stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Karlheinz Stockhausen
Stockhausen populaarikulttuurissa

Karlheinz Stockhausen on yksi Beatlesin Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band -albumin kannen kuvassa olevista henkilöistä. Tiettävästi häntä ehdotti kuvaan Paul McCartney.
Kirjallisuutta

Heikinheimo, Seppo: The Electronic Music of Karlheinz Stockhausen. Studies on the Esthetical and Formal Problems of Its First Phase.  (Väitöskirja: Helsingin yliopisto. Translated by Brad Absetz. Acta musicologica Fennica, 6)  Helsinki:  Suomen Musiikkitieteellinen Seura, 1972.  ISSN 0587-2448
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Stockhausenin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa. Käyttäjätunnuksella.
Stockhausenin haastattelu. The Wire.(englanniksi)
Stockhausen Suomessa 1961–1962. Ylen Elävä arkisto.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  ADK  BRAHMS  FID  Grammy Awards  MusicBrainz  Museum of Modern Art  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  BMLO  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Stockhausen esitelmöi nykymusiikista Jyväskylän kesässä vuonna 1962. Kuuntelemassa Raija Mattila ja Ilpo Saunio.
Stockhausenin hautamuistomerkki.
Lokan tekojärvi

| Lokan tekojärvi |
| --- | --- |
 Lokan tekojärvi Lokan kylästä. Altaan toisella puolella siintävät Nattaset.
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Sodankylä 
Koordinaatit:  67°55′48″N, 27°35′05″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Luiro 
Järvinumero:  65.931.2.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  244 m  
Rantaviiva:  333,908 km  
Pinta-ala:  315,401 km²  
Tilavuus:  1,198523 km³  
Keskisyvyys:  3,8 m  
Suurin syvyys:  12 m  
Saaria:  68 
 fiLokan tekojärvi 
Lokan tekojärvi on Euroopan unionin suurin tekojärvi, mikäli ei lasketa mukaan padottuja merenlahtia. Se sijaitsee Luiron yläjuoksulla Sodankylässä Lapissa. Allas on saanut nimensä sen kaakkoisrannalla sijaitsevasta Lokan kylästä, ja järvestä käytetään puhekielessä myös nimitystä Lokka. Sen avulla säädellään Kemijoen voimalaitoksille tarvittavaa vesimäärää.
Alimman vedentason kohdalla (240 m mpy.) tekojärven pinta-ala on 216 neliökilometriä ja ylimmällä tasolla (245 m) 418 neliökilometriä. Lokan tekojärven täyttö aloitettiin vuonna 1967. Järvi on siitä lähtien ollut runsaita saaliita antava kala-allas. Merikotkatkin ovat löytäneet järven. Niitä käy talvellakin järvellä syömässä kalastajien niille tarjoamaa "roskakalaa". lähde?
Vuotson kanava yhdistää Lokan toiseen suureen Lapin tekojärveen, Porttipahdan altaaseen.
Sompion aapamaan jääminen veden alle sai kritiikkiä paitsi alueen asukkailta myös ulkopuolisilta luonnonsuojelijoilta kuten Urpo Häyriseltä ja Pentti Linkolalta. Järven alle jäivät Korvasen, Rieston ja Mutenian kylät sekä lukuisat aavat, joista yksi oli Suomen ja Euroopan siihen saakka pinta-alaltaan suurin aapasuo, Posoaapa
Järven saaria ovat Muotkarova, Kotiselkä, Kaitakumpu, Kiimakumpu, Matkusmaa, Pilliranta, Puljusaari, Sokka-Matkusmaa, Kuukkelinmaa sekä Lakkaasaari.
Rantojen puhdistus

Lokan ja Porttipahtaan tekojärvien alle on jäänyt kantoja ja muuta puumateriaalia, jota on etenkin 2000-luvulla alettu korjata pois. Pääsääntöisesti ranta-alueilta on kerätty pois puumateriaalia matalan vedenpinnan aikana. Syntyneet puu- ja kantokasat on poltettu paikan päällä, sillä puita ei ole voinut hyödyntää energiataloudessa niiden sisältämän hiekan ym. takia.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kemijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 65) Luiron valuma-alueen (65.9) Lokan tekojärven alueella (65.93), jonka Lokan tekojärven lähialueeseen (65.931) järvi kuuluu.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tutkimus: Vesivoiman rakentaminen vahingoitti saamelaisia, Yle 7.12.2010
Tekojärvet hukuttivat kylät ja puut, kun vesivoima tuli Lappiin (maksumuuri), Helsingin Sanomat 31.7.2016
Dokumentteja ja ohjelmia
Muisti: Hukutethin kyliäkin, Yle
Tekoaltaat mullistivat sompiolaisten elämän, Hukutettu maa -dokumentti, Yle
...Famous Last Words...

| > ..Famous Last Words... Supertramp |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 7. lokakuuta 1982
 Tuottaja(t): Peter Henderson, Supertramp
 Tyylilaji: taiderock, pop rock, progressiivinen rock
 Kesto: 47.35
 Levy-yhtiö: A&M
Listasijoitukset
  5.
Supertrampin muut julkaisut
| Paris 1980 | ...Famous Last Words... 1982 | Brother Where You Bound 1985 |
...Famous Last Words... on brittiläisen pop rock -yhtye Supertrampin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1982. Albumi oli viimeinen, jossa oli mukana yhtyeen alkuperäinen solisti ja lauluntekijä Roger Hodgson. Hodgson jätti yhtyeen vuonna 1983.
Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan viidennelle sijalle.
Kappaleet > A-puoli

Crazy – 4.44  (Hodgson)
Put On Your Old Brown Shoes – 4.22  (Davies)
It's Raining Again – 4.24  (Hodgson)
Bonnie – 5.37  (Davies)
Know Who You Are – 4.59  (Hodgson)
Kappaleet > B-puoli

My Kind of Lady – 5.15  (Davies)
C'est le bon – 5.32  (Hodgson)
Waiting So Long – 6.35  (Davies)
Don't Leave Me Now – 6.24  (Hodgson)
Kokoonpano

Rick Davies - pää- ja taustalaulu, akustinen piano, sähköpiano, syntetisaattorit, Hammond-urut, huuliharppu, melodika
Roger Hodgson - pää- ja taustalaulu, akustinen piano, akustinen kitara, sähkökitara, harmooni, syntetisaattorit, kellopeli
John Helliwell - saksofonit, klarinetti, syntetisaattorit
Dougie Thomson - bassokitara
Bob Siebenberg - rummut, lyömäsoittimet
Russel Pope - yhteistuotanto, konserttiääni
Arvostelut

Allmusic:
Käännös suomeksi
Simon Wiesenthal -keskus

Simon Wiesenthal -keskuksen päämaja Los Angelesissa
Simon Wiesenthal -keskus on Simon Wiesenthalin mukaan nimetty kansainvälinen, erityisesti juutalaisten asiaa ajava ihmisoikeusjärjestö. Keskus on maailman vaikutusvaltaisin juutalaisjärjestö. Nykyinen keskuksen johtaja on yhdysvaltainen historioitsija ja tohtori Efraim Zuroff.
Järjestön perusti vuonna 1977 joukko kalifornialaisia oikeistolaisrabbeja johtohahmonaan rabbi Marvin Hier, joka osti itselleen Simon Wiesenthalin nimen käyttöoikeudet. Wiesenthalilla itsellään ei ollut nimen lisäksi varsinaista tekemistä nimeään kantavan järjestön kanssa.
Järjestön toiminta perustuu holokaustin muiston vaalimiselle ja suvaitsevaisuuden sekä ihmisten välisten yhteisymmärryksen edistämiseen. Erityisesti järjestö keskittyy rasismin, antisemitismin, terrorismin ja kansanmurhien vastustamiseen. Tärkein tehtävä on kuitenkin toisen maailmansodan aikaisten natsirikollisten jahtaaminen.
Simon Wiesenthal -keskuksen jäseninä on yli 400 000 perhettä. Järjestön päämaja sijaitseen Los Angelesissa, ja sillä on lisäksi toimistot New Yorkissa, Torontossa, Miamissa, Jerusalemissa, Pariisissa ja Buenos Airesissa.
Keskus on myös muun muassa vaatinut Euroopan unionia poistamaan tuen palestiinalaishallinnolle. Kalifornian kuvernöörin vaaleissa se tuki avoimesti Arnold Schwarzeneggeriä. Simon Wiesenthal -keskuksen painostuksen ansiosta yksikään Hollywoodin suurista elokuvastudioista ei suostunut levittämään Mel Gibsonin kohuttua, juutalaisvastaiseksi väitettyä Jeesus-elokuvaa The Passion of Christ.
Natsien jahtaaminen

Marraskuussa 2005 Simon Wiesenthal -keskus selvitti sotarikoksista epäillyn lääkärin Aribert Heimin piileskelleen Espanjassa 20 vuoden ajan. Samassa kuussa se julkisti lisäksi neljän muun natsin nimen Saksan viranomaisille. Wiesenthal-keskuksen tavoitteena on saada jo varsin iäkkäät natsit kiinni, ennen kuin he ehtivät kuolla.
Aiheesta muualla

Simon Wiesenthal -keskuksen kotisivut (englanniksi)
Ylioppilaslehden artikkeli
| n k Holokausti |
| --- | --- |
Taustoja:  antijudaismi  antisemitismi  eugeniikka  juutalaiset  kansallissosialismi  keskitysleiri  propaganda  rasismi  selkäänpuukotusteoria  Siionin viisaiden pöytäkirjat 
Natsien juutalaisvainot:  ali-ihminen  der ewige Jude  Einsatzgruppen  ghetot: Krakova, Łódź, Varsova  joukkomurhat: Babyn Jar, Biķernieki, Jedwabne, Liepāja, Paneriai, Rumbula, Odessa  keltainen daavidintähti  Kristalliyö  Madagaskar-suunnitelma  Nürnbergin lait 
Keskitysleirit:  Auschwitz  Bergen-Belsen  Buchenwald  Kaiserwald  Majdanek  Mauthausen  Muselmann  Ravensbrück  Sachsenhausen  Stutthof  Theresienstadt  Luettelo natsien keskitysleireistä  Kapo  leirien naisvartijat  vankitunnukset 
Holokausti:  Wannseen konferenssi  Lopullinen ratkaisu  Operaatio Reinhard  Aktion T4  Arbeit macht frei  tuhoamisleiri  kaasukammio  Zyklon B  Sonderkommando  Birkenau  Bełżec  Chełmno  Sobibór  Treblinka  kuolemanmarssit  Suomen juutalaisluovutukset 
Muut uhrit:  homoseksuaalit  Jehovan todistajat  kommunistit  romanit  slaavit  toisinajattelijat 
Vastarinta:  gheton kansannousu  Varsovan geton kansannousu  ŻOB  ŻZW  heinäkuun 20. päivän salaliitto 
Uhreja ja auttajia:  Corrie ten Boom  Adam Czerniaków  Anne Frank  Miep Gies  Petr Ginz  Albert Göring  Janusz Korczak  Giorgio Perlasca  David Rapoport  Oskar Schindler  Edith Stein 
Vastuulliset:  Viktors Arājs  Karl Brandt  Adolf Eichmann  Odilo Globocnik  Reinhard Heydrich  Heinrich Himmler  Adolf Hitler  Rudolf Höss  Friedrich Jeckeln  Josef Mengele  Julius Streicher  Gestapo  Natsi-Saksa  SS 
Holokaustin jälkeen:  Beriha  Frankfurtin Auschwitz-oikeudenkäynnit  holokaustin kiistäminen  holokaustin muistaminen  Nürnbergin oikeudenkäynnit  Nürnbergin säännöstö  Simon Wiesenthal -keskus  Vanhurskaat kansakuntien joukossa 
Muistomerkkejä:  Yad Vashem  Euroopan murhattujen juutalaisten muistomerkki  Mémorial des Martyrs de la Déportation  Apua anovat kädet
JDAM

Joint Direct Attack Munition -pommi.
JDAM (engl. Joint Direct Attack Munition) on yhdysvaltalainen GPS-pohjainen täsmäase. JDAM-asejärjestelmän keskeiset osat ovat tavanomainen (noin  250, 500 tai 1000 kg) tai tunkeutumiskykyinen 1000 kg:n pommi, ohjauksesta vastaava pyrstöosa ja paikannusta suorittava GPS-vastaanotin ja edelliset yhteen liittävä fyysinen runkokehys ja tietokoneohjaus.
JDAM:n keskeisiä ominaisuuksia ovat:
riippumattomuus säästä (yleinen GPS:n ominaisuus)
toiminnallinen yksinkertaisuus (ei jatkuvaa maalin valaisua (laser) tai aseen ohjausta (TV) maaliin, pelkät maalin koordinaatit riittävät)
edellisestä seuraava kyky täsmäshokkivaikutukseen ("shock and awe"), kykyyn iskeä yhtä aikaa monella aseella suppealle alueelle.
USA on toimittanut JDAM-pommeja Ukrainaan, jossa ne ovat lakanneet toimimasta alkuvuodesta 2023. Syyksi on spekuloitu pommien sytyttimien toimimattomuutta tai Venäjän GPS-häirintää. Toukokuussa 2024 uutisoitiin venäläisten elektronisen häirinnän olevan keskeinen tekijä pitkän kantaman JDAM-ER -täsmäliitopommien ratkaisevasti heikentyneeseen suorituskykyyn vuonna 2023. Asevalmistaja toimitti paremmin häirintää kestävän varustuksen täsmäpommeihin elokuussa 2023, mutta Venäjä mukautti vastatoimensa näihinkin, jolloin pommien osumatarkkuus laski merkittävästi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta JDAM Wikimedia Commonsissa
FAS:n sivu JDAM:sta
Mike Huckabee

| Mike Huckabee |
| --- | --- |

Arkansas’n kuvernööri
 15. heinäkuuta 1996 – 8. tammikuuta 2007  
Varakuvernööri:  Winthrop Paul Rockefeller
Edeltäjä:  Jim Guy Tucker
Seuraaja:  Mike Beebe
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. elokuuta 1955 (ikä 69) Hope, Arkansas
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Puoliso:  Janet Huckabee
Lapset:  kolme, joista yksi Sarah Huckabee Sanders
Tiedot
Puolue:  Yhdysvaltain republikaaninen puolue
Uskonto:  baptisti
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.mikehuckabee.com
Michael Dale "Mike" Huckabee (s. 24. elokuuta 1955 Hope, Arkansas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pastori ja republikaaninen poliitikko. Hän oli Arkansas’n kuvernööri vuosina 1996–2007. Huckabee oli esivaaliehdokkaana Yhdysvaltain presidentinvaaleissa 2008 ja 2016. Vuosina 2008–2015 Huckabee juonsi omaa televisio-ohjelmaansa Fox News Channel -kanavalla. Huckabee on kirjoittanut bestseller-kirjoja politiikan ja uskonnon rajapinnasta. Huckabee on isännöinyt myös ”Huckabee”-ohjelmaa Trinity Broadcasting Networkissa.
Ura poliitikkona

Huckabee astui virkaan 15. heinäkuuta 1996 Jim Guy Tuckerin erottua Whitewater-skandaalin vuoksi. Huckabee valittiin täydelle nelivuotiskaudelle marraskuussa 1998 ja uudelleen 2002. Arkansas'n laki rajoittaa kaudet kahteen täyteen kauteen. Time-lehti nimesi hänet 2005 yhdeksi osavaltioiden viidestä parhaasta kuvernööristä.
Huckabeen heikkona kohtana pidettiin ulkopolitiikkaa, jossa hän on itsekin myöntänyt olevansa kokematon. Hän on pitänyt ulkopolitiikan tärkeimpänä päämääränä terrorismin vastaista sotaa.
Julkisuuden henkilöistä Chuck Norris esiintyi Huckabeen mainoksissa tukemassa hänen presidenttiehdokkuuttaan. Huckabee on naimisissa ja hänellä on kolme lasta, joista Sarah Huckabee Sanders on myös Arkansas’n kuvernööri vuodesta 2023.
Ura pastorina

Huckabee kuuluu etelän baptisteihin ja on ollut pastorina useissa kirkoissa. Hänet valittiin vuosiksi 1989–1991 Arkansas Baptist State Conventionin johtoon. Huckabee uskoo Raamatun erehtymättömyyteen ja on sanonut ettei usko darwinistiseen teoriaan. Hän on 1992 sanonut pitävänsä homoseksuaalisuutta syntinä ja epänormaalina.
Huckabeen konservatiiviset mielipiteet eivät ole tästä muuttuneet ja vaalikampanjansa aikana hän rinnasti homoseksuaalisuuden eläimiinsekaantumiseen ja abortin orjuuteen. Huckabee ilmoitti lisäävänsä abortin kiellon perustuslakiin, jos hänet valitaan.
Merrie Melodies

Merrie Melodies on yhdysvaltalainen lyhytanimaatiosarja, jota Warner Bros. tuotti vuosina 1931–1969. Kuten Looney Tunesissa, Merrie Melodiesissa ovat pääosissa monissa elokuvissa mukana olleet hahmot, kuten Väiski Vemmelsääri, Repe Sorsa ja Putte Possu.
Sarjaa tuotti alun perin Harman-Ising Pictures vuosina 1931–1933 ja Leon Schlesinger Productions vuosina 1933–1944. Schlesinger myi studionsa Warner Bros. -yhtiölle vuonna 1944, jolloin nimeksi tuli Warner Bros. Cartoons.  Merrie Melodies oli ulkoistettu DePatie-Freleng Enterprises -yhtiölle ja Format Filmsille vuosina 1964–1967, ja Warner Bros. Cartoons jatkoi sarjan tekemistä kaksi vuotta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Merrie Melodies Wikimedia Commonsissa
Pons Aemilius

| Pons Aemilius ”Ponte Rotto” |
| --- | --- |
 Pons Aemiliuksen jäljellä oleva osa, joka tunnetaan nimellä Ponte Rotto.
Ylittää:  Tiber
Sijainti:  Rooma, Latium, Regio I Latium et Campania, Italia (nyk. Rooma, Latium, Italia)
Siltatyyppi:  holvisilta
Pituus:  n. 150 m
Avattu liikenteelle:  142 eaa.
Suljettu:  1598 (ensimmäisen kerran) 1887 (lopullisesti)
Purettu:  1887 (länsipää)
 Pons Aemiliuksen (punaisella) sijainti antiikin Roomassa.
Koordinaatit:  41°53′22″N, 12°28′46″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Pons Aemilius (lat.; ital. Ponte Emilio) oli antiikin aikainen silta Roomassa Italiassa. Sen rauniot tunnetaan nykyisin nimellä Ponte Rotto (”Rikkinäinen silta”). Silta oli kuusikaarinen holvisilta, joka ylitti Tiberin Tiberin saaren (Isola Tiberina) eteläpuolella. Siitä on nykyisin jäljellä vain yksi kaari joen keskellä nykyisen Ponte Palatinon vieressä.
Historia > Antiikki

Ensimmäinen silta rakennettiin paikalle noin vuonna 241 eaa. Se oli tehty puusta ja tuhoutui tulvassa 100-luvun eaa. alussa, jonka jälkeen se päätettiin rakentaa uudestaan. Rakennustyöt aloitettiin vuonna 179 eaa., ja silta valmistui vuonna 142 eaa.
Antiikin aikaisten lähteiden mukaan silta rakennettiin kahdessa vaiheessa. Liviuksen mukaan kensori Marcus Fulvius Nobilior solmi vuonna 179 eaa., todennäköisesti yhdessä kollegansa Marcus Aemilius Lepiduksen kanssa, sopimuksen ”Tiberin sillan pilareiden” (pilas pontis in Tiberi) pystyttämisestä, ja kensorit Scipio Aemilianus Africanus ja Lucius Mummius Achaicus rakensivat vuonna 142 eaa. kaaret (fornices) näille pilareille. Tämä tieto yhdistetään nykyään yleisesti Pons Aemiliukseen.
Plutarkhos sanoo, että silta olisi rakennettu ”Aemiliuksen toimiessa kvestorina”. Tämä tulkitaan joko virheeksi tai tukemaan hypoteesia, jonka mukaan vuonna 142 eaa. rakennetut kaaret olisivat olleet puuta ja kivikaaret olisi lisännyt myöhemmin joku Aemilius kvestorikaudellaan. Sillan ylemmät osat olivat varmuudella puiset ainakin vuoteen 142 eaa. asti.
Valmis silta oli ensimmäinen Tiberin yli rakennettu kivisilta. Sen nimi Pons Aemilius tunnetaan useista eri lähteistä. Julius Obsequensin lausunto koskien vuotta 156 eaa. viittaa siihen, että silta tunnettiin myös nimellä Pons maximus, mahdollisesti sen pituuden vuoksi.
Silta sijaitsi joen mutkassa ja saaren vieressä, minkä vuoksi pyörrevirtaukset olivat sen kohdalla voimakkaammat ja veden virtausnopeus suurempi. Niinpä silta kului jatkuvasti. Keisari Augustuksen katsotaan kunnostuttaneen siltaa joskus vuoden 12 eaa. jälkeen. Tämä perustuu piirtokirjoitukseen, joka oli Fornix Augustiin kuuluneessa marmoriarkussa, joka oli jäljellä Forum boariumilla Pons Aemiliuksen edessä vielä 1300-luvulla. Piirtokirjoitus viittasi Augustuksen teettämiin kunnostustöihin, ja on mahdollista, että nämä työt koskivat myös siltaa, joskin jotkut tutkijat ovat kyseenalaistaneet tämän. Keisarikaudella Pons Aemiliuksen arvellaan olleen Rooman silloista vilkkaimmin käytetty.
Historia > Myöhempi historia

Keskiajalla silta tunnettiin myös nimillä Pons Sanctae Mariae eli ”Neitsyt Marian silta” ja Pons major. Ensin mainittu nimi oli peräisin siitä, että sillan lähellä sijaitsi Santa Maria Egiziacan kirkoksi muutettu Portunuksen temppeli. 600-luvulla Aethicus viittaa siltaan ilmauksella ”Lepiduksen (Lepidi) silta, jota kansa nyt virheellisesti kutsuu kiviseksi (lapideus) sillaksi”. Ilmaisu Lepidi viitannee Aemiliukseen ja lapideus siihen, että siltaa pidettiin ensimmäisenä kivisiltana.
Vuoden 1144 jälkeen silta tunnettiin nimellä Pons senatorum eli ”Senaattorien silta”, oletettavasti senaatin kunnostettua sen. Kunnostustöistä huolimatta sillan kuluminen jatkui voimakkaana, ja se romahti 1200-luvulla, jonka jälkeen se rakennettiin uudelleen.
1400-luvulla tulvat vaurioittivat siltaa ja siitä tuli epävakaa. Vuonna 1552 aloitettiin suuret korjaustyöt, joissa yksi sillan pilareista rakennettiin kokonaan uudelleen. Siitä huolimatta silta vaurioitui jälleen osittain tulvassa vuonna 1557. Paavi Gregorius XIII päätti kunnostuttaa sen uudelleen vuoden 1575 riemuvuotta varten. Pons Aemiliusta pitkin kulkevien vesiputkien ansiosta Trasteveren alueelle saatiin juokseva vesi 1500-luvun lopulla.
Jouluaattona 1598 Roomaa koetteli historian pahin tulva, jossa vesi nousi viisi metriä katutason yläpuolelle. Sen seurauksena Pons Aemiliuksen koko itäinen puolisko tuhoutui, ja jäljelle jäi vain länsipään kolme kaarta. Tämän jälkeen sitä ei enää kunnostettu. Sillantynkää käytettiin kalastuslaiturina, kunnes vuonna 1853 paavi Pius IX rakennutti rautaisen jalkankulkusillan romahtaneen itäisen osan paikalle. Vanhan kivisillan rakenteet eivät kuitenkaan kestäneet rautaista jatketta, ja silta oli suljettava turvallisuussyistä vuonna 1887. Sen tilalle rakennettiin uusi Ponte Palatino. Se tuli niin lähelle vanhaa siltaa, että Pons Aemiliuksen länsipää oli purettava tilan tekemiseksi. Sillan keskimmäinen kaari jätettiin paikoilleen keskelle jokea luultavasti kustannussyistä.
Rakennelma

Pons Aemilius sijaitsi lähellä varhaisinta Tiberin ylittänyttä siltaa Pons subliciusta, heti Tiberin saaren eli Isola Tiberinan alapuolella. Silta ylitti joen Forum boariumilta Transtiberimiin. Sillassa oli kuusi kaarta ja sen pituus oli noin 150 metriä, mikä teki siitä antiikin Rooman kaupungin pisimmän sillan.
Sillan säilyneen kaaren arvellaan olevan peräisin Augustuksen aikaisesta rakennusvaiheesta. Varhaisempi vuoden 142 eaa. silta yhdistetään silta-arkkujen jäänteisiin, jotka sijaitsevat Ponte Rotton pohjoispuolella. Tuolloinen silta on ylittänyt joen hieman eri kulmassa.
On esitetty, että Aqua Appia -akvedukti olisi ylittänyt Tiberin Pons Aemiliusta pitkin, viimeistään sitten kun Augustus kunnostutti sen ja jatkoi sitä lisäosuudella. Via Aurelia ja Via Campana erkaantuivat toisistaan heti sillan länsipuolella. Via Aurelia jatkui sillalta Janiculus-kukkulalle viaduktina.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pons Aemilius Wikimedia Commonsissa
Pons Aemilius (alimmaisena) antiikin Rooman kaupungin pienoismallissa.
Ponte Rotton rauniot vuonna 1745, Claude Joseph Vernet’n maalaus. Maalauksessa näkyy sillan tuolloin vielä olemassa ollut länsipää, vasemmanpuoleisena nykyisin jäljellä oleva kaari.
Sillan jäljellä oleva osa nykyisin.
Etiopian naisten jalkapallomaajoukkue

Etiopian naisten jalkapallomaajoukkue edustaa Etiopiaa kansainvälisissä kilpailuissa. Joukkue ei ole koskaan päässyt maailmanmestaruuskilpailuihin, mutta on pelannut kolme kertaa Afrikan-mestaruuskilpailuissa. Joukkueen sijoitus FIFA-rankingissa on 124:s.
Nicole Linkletter

Nicole Claudia Violet Linkletter (s. 27. helmikuuta 1986) on yhdysvaltalainen huippumalli. Hän oli Huippumalli haussa -mallikilpailun viidennen kauden voittaja vuonna 2005. Hän on kotoisin Pohjois-Dakotasta.
Kilpailun jälkeen Linkletter on työskennellyt niin Ford-mallitoimistolle, tehnyt useita kuuluisien suunnittelijoiden muotinäytöksiä, mainostanut erilaista kosmetiikkaa sekä esiintynyt muutamia kertoja Tyra Banksin talkshowssa.
Aiheesta muualla

Huippumalli haussa-ohjelman virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Nicole Linkletterin Myspace (englanniksi)
Elite Model Management virallinen sivusto (englanniksi)
Nicolen profiili AskMen.com -sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Nicole Linkletter Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
The Huffington Post

| The Huffington Post |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  verkkolehti
Perustettu:  9.5.2005
Päätoimittaja:  Arianna Huffington
Kotimaa:  Yhdysvallat
Kieli:  englanti
Aiheesta muualla
www.huffingtonpost.com
The Huffington Post (usein lyhennettynä HuffPo) on yhdysvaltalainen uutissivusto ja blogiyhteisö, jonka perustivat Arianna Huffington, Kenneth Lerer ja Jonah Peretti ja jolla on useita tunnettuja vakituisia kolumnisteja. Sivuston uutistarjonta ulottuu politiikasta ja mediasta aina bisnekseen, muotiin ja ympäristönsuojeluun. Suurin osa uutisjutuista on lainattu muista lähteistä, kuten Associated Pressiltä. Perustaja Arianna Huffingtonin mukaan lehti on puolueeton, mutta sen on nähty selkeästi suosivan liberaaleja kirjoittajia sekä republikaaneja kritisoivia näkemyksiä.
Historia

The Huffington Post aloitti toimintansa 9. maaliskuuta 2005, ja sen oli alusta lähtien tarkoitus toimia liberaalina vastineena useille samankaltaisille, konservatiivisille uutissivustoille, kuten Drudge Reportille.
Kesäkuussa 2008 uutissivusto julkaisi ensimmäisen paikallisversionsa, HuffPost Chicagon. Muita paikallisversioita on myöhemmin perustetut HuffPost New York kesäkuussa 2009, HuffPo Denver syyskuussa 2009) ja Los Angelesin HuffPost LA joulukuussa 2009. The Huffington Postilla on erityisen aktiivinen käyttäjäkunta: sen artikkelit saavat yli miljoona kommenttia kuukaudessa.