stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Williams Grand Prix Engineering
Historia > Paluu turboihin

Kaudelle 2014 uuden turboaikakauden alkaessa Williams vaihtoi Renault’n moottorit Mercedesin moottoreihin ja nimekseen Williams Martini Racing. Kausi oli selvästi parempi kuin edellisinä vuosina. Lotukselle siirtyneen Pastor Maldonadon tilalle tuli kokenut Ferrarilta siirtynyt Felipe Massa. Williams sai 320 pistettä ja sijoittui valmistajien MM-sarjassa kolmanneksi. Williams sai kaudella yhdeksän palkintosijaa.
Kausi 2018 alkoi Williamsilta erittäin heikosti. Kauden ensimmäisestä 9 kilpailusta heillä oli kasassa vain 4 pistettä. Heikommin kausi on alkunut vain 2013.
Lokakuussa 2018 Williams ilmoitti, että kaudella 2019 tallin toista autoa kuljettaa britti George Russell. Myöhemmin julkaistiin Robert Kubican kilpakuljettajasopimus. Talli menetti kaudelle 2019 nimisponsorinsa, Martinin. Helmikuussa 2019 tallin nimi muutettiin virallisesti ROKiT Williams Racingiksi uuden pääsponsorin mukaan, yhteistyö päättyi kauden 2020 talvitestien jälkeen.
Kausi 2020 oli MM-pisteiden osalta tallin historian huonoin, koska kuljettajat eivät keränneet kauden aikana yhtään pistettä (kauden 1977 auto oli Marchin valmistama). 21. elokuuta 2020 talli myytiin 152 miljoonalla dollarilla Dorilton Capital -sijoitusyhtymälle, joka jatkoi perinteikkään tallin nimellä. Samalla 6. syyskuuta 2020 Frank ja Claire Williams ilmoittivat jättävänsä tehtävänsä tallin johdossa. Joulukuussa 2020 tallin uudeksi johtajaksi nimitettiin Jost Capito.
Kaudella 2021 George Russell ja Nicholas Latifi jatkoivat tallin kuljettajina. Monacon GP:ssä talli ajoi 750 kilpailunsa F1-sarjassa. Talli saavutti kauden avauspisteensä Unkarin GP:stä, jossa Latifi ajoi kahdeksanneksi ja Russell yhdeksänneksi. Pisteet olivat tallin ensimmäiset sitten Robert Kubican ja Saksan GP:n 2019. Samalla tallin molemmat kuljettajat ajoivat pisteille sitten Italian GP:n 2018. Myöhemmin Sebastian Vettelin hylkäys nosti Latifin seitsemänneksi ja Russellin kahdeksanneksi. Belgian GP:n sateisissa aika-ajoissa Russell onnistui ajamaan toiseen lähtöruutuun, mikä oli myös tallin paras sijoitus aika-ajoissa sitten Pastor Maldonadon paalupaikan Espanjan GP:ssä 2012. Kilpailussa, joka jäi kaatosateen takia vain yhden kierroksen mittaiseksi, Russell ajoi toiseksi ja Latifi yhdeksänneksi. Palkintosija oli tallin ensimmäinen sitten Lance Strollin kolmannen sijan Azerbaidžanin GP:ssä 2017. Talli saavutti kauden aikana yhteensä 23 pistettä sijoittuen valmistajien sarjan kahdeksanneksi. Samana vuonna FIA palkitsi tallin Three Star Environmental Accreditation -palkinnolla saavutuksistaan ympäristön- ja ilmastonsuojelutyössä.
Formula 1 -tulokset

| 2024 | FW46 Mercedes V6 t P |  | BHR | SAU | AUS | JPN | CHN | MIA | EMI | MON | CAN | ESP | AUT | GBR | HUN | BEL | NED | ITA | AZE | SIN | USA | MXC | SÃP | LVG | QAT | ABU | 17 | 9. |
| 2024 | FW46 Mercedes V6 t P |  Logan Sargeant | 20 | 14 | WD | 17 | 17 | Kesk. | 17 | 15 | Kesk. | 20 | 19 | 11 | 17 | 17 | 16 |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 17 | 9. |
| 2024 | FW46 Mercedes V6 t P |  Alexander Albon | 15 | 11 | 11 | Kesk. | 12 | 18 | Kesk. | 9 | Kesk. | 18 | 15 | 9 | 14 | 12 | 14 | 9 | 7 | Kesk. | 16 | Kesk. | DNS | Kesk. | 15 | 11 | 17 | 9. |
| 2024 | FW46 Mercedes V6 t P |  Franco Colapinto |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | TD |  |  |  | 12 | 8 | 11 | 10 | 12 | Kesk. | 14 | Kesk. | Kesk. | 17 | 9. |
| 2024 | FW46 Mercedes V6 t P |  Luke Browning |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | TD | 17 | 9. |
| 2025 | FW47 Mercedes V6 t P |  | AUS | CHN | JPN | BHR | SAU | MIA | EMI | MON | ESP | CAN | AUT | GBR | BEL | HUN | NED | ITA | AZE | SIN | USA | MXC | SÃP | LVG | QAT | ABU | – | – |
| 2025 | FW47 Mercedes V6 t P |  Alexander Albon |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | – | – |
| 2025 | FW47 Mercedes V6 t P |  Carlos Sainz |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | – | – |
1 2 3 4  Williams vaihtoi moottorintoimittajaa kesken kauden 1983 Ford Cosworthista Hondaan, minkä vuoksi Williams-Honda laskettiin eri valmistajaksi ja se sai erillisen sijoituksen valmistajien maailmanmestaruussarjassa.
↑  Abu Dhabin GP:ssä 2014 jaettiin tuplapisteet.
Suomalaisten saavutukset Williams-tallissa > Keke Rosberg

Kaudet: 1982–1985
Kilpailuja: 98
Voittoja: 5
Paalupaikkoja: 4
Pisteitä: 131,5
Maailmanmestari 1982
Suomalaisten saavutukset Williams-tallissa > Valtteri Bottas

Testikuljettajana 2010–2012
Kaudet: 2013–2016
Kilpailuja: 78 (77 starttia)
Voittoja: 0
Palkintosijoja: 9
Paalupaikkoja: 0
Nopeimpia kierroksia: 1
Pisteitä: 411
Kuljettajat

Patrick Nève (1977)
Alan Jones (1978–1981)
Clay Regazzoni (1979)
Carlos Reutemann (1980–1982)
Keke Rosberg (1982–1985)
Mario Andretti (1982)
Derek Daly (1982)
Jacques Laffite (1983–1984)
Jonathan Palmer (1983)
Nigel Mansell (1985–1988, 1991–1992, 1994)
Nelson Piquet (1986–1987)
Riccardo Patrese (1987–1992)
Martin Brundle (1988)
Jean-Louis Schlesser (1988)
Thierry Boutsen (1989–1990)
Damon Hill (1993–1996)
Alain Prost (1993)
Ayrton Senna (1994)
David Coulthard (1994–1995)
Jacques Villeneuve (1996–1998)
Heinz-Harald Frentzen (1997–1998)
Ralf Schumacher (1999–2004)
Alex Zanardi (1999)
Jenson Button (2000)
Juan Pablo Montoya (2001–2004)
Marc Gene (2003–2004)
Antônio Pizzonia (2004–2005)
Mark Webber (2005–2006)
Nick Heidfeld (2005)
Nico Rosberg (2006–2009)
Alexander Wurz (2007)
Kazuki Nakajima (2007–2009)
Rubens Barrichello (2010–2011)
Nico Hülkenberg (2010)
Pastor Maldonado (2011–2013)
Bruno Senna (2012)
Valtteri Bottas (2013–2016)
Felipe Massa (2014–2017)
Lance Stroll (2017–2018)
Sergei Sirotkin (2018)
George Russell (2019–2021)
Robert Kubica (2019)
Nicholas Latifi (2020–2022)
Jack Aitken (2020)
Alexander Albon (2022–)
Logan Sargeant (2023–2024)
Franco Colapinto (2024)
Carlos Sainz (2025–)
Henkilökunta

Paddy Lowe
Dickie Stanford
Rob Smedley
Jonathan Eddolls
Dirk de Beer
Dave Robson
Ed Wood
Andrew Murdoch
Mark Biddle
Alan Kinch
Carl Gaden
Mark Pattinson
Sophie Ogg
Sven Smeets
Henkilökunta > Entinen henkilöstö

Frank Williams (1977–2020)
Patrick Head (1977–2011)
Claire Williams (2002–2020)
Frank Dernie (1979–1988, 2003–2006)
Gavin Fisher (1988–2005)
Tim Preston (1989–2004)
Adrian Newey (1991–1997)
Geoff Willis (1996–2001)
Tony Ross (1997–2010)
Mario Theissen (1999–2005)
Silvia Hoffer (1999–2009)
Sam Michael (2001–2011)
Antonia Terzi (2002–2004)
Tom McCullough (2002–2012)
Matt Morris (2003–2011)
Loïc Bigois (2003–2006)
Xevi Pujolar (2003–2013)
Jörg Zander (2005–2006)
Adam Parr (2006–2012)
Toto Wolff (2009–2012)
Mark Gillan (2011–2012)
Mike Coughlan (2011–2013)
Jason Somerville (2011–2017)
Pat Symonds (2013–2016)
Steve Nielsen (2014–2017)
Adam Carter (2016–2021)
François-Xavier Demaison (2020–2022)
Helena (nimi)

| Helena |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  31. heinäkuuta
– ruotsinkielinen:  31. heinäkuuta
– ortodoksinen:  21. toukokuuta
Muunnelmia:  Elena, Elina, Helene, Helinä, Hella, Elaine
Vastineita eri kielissä:  Halina, Helen, Helina, Hélène, Olena
Infobox OKNimi-testi OK: 
Helena on naisen etunimi. Suomessa on vuoden 2019 loppuun mennessä ollut kirjoilla 172 390 Helena-nimistä naista ja kymmenkunta miestä.
Helenan nimipäivä sekä suomalaisessa että suomenruotsalaisessa nimipäiväkalenterissa 31. heinäkuuta.
Suomessa nimen suosio yli kaksinkertaistui muutamassa vuodessa Aino Räsäsen Helena-kirjasarjan avausosan Soita minulle, Helena! ilmestyttyä vuonna 1945. Kirjoilla oli huomattava vaikutus myös nimien Jari ja Päivi yleisyyteen.
Kuvitteellisia Helenoita

Helena, kreikkalaisessa tarustossa Spartan kuningas Menelaoksen puoliso
Helena, Aino Räsäsen samannimisen kirjasarjan päähenkilö
Helena, Àngel de la Cruzin ja Beatriz Ison animaatioeloluvassa Helena ja keijukuningatar
Helena Korpinkynsi (Harmaa Leidi), teoksessa Harry Potter ja kuoleman varjelukset
Helena Kuula (aik. Kuula-Nikkinen, o.s. Vuorela), tv-sarjassa Salatut elämät
Helena Metsola, (ent. Meriläinen, o.s. Kaukovaara), televisiosarjassa Metsolat
Helena Peltonen, aave elokuvassa Aavetalo (2009)
Helena Rouhiala, tv-sarjassa Tahdon asia
Helena Sandsmark, DC Comicsin sarjakuvahahmo
Helena Sundelius, tv-sarjassa Hovimäki
My Chemical Romancen kappale "Helena"
Helena, Leevi & Leavingsin kappaleessa "Rakkauden työkalu"
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Helena (nimi) Wikimedia Commonsissa
Harkovan kansallinen yliopisto

| Harkovan kansallinen yliopisto> Харківський національний університет імені Василя Назаровича Каразіна |
| --- | --- |
  

Motto:  lat. Cognoscere, Docere, Erudire Oppia, opettaa, valistaa
Perustettu:  1804
Tyyppi:  kansallinen yliopisto
Henkilökunta:  noin 350 professoria
Opiskelijoita:  noin 14 000
Sijainti:  Harkova, Harkovan alue  Ukraina (50.0066°N, 36.2301°E)
Osoite:  maidan Svobody 4, 61022 Harkova, Ukraina (päärakennus)
Sivusto:  www.univer.kharkov.ua
Harkovan kansallinen yliopisto (ukr. Харківський національний університет імені В. Н. Каразіна (ХНУ ім. В. Н. Каразіна), H’arkivskyi natsionalnyi universytet imeni V. N. Karazina (H’NU im. V. N. Karazina)) on Ukrainan Harkovassa sijaitseva kansallinen yliopisto. Se on nimetty Sloboda-Ukrainassa syntyneen valtiomiehen, kansan kouluttamista edistäneen Vasili N. Karazinin (1773–1842) mukaan.  Yliopiston päärakennus sijaitsee Harkovan vapaudenaukion (maidan Svobody) laidalla.
Harkovan yliopisto perustettiin marraskuussa 1804 Karazinin aloitteesta keisari Aleksanteri I:n antamalla asetuksella ja avattiin 1805. Se on Lvivin kansallisen yliopiston (1661) jälkeen Ukrainan toiseksi vanhin yliopisto. 1800-luvulla yliopistoon kuului neljä tiedekuntaa: fysiikan-matematiikan, historian-filologian, lainopin ja lääketieteen tiedekunnat. Vuonna 1839 lääketieteen opetuksen rinnalle käynnistetty eläinlääketieteen tiedekunta eriytyi itsenäiseksi instituutiksi jo 1850.
Yliopisto kuuluu maan arvostetuimpiin ja nykyään siinä on 20 tiedekuntaa, joissa on yhteensä 125 eri tieteenalan laitosta. Se antaa opetusta 61 eri pääaineessa. Opiskelijoita on noin 15 000 ja jatko-opiskelijoita 600. Opetusta antaa yli 300 professoria (dosenttitaso) ja noin 800 muuta tohtoritason opettajaa. Vuonna 2013 suoritetussa ukrainalaisten yliopistojen vertailussa Harkovan kansallinen yliopisto pisteytettiin Ukrainan kolmanneksi parhaaksi yliopistoksi.
Lev Landau, joka sai vuoden 1962 Nobelin fysiikanpalkinnon kehittämästään kondensoidun aineen teoriasta, teki keskeisen osan tutkimustyöstään Harkovan polyteknisessä instituutissa ja Harkovan yliopistossa.
Harkovan kansallisen yliopiston rakennuksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Harkovan kansallinen yliopisto Wikimedia Commonsissa
Harkovan kansallinen yliopisto (V. N. Karazinin mukaan) (englanniksi) (univer.kharkov.ua)
Tuomas Forsberg

Tuomas Antero Forsberg (s. 15. helmikuuta 1967 Helsinki) on suomalainen Tampereen yliopiston kansainvälisen politiikan professori vuodesta 2008.
Elämä

Forsberg valmistui ylioppilaaksi vuonna 1985, valtiotieteen kandidaatiksi 1989 ja lisensiaatiksi 1995 Helsingin yliopistosta. Hän väitteli filosofian tohtoriksi (PhD) Walesin yliopistossa Aberystwythissä 1998. Hänen tutkimusintressejään ovat esimerkiksi kansainvälisen politiikan ja ulkopolitiikan teoria, rauhan- ja konfliktintutkimus, menneisyydenhallinta, Euroopan turvallisuus, Euroopan unionin ulko- ja turvallisuuspolitiikka, Saksan ulkopolitiikka, Suomen ulkopolitiikka, pohjoismainen yhteistyö ja Venäjä.
Forsberg työskenteli puolustusministeriössä 1987–1990 ja Ulkopoliittisen instituutin (UPI) tutkijana 1990–1992. Vuodet 1992–1995 hän toimi Suomen Akatemian tutkimusassistenttina. Hän oli UPI:n erikoistutkijana 1997–1998 sekä 2001–2002 ja johtajan viransijaisena 1998–2001. Hän toimi myös Ulkopolitiikka-lehden päätoimittajana 1998–2001. Forsberg toimi George C. Marshall European Center for Security Studies -keskuksen professorina 2002–2004 ja Helsingin yliopiston yleisen valtio-opin määräaikaisena professorina 2004–2008. Hänet valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2012. Vuosina 2018–2023 Forsberg toimi Helsingin yliopiston tutkijakollegiumin johtaja.
Forsbergin isä on teologian tohtori, entinen Kirkon ulkoasiain osaston teologisten asioiden sihteeri Juhani Forsberg.
Julkaisuja

Nato-kirja.  Helsinki:  Ajatus, 2002.  ISBN 951-20-6133-3
Forsberg, Tuomas & Ahosniemi, Arno ym. (toim.): Suomi ja kriisit: vaaran vuosista terrori-iskuihin.  Helsinki:  Gaudeamus, 2003.  ISBN 951-662-886-9
Yhteisten arvojen puolesta?: Suomi ja EU:n kriisinhallinta.  Helsinki:  Eurooppa-tiedotus, 2006.  ISBN 978-951-724-554-8
Forsberg, Tuomas & Raunio, Tapio (toim.): Politiikan muutos.  Tampere:  Vastapaino, 2014.  ISBN 978-951-768-428-6
Pursiainen, Christer & Forsberg, Tuomas: Ulkopolitiikkaa norsunluutornista.  Tampere:  Chan Puma House, 2015.  ISBN 978-952-68048-2-8
Ja äitiäs kans

| Ja äitiäs kans> Y tu mamá también |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Alfonso Cuarón
Käsikirjoittaja:   Carlos Cuarón  Alfonso Cuarón 
Tuottaja:  Jorge Vergara Alfonso Cuarón
Säveltäjä:   Laulut:  Natalie Imbruglia  Frank Zappa  Miho Hatori 
Kuvaaja:  Emmanuel Lubezki
Leikkaaja:  Alfonso Cuarón Alex Rodríguez
Pääosat:   Maribel Verdú  Gael García Bernal  Diego Luna  Daniel Giménez Cacho (kertoja) 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Meksiko, Yhdysvallat
Levittäjä:  20th Century Studios
Ensi-ilta:  2001
Kesto:  106 min
Alkuperäiskieli:  espanja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ja äitiäs kans (Y tu mamá también) on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut Alfonso Cuarónin ohjaama elokuva, jossa kaksi teinipoikaa lähtee tien päälle noin 10 vuotta heitä vanhemman naisen kanssa.
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen sadan parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.
Aiheesta muualla

Ja äitiäs kans Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Alfonso Cuarónin ohjaamat elokuvat
| --- | --- |
1990-luku:  Sólo con tu pareja (1991)  Pikku prinsessa (1995)  Loistava tulevaisuus (1998) 
2000-luku:  Ja äitiäs kans (2001)  Harry Potter ja Azkabanin vanki (2004)  Ihmisen pojat (2006) 
2010-luku:  Gravity (2013)  Roma (2018)
Konginkangas (taajama)

| Konginkangas Konginkankaan kirkonkylä |
| --- | --- |
 Konginkankaan kirkko.
 Konginkangas
 Koordinaatit: 62°46′45″N, 25°48′23″E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Keski-Suomi
Kunta:  Äänekoski
Entinen kunta:  Konginkangas
Pinta-ala:  
 – Maa:  1,37 km²
Väkiluku (2022):  456
 – Väestötiheys:  332,8 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Tilastokeskus. Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2022 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Konginkankaan kotiseutuvaakuna.
Konginkangas (tunnetaan myös Konginkankaan kirkonkylänä) on Äänekosken kaupungissa sijaitseva taajama. Se sijaitsee noin 25 kilometriä Äänekosken keskustaajamasta pohjoiseen, valtatien 4 varrella Keiteleen rannalla. Taajama oli aiemmin vuoden 1993 alussa lakkautetun Konginkankaan kunnan kuntakeskus. Vuoden 2022 lopussa taajaman alueella asukkaita oli 456 ja taajaman pinta-ala noin 1,37 neliökilometriä.
Taajamassa sijaitsee muun muassa vuosina 1864–1866 valmistunut Konginkankaan kirkko, joka on viimeisiä kansanrakentajien suunnittelemia kirkkoja Suomessa. Kirkon yhteydessä on vuonna 1956 avattu kotiseutumuseo. Taajaman palveluja ovat muun muassa vähittäistavarakauppa, ravintola Killinki, kirjasto ja hautaustoimisto.
Taajamassa sijaitsevan Kansakoulutien varressa on kolme kansakoulua eri aikakausilta. Konginkankaan kirkonkylän puukoulu eli ”uusi kansakoulu” valmistui 1936. Samalla tontilla sijaitsevat nuorisotalo Vaparina toimiva vanha puukoulu vuodelta 1890 sekä päiväkotina toimiva matala tiilinen koulurakennus 1970-luvun alkupuolelta ja 2007 valmistunut uusi ala-aste. Konginkankaan koululaitos on Keski-Suomen vanhin, sillä se on perustettu 1867.
Konginkankaalla toimii vuonna 2008 rekisteröity kyläyhdistys, joka toimii koko vanhan Konginkankaan alueen edustajana ja puolestapuhujana.
Kirkonkylän läpi kulkee tieyhteys seututie 637, joka kulkee Sumiaisten ja Laukaan kautta Jyväskylään. Tietä kutsutaan niin sanotusti "Vihreäksi väyläksi".
Konginkangas valittiin vuonna 2011 Keski-Suomen Vuoden kyläksi.
Vuonna 2004 taajaman kohdalla valtatiellä 4 tapahtui Suomen historian vakavin tieliikenneonnettomuus, jossa kuoli 23 ja loukkaantui 14 ihmistä.
Ksylitoli

| Ksylitoli |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (2R,3R,4S)-1,2,3,4,5-pentahydroksipentaani
CAS-numero:  87-99-0
PubChem CID:  -
SMILES:  C(C(C(C(CO)O)O)O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C5H12O5
Moolimassa:  152,15 g/mol
Ulkomuoto:  Vaalea kiteinen aine
Sulamispiste:  92–96 °C
Kiehumispiste:  216 °C
Tiheys:  1,52 g/cm3
Liukoisuus veteen:  vesiliukoinen (63 g/100 g vettä, 20 °C), vähäliukoinen etanoliin ja metanoliin
Ksylitoli eli koivusokeri on sokerialkoholi eli polyoli. Ksylitolin E-koodi on E967 ja se on hyväksytty EU:ssa elintarvikelisäaineeksi.
Ksylitolia käytetään vähäkalorisena ja monille mikrobeille energiaksi kelpaamattomana makeutusaineena muun muassa purukumeissa. Ksylitolia käytetään myös kosteudensäilyttäjänä esimerkiksi hammastahnoissa.
Ksylitolin makeutusteho on 80–100 prosenttia pöytäsokerin eli sakkaroosin tehosta. Ksylitolin liukeneminen veteen sitoo energiaa aiheuttaen viileän suutuntuman.
Ksylitolilla makeutettujen tuotteiden kuten purukumien, pastillien tai hammastahnan käytön esitetään usein estävän myös käyttäjänsä hammasmätää eli kariesta. Ksylitolin suojaavuudesta ei ole olemassa kuitenkaan vahvaa tieteellistä näyttöä. Ksylitolin pitkäaikaiskäytön on myös havaittu johtavan hammasmätää aiheuttavan Streptococcus mutans -bakteerin ksylitolille vastustuskykyisten kantojen kehittymiseen. Ksylitolipurukumi ei vähennä suun bakteereita myöskään yhtä tehokkaasti kuin mehiläisen tuottamaa kittivaha sisältävä purukumi. Niin ikään polyoleihin lukeutuva erytritolikin saattaa ehkäistä kariesta ksylitolia paremmin.
Ksylitolin raaka-ainetta ksylaania saadaan muun muassa koivuista, maissista ja pyökeistä. Ksylitolia esiintyy myös hieman esimerkiksi hedelmissä ja kasviksissa. Sitä muodostuu vähän myös ihmiskehossa.
Historia

1891 Emil Fischer ja hänen assistenttinsa Rudolf Stahel Saksasta eristivät pyökistä aineen, joka nimettiin saksaksi nimellä xylit eli "ksyliitti". Ranskalainen tutkija M. G. Bertrand eristi samana vuonna ja itsenäisesti vehnän ja kauran oljista ainetta, joka nimettiin ksylitoliksi.
1950-luvun puoliväliin mennessä ksylitolin pääteltiin olevan ihmiskehossa luonnostaan esiintyvä aineenvaihduntatuote. Tämä todistettiin pian tämän jälkeen eristämällä ksylitolia ihmiskehosta.
Ksylitolin käyttöä hiilihydraattilähteenä on tutkittu jo 1960-luvun alusta asti, jolloin sen oli todettu muun muassa sopivan diabeetikoille sakkaroosin korvaajaksi. Turun yliopiston Hammaslääketieteellinen laitos aloitti 1970 ns. Turun Sokeritutkimukset, joiden tavoitteena oli löytää sakkaroosille uusia luonnollisia vaihtoehtoja. 1971 Turun yliopiston professorit Arje Scheinin ja Kauko K. Mäkinen julkaisivat artikkelin, jossa vertailtiin ksylitolin ja muiden sokerien vaikutusta syljen kemiaan ja karieksen syntyyn. Havaittiin, että ksylitoli poikkesi muista makeutusaineista: sakkaroosia ja fruktoosia saaneilla karies lisääntyi, mutta ksylitolia saaneilla se väheni. Saatiin ensimmäiset viitteet siitä, että ksylitoli ehkäisee kariesta. Sitten Turussa aloitettiin ns. Turun suuri sokeritutkimus, jossa ksylitolin todettiin vähentävän hampaiden reikiintymistä. Hellasta pyydettiin mukaan tutkimuksiin ja se valmisti muutaman vuoden ajan ksylitolipurukumeja pelkästään tutkimuskäyttöön. 1975 Turun tutkimuksen tulokset julkaistiin ja tutkimuksessa käytetty purukumi, Xylitol-Jenkki, tuotiin Suomen ja Yhdysvaltain markkinoille. Purukumin tuotannossa auttoi Suomen Sokeri Oy:n kehittämä prosessi, joka sopi ksylitolin massatuotantoon, sillä aiemmin sen tuottaminen oli kallista.
1994 Ylivieskassa aloitetussa Äiti–lapsi-tutkimuksessa seurattiin ensimmäistä kertaa kliinisesti äidin ksylitolin käytön vaikutuksia pikkulasten Streptococcus mutans -tartuntoihin ja kariekseen. Tutkimuksessa osoitettiin, että äidin säännöllinen ksylitolipurukumin käyttö estää lasten kariesta merkittävästi.
Joulukuussa 1994 ksylitolituotteet vapautettiin Suomessa makeisverosta Vatialan koulun oppilaiden kolmen vuoden työn tuloksena.
1996 oululainen apulaisprofessori Matti Uhari ja kollegat osoittivat ensi kerran, että purukumin säännöllinen käyttö hillitsee korvatulehdusta aiheuttavien bakteerien kasvua ja estää niiden tarttumisen nenänieluun.
Virossa 1996–2000 tehty ksylitolitutkimus on ensimmäinen, jossa selvitettiin ksylitolipastillin säännöllisen käytön vaikutusta kariekseen. Tutkimus vahvisti sen, että ksylitolipastilli ehkäisee kariesta yhtä tehokkaasti kuin täysksylitolipurukumi.
Kemia

Ksylitoli on lievästi hygroskooppinen, sen vesiliuokset ovat lievästi happamia ja sen lämpöarvo on 16,96 kJ/g. Ksylitoli liukenee veteen endotermisesti eli sitä viilentäen. Liukenemisen entalpia on noin –35 cal/g. Ksylitoli on optisesti inaktiivinen, sillä se on akiraalinen. Ksylitolin 10 massaprosenttisen 25 °C vesiliuoksen taitekerroin on 1,3471 ja 50 % liuoksen taitekerroin on 1,4132. Ksylitolissa ei ole reaktiivista karbonyyliryhmää, joten se ei karamellisoidu.
Kemia > Valmistus

Ksylitolia voidaan tuottaa ksylaanirikkaista kasveista kuten koivuista, mantelin kuorista, oljista, maissintähkistä, kauran kuoresta, tai sellun tuoton sivutuotteista. Ksylaanipitoiset materiaalit hajotetaan ja ksylaani hydrolysoidaan ksyloosiksi. Ksyloosi erotetaan kromatografisesti ja se vedytetään nikkelipohjaisella katalyytillä ksylitoliksi. Vaihtoehtoisesti vedytys suoritetaan ensin ja sitten vasta muodostuneen ksylitolin erottelu. Saatu ksylitoli puhdistetaan uudelleen kiteyttämällä.
Ksylitolia voidaan teoriassa myös tuottaa mikrobikäymisen avulla.
Aineenvaihdunta

Ksylitolissa on ravintoenergiaa noin 2,4 kcal/g eli 10 kJ/g, mutta todellinen arvo voi vaihdella. Ksylitolin glykemiaindeksi on noin 13 (glukoosi = 100). Ihmisillä noin 50 % ksylitolista imeytyy suolistosta – loput menevät suolistobakteerien energiaksi, josta kuitenkin pienempi osa poistuu muuntumattomana ulosteessa. Virtsan mukana poistuu alle 2 g ksylitolia per 100 g syötyä ksylitolia. Ksylitoli ei vaikuta merkittävästi kehon insuliinin eritykseen. Ksylitoli käsitellään ihmisillä lähinnä maksassa, jossa se dehydrogenoituu solulimassa NAD-riippuvaisella polyolidehydrogenaasilla (EC-numero 1.1.1.B19) D-ksyluloosiksi. Tämä fosforyloituu ksylulokinaasilla (EC 2.7.1.17) D-ksyluloosi-5-fosfaatiksi, joka on pentoosifosfaattireitin tuote. Ksylitolia myös muodostuu ihmiskehossa aineenvaihduntatuotteena itsestään ilman ksylitolin ulkoista saantia arviolta 2–15 g per päivä.