stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hyvinkää
Palvelut > Jätehuolto

Hyvinkään jätehuollon järjestää Kiertokapula-yhtiö, joka käsittelee jätteet Kapulan jätteidenkäsittelyalueella. Järjestetty jätteenkuljetus kattaa koko kunnan alueen, 7 300 kiinteistöä. Jätteet poltetaan Ekokemin jätteenpolttolaitoksessa Riihimäellä. Vuoden 2007 alkuun saakka jäte loppusijoitettiin Kapulaan.
Kapulan jätteidenkäsittelyalue on 29 hehtaarin suuruinen. Alueella on kompostointilaitos, siirtokuormaus- ja lajitteluasema, öljyllä pilaantuneiden maiden kompostointikenttä sekä hyötyjätteen, ongelmajätteen, sähkö- ja elektroniikkajätteen ja romuajoneuvojen vastaanottopisteet. Vuonna 2009 Kapulaan tuotiin 67 563 tonnia jätettä. Kompostointilaitokselle vastaanotettiin 3 073 tonnia biojätettä, joka kompostoidaan pääasiassa puutarhamullaksi, mutta myös maatalouden lannoitteeksi. Biojätteestä tehdään myös bioetanolia. Kaatopaikan biokaasuja kerätään talteen ja niillä lämmitetään kaukolämpöverkon paluuvettä.
Kaupungin maan- ja lumenkaatopaikka on Kulomäki. Sinne viedään rakennustoiminnasta ylijäänyttä puhdasta maa- ja kiviainesta. Kulomäellä myös murskataan ja välivarastoidaan louhetta ja asfalttia.
Palvelut > Kaukolämpö

85 prosenttia keskustaajaman asukkaista eli 35 000 hyvinkääläistä on kaukolämpöverkossa. Vuoden aikana kaukolämpöä kuluu 340 gigawattituntia. Sen toimittaa kaupungin omistama Hyvinkään Lämpövoima. Yli 60 prosenttia kaukolämmöstä on tuotettu Riihimäen jätteenpolttolaitoksessa, enimmäkseen jätteestä. Maakaasulla tuotetaan kolmasosa kaukolämmöstä. Kapulan jätteidenkäsittelyalueen biokaasu ja biopohjaisten aineiden polttaminen tuottavat alle viisi prosenttia lämmöstä. Lähinnä kovilla pakkasilla käytetään varavoimaloita, jotka tuottavat lämpöä polttoöljyllä.
Kulttuuri > Murre

Hyvinkään alueella puhutun kielen perustana on etelähämäläinen murre, joka kuuluu hämäläismurteisiin. Hyvinkään murre kuuluu Nurmijärven alaryhmään.
Kulttuuri > Perinnekulttuuri

Hyvinkään alueen kansallispuku on alueellinen Tuusulan kansallispuku. Puku on koottu kansallispukuraadin toimesta vuonna 1987. Kansallispuvussa on valkoinen paita ja esiliina, puna-valkoraidallinen hame sekä punainen liivi. Taskussa on koristeltua alikeompelua. Tuusulan pukua käytetään myös Hyvinkään lisäksi Tuusulan ja Järvenpään alueella.
Kulttuuri > Kuvataide ja historia

Hyvinkään kuuluisin ja vierailluin museo on valtakunnallinen Suomen rautatiemuseo. Se sijaitsee Hyvinkäänkadun varrella Hangon ratapihan alueella ja käsittää museon lisäksi historiallisen rautatiemiljöön.
Hyvinkään taidemuseo ja Hyvinkään kaupunginmuseo yhdistyivät alkuvuonna 2022 Museokeskus Taikaksi. Museokeskus toimii Jussintorin liike- ja taidekeskuksen toisessa kerroksessa ja siellä esitellään sekä Hyvinkään historiaa että 1900-luvun taidetta. Nimekkäistä suomalaisista kuvataiteilijoista Hyvinkäällä ovat asuneet ja työskennelleet muiden muassa taidemaalarit Helene Schjerfbeck, Tyko Sallinen, Jalmari Ruokokoski, Kaapo Wirtanen ja Yrjö Saarinen sekä kuvanveistäjä Terho Sakki ja taidemaalari Armas Hursti. Vaihtuvia taidenäyttelyitä järjestetään Hyvinkään taiteilijaseuran omistamassa Promenadigalleriassa Vaiveronkadulla.
Villateollisuuden historiaa Hyvinkäällä esittelee Valvillan tehdasmuseo, joka on auki varauksesta ja sijaitsee Villatehtaan entisen palotornin tiloissa.
Kulttuuri > Musiikki

Hyvinkäällä toimii 1957 perustettu musiikkiopisto. Hyvinkääsali on kaupungin omistama konsertti- ja kulttuuritalo, jossa on noin 400-paikkainen, Hyvinkään orkesterin kotisalina toimiva konserttisali. Lisäksi kaupungissa toimii vuonna 1953 perustettu Hyvinkään Mieslaulajat -mieskuoro.
Valtakunnallisesti menestyneitä Hyvinkäältä peräisin olevia artisteja ja yhtyeitä ovat muun muassa Raptori, Diandra Flores ja XL5.
Kulttuuri > Teatteri

Hyvinkäällä toimi vuosina 1901–1998 Hyvinkään teatteri, joka oli toiminut ammattijohtoisena harrastajateatterina vuodesta 1936. Hyvinkään kaupunginvaltuusto päätti kaupunginjohtaja Tauno Kirveen aloitteesta loppuvuodesta 1997 puolittaa teatterin määrärahat, mikä johti lähes satavuotiaan teatterin toiminnan loppumiseen.
Hyvinkäällä on toiminut 1900-luvun alkuvuosina Hyvinkään työväen näyttämö.
Nykyään toimivia teatteriyhdistyksiä ovat 1990 perustettu Teatteri Päivölä, Teatteri Heila jonka toimintaa nykyään on vuonna 1999 perustetun entisen. Willan Nuorisoteatterin, nykyisen Teatteri Wilnun toiminta, Teatteri Mansikkapaikka ja Teatteri Lokki sekä Hyvinkään seurakunnan kirkkoteatteri Teatteri Beta.
Kulttuuri > Elokuvat

Hyvinkäälle avattiin 1908 yksi Suomen ensimmäisistä maaseutuelokuvateattereista. Vuonna 1914 keskustaan Siltakadulle valmistui puinen, rakennustekniikaltaan erikoinen elokuvateatteri Arena, jossa oli Jalmari Ruokokosken seinämaalaukset, kunnes ne myöhemmin siirrettiin nykyisen Hyvinkään kaupungintalon tiloihin. Arenan rakennuksessa esitettiin elokuvia vuoteen 1985 saakka. Nykyään se on yksityisomistuksessa. Nykyään Hyvinkäällä toimii kolme elokuvateatteria: Kinoma, Julia sekä Bio Rex Sveitsi.
Hyvinkäällä on järjestetty vuodesta 2017 lähtien vuosittain Red Carpet -elokuvafestivaalit. Hyvinkäälle perustettiin 2018 Tähtiraitti, Suomen Walk of Fame, johon näyttelijät saavat käden- ja jalanjälkensä Hollywoodin tapaan. Kadulla on nyt jo Outi Mäenpään ja Vesa-Matti Loirin (2018), Krista Kososen ja Laura Birnin (2019), Peter Franzenin ja Kati Outisen (2020), Seela Sellan ja Elina Salon (2021), Anneli Saulin ja Esko Salmisen (2022), Pirjo Honkasalon ja Kari Sohlbergin (2023), sekä Anja Pohjola ja Heikki Kinnunen (2024) jäljet. Tähtiraitti sijaitsee Hyvinkään keskustassa Kauppakeskus Willan ja Kirjastoaukion välisellä kävelykadulla.
Kulttuuri > Kirjallisuus

Hyvinkään varhaisimmat kirjailijat olivat 1860-luvulla teoksiaan julkaisseet Kytäjän kartanon emäntä Marie Linder ja samalla kartanolla opettajana toiminut Aleksanteri Rahkonen. Hyvinkää oli merkittävä paikkakunta Tulenkantajista nousseille kirjailijoille Mika Waltarille ja Elina Vaaralle. Waltari kirjoitti Helsingin jälkeen Suomen kaupungeista eniten Hyvinkäällä ja Hyvinkäästä. Hän asui Hyvinkäällä äitinsä kosijan luona kesäisin 1920-luvulla. Vaara muutti Hyvinkäälle vuonna 1968.
Hyvinkäällä opiskelleita kirjailijoita ovat muun muassa Juha Vakkuri, Liisa Mäntymies, Kai Nieminen, Marko Leino, Katja Myllyviita ja Sari Vento-Makkonen. Vakkuri asui Hyvinkäällä vuosina 1955–1965, Mäntymies asui Hyvinkäällä lapsuudessaan ja nuoruudessaan, Nieminen asui lapsuudessaan Hyvinkään Kaukasissa ja Leino syntyi Hyvinkäällä vuonna 1967 ja muutti pois 1980-luvun lopulla. Myllyviita ja Vento-Makkonen ovat olleet mukana paikallisessa Nuoren Voiman Liitossa. Myllyviita on syntynyt Hyvinkäällä, Vento-Makkonen muutti paikkakunnalle 14-vuotiaana. Muita elämänsä aikana Hyvinkäällä asuneita kirjailijoita ovat muun muassa Jörn Donner, Anu Lahtinen, Ari ”Paska” Peltonen ja Katariina Souri.
Hyvinkään kaupunginkirjastolla on toimipisteet keskustassa ja Hakalassa. Paavolan toimipiste lakkautettiin syksyllä 2020.
Kulttuuri > Tapahtumia

Toistuvia tapahtumia Hyvinkäällä ovat toukokuussa kaupungin kulttuuripalvelujen järjestämä Yhden päivän juttu, toukokuussa pidettävä valtakunnallinen museoviikko, Willatehtaan Woodstock ja kesäkuussa Hyvinkää-Seuran järjestämät Vaiveron Myllytilan kesäpäivät, Ferguson-päivä, kaupunginmuseon järjestämä Ossianin nimipäivä Villatehtaalla ja Hyvinkää-päivä heinäkuussa sekä Suomen Rautatiemuseon elokuussa järjestämä Rautatiemuseopäivä. Vuodesta 2018 Hyvinkäällä on järjestetty rock- ja metallimusiikkiin keskittyvää Rockfest-festivaalia. Hyvinkäällä järjestetään vuosittain myös extreme metalliin keskittyvä Steelfest Open Air -festivaali sekä elokuva- ja musiikkipainotteinen Red Carpet -festari.
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Hyvinkää kuuluu ruokakulttuuriltaan uusimaalaiseen alueeseen. Perunanviljelyn yleistyttyä perunaa on hyödynnetty laajasti. Uusimaalaiseen ruokakulttuuriin kuuluvat rosollit, piimäjuustot ja laatikot. Uusimaalaiseen ruokakulttuuriin kuuluu myös marjaviinituotanto, puutarhamarjat ja niistä tehdyt jalosteet. Hyvinkään pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla uuniliha ja juustokeitto.
Virkistys > Retkeily

Hyvinkään alueella sijaitsee useita retkeily- ja virkistyskohteita. Seitsemän veljeksen vaellusreitti kulkee Nurmijärveltä Hyvinkäälle. Nukarin alueella sijaitsee Nukarinkosken ulkoilureitti. Kaukasten alueella sijaitsee luontopolku ja rantapolku. Muita Hyvinkään alueella olevia luontopolkuja ovat Suomiehen luontopolku, Vantaanjoen luontopolku sekä Sonninmäen luontopolku.
Kytäjän alueella sijaitsevia kohteita ovat Kytäjä–Usmi-retkeilyalueen reitit ja luontopolkut sekä Haiskarin ja Niittulahden kierrokset. Usmin alueen kohteita ovat Kahden piilon kierros ja Piilolammin luontopolku, Kolmen lammen kierros ja Vaskivuoren luontopolku. Sveitsin alueen kohteita ovat Sveitsinpuisto ja kulttuuripolku sekä Sveitsin luontopolku. Hyvinkäällä sijaitsevat myös Suokierros ja Kuusimetsän kierros, Terveysmetsä, Ridasjärven lintutorni sekä Hirvijärven virkistysalue.
Virkistys > Urheilu

Hyvinkään pesäpallojoukkue Hyvinkään Tahko pelaa miesten ja naisten Superpesiksessä. Naisten Itä–Länsi-ottelu on pelattu Hyvinkäällä vuosina 1969, 1974, 1975, 1997, 2004, 2013 ja 2015 ja miesten Itä–Länsi-ottelu vuosina 1973, 1981, 1997, 2004, 2013 ja 2015. Hyvinkään Tahkolla oli myös koripallojoukkue, joka lakkautettiin vuonna 1997. Se voitti kaksi SM-pronssia vuosina 1980 ja 1981.
Jalkapallon edustusjoukkue on vuonna 1947 perustettu Hyvinkään Palloseura. Hyvinkään Ares-86 pelaa Uudenmaan alueen Kutosta.
Sport Club Hyvinkää on vuonna 2006 perustettu salibandyseura Hyvinkäällä. Miesten edustusjoukkue pelaa kolmanneksi korkeinta sarjatasoa Suomisarjaa ja naisten edustusjoukkue 3. divisioonaa. SCH:n miehet nousivat Suomisarjaan 2. divisioonasta kauden 2021-2022 päätteeksi.
Amerikkalaisen jalkapallon erikoisjoukkueen, Hyvinkää Falconsin, miesten joukkue pelaa 2-divisioonassa. Jääkiekossa kaupunkia edustaa II-divisioonassa pelaava Hoki Klupi Hyvinkää. Muita paikallisia jääkiekkojoukkueita ovat muun muassa vuonna 2004 perustettu Hyvinkää Storm ja Hyvinkää Bruins. Juniorijääkiekkoa pelataan vuonna 1973 perustetun Hyvinkään Jää-Ahmojen riveissä. Jääkiekkoseura Hyvinkään Ahmat ajautui konkurssiin vuonna 2004.
Hyvinkään Katukoris on Suomen suurin katukoripallotapahtumalähde?, jonka järjestää Hyvinkään Ponteva ry (HyPo). HyPon naisten edustusjoukkue pelaa naisten 1. divisioonaa ja miesten edustusjoukkue 1.B-divisioonaa.
Sveitsin luonnonpuistossa on talvella hiihtolatuja ja Sveitsin hiihtokeskus (entinen Kulomäki) tarjoaa laadukkaita lenkkipolkuja. Hyvinkäällä sijaitsevat myös Sveitsin Uimala ja maauimala. Sveitsin Uimalan normaalisti talvisin auki oleva sisäosa pysyi suljettuna talvella 2020-2021 koronaviruspandemian vuoksi. Marraskuussa 2012 purettiin huonokuntoiseksi päässyt hyppyrimäki. Lisäksi Kytäjä-Usmin ulkoilualueella sijaitsee vaellus- ja pyöräreittejä, hiihtolatuja sekä ratsasalue.
Hyvinkäällä sijaitsee kaksi golfkenttää: Kytäjä Golf (2 × 18 reikää) sekä Hyvinkää Golf (18 reikää).
Hyvinkäällä on Sveitsin uimalan lisäksi kolme muuta uintipaikkaa, Usmin ja Sääksin uimarannat sekä Kaupunkisillan maauimala.
Hyvinkään lentokentän läheisyydessä sijaitsee Hyvinkään Moottorikerhon ylläpitämiä moottoriratoja. Hyvinkään Moottorikerholla on erilaisia jaoksia, joita ovat Classic-jaos, Enduro-jaos, Motocross-jaos, Naisjaos, Nuorisojaos ja Speedway-jaos.
Hyvinkää tunnetaan myös curling-kaupunkina. Kun curling tuli Suomeen 1970-luvulla, laji sai ensimmäisenä jalansijaa juuri Hyvinkäältä. Suomen ensimmäinen curlinghalli avattiin 1984 Vaiveronkadulle. Torinon olympialaisista 2006 hopeaa voittaneesta Suomen maajoukkueesta moni oli hyvinkääläisiä, ja Hyvinkään torilla järjestettiin kansanjuhla joukkueen kunniaksi.
Ystävyyskaupungit

Hyvinkään ystävyyskaupunkeja ovat:
Eigersund, Norja
Hersfeld-Rotenburgin piirikunta, Saksa
Kecskemét, Unkari
Kostroma, Venäjä
Kunshan, Kiina
Motala, Ruotsi
August Mäkiniemi

| August Mäkiniemi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Muut nimet:  Johan August Mäkiniemi
Syntynyt: 24. syyskuuta 1888 Kemin maalaiskunta
Kuollut: 9. kesäkuuta 1961 (72 vuotta)
Jääkäri
Korkein sotilasarvo:  jääkärieversti
Johan August Mäkiniemi (käytti Saksassa peitenimeä Mattson), (24. syyskuuta 1888 Kemin maalaiskunta – 9. kesäkuuta 1961) oli suomalainen jääkärieversti ja Suomen pitkäaikaisin suojeluskuntien piiripäällikkö. Hän sai sotilaskoulutuksensa Saksassa jääkäriksi ja osallistui jo ensimmäiseen maailmansotaan Saksan itärintamalla ja myöhemmin käytyyn Suomen sisällissotaan. Talvi- ja jatkosotaan hän osallistui rykmentinkomentajana.
Perhetausta

Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Sakari Mäkiniemi ja Kaisa Kittilä. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Aino Kemppaisen kanssa.
Opinnot

Hän kävi Oulun kauppakoulun ja Suomen liikemiesten kauppaopiston vuosina 1909–1912. Hän toimi opintojensa jälkeen liikemiehenä Perä-pohjolassa ja Saksassa ja oli 1. helmikuuta – 1. elokuuta 1914 välisen ajan teollisuushallituksen myöntämällä stipendillä Saksassa tutkimassa Suomen maataloustuotteiden ja erikoisesti Lapin tuotteiden vientimahdollisuuksia. Hän suoritti piiripäälliköitten täydennyskurssin vuosina  1922–1923 ja 1937 sekä erikoiskurssin vuonna 1925. Suojeluskuntajärjestön komentajakurssin hän suoritti Suojeluskuntain päällystökoulussa vuonna 1926.
Jääkäriaika

Mäkiniemen tie jääkärikoulutukseen Saksaan sai alkunsa siitä, kun hän työskenteli vuonna 1914 Hampurissa sijainneen porontaljoja ja ruhoja Suomesta Saksaan välittävän vuotaliikkeen palveluksessa. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua kesällä 1914 hänelle annettiin mahdollisuus poistua Saksasta, mutta hän katsoi viisaammaksi jäädä työpaikalleen tietoisena siitä, että hän tulisi olemaan tarkkailun alaisena vihollismaan kansalaisena. Mäkiniemi sai 23. helmikuuta 1915 vieraita Suomesta nimittäin eläinlääkäri Georg Öhman, insinööri Carl-Henrik Nyström ja liikemies Arno Jaatinen tulivat kertomaan hänelle jääkäriliikkeestä. Mäkiniemi innostui asiasta niin, että vielä samana päivänä hän värväsi Saksasta itsekin hänen lisäkseen kolme muutakin jääkäriliikkeeseen. Seuraavana päivänä hän sai yksityiskohtaisemmat ohjeet Fritz Wetterhoffilta ja näin hän matkusti seuraavana päivänä Altonasta Lockstedtiin ja liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 26. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 2. komppaniaan ja hänelle annettiin nimeksi Mattson. Myöhemmin hänet siirrettiin juuri muodostettuun Jääkäripataljoona 27:ään ja hänet sijoitettiin pataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella  Hän toimi myös kolmen kuukauden ajan pataljoonan intendentin apulaisena ja kävi Libaussa huoltokurssin.
Suomen sisällissota

Hän astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 yliluutnantiksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan intendentiksi  1. jääkärirykmenttiin, josta hänet siirrettiin 21. maaliskuuta 1918 rykmentin 3. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan komppanianpäälliköksi ja otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella ja Viipurissa sekä Kämärässä.
Sisällissodan jälkeinen aika

Mäkiniemi määrättiin sisällissodan jälkeen suoritetussa armeijan uudelleenjärjestelyssä Suomen valkoiseen kaartiin, missä hänet sijoitettiin komppanianpäälliköksi 3. komppaniaan. Hän hoiti myös pataljoonan komentajan sijaisuuksia. Armeijasta hän erosi 22. lokakuuta 1918, koska oli hakenut ja hänet oli valittu paikallispäälliköksi kotipuolensa Kemin suojeluskuntaan. Hänet määrättiin 1. helmikuuta 1919 alkaen  Oulun suojeluskuntapiirin (kuului myös Pohjolan suojeluskuntapiiri) ja 5. toukokuuta 1919 alkaen perustetun Pohjolan suojeluskuntapiirin päälliköksi. Hänestä tuli Suomen pitkäaikaisin suojeluskunnan piiripäällikkö ollen tehtävässä vuodet 1919–1944, joitain sotien aikana tehtyjä rintamakomennuksia lukuun ottamatta.
Talvi- ja jatkosota

Mäkiniemi osallistui talvisotaan Jalkaväkirykmentti 27:n komentajana osallistuen taisteluihin Suomussalmi-Raate-Kuhmo akselilla.
Välirauhan aikana hän toimi aluksi samassa tehtävässä, kunnes hänet siirrettiin myöhemmin 12. Prikaatin väliaikaiseksi komentajaksi, josta tehtävästä hänet siirrettiin takaisin sotia edeltäneeseen tehtävään Pohjolan suojeluskuntapiiriin.
Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin Jalkaväkirykmentti 33:n komentajaksi. Hän otti osaa taisteluihin Sallan rintamalla, Polkuvaarassa, Killuntaivaaralla, Nurmitunturilla, Uulantavaaralla, Alakurtissa, Voitajoella ja Ala-Vilmajoella.
Keväällä 1942 JR 33 oli ytimenä muodostettussa 12. prikaatissa, joka siirtyi maaliskuussa 1942 Maaselän Kannakselle Krivin ja Seesjärven väliselle rintamalohkolle. Vuonna 1943 Mäkiniemi siirrettiin pois rintamajoukoista ja sijoitettiin Pohjolan suojeluskuntapiirin ja Perä-Pohjolan sotilasläänin komentajaksi, missä tehtävissä hän oli sodan loppuun saakka. Sodan loputtua hän erosi vakinaisesta palveluksesta ja siirtyi liike-elämän palvelukseen. Hänet haudattiin Kemiin.
Luottamustoimet

Mäkiniemi toimi Kemin ilmapuolustusyhdistyksen johtokunnan jäsenenä vuosina 1926–1937 ja puheenjohtajana vuosina 1930–1936 sekä Pohjolan suojeluskuntapiirin tiedonantolehden, Pohjolan Vartion, vastaava toimittajana. Hän toimi Lapin Liikuntakasvatussäätiön toiminnanjohtajana vuonna 1960 ja oli Sisällissodan Huoltosäätiön Länsi-Pohjan piirin puheenjohtajana.
Jääkärieversti Mäkiniemen tytär oli arkkitehti Alvar Aallon toinen aviopuoliso arkkitehti Elissa Aalto.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Hilfsgruppenführer 2. syyskuuta 1915  Gruppenführer 16. marraskuuta 1915  Yliluutnantti 11. helmikuuta 1918  Kapteeni 27. toukokuuta 1918  Majuri 16. toukokuuta 1927  Everstiluutnantti 26. toukokuuta 1930  Eversti 1940 |       |  Vapaudenristi 1. lk.  Vapaudenristi 2. lk. tammenlehvien kera  Vapaudenristi 2. lk.  Vapaudenristi 3. lk.  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan ritarimerkki  Suojeluskuntain rautainen ansioristi  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Talvisodan muistomitali  Jatkosodan muistomitali  Jääkärimerkki  Saksan 2. lk. Rautaristi  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi  Tanskan Dannebrogin ritarikunnan ritarimerkki  Ruotsin Maanpuolustusjärjestöjen liiton hopeinen ansiomitali |
Jääkäripataljoonan 2. komppania.
Pohjolan suojeluskuntapiirin päällikkö August Mäkiniemi istumassa etualalla ja taustalla kansliapäällikkö Otto Savolainen työhuoneessaan Kemin vanhalla reservikasarmilla 20-luvun alussa.
Naalinsammal

| Naalinsammal |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen 
Suomessa::  Elinvoimainen
   
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Ryhmä::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Karhunsammalet Polytrichopsida
Lahko::  Karhunsammalten lahko Polytrichales
Heimo::  Karhunsammalten heimo Polytrichaceae
Suku::  Naalinsammalet Oligotrichum
Laji::  hercynicum
Kaksiosainen nimi
 Oligotrichum hercynicum  (Hedw.) Lam. & DC. 
Katso myös
   Naalinsammal Wikispeciesissä   Naalinsammal Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Naalinsammal (Oligotrichum hercynicum) on lehtisammallaji karhunsammalten heimossa (Polytrichaceae). Sitä esiintyy Maan pohjoispuoliskon viileillä alueilla. Ruotsissa ja Norjassa lajia esiintyy laajasti tunturialueella. Suomessa naalinsammalta kasvaa suuressa osassa maata, puuttuu Ahvenanmaalta, Etelä-Karjalasta ja osasta Pohjanmaata. Lajin uhanalaisuusluokka on elinvoimainen (LC).
Naalinsammal on karhunsammalmainen ja kapealehtinen. Itiöpesäkkeitä kasvaa toisinaan ja itiöt ovat pieniä. Naalinsammalen itiöpesäkkeet ovat symmetrisiä ja pystyjä, vain poikkeuksellisesti hieman vinoja.
Naalinsammal kasvaa pioneerilajina paljaalla maalla. Kasvupaikkoja ovat esimerkiksi tunturikankaat, metsäteiden ja polkujen varret, sorakuopat.
Mätäkuu

Mätäkuu on pohjoismaisen kansanperinteen nimitys vuosittaiselle ajanjaksolle, joka sijoittuu välille 23. heinäkuuta - 23. elokuuta. Aurinko on tällöin eläinradan niin kutsutussa Leijonan merkissä eli se sijaitsee 120–150 asteen etäisyydellä kevättasauspisteestä.
Mätäkuu on vuoden kostein ja kuumin aika, joka saa elintarvikkeet pilaantumaan tavallista helpommin. Myös haavat tulehtuvat tavallista helpommin.
Mätäkuun ajankohta oli merkittynä satojen vuosien ajan suomalaisiin kalentereihin, mutta Helsingin yliopisto poisti sen almanakastaan vuonna 1996.
Historiaa

Mätäkuun käsite on peräisin muinaisesta Egyptistä. Niilin vuosittainen tulva ajoittui mätäkuulle.
Mätäkuun perinne juontaa alkunsa tuhansien vuosien takaa muinaisesta Mesopotamiasta. Mätäkuuta eli kesän kuuminta aika nimitettiin siellä koiranpäiviksi. Nimensä tuo kolmisen viikkoa kestänyt aika oli saanut Canis Majorin eli Ison koiran tähtikuviosta ja sen kirkkaimmasta tähdestä Siriuksesta eli Koirantähdestä, joka heinäkuun puolenvälin jälkeen tulee pois Auringon takaa ja alkaa näkyä aamuisin juuri ennen auringonnousua. Koirakuun käsite syntynyi Mesopotamiassa. Siriuksen näkyminen oli tärkeää myös egyptiläisille, koska silloin alkoivat Niilin tulvat. Roomalaiset nimittivät ajanjaksoa nimellä dies caniculares.
Nimitys ”mätäkuu” sai alkunsa käännösvirheestä. Saksassa otettiin käyttöön käsite Rodenmonat, joka tarkoittaa kaskeamiskuuta.lähde? Tanskalaiset käänsivät sanan muotoon råddenmåned (mätäkuu). Suomessa käsitteen mätäkuu otti käyttöön jo Mikael Agricola.lähde?
Tulehdusriski

Helsinkiläiset kirurgit selvittivät mätäkuun todenperäisyyttä tutkimalla aikavälillä 2002–2005 Töölön sairaalaan tuodut lähes 50 000 potilasta, joista mätäkuiden aikana leikattujen potilaiden määrä oli noin 4000. Leikkauksen jälkeisen infektion takia leikkaushoitoa tarvitsi 16 prosenttia, kun muuna aikana leikkaushoitoa tarvitsi 12 prosenttia. Mätäkuun aikana leikatuilla potilailla oli lisäksi kaksinkertainen riski saada elininfektio tai syvä leikkaushaavan infektio.
Mätäkuun uutiset

Kansankielessä puhutaan joskus mätäkuun jutuista. Tällöin tarkoitetaan heinä–elokuussa kerrottavia, luotettavuudeltaan epämääräisiä uutisia, jotka saavat uutistilaa, koska kesällä ei tapahdu mitään muutakaan uutisoimisen arvoista.lähde?
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Lehmät lypsivät piimää mätäkuussa 1966
Mätäkuu, muisto menneiltä ajoilta (Arkistoitu – Internet Archive)
Mätäkuu onkin koirakuu (Arkistoitu – Internet Archive)
Uusi tutkimus tukee mätäkuun myyttiä
Jarmo Myllys

| Jarmo Myllys> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 29. toukokuuta 1965 (ikä 59) Savonlinna, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Jamo
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  174 cm
Paino:  78 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1982–2005
Seurat:  SM-liiga Ilves, Lukko, Blues, SaiPa I-divisioona SaPKo, KooKoo Elitserien Luleå HF, HV71 NHL Minnesota North Stars, San Jose Sharks IHL Kalamazoo Wings, Kansas City Blades
NHL-varaus:  172. varaus, 1987 Minnesota North Stars
Jarmo Pentti Kalevi Myllys (s. 29. toukokuuta 1965 Savonlinna) on suomalainen mittavan uran tehnyt jääkiekkomaalivahti, maailmanmestari ja olympiamitalisti.
Myllys oli parhaimmillaan voittava maalivahti, jonka vahvuuksia olivat nopeat refleksit, hyvä hanskakäsi ja loistava mailapeli. Hän ei ollut vahvimmillaan läpiajoissa. Varsinkin Elitserienissä hän otti usein yhteen vastustajan pelaajien kanssa ja sai maalivahdiksi paljon jäähyjä.
Myllys aloitti jääkiekon harrastamisen kotinsa lähellä Savonlinnan Nätkillä luonnonjääkentällä seitsemän vuoden ikäisenä.