stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Helvi Kuusamo
Elämäntyö Savonlinnan tyttölyseossa

Helvi Kuusamo siirtyi 1950-luvun lopulla Savonlinnan tyttölyseon ja yläasteen äidinkielen ja historian opettajaksi unohtamatta silti kansanopistoa, jossa hän myöhemminkin opetti äidinkieltä sivutoimisena tuntiopettajana  vuosina 1977-79  ja toimi johtokunnan jäsenenä useita vuosia.  Lehtorinvirastaan hän jäi eläkkeelle vuonna 1976.
Eläkkeellä

Helvi Kuusamo avioitui v. 1980 Impilahdella syntyneen Alvi Ojamon (s. 16.1.1901 - k. 26.12.1992 ) kanssa  ja käytti sen jälkeen kaksoisnimeä Kuusamo-Ojamo. Muutettuaan Lahteen hän osallistui aktiivisesti Lahden seudun rintamanaisten toimintaan ja vaikutti siirtokarjalaisten keskuudessa mm.  kirjoittamalla Nuori Karjala -lehteen, jonka toimituskunnan jäsen hän oli. Hän kirjoitti Savonlinnan tyttölyseon historian Sinun kaduillas, koulutie: Savonlinnan Tyttölyseo 1853-1975, joka ilmestyi v. 1980. Seuraavana vuonna valmistui Itä-Karjalan kansanopiston 75-vuotisjuhlakirja Laatokan Karjalasta Punkaharjulle.
Helvi Kuusamo harrasti myös musiikkia   Helvi Kuusamolle myönnettiin mm. Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 1. luokan mitali kultaristein sekä Suomen kansanopistoyhdistyksen kunniamerkki.
Johanna Sinkkonen

Johanna Sinkkonen Fimbul Taiteilijatalolla 2019.
Johanna Sinkkonen (s. 7. lokakuuta 1983 Turku) on suomalainen kuvataiteilija ja tuottaja, joka tekee yhteisötaidetta, paikkasidonnaista ja mediataidetta. Sinkkosen projekteja ovat olleet yhteisöllinen KaiPuu ja interaktiivinen mediataideteos I see you.
Sinkkosen töitä on ollut eri festivaaleilla ja näyttelyissä niin Suomessa kuin ulkomailla. Sinkkonen on toteuttanut monivälineisesti projekteja eri kokoonpanoissa ja on vaikuttanut aktiivisesti turkulaiseen taidekenttään mm. yhteisötaiteen työosuuskunta Canadantuijien ja Holz Kollektiv:n perustajajäsenenä. Sinkkonen valittiin Turun Taiteilijaseuran hallituksen puheenjohtajaksi vuosille 2022-2023.
Julkisia taideteoksia

RunoUs, (Työryhmä Canadantuijat) Runosmäen Monitoimitalo Riimi, Turku 2024
Maailma Huoneessani 2021, 2023
Flower it up! vol2, Fimbul Konstvägen, Turku 2023
Flower it up, Spaunan Kallioilla, Turku 2023
AALLOT, Bertelinkulma Turku, 2022
Jänöset, Tommilankadun päiväkoti Turku, 2021
I see you, VAFT 2018, ILMIÖ 2018, Kesärauha 2019, Pansion ME-talo 2020, Turun Tyttöjen Talo Varissuolla 2021
Think Pink, Ruisrock 2018, 2019, 2022, Ruisrock ja Turku kaupunki 2021
Huoneiden kirja, Turku, 2021
Armadillo, Ruisrock 2019, Paljasjalkapolku 2021, Spaunan Kallioilla 2022, Fimbul Konstvägen 2024
KaiPuu, Turku 2020
Aiheesta muualla

Johanna Sinkkosen kotisivut
Osuuskunta Canadantuijat
Osuuskunta Lilith
Taide Rakentamisessa
Kuvataiteilijamartikkeli (Johanna Sinkkonen)
Munakka

Munakan nuorisoseurantalo ja valkoinen Munamiehen vaja.
Munakka on kylä ja taajama Ilmajoella. Se sijaitsee Seinäjoen läheisyydessä, noin 10 minuutin ajomatkan päässä. Munakassa on asukkaita vajaa 500 ja taajama-alueella noin 200.
Kylässä on alakoulu, nuorisoseurantalo ja päiväkoti, jossa on opetusta myös esikoululaisille. Vuonna 1923 rakennettu nuorisoseuratalo on harrastus- ja kokoontumispaikka. Kylällä toimii useita aktiivisia seuroja ja yhdistyksiä, esimerkiksi Munakan urheilijat, Munakan nuorisoseura ja Munakan kylätoimikunta. Munakan pesäpallo- ja yleisurheilukenttä sijaitsee nuorisoseuratalon vieressä.
Munakan eteläpuolella avautuu Ilmajoen Alajoen alava viljelymaisema, joka kuuluu Suomen valtakunnallisesti arvokkaisiin maisema-alueisiin.
MTV3:n Putous-viihdeohjelman vuoden 2011 tuotantokauden sketsihahmokilpailun voittanut hahmo Munamies on kertonut asuinpaikakseen Munakan. Munakan nuorisoseuran pihassa oleva pieni vaja omistettiin hänelle.
Aiheesta muualla

Munakan kyläsivut
Munakan kyläesite (Arkistoitu – Internet Archive) Liiveri ry:n sivustolla
Huoneistokeskus

| Huoneistokeskus Oy |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Turvallista kiinteistönvälitystä vuodesta 1953.
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1953
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Toiminta-alue:   Suomi
Toimiala:  kiinteistönvälitys
Liikevaihto:   43,7 milj. € (2010)
Tilikauden tulos:   3,8 milj. € 2010)
Henkilöstö:  364 (2010)
Emoyhtiö:  Retta Group Oy
Kotisivu:  www.huoneistokeskus.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Huoneistokeskus Oy on suomalainen kiinteistönvälitysyhtiö, joka myy ja vuokraa asuntoja, maa- ja metsätiloja, tontteja, toimitiloja ja loma-asuntoja. Yhtiö on toiminut vuodesta 1953.
Huoneistokeskuksen pääkonttori sijaitsee Helsingissä, ja sillä on kaikkiaan 40 toimipistettä 33 paikkakunnalla (2022).
Huoneistokeskus perustetaan

Veijo Merjamaa perusti Huoneistokeskuksen 1953 yhdessä vaimonsa Eila Merjamaan kanssa. Yrityksen toimialaksi määriteltiin tuolloin asunto- ja kiinteistöyhtiöiden osakkeiden ja kiinteistöjen osto, myynti ja välitys, rakennus-, kuljetus- ja isännöitsijätoiminta sekä alaan liittyvä opetus.
Kiinteistöalan opit Merjamaa haki Yhdysvalloista ja toi samalla Suomeen uusia käytäntöjä. Huoneistokeskus aloitti ensimmäisenä sisäisten koulutusten järjestämisen, alkoi palkata naisia myyjiksi ja aloitti asuntojen sunnuntaiesittelyt. Sunnuntaiesittelyt vakiintuivat jo 1950-luvun lopulla.
Huoneistokeskus laajensi toimintansa 1965–1973 pääkaupunkiseudun ulkopuolelle. Tuolloin avattiin toimistot Turussa, Kouvolassa, Tampereella, Oulussa, Lappeenrannassa ja Kuopiossa.
Huoneistokeskus siirtyy pankkien omistukseen

Suomen Yhdyspankki osti vuonna 1969 20 % Huoneistokeskuksesta. Vakuutusyhtiö Fennia hankki seuraavana vuonna 30 % osuuden Huoneistokeskuksesta. Merjamaa hallitsi jäljelle jäävää 50 %:n osuutta aina vuoteen 1977 asti, jolloin hän jätti toimitusjohtajan tehtävät.
1990-luvun laman myötä syntyneen pankkikriisin vuoksi Suomen Yhdyspankki ja Kansallis-Osake-Pankki fuusioituivat vuonna 1995 synnyttäen Merita Pankin. Samalla fuusioitiin pankkiryhmittymiin sidoksissa olleet Huoneistokeskus ja Huoneistomarkkinointi, jotka olivat tuolloin Suomen kaksi suurinta kiinteistönvälitysyritystä.
Nordea myy Huoneistokeskuksen

Nordea myi Huoneistokeskuksen vuonna 2003 tavoitteenaan keskittyä yhtiön ydinliiketoimintaan eli pankki- ja rahoituspalveluihin. Sponsor Capital Oy:n hallinnoima rahasto omisti kaupan jälkeen 85 % Huoneistokeskuksen osakkeista Nordean osuuden ollessa 15 %. Kauppahinta oli noin 30 miljoonaa euroa. Tuohon aikaan Huoneistokeskus oli Suomen suurin kiinteistövälitysyhtiö.
Nordea jatkoi yhteistyötä Huoneistokeskuksen kanssa sen myynninkin jälkeen. Uuden Huoneistokeskuksen toimitusjohtajaksi tuli kaupan yhteydessä aiemmin yhtiössä aluejohtajana toiminut Matti Kasso. Entinen toimitusjohtaja Antti Varheenmaa siirtyi Nordean palvelukseen. Huoneistokeskuksen hallituksen puheenjohtajaksi tuli Sponsor Capitalin toimitusjohtaja Matti Suutarinen.
Huoneistokeskus ja Suomen SKV fuusioituvat

Vuonna 2006 Huoneistokeskus fuusioitiin kiinteistönvälitys- ja kauppayhtiö Suomen SKV:n kanssa, ja syntynyt Realia Group-konserni (nyk. Retta Group) oli alansa suurin kiinteistökauppa- ja hallintoyhtiö Suomessa ja samalla koko Pohjoismaissa. Realia Groupin toimitusjohtajaksi nousi fuusioitumisen yhteydessä 1.9.2006 Huoneistokeskuksen toimitusjohtaja Risto Kyhälä, joka samalla pysyi myös Huoneistokeskuksen toimitusjohtajana. Sekä Huoneistokeskus että Suomen SKV jatkoivat omalla nimellään.
SKV Kiinteistönvälitys yhdistyi Huoneistokeskukseen 1.9.2020.
Realia Group konserniin kuuluvat Huom! Kiinteistönvälitys Oy ja Huoneistokeskus Oy yhdistävät voimansa 1.9.2021 alkaen Huoneistokeskus-brändin alle. Realia Groupin kiinteistönvälityksestä vastaava liiketoimintajohtaja Marina Salenius jatkaa nykyisessä roolissaan Huoneistokeskuksen liiketoimintajohtajana
Huoneistokeskuksen toimitusjohtajat kautta aikojen

Veijo Merjamaa 1953–
Jarmo Isohanni 1977–
Simo Rajakallio 1992–
Kari Kallio 1996–
Matti Tossavainen 1999–
Antti Varheenmaa 2001–
Matti Kasso 2003–
Risto Kyhälä 2006–
Antti Asteljoki 2012–
vt. Lea Jokinen 2016–
Ari-Matti Purhonen 2017–
Marina Salenius 2021-
Kaavin kirkko

| Kaavin kirkko |
| --- | --- |
 Kaavin kirkko (1983) elokuussa 2019.
Sijainti:  Kaavintie 24, Kaavi.
Koordinaatit:  62.9749°N, 28.4904°E
Seurakunta:  Kaavin alueseurakunta
Rakentamisvuosi:  1983
Suunnittelija:  Arkkitehtitoimisto Karvala & Silvennoinen Erkki Karvala ja Matti Silvennoinen
Istumapaikkoja:  550
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kaavin kirkko on  Kaavin kirkonkylällä sijaitseva kirkko, jonka on suunnitellut arkkitehtitoimisto Karvala & Silvennoinen. Kirkko vihittiin käyttöön 18.12.1983. Kaavin kirkko rakennettiin tulipalossa 1980 tuhoutuneen kirkon paikalle. Kirkon sisääntulon lasisesta julkisivusta heijastuu vanha kellotapuli.
Kaavin kellotapuli valmistui vuonna 1772. Nykypaikallaan se on seissyt vuodesta 1815.
Kellotapuli on rakennettu alkujaan Kaavin toisen kirkon yhteyteen vuonna 1772 ja siirretty nykypaikalleen Kaavin toisen kirkon purkamisen jälkeen; kellotapuli on Kuopion seurakuntayhtymän vanhin rakennus. Kirkko ja kellotapuli kuuluvat Kaavin kirkonkylän historialliseen maisemakokonaisuuteen.
Kaavin kirkossa on 550 istumapaikkaa (lisäpenkkien kanssa yhteensä 690). Kirkon tiloja ovat kirkkosalin lisäksi sakasti, apusakasti, valmistautumishuone sekä lastenhuone. Alakerrassa on varasto ja tekninen tila.
Kaavin kirkon urut on rakennettu Hans Heinrichin urkutehtaassa Maksamaalla Pohjanmaan maakunnassa. Urut ovat 25-äänikertaiset.
Aiheesta muualla

Kirkko Kaavilla, Kaavin kirkot vuodesta 1671 (pdf)
Kaavin kirkko
Kavalanit

| Kavalanit> kbalan |
| --- | --- |
 Tanssivia kavalannaisia vuonna 2015
Väkiluku:  1492 (2020)
Asuinalueet:   Taiwan
Kielet:  kavalan, mandariinikiina
Uskonnot:  kristinusko, animismi
Sukulaiskansat:  muut Taiwanin alkuperäiskansat
Kavalanit (omakielinen nimi: kbalan, kiin.: 噶瑪蘭族; pinyin: gámǎlánzú) ovat yksi Taiwanin 16 kansallisesti tunnustetuista alkuperäiskansoista. Vuonna 2020 alkuperäiskansojen neuvosto arvioi kalavanien määräksi 1 492.
Kavalanien asuinalue on perinteisesti sijoittunut Yilanin piirikuntaan Taiwanin pohjoisosissa, kunnes han-kiinalaiset alkoivat ottamaan saarta haltuunsa. Qing-dynastia pyrki alistamaan Taiwanin alkuperäiskansoja, ja kavalanit alkoivat muuttamaan etelämmäs kohti nykyistä Hualienin piirikunnan alueelle 1800-luvun alkupuoliskolla. Vuonna 1878 sattuneen ns. Takobowan tapauksen jälkeen lähes kaikki Hualienin kavalanit tapettiin. Tästä selvinneet kavalanit pakenivat amisien kyliin ja asuivat valtaapitäviltä piilossa seuraavan 100 vuoden ajan. Yilaniin jääneet pienet kavalanien ryhmät ovat sittemmin assimiloituneet han-kiinalaisiin.
Perinteiset kavalanitalot on rakennettu paalujen päälle.
Clarice Starling

| Clarice Starling |
| --- | --- |
Näyttelijä(t):  Jodie Foster (Uhrilampaat) Julianne Moore (Hannibal) Masha Skorobogatov (pieni tyttö Uhrilampaissa) Rebecca Breeds (Clarice)
Henkilötiedot
Koko nimi:  Clarice M. Starling
Status:  elossa
Ammatti:  FBI-agentti
Sukupuoli:  nainen
Ikä:  noin 20-vuotias (Uhrilampaat) noin 30-vuotias (Hannibal)
Suhteet
Sisarukset:  Mischa (sisko)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Clarice M. Starling on Thomas Harrisin luoma kuvitteellinen FBI-agentti, joka esiintyy kirjoissa Uhrilampaat (1988) ja Hannibal (2000). Elokuvassa Uhrilampaat Claricea esittää Jodie Foster, Hannibalissa Julianne Moore. Televisiosarjassa Clarice (2021) hahmoa esittää Rebecca Breeds.
Fosterin esittämä Clarice Starling on sijoittunut kuudenneksi AFI:n myöntämässä 50 suurinta elokuvasankaria ja -roistoa -listassa. Hän on listassa myös korkeimmalle yltänyt naissankari.
Vaikka Jodie Foster voittikin Uhrilampaissa roolistaan Clarice Starlingina parhaan naispääosan Oscar-palkinnon, hän kieltäytyi esittämästä Claricea jatko-osassa Hannibal. Hannibal Lecteriä esittänyt Anthony Hopkins suositteli Julianne Moorea esittämään Claricea elokuvassa Hannibal.
Uhrilampaat

Uhrilampaat-elokuvassa Starling on FBI:n koulutuskeskuksen oppilas, joka haluaa opiskella käyttäytymistiedettä ja olla osallisena sarjamurhaajien kiinni ottamisessa. Claricen kouluttaja, FBI-johtaja Jack Crawford lähettää hänet Baltimoren mielisairaalaan haastattelemaan sarjamurhaaja Hannibal Lecteriä, kuuluisaa psykiatria ja  kannibaalia.
Saapuessaan mielisairaalaan, paikan johtaja Frederick Chilton yrittää flirttailla Claricelle. Clarice torjuu Chiltonin lähentely-yritykset, joka auttaa Claricea luomaan paremman yhteyden Lecteriin, sillä tämä myös halveksuu Chiltonia. Ajan kuluessa Lecter antaa tietoa sillä hetkellä liikkuvasta raa'asta sarjamurhaajasta, Buffalo Billistä. Vastineeksi Clarice joutuu kertomaan henkilökohtaisia tietojaan, vaikka Crawford nimenomaan kielsi kertomasta mitään tietoja Lecterille.
Clarice kertoo Lecterille kasvaneensa isänsä kanssa pienessä kylässä Länsi-Virginiassa. Claricen isä oli myös poliisi, joka sai surmansa ampumavälikohtauksessa ryöstön yhteydessä. 10-vuotias Clarice joutui muuttamaan hänen enonsa maatilalle Montanaan, josta hän myöhemmin karkasi, koska huomasi kuinka eläimiä kidutettiin ja teurastettiin siellä (kirjassa kerrotaan kuinka hän kertoi nähneensä painajaisia kirkuvista ja kituvista lampaista). Clarice vietti lopun lapsuusajastaan luterilaisessa lastenkodissa. Hän valmistui Virginian yliopistosta luokkansa priimuksena, jonka jälkeen aloitti opiskelun FBI:n koulutuskeskuksessa.
Tutkimuksen aikana Clarice valittiin houkuttelemaan Lecter kertomaan tietoja Buffalo Billistä. Lecter ei kuitenkaan kerro mitään tarkkoja tuntomerkkejä hänestä, vaan antaa Claricelle vinkkejä ja vihjeitä, jotta tämä joutuisi itse selvittämään nämä tiedot. Kun Lecteriä siirretään Tennesseen vankilaan, hän onnistuu siirron aikana pakenemaan. Claricen ja Lecterin välille on kuitenkin syntynyt niin vahva side, ettei Clarice usko Lecterin jahtaavan häntä.
Clarice onnistuu päättelemään Lecterin antamistä vihjeistä, että Buffalo Billin ensimmäisellä uhrilla oli suhde Billin kanssa. Clarice menee ensimmäisen uhrin talolle Belvedereen, Ohioon haastattelemaan ihmisiä jotka tunsivat uhrin. Claricen tietämättä hän haastattelee itse sarjamurhaajaa, Jame Gumbia, joka sillä hetkellä esiintyy nimellä Jack Gordon. Haastattelun aikana Clarice näkee Gumbin asunnossa lentävän pääkallokiitäjän, samanlaisen joita on löydetty Billin uhrien kurkuista. Hän tajuaa löytäneensä Buffalo Billin, ja yrittää pidättää hänet. Gumbin paetessa Clarice seuraa häntä kellariin, missä Gumbin viimeisin uhri huutaa apua. Gumb sammuttaa kaikki kellarin valot ja sähköt, ja seuraa sokaistunutta Claricea pimeänäkölaseilla. Gumb on juuri aikomassa ampua Claricea, kun Clarice kuulee äänen takanaan ja ampuu pimeyteen, tappaen Buffalo Billin.
Viikkoja myöhemmin Lecter lähettää Claricelle kirjeen jostain päin Detroitia, ja kysyy ovatko lampaat jo lopettaneet kirkumisen. Kirjassa tarina loppuu siihen, kun Clarice nukkuu rauhanomaisesti ystävänsä huvilassa Marylandissa.
Hannibal

Elokuvassa Hannibal Clarice Starling on noin 30-vuotias FBI-agentti, jonka ura on vaakalaudalla kostonhaluisen Yhdysvaltain oikeusministeriön virkamiehen Paul Krendlerin takia. Clarice osallistuu huumeratsiaan, jossa hän joutuu ampumaan vauvaa sylissä pitävän naisen, joka on aikeissa ampua Claricea. Claricen esimies syyttää häntä tästä aiheutuvasta sotkusta, ja hänet siirretään väliaikasesti pois virastaan, lähinnä Krendlerin yllyttämisen takia. Clarice saa kannustavan kirjeen Lecteriltä, joka majailee Firenzessä, Italiassa.
Yksi Lecterin harvoista eloonjääneistä uhreista, sadistinen pedofiili Mason Verger, haluaa saada Lecterin käsiinsä, ja on tarjonnut suuren palkkion sille, joka tuo Lecterin ennemmin Vergerille kuin FBI:lle. Korruptoitunut Firenzen poliisipäällikkö Renaldo Pazzi huomaa Vergerin ilmoituksen, ja yrittää saada Lecterin napatuksi omin avuin. Clarice saa selvillä Pazzin aikeet, ja yrittää varoittaa häntä, mutta Lecter kuitenkin hirttää Pazzin saadessaan tietää tämän suunnitelmista. Tämän jälkeen Lecter pakenee Yhdysvaltoihin ja alkaa seuraamaan Claricen liikkeitä. Samaan aikaan korruptoituneet agentit, varsinkin Krendler, työntävät Claricea nurkkaan FBI:ssä, ja Krendler avustaa salaisesti Vergeriä hänen yrityksessään napata Lecter. Clarice yrittää löytää Lecterin ensimmäisenä, ei ainoastaan napatakseen hänet, vaan myös pelastakseen Vergeriltä, joka on aikeissa kiduttaa ja syöttää Lecter elävältä villisioille.
Krendler on lavastanut Claricen kirjoittamalla väärennettyjä kirjeitä Lecterin nimissä. Tämä johtaa Claricen hyllyttämiseen FBI-virastaan, joka on nyt täysin voimaton Vergerin miehille, jotka onnistuvat vangitsemaan Lecterin. Clarice on tietoinen, että Lecter on vangittuna, ja yrittää pelastaa hänet. Clarice saa ampumahaavan, ja Lecter vie hänet saarella sijaitsevaan huvilaan hoitaakseen haavan. Lecter koittaa aivopestä Claricen huumaamalla tämän päihteillä, ja yrittää saada Claricen uskomaan, että Clarice olisi itse hänen kuollut siskonsa Mischa. Lecter vangitsee Krendlerin ja suorittaa hänelle kraniotomialeikkauksen, Krendlerin ollessa vielä elossa. Pramean illallisen aikana Lecter ottaa palan Krendlerin etuaivoista, ja ruskistaa sitä paistinpannulla. Kirjassa Lecter syöttää Krendlerin aivonpalasen Claricelle, joka pitää sitä herkullisena.
Kirjan kiistellyimmässä osuudessa Clarice riisuu paitansa ja tarjoaa toisen rintansa Lecterille. Tämä ottaa tarjouksen vastaan, ja heistä tulee rakastavaisia. He molemmat katoavat, ja heidät huomataan yhdessä uudestaan vasta kolmen vuoden kuluttua oopperatalolla Buenos Airesissa.
Erot

Elokuvassa Uhrilampaat Claricen rooli pysyy lähes muuttumattomana kirjan versioon nähden, sen sijaan Hannibal-elokuvassa hänen tekemisensä ja tarina eroavat huomattavasti kirjan versiosta. Esimerkiksi elokuvan lopussa Lecter ei yritä aivopestä Claricea, ja Clarice ei halua syödä Krendlerin aivoja. Hän laittaa Lecterin käsirautoihin itsensä kanssa, saadakseen Lecterin pysymään talossa poliisin tuloon asti. Clarice tajuaa, että ainoa tapa, jolla Lecter pääsisi karkuun, on katkaista Claricen käsi. Claricen käden sijaan Lecter kuitenkin katkaisee oman kätensä lihaveitsellä.
Käytettyä rakkautta

| Käytettyä rakkautta Tuomari Nurmio |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Soundtrack-studiot, Finnvox-studiot
 Julkaistu: 1986
 Formaatti: LP, CD
 Tyylilaji: Suomirock
 Kesto: 38.40
 Levy-yhtiö: Megamania Musiikki
Tuomari Nurmion muut julkaisut
| Meet the Meatballs 1984 | Käytettyä rakkautta 1986 | Kuu 1988 |
Käytettyä rakkautta on laulaja-lauluntekijä Tuomari Nurmion studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1986 Megamania-levymerkillä.
Äänityksen ja miksauksen ovat tehneet Kari Kalén Soundtrack-studioilla ja Risto Hemmi  Finnvox-Studioilla (A1, A4, B1, B3). Tuottajia ei ole erikseen mainittu.
LP-levyn kannen on suunnitellut Gogh / Riipinen ja valmistanut Kirjapaino E. Kuronen. Levypussissa on kuva Tuomari Nurmion nelimiehisestä yhtyeestä.
Kiitoksissa on mainittu Atte, Antiikki & Nykyaika, Jimi, Yari, Pauli, Reija ja Miltsi.
Kappaleet

| A-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Ramona | 3.18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Don Pate | 4.38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Hääkuva | 3.54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Kulman kuppilassa | 2.55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Miehen elämää | 5.05 |  |  |  |  |  |  |  |
| B-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Rakkauden voima | 2.45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Ruusunen | 5.16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Hunajainen paholainen | 2.31 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Liisa | 4.28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Tuhma hauva | 3.50 |  |  |  |  |  |  |  |
Kappaleiden sävellykset ja sanat on tehnyt Hannu Nurmio ja sovitukset Nurmio, Mattila, 
 Marja-aho ja Hillilä paitsi kappaleiden A4 ja B3 osalta Nurmio, Leppänen, Brunberg ja Tuovinen.
Puhallinsovituksien tekijät ovat Jukka Tuovinen (B2) ja Ahti Marja-aho (B4).
Laulujen sanat on painettu LP-levyn suojakuoreen.
Levy-yhtiö on Megamania Musiikki ja tekijänoikeuksien haltija Love Kustannus Oy.
Kokoonpano

Tuomari Nurmio – kitara ja laulu
Markku Hillilä – rummut ja lyömäsoittimet
Ahti Marja-aho – basso, viulu ja sähköpiano
Riku Mattila – kitara
Zoe Burtsow, Riikka Haapasalo, Pekka Aarnio ja Ahti Marja-aho – taustalaulu
Jukka Tuovinen – saksofoni
Antero Priha – trumpetti
Esa Kotilainen – haitari
Eero Ojanen – piano (A1)
Hillel Tokazier – piano (A2)
Markku Tabel – piano (A5)
Zape Leppänen – rummut (A4, B3)
Janne Brunberg – basso (A4, B3)
José Antonio Páez

| José Antonio Páez |
| --- | --- |

Venezuelan presidentti
 13. tammikuuta 1830 – 20. tammikuuta 1835  
Edeltäjä:  Simón Bolívar
Seuraaja:  Andrés Narvarte
 13. tammikuuta 1830 – 20. tammikuuta 1835  
Edeltäjä:  Carlos Soublette
Seuraaja:  Carlos Soublette
 13. tammikuuta 1830 – 20. tammikuuta 1835  
Edeltäjä:  Pedro Gual
Seuraaja:  Juan Crisóstomo Falcón
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. kesäkuuta 1790
Kuollut: 6. toukokuuta 1873 (ikä 82)
Tiedot
 Nimikirjoitus
José Antonio Páez (13. kesäkuuta 1790 – 6. toukokuuta 1873) oli venezuelalainen sotilas ja poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä kolmeen otteeseen: 1830–1835, 1839–1843 ja 1861–1863. Itsenäisyyden ensimmäisinä vuosina hän johti maata diktaattorina.
Paez oli karjapaimen, jonka esi-isissä oli sekä amerikkalaisia että eurooppalaisia. Hän taisteli espanjalaisia vastaan Simón Bolívarin joukoissa, mutta vastusti myöhemmin Bolivaria ja ajoi Venezuelan itsenäistymistä Suur-Kolumbiasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta José Antonio Páez Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Australia  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef 
Venezuelan presidentit
Páez | Vargas | Navarte | Carreño | Soublette | Páez | Soublette | J. T. Monagas | J. G. Monagas | J. T. Monagas | Gual | J. Castro | Gual | Tovar | Gual | Páez | Falcón | Bruzual | Villegas | J. R. Monagas | Villegas | Guzmán | Linares | Varela | Guzmán | Crespo | Guzmán | H. López | Rojas | Andueza | Villegas | Crespo | Andrade | C. Castro | Gómez | Márques | Gómez | J. Pérez | Gómez | E. López | Medina | Betancourt | Gallegos | Delgado Chalbaud | Suárez Flamerich | Pérez Jiménez | Larrazábal | Sanabria | Betancourt | Leoni | Caldera | C. Pérez | Herrera | Lusinchi | C. Pérez | Velásquez | Caldera | Chávez | Carmona | Cabello | Chávez | Maduro
Luettelo vaalikauden 2023–2027 kansanedustajista

Vaalikauden 2023–2027 kansanedustajat valittiin vuoden 2023 eduskuntavaaleissa, jotka järjestettiin 2. huhtikuuta. Eduskunnassa on 200 kansanedustajaa ja yhdeksän eduskuntaryhmää.