stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Akseli Peltovuoma

Akseli Peltovuoma, sukunimi aik. Petrelius (16. huhtikuuta 1869 Kemijärvi – 18. toukokuuta 1918 Helsinki) oli suomalainen agronomi ja Pohjois-Suomen Karjanjalostusyhdistyksen sihteeri.
Peltovuoma valmistui 1899 Mustialan agronomi- ja meijeriosaston kurssilta ja oli aluksi eri toimissa Uudellamaalla. Hän tuli vuonna 1905 Perä-Pohjolan maanviljelysseuran palvelukseen ja vuonna 1908 hänestä tuli Pohjois-Suomen Karjanjalostusyhdistyksen sihteeri. Peltovuoma toimi myös karjanhoito- ja meijerikonsulenttina Pohjois-Suomessa. Hän oli lisäksi avustajana Maatalous-, Karjanhoitolehti- ja Pellervo-lehdissä.
Peltovuoma oli Oulun rahatoimikamarin jäsenenä ja hän toimi rahatoimikamarin sihteerinä vuoden 1918 alusta lähtien. Hän oli Oulun elintarvelautakunnan ja Oulun läänin elintarvekomitean puheenjohtajana. Suomen sisällissodan aikana Peltovuoma oli Oulussa suojeluskunnan puheenjohtajana ja valkoisen armeijan intendenttilaitoksen palveluksessa. Hän kuoli toukokuussa 1918 ollessaan matkalla Helsingissä.
Julkaisuja

Nimellä A. Petrelius:
Neuvoja karjanhoidossa ja maatiaisvoin valmistuksessa. Maatalouskirjasto, n:o 15. Otava, Kuopio 1903
Nimellä A. Peltovuoma:
Karjakirjeitä Kauralasta: hajanaisia neuvoja karjanhoidon eri aloilta. Otava 1914
Perä-Pohjolan karja: sen jalostus, ruokinta ja hoito. Otava 1916
Aiheesta muualla

Oulun läänin Talousseuran karjatalousretkikunnan jäseniä ja sen johtaja agronoomi Akseli Peltovuoma keväällä 1909 kuvattuna Tampereella ennen kotimatkalle lähtöä, ProAgria Oulu
Ala-Kanada

Ala-Kanada (vihreä) nykyisen Kanadan (vaaleanpunainen) alueella.
Ala-Kanada oli Yhdistyneen kuningaskunnan siirtokunta Pohjois-Amerikassa, St. Lawrence -joen itäpäädyssä. Se käsitti nykyisen Québecin provinssin eteläosan.
Ala-Kanada luotiin vuonna 1791, kun brittiläinen siirtokunta Québec jaettiin Ala- ja Ylä-Kanadaan.
Ala-Kanada muodostui osasta entisestä Ranskan siirtokunnasta nimeltä Uusi Ranska, joka luovutettiin Yhdistyneelle kuningaskunnalle, kun se oli voittanut Ranskan muun muassa seitsenvuotisessa sodassa. Muista entisen Uuden Ranskan Yhdistyneelle kuningaskunnalle luovutetuista osista muodostuivat Ylä-Kanada ja Nova Scotia, sekä myöhemmin myös New Brunswick ja Prinssi Edwardin saari.
Ala- ja Ylä-Kanada, sekä niiden lakia säätävät elimet lakkautettiin 1841. Siirtokunnat yhdistettiin Kanadan provinssiksi.
Aurora Aspegren

| Aurora Aspegren |
| --- | --- |
 Aurora Aspegren.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Maria Aurora Olivia Aspegren (omaa sukua Gullstén)
Syntynyt: 30. heinäkuuta 1844 Kuru
Kuollut: 19. tammikuuta 1911 (66 vuotta) Ruovesi
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1876 – noin 1896
Merkittävät roolit:  Katri, Daniel Hjort  Nicole, Porvari aatelismiehenä  Eeva, Kihlaus
Maria Aurora Olivia Aspegren (omaa sukua Gullstén, 30. heinäkuuta 1844 Kuru – 19. tammikuuta 1911 Ruovesi) oli suomalainen näyttelijä ja Suomalaisen Teatterin ensimmäinen naisnäyttelijä. Hänen vahvinta osaamisalaansa oli tragedia.
Elämäkerta

Aspegrenin vanhemmat olivat Gustaf Adolf Gullstén ja ruotsalaissyntyinen Birgitta Katarina Södergren. Hänen äitinsä päivitteli tavan takaa tytärtään, joka lapsuudessaan leikitteli eri roolihahmoilla. Aspegren suoritti Westermarckin käytännön teatterikoulun, joka tosiasiassa oli kiertävä ruotsinkielinen teatteriseurue. Toisinaan seurue esitti myös suomenkielisiä näytelmiä.
Aspegren liittyi Suomalaiseen Teatteriin, kun Kaarlo Bergbom perusti sen Helsinkiin vuonna 1872, ja otti taiteilijanimekseen Aurora Toikka. Tuota nimeä hän käytti vain vuoden verran. Yhdessä näyttelijä Oskari Vilhon kanssa Aspegren muodosti Suomalaisen Teatterin taiteellisesti voittoisan työparin. Vuonna 1873 hän avioitui näyttelijä ja teatterinjohtaja August Aspegrenin kanssa. Vuonna 1875 taiteilija teki opintomatkan Tanskaan ja Ranskaan. Hän jatkoi Suomalaisen Teatterin näyttelijänä vuoteen 1887, jolloin hän miehensä kanssa perusti Suomalaisen Kansanteatterin, jonka ensimmäinen esitys pidettiin Tampereella 11. syyskuuta 1887. Aspegren näytteli Kansanteatterissa kymmenen vuotta.
Sekä Aspegren itse että yleisö ja arvostelijat pitivät hänen huomattavimpana näyttämötulkintanaan Katrin roolia Josef Julius Wecksellin murhenäytelmässä Daniel Hjort. Sitä hän näytteli vuodesta 1876 alkaen parinkymmentä vuotta. Näytelmässä Porvari aatelismiehenä hän näytteli Nicolen roolin. Aleksis Kiven näytelmässä Kihlaus hän oli Eeva. Teoksessa Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin (1930) Aspegren mainitaan "ensimmäiseksi suomenkielellä esiintyneeksi näyttelijättäreksi".[lähde? ]
Teatteriuransa jälkeen Aspegren antoi näyttelijöille yksityisopetusta. Hänen oppilaisiinsa kuului muun muassa Mimmi Lähteenoja. Reuman vuoksi hänen luomisvoimansa alkoi hiipua. Avioliitto kariutui August Aspegrenin löydettyä uuden kumppanin. Lopun elämänsä Aurora Aspegren vietti Tampereen lisäksi Ruoveden Muroleessa, josta hän osti isänsä kotitilan Toikan.
Aiheesta muualla

Pieni tietosanakirja. Runeberg.org.
Aavaa

| Aavaa J>  A. Mäki |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 29. maaliskuuta 2019
 Kesto: 41.17
 Levy-yhtiö: If Society
J. A. Mäen muut julkaisut
|   | Aavaa 2019 | Syys 2022 |
Aavaa on Radiopuhelimet-laulaja J. A. Mäen esikoisalbumi, joka julkaistiin 29. maaliskuuta 2019. Levyllä esiintyy Mäen lisäksi laulaja-kitaristi Ossian Marttala, laulaja-pianisti Anna Itkonen, Pentti Amore (oik. Juho Kauhanen) ja rumpali Janne Mathlin. Musiikin edistämissäätiö myönsi vuonna 2018 Mäelle, Itkoselle ja Amorelle kullekin 855 euron työskentelytuet projektiin liittyen.
Kappaleet

Päivän raskain hetki – 5.22  - (säv. Juha Valppu, Mäki, san. Mäki, sov. Marttala, Mäki, Amore, Itkonen, Mathlin, Valppu, Annunen, Aikio)
Askeleet – 4.19  - (säv. & san. Mäki, sov. Marttala, Mäki, Itkonen, Amore)
Outo päivä – 3.53  - (säv. Mäki, O. Marttala, san. Mäki, sov. Marttala, Mäki, Itkonen, Amore, Mathlin)
Talvi ei ole entisellään – 4.17  - (säv. O. Marttala, san. Mäki, sov. Marttala, Mäki, Itkonen, Amore)
Vitsi 618 – 2.07  - (säv. & san. Mäki, sov. Marttala, Mäki, Itkonen, Amore, Mathlin)
Kesä kaukana – 4.16  - (säv. Juha Valppu, Mäki, san. Mäki, sov. Marttala, Mäki, Itkonen, Amore)
Kevätlaulu – 4.54  - (säv. Mäki, san. Uuno Kailas, Mäki, sov. Marttala, Mäki, Itkonen, Amore)
AAVAA – 5.06  - (säv. O. Marttala, Mäki, san. Mäki, sov. Marttala, Mäki, Itkonen, Amore, Mathlin)
Hauta meren äärellä – 6.59  - (säv. O. Marttala, san. Mäki, sov. Marttala, Mäki, Itkonen, Amore)
Kokoonpano

J. A. Mäki – laulu, huuliharppu, lyömäsoittimet
Ossian Marttala – kitara, lyömäsoittimet, taustalaulu
Anna Itkonen – kosketinsoittimet, syntetisaattorit, taustalaulu, lyömäsoittimet
Pentti Amore – lyömäsoittimet, rumpusamplet, basso, taustalaulu
+
Janne Mathlin – rummut
Arvostelut

Desibeli.net:
Noise.fi:
Soundi:
Aksubajevon piiri

Aksubajevon piiri Tatarstanin kartalla.
Aksubajevon eli Aqsubayn piiri (ven. Аксубаевский район, Aksubajevski raion, tataariksi Аксубай районы, Aqsubay rayonı) on paikallinen itsehallintoalue Tatarstanin tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee tasavallan eteläosassa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 1 440 neliökilometriä ja asukkaita on 32 200 henkeä (vuonna 2009).
Piirin hallinnollinen keskus on Aksubajevon kaupunkimainen taajama. Sen lisäksi siihen kuuluu 20 maalaiskuntaa: Balovo (keskupaikka Novoje Uzejevo), Jemelkino, Karasa, Krivoozerki, Mjud, Novaja Kiremet, Novoje Aksubajevo, Novoje Ibraikino, Savruši (keskupaikka Staryje Savruši), Staraja Kiremet, Staroje Ibraikino, Staroje Ilderjakovo, Staroje Timoškino, Staroje Uzejevo, Staryi Tatarski Adam, Staryje Kijazly, Štšerben, Suntšelejevo, Trudoljubovo ja Urmandejevo (keskupaikka Savgatševo).
Seutu kuuluu metsäarovyöhykkeeseen. Pinnanmuodostukseltaan se on pienten jokilaaksojen halkomaa tasankoa. Suurimmat joet ovat Bolšaja ja Malaja Sultša. Metsät muodostavat 21 % pinta-alasta. Hyötykaivannaisia ovat hiekkakikivi, savi, turve, merkeli, kalkkikivi, öljy ja bitumi. Piirikeskuksesta on 210 kilometriä matkaa tasavallan pääkaupunkiin Kazaniin.
Väestöstä 44,3 % on tšuvasseja, 38,5 % tataareja ja 16,5 % venäläisiä.
Tärkein elinkeino on maatalous, joka on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon. Lisäksi viljellään ruista, vehnää, kauraa, sokerijuurikasta ja perunaa. Seudulla on myös öljy-, metsä- ja elintarviketeollisuutta.
Piirissä toimii neljä kansanteatteria, tanssiyhtye, tšuvassilainen folkloreyhtye Ujav sekä tataarien, tšuvassien ja venäläisten kansalliset kulttuurikeskukset. Alueella on 3 kirkkoa ja 23 moskeijaa. Nähtävyyksiä ovat kotiseutumuseo sekä kirjailijoille Hasan Tufanille ja Gaziz Kašapoville omistetut museot.
Aiheesta muualla

Aksubajevon piirin sivusto[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
Agryz •
Aksubajevo •
Aktanyš •
Aleksejevskoje •
Alkejevo •
Almetjevsk •
Apastovo •
Arsk •
Atja •
Aznakajevo •
Baltasi •
Bavly •
Bugulma •
Buinsk •
Drožžanoje •
Jelabuga •
Jutaza •
Kaibitsy •
Kazan •
Kamskoje-Ustje •
Kukmor •
Laiševo •
Leninogorsk •
Mamadyš •
Mendelejevsk •
Menzelinsk •
Musljumovo •
Naberežnyje Tšelny •
Nižnekamsk •
Novošešminsk •
Nurlat •
Pestretsy •
Rybnaja Sloboda •
Saby •
Sarmanovo •
Spas •
Tetjuši •
Tjuljatši •
Tšeremšan •
Tšistopol •
Tukai •
Verhi Uslon •
Vysokaja Gora •
Zainsk •
Zelenodolsk
Adara Pakkaus

| Adara Pakkaus Oy |
| --- | --- |

Tunnuslause:  PASSION for PAHVI
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  2011
Toimitusjohtaja:  Teemu Salo
Kotipaikka:   Valkeakoski, Suomi
Toiminta-alue:  Pohjoismaat, Baltian maat
Toimiala:  pakkaukset, myynninedistäminen, myyntitelineet
Tuotteet:  myymälä- ja kampanjanmateriaalit, myynniedistämistuotteet, myyntitelineet, marja- ja vihanneslaatikot, pakkauskoneet, pakkaukset, pakkaussuunnittelu, ulkoasusuunnittelu, aaltopahvi
Liikevaihto:  41 milj. € (2016)
Henkilöstö:  noin 115
Kotisivu:  http://www.adara.fi/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Adara Pakkaus Oy on Valkeakoskella toimiva pakkausalan yritys. Sen tuotevalikoimaan kuuluvat myymälä- ja kampanjamateriaalit, myymälätelineet, somistenauhat, premium-pakkaukset, marja- ja vihanneslaatikot, aaltopahvilaatikot sekä vakiopakkaukset.
Yrityksen nimi on lainattu Adhara-tähdeltä.
Historia

Adaran juuret ovat Valkeakosken Valkeakosken aaltopahvitehtaassa, jonka pohjoismainen Peterson-konserni osti UPM Kymmene Oy:ltä vuonna 1998. Tuolloin perustettiin Petersonwalki Oy. Vuonna 2002, yrityksen siirryttyä kokonaan norjalaiseen omistukseen, nimi vaihdettiin Peterson Packaging Oy:ksi.
Vuonna 2011 Peterson Packaging Oy siirtyi yrityskaupassa virolaiselle sijoitusyhtiö Agreeno AS:lle, ja uudeksi nimeksi valittiin Adara Pakkaus Oy. Adara Pakkaus Oy osti 30.5.2014 tehdyllä yrityskaupalla Display Pack Finland Oy:n koko osakekannan. Kaupan myötä Adaran tuote- ja palveluvalikoima laajeni.
Syksyllä 2016 Adara Pakkaus investoi n. kaksi miljoonaa euroa digipaino- ja leikkurilinjaan, joka on ensimmäinen Suomessa.
Liiketoiminta-alueet

Aaltopahvi
Myymälä- ja kampanjamateriaalit
Pakkaukset
Hallitus

Bo Borgström (puheenjohtaja)
Henrik Biering (jäsen)
Sveinn Biering Jónsson (jäsen)
Jón Snorrason (jäsen)
Bernt Balchen

| Bernt Balchen |
| --- | --- |
 Bernt Balchen
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. lokakuuta 1899 Tveit, Norja
Kuollut: 17. lokakuuta 1973 (73 vuotta) Mount Kisko, New York, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Ammatti:  lentäjä
Siviilisääty:  naimisissa
Puoliso:  Bess Balchen
Bernt Balchen (23. lokakuuta 1899 Tveit (nyk. Kristiansand), Norja – 17. lokakuuta 1973 Mount Kisko, New York, Yhdysvallat) oli syntyjään norjalainen, myöhemmin amerikannorjalainen lentäjä ja tutkimusmatkailija. Hän otti osaa sekä amiraali Byrdin että Lincoln Ellsworthin etelänaparetkiin. Balchen oli lentäjänä muun muassa kuuluisalla etelänavan ylittäneellä lennolla, joka tehtiin kolmimoottorisella Floyd Bennett -koneella. Toisen maailmansodan aikana hän toimi Yhdysvaltain ilmavoimissa, auttaen pohjoiseurooppalaisia liittolaismaita. Sodan jälkeen hänestä tuli vaikutusvaltainen johtaja ilmavoimissa, sekä myös menestyksekäs yrittäjä omissa liiketoimissaan.
Balchenin elämässä oli useampia kiinnekohtia Suomeen. Hän ilmoittautui 1918 vapaaehtoiseksi valenimellä "Karl Nilson" valkoisten puolelle Suomen sisällissodassa. Hän osallistui Tampereen valtaukseen ja vielä Karjalan sotatoimiin. Suomen talvisodan alkupäivänä 30. marraskuuta 1939 hän, jo maailmankuuluna lentäjänä, sattui olemaan vieraana Ilmavoimien esikunnassa Helsingissä. Hänen sanotaan aktiivisesti edesauttaneen Yhdysvaltain nopeaa päätöstä myydä Suomelle Brewster-hävittäjäkoneita jo talvisodan aikana.
Myöhemmin, syksyllä 1944, Balchen organisoi Ruotsissa koulutettujen norjalaisten poliisijoukkojen lentokuljetuksen Luulajasta Suomen yli Kirkkoniemeen ja muualle Norjaan. Amerikkalaiset C-47 -kuljetuskoneet lensivät, ylittäen Kemin laskeutumatta, näitä useamman kuukauden ajan.
Hänen sanotaan käyneen Kemissä, henkilökohtaisesti kiittämässä yhteistyöstä helmikuussa 1945.
Bernhard Krol

Bernhard Krol (24. kesäkuuta 1920 Berliini – 17. huhtikuuta 2013 Kemnat, Ostfildern) oli saksalainen säveltäjä. Hän opiskeli musiikkia Berliinissä ja täydensi opintojaan Arnold Schönbergin oppilaan Josef Ruferin johdolla Wienissä. Hänen oppiaineinaan olivat käyrätorvensoitto ja sävellys. Hän soitti 1940–1960-luvuilla instrumenttiaan Staatskapelle Berlinissä, Berliinin filharmonikoissa ja Stuttgartin radion sinfoniaorkesterissa.
Teokset

Krol sävelsi tonaalista musiikkia Max Regerin ja Paul Hindemithin kaltaisten säveltäjien hengessä. Hänen teostensa joukossa ovat:
Sinfonia sacra "Jesu, meine Freude" pasuunalle ja uruille, op. 56 (1973)
Fledermaus-Variationen orkesterille, op. 60 (1974)
Figaro-Metamorphosen käyrätorvelle ja jousiorkesterille, op. 61 (1977)
Messa da Sinfonietta kuorolle, uruille ja jousiorkesterille, op. 64 (1977)
Aiheesta muualla

Allmusic.com: Bernhard Krol (englanniksi)
Asklepioksen temppeli (Epidauros)

| Asklepioksen temppeli> Ναὸς τοῦ Ἀσκληπιοῦ |
| --- | --- |
 Asklepioksen temppelin rauniot. Taustalla näkyy Abatonin eli Enkoimeterionin ennallistettuja raunioita.
Sijainti:  Epidauroksen Asklepieionin arkeologinen alue, Asklipieío, Epídavros, Argolis, Peloponnesos, Kreikka
Koordinaatit:  37°35′55″N, 23°04′28″E
Rakennustyyppi:  kreikkalainen temppeli
Valmistumisvuosi:  n. 380–375 eaa.
Suunnittelija:  Theodotos
Tyylisuunta:  doorilainen
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Asklepioksen pyhäkkö Epidauroksessa 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Asklepioksen temppeli (m.kreik. Ναὸς τοῦ Ἀσκληπιοῦ, Naos tū Asklēpiū) oli antiikin aikainen Asklepiokselle omistettu kreikkalainen temppeli Epidauroksen Asklepieionissa eli Asklepioksen pyhäkköalueella Kreikassa. Se oli pyhäkköalueen päätemppeli.
Historia

Epidauroksen Asklepioksen temppeli rakennettiin myöhemmällä klassisella kaudella noin vuonna 380–375 eaa. Sen suunnittelijaksi tiedetään piirtokirjoitusten perusteella arkkitehti nimeltä Theodotos. Temppeli korvasi vanhemman Asklepioksen temppelin, joka sijaitsi myöhemmästä temppelistä kaakkoon.
Temppeli tuhoutui tulipalossa myöhäisantiikin aikana, joko 300-luvun lopulla tai 400-luvun alussa. Joskus tämän jälkeen aarteenetsijät ovat kaivelleet temppeliä erityisesti sen kulttipatsaan alta aarteiden toivossa. Temppelin rauniot löydettiin 1800-luvun lopulla.
Rakennus

Asklepioksen temppeli sijaitsi Asklepioksen pyhäkköalueella Tholoksen koillispuolella ja Abatonin eli Koimeterionin eteläpuolella. Se oli peripteraalitemppeli ja edusti doorilaista tyyliä. Rakennus oli tehty pehmeästä kalkkikivestä ja päällystetty valkoisella rappauksella. Temppelin stylobaatin koko on noin 11,76 × 23,06 metriä, ja siinä oli lyhyillä sivuilla kuusi (heksastyyli) ja pitkillä sivuilla 11 pylvästä. Nämä mitat tekevät temppelistä yhden pienimmistä doorilaisista peripteraalitemppeleistä. Pylväiden korkeus oli noin 5,2 metriä ja halkaisija alaosastaan noin 0,93 metriä. Pylväiden väli niiden keskeltä laskettuna oli noin 2,27 metriä, mutta kulmissa noin 1,99 metriä.
Temppelin sisällä oli pronaos, jonka edessä oli kaksi pylvästä (distylos in antis), ja cella; opisthodomosta ei ollut. Sisällä cellassa oli kullasta ja norsunluusta tehty Asklepioksen kulttikuva, jonka oli veistänyt Thrasymedes Paroslainen. Veistos tunnetaan Pausaniaan kuvauksesta sekä Epidauroksen kaupungin lyömistä rahoista. Kuvausten perusteella se esitti jumalan valtaistuimella istuvana, sauva toisessa ja käärme toisessa kädessään, ja hänen vierellään oli koira. Cellan sisäosaa reunustivat kummallakin sivulla seitsemän pylvästä ja perällä neljä pylvästä, jotka edustivat korinttilaista tyyliä. Aiemmin oli epäselvää, oliko sisällä lainkaan pylväitä. Cellan lattiassa oli suorakulmainen, luukulla peitetty aukko, joka toimi eräänlaisena aarrekammiona.
Temppeli oli koristeltu rikkaasti, ja tähän oli käytetty eebenpuuta, norsunluuta, kultaa ja muita arvokkaita materiaaleja. Lattia oli tehty valkoisista ja mustista marmorilaatoista. Temppelin länsipään päätykolmion veistosryhmä esitti amatsonomakhiaa ja itäpään päätykolmion veistosryhmä, johon kuului 11 mies- ja 11 naishahmoa, Troijan tuhoa. Päätykolmioveistokset ovat hyvin eri tyyliä: länsipään veistoksia on luonnehdittu tyyliltään pehmeämmiksi ja itäpään veistoksia ankarammiksi. Päätykolmioiden harjalla ja temppelin kulmissa oli marmoriset akroterion-koristeet. Ainakin länsipään harjalla oli Nike-jumalatar. Muut hahmot on tulkittu auroiksi tai nereideiksi. Lisäksi koristeissa esiintyivät mahdollisesti myös Asklepioksen vanhemmat Apollon ja Koronis. Temppelin metoopit oli koristeltu ruusukkeilla. Veistoskoristeluja tekivät useat kuvanveistäjät. Eräs niiden tekoon osallistunut oli epidauroslainen kuvanveistäjä Timotheos.
Temppelin itäsivulla oli luiska, joka johti pronaokselle eli pääsisäänkäynnille. Myös temppeliin liittynyt Asklepioksen alttari oli tavanomaisesti sen itäpuolella. Temppelin eteläpuolella sijaitsi toinen, Apollonille omistettu alttari.
Nykyaikaan temppelistä on säilynyt lähinnä sen perustukset sekä joitakin veistoskoristelujen osia, jotka ovat Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa sekä Epidauroksen arkeologisessa museossa. Paikallisessa museossa on myös Ateenassa olevien veistosten kopioita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Asklepioksen temppeli Wikimedia Commonsissa
Ennallistuspiirros Asklepioksen temppelistä.
Asklepioksen alttarin jäänteet.
Temppelin länsipään amatsonomakhiaa esittäneen päätykolmion säilyneitä osia. Kansallinen arkeologinen museo (esineet NAMA 136, 151 ja 158), Ateena.
Temppelin katon koristeosia. Epidauroksen arkeologinen museo.
Ala-Juba

Keski-Juba tummanpunaisella merkittynä Somalian karttaan; harmaa alue kuuluu itsenäiseksi julistautuneeseen Somalimaahan sekä Puntmaahan
Ala-Juba eli Jubbada Hoose on Somalian alue, jonka pääkaupunki on Somalian kolmanneksi suurin kaupunki Kismayo.
Ala-Juba sijaitsee maan lounaisimmassa kolkassa Kenian vastaisella rajalla. Alueen pinta-ala on 42 876 neliökilometriä. Vuonna 2008 asukkaita arvioitiin olevan noin 643 000.
Akste järv

| Akste järv |
| --- | --- |
 Näkymä järvelle vuonna 2009
Valtiot:  Viro
Maakunnat:  Põlvamaa
Kunnat:  Põlvan kunta
Koordinaatit:  58°10′10″N, 27°03′03″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Ahja jõen valuma-alue
Laskuoja:  Akste oja Ahja jõgeen
Järvinumero:  VEE2110600
Mittaustietoja
Rantaviiva:  1,39 km
Pinta-ala:  0,055 km²
Suurin syvyys:  4,3 m
 fiAkste järv 
Akste järv (myös Magari paisjärv) on Virossa Põlvamaalla Põlvan kunnassa sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 6 hehtaaria. Se on 550 metriä pitkä ja 150 metriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä. Järven suurin syvyys 4,3 metriä.
Järven luokittelu ja ekologia

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 4) mukaan veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vedenväri on tumma (vir. pehme- ja tumedaveeline järv).
Järvi luokitellaan limnologisesti asidotrofiseksi järveksi, jonka vesi on samanaikaisesti sekä humuspitoista että mineraalipitoista  (vir. atsidotroofne tai mineraalmaa huumustoiteline, AT).
Ala-Tuuloman voimalaitos

| Ala-Tuuloman voimalaitos |
| --- | --- |

Tyyppi:  Vesivoimalaitos
Teho:  57 MW
Tuotanto:  250 GWh/vuosi
Pudotuskorkeus:  18 m
Omistaja:  TGK-1
Rakentaminen aloitettu:  1934
Valmistunut:  1938
Koordinaatit:  68°49′18″N, 32°49′9″E
Joki:  Tuulomajoki
Ala-Tuuloman voimalaitos (ven. Нижнетуломская гидроэлектростанция, Nižnetulomskaja gidroelektrostantsija tai ГЭС-13, GES-13, "Vesivoimalaitos 13") on Venäjän Murmanskin alueen Tuulomajoelle 1934–1938 rakennettu vesivoimalaitos, jonka vuosituotanto on 250 GWt. Laitoksessa on neljä vesiturbiinia. Se on alempi kahdesta Tuulomajoen voimalaitoksesta ja kuuluu TGK-1-yhtiölle. Pudotuskorkeus on noin 18 m ja voimalan padon yläpuolella on 60 km pitkä ja 24 neliökilometriä peittävä tekoallas.
Voimalaitos esti Atlantin lohen nousun, mutta pian rakennettu laitoksen kalaporras on osoittautunut hyvin toimivaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ala-Tuuloman voimalaitos Wikimedia Commonsissa
Auzers

| Auzers |
| --- | --- |
 Château d'Auzers
 Auzers
 Koordinaatit: 45°15′54″N, 2°27′34″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Auvergne-Rhône-Alpes
Departementti:  Cantal
Arrondissementti:  Mauriac
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  19,3 km²
Väkiluku (2021):  163 
 – Väestötiheys:  8 as./km²
Kunnan numero:  15015
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Auzers (oksitaaniksi Osèrs) on kunta Ranskan keskiosassa Cantalin departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 20 kilometriä Mauriacin kaupungista koilliseen.
Saint-Pierren kirkko
Auzers sijaitsee Ranskan keskiylängöllä. Kunnan nähtävyyksiä on sen linna Château d'Auzers. Linna on rakennettu vuosina 1364–1510, ja se on säilyttänyt ennallaan kaikki linnoitettujen talojen ominaisuudet. Se on ollut saman suvun asuttamana 650 vuotta. Linnaan ja muun muassa sen 1500-luvulta peräisin oleviin monivärisiin seinämaalauksiin on mahdollista päästä tutustumaan. Saint-Pierren kirkko on tyyliltään uusgoottilainen. Kirkossa on 1500-luvulta peräisin oleva monivärinen kivestä tehty pietà.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Auzers Wikimedia Commonsissa
Bahr

Bahr on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Egon Bahr (1922–2015), saksalainen poliitikko
Hermann Bahr (1863–1934), itävaltalais-saksalainen kirjailija
Walter Bahr (1927–2018), yhdysvaltalainen jalkapalloilija
Bahodir Jalolov

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Bahodir Jalolov |  Bahodir Jalolov |  Bahodir Jalolov |  |
Maa:   Uzbekistan
Miesten nyrkkeily
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tokio 2020 | yli 91 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Jekaterinburg 2019 | yli 91 kg |  |
|  Pronssia | Doha 2015 | yli 91 kg |  |
Bahodir Jalolov (s. 8. heinäkuuta 1994) on uzbekistanilainen nyrkkeilijä, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Jalolov voitti olympiakultaa Tokion olympialaisissa 2020 superraskaassarjassa (yli 91 kg). Hän osallistui myös Rion olympialaisissa nyrkkeilyyn, mutta hävisi tuolloin puolivälierissä brittiläiselle Joe Joycelle.
Amatöörinyrkkeilyuransa Jalolov aloitti vuonna 2013. Hän on voittanut amatöörinyrkkeilyssä yhden MM-kullan (vuonna 2019) ja MM-hopeaa vuonna 2015. Hän on otellut 104 amatööriottelua, joista on voittanut 90. Ensimmäisen ammattilaisottelunsa Jalolov otteli toukokuussa 2018. Hän on otellut kahdeksan ammattilaisottelua, jotka hän on voittanut kaikki.
Alha

Alha on Ahlmanista suomennettu sukunimi:
Antti Alha (1917–1989), oikeuslääketieteen professori
Eetu A. Alha ent. Ahlman (1873–1926), opettaja ja Aamulehden päätoimittaja.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.