Lanajoki
Joen kulku

Lanajoki alkaa Vesilahden Rämsööstä Suonojärven pohjoispäästä, jossa on ensin 300 metriä pitkä luusua. Aluksi joki alittaa Rämsöössä seututien 301 maantiesillan, joka tunnetaan nimellä Lanansilta. Joen yläjuoksusta alle kaksi kilometriä kuuluu Vesilahteen ja loput Nokiaan. Joki virtaa yleensä kapeassa laaksossa, mutta leviää meanderoimaan tasaisemmilla savisilla peltoalueilla. Se alkaa metsävaltaisella osuudella, mutta kilometrin jälkeen Reilinlammen kohdalla se saapuu asutuksen ja peltoalueen keskelle. Sen itäpuolella kohoaa Tornivuori, jonka joenpuoleiset rinteet ovat luonnonsuojelualuetta, ja Myllyvuori, joka on lähes yhtä korkea kuin Tornivuori. Kun joki siirtyy Nokialle, saapuu se Tanninkolulle ja vesisahan padolle. Padon yläpuolella joki levenee vain hieman. Joen kummallakin puolella on kulkenut tie, joka alkoi seututiestä 301. Tiet yhtyvät, kun länsipuolinen tie ylittää joen padon kohdalta ja kohtaa toisen yhdystien 2991 Hätikkäjärven kohdalla.
Viljelty jokilaakso on varsin kapea Murtoonjärvelle asti. Murtoonjärven jälkeen laakso leviää ja siellä Myllykylän pellot ovat aikaisempaa laajemmat. Myös joen uoma levenee ja siinä on kylän kohdalla lampimaisia suvantoja. Eräs suvanto sijaitsee Leppärännien koskijakson alla. Yhdystieltä 2991 haarautuu Sarkolaan johtava yhdystie 13765, joka ylittää joen Hummerkosken kohdalla. Kosken alla on joessa viljelty jokisaari. Saaren jälkeen joki ohittaa vierestä Siukolanjärven, jonka vedenpinta on laskettu niin, ettei se enää liity suoranaisesti jokeen. Joki saapuu kilometrin jälkeen seuraavaksi Rekolanjärvelle. Järveä ei enää ole, mutta joki virtaa tämän kosteikkoalueen läpi. Järven jälkeen joki putoaa alemmaksi Sarkolan kylään, missä joessa sijaitsee pato ja saha. Sahan jälkeen joki alittaa valtatien 12 ja saapuu Sarkolan Riihivainiolle, missä siihen yhtyy lyhyt Hankaoja. Sielläkin sijaitsee entisen vesimyllyn pato. Ennen laskemistaan Sarkolanlahteen, joki alittaa Taivalkuntaan johtavan yhdystien 2501.
Koska Suonojärven vedenpinta on 105,1 metriä merenpinnan yläpuolella, tulee joelle pudotusta 47,6 metriä. Matkalle mahtuukin monia koskia ja Lanajoella on pitkä historia vesimyllyjen ja vesisahojen toiminnasta, joten joessa on paljon vanhoja pato- ja muita rakenteita. Toisaalta jokea on paikoitellen myös perattu voimakkaasti. Vuonna 2007 julkaistussa seudun virtavesien vaelluseste- ja kunnostusmahdollisuusselvityksessä Lanajoesta inventoitiin joitakin rakenteita, joista seuraavassa esitetään joitakin esimerkkejä. Vesilahden ja Nokian välisen kuntarajan tuntumassa on joessa mylly ja saha. Tämä on Laukon eli Lanan Myllykoskena tunnettu koski, joka on 300 metriä pitkä ja jossa on 9,1 metrin pudotus. Joki onkin padottu ja padon päällä kulkee paikallistie. Pato on vaelluskaloille este, jota ne eivät voi kiertää. Padon kohdalla osa vedestä kulkee puisessa putkessa ja kosken alla joki virtaa rakennuksen alta. Myllykylässä joki alittaa Sarkolaan johtavan yhdystien 13765. Tässä Hummerkoskessa on kaksi patoa, joista ainakin ylempi muodostaa vaelluskaloille nousuesteen. Koskella on pudotusta 8,3 metriä. Seuraava pato sijaitsee Sarkolassa valtatien 12 eteläpuolella. Tähän Myllykoskeen, jonka yläosan pudotus on 19,5 metriä 550 metrin matkalla, liittyy toimiva sahalaitos. Vesi on johdettu padolta puusta rakennettua pyöreää 150 metriä pitkää putkea pitkin sahaan ja koski jää siltä osin kuivaksi. Tämäkin pato on vaelluskaloille nousueste. Sarkolan Riihivainiolla toimii mylly, jonka kohdalla on joen kosken päällä nousuesteellinen pato. Vesi on ohjattu vesikourua myöten alapuolella sijaitsevaan myllyyn.