stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jukka Härmälä
Kritiikki

Jukka Härmälän työhistoriaan sisältyy Consolidated Papers -yhtiön osto vuonna 2000. Se oli yksi Suomen taloushistorian suurimmista ja epäonnistuneimmista yrityskaupoista. Yhtiön ostohinta vuonna 2000 oli 5 mrd. € ja myyntihinta v. 2007 NewPage-paperiyhtiölle 1,8 mrd. €. DI-työ (2010) arvioi tappioiksi 2-2,7 mrd. €.
René Goscinny

| René Goscinny |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. elokuuta 1926 Pariisi, Ranska
Kuollut: 5. marraskuuta 1977 (51 vuotta) Pariisi, Ranska
Kansalaisuus:   Ranska
Taiteilija
Ala:  sarjakuvakäsikirjoittaja kirjailija
Kuuluisimpia töitä:  Asterix Lucky Luke Ahmed Ahne Nikke Umpah-pah
René Goscinny (14. elokuuta 1926 Pariisi, Ranska – 5. marraskuuta 1977 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen sarjakuvakäsikirjoittaja ja kirjailija. Parhaiten hänet tunnetaan käsikirjoittamistaan albumisarjoista, kuten Asterix, Lucky Luke ja Ahmed Ahne, joita hän teki eri piirtäjien kanssa. Sarjakuvakäsikirjoitusten lisäksi hän on kirjoittanut lastenkirjoja kuten Jean-Jacques Sempén kuvittaman Nikke-kirjasarjan.
Varhainen elämä

René Goscinny syntyi Pariisissa 14. elokuuta 1926 puolanjuutalaiseen perheeseen. Äiti Anna Bereśniak-Goscinna oli muuttanut Ranskaan Žytomyrista silloisesta Puolasta (nyk. Ukrainaa) ja isä Stanisław ”Simkha” Goscinny Varsovasta, Puolasta. Renén äidinisä Abraham Lazare Berezniak omisti kirjapainon. Koti ei ollut uskonnollinen, eikä René koskaan tuonut julkisuudessa juutalaisuuttaan esille. Puolaksi gościnny tarkoittaa vieraanvaraista, sydämellistä.
Isä Stanislas oli kemian insinööri, jonka työn vuoksi perhe muutti Buenos Airesiin, Argentiinaan, missä René vietti koko nuoruutensa. Kotona puhuttiin ranskaa, jiddišiä, puolaa ja venäjää, ja Buenos Airesin ranskalaisessa koulussa poika luki espanjaa ja ranskaa.
Renén kirjailijasuosikkeja lapsena olivat Jules Verne, Eugène Sue ja Victor Hugo. Hän luki myös Dante Quintermon Patoruzùn seikkailuja sekä yhdysvaltalaisia sarjakuvia kuten Tarzan ja Taika-Jim.
Perhe vietti kesälomia Ranskassa. Siellä René vietti paljon aikaa isovanhempiensa painotalossa, missä hän samalla oppi painajan ja latojan työtä. René haaveili teini-ikäisenä piirtäjän urasta ja piirteli paljon poliitikkojen pilakuvia.
Renén isä kuoli vuonna 1943, ja René aloitti työt kirjanpitäjänä sekä mainostoimistossa. Vuonna 1945 hän muutti äitinsä kanssa New Yorkiin ja toivoi turhaan pääsevänsä animaatioelokuvien piirtäjäksi. Hän kuvitti New Yorkissa asuessaan neljä lastenkirjaa, mutta ei onnistunut myymään piirustuksiaan. Hän kuitenkin ystävystyi Mad-lehden perustajan Harvey Kurtzmanin kanssa ja tutustui useisiin paikallisiin sarjakuvapiirtäjiin sekä belgialaisiin Jijéen ja Maurice de Bevereen eli Morrisiin.
Ura

Goscinny palasi Eurooppaan vuonna 1951 ja muutti Pariisiin. Hän löysi työtä käsikirjoittajana ja alkoi kirjoittaa Jijélle, Tibetille ja Franquinille. Hän kirjoitti myös poliisinovelleja World Press -toimistolle sekä artikkeleita naisten peitenimillä. Kun Goscinnysta tuli suosittu, piirtäjä Morris pyysi häntä vuonna 1955 alkamaan kirjoittaa Lucky Luke -sarjakuvan käsikirjoituksia. Sen jälkeen Goscinny aloitti yhteistyön myös piirtäjä Albert Uderzon kanssa sarjakuvilla Umpah-pah (1958–) ja Asterix seikkailee (1959–), Jean-Jacques Sempén kanssa Nikke-kirjoilla (1959–) sekä Jean Tabaryn kanssa sarjakuvalla Ahmed Ahne (1962–).
Goscinny kirjoitti myös Pilote-lehdelle, jonka päätoimittaja hänestä tuli vuonna 1963. Sen lisäksi hän kirjoitti ranskalaisten televisiosarjojen ja elokuvien käsikirjoituksia, kuten elokuviin Teräsvaari (1971) ja Les Gaspards (1972). Hän myös ohjasi animaatiot Asterix ja Kleopatra (1968) ja Lucky Luke – Daisy Town (1971).
Goscinny perusti Uderzon ja kustantaja Georges Dargaudin kanssa vuonna 1973 Idéfix-animaatiostudion, joka tuotti kaksi animaatioelokuvaa: Asterix valloittaa Rooman (1976) ja Lucky Luke sotapolulla (1978).
Kuolema

Goscinny kuoli sydänkohtaukseen vuonna 1977. Asterixin piirtäjä Albert Uderzo jatkoi sarjaa yksin, samoin Jean Tabary Ahmed Ahnetta. Morris taas jatkoi Lucky Luke -sarjaa yhdessä muiden käsikirjoittajien kanssa.
Idéfix-studio suljettiin pian Goscinnyn kuoltua.
Pariisissa on Goscinnyn mukaan nimetty katu Rue René Goscinny.
Tuotantoa

Asterixia Goscinny käsikirjoitti sarjan 25 ensimmäistä albumia, joista ensimmäinen ilmestyi alun perin jatkokertomuksena Pilote-lehdessä 1959 ja albumina 1961. Hän loi Asterixin ja Obelixin hahmot ja muokkasi sarjan lopulliseen muotoonsa. Hän myös loi päähenkilöiden ympärille vähitellen uusia sivuhenkilöitä, joista tuli tarinoiden vakiohahmoja, kuten seppä Caravellixin ja kalakauppias Amarylixin. Lucky Luken käsikirjoittajaksi Goscinny tuli kesken sarjan. Sarjan luoja Morris oli ehtinyt toteuttaa yksin kymmenen ensimmäistä albumia, mutta halusi siitä eteenpäin keskittyä vain piirtämiseen ja pyysi käsikirjoittajaksi Goscinnyn, jonka luomiin skenaarioihin hän oli ihastunut. Ensimmäisissä Morrisin yksin toteuttamissa albumeissa Lucky Luke oli tappanut monia ihmisiä, mutta Goscinny jätti tämän piirteen pois ja pyrki päinvastoin viemään äärimmäisyyksiin asti ampumavälikohtausten välttelemisen. Tämä johtui Goscinnyn mukaan osittain kustantajan pyynnöstä. Goscinny myös loi sarjaan monia vakituisia hahmoja, jotka nykyään yhdistetään Lucky Lukeen, kuten Daltonin veljekset ja Rantanplan.
Ahmed Ahne poikkeaa Goscinnyn muista tunnetuista sarjakuvista, sillä hän ei käsikirjoittanut sarjaan yhtäkään albumimittaista tarinaa vaan lyhyitä, yhden vitsin varaan rakennettuja seikkailuja, joissa Bagdadin kalifin ilkeä suurvisiiri Ahmed Ahne haluaa syöstä hänet vallasta. Jokaisessa tarinassa esiintyi uusi keino kalifin syrjäyttämiseksi, mutta epätodennäköisten sattumien seurauksena suunnitelmat lopulta epäonnistuvat ja Ahmed Ahne lankeaa omaan ansaansa.
Jean-Jacques Sempén kuvittamat Nikke-kirjat olivat Goscinnyn kirjoittamia ja poikkeavat hänen tuotannostaan kirjamuotonsa ansiosta. Kirjat sisälsivät useita pieniä vitsitarinoita, jotka kertoivat Nikke-nimisestä koululaisesta ja hänen luokkatovereistaan.
Goscinny oli intohimoinen elokuvien ystävä, ja hänen sarjakuvissaan onkin aina paljon parodisia viitteitä elokuviin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta René Goscinny Wikimedia Commonsissa
Piia Pantsu

Piia Pantsu ja Ypäjä Karuso
Piia Anneli Pantsu (s. 29. maaliskuuta 1971 Varkaus) on suomalainen kenttä- ja esteratsastaja.
Ratsastusura

Pantsu aloitti ratsastamisen kahdeksanvuotiaana ja pääsi ratsastuskoululla kenttäratsastuksesta innostuneen Erja Saartian valmennukseen.
Pantsu valmistui ratsastuksenopettajaksi Ypäjältä vuonna 1992 ja ratsastuksen ammattivalmentajaksi Ruotsissa vuonna 1996. Lisäksi hän on opiskellut Lundin yliopistossa urheilupsykologiaa. Hänen kotiseuransa on Kotkan ratsastajat ry.
Vuonna 1993 hän siirtyi Ruotsiin ja on asunut siellä siitä lähtien. Pantsu sijoittui vuonna 1994 MM-kilpailussa viidenneksi pienikokoisella Cyna-tammallaan , jota kanssakilpailijat aluksi luulivat maskottihevoseksi, ja on siitä lähtien menestynyt useilla eri hevosilla (Cyna, Uppercut  ja Ypäjä Karuso) niin EM- kuin MM-tasollakin. Pantsun tähän mennessä korkein saavutus on vuoden 2002 MM-kisoissa Espanjassa hevosella Ypäjä Karuso saatu pronssimitali.
Olympialaisten suhteen Pantsulla on ollut epäonnea, eikä hän esimerkiksi päässyt lähtemään Ateenan olympialaisiin 2004 hevosen loukkaannuttua viime hetkellä . Myös vuoden 2006 MM-kilpailu Aachenissa keskeytyi hänen osaltaan, kun Ypäjä Karuso kolhi jalkaansa esteeseen kestävyyskokeen aikana.
Pantsu valmentautuu, kouluttaa nuoria hevosia ja valmentaa ratsukoita Flyingessa, Ruotsissa ja toimii myös Suomen nuorten kenttäratsastajien maajoukkuevalmentajana. Kenttäratsastuksen lisäksi hän kilpailee menestyksekkäästi myös esteratsastuksessa muun muassa hevosella Oazis, jolla hän voitti Finnderbyn vuonna 2005. Pantsun muihin hevosiin lukeutuu Ypajä Kolombia , jolla hän voitti Mannerheim-kenttäratsastuskilpailun Ypäjällä 2005.
Pantsun arvokisaratsu oli vuoden 2007 loppuun asti 1993 syntynyt ruotsinpuoliveriruuna Ypäjä Karuso . Karuso on myös ollut hänen menestyksekkäin hevosensa: se on muun muassa ollut maailman menestynein kenttäratsu lokakuussa 2005 FEI:n rankinglistan mukaan ja elokuussa 2006 kansainvälisen hevosjalostusjärjestön WBFSH:n mukaan . Lisäksi hän kilpailee monilla muilla varsinkin nuorilla hevosilla niin kenttä- kuin esteratsastuksessakin. Pantsu sai vuodelle 2006 opetusministeriön suuren urheilija-apurahan sekä Suomen olympiakomitean valmennustuen. Hän päätti kuitenkin jäädä pois Pekingin olympialaisista vuonna 2008 ja panostaa esteratsastukseen.
Yksityiselämä

Pantsu asuu avoliitossa esteratsastajamiehensä Fredrik Jönssonin kanssa. Heillä on vuonna 2007 syntynyt poika.
Hevoslehti Horse & Hound teki Pantsusta Badmintonin kilpailun sijoituksen jälkeen vuonna 2003 artikkelin, jossa lehti suitsutti Pantsua lentäväksi suomalaiseksi.
MM-pronssimitalivoiton jälkeen vuonna 2002 Pantsu sai kutsun ja osallistui Linnan juhliin.
Pantsulla on Pollux-kerhon hevosharrastajille suunnatussa lehdessä oma palsta nimeltä Piian palsta ja hän piti myös Hippos-lehdessä omaa kolumnia Piian Päiväkirja kevääseen 2008. Vuonna 2006 Pantsulta ilmestyi Hevoselämää-DVD, joka kertoo Pantsun arkielämästä, hevosista ja valmentamisesta.
Saavutukset

| Kilpailu | Paikka | Vuosi | Hevonen | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| MM-kilpailu | Haag | 1994 | Cyna | 5. |
| EM-kilpailu | Rooma | 1995 | Cyna | 4. |
| EM-kilpailu | Burghley | 1997 | Cyna | keskeytti kestävyyskokeessa |
| MM-kilpailu | Rooma | 1998 | Uppercut | 9. |
| EM-kilpailu | Luhmühlen | 1999 | Uppercut | 4. |
| Olympialaiset | Sydney | 2000 | Uppercut | hylättiin kestävyyskokeessa |
| EM-kilpailu | Pau | 2001 | Ypäjä Karuso | 17. |
| MM-kilpailu | Jerez | 2002 | Ypäjä Karuso | 3. |
| EM-kilpailu | Blenheim | 2005 | Ypäjä Karuso | 6. |
| Maailmancupin finaali | Malmö | 2005 | Ypäjä Karuso | 3. |
| MM-kilpailu | Aachen | 2006 | Ypäjä Karuso | keskeytti kestävyyskokeessa |
Arvokilpailujen lisäksi Pantsu tuli toiseksi maailman arvostetuimmassa kenttäkilpailussa Badmintonissa vuonna 2003. Pantsu on myös ainoana ratsastajana voittanut kolme kertaa Luhmühlenin kenttäkilpailun.
Aiheesta muualla

Piia Pantsun viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
City.fi verkkolehden haastattelu Piia Pantsusta otsikolla "Lentävä suomalainen" vuodelta 2004[vanhentunut linkki]
MTV3-kanavan sivut Pantsun MM-voitosta otsikolla "Pantsun ja Karuson urakka palkittiin MM-pronssilla"
BBC:n artikkeli englanniksi Badmintonin kenttäratsastuskilpailuista vuonna 2003, joissa Pantsu sijoittui toiseksi
MTV3-kanavan uutinen otsikolla "Pantsu kolmanneksi maailmancupin finaalissa Malmössä vuonna 2005"
Ratsastus.fi sivustot Pantsun taipaleesta kenttäratsastuksen MM-kilpailussa vuonna 2006 (Arkistoitu – Internet Archive)
Pantsu-Jönsson talli (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
Howard Carter

| Howard Carter |
| --- | --- |
 Howard Carter Chicagossa vuonna 1924.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. toukokuuta 1874
Kuollut: 2. maaliskuuta 1939 (64 vuotta)
Ammatti:  arkeologi, egyptologi
Muut tiedot
 Nimikirjoitus
Howard Carter (9. toukokuuta 1874 – 2. maaliskuuta 1939) oli englantilainen arkeologi ja egyptologi. Kuuluisaksi hänet teki faarao Tutankhamonin haudan löytäminen Kuninkaiden laaksosta Egyptissä.
Lapsuus ja opiskelu

Carter syntyi Kensingtonissa, Lontoossa. Hän oli nuorin perheen kahdeksasta lapsesta. Hänen isänsä, Samuel Carter, oli taiteilija, joka maalasi pääasialliseksi työkseen muotokuvia lemmikeistä. Carter vietti lapsuusvuotensa Swaffamissa, Pohjois-Norfolkissa. Hän ei saanut varsinaista koulutusta, mutta hänen isänsä opetti hänelle maalaamisen ja piirtämisen perusteet ja hänestä tulikin varsin taitava maalari. Carter ei kuitenkaan halunnut jatkaa isänsä ammattia.
Carter oli erittäin kiinnostunut mahdollisuudesta kopioida muinaisegyptiläisiä maalauksia ja tekstejä. Lokakuussa 1891, ollessaan 17-vuotias, hän nousi laivaan, jonka määränpäänä oli Aleksandria Egyptissä. Tämä oli Carterin ensimmäinen matka ulkomaille.
Työ arkeologina

Carterin ensimmäinen varsinainen työ oli Beni Hassanista löydetyn Keski-Egyptin prinsessan haudan kaivauksilla. Hänen tehtävänsä oli kopioida haudan seinillä olevat maalaukset ja kirjoitus paperille, jotta niitä voitaisiin tutkia myöhemmin. Carter oli hyvin ahkera työntekijä ja hän suhtautui työhönsä suurella innolla. Hän kopioi maalauksia päivisin ja vietti jopa yönsä haudassa.
Vuonna 1892 Carter siirtyi William Flinders Petrien alaisuuteen Tell-el Amarnassa käynnissä oleviin kaivauksiin. Petrie ei aluksi uskonut että Carterista tulisi koskaan hyvää arkeologia, mutta Carter todisti luulot vääriksi löytämällä monia merkittäviä esineitä kaivauksilta. Petrien opastuksessa Carterista tuli varsin taitava arkeologi. Koska Carter oli myös taitava piirtäjä ja maalari, hän laati piirrosluonnokset Tell el-Amarnan kaivauksilta löydetyistä esineistä.
Kaivauksien alkaessa kuningatar Hatšepsutin kuolintemppelissä Deir el-Bahrissa, Carter nimitettiin johtamaan maalausten kopiointia. Näin hänelle tarjoutuivat erinomaiset mahdollisuudet kehittää edelleen maalaus-, kaivu- ja entisöintitekniikkaansa. Vuonna 1899, Carterin ollessa 25-vuotias, hänelle tarjottiin paikkaa Ylä-Egyptin monumenttien ylitarkastajana. Hänen virkaansa kuului Ylä-Egyptin arkeologisten tutkimusten valvonta ja hallinta.
Myöhemmin tuntemattomiksi jääneet ranskalaiset juopuneet turistit kuitenkin päättivät Carterin ylitarkastajan uran. Turistit ryhtyivät väkivaltaisiksi arkeologisten alueiden vartijoita kohtaan ja Carter antoi vartijoille luvan puolustaa itseään. Jälkeenpäin tuohtuneet turistit valittivat Carterin toimista ja hänen esimiehensä vaativat häntä esittämään virallisen anteeksipyynnön. Carter kuitenkin kieltäytyi uskoen tehneensä oikean ratkaisun, jolloin hänet siirrettiin rangaistukseksi arkeologiselta merkitykseltään olemattomaan Tantan kaupunkiin Ala-Egyptiin. Tämän jälkeen Carter erosi virastaan vuonna 1905.
Vuosina 1905–1907 Carter toimi pääasiassa vesivärimaalarina ja ajoittain oppaana turisteille. Vuonna 1908 Gaston Maspero esitteli hänet Lordi Carnarvonille (George Herbert, viides Carnarvonin jaarli). Carter tuli hyvin toimeen Carnarvonin kanssa ja heidän yhteistyönsä tuotti hyvää tulosta.
Lordi Carnarvon nimitti Carterin rahoittamiensa Theban kaivausten esimieheksi. Vuoteen 1914 mennessä Carnarvon omisti yhden maailmaan laajimmista ja arvokkaimmista kokoelmista muinaisegyptiläisiä esineitä. Carter ei kuitenkaan tyytynyt tähän.
Carterin tavoitteena oli löytää siihen aikaan vielä tuntemattoman faarao Tutankhamonin hauta. Vuosien työ ei kuitenkaan tuottanut muutamaa pientä esinettä suurempia löytöjä. Carter jatkoi tutkimuksiaan Amenhotep III:n haudassa vuonna 1915 ja muualla Kuninkaiden laaksossa vuosina 1917–1922. Carnarvon ei kuitenkaan ollut tyytyväinen löytöjen vähäisyyteen ja antoikin vuonna 1922 Carterille rahoitusta enää yhdeksi vuodeksi.
Tutankhamonin hauta

Takaiskusta masentumatta Carter ryhtyi määrätietoisesti etsimään Tutankhamonin hautaa 4. marraskuuta 1922. Vain kolmea päivää myöhemmin haudan sisäänkäynti oli paikallistettu. Noin kolme viikkoa myöhemmin hautaan johtava porraskäytävä oli kaivettu esiin ja haudan tukkiva laasti oli näkyvissä. 26. marraskuuta käytävä oli tyhjennetty kiviromusta ja viimeinen käytävän tukkiva laastikerros oli kokonaan näkyvillä. Noin kello neljä iltapäivällä Carter rikkoi laastikerroksen ja meni sisään hautaan. Hän oli tehnyt yhden vuosisadan merkittävimmistä arkeologisista löydöistä paikantamalla ja avaamalla Tutankhamonin haudan.
Hauta oli lähes koskematon ja siellä oli käyty vain pari kertaa haudan alkuperäisen sulkemisen jälkeen. Kaikki hautaan alun perin sijoitetut esineet olivat yhä tallella. Haudassa olleiden esineiden luettelointiin meni lähes kymmenen vuotta.
Hauta avattiin 17. helmikuuta. Maaliskuun 6. päivä lordi Carnarvon sai poskeensa sääskenpiston aiheuttaman tulehduksen, ja kuoli siihen 5. huhtikuuta.
Carnarvonin kuoleman jälkeen erilaiset tarinat muumion kirouksesta levisivät mediassa kulovalkean tavoin ympäri maailmaa. Useat lehdet kirjoittivat artikkeleja, joissa spekuloitiin mahdollisuutta, että Tutankhamon olisi langettanut kirouksen haudanryöstäjille ja nimenomaan tämä kirous olisi aiheuttanut lordi Carnarvonin kuoleman.
Tiedetään, että Carnarvon halusi pitää lehdistön poissa arkeologien tieltä, ja että hän myi yksinoikeuden haudan kuviin The Timesille. Kiroustekstiä ei näy missään haudassa, ja on mahdollista että se on täysin keksitty tai että ajatus kirouksesta on syntynyt jonkin tekstin väärästä tulkinnasta.
Tutankhamonin jälkeen

Tutankhamonin hautakaluston luetteloimisen jälkeen esineet lähetettiin Kairon egyptiläiseen museoon. Tutankhamonin ruumis tutkittiin ja asetettiin takaisin hautaan. Carter ei enää tämän jälkeen toiminut yksilläkään kaivauksilla ja hän lopetti arkeologin uransa. Hän alkoi keräillä muinaisegyptiläisiä esineitä. Hän työskenteli eri museoille ja matkusti luentokiertueella Yhdysvalloissa kertomassa Egyptistä ja Tutankhamonista.
Howard Carter kuoli 64-vuotiaana Albert Courtissa, Kensingtonissa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Than, Ker: Howard Carter: "Miraculous," Misunderstood Man Behind Google's Doodle National Geographic.  11.3.2012. Viitattu 2.3.2019 (englanniksi).
Howard Carter Encyclopædia Britannica.  26.2.2019. Viitattu 2.3.2019 (englanniksi).
Egyptologist Howard Carter dies - archive, 1939 The Guardian.  5.3.2018. Viitattu 2.3.2019 (englanniksi).
Mascort, Maite: Close Call: How Howard Carter Almost Missed King Tut's Tomb National Geographic.  12.4.2018. Viitattu 2.3.2019 (englanniksi).
Tutankhamonin hauta kuninkaiden laaksossa.
Carterin koti Luxorissa.
Natalie Portman

| Natalie Portman |
| --- | --- |
 Natalie Portman San Diegon Comic-Conissa vuonna 2019.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. kesäkuuta 1981 (ikä 43) Jerusalem, Israel
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Benjamin Millepied (vih. 2012-2024)
Lapset:  2
Näyttelijä
Aktiivisena:  1993–
Merkittävät roolit:   Leon  Tähtien sota -esiosatrilogia  V niin kuin verikosto  Iholla  Black Swan  Jackie  Marvel Cinematic Universe 
Palkinnot
 Parhaan naispääosan Oscar  2010 Black Swan   
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Natalie Portman (oik. Natalie Hershlag, hepreaksi נָטַלִי הֶרְשְלַג, s. 9. kesäkuuta 1981 Jerusalem) on israelilais-yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan elokuvissa Leon (1994), Iholla (2004) ja V niin kuin verikosto (2005). Hän tunnetaan myös Padmé Amidalan roolistaan Tähtien sota -esiosatrilogiassa (1999–2005).
Portman palkittiin parhaan naispääosan Oscarilla, Golden Globella, Baftalla ja SAG-palkinnolla roolistaan elokuvassa Black Swan (2010).
Ura

Portmanin elokuvaura alkoi 12-vuotiaana. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli Mathilda Lando Luc Bessonin ohjaamassa elokuvassa Leon.
Portmanin tunnetuimpia rooleja ovat muun muassa päärooli elokuvassa Black Swan, Padmé Amidala Tähtien sota -elokuvasarjan episodeissa I–III, naispääosa elokuvassa V niin kuin verikosto, sekä strippari elokuvassa Iholla, josta hän sai parhaan naissivuosan Oscar-ehdokkuuden.
Portman on ohjannut lyhytelokuvan Eve, joka esitettiin Venetsian elokuvajuhlilla vuonna 2008. Elokuvassa näyttelevät Lauren Bacall ja Ben Gazzara. Portman on toiminut myös muutaman pitkän elokuvan tuottajana, kuten Näin ystävien kesken, jossa hän myös näyttelee pääosaa. Portmanin ensimmäinen oma ohjaus, vuonna 2015 ensi-iltansa saanut Tarina rakkaudesta ja pimeydestä, perustuu Amos Ozin omaelämäkerralliseen romaaniin. Portman näyttelee elokuvassa Ozin äitiä.
Vuonna 2011 hänet palkittiin roolistaan elokuvassa Black Swan muun muassa parhaan naispääosan Oscarilla, Golden Globella, Baftalla, Saturnilla ja SAG-palkinnolla.
Portman on myös tehnyt Darcyn äänen Simpsonit-televisiosarjassa.
Vuonna 2016 Portman näytteli Jacqueline ”Jackie” Kennedyä elokuvassa Jackie. Portman sai roolistaan parhaan naispääosan Golden Globe- ja Oscar-ehdokkuudet.
Yksityiselämä

Portman syntyi Jerusalemissa perheeseen, joka polveutuu Keski- ja Itä-Euroopassa asuneista juutalaisista. Perhe muutti Israelista Yhdysvaltoihin Washingtoniin Portmanin ollessa kolmevuotias. Myöhemmin perhe muutti Connecticutiin ja sieltä edelleen Syossetiin New Yorkin osavaltioon.[lähde? ] Portman käyttää julkisuudessa sukunimenään isoäitinsä tyttönimeä suojellakseen perhettään julkisuudelta.
Portman on ollut kasvissyöjä kahdeksanvuotiaasta asti. Hän valmistui vuonna 2003 Harvardin yliopistosta pääaineenaan psykologia. Hän puhuu sujuvasti englantia, hepreaa, ranskaa sekä japania, jota hän on opiskellut koulussa.[lähde? ]
Joulukuussa 2010 Portman ilmoitti menneensä kihloihin balettitanssija-koreografi Benjamin Millepiedin kanssa. Black Swan -elokuvan kuvauksissa tutustunut pariskunta sai esikoisensa, pojan, kesäkuussa 2011. Heidät vihittiin Kalifornian Big Surissa elokuussa 2012. Helmikuussa 2017 he saivat toisen lapsensa, tyttären. Helmikuussa 2024 pariskunta erosi virallisesti oltuaan erossa keväästä 2023 asti.
Valikoitu filmografia

Leon (1994)
Star Wars: Episodi I – Pimeä uhka (1999)
Star Wars: Episodi II – Kloonien hyökkäys (2002)
Iholla (2004)
Star Wars: Episodi III – Sithin kosto (2005)
V niin kuin verikosto (2005)
Black Swan (2010)
Thor (2011)
Jackie (2016)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Natalie Portman Wikimedia Commonsissa
Natalie Portman Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Natalie Portman vuoden 2011 Oscar-gaalassa, jossa hän voitti parhaan naispääosan Oscarin elokuvasta Black Swan.
Jeremy Sumpter

Jeremy Sumpter vuonna 2014.
Jeremy Robert Myron Sumpter (s. 5. helmikuuta 1989 Monterey, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytteli nimiroolia elokuvassa Peter Pan (2003). Muita merkittäviä rooleja hänellä on ollut muun muassa elokuvissa Just a Dream (2002) ja Local Boys.Sumpter on toiminut myös mallina. Hänellä on kolme sisarusta, veli Travis, pikkusisko Jennifer ja kaksossisko Jessica. Myös molemmat hänen siskoistaan toimivat viihdealalla.
Lapsuus

Sumpter syntyi Sandy ja Gary Sumpterin lapsena. Hänellä on kaksossisko Jessica, ja kaksi muuta sisarusta, Owen (äidin edellisestä avioliitosta) ja Jennifer. Perhe muutti äidin vanhaan kotikaupunkiin Mount Sterlingiin, Kentuckyyn kun hän oli noin 10 kuukauden ikäinen.
Ura

Kun Sumpter oli 11-vuotias hän liittyi International Modeling and Talent Associationiin ja aloitti mallina Kentuckyssa. Hän myös voitti Vuoden paras teinimalli -tittelin, jonka hän allekirjoitti managerinsa Mark Robertsin kanssa. Sumpter päätti muuttaa takaisin Los Angelesiin perheensä kanssa.
Sumpterin ensimmäinen elokuvarooli oli vuonna 2001 elokuvassa Frailty. Sumpter palkittiin a Saturn Award -gaalassa tittelillä paras nuoren näyttelijän roolisuoritus. Sen ansiosta hän esiintyi Danny Gloverin kanssa showtime-elokuvassa Just a Dream.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Näyttelijän kotisivu
Jeremy Sumpter Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Orlando Bloom

| Orlando Bloom |
| --- | --- |
 Bloom Cannesissa vuonna 2013.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Orlando Jonathan Blanchard Bloom
Syntynyt: 13. tammikuuta 1977 (ikä 47) Canterbury, Kent, Iso-Britannia
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Orli, OB
Aktiivisena:  1994–
Merkittävät roolit:   Legolas  Taru sormusten herrasta  Hobitti  Will Turner  Pirates of the Caribbean 
Palkinnot
  Screen Actors Guild Awards (2004)  MTV Movie Award (2004)  NBR Award (2003)  
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Orlando Jonathan Blanchard Bloom (s. 13. tammikuuta 1977) on englantilainen näyttelijä, jonka tunnetuimpia roolisuorituksia lienevät hänen läpimurtoroolinsa Taru sormusten herrasta -trilogian (2001–2003) Legolasina sekä Will Turnerin rooli Pirates of the Caribbean -sarjassa (2003–2017).