stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Työväentalo

Helsingin työväentalo Siltasaaressa on arkkitehti Karl Lindahlin suunnittelema, ja sen vanhin osa valmistui vuonna 1908,
Iin työväentalo.
Härnäsetin työväentalo Ruotsissa.
Työväentalo on työväenyhdistyksen kokoontumistilakseen rakentama talo. Suomessa on yleensä kyse lähinnä sosiaalidemokraattisten ja vasemmistoliittolaisten yhdistysten rakennuksista. Tunnettu työväentalo on esimerkiksi Helsingin työväentalo.
Muiden aatteellisen yhdistyksen kuin työväenyhdistysten kokoontumistilakseen rakentamista taloista käytetään Suomessa nimitystä seurantalo. 2000-luvulla seurantaloja ja työväentaloja ylläpitävien yhdistysten valtakunnallisilla  yhteenliittymillä on Suomessa ollut yhteistoimintaa.
Suomen ohella työväentaloja on monissa muissa Euroopan maissa, joissa niistä käytetään nimitystä "kansantalo" (esimerkiksi ruots. folkets hus). Työväentaloja on esimerkiksi Ruotsissa, Tanskassa ja Norjassa. Venäjälle rakennettiin myös työväentaloja, mutta vuoden 1917 vallankumousten jälkeen niitä alettiin kutsua työntekijöiden klubeiksi tai kulttuuritaloiksi.
Aiheesta muualla

Työväentalot, Kansantalojen liitto
Marja Lähteenmäki, Kalle Kallio, Labour Halls in Finland History, Architecture and Labour Heritage Evaluation for UNESCO World Heritage Listing. Tampere: Työväenmuseo Werstas ISBN 978-952-68778-7-7 (pdf) ISBN 978-952-68778-6-0 (painettu)
Axel Oxenstierna

Axel Oxenstierna muotokuva vuodelta 1635. Maalari Michiel Janszoon van Miereveld
Axel Oxenstierna  kuuntele ääntämys (ohje) (16. kesäkuuta 1583 – 28. elokuuta 1654) oli valtakunnankansleri Kustaa II Aadolfin aikana ja Ruotsin historian merkittävimpiä valtiomiehiä.
Elämäkerta

Axel Oxenstierna kuului merkittävään ja vanhaan Oxenstiernan ylhäisaatelissukuun. Hän oli 28-vuotias valtaneuvos, kun Kustaa II Aadolf nousi 17-vuotiaana valtaistuimelle. Kustaa II Aadolf nimitti Oxenstiernan valtakunnankansleriksi. He olivat läheisiä ystäviä ja yhteistyökumppaneita ja tekivät yhdessä useita tärkeitä uudistuksia, jotka nostivat Ruotsin suurvallaksi. Oxenstierna oli luonteeltaan kuningasta tasapainottava, harkitseva ja jarruttava, kun kuningas itse oli kiihkeä. Niinpä Oxenstierna oli haluton hyökkäyssotiin, joita kuningas usein suunnitteli. Oxenstierna korosti valtiopäivien merkitystä kuninkaanvallan rinnalla. Siitä huolimatta hän oli monarkisti, joka kannatti vahvaa kuningasvaltaa.
Kustaa II Aadolfin kuoltua taistelussa vuonna 1632 otti Oxenstierna kolmikymmenvuotisen sodan johdon itselleen. Muutenkin Oxenstierna oli kuningatar Kristiinan kauden alkupuolella käytännössä Ruotsin hallitsija. Vuonna 1634 Oxenstierna ajoi läpi hallitusmuotouudistuksen, joka määritteli käytännössä hänet itsensä holhoojahallitsijaksi Kristiinan alaikäisyyden ajalle ja jonka vaikutus oli hallintoa modernisoiva.
Kolmikymmenvuotisen sodan aikana Oxenstierna kykeni selvittämään vaikeat ongelmat, joita olivat Ruotsin heikko taloudellinen tilanne, lisääntyneet vaikeudet säilyttää liittolaisuus saksalaisten protestanttien kanssa, Ranskan sekaantuminen sotaan ja ristiriidat oman sodanjohdon kanssa. Vuonna 1648 solmittu Westfalenin rauha sinetöi Ruotsin suurvalta-aseman.
Kuningatar Kristiinan ja Oxenstiernan välit olivat alkaneet heiketä kuningattaren epäiltyä Oxenstiernan käyttävän hyväkseen hänen ikäänsä ja sukupuoltaan. Tultuaan täysi-ikäiseksi 1644 Kristiina aloitti Oxenstiernaa vastaan suunnatut operaatiot. Oxenstierna ei monarkistina voinut asettua Kristiinaa vastaan, eikä hänen valtansa enää noussut aiempiin mittoihin, vaikka avoin konflikti kuningattaren kanssa saatiinkin soviteltua.
Lentäväksi lauseeksi ovat muodostuneet Oxenstiernan sanat: ”Poikani, kunpa tietäisit, miten vähällä järjellä tätä maailmaa hallitaan.” Alun perin lainaus kuuluu latinaksi: ”An nescis, mi fili, quantilla prudentia mundus regatur.” Tällä hän halusi rohkaista poikaansa Johan Oxenstiernaa, joka edusti Ruotsia kolmikymmenvuotisen sodan päättäneissä rauhanneuvotteluissa ja epäili omia kykyjään kokeneiden valtiomiesten ja diplomaattien seurassa. Jälkipolvi kuitenkin on kuullut lausahduksessa vanhan valtioviisaan pettyneen huokauksen.
Oxenstierna sai 1621 Kustaa II Adolfilta kruununläänityksenä Lounais-Suomessa sijaitsevan Kemiönsaaren. Samalla kuningas myönsi oikeuden perustaa alueelle kaupungin. Kaupunkia ei kuitenkaan koskaan perustettu.
Axel Oxenstiernan hauta on Jäderin kirkossa Eskilstunassa.
Kirjallisuutta

Wetterberg, Gunnar: Kanslern. Axel Oxenstierna i sin tid, Atlantis 2002 ISBN 91-7486-602-8
Ouray

| Ouray |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1833 New Mexico
Kuollut: 24. elokuuta 1880 Colorado
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):  Yhdysvallat
Palvelusvuodet:  1860 - 1880
Taistelut ja sodat:  Yhdysvaltain puolella sodissa tasankointiaaneja vastaan.
Sotilasarvo:  Kaikkien ute-intiaanien ylin päällikkö. (Yhdysvaltain myöntämä arvo.)
Ouray (1833 – 24. elokuuta 1880) oli ute-intiaanien tunnetuin päällikkö. Hän toimi rauhansovittelijana monissa kansansa ja Yhdysvaltain välisissä neuvotteluissa ja tapasi 20-vuotisen päällikkyytensä aikana mm. presidentit Ulysses S. Grantin ja Rutherford B. Hayesin.
Kaikkien ute-heimojen ylipäällikkönä toimiminen osoittautui Ouraylle mahdottomaksi tehtäväksi. Pyrkiessään pitämään välit kunnossa Yhdysvaltoihin hän joutui myymään näille suuren osan oman kansansa maista. Kaikki utet eivät hyväksyneet menettelyä, vaan tuomitsivat Ourayn amerikkalaisten mielistelijäksi ja nousivat sotiin oman elämäntapansa säilyttämiseksi.
Syntymä ja nuoruus

Utien suullisen perimätiedon mukaan Ouray syntyi samana vuonna, kun tähdet putosivat. Tämä mieleenpainuva ilmiö on havainnoitu läpi Pohjois-Amerikan, ja sen ajankohdaksi on kirjattu 13.11.1833. Kymmenet sinkoilevat meteoriitit valaisivat taivaan ja putoilivat maahan. Ourayn vanhemmat uskoivat tähtisateen olevan hyviä asioita enteilevän viestin ja antoivat pojalleen taivaallisen nuolisateen kunniaksi nimeksi Ouray (Nuoli)
Ourayn äiti kuului utien uncompahgre-heimoon, kun taas hänen isänsä oli jicarilla-apassi. Utet ja Jicarillat muodostivat tiiviin liiton, ja seka-avioliitot olivat heidän välillään yleisiä. Lapsuutensa ja nuoruutensa Ouray vietti New Mexicossa, jossa hän työskenteli lammaspaimenena Taosissa ja oppi puhumaan alueen valtakieliä englantia ja espanjaa. Vuonna 1846 hän joutui näkemään välähdyksiä amerikkalaisten ja meksikolaisten keskinäisestä sodankäynnistä. Yhdysvaltain joukkojen suuruus ja heidän aseistuksensa tekivät nuoreen poikaan lähtemättömän vaikutuksen.
Avioliitot

18-vuotiaana Ouray matkusti Coloradoon, jossa liittyi isänsä johtamiin tabeguache-uteihin. Täällä poika omaksui nopeasti utien kulttuurin ja tavat. 1853 hän nai tytön, jonka englanninkielinen nimi oli Black Mare (Musta Tamma). Neljä vuotta myöhemmin Ourayn vaimo kuoli synnytykseen, mutta lapsi jäi eloon. Seuraavat vuodet Ouray vietti metsästyksen parissa, mutta otti osaa myös ryöstöretkiin muiden heimojen kyliin ja kunnostautui taitavana soturina. 1859 Ouray nai kiowa-apasseihin kuuluneen Chipetan, joka oli adoptoitu utien kylään jo lapsena. Vuotta myöhemmin Ouray nousi päälliköksi kuolleen isänsä paikalle.
Ourayn valtakausi

Ourayn 20-vuotinen valtakausi osui levottomaan ajanjaksoon. Mormonit olivat vallanneet Utahissa asuneiden läntisten utien maat, ja välit Yhdysvaltoihin olivat huonontuneet. Ourayn muistikuvat amerikkalaisten joukkojen vahvuudesta eivät innostaneet vastustamaan näiden aseellista ja määrällistä ylivoimaa. Hän valitsi aseekseen puhetaitonsa ja lähestyi Yhdysvaltain päättäjiä diplomatian keinoin. Hyvällä käytöksellään hän vakuutti epäilijät. Kuvaavaa on, ettei Ouray osallistunut yhteenkään sotaan Yhdysvaltoja vastaan, mutta oli valmis sotureineen puolustamaan näitä tasankojen intiaanisodissa. Vuonna 1863 utet luovuttivat Yhdysvalloille kaikki Coloradon territorion idänpuoleiset alueet ja lupasivat olla ahdistelematta amerikkalaisia, jotka saattaisivat tulla kaivamaan heidän mailleen. Ouray edusti sopimusta tehtäessä koko utien kansakuntaa, ja Yhdysvaltain  hallitus tunnusti hänet kaikkien utien ylimmäksi päälliköksi. Monet utien päälliköistä kyseenalaistivat tämän valinnan, sillä useimpien intiaanien yhteiskuntarakennelma ei tuntenut yhden päällikön järjestelmää.
Ouray sai vihamiehiä oman kansansa keskuudesta, ja hänet yritettiin tappaa sopimuksen vuoksi, jonka oli kirjoittanut kaikkien utien puolesta. Huolimatta lisääntyneestä vastustuksesta Ouray jatkoi aloittamaansa linjaa ja pakotti utet tukemaan Yhdysvaltoja ja heidän armeijaansa. Läntiset utet eivät alistuneet ylimmän johtajansa sanelemiin ehtoihin vaan ajautuivat sotaan Yhdysvaltoja vastaan. Vaikka Ouray onnistui vaikutusvallallaan keskeyttämään sodan, olivat Coloradon amerikkalaisten mielipiteet voimakkaasti uteja vastaan. Näiden katsottiin aiheuttavan yleistä levottomuutta tulemalla valkoisten kaupunkeihin ja kaivosleireille. Lisäksi utien väitettiin varastavan karjaa.
Ouray ja 9 muuta päällikköä matkustivat Washingtoniin neuvottelemaan tulehtuneesta tilanteesta. Ute-johtajat majoitettiin hotelliin, jossa heille tarjottiin runsaasti tupakkaa, makeisia ja mitaleita. Ouray sai seuraavana päivänä muiden päälliköiden pettymykseksi vastata yksin uuden sopimuksen kirjoittamisesta. Hänen luvallaan utet olivat valmiit luopumaan 60 000 km² käsittävästä maa-alueesta nykyisessä Coloradossa. Vastineeksi he saivat asuttavakseen saman alueen läntisimmässä kolkassa sijaitsevan Wind riverin alueen..
1870-luvun alussa Ouray myi Yhdysvaltain hallitukselle pienen kaistaleen oman kansansa maata. Tuhannen Yhdysvaltain dollarin vuosieläkkeen lisäksi hän sai hienon maatilan ja talon. Ouray ja Chipeta omaksuivat monia piirteitä valkoisen miehen kulttuurista ja nauttivat maatilansa tarjoamista mukavuuksista. Pariskunnan ollessa yhdessä Washingtonissa presidenttiä ja kongressia tapaamassa joutui Ouray turvautumaan länsimaiseen sairaanhoitoon epämääräisten vaivojensa vuoksi. Diagnoosi paljasti hänen sairastavan kroonista munuaistulehdusta.
Utien täytyy mennä

1876 tapahtunut Coloradon liittäminen Yhdysvaltain osavaltioksi huononsi utien asemaa Wind riverin reservaatissa. Alueella tehdyt hopealöydöt vetivät suuret joukot kaivosmiehiä utien maille. Saadakseen maat itselleen coloradolaiset syyttivät uteja lähes kaikista osavaltion alueella tehdyistä rikoksista. Vakavasti sairastunut Ouray yritti puhua kansansa puolesta, mutta epäonnistui. White riverin reservaatin intiaaniasiamieheksi valittu Nathan Meeker huononsi tilannetta entisestään koettaessaan saada uteja luopumaan vanhoista perinteistään ja ratsuistaan. Meekerin takana toimivat kristityt kirkot, jotka valvoivat nimittämiään asiamiehiä ja näiden kykyä opettaa intiaaneille maanviljelyä ja muita "siviilisaation" tapoja.
Meeker epäonnistui tehtävässään tehdä uteista valkoisten farmarien kaltaisia. Väkivaltaisuudet riistäytyivät 30. syyskuuta 1879 hallitsemattomiksi ennen kuin Ourayn lähettämä rauhansanoma ehti perille. White Riverin soturit avasivat tulen reservaatissaan olevassa intiaaniagentin toimipisteessä. Meeker ja kymmenen hänen työntekijäänsä surmattiin. Lisäksi kapinoivat utet sieppasivat Meekerin vaimon ja tyttären sekä kolme muuta panttivankia. Reservaatin rajalla käydyssä kahakassa utet ehtivät surmata toistakymmentä sotilasta. Myöhemmin Chipeta vapautti siepatut naiset ja lapset, mutta tapauksen jälkeen yleinen mielipide kääntyi yhä enemmän uteja vastaan. Seuraavan vuoden alkupuolella Coloradon edustaja leimasi kongressissa utet vielä muita intiaaneja huonommaksi. Washingtoniin presidentti Rutherford Hayesia tapaamaan matkustanut Ouray yritti vielä kerran vaikuttaa kansansa tulevaisuuteen, mutta Yhdysvaltojen edustajat olivat taipuneet kansan tahtoon ja tehneet päätöksensä siirtää utet pois Coloradosta. Poliittiseksi iskulauseeksi muodostunut "utien täytyy mennä" oli tehnyt tehtävänsä ja jättänyt Coloradon coloradolaisille.
Ouray ei ehtinyt nähdä utien pakkomuuttoa, sillä hän kuoli elokuussa 1880 vaikeaan munuaissairauteen. Utet saivat vuotta myöhemmin Utahista pienen reservaatin alueelta, joka ei ollut kelvannut mormoneille. Chipeta joutui luopumaan kodistaan ja maatilasta, koska Yhdysvaltojen edustajat katsoivat, ettei hän ollut saanut niitä omilla saavutuksillaan. Erään tarinan mukaan amerikkalaisten turhiin lupauksiin ja toistuviin valheisiin kyllästynyt Chipeta matkusti Coloradon Black Canyonille ja heitti syvän inhon vallassa rotkoon kaikki ne rahat, jotka Yhdysvaltain hallitus oli maksanut hänen miehelleen.
Henkilökohtainen tragedia

Ourayn elämää varjosti sairauden ohella kaksi henkilökohtaista tragediaa. Toinen näistä oli hänen ensimmäisen vaimonsa kuolema vuonna 1857. Runsaat kolme vuotta kestäneestä liitosta jäi poika nimeltään Paron, jota Chipeta hoiti kuin omaansa. Vuonna 1863 Ourayta kohtasi uusi tragedia. Hänen ollessaan Paronin kanssa metsästysleirillä sieppasivat ryöstöretkellä olleet lakotat pojan mukaansa.
Tapaus masensi syvästi Ourayta ja Chipetaa, joilla ei ollut yhteisiä lapsia. He saivat kadonneen poikansa etsimiseen kuitenkin apua yllättävältä taholta. Vuonna 1869 presidentti Grantin rauhanpolitiikan osana syntynyt intiaanikomissaarien lautakunta (Boic) lupasi etsiä pojan käsiinsä, mikäli tämä olisi elossa. Komissaarien tehtävänä oli intiaanisuhteiden näkyvä kehittäminen, ja Ourayn pojan etsimisen katsottiin edistävän rauhanpolitiikan leviämistä. Vuonna 1872 komissio ilmoitti löytäneensä pojan. Ourayn ja Chipetan nähtäväksi tuotiin teini-ikäinen arapahoihin adoptoitu poika, joka lapsena oli ostettu siouxeilta. Keskusteltuaan pojan kanssa Ouray kääntyi pois ja sanoi, ettei poika ollut hänen. Tutkimukset kadonneen pojan löytämiseksi lopetettiin, ja hänen kohtalonsa jäi epäselväksi.
Ouray ja hänen vaimonsa Chipeta.
Onnellisuus

Onnen hetki. James Goodwyn Clonney, 1847.
Onnellisuus on tunne, johon liittyy tyytyväisyys omaan elämään, subjektiivinen hyvinvointi, elämänlaatu ja erilaiset positiiviset tunteet kuten ilo, mielihyvä ja kiitollisuus sekä negatiivisten tunteiden kuten masentuneisuuden ja stressin vähyys.
Abstraktina käsitteenä onnellisuudelle ja sen lähikäsitteille on esitetty monia erilaisia kuvauksia aina antiikin filosofiasta lähtien. Onnellisuuden on kuvattu olevan esimerkiksi "läpitunkeva tunne siitä, että elämä on hyvää" tai "ilon, tyytyväisyyden ja hyvinvoinnin kokemus yhdistettynä käsitykseen siitä, että elämä on hyvää, merkityksellistä ja arvokasta".
Arviolta noin 50 % onnellisuuden yksilöllisistä eroista voidaan selittää geeneillä, noin 40 % ihmisen omalla toiminnalla ja  vain noin 10 % ulkoisilla olosuhteilla. Hyvinvointivaltioiden asukkaat ovat kuitenkin köyhien maiden asukkaita onnellisempia. Terveyttä, hyviä ihmissuhteita, turvallisuutta ja perustoimeentuloa pidetään kaikkialla maailmassa tärkeinä onnellisuuden kannalta.
Esiintyvyys > Psykologiset tekijät > Kiitollisuus

Kreikkalainen filosofi Demokritos arvioi, että ihminen on onnellinen, kun hän ei sure sitä, mikä häneltä puuttuu, vaan iloitsee siitä, mitä hänellä on. Kiitollisuus onkin yksi vahvimmista hyvinvointia ja onnellisuutta ennustavista tekijöistä. Kiitollisuus lisää itsearvostusta ja hyviä ihmissuhteita ja vähentää kateutta, pettymystä, sosiaalista vertailua, narsistisuutta, kyynisyyttä ja materialismia. Kiitollisemmat ihmiset nukkuvat paremmin, heillä on vähemmän masennusta, riippuvuuksia ja uupumusta, ja he kykenevät käsittelemään paremmin traumaattisia kokemuksia. Kiitollisuus tunteena on kehittynyt evoluutiossa todennäköisesti biologisesta palkitsevasta signaalista, jonka tehtävä oli lisätä vastavuoroisuutta ja yhteistyötä erityisesti kädellisillä. Kyky tuntea kiitollisuutta vaihtelee muun muassa geenien, persoonallisuuden ja kulttuurin mukaan, mutta on myös muutettavissa aktiivisesti harjoittelemalla.
Esiintyvyys > Psykologiset tekijät > Ystävällisyys

Onnellisemmat ihmiset ovat motivoituneempia olemaan ystävällisiä, huomioivat enemmän ystävällisiä eleitä, omaavat enemmän ystävällisyyteen liittyviä muistoja ja käyttäytyvät ystävällisemmin.
Esiintyvyys > Psykologiset tekijät > Peruslepotila

Mieli harhailee (engl. mind wandering) keskimäärin noin puolet valveillaoloajasta. Tätä kutsutaan mielen peruslepotilaksi. Peruslepotila vähentää onnellisuutta Yalen yliopiston psykologianprofessori Laurie Santoksen mukaan .
Esiintyvyys > Psykologiset tekijät > Kasvumielentila

Ihmiset, jotka uskovat ja keskittyvät enemmän kykyynsä oppia ja kehittyä (tulosten ja epäonnistumisten sijaan) ovat tyypillisesti onnellisempia.
Esiintyvyys > Psykologiset tekijät > Kognitiiviset harhat

Kognitiivisten harhat vääristävät  Yalen yliopiston psykologianprofessori Laurie Santoksen mukaan usein ihmisten arviota omasta onnellisuudestaan tai siitä, miten jokin muutos vaikuttaisi omaan onnellisuuteen:
Turtumisefekti (engl. hedonic adaptation, habituation) saa ihmiset yliarvioimaan myönteisten asioiden onnellisuutta lisäävää vaikutusta. Aivoilla on taipumus turtua samana pysyviin ja toistuviin ärsykkeisiin. Esimerkiksi hankitun esineen tuottamalla mielihyvällä on tämän vuoksi taipumus laskea ajan kuluessa.
Sopeutumiskyvyn aliarviointi (engl. impact bias): Ihmisillä on taipumus yliarvoida negatiivisten muutosten onnellisuutta vähentävää vaikutusta, koska he aliarvoivat kykynsä sopeutua vaikeisiin elämäntilanteisiin. Esimerkiksi vammautumisen aiheuttama muutos onnellisuudessa ei ole todellisuudessa niin suuri kuin ajatellaan.
Nopeat virhepäätelmät (engl. jumping to conclusions): Aivojen tekemät intuitiiviset päätelmät ovat usein virheellisiä ja liian itsevarmoja ja jäävät kyseenalaistamatta.
Vertailu: Omaa elämäntilannetta arvioidaan usein suhteessa aiempaan elämäntilanteeseen taikka sosiaalisesti eli suhteessa omien tuttavien tai julkisuuden henkilöiden elämäntilanteeseen. Nämä ovat Santoksen mukaan epäoleellisia kriteereitä.
Esiintyvyys > Sosiaaliset tekijät

Parisuhteessa elävien on todettu olevan keskimäärin onnellisempia kuin yksin elävien. Edellä mainittu pätee erityisesti miehiin. Naimisissa olevat ovat onnellisempia lähes joka mittarilla. On kuitenkin myös havaittu, että naimisissa olevat ovat merkittävästi onnellisempia vain noin 2 vuoden säteellä hääpäivästä, minkä jälkeen ero kaventuu.
Lasten vanhemmat ovat onnettomampia kuin lapsettomat ihmiset, mutta tilanne muuttuu päinvastaiseksi, kun lapset muuttavat pois kotoa.
Sosiaalinen oikeudenmukaisuus lisää vuonna 2020 julkaistun kansainvälisen tutkimuksen mukaan ihmisten onnellisuutta ja on toiseksi suurin elämäntyytyväisyyttä lisäävä tekijä.
Sosiaaliset yhteydet lisäävät onnellisuutta jopa silloin, kun ihmiset ennakoivat niiden vähentävän onnellisuutta (esim. kiusallisiksi koetut jaetut kokemukset ja lyhyet kontaktit tuntemattomien kanssa).
Vallan on havaittu lisäävän simpanssien onnellisuutta.
Psykoanalyysin kehittäjän Sigmund Freudin väitetään sanoneen, että rakkaus ja työ olisivat tärkeimmät onnen lähteet. Asiasta ei löydy kuitenkaan yhtään mainintaa Freudin laajasta kirjallisesta tuotannosta eikä muustakaan kirjallisesta lähteestä.
Esiintyvyys > Työ

Palkkatyö näyttäisi lisäävän ihmisen onnellisuutta parhaiten silloin, kun sitä ei ole elämäntilanteeseen nähden liikaa. Esimerkiksi osa-aikatyön tekeminen lisää tutkimusten mukaan äitien onnellisuutta verrattuna kokoaikaiseen palkkatyöhön tai kotiäitiyteen .
Onnellisuuden kannalta on myös tärkeää, että työntekijä voi käyttää työssään hänelle luonteenomaisia vahvuuksia kuten taitavuus, luovuus, uteliaisuus, oikeudenmukaisuus,  rehellisyys, huumori, harkintakyky, ystävällisyys, johtamiskyky, oppiminen, sinnikkyys, sosiaalinen älykkyys ja sosiaalisuus. Työ voi lisätä onnellisuutta esimerkiksi työtehtävään liittyvän flow-tilan kautta. Kyseisen tilan voi saavuttaa esimerkiksi tehdessä jotakin keskittymistä vaativaa ja sopivan haastavaa tehtävää, jossa työntekijä on hyvin taitava ja joka on itsessään palkitsevaa eli tehtävää ei tehdä esimerkiksi palkan vuoksi.
Yalen yliopiston psykologianprofessori Laurie Santoksen mukaan ihmiset ovat tyypillisesti onnellisempia työskennellessään kuin viettäessään vapaa-aikaa "passiivisina", vaikka uskovatkin asian olevan päinvastoin. Lisäksi toiveena olevan työn (usein korkeapalkkaisemman) saaminen näyttää vaikuttavan onnellisuuteen vain vähän.
Esiintyvyys > Tulot ja varallisuus

Yalen yliopiston psykologianprofessori Laurie Santoksen mukaan vain lähinnä perustarpeiden tyydyttämiseen kuluvalla varallisuuden tasolla olisi suurta merkitystä onnellisuuden kannalta, ja tämän jälkeen varallisuuden kasvulla olisi vain pieni  ja vähenevä vaikutus. Myöskään omaisuudella ei olisi hänen mukaansa merkittävää vaikutusta, koska materialistinen ajattelu näyttäisi lisäävän tyytymättömyyttä elämään ja jopa mielenterveyden häiriöitä. Vuonna 2012 julkaistussa yhdysvaltalaistutkimuksessa havaittiin kuitenkin, että päivittäistä onnellisuutta mittaava emotionaalinen hyvinvointi lisääntyi kuukausipalkan kasvaessa aina 6250 dollariin eli noin 4750 euroon asti. Otoksena oli 450 000 henkeä. Lisäksi on huomattu, että ihmisten onnellisuutta vähentää etenkin se, jos he joutuvat kokemaan niukkuutta verrattuna muihin ihmisiin.
Tulo- ja varallisuustaso vaikuttavat Suomessakin huomattavasti ihmisten onnellisuuteen. Tilastokeskuksen vuonna 2015 julkaiseman selvityksen lähes 90 prosenttia vähintään 3000 euroa kuussa nettoavista tunsi itsensä "lähes kaiken aikaa" onnelliseksi, kun taas korkeintaan 1500 euroa nettoavista alle puolet ilmoitti kokevansa onnea edes "usein".
Vauraus näyttäisi lisäävän onnellisuutta myös valtioiden tasolla eli mitä suurempi bruttokansantuote, sitä onnellisempia maan asukkaat ovat keskimäärin. Elintason kasvaminen lisää väestön onnellisuutta etenkin maissa, joiden BKT on alle 15000 dollaria/vuosi/hlö. Yhteys säilyy senkin jälkeen, mutta vähemmän voimakkaana. Talouskasvun mukana myös eliniänodote on kohonnut, joten rikkaimmissakin maissa talouskasvu korreloi vahvasti Happy Life Years -mittarin kanssa.
Esiintyvyys > Ulkonäkö:

Vuonna 2012 julkaistun Yhdysvaltalaistutkimuksen mukaan keskimääräistä kauniimpina itseään pitävät ihmiset ovat muita onnellisempia. Kauniina itseään pitävät naiset kokevat usein mielihyvää katsellessaan peiliin ja kauniin ulkonäön omaavat ihmiset saavat lisäksi muita parempaa palkkaa ja heidän on myös helpompi pariutua.
Yalen yliopiston psykologianprofessori Laurie Santos on kuitenkin kiistänyt oman kauneuden lisäävän ihmisen onnellisuutta. Santoksen mukaan esimerkiksi onnistuneen laihdutuksen on havaittu olevan yhteydessä pikemminkin mielialan laskuun.
Esiintyvyys > Biologiset tekijät

Terveys
Uni
Liikunta
Luonto: Suomalaiset arvostavat usein luontoa ja rauhaa onnellisuuden lähteinä.
Esiintyvyys > Muut tekijät

Vapaus: Suomalaiset kokevat vapauden tärkeänä asiana onnellisuuden kannalta. Markkinaliberalistisen Cato-instituutin mukaan myös taloudellinen vapaus korreloi voimakkaasti onnellisuuden kanssa.
Eettinen käytös: Aristoteles totesi teoksessaan Nikomakhoksen etiikka onnellisuuden (kreik. eudaimonia) olevan elämän päämäärä, ja että niin kauan kuin yksilö pyrkii hyvyyteen, hyvät teot seuraavat itsestään tästä kamppailusta tehden yksilöstä hyveellisen ja siten onnellisen. Platon määritteli onnellisuuden hyvän saavuttamiseksi pysyvästi. Onnellisuus on Platonille tavallaan rakkauden jatke. Rakkaus on kaipuuta hyvään, joka puuttuu. Rakkauden kohdetta ei voi tämän määritelmän mukaan saavuttaa, mutta onnellisuus on lopulta muoto, johon rakkaus voi johtaa.selvennä Myös Vanhan Testamentin kirjoittavat korostavat hyveellistä elämää onnen lähteenä.lähde?
Suoritukset: Esimerkiksi opiskelijat yliarvioivat huomattavasti, kuinka suuri vaikutus arvosanoilla on heidän onnellisuuteensa.
Mittaaminen

Onnellisuutta ja sen eri osia (esim. elämänlaatu, tyytyväisyys tai positiiviset tunteet) voidaan mitata muun muassa kyselyiden avulla. Kyselymittareihin kuuluvat esim. PERMA-Profiler (engl. Positive emotion, Engagement, Relationships, Meaning, and Accomplishment) ja Authentic Happiness Inventory. Yksinkertainen menetelmä mitata onnellisuutta on pyytää tutkittavia henkilöitä arvioimaan elämäänsä esim. asteikolla 0–10 tai 0–100. Esimerkiksi Gallup World Poll -kyselytutkimus käyttää ns. Cantrilin tikkaat -kysymystä, joka pyytää tutkittavan kuvittelemaan asteikon 0–10 siten, että nolla on hänen huonoin mahdollinen elämänsä ja kymmenen on hänen paras mahdollinen elämänsä, ja tämän jälkeen asettamaan oman todellisen elämänsä tälle asteikolle.