stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Teruo Nakamura

Teruo Nakamura (jap. 中村 輝夫, Nakamura Teruo; synt. Attun Patalin; myös Suniuo; myöh. Lee Kuang-hui, kiin.: 李光輝; pinyin: Lǐ Guānghuī; 8. lokakuuta 1919 – 15. kesäkuuta 1979) oli taiwanilaissyntyinen japanilainen sotilas, joka taisteli Keisarillisen Japanin armeijan riveissä toisessa maailmansodassa. Sodan loputtua hän jäi Indonesian Morotain saarelle eikä antautunut kuin vasta vuonna 1974 ollen näin viimeinen tunnettu sodan jälkeen antautumasta kieltäytynyt japanilaissotilas. Hän oli ollut erityksissä muusta maailmasta 30 vuotta.
Antauduttuaan Nakamura sai Japanin valtiolta palkkarästeinä 38 279 jeniä, joka vastasi tuolloin Japanin itsepuolustusvoimien sotamiehen kuukauden palkkaa. Lisäksi hän sai 30 000 jeniä ”välttämättömiä kuluja” varten, jotta hänet olisi saatu kotiutettua Morotailta Taiwanille.
Nakamura kuului Taiwanin amis-alkuperäiskansaan. Hän värväytyi Keisarillisen Japanin armeijaan vuonna 1943, ja hänet sijoitettiin Alankomaiden Itä-Intian, nykyisen Indonesian, Morotain saarelle hieman ennen kuin liittoutuneet valtasivat saaren syyskuussa 1944. Hänen julistettiin kuolleeksi marraskuussa 1944. Hänet löydettiin vasta vuonna 1974, jolloin hänet pidätettiin. Hän päätti palata Taiwaniin, jossa häneen viitattiin kiinankielisellä nimellä Lee Kuang-hui, jota hän ei ollut aikaismemin kuullut. Kuomintangin johtaman hallituksen vastaanotto ei ollut ystävällinen, koska häntä pidettiin japanilaismielisenä lojalistina. Myös Japanissa häneen suhtauduttiin eri tavalla kuin esimerkiksi Hirō Onodaan, joka oli syntyperältään japanilainen, toisin kuin Nakamura.
Nakamura kuoli keuhkosyöpään vuonna 1979.
Paul Kletzki

Paul Kletzki vuonna 1965.
Paul Kletzki (synt. Paweł Klecki, 21. maaliskuuta 1900 Łódź – 5. maaliskuuta 1973 Liverpool) oli puolalais-sveitsiläinen kapellimestari ja säveltäjä. Opiskeltuaan Varsovan konservatoriossa ja Berliinin akatemiassa Kletzki johti Berliinin filharmonikkoja ensimmäistä kertaa vuonna 1923. Hän asettui Berliiniin, josta muutti Italiaan, Venetsiaan ja Milanoon vuonna 1933. Vuosina 1937–1938 Kletzki oli Harkovan filharmonisen orkesterin johtajana Neuvostoliitossa. Sen jälkeen Kletzki muutti Sveitsiin, jonka kansalaisuuden hän sai 1947. Toisen maailmansodan jälkeen hän ei enää säveltänyt, mutta nousi tunnetuksi kapellimestariksi. Kletzki johti Dallasin sinfoniaorkesteria 1958−1962 sekä Sveitsissä Bernin sinfoniaorkesteria 1964−1966 ja Orchestre de la Suisse Romande'ia 1968−1970.
Aiheesta muualla

Paul Kletzki  AllMusicissa (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  LexM  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC  IdRef
Mollu Heino

Mollu Heino Porissa 2018.
Mollu Heino, oik. Marjo Heino, (ent. Heino-Fihlman, s. 3. marraskuuta 1967 Tampere) on suomalainen taidemaalari ja kuvataiteilija, joka asuu ja työskentelee Eurajoen Luvialla.
Ura

Heino on toiminut kuvataiteen läänintaiteilijana Satakunnan taidetoimikunnassa vuodet 2002–2006 ja toimii manageroinnin läänintaiteilijana Taiteen edistämiskeskuksen Porin pisteessä 2014–2016. Vuonna 2002 hän sai taidetoimikunnan ja Lönnströmin taidemuseon Vuoden nuori satakuntalainen kuvataiteilija -näyttelystipendin. Heino on opiskellut sekä Kuvataideakatemiassa että Taideteollisessa korkeakoulussa.
Mollu Heinon teokset ovat usein viitteellisiä maisemia, hämäriä ja autioita näkymiä, joissa paikasta on jäljellä vihjeitä horisontista tai heijastumista. Sarjallisissa maalauksissa maiseman tila ja aika muuntuvat.
Julkisia teoksia

Punaisten uhrien muistomerkki, 2018, Pori.
Kukkatie, yhdessä Katja Tuomalan ja Vähä-Rauman koulun oppilaiden kanssa, 2019, Pori.
Merikarapu, 2023, Eurajoki.
Aiheesta muualla

Mollu Heinon kotisivu
Kuvataiteilijamatrikkeli
Digitaalinen peli

Digitaalinen peli tarkoittaa peliä, joita pelataan jollakin digitaalisella laitteella. Tämä digitaalinen laite voi olla esimerkiksi tietokone, pelikonsoli, televisio tai matkapuhelin.
Digital Games Research Association (DiGRA) käyttää termiä "digitaalinen peli" ja sitä käyttävät myös Jason Rutter ja Jo Bryce teoksessaan Understanding Digital Games (2006). Termi "digitaalinen peli" on tarjottu vaihtoehtona hämmentäville ja keskenään vaihdettaville termeille kuten "tietokonepeli" ja "videopeli". Digitaalisen pelin käsitettä halutaan käyttää myös kun pelaamiseen liittyy kosketus ja äänimaailma eikä pelkkä visuaalinen elementti.
Digitaalisien pelien jakelu käyttää usein digitaalista jakelua, mutta myös fyysisten kopioiden keräilyä esiintyy edelleen.
Digitaalisia pelejä säilövät muun muassa Digital Game Museum Kaliforniassa.
Aiheesta muualla

Frans Mäyrä: Digitaaliset pelit ja leikit
Digitaalinen peli; Metka (Arkistoitu – Internet Archive)
Kamehameha III

| Kamehameha III |
| --- | --- |
 Kamehameha III valokuvattuna otaksuttavasti vuonna 1853
Havaijin kuningas
Valtakausi:  6.6.1825 – 15.12.1854
Edeltäjä:  Kamehameha II
Seuraaja:  Kamehameha IV

Syntynyt:  7. maaliskuuta 1814 Kona, Havaiji
Kuollut:  15. joulukuuta 1854 (40 vuotta)  Honolulu, Havaiji
Suku:  Kamehameha
Isä:  Kamehameha I
Äiti:  Keōpūolani
Nimikirjoitus:  
Kamehameha III (alkuperäiseltä nimeltään Keaweaweʻula Kīwalaʻō Kauikeaouli Kaleiopapa Kalani Waiakua Kalanikau Iokikilo Kīwalaʻō i ke kapu Kamehameha, 7. maaliskuuta 1814 – 15. joulukuuta 1854) oli Havaijin kuningaskunnan kolmas kuningas. Hän oli myös Havaijin pisimpään hallinnut kuningas, joka hallitsi 29 vuotta. Havaijin alkuperäisväestön määrä puolittui Kamehameha III:n valtakaudella. Hänen kautensa alussa väkiluku oli noin 150 000, jota vähensi erityisesti isorokkoepidemia.
Tausta ja yksityiselämä

Kahemameha III syntyi vuonna 1814 Kamehameha Suuren ja tämän korkea-arvoisimman vaimon Keōpūolanin pojaksi. Kamehameha III:n lapsuus oli vaikea, koska pääministerinä toimiva Ka‘ahumanu pyrki levittämään kristinuskoa ja sen mukana tulevaa moraalijärjestelmää Havaijilla, mistä Kahemahema III ei pitänyt. Hän pyrki hukuttamaan tunteensa alkoholilla.
Kamehameha III sai yhden pojan rakastajattarensa kanssa. Albert Edward Kūnuiakea oli kuitenkin äpärä eikä siksi voinut periä kruunua. Laillisen perillisen saamiseksi kuningas adoptoi veljenpoikansa Alexanderin, josta tuli myöhemmin Kamehameha IV.
Yksityishenkilönä Kamehameha III:a on kuvattu mm. kiltiksi, anteeksiantavaksi ja helposti lähestyttäväksi.
Kuninkaana

Kamehameha III nousi kuninkaaksi veljensä kuoltua valtiovierailulla Lontooseen. Tuore kuningas oli tuolloin vain 10-vuotias, ja vuoteen 1832 asti Kamehamehan sijaishallitsijana toimi hänen isänsä suosikkivaimo Ka‘ahumanu. Tämän jälkeen sijaishallitsijan virka siirtyi Kamehameha Suuren sisarelle Kinaulle vuoden ajaksi. Sen jälkeen Kamehameha III alkoi hallita itse.
Vuonna 1839 kuningas perusti pääliköiden koulun (myöhemmin kuninkaallisten koulu), jossa aateliston lapset saivat opiskella hallintoa ja olivat siten potentiaalisia kruununperillisiä. Samana vuonna Kamehameha III antoi ns. suvaitsevaisuusjulistuksen, jonka nojalla mm. katolinen kirkko sai aloittaa toimintansa Havaijilla.
Seuraavana vuonna Havaijilla astui voimaan ensimmäinen perustuslaki. Sen nojalla kuningaskunnan hallintoa organisoitiin uudelleen siten, että siellä alettiin noudattaa vallan kolmijako-oppia.
1840-luvulle tultaessa Kamehameha III:n onnistui saada suurvaltojen tunnustus Havaijin kuningaskunnan itsenäisyydelle: Yhdysvallat tunnusti sen vuonna 1842 ja Iso-Britannia sekä Ranska seuraavana vuonna.
Kuninkaana > Pauletin tapaus

Kamehameha III:n valtakaudella koettiin ns. Pauletin tapaus, jossa brittiläinen kapteeni George Paulet uhkaili kuningasta 10. helmikuuta 1843 ja sai tämän lopulta luovuttamaan Havaijin suvereniteetin Isolle-Britannialle. Brittihallitus ei hyväksynyt tätä, vaan lähetti amiraali Richard Thomasin palauttamaan saaret Kamehameha III:lle 31. heinäkuuta samana vuonna.
Vuonna 1843 itsenäisyyden palauttamista juhlistavassa puheessaan Kamehameha III käytti ilmausta "Maan elämä on oikeudenmukaisuudella ikuistettu (havaijiksi Ua Mau ke Ea o ka ʻĀina i ka Pono)". Lausahduksesta tuli ensin kuningaskunnan ja sittemmin osavaltion virallinen motto.
Kuninkaana > Myöhempi kausi

Vuonna 1847 Kamehameha III teki aloitteen Havaijin oman valuutan käyttöön ottamisesta. Kolikot lyötiin Yhdysvalloissa, minkä vuoksi mallia otettiin Yhdysvaltain dollarista.
Kuolema ja perintö

Kamehameha III kuoli yllättäen 15. joulukuuta 1854. Koska Kamehameha III:lla ei ollut omia lapsia, häntä seurasi kuninkaana hänen veljenpoikansa Kamehameha IV.
Kuningas Kamehameha III:n saavutuksia kuninkaana olivat mm. seuraavat:
Suuri Māhele: maanjakouudistus, jonka nojalla mahdollistettiin yksityinen maanomistus ja se, että myös ulkomaalaiset saattoivat omistaa maata
Koulujen määrän kasvattaminen: kuninkaan elämän loppuvaiheilla maassa oli 423 koulua, joista suurin osa oli alakouluja, joiden opetuskieli oli havaiji
Poliittisten oikeuksien laajentaminen: vuoden 1852 uusi perustuslaki takasi kaikille aikuisille miehille äänioikeuden sekä muutti ylähuonetta siten, että sen jäsenet eivät enää perineet asemaansa, vaan kuningas nimitti heidät.
Ympäristönsuojelu: vuonna 1846 kuningas määräsi, että kaikki kunningaskunnan puut ovat valtion omaisuutta ja maan sisäministeriön erikoissuojeluksessa
Cody Porter

| Cody Porter |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. syyskuuta 1997 (ikä 27) North Vancouver, BC, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  191 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  Starbulls Rosenheim
Sarja:  DEL2
Pelinumero:  70
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2020–
Aik. seurat:  Watertown Wolves (FHL) Elmira Enforcers (FHL) Huntsville Havoc (SPHL) Fayetteville Marksmen (SPHL) Knoxville Ice Bears (SPHL) Quad City Storm (SPHL) Macon Mayhem (SPHL) Zagłębie Sosnowiec (Puola) IPK (Mestis) SaiPa (SML) RoKi (Mestis) Tappara (SML) Ässät (SML) Västerviks IK (HA) VHK Vsetín (CZE-2) HK Almaty (Kazakstan)
Cody Porter (s. 23. syyskuuta 1997 North Vancouver, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla DEL2-liigan Starbulls Rosenheimissa.
Mormonismi

Mormonismi on Joseph Smithin 1820–1830-luvuilla Yhdysvalloissa perustama uskonto. Smith perusti vuonna 1830 kirkon, josta sai alkunsa mormoniliike eli myöhempien aikojen pyhien liike. Siihen kuuluvista kirkoista suurin on Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen Kirkko, johon kuuluu yli 16 miljoonaa jäsentä.
Mormonismi perustuu kristinuskoon, ja mormonit pitävät itseään kristittyinä. Joidenkin tutkijoiden mukaan mormonismi on kristinuskon uusi haara. Tiettyjen teologisten käsitystensä vuoksi valtavirran kristillisyyden ja monien uskonnontutkijoiden piirissä mormonit nähdään kuitenkin usein ei-kristittyinä. Mormonismissa keskeistä on usko Jumalan pelastussuunnitelmaan, jonka tavoitteena on tehdä ihmisestä Jumalan kaltainen olento. Mormonien usko näkyy voimakkaasti ja monin tavoin heidän elämässään, ja heidät tunnetaan esimerkiksi lähetystyöstään.
Historia

Mormonismin perustaja oli Vermontissa syntynyt ja 11-vuotiaana New Yorkin Palmyraan muuttanut Joseph Smith (1805–1844). Hänen perheensä oli ollut tekemisissä presbyteerisen kirkon, metodismin ja universalismin kanssa, mutta he eivät olleet sitoutuneet erityisen vahvasti mihinkään uskontoon. Aikaa luonnehti Yhdysvaltojen ”toisen suuren herätyskauden” uskonnollinen aktiivisuus.
Smith koki vuonna 1820 rukoillessaan näyn, jota hän kuvasi myöhemmin henkilökohtaisena synninpäästökokemuksena Jeesus Kristukselta. Hän kertoi nähneensä myös Isä Jumalan ja saaneensa ilmoituksen siitä, että puhdas kristinusko tultaisiin palauttamaan maailmaan Smithin kautta. Tällä ensimmäisellä näyllä on suuri merkitys mormonikirkon teologian kannalta. Myöhemmin Smith sai uusia näkyjä tehtäväänsä koskien.
Smith perusti vuonna 1830 Kristuksen kirkko -nimisen yhteisön ja julkaisi mormonismin perusteoksen Mormonin kirja, josta uskonto sai myös nimensä. Nuoren kirkon sanomaa alkoivat levittää lähetyssaarnaajat. Kirkko kasvoi, ja mormonien yhteisö asettui ensin Kirtlandiin Ohioon, sitten Missouriin ja vuonna 1839 Nauvoohon Illinoisiin. Mormonien valtavirran synnyttivät ne mormonit, jotka lähtivät Smithin kuoleman 1844 jälkeen Brigham Youngin johdolla nykyiseen Utahin osavaltioon ja perustivat sinne Salt Lake Cityn kaupungin.
1900-luvun jälkipuoliskolla mormonien lukumäärä kasvoi tasaisesti. Suomessa mormoneja on laskutavasta riippuen kolmesta tuhannesta viiteen tuhanteen. Aktiivisia seurakuntalaisia on noin kaksituhatta.
Perusta

Mormonismi perustuu Joseph Smithin hengellisiin kokemuksiin. Smith perusti uskontonsa palauttaakseen alkuperäisen kirkon, sillä hänen mukaansa kristinusko oli niin harhautunut, ettei Jeesuksen perustamaa kirkkoa enää ollut olemassa. Smithin käsityksen mukaan taivaalliset sanansaattajat palauttivat Jeesuksen tuhoutuneen kirkon maailmaan antamalla Smithille toimivaltuudet sen uudelleen rakentamiselle.
Mormoneilla on neljä pyhää kirjaa: Raamattu, Mormonin kirja (1830), Oppi ja liitot (1835) sekä Kallisarvoinen helmi (1880). Näistä kolme uusinta perustuvat uskonnon perustajan Joseph Smithin kirjoituksiin ja hänen saamiinsa jumalallisiin ilmoituksiin. Mormoneilla ei ole omaa Raamatun versiotaan, vaan he käyttävät samoja käännöksiä kuin protestantit ja katolisetkin – englanninkieliset mormonit kuningas Jaakon käännöstä ja suomenkieliset vuoden 1992 suomennosta. Joseph Smith teki oman versionsa Raamatusta, mutta mormonikirkko ei käytä sitä virallisena Raamattunaan. Mormonin kirja on mormonismin tärkein teos. Se kertoo Amerikan muinaisten kansojen pyhästä historiasta, heidän matkastaan Lähi-idästä Amerikkaan ja Jumalan teoista Amerikassa. Oppi ja liitot käsittelee nuoren kirkon oppia ja käytäntöjä. Se käsittelee vain nykyaikaa ja on Jumalan puhetta hänen nykykansalleen. Kallisarvoinen helmi sisältää Smithin tuottamaa aineistoa, joka julkaistiin paljon hänen kuolemansa jälkeen.
Kaikkein tärkeintä mormoneille ovat heidän kirkkonsa presidentin eli ”elävän profeetan” sanat. Kirkon presidentti on mormoneille Jumalan työkalu nykyihmisen opastamiseksi nykyolosuhteissa. Presidenttien rinnalla on ollut useita johtaviksi ajattelijoiksi profiloituneita hahmoja. Mormonit uskovat profeetan kautta saatavaan ”jatkuvaan ilmoitukseen”, eivätkä he sitoudu systemaattiseen teologiaan tai yksiselitteiseen oppiin. Mormonismi onkin avoin merkittävillekin teologisille uudistuksille, vaikka sen johtajien lausuntojen oikeaoppisuutta ja luotettavuutta arvioidaankin olemassa olevia pyhiä kirjoituksia käyttäen. Joistakin 1800-luvun mormonismin opetuksista onkin mormonikirkossa nykyisin luovuttu.
Uskonkäsityksiä > Suhde perinteiseen kristinuskoon

Mormonismi perustuu kristinuskoon, mutta siihen on muodostunut uudenlainen tulkinta kristillisestä perinnöstä. Mormonit katsovat olevansa kristittyjä, mutta muut kristilliset kirkot yleensä kiistävät tämän. Mormonit pitävät itseään kristittyinä sillä perusteella, että he uskovat Jeesukseen Vapahtajana ja Jumalan poikana ja Raamattuun pyhänä kirjana. Joidenkin uskonnontutkijoiden mukaan nykymormonismi onkin kristinuskon uusi haara. Valtavirran kristillisyyden ja monien uskonnontutkijoiden piirissä mormonit nähdään kuitenkin usein ei-kristittyinä, sillä mormonismilla on oma kirkkohistoriallinen taustansa ja teologinen sisältönsä. Mormonit eivät esimerkiksi usko Jumalan kolmiyhteisyyteen eivätkä varhaisten vuosisatojen uskontunnustuksiin.
Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko on 1900-luvun lopulta alkaen lähestynyt kristinuskon valtavirtaa, ja se painottaa opetuksissaan Jeesusta aiempaa selkeämmin. Kirkko on vuodesta 1982 lähtien toistuvasti pyytänyt ihmisiä luopumaan mormonismi- ja mormoni-nimitysten käytöstä, koska kirkon mukaan ne etäännyttävät mormonikirkon ja uskonnon kristillisyydestä.
Uskonkäsityksiä > Jumala ja Pyhä Henki

Mormonit käsittävät Jumalan ihmisen muotoisena taivaan Isänä, jonka rinnalla seisoo taivaan Äiti. Mormonit uskovat yhteen Jumalaan, joka koostuu kolmesta täydellisessä ykseydessä toimivasta persoonasta. Perinteisestä kolminaisuusopista poiketen mormonit katsovat, että Jumalan persoonilla on samanaikaisesti erilliset olemukset. Mormonit eivät usko Jumalan luoneen kaiken tyhjästä, vaan Jumala on toiminut itseään sitovien lakien puitteissa jo olemassa olleen ikuisen aineen ja energian järjestäjänä. Jumala kuvataan mormonismissa kaikkitietäväksi ja rakastavaksi, huolehtivaksi olennoksi.
Pyhän Hengen mormonit käsittävät ihmisen muotoiseksi miespuoliseksi henkiolennoksi, joka toimii Jumalan ja Jeesuksen välikappaleena kommunikoinnissa ihmisten kanssa.
Uskonkäsityksiä > Jeesus

Mormonit käyttävät Jumalasta nimeä Elohim ja Jeesuksesta nimeä Jehova. Mormonien opin mukaan Jeesus on Isä Jumalan vanhin henkilapsi, Jumalan Poika, ja samalla koko ihmiskunnan vanhin veli. Mormonit pitävät Jeesusta ainoana täydellisenä maailmassa eläneenä ihmisenä ja esikuvana kaikkien omaan elämään. Mormonit uskovat, että ennen syntymäänsä Jeesus toimi Isän johdolla maailmojen luojana ja Jumalana, joka ilmoitti itsensä Vanhan testamentin kansoille Jehovana. Jeesus oli alusta asti määrätty myös Vapahtajaksi. Syntien sovitustyön kohdalla mormonit painottavat Jeesuksen ristinkuoleman sijaan Getsemanen puutarhan tapahtumia, jolloin Jeesus otti päälleen ihmiskunnan synnit. Mormonien mukaan Jeesuksen pelastustyö ulottuu kaikkiin ihmisiin. Nykyisin Jeesuksen katsotaan johtavan pelastustyönsä leviämistä mormonikirkon välityksellä, ja hänen odotetaan joskus tekevän toisen tulemisensa maailman hallitsijaksi punnitsemaan ihmisen hyvät ja pahat teot.
Uskonkäsityksiä > Ihminen

Mormonien mukaan ihmistä ei luotu tyhjästä, vaan hän oli sitä ennen olemassa taivaan kodissa taivaan Isän ja Äidin luona. Ihmisen mormonit näkevät samansukuisena joskin vähemmän kehittyneenä olentona kuin Isänsä taivaassa. Itsensä mormonit näkevät Jumalan valittuna kansana.
Uskonkäsityksiä > Pelastussuunnitelma

Mormonit uskovat Jumalalla olevan pelastussuunnitelman, jonka tavoitteena on tehdä ihmisestä Jumalan kaltainen olento. Pelastussuunnitelma yhdistää mormonien opit, pyhät kirjoitukset ja käytännöt yhdeksi maailmankatsomukseksi. Pelastussuunnitelmassa on kolme päävaihetta, joiden välissä on kaksi siirtymää. Pelastussuunnitelman mukaan jokainen ihminen on ennen syntymäänsä elänyt kuolemattomana henkilapsena taivaassa. Synnyttyään tähän maailmaan hän elää koetusaikaa, jossa hän voi kasvaa ja kehittyä. Tämän koetusajan syvällisin tarkoitus on seurata Jumalan lähettämien profeettojen kutsua, jalostua sekä täyttää oman olemassaolon tarkoitus toisia palvellen. Tavoitteena on lopulta elää luontevasti oman arvojärjestelmän mukaisesti eikä vain käskyjä mekaanisesti noudattaen. Kuoleman jälkeen ihmistä odottaa ylösnousemus ja paratiisimainen tila, kolme ”kirkkauden valtakuntaa”. Joitain harvoja ihmisiä odottaa helvetin kaltainen ulkoinen pimeys. Kuolemansa jälkeen ihminen voi saavuttaa Isänsä jumaluuden ja tulla itsekin Jumalan kaltaiseksi olennoksi.
Uskonkäsityksiä > Perhe ja seksuaalisuus

Mormonien mukaan Jumalan suunnitelman perusyksikkö on isästä, äidistä ja lapsista koostuva perhe. Avioliitot tulisi sopia yhteisön sisällä. Mormonit suhtautuvat moniavioisuuteen nykyisin kielteisesti, fundamentalisteja lukuun ottamatta, mutta liikkeen alkuvaiheissa moniavioisuus hyväksyttiin. Seksuaalisuutta mormonien tulisi ilmaista ainoastaan avioliitossa. Itsetyydytys ja pornografia ovat syntejä. Homoavioliittoihin mormonikirkko suhtautuu kielteisesti, mutta nuorista aikuisista jäsenistä noin puolet hyväksyy ne. Abortti on sallittu vain, jos äidin henki on vaarassa tai syntyvä lapsi joutuisi kärsimään vaikeasta sairaudesta.
Toiminta ja käytännöt > Yhteisöt

Mormonismia harjoitetaan lukuisissa yhteisöissä, joista ylivoimaisesti suurin on Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen Kirkko. Se pitää päämajaansa Yhdysvalloissa Utahin Salt Lake Cityssä, ja sillä on yli 16 miljoonaa jäsentä, joista yli puolet asuu muualla kuin Yhdysvalloissa. Mormonismilla viitataankin usein pelkästään tähän kirkkoon. Mormonismin muita merkittäviä haaroja ovat Kristuksen yhteisö noin 200 000 jäsenellään ja mormonifundamentalismi noin 30–40 000 jäsenellään.
Toiminta ja käytännöt > Temppelit

Mormoneilla on monitoimiseurakuntiensa lisäksi temppeleitä. Mormoneille temppeli toimii pelastusopille keskeisenä pyhänä tilana, ja niissä he suorittavat korkeampia hengellisiä toimituksiaan. Temppelit ovat rituaalitiloina vain mormonien käytössä. Temppelien tunnusomainen piirre on torni, jonka huipulla on torveen puhaltavan enkelin patsas. Se kuvaa Mormonin kirjaan liittyvää enkeli Moronia ja on evankeliumin levittämisen tunnuskuva.
Toiminta ja käytännöt > Elämä

Mormonien usko näkyy monin tavoin heidän elämässään. Mormonin elämään kuuluu muun muassa kirkossakäyntiä ja rukoilemista, seurakuntatyötä, kahden vuoden lähetystyövelvollisuus (miehillä), pukeutumissääntöjen noudattamista sekä erilaisia rajoituksia esimerkiksi nautintoaineiden ja viihteen suhteen. Mormoneilta on kielletty kahvi, tee, alkoholi, tupakkatuotteet ja huumeet. Rajatapauksiin kuuluvat esimerkiksi kofeiinia sisältävät juomat kuten Coca-Cola tai energiajuomat. Mormonit ovat hyvin perhekeskeisiä, ja he pitävät maallista kouluttautumista tärkeänä.
Nuoren mormonimiehen odotetaan suorittavan kahden vuoden lähetystyö. Lähetystyö tehdään usein ulkomailla, ja sitä edeltää koulutus ja kieliopinnot. Lähetystyötä tekevät mormonit jututtavat ihmisiä kaupunkien keskustoissa ja kiertävät ovelta ovelle kertoen ihmisille mormonismista, ja pyrkivät näin saamaan kirkkoonsa uusia jäseniä. Miessaarnaajien yleisin asu on tumma puku, valkoinen paita ja solmio. Suomessa lähetyssaarnaajia on kerrallaan noin sata. Naisille lähetystyö on vapaaehtoista ja se kestää puolitoista vuotta.
Naiset eivät saa toimia pappeina tai kirkon ylimmissä johtotehtävissä. Naisten odotetaan hankkivan lapsia ja asettavan perheen työuran edelle.