stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
SK Brann
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivu
| n k Jalkapallon Norjan mestarit |
| --- | --- |
Voittajat:  1938 Fredrikstad FK  1939 Fredrikstad FK  1948 SK Freidig  1949 Fredrikstad FK  1950 IF Fram Larvik  1951 Fredrikstad FK  1952 Fredrikstad FK  1953 Larvik Turn & IF  1954 Fredrikstad FK  1955 Larvik Turn & IF  1956 Larvik Turn & IF  1957 Fredrikstad FK  1958 Viking FK  1959 Lillestrøm SK  1960 Fredrikstad FK  1961 Fredrikstad FK  1962 SK Brann  1963 SK Brann  1964 FC Lyn Oslo  1965 Vålerenga Fotball  1966 Skeid Fotball  1967 Rosenborg BK  1968 FC Lyn Oslo  1969 Rosenborg BK  1970 Strømsgodset IF  1971 Rosenborg BK  1972 Viking FK  1973 Viking FK  1974 Viking FK  1975 Viking FK  1976 Lillestrøm SK  1977 Lillestrøm SK  1978 IK Start  1979 Viking FK  1980 IK Start  1981 Vålerenga Fotball  1982 Viking FK  1983 Vålerenga Fotball  1984 Vålerenga Fotball  1985 Rosenborg BK  1986 Lillestrøm SK  1987 Moss FK  1988 Rosenborg BK  1989 Lillestrøm SK  1990 Rosenborg BK  1991 Viking FK  1992 Rosenborg BK  1993 Rosenborg BK  1994 Rosenborg BK  1995 Rosenborg BK  1996 Rosenborg BK  1997 Rosenborg BK  1998 Rosenborg BK  1999 Rosenborg BK  2000 Rosenborg BK  2001 Rosenborg BK  2002 Rosenborg BK  2003 Rosenborg BK  2004 Rosenborg BK  2005 Vålerenga Fotball  2006 Rosenborg BK  2007 SK Brann  2008 Stabæk IF  2009 Rosenborg BK  2010 Rosenborg BK  2011 Molde FK  2012 Molde FK  2013 Strømsgodset IF  2014 Molde FK  2015 Rosenborg BK  2016 Rosenborg BK  2017 Rosenborg BK  2018 Rosenborg BK  2019 Molde FK  2020 FK Bodø/Glimt  2021 FK Bodø/Glimt  2022 Molde FK  2023 FK Bodø/Glimt 
| n k Eliteserien |
| --- | --- |
 Hallitseva mestari: Bodø
Joukkueet (2023):  Aalesunds FK  FK Bodø/Glimt  SK Brann  Hamarkameratene  FK Haugesund  Lillestrøm SK  Molde FK  Odds BK  Rosenborg BK  Sandefjord Fotball  Sarpsborg 08 FF  Stabæk Fotball  Strømsgodset IF  Tromsø IL  Viking FK  Vålerenga Fotball
Annikki Koistinen

Elsa Annikki Koistinen (s. 5. marraskuuta 1934 Kuopio) on suomalainen poliitikko.
Koistinen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1955 ja kotitalousopettajaksi vuonna 1960. Hän työskenteli Kuopion maanviljelysseuran kotitalouskonsulenttina vuosina 1960–1962, Etelä-Karjalan karjatalouskoulun kotitalousopettajana vuosina 1962–1963, Pohjois-Savon ammattioppilaitoksen kotitalousopettajana vuosina 1963–1964, Vesannon keskikoulun vanhempana lehtorina vuosina 1964–1971 ja Kainuun maatalouskeskuksen johtavana kotitalouskonsulenttina vuodesta 1971.
Kansanedustajana Koistinen toimi kolme kautta vuosina 1987–1999 edustaen Oulun läänin vaalipiiriä ja kuului Keskustan eduskuntaryhmään. Eduskunnassa Koistinen oli jäsenenä Sosiaali- ja terveysvaliokunnassa vuosina 1987–1990 ja Työasiainvaliokunnassa vuosina 1991–1994. Kajaanin kaupunginvaltuuston jäsen hän oli vuodesta 1981 ja toimi kaupunginvaltuuston ensimmäisenä varapuheenjohtajana vuosina 1990–1991.
Pohjoismaat

| Pohjoismaat  |
| --- | --- |
  
Pääkaupunki:   Kööpenhamina  Tukholma  Oslo  Helsinki  Reykjavík  
Pinta-ala:  
– yhteensä:  3 425 804 km² (sijalla 7)
– josta sisävesiä:  1 322 710 km²
Väkiluku (2020):  27 545 477 (sijalla 51)
 
Viralliset kielet:   islanti  norja  suomi  ruotsi  tanska 
Itsenäisyys – Pohjoismaiden neuvosto – Helsingin sopimus – Pohjoismaiden ministerineuvosto:   1953 1962 1971
Lyhenne:  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pohjoismaiden liput vasemmalta oikealle: Suomi, Islanti, Norja, Ruotsi ja Tanska.
Pohjoismaat (joskus myös Pohjola) muodostavat maantieteellisen ja kulttuurisen alueen Euroopan pohjoisosassa. Pohjoismaihin kuuluvat Islanti, Norja, Ruotsi, Suomi ja Tanska. Myös Tanskan itsehallinnolliset alueet, Färsaaret ja Grönlanti, Norjan Huippuvuoret ja Jan Mayen, sekä Suomen itsehallinnollinen maakunta Ahvenanmaa kuuluvat Pohjoismaihin. Yhteistyöelin on Pohjoismaiden neuvosto. Pohjoismaissa asuu yhteensä noin 27 miljoonaa ihmistä.
Historia > Viikinkiaika

Pohjoismaiden yhteinen historia alkaa 1000-luvun alusta. Grönlantilaisen Leif Erikinpojan aikana Norja oli suurvalta, jolloin suuri osa Pohjolasta yhdistyi ensimmäistä kertaa yhdeksi valtakunnaksi. Norja otti vähitellen hallintaansa myös Färsaaret, Islannin ja Grönlannin. Norjalaisten vuorovaikutus oli tiivistä myös Ruotsin ja Tanskan viikinkikuninkaiden kanssa. Pohjoismaiden viikingit päätyivät Kanadan lisäksi myös Venäjän ja Välimeren alueille. Merenkulun lisäksi viikingit lisäsivät Pohjolassa myös kaupankäyntiä ja maanviljelyä.
Historia > Kristinuskon saapuminen

Vuosituhannen vaihteessa kristinusko saapui Pohjolaan ja lähensi aluetta muuhun Eurooppaan myös kulttuurisesti. Kristinuskon myötä Stavangeriin ja Ribeen rakennettiin suuret tuomiokirkot. Pohjoismaissa perustettiin myös lukuisia luostareita ja piispanistuimia. Kehitys johti myös kauppaloiden perustamiseen ja linnojen rakentamiseen. Kaupan välityksellä myös ruokailutottumukset ja vaatetus monipuolistuivat. 1300-luvun lopulla Euroopassa levinnyt musta surma oli hävittää koko Norjan ja Islannin väestön. Myös Länsi-Grönlannin pohjoismainen väestö kuoli 1400-luvun alussa, mutta syyksi ei ole voitu vahvistaa ruttoa. Grönlannin ja muun Pohjolan vuorovaikutus keskeytyi lähes 300 vuoden ajaksi.
Historia > Kauppaliittojen ja sotien keskiaika

Pohjolan asema kulttuurisena, taloudellisena ja poliittisena toimijana vahvistui myöhäiskeskiajalla, kun Ruotsi, Norja ja Tanska solmivat Kalmarin unionin vuonna 1397. Unioniin kuuluivat myös Norjan vanhat merentakaiset alueet – Shetlandinsaaret, Orkneysaaret, Färsaaret ja Islanti – sekä Ruotsin alaisuuteen kuuluneet Suomi ja Ahvenanmaa. Alkuvuosinaan unioni oli voimakas, mutta vähitellen unioni alkoi jakautua sisäisesti Tanska-Norjaan ja Ruotsi-Suomeen. Lopulta unioni jakautui kahtia. Jakautumista seurannutta levottomuuksien aikaa edelsi Tukholman verilöyly vuonna 1520, jolloin Tanskan kuningas Kristian II mestautti aatelisia ja nimekkäitä kaupunkilaisia säilyttääkseen valtansa Ruotsissa.
Myöhäiskeskiajan ja renessanssin aikana Pohjola jäi jälkeen muusta Euroopasta. Samaan aikaan Ruotsista kehittyi eurooppalainen suurvalta, joka hallitsi suurta osaa Itämeren alueesta, mukaan lukien valtaosaa nykyisestä Baltiasta sekä osia nykyiseen Saksaan ja Puolaan kuuluvista alueista. Tanska-Norja aloitti siirtomaavallan harjoittamisen ottamalla hallintaansa Tranquebarin kaupungin Intiassa, osan nykyisestä Ghanasta sekä kolme Karibianmeren saarta: Sankt Thomasin, Sankt Janin sekä Sankt Croix'n. Saaret kuuluivat Tanskan hallintaan vuoteen 1917 asti.
Tanska-Norja tai Ruotsi-Suomi ei kuitenkaan noussut vastaavaan asemaan suhteessa Euroopan kaupunkivaltioihin tai Espanjan, Portugalin, Hollannin ja Englannin kaltaisiin merimahteihin. Kehitystä häiritsi toistuvat sodat entisten unionimaiden välillä, jotka kääntyivät pääosin Ruotsin voitoksi. Ensin Tanska joutui luovuttamaan Ruotsille Skånen, Hallandin ja Blekingen kehittyneet ja viljavat maakunnat. Vuonna 1814 myös Norja siirtyi Ruotsille. Ruotsi taas menetti Suomen lopullisesti Venäjälle vuonna 1809. Niin sanotun Vanhan Suomen se oli menettänyt jo vuonna 1721. Islannin, Färsaarten ja Grönlannin kolonisoidut osat säilyivät Tanskan hallinnassa.
Historia > Lähentyminen suurvaltapolitiikan vieressä

Pohjoismaat ovat lähentyneet toisiaan 1800-luvun loppupuolelta lähtien. Ensimmäisinä askeleina Tanska ja Ruotsi lopettivat keskinäisen sodankäyntinsä. Ympäröivät suurvallat katsoivat strategisista syistä tärkeäksi Itämeren alueen säilymisen useamman itsenäisen valtion hallussa. Venäjä, Preussi ja Iso-Britannia tarvitsivat välilleen puskurivyöhykkeitä, eikä aluetta haluttu jättää vain yhden valtion hallintaan.
Pohjolan alueella vallitsi köyhyys 1800-luvun alkupuolella, mikä sai aikaan siirtolaisliikkeen Yhdysvaltoihin. Teollistumisen myötä suureen osaan Pohjolaa syntyi kuitenkin raskasta teollisuutta, kaivostoimintaa ja telakoita mikä alkoi vetämään työvoimaa kaupunkeihin. 1900-luvun alussa itsenäistymispyrkimykset vahvistautuivat Pohjolassa. Norja itsenäistyi vuonna 1905, Suomi vuonna 1917 ja Islanti vuonna 1918. Suomi ajautui seuraavana vuonna sisällissotaan. Sodan osapuolista punaiset halusivat tiiviit suhteet Venäjään ja valkoiset Pohjoismaihin. Norja päätyi säilyttämään perustuslaillisen monarkian, mutta Suomesta tuli tasavalta, jonka ulkopolitiikka perustui suurelta osin hyvine Venäjä-suhteiden ylläpitoon.
Teollistuminen loi pohjan myös demokratisoitumiselle. Pohjoismaissa siirryttiin täyteen kansanvaltaan ensimmäisen maailmansodan jälkeisenä aikana. Ensimmäisessä maailmansodassa Pohjola pitäytyi puolueettomana. Toisen maailmansodan aikana Saksa miehitti Norjan ja Tanskan. Ruotsi pitäytyi edelleen puolueettomana, mutta tuki Suomea kun Neuvostoliitto, Saksan kanssa tekemänsä Molotov-Ribbentrop-sopimuksen mukaisesti hyökkäsi Suomeen, talvisota. Välirauhan aikana elokuussa 1940 keskusteltiin Ruotsi ja Suomen valtioliitosta, mutta Neuvostoliitto ja Saksa torjuvat hankkeen. Saksa yllätti sopimuskumppaninsa Neuvostoliiton operaatio Barbarossalla aloittamalla 22.6.1941 hyökkäyksen Neuvostoliittoa vastaan. Suomi toimi Jatkosodassa yhteistyössä Saksan kanssa ja Lapin sodassa Saksaa vastaan. Toinen maailmansota aiheutti Suomelle suuria tappioita. Sota aiheutti vahinkoa myös Norjassa. Islanti, Färsaaret ja Grönlanti olivat sodan aikana amerikkalaisten ja brittien miehittämiä. Erityisesti amerikkalaisten läsnäolo Grönlannissa sai yhteiskunnan kehittymään rivakasti parin vuoden aikana.
Historia > Nykyaikaisen Pohjolan kehittyminen

Sodan jälkeen Pohjolan talous kehittyi muun muassa Marshall-avun ansiosta. Suomen ulkopoliittinen linja perustui tasapainotteluun tiiviiden idänsuhteiden ylläpidossa ja samalla hivuttautumalla lähemmäksi länttä ja muita Pohjoismaita. Suomi noudatti venäläisten vaatimuksesta tiukkaa puolueettomuuspolitiikkaa ja kävi kauppaa sekä lännen että Neuvostoliiton kanssa. Ruotsi pitäytyi edelleen puolueettomana, kun taas Tanska, Norja ja Islanti liittyivät vuonna 1949 sotilasliitto Natoon. Sisäisesti Pohjoismaissa vaikuttivat voimat, jotka uskoivat monenväliseen yhteistyöhön. Pohjoismaiden neuvosto perustettiin vuonna 1952 ja lähtökohtana oli Pohjolan kulttuurinen, taloudellinen ja poliittinen lähentyminen siltä osin, kuin ulkopoliittiset erot sen sallivat. Pohjolassa ryhdyttiin toimiin hyvinvointimallin rakentamiseksi jo ennen toista maailmansotaa. Poliittisesti Pohjola poikkesi muusta Euroopasta korottamalla veroja ja maksuja. Sotien jälkeen pohjoismaissa uudistettiin myös terveydenhuoltoa ja koululaitosta.
1900-luvun jälkipuolella Pohjoismaiden talouskasvu kiihtyi. Talouskasvun taustalla oli viennin kasvu sekä öljyn ja maakaasun kaltaisten luonnovarojen tuotanto. Vuosituhannen vaihteen tietämillä Suomella ja Islannilla oli vahvoja nousu- ja laskusuhdanteita. Norjan talous pysyi kasvussa erityisesti Pohjanmeren öljyesiintymien ansiosta. Yhteisestä historiallisen suunnan samankaltaisuudesta huolimatta Pohjoismaita leimaavat erot suhteessa muihin liittoutumiin. Tanska liittyi vuonna 1973 Euroopan yhteisöön ja myöhemmin Euroopan unioniin. Suomi, Ruotsi ja Ahvenanmaa liittyivät EU:n jäsenmaiksi vasta 1995. Norja ja Islanti ovat Grönlannin ja Färsaarten tavoin yhä unionin ulkopuolella. Maaliskuusta 2024 lähtien kaikki Pohjoismaat kuuluvat Natoon Ruotsin liityttyä siihen. Suomi oli liittynyt siihen huhtikuussa 2023.
Historia > Pohjoismaiden historian aikajana

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Vuosisata: Pohjoismaat
| 2000-luku | Tanska (EU) | Färsaaret | Islanti | Norja | Ruotsi (EU) | Suomi (EU) |
| 1900-luku | Tanska | Färsaaret | Islanti | Norja | Ruotsi | Suomi |
| 1800-luku | Tanska | Tanska | Tanska | Ruotsi-Norja | Ruotsi-Norja | Suomen suuriruhtinaskunta (Venäjä) |
| 1700-luku | Tanska-Norja | Tanska-Norja | Tanska-Norja | Tanska-Norja | Ruotsi | Ruotsi |
| 1600-luku | Tanska-Norja | Tanska-Norja | Tanska-Norja | Tanska-Norja | Ruotsi | Ruotsi |
| 1500-luku | Tanska-Norja | Tanska-Norja | Tanska-Norja | Tanska-Norja | Ruotsi | Ruotsi |
1400-luku: Kalmarin unioni
| 1300-luku | Tanska | Norja | Norja | Norja | Ruotsi | Ruotsi |
| 1200-luku | Tanska | Norja | Norja | Norja | Sveat, göötit ja uplantilaiset | Suomalaiset, hämäläiset ja karjalaiset |
| 1100-luku | Tanska | Färsaaret | Islanti | Norja | Sveat, göötit ja uplantilaiset | Suomalaiset, hämäläiset ja karjalaiset |
| Kansat | Tanskalaiset | Färsaarelaiset | Islantilaiset | Norjalaiset | Sveat, göötit ja uplantilaiset | Suomalaiset, hämäläiset ja karjalaiset |
Maantiede > Geologia

Pääosan Pohjoismaista muodostaa Fennoskandia, johon kuuluvat Suomi sekä Skandinavian niemimaan Ruotsi ja Norja. Fennoskandian geologiaa hallitsee vanhasta peruskalliosta muodostuva Fennoskandian kilpi. Nuorempia sedimenttikiviä on Fennoskandian kilven reunoilla kuten Ruotsiin kuuluvissa Gotlannin ja Öölannin saarilla samoin kuin Pohjoismaiden naapurina etelässä olevassa Virossa. Karjalan kannaksella Suomen kaakkoispuolella samoin kuin Tanskassa on jääkauden kasaamina runsaasti irtaimia maalajeja kallioperän päällä. Norjan ja Ruotsin rajalla sijaitsee vuoristo Skandit, joka ylettyy Suomeenkin asti ja sen korkein kohta on yli 2 kilometriä merenpinnan yläpuolella.
Norja on hyvin vuoristoinen maa. Vuoristoisen Norjan vastaisen rajan lisäksi Ruotsissa on laaja tasaisempi alue. Suomi on tasainen maa lukuun ottamatta Pohjois-Suomea. Suomen korkein vuori, Halti, sijaitsee Skandeilla. Tanskassa on hyvin tasaista, korkein kohta on vain noin 173 metrin korkeudessa. Islanti on vuoristoisempi kuin Tanska tai Suomi, sen korkein kohta on 2 199 metrin korkeudessa. Islannissa on myös paljon tulivuoria ja jäätiköitä.
Maantiede > Ilmasto

Pohjoismaiden ilmasto on pääosin väli-ilmasto, johon kuuluu neljä vuodenaikaa. Useimmissa pohjoismaissa kesät ovat usein hyvin lämpimiä ja talvet erittäin kylmiä. Kesällä saattaa tulla helleaaltoja ja lämpötila kohota lähes 40 celsiusasteeseen ja talvella saattaa olla pakkasta 30–40 astetta. Merellisessä Islannissa lämpötila ei vaihtele yhtä paljon kuin mantereisemmassa Suomessa tai Ruotsissa, ja keväisin siellä on noin 4–10 astetta lämmintä.
Politiikka > Pohjoismainen yhteistyö

Pohjoismailla on hyvät keskinäiset suhteet, ja ne tekevät paljon yhteistyötä esimerkiksi talouden ja politiikan alueilla. Pohjoismaiden kansalaiset voivat liikkua vapaasti maasta toiseen ilman passia ja tehdä työtä muissa Pohjoismaissa ilman työlupaa.
Toisen maailmansodan jälkeen Pohjoismaiden välinen yhteistyö on ollut melko kiinteää. Pohjoismaasta toiseen muuttaminen ja matkustaminen on tehty keskinäisin sopimuksin hyvin helpoksi. Suomi korosti 1950-luvulla pohjoismaista yhteistyötä, sillä se oli yksi tapa korostaa sitä, että Suomi oli rautaesiripun länsipuolella. Viime vuosina yhteistyö on hieman rakoillut, koska vain osa Pohjoismaista kuuluu Euroopan unioniin.
Politiikka > Pohjoismainen malli

Pohjoismaita on pidetty myös sisäpolitiikan suhteen yhteneväisinä; kaikilla on korkea verotusaste, mikä mahdollistaa laajan julkisten palvelujen ylläpitämisen (nk. pohjoismainen hyvinvointivaltio). Lisäksi työttömyys on yritetty pitää mahdollisimman pienenä. Tosin mallin ennustetaan joutuvan haasteiden eteen huoltosuhteen heiketessä väestön ikääntymisestä johtuen.lähde?
Väestö > Kielet

Ruotsin, norjan ja tanskan kielet ovat niin lähellä toisiaan, että luettu teksti on toisen kielen puhujan ymmärrettävissä. Skandinaavisten kielten keskinäinen ymmärrettävyys heikkenee kuitenkin radikaalisti, kun mantereen kieliä verrataan saarten kieliin islantiin ja fääriin. Skandinaavisten kielten ääntämyksessä on kuitenkin huomattavia eroja. Ruotsia ja norjaa taitaville puhuttu tanska tuottaa yleensä vaikeuksia.
Väestö > Valtiot

| Selitteet |  Tanska |  Suomi |  Islanti |  Norja |  Ruotsi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Asukasluku (2019) | 5 814 422 | 5 521 606 | 350 734 | 5 347 896 | 10 278 887 |
| Pinta-ala | 42 915km² | 338 448km² | 103 001km² | 323 787km² | 450 295km² |
| Väestötiheys | 131/km² | 18/km² | 3,1/km² | 15,5/km² | 21,5/km² |
| Pääkaupunki | Kööpenhamina | Helsinki | Reykjavík | Oslo | Tukholma |
| Suurimmat kunnat (2020) |  Kööpenhamina (632 340)  Aarhus (349 983)  Aalborg (217 075)  Odense (204 895)  Vejle (115 748)  |  Helsinki (655 281)  Espoo (290 200)  Tampere (238 420)  Vantaa (233 383)  Oulu (205 629)  |  Reykjavík (131 146)  Kópavogur (37 959)  Hafnarfjörður (29 971)  Reykjanesbær (19 421)  Akureyri (19 025)  |  Oslo (693 494)  Bergen (283 929)  Trondheim (205 163)  Stavanger (143 497)  Bærum (127 731)  |  Tukholma (974 073)  Göteborg (579 281)  Malmö (344 166)  Uppsala (230 767)  Linköping (163 051)  |
| Valtiomuoto | perustuslaillinen monarkia | tasavalta | tasavalta | perustuslaillinen monarkia | perustuslaillinen monarkia |
| Nykyiset valtionpäämiehet | Frederik X (kuningas) Mette Frederiksen (pääministeri) | Alexander Stubb (presidentti) Petteri Orpo (pääministeri) | Guðni Thorlacius Jóhannesson (presidentti) Katrín Jakobsdóttir (pääministeri) | Harald V (kuningas) Jonas Gahr Støre (pääministeri) | Kaarle XVI Kustaa (kuningas) Ulf Kristersson (pääministeri) |
| Pääkielet | tanska | suomi ja ruotsi | islanti | norja | ruotsi |
| Pääuskonnot | 79 % kristinusko 16 % uskonnottomuus 4 % muut uskonnot | 67,1 % kristinusko 32,0 % uskonnottomuus 0,9 % muut uskonnot | 69,6 % kristinusko 9,1 % uskonnottomuus 21,3 % muut uskonnot | 75,6 % kristinusko 20,2 % uskonnottomuus 4,2 % muut uskonnot | 53 % – 66 % kristinusko 43 % Uskonnottomuus 4 % muut uskonnot |
| BKT (normaali) | 336,7 miljardia USD | 267,3 miljardia USD | 13,6 miljardia USD | 522,3 miljardia USD | 579,7 miljardia USD |
| BKT (reaalimuutos) per capita | 59 921 USD | 49 265 USD | 45 416 USD | 103 586 USD | 60 566 USD |
| BKT (PPP) | 240,9 miljardia USD | 218,3 miljardia USD | 13,2 miljardia USD | 328,0 miljardia USD | 418,2 miljardia USD |
| BKT (PPP) per capita | 43 080 USD | 40 045 USD | 41 001 USD | 64 363 USD | 43 407 USD |
| BKT:n kasvu (normaali) | 0,1% | -0,6% | 1,9% | 1,6% | 0,9% |
|  Sotilasbudjetti (BKT) | 1,41% BKT:sta | 1,47% BKT:sta | 0,13% BKT:sta | 1,4% BKT:sta | 1,18% BKT:sta |
| Asevoimien (joukkojen) vahvuuslähde? | 12 135 (sotilasta) | 365 000 (sotilasta) | 130 (sotilasta) | 39 700 (sotilasta) | 50 000 (sotilasta) |
| Työvoiman määrä | 2 795 000 | 2 685 000 | 181 100 | 2 707 000 | 5 107 000 |
Kulttuuri

Pohjoismaita yhdistävät myös liput: jokainen lippu lukuun ottamatta Grönlantia pohjautuu Dannebrogiin.
Pohjoismaat ovat kulttuuriltaan suhteellisen yhtenäisiä, ja niillä on paljon yhteistä historiaa. 1400-luvulla kaikki Pohjoismaat kuuluivat Kalmarin unioniin. Suomi on ollut Ruotsin osa, Tanska on puolestaan hallinnut Norjaa ja Islantia. 1800-luvulla Norja oli unionissa Ruotsin kanssa.
Huomiot

↑  Pohjoismaat ja Skandinavia ovat eri asioita. Skandinavia tarkoittaa vain Skandinavian niemimaata, jonka muodostavat suunnilleen koko Ruotsi ja Norja lukuun ottamatta Huippuvuoria ja Jan Mayenia. Myöskään sanaa Fennoskandia ei pitäisi käyttää merkityksessä Pohjoismaat, koska Fennoskandiaan kuuluu myös osia Venäjästä ja toisaalta ei Tanskaa, Islantia, Färsaaria eikä Grönlantia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pohjola-Norden – Pohjoismaisen kansalaisyhteistyön keskusliitto
Pohjola-Nordenin Nuorisoliitto
Haloo Pohjola (Arkistoitu – Internet Archive) – Pohjoismaiden ministerineuvoston tietopalvelu yrityksille ja yksityishenkilöille
www.norden.org - Pohjoismaiden neuvosto
The Nordic social model: Sustainable prosperity and welfare? (Arkistoitu – Internet Archive)
Anders Kjellberg (2022) The Nordic Model of Industrial Relations. Lund: Department of Sociology.
| n k Pohjoismaat |
| --- | --- | --- |
| Itsenäiset valtiot |   Islanti   Norja   Ruotsi   Suomi   Tanska  |  |
| Itsehallinnolliset alueet |   Ahvenanmaa   Färsaaret   Grönlanti  |  |
| Kunnallishallinnoton alue |   Jan Mayen   Lappi   Svalbard  |  |
| n k Pohjoismaiden neuvosto |
| --- | --- | --- |
| Jäsenmaat |   Islanti   Norja   Ruotsi   Suomi   Tanska  |  |
| Liitännäisjäsenet |   Ahvenanmaa   Färsaaret   Grönlanti  |  |
| Neuvosto |  Keskusta: 23  Konservatiivit: 13  Sosiaalidemokraatit: 23  Vapaa Pohjola: 7  Vihreä vasemmisto: 8  |  |
| Palkinnot |  Elokuva  Kirjallisuus  Musiikki  Lasten ja nuorten kirjallisuus  Ympäristö  |  |
| Muuta |  Nordic Master Programme  Nuorten Pohjoismaiden neuvosto  Pohjoismainen kulttuuripiste  |  |
Kalmarin unioni käsitti suuren osan nykyisistä Pohjoismaista 1400-luvulla.
Pohjoismaiden pääministerit lokakuussa 2014.
Pohjoismaiden neuvoston toimialue.
Ladislav Rygl

| Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten yhdistetty.MM-kisat  | Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten yhdistetty.MM-kisat  | Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten yhdistetty.MM-kisat  | Maa:   Tšekkoslovakia> Miesten yhdistetty. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Vysoké Tatry 1970 | normaalikilpailu |  |
Ladislav Rygl (16. heinäkuuta 1947 – 30. marraskuuta 2024) oli Tšekkoslovakiaa edustanut yhdistetyn hiihtäjä, joka kilpaili 1960- ja -70-luvuilla. Hän voitti kultaa normaalikilpailussa hiihdon MM-kisoissa 1970.
Ladislav Ryglin saman niminen poika kilpaili myös yhdistetyssä. Hän osallistui maailmancupiin 1990- ja 2000-luvuilla.
Aiheesta muualla

Ladislav Rygl Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS). (englanniksi)
Heikki Kokko

Heikki Sakarias Kokko (6. heinäkuuta 1926 Lappee – 3. marraskuuta 2013 Lappeenranta) oli suomalainen poliitikko ja kansanedustaja. Hänen puolueensa oli Suomen Keskusta.
Kokko toimi kahden vaalikauden ajan Kymen läänin vaalipiirin kansanedustajana vuosina 1983–1991. Hän ei enää asettunut ehdolle vuoden 1991 eduskuntavaaleihin. Kokko oli varsinaisena jäsenenä kahdessa eduskunnan valiokunnassa, puolustusasiainvaliokunnassa ja laki- ja talousvaliokunnassa, ja toisella kansanedustajakaudellaan hän toimi jälkimmäisen puheenjohtajana.
Poliittisella urallaan Kokko toimi myös presidentin valitsijamiehenä vuoden 1982 presidentinvaalissa sekä Lappeen ja Lappeenrannan kunnallispolitiikassa. Vuosina 1978–1982 hän oli Lappeenrannan kaupunginhallituksen puheenjohtaja.
Kokko syntyi maanviljelijäperheeseen ja oli itsekin varsinaiselta ammatiltaan maanviljelijä. Hän toimi vuosina 1982–1991 MTK:n johtokunnan jäsenenä. Hänen muihin politiikan ulkopuolisiin luottamustehtäviinsä kuuluivat muun muassa Eläkeliiton hallituksen jäsenyys ja varapuheenjohtajuus sekä Kirkkohallituksen jäsenyys. Kokko sai vuonna 1981 kunnallisneuvoksen arvonimen.
Kokko oli kahdesti naimisissa ja hänellä on kaksi poikaa.
Matti Koivunen

Paavo Matias (Matti) Koivunen (12. tammikuuta 1919 Ruovesi – 28. heinäkuuta 1997 Jyväskylä) oli suomalainen SKDL:n poliitikko. Hän toimi sosiaaliministerinä Paasion I hallituksessa 1966–1968 sekä  kansanedustajana Vaasan läänin itäisestä vaalipiiristä ja Keski-Suomen läänin vaalipiiristä vuosina 1951–1962 ja 1962–1972. Suomen Kommunistisessa Puolueessakin vaikuttanut Koivunen oli myös Jyväskylän kaupunginvaltuuston ja -hallituksen jäsen sekä presidentin valitsijamies vuosien 1956, 1962 ja 1968 vaaleissa. Koivunen työskenteli muun muassa kirvesmiehenä ja Keski-Suomen lääninveroviraston tarkastajana.