stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ihanneaviomies

| Ihanneaviomies> An Ideal Husband |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Oliver Parker
Käsikirjoittaja:  Oliver Parker
Perustuu:  Oscar Wilden näytelmään
Tuottaja:   Barnaby Thompson  Bruce Davey  Uri Fruchtmann 
Säveltäjä:  Charlie Mole
Kuvaaja:  David Johnson
Leikkaaja:  Guy Bensley
Tuotantosuunnittelija:  Michael Howells
Pukusuunnittelija:  Caroline Harris
Pääosat:   Cate Blanchett  Minnie Driver  Rupert Everett  Julianne Moore  Jeremy Northam 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:   Fragile Films  Icon Entertainment International  Miramax Films  Pathé Pictures  Le Studio Canal+  Arts Council of England 
Levittäjä:  Miramax
Ensi-ilta:  1999
Kesto:  97 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ihanneaviomies on Oliver Parkerin ohjaama elokuva vuodelta 1999. Se perustuu Oscar Wilden samannimiseen näytelmään.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Cate Blanchett  | … |  Lady Gertrud Chiltern   |
|  Minnie Driver  | … |  Mabel Chiltern   |
|  Rupert Everett  | … |  Lord Arthur Goring   |
|  Julianne Moore  | … |  Mrs. Laura Cheveley   |
|  Jeremy Northam  | … |  Sir Robert Chiltern   |
|  Simon Russell Beale  | … |  Sir Edward   |
Aiheesta muualla

Elokuvan arvostelu
IDDDFP

IDDDFP on hermostollinen kehityshäiriö. Sen nimi tulee alkukirjainten mukaisena lyhenteenä englannin sanoista intellectual developmental disorder with dysmorphic facies and ptosis. Oireyhtymä on huonosti tunnettu, koska se on kuvattu ensimmäisen kerran vasta vuonna 2017. Huhtikuun 2023 tiedon mukaan potilaita oli siihen mennessä kuvattu yli kaksikymmentä 18:sta eri perheestä.
IDDDFP aiheuttaa liikkumisen ja puheen kehitysviiveen sekä kehitysvammaisuutta, jonka vaikeusaste on yksilöllisesti vaihteleva. Hypotonia ja mikrokefalia ovat tyypillisiä. Oirekuvaan voi kuulua lieviä kasvonpiirteiden poikkeavuuksia. Silmien ja näön poikkeavuuksien joukossa ovat ptoosi, blefarofimoosi, karsastus ja amblyopia. Tarkan näön kehitystä voi varhaislapsuudessa haitata karsastuksen lisäksi silmien eritaittoisuus eli anisometropia. Eräillä potilailla on todettu keskushermoston rakennepoikkeamia, kuten aivokurkiaisen puuttuminen tai vajaakehittyneisyys. Muita oireyhtymän mahdollisia piirteitä ovat hidastunut pituuskasvu ja epilepsia.
IDDDFP johtuu kromosomissa 3 sijaitsevan BRPF1-geenin mutaatiosta. Se voi johtua sporadisesta de novo -mutaatiosta, mutta sillä on myös autosomaalinen, vallitseva periytymistapa. IDDDFP:ssa on joiltain osin samankaltaisuuksia 3pter-p25-deleetio-oireyhtymän kanssa. Yhtäläisyyksiä on nähty myös IDDDFP:n, KAT6A-oireyhtymän ja KAT6B-oireyhtymän välillä. IDDDFP:n hoito on oireenmukainen.
Ihantala

Ihantala (vuodesta 1948 ven. Петровка, Petrovka) oli luterilainen seurakunta ja sen kirkonkylä Viipurin maalaiskunnan pohjoisosassa. Ihantala muistetaan jatkosodan torjuntataisteluista, jotka tapahtuivat Ihantalan kirkonkylässä. Kirkonkylä tuhoutui täysin tässä Talin–Ihantalan taistelussa.
Kylät

Ihantala, Juustila, Kaipola, Kilpeenjoki, Kilpeenjoki-Sydänmaa, Konkkala, Kurikkala, Kähäri, Lyykylänjärvi, Mannikkala, Nikoskela, Peronjoensuu, Pihkala, Repola-Lyykylä, Ryysylä, Syvälahti, Tali, Terävälä, Uusikartano, Ylivesi
Aiheesta muualla

Ihantala vanhalla Karjalan kartalla (Maanmittauslaitoksen palvelu).
Viipurin maalaiskunnan kylät
Ahokas • Alasommee • Alasäiniö • Haankylä (Haka) • Hapenensaari • Hämäläinen • Ihantala • Juustila (Juustilanjoki) • Jyrkilä • Järvelä • Kaipola • Karppila • Kaukola • Kiiskilä • Kilpeenjoki • Kilpeenjoki–Sydänmaa • Kilpeenjoki–Vakkila • Konkkala • Korpelanautio • Kurikkala • Kähäri • Kärki • Kärstilä • Lahti • Lavola • Leppälä • Lihaniemi • Lyykylänjärvi • Mannikkala • Mälkki • Naulasaari • Nikoskela • Nuoraa • Näätälä • Pakkainen • Parkaus • Perojoensuu • Pien-Merijoki • Pietilä • Pihkala • Piispansaari • Porkansaari • Rapattila • Rasalahti • Repola–Lyykylä • Repola–Tervajoki • Rikkola • Ryysylä • Rääsiälä • Saarela • Samola • Savolainen • Suur-Merijoki • Suurpero • Tali • Terävälä • Tikkala • Tirhiä • Uskila • Uusikartano • Vahvaniemi • Vatikivi • Ventelä • Ykspää • Ylivesi • Yläsommee • Yläsäiniö
Suomen Neuvostoliitolle 1940-luvulla luovuttamat alueet
| Kokonaan luovutetut kunnat |
| --- | --- |
kaupungit:  Käkisalmi | Sortavala | Viipuri
kauppalat:  Koivisto | Lahdenpohja
maalaiskunnat:  Antrea | Harlu | Heinjoki | Hiitola | Impilahti | Jaakkima | Johannes | Kanneljärvi | Kaukola | Kirvu | Kivennapa | Koiviston maalaiskunta | Kuolemajärvi | Kurkijoki | Käkisalmen maalaiskunta | Lavansaari | Lumivaara | Metsäpirtti | Muolaa | Petsamo | Pyhäjärvi Vpl | Rautu | Ruskeala | Räisälä | Sakkola | Salmi | Seiskari | Soanlahti | Sortavalan maalaiskunta | Suistamo | Suojärvi | Suursaari | Terijoki | Tytärsaari | Uusikirkko | Valkjärvi | Viipurin maalaiskunta | Vuoksela | Vuoksenranta | Äyräpää
Osin luovutetut kunnat
sodan jälkeen muihin kuntiin yhdistetyt:  Jääski | Korpiselkä | Pälkjärvi | Säkkijärvi | Vahviala
toimintaansa vuoden 1948 jälkeen jatkaneet:  Ilomantsi | Inari | Kitee | Kuusamo | Lappee | Nuijamaa | Parikkala | Rautjärvi | Ruokolahti | Saari | Salla | Simpele | Tohmajärvi | Vehkalahti | Virolahti | Uukuniemi | Värtsilä | Ylämaa
Vuokra-alueeseen sisältyneet kunnat
kokonaan:  Hanko
osin:  Bromarv | Degerby | Espoo | Inkoo | Kirkkonummi | Siuntio
Yksittäisiä mainittavia paikkoja luovutetuilla alueilla
 :  Elisenvaara | Enso | Ihantala | Ilmee | Kolosjoki | Konevitsa | Kyyrölä | Liinahamari | Pitkäranta | Pölläkkälä | Uuras | Valamo
Hämeen Reserviläissoittokunta

Hämeen Reserviläissoittokunta on Riihimäellä toimiva maanpuolustussoittokunta. Sen ohjelmisto muodostuu perinteisen marssi- ja konserttimusiikin lisäksi viihde- ja tanssimusiikin kappaleista.
Soittokunta on perustettu syksyllä vuonna 2005 (ensiesiintyminen julkisuudessa 5.12.2005) ja se toimii Riihimäen rautatieläisten soittokunnan hallinnoimana osastona ja harjoittelee RRS:n tiloissa Ö-Talolla Öllerinkadulla.
Hämeen Reserviläissoittokunnan toimintaa tukee huollollisesti Panssariprikaati Parolannummelta ja sen kummijoukko-osasto oli Viestirykmentti Riihimäellä.
Soittajisto koostuu entisistä aktiivisoittajista kuin myös musiikin harrastajista. Soittokunnan ison kokoonpanon vahvuus on n. 30 soittajaa. Muita kokoonpanoja ovat seitsikko ja seitsikkoa isompi "soitto-osasto", 12–16 soittajaa.
Kapellimestarina toimii yliluutnantti evp Tuomas Kankaanpää. Häntä edeltävät kapellimestarit ovat olleet kapteeni evp Veikko Rasta 2019-2020 ja kapteeni evp Timo Tuunainen 2005-2019.
Reserviläissoittokunta esiintyy pääasiassa Hämeen maakunnan alueella maanpuolustukseen ja reserviläistoimintaan liittyvissä tilaisuuksissa ja tapahtumissa, veteraani,- ja maanpuolustusjärjestöjen tilaisuuksissa sekä tarvittaessa Puolustusvoimien sisäisissä tilaisuuksissa.
Soittokunnan telinestandaarin on suunnitellut res. ylikersantti Kalevi Antila. Standaarissa on kuvattuna Viestirykmentin joukko-osastotunnus, Hämeen vaakuna ristikkäin alla olevin fanfaaritorvin sekä Suomen lipun värit.
Soittokunta julkaisi maaliskuussa 2022 ensimmäisen äänitteensä, maanpuolustuksellista musiikkia kronologisessa järjestyksessä koostavan CD-levyn "Maanpuolustuksen kunniaksi".
Aiheesta muualla

Hämeen Reserviläissoittokunnan kotisivu
Aamuposti: Säkkijärven polkalla pelastettiin Viipuria..
Ilona Tuominen

Ilona Tuominen (s. 1985) on suomalainen kirjailija. Hän voitti vuonna 2019 Kouvolan Dekkaripäivien novellikilpailun. Hän on toiminut myös kääntäjänä.
Tuominen on ollut kiinnostunut kirjallisuudesta ja kielistä jo lapsuudesta lähtien. Hän nousi kirjallisuuden alalla tunnetuksi voitettuaan Kouvolan dekkaripäivien novellikilpailun vuonna 2019. Siitä lähtien häneltä on julkaistu kaksi trilleriä, Ja jollen sinua saa ja Huutoon vastaa kaiku vain. Tuominen on myös aloittanut lämminhenkisen Kortteli -nimisen hyvän mielen romaanisarjan, joka sai alkunsa teoksesta Seurustelusalaliitto. Solar Films on ostanut ensimmäisen osan filmatisointioikeudet. Keväällä 2024 ilmestyy sarjan jatko-osa Normipäivä, ja joulun alla 2024 ilmestyy Korttelirauhanjulistus.
Teokset

Ja jollen sinua saa.  Bazar, 2021.  ISBN 9789523761261.
Huutoon vastaa kaiku vain.  Bazar, 2022.  ISBN 9789523766501.
Seurustelusalaliitto.  Bazar, 2023.  ISBN 9789523769793.
Hämeen Partiolaiset

Hämeen Partiolaiset oli yksi 13 partiopiiristä. Hämeen Partiolaisten toimisto oli Tampereella, jossa oli Tampereen Partiolaiset ry:n ja Hämeen Partiosäätiö rs:n kanssa yhteinen toimisto.
Hämeen Partiolaiset perustettiin 1970-luvulla alueen poika- ja tyttöpiirien yhdistämällä toimintansa. Molemmat organisaatiot kuitenkin jatkoivat muodollista olemassaoloaan. Hämeen Partiolaiset ja Salpausselän Partiolaiset muodostivat vuoden 2010 alusta uuden Hämeen Partiopiirin.
Piirin maantieteellinen alue ulottui lännessä Sastamalaan, idässä Hämeenlinnaan, etelässä Tammelaan ja pohjoisessa Multialle. Hämeen Partiolaisiin kuului 107 lippukuntaa, joissa toimi yhteensä noin 8000 partiolaista.
Forssan alueen Partiolaiset
Hämeenlinnan alueen partiolaiset
Mäntän alueen Partiolaiset
Nokian alueen Partiolaiset
Oriveden alueen Partiolaiset
Tampereen Partiolaiset
Akaa
Aiheesta muualla

PartioWiki
Suomen partiopiirit
| --- | --- |
Nykyiset partiopiirit:   Etelä-Karjalan Partiolaiset  Finlands Svenska Scouter  Hämeen Partiopiiri  Järvi-Suomen Partiolaiset  Kymenlaakson Partiopiiri  Lapin Partiolaiset  Lounais-Suomen Partiopiiri  Pohjanmaan Partiolaiset  Pohjois-Savon Partiolaiset  Pääkaupunkiseudun Partiolaiset  Uudenmaan Partiopiiri 
Entiset partiopiirit:   Etelä-Pohjanmaan Partiolaiset  Etelä-Savon Partiolaiset  Hämeen Partiolaiset  Kainuun Partiolaiset  Keski-Pohjanmaan Partiolaiset  Keski-Suomen Partiolaiset  Pohjois-Karjalan Partiolaiset  Pohjois-Pohjanmaan Partiopiiri  Salpausselän Partiolaiset  Satakunnan Partiolaiset  Varsinais-Suomen Partiopiiri
I Hear a Symphony (albumi)

| I Hear a Symphony The Supremes |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Hitsville U.S.A., Detroit
 Julkaistu: helmikuu 1966
 Tyylilaji: pop, rhythm and blues, soul
 Kesto: 34.25
 Levy-yhtiö: Motown MS 643
Listasijoitukset
  Billboard 200: 8.  Top R&B Albums: 1.
The Supremesin muut julkaisut
| Merry Christmas 1965 | I Hear a Symphony 1966 | The Supremes A’ Go-Go 1966 |
I Hear a Symphony on yhdysvaltalaisen tyttöbändin The Supremesin kahdeksas studioalbumi. Albumin julkaisi Motown-levy-yhtiö helmikuussa 1966. Albumi sijoittui Billboard 200 -albumilistan 8. sijalle ja Top R&B Albums -albumilistan ensimmäiselle sijalle.
Kappaleet

Kaikki kappaleet tuottanut Brian Holland ja Lamont Dozier paitsi kappaleen ”Yesterday”, jonka on tuottanut Norman Whitfield.
Kappaleet > A-puoli

Stranger in Paradise (Alexander Borodin, Robert C. Wright, George Forrest) – 3.03
Yesterday (Lennon–McCartney) – 2.28
I Hear a Symphony (Holland–Dozier–Holland) – 2.41
Unchained Melody (Alex North, Hy Zaret) – 3.47
With a Song in My Heart (Richard Rodgers, Lorenz Hart) – 2.02
Without a Song (Vincent Youmans, Edward Eliscu, Billy Rose) – 2.59
Kappaleet > B-puoli

My World Is Empty Without You (Holland–Dozier–Holland) – 2.33
A Lover’s Concerto (Sandy Linzer, Denny Randell) – 2.35
Any Girl in Love (Knows What I’m Going Through) (Holland–Dozier–Holland) – 2.59
Wonderful! Wonderful! (Sherman Edwards, Donald Meyer, Ben Raleigh) – 2.51
Everything is Good About You (James Dean, Eddie Holland) – 2.59
He’s All I Got (Holland–Dozier–Holland, Dean) – 2.46
Arvostelut

AllMusic.
Ilona Sekacz

Ilona Sekacz (s. 6. huhtikuuta 1948 Blackpool) on brittiläinen säveltäjä.
Sekacz syntyi puolalais-englantilaiseen perheeseen ja opiskeli teatteri- ja draama-alaa Birminghamin yliopistossa. Hän kouluttautui myös viulistiksi. Ensimmäiset teatterimusiikin työtehtävät hän sai Royal Shakespeare Companysta ja Lontoon Unicorn-teatterista. 1980-luvulla hän laajensi repertuaariaan televisiotuotantoihin ja 1990-luvulla elokuva-alalle.
Sekaczin 1980-luvun televisiosarjojen sävellyksiä olivat Freud-sarja (1984), Dutch Girls (1985), The Importance of Being Earnest (1986), The Insurance Man (1986), Final Run (1988) ja The Mountain and the Molehill (1989). Hänen elokuvatuotantonsa huippukautta oli 1990-luku, jolloin syntyi musiikki filmeihin Back Home (1990), The Countess Alice (1993), A Pin for the Butterfly (1994), Antonian maailma (1995), Ihon alla (1997), Mrs. Dalloway (1997) ja Solomon and Gaenor (1999).
Aiheesta muualla

Ilona Sekacz Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Immanuel Nobel nuorempi

Immanuel Nobel nuorempi
Immanuel Nobel nuorempi (24. maaliskuuta 1801 – 3. syyskuuta 1872) oli ruotsalainen insinööri, arkkitehti, keksijä ja teollisuusmies. Hän oli vanerin valmistuksessa käytettävän vanerisorvin keksijä. Arkkitehtinä Nobel suunnitteli muun muassa Turussa sijainneen Nobelin talon.
Immanuel Nobelin lapsia olivat Robert Nobel, Ludvig Nobel ja Alfred Nobel. Yksi hänen pojistaan Emil Oskar Nobel kuoli nitroglyseriinillä tehtyjen kokeiden yhteydessä sattuneessa räjähdyksessä isänsä tehtaassa Heleneborgissa Tukholmassa vuonna 1864.
Immanuel Nobel muutti perheineen Ruotsista Venäjälle vuonna 1838 myydäkseen siellä keksintöjään muun muassa veden alla räjähtävää merimiinaa joka kiinnostikin Venäjän keisari Nikolai I:stä. Nobel perusti vuonna 1842 Pietariin Fonderies et Ateliers Mécaniques Nobel Fils nimellä toimineen mekaanisen verstaan ja valimon. Nobelin tehdas sai Krimin sodan aikana 1853–1856 runsaasti tilauksia Venäjän hallitukselta ja tehtaassa työskenteli parhaimmillaan 1 000 työntekijää. Sodan päätyttyä tilaukset loppuivat kun uusi keisari Aleksanteri II supisti sotilasbudjettia ja Immanuel Nobel joutui vuonna 1859 luovuttamaan tehtaan velkojilleen muuttaen sitten perheineen takaisin Ruotsiin. Hänen pojistaan Robert ja Ludvig jäivät kuitenkin Venäjälle.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Immanuel Nobel
Ilona Vusovitš

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ilona Vusovitš |  Ilona Vusovitš |  Ilona Vusovitš |  |
Maa:   Valko-Venäjä
Naisten yleisurheilu
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Budapest 2004 | 4x400 m |  |
|  Hopeaa | Valencia 2008 | 4x400 m |  |
|  Pronssia | Moskova 2006 | 4x400 m |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Göteborg 2006 | 4x400 m |  |
|  Pronssia | Helsinki 2012 | 400 m |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Birmingham 2007 | 4x400 m |  |
|  Hopeaa | Birmingham 2007 | 400 m |  |
Ilona Vusovitš (s. 14. marraskuuta 1982) on valkovenäläinen 400 metrin juoksija.
Vusovitš oli Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 mukana Valko-Venäjän joukkueessa, joka voitti 4 x 400 metrin viestijuoksussa MM-hopeaa. Seuraavana vuonna hän sijoittui Madridin sisäratojen EM-kisoissa neljänneksi ajalla 52,06 ja Euroopan cupin ykkösliigassa toiseksi. Helsingin MM-kisoissa hän karsiutui välierissä ajalla 50,96. Vuonna 2006 hän voitti Valko-Venäjän sisäratojen mestaruuden 400 metrillä. Moskovan sisäratojen MM-kisoissa hän karsiutui 400 metrin välierissä, mutta oli samoissa kisoissa mukana voittamassa viestipronssia. Myöhemmin samana vuonna hän voitti ulkoradoilla Valko-Venäjän mestaruuden. Göteborgin EM-kisoissa hän juoksi 400 metrin henkilökohtaisessa kisassa viidenneksi ajalla 50,69, minkä lisäksi oli mukana 4 x 400 metrin viestijoukkueessa, joka voitti kisoissa EM-hopeaa.
Vusovitš voitti 2007 Valko-Venäjän sisäratojen mestaruuden 400 metrillä. Birminghamin sisäratojen EM-kisoissa hän saavutti kultaa 4 x 400 metrin viestissä ja hopeaa 400 metrillä. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui Osakan MM-kisoissa seitsemänneksi ajalla 50,54 ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa kahdeksanneksi. Hän voitti Valko-Venäjän hallimestaruuden 400 metrillä 2008. Valencian MM-hallikisoissa 2008 hän voitti hopeaa 4×400 metrin viestissä.
Vusovitš voitti Valko-Venäjän-mestaruuden 800 metrin juoksussa 2011. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän sai pronssia 400 metrillä ajalla 51,94. Hän voitti kotimaansa ulkoratamestaruuden 400 metrillä 2014, 2015 ja 2016 sekä hallimestaruuden 2016. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hän karsiutui 400 metrin alkuerissä. Hän kuului Valko-Venäjän joukkueeseen, joka saavutti IAAF World Relays -kilpailuissa 2017 hopeaa 4 × 800 metrin viestissä.
Henkilökohtaiset ennätykset

400 metrin juoksu: 50,31 (2007)
800 metrin juoksu: 1.59,38 (2011)
400 metrin juoksu: 51,00 (2007)
800 metrin juoksu: 2.02,94 (2007)
Immanenssifilosofia

Immanenssifilosofia on tajunnan ulkopuolisen eli transsendenttisen kieltävä suuntaus, jolloin maailmasta tulee tajunnan sisällys.
Tieto-opillisessa merkityksessä immanenssifilosofia tarkoittaa filosofiaa, joka kaikissa olettamuksissaan periaatteellisesti pysyy välittömien kokemustosiasioiden piirissä eikä oleta transsendenttia, toisin sanoen mitään näiden tosiasioiden ulkopuolella olevaa. Erityisesti on 1800-luvun loppupuolella tämän nimen itselleen omistanut oppisuunta, jota edustaa Wilhelm Schuppe ja eräät muut ja jota kannatti Zeitschrift für immanente Philosophie (vuodesta 1895 alkaen). Suuntaus opettaa, että välittömiä kokemustosiasioita ovat vain tajunnan tosiasiat eli tapahtumat tajunnassamme, ja koko maailma on siis tajunnan sisällystä.
Immanuel Bäck

| Immanuel Bäck> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Jacob Immanuel Bäck
Syntynyt: 25. toukokuuta 1876 Vaasa
Kuollut: 7. maaliskuuta 1939 (62 vuotta) Vöyri
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  pappi
Poliitikko
Puolue:  Suomen ruotsalainen kansanpuolue
Asema:  Kansanedustaja
Vaalipiiri:  Vaasan läänin eteläinen vaalipiiri
Puoliso:  Ilma Ellen Ottilia von Essen (1901–)
Lapset:  Helge Bäck
Vanhemmat:  Johannes Bäck Hilda Charlotta Bäckström
Jacob Immanuel Bäck (25. toukokuuta 1876 Vaasa – 7. maaliskuuta 1939 Vöyri) oli suomalainen pappi ja poliitikko. Hänen puolueensa oli Ruotsalainen kansanpuolue.
Bäck valittiin eduskuntaan kolmissa vaaleissa, 1922, 1927 ja 1929. Hän toimi kansanedustajana syyskuusta 1922 huhtikuuhun 1924, jolloin hän edusti Vaasan läänin eteläistä vaalipiiriä, ja syyskuusta 1927 lokakuuhun 1930, jolloin hän edusti Vaasan läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän vaikutti varsinaisena jäsenenä eduskunnan kulkulaitosvaliokunnassa, suuressa valiokunnassa ja talousvaliokunnassa. Bäck toimi poliittisella urallaan myös presidentin valitsijamiehenä, presidentinvaalissa 1925.
Bäck oli varsinaiselta ammatiltaan pappi. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1894, minkä jälkeen hän suoritti teologian erotutkinnon vuonna 1901, jona vuonna hänet myös vihittiin papiksi, ja pastoraalitutkinnon vuonna 1903. Hän työskenteli Korsnäsin seurakunnan kirkkoherrana vuosina 1908–1925 ja Vöyrin seurakunnan kirkkoherrana vuosina 1925–1939. Hän oli myös Mustasaaren rovastikunnan lääninrovasti 1932–1939 ja virkaa tekevä lääninrovasti 1929–1932. Ennen kirkkoherruuttaan Bäck työskenteli kirkkoherran apulaisena Munsalassa 1901–1902 ja Tyrvään kirkkoherranviran armovuoden saarnaajana 1902–1904 sekä Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen palveluksessa, sihteerinä 1904–1906 ja yliasiamiehenä 1906–1908.
Myös Bäckin vanhempi veli Johannes Bäck toimi Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajana, vuosina 1907–1914 ja 1917–1919. Heidän vanhempansa olivat Johannes Bäck, evankelisen herätysliikkeen johtaja ja Tyrvään kirkkoherra, ja Hilda Charlotta Bäckström. Immanuel Bäckin puoliso oli Ilma Ellen Ottilia von Essen, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1901. Heidän poikansa Helge Bäck toimi vuosina 1962–1973 Espoon ruotsinkielisen seurakunnan kirkkoherrana.
Intialaiset

Intialaiset muodostavat maailman väestöstä noin 17,75 %. Heitä on yhteensä noin 1,4 miljardia. Suurin osa heistä elää Intiassa. Intian ulkopuolella intialaisia elää noin 30 miljoonaa. Intialaisten väestönkasvu on räjähdysmäistä, 1950-luvun alussa heitä on ollut alle 400 miljoonaa.
Termillä intialaiset voidaan viitata vain kansallisuuteen. Intialaiset koostuvat useasta etnisestä ryhmästä, joilla on oma kielensä, uskontonsa ja kulttuurinsa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Intialaiset Wikimedia Commonsissa
Ihmisjahti (vuoden 2003 elokuva)

| Ihmisjahti> Wrong Turn |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Rob Schmidt
Käsikirjoittaja:  Alan B. McElroy
Tuottaja:  Stan Winston Brian Gilbert Erik Feig Robert Kulzer
Säveltäjä:  Elia Cmiral
Kuvaaja:  John Bartley
Leikkaaja:  Michael Ross
Pääosat:  Desmond Harrington Eliza Dushku Emmanuelle Chriqui Jeremy Sisto Kevin Zegers
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox Summit Entertainment
Levittäjä:  20th Century Studios Netflix
Ensi-ilta:   30. toukokuuta 2003  26. syyskuuta 2003
Kesto:  84 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Seuraaja:  Wrong Turn 2: Dead End
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ihmisjahti (engl. Wrong Turn) on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhuelokuva, jonka on ohjannut Rob Schmidt. Elokuvan pääosia esittivät Desmond Harrington ja Eliza Dushku.
Elokuvalle on tehty kuusi jatko-osaa: Wrong Turn 2: Dead End (2007), Wrong Turn 3: Left for Dead (2009), Wrong Turn 4: Bloody Beginnings (2011), Wrong Turn 5: Bloodlines (2012), Wrong Turn 6: The Last Resort (2014) ja Wrong Turn (2021).
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Desmond Harrington  | … |  Chris Flynn   |
|  Eliza Dushku  | … |  Jessie Burlingame   |
|  Emmanuelle Chriqui  | … |  Carly   |
|  Jeremy Sisto  | … |  Scott   |
Imatralainen

Imatralainen oli Imatran seudulla vuosina 1996–2019 kahdesti viikossa ilmestynyt kaupunkilehti, jonka kustantajana ennen lakkauttamista toimi Kaakon Viestintä.
Lehden lakkauttaminen oli seurausta siitä, että Keskisuomalainen-konsernin ostaessa Kaakon Viestinnän sillä oli kaksi Imatran seudulla ilmestyvää kaupunkilehteä. Toinen Kaakon Viestinnän kustantama kaupunkilehti, Uutisvuoksi jatkoi ilmestymistään entiseen tapaan. Ennen yrityskauppoja seurannutta uudelleenjärjestelyä lehteä kustansi Keskisuomalainen-konserniin kuuluva Etelä-Suomen Media.
Historia

Syksyllä 2008 Suomen Lehtiyhtymä -konserni (nykyinen Etelä-Suomen Media) osti lehden samaan aikaan Kaakkois-Suomen Sanomien (nykyinen Lappeenrannan Uutiset) kanssa ja muodosti lehdille yhteisen organisaation. Uudistuksen jälkeen lehdet olivat toistensa osapainoslehtiä, eli niiden alkupään sivut olivat vaihtuvia ja kaupunkikohtaisia, loppupään sivut yhteisiä ja maakunnallisia. Lehtien yhteenlaskettu jakelulevikki ennen Imatralaisen lakkauttamista oli keskiviikkoisin 67 500 ja viikonvaihteessa 65 500 kappaletta. Imatralaisen jakelulevikki peitti Imatran, Rautjärven sekä Ruokolahden.
Lehti uudistui tammikuussa 2013 tabloidiformaattiin ja vuoden 2014 tammikuussa lehden ilmestymiskerrat kaksinkertaistuivat siten, että keskiviikon lisäksi alkoi ilmestyä myös viikonvaihdenumero.
Lehden viimeisenä päätoimittajana toimi Ilkka Pohjalainen. Lehden viimeinen numero ilmestyi 18. joulukuuta 2019. Imatralainen oli Sanomalehtien liiton jäsen ja sitoutunut noudattamaan Julkisen sanan neuvoston ohjeita.
Aiheesta muualla

Imatralainen (Arkistoitu – Internet Archive)
IDEA

IDEA-algoritmi
IDEA (International Data Encryption Algorithm) on kryptografisesti vahva 64-bittinen lohkosalaaja, jonka avaimen pituus on 128 bittiä.
Selkokielinen lohko on 64-bittiä, joka käsitellään neljässä 16-bittisessä lohkossa.
IDEA on kehitetty ETH Zürichissa vuonna 1991.
IDEA on ollut patentoitu mutta sitä koskevat patentit ovat vanhentuneet.
IDEAa käytetään esimerkiksi PGP:ssä (Pretty Good Privacy) ja on tuettu GnuPG:ssä mutta ei suositella sen pienen lohkokoon vuoksi.
Slashdotin haastattelussa vuonna 1999 Bruce Schneier kommentoi että ei enää suosittele IDEA-algoritmin käyttöä.
IDEA-algoritmia on ehdotettu laajennettavaksi modernien vaatimuksien mukaisiksi.
Aiheesta muualla

Practical Cryptosystems and their Strength (Arkistoitu – Internet Archive), Janne Frösen, CS, HUT
Key-Schedule Cryptanalysis of IDEA, G-DES, GOST, SAFER, and Triple-DES (PDF) (englanniksi)