stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suzhoun numerot

Suzhoun numerot.
Hongkongilaisen ravintolan ruokalista, jossa hinnat on kirjoitettu alas Suzhoun numeroin.
Suzhoun numeroita torilla Hongkongin Wan Chaissa
Suzhoun numerot (perint.: 蘇州碼子; yksink.: 苏州码子; pinyin: Sūzhōu mǎzi tai perint.: 花碼; yksink.: 花码; pinyin: huāmǎ) on Kiinassa ennen arabialaisten numeroiden käyttöönottoa käytetty lukujärjestelmä. Suzhoun numerot on ainoa kiinalaisten matemaatikkojen käyttämän niin sanotun palkkinumerojärjestelmän muoto, joka on selvinnyt tähän päivään. Suzhoun numeroita käytettiin lyhenteinä kirjanpidossa, virallisessa kirjeenvaihdossa puolestaan käytettiin kiinalaisia numeroita. Suzhoun numeroita käytettiin erityisesti toreilla jopa 1990-luvulle saakka, mutta sittemmin arabialaiset numerot ovat korvanneet Suzhoun numeroiden käytön, ja nykyään numeroita käytetään vain käsin kirjoitetuissa laskuissa tai merkitsemään hintoja kiinalaisilla toreilla.
Suzhoun numerot noudattavat positiojärjestelmää kuten esimerkiksi arabialaiset numerot. Luvun numerot kirjoitetaan vasemmalta oikealle tai ylhäältä alas. Luvun jälkeisellä rivillä tai sarakkeella ilmaistaan luvun ensimmäisen numeron positio (esimerkiksi kymmenet, sadat, tuhannet) sekä mittayksikkö (esimerkiksi valuutta tai painoyksikkö). Näin ollen esimerkiksi luvussa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| 〤 | 〇 | 〢 | 二 |
| 十 | 元 |  |  |
on ensimmäisellä rivillä luku ”4022” ja toisella rivillä kymmentä sekä yuania tarkoittavat merkit; näin ollen se ilmaisee hinnan ”40,22 yuania”. Desimaalierotinta ei tarvita, koska kymmentä tarkoittava merkki ilmaisee 4:n olevan kymmenien paikalla.
Unicode-standardissa Suzhoun numeroita kutsutaan virheellisesti Hangzhoun numeroiksi; Unicoden stabiliteettisääntöjen mukaan merkkien nimiä ei kuitenkaan voi muuttaa.
| Numero | ”Hangzhou”> Merkki | ”Hangzhou”> Unicode | CJK-ideografi> Unicode | CJK-ideografi> Unicode |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 0 |   |   | 〇 | U+3007 |
| 1 | 〡 | U+3021 | 一 | U+4E00 |
| 2 | 〢 | U+3022 | 二 | U+4E8C |
| 3 | 〣 | U+3023 | 三 | U+4E09 |
| 4 | 〤 | U+3024 |   |   |
| 5 | 〥 | U+3025 |   |   |
| 6 | 〦 | U+3026 |   |   |
| 7 | 〧 | U+3027 |   |   |
| 8 | 〨 | U+3028 |   |   |
| 9 | 〩 | U+3029 |   |   |
Käännös suomeksi
Sumbanruskosieppo

| Sumbanruskosieppo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Siepot Muscicapidae
Suku::  Harmaasiepot Muscicapa
Laji::  segregata
Kaksiosainen nimi
 Muscicapa segregata  (Siebers, 1928) 
Katso myös
   Sumbanruskosieppo Wikispeciesissä   Sumbanruskosieppo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sumbanruskosieppo (Muscicapa segregata) on indonesialainen hyönteissyöjälintu.
Sumbanruskosieppo elää Burun saaren metsissä Itä-Indonesiassa. Laji on aikoinaan erotettu ruskosieposta (Muscicapa dauurica). Sumbanruskosiepon kanta on mahdollisesti taantunut metsien hakkuiden takia.
Tarutinon taistelu

Tarutinon taistelu (ven. Тарутинский бой), ransk. Bataille de Winkowo oli 18. lokakuuta 1812 (J: 6. lokakuuta) tapahtunut käännekohta Napoleonin Venäjälle tekemässä sotaretkessä. Ranskalaisten tappion ja lähestyvän talven johdosta Napoleon päätti vetäytyä Moskovasta.
Taistelun taustaa

Borodinon taistelun jälkeen Venäjän armeijan komentaja jalkaväenkenraali Mihail Kutuzov määräsi armeijan vetäytymään. Vetäytymissuunta oli aluksi Moskovasta kaakkoon Rjazanin suuntaan. Moskvajoen saavutettuaan armeija kääntyi vanhalle Kalugantielle ja linnoittautui Tarutinoon. Kaupungista oli helppo valvoa Moskovasta lähteviä teitä, Vanhaa Kalugantietä, Tulan tietä sekä Rjazanin tietä. Kutuzov aloitti armeijan täydentämisen ja varustamisen.
Ranskan marsalkka, Napolin kuningas Joachim Murat ajoi takaa Venäjän armeijaa ja päätyi Tarutinon lähistölle Winkovon (nykyisin ven. Чернишня) ja Teterinkin kylien väliselle alueelle Narajoen sivuhaaran Tšernišnjajoen luo.
Taistelumaasto

Ranskalaisten suunnasta katsottuna Tšernišnjajoen eteläpuoli oli avointa maastoa. Etuvasemmalla oli laaja Dednevskin metsä, jota pystyi hallitsemaan Teterinkin kohdalta. Winkovosta oli maantie pohjoiseen Spas-Kupljaan ja etelään Tarutinoon.
Taistelun osapuolet > Ranskalaiset

Ranskalaisilla oli taistelualueella lähes koko ratsuväkiarmeija, 26 000 miestä sekä ratsuväkiarmeijan tykistö.
Ratsuväkiarmeija: komentaja Ranskan marsalkka, Napolin kuningas Joachim Murat
1. ratsuväkiarmeijakunta: komentaja divisioonakenraali Étienne Marie Antoine Champion de Nansouty
2. ratsuväkiarmeijakunta: komentaja divisioonakenraali Antoine Louis Decrest de Saint-Germain
3. ratsuväkiarmeijakunta: komentaja divisioonakenraali Sébastiani
4. ratsuväkiarmeijakunta: komentaja divisioonakenraali Victor de Fay de La Tour-Maubourg (Latour-Mauborg)
5. armeijakunta: komentaja kenraali Józef Poniatowski (2 jalkaväen ja 2 ratsuväkidivisioonaa).
Taistelun osapuolet > Venäläiset

2. jalkaväkiarmeijakunta: komentaja kenraaliluutnantti Karl Gustav Baggovut
3. jalkaväkiarmeijakunta: komentaja kenraalimajuri Pavel Stroganov
4. jalkaväkiarmeijakunta: komentaja kenraaliluutnantti Aleksandr Osterman-Tolstoi
1. ratsuväkiarmeijakunta: komentaja kenraaliadjutantti Vasili Orlov-Denisov
Taistelu tapahtumat > Taistelun taustaa ja suunnitelma

Venäjän armeijan komentaja kenraalimarsalkka Mihail Kutuzov määräsi ratsuväenkenraali Levin August von Bennigsenin ja jalkaväenkenraali Mihail Miloradovitšin hyökkäämään Muratin asemiin.
Suunnitelman mukaan Bennigsenin johtamat 2., 3. ja 4. jalkaväki- sekä 1. ratsuväkiarmeijakunnan tuli yöllä salaa lähestyä Dednevskin metsän läpi ja iskeä Muratin vasempaan kylkeen. Miloradovitšin tehtävä oli estää Muratin oikean siiven hyökkäys Tarutinoon. Miloradovitšin alaisena oli kenraaliluutnantti Dmitri Dohturov.
Murat osasi odottaa yhteenottoa ja taistelua edeltävän päivän ja yön ranskalaiset olivat täydessä taisteluvalmiudessa. Venäläisten hyökkäys siirtyi kuitenkin yhdellä päivällä, koska esikuntapäällikkö Aleksei Jermolov oli päivällisvastaanotolla. Koska venäläiset eivät hyökänneet Murat purki taisteluvalmiuden.
Taistelu tapahtumat > Venäläisten hyökkäys

Bennigsenin joukot olivat ylittäneet Narajoen Spasskoen kohdalla. Yömarssi ja väärin arvioitu ohittavien joukkojen liike aiheutti Bennigsenin hyökkäysryhmityksen hidastumisen. Joukoilla ei ollut tarpeeksi aikaa ollakseen sovitulla hyökkäyspaikalla sovittuun aikaan. Hyökkäysryhmityksestä vain Orlov-Denisovin ratsuväki oli asemissa Dmitrov kylän luona ranskalaisten sivustassa. Miloradovitš ei ollut lähtenyt liikkeelle ennen aamua.
Aamun valjetessa venäläisten jalkaväkeä ei näkynyt hyökkäysasemissa, Orlov-Denisov päätti hyökätä klo 7.00. Sébastianin ratsuväki yllättyi täysin ja joutui sekasortoon ja pakeni. Kasakat eivät jatkaneet hyökkäystä, vaan alkoivat rosvota leiriä. Orlov-Denisovilta meni pitkä aika, että hän sai joukkonsa koottua. Näin Muratin vasen sivusta säästyi tuholta ja Murat toivuttuaan yllätyksestä, teki vastahyökkäyksen.
Teterinki -kylän edestä metsästä tuli ulos Baggovutin 2. armeijakunta suoraan ranskalaisten tykkipatterin eteen. Tykistöiskussa kenraaliluutnantti Baggovut kaatui ensimmäisten joukossa. Venäläisistä joukkoja tuli metsästä vähitellen heidän harhailtuaan metsässä. Murat käytti hyväkseen tätä sekasortoa ja käski tykistön vetäytyä Spas-Kupljaan. Kun vihdoin venäläiset joukot saatiin ulos mesästä, ranskalaisten tuhoamishetki oli jo ohi.
Miloradovitšin joukot etenivät vanhaa Kalugantietä Winkovoon, mutta ranskalaiset olivat jo täydessä vetäytymisvaudissa. Murat vahvisti asemiaan Spas -Kupljassa ja pysäytti venäläisten etenemisen.
Taistelun tulos

Venäläiset eivät valmistelleet eivätkä toteuttaneet taistelua hyvin. Lopputulos oli kuitenkin erinomainen. Tykkien ja vankien lisäksi Tarutinon taistelulla oli merkittävä osuus Napoleonin päätökseen olla hyökkäämättä Pietariin ja vetäytyä Moskovasta.
Aiheesta muualla

200 Years Since Napoleon’s Defeat at Battle of Tarutino,[vanhentunut linkki] Russkiy Mir Foundation 18.10.2012 (Venäläinen näkemys taistelusta)
Leo Tolstoi: Sota ja rauha.  (13. osa, luvut I-VII kuvaavat Tarutinon taistelun kulkua)  Suomentanut J. A. Hollo. Porvoo:  WSOY, 1968.
Leo Tolstoi, Sota ja rauha, 4. kirja, osat I-VII  suom. Rob. A. Seppänen (Project Gutenberg; ei sivunumeroita; etsi haulla: Tarutino)
Suomen alle 18-vuotiaiden jalkapallomaajoukkue

Suomen alle 18-vuotiaiden jalkapallomaajoukkue edustaa Suomea kansainvälisissä jalkapallon alle 18-vuotiaiden maajoukkuekilpailuissa. Se toimii Suomen Palloliiton alaisuudessa. Vuonna 2014 joukkueeseen voidaan valita 1. tammikuuta 1996 ja jälkeen syntyneitä.
Aiheesta muualla

U18-maajoukkue Suomen Palloliiton sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Skeletons (Diana Hacıyevan kappale)

|  Skeletons |
| --- | --- |

Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Diana Hacıyeva
Levy-yhtiö:  CAP-Sounds
Kesto:  02:59
Tyylilaji:  elektroninen musiikki, progressiivinen rock, synthpop
Julkaistu:  15. maaliskuuta 2017
Säveltäjä(t):  Isa Melikov Sandra Bjurman
Sanoittaja(t):  Isa Melikov Sandra Bjurman
Euroviisutiedot
Vuosi:  2017
Maa:  Azerbaidžan
Kieli:  englanti
Sijoitus:  14.
Pisteet:  120
Sijoitus semifinaalissa:  8.
Pisteet semifinaalissa:  150
Sanat:  sanoitus
Skeletons on azerbaidžanilaislaulaja Diana Hacıyevan esittämä kappale, jolla hän edusti Azerbaidžania vuoden 2017 Eurovision laulukilpailussa.
Kappale kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa 9. toukokuuta, jossa se sijoittui kahdeksanneksi 150 pisteellä ja pääsi finaaliin. Finaalissa se sai 120 pistettä ja saavutti sijan 14.
Dihaj esittämässä kappalettaan Euroviisujen harjoituksissa.
Suomen alle 17-vuotiaiden naisten jalkapallomaajoukkue

| Suomen alle 17-vuotiaat naiset |
| --- | --- |

Liitto:  Suomen Palloliitto
Maanosaliitto:  UEFA
Valmentaja:  Marko Saloranta
FIFAn maakoodi:  FIN
MM-kilpailut
Esiintymiset:  1 (ensimmäiset 2018)
Alle 17-vuotiaiden naisten EM-kilpailut
Esiintymiset:  1 (ensimmäiset 2018)
Paras sijoitus:  Kolmas (2018)
Suomen alle 17-vuotiaiden naisten jalkapallomaajoukkue edustaa Suomea alle 17-vuotiaiden kansainvälisellä tasolla. Se toimii Suomen Palloliiton alaisuudessa.
Joukkue on pelannut kerran ikäluokan maailmanmestaruuskilpailuissa, Uruguayssa 2018. Se hävisi alkulohkossaan Uudelle-Seelannille 0–1 ja Ghanalle 1–3 sekä pelasi tasan 1–1 Uruguayn kanssa. Suomen maalintekijät olivat Jenni Kantanen Ghanaa ja Aino Vuorinen Uruguayta vastaan.
Suomi sijoittui alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa kolmanneksi vuonna 2018. Tällä sijoituksella Suomi sai paikan samana vuonna pelattaviin ikäluokan MM-kilpailuihin.
Turnaushistoria > Maailmanmestaruuskilpailut

| Vuosi | Tulos | O | V | T | H | TM | PM |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 2008: Ei edennyt lopputurnaukseen
 2010: Ei edennyt lopputurnaukseen
 2012: Ei edennyt lopputurnaukseen
 2014: Ei edennyt lopputurnaukseen
 2016: Ei edennyt lopputurnaukseen
|  2018 | Lohkovaihe | 3 | 0 | 1 | 2 | 2 | 5 |
| Yhteensä | 1/6 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
Sleesian yliopisto

| Sleesian yliopisto> Uniwersytet Śląski |
| --- | --- |
 Sleesian yliopiston rehtoraatin rakennus Katowicessa.
Perustettu:  1968
Opiskelijoita:  19 500
Sijainti:  Katowice,  Puola
Osoite:  ul. Bankowa 12, 40-007 Katowice, Puola
Kampus:  Katowice (pääkampus), Sosnowiec, Cieszyn, Chorzów
Sivusto:  us.edu.pl/en/
Sleesian yliopisto (puol. Uniwersytet Śląski) on neljällä paikkakunnalla Puolan Sleesian voivodikunnassa toimiva yliopisto. Sen pääkampus sijaitsee Katowicessa (Uniwersytet Śląski w Katowicach). Yliopisto perustettiin vuonna 1968.
Lukuvuonna 2023-2024 yliopistoon kuului seitsemän tiedekuntaa ja muun muassa Krzysztof Kieślowskin elokuvakoulu. Tiedekuntia olivat humanistinen, luonnontieteellinen, yhteiskuntatieteellinen, tieteen ja tekniikan, lakitieteen ja hallinnon, taiteiden ja kasvatuksen sekä teologinen tiedekunta. Yliopistossa oli noin 19 500 opiskelijaa, joista päätoimisia oli yli 15 000 ja osa-aikaisia noin 3 000. Tuolloin jatko-opiskelijoita oli 714, ja tohtoriopiskelijoita 124.
Tunnetuista yliopistorankingeista THE luokitteli yliopiston vuoden 2024 maailmanlistansa sijaluokkaan 1501+ ja QS World University -ranking maailmanlistansa sijaluokkaan 1201-1400.
Sleesian yliopiston Katowicen pääkampusta: rehtoraatti (vasemmalla) ja viereinen rakennus, osoitteessa ul. Bankowa 12.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sleesian yliopisto Wikimedia Commonsissa
Sulo Juntunen

Sulo Juntunen (ven. Суло Хейккиевич Юнтунен, 1. syyskuuta 1915 Pietari  – 19. marraskuuta 1980 Petroskoi) oli Neuvosto-Karjalassa vaikuttanut pietarinsuomalainen taidemaalari, joka tunnetaan erityisesti maisemamaalauksistaan. Luontomaisemien ohella hän maalasi runsaasti kaupunki- ja teollisuusympäristöjä sekä muun muassa metsätyömaita.
Juntunen on ainoa Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimellä palkittu karjalainen taidemaalari. Häntä pidetään Ragnar Nyströmin, Liisa Tombergin, Ortjo Stepanovin, Jaakko Rugojevin ja Leo Lankisen ohella yhtenä merkittävimmistä suomensukuisista karjalaistaiteilijoista. Juntusen tuotantoa on muun muassa Karjalan tasavallan kansallismuseon, Venäläisen taiteen museon sekä Tretjakovin gallerian kokoelmissa.
Elämä

Sulo Juntunen syntyi pietarinsuomalaiseen perheeseen, joka muutti Tampereelle vuonna 1920. Hänen isänsä oli suomalaissyntyinen suutari Heikki Juntunen. Kansakoulun jälkeen Juntunen ehti hankkimaan ammattikoulusta puusepän ja valurin pätevyyden, ennen kuin hänen perheensä palasi Neuvostoliittoon laittomasti vuonna 1932. Perhe lähetettiin Uralille, josta Juntunen muutti kahden vuoden kuluttua Neuvosto-Karjalan Petroskoíhin yhdessä äitinsä kanssa. Hän työskenteli aluksi Äänisen konetehtaan valimossa kaavaajana, jonka jälkeen opiskeli vuosina 1934–1936 Petroskoin metsäopistossa ja 1936–1941 Petroskoin taidekoulussa sen perustajan Veniamin Popovin johdolla.
Myöhemmin toisen maailmansodan aikana Juntunen oli metsätyömiehenä Permin alueella, koska häntä ei inkerinsuomalaisena lähetetty rintamalle. Palattuaan Petroskoihin 1945 Juntunen alkoi työskentelemään taidemaalarina, ja vuotta myöhemmin hänet hyväksyttiin Neuvostoliiton taiteilijaliiton jäseneksi. Neuvostoliitossa pidettyjen näyttelyiden lisäksi hänen töitään oli useaan otteeseen esillä myös Suomessa ja DDR:ssä. Vuosina 1953–1967 Juntunen toimi Neuvosto-Karjalan taiteilijaliiton puheenjohtajana.[lähde? ]
Juntunen kuoli vaikeaan sairauteen vuonna 1980 Petroskoissa. Hänet on haudattu Suolusmäen hautausmaalle.
Spoláto

| --- | --- |
Muut nimet:  Spathathonísi (Σπαθαθονήσι), Spalathonísi (Σπαλαθονήσι), Spaláthi (Σπαλάθι), Spálathro (Σπάλαθρο)
Sijainti:  37°21′51″N, 26°43′55″E, Pátmos Kálymnos, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Dodekanesia
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,0434 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Spoláto (kreik. Σπολάτο) eli Spathathonísi (Σπαθαθονήσι) eli Spalathonísi (Σπαλαθονήσι) eli Spaláthi (Σπαλάθι) eli Spálathro (Σπάλαθρο) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja tarkemmin Arkoín saariin ja sijaitsee Arkoín saaren lounaispuolella sen ja Márathoksen välissä. Saaren pinta-ala on 0,0434 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Spoláto kuuluu Pátmoksen kuntaan, Kálymnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Spoláto on muiden lähisaarten kanssa osa Natura 2000 -aluetta.
Tuiskujärvi

| Tuiskujärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jämsä
Koordinaatit:  61°45′35″N, 25°13′58″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskuoja:  oja Päijänteeseen 
Järvinumero:  14.221.1.094
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  99,6 m  
Pituus:  370 m  
Leveys:  140 m  
Rantaviiva:  0,828 km  
Pinta-ala:  2,497 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiTuiskujärvi 
Tuiskujärvi  on Keski-Suomessa Jämsässä Arvajan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,5 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 99,6 metriä mpy.
Tonkineesi

| Tonkineesi |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa::   Kanada
Rodun syntyaika::  1930
Muita nimityksiä::  Tonkin
Ulkonäkö ja terveys
Turkki::  lyhyt
Tonkineesi on Kanadassa 1900-luvun alkupuolella kehitetty kissarotu. Sen ovat toistaiseksi tunnustaneet CFA, TICA, AACE, ACFA, ACF ja CCA. FIFe ei ole tunnustanut rotua, joten tonkineeseja ei voi rekisteröidä FIFeen kuuluvaan Suomen Kissaliittoon tai näyttelyttää sen alaisissa näyttelyissä.
Tonkineesi on syntynyt siamilaisen ja burman risteytyksenä, mutta on jalostuksen ansiosta lähempänä siamilaista kuin burmaa.
Ulkonäkö

Tonkineesi on keskikokoinen kissa.
Vartalo on keskikoinen, hyvin lihaksekas ja kiinteä.
Häntä on suippo ja sopusuhtainen vartalon pituuteen verrattuna.
Käpälät ovat soikeahkot.
Jalat ovat pitkät. Takajalat hieman etujalkoja pidemmät.
Pää on pyöreän kiilamainen. Nenässä on stoppi silmien kohdalla.
Silmät ovat avoimen mantelimaiset. Vinot poskipäistä korvien ulkoreunaan.
Korvat ovat keskikokoiset ja valppaat.
Ulkonäkö > Värimuunnokset

Tonkineeseilla hyväksytään 12 väriä. Kaikki värit ovat naamiovärejä, eli vartalo on vaaleampi kuin jalat, pää ja häntä. Näyttelyitä järjestetään yleensä USA:ssa.
Luonnonminkki: Vartalo keskiruskea, naamiopisteet tummanruskeat.
Champanjaminkki: Vartalo creme, naamiopisteet keskiruskeat.
Siniminkki: Vartalo lämpimän siniharmaa, naamiopisteet liuskekiven siniset.
Platinaminkki: Vartalo lämpimän hopeanharmaa, naamiopisteet jäänharmaat.
Luonnonväri: Vartalo soopelinruskea, naamiopisteet tummanruskeat.
Champanja: Vartalo kullanruskeasta vaaleaan kahviin, naamiopisteet keskiruskeat.
Sininen: Vartalo lämpimän liuskekiven sininen, naamiopisteet liuskekiven siniset.
Platina: Vartalo kyyhkynharmaa, naamiopisteet jäänharmaat.
Luonnonnaamio: Vartalo vaalea, naamiopisteet tummanruskeat.
Champanjanaamio: Vartalo keltaruskeasävyinen norsunluu, naamiopisteet keskiruskeat.
Sininaamio: Vartalo vaaleanharmaa, naamiopisteet liuskekivensiniset.
Platinanaamio: Vartalo helmenvalkoinen, naamiopisteet jäänharmaat.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Rotustandardit (englanniksi):
CFA (Arkistoitu – Internet Archive)
AACE (Arkistoitu – Internet Archive)
ACF (Arkistoitu – Internet Archive)
Stenqvist

Stenqvist on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Harry Stenqvist (1893–1968), ruotsalainen maantiepyöräilijä ja olympiamitalisti
Jakob Stenqvist (s. 1998), ruotsalainen jääkiekkoilija
Åke Stenqvist (1914–2006), ruotsalainen pikajuoksija ja pituushyppääjä
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Sumbawa

Sumbawa
| --- | --- |
Sijainti:  8°47′S, 118°5′E Indonesia
Saariryhmä:  Pienet Sundasaaret
Vesialue:  Intian valtameri 
Korkeimmat kohdat:  Tambora, 11  m 
Pinta-ala:  15 448 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  1 540 000
Suurin kaupunki:  Sumbawa Besar
Kieli:  Sumbawan kieli, indonesian kieli
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Sumbawa on saari Indonesiassa. Se on osa Pieniä Sundasaaria ja kuuluu Nusa Tenggara Baratin provinssiin. Saarella on noin 1,5 miljoonaa asukasta. Suurimmat kaupungit ovat Sumbawa Besar ja Bima.
Pääkielinä puhutaan saaren länsiosassa sumbawan ja itäosassa biman kieltä (tunnetaan myös nimellä Nggahi Mbojo). Kielet eivät ole keskenään ymmärrettäviä ja ne ovat toimineet merkittävänä kulttuurillisena jakona koko saaren historian ajan. Saarelaisten pääasiallinen uskonto on islam.
Sumbawa on tuliperäinen ja sillä on useita tulivuoria. Näistä tärkein on saaren pohjoisosassa sijaitseva Tambora, jonka purkaus vuonna 1815 on tunnetun historian suurin tulivuorenpurkaus. Purkauksessa kuoli lähes 100 000 ihmistä ja se ilmeisesti tuhosi kokonaisen kulttuurin. Saaren sammuneista tulivuorista mainittakoon Olet Sangenges ja Soromundi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sumbawa Wikimedia Commonsissa
Sulo Kolkka (sotilashahmo)

Sulo Kolkka oli ilmeisesti kuvitteellinen suomalainen sotilas ja tarkka-ampuja talvisodassa. Kolkasta kerrotaan tarinoita poikkeuksellisen menestyneenä tarkka-ampujana. Hänen tietojaan ei kuitenkaan löydy Puolustusvoimien arkistoista tai aikakauden lehdistä. Kysymyksessä on ilmeisesti urbaani legenda, jonka hahmo on saanut piirteitä tarkka-ampuja Simo Häyhältä ja nimensä TK-mies Sulo Kolkalta.
Kolkan saavutukset legendan mukaan

Kolkan kerrotaan ampuneen talvisodan 105 päivän aikana yli 400 vihollisen sotilasta. Hän käytti Mosin-Nagant-kivääriä avotähtäimellä. Hän vei sodan usein venäläisten takalinjoihin jossa aiheutti paljon pelkoa ja turhautumista. Kolkan kerrotaan olleen kiinnostunut myös konepistooleista, ja ampuneen kaikkiaan noin 200 venäläistä konepistoolilla. Useat venäläiset tarkka-ampujat yrittivät tappaa Kolkkaa, mutta kaikki epäonnistuivat. Hänen kerrotaan surmanneen vihollisen tarkka-ampujan avotähtäimellä varustetulla kiväärillä 500 metrin päästä, yhdellä yksittäisellä laukauksella päivien takaa-ajon jälkeen.
Arveluja legendan synnystä

Suomen Puolustusvoimat eivät tunne Sulo Kolkka -nimistä, maineikasta tarkka-ampujaa lainkaan. Hahmosta ei myöskään löydy esimerkiksi propagandatarkoituksessa otettuja valokuvia tai artikkeleita talvi- tai jatkosodan ajalta, joka on sinänsä outoa mikäli kyseessä oli yli 400 osumaa saavuttanut tarkka-ampuja. Viittaukset Kolkkaan ovat hyvin vähäisiä verrattuna tarkka-ampuja Simo Häyhään; Kolkasta ei juuri löydy mainintoja suomalaisessa sotakirjallisuudessa. Tarkka-ampuja Kolkan tarinassa on kuitenkin hämmästyttävän paljon yhtäläisyyksiä Simo Häyhän sotakokemuksiin.
Eräs selitys Sulo Kolkan tarinan syntymiseen voinee olla sekaannus nimissä. Maineikas toimittaja Sulo "Simeoni" Kolkka toimi sotien aikana TK-miehenä, uutisoiden muun muassa tarkka-ampuja Simo Häyhän toiminnasta niin kotimaahan kuin ulkomaalaisille toimittajillekin. Saattaa olla, että joku ulkomaalainen toimittaja sekoitti, kenties kielivaikeuksien takia, tarinan kertojan toimittaja Kolkan ja tarinan päähenkilö tarkka-ampuja Häyhän nimet. Tämän seurauksena tarkka-ampuja Sulo Kolkka on ajan mittaan alkanut elää omaa elämäänsä urbaanilegendana.
Tiago Monteiro

| Tiago Monteiro |
| --- | --- |
 Tiago Monteiro vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. heinäkuuta 1976 
Kansalaisuus:   Portugali
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  2005–2006
Talli(t):  Jordan (2005) Midland (2006)
Kilpailuja:  37
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  1
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  7
Ensimmäinen kilpailu:  Australian GP 2005
Viimeinen kilpailu:  Brasilian GP 2006
Tiago Vagaroso da Costa Monteiro (s. 24. heinäkuuta 1976 Porto, Portugali) on portugalilainen autourheilija. Formula 1 -sarjassa hän ajoi kausilla 2005 ja 2006. Monteiro loukkaantui World Touring Car Championship (WTCC) -sarjan onnettomuudessa.
Ura > Alkuvaiheet

Monteiro aloitti uransa ajamalla Porschen autoilla vuosina 1997–1998. Lisäksi hän ajoi Euroopan ja Aasian Formula 3 -sarjoissa vuosina 1998–2001, joista parhaina tuloksina olivat vuosien 2000–2001 toiset sijat Ranskan (2000–2001), Euroopan (2000) ja Korean (2000) luokissa.
Ura > F3000, CART ja World Series

Monteiro siirtyi vuonna 2002 ajamaan Formula 3000 -sarjaa Super Nova Racing -tallissa, jossa hän keräsi kauden aikana ainoastaan kaksi pistettä Saksan Hockenheimin osakilpailusta.
Kaudeksi 2003 Monteiro siirtyi ajamaan CART -sarjaa, jossa kilpaili kohtalaisella menestyksellä Fittipaldi-Dingman-tallin autolla.
Vuonna 2004 Monteiro ajoi kilpaa World Series by Nissan -sarjassa, jossa hän voitti viisi kilpailua ja sijoittui Heikki Kovalaisen jälkeen lopptuloksissa toiseksi.