stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rohtopurasruoho

| Rohtopurasruoho |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Boraginales
Heimo::  Lemmikkikasvit Boraginaceae
Suku::  Purasruohot Borago
Laji::  officinalis
Kaksiosainen nimi
 Borago officinalis  L. 
Katso myös
   Rohtopurasruoho Wikispeciesissä   Rohtopurasruoho Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rohtopurasruoho eli purasruoho eli kurkkuyrtti (Borago officinalis) on purasruohojen sukuun kuuluva yksivuotinen, monikäyttöinen yrttikasvi. Myrkyllisyytensä takia sen lehtiä ja versoja ei kannata käyttää salaatissa. Sen siemenistä puristetaan öljyä, jota käytetään rohtona. Myrkyllisyyttä voidaan teollisesti poistaa öljystä. Siemenöljy sisältää gammalinoleenihappoa (GLA), ja sitä käytetään tunnetumman helokkiöljyn tapaan allergioihin, hormonaalisiin vaivoihin ja sydän- ja verisuonitautien tukihoidoissa.
Rohtopurasruohon varret ”puraisevat”, koska ne ovat piikkisen karvaisia. Kasvi siementää vilkkaasti ja nousee yleensä joka kevät paikalle, johon sitä on kerran kylvetty.
Rohtopurasruohoa kasvaa villinä Keski- ja Itä-Euroopassa. Sen arvellaan olevan lähtöisin Välimeren alueen länsiosasta.
Kasvin lehdet ja kukat sisältävät maksamyrkyllisiä ja syöpävaarallisia pyrrolitsidiinialkaloideja, jotka aiheuttavat koe-eläimille myös perimävaurioita. EU:n komission haitallisten rohdosten listalla todetaan, että kurkkuyrtillä on vakavia haittoja mutta ei minkäänlaista hyväksyttävää käyttötarkoitusta. Kasvin sisältämiä alkaloideja ovat muun muassa intermediini, lykopsamiini, amabiliini ja supiniini.
Aiheesta muualla

Kasviatlas: (Rohto)purasruohon levinneisyys Suomessa.
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Purasruoho (Borago officinalis)
Luontoportti: Purasruoho (Borago officinalis)
Puutarha.net: Rohtopurasruoho (kurkkuyrtti) (Borago officinalis)[vanhentunut linkki]
ITIS: Borago officinalis (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Borago officinalis (englanniksi)
Suomalaiset hyötypuutarhakasvit
| --- | --- |
Juurekset:   lanttu  mustajuuri  nauris  palsternakka  porkkana  piparjuuri  punajuuri  retiisi  selleri 
Kaalit:   keräkaali  kiinankaali  kukkakaali  kyssäkaali  lehtikaali  punakaali  parsakaali  ruusukaali  kurttu- eli savoijinkaali 
Kurkkukasvit:   kurkku  kesäkurpitsa  kurpitsa  spagettikurpitsa 
Mausteet:   basilika  humala  kirveli  krassi  kumina  kurkkuyrtti  kynteli  lipstikka  meirami  minttu  persilja  rakuuna  rosmariini  salvia  sitruunamelissa  tilli  timjami 
Mukulakasvit:   maa-artisokka  peruna 
Palkokasvit:   herne  härkäpapu  tarhapapu 
Sipulit:   hillosipuli  ilmasipuli  jättisipuli  purjo  sipuli  ruohosipuli  ryvässipuli  valkosipuli  vihersipuli 
Muut kasvikset:   endiivi  fenkoli  latva-artisokka  lehtisalaatti  lehtiselleri  mangoldi  maissi  paprika  parsa  pinaatti  raparperi  tomaatti
Ruoholahden yhteissuoja

| Ruoholahden yhteissuoja |
| --- | --- |

Alittaa:  Ruoholahden kaupunginosaa
Paikkakunta:  Helsinki
Alkupiste:  Helsingin oikeustalo
Loppupiste:  Kauppakeskus Ruoholahti
Avattu:  1978
Suljettu:  1993
Pituus:  n. 600 metriä
Syvyys:  n. 25 metriä
Ruoholahden yhteissuoja, puhekielessä myös Ruoholahden viinatunneli, on noin 600 metriä pitkä tunneli Helsingin Ruoholahdessa. Sen rakentaminen aloitettiin vuonna 1973, ja se avattiin vuonna 1978.
Tunneli rakennettiin alun perin Oy Alkoholiliike Ab:n käyttöön. Tunnelin toinen pää oli Alkon pullottamossa Salmisaaressa, nykyisen Helsingin oikeustalon kohdalla. Tunnelin toinen pää taas oli Alkon silloisen varaston kohdalla, missä nykyisin sijaitsee Kauppakeskus Ruoholahti. Tunnelissa kuljetettiin automatisoidusti alkoholia pullottamosta varastolle.
Tunnelin käyttö lopetettiin vuonna 1993, kun Alkon toiminta Salmisaaressa lakkasi. Nykyisin tunneli toimii väestönsuojana.
Galleria

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Aiheesta muualla

Kauppila, Olli: Viinejä ja väkeviä - Salmisaaren tehtaan 50-vuotishistoriikki, s. 119–125.  Gummerus, 1990.
Sinkko-Westerholm, Pipsa: Ruoholahden viinatunnelin ovet avautuivat ja väkeä riitti. Ruoholahden Sanomat, 2019, nro 6-7, s. 11.  Artikkelin verkkoversio.
Rotterdam Centraal

| Rotterdam Centraal> Rotterdamin päärautatieasema |
| --- | --- |

Perustiedot
Lyhenne:  Rtd
Sijainti:  51.924444°N, 4.469444°E
Kunta:  Rotterdam
Avattu:  1847
Liikenne
Kaukoliikenne:  kyllä
Paikallisjunat:  kyllä
Vaihtoyhteydet:  raitiovaunut, metro
Asemarakennus
Lipunmyynti:  kyllä
Ratapiha
Raiteisto:  13 laituriraidetta
Rotterdam Centraal on päärautatieasema Rotterdamin kaupungissa Alankomaissa.
Asemalla on 13 raidetta, jotka palvelevat Amsterdam–Rotterdam-, Breda–Rotterdam-, Utrecht–Rotterdam- ja HSL-Zuid-linjoja. Lisäksi asemalta on vaihtoyhteydet Rotterdamin metron D- ja E-linjoille sekä kaupungin raitiotieverkostoon.
Historia

Asema avattiin 3. kesäkuuta 1847 Rotterdam Delftsche Poort nimellä. Asemarakennus, jonka suunnitteli Sybold van Ravesteyn, avattiin 1957 ja purettiin 2. syyskuuta 2007. Asemarakennus oli jäänyt auttamattomasti pieneksi kasvavien matkustajavirtojen myötä, jonka vuoksi oli tarpeellista rakentaa uusi asema vanhan tilalle. Uusi asema on tarkoitus valmistua vuonna 2013.
Kohteet

Yhtenä Alankomaiden neljästä suurimmasta rautatieasemasta asemalta on hyvät yhteydet eripuolille maata. Pääasialliset määränpäät ovat: Amsterdam Centraal, Amersfoort, Apeldoorn, Breda, Capelle aan den IJssel, Deventer, Dordrecht, Delft, Den Haag HS, Den Haag Centraal, Eindhoven, Enschede, Gouda, Groningen, Haarlem, Hengelo, Hoek van Holland (lauttayhteys Harwichiin), Leeuwarden, Leiden, Maassluis, Middelburg, Utrecht Centraal, Venlo, Vlaardingen, Vlissingen, Zaandam, Zwolle.
Lisäksi asemalta on kansainväliset junayhteydet Antwerpeniin, Brysseliin tunneittain sekä Pariisiin viisi kertaa päivässä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rotterdam Centraal Wikimedia Commonsissa
Rotterdam Centraal
Pampuška

Pampuškat
Pampuška tai pampushka (ukr. пампушка, пампух, пампушок, pampuška, pampuh’, pampušok) on ukrainankielinen nimi pienille, pyöreille ja pehmeille, hiivalla nostetuille joko vehnä-, ruis- tai tattarijauhoista valmistetuille suolaisille tai makeille sämpylöille, kohomunkeille tai yrtti-valkosipuliöljyllä sivelletyille pullille.
Historioitsija ja kulinaaristen mestariteosten keräilijä Viljam Pohljobkin sanoo ruuanlaiton sanakirjassaan pampuškoja pieniksi pulliksi tai palloiksi, joiden halkaisija on noin kolme senttimetriä. Pampuškaa sanotaan usein niin slaavilaisten voipullaksi tai teeleiväksi kuin ukrainalaiseksi valkosipulisämpyläksi. Pampuškoja leivottiin sunnuntaisin tai pyhäpäivinä, pohjoisessa Polesiassa myös hautajaisia varten ja valkosipulilla maustettuina lisukkeeksi borssille tai kasviskeittoon. Myös ruissämpylöitä valkosipulin kanssa käytettiin päivittäisessä ruokavaliossa.
Pampuškapullia käytettiin tyttöjen ja poikien ennustamisessa ja nykyään ne valkosipulilla maustettuina yhdessä borssikeiton kanssa kuuluvat perinteisen ukrainalaisen keittiön ruokalistalle. Pampuška on Ukrainan perinteinen ja kuuluisin leipä.
Nimi

Pampuškoja löytyy eri nimillä monien muiden kansojen ja maiden kulinaarisissa perinteissä. Pohljobkinin mukaan erilaisia sämpylöitä ukrainalaiseen keittiöön on lainattu tai tullut saksalaisesta keittiöstä Puolan ja Tšekin kautta. Siitä johtuvasti toisaalta pampuškaa väitetään eteläisestä Ukrainasta ja myös Gogolinista lähtöisin olevan taikinatuotteen eli happamattoman valkosipulileivän nimeksi, joka on lainattu saksan kielestä ja levinnyt pääosin puolan kielen välityksellä. Toisaalta nimi tullee ranskankielisestä sanasta pompom eli pallo, mutta tuotteena sitä ei tunneta ranskalaisessa keittiössä.
Vielä kolmas vaihtoehto on, että pampuška johtuu sanasta пезы, pezy, ja merkitsi kulinaarisesti munkkeja, mutta nimeä käytettiin 1800-luvun venäläisissä keittokirjoissa eikä väestön arjessa lainkaan. Nimen alkuperä ei ole täysin selvä. Joko se johtuu ranskalaisesta sanasta pesard (suom. kasvanut tai kohonnut) tai pesade (suom. koholla) tai italialaisesta pezzosta (suom. pala). Joka tapauksessa pezy olisi hyvä esimerkki siitä, kuinka paikallinen, tässä tapauksessa ukrainalainen, kulinaarinen tuote olisi kytköksissä vieraisiin nimiin ilman, että tämän tuotteen gastronominen prototyyppi olisi valmisteella jossakin ulkomaisessa keittiössä. Itse pezy tuli Venäjällä tunnetuksi Odessan kaupungin pikkuporvarillisen keittiön leivontatuotteena, joka siirtyi ravintoloihin ja levisi osittain 1800-luvun jälkipuoliskolla etelän ja kaakkoisen Ukrainan kaupunkiväestön keittiössä ja sai myöhemmin ikään kuin "kansallisen perinteen" aseman.
Usean lähteen mukaan sanaa pampuška käytetään myös kuvaamaan kaunista pulleaa ja vereväposkista tyttöä tai naista.
Valmistaminen

Pampuškat eroavat muista leipomotuotteista melko pienen kokonsa ansiosta. Ne voi valmistaa tavallisesta hiivataikinasta, joka koostuu jauhoista, muutamasta munasta, kuivahiivasta, maidosta tai vedestä, joihin lisätään vähän suolaa ja sokeria, tai niiden leivontaan tarkoitettu taikina voidaan vaivata minkä tahansa rasvapitoisuuden omaavassa piimässä lisäämällä munia, ripaus suolaa ja ruokasoodaa. Toisin kuin munkit, joita paistetaan öljyssä, pampuškat vain useammin leivotaan eli paistetaan uunissa. Pulleat kultaiset sämpylät ja munkit voi leipoa erilaisista taikinoista eli ei vain vehnä-, vaan myös tattari- tai ruisjauhoista tai jopa useista jauhotyypeistä sekoitetuista, lähinnä vehnä-tattarijauhoseoksesta. Suositaan myös taikinaa, jossa on puolet täysjyvävehnä- ja puolet ruisjauhoa. Niistä yksinkertaisimmat leivokset on valmistettu vehnäjauhoista, joihin on lisätty kuivahiivaa. Pampuškia leivotaan pyhinä ja erityisesti jouluna. Pullien täytteenä voi olla unikonsiemeniä, hilloa, marjoja, tuoreita hedelmiä tai raejuustoa ja niitä voi tarjoilla siirapin ja kondensoidun maidon kanssa, kun taas suolaisissa ei ole täytettä.
Taikina kannattaa valmistaa edeltävänä iltana, koska se vaatii aikaa kohoamiseen sen jälkeen, kun hiiva ja vähän sokeria on sekoitettu lämpimään veteen. Kun hiiva alkaa kuplia (tätä kutsutaan nostamiseksi ja tarkoittaa, että hiiva on vielä elossa), voi lisätä puolet taikinan jauhoista. Kaikki raaka-aineet sekoitetaan paksuksi taikinaksi, peitetään muovikelmulla tai liinalla ja jäähdytetään yön yli. Kun taikina on levännyt yön yli, joukkoon voi vaivata loput jauhot ja hieman suolaa. Sen jälkeen uunivuokaan sivellään auringonkukkaöljyä ja taikinasta tehdään palloja. Yleensä taikinapallot asetetaan ympyrään ja yksi keskelle, sitten peitetään uudestaan ja annetaan kohoa, kunnes ne ovat kaksinkertaistuneet ja koskettavat toisiaan. Voidellaan munalla ja paistetaan pellillä uunissa miedolla lämmöllä. Kun leipä paistuu, voi valmistaa valkosipuliöljyn silppuamalla vihreää tai tavallista valkosipulia ja lehtipersiljaa ja sekoittamalla sen auringonkukkaöljyyn. Kun leipä on paistunut, sivellään kuuma leipä heti valkosipuli- tai maanläheisellä yrtti- tai auringonkukkaöljyllä. Pinnalle ripotellaan hieman suolaa ja tarjoillaan.
Öisen kohoamisvaiheen voi jättää pois, mutta tuloksena olevalla leivällä maku voi olla erilainen. Hiivan voi liuottaa pelkästään lämpimään veteen, ja kun veden pinnalle ilmaantuu kuplivaa vaahtoa, lisätään kaikki jauhot, vaivataan taikina ja annetaan sen noin tunnissa kohoa kaksinkertaiseksi. Pampuškat voi valmistaa jopa hiivattomina sekoittamalla jauhot kasviöljyyn. Vanhemmat pullatkin voi syödä sen jälkeen vaikka, kun ensin ne kääritään paperiin ja laitetaan ne muutamaksi minuutiksi kuumaan uuniin.
Muuta

Lvivissä pampuškoja pidetään jouluaaton pöydän perinteisenä makeana ruokalajina, mutta niitä valmistetaan myös juustoisina tai lisäämällä taikinaan voita, munankeltuaisia, sitruunan ja appelsiinin kuorta, vaniljaa ja konjakkia. Täytteenä voi olla pähkinöitä, unikonsiemeniä, kirsikoita, luumuja tai kermassa höyrytettyä suklaata.
Pampuškoihin liittyi myös kansansanontoja, kuten esimerkiksi: ”Paista kuohkeita pampuškoja elääksesi onnellisena.”
Lvivin keskustassa Rynok-aukiolla järjestetään joulun aikana Pampuška-festivaali tämän perinteisen ukrainalaisen ruokalajin edistämiseksi. Ensimmäistä kerta sellainen pidettiin 13. tammikuuta 2008 ja yli puoli tuhatta kaupungin asukasta vieraili siellä. Lviviläiset leipurit valmistivat 3 000 pullaa etukäteen ja loput leivottiin paikan päällä aukiolla. Tunnissa myytiin 2 500 pampuškaa. Lvivistä kotoisin oleva 75-vuotias Ljubov Storožynska kertoi valmistusreseptistään sen verran, että hänen tuotteissaan on sitrushedelmien tuoksu, koska hän lisää raastettua sitruunankuorta taikinaan. Festivaalin kolmena päivänä vanha ukrainalainen Vertep-käsinukketeatteri pitää jouluesityksensä, jotka ajan myötä muuttuvat, mutta pohjimmiltaan niissä joulumieli säilyy ja siksi ne ovat edelleen suurimman kristillisen pyhän yksi kohokohdista. Pampuška-festivaaleilla jokaisella on mahdollisuus näyttää kulinaarisia taitojaan ja leipoa pullia ulkona Lvivin taidepalatsin takapihalla. Osallistumaan tähän kilpailuun kutsutaan kaikki kotiäidit, joilla jokaisella on yksinomainen joulusämpylän resepti. Myös pampuškojen syömiskilpailu on mielenkiintoinen esitys.
Pampuški
Juustoiset renkaat
Pampuškat borssikeiton kera Zaporižžjassa
Pampuškat Donetskissa
Robin – täydellinen ilta

| Robin – täydellinen ilta |
| --- | --- |

Tyyli:  viihde
Kestoaika:  42 minuuttia
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:   Fox 
Esitetty:  23. elokuuta 2022 –
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  10
Tuotanto
Tuottaja(t):  Petra Theis
Vastaava(t) tuottaja(t):   Katja Price  Alex Laszlo  Tatu Ferchen  Martti Sivonen 
Ohjaaja(t):  Janne Rehmonen
Käsikirjoittaja(t):  Helena Saarela
Tuotantoyhtiö(t):  Banijay Finland
Robin – täydellinen ilta on elokuussa 2022 Fox-kanavalla alkanut viihteellinen keskusteluohjelma, jota juontaa laulaja Robin Packalen. Jokaisessa jaksossa on vieraana julkisuuden henkilöitä, joiden kanssa Packalen kokkaa ja keskustelee. Jaksoissa vieraat ja Packalen itse esittävät eri musiikkikappaleita, säestäjänään Osmo Ikonen.
Ohjelma on kuvattu Art Studio Vallilassa.
Jaksot

| Jakso | Ensiesitys Foxilla | Vieraat |
| --- | --- | --- |
| 1 | 23. elokuuta 2022 | Paleface Etta Juha Tapio |
| 2 | 30. elokuuta 2022 | Elastinen Isac Elliot Jenni Poikelus |
| 3 | 6. syyskuuta 2022 | Nelli Matula Ville Eerikkilä Köpi Kallio |
| 4 | 13. syyskuuta 2022 | Jorma Uotinen Jannika B Hanna Pakarinen |
| 5 | 20. syyskuuta 2022 | Michael Monroe Mira Luoti Vilma Alina Darude |
| 6 | 27. syyskuuta 2022 | Kasmir Ilon Olli Herman |
| 7 | 4. lokakuuta 2022 | Kape Aihinen Eini Eva Louhivuori Roni Back |
| 8 | 11. lokakuuta 2022 | Tommy Lindgren Felix Zenger Brädi Viivi |
| 9 | 18. lokakuuta 2022 | Irina Iisa Konsta Hietanen |
| 10 | 25. lokakuuta 2022 | Mikael Gabriel Sami Saari Janita Autio |
Aiheesta muualla

Ohjelman jaksot Ruutu-suoratoistopalvelussa
Réaumur (Vendée)

| Réaumur |
| --- | --- |
 Notre-Damen kirkko
 vaakuna
 Réaumur
 Koordinaatit: 46°43′13″N, 0°48′02″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Pays de la Loire
Departementti:  Vendée
Arrondissementti:  Fontenay-le-Comte
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  22,1 km²
Väkiluku (2015):  818 
 – Väestötiheys:  37 as./km²
Kunnan numero:  85187
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Réaumur on kunta Vendéen departementissa Pays de la Loiren hallintoalueella läntisessä Ranskassa.
Fyysikko René Antoine Ferchault de Réaumurin isoisä osti 1600-luvulla talon Réaumurista. Tästä syystä suvun nimeen tuli kunnan nimi. René Antoine Ferchault de Réaumurin työskennellessä Pariisissa Ranskan tiedeakatemiassa, hän vietti talossa kolme kuukautta joka vuosi. Siellä hän teki osan tieteellisistä keksinnöistään. Talo oli suvun hallussa hänen kuolemaansa vuonna 1757 saakka. Vuonna 1990 kunta osti talon, ja vuonna 2002 siitä tehtiin tieteiden talo, Manoir des sciences situé à Réaumur.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Réaumur (Vendée) Wikimedia Commonsissa
Manoir des sciences situé à Réaumur
Robin – The Movie

| Robin – The Movie |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Inari Niemi
Käsikirjoittaja:  Inari Niemi, Oskari Sipola
Tuottaja:  Jukka Helle, Oskari Huttu, Markus Selin
Kuvaaja:  Joonas Pulkkanen
Leikkaaja:  Oskari Sipola
Lavastaja:  Otso Linnakoski
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  Solar Films
Ensi-ilta:  5. joulukuuta 2012
Kesto:  82 min
Katsojat:  23 731
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Robin – The Movie on suomalaisesta teini-pop-laulaja Robinista kertova dokumenttielokuva. Inari Niemen ohjaama elokuva sai ensi-iltansa elokuvateattereissa 5. joulukuuta 2012. Elokuvan ensiesitys oli kuitenkin jo 1. joulukuuta 2012 Hartwall Areenalla Robinin konsertin yhteydessä. Elokuvan on tuottanut Solar Films.
Elokuvaa esitettiin 86 elokuvateatterissa, joissa sen näki 20 174 katsojaa. 13. helmikuuta 2013 julkaistu DVD-tallenne on myynyt kultaa yli 25 000 kappaleen myynnillään.
Arviot

Cult24:
Episodi:
Nyt:
Stara.fi:
Aiheesta muualla

Robin – The Movie Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Robin – The Movie Elonet.
Elokuvan traileri YouTubessa
Patokaava

Thomsonin pato, joita Suomessa on käytetty ojien virtaamamittauksissa.
Patokaava on fysikaalinen lauseke, jolla voidaan arvioida tietyntyyppisen padon läpi kulkevan nesteen (yleensä veden) virtaamaa Q yläpuolisen altaan vedenkorkeuden h funktiona. Patokaavoja on useita erilaisia, ja niihin sisältyy yleensä semiempiirisiä korjausparametreja, jotka ottavat huomioon pintajännitysten vaikutuksen sekä vesisuihkun kapenemisen padon suulla (ennen niin sanottua vena contracta -pistettä).
Virtaaman dimensio on [L3 T-1], ja sen lauseke saadaan integroimalla virtausnopeutta v vesisuihkun poikkipinnan A yli. Padon kynnyksen kohdalla virtausnopeus on likimain kohtisuorassa suihkun poikkileikkausta vastaan, joten pätee
Erimuotoisia patokaavoja saadaan nyt sijoittamalla yllä olevaan lausekkeeseen Bernoullin yhtälön antama virtausnopeus sekä huomioimalla integroinnissa padon poikkileikkauksen geometria.
Suorakulmainen pato

Tarkastellaan suorakulmaista patoa, jonka yläreuna on korkeudella z = 0. Olkoon nyt patoaltaan vedenpinta korkeudella z = h. Bernoullin yhtälöstä lähtien voidaan osoittaa, että virtausnopeus purkautuvassa vesisuihkussa on korkeudella z likimain
missä g on putoamiskiihtyvyys. Jos nyt padon leveys on B, on virtaama
missä Δ1 ja Δ2 kuvaavat suihkun kapenemista ylä- ja alareunasta padon suulla, ja määritellään purkautumiskerroin μ siten, että
Määritelmän mukaisesti purkautumiskerroin on aina ykköstä pienempi, ja yleensä se on luokkaa 0,6...0,7. Käytännössä sen arvo on selvitettävä kokeilun kautta.
V-aukkoinen pato

V-aukkoisen padon (toiselta nimeltään Thomsonin padon) virtaamalle voidaan vastaavin menetelmin johtaa lauseke
Q={\frac {8}{15}}\mu {\sqrt {2g}}\tan \left({\frac {\vartheta }{2}}\right)h^{5/2}
missä ϑ on V-aukon kulma (esimerkiksi 90°). Purkautumiskerroin μ on luokkaa 0,6 virtausnopeuden ollessa alle 30 cm s-1 .
V-aukkoinen pato > Esimerkki

Hitaasti virtaavaan ojaan asennettiin virtaaman määrittämiseksi Thomsonin pato, jonka V-aukon kulma oli 90°. Tietyllä ajanhetkellä havaittiin yläjuoksulla vedenpinnan olevan 4,5 cm V-aukon pohjaa ylempänä. Tästä päätellään, että kyseisellä hetkellä ojavirtaaman suuruus oli
Q=\left[{\frac {8}{15}}\times 0.6\times {\sqrt {2\times 9.81}}\times \tan 45^{\circ }\times (0.045)^{5/2}\right]\,{\text{m}}^{3}\,{\text{s}}^{-1}\approx (6.1\times 10^{-4})\,{\text{m}}^{3}\,{\text{s}}^{-1}=0.61\,\ell \,{\text{s}}^{-1}
Aiheesta muualla

Laskuri suorakulmaiselle padolle sekä Kindsvater-Carter -yhtälö (englanniksi)
Rotterdamin metro

| Rotterdam Metro |
| --- | --- |


Sijainti:  Rotterdam, Alankomaat
Avattu:  8. helmikuuta 1968
Pituus:  78,3 km
Asemia:  62
Linjoja:  5
Matkoja päivässä:  250 000
  
Rotterdamin metro (holl. Rotterdamse metro) on Alankomaiden toiseksi väkirikkaimman kaupungin Rotterdamin metrojärjestelmä. Ensimmäinen linja, jotka kutsuttiin Pohjois-Etelälinjaksi, avattiin 8. helmikuuta 1968. Linja kulki Centraal Stationilta Zuidpleinille alittaen Niuwe Maas -joen tunnelissa. Tämä oli Alankomaiden ensimmäinen metrolinja. Samaan aikaan se oli myös yksi maailman lyhimmistä metrolinjoista pituuden ollessa vain 5,9 kilometriä.
Vuonna 1982 avattiin toinen linja nimeltään Itä-Länsi-linja, joka kulki Capelsebrugista Coolhaveniin. 1990-luvun lopulla linjat nimettiin kahden historiallisesti merkittävän rotterdamilaisen henkilön mukaan, Erasmus-linja (Pohjois-Etelä) Erasmus Rotterdamilaisen mukaan ja Caland-linja (Itä-Länsi) Pieter Calandin mukaan. Näistä nimistä luovuttiin kuitenkin joulukuussa 2009, jolloin otettiin käyttöön linjojen kirjaimet sekä värit. Tällä haluttiin selkeyttää alkuperäisestä huomattavasti laajentuneen metroverkon linjoja, varsinkin entisen Itä-Länsi-linjan osalta.
Linjat

| Linja | Eteläinen / Läntinen pääteasema | Pohjoinen / Itäinen pääteasema |
| --- | --- | --- |
| Linja A | Schiedam Centrum | Binnenhof |
| Linja B | Schiedam Centrum | Nesselande |
| Linja C | De Akkers | De Terp |
| Linja D | De Akkers | Rotterdam Centraal |
| Linja E | Slinge | Den Haag Centraal |
Kevytraitiotie

Rotterdamin metron tekee poikkeukselliseksi sen kulku pikaraitiotien kaltaisesti muun liikenteen seassa osassa rataverkkoa. Pääsääntöisesti metrojunat käyttävät radan vieressä kulkevaa virtakiskoa, mutta Capelsebrugin aseman jälkeen linjojen A (Binnehof) ja B (Nesselande) metrojunien yläpuolella nostetaan virroittimet, jonka jälkeen virta saadaan metrojuniin niiden yläpuolisesta ajojohtimesta. Tämän jälkeen metrojunat (sarja 5200 ja 5400) kulkevat maan tasalla pikaraitiotien tapaisesti ohittaen useita vartioituja tasoristeyksiä. Tällä rataosuudella kulkevat metrojunat on varustettu myös suuntavilkuilla, aivan kuten muut maantieajoneuvot.
Huomioitavaa on myös, että linjan B metrojunat laskevat virroittimen alas De Tochenin aseman jälkeen ja jatkavat matkaansa Nesselandiin käyttämällä radan vieressä kulkevaa virtakiskoa. Lisäksi linja E, joka kulkee Slingestä Rotterdamin päärautatieaseman kautta Haagiin, käyttää junan yläpuolista ajojohdinta. Junan yläpuolinen virroitin otetaan käyttöön metrojunan poistuessa tunnelista Blijdorpin ja Melanchtonwegin asemien välillä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rotterdamin metro Wikimedia Commonsissa
RET (Arkistoitu – Internet Archive)
Rude Awakening (Amoralin kappale)

| ”Rude Awakening” Amoral |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: In Sequence
 Julkaistu: 3. joulukuuta 2015
 Formaatti: digi
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 06.06
 Levy-yhtiö: Imperial Cassette
Amoralin muut singlet
| ”No Familiar Faces” 2014 | ”Rude Awakening” 2015 | ”The Next One to Go” 2016 |
Rude Awakening on  Amoralin yhdeksäs single. Se julkaistiin digitaalisesti 3. joulukuuta 2015.
Kappaleet

Rude Awakening – 06.06
Kokoonpano

Ari Koivunen – laulu
Niko Kalliojärvi – laulu, kitara
Ben Varon – kitara
Masi Hukari – kitara
Pekka Johansson – basso
Juhana Karlsson – rummut
Oregon

Oregon on Yhdysvaltojen osavaltio maan länsirannikolla Kalifornian ja Washingtonin välissä. Sen muut rajanaapurit ovat Idaho ja Nevada. Kuten muillakin osavaltioilla Yhdysvalloissa, Oregonilla on lempinimi, Beaver State (suom. ”Majavaosavaltio”). Oregonin hallintopääkaupunki on Salem.