stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Daniel Castellani
Valmentajaura > Suomen maajoukkue ja Turkin liiga

Suomen maajoukkueen päävalmentajaksi Castellani nimitettiin vuoden 2011 alkupuolella. Tätä ennen hänelle oli tarjottu päävalmentajan pestiä Egyptin maajoukkueesta, mutta argentiinalainen kieltäytyi siitä. Muutamaa päivää myöhemmin Suomen päävalmentajaksi nimityksen jälkeen Castellani kiinnitettiin myös Fenerbahçen seurajoukkueen valmentajaksi Turkkiin. Castellani johti runkosarjassa viidenneksi sijoittuneen Fenerbahçe lopulta Turkin mestariksi.
Castellani debytoi Suomen lentopallomaajoukkueen riveissä toukokuun 20. päivä: Suomi hävisi maaottelun tiukasti Kiinalle erin 2-3, mutta jo seuraavana päivänä pelatussa toisessa maaottelussa Suomi murskasi Kiinan erin 3-0. Maailmanliigan alkulohkossaan Suomi sijoittui Castellanin johdolla lopulta kolmanneksi. Syksyn EM-kisoissa joukkue oli seitsemäs tippuen puolivälierissä hopealle edenneelle Italialle lukemin 1-3.
Suomi ei selviytynyt Lontoon kesäolympialaisiin Castellanin johdolla. Maajoukkue voitti olympialaisten Euroopan esikarsintaturnauksen, mutta itse Euroopan karsintaturnauksessa se koki kolme tappiota ja tippui kisoista. Kesän 2012 Maailmanliigassa Suomi oli lohkonsa viimeinen, mikä oli pettymys. Maajoukkueen kokoonpanosta tosin oli kesän aikana useita runkopelaajia pois, kuten Olli Kunnari ja Mikko Esko.
Syksyn EM-karsinnoissa Suomi voitti molemmat oman lohkonsa karsintaturnaukset edeten 2013 EM-kisoihin neljättä kertaa peräkkäin. Castellanin sopimus umpeutui syksyn 2012 EM-karsintoihin, ja lokakuussa 2012 ilmoitettiin, ettei Castellani tule jatkamaan maajoukkueen peräsimessä. Castellani halusi enemmän aikaa yksityiselämälle, jota jää varsin vähän kun yhdistää seura- ja maajoukkuevalmentamisen.
Muuta

Daniel J. Castellani on kotoisin Argentiinan pääkaupungista Buenos Airesista. Castellani puhuu sujuvasti espanjaa, italiaa ja portugalia sekä englantia. Hän on naimisissa ja hänen parikymppinen lahjakas lentopalloileva poika, Ivan, kuuluu Argentiinan 25 pelaajan maailmanliigan ryhmään kaudella 2010-11.  Castellani pelasi nuorena lentopalloa samassa joukkueessa kuin Diego Maradona. He ovat edelleen ystäviä, joista osoituksena 2000-luvun alku, jolloin Daniel oli tukemassa sairaalassa kuoleman portteja kolkutellutta ystäväänsä.
Pelaajaura

1977 nuorten MM-kisat, Brasilia
1978 MM-kisat, Italia
1979 Etelä-Amerikan mestaruuskisat, Argentiina
1980 nuorten Etelä-Amerikan mestaruuskisat, Chile (Kultaa)
1981 Etelä-Amerikan mestaruuskisat, Chile (Hopeaa)
1982 MM-kisat, Argentiina (Pronssia)
1983 Etelä-Amerikan mestaruuskisat, Brasilia (Hopeaa)
1984 olympialaiset, Los Angeles, USA
1985 maailmancup, Japani
1986 MM-kisat, Ranska
1987 olympiakarsintaturnaus, Brasilia (Ykkössija)
1987 Etelä-Amerikan mestaruuskisat, Uruguay (Hopeaa)
1988 olympialaiset, Soul, Etelä-Korea (Pronssia)
Chieti, Italia
Bradesco, Brasilia
Minas, Brasilia
Falconara, Italia (CEV-cupin voitto)
Bologna, Italia
Padova, Italia
Firenze, Italia
Valmentajaura

Argentiinan maajoukkueen valmentaja 1993–1999
1994 MM-kisat, Kreikka
1998 MM-kisat, Japani
1998, 1999, 2000 Maailmanliiga
1996 olympialaiset Atlanta, USA
1993, 1995, 1997 Etelä-Amerikan mestaruuskisat
Puolan maajoukkueen valmentaja 2009–2010
2009 EM-kisat, Turkki (Kultaa)
2009, 2010 Maailmanliiga
2010 MM-kisat, Italia
Suomen maajoukkueen valmentaja 2011-
2011 Maailmanliiga
2001–2002 Gioia del Golle, Italia A2
2002–2006 Origenes Bolivar, Argentiina
2006–2009 SKRA Belchatow, Puola (3 mestaruutta, 2 Cup-voittoa, Mestareiden liigan pronssi)
2011 Fenerbahçe, Turkki (Mestaruus)
1995 Pan-Amerikan kisat, Mar del Plata, Argentiinan maajoukkue (Kultaa)
1996 olympiakarsinnat, Buenos Aires, Argentiinan maajoukkue (Ykkössija)
2002–2003, 2003–2004 Bolivar Signia Team, Argentiinan liiga (Kultaa)
2004–2005 Bolivar Signia Team, Argentiinan liiga (Finaalit)
2006–2007, 2007–2008, 2008–2009 SKRA Belchatow, Puolan liiga (Kultaa)
2006–2007, 2008–2009 Puolan Cup (Kultaa)
2007–2008 SKRA Belchatow, Mestareiden liiga (Pronssia)
2009 MM-karsinnat, Puolan maajoukkue (Ykkössija)
2009 Memorial Wagner -turnaus, Puolan maajoukkue (Ykkössija)
2009 EM-kisat, Turkki, Puolan maajoukkue (Kultaa)
2011 Fenerbahçe, Turkin liigan mestaruus
Castellani valmensi Puolan EM-kultaan vuonna 2009
Elena Gaskell

Elena Gaskell (s. 17. syyskuuta 2001 Vernon) on kanadalainen freestylehiihtäjä. Hän voitti big airin maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2018–2019.
Gaskell sijoittui nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2018 slopestylessa neljänneksi. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan Utahin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui big airissa 15:nneksi. Hänet valittiin vuoden 2022 Pekingin olympialaisin, mutta hän loukkaantui harjoituksissa päivää ennen ensimmäistä olympiakilpailua eikä pystynyt kilpailemaan.
Gaskell on kilpaillut maailmancupissa helmikuusta 2017 alkaen. Hän on voittanut yhden osakilpailun, Cardronan big airin syyskuussa 2018. Hän voitti big airin maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2018–2019 ja sijoittui kolmanneksi kaudella 2021–2022.
Eider Gardiazabal

| Eider Gardiazabal Rubial |
| --- | --- |

Euroopan parlamentin jäsen
 14.7.2009–  
Ryhmä:  S&D-ryhmä
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. heinäkuuta 1975 (ikä 49) Bilbao, Espanja
Kansalaisuus:  espanjalainen
Tiedot
Puolue:  Espanjan sosialistinen työväenpuolue
Eider Gardiazabal Rubial (s. 12. heinäkuuta 1975 Bilbao, Espanja) on espanjalainen poliitikko. Gardiazabal edustaa sosialistista työväenpuoluetta. Gardiazabal on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2009 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa sosialistien ja demokraattien ryhmää.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eider Gardiazabal Wikimedia Commonsissa
Eider Gardiazabal Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Eduard Totleben

Eduard Totleben Turkin sodan aikana.
Frans Eduard Ivanovitš Totleben (myös muodossa Todleben, ven. Эдуа́рд Ива́нович Тотле́бен; 20. toukokuuta 1818 Jelgava, Kuurinmaa – 1. heinäkuuta 1884 Bad Soden, Saksan keisarikunta) oli baltiansaksalainen sotilasinsinööri ja Venäjän keisarillisen armeijan kenraali. Hänet tunnetaan lukuisista eri puolille Venäjän keisarikuntaa rakennetuista linnoituksista, joita Totleben suunnitteli ja joiden toteuttamista hän oli valvomassa.
Ura

Totleben valmistui insinööriupseeriksi 1836. Hän osallistui Kaukasian sotaan 1848–1850 ja Krimin sodan alussa vuonna 1853 hän johti Silistran kaupungin piiritystä Tonavan suulla. Parhaiten hänet muistetaan Sevastopolin kaupungin nerokkaasta ja pääosin improvisoidusta linnoittamisesta kaupungin ollessa piiritettynä Krimin sodassa. Totleben johti Sevastopolin linnoitusöitä piirityksen aikana syyskuusta 1854 kesäkuuhun 1855, jolloin hän haavoittui. Hän keksi muun muassa upottaa laivoja kaupungin edustalle sataman tukkimiseksi viholliselta ja siirsi laivojen tykit mantereen puolelle kiireellä rakennettuihin linnoituslaitteisiin. Haavoittumisen vuoksi hän ei ollut läsnä Sevastopolin kukistuessa. Totleben yleni Sevastopolin piirityksen aikana everstiluutnantista kenraalimajuriksi. Myöhemmin hän toimi armeijan insinöörikunnan esikuntapäällikkönä ja ylitarkastajana, ja sai 1860 ylennyksen kenraaliluutnatiksi sekä 1869 insinöörikenraaliksi. Turkin sodassa vuosina 1877–1878 Totleben johti Plevnan piiritykseen liittyneiden saartotoimenpiteiden suunnittelua. Hänet kutsuttiin apuun syyskuussa 1877, kun kolme peräkkäistä yritystä Plevnan valtaamiseksi olivat epäonnistuneet. Totlebenin suunnittelema saarto johti kaupungin kukistumiseen joulukuuhun mennessä. Vuonna 1878 hänet nimitettiin koko Venäjän kenttäarmeijan komentajaksi sodan loppuvaiheessa. Totleben nimitettiin 1879 Odessan ja 1880 Vilnan kuvernementin kenraalikuvernööriksi. Hän sai 1879 kreivin arvon.
Suomen suuriruhtinaskunnassa Totleben osallistui Viipurin Patterinmäen linnoituksen rakentamiseen Krimin sodan jälkeisinä vuosina 1864–1877.
Totleben julkaisi 1864–1872 viisiosaisen kuvauksen Sevastopolin piirityksestä, ja se käännettiin useille kielille. Hänellä on nykyään oma muistomerkki Sevastopolissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eduard Totleben Wikimedia Commonsissa
Eduard Stilgebauer

| Eduard Stilgebauer |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Johann Eduard (Edward) Alexander Stilgebauer
Syntynyt: 1868 Frankfurt am Main
Kuollut: 1936 (67–68 vuotta) San Remo
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: saksa
Tuotannon kieli: saksa
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Johann Eduard (Edward) Alexander Stilgebauer (1868 Frankfurt am Main – 1936 San Remo) oli saksalainen kirjailija ja kirjallisuushistorioitsija. Stilgebauerin laaja kehitysromaani Götz Krafft ilmestyi 1904–1905.
Stilgebauer opiskeli humanistisia aineita ja teologiaa. Hän valmistui 1896 filosofian tohtoriksi Lausannessa ja toimi journalistina Amsterdamissa ja Berliinissä, mutta omistautui sittemmin kirjoittamiselle. Kirjallisuushistorian ohella hän kirjoitti voimakkaan mainonnan ansiosta suosituiksi tulleita moniosaisia viihderomaaneja Götz Krafft (1904–1905) ja Die Lügner des Lebens (1907–1911). Hän kirjoitti myös novelleja ja näytelmiä.
Teokset (valikoima)

Wieland als Dramatiker
Geschichte des minnesangs 1898
Götz Krafft , 4 osaa, 1904–1905
Mit tausend Masten, Februar, 1904
Im Strom der Welt, November, 1904
Im engen Kreis, 1905
Des Lebens Krone, 1905
Die Lügner des Lebens , 6 osaa, 1907–1911
Das Liebesnest: Roman, 1908
Der Börsenkönig, 1907
Bildner der Jugend, 1908
Der Eroberer, 1909
Die neue Stadt, 1910
Purpur, 1911
Pfarrer Schröder, 1912
Das rote Gold: satirischer Zeitroman, 1912
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eduard Stilgebauer Wikimedia Commonsissa
Eduard Suess

| Eduard Suess |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. elokuuta 1831 Lontoo, Englanti
Kuollut: 26. huhtikuuta 1914 (82 vuotta) Wien, Itävalta
Koulutus ja ura
Oppilaat:  Rudolf Hoernes
Tutkimusalue:  Paleomaantiede, Tektoniikka
   
Eduard Suess (20. elokuuta 1831 Lontoo – 26. huhtikuuta 1914 Wien) oli itävaltalainen geologi ja poliitikko. Hän edisti tutkimuksillaan tektoniikan ja maapallon pinnanmuodostuksen ymmärrystä.
Elämä

Suess syntyi Lontoossa 20. elokuuta 1831. Hänen isänsä oli kotoisin Saksista ja asettui Englantiin kauppiaaksi. Kolme vuotta myöhemmin perhe muutti Prahaan ja vuonna 1845 Wieniin. Eduard Suess sai kaupallisen koulutuksen, mutta hänellä oli jo varhain taipumusta geologiaan. 19-vuotiaana Suess julkaisi lyhyen luonnoksen Carlsbadin (nykyään Karlovy Vary, Tšekki) ja sen luontaiskivennäisvesien geologiasta. Vuonna 1852 hänet nimitettiin Wienin keisarillisen museon assistentiksi. Siellä hän tutki fossiilisia Brachiopoda-eläimiä ja osoitti niin suurta kyvykkyyttä, että hänet nimitettiin vuonna 1857 Wienin yliopiston geologian professoriksi. Vuonna 1862 hän luopui museotehtävistään ja omistautui erikoistutkimukselle ja opetukselle, ja hän säilytti professuurinsa vuoteen 1901 asti.
Suess valittiin Wienin kaupunginvaltuuston jäseneksi ja vuonna 1869 Ala-Itävallan valtiopäiville, jossa hän pysyi vuoteen 1896 asti.
Pinnanmuodostusta ja tektoniikka koskevat tutkimukset

Suessin huomio kiinnittyi muinaisen fysikaalisen maantieteen kysymyksiin, kuten Pohjois-Afrikan ja Euroopan väliseen entiseen yhteyteen. Vuonna 1862 hän julkaisi Wienin maaperää ja vesihuoltoa käsittelevän esseen. Hän jatkoi geologista ja paleontologista työtään Wienin altaan tertiääristen kerrostumien parissa ja kiinnitti huomiota myös maapallon pinnanmuodostuksen kehitykseen liittyviin ongelmiin, joista hän kirjoitti monumentaalisen tutkielman. Se on nimeltään Antlitz der Erde, jonka ensimmäinen osa julkaistiin vuonna 1885, toinen osa vuonna 1888 ja kolmas osan vuonna 1901. Monet tektoniikassa edelleen käytössä olevat yleiset termit ja käsitteet, kuten Gondwanamaa ja Tethysmeri, esitettiin ensimmäisen kerran tässä kirjassa. Teoksessaan Die Entstehung der Alpen (1875) hän todisti, että Alppien vuorijono on syntynyt maankuoren kerrosten poimuttumisesta ja että muidenkin vuorijonojen rakenne ja esiintyminen maapallolla käy tämän teorian avulla ymmärrettäväksi.
Suess valittiin Ranskan instituutin jäseneksi vuonna 1889 ja Royal Societyn ulkomaiseksi jäseneksi vuonna 1894. Vuonna 1896 Geological Society of London myönsi hänelle Wollaston-mitalin.
Easter Everywhere

| Easter Everywhere The 13th Floor Elevators |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : syyskuussa 1967, Walt Andrus Studios
 Julkaistu: 25. lokakuuta 1967
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Lelan Rogers
 Tyylilaji: psykedeelinen rock
 Kesto: 41.29
 Levy-yhtiö: International Artists Records
The 13th Floor Elevatorsin muut julkaisut
| The Psychedelic Sounds of the 13th Floor Elevators 1966 | Easter Everywhere 1967 | Live 1968 |
Easter Everywhere on psykedeelinen rock-yhtye The 13th Floor Elevatorsin toinen albumi vuodelta 1967.
Kappaleet > A-puoli

Slip Inside This House – 7.55 (säv. Roky Erickson, Tommy Hall)
Slide Machine – 3.38 (säv. Powell St. John)
She Lives (In a Time of Her Own) – 2.53 (säv. Roky Erickson, Tommy Hall)
Nobody to Love – 2.50 (säv. Stacy Sutherland)
Baby Blue – 5.05 (säv. Bob Dylan)
Kappaleet > B-puoli

Earthquake – 4.43 (säv. Roky Erickson, Tommy Hall)
Dust – 3.55 (säv. Roky Erickson, Tommy Hall)
Levitation – 2.37 (säv. Stacy Sutherland, Tommy Hall)
I Had to Tell You – 2.23 (säv. Clementine Hall, Roky Erickson)
Postures (Leave Your Body Behind) – 6.20 (säv. Roky Erickson, Tommy Hall)
Kokoonpano

Roky Erickson – laulu, komppikitara, huuliharppu
Tommy Hall – electric jug
Stacy Sutherland – soolokitara
Dan Galindo – basso
Danny Thomas – rummut
John Ike Walton – rummut kappaleissa:("She Lives (In a Time of Her Own)" ja "Levitation")
Ronnie Leatherman – basso kappaleissa: ("She Lives (In a Time of Her Own)" ja "Levitation")
Clementine Hall – taustalaulu kappaleessa: ("I Had to Tell You")
Arviot

Allmusic:
Eino Nevalainen

Eino Nevalainen vuonna 1952.
Eino Nevalainen (29. syyskuuta 1904 Viipuri – 3. maaliskuuta 1963 Hämeenlinna) oli marxilainen kansantaloustieteen tutkija ja opettaja, joka työskenteli Sirola-opistossa vuodesta 1946 kuolemaansa saakka.
Eino Nevalainen kävi Viipurin lyseota, mutta opinnot jäivät kesken, kun Suomen sisällissota alkoi. 1930-luvulla Nevalainen opiskeli Neuvostoliiton kansainvälisessä Lenin-koulussa, jossa hän käytti salanimeä Oskar Ekholm. Sotien jälkeen, koettuaan mm. Leningradin piirityksen, Nevalainen palasi Suomeen.
Eino Nevalaisen ansio kansantaloustieteessä kohdistui erityisesti siihen, että hän kritisoi porvarillisten taloustieteilijöiden väitettä työläisten palkankorotuksista inflaation syynä.
Nevalainen kirjoitti 1940-luvun lopussa ensimmäisen kansantajuisen suomenkielisen teoksen marxilaisesta kansantaloustieteestä. Kaksiosaista Marxilainen kansantaloustiede -teosta (Kansankulttuuri 1948/1949) laajensi ja ajanmukaisti myöhemmin Matti A. Peltonen (Kansankulttuuri 1972). Ajanmukaistettu teos ilmestyi yhtenä kirjana. Nevalainen julkaisi myös kirjoituksen "Työväenluokan asema Suomessa 1909–1954".
Nevalainen kuului viisihenkiseen työryhmään, joka valmisteli SKP:n vuonna 1957 hyväksytyn periaateohjelman.
Nevalainen menehtyi munuaisvaivoihin, joita hänellä on arvioitu olleen Leningradin piirityksestä lähtien.
Julkaisut

Nevalainen, Eino & Peltonen, Matti Antero: Marxilainen kansantaloustiede.  Helsinki:  Kansankulttuuri Oy, 1973.  ISBN 951-615-003-9.
Nevalainen, Eino: Marxilaisen taloustieteen oppikirja, I osa. Kansankulttuuri Oy, 1950. Teos verkossa.
Elena Georgescu

| Mitalit> Maa:   Romania.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Romania.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Romania.Naisten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Romania> Naisten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Atlanta 1996 | kahdeksikko |  |
|  Kultaa | Sydney 2000 | kahdeksikko |  |
|  Kultaa | Ateena 2004 | kahdeksikko |  |
|  Hopeaa | Barcelona 1992 | kahdeksikko |  |
|  Pronssia | Peking 2008 | kahdeksikko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tasmania 1990 | kahdeksikko |  |
|  Kultaa | Aiguebelette 1997 | kahdeksikko |  |
|  Kultaa | Köln 1998 | kahdeksikko |  |
|  Kultaa | St. Catharines 1999 | kahdeksikko |  |
|  Hopeaa | Milano 2003 | kahdeksikko |  |
|  Hopeaa | München 2007 | kahdeksikko |  |
|  Pronssia | Wien 1991 | kahdeksikko |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Poznań 2007 | kahdeksikko |  |
Elena Georgescu, o.s. Nedelcu (s. 10. huhtikuuta 1964 Bukarest) on romanialainen soutaja. Hän voitti kahdeksikossa kolme olympiakultaa, neljä maailmanmestaruutta ja yhden Euroopan-mestaruuden. Hän edusti CS Dinamo Bukarestia.
Georgescu voitti kahdeksikossa olympiakultaa Atlantassa 1996, Sydneyssä 2000 ja Ateenassa 2004, hopeaa Barcelonassa 1992 ja pronssia Pekingissä 2008.
Georgescu voitti kahdeksikon maailmanmestaruuden 1990, 1997, 1998 ja 1999, saavutti MM-hopeaa 2003 ja 2007 sekä pronssia 1991. Hän voitti kahdeksikon Euroopan-mestaruuden 2007.
Duran Duran (kappale)

| ”Duran Duran” Jenni Vartiainen |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Seili
 Julkaistu: 13. joulukuuta 2010
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 03.53
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Jenni Vartiaisen muut singlet
| ”Missä muruseni on” 2010 | ”Duran Duran” 2010 | ”Eikö kukaan voi meitä pelastaa?” 2011 |
"Duran Duran" on kappale Jenni Vartiaisen toiselta, Seili-nimiseltä studioalbumilta. Se julkaistiin albumin neljäntenä singlenä joulukuussa 2010. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Teemu Brunila.
"Duran Duran" menestyi kaupallisesti hyvin; se sijoittui kymmenenneksi niin single- kuin latauslistalla. Kappaletta on myyty kultalevyyn oikeuttava määrä eli yli 5 000 kappaletta. "Duran Duran" oli vuonna 2011 kaupallisten radioiden soitetuin kappale, ja kaikki esityspaikat huomioiden se oli vuoden toiseksi soitetuin kappale häviten Vartiaisen kappaleelle "Missä muruseni on".
Kappaleet

Duran Duran – 3.53
Duran Duran – 3.53
Eikö kukaan voi meitä pelastaa? – 3.36
Listasijoitukset

| Lista | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Suomen virallinen singlelista: 10 
Suomen virallinen latauslista: 10 
Radiolista: 1
Elena Horvat

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Elena Horvat. |  Elena Horvat. |  Elena Horvat. |  |
Maa:   Romania
Naisten soutu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Los Angeles 1984 | perämiehetön kaksikko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Hazewinkel 1985 | perämiehetön kaksikko |  |
|  Hopeaa | Bled 1979 | perämiehetön kaksikko |  |
|  Hopeaa | Duisburg 1983 | perämiehetön kaksikko |  |
|  Pronssia | Luzern 1974 | kahdeksikko |  |
|  Pronssia | Nottingham 1975 | kahdeksikko |  |
|  Pronssia | Karapiro 1978 | perämiehellinen nelonen |  |
|  Pronssia | München 1981 | perämiehetön kaksikko |  |
|  Pronssia | Luzern 1982 | perämiehellinen nelonen |  |
Elena Horvat, unk. Ilona Horvath (o.s. Oprea, myöh. Florea, s. 4. heinäkuuta 1958 Luizi-Călugăra, Bacău) on romanialainen soudun olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hän on pituudeltaan 178 cm.
Horvat voitti olympiakultaa perämiehettömässä kaksikossa Los Angelesissa 1984. Hän sijoittui olympialaisissa neljänneksi perämiehellisessä nelosessa Montrealissa 1976 ja perämiehettömässä kaksikossa Moskovassa 1980 sekä kuudenneksi kahdeksikossa Montrealissa 1976.
Horvat voitti perämiehettömän kaksikon maailmanmestaruuden 1985. Hän saavutti MM-kilpailuissa lisäksi perämiehettömässä kaksikossa hopeaa 1979 ja 1983 sekä pronssia 1981. Perämiehellisessä nelosessa hän sai MM-pronssia 1978 ja 1982. Kahdeksikossa hän oli MM-kilpailuissa kolmas 1974 ja 1975 sekä neljäs 1977.
Château Gaillard

Näköala Château Gaillardin linnoitukselle.
Château Gaillard on nykyisin raunioina oleva keskiaikainen linnoitus, joka sijaitsee Les Andelysin kaupungin lähellä Euren departementissa, Normandian maakunnassa Ranskassa. Rauniot ovat Seine-joen alajuoksulla, 95 kilometriä luoteeseen Pariisista ja 40 kilometriä Rouenista. Samalla ne muodostavat palasen Ranskan historiaa sekoittaen yhteen Rikhard Leijonamielen, kirotut kuninkaat ja 800 vuotta tapahtumia tuolla Seinen rannalla.
Normandia 1100-luvun lopulla

Englannin kuningas Rikhard I Leijonamieli, joka oli myös Normandian herttua ja nuoruudessaan Ranskan kuninkaan Filip II Augustuksen ystävä ja liittolainen, peri kruunun isältään Henrik II:ltä Englannin valtaistuimen ja siihen kuuluvat Ranskassa olevat läänitykset. Tämän jälkeen hän lähti kolmannelle ristiretkelle yhdessä Filip II:n kanssa. Tämän jälkeen heidän suhteensa katkesivat. Palattuaan takaisin ristiretkeltä Rikhard alkoi palauttaa menetettyjä asemiaan itäisissä läänityksissään, eritoten Normandian herttuakunnan itäosissa. Voitettuaan Ranskan kuninkaan joukot Vendômessa, hän käytti hyväkseen paavin vaatimaa välirauhaa ja toteutti projektinsa valtavasta linnoituksesta. Linnoituksen työt alkoivat vuonna 1196 ja päättyivät jo seuraavana vuonna.
Suunnaton linnoitusrakennelma

Rikhard Leijonamielen puolustusrakennelmien kokonaisuus oli paljon laajempi ja merkittävämpi kuin se kokonaisuus, jonka me vielä tänään voimme nähdä raunioina. Puolustusjärjestelmän tarkoituksena oli mahdollistaa täydellinen Seinen sulkeminen liikenteeltä. Tasangolla olivat esimuurien kokonaisuus sekä vallihautojen ympäröimillä töyräillä esilinnakkeet. Joen rannassa olevassa soistuneessa laaksossa, kahden Andelysin linnoitetun kylän välisen maaston mitainen ympäristövallitus ja lopulta itse joessa, jossa oli linnoitettu saari sekä paksujen kettinkien muodostama esterakennelma, joka pystyi estämään kaiken liikenteen joella. Kaiken tämän keskellä kohosi juhlavana ja läpitunkemattomana tarkkailupisteenä itse Château-Galliardin linnake. Linnoitusjärjestelmän tehtävänä oli Seinen liikenteen valvonta sekä Normandian herttuakunnan pääkaupungin Rouenin suojelu.
Linnoituksen rakentaminen kalliolle kesti vajaat kaksi vuotta ja vuonna 1198 työt olivat valmiit. Linnoituksen arkkitehtuuri on saanut vaikutteita syyrialaisista linnoituksista, joihin Rikhard Leijonamieli tutustui tekemänsä ristiretken aikana. Arkkitehtuuri oli omana aikanaan erittäin modernia ja toimi luultavasti esikuvana monille vastaaville rakennelmille kaikkialla Euroopassa, jopa Suomeen rakennetulle Olavinlinnalle. Linnoituksen pyöreät ja kulmattomat muurit estivät ammusten suoran kosketuksen varsinaisiin sisämuureihin ja vartiotornissa oli perus- ja esimuuri, joka suojeli hyökkäyksiltä varsinaista vartiotornia.
Aikakauden aseiden kantaman lyhyyden tähden linnaketta ei rakennettu korkeammalle kukkulalle. Rikhard rakensi eritoten puolustusjärjestelmän Cléryn kummulle, jonka sijainti muutoin oli hänen tarkoituksiinsa erinomaisen sopiva. Linnoituksessa oli kolme 120 metrin (20 metriä Seinen pinnan alapuolelle) syvyistä kaivoa, jotka oli kaivettu kalkkikiveen. Lisäksi sen perustaan oli louhittu lukuisia kellareita tarvittaville elintarvikkeille. Näin linnoitus oli tarkoitettu kestämään myös pitkäaikaista piiritystä ja oli maineeltaan pitkälti valloittamaton.
Château Gaillardin piiritys

Rikhard Leijonamielen kuoltua huhtikuussa 1199 tuli kuninkaaksi hänen nuorempi veljensä Juhana Maaton, josta tuli myös Normandian herttua. Juhana solmi Ranskan kanssa ns. Goulet'in rauhan 22. toukokuuta 1200. Rauha kuitenkin päättyi vuonna 1202 ja Ranskan Filip II hyökkäsi Normandiaan ja 6 000 sotilaan avulla hän piiritti Château gaillardin linnoituksen 10. elokuuta vuonna 1203. Sen jälkeen kun hän oli saanut haltuunsa saarella olevan linnoituksen ja esilinnoitusjärjestelmän, niin päätti ryhtyä taivuttamaan itse linnoitukseen siirtyneitä sotilaita ja muita asukkaita.
Linnoituksesta turvapaikan saaneet läheisen kylän vanhukset, naiset ja lapset poistettiin linnoituksesta joulukuussa. Linnoitus kesti kuitenkin urhollisesti hyökkääjien piirityksen ja linnoituksen useat tulipalot. Vasta kun kolme neljästä sotilaasta oli kuollut nälkään, päällikkö Roger de Lascy suostui antautumaan.
Linnoituksessa oleva armeija antautui 6. maaliskuuta vuonna 1204. Näin Filip II sai vapaan tien päättää voitokkaasti Normandian valloituksensa. Hän otti maakunnan kuninkaan suoraan hallintaan kesäkuussa 1204.