Neuvostoliiton ensimmäinen pommituslento Berliiniin
Jatkohyökkäykset > 11. elokuuta 1941

Iltayöllä 10. elokuuta 1941 neljätoista Petljakov Pe-8:aa nousi ilmaan Puškinin lentokentältä. Alun perin hyökkäykseen oli varattu 18 lentokonetta, mutta neljässä oli moottorivikoja, minkä vuoksi ne jouduttiin palauttamaan tehdashuoltoon. Yksi lentoon lähteneistä Petljakoveista sai ilmatorjunnasta osuman ja melkein putosi vaurioiden vuoksi lähestyessään kohdettaan. Samaan aikaan Saarenmaan lentokentältä nousi kaksi laivuetta Iljušin Il-4:iä.
Majuri Konstantin P. Jegorovin lentämän nelimoottorisen Petljakov Pe-8:n kaksi samanpuoleista moottoria lakkasi käymästä, ja kone syöksyi Itämereen vieden mukanaan 11 hengen miehistön kenenkään pelastumatta. Kapteeni Aleksandr N. Tjaginin ohjaaman lentokoneen sanotaan joutuneen suomalaishävittäjän hyökkäyksen kohteeksi, joka konekivääriampujien osumilla pudotettiin mereen. Suomen ilmavoimat ei tunnista tapausta. Luutnantti Vasili D. Bidnyn ohjaaman koneen oikea sisempi moottori syttyi tuleen 40 minuutin kuluttua lentoon lähdöstä, mutta sammutettuaan moottorin hän lensi Danzigiin asti. Siellä 19 685 jalan korkeudessa myös vasen ulompi moottori vikaantui. Kahdella jäljellä olevalla moottorilla ja täydellä pommilastilla koneen lentokorkeus laski 6 560 jalkaan, jolloin Bidny suuntasi Berliinin sijasta toissijaiseen kohteeseen Lauenburgin asemalle Stettinissä. Bidny onnistui tuomaan lentokoneen takaisin Leningradiin polttoaineen ollessa loppumaisillaan laskeuduttaessa.
Luutnantti Aleksandr Panfilovin ohjaama Peltjakov Pe-8 sai osumia omasta ilmatorjunnasta Saarenmaalla Virossa ja joutui kääntymään takaisin. Kone yritti palata Suomen rannikon kautta, mutta kaksi oikeanpuoleista moottoria pysähtyi öljyvuodon takia, ja kone putosi Lapinjärvelle. Miehistöstä 6 kuoli ja 5 joutui vangiksi, ja kone tuhoutui.[lähde? ] Majuri Mihail M. Urgjamovin lentämästä koneesta loppui polttoaine, ja se joutui laskeutumaan Kalininiin traktoritehtaan lähelle, missä se tankattiin kanistereista uudelleen ja pystyi palaamaan myöhemmin lentokentälleen. Majuri Aleksander A. Kurbanin lentämä Petljakov-koneen moottorit sammuivat, jolloin hän joutui käynnistelemään niitä pienin syöksyin, jotka kuluttivat ylimääräistä polttoainetta. Krasnoje seloon pakkolaskeutuneena kone tankattiin Puskinoon paluuta varten, mikä onnistui.
Yksitoista Petljakov Pe-8:aa pääsi Berliinin ilmatilaan pommittamaan eri kohteita. Noin 12 minuutin lentomatkan päässä Berliinistä lentueenjohtaja Vodopjanovin koneen dieselmoottori sai käyntihäiriön 22 965 jalan korkeudessa. Hän yritti jatkaa kurssilla kohti kohdetta, mutta saksalainen ilmatorjunta avasi tulen. Kone ehti pudottamaan 8 188 naulan pommilastinsa, mutta sai ilmatorjuntakranaatista osuman, joka repi runkoa ja vaurioitti oikean siiven polttoainetankkeja. Vahinkojen tuloksena oli viiden tunnin paluulentoa varten jäljellä enää vain neljän tunnin lentoon riittävä polttoaine. Kiertävän paluureitin sijasta päätettiin palata suoraa reittiä matkan lyhentämiseksi. Lento jatkui matalapaineen alueella, jolloin kone alkoi jäätyä. Kone lensi 6 560 jalan korkeudessa neuvostoliittolais-saksalaisen rintamalinjan yläpuolella noin puolen tunnin lentomatkan päässä lentokentästä, kun kaikki moottorit sammuivat. Kone putosi metsikköön, mutta miehistö selvisi takaisin neuvostoliittolaisten linjoille vahingoittumattomana.
Operaation johtaja Vodopjanov käskettiin Josif Stalinin ja sodanjohdon luokse raportoimaan yhdestätoista kohteeseen päässeestä koneesta, joista kuusi oli päässyt palaamaan asianmukaisesti. Vodopjanov lupasi kiskoa koneista irti (Stalinin käskystä asennetut) dieselmoottorit vaatien lentokonemoottoreilta luotettavuutta. Vodopjanov vaati myös radiomajakoita suunnistamisen helpottamiseksi. Vodopjanovin komentajan tehtävän sai eversti Aleksandr E. Golovanov ja Vodopjanovista tuli Shvetsov M-82 -tähtimoottoreiden testausavustaja, joilla korvattiin Sharomskyn dieselit. Lentokentille asetettiin radiomajakat paluun varmistamiseksi.
Peltjakov Pe-8:ien lisäksi Puskinin lentokentältä hyökkäykseen lähetettiin Jermolajev Je-2 -pommikoneita. 420. lentorykmentin ensimmäisen laivueen luutnantti Alesandr I. Molotshyn ohjaama Je-2 ei ylilastissa noussut kentältä kunnolla. Kummankin moottorin menettäessä tehoaan hän yritti ilmaan. Jarrut vioittuivat. Kone nousi ilmaan ja tuli takaisin kentälle suistuen kiitotieltä. Miehistö selvisi onnettomuudesta. Myös muissa koneissa oli samanlaisia ongelmia. Luutnantti Vladimir M. Malininin ohjaama kone pääsi Berliiniin saakka pudottaen pomminsa matalasta pilvestä 2 700 jalan korkeudesta. Paluumatkalla oma ilmatorjunta ampui koneen alas ja koko miehistö kuoli. Komentaja V. A. Kubyshko onnistui pommittamaan Berliiniä, mutta paluumatkalla Neuvostoliiton omat hävittäjät ampuivat koneen alas palavana, mutta miehistö onnistui pelastautumaan. Kolmas, kapteeni A. G. Stepanovin ohjaama kone pääsi Berliiniin muttei koskaan palannut.