stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tuomo Aitta
Ohjaukset

Herra Paul (kirj. Tankred Dorst) Teak 2001
Inishmaanin rampa (kirj. Martin McDonagh) Kotkan kaupunginteatteri 2002
Elias Lönnrot 200 vuotta (kirj. Markku Nieminen) kiertävä esitys 2002
Siunattu hulluus (kirj. Aapeli) oma dramatisointi Kotkan kaupunginteatteri 2004
Tyynymies (kirj. Martin McDonagh) Suomen kansallisteatteri 2004
Kuoleman tanssi (kirj. August Strindberg) Kotkan kaupunginteatteri 2005
Nummisuutarit (kirj. Aleksis Kivi) oma dramatisointi Kotkan kaupunginteatteri 2005
Pidän sinusta huolta (kirj. Aitta) Kom-teatteri 2006
Pavut (kirj. Daiva Cepauskaite) kuunnelma Radioteatteri Yle 2007
Paniikki (kirj. Mika Myllyaho) TTT 2008
Kaukana paha maailma (kirj. Ari Pekka Lahti) Suomen kansallisteatteri 2008
Sähköinen tanssisali (kirj. Enda Walsh) Lahden kaupunginteatteri 2009
Piiat (kirj. Jean Genet) Teatteri Jurkka 2010
Katsastus (kirj. Joni Skiftesvik) Oulun kaupunginteatteri 2010
Rikos ja rangaistus (kirj. Dostojevski / Aitta) Ryhmäteatteri 2011
Tohvelisankarin rouva (kirj. Maria Jotuni) Lahden kaupunginteatteri 2011
Näytelmät

Sateenkaaren pää, Masalan nuorisoteatteri 1996
Tanssi Pariisiin (julkaistu Pirkko Saision toimittamassa ”Näkyykö tähtiä ja muita nykynäytelmiä”-kirjassa, Like 2000)
Tehdas, Masalan nuorisoteatteri 2001
Aatteen ja ilon vuodet, Masalan nuorisoteatteri 2003
Pidän sinusta huolta, Kom-tekstin kotikirjailija 2005
Rikos ja rangaistus (F. Dostojevskin romaanin pohjalta), Ryhmäteatteri 2011
Sointula Masalan nuorisoteatteri 2012
Kirjallisuutta

Silde, Marja: Tyylitelty - esteettinen : ohjausratkaisut määrittävät väkivallan näyttämöt. (kohdehenkilöt Aitta, Tuomo, Freundlich, Johanna, Saarakkala, Janne.) Teatteri, 2005, 60. vsk, nro 2, s. 8-11.  (suomeksi)
Los Angeles Valiant

| Los Angeles Valiant |
| --- | --- |
Perustettu:  12. heinäkuuta 2017
Entiset nimet:  Immortals (2016–2017)
Paikkakunta:  Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Värit:           
Sarja:  Overwatch League
Omistajat:  Noah Whinston
Mestaruudet:  0
Los Angeles Valiant on yhdysvaltalainen elektronisen urheilun Overwatch-ammattilaisjoukkue, joka kilpailee Overwatch Leaguen (OWL) Tyynenmeren divisioonassa. Seura perustettiin heinäkuussa 2017 ja se on toinen Los Angelesista, Kaliforniasta oleva OWL-joukkue. Se on yksi kahdestatoista OWL:n perustajajoukkueista ja pelasi ensimmäisen kautensa sarjan avajaiskaudella 2018. Seuran omistaa e-urheiluorganisaatio Immortals ja sen toimitusjohtaja Noah Whinston.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Lotte Center Hanoi

Lotte Center Hanoi
Lotte Center Hanoi on Vietnamin pääkaupungissa Hanoissa sijaitseva 272 metriä korkea pilvenpiirtäjä, joka on maan kolmanneksi korkein rakennus. Torni rakennettiin vuosina 2009–2014, ja siinä on 65 kerrosta. Rakennuksessa on hotelli sekä asuin- ja toimistotiloja.
To the Ivy League from Nat

| To the Ivy League from Nat Nat Adderley |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1956
 Julkaistu: 1956
 Tyylilaji: hard bop
 Levy-yhtiö: EmArcy (MG 36100)
Nat Adderleyn muut julkaisut
| Introducing Nat Adderley 1955 | To the Ivy League from Nat 1956 | Branching Out 1958 |
To the Ivy League from Nat on kornetisti Nat Adderleyn albumi. Eri painokset sisältävät hieman eri kappaleita.
Kappaleet

Room 251 (#251) – 2.43 (säv. Jaki Byard)
Sam's Tune – 3.24 (säv. Sam Jones)
Bimini – 3.38 (säv. Nat Adderley)
The Fat Man – 3.28 (säv. Jerome Richardson)
Sermonette – 3.35 (säv. Adderley)
Jackleg – 3.48 (säv. Samuel Hurt)
The Nearness of You – 6.11 (säv. Hoagy Carmichael, Ned Washington)
Rattler's Groove – 3.26 (säv. Adderley)
Hayseed  – 3.03 (säv. Adderley)
Kokoonpano

Nat Adderley – kornetti
Cannonball Adderley – alttosaksofoni
Junior Mance – piano
Sam Jones – kontrabasso (kappaleissa: 3–9), sello (kappaleissa: 2–3)
Al McKibbon – kontrabasso (kappaleissa: 1–3)
Specs Wright – rummut
Arviot

Allmusic:
Aiheesta muualla

To the Ivy League from Nat discogs.com -sivustolla
Los Angeles ei vastaa

| Los Angeles ei vastaa> October the First is Too Late.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Fred Hoyle
Kieli:  englanti
Genre:  science fiction
Kustantaja:  William Heinemann
Julkaistu:  1966
Suomennos
Suomentaja:  Liisa Korhonen
Kustantaja:  Kirjayhtymä
Julkaistu:  1966
Sivumäärä:  197
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Los Angeles ei vastaa (engl. October the First is Too Late) on brittiläisen tieteiskirjailijan Fred Hoylen romaani vuodelta 1966. Sen on julkaissut William Heinemann. Liisa Korhosen suomennoksen on julkaissut samana vuonna Kirjayhtymä.
Juoni

Minäkertoja Richard ja hänen hyvä ystävänsä John Sinclair lähtevät Skotlannin Ylämaille retkeilemään. Retkellä John häviää merkillisesti useaksi tunniksi, ja hänen palatessaan Richard huomaa hänen syntymämerkkinsä kadonneen.
Palattuaan retkeltään Richard ja John lähtevät Kaliforniaan ja sieltä edelleen Havaijille, missä John keskittyy uuden avaruusluotaimen signaalien tarkkailuun Havaijin saaren tarkkailulaitteilla. Pian saapuu mystinen uutinen, että sekä Australian että Pohjois-Amerikan alueilta ovat nähtävästi kadonneet tyystin kaikki ihmisasutuksen merkit. Kaksikko pääsee pitkän matkan suihkukoneen kyytiin, jolla he palaavat Britanniaan ja havainnoivat matkalla Pohjois-Amerikkaa, joka näyttää taantuneen 1750-luvun kehitystasolle.
Britanniassa selviää, että alueen ajanlasku on noin kuukauden erossa Havaijin ajanlaskusta, minkä lisäksi mannermaalla näyttäisi raivoavan ensimmäinen maailmansota vuoden 1917 taisteluineen. Uudella lennolla ilmenee, että Venäjän suunnalla puolestaan on pelkkää lasittunutta lakeutta, joka ilmeisesti on peräisin ajalta, jolloin laajeneva aurinko muutti Maan pinnan lasimaiseksi. Kreikka puolestaan on peräisin noin vuodelta 425 eaa. Richard päättää lähteä sinne suuntaavan retkikunnan mukaan. Samaan aikaan Britannia yrittää saada saksalaiset ja ranskalaiset neuvottelupöytään.
Kreikassa Richard kohtaa naisen nimeltä Melea, joka on tosiasiassa tulevaisuuden ihminen. Hän vie Richardin mukanaan tulevaisuuden ihmisten asuinpaikkaan Meksikoon, missä tämä tapaa uudestaan Johnin, joka on saapunut sinne uudella tiedustelulennolla. Molemmille näytetään dokumenttifilmi, joka kuvaa maailman tapahtumia vuodesta 1966 vuoteen 8000, jossa tulevaisuuden ihmiset asuvat. Useat veriset ydinsodat, yhteiskunnalliset romahdukset ja planeetan saastuminen ovat saaneet tulevaisuuden ihmiset vakuuttuneiksi siitä, että heidän tulee pyyhkiä menneisyyden ihmiskunta pois.
Richard ja John saavat mahdollisuuden joko palata vuoden 1966 Britanniaan, joka pian pyyhkiytyy pois heidän sitä huomaamatta, tai jäädä vuoden 8000 maailmaan. Richard päättää jäädä, kun taas John lähtee.
Kirjan lopussa Richard pähkäilee, oliko Johnin syntymämerkin katoaminen merkki siitä hetkestä, jolloin tulevaisuuden ihmiset kopioivat maapallon kappaleita pois pyyhkimistä varten, jolloin toisen maailman Richard ja John olisivat palanneet Ylämailta normaalisti ja jatkaneet elämäänsä.
Louhi (purjevenetyyppi)

| Louhi |
| --- | --- |


Tyyppi:  yksityyppinen kölivene
Suurin pituus (LOA):  8,90 m
Vesilinjan pituus (LWL):  5,71 m
Leveys:  1,95 m
Syväys:  1,20 m
Mastonkorkeus:  12 m
Paino:  1 700 kg
Kölipaino:  1 000 kg
Isopurje:  16,0 m2
Fokka / Genua:  11,7 m2
Spinaakkeri:  23,6 m2
Miehistö:  3-4
Suunnittelija:  Johan Anker
Suunnitteluvuosi:  1929
Louhi (norj. Drake, engl. Dragon) on norjalaisen Johan Ankerin vuonna 1929 suunnittelema yksityyppinen, kilpailukäyttöön tarkoitettu, klassinen purjevene. Vene on suunniteltu kolmen hengen miehistöllä purjehdittavaksi. Venetyyppi saavutti suosiota ensimmäisinä vuosikymmeninään lähinnä Skandinaviassa, mutta nousi laajempaan kansainväliseen tietoisuuteen tultuaan valituksi olympiaveneeksi 1948-1972. Runkomuodoltaan sulavan klassinen ja hieman vajaarikattu Louhi viihtyy erinomaisesti kovemmassakin tuulessa ja merenkäynnissä.
Tuleva Espanjan kuningas Juan Carlos I purjehtti Louhella ja osallistui vuoden 1972 olympialaisiin. Vuoden 1972 jälkeen Louhen korvasi olympialaisissa Soling.
Olympiamitalistit

| Vuosi | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 1948 |  Norja Thor Thorvaldsen Sigve Lie Håkon Barfod |  Ruotsi Folke Bohlin Hugo Johnson Gösta Brodin |  Tanska William Berntsen Ole Berntsen Klaus Baess |
| 1952 |  Norja Sigve Lie Håkon Barfod Thor Thorvaldsen |  Ruotsi Per Gedda Sidney Boldt-Christmas Erland Almqvist |  Saksa Theodor Thomsen Erich Natusch Georg Nowka |
| 1956 |  Ruotsi Folke Bohlin Bengt Palmquist Leif Wikström |  Tanska Ole Berntsen Cyril Andresen Christian von Bülow |  Yhdistynyt kuningaskunta Graham Mann Ronald Backus Jonathan Janson |
| 1960 |  Kreikka Konstantin II Odysséas Eskitzóglou Georgios Zaḯmis |  Argentiina Jorge Salas Héctor Calegaris Jorge del Río |  Italia Antonio Cosentino Antonio Ciciliano Giulio De Stefano |
| 1964 |  Tanska Ole Berntsen Christian von Bülow Ole Poulsen |  Saksa Peter Ahrendt Ulrich Mense Wilfried Lorenz |  Yhdysvallat Lowell North Charles Rogers Richard Deaver |
| 1968 |  Yhdysvallat George Friedrichs Barton Jahncke Gerald Schreck |  Tanska Aage Birch Poul Jensen Niels Markussen |  Saksa Paul Borowski Karl-Heinz Thun Konrad Weichert |
| 1972 |  Australia John Cuneo Thomas Anderson John Shaw |  Itä-Saksa Paul Borowski Konrad Weichert Karl-Heinz Thun |  Yhdysvallat Donald Cohan Charles Horter John Marshall |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen Louhipurjehtijat ry
The International Dragon Class (Arkistoitu – Internet Archive)
Purjehdus olympialaisissa
1896 •
1900 •
1904 •
1908 •
1912 •
1920 •
1924 •
1928 •
1932 •
1936 •
1948 •
1952 •
1956 •
1960 •
1964 •
1968 •
1972 •
1976 •
1980 •
1984 •
1988 •
1992 •
1996 •
2000 •
2004 •
2008 •
2012 •
2016 •
2020 •
2024


Nykyiset olympialuokat (2024)


470 • 49er • ILCA 6 • ILCA 7 • Nacra 17 • purjelauta  (IQFoil) • leijalauta (Formula Kite)


Entisiä olympialuokkia


5.5m • 6mR • 6.5m • 7mR • 8mR • 8.5m • 9mR • 10mR • 12mR • 12′ kevytvene • 12 m2 Sharpie • 15mR • 18′ kevytvene • E-jolla • Elliott 6m • Finnjolla • Firefly • Flying Dutchman • Louhi • O-jolla • Ranskan kansallinen monotyyppi • Saaristoristeilijä • Snowbird • Soling • Star • Swallow • Tempest • Ton class (1⁄2 Ton, 1⁄2–1 Ton, 1–2 Ton, 2–3 Ton, 3–10 Ton, 10–20 Ton, Open) • Tornado • Yngling
purjelauta: Division II • Lechner A-390 • Mistral • RS:X • Windglider
Los Angelesin filharmonikot

Walt Disney -konserttisali.
Los Angelesin filharmonikot (engl. Los Angeles Philharmonic) on yhdysvaltalainen Kalifornian Los Angelesissa toimiva sinfoniaorkesteri. Vuodet 1964–2003 sen kotisalina toimi Dorothy Chandler Pavilion Los Angelesin Musiikkikeskuksessa. Orkesteri siirtyi Frank Gehryn suunnittelemaan samassa keskuksessa toimivaan Walt Disney -konserttisaliin vuonna 2003. Kesäisin orkesteri soittaa ulkoilmakonserteissa Hollywood Bowlissa.
Orkesterin perusti vuonna 1919 William Andrews Clark, Jr. Walter Henry Rothwellin toimiessa kapellimestarina. Samana vuonna oli myös orkesterin ensikonsertti.
Orkesteria ovat sittemmin johtaneet  Artur Rodzinski (1929–1933), Otto Klemperer (1933–1939), Eduard van Beinum (1956–1959), Zubin Mehta (1962–1978), Carlo Maria Giulini (1978–1984) ja André Previn (1985–1989). Vuodesta 1992 lähtien Esa-Pekka Salonen oli orkesterin taiteellinen johtaja ja pääkapellimestari. Salosen johdolla orkesteri soitti muun muassa seuraavien säveltäjien ensiesityksiä: John Adams, Franco Donatoni, William Kraft, Witold Lutosławski, Magnus Lindberg, Bernard Rands, Kaija Saariaho, Rodion Štšedrin, Steven Stucky, Tan Dun, Augusta Read Thomas ja hänen omia teoksiaan.
Vuonna 2008 Gramophone valitsi Los Angelesin filharmonikot maailman kahdeksanneksi parhaaksi sinfoniaorkesteriksi.
Musiikilliset johtajat

Walter Henry Rothwell (1919–1927)
Georg Schnéevoigt (1927–1929)
Artur Rodziński (1929–1933)
Otto Klemperer (1933–1939)
Alfred Wallenstein (1943–1956)
Eduard van Beinum (1956–1959)
Zubin Mehta (1962–1978)
Carlo Maria Giulini (1978–1984)
André Previn (1985–1989)
Esa-Pekka Salonen (1992–2008)
Gustavo Dudamel (2009–)
Ludwig Karlsson

| Ludwig Karlsson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. tammikuuta 1991 (ikä 33) Tukholma, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  191 cm
Paino:  91 kg
Seura
Seura:  Dallas Stars   Texas Stars
Sarja:  NHL   AHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Ludwig Karlsson (s. 6. tammikuuta 1991) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Dallas Starsin organisaatiossa.
Ura

Karlsson pelasi kaksi kautta vuosina 2009-2011 USHL-joukkue Green Bay Gamblersissa tehden 24 maalia ja yhteensä 70 tehopistettä. Ensimmäisellä kaudellaan Karlsson auttoi Gamblersin Clark Cupin voittoon ja toisellakin aina finaaliin saakka. Vuonna 2011 hän siirtyi Northeastern Huskiesiin.
Tulokasvuotenaan Karlsson oli joukkueensa paras pistemies tehtyään kymmenen maalia ja 16 syöttöä. Toisena opiskelijavuotenaan hän pelasi vain 17 ottelua loukkaantumisen vuoksi. Näissä hän teki viisi maalia ja syötti kolme. Heinäkuussa 2013 hän allekirjoitti Ottawa Senatorsin kanssa tulokassopimuksen, joka oli pituudeltaan kaksi vuotta. Hän pelasi yhden kauden Ottawan farmijoukkue Binghamton Senatorsissa ennen kuin hänet kaupattiin 1. heinäkuuta 2014 Dallas Starsiin.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Ludwig Karlsson
Käännös suomeksi
Louis Hasselriis

Louis Hasselriis
Louis Hasselriis (12. tammikuuta 1844 Hillerød, Tanska – 20. toukokuuta 1912, Tanska) oli tanskalainen kuvanveistäjä. Hän opiskeli ensin Kööpenhaminan taideakatemiassa ja sitten usean vuoden aikana Roomassa, jossa hän asui muutenkin pitkät ajat. Onnistuneimpia hänen teoksistaan ovat Søren Kierkegaardin, Johannes Ewaldin ja Heinrich Heinen luonteenomaiset muotokuvat. Hänen muita teoksiaan ovat pieni C. M. Bellmanin patsas, H. Chr. Andersenin muistopatsas Odensessa ja pystykuva Diskoksen heittäjä.
Veistoksia

Søren Kierkegaard
Diskoksen heittäjä
Carl Michael Bellman
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Louis Hasselriis Wikimedia Commonsissa
Ludwig Kosegarten

| Ludwig Kosegarten |
| --- | --- |
 Ludwig Theobul Kosegarten
Henkilötiedot
Koko nimi:  Ludwig Theobul Kosegarten
Syntynyt: 1758
Kuollut: 1818 (59–60 vuotta)
Kansalaisuus:  Saksa
Ammatti:  runoilija, professori
Kirjailija
Tuotannon kieli: saksa
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ludwig Theobul  (myös: Gotthard) Kosegarten (1758–1818) oli saksalainen runoilija. Hänestä tuli 1785 Wolgastiin koulun rehtori, 1792 pappi Altenkircheniin Rügenin saarelle, 1808 historian professori Greifswaldin yliopistoon. Hänen runoteoksistaan merkittävimpiä ovat Gedichte (1788), Rhapsodien (1790–1794), Romantische Dichtungen (1800–1806) ja Legenden (1804).
Kosegartenin runoja haittaa liiallinen koristelevien lisäsanojen käyttäminen, ja ne muistuttavat yleensä Hofmannswaldaun koulukunnan mahtipontista runotyyliä. Yleistä suosiota nauttivat hänen eeppis-idylliset kuvauksensa Die Inselfahrt (1805) ja varsinkin Jucunde (1808), joka on Johann Heinrich Vossin Luise-runoelman jäljitelmä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ludwig Kosegarten Wikimedia Commonsissa
Lotte Brott

Charlotte "Lotte" Brott (o.s. Goetzel; 8. helmikuuta 1922 Mannheim – 6. tammikuuta 1998 Montreal) oli saksalaissyntyinen, kanadalaistunut sellisti. Hänen vanhempansa olivat yrittäjiä, jotka rohkaisivat häntä aloittamaan sellonsoiton opiskelemisen kahdeksan vuoden iässä. Hänet lähetettiin natseja pakoon Sveitsiin, jossa hän sai Zürichin konservatoriosta diplominsa vuonna 1939. Hänen opettajanaan oli Emanuel Feuermann.
Heinäkuussa 1939 Brott palasi yhteen vanhempiensa kanssa Montrealissa, Kanadassa. Häntä opetti Montrealissa Jean Belland ja Toronton yliopistossa Zara Nelsova. Molemmilla kerroilla hän opiskeli stipendin turvin. Hän oli Montrealin sinfoniaorkesterin jäsen vuodesta 1941 ja seurasi vuonna 1942 Jean Bellandia McGill-jousikvartetin sellistinä. Myöhemmin kvartetti kasvoi McGillin kamariorkesteriksi. Brott meni vuonna 1943 naimisiin Alexander Brottin kanssa ja teki yhteistyötä muiden muassa John Newmarkin sekä Walter Joachimin kanssa. Myöhemmällä urallaan Brott toimi eri orkestereissa hallinnollisissa tehtävissä.
Vuonna 1988 Brottista tehtiin Maltan ritarikunnan Dame of Grace ja vuonna 1990 Kanadan ritarikunnan jäsen. Hän oli myös Québecin ritarikunnan ritari vuodesta 1996.
Lisa Angell

| Lisa Angell |
| --- | --- |
 Lisa Angell vuonna 2015
Henkilötiedot
Koko nimi:  Virginie Vetrano
Syntynyt: 21. syyskuuta 1968 (ikä 56) Pariisi, Ranska
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Lisa Angell
Tyylilajit:  popmusiikki 
Levy-yhtiöt:  Polydor Records 
Aiheesta muualla
www.lisaangell.fr
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Lisa Angell (oik. Virginie Vetrano, s. 21. syyskuuta 1968 Pariisi, Ranska) on ranskalainen laulaja. Angell on laulanut julkisesti ja esiintynyt Ranskan Rivieralla teini-ikäisestä asti, mutta julkaisi ensimmäisen albuminsa vasta vuonna 2011. Angell valittiin sisäisesti edustamaan Ranskaa vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "N’oubliez pas". Kappale sijoittui finaalissa sijalle 25.
Diskografia > Albumit

| Nimi | Tiedot | Listasijoitus> Ranska (Syndicat National de l'Édition Phonographique)  |
| --- | --- | --- |
| Les Divines |  Julkaistu: 2011  Levy-yhtiö: Polydor Records  Formaatti: digitaalinen lataus, CD | 31 |
| Des mots... |  Julkaistu: 2013  Levy-yhtiö: Polydor Records  Formaatti: digitaalinen lataus, CD | 30 |
| Frou-Frou |  Julkaistu: 2014  Levy-yhtiö: Polydor Records  Formaatti: digitaalinen lataus, CD | 28 |
| Lisa Angell |  Julkaistu: 2015  Levy-yhtiö: Sony Music Entertainment  Formaatti: digitaalinen lataus, CD | 46 |
Diskografia > Singlet

| Nimi | Vuosi | Listasijoitus> Ranska (Syndicat National de l'Édition Phonographique)  | Albumi |
| --- | --- | --- | --- |
| "Toi Valériane" | 2010 | — |  |
| "Ma douceur" | 2010 | — |  |
| "Je saurai t'aimer" | 2013 | — | Des mots... |
| "Ça me suffira" | 2013 | — | Des mots... |
| "J'ai deux amours" | 2014 | — | Frou-Frou |
| "N’oubliez pas" | 2015 | 74 | Lisa Angell |
Ludwig Hölty

| Ludwig Hölty |
| --- | --- |
 Ludwig Hölty
Henkilötiedot
Koko nimi:  Ludwig Heinrich Christoph Hölty
Syntynyt: 1748
Kuollut: 1776 (27–28 vuotta)
Ammatti:  runoilija
Kirjailija
Tuotannon kieli: saksa
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ludwig Heinrich Christoph Hölty (1748–1776) oli saksalainen lyyrikko, Göttingenin runoilijaliiton jäsen. Höltyn lauluissa, oodeissa ja elegioissa ilmenee eloisaa luonnosta nauttimista, kiintymystä maalaiselämän rauhaan, elämäniloa, mutta myös syvää surumielisyyttä ja kuolemankaihoa. Höltyn runot on julkaissut muun muassa Friedrich Voigts vuonna 1804.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ludwig Hölty Wikimedia Commonsissa
The Secret Is Love

| The Secret Is Love> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Nadine Beiler
Levy-yhtiö:  Serious Entertainment
Kesto:  2:59
Julkaistu:  3.1.2011
Säveltäjä(t):  Thomas Rabitsch
Sanoittaja(t):  Nadine Beiler
Albumilta:  I've Got a Voice
Euroviisutiedot
Vuosi:  2011
Maa:  Itävalta
Kieli:  englanti
Sijoitus:  18.
Pisteet:  64
Sijoitus semifinaalissa:  7.
Pisteet semifinaalissa:  69
Sanat:  sanoitus
Video:  videolinkki
The Secret Is Love on itävaltalaisen Nadine Beilerin esittämä kappale, jolla hän edusti Itävaltaa vuoden 2011 Eurovision laulukilpailussa. Kappale valittiin Itävallan edustuskappaleeksi Düsseldorf - Wir kommen! -laulukilpailussa 25. helmikuuta.
Kappale kilpaili Eurovision laulukilpailun toisessa semifinaalissa 12. toukokuuta ja pääsi finaaliin. 14. toukokuuta pidetyssä finaalissa kappale sijoittui 18:nneksi. Kappale menestyi merkittävästi paremmin asiantuntijaraati- kuin puhelinäänestyksessä, pelkällä asiantuntijaraatiäänestyksellä kappale olisi sijoittunut finaalin viidenneksi ja pelkällä puhelinäänestyksellä 24:nneksi.
Listasijoitukset

| Lista | Korkein sijoitus |
| --- | --- |
Itävalta (Ö3 Austria Top 40): 9
Saksa (Offizielle Deutsche Charts): 71
Louis Louka

Louka vuonna 2019 Monte Carlo -rallin tutustumisessa.
Louis Louka (s. 10. joulukuuta 1993, Belgia) on belgialainen kartanlukija. Hän toimii kartanlukijana rallin MM-sarjassa Grégoire Munsterille. Loukan ensimmäinen MM-sarjan kilpailu oli Katalonian ralli 2016. Hän aloitti kartanlukijan uran vuonna 2012 kansallisen tason kilpailuissa Belgiassa. Hän on toiminut kartanlukijana muun muassa Guillaume Dilleylle ja Guillaume de Meviusille.
Linnamäen voimalaitos

| Linnamäen voimalaitos |
| --- | --- |
 Voimalaitoksella on käynnissä ylijuoksutus
Tyyppi:  Vesivoimalaitos
Teho:  1,152 megawattia
Tuotanto:  5–7 GWh vuodessa
Pudotuskorkeus:  10 metriä
Rakennevirtaama:  13,5 m³/s
Omistaja:  Eesti Energia
Sijainti:  Jägala jõgi
Koordinaatit:  59°27′56″N, 25°9′26″E
Video Linnamäen voimalaitosta 2022
Linnamäen voimalaitos (vir. Linnamäe hüdroelektrijaam) on Virossa Harjumaalla Jõelähtmessä sijaitseva Jägalan joessa toimiva vesivoimalaitos. Voimalan rakennus ja pato sijaitsevat Jõesuun kylässä ja patojärveä kutsutaan Linnamäen patojärveksi.
Voimalaitos

Voimala sijaitsee 3,5 kilometriä tunnetun Jägalan vesiputouksen alapuolella. Se kuuluu nykyään Eesti Energialle ja se on 1,2 MW tehollaan Viron suurin vesivoimalaitos. Se tuottaa sähköenergiaa 5–7 GWh vuodessa.
Voimalassa on kolme turbiinia, joiden nimellistehot ovat 0,341 MW (4,0 m³/s virtaamalla), 0,384 MW (4,5 m³/s) ja 0,427 MW (5,0 m³/s).
Historiaa

Voimalan rakentamista alettiin suunnitella vuonna 1917, kun suomalainen diplomi-insinööri Axel Werner Juselius sai valmiiksi sen suunnitelman. Voimala rakennettiin vuosina 1922–1924 ja se toimi vuoteen 1941 asti. Silloin perääntyvän puna-armeijan joukot räjäyttivät voimalarakennuksen, mutta epäonnistuivat padon räjäytyksessä. Eesti Energia otti voimalan uudelleen käyttöön vuonna 2002, jolloin se entisöi voimalarakennusten ulkoasun 1900-luvun asuunsa. Vuonna 2016 kulttuuriministeri Indrek Saar myönsi voimalalle rakennuskulttuurimuiston statuksen.
Vuonna 2011 Eesti Energia tyhjensi Linnamäen patojärven, mittasi sen tilavuuden ja siivosi sen pohjaa.
Käännös suomeksi
Louis Hersent

Louis Hersent, Omakuva, vuodelta 1848.
Louis Hersent (10. maaliskuuta 1777 Pariisi - 2. lokakuuta 1860) oli ranskalainen taidemaalari. Hän maalasi muotokuvia sekä uskonnollisia ja mytologisia aiheita.
Elämänvaiheita

Hersentin isä oli hopeaseppä, joka halusi pojastaan kuvataiteilijan. Hersent pääsi opiskelemaan taidetta Jacques-Louis Davidin oppilaana, ja hän sai Prix de Romen vuonna 1797.
Hersent kuitenkin sairastui vakavasti, mikä esti työn ateljeessa. Sen jälkeen hän oli lyhyen aikaa liikemiehenä. Pierre Crouzet, Hersentin serkku, joka oli sotilasakatemian johtaja, palkkasi Hersentin kadettien piirustuksen opettajaksi. Pariisin salongissa Hersentin töitä oli esillä ensimmäistä kertaa vuonna 1802. Ensimmäiset esillä olleet työt muistuttavat paljon Davidin töitä.
Hersent löysi pian oman tyylinsä, ja hänen maalauksensa esittivät Euroopan historiaa, muotokuvia ja mytologiaa. Hän pääsi valtiovallan suosioon ja pääsi kunnialegioonaan vuonna 1899 ja taideakatemia jäseneksi vuonna 1822. Taideakatemian professori hänestä tuli vuonna 1825 ja sen varapresidentti vuonna 1837. Hän piti myös omaa ateljeeta, jossa opetti yksityisoppilaita. Hänen oppilaitaan olivat muiden muassa Constant Dutilleux ,Paul Chenavard ja Charles Gleyre.
Hersentin solmi avioliiton vuonna 1821 Louise-Marie-Jeanne Mauduitin kanssa, joka oli myös taidemaalari. Hän piti omaa ateljeeta, jossa koulutti nuoria naistaiteilijoita.
Teoksia

Sophie Crouzet’n muotokuva, mahd. 1801.
Rosalie Favrinin muotokuva (1772–1858), 1828.
Kuningatar Maria Amalia ja hänen nuorimmat poikansa, 1835.
Daphne ja Chloe, 1842.
Aiheesta muualla

http://www.invaluable.com/artist/hersent-louis-dbva5lz7ii/