stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suurlammi
Historiaa

Vanhassa pitäjänkartassa Ylöjärveltä järven nimi kirjoitettiin "Suurilammi". Lammella ei kartassa ollut laskuojaa.
Seutuneloset

| Seutuneloset |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  ilmaisjakelulehti
Kustantaja:  Keskisuomalainen Oyj
Julkaisija:  Hämeen Media Oy
Levikki:  noin 40 000 kappaletta
Päätoimittaja:  Ville Hakala
Kotikunta:  Lahti
Kotimaa:  Suomi
Sivukoko:  tabloidi
Ilmestymistiheys:  kerran viikossa.
Kieli:  suomi
Aiheesta muualla
Kotisivu
Seutuneloset on Lahden seudulla yhden päätoimittajan vastuulla ilmestyvä ilmaisjakelulehtikokonaisuus. Sen edeltäjänä oli Lahden seudulla syksyllä 2003 aloitettu Seutuviikko-lehti, joka pyrki yhdistämään Hollolan, Nastolan ja Asikkalan aiemmin tilattavat lehdet ilmaisjakelulehdiksi mediakokonaisuudeksi. Seutuviikon ensimmäinen päätoimittaja oli Markus Ahonen. Vuodesta 2012 lehtien päätoimittajana oli Stiina Ikonen, joka siirtyi Hevosurheilu-lehden päätoimittajaksi tammikuussa 2017.
Seutuviikko-lehti purettiin kun paikallisuus kärsi lehden alueellisuudesta, ja lehtien julkaisemista jatkettiin erillisinä 1. joulukuuta 2004 alkaen. Lehdille jäi kuitenkin yhteinen päätoimittaja.
Seutuneloset-kokonaisuuteen kuuluvat Hollolan Sanomat, Nastola-lehti sekä Päijät-Häme-lehti. Myöhemmin kokonaisuuteen lisättiin vielä Orimattilassa ilmestyvä Orimattilan aluelehti.
Hollolan Sanomat jaetaan Hollolan lisäksi Hämeenkoskelle ja Kärkölään, Orimattilan aluelehti Orimattilan lisäksi Artjärvelle, Pukkilaan ja Myrskylään ja Päijät-Häme Asikkalaan. Lehtien yhteinen painosmäärä on noin 40 000 kappaletta.
Lehtiä jotka omalla alueella ovat ilmaiseksi jaettavia voi tilata myös alueen ulkopuolelle kotimaassa maksusta.
Aiheesta muualla

Seutuneloset.fi
Skoha

| Oy Skoha Ab |
| --- | --- |

Perustettu:  1927
Perustaja:  suojeluskuntajärjestö
Lakkautettu:  1982 (fuusiointi Hyvä Maku Oy:hyn)
Toimitusjohtaja:  Aarne Jusu 1927–1949 Hannes Vartama 1949–1967
Kotipaikka:  Helsinki
Toiminta-alue:  Suomi
Toimiala:  tukku- ja vähittäiskauppa
Tuotteet:  metsästys-, retkeily- ja urheiluvarusteet
Liikevaihto:  482 milj. mk (1957)
Henkilöstö:  67 (1957)
Tytäryhtiöt:  Suke Oy (Suojeluskuntalaisten Urheiluliike Oy) 1920–1974 Länsi-Suomen Urheilukauppa Oy
Omistaja:  Suomen Suojeluskuntajärjestö 1927–1944 Suomen Punainen Risti 1944–1971 Elanto 1971–1982
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Oy Skoha Ab (vuoteen 1935 asti Suojeluskuntain Kauppa Oy) oli suojeluskuntajärjestön vuonna 1927 perustama yritys, joka myi alun perin aseita, ampumatarvikkeita ja muita suojeluskuntavarusteita, sotien jälkeen Suomen Punaisen Ristin omistuksessa lähinnä ulkoilu-, retkeily- ja metsästysalan vaatteita ja välineitä. Se oli sekä tukku- että vähittäiskauppa ja kasvoi alansa suurimmaksi Suomessa.
Skohan päämyymälä sijaitsi vuodesta 1930 Helsingin nykyisen Makkaratalon paikalla sijainneessa Skohan talossa Helsingin päärautatieasemaa vastapäätä. Sivuliikkeitä sillä oli Helsingin Kalliossa sekä muissa Suomen suurissa kaupungeissa. Vuonna 1971 omistus siirtyi Punaiselta Ristiltä osuusliike Elannolle, joka teki Kaivokadun myymälästä jalkineliikkeen. Vuonna 1982 Skoha fuusioitiin Elannon aiemmin Valiolta ostamaan Hyvä Maku -yhtiöön (ent. Helsingin Meijeriliike).
Historiaa

Suojeluskuntain Kauppa Oy – Skyddskårernas Handels Ab eli Skoha perustettiin Suojeluskuntain yleisesikunnan kokouksessa kesäkuussa 1927 yhdessä kahden muun yrityksen, Suojeluskuntain Ase- ja Konepaja-Osakeyhtiön (nyk. Sako) ja  Suojeluskuntain Kustannus-Osakeyhtiön kanssa. Kaikkia kolmea yhtiötä varten perustettiin yhteinen hallintoneuvosto, jonka puheenjohtajaksi tuli senaattori P. E. Svinhufvud. Hän vetäytyi tehtävästä tasavallan presidentin virkakautensa 1931–1937 ajaksi, mutta palasi tehtävään ja toimi siinä kuolemaansa 1944 saakka.
Ennen talvisotaa Skohan suosituin myyntiartikkeli oli jalkaväenkivääri M/27 eli ”pystykorva”. Muita Skohan alkuaikoina myymiä aseita olivat Winchester-pienoiskiväärit,  Leijona-tarkkuuskiväärit, Suomi-konepistoolit ja Maxim-konekiväärit. Nimeä Skoha käytettiin myös yhtiön omana asemerkkinä.
Moskovan välirauhansopimuksen 1944 mukaan suojeluskuntajärjestö oli lakkautettava, ja Skohan ja Sakon uudeksi omistajaksi tuli Suomen Punainen Risti. Kustannusyhtiö lakkautettiin kokonaan. Skohan talo purettiin vuonna 1965 Makkaratalon tieltä. Skohan myymälä toimi Makkaratalossa vielä vuoteen 1971 asti, jolloin uusi omistaja Elanto teki siitä kenkäkaupan.
Sven Rydell

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Ruotsi> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Pariisi 1924 | Jalkapallo |  |
Sven Rydell 1930
Sven Åke Algot Rydell (14. tammikuuta 1905 Göteborg – 4. huhtikuuta 1975) oli ruotsalainen jalkapalloilija, joka edusti ruotsalaista Holmens IS:ää ja Örgryte IS:ää. Pelipaikaltaan Rydell oli hyökkääjä.
Rydell oli yksi 1920-luvun parhaista ruotsalaisia jalkapalloilijoita. Hänen suurimmat vahvuutensa olivat maalintekotehot: hän teki 43 pelaamassaan A-maaottelussa peräti 49 maalia. Pariisin olympialaisissa 1924 Rydell voitti pronssia Ruotsin joukkueessa. Rydell oli pitkään eniten A-maaottelumaaleja tehnyt ruotsalainen jalkapalloilija, kunnes Zlatan Ibrahimović ohitti hänet tilastossa syyskuussa 2014.
Saavutuksia

43 pelattua A-maaottelua
Olympiapronssia vuonna 1924
156 maalia Allsvenskanissa
Seurat

1920–1924 Holmens IS
1924–1930 Örgryte IS
1930–1931 Redbergslids IK
1931–1934 Örgryte IS
Take This Life

| ”Take This Life” In Flames |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Come Clarity
 Julkaistu: 2006
 Tyylilaji: melodinen death metal
 Kesto: 03.37
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast
In Flamesin muut singlet
| ”The Quiet Place” 2004 | ”Take This Life” 2006 | ”Dead End” 2006 |
Take This Life on melodista death metallia soittavan bändin In Flamesin kappale, joka oli ensimmäistä kertaa 2006 julkaistussa Come Clarity albumilla.Kappale kestää 3:35 minuuttia. Kappaleesta on tehty myös musiikkivideo. Kappaleen voi kuunnella In Flamesin MySpace sivustolla.
Kappale on soitettavana kappaleena pelissä Guitar Hero III: Legends of Rock
Kokoonpano

Anders Fridén – laulu
Björn Gelotte – kitara
Jesper Strömblad – kitara
Peter Iwers – basso
Daniel Svensson – rummut
In Flames
| --- | --- |
Studioalbumit:   Lunar Strain  The Jester Race  Whoracle  Colony  Clayman  Reroute to Remain  Soundtrack to Your Escape  Come Clarity  A Sense of Purpose  Sounds of a Playground Fading  Siren Charms  Battles  I, the Mask  Foregone 
EP:t:   Subterranean  Black-Ash Inheritance  Trigger  Come Clarity  8 Songs  Down, Wicked & No Good  Clayman 2020 
Livealbumit:  The Tokyo Showdown Sounds from the Heart of Gothenburg 
Singlet:   Cloud Connected  The Quiet Place  Take This Life  Dead End  Come Clarity  The Mirror's Truth  Alias  Delight and Angers  Deliver us” (2011)  Where the Dead Ships Dwell  Ropes  Rusted Nail  Paralyzed  The End  The Truth  Through My Eyes  Save Me  I Am Above  This Is Our House  I, the Mask  Burn  Call My Name  Follow Me  Not Alone  State of Slow Decay  The Great Deceiver  Foregone, Pt. 1  Foregone, Pt. 2  Meet Your Maker 
DVD:t:   Used & Abused... In Live We Trust  Sounds from the Heart of Gothenburg
Snaressaaret

| Snaressaaret |
| --- | --- |

 Snaressaarten kartta 
Koordinaatit:  48°01′S, 166°32′E
Merialue:  Tyynimeri
Pinta-ala:  3,5 km2 km²
Valtio
Valtio:  Uusi-Seelanti
Snaressaaret (engl. Snares Islands) on saariryhmä eteläisellä Tyynellämerellä. Ne kuuluvat Uudelle-Seelannille ja sijaitsevat noin sata kilometriä lounaaseen Uuden-Seelannin Stewartinsaaresta.
Ihmisen mukana tulleet nisäkkäät eivät koskaan asettuneet pysyvästi Snaressaarille, minkä takia niillä on säilynyt alkuperäinen luonto poikkeuksellisen hyvin. Siellä elää lukuisia ulappaliitäjiä ja pingviineitä. Pesimäkauden alkaessa sinne saapuu miljoonia nokiliitäjiä.
Saaret kuuluvat Unescon maailmanperintökohteeseen Uuden-Seelannin subantarktiset saaret vuodesta 1998.
Skýroksen arkeologinen museo

| Skýroksen arkeologinen museo Αρχαιολογικό Mουσείο Σκύρου |
| --- | --- |
Tyyppi:  arkeologinen museo
Sijainti:  Chóra, Skýros, Euboia, Keski-Kreikka, Kreikka
Perustettu:  1963
Koordinaatit:  38°54′31″N, 24°34′6″E
 fiSkýroksen arkeologinen museo 
   
Skýroksen arkeologinen museo (kreik. Αρχαιολογικό Mουσείο Σκύρου, Archaiologikó Mouseío Skýrou) on arkeologinen museo Skýroksen kylässä eli Chórassa Skýroksen saarella Kreikassa. Se esittelee saarelta löydettyä esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä.
Museo on perustettu vuonna 1963 ja se avattiin kymmenen vuotta myöhemmin. Museorakennus sijaitsee Skýroksen kylän linnavuoren eli antiikin Skyroksen kaupungin akropoliin pohjoisrinteessä. Rakennuksessa on kaksi huonetta ja yhteensä kymmenen vitriiniä.
Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä saaren arkeologisilta kaivauksilta varhaiselta helladiselta kaudelta (2800–1900 eaa.) roomalaiselle kaudelle saakka. Kokoelmiin kuuluu erityisesti keramiikkaa varsinkin protogeometriselta ja geometriselta kaudelta. Museon ulkotiloissa on rakennusten osia ja veistoksia sekä sarkofageja.
Protogeometrisen ja geometrisen kauden keramiikkaa.
Keraaminen hevoslelu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Skýroksen arkeologinen museo Wikimedia Commonsissa
Skogskyrkogårdenin metroasema

Skogskyrkogårdenin metroasema (ruots. Skogskyrkogården tunnelbanestation) on Tukholman metron maanpäällinen vihreän linjan asema, joka sijaitsee Sandsborgin ja Tallkrogenin metroaseman välissä. Se sijaitsee viisi kilometriä Slussenin metroasemasta. Asema avattiin 1. lokakuuta 1950 ja se on yksi Tukholman metron vanhimmista asemista.
Puutaideteos asemalaiturilla
Aseman sijainti
Käännös suomeksi
Tadahiro Akiba

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Tadahiro Akiba
Syntymäaika: 13. lokakuuta 1975 (ikä 48)
Syntymäpaikka: Chiba, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Pituus: 173 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1994–1996 1997 1998 1999–2004 2005–2006 2006–2008 2009–2010 | JEF United Ichihara Avispa Fukuoka Cerezo Osaka Albirex Niigata Tokushima Vortis Thespa Kusatsu SC Sagamihara | 54 (2) 0 (0) 5 (0) 204 (2) 62 (2) 79 (0)  |
Maajoukkue
| 1996 | Japani U-23 | 1 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Tadahiro Akiba (jap. 秋葉 忠宏, Akiba Tadahiro; s. 13. lokakuuta 1975 Chiba) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Akiba kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 1996, joissa Japani putosi ensimmäisellä kierroksella.
Skandaalihäät

| Skandaalihäät> The Philadelphia Story |
| --- | --- |

Ohjaaja:  George Cukor
Käsikirjoittaja:  Donald Ogden Stewart
Tuottaja:  Joseph L. Mankiewicz
Säveltäjä:  Franz Waxman
Kuvaaja:  Joseph Ruttenberg
Leikkaaja:  Frank Sullivan
Tuotantosuunnittelija:  Cedric Gibbons
Pukusuunnittelija:  Adrian
Pääosat:   Katharine Hepburn  Cary Grant  James Stewart 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer Netflix
Ensi-ilta:  1940
Kesto:  112 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Skandaalihäät (The Philadelphia Story) on vuonna 1940 ilmestynyt romanttinen komedia. Elokuvan ohjasi George Cukor ja sen pääosissa olivat Cary Grant, Katharine Hepburn ja James Stewart. Elokuva voitti aikanaan kaksi Oscar-palkintoa: parhaasta miespääosasta (James Stewart) ja parhaasta sovitetusta käsikirjoituksesta.
Elokuva perustuu  Philip Barryn näytelmään, joka menestyi Broadwayllä. Barry kirjoitti Katharine Hepburnia varten. Hepburn osti näytelmän elokuvaoikeudet ja esitti saman roolin myös elokuvaversiossa.
Elokuva valittiin vuonna 1993 Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historial­lisesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat Skandaalihäät vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa kriitikkoa valitsi elokuvan kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle.
Juoni

Tracy Lord (Katharine Hepburn) on varakkaan philadelphialaisen perheen tytär, joka on eronnut C.K. Dexter Havenista (Cary Grant) ja aikoo mennä naimisiin rikkaan George Kittredgen (John Howard) kanssa. Lordin perhe joutuu kuitenkin kustantaja Sidney Kiddin (Henry Daniell) kiristämäksi ja he joutuvat sen takia luomaan lehdille kirjoitettavaa. Sanomalehden reportteri Macaulay "Mike" Connor (James Stewart) ja valokuvaaja Elizabeth "Liz" Imbrie (Ruth Hussey) tulevat Lordin perheen vieraaksi yhdessä C.K. Dexter Havenin kanssa. Häiden lähestyessä Tracy huomaa olevansa kolmen miehen loukussa Miken, Dexterin ja Georgen kanssa. Lopulta Tracyn ja Georgen häät peruuntuvat ja Tracy menee uudelleen Dexterin kanssa naimisiin.
Kuvia

Katharine Hepburn ja James Stewart.
Cary Grant.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
www.filmsite.org
Skandaalihäät AllMoviessa. (englanniksi)
www.reelclassics.com
Sophie-Carmen Eckhardt-Gramatté

Sophie-Carmen Eckhardt-Gramatté
Sophie-Carmen Eckhardt-Gramatté (6. tammikuuta 1899 Moskova – 2. joulukuuta 1974 Stuttgart) oli venäläissyntyinen kanadalainen säveltäjä. Hän sai varhaista pianonsoiton opetusta äidiltään, joka oli itse opiskellut Nikolai Rubinsteinin johdolla. Sittemmin Eckhardt-Gramatté opiskeli pianon- ja viulunsoittoa Pariisin konservatoriossa. Hän sai opetusta myös Berliinissä Bronisław Hubermanilta. 1920-luvulla Eckhardt-Gramatté kiersi pianistina Edwin Fischerin kanssa. Hän asui vuosina 1924–26 Barcelonassa, jossa hän tutustui Pablo Casalsiin ja sävelsi muun muassa konserton sooloviululle. Puolisonsa, taidemaalari Walter Gramattén kuoltua vuonna 1929 Eckhardt-Gramatté lähti kiertueelle Yhdysvaltoihin, jossa hän esitti omia teoksiaan Leopold Stokowskin kanssa Philadelphiassa ja Frederick Stockin kanssa Chicagossa. Vuonna 1934 Eckhardt-Gramatté meni uusiin naimisiin taidehistorioitsija Ferdinand Eckhardtin kanssa.
Vuosina 1936–42 Eckhardt-Gramatté opiskeli Max Trappin johdolla Berliinissä; tästä lähtien hän omistautui lähes täysin säveltämiselle. Hän kehitti tiiviin, aggressiivisen ja dissonanssia korostavan tyylin, joka oli lähempänä myöhäisromantiikkaa kuin 1900-luvun uusia tekniikoita. Hän kuitenkin hyödynsi joissain teoksissaan myös uusklassismin ideoita. Hänen ensimmäinen sarjallinen kokeilunsa oli 5. pianosonaatti (1950). Vuonna 1953 Eckhardt-Gramatté asettui Winnipegiin; tätä ennen hän oli ollut Wienissä. Hänestä tuli Kanadan kansalainen vuonna 1958. Hän sai vuonna 1970 kunniatohtorin arvon Brandonin yliopistosta.
Siipipuut

| Siipipuut |
| --- | --- |
 Dipterocarpus retusus
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Malvales
Heimo::  Siipipuukasvit Dipterocarpaceae
Suku::  Siipipuut Dipterocarpus  C.F.Gaertn.
Katso myös
   Siipipuut Wikispeciesissä   Siipipuut Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Siipipuut (Dipterocarpus) on siipipuukasvien heimoon kuuluva kasvisuku, jonka noin 70 lajia kasvavat luonnonvaraisina Kaakkois-Aasiassa. Joidenkin lajien puuainesta käytetään.
Ulkonäkö ja koko > Kasvutapa ja lehdet

Siipipuut ovat tavallisesti korkeita ja pystyrunkoisia puita. Ne voivat olla ainavihantia tai kausivihantia. Rungon tyvellä on usein suuria lankkujuuria. Halkeileva korkkihuokosellinen kaarna vaihtelee väriltään harmahtavanruskeasta oranssiin. Pihka on valkoista, tuoksuvaa ja öljyistä. Sydänpuun väri vaihtelee ruskeasta punaruskean ja kellertävän kautta vihreään; manto eroaa selvästi väriltään sydänpuusta.
Siipipuiden vuorottaisten lehtien nahkeapintaiset lehtilavat ovat yksinkertaisia. Sulkasuonisten lehtien sivusuonet ovat suoria. Suuret korvakkeet ympäröivät kärkisilmua ja jättävät pudottuaan rengasmaisen lehtiarven.
Ulkonäkö ja koko > Kukat ja hedelmät

Siipipuiden tuskin lainkaan haaroittuvissa terttumaisissa kukinnoissa on tavallisesti 3–9 kukkaa yhdessä. Suurehkot, makeantuoksuiset, kaksineuvoiset kukat ovat säteittäisiä ja viisiteräisiä. Viisi verholehteä ovat tyveltään kasvaneet yhteen maljamaiseksi muodostelmaksi. Viisi valkoista terälehteä ovat karvaisia ja niissä on usein punainen keskiraita. Keltaiset ponnet ovat pitkähköjä. Kehänpäällinen sikiäin on karvainen ja munanmuotoinen. Emin jouhimainen vartalo päättyy levenevään luottiin.
Siipipuiden yksisiemenisissä, pähkinämäisissä hedelmissä on viisi siipeä, joista kaksi on lyhyempiä ja kolme pidempiä. Kaksi suurempaa muodostavat yhdessä pystyn siiven. Yhden alkion sisältävät siemenet ovat kasvaneet yhteen. Jokaisessa alkiossa on kaksi suurta ja paksua sirkkalehteä sekä huomaamaton alkeisjuuri.
Levinneisyys

Siipipuut kasvavat luonnonvaraisina laajalla alueella Kaakkois-Aasiassa. Niitä esiintyy Sri Lankassa, Intiassa, Pakistanissa, Bangladeshissä, Myanmarissa, Kambodžassa, Thaimaassa, Laosissa, Kiinassa, Vietnamissa, Malesiassa, läntisessä Indonesiassa ja Filippiineillä. Suvun lajit muodostavat dipterokarpusmetsiksi kutsuttuja kuivia, kesävihantia metsiä useilla alueilla Kaakkois-Aasiassa.
Käyttö

Eräät siipipuulajit ovat tärkeitä käyttöpuita, ja puuaineksella on lukuisia eri kauppanimiä eri kielissä. Yksikään laji ei ole CITES-säännösten suojaama, ja eräät lajit tuottavat Gurjunbalsam-nimistä kopaivapalsamia.
Aiheesta muualla

Flora of China: Dipterocarpus (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Zweiflügelfruchtbäume
Dipterocarpus costatusin kaarnaa.
Piirros lajista Dipterocarpus baudii.
Dipterocarpus baudiin pudonneita kukkia.
Dipterocarpus alatus
Siipipuun oksa Salmisiirtokuntien vaakunassa.
Käännös suomeksi
Tadahiko Ueda

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Tadahiko Ueda
Syntymäaika: 3. elokuuta 1947
Syntymäpaikka: Kioto, Japani
Kuolinaika: 15. huhtikuuta 2015 (67 vuotta)
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Hyökkääjä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1970–1973 | Nippon Steel | 60 (25) |
Maajoukkue
| 1970–1971 | Japani | 13 (7) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Tadahiko Ueda (jap. 上田 忠彦, Ueda Tadahiko; 3. elokuuta 1947 Kioto – 15. huhtikuuta 2015) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Ueda debytoi Japanin maajoukkueessa elokuussa 1970. Hän on pelannut 13 maaottelua ja tehnyt niissä seitsemän maalia.
Aiheesta muualla

National Football Teams
Syodontinae

| Syodontinae |
| --- | --- |
 Syodon
 Permikausi Guadalupe-epookki  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Kladi::  Synapsidit Synapsida
Lahko::  Terapsidit Therapsida
Alalahko::  †Dinocephalia
Kladi::  †Anteosauria
Heimo::  †Anteosauridae
Alaheimo::  †Syodontinae  Ivakhnenko, 1994
Synonyymit
 Syodontidae 
Suvut
 †Australosyodon  †Notosyodon  †Pampaphoneus  †Syodon 
Katso myös
   Syodontinae Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Syodontinae on sukupuuttoon kuollut Dinocephalia-ryhmään kuuluva terapsidien alaheimo. Sen jäsenet olivat keskisellä Permikaudella eläneitä lihansyöjiä. Niiden fossiileja tunnetaan Venäjältä, Etelä-Afrikasta ja Brasiliasta.
Fylogenia

Cisneros et al., (2012):
Australosyodon
Syodon

| Syodon |
| --- | --- |

 Permikausi Capitan-vaihe  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Kladi::  Synapsidit Synapsida
Lahko::  Terapsidit Therapsida
Alalahko::  †Dinocephalia
Kladi::  †Anteosauria
Heimo::  †Anteosauridae
Alaheimo::  †Syodontinae
Suku::  †Syodon  Kutorga, 1838
Kaksiosainen nimi
 † Syodon biarmicum  Kutorga, 1838 
Synonyymit
 Cliorhizodon Twelvetrees, 1880  Syodon efremovi Orlov, 1958 
Katso myös
   Syodon Wikispeciesissä   Syodon Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Syodon (nimen merkitys: ”karjunhammas”) on sukupuuttoon kuollut Dinocephaliaan kuuluva terapsidisuku. Se eli keskisellä permikaudella, ja oli keskikokoinen lihansyöjä tai kaikkiruokainen eläin.
Sukuun luettiin aikaisemmin kaksi lajia Syodon biarmicum ja Syodon efremovi, mutta nykyään S. efremovi -lajia ei pidetä todellisena vaan se on määritelty samaksi kuin S. biarmicum. Syodonin kallo on korkea ja suorahko. Suurien silmien takia eläin on saattanut olla yöaktiivinen. Sen kallon pituus on noin 22 cm; kokonaispituus on täten saattanut olla noin 1,2 metriä. Syodonin fossiileja on löydetty Permin alueelta, Venäjältä.
Fylogenia

Cisneros et al., (2012):
Skander Souayah

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 20. marraskuuta 1972 (ikä 51)
Syntymäpaikka: Tunisia
Pelipaikka: hyökkäävä keskikenttäpelaaja
Pituus: 177 senttimetriä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1992–2001 2001–2005 | CS Sfaxien Espérance |  22 (4) |
Maajoukkue
| 1994–2002 |  Tunisia | 38 (7) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Skandar Souayah (arab. إسكندر السويح‎, s. 20. marraskuuta 1972) on entinen tunisialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän pelasi suurimman osan urastaan tunisialaisessa Club Sportif Sfaxienissa. Souayah edusti myös maataan vuoden 1998 jalkapallon MM-kisoissa Ranskassa, jossa hän myös teki maansa ainoan maalin Romaniaa vastaan.
Ura

Souayahin ammattilaisura alkoi CS Sfaxienissa vuonna 1992, jonka aikana hänestä kehittyi teknisesti hyvä pelaaja ja pelintekijä. Pian hänestä tuli joukkueen suosikkipelaaja ja CS Sfaxienin voittaessa Tunisian liigamestaruuden vuonna 1995 Souayah nimitettiin seuraavalla kaudella kapteeniksi. Hän saavutti joukkueensa kanssa menestystä vuosina 1998 ja 2000 voitettuaan CAF Cupin ja Arabian Mestarien liigan. Souayah kuitenkin riitaantui CS Sfaxienin johtoportaan kanssa ja siirtyi vuonna 2001 Espéranceen, jossa hän myös päätti uransa vuonna 2005.
27. maaliskuuta 2002 Souayah antoi positiivisen dopingnäytteen Norja -ottelun jälkeen Tunisiassa. Näytteessä hänen verestään löydettiin nandrolonia. Souayahille langetettiin kuuden kuukauden pelikielto, joka alkoi 8. toukokuuta 2002.
Saavutukset

Arabian Mestarien liiga: 2000
CAF Cup: 1998
Tunisian cup: 1995
Tunisian liigamestaruus: 1995, 2002, 2003, 2004
Aiheesta muualla

National Football Teams (englanniksi)
Weltfussball (saksaksi)
Tunisian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 1994
1 Boumnijel |
2 Mahjoubi |
3 Mizouri |
4 Boukadida |
5 Thabet |
6 Ben Sassi |
7 Trabelsi |
8 S. Sellimi |
9 Hicheri |
10 Souayah |
11 A. Sellimi |
12 Tlemçani |
13 Okbi |
14 Souissi |
15 Bouzaiene |
16 el-Ouaer |
17 Gharbi |
18 Chihi |
19 Rouissi |
20 Hamrouni |
21 Limam |
22 Salhi |
Valmentaja Zouaoui
Tunisian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1998
1 el-Ouaer |
2 Ben Younes |
3 S. Trabelsi |
4 Boukadida |
5 H. Trabelsi |
6 Chouchane |
7 Thabet |
8 Baya |
9 Jelassi |
10 Ghodhbane |
11 Sellimi |
12 Melki |
13 Bouazizi |
14 Chihi |
15 Souayah |
16 Salhi |
17 Clayton |
18 Ben Slimane |
19 Ben Ahmed |
20 Jaballah |
21 Badra |
22 Boumnijel |
Valmentaja Kasperczak