stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mooses Putro
Elämä ja ura

Mooses Putro kuului varakkaaseen inkeriläiseen talonpoikaisperheeseen, mikä mahdollisti hänen opintonsa. Hän valmistui Hatsinan lähellä sijainneesta Kolppanan seminaarista opettajaksi vuonna 1866 ja toimi vuodet 1867–1871 samassa seminaarissa opettajana. Hän pääsi myös Valgan maineikkaaseen Liiviläisen ritarikunnan seminaariin vuonna 1867. Hän muutti Pietariin vuonna 1872, jossa hän toimi muun muassa suomalaisen Pyhän Marian seurakunnan kanttori-urkurina, suomalaisen lauluseuran johtajana sekä opettajana Pietarin kirkkokoulussa. Hän opiskeli edelleen urkujensoittoa Pietarin konservatoriossa L. Homiliuksen johdolla ja suoritti päästötutkinnon 1878.
Putrot hankkivat 1800-luvun lopulla kesäpaikan Saimaan rannalta Suomesta. Taipalsaaren Putronniemessä oleva huvila toimii nykyisin kesäisin Mooses Putron kotimuseona. Sitä ylläpitää Nouse Inkeri ry.
Putro teki aloitteen vuosina 1899–1918 seitsemän kertaa järjestettyjen Inkerin laulujuhlien järjestämiseksi. Hän sävelsi erityisesti hengellisiä kuorolauluja ja motetteja, joita on kuvailtu taidokkaan polyfonisiksi. Inkerin kansallishymnin lisäksi hänen tunnetuimpiin sävellyksiinsä kuuluu muun muassa lukuisten kuorojenkin levyttämä virsi nimeltä Rukous Hilja Haahden runoon. Putro työskenteli myös sanomalehti Inkerin toimittajana.
Putron johtaman suomalaisen lauluseuran Pietarissa tekemiä levytyksiä Gramophone Companylle vuodelta 1901 pidettiin pitkään ensimmäisinä suomalaisina äänitteinä, kunnes Lontoosta EMI:n arkistoista löytyi aiemmin samana vuonna tehty kvartettilevytys.
Putro katosi jäljettömiin Pietarissa 24. marraskuuta 1919. Hän lähti kotoaan toimittamaan ruumiinsiunausta Pietarin luterilaiselle hautausmaalle eikä koskaan palannut tältä matkalta, ja arvellaan hänen tulleen murhatuksi – joskin hän oli jo 71-vuotias. Entisen hautausmaan paikalle Malaja Mitrofanskaja -kadulle on ilmestynyt vuonna 2011 muistotaulu, jossa on Putron nimi. On huomattava, että vuoden 1919 aikana Inkerinmaalla olivat vallassa Virosta hyökänneen valkoisen kenraali Nikolai Judenitšin joukot, ja Inkerissä oltiin toiveikkaita itsenäisyyden suhteen, mutta Putron katoaminen tapahtui vasta Lev Trotskin lyötyä Judenitšin lokakuussa.
Muuta

Mooses Putro oli Zen Cafésta tunnetun laulajan Samuli Putron isoisoisän veli.
Kirjallisuutta

Miettinen, Helena: Mooses Putro: Mestari auran kurjesta.  Helsinki:  Inkerin kulttuuriseura, 2015.  ISBN 978-951-97359-6-2
Helli Suominen: Mooses Putro, Inkerinmaan kansallislaulun säveltäjä. Helsinki: Inkeriläisten sivistyssäätiö, 1969. NBN-FI f692869 (nidottu)
Aiheesta muualla

Flink, Toivo: / Putro, Mooses (1848–1919). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  15.1.2010 (päivitetty 2.5.2011). Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Mooses Putron sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiasampo
Isokärsämö

| Isokärsämö |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Asteridit
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Alaheimo::  Asteroideae
Suku::  Kärsämöt Achillea
Laji::  salicifolia
Kaksiosainen nimi
 Achillea salicifolia  Besser 
Katso myös
   Isokärsämö Wikispeciesissä   Isokärsämö Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Isokärsämö (Achillea salicifolia) on kärsämöiden sukuun kuuluva kasvilaji. Se muistuttaa ojakärsämöä (Achillea ptarmica), mutta on kookkaampi. Lehtien reuna on kaksinkertaisesti sahalaitainen. Lehdet ovat vaaleanvihreät tai kellertävät. Lehtilapa on karvainen. Mykerö on melko tiheä. Lajia tavataan enimmäkseen Saksan itäosissa. Sitä tavataan myös Vanajaveden ympäristössä sekä muualla Suomessa uustulokkaana.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2022: Isokärsämön (Achillea salicifolia) levinneisyys Suomessa.
Suomen Lajitietokeskus: Isokärsämö – Achillea salicifolia
Pohjolan kasvien pauloissa: Achillea salicifolia - isokärsämö
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1231308  Wikispecies: Achillea salicifolia  CoL: 97KP  EoL: 6172895  EUNIS: 153834  FNA: 200023012  FoC: 200023012  GBIF: 3120376  GRIN: 468909  iNaturalist: 603959  IPNI: 174230-1  ISC: 112015  NCBI: 282764  Open Tree of Life: 870484  Plant List: gcc-133895  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:174230-1  Tropicos: 2728607  WFO: wfo-0000035045  WoRMS: 1112104  Laji.fi: MX.39811
Venäjän Grand Prix 2014

|  Venäjän Grand Prix 2014  |
| --- | --- |
 16. osakilpailu 19 osakilpailusta kaudella 2014. 

Päivämäärä:  12. lokakuuta 2014
Sijainti:  Sotši, Venäjä
Ratatyyppi:  Katuun pohjautuva moottorirata
Radan pituus:  5,872 km
Kilpailun pituus:  53 kierrosta, 309,745 km
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Lewis Hamilton   (Mercedes)
Paaluaika:  1.38,513
Palkintokoroke
Voittaja:   Lewis Hamilton   (Mercedes)
Toinen:   Nico Rosberg   (Mercedes)
Kolmas:   Valtteri Bottas   (Williams)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Valtteri Bottas   (Williams)
Kierrosaika:  1.40,896 (kierroksella 53)
Hamilton, Rosberg ja Bottas palkintokorokkeella.
Venäjän Grand Prix 2014 (virallisesti 2014 Formula 1 Russian Grand Prix, ven. Гран-при России 2014 года) oli Formula 1 -kauden 2014 16. osakilpailu. Kilpailu ajettiin 12. lokakuuta Hermann Tilken suunnittelemalla Sotšin katuradalla. Kyseessä oli ensimmäinen Venäjällä ajettu osakilpailu.
Viikonlopun aikataulu ja sää

| Päivä | Aikataulu> Paik. | Aikataulu>  | Sessio | Sää | Ilma | Rata | Kosteus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 10. lokakuuta | 10:00–11:30 | 09:00–10:30 | 1. vapaat harjoitukset |  Puolipilvinen | 20–21 °C | 18–19 °C | 57–58 % |
| 10. lokakuuta | 14:00–15:30 | 13:00–14:30 | 2. vapaat harjoitukset |  Puolipilvinen | 21–22 °C | 31 °C | 59–60 % |
| 11. lokakuuta | 12:00–13:00 | 11:00–12:00 | 3. vapaat harjoitukset |  Aurinkoinen | 22 °C | 24 °C | 56 % |
| 11. lokakuuta | 15:00–16:00 | 14:00–15:00 | Aika-ajot |  Aurinkoinen | 22 °C | 30 °C | 63 % |
| 12. lokakuuta | 15:00–17:00 | 14:00–16:00 | Kilpailu |  Aurinkoinen | 22–23 °C | 28–31 °C | 55–58 % |
Lähde:
Aika-ajot > Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Aika (1>  erä) | Aika (2>  erä) | Aika (3>  erä) | Lähtöruutu |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 44 |  Lewis Hamilton | Mercedes | 1.38,759 | 1.38,338 | 1.38,513 | 1 |  |
| 2 | 6 |  Nico Rosberg | Mercedes | 1.39,076 | 1.38,606 | 1.38,713 | 2 |  |
| 3 | 77 |  Valtteri Bottas | Williams-Mercedes | 1.39,125 | 1.38,971 | 1.38,920 | 3 |  |
| 4 | 22 |  Jenson Button | McLaren-Mercedes | 1.39,560 | 1.39,381 | 1.39,121 | 4 |  |
| 5 | 26 |  Daniil Kvjat | Toro Rosso-Renault | 1.40,074 | 1.39,296 | 1.39,277 | 5 |  |
| 6 | 20 |  Kevin Magnussen | McLaren-Mercedes | 1.39,735 | 1.39,022 | 1.39,629 | 11 |  |
| 7 | 3 |  Daniel Ricciardo | Red Bull Racing-Renault | 1.40,519 | 1.39,666 | 1.39,635 | 6 |  |
| 8 | 14 |  Fernando Alonso | Ferrari | 1.40,255 | 1.39,786 | 1.39,709 | 7 |  |
| 9 | 7 |  Kimi Räikkönen | Ferrari | 1.40,098 | 1.39,838 | 1.39,771 | 8 |  |
| 10 | 25 |  Jean-Éric Vergne | Toro Rosso-Renault | 1.40,354 | 1.39,929 | 1.40,020 | 9 |  |
| 11 | 1 |  Sebastian Vettel | Red Bull Racing-Renault | 1.40,382 | 1.40,052 |  | 10 |  |
| 12 | 27 |  Nico Hülkenberg | Force India-Mercedes | 1.40,273 | 1.40,058 |  | 17 |  |
| 13 | 11 |  Sergio Pérez | Force India-Mercedes | 1.40,723 | 1.40,163 |  | 12 |  |
| 14 | 21 |  Esteban Gutiérrez | Sauber-Ferrari | 1.41,159 | 1.40,536 |  | 13 |  |
| 15 | 99 |  Adrian Sutil | Sauber-Ferrari | 1.40,766 | 1.40,984 |  | 14 |  |
| 16 | 8 |  Romain Grosjean | Lotus-Renault | 1.42,526 | 1.41,397 |  | 15 |  |
| 17 | 9 |  Marcus Ericsson | Caterham-Renault | 1.42,648 |  |  | 16 |  |
| 18 | 19 |  Felipe Massa | Williams-Mercedes | 1.43,064 |  |  | 18 |  |
| 19 | 10 |  Kamui Kobayashi | Caterham-Renault | 1.43,166 |  |  | 19 |  |
| 20 | 13 |  Pastor Maldonado | Lotus-Renault | 1.43,205 |  |  | 21 |  |
| 21 | 4 |  Max Chilton | Marussia-Ferrari | 1.43,649 |  |  | 20 |  |
107 % aika: 1.45,672
Kevin Magnussenin, Nico Hülkenbergin ja Max Chiltonin sijoitusta pudotettiin viidellä lähtöruudulla vaihdelaatikon vaihtamisen takia.
Pastor Maldonadon sijoitusta pudotettiin viidellä lähtöruudulla voimayksikön osan vaihtamisesta sekä viidellä lähtöruudulla vaihdelaatikon vaihtamisen takia.
Kilpailu > Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 44 |  Lewis Hamilton | Mercedes | 53 | 1:31.50,744 | 1 | 25 |
| 2. | 6 |  Nico Rosberg | Mercedes | 53 | +13,657 | 2 | 18 |
| 3. | 77 |  Valtteri Bottas | Williams-Mercedes | 53 | +17,425 | 3 | 15 |
| 4. | 22 |  Jenson Button | McLaren-Mercedes | 53 | +30,234 | 4 | 12 |
| 5. | 20 |  Kevin Magnussen | McLaren-Mercedes | 53 | +53,616 | 11 | 10 |
| 6. | 14 |  Fernando Alonso | Ferrari | 53 | +1.00,016 | 7 | 8 |
| 7. | 3 |  Daniel Ricciardo | Red Bull Racing-Renault | 53 | +1.01,812 | 6 | 6 |
| 8. | 1 |  Sebastian Vettel | Red Bull Racing-Renault | 53 | +1.06,185 | 10 | 4 |
| 9. | 7 |  Kimi Räikkönen | Ferrari | 53 | +1.18,877 | 8 | 2 |
| 10. | 11 |  Sergio Pérez | Force India-Mercedes | 53 | +1.20,067 | 12 | 1 |
| 11. | 19 |  Felipe Massa | Williams-Mercedes | 53 | +1.20,877 | 18 |  |
| 12. | 27 |  Nico Hülkenberg | Force India-Mercedes | 53 | +1.21,309 | 17 |  |
| 13. | 25 |  Jean-Éric Vergne | Toro Rosso-Renault | 53 | +1.37,295 | 9 |  |
| 14. | 26 |  Daniil Kvjat | Toro Rosso-Renault | 52 | +1 kierros | 5 |  |
| 15. | 21 |  Esteban Gutiérrez | Sauber-Ferrari | 52 | +1 kierros | 13 |  |
| 16. | 99 |  Adrian Sutil | Sauber-Ferrari | 52 | +1 kierros | 14 |  |
| 17. | 8 |  Romain Grosjean | Lotus-Renault | 52 | +1 kierros | 15 |  |
| 18. | 13 |  Pastor Maldonado | Lotus-Renault | 52 | +1 kierros | 21 |  |
| 19. | 9 |  Marcus Ericsson | Caterham-Renault | 51 | +2 kierrosta | 16 |  |
| Kesk. | 10 |  Kamui Kobayashi | Caterham-Renault | 21 | Jarrut | 19 |  |
| Kesk. | 4 |  Max Chilton | Marussia-Ferrari | 9 | Ripustukset | 20 |  |

Romain Grosjean sai viiden sekunnin aikarangaistuksen kilpailun aikana kolaroinnista Adrian Sutilin kanssa.
Kilpailu > Johtokierrokset

| Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset |
| --- | --- | --- | --- |
| 44 |  Lewis Hamilton | Mercedes | 1–53 |
Muuta

Japanin GP:ssä vakavasti loukkaantunut Marussia-tallin kuljettaja Jules Bianchi ei osallistunut kilpailuun. FIA:n virallisen osallistumislistan mukaan Alexander Rossi tulee korvaamaan Bianchin. Marussia kuitenkin vahvisti että he ajattavat vain Max Chiltonia koko viikonlopun.
Mercedes varmisti historian ensimmäisen valmistajien maailmanmestaruutensa.
Max Chiltonin uran viimeinen kilpailu.
Valtteri Bottaksen 1. nopein kierros.
Aiheesta muualla

Venäjän GP 2014 - F1-ruutu (Arkistoitu – Internet Archive)
Osakilpailut Formula 1 -kaudella 2014
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Australia |  Malesia |  Bahrain |  Kiina |  Espanja |  Monaco |  Kanada |  Itävalta |  Britannia |  Saksa |
|  Unkari |  Belgia |  Italia |  Singapore |  Japani |  Venäjä |  Yhdysvallat |  Brasilia |  Abu Dhabi |  |
Formula 1 -luokan Venäjän Grand Prix’t
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950-luku | 1950 | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 |
| 1960-luku | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 |
| 1970-luku | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980-luku | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990-luku | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000-luku | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 |
| 2020-luku | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 | 2025 | 2026 | 2027 | 2028 | 2029 |
Radat: Sotši Autodrom (2014–2021)
Ariane Friedrich

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ariane Friedrich ja Meike Kröger |  Ariane Friedrich ja Meike Kröger |  Ariane Friedrich ja Meike Kröger |  |
Maa:   Saksa
Naisten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Berliini 2009 | korkeushyppy |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Barcelona 2010 | korkeushyppy |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Torino 2009 | korkeushyppy |  |
Ariane Friedrich (s. 10. tammikuuta 1984) on saksalainen korkeushyppääjä. Hän edusti urallaan LG Eintracht Frankfurtia ja häntä valmensi Günter Eisinger.
Friedrich voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Tampereella 2003 tuloksella 188 cm. Euroopan cupissa hän sijoittui 2004 kolmanneksi hypättyään 192. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän sai pronssia 2005. Universiadeissa hän sijoittui kolmanneksi 2005, toiseksi 2007 ja voitti 2009.
Friedrich sijoittui kahdeksanneksi Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa 2008 tuloksella 193 cm. Pekingin olympialaisissa hän oli seitsemäs ylitettyään 196. Hän voitti 2008 sekä sisä- että ulkoratojen Euroopan cupin. IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän sijoittui samana vuonna neljänneksi. Torinon sisäratojen EM-kilpailuissa 2009 hän voitti kultaa tuloksella 201 cm. Euroopan joukkuemestaruuskilpailuissa Leiriassa hän voitti korkeuden tuloksella 202. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui alun perin kolmanneksi tuloksella 202 cm, mutta nousi vuosia myöhemmin hopeasijalle Anna Tšitšerovan dopinghylkäyksen jälkeen. Hän sai MM-hopeamitalinsa Berliinin ISTAF-kilpailuissa syyskuussa 2019. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän oli kolmas tuloksella 201. Lontoon olympialaisissa 2012 hän karsiutui loppukilpailusta.
Friedrich on voittanut Saksan ulkoratamestaruuden vuosina 2004, 2007–2010 ja 2012 sekä hallimestaruuden 2006–2010 ja 2012. Hän hyppäsi ennätyksensä 206 cm Berliinissä 14. kesäkuuta 2009. Tuolloin hän paransi Heike Henkelin lähes 18 vuotta vanhaa Saksan ennätystä yhdellä senttimetrillä. Hallissa hän on hypännyt parhaimmillaan 205 cm Karlsruhessa 15. helmikuuta 2009.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ariane Friedrich Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa 
Henkilöt:  World Athletics  Tilastopaja 🔒
Pentti Kosola

| Pentti Kosola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. toukokuuta 1909 Lapua
Kuollut: 29. helmikuuta 1940 (30 vuotta) Ruokolahti
Ammatti:  maanviljelijä
Sotilashenkilö
Taistelut ja sodat:  talvisota
Sotilasarvo:  alikersantti
Pentti Vihtori Kosola (1. toukokuuta 1909 Lapua – 29. helmikuuta 1940 Ruokolahti) oli suomalainen hävittäjälentäjä ja äärioikeistolaisen Lapuan liikkeen jäsen, joka tunnetaan suutari Erik Mätön murhaajana. Hän oli Lapuan liikkeen johtajan Vihtori Kosolan poika. Pentti Kosola kuoli talvisodan aikana ilmataistelussa.
Erik Mätön murha

Kesällä 1930 Kosola oli mukana Pohjanmaalta saapuneessa Lapuan liikkeen viiden miehen iskuryhmässä, joka saapui Viipuriin hieman ennen 19. heinäkuuta tehtyä Erik Mätön murhaa. Tarkoituksena oli muiluttaa jonkinlaisena työväenliikkeen agitaattorina pidetty Mättö rajan yli Neuvostoliiton puolelle. Häntä pahoinpideltiin ja vietiin metsään Heinjoen Pusurin kylään, jossa Kosola ampui Mätön. Tämän jälkeen lapualaiset hautasivat hänen ruumiinsa. Se löydettiin vasta seuraavana syksynä, jolloin miesten oppaana toiminut Johannes Ristseppä tunnusti murhan ja osoitti viranomaisille ruumiin kätköpaikan. Kuulusteluissa Kosola väitti olleensa humalassa ja ampuneensa tupakkaa taskustaan kaivaneen Mätön, koska luuli tämän tavoittelevan asetta.
Tapaus eteni oikeuteen syksyllä 1931, jolloin jutun alkuperäinen syyttäjä lievensi Kosolan murhasyytteen syytteeksi tahattomasta taposta. Tämän jälkeen oikeuskansleri Albert Makkonen asetti toisen syyttäjän, mutta myös asiaa käsitellyt Viipurin käräjäoikeuden tuomari Erkki Saraste osoittautui lapualaismieliseksi. Lopulta korkein oikeus vahvisti Kosolan tuomioksi kahdeksan vuotta kuritushuonetta (KKO 1932 II 288). Presidentti P. E. Svinhufvud armahti hänet jo kahden vuoden kuluttua joulukuussa 1936.
Kuolema

Talvisodassa Kosola palveli alikersanttina Heinjoelle sijoitetussa Lentolaivue 26:ssa. Aamupäivällä 29. helmikuuta 1940 hän osallistui partiolennolle, jolta palatessa neuvostoliittolainen Polikarpov I-153 -hävittäjä hyökkäsi laivueen kimppuun Ruokolahden Rasilan kylän tuntumassa. Kosolan ohjaama Gloster Gladiator sai osuman, jolloin se syöksyi palavana Saimaan jäälle Kaukopään lahdella. Hän onnistui itse hyppäämään koneesta, mutta laskuvarjo ei avautunut ja Kosola kuoli pudotessaan jäälle.
Kosolan ampui alas todennäköisesti luutnantti V. G. Mashitš, joka oli Lempaalasta operoineen hävittäjälaivueen lentäjiä. Erik Mätön murhan johdosta Kosola oli tunnettu myös Neuvostoliitossa. Radiopropagandaa levittänyt Moskovan Tiltu oli vain vuorokautta ennen Kosolan kuolemaa kutsunut häntä ”miehentappajaksi” ja todennut tämän päivien olevan luetut.
Kirjailija Joppe Karhunen kuvailee Kosolan kuoleman vapaamuotoisesti tosipohjaisessa fiktiokirjassaan Talvisodan taivas. Hän käyttää Kosolasta nimeä ”Koso”.
Ruokolahden ilmataistelussa 29.02.1940 alasammuttu res.alikersantti Pentti Kosolan Gloster Gladiator II -hävittäjä (GL-269) jään pintaan murskautuneena.
Kukkoilijat

| Kukkoilijat> In Bruges |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Martin McDonagh
Käsikirjoittaja:  Martin McDonagh
Tuottaja:  Graham Broadbent Pete Czernin
Säveltäjä:  Carter Burwell
Kuvaaja:  Eigil Bryld
Leikkaaja:  Jon Gregory
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdistynyt kuningaskunta  Yhdysvallat 
Tuotantoyhtiö:   Focus Features  Blueprint Pictures 
Levittäjä:  Fórum Hungary Société nouvelle de distribution Netflix Fandango at Home Xfinity Streampix
Ensi-ilta:  2008
Kesto:  107 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kukkoilijat (In Bruges) on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut rikoskomediaelokuva, jonka on ohjannut Martin McDonagh. Kukkoilijat on ohjaajansa debyytti pitkän elokuvan saralla. Elokuvassa Colin Farrell ja Brendan Gleeson näyttelevät kahta palkkamurhaajaa piileksimässä Bruggen kaupungissa Belgiassa. Heidän pomoaan näyttelee Ralph Fiennes.
Elokuva oli vuonna 2008 ehdolla parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar-palkintoon. Se myös voitti parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Bafta-palkinnon. Colin Farrell voitti roolisuorituksestaan elokuvassa parhaan miespääosan Golden Globen.
Juoni

Murhakeikan epäonnistuttua rikollispomo Harry lähettää päähenkilöt Kenin ja Rayn Lontoosta idylliseen Bruggen kaupunkiin Belgiaan odottelemaan uusia ohjeita. Ken nauttii kaupungin kauneudesta ja rauhallisuudesta, kun taas Ray vihaa paikkaa sydämensä pohjasta ja joutuu siksi törmäyskurssille kaiken ja kaikkien kanssa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Colin Farrell  | … |  Ray   |
|  Brendan Gleeson  | … |  Ken Daley   |
|  Ralph Fiennes  | … |  Harry Waters   |
|  Clémence Poésy  | … |  Chloë Villette   |
|  Jordan Prentice  | … |  Jimmy   |
|  Thekla Reuten  | … |  Marie   |
|  Jérémie Renier  | … |  Eirik   |
|  Anna Madeley  | … |  Denise   |
|  Elizabeth Berrington  | … |  Natalie Waters   |
|  Eric Godon  | … |  Yuri   |
|  Željko Ivanek  | … |  Kanadalainen mies   |
Vastaanotto

Kukkoilijat sai ilmestyessään pääosin positiivista palautetta. Helsingin Sanomien kriitikko Mikko-Pekka Heikkinen sanoi Kukkoilijoiden olevan "tymäkkä tragikomedia", jonka "vinksahtanut huumori viehättää". Elokuvalehti Episodin kriitikko Hannu Liekso antoi elokuvalle täydet viisi tähteä, kehuen elokuvan olevan "raikas ja täynnä hyvää tekstiä, jota erinomaiset näyttelijät tulkitsevat verevästi". Hän sanoi myös elokuvan etenevän "kuin höyryjuna ollen välillä huvittava ja välillä huikean dramaattinen, muttei silti hengästyttävä". Uuden Suomen Mikko Pielan mielestä Brugge on vähän liian hieno taustamiljöö elokuvalle, samoin kuin huippunäyttelijät vähän liian hienoja ollakseen uskottavasti näin hulluja tappajia.
Rotten Tomatoes -elokuvasivustolla 84 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvion. Sivuston mukaan elokuva yhdistelee tehokkaasti mustaa komediaa ja rikoselokuvan elementtejä. Pääosien esittäjät, erityisesti Colin Farrell, saivat kriitikoilta valtavasti kehuja; USA Today -lehden Claudia Puig piti Rayn roolia luultavasti Farrellin uran parhaana, ja Roger Ebert arvioi Farrellin onnistuvan roolissaan niin hyvin siksi, koska hänen annetaan vihdoinkin rentoutua ja olla irlantilainen.
Olli Arrakoski

Eino Olavi (Olli) Arrakoski (29. huhtikuuta 1941 Helsinki – 22. maaliskuuta 2006 Nastola) oli suomalainen kirjankustannusalan toimija.
Arrakoski valmistui ylioppilaaksi vunna 1960 ja valtiotieteen kandidaatiksi 1966. Hän toimi Suomen Partiopoikajärjestön tiedotussihteerinä 1964–1966 ja Teiniliiton pääsihteerinä 1967–1968.
Vuodesta 1968 alkaen Arrakoski työskenteli Gummeruksella ensin osastopäällikkönä ja 1974–1981 kustannusjohtajana. Sen jälkeen hän toimi 1981–1983 Tammen kustannusjohtajana ja toimitusjohtajana 1983–1999. Vuosina 1988–1989 hän oli myös Kirjayhtymän toimitusjohtaja. Tammi-konsernin hallituksen puheenjohtajana Arrakoski toimi 2000–2003. Arrakoski toimi myös Suomen Kirjasäätiön sekä Suomen Kustannusyhdistyksen hallitusten puheenjohtajana ja oli perustamassa Finlandia-palkintoa.
Arrakoski jäi eläkkeelle vuonna 2004 ja kuoli äkilliseen sairauskohtaukseen kotonaan Uudessakylässä vuonna 2006.
Kedonperä

Kedonperä on kylä Limingassa valtateiden 4 (E75) ja 8 (E8) varrella Temmesjoen ja Tyrnävänjoen yhtymäkohdan eteläpuolella. Kylä sijaitsee avarassa pelto- ja niittymaisemassa Limingan lakeudella noin 24 kilometriä etelään Oulusta, ja noin kolme kilometriä Limingan kirkonkylästä itään. Kylä rajoittuu idässä Tyrnävän kuntaan, ja siellä sijaitsevaan Partaan kylään, etelässä Ala-Temmekseen, lännessä Limingan kirkonkylään ja pohjoisessa Tupokseen.
Kedonperän Haaransillalla sijaitsee kiertoliittymä, jossa risteävät valtatiet 4 (E75) ja 8 (E8) sekä seututie 847. Haaransillalta alkaa pohjoiseen johtava moottoritieosuus. Kiertoliittymään rakennettiin vuonna 2003 Ikkuna tulevaisuuteen -niminen hirrestä tehty taideteos. Haaransillan nimi tulee historiallisesta liminkalaisesta Haaran talosta, joka sijaitsi Temmes-, Tyrnävä- ja Ängesleväjokien risteyskohdassa.
Kedonperän toimi aikaisemmin peruskoulu (ja sitä ennen kansakoulu), joka purettiin vuonna 2002.
Kedonperällä toimii kyläyhdistys, joka on perustettu vuonna 2009.
Aiheesta muualla

Kedonperän kylän kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Liminka
| --- | --- |
Kylät ja alueet:  Ala-Temmes · Heinijärvi · Kedonperä · Ketunmaa ·  Lapinkangas · Limingan kirkonkylä · Rantakylä · Tikkaperä · Tupos · Virkkula
Vesistöt:  Liminganjoki · Liminganjärvi · Temmesjoki · Ängeslevänjoki · Valkiaisjärvi
Muuta Liminkaan liittyvää:  Escurial · Hannu Krankka · Kirkko · Jäähalli · Liminganlahti · Limingan lakeus · Limingan musiikkiviikot · Liminganportti · Linnukkapatsas · Museoalue · Rantakylän kappeli · Rautatieasema
Uussuomalainen

Uussuomalainen tarkoittaa vakituisesti Suomessa asuvaa maahanmuuttajaa. Termiä käytetään erottamaan pysyvästi Suomessa asuvat ulkomaalaistaustaiset henkilöt väliaikaisesti maassa oleskelevista. Uussuomalainen kuvaa maahanmuuttajien jälkeläisiä paremmin kuin termi 'maahanmuuttaja', joka on ristiriitainen puhuttaessa ihmisistä, jotka ovat eläneet koko elämänsä Suomessa ja ovat vain syntyneet muualta maahan muuttaneiden perheeseen.
Uussuomalaiseksi luettavia asukkaita Suomessa ei ole laskettu, mutta heitä löytyy seuraavista tilastoista vuodelta 2008
218 626 ulkomailla syntyneet - luku koostuu ensimmäisen polven maahanmuuttajista
190 538 henkilöä joiden äidinkieli oli muu kuin suomi, ruotsi tai saame - luku sisältää toisen polven uussuomalaiset
143 256 ulkomaan kansalaista - luku koostuu asukkaista, jotka eivät ole ottaneet Suomen kansalaisuutta