon ja WWF:n pääkirjoittaja, Vince Russo, toivat WWF:ään enemmän ”attitudea” (asennetta) kulttifederaatio Extreme Championship Wrestlingin tapaan. Muutoksen myötä WWF sai uuden logon, ja yhtiön uudeksi päätähdeksi nousi Stone Cold Steve Austin.
Austin toimi pahiksena King of the Ring 1996 -tapahtumassa, mutta sai sen voitettuaan vahvan fanituen taakseen. Teksasilainen juntti -hahmollaan varustautunut Austin käännettiin fanien suosiosta ”hyväksi hahmoksi” vuoden 1997 WrestleManiassa. Austinin uuden sankarihahmon sinetöi ajautuminen riitaan ilkeän Vince McMahonin kanssa. McMahonin ja Austinin riidasta muodostuikin yksi kaikkien aikojen ikimuistoisimmista WWF-feudeista.
Attitude-aikajakson tärkeimpinä kohtina pidetään vuoden 1998 WrestleManiaa. Ammattinyrkkeilijä Mike Tyson toimi tuomarina Steve Austinin ja Shawn Michaelsin välisessä WWF Championship -ottelussa, joka toimi kyseisen WrestleManian pääotteluna. Ottelussa Tysonin piti olla WWF:n mestarina olleen Shawn Michaelsin puolella, mutta Tyson kuitenkin laski nopeasti kolmeen Austinin selätettyä yleisön vihaaman Michaelsin. Täten Austin voitti ensimmäisen WWF:n mestaruutensa. Ottelun jälkeen Michaels ja Tyson väittelivät siitä, mitä Tyson oli tehnyt. Pian Tyson löi Michaelsin kanveesiin ja juhli Austinin kanssa tämän mestaruusvoittoa. Hienon tapahtuman jälkeen WWF oli silti häviöllä katsojaluvuissa. Kuukauden kuluttua Monday Night RAW oli kuitenkin jo ohittanut WCW:n Monday Nitron katsojaluvuissa.
Attitude-aikakaudella WWF tarjosi aikaisempaa mielenkiintoisempaa viihdettä lisäämällä ohjelmiin paljon rankkoja erikoisottelumuotoja, joista tunnetuimmiksi nousivat TLC- (Tables, Ladders and Chairs) ja Hell in a Cell -ottelut. Attitude-aikakaudella erikoisotteluita nähtiin huomattavasti useammin kuin esimerkiksi nykypäivänä. TLC-otteluista vastasivat erityisesti Dudley Boyzit (Bubba Ray ja D-Von), The Hardy Boyzit (Matt ja Jeff Hardy) sekä  Edge & Christian. Erityisesti Bubba Ray tuli tunnetuksi naisten, mukaan lukien Mae Youngin, iskemisestä pöydän läpi.
Vuoden 1998 lopussa The Rockista muodostui uusi katsojien suosikki. The Rockista tulikin yksi vapaapainihistorian suosituimmista supertähdistä. Myös esimerkiksi Mick Foley tuli tunnetuksi Hardcore-otteluistaan ja Triple H nousivat näihin aikoihin yleisön suosioon. Triple H:n tapauksessa suosioonnousua helpotti se, että hänen uudelleenmuodostamansa D-Generation X -ryhmä oli katsojien mielestä mielenkiintoisempi ryhmä kuin WCW:n new World order. Näin ollen WWF voitti WCW:n katsojalukukiistassa ja jäi pysyvästi showpainin johtavaksi promootioksi.
WWF:n tyylinmuutos synnytti kuitenkin kehujen lisäksi myös paljon kritiikkiä. Monet perheet kielsivät pienimpiä lapsiaan katselemasta WWF:ää rajun materiaalin vuoksi. Parents Television Council -yhdistys teki boikotointikampanjan WWF:ää vastaan, mutta se ei onnistunut niin hyvin kuin järjestö oli toivonut. WWF kuitenkin sai uudella tyylillään enemmän katsojia kuin mitä se WCW:lle menetti.