stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mattila (Lappeenranta)

| Mattila |
| --- | --- |
Kaupunki:  Lappeenranta
Kaupunginosa nro:  16
Väkiluku:  743 (31.12.2013)
Mattilan ja Mäntylän tienhaara seututiellä 387 vuonna 1989.
Mattila on Lappeenrannan kaupunginosa ja tilastoalue. Se sijaitsee kaupungin eteläisellä alueella valtatie 6:n eteläpuolella noin kolmen kilometrin päässä keskustasta.
Kaupunginosa on Ihalaisen vanhan maarekisterikylän mailla, ja se on saanut nimensä alueella olleesta Matinsuosta. Mattilasta tuli osa Lappeenrantaa välirauhan aikana vuoden 1941 alussa, mitä ennen se kuului Lappeeseen. Vuoden 1932 esikaupunkiliitoksessa Mattila sekä Mäntylä, Kuusela ja Ihalainen olivat jääneet vielä kaupungin rajojen ulkopuolelle, mutta Ihalaisen kaivoksen toiminnan laajenemisen vuoksi uusi liitos nähtiin pian tarpeelliseksi. Mattilan ensimmäinen asemakaava hyväksyttiin kaupunginvaltuustossa 12. toukokuuta 1947. 1960-luvulle asti Mattilaa ja sen eteläpuoleista Mäntylää käsiteltiin vielä yhtenä kaupunginosana, kunnes Mäntylästä tuli erillinen kaupunginosa vuonna 1967. Mattilan asutus on yhtenäistä pientaloasutusta, ja se on rakentunut 1940- ja 1960-luvuilla. Mattilan tilastoalueella on 743 asukasta.
Kaupunginosan eteläosassa on Mattilanlampi, joka syntyi 1950-luvulla sorakuopan täytyttyä pohjavedellä. Lammen rannalla on julkinen uimaranta, pallokenttä ja muita liikuntapaikkoja. Muut lähimmät julkiset ja kaupalliset palvelut ovat Mäntylässä kaupunginosien rajan tuntumassa.
Valtatie 6:n Mattilan eritasoliittymä, joka on Lappeenrannan tärkein sisääntuloväylä, sijaitsee kaupunginosan koillisnurkassa. Mattilan ja Mäntylän länsipuolella on Laukkarata, yksi Maasotakoulun lähiharjoitusalueista. Valtatie 6:n tuntumassa on kolme venäläisten sotavankien hautausmaata, joista kaksi on Mattilan kaupunginosan rajojen sisäpuolella.
Kaupunginosaa rajaavat valtatie 6 pohjoisessa, seututie 387 eli Vaalimaantie idässä, Mattilanlampi ja Mattilantien ja Kurjentien risteys etelässä ja Laukkarata lännessä. Mattilan naapurikaupunginosia ovat Lentokenttä, Kesämäki, Reijola, Ihalainen ja Mäntylä.
Aiheesta muualla

Kaupunginosan esittely Lappeenrannan kaupungin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Mattilan–Mäntylän–Kuuselan asukasyhdistys
Lappeenranta
| --- | --- |
Kaupunginosat:  Ahvenlampi • Alakylä • Hakali • Harapainen • Hartikkala • Hiekkapelto • Hiessilta • Honkalahti • Hyrymäki • Ihalainen • Kanavansuu • Karhuvuori • Kariniemi • Kaukas • Keskus • Kesola • Kesämäki • Kimpinen • Kivisalmi • Korvenkeskus • Kourula • Kuusela • Kuusimäki • Kylpylä • Laihia • Lampikangas • Lapvesi • Lauritsala • Lavola • Leiri • Lentokenttä • Lepola • Linnoitus • Lintukangas • Mattila • Mustola • Myllymäki • Mälkiä • Mäntylä • Nuijamaa • Pajarila • Pallo–Tyysterniemi • Parkkarila • Peltola • Pulp • Putkinotko • Pöyhiänniemi • Rauha • Reijola • Ruoholampi • Rutola • Sammonlahti • Selkäharju • Skinnarila • Suolahti • Taikinamäki • Tirilä • Tykki–Kiviharju • Uus-Lavola • Vesivalo • Voisalmi • Ylämaa
Kyliä:  Hanhijärvi • Hiivaniemi • Kansola • Konnunsuo • Kontu • Leino • Louko • Moisio • Ravattila • Raippo • Ruokola • Rännikorpi • Simola • Sirkjärvi • Vainikkala
Muita alueita:  Huhtiniemi • Joutseno • Nuijamaa • Pikisaari • Ylämaa
Lannevesi (järvi)

| Lannevesi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Saarijärvi, Uurainen
Koordinaatit:  62°33′53″N, 25°26′17″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Lanneveden valuma−alue (14.65)
Tulouomat:  Isojoki, Kivipuro Kilpilammesta, Palsanpuro Iso Palsanlammesta
Laskujoki:  Lannejoki Summaseen
Järvinumero:  14.651.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  111,3 m  
Pituus:  8,9 km  
Leveys:  2,4 km  
Rantaviiva:  35,294 km  
Pinta-ala:  11,0157 km²  
Tilavuus:  0,068454203 km³  
Keskisyvyys:  6,21 m  
Suurin syvyys:  27 m  
Valuma-alue:  290,62 km²  
Keskiylivirtaama:  11,48 m³/s  
Keskivirtaama:  3,4 m³/s  
Keskialivirtaama:  0,88 m³/s  
Veden viipymä:  7,7 kk 
Saaria:  22 
:  Karankasaari
 fiLannevesi 
Lannevesi on Keski-Suomessa pääosin Saarijärvellä Lannevedellä ja hieman myös Uuraisilla sijaitseva järvi.
Maantietoa

Lannevesi on 8,9 kilometriä pitkä, 2,4 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 1 102 hehtaaria eli 11 neliökilometriä. Se on muodostunut matalien mäkien väliseen painaumaan, jonka Summasesta tuleva harjujakso on padonnut. Patoava harju nousee vedestä Kopanniemenä ja Paskomäkenä, koka jatkuu kaakkoon päin Kirkkoharjuna ja leviää suistotasanteeksi. Lanneveden laskujoki Lannejoki on murtautunut Kirkkoharjun ja Paskomäen välistä läpi. Järven rantaviivan pituus on 35,3 kilometriä. Kartasta katsoen suuri osa rannasta on metsämaata, mutta rannoilla esiintyy peltomaata järven pohjoispäässä ja länsirannassa Rantakylässä. Pohjoispäässä Summasen välisellä kannaksella on Lannevesi ja pohjoispään itärannassa Aution kulmakunta. Rannikkoalueen korkein mäki on eteläpäässä sijaitseva Karankamäki, joka kohoaa 200 metrin mpy. korkeuteen eli noin 90 metriä vedenpinnan yläpuolelle.
Järvellä on kartan mukaan 22 saarta. Suurin saarista on Karankasaari, joka on 1,3 kilometriä pitkä ja 250 metriä leveä. Saaressa on 14 vapaa-ajan asuntoa. Karankasaaren kaakkoispuolella sijaitsee viisi saarta, joista Korppisaari ja Rakennussaari ovat suurimmat. Isojoen joensuussa on neljä pientä saarta. Itärannassa sijaitsevat Hirvisaari ja kaksi Kalliosaarta. Läheinen Kannassaari on todellisuudessa niemi. Järvi kapenee puolikilometriä leveäksi Mankkisaaren kohdalla. Saaren eteläpuolella on vielä kaksi pikkusaarta. Aution rannassa sijaitsee Pyöreäsaari ja Lanneveden rannassa Likosaaret, Jousanluoto ja Toikkasenluoto.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven pohja on syvyyskäyrien perusteella epätasainen. Järven pohjoispäässä sijaitsee yli 10-metrinen syvänne ja järven kapeikossa sijaitsee laajempi ja Hirvisaaren itäpuolelle ulottuvat syvänne. Siinä on 18 metrin syvyyteen painuva kohta. Eteläosan järvenselällä on monia pienialaisia syvänteitä, jotka yltävät yli 20 metrin syvyyteen. Syvin kohta on hyvin pienialainen syvänne, jossa on 27 metriä vettä. Järven tilavuudeksi on määritetty 68,45 miljoonaa kuutiometriä, jolloin sen keskisyvyydeksi on saatu 6,2 metriä.
Lannevedeltä kulkee Uuraisten kirkonkylälle länsirantaa seuraava yhdystie 6304. Lannevedeltä haarautuu yhdystie 16797 kiertämään järven itäpuolelle Autioon. Sei ei jää kulkemaan järven lähelle ja itäranta on saavutettavissa pikkuteitä käyttämällä. Järven eteläpäästä pieni osa kuuluu Uuraisiin.
Hydrologiaa

Lannevesi sijaitsee Lanneveden valuma-alueessa, jonka pinta-ala on 291 neliökilometriä. Järvi sijaitsee aivan valuma-alueen alajuoksulla Lanneveden alueessa, jonka pinta-ala on 57 neliökilometriä. Lannejoki laskee Summaseen ja joen virtaamia seurataan Lanneveden luusuan mittauspisteessä.
Lanneveden lähtövirtaamat ovat keskivirtaamana (MQ) olleet 3,4 kuutiometriä sekunnissa (m³/s ), keskiylivirtaamana (MHQ) 11,48 m³/s ja keskialivirtaamana (MNQ) 0,88 m³/s. Virtaama-arvot on mitattu vuosina 1962–2022. Pienin mitattu virtaama (NQ) on 0,20 m³/s, joka sattui viimeksi 6.12.1962, ja suurin virtaama (HQ) on 22,0 m³/s, joka mitattiin 25.5.1967.
Kyseisellä keskivirtaamalla järven teoreettinen viipymä on noin 7 kuukautta ja 23 vuorokautta.
Järven vedenpinnan korkeus on 111,3 metriä mpy. Kaksi kilometriä pitkä Lannejoki laskee Summaseen, jonka vedenpinnan korkeus on 108,5 metriä. Lannejoelle tulee näin 2,8 metriä pudotusta.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Lanneveden valuma−alueella (14.65), jonka Lanneveden alueeseen (14.651) järvi kuuluu.
Järven lähialueet sisältyvät Lanneveden alueeseen. Siellä sijaitsee 14 pikkujärveä, jotka laskevat Lanneveteen. Paskolampi (1 ha) sijaitsee Paskomäen alapuolella ja sen vedet kuuluvat Lannejoen valuma-alueeseen. Kallinpuro laskee järven länsirantaan. Sen valuma-alueelta löytyy lukuisten tekolampien lisäksi myös Kallinlampi (7 ha), Mustalampi (2 ha) ja Pirttilampi (6 ha). Palasanpuro laskee myös länsirantaan. Sen vesistöalue on Palsanpuron valuma-alue (14.659) ja siinä on 10 pikkujärveä. Lähellä Lannevettä sijaitsevat tai suuret niistä ovat Iso Palsanlampi (13 ha), Pieni Pohjoislampi (12 ha), Jämpsänlampi (11 ha) ja Pieni Palsanlampi (4 ha). Järven lounaisrantaan laskee yksinäinen Mustalampi (4 ha) omaa laskuojaansa myöten. Kaakkoisrantaan Karankalahteen laskevalla Kivipurolla on pituutta ja sen valuma-alueelta löytyvät esimerkiksi Vihtalampi (11 ha), Pienet Vihtalammit, Kilpilampi (4 ha), Pieni Kilpilampi, Lehmälammi (1 ha) ja Haukilampi (16 ha). Itärannan Sirkkapuron valuma-alueella sijaitsevat Sirkkalampi (1 ha), Näätälampi ja Iso Suonlampi (3 ha).
Isojoen alueen (14.652), Kyynämöisen–Sääkspään alueen (14.653), Iso-Kuukan valuma-alueen (14.654), Iso-Uuraisen valuma-alueen (14.655), Muikkujoen valuma-alueen (14.656), Kylkijoen valuma-alueen (14.657) ja Saunajoen valuma-alueen (14.658) vesistöalueet muodostavat Isojoen valuma-alueen. Sen järvet sijaitsevat suhteellisen kaukana, mutta maininnan arvoisia ovat suuret järvet Kyynämöinen (515 ha, Sääkspää (160 ha), Iso-Uurainen (122 ha) ja Pieni-Uurainen (83 ha).
Huomioita

1 2  Veden teoreetiinen viipymä on laskettu jakamalla järven tilavuus järven keskivirtaamalla 3,4 kuutiometriä sekunnissa.
Lappeenrannan kirkko

| Lappeenrannan kirkko |
| --- | --- |
 Kirkko helmikuussa 2017
Sijainti:  Mannerheiminkatu 1, Lappeenranta
Koordinaatit:  61°03′38″N, 028°10′50″E
Seurakunta:  Lappeenrannan seurakunta
Rakentamisvuosi:  1914 luterilaiseksi kirkoksi 1924
Suunnittelija:  Georg Kosekov (1914) Ilmari Launis (1924)
Materiaali:  Kivi,tiili
Istumapaikkoja:  550
Tyylisuunta:  Bysantin arkkitehtuuri
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lappeenrannan kirkko sijaitsee Lappeenrannan keskustassa Pallo–Tyysterniemen kaupunginosassa. Se on valmistunut vuonna 1924, ja se on Lappeenrannan luterilaisen seurakunnan pääkirkko.
Kirkko on osa Lappeenrannan linnoitus- ja varuskuntakaupungin valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä. Kirkon länsipuolella on Rakuunamäen kasarmialue, ja kirkko suunniteltiin alun perin ortodoksiseksi sotilaskirkoksi kaupungin venäläisen varuskuntaväen käyttöön. Kirkon suunnitteli Georg Kosekov ja se edustaa Bysantin arkkitehtuurin tyypillistä uusbysanttilaisuutta. Kirkossa on päätorni ja neljä pienempää tornia, joissa kaikissa on kupukatto. Pienet kupolit valmistuivat arkkitehti Sami Vuorisen suunnitelmien mukaan 2008.
Kirkkoa alettiin rakentaa vuonna 1912, ja alkuperäisen suunnitelman mukaan sen piti valmistua vuonna 1913, mutta rakennustyöt viivästyivät ja lopulta ensimmäinen maailmansota katkaisi työt kokonaan. Suomen itsenäistyttyä keskeneräisestä kirkosta tuli aluksi valtion omaisuutta, mutta myöhemmin se siirtyi Lappeenrannan seurakunnalle. Kirkon muuttamiseksi luterilaiseksi kirkoksi seurakunta tilasi muutospiirustukset Josef Stenbäckiltä ja Ilmari Launikselta. Launiksen ehdotus valittiin, koska se oli edullisempi. Kirkko korjattiin vuosina 1923–1924, ja lopullinen vihkiminen käyttöön tapahtui elokuussa 1924.
Alttarin lasimaalaus Kristus ristillä on Ilmari Launiksen 1924 tekemä.
Kirkko sijaitsee harjanteella, jota on aiemmin nimitetty Myllymäeksi. 1790-luvulla paikalle rakennettiin Nikolain etulinnake, yksi Lappeenrannan linnoituksen kolmesta etulinnakkeesta. Linnakkeessa oli kasarmi, ruutikellari ja kaponieeri. Sen varustuksia on edelleen kirkon ympäristössä.
Kuvia

Lappeenrannan kirkon alttari
Lappeenrannan kirkon sisätilaa
Kirkon urut
Alkuperäinen suunnitelma ortodoksisen kirkon ikonostaasiin
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lappeenrannan kirkko Wikimedia Commonsissa
| n k Perustiedot Wikidatassa: Lappeenrannan kirkko (Q3585552)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: kirkko
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Lappeenranta
sijainti: Pallo–Tyysterniemi
koordinaatit: 61°04′N 28°11′E﻿ / ﻿61.06°N 28.18°E﻿ / 61.06; 28.18
Andrei Matvejev

Andrei Matvejev.
Andrei Fjodorovitš Matvejev (ven. Андре́й Фёдорович Матве́ев, 25. elokuuta 1892 Lotinapellon kihlakunnan Vinnitsyn kunnan Ozjoran kylä – 30. maaliskuuta 1985 Dnepropetrovsk) oli vepsäläissyntyinen opettaja, poliitikko ja osuustoimintamies.
Andrei Matvejev syntyi vepsäläiseen talonpoikaisperheeseen. Hän puhui seitsenvuotiaaksi saakka vain vepsää, mutta oppi koulussa nopeasti venäjän kielen. Matvejev kävi Vinnitsyn kaksiluokkaisen koulun ja pääsi vapaaoppilaana Petroskoin opettajaseminaariin.
Valmistuttuaan seminaarista vuonna 1911 Matvejev työskenteli opettajana Säämäjärven kunnan Uhmoilan koulussa. Vuonna 1915 hänet kutsuttiin armeijaan. Matvejev palveli Izmailovin kaartinrykmentin rivimiehenä Pietarissa ja lääkintämiehenä rintamalla. Kotiuduttuaan helmikuussa 1917 hän osallistui Pietarissa vallankumousliikkeeseen, liittyi Sosialistivallankumoukselliseen puolueeseen ja palasi sitten Petroskoihin. Matvejev ja menševikki Matvei Šiškin valittiin marraskuussa 1917 Aunuksen läänin edustajiksi Venäjän perustuslakia säätävään kansalliskokoukseen.
Matvejev opiskeli Venäjän kulutusosuuskuntien keskusliiton kursseilla vuosina 1918–1919 ja työskenteli sen jälkeen luennoitsijana ja neuvojana Lotinapellossa, Moskovassa ja Pietarissa. Matvejev pidätettiin entisenä sosialistivallankumouksellisena Pietarissa vuonna 1922, mutta hänet päästettiin pian vapaaksi. Vuodesta 1925 lähtien hän asui Stalingradissa. Matvejev johti maatalousosuuskuntien liiton osastoa vuoteen 1930 ja työskenteli sen jälkeen kulutusosuuskuntien liiton ja Narkomtorgin oppilaitosten opettajana.
Matvejev pidätettiin elokuussa 1938. Hänet tuomittiin huhtikuussa 1939 kahdeksan vuoden pakkotyörangaistukseen vastavallankumouksellisen propagandan levittämisestä. Matvejev kärsi rangaistuksensa metsätöissä Itä-Siperian Bamlagilla ja rautatietyömaan taloussuunnittelijana Komin tasavallan Petšorlagilla. Vapauduttuaan vuonna 1946 hän jäi perheineen roudantutkimusaseman päälliköksi Vorkutan lähelle Hanoveihin. Jäätyään eläkkeelle vuonna 1961 Matvejev muutti vaimoineen Dnepropetrovskiin. Hänen tuomionsa kumottiin vuonna 1990.
Gisela Mauermayer

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  EM-kilpailujen 1938 kuulantyönnön neljä parasta. Mauermayer toinen vasemmalta. |  EM-kilpailujen 1938 kuulantyönnön neljä parasta. Mauermayer toinen vasemmalta. |  EM-kilpailujen 1938 kuulantyönnön neljä parasta. Mauermayer toinen vasemmalta. |  |
Maa:   Saksa
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Berliini 1936 | kiekko |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Wien 1938 | kiekko |  |
|  Hopeaa | Wien 1938 | kuula |  |
Gisela Mauermayer (24. marraskuuta 1913 München – 9. tammikuuta 1995 München) oli saksalainen yleisurheilija ja olympiavoittaja. Hänen parhaat lajinsa olivat kiekonheitto ja kuulantyöntö.
Mauermayer voitti viisiottelun ja kuulantyönnön epävirallisen maailmanmestaruuden naisten IV maailmankisoissa Lontoossa 1934. Kiekonheitossa hän sijoittui toiseksi. Kaksi vuotta myöhemmin Berliinin olympialaisissa hän voitti kiekonheitossa kultaa tuloksella 47,63 m, jonka hän heitti heti ensimmäisellä kierroksella. Wienin EM-kilpailuissa 1938 hän voitti kultaa kiekossa tuloksella 44,80 m mutta jäi kuulassa hopealle tuloksella 13,27 m häviten maannaiselleen Hermine Schröderille kahdella senttimetrillä.
Mauermayer paransi kiekonheiton maailmanennätystä seitsemän kertaa. Viimeinen ME-heitoista kantoi tulokseen 48,31 m Dresdenissä 11. heinäkuuta 1936. Kuulantyönnössä hän teki maailmanennätyksen 14,38 m Varsovassa 15. heinäkuuta 1934, ja se kesti ennätyksenä yli yksitoista vuotta. Viisiottelussa hän teki vuonna 1938 Stuttgartissa maailmanennätyksen 418 pistettä silloisen pistetaulukon mukaan. Korkeushypyssä hän hyppäsi parhaimmillaan tuloksen 156 cm ja pituushypyssä 584 cm.
Koulutukseltaan Mauermayer oli eläinlääketieteen tohtori.
Mauregatus (Asturia)

| Mauregatus |
| --- | --- |
 
Asturian kuningas
Valtakausi:  783–788
Edeltäjä:  Silo
Seuraaja:  Bermudo I

Mauregatus oli Asturian kuningas vuosina 783–788 lankonsa Silon jälkeen.
Hänen hallituskaudestaan ei ole säilynyt paljoa tietoja, mutta ilmeisesti kuningas tyytyi elämään rauhassa al-Andalusin kanssa.
Mauregatuksen seuraaja oli Aureliuksen veli Bermudo I (788–791).
Lannejoki

| Lannejoki |
| --- | --- |
Maat:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Saarijärvi
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Lanneveden valuma−alue (14.65)
Pinta-ala:  290,62 km²  
Järvisyys:  9 % 
Pääuoman pituus:  45 km 
Pääuoman osuudet:  Lannejoki ←Lannevesi ←Isojoki ←Sääkspää ←Kyynämöinen ←Saunajoki ←Honkapuro
Yhtyy:  Saarijärven reitti
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Lannevesi, Uurainen 
 :  62.60571°N, 25.41576°E
Laskupaikka:  Summanen, Lannevesi 
 :  62.61656°N, 25.40263°E
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  111,3 m  
Laskukorkeus:  108,5 m  
Korkeusero:  2,8 m
Pituus:  2,2 km  
Kaltevuus:  1,29 m/km
Suurin virtaama:  22 m³/s (HQ) 
Keskivirtaama:  3,2 m³/s (MQ) 
Pienin virtaama:  0,2 m³/s (NQ) 
Muuta
Lannejoki on Keski-Suomen Saarijärvellä sijaitseva 2,2 kilometriä pitkä joki, joka alkaa Lannevedestä ja laskee Summasjärveen. Se muodostaa alajuoksulla valuma-alueensa pituudeltaan 45 kilometriä  pitkän pääuoman alimman osuuden.
Yleistä

Lannejoki alkaa Lanneveden pohjoispäästä Paskomäen ja Jokiharjun välistä, jossa Lanneveden ja Kiimasjärven Rantakylän välinen yhdystie 16797 ylittää joen. Harjujakso on aikoinaan saattanut olla ehyt, mutta joki on sen puhkaissut ja myöhemmin kuluttanut harjuun jokiuoman. Joki virtaa aluksi pienellä pudotuksella ja mutkittelee Heposuon vierellä edestakaisin. Eräs mutkista on nimeltään Miekankaarre. Ensimmäisen kilometrin jälkeen joki painuu jokilaaksoon, jossa virtaus käy vuolaana.
Joessa on kolme koskea tai vuolasta virtapaikkaa. Suurin pudotus tapahtuu Lannekoskessa, joka on 80 metriä pitkä (tai 610 m ) ja pudotusta 0,9 metriä . Koskessa on toiminut pitkään vesimylly, jonka toimintaa on tehostanut pato. Muut kosket ovat Yläkoski, joka on 270 metriä pitkä, ja Väliniva eli Välikoski, joka on 70 metriä pitkä. Koskien yhteispudotus on 2,6 metriä ja joella 2,8 metriä. Koskia on kunnostettu kalataloudellisessa mielessä. Yläkosken pinta-ala on 43 aaria, Väliniva 9,5 aaria ja Lannekoski 94 aaria.
Joen kokonaispituus on 2,2 kilometriä, josta noin 55 % on suvantoaluetta ja noin 45 % virtavesialuetta. Joen keskikohdassa Lannekosken kohdalla Kyynäränkylään ja Rantakylään johtava tie ylittää joen. Kosken alla laajenee pieni suvanto, josta joki jatkaa kapeana uomana eteenpäin. Joessa on heti jokisaari ja myös joen suistossa on ruovikkoinen saari, joka jakaa joensuun kahdeksi uomaksi.
Historiaa

Joen äyräällä seisoo alimman sillan vieressä Hernesalmen mylly, josta on alkanut Kiimasen Savulenkki-juoksutapahtuma. Myllyllä on Vaasan läänin kuvernöörin 13.7.1892 myöntämä lupa toimia. Mylly saattoi käynnistyä jo 1891, mutta tieto on epävarma. Myllyn toimintaa tukee yläpuolinen säätöpato. Joessa oli vuoteen 1985 voimassa uittosääntö, joka koski uittotoimintaa koko yläpuolisissa järvissä ja joissa eli Uuraisten reitillä. Viimeinen uittokesä oli vuonna 1963. Uittosääntöä kumotessaan vesioikeus määräsi poistettavaksi Lannekosken uittorakenteet.
Hydrologiaa

Lanneveden valtakunnallisella virtaama-asemalla on mitattu vuosina 1963–2004 Lanneveden luusuassa ylivirtaama (HQ) oli 22 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskivirtaama (MQ) 3,2 m³/s (tai 2,0  m³/s , 3,4 m³/s ) ja alivirtaama (NQ) 0,20 m³/s. Koska jokeen ei yhdy sivujokia, ovat nämä myös Lannejoen virtaama-arvoja.
Luontoarvoja

Lannejoki ranta-alueineen on merkitty suojelualueiksi Keski-Suomen seutukaavan viidennessä vaihekaavassa, jonka ympäristöministeriö on hyväksynyt 2.8.1999 ja jonka korkein hallinto-oikeus on vahvistanut 24.8.2001. Joen vasen eli lounainen ranta on 50–170 metrin levyinen luonnonsuojelualue, joka alkaa Paskomäen rinteestä ja päättyy alajuoksulla viimeiseen mutkaan. Yläpuolisten vesistöjen Isojoen ja Lannejoen vedenlaadulle on ominaista alhainen sähkönjohtavuus, hyvät happiolot ja rehevän veden ravinnearvot. Isojoen vesi on hieman happamampaa ja ruskeampaa kuin Lannejoen vesi. Vesistöjen vedenlaatu täyttää virtakutuisten kalojen ja ravun elinvaatimukset. Lannejoki kuuluu luokkaan tyydyttävä. Lannejoen Lanneveden osakaskunnan ja Kyyrän osakaskunnan vesialueisiin.
Huomioita

1 2  Lanneveden valuma-alueen pääuoman pituus on eritelty artikkelin Lanneveden valuma-alue kappaleessa Pääuoma.
Aiheesta muualla

ogsakar1: JokiKattaus: Lannejoki, Saarijärvi, YouTube (videokuva)
Matti ja Teppo (albumi)

| Matti ja Teppo Matti ja Teppo |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1970–1972
 Julkaistu: 1972
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 34.52
 Levy-yhtiö: Fazer Finnlevy
Listasijoitukset
  Suomi: 26. (lokakuu 1972)
Matin ja Tepon muut julkaisut
|   | Matti ja Teppo 1972 | Ota kiinni 1975 |
Matti ja Teppo on Matin ja Tepon ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1972.
Kappaleet > A-puoli

Hypi ja pompi – 2.47 (Leap Up and Down, säv. Keith Hancock, san. Teppo Ruohonen, sov. Markku Johansson)
Kai vielä muistat minut kerran – 2.50 (säv. Matti Ruohonen, san. Teppo Ruohonen, sov. Nacke Johansson)
Yksi päivä riittää – 2.38 (säv. Matti Ruohonen, san. Leo Länsi, sov. Nacke Johansson)
Nyt valvotaan – 2.30 (säv. Matti Ruohonen, san. Leo Länsi, sov. Nacke Johansson)
En odottaa voi enempää – 3.34 (säv. Matti Ruohonen, san. Teppo Ruohonen, sov. Markku Johansson)
Ystävän jos menetän – 3.14 (säv. Matti Ruohonen, san. Teppo Ruohonen, sov. Markku Johansson)
Kappaleet > B-puoli

Paljon sain paljon näin – 3.16 (Freedom Come, Freedom Go, säv. Albert Hammond, Michael Hazlewood, Roger Cook, Roger Greenaway, san. Vexi Salmi, sov. Markku Johansson)
Jos olet onnellinen – 2.30 (Consuela, säv. Rafael Cardenas, san. Juha Vainio, sov. Jaakko Borg)
Kissankultaa – 2.18 (säv. Matti Ruohonen, san. Tuula Valkama, sov. Nacke Johansson)
Nousee päivä laskee päivä – 4.09 (Sunrise, Sunset musikaalista Viulunsoittaja katolla, säv. Jerry Bock, san. Esko Elstelä, sov. Markku Johansson)
Ollaan näin vierekkäin – 2.21 (säv. Matti Ruohonen, san. Tuula Valkama, sov. Markku Johansson)
Missä nyt on vika – 2.45 (säv. Matti Ruohonen, san. Tuula Valkama, sov. Markku Johansson)
Miliam Maunula

Miliam August Maunula (20. elokuuta 1899 Paraisten mlk – 20. syyskuuta 1948) oli suomalainen vapaapainija. Hän ylsi EM-pronssille vuoden 1937 kisoissa Pariisissa. Suomen mestariksi tämä Turun Voimamiehiä ja Loimaan Voimaa edustanut mies paini kolmasti alle 56 kilon sarjassa: vuosina 1929, 1934 ja 1936.
Saavutuksia

EM-pronssia 1937 (sarja 56 kg)
Suomen mestari 1929, 1934, 1936 (sarja 56 kg)
Lapsuuteni lumijoulu

| Lapsuuteni lumijoulu Jukka Kuoppamäki |
| --- | --- | --- |

Cover-albumin tiedot
 Äänitetty : 1973
 Julkaistu: 1973
 Formaatti: LP, MC
 Tuottaja(t): Jukka Kuoppamäki/Satsanga
 Tyylilaji: joulumusiikki
 Kesto: 24.37
 Levy-yhtiö: Satsanga Records
Jukka Kuoppamäen muut julkaisut
| Kultaa tai kunniaa 1973 | Lapsuuteni lumijoulu 1973 | Jukka Kuoppamäen parhaita vol. 2 1974 |
Lapsuuteni lumijoulu on Jukka Kuoppamäen vuonna 1973 julkaistu joululauluja sisältävä albumi. Levyllä vierailevat Piritta Perälä ja lapsiryhmä. Albumi on jaettu kahteen osaan: A-puoli sisältää ”tunnelmallisia lauluja” ja B-puoli ”iloisia lauluja”.
Jukka Kuoppamäen ja Piritta Perälän lisäksi levyllä esiintyy lapsia, jotka saatiin mukaan Kuoppamäen tuttavaperheen lasten lastentarhasta. Kappaleet pyrittiin esittämään samassa hengessä kuin niitä kotona lasten kanssa lauletaan. Säestäjänä albumilla toimii Kuoppamäen viimeisimpien levyjen tapaan Castanja-yhtye. Kuoppamäki piti levyä onnistuneena, ja siitä tuli monen vuoden joulumyynnin aikaan menestystuote.