stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pro Fide
Jäsenet > Entiset jäsenet

Jouni Ilmolahti – laulu (1966–1971)
Hannu Nyman – basso (1966–1971), koskettimet (1971–1973)
Matti Vanhanen – laulu (1966–1974), rummut (1968–1972)
Tuomo Vanhanen – kitara (1966–1974)
Seppo Vanhanen – kitara (1966–1973)
Pauli Tuohioja – basso (1971–1978)
Hannu Domke – laulu (1972–1978), rummut (1972–1973/1974), basso (1984–1985)
Leo Glad – vetopasuuna (1972–1977)
Jukka Bonsdorff – rummut (1973/1974–1985)
Juha Kela – koskettimet (1974–1985)
Pertti Tolonen – trumpetti (1973–1977)
Pertti Kallio – laulu (1975–1977)
Markku Mattila – kitara (1975–1978, 1984–1985)
Tauno Teeri – laulu (1977–1982)
Mikko Kuustonen – laulu, kitara, huuliharppu (1979–1987)
Hannu Kaukonen – kitara (1979–1984)
Risto Rautiainen – basso (1979–1984)
Jukka Niemelä – rummut (1985–2005)
Eero Ainesmaa – kitara (1985–1988)
Olavi Haapamäki – basso (1985–1986)
Jouko Kantola – koskettimet, laulu (1985–1989)
Pertti Gustavsson – basso (1986–1990)
Heikki Kärhä – laulu, kitara (1988–2012)
Jukka Ikonen – kitara, laulu (1988–2007)
Jussi Aaltonen – koskettimet, laulu (1989–1993)
Jaakko Jussila – basso (1990–1994)
Leevi Helo – koskettimet, laulu (1993–2002)
Petri Repo – basso, laulu (1994–2020)
Antti Nieminen – koskettimet (2002–2005)
Antti Kokko – rummut (2005–2012)
Markus Ikonen – kitara, laulu (2007–2024)
Jarkko Ikonen – rummut (2012–2024)
Diskografia

Kitarayhtye Pro Fide (1969) (EP)
Hän elää (1970) (EP)
Jos joskus syömmessäs oot tuntenut tyhjyyden (1971) (EP)
Hän muutti kaiken (1973)
Joh. 3:16 (1976)
Lauluja kahdesta maailmasta (1980)
Pro Fide (1981)
Tupla (1983)
Viimeiseen kaupunkiin (1986)
Q. Stone & Pro Fide (1987)
Yksi ei hylkää (1989)
Se toinen (1993)
Jos mieles on tyyni (1994)
Live (1996)
Kummallista (1998)
Tarina (2001)
Uudelle ladulle (2005)
Matkan varrelta (2006) (kokoelmalevy)
6' (2010)
Sattumaa? (2016)
Lisäksi Pro Fide soittaa Mikko Kuustosen vuonna 1979 ilmestyneellä soololevyllä Jää kuuntelemaan.
Kirjallisuus

Huttula, Juho: Pro Fide: tie on auki.  Nuorten keskus, 1986.  ISBN 951-626-573-1
Karlsson, Tiina & Ikonen, Markus: Pro Fide: 50 vuotta uskon puolesta.  Perussanoma Oy, 2016.  ISBN 978-951-888-796-9
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pro Fide Wikimedia Commonsissa
Viralliset kotisivut
Pro Fide YLEn Elävässä arkistossa[vanhentunut linkki]
Jeesus on Herra -tunnus on tullut tunnetuksi muun muassa Pro Fiden julisteiden, tarrojen ja paitojen kautta.
Mongols MC

| Mongols MC |
| --- | --- |
 Indianan osavaltion Mongols-jengiläisen liivien selkäpuoli tunnuksineen.
Perustettu:  1969  Montebello, Kalifornia, Yhdysvallat
Vuodet toiminnassa:  1969–
Alue:   Australia    Indonesia   Malesia   Meksiko    Saksa    Singapore    Suomi    Sveitsi   Tanska   Uusi-Seelanti    Venäjä    Yhdysvallat
Mongols MC on kansainvälinen rikollinen moottoripyöräkerho. Se on perustettu 5. joulukuuta 1969 Montebellossa, Kaliforniassa. Sillä on toimintaa Australiassa, Indonesiassa, Malesiassa, Meksikossa, Saksassa, Singaporessa, Suomessa, Sveitsissä, Tanskassa, Uudessa-Seelannissa, Venäjällä ja Yhdysvalloissa.. Suomeen Mongols tuli vuonna 2011. Mongols MC on neljänneksi suurin moottoripyöräjengi ja maailmassa.
Saab 9-3

Saab 9-3 on Saabin vuosina 1998–2014 valmistama ylemmän keskiluokan automalli, joka korvasi Saab 900:n. Valmistajan ajauduttua konkurssiin vuonna 2012 National Electric Vehicle Sweden (NEVS) valmisti mallia Saabin entisellä tehtaalla vielä vajaan vuoden ajan.
Saab 9-3 II (2002–2014)

| Saab 9-3 II |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Itävalta  Ruotsi
Valmistaja:  Saab (2002–2012) NEVS (2013–2014)
Konserni:  General Motors
Valmistusvuodet:  2002–2014
Korimalli:  2-ovinen cabriolet 4-ovinen sedan 5-ovinen farmari
Luokka:  D-segmentti
Edeltäjä:  Saab 9-3 I
Teknisesti samankaltaisia:  Cadillac BLS Chevrolet Malibu VI Chevrolet Malibu VII Fiat Croma Opel Signum Opel Vectra C Pontiac G6 Saturn Aura
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  GM Epsilon
Moottori:  R4 V6
Iskutilavuus:  1,8–2,8 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen automaatti 6-vaihteinen automaatti
Toisen sukupolven Saab 9-3 esiteltiin kesällä 2002. Se perustuu samalle General Motorsin Epsilon-pohjalevylle kuin esimerkiksi Opel Vectra C ja Fiat Croma. Suurin muutos edellismalliin verrattuna on korimallin muutos viistoperästä nelioviseksi sedaniksi. Vuonna 2004 esiteltiin kangaskattoinen avomalli, jota valmisti Magna Steyr Itävallassa, ja seuraavana vuonna farmarimalli SportCombi.
Vuoden 2002 Euro NCAP -kolaritestistä 9-3 sai tulokseksi täydet viisi tähteä. Erikseen vuonna 2004 testattu cabriolet ansaitsi sekin viisi tähteä.
Kesällä 2007 malli sai uudelleenmuotoillut puskurit, ajovalot ja etusäleikön. Takavaloista tuli läpinäkyvät. Sedanin ja farmarin ovista poistettiin kylkilistat ja lisäksi myös ovenkahvat vaihdettiin uudenmallisiin. Cabrioletin oviin ei tehty muutoksia.
Toinen, pienempi kasvojenkohotus tuli vuonna 2011, jolloin auton keulan ilmettä muokattiin vastaamaan uutta 9-5-mallia.
Saabin mentyä konkurssiin vuonna 2012 mallin valmistusoikeudet myytiin National Electric Vehicle Swedenille, joka aloitti 9-3 Aero -mallin valmistuksen uudelleen joulukuussa 2013 Saabin entisellä tehtaalla Trollhättanissa. Tuotanto päättyi lopullisesti toukokuussa 2014.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saab 9-3 Wikimedia Commonsissa
Saabin automallit
| --- | --- |
Tuotantomallit:  Saab 92  Saab 93  Saab Sonett  Saab Sonett II (Saab 97)  Saab Sonett III  Saab 95  Saab 96  Saab 99  Saab 900  Saab 90  Saab 9000  Saab 9-3  Saab 9-5  Saab 9-4X  Saab 9-2X  Saab 9-7X 
Konsepti- ja erikoismallit:  UrSaab  Saab Monster  Saab Quantum  Saab Catherina  Saab MFI13  Saab Toad  Saab 98  Saab 99 Finlandia  Saab 900 Finlandia  Saab EV-1  Saab 9-X  Saab Aero-X 
Viisiovinen Saab 9-3.
Saab 9-3 Aero
Saab 9-3 Cabriolet
Saab 9-3 Convertible
Saab 9-3 SportCombi
Toisen sukupolven facelift-malli (2007).
Facelift-mallin Saab 9-3 SportCombi.
Facelift-mallin Saab 9-3 Convertible.
Toisen sukupolven facelift-malli (2011).
Honda Brio

Honda Brio on Hondan vuodesta 2011 lähtien valmistama A-segmentin automalli, jota myydään Kaakkois-Aasian ja Intian markkinoilla.
Honda Brio I (2011–2018)

| Honda Brio I |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Indonesia  Intia  Thaimaa
Valmistaja:  Honda
Valmistusvuodet:  2011–2018
Korimalli:  5-ovinen hatchback
Luokka:  A-segmentti
Seuraaja:  Honda Brio II
Teknisesti samankaltaisia:  Honda Amaze I Honda Mobilio (DD4)
Iskutilavuus:  1,2–1,3 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen automaatti CVT-automaatti
Ensimmäisen sukupolven Brio esiteltiin keväällä 2011. Siihen perustuva sedan-versio on nimeltään Honda Amaze, joka tuli markkinoille vuonna 2013.
Vuonna 2016 keulan ilmettä uudistettiin uudella puskurilla ja etusäleiköllä. Kojetaulu oli täysin uusi.
Honda Brio II (2018–)

| Honda Brio II |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Indonesia
Valmistaja:  Honda
Valmistusvuodet:  2018–
Korimalli:  5-ovinen hatchback
Luokka:  A-segmentti
Edeltäjä:  Honda Brio I
Iskutilavuus:  1,2 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali CVT-automaatti
Toisen sukupolven Brio esiteltiin Jakartan autonäyttelyssä elokuussa 2018.
Ainoa moottorivaihtoehto on 1,2-litrainen (87 hv) bensiinimoottori.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Honda Brio Wikimedia Commonsissa
Ensimmäisen sukupolven facelift-malli.
Alexi Laiho

| Alexi Laiho |
| --- | --- |
 Alexi Laiho Elbriot -festivaaleilla Saksassa vuonna 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. huhtikuuta 1979 Espoo
Kuollut: 29. joulukuuta 2020 (41 vuotta) Helsinki
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Taiteilijanimi:  Alexi, Allu, Wildchild
Aktiivisena:  1993–2020
Tyylilajit:  melodinen death metal power metal neoklassinen metalli thrash metal sinfoninen black metal
Soittimet:  kitara, viulu, laulu, piano
Yhtyeet:  Children of Bodom Sinergy Kylähullut Impaled Nazarene The Local Band Bodom After Midnight
Levy-yhtiöt:  Spinefarm Records muita levy-yhtiöitä
Aiheesta muualla
www.cobhc.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Alexi ”Wildchild” Laiho (oik. Markku Uula Aleksi Laiho; 8. huhtikuuta 1979 Espoo – 29. joulukuuta 2020 Helsinki) oli laulaja-kitaristi ja Children of Bodom -yhtyeen perustajajäsen.
Laiho oli ensimmäinen suomalainen kitaristi, josta on tehty artikkeli arvostettuun Guitar World -lehteen. Laiho myös valittiin Guitar World -lehden vuoden 2009 lukijaäänestyksessä parhaaksi metallikitaristiksi. Samassa äänestyksessä taakse jäivät muun muassa Kirk Hammett, Slash ja Zakk Wylde. Myös Soundi-lehti listasi Laihon parhaaksi soolo- ja metallikitaristiksi. Vuonna 2011 Laiho voitti maailman parhaan metallikitaristin tittelin brittiläisen Total Guitar -lehden lukijaäänestyksessä
Laiho käytti ESP:n kitaroita. ESP valmistaa myös Laihon mukaan nimettyä kitaramallia ESP Alexi Laiho. Laiho käytti ennen Jackson-merkkisiä kitaroita.
Laihosta ilmestyi vuonna 2019 Petri Silaksen kirjoittama ja Johnny Knigan julkaisema elämäkertakirja Kitara, kaaos & kontrolli.
Lapsuus ja nuoruus

Alexi Laiho syntyi Espoossa huhtikuussa 1979. Laihon perheeseen kuuluivat hänen lisäkseen isosisko, isä Heikki ja äiti Kristiina. Laihon varhaislapsuuden aikana perhe muutti usein: viisivuotiaana Laiho oli ehtinyt asua jo neljässä eri osoitteessa. Ala-asteelta yläasteelle Laiho oli melko epäsosiaalinen lapsi. Hän joutui puhutteluihin ja jälki-istuntoihin esimerkiksi töhrittyään kuvaamataidontunneilla muiden oppilaiden piirroksia.
Laiho aloitti viulun soittamisen seitsemänvuotiaana osittain sen vuoksi, että hänen molemmat vanhempansa harrastivat musiikkia. Viulu korvautui kuitenkin kitaralla, kun Laiho käänsi viulunsa kitaran asentoon ja rämpytti sitä. Hänen ensimmäisen sähkökitaransa oli Tokai Stratocaster, jonka hän sai 11-vuotiaana. Heavy metalin Laiho löysi isosiskonsa kaseteilta, joissa oli Dingon seurana muun muassa Poisonin, Kissin ja W.A.S.P:n musiikkia. Myöhemmin mukaan tulivat Sepultura, Stone, Pantera ja Megadeth, jotka johtivat Laihon black- ja death metal -yhtyeiden luo ja tietyssä vaiheessa hän ei kuunnellut mitään muuta kuin rajuinta mahdollista black ja death metalia.
Musiikillista koulutustaan Laiho jatkoi Oulunkylän Pop & Jazz Konservatoriossa, jossa hän soitti T.O.L.K.-nimisessä yhtyeessä. Sivuinstrumenttina hänellä oli piano. Vaikka Laihosta tuntuikin toisinaan turhauttavalta soittaa tiettyjä opeteltavia kappaleita, hän oli kuitenkin käsittänyt Steve Vain Passion and Warfaren kuultuaan, ettei kitaran soittamisessa voi edetä kovin pitkälle pelkän itseopiskelun kautta.
Laiho lopetti opiskelun peruskoulun jälkeen ja keskittyi soittamiseen. Soiton ohessa hän teki sekalaisia pikkutöitä kuten puhelinmyyntiä ja työskenteli yrityksissä, jotka järjestivät erilaisia festivaaleja.
Ura > Children of Bodom

Vuonna 1993 kitaristi Aleksi Laiho ja rumpali Jaska Raatikainen perustivat yhtyeen nimeltä IneartheD, joka myöhemmin sai nimekseen Children of Bodom.
Children of Bodom soitti ensimmäisen keikkansa Helsingin Lepakossa 31. lokakuuta 1997 toimien norjalaisen sinfonista black metallia soittavan Dimmu Borgirin lämmittelijänä.
Children of Bodom soitti vuoden 2008 Metal Hammer Golden Gods Awardsissa, jossa Laiho palkittiin "Best Shredder" -palkinnolla.
Vuoden 2019 marraskuussa Children of Bodom ilmoitti lopettavansa yli 20-vuotisen uransa Hexed-kiertueen viimeisten keikkojen jälkeen.
Children of Bodom soitti viimeisen keikkansa 15. joulukuuta 2019 Helsingin jäähallissa.
Laiho soitti ja lauloi yhtyeessä sen lopettamiseen asti vuoteen 2019, jona aikana se oli ehtinyt julkaista kymmenen studioalbumia ja nousta yhdeksi Suomen kansainvälisesti menestyneimmistä yhtyeistä.
Ura > Bodom After Midnight

Children of Bodomin jälkeen Laiho ja Daniel Freyberg jatkoivat uusien soittajien kanssa Bodom After Midnight -yhtyeessä. Kokoonpano ehti kuitenkin levyttää vain kolme kappaletta ennen Laihon kuolemaa.
Ura > Sinergy

Laiho soitti kitaraa ja sävelsi pääosan kappaleista vuosina 1997-2006 toiminnassa olleessa suomalaisessa power metallia ja heavy metallia soittaneessa 
Sinergy-yhtyeessä, joka julkaisi kolme kokopitkää studioalbumia. Sinergyn neljännen albumin oli tarkoitus tulla vuonna 2005, mutta albumia ei saatu ikinä viimeisteltyä Children of Bodomin kiireisen aikataulun takia. Sinergyssä vaikuttivat sen olemassaolon aikana muunmoassa Kimberly Goss, Children of Bodomin toisena kitaristina tunnettu Roope Latvala, In Flamesin ja HammerFallin perustajajäseniin kuulunut Jesper Strömblad, Mercyful Fate ja Arch Enemy-yhtyeistä paremmin tunnettu Sharlee D'Angelo, Nightwishin ja Tarotin Marco Hietala, Stratovariuksen Lauri Porra, Kylähullut, To/Die/For, Ajattara-yhtyeissä ja myöhemmin Lordissa vaikuttanut Tonmi Lillman.
Ura > Muita yhtyeitä

Laiho soitti kitaraa ja lauloi vuosina 2004–2007 suomalaisessa punk rock -yhtyeessä Kylähullut. Hän perusti yhtyeen sivuprojektiksi yhdessä Klamydia-yhtyeen laulajan Vesku Jokisen ja Sinergyssä sekä To/Die/Forissa vaikuttaneen rumpali Tonmi Lillmanin kanssa.
1990-luvun loppupuolella hän soitti lyhytaikaisesti Impaled Nazarenessa ja Thy Serpentissä. Laiho jätti Impaled Nazarenen voidakseen keskittyä paremmin Sinergyyn ja Children of Bodomiin.
Vuonna 2013 Laiho perusti The Local Band -nimisen superyhtyeen yhdessä The 69 Eyesin rumpalin Jussi 69:n kanssa. Ideana oli soittaa heidän lempiyhtyeidensä (kuten Mötley Crüe, Poison, Bon Jovi) kappaleita. Laulajaksi valikoitui Reckless Loven Olli Herman ja bassoon Santa Cruzin Archie Cruz. Yhtye soitti muun muassa Japanissa Saitama Super Arenalla 17 000 ihmisen edessä sekä lämmitteli Hollywood Vampiresia Helsingin Kaisaniemen puistossa.
Ura > Saavutukset

Laihoa kutsuttiin usein visionääriksi, joka palautti röyhkeyden ja melodisuuden metallimusiikkiin post-grungen ja nu metalin aikaan. Hänen soittotyylinsä ja etenkin soolot saivat vahvasti vaikutteita black metalista, power metalista sekä klassisesta musiikista.
Laiho sai urallaan maailmanlaajuisesti arvostusta ja suosiota kitaransoittotaidoillaan. AllMusicin mukaan Laiho oli "laajalti kehuttu yhtenä genrensä kovimmista.". Vuonna 2004 Guitar Worldin 100 parasta kaikkien aikojen metallikitaristia -arvostelussa Laiho päätyi 96. sijalle.  Myöhemmin Guitar World mainitsi Laihon olevan yksi 50 kaikkien aikojen nopeimmista kitaristeista.  Vuonna 2011 Total Guitar teki kyselyn kaikkien aikojen parhaimmasta metallikitaristista; mukana oli 20 kitaristia (kuten Zakk Wylde, John Petrucci, Dimebag Darrell sekä Yngwie Malmsteen). Laiho äänestettiin 1. sijalle saaden yli 20 %:ia äänistä.
Yksityiselämä

Laiho avioitui vuonna 2002 Sinergyn laulajan Kimberly Gossin kanssa, joka on myös ollut osa-aikaisena kosketinsoittajana Children of Bodomissa ja Dimmu Borgirissa. Pari muutti erilleen vuonna 2004. Laiho asui kuollessaan avoliitossa australialaisen Kelli Wright-Laihon kanssa, joka oli ottanut jo Laihon sukunimenkin yhdistelmänimeensä. He eivät kuitenkaan ehtineet virallisesti avioitua, koska Alexi Laiho ei ollut koskaan virallisesti eronnut Kimberly Gossista.
Laiho asui Helsingissä, mutta välillä myös Los Angelesissa ja myöhemmin osittain Australiassa. Los Angelesissa asuessaan Laiho vieraili Hans Välimäen Hansin matkassa -ohjelmassa.
Terveys ja kuolema

Laiholla oli henkilökohtaisia ongelmia, muun muassa nuorempana ahdistus- ja paniikkihäiriöitä. Vuonna 1998 Sinergyn ensilevyn äänitysten aikaan Ruotsissa hän yritti itsemurhaa ottamalla yliannostuksen lääkkeitä. Hänet kuitenkin ehdittiin pelastaa ja hänet lähetettiin Espooseen Jorvin sairaalaan toipumaan. Vuonna 2016 julkaistussa Error – Mielen häiriöitä -kirjassa Laiho kertoi kärsivänsä ahdistuneisuushäiriöstä ja kroonisesta unettomuudesta. Laiho oli saanut vapautuksen asevelvollisuudesta.
Laiholla oli pitkään ongelmia alkoholin kanssa. Aloitettuaan ammattimuusikon uran 18-vuotiaana hän käytti alkoholia päivittäin. Alkoholista seurasi vatsahaava ja ruokatorven repeytyminen, joiden vuoksi hän oli useasti sairaalahoidossa. Heinäkuussa 2012 Laiho oli Children of Bodomin kanssa kiertueella Oslossa, kun hänet jouduttiin kuljettamaan sairaalaan kivuliaan vatsahaavan vuoksi. Tämän jälkeen Laiho ymmärsi alkoholisoituneensa, mutta ei halunnut mennä hoitoon.
Laiho kuoli 29. joulukuuta 2020, ja kuolemasta tiedotettiin julkisuuteen 4. tammikuuta 2021. Laihon lesken Kimberly Gossin mukaan ruumiinavauskertomus kertoi Laihon kuolinsyyksi alkoholin aiheuttaman maksan rasvarappeutumisen ja haiman sidekudostumisen. Laihon elimistössä oli myös särkylääkkeitä, opioideja ja unilääkkeitä.
Laiho on haudattu Helsinkiin Malmin hautausmaalle. Hauta sijaitsee alueella 00, korttelissa 58, rivissä 2, hautapaikka 19. Hänet haudattiin joulukuussa 2021 ja hauta sai hautakiven elokuussa 2022.
Sivuprojektit

Laiho esiintyi 7. marraskuuta 2007 ilmestyneellä Guitar Heroes -instrumentaalialbumilla, jolle suomalaiset kitaristit sävelsivät oman taidonnäytteensä.
Laiho teki vuoden 2015 Helsingin juhlaviikoille tilaustyönä kappaleen ”#100guitarsfromhel”, jolla soittaa sata sähkökitaristia.
Laihon viimeinen ennen kuolemaa julkaistu kappale oli tammikuussa 2020 ilmestynyt Pyhimyksen ”Fuck the World”, jonka yhdeksi säveltäjäksi hänet on merkitty. Hän soittaa kappaleessa kitarasoolon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alexi Laiho Wikimedia Commonsissa
Alexi Laiho Ylen Elävässä arkistossa
| n k Children of Bodom |
| --- | --- |
 Alexi Laiho  Janne Wirman  Henkka T. Blacksmith  Jaska Raatikainen  Daniel Freyberg   Roope Latvala  Alexander Kuoppala  Jani Pirisjoki  Samuli Miettinen 
Studioalbumit:  Something Wild  Hatebreeder  Follow the Reaper  Hate Crew Deathroll  Are You Dead Yet?  Blooddrunk  Relentless Reckless Forever  Halo of Blood  I Worship Chaos  Hexed 
Livealbumit:  Tokyo Warhearts  Chaos Ridden Years – Stockholm Knockout Live  A Chapter Called Children of Bodom – The Final Show in Helsinki Ice Hall 2019 
Sinergy
| --- | --- |
Studioalbumit:  Beware the Heavens  To Hell and Back  Suicide by My Side 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Italia  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Yle 
Muut:  Europeana 
Laiho esiintymässä The Local Bandin kanssa Jyväskylässä vuonna 2016.
Tauno Seppänen

Hiihtäjä, 1979, Tyrnävä.
Laskumies, 1984, Vaala.
Tauno Henrik Seppänen (11. heinäkuuta 1918 – 29. maaliskuuta 1998) oli suomalainen kuvanveistäjä. Vaalalainen Seppänen sai oppinsa Ben Renvallilta ja Aarre Heinoselta. Opiskeltuaan kuvanveistoa Helsingissä Seppänen palasi kotiseudulleen Neittävälle kuten samaan aikaan Helsingissä opiskellut serkkunsa taidemaalari Olli Seppänen.
Taiteilijan työnsä ohella Seppänen työskenteli muurarina ja hoiti karjaa sekä toimi maanviljelijänä. Hän voitti vuonna 1967 Oulun Pohjankartanon veistoskilpailun teoksellaan Kevätmyrskyä, mikä mahdollisti siirtymisen kokopäivätoimiseksi kuvanveistäjäksi. Pohjankartanon edessä Yrjö Kallisen puistossa sijaitseva veistos paljastettiin vuonna 1971. Kevätmyrskyä-veistoksen ohella Seppäsen pääteoksia olivat Tyrnävällä sijaitseva Hiihtäjä ja Vaalassa sijaitseva Laskumies.
Citroën C3 Aircross

Citroën C3 Aircross on Citroënin vuodesta 2010 lähtien valmistama pieni crossover-tyyppinen automalli.
Citroën C3 Aircross I (2010–)

| Citroën C3 Aircross I |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Brasilia
Valmistaja:  Citroën
Konserni:  Groupe PSA
Valmistusvuodet:  2010–
Muut nimet:  Citroën Aircross
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Teknisesti samankaltaisia:   PF1-pohjalevyn mallit * Citroën C2 Citroën C3  Citroën C3 Picasso  Citroën C3 Pluriel  Citroën C4 Cactus  Citroën C-Elysée  DS 3  Opel Crossland  Peugeot 1007  Peugeot 207  Peugeot 208 I  Peugeot 2008 I  Peugeot 301  
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  PSA PF1
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,6 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen robotti
Ensimmäisen sukupolven C3 Aircross on crossover-versio tila-automalli C3 Picassosta, ja sitä myydään ainoastaan Etelä-Amerikan markkinoilla. Sen erot Picassoon ovat korkeampi maavara, koria suojaavat muoviosat ja varapyörä takaluukun kannessa.
Vuoden 2015 lopulla suurimmat uudistukset kohdistuivat keulailmeeseen. Auton nimeksi tuli pelkkä Citroën Aircross.
Citroën C3 Aircross II (2017–)

| Citroën C3 Aircross II |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Espanja
Valmistaja:  Citroën
Konserni:  Groupe PSA
Valmistusvuodet:  2017–
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Edeltäjä:  Citroën C3 Picasso
Teknisesti samankaltaisia:   PF1-pohjalevyn mallit * Citroën C2 Citroën C3  Citroën C3 Picasso  Citroën C3 Pluriel  Citroën C4 Cactus  Citroën C-Elysée  DS 3  Opel Crossland  Peugeot 1007  Peugeot 207  Peugeot 208 I  Peugeot 2008 I  Peugeot 301  
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  PSA PF1
Moottori:  R3 R4
Iskutilavuus:  1,2–1,6 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen automaatti
Toisen sukupolven C3 Aircross ensiesiteltiin kesäkuussa 2017 Pariisissa. Se korvasi mallistossa C3 Picasson. Malli jakaa perusrakenteensa Opel Crosslandin kanssa. Keväällä 2018 esiteltiin Kiinan markkinoille C4 Aircross, joka on 12 senttimetriä normaalia C3 Aircrossia pidempi malliversio. Sitä ei tuoda lainkaan Eurooppaan.
Vuoden 2017 Euro NCAP -kolaritestistä C3 Aircross sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Citroën C3 Aircross Wikimedia Commonsissa
Ensimmäisen sukupolven facelift-malli.
IPhone 6 Plus

| iPhone 6 Plus |
| --- | --- |


Valmistaja:  Apple
Slogan:  Bigger than bigger
Julkaistu:  syyskuu 2014
Edeltäjä:  iPhone 5s
Seuraaja:  iPhone 6s Plus
Muut versiot:  iPhone 6
Käyttöverkot:  UMTS/HSPA+/DC-HSDPA   (850, 900, 1 700/2 100, 1 900, 2 100 MHz)   GSM/EDGE   (850, 900, 1 800, 19 00 MHz)
Mitat:  158,1 × 77,8 × 7,1 mm
Paino:  172 g
Näyttö:  5,5″ Retina HD -kosketusnäyttö
Näytön kuvatarkkuus:  1 920 × 1 080 (401 ppi)
Suoritin:  Apple A8
Keskusmuisti:  1 Gt 
Flash-muisti:  16, 32, 64 tai 128 Gt
Takakamera:  8 Mpx iSight
Etukamera:  1,2 Mpx FaceTime
Radio:  ei
Musiikkisoitin:  kyllä
Valmiusaika:  250 h
Puheaika:  14 h (3G)
Käyttöjärjestelmä:  iOS 8.0 (alkuperäinen)  iOS 12.5.7 (viimeisin)
Akku:  2 915 mAh
Tiedonsiirto:  • Wi-Fi (802.11 a/b/g/n/ac)  • Bluetooth 4.0  • NFC  • GPS & Glonass
Liitännät:  3,5 mm stereokuuloke, Lightning
Muistikorttipaikka:  ei ole
Infobox OKNimi-testi OK: 
iPhone 6 Plus on Applen syksyllä 2014 samaan aikaan iPhone 6:n kanssa julkaisema älypuhelin.