Hiisi
Hiiden alkuperä

Alkujaan  ja varsinaisesti hiisi tarkoittaa pyhää lehtoa, kultti-, uhri- ja mahdollisesti toisinaan myös hautapaikkaa. Tässä merkityksessä sanaa hiisi käytetään ainakin Suomessa ja Virossa. Myös saamelaisten pyhä paikkaa tarkoittava sana seita saattaa olla samaa kantaa. Myös pyhästä hauta-alueesta tai helvetin kaltaisesta paikasta saatettiin puhua hiitenä. Viimeksi mainittuun saattaa osaltaan vaikuttaa muinaisgermaaninen tuonpuoleista tarkoittava sana Hizi.lähde?
Hiisi-sanan käsittäviä paikannimiä on runsaasti eteläisessä Suomessa ja Virossa, kuten vaikkapa Hiidenmaa. Näitä nimiä on usein alueilla, joilla on esihistoriallisiin maanviljely-yhteisöihin liittyvien muinaisjäännösten tai paikannimien keskittymiä. Pyhäksi lehdoksi soveltunut tai tiedetty alue sijaitsee usein jotakuinkin tällaisen keskittymän keskellä. Arvioitujen lehtojen ja Hiisi-paikannimien ympäristössä on usein muun muassa linnavuori eli puolustuspaikka, kalmisto, asuinpaikka tai asuinpaikkoja sekä jälkiä maanviljelystä, esimerkiksi muinaispelto. Tämä tukee käsitystä, että Hiisi olisi ollut yhteisön keskuspaikka ja kaikkein pyhin.lähde?
Tästä näkökulmasta itämerensuomalaisten kielten hiisi-sanuetta on tutkinut muun muassa filologi Mauno Koski, ja samansuuntaisesti aihetta on käsitellyt myös historiantutkija Veikko Litzen. Esimerkiksi Perttelin hiisi-nimet olisivat Litzenin mukaan ilmausta yhteisön jakautumisesta kahteen osaan: kristilliseen, jonka keskus olisi tullut kirkon paikaksi, ja epäkristilliseen, jonka keskus olisi ollut Hiisi.
Tätä kautta Hiisi-paikannimet saavat jo vastakkaista merkitystä. Kun eteläisessä Suomessa hiisi-paikannimiä (esimerkiksi Hiidenvesi) on keskittyminä myös sellaisilla seuduilla, joilla maata viljelevien suomalaisten kansanperinne kertoo asuneen vierasta ja vihamielistä pyyntiväestöä, lappalaisia, (muun muassa Hiidenvesi Lohjan seudulla), niin on saatettu tulkita nimien viitanneen näihin. Nimet voivat kuitenkin heijastaa myös maata viljelevän yhteisön jakautumista kristinuskon saapuessa Litzenin kuvaamalla tavalla. Tällöin pakanuuteen liittyvä Hiisi-nimitys alkoi merkitä vieraita yhä vanhassa uskossa pitäytyviä ryhmiä ja mahdollisesti näiden hallitsemia alueita.lähde?
Kristinuskon levitessä sanan merkitys hämärtyi entisestään. Eteläisempien alueiden pakanat ja niin kutsutut lappalaiset hävisivät, mutta jatkoivat elämäänsä kertomuksissa muuttuen ajan myötä yhä tarunomaisemmiksi. Suomen kielessä pakanoihin samaistettu hiisi-sana alkoi viitata pahaan tai pakanalliseen henkiolentoon, pienikokoiseen ilkeään haltiaan tai peikkoon. Lopulta tästä merkityksestä tuli sanan yleisempi merkitys. Myös kristillisperäisiä nimityksiä juutas ja piru voitiin käyttää samantapaisista uskomusolennoista. Kalevalassa Väinämöinen joutui taistelemaan kolmea pahaa henkiolentoa, Lempoa, Pahaa ja Hiittä vastaan.lähde? Viron kielessä Hiisi-sanan alkuperäinen merkitys on säilynyt paremmin.
Katolinen kirkko ulotti valtansa ensin Varsinais-Suomeen, jossa hiidet jäivät jo varhain osaksi pelkästään kertomusperinnettä. Sen sijaan esimerkiksi Savon takamailla Kerimäellä varakirkkoherra lähetti vielä vuonna 1738 Porvoon tuomiokapitulille kirjeen, jossa kerrotaan "epäilyttävien lehtojen ja puiden" hävittämisestä.