stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sivistysala
Historia

Sivista on perustettu vuonna 1993 nimellä Opetusalan ja Sivistystyön Työnantajayhdistys ry. Vuonna 2024 yhdistyksen nimi vaihtui Sivistystyönantajat ry:stä Sivistysala ry:ksi.
Toiminta

Yhdistys valvoo jäsentensä etuja, kehittää toimialaa ja neuvottelee jäsentensä puolesta työehtosopimukset, jotka kattavat koko sivistysalan ketjun varhaiskasvatuksesta korkeakoulutukseen.
Sivistan jäsenten toiminta kattaa kasvatuksen ja opetuksen, tieteen ja tutkimuksen, taiteen ja kulttuurin, sekä liikunnan ja urheilun alat.
Sivistan toimisto sijaitsee Helsingissä osoitteessa Eteläranta 10. Yhdistys on Elinkeinoelämän keskusliitto EK:n jäsen.
Johto

Yhdistyksen nykyinen toimitusjohtaja Susanna Niinistö-Sivuranta aloitti työnsä tammikuussa 2024. Hallituksen puheenjohtajana toimii Lapin yliopiston rehtori Antti Syväjärvi.
Aiheesta muualla

Sivistan verkkosivut
Pallister–Hallin oireyhtymä

Pallister–Hallin oireyhtymä on hyvin harvinainen synnynnäinen oireisto. Siihen liittyy lukuisia mahdollisia poikkeavuuksia eri puolilla kehoa. Esimerkiksi hypotalamuksen hamartooma, polydaktylia, munuaisvaurio ja kasvun hidastuminen ovat oireistolle tyypillisiä piirteitä. On mahdollista, että oireisto aiheuttaa sormien tai varpaiden kasvamista yhteen. Osa vammautuneista on kehitysvammaisia.
Oireisto johtuu GLI3-geenin mutaatiosta 7. kromosomin lyhyessä varressa. Se voi periytyä autosomissa dominantisti tai aiheutua satunnaisesta mutaatiosta. Oireiston periytyminen on kuitenkin harvinaista. Oireiden vaikeusasteessa on vaihtelua. Monet vammautuneet kuolevat jo varhaislapsuudessaan. Saman geenin virhe aiheuttaa Greigin kallo-liikayhdyssormisuusoireyhtymän.
Pallisterin ja Hallin vuonna 1980 kuvaamaa oireistoa oli vuoteen 2003 mennessä raportoitu noin sata tapausta.
Pallister–Killianin oireyhtymä

Pallister–Killianin oireyhtymä eli PKS on vuonna 1977 kuvattu oireyhtymä, joka johtuu kromosomin 12 lyhyessä varressa olevasta vauriosta.
Pallister–Killianin oireyhtymästä kärsivät ovat syvästi kehitysvammaisia. Muita tyypillisiä piirteitä ovat surkastumat keskushermostossa, kasvojen epämuodostumat, epilepsia, hydrokefalia, skolioosi ja lihasvelttous.
On esitetty arvio, jonka mukaan Pallister–Killianin oireyhtymästä kärsisi noin yksi ihminen 10 000:sta.
Pallister–Killianin oireyhtymä lyhentää elinajanodotetta huomattavasti: pisimmillään potilas voi elää noin 40-vuotiaaksi. Kaikki todetut PKS-tapaukset ovat olleet satunnaisia, joten perintötekijöillä ei uskota olevan vaikutusta vamman syntyyn.
Socorro (saari)

Socorro
| --- | --- |
Sijainti:  18°47′04″N, 110°58′30″W, Manzanillo Colima Meksiko
Saariryhmä:  Revilla Gigedon saaret
Korkein kohta:  Monte Evermann, 1 050 m
Pinta-ala:  132 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  250
Asutuskeskukset:  Bahia Lozano
Luokitus:  UNESCOn maailmanperintöluettelokohde (2016) 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Socorro on tuliperäinen saari Meksikolle kuuluvassa Revilla Gigedon saariryhmässä, Tyynellämerellä. Saaren pinta-ala on noin 132 neliökilometriä. Socorrolla sijaitsee tulivuori Monte Evermann, joka purkautui viimeksi vuonna 1993. Aiemmin se oli purkautunut muun muassa vuosina 1848, 1896, 1905 ja 1951.
Vuonna 1957 saarelle perustettiin laivastotukikohta. Saarella elää 250 ihmistä yhdessä kylässä,[lähde? ] jossa on muun muassa kirkko. Kylä sijaitsee saaren länsiosassa, noin 800 metriä itään Cabo Reglasta, joka on saaren eteläisin kohta. Saarella on makean veden lähde viisi kilometriä Cabo Reglasta luoteeseen.
Hernando de Grijalva löysi saaren vuonna 21. joulukuuta 1533 ja nimesi sen ”Santo Toméksi”. Vuodesta 1608 lähtien saari on tunnettu Socorrona.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Socorro (saari) Wikimedia Commonsissa
Oscar Lönnrot

Oscar Fredrik Lönnrot (31. elokuuta 1855 Porvoo – 4. tammikuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen Valtionrautateiden insinöörimekaanikko ja ammattikoulujen opettaja, joka oli keskeinen vaikuttaja ruotsalaisen vapaamuurariuden palauttamisessa Suomeen 1900-luvun alussa.
Lönnrotin isä oli ammatiltaan satulaseppä ja syntyjään ruotsalainen. Lönnrot kävi joitain luokkia Porvoon alkeiskoulua ja työskenteli isänsä työpajassa. Hän muutti isänsä kuoltua Helsinkiin viilaajaksi Edvin Bergrothin johtamalle Helsingin kaasulaitokselle. Bergrothin kannustuksesta hän suoritti lyseon kurssin itsenäisesti, pääsi erillisluvalla polytekniseen opistoon ja valmistui koneinsinööriksi vuonna 1885. Hän toimi sitten Alfred Nobelin yhtiössä Bakussa konemestarina yhtiön Kaspianmerellä kulkevilla laivoilla. Vuonna 1889 hän siirtyi työnjohtajaksi valtionrautateiden Helsingin konepajaan, vuonna 1905 hänet nimitettiin 2. luokan koneinsinööriksi ja seuraavana vuonna insinöörimekaanikoksi. Päätyönsä ohella hän toimi myös Taideteollisuuskeskuskoulun ja Helsingin Teollisuuskoulun metallityöläisten ja veturinkuljettajien opettajana sekä Helsingin piirin kattilantarkastajana ja laivojen katsastusmiehenä.
Lönnrot liittyi vuonna 1900 Ruotsissa vapaamuurarijärjestöön (Svenska Frimurare Orden), kun vapaamuurarius oli Suomessa vielä laitonta. Vuonna 1908 Lönnrot, konsuli E. A. Hjelt ja Hotelli Kämpin omistaja Axel Lundblad perustivat Granatenhjelm-säätiön. Jotta järjestön todellinen tarkoitus olisi pysynyt salassa Venäjän viranomaisilta, se oli virallisesti perustettu "hautojen hoitamiseen". Järjestö kokoontui vuosittain 1. toukokuuta laskemaan seppeleen Granatenhjelmin haudalle, jonka jälkeen vapaamuurariveljet kokoontuivat yleensä Hotelli Kämpissä. Järjestön johtajana Lönnrot sai tehtäväkseen kutsua maassa asuvat harvalukuiset veljet koolle ja kerätä vuosimaksun, joka oli tarkoitettu pääasiassa seppeleen ostamiseen. Ensimmäisen maailmansodan aikana Lönnrot laski seppeleen varovaisuussyistä pääsääntöisesti aikaisin aamulla. Itsenäisessä Suomessa Lönnrot yleni Svenska Frimurare Orden i Finland -järjestön korkeimpaan asteeseen ja oli Ruotsissakin erittäin arvostettu vapaamuurari. Vuonna 1927 Lönnrot kutsuttiin Tukholman vapaamuurarikongressissa kuningas Kustaa V:n puheille.
Kunnianosoitukset

Pyhän Stanislauksen ja Pyhän Annan ritarikuntien jäsen.
Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan ensimäisen luokan merkki.
Teokset

Anteckningar i special maskinlära för lokomotivförare och eldare. 1902.
Erikois-koneopin muistiinpanoja veturin kuljettajille ja lämmittäjille. Helsinki: Rautatiehallitus, 1902.
Handbok för lokomotivförare och eldare. (Fogelholm, Rudolf; Lönnrot, Oscar). Helsinki 1907.
Käsikirja veturinkuljettajille ja lämmittäjille. (Fogelholm, Rudolf; Lönnrot, Oscar). Helsinki: Suomen Valtionrautatiet, 1907.
Siivellä eläjä: kohtaamisia enkeleiden kanssa

| Siivellä eläjä: kohtaamisia enkeleiden kanssa |
| --- | --- |

Kirjailija:  Reijo Mäen novellikirjailija Luusalmi
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  2015
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Siivelläeläjä: kohtaamisia enkeleiden kanssa on Reijo Mäen Vares-kirjojen maailmaan sijoittuva vuonna 2015 ilmestynyt kirja.
Tekijä

Kirjoittajaksi ilmoitetaan ”Reijo Mäen novellikirjailija Luusalmi”. Mäki itse kiisti ennakkomainonnassa kirjoittaneensa tulossa olevaa kirjaa. Suomen kustannusyhdistys on listannut tekijäksi Mäen.
Tapahtumat ja sisältö

Kirjassa Luusalmen kertojaminä esittää luovaa prosessiaan, jonka tarkoituksena on saada aikaiseksi Siivellä eläjä -parisuhdeopas. Teoksessa viitataan Vares-kirjoissa, jopa julkaisuhetkellä vasta tulossa olleessa Tulivuoressa, kuvattuihin tapahtumiin. Vareksen, kirjailija Oxbackan, antikvariaatinpitäjä Alasen, toimittaja Ruuhion ja pikkurikollinen Kyypakkauksen kaltaisten fikstiivisten hahmojen lisäksi kirjassa käsitellään myös todellisia kulttuurivaikuttajia, kuten valtakunnanjohtaja Pekka Siitoin, näennäistieteilijä Keijo Parkkunen, guru Reima Saarinen, filosofi Pertti Lindfors ja videotaiteilija Kari Tykkyläinen.
Luusalmi kuvaa myös kohtaamistaan Michel Houllebecqin kanssa Lahden kansainvälisessä kirjailijakokouksessa. Lisäksi hän tekee vaikutuksen hyvin nuoreen kirjallisuudenopiskelijaan kertomalla tavanneensa Manan Manan Jouni Mömmön.
Teoksen teemoja ovat taiteilijan luomisvaikeuksien lisäksi alkoholismi, uskonto ja mielenterveysongelmat.
Vastaanotto

Teos oli ilmestymisvuonnaan neljänneksitoista myydyin kotimainen kaunokirja ja sitä myytiin 14 000 kappaletta.
Pasteija

Pasteijat ovat leivonnaisia, jotka valmistetaan voitaikinasta ja täytetään useimmiten tahnamaisella suolaisella täytteellä.  Taikina kaulitaan ohueksi, minkä jälkeen sen sisälle voidaan laittaa täytettä, kuten esimerkiksi lihaa, kalaa, riisiä tai sieniä. Pasteijat ovat pieniä suljettuja piiraita, jotka voivat olla monenmuotoisia. Taikina voi olla yksinkertaista voitaikinaa tai esimerkiksi perunavoitaikinaa. Pasteijoista saadaan lehteviä kun taikinaa kaulitaan moneen kertaan ja aina välillä pidetään taikinaa jääkaapissa. Pasteijatyyppejä ovat muun muassa Espanjasta peräisin oleva empanada ja Intiasta peräisin oleva samosa. Pasteijoihin voidaan käyttää myös rahkavoitaikinaa tai lehtitaikinaa. Jotkut pasteijat on tehty kierteen muotoisiksi. Pasteijoiden tapaisia leivonnaisia ovat myös vatruskat, suolaiset viinerit ja pullamaset suolaiset leivonnaiset.
Pasteijoita myydään useimmiten päivittäistavarakaupoissa olevin leipomoketjun itsepalvelutiskistä ja pakasteina. Niitä välitetään myös esimerkiksi pitopalvelujen kautta verkkokaupassa. Pasteijoista löytyy myös jotakin diabetikoille sopivaa.
Orimattilan kirjasto

| Orimattilan kirjasto |
| --- | --- |
 Orimattilan kirjasto toimii  Orimattilan kultuuritalossa.
Sijainti:  Lahdentie 65 16300 Orimattila
Koordinaatit:  60.80730°N, 25.72935°E
Tyyppi:  kaupunginkirjasto
Kotisivut
Orimattilan kaupunginkirjasto on Orimattilassa toimiva yleinen kunnallinen kirjasto. Se palvelee erityisesti pääkirjastonsa, Olga-kirjastoauton (DAF) ja verkkokirjaston välityksellä. Orimattilan kirjasto kuuluu osana Päijät-Hämeen kirjastojen seudulliseen kirjastokimppaan eli Lastu-kirjastoihin.  Pääkirjaston lisäksi kirjastolla ei ole muita kiinteitä toimipaikkoja. Olga-kirjastoauto kiertää kahden viikon jaksoissa reittejään pitkin Orimattilan kaupungin sivukyliä.
Pääkirjaston kanssa samassa, aiemmin tekstiiliteollisuuden käytössä olleessa punatiilisessä, Orimattilan kulttuuritalona tunnetussa rakennuksessa toimii myös Orimattilan taidemuseo.
Kokoelmat

Kirvun Pitäjäseura on lahjoittanut vuonna 2021 Ismo Junnon kirjakokoelman Orimattilan kaupunginkirjastolle.
Kuva- ja äänipalvelut

Kirjastossa on VHS-kasettien digitoimiseen DVD:lle LG RCT699H-laite, filmien digitoimiseen plustek OpticFilmn 8200i ja C-kasettien digitoimiseen Xion TAPE2PC. Yleistotietokone 3:lla on valojäljennin, HP Scanjet G4050.
Näyttelypalvelut

Kirjastossa on lehtienlukusalissa vitriini kuukausinäyttelyille. Näytteilleasettajat saavat käyttää myös lehtienlukusalin eteläistä seinää esittelypintana.
Muut yleiset kirjastot Orimattilan kaupungissa

Orimattilan kaupunginkirjaston lisäksi Orimattilan kaupungin Artjärven Salmelassa on toiminut loppuvuodesta 2018 alkaen julkinen yksityiskirjasto, Kirstintupa, mikä toimii SmartPostina päivittäin kello 6-22.
Panama olympialaisissa

Panama osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Amsterdamin 1928 kesäolympialaisissa. Se saavutti ensimmäiset kaksi olympiamitaliaan Lontoon 1948 kesäolympialaisissa pikajuoksija Lloyd LaBeachin ottaessa pronssia 100:lla ja 200 metrillä. Maan ensimmäisen olympiakullan voitti pituushyppääjä Irving Saladino Pekingissä 2008.
Mitalit lajeittain

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä | Sija |
|  Yleisurheilu | 1 | 0 | 2 | 3 | 69 |
| Yhteensä | 1 | 0 | 2 | 3 | 109 |
Lähteet:
Mitalit olympialaisittain

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Olympialaiset | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä | Sija |
1928  1928 Amsterdam: 0
| 1948  1948 Lontoo | 0 | 0 | 2 | 2 | 33 |
1952  1952 Helsinki: 0
1960  1960 Rooma: 0
1964  1964 Tokio: 0
1968  1968 Mexico City: 0
1972  1972 München: 0
1976  1976 Montreal: 0
1984  1984 Los Angeles: 0
1988  1988 Soul: 0
1992  1992 Barcelona: 0
1996  1996 Atlanta: 0
2000  2000 Sydney: 0
2004  2004 Ateena: 0
| 2008  2008 Peking | 1 | 0 | 0 | 1 | 54 |
2012  2012 Lontoo: 0
2016  2016 Rio de Janeiro: 0
2020  2020 Tokio: 0
| Yhteensä | 1 | 0 | 2 | 3 | 109 |
Lähteet:
Olympiamitalistit

| Mitali | Nimi | Vuosi | Laji | Tapahtuma |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 3 Pronssia | Lloyd LaBeach | 1948  1948 Lontoo |  Yleisurheilu | Miesten 100 m juoksu |
| 3 Pronssia | Lloyd LaBeach | 1948  1948 Lontoo |  Yleisurheilu | Miesten 200 m juoksu |
| 1 Kultaa | Irving Saladino | 2008  2008 Peking |  Yleisurheilu | Miesten pituushyppy |
Lähteet:
Paul Van Halteren

Paul Van Halteren (23. heinäkuuta 1898 – ?) oli belgialainen kilpapurjehtija. Hän kilpaili Pariisin olympialaisissa 1924 maansa Antwerpia V -venekunnassa 8mR-luokassa, jossa joukkue sijoittui neljänneksi.
Palaichóri Oreinís

| Palaichóri Oreinís Παλαιχώρι Ορεινής |
| --- | --- |
 Palaichóri Oreiníin kylää.
 Palaichóri Oreinís
 Koordinaatit: 34°55′23″N, 33°05′31″E 
Valtio:   Kypros
Alue:  Nikosia
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä ja kyläyhdyskunta
Väkiluku (2011):  333
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Palaichóri Oreinís (kreik. Παλαιχώρι Ορεινής) on kylä ja kyläyhdyskunta (koinótita) Nikosian alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on 333 (2011).
Palaichóri Oreiníin kylää.
Palaichórin kylä, suomeksi ”Vanhakylä”, sijaitsee Tróodos-vuoristossa Kyproksen keskiosissa linnuntietä noin 40 kilometriä lounaaseen pääkaupunki Nikosiasta. Sen nähtävyyksiin kuuluu muun muassa Vapahtajan kirkastumisen kirkko (Metamórfosi tou Sotíros), joka on yksi Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluvista Tróodoksen maalatuista kirkoista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Palaichóri Oreinís Wikimedia Commonsissa
Nikosian alue
| --- | --- |
Kunnat (dímos):  Ágios Dométios · Aglantziá · Dáli · Égkomi · Géri · Kythréa · Lakatámeia · Latsiá · Mórfou · Nikosia (Lefkosía) · Stróvolos · Tséri
Yhdyskunnat (koinótita):  Agía Eiríni · Agiá Kepír · Agía Marína Skylloúras · Agía Marína Xyliátou · Agía Varvára · Ágios Vasíleios · Ágioi Iliófotoi · Ágioi Trimithiás · Ágios Epifánios Oreinís · Ágios Geórgios Kafkállou · Ágios Geórgios Soléas · Ágios Ioánnis Maloúntas · Ágios Ioánnis Tillyrías · Ágios Nikólaos Léfkas · Ágios Sozómenos · Ágios Theódoros Soléas · Ágios Theódoros Tillyrías · Agrokipiá · Akáki · Alámpra · Alévga · Alithinoú · Álona · Ammadiés · Ampelikoú · Anágeia · Analióntas · Angolémi · Anthoúpoli · Aplíki · Aredioú · Argáki · Askás · Astromerítis · Avlóna · Béïkioï · Déneia · Dýo Potamoí · Eliá · Epichó · Episkopeió · Ergátes · Evrýchou · Éxo Metóchi · Farmakás · Fikárdou · Flásou · Fterikoúdi · Fylliá · Galáta · Galiní · Gerakiés · Gerólakkos · Goúrri · Kakopetriá · Kaliána · Kaló Chorió Léfkas · Kaló Chorío Mórfou · Kaló Chorió Oreinís · Kalopanagiótis · Kalyvákia · Kampí · Kampiá · Kámpos · Kanlí · Kannávia · Kapédes · Karavostási · Katalióntas · Káto Defterá · Káto Koutrafás · Káto Moní · Káto Pýrgos · Katokopiá · Katýdata · Kaziverá · Kióneli · Klírou · Kókkina · Kokkinotrimithiá · Korákou · Kotsiátis · Kouroú Monastíri · Kyrá · Lagouderá · Lazaniás · Léfka · Linoú · Livádia · Louroukína · Loutrós · Lýmpia · Lythrodóntas · Maloúnta · Mámmari · Mansoúra · Mántres · Margó · Markí · Másari · Mathiátis · Méniko · Mia Miliá · Mitseró · Móra · Mosfíli · Moutoullás · Mylikoúri · Néo Chorió · Nikitári · Nikítas · Nísou · Oíkos · Oroúnta · Ortákioi · Pachýammos · Palaichóri Mórfou · Palaichóri Oreinís · Palaíkythro · Palaiométocho · Páno Defterá · Páno Koutrafás · Páno Pýrgos · Páno Zódeia · Pedoulás · Pentágeia · Péra · Péra Chorió · Peristeróna · Peristeronári · Pétra · Pétra tou Digení · Pigénia · Platanistása · Politikó · Polýstypos · Potámi · Potamiá · Prasteió · Psimolófou · Pyróï · Saránti · Selládi tou Áppi · Siá · Sinaóros · Skouriótissa · Skylloúra · Spília · Syrianochóri · Temvriá · Tráchonas · Trachóni · Tsakístra · Týmvou · Varíseia · Vóni · Vroḯsia · Vyzakiá · Xeróvounos · Xyliátos · Zódeia
Sokolo

| Sokolo |
| --- | --- |
 Sokolo
 Koordinaatit: 14°44′20″N, 6°7′16″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Ségoun alue
Piiri:  Nionon piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Väkiluku (2009):  23 300
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sokolo on maalaiskunta ja sen keskuskylä Ségoun alueen Nionon piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen pohjoispuolisella tasangolla 55 kilometriä Nionosta pohjoiseen. Kunnassa on 23 300 asukasta (vuonna 2009).
Sokolon kunta rajoittuu pohjoisessa Nionon piirin Dogofryn, idässä Diabalyn, kaakossa Marikon, lounaassa Ségoun piirin Bellenin ja lännessä Koulikoron alueen Naran piirin Guirén kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Osa kunnasta sijaitsee Office du Nigerin keinokastelualueella.
Kuntaan kuuluu 19 kylää ja kymmenen pikkukylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, fulbeja, maureja, soninkeja, belloja, miniankoja, moseja ja bozoja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Sokolossa pidetään viikoittaiset markkinat.
Kunnan läpi kulkee Nionon ja Naran välinen maantie. Palveluihin kuuluvat koulut ja terveysasema.
Passat (parkki)

Nelimastoparkki Passat museolaivana Saksassa
Passat on saksalainen nelimastoinen teräsparkki, joka on rakennettu 1911. Parkki oli suomalaisen Gustaf Eriksonin varustamon omistuksessa 1932–1944. Se on nykyisin museolaivana Travemündessä Saksassa.
Passatin rakensi Blohm & Voss Hampurissa vuonna 1911 hampurilaiselle F. Laeisz -varustamolle. Laivan vetoisuus oli 3 137 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 4 700 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 104,8 metriä, leveys 14,3 metriä ja syväys 7,98 metriä. Ahvenanmaalle Passat ostettiin F. Laeisz -varustamolta vuonna 1932. Laiva toimi myös koululaivana ja se kuljetti pääasiassa vehnälasteja Australiasta Eurooppaan sekä myös salpietaria, kivihiiltä ja puutavaraa. Passat voitti ”Grain Race” -nimisen vehnäreitin kilpapurjehduksen neljä kertaa. Kun Passat oli 8. joulukuuta 1946 puutavaralastissa hinaajien Aunus ja Rauma hinaamana matkalla Kotkasta Helsingin kautta Hankoon, hinaaja Rauma kaatui Pellingin eteläpuolella ja kahdeksan ihmistä hukkui.
Viimeisen vehnälastinsa Passat toi kesällä 1949 Port Victoriasta Queenstowniin. Lokakuusta 1949 alkaen laiva oli vehnälastissa varastolaivana Penarthissa. Se myytiin marraskuussa 1950 yhdessä parkki Pamirin kanssa romutettavaksi Victor Vanloolle Belgian Antwerpeniin, koska purjelaivat olivat muuttuneet kannattamattomiksi Suomen työlainsäädännön ja työehtosopimusten muututtua. Passat ja Pamir siirtyivät kuitenkin sitten saksalaisen Schliewen-Reederei-varustamon omistukseen ja Passat saapui kesäkuussa 1950 Travemündeen, jossa se telakoitiin ja siitä tehtiin koululaiva. Koululaivana Passat teki seitsemän matkaa Etelä-Amerikkaan, niistä viimeisen vuonna 1957. Syyskuussa 1957 koululaivana toiminut Pamir upposi myrskyssä Azorien lähellä ja vain kuusi miehistön jäsentä pelastui. Passat vältti vain täpärästi saman kohtalon kun sen lasti siirtyi myrskyssä, ja kuusi viikkoa Pamirin uppoamisen jälkeen Passat otettiin pois liikenteestä. Passat on nykyisin museolaivana Travemündessä.
Passatin sisarlaivoja olivat nelimastoparkit Pamir ja Peking. Jälkimmäinen oli museolaivana South Street Seaport Museumissa New Yorkissa, kunnes se ostettiin Saksaan 2016 ja se on nyt museolaivana Hampurissa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Passatin kotisivut Saksassa
Nelimastoparkki Passat, Suomen merimuseon kuvakokoelma (Finna)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Passat (ship)
Käännös suomeksi
Pallivahan koulu

Pallivahan koulu.
Pallivahan koulu on Turussa sijaitseva alakoulu, jossa on luokat ensimmäisestä luokasta kuudenteen luokkaan. Se sijaitsee Pallivahassa, lähellä Kaerlaa ja Runosmäkeä, Paltankadulla. Koulun rehtorina toimii Leif Grönroos. Kärsämäen koulu yhdistettiin Pallivahan koulun kanssa hallinnollisesti vuoden 2007 syyslukukauden alussa.
Koulu toimi aluksi Kärsämäen koulun lisärakennuksena. Koska Kärsämäen koulun tontti oli liian ahdas suunnitteilla olleelle uudisrakennukselle, ehdotettiin koulurakennuksen rakentamista Pallivahan mäelle. Koulun rakentaminen aloitettiin vuonna 1958, ja se valmistui syyskuussa 1959. Sen ovat suunnitelleet kaupunginarkkitehti Abel Sandelin ja piirtäjä-suunnittelija Raija Lundsten.
Koulussa oli syyslukukauden 2007 alkaessa 239 oppilasta (joista Kärsämäessä 44) ja 13 opettajaa (joista Kärsämäessä 2).
Koulurakennuksessa toimi ennen hammaslääkäri, mutta kun Runosmäkeen rakennettiin sosiaali- ja terveyskeskus, poistui hammaslääkäri koulun yhteydestä.
Aiheesta muualla

Pallivahan koulun verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Pallivahan kirkko

| Pallivahan kirkko |
| --- | --- |
 Pallivahan kirkko huhtikuussa 2011.
Sijainti:  Paltankatu 2, Turku
Koordinaatit:  60°28′58″N, 022°16′29″E
Kirkkokunta:  Suomen evankelis-luterilainen kirkko
Hiippakunta:  Turun arkkihiippakunta
Seurakunta:  Maarian seurakunta
Rakentamisvuosi:  1968
Suunnittelija:  Pekka Pitkänen
Materiaali:  tiili
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Pallivahan kirkko on Pallivahan seurakuntakeskuksessa sijaitseva sakraalitila Turussa Kärsämäen kaupunginosassa, valtatie 9:n välittömässä läheisyydessä, Paltantien ja Kaerlantien kulmassa. Se on toinen  Maarian seurakunnan kahdesta kirkosta. Rakennus valmistui vuonna 1968 ja sen on suunnitellut arkkitehti Pekka Pitkänen.
Kirkon urut ovat Kangasalan Urkutehtaan rakentamat.
Pohjoismaiden suurimmaksi kasvanut kristillinen nuorisotapahtuma Maata näkyvissä -festarit järjestettiin kolme ensimmäistä kertaa (1985, 1986 ja 1987) Pallivahan seurakuntakeskuksessa.
Seurakuntakeskusta on remontoitu vuodesta 2012 lähtien, mutta kosteusvaurioita on löytynyt yhä enemmän niin, että rakennus on käyttökiellossa ja kahden miljoonan euron arvoiseksi arvioidun lisäremontin sijasta mietitään nyt rakennuksen purkamista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pallivahan kirkko Wikimedia Commonsissa
Kirkkoesite (Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymä) (PDF) (Internet Archivessa)
Turun uskonnolliset rakennukset
| --- | --- |
Evankelis-luterilainen kirkko:  Henrikinkirkko • Hirvensalon kirkko • Kakskerran kirkko • Lutherin kirkko • Maarian kirkko • Martinkirkko • Mikaelinkirkko • Paattisten kirkko • Pallivahan kirkko • Pyhän Katariinan kirkko • Pyhän Ristin kappeli • Turun linnan kirkko • Turun tuomiokirkko • Varissuon kirkko • Ylösnousemuskappeli
Muut kristilliset:  Betel-kirkko • Pyhän Birgitan ja Autuaan Hemmingin kirkko • Pyhän Hengen kappeli • Pyhän Henrikin ekumeeninen taidekappeli • Turun helluntaiseurakunnan rukoushuone • Turun ortodoksinen kirkko
Muut uskonnolliset rakennukset:  Turun buddhalainen temppeli • Turun moskeija • Turun synagoga  • Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon seurakuntakeskus
Tuhoutuneet:  Beetlehem-kirkko • Betanian kirkko • Immanuel-kappeli •  Rouvasväen raamattuseuran rukoushuone