stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gustaf Bergbom

Gustaf Bergbom (14. toukokuuta 1785 Haukipudas – 22. marraskuuta 1860 Oulu) oli suomalainen kauppias ja laivanvarustaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Bergbomin vanhemmat olivat lääninkamreeri Gustaf Erikinpoika Bergbom ja Maria Bergudd ja puoliso  vuodesta 1816 Catharina (Carin) Sophia Hortulan. Kauppaneuvos Johan Gustav Bergbom oli heidän poikansa. Gustaf Bergbom kävi triviaalikoulua Oulussa ja oli kauppa-apulainen Jacob Spormanin liikkeessä ja kirjanpitäjä Johan Hortulanin liikkeessä. Porvarinoikeudet 1808 saanut Bergbom oli sittemmin kauppias ja laivanvarustaja Oulussa. Bergbomin omistamilla aluksilla kuljetettiin vientiin etenkin tervaa, jonka viejänä hän oli useina vuosina Oulun suurin. Oulun raatimies hän oli vuodesta 1833 ja Tanskan varakonsuli Oulussa vuodesta 1842. Kauppaneuvoksen arvonimen Bergbom sai 1834.
Ge Fei (sulkapalloilija)

Ge Fei (s. 9. lokakuuta 1975 Nanjing) on kiinalainen sulkapalloilija, maailmanmestari ja olympiavoittaja.
Ge Fei voitti sulkapallossa naisten nelinpelin olympiakultaa vuosina 1996 ja 2000 parinsa Gu Junin kanssa. Pari voitti lisäksi maailmanmestaruuden vuonna 1997 ja 1999. Vuonna 1997 Ge voitti maailmanmestaruuden myös sekanelinpelissä Liu Yongin parina.
Ge Fei lopetti kilpauransa vuonna 2001. Vuonna 2002 hän meni naimisiin maailmanmestari Sun Junin kanssa.
Aiheesta muualla

Ge Fei (sulkapalloilija) Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Ge Fei (kirjailija)

Ge Fei, alkuperäinen nimi Liu Yong (s. 1964 Jiangsu, Kiina) on kiinalainen kirjailija. Hän aloitti 1981 kiinankielisen kirjallisuuden opinnot Shanghain Itä-Kiinan yliopistossa. Valmistuttuaan hän toimi yliopistossa opettajana. Hän väitteli 2000 kirjallisuudesta tohtoriksi ja on kirjallisuuden professori Pekingin Qinghua-yliopistossa.
Ge Fei sai mainetta avantgardekirjailijana 1980-luvulla. Hänen kerrontansa on labyrinttimaista. Vaikka kirjoituksissa on viitteitä abstraktista ajattelusta, ne kytkeytyvät myös kiinalaiseen perinteeseen. Hän piti kirjoittamisesta vuodesta 1994 alkaen kymmenen vuoden tauon, jona aikana hän keskittyi lähinnä opetustyöhön. 2004 ilmestyi Renmian Taohua.
Suomennetut teokset

Näkymättömyysviitta (Yinshenyi), suom. Rauno Sainio, Aula & Co 2021
Global Association of International Sports Federations

| Global Association of International Sports Federations |
| --- | --- |

Tyyppi:  urheilujärjestö
Lyhenne:  GAISF
Perustettu:  1967
Liittynyt:  14. syyskuuta 2023
Sijainti:   Lausanne, Sveitsi
Jäsenet:  97 täysjäsentä 20 liitännäisjäsentä
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Global Association of International Sports Federations (GAISF) (aikaisemmin SportAccord ) on vuonna 1967 perustettu urheilun kansainvälisten lajiliittojen kattojärjestö. Sen tehtävänä on tuoda tietoisuuteen ja edustaa eri lajien kattojärjestöjä muun muassa olympialiikkeen suuntaan. Liitto toimiikin yhteistyössä Kansainvälisen olympiakomitean kanssa.
Gilbert Gress

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Gilbert Gress
Syntymäaika: 17. joulukuuta 1941 (ikä 82)
Syntymäpaikka: Strasbourg, Bas-Rhin, Ranska
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1959–1966 1966–1971 1971–1973 1973–1975 1975–1977 |  RC Strasbourg  VfB Stuttgart  Olympique Marseille  RC Strasbourg  Neuchâtel Xamax |   |
Valmennusura
1977–1980 1980–1981 1981–1990 1990–1991 1991–1994 1994–1997 1997–1998 2000–2001 2002 2003 2004–2005 2007 2009:  RC Strasbourg  Club Brugge KV  Neuchâtel Xamax  Servette FC  RC Strasbourg  Neuchâtel Xamax  Servette FC  FC Zürich  FC Metz  SK Sturm Graz  FC Sion  FC Aarau  RC Strasbourg
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Gilbert Gress (s. 17. joulukuuta 1941) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä.
Peliura

Gress aloitti peliuransa kotikaupunkinsa ykkösseurassa RC Strasbourgissa 1960. Gress voitti seurassa Coupe de Francen 1966. Gress siirtyi saksalaiseen VfB Stuttgartiin 1966. Stuttgartissa Gress ei saavuttanut suuria meriittejä, mutta sai kutsun Ranskan maajoukkueeseen. Gress pelasi Les Bleus'ssä 1966–1971 osallistuen myös MM-turnaukseen 1966. 
1971 Gress palasi kotimaahansa Olympique Marseillen riveihin, jossa Gress voitti Ranskan mestaruuden kahteen otteeseen 1971 ja 1972. Gress palasi vielä kahdeksi vuodeksi RC Strasbourgiin josta siirtyi sveitsiläiseen Neuchâtel Xamaxiin, jossa päätti peliuransa 1976.
Peliura > Saavutukset pelaajana

Ranskan mestaruus: 1971, 1972
Coupe de France: 1966
Ura valmentajana

Gress aloitti valmennusuransa tutussa seurassa, RC Strasbourgissa 1977. Gress johdatti seuran Ranskan mestariksi 1979 ensimmäistä kertaa seuran historiasta. Gress sai saavutuksen vuoksi suuren suosion seuran fanien keskuudessa ja hänelle perustettiin jopa oma fanikerho. Suosiostaan huolimatta Gress lähti 1980 Strasbourgista ja siirtyi belgialaisen Club Bruggen päävalmentajaksi. Menestys jäi vaatimattomaksi ja 1981 Gress siirtyi Neuchâtel Xamaxin päävalmentajaksi. Hän toimi Xamaxin päävalmentajana yhdeksän vuotta ja voitti kaksi Sveitsin mestaruutta.
1991 Gress palasi takaisin Ranskaan ja Strasbourgiin. Toinen rupeama RC Strasbourgin peräsimessä ei tuonut edellisen kaltaista menestystä ja 1994 hän päätti palata Xamaxin valmentajaksi. Sveitsissä saavutukset nostivat Gressin Sveitsin maajoukkueen päävalmentajaksi 1998. Pesti jäi lyhytikäiseksi ja päättyi seuraavana vuonna. 
Gressin toistaiseksi viimeiseksi suureksi voitoksi on jäänyt Sveitsin cup-mestaruus vuodelta 2000 FC Zürichin päävalmentajana.
Kesällä 2009 Gress palasi valmennustehtäviin siirtyen RC Strasbourgin peräsimeen.  Gressin paluu Strasbourgiin jäi lopulta lyhyeksi, sillä hän jätti tehtävänsä jo elokuussa seuran aloitettua kautensa tappioiden merkeissä.
Ura valmentajana > Saavutukset valmentajana

Ranskan mestaruus: 1979
Sveitsin mestaruus: 1987, 1988
Sveitsin Supercupin voitto: 1987, 1988, 1990
Sveitsin Cupin voitto: 2000
Vuoden valmentaja Ranskassa: 1978
Goran Pandev

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 27. heinäkuuta 1983 (ikä 41)
Syntymäpaikka: Strumica, Pohjois-Makedonia
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 184 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2000–2001 | FK Belasica | 18 | (6) |
| 2001–2004 | Internazionale | 0 | (0) |
| 2002–2003 | → Spezia (laina) | 22 | (4) |
| 2003–2004 | → Ancona (laina) | 20 | (1) |
| 2004–2009 | Lazio | 159 | (48) |
| 2009–2011 | Internazionale | 47 | (5) |
| 2011–2012 | → Napoli (laina) | 30 | (6) |
| 2012–2014 | Napoli | 62 | (13) |
| 2014–2015 | Galatasaray | 4 | (0) |
| 2015–2022 | Genoa | 176 | (28) |
| 2022 | Parma | 11 | (1) |
| Yhteensä | Yhteensä | 549 | (112) |
Maajoukkue
| 2000–2001 | Pohjois-Makedonia U21 | 7 | (2) |
| 2001–2021 | Pohjois-Makedonia | 122 | (38) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Goran Pandev (mak. Горан Пандев, s. 27. heinäkuuta 1983 Strumica) on pohjoismakedonialainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä. Pandev pelasi Pohjois-Makedonian maajoukkueessa ennätykselliset 122 maaottelua ja on sen paras maalintekijä 38 maalillaan.
Ura seurajoukkueessa

Pandev jalkapalloura alkoi FK Belasicassa. Hän nousi seuran nuorisoakatemiasta edustusjoukkueeseen, joka pelasi Pohjois-Makedonian pääsarjassa. Pandev pelasi edustusjoukkueessa yhden kauden ajan, minkä jälkeen hän siirtyi kesällä 2001 Italiaan Serie A:n Internazionaleen. Hän oli tuolloin 18-vuotias.
Pandev ei saanut Interissä peliaikaa ja hän vietti lainasopimuksella kauden 2002–2003 Serie C1:n Speziassa ja kauden 2003–2004 alkupuoliskon Serie A:n Anconassa. Tammikuussa 2004 Inter osti Dejan Stankovićin Laziosta, jonne Pandev siirtyi osana kauppaa. Laziossa Pandev sai peliaikaa ja hän pelasi 29 ottelua ensimmäisellä kaudellaan 2003–2004. Hän vakiinnutti paikkansa avauskokoonpanossa ja muodosti tehokkaan hyökkäysparin Tommaso Rocchin kanssa tehden seuraavien neljän kauden aikana yhteensä 45 liigamaalia.
Kesällä 2009 Pandev pyysi seuralta siirtoa, kun hän ei saanut haluamaansa palkankorotusta. Seuran puheenjohtaja Claudio Lotito nimesi Pandevin "kapinalliseksi" ja vaati tästä 19 miljoonan euron siirtosummaa huolimatta siitä, että nykyistä sopimusta oli jäljellä vain vuosi. Pandev ei saanut enää harjoitella joukkueen mukana eikä hän pelannut yhtään ottelua. Eristämisen vuoksi Pandev vaati sopimuksen purkua oikeusteitse. Joulukuussa 2009 Lega Calcion päätöksellä sopimus mitätöitiin ja lisäksi Lazio määrättiin maksamaan Pandeville 160 000 euroa korvauksia.
Vapauduttuaan Lazio-sopimuksesta Pandev siirtyi tammikuussa 2010 Inter Milanoon. Sen jälkeen hän pelasi Napolissa ja Genoassa sekä yhden vuoden turkkilaisseura Galatasarayssa, jossa hänen peliaikansa jäi vähäiseksi.
Pandev siirtyi 31. tammikuuta 2022 Serie B:ssä pelaavaan Parmaan. Syyskuussa 2022 Pandev ilmoitti lopettavansa ammattilaisuransa.
Ura maajoukkueessa

Maajoukkueessa Pandev pelasi 122 maaottelua, joissa hän teki 38 maalia. Hän on eniten Pohjois-Makedonian maajoukkueessa maaleja tehnyt pelaaja. Hän toimi maajoukkueen kapteenina vuodesta 2011 vuoteen 2021. Hän teki maansa ensimmäisen arvokisamaalin kesän 2021 EM-kilpailuissa Itävaltaa vastaan. Pandev päätti maajoukkueuransa EM-kilpailuiden jälkeen.
Georges Lumpp

| Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Ranska> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Pariisi 1900 | perämiehellinen nelikko-A |  |
Georges Joseph Lumpp (18. syyskuuta 1874 La Guiche – 1934) oli ranskalainen soutaja. Hän kilpaili Club Nautique de Lyonille. Hän osallistui vuoden 1900 kesäolympialaisiin Pariisissa ja sai hopeaa perämiehellisessä nelikossa.
Gw

Gw tarkoittaa seuraavia:
gigawatti, tunnus GW, tehon yksikkö
Guild Wars, GW, tietokonepeli
Guinea-Bissau, ISO 3166-1 -koodi GW, valtio tai muu maantieteellinen alue
Kuban Airlines, IATA-koodi GW, lentoyhtiö
Shin kidō senki Gundam W, GW, japanilainen animaatiosarja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Gw”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Fun

| Fun>  |
| --- | --- |
 Fun. esiintymässä Baltimoressa maaliskuussa 2012.
Tiedot
Toiminnassa:  2008–2015 (tauolla)
Tyylilaji:  indie pop, indie rock, vaihtoehtorock
Kotipaikka:  New York, New York, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Nate Ruess, laulu   Andrew Dost, piano, rummut   Jack Antonoff, kitara  
Levy-yhtiö:  Fueled by Ramen   Nettwerk  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Fun (tyyliteltynä fun.) on yhdysvaltalainen indie pop -yhtye, joka perustettiin New Yorkissa vuonna 2008. Yhtyeen perusti entisen The Format -yhtyeen jäsen Nate Ruess, yhdessä Anathallon Andrew Dostin ja Steel Trainin Jack Antonoffin kanssa. Yhtye on julkaissut kaksi studioalbumia: Aim and Ignite vuonna 2009 ja Some Nights vuonna 2012.
Yhtyeen kappale ”We Are Young”, jolla on mukana Janelle Monáe, palkittiin Grammy-palkinnolla. Se sijoittui Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan ykkössijalle. Myös kappaleet ”Some Nights” (Hot 100 -listan kolmas sija) sekä ”Carry On” (20.) ovat menestyneet hyvin.
Yhtyeen historia > Alkuvuodet ja perustaminen (2007–2008)

The Format -yhtye lopetti vuonna 2008. Heti tämän jälkeen yhtyeen jäsen Nate Ruess pyysi Andrew Dostia ja Jack Antonoffia liittymään uuteen projektiinsa. Dost oli aiemmin ollut kiertueilla The Format -yhtyeen kanssa, ja Antonoffin Ruess tapasi, kun The Format oli kiertueella yhdessä Steel Train -yhtyeen kanssa. Kolmikko aloitti yhdessä työskentelemisen New Jerseyssä viikon sisällä. Ruess lauloi melodiat, kun taas Dost ja Antonoff soittivat. Ensimmäinen yhtyeen äänittämä demo oli ”Benson Hedges”, joka julkaistiin ilmaiseksi Spin-lehden kotisivuilla 20. elokuuta 2008 yhtyettä käsittelevän artikkelin ohessa. Fun otti yhteyttä The Formatin Dog Problems -albumin tuottajaan Steven McDonaldiin, ja he kysyivät häntä tuottamaan debyyttialbumiaan. McDonald oli innostunut projektista ja sanoi: "En voi uskoa, mitä olemme tekemässä. Tämä murskaa kaiken, mitä olen koskaan tehnyt."
Yhtyeen historia > Aim and Ignite (2009–2010)

Yhtyeen ensimmäinen single, ”At Least I'm Not as Sad (As I Used to Be)” julkaistiin ilmaiseksi yhtyeen Myspace-sivulla 6. huhtikuuta 2009. Aim and Ignite -albumi julkaistiin 25. elokuuta 2009, ja se sai positiivisia arvosteluita. Maaliskuussa 2012 albumia oli myyty 75 000 kappaletta, ja se ylsi parhaimmillaan Billboard 200 -listan sijalle 71.
Fun aloitti ensimmäisen Pohjois-Amerikan kiertueensa 8. marraskuuta 2008 yhdessä Jack's Mannequin -yhtyeen kanssa. 4. elokuuta 2010 Fun ilmoitti tehneensä levytyssopimuksen Fueled by Ramen -levy-yhtiön kanssa.
Yhtyeen historia > Some Nights (2011–2015)

17. toukokuuta 2011 Fun julkaisi Panic! at the Disco -yhtyeen kanssa yhteisen ”C’mon”-singlen. 7. marraskuuta 2011 yhtye ilmoitti tulevan albuminsa olevan nimeltään Some Nights. Albumin ensimmäistä singleä, ”We Are Young” (mukana Janelle Monáe), on sittemmin käytetty useissa medioissa, mukaan lukien televisiosarjat Glee, Gossip Girl ja 90210.
13. helmikuuta 2012 yhtye julkaisi Some Nights -albumin streamin verkossa. Albumi julkaistiin 21. helmikuuta 2012.
7. maaliskuuta 2012 Funin single ”We Are Young” saavutti Billboard Hot 100 -listan ykkössijan. Yhtyeestä tuli ensimmäinen monijäseninen rock-yhtye, joka debytoi Billboard Hot 100-listan ykkössijalla vuoden 2001 ja 2002 vaihteen Nickelbackin ”How You Remind Me” -singlen jälkeen. 11. huhtikuuta 2012 Billboard ilmoitti ”We Are Young” -kappaleen tehneen myös digitaalisen myynnin historiaa.
Funin toinen single Some Nights -albumilta oli albumin nimeä kantava kappale ”Some Nights”. Kolmantena singlenä julkaistiin kappale ”Carry On”.
Helmikuussa 2013 Fun palkittiin Grammy-gaalassa parhaana uutena artistina, ja kappale ”We Are Young” palkittiin vuoden parhaana kappaleena. Fun oli ehdolla myös neljän muun palkinnon saajaksi. Helmikuussa Fun julkaisi neljännen singlensä Some Nights -albumilta, nimeltään ”Why Am I the One”. Vuonna 2014 yhtye ilmoitti valmistelevansa vieläkin uutta musiikkia. Fun esiintyi The Tonight Show Starring Jimmy Fallon -televisio-ohjelmassa 18. kesäkuuta 2014. He esittivät kappaleen Harsh Light, jonka Ruess myöhemmin julkaisi albumillaan.
Helmikuun 5. päivä 2015 yhtye ilmoitti Facebook-sivullaan, että yhtyeen jäsenet ottavat aikaa muille projekteille, mutta yhtye ei kuitenkaan hajoa.  Ruess julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa vuonna 2015.
Diskografia > Albumit

Aim and Ignite (2009)
Some Nights (2012)
Diskografia > Singlet

”At Least I'm Not as Sad (As I Used to Be)” (2009)
”All the Pretty Girls” (2009)
”Believe in Me” (2010)
”Walking the Dog” (2010)
”C'mon” (mukana Panic! at the Disco) (2011)
”We Are Young” (mukana Janelle Monáe) (2011)
”Some Nights” (2012)
”Carry On” (2012)
”Why Am I the One” (2013)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto
Fun Myspacessa (englanniksi)
Grande Finale

| ”Grande Finale” Studio Killers |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 26. toukokuuta 2014
 Kesto: 03.52
Studio Killersin muut singlet
| ”Who Is In Your Heart Now?” 2013 | ”Grande Finale” 2014 |   |
”Grande Finale” on englantilais-tanskalais-suomalaisyhtye Studio Killersin kappale, joka julkaistiin singlenä 26. toukokuuta 2014. Kappale julkaistiin noin kuukautta ennen kuin yhtye esiintyi ensimmäistä kertaa julkisesti Ruisrockissa heinäkuun alussa 2014.
Kappaleet

Grande Finale – 3.52
Grande Finale (Single Mix) – 3.52
Grande Finale (SK Remix) – 3.52
Grande Finale (SK Remix Instumental) – 3.52
Grande Finale – 3.53
Grande Finale (Instumental) – 3.53
Listasijoitukset

| Lista | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Suomen virallinen singlelista: –
Suomen virallinen latauslista: –
Suomen radiolista: –
Guðný Halldórsdóttir

Guðný Halldórsdóttir (s. 23. tammikuuta 1954) on islantilainen elokuvaohjaaja.
Guðnýn kaksi tunnetuinta elokuvaa ovat Karlakórinn Hekla (Mieskuoro Hekla, 1992) ja Ungfrúin góða og húsið (Kunnian talo, 1999). Edellinen on naispuolisen säveltäjän vetämän islantilaisen mieskuoron Saksan matkasta kertova komedia. Yksi kuoron laulajista kuitenkin kuolee ennen lähtöä ja kuolinvuoteellaan hän toivoo, että hänelle pystytettäisiin muistomerkki Kölniin, johon kuoro on matkalla. TV2 esitti Mieskuoro Heklan matineanäytöksenä keväällä 1997. Jälkimmäinen puolestaan on kahdesta sisaruksesta kertova historiallinen perhedraama.
Näiden kahden elokuvan lisäksi Guðný on ohjannut muun muassa elokuvan Kristnihald undir Jökli (Jäätikön alla, 1989). Se on tarina onnettomasta kaupungissa asuvasta miehestä, joka saapuu Islannin maaseudulle ja rakastuu elämänsä naiseen. Tämän lisäksi Guðný on ohjannut useita elokuvia Islannin televisiolle.
Guðný Halldórsdóttir on Islannin ainoan Nobel-kirjailijan Halldór Laxnessin tytär.
Georges Mandel

Georges Mandel
Georges Mandel (5. kesäkuuta 1885 – 7. heinäkuuta 1944) oli ranskalainen lehtimies, poliitikko ja vastarintaliikkeen johtaja.
Georges Mandel, alkuperäiseltä nimeltään Louis George Rothschild, syntyi Chatoun kunnassa Pariisin länsipuolella juutalaisen räätälin perheeseen. Hänen isänsä oli muuttanut alueelle Alsacesta vuonna 1871, jolloin Alsace oli liitetty Saksan keisarikuntaan. Mandel aloitti lehtimiehen työt Émile Zolan ja Georges Clemenceaun perustamassa sosialistisessa L’Aurore-sanomalehdessä, joka oli puolustanut syyttömänä tuomittua Alfred Dreyfusia 1890-luvulla.
Sisäministerinä ollessaan Clemenceau nosti Mandelin mukaan politiikkaan. Mandelista tuli näkyvä fasismin ja natsismin vastustaja, ja 1930-luvulla hänellä oli Ranskassa samantapainen rooli kuin Winston Churchillillä Englannissa. Hän kannatti sotilaallista liittoutumista Neuvostoliiton kanssa ja vastusti Münchenin sopimusta sekä pääministeri Pierre Lavalin suunnitelmaa Etiopian jakamiseksi.
Vuosina 1928–1940 Mandel kuului ”tasavaltalaisten riippumattomien” puolueeseen (Indépendants républicains), joka oli konservatiivinen ryhmä ja talouspoliittiselta linjaltaan oikeistolainen.
Saksan hyökättyä Puolaan syyskuussa 1939 Mandel vaati hyökkäyssodan aloittamista Saksaa vastaan. Osa Ranskan oikeistosta syytti häntä sodanlietsojaksi ja juutalaisten etujen ajajaksi. Toukokuussa 1940 Mandel nimitettiin sisäministeriksi Paul Reynaudin hallitukseen. Hän vastusti aselepoa Saksan kanssa kesäkuussa, ja kieltäytyi brittien tarjouksesta nousta samaan lentokoneeseen, jolla Charles de Gaulle pakeni maasta.
Mandel yritti taivutella presidentti Albert Lebrunia ja muita poliitikkoja matkustamaan Ranskan Pohjois-Afrikkaan ja jatkamaan taistelua sieltä käsin. Mandel lähti Marokkoon höyrylaiva Massilialla 21. kesäkuuta 25 muun henkilön kanssa, joukossa enimmäkseen sosialisteja, juutalaisia ja radikaalipuolueen jäseniä.
Mandel pidätettiin Marokossa 8. elokuuta 1941 Vichyn hallituksen pääministeri Pierre Lavalin määräyksestä, ja luovutettiin Ranskaan tuomittavaksi. Churchill piti Mandelia ”ensimmäisenä vastarintataistelijana” ja yritti järjestää tämän vapaaksi. Hänen mielestään Mandel olisi ollut de Gaullea sopivampi johtamaan Vapaan Ranskan joukkoja.
Marraskuussa 1942 Vichyn hallitus luovutti Mandelin Gestapolle, joka siirsi hänet Buchenwaldiin. Heinäkuussa 1944 hänet vietiin takaisin Pariisiin, ja 7. heinäkuuta Vichyn hallituksen miliisit teloittivat hänet Fontainebleaun metsässä. Georges Mandel on haudattu Passyn hautausmaalle.
Suomen Kuvalehti julkaisi jatkosodan aikana Ilmari Turjan päätoimittajakaudella Georges Mandelia herjaavan antisemitistisen artikkelin otsikolla ”Eräs Jerobeam Rotschild, josta tuli Georges Mandel”.
Guðrún Hafsteinsdóttir

| Guðrún Hafsteinsdóttir |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. helmikuuta 1970 (ikä 54) Selfoss, Islanti
Kansalaisuus:   Islanti
Poliitikko
Puolue:  Itsenäisyyspuolue
Asema:  kansanedustaja
Vaalipiiri:  Suðurkjördæmi
Koulutus:  BA-tutkinto
Tutkinnot:  Islannin yliopisto
Puoliso:  Hans Kristján Einarsson Hagerup
Lapset:  3
Guðrún Hafsteinsdóttir (s. 9. helmikuuta 1970) on islantilainen itsenäisyyspuolueen poliitikko, joka valittiin Islannin parlamenttiin Alþingiin vuoden 2021 vaaleissa.
Guðrún syntyi Selfossissa. Hän opiskeli antropologiaa Islannin yliopistossa ja valmistui kandidaatiksi vuonna 2008; vuonna 2011 hän suoritti sovelletun tasa-arvotieteen tutkinnon. Vuosina 2008–2021 hän oli jäätelöyritys Kjörísin markkinointijohtaja.
Guðrún on istunut muun muassa Reykjavíkin yliopiston ja Sinisen laguunin sekä erinäisten yritysten, eläkerahastojen ja muiden järjestöjen hallituksissa. Vuosina 2014–2020 hän toimi Islannin teollisuusyritysten liiton puheenjohtajana.
Vuoden 2021 parlamenttivaaleissa Guðrún valittiin Alþingiin Suðurkjördæmi-vaalipiiristä. Vaalien jälkeen hänet valittiin talous- ja kauppavaliokunnan puheenjohtajaksi, minkä lisäksi hän istuu hyvinvointivaliokunnassa.
Gvidonas Markevičius

| Mitalit> Maa:   Liettua.Miesten koripallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Liettua.Miesten koripallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Liettua.Miesten koripallo.EM-kilpailut  | Maa:   Liettua> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Kreikka 1995 |  |  |
Gvidonas Markevičius (s. 3. tammikuuta 1969 Šakiai, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Markevičius pelasi muun muassa Liettuassa ja Puolassa.
Markevičius kuului Liettuan maajoukkueeseen sen saavuttaessa EM-hopeaa Kreikassa 1995.
Grand Junction (Colorado)

| Grand Junction |
| --- | --- |
 Grand Junctionin keskusta.

 Koordinaatit: 39°04′N, 108°34′W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:   Colorado
Piirikunta:  Mesa
Hallinto:  
 – Pormestari:  Rick Taggart
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  102,66 km²
 – Josta vettä:  0,92 km² 
Korkeus:  1 397 m
Väkiluku (2010):  58 566
 – Väestötiheys:  608,25 as./km²
 – Metropolialue:  147 083
Aikavyöhyke:  UTC-7 (kesäaika UTC-6)
 
 City of Grand Junction 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Grand Junction on kaupunki Mesan piirikunnassa, Coloradon osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 58 566. Suurkaupunkialueella oli 147 083 asukasta. Grand Junction on läntisen Coloradon suurin kaupunki ja koko Coloradon 15. suurin kaupunki.
Kuvia kaupungista

Book Cliffs ja Mount Garfield (oikealla), lähellä Grand Junctionia.
Museum of Western Colorado Sterling T. Smith Educational Tower.
Amtrakin rautatieasema Grand Junctionissa.
Näkymä pohjoiseen Grand Junctionista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Grand Junction (Colorado) Wikimedia Commonsissa
Gv

Gv tarkoittaa seuraavia:
Aero Flight, IATA-koodi GV, lentoyhtiö
gigavoltti, tunnus GV, jännitteen yksikkö
Jällivaaran rautatieasema, liikennepaikkalyhenne Gv, rautatieliikennepaikka Ruotsissa
manksi, ISO 639-1 -koodi gv, kieli.
Volyymi, engl. gross volume, GV
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Gv”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Gunnar Wasastjerna

Gunnar Evert Wasastjerna (18. marraskuuta 1900 Helsinki – 17. syyskuuta 1980 Tornio) oli suomalainen ylilääkäri, lääkintöneuvos ja muistelmakirjailija.
Wasastjernan vanhemmat olivat lääketieteen lisensiaatti, valtiopäivämies Evert Viktor Wasastjerna (1862–1941) ja Hanna Maria Grenman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1919 ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1924, voimistelunopettajaksi 1927 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1930.
Wasastjerna toimi Suojärven kunnallissairaalan lääkärinä 1931–1939, Lapin lääninsairaalan alilääkärinä 1939–1945, Taivalkosken aluelääkärinä 1945–1948 ja Tornion yleisen sairaalan ylilääkärinä vuodesta 1948. Hän voitti useita Suomen ja armeijan mestaruuksia pikauinnissa.
Teoksia

Raikkaita tuulahduksia lääkärin elämästä. Pohjoinen, Oulu 1978