stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Katariina de’ Medici
Aiheesta muualla

Barth, Reinhard: Historian suurnaiset.  ((Frauen, die Geschichte machten. Von Hatschepsut bis Indira Gandhi.) Suomennos Tuulikki Virta, Katja Zöllner. Alkusanat Kaari Utrio)  Helsinki:  Ajatus Kirjat, 2005.  ISBN 951-20-6762-5
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Katariina de’ Medici Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Norja 2  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Taiteenala:  FID  ULAN 
Henkilöt:  BMLO  Dizionario Biografico degli Italiani  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  RISM  SNAC  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Catherine ja Henrik lapsineen
Sijaishallitsija Catherine de’ Medici neljän nuorimman lapsensa kanssa. Vas. Alençonin herttua Hercule eli François, kuningas Kaarle IX, prinsessa Marguerite de Valois ja Anjoun herttua, tuleva Henrik III. François Clouet’n työpaja n. 1561. Huomaa että tytär on esitetty veljiensä takana.
Catherinen ja Henrikin pieninä kuolleet lapset Louis sekä kaksoset Victoire ja Jeanne, Le livre d'heures de Catherine de Médicis
Astronomit tutkivat auringonpimennystä, Antoine Caron 1570-luku. Catherinea kiehtoi tähtitiede ja astrologia, ja hän rakennutti tornin, Colonne de l’Horoscope, jota käytettiin mahdollisesti tähtien havainnointiin.
Kuvakudos, joka kuvaa Catherine de’ Medicin pitämää juhlaa Tuileries’n palatsissa Pariisissa vuonna 1573 Puolan lähettiläiden kunniaksi, jotka vierailivat luovuttamassa Puolan valtaistuimen hänen pojalleen Henrikille, Anjoun herttualle, tulevalle Ranskan Henrik III:lle. Kuvakudos on yksi sarjasta, joka tunnetaan nimellä ”Valois kuvakudokset”, jotka ylistävät Catherine de' Medicin hovin juhlia ja loistokkuutta.
Tuileries’n palatsin laajennussuunnitelma, johon kuului ovaalinmuotoisia saleja, arkkitehti Jacques Androuet du Cerceau 1578–1579
Puoliso Henrik II:n sydämen sisältävää uurnaa kannatteleva Kolme sulotarta veistos (Les Trois Grâces), Germain Pilon, jalusta Domenico del Barbiere 1591
Valois-suvun rotunda hautakappeli, arkkitehti Francisco Primaticcio 1572-1578 Saint-Denis’n basilika 1600-luvun kaiverrus
Catherine de’ Medici, Corneille de Lyon 1536
Catherine de’ Medicin sijaishallinnon aikana lyöty hopearaha, jeton 1559, jossa on hänen nimensä
Ranskan sijaishallitsija, leskikuningatar Catherine de’ Medici, François Clouet’n työpaja n. 1560
Catherine de’ Medici n. 1585
Henrik II ja Catherine de’ Medici kuvattuina rukoilevina hautamonumentin yläosassa, kuvanveistäjä Germain Pilon
Catherine de’ Medici ja Henrik II kuvattuina hautamonumentin alaosassa Saint-Denis’n basilikassa, kuvanveistäjä Germain Pilon 1583
Käännös suomeksi
Niklas Malacinski

Niklas Malacinski (s. 7. joulukuuta 2003 Steamboat Springs, Colorado, Yhdysvallat) on Yhdysvaltoja edustava yhdistetyn kilpailija. Hän on Yhdysvaltain ja Suomen kaksoiskansalainen.
Myös Malacinskin vanhempi sisar Annika kilpailee yhdistetyssä. Heidän äitinsä on kotoisin Rovaniemeltä.
Yhdysvaltain perustuslain 19. lisäys

Yhdysvaltain perustuslain 19. lisäys on perustuslain lisäys, jonka nojalla naiset saivat yhtäläisen äänioikeuden miesten kanssa Yhdysvalloissa.
Tausta

Jo ennen Yhdysvaltain perustuslain muotoilua naisten äänioikeutta vastustettiin. Vallalla olevan näkemyksen mukaan miesten tehtävä oli suojella naisia politiikan pahuudelta. Naisten äänioikeutta vaativia järjestöjä oltiin perustettu jo ennen Yhdysvaltain sisällissotaa, mutta sodan jälkeen monet panivat yhtäläisen ja yleisen äänioikeuden vaatimisen jäihin, ja keskittyivät vastikään vapautettujen (yksinomaan miespuolisten) orjien poliittisten oikeuksien turvaamiseen.
Vuonna 1869 Wyomingin territorio takasi naisille oikeuden äänestää kaikissa vaaleissa. Tästä on esitetty parikin teoriaa, joiden mukaan naisille annettiin äänioikeus mustien äänioikeuden vesittämiseksi tai että miehistä koostuva territorion lainsäädäntöelin antoi äänioikeuden vitsinä. Joka tapauksessa Louisa Swainista tuli 6. syyskuuta 1870 ensimmäinen nainen, joka äänesti laillisesti yhdysvaltalaisissa vaaleissa.
Woodrow Wilson piti 30. syyskuuta 1918 senaatille puheen, jossa hän pyysi näitä hyväksymään ehdotuksen perustuslain lisäyksestä, jonka edustajainhuone oli hyväksynyt jo tammikuussa. Wilson oli tuolloin vasta kolmas presidentti, joka oli pitänyt puheen yksinomaan senaatille. Ehdotus meni senaatissa läpi kuitenkin vasta 4. kesäkuuta 1919 äänin 56–25.
Teksti

The right of citizens of the United States to vote shall not be denied or abridged by the United States or by any State on account of sex.

Congress shall have power to enforce this article by appropriate legislation.
Lähde:
Yhdysvallat tai yksikään osavaltio älköön evätkö tai kaventako Yhdysvaltain kansalaisten äänioikeutta sukupuolen perusteella.

Kongressilla olkoon valta panna tämä artikla toimeen asianmukaisella lainsäädännöllä.
Voimaantulo

Jotta lisäys astuisi virallisesti voimaan, sen piti kongressin hyväksynnän jälkeen saada vielä 36 osavaltion tuki.
Lisäyksen viimeiseksi taistelukentäksi nousi lopulta Tennessee, joka oli jo aikaisemmin, tosin repivien väittelyiden kautta, sallinut naisten äänestää presidentinvaaleissa. Osavaltion kuvernööri Albert Roberts oli aluksi haluton kutsumaan osavaltion lainsäädäntöelintä koolle äänestämään lisäyksen hyväksymisestä. Presidentti Wilson, jota kuvernööri suuresti ihaili, kuitenkin painosti Robertsia käsittelemään asia, jotta demokraatit voisivat kerätä siitä poliittisia pisteitä. Kuvernööri kutsui lainsäätäjät koolle 9. elokuuta.
Lisäys hyväksyttiin Tennesseen senaatissa, mutta edustajainhuoneessa äänestys päättyi aluksi tasatilanteeseen. Ratkaisevaksi ääneksi nousi 24-vuotias Harry Burn, joka oli saanut äidiltään Phoebelta kirjeen. Kirjeessä äiti oli kehottanut Harrya olemaan "kiltti poika" ja äänestämään lisäyksen puolesta. Tennessee hyväksyi lisäyksen 18. elokuuta 1919.
Lisäyksen tultua voimaan laskennallisesti 26 miljoonaa naista pääsi äänestämään.
WWE Women’s Championship (2023-)

WWE Raw Women's Championship on yhdysvaltalaisessa World Wrestling Entertainment -nimisessä painiorganisaatiossa Raw-nimisen brändin naisten mestaruus. Se on toinen naisten mestaruusvöistä ja vastaavanlainen löytyy Smackdown-brändissä. Se otettiin käyttöön 3. huhtikuuta 2016. Smackdownin vyö on väriltään sininen ja Rawin on punainen. Uudet vyöt korvasivat aikaisemman WWE Divas Championship -vyön, josta molempien brändien naiset ottelivat. Ensimmäisenä naisten Raw-mestaruuden voitti Charlotte Flair. Hallitseva mestari on Tiffany Stratton, joka voitti mestaruuden ensimmäistä kertaa. Hän rahasti MitB-salkkunsa Nia Jaxia vastaan.
Mestaruusvyön historia

| # | Mestari | Kerta | Päivämäärä | Pitänyt  (päivinä) | Tapahtuma |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Charlotte Flair | 1 | 3. huhtikuuta 2016 | 113 | Wrestlemania 32 |
| 2 | Sasha Banks | 1 | 25. heinäkuuta 2016 | 27 | Raw |
| 3 | Charlotte Flair | 2 | 21. elokuuta 2016 | 43 | Summerslam |
| 4 | Sasha Banks | 2 | 3. lokakuuta 2016 | 27 | Raw |
| 5 | Charlotte Flair | 3 | 30. lokakuuta 2016 | 29 | Hell in the Cell |
| 6 | Sasha Banks | 3 | 28. marraskuuta 2016 | 20 | Raw |
| 7 | Charlotte Flair | 4 | 18. joulukuuta 2016 | 57 | Roadblock: End of the Line |
| 8 | Bayley | 1 | 13. helmikuuta 2017 | 76 | Raw |
| 9 | Alexa Bliss | 1 | 30. huhtikuuta 2017 | 112 | Payback |
| 10 | Sasha Banks | 4 | 20. elokuuta 2017 | 8 | Summerslam |
| 11 | Alexa Bliss | 2 | 28. elokuuta 2017 | 223 | Raw |
| 12 | Nia Jax | 1 | 8. huhtikuuta 2018 | 70 | Wrestlemania 34 |
| 13 | Alexa Bliss | 3 | 17. kesäkuuta 2018 | 63 | Money in the Bank ja MitB rahastus |
| 14 | Ronda Rousey | 1 | 19. elokuuta 2018 | 232 | Summerslam |
| 15 | Becky Lynch | 1 | 8. huhtikuuta 2019 | 373 | Wrestlemania 35 |
| 16 | Asuka | 1 | 15. huhtikuuta 2020 | 96 | Money in the Bank |
| 17 | Sasha Banks | 5 | 20. heinäkuuta 2020 | 34 | Raw |
| 18 | Asuka | 2 | 23. elokuuta 2020 | 231 | Summerslam |
| 19 | Rhea Ripley | 1 | 11. huhtikuuta 2021 | 98 | Wrestlemania 37 |
| 20 | Charlotte Flair | 5 | 18. heinäkuuta 2021 | 1 | Money in the Bank |
| 21 | Nikki A.S.H | 1 | 19. heinäkuuta 2021 | 33 | Raw MitB rahastus |
| 22 | Charlotte Flair | 6 | 21. elokuuta 2021 | 62 | Summerslam |
| 23 | Becky Lynch | 2 | 22. lokakuuta 2021 | 162 | Vaihtoi Smakcdown mestaruuden Flairin kanssa |
| 24 | Bianca Belair | 1 | 2. huhtikuuta 2022 | 420 | Wrestlemania 38 |
| 25 | Asuka | 3 | 27. toukokuuta 2023 | 70 | Night of Champions |
| 26 | Bianca Belair | 2 | 5. elokuuta 2023 | <1 | SummerSlam |
| 27 | Iyo Sky | 1 | 5. elokuuta 2023 | 246 | SummerSlam |
| 8 | Bayley | 2 | 7. huhtikuuta 2024 | 118 | Wrestlemania XL |
| 12 | Nia Jax | 2 | 3. elokuuta 2024 | 153 | SummerSlam |
| 13 | Tiffany Stratton | 1 | 3. tammikuuta 2025 | 65 + | Smackdown |
Lista yhteenlasketuista mestaruuskausista

| # | Mestari | Kerrat | Hallitut päivät |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Becky Lynch | 2 | 535 |
| 2. | Bianca Belair | 2 | 420 |
| 3. | Alexa Bliss | 3 | 398 |
| 4. | Asuka | 3 | 397 |
| 5. | Charlotta Flair | 6 | 305 |
| 6. | Iyo Sky | 1 | 246 |
| 7. | Ronda Rousey | 1 | 232 |
| 8. | Bayley | 2 | 194 |
| 9. | Nia Jax | 2 | 153 |
| 10. | Sasha Banks | 5 | 116 |
| 11. | Rhea Ripley | 1 | 98 |
| 12. | Tiffany Stratton | 1 | 65+ |
| 13. | Nikki A.S.H. | 1 | 33 |
Tilastoja

| Saavutus | Mestari (ennätys) |
| --- | --- |
Ensimmäinen mestari: Charlotte Flair
Eniten voittanut: Charlotte Flair (6 kertaa)
Pisin mestaruuskausi: Bianca Belair (420 päivää)
Lyhin mestaruuskausi: Bianca Belair  (1 minuutti ja 35 sekunttia)
Vanhin mestari: Asuka (41 vuotta, 243 päivää)
Nuorin mestari: Sasha Banks (24 vuotta, 181 päivää)
Raskain mestari: Nia Jax (123 kg)
Kevyin mestari: Alexa Bliss (46 kg)
Pisimpään mestaruutta hallinnut Becky Lynch
6-kertainen Raw mestari Charlotte Flair
Pisimpään mestaruutta yhtäjaksoisesti (420 päivää) hallinnut Bianca Belair
Brothers of the Road

| Brothers of the Road The Allman Brothers Band |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : maaliskuussa 1981, Young'un Sound, Nashville
 Julkaistu: elokuu 1981
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): John Ryan
 Tyylilaji: Southern rock, blues, blues rock
 Kesto: 39.17
 Levy-yhtiö: Arista Records
The Allman Brothers Bandin muut julkaisut
| Reach for the Sky 1980 | Brothers of the Road 1981 | Dreams 1989 |
Brothers of the Road on yhdysvaltalaisen rockyhtye The Allman Brothers Bandin levy vuodelta 1981.
Kappaleet > A-puoli

Brothers of the Road – 3.50 (säv. Dickey Betts, Jim Goff)
Leavin' – 3.46 (säv. Gregg Allman)
Straight from the Heart – 3.48 (säv. Betts, Johnny Cobb)
The Heat Is On – 4.13 (säv. Betts, Mike Lawler, Buddy Yochim)
Maybe We Can Go Back to Yesterday – 4.42 (säv. Betts, Dan Toler)
Kappaleet > B-puoli

The Judgment – 3.39 (säv. Betts)
Two Rights – 3.30 (säv. Betts, Cobb, Lawler)
Never Knew How Much ( I Needed You ) – 4.45 (säv. Allman)
Things You Used to Do – 3.42 (säv. Allman, Keith England)
I Beg of You – 3.22 (säv. Rose Marie McCoy, Kelly Owens)
Kokoonpano

Gregg Allman – laulu, urut, akustinen kitara
Dickey Betts – laulu, soolokitara, akustinen kitara, slide guitars
Butch Trucks – rummut
David "Rook" Goldflies – basso
Mike Lawler – pianot, syntetisaattori, klavinetti
"Dangerous" Dan Toler – soolo- ja komppikitara
David "Frankie" Toler – rummut
Kokoonpano > Muut

Charlie Daniels – viulu  (raita A 1)
Jimmy Hall – saksofoni (raita B 3)
Mark "Tito" Morris – congat, timbaalit, lyömäsoittimet
Thomas Cain, Johnny Cobb, Jimmy Hall, Chip Young, Greg Guidry, Joy Lannon, Donna McElroy, Keith England, Jeff Silverman, Randall Hart, Peter Kingsberry, Joe Pizzulo - taustalaulu
Arviot

Allmusic:
Strade Bianche

| Strade Bianche |
| --- | --- |

Tiedot
Ajankohta:  maaliskuu
Alue:  Siena, Italia
Laji:  maantie
Kilpailu:  UCI World Tour UCI Women's World Tour
Tyyppi:  yhden päivän kilpailu
Järjestäjä:  RCS Sport
Historia
Ensimmäinen:  2007 (miehet) 2015 (naiset)
Kilpailuja yht.:  19 (miehet) 11 (naiset)
Ensimmäinen voittaja:  Miehet:  Aleksandr Kolobnev Naiset:  Megan Guarnier
Eniten voittoja:  Miehet:  Fabian Cancellara (3)  Tadej Pogačar (3) Naiset:  Annemiek van Vleuten (2)  Lotte Kopecky (2)  Demi Vollering (2)
Viimeisin voittaja:  Miehet:  Tadej Pogačar Naiset:  Demi Vollering
Kilpailureitin "valkoiset soratiet" tekevät ajosta haastavan pölyämisen ja huonontuneen pidon takia.
Fabian Cancellara saapuu maaliin voittajana vuoden 2008 kilpailussa.
Strade Bianche, aiemmin Montepaschi Strade Bianche, sitä ennen Monte Paschi Eroica tai lyhyemmin vain Eroica on UCI World Tour- ja UCI Women's World Tour -sarjoihin kuuluva yksipäiväinen maantiepyöräilykilpailu, joka järjestetään maaliskuussa Sienan kaupungin lähistöllä olevan Crete Senesin maisemissa Toscanassa, Italiassa.C.
Strade Bianchen erikoisuus on valkoisilla sorateillä ajettavat osuudet, joista kilpailu on saanut nimensä, joka tarkoittaa italiaksi Valkoiset tiet. Miesten kilpailussa oli aluksi kymmenkunta soratieosuutta, joiden yhteenlaskettu pituus oli runsaat 50 kilometriä koko 176–200 kilometrin matkasta. Vuonna 2025 soratieosuuksien määrä oli kasvanut kuuteentoista ja yhteispituus yli 80 kilometriin. Myös kilpailun kokonaispituus oli noussut 213 kilometriin. Strade Bianche päättyy Sienan kaupungin keskiaikaiselle Piazza del Campo -aukiolle, joka on tunnettu Palio di Siena -hevoskilpailuistaan. Kilpailun esikuvana voidaan pitää ns. pohjoisen klassikkokilpailuita kuten Pariisi-Roubaix'ta ja Flanderin ympäriajoa. Kilpailun järjestävä RCS Sport toivookin, että Strade Bianchesta tulee ajan kuluessa yhtä merkittävä klassikkokilpailu kuin esikuvistaan.
Miesten kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2007 lokakuussa. Kilpailu sai nopeasti hyvän vastaanoton ammattilaistallien keskuudessa ja useita ProTour-tason joukkueita osallistui siihen heti ensimmäisinä vuosina.  Vuodesta 2008 lähtien se on ajettu maaliskuussa, jolloin alueen sääolosuhteet voivat olla pohjoisen klassikkojen tyyliin huomattavasti ankarammat kuin lokakuussa. Nykyisen ajankohtansa ansiosta se houkuttelee myös monia pohjoisen klassikoihin valmistautuvia kilpailijoita. Kilpailu nousi World Tour -sarjaan 2017. Aiemmin se kuului UCI Europe Touriin kategorialuokituksella 1.HC. Vuoden 2020 kilpailu käytiin poikkeuksellisesti elokuussa koronaviruspandemian vuoksi.
Vuodesta 2015 on järjestetty myös naisten Strade Bianche. Vuoden 2016 kilpailussa, joka oli pituudeltaan 121 kilometriä, oli kaikkiaan seitsemän soratieosuutta yhteispituudeltaan 22,4 kilometriä. Se oli kaikkien aikojen ensimmäinen kilpailu maantiepyöräilyn naisten World Tourilla.
Miesten tulokset

| Vuosi | Voittaja | Toinen | Kolmas |
| --- | --- | --- | --- |
Monte Paschi Eroica
| 2007 |  Aleksandr Kolobnev |  Marcus Ljungqvist |  Mikhaylo Khalilov |
| 2008 |  Fabian Cancellara |  Alessandro Ballan |  Linus Gerdemann |
| 2009 |  Thomas Lövkvist |  Fabian Wegmann |  Martin Elmiger |
Monte Paschi Strade Bianche
| 2010 |  Maksim Iglinski |  Thomas Lövkvist |  Michael Rogers |
| 2011 |  Philippe Gilbert |  Alessandro Ballan |  Damiano Cunego |
Strade Bianche
| 2012 |  Fabian Cancellara |  Maksim Iglinski |  Oscar Gatto |
| 2013 |  Moreno Moser |  Peter Sagan |  Rinaldo Nocentini |
| 2014 |  Michał Kwiatkowski |  Peter Sagan |  Alejandro Valverde |
| 2015 |  Zdeněk Štybar |  Greg Van Avermaet |  Alejandro Valverde |
| 2016 |  Fabian Cancellara |  Zdeněk Štybar |  Gianluca Brambilla |
| 2017 |  Michał Kwiatkowski |  Greg Van Avermaet |  Tim Wellens |
| 2018 |  Tiesj Benoot |  Romain Bardet |  Wout van Aert |
| 2019 |  Julian Alaphilippe |  Jakob Fuglsang |  Wout van Aert |
| 2020 |  Wout van Aert |  Davide Formolo |  Maximilian Schachmann |
| 2021 |  Mathieu van der Poel |  Julian Alaphilippe |  Egan Bernal |
| 2022 |  Tadej Pogačar |  Alejandro Valverde |  Kasper Asgreen |
| 2023 |  Tom Pidcock |  Valentin Madouas |  Tiesj Benoot |
| 2024 |  Tadej Pogačar |  Toms Skujiņš |  Maxim Van Gils |
| 2025 |  Tadej Pogačar |  Tom Pidcock |  Tim Wellens |
Lähde: Cycling Archives
Naisten tulokset

| Vuosi | Voittaja | Toinen | Kolmas |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 |  Megan Guarnier |  Lizzie Armitstead |  Elisa Longo Borghini |
| 2016 |  Lizzie Armitstead |  Katarzyna Niewiadoma |  Emma Johansson |
| 2017 |  Elisa Longo Borghini |  Katarzyna Niewiadoma |  Lizzie Deignan |
| 2018 |  Anna van der Breggen |  Katarzyna Niewiadoma |  Elisa Longo Borghini |
| 2019 |  Annemiek van Vleuten |  Annika Langvad |  Katarzyna Niewiadoma |
| 2020 |  Annemiek van Vleuten |  Mavi García |  Leah Thomas |
| 2021 |  Chantal van den Broek-Blaak |  Elisa Longo Borghini |  Anna van der Breggen |
| 2022 |  Lotte Kopecky |  Annemiek van Vleuten |  Ashleigh Moolman-Pasio |
| 2023 |  Demi Vollering |  Lotte Kopecky |  Cecilie Uttrup Ludwig |
| 2024 |  Lotte Kopecky |  Elisa Longo Borghini |  Demi Vollering |
| 2025 |  Demi Vollering |  Anna van der Breggen |  Pauline Ferrand-Prévot |
Lähde: Cycling Archives
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto (italiaksi)
UCI World Tour
| --- | --- |
Kaudet:  (UCI World Ranking 2009  UCI World Ranking 2010)  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019  2020  2021  2022  2023  2024 
Kilpailut:  Tour Down Under  Pariisi–Nizza  Tirreno–Adriatico  Milano – San Remo  Katalonian ympäriajo  E3 Prijs Vlaanderen  Gent–Wevelgem  Flanderin ympäriajo  Baskimaan ympäriajo  Pariisi–Roubaix  Amstel Gold Race  La Flèche Wallonne  Liège–Bastogne–Liège  Tour de Romandie  Italian ympäriajo  Critérium du Dauphiné  Sveitsin ympäriajo  Ranskan ympäriajo  Puolan ympäriajo  Eneco Tour  Clásica de San Sebastián  Espanjan ympäriajo  Vattenfall Cyclassics  GP Ouest-France  Grand Prix Cycliste de Québec  Grand Prix Cycliste de Montréal  Lombardian ympäriajo
Enlightened Rogues

| Enlightened Rogues The Allman Brothers Band |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : joulukuussa 1978 ja tammikuussa 1979 Criteria Studios (Miami, Florida)
 Julkaistu: helmikuussa 1979
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): The Allman Brothers Band
 Tyylilaji: southern rock, blues, blues rock
 Kesto: 38.10
 Levy-yhtiö: Capricorn Records / Polydor Records
The Allman Brothers Bandin muut julkaisut
| Wipe the Windows, Check the Oil, Dollar Gas 1976 | Enlightened Rogues 1979 | Reach for the Sky 1980 |
Singlet albumilta Enlightened Rogues
 ”Crazy Love” Julkaistu: maaliskuu 1979  ”Can't Take It with You” Julkaistu: kesäkuu 1979
Enlightened Rogues on The Allman Brothers Bandin levy vuodelta 1979.
Albumi oli yhtyeen paluu neljän vuoden hiljaisuuden jälkeen. Sitä tekemään saatiin kaikki Allman Brothersin alkuperäiskokoonpanon tuolloin elossa olleet jäsenet. Helsingin Sanomien Markku Fagerlundin mielestä albumi on parasta, mitä yhtyeeltä oli kuultu sitten Duane Allmanin ja Berry Oakleyn kuoleman. Hänestä todellisen suururakan albumin parissa on tehnyt kitaristi Dickey Betts, joka on säveltänyt valtaosan kappaleista ja vastaa lauluosuuksista yhdessä Gregg Allmanin kanssa.
Kappaleet > A-puoli

Crazy Love – 3.44 (säv. Dickey Betts)
Can't Take It With You – 3.33 (säv. Dickey Betts, Don Johnson)
Pegasus – 7.31 (säv. Dickey Betts)
Need Your Love So Bad – 4.01 (säv. John Mertis)
Kappaleet > B-puoli

Blind Love – 4.37 (säv. B.B. King, Jules Taub)
Try It One More Time – 5.04 (säv. Dickey Betts, David Goldflies)
Just Ain't Easy – 6.06 (säv. Gregg Allman)
Sail Away – 3.34 (säv. Dickey Betts)
Kokoonpano

Gregg Allman – laulu, kosketinsoittimet
Richard Betts – soolokitara, laulu
Jaimoe – rummu, lyömäsoittimet
Dan Toler – kitara
Butch Trucks – rummut, lyömäsoittimet
David Goldflies – basso
Kokoonpano > Muut

Joe Lala – lyömäsoittimet (raidat: A3, B1, B2)
Bonnie Bramlett – taustalaulu (raita A1)
Jim Essery – huuliharppu (raidat: A2, A4, B1, B3)
Mimi Hart – taustalaulu (raita B8)
Arviot

Allmusic:
Kirahvi

| Kirahvi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Kirahvieläimet Giraffidae
Suku::  Giraffa
Laji::  camelopardalis
Kaksiosainen nimi
 Giraffa camelopardalis  (Linnaeus, 1758) 
 Kirahvin levinneisyys
Alalajit 
 Angolankirahvi (G. c. angolensis)  Eteläafrikankirahvi (G. c. giraffa)  Kordofankirahvi (G. c. antiquorum)  Länsiafrikankirahvi (G. c. peralta)  Masaikirahvi (G. c. tippelskirchi)  Nubiankirahvi (G. c. camelopardalis)  Rothschildinkirahvi (G. c. rothschildi)  Thornicroftinkirahvi (G. c. thornicrofti)  Verkkokirahvi (G. c. reticulata) 
Katso myös
   Kirahvi Wikispeciesissä   Kirahvi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kirahvi (Giraffa camelopardalis) on Afrikassa elävä sorkkaeläin. Se on korkein maanisäkäs.
Erään käsityksen mukaan kirahvi on yksi laji, joka jakautuu yhdeksään alalajiin. Toisen käsityksen mukaan kirahvipopulaatioiden geneettiset erot ovat niin suuret, että kyse on kolmesta tai neljästä eri lajista.
Etymologia

Kirahvin nimen useimmissa kielissä on arveltu tulevan eläimen egyptinkielisestä nimestä sr (muinaiset egyptiläiset eivät kirjoittaneet vokaaleja), joka puolestaan on otettu etiopialaisesta sanasta zarat, ‘ennustaa’. Arabiaksi kirahvi on siraf. Suomenkin kielessä kirahvia kutsuttiin vielä 1900-luvun alkupuolella ensisijaisesti sirahviksi, kunnes alkukirjaimeksi vakiintui 1960-luvulla sanan yleistä eurooppalaista g-alkuista kirjoitusmuotoa vastaava k.
Kirahvin tieteellinen lajinimi camelopardalis on kreikkaa ja tarkoittaa kamelileopardia, millä viitataan kirahvin ulkonäköön. Nimeä käytettiin jo Septuagintassa 200-luvulla eaa.
Tuntomerkit

Kirahvi on korkein nykyisin elävä maaeläin ja yhdeksänneksi painavin. Aikuiset uroskirahvit kasvavat jopa 5,5 metrin korkuisiksi ja naaraat 4,3 metrin korkuisiksi. Uroskirahvi voi painaa jopa 1 360 kilogrammaa ja naaras 680 kilogrammaa.
Kirahvilla on noin 1,8 metrin pituinen kaula ja samanpituiset jalat. Kaulanikamia on seitsemän kuten muillakin nisäkkäillä, ja niiden pituus on noin 40 senttimetriä. Selkä viettää jyrkästi taaksepäin.
Kirahvin pää on peräti kaksi metriä sydämen yläpuolella ja jalat niin ikään kaukana sydämestä. Kirahvin sydän ei kuitenkaan ole erityisen suuri, vaan se saa verenpaineensa riittävän korkeaksi voimakkaalla sykkeellä.
Kirahvin pää on kiilamainen. Sekä uroksella että naaraalla on pysyvät, muodoltaan tappimaiset nahkapeitteiset sarvet. Naaraan sarvet ovat pienemmät kuin uroksella. Uroskirahvilla on lisäksi kolmas sarvi keskellä otsaa.
Kirahvin silmät ovat suuret, vinot ja pitkien, tuuheiden ripsien suojaamat. Kirahvin näköaisti on hyvin tarkka, ja sillä on dikromaattinen värinäkö.
Kirahvin turkissa on vaalealla pohjalla erikokoisia ja -muotoisia läiskiä, joiden väri vaihtelee oranssista lähes mustaan. Harvinaisempina värivaihtoehtoina esiintyvät myös kirkkaan oranssi ja harmaa. Jokaisen yksilön kuviointi on erilainen.
Kirahvin kieli on juuresta vaaleanpunainen ja muuttuu kärkeä kohden mustaksi tai tumman siniseksi. Kielen värin on arvioitu suojaavan auringolta.