stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mike Edwards

Mike Edwards vuonna 2022.
Mike Edwards on STV Newsin Skotlannissa toimiva uutiskirjeenvaihtaja.
Edwards  on syntynyt ja kasvanut Invernessissä. Hän aloitti uransa 1986 toimitusharjoittelijana Inverness Courierissa, johon hän jälleenmilloin? kirjoittaa kolumneja. Myöhemmin hän siirtyi radioon ja työskenteli Radio Forthin, Radio Tayn ja Moray Firth Radion palveluksessa, mutta palasi sitten Invernessiin lehtijournalismin pariin Press and Journalin urheilukirjeenvaihtajaksi. Edwards oli yksi niistä 120 toimittajasta, jotka saivat potkut, koska olivat National Union of Journalistsin jäseniä. Hän oli vuoden lakkovahtina.
Pian erottamisensa jälkeen Edwards muutti Sveitsiin ja työskenteli Bernissä Sveitsin valtion radio- ja televisioyhtiön SRG SSR idée suissen kansainvälisessä palvelussa, kunnes meni 1993 Skotlannin television palvelukseen tekemään ajankohtaisohjelmaa Scotland Today.
Hänet määrättiin vuonna 2002 palvelukseen Afganistaniin ja 2003 Irakiin. Kabulissa ollessaan hän kirjoitti ensimmäisen romaaninsa Friendly Fire, joka ilmestyi 2006. Hän työskentelee STV Newsin uutiskoosteiden lukijana aina tarvittaessa. Hän esiintyi cameoroolissa STV:n rikossarjan Taggart sadannessa jaksossa, joka esitettiin jouluaattona 2009.
Yksityiselämää loukkaava tiedon levittäminen

Yksityiselämää loukkaava tiedon levittäminen on Suomen rikoslaissa rangaistavaksi säädetty teko, josta voi seurata sakkoa tai enintään kaksi vuotta vankeutta. Yksityiselämää loukkaavaan tiedon levittämiseen syyllistyy levittämällä sellaisia toisen yksityiselämään kuuluvia tietoja, joiden leviäminen voi aiheuttaa kärsimystä sille, jota tieto koskee. Yksityiselämää loukkaava tiedon levittäminen on sisältörikos, jossa rikos tehdään saattamalla tietoa julkisuuteen. Tällaisten tekojen säätämisellä rangaistavaksi halutaan suojella yksityiselämän suojaa, joka on turvattu perustuslain 10 §:ssä. Rikos eroaa kunnianloukkauksesta siten, että siinä on kysymys oikeellisen tiedon levittämisestä, kun taas kunnianloukkauksessa on ensisijaisesti kyse valheellisen tiedon levittämisestä. Politiikassa, elinkeinoelämässä tai julkisessa virassa toimivan henkilön yksityiselämästä saa kuitenkin ilman lupaa levittää myös sellaisia tietoja, jotka voivat aiheuttaa tietojen kohteelle kärsimystä. Tiedon levittämisen on tällöin oltava tarpeen jonkin yhteiskunnallisesti merkittävän asian käsittelyssä ja sen pitää liittyä tällaisen henkilön tehtävien suorittamisen arviointiin.
Rikoksesta käytetään usein virheellistä nimitystä yksityiselämää loukkaavan tiedon levittäminen. Nimitys on virheellinen, koska tekoon ei syyllisty levittämällä loukkaavaa tietoa vaan levittämällä tietoa yksityiselämää loukkaavalla tavalla. Virheellinen kirjoitusasu on päätynyt jopa hovioikeuden päätöksiin. Käytännössä muun kuin suoranaisesti yksityiselämään liittyvän tiedon levittämisestä syyttäminen voisi tämän lain perusteella tulla kyseeseen vain poikkeustapauksissa. Tällainen tilanne saattaisi olla esimerkiksi se, että joku tarkoituksellisesti levittäisi muuta tietoa sellaisessa asiayhteydessä, että siitä ilmeisen perustellusti olisi pääteltävissä tai muuten ymmärrettävissä toisen henkilön yksityiselämän suojan piiriin kuuluva seikka.
Yksityiselämää loukkaava tiedon levittäminen on asianomistajarikos. Valtakunnansyyttäjä voi kuitenkin määrätä syytteen nostettavaksi, jos rikos on tapahtunut joukkotiedotusvälinettä käyttäen ja erittäin tärkeä yleinen etu vaatii syytteen nostamista.
Säännös tuli ensimmäisen kerran rikoslakiin vuonna 1974 (laki 908/1974) ja sille annettiin kutsumanimeksi Lex Hymy, koska säännöstä perusteltiin Hymy-lehden sopimattomaksi katsotulla kirjoittelulla. Lex Hymy tarkoittaa rikoslain silloiseen 27 lukuun lisättyä pykälää 3 a yksityiselämän loukkaamisesta, ja säännös tuli voimaan 1. tammikuuta 1975.
Tunnusmerkistö

Yksityiselämää loukkaava tiedon levittäminen on säädetty rangaistavaksi rikoslain 24 luvun 8 §:ssä. Lainkohta kuuluu seuraavasti:
Joka oikeudettomasti
joukkotiedotusvälinettä käyttämällä tai
muuten toimittamalla lukuisten ihmisten saataville
esittää toisen yksityiselämästä tiedon, vihjauksen tai kuvan siten, että teko on omiaan aiheuttamaan vahinkoa tai kärsimystä loukatulle taikka häneen kohdistuvaa halveksuntaa, on tuomittava yksityiselämää loukkaavasta tiedon levittämisestä sakkoon.
Yksityiselämää loukkaavana tiedon levittämisenä ei pidetä sellaisen yksityiselämää koskevan tiedon, vihjauksen tai kuvan esittämistä politiikassa, elinkeinoelämässä tai julkisessa virassa tai tehtävässä taikka näihin rinnastettavassa tehtävässä toimivasta, joka voi vaikuttaa tämän toiminnan arviointiin mainitussa tehtävässä, jos esittäminen on tarpeen yhteiskunnallisesti merkittävän asian käsittelemiseksi.
Yksityiselämää loukkaavana tiedon levittämisenä ei myöskään pidetä yleiseltä kannalta merkittävän asian käsittelemiseksi esitettyä ilmaisua, jos sen esittäminen, huomioon ottaen sen sisältö, toisten oikeudet ja muut olosuhteet, ei selvästi ylitä sitä, mitä voidaan pitää hyväksyttävänä.
Jos yksityiselämää loukkaavassa tiedon levittämisessä aiheutetaan suurta kärsimystä tai erityisen suurta vahinkoa ja rikos on myös kokonaisuutena arvostellen törkeä, rikoksentekijä on tuomittava törkeästä yksityiselämää loukkaavasta tiedon levittämisestä sakkoon tai vankeuteen enintään kahdeksi vuodeksi.
Tunnusmerkistö > Tunnusmerkistön täyttyminen ja tahallisuus

Teon tunnusmerkistön täyttymisessä ei ole olennaista asianomistajan henkilökohtainen kokemus kärsimyksestä tai halveksunnasta. Lain valmisteluasiakirjojen mukaan rikoksen tunnusmerkistö täyttyy, kun teon "yleisesti ajatellaan aiheuttavan kärsimystä suurelle osalle sellaisista ihmisistä, joihin se kohdistuu".
Yksityiselämää loukkaava tiedon levittäminen on laitonta vain, jos teko on tahallinen. Tuottamuksellisesta teosta ei rangaista.
Rikoslain 24:8 § suhteen tahallisuuden tulee ulottua siihen, että
1) levitettävä tieto (vihjaus/kuva) koskee yksityiselämää,
2) tiedon levittäminen on omiaan aiheuttamaan kohteelleen vahinkoa, kärsimystä tai halveksuntaa ja että
3) tieto levitetään joukkotiedotusvälineessä tai muuten toimittamalla se lukuisten ihmisten saataville.
Lisäksi teon on oltava tahallinen oikeudettoman levityksen suhteen. Tietoa on pitänyt levittää ilman kohteen nimenomaista tai hiljaista suostumusta.
Oikeustapauksia > Suomi

Yksityiselämää loukkaavasta tiedon levittämisestä tuomittiin Suomessa vuosina 2003–2006 yhteensä 28 kertaa. Tuomio on yleensä sakkoja.
Oikeustapauksia > Suomi > Rikoksesta epäillyn nimi ja kuva lehtiartikkelissa

Tapauksessa KKO 2001:96 oli kysymys lehdessä julkaistusta artikkelista, jossa kerrottiin pienehkössä siivousalan yrityksessä toimineeseen henkilöön kohdistuneista petosepäilyistä. Epäillyn kuva ja henkilöllisyys tulivat ilmi artikkelista. Korkein oikeus katsoi, että henkilö ei toiminut sellaisessa asemassa, että häntä koskevan rikosepäilyn yhteydessä olisi voitu julkaista tällaisia tietoja. Jutun kirjoittanut toimittaja, lehden päätoimittaja ja lehti määrättiin maksamaan uhrille yhteensä 20 000 markan korvaukset henkisistä kärsimyksistä.
Euroopan ihmisoikeustuomioistuin (EIT) katsoi 10. helmikuuta 2009 Suomen valtion syyllistyneen asiassa Euroopan ihmisoikeussopimuksen rikkomiseen (Eerikäinen and others v. Finland). EIT:n mukaan artikkelista vastuullisten toimittajien sananvapauden rajoittaminen ei tässä tapauksessa ollut tarpeellista demokraattisessa yhteiskunnassa. EIT argumentoi, että petosepäilyssä oli kyse yhteiskunnallisesti merkittävästä asiasta, koska petosepäilyt kohdistuivat julkisiin varoihin. EIT painotti, että lehtiartikkelissa julkaistut tiedot oli otettu syyttäjän laatimista julkisista asiakirjoista. Artikkelissa oli myös käytetty kuvaa ja tekstiä vuosia aiemmin julkaistusta artikkelista, josta selvisi epäillyn henkilöllisyys. EIT:n mukaan korkeimman oikeuden olisi pitänyt ottaa paremmin huomioon, että aiempi artikkeli oli julkaistu siinä esiintyneen henkilön suostumuksella. Tuomioistuimilla ei ollut oikeutta arvioida tiedotusvälineen käyttämiä journalistisia keinoja eli vanhan artikkelin osan "uudelleenjulkaisua" rikosepäilystä kertovan artikkelin yhteydessä. EIT määräsi Suomen valtion maksamaan toimittajille yhteensä 23 979 euroa korvauksia ja oikeudenkäyntikuluja.
Oikeustapauksia > Suomi > Avioliiton ulkopuolisesta suhteesta kertominen lehtiartikkelissa

Tapaus KKO 2005:82 koski lehtiartikkelia, jossa kerrottiin presidentinvaaliehdokkaan keskeisenä kampanja-avustajana toimineen henkilön avioliiton ulkopuolisesta suhteesta erään TV-toimittajan entiseen puolisoon. Korkein oikeus vetosi Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen ratkaisuihin, joissa oli painotettu sitä, onko kysymys ollut yleisen yhteiskunnallisen keskustelun kannalta olennaisesta tiedon julkistamisesta vai tietyn lukijakunnan uteliaisuuden tyydyttämisestä. Oikeuden mukaan asianomistajan asema presidentinvaaliehdokkaan kampanja-avustajana ei oikeuttanut tiedon julkistamiseen, eikä julkistamisella ollut yhteiskunnallista merkitystä. Artikkelin laatinut toimittaja ja lehden uutispäätoimittaja tuomittiin 10 päiväsakkoon ja maksamaan yhdessä työnantajansa Sanoma Osakeyhtiön kanssa uhrille noin 5 000 euroa korvauksia henkisistä kärsimyksistä. Samaan tulokseen olivat päätyneet myös käräjäoikeus ja hovioikeus. Korkein oikeus muutti kuitenkin tuomiota siten, että se hylkäsi artikkelin julkaisseen lehden vastaavaa päätoimittajaa vastaan nostetun syytteen painovapauden tuottamuksellisesta väärinkäyttämisestä. Oikeusneuvos Lauri Lehtimaja oli asiassa eri mieltä, ja olisi hylännyt kaikki syytteet. Hän katsoi asianomistajan olleen kampanja-avustajana poliittisessa asemassa.
Oikeustapauksia > Suomi > Televisio-ohjelman taustakuvituksena ollut lapsi

Tapauksessa HelHO:2005:13 oli kyse 10.3.2001 esitetystä TV-ohjelmasta. Syyttäjän mukaan ohjelmassa annettiin sellainen vaikutelma, että ohjelmassa esiintyneen koululaisten iltapäivätoimintaa järjestävän monitoimikeskuksen asiakkaat olisivat "työttömien, pubissa oleskelevien vanhempien lapsia" ja tämän vuoksi "henkisesti jälkeenjääneitä". Syyttäjän mielestä ohjelmassa esitetyt yksityiselämään liittyvät vihjaukset henkilöityivät taustakuvituksessa esiintyneeseen 9-vuotiaaseen lapseen ja tämän perheeseen tavalla, joka oli omiaan aiheuttamaan heille kärsimystä. Helsingin käräjäoikeus hylkäsi syytteet ja korvausvaatimukset sillä perusteella, että kyse oli taustakuvituksesta, jossa ei mainittu lapsen tai hänen perheensä nimiä, eivätkä he muutoinkaan olleet ohjelman kohteena. Käräjäoikeuden mielestä teko ei ollut tahallinen, sillä toimittajan tarkoituksena ei ollut loukata ketään. Helsingin hovioikeus niin ikään hylkäsi syytteet. Hovioikeus katsoi, että kuvaaminen oli tapahtunut julkisella paikalla ja siinä oli ollut kyse merkittävän yhteiskunnallisen asian käsittelystä. Hovioikeus vetosi korkeimman oikeuden ennakkopäätökseen, jonka mukaan taustakuvituksella tai yksittäisellä otoksella ei voida ilman erityistä syytä katsoa olevan suoranaista yhteyttä aiheeseen. Hovioikeuden mukaan oli mahdollista, että perhe on kokenut yksityiselämäänsä loukatun. Objektiivisesti arvioiden tämä ei kuitenkaan ollut teosta yleisesti odotettavissa oleva seuraus.
Oikeustapauksia > Suomi > Pääministerin morsian -kirja

Pääministeri Matti Vanhasen rikosilmoituksen johdosta nostettiin syyte Susan Ruususen kirjasta Pääministerin morsian. Syytteeseen joutuivat Ruusunen ja kirjan kustantaja. Heitä syytettiin Vanhasen yksityiselämää koskevien tietojen levittämisestä. Kirjassa kuvattiin Vanhasen ja Ruususen seurustelua. Käräjäoikeudessa syytteet hylättiin.
Helsingin käräjäoikeus perusteli äänin 2–2 syntynyttä ratkaisuaan muun muassa siten, että Matti Vanhanen oli itse tuonut yksityiselämäänsä koskevia asioita julkisuuteen. Oikeuden mielestä Ruususella oli oikeus kirjoittaa omasta elämästään, vaikka tulisi samalla kertoneeksi myös Vanhasen elämästä.
Vanhasen valituksen jälkeen Helsingin hovioikeus päätyi päinvastaiseen ratkaisuun ja tuomitsi Ruususen ja kustantajan sakkoihin yksityiselämää loukkaavasta tiedon levittämisestä. Ruusunen tuomittiin 20 päiväsakkoon ja kustantaja 60 päiväsakkoon. Kustantaja määrättiin lisäksi maksamaan pääministeri Vanhaselle 1 000 euroa vahingonkorvausta ja tämän oikeudenkäyntikulut. Kustantaja ja Ruusunen määrättiin menettämään rikoshyötynä yhteensä 8 530 euroa. Hovioikeus katsoi, että kirjan sisältämät tiedot ja vihjaukset Vanhasen yksityiselämästä olivat omiaan aiheuttamaan tälle vahinkoa ja kärsimystä. Hovioikeuden mielestä julkaiseminen ei ollut tarpeellista yhteiskunnallisesti merkittävän asian käsittelemiseksi. Sekä syyttäjä että vastaajat hakivat korkeimmalta oikeudelta valituslupaa asiassa. Korkein oikeus ilmoitti 11. kesäkuuta 2009 myöntäneensä valitusluvan. Korkein oikeus piti hovioikeuden tuomion pääosin voimassa, mutta hylkäsi syyttäjän vaatimuksen rikoksen kautta saadun hyödyn menettämisestä valtiolle, koska Pääministerin morsian -kirjan menekki oli jäänyt vähäiseksi.
Oikeustapauksia > Suomi > Kuva asiakirjasta Facebook-sivulla

Tapauksessa nainen oli julkaissut Facebook-sivullaan kuvan, jossa näkyi osa pankin ilmoituksesta hänen ystävättärensä lainan maksun viivästymisestä sekä tämän nimi. Käräjäoikeudessa kuvan sivulleen ladannut nainen vaati, että syyte ja korvausvaatimukset jätetään tutkimatta perustellen tätä vaatimustaan sillä, että Facebook-palvelin sijaitsi Yhdysvalloissa. Toissijaisesti hän kiisti syytteen väittäen, että teko ei ollut tahallinen. Käräjäoikeuden mukaan kuvan ottaminen ja sen julkaiseminen osoittivat tahallisuutta, ja teko oli omiaan aiheuttamaan naisen ystävättärelle kärsimystä. Oikeus tuomitsi naisen yksityiselämää loukkaavasta tiedon levittämisestä kymmeneen päiväsakkoon sekä määräsi hänet maksamaan ystävättärelle 300 euroa korvauksena kärsimyksestä. Kouvolan hovioikeus ei muuttanut tuomiota.
Aiheesta muualla

Frände, Dan et al.: Keskeiset rikokset, s. 435–445.  Helsinki:  Edita, 2006.  ISBN 951-37-4510-4
Tiilikka, Päivi: Sananvapaus ja yksilön suoja. Lehtiartikkelin aiheuttaman kärsimyksen korvaaminen.  (Väitöskirja)  Helsinki:  WSOYpro, 2007.  ISBN 978-951-0-33047-0
Neuvonen, Riku: "Perusteltua, mutta ei välttämätöntä" – keskustelua sananvapauden ja yksityiselämän suojan jännitteestä EIT:n uusien ratkaisujen valossa. Oikeus 2010/3 s. 325.
Ollila, Riitta: Lex Hymyn uudet tulkinnat – Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen ratkaisujen merkitys yksityiselämän suojaan. Defensor Legis 2011/3 s. 338.
KKO:2011:72
KKO:2010:39 (Pääministerin morsian)
KKO:2005:136
Lahtonen-tapaus (17.1.2012) (Lahtonen-tapaus – Sananvapaus – Lehdistön vapaus – Yksityiselämän suoja – Oikeudenkäyntiselostukset) Finlex.  Antopäivä 17.1.2012. Viitattu 15.2.2012.
Yleisradio Oy ym. (8.2.2011) (Yleisradio Oy and others-tapaus (päätös) – Sananvapaus – Lehdistön vapaus – Yksityiselämän suoja) Finlex.  Antopäivä 8.2.2011. Viitattu 15.2.2012.
Reinboth ym. v. Suomi (25.1.2011) (Reinboth and others-tapaus – Sananvapaus – Lehdistön vapaus – Yksityiselämän suoja) Finlex.  Antopäivä 25.1.2011.
Saaristo ym. v. Suomi (12.10.2010) (Saaristo and others-tapaus – Sananvapaus – Lehdistön vapaus – Yksityiselämän suoja) Finlex.  Antopäivä 12.10.2010.
Iltalehti ja Karhuvaara v. Suomi (6.4.2010) (Iltalehti and Karhuvaara-tapaus – Sananvapaus – Lehdistön vapaus – Yksityiselämän suoja – Oikeudenkäynnin kesto – Kohtuullinen aika) Finlex.  Antopäivä 6.4.2010.
Eerikäinen ym. v. Suomi (10.2.2009) (Eerikäinen and others-tapaus – Sananvapaus – Lehdistön vapaus – Yksityiselämän suoja) Finlex.  Antopäivä 10.2.2009.
von Hannover v. Saksa (24.6.2004) (von Hannover-tapaus – Yksityiselämän suoja – Sananvapaus – Lehdistön vapaus) Finlex.  Antopäivä 24.6.2004.
Pertti Haaparanta

Pertti Juhani Haaparanta (s. 17. marraskuuta 1954 Lahti) on suomalainen taloustieteilijä. Hän on erikoistunut kansainväliseen talouteen ja toiminut Helsingin kauppakorkeakoulun kansainvälisen talouden professorina, nykyään Aalto-yliopiston taloustieteen professorina. Haaparanta on Helsingin yliopiston taloustieteen dosentti. Hän kirjoittaa vakituisesti Akateemiseen talousblogiin.
Haaparanta on tutkinut paljon globalisaation vaikutuksia sekä kehitys- ja ympäristökysymyksiä. Hän on myös ottanut osaa julkiseen keskusteluun. Hän suhtautuu globalisaatioon myönteisesti ja katsoo globalisaation ongelmien johtuvan muun muassa köyhiä maita haittaavista tulleista ja muista kaupan esteistä. Näiden osasyynä hän pitää sitä, että köyhillä mailla ei ole voimavaroja osallistua täysipainoisesti kansainväliseen päätöksentekoon näissä asioissa. Hän pitää vapaakauppaa erittäin hyvänä, mutta suhtautuu varauksellisesti pääoman vapaaseen liikkuvuuteen.
Ura

Haaparanta väitteli tohtoriksi Yalen yliopiston taloustieteen laitokselta vuonna 1986 kansainvälisen kaupan ja makrotaloustieteen alaan kuuluvalla väitöskirjalla "External disturbances, exports, and wage indexation".
Vuonna 1990 Haaparanta nimitettiin Helsingin kauppakorkeakoulun juuri perustettuun apulaisprofessorin virkaan. Vuonna 1996 hänet nimitettiin Helsingin kauppakorkeakoulun Kansainvälisen talouden professoriksi. Kansantaloustieteen, erityksesti kansainvälisen talouden professuurista oli vuonna 1992 eläköitynyt professuurin ensimmäinen haltija Fedi Vaivio.
Haaparanta valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1999.
Kannanottoja

Haaparanta on arvostellut Euroopan talous- ja rahaliittoa (EMU), jonka vaikutusta taloudelle hän ei pidä erityisen hyvänä. Euron kriisin aikana Haaparanta kannattaa sitoutumista liittovaltiosuuntaiseen kehitykseen, koska eri maiden taloudet kehittyvät eri tavoin. Samoin hän kannattaa aikaista puuttumista velkaantumiseen inflaation keinoin. Hän on aiemmin kritisoinut poliitikkoja, jotka kannattavat luottolaitosten korkealle arvioimien ns. AAA-maiden vaikutusvallan lisäämistä, koska tämä johtaa markkinavoimien vallan kasvattamiseen.
Haaparanta on lisäksi arvostellut Reilun kaupan järjestelmää: Hänen tutkimusryhmänsä mukaan Reilu kauppa saattaa jopa laskea kahvin tuottajahintaa.
Ohi on! -kampanjan tukijanlausunnossaan vuonna 2013 Haaparanta kirjoitti: "Yleisestä asevelvollisuudesta ei ole kuin suoraa taloudellista haittaa. Sillä ei ole myöskään ole taloudellisesti tai yhteiskunnallisesti mitään hyödyllisiä sivuvaikutuksia, jotka sen oikeuttaisivat. Sen väitetään yhdistävän eri sosiaaliryhmistä lähtöisin olevia ihmisiä, mutta saman ajaa vaikkapa yhteinen peruskoulu, jos sen ei anneta rapautua. Ja jos tämä armeijan kansaa yhdistävä vaikutus olisi tärkeä ja suuri, niin miksi eri sosiaaliryhmistä peräisin olevia naisille ei tarjota samaa kokemusta? On myös tärkeää muistaa, että yleisesti sotavoimilla - perustukoon ne yleiselle asevelvollisuudelle tai ammattisotilaille - ei ole hyödyllisiä sivuvaikutuksia. Niiden olemassaolo ei esimerkiksi nopeuta teknistä kehitystä siitä, mitä se olisi, jos armeijoihin satsatut varat olisi käytetty muuten."
Yksityiselämä

Haaparannan puoliso on professori Leila Haaparanta. Haaparanta oli totaalikieltäytyjä.
Andrius Kubilius

| Andrius Kubilius |
| --- | --- |

EU-komissaari
 Von der Leyenin II komissio 1.12.2024 alkaen  
Liettuan 9. pääministeri
 9. joulukuuta 2008 – 13. joulukuuta 2012  
Edeltäjä:  Gediminas Kirkilas
Seuraaja:  Algirdas Butkevičius
Liettuan pääministeri
 3. marraskuuta 1999 – 26. lokakuuta 2000  
Edeltäjä:  Irena Degutienė
Seuraaja:  Rolandas Paksas
Euroopan parlamentin jäsen
 2. heinäkuuta 2019 –  
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. joulukuuta 1956 (ikä 68) Vilnius
Ammatti:  poliitikko
Puoliso:  Rasa Kubilienė
Tiedot
Puolue:  Tevynes sajunga – Lietuvos krikšcionys demokratai
Aiheesta muualla
www.kubilius.lt
Andrius Kubilius (s. 8. joulukuuta 1956 Vilna) on liettualainen poliitikko. Hän toimi Liettuan pääministerinä vuosina 1999–2000 ja 2008–2012. Hän on johtanut Kotimaan liitto – Liettuan kristillisdemokraatit -puoluetta vuodesta 2003. Kubilus tuli valituksi Euroopan parlamentin jäseneksi vuonna 2019.
Joulukuusta 2024 alkaen Kubilius on EU-komissaari Von der Leyenin II komissiossa toimialanaan puolustus ja avaruusasiat.
Kubilius opiskeli fysiikkaa Vilnan yliopistossa vuosina 1974–1979. Hän osallistui vuodesta 1988 Sąjūdis-kansanliikkeeseen, ja hänet valittiin Liettuan parlamenttiin (Seimas) ensimmäisen kerran vuonna 1992. Sąjūdisin oikeistolaisesta, konservatiivisesta siivestä muodostui Vytautas Landsbergisin johtama Kotimaan liitto (Liettuan konservatiivit) -puolue, jonka jäsen Kubilius on ollut vuodesta 1993. Puolue suuntautui sittemmin kristillisdemokratiaan ja otti nykyisen nimensä vuonna 2008.
Lokakuun 2008 vaaleissa Kubilius johti Kotimaan liiton, Ylösnousemuksen puolueen ja Liberaalien liikkeen muodostaman oikeistoliittouman voittoon ja nousi pääministeriksi. Vuoden 2012 vaalien jälkeen oikeistopuolueet ovat olleet oppositiossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Andrius Kubilius Wikimedia Commonsissa
Andrius Kubilius Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Liettuan pääministerit
Prunskienė
Šimėnas
Vagnorius
Abišala
Lubys
Šleževičius
Stankevičius
Vagnorius
Paksas
Kubilius
Paksas
Brazauskas
Kirkilas
Kubilius
Butkevičius
| n k  EPP-ryhmän Euroopan parlamentin jäsenet (2024–2029) |
| --- | --- |
Saksa:  Bentele  Berger  Caspary  Doleschal  Düpont  Ehler  Ferber  Gahler  Geuking  Gieseke  Herbst  Hohlmeier  Köhler  Liese  Lins  McAllister  Mehnert  Mertens  Niebler  Radtke  Ripa  Schenk  Schneider  Schwab  Seekatz  Simon  Verheyen  Voss  Walsmann  Weber  Wechsler 
Ranska:  Bellamy  Castillo  Gomart  Imart  Le Callennec  Morano 
Italia:  Chinnici  De Meo  Dorfmann  Falcone  Martusciello  Moratti  Princi  Salini  Tosi 
Espanja:  Abadía  Arias Echeverría  Benjumea  Castillo  Crespo  de la Hoz Quintano  Estaràs  Ezcurra  Giménez Larraz  González Pons  Herranz García  López-Istúriz White  Mato  Millán Mon  Montserrat  Navarrete  Nevado  Pascual de la Parte  Solís Pérez  Vázquez Lázara  Zarzalejos  Zoido 
Puola:  Adamowicz  Arłukowicz  Brejza  Budka  Buła  Gasiuk-Pihowicz  Gronkiewicz-Waltz (2024–)  Halicki  Hetman  Jarubas  Joński  Kierwiński (2024)  Kohut  Kopacz  Lewandowski  Łukacijewska  Marczułajtis-Walczak  Nykiel  Protas  Sienkiewicz  Szczerba  Wawrykiewicz  Wcisło  Zdrojewski 
Romania:  Bogdan  Buda  Falcă  Hava  Motreanu  Mureşan  Popescu  Vălean  Vincze  Winkler 
Alankomaat:  Berendsen  Gotink  Lenaers  Smit  Ter Laak  Van Leeuwen 
Belgia:  Arimont  Beke  Sommen 
Kreikka:  Aftiás  Beléris  Kefalogiánnis  Meïmarákis  Meléti  Tsiódras  Vózempergk 
Portugali:  Bugalho  Cunha  Do Nascimento Cabral  Humberto  Pedro  Pereira  Sousa Silva 
Tšekki:  Farský  Kolář  Nerudová  Niedermayer  Zdechovský 
Unkari:  Dávid  Gerzsenyi  Kollár  Kulja  Lakos  Magyar  Tarr 
Ruotsi:  Kokalari  Polfjärd  Teodorescu Måwe  Tobé  Warborn 
Itävalta:  Bernhuber  Kircher  Lopatka  Mandl  Winzig 
Bulgaria:  Kanev  Kovatšev  Lazarov  Maydell  Novakov  Radev 
Tanska:  Dahl  Hansen 
Suomi:  Aaltola  Virkkunen  Salla  Toveri 
Slovakia:  Lexmann 
Irlanti:  Carberry  Doherty  Kelly  Walsh 
Kroatia:  Brnjac  Glavak  Ressler  Sokol  Stier  Zovko 
Liettua:  Juknevičienė  Kubilius  Saudargas 
Slovenia:  Grims  Tomašič  Tomc  Tonin  Zver 
Latvia:  Kalniete  Vaidere 
Viro:  Ratas  Terras 
Kypros:  Fourlás  Hadjipantela 
Luxemburg:  Hansen  Wiseler-Lima 
Malta:  Agius  Casa  Metsola 
Liettuan europarlamentaarikot
| n k   Liettuan Euroopan parlamentin jäsenet (2019–2024) |
| --- | --- |
EPP:  Juknevičienė  Kubilius  Mažylis  Seibutytė 
Renew:  Auštrevičius 
G-EFA:  Jakeliūnas  Ropė 
S&D:  Blinkevičiūtė  Olekas 
ECR:  Tomaszewski 
N/I:  Uspaskich 
| n k   Liettuan Euroopan parlamentin jäsenet (2024–2029) |
| --- | --- |
EPP:  Juknevičienė  Kubilius  Saudargas 
Renew:  Auštrevičius  Žalimas 
G-EFA:  Sinkevičius 
S&D:  Andriukaitis  Blinkevičiūtė 
ECR:  Tomaszewski  Veryga 
ESN:  Gražulis 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Latvia  Puola 
Henkilöt:  MEP-hakemisto