stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ljudmyla Pavlytšenko
Toinen maailmansota > Vierailu Yhdysvaltoihin

Pavlytšenko kutsuttiin vierailulle Kanadaan ja Yhdysvaltoihin. Stalin, joka toivoi länsiliittoutuneiden avaavan toisen rintaman saksalaisten miehittämään Eurooppaan, suostui mielellään lähettämään Pavlytšenkon nostattamaan sotaponnisteluhenkeä liittolaismaissa. Hän saapui Washingtoniin vuoden 1942 lopulla, ja hänestä tuli ensimmäinen Neuvostoliiton kansalainen, joka sai kutsun Valkoiseen taloon. Hän tapasi presidentti Franklin Rooseveltin, jonka jälkeen presidentin vaimo Eleanor Roosevelt pyysi Pavlytšenkoa mukaansa kiertämään maata ja kertomaan yhdysvaltalaisille kokemuksistaan naissotilaana taistelussa. Pavlytšenko, joka oli vasta 25-vuotias, mutta haavoittunut jo neljästi, suostui auliisti Eleanor Rooseveltin pyyntöön.
Kierroksen alku sujui keskinkertaisesti. Pavlytšenko ei puhunut englantia, vaan joutui turvautumaan tulkkiin. Hän oli selvästi vieraalla maalla eikä osannut alkuun suhtautua luontevasti kaikkiin hänelle esitettyihin kysymyksiin eikä median seksistiseen asenteellisuuteen. Eräs toimittaja halusi tietää, saavatko venäläiset naiset käyttää meikkiä rintamalla. ”Mikään sääntö ei sitä kiellä... mutta kenellä on aikaa huolestua kiiltävästä nenästä kesken taistelun?”, Pavlytšenko vastasi. Time-lehti nimesi hänet Tarkka-ampujatytöksi (”Sniper Girl”), josta tuli hänen medianimensä Yhdysvalloissa. Yhdessä lehdessä moitittiin, ettei Pavlytšenko käytä huulipunaa tai meikkiä eikä hänen oliivinvihreä univormunsa oikein pue häntä. Hänen ruokailustaan kirjoitettiin mahdollisesta ylipainosta huolehtivaan sävyyn ja taas toisen lehden mukaan hänen pitkä univormuhameensa sai hänet näyttämään pulskalta. New Yorkissa vieraillessaan hän sai lahjaksi supiturkin, jonka eräs toimittaja pelkäsi menevän pilalle, koska ”Pavlytšenko Venäjän aroille palattuaan epäilemättä raahaa sen mukanaan taisteluihin.”
Lehdistön piikittelyyn kyllästyneenä Pavlytšenko vastasi: ”Kannan univormuni ylpeydellä. Siihen on kiinnitetty Leninin ritarikunnan kunniamerkki. Se on sotkeutunut vereen taistelussa. On ilmiselvää, että amerikkalaisille naisille on tärkeintä, että he pukeutuvat silkkisiin alusasuihin omien univormujensa alla. Mitä univormu tarkoittaa?, se heillä on vielä opittavana.” Kierroksen edetessä hän löysi vihdoin oman äänensä ja alkoi saada yleisön mielenkiinnon tarinoillaan lapsuudestaan Neuvostoliitossa ja taistelusta saksalaisia vastaan. Chicagossa hän kehotti miesvaltaista yleisöä liittymään sotaan: ”Olen 25 ja olen tappanut tähän mennessä 309 fasistista miehittäjää. Eikö teistä, hyvät herrat, tunnu siltä, että olette jo tarpeeksi kauan piileksineet selkäni takana”. Hänen sanansa otettiin vastaan valtavin aplodein. Palattuaan Neuvostoliittoon häntä ei lähetetty enää rintamalle, mutta hän toimi tarkka-ampujien kouluttajana sodan loppuun asti. Pavlytšenko yleni majuriksi, ja hänet nimettiin Neuvostoliiton sankariksi.
Sodan jälkeen

Sodan loputtua Pavlytšenko jatkoi opiskelua Kiovan yliopistossa. Hänestä tuli historioitsija, ja hän työskenteli tutkijana Neuvostoliiton laivaston päämajassa. Myöhemmin hän toimi aktiivisesti sotaveteraanikomiteassa. Eleanor Roosevelt vieraili 1957 Neuvostoliitossa ja kävi tapaamassa vanhaa ystävätärtään tämän kahden huoneen asunnossa.
Pavlytšenko kuoli 1974. Hänet haudattiin tunnettuun Novodevitšin hautausmaahan Moskovaan.
Sodan jälkeen > Kunnianosoituksia

Yhdysvaltain-vierailun aikana Coltin asetehdas lahjoitti hänelle Colt M1911 -pistoolin omistuskaiverruksella. Kanadassa hänelle lahjoitettiin Weaver-kiikaritähtäimellä varustettu Winchester Model 70 -kivääri. Ase on nykyään esillä armeijan museossa Moskovassa.
Yhdysvaltalainen folkmuusikko Woody Guthrie kirjoitti marraskuussa 1942 Pavlytšenkosta laulun ”Miss Pavlichenko”. Guthrie saattoi laulaa hieman erilaisia versioita sanoituksesta eri konserteissa, mutta yleensä Guthrie ihailee Pavlytšenkon rohkeutta vaikeissa sääoloissa ja haastavassa ympäristössä sekä hänen kauneuttaan naisena että tarkkuuttaan ampujana.
Pavlytšenkon mukaan nimettiin kalastusalus Ljudmyla Pavlytšenko, joka laskettiin vesille Sevastopolissa 1976. Laiva romutettiin Turkissa 1996. Sodan aikana 1943 Neuvostoliitossa julkaistiin häntä tarkka-ampujana esittävän postimerkki. Toinen postimerkki julkaistiin 1976 hänen muistonsa kunnioittamiseksi.
Fiktiivinen sotadraamaelokuva Bitva za Sevastopol (ven. Битва за Севастополь, ”Taistelu Sevastopolista”; ukr. Незламна, ”Murtumaton”) perustuu Pavlytšenkon sota-ajan kokemuksiin. Häntä näyttelee venäläinen Julija Peresild. Elokuva on ukrainalais-venäläinen yhteistuotanto, ja se kuvattiin marras-joulukuussa 2013, samaan aikaan kun Ukrainan vallankumoukseen johtaneet levottomuudet saivat alkunsa. Se sai ensi-iltansa yhtäaikaa Moskovassa ja Kiovassa keväällä 2015. Elokuvan tekijät toivoivat Venäjän ja Ukrainan yhteisestä historiasta kertovan tarinan tuovan kiisteleviä osapuolia lähemmäksi toisiaan.
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Numminen, Pekka: Ljudmyla Pavlitšenko oli maailman paras naistarkka-ampuja, 309 vahvistettua tappoa Iltalehti.  20.3.2018. Viitattu 6.4.2022.
Woody Guthrien laulu "Miss Pavlichenko" Youtubessa
Elokuvan Bitva za Sevastopol sivu IMDB:ssä
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Puola 
Pavlytšenko vuoden 1943 postimerkissä.
Ljudmyla Pavlitšenkolle omistettu postimerkki vuodelta 1976.
Pensasjänis

| Pensasjänis |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta  Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset  Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset  Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät  Mammalia
Lahko::  Jäniseläimet  Lagomorpha
Heimo::  Jänikset  Leporidae
Suku::  Jänikset Lepus
Laji::  saxatilis
Kaksiosainen nimi
 Lepus saxatilis  F. Cuvier, 1823 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pensasjänis (Lepus saxatilis) on Afrikan eteläosissa elävä suurikokoinen jänislaji, joka painaa aikuisena keskimäärin 3,5 kg. Afrikassa elävien jänisten luokittelussa on tapahtunut monia muutoksia; pensasjäniksellä on monia alalajeja.
Pensasjäniksiä tavataan Etelä-Afrikassa, Lesothossa,  Namibiassa Swazimaassa ja Zimbabwessa.
Peltokehäkukka

| Peltokehäkukka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Suku::  Kehäkukat Calendula
Laji::  arvensis
Kaksiosainen nimi
 Calendula arvensis  L. 
Katso myös
   Peltokehäkukka Wikispeciesissä   Peltokehäkukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Peltokehäkukka (Calendula arvensis) on yksivuotinen mykerökukkaiskasvilaji.
Ulkonäkö

Peltokehäkukka kasvaa 5–40 senttimetriä korkeaksi. Se on tuoksuva ja rauhaskarvainen ruohokasvi. Lehdet ovat pitkulaisia, enintään yhden senttimetrin leveitä, ehyitä, aalto- tai sahalaitaisia. Mykerökukinnot kasvavat yksittäin latvoissa. Mykerön laitakukat ovat keltaisia tai oransseja. Kehräkukat ovat laitakukkien värisiä tai ruskeita, punaruskeita tai punavioletteja. Koristekasvina viljeltyyn tarhakehäkukkaan verrattuna peltokehäkukan lehdet ovat kapeammat ja mykeröt noin puolet pienemmät.
Levinneisyys

Peltokehäkukka kasvaa alkuperäisenä Länsi-, Keski-, Itä- ja Etelä-Euroopassa, Pohjois-Afrikassa, Kanariansaarilla, Lähi-idässä ja Kaukasiassa. Tulokaslajina sitä kasvaa kaikissa maailman maanosissa. Suomessa peltokehäkukka on tavattu luonnonkasvina pari kertaa.
Pensassirkku

| Pensassirkku |
| --- | --- |
 Koiras
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Sirkut Emberizidae
Suku::  Sirkut Emberiza
Laji::  cirlus
Kaksiosainen nimi
 Emberiza cirlus  (Linné, 1766) 
Katso myös
   Pensassirkku Wikispeciesissä   Pensassirkku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Äänitetty Devonissa Englannissa.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Emberiza cirlus
Pensassirkku (Emberiza cirlus) on Länsi- ja Etelä-Euroopassa sekä Pohjois-Afrikassa elävä varpuslintu. Sitä ei ole tavattu Suomessa.
Pensselisiat

| Pensselisiat |
| --- | --- |
 Pensselisika (Potamochoerus porcus)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Siat Suidae
Alaheimo::  Siat Suinae
Tribus::  Potamochoerini
Suku::  Pensselisiat Potamochoerus  Gray, 1854
Lajit
 Pensselisika (Potamochoerus porcus)  Pensassika (Potamochoerus larvatus) 
Katso myös
   Pensselisiat Wikispeciesissä   Pensselisiat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pensselisiat  (Potamochoerus) on sikojen suku, johon kuuluu kaksi lajia. Niitä tavataan Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Pensselisika elää Läntisessä Afrikassa, pensassika tästä etelään ja itään olevissa metsissä. Lajit muistuttavat sen verran paljon toisiaan, että ne luettiin aiemmin samaan lajiin. Kummankin naamassa on valkoisia kuvioita, mutta muun ruumiin karvoitus vaihtelee paljon. Pensselisiat ovat kaikkiruokaisia laumaeläimiä, jotka viihtyvät monenlaisissa ympäristöissä, lähinnä metsissä. Molemmat lajit viihtyvät kosteikoilla. Urokselle kasvaa torahampaat, joita käytetään sekä ruoan kaiveluun että valtamittelyihin.
Pennsylvania-luokka (taistelulaiva)

| Pennsylvania-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  31 400 t
Pituus:  185 m
Leveys:  29,6 m
Syväys:  9 m
Nopeus:  21 solmua
Miehistöä:  915
Aseistus
Meritorjunta:  12 x 14"/L45 (356 mm) tykkiä 22 x 5"/L51 (127 mm) tykkiä
Pennsylvania-luokka oli Yhdysvaltain laivaston kahden aluksen muodostama taistelulaivaluokka, jonka alukset valmistuivat ennen Yhdysvaltain liittymistä ensimmäisen maailmansotaan.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| USS Pennsylvania | Newport News Shipbuilding Company, Newport News, Virginia | 27. lokakuuta 1912 | 16. maaliskuuta 1915 | 12. kesäkuuta 1916 | upotettu maalilaivana 10. helmikuuta 1948 |
| USS Arizona | New Yorkin laivastontelakka | 16. maaliskuuta 1914 | 19. kesäkuuta 1915 | 17. lokakuuta 1916 | uponnut 7. joulukuuta 1941 Pearl Harborissa |
Maarit Peltoniemi

Maarit Peltoniemi
Maarit Peltoniemi (s. 10. huhtikuuta 1969 Kaustinen) on suomalainen laulaja, joka Seinäjoen tangomarkkinoilla vuonna 1994 nimettiin tangoprinsessaksi. Vuonna 1998 julkaistiin hänen ensimmäinen albuminsa Haaveiden laiva.
Peltoniemi vierailee myös Juhonpojat-yhtyeen levyllä Kohtalo.
Diskografia

Haaveiden laiva (1998)
Hiekkaan piirretyt sydämet (1999)
Maarit Peltoniemi (2000)
Myrskyn maa (2001)
Onnenmaa (2003)
Sano sana vain (2008)
Pihamaan pienet kivet (2015)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maarit Peltoniemi Wikimedia Commonsissa
Maarit Peltoniemen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Maarit Peltoniemen kotisivut
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz
Pelkkää juhlaa – 25v. Juhlakokoelma

| Pelkkää juhlaa – 25 v>  Juhlakokoelma Popeda |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1978-2002
 Julkaistu: 2002
 Tyylilaji: Suomirock
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Listasijoitukset
  Suomi: 2. (syyskuu 2002)
Popedan muut julkaisut
| Just! 2001 | Pelkkää juhlaa – 25 v. Juhlakokoelma 2002 | Häkää! 2005 |
Pelkkää juhlaa - 25 v. Juhlakokoelma on suomalaisen Popeda -yhtyeen neljäs kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 2002. Kokoelma sisältää 36 hittiä yhtyeen 25-vuotiselta uralta. Kappaleista yhdeksän on Pate Mustajärven soololevytyksiä. Kokoelma on Popedan myydyin levy ja se saavutti tuplaplatinaa vuonna 2006.
Kappaleet > CD 1

"Matkalla Alabamaan" (säv./sov: V-P. Hautamäki, san: T. Mikkonen) - 3'01
"Kersantti Karoliina" (säv./sov: V-P. Hautamäki, san: M. Sundqvist) - 2'58
"Tahdotko mut tosiaan" (säv./sov: M. Petander, san: P. Hanhiniemi) - 3'40
"Punaista ja makeaa" (säv./sov: M. Petander, san: P. Mustajärvi) - 2'55
"Kakskytä centtiä" (säv: O. Lindholm, sov: C. Hautamäki, san: P. Hanhiniemi) - 3'38
"Palle & the boys" (säv./sov: V-P. Hautamäki, san: P. Mustajärvi) - 3'28
"Da Da" (säv./sov: E. Lehtinen, san: P. Mustajärvi) - 2'46
"Kuulat sekaisin" (säv./sov: V-P. Hautamäki, san: P. Mustajärvi-T. Mikkonen) - 3'08
"Kaasua, komisaario Peppone" (säv./sov: V-P. Hautamäki, san: T. Mikkonen) - 3'16
"Sukset (vaikeata tämä hiihtäminen)" (säv./sov: V-P. Hautamäki, san: P. Mustajärvi-M. Sundqvist) - 3'22
"Mää ja Tapparan mies" (- Tomahawk Kid -) (Harvey-McKenna-Batchelor, suom.san: J. Leskinen) - 4'04
"Kuuma kesä" (säv./sov: V-P. Hautamäki, san: P. Mustajärvi) - 2'59
"Kun mies unelmoi" (säv./sov: V-P. Hautamäki, san: P. Hanhiniemi) - 5'24
"Eläinten vallankumous" (säv./sov: V-P. Hautamäki, san: P. Mustajärvi) - 4'52
"Huummetta" (säv./sov: I. Ainiala, san: I. Ainiala-P. Mustajärvi) - 2'58
"Kovan pojan blues" (- Let's Work Together -) (säv./sov: W. Harrison, suom.san: P. Mustajärvi) - 2'38
"Christina" (säv./sov: V-P. Hautamäki, san: T. Mikkonen) - 4'43
"Mönkiäislaulu" (säv: I. Ainiala, sov: Popeda, san: I. Ainiala-P. Mustajärvi) - 2'12
Kappaleet > CD 2

"Tohtori Mustajärvi" (säv./sov: V-P. Hautamäki, san: P. Mustajärvi) - 2'47
"Ukkometso" (säv: J. Karjalainen, sov: N. Niilola-J. Wessman-M. Kangasjärvi-A. Toikka-A. Kankaanpää-T. T. Oksala-J. Karjalainen, san: T. Kiiskinen) - 3'14
"Kalteriblues" (säv./sov: Irwin Goodman, san: Emil Retee) - 3'26
"Beibi on Y.L.P.E.E." (säv./sov: V-P. Hautamäki, san: P. Mustajärvi) - 2'47
"Synnyimme lähtemään" (- Born to Run -) (säv: B. Springsteen, suom.san: J. Leskinen) - 4'32
"Hilipatipippaa" (säv./san: S. Frangén-P. Heikura) - 3'44
"Bandiittipolkka" (säv./sov: V-P. Hautamäki, san: P. Mustajärvi) - 2'42
"Lola" (R. Davies, suom.san: P. Mustajärvi-E. Saarinen) - 4'36
"Rokkikone" (säv./sov: V-P. Hautamäki, san: P. Mustajärvi) - 2'54
"Sydän syrjällään" (- Something's Gotten Hold Of My Heart -) (Greenaway/Cooke, suom.san: J. Leskinen) - 4'34
"Yhdessä itkien" (säv./san: J. Leskinen, sov: A. Tikanmäki) - 4'15
"Vaisto vaatii toimimaan" (säv./sov: V-P. Hautamäki, san: P. Hanhiniemi) - 3'16
"Beibin kanssa Irlantiin" (säv./sov: V-P. Hautamäki, san: P. Mustajärvi) - 3'53
"Mä elän vieläkin" (- The Highwayman -) (säv: J. Webb, suom.san: H. Laukkanen-J. Tapaninen-E. Mantere) - 3'00
"Minä, sinä ja Mannerheim" (säv./sov./san: V. Jokinen) - 3'52
"Jukeboxin luona" (säv: O. Lindholm, san: P. Hanhiniemi) - 4'06
"Tuhkaa" (- Homburg -) (G. Brooker-K. Reid, sov: Esko Linnavalli, suom.san: P. Reponen) - 4'05
"Paulin taikakaulin" (- Maxwell's Silver Hammer -) (J. Lennon-P. McCartney, suom.san: J. Virtanen) - 3'26
Tekijät

Digitaalinen re-masterointi: Mika Jussila, Finnvox Studiot 2002
Valokuva: Harri Hinkka
Graafinen suunnittelu: Kari Lahtinen
Pelikaanimuistio

| Pelikaanimuistio> The Pelican Brief |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Alan J. Pakula
Käsikirjoittaja:  Alan J. Pakula
Perustuu:  John Grishamin romaaniin Pelikaanimuistio
Tuottaja:  Alan J. Pakula
Säveltäjä:  James Horner
Kuvaaja:  Stephen Goldblatt
Leikkaaja:  Tom Rolf
Pääosat:  Julia Roberts, Denzel Washington, Sam Shepard
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:  1993, Suomessa 1994
Kesto:  135 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pelikaanimuistio (The Pelican Brief) on Alan J. Pakulan käsikirjoittama ja ohjaama jännityselokuva vuodelta 1993, joka perustuu John Grishamin samannimiseen romaaniin. Elokuvan pääosissa näyttelevät Julia Roberts, Denzel Washington ja Sam Shepard.
Juoni

New Orleansin Tulanen yliopistossa opiskeleva Darby Shaw (Roberts) kirjoittaa spekulatiivisen muistion kahden Yhdysvaltojen korkeimman oikeuden tuomarin murhasta. Muistio aiheuttaa lisää kuolemia ja uhkaa myös opiskelijatytön henkeä.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Julia Roberts  | … |  lakitieteen opiskelija Darby Shaw   |
|  Denzel Washington  | … |  Washington Heraldin toimittaja Gray Grantham   |
|  Sam Shepard  | … |  lakitieteen professori Thomas Callahan   |
|  John Heard  | … |  FBI:n johtajan erikoisneuvonantaja Gavin Verheek   |
|  Tony Goldwyn  | … |  presidentin henkilökuntapäällikkö Fletcher Coal   |
|  James Sikking  | … |  FBI:n johtaja Denton Voyles   |
|  William Atherton  | … |  CIA:n johtaja Bob Gminski   |
|  Robert Culp  | … |  Yhdysvaltain presidentti   |
|  Stanley Tucci  | … |  palkkamurhaaja Khamel   |
|  Hume Cronyn  | … |  Korkeimman oikeuden tuomari Rosenberg   |
|  John Lithgow  | … |  päätoimittaja Smith Keen   |
|  Anthony Heald  | … |  asianajaja, lakitoimiston osakas Marty Velmano   |
|  Nicholas Woodeson  | … |  Stump   |
|  Stanley Anderson  | … |  Edwin Sneller   |
|  Jake Weber  | … |  asianajaja Curtis Morgan   |
|  John Finn  | … |  Matthew Barr  |
Arvioita

VideoHound’s Golden Movie Retriever sanoo elokuvan marssittavan esiin liian monia henkilöhahmoja. Katsominen vaatii kirjan mukaan sietokykyä vainoharhaisten poliittisten trillerien suhteen ja kykyä hyväksyä Julia Robertsin hahmo neropattina lakiopiskelijana. Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa päteväksi ja ammattitaitoiseksi mutta loppua kohden kangistuvaksi Hollywood-trilleriksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Aiheesta muualla

Pelikaanimuistio Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Pelikaanimuistio Elonet.
Pellene

| Pellene> Πελλήνη.Sijainti |
| --- | --- |
 Pellene
Koordinaatit:  38°2′44″N, 22°32′17″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Pellíni, Xylókastro-Evrostína, Korinthia, Peloponnesos
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Akhaia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pellene (m.kreik. Πελλήνη, Pellēnē) eli Pellana (door. Πελλάνα) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Akhaiassa Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Xylókastro-Evrostínan kunnassa lähellä nykyistä Pellínin kylää.
Maantiede

Pellene oli Akhaian itäisin kaupunki. Se sijaitsi Peloponnesoksen niemimaan pohjoisosassa noin 60 stadioninmitan eli 10 kilometrin päässä Korintinlahden etelärannikosta. Sen länsipuolella sijaitsi Aigeira ja itäpuolella Korinthian Sikyon. Kaupungin akropoliina eli linnavuorena toimi kukkula, joka jakoi alakaupungin kahteen osaan. Kaupungin itäpuolelta virtasi Sys-joki ja länsipuolella Krios-joki.
Pellenen satamana toimi Aristonautai (Ἀριστοναῦται), jonka oletetaan sijainneen joen suussa nykyisen Xylókastron kaupungin paikalla. Aiemmin se on sijoitettu myös hieman lännemmäksi nykyisen Kamárin kylän paikalle. Lähellä nykyisen Pitsán suunnassa sijaitsi Pellenen alaisuuteen kuulunut Gonussa (myös Gonoussa, Gonoessa, Donussa, Donoussa).
Historia

Kreikkalaisessa mytologiassa kaupungin esitettiin saaneen nimensä Pallas-jättiläisestä. Argoslaiset pitivät nimen alkuperänä argoslaista Pelleniä, joka oli Forbaksen poika. Varhaisin maininta Pellenestä on Homeroksen Iliaan laivaluettelossa, jossa se esiintyy yhtenä mykeneläisistä kaupungeista, jotka lähettivät laivoja Troijan sotaan. Perinteen mukaan Pallenen niemen Skionen asukkaat Khalkidikellä olivat Akhaian Pellenen asukkaita, jotka jäivät seudulle paluumatkalla Troijasta.
Mykeneläisen ja homeerisen ajan Pellene saattoi sijaita eri paikassa kuin myöhempi kaupunki. Sikyon tuhosi sen ja se rakennettiin uudelleen 500-luvulla eaa. Peloponnesolaissodan alussa Pellene oli ainoa Akhaian kaupungeista, joka liittyi Spartan puolelle. Myöhemmin monet muut seurasivat sen esimerkkiä. 300-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla kaupungin tyranniksi nousi Makedonian ja Aleksanteri Suuren avulla Khairon. Akhaian liiton uudelleen perustamisen jälkeen eri osapuolet valtasivat kaupungin vuorotellen.
Kaupunki linnoitettiin uudelleen roomalaisella kaudella. Se oli olemassa vielä Pausaniaan aikana 100-luvulla jaa. Kaupungissa järjestettiin Apollonin kunniaksi Theoksenia-juhlia, joihin kuului urheilukilpailut. Niiden palkintoina jaettiin pelleneläiset viitat, joista kaupunki oli tunnettu. Toinen kaupungissa järjestetty juhla oli Dionysoksen kunniaksi vietetty Lampteria. Kaupunki löi omaa rahaa.
Alarikin johtamat visigootit tuhosivat Pellenen vuonna 396 jaa. Kaupungin arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1931–1932 Anastásios Orlándoksen johdolla.
Rakennukset ja löydökset

Pellenen akropolis oli linnoitettu. Kaupungin alueelta on löydetty hajanaisia muurien ja muiden rakennusten jäänteitä. Pääosa niistä on akropoliin harjaan länsirinteessä, pienempi osa itärinteessä. Kaupungin alueelta on löydetty muun muassa pieni teatteri sekä hautoja ja piirtokirjoituksia.
Pausaniaan mukaan kaupungissa oli Athenelle omistettu temppeli, jossa oli Feidiaan kullasta ja norsunluusta veistämä jumalattaren kulttikuva. Feidiaan sanottiin veistäneen sen ennen Ateenan Akropoliilla olleita tunnetumpia Athene-veistoksia. Kaupungissa oli myös gymnasion sekä Eileithyialle, Poseidonille, Artemiille, Dionysos Lampterille ja Apollon Theokseniokselle (Muukalaisten Apollonille) omistetut pyhäköt. Apollonin pyhäkössä oli tämän pronssinen kulttikuva.
Noin 60 stadioninmitan päässä kaupungista nykyisen Xylókastron Tríkalan suunnassa sijaitsi Mysaion eli Demeter Mysian temppeli, ja sen lähellä nimellä Kyros tunnettu Asklepioksen temppeli-parantola. Nykyisessä Kamárissa noin kuusi kilometriä Pellenestä länteen sijaitsi pelleneläisten linnoitus nimeltä Oluros, joka oli käytössä ainakin 300-luvulla eaa.
Pentánisa (Ródos)

| --- | --- |
Muut nimet:  Pentánisos (Πεντάνησος)
Sijainti:  36°4′24″N, 28°5′42″E, Ródos Ródos, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Dodekanesia
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,013 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Pentánisa (kreik. Πεντάνησα, myös Pentánisos, Πεντάνησος) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja sijaitsee Ágios Nikólaoksen lahden suulla Ródoksen saaren itärannikon edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,013 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Pentánisa kuuluu Ródoksen kuntaan, Ródoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Saaren eteläpuolella sijaitsevat Pénte Vráchoin saaret.
Penikkatauti (virustauti)

Penikkatauti on tarttuva, monioireinen nisäkkäiden virustauti, jonka aiheuttaa penikkatautivirus CDV (engl. Canine Distemper Virus).
Penikkatautia esiintyy ensisijaisesti koirilla. Penikkataudin tavallisia ensioireita koiralla ovat lämmönnousu, sierainvuoto, silmätulehdukset sekä hengitystie- ja suolisto-oireet. Joillakin koirilla esiintyy polkuanturoiden ja kirsun paksuuntumista.
Pitkälle edenneestä penikkataudista kärsivä italiansusi.
Penikkatauti-infektio altistaa koiran bakteeritulehduksille. Taudin edetessä voi ilmaantua hermosto-oireita, kuten hallitsemattomia jalkojen tai pään lihasten nykimisliikkeitä, tuntoaistin heikkenemistä ja halvaus- ja kouristuskohtauksia.
Penikkatautia vastaan on kehitetty rokotteita, jotka suojaavat hyvin tartunnalta.
Suomessa oli viimeksi laaja penikkatautiepidemia vuosina 1994–1995.
Tartunta

Tauti tarttuu koirasta toiseen pisaratartuntana hengitystie-eritteiden välityksellä. Tartunnan saanut koira voi erittää virusta jopa yhdessä päivässä. Koira voi tartuttaa sairauden myös villieläimiin, ja siksi koiran liikkumista kannattaa rajoittaa.