stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Plédran

| Plédran (Pledran) |
| --- | --- |
 Plédranin kirkko
 lippu:  vaakuna
 Plédran
 Koordinaatit: 48°26′48″N, 2°44′41″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Bretagne
Departementti:  Côtes-d'Armor
Arrondissementti:  Saint-Brieucin arrondissementti
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  34,7 km²
Väkiluku (2018):  6 753 
 – Väestötiheys:  194 as./km²
Kunnan numero:  22176
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Plédran (bretoniksi Pledran) on kunta läntisessä Ranskassa Côtes-d'Armorin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee noin 10 kilometriä Saint-Brieuc’n kaupungista etelään.
Plédranin alueella on ollut asutusta jo esihistoriallisella ajalla. Siellä on useita megaliittejä. Roomalaisten ajalta on jäljellä holvisilta Pont Chéra, ja 900-luvulta on jäänteitä Camp de Péran -viikinkilinnoituksesta. Keskiajalta kunnassa on useita uskonnollisia rakennuksia sekä linnoja, kuten 1500-luvun linna Château de Craffault, joka on yksityiskäytössä.
Tunnettuja kuntalaisia

Maurice Le Guilloux (s. 1950), ranskalainen kilpapyöräilijä.
Allée couverte de La Roche Camio
Fuseau de Margot (menhir)
Château de Craffault
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Plédran Wikimedia Commonsissa
Posof

| Posof |
| --- | --- |


 Posof
 Koordinaatit: 41°30′N, 42°43′E 
Valtio:   Turkki
Maakunta:  Ardahanin maakunta
Hallinto:  
 – Pormestari:  Cahit Ulgar
Väkiluku (2019):  6 629
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Posof on piirikunta Turkin Ardahanin maakunnassa. Vuoden 2019 väestönlaskennassa Posofin väkiluku oli 6 629.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Posof Wikimedia Commonsissa
Monsuuni (kirja)

| Monsuuni> Monsoon.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Wilbur Smith
Genre:  Fiktio
Julkaistu:  1999
Suomennos
Suomentaja:  Ilkka Terho
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  1999
Sivumäärä:  823
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Monsuuni (alkuteos: Monsoon) on Wilbur Smithin vuonna 1999 ensi kerran julkaistu 1600-luvun loppupuolelle sijoittuva, Courtneyn merenkulkijasuvun tarinaa kertova romaani. Se on itsenäinen jatko-osa romaanille Petolinnut.
Juoni

Monsuuni jatkaa Sir Hal Courtneyn poikien Williamin, Tomin, Guyn ja Dorianin seikkailujen kuvausta. Lähtötilanteessa Halin vanhin poika William, alias Musta Billy, avioituu ja perii isänsä tilukset High Wealdissa. Itä-Intian kauppakomppania lähettää Halin pysäyttämään kauppa-asemia ja -laivoja väijyvää piraattia, nimeltään Janghiri. Janghirin päästä palkkioksi Sir Hal Courtney saisi päärin arvon ja paikan ylähuoneessa. Kolme nuorinta poikaa lähtevät isänsä mukaan Williamin jäädessä hoitamaan tiluksia ja tinakaivoksia kotiin Devonshireen. Courtneyn laivoihin lastataan myös vaihtotavaraa vietäväksi Bombay:n kauppa-asemalle ja matkalle mukaan tulee vielä kauppakomppanian uusi tilintarkastaja vaimonsa ja tyttäriensä kanssa. Laivamatkan aikana sekä Tom että Guy rakastuvat samaan tyttäreen josta ei tietenkään hyvää seuraa. Veljesten välit eskaloituvat täyden sodan partaalle ja veljessurmakaan ei ole kaukana Guyn haastaessa veljensä kaksintaisteluun. Arabialaiset orjakauppiaat kaappaavat nuorimman veljen, punatukkaisen Dorianin ja myyvät hänet Omanin kaliffille, al-Malikille joka adoptoi Dorianin pojakseen ja antaa tälle nimen al-Salil. Aikaa myöten Dorian rakastuu kalifin erään jalkavaimon tyttäreen Yasminiin ja pelastaa tämän  kalifin erään toisen pojan, Zayn al-Dinin käsistä. 
Guy jää kauppakomppanian töihin Intiaan ja Tom purjehtii isänsä mukana takaisin Englantiin. Isänsä kuoltua ja Mustan Billyn perittyä tämän päärin arvon ja omaisuuden, Tom joutuu käsikähmään hänen kanssaan, jonka seurauksena Billy kuolee ja Tomin on paettava maasta. Hän onnistuu kokoamaan miehistön ja pakenee laivalla kohti Itä-Intiaa perimmäisenä tarkoituksenaan löytää kaapattu pikkuveli Dorian. Tällä välin Guy on kiipinyt arvoasteikossa ylöspäin ja on nyt Sansibarin kuvernööri. Veljesten välit ovat edelleen kaikkea muuta paitsi lämpimät joten Guy pyrkii kaikin tavoin asettelemaan kapuloita veljensä suunnitelmien tielle.
Viimein Tom ja Dorian kohtaavat toisensa taistelukentällä ja tunnistavat toisensa ja pakenevat takaa-ajajiaan Afrikkaan.
Mustan tiikerin kyyneleet

| Mustan tiikerin kyyneleet> ฟ้าทะลายโจร, Fah talai jone |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Wisit Sasanatieng
Käsikirjoittaja:  Wisit Sasanatieng
Tuottaja:  Nonzee Nimibutr (käännä suomeksi)
Säveltäjä:  Amornbhong Methakunavudh
Kuvaaja:  Nattawut Kittikhun
Leikkaaja:  Dusanee Puinongpho
Pääosat:   Arawat Ruangvuth  Stella Malucchi  Supakorn Kitsuwon  Sombat Metanee 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Thaimaa
Levittäjä:  Five Star Production Netflix
Ensi-ilta:  2000
Kesto:  110 min
Alkuperäiskieli:  thai
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mustan tiikerin kyyneleet (thaiksi ฟ้าทะลายโจร, Fah talai jone) on Wisit Sasanatiengin ohjaama thaimaalainen elokuva, joka on valmistunut vuonna 2000. Se on osallistunut ensimmäisenä thaimaalaisena elokuvana Cannesin elokuvajuhlien kilpailusarjaan. Se on paitsi thaimaalaista, myös länsimaista elokuvaa esikuvanaan pitävä länkkäriparodia, jonka tapahtumat sijoittuvat 1940- ja 1950-luvulle.
Sen päähenkilö, pistoolisankari Dum Chartchai Ngamsan on rikollisjärjestö Mustien tiikerien jäsen. Hän rakastaa rikollisia jahtaavalle kapteeni Kumjornille (Arawat Ruangvuth) luvattua kuvernöörin tytärtä Rumpoeyta (Stella Malucchi). Takaumina kerrotaan tapahtumien tausta ja Dumin ja Rumpoeyn aiempi suhde.
Siirappisessa elokuvassa on paljon väkivaltaa ja ammuskelua esikuvina paitsi maan oma elokuva myös Sam Peckinpah ja Sergio Leone. Tarinan uskottavuus ei ole vahva, ja elokuvan värit ovat hyvin voimakkaat lukuun ottamatta takaumia, joissa luodaan muutenkin vanhan elokuvan tuntua väärällä nopeudella ja naarmuilla. Myös Douglas Sirkin melodraamat on nähty hengeltään sukulaiselokuvina.
Kriitikot pitävät elokuvaa tylsähkönä ja näkee sen toistavan lajityypin kliseitä, mikä on parodian helmasynti. Elokuvasta on tehty amerikkalaisia katsojia varten versio, jonka loppu on erilainen.
Musiikkiohjelmointi

Ohjelmoinnissa käytettävä Yamahan valmistama sekvensseri.
Musiikkiohjelmointi on musiikin tuottamisen ja esittämisen muoto, jossa musiikin soittamiseen tai käsittelyyn käytetään elektronisia laitteita, kuten sekvenssereitä, syntetisaattoreita tai tietokoneohjelmia. Ohjelmointia käytetään paljolti kaikissa musiikin tyylilajeissa taidemusiikkia lukuun ottamatta, varsinkin elektronisessa musiikissa.
Mikojan MiG-31

| MiG-31 "Foxhound" |
| --- | --- |
 Venäjän ilmavoimien MiG-31BM vuonna 2013.
Tyyppi:  hävittäjä
Alkuperämaa:   Neuvostoliitto
Miehistö:  2 (ohjaaja ja asejärjestelmäupseeri)
Valmistumisvuosi:  1979
Ensilento:  16. syyskuuta 1975
Esitelty:  1982
MiG-31 (Nato-raportointinimi Foxhound) on MiG-25:n seuraajaksi suunniteltu nopea torjuntahävittäjä. Se oli Neuvostoliiton hävittäjistä kehittynein ennen Neuvostoliiton purkautumista 1991.
Suunnittelu

MiG-25:n korvaajan suunnittelu alkoi Je-155MP-kehityskoneella, joka teki ensilentonsa 16. syyskuuta 1975. Se muistutti ulkoisesti MiG-25:ttä, mutta oli täysin uusi malli. Runkoa pidennettiin aseupseerin takaohjaamoa varten. Koneen valmistuksessa käytettiin kaksi kertaa enemmän titaania ja kolme kertaa enemmän alumiinia teräksen sijaan.
Uusi kone oli kestävämpi ja kesti jopa 5 g:n rasituksen yliäänilennossa. Yliääninopeus oli mahdollista matalammissa korkeuksissa. Polttoainekuormaa lisättiin ja koneessa käytettiin uusia Solovijev D-30F6 -moottoreita. Huippunopeudeksi tuli 3 000 km/h korkealla ja 1 500 km/h merenpinnassa. Toimintasäde on 720 km ja siirtolentomatka 3 300 km.
Moottoriksi tuli D-30F6, mikä oli kehitetty D-30) -siviililentokonemoottorin pohjalta.
Ketteryydessä kone ei kuitenkaan päässyt lähellekään Suhoin Su-27-koneen tasoa ja se onkin konetyyppinä viimeisiä kylmänsodan aikaisia torjuntahävittäjiä, suunniteltu ampumaan alas strategisia pommikoneita ja AWACS-koneita. Tällaisten hävittäjien tarkoitus ei ole menestyä hävittäjienvälisessä ilmataistelussa.
Käyttö

Koneen tuotanto alkoi 1979 ja ensimmäiset koneet tulivat ilmatorjuntajoukkojen palvelukseen 1982. Koneen kuvasi ensimmäisen kerran norjalainen lentäjä Barentsinmeren yllä 1985. Noin 500 konetta valmistettiin, joista Venäjällä on käytössä 280–370 ja kolmisenkymmentä Kazakstanilla. Venäjä aikoo ajanmukaistaa koneensa, jolloin niiden käyttöikä jatkuu vähintään vuoteen 2030.
Aseistus

MiG-31 on maailman ensimmäinen hävittäjä, jossa otettiin käyttöön vaiheistettuantenninen tutka, erittäin tehokas Zaslon S-800. Useilla säteillä ja taajuuksilla toimiva tutka pystyy läpäisemään vihollisen häirinnän ja havaitsee hävittäjän kokoisen kohteen noin 200 km:n etäisyydeltä. Tulenjohto voi seurata 10 kohdetta yhtä aikaa ja lukita neljä niistä Vympel R-33 (Nato: AA-9 Amos) -ohjusten maaliksi. Neljä MiG-31-konetta voidaan yhdistää datalinkillä jopa 200 km:n etäisyydeltä toisistaan kattamaan laajan alueen. MiG-31M/MiG-31D/MiG-31BS-mallien tutka on päivitetty Zaslon-M-malliksi, joka voi havaita AWACSin kokoisen kohteen jopa 400 km:n päästä.
Pääaseistuksena on rungon alla 4×Vympel R-33, jonka kantama on 160 km, R-37-mallissa 280 km. Lisänä ovat lyhyen matkan R-40 (AA-6 Acrid)- ja R-60 (AA-8 Aphid)- tai R-73 (AA-11 Archer) -ohjukset siivissä. Myöhemmissä malleissa myös R-77 "Amraamski" (AA-12 Adder). MiG-31:ssä on myös tykki, GŠ-6-23, johon on 260 ammusta, joka riittää vain neljän sekunnin tulitukseen. MiG-31M-mallissa tykki on poistettu ja tilalla on kaksi lisäpaikkaa R-33/R-37-ohjuksille.
Toukokuussa 2018 uutisoitiin, että Venäjän ilmavoimat oli koelentänyt MiG-31K -hävittäjiä, joista kukin kykenee laukaisemaan yhden pitkän kantaman hypersoonisen Kinžal-ohjuksen. Tupolev Tu-160 kykenee kantamaan kahdeksaa ja Tupolev Tu-22M3 neljää Kinžalia ("Tikaria").
Testivaiheesta vastasi Ahtubinskin lentotukikohta (Venäjän valtion koelentokeskus).  Helmikuussa 2022 uutisoitiin, että Savasleikan lentotukikohta oli Venäjän ilmavoimien ensimmäinen tukikohta, jonne   MiG-31K -hävittäjiä operatiivisesti. Tukikohtaan muodostettiin uusi erillinen lentorykmentti, joka ensimmäisenä hävittäjälentorykmenttinä alistettiin Moskovasta johdetun, liittovaltion strategisesten pitkän kantaman lentojoukkojen päämajan alaisuuteen. Vuonna 2022 kerrottiin edelleen kehitetystä MiG-31I -konemallista, joista kolme olisi sijoitettu Itämeren äärelle, Kaliningradin alueen Tškalovskin lentotukikohtaan.
Tekniset tiedot

Lähde: [lähde? ]
Yleiset ominaisuudet
Pituus: &&&&&&&&&&&&&022.069000022,69 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&013.046000013,46 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&06.01500006,15 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&&061.060000061,6 m²
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&021820.&&&&0021 820 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × Soloviev D-30F6 jälkipolttimella varustettua suihkumoottoria; &&&&&&&&&&&&&093.&&&&0093 kN  per moottori kuivana, &&&&&&&&&&&&0152.&&&&00152 kN jälkipolttimella
Suoritusarvot
Suurin nopeus: 0Virhe lausekkeessa: odottamaton *-operaattori .0Virhe lausekkeessa: odottamaton *-operaattori
Korkeudessa: Mach 2,83 (3 000 km/h)
Matalalla: Mach 1,2 (1 500 km/h )
Toimintasäde: &&&&&&&&&&&&0720.&&&&00720 km
Aseistus
Tykit
23 mm GSh-6-23-kanuuna, 260 laukausta
Ohjukset:
4 × pitkän matkan R-33 (AA-9 'Amos')- tai (vain MiG-31M/BM:ta)
6 × pitkän matkan Vympel R-37 (AA-X-13 'Arrow') -ilmasta-ilmaan-ohjusta ja keskimatkan R-40TD1 (AA-6 'Acrid') -ohjusta
2 × 2 lyhyen matkan R-60 (AA-8 'Aphid')- tai R-73 (AA-11 'Archer') -IR-ohjusta tai 2 × 2 pitkän matkan R-77 (AA-12 'Adder') -ohjusta
| MiG-31 -tyyppi |  |
| --- | --- |
MiG-31A: 
MiG-31B: otettiin Venäjän federaation asevoimien varustukseen vuonna 1990
MiG-31BS: MiG-31B:n tasolle uudistettu MiG-31, mutta ilmatankkausominaisuudetta
MiG-31BSM: vuoden 2014 uudistettu MiG-31BS sen tapaan ilmatankkausominaisuudetta
MiG-31BM: vuoden 1998 uudistettu malli, mikä on nykyään käytössä; tähän tasoon on sunniteltu uudistettavaksi 2011 vuoteen 2020 mennessä 60 MiG-31:ä ja MiG-31BM:ää. . В 2008 году завершён первый этап ГСИ, второй этап в 2012.Б. Модернизированные самолёты получат новую систему управления вооружением и БРЛС, что позволит обнаруживать цели на дальности до 320 километров и одновременно сопровождать до десяти воздушных целей.
MiG-31D: koemalli; tavoitteena kantaa satelliitintorjuntaohjus 79M6 «Кontakt» maassa olevan «Кrona» -järjestelmän tuella. Kehitys päättyi Neuvostoliiton purkautumiseen 1991, minkä yhteydessä kolme valmistettua kappaletta jäi Kazakstaniin.
MiG-31D3: sarjavalmistukseen päätynut malli ilmatankkausominaisuudella, kuten MiG-31B:ssä.
MiG-31F: 
MiG-31I (malli «Išim»): malli, minkä tarkoitus on laukaista radalleen 120 kg:n - 160 kg:n massaisia laitteita kiertoradalleen 300 km:n - 600 km:n korkeuteen kiertoradalle.[lähde? ] Nykyään merkintää MiG-31I käytetään MiG-31K:sta edelleenkehitetystä, hypersoonisten ohjusten laukaisuun kykenevästä konemallista..
MiG-31K: moninkertaisella äänennopeudella lentävän H-47M2 «Kinžal» -ohjuksen laukaisemiseen kehitetty malli. MiG-31BM:iä, MiG-31BCM:iä ja MiG-31D3:ia on varusteltu MiG-31K:ksi, muttei suuria määriä.
MiG-31LL: lentävä laboratorio Žukovskissa,  Moskovan alueella
MiG-31M: vuoden 1993 uudistunut versio aikaisempaa laajemmalla varustuksella; ei tullut sarjavalmistukseen
MiG-31F: torjuntahävittäjäluonteesta poikkeava rynnäkköhävittäjämalli, eräänlainen monitoimihävittäjä maavoimia tukeviin taktisiin "rintamailmavoimiin" - F; frontovaja aviatsija
MiG-31FE: MiG-31BM:n vientiversio; ei tullut sarjavalmistukseen
MiG-31E: vientiversio yksinkertaistetulla avioniikalla
MiG-31S:
Onnettomuuksia

MiG-31:lle on sattunut useita onnettomuuksia, joissa kone on tuhoutunut. Myös miehistöä on menehtynyt. Esimerkkejä:  Kattavampi listaus löytyy esimerkiksi ukrainankielisestä wikipedia-artikkelista. Sen lähteistetty listaus luettelee 50 konetyypille sattunutta onnettomuutta (huhtikuun 2024 tilanne).
MiG-31K Kinžal-ohjuksella (2018).
Moonwalk (kirja)

| Moonwalk |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Michael Jackson
Kieli:  englanti
Genre:  Omaelämäkerta
Kustantaja:  William Heinemann Ltd, Doubleday
Julkaistu:  1. helmikuuta 1988
Sivumäärä:  283
ISBN:  0-3852-4712-5

Seuraava:  Moonwalker: The Storybook
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Moonwalk on Michael Jacksonin omaelämäkerta, joka julkaistiin vuonna 1988. Kirja nousi ykkössijalle New York Times Best Seller List -listalla.
Julkaisut > Kovakantiset

| Julkaistu | Julkaisija |
| --- | --- |

1988: William Heinemann Ltd (UK)
1988: Doubleday (USA)
1988: Doubleday (USA)
1988: William Heinemann Ltd (UK)
1989: Bantam Dell Pub Group (Trd) (USA)
1998: -
2009: William Heinemann Ltd (UK)
2009: Harmony (USA)
Julkaisut > Pehmeäkantiset

| Julkaistu | Julkaisija |
| --- | --- |

1988: Doubleday (USA)
1989: Mandarin (UK)
1992: Mandarin (UK)
2009: Random House UK Ltd (UK)
2010: Arrow Books Ltd (UK)

Michael Jackson
| --- | --- |
Studioalbumit:   Got to Be There  Ben  Music & Me  Forever, Michael  Off the Wall  Thriller  Bad  Dangerous  HIStory: Past, Present and Future, Book I  Invincible 
Remix-albumit:   The Michael Jackson Mix  Dangerous Remix  Dangerous – Collector’s Edition  Blood on the Dance Floor: HIStory in the Mix What More Can I Give  The Stripped Mixes  The Remix Suite 
Soundtrackit:   The Wiz: Original Motion Picture Soundtrack  E.T. the Extra-Terrestrial  This Is It  Immortal 
Kokoelmat:   A Collection of Michael Jackson’s Oldies  The Best of Michael Jackson  One Day in Your Life  Anthology  The Original Soul of Michael Jackson  Greatest Hits: HIStory, Volume I  Number Ones  The Ultimate Collection  The Essential Michael Jackson  King of Pop  The Collection  The Definitive Collection  Hello World: The Motown Solo Collection 
Muut albumit:   Farewell My Summer Love  Looking Back to Yesterday  Thriller 25  Michael  Bad 25  Xscape 
Kappaleet:   All In Your Name  Another Part of Me  Bad  Beat It  Behind the Mask  Ben  Billie Jean  Black or White  Blood on the Dance Floor  Butterflies  Cheater  Cry  D.S.  Dancing Machine  Dirty Diana  Don’t Stop ’til You Get Enough  Earth Song  The Girl Is Mine  Give In to Me  Gone Too Soon  Got to Be There  Heal the World  HIStory/Ghosts  Hold My Hand  Hollywood Tonight  Human Nature  I Just Can’t Stop Loving You  I Wanna Be Where You Are  In the Closet  Is It Scary  Jam  Leave Me Alone  Liberian Girl  Man in the Mirror  Michael Jackson’s Thriller  Off the Wall  One More Chance  P.Y.T. (Pretty Young Thing)  Remember the Time  Rock with You  Rockin’ Robin  Say Say Say  Scream/Childhood  She’s Out of My Life  Smile  Smooth Criminal  Someone Put Your Hand Out  Speechless  Speed Demon  Stranger in Moscow  They Don’t Care About Us  This Is It  This Time Around  Thriller  Wanna Be Startin’ Somethin’  The Way You Make Me Feel  We Are the World  What More Can I Give  Whatzupwitu  Who Is It  Why  Will You Be There  You Are Not Alone  You Rock My World 
Filmografia:   Taikuri Oz  Michael Jackson’s Thriller  Captain EO  Moonwalker  Michael Jackson’s Ghosts  Men in Black II  Miss Haaksirikko  Michael Jackson’s This Is It 
Videografia:   Dangerous – The Short Films  Video Greatest Hits - HIStory  HIStory on Film, Volume II  Number Ones  The One  Live in Bucharest: The Dangerous Tour  Michael Jackson’s Vision 
Pelit:   Michael Jackson’s Moonwalker  Sonic the Hedgehog 3  Michael Jackson: The Experience  Planet Michael 
Kirjat:   Moonwalk  Moonwalker: The Storybook  Dancing the Dream: Poems and Reflections  My World: The Official Photobook  Thriller 25: The Book  The Official Michael Jackson Opus 
Konserttikiertueet:   Bad World Tour  Dangerous World Tour  HIStory World Tour  This Is It 
Konsertit:   The Royal Concert  Michael Jackson & Friends  Michael Jackson: 30th Anniversary Celebration: The Solo Years  United We Stand: What More Can I Give 
Omaisuus:   Neverland Ranch  Sony/ATV Music Publishing
Petrus Laurbecchius

| Petrus Laurbecchius> Viipurin piispa |
| --- | --- |
 1696–1705 
Edeltäjä:  Petrus Bång
Seuraaja:  David Lund
Henkilötiedot
Koko nimi:  Petrus Laurentii Becchius
Syntynyt: 10. elokuuta 1628 Gammalkil, Itä-Götanmaa
Kuollut: 16. huhtikuuta 1705 (76 vuotta) Viipuri
Kansalaisuus:  ruotsalainen
Ammatti:  piispa, professori
Vanhemmat:  Lars Knutinpoika Brigitta Larsintytär
Puoliso:  Maria Hörling (vih. 1668) Maria Pratana (vih. 1676)
Muut tiedot
Uskonto:  kristinusko
Tunnustuskunta:  luterilaisuus
Petrus Laurbecchius, Petter Becchius (1628–1705) oli ruotsalaissyntyinen teologi, joka kohosi Turun akatemian professoriksi ja lopulta Viipurin piispaksi. Viipurin piispana Laurbecchius toimi vuodesta 1696 kuolemaansa asti.
Opiskelu

Laurbecchius opiskeli yhdeksän vuotta Turun akatemiassa, jossa hänet promovoitiin priimuksena 1661. Hänen maisterinväitöskirjansa oli matematiikan professori Kexleruksen johdolla valmistettu esitys ympyrän neliöinnistä ja maailman oikeasta anti-kopernisesta systeemistä. Laurbecchius toimi vuodesta 1666 akatemian kirjastonhoitajana ja 1668 matematiikan ylimääräisenä professorina. 1673 häneltä ilmestyi aritmetiikan oppikirja Arithmetica generalis. Jumaluusopin ylimääräisenä professorina hän toimi vuodesta 1688.
Laurbecchiuksen runoutta koskeva kirjallinen tuotanto

Vuosina 1673–1676 valmistui neljä 16-sivuista kirjoitusta Aristoteleen Runousopin tulkinnasta. Kesken jääneen sarjan ensimmäisessä osassa Laurbecchius pohti poetiikan määrittelyä ja teokseen on liitetty Runousopin ensimmäisen osan käännös ja kommentaari. Kirjoittaja myös esitti kysymyksen ”onko runotaide valtiolle ja kirkolle hyödyllinen vai haitallinen”, mutta säilyneestä niteessä on jaksosta jäljellä vain kolme riviä. Laurbecchius otti myös kantaa siihen, vahingoittaako runoilijan vuolas kuvailu lukijaa ja valtiota. Platon oli esittänyt, että liian monenlaisten tapojen esittely vahingoittaa yksilön velvollisuutta suorittaa valtiossa vain hänelle kuuluvaa tehtävää. Tämän väitteen kirjoittaja osoitti perättömäksi ja totesi, että runous ei voi kuvailla ihmisen hyveitä ja elämää kuvailematta myös paheita ja häpeällistä elämää.
Myös toinen runousoppia käsitellyt väitöskirja jäi kesken. Sen ensimmäisessä osassa Laurbecchius todisteli, että runous vaatii koulutusta ja sääntöjä, eikä perustu pelkkään inspiraatioon. Teoksessa Laurbecchius käsitteli laajasti Julius Caesar Scialigerin teosta Poetices libri septem (Lyon 1561), joka on yksi klassismin perusteos. Myös siteeraukset muiltakin kirjoittajilta ovat monilukuiset ja laajat.
Laurbecchius oli myös toimelias käytännön runoilija. Hänen tiedetään kirjoittaneen lähes kolmekymmentä tilapäisrunoa, yhtä kreikankielistä lukuun ottamatta kaikki latinan kielellä laadittuja. Suurimmaksi osaksi runot liittyivät hautajaisiin, vaikka joukossa oli myös muutama hää-ja onnitteluruno. Lisäksi hän tuotti kirjastonhoitajakautenaan 75 iskevää anakreonisäettä (juoma- ja rakkauslaulu), joiden ajatuksellista sisältöä on arvioitu vähäiseksi.
Laurbecchius ja humanismi

Teoksissaan Laurbecchius puolusti aidon humanistin tavoin runoutta ja antiikin mytologian soveltuvuutta myös kristillisen ajan taiteeseen. Hän oli siten muuan niistä akatemian professoreista jotka vuosisadan loppupuolella ajoivat humanismin asiaa.
Perhe

Petrus Lauerbecchius oli kahdesti naimisissa. Ensimmäinen vaimo oli (1668) Maria Mårtensdotter Hörling († 1672), kamreeri Mårten Höringin tytär, ja toinen vaimo (1676) Maria Johansdotter Pratanus, Kemiön kirkkoherran, professori Pratanuksen tytär. Toisesta avioliitosta on poika Isak Laurbecchius, joka opiskeltuaan Altdorfissa 1707 sai Turkuun palattuaan 1708 syytteen pietistisistä mielipiteistä ja tuomittiin menettämään Turun akatemian teologisen apulaisen viran sekä saksalaisen oppiarvonsa. Hän kuoli Ystadissa 1716.
Aiheesta muualla

Filosofinen aikakauslehti N&N (Arkistoitu – Internet Archive)
Kotivuori, Yrjö: Isak Laurbecchius. Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Petrus Bång | Viipurin piispa 1696–1705 | Seuraaja: David Lund |
Musiikkiteatterikoulu Skene

Skene on vuonna 2006 perustettu helsinkiläinen musiikkiteatterikoulu, joka tarjoaa opetusta lapsille, nuorille ja nuorille aikuisille. Skenen perustajat Sinikka Sokka ja Marco Bjurström toimivat koulun opettajina yhdessä muun muassa Peter Pihlströmin, Tuomas Kesälän, Jenny Jumppasen, Linda Hasanin, Jyri Nummisen, Sari ”Sarppa” Seppäsen, Sanni Järveläisen ja Pauliina Kiurun kanssa.
Opiskelu Skenessä kestää yhden lukuvuoden. Opiskelu ei ole päätoimista eikä se valmista ammattiin. Se kuitenkin tarjoaa mahdollisuuden musiikkiteatterista kiinnostuneille lapsille ja nuorille kehittää taitojaan musiikkiteatterin ammattilaisten kanssa. Skenestä valmistuneita esiintyjiä on nähty mm. Helsingin Kaupunginteatterin musikaaleissa High School Musical on Stage! (2008), High School Musical 2 on Stage! (2009), Spring Awakening (2009), Maija Poppanen (2009), Tohtori Zivago (2013), Tarzan (2014), Billy Elliot (2015), Shrek (2016) ja Kirka (2017) sekä Marco Bjurströmin tuottamassa musikaalissa RENT (Aleksanterin teatteri 2012).
Skenen lukuvuosi huipentuu kokoillan musikaalin esittämiseen.
Skene on osa StepUp Schoolia.
Polyfosfatseeni

Polyfosfatseenien perusrunko, jossa fosforiin on liittynyt kaksi sivuryhmää (R)
Polyfosfatseenit ovat polymeerejä, joiden runkona on epäorgaaninen fosforista ja typestä koostuva ketju. Rungon kuhunkin fosforiatomiin voidaan liittää kaksi sivuryhmää, jotka voivat olla orgaanisia tai epäorgaanisia. Erilaisten sivuryhmien myötä voidaan tuottaa hyvin monenlaisia ja ominaisuuksiltaan erilaisia polyfosfatseeneja.
Historia

Ensimmäisen polyfosfatseenimaisen yhdisteen valmisti H. N. Stokes 1890-luvulla, kun hän valmisti heksakloorisyklotrifosfatseenia. Se oli kumimainen elastomeeri, jota kutsuttiin yleisesti epäorgaaniseksi kumiksi. Ominaisuuksiltaan se oli syklinen molekyyli, joka ei liuennut tavallisimpiin liuottimiin. 1960-luvulla Allcock ryhmineen onnistui muodostamaan heksaklorosyklotrifosfatseenista lineaarista polydiklorofosfatseenia, joka puolestaan oli liukoista useimpiin liuottimiin. Polydiklorofosfatseenin klooriatomien paikalle saattoi liittää erilaisia sivuryhmiä, mikä mahdollisti erilaisten polyfosfatseenien kehittelyn.