stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Montanan kuvernööreistä
Pätevyysvaatimukset ja kausien rajoitukset

Kuvernööriksi (ja varakuvernööriksi) valittavan henkilön tulee täyttää seuraavat ehdot:
väh. 25-vuotias
Yhdysvaltain kansalainen
asunut osavaltiossa väh. 2 vuotta ennen vaaleja
Suorassa kansanvaalissa eniten ääniä saanut valitaan kuvernööriksi.
Kuvernöörin virkakauden pituus on neljä vuotta. Sama henkilö voidaan valita uudelle kaudelle heti ensimmäisen päätyttyä, mutta tämän jälkeen henkilö on kahden kauden mittaisessa karanteenissa ennen kuin voi jälleen nousta kuvernööriksi jälleen enintään kahdeksi peräkkäiseksi kaudeksi. Montana on ainoa osavaltio, joka noudattaa kyseistä kaavaa kuvernöörien virkakausien rajaamisessa.
Luettelo kuvernööreistä

| Nro | Kuva | Nimi | Virassa | Puolue |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Joseph Toole | 1889–1893 | Dem. |
| 2 |  | John E. Rickards | 1893–1897 | Rep. |
| 3 |  | Robert Burns Smith | 1897–1901 | Dem. |
| 4 |  | Joseph Toole | 1901–1908 | Dem. |
| 5 |  | Edwin L. Norris | 1908–1913 | Dem. |
| 6 |  | Sam V. Stewart | 1913–1921 | Dem. |
| 7 |  | Joseph M. Dixon | 1921–1925 | Rep. |
| 8 |  | John E. Erickson | 1925–1933 | Dem. |
| 9 |  | Frank Henry Cooney | 1933–1935 | Dem. |
| 10 |  | Elmer Holt | 1935–1937 | Dem. |
| 11 |  | Roy E. Ayers | 1937–1941 | Dem. |
| 12 |  | Sam C. Ford | 1941–1949 | Rep. |
| 13 |  | John W. Bonner | 1949–1953 | Dem. |
| 14 |  | J. Hugo Aronson | 1953–1961 | Rep. |
| 15 |  | Donald Grant Nutter | 1961–1962 | Rep. |
| 16 |  | Tim Babcock | 1962–1969 | Rep. |
| 17 |  | Forrest H. Anderson | 1969–1973 | Dem. |
| 18 |  | Thomas Lee Judge | 1973–1981 | Dem. |
| 19 |  | Ted Schwinden | 1981–1989 | Dem. |
| 20 |  | Stan Stephens | 1989–1993 | Rep. |
| 21 |  | Marc Racicot | 1993–2001 | Rep. |
| 22 |  | Judy Martz | 2001–2005 | Rep. |
| 23 |  | Brian Schweitzer | 2005–2013 | Dem. |
| 24 |  | Steve Bullock | 2013–2021 | Dem. |
| 25 |  | Greg Gianforte | 2021– | Rep. |
Lähde:
Luotisade

| Luotisade Uniklubi |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 22. elokuuta 2007
 Tuottaja(t): Jari Latomaa
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 46.37
 Levy-yhtiö: Universal
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 3.
Uniklubin muut julkaisut
| Kehä 2005 | Luotisade 2007 | Kaikki mitä mä annoin 2003–2008 2008 |
Singlet albumilta Luotisade
 ”Vnus” Julkaistu: 7. toukokuuta 2007  ”Luotisade” Julkaistu: 2007  ”Varjoon juuttunut” Julkaistu: 21. marraskuuta 2007  ”Varjot” Julkaistu: 2008 (promo)
Luotisade on Uniklubin kolmas albumi, joka julkaistiin 22. elokuuta 2007.
Ennen albumin tekoa Jussi on ollut äänihuulileikkauksessa ja laulukiellossa, siitä hyvästä lauluosuudet ovat hivenen aiempaa rauhallisempia.
Albumille biisejä ovat tehneet pääosin Jussi Selo ja Teemu Rajamäki.
Kappaleet

Kiveen – 4.06
Älä jää – 4.21
Vnus (Single versio) – 3.49
Luotisade – 4.56
Myrkky – 3.29
Vapauta meidät – 3.23
Varjoon juuttunut – 3.25
Paha sisällä – 3.48
Aika mustaa muistot – 2.49
Varjot – 4.27
Se ei lähde pois – 4.46
Valoon – 3.13
Arvostelut

Desibeli.net:
Dome.fi:
Imperiumi.net:
Soundi:
V2.fi:
Smackthejack.net:
Mahdoton tehtävä

| Mahdoton tehtävä |
| --- | --- |
Tyyli:  viihde
Pääosissa:  Henkka Hyppönen (2001) Anu Sinisalo (2002)
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Yle TV2
Esitetty:  19. tammikuuta 2001 – 19. huhtikuuta 2002
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Broadcasters Oy
Mahdoton tehtävä oli Yle TV2:lla vuosina 2001 ja 2002 perjantai-iltaisin keväisin esitetty ohjelma. Ensimmäisenä vuonna ohjelmaa juonsi Henkka Hyppönen ja toisena Anu Sinisalo.
Jokaisessa jaksossa kaksi suomalaisperhettä joutui mahdottomalta kuulostavan tehtävän eteen, jota sai harjoitella viikon ennen sen suorittamista ohjelmassa. Suoritettuaan tehtävän onnistuneesti koko perhe sai palkintoja sekä jokainen perheenjäsen itse valitsemansa palkinnon.
Tehtäviä olivat esimerkiksi 175 maan pääkaupungin opettelu, Pokémon-hahmojen tunnistaminen ja piin sadan desimaalin luetteleminen.
Aiheesta muualla

Mahdoton tehtävä Ylen arkistosivu.
Manuel Uribe

Manuel Uribe (11. kesäkuuta 1965 Monterrey, Meksiko – 26. toukokuuta 2014 Monterrey, Meksiko) oli yksi maailman painavimmista ihmisistä. Hänellä oli painoa enimmillään 560 kg.
16. lokakuuta 2008 Uriben paino oli 360 kg. Tämä johtui laihdutuskuurista, jossa häntä auttoivat tunnetut lääkärit. Painon putoaminen jatkui vielä tämänkin jälkeen. Manuel Uribe oli 196 senttimetriä pitkä.
Uribe joutui sairaalaan toukokuussa 2014 ja kuoli 48-vuotiaana 26. toukokuuta 2014.
Marian Tumler

Marian Tumler (21. lokakuuta 1887 – 18. marraskuuta 1987) oli itävaltalainen teologi, joka toimi Saksalaisen ritarikunnan suurmestarina vuosina 1948–1970. Hän syntyi Etelä-Tirolissa ja kuoli Wienissä.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Robert Schälzky | Saksalaisen ritarikunnan suurmestari 1948–1970 | Seuraaja: Ildefons Pauler |
László Németh

| László Németh |
| --- | --- |
 László Németh 1919.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1901 Nagybánya, Unkari
Kuollut: 1975 (73–74 vuotta) Budapest, Unkari
Kansalaisuus:  Unkari
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: unkari
Tuotannon kieli: unkari
Pääteokset:  Kivi putoaa
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
László Németh (1901 Nagybánya, Unkari – 1975 Budapest, Unkari) oli unkarilainen kirjailija ja lääkäri. Hän oli 1930-luvulla unkarilaisen populistiliikkeen ideologi ja kriitikko. Laaja historiallinen romaani Égető Eszter kertoo kolmesta sukupolvesta maaseudun sivistyneistöä. Romaaneista on suomennettu Kivi putoaa, joka on hänen pääteoksensa. Hän aloitti teoksen kirjoittamisen 1938, ja se valmistui 1947. Teoksen päähenkilö Nelli haluaa irtautua perheen ahdistavasta ilmapiiristä.
Suomennetut teokset

Kivi putoaa (Iszony), saksan kielestä suom. Aarno Peromies, Helsinki: WSOY 1961
Galilei: historiallinen draama; suomentanut Viljo Tervonen, Helsinki: Työväen Näyttämöiden Liitto 1966
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta László Németh Wikimedia Commonsissa
Gábor Kovács, Burgers, Intellectuals and Gentries Acta Universitatis Sapientiae 2017 (käsittelee 1930-luvun unkarilaista populismia ja László Némethiä yhtenä sen keskeisistä vaikuttajista) (englanniksi)
Manuel Ugarte

Manuel Ugarte Ribeiro (s. 11. huhtikuuta 2001 Montevideo) on uruguaylainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Manchester Unitedia. Hän on pelannut Uruguayn A-maajoukkueessa syyskuusta 2021 alkaen.
Ugarte aloitti liigauransa 15-vuotiaana kotimaassaan Fénixin joukkueessa joulukuussa 2016. Joukkueen vakiokokoonpanoon hän nousi vuonna 2019. Hän siirtyi tammikuussa 2021 Portugalin pääsarjassa pelaavaan Famalicãoon, jossa hän pelasi puolen vuoden aikana 20 liigaottelua ja teki niissä yhden maalin. Elokuussa 2021 hän siirtyi Sportingiin. Hän pelasi kaudella 2021–2022 Portugalin liigassa 25 ottelua ja Mestarien liigassa neljä ottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi Portugalin liigassa 31, Mestarien liigassa kuusi ja Eurooppa-liigassa neljä ottelua.
Ugarte edusti kaudella 2023–2024 ranskalaisseura Paris Saint-Germainia. Hän pelasi 25 ottelua Ligue 1:ssä ja kahdeksan ottelua Mestarien liigassa. Hän voitti Ranskassa sekä liiga- että cupmestaruuden. Hän siirtyi elokuussa 2024 englantilaisseura Manchester Unitediin.
Ugarte on pelannut Uruguayn alle 20- ja alle 23-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Uruguayn A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Boliviaa vastaan. Vuonna 2022 hän pelasi viisi maaottelua. Hän kuului Uruguayn joukkueeseen Qatarin MM-kilpailuissa 2022 mutta ei päässyt kentälle. Copa Américassa 2024 hän saavutti pronssia ja pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki kuusi ottelua. Puolivälierän Brasiliaa vastaan päättäneessä rangaistuspotkukilpailussa hän teki voiton varmistaneen maalin joukkueensa viidentenä laukojana.  Hän pelannut elokuun 2024 loppuun mennessä 21 A-maaottelua, joissa hän on ollut 16 kertaa avauskokoonpanossa.
Manuel Vieira Pinto

Manuel Vieira Pinto (8. joulukuuta 1923 São Pedro de Aboim, Portugali – 30. huhtikuuta 2020 Porto, Portugali) oli portugalilaissyntyinen mosambikilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 7. elokuuta 1949 ja nimitettiin Nampulan hiippakunnan johtoon 21. huhtikuuta 1967. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Maximilien de Fürstenberg, jota avustivat Florentino de Andrade e Silva ja Manuel Marilla Ferreira da Silva.
4. kesäkuuta 1984 Vieira Pinto sai nimityksen Nampulan arkkipiispaksi. Lisäksi hän toimi vuosina 1992–1998 Pemban apostolisena hallitsijana. Hän jäi eläkkeelle 16. marraskuuta 2000.
MD-studio

MD-studio on Helsingin Munkkiniemessä sijaitseva äänitysstudio, joka perustettiin syksyllä 1992. Studio on osa Munkkiniemen nuorisotaloa, ja sen käyttömaksut määräytyvät niin käyttäjien iän kuin kotipaikkakunnankin perusteella.
Studion asiakkaina ovat olleet mm. Amorphis, Sentenced, Waltari, HIM, Hybrid Children sekä Don Huonot.
Aiheesta muualla

Facebook
Lintuhämähäkit
Lintuhämähäkit terraarioeläiminä

Terraarioeläimenä pidetään jo yli sataa tarantulalajia. Lemmikkeinä pidetyt tarantulalajit on jaettu levinneisyyden mukaan kahteen osaan; vanhan ja uuden maan lajeiksi. Suosittuja lemmikkeinä pidettyjä lajeja ovat esimerkiksi Grammostola rosea, Grammostola pulchra, Brachypelma smithi, Brachypelma vagans, Brachypelma boehmei, Brachypelma emilia, Avicularia versicolor, Avicularia metallica, Chromatopelma cyaneopubescens, Aphonopelma seemanni, Acanthoscurria geniculata, Lasiodora parahybana ja Theraphosa blondi.
Tarantulasta ei tule kesyä lemmikkiä. Mitä vähemmän sitä käsitellään, sitä paremmin se voi. Hämähäkki viihtyy hämärässä ja lämpimässä. Käsittely taas aiheuttaa sille stressiä, joka voi pahimmassa tapauksessa johtaa hämähäkin kuolemaan. Jos tarantulaa lemmikkinään pitävä ei tiedä, kuinka itse reagoi sen puremaan tai kosketukseen, on parempi olla käsittelemättä sitä. Lattialle pudottamisesta seuraa helposti tarantulan takaruumiin repeäminen tai hämähäkin kuolema.
Tarantella-nimitys

Lintuhämähäkeistä on toisinaan käytetty nimitystä tarantella. Tarantellalla voidaan kuitenkin tarkoittaa myös Etelä-Euroopassa elävää, juoksuhämähäkkien heimoon kuuluvaa tarantelia eli provencentarantelia (Lycosa tarantula, syn. Lycosa narbonensis). Se on saanut nimensä italialaisen Taranton kaupungin mukaan, joka puolestaan on nimetty kreikkalaisen tarujen sankarin, Taraksen mukaan. Tarantella on myös vanha, nopeatempoinen napolilainen kansantanssi sekä kangastyyppi. Epäselvyyksien välttämiseksi suositellaan suomen kielessä käytettäväksi Theraphosidae-heimon hämähäkeistä nimitystä lintuhämähäkit.kenen mukaan?
Alaheimoja

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Acanthopelminae  Aviculariinae  Eumenophorinae  Harpactirinae |  Ischnocolinae  Ornithoctoninae  Poecilotheriinae  Schismatothelinae |  Selenocosmiinae  Selenogyrinae  Spelopelminae |  Stromatopelminae  Theraphosinae  Thrigmopoeinae |
Incertae sedis -suvut:
Ami
Brachionopus
Cubanana
Kochiana
Proshapalopus
Aiheesta muualla

Stanley A. Schultz & Marguerite J. Schultz: Spiders, Calgary (englanniksi)
Encyclopedia of Life (EOL): Theraphosidae (englanniksi)
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Theraphosidae (TSN 847765) itis.gov. (englanniksi)
Kirjallisuutta

Kothe, Hans W: Lintuhämähäkit. 120 s. Verkkokaupassa (Arkistoitu – Internet Archive)
Stanley A. Schultz & Marguerite J. Schultz: The Tarantula Keeper's Guide. 296 s.
Marcel Reich-Ranicki

| Marcel Reich-Ranicki |
| --- | --- |
 Marcel Reich-Ranicki 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. kesäkuuta 1920 Włocławek, Puola
Kuollut: 18. syyskuuta 2013 (93 vuotta) Frankfurt am Main, Saksa
Kansalaisuus:  puolalais-saksalainen
Ammatti:  kirjallisuuskriitikko
Kirjailija
Äidinkieli: saksa
Palkinnot
 Frankfurtin kaupungin Goethe-palkinto 2002 Tel Avivin yliopiston kunniatohtorin arvo 2006 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Marcel Reich-Ranicki (alk. Marceli Reich, s. 2. kesäkuuta 1920 Włocławek, Puola – 18. syyskuuta 2013 Frankfurt am Main, Saksa) oli maineikas saksalainen kirjallisuuskriitikko.
1900-luvun saksankielisen kirjallisuuden näkyvimpiin hahmoihin kuulunut Reich-Ranicki oli puolanjuutalainen. Hän kävi koulua Berliinissä 1930-luvulla, mutta rotulakien vuoksi ei päässyt yliopistoon vaan karkotettiin takaisin Puolaan. Hän joutui toisen maailmansodan aikana Varsovan ghettoon. Hänen vanhempansa murhattiin kaasukammiossa Treblinkassa vuonna 1942 ja veljensä teloitettiin seuraavana vuonna Poniatowan työleirillä Lublinin lähellä. Hän itse säästyi, koska työskenteli juutalaisneuvostossa ja piiloutui sen jälkeen hänelle ennalta tuntemattoman ei-juutalaisen puolalaisen luokse paettuaan vaimonsa kanssa viime hetkellä kuljetusta kaasukammioon. Hänen siskonsa oli paennut Lontooseen jo ennen sotaa ja selvisi toisena perheenjäsenenä sodasta hengissä. Reich-Ranicki työskenteli sodan jälkeen upseerina Puolan stalinistisen salaisen poliisin palveluksessa ja liittyi myös kommunistiseen Puolan työläistenpuolueeseen.
Hän joutui 1950-luvun alussa epäsuosioon kommunistisessa puolueessa ja menetti työpaikkansa salaisessa poliisissa. Huolimatta Josif Stalinin kuoleman jälkeisestä rehabilitaatiosta hän loikkasi vuonna 1958 vaimonsa ja poikansa kanssa Saksaan, jossa hän aloitti työn Die Weltille ja Frankfurter Allgemeine Zeitungille. Vuosina 1960–1973 hän oli hampurilaisen Die Zeitin kirjallisuuskriitikko ja vuosina 1973–1988 Frankfurter Allgemeine Zeitungin kirjallisuuspäätoimittaja.
Vuosina 1988–2002 Reich-Ranicki juonsi suosittua televisio-ohjelma Literarisches Quartettia ZDF:llä. Hän kuului niin kutsuttuun Gruppe 47 -ryhmään. Hänelle myönnettiin Frankfurtin kaupungin Goethe-palkinto vuonna 2002 ja Tel Avivin yliopiston kunniatohtorin arvo 2006.
Reich-Ranicki teilasi 1995 Günter Grassin romaanin Avarammille aloille, mistä nousi häly. Myöhemmin hän katui arviotaan, vaikka pitikin kritiikin tehtävänä sanoa asiat kärjistetysti ja yksinkertaistaen.
Tarinan mukaan saksalainen kirjailija Martin Weiser kirjoitti kritiikistä pahastuttuaan romaanin Tod eins Kritikers, jossa Reich-Ranickia muistuttava kriitikko katoaa ja viaton kirjailija saa syyt niskoilleen hänen murhastaan.
Hänen elämästään on tehty vuonna 2009 minisarja Mein Leben (”Minun elämäni”). Televisiodraama pohjaa Marcel Reich-Ranickin elämäkertaan.
Julkaisuja

Literarisches Leben in Deutschland – Kommentare u. Pamphlete
Deutsche Literatur in Ost und West
Literatur der kleinen Schritte: Deutsche Schriftsteller heute
Die Ungeliebten – Sieben Emigranten
Über Ruhestörer – Juden in der deutschen Literatur
Nachprüfung, Aufsätze über deutsche Schriftsteller von gestern
(Toimittaja) Frankfurter Anthologie
Entgegnung, Zur deutschen Literatur der siebziger Jahre
Thomas Mann und die Seinen
Lauter Verrisse
Die Anwälte der Literatur
Nichts als Literatur – Aufsätze und Anmerkungen
Romane von gestern, heute gelesen II – 1918–1933
Mein Leben
Der Fall Heine
(Toimittaja) Hundert Gedichte des Jahrhunderts
(Toimittaja) Ein Jüngling liebt ein Mädchen – Deutsche Gedichte und ihre Interpretationen
Ungeheuer oben – Über Bertolt Brecht
Deutsche Literatur in West und Ost
Sieben Wegbereiter – Schriftsteller des 20. Jahrhunderts
Kritik als Beruf
Über Literaturkritik
Erst leben, dann spielen – Über polnische Literatur
Lauter schwierige Patienten
Meine Bilder – Porträts und Aufsätze
Meine Geschichten – Von Johann Wolfgang Goethe bis heute
Unser Grass
Vom Tag gefordert – Reden in deutschen Angelegenheiten
Meine Gedichte – Seit Walther von der Vogelweide
(Toimittaja) Der Kanon – Die deutsche Literatur Erzählungen 10 Bände und ein Begleitband
(Toimittaja) Meine Schulzeit im Dritten Reich – Erinnerungen deutscher Schriftsteller
Marcel Reich-Ranicki im Gespräch mit Wolfgang Koeppen
Über Amerikaner – Von Hemingway und Bellow bis Updike und Philip Roth
Aus persönlicher Sicht – Gespräche 1999 bis 2006
Marcel Reich-Ranicki antwortet auf 99 Fragen
Luotikaslampi

| Luotikaslampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Hartola
Koordinaatit:  61°29′15″N, 26°06′45″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Rievelin valuma-alue (14.17)
Laskuoja:  oja Iso-Luotikakseen 
Järvinumero:  14.174.1.034
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  129,8 m  
Pituus:  280 m  
Leveys:  170 m  
Rantaviiva:  0,733 km  
Pinta-ala:  2,887 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiLuotikaslampi 
Luotikaslampi  on Päijät-Hämeessä Hartolassa Kumun kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,9 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Pajujärvien valuma-alueeseen (14.174) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 129,8 metriä mpy.
Luotikas (Heinola)

| Luotikas |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Heinola
Koordinaatit:  61°22′18″N, 26°04′46″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Uurajärven valuma-alue (14.86)
Laskuoja:  oja Iso-Mäkäriin 
Järvinumero:  14.863.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  109 m  
Pituus:  770 m  
Leveys:  260 m  
Rantaviiva:  1,927 km  
Pinta-ala:  10,82 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiLuotikas 
Luotikas  on Päijät-Hämeessä Heinolassa  Pääsinniemen lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 770 metriä pitkä, 260 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 10,8 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Sysmän reitin valuma-alueen (14.8) Uurajärven valuma-alueella (14.86), jonka Uurajärven–Onkijärven valuma-alueeseen (14.863) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 109 metriä mpy.
Aiheesta muualla

Häkkinen, Hanna & Raunio, Janne: Hartolan, Heinolan ja Sysmän vesistötutkimukset vuonna 2009 (PDF) (tutkimusraportti 120/2010) Kymijoen vesi ja ympäristö ry. Viitattu 27.10.2022.
(14.8)
Mangfallplatzin metroasema

| Mangfallplatz |
| --- | --- |

 Münchenin metro 
Perustiedot
Lyhenne:  ML
Metrolinjat:  U1
Osoite:  Harlaching
Paikkakunta:  München
Avattu:  9. marraskuuta 1997
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Laitureita:  1
Laituriraiteita:  2
Liukuportaita:  kyllä
Hissejä:  kyllä
Mangfallplatz on Münchenin metron U1-linjan pääteasema, se avattiin 9. marraskuuta 1997.
Marian ilmestyksen katedraali

| Marian ilmestyksen katedraali> Благовіщенський кафедральний собор |
| --- | --- |
 Marian ilmestyksen katedraali (1901) Harkovassa
Sijainti:  Harkova, Ukraina
Koordinaatit:  49.9905°N, 36.2240°E
Rakennustyyppi:  kirkkorakennus
Valmistumisvuosi:  1901
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Marian ilmestyksen katedraali (ukr. Благовіщенський кафедральний собор, Blahovištšenskyi kafedralnyi sobor, tai ukr. Свято-Благовіщенський кафедральний собор, Svjato-Blahovištšenskyi kafedralnyi sobor) on vuosina 1881-1901 rakennettu suurikokoinen, arkkitehti M. Lovtsovin suunnittelema, tiilinen ortodoksinen kirkkorakennus Harkovassa Ukrainassa (Ukrainan ortodoksinen kirkko – Moskovan patriarkaatti).
Marian ilmestyksen katedraali on ollut Harkovan ortodoksinen pääkirkko valmistumisvuodestaan 1901 lähtien. Neuvostoliiton aikana kirkkorkennusta käytettiin tallina ja varastona. Harkovassa oli aiemmin vuonna 1650 valmistunut samanniminen puukirkko, mutta se paloi vuonna 1738.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marian ilmestyksen katedraali Wikimedia Commonsissa
Macintosh Portable

Macinctosh Portable oli Applen ensimmäinen yritys saada markkinoille kannettava Macintosh. Markkinoiden reaktiot olivat huonot. Se oli hidas, siinä ei ollut laajennusmahdollisuuksia ja aktiivimatriisinäyttö (myöhemmin taustavalaistu) teki siitä erittäin kalliin. Sitä myytiin 6 500 dollarin hintaan.
Tekniset tiedot

Suoritin: Motorola MC68000 (virtaa säästävä 68HC000-versio)
Tason 1 välimuisti: 512 tavua
Kellotaajuus: 16 MHz
Väylänopeus: 16 MHz
RAM-muistia: 1 MB
RAM-laajennuspaikkoja: 1
Maksimi RAM: 9 MB (taustavalaistu malli: 8 MB)
Näyttö: 1-bit aktiivimatriisi (taustavalaistu 2/91 jälkeen)
Resoluutio: 640 x 400
Kiintolevy: valinnainen 40 MB (SCSI)
Levykeasema: 1 tai 2 1.4 MB SuperDrive
Liitännät:
ADB: 1
Sarja: 2
SCSI: DB-25
Audio ulos: stereo 8-bit mini
Kaiutin: mono
Koodinimi: Laguna, Riveria, Malibu, Esprit, Guiness. (Taustavalaistu malli: Aruba, Love Shack, Mulligan)
Teho: 5 wattia
Mitat: 10,3cm x 38,7cm x 37,7cm
Paino: 7,2 kg
Minimi OS: 6.0.4
Maksimi OS: 7.5.5
Julkaistu: Syyskuu 1989
Valmistus lopetettu: Lokakuu 1991
Apple Macintosh
| --- | --- |
Compact Macintosh (Classic):   Macintosh 128K  Macintosh 512K  Macintosh 512Ke  Macintosh Plus  Macintosh SE SE FDHD  Macintosh SE/30  Macintosh Classic  Macintosh Classic II  Macintosh Color Classic  Macintosh Color Classic II 
II:   Macintosh II  Macintosh IIx  Macintosh IIcx  Macintosh IIci  Macintosh IIfx  Macintosh IIsi  Macintosh IIvi  Macintosh IIvx 
LC:   Macintosh LC  Macintosh LC II  Macintosh LC III  Macintosh LC III+  Macintosh LC 475  Macintosh LC 520  Macintosh LC 550  Macintosh LC 575  Macintosh LC 580  Macintosh LC 630 
Centris/Quadra:   Centris 610  Centris 650  Centris 660AV  Quadra 605  Quadra 610  Quadra 630  Quadra 650  Quadra 660AV  Quadra 700  Quadra 800  Quadra 840AV  Quadra 900  Quadra 950 
Power Macintosh:   Power Macintosh 4400  Power Macintosh 5200 LC  Power Macintosh 5260 LC  Power Macintosh 5400  Power Macintosh 5500  Power Macintosh 6100  Power Macintosh 6200  Power Macintosh 6300  Power Macintosh 6400  Power Macintosh 6500  Power Macintosh 7100  Power Macintosh 7200  Power Macintosh 7300  Power Macintosh 7500  Power Macintosh 7600  Power Macintosh 8100  Power Macintosh 8200  Power Macintosh 8500  Power Macintosh 8600  Power Macintosh 9500  Power Macintosh 9600  Power Macintosh G3  Power Macintosh G4 Cube  Power Macintosh G4  Power Macintosh G5 
Muut mallit:   XL  Portable  Performa  TV  Twentieth Anniversary Macintosh  iMac  eMac  Mac mini  Mac Pro 
Kannettavat:   PowerBook PowerBook 100  iBook  MacBook  MacBook Air  MacBook Pro 
Palvelimet:   Apple Network Server  Apple Workgroup Server Workgroup Server 9150  Xserve 
Muuta:  Luettelo Macintosh-malleista
Käyttöjärjestelmät:   Mac OS  macOS
Mario Paciello

Mario Paciello (s. 26. lokakuuta 1937) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 30. kesäkuuta 1963 ja nimitettiin Cerreto Sannita-Telese-Sant'Agata de' Gotin hiippakunnan piispaksi 20. heinäkuuta 1991. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Giuseppe Casale, jota avustivat Pietro Santoro ja Felice Leonardo.
Paciello sai 6. elokuuta 1997 nimityksen Altamura-Gravina-Acquaviva delle Fontin piispaksi.