stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tervakomppania
Historia

Ruotsin hallitus tahtoi saavuttaa 1600-luvulla monopoliaseman tervanmyynnissä.lähde? Tervakauppa oli tuottoisaa, ja suurvallaksi pyrkivän Ruotsin laivasto tarvitsi paljon tervaa.
Vuodesta 1665 Tervakomppania aloitti ankaran säännöstelyn. Pohjanmaan kaupunkien piti suunnata kaikki tervanmyynti Turun sijasta Tukholmaan. Tämä lamautti täysin Turun aseman Suomen tervakeskuksena. Myös aiemmin keskuksena toiminut Viipuri jäi täysin välikädeksi Suomen tervakaupassa.
Tervakomppania määräsi tervalle ns. kaupunkikohtaiset tuotantokiintiöt. Tuotantokiintiölle määrätystä tervasta se maksoi sovitun hinnan, mutta ylimenevästä osasta kauppahinta oli yleensä alihinnoiteltu.lähde? Tervakauppaa haluttiin säännöstellä myös kaupunkikohtaisesti. Usein väitetään, että tervaporvarit ryöstivät hinnoillaan tervan polttajia ja kuljettajia.lähde? Tervan hinnoittelu perustui ns. tukkukauppahinnoitteluun. Tervakomppania sääteli hintoja, tuotantomääriä ja ostamansa tervan laatua. Ruotsin yrityksestä huolimatta Viipuri pysyi kuitenkin koko 1600-luvun suurimpana tervanviejänä. Tervakomppanian toiminta lakkasi vuonna 1712. Lakkautus oli puolestaan edesauttamassa kauppahuoneiden ja tervahovien syntyä.
Uskonto Keski-Afrikan tasavallassa

Uskontokuntiin kuuluminen Keski-Afrikan tasavallassa (2014)
Katolinen kirkko (34.6%)
Protestantismi (15.7%)
Muu kristinusko (22.9%)
Islam (13.8%)
Alkuperäisuskonnot (12.0%)
Muut (0.2%)
Uskonnottomat (0.8%)
Tämä artikkeli käsittelee Keski-Afrikan tasavallan uskontoa ja uskonnollisia yhteisöjä. Keski-Afrikan tasavallan suurin uskonto on kristinusko. 73,2 prosenttia väestöstä kuuluu kristillisiin kirkkokuntiin. Suurimmat uskonnolliset vähemmistöt ovat islam ja alkuperäisuskonnot.
Kristinusko

Suurin osa väestöstä on kristittyjä, ja heistä roomalaiskatoliset ovat suurin uskonnollinen ryhmä. Väestöstä arviolta 34,6 prosenttia kuuluu katoliseen kirkkoon, protestantteihin 15,7 prosenttia ja muihin kristillisiin kirkkoihin 22,9 prosenttia.
Muut uskonnot

Muslimeihin kuuluu väestöstä noin 10-14 prosenttia. Loput harjoittavat alkuperäisuskontoja, erityisesti animismia. Monet alkuperäisuskontoja harjoittavista voivat kuulua myös kristillisiin tai muslimiyhteisöihin.
Katolinen jumalanpalvelus Notre Damen katedraalin ulkopuolella.
Michael Penttilä

| Michael Penttilä |
| --- | --- |
 Michael Penttilä poliisin vuonna 2015 julkistamassa kuvassa.
Henkilötiedot
Syntynyt: heinäkuu 1965 Oulu, Suomi
Kansalaisuus:  Suomi
Muut tiedot
Rikokset:  tappo, murha
Uhrit:  4
Vangittu:  6. toukokuuta 2018
Rangaistus:  elinkautinen vankeus
Michael Maria Penttilä (synt. Jukka Torsten Lindholm, myöh. Michael Maria Pentholm; s. heinäkuu 1965 Oulu) on suomalainen sarjamurhaaja ja neljään henkirikokseen syyllistynyt henkilö.
Psykiatrisissa tutkimuksissa on todettu että Penttilä täyttää selvästi psykopaatin diagnostiset kriteerit. Hän on Alibi-lehden mukaan ainoa suomalainen, jonka FBI on luokitellut sarjamurhaajaksi.
Nuoruusajan rikokset

Marraskuussa 1981 Lindholm kävi kotibileistä kotiin lähteneen 15-vuotiaan tytön kimppuun hississä, pakotti tytön kellariin, alkoi hakata ja potkia, kuristaa kaulaliinalla ja uhosi raiskaavansa tytön. Tyttö pääsi pakoon. Lindholmilla oli tekohetkellä käsissään mustat nahkahansikkaat. Poliisi sai Lindholmin kiinni myöhemmin, kun uhri tunnisti hänet aiemmasta pidätyskuvasta. 16-vuotias Lindholm selvisi teostaan ehdollisella vankeustuomiolla ja sakkorangaistuksella, mutta aiemmat varkaudet ja rikkomukset veivät hänet Keravan nuorisovankilaan vuonna 1984. Hän vapautui vuonna 1985.
Aiheesta muualla

Penttilän haastattelu MTV:n Rikospaikka-ohjelmassa YouTube
Conakryn–Nigerin rautatie

Guinean rautatiet.
Kaivanto Kindian yläpuolella. 1900-luvun alun postikortti.
Conakryn rautatieasema vuonna 2010.
Conakryn–Nigerin rautatie oli Guinean pääkaupungista Conakrysta Nigerin yläjuoksulle Kouroussaan ja Kankaniin johtanut rautatie. 662 kilometrin pituinen rata rakennettiin vuosina 1900–1914 ja purettiin 2000-luvun alussa. Sen raideleveys oli yksi metri.
Rautatien tarkoituksena oli Ranskan siirtomaan luonnonvarojen kuljettaminen Conakryn vientisatamaan. Osittain liikennöintikelpoisten Niger- ja Milojokien välityksellä se muodosti yhteyden nykyiseen Maliin. Rautatien tavoitteet olivat myös strategisia ja hallinnollisia. Sen avulla pyrittiin estämään kaupankäynnin suuntautuminen Britannian hallitsemaan Sierra Leoneen.
Rata valmistui neljässä vaiheessa. Yksityinen yritys aloitti Conakryn ja Kindian välisen osuuden rakentamisen vuonna 1900, mutta joutui luovuttamaan työn Eugène Salessesin johtamille viranomaisille vuonna 1902. 148,5 kilometrin pituinen osuus valmistui vuonna 1904. Fouta Djallonin 736 metrin korkeudella ylittänyt vaikea 154 kilometrin osuus Koumin solaan avattiin vuonna 1908 ja molemmista päistä rakennettu 285 kilometrin osuus Nigerjoelle Kouroussaan vuonna 1910. Nigerin ja sen sivujoen Niandanin ylittänyt 74 kilometrin osuus paremmin liikennöitävälle Milojoelle Kankaniin otettiin käyttöön vuonna 1914.
Rautatien rakentaminen maksoi 67,6 miljoonaa frangia, mutta sen taloudellinen kannattavuus osoittautui kyseenalaiseksi. Rakentajina toimivat etupäässä pakolla värvätyt mandinkat, bambarat ja susut, joista kuoli 620 henkeä. Vuonna 1911 rataa päätettiin jatkaa Kankanista Beylaan, ja suunnitelmissa oli myös yhdistää se Abidjanin–Nigerin rautatiehen Dimbokrossa. Hankkeet esti ensimmäisen maailmansodan syttyminen.
Conakryn–Nigerin rautatietä hyödynsi Ranskan Länsi-Afrikan rautatiehallinto vuoteen 1959 ja sen jälkeen itsenäisen Guinean rautatievirasto. Presidentti Ahmed Sékou Tourén kuolemaa seuranneen vallanvaihdoksen jälkeen sen annettiin rappeutua. Viimeinen juna Kankanista lähti vuonna 1995. Rautatiekiskot ja muut metallirakenteet purettiin ja myytiin ulkomaille vuoteen 2007 mennessä.
Nykyään Guineassa on kolme rautatietä, jotka kuljettavat bauksiittia Conakryn ja Kamsarin satamiin. Kindian ja Conakryn välinen rata noudattaa entisen Conakryn–Nigerin rautatien linjausta. Suunnitteilla on uuden rautatien rakentaminen Simandoun rautamalmiesiintymästä joko Bentyn ja Conakryn välille rakennettavaan syväsatamaan tai Liberiaan. Myös Conakryn ja Kankanin välisen uuden radan rakentamista on harkittu. Presidentti Alpha Condé kertoi tammikuussa 2018 Kiinan kanssa tehdystä sopimuksesta rakentaa rautatie Conakrysta Kankaniin sekä edelleen Mandianaan, Bamakoon ja Bobo Dioulassoon.
Vety ja atomi

Vety ja atomi ovat lappeenrantalaisena erikoisuutena pidettyjä lihapiirakoita. Niitä on perinteisesti tapana nauttia kauppatorilla ja Lappeenrannan satamassa. Vety on lihapiirakka, joka sisältää  keitto- tai savukinkkua ja kananmunaa, atomi jompaakumpaa. Lihapiirakoita on myyty samalla nimellä myös muualla Suomessa.
Atomi- ja vety-nimisinä paikallisruokia on myyty 1950-luvulta lähtien. Herkut nimesi kauppatorin kahvikojunpitäjä Taimi Laakko. Hänen kerrotaan todenneen, että parempi syödä kuin sotia.   Nimille on haettu tuloksetta tavaramerkkisuojaa.
Vedyn ja atomin mausteet ovat sinappi, ketsuppi, kurkkusalaatti, sipuli ja majoneesi.
Argentinos Juniors

Asociación Atlética Argentinos Juniors eli usein Argentinos Juniors tai pelkkä Argentinos on jalkapalloseura Buenos Airesista, Argentiinasta. Joukkue pelaa Argentiinan pääsarjassa Argentiinan 1. divisioonassa. Seura on perustettu 15. elokuuta 1904.
Peliasu

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|            }}   1904–17  |            }}   1917–  |            }}    |            }}    |            }}   1999–2001  |
Pelaajisto > Merkittäviä pelaajia

Tämän osion pelaajat ovat edustaneet seuraa 50 ottelun ajan tai tehneet seuraennätyksiä.
Héctor Ingunza (1943–46)
Osvaldo "Chiche" Sosa (1966–68, 1970–71)
José Pekerman (1970–74)
Carlos Fren (1973–78)
Óscar Quintabani (1974–76)
Diego Maradona (1976–81)
Pedro Pasculli (1980–85)
Sergio Batista (1981–88, 1991)
Claudio "Bichi" Borghi (1981–86)
Adrián Domenech (1982–87)
Mario Videla (1982–87)
Carmelo Villalba (1982–88)
Armando Dely Valdés † (1983–88)
Renato Corsi (1983–87)
José Luis Pavoni (1983–88)
Juan José López (1984–86)
Carlos Morete (1984–86)
Jorge Pellegrini (1984–87)
Enrique Vidallé (1984–87)
Emilio Commisso (1984–88)
Jorge Olguín (1984–88)
Néstor Lorenzo (1985–89)
Fernando Redondo (1985–90)
Fernando Cáceres (1986–91, 2006–07)
Carlos MacAllister (1986–92)
Oscar Dertycia (1988–89)
Ramiro Castillo (1988–90)
Fernando Cáceres (1988–92, 2006–07)
Diego Cagna (1988–92)
Roberto Mogrovejo (1989–93)
Leonel Gancedo (1990–96)
Cristian Traverso (1991–94)
Juan Gomez (1991–95)
Christian Dollberg (1992–94)
Leonardo Mas (1993–97)
Jorge Quinteros (1993–97, 1998–99, 2003–04, 2006)
Líber Vespa (1994–98)
Eduardo Bennet (1995–99, 2000)
Raul Sanzotti (1995–03)
Diego Placente (1995–97, 2012–2013)
Rolando Schiavi (1996–01)
Fabián Garfagnoli (1996–02)
Marcelo Pontiroli (1997–99, 2005–07)
Cristian Ledesma (1997–99, 2006, 2014–)
Federico Insúa (1997–02)
Mariano Herrón (1998–02)
Fernando Zagharián (1998–02)
Facundo Pérez Castro (1999–07)
Pablo De Muner (2000–07)
Ariel Seltzer (2000–08)
Pablo Barzola (2001–03, 2006–08, 2011–)
Gastón Machín (2002–05)
Leonardo Pisculichi (2002–05, 2014)
Leandro Fleitas (2003–06, 2007–08)
Nicolás Pareja (2004–06)
Franco Niell (2004–07, 2010–11)
Nicolas Navarro (2004–07, 2010–11)
Néstor Ortigoza (2004–11)
G. "Cachete" Oberman (2004–05, 2006–07, 2009–12)
Leonel Núñez (2005–07, 2012–13)
Matías Caruzzo (2006–10, 2014–)
Gabriel Hauche (2006–10)
Andrés Scotti (2007–09)
Juan Mercier (2007–11)
Gonzalo Prósperi (2006–12)
Juan Sabia (2007–12)
Sergio Escudero (2007–08, 2010–12)
Gabriel Peñalba (2007–09, 2012)
Nicolas Pavlovich (2008–10)
Andres Romero (2008–12)
Nicolás Peric (2009–10)
Facundo Coria (2009–10, 2013–)
Ismael Sosa (2009–10)
Santiago Raymonda (2009–10)
Federico Dominguez (2009–11)
German Basualdo (2009–12, 2014–)
Ciro Rius (2009–12, 2013, 2014)
José Luis Calderón (2010)
Santiago Gentiletti (2010–11)
Emilio Hernandez (2010–12)
Matias Laba (2010–13)
Luis Ojeda (2010–)
Miguel Torren (2010–)
Juan Ramirez (2011–)
Pablo Hernandez (2011–13)
Santiago Nagüel (2012–)
Gaspar Iñiguez (2012–)
Juan Román Riquelme (2014)
Päävalmentajat

Ramón Muttis (1940)
Francisco Fandiño (1955)
Carlos Cavagnaro (1969)
Oswaldo Panzuto (1970)
Osvaldo "Chiche" Sosa (1970–71), (1974)
Francisco Cornejo (1976)
José Varacka (1981)
Osvaldo "Chiche" Sosa (1981)
Juan Carlos Lorenzo (1981)
Ángel Labruna (1981–84)
Roberto Saporiti (1984)
José Yudica (1985–86)
Roberto Saporiti (1986)
Roberto Fleitas (1987)
Jorge Olguín (1988)
José Yudica (1991–92)
Patricio Hernández (1992)
Osvaldo "Chiche" Sosa (1992–94)
Luis Garisto (1994)
Roberto Saporiti (1995–96)
Carlos Fren (1996)
Jorge Olguín (1996)
Osvaldo "Chiche" Sosa (1997–2000)
Jorge Solari (2001–02)
Ricardo Rezza (heinäkuu 2002–joulukuu 2002)
Ricardo Gareca (tammikuu 2003–joulukuu 2003)
Sergio Batista (tammikuu 2004–kesäkuu 2004)
Osvaldo "Chiche" Sosa (2004–05)
Gregorio Pérez (2005–06)
Adrián Domenech (2006)
Ricardo Caruso Lombardi (tammikuu 2007–elokuu 2007)
Néstor Gorosito (2007–08)
Claudio Vivas (2008–09)
Claudio Borghi (2009–10)
Pedro Troglio (2010–11)
Néstor Gorosito (2011–12)
Jorge Borelli (väliaikainen) (helmikuu 2012–maaliskuu 2012)
Leonardo Astrada (maaliskuu 2012–marraskuu 2012)
Carlos Mayor (väliaikainen) (6. marraskuuta 2012–21. marraskuuta 2012)
Gabriel Schurrer (2012–13)
Ricardo Caruso Lombardi (maaliskuu 2013–joulukuu 2013)
Claudio Borghi (2014–)
Puheenjohtajat

Pablo Paolella (1901–07)
Leandro Ravera Bianchi (1904–07)
Tomás Tericone (1907–11)
Teófilo Pebe (1911–16)
Emilio Couy (1916–22)
Pipo Manujovich (1922–27)
Juan Guglielmetti (1927–32)
Domingo Capitani (1932–39)
Gastón García Miramón (1939–43)
Emilio Ardoy (1943–47)
Antonio Delporto (1947–54)
Mario Fiore (1954–62)
Juan Bautista Molinari (1962–66)
Domingo Deker (1966–70)
Arturo Gracía Vázquez (1970–73)
Osvaldo Sanguinetti (1973–75)
Mariano Boggiano (1975–76)
Florentino Alem (1976–77)
Carlos Pascual Osorio, Juan Fiori & Omar Santiago Gallo (1977)
Próspero Víctor Cónsoli (1977–81)
Domingo Tesone (1981–92)
Luis Veiga (1992–95)
Ricardo Bravo (1995–96)
Oscar Giménez (1996–02)
Luis Segura (2002–2014)
Rubén Forastiero (2014– nykyhetki)
Hongkongin julistetut monumentit

Julistetut monumentit (engl. Declared monuments, kiin.: 法定古蹟; Jyutping: Faat3ding6 gu2zik1; pinyin: Fǎdìng gǔjī) ovat paikkoja, rakennuksia tai rakennelmia, jotka Hongkongin muinaismuistoviranomainen (Antiquities Authority) on julistanut monumenteiksi. Ennen monumentiksi julistamista viranomaisen on konsultoitava neuvoa-antavaa muinaismuistolautakuntaa (Antiques Advisory Board), saatava hyväksyntä hallintojohtajalta ja ilmoitettava asiasta hallinnon tiedotusjulkaisu Hong Kong Government Gazettessa. Muinaismuistoviranomaisena toimii Hongkongin kehitysministeri.
Muinaismuistoviranomainen voi julistettuja monumentteja suojellakseen estää niihin tehtäviä muutoksia tai asettaa tehtäville muutoksille ehtoja. Jos yksityisellä maalla sijaitseva historiallinen rakennus on purku-uhan alla, viranomainen voi muinaismuistolautakuntaa konsultoituaan julistaa sen ehdotetuksi monumentiksi. Ehdotetun monumentin status on voimassa vuoden, jonka aikana viranomainen harkitsee, tuleeko kohde julistaa varsinaiseksi monumentiksi.
Monumentiksi julistamisen mahdollistanut muinaismuisto- ja monumenttiasetus tuli voimaan vuonna 1976. Ensimmäisenä monumentiksi julistettiin Big Wave Bayn kalliopiirrokset 13. lokakuuta 1978. Helmikuuhun 2025 mennessä monumentiksi oli julistettu 136 kohdetta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hongkongin julistetut monumentit Wikimedia Commonsissa
Nils Strömbäck

Nils Strömbäck (8. toukokuuta 1751 Nederkalix – 1790? oli Suomen puolella toimiva urkuri ja urkujenrakentaja. Hän oli urkuri Henric Kahelinin oppilaana 1774.
Strömbäck käytti ensimmäisenä Suomen puolella itsestään nimitystä "urkujenrakentaja". Strömbäck esitti vuonna 1775 Kristiinankaupungin maistraatille tarjouksen, että hän rakentaisi Ulrika Eleonoran kirkkoon urut ja jäisi urkuriksi. Tarjous hyväksyttiin, ja urut valmistuivat 1776. Erimielisyyksien vuoksi Strömbäck siirtyi 1782 Raumalle, minne hän rakensi 1784 valmistuneet urut. Hän joutui työskentelemään palkatta Raumalla vuoteen 1787, jolloin hän katovusina lähti kohti itää. Hän haki vuonna 1788 Turun tuomiokirkon urkurinvirkaa, jota ei kuitenkaan saanut. Hänen arvellaan kuolleen 1790.
Raumalla Strömbäck laati yhteisen koraalilirjan ruotsiksi ja suomeksi. Kirjaan hän lisäsi useita paikallisia suomen- ja ruotsinkielisiä laulutapoja Raumalta, Eurajoelta, Porista sekä Kristiinankaupungista.
Rafael Rindell

Henrik Johan Rafael Rindell (3. joulukuuta 1886 Askainen – 9. maaliskuuta 1920 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, piirtäjä ja kuvittaja.
Rindellin vanhemmat olivat Ulvilan kappalainen ja Reposaaren komministeri Johan Oskar Rindell (1856–1926) ja Augusta Amanda Lönnmark. Hän pääsi ylioppilaaksi Porin lyseosta 1904 ja opiskeli sitten muun muassa Teknillisessä korkeakoulussa, Kauppakorkeakoulussa ja Ateneumissa. Rindell työskenteli eri yritysten palveluksessa Hangossa sekä toimi avustajana ja piirtäjänä useissa eri lehdissä. Hän oli Helsingin Sanomien toimittajana ja piirtäjänä vuodesta 1915 alkaen.
Rafael Rindell tunnetaan ennen kaikkea Jalmari Finnen Kiljusen herrasväki-kirjojen kuvittajana.
Kuvitustöitä

Kiljusen herrasväki ; kirjoittanut Jalmari Finne ; kuvat piirtänyt R. Rindell. Otava 1914
Jalmari Finne : Häthätäläiset ; kuvat piirtäneet R. Koivu, R. Rindell. Otava 1915
Santeri Ivalo ja Kyösti Wilkuna : Suomalaisia sankareita : historiallisia kertomuksia ; kuvittaneet Rafael Rindell ja Eric Vasström. Kustannus oy Kirja, Helsinki 1915-1917
Kiljusen herrasväen uudet seikkailut ; kirjoittanut Jalmari Finne ; kuvittanut R. Rindell. Otava 1916
Kiljusen Plättä ; kirjoittanut Jalmari Finne ; kuvat piirtänyt R. Rindell. Otava 1917
Pierre Loÿs : Afrodite : lemmen romaani antikin päiviltä ; kuvittanut R. Rindell ; suomentanut Tahvo Partio. Minerva, Helsinki 1918
Kiljusen herrasväki partiolaisina ; kirjoittanut Jalmari Finne ; kuvittanut R. Rindell. Otava 1918
Jyry-Jaakon päiväkirja ; julkaisi Veli Giovanni ; kuvat piirtänyt R. Rindell. Otava 1919
Luru Kiljunen ja hänen Hömppänsä ; kirjoittanut Jalmari Finne ; kuvittanut R. Rindell. Otava 1919
Veikko Korhonen : Metsänväkeä : satuja ; kuvittanut Rafael Rindell. Edistysseurojen kustannus oy, Helsinki 1919
Jalmari Sauli : Valkoinen varjo : seikkailuromaani kansalaissodasta ; kuvittanut Rafael Rindell. Karisto 1919
Aiheesta muualla

Päivälehden arkisto : Rafael Rindellin piirustusluettelo
Rafael Rindellin erotiikkaa, Suomen kuvittajat blogi
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Muut:  IdRef
Tähtisahrami

| Tähtisahrami |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliphytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Kurjenmiekkakasvit Iridaceae
Suku::  Sahramit Crocus
Laji::  tommasinianus
Kaksiosainen nimi
 Crocus tommasinianus  Herb. 
Katso myös
   Tähtisahrami Wikispeciesissä   Tähtisahrami Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tähtisahrami (Crocus tommasinianus) on sahramien sukuun kuuluva laji. Se on lähtöisin Kaakkois-Euroopasta ja menestyy 1 000 metrin korkeudessa. Kasvi on 7–8 cm korkea. Yhdestä mukulasta kasvaa kolmesta neljään lehteä, jotka ovat tummanvihreitä. Kukat ovat vaaleanvioletteja, pienen puoleisia ja hentoja. Tähtisahrami kukkii maaliskuulta huhtikuulle. Kasvi menestyy aurinkoisella tai puolivarjoisella kasvupaikalla kalkkipitoisessa ja ojitetussa maassa. Syksyllä on hyvä jättää puiden lehtiä kasvien päälle talvensuojaksi. Kasvia lisätään sivumukuloista, joiden sekä istutussyvyys että istutusväli on 5–10 cm. Laji sopii nurmikolle sekä puiden ja pensaiden alle. Kasvi on saanut tieteellisen nimen itävaltalaisen kasvitieteilijän Mutius von Tommasinin (1794–1879) mukaan.
Aiheesta muualla

Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Tähtisahrami (Crocus tommasinianus)
Suomen Lajitietokeskus: Tähtisahrami – Crocus tommasinianus
United States Department of Agriculture (USDA): Crocus tommasinianus (englanniksi)
UniProt, Taxonomy: Crocus tommasinianus (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q159271  Wikispecies: Crocus tommasinianus  BOLD: 426503  CoL: ZL48  EoL: 5868845  EPPO: CVOTO  EUNIS: 186513  GBIF: 2747564  GRIN: 12269  iNaturalist: 55875  IPNI: 436740-1  ISC: 113627  MoBotPF: 244106  NBN: NHMSYS0000457733  NCBI: 481118  NZOR: c20f36b9-7e66-46c1-a428-a9c9e8f52c7b  NZPCN: 4561  Observation.org: 6662  Open Tree of Life: 1038897  PFI: 12780  Plant List: kew-327764  PLANTS: CRTO8  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:436740-1  RHS: 25699  Tropicos: 100174082  WFO: wfo-0000789169
Otto Hannikainen

| Otto Hannikainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 29. kesäkuuta 2006 (ikä 18) Jyväskylä, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  191 cm
Paino:  81 kg
Seura
Seura:  JYP
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  41
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2025–
    
Otto Hannikainen (s. 29. kesäkuuta 2006 Jyväskylä) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa SM-liigajoukkue JYPiä. Hän on pelannut pääasiassa seuran U20-joukkueessa.
Ura > Seuraura

Hannikainen on Diskoksen kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin JYPiin. Hannikainen palkittiin kaudella 2022–2023 U18 SM-sarjan parhaana maalivahtina Jarmo Myllys -palkinnolla ja valittiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Kaudella 2023–2024 hän pelasi suurimman osan JYPin U20-joukkueen otteluista, mutta loppukaudella Hannikainen toimi kuitenkin joukkueen kakkosmaalivahtina niin ikään SM-liigasta palanneelle Topias Leinoselle. Hän itse puki kauden aikana kuuteen SM-liigaotteluun, mutta Hannikainen jäi kuitenkin ilman pliaikaa.
Huhtikuussa 2024 Hannikainen teki JYPin kanssa 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Kauden 2024–2025 hän aloitti seuran U20-joukkueessa. Joulukuussa 2024 JYP lainasi Hannikaisen yhteistyöseuraansa, Mestis-joukkue KeuPa HT:hen. Seuran kannattajat äänestivät hänet tammikuun kuukauden pelaajaksi. Hannikainen pelasi KeuPassa seitsemän ottelua, kunnes hän palasi helmikuussa JYPiin. Hannikainen teki SM-liigadebyyttinsä 19. helmikuuta 2025 vieraissa Turun Palloseuraa vastaan. Hän lähti otteluun JYPin kakkosmaalivahtina Oskari Salmiselle, kunnes Hannikainen vaihdettiin joukkueen maalinsuulle ajassa 14.24, kun TPS siirtyi ottelussa 5–1-johtoon. Hän torjui 45.36 minuutin aikana 14 kertaa ja päästi yhden maalin, kun JYP hävisi ottelun lopulta lukemin 6–3.
Ura > Maajoukkueura

Hannikainen on pelannut kolme nuorten ja kolme poikien maaottelua.
Beatrice (prinsessa)

| Prinsessa Beatrice |
| --- | --- |
 Prinsessa Beatrice vuonna 2018.
Syntynyt:  8. elokuuta 1988 (ikä 36) Lontoo
Puoliso:  Edoardo Mapelli-Mozzi
Lapset:   Sienna Elizabeth Mapelli-Mozzi  Athena Elizabeth Rose Mapelli-Mozzi 
Koko nimi:  Beatrice Elizabeth Mary
Suku:  Windsor (Saksi-Coburg-Gotha)
Isä:  Prinssi Andrew
Äiti:  Sarah Ferguson
Nimikirjoitus:  
Yorkin prinsessa Beatrice, Beatrice Elizabeth Mary Mountbatten-Windsor (s. 8. elokuuta 1988 Lontoo) on brittiläinen prinsessa ja kuningas Charles III:n veljentytär. Hänen isänsä on kuningatar Elisabet II:n poika Yorkin herttua prinssi Andrew ja hänen äitinsä on Yorkin herttuatar Sarah (o.s. Ferguson). Beatricella on pikkusisar, prinsessa Eugenie. Prinsessa Beatrice on naimisissa italialaisen Edoardo Mapelli Mozzin kanssa ja heillä on syyskuussa 2021 syntynyt tytär.
Prinsessa Beatrice sai nimensä kuningatar Viktorian nuorimmalta tyttäreltä prinsessa Beatricelta. Hän opiskeli Ascotissa Pyhän Yrjön koulussa ja lukihäiriönsä vuoksi suoritti loppukokeensa ikätovereitaan myöhemmin. Vuonna 2008 hän aloitti kolmivuotiset historian opinnot Goldsmiths’ Collegessa ja valmistui vuonna 2011.
Henkilökohtainen Elämä

Beatrice oli pitkässä 10 vuoden suhteessa aina kesään 2016 asti Virgin Galacticissa toimineen liikemies Dave Clarkin kanssa.
Beatrice aloitti seurustelun kiinteistösijoittaja Edoardo Mapelli Mozzin kanssa lokakuussa 2018. Pari kihlautui vuoden 2019 syyskuussa ja heidät vihittiin salaisessa vihkiseremoniassa Windsorin linnan tiluksilla 17. heinäkuuta 2020.
Mapelli Mozzilla on aiemmasta kihlauksesta vuonna 2016 syntynyt poika. Mapelli Mozzi on vanhaa italialaista aatelissukua, hänellä on englantilainen äiti ja hän on saanut koulutuksensa Britanniassa.
Beatricella ja Edoardolla on kaksi yhteistä tytärtä. Sienna Elizabeth Mapelli-Mozzi syntyi 18. syyskuuta 2021. Athena Elizabeth Rose Mapelli-Mozzi syntyi 22. tammikuuta 2025.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Beatrice (prinsessa) Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: Prinssi Andrew, Yorkin herttua | Britannian kruununperimysjärjestys 10. | Seuraaja: Prinsessa Eugenie |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa
J. R. R. Tolkienin bibliografia

Tämä on luettelo englantilaisen fantasiakirjailija J. R. R. Tolkienin kirjallisesta tuotannosta. Suomennettuja teoksia häneltä on tällä hetkellä ilmestynyt 17 ja englanninkielisiä 33.
Julianna Borsos

Julianna Borsos (s. 8. tammikuuta 1971 Bryssel, Belgia) on suomalainen rahoitusalan ja pääomasijoittamisen ammattilainen ja perustamansa Bocap-konsernin toimitusjohtaja.
Hän on syntynyt 1971 Brysselissä ja kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin ranskalais-suomalaisesta koulusta vuonna 1990. Hän valmistui kauppatieteiden maisteriksi kolmessa vuodessa 1993 Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulusta, josta hän väitteli 1998–1999 nuorimpana naispuolisena väittelijänä. Hän on opiskellut sekä Suomessa että ulkomailla, mutta kaikki hänen tutkintonsa ovat Suomesta. Hän on työskennellyt Suomessa rahoitusalalla ja lisäksi lyhyitä aikoja ulkomailla, esimerkiksi Belgiassa ja Yhdysvalloissa.
Borsos on naimisissa kauppaneuvos Kyösti Kakkosen kanssa ja hänen perheeseensä kuuluu aviomiehen lisäksi tämän kaksi aikuista tytärtä sekä koira.