Itärintama (toinen maailmansota)
Tapahtumien kulku > Operaatio Barbarossa: kesä ja syksy 1941

Operaatio Barbarossan lähtökohtana oli hyökätä leveällä Suomenlahti–Mustameri-linjalla päätavoitteina Leningradin ja Moskovan valtaaminen. Operaation lopullinen tavoite oli eteneminen A–A-linjalle eli Arkangelista etelään Astrahaniin ulottuvalle rintamalinjalle. Suunnitelman varsinainen toimeenpano käynnistyi 22. kesäkuuta 1941 kello 4.45 noin 3,5 miljoonan saksalaisen, italialaisen ja romanialaisen sotilaan, yli 3 300 panssarivaunun ja 2 500 lentokoneen voimin. Tätä ennen oli jo miinoitettu yhdessä Suomen merivoimien kanssa Suomenlahdella 17. kesäkuuta alkaen Viron SNT:n vesialueelle asti.
Korkealla ilmavalvonnan huomaamattomissa kohteisiinsa yön aikana lentäneet saksalaiset pommikoneet onnistuivat yllättämään lähes koko Neuvostoliiton ilmavoimat, ja tuhansia lentokoneita tuhottiin lentokentille ilman, että ne koskaan pääsivät nousemaan ilmaan. Salamasota tuotti aluksi nopeita tuloksia. Hyökkäyksen kolme erillistä panssarikärkeä etenivät kuukauden ajan pysähtymättä motittaen suuria puna-armeijan yksiköitä, joita hitaammin liikkuvat jalkaväkiyksiköt purkivat panssarien jatkaessa etenemistään.
Saksan aloittaessa operaatio Barbarossa, provosoitui Neuvostoliitto aloittamaan sotatoimet myös Suomea vastaan. Hitler oli radiopuheessaan julistanut Suomen olevan Saksan liittolainen. Suomen virallisen ulkopolitiikan mukaan maa oli puolueeton ja joutui puolustautumaan jouduttuaan Neuvostoliiton pommitusten kohteeksi 22. kesäkuuta 1941 kello 6.05. Suomi näki itsensä Saksan kanssasotijana ilman yhteistä poliittista Neuvostoliiton tuhoamiseen tähtäävää päämäärää.
Pohjoisen armeijaryhmän päätavoitteena oli Leningradin kaupungin valtaus Baltian kautta, ja se eteni Liettuan, Latvian ja Viron läpi Pihkovan ja Novgorodin kaupunkeihin. Keskustan armeijaryhmän saatua ensimmäisen suuren voiton Białystokin kaupungin lähellä, jossa se motitti kahteen erilliseen mottiin 420 000 neuvostosotilasta, se eteni kahdelta puolelta Brest-Litovskin kaupungin ohi kohti Minskiä, jossa kärjet yhtyivät uudelleen. Kuudessa päivässä armeijaryhmä saavutti Berezinajoen, joka sijaitsi 650 kilometrin päässä rajalta. 11. heinäkuuta se saavutti Dneprin ja valloitti 16. päivänä Smolenskin kaupungin. Puna-armeijan kova vastarinta Smolenskissa kuitenkin pysäytti armeijaryhmän etenemisen aina syyskuun puoliväliin asti.
Etelän armeijaryhmä eteni Ukrainaan, mutta sen eteneminen sujui paljon hitaammin kuin muiden armeijaryhmien, ja heinäkuun puoleen väliin mennessä se oli vallannut vasta kapean kaistaleen kohti Kiovaa. 11. armeija ja kaksi romanialaista armeijaa etenivät Bessarabian läpi kohti Odessaa. 1. armeija eteni kohti Dneprin mutkaa ja yhtyessään hyökkäyksen eteläiseen haaraan Umanissa onnistui luomaan suuren motin, johon jäi 100 000 puna-armeijan sotilasta. Neuvostojoukkojen jouduttua vetäytymään Dneprin ja Väinäjoen taakse alettiin maan raskasta teollisuutta evakuoida mahdollisimman nopeasti uhan alaisilta alueilta turvaan Uralin taakse ja Keski-Aasiaan. Kokonaisia tehtaita purettiin ja kuljetettiin junilla uusiin paikkoihin, joissa ne koottiin ja tuotanto aloitettiin uudelleen. Suurinta osaa siviiliväestöstä ei pystytty evakuoimaan, ja se jäi miehitetyille alueille.
Valloitettuaan Smolenskin ja edettyään Laukaanjoelle Pohjoisen ja Keskustan armeijaryhmien ensimmäinen suuri tavoite, Vienanjoen ja Dneprin välisen maakaistaleen valtaus, oli saavutettu ja tie vain 400 kilometrin päässä olleeseen Moskovaan oli auki. Hitler kuitenkin katsoi esikuntansa vastalauseista huolimatta, että Moskovaa tärkeämpi tavoite oli "Neuvostoliiton Ruhrin alueen" eli Donin ja "Ukrainan vilja-aitan" valloittaminen, joten hyökkäyksen painopiste käännettiin etelää kohti. Hyökkäyksen tavoitteena oli lyödä Etelän armeijaryhmän sivustalla olevan Homelin alueen neuvostojoukot ja näin auttaa Etelän armeijaryhmän etenemistä. 2. panssariryhmä määrättiin etenemään kohti Kiovaa, ja aina syyskuuhun asti kestäneiden taisteluiden jälkeen 1. panssariryhmä kohtasi 2:n Loh’vytsjassa 5. syyskuuta ottaen 665 000 vankia ja valloittaen Kiovan 19. syyskuuta.