stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vastavakoilu
Puolustava vastatiedustelutoiminta

Yhdysvaltain opissa, vaikkakaan ei välttämättä muiden maiden opissa, CI nähdään nyt ensisijaisesti FIS HUMINTin vastarina . Vuoden 1995 Yhdysvaltain armeijan vastatiedustelukäsikirjassa CI:llä oli laajempi kattavuus eri tiedustelutietojen keruun aloilla. Jotkut yleisistä CI-tehtävistä on kuvattu seuraavasti
Kehittää, ylläpitää ja levittää monialaisia ​​uhkatietoja ja tiedustelutietoja organisaatioista, sijainneista ja henkilöistä, jotka kiinnostavat CI:tä. Tämä sisältää kapinallisten ja terroristien infrastruktuurin ja henkilöt, jotka voivat auttaa CI-operaatiossa.
Henkilöstön koulutus kaikilla turvallisuuden aloilla. Osa tätä on monialainen uhkatiedotus. Tiedotteita voidaan ja pitää räätälöidä sekä laajuudeltaan että luokittelutasolta. Tiedotustilaisuuksia voitaisiin sitten käyttää tuetuille komentoille tutustuttaessa komentoon tai toimintaan kohdistuvan monialaisen uhan luonteeseen.
Uudempi Yhdysvaltain yhteinen tiedusteludoktriini rajoittaa sen ensisijaisen soveltamisalan HUMINT-torjuntaan, joka sisältää yleensä terrorismin torjunnan. Tämän opin perusteella ei aina ole selvää, kuka on vastuussa kaikista tiedustelutietojen keräämisuhkista, jotka kohdistuvat armeijaan tai muihin resursseihin. Yhdysvaltain armeijan vastatiedusteludoktriinin koko laajuus on siirretty luokiteltuun julkaisuun, Joint Publication (JP) 2-01.2, Counterintelligence and Human Intelligence Support to Joint Operations .
Tarkemmat vastatoimenpiteet tiedustelutietojen keruuta vastaan ​​on lueteltu alla
CI:n roolit tiedustelutietojen keräämistä vastaan, vuoden 1995 oppi
Uudempi Yhdysvaltain yhteinen tiedusteludoktriini
​ restricts its primary scope to counter-HUMINT, which usually includes counter-terror. It is not always clear, under this doctrine, who is responsible for all intelligence collection threats against a military or other resource. The full scope of US military counterintelligence doctrine has been moved to a classified publication, Joint Publication (JP) 2-01.2, Counterintelligence and Human Intelligence Support to Joint Operations.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Kuri | Hyökkäävä CI | Puolustava CI |
| HUMINT | Vastatiedustelu, hyökkäävä vastavakoilu | Toimintaturvallisuuden petos |
| SIGING | Suosituksia kineettiselle ja elektroniselle hyökkäykselle | Radio OPSEC, suojattujen puhelimien käyttö, SIGSEC, petos |
| IMINT | Suosituksia kineettiselle ja elektroniselle hyökkäykselle | Petos, OPSEC-vastatoimet, petos (housut, naamiointi) Jos käytettävissä, käyutä SATRAN-raportteja yläpuolella olevista satelliiteistä piilottaaksesi tai pysäyttääksesi toiminnan katselun aikana |
Puolustava vastatiedustelutoiminta > Counter-HUMINT

Counter-HUMINT käsittelee sekä vihamielisten HUMINT-lähteiden havaitsemista organisaatiossa tai sellaisten yksilöiden havaitsemista, joista todennäköisesti tulee vihamielisiä HUMINT-lähteitä myyränä tai kaksoisagenttina. Vastatiedustelun laajalle kirjolle on olemassa lisäluokka: miksi terroristiksi tulee.
Lyhenne MICE:
Raha
Minä deologian
Kompromissi (tai pakottaminen)
E mennä
kuvailee yleisimmät syyt siihen, miksi ihmiset rikkovat luottamuksen ja paljastavat salaisia ​​materiaaleja, paljastavat operaatioita vihamielisille yksiköille tai liittyvät terroristiryhmiin. Siksi on järkevää tarkkailla luotettua henkilöstöä näiden alueiden riskien varalta, kuten taloudellinen stressi, äärimmäiset poliittiset näkemykset, mahdolliset kiristyksen haavoittuvuudet ja liiallinen hyväksynnän tarve tai suvaitsemattomuus kritiikkiin. Hyvällä tuurilla työntekijän ongelmat voidaan havaita ajoissa, apua voidaan tarjota niiden korjaamiseen, eikä vakoilulta vain välty, vaan hyödyllinen työntekijä säilyy.
Joskus ennaltaehkäisevät ja neutralointitehtävät menevät päällekkäin, kuten Earl Edwin Pittsin tapauksessa . Pitts oli ollut FBI-agentti, joka oli myynyt salaisia ​​tietoja neuvostoille ja Neuvostoliiton kaatumisen jälkeen venäläisille. Hänet jäi kiinni FBI:n valelipun pistosta, jossa venäläisiksi FSB-agentteiksi esittäytyneet FBI-agentit tulivat Pittsiin tarjoten "aktivoida" hänet uudelleen. Hänen toimintansa vaikutti olevan sekä rahan että egon motiivina huonosta kohtelusta hänen ollessaan FBI-agentti. Hänen tuomionsa vaati hänen kertomaan FBI:lle kaiken, mitä hän tiesi ulkomaisista agenteista. Ironista kyllä, hän kertoi heille Robert Hanssenin epäilyttävistä toimista , joita ei tuolloin otettu vakavasti.
Puolustava vastatiedustelutoiminta > Counter-SIGINT (Signals Intelligence)

Sotilas- ja turvallisuusorganisaatiot tarjoavat suojattua viestintää ja voivat valvoa vähemmän turvallisia järjestelmiä, kuten kaupallisia puhelimia tai yleisiä Internet-yhteyksiä, havaitakseen niiden kautta välitetyn sopimattoman tiedon. Koulutus tarpeesta käyttää suojattua viestintää ja ohjeita niiden asianmukaiseen käyttöön, jotta ne eivät joutuisi alttiiksi erikoistuneille teknisille sieppauksille.
Puolustava vastatiedustelutoiminta > Counter-IMINT (Imagery Intelligence)

Perusmenetelmiä IMINT-torjuntaan on tietää, milloin vastustaja käyttää kuvantamista omaa puolta vastaan ja häiritsee kuvien ottamista. Joissain tilanteissa, erityisesti vapaissa yhteiskunnissa, on hyväksyttävä, että julkiset rakennukset voivat aina olla valokuvauksen tai muun tekniikan kohteena.
Vastatoimiin kuuluu visuaalinen suojaus herkkien kohteiden päälle tai niiden naamiointi. Kun torjutaan sellaisia uhkia, kuten kuvantamissatelliitteja, tietoisuus radasta voi ohjata turvahenkilöstöä pysäyttämään toiminnan tai ehkä peittämään herkät osat, kun satelliitti on yläpuolella. Tämä koskee myös lentokoneiden ja UAV-laitteiden kuvantamista, vaikka suorempi tarkoituksenmukaisuus ampua alas tai hyökätä niiden laukaisu- ja tukialueelle on vaihtoehto sodan aikana.
Counter-OSINT (Avoimen lähdekoodin tiedustelu) Vaikka konsepti edeltää huomattavasti OSINTin tieteenalan tunnustamista, ajatus kansalliseen turvallisuuteen suoraan liittyvän materiaalin sensuurista on OSINTin peruspuolustus. Demokraattisissa yhteiskunnissa sota-aikoinakin sensuuria on seurattava tarkasti, jottei se loukkaa järkevää lehdistönvapautta, mutta tasapaino asettuu eri maissa ja eri aikoina.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa pidetään yleisesti erittäin vapaata lehdistöä, mutta siellä on DA-Notice, entinen D-ilmoitusjärjestelmä. Monet brittitoimittajat katsovat, että järjestelmää käytetään oikeudenmukaisesti, mutta väitteitä tulee aina olemaan. Vastatiedustelun yhteydessä on huomioitava, että Peter Wright, entinen turvallisuuspalvelun vanhempi jäsen, joka jätti palveluksensa ilman eläkettä, muutti Australiaan ennen kuin julkaisi kirjansa Spycatcher. Vaikka suuri osa kirjasta oli kohtuullista kommentointia, se paljasti joitain erityisiä ja herkkiä tekniikoita, kuten Operation RAFTER, keino havaita radiovastaanottimien olemassaolo ja asetus.
Puolustava vastatiedustelutoiminta > Counter-MASINT (Measurement and Signature Intelligence)

MASINT is mentioned here for completeness, but the discipline contains so varied a range of technologies that a type-by-type strategy is beyond the current scope. One example, however, can draw on the Operation RAFTER technique revealed in Wright's book. With the knowledge that Radiofrequency MASINT was being used to pick up an internal frequency in radio receivers, it would be possible to design a shielded receiver that would not radiate the signal that RAFTER monitored.
Kirjallisuutta

Johnson, William R. Thwarting Enemies at Home and Abroad: How to Be a Counterintelligence Officer (2009)
Ginkel, B. van: Towards the intelligent use of intelligence: Quis Custodiet ipsos Custodes? Määritä julkaisu!2012, 3. vsk, nro 10.  The Hague:  The International Centre for Counter-Terrorism. Artikkelin verkkoversio. Arkistoitu 3.12.2022. (Arkistoitu – Internet Archive)
Lee, Newton: Counterterrorism and Cybersecurity: Total Information Awareness.  Second painos. Springer International Publishing Switzerland, 2015.  ISBN 978-3319172439
Selby, Scott Andrew. The Axmann Conspiracy: The Nazi Plan for a Fourth Reich and How the U.S. Army Defeated It. Berkley (Penguin), Sept. 2012. ISBN 0425252701
Toward a Theory of CI
Pilkanmaa

| Pilkanmaa |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Pilkanmaa korostettuna.
Kaupunki:  Kouvola
Suuralue:  Kuusankoski
Kaupunginosa nro:  24
Tilastoalue nro:  23
Väkiluku:  1 509  (2015)
Osa-alueet:  Pilkanmaa  Markankylä  Kymenranta  Kyöperilä  Suopelto  Lamminkulma  Saksankylä  Abessinia
Postinumero:  45810 Pilkanmaa
Naapurikaupunginosat:  Kuusankoski  Voikkaa  Oravala (Valkeala)  Jaala (Jaala)
Pilkanmaa on Kouvolan kaupungin Kuusankosken suuralueen kaupunginosa ja tilastoalue. Se sijaitsee Kuusankosken luoteisosassa, Kymijoen rannalla Voikkaan länsipuolella. Pilkanmaassa oli 1 509 asukasta vuonna 2015. Pilkanmaan kaupunginosan ja tilastoalueen rajat ovat hieman erilaiset. Pilkanmaa rajautuu lännessä Iitin kuntaan ja Lyöttilän kylään. Pilkanmaan postinumeroalueen (45810 Pilkanmaa) väkiluku oli 1 448 vuonna 2020.
Osa-alueet > Asuinalueet (taajama-alueella)

Pilkanmaa
Suopelto
Kymenranta
Kyöperilä
Markankylä
Abessinia
Osa-alueet > Kylät (taajaman ulkopuolella)

Pohjois-Pilkanmaa
Lamminkulma
Palvelut ja teollisuus

Pilkanmaan koulu (luokat 1–6)
Sale Pilkanmaa
Asuinalueita

Häkänkulma
Kartanonlinja
Kyöperilä eli Kymenranta
Lamminkulma
Markankylä
Myllykallio
Ojakorpi
Savistenpelto
Suopelto
Salonsaari
Aiheesta muualla

Kouvolan seudulle[vanhentunut linkki]
Pilkanmaan Kyläkirja. Kuusankoski : Kuusankoski-Seura, 2015. ISBN 978-952-99155-6-9.
Kouvola
| --- | --- |
Kouvolan suuralue:  Kangas  Kaunisnurmi  Sarkola  Vahtero  Käpylä  Tornionmäki  Lehtomäki  Kankaro  Mielakka  Tykkimäki  Korjala 
Kuusankosken suuralue:  Mäyrämäki  Ruotsula  Rantakulma  Voikkaa  Mattila  Pilkanmaa  Tähtee  Mäkikylä  Naukio  Kuusaa  Kuusaanniemi  Keltti 
Anjalankosken suuralue:  Myllykoski  Inkeroinen  Sippola  Kaipiainen  Muhniemi 
Valkealan suuralue:  Niinistö  Valkealan kirkonkylä  Jokela  Kiehuva  Aitomäki  Utti  Selänpää  Tuohikotti  Vekaranjärvi 
Elimäen suuralue:  Koria  Vilppula  Elimäen kirkonkylä  Villikkala 
Jaalan suuralue:  Jaala  Karijärvi
Tuomas Vento

Tuomas Ruben Elia Vento (24. toukokuuta 1922 Lahti – 26. helmikuuta 2001) oli suomalainen kirjailija ja pakinoitsija. Hän kävi kuusi luokkaa oppikoulua ja työskenteli toimittajana Apu-lehdessä sekä toimituspäällikkönä Koiramme-lehdessä. Vento työskenteli myös taidemaalarina.
Teoksia

Joen pilvet: Novelleja. WSOY 1952.
Katoavaa Grönlantia: Matkakertomus. Fennia, Helsinki 1960.
Geary, Michael: Koiraihmisen käsikirja. (Purnell’s Pictorial Encyclopedia of Dogs.) Suomen oloihin soveltaen toimittanut Timo Nurmiluoto. Suomen näyttely- ja kenneltoimintaa käsittelevän osan kirjoittanut Tuomas Vento. Suomentaneet Lars Böhling ja Paula Böhling. Kauppiaitten kustannus, Helsinki 1981.
Koiranelämää: Pakinoita. Kuvittanut Raimo Sallinen. Otava 1985.
Suomennoksia

Bengtson, Bo: Pohjolan koirat. Otava 1970.
Pilpasuo

| Pilpasuo> Natura 2000 -alue: FI1103001 |
| --- | --- |
 Suota Pilpakankaan taukopaikalta pohjoiseen.
Suojelun perusteet
Aluetyyppi:  SCI
Luontodirektiivin luontotyypit:  Humuspitoiset lammet ja järvet, Vaihettumissuot ja rantasuot, Lähteet ja lähdesuot, Puustoiset suot
Suojelutilanne:  45 % yksityisesti suojeltu
Sijainti ja koko
Kunta:  Oulu
Kartta:  Pilpasuo (PDF)
Pinta-ala:  367 ha
Suojellut lajit
Lintudirektiivin liite I:  kurki, liro
Luontodirektiivin liitteen II lajit:  lapinleinikki
Pilpasuo on Oulun laajin, 367 hehtaarin suuruinen suoalue Sanginsuun suuralueella Lapinkankaan, Sanginsuun ja Sanginjoen kaupunginosissa.
Sijainti ja yhteydet

Pilpasuo sijaitsee Oulun kaupungissa keskustan itäpuolella, Oulujoen pohjoispuolella siihen laskevan Sanginjoen suusta viitisen kilometriä linnuntietä koilliseen. Pilpasuolle on yhteys Sanginjoen varresta Sanginjoentieltä eroavalta metsäautotieltä, johon suon länsiosassa yhtyy myös suota kiertävä luontopolku.
Luonto > Suon syntyminen ja kehitys

Pilpasuo on pääosin kehittynyt liki 3 000 vuotta vanhan merenrantaniityn, muinaisen Oulujoen suistohaaran eli jokiuoman alueelle. Suon laidalla olevan Pilpakankaan reunamilla näkyy yhä rantadyynivalleja, ja kankaalta sekä suota ympäröiviltä moreenikumpareilta purkautuu siihen  paljon pohjavettä. Suolta virtaa Suo-oja -niminen puro Sanginjokeen Vääräkosken kohdalle. Suoluonnon kehittyminen ei ole pysähtynyt, vaan osa siitä muuttuu aapasuoksi ja osa keidassuoksi ja suolle jää yhä vähemmän rimpiä. Tätä nykyä suon keskustan yleisin suotyyppi on neva, laidoilla on sekä korpia että rämeitä. Sieltä on löydetty yhteensä peräti 23 erilaista suotyyppiä, kuten isovarpuräme, tupasvillaräme, ruohokorpi, nevakorpi, keskiravinteinen saraneva, lyhytkorsineva, luhtaneva ja letto.
Luonto > Suojelualue

Suon pohjoisin Pahalammen tienoon kolkka ja itäinen Pilpakankaan ja Ala-Korkiakankaan välinen alue ovat Natura-aluetta, joka on merkitty suojelualueeksi sekä Pohjois-Pohjanmaan seutukaavassa että Oulun yleiskaavassa. Suota kiertää noin seitsemän kilometrin mittainen luontopolku. Sen varrella suon länsilaidalla olevan lähteen kohdalla Pilpakankaalla on nuotiopaikka ja laavu. Telttailu alueella on kielletty, mutta laavulla yöpyminen on sallittu. Suojelualueeseen sisältyvän Pilpasuota idässä rajaavan Ala-Korkiakankaan keskellä on lapinraunio. Luontopolku ylittää suon pitkospuita Pilpakankaan ja Ala-Korkiakankaan välisen pienen Siltasaaren kautta.
Luonto > Kasvit ja eläimet

Suon kasveihin kuuluvat muun muassa lapinleinikki ja lettorikko. Suolla voi nähdä lentelevän kurkia ja liroja sekä vaeltelevan hirviä.
Ver sacrum

Ver sacrum (lat., pyhä kevät) on muinaisen Italian asukkaiden tapa uhrata keväistä karjaa jumalille, yleensä Juppiterille. Samalla 20 vuotta täyttäneet lähetettiin uusien asuinpaikkojen etsintään. Näin tehtiin vaikeina aikoina, kun yhteisö oli vaarassa, jumalien lepyttämiseksi.
Pilkkusiipi

| Pilkkusiipi |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Imukärsälliset perhoset Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset perhoset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Siilikkäät Arctiidae
Alaheimo::  Keltasiivet Lithosiinae
Suku::  Setina
Laji::  irrorella
Kaksiosainen nimi
 Setina irrorella  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Pilkkusiipi Wikispeciesissä   Pilkkusiipi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pilkkusiipi (Setina irrorella) on siilikkäisiin kuuluva pienehkö perhoslaji. Suomen kansallisessa uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu silmälläpidettäväksi (NT).
Koko ja ulkonäkö

Etusiivet ovat likaisenoranssit ja niissä on kolme siiven poikki menevää riviä musta täpliä. Takasiivet ovat vaaleamman keltaiset ja niiden kärkiosassa saattaa erottua muutama tumma täplä. Perhosen ruumis on oranssinkeltaisia päätä, niskaa ja takaruumiin kärkiosaa lukuun ottamatta musta. Siipiväli vaihtelee 22–35 millimetrin välillä ja koiraat ovat selvästi naaraita kookkaampia.
Pohjois-Ruotsin tunturiseudulla esiintyy muoto f. borealis, jonka täplät ovat himmeämpiä. Lisäksi siipien suomut harvemmassa, mikä tekee siivistä läpikuultavat.
Levinneisyys ja lentoaika

Pilkkusiipeä tavataan Pohjois-Espanjasta Itä-Siperiaan ulottuvalla vyöhykkeellä. Suomessa sen levinneisyys painottuu etelään, mutta hyvin paikallisia ja eristyneitä populaatioita tunnetaan pohjoisestakin. Aikuiset perhoset lentävät heinä-elokuussa.
Elinympäristö ja elintavat

Pilkkusiipi elää lämpimillä ja kuivilla paikoilla. Sen esiintymät ovat yleensä hyvin paikallisia mutta esiintyessään laji on tavallisesti runsas eivätkä perhoset erityisemmin piilottele. Koiraat lentävät pääasiassa yöllä ja tulevat valolle, naaraat ovat sen sijaan päiväaktiivisia.
Naaras munii noin 50 munaa, jotka se asettelee riveihin heinänkorsille. Toukka talvehtii ja koteloituu keväällä heinätuppojen tai kivikon sekaan.
Ravintokasvi

Toukka syö maassa ja kivien pinnalla kasvavia jäkäliä.
Aiheesta muualla

kuva toukasta (Arkistoitu – Internet Archive)
Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q218099  Wikispecies: Setina irrorella  BioLib: 54833  BOLD: 205696  EoL: 51527929  EUNIS: 309246  Fauna Europaea: 446903  Fauna Europaea (new): 450d6d25-1011-45e1-8720-e9715015db35  GBIF: 5116475  iNaturalist: 476138  IRMNG: 10311483  LepIndex: 39859  LoB: 4794  MaBENA: SetinaIrror  NBN: NBNSYS0000006122  NCBI: 988035  Observation.org: 10032  Open Tree of Life: 606936  Laji.fi: MX.62214
Vepsän koulu (Oulu)

| Vepsän koulu> Vepsän kansakoulu |
| --- | --- |
 Vanhempi koulurakennus vuodelta 1926.
Sijainti:  Vepsä, Oulu
Tyyppi:  Peruskoulu
Lakkautettu:  2008
Rehtori:  Kalevi Junnikkala
Luokat:  1-6
Oppilaita:  43
Uudempi 1958 käyttöön otettu koulurakennus.
Vepsän koulu oli kolmiopettajainen peruskoulun 1.–6. vuosiluokkien oppilaitos nykyisessä Vepsän kaupunginosassa Oulussa, entisen Ylikiimingin kunnan Vepsän kylässä Pohjois-Pohjanmaalla. Koulu lakkautettiin lattiarakenteiden kosteusvaurioiden vuoksi 1. elokuuta 2008 ja liitettiin Ylikiimingin kouluun.
Peruskoulun yhteydessä toimi myös esikoulu, ja esikoululuokka oli yhdistetty yhdeksi ryhmäksi peruskoulun ensimmäisen luokan kanssa. Koulussa oli viimeisellä lukukaudella 43 oppilasta, ja sen rehtorina toimi Kalevi Junnikkala. Vepsän koulun koulupiiriin kuuluivat loppuvaiheessa Vepsän lisäksi Ala- ja Ylivuoton kylät.
Ensimmäinen koulurakennus Vepsän kylälle valmistui vuonna 1926. Se toimi koulutalona aina syksyyn 1958 saakka, jolloin nykyinen koulurakennus otettiin käyttöön. Nykyisin vanha koulurakennus toimii kylätalona.
Koulun pihapiirissä on koulurakennuksen ja kylätalon lisäksi pallokenttä sekä vanha ulkorakennus saunoineen ja ulkovessoineen. Pihapiiriin on rakennettu myös kiinteä hirsilaavu, lisäksi Vepsänjärven rannassa on koulun ulkorakennuksen nurkalla uimaranta laitureineen ja portaineen.
Vercingetorix

Vercingetorix heittää aseensa Caesarin jalkoihin, Lionel Royerin maalaus vuodelta 1899.
Vercingetorix (noin 82 eaa. – 46 eaa.) oli gallialaisten arvernien päällikkö. Hän johti gallialaisten kapinaa roomalaisia vastaan 53–52 eaa. Hänen nimensä merkitsee galliaksi "soturien  kuningas" .
Vercingetorix kävi menestyksellisesti sissisotaa roomalaisia vastaan, ja onnistui tekemään vahinkoa Julius Caesarin huoltoyhteyksille. Hän myös houkutteli ovelasti roomalaiset taisteluun maastossa, joka oli epäedullinen roomalaisten taktiikan kannalta. Vercingetorixin huomattavimpia voittoja oli Gergovian (nykyisin Clermont-Ferrand) mäkilinnoituksen puolustus Caesarin joukkoja vastaan. Caesar kertoo kirjassaan Gallian sota kuinka Vercingetorix yhdisti gallialaiset kapinaan roomalaisia vastaan.
Gergovian voittoa seurasi kuitenkin tappio, kun gallialaisten vastahyökkäys falangeilla roomalaisten kimppuun epäonnistui. Vercingetorixin oli sen jälkeen vetäydyttävä turvaan linnoitettuun Alesian kaupunkiin. Caesar piiritti Vercingetorixia ja tämän joukkoja Alesiassa, ja lopulta Vercingetorixin oli antauduttava. Luultavasti hänet surmattiin Tullianumin vankilassa kuristamalla vuonna 46 eaa., sen jälkeen kun häntä oli esitelty Rooman kansalle Caesarin Gallian triumfin yhteydessä.
Vercingetorixista kertoo elokuva Taistelu Galliasta (2001).
Vennolan I hallitus

| Vennolan I hallitus |
| --- | --- |
  Suomen tasavallan 5. valtioneuvosto
Toimikausi alkoi:  15. elokuuta 1919
Toimikausi päättyi:  15. maaliskuuta 1920
Jäsenet
Hallituksen johtaja:  Juho Vennola
Ministerien lukumäärä:  14
Hallituspuolueet:   Edistyspuolue  Maalaisliitto 
Historia
Edellinen:  Kaarlo Castrénin hallitus
Seuraava:  Erichin hallitus
Vennolan ensimmäinen hallitus oli Suomen tasavallan viides hallitus, joka työskenteli 213 päivän ajan 15. elokuuta 1919 – 15. maaliskuuta 1920. Vennolan ensimmäinen hallitus oli Juho Vennolan johtama, Maalaisliiton ja Edistyspuolueen muodostama keskustalainen vähemmistöhallitus sekä ensimmäinen tasavallan presidentin nimittämä hallitus.
Helsingin yliopiston kansantaloustieteen professori Juho Vennola yritti aluksi muodostaa yleisporvarillisen enemmistöhallituksen edeltäjänsä Kaarlo Castrénin tavoin. Valtiomuototaistelun ja presidentinvaalin jättämät arvet eivät kuitenkaan olleet umpeutuneet, joten Ruotsalainen kansanpuolue kieltäytyi tulemasta hallitukseen. Myös Kokoomus jäi Vennolan taivutteluista huolimatta oppositioon. Näin K. J. Ståhlbergin presidenttikauden ensimmäisestä hallituksesta tuli edeltäjäänsä nähden muutosten hallitus, vaikka presidentti ei toivonutkaan näin käyvän. Edellisen hallituksen ministereistä tehtävässään jatkoi ulkoministeri Rudolf Holsti.
Uusi hallitus joutui käsittelemään jo aikaisemmin kiistaa aiheuttanutta kysymystä sotaväen ylipäällikön viran haltijasta. Hallitus asettui kenraalimajuri Karl Fredrik Wilkaman kannalle, mikä merkitsi varovaisempaa ja vähemmän sotaisaa suhtautumista Venäjän sisällissotaan. Lokakuun 1919 lopussa hallitus torjui kenraali Nikolai Judenitšin ja Luoteis-Venäjän valkoisen hallituksen pyynnön hyökkäyksestä Petrogradiin. Hallituksen kantaan vaikutti se, että Venäjän valkoisen luoteisen rintaman komentaja, amiraali Aleksandr Koltšak ei tunnustanut Suomen itsenäisyyttä.
Hallituksen toimikaudella juhlistettiin joulukuun kuudetta päivää ensimmäisen kerran Suomen itsenäisyyspäivänä. Samoin uudistettiin asetusta ylioppilastutkinnosta siten, että jokainen ylioppilaskokelas suoritti tutkinnon omassa koulussaan tarvitsematta enää sitä varten matkustaa Helsingin yliopistoon. Tammikuussa 1920 annettiin ensimmäinen punavankien armahduslaki, jonka nojalla vapautettiin kaksi kolmasosaa vajaasta 4 000 vangista ja palautettiin kansalaisluottamus noin 40 000 entiselle punakaartilaiselle.
Kokoonpano

| Ministeri | Tehtävissä | Puolue |
| --- | --- | --- |
| Pääministeri Juho Vennola | 15.8.1919–15.3.1920 | Edistyspuolue |
| Ulkoasiainministeri Rudolf Holsti | 15.8.1919–15.3.1920 | Edistyspuolue |
| Oikeusministeri Hjalmar Kahelin | 15.8.1919–30.1.1920 | Edistyspuolue |
| Sisäasiainministeri Heikki Ritavuori | 15.8.1919–15.3.1920 | Edistyspuolue |
| Sotaministeri Karl Emil Berg | 15.8.1919–15.3.1920 | amm. |
| Valtiovarainministeri Johannes Otto Lundson | 15.8.1919–2.3.1920 | Edistyspuolue |
| Kirkollis- ja opetusministeri Mikael Soininen | 15.8.1919–15.3.1920 | Edistyspuolue |
| Maatalousministeri Kyösti Kallio | 15.8.1919–15.3.1920 | Maalaisliitto |
| Apulaismaatalousministeri Eero Hahl | 15.8.1919–15.3.1920 | Maalaisliitto |
| Kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri Santeri Pohjanpalo | 15.8.1919–15.3.1920 | Edistyspuolue |
| Kauppa- ja teollisuusministeri Eero Erkko | 15.8.1919–15.3.1920 | Edistyspuolue |
| Sosiaaliministeri Santeri Alkio | 15.8.1919–15.3.1920 | Maalaisliitto |
| Elintarveministeri Karl Johan Mikael Collan | 15.8.1919–15.3.1920 | Edistyspuolue |
| Salkuton ministeri Mikko Luopajärvi | 15.8.1919–5.1.1920 | Maalaisliitto |
Hallituksen puoluejakauma

| Puolue | 15> 8.1919 | 15> 3.1920 |
| --- | --- | --- |
| Edistyspuolue | 9 | 7 |
| Maalaisliitto | 4 | 3 |
ammattiministeri: 1
Pikkuvarpunen

| Pikkuvarpunen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Varpuset Passeridae
Suku::  Varpuset Passer
Laji::  montanus
Kaksiosainen nimi
 Passer montanus  (Linnaeus, 1758) 

Alalajit
 Passer montanus montanus  Passer montanus transcaucasicus  Passer montanus dilutus  Passer montanus dybowskii  Passer montanus kansuensis  Passer montanus tibetanus  Passer montanus iubilaeus  Passer montanus obscuratus  Passer montanus saturatus  Passer montanus malaccensis 
Katso myös
   Pikkuvarpunen Wikispeciesissä   Pikkuvarpunen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pikkuvarpunen (Passer montanus) on laajalle levinnyt varpunen. Alun perin Linné nimesi lajin peipoksi, Fringilla montanus.