stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Perinnöllisyys

Perinnöllisyys tarkoittaa ominaisuuksien periytymistä suvullisessa lisääntymisessä eliöltä sen jälkeläisille. Se on evoluution keskeinen mekanismi ja mahdollistaa esimerkiksi eläinten ja kasvien jalostuksen villityypistä poikkeaviksi roduiksi ja lajikkeiksi.
Perinnöllisyys perustuu eliöiden kaikissa soluissa oleviin geeneihin, jotka määräävät sekä lajin yhteiset että kunkin yksilön ainutlaatuiset, synnynnäiset, perinnölliset ominaisuudet. Saman lajin yksilöillä on samat geenit, mutta kukin geeni voi saada eri muotoja. Yksilö perii geenimuotoja vanhemmiltaan, ja niiden yhdistelmistä syntyy kunkin yksilön ainutkertainen perimä.
Meioosissa geenit jakautuvat sukusoluihin, jotka parittelun kautta muodostavat toisen yksilön sukusolujen kanssa uuden yksilön (jälkeläisen) solumateriaalin. Näin jälkeläisen oma geenimateriaali sisältää sen molempien vanhempien geenimateriaalia, ja jälkeläisen ominaisuuksissa on molempien vanhempien piirteitä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sitaatteja aiheesta Perinnöllisyys Wikisitaateissa
Yle Oppiminen: Perinnöllisyys
Etälukio: Solu ja perinnöllisyys (Arkistoitu – Internet Archive)
Downes, Stephen M.: Heritability The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Biologia
| --- | --- |
Osa-alueita:   Aerobiologia  Anatomia  Astrobiologia  Biokemia  Ekologia  Eliömaantiede  Eläintiede  Etologia  Evoluutiobiologia  Fysiologia  Genomiikka  Hydrobiologia  Iktyologia  Kasvipatologia  Kasvitiede  Kehitysbiologia  Kudosoppi  Meribiologia  Mikrobiologia  Molekyylibiologia  Muoto-oppi  Neurotiede  Paleontologia  Parasitologia  Perinnöllisyystiede  Sienitiede  Solubiologia  Systematiikka  Taksonomia  Toksikologia 
Käsitteitä:   abioottinen  aineenvaihdunta  biodiversiteetti  biomi  biotooppi  biosfääri  DNA  ekologinen lokero  ekosysteemi  eliöyhteisö  evoluutio  kelpoisuus  lisääntyminen  luonnonvalinta  populaatio  ravinto  sukkessio  uhanalaisuusluokitus  yhteyttäminen  pääjakso  kaari 
Aiheeseen liittyvää:  biologian filosofia
Perinnöllisyystiede
| --- | --- |
Peruskäsitteitä:   geeni  kromosomi  DNA  RNA  genomi  mitoosi  meioosi  genotyyppi  fenotyyppi  geneettinen koodi  mutaatio 
Osa-alueita:   ekologinen genetiikka  käyttäytymisgenetiikka  molekyyligenetiikka  populaatiogenetiikka 
Sovellutuksia:   DNA-profilointi  perinnöllisten sairauksien tutkimus  molekyylievoluution tutkimus  jalostus  geenitekniikka  geeniterapia
Pavel Vinogradov

Pavel Vinogradov
Pavel Vladimirovitš Vinogradov (ven. Павел Владимирович Виноградов, s. 31. elokuuta 1953 Magadanissa, Neuvostoliitossa) on venäläinen kosmonautti. Hän kuului vuonna 2006 25:n eniten lentotunteja omaavan avaruuslentäjän joukkoon.
Vinogradov valmistui insinööriksi Moskovan ilmailuinstituutista vuonna 1977. Hän työskenteli S. P. Korolev Rocket and Space Corporation Energia -yhtiössä vuoteen 1992. Hänet valittiin kosmonauttikoulutukseen 3. maaliskuuta 1992. Koulutus kesti kaksi vuotta.
Vinogradov oli Sojuz TM-22 -lennon varamiehistössä vuonna 1995. Hänet valittiin Sojuz TM-24 -lennon miehistöön, mutta kukaan kyseisestä miehistöstä ei lentänyt, kun lennon päällikkö G. Manakov sai sydänoireita.
Vinogradov lensi lentoinsinöörinä Sojuz TM-26 -lennolla 5. elokuuta 1997, joka telakoitui Mir-avaruusasemaan. Hän palasi maahan 19. helmikuuta 1998. Hän ja Anatoli Solovjov tekivät 25 tuntia 16 minuuttia avaruuskävelyjä.
Hän lensi 30. maaliskuuta 2006 Sojuz TMA-8 -lennolla ISS-avaruusasemalle. Paluu tapahtui 28. syyskuuta 2006.
Viimeksi hän nousi avaruusasemalle Soyuz TMA-08M -lennolla 28. maaliskuuta 2013. 19. huhtikuuta hän teki ikäennätyksen suorittamalla avaruuskävelyn 59-vuotiaana.
Vinogradov on naimisissa ja perheessä on kolme lasta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Englanninkielinen Pavel Vinogradovin elämäkerta
NASAn Pavel Vinogradovin elämäkerta
Keihäänheitto yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

| Yleisurheilun MM-kilpailut Keihäänheitto  |
| --- | --- |
 Tero Pitkämäki
Kilpailuennätykset
Miehet:   Jan Železný  92,80 m (2008)
Naiset:   Osleidys Menéndez 71,70 m (2005)
Keihäänheitto on ollut yleisurheilun MM-kilpailuiden ohjelmassa ensimmäisistä MM-kilpailuista lähtien. Menestyneimmät maat MM-kilpailujen keihäässä ovat olleet miesten keihäässä Suomi ja Tšekki, sekä naisten kilpailussa Saksa ja Tšekki.
Mitalistit > Miehet

|  Miesten keihäänheiton MM-mitalistit   ohje |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |
| 1983 Helsinki tulokset |   Detlef Michel (Itä-Saksa) |   Tom Petranoff (Yhdysvallat) |   Dainis Kūla (Neuvostoliitto) |  |
| 1987 Rooma tulokset |   Seppo Räty (Suomi) |   Viktor Jevsjukov (Neuvostoliitto) |   Jan Železný (Tšekkoslovakia) |  |
| 1991 Tokio tulokset |   Kimmo Kinnunen (Suomi) |   Seppo Räty (Suomi) |   Vladimir Sasimovitš (Neuvostoliitto) |  |
| 1993 Stuttgart tulokset |   Jan Železný (Tšekki) |   Kimmo Kinnunen (Suomi) |   Mick Hill (Iso-Britannia) |  |
| 1995 Göteborg tulokset |   Jan Železný (Tšekki) |   Steve Backley (Iso-Britannia) |   Boris Henry (Saksa) |  |
| 1997 Ateena tulokset |   Marius Corbett (Etelä-Afrikka) |   Steve Backley (Iso-Britannia) |   Kostas Gatsioudis (Kreikka) |  |
| 1999 Sevilla tulokset |   Aki Parviainen (Suomi) |   Kostas Gatsioudis (Kreikka) |   Jan Železný (Tšekki) |  |
| 2001 Edmonton tulokset |   Jan Železný (Tšekki) |   Aki Parviainen (Suomi) |   Kostas Gatsioudis (Kreikka) |  |
| 2003 Pariisi tulokset |   Sergei Makarov (Venäjä) |   Andrus Värnik (Viro) |   Boris Henry (Saksa) |  |
| 2005 Helsinki tulokset |   Andrus Värnik (Viro) |   Andreas Thorkildsen (Norja) |   Sergei Makarov (Venäjä) |  |
| 2007 Osaka tulokset |   Tero Pitkämäki (Suomi) |   Andreas Thorkildsen (Norja) |   Breaux Greer (Yhdysvallat) |  |
| 2009 Berliini tulokset |   Andreas Thorkildsen (Norja) |   Guillermo Martínez (Kuuba) |   Yukifumi Murakami (Japani) |  |
| 2011 Daegu tulokset |   Matthias de Zordo (Saksa) |   Andreas Thorkildsen (Norja) |   Guillermo Martínez (Kuuba) |  |
| 2013 Moskova tulokset |   Vítězslav Veselý (Tšekki) |   Tero Pitkämäki (Suomi) |   Dmitri Tarabin (Venäjä) |  |
| 2015 Peking tulokset |   Julius Yego (Kenia) |   Ihab Abdelrahman El Sayed (Egypti)  |   Tero Pitkämäki (Suomi) |  |
| 2017 Lontoo tulokset |   Johannes Vetter (Saksa) |   Jakub Vadlejch (Tšekki) |   Petr Frydrych (Tšekki) |  |
| 2019 Doha tulokset |   Anderson Peters (Grenada) |   Magnus Kirt (Viro) |   Johannes Vetter (Saksa) |  |
| 2022 Eugene tulokset |   Anderson Peters (Grenada) |   Neeraj Chopra (Intia) |   Jakub Vadlejch (Tšekki) |  |
| 2023 Budapest tulokset |   Neeraj Chopra (Intia) |   Arshad Nadeem (Pakistan) |   Jakub Vadlejch (Tšekki) |  |
  Lähde: Butler, Mark (toim.): World Athletics Championships Budapest 23 – Statistical Booklet (pdf) (s. 8)  2023. World Athletics. Viitattu 27.9.2023. (englanniksi) FINAL – Javelin Throw – Results – Budapest 23 – World Athletics Championship worldathletics.org. Viitattu 27.9.2023. (englanniksi)
Mitalistit > Naiset

|  Naisten keihäänheiton MM-mitalistit   ohje |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |
| 1983 Helsinki tulokset |   Tiina Lillak (Suomi) |   Fatima Whitbread (Iso-Britannia) |   Ánna Veroúli (Kreikka) |  |
| 1987 Rooma tulokset |   Fatima Whitbread (Iso-Britannia) |   Petra Felke-Meier (Itä-Saksa) |   Beate Peters (Itä-Saksa) |  |
| 1991 Tokio tulokset |   Xu Demei (Kiina) |   Petra Felke-Meier (Saksa) |   Silke Renk (Saksa) |  |
| 1993 Stuttgart tulokset |   Trine Hattestad (Norja) |   Karen Forkel (Saksa) |   Natalja Šikolenko (Valko-Venäjä) |  |
| 1995 Göteborg tulokset |   Natalja Šikolenko (Valko-Venäjä) |   Felicia Tilea-Moldovan (Romania) |   Mikaela Ingberg (Suomi) |  |
| 1997 Ateena tulokset |   Trine Hattestad (Norja) |   Joanna Stone (Australia) |   Tanja Damaske (Saksa) |  |
| 1999 Sevilla tulokset |   Miréla Manjani-Tzelili (Kreikka) |   Tatjana Šikolenko (Venäjä) |   Trine Hattestad (Norja) |  |
| 2001 Edmonton tulokset |   Osleidys Menéndez (Kuuba) |   Miréla Manjani-Tzelili (Kreikka) |   Sonia Bisset (Kuuba) |  |
| 2003 Pariisi tulokset |   Miréla Manjani (Kreikka) |   Tatjana Šikolenko (Venäjä) |   Steffi Nerius (Saksa) |  |
| 2005 Helsinki tulokset |   Osleidys Menéndez (Kuuba) |   Christina Obergföll (Saksa) |   Steffi Nerius (Saksa) |  |
| 2007 Osaka tulokset |   Barbora Špotáková (Tšekki) |   Christina Obergföll (Saksa) |   Steffi Nerius (Saksa) |  |
| 2009 Berliini tulokset |   Steffi Nerius (Saksa) |   Barbora Špotáková (Tšekki) |   Monica Stoian (Romania) |  |
| 2011 Daegu tulokset |   Barbora Špotáková (Tšekki) |   Sunette Viljoen (Etelä-Afrikka) |   Christina Obergföll (Saksa) |  |
| 2013 Moskova tulokset |   Christina Obergföll (Saksa) |   Kimberley Mickle (Australia) |   Marija Abakumova (Venäjä) |  |
| 2015 Peking tulokset |   Katharina Molitor (Saksa) |   Lü Huihui (Kiina) |   Sunette Viljoen (Etelä-Afrikka) |  |
| 2017 Lontoo tulokset |   Barbora Špotáková (Tšekki) |   Li Lingwei (Kiina) |   Lü Huihui (Kiina) |  |
| 2019 Doha tulokset |   Kelsey-Lee Barber (Australia) |   Liu Shiying (Kiina) |   Lü Huihui (Kiina) |  |
| 2022 Eugene tulokset |   Kelsey-Lee Barber (Australia) |   Kara Winger (Yhdysvallat) |   Haruka Kitaguchi (Japani) |  |
| 2023 Budapest tulokset |   Haruka Kitaguchi (Japani) |   Flor Ruiz Hurtado (Kolumbia) |   Mackenzie Little (Australia) |  |
  Lähde: Butler, Mark (toim.): World Athletics Championships Budapest 23 – Statistical Booklet (pdf) (s. 15)  2023. World Athletics. Viitattu 27.9.2023. (englanniksi) FINAL – Javelin Throw – Results – Budapest 23 – World Athletics Championship worldathletics.org. Viitattu 27.9.2023. (englanniksi)
Kalium-argon-ajoitus

Kalium-argon-ajoitus (K-Ar-ajoitus) on iänmääritysmenetelmä, jolla ajoitetaan vanhoja fossiileja ja kivikerrostumia. Menetelmää käytetään erityisesti vanhojen kaliumpitoisten tulivuoren purkaustuotteina syntyneiden kivien iän määrittämiseen. Muita sopivia kiviä ovat savikivi, kiille ja evaporiitit. Kalium-argon-ajoitus ei sovellu alle 100 000–300 000 vuoden ikäisten kivien ajoittamiseen, sillä kaliumia ei ole nuorissa näytteissä ehtinyt hajota merkittäviä määriä.
Menetelmä

Alkuaine kalium (K) esiintyy luonnossa kolmena isotooppina (suluissa osuus luonnon kaliumista): 39K (92,23%), 40K (0,0118%), 41K (6,73%). Radioaktiivinen isotooppi kalium-40 (40K) hajoaa puoliintumisajalla 1,3·109 (1,3 miljardia) vuotta ja lopputulos on joko kalsium (40Ca) tai argon (40Ar). Lopputulosten todennäköisyydet eivät ole yhtäsuuret vaan kaliumatomi hajoaa kalsiumiksi 89,1% ja argoniksi 10,9% todennäköisyydellä. Koska argon on jalokaasu, se pääsee pakenemaan kiviaineksesta niin kauan kuin kiviaines on riittävän kuumaa. Kiviaineksen jäähdyttyä ns. sulkeutumislämpötilan alapuolelle hajoamistuotteena syntynyt argon jää vangiksi siihen, ja tämän vuoksi on mahdollista sanoa, kauanko se on ollut jähmeää. Sulkeutumislämpötila vaihtelee eri mineraalien kesken.
Maasta löydetystä kivestä mitataan argonin määrä massaspektrometrillä, samoin kaliumin määrä liekkifotometrillä tai atomiabsorptiospektrometrillä. Tällöin kivinäytteen ikä saadaan kaavasta
missä tK on kaliumin puoliintumisaika, Kf mitattu kaliumpitoisuus ja Arf mitattu argonpitoisuus. Erityisesti kannattaa huomata, ettei menetelmän soveltamiseksi ole tarpeen tehdä oletuksia kaliumin alkuperäisestä määrästä.
Yleensä kivessä on alkuperäinen argon-40 -konsentraatio, jolloin luotettavan ajanmäärityksen saamiseksi täytyy konstruoida isokrooni vertaamalla näyteisotooppien konsentraatioita stabiilin argon-36 :n konsentraatioon. Usein voidaan kuitenkin olettaa argonin initiaalisuhteen [40Ar/36Ar]0 olleen kiven syntyhetkellä saman 295,5 kuin mitä se on nykyään, jolloin isokrooni on mahdollista konstruoida yhden ainoan näytteen pohjalta.
Kalium-argon-menetelmä on virhelähteille altis niin kuin muutkin radioaktiivisen iänmääritysmenetelmät ja näytteitä on käsiteltävä huolella, varoen niiden altistumista esimerkiksi ilmakehän argonille. Ajoitusmenetelmän soveltaminen tuhoaa tutkittavan kivinäytteen, mikä tuo omia rajoitteitaan sen soveltamiseen.
Menetelmä > K-Ar -ajoituksen kaava

K-Ar -ajoituksen kaava voidaan johtaa seuraavasti:
Oletetaan, että alun perin kivessä ei ole Ar-ytimiä. Kaliumatomien määrä P hetkellä t on hajoamislain avulla  P=P_{0}e^{-(\lambda _{A}+\lambda _{C})t}, missä alaindeksit A ja C osoittavat hajoamisvakion arvoa kaliumin hajotessa argoniksi ja kalsiumiksi. Vastaavasti argontyttärien määrä DA lisääntyy differentiaaliyhtälön  {\frac {{\textrm {d}}D_{A}}{{\textrm {d}}t}}=\lambda _{A}P mukaisesti. Sijoittamalla aiempi tähän saadaan
Tämä on 1. kertaluvun homogeeninen differentiaaliyhtälö. Erotetaan muuttujat, jolloin saadaan ratkaisu
Jos alkuehtona on, että tyttärien määrä hetkellä  t=0 on  D_{A}=0, saadaan integroimisvakion c0 arvoksi
Sijoitetaan tämä edelliseen ja käytetään P:n lauseketta kaliumin alkuperäisen määrän P0 ilmaisemiseksi:
Nyt voidaan ratkaista aika t, joka on kulunut hajoamisen alkamisesta:
Kirjoitetaan kaliumatomien ja argonatomien lukumäärät pitoisuuksina Kf ja Arf, sekä merkitään kaliumin kokonaishajoamisvakio  \lambda _{K}=\ln 2/t_{K}=\lambda _{A}+\lambda _{C}, missä tK on kaliumin puoliintumisaika. Näin saadaan
missä vakio b kertoo kaliumin kokonaishajoamisvakion ja argoniksi muuttumisen osahajoamisvakion suhteen.
Aiheesta muualla

40Ar/39Ar step-heating. (Arkistoitu – Internet Archive)
McDougall, I.; Harrison, T. M.: Geochronology and thermochronology by the 40Ar/39Ar method.  Oxford University Press, 1999.  ISBN 0-19-510920-1.
Pentagram (turkkilainen yhtye)

Pentagram, 2008, İstanbul
Pentagram on turkkilainen power metal -yhtye. Kitaristi Hakan Utangaç ja rumpali Cenk Ünnü perustivat sen Istanbulissa vuonna 1986. Yhtye alkoi esiintyä vuonna 1987, kun basisti Tarkan Gözübüyük liittyi siihen. Vuonna 1990 Pentagram julkaisi ensimmäisen albuminsa, Pentagramin. Vuonna 1992 yhtyeeseen liittyi toinen kitaristi Demir Demirkan ja laulusolisti Ogün Sanlısoy. Laulaja kuitenkin korvattiin kolmen vuoden kuluttua Murat İlkanilla.
Pentagram käyttää ulkomailla esiintyessään nimeä Mezarkabul, mutta Turkissa nimeä Pentagram. Yhtyeeltä on ilmestynyt kuusi albumia.
Pipilot

| Pipilot |
| --- | --- |
 Punalakkipipilo (Pipilo chlorurus)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Sirkkulit Passerellidae
Suku::  Pipilot Pipilo  Vieillot, 1816
Katso myös
   Pipilot Wikispeciesissä   Pipilot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pipilot (Pipilo) on sirkkulien (Passerellidae) heimoon kuuluva varpuslintusuku.
Pipilot ovat pieniä tai keskikokoisia varpuslintuja, joilla on pitkähkö pyrstö. Ne liikkuvat yleensä kasvillisuuden kätköissä ja ovat melko vaikeasti havaittavia, joskin niiden tunnusomaiset äänet ilmaisevat ne. Pipilot elävät Pohjois-Amerikassa, Meksikossa ja Yhdysvaltain etelä- ja länsiosissa.
Suvussa on 4 lajia:
Loistopipilo, Pipilo erythrophthalmus
Lännenloistopipilo, Pipilo maculatus
Punalakkipipilo, Pipilo chlorurus
Vyöpipilo, Pipilo ocai
Pipestonen piirikunta

Pipestone Minnesotan kartalla
Pipestonen piirikunta  sijaitsee Yhdysvaltojen Minnesotan osavaltion lounaisosassa. Vuonna 2005 siellä oli 9 421 asukasta.  Piirikunnan pääkaupungin nimi on myös Pipestone. Molemmat ovat saaneet nimensä Pipestonen louhoksista, kallioista, joista intiaanit louhivat vuolukiveä rauhanpiippujensa materiaaliksi.
Pentagram

Pentagram viittaa seuraaviin asioihin:
pentagrammi, tunnuskuva
Pentagram, turkkilainen power metal -yhtye
Pentagram, yhdysvaltalainen doom metal -yhtye
Pentagram, norjalaisen black metal -yhtyeen Gorgorothin albumi.
Pentagram, kansainvälinen muotoiluyritys.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Pentagram”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Pezzotaiitti

| --- | --- |
:  Määritelmä: kirkkaanpunainen berylli-mineraali 
: Wikipediassa ei tällä hetkellä ole varsinaista artikkelia aiheesta Pezzotaiitti. Katso pezzotaiitti Wikisanakirjasta, vapaasta sanakirjasta.  Voit aloittaa aihetta käsittelevän artikkelin Wikipediaan , mutta kirjoita enemmän kuin vain sanakirjamääritelmä.
Pezizomycotina

| Pezizomycotina |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kotelosienet Ascomycota
Alakaari::  Pezizomycotina  O.E. Erikss. & Winka
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pezizomycotina on kotelosienten kaareen kuuluva alakaari. Se on kotelosienten laajin alakaari, johon kuuluu yli 32000 lajia. Siihen kuuluvia luokkia ovat Arthoniomycetes, Dothideomycetes, Eurotiomycetes, Laboulbeniomycetes, Lecanoromycetes, Leotiomycetes, Lichinomycetes, Pezizomycetes ja Sordariomycetes. Alakaareen kuuluvilla lajeilla on yhteistä se, että ne muodostavat ohuita sienirihmoja.
Peter Westbury

| Peter Westbury |
| --- | --- |
 Peter Westbury vuonna 1970
Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Yhdistynyt kuningaskunta
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1969–1970
Talli(t):  Felday Engineering Ltd, BRM
Kilpailuja:  2 (1 lähtö)
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Saksan Grand Prix 1969
Viimeinen kilpailu:  Yhdysvaltain Grand Prix 1970
Peter Westbury (26. toukokuuta 1938 Roehampton, Lontoo – 7. joulukuuta 2015 Scarborough, Tobago) oli brittiläinen kilpa-autoilija. Hän osallistui kahteen Formula 1 -sarjan MM-osakilpailuun kausina 1969–1970. Hän oli yhdeksäs Saksan GP:ssä 1969. Hän ajoi kilpailussa F2-luokan autolla. Seuraavan vuoden Yhdysvaltain GP:ssä hän karsiutui varsinaisesta kilpailusta tehdastallin BRM:llä.
Westbury voitti British Hill Climb -mestaruuden kahdesti vuosina 1963 ja 1964.
Tulokset Formula 1:n MM-sarjassa

| Vuosi | Talli | Auto | Moottori | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1969 | Felday Engineering Ltd | Brabham BT30 (F2) | Cosworth Straight-4 | RSA  | ESP  | MON  | NED  | FRA  | GBR  | GER 9 | ITA  | CAN  | USA  | MEX  |  |  | 0 | - |
| 1970 | Yardley Team BRM | BRM P153 | BRM V12 | RSA  | ESP  | MON  | BEL  | NED  | FRA  | GBR  | GER  | AUT  | ITA  | CAN  | USA DNQ | MEX  | 0 | - |
Kalinovik

| Kalinovik (Калиновик) |
| --- | --- |


 Koordinaatit: 43°30′N, 18°27′E 
Valtio:  Bosnia ja Hertsegovina
Entiteetti:  Serbitasavalta
Hallinto:  
 – kaupunginjohtaja:  Slavko Sladoje
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1 180 km²
Väkiluku (1991):  4 657
Suuntanumero(t):  57
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kalinovik on pikkukaupunki Serbitasavallassa Bosnia-Hertsegovinassa.
Kalinovik sijaitsee noin 40 kilometriä Sarajevosta etelään keskellä alueelle ominaista karstimaata. Alueella levittäytyvät veden syövyttämät kalkkitasangot, joita täplittävät doliinit kuin Kuun kraatterit.
Aikanaan Kalinovik oli varakas Itävalta-Unkarin varuskuntakaupunki, mutta nykyään se on köyhtynyt vain 2500 asukkaan maalaispitäjä. Bosnian sodan aikana Bosnian serbiviranomaiset puhdistivat alueen bosniakkiväestöstä. Tämän jälkeen moni serbiasukas on muuttanut muualle etsimään parempiä elinolosuhteita..
Kalinovikin läheisin naapurikunta on Konjic. Näitä kaupunkeja toisiinsa yhdistää asfalttitie. Yhteydenpito kaupunkien välillä kärsi, kun Ljuta-joen ylittävä siltä räjäytettiin sodan lopulla syksyllä 1995. Silta rakennettiin uudelleen vuonna 2002.
Konjicin ja Kalinovikin välinen raja muodostaa myös Bosnian sisäisten entiteettien, Bosnia ja Hertsegovinan federaation ja Serbitasavallan, välisen rajan..
Kylät

• Bak
• Bojići
• Boljanovići
• Borija
• Božanovići
• Brda
• Bukvica
• Cerova
• Čestaljevo
• Daganj
• Dobro Polje
• Dragomilići
• Dubrava
• Gapići
• Golubići
• Gradina
• Graiseljići
• Gvozno
• Hotovlje
• Hreljići
• Jablanići
• Jažići
• Jelašci
• Jezero
• Kalinovik
• Klinja
• Kolakovići
• Kovačići
• Krbljine
• Kruščica
• Kuta
• Kutine
• Luko
• Ljusići
• Ljuta
• Mekoča
• Mjehovina
• Mosorovići
• Mušići
• Nedavić
• Obadi
• Obalj
• Obrnja
• Osija
• Plačikus
• Pločnik
• Polje
• Popovići
• Porija
• Presjedovac
• Rajac
• Rastovac
• Ruđice
• Sela
• Sijerča
• Sočani
• Strane
• Susječno
• Šivolji
• Tmuše
• Tomišlja
• Trešnjevica
• Trnovica
• Tuhobić
• Ulog
• Unukovići
• Varizi
• Varoš
• Vihovići
• Vlaholje
• Vrhovina
• Vujinovići
• Zelomići
Väestö > 1971

9 458 yhteensä:
serbit - 5 536 (58,53%)
muslimit - 3 796 (40,13%)
kroaatit - 44 (0,46%)
jugoslaavit - 20 (0,21%)
muut - 62 (0,67%)
Väestö > 1991

4 657 yhteensä:
serbit - 2 821
muslimit - 1 726
jugoslaavit - 46
kroaatit - 18
muut - 46
Tunnettuja asukkaita

Bosnian serbiarmeijan komentaja, kenraalieversti Ratko Mladić on kotoisin Božanovićin kylästä. Serbitasavallan oikeusministeri Momčilo Mandić on myös Kalinovikista.
Bosnian sota

Bosnian sodan ensimmäisen vuoden aikana huhtikuun 1992 ja huhtikuun 1993 välillä Kalinovik puhdistettiin etnisesti muslimiväestöstään. Bosnian serbit Ratko Bundalo ja Nedjo Zeljaja suorittivat Kalinovikissa vakavia rikoksia musliväestöä kohtaan..
Bundalo oli Kalinovikin taktisen ryhmän komentaja ja Zeljaja julkisen turvallisuusaseman päällikkö. Heidän valvonnassaan siviileitä eristettiin Miladin Radojevic-koulun rakennukseen vuonna 1992. Puolisotilaallisten joukkojen, jotka "kohtelivat kaltoin asukkaita etnisyydestä riippumatta", jäsenet suorittivat naisten raiskauksia ja muita fyysisiä hyväksikäyttöjä koululla. Miesvankeja vietiin ulos ja pahoinpideltiin, eikä osa heistä koskaan palannut. Aleksandar Cerovinan ja Slavko Lalovićin mainittiin silminnäkijätodistuksissa olleen apumiehinä näiden rikosten toteuttamisessa ja Cerovinan on mainittu syyllistyneen silminnäkijöiden pelotteluun.
21. joulukuuta 2009 Bosnia-Hertsegovinan oikeus katsoi Bundalon ja Zeljajan syyllisiksi muslimien vainoon, murhiin, vangitsemisiin ja kiduttamisiin huhtikuun 1992 ja maaliskuun 1993 välillä. Bundalo tuomittiin 19 vuodeksi vankeuteen ja Zeljaja 15 vuodeksi. Barutni Magacinin internointileirin johtaja Djordjislav Askraba vapautettiin syytteistä todistusaineiston puuttuessa.
Syksyllä 1995 Bosnian armeija tuhosi Ljuta-joen ylittävän sillan Dindossa estääkseen Bosnian serbiarmeijan panssarivaunuja hyökkäämästä Konjiciin ja Neretvan laaksoon. Tieyhteys Konjicin ja Kalinovikin välillä palautettiin vuonna 2002, kun Espanjan armeijan SFOR-joukkojen pioneeriosasto rakensi pioneerisillan ("Baileyn silta") joen yli.