stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ben Webster (jalkapalloilija)

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 28. maaliskuuta 1986 (ikä 38)
Syntymäpaikka: Alnwick, Northumberland, Englanti
Pelipaikka: keskikenttä
Pituus: 181 senttimetriä
Paino: 78 kilogrammaa
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2005–2007 2009 | Västerås MyPa | 27 (2) 20 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 29. huhtikuuta 2010.
Ben Webster (s. 28. maaliskuuta 1986 Alnwick, Northumberland, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Webster on Newcastle Unitedin kasvatti. Hän pelasi juniorivuosinaan myös Englannin poikamaajoukkueissa. Newcastle Unitedissa hän nousi kuitenkin vain reservijoukkueeseen. Lähdettyään seurasta Webster pelasi ruotsalaisessa Västeråsissa Superettania ja 1. divisioonaa sekä kotiseudullaan Newcastle Blue Starin ja Alnwick Townin alasarjajoukkueissa.
Helmikuussa 2010 Webster teki kaksivuotisen sopimuksen suomalaisen Myllykosken Pallon kanssa. Kaudella 2009 hän pelasi 20 Veikkausliigan ottelussa. Kaudella 2010 hän ei ehtinyt pelata otteluakaan, sillä osapuolet purkivat sopimuksensa huhtikuussa Websteriä pitkään vaivanneen polvivamman vuoksi.
Aiheesta muualla

Ben Websterin esittely Veikkausliigan sivustolla
Jörgen Wickholm

Jörgen Wickholm (s. 1982) on suomalainen suunnistaja. MM-kilpailuissa Wickholmin paras saavutus on pitkän matkan kymmenes sija Aichin MM-kilpailuista 2005. EM-kilpailuissa hänen paras paras saavutuksensa on keskimatkan 21:s sija Primorskon EM-kilpailuista vuodelta 2010. Suunnistuksen maailmancupin kokonaiskilpailussa hänen paras saavutuksensa on 16:s sija vuodelta 2005. Yksittäisessä maailmancupin osakilpailussa hän on parhaimmillaan sijoittunut neljänneksi Subiaccon sprintissä vuonna 2005. Nuorten MM-kilpailussa Wickholm saavutti hopeaa viestissä ja pronssia keskimatkalla Alicantessa vuonna 2002.
Belgian edustajainhuone

| Kamer van Volksvertegenwoordigers (holl> )   Chambre des représentants (ransk.)   Abgeordnetenkammer (saks.) |
| --- | --- |
 
Tyyppi
Tyyppi:  alahuone
Johto
Puhemies:  Patrick Dewael (Open VLD)
Kokoonpano
Edustajia:  150
 
Puolueet:  Hallitus (88)      Sosialistit (19)       Reformiliike (14)       Open VLD (12)       Ecolo (13)       CD&V (12)       Vooruit (9)       Groen (8) Oppositio (63)      N-VA (25)       Vlaams Belang (18)       Työväenpuolue (12)       Sitoutuneet (5)       DéFI (2)       sitoutumaton (2)
Vaalit
Valintatapa:  Avoin lista Suhteellinen vaalitapa 11:ssa vaalipiirissä 5%:n äänikynnys
Viimeisimmät vaalit:  9. kesäkuuta 2024
Kokouspaikka
 
 Bryssel, Belgia
Kotisivut
 http://www.lachambre.be
Belgian edustajainhuone (holl. Kamer van Volksvertegenwoordigers, ransk. Chambre des représentants, saks. Abgeordnetenkammer) on Belgian parlamentin alahuone, jossa on 150 edustajaa. Jäsenet valitaan joka viides vuosi parlamenttivaaleissa. Vaalipiirejä on 11 ja käytössä on listavaalijärjestelmä. Kahdeksassa vaalipiirissä on 5%:n äänikynnys..
Pysyviä valiokuntia on 11. Näiden lisäksi väliaikaisia valiokuntia voidaan perustaa esim. jotain tiettyä lakialoitetta varten.
Edustajat

Sekä Flanderille että Vallonialle on kiintiöity määrä paikkoja edustajainhuoneessa: 88 Flanderille ja 62 Vallonialle. Saksankielisille alueille tai Brysselille ei ole omia kiintiöpaikkoja.
Edustajien tulee olla vähintään 18-vuotiaita Belgian kansalaisia, jotka asuvat maassa ja joilla on täydet poliittiset oikeudet.
Historia

Aiemmin parlamentissa oli 212 jäsentä.
Viimeisimmät vaalit

Viimeisimmät vaalit pidettiin 26 toukokuuta 2019. Pääministeriksi nousi ensin Charles Michel, mutta kun tämä valittiin myöhemmin Eurooppa-neuvoston puheenjohtajaksi, tilalle nimitettiin Sophie Wilmès. Edustajainhuoneen puhemieheksi (ran. Président, holl. Voorzitter) on Patrick Dewael.
Wilmès sai muodostettua hallituksen kuuden tukipuolueen avulla, jotta maassa olisi virallisesti hallitus koronakriisin aikana. Syyskuussa 2020 saatiin muodostettua seitsemän puolueen hallituskoalitio, johon kuuluvat sosialistit, Socialistische Partij Anders, reformiliike, Open VLD, Ecolo, vihreät ja flaamien kristillisdemokraatit. Uudeksi pääministeriksi nousi Alexander De Croo.. Uusi hallitus sai lempinimekseen Vivaldi.
Rovaniemen Islamilainen yhdyskunta

Rovaniemen Islamilainen yhdyskunta on Rovaniemellä toimiva uskonnollinen yhteisö, joka rekisteröitiin vuonna 2014. Siihen kuului syksyllä 2015 noin 100 jäsentä. Rovaniemen Islamilainen yhdyskunta on Suomen pohjoisin muslimiyhteisö.
Myllyjärvi (Espoo, Lahnus)

| Myllyjärvi |
| --- | --- |

Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Espoo
Koordinaatit:  60°19′28″N, 24°42′08″E
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  58,1 m 
Rantaviiva:  2,27 km 
Pinta-ala:  0,0971 km² 
 fiMyllyjärvi (Lahnus) 
Myllyjärvi (ruots. Kvarnträsket) on pieni järvi koillisessa Espoossa, Lahnuksen kaupunginosassa.
Myllyjärven pinta-ala on 9,71 hehtaaria. Sen pituus on noin 500 metriä ja leveys noin 600 metriä. Järven pitkänomainen luoteeseen työntyvä lahti on nimeltään Haaraviikki (ruots. Haraviken). Järvellä ei ole saaria. Järvi on pääosin alle 6 metriä syvä, mutta järven itäosassa on yli 6 metriä syvä kohta.
Järven rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä, ja rannat ovat pääosin metsämaata. Rannoilla on vajaa kymmenen vapaa-ajan asuntoa. Etelärannalla on uimaranta ja länsirannat ovat osittain luonnonsuojelualuetta.
Järvi sijaitsee Vantaanjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 21) Lepsämänjoen valuma-alueella (21.04), jonka Lepsämänjoen alaosan alueeseen (21.041) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 58,1 metriä mpy. Myllyjärvi laskee sen koillispäästä lähtevää ojaa pitkin. Oja jatkuu koilliseen ja yhtyy Valkojaan, joka laskee Lepämänjokeen.
Lahnuksen Myllyjärvi on suurin Espoon kolmesta Myllyjärvestä. Toiseksi suurin Myllyjärvi (5,4 ha) sijaitsee Röylässä ja pienin Myllyjärvi (1,4 ha) puolestaan Velskolassa.
Maria Alexandru

Maria Alexandru vuonna 1978.
Maria Alexandru (o.s. Golopenta, 30. joulukuuta 1939 Plugova – 27. marraskuuta 2024) oli romanialainen pöytätennispelaaja, joka osallistui MM-kilpailuihin jo 13-vuotiaana vuonna 1953 ja oli EM-mitaleilla vielä vuonna 1980. Hän voitti urallaan kolme maailmanmestaruutta sekä neljä Euroopan-mestaruutta, joista yhden kaksinpelissä.
Saavutukset > MM-mitalit

Naisten kaksinpeli
Hopeaa 1963
Pronssia 1969
Naisten nelinpeli
Kultaa 1961 (parina Georgeta Pitică), 1973 (parina Miho Hamada), 1975 (parina Shoko Takahashi)
Hopeaa 1969 (parina Eleonora Mihalca)
Pronssia 1957
Sekanelinpeli
Hopeaa 1971 (parina Antun Stipančić)
Pronssia 1967
Naisten joukkuekilpailu
Hopeaa 1957, 1963, 1969
Pronssia 1961
Lähde:
Saavutukset > EM-mitalit

Naisten kaksinpeli
Kultaa 1966
Hopeaa 1976
Pronssia 1970, 1972
Naisten nelinpeli
Kultaa 1960 (parina Angelica Rozeanu), 1978 (parina Liana Mihuț
Hopeaa 1964 (parina Ella Zeller), 1974 (parina Alice Grófová), 1980 (parina Liana Mihuț)
Pronssia 1968, 1970, 1972
Sekanelinpeli
Kultaa 1960 (parina Gheorge Cobirzan)
Hopeaa 1968 (parina Dorin Giurgiuca)
Pronssia 1966, 1974
Naisten joukkuekilpailu
Pronssia 1978, 1980
Lähde:
Kosmologia

Yleistä
Maailmankaikkeus
Kaikkeuden ikä
Kaikkeuden muoto
Kosmologian aikajana
Varhainen kaikkeus
Alkuräjähdys
Alkuräjähdyksen aikajana
Inflaatio
Ydinsynteesi
GWB
Neutriinotausta
Kosminen mikroaaltotausta
Laajeneva kaikkeus
Punasiirtymä
Hubblen laki
Kaikkeuden metrinen laajeneminen
Kaikkeuden kiihtyvä laajeneminen
Fridmanin yhtälöt
FLRW-metriikka
Rakenteen muodostuminen
Kaikkeuden muoto
Rakenteen muodostuminen
Galaksien muodostuminen
Galaksimuuri
Suuren mittakaavan rakenne
Kaikkeuden tulevaisuus
Lämpökuolema
Kaikkeuden lopullinen kohtalo
Osatekijät
Lambda-CDM-malli
Pimeä aine
Pimeä energia
Pimeä virtaus
Kosmologian kokeita
Havaitseva kosmologia
CoBE
BOOMERanG
Planck
WMAP
n
k
Radioteleskooppeja.
Kosmologia (m.kreik. κοσμολογία - κόσμος, kosmos, 'kaikkeus' ja -λογία, -logia, 'oppi') on maailmankaikkeuden rakennetta ja historiaa tutkiva tiede. Kosmologia tutkii kaikkeutta kokonaisuutena ja liittyy näin vahvasti niin tähtitieteeseen kuin fysiikkaankin. Erityisesti nykyajan kosmologia keskittyy kaikkeuden alkuperään liittyviin kysymyksiin.
Kosmologian kehitykseen vaikutti suuresti Einsteinin yleinen suhteellisuusteoria. Myös kvanttimekaniikka on keskeisessä asemassa. Yksi fysikaalisen kosmologian keskeisistä nykyisistä teorioista on alkuräjähdysteoria.
Yleinen suhteellisuusteoria alettiin vuodesta 1962 alkaen yhdistää kosmologian, gravitaation ja pimeän aineen tutkimuksiin. Ne antoivat vastauksia pohdintoihin, miten universumi on syntynyt ja miten se kehittyisi tulevaisuudessa. Yksi merkkipaalu alan tutkimuksissa on Roger Penrosen ja Stephen Hawkingin vuonna 1973 ilmestynyt teos The Large Scale Structure of Space-Time, joka selitti teorian aika-avaruuden vääristymien näkökulmasta.
Seuraavilla satelliiteilla on kartoitettu kaikkeuden alkuaikoja:
Nasan COBE
Nasan WMAP
ESAn Planck
Kirjallisuutta

Enqvist, Kari: Kosmoksen hahmo.  Helsinki:  WSOY, 2003.  ISBN 951-0-27916-1
Greene, Brian: Kosmoksen rakenne: Avaruus, aika ja todellisuus.  (The fabric of cosmos: Space, time and the texture of reality, 2004.)  Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Helsinki:  Terra Cognita, 2005.  ISBN 952-5202-83-6
Hawking, Stephen W.: Ajan lyhyt historia.  ((The illustrated A brief history of time, 1996.) Tarkistettu ja täydennetty, kuvitettu laitos.)  Suomentanut Risto Varteva. Helsinki:  WSOY, 2000 (5. painos 2005).  ISBN 951-0-19440-9
Hawking, Stephen W.: Maailmankaikkeus pähkinänkuoressa.  (The universe in a nutshell, 2001.)  Suomentanut Risto Varteva. Helsinki:  WSOY, 2003.  ISBN 951-0-28400-9
Overbye, Dennis: Kosmoksen yksinäiset: Tiede maailmankaikkeuden salaisuutta etsimässä.  (Lonely hearts of the cosmos: The story of the scientific quest for the secret of the universe, 1991.)  Suomentanut Mikko Vänttinen. Helsingissä:  Otava, 1995.  ISBN 951-1-09992-2
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lisää luettavaa aiheesta Kirjallisuutta tähtitieteestä on Wikiaineistossa
Cosmic Journey: A History of Scientific Cosmology (Arkistoitu – Internet Archive). American Institute of Physics. (englanniksi)
Mercantile

| Mercantile Oy Ab |
| --- | --- |

Perustettu:  1901
Perustaja:  Charles Elmgren (1879–1910)
Toimitusjohtaja:  Kimmo Lautanen
Puheenjohtaja:  Mika Salokangas
Toiminta-alue:  Suomi, Viro, Venäjä
Toimiala:  moottoriajoneuvojen varaosakauppa
Liikevaihto:  87,8 milj.€ (2012)
Liikevoitto:  1,5 milj. € (2012)
Henkilöstö:  380 (2012)
Tytäryhtiöt:   Örum Oy Ab  Merca-Autoasi Oy Ab  Turvata Oy Ab  Diagno Finland Oy  Mercantile Group AS
Omistaja:  Aminoffien perhe
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Oy Mercantile Ab, perustettu vuonna 1901, oli aiemmin Suomen suurimpia teknisen alan tuontiyrityksiä. Nykyisin Mercantile-konsernin päätoimialana on moottoriajoneuvojen varaosien ja lisävarusteiden jakelu Suomessa, Virossa ja Venäjällä. Oy Mercantile Ab toimii nyt holdingyhtiönä konsernille, johon kuuluvat Merca-Autoasi Oy Ab, Örum Oy Ab ja virolainen Mercantile Group AS. Konserni kuuluu Aminoffin perheen yrityksiin, joita ovat myös Helvar, Veho, Fastems sekä Electrosonic ja sen emoyhtiö Helectron Oy. Ehkä tunnetuin osa Mercantilen nykyistä toimintaa on Suomessa ja Virossa toimiva Autoasi-korjaamoketju.
Historiaa

Vuonna 1901 perustettu Mercantile käsitti 1960-luvun lopussa teräs-, kone- ja kemikaalijaostot sekä teollisen jaoston, johon kuului Helsingin Herttoniemessä sijainnut puhallintehdas. Mercantilen tytäryhtiöihin kuului radioita ja televisioita sekä sähköalan tarvikkeita Suomeen ja vientiin valmistanut Helvar Oy.
Mercantilen tuontiliiketoiminta oli jaettu kolmeen jaostoon: kemikaaleihin, rautaan ja teräkseen sekä koneisiin. Konevalikoima ulottui työstökoneista voimalaitosten turbiineihin. Mercantile edusti Suomessa muun muassa saksalaista BASFia ja ruotsalaista Avesta Ab:tä. Mercantile valmisti itse erilaisia puhaltimia, jäähdyttimiä ja ilmastointilaitteita.
Mercantilen toimitusjohtajana toimi ensin Walter Greuling 1908–1914, sitten Lauri Schroderus 1914–1944, Cecil Aminoff 1945–1966, Harry Lindfors vuoteen 1968, Ulf Sjölund 1969–1983 ja hänen jälkeensä Veli-Pekka Vasama.
Vuonna 1975 Oy Mercantile Ab:n liikevaihto oli noin 400 ja Helvar Oy:n noin 50 miljoonaa markkaa. Työntekijöitä oli yhteensä yli 900, joista lähes 500 toimihenkilöitä. Mercantile harjoitti teollista toimintaa Helvarin kautta, jonka Karkkilan tehdas tuotti sähkötarvikkeita pääasiassa vientiin. Helvarin radio- ja televisio-osastosta muodostettiin vuoden 1978 alussa Oy Helectron Ab, joka toimi Sonyn tuotteiden maahantuojana. Helectronin suunnitteluosastosta  yhtiöitettiin 1989 Oy Qualitron Ab, jonka erikoisalaa ovat televisiostudioiden tuotantotekniikka sekä video- ja audiotuotantolaitteet ja -järjestelmät.
Vuonna 1971 perustettu Mercantilen tietokoneosasto oli yksi ensimmäisistä. Se toi 1970–1980-luvuilla maahan muun muassa BASF-magneettitallennusnauhoja sekä eri valmistajien tietokoneita ja ohjelmia. Vuodesta 1984 vuoteen 1991 Mercantile toimi Apple-tietokoneiden maahantuojana.
Mercantile-konsernin emoyhtiön nimeksi tuli 1996 Helvar Merca Oy. Uuden Mercantile-konsernin toiminta käynnistyi lokakuun alusta 2002, kun aikaisempi Helvar Merca -konserni jaettiin neljään osaan.
Nykyinen yritysryhmä

Nyt Mercantile-konsernin emoyhtiö Mercantile Group Oy Ab toimii  konsernin holdingyhtiönä.
Nykyinen yritysryhmä > Örum Oy Ab

Örum Oy Ab:n asiakaskunta koostuu autokorjaamoista, autoliikkeistä, autonrengasketjuista ja varaosaliikkeistä. Örumin ketjuihin kuului vuoden 2012 lopussa lähes 400 korjaamoasiakasta, joista 266 kuului Autoasi-korjaamoketjuun ja muut Autonomi- sekä Bosch Car Service -ketjuihin. Korjaamoverkostoa tukee 49 aluetukkua. Autoasi on vakiinnuttanut asemansa yhtenä Suomen tunnetuim- mista korjaamoketjuista. Örum on mukana autokorjaamoalan yhteistyöryhmittymässä, johon kuuluu Norjasta Hellanor, Tanskasta FTZ, Virosta saman konsernin Mercantile Group, Irlannista Hella, Puolasta Inter-Team ja Venäjän Pietarin alueelta konserniyhtiö OOO Orum Merca.
Nykyinen yritysryhmä > Merca-Autoasi Oy Ab

Merca-Autoasi on henkilöautovaraosien jälleenmyyjä. Sillä on toimipisteet 22 paikkakunnalla, jotka muodostavat osan valtakunnallisesta Autoasi-ketjusta. Tukkumyynnin osuus liikevaihdosta on yli 95 prosenttia. Merca-Autoasi tarjoaa asiakaskorjaamoilleen varaosien saatavuuden omine kuljetusautoineen ja kiinteine jakeluaikatauluineen.
Nykyinen yritysryhmä > Turvata Oy Ab

Turvata Oy Ab on palo- ja pelastusalan kalustotoimittaja. Alkusammutustuotteiden ja -palveluiden jälleenmyynti hoidetaan Turvanasi-ketjun kautta, johon kuuluu yli 30 yrittäjätaustaista liikettä Suomessa. Ketjun markkinaosuus Suomessa myytävistä käsisammuttimista on noin kolmannes. Palo- ja pelastuskalustoa toimitetaan paikallisten Palokamu-jälleenmyyjien kautta.
Nykyinen yritysryhmä > Diagno Finland Oy

Diagno Finland Oy on Vantaalla toimiva korjaamopalveluihin sekä teollisuusmyyntiin erikoistunut asiantuntijayritys. Yritys tarjoaa korjaamolaitteet autokorjaamoille, katsastusasemille sekä ajoneuvoalan oppilaitoksille. Palveluihin kuuluvat korjaamon suunnittelupalvelut, autotekniikan ja diagnostiikan koulutuspalvelut sekä valtakunnallinen korjaamolaitehuolto.Diagnon teollisuusmyynti palvelee suomalaista valmistavaa teollisuutta tarjoamalla mm. Boschin ajoneuvokomponentit, MotoMeterin mittaristot ja näytöt sekä Italtergin pyyhinjärjestelmät. Diagno Finland suunnittelee valmistajan kanssa sopivat ratkaisut jokaisen asiakkaan tarpeeseen.
Onteloeläimet

| Onteloeläimet |
| --- | --- |
 Korvameduusa (Aurelia aurita)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
(luokittelematon)::  Onteloeläimet Coelenterata  Leuckart, 1847
Pääjaksot
 Polttiaiseläimet Cnidaria  Kampamaneetit Ctenophora 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Onteloeläimet (Coelenterata) on eläinkunnan luokittelussa aiemmin pääjaksona pidetty ryhmä, johon luettiin nykyiset polttiaiseläinten (Cnidaria) ja kampamaneettien (Ctenophora) pääjaksot. Onteloeläimiä olivat siis esimerkiksi polttiaiseläinten nykyiset luokat merivuokot, korallieläimet, meduusat ja polyyppieläimet. Uudemman käsityksen mukaan onteloeläimet eivät kuitenkaan muodosta yhteistä kehityslinjaa, eikä ryhmää siksi käytetä nykyluokituksessa.
Onteloeläimet ovat säteittäissymmetrisiä eliöitä, joiden solukkorakenne on yksinkertainen. Se koostuu pääosin kahdesta solukerroksesta, uloimmasta ektodermista ja sisimmästä endodermista, sekä niitä tukevasta välikerroksesta. Niillä on erikoistuneita, supistuvia lihassoluja sekä eräänlainen hajanainen hermoverkko. Laajassa ruuansulatuskanavassa olevan aukon kautta eläin saa ravintoa ja poistaa jätteet samaa aukkoa hyväksi käyttäen.
Mäyrämäki

Mäyrämäki on kylä Somerniemellä Somerolla.
Sijainti

Kylä sijaitsee Somerniemen Oinasjärveltä Someron Terttilään johtavan yhdystien 2801 varrella ja sen lähimpiä naapurikyliä ovat saman tien varressa sijaitsevat Somerniemen Suojoki ja Kaskisto. Idässä naapurina on Somerniemen Oinasjärvi.
Luonnonympäristö

Kylän alueelle ulottuu Kolmanteen Salpausselkään liittyvä Hyyppärän harjualueen Natura 2000 -alue.
Harjualueella sijaitsee kirkasvetinen Iso-Valkeen järvi, johon rajoittuu laaja luonnonsuojelualue. Pienempiä järviä ja lampia kylän alueella ovat Iso-Eläte, Pikku-Eläte, Koirlammi, Mustalammi, Taskulammi ja Varvaslammi. Kylän eteläisenä rajapaikkana on Hyyppärän Natura-alueeseen kuuluva Herakkaanlähde, jonka rannoilta löydettyihin kasveihin kuuluvat muiden muassa röyhysara, suovalkku, nevaimarre ja harsosammal.
Mäyrämäen kylässä Hyyppärän harjualueella sijaitsee Someron korkein kohta, 159,1 metrin korkeuteen kohoava, Natura 2000 -ohjelmassa luonnonsuojelulailla suojeltavaksi merkitty Murjumäki, joka on luokiteltu arvokkaaksi moreenimuodostumaksi.
Historia > Hallinnollinen asema

Yhdessä naapurikyliensä Kaskiston ja Suojoen kanssa Mäyrämäki kuuluu alueeseen, joka alkujaan oli osa varsinaissuomalaista Uskelan seurakuntaa, mutta tuli liitetyiksi osaksi hämäläistä Someron seurakuntaa vuonna 1492. Kun Somerniemestä tuli Someron kappeliseurakunta 1600-luvun lopulla, Suojoki, Kaskisto ja Mäyrämäki luettiin Someron emäseurakuntaan, vaikka kylien asukkaat käyttivätkin tai alkoivat viimeistään tuolloin käyttää Somerniemen kappelikirkkoa
Kun Etelä-Someron kylät vuonna 1492 oli siirretty osaksi Someron seurakuntaa, jäivät ne edelleen maallisessa hallinnossa kuulumaan samoihin hallinnollisiin kokonaisuuksiin Uskelan puoleisten naapurikyliensä kanssa ja olivat näin osa Turun ja Porin lääniä kun Somero ja koko Somerniemen kappeli kuuluivat Hämeen lääniin. Vasta kun lääninrajat vuonna 1870 koko Suomessa yhtenäistettiin seurakuntarajojen kanssa, näistä kylistä tuli myös hallinnollisesti osa Hämeen lääniä muun Someron tavoin.
Somerniemen seurakunnan itsenäistyessä 1901 Mäyrämäki, Suojoki ja Kaskisto tulivat osaksi Somerniemeä, mutta liitos toteutui Suojoen ja Kaskiston osalta vasta Someron kirkkoherran vaihtuessa vuonna 1927, vaikka Somerniemi oli muodostettu itsenäiseksi seurakunnaksi jo vuonna 1917. Mäyrämäen yksinäistalo, jonka Somerniemen kunta oli hankkinut omistukseensa vuonna 1922, sen sijaan liitettiin Somerniemeen jo vähän tätä ennen vuonna 1924.
Historia > Talohistoria

Mäyrämäen kylä on alkujaan vuonna 1596 perustettu yksinäistalo. Talo muodostui kun Someron Harjun kartanoa omistanut Perniön Paarskylän kartanon herra Jaakko Niilonpoika Gyllenhjerta vaihtoi Someron Suojoen kylässä omistamansa metsäpalstan yhteen Someron Harjun kylän taloista, jonka isäntä Simo Eskonpoika perusti vaihdossa saamalleen metsäpalstalle Mäyrämäen eli Mettämiehen uudistalon.
Kun Gyllenhjerta kannatettuaan kuningas Sigismundia joutui maanpakoon, otti Simo Eskonpoika uudelleen haltuunsa myös entisen kotitalonsa Harjussa ja myi sen Harjun kartanoa tuolloin omistaneelle Anders Munck af Sommernäsille. Tämä johti vuonna 1670 oikeuden päätökseen, jossa Mäyrämäki tuomittiin Somerniemen Kopilan kartanoa tuolloin omistaneelle Jaakko Niilonpoika Gyllenhjertan veljenpojan tyttärelle Hebla Klauntytär Gyllenhjertalle ja oli tätä kautta sittemmin Kopilaa omistaneen Jägerhorn af Spurila -suvun hallussa. Simo Eskonpojan jälkeläiset asuivat tämän jälkeen Mäyrämäkeä lampuoteina vuoteen 1796.
Vuonna 1796 Mäyrämäen osti kersantti Erik Hellstedt mutta myi sen jo vuonna 1798 Björkenheim-suvun kantaisäntä tunnetuksi tulleelle Bengt Magnus Björkmanille, joka omisti myös Kärkelän kuparisulattoa Kiskossa. Luopuessaan Kärkelästä Björkmanin poika Bengt Ludvig Björkman myi vuonna 1823 Mäyrämäen apteekkari John Jacob von Julinille, joka omisti myös Fiskarsin tehtaat. von Julin perusti Mäyrämäen metsiä hyödyntämään viereisen Kaskiston kylän yhteiselle myllytontille vuonna 1836 Emiliedahlin sahan. Vuonna 1880 Mäyrämäki siirtyi Julinien suvulta Turussa toimineelle Sahayhtiö Attulle. Koko tämän ajan 1700-luvun lopulta 1800-luvun lopulle tilaa viljelivät lampuodit. Vuonna 1892 omistajaksi tuli Gustaf Sundell, ja vielä samana vuonna Adolf Ilander, joka myi Mäyrämäen vuonna 1906 kamariherra Hjalmar Linderille Ilanderien jäädessä asumaan Mäyrämäkeä. Linder myi Mäyrämäen 1918. Tämän jälkeen omistajina oli vuosina 1918-19 Suomen Finanssiosakeyhtiö, 1919 ryhmä sijoittajia, 1919-20 kreivi Lorentz Creutz ja 1920-22 Suomen agraaritoimisto. Vuonna 1922 tilan osti Somerniemen kunta.
Kylän torpista Maaniitty, Vähämäki, Vilkki, Tuorby ja Mäkilä lohkottiin itsenäisiksi tiloiksi 1920-luvulla. Vuonna 1934 lohkottiin myös itse päätila viljelyksineen itsenäiseksi tilaksi sitä jo vuodesta 1924 vuokranneelle Juho Vaseniukselle (myöh. Vasama). Siirtoväen ja rintamamiesten maanhankinnassa Toisen maailmansodan jälkeen Mäyrämäestä lohkottiin vielä 12 tilaa. Tämän jälkeen Somerniemen kunnalle jäänyt Metsä-Mäyrämäen tila käsitti vielä 590 hehtaaria metsää ja järviä.
Väestö

Kylän väkiluku vuonna 2011 oli 16, mikä teki siitä Someron 47 varsinaisesta kylästä väkiluvultaan kolmanneksi pienimmän.
Toimintaa

Kaskiston, Suojoen ja Mäyrämäen kylissä toimii kyläyhdistys, joka järjestää juhlia ja tapahtumia.
Mäyrämäen kylän alueella Pikku-Elätteen järven rannalla on MTK Somerniemen omistama Tuottajapirtti.
Someron kaupungilla on Mäyrämäen kylän alueella Iso-Valkeen järven rannalla uimaranta, kaksi laavua, saunamökki ja luontopolku.
Omegophora

| Omegophora |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Jäykkäleukakalat Tetraodontiformes
Heimo::  Pallokalat Tetraodontidae
Suku::  Omegophora  Whitley, 1934
Infobox OKNimi-testi OK: 
Omegophora on pallokalojen suku. Siihen kuuluu kaksi lajia. Molemmat elävät Intian valtameren itäosassa Australian lähivesillä.
Lajit

Omegophora armilla (25 cm)
Omegophora cyanopunctata
Benito de Soto

Benito de Soto (22. maaliskuuta 1805 Pontevedra – 25. tammikuuta 1832 Gibraltar) oli espanjalainen merirosvo ja Burla Negra -aluksen kapteeni. Hän on yksi tunnetuimmista viimeisen sukupolven merirosvoista Atlantin valtamerellä. Ennen uraansa merirosvona hän toimi orjakauppiaana. Hänellä oli merimiehen koulutus.
Merirosvoura

De Soto matkusti Afrikkaan Buenos Airesista Defense de Pedro -laivalla vuonna 1827. Satamasta lähdön jälkeen de Soto alkoi suunnitella laivan valtaamista ja merirosvoksi ryhtymistä. Kun paluumatka Afrikasta alkoi, hän odotti laivan saapumista syvemmille vesille ja aloitti verisen kapinan liittolaisiensa kanssa. Aluksen kapteeni ja hänelle lojaalit miehistön jäsenet heitettiin laidan yli mereen. De Soto myi aluksessa olleet orjat.
Hän nimesi aluksensa Burla Negraksi ja aloitti merirosvona toimimisen Karibianmerellä. Asioiden alkaessa sujua hän siirsi toimintansa Etelä-Atlantille. De Soton kerrotaan olleen hyvin julma; hän harvoin antoi vastustajilleen armoa tai mahdollisuutta liittyä hänen joukkoihinsa.