stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Wiborgs Annonce Blad

Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
Wiborgs Annonce Blad oli Viipurissa vuosina 1837–1839, 1842–1844 ja 1848 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Kirjanpainaja Anders Cedervaller julkaisi Wiborgs Annonce Bladia aluksi Sanan Saattaja Wiipurista -lehden liitteenä ja myöhemmin sellaisina vuosina, jolloin Viipurissa ei ilmestynyt varsinaista sanomalehteä. Kerran viikossa ilmestynyt lehti sisälsi vain kuulutuksia ja ilmoituksia etupäässä ruotsiksi, mutta myös kaupungin muilla kielillä.
Annonce Bladin jälkeen Cedervallerit julkaisivat vuodesta 1849 lähtien samankaltaista ilmoituslehteä Tillkännagifvanden ifrån Embets-Myndigheterne i Wiborgs stad (vuodesta 1851 i Wiborgs län). Se lakkasi ilmestymästä vasta vuoden 1883 lopussa.
Aiheesta muualla

Wiborgs Annonce Blad digitoituna kansalliskirjastossa
Vesikauris

| Vesikauris |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Hirvieläimet Cervidae
Alaheimo::  Vesikauriit Hydropotinae  Trouessart, 1898
Suku::  Hydropotes  Swinhoe, 1870
Laji::  inermis
Kaksiosainen nimi
 Hydropotes inermis  Swinhoe, 1870 
Synonyymit
 Hydropotes affinis Brooke, 1872  Hydropotes argyropus Heude, 1884  Hydropotes kreyenbergi Hilzheimer, 1905 

Alalajit 
 H. i. inermis  H. i. argyropus 
Katso myös
   Vesikauris Wikispeciesissä   Vesikauris Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Vesikauris eli kiinanvesikauris (Hydropotes inermis) on pienikokoinen hirvieläinlaji, joka esiintyy alkuperäisenä itäisessä Aasiassa - Kiinassa ja Korean niemimaalla. Se on vesikauriiden alaheimon (Hydropotinae) ainoa laji, ja jaetaan kahteen alalajiin.
Ulkonäkö

Vesikauriilla ei ole sarvia ja se on siten ainoa hirvieläinlaji, jonka uroksilla ei ole sarvia aseinaan. Niiden sijasta uroksen yläkulmahampaat ovat kehittyneet noin seitsemän senttimetrin pituisiksi torahampaiksi, joita se käyttää tappeluissa muita uroksia vastaan. Hirvieläimistä vesikauriin lisäksi vain muntjakeilla ja tupsumuntjakilla on vastaavanlaiset torahampaat. Vesikauriin turkki on väriltään kesällä punaruskea ja talvella himmeän ruskea. Vasoilla on kyljissään vaaleita täpliä. Vahvat takaraajat ovat eturaajoja pidemmät. Korvat ovat lyhyet ja pyöreähköt.
Vesikauriin säkäkorkeus on täysikasvuisella uroksella 52 cm ja naaraalla 48 cm. Uros voi painaa 14 kg, naaras on sitä pari kiloa kevyempi.
Elintavat

Vesikauriin elinympäristöä ovat suot, ruovikot ja matalaa ruohoa kasvavat alueet. Vesikauris elää pääosan elämästään yksin. Jokaisella uroksella on oma reviirinsä. Lajin tiineysaika kestää keskimäärin 176 vuorokautta, ja vasoja syntyy usein kolme kerrallaan.
Erityistä

Vesikauriin ternimaitoa käytetään kiinalaisessa lääketieteessä ja sen vuoksi lajia metsästetään Kiinassa. Vesikauriita on istutettu Isoon-Britanniaan ja Ranskaan.
Vesikauris ei nimestään huolimatta ole sukua kääpiövesikauriille eli afrikankääpiökauriille (Hyemoschus aquaticus), joka kuuluu kääpiökauriiden (Tragulidae) heimoon.
Aiheesta muualla

ARKive: Chinese water deer (Arkistoitu – Internet Archive)
Animal Diversity Web
Encyclopedia of Life: Hydropotes inermis (luettu 27.2.2011) (englanniksi)
The Mammal Society: Chinese Water Deer (tietoa vesikauriista Britanniassa)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q192573  Wikispecies: Hydropotes inermis  ADW: Hydropotinae  ARKive: hydropotes-inermis  BOLD: 199230  CoL: 6MJGG  EoL: 308404  EPPO: HPTSIN  EUNIS: 11272  Fauna Europaea: 305267  Fauna Europaea (new): 9de228d3-a1a1-4ec1-a678-584c95fd3e24  GBIF: 2440931  iNaturalist: 42193  IRMNG: 10229506  ITIS: 625054  IUCN: 10329  MDD: 1006288  MSW: 14200463  NBN: NBNSYS0000005148  NCBI: 9883  Observation.org: 84009  Open Tree of Life: 194504  Paleobiology Database: 473913  Paleobiology Database: 42676  TSA: 8370 
Täytetty vesikaurisuros. Huomaa yläleuan pitkät kulmahampaat.
Sittang-joen taistelu

Kartta japanilaisten murtautumisesta Pegussa.
Sittang-joen taistelu käytiin toisen maailmansodan loppuvaiheessa keisarillisen Japanin armeijan jäljellä olevien joukkojen vetäytyessä Burmasta itään. Britit saivat kuitenkin tiedon pakoyrityksestä.
Viborgin voimalaitos

Viborgin voimalaitos heinäkuussa 2014. Voimalaitoksen piippu on 50-metrinen.

Viborgin voimalaitos (tansk. Viborg Kraftvarmeværk) Viborgin kunnassa Tanskassa sijaitseva maakaasuvoimalaitos, joka tuottaa sähköä ja kaukolämpöä. Voimalaitoksen rakentaminen aloitettiin vuonna 1994 ja se valmistui 1996. Voimalaitoksen omistaa Energi Viborg A/S. Rakennuksen arkkitehtuurin on suunnitellut Peter Kjelgaard & Thomas Pedersen. Rakennuksen ulkopinta koostuu kahdesta aurinkokennoja muistuttavasta kuoresta, jotka ovat keraamista laattaa.
Voimalaitoksen sähköteho on 57 megawattia ja laitoksen 19 000 m³ vesikattilaan varautuu maksimissaan 900 MWh lämpöä. Tämä vastaa kylmänä talvipäivänä noin 15 tunnin kulutusta Viborgin kaupungissa. Laitoksen käyttöaste on 5000 tuntia vuodessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viborgin voimalaitos Wikimedia Commonsissa
”Case: Viborg CHP Plant”, Combined Heat and Power in Denmark.  Danish Energy Agency, 1998.  ISBN 87-7844-092-0  Teoksen verkkoversio osoitteessa statensnet.dk (viitattu 11.7.2014). (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Wiborgs Tidning (1864–1881)

Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
Wiborgs Tidning oli Viipurissa vuosina 1864–1881 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Kirjanpainonomistaja N. A. Zilliacuksen julkaisema Wiborgs Tidning oli linjaltaan aluksi liberaali ja myöhemmin ruotsinmielinen. Sen ilmestyminen lakkasi liberaalin Östra Finlandin perustamisen aiheuttamaan kilpailuun. Tilalle Zilliacus perusti uuden Wiborgsbladetin.
Aluksi kahdesti ja vuodesta 1873 lähtien kolmesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 500 kappaletta vuonna 1875. Päätoimittajina työskentelivät N. A. Zilliacus (1864–1867 ja 1874–1877), Gabriel Lagus (1868–1872), Axel Lille (1873) ja Axel H. Antell (1878–1881).
Aiheesta muualla

Wiborgs Tidning Historiallisessa sanomalehtikirjastossa
Sittamustesieni

| Korsimustesieni |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Psathyrellaceae
Suku::  Hämymustesienet Coprinopsis
Laji::  cinerea
Kaksiosainen nimi
 Coprinopsis cinerea  (Schaeff.) Redhead, Vilgalys & Moncalvo 2001 
Katso myös
   Sittamustesieni Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sittamustesieni (Coprinopsis cinerea, syn. Coprinus cinereus) on tummaitiöinen mustesienilaji, joka kasvaa lähes koko pohjoisella pallonpuoliskolla, muun muassa Suomessa jokseenkin yleisesti lannalla ja lantavalla maaperällä, pääosin kulttuuriympäristöissä. Laji on hennonpuoleinen, kauttaaltaan lähinnä likaisenvaalea ja lakin pinnalla tavataan valkoista suojusjätettä, säteittäiskuvioinen lakki tummuu vanhetessaan itiöpölyn vaikutuksesta ja heltasto sulaa mustemaiseksi. Lakin leveys vaihtelee 1,5 ja 4 senttimetrin väliltä. Jalan pituus on noin 5–12 senttimetriä, paksuus viitisen millimetriä. Jalka on valkoinen, täyteinen, hauras ja karvainen, saattaa olla alaosastaan paksuuntunut ja juurehtiva. Sienessä on havaittavissa kumariinin tuoksu.
Venäjällä lajia pidetään yleisesti ruokasienenä. Sittamustesieni on sienitieteessä merkittävä laji, sillä sitä on tutkittu kantasienistä geneettisesti halkiheltan (Schizophyllum commune) ohella eniten. Lajin suvullinen lisääntyminen on selvitetty tarkasti ja todettu sen erittävän muun muassa feromoneja. Myös kopsiinin bakteereja tappava ominaisuus havaittiin ensi kerran sittamustesienellä.
RN Vesuvio (1886)

| RN Vesuvio |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Cantiere navale fratelli Orlando, Livorno
Kölinlasku:  10. heinäkuuta 1884
Laskettu vesille:  21. maaliskuuta 1886
Palveluskäyttöön:  16. maaliskuuta 1888
Poistui palveluskäytöstä:  1915
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 530 t
Pituus:  86,4 m
Leveys:  13,0 m
Syväys:  5,8 m
Koneteho:  7 480 ihp
Nopeus:  17 solmua
Miehistöä:  308
Aseistus
Aseistus:  2 × 25 cm/30 tykkiä 6 × 15 cm/32 tykkiä 5 × Hotchkiss 57 mm tykkiä 5 × Hotchkiss 37 mm tykkiä 4 × 357 mm torpedoputkea
RN Vesuvio (ital. Regia Nave Vesuvio) oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1886 vesillelaskettu Etna-luokan panssarikansiristeilijä.
Valmistus

Alus tilattiin Livornosta Cantiere navale fratelli Orlandolta, missä köli laskettiin 10. heinäkuuta 1884. Alus laskettiin vesille 21. maaliskuuta 1886 ja se liitettiin laivastoon 16. maaliskuuta 1888.
Palvelus

Alus myytiin romutettavaksi vuonna 1915.
Viana do Castelo -luokka

| Viana do Castelo -luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  1 600 t
Pituus:  83,10 m
Leveys:  12,95 m
Syväys:  3,69 m
Koneteho:  2 x Wärtsilä -dieselmoottoria, ä 5 200 hv 2 x sähkömoottoria á 270 hv
Nopeus:  20 solmua
Miehistöä:  35
Aseistus
Meritorjunta:  1 x OTO Melara 30 mm Marlin WS -tykkiä 2 x 12,7 mm konekivääriä
Viana do Castelo -luokka on Portugalin laivaston kymmenen 2010-luvulla valmistetun aluksen muodostama  partioalusluokka. Luokan aluksista on kuitenkin valmistunut kaksi ja toiset kaksi on rakenteilla. Loppujen kohtalosta ei ole tietoa.
Alukset

Luokan kahdeksasta kymmeneen alusta on erityisesti suunniteltu toimimaan Pohjois-Atlantilla ja ne korvaavat jo palveluksesta poistetut João Coutinho- ja Baptista de Andrade -luokkien korvetit sekä kalastusta valvoneet ja SAR-tehtävissä olleet pienet Cacine-luokan partioveneet. Luokan aluksista kaksi varustetaan saasteidentorjuntakalustolla kuten öljynkeräimin.
Portugali tilasi heinäkuussa 2015 toisen alus parin West Sea Vianan telakalta. Tilauksen arvo on hieman alle 77 miljoonaa euroa.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| NRP Viana do Castelo | ENVC, Viana do Castelo |  | 1. lokakuuta 2005 | maaliskuu 2010 |  |
| NRP Figueira da Foz | ENVC |  | 1. lokakuuta 2005 | kesäkuu 2013 |  |
| NRP Sines | WestSea, Viana do Castelo |  | 3. toukokuuta 2017 | 2018 |  |
| NRP Setúbal | WestSea |  | 13. syyskuuta 2017 | 2019 |  |
| NRP Funchal | WestSea |  | 2017 | 2018 | peruutettu |
| NRP Aveiro | WestSea |  | 2017 | 2018 | peruutettu |
Sitkokäävät

| Sitkokäävät |
| --- | --- |
 Lapinsitkokääpä (Antrodiella pallasii)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Polyporales
Heimo::  Steccherinaceae
Suku::  Sitkokäävät Antrodiella  Ryvarden & I.Johans. (1980)
Lajit
 Sitruunakääpä A. citrinella  Luukääpä A. faginea  Leppikääpä A. ichnusana  Nipukkakääpä A. leucoxantha  Vuotikankääpä A. niemelaei  Viitakääpä A. onychoides  Lapinsitkokääpä A. pallasii  Sitkokääpä A. pallescens  Kuusensitkokääpä A. parasitica  Lehtokääpä A. romellii  Voikääpä A. serpula 
Katso myös
   Sitkokäävät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sitkokäävät (Antrodiella) on kääpäsuku, johon kuuluvien lajien itiöemät ovat nimen mukaisesti sitkeitä. Vaikka kääpä näyttäisi hennolta, se voi olla vaikea repiä paloiksi. Myös pillien pienuus ja niiden yhteensulautuminen itiöemän vanhetessa ovat sitkokääville tyypillisiä ominaisuuksia. Sitkokäävät ovat valkolahottajia, mutta niiden aiheuttamaa lahoa on usein vaikea nähdä, sillä sitkokäävät elävät muiden kääpien valmiiksi lahottamissa puissa eli ne ovat ns. seuraajalajeja.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Sitkokäävät (Antrodiella)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q387828  Wikispecies: Antrodiella  AusFungi: 60015426  CoL: 62DFG  EoL: 16838  EPPO: 1ANRLG  Fungorum: 17084  GBIF: 2541874  iNaturalist: 328290  IRMNG: 1332447  MycoBank: 17084  NBN: NHMSYS0001474722  NCBI: 81041  NZOR: 672f9dbd-89a2-4b86-8b82-f9172b744fdc  Open Tree of Life: 93760
Sitraattisyntaasi

Sitraattisyntaasin inaktiivinen avoin konformaatio
Sitraattisyntaasi on entsyymi, joka katalysoi sitruunahappokierron ensimmäistä vaihetta. Reaktiossa substraatteina ovat oksaloetikkahappo ja asetyylikoentsyymi-A ja tuotteina muodostuu sitruunahappoa sekä koentsyymi-A:ta. Entsyymin EC-numero on EC 2.3.3.1.
Rakenne ja mekanismi

Sitraattisyntaasi esiintyy eliöiden soluissa mitokondrioiden matriisissa. Nisäkkäillä entsyymi on dimeeri eli koostuu kahdesta yksiköstä, jotka ovat keskenään samanlaisia. Kooltaan yksiköt ovat 49 kDa. Eräillä muilla eliöillä entsyymi voi koostua kuudesta yksiköstä, jolloin se on heksameeri.
Oksaalietikkahappo sitoutuu avoimeen inaktiiviseen entsyymiin. Sitoutumisen seurauksena entsyymin konformaatio muuttuu, alayksiköt siirtyvät lähemmäs toisiaan noin 15 Å:n verran. Kummassakin yksikössä on myös pienempi alayksikkö joka pyörähtää 19 astetta. Tällöin sitraattisyntaasiin muodostuu sitoutumiskohta myös koentsyymi-A:lle. Sitraattisyntaasi tuo substraatit lähelle toisiaan, asettaa ne oikeaan asemaan ja polarisoi eräitä sidoksia. Aktiivisessa kohdassa asparagiinihappo toimii emäksenä ja poistaa asetyylikoentsyymi-A:n hiiliatomilta protonin ja histidiini luovuttaa protonin asetyylikoentsyymi-A:n karbonyyliryhmän hapelle, jolloin muodostuu enoli. Toinen histidiini aktivoi oksaloasetaattimolekyylin luovuttamalla sen karbonyyliryhmälle protonin. Enolisoitunut asetyylikoentsyymi-A on nukleofiili ja hyökkää oksaloetikkahappoon, reaktio on tyypiltään aldolikondensaatio. Näin muodostuu välituotteena sitryylikoentsyymi-A. Hydrolyysin jälkeen sitruunahappo- ja koentsyymi-A-molekyylit vapautuvat entsyymistä.
Se mistä suunnasta koentsyymi-A hyökkää oksaloetikkahapon karbonyyliryhmään määrittää mitä sitruunahapon stereoisomeeria reaktiossa muodostuu. Nisäkkäillä ja kolibakteerilla hyökkäys tapahtuu Si-puolelta, jolloin tuotteella on S-konfiguraatio. Eräissä anaerobisten bakteerien entsyymien katalysoimissa reaktiossa syntyy R-sitruunahappoa ja hyökkäys tapahtuu Re-puolelta.
Sitraattisyntaasin pääasiallinen säätelytekijä on substraattien määrä. Sitä aktivoivat allosteerisesti kalsiumionit ja ADP-molekyyli. Inhibiittoreita ovat muun muassa sitruunahappo, ATP, sukkinyylikoentsyymi-A, rasvahappojen koentsyymi-A-johdannaiset ja NADH. Sitraattisyntaasiaktiivisuutta voidaan käyttää mittarina tutkittaessa mitokondrioiden vahingoittumista esimerkiksi solujen ultraäänisärkemisen tai pakastekuivauksen yhteydessä.
Sitraattisyntaasi aktiivisessa sulkeutuneessa konformaatiossa
VfB Einheit zu Pankow

VfB Einheit zu Pankow on saksalainen jalkapalloseura Berliinistä, Pankowin kaupunginosasta.
Historia

Seura edeltäjänä pidetty VfB Pankow perustettiin vuonna 1893. Sosialistisen hallinnon alettua seura perustettiin uudelleen nimellä SG Pankow-Nord. 1940-luvun lopun ajan seura pelasi Berliinin kaupunkisarjoja, joista se nousi kaudeksi 1950–1951 DDR-Oberligaan. Pääsarjassa seura pelasi nimellä VfB Pankow Berlin, ja sijoittui ensimmäisellä kaudellaan selvästi sarjan viimeiseksi voitettuaan vain kaksi ottelua maalisuhteella 29–131. Maan jalkapalloliiton päätöksellä seuraa ei kuitenkaan pudotettu DDR-Ligaan, sillä pääsarjatasolla haluttiin olevan ainakin yksi berliiniläisjoukkue. Toisen Oberliga-kautensa seura pelasi nimellä BSG Einheit Pankow Berlin, mutta sijoittui sarjan viimeiseksi. Tällä kertaa seura putosi DDR-Ligaan, jossa se sijoittui ensimmäisellä kaudella kymmenenneksi ja vältti näin putoamisen viimeisenä joukkueena. Kauden jälkeen 1953–1954 seura putosi Bezirksliga Berliiniin, jolloin se vaihtoi nimensä BSG Lokomotive Lichtenbergiksi seurafuusion myötä. Seura oli pahimmillaan neljännellä sarjatasolla, mutta nousi vuonna 1957 kolmannelle sarjatasolle II. DDR-Ligaan. Kahden kauden jälkeen seura putosi jälleen neljännelle sarjatasolle.
Seura nousi takaisin toiselle sarjatasolle vuonna 1971, mutta putosi heti kauden jälkeen. Seuraavan kerran Pankow nähtiin DDR-Ligassa vuonna 1973, mutta tällöinkin visiitti oli ainoastaan kauden mittainen. Viimeisen kerran seura pelasi toisella sarjatasolla kaudella 1975–1976, jonka jälkeen se putosi. Itä-Saksan romahdettua seuran nimeksi otettiin VfB Einheit zu Pankow. Tämän jälkeen seura on pelannut Saksan alasarjoissa.
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (saksaksi)
Sitaattioikeus

Sitaattioikeus eli siteerausoikeus on Suomen tekijänoikeuslain 22 §:ssä määritelty tekijänoikeuden rajoitus, jonka mukaan ”julkistetusta teoksesta on lupa hyvän tavan mukaisesti ottaa lainauksia tarkoituksen edellyttämässä laajuudessa”. Sitaattioikeutta käytettäessä siteerattava teos ja sen tekijä (alkuperäinen lähde) on ilmoitettava, muutoin siteerausta voidaan pitää tekijänoikeuden loukkauksena, vaikka siteerausoikeuden ehdot muutoin täyttyisivätkin.lähde?
Siteerausoikeuden käyttöä pohdittaessa on tärkeää, että lainauksen käytön ja siteerattavan teoksen välillä on asiallinen yhteys. Vääristelevän sitaatin, eli sellaisen joka antaa virheellisen tai puutteellisen kuvan alkuperäisestä teoksesta, julkistaminen on tekijänoikeusrikkomus, koska se ei täytä sitaattipykälässä säädettyä hyvän tavan mukaisuutta koskevaa vaatimusta.lähde?
Siteerausoikeus ei ole sidottu teoslajiin, vaan periaatteessa tekstin lisäksi voidaan siteerausoikeudella käyttää myös valokuvia, musiikkia ja muunlaisia teoksia, niin kauan kuin alkuperäisen teoksen ja uuden teoksen välinen asiallinen yhteys täyttyy. Tekijänoikeusneuvoston lausunnossa otetaan kuitenkin kanta, ettei elämäkerrallisessa multimediateoksessa voida sitaattioikeuden perusteella käyttää lyhyitä musiikkinäytteitä. Toisaalta lausunnossa suhtaudutaan varovaisen myönteisesti kuvasitaatteihin ja todetaan, että elokuvista voi tulla kyseeseen korkeintaan joidenkin sekuntien mittaiset lainaukset.
Siteerausoikeuden käyttäminen

Siteerausoikeuden käyttäminen edellyttää kolmen perusedellytyksen täyttymistä:
lainattavan teoksen julkistuminen,
käytön hyvän tavan mukaisuus ja
sallitun lainaamisen laajuus.
Siteerausoikeuden käyttäminen > Julkistettu teos

Lainattavan teoksen on oltava julkistettu Teos katsotaan julkistetuksi, kun se luvallisesti on saatettu yleisön saataviin.
Siteerausoikeuden käyttäminen > Hyvä tapa

Sitaattioikeuden yhteydessä hyvä tapa tarkoittaa Harengon, Niirasen ja Tarkelan mukaan sitä, että ”siteerattaessa teosta tai sen osaa on lähde mainittava joko välittömästi siteeratun kohdan yhteydessä tai muussa sopivassa paikassa. Siteeraus on myös selkeästi erotettava siteeraajan omasta tekstistä esimerkiksi lainausmerkeillä”. Lainauksella pitää myös aina olla hyväksyttävä asiallinen yhteys lainaajan omaan teokseen.
Lainatun ja lainaavan teoksen välillä tulee olla asiallinen yhteys, ja tätä edellytystä kutsutaan vakiintuneesti siteerausfunktioksi tai vetoamisfunktioksi. Asiallisen yhteyden vaatimus koskee sitä, mitä tarkoitusta varten lainaus on sallittu. Harengon et al. mukaan ”olennaista on, että siteerattava teos havainnollistaa, selkeyttää tai taustoittaa jollain tavalla lainaajan omaa esitystä”. T. M. Kivimäen mukaan ”siteerauksen tulee, ollakseen oikeutettu, olla avuksi henkisessä luomistyössä”. Siteerattua teosta saa käyttää omien ajatustensa perustelemiseen, havainnollistamiseen tai siteerattujen ajatusten arvostelemiseen. Tämä tarkoittaa sitä, että toisen tekemää tekstiä tai kuvaa ei saa käyttää korvaamaan omaa tekstiä tai muuta teosta.lähde?
Siteerausoikeuden käyttäminen > Laajuus

Siteerausoikeutta saa käyttää tarkoituksen edellyttämässä laajuudessa. Laajuutta ei ole tarkemmin määritelty laissa tai muissa säännöksissä, vaan hyväksyttävä lainaamisen laajuus on ratkaistava tapauskohtaisesti. Asiaa arvioitaessa on otettava huomioon myös yllä mainittu hyvän tavan mukaisuus ja asiallisen yhteyden vaatimus.
Sitaattioikeus eri maissa

Kansallisessa lainsäädännössä käytetään yleensä Bernin yleissopimuksen määriteltyjä rajoja yhdessä tai useammassa seuraavista vaatimuksista:lähde?
Siteeratut kohdat ovat kohtuullisen suuruisia (vaihtelee maittain),
ne on merkitty selvästi lainauksiksi ja niihin viitataan selvästi ja
siteerauksen tuloksena oleva uusi työ ei ole vain kokoelma lainauksia, vaan se on sinänsä täysin alkuperäinen teos.
Joissakin maissa teoksen käyttötarkoitus (koulutus, tieteellinen työ, parodia jne.) voi määrätä oikeuden laajuuden.lähde?
Sitaattioikeus eri maissa > Eurooppa

Sitaattioikeus on erityisen tärkeä Manner-Euroopan tekijänoikeuslaissa, jossa se kattaa joitakin käytäntöjä, joita muualla kutsutaan oikeudenmukaiseksi käytöksi (fair use). Eurooppalainen oikeuskäytäntö on vähitellen laajentanut sallittujen käyttötapojen määrää  tietyin rajoituksin.
Sitaattioikeus eri maissa > Eurooppa > Ranska

Ranskassa on laitonta kopioida jonkun teoksia ilman hänen suostumustaan. Mutta jos teos julkaistaan, eli sitä ei enää muokata ennen julkaisua, pienet lainaukset ovat laillisia.lähde?
Sitaattioikeus eri maissa > Eurooppa > Saksa

Saksassa lainausoikeutta on laajennettu huomattavasti tutkimustarkoituksiin ja se voi kattaa jopa kokonaisia teoksia (esimerkiksi tekstejä, kuvia, musiikkia tai videoita).
Sitaattioikeus eri maissa > Eurooppa > Puola

Puolassa sitaattioikeus antaa mahdollisuuden lainata otteita teoksista ja kokonaan pienistä teoksista, edellyttäen, että tämä on perusteltua opetuskäyttöön, kritiikkiin tai karikatyyrisesti motivoidulla selvityksellä.
Aiheesta muualla

Oikeustiede:sitaatti Tieteen termipankki.  14.1.2014. Viitattu 14.1.2014.
‬
Via Fulvia

| Via Fulvia |
| --- | --- |
 Via Fulvian sijainti Italiassa.
Maa:  Rooman valtakunta
Alkupiste:  Dertona
Reitti:  Forum Fulvii – Hasta
Päätepiste:  Augusta Taurinorum
Muodostettu:  125 eaa.
Via Fulvia oli roomalainen tie, joka kulki Liguriassa ja Transpadanassa Italiassa ja johti Dertonasta Augusta Taurinorumiin.
Historia

Via Fulvian rakennutti ainakin sen alkuosalta konsuli Marcus Fulvius Flaccus vuonna 125 eaa. Alun perin tie johti Dertonasta Forum Fulviin kautta Hastaan. Myöhemmin sitä jatkettiin Augusta Taurinorumiin ja aina Kottisilla Alpeilla sijainneeseen Druantiumiin saakka. Tietä ei tunneta itinerariumeista.
Reitti

Via Fulvia kulki Liguriassa sijainneesta Dertonasta Transpadanassa sijainneeseen Augusta Taurinorumiin. Dertonasta tiellä oli yhteys Via Aemilia Scauriin, Via Postumiaan ja Via Julia Augustaan. Tien asemapaikat olivat:
| Kaupunki tai muu asema | Nykyinen paikka | Etäisyys edellisestä> mailia | Etäisyys edellisestä> km (n.) |
| --- | --- | --- | --- |
| Dertona | Tortona |  |  |
| Forum Fulvii | Valenza |  ? |  ? |
| Hasta | Asti |  ? |  ? |
| Carreum Potentia | Chieri |  ? |  ? |
| Augusta Taurinorum | Torino |  ? |  ? |
Sitruunakirjoahven

| Sitruunakirjoahven |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Labroidei
Heimo::  Kirjoahvenet Cichlidae
Alaheimo::  Kiklat Cichlinae
Suku::  Amphilophus
Laji::  citrinellus
Kaksiosainen nimi
 Amphilophus citrinellus  (Günther, 1864) 
Synonyymit
 Cichlasoma citrinellum (Günther, 1864) 
Katso myös
   Sitruunakirjoahven Wikispeciesissä   Sitruunakirjoahven Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sitruunakirjoahven (Amphilophus citrinellus) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon ja kiklojen (Cichlinae) alaheimoon kuuluva kalalaji, jota pidetään akvaariokalana.
Luonnossa sitruunakirjoahvenen maksimipituus on 24,4 senttimetriä. Akvaario-olosuhteissa sen pituus on tavallisesti noin 30 senttimetriä. Koirailla on pidempi selkä- ja peräevä kuin naarailla.
Lajin luonnollinen levinneisyys ulottuu Meksikon eteläosista Nicaraguaan.
Sitruunakirjoahven on kaikkiruokainen, ja syö luonnossa lähinnä etanoita ja pieniä kaloja, mutta myös hyönteisten toukkia, matoja ja muita pohjaeliöitä. Naaras kutee kerralla noin 300–1 000 munaa. Poikaset ovat nuorina väritykseltään ruskeita ja niissä on tummia kuvioita.