stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Guadeloupen kunnista

Tämä on luettelo Guadeloupen departementin kunnista. Guadeloupe on Ranskan merentakainen departementti, jossa on 32 kuntaa.
| INSEE-koodi | Postinumero | Kunta |
| --- | --- | --- |
| 97101 | 97142 | Les Abymes |
| 97102 | 97121 | Anse-Bertrand |
| 97103 | 97122 | Baie-Mahault |
| 97104 | 97123 | Baillif |
| 97105 | 97100 | Basse-Terre |
| 97106 | 97125 | Bouillante |
| 97107 | 97130 | Capesterre-Belle-Eau |
| 97108 | 97140 | Capesterre-de-Marie-Galante |
| 97111 | 97126 | Deshaies |
| 97110 | 97127 | La Désirade |
| 97113 | 97190 | Le Gosier |
| 97109 | 97113 | Gourbeyre |
| 97114 | 97128 | Goyave |
| 97112 | 97112 | Grand-Bourg |
| 97115 | 97129 | Lamentin |
| 97116 | 97111 | Morne-à-l'Eau |
| 97117 | 97160 | Le Moule |
| 97118 | 97170 | Petit-Bourg |
| 97119 | 97131 | Petit-Canal |
| 97120 | 97110 | Pointe-à-Pitre |
| 97121 | 97116 | Pointe-Noire |
| 97122 | 97117 | Port-Louis |
| 97124 | 97120 | Saint-Claude |
| 97128 | 97180 | Sainte-Anne |
| 97129 | 97115 | Sainte-Rose |
| 97125 | 97118 | Saint-François |
| 97126 | 97134 | Saint-Louis |
| 97130 | 97136 | Terre-de-Bas |
| 97131 | 97137 | Terre-de-Haut |
| 97132 | 97114 | Trois-Rivières |
| 97133 | 97141 | Vieux-Fort |
| 97134 | 97119 | Vieux-Habitants |
Entiset kunnat, jotka irrotettiin Guadeloupesta 22. helmikuuta 2007:
| INSEE-koodi | Postinumero | Kunta |
| --- | --- | --- |
| 97123 | 97133 | Saint-Barthélemy |
| 97127 | 97150 | Saint-Martin |
Luettelo Guinean kaupungeista

Guinean kartta
Conakry, Guinean pääkaupunki.
Tämä on luettelo Guineassa sijaitsevista kaupungeista.
Oheisen talukon kaupunkien väkiluvut ovat Guinean tilastokeskuksen vuosikirjasta (aliprefektuurien väkilukuja, VL 1.3.2014). Luettelo ei välttämättä ole täydellinen.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Guinean kaupungit
| Sija | Kaupunki  | Väkiluku VL 2014 | Prefektuuri  |  |  |
| 1. | Conakry | 1660973 | Conakry |  |  |
| 2. | Nzérékoré | 195330 | Nzérékoré |  |  |
| 3. | Kankan | 194671 | Kankan |  |  |
| 4. | Siguiri | 183875 | Siguiri |  |  |
| 5. | Kindia | 170557 | Kindia |  |  |
| 6. | Dubréka | 170388 | Dubréka |  |  |
| 7. | Labé | 141730 | Labé |  |  |
| 8. | Kamsar | 113350 | Boké |  |  |
| 9. | Kissidougou | 103335 | Kissidougou |  |  |
| 10. | Mamou | 83008 | Mamou |  |  |
| 11. | Faranah | 77918 | Faranah |  |  |
| 12. | Sangaredi | 76425 | Boké |  |  |
| 13. | Guéckédou | 66761 | Guéckédou |  |  |
| 14. | Macenta | 65755 | Macenta |  |  |
| 15. | Boké | 61758 | Boké |  |  |
| 16. | Fria | 61582 | Fria |  |  |
| 17. | Coyah | 49738 | Coyah |  |  |
| 18. | Lola | 47995 | Lola |  |  |
| 19. | Dinguiraye | 47207 | Dinguiraye |  |  |
| 20. | Mali | 39808 | Mali |  |  |
| 21. | Kouroussa | 39412 | Kouroussa |  |  |
| 22. | Dabola | 38464 | Dabola |  |  |
| 23. | Kérouane | 36314 | Kérouané |  |  |
| 24. | Beyla | 32212 | Beyla |  |  |
| 25. | Pita | 28124 | Pita |  |  |
| 26. | Koundara | 27296 | Koundara |  |  |
| 27. | Boffa | 27130 | Boffa |  |  |
| 28. | Tougué | 26893 | Tougué |  |  |
| 29. | Télimélé | 24761 | Télimélé |  |  |
| 30. | Dalaba | 24193 | Dalaba |  |  |
| 31. | Koubia | 21889 | Koubia |  |  |
| 32. | Mandiana | 22719 | Mandiana |  |  |
| 33. | Gaoual | 20570 | Gaoual |  |  |
| 34. | Forécariah | 20375 | Forécariah |  |  |
| 35. | Yomou | 15160 | Yomou |  |  |
| 36. | Lélouma | 14491 | Lélouma |  |  |
Liikennepiiri

Liikennejakso, vuodesta 1963 liikennepiiri, oli Rautatiehallituksen liikenneosaston aluehallintoelin, joka hoiti tietyllä rataverkon osalla rautatieliikennettä. Hallinnollisesti liikennepiirin alempi paikallishierarkiataso oli asema.
Liikennejaksot aloittivat toimintansa vuonna 1891, jolloin niitä oli seitsemän. Seuraavana vuonna aloitti toiminsa kahdeksas liikennejakso, Viipuri. Vuonna 1928 jaksot jaettiin uudestaan ja niiden määräksi tuli yhdeksän. Talvi- ja jatkosodan alueluovutuksissa osa Suomen rataverkosta jäi Neuvostoliiton puolelle, minkä seurauksena liikennejaksot jaettiin uudestaan vuonna 1945; tässä vaiheessa jaksoja oli kymmenen. 1950–1960-luvuilla määrä väheni jälleen seitsemään. Piirijärjestelmä lakkautettiin kokonaisuudessaan vuonna 1988.
Air Florida

| Air Florida |
| --- | --- |
 Air Floridan DC-10
 IATA: QH  –  ICAO: FLA 
Kutsukoodi:  PALM
Perustettu:  1971
Lakkautettu:  1984
Laivaston koko:  58
Kohteiden määrä:  99
Solmukohdat:  Miamin kansainvälinen lentoasema
Emoyhtiö:  Air Florida, Inc.
Kotipaikka:   Kendall, Florida, Yhdysvallat
Air Florida oli yhdysvaltalainen halpalentoyhtiö, joka perustettiin syyskuussa 1971. Yhtiö aloitti toimintansa 1972.
Air Florida lakkautettiin vuonna 1984.
Laivasto

Air Floridan laivastoon kuului 1984:
| Konetyyppi | Yhteensä |
| --- | --- |
Boeing 737-100: 6
Boeing 737-200: 38
Douglas DC-8-62 (Super DC-8): 1
Douglas DC-9-10: 8
McDonnell Douglas DC-10-30: 5
Yhteensä: 58
Aiheesta muualla

Lentoyhtiön virallinen sivusto (englanniksi)
Boeing 737-200
Alain Gomis

| Alain Gomis |
| --- | --- |
 Alain Gomis Berliinin elokuvajuhlilla 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. lokakuuta 1972 (ikä 51) Pariisi, Ranska
Ammatti:  elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja
Ohjaaja
Aktiivisena:  1996–
Tunnetuimmat ohjaukset:  L’Afrance (2001) Tey (Tänään, 2012)  Félicité (2017)
Palkinnot
 FESPACO:n Yennengan kultainen ori (2013 ja 2017); Berliinin elokuvajuhlat hopeinen karhu (2017); Euroopan neuvoston  elokuvapalkinto (FACE, 2017) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Alain Gomis (6. maaliskuuta 1972 Pariisi, Ranska) on senegalilais-ranskalainen elokuvaohjaaja.
Hän opiskeli elokuvantekoa Sorbonnessa. Valmistumisensa jälkeen hän organisoi maahanmuuttajille tarkoitettuja videotuotannon kursseja (workshop) Nanterressa. 26-vuotiaana hän oli tehnyt jo kolme lyhytelokuvaa: Tourbillons, Tout le monde peut se tromper, ja dokumenttielokuvan Caramels et chocolats. Hänen ensimmäinen pitkä elokuvansa oli L’Afrance (2001), josta hänet palkittiin Locarnon elokuvajuhlissa.
Hän voitti uudemmilla elokuvillaan Tey (Tänään, 2012) ja Félicité (2017) Afrikan arvostetuimpiin elokuvapalkintoihin kuuluvan FESPACO:n Yennengan kultaisen oriin. Félicité voitti  myös Berliinin elokuvajuhlien Hopeisen karhun (saks. Große Preis der Jury, 2017) ja Euroopan neuvoston vuoden 2017 elokuvapalkinnon (FACE).
Elokuvia > Lyhytelokuvia

Caramels et chocolats (1996)
Tout le monde peut se tromper (1998)
Tourbillons [Whirlwinds] (1999)
Ahmed (2006)
Elokuvia > Pitkät tuotannot

L’Afrance (2001), ohjaaja & käsikirjoittaja; Locarnon elokuvajuhlien hopeisen leopardin voittaja
Petite lumière (2003)
Andalucìa (2007), ohjaaja & käsikirjoittaja
Tey (Aujourd'hui, Tänään) 2012), FESPACO:n kultainen ori 2013
Les Délices du Monde (2012 tai 2013), tv-elokuva
Félicité, FESPACO:n kultainen ori 2017, Berliinin elokuvajuhlien Hopeinen karhu 2017
Aiheesta muualla

Alain Gomis Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Alain Gomis (englanniksi) (allmovie.com)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: fr:Alain Gomis
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Alain Gomis
Käännös suomeksi
Käännös suomeksi
…And Justice for All
Kappaleet

Kaikki sanat James Hetfield, paitsi "To Live Is to Die" san. Cliff Burton.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Blackened | James Hetfield, Lars Ulrich, Jason Newsted | 6.41 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | …And Justice for All | Hetfield, Ulrich, Kirk Hammett | 9.46 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Eye of the Beholder | Hetfield, Ulrich, Hammett | 6.30 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | One | Hetfield, Ulrich | 7.27 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | The Shortest Straw | Hetfield, Ulrich | 6.35 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Harvester of Sorrow | Hetfield, Ulrich | 5.45 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | The Frayed Ends of Sanity | Hetfield, Ulrich, Hammett | 7.44 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | To Live Is to Die (Instrumentaali)  | Hetfield, Ulrich, Cliff Burton | 9.48 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Dyers Eve | Hetfield, Ulrich, Hammett | 5.13 |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  | 65.29 |  |  |  |  |  |  |
| Japanin bonuskappale |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 10. | The Prince (alkuperäinen esitys Diamond Head)  | Sean Harris, Brian Tatler | 4.26 |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  | 69.52 |  |  |  |  |  |  |
| Digitaalisen uusintapainoksen bonuskappaleet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | One (Live: Seattle 1989)  | 7.59 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | …And Justice For All (Live: Seattle 1989)  | 10.05 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 83.30 |  |  |  |  |  |  |  |
Kappaleiden taustaa > Blackened

Blackened on yksi harvoista Metallican kappaleista,  jonka sanoitusten tekemiseen, sekä ylipäätään säveltämiseen basisti Jason Newsted osallistui. Kappaleen pääriffi on Newstedin käsialaa, jonka hän teki alun perin bassolle. Se käännettiin myös rytmikitarariffiksi. Kappaleen intron kääntäminen takaperin oli myös hänen ideansa. Kappale on albumin nopeimpia.
Kappaleiden taustaa > …And Justice for All

Kappale alkaa rauhallisesti akustisella kitaralla, mutta kehittyy asteittain keskitempoiseksi thrash metaliksi. Kappale on varsin progressiivinen, koostuen lukuisista eritempoisista osioista, ja onkin toiminut innoittavana monille myöhemmille progressiivista metallia soittaville yhtyeille.
9 minuutin ja 45 sekunnin kestollaan kappale on yksi Metallican pisimpiä levytyksiä.
Kappale kertoo oikeusmurhista ja korruptiosta. Sanoista "seeking no truth, winning is all, find it so grim, so true, so real" sen huomaa parhaiten.
Kappaleiden taustaa > The Shortest Straw

Kappale on nopeahko tempoinen ja rytmitykseltään hyvin monimutkainen ja sisältää paljon monimutkaisia tuplabasarikuvioita. Kappaletta ei ole soitettu kovinkaan paljon yhtyeen konserteissa.
Kappaleiden taustaa > To Live Is To Die

Kappale on periaatteessa instrumentaali, lukuun ottamatta kappaleen loppupuolella kuultua James Hetfieldin lausumaa Cliff Burtonin kirjoittamaa runoa. Runon ensimmäinen säe on saksalaiselta runoilijalta, Paul Gerhardtilta.
Kappale on eräänlainen tribuutti Cliff Burtonille, sillä kappaleen basso-osuudet ovat osaltaan Burtonin käyttämättömiä nauhoituksia, jotka hän äänitti ennen kuolemaansa.
Kappale esitettiin kokonaisuudessaan vasta vuonna 2011, jolloin yhtye soitti sen San Franciscossa juhliessaan 30-vuotista uraansa.
Kappaleiden taustaa > Dyers Eve

Dyers Eve päättää …And Justice for All -albumin. Se on albumin sekä samalla yksi Metallican nopeatempoisimmista kappaleista sisältäen esimerkiksi nopeaa tuplabasarin poljentaa. James Hetfieldille kappale on henkilökohtainen, sillä hän sanoitti sen lapsuudestaan sekä huonoista kokemuksista, joita hänellä on vanhemmistaan.
Kappaleen ensimmäinen esiintyyminen konsertissa tapahtui vasta vuonna 2004, jonka jälkeen sitä on harvakseltaan esitetty.
Kokoonpano

James Hetfield – rytmikitara, laulu
Kirk Hammett – soolokitara
Jason Newsted – basso, taustalaulu
Lars Ulrich – rummut
Singlet

Harvester of Sorrow (1988)
Eye of the Beholder (Julkaistu vain USA:ssa) (1988)
One (1989)
Saavutukset > RIAA:n sertifikaatit

| RIAA:n sertifikaatti | Myöntämispäivä |
| --- | --- |
Kultaa: 31. lokakuuta 1988
Platinaa: 31. lokakuuta 1988
Tuplaplatinaa: 19. heinäkuuta 1989
Triplaplatinaa: 1. huhtikuuta 1992
Nelinkertaista platinaa: 5. kesäkuuta 1995
Viisinkertaista platinaa: 3. marraskuuta 1997
Kuusinkertaista platinaa: 3. marraskuuta 1997
Seitsemänkertaista platinaa: 9. joulukuuta 1999
Kahdeksankertaista platinaa: 9. kesäkuuta 2003
Listasijoitukset > Albumi

| Vuosi | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 1988 | The Billboard 200 | #6 |
| 1988 | Britannian albumilista | #4 |
Listasijoitukset > Singlet

| Vuosi | Single | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- |
| 1988 | "Harvester of Sorrow" | Britannian singlelista | #20 |
| 1989 | "One" | Billboard Hot 100 | #35 |
| 1989 | "One" | Billboard Mainstream Rock Tracks | #15 |
| 1989 | "One" | Britannian singlelista | #13 |
Aiheesta muualla

…And Justice for All Discogsissa. (englanniksi)
Albumi …And Justice for All Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Alankomaat talviolympialaisissa 2018

Alankomaat osallistui Pyeongchangin talviolympialaisiin 2018. Maata edusti 34 urheilijaa, jotka kilpailivat neljässä urheilumuodossa: pikaluistelussa kaksikymmentä urheilijaa, kaukalopikaluistelussa kymmenen, lumilautailussa kolme ja skeletonissa yksi. Urheilijoista naisia oli 18 ja miehiä 16. Avajaisissa joukkueen lippua kantoi pikaluistelija Jan Smeekens ja päättäjäisissä pikaluistelija Ireen Wüst.
Alankomaat sijoittui kisojen mitalitilastossa viidenneksi kahdeksalla kulta-, kuudella hopea- ja kuudella pronssimitalilla. Se oli kisojen paras pikaluistelumaa. Mitaleistaan se sai 16 pikaluistelussa ja loput neljä kaukalopikaluistelussa.
Mitalistit

1 Kultaa – Kjeld Nuis – miesten 1 000 m pikaluistelu
1 Kultaa – Kjeld Nuis – miesten 1 500 m pikaluistelu
1 Kultaa – Sven Kramer – miesten 5 000 m pikaluistelu
1 Kultaa – Jorien ter Mors – naisten 1 000 m pikaluistelu
1 Kultaa – Ireen Wüst – naisten 1 500 m pikaluistelu
1 Kultaa – Carlijn Achtereekte – naisten 3 000 m pikaluistelu
1 Kultaa – Esmee Visser – naisten 5 000 m pikaluistelu
1 Kultaa – Suzanne Schulting – naisten 1 000 m kaukalopikaluistelu
2 Hopeaa – Patrick Roest – miesten 1 500 m pikaluistelu
2 Hopeaa – Jorrit Bergsma – miesten 10 000 m pikaluistelu
2 Hopeaa – Ireen Wüst – naisten 3 000 m pikaluistelu
2 Hopeaa – Naisten joukkue – naisten joukkuetakaa-ajo, pikaluistelu
2 Hopeaa – Sjinkie Knegt – miesten 1 500 m kaukalopikaluistelu
2 Hopeaa – Yara van Kerkhof – naisten 500 m kaukalopikaluistelu
3 Pronssia – Koen Verweij – miesten pikaluistelun yhteislähtö
3 Pronssia – Marrit Leenstra – naisten 1 500 m pikaluistelu
3 Pronssia – Antoinette de Jong – naisten 3 000 m pikaluistelu
3 Pronssia – Irene Schouten – naisten pikaluistelun yhteislähtö
3 Pronssia – Miesten joukkue – miesten joukkuetakaa-ajo, pikaluistelu
3 Pronssia – Naisten joukkue – naisten 3 000 m viesti, kaukalopikaluistelu
Kunta- ja palvelurakenneuudistus

Kunta- ja palvelurakenneuudistus (PARAS-hanke) oli Vanhasen I hallituksen keväällä 2006 käynnistämä kehittämishanke. Sen tarkoituksena oli eheän kuntarakenteen muodostaminen, kuntapalvelujen tuottaminen taloudellisesti ja kuntien vastuulla olevien palvelujen tuottaminen riittävän vahvoina yksiköinä sekä rakenteellisesti että taloudellisesti.
Valtioneuvostossa hanketta johti peruspalveluohjelmaa valmisteleva ministerityöryhmä. Käytännön toteutusta valmisteli ja ohjasi kunta- ja palvelurakenneryhmä, jonka puheenjohtajana oli alue- ja kuntaministeri Hannes Manninen. Mannista avusti määräaikainen poliittinen sihteeri Antti Mykkänen. Uudistukseen liittyvä laki tuli voimaan helmikuussa 2007 ja se oli voimassa vuoden 2012 loppuun. Paras-hanke kuitenkin pysäytettiin Kataisen hallituksen aikana vuonna 2011.
Vahvojen peruskuntien tavoittelu

Suomen kuntarakenne perustuu suurelta osin vuoden 1865 kunnallisasetukseen, jolla kunnat maallisena hallintoyksikkönä erotettiin 1865-1866 Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnista. Kunta muodostui tuolloin kirkkoherran johtamista seurakunnasta yleensä kappeliseurakuntien toivomuksesta. Kaupunkien erillisyys seurakunnista on vanhempaa, peräisin keskiajalta.[lähde? ]
Kuntaliiton mukaan kuntauudistuksessa tuli muodostaa vahvoja peruskuntia, jotka muodostuisivat työssäkäynti- tai asiointialueista tai muista toiminnallisista kokonaisuuksista, joiden asukasmäärä on riittävä peruspalvelujen turvaamiseksi. Kuntaliitto katsoi, että kuntien tavoitekoko tulisi olla vähintään 20 000 asukasta. Tämä tavoite ei toteutunut, mutta sen sijaan muodostui paljon kuntien yhteisiä 20 000 asukkaan yhteistoiminta-alueita.
Kunta- ja palvelurakenneuudistushanke lisäsi huomattavasti kuntaliitosten määrää, koska kunnat pyrkivät ennakoimaan tulevan kuntauudistuksen ja pitämään aloitteen siinä itsellään. SDP:n silloinen puheenjohtaja Eero Heinäluoma arveli hankkeen alkaessa, että Suomen kuntamäärä tulisi uudistuksen johdosta pienenemään 200:lla.
Kuntamallit

Kunta- ja palvelurakenneuudistusta johtava ryhmä esitti 28.9.2005 kolme alustavaa mallia keskustelun pohjaksi. Nämä mallit olivat peruskuntamalli, piirimalli ja aluekuntamalli.
Kuntamallit > Peruskuntamalli

Peruskunnalla tarkoitettiin vähintään 20 000–30 000 asukkaan kuntaa, joka toimisi paikallisen demokratian toteuttajana. Peruskunnilla olisi nykyisten kuntien tapaan palveluiden järjestämis- ja rahoitusvastuu. Laajempaa väestöpohjaa vaativia palveluita järjestettäisiin esimerkiksi sairaanhoitopiireissä. Peruskuntamallin muutokset aiempaan ovat kolmesta mallista pienimmät, mutta epäiltiin, tapahtuisivatko kuntaliitokset vapaaehtoisesti.
Yksi esitetty perusta kuntauudistukseksi olivat työssäkäyntialueet. Käytännössä malli tarkoitti sitä, että ympäröivät maalaiskunnat vain liitettäisiin niiden keskellä oleviin kaupunkeihin tai suurempiin maalaiskuntien kuntakeskuksiin.
Työssäkäyntialueiden etuna pidettiin sitä, että niissä yhteistyö elinkeinoelämän ohjaamisessa sekä maankäytön ja liikennejärjestelyjen suunnittelemisessa olisi luonnollista. Erityisesti peruskunnat mutta myös peruspalvelupiirit voisivat perustua työssäkäyntialueisiin. Myös peruskuntien muodostaminen seutukunnista oli paljon esillä.
Kuntamallit > Palvelupiirimalli

Piirimallissa sosiaali- ja terveyspalvelut tuotettaisiin samoissa, vähintään noin 150 000 asukkaan palvelupiireissä. Palvelupiirit voisivat ottaa vastuulleen myös koulutuksen. Erityisen vaativa terveydenhoito olisi kuitenkin keskitetty muutamaan valtakunnalliseen yksikköön kuten miljoonapiireihin. Piirit olisi lisäksi jaettu palvelualueisiin, joiden väestömäärän tulee olla vähintään 20 000 asukasta ja joiden sisällä tarjotaan lähipalveluita. Palvelupiirit eivät korvaisi nykyisiä kuntia, vaan ennemminkin kuntayhtymiä ja sairaanhoitopiirejä.
Piirimallin ongelmina pidettiin sitä, että se katkaisisi sosiaali- ja terveyspalveluiden yhteyksiä muihin palveluihin ja piirien järjestämät palvelut olisivat vain välillisen demokratian varassa.
Kuntamallit > Aluekuntamalli

Aluekuntamallissa Suomi olisi jaettu 20–25 aluekuntaan ja olemassa olevat kunnat muodostaisivat lähikuntia. Aluekunnat olisivat vastuussa palveluiden järjestämisestä ja myös rahoittamisesta, joten verotusoikeus ja valtionosuudet siirrettäisiin aluekunnille. Aluekuntien ja lähikuntien valtuutetut valittaisiin suoralla kansanvaalilla. Aluekunnat lakkauttaisivat maakuntaliitot ja suuren osan kuntayhtymistä.
Aluekuntamallin katsottiin vähentävän välillistä demokratiaa ja siten kansalaisilla olisi mahdollisuus suoraan valita maakuntien hallinnon edustajat. Ongelmallista mallissa olisi aluekunnan ja lähikunnan välinen työnjako.
Puolueiden näkemyksiä

Vanhasen I hallituksen aikaiset oppositiopuolueet Kokoomus, Vihreät ja Vasemmistoliitto epäilivät, ettei hallitus kykene toteuttamaan kunta- ja palvelurakenneuudistusta sisäisten ristiriitojensa vuoksi. Epäiltiin erityisesti pieniä kuntia hallinneen Keskustan halua uudistuksiin, mikä ilmeni Kuntaliiton hallituksen äänestyksissä, kun Keskusta ja SDP olivat eri linjoilla. SDP:n Antti Kalliomäki ja Keskustan Mari Kiviniemi arvostelivat hallitustovereitaan vuoden 2006 vappupuheissa.
Puolueiden näkemyksiä > Keskusta

Keskusta vastusti kuntien pakkoliitoksia ja kuntien asukasluvulle asetettavaa ohjerajaa. Puolue katsoi, että keskustelu painottui liiaksi kuntaliitoksiin ja että samanlaisia kuntarakenteen uudistuksia ei välttämättä tarvitse tehdä koko maassa, vaan huomion pitäisi keskittyä palvelurakenteen uudistamiseen. Keskusta esitti ratkaisuksi kysymykseen palveluja koordinoivasta elimestä aluekuntaa, joka ottaisi osan kuntien tehtävistä itselleen.
Puolueiden näkemyksiä > Kokoomus

Kokoomus kannatti työssäkäyntialueisiin perustuvaa peruskuntamallia ja vaati kuntauudistuksen puitelakiin selkeitä tavoitteita ja aikatauluja. Puolueen mielestä kuntauudistuksessa ei pitänyt unohtaa kasvukeskusten ongelmia: yhdyskuntarakenteen hajoamista sekä kehyskuntien ja keskusten suhdetta.
Puolueiden näkemyksiä > Kristillisdemokraatit

Kristillisdemokraatit tähtäsivät ensisijaisesti vapaaehtoisin järjestelyin tapahtuvaan kuntakoon kasvamiseen ja pitivät peruskuntamallia parhaana vaihtoehtona. Puolue halusi myös, että entistä useammat päättävät elimet valittaisiin suoraan kansanvaalilla.
Puolueiden näkemyksiä > Perussuomalaiset

Perussuomalaiset suhtautuivat epäilevästi kuntaliitoksiin ja vastustivat pakkoliitoksia. Puolue katsoi, että kuntaliitokset heikentäisivät demokratiaa ja palveluita.
Puolueiden näkemyksiä > RKP

Ruotsalainen kansanpuolue suhtautui varauksellisesti kuntien yhdistämiseen ja tavoitteeseen kuntien minimikoosta. Sen mielestä poikkeuksia piti sallia kieliolosuhteiden, saaristomaisuuden tai pitkien etäisyyksien vuoksi. RKP vastusti aluekuntamallia, koska se marginalisoisi ruotsin kielen alueilla, joissa ruotsi on nykyään enemmistökieli.
Puolueiden näkemyksiä > SDP

Suomen Sosialidemokraattinen Puolue katsoi, että tuli siirtyä kohti suurempia kuntia ja että kuntien yhteistyötä oli lisättävä. SDP vastusti sitä, että kunta- ja palvelurakenneuudistuksen varjolla palveluiden tuotantoa yksityistettäisiin. SDP:n puheenjohtaja Eero Heinäluoma esitti syyskuussa 2005, että kuntauudistuksen kanssa samanaikaisesti toimeenpantaisiin kuntien verouudistus, jossa kuntien valtionavuista osaltaan luovuttaisiin ja verotuksen painopistettä siirrettäisiin kunnille Jukka Pekkarisen mallin mukaisesti. Toukokuussa 2006 Heinäluoma ehdotti, että kunnallisverosta tehtävät vähennykset eivät vähentäisi kuntien vaan valtion verotuloja.
Puolueiden näkemyksiä > Vasemmistoliitto

Vasemmistoliitto piti parhaana vaihtoehtona työssäkäyntialueisiin perustuvia peruskuntia. Puolue ei hyväksynyt, että uudistuksen yhteydessä edistettäisiin yksityistämistä tai tilaaja-tuottajamallia. Vasemmistoliitto oli tyytyväinen kuntien yhdistämisen ehdoksi asetettuun viiden vuoden irtisanomissuojaan ja kieltoon kunnallisten palveluiden ulkoistamisesta kaupallisille tuottajille.
Puolueiden näkemyksiä > Vihreä liitto

Vihreä liitto katsoi, että kuntien yhdistyminen oli välttämätöntä. Vihreä liitto vaati erityisesti, että maakuntavaltuustojen ja eräiden muidenkin ylikunnallisten toimielinten jäsenet pitäisi valita suoralla kansanvaalilla. Tämän vuoksi Vihreä liitto piti ainoana puolueena aluekuntamallia tasaveroisena mahdollisuutena peruskuntamallin kanssa.
Yhdistämisavustukset

Vuonna 2007 säädettiin määräaikainen laki kunta- ja palvelurakenneuudistuksesta (169/2007). Se oli voimassa helmikuun 23. päivästä 2007 vuoden 2012 loppuun. Samassa yhteydessä tehtiin erinäisiä muutoksia myös vuonna 1997 säädettyyn kuntajakolakiin.
Lain mukaan yhdistymisavustukset olivat suurimmillaan 2008–2009, jolloin ne olivat 1,8 kertaa suuremmat kuin vuosina 2012–2013, minkä jälkeen avustuksia ei enää maksettu. Useamman kuin kahden kunnan yhdistymisestä maksettavat avustukset olivat suurempia kuin kahden kunnan yhdistymisestä.
Hämeenlinnan, Joensuun, Jyväskylän, Kokkolan, Kotkan, Kuopion, Lahden, Lappeenrannan, Mikkelin, Oulun, Porin, Porvoon, Seinäjoen, Tampereen, Turun ja Vaasan seudut kunnat velvoitettiin laatimaan suunnitelma maankäytön, asumisen ja liikenteen yhteen sovittamisesta sekä palvelujen käytöstä yli kuntarajojen, paitsi jos seutujen kunnat yksimielisesti pitäisivät suunnitelman laatimista tarpeettomana. Pääkaupunkiseudun piti tehdä vastaava selvitys.