stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mustat kukkulat
Historia

Mustien kukkuloiden alue on historiallista lakotojen metsästysaluetta. Ensimmäiset eurooppalaiset alueella olivat ranskalaiset Francis ja Louis-Joseph Verendrye. Matkallaan vuonna 1743 he tekivät päiväkirjamerkinnän vuorista, mutta kertoivat etteivät heidän intiaanioppaansa vieneet heitä alueelle vihamielisten intiaanien takia. Ensimmäiset alueen läpi kulkeneet eurooppalaiset olivat Jedediah Smith ja 15 muuta kauppiasta vuonna 1823. He olivat turkiskauppiaita, jotka yleensä välttelivät aluetta koska se oli pyhä lakotoille. Tällöin syntyivät ensimmäiset huhut alueen kultaesiintymistä, mutta silloin ei vielä tiedetty tarkemmin mistä kultaa olisi voinut löytää. Armeija rakensi vartiopisteitä lähelle Mustia kukkuloita, mutta eivät itse alueelle välttääkseen kahakointia intiaanien kanssa. Vuodesta 1861 nykyisestä Itäisestä Etelä-Dakotasta alkoi tulla alueelle kullanetsijöitä. Vuonna 1865 he pyysivät Yhdysvaltain kongressia suorittamaan geologisen tutkimuksen alueella. Vuonna 1867 kenraali William T. Sherman kuitenkin sanoi, ettei armeija aio moiseen ryhtyä intiaanien takia, eikä se aikonut suojata siviilejä, jotka työhön ryhtyisivät. Vuonna 1868 Mustat kukkulat annettiin lakotoille rauhansopimuksessa. Kuitenkin jo 1870 alkoi taas painostus ryhtyä kullan etsintöihin alueella. Kenraali Phillip Sheridan ehdotti linnakkeen rakentamista alueelle. George A. Custerin johtama ryhmä löysi kultaa alueelta 30. kesäkuuta 1870. Mustille kukkuloille alkoi virrata kullankaivajia jotka armeija yritti aluksi karkottaa alueelta, mutta karkottaminen osoittautui vuoteen 1874 mennessä mahdottomaksi tehtäväksi, sillä kaivajia oli valtava määrä. Vuonna 1876 alueella oli jo arviolta 10 000 asukasta. Tämän seurauksena lakotoilta yritettiin ostaa tätä maata ja kun tähän ei suostuttu seurasi useampi intiaanisota alueella. Alueen omistusoikeus on edelleen epäselvä. Korkein oikeus yritti ratkaista asian maksamalla lakotoille korvauksia alueesta, mutta kaikki heimot eivät hyväksyneet ratkaisua. Oikeustaistelut alueesta jatkuvat edelleen.
Maisemaa Mount Rushmorea vastapäätä.
Homestake-kaivosyhtiön kaivos vuonna 1889.
Mustilammi (Akaa)

| Mustilammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Akaa (Kylmäkoski)
Koordinaatit:  61°10′40″N, 23°37′47″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tarpianjoen valuma-alue (35.28)
Laskujoki:  oja Lumijärveen 
Järvinumero:  35.289.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  96,5  m tai 97  m 
Rantaviiva:  0,656 km 
Pinta-ala:  2,273  ha 
 fiMustilammi 
Mustilammi  tai myös Mustalammi  on Pirkanmaalla Akaan Poutalassa sijaitseva järvi.
Maantietoa

Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueeseen. Valuma-alueesta erotetaan vielä Lumijoen valuma-alue, johon lampi kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 96,5 metriä meren pinnan yläpuolella ja se sijaitsee mäen rinteen notkelmassa, johon laskee kaksi ojaa. Lammen kaakkoispäähän laskee Ylisen Mertajärven ja Alisen Mertajärven yhteinen laskuoja ja koillisrantaan laskee Ahveniston laskuoja. Mustilammen laskuoja putoaa yli 5 metriä noin 400 metrin matkallaan Lumijärveen, johon se laskee. Lampi on 300 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,3 hehtaaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä ja rannat ovat itärannoilla soistunutta metsää. Rantaan on rakennettu yli 5 vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tie Lumijärven länsipuolelta yhdystieltä 13721.
Patrick Johansson

Patrick Johansson vuonna 2011.
Patrick Johansson (s. 29. marraskuuta 1976, Falun, Ruotsi) on ruotsalainen, vuodesta 2001 lähtien Yngwie Malmsteenin yhtyeessä soittanut rumpali.
Johansson on ollut aiemmin kiertue- ja studiorumpalina muun muassa yhtyeissä Without Grief, Stormwind ja W.A.S.P. Johansson on vieraillut myös G3-kiertueella.
Patrick Johansson asuu Yhdysvalloissa, West Palm Beachin kaupungissa Floridan osavaltiossa.
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu
Niko Pirosmani

| Niko Pirosmani> ნიკო ფიროსმანაშვილი |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Niko Pirosmanašvili
Syntynyt: 5. toukokuuta 1862 Mirzaani
Kuollut: 9. huhtikuuta 1918 (55 vuotta) Tbilisi
Kansalaisuus:  Georgia
Taiteilija
Taidesuuntaus:  naivismi
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Kotisivut
Taiteen reunoilla
Suuntaukset
Art brut | Fantastinen realismi | Graffiti | ITE-taide | Kansantaide | Naivismi | Outsider-taide | Primitivismi | Visionaarinen taide
Tekijöitä Suomesta
Aleksanteri Ahola-Valo | Andreas Alariesto | Annukka Grönlund | Martti Innanen | Einari Junttila | Arto Ali-Eskola | Edvin Hevonkoski | Enni Id | Aleksandra Ionowa | Alice Kaira | Matias Keskinen | Nikolai Lehto | Jussi Löf | Kalervo Palsa | Matti Rutanen | Veijo Rönkkönen | Ilmari Salminen | Olli Seppänen | Kaarina Staudinger-Loppukaarre | Vihtori Storck | Ilkka Juhani Takalo-Eskola | Heikki Tuomela | Ensio Tuppurainen | Sigurd Wettenhovi-Aspa
Tekijöitä ulkomailta
William Blake | Aleksanteri Ahola-Valo | Banksy | Jean-Michel Basquiat | Hieronymus Bosch | Salvador Dalí | Jean Dubuffet  | Max Ernst | H. R. Giger | Alex Grey | Keith Haring | Edward Hicks | Frida Kahlo | Theodor Kittelsen | Mati Klarwein | Paul Kondas | Séraphine Louis | Gustave Moreau | Grandma Moses | Niko Pirosmani | Maria Primatšenko | Henri Rousseau
Niko Pirosmanašvili (tunnettu paremmin nimellä Niko Pirosmani, georg. ნიკო ფიროსმანაშვილი; 5. toukokuuta 1862 Mirzaani – 9. huhtikuuta 1918 Tbilisi) oli georgialainen taidemaalari. Hänen taidesuuntauksensa oli naivismi.
Hän kuoli aliravitsemukseen huhtikuussa 1918. Pirosmanista tuli kuuluisa vasta kuolemansa jälkeen. Vuonna 1969 valmistui Georgi Shengelajan ohjaama neuvostoliittolainen elämäkertaelokuva Pirosmani.
Venäjällä Pirosmani tunnetaan nykyisin myös romanttisesta kohtaamisestaan ranskalaisen näyttelijättären kanssa, joka vieraili Pirosmanin kotikaupungissa. Pirosmani rakastui syvästi naiseen, ja osoittaakseen rakkautensa osti näyttelijättären ostamalla vähillä rahoillaan valtavan määrän kukkia ja rahtaamalla ne hänen hotellihuoneensa ikkunan eteen. Tämä tempaus ajoi hänet kuitenkin konkurssiin. Alla Pugatšova lauloi aiheesta kappaleen Million Alyh Roz.
Teoksia

Tbilisin funikulaari, 1904.
Musta leijona, 1905.
Juhlat posetiivari Datiko Zemelin kanssa, 1906.
Puinti maaseudulla, 1915.
Ortachalin kauneus, 1918.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Niko Pirosmani Wikimedia Commonsissa
Niko Pirosmani Home Page
Na’vin kieli

| Na’vi |
| --- | --- |
 Na’vin kielen aakkoset
Oma nimi:  Lìʼfya leNaʼvi
Tiedot
Alue:  Avatar-elokuvasarja
Ajoitus:  2005–
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  keinotekoiset kielet
Kieliryhmä:  kuvitteelliset kielet
ISO 639-3:  –
 Ohje 
Na’vi (omakielinen nimi: Lìʼfya leNaʼvi) on Avatar-elokuvissa käytetty keinotekoinen kieli, jota Pandoran alkuasukkaat na’vit puhuvat. Kielen on kehittänyt yleisen kielitieteen professori Paul Frommer vuonna 2005. Frommer on sanonut, että Avatarin ohjaja James Cameron halusi kielen kuullostavan miellyttävältä ja yleisöä puoleensa vetävältä. Kehitystyö kesti nelisen vuotta ja Frommer sanoi vuonna 2009, että aikoo jatkaa kielen kehittämistä myös elokuvan ensi-illan jälkeen.
Kielelle yritettiin saada ISO 639-3 -tunnusta (nvi) vuonna 2011, mutta SIL International kieltäytyi rekisteröimästä tätä.
Alkujaan na’vin sanasto oli kooltaan vain noin 1500, mutta määrä on kasvanut tasaiseen tahtiin fanien kehitettyjä uusi sanoja uusille konsepteille. Kielelle on myös myöhemmin oma kirjallinen muoto.
Fonologia > Konsonantit

|  | Labiaali | Alveolaari | Palataali | Velaari | Glottaali |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nasaaali | m | n |  | ŋ |  |
| Ejektiivi | p’ | t’ |  | k’ |  |
| Klusiili | p | t |  | k | ʔ |
| Affrikaatta |  | t͡s |  |  |  |
| Frikatiivi | f | v | s | z |  |  | h |
| Lateraali |  | l |  |  |  |
| Tremulantti |  | r |  |  |  |
| Approksimantti | w |  | j |  |  |
Lähde:
Fonologia > Vokaalit

|  | Etinen | Takainen |
| --- | --- | --- |
| Suppea | i | u ~ ʊ |
| Lähes suppea | ɪ | u ~ ʊ |
| Puolisuppea |  | o |
| Puoliavoin | ɛ |  |
| Avoin | æ | a |
Lähde:
Opiskelu

Ensimmäistä elokuvaa kuvatessa näyttelijät opiskelivat kieltä yhdessä ja naispääosaa esittävä Zoe Saldaña myönsi, ettei ole hyvä kielissä. Vuonna 2020 perustettu yhdistys nimeltä Kelutral pyrkii levittämään ja edistämään na’vin kielen käyttöä fanien keskuudessa.
Pandora (kuu)

| Pandora |
| --- | --- |

Löytäminen
Löytäjät:  Collins, Voyager 1
Löytöaika:  Lokakuussa 1980
Kiertoradan ominaisuudet
Planeetta:  Saturnus
Keskietäisyys:  141 520 km
Eksentrisyys:  0,0042
Kiertoaika:  0,6285 d
Inklinaatio:  0,007
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  110×88×62 km
Pinta-ala:  93 600 km2
Massa:  1,94 × 1017 kg
Keskitiheys:  0,6 g/cm3
Painovoima pinnalla:  0,008 m/s2
Akselin kaltevuus:  0°
Albedo:  0,6
Pinnan lämpötila:  alin: K keski: 78 
Kaasukehän ominaisuudet
Kaasunpaine:  ei ole
Pandora (kreikaksi Πανδώρα) on Saturnuksen kuu. Se löydettiin vuonna 1980 Voyager-luotaimen kuvista ja sille annettiin alun perin nimeksi S 26. Vuonna 1985 viralliseksi nimeksi valittiin Kreikan mytologiasta otettu nimi Pandora. Kuusta käytetään myös nimeä Saturn XVII.
Pandora on Saturnuksen F-renkaan ulkoreunan kiertolainen. Sen pinnalla on myös huomattavasti enemmän kraattereita kuin läheisellä kuulla Prometheusella. Kuussa on ainakin kaksi yli 30 km:n levyistä kraatteria, mutta ei yhtään harjua tai syvännettä.
Kuun harvasta koostumuksesta ja suuresta heijastavuudesta on päätelty, että Pandora koostuu huokoisesta jäästä. Asiasta ei kuitenkaan olla aivan varmoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pandora (kuu) Wikimedia Commonsissa
Saturnuksen kuut
| --- | --- |
Paimenkuut:  S/2009 S 1 | Pan | Daphnis | Atlas | Prometheus | Pandora
Samarataiset:  Epimetheus | Janus
G-rengas:  Aegaeon
Sisemmät suuret kuut:  Mimas | Enceladus | Tethys | Telesto | Calypso | Dione | Helene | Polydeuces
Alkyonidit:  Methone | Anthe | Pallene
Ulommat suuret kuut:  Rhea | Titan | Hyperion | Japetus
Inuiittiryhmä:  Kiviuq | Ijiraq | Paaliaq | Siarnaq | Tarqeq
Viikinkiryhmä:  Phoebe | Skathi | S/2007 S 2 | Skoll | S/2004 S 13 |  Greip | Hyrrokkin | Mundilfari | Jarnsaxa | S/2006 S 1 | S/2004 S 17 | Narvi | Bergelmir | Aegir | Suttungr | S/2004 S 12 | Bestla  Farbauti | Hati | S/2004 S 7 | Thrymr | S/2007 S 3 | S/2006 S 3 |  Surtur | Kari | Fenrir | Ymir | Loge | Fornjot
Gallialaisryhmä:  Albiorix | Bebhionn | Erriapo | Tarvos
Varmistamattomat:  S/2004 S 6 | S/2004 S 4 | S/2004 S 3
Pealen museo

Pealen museo
Pealen museo (engl. The Peale Museum) on maalaus- ja luonnonhistorian museo Baltimoressa, Marylandissa, Yhdysvalloissa. Se on kaupungin läntisen osan kaikkien vanhin rakennus. Paikalliset kutsuvat museota nimellä Amerikkalainen museo tai vain Museo. Pealen museon perusti Charles Willson Peale ja sitä pitää yllä Maryland Historical Society -järjestö.
Aiheesta muualla

http://www.acnatsci.org/museum/jefferson/otherPages/peale_museum.html (Arkistoitu – Internet Archive)
Namsskogan

Namsskogan on Norjan kunta Trøndelagin läänissä. Kunnan rajanaapureita ovat idässä Røyrvik, lännessä Høylandet, etelässä Grong ja pohjoisessa, Nordlandin läänissä, Bindal ja Grane. Vuoden 2023 alussa kunnassa oli 814 asukasta.
Kuvia

Majatalo
Trongfossen
Tronesin kirkko
Rautatieasema Nordlandin radan varrella
Nähtävyydet

Namsskogan familiepark, huvipuisto ja eläintarha
Tunnettuja henkilöitä

Lene Cecilia Sparrok (s. 1997), saamelainen näyttelijä ja poronhoitaja
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Namsskogan Wikimedia Commonsissa
Trøndelagin läänin kunnat
Flatanger
Frosta
Frøya
Grong
Heim
Hitra
Holtålen
Høylandet
Inderøy
Indre Fosen
Leka
Levanger
Lierne
Malvik
Melhus
Meråker
Midtre Gauldal
Namsos
Namsskogan
Nærøysund
Oppdal
Orkland
Osen
Overhalla
Rennebu
Rindal
Røros
Røyrvik
Selbu
Skaun
Snåsa
Steinkjer
Stjørdal
Trondheim
Tydal
Verdal
Ørland
Åfjord
Norjan läänit | Norja
Paul Lauterbur

| Paul Lauterbur |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. toukokuuta 1929 Sidney, Ohio, Yhdysvallat
Kuollut: 27. maaliskuuta 2007 (77 vuotta) Urbana, Illinois, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Case Western Reserve University (B.S.), Pittsburghin yliopisto (Ph.D.)
Instituutti:  Illinois’n yliopisto, Stony Brookin yliopisto, Mellon Institute of Industrial Research
Tutkimusalue:  kemia, magneettikuvaus
Tunnetut työt:  magneettikuvaus
Palkinnot:   Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinto (2003)  Bower Award (1990), The Harvey Prize (1986) Potts Medal (1983) Albert Lasker -palkinto kliinisestä lääketieteellisestä tutkimustyöstä (1984)
Paul Christian Lauterbur (6. toukokuuta 1929 Sidney, Ohio – 27. maaliskuuta 2007 Urbana, Illinois) oli yhdysvaltalainen kemisti ja Illinois’n yliopiston professori, joka jakoi vuonna 2003 Nobelin lääketieteen palkinnon Peter Mansfieldin kanssa. Lauterburin ja Mansfieldin työ mahdollisti magneettikuvauksen (MRI:n) kehittämisen.
Paul Lauterbur sai myös Nobel-palkinnon lisäksi monta muuta palkintoa, muun muassa Albert Lasker -palkinnon kliinisestä lääketieteellisestä tutkimustyöstä vuonna 1984.
Aiheesta muualla

Nobelin lääketieteen palkinnon lehdistötiedote (englanniksi)
| --- | --- |
1901–1925:  1901: Behring  1902: Ross  1903: Finsen  1904: Pavlov  1905: Koch  1906: Golgi, Ramón y Cajal  1907: Laveran  1908: Metšnikov, Ehrlich  1909: Kocher  1910: Kossel  1911: Gullstrand  1912: Carrel  1913: Richet 1914: Bárány  1919: Bordet  1920: Krogh  1922: Hill, Meyerhof  1923: Banting, Macleod 1924: Einthoven
1926–1950:  1926: Fibiger  1927: Wagner-Jauregg  1928: Nicolle  1929: Eijkman, Hopkins  1930: Landsteiner  1931: Warburg  1932: Sherrington, Adrian  1933: Morgan  1934: Whipple, Minot, Murphy  1935: Spemann  1936: Dale, Loewi  1937: Szent-Györgyi  1938: Heymans  1939: Domagk  1943: Dam, Doisy  1944: Erlanger, Gasser  1945: Fleming, Chain, Florey  1946: Muller  1947: C. Cori, G. Cori, Houssay  1948: Müller  1949: Hess, Moniz 1950: Kendall, Reichstein, Hench
1951–1975:  1951: Theiler  1952: Waksman  1953: Krebs, Lipmann  1954: Enders, Weller, Robbins  1955: Theorell  1956: Cournand, Forssmann, Richards  1957: Bovet  1958: Beadle, Tatum, Lederberg  1959: Ochoa, Kornberg  1960: Burnet, Medawar  1961: Békésy  1962: Crick, Watson, Wilkins  1963: Eccles, Hodgkin, Huxley  1964: Bloch, Lynen  1965: Jacob, Lwoff, Monod  1966: Rous, Huggins  1967: Granit, Hartline, Wald  1968: Holley, Khorana, Nirenberg  1969: Delbrück, Hershey, Luria  1970: Katz, Euler, Axelrod  1971: Sutherland  1972: Edelman, Porter  1973: Frisch, Lorenz, Tinbergen  1974: Claude, Duve, Palade  1975: Baltimore, Dulbecco, Temin
1976–2000:  1976: Blumberg, Gajdusek 1977: Guillemin, Schally, Yalow  1978: Arber, Nathans, Smith  1979: Cormack, Hounsfield  1980: Benacerraf, Dausset, Snell  1981: Sperry, Hubel, Wiesel  1982: Bergström, Samuelsson, Vane  1983: McClintock  1984: Jerne, Köhler, Milstein  1985: Brown, Goldstein  1986: Cohen, Levi-Montalcini  1987: Tonegawa  1988: Black, Elion, Hitchings  1989: Bishop, Varmus  1990: Murray, Thomas  1991: Neher, Sakmann  1992: Fischer, Krebs  1993: Roberts, Sharp  1994: Gilman, Rodbell  1995: Lewis, Nüsslein-Volhard, Wieschaus  1996: Doherty, Zinkernagel  1997: Prusiner  1998: Furchgott, Ignarro, Murad  1999: Blobel  2000: Carlsson, Greengard, Kandel
2001–:  2001: Hartwell, Hunt, Nurse  2002: Brenner, Horvitz, Sulston  2003: Lauterbur, Mansfield  2004: Axel, Buck  2005: Marshall, Warren 2006: Fire, Mello 2007: Capecchi, Evans, Smithies 2008: zur Hausen, Barré-Sinoussi, Montagnier 2009: Blackburn, Greider, Szostak 2010: Edwards 2011: Beutler, Hoffmann, Steinman 2012: Gurdon, Yamanaka 2013: Rothman, Schekman, Südhof 2014: O’Keefe, M.-B. Moser, E. Moser 2015: Campbell, Ōmura, Tu 2016: Ōsumi 2017: Hall, Rosbash, Young 2018: Allison, Honjo 2019: Kaelin, Ratcliffe, Semenza 2020: Alter, Houghton, Rice 2021: Julius, Patapoutian 2022: Pääbo 2023: Karikó, Weissman 2024: Ambros, Ruvkun
Pekka Vapaavuori

Pekka Vapaavuori on seuraavien henkilöiden nimi:
Pekka Vapaavuori (s. 1945), pianisti ja rehtori
Pekka Vapaavuori (s. 1962), arkkitehti
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Pekka Vapaavuori”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Mohamed el-Kawisah

| Mitalit> Maa:   Libya.Miesten judo.Afrikan-mestaruuskilpailut  | Mitalit> Maa:   Libya.Miesten judo.Afrikan-mestaruuskilpailut  | Mitalit> Maa:   Libya.Miesten judo.Afrikan-mestaruuskilpailut  | Maa:   Libya> Miesten judo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Dakar 2011 | -60 kg |  |
|  Hopeaa | Mauritius 2009 | -60 kg |  |
|  Hopeaa | Libreville 2015 | -60 kg |  |
|  Pronssia | Maputo 2013 | -60 kg |  |
|  Pronssia | Tunis 2016 | -60 kg |  |
| Afrikan kisat  | Afrikan kisat  | Afrikan kisat  |  |
|  Pronssia | Maputo 2011 | -60 kg |  |
| Grand Prix  | Grand Prix  | Grand Prix  |  |
|  Pronssia | Baku 2012 | -60 kg |  |
Mohamed el-Hadi Yussif el-Kawisah (arab. محمد الهادي يوسف الكويسح‎, Muḥammad al-Hādī Yūsuf al-Kawīsa, s. 8. maaliskuuta 1987) on libyalainen judoka. Hän voitti Afrikan-mestaruuden 2011 ja on samalla ensimmäinen libyalainen, joka on voittanut Afrikan mestaruuden judossa. El-Kawisah kilpaili myös kerran olympialaisissa 2016.
Ura

El-Kawisah sai ensimmäisen sijoituksen kansainvälisessä turnauksessa heinäkuussa 2007, oltuaan seitsemän Afrikan kisoissa Algeriassa.
Seuraavan vuoden 2008 el-Kawisah aloitti tammikuussa järjestettyssä kansainvälissä turnaukessa Mauritiuksessa, jossa hän sijoittui kolmanneksi. Lokakuussa el-Kawisah kilpaili Ranskassa Troyesissa järjestetyssä turnauksessa, jossa hän saavutti hopeaa hävittyään loppuottelussa Alaa El Idrissille. Joulukuussa el-Kawisah kilpaili vielä kotimaassaan Poliisien maailmanmestaruuskilpailuissa, jossa hän saavutti pronssia.
Toukokuussa 2009 el-Kawisah oli mukana Afrikan mestaruuskilpailuissa Mauritiuksessa, jossa hän saavutti hopeaa hävittyään loppuottelussa Alaa El Idrissille.
Huhtikuussa 2010 el-Kawisah oli toistamiseen mukana Afrikan mestaruuskilpailuissa, jotka järjestettiin Kamerunissa. Tällä kertaa hän sijoittui viidenneksi.
Ura > Afrikan mestaruus (2011)

Huhtikuussa 2011 hän oli mukana Senegalissa järjestetyissä Afrikan mestaruuskilpailuissa. El-Kawisah eteni aina loppuotteluun saakka toista kertaa urallaan. Hän voitti avauskierroksella Yassine Moudatirin ja sen jälkeen Idriss Mahoundin. Välierissä el-Kawisah pudotti Lusanda Ngoman jatkosta. Loppuottelussa hän onnistui saavuttamaan mestaruuden voitettuaan Fraj Dhouibin. Samalla hänestä tuli ensimmäinen Afrikan mestaruuden judossa voittanut libyalainen. Syyskuussa el-Kawisah osallistui Afrikan kisoihin, jotka järjestettiin Mozambikissa. Hän saavutti kisoissa pronssia.
Huhtikuussa 2012 el-Kawisah lähti Marokossa järjestettäviin Afrikan mestaruuskilpailuihin hallitsevana mestarina. Hän sijoittui lopulta viidenneksi. Pian toukokuussa el-Kawisah oli mukana Azerbaijanissa järjestetyssä Grand Prix turnauksessa, jossa hän saavutti pronssia. Kesäkuussa el-Kawisah sijoittui seitsemänneksi maailmancupissa, Espanjassa.
Huhtikuussa 2013 hän saavutti pronssia Afrikan mestaruuskilpailuissa, Mozambikissa.
Kesäkuussa 2014 el-Kawisah ei kyennyt saavuttamaan mitalia Afrikan mestaruuskilpailuissa ja jäi seitsemänneksi.
Huhtikuussa 2015 hän sen sijaan onnistui etenemään kolmatta kertaa Afrikan mestaruuskilpailuissa loppuotteluun. El-Kawisah hävisi mestaruuden Yassine Moudatirille. Syyskuussa hän oli mukana kolmatta kertaa Afrikan kisoissa, jossa el-Kawisah sijoittui seitsemänneksi.
Tammikuussa 2016 el-Kawisah oli ensimmäistä kertaa mukana Tunisian Openissa, jossa hän sijoittui seitsemänneksi. Huhtikuussa el-Kawisah saavutti toista kertaa pronssia Afrikan mestaruuskilpailuissa. Elokuussa hän oli mukana ensimmäistä kertaa Olympialaisissa, jotka järjestettiin Brasiliassa. El-Kawisah sijoittui 32 parhaan joukkoon hävittyään Yeldos Smetoville, joka lopulta voitti olympiahopeaa.
Huhtikuussa 2018 el-Kawisah kilpaili alle 73-kiloisten sarjassa Afrikan mestaruuskilpailuissa, Tunisiassa, jossa hän sijoittui viidenneksi.
Philip Njoku

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 3. kesäkuuta 1996 (ikä 28)
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 181 cm
Seura
Seura: FC Inter
Pelinumero: 25
Junioriseurat
: FC Inter
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2015– | FC Inter | 3 | (1) |
| Yhteensä | Yhteensä | 3 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 4. toukokuuta 2015.
Philip Njoku (s. 3. kesäkuuta 1996) on nigerialainen jalkapalloilija, joka edustaa kaudella 2015 Veikkausliigassa pelaavaa FC Interiä. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Njoku teki ensiesiintymisensä Veikkausliigassa 12. huhtikuuta 2015, kun Inter pelasi 1–1-kotitasapelin SJK:ta vastaan. Hän teki ottelussa joukkueensa maalin. Maali oli Veikkausliigan kauden ensimmäinen.
Pentin linnavuori

| Pentin linnavuori |
| --- | --- |
 Hjalmar Appelgrenin havainnekuva Pentin linnavuoren rakenteiden jäänteistä 1891.
Sijainti
 Pentin linnavuori
Koordinaatit:  61.38730658°N, 23.12478446°E
Valtio:  Suomi
Paikkakunta:  Sastamala
Historia
Tyyppi:  Linnavuori
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pentin linnavuori on myöhäisrautakautinen muinaislinna, joka sijaitsee Sastamalassa entisen Karkun pitäjän Kärppälän kylässä.
Yleistä

Pentin linnavuori sijaitsee Kuloveden itärannalla, noin 600 metrin päässä järvestä. Se on yksi historiallisen Satakunnan alueen seitsemästä tunnetusta linnavuoresta. Nimensä linnavuori on saanut läheisestä Pentin tilasta. Sen länsipuolella kulkee maantie, joka on todennäköisesti syntynyt jo keskiajalla.
Kyseessä oli pakolinna, joka otettiin käyttöön ilmeisesti 1220-luvun lopulla, ja siitä luovuttiin mahdollisesti jo 1270-luvun aikana mutta viimeistään 1300-luvun alkuun mennessä. Se kuuluu muinaislinnojen ketjuun, joka alkaa Janakkalan Hakoisista ja kulkee Hämeenlinnan, Sääksmäen ja Nokian Siuron linnavuoren kautta Pentin linnavuoreen. Joidenkin tulkintojen mukaan kyseessä olisi Hämeen ja Karjalan vaikutuspiirien väliselle rajalle rakennettu ketju, jota käytettiin puolustautuessa idästä tullutta uhkaa vastaan.
Rakenne

Pentin linnavuoren muinaislinna muodostui kahdesta eri tasosta, joista ylempää käytettiin puolustustarkoituksessa ja vartiotulen paikkana. Alemmalla puolestaan olivat asumukset, karja ja keittopaikat. Kulku linnoitukseen tapahtui itäpuolella sijainneesta pääportista. Varustuksista on nykyään jäljellä kivivalleja, porttirakennelmia sekä neljä asumuksen pohjaa. Arkeologi Hjalmar Appelgren suoritti paikalla kaivauksia vuonna 1886.
Kallioisen mäen länsi- ja pohjoissivut ovat äkkijyrkkiä ja kulkukelvottomia. Loivemmille itä- ja etelärinteille on rakennettu vallituksia, joiden tukikiveykset ovat edelleen nähtävissä. Ne ovat pituudeltaan 16 ja 30 metriä, leveydeltään 1–3 metriä ja korkeudeltaan noin metrin. Valleissa on nähtävissä myös kaksi porttia, joista toinen on kuitenkin raivattu jälkikäteen eläinten kulkutieksi. Idänpuoleinen portti sen sijaan on ilmeisesti alkuperäinen. Kiveysten rajaama sisäpiha on noin 4 500 m²:n laajuinen. Asumusten pohjat ovat noin 3×9 metrin kokoisia kivilatomuksia. Lisäksi lännenpuoleisissa kallionkoloissa on kaksi kivitarhaa, joita pidetään mahdollisina hautoina.
Hjalmar Appelgren kertoo vuonna 1891, että linnan omituisuutena ovat sen pihan keskelle erikokoisista kivistä ladotut neliskulmaiset tarhat, jotka ovat 3–9 metriä pitkiä. Kivet ovat paikoittain yksitellen rivissä ja toisaalla vieritysten. Hän arvelee, että linnalle paenneille perheillä oli jokaisella oma tarhansa, jossa he pitivät majaa, ja että kivirivit olisivat olleet rajamerkkeinä eri kattilakuntien välillä. Vastaavia tarhoja Appelgren löysi myös Arasalon linnavuorelta sekä Kirvunlinnasta.
Tutkimuksia

Pentin muinaislinnaa on tutkittu arkeologisilla kaivauksilla vuonna 1886 (Hjalmar Appelgren). Sitä on tutkittu myös pintapuolisemmin vuosina 1949 (Aarni Erä-Esko) ja 1999 (Miikka Haimila).