stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lasimestarin silli

Lasimestarin silli tai lasimestarinsilli (ruots. glasmästarsill) on suolatusta sillistä tehty kylmä kalaruoka, joka tunnetaan ainakin Ruotsissa ja Suomessa. Siinä suolatut silliviipaleet on säilötty sipulirenkaiden ja porkkanapalojen kanssa marinointiliemeen, joka on kiehautettu etikasta, sokerista ja vedestä. Muina mausteina liemessä käytetään mauste- ja valkopippuria sekä esimerkiksi tilliä, laakerinlehtiä, piparjuurta, korianteria tai sinapinsiemeniä. Lasimestarinsilliä säilytetään tiiviissä purkissa kylmässä, ja valmista se on parin kolmen päivän kuluttua.
Kovasjärvi (Kuhmoinen)

| Kovasjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kuhmoinen, Orivesi
Koordinaatit:  61°33′26″N, 24°54′13″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kukkian reitin valuma-alue (35.78)
Laskujoki:  Kovasoja Saarijärveen
Järvinumero:  35.784.1.027
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  148,5 m  
Rantaviiva:  0,871 km  
Pinta-ala:  3,174 ha  
Saaria:  1 
 fiKovasjärvi 
Kovasjärvi eli Kovasinjärvi on Pirkanmaalla Kuhmoisissa ja Orivedellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,2 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi pieni saari, joka sijaitsee järven pohjoisosassa. Järven rantaviivan pituus on 850 metriä ja sen rannat ovat metsämaata. Etelärannalla on kaksi vapaa-ajan asuntoa, joille tulee tiet etelästä tai kaakosta. Kuhmoisten ja Oriveden kunnanraja kulkee järven luoteispuolelta siten, että vain pieni osa järvestä kuuluu Orivedelle.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Vesijaon valuma-alueeseen (35.784) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 148,5 metriä mpy. Siihen johtaa kolme ojaa. Järvi laskee sen eteläpäästä lähtevää Kovasojaa pitkin Saarijärveen. Laskuojan pituus on 1,9 kilometriä ja pudotus 21,0 metriä.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvi oli merkitty nimettömänä. Vuoden 1965 peruskartassa järvi oli autio ja sen nimenä oli Kovasinjärvi. Vuoden 1985 peruskartassa järvi oli nykyisellä nimellään ja sen etelärannalle oli rakennettu yksi talo.
Leksandin kunta

| Leksandin kunta |
| --- | --- |
 vaakuna

Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Taalainmaan lääni
Maakunta:  Taalainmaa
Keskustaajama:  Leksand
Kuntakoodi:  2029
Pinta-ala  ():  
 – Maa:  1 221,26 km²
Väkiluku (31.12.2021)  ():  16 012
 – Väestötiheys:  13,1 as./km²
 
 www.leksand.se 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Leksandin kunta (ruots. Leksands kommun) on Taalainmaan läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Taalainmaahan. Kunnan keskustaajama on Leksand.
Kunnan maapinta-ala on 1 221,26 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 16 012 henkeä (31.12.2021).
Leksand sijaitsee Siljan-järven eteläpuolella, sen keskustaa halkoo Österdalälven-joki, joka virtaa Östervikenin kautta Siljanjärveen. Leksandin kautta kulkee Riksväg 70-tie. Leksand on ollut 150 vuotta eräs Ruotsin matkailun suosima kohde. Leksandissa on hyvin säilynyttä maalaismaisemaa.
Leksandin ystävyyskaupunki Suomessa on Oulainen.
Leksandissa toimii menestyksekäs jääkiekkojoukkue, Leksands IF, jossa on vuosien varrella pelannut moni kuuluisaksi tullut suomalainen kiekkoilija.
Vuonna 2007 kunnassa oli 35,10 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 2,9 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Kuntajaon kehitys

Leksandin maalaiskunnasta erotettiin vuonna 1875 omaksi maalaiskunnakseen Siljansnäs. Vuonna 1904 Leksandin maalaiskuntaan perustettiin Leksandsnoretin taajaväkinen yhdyskunta. Vuoden 1952 kuntauudistus ei aiheuttanut muutoksia alueella, mutta taajaväkinen yhdyskunta lakkautettiin vuonna 1966. Vuonna 1974 muodostettiin Leksandin kunta yhdistämällä Leksandin, Siljansnäsin ja Ålin maalaiskunnat. Siljansnäs ehti olla itsenäinen kunta 99 vuoden ajan.
Vaakuna

Nykyinen vaakuna on entisen Leksandin maalaiskunnan vaakuna. Myös Siljansnäsin ja Ålin maalaiskunnilla oli oma vaakuna.
Siljansnäsin maalaiskunta
Ålin maalaiskunta
Väestönkehitys

| Leksandin kunnan väestönkehitys 1950–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1950 | 1950 |    | 14 113 | 14 113 |
| 1955 | 1955 |    | 13 770 | 13 770 |
| 1960 | 1960 |    | 13 241 | 13 241 |
| 1965 | 1965 |    | 12 787 | 12 787 |
| 1970 | 1970 |    | 12 347 | 12 347 |
| 1975 | 1975 |    | 12 761 | 12 761 |
| 1980 | 1980 |    | 13 572 | 13 572 |
| 1985 | 1985 |    | 13 930 | 13 930 |
| 1990 | 1990 |    | 14 805 | 14 805 |
| 1995 | 1995 |    | 15 440 | 15 440 |
| 2000 | 2000 |    | 15 240 | 15 240 |
| 2005 | 2005 |    | 15 440 | 15 440 |
| 2010 | 2010 |    | 15 289 | 15 289 |
| 2015 | 2015 |    | 15 326 | 15 326 |
| 2020 | 2020 |    | 15 801 | 15 801 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Kunnan väestö taustan mukaan on esitetty seuraavassa taulukossa.
| Tausta | Tarkempi jaottelu | Henkilöä (31> 12.2015) |  % |
| --- | --- | --- | --- |
| Ulkomaalaistaustaiset | Ulkomailla syntyneet | 1 142 | 7,5 |
| Ulkomaalaistaustaiset | Ruotsissa syntyneet, joiden molemmat vanhemmat syntyneet ulkomailla | 198 | 1,3 |
| Ruotsalaistaustaiset | Ruotsissa syntyneet, joiden vanhemmista toinen syntynyt Ruotsissa ja toinen ulkomailla | 793 | 5,2 |
| Ruotsalaistaustaiset | Ruotsissa syntyneet, joiden molemmat vanhemmat syntyneet Ruotsissa | 13 193 | 86,1 |
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 154 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 1,0 prosenttia kunnan väestöstä.
Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 2,5 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 120 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 0,9 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 182 295 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 152 000 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
0–17-vuotiaat: 18,5 %
18–64-vuotiaat: 56,5 %
65 vuotta täyttäneet: 25,0 %
Elinkeinot

Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.
| Elinkeino | Elinkeino | Työpaikat (%) | Työlliset (%) |
| --- | --- | --- | --- |
|   | alkutuotanto | 2,6 | 2,9 |
|   | jalostus | 20,6 | 20,1 |
|   | palvelut | 75,1 | 75,3 |
|   | tuntematon | 1,7 | 1,7 |
|   | Työpaikkoja ja työllisiä | 6 555 | 7 063 |
|   | työpaikkaomavaraisuus | 92,8 |  |
Taajamat

Kunnassa on 8 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 75,7 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 3 713 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2010) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Leksand | 5 934 |
| 2 | Insjön | 2 149 |
| 3 | Siljansnäs | 1 268 |
| 4 | Häradsbygden | 643 |
| 5 | Tällberg | 606 |
| 6 | Västanvik | 385 |
| 7 | Djura | 364 |
| 8 | Alvik | 227 |
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Taajamat > Entiset taajamat

Ruotsissa on tilastoitu taajamaväestö aikaisemmin myös vuosina 1960, 1965, 1970, 1975, 1980, 1990, 1995, 2000 ja 2005. Jonakin tai joinakin näistä vuosista kunnassa on ollut myös seuraavan luettelon mukaiset taajamat, jotka eivät enää ole taajamia:
Hjortnäs
Tibble
Ullvi
Yttermo
Luettelossa mainituista taajamista Tibble, Ullvi ja Yttermo ovat sittemmin kasvaneet yhteen Leksandin taajaman kanssa.
Taajamat > Pientaajamat

Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Almo
Brändan
Heden och Lissheden
Hjortnäs
Hjulbäck
Plintsberg + Tällbergs station
Styrsjöbo
Sätra
Söder Rälta
Västra Rönnäs
Ytterboda + Överboda
Ytteråkerö
Ål-Kilen
Östra Rönnäs
Taajamat > Entiset pientaajamat

Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Alvik
Kunnanvaltuusto

Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, aluevaltuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Leksandin kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien.
| Puolue | Puolue | 1973 | 1976 | 1979 | 1982 | 1985 | 1988 | 1991 | 1994 | 1998 | 2002 | 2006 | 2010 | 2014 | 2018 | 2022 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Maltillinen kokoomus | 5 | 5 | 7 | 8 | 6 | 4 | 6 | 5 | 5 | 4 | 7 | 9 | 6 | 8 | {{{m2022}}} |
|   | Keskustapuolue | 19 | 19 | 17 | 17 | 19 | 19 | 15 | 17 | 19 | 19 | 15 | 11 | 11 | 15 | {{{c2022}}} |
|   | Liberaalit | 5 | 5 | 4 | 2 | 4 | 3 | 4 | 2 | 1 | 3 | 3 | 2 | 1 | 1 | {{{fp2022}}} |
|   | Kristillisdemokraatit | 2 | 2 | 2 | 3 | 3 | 4 | 5 | 3 | 5 | 5 | 7 | 8 | 6 | 4 | {{{kd2022}}} |
|   | Ympäristöpuolue vihreät | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 3 | 2 | 3 | 2 | 0 | 2 | 3 | 3 | 0 | {{{mp2022}}} |
|   | Ruotsin sosiaalidemokraattinen työväenpuolue | 18 | 18 | 19 | 18 | 15 | 15 | 13 | 15 | 10 | 10 | 12 | 11 | 12 | 10 | {{{s2022}}} |
|   | Vasemmistopuolue | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 2 | 3 | 5 | 5 | 3 | 2 | 3 | 4 | {{{v2022}}} |
|   | Ruotsidemokraatit | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 3 | 4 | {{{sd2022}}} |
|   | Muut | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 | 1 | 2 | 3 | 0 | 2 | 4 | 3 | {{{övr2022}}} |
|   | Yhteensä | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”{”. |
Piirit

Vuodesta 2016 alkaen kunta on jaettu seuraaviin piireihin:
Djuran piiri
Leksandin piiri
Siljansnäsin piiri
Ålin piiri
Seurakunnat

Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Leksand
Djura
Ål
Siljansnäs
Seurakunnat > Historialliset seurakunnat

Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri" (ruots. kyrkobokföringsdistrikt), joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Djura
Leksand
Siljansnäs
Al
Seurakunnat > Kirkot

Djuran kirkko
Leksandin kirkko
Siljansnäsin kirkko
Ålin kirkko
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Leksandin kunnan kotisivut
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Leksands kommun – Kuntajaon kehitys on käännöstä.
Taalainmaan läänin kunnat
Kartta Leksandin kunnan piireistä.
Käännös suomeksi
Laavarastas

| Laavarastas |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Rastaat Turdidae
Suku::  Rastaat Turdus
Laji::  nigrescens
Kaksiosainen nimi
 Turdus nigrescens  Cabanis, 1860 
Katso myös
   Laavarastas Wikispeciesissä   Laavarastas Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Laavarastas (Turdus nigrescens) on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Laavarastasta tavataan Costa Ricassa ja Panamassa. Lajin kannan kokoa ei tiedetä, mutta sitä on kuvattu melko yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kono Yasui

| Kono Yasui> 保井 コノ |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. helmikuuta 1880
Kuollut: 24. maaliskuuta 1971 (91 vuotta)
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Naisten ylempi normaalikoulu
Instituutti:  Naisten ylempi normaalikoulu/Ochanomizun yliopisto   Tokion keisarillinen yliopisto
Tutkimusalue:  kasvitiede, solubiologia
Kono Yasui (jap. 保井 コノ, Yasui Kono; 16. helmikuuta 1880 – 24. maaliskuuta 1971) oli japanilainen kasvitieteilijä ja professori. Hän oli ensimmäinen japanilainen nainen, josta tuli tohtori. Hän suuntautui uransa alkuvaiheissa erityisesti solubiologiaan, mutta hän tutki myös hiilen muodostumista sekä sytogenetiikkaa ja vertailevaa embryologiaa.
Nuoruus ja opiskelu

Kono Yasui syntyi 1880 nykyisessä Kagawan prefektuurissa. Hän oli yhdeksänlapsisen perheen vanhin tytär. Hänen vanhempansa olivat lukeneita, ja satamakaupungin ilmapiiri oli edistyksellinen. Kono pärjäsi erittäin hyvin koulussa, ja häntä kiinnostivat erityisesti matematiikka ja luonnontieteet. Hän pääsi 1898 opiskelemaan Tokion naisten ylempään normaalikouluun.
Yasui valmistui 1902 ja aloitti sen jälkeen Gifun prefektuurissa tyttökoulun opettajana. Hän oli opettajana kolmen vuoden ajan ja pääsi 1905 ensimmäisenä opiskelijana naisten ylemmän normaalikoulun uuteen tutkimuslaitokseen. Professori Tomotaro Iwakawan suosituksesta Yasui tutki karppien Weberin laitetta. Hän julkaisi 1906 tutkimuksensa japanilaisessa tiedelehdessä ja oli ensimmäinen japanilainen nainen, jonka tutkimusartikkeli julkaistiin.
Ura > Kellusaniaistutkimus

Yasui sai 1907 valmiiksi jatko-opiskeluohjelman, ja hänet palkattiin naisten ylemmän normaalikoulun apulaisprofessoriksi. Hän valitsi itselleen uuden tutkimusaiheen ja alkoi tutkia kasvien solubiologiaa. Hänen tutkimuksensa kellusaniaisen alkeisvarsikosta julkaistiin 1909 japanilaisessa kasvitieteellisessä lehdessä.
Yasuin tutkimus kiinnitti Tokion keisarillisen yliopiston professorin Kiichi Miyaken huomion. Tämä antoi Yasuille mahdollisuuden jatkaa kasvien solubiologian tutkimista alaisuudessaan. Miyaken suosituksesta Yasuin Tutkimusartikkeli kellusaniaisesta julkaistiin 1911 brittiläisessä Annals of Botany -lehdessä.
Ura > Yhdysvalloissa

Naisten paikka japanilaisessa yhteiskunnassa oli 1900-luvun alussa varsin ahdas, eikä heitä päästetty vielä yliopistoihin. Yasui teki opetusministeriöön hakemuksen päästäkseen opiskelemaan ulkomaille. Hänen pyyntönsä hylättiin ensin, koska ministeriössä ei uskottu naisten saavan aikaan mitään luonnontieteellisesti merkityksellistä. Tunnettu kasvitieteilijä Kenjirō Fujii avusti Yasuita hakemuksessa, ja tämä sai lopulta hyväksynnän, jos opiskelisi ulkomailla myös kotitaloutta.
Yasui matkusti 1914 Yhdysvaltoihin työskentelemään Chicagon yliopistossa, missä hän tutki persimonien evoluutiota. Yasuin piti mennä seuraavaksi Saksaan, mutta ensimmäinen maailmansota muutti suunnitelmia. Hän sai mahdollisuuden tutkia kasvikudoksia Harvardin yliopiston professorin E. C. Jeffreyn alaisuudessa. Jeffrey oli kehittänyt tavan leikata ohuita viipaleita kovista materiaaleista. Jeffrey ehdotti Yasuille japanilaisen hiilen tutkimusta uudella tekniikalla.
Ura > Ensimmäisenä japanilaisnaisena tohtoriksi

Yasui palasi 1916 Japaniin ja sai professori Fujiin avustuksella erityisjärjestelyn, jonka avulla hän pystyi jatkamaan tutkimustyötään, vaikkei Tokion naisten korkeammalla normaalikoululla ollut siihen varoja. Yasui teki tutkimusta Tokion keisarillisessa yliopistossa ja samalla valvoi siellä osa-aikaisesti perinnöllisyystieteen kokeita. Yasui tutki hiiltä kymmenen vuoden ajan ja keräsi henkilökohtaisesti näytteitä hiilikaivoksissa. Hänen tavoitteenaan oli havainnoida hiileksi muuttuvien kasvien eri vaiheiden rakenteellisia eroja.
Yasuin kymmenen vuoden työn aikana hän onnistui todistamaan vääräksi vanhan oletuksen, jonka perusteella kasvit muuttuvat hiileksi mikrobien vaikutuksesta. Hän esitti, että hiiltyminen olisi seurausta sedimenttikerrosten fysikaalis-kemiallisista vaikutuksesta. Yasui sai 1927 tutkimuksensa ansiosta Tokion keisarillisesta yliopistosta tohtorin arvon, vaikka hän ei ollut yliopiston virallinen opiskelija. Koulu hyväksyi naisopiskelijat vasta 19 vuotta myöhemmin. Yasui oli ensimmäinen japanilainen nainen, josta tuli luonnontieteiden tohtori.
Ura > Uran ja elämän loppuvuosikymmenet

Yasui oli vuonna 1929 perustamassa solubiologian lehteä. Hän toimi alkujaan sen talouspäällikkönä, mutta myöhemmin myös toimitti sitä. Hän tutki 1920-luvulla myös monien kasvien, kuten venhojuorulajin Tradescantia ohiensis ja risiinin, solujen rakennetta. Tämän jälkeen Yasui alkoi suuntautua myös sytogenetiikkaan ja vertailevaan embryologiaan. Hän käytti 15:tä kasvilajia tutkiakseen kasvien heimojen evoluutiota.
Yasui kirjoitti uransa aikana 95 julkaistua Tutkimusartikkelia. Hän ajoi myös toisen maailmansodan jälkeen opiskeluun ja tutkimukseen erikoistuvia kansallisia naisten yliopistoja. Hänen vanhasta opinahjostaan tuli 1949 Ochanomizun yliopisto, jossa hän aloitti myös professorina. Yasui ei halunnut naisopiskelijoille erityiskohtelua, ja hän perusti Chika Kurodan kanssa stipendin tukemaan naisten työtä luonnontieteissä.
Yasui eläköityi 1952, mutta jatkoi edelleen tutkimustyötä ja toimitti solubiologian lehteä. Hän kuoli 91-vuotiaana vuonna 1971.
Lappeenrannan helluntaiseurakunta

| Lappeenrannan helluntaiseurakunta |
| --- | --- |

Suuntautuminen:  helluntaiherätys
Kirkkokunta:  Suomen Helluntaikirkko
Perustettu:  1925
Pastori:  Mika Turunen
Pääkirkko:  Armilankatu 31 Lappeenranta
Jäseniä:  n. 470 (2012)
TV:  TV7
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lappeenrannan helluntaiseurakunta eli Lappeenrannan Betania on vuonna 1925 perustettu lappeenrantalainen helluntaiseurakunta. Seurakunnan pastori on Mika Turunen. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Lappeenrannan keskustassa Armilankadulla. Seurakuntaan kuuluu noin 470 jäsentä. Seurakunta kuuluu Suomen Helluntaikirkko -kirkkokuntaan.
Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten lisäksi lähetystyö, lapsi- ja nuorisotyö sekä avioliittotyö. Lisäksi seurakunta järjestää solutyötä, perhetyötä sekä erilaista musiikkitoimintaa. Lappeenrannan helluntaiseurakunnan yhteydessä on toiminut Royal Rangers-partiojärjestö.
Seurakunnan tilaisuuksia lähetetään muun muassa TV7:n televisio- ja verkkokanavilla.
Historia

Lappeenrantalaiset helluntalaiset olivat jo 1910-luvun alussa järjestämässä tilaisuuksia Viipurissa. Vuonna 1912 pelastusarmeijalainen Albin Vepsäläinen järjesti helluntailiikkeen kokouksia Lappeenrannassa. Vepsäläisen toiminnan kautta Lappeenrannassa levitettiin Ristin Voitto-lehteä sekä venäläisille sotilaille Pobeda Krista-lehteä. Muita alkuaikojen julistajia olivat myös Juho Turunen ja Pekka Hakkarainen. Thomas Ball Barratt vieraili Lappeenrannassa kahteen otteeseen.
Lappeenrannan helluntaiseurakunta perustettiin 16. elokuuta 1925. Seurakunnan nimeksi tuli Betania, joka on myös paikan nimi Raamatussa.
Seurakunnan omat kokoustilat rakennettiin vuonna 1952 ja seurakunta rekisteröityi vuonna 1956.
Tapahtumat > Kesäjuhlat

Helluntaiherätyksen valtakunnalliset kesäjuhlat  on järjestetty Lappeenrannassa kaksi kertaa. Ensimmäiset, järjestyksessään viidennet, kesäjuhlat järjestettiin vuonna 1949, jolloin tapahtumaan osallistui 3 500 vierasta. Toisen kerran kesäkonferenssi järjestettiin vuonna 1982 tunnuksella Nyt on otollinen aika.
Laavatammi

| Laavatammi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Yläkaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Lahko::  Fagales
Heimo::  Pyökkikasvit Fagaceae
Alaheimo::  Quercoideae
Suku::  Tammet Quercus
Laji::  vulcanica
Kaksiosainen nimi
 Quercus vulcanica  Boiss. 
Katso myös
   Laavatammi Wikispeciesissä   Laavatammi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Laavatammi (Quercus vulcanica) on Turkissa endeemisenä kasvava tammilaji. Lajia tavataan Turkin eteläosissa Ispartan maakunnan lähellä reilun 8000 hehtaarin alueella. Kasnakin metsässä laavatammi muodostaa muutamia yksilajisia metsiköitä, mutta yleensä se kasvaa yhdessä muutamien muiden tammilajien, eri vaahtera-, saarni-, mänty- ja katajalajien sekä muutamien muiden puulajien kanssa. Kasnakin metsän lisäksi laavatammia kasvaa muutamia pieniä ryhmiä Taurusvuorten länsiosissa Anatoliassa. Kasnakin metsästä tehtiin kansallispuisto vuonna 1989, ja laavatammista voi kerätä näytteitä vain luvan nojalla tieteellisiin tarkoituksiin.
Aiheesta muualla

Trees and Shrubs Online: Quercus vulcanica (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Quercus vulcanica (englanniksi)
Konsta Kurikka

| Konsta Kurikka> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Konsta Johannes Kurikka
Syntynyt: 24. tammikuuta 2001 (ikä 23) Juva, Suomi
Kansalaisuus:  Suomi
Pesäpalloilija
Lempinimi:  Kona, Finnish Eagle
Ulkopelipaikka:  Syöttäjä
Sisäpelirooli:  -
Pituus:  189
Heittokäsi:  Right
Seura:  Brisbane Bandits
Tehtävä:  Syöttäjä
Pelaajaura
Junioriseurat
–2020:  Juvan Nuorisopesis Siilinjärven Pesis Imatran Pallo-Veikot Kiteen Pallo -90 Sotkamon Jymy
Ammattilaisjoukkueet
2018–:  Imatran Pallo-Veikot Sotkamon Jymy Valencia Antorcha Haar disciples Brisbane Bandits
Konsta Kurikka (s. 24. tammikuuta 2001 Juva) on suomalainen baseballpelaaja ja entinen pesäpalloilija.
Ura pesäpallossa

Kurikka aloitti pesäpalloilun 6-vuotiaana Juvan Nuorisopesiksessä, mutta on varsinaisesti Siilinjärven Pesiksen kasvatti. Hän on pelannut sittemmin Imatran Pallo-Veikkojen, Kiteen Pallon ja Sotkamon Jymyn junioreissa. Kurikka teki Superpesis-debyyttinsä vain 16-vuotiaana 30. toukokuuta 2017 kotona Alajärven Ankkureita vastaan. Hän toi ottelussa kaksi juoksua. Kurikka löi ensimmäisen kunnarinsa Superpesiksessä 24. heinäkuuta 2018 Alajärven Ankkureita vastaan. Hänet palkittiin joukkueensa parhaana pelaajana. Kaudeksi 2020 Kurikka siirtyi Sotkamon Jymyyn tähtäämään Suomenmestaruutta, jossa hän voitti mestaruuden sekä A-pojissa että Superpesiksessä.
Marraskuussa 2021 Kurikka teki valinnan baseballin suhteen ja jätti pesäpallon. Hänen heittokätensä oli noteerattu maailmalla ja mies saikin heti sopimuksen Espanjan pääsarjaan Valencia Antorchan joukkueeseen.
Pelityyli pesäpallossa

Sotkamon Jymyn pelinjohtaja Jani Komulainen pitää Kurikkaa yhtenä lahjakkaimmista pesäpalloilijoista ja kuvailee häntä heinäkuussa 2020 näin:
» Hänen fyysiset ominaisuutensa ovat huippuluokkaa heiton, lyönnin ja nopeuden näkökulmasta. Hän on ehdottomasti potentiaalinen tulevaisuuden huippupelaaja, Kurikalla on eniten kehitettävää taktisella puolella.»
» Hän on hyvin positiivinen ja aurinkoinen kaveri. Konsta saa aina muut hyvälle tuulelle, mikä on iso arvo joukkuelajissa. Välillä tulee epäonnistumisia, mutta joukkueen fiilis pysyy hyvänä, kun on Konstan kaltaisia pelaajia, jotka naureskelevat ja muistavat kertoa juttuja»
Saavutukset pesäpallossa

SM-kulta (2020)
A-poikien Itä–Länsi-ottelu (2019)
B-poikien Itä–Länsi-ottelu (2018)