stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Haikon kartano
Johto

Hotellitoimintaa johtaa perheyritys Vuoristo-Yhtiöt, jonka toimitusjohtaja on Juha Mähönen. Leo ja Satu Vuoriston poika Veikko Vuoristo oli yhtiön toimitusjohtaja 29 vuotta, kunnes hän siirtyi vuonna 2012 hallituksen puheenjohtajaksi. Hän omistaa yhtiöstä 71 prosenttia, hänen tyttärensä omistavat kumpikin 10 prosenttia ja loput yhdeksän prosenttia kuuluu hänen äidilleen Satu Vuoristolle.
Lokakuun lopussa 2023 ilmoitettiin Haikon kartanon siirtyvän osaksi Lapland Hotels -ketjua. Lapland Hotelsin omistaja North European Invest osti Vuoristo-Yhtiöiden koko osakekannan. Haikon kartanon henkilökunnan ilmoitettiin siirtyvän vanhoina työntekijöinä uuden omistajan palvelukseen. Vuoristo-Yhtiöiden hallituksen puheenjohtaja, Satu Tiivolan ja Leo Vuoriston poika Veikko Vuoristo perusteli myyntiä sillä, ettei perheestä enää löytynyt toiminnalle jatkajaa. Lapland Hotelsin toimitusjohtaja Ari Vuorentausta puolestaan kertoi kaupan tukevan Lapland Hotelsin kasvustrategiaa ja vakuutti Haikon kartanon historiallisen ilmeen säilyvän muuttumattomana. Kauppa vaati vielä Kilpailu- ja kuluttajaviraston hyväksynnän.
Aiheesta muualla

Haikon kartanon sivusto.
Haiko hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Albert Edelfeltin maalaus Emelie von Etteristä, joka oli Haikon kartanon emäntä 1900-luvun alussa. Edelfelt vietti siellä useita kesiä.
NHL-kausi 1927–1928

| NHL-kausi 1927–1928 |
| --- | --- |
Järjestyksessä oleva kausi:  11.
Maa:   Kanada  Yhdysvallat
Joukkueiden määrä:  10
Mestari:  New York Rangers
Pistepörssin voittaja:  Howie Morenz
  ← 1926–1927 :  1928–1929 → 
Kausi 1927–1928 oli National Hockey Leaguen historian 11. kausi. Sen aikana kymmenen joukkuetta pelasi kukin 44 ottelua. New York Rangers voitti Stanley Cupin kukistettuaan Montreal Maroonsin, ja näin siitä tuli NHL:n perustamisen jälkeen ensimmäinen Stanley Cupin voittanut yhdysvaltalainen joukkue. Edellinen yhdysvaltalainen Stanley Cupin voittanut joukkue oli PCHA-liigan Seattle Metropolitans vuonna 1917.
Kaudelle 1927-1928 otettiin uudelleen käyttöön O’Brien Trophy, joka oli aiemmin annettu NHL:n mestarille. Alun perin palkinto oli poistettu käytöstä Prince of Wales Trophyn tultua sen tilalle. Uuden käytännön mukaan O’Brien Trophy annettaisiin Kanadan divisioonan voittajalle, kun taas Prince of Wales Trophy menisi Yhdysvaltojen divisioonan kärkijoukkueelle.
Runkosarja

Yhdysvaltalaiset joukkueet sekä niiden myötä kohonneet palkat vaikuttivat Ottawa Senatorsiin, joka toimi liigan ylivoimaisesti pienimmällä talousalueella, minkä seurauksena seura joutui taloudellisiin vaikeuksiin. Niinpä Ottawa myi oikean tähtilaitahyökkääjänsä Hooley Smithin Montreal Maroonsille 22 500 dollarilla ja sai samalla oikean laiturin Punch Broadbentin takaisin. Puolustaja Ed Gorman myytiin puolestaan Torontoon. Osa Ottawan ongelmista johtui siitä, että joukkueen faneilla oli tapana käydä katsomassa vain niitä pelejä, joissa vastustajana oli kanadalainen joukkue.
NHL:n suurin yleisömagneetti Howie Morenz hallitsi pistepörssiä ja oli Hart Trophyn selkeä voittaja. Hän teki 33 maalia ja keräsi eniten syöttöpisteitä. Ottawan talousvaikeuksista huolimatta joukkueen maalivahti Alex Connell teki kaikkien aikojen ennätyksen torjumalla kuusi peräkkäistä nollapeliä ja olemalla päästämättä maaliakaan 461 minuuttiin ja 29 sekuntiin.
Puolustaja Eddie Shoren sekä Connellin tavoin 15 nollapeliä kauden aikana torjuneen maalivahti Hal Winklerin hienojen pelien ansiosta Boston Bruins sijoittui ensimmäistä kertaa Yhdysvaltojen divisioonan ykköseksi ja saavutti divisioonan voittajalle jaettavan Prince of Wales Trophyn. Kauden keskivaiheilla muilta Kanadan divisioonan joukkueilta karkaamassa ollut Montreal Canadiens puolestaan romahti Pit Lepinen loukkaantumisen jälkeen, mutta se kuitenkin onnistui säilyttämään ensimmäisen sijansa kauden päätteeksi ja saavutti divisioonan voittajalle jaettavan O'Brien Trophyn.
Runkosarja > Sarjataulukko > Kanadan divisioona

|  #  |  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Montreal Canadiens | 44 |  26 |  7 |  11 |  116 |  48 | +68 | 59 |
| 2 |  Montreal Maroons | 44 |  24 |  6 |  14 |  96 |  77 | +19 | 54 |
| 3 |  Ottawa Senators | 44 |  20 |  10 |  14 |  78 |  57 | +21 | 50 |
| 4 |  Toronto Maple Leafs | 44 |  18 |  8 |  18 |  89 |  88 | +1 | 44 |
| 5 |  New York Americans | 44 |  11 |  6 |  27 |  63 |  128 | -65 | 28 |
Lähde:
Runkosarja > Sarjataulukko > Amerikan divisioona

|  #  |  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Boston Bruins | 44 |  20 |  11 |  13 |  77 |  70 | +7 | 51 |
| 2 |  New York Rangers | 44 |  19 |  9 |  16 |  94 |  79 | +15 | 47 |
| 3 |  Pittsburgh Pirates | 44 |  19 |  8 |  17 |  67 |  76 | -9 | 46 |
| 4 |  Detroit Cougars | 44 |  19 |  6 |  19 |  88 |  79 | +9 | 44 |
| 5 |  Chicago Black Hawks | 44 |  7 |  3 |  34 |  68 |  134 | -66 | 17 |
Lähde:
Runkosarja > Pistepörssin parhaat

Lyhenteiden selitys: O = Ottelut, M = Maalit, S = Syötöt, P = Pisteet
| Pelaaja | Joukkue | O | M | S | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Howie Morenz | Montreal Canadiens | 43 | 33 | 18 | 51 |
| Aurel Joliat | Montreal Canadiens | 44 | 28 | 11 | 39 |
| Frank Boucher | New York Rangers | 44 | 23 | 12 | 35 |
| George Hay | Detroit Cougars | 42 | 22 | 13 | 35 |
| Nels Stewart | Montreal Maroons | 42 | 27 | 7 | 34 |
| Art Gagne | Montreal Canadiens | 44 | 20 | 10 | 30 |
| Frederick Cook | New York Rangers | 44 | 14 | 14 | 28 |
| Bill Carson | Toronto Maple Leafs | 32 | 20 | 6 | 26 |
| Frank Finnigan | Ottawa Senators | 39 | 20 | 5 | 25 |
| Bill Cook | New York Rangers | 43 | 18 | 6 | 24 |
| Duke Keats | Detroit/Chicago | 37 | 14 | 10 | 24 |
Palkinnot

| --- | --- |
O’Brien Trophy:: Montreal Canadiens
Prince of Wales Trophy:: Boston Bruins
Hart Memorial Trophy:: Howie Morenz, Montreal Canadiens
Lady Byng Trophy:: Frank Boucher, New York Rangers
Vezina Trophy:: George Hainsworth, Montreal Canadiens
Halikonlahti

Halikonlahti kuvattuna itään päin Angelniemen lossilta.
Lintutorni, Timalitorni, Halikonlahdella
Halikonlahti on pitkä ja kapea lahti Varsinais-Suomessa, ja yltää Kemiönsaaren molemmilta puolilta aina Salon kaupungin liepeille asti. Halikonlahden leveää pohjukkaa kutsutaan Viurilanlahdeksi.
Kaksi salmea, Kemiön virta ja Sandön virta, erottavat Halikonlahden Saaristomerestä. Halikonlahti on 40 kilometriä pitkä ja etenkin pohjukastaan niin matala, etteivät merivirrat edesauta veden vaihtumista. Halikonlahteen laskevat useat alueen joet. Näistä suurimpia ovat Purilanjoki, Halikonjoki ja Uskelanjoki. Ne ovat tuoneet paljon maa-ainesta ja ravinteita lahteen, minkä vuoksi Halikonlahti on paikoin hyvin rehevöitynyt. Lisäksi Salon jätevedenpuhdistamo kuormitti lahtea. Rehevöitymisen vuoksi Halikonlahti on kehittynyt merkittäväksi lintuvesistöksi. Lahdella on tavattu harvinaisiakin lintulajeja.
Jätevedenpuhdistamon entisessä altaassa on yhdysvaltalaisen ympäristötaiteilijan Jackie Brooknerin teos Veden taika, joka koostuu lintusaaresta ja kahdesta vedenpuhdistusmoduulista.
Halikonlahti on ollut aikoinaan tärkeä merireitti. Halikonjokea pitkin pystyi purjehtimaan pitkälle sisämaahan. Vielä keskiajalla Halikonlahdella oli rinnakkaisnimi Tavastkymi, mikä viittaa vanhoihin hämäläisiin kauppayhteyksiin. Nykyisin lahti on madaltunut niin paljon, että alueella laajasti esiintynyttä telakkateollisuutta on enää Teijolla. Ennen myös useisiin saariin on ollut lauttayhteyksiä. Nykyään vain Kemiöön on lossiyhteys ja Vartsalansaareen epäsäännöllinen lauttayhteys.
Halikonlahdella on useita saaria. Viurilanlahdella on pengertiellä mantereeseen yhdistetty Vuohensaari. Etelämpänä ovat Vartsalansaari, Luotsisaari, Angelansaari, Mäntysaari, Papinsaari ja Pikkusaari. Kemiönsaari jakaa Halikonlahden läntiseen ja itäiseen väylään. Läntisessä väylässä ovat Karhusaari, Isoluoto, Vähäluoto, Antholmen, Diskarn, Tavastronanholma, Måsaholmen, Länsmansholmen, Taltenkari, Alaholma, Kalvholm, Furuholm, Konkholma, Långholmen, Piisaari ja Tallholmen. Itäisessä väylässä ovat Kaisaari, Teijonsaari ja Teijon Papinsaari.
Kirjallisuutta

Honkala, Juha & Uppstu, Peter 2006: Viurilanlahden Natura-alueen linnustoselvitys 2004. - Turun kaupunki, Ympäristönsuojelutoimisto. Julkaisuja 1/2006. Karhukopio. Turku. ISBN 952-5217-62-0
HAL Tejas

HAL Tejas
HAL Tejas (sankriitiksi  तेजस् "Säteilevä) on intialainen hävittäjälentokone, joka kehitettiin 1980-luvulta alkaen MiG-21-hävittäjän korvaajaksi. Koneen ensilento tehtiin 4. tammikuuta 2001. Intian ilmavoimat on tilannut 200 hävittäjää ja 20 kaksipaikkaista koulukonetta. Intian laivasto voi tilata 40 konetta korvaamaan Harrierinsa. Kone hyväksyttiin ilmavoimien käyttöön tammikuussa 2011. Ensimmäiset 20 hävittäjää toimitetaan vuoteen 2013 mennessä.
Intia yritti kehittää hävittäjään omaa Kaveri-suihkumoottoria, mutta joutui 2008 hylkäämään projektin ja pyytämään tarjouksia ulkomaisista moottoreista.
Ensimmäisissä koneissa käytetään prototyypeissä käytettyä alitehoista General Electric F404 -moottoria, joka rajoittaa koneiden liikehtimiskykyä ja asekuormaa. Koneen muuttaminen uudemmille moottoreille sopivaksi vie 3–4 vuotta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tejas specifications on Aeronautical Development Agency website
"Flying into the unknown" (Arkistoitu – Internet Archive) — A feature by The Hindu on the Tejas test pilots.
"LCA and Economics" by Sunil Sainis and George Joseph (Arkistoitu – Internet Archive)
"The Light Combat Aircraft Story" (Arkistoitu – Internet Archive), by Air Marshal MSD Wollen (Retd).
The case to support the indigenous LCA programme (Arkistoitu – Internet Archive), by Ashok Parthasarathi and Raman Puri.
An Approach to High AoA Testing of the LCA (Arkistoitu – Internet Archive)
Development Flight Testing of the Tejas Light Combat Aircraft (Arkistoitu – Internet Archive)
LCA Avionics And Weapon System Mission Computer Software Development: A Case Study (Arkistoitu – Internet Archive)
"Tejas / Light Combat Aircraft (LCA)", Fighter-planes.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Unofficial Website of LCA-Tejas
Hakasyökkönen

| Hakasyökkönen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Hävinnyt 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Yökköset Noctuidae
Alaheimo::  Tarhayökköset Hadeninae
Suku::  Discestra
Laji::  farnhami
Kaksiosainen nimi
 Discestra farnhami  Grote, 1873 
Synonyymit
 Hadula farnhami  Anarta farnhami 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hakasyökkönen (Discestra farnhami) on tarhayökkösiin kuuluva yöperhoslaji. Sen arvellaan olevan samaa lajia Muoniosta kuvatun lajin Discestra microdon sekä Etelä-Norjasta kuvatun lajin Discestra colletti kanssa.
Koko ja ulkonäkö

Keskikokoinen, harmaankirjava perhoslaji. Etusiivet ovat selväkuvioiset. Rengastäplä on ruskea ja siinä on vaalea reunus, munuaistäplä tuhkanharmaa ja saattaa olla vaaleareunainen. Rengastäplän takana on kaareva, siiven kärkeen suuntautuva vaalea laikku. Ulompi ja sisempi poikkiviiru erottuvat hyvin ja ulompi poikkiviiru tekee siiven etureunassa mutkan siiven tyveä kohti. Siiven kärkiosan sisempi reunasarake on violetinruskea, muuta siipeä vaaleampi. Takasiivet ovat harmaanvalkoiset ja niissä on tummempi reunus. Pää ja keskiruumis ovat ruskeanharmaat ja takaruumis vaaleampi.
Levinneisyys ja lentoaika

Hakasyökkönen on enimmäkseen pohjoisamerikkalainen perhoslaji, jonka alalajia D. f. palearctica kuitenkin tavataan Siperiassa. Suomesta hakasyökkönen on tavattu yhden kerran ja tämä ainoa havainto on tehty Rovaniemeltä vuonna 1891. Rovaniemeltä löydettyä yksilöä säilytetään nykyisin Münchenissä.
Vuoden 2010 uhanalaisarvioinnissa hakasyökkönen on luokiteltu Suomesta hävinneeksi (RE).
Ravintokasvi

Toukan ravintokasvia ei tunneta.
HAL HPT-32 Deepak

HAL HPT-32 Deepak on Intian ilmavoimien käyttämä Hindustan Aeronauticsin koulutuskone, joita on valmistettu vuodesta 1977. Koneita käytetään myös yksityisessä käytössä.
Elokuussa 2009 kokonainen laivasto HPT 32 Deepak -koneita laitettiin lentokieltoon, kun sattui useita onnettomuuksia, joista yhdessä kuoli kaksi kokenutta lentäjää.  Onnettomuudet johtuivat koneiden kahdesta teknisestä heikkoudesta joista toinen aiheutti moottorin sammumisen kun kone käännettiin ylösalaisin, ja sen liitoluku on alhainen, joten moottorin sammuttua törmäys maahan on melkein väistämätöntä.
Kuolonuhrien välttämiseksi on harkittu pelastusvarjon asentamista. 17 Deepak-onnettomuudessa 19 ohjaajaa on kuollut. Tämä on Intian ilmavoimien kokoiselle organisaatiolle vähän, paljon vähemmän kuin Suomen ilmavoimien 1950-luvun Vihuri- tai 1970-luvun Fouga -onnettomuuksien kuolonuhrit.
Tekniset tiedot (HPT-32)

miehistö: 2
pituus: 7,7 m
siipien kärkiväli: 9,5 m
korkeus: 2,9 m
siipien pinta-ala: 15.0 m²
lentopaino: 1 322 kg
voimalaite: Lycoming AEO-540-D4B5, 260 hv eli 194 kW
lentonopeus: 281 km/h
kantama: 1 400 km
aseistus: 4 ripustuspistettä siivissä
Aiheesta muualla

Taylor, M.J.H. (ed,). Brassey's World Aircraft Systems Directory 1999/2000 Edition. London: Brassey's, 1999. ISBN 1 85753 245 7.
Fosforihappo

| Fosforihappo |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  fosforihappo, trihydroksidooksidofosfori
CAS-numero:  7664-38-2
PubChem CID:  1004 ja 22486802
SMILES:  OP(=O)(O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  H3PO4
Moolimassa:  98,0 g/mol
Ulkomuoto:  Valkoinen neste väritön tahmea neste (> 42 °C)
Sulamispiste:  42 °C
Kiehumispiste:  213 °C
Tiheys:  1,9 g/cm3 (neste)
Liukoisuus veteen:  Erittäin liukeneva
Fosforihappo (ortofosforihappo, trivetyfosfaatti, H3PO4) on yleisesti elävässä luonnossa esiintyvä epäorgaaninen happo. Fosforihappo on kolmiarvoinen eli triproottinen, joten siinä on kolme protolysoituvaa vetyatomia. Näin se voi muodostaa kolmenlaisia suoloja. Fosforihapon suoloja sanotaan fosfaateiksi. Se on yksi DNA-molekyylin rakenneosasista, ja sitä esiintyy esimerkiksi lintujen jätöksissä.
Fosforihappoa muodostuu liuottamalla sen anhydridiä fosforipentaoksidia veteen. Teollisesti sitä valmistetaan kuitenkin fosforin ja typpihapon välisellä reaktiolla tai liuottamalla fosfaattipitoisia mineraaleja, kuten apatiittia väkevällä rikkihappoliuoksella.
Fosforihapolla on monia teollisia käyttötarkoituksia: lannoitteena, valkaisuaineena, etsauksessa, elektrolyyttinä, ruosteen poistoon, kodinsiivousaineissa sekä happamuudensäätöaineena elintarvikkeissa. Esimerkiksi kolajuomat sisältävät fosforihappoa (enintään 70 mg/100 ml) sen antaman kirpeän maun takia. Elintarvikkeiden lisäaineena käytetty fosforihappo on E-koodiltaan E338. Fosforihapon CAS-numero on 7664-38-2.
Fosforihappo tunnetaan parhaiten 85-prosenttisena vesiliuoksena. Liuos on väritön, hajuton ja haihtumaton, siirappimainen mutta kuitenkin vielä virtaus­kykyinen neste. Vahvana happona se on syövyttävä. Näin väkevässä liuoksessa ainakin osa orto­fosfori­haposta kondensoituu pyrofosforihapoiksi. Pakkausten merkinnöissä kuitenkin yksin­kertaisuuden vuoksi lasketaan liuoksen fosoforihappopitoisuus olettamalla, että fosfori olisi siinä kokonaan orto­fosfori­happona, H3PO4. Laimeammissa liuoksissa fosforihappo onkin käytännössä kokonaan tässä orto-muodossa.
Reaktioita > Vesiliuos

Vesiliuoksessa fosforihapon ja sen protolyysi­tuotteiden kokonais­konsentraatio on [A] = [H3PO4] + [H2PO4−] + [HPO42−] + [PO43−] Tämä konsentraation [A] ilmoittaa, kuinka monta moolia puhdasta fosforihappoa (H3PO4) liuoksen valmistukseen on käytetty. Tällaisen fosforihappoliuoksen koostumus voidaan laskea kuhunkin edellä esitettyyn reaktioon liittyvän tasapaino­yhtälön avulla ottamalla lisäksi huomioon yhteys [H+] [OH−] = 10−14 ja sähkö­neutraalisuus­yhtälö. Oletetaan lisäksi, että molekyylejä tai ioneja, joissa on useampi kuin yksi fosforiatomi, ei synny. Systeemiä voidaan tällöin kuvata viidennen asteen yhtälöllä, jossa tuntemattomana on [H+] ja joka voidaan ratkaista numeerisesti. Saadaan:
| [A] (mol/L) | pH | [H3PO4]/[A] (%) | [H2PO4−]/[A] (%) | [HPO42−]/[A] (%) | [PO43−]/[A] (%) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1,08 | 91,7 | 8.29 | 6.20×10−6 | 1.60×10−17 |
| 10−1 | 1,62 | 76,1 | 23.9 | 6.20×10−5 | 5.55×10−16 |
| 10−2 | 2,25 | 43,1 | 56.9 | 6.20×10−4 | 2.33×10−14 |
| 10−3 | 3,05 | 10,6 | 89.3 | 6.20×10−3 | 1.48×10−12 |
| 10−4 | 4,01 | 1,30 | 98.6 | 6.19×10−2 | 1.34×10−10 |
| 10−5 | 5,00 | 0,133 | 99.3 | 0.612 | 1.30×10−8 |
| 10−6 | 5,97 | 1,34×10−2 | 94.5 | 5.50 | 1.11×10−6 |
| 10−7 | 6,74 | 1,80×10−3 | 74.5 | 25.5 | 3.02×10−5 |
| 10−10 | 7,00 | 8,24×10−4 | 61.7 | 38.3 | 8.18×10−5 |
Kun hapon konsentraatio on suuri, liuos koostuu pääasiassa H3PO4 -molekyyleistä. Kun [A] = 10−2, liuoksen pH on lähellä pKa1:n arvoa, jolloin ionien H3PO4 ja H2PO4− konsentraatio on sama. Kun [A] on alle 10−3, liuoksessa on pääasiassa H2PO4− -ioneja, joskin hyvin laimeissa liuoksissa myös [HPO42−] tulee merkittäväksi. PO43− -ionien osuus on aina merkityksettömän pieni. Koska tässä analyysissä ei ole otettu huomioon ionien aktiivisuuskertoimia, todellisen fosforihappo­liuoksen pH ja molaarisuus saattavat paljonkin poiketa edellä esitetyistä arvoista.
Valmistus

Fosforihappoa valmistetaan teollisuudessa kahdella tavalla, joita nimitetään kosteaksi ja kuumaksi prosessiksi. Kostealla prosessilla valmistetaan valtaosa kaupallisesti tuotetusta fosforihaposta. Kuuma prosessi on kalliimpi, mutta sillä saadaan puhtaampi tuote, jota käytetään elintarviketeollisuudessa.
Valmistus > Kostea prosessi

Kostealla prosessilla fosforihappoa valmistetaan lisäämällä rikkihappoa trikalsiumfosfaattiin, jota
esiintyy luonnossa varsinkin apatiittina.  Reaktio on:
missä X merkitsee muita anioneja, joita apatiitti yleensä sisältää fosfaatti-ionin lisäksi, tyypillisesti OH, F, Cl ja Br.
Tällöin saatu liuos voi sisältää 23–33 % fosforipentoksidia (P2O5), mikä vastaa 32–46 % fosforihappoa (H3PO4), mutta pitoisuus voi veden höyrystymisen vuoksi olla suurempi, jolloin saadaan kaupallista eli kauppias­tason fosforihappoa, joka sisältää noin 54–62 % fosfori­pentoksidia tai 75–85 % fosfori­happoa. Jos vesi höyrystyy vielä enemmän, saadaan superfosfori­happoa, jonka fosfori­pitoisuus fosfori­pentoksidina laskettuna on yli 70 %, mikä vastaa lähes sataprosenttista fosfori­happoa; tällöin kuitenkin alkaa muodostua myös pyrofosforihappoa ja polyfosforihappoja, jotka suurentavat nesteen viskositeettia eli tekevät sen hyvin jäykkä­liikkeiseksi.
Fosfaattimalmin liuetessa rikkihappoon syntyy myös liukenematonta kalsiumsulfaattia eli kipsiä, joka suodatetaan ja erotetaan liuoksena fosfokipsinä. Kostealla prosessilla tuotettu happo voidaan edelleen puhdistaa poistamalla siitä fluori, jolloin saadaan rehu­tason fosfori­happoa, taikka liuottimilla uuttamalla ja poistamalla siinä mahdollisesti esiintyvä arseeni, jolloin saadaan elintarvike­tason fosfori­happoa.
Nirtofosfaattiprosessi on muutoin samanlainen kuin kostea prosessi, paitsi että siinä rikkihapon sijasta käytetään typpihappoa. Etuna on, että sivu­tuotteena saatu kalsiumnitraatti kelpaa sekin lannoitteeksi. Tätä menetelmää käytetään kuitenkin vain harvoin.
Valmistus > Kuuma prosessi

Hyvin puhdasta fosforihappoa saadaan polttamalla vapaana alku­aineena esiintyvää fosforia. Tällöin saadaan fosforipentoksidia, joka sitten liuotetaan laimeaan fosfori­happoon. Näin saatu fosfori­happo on hyvin puhdasta, koska useimmat sen valmistukseen käytetyissä kivennäisissä esiintyneet epäpuhtaudet on jo poistettu, kun fosfori on siitä eristetty uunissa. Tuloksena saadaan elintarvike­tason termistä fosfori­happoa; kuitenkin kriittisissä sovelluksissa saatetaan tarvitaan jatko­prosessointia arseeniyhdisteiden poistamiseksi.
Vapaaksi alkuaineeksi fosfori eristetään fosfaatti­kivennäisistä sähkö­uunissa. Korkeassa lämpötilassa fosfaatin, piikiven ja hiili­pitoisten aineiden kuten koksin tai kivi­hiilen seoksesta syntyy kalsiumsilikaattia, kaasumaista fosforia ja hiilimonoksidia. Syntyvä kaasumainen fosfori ja hiili­monoksidi jäähdytetään veden alla puhtaan fosforin eristämiseksi. Vaihto­ehtoisesti nämä kaasut voidaan polttaa ilmassa fosfori­pentoksidiksi ja hiilidioksidiksi.
Valmistus > Laboratoriomenetelmät

Laboratorioissa pieni määrä fosfori­happoa voidaan valmistaa myös hapettamalla punaista fosforia typpi­hapolla.  Reaktio tapahtuu tällöin seuraavasti:
Käyttö

Suurin osa tuotetusta fosfori­haposta, noin 90 %, käytetään lannoitteiden valmistamiseen.
Muihin tarkoituksiin fosforihappoa käytettiin vuonna 2006 seuraavat määrät:
| Sovellus | Kysyntä (2006) tuhansina tonneina | Tärkeimmät fosforiyhdisteet |
| --- | --- | --- |
| Saippuat ja puhdistusaineet | 1836 | natriumtrifosfaatti (STPP, Na5P3O10) |
| Elintarviketeollisuus | 309 | natriumtrifosfaatti (STPP) natriumheksametafosfaatti (SHMP) trinatriumfosfaatti (TSP) dinatriumpyrofosfaatti (SAPP) natrium-alumiinifosfaatti (SAlP) monokalsiumfosfaatti (MCP) dinatriumfosfaatti (DSP, Na2HPO4) fosforihappo |
| Veden puhdistus | 164 | natriumheksametafosfaatti (SHMP) natriumtrifosfaatti (STPP) tetranatriumpyrofosfaatti (TSPP) mononatriumfosfaatti (MSP, NaH2PO4) dinatriumfosfaatti (DSP) |
| Hammastahna | 68 | dikalsiumfosfaatti (DCP, CaHPO4) IMP, SMFP |
| Muut sovellukset | 287 | natriumtrifosfaatti (STPP, Na3P3O9) TCP, APP, DAP sinkkifosfaatti (Zn3(PO4)2) alumiinifosfaatti (AlPO4, H3PO4) |
Käyttö > Elintarvikkeiden lisäaine

Elintarviketason fosforihapon E-koodi on E338. Sitä käytetään happamuudensäätöaineena elintarvikkeissa ja juomissa, erityisesti colajuomissa. Se antaa kirpeän tai happaman maun. Useita fosfori­hapon suoloja, kuten monokalsiumfosfaattia, käytetään taikinan hapattamiseen.
Käyttö > Ruosteen poisto

Fosforihappoa voidaan käyttää ruosteen poistamiseen käsittelemällä sillä ruostunutta rautaa, teräs­työkaluja tai muita pintoja. Fosforihappo muuttaa punertavan rauta(III)oksidin (Fe2O3), jota ruoste pääasiassa on, rauta(III)fosfaatiksi, FePO4.
Reaktio­yhtälö on:
Rautafosfaatti muodostaa mustan kalvon pinnalle. Kalvo estää osittain uudelleen ruostumista.
Käyttö > Lääketieteessä

Fosforihappoa käytetään hammaslääketieteessä syövyttävänä liuoksena hampaiden pintojen
puhdistamiseen ja karkeaksi tekemiseen asetettaessa hampaiden paikkoja tai täytteitä paikoilleen. Fosforihappoa käytetään myös monissa
hampaiden valkaisuaineissa plakin poistamiseen.
Fosforihappoa käytetään myös aineksena pahoinvointilääkkeissä, jotka sisältävät runsaasti myös sokeria (glukoosia ja fruktoosia.)
Käyttö > Muita sovelluksia

Fosforihappoa käytetään myös muun muassa:
liuoksena anodin muodostamiseen
ulkoisena standardina fosfori-31:n ydinmagneettiselle resonanssille (NMR)
puskuriliuosten aineksena biologiassa ja kemiassa, esimerkiksi korkean erotuskyvyn nestekromatografiassa
kemiallisena hapettimena Wentworthin prosessissa aktiivihiilen tuottamiseksi
elektrolyyttinä fosforihappopolttokennoissa
katalyyttinä alkeenien hydrauksessa alkoholien, varsinkin etanolin valmistuksessa
elektrolyyttinä kuparin elektrolyyttisessä kiillotuksessa varsinkin piirilevyjä valmistettaessa
juoksutteena muun muassa pienoisrautatieharrastajien keskuudessa
puolijohtavien yhdisteiden prosessoinnissa etsausaineena; esimerkiksi yhdessä vetyperoksidin ja veden kanssa indiumgalliumarsenidin (InGaAs) selektiiviseen erottamiseen indiumfosfaatista (InP).
kuumennettuna mikrofabrikaatiossa piinitridin (Si3N4) eristämiseen etsaamalla, sillä fosforihappo syövyttää voimakkaasti piinitridiä mutta ei piidioksidia (SiO2).
rakennustöissä puhdistusaineena kivennäissakkojen ja sementtitahrojen poistamiseen;
hydroviljelyssä ravinneliuosten pH:n alentamiseen; muitakin happoja voidaan käyttää, mutta fosforihapon etuna on, että kasvit voivat käyttää sitä myös ravinteena;
pH:n säätöaineena kosmeettisissa ja ihonhoitotuotteissa
levitteenä puhdistusaineena ja nahan käsittelyssä
taudinaiheuttajien torjuntaan meijeri-, elintarvike- ja panimoteollisuudessa