Azuchin linna
Maalaukset

Azuchin linnan sisätilat oli koristeltu loisteliain, Kanō Eitokun toteuttamin maalauksin. Eitoku aloitti uuden taiteen tyylisuunnan, jolle luonteenomaista olivat kultaus ja runsas värien käyttö. Azuchin linna oli ensimmäinen Kanō-koulukunnan Azuchi-Momoyama-kaudella tekemistä suurimittakaavaisista tilaustöistä. Myös Osakan linnaan (1585), Jūrakudaihin (1587) ja Fushimin linnaan (1594) tilattiin Kanō-koulukunnalta maalauksia. Vaikka maalaukset olivat linnassa paikoillaan vain alle vuoden ennen sen tuhoa, linnan arkkitehtuurin ja maalausten poikkeuksellisuus on johtanut laajaan huomioon niin Momoyama-kaudella kuin nykyaikanakin.
Linnan huoneista 17 oli koristeltu seinämaalauksin. Niistä 11:ssä oli käytetty luontoaiheita, yhdessä buddhalaisia aiheita ja viidessä kiinalaisia hahmoja. Maalauksista säilyneet kuvaukset ovat yleisluontoisia ja myöhemmät rekonstruktiot spekulatiivisia.
Alimpiin kerroksiin oli sijoitettu suhteellinen epäyhtenäinen kokoelma kiinalaisia hahmoja kuvaavia maalauksia. Ensimmäisen kerroksen audienssihalliin kuului kahdeksan tatamin huone, joka oli koristeltu mustavalkoisin kungfutselaisten oppineiden muotokuvin. Toisen kerroksen seitsemästä maalatusta huoneesta mainitsemisen arvoinen on 12 tatamin suuruinen huone, jossa oli taolaisen hahmon Xiwangmun (”lännen kuningataräiti”) muotokuva. Sen vastinparina saattoi olla Dongwanggong (”idän kuningasisä”), tai ehkäpä maalaukseen oli kuvattu Xiwangmu ojentamassa Han Wudille kuolemattomuuden persikoita. Toisessa kerroksessa oli myös kaksi kahdeksan tatamin huonetta, ”viisaiden huone” ja ”kuolemattomien huone”, jotka oli koristeltu kultaisin maalauksin. Yksi viisaista lienee ollut Zhang Guolao.
Viidennen ja kuudennen kerroksen maalaukset muodostivat sitä vastoin rikkaan, symbolisen kokonaisuuden. Viidennen kerroksen kahdeksankulmainen huone oli maalattu buddhalaisin aihein. Ajan buddhalaisessa kulttuurissa tämän huoneen voisi olettaa muodostavan linnan huippukohdan, mutta Nobunaga suhtautui buddhalaisuuteen vihamielisesti. Yläpuolella olikin vielä yksi huone, jonka maalaukset käsittelivät tärkeimpiä kiinalaisen kulttuurin myyttisiä ja historiallisia hahmoja: Gyūichin mukaan maalauksiin oli kuvattu kolme hallitsijaa ja viisi keisaria, Kungfutsen kymmenen opetuslasta, neljä harmaapartaa ja bambulehdon seitsemän viisasta. Tenshu sashizu vuorostaan nimeää maalausten aiheet ja niiden sijainnin huoneessa: Zhoun herttua, kymmenen opetuslasta, Kungfutse, Shennong ja Fuxi, Huangdi, Laozi, Wen Wang ja Taigong Wang. Koska Tenshu sashizu ei mainitse neljää harmaapartaa tai seitsemää viisasta, Naitō arvelee, että ne oli maalattu erillisille paneeleille ovien yläpuolelle; on myös mahdollista, että ne oli maalattu liikuteltaville sermeille.
Linnan ylin huone oli Nobunagan osoitus siitä, että hän tunsi Kiinan historian ja oli tasa-arvoinen sen merkittävimpien patriarkkojen kanssa. Se oli myös osoitus hänen asemastaan elävänä jumaluutena ja hänen poliittisen filosofiansa ilmaus: ”legitiimi ja jumalallinen hallitsija, joka käytti valtaa Taivaan nimissä, oli valtaan tarkoitettu hyveidensä ansiosta.” Maalauksiin kuvatut kungfutselaiset ja taolaiset erakkohahmot olivat hyveen ylin ilmentymä. Maalauksillaan Eitoku loi ”abstraktin ja poliittisesti voimakkaan Kiinan historiaa käsittelevän maalaussarjan, johon Nobunaga asetti itsensä.”