stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Väinö Kantele
Henkilöhistoria

Kanteleen isä oli rehtori O. J. Kantele, aiemmin Cantell. Kantele kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1901 ja hänet vihittiin papiksi 1905. Ennen lähetystyöhön lähtöään hän työskenteli Helsingin Diakonissalaitoksella sekä vuodesta 1908 Pasilan esikaupungin pappina. Hän oli Pasilan ensimmäinen pappi ja rakennutti sinne puukirkon. Juuri Kanteleen aloitteesta Pasilassa nimettiin 1910-luvulta alkaen useita katuja Raamatun naisten mukaan. Väinö Kanteleen puoliso oli vuodesta 1913 sairaanhoitaja Signe Kantele, o.s. Heikinheimo (ent. Heikel). Silmälääkäri Liimi Annikki Kyrki (s. 1922), professori Jukka Kyrkin puoliso, oli heidän tyttärensä.
Ensimmäiselle Kiinassa vietetylle kaudelleen Kantele lähti vuonna 1915 perheensä kanssa ja viipyi kahdeksan vuotta, siitä pääosan Tzelin lähetysasemalla Luoteis-Hunanissa. Palattuaan Suomeen 1923 hän oli kahdeksan vuotta Vanajan ja Jämsänkosken kirkkoherrana. Toinen Kiinan-kausi alkoi vuonna 1936 ja kesti kymmenen vuotta. Sen hän vietti kokonaisuudessaan Tsingšin (Jinshin) lähetysasemalla Pohjois-Hunanissa. Viimeinen kausi alkoi vuonna 1948, mutta se keskeytyi Mao Zedongin valtaannousun seurauksena vuonna 1951. Suomen Lähetysseura veti vuonna 1949 Kiinasta pois kaikki työntekijänsä paitsi Kanteleen ja Päivö Parviaisen, jotka jäivät omasta tahdostaan vielä jatkamaan työtään, tosin toisistaan tietämättä. Kantele poistui Kiinasta toiseksi viimeisenä suomalaisena lähetystyöntekijänä heinäkuussa 1951. Kanteleen siirtyminen Kiinasta Hongkongiin 26. heinäkuuta 1951 sai julkisuutta, kun aikakauslehti Life haastatteli häntä elokuussa 1951. Haastattelussa Kantele mainitsi, että viimeisessä vaiheessa ennen lähtöään Kiinasta hänen toimintansa rajoittui virren ”Jeesus mua rakastaa” laulamiseen yksinään huoneessaan, kunnes sekin kiellettiin. Viimeisinä kuukausinaan Länsi-Hunanin Yungshunissa sijainneella lähetysasemalla hänet olikin tunnettu ”laulavana evankelistana”. Päivö Parviainen poistui Kiinasta viimeisenä suomalaisena lähetyssaarnaajana vuoden 1953 lopulla.
Kantele on suomentanut vuonna 1911 virren n:o 32 (”Me lapset pienet riennämme”), joka tunnetaan lasten jouluvirtenä.
Vuonna 1977 Kanteleen mukaan nimettiin lyhyt Väinö Kanteleen katu Helsingin Länsi-Pasilassa.
Teoksia

Kiinan oopiumitaistelu (1925)
Ystäviäni Kiinan sydänmailla (1949)
Aiheesta muualla

Life-lehden artikkeli Väinö Kanteleesta : "Jesus loves me" A singing missionary and a host of brethren have to leave China, Life Vol. 31 N:o 9 August 21, 1951 sivu 21 (Google Books)
Tämän päivän Kiina - mysteerion maa. Kiinasta palannut lähetyssaarnaaja Väinö Kantele kertoo kokemuksistaan ja havainnoistaan, Laatokka, 08.11.1951, nro 254, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Vermasjärvi

| Vermasjärvi |
| --- | --- |

Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Virrat
Koordinaatit:  62°15′44″N, 23°38′00″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Vermasjärven valuma-alue (35.45)
Laskuoja:  Makkaraoja 
Järvinumero:  35.452.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  124,4 m  
Rantaviiva:  26,313 km  
Pinta-ala:  3,61565 km²  
Tilavuus:  0,01327595 km³  
Keskisyvyys:  3,67 m  
Suurin syvyys:  14 m  
Valuma-alue:  90 km²  
Keskivirtaama:  0,8 m³/s (MQ) 
Saaria:  46 
 fiVermasjärvi 
Vermasjärvi  on Pirkanmaalla Virroilla noin neljä kilometriä Virtain keskustaajaman länsipuolella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 362 hehtaaria eli 3,6 neliökilometriä. Se on 5,2 kilometriä pitkä ja 4,1 kilometriä leveä. Järvellä on kolme järvenosaa. Etelässä sijaitseva järvenosa (Eteläosa? ) on yhteydessä pohjoisosiinsa kapea Kotasalmen kautta, jonka ylittää valtatien 23 pengersilta. Järvenosan pituus on 2,9 kilometriä ja leveys 1,8 kilometriä. Sen pohjoispää päättyy Pöyhölänlahteen ja eteläosa haarautuu Etelälahteen ja Kylmälahteen. Sen länsirannassa on pitkä Kallioniemi, jonka itäpuolelle jää suojaan leveäperäinen nimetön lahti. Järven kaksi muuta järvenosaa ovat Pohjoisselkä ja Viinaselkä. Pohjoisselkä on hyvin matala järvenosa ja sen pohjoisosassa näkyy pohja alle metrin syvyydessä. Matalaa osaa kutsutaan Mäntylänlahdeksi. Pohjoisselän pituus on 3,2 kilometriä ja leveys 1,0 kilometriä. Sen vedet virtaavat Viinaselälle 80 metriä leveää ja alle metrin syvää Pirttisalmea myöten. Viinaselkä on 2,4 kilometriä pitkä ja 1,7 kilometriä leveä. Sen järvenselkää jakaa keskeltä pohjoiseen työntyvä Kauraniemi, jonka länsipuolelle jää Vinttastenlahti ja jonka vastapäätä sijaitsee Linnanlahti.
Järvessä on kartan mukaan 46 saarta, joista eteläisessä järvenosassa sijaitsee 12, Pohjoisselällä 13 ja Viinaselällä 21 saarta. Huomattavan suuria saaria ovat eteläosassa sijaitsevat Ahonsaari ja Koukkarinsaari, Pohjoisselällä sijaitsevat Honkisaari, Äijänsaari ja Pyykkisaari, sekä Viinaselällä sijaitsevat Kaurasaari ja Koivusaaret.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 13,3 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0133 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 3,7 metriä ja suurin syvyys on 14,0 metriä. Syvin kohta sijaitsee Viinaselällä Kauraniemen länsipuolella. Sama syvänne jatkuu koilliseen Linnalahteen, missä on yhdeksän metriä syvää. Vinttastenlahdella on yli kahdeksan metriä syvää. Pohjoisselällä on hyvin matalaa, vaikka sen eteläpäässä kapea syvänne. Siinä vesi on monin paikoin yli kuusi metriä ja kahdesti lähes kahdeksan metriä syvää. Pääosa järven vedestä sijaitsee sen eteläosassa, missä on laaja ja monin paikoin rantoja seuraava yli kuusimetrinen alue. Kallioniemen edustalla sijaitsee laaja yli kymmenmetrinen syvänne, jonka syvimmäksi kohdaksi on ilmoitettu yksitoista metriä.
Järven rantaviivan pituus on 26,3 kilometriä ja sen rannat ovat enimmäkseen metsämaata. Viinaselällä ja järven eteläosassa laskeutuu monin paikoin peltomaita rantaan asti. Rantojen asutus on haja-asutusta, vaikka asutus on tiheämpää Luodespohjan, Mäntylänlahden ja Rantakunnan kulmakunnissa. Rannoille on rakennettu myös 80 vapaa-ajan asuntoa . Niille tulee tiet valtatieltä 23, yhdystieltä 14371 sekä Luodespohjan ja Mäntylänlahden yhdistävältä kylätieltä.
Vedenkorkeus ja virtaamat

Järven alkuperäinen vedenpinnankorkeus on ollut noin 25–26 metriä mpy. Sitten pudotti 1800-luvun alussa toteutettu järvenlasku vedenpintaa noin metrin. Virallinen vedenpinnan keskikorkeus on ollut 1900-luvun lopulla noin 124,4 metriä, mutta keväällä 2013 valmistuneen Makkaraojan luusuan pohjapato on nostanut vedenpinnan korkeutta noin 25 senttimetriä. Nykyinen vedenpinnan keskikorkeus on siten noin 124,6 metriä. Vermasjärven vedenkorkeuksia on seurattu Kauraniemessä sijaitsevalta asteikolta vuodesta 1975 alkaen. Niitä on kirjattu muistiin epäsäännöllisesti. Mäntylänlahden vedenkorkeus on yleensä 0–10 senttimetriä korkeammalla kuin muualla järvessä. Tämä johtuu Uskalinjoen suurista virtaamaeroista sekä tämän järvenosan mataluudesta että tiheästä vesikasvillisuudesta. Kauraniemen asteikon kirjauksista on muodostettu ennen pohjapadon rakentamista seuraavat arviot: keskikorkeus (MW) 124,15 metriä mpy., keskiylivedenkorkeus (MHW) 124,80 metriä, ylivedenkorkeus (HW) 125,27 metriä, keskialivedenkorkeus (MNW) 123,92 metriä ja alivedenkorkeus (NW) 123,78 metriä. Ylivedenkorkeus on mitattu 7.5.1988 ja alivedenkorkeus 21.3.1976. Ääriarvojen vaihteluväliksi saadaan silloin 1,49 metriä.
Järven valuma-alueen eri suunnilta tulevat tulovirtaamat vaihtelevat suuresti. Soiden raivaaminen on vaikuttanut valuma-alueen eri osissa maaperän veden pidätyskykyyn. Kevättulvien jälkeen vettä tulee enää hyvin vähän ja tämä havaitaan järven vedenpinnan selvänä laskuna. Virtaamia on mitattu Makkaraojan luusuassa vuosien 1995–1997 ajan ja virtaamien teoreettiset vaihtelut on laskettu valuma-alueen ominaisuuksien perusteella. Tulosten mukaan järven keskivirtaama (MQ) on 0,8 kuutiometriä sekunnissa (m³/s) ja keskiylivirtaama (MHQ) 5,8 m³/s. Ylivirtaama voisi nousta kerran 20 vuodessa laskennalliseen arvoon (HQ1/20) 9,8 m³/s. Kesäisin järven virtaama voi lähes loppua, jolloin vedenpinta laskee myös alimmilleen ja silloin esimerkiksi Pohjoisselkä alkaa kasvamaan umpeen.
Luontoarvoja > Vedenlaatu

Järvialtaista eteläosa on kirkasvetisin ja Pohjoisselkä sameavetisin. Pohjoisselkä on hyvin matala ja kun siihen laskee Uskalinjoki, jonka valuma-alueella sijaitsee turvetuotantoalueita, saa järvenosan pohjoispää runsaasti ravinteita. Tämä näkyy kasvuston rehevyytenä ja suurena vesieliöstön perustuotantona. Veden näkösyvyys on Pohjoisselällä ollut keskimäärin 0,9 metriä ja Viinaselällä 1,1 metriä. Vesi virtaa Pohjoisselältä Viinaselälle, mikä selittää osittain näkösyvyydem saman suuruiset lukemat. Eteläosassa näkösyvyys on 2,1 metriä.
Järvellä on tehty vuodesta 1967 asti vedenlaadun mittauksia. Näytteitä on analysoitu yli 200 kertaa. Eteläosassa on otettu näytteitä vuosina 1979–1996. Kallioniemen syvänteessä, missä on noin 10 metriä syvää, kokonaisforsforipitoisuudet ovat olleet alusvedessä keskimäärin 27,6 mikrogrammaa litrassa vettä (µg/l) ja päällysvedessä 19,7 µg/l. Kokonaistyppipitoisuudet ovat olleet vastaavasti 559 µg/l ja 488 µg/l. Veden perustuotanto ja kemiallinen hapenkulutus ovat rasittaneet veden happipitoisuuksia täällä vain lievästi. Päällysveden hapen kylläisyyspronsentit ovat olleet keskimäärin 83 %. Ylikylläisyyttä on esiintynyt kerran ja alle 70 % vain kolmesti. Alusvedessä kylläisyysaste alenee voimakkaasti, mutta happikatoa on esiintynyt vain joskus. Alusvedessä hapen kylläisyys kuitenkin vaihtelee suuresti. Tulosten perusteella eteläosan vedenlaatu on parempaa kuin muissa järvenosissa.
Pohjoisselän vedenlaatua on mitattu Äijänsaaren luoteispuolen syvänteen kohdalta ja Kotasalmen pohjoispuolelta. Äijänsaaren fosforipitoisuudet ovat olleet pintavedessä keskimäärin 78 µg/l ja alusvedessä 198 µg/l. Suuret tuloserot selittyvät voimakkaasta sisäisestä kuormituksesta eli siitä, että järven pohjaan menneinä vuosina laskeutuneet ravinteet kumpuavat takaisin veteen kuormittamaan järveä. Sisäinen kuormitus käynnistyy yleensä silloin, kun veden happipitoisuus laskee lähelle nollaa. Näin voi käydä suomalaisissa järvissä loppukesäisin ja -talvisin. Pohjoisselällä voi hapeton kerros ulottua pohjasta alkaen 3–5 metrin syvyyteen asti minkä lisäksi Pohjoisselällä on muutenkin vakavia happitalouden ongelmia. Sisäinen kuormitus on nostanut fosforipitoisuudet hetkittäin jopa yli 400 µg/l asti. Järvenosan typpipitoisuudet ovat kokonaistypen osalta olleet päällysvedessä keskimäärin 959 µg/l ja alusvedessä 1 465 µg/l.
Viinaselän mittaukset noudattelevat hieman laimennettuina Pohjoisselän tuloksia. Kun tilanne Pohjoisselällä äityy hurjaksi, seuraa Viinaselkä sen perässä. Tämä on seuraus veden läpivirtauksesta, kun vesi virtaa kohti Makkaraojan luusuaa. Koska eteläosan fosforipitoisuudet ylittävät usein rehevöityneiden järvien alarajoja ja koska ne ovat lisäksi muualla järvessä alarajoja reippaasti suurempia, voidaan järven tilaa kutsua rehevöityneeksi tai jopa ylirehevöityneeksi.
Luontoarvoja > Lintujärvi

Mäntylänlahden rannat muodostavat noin 10 hehtaarin kokoisen kosteikon, missä pesii yli 50 lintulajia. Pesimälajistoon kuuluvat nokikana, punasotka, lapasorsa, pikkulokki, kurki ja laulujoutsen. Alueella pesii ja oleskelee muitakin vesilintuja ja kahlaajia sekä kymmenisen petolintulajia. Kevätmuuton yhteydessä lintulajisto on suurimmillaan, kun läpimuuttajat levähtävät koskeikolla. Runsaslukuisia linturyhmiä ovat silloin sorsat, kahlaajat ja joutsenet. Kesäiltaisin järvellä kuulee luhtahuitin, ruisrääkkän, satakielen ja erilaisten kerttusten laulua. Lahden itärannassa sijaitsee lintutorni.
Luontoarvoja > Kalastus

Järvellä harrastetaan virkistys- ja kotitarvekalastusta. Se kalastoon kuuluvat ahven, hauki, kiiski, kuha, lahna, made, siika, sulkava, särki ja säyne . Järveen on istutettu ainakin kuhaa ja siikaa.
Vuonna 2004 oli kokonaissaalis 3 100 kilogrammaa, mikä tekee 5,9 kilogrammaa hehtaarille. Hehtaarisaalis on vaihdellut 4,5–13,5 kilogrammaa hehtaarilta vuosien 1992, 1995, 1998 ja 2001 tarkkailuissa. Saalismäärät ovat laskeneet lievästi 1990-luvulta alkaen. Rapuruttoa esiintyi 1980-luvulla ja se vei valtaosan rapukannasta. Kanta on alkanut taas elpyä, vaikka se onkin vähäinen. Se on kuitenkin alkuperäinen eikä tiedossa ole täpläravun istutuksia.
Järven kunnostushankkeita > Järvenlasku

Järvellä suoritettiin jo 1800-luvun alussa järvenlasku perkaamalla Makkaraojan Makkarakoskea syvemmäksi. Perkauksen seurauksena järven vedenpinta laski noin metrin ja tästä on muistona maastossa esiintyvät ja varjostuskartoissakin näkyvät rantapenkereet. Vedenpinnanlasku paljasti paikoin laajojakin alueita ja maadutti joitakin saaria. Vesijättömaista saatiin ainakin niittyjä, joilla tuettiin karjankasvatusta. Pohjoisselällä järvenlasku käynnisti hiljalleen pahenevan rehevöitymiskehityksen, jota vedenkorkeuden vuodenaikojen mukaan tapahtuneet vedenpinnan korkeusvaihtelut ovat pahentaneet edelleen. Rehevöitymisen merkkejä havaittiin heti 1960-luvulta alkaen, kun vedenlaatua alettiin seuraamaan. Myös pohjoiset turvetuotantoalueet ovat vaikuttaneet tilanteeseen. Vielä 1950-luvulla Mäntylänlahdella voitiin soutaa, mutta nykyään se on mahdollista vain kevättulvien aikaan.
Järven kunnostushankkeita > Kunnostustoimet

Järven ongelmina pidetään heikkoa vedenlaatua ja matalat kesävedenkorkeudet, mutta kevättulvat eivät ole olleet vaivaksi. Molempiin ongelmiin on yritetty vaikuttaa Makkaraojan luusuaan keväällä 2013 rakennetulla pohjapadolla. Se nosti keskivedenkorkeutta 25 senttimetrillä. Tavoitteena on korottaa vedenkorkeutta lopulta 50 senttimetriä.
Mäntylänlahdella on tiheää kasvustoa rikottu ruoppaamalla järven kasvillisuuteen allikoita ja kanavia. Niissä on vesilinnuilla tilaa liikkua uimalla.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Vermasjärven valuma-alueella (35.45), jonka Vermasjärven alueeseen (35.452) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 124,4 metriä mpy., mutta sitä on vuonna 2013 nostettu hieman korkeammaksi (katso ylempää).
Järvi on vesireittinsä latva-alueen pääjärvi, joka saa pääosan vedestään Mäntylänlahteen laskevasta Uskalinjoesta, joka on Uskalinjoen valuma-alueen (55 hehtaaria, 35.453) laskujoki. Alle puolet valumasta tulee järveen laskevista metsä- ja suo-ojista (yhteensä 35 hehtaaria, ha). Vermasjärven omalla alueella on kuusi yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Ne ovat Valkeajärvi (20 ha) ja Navettalahti (4 ha), jotka laskevat järven eteläosaan, Kourajärvi (5 ha) ja Vehkajärvi (3 ha), jotka laskevat Pohjoisselkään, sekä Alainen Raiskinlampi (3 ha) ja Yläinen Raiskinlampi (2 ha), jotka laskevat Viinaselän etelärantaan.
Järven laskujoki on Makkaraoja, joka laskee Vähä-Vermaksen kautta Marttisenalaiseen ja siitä eteenpäin Vaskiveteen ja Visuveteen. Laskujoella on pituutta alle kolme kilometriä ja siinä on pudotusta yli 28 metriä Mattisenalaiseen.
Aiheesta muualla

Pirkanmaan liitto: Pirkanmaan 1. vaihemaakuntakaavan (turvetuotanto) vesistöselvitys: humus- ja kiintoainekuormitus ja vesistövaikutukset 9.5.2011 (Arkistoitu – Internet Archive), FCG Finnish Consulting Group Oy
(35.4)
Warren Beatty

| Warren Beatty |
| --- | --- |
 Beatty vuonna 2001.
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. maaliskuuta 1937 (ikä 87) Richmond, Virginia, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, elokuvaohjaaja, elokuvakäsikirjoittaja
Sukulaiset:  Shirley MacLaine (sisko)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1956–
Palkinnot
 Parhaan ohjauksen Oscar-palkinto 1981: Punaiset Irving G. Thalbergin muistopalkinto 1999 
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Henry Warren Beatty [ˈbeɪti] (alkuperäinen kirjoitusmuoto Beaty, s. 30. maaliskuuta 1937 Richmond, Virginia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja, joka on myös tuottanut ja käsikirjoittanut elokuvia.
Beatty sai parhaan ohjauksen Oscar-palkinnon vuoden 1981 elokuvasta Punaiset.
Elämä ja ura

Warren Beatty syntyi 30. maaliskuuta 1937 Richmondissa Virginiassa. Hänen isänsä oli teatteriopettaja, ja hänen isosiskostaan Shirley MacLainesta tuli tunnettu näyttelijä. Lukiossa Beatty oli hyvä amerikkalaisen jalkapallon pelaaja sekä luokkansa puheenjohtaja.
Beatty kävi vuoden ajan Northwesternin yliopistoa Evanstonissa Illinoisissa. Sen jälkeen hän muutti New Yorkiin opiskelemaan näyttelemistä Stella Adlerin johdolla.
Beatty esiintyi aluksi joissain teatterinäytelmissä ja sai vuonna 1959 vakituisen roolin televisiosarjassa The Many Loves of Dobie Gillis (1959–1963). Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli Elia Kazanin ohjaamassa elokuvassa Kuumetta veressä (1961). Beatty näytteli uskaliaassa elokuvassa varakasta teinipoikaa, joka tavoittelee Natalie Woodin esittämää tyttöä.
Näyteltyään seuraavien vuosien ajan vähälle huomiolle jääneissä elokuvissa Beatty tuotti ja näytteli miespääosaa pankkiryöstäjistä kertovassa, Arthur Pennin ohjaamassa elokuvassa Bonnie ja Clyde (1967), josta tuli kaupallinen ja arvostelumenestys. Seuraavien seitsemän vuoden aikana Beatty näytteli neljässä elokuvassa, kuten lännenelokuvassa McCabe ja Mrs. Millerr (1971) ja komediassa Shampoo (1975), jonka Beatty myös tuotti ja osaksi käsikirjoitti.
Beattyn esikoisohjaus Taivas saa odottaa (1978) toi Beattylle kolme henkilökohtaista Oscar-ehdokkuutta: parhaasta ohjauksesta, miespääosasta ja sovitetusta käsikirjoituksesta. Sama toistui Beattyn seuraavan elokuvan Punaiset (1981) kohdalla. Se kertoo yhdysvaltalaisesta kommunistista Venäjän vallankumouksen 1917 pyörteissä. Beattylle myönnettiin elokuvasta parhaan ohjauksen Oscar-palkinto.
Vuonna 1987 Beatty näytteli huonosti katsojia keränneessä komediassa Ishtar. Beattyn seuraava ohjaus oli sarjakuvaan perustuva Dick Tracy (1990). Sitä seurasivat Bugsy (1991) ja Kutsuvat sitä rakkaudeksi (1994), joissa näyttelee Beattyn vaimo Annette Bening. Koko kansan Bulworth (1998) on kriitikoilta kiitosta saanut, Beattyn ohjaama ja käsikirjoittama elokuva senaattorista, joka menettää uskonsa poliittiseen järjestelmään.
Beatty piti pitkän tauon ohjaamisesta vuonna 2001 ohjaamansa Suhteet sekaisin -elokuvan jälkeen. Hän teki paluun elokuvalla Rules Don’t Apply (2016), joka kertoo nuoresta näyttelijättärestä ja hänen autonkuljettajastaan. Beatty näyttelee ohjaamassaan ja käsikirjoittamassaan elokuvassa miljardööri Howard Hughesia.
Tunnustukset

Beattylle myönnettiin parhaan ohjauksen Oscar-palkinto elokuvasta Punaiset (1980). Hän on lisäksi saanut yhden Oscar-ehdokkuuden parhaasta ohjauksesta, neljä ehdokkuutta näyttelijänä ja neljä ehdokkuutta käsikirjoittajana.
Beattylle myönnettiin vuonna 1999 Irving G. Thalbergin muistopalkinto ja vuonna 2008 Yhdysvaltain elokuvainstituutin elämäntyöpalkinto.
Yksityiselämä

Beatty tunnettiin lukemattomista naissuhteistaan ja avioliiton väheksynnästään ennen kuin hän asettui aloilleen Annette Beningin kanssa vuonna 1992. Heillä on neljä yhteistä lasta. Beattystä elämäkerran kirjoittanut Peter Biskind on laskenut, että tämä olisi elämänsä aikana harrastanut seksiä 12 775 naisen kanssa. Beatty itse on kiistänyt luvun.
Valikoitu filmografia

Kuumetta veressä (Splendor in the Grass, 1961)
Lilith (1964)
Kauhu (Mickey One, 1965)
Bonnie ja Clyde (Bonnie and Clyde, 1967)
Romanssi Las Vegasissa (The Only Game in Town, 1970)
McCabe ja Mrs. Miller (McCabe & Mrs. Miller, 1971)
Ansa – Parallax View (The Parallax View, 1974)
Shampoo (1975)
Taivas saa odottaa (Heaven Can Wait, 1978)
Punaiset (Reds, 1981; Beattylle parhaan ohjauksen Oscar-palkinto)
Ishtar (1987)
Dick Tracy (1990)
Bugsy (1991)
Kutsuvat sitä rakkaudeksi (Love Affair, 1994)
Koko kansan Bulworth (Bulworth, 1998)
Suhteet sekaisin (Town & Country, 2001)
Rules Don’t Apply (2016)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Warren Beatty Wikimedia Commonsissa
Warren Beatty Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Warren Beatty Elonetissä.
Classic Movies (1939 - 1969): Warren Beatty (Arkistoitu – Internet Archive)
Beatty vuonna 1961.
We Care a Lot

| We Care a Lot Faith No More |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Prarie Sun -studioilla, Cotatissa, Kaliforniassa
 Julkaistu: 1985
 Tuottaja(t): Faith No More, Matt Wallace, Steve Berlin
 Tyylilaji: Alternative metal
 Levy-yhtiö: Mordam Records
Faith No Moren muut julkaisut
|   | We Care a Lot 1985 | Introduce Yourself 1987 |
We Care a Lot on amerikkalaisyhtye Faith No Moren vuonna 1985 julkaistu esikoisalbumi. Levyn tunnetuin kappale on singlejulkaisu We care a lot.
Kappaleet

We Care a Lot – 4.09 (säv. Gould/Bottum, san. Mosely)
The Jungle – 3.08 (säv. Bottum/Gould/Bordin, san. Mosely)
Mark Bowen – 3.31 (säv. Gould/Bordin, san. Gould/Mosely)
Jim – 1.10 (säv. Martin)
Why Do You Bother – 5.41 (säv. Gould/Bordin/Bottum, san. Mosely)
Greed – 3.51 (säv. Gould/Mosely)
Pills for Breakfast – 2.55 (säv. Bordin/Martin)
As the Worm Turns – 3.10 (säv. Bottum/Gould/Mosely, san. Mosely)
Arabian Disco – 3.16 (säv. Gould, san. Mosely)
New Beginnings – 3.44 (säv. Mosely)
We Care a Lot – 2016 Mix – 4.10
Pills for Breakfast Remix – 2016 Mix – 2.43
As the Worm Turns – 2016 Mix – 3.11
Greed – Original Demo – 3.35
Mark Bowen – Original Demo – 3.12
Arabian Disco – Original Demo – 3.07
Intro – Original Demo – 2.17
The Jungle – Live at I-Beam SF, 1986 – 2.35
New Beginnings – Live at I-Beam SF, 1986 – 2.35
Kokoonpano

Mike Bordin: rummut
Roddy Bottum: kosketinsoittimet
Billy Gould: basso
Jim Martin: kitara
Chuck Mosely: laulu
Aiheesta muualla

We Care a Lot Discogsissa. (englanniksi)
Albumi We Care a Lot Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Yksiulotteinen ihminen

Yksiulotteinen ihminen: Teollisen yhteiskunnan tarkastelua on Herbert Marcusen vuonna 1964 julkaistu kirja, jossa hän kritisoi laajalti sekä nykyaikaista kapitalismia että Neuvostoliittoa. Marcuse dokumentoi samanlaisten sosiaalisen sorron muotojen nousua molemmissa yhteiskuntamalleissa, samoin kuin vallankumouksellisen potentiaalin vähenemistä lännessä. Hänen nähdäkseen "edistynyt teollisuusyhteiskunta" luo vääriä tarpeita, jotka integroivat yksilöt vallitsevaan tuotanto- ja kulutusjärjestelmään joukkoviestimien, mainonnan, tuotantotalouden ja nykyaikaisten ajattelutapojen avulla.
Tästä seuraa yksiulotteinen ajattelu- ja käyttäytymistapojen maailma, missä taipumukset ja kyvyt kriittiseen ajatteluun ja vastarintaan kuihtuvat. Vastustaakseen vallitsevaa ilmastoa Marcuse kannattaa "suurta kieltäytymistä" ainoana riittävänä vastustamisen keinona kaikenkattavia valvontamenetelmiä kohtaan. Kirjassa hän puolustaa "kielteistä ajattelua" häiritsevänä voimana hallitsevaa positivismia vastaan.
Aiheesta muualla

One-Dimensional Man: Studies in the Ideology of Advanced Industrial Society
WWE SmackDown vs. Raw 2008

| WWE SmackDown vs>  Raw 2008 |
| --- | --- |
 Kansikuvassa vasemmalta John Cena, The Undertaker ja Bobby Lashley.
Kehittäjä:  Yuke's   Amaze Entertainment (DS)
Julkaisija:  THQ
Jakelija:  Nintendo eShop
Pelisarja:  SmackDown vs. Raw
Julkaistu:  NA 2007 (mobiili) EU 9. marraskuuta 2007 NA 13. marraskuuta 2007 AUS 15. marraskuuta 2007 AUS 22. marraskuuta 2007 (PS3, PSP) KOR 6. joulukuuta 2007 (PS2, PS3, PSP, X360) KOR 14. joulukuuta 2007 (DS) JP 14. helmikuuta 2008 (PS2, PS3, Wii, X360)
Lajityyppi:  showpaini, tappelu
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 16 ESRB: T  Virheellinen ESRB-arvo
Alusta:  PlayStation 3, PlayStation 2, PlayStation Portable, Nintendo DS, Wii, Xbox 360, mobiili
Jakelumuoto:  Blu-ray, DVD, optinen levy, pelimoduuli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
WWE SmackDown vs. Raw 2008 on Yuke's:in kehittämä ja THQ:n julkaisema showpainipeli, joka julkaistiin PlayStation 2, PlayStation 3, Xbox 360, Wii, Nintendo DS ja PlayStation Portable alustoille syksyllä 2007. Peli kuuluu SmackDown vs. Raw -pelisarjaan.