stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Greenpeace
Kampanjat > Ilmastonsuojelu

Greenpeace on vuodesta 1990 vaatinut kasvihuonekaasupäästöjen vähentämistä energiatehokkuudella, uusiutuvilla energiamuodoilla ja maankäytön muutoksilla, kuten metsäkadon hillitsemisellä. 1990-luvulla järjestö alkoi myös tarjota ilmastopoliittista neuvoa ja taustatietoa ilmastonmuutoksen uhkaamille pienemmille valtioille. 1990-luvulla Greenpeace kampanjoi myös aktiivisesti otsonikerroksen suojelemiseksi kehittämällä yhdessä teollisuuden kanssa freonittoman jääkaapin massatuotantoon. Vuonna 1997 YK:n ympäristöohjelma UNEP myönsi Greenpeacelle ympäristöpalkinnon saavutuksista otsonikerroksen suojelemiseksi.
2000-luvulla Greenpeace on kritisoinut ExxonMobilia ilmastopolitiikan hankaloittamisesta. Vuonna 2005 Greenpeace toi ilmi, että ExxonMobil oli osallisena George W. Bushin hallinnon kielteiseen suhtautumiseen Kioton sopimusta kohtaan. Järjestö on myös julkaissut ExxonMobilin rahoituskohteita, jotka Greenpeacen mukaan osoittavat ExxonMobilin rahoittavan ilmastonmuutosta kieltäviä eturyhmiä. ExxonMobilin mukaan kyseiset ryhmät eivät kuitenkaan edusta ExxonMobilin näkemyksiä eikä suurin osa rahoitetuista ryhmistä ole ottanut kantaa ilmastonmuutokseen.
Vuonna 2007 Greenpeace julkaisi yhdessä ERECin kanssa energiatehokkuuteen ja uusiutuviin energiamuotoihin perustuvan Energy [R]evolution -energiaskenaarion, jonka toteuttaminen maailmanlaajuisesti Greenpeacen mukaan mahdollistaisi maailman kasvihuonekaasupäästöjen puolittamisen vuoteen 2050 mennessä ja pysäyttäisi ilmaston lämpenemisen. Kansainvälisessä ilmastopolitiikassa Greenpeace on vaatinut sitovia päästövähennyksiä maailmanlaajuisesti ja teollisuusmaille 40 % vähennyksiä vuoden 1990 tasosta vuoteen 2020 mennessä. Järjestön mukaan teollisuusmaiden olisi myös tuettava huomattavissa määrin kehittyviä maita, jotta kehitysmaat voisivat nostaa elintasoaan ilmastolle kestävällä tavalla, pysäyttää metsäkadon ja sopeutua ilmastonmuutoksen vaikutuksiin. Greenpeace on myös laatinut yhdessä muiden järjestöjen kanssa ehdotelman Kööpenhaminan ilmastosopimukseksi. Ehdotelma esiteltiin YK:n ilmastoneuvotteluissa Bonnissa elokuussa 2009.
Kampanjat > Metsiensuojelu

Greenpeace pyrkii suojelemaan maailman jäljellä olevia luonnontilaisia metsiä. Järjestön mukaan metsäkadon suurimpia syitä ovat karjatalous, laittomat hakkuut, kasvava paperinkulutus sekä soija- ja öljypalmuplantaasien raivaaminen. Erityisesti sademetsät ovat Greenpeacen toiminnan kohteina, sillä sademetsien kaataminen pahentaa ilmastonmuutosta. Järjestö onkin kritisoinut lukuisia suuryrityksiä niiden yhteyksistä sademetsäkatoon. Kritiikin seurauksena monet yritykset, kuten Unilever, McDonald's ja Nike ovat Greenpeacen avulla pyrkineet parantamaan sademetsien suojelua ja toimintatapojaan.
Cargill, yksi maailman suurimmista rehuntuottajista kuitenkin kritisoi Greenpeacen väitteitä yrityksen toiminnasta virheellisiksi, vaikkakin toivotti tervetulleeksi Greenpeacen kampanjoinnin seurauksena syntyneet suojelutoimet
.
Euroopassa Greenpeace on kritisoinut EU:n laittoman puun kauppaa rajoittavaa FLEGT-ohjelmaa vaatimattomasta etenemisestä. Järjestön mielestä EU:n ja tuottajamaiden väliset vapaaehtoiset sopimukset eivät estä riittävästi EU:hun tuotavaa laitonta puutavaraa, vaikka vapaaehtoiset sopimukset ovat hyvä alku. Greenpeace on EU-politiikassa vaatinut lainsäädäntöä estämään tuomasta EU:hun puutavaraa, joka on alkuperämaassa hankittu laittomasti tai kansainvälisten sopimusten vastaisesti.
Greenpeacen mukaan päästöjä metsiensuojelun kautta vähentävän REDD-mekanismin (Reduced Emission from Deforestation and Forest Degradation) tulee olla osa Kioton sopimusta seuraavaa ilmastosopimusta. Järjestö kuitenkin kritisoi REDD-mekanismin sisällyttämistä päästökauppaan peläten, että tämä romahduttaisi päästöjen hinnan ja tekisi teollisuusmaille kannattavammaksi olla investoimatta puhtaaseen ja tehokkaaseen energiatalouteen, jolloin teollisuusmaiden päästöt eivät laskisi. Greenpeace vaatii metsien suojelemiseksi päästökaupasta irrallista rahastoa, jonka kautta teollisuusmaat tukisivat kehitysmaiden toimia sademetsien suojelemiseksi.
Kampanjat > Kielteinen ydinvoimakanta

Greenpeace pitää ydinvoimaan liittyviä riskejä ja ympäristökysymyksiä liian ongelmallisina suhteessa ydinvoiman hyötyihin.
Greenpeacen mukaan YK:n arvio Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden kuolonuhreista 9000 syöpäkuolemana on aliarvio. Järjestö itse arvioi onnettomuuden kuolonuhrimäärän olevan 200 000 pitkän ajan kuluessa. Greenpeacen mukaan näistä kuolemista alle puolen kuolinsyynä on syöpä, ja muita kuolinsyitä ovat sydän- ja verisuonitaudit, ongelmat hengitystoiminnoissa, sisäelimissä ja umpirauhasjärjestelmässä sekä erityisesti immuunijärjestelmässä. Greenpeace mukaan WHO:n ja ydinvoiman rauhanomaista käyttöä edistävän IAEA:n välinen yhteistyösopimus on vaikuttanut WHO:n arvioihin Tšernobylin uhriluvusta. WHO:n mukaan YK:n ja Greenpeacen raportteja ei pitäisi vertailla keskenään, sillä YK:n raportti ottaa huomioon vain kaikkein saastuneimmat alueet kolmesta eri maasta siinä missä Greenpeace huomioi koko Euroopan. WHO myös kielsi Greenpeacen raportin syytökset WHO:n ydinvoimamyönteisyydestä.
Greenpeacen katsoo uraanin louhinnan ja ydinjätteiden kerääntymisen olevan ydinenergian pysyviä ongelmia: järjestö on tuonut ilmi vaarallisen korkeita säteilymääriä uraaninlouhinnan lähialueilla ja Australian senaatin mukaan todistanut siviiliväestön hallussa olevasta plutoniumista alle kolmasosan olevan IAEA:n valvonnan alla.
Greenpeace perustelee ydinvoiman olevan epäolennaista ilmastonmuutoksen hillinnässä ydinvoiman marginaalisen energiantuotanto-osuuden, piilokustannusten sekä hitaiden ja viivästyvien rakennusaikojen takia. Järjestö viittaa IEA:n energiaskenaarioon, jossa maailman ydinvoimakapasiteetin nelinkertaistaminen vuoteen 2050 mennessä vähentäisi hiilidioksidipäästöjä 4 %. Ydinvoiman hinta-arviot perustuvat Greenpeacen mukaan rakentajien ennakkoarvioihin, eivät toteutuneisiin kustannuksiin. Järjestö pitää Suomessa rakennettavaa Olkiluoto 3:a esimerkkitapauksena ydinvoiman lisärakentamisen ongelmista. Greenpeacen mukaan päästövähennykset aikaansaataisiin nopeammin ydinvoiman sijaan hajautetuilla uusiutuvilla energiantuotantomuodoilla.
Kampanjat > Ydinaseiden vastustus

Greenpeace on syntymästään asti vastustanut ydinasevarustelua ja ydinkokeita. Vuonna 1973 McTaggart luotsasi Vegansa kielletylle alueella Mururoan ympäristössä, jonka seurauksena Ranskan laivasto moukaroi häntä aluksillaan. Hän toisti mielenilmauksensa seuraavana vuonna ja tällä kertaa ranskalaiset nousivat Vegaan ja pahoinpitelivät McTaggartin. Myöhemmin Ranskan laivasto julkaisi lavastettuja kuvia McTaggartista syömässä päivällistä laivastoupseerien kanssa, antaen ymmärtää välien olleen ystävällismieliset. Miehistön jäsen Anne-Marie Horne kuitenkin oli ottanut kuvia pahoinpitelystä ja näiden kuvien päästyä julkisuuteen tapahtumat asettuivat toisenlaiseen valoon. Ranska suostui keskeyttämään ydinkokeet ilmakehässä, mutta siirsikin ne maan alle. Greenpeace jatkoi kampanjoimista Tyynenmeren kokeita vastaan kunnes Ranska lopetti kokeet vuonna 1995.
Alukset

Greenpeacella on vuosien varrella ollut käytössään useita avomerillä purjehtivia aluksia. Tunnetuin niistä lienee vuonna 1978 Greenpeacen lipun alla vesille laskettu entinen kalastusalus nimeltä Rainbow Warrior. Alusta käytettiin ensimmäisenä valaanpyynnin häirinnässä Islannin vesillä, ja myöhemmin sillä oli näkyvä osa useissa Greenpeacen kampanjoissa 1978–1985. Ranskan hallitus määräsi Rainbow Warriorin upotettavaksi pommeilla 1985 Aucklandissa. Valokuvaaja Fernando Pereira kuoli iskussa. Alus korvattiin vuonna 1989 Rainbow Warrior II:lla, joka puolestaan korvattiin vuonna 2011 varta vasten järjestön tarpeisiin rakennetulla Rainbow Warrior III:lla.
Järjestöllä on tällä hetkellä Rainbow Warrior III:n lisäksi käytössään kaksi muutakin valtamerikelpoista alusta, Esperanza ja Arctic Sunrise. Esperanza vieraili Suomessa kesäkuussa 2005, Arctic Sunrise puolestaan loka–marraskuussa 2006, maalis–huhtikuussa 2007 ja helmi–maaliskuussa 2015.
Kritiikki

Aiemmin Greenpeacen johdossa toiminut Patrick Moore jätti järjestön vuonna 1986, sillä Mooren mukaan Greenpeace päätti alkaa vastustaa juomaveden kloorausta ja hänen kollegoillaan ei ollut lainkaan tieteellistä koulutusta. Moore on arvostellut Greenpeacea tieteellisen objektiivisuuden hylkäämisestä. Bruce Cox, Kanadan Greenpeacen toiminnanjohtaja on vastannut, ettei Greenpeace ole koskaan vastustanut juomaveden kloorausta, ja että "Moore on yksin muistaessaan kiistan kloorauksesta ja tieteellisyydestä syynä hänen lähtemiselleen Greenpeacesta". Paul Watson, Greenpeacen aikainen jäsen on sanonut, että Moore "käyttää hänen statustaan niin sanottuna Greenpeacen perustajana antamaan uskottavuutta hänen syytöksilleen. Olen myös Greenpeacen perustajia, ja olen tuntenut Patrick Mooren 35 vuotta. [...] Hän tekee väitöksiä, jotka eivät pohjaa faktoihin."
Kirjan Ecoimperialism kirjoittanut Paul Driessen sanoo, että Greenpeacen ja muiden tahojen DDT-vastustuksen vuoksi 85 % Yhdysvaltain malaria-avusta kuluu ympäristökonsultteihin, joilla yritetään saada lupia DDT:n käyttöön. Greenpeace sanoo sallivansa DDT:n käytön malariaa vastaan käytettäessä. Roger Baten mukaan Greenpeacen kampanja Intiassa sijaitsevaa viimeistä suurta DDT-tehdasta vastaan tekisi malarianvastaisen taistelun köyhille maille vaikeammaksi.
Greenpeacen raporttia teknologiayrityksistä on arvioitu RDM-teknologialehdessä "harhaanjohtavaksi ja osaamattomaksi", epäekologisimman ekologisimmaksi nostavaksi. "Mikä pahinta, lähes kaikki uutissivustot toistivat Greenpeacen raportit tosiasioina ja esittivät ne kritiikittä."
Nimimerkkiä "Olivier Vermont" käyttänyt toimittaja kirjoitti kirjassaan La Face cachée de Greenpeace työskennelleensä Ranskan Greenpeacen sihteerinä ja nähneensä väärinkäytöksiä. Hänen mukaansa työskennellessään myöhemmin Amsterdamin kansainvälisessä päämajassa hän löysi salaisia asiakirjoja, joiden mukaan puolet järjestön 180 miljoonan euron tuloista käytettiin järjestön palkkoihin ja rakenteisiin. Vermontin mukaan Greenpeacella on saastuttavien yritysten kanssa epävirallisia sopimuksia siitä, että yritykset maksavat Greenpeacelle, jotta tämä ei hyökkäisi näitä vastaan. Greenpeace haastoi toimittajan ja kustantajan oikeuteen syyttäen heitä halventavista väitteistä, valheiden ja vääristellyn tiedon levittämisestä.
Kritiikki > Geenimuuntelu ja vandalismi

Greenpeace ja Maan vapautusjärjestö ovat vandalisoineet GMO-tutkimusta ja koeviljelmiä ympäri maailmaa.
Vuonna 2011 Greenpeace maksoi korvaukset, kun sen jäsenet murtautuivat australialaisen tiedejärjestön tiloihin ja tuhosivat matalaglykokeenisen vehnäviljelmän, jonka oli tarkoitus auttaa diabeteksesta kärsiviä ihmisiä. Tuomari, Hilary Penfold, syytti Greenpeacea tuoreiden jäsentensä käyttämisestä ehdottomien vankeusrangaistuksen välttämiseksi.
Kesällä 2013 Kansainvälisen riisintutkimusinstituutin kultaisen riisin koeviljelmä tuhottiin Filippiineillä. Kultaisen riisin on todistettu tuottavan 60 % lapsen A-vitamiinin tarpeesta. Nyt A-vitamiinin puute sokeuttaa ja tappaa vähintäänkin satojatuhansia lapsia joka vuosi. Greenpeacen edustaja puolusti vandaaleja. Toinen Greenpeacen edustaja sanoi, että Greenpeace ei pyydä anteeksi ja tieteilijät ovat väärässä sanoessaan kultainen riisin olevan ratkaisu A-vitamiinin puutteeseen. Greenpeace myös pelkää, että kultainen riisi pehmentäisi ihmisten kuvaa geenimuuntelusta.
Greenpeace myös sanoo, että lasten pitäisi kultaisen riisin sijaan syödä lehtivihanneksia ja A-vitamiinipillereitä. Tohtori Mooren mukaan aliravitsemuksen syynä on juuri se, ettei perheillä ole varaa tähän.
Australian tiedeakatemian entinen johtaja, tutkija Jim Peacock totesi, että tieteenvastaiset GM-vastustajat kuten Greenpeace voivat helposti esittää GM-vastaisia lausuntoja hyvin yleisellä tasolla, usein tarkasta totuudesta täysin poiketen, moraalittomasti.
Greenpeacen perustaja ja ex-puheenjohtaja, tri Patrick Moore syyttää Greenpeacea rikoksista ihmisyyttä vastaan, koska geenimuunteluvastustus on johtanut 8 miljoonan lapsen sokeutumiseen ja kuolemaan. Mooren mukaan Greenpeace on nyt äärivasemmistolaisten hallussa.
Kritiikki > Geenimuuntelu ja vandalismi > Kiinan skandaali

Tutkija-journalisti Jon Entinen artikkelin mukaan Greenpeace levitti Kiinassa huhua kultaisen riisin vaarallisuudesta. Netti täyttyi vihaviesteistä ja viranomaiset reagoivat erottamalla kolme kultaisen riisin kokeen tutkijaa Kiinan terveysvirastosta ja Zhejiangin lääketieteen akatemiasta. Kultainen riisi on saksalaisten ja sveitsiläisten tutkijoiden käynnistämä "avoimen lähdekoodin" projekti, johon myös Helen Keller International on liittynyt.
Kritiikki > Brent Spar -tapaus

Arvostettu tiedelehti Nature syytti Greenpeacea piittaamattomuudesta tosiasioista, kun järjestö oli hyökännyt Shellin Brent Spar -öljylautan upotusta vastaan väittäen siinä olevan valtavasti todellista enemmän öljyä. Greenpeace varoitti hirvittävästä katastrofista. Järjestön maine kärsi pahasti, kun väite osoitettiin virheelliseksi, mutta Shellin imago oli jo ehtinyt mennä.
Kolmen vuoden tutkimuksissa yhteistyössä ympäristöjärjestöjen kanssa oli todettu lautan upottaminen syvälle valtamereen "parhaaksi käytännölliseksi ympäristöratkaisuksi" (BPEO), koska ympäristöhaitat olisivat mitättömiä. Britannian hallitus ja Oslon ja Pariisin komissiot (OSPAR) totesivat ratkaisun hyväksyttäväksi.
Greenpeacen 30.4.1995 käynnistämän mittavan protestikampanjan ja sen innoittamien boikottien ja Shellin työntekijöiden uhkailujen ja väkivallan vuoksi Shell ilmoitti 20.6. peruvansa upotuksen ja totesi epäonnistuneensa suunnitelmiensa viestimisessä suurelle yleisölle. Britannian energiaministeri tuomitsi Shellin päätöksen kohtalokkaaksi virheeksi ja uhkasi estää lautan tuomisen maahan. Sekä hallituksen että Shellin mukaan upottaminen olisi paljon turvallisempi ratkaisu kuin lautan tuominen maihin. Norja sen sijaan hyväksyi lautan tuomisen maahan – se toisi suuria vuokratuloja.
Öljylautan jaloissa kasvoi uhanalaisia koralleja, minkä vuoksi asiantuntijat kehottivat jatkossa upottamaan tällaiset alaosat mereen. Greenpeace vastusti tätäkin.
Kritiikki > Nazcan maailmanperintökohteen turmeleminen

Joulukuussa 2014 Greenpeacen aktivistit tunkeutuivat Unescon Nazcan maailmanperintökohteeseen ja turmelivat mittaamattoman arvokkaiden Nazcan linjojen aluetta. Alueella ei saisi liikkua ja kengänjäljetkin jäävät näkyviin sadoiksi tai tuhansiksi vuosiksi. Perun ympäristöministeriö aikoo nostaa syytteet aktivisteja vastaan. Arkeologisten kohteiden turmelemisesta voi saada kuuden vuoden vankeustuomion. Varakulttuuriministerin mukaan teko oli tahallinen ja harkittu: Greenpeace ilmoitti suunnitelleensa sitä kuukausia. Aktivistit jättivät kohteeseen 45-metrisen banderollin "Muutoksen aika! Tulevaisuus on uusiutuva. Greenpeace". Greenpeace pyysi anteeksi ja pahoitteli tiedotteessaan erityisesti sitä, että heidän viestinsä jäi piiloon vääränlaisen julkisuuden taakse muttei pahoitellut tekoaan omilla sivuillaan. Peru ei hyväksynyt anteeksipyyntöä.
Julkaisuja

Summary: The Economics of Nuclear Power[vanhentunut linkki] Greenpeace 5.12.2007
The Economics of Nuclear Power[vanhentunut linkki] Greenpeace 5.12.2007
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen Greenpeacen kotisivut
Kansainväliset Greenpeacen kotisivut
Arctic Sunrise Helsingin makasiinilaiturissa maaliskuun lopussa 2007.
Hällevik

| Hällevik |
| --- | --- |
 Hällevik
 Koordinaatit: 56°00′33″N, 14°41′22″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Blekingen lääni
Maakunta:  Blekinge
Kunta:  Sölvesborg
Väkiluku (31.12.2023):  1 485
Hällevik on taajama Sölvesborgin kunnassa Blekingen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 485 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hällevik Wikimedia Commonsissa
Hörvik

| Hörvik |
| --- | --- |
 Hörvik
 Koordinaatit: 56°02′23″N, 14°45′49″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Blekingen lääni
Maakunta:  Blekinge
Kunta:  Sölvesborg
Väkiluku (31.12.2023):  808
Hörvik on taajama Sölvesborgin kunnassa Blekingen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 808 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hörvik Wikimedia Commonsissa
Polikarpov I-185

| Polikarpov I-185 |
| --- | --- |
 Polikarpov I-185.
Tyyppi:  Hävittäjä
Alkuperämaa:   Neuvostoliitto
Valmistaja:  Polikarpov
Suunnittelija:  Nikolai Polikarpov
Ensilento:  11. tammikuuta 1941
Tila:  Ei käytössä
Pääkäyttäjät:  Neuvostoliitto
Valmistusmäärä:  4 
Kehitetty mallista:  Polikarpov I-180
Polikarpov I-185 oli neuvostoliittolainen hävittäjälentokone, joka suunniteltiin vuonna 1940. Kone oli jatkokehittelymalli I-180:sta, joka oli kehitetty Polikarpov I-16 -hävittäjästä. Siinä kokeiltiin kolmea eri moottoria, mutta ne kaikki olivat puutteellisesti kehitettyjä. I-185-ohjelma peruuntui näiden ongelmien takia vuonna 1943.
Suunnittelu ja kehitys

I-185:n kehitys alkoi alkuvuonna 1940. Ulkonäöllisesti kone muistutti suuresti I-16:tta, eroina olivat pidempi nokka, katettu ohjaamo ja muita pienempiä muutoksia.
Kirjallisuutta

Gordon, Yefim ja Dexter, Keith. Polikarpov's Biplane Fighters (Red Star, vol. 6). Earl Shilton, Leicester, UK: Midland Publishing,2002.ISBN 1-85780-141-5
Trebonianus Gallus

| Trebonianus Gallus |
| --- | --- |
 Trebonianus Gallusta esittävän patsaan pää.
Rooman keisari  Hostilianuksen (251) ja Volusianuksen (251–253) kanssahallitsijana
Valtakausi:  kesäkuu 251 – elokuu 253
Edeltäjä:  Decius ja Herennius Etruscus
Seuraaja:  Aemilianus

Syntynyt:  noin 206 Perusia, Italia
Kuollut:  elokuu 253 Interamna Nahars, Italia
Puoliso:  Afinia Gemina Baebiana
Lapset:  Volusianus  Vibia Galla
Decius, Rooman keisari vuosina 249–251.
Trebonianus Gallusta esittävä pronssiveistos hallituskaudeltaan. 2,413 metriä korkea veistos rekonstruoitiin monesta eri kappaleesta ja se on ainoa lähes täysin säilynyt suurikokoinen pronssiveistos Rooman valtakunnan 200-luvulta. Patsas sijaitsee New Yorkin Metropolitan Museum of Art -taidemuseossa.
Gaius Vibius Trebonianus Gallus (noin 206 – elokuu 253) oli Rooman keisari vuosina 251–253. Hän ehti hallita vain kaksi vuotta ja hänen hallintokaudellaan aiemmin alkanut Rooman valtakunnan heikentyminen jatkui. Gallus julistettiin keisariksi kesäkuussa 251 sen jälkeen kun keisari Decius ja hänen poikansa Herennius Etruscus olivat saaneet surmansa gootteja vastaan käydyssä Abrittuksen taistelussa nykyisessä Bulgariassa. Gallus adoptoi Deciuksen Roomaan jääneen pojan Hostilianuksen ja nimitti tämän kanssahallitsijakseen. Hostilianus kuitenkin kuoli jo samana kesänä, jolloin Gallus korotti poikansa Volusianuksen kanssahallitsijakseen. Vuonna 252 sassanidien Persian suurkuningas Sapor I hyökkäsi Armeniaan ja Syyriaan. Kulkutaudin heikentämä Rooman armeija ei pystynyt pysäyttämään hyökkääjiä ja sotilaat menettivät luottamuksensa Gallukseen. Kesällä 253 Moesia Superiorin maaherra Marcus Aemilius Aemilianus kapinoi häntä vastaan ja julistettiin keisariksi. Gallus lähti armeijan kanssa Aemilianusta vastaan mutta pian hänen omat sotilaansa murhasivat hänet ja Volusianuksen.
Elämä > Syntyperä ja ura ennen keisariutta

Gaius Vibius Trebonianus Gallus syntyi noin vuonna 206 Perusiassa, Italiassa. Hän kuului vanhaan etruskisukuun, joka oli kotoisin Perusiasta. Jossakin vaiheessa Gallus otti vaimokseen Afinia Gemina Baebianan, jonka kanssa hän sai pojan, Gaius Vibius Volusianuksen ja tyttären, Vibia Gallan.
Galluksen ura näyttää olleen tavanomainen ja hän toimi senaattorina sekä konsulina. Vuonna 250 hänestä tuli Moesia Superiorin maaherra ja oli tärkeässä roolissa keisari Deciuksen goottisodassa. Galluksen johtamat joukot kukistivat Novaen kaupunkia piirittäneen goottiarmeijan ja ajoivat sen etelään. Hän ei kuitenkaan pystynyt estämään Rooman armeijan tuhoutumista Abrittuksen taistelussa kesäkuussa 251. Taistelussa sai surmansa keisari Decius ja hänen poikansa Herennius Etruscus. Eloonjääneet julistivat Galluksen keisariksi mutta samalla ilmassa alkoi pyöriä huhuja siitä, että Gallus olisi solminut goottien kanssa sopimuksen ja johdattanut Rooman armeijan tahallaan tuhoon päästäkseen keisariksi. Mitään todisteita petoksesta ei kuitenkaan ole ja Gallus julisti pian Deciuksen sekä Herenniuksen jumaliksi, Robin McMahonin mukaan kesäkuun 251 toisella puoliskolla. David Potterin mukaan Deciuksen jumalaksi julistuttaminen tapahtui 24. kesäkuuta. On myös epätodennäköistä, että armeija olisi julistanut keisariksi miehen, jonka toimet aiheuttivat armeijan tuhon ja monien sotilaiden kuoleman.
Elämä > Keisarina

Gallus päätti solmia nopeasti rauhan goottien kanssa, jotta hän voisi lähteä joukkoineen Roomaan varmistamaan asemiaan keisarina. Rauha tehtiin häpeällisen huonoin ehdoin: gootit saivat pitää sotasaaliin ja aiemmin vangeiksi saamansa roomalaiset. Lisäksi gooteille alettiin maksaa säännöllisesti rahaa siitä hyvästä, että he pysyvät rauhallisina. Gallus koki olevansa liian heikko jotta olisi pystynyt voittamaan heidät.
Gallus suoritti pikamarssin Roomaan ja hankki senaatin vahvistuksen keisariudelleen. Korostaakseen ettei ollut vallananastaja, hän säästi Deciuksen nuoren pojan Hostilianuksen hengen ja jopa adoptoi hänet alkaen kasvattaa häntä yhdessä Volusianuksen kanssa. Gallus ei myöskään nimittänyt puolisoaan Baebianaa augustaksi, koska Deciuksen leski Herennia Etruscilla oli vielä elossa. Tapahtumien kronologia on kuitenkin todella sekavaa eikä ole varmaa pitikö Gallus todella Hostilianusta perintöjärjestyksessä ensimmäisenä vai yrittikö hän välttää ongelmia kohtelemalla kumpaakin poikaa samanarvoisena. Näyttää kuitenkin siltä, että Hostilianus nimitettiin ensin Galluksen perijäksi (caesar) ja sitten hänen kanssahallitsijakseen (augustus) samalla kun Volusianus sai tyytyä caesarin arvonimeen. Hostilianus kuitenkin kuoli heinä- tai elokuussa 251 joko Roomassa raivonneeseen kulkutautiin tai mahdollisesti Galluksen murhauttamana. Volusianus korotettiin pian Galluksen kanssahallitsijaksi.
McMahonin mukaan on mahdollista, että Gallus olisi määrännyt Deciuksen ja hänen poikiensa muiston kiroamisen (damnatio memoriae) jo heinäkuussa. Lukuisista piirtokirjoituksista on poistettu Deciuksen ja hänen poikiensa nimet. Pitkään uskottiin, että kristityt tai joku Deciuksen ajan vastakeisareista olisi tehnyt tämän mutta eräiden Rooman armeijan asiakirjojen löytyminen osoitti, että teko tehtiin Galluksen käskystä. Asiakirjoista on poistettu Deciuksen ja Herenniuksen nimet ja ne päivätty aikaisintaan 15. heinäkuuta 251. Tämä saattaa osoittaa, että joko Hostilianus oli tällöin kuollut tai Gallus käski suorittaa kiroamisen vaikka hän olikin elossa. On mahdollista, että vihamielisten huhujen keskellä Gallus yritti suojella itseään käskemällä kiroamaan Deciuksen ja hänen poikiensa muiston sekä mahdollisesti murhauttamalla Hostilianuksen. Käsiteltyjen piirtokirjoitusten määrä ei kuitenkaan ole kovin suuri verrattuna Philippus Arabsiin ja jotkut on jopa korjattu jälkeenpäin mikä osoittaa pientä intoa Galluksen käskyjen toteuttamiseen. Monet olivat ehkä tyytymättömiä päätökseen. Potterin mukaan Deciuksen nimen hävittäminen piirtokirjoituksista saattoi tapahtua heti Abrittuksen tappion jälkeen eikä hän usko, että Galluksella olisi ollut mitään osuutta tekoihin.