stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eero Saarinen
Tunnetuimpia töitä

Yhdysvalloissa
General Motorsin tekninen keskus (materiaaleina muun muassa lasi ja alumiini, kutsuttu myös "Teollisuuden Versaillesiksi")
Gateway Arch, Saint Louis, Missouri, Yhdysvallat
TWA-terminaali, John F. Kennedyn kansainvälisellä lentoasemalla, New York, Yhdysvallat
Kresge-auditorio, Massachusetts Institute of Technologyssä, Cambridge, Yhdysvallat
Dullesin kansainvälinen lentoasema, Washington D.C., Yhdysvallat
Bellin laboratorio,  Holmdel, New Jersey, Yhdysvallat
CBS:n päämaja 'Black Rock', New York
Deere & Companyn (John Deere) pääkonttori, Moline, Illinois, Yhdysvallat
1961 – Thomas J. Watson Research Center. Yorktown Heights, New York.
Euroopassa
Saarisen suunnittelemia rakennuksia on Euroopassa kolme:
1959 – Entinen Yhdysvaltain suurlähetystö Oslossa
Yhdysvaltain suurlähetystö Lontoossa.
Terminaalirakennus Ellinikón kansainvälisellä lentoasemalla. Ateena, Kreikka.
General Motorsin tekninen keskus (yhdessä Eliel Saarisen kanssa).
Kleinhans Music Hall, Buffalo, New York (yhdessä Eliel Saarisen kanssa).
Gateway Arch, St. Louis, Missouri.
TWA Flight Center, 1962, New York.
Washington-Dullesin kansainvälinen lentoasema, Washington D.C.
MIT kappeli, Cambridge, Massachusetts.
MIT kappeli, sisäkuva.
CBS-televisioyhtiön päämaja 'Black Rock' (suom. 'musta kivi'), New York.
Tulppaani-tuoli.
Tulppaani-pöytä
Ingalls Rink, Yalen yliopisto, New Haven, Connecticut.
IBM toimistorakennus, Rochester, Minnesota.
Muistaminen

Vuonna 2010 lyötiin Saarisen kunniaksi nimellisarvoltaan 10 €:n hopeinen juhlaraha. Rahan tunnuspuolella on kuvattuna St. Louisin Gateway Arch ja arvopuolella Tulppaani-tuoli.
Kirjallisuutta

Laaksonen, Esa: ”Saarinen, Eero (1910–1961)”, Suomen kansallisbiografia, osa 8, s. 513–514.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006.  ISBN 951-746-449-5  / Teoksen verkkoversio.
Santala, Susanna: Laboratory for a New Architecture: Airport Terminal, Eero Saarinen and the Historiography of Modern Architecture.  (Diss)  Helsinki:  Helsingin yliopisto, 2015.  ISBN 978-951-51-0993-4  Teoksen verkkoversio.
Tuomi, Timo: Eliel ja Eero Saarinen.  Helsinki:  Ajatus Kirjat, 2007.  ISBN 978-951-20-7215-6
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Modernismin monumentit: Luku sekä esipuhe teoksesta Eliel ja Eero Saarinen. (Arkistoitu – Internet Archive)
Saarinen, Eero hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  KulturNav  Museum of Modern Art  Victoria  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  EUTA  Structurae  Trove  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  SNAC  IdRef
Timo Vasko

| Timo Tapani Vasko> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. elokuuta 1948 (ikä 76) Nokia
Kansalaisuus:  Suomen
Ammatti:  pappi, tutkija
Arvonimi: dosentti, teologian tohtori
Aiheesta muualla
Kotisivu
Timo Vasko on suomalainen teologi, tutkija ja kirjailija. Koulutukseltaan hän on teologian tohtori. Lisäksi Vasko on Helsingin yliopistossa missiologian (lähetystieteen) dosentti. Kirkon lähetysteologina Vasko tutki, tuotti ja julkaisi lähetys- ja uskontoteologiaa erityisesti Suomen evankelis-luterilaisen kirkon ja sen lähetysjärjestöjen tarpeisiin. Vasko on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon pappi ja toiminut seurakunnissa luottamushenkilönä.
Perhetausta

Timo Vasko on syntynyt Nokialla. Hänen vanhempansa olivat Viktor Vasko (Waschko) (1910–1983) ja Bertta Vasko os. Heininen (1911–2005). Viktor Vasko oli valmistunut Sortavalan opettajaseminaarista ja toimi opettajana Äyräpään Pölläkkälässä, Nokialla ja Riihimäellä. Bertta Vasko puolestaan oli toiminut vaatetusliikkeen myyjänänä Riihimäellä. Vaskon molemmat vanhemmat olivat seurakuntien luottamustehtävissä, isä Viktor ortodoksisessa seurakunnassa ja äiti Bertta luterilaisessa seurakunnassa. Tämän perhetaustan vaikutuksesta Timo Vasko loi myöhemmin ekumeenisia yhteyksiä eri kirkkokuntien, yhteisöjen ja järjestöjen välille sekä dialogia muiden uskontojen kanssa.
Vaskon puoliso on maatalous- ja metsätieteiden maisteri, kouluttaja (el.) Aulikki Vasko os. Taipalus. Heidät vihittiin avioliittoon 1972. Heillä on neljä yhteistä lasta.
Koulutus ja työura

Vasko valmistui ylioppilaaksi Riihimäen lyseosta vuonna 1968 ja teologian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1974. Teologian tohtorin tutkinnon hän suoritti 25.11.1985. Vasko nimitettiin missiologian dosentiksi Helsingin yliopistoon 6.9.1999.
Vasko sai pappisvihkimyksen 16.10.1974 Helsingin hiippakunnassa. Vuosina 1974–1978 hän toimi Suomen Ev. lut. Sisälähetyssäätiössä opettajana sekä Vantaankosken ja Vartiokylän seurakunnissa pappina. Vuodet 1978–1984 Vasko työskenteli Länsi-Saksassa Suomen Lähetysseuran ja Baijerin evankelisluterilaisen kirkon (die Evangelisch-Lutherische Kirche in Bayern) työyhteydessä. Saksasta palattuaan Vasko työskenteli Suomen Lähetysseuran ja Helsingin hiippakunnan lähetyssihteerinä vuodet 1984–1987. Kirkon lähetystyön keskuksen lähetysteologin virassa Vasko oli vuosina 1984–1994 ja 2000–2013. Kirkon lähetysteologina Vasko tutki, tuotti ja julkaisi runsaasti lähetys- ja uskontoteologiaa koskevaa aineistoa erityisesti kirkon ja sen lähetysjärjestöjen tarpeisiin. Kirkon lähetysteologin virasta Vasko jäi eläkkeelle vuonna 2013.
Vaskon erikoisaloja olivat kirkkojen ja järjestöjen lähetystyö, uskontodialogit erityisesti juutalaisten, kristittyjen ja muslimien kesken, ekumeeninen (kirkkojenvälinen) ja evankelikaalinen lähetysteologia ja sosiaalinen palvelu, globaalit kristilliset medialähetystoimijat, kristittyjen tukeminen haasteellisissa konteksteissa ja kansainvälisten suhteiden tutkimus.lähde?
Akateeminen ura

Vuonna 1978 Vasko suoritti missiologian ja judaistiikan opintoja Saksassa Augustana-Hochschule -yliopistossa, Neuentettelsaun kaupungissa. Vuosina 1981–1984 Vasko teki väitöstutkimustaan sekä opetti Erlangenin yliopistossa (Friedrich-Alexander-Universität Erlangen-Nürnberg) prof. Niels-Peter Moritzenin johtaman lähetys- ja uskontotieteen osaston assistenttina (Wissenschaftlicher Assistent). Vasko sai Suomen Akatemian tutkimusapurahan vuosina 1982 ja 1984. Helsingin yliopistossa Vasko toimi ensin Aasian ja Afrikan kielten ja kulttuurien laitoksen tuntiopettajana vuosina 1987–1988 ja myöhemmin dogmatiikan assistenttina vuosina 1994–2000. Vuodesta 1999 Vasko on hoitanut sopimuspohjaisesti Helsingin yliopiston teologisen tiedekunnan missiologian dosentuuria. Vasko on ohjannut useita opinnäytteitä, toiminut lausunnonantajana dosentuurien hakemuksiin, esitarkastajana ja tohtorinväitöksissä vastaväittäjänä. Vasko on toiminut myös ulkomailla luennoitsijana ja osallistunut lukuisiin konferensseihin. Alansa kysymyksiin lähetysteologina hän perehtynyt yhteensä 50 maassa.  Hän kuuluu useisiin erityiset valintakriteerit täyttäviin tieteellisiin yhdistyksiin.
Toimittajana

Vasko on ollut toimittamassa seuraavia julkaisuja:
Lähetysteologinen aikakauskirja – Journal of Mission theology (vertaisarvioitu): lehden perustajana sekä päätoimittajana 1991–1995 ja 2001–2012
Kirkko ja islam -julkaisusarja (vertaisarvioitu): perustaja ja päätoimittaja 2007–2011
Helsingin hiippakunnan lähetystiedote 1985–1987 (Helsingin hiippakunnan lähetystyön alaan kuuluva monistejulkaisu): vastaava päätoimittaja
Kirkkomme lähetys – Vår kyrkas mission (Helsinki: Kirkon lähetystyön keskus): toimituskunnan ja toimituksen jäsen 1988–1994, 2000–2013
Hyvä tietää islamista – Kirkko ja islam -sarja (15 numeroa, vertaisarvioitu): päätoimittajana 2003–2007
Literaturschau zu Fragen der Weltmission Literaturschau zu Fragen der Weltmission Nr. 9 (für das Jahr 1982): Toimittajana 1982 (Nr. 8) ja 1983 (Nr. 9) (yhdessä Niels-Peter Moritzenin ja Hanna Justin kanssa)
Kansainväliset ja kotimaiset luottamustehtävät

Vasko on toiminut seuraavissa kansainvälisissä luottamustehtävissä:
Euroopan kirkkojen konferessin (CEC) resurssihenkilö islamiin liittyvissä projekteissa 2011–2013
Lutherische Europäische Komission für Kirche und Judentum (LEKKJ) johtoryhmän (Vorstand) jäsen 2004–2010
Luterilaisen Maailmanliiton (LML) LWF Desk for Church and People of Other Faiths uskontoteologisen työryhmän jäsen 1988–1997
The Nordic Institute of Missionary and Ecumenical Research (NIME) – Finnish national member of the board 1988–1992
Kansallinen koordinaattori: Missio Nordica. Bibliografi över Nordisk Missionslitteratur. Bibliography of Nordic Mission Litterature. NIME Nordic Institute for Missionary and Ecumenical Research 1989–1992.
Vasko on toiminut seuraavissa kotimaisissa luottamustehtävissä:
Helsingin yliopiston dosenttiyhdistys – Docentföreningen vid Helsingfors universitet ry:n hallituksen puheenjohtaja 2006–2008, hallituksen jäsen 2001–2008 ja 2011–
Suomen Dosenttiliitto – Finlands Docentförbund ry:n hallituksen varapuheenjohtaja 2007–2008 sekä jäsen 2006–2008 ja 2014–2017
Evankelis-luterilaisen Espoon seurakuntayhtymän toiminnan ja talouden Arvioinnin johtokunnan jäsen 2019–2022
Medialähetys Sanansaattajat ry hallituksen jäsen 2011–2018 sekä hallituksen varapuheenjohtaja 2015–2018
Uskontojen yhteistyö Suomessa – USKOT-foorumi ry / Religionernas samarbete i Finland – RESA-forumet rf:n perustamista valmistelleen työryhmän jäsen 2008–2011 ja Suomen evankelis-luterilaisen kirkon edustaja USKOT-foorumin vuosikokouksessa ja hallituksen varajäsen 2011–2013
Suomen Lähetysneuvosto (SLN) hallituksen puheenjohtaja 2007–2011 sekä hallituksen jäsen 2000–2012
Suomen Lähetysneuvoston (SLN) lähetysteologian ja lähetysstrategian työryhmän pj. 2001–2012
Kansainvälisten suhteiden tutkimuksen seura r.y. johtokunnan jäsen 1995–2000
Suomen Jerusalemin-, 30.10.1997 lukien Suomen Lähi-idän instituutin Säätiön hallituksen jäsen ja perustamisvaihe 1994–1999
Suomen ekumeenisen neuvoston (SEN) opillisten asioiden jaoston jäsen 2000–2014
Kirkon lähetystyön keskuksen (KLK) islam-jaoston sihteeri 1988–1994
Kirkon ulkoasiain neuvoston (KUN) islam-työryhmän jäsen 2000–2013 sekä sihteeri 2000–2005
Kirkon ulkomaanasiain neuvoston (KUN) kirkko ja juutalaisuus -työryhmän (eurooppalaisen LEKKJ:n kansallinen työryhmä) sihteeri 1977–1978 sekä jäsen 1977–2013
Kirkon ulkoasiain neuvoston (KUN) lähetys- ja uskontoteologian työryhmän jäsen 2000–2013
Espoon seurakuntayhtymän yhteisen kirkkovaltuuston jäsen 1991–1994
Espoonlahden seurakunnan evankelioimistyön johtokunnan jäsen 18.3.1999–31.12.2000
Suomen ekumeenisen neuvoston (SEN) lähetys- ja evankelioimistyön jaoston jäsen 1985–1997 sekä puheenjohtaja 1988–90
Missio Helsinki päätoimikunnan jäsen ja evankelioimisen koulun johtaja 1987
Evankelioimistyön koulutuskeskuksen (EVKO) neuvottelukunnan jäsen 1984–1989.
Tunnustuspalkinto

Vasko on saanut Euroopan luterilaisen komission (LEKKJ) tunnuspalkinnon 12.6.2010:
Award of the European Lutheran Comission on the church and the Jewish People to Dr. Timo Vasko for his long-standing involvement in international Jewish-Christian Dialogue (Preis der Lutherischen Europäischen Kommission Kirche und Judentum an Dr. Timo Vasko für langjähriges Engagement im internationalen christlich-jüdischen Dialog).
Julkaisutoiminta

Vasko on julkaissut yhteensä 14 teosta, joista 4 yhdessä muiden kanssa. Vuoteen 2025 mennessä Vasko on kirjoittanut teologisiin julkaisuihin noin 170 artikkelia ja 108 kirja-arvostelua. Kristillisten yhteisöjen lehdissä on vuoteen 2025 mennessä julkaistu noin 360 Vaskon artikkelia ja haastattelua 51 eri lehdessä. Muussa lehdistössä on vuoteen 2025 mennessä ilmestynyt noin 290 Vaskon artikkelia ja haastattelua 48 eri lehdessä (esim. kaksi kertaa artikkeli Helsingin Sanomien Vieraskynä-palstalla). Vaskolla on myös muutamia esiintymisiä teologisena asiantuntijana televisiossa ja radiossa.
Julkaisutoiminta > Teokset

Timo Vasko: Ekumeeninen missio ja uskontodialogi: Kulttuurienvälisen teologian sovelluksia. Sivupolku 2025. ISBN 9789528801085.
Matti Korpiaho & Timo Vasko (toim.): Evankeliumin asialla - Suomen Lähetysneuvosto 1919 – 2011. Suomen lähetysneuvosto (SLN).  Helsinki 2012. ISBN 9789529989515
Timo Vasko: Johannes Damaskolainen kristinuskon ja islamin välisessä vuoropuhelussa 700-luvulla. Kirkko ja islam -julkaisuja 3. Kirkkohallitus: Helsinki 2011, ISBN 9789517893633
Pekka Y. Hiltunen & Timo Vasko. Hyvä tietää uskontodialogista. Näkökulmia Suomen evankelis-luterilaisen kirkon jäsenille. Kirkkohallitus: Helsinki 2011. ISBN 9789517893664
Heidi Hirvonen & Timo Vasko (toim.): Hyvä tietää islamista: kirkko ja islam. Kirkko ja islam -julkaisuja 1. Kirkkohallitus: Helsinki 2007. ISBN 9789517892438
Timo Vasko: Kirkkojen maailmanneuvoston lähetys- ja uskontoteologiaa. ”Lähetys ja evankelioiminen – ekumeeninen julkilausuma” (1982) ja ”Lähetys ja evankelioiminen ykseydessä tänään” (1999). Yliopistopaino & Helsinki University Press: Helsinki 2004. ISBN 9515705746
Timo Vasko: Missiologia ja uskonnot. Johdatus missiologiaan ja uskontoteologiaan. Yliopistopaino & Helsinki University Press: Helsinki 2003 (oppikirja HY/teologinen tiedekunta). ISBN 9515705428
Timo Vasko: From the Creation to the Kingdom of God: The Concept of God`s Revelation by the Reform Jew Schalom Ben-Chorin in Dialogues with Christianity and Islam. Peter Lang: Frankfurt am Main & Berlin & Bern & Bruxelles & New York & Oxford & Wien 2003. ISBN 3631506317
Timo Vasko: Luomisesta Jumalan valtakuntaan. Schalom Ben-Chorinin ilmoituskäsityksen muodostuminen dialogissa kristinuskon ja islamin kanssa. STKJ 216. Helsinki 1999 (oppikirja HY/teologinen tiedekunta). ISBN 9529791305
Mirja Härkönen & Anti Raunio & Timo Vasko (toim.): Lähetystyö ja ekumenia arkistojen valossa. Kristillisen lähetystyön ja ekumeenisen toiminnan arkistolähteitä Suomessa 1800- ja 1900-luvuilla. SKHS 182. Helsinki 1999. ISBN 9525031152
Timo Vasko: Luterilainen lähetyskäsitys Foundations of Lutheran Mission. Helsinki 1991 (oppikirja HY/teologinen tiedekunta). ISBN 9516250270
Timo Vasko: Die dritte Position. Der jüdisch-christliche Dialog bei Schalom Ben-Chorin bis 1945. Diss. Helsinki 1985 (oppikirja HY/teologisen tiedekunta). ISBN 9516250270
Timo Vasko: Rukouksen aika - rukouksen, transsendenttisen mietiskelyn (TM) ja joogan välistä rajankäyntiä. Helsinki 1978.ISBN 9516190928
Timo Vasko: Kuusi uskontoa kristityn näkökulmasta. Kristitty ja Jumalan lapset, Guru, Kristillinen tiede, Bahá`i-usko, Maailman kristinuskon yhdistämisseura. Helsinki 1978. ISBN 9516003605
Timo Vasko: Kirkkokäsikirjan lapsikastekaavan uudistustyö 1900-luvulla. Painamaton pro gradu -työ. Helsingin yliopiston teologinen tiedekunta. Arkisto. 1974.
Aiheesta muualla

Timo Vaskon kotisivu: https://www.mv.helsinki.fi/home/tvasko/ jossa muun muassa liitteet:
Timo Vaskon luentotoiminta yliopistoissa Erlangen, Helsinki
Arvioita Timo Vaskon tieteellisestä toiminnasta missiologina
Timo Vaskon teosten kirja-arvosteluja 1976–2014
Timo Vaskon teologista toimintaa Saksan liittotasavallassa 1978–1984
Helsingin yliopiston tutkimusportaali: https://researchportal.helsinki.fi/fi/persons/timo-vasko
Timo Vaskon henkilöarkisto: Kansallisarkisto - henklöarkistot. Rauhankatu 17 Helsinki (Kaikki julkaisut, artikkelit, esitelmät, raportit, saarnat, kirjeenvaihdot, jne.).
Pappismatrikkeli 2018, 917-918.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Israel  Suomi (KANTO)
László Sólyom

| László Sólyom |
| --- | --- |

Unkarin presidentti
 5. elokuuta 2005 – 5. elokuuta 2010  
Edeltäjä:  Ferenc Mádl (2000–2005)
Seuraaja:  Pál Schmitt (2010–2012)
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. tammikuuta 1942 Pécs, Unkari
Kuollut: 8. lokakuuta 2023 (81 vuotta)
Tiedot
Puolue:  sitoutumaton
László Sólyom ([ˈlaːsloː ˈʃoːjom], /laasloo šoojom/) (3. tammikuuta 1942 – 8. lokakuuta 2023) oli unkarilainen asianajaja, oikeustieteilijä, tuomari ja poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä 2005–2010. Unkarin perustuslakituomioistuimen puheenjohtaja hän oli 1990–1998
Sólyom syntyi Pécsissä ja valmistui 1965 Pécsin yliopistosta pääaineen oikeustiede ja politiikan tutkimus. Hänen tohtorin väitöskirjansa valmistui 1969. Sitä kirjoittaessaan hän opetti siviilioikeuden instituutissa Itä-Saksan Jenassa.
Sólyom palais Unkariin 1969 ja aloitti tutkijana Unkarin tiedeakatemian oikeustieteiden instituutissa sekä Unkarin parlamentin kirjaston kirjastonhoitajana. Sólyomista tuli vuonna 1982 Budapestin yliopiston siviilioikeuden laitoksen professori.
Sólyomin poliittinen uransa alkoi 1980-luvulla Duna Kör -ympäristöjärjestöstä, jonka lainopillisena neuvonantajana hän toimi. Hän oli yksi Unkarin demokraattisen foorumin (Magyar Demokrata Fórum) perustajia 1987. Hän otti osaa opposition pyöreän pöydän neuvotteluihin tuolloin hallitsevan kommunistipuolueen kanssa.
Sólyom jätti politiikan, kun hänet valittiin 1989 Unkarin perustuslakituomioistuimen tuomariksi. Hän nousi sen johtoon puoli vuotta myöhemmin ja työskenteli marraskuuhun 1998 asti. Yhdeksänvuotisen nimityksen jälkeen Sólyom palasi luennoitsijaksi, ja hän opetti oikeustiedettä Pázmány Péterin katolisessa yliopistossa.
Unkarin presidentin valitsee parlamentti. Sólyom ei ollut minkään puolueen jäsen, kun ympäristöjärjestö Védegylet asetti hänet ehdolle. Hänen vastaehdokkaanaan oli sosialistia edustanut parlamentin puhemies Katalin Szili. Pienempi hallituspuolue SZDSZ pidättäytyi tukemasta Sziliä, ja oppositio äänesti Sólyomin presidentiksi 7. kesäkuuta 2005. Hän astui virkaan elokuussa Ferenc Mádlin jälkeen.
Unkarin ja Slovakian suhteet kokivat kolauksen, kun Slovakia kielsi Sólyomilta pääsyn maahan 21. elokuuta 2009, kun hänen oli tarkoitus olla mukana paljastamassa Tapani I:n patsasta Komárnon kaupungissa. Slovakian kolme korkeinta johtajaa, presidentti Ivan Gašparovič, pääministeri Robert Fico ja puhemies Pavol Paška pitivät vierailua provokaationa, koska päivämäärä on Tapani I:n muistopäivää seuraava päivä Unkarissa, myös päivämäärä, jona Varsovan liiton, mukaan lukien Unkarin, joukot tulivat murskaamaan Prahan kevään Tšekkoslovakiassa.
László Sólyom oli naimisissa Erzsébet Sólyomin kanssa ja hänellä oli kaksi lasta ja yhdeksän lastenlasta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Presidentin toimisto
Unkarin kolmannen tasavallan presidentit (1989–)
Mátyás Szűrös (1989–1990) | Árpád Göncz (1990–2000) | Ferenc Mádl (2000–2005) | László Sólyom (2005–2010) | Pál Schmitt (2010–2012) | János Áder (2012–2022) | Katalin Novák (2022–2024) | Tamás Sulyok (2024–)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Gepard (1915)

| Gepard |
| --- | --- |
 Gepard ja Bars telakalla

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Itämeren laivanrakennus ja konepaja, Pietari
Kölinlasku:  15. syyskuuta 1913
Laskettu vesille:  5. toukokuuta 1915
Palveluskäyttöön:  syyskuu 1915
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 28. lokakuuta 1917
Tekniset tiedot
Uppouma:  650 t (pinnalla) 780 t (sukellus)
Pituus:  68 m
Leveys:  4,5 m
Syväys:  3,9 m
Koneteho:  2 × dieselmoottori, 640 hv (pinnalla) sähkömoottori 900 hv (sukellus)
Nopeus:  18 solmua (pinnalla) 10 solmua (sukellus)
Miehistöä:  33
Aseistus
Aseistus:  4 × 457 mm torpedoputkea 1 × 63 mm tykki 1 × 37 mm tykki
Gepard (ven. Гепард) oli Venäjän keisarikunnan laivaston Bars-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin Pietarista Itämeren telakalta, missä köli laskettiin 15. syyskuuta 1913. Alus laskettiin vesille 5. toukokuuta 1915 ja otettiin palvelukseen syyskuussa.
Palvelus

Alus upotettiin 28. lokakuuta 1917.
Bars (1915)

| Bars |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Itämeren telakka, Pietari
Kölinlasku:  15. syyskuuta 1913
Laskettu vesille:  5. toukokuuta 1915
Palveluskäyttöön:  syyskuu 1915
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 28. toukokuuta 1917
Tekniset tiedot
Uppouma:  650 t (pinnalla) 780 t (sukellus)
Pituus:  68 m
Leveys:  4,5 m
Syväys:  3,9 m
Koneteho:  2 × dieselmoottori, 640 hv (pinnalla) sähkömoottori 900 hv (sukellus)
Nopeus:  18 solmua (pinnalla) 10 solmua (sukellus)
Miehistöä:  33
Aseistus
Aseistus:  4 × 457 mm torpedoputkea 1 × 63 mm tykki 1 × 37 mm tykki
Bars (ven. Барс) oli Venäjän keisarikunnan laivaston Bars-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin Pietarista Itämeren telakalta, missä köli laskettiin 15. syyskuuta 1913. Alus laskettiin vesille 5. toukokuuta 1915 ja otettiin palvelukseen syyskuussa.
Palvelus

Alus upposi 25. toukokuuta 1917, jolloin sen uskottiin uponneen jonnekin myöhemmän Viron tasavallan aluevesille. Alus kuitenkin löytyi 10. syyskuuta 2009 Gotska Sandön koillispuolelta Ruotsin talousvyöhykkeeltä.
Samuli Jaskio

Samuli Jaskio (s. 1987) on suomalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt pitkissä elokuvissa, lyhytelokuvissa ja televisiosarjoissa. Hänet tunnetaan parhaiten elokuvista: Hevi reissu, Sokea mies joka ei halunnut nähdä Titanicia.lähde?
Lähde

↑  Tiippana, Ari: Uutuusleffa Hevi reissussa näyttelevä savonlinnalaislähtöinen Samuli Jaskio löysi elokuvasta yhtymäkohtia kotikaupunkiin: "Lähdin Savonlinnasta pois samoista syistä" Itä-Savo. 9.3.2018. Viitattu 10.3.2025.
Aiheesta muualla

Samuli Jaskio Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Ritva  Elonet
Theodor Lennström

| Theodor Lennström> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. elokuuta 1994 (ikä 30) Tukholma, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  186 cm
Paino:  86 kg
Pelinumero:  34
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  AIK IF (SHL/Allsv.) BIK Karlskoga (Allsv.) Frölunda HC (SHL) Bakersfield Condors (AHL) Torpedo Nižni Novgorod (KHL) Färjestad BK (SHL) Genève-Servette HC (NL)
Theodor Lennström (s. 8. elokuuta 1994 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa National League-joukkue Genève-Servette HC:ssa.