stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Iivisniemi
Historia

Iivisniemen alueella on sijainnut aikanaan useita laitureita, muun muassa Sälörin, Granholman ja Kihlmanin laiturit, joissa Helsingistä lähteneet laivat ovat pysähtyneet matkalla Porkkalaan tai länteen. Alueella on alun perin sijainnut myös Ivisnäsin ja Bondaksen kartanot, joiden omistajat ovat muokanneet aluetta. Hannusjärven pientaloalueen rakentaminen on aloitettu 1930-luvulla silloisen Jorvaksentien varteen, ja myöhemmin rakennettu Länsiväylän moottoritie on muokannut aluetta edelleen.
Rullaniementien päässä on Villa Rulludd. Rulludd mainitaan ensimmäisen kerran historiankirjoituksissa vuonna 1788, jolloin se toimi halkojen lastauspaikkana ja satamana. Villa Rulludd on vuosina 1873–1908 rakennettu huvila, jonka tällä hetkellä omistaa Espoon kaupunki ja joka toimii huvilamuseona ja kotiseututalona.
Kulttuuri

Iivisniemen tunnettuja asukkaita ovat entinen ulkoministeri Timo Soini, entinen pääministeri Esko Aho[lähde? ] sekä lapsuudessaan Iivisniemessä asunut luennoitsija ja motivaatiovalmentaja Jari Sarasvuo.
Kulttuuri > Kaupunginosayhdistys

Iivisniemen alueella vaikuttaa Iivisniemi-Kaitaa-seura. Kotiseutuyhdistyksen toimintaan kuuluu muun muassa Etelä-Espoon kaavoitusasioiden seuraaminen ja kannanotot, asukastoiminnan ja erilaisten tapahtuminen järjestäminen ja seuran verkkosivujen ja erilaisten historiikkien julkaisu.
Kulttuuri > Urheilu

Iivisniemeen perustettiin vuonna 1969 paikallinen urheiluseura Espoon Tikka. Siitä piti alun perin tulla silloisen Iivisniemi-seuran (nykyisen Iivisniemi-Kaitaa-seura) urheilujaos, mutta heti alussa päätettiin perustaa oma seura. Seura pyrkii tarjoamaan nuorille ja lapsille yhdessäoloa ja terveen harrastuksen. Päälaji on nykyisin jalkapallo, ja lisäksi ohjelmaan kuuluu nykyisin naisten jumppa. Kesänä Tikka pitää puistojumppaa. Vuosien kuluessa on pelattu lisäksi muun muassa jääkiekkoa ja lentopalloa. Seuran nimi valittiin tarkoituksellisesti sellaiseksi, ettei se rajoita toimintaa liikaa tiettyyn tai tiettyihin lajeihin. Seura järjestää myös jokavuotisen yleisurheilukilpailun ja jalkapallokoulun kaikille alueen asukkaille.
Yhteydet

Iivisniemessä sijaitsee Kaitaan metroasema.
Bussilla 143 pääsee myös Soukanniemeen ja linjoilla 147, 543 ja 544 pääsee Kivenlahteen.
Linjoilla 543 ja 544 pääsee Leppävaaraan.
Öisin Kamppiin pääsee linjalla 147N.
Matinkylään pääsee vain linjalla 544 Länsiväylän varteen, linjalla 111 Hyljelahdesta, sekä metrolla.
Aiheesta muualla

Iivisniemi-Kaitaa-seuran sivusto
Espoon Tikan sivusto
Ernst Nordström

Ernst Samuel Nordström (21. huhtikuuta 1850 Porvoo – 18. helmikuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen taideteollisuuskeskuskoulun johtaja, intendentti ja professori.
Ernst Nordströmin vanhemmat olivat filosofian tohtori, kirkkoherra Otto Mauritz Nordström ja Eufrosyne Sofia Ottelin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1867 Porvoon kymnaasista ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1874 ja filosofian maisteriksi 1877. Nordström harjoitti lisäksi taide- ja teknisiä opintoja Wienissä ja Pariisissa.
Nordström oli Suomen Taideteollisuusyhdistyksen perustaman Taideteollisuuskeskuskoulun rehtorina vuosina 1879–1915 ja yhdistyksen museon intendenttinä 1879–1911 sekä Ateneumin taloudenhoitajana Ateneumin rakentamisen aikana. Nordström toimi lisäksi matematiikan opettajana helsinkiläisissä kouluissa. Hän sai professorin arvon 1910.
Nordström oli Suomen apulaiskomissarina Pariisin maailmannäyttelyssä 1878 sekä komissaarina Suomen yleisessä taideteollisuusnäyttelyssä vuonna 1885. Hän edusti Suomea monissa muissakin näyttelyissä ja piirustuksenopettajain kongresseissa. Vuonna 1910 hänet valittiin Suomen edustajaksi taideopetusta, piirustusta ja sovellettua taidetta vaalivan kansainvälisen yhdistyksen keskuskomiteaan. Nordström oli myös Suomen Taiteilijaseuran sihteerinä 1893–1910, Suomen Taideteollisuusyhdistyksen puheenjohtajana ja Antellin valtuuskunnan jäsenenä. Nordström oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen, toimittaja ja taloudenhoitajana useissa ruotsinkielisissä sanomalehdissä.
Nordström jäi 11. maaliskuuta 1932 raitiovaunun alle Heikinkatu 12:n kohdalla loukkaantuen varsin pahoin. Hän kuoli helmikuussa 1933.
Ernst Nordström oli naimisissa 1879–1919 Aline Sofia Hirnin (k. 1919) kanssa. Heidän poikansa oli fyysikko Gunnar Nordström.
Julkaisuja

Genealogiska tabeller rörande släkterna Nordström Ottelin, Hirn och Alopaeus. Helsingfors 1904
Perspektivlärans grunder. Söderström, Helsingfors 1912, suomeksi nimellä Perspektiiviopin alkeet. WSOY 1912
Supplement till Genealogiska tabeller rörande släkterna Nordström, Ottelin, Hirn och Alopaeus. Helsingfors 1915
Supplement 2 till Genealogiska tabeller rörande släkterna Nordström, Ottelin, Hirn och Alopaeus. Helsingfors 1925
Suomen taiteilijat, maalarit ja kuvanveistäjät - Finlands konstnärer, målare och bildhuggare. Otava 1926
Ett Runebergsporträtt teoksessa Historiska och litteraturhistoriska studier 3; toim. Gunnar Castrén, Carl von Bonsdorff, C. A. Nordman. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland 191. Helsingfors 1927
Albert Edelfelt: några personliga minner. 1935
Taidetta Helsingin hautausmaalla: Konsten på Helsingfors kyrkogård; valokuvat Sigurd Schildt ; painosta toim. H. J. Viherjuuri. Otava 1939
Fang

Fang voi tarkoittaa seuraavia asioita ja henkilöitä:
fang, Keski-Afrikassa puhuttu bantukieli
Fang Bo (s. 1992), kiinalainen pöytätennispelaaja
Fang Lizhi (1936–2012), kiinalainen astrofyysikko
Liu Fang (s. 1974), kiinalainen muusikko
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Fang”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Epäorgaaninen kemia

Epäorgaaninen kemia on kemian osa-alue, joka tutkii epäorgaanisia yhdisteitä kuten metalleja, mineraaleja ja organometalliyhdisteitä. Orgaaninen kemia sitä vastoin tutkii orgaanisia yhdisteitä, jotka sisältävät hiiltä. Tarkkaa rajaa näiden kahden tieteenalan välillä ei ole, sillä esimerkiksi organometalliyhdisteitä tutkivat molemmat.
Tapana on myös sijoittaa eräät hiilen yksinkertaisimmat yhdisteet, kuten hiilimonoksidi ja -dioksidi, karbonaatit, karbidit ja syanidit epäorgaaniseen kemiaan.
Ryhmäteoria on epäorgaanisen kemian keskeinen teoria. Siinä epäorgaaniset yhdisteet jaetaan pisteryhmiin niiden symmetrian perusteella. Symmetrian perusteella on mahdollista päätellä yhdisteen kemiallisia ominaisuuksia. Ryhmäteorian avulla voidaan päätellä esimerkiksi vibraatio- ja rotaatiojuovien määrää tutkittavassa yhdisteessä.
Epäorgaanisilla yhdisteillä on lukuisia käyttötarkoituksia. Niitä käytetään esimerkiksi katalyytteinä, pigmentteinä, pinnoitteina, tensideinä, lääkkeinä ja polttoaineina. Epäorgaaninen kemia onkin tieteenalana käytännönläheinen. Monilla epäorgaanisilla yhdisteillä on suuri taloudellinen merkitys: esimerkiksi rikkihapon tuotantomäärää on käytetty yhtenä talouden mittarina, sillä se on tärkeä teollisuuden raaka-aine.
Kirjallisuutta

Atkins, P. W. & Overton, T. et al.: Inorganic Chemistry.  (5. painos)  New York:  W. H. Freeman and Company, 2010.  ISBN 9780199236176.  Teoksen verkkoversio.
Housecroft, C. E. & Sharpe, A. G.: Inorganic Chemistry.  (2. painos)  Harlow:  Prentice Hall, 2005.  ISBN 9780130399137.  Teoksen verkkoversio.
Cox, P. A.: Inorganic Chemistry.  (2. painos)  BIOS Scientific Publishers, 2004.  ISBN 9781859962893.
Büchel, K. H. & Moretto, H.-H. et al.: Industrial Inorganic Chemistry.  (2. painos)  Weinheim (Allemagne):  Wiley-VCH, 2000.  ISBN 9783527298495.  Teoksen verkkoversio.
Cotton, F. A. & Wilkinson, Geoffrey et al.: Advanced Inorganic Chemistry.  (6. painos)  John Wiley & Sons, 1999.  ISBN 9780471199571.  Teoksen verkkoversio.
Greenwood, N. N. & Earnshaw, A.: Chemistry of the Elements.  (2. painos)  Butterworth-Heinemann, 1997.  ISBN 9780750633659.  Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Epäorgaaninen kemia Wikimedia Commonsissa
Eerika Hämäläinen

Eerika Hämäläinen (s. 13. toukokuuta 2000) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Liigassa Tikkurilan Palloseuran joukkueessa 51 ottelua kausina 2018–2020. Heinäkuussa 2020 hän teki ensimmäisen liigamaalinsa Jyväskylän Pallokerhoa vastaan. Kaudeksi 2021 hän siirtyi Liigaan nousseeseen Helsingin Palloseuraan. Hämäläinen teki HPS:n historian ensimmäisen liigamaalin ottelussa PK-35:tä vastaan 24. huhtikuuta 2021.
Hämäläinen on pelannut Suomen nuorisomaajoukkueissa.
Esko Parpala

Esko Parpala (s. 2. heinäkuuta 1965 Rovaniemi) on suomalainen entinen keskimatkojen juoksija. Hänen päämatkansa oli 800 metrin juoksu. Urallaan hän edusti rovaniemeläistä Lapin Lukkoa.
Parpala voitti 800 metrin Suomen mestaruuden Tampereella vuonna 1996 ajalla 1.52,89 . Hopealla hän oli viidesti: 1987, 1990, 1991, 1994 ja 1997, vuonna 1995 tuli pronssia. Tavallisesti voiton esteenä oli Ari Suhonen, joka voitti Suomen mestaruuden peräti yhdeksän kertaa peräkkäin vuosina 1985–1993. Parpala oli mukana 800 metrillä Helsingin EM-kisoissa 1994 ja Tokion MM-kisoissa 1991, joissa molemmissa jäi alkueriin.
Parpalan ennätys 800 metrillä oli 1.45,24. Hän juoksi sen Zürichissa 16. elokuuta 1989 samana päivänä kuin Ari Suhonen teki uuden (ja edelleen voimassa olevan) Suomen ennätyksen 1.44,10. Parpala on ajallaan matkan kaikkien aikojen viidenneksi nopein suomalainen.  Iisalmessa 16. heinäkuuta 1994 Lapin Lukon joukkue Heikki Keskitalo, Esko Parpala, Jarmo Kokkola ja Mika Laaksonen juoksi 4×800 metrin viestissä matkan edelleen voimassa olevan Suomen ennätyksen 7.19,95. Harvinaisella 600 metrin matkalla Parpala juoksi Suomen ennätykset sekä ulkona (1.18,90 Rovaniemellä 20. heinäkuuta 1993) että hallissa (1.19,14 Rovaniemellä 12. helmikuuta 1994) .
Erythrosuchus

| Erythrosuchus |
| --- | --- |

 Triaskausi 250–230 Ma  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia/Sauropsida
Alaluokka::  Diapsidit Diapsida
Osaluokka::  Archosauromorpha
Kladi::  Archosauriformes
Heimo::  †Erythrosuchidae
Suku::  †Erythrosuchus  Broom, 1905
Laji::  africanus
Kaksiosainen nimi
 † Erythrosuchus africanus  Broom, 1905 
Katso myös
   Erythrosuchus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Erythrosuchus on sukupuuttoon kuollut arkosaureille sukua oleva matelijasuku triaskauden Etelä-Afrikasta ja Namibiasta. Se ja muut Erythrosuchidae-heimon jäsenet olivat suurimpia maalla eläneitä petoja ympäri maailman varhais- ja keskitriaskaudella. Jotkut niistä saavuttivat jopa viiden metrin pituuden. Erythrosuchuksen pää saattoi olla metrin pitkä, ja sillä oli leuat täynnä teräviä, kolmiomaisia hampaita. Sen jalat sijoittuivat aika suoraan ruumiin alapuolelle, viitaten tämän aktiivisen saalistajan pystyneen liikkumaan tehokkaammin maalla kuin esimerkiksi jalkojaan retkottava Chasmatosaurus.
Aiheesta muualla

Erythrosuchidae University of California Museum of Paleontology
†Erythrosuchidae Mikko's Phylogeny Archive
Erythrosuchidae Palaeos
Taiteilijan näkemys.
Erythrós Stavrós

| Erythrós Stavrós Ερυθρός Σταυρός |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Erythrós Stavrós korostettuna.
Kaupunki:  Ateena, Attika, Kreikka
Suuralue:  7.
Koordinaatit:  37°59′29″N, 23°46′09″E
Lähialueet:  Ampelókipoi, Ellinoróson, Girokomeío, Papágou
Erythrós Stavrós (kreik. Ερυθρός Σταυρός, ”Punainen risti”) on kaupunginosa Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsee Ateenan koillisosassa ja kuuluu kaupungin 7. suuralueeseen. Kaupunginosa voidaan lukea osaksi laajempaa Ampelókipoin kaupunginosaa.
Kaupunginosa on saanut nimensä siellä sijaitsevasta Punaisen Ristin sairaalasta. Kaupunginosassa sijaitsevat myös muun muassa poliisikoulu sekä Kreikan oikeusministeriön rakennus. Kaupunginosan lounaispuolella sijaitsee varsinainen Ampelókipoin alue, koillispuolella Ellinorósonin kaupunginosa, länsipuolella Girokomeío ja itäpuolella Papágoun kaupunki.
Ateenan kaupunginosat ja alueet
Aérides
Ágios Artémios
Ágios Elefthérios
Ágios Loúkas
Ágios Nikólaos
Ágios Panteleímonas
Akadimía
Akadimía Plátonos
Akrópoli
Ampelókipoi
Anafiótika
Anáktora
Asteroskopeío
Attikí
Chílton
Elaiónas
Ellinoróson
Erythrós Stavrós
Evangelismós
Exárcheia
Filopáppou
Girokomeío
Gkázi
Gkráva
Gkýzi
Goudí
Goúva
Ilísia
Kallimármaro
Kansallispuutarha
Kerameikós
Klafthmónos
Kolokynthoú
Kolonáki
Kolonós
Koukáki
Kountouriótika
Kynosárgous
Kypriádou
Kypséli
Lampriní
Lófos Skouzé
Lykavittós
Makrygiánni
Metaxourgeío
Mets
Monastiráki
Néa Filothéi
Neápoli
Néos Kósmos
Omónoia
Pagkráti
Patísia
Pedíon Áreos
Pefkákia
Petrálona
Pláka
Plateía Amerikís
Plateía Koliátsou
Plateía Koumoundoúrou
Plateía Mavíli
Plateía Viktorías
Polýgono
Profítis Daniíl
Profítis Ilías
Promponás
Psyrí
Rizoúpoli
Rouf
Sepólia
Stathmós Larísis
Sýntagma
Thiseío
Thymarákia
Treis Géfyres
Váthi
Votanikós
Záppeio
Erytorbiinihappo

| Erytorbiinihappo |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (2R)-2-[(1R)-1,2-dihydroksietyyli]-3,4-dihydroksi-2H-furan-5-oni
CAS-numero:  89-65-6
PubChem CID:  54675810
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H8O6
Moolimassa:  176,12 g/mol
Sulamispiste:  164–172 °C
Tiheys:  0,704 g/cm3
Liukoisuus veteen:  400 g/l (20 °C)
Erytorbiinihappo eli isoaskorbiinihappo eli D-araboaskorbiinihappo (C6H8O6) on hapettumisenestoaine ja samalla happamuudensäätöaine. Sen E-koodi on E 315. Erytorbiinihappoa saa käyttää mm. liha- ja kalasäilykkeisiin sekä -puolisäilykkeisiin. Erytorbiinihapon päivittäiseksi saantimääräksi eli ADI-arvoksi on määritelty 6 mg/kg.
Erytorbiinihappo on C-vitamiinin stereoisomeeri. Erytorbiinihappo ei ole vitamiini, vaikka sitä nimitetään myös isoaskorbiinihapoksi. Luonnossa ainoastaan Penicillium-homeiden on havaittu tuottavan erytorbiinihappoa. Ainetta valmistetaan teollisesti moniportaisella prosessilla, joka on samankaltainen kuin C-vitamiinin valmistuksessa käytettävä Reichstein-prosessi.
Aiheesta muualla

Tuomas Salujärven väitöskirjan tiivistelmä: Characterisation, cloning and production of industrially interesting enzymes: gluconolactone oxidase of Penicillium cyaneo-fulvum and gluconate 5-dehydrogenase of Gluconobacter suboxydans (Arkistoitu – Internet Archive)
PubChem: Isoascorbic acid (englanniksi)
ChemBlink: D-Isoascorbic acid (englanniksi)
Ensimmäinen-Väihi

| Ensimmäinen-Väihi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jämsä
Koordinaatit:  61°53′08″N, 24°39′15″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kuoreveden alue (35.61)
Laskujoki:  Väihinoja 
Järvinumero:  35.613.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  150,6 m  
Rantaviiva:  0,967 km  
Pinta-ala:  3,95 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiEnsimmäinen-Väihi 
Ensimmäinen-Väihi  on Keski-Suomessa Jämsässä Pihlaiston kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,0 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä..
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Kuoreveden alueella (35.61), jonka Vuohijoen valuma-alueeseen (35.613) se kuuluu.
Fatoumata Coulibaly

Fatoumata Coulibaly, kuva vuodelta 2017
Fatoumata Colibaly (s. 1950-luvulla) on Malista lähtöisin oleva journalisti, näyttelijä, ohjaaja ja feministi. Hän kampanjoinut naisten sukupuolielinten silpomista vastaan. Hän on kotoisin Sikasson alueelta.
Coulibalyn suvusta on tullut muusikoita. Hänen isoäitinsä Bazéko Traoré oli laulaja ja muusikko. Coulibaly työskenteli aluksi Malin radiossa toimittajana ja kuuluttajana, kunnes sai ajatuksen näytelmästä. Hän tapasi ohjaaja Ousmane Sown jonka mielestä siitä pitäisikin tehdä elokuvakäsikirjoitus.
Vuonna 2004 ilmestyi senegalilainen elokuva Moolaadé, jossa Colibaly esitti pääroolin. Se kertoo naisesta jolla on taikavoima, Moolaadé, jota hän alkaa käyttää suojellakseen tytärtään silpomiselta. Coulibaly on itse silpomisen uhri. Kriitikko Roger Ebert ylisti elokuvaa ja vuonna 2005 Colibaly voitti parhaan naisnäyttelijän palkinnon Cinemanilan elokuvajuhlilla Filippiineillä. Tämän jälkeen Coulibaly ryhtyi työskentelemään näkyvästi naisten sukuelinten silpomista vastaan. Hänen työstään tehtiin dokumenttielokuva nimeltään Africa on the Move: The Power of Song joka sai ensi-illan vuonna 2010.
Colibaly on tehnyt monia rooleja elokuvissa, televisiosarjoissa ja näytelmissä. Hän työskentelee Malin radio- ja televisioyhtiössä (ORTM).
Erythroxylum novogranatense

| Erythroxylum novogranatense |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Malpighiales
Heimo::  Erythroxylaceae
Suku::  Kokapensaat Erythroxylum
Laji::  novogranatense
Kaksiosainen nimi
 Erythroxylum novogranatense  (Morris) Hieron. 
Katso myös
   Erythroxylum novogranatense Wikispeciesissä   Erythroxylum novogranatense Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Erythroxylum novogranatense (Hayo eli Kolumbian koka) on Erythroxylaceae-heimoon kuuluva kasvi, joka on Erythroxylum cocan ohella toinen kaupallisiin tarkoituksiin viljelty kokalaji.
Lajin viljely levisi 1900-luvun alussa Brittiläisen kansainyhteisön trooppisiin maihin. Sitä kasvatetaan yhä Britannian vanhoissa siirtomaissa Intiassa, Afrikassa, Sri Lankassa ja Jamaikalla. Jaavalla oli lyhyen ajanjakson ajan 1900-luvun alussa laajoja viljelmiä teollista kokaiininvalmistusta varten.
Erythroxylum coca -lajiin verrattuna Erythroxylum novogranatensen lehdet ovat pienemmät ja kapeammat, myös niiden väri on vaaleampi ja kellertävämpi. Toisin kuin Erythroxylum coca, Erythroxylum novogranatense ei pudota lehtiään. Tämän vuoksi se näyttää tuuheammalta ja tukevammalta. Se sietää pitkiäkin kuivuuskausia. Muista kokalajeista poiketen sen lehdet sisältävät myös paljon metyylisalisylaattia. Tämän kemiallisen yhdisteen hajun voi tuntea selvästi, kun lehtiä kuivataan.
Erythroxylum novogranatense subsp. truxillense

Erythroxylum novogranatensella on alalaji truxillense, jota kasvatetaan Trujillon kaupungissa Perun pohjoisosassa. Coca-Cola Company valmistaa Trujillon kokasta uutetta, joka antaa Coca-Colalle sen ominaismaun. Nykyisin kokaiini erotetaan kokamassasta tämän uutosprosessin yhteydessä.
Trujillonkokaa viljellään nykyisin Perun rannikolla sekä Andien alimmilla rinteillä. Tämä alalaji kasvaa korkeina, haarautuneina ja tuuheina pensaina, joilla on pienet paksut lehdet. Pensas kestää kuivuutta ja kasvaa myös autiomaailmastossa.
Trujillonkokaa pidetään parhaan makuisena ja aromikkaimpana kaikista kokalajeista. Trujillonkokan siemenet ovat kuitenkin varsin herkkiä kuivuudelle ja viljelijöiden on säilytettävä niitä kosteina itävyyden ylläpitämiseksi. Trujillonkoka onkin säilymisensä kannalta kaikista kokalajeista ihmisestä riippuvaisin.
Etelä-Savon vuoden kylä

Vuoden suomalaiset kylät
Etelä-Karjala
Vuoden eteläkarjalainen kylä
Etelä-Pohjanmaa
Vuoden eteläpohjalainen kylä
Etelä-Savo
Etelä-Savon vuoden kylä
Itä-Uusimaa
Vuoden itäuusmaalainen kylä (1997–2010)
Kainuu
Vuoden kainuulainen kylä
Kanta-Häme
Kanta-Hämeen vuoden kylä
Keski-Pohjanmaa
Keski-Pohjanmaan vuoden kylä
Kymenlaakso
Kymenlaakson vuoden kylä
Lappi
Vuoden lappilainen kylä
Pirkanmaa
Pirkanmaan vuoden kylä
Pohjois-Pohjanmaa
Pohjois-Pohjanmaan vuoden kylä
Päijät-Häme
Päijät-Hämeen vuoden kylä
Satakunta
Satakunnan vuoden kylä
Uusimaa
Vuoden uusmaalainen kylä
Varsinais-Suomi
Varsinais-Suomen vuoden kylä
Kyltti tien laidalla kertoo kulkijalle, että hän on saapumassa Etelä-Savon vuoden kylään.
Etelä-Savon vuoden kylä on tunnustus, jonka Etelä-Savon maakuntahallitus myöntää vuosittain jollekin ansioituneelle maakunnan kylälle. Nimeäminen tehdään yhteistyössä Etelä-Savon maakunnallisen kylätoimintayhdistyksen Järvi-Suomen kylät ry:n kanssa. Usein valintaperusteina on mainittu kyläyhdistyksen aktiivisuus ja kylän vireä toiminta.
Mikkelin läänin ja Etelä-Savon vuoden kyläksi valittuja kyliä

1989: Pyhäkoski (Mäntyharju)
1990: Hauhala (Anttola)
1991: Tiemassaari (Rantasalmi)
1992: Vitsiälä (Ristiina). Samana vuonna valtakunnalliseksi Vuoden kyläksi valittiin Putikko (Punkaharju)
1993: Karvio-Lepikkomäki (Heinävesi)
1994: Koikkala (Juva)
1995: Harjuranta (Kangaslampi)
1996: Kalho (Hartola)
1997: Nojanmaa (Savonlinna)
1998: Väisälä (Hirvensalmi)
1999: Kutemajärvi (Kangasniemi)
2000: Tuusmäki (Rantasalmi)
2001: Venetmäki (Pieksämäen mlk)
2002: Osikonmäki (Rantasalmi)
2003: Simanala (Enonkoski)
2004: Varistaipale (Heinävesi)
2005: Hurissalo (Puumala)
2006: Hiukkajoki (Punkaharju)
2007: Ruokomäki (Kangasniemi)
2008: Siikamäki-Peiposjärvi (Pieksämäki), myös Suomen valtakunnallinen Vuoden kylä.
2009: Rahula (Mikkeli)
2010: Rönkönvaara-Lapinlahti (Savonlinna)
2011: Hokka (Kangasniemi)
2012: Anttola (Kerimäki)
2013: Ihastjärvi (Mikkeli)
2014: Paltanen (Pieksämäki)
2015: Koikkala (Juva)
2016: Vitsiälä (Mikkeli)
2017:
2018: Lohilahti (Sulkava)
2019:
2020: Oravi (Savonlinna)
Energia Egyptissä

Energia Egyptissa käsittelee Egyptin energian tuotantoon, kulututukseen ja jakeluun liittyviä asioita.
Egypti tuottaa vientiin sekä raakaöljyä että jalostettua öljyä, kivihiiltä, maakaasua ja sähköä.
Energiantuotanto

Vuosina 2019–2021 Egypti tuotti 660 800 barrelia öljyä päivässä, 64 292 955 000 kuutiometriä maakaasua ja 262 000 tonnia kivihiiltä vuodessa.
Egyptin sähköntuotannosta 88,7% perustuu fossiilisiin polttoaineisiin, 7,7% vesivoimaan, 2,5% tuulivoimaan ja 1% aurinkoenergiaan (vuonna 2020). Laajassa, tuulisessa ja aurinkoisessa maassa olisi paljon kapasiteettia uudistuvan energiantuotannon tarpeisiin.
Energian kulutus

Koko Egypti on sähköverkon piirissä. Energinkulutus henkeä kohti on 40,063 miljoonaa BTU:ta, eli maailmassa sijalla 106, Afrikan maiden joukossa kuudennella sijalla.
Energiantuotanto, tuonti ja  hiilidioksidipäästöt

| Energia Egyptissä > . | Energia Egyptissä > Väestö.milj.as. | Energia Egyptissä > Prim. energia.TWh | Energia Egyptissä > Tuotanto.TWh | Energia Egyptissä > Vienti .TWh  | Energia Egyptissä > Sähkö.TWh | Energia Egyptissä > CO2-päästö.Mt |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | 72,6 | 662 | 752 |  71  | 88 | 141 |
| 2007 | 75,5 | 782 | 957 |  153  | 111 | 169 |
| 2008 | 81,5 | 822 | 1 018 | 180  | 116 | 174 |
| Kasvu | 12,3 % | 24 % | 35 % | 153 % | 32 % | 23 % |
 Mtoe = 11,63 TWh
Erythrés

| Erythrés Ερυθρές |
| --- | --- |
 Erythrésin kylä ilmasta nähtynä.
 Kunnallisyksikön sijainti
 Erythrés
 Koordinaatit: 38°13′1″N, 23°19′19″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Attika
Alue:  Attika
Alueyksikkö:  Länsi-Attika
Kunta:  Mándra-Eidyllía
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  500303
Väkiluku (2011):  2 862
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  190 08
Suuntanumero(t):  22630
Rekisterikilpi:  Z
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Erythrés (kreik. Ερυθρές) on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Mándra-Eidyllían kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Ερυθρών, Dimotikí Enótita Erythrón) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Länsi-Attikan alueyksikössä Attikan alueella. Kaupungin ja kunnallisyksikön väkiluku on 2 862 (vuonna 2011).
Erythrés sijaitsee linnuntietä noin 44 kilometriä luoteeseen Ateenan keskustasta ja noin 12 kilometriä etelään Thívasta. Kaupungin nimi oli vuoteen 1927 saakka Kriekoúki (Κριεκούκι). Nykyisen nimensä kaupunki on ottanut antiikin ajan Erythrain kaupungilta, joka sijaitsi kuitenkin useita kilometrejä idempänä. Erythrésin kunnallisyksikkö käsittää Mándra-Eidyllían kunnan pohjoisosan. Kaupungin lounaispuolella kohoaa Kithairónas-vuori ja kaakkoispuolella Pástra-vuori.
Erythrés oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Mándra-Eidyllían kunnaksi yhdessä Mándran, Oinóin ja Vílian kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.