stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Murtosenmutka

| Murtosenmutka |
| --- | --- |
 Kotkantietä Murtosenmutkassa.
Kaupunki:  Pori
Suuralue:  Pohjoinen Maa-Pori
Kaupunginosa nro:  50
Väkiluku:  779 (2013)
Postinumero(t):  28200, 28220
Murtosenmutka (ruots. Murtonens krök) on Porin 50. kaupunginosa. Se sijaitsee kaupungin keskustaajaman pohjoisosassa, Kokemäenjoen pohjoispuolella. Sen viereisiä kaupunginosia ovat Tuulikylä pohjoisessa, Ruosniemi koillisessa, Isojoenranta idässä sekä Toejoki lännessä. Pohjoisessa alue rajautuu puistoalueeseen ja ojaan, joka on melko mutainen. Ojan varressa sijaitsee pumppuasema, joka pumppaa alueen hulevedet kyseiseen ojaan.
Murtosenmutka on 1970- ja 1980-luvuilla rakennettu pientaloalue, jonka rakennuskanta on pääasiassa omakotitaloja. Alueen kadut on nimetty eri lintulajien mukaan, esimerkkeinä Kotkantie, Peltopyyntie ja Keltasirkuntie. Alue on laajenemassa etelässä oleville pelloille, joille rakennetaan uusia omakotitaloja.
Murtosenmutkan ainoat palvelut ovat nykyisin K-Market ja SEO-kylmäasema. K-Marketin rakennuksessa on alun perin toiminut K-kauppa Kujansuu. 1980-luvulla alueella oli kaupan lisäksi kioski, joka sijaitsi juuri "mutkassa". Myöhemmin samassa rakennuksessa oli vaihtuvien yrittäjien pitämä baari. Niiden toiminta loppui kuitenkin jo 1990-luvulla. Muuta mainitsemisen arvoista alueella on alun perin 1980-luvun alussa rakennettu leikkipuisto, jota nykyaikaistettiin 2000-luvun vaihteessa. Talvisin on leikkipuiston viereisellä kentällä voinut harrastaa luistelua, mutta nykyään kentän hoito on kaupungin säästötoimien vuoksi melko vähäistä.
Aiheesta muualla

Murtosenmutka Pori-tiedossa (poritieto.com)
Porin kaupunginosat
1. Linna | 2. Teljä | 3. Malminpää | 4. Karhunpää | 5. Itätulli | 6. Päärnäinen | 7. Aittaluoto | 8. Isosanta | 9. Riihiketo | 10. Tiilinummi | 11. Tiilimäki | 12. Uusikoivisto | 13. Kuninkaanhaka | 14. Herralahti | 15. Tupala | 16. Koivula | 17. Kalaholma | 18. Isojoenranta | 19. Sunniemenranta | 20. Koivistonluoto | 21. Karjaranta | 22. Käppärä | 23. Musa | 24. Tikkula | 25. Vähärauma | 26. Liinaharja | 27. Liikastenmäki | 28. Tuorsniemi | 29. Pietniemi | 30. Ulasoori | 31. Leppäkorpi | 32. Isomäki | 33. Tiiliruukki | 34. Kyläsaari | 35. Uusiniitty | 36. Pihlava | 37. Rieskala | 38. Metsämaa | 39. Enäjärvi | 40. Harmaalinna | 41. Kartano | 42. Impola | 43. Vanhakoivisto | 44. Väinölä | 45. Metallinkylä | 46. Mikkola | 47. Sampola | 48. Paratiisinmäki | 49. Luotsinmäki | 50. Murtosenmutka | 51. Ruosniemi | 52. Toejoki | 53. Pormestarinluoto | 54. Hyvelänviiki | 55. Lotskeri | 56. Hyvelä | 57. Kirjurinluoto | 58. Hanhiluoto | 59. Hevosluoto | 60. Yyteri | 61. Kaanaa | 62. Uniluoto | 63. Karhuluoto | 64. Herrainpäivät | 65. Mäntyluoto | 66. Kirrinsanta | 67. Kaanaankorpi | 68. Huvilaranta | 69. Viikinäinen | 70. Raatimiehenluoto | 71. Reposaari | 72. Parkkiluoto | 73. Tahkoluoto | 74. Isokatava | 75. Vähäkatava | 76. Tyltty | 77. Lukkarinsanta | 78. Tuulikylä | 79. Paarnoori | 80. Honkaluoto | 81. Finpyy | 82. Lahdenmaa | 83. Hakalanvainio | 84. Länsimetsä | 85. Mäntylä | 86. Palstakallio | 87. Lehtola | 88. Kotometsä | 89. Klasipruuki | 90. Perko | 91. Susikoski | 92. Salaplakkari
Thomas Murphy (tasavaltalainen)

Thomas Murphy, gaeliksi Tomás Mac Murchaidh, "Slab", "Laatta", (s. 26. elokuuta 1949) on luultavasti Väliaikaisen IRA:n henkilöstöpäällikkö. Murphyn maatila on Irlannin ja Pohjois-Irlannin rajalla. Murphy käytti sitä salakuljetukseen.
Murphy eteni IRA:n hierarkiassa Etelä-Armaghin prikaatin johtajaksi. Murphy sai maineen hyvin väkivaltaisena miehenä. Murphy myös hankki IRA:lle petoksilla ja salakuljetuksilla suuria määriä rahaa.
Murphyn toiminta IRA:ssa

Murphy toimi IRA:ssa koko levottomuuksien ajan, 1969-1998 mutta ei ollut koko aikaa mukana sotatoimissa.
Edes Ison-Britannian SAS-erikoisjoukot eivät 80-luvulla kyenneet ottamaan kiinni IRA:n henkilöstöpäällikkö Thomas Murphyä, jota kutsuttiin liikanimellä "Slab", "Laatta".
Thomas Murphy on poikamies, jolla on kaksi veljeä. Joidenkin mukaan kutsumanimi "Laatta" tulee siitä, että Murphyllä oli tapana pudotella betonijärkäleitä vihaamiensa, käsiinsä saamien varpaille, toisten mukaan siitä, että Murphy oli puhelias.
Murphy asui Irlannissa Crossmaglenin ja rajan lähellä Ballynabyssa, Hackballscross:issa, Larkins Roadilla.
Murphy surmautti toimiessaan Etelä-Armaghin alueella toimivan ASU:n johdossa yli 100 turvajoukkojen jäsentä. Murphy oli mukana mm Warrenpointin väijytyksessä 1979, jolloin 18 brittisotilasta kuoli. Niinpä Murphy sai maineen eräänä vaarallisimmista IRA:n miehistä.
Murphyn maatilaa voitiin käyttää salakuljetukseen, koska eräs sen aitta oli osin Pohjois-Irlannin puolella rajaa. Kun Murphyn toimista ei ollut todisteita, tätä ei kyetty pidättämään. Niinpä armeija suunnitteli Murphyn surmaamista pommiattentaatilla, mutta operaation pelättiin johtavan kaaokseen Pohjois-Irlannissa ja esikunta hylkäsi sen.
Petos- ja salakuljetusepäilyt

Murphy joutui 2000-luvulla pidätyksen kohteeksi petosepäilyistä, mutta säilyi takuiden ja takaisinmaksujen jälkeen vapaana miehenä.
Musha shūgyō

Musha shūgyō  on japanilainen käsite, joka tarkoittaa samurain vaeltelua pitkin Japanin maaseutua ja kaupunkeja etsien taitavia asemiehiä, joiden kanssa saattoi käydä haasteotteluita. 
Haasteottelut saatettiin käydä aidoilla aseilla tai niiden puisilla vastineilla esimerkiksi bokken tai bō. Ottelut saattoivat johtaa joko toisen tai molempien ottelijoiden kuolemaan tai vakavaan haavoittumiseen. Jotkut nimekkäät samurait saattoivat vaeltaa suuressakin joukossa seuraajia ja oppilaita, joita heidän maineensa verrattomina asemiehinä oli kerännyt matkan varrelta.
Kuuluisia musha shūgyōlla olleita miekkamiehiä.

Soturipyhiinvaelluksella olevia samuraita kutsutti musha shūgyōshaksi. Tällainen vaeltelu aseotteluita etsien ei ollut vain miekkamiehille ominaista vaan vaeltava bushi saattoi olla keihään (yari), peitsen (naginata) käytön taitaja.
Musō Gonnosuke Katsuyoshi (jap.  夢想權之助勝吉, Musō Gonnosuke Katsuyoshi 1596-1614, tunnettiin aiemmin myös nimellä Hirano Gonbei), (Shindō Musō-ryū, Tenshin shōden Katori shintō-ryū ja  Kashima Shin ryū)
Miyamoto Musashi (jap.  宮本 武蔵, Miyamoto Musashi 1584 – 19. toukokuuta 1645), (Hyōhō niten ichi-ryū)
Tsukahara Bokuden (jap.  塚原 卜伝,  Tsukahara Bokuden 1489–1571), (Kashima shintō-ryū, Shintō-ryū kenjutsu ja Bokuden Ryū)
Mima Yoichizaemon Kagenobu (1577-1665).  (Suiō-ryū Iai Kenpō, Hayashi-zaki ryū ja Bokuden Ryū)
Sōkaku Takeda (jap. 武田惣角, Takeda Sōkaku, 10. lokakuuta 1859–25. huhtikuuta 1943) (Daitō-ryū aiki-jūjutsu).
Musta peili

| Musta peili: Kauhuelokuvan kehitys Prahan ylioppilaasta Poltergeistiin |
| --- | --- |

Kirjailija:  Antti Alanen & Asko Alanen
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Suomen elokuva-arkisto & Valtion painatuskeskus
Julkaistu:  1985
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  279
ISBN:  951-859-914-9
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Musta peili: Kauhuelokuvan kehitys Prahan ylioppilaasta Poltergeistiin on veljesten Antti Alasen ja Asko Alasen vuonna 1985 ilmestynyt tietokirja kauhuelokuvan historiasta. Teos sisältää muun muassa 800 tärkeimmän kauhuelokuvan luettelon vuosilta 1909–1985.
Muolaankylä

| Muolaankylä Грибное |
| --- | --- |
 Muolaankylä Грибное
 Koordinaatit: 60°35′50″N, 29°20′00″E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Leningradin alue
Piiri:  Viipurin piiri
Kunta:  Kyyrölä
Nimi v:een 1948 ven. :  Муолаанкюля
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kylä
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  188936
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Muolaankylä (myös Muolaa, ven. Грибное, Gribnoje, v:een 1948 Муолаанкюля) on kylä Muolaanjärven pohjoisrannalla Kyyrölän kunnassa Leningradin alueella Venäjällä. Muolaankylä kuuluu Suomen Neuvostoliitolle luovuttamiin alueisiin ja se oli Suomelle kuuluessaan osa Muolaan kuntaa.
Historia > Kyläkuva

Muolaankylä sijaitsi Suomelle kuuluessaan Muolaan kunnan pohjoisosassa Muolaanjärven pohjoisrannalla noin 13 kilometriä Muolaan kirkonkylästä Kirkkorannasta luoteeseen. Muolaankylän naapurikyliä olivat idässä Kangaspelto ja lännessä Hotokka, joiden lisäksi kylän pohjoispuolella oli Kuusaan ja Määttälän metsäpalstoja, jotka erottivat Muolaankylä Heinjoen kunnan Kopralan kylästä.
Muolaankylän halki kulki kantatie 63 Viipurista Kivennavalle. Tästä päätiestä erkani Muolaankylässä maantie pohjoiseen Heinjoelle. Vuonna 1936 Muolaankylän pinta-ala oli 12,64 neliökilometriä, josta oli peltoa 346 hehtaaria, niittyä 130 hehtaaria ja metsää 784 hehtaaria. Kylän itäosan läpi virtaa Muolaanjoki, jota pitkin Muolaanjärvi laskee kylän pohjoisosassa olevaan Muolaanlampeen. Muolaanlampi laskee edelleen Äyräpäänjärveen. Muolaankylän kyläkeskus sijaitsi kantatie 63:n varrella kylän itäosassa Muolaanjoen ympärillä. Tämän lisäksi Heinjoelle vievän maantien varressa sijaitsi Ilves-niminen kulmakunta ja kylän pohjoisosassa Muolaanlammen ja Äyräpäänjärven välisen harjulla sijaitsi Mutarannan kulmakunta. Muolaankylä kuului Hotokan koulupiiriin.
Historia > Sota-aika

Muolaankylän väestö evakuoitiin läntisempään Suomeen heti talvisodan alettua vuonna 1939. Moskovan rauhassa 1940 alue luovutettiin Neuvostoliitolle, mutta Suomi valtasi alueen takaisin jatkosodan alussa 1941 ja kylän asukkaat pääsivät palaamaan raunioituneeseen kotikyläänsä. Jälleenrakennus keskeytyi vuonna 1944 Neuvostoliiton suurhyökkäyksen alettua ja kylän asukkaat evakuoitiin uudelleen. Rauhanteossa kylä jäi taas Neuvostoliiton puolelle.
Sodan jälkeen Muolaan siirtoväki asutettiin Lounais-Hämeeseen ja Etelä-Pirkanmaalle, jossa Muolaankylän asukkaat asutettiin Somerolle.
Musica (veistos)

| Musica |
| --- | --- |
Nimi:  Musica
Tekijä:  Wäinö Aaltonen
Valmistumisvuosi:  1926
Teostyyppi:  Veistos
Materiaali:  Puu ja lehtikulta
Korkeus:  52  cm
Kokoelma:  Kansallisgalleria
Sijainti:  Ateneum
Musica, tunnetaan myös nimellä Viulunsoittaja, on suomalaisen kuvanveistäjän Wäinö Aaltosen kullattu puuveistos vuodelta 1926. Tyyliltään se on kubistissävyinen.
Veistos liittyy Tampereen Aleksis Kiven muistomerkkikilpailuun ja yhteen Aaltosen kolmesta palkitusta ehdotuksesta nimeltä Futuri. Musica on loppuun asti hiottu versio aiheesta. Veistoksessa runoilija nojaa päätään katkaistuun viuluun pää kuuntelevasti kallellaan. Vasemmassa silmässään hänellä on helmiäissiru. Huomioitavaa teoksessa on myös sen korkea jalusta, joka on yli kolme kertaa itse veistosta korkeampi. Itse veistos on 52 cm korkea, jalustan korkeus on 174 cm. Ateneumin taidemuseo osti veistoksen vuonna 2000.
Ensimmäisissä versioissa veistoksessa oli viulun paikalla lyyra. Aaltonen oli tehnyt ulkomaanmatkoja Saksaan ja Italiaan vuonna 1923 sekä Ranskaan ja Englantiin vuonna 1925. Nämä matkat innostivat häntä pelkistettyihin teoksiin, mitä hän toteutti Musicassa. Veistoksen valmistuessa Aaltonen oli jo Suomessa suuri nimi Paavo Nurmen juoksijapatsaan tekijänä (1924).
Aiheesta muualla

Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Musica (Viulunsoittaja).[vanhentunut linkki]
| n k Wäinö Aaltosen veistoksia |
| --- | --- | --- |
| 1919–1926 | Graniittipoika · Paavo Nurmi · Musica · Lilja · R. W. Ekmanin muotokuvahermi · V. Westerholmin muotokuvahermi |  |
| 1927–1945 | Runoilija ja muusa · Hämeensillan Pirkkalaisveistokset · Suomen neito · Torpedovene S2:n muistomerkki · Työ ja tulevaisuus · Aleksis Kiven muistopatsas |  |
| 1946–1966 | Kun ystävyyssuhteet solmitaan · Vapauden Hengetär · Genius ohjaa nuoruutta |  |
| Muut | Myrsky |  |
Helena Munktell

Helena Munktell
Munktellin lapsuudenkoti, Grycksbon kartano.
Helena Mathilda Munktell (24. marraskuuta 1852 – 10. syyskuuta 1919) oli ruotsalainen säveltäjä ja pianisti, joka ei kuitenkaan koskaan toiminut ammattimuusikkona. Hän asui vuodesta 1885 vuoteen 1910 Pariisissa, jossa hänen sävellyksensä saivat hyviä arvioita Société Nationale de Musiquen tilaisuuksissa.
Munktell syntyi Taalainmaalla vauraaseen yläluokkaiseen perheeseen ja oli Grycksbon ruukinpatruuna Henry Munktellin yhdeksästä lapsesta nuorin. Hänen äitinsä Augusta asui perheestä erillään Tukholmassa, jonne lapsetkin muuttivat heidän isänsä kuoltua.
Munktell opiskeli Tukholman konservatoriossa Conrad Nordqvistin, Johan Lindegrenin, Ludwig Normanin ja Joseph Denten johdolla. Vuonna 1870 hän lähti äitinsä kanssa seitsemäksi vuodeksi Wieniin, jossa jatkoi opintojaan Julius Epsteinin johdolla. Hän opiskeli sekä pianonsoittoa että laulua, ja lähti vielä lisäopintoihin Pariisiin, jossa opiskeli sävellystä Benjamin Godardin ja Vincent d'Indyn johdolla ja jäi lopulta asumaan noin 30 vuodeksi.
Munktellin sävellyksiä esitettiin ensi kerran Ruotsissa 1885. Monista niistä tuli sittemmin varsin suosittuja, ja koominen ooppera I Firenze pysyi Ruotsin kuninkaallisen oopperan ohjelmistossa peräti kolme näytäntökautta.
Munktell kutsuttiin Ruotsin musiikkiakatemian jäseneksi 1915. Silmäsairaudesta kärsinyt säveltäjä kuoli 57-vuotiaana 1919.
Teoksia

I Firenze, yksinäytöksinen koominen ooppera, libretto Daniel Fallström
Sarja suurelle orkesterille (1895)
Bränningar, sinfoninen runo op 19 (1898)
Dalasvit op 22 (1910)
Valborgsmässoeld, sinfoninen runo op 24 (1910-luku)
Teoksia > Lauluja

Fjärran på enslig stig, teksti Daniel Fallström
Isjungfrun, teksti Emma Sparre
Majnattsröster, teksti Erik Axel Karlfeldt
Serenad, teksti Daniel Fallström
Sov, sov, oma teksti
Trollmakt, teksti Emma Sparre
Teoksia > Kuoroteoksia

Gammal kaffe- o namnsdagsvisa
Kantat till Kvinnokongressen' 1897, teksti H. Widmark
Sång till skogen
Muskottipähkinä

Kokonaisia muskottipähkinöitä.
Mausteeksi jauhettua muskottipähkinää.
Muskottipähkinä on muskottipuun siemen. Sitä käytetään jauhettuna mausteena.
Muskottipähkinä on voimakkaanmakuista, joten jauhetta annostellaan vain ripaus. Suomessa muskottipähkinä on yleinen etenkin jouluruokien mausteena. Sillä maustetaan esimerkiksi lanttulaatikkoa, perunaruokia, kakkuja, piparkakkuja ja lasagnen valkokastiketta.
Muskottipähkinän maustekäyttö on vaaratonta, mutta sellaisenaan ja suuremmissa määrin nautittuna se on vaarallista. Muutaman muskottipähkinän tai parin teelusikallisen jauhetta syöminen voi aiheuttaa myrkytyksen, johon liittyy monenlaisia epämiellyttäviä fyysisiä ja psyykkisiä oireita. Suurina annoksina muskottipähkinä aiheuttaa myös hallusinaatioita, sillä muskottipähkinä sisältää myristisiiniä, elemisiiniä ja safrolia, jotka muuttuvat elimistössä rakenteeltaan meskaliinin ja amfetamiinin kaltaisiksi. Muskottipähkinää käytetäänkin joskus päihteenä, mikä on johtanut sairaalahoitoa vaativiin myrkytyksiin. Päihteenä muskottipähkinä luokitellaan deliriantteihin.
Koska muskottipähkinä ei nimestään huolimatta ole pähkinä, siitä ei ole vaaraa pähkinäallergikolle.
Muskottipähkinää ympäröivää kirkkaanpunaista siemenvaippaa kutsutaan muskottikukaksi. Sillä maustetaan yleensä suolaisia ruokia.
Muskottipähkinä saapui Eurooppaan joskus 500-luvulla. Seuraavien vuosisatojen aikana maustetta toivat Eurooppaan arabit, mutta sen alkuperä oli eurooppalaisille pitkään tuntematon. Portugalilaiset löysivät lopulta muskottipähkinöiden lähteen Molukeilta vuoden 1497 jälkeen. Hollantilaiset ottivat sen jälkeen muskottipähkinäkaupan haltuunsa 250 vuodeksi. Vuonna 1776 ranskalainen Pierre Poivre salakuljetti muskottipuun siemeniä Mauritiukselle ja perusti sinne viljelmän. Sen jälkeen britit kuljettivat taimia muuallekin tropiikkiin, ja nykyisin sitä viljellään monessa paikassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Muskottipähkinä Wikimedia Commonsissa
Mustafa Reşid pašša

Mustafa Reşid pašša
Koca Mustafa Reşid pašša (13. maaliskuuta 1800 Konstantinopoli – 7. tammikuuta 1858) oli turkkilainen valtiomies ja diplomaatti. Hänet tunnetaan ennen kaikkea Osmanivaltion Tanzimat-uudistusohjelman ajajana. Suurvisiirinä hän toimi useita jaksoja vuosien 1846–1858 välisenä aikana.
Muonion kirkko

| Muonion kirkko |
| --- | --- |
 Muonion kirkko elokuussa 2005.
Sijainti:  Kirkkotie, Muonio
Koordinaatit:  67°57′10″N, 023°40′11″E
Seurakunta:  Muonion seurakunta
Rakentamisvuosi:  1822 kellotorni 1883
Suunnittelija:  Charles Bassi kirkko Frans Lüchow kellotorni
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  600
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sophus Tromholtin kirkosta vuonna 1882 tai 1883 ottama kuva, jossa kellotorni on näkyvissä.
Muonion kirkkoa alettiin rakentamaan vuonna 1817. Samassa yhteydessä purettiin Ollintörmän kirkkotupa, joka oli Muonion ensimmäinen kirkkorakennus. Se oli rakennettu vuonna 1781, ja tyyliltään se oli niin sanottua vanhaa rukoushuonetyyliä. Uusi kirkko vihittiin käyttöön vuonna 1822. Puisen ristikirkon on piirtänyt valtionarkkitehti Charles Bassi, ja se on pellolaisen kirkkorakentaja Adam Vuopion taidonnäyte. Kirkko rakennettiin 600 hengelle, vaikka seurakunnan väkiluku oli tuolloin vain noin 300 henkeä. Alun perin kellotapuli rakennettiin erilleen, mutta liitettiin kirkon yhteyteen samalla, kun kirkko peruskorjattiin vuosina 1883–1884. Kellotorni on rakennettu Oulun lääninarkkitehdin Frans Wilhelm Lüchow'n suunnitelmien mukaan. Joissakin tiedoissa kellotornin on ilmoitettu rakennetun vuonna 1889, mutta tanskalaissyntyisen matemaatikon ja revontulitutkijan Sophus Tromholtin ottama kuva vuodelta 1882 tai 1883 tukee vanhempaa ajankohtaa.
Muonion kirkon iso kirkonkello, miesten kello, saatiin lahjoituksena vuonna 1818. Kellon kyljessä lukee seuraavasti: "Keisari Aleksanterin armosta ja lääninrovasti ja ritari tohtori Matth. Castrenin hyvyydestä sekä kirkkoherra Matias Kolströmin ja kirkkoväärti Henrik Reginan toimesta on Muonionniskan kirkko saanut tämän kellon." "Tulkaapa Jakobin huonhesta, vaeldakaamme Herran valkeudessa Jes.2:5". Pienemmän kellon, naisten kellon, on valanut 
E. Helander Oulussa vuonna 1867. Tämän kellon kyljessä lukee puolestaan: "Ylistäen kiittämähän/ tarpeitansa anelemahan/ kutsun minä äänelläni/ Muonionniskan seurakuntaa/ joka toimi menestyköhön/ suosiolla suuren Herran".
Sisätilat

Muonion kirkon alttaritaulun Jeesus ihmisten keskellä tai Ylösnoussut Kristus nykyajassa (200x162 cm öljymaalaus kankaalle) on maalannut Anton Lindforss (1890–1943) vuonna 1939. Siinä on taustalla kumpuileva tunturimaisema ja sateenkaari. Kirkon eteläisen ristin seinälle on sijoitettu kirkon vanhin Fredrik Knoblochin (1806–1874) maalaama ristiinnaulittua esittävä alttaritaulu. Kirkossa on myös muoniolaissyntyisen Selim Töyrän maalaus "Jeesus siunaa lapsia". Saarnastuolin takaisen taulun on maalannut muoniolainen Kyösti Jokelainen. Se kuvaa Taivasten valtakunnan porttia, jonka Pyhä Henki avaa. Kirkon seinillä on aiemmin ollut myös seinämaalauksia, mutta ne ovat peitetty 1930-luvulla. Seinämaalaukset tulivat uudelleen nähtäville viimeisimmän peruskorjauksen yhteydessä, mutta ne peitettiin uudelleen. Seinämaalauksissa esiintyy muun muassa kaksi tuomion pasuunaa soittavaa enkeliä.
Muonion kirkkoon hankittiin urkuharmoni seurakuntalaisten varoin vuonna 1928. Harmoni oli käytössä vuoteen 1960, jonka jälkeen saatiin nykyiset, 15-äänikertaisetlähde? urut. Kastemaljan on lahjoittanut rovasti E. J. Arola perheineen. Kastemaljan jalka on saatu lahjoituksena Ruotsista, ja se on tiettävästi valmistettu Kiirunan kaivoksessa.lähde? Kattokruunut on hankittu vuonna 1949 ja ne on suunnitellut arkkitehti Kaj Englund ja valmistanut Taito Oy Helsingistä. Lähetyskynttelikkö on Kari Kastellin suunnitelema ja valmistama.
Remontit

Kirkkoa on korjattu ajan tarpeita vastaavaksi useita kertoja. Kamiinalämmitys, peltikatto ja ukkosenjohdatin saatiin 1900-luvun alkuvuosina. Kirkko syttyi palamaan 25. huhtikuuta 1914, mutta tuli saatiin sammutettua. Lapin sodan kirkolle aiheuttamat vauriot saatiin korjattua vuonna 1949 ja samalla rakennettiin uusi lehteri. Työ toteutettiin miltei kokonaan talkootyönä. Sodassa kirkon penkit oli poltettu ja urut olivat tuhoutuneet, alttari oli revitty ja ulkoseinissä oli merkkejä kranaatinsirpaleista. Saksalaiset käyttivät kirkkoa sodassa mm. hevostallina. Kirkko on viimeksi peruskorjattu kesällä 2004. Korjatun kirkon vihkimisjuhlaa vietettiin 19. joulukuuta 2004. Vihkimisen toimitti Muonion entisen kirkkoherran Eemeli Salmen poika Oulun hiippakunnan piispa Samuel Salmi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Muonion kirkko Wikimedia Commonsissa
Muonion kirkko (rakennusperintörekisteri) Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi. Museovirasto.
Muonion seurakunnan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Muonio
| --- | --- |
Kylät ja alueet:  Kangosjärvi · Kerässieppi · Kihlanki · Kirkonkylä · Kotimaa · Kätkäsuvanto · Liepimä · Särkijärvi · Ylimuonio · Muonion järvialue
Nähtävyydet:  Keimiöniemen kalapirtit · Kirkko · Pakasaivo · Pallas-Yllästunturin kansallispuisto · Äkäsmylly · Äkäsaivo
Tunturit ja vesistöt:  Jerisjärvi · Muonionjoki · Olostunturi · Pallastunturi
Sisäkuva.
Musta joutsen: erittäin epätodennäköisen vaikutus

| Musta joutsen: erittäin epätodennäköisen vaikutus> The Black Swan: The Impact of the Highly Improbable |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Nassim Nicholas Taleb
Julkaistu:  2007
Suomennos
Kustantaja:  Terra Cognita
Ulkoasu:  2010
Sivumäärä:  424
ISBN:  9789525697049
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Musta joutsen: erittäin epätodennäköisen vaikutus on Nassim Nicholas Talebin vuonna 2007 julkaistu teos. Sitä voidaan pitää jatkona Talebin edelliselle teokselle, Satunnaisuuden hämäämä: Sattuman salattu vaikutus elämässä ja markkinoilla. Kirjan pääteemat ovat satunnaisuus ja epävarmuus. Kirjan nimi viittaa vanhaan, mahdotonta tarkoittavaan sanontaan: kaikkien joutsenten uskottiin olevan valkoisia kunnes Australiasta löytyi musta joutsenlaji. Kirjassa Taleb vertaa mustaa joutsenta odottamattomaan ja erittäin epätodennäköiseen tapahtumaan, kuten esim. 9/11 joka järisytti pörssikursseja ja muutti maailmaa.
Aiheesta muualla

Giles Foden: Stuck in Mediocristan. The Guardian 12.5.2007. (englanniksi)
Gustavo Munúa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Gustavo Adolfo Munúa Vera
Syntymäaika: 27. tammikuuta 1978 (ikä 46)
Syntymäpaikka: Montevideo, Uruguay
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 189 senttimetriä
Seura
Seura: Fiorentina
Pelinumero: –
Junioriseurat
1986–1997: Nacional
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1997–2003 2003–2009 2009–2010 2010–2013 2013– | Nacional Deportivo La Coruña Málaga Levante Fiorentina | 102 (3) 27 (0) 38 (0) 86 (0) 0 (0) |
Maajoukkue
| 1998–2004 | Uruguay | 21 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 3. helmikuuta 2013.
Gustavo Adolfo Munúa Vera (s. 27. tammikuuta 1978 Montevideo, Uruguay) on uruguaylainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Fiorentinaa.
Ura > Seurajoukkue

Munúa aloitti ammattilaisuransa kotimaansa Club Nacional de Footballista, jossa hän voitti Uruguayn pääsarjamestaruuden vuosina 1998, 2000, 2001 ja 2002. Hän on ensimmäinen maalin tehnyt maalivahti Uruguayn jalkapallohistoriassa, kun hän onnistui vapaapotkusta ottelussa Central Españolia vastaan. Pelatessaan Nacionalissa, hän onnistui maalinteossa vielä kahteen otteeseen rangaistuspotkusta.
Vuonna 2003 Munúa siirtyi espanjalaiseen Deportivoon kuusivuotisella sopimuksella. Deportivossa vastuuta ei kuitenkaan tullut odotetun lailla. Hän joutui José Francisco Molinan, Dudu Aouaten ja Daniel Aranzubian varjoon ja tyytymään enimmäkseen varamaalivahdin asemaan. Kaudella 2007–2008 hän kävi jopa niin kovaa kilpailua israelilaisen Aouaten kanssa, että tammikuussa 2008 harjoitusten päätteeksi kaksikon välillä syntyi tappelu, jonka seurauksena seura hyllytti molemmat määrätyksi ajaksi. Tapausta oli edeltänyt Munúan nousu pelaavaksi maalivahdiksi muutamassa edellisessä ottelussa ja Aouaten julkinen avautuminen vaihtopenkkikomennuksestaan.
Kesällä 2009 Munúa siirtyi yksivuotisella sopimuksella Málagaan. Hän pelasi kaikki kauden sarjaottelut, mutta ei tehnyt jatkosopimusta joukkueen kanssa. 6. elokuuta 2010 hän teki kuusivuotisen sopimuksen Levanten kanssa.
Ura > Maajoukkue

Uruguayn maajoukkueessa Munúa debytoi vuonna 1998. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 2001 Copa Américassa ja vuoden 2002 MM-kilpailuissa.