stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hobby Hall
Historiaa

Hobby Hall syntyi amerikkalaisen Samuel Josefowitzin vuonna 1958 perustaman Concert Hall Society - äänilevykerhon pohjalta. Se aloitti toimintansa Suomessa kesäkuussa 1962.
Äänilevykerhon ohella Concert Hall Society perusti Suomen ensimmäisen kirjakerhon, Ex Libriksen. 1970-luvun alussa yritys markkinoi Bullworker-lihastenkehittäjälaitetta postimyynnillä ja julkaisi ensimmäisen postimyyntiluettelonsa 1975. Vuonna 1980 Hobby Hall myytiin yhdysvaltalaiselle Reevesille, ja yrityksestä kehittyi tehokas postimyyjä vaatteille, autotarvikkeille, työkaluille ja viihde-elektroniikalle. Siitä tuli Philips-kodinkonemerkin suurin jälleenmyyjä Suomessa.
Stockmann osti Hobby Hallin vuonna 1985, mutta ilmoitti lokakuussa 2014 etsivänsä sille uutta omistajaa.
Huhtikuussa 2016 Stockmann ilmoitti myyvänsä Hobby Hallin SGN Groupille.
Maaliskuussa 2018 Hobby Hall yhdistyi Viron suurimman verkkokaupan Hansapostin kanssa ja tammikuussa 2019 yritykset yhdistettiin Hobby Hall Group OÜ:ksi.
Joulukuussa 2019 uutisoitiin, että Hobby Hallin omistus siirtyy kokonaan Viroon Wraith Invest OÜ:lle. Huhtikuussa 2021 Hobby Hallin ilmoitti ostavansa Keski- ja Itä-Eurooppaan keskittynyt pääomasijoitusyhtiö Mid Europa Partners, ja kauppaan kuuluvat myös virolaiset Hansapost ja Kaup24, latvialaiset 220.lv ja xnet.lv sekä liettualainen pigu.lt
Toimipisteet

Hobby Hallilla oli myymälä Vantaan Tammistossa 1980-luvulta vuoteen 2019 ja uudelleen vuosina 2021–2024.
Muita myymälöitä on ollut Helsingin Arabiassa (lopetettu vuoden 2009 lopussa), Espoon Friisilässä (lopetettu 2000-luvun alkupuolella), Tampereella ja Tallinnassa. Yhtiö on myös toiminut postimyyjänä Liettuassa vuosina 2004–2005.
Elimäen yläaste

Elimäen yläkoulu oli kouvolalainen Elimäen kirkonkylässä toiminut peruskoulun yläaste. Samassa rakennuksessa toimi Elimäen lukio. Koulussa oli noin 360 oppilasta luokilla 7–9.
Elimäen yläaste ja Kartanokoulun ala-aste yhdistettiin Elimäen yhtenäiskouluksi elokuussa 2016.
Koulussa oli mahdollisuus opiskella ns. Heureka-luokalla, jolla opiskeltiin tavallista enemmän englantia, maantietoa, biologiaa, matematiikkaa, kemiaa ja fysiikkaa. Jaksoittain vaihtuvat lisätunnit oli sijoitettu yhdelle valinnaisaineiden tuntipaikoista 8.–9. luokkien ajaksi. Näin ollen heurekaluokkalainen sai valita vähemmän vapaaehtoisia aineita.
Yläasteen rehtorina toimi Piia Kesonen.
Kartanokoulu

Kartanokoulu oli Kouvolassa, Elimäen kirkonkylällä sijainnut koulu, joka antoi opetusta 1.−6. luokkien oppilaille. Koulussa oli kuusi normaaliluokkaa ja kolme yhtenäisluokkaa sekä pienryhmä.
Kartanokoulu ja Elimäen yläaste yhdistettiin hallinnollisesti syksyllä 2016. Uuden koulun nimi on Elimäen yhtenäiskoulu.
Herttoniemenrannan ala-asteen koulu

| Herttoniemenrannan ala-asteen koulu |
| --- | --- |
 Herttoniemenrannan ala-asteen rakennus kuvattuna sisäpihalta heinäkuussa 2024.
Sijainti:  Petter Wetterin tie 5
Tyyppi:  alakoulu
Perustettu:  2000
Rehtori:  Anna-Kaisa Kolu
Luokat:  1-6
Oppilaita:  505
Verkkosivut
Herttoniemenrannan ala-asteen koulu on Helsingin Herttoniemenrannassa sijaitseva vuonna 2000 valmistunut Helsingin kaupungin omistama alakoulu, jossa sijaitsee alakoulun vuosiluokat 1-6 sekä yleisopetuksen luokkien lisäksi valmistava luokka ja kolme erityisluokkaa. Koulussa on noin 505 oppilasta ja 50 opettajaa. Koulun rehtorina toimii Anna-Kaisa Kolu.  Koulun oppilaaksiottoalue on Herttoniemenrannan alue.
Ummeljoen koulu

Ummeljoen koulu
Ummeljoen koulu on lakkautettu peruskoulun 1–6 luokkien koulu Kouvolan Ummeljoella Kymijoen länsipuolella. Koulussa oli noin 70 oppilasta. Koulun nykyinen rakennus on vuodelta 1954. Koulun rehtorina toimi Jari Eronen.
Enimmillään koulussa on ollut noin 150 oppilasta. Vuonna 2016 koulussa oli 64 oppilasta.
Ummeljoen koulu lakkautettiin vuonna 2020 ja oppilaat siirtyivät Saviniemen ja Viialan ala-asteille Myllykoskelle, jonne rakennetaan tulevaisuudessa uusi yhtenäiskoulu. Päätös koulun lakkauttamisesta tehtiin Kouvolan kaupunginvaltuustossa elokuussa 2019.
Ummeljoen koulu toimi pari vuotta Anjalan koulun väistötilana.
Azerin kieli

| Azeri |
| --- | --- |
 Azerin kielen puhuma-alue
Oma nimi:  Azərbaycan dili Азәрбајҹан дили آذربایجان دیلی‎
Tiedot
Alue:   Azerbaidžan  Iran  Venäjä (Dagestan)  Georgia  Irak   Turkki
Virallinen kieli:   Azerbaidžan  Dagestan (kyrillinen)  Iran (eteläazeri)
Puhujia:  n. 30 miljoonaa
Kirjaimisto:  latinalainen, arabialainen, kyrillinen
Kielenhuolto:  Azerbaidžanin tiedeakatemia
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  turkkilaiset kielet eteläturkkilaiset kielet
Kielikoodit
ISO 639-1:  az
ISO 639-2:  aze
ISO 639-3:  aze
 Ohje 
Puhuttua azeria (eteläinen variantti)
Azerin kieli (Azərbaycan dili, myös nimellä Azərbaycan türkcəsi, Azerin turkki) on etupäässä Azerbaidžanin tasavallassa ja Iraniin kuuluvassa Etelä-Azerbaidžanissa asuvien azerien puhuma turkkilainen kieli.
Tienviittoja moottoritien yllä Azerbaidžanissa.
Se on muodostunut varhaisella keskiajalla kiptšakkien ja oguusien puhumien murteiden pohjalta. Kieli jakautuu neljään murreryhmään. Ethnologue katsoo azerin olevan makrokieli, joka jakautuu kahteen kieleen: etelä- ja pohjoisazeriin. Azerin lähin sukulaiskieli on turkki, ja kielten äidinkieliset puhujat kykenevät usein ymmärtämään toisiaan. Azerin puhujat ymmärtävät tosin hieman paremmin turkkia kuin päinvastoin. Azerissa on huomattavasti enemmän lainasanoja persiasta kuin turkissa.
Puhujamäärät ja status

Azerbaidžanin ja Iranin lisäksi azeria puhutaan Dagestanissa, Yhdysvalloissa, Länsi-Euroopassa ja Turkissa. Pienempiä puhujaryhmiä löytyy myös Irakista ja Georgiasta. Äidinkielenään sitä puhuu arviolta 30 miljoonaa ihmistä.
Azerilla on virallisen kielen asema Azerbaidžanin tasavallassa. Historian saatossa kielestä on käytetty myös nimitystä turkki. Nimitys azeri vakiintui, kun kielen viralliseksi nimeksi tuli Azerbaidžanin neuvostotasavallassa Stalinin määräyksestä azeri.
Iranissa azerin kieltä ei juurikaan opeteta, mutta azerbaidžanilaiset ja turkkilaiset televisio-ohjelmat tarjoavat mahdollisuuden kuulla omaa äidinkieltään. Tilanne on siitä omituinen, että azerin puhujat ovat olleet Iranissa oikeinkin vaikutusvaltaisissa tehtävissä: maan nykyinen hengellinen johtaja Ali Khamenei on azeri ja kirjoittanut paljon kirjoja azeriksi. Iranin valtiollinen uutistoimisto ilmoitti 2023 avaavansa azerinkieliset verkkosivut.
Oikeinkirjoitus ja fonologia

Azerin vanha kirjakieli syntyi 1400-luvulla. Kirjoitusjärjestelmä perustui vanhastaan arabialaiseen kirjaimistoon ja sitä käytettiin aina 1900-luvulle saakka. Neuvostoliittoon kuuluneessa Azerbaidžanissa siirryttiin vuonna 1929 latinalaiseen ja vuonna 1940 kyrilliseen kirjaimistoon, jota täydennettiin lisämerkeillä ә, ө, ү, ғ, ҝ, һ ja ј.
Vuonna 2001 Azerbaidžanissa otettiin käyttöön turkin kaltainen latinalainen kirjoitusjärjestelmä, johon sisältyy lisäksi kirjain ə. Iranissa käytetään edelleen arabialaista ja Dagestanissa kyrillistä kirjaimistoa.lähde?
Nykyään kieltä kirjoitetaan latinalaisin, arabialaisin ja kyrillisin kirjaimin. Raamattu on käännetty kokonaisuudessaan azeriksi ensimmäisen kerran vuonna 1891.
Oikeinkirjoitus ja fonologia > Konsonantit

|  | Labiaali | Dentaali | Alveolaari | Palatoalveolaari | Palataali | Velaari | Glottaali |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nasaali | m |  | n |  |  |  |  |
| Klusiili | p | b | t | d |  | ʧ | ʤ | c | ɟ | k | g |  |
| Frikatiivi | f | v | s | z |  | ʃ | ʒ |  | x | ɣ | h |
| Approksimantti |  |  | l |  | j |  |  |
| Tremulantti |  |  | ɾ |  |  |  |  |
Lähde:
Oikeinkirjoitus ja fonologia > Vokaalit

|  | Etinen | Takinen |
| --- | --- | --- |
| Suppea | i | y | ɯ | u |
| Puoliavoin | e | ø | o |
| Avoin | æ | a |
Lähde:
Kielioppi ja sanasto

Azeri on muiden turkkilaisten kielten tavoin vahvasti agglutinatiivinen kieli, eli sanan kantaan lisätään runsaasti päätteitä, joilla ilmaistaan kieliopillisia rooleja. Kieliopillista sukua ei ole, ja substantiivi taipuu kuudessa sijamuodossa ja kahdessa luvussa (yksikkö ja monikko).
Perussanajärjestys on subjekti–objekti–verbi.
Lukusanat 1–10 azeriksi:
| 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| bir | iki | üç | dörd | beş | altı | yeddi | səkkiz | doqquz | on |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Azerin kieli Wikimedia Commonsissa
Azerinkielinen Wikipedia
Turkkilaiset kielet
azeri
baškiiri
dolgaani
gagauzi
hakassi
haladži
jakuutti
karaiimi
karakalpakki
karatšai-balkaari
kaškai
kazakki
krimintataari
kumykki
nogai
salaari
šoori
tataari
tofa
tšuvassi
turkki
turkmeeni
tuva
uiguuri
uzbekki
Nightmare – painajainen merellä

| Nightmare – painajainen merellä |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Marko Äijö
Käsikirjoittaja:  Tiina Tanskanen Teemu Salonen
Tuottaja:  Marko Äijö
Säveltäjä:  Karl Sinkkonen
Kuvaaja:  Antti Takkunen
Leikkaaja:  Marika Sahlman
Lavastaja:  Kristiina Saha
Pääosat:  Sara Parikka Venla Savikuja Mikko Parikka Markku Pulli Tero Tiittanen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  FremantleMedia Finland
Ensi-ilta:   2012-12-055. joulukuuta 2012  
Kesto:  74 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  500 000 euroa
Tuotto:  1 197 005 euroa
Katsojat:  125 878
Seuraaja:  Nightmare 2 – Painajainen jatkuu
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Elokuva palkittiin yleisö-Jussilla 2013.
Nightmare – painajainen merellä (työnimeltään Ei maata näkyvissä) on 5. joulukuuta 2012 ensi-iltansa saanut suomalainen trillerielokuva. Elokuvan ennakkotiedoissa sitä mainostettiin kauhuelokuvana, mutta elokuvan ohjaaja Marko Äijön mukaan tieto on virheellinen, sillä elokuva ei sisällä yliluonnollisia elementtejä. Salatut elämät -televisiosarjaan perustuvan elokuvan pääosassa nähtiin Sara Parikka.
Elokuvan pääyhteistyökumppanina oli St. Peter Line -varustamo, jonka Princess Maria -risteilyaluksella kuvauksia tehtiin. Elokuvan kuvaukset aloitettiin 7. kesäkuuta 2012 ja ne kestivät noin kolme viikkoa.
Taustaa

Elokuvan tuotantobudjetti oli 500 000 euroa, josta elokuvasäätiön osuus oli 200 000 euroa. Tuotantokustannuksien lisäksi elokuvasäätiö jakoi elokuvalle markkinointi- ja levitystukea 80 000 euroa sekä 2 500 euroa markkinointitutkimukseen.
MTV3 esitti 30. elokuuta 2012 verkkosivuillaan ensimmäisenä mediana elokuvan trailerin ja tuolloin paljastettiin myös elokuvan virallinen nimi.
Elokuvan tunnusmusiikkina kuullaan Vague Musik -nimisen duon kappale "Kyynel kuuluu mereen", jossa solistina toimii Karoliina Kallio.
Elokuva palkittiin Jussigaalassa 2013 kunniakirjalla yleisön suosikkina.
Elokuva julkaistiin DVD:nä ja Blu-raynä 22. maaliskuuta 2013. Vuokrattavaksi elokuva tuli 20. maaliskuuta 2013. Julkaisut sisältävät itse elokuvan lisäksi myös trailerin sekä kaikki NIGHTMARE countdown -nettisarjan osat. TV-ensi-iltansa elokuva sai 3. tammikuuta 2014 MTV3-kanavalla. Elokuvan katsoi MTV3:lta 366 000 katsojaa.
Rooleissa > Pääosissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sara Parikka  | … |  Peppi Kuula   |
|  Venla Savikuja  | … |  Heidi Aaltonen   |
|  Mikko Parikka  | … |  Jiri Viitamäki   |
|  Markku Pulli  | … |  Joonatan Sievinen   |
|  Tero Tiittanen  | … |  Sergei Kuula   |
|  Patrik Borodavkin  | … |  Miro Holm   |
|  Sara Lohiniva  | … |  Oona Kiviranta   |
|  Sampsa Tuomala  | … |  Sampo Kaukovaara   |
|  Karoliina Blackburn  | … |  Risteilyemäntä Tessa Nylund    |
|  Kasimir Baltzar  | … |  Max Grigorieff   |
Rooleissa > Sivuosissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Pasi Kuivalainen  | … |  Petri   |
|  Petra Theis  | … |  Riikka   |
|  Tarja Huhtala  | … |  Rouva Hiekkanen   |
|  Jukka Uhlgren  | … |  Vartija   |
|  Hannu Abonce  | … |  Topi Nylund   |
|  Emil Söderström  | … |  Konsta Nurmi   |
Juoni

Vastavihitty 21-vuotias Peppi Kuula lähtee risteilylle tuoreen aviomiehensä ja ystäviensä kanssa. Laivamatkan aikana hän tapaa vanhoja tuttuja, jotka nostavat mieleen ikäviä asioita Pepin menneisyydestä. Sitten laivalla alkaa tapahtua kummia ja seurueen jäseniä alkaa kadota. Peppi tajuaa katoamisten liittyvän jotenkin Tobias Nylundin huumekuolemaan, jossa hän oli osallisena. Tilanne käy tukalaksi, vanhoilla ystävilläkin tuntuu olevan motiivi satuttaa Peppiä.
Vastaanotto

Elokuvan levittäjä FS Film kertoi tavoittelevansa elokuvalle 200 000 katsojaa. Yhtiön edustajan mukaan elokuvasta oli tarkoitus tulla vuoden isoin kotimainen elokuva. Elokuva keräsikin kahden päivän aikana elokuvateattereihin 28 751 katsojaa. Viidessä päivässä elokuvan oli nähnyt ennakkonäytökset mukaan lukien 56 500 katsojaa. Vajaa neljä kuukautta ensi-illan jälkeen kokonaiskatsojaluku oli 125 000.
Vastaanotto > Kriitikoiden vastaanotto

Elokuva ei ollut arvostelumenestys. Kriitikot ovat antaneet sille pääosin yhden tähden ja sitä on kuvailtu ”järjettömän huonoksi”, ”epäuskottavaksi” ja sen käsikirjoituksen on sanottu olevan ”yhdentekevä”.
Vastaanotto > Arvosteluja

MTV3: ()
Dome.fi: ()
Iltalehti: ()
Ilta-Sanomat: ()
Stara: ()
Episodi: ()
Tiivistetyt tuotantotiedot

| --- | --- |
Käsikirjoitus:: Tiina Tanskanen ja Teemu Salonen
Ohjaus:: Marko Äijö
Tuotantoyhtiö:: FremantleMedia Finland
Kuvaukset:: kesäkuu 2012
Ensi-ilta:: 5. joulukuuta 2012
Tuotantobudjetti:: 500 000 euroa
Elokuvasäätiön tuki:: 200 000 euroa
Rahoittava TV-yhtiö:: MTV3
NIGHTMARE countdown

26. marraskuuta – 5. joulukuuta 2012 välisenä aikana MTV3:n verkkosivuilla esitettiin kymmenosainen nettisarja NIGHTMARE countdown, joka sisältää elokuvassa esiintyvien näyttelijöiden haastatteluja, tekijöiden kommentteja, kolme poistettua kohtausta sekä making of -materiaalia. Lisäksi nettisarjassa on seitsemän net only -kohtausta, eli vain sitä varten tehtyjä kohtauksia. NIGHTMARE countdown uusittiin Katsomossa 24. joulukuuta 2013 – 2. tammikuuta 2014 välisenä aikana, päivää ennen elokuvan TV-ensi-iltaa.
Suutarilan yläaste

Entisen Suutarinkylän yläasteen koulutalo.
Suutarilan yläaste oli Helsingin Suutarilassa sijainnut peruskoulu, jossa sijaitsi luokat 7–9. Suutarilan yläaste yhdistyi Töyrynummen ala-asteeseen 1.8.2016. Helsingin kaupunginvaltuusto päätti koulujen yhdistymisestä 20.5.2015. Uuden koulun nimeksi tuli Suutarinkylän peruskoulu.
Pajusaaren koulu

| Pajusaaren koulu |
| --- | --- |
 Koulurakennus lokakuussa 2011.
Sijainti:  Pajusaari, Kemi
Tyyppi:  peruskoulu
Perustettu:  1931
Lakkautettu:  2006
Rehtori:  Rita Rantamo-Mikkola (vs. koulunjohtaja)
Luokat:  1.-5.
Oppilaita:  81 (20.9.2005)
Pajusaaren koulu oli peruskoulu Torvisen alueella Paattion kaupunginosassa Kemissä. Koulussa oli loppuvaiheessa luokka-asteet 1-5.
Tyyliltään Pohjoismaista klassismia edustavan kansakoulurakennuksen on suunnitellut arkkitehti Toivo Salervo vuonna 1930. Koulu aloitti toiminnan seuraavana vuonna.
Pajusaaren koulun toiminta päättyi vuonna 2006. Sen jälkeen koulurakennus on ollut muun muassa kuvataiteilijoiden tilana. Kemin kaupunki on yrittänyt myydä rakennusta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pajusaaren koulu Wikimedia Commonsissa
Topeliuksen koulu

| Topeliuksen koulu |
| --- | --- |
Sijainti:  Pakkarinkatu 10, Turku
Tyyppi:  peruskoulu
Rehtori:  Timo Himanen
Luokat:  1–9
Oppilaita:  600
Verkkosivut
Topeliuksen koulu on turkulainen noin 600 oppilaan suomenkielinen peruskoulu. Koulussa on luokat 1–9.
Rakennuksessa todettiin vuonna 2020 sisäilmaongelmia, minkä vuoksi oppilaat siirrettiin väistötiloihin.
Koulun rehtorina toimii Timo Himanen.
Helsingin VPK

VPK:n sammutusosaston 1. komppania noin vuonna 1900
Helsingin vapaaehtoinen palokunta ry, Helsingfors frivilliga brandkår rf on perustettu Helsingissä vuonna 1864 ja on näin Suomen kolmanneksi vanhin vapaaehtoinen palokunta. Sen tarkoitus on kehittää ja edistää palo- ja pelastustointa ja tarjota yhteiskunnalle järjestäytynyttä apua palo- ja pelastustehtävissä. Se toimii Helsingin kaupungin pelastuslaitoksen tukena kaupungin kanssa tehdyn palokuntasopimuksen mukaisesti.
Perustaminen

Helsinkiin pyrittiin perustamaan vapaaehtoinen palokunta jo vuonna 1840 Turun VPK:n esimerkin innoittamana. Poliittinen ilmapiiri oli kuitenkin muuttunut merkittävästi Turun VPK:n perustamisen jälkeen eikä Venäjän keisari enää sallinut sotilaalliseen tapaan järjestettyjen yhdistysten perustamista.
Muutos tuli vasta 1860-luvulla keisari Aleksanteri II:n astuttua valtaan. Helsingin palokunta perustettiin vuonna 1861. Kaupunkilaiset eivät kuitenkaan olleet tyytyväisiä ammattipalokuntaan, ja toive vapaaehtoisen palokunnan perustamisesta herätettiin pian uudelleen henkiin. 20.11.1862 julkaistiin Helsingfors Tidningar -lehdessä ilmoitus, jonka mukaan kaupungin kirjakaupoissa oli ilmoittautumiskaavakkeita, joilla halukkaat saattoivat ilmoittaa haluavansa liittyä suunniteltuun vapaaehtoiseen palokuntaan. Listoihin kertyi pian 140 nimeä. Perustamista aktiivisimmin ajavat kaupunkilaiset asettivat komitean laatimaan palokunnalle säännöt. 12.1.1863 komitea julkaisi yleisen kutsun liittyä "Helsingin Vapaaehtoiseen Palo- ja Pelastuskuntaan" (Helsingfors Stads Frivilliga Brand- och Bergningskår).
Esivalta vahvisti palokunnan säännöt 13.10.1863, ja 23.1.1864 palokunta kokoontui ensimmäiseen yleiseen kokoukseensa, jossa se valitsi itselleen hallituksen ja totesi siihen mennessä liittyneet jäsenet. Näin palokunta oli virallisesti perustettu. Palokunnan jäsenistö jaettiin niin sanottuihin toimiviin jäseniin, kannatusjäseniin ja kunniajäseniin. Toimivat jäsenet kokoontuivat 28.4.1864 ja valitsivat palokunnalle päällikön ja muun ylemmän päällystön. Toimivat jäsenet kokoontuivat taas 7.5.1864 ja valitsivat päällystöt sammutusosastolle (släckningsdivision) ja pelastusosastolle (bärgningsdivision).
Järjestelmällinen harjoittelu käynnistyi palokunnassa nopeasti. Jo kesäkuussa 1864 palokunta katsottiin siinä määrin harjaantuneeksi, että sen ilmoitettiin olevan valmis hälytettäväksi.
Jäsenet

Helsingin VPK:lla oli vuoden 2018 alussa noin 150 jäsentä. Heistä 25 kuului hälytysosastoon, josta hälytettävät muodostelmat ensisijaisesti kootaan. Miehistöosasto oli noin 70-henkinen; lukuun sisältyvät myös hälytysosastolaiset. Nuoriso-osastossa, johon kuuluvat 10–17-vuotiaat palokunnan jäsenet, oli noin 25 henkeä. Naisosaston vahvuus oli noin 15 henkeä ja riskienhallintaosaston noin 15 henkeä. Kahteen veteraanijoukkueeseen kuului noin 30 jäsentä. Jäsenmäärä on pysynyt 150:n tuntumassa 2010-luvun alusta lähtien.
Jäsenistö on varsin heterogeeninen; ainut selkeä yhdistävä tekijä on halu auttaa hädässä olevia. Työikäisten jäsenten siviiliammatit liittyvät keskimääräistä useammin tekniikkaan (autonkuljettaja, sähköinsinööri, tietotekniikkainsinööri) ja sairaanhoitoon, mutta ero satunnaiseen otokseen kaupunkilaisia ei ole merkittävä.
Perustamisvuotensa 1864 lopussa palokuntaan kuului 632 toimivaa jäsentä. Alusta lähtien palokunta otti jäsenikseen miehiä kaikista yhteiskuntaluokista. Silloisen lain mukaan työväki kuten kisällit, tehtaantyöläiset ja palvelusväki olivat isäntiensä holhouksen alaisia, mutta VPK:ssa he osallistuivat toimintaan tasavertaisina. Naisia ja nuoria palokuntaan ei vielä tuolloin huolittu. Kaupungin naiset tunsivat silti VPK:n omakseen ja järjestivät sen avustamiseksi muun muassa rahankeräyksiä. Kaupunkilaisten intoa kuulua palokuntaan kuvastaa tieto, että kaupungissa oli vuonna 1866 kaikkiaan 19345 asukasta, eli noin 3 % kaupungin asukkaista (naiset ja lapset mukaan lukien) liittyi palokuntaan. Jos vuonna 2024 sama osuus kaupunkilaisista olisi kuulunut palokuntaan, palokunnassa olisi ollut liki 20000 jäsenteä.
Kaupunkilaisten suurta intoa liittyä VPK:hon sen alkuaikoina selitti paitsi kasvavan kaupungin tarve kohentaa palontorjuntaansa, myös se, ettei yhdistymisvapautta vielä tuolloin ollut. VPK tarjosi mahdollisuuden myös sellaiseen harrastamiseen, joka ei suoraan liittynyt palontorjuntaan. Palokunnan vuosijuhlat Kaisaniemessä ja myöhemmin Mäntymäellä olivat koko kaupungille avoimia kansanjuhlia. Palokunta perusti oman lukusalin ja kirjaston vuonna 1866 ja laulukuoron vuonna 1867. Palokunnan harjoituksissa keskityttiin paitsi palojen sammuttamiseen, myös palokuntalaisten fyysisen kunnon kehittämiseen.
VPK:n toimivien jäsenten määrä pysyi vuosikymmeniä kuudensadan tuntumassa. Esimerkiksi vuonna 1876 sillä oli 580 toimivaa jäsentä ja vuonna 1904 palokunnan täytettyä 40 vuotta sillä oli 586 jäsentä. Määrät sisältävät myös vartiokomppanian jäsenet, jollaisia palokunnan säännöt eivät vielä perustamisen aikaan tunteneet. Vuonna 1919 jäseniä oli kuitenkin enää 450 ja määrä laski sen jälkeen hitaasti: vuonna 1939 ennen Talvisodan syttymistä jäseniä oli 338 ja vuonna 1959 237.
Ensimmäiset naispuoliset jäsenet VPK otti vuonna 1939, kun naisosasto perustettiin. Poikaosasto perustettiin vasta vuonna 1969 ja tuolloin palokunta otti ensimmäiset alaikäiset jäsenensä. Tyttöjen osallistumista palokunnan toimintaan ei poikaosaston alkuaikana nähty tarpeellisena, mutta ennen pitkää tyttöjäkin liittyi palokuntaan ja osaston nimi muutettiin nuoriso-osastoksi.
Organisaatio

Helsingin VPK:n ylin päättävä elin on palokunnan kokous. Varsinaisia kokouksia on kaksi vuodessa ja ylimääräisiä kokouksia tarpeen mukaan. Palokunnan hallintoa johtaa kahdeksanhenkinen hallitus. Hallituksen puheenjohtaja on vuoden 2018 alusta lähtien ins. Jani Kivi.
Operatiivista toimintaa johtaa palokunnan päällikkö. Tehtävää on vuodesta 2018 asti hoitanut DI Perttu Halonen. Muuta päällystöä on noin kymmenen henkeä.
Helsingin VPK on kaksikielinen yhdistys ja sen pääkieli on suomi.
Toiminta

Helsingin VPK:n toiminta voidaan jakaa esimerkiksi seuraavasti:
palomiestaitojen harjoittelu ja niissä kilpailu,
hälytystoiminta,
palokunnan jäsenten arjen turvallisuustaitojen ja -tietojen kehittäminen,
turvallisuusviestintä palokuntaan kuulumattomille ihmisille,
palo- ja pelastusalan kehittäminen erityisesti toimimalla alan kattojärjestöjen mukana,
näiden tehtävien tukeminen esimerkiksi varainhankinnalla,
vastuuntuntoisten kansalaisten kasvattamiseen (erityisesti nuoriso-osastossa),
yleinen yhdistystoiminta, ja
yhteishengen kasvattaminen ja hauskanpito esimerkiksi omissa juhlissa.
Toinen tapa jaotella toimintaa on katsoa sitä organisaation yksiköiden kautta.
Toiminta > Miehistöosasto

Sammutusmiehen perustaitoja harjoitellaan miehistöosastossa, johon nimestä huolimatta kuuluu myös naisia. Osasto harjoittelee kerran viikossa. Harjoitusohjelma kattaa liki kaiken, mitä ammattipalomiehenkin työnkuva: letkuselvityksiä, ensiapua, raivausvälineiden käyttöä, viestiliikennettä, öljyvahinkojen torjuntaa, työskentelyä korkealla ja niin edelleen. Fyysisen toimintakyvyn ylläpitoon ja kehittämiseen kiinnitetään huomiota. Pätevyys eri tehtäviin hankitaan pelastusliittojen järjestämillä kursseilla.
Toiminta > Hälytysosasto

Helsingin VPK:n saamat hälytystehtävät hoitaa hälytysosasto. Vuonna 2015 tehtäviä oli 77. Määrä on kasvanut vuodesta 2006 lähtien voimakkaasti ennen kaikkea eläintenpelastustehtävien lisääntymisen vuoksi. Vuonna 2015 eläinpelastustehtäviä oli noin 49 kappaletta.
Muut hälytystehtävät ovat yleensä suurten tai muuten uhkaavien palojen rajoittamista, sammutustoiminnan jälkivahinkojen torjuntaa sekä myrskyvaurioiden korjausta ja torjuntaa. Helsingin kaupungin kanssa solmitussa palokuntasopimuksessa on sovittu, että palokunta asettaa puolen tunnin kuluessa hälytyksestä kaksi sammutusyksikköä minuutin lähtövalmiuteen. Hälytysosaston jäsenet harjoittelevat miehistöosaston lisäksi joka toinen viikko hälytysosaston harjoituksissa.
Helsingin VPK on yksi niistä kuudesta helsinkiläisestä sopimuspalokunnasta, jotka ovat mukana ns. vastehälytyksissä; hätäkeskus hälyttää tietyissä tehtäväluokissa pelastuslaitoksen ammattiyksiköiden lisäksi myös lähimmän tuki-luokan sopimuspalokunnan sammutusyksikön suoraan tehtävään. Näitä tehtäviä oli vuoden 2015 hälytyksistä 9 kappaletta. Tämä toiminta käynnistettiin vuoden 2015 alusta alkaen.