stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sosiaalidemokratia
Määritelmä

Sosiaalidemokratia jakaa sosialististen liikkeidenlähde? käsityksen siitä, että markkinoita, yhteiskunnan tulonjakoa ja yksityisiä tuotantovälineitä on tarpeellista kontrolloida sosiaalisen oikeudenmukaisuuden takaamiseksi. Kuitenkin käsitykset siitä, kuinka laajalti yhteiskunnan tulisi puuttua talouselämän toimintaan, ovat vaihdelleet historian aikana suuresti. Sosiaalidemokraattisten liikkeiden spektri onkin kattanut monenlaisia eri tulkintoja aina valtiojohtoista järjestelmää kannattavista liikkeistä yksilön vapautta korostaviin libertaristisiin suuntauksiin. Nykyaikana varsinainen valtiojohtoinen sosialismi ei enää ole sosiaalidemokratian piirissä yleisesti kannatettua, vaan sosiaalisesti oikeudenmukaista tulonjakoa pyritään yleensä toteuttamaan vapaan markkinatalouden kontekstissa.
Tulonjaon sosiaalisen oikeudenmukaisuuden ohella sosiaalidemokraatit ovat perustelleet taloudellisia tavoitteitaan esimerkiksi sillä, että tasa-arvoinen ja oikeudenmukainen talousjärjestelmä edistää myös talouskasvua. Sosiaalidemokraattiselle hyvinvointivaltiolle ominaista ovat laajat yhteisesti verovaroin rahoitetut julkiset palvelut, palkansaajan asemaa turvaavat kattavat työelämän sopimukset sekä yhteiskunnan kaikille kansalaisille takaama sosiaaliturva ja sosiaalivakuutus. Näiden kautta syntyvän yhteiskunnallisen yhteenkuuluvuuden ja osallisuuden nähdään tuottavan myönteisiä talousvaikutuksia.lähde?
Hyvinvointivaltiopolitiikan ohella moderni sosiaalidemokratia on profiloitunut totalitarismia vastustavana ja liberaalia demokratiaa kannattavana aatesuuntana. Moderni sosiaalidemokratia avoimesti vastustaa marxilaista käsitystä, jonka mukaan liberaali demokratia olisi porvariston valtaa ylläpitävä rakennelma. Sosiaalidemokraattien mukaan julkisella ohjauksella voidaan myös ehkäistä tuotannontekijöiden, kuten työvoiman ja luonnon hyödyntäminen alihintaan tai jopa niiden riisto.lähde?
Sosiaalidemokratiaa lähin poliittinen aate on sosiaaliliberalismi, jonka mukaan julkinen valta on mukana takaamassa mahdollisuuksien tasa-arvoa. Valtion tulee hoitaa peruspalvelut kansalaisilleen, mutta muuten sen pitää olla sekaantumatta kansalaisyhteiskunnan toimintaan ja ihmisyksilöiden elämään. Erityisesti sosiaalidemokraattien oikean siiven ideologia on usein lähellä sosiaaliliberalismia.lähde?
Aiemmin historiassa käsite sosiaalidemokratia on ollut osin yhtäpitävä reformisosialismin tai demokraattisen sosialismin kanssa. Tällöin sosiaalidemokraattien viimesijainen tavoite on ollut siirtyminen sosialistiseen talousjärjestelmään parlamentaarisin keinoin. Nykyaikana suurin osa sosiaalidemokraattisista liikkeistä ei lainkaan kannata sosialistiseen talousjärjestelmään siirtymistä, joten nykyaikaista sosiaalidemokratiaa ei enää voida pitää reformisosialismi tai demokraattisen sosialismin muotona.
Sosiaalidemokratia Suomessa

Suomessa sosiaalidemokratia on ollut historiallisesti tarkasteltuna merkittävä liike. ”Suomen ensimmäiseksi sosiaalidemokraatiksi” on luonnehdittu 1890-luvun alkupuolella Helsingin työväenyhdistyksessä vaikuttanutta kirjansitoja Vilho Virtaa. Järjestäytynyt sosiaalidemokraattinen liike Suomessa sai alkunsa 1899 kun työväenyhdistysten edustajat ympäri maan perustivat Suomen työväenpuolueen, joka myöhemmin oli kehittyvä Suomen Sosialidemokraattiseksi Puolueeksi. Edustajat julistivat Forssan ohjelmassa listan tavoitteita, jotka he asettivat puolueelle poliittisen päätöksentekoprosessin kautta toteutettaviksi.lähde?
Heti ensimmäisissä vaaleissa 1907 sosiaalidemokraatit saavuttivat suurimman puolueen aseman eduskunnassa. Suomen Sosialidemokraattinen Puolue siirtyi keskustavasemmistoon vuoden 1918 sisällissodan jälkeen, kun puolueen vallankumousta kannattanut tai siihen mukaan lähtenyt johto vangittiin tai pakeni maasta. Varsinkin Väinö Tannerin rooli oli tässä prosessissa keskeinen. Sittemmin SDP:n enemmistö on ollut parlamentarismin kannalla ja väkivaltaista vallankumousta vastaan.lähde?
1900-luvulla SDP on suuressa osassa vaaleja onnistunut saavuttamaan suurimman puolueen aseman. Sosiaalidemokraattinen liike on myös kyennyt viemään läpi monia esittämiään muutoksia. Nykyinen suomalainen hyvinvointiyhteiskunta on pitkälti näiden muutosten seurausta.lähde?
Aiheesta muualla

Sitaatteja aiheesta Sosiaalidemokratia Wikisitaateissa
Fabian Society Online Archive LSE.
| n k Poliittinen kirjo |
| --- | --- |
 Äärioikeisto  Laitaoikeisto  Oikeisto  Keskusta-oikeisto  Poliittinen keskusta  Keskusta-vasemmisto  Vasemmisto  Laitavasemmisto  Äärivasemmisto 
Poliittinen sijoittuminen  Radikaali oikeisto  Uusoikeisto  Radikaali keskusta  Kolmas tie  Uusvasemmisto  Radikaali vasemmisto 
Ideologiat  Kansallissosialismi  Fasismi  Nationalismi  Radikalismi  Konservatismi  Kristillisdemokratia  Liberalismi  Sosiaaliliberalismi  Sosiaalidemokratia  Sosialismi  Anarkismi  Syndikalismi  Marxismi  Kommunismi 
Arvot  Libertarismi  Individualismi  Antiautoritarismi  Familismi  Kommunitarismi  Kollektivismi  Valtiojohtoisuus  Autoritarismi  Totalitarismi 
Tyylit  Populismi  Agrarismi  Taantumuksellisuus  Establishment  Korporativismi  Identiteettipolitiikka  Vallankumous 
Mallit  Hevosenkenkäteoria  Vasemmisto–oikeisto-ulottuvuus  Nolanin kartta  Overtonin ikkuna  Triangulaatio
Anna Jansson

| Anna Jansson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. helmikuuta 1958 (ikä 67) Visby, Ruotsi
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: ruotsi
Tyylilajit:  rikoskirjallisuus
Aiheesta muualla
www.thriller.se ja thriller.se
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Anna Maria Angelika Jansson (s. 13. helmikuuta 1958 Visby) on ruotsalainen rikoskirjailija. Monien hänen romaaniensa päähenkilö on örebrolainen poliisi Maria Wern. Useita Janssonin teoksia on suomennettu. Aiemmin Jansson on työskennellyt sairaanhoitajana.
Teokset > Romaanit

Stum sitter guden, 2000
Alla de stillsamma döda, 2001
Må döden sova, 2002
I stormen ska du dö (LL), 2002
Silverkronan, 2003
Dömd för mord (LL), 2003
Drömmar ur snö, 2004
Svart fjäril, 2005
Främmande fågel, 2006
Pojke försvunnen, 2007
Inte ens det förflutna, 2008
Hantverkarsvett är dyrare än saffran, 2008
Först när givaren är död, 2009
Drömmen förde dig vilse, 2010
Alkemins eviga eld, 2011
När skönheten kom till Bro, 2012
Teokset > Lastenkirjat

Ditt och mitt, 2007
Ingen att vara med, 2007
Modigt Mia, 2007
Monster finns, 2007
Kojan, 2007
Mia frågar chans, 2007
Det brinner, 2007
En varulv, 2007
Riddarnas kamp, 2010
Silverskatten, 2010
Klasskassan, 2010
Bankrånet, 2011
Förbjudna sopor, 2011
Ficktjuven 2011
Teokset > Muu kirjallisuus

Etiska dilemman i vård och omvårdnad: hur skulle du ha gjort? (Agneta Blomin kanssa, kuvitus Helena Lunding), 2007
Teokset > Suomennetut teokset > Romaanit

Vaitelias Jumala, Gummerus, 2002, suomentanut Jaana Nikula
Kalpeat ja kuolleet, Gummerus, 2003, suomentanut Jaana Nikula
Loputon uni, Gummerus, 2004, suomentanut Jaana Nikula
Hopealantti, Gummerus, 2005, suomentanut Jaana Nikula
Jäljet lumessa, Gummerus, 2006, suomentanut Jaana Nikula
Outoja lintuja.  (Främmande fågel, 2006)  Suomentanut Jaana Nikula. Gummerus, 2007.  ISBN 978-951-20-7292-7
Pääkallovaras, Gummerus, 2008, suomentanut Jaana Nikula
Hylynryöstäjä.  (Inte ens det förflutna, 2008)  Suomentanut Sanna Manninen. Gummerus, 2009.  ISBN 978-951-20-7935-3
Haudankaivaja.  (Först när givaren är död, 2009)  Suomentanut Arja Gothoni. Gummerus, 2009.  ISBN 978-951-20-8100-4
Unissakävelijä.  (Drömmen förde dej vilse, 2010)  Suomentanut Sirkka-Liisa Sjöblom. Gummerus, 2011.  ISBN 978-951-20-8262-9
Murhan alkemia.  (Alkemins eviga eld, 2011)  Suomentanut Sirkka-Liisa Sjöblom. Gummerus, 2012.  ISBN 978-951-20-8783-9
Haudan takaa.  (När skönheten kom till Bro, 2012)  Suomentanut Sirkka-Liisa Sjöblom. Gummerus, 2013.  ISBN 978-951-20-9121-8
Amorin kiehkurat 2014, Gummerus, suomentanut Vappu Vähälummukka
Tuhopolttaja.  (Dans på glödande kol, 2013)  Suomentanut Sirkka-Liisa Sjöblom. Gummerus, 2014.  ISBN 978-951-20-9470-7
Hämärän lapset.  (Skymningens barfotabarn, 2014)  Suomentanut Sirkka-Liisa Sjöblom. Gummerus, 2015.  ISBN 978-951-20-9839-2
Vääriin käsiin.  (Alla kan se dig, 2015)  Suomentanut Sirkka-Liisa Sjöblom. Gummerus, 2016.  ISBN 978-951-24-0175-8
Pelon vangit.  (Rädslans fångar, 2016)  Suomentanut Sirkka-Liisa Sjöblom. Gummerus, 2017.  ISBN 978-951-24-0547-3
Katseelta kätketty (Det du inte vet, 2017). Suomentanut Sirkka-Liisa Sjöblom. Gummerus, 2018. ISBN 978-951-24-1550-2.
Sokea hetki
Musta perhonen
Viimeiset sydämenlyönnit
Kristoffer Bark -sarja: Katoavat jäljet
Kristoffer Bark -sarja: Varjo kannoillasi.  (Skuggan bakom dig)  Suomentanut Sirkka-Liisa Sjöblom. Helsinki:  Gummerus, 2022.  ISBN 978-951-24-1755-1
Kristoffer Bark -sarja: Menneisyyden paino.  (Dansa min docka)  Suomentanut Sirkka-Liisa Sjöblom. Helsinki:  Gummerus, 2023.  ISBN 978-951-24-3002-4
Pahaa unta.  (Onda drömmar)  Suomentanut Sirkka-Liisa Sjöblom. Helsinki:  Gummerus, 2023.  ISBN 978-951-24-3041-3
Kuolleiden kutsu.  (Tala med de döda)  Suomentanut Sirkka-Liisa Sjöblom. Helsinki:  Gummerus, 2024.  ISBN 978-951-24-3038-3
Teokset > Suomennetut teokset > Lastenkirjat

Ritarien taistelu, 2011, Gummerus, suomentanut Sirkka-Liisa Sjöblom
Kadonneet retkirahat, 2011, Gummerus, suomentanut Sirkka-Liisa Sjöblom
Hopea-aarre, 2012, Gummerus, suomentanut Sirkka-Liisa Sjöblom
Pankkiryöstö, 2012, Gummerus, suomentanut Sirkka-Liisa Sjöblom
Taskuvaras 2013, Gummerus, suomentanut Sirkka-Liisa Sjöblom
Kielletyt roskat 2013, Gummerus, suomentanut Sirkka-Liisa Sjöblom
Suuren purjelaivan arvoitus 2015, Gummerus, suomentanut Sirkka-Liisa Sjöblom
Kummitustalo 2016, Gummerus, suomentanut Sirkka-Liisa Sjöblom
Merirosvosaari 2016, Gummerus, suomentanut Sirkka-Liisa Sjöblom
Kadonnut pikkuveli 2017, Gummerus, suomentanut Sirkka-Liisa Sjöblom
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
Kirjailijan esittely Gummeruksen sivuilla
Yle.fi: Anna Janssonin dekkarit heijastelevat pohjoismaista todellisuutta
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Muut:  Europeana  IdRef
Jirō Horikoshi

Jirō Horikoshi 1920-luvulla.
Jirō Horikoshi (22. kesäkuuta 1903 Fujioka, Gunman prefektuuri – 11. tammikuuta 1982 Tokio) oli japanilainen lentokonesuunnittelija, joka osallistui useiden Japanin toisessa maailmansodassa käyttämien lentokoneiden suunnitteluun, kuten Mitsubishi A5M "Claude" ja Mitsubishi A6M Reisen -hävittäjien.
Horikoshi syntyi Fujiokassa.  Hänen uransa alkoi 1927 Mitsubishin polttomoottoritehtaalla, josta kehittyi myöhemmin Mitsubishi Heavy Industries. Nagoyan lentokonetehtaalla hän suunnittelu Mitsubishi A5M -koneen vuonna 1937. Hän tiimeineen suunnitteli tämän jälkeen Japanin laivostolle Prototyyppi 12 -koneen, joka valmistui kesäkuussa 1940. Koska Japanissa kyseinen vuosi oli 2600, kone sai nimen "00", Rei-sen.
Horikoshi osallistui mm. Mitsubishi J2M Raiden- ja Mitsubishi A7M Reppu -koneen suunnitteluun.
Hänen muistelmansa julkaistiin Japanissa vuonna 1970.
Kirjallisuutta

Horikoshi, Jirō: Eagles of Mitsubishi: The Story of the Zero Fighter. Seattle: Washington University Press. ISBN 0-295-95826-X
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Australia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Trove
Japaninkaapusieppo

| Japaninkaapusieppo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Siepot Muscicapidae
Suku::  Kaapusiepot Cyanoptila  Blyth, 1847
Laji::  cyanomelana
Kaksiosainen nimi
 Cyanoptila cyanomelana  (Temminck, 1829) 
Katso myös
   Japaninkaapusieppo Wikispeciesissä   Japaninkaapusieppo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Japaninkaapusieppo (Cyanoptila cyanomelana) eli aiemmalta nimeltään sinikaapusieppo on aasialainen sieppojen heimoon kuuluva varpuslintu. Lajin kuvaili ja nimesi Coenraad Jacob Temminck vuonna 1829.
Koko ja ulkonäkö

Japaninkaapusiepon pituus on noin 18 cm eli se on selvästi kirjosieppoa suurempi. Koiras on yläpuolelta sininen, alapuolelta valkoinen ja sen rinta, kurkku ja naama ovat joko mustat. Naaras on ruskea ja sillä on valkoinen kurkku. Nuori lintu muistuttaa naarasta.
Laji jaettiin aikaisemmin kahteen alalajiin C. c. cyanomelana ja C c. cumatilis, jotka on sittemmin jaettu omiksi lajeiksiin japaninkaapusieppo ja sinikaapusieppo (Cyanoptila cumatilis).
Esiintyminen

Laji elää Itä-Aasiassa: Kiinan itäosissa, Japanissa ja Taiwanilla. Japaninkaapusieppo on keskijapanilaisen Tochigin prefektuurin symbolieläin. Lajia ei ole luokiteltu uhanalaiseksi. Sinikaapusieppo on muuttolintu, joka muuttaa Isoille Sundasaarille ja Kaakkois-Aasiaan. Lajia ei ole tavattu Suomessa.
Elinympäristö

Japaninkaapusiepon elinympäristöä ovat erilaiset metsät, erityisesti vuoristossa noin 2 000 metrin korkeuteen saakka.
Lisääntyminen

Pesänsä Japaninkaapusiepot rakentavat sammalista, jäkälistä ja juurista. Se sijaitsee jossakin puoliavoimessa kolossa, esimerkiksi rakennuksen onkalossa, kallion ulokkeella, ojanpenkassa tai muulla ulokkeella, samaan tapaan kuin harmaasiepolla.
Ravinto

Laji on hyönteissyöjä.
Aikajana sodanjulistuksista toisen maailmansodan aikana

Yhdysvaltain presidentti Franklin D. Roosevelt allekirjoittamassa sodanjulistusta Japanin keisarikuntaa vastaan 8. joulukuuta 1941.
Adolf Hitler julistamassa sodan Yhdysvalloille 11. joulukuuta 1941.
Yhdysvaltain presidentti Franklin D. Roosevelt allekirjoittamassa sodanjulistusta natsi-Saksaa vastaan 11. joulukuuta  1941.
Tämä on aikajana muodollisista sodanjulistuksista toisen maailmansodan aikana.
Sodanjulistus on muodollinen teko, jolla yksi valtio aloittaa sodan toista valtiota vastaan. Ilmoitus on yleensä esitystaajuisen puheenselvennä toimittaminen (jota ei saa sekoittaa pelkkään puheeseen) tai allekirjoitetun asiakirjan esittäminen kahden tai useamman suvereenin valtion välisen sodan julistamiseksi. Virallinen kansainvälinen protokolla sodan julistamisesta määriteltiin Haagin toisessa rauhankonferenssissa vuonna 1907.
Alla on luettelo toisen maailmansodan aikana tapahtuneista yksittäisten maiden välisistä sotien puhkeamisista. Luettelossa on ilmoitettu päivämäärät – välittömästi ennen toista maailmansotaa tai sen aikana –, joista alkaen valtioiden välillä oli todellinen sotatilanne. Mukana ovat myös diplomaattisten suhteiden katkaisemiset, jotka eivät johtaneet varsinaisiin sotatoimiin.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Richard Jefferies

| John Jefferies |
| --- | --- |
 John Jefferies
Henkilötiedot
Syntynyt: 1848
Kuollut: 1887 (38–39 vuotta)
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
John Richard Jefferies (1848–1887) oli englantilainen kirjailija. Hän tuntee erinomaisesti maaseudun yhteiskuntaolot ja kuvaa eloisasti ja syvätunteisesti luontoa. Pääteokset: The gamekeeper at home (1878), Hodge and his masters (1880), The story of my heart, my autobiography (1883, suom. Sydämeni tarina), Andersenin satujen tapaiset kertomukset The life of the fields (1884) ja Red deer (1884) sekä After London (1885), joka luo synkän ennustavan katseen tulevaisuuteen. Vasta Jefferiesin kuoleman jälkeen ruvettiin täysin antamaan arvoa tälle erikoisluonteiselle kirjailijalle, jonka köyhyys oli pakottanut liialliseen tuotteliaisuuteen.
Suomennettu teos

Sydämeni tarina: ajatuksia luonnosta ja läsnäolosta (The Story of My Heart), suomentaja Antti Immonen, Basam Books 2017 ISBN 978-952-7240-07-6
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Richard Jefferies Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Jedoma

Jedoma on ikiroutaa, jossa on runsaasti lössiä ja melko paljon hiiltä. Jedomaa on nykyään runsaasti Venäjällä Itä-Siperian kylmillä alueilla muun muassa Jakutian pohjoisosissa.
Jedoma sisältää sitoutuneena huomattavat määrät kasvihuonekaasu metaania. Jedomasta on 50–93 tilavuusprosenttia jäätä, usein 80–93 % ja kaksi massaprosenttia hiiltä . Jedoma tai edoma on paikallista venäjän murretta ja tarkoittaa "järvien syömää maata", mikä viittaa ikiroudan paikoittaiseen sulamiseen järviksi. Jadomaa vastaava on Alaskan Goldstreamin muodostuma.
Aiheesta muualla

Mammuttiaro sulaa Siperiassa – mitä tapahtuu ilmastolle?
Deep Yedoma permafrost: A synthesis of depositional characteristics and carbon vulnerability
Yedoma: Late Pleistocene Ice-Rich Syngenetic Permafrost of Beringia (Arkistoitu – Internet Archive)
Distribution of Late Pleistocene Ice-Rich Syngenetic Permafrost of the Yedoma Suite in East and Central Siberia, Russia
Palaeoenvironmental Interpretation of Yedoma Silt (Ice Complex) Deposition as Cold-Climate Loess, Duvanny Yar, Northeast Siberia
Jessoila

Jessoilan kunta Prääsän piirin kartalla.
Jessoila tai Essoila (ven. Эссойла, Essoila, karjalaksi D´essoilu) on maalaiskunta, sen keskustaajama sekä kylä Prääsän kansallisessa piirissä Karjalan tasavallassa Venäjällä.
Maalaiskunta

Jessoilan maalaiskunta sijaitsee Prääsän kansallisen piirin luoteisosassa Suojärven ja Kontupohjan piirien rajalla.
Kunnan asutuskeskuksia ovat taajamat Jessoila, Kungojärvi (Кунгозерский, Kungozerski), Sotka,  Novyje Peski (Šotjärven asema) (Новые Пески), Säpsä ja Kudama (Кудама) sekä kylät Jessoila, Alekka (Алекка), Angenlahti (Ангенлахта, Angenlahta), Ivanisto (Иванисто), Korza (Корза), Kurmoila (Курмойла), Mettšelitsa (Метчелица, "Metšälä"), Mišinselkä (Мишинсельга, Mišinselga), Nižnjaja Salma (Нижняя Салма), Prokkoila (Проккойла), Rubtšoila (Рубчойла), Salmenniska (Салменица, Salmenitsa), Säämäjärvi, Särkilahti, Kiviniemi (Каменьнаволок, Kamennavolok), Lahti, Tšuinavolok (Чуйнаволок), Tšuralahti (Чуралахта Tšuralahta) ja  Uljalega (Улялега).
Jessoilan maaseututaajama sijaitsee Säämäjärven etelärannalla 55 kilometriä Prääsästä luoteeseen. Kylässä oli 2 876 asukasta 1996. Jessoilan kautta kulkee rautatie ja maantie A133 Petroskoista Suojärvelle. Asukkaat työskentelevät lähinnä maatalouden ja rautatien palveluksessa. Kylässä on meijeri. Jessoilassa on säilynyt paljon vanhaa karjalaista puuarkkitehtuuria.
Särkilahden kylässä on ortodoksinen tsasouna 1800-luvulta.
Historia

Ennen 1920-lukua Jessoila oli osa Säämäjärven kuntaa, jonka lakkauttamisen jälkeen Jessoilasta tuli Säämäjärven piirin hallintokeskus. Sittemmin alue on liitetty Prääsän piiriin. Jessoila oli jatkosodassa Suomen miehittämä 1941-1944.
1900-luvun lopulla Jessoila oli nykyistä maalaiskuntaa suppeampi kylähallintoalue, johon kuuluivat asutuskeskukset Alekka, Angenlahti, Ivanisto, Jessoila (keskuskylä), Jessoilan asema, Korza, Kungojärvi, Kurmoila (21 asukasta vuonna 1996), Mettšelitsa, Mišinselkä, Nižnaja Salma, Prokkoila, Rubtšoila, Salmmeniska, Särkilahti (26 asukasta vuonna 1996), Säämäjärvi. 
Vuonna 1987 alueella oli 3 200 asukasta.  Nykyinen kunta muodostettiin 2006, jolloin siihen liitettiin entiset Lahden ja Sotkan kylähallintoalueet.
Jóhann Sigurjónsson

| Jóhann Sigurjónsson |
| --- | --- |
 Jóhann Sigurjónsson
Henkilötiedot
Syntynyt: 1880
Kuollut: 1919 (38–39 vuotta)
Kansalaisuus:  Islanti
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: islanti
Tuotannon kieli: tanska, islanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jóhann Sigurjónsson (1880–1919) oli islantilainen näytelmäkirjailija, Islannin näytelmäkirjallisuuden merkittävä kehittäjä. Hän kirjoitti tanskaksi, mutta osasta tuotantoa on islanninkielinen versio.
Jóhann Sigurjónssonin näytelmistä  mainittavia ovat esimerkiksi Dr. Rung (1905), Bóndinn á Hrauni (1908) ja Bjaerg-Eyvind og hans hustru (1911; Tunturi-Eivind ja hänen vaimonsa, esitetty Suomessa, suom. Martti Aronen), jotka saavuttivat menestystä Euroopan suuremmilla ja varsinkin Skandinavian näyttämöillä. Näytelmien lisäksi Jóhann Sigurjónsson on julkaissut islanninkielisiä runoelmia.
Victor Sjöström on ohjannut 1918 valmistuneen elokuvan Vuori-Ejvind ja hänen vaimonsa, joka perustuu Jóhann Sigurjónssonin näytelmään.
Runo "Sorg" (1927) on ensimmäinen islanninkielinen vapaamuotoinen runo. Tuula Tuuvan ruotsista suomentamana "Suru" on julkaistu antologiassa Murtuvien roolien aika: antologia pohjoismaista kirjallisuutta vuosisadan vaihteesta (Laatusana 1994 ISBN 951-9062-32-7).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jóhann Sigurjónsson Wikimedia Commonsissa
Nuor-islantilaista näytelmäkirjallisuutta, Valvoja 10/lokakuu 1913 s. 555–564
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Australia  Alankomaat 
Henkilöt:  Trove 
Muut:  IdRef
Johannes Kastajan skiitta (Valamo)

Pyhän Johannes Kastajan skiitta Johannes Kastajan saarella.
Johannes Kastajan skiitta on Laatokan Valamon sivuluostari eli skiitta.
Skiitta sijaitsee pienellä saarella pääluostarin lähellä. Siellä asui joukko skeemamunkkeja joista tunnetuin lienee skeemaigumeni Johannes eli Pyhä Johannes Valamolainen.
Saarella on pieni puurakenteinen kirkko ja munkkien asuntola. Saarelle pääsy oli kielletty ilman luostarin johtajan kirjallista lupaa; jokaisen saarelle päästetyn piti sitoutua ehdottomaan raittiuteen sekä nauttimaan saarella ollessaan yksinomaan paastoruokaa; jopa tupakointi, purutupakka ja nuuskaaminen oli ehdottomasti kielletty. Ainoa sallittu nautintoaine oli tee, ja vanhoilla munkeilla olikin runsaasti omia teereseptejään: he keräsivät luonnosta puiden ja pensaiden lehtiä sekä luonnonmarjoja, jotka kuivattiin ja lopulta seos maustettiin hivenellä oikeata teetä. Sokeria ei käytetty.
1930-luvulla sai  toimittaja H. Iffland ainutkertaisen luvan valokuvata saarella; kuvaaminen rajoittui ulkotiloihin ja muutamaan tarkkaan valittuun näkymään kirkosta sekä joihinkin harvinaisimpiin ikoneihin. Kuvat julkaistiin Valamoa käsittelevässä, vuonna 1933 ilmestyneessä kuvateoksessa, jonka oikolukivat isä arkkipiispa Herman ja isä igumeni Hariton. Teoksen toimitti Viljo Jääskeläinen. Julkaisijana toimi Otava. Kirja on suomenkielinen; siitä laadittiin kolme vuotta myöhemmin ruotsin-, englannin-, saksan- ja ranskankielinen, kuvitukseltaan hiukan poikkeava versio  Hyvin paljon myöhemmin joitakin tällöin otetuista kuvista julkaistiin teoksessa Karjala – muistojen maa.
Skiitta oli ankaran ja syvällisen rukouksen paikka; tässä suhteessa vielä ankarampi oli vain kaukaisin skiitta, Pyhityssaari, johon avoveden aikana saattoi päästä vain parhaalla kelillä. Johannes Kastajan skiitan munkit viljelivät viljaa, kasviksia ja hedelmiä, joista oman niukan tarpeen ylittävä määrä toimitettiin pääluostariin. Kalastusta ei harjoitettu, koska kalakin kuului kiellettyihin ruoka-aineisiin.
Nuori noviisi Yrjö Olmari, myöhempi isä arkkipiispa Paavali, vietti Valamon aikanaan useitakin kesiä Johannes Kastajan skiitassa; hänen ja vanhojen erakkojen välille syntyi kiinteä ystävyys.
Skiitta tyhjeni talveksi 1930-luvun lopussa ja munkit muuttivat kylmimmäksi ajaksi pääluostariin – palaten kuitenkin takaisin heti kevään tullen. Talvisodan evakuoinnin jälkeen skiitta jäi tyhjilleen. Samalla onnistuttiin evakuoimaan muutamia sen kallisarvoisista ikoneista ja ne ovat Kuopion kirkkomuseossa.
Skiitan restaurointi pääsi alkamaan jo perestroikan aikana vuonna 1986; sortunut laituri korjattiin ensimmäisenä ja sitten käytiin käsiksi kirkkoon ja talousrakennukseen. Niiden restaurointi eteni vauhdikkaasti ja vuonna 1990 saattoi jo laivareitiltä erottaa kirkon kullatun kupolin ja ristin loisteen.
Saari on ollut vuodesta 1990 kokonaan Venäjän ortodoksisen kirkon hallussa ja Valamon museo järjestää saarelle opastettuja tutustumisretkiä