stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kauraset
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Suonenjoen valuma-alueella (14.78), jonka Maijootjoen–Kivilammen valuma-alueeseen (14.783) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 122,6 metriä mpy.
Valkeinen (Pieksämäki, Sormula)

| Valkeinen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Pieksämäki
Koordinaatit:  62°26′08″N, 27°19′56″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Suonenjoen valuma−alue (14.78)
Laskujoki:  oja Isoon Kuorejärveen 
Järvinumero:  14.784.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  101,5 m  
Pituus:  850 m  
Leveys:  200 m  
Rantaviiva:  1,913 km  
Pinta-ala:  8,889 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiValkeinen 
Valkeinen  on Etelä-Savossa Pieksämäellä  Sormulan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 850 metriä pitkä, 200 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 8,9 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Suonenjoen valuma-alueella (14.78), jonka Hiukkasen valuma-alueeseen (14.784) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 101,5 metriä mpy.
Aimo Sillanpää

Aimo Sillanpää (s. 1950) on suomalainen tähtitieteilijä, joka on toiminut vuodesta 1982 Turun yliopistossa, tarkemmin sen fysiikan ja tähtitieteen laitoksella ja myöhemmin dosenttina.
Sillanpää väitteli tohtoriksi vuonna 1989 aiheenaan OJ-287-kvasaarin kirkastumissyklien jaksollisuus. Hänen erityistutkimuskohteenaan on aktiivisten galaksien ohella korkeaenergiainen astrofysiikka. Sillanpää on palkittu Turun kaupungin matkailupainotteisella kongressipalkinnolla aktiivisesta toiminnastaan kansainvälisten kongressien järjestäjänä. Hän on toiminut Tuorlan tähtitieteellisen seuran puheenjohtajana vuodesta 2006. Hänet tunnetaan myös revontulien tieteellisenä selittäjänä esimerkiksi matkailuyrittäjille.
Iso Kuorejärvi (Pieksämäki)

| Iso Kuorejärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Pieksämäki
Koordinaatit:  62°26′38″N, 27°19′23″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Suonenjoen valuma−alue (14.78)
Laskujoki:  oja Pieneen Kuorejärveen 
Järvinumero:  14.784.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  101 m  
Pituus:  890 m  
Leveys:  240 m  
Rantaviiva:  2,079 km  
Pinta-ala:  13,307 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Kuorejärvi 
Iso Kuorejärvi  on Etelä-Savossa Pieksämäellä  Hietakylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 890 metriä pitkä, 240 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 13,3 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Suonenjoen valuma-alueella (14.78), jonka Hiukkasen valuma-alueeseen (14.784) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 101 metriä mpy.
Vääränjärvi (Pieksämäki)

| Vääränjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Pieksämäki
Koordinaatit:  62°24′14″N, 27°21′20″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Suonenjoen valuma−alue (14.78)
Laskujoki:  oja Pieni-Väärään 
Järvinumero:  14.784.1.010
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  102 m  
Pituus:  3,1 km  
Leveys:  1 km  
Rantaviiva:  10,045 km  
Pinta-ala:  70,838 ha  
Saaria:  3 
 fiVääränjärvi 
Vääränjärvi  on Etelä-Savossa Pieksämäellä  Kotamäen lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 3,1 kilometriä pitkä, 1,0 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 71 hehtaaria. Järvellä on kartan mukaan kolme saarta.  Sen rantaviivan pituus on 10,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Suonenjoen valuma-alueella (14.78), jonka Hiukkasen valuma-alueeseen (14.784) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 102 metriä mpy.
Kimi ga yo

| Kimi ga yo |
| --- | --- |
 Kimi ga yon nuotit.
Valtio:   Japani
Säveltäjä:  John William Fenton (alkuperäinen) Hiromori Hayashi (nykyinen)
Sanoittaja:  tuntematon
Sävelletty:  1880
   1930-luvulla tehty äänite kansallislaulusta. 
Kimi ga yo (jap. 君が代) on Japanin kansallislaulu ja yksi maailman lyhyimmistä käytössä olevista kansallislauluista. Laulun sanat perustuvat Heian-kaudella kirjoitettuun waka-runoon ja sen melodia on sävelletty Meiji-kauden loppupuolella.
Vaikka Kimi ga yo on käytännössä ollut Japanin kansallislaulu jo kauan, sen asema virallistettiin vasta vuonna 1999 kansallislippua ja -laulua käsittelevän lain myötä. Lain hyväksymisen jälkeen laulun esittämisestä julkisten koulujen juhlissa on kiistelty. Yhdessä Japanin kansallislipun kanssa Kimi ga yo on joidenkin mielestä Japanilaisen imperialismin ja militarismin symboli.
Sanat

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hiragana  きみがよは  ちよにやちよに  さざれいしの  いわおとなりて  こけのむすまで  |  Rōmaji  Kimi ga yo wa   Chiyo ni yachiyo ni   Sazareishi no   Iwao to narite   Koke no musu made  |  Virallinen  君が代は  千代に八千代に  さざれ石の  いわおとなりて  こけのむすまで  |  Suomeksi  Jatkukoon valtasi  Tuhannen, kahdeksan tuhannen sukupolven ajan  Kunnes pikkukivet  Kasvavat lohkareiksi  Ja peittyvät sammalella  |
Kappaleen nimen ja sanan kimi merkitys > Perinteinen tulkinta

Sanaa kimi on käytetty perinteisesti Heian-kaudelta lähtien tai jo sitä ennen:
tarkoittamaan keisaria, herraa tai isäntää;
kunnioittavana suffiksina tai substantiivina tarkoittamaan henkilöä.
Esimerkiksi Genjin tarinan kertojaa Hikaru Genjiä kutsutaan myös nimillä "Hikaru no kimi" (jap. 光の君) tai "Hikaru-gimi" (jap. 光君).
Kappaleen nimen ja sanan kimi merkitys > Nykytulkinta

Toisen maailmansodan jälkeen käyttöön otetun Japanin perustuslain mukaan keisarilla ei enää ole konkreettisia valtaoikeuksia, vaan hän toimii valtion ja kansan yhtenäisyyden symbolina. Nykyisessä japanin kielessä sanaa kimi käyttävät substantiivina:
miehet tarkoittamaan "sinä" viitaten samassa tai alemmassa sosiaalisessa asemassa olevaan henkilöön;
sekä miehet että naiset tarkoittamaan "kulta", "rakas".
Vuonna 1999, kun lakia kansallislipusta ja -laulusta laadittiin, sanan kimi ja kappaleen nimen virallista määritelmää tiedusteltiin jatkuvasti. Silloinen pääministeri Keizō Obuchi vastasi 29. kesäkuuta 1999 seuraavasti:
»...kimi viittaa keisariin, joka on valtion ja kansan yhtenäisyyden symboli ja jonka asema on peräisin suvereenia päätösvaltaa käyttävien Japanin kansalaisten konsensukseen pohjautuvasta tahdosta. Ja fraasi Kimi ga yo tarkoittaa valtiotamme, Japania, jonka valtaistuimella on keisari valtion ja kansan yhtenäisyyden symbolina Japanin kansalaisten konsensukseen pohjautuvan tahdon kautta. Ja on kohtuullista katsoa Kimi ga yon sanojen merkitsevän toivetta maamme kestävän vaurauden ja rauhan puolesta..»
Alkuperä

Kappaleen sanat esiintyivät ensimmäisen kerran anonyymin runon muodossa Kokin-wakashū-runoantologiassa. Vaikka anonyymit runot eivät olleet tuohon aikaan harvinaisia, ja runon tekijä on saattanut olla tiedossa, nimettömyys voi johtua siitä, että runon laatija oli alemmasta yhteiskuntaluokasta. Runo otettiin myös useisiin muihin antologioihin ja myöhemmin kansa käytti sitä seremonialauluna juhlistamaan tärkeitä tilaisuuksia. Toisin kuin nykyinen kansallislaulu, runo alkoi sanoilla Wa ga kimi wa ("sinä, herrani") eikä Kimi ga yo wa ("sinun hallintosi"). Sanojen muutos tapahtui Kamakura-kaudella. Sanoitus yhdistettiin eri musiikkityylien melodioihin ja sitä käytettiin saduissa ja muissa tarinoissa.
Vuonna 1868 Meiji-kauden alussa Japaniin saapunut irlantilainen sotilassoittokunnan johtaja John William Fenton havaitsi, ettei Japanilla ollut kansallislaulua. Fentonin yhtyeen jäsenet pyysivät Satsuma-klaanin upseeria Ōyama Iwaota valitsemaan sopivan sanoituksen. Sanotaan, että nykyinen sanoitus valittiin siksi, että se muistutti Britannian kansallislaulua. Fenton painotti sen tärkeyttä briteille ja piti kansallislaulun löytämistä välttämättömänä Japanin nykyaikaistumiselle. Innostuneet japanilaiset painostivat Fentonia laatimaan runolle melodian alle kolmessa viikossa, ja laulu esitettiin keisarille Tokiossa vuonna 1870. Fentonin opettamalla Japanin ensimmäisellä sotilassoittokunnalla oli vain muutama päivä aikaa harjoitella kappaletta ennen sen esitystä. Tämä oli Kimi ga yon ensimmäinen versio, jonka melodia myöhemmin hylättiin, koska sitä ei pidetty tarpeeksi juhlallisena. Fentonin versio kuitenkin esitetään vuosittain Myōkō-jin pyhäkössä Jokohamassa, sillä Fenton työskenteli kaupungissa soittokuntansa kanssa. Myōkō-ji toimii hänen muistomerkkinään.
Vuonna 1880 Keisarillisen hovin virasto otti käyttöön Yoshiisa Okun ja Akimori Hayashin säveltämän uuden melodian. Säveltäjäksi mainitaan usein Hiromori Hayashi, Akimorin Hayashin isä, joka toimi kaksikon neuvonantajana. Akimori oli myös yksi Fentonin oppilaista. Saksalainen muusikko Franz Eckert antoi melodialle länsimaalaistyylisen harmonian. Tämä on Kimi ga yon toinen ja nykyisin käytössä oleva versio. Uudistettu kansallislaulu esitettiin ensimmäistä kertaa 3. marraskuuta, keisari Meijin syntymäpäivänä. Vuoteen 1893 mennessä Kimi ga yo otettiin julkisten koulujen seremonioiden ohjelmistoon silloisen koulutusministeriön tahdosta. The Japan Timesin mukaan Kimi ga yo esitetään C-duurissa.
Kiistoista

Toisen maailmansodan jälkeen kansallislaulua on kritisoitu, sillä se on liitetty militarismiin ja keisarin palvomiseen jumaluutena, minkä jotkut näkevät demokraattiseen yhteiskuntaan sopimattomana. Japanin kansallislippu on herättänyt samantyyppisiä vastalauseita, ja joskus mielenosoituksia pidetään kumpaakin vastaan. Vuonna 1999 Japani hyväksyi kansallislippua ja -laulua käsittelevän lain, joka teki Kimi ga yosta maan kansallislaulun ja Hinomarusta kansallislipun. Kansallislaulun laulamisesta on kiistelty muun muassa kouluissa, joissa opettajia on vaadittu osallistumaan laulun esittämiseen koulujen tapahtumissa, ja tästä kieltäytyneitä opettajia on rangaistu.
Protokolla

Kansallislippua ja -laulua koskevassa laissa ei määritellä yksityiskohtaista protokollaa, miten kansallislaulua tulisi kunnioittaa sitä esitettäessä. Paikallishallinnot ja yksityiset järjestöt ovat kuitenkin tehneet ehdotuksia tai vaatineet noudattamaan jotakin tiettyä protokollaa. Esimerkiksi Tokion metropolin hallinnon direktiivissä vuodelta 2003 kaikkia opettajia määrätään seisomaan kansallislaulun aikana kaikissa valmistujaisseremonioissa. Seisoessaan opettajien tulee laulaa Kimi ga yo ja katsoa kansallislippua. Japanissa oleskelevia yhdysvaltalaisia sotilashenkilöitä vaaditaan säännöissä asettamaan oikea kätensä sydämelleen, kun Kimi ga yo, The Star-Spangled Banner tai mikä tahansa muu kansallislaulu esitetään. Kansallislippua ja -laulua käsittelevä laki ei myöskään kerro, missä ja milloin Kimi ga yo tulee laulaa. Se kuitenkin esitetään yleisesti urheilutapahtumissa Japanin alueella tai kansainvälisissä urheilukilpailuissa, joissa Japani kilpailee. Sumopainiotteluissa Kimi ga yo soitetaan ennen palkintojenjakoseremoniaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kimi ga yo Wikimedia Commonsissa
National Flag and Anthem (englanniksi)
Sazareishi-pikkukivien uskotaan joissain legendoissa kasvavan lohkareiksi. Kuva Shimogamon pyhäköltä Kiotosta.
Kimi ga yota lauletaan lentopallo-ottelussa Osakassa.
Heikki Hursti

| Heikki Hursti |
| --- | --- |
 Hursti itsenäisyyspäivänä 2017
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. elokuuta 1954 (ikä 70) Helsinki
Ammatti:  toiminnanjohtaja
Vanhemmat:  Veikko ja Lahja Hursti
Puoliso:  Eija Hursti (1973–2019)
Lapset:  Sini, Ari ja Ruth
Muut tiedot
Merkittävät teokset: Aino Triumf: Heikki Hursti, Helsinginkatu 19
Järjestö:  Veikko ja Lahja Hurstin Laupeudentyö ry
Aiheesta muualla
Kotisivu
Heikki Johannes Hursti (s. 8. elokuuta 1954 Helsinki) on suomalainen hyväntekijä ja toiminnanjohtaja. Hän toimi vuosina 2005–2019 Veikko ja Lahja Hurstin Laupeudentyö -yhdistyksen toiminnanjohtajana.
Tausta

Hursti syntyi vuonna 1954 Helsingissä. Hänellä on sisko Raija sekä neljä veljeä, Reijo, Reima, Mikko ja Pekka, joista Mikko on Heikin kaksosveli.
Heikin nuoruus ei ollut helppo. Isän alkoholinkäyttö teki tästä aggressiivisen ja väkivaltaisen.lähde? Keskittymisvaikeudet koulussa ja yleinen rauhattomuus ilmenivät kadulla. Kiinnostus musiikkiin vei hänet kuitenkin Lahden varuskunnan soittokuntaan soitto-oppilaaksi.
Heikki Hursti toimi Helsingin Saalem-seurakunnassa nuorisopastorina 1980-luvun alussa. Myöhemmin hän siirtyi saarnaajaksi Tornion helluntaiseurakuntaan sekä toimi kiertävänä nuorisopastorina alueenaan koko Lappi.
Vuonna 1988 Heikki Hurstin perhe lähti lähetystyöhön Espanjaan. Kaksi ensimmäistä vuotta kuluivat pohjoisessa Espanjassa La Riojan maakunnan pääkaupungissa Logroñossa. Seuraavat 9 vuotta perhe oli Etelä-Espanjassa, Málagan maakunnassa. Hursti toimi tuolloin pastorina espanjalaisessa seurakunnassa Málagassa ja Aroyo de la Miel -nimisessä rannikkokylässä. Turistikirkon pastorina Fuengirolassa hän toimi noin 7 vuotta, kunnes perhe koki, että on aika palata Suomeen vuonna 2001. Isä-Veikon kanssa yhteistyö alkoi jo samaan aikaan kun Heikki Hursti vielä toimi Suomessa maalarina.
Hursti on lisäksi aktiivinen akvarellimaalari. Hän on pitänyt useita näyttelyitä sekä Suomessa että Espanjassa ja on kuulunut jäsenenä Itä-Helsingin taiteilijoihin ja Christian Artists of Finlandiin eli CAF:iin.
Hurstin Valinta

Hursti otti vastuun Veikko ja Lahja Hurstin Laupeudentyö ry:n avustustoiminnasta isänsä kuoltua tämän toiveen mukaisesti.
Hurstien johtaman yhdistyksen ruoanjakopiste sijaitsee helposti saavutettavien liikenneyhteyksien päässä Helsingin Harjussa. Jotkut asukkaat ovat esittäneet Kallio-Seuran tukemana ruoanjakopisteen ja sen mukanaan tuoman kadulla kulkevan leipäjonon siirtämistä muualle, mutta Kallioliike ja Kallion Kulttuuriverkosto ovat puolustaneet ruoanjakopisteen säilyttämistä entisellä paikallaan. Leipäjonon häätöaikeet synnyttivät yhteisöpalvelu Facebookissa tuhansien ihmisten muodostaman ruoanjakelua puolustavan kansanliikkeen.
Yhdistystä ovat avustaneet muun muassa Metallica, ja sen avuksi on pidetty myös hyväntekeväisyyskonsertteja.
Yksityiselämä

Hursti avioitui vaimonsa Eijan kanssa vuonna 1973. He olivat naimisissa Eijan kuolemaan, vuoteen 2019 saakka. Pariskunnalla on kolme lasta: Sini, Ari ja Ruth.
Heikki Hurstin nuorin lapsi, tytär Sini Hursti, on toiminut Veikko ja Lahja Hurstin Laupeudentyö ry:n toiminnanjohtajana maaliskuusta 2019. Heikin poika Ari toimii juontajana Helmi-radiokanavallalähde?. Hurstin serkku on tietoturvaguru Harri Hursti. Hurstin nuorin veli Pekka on myös mukana avustustyössä.
Hursti syyllistyi huhtikuussa 2024 törkeään rattijuopumukseen, josta häntä vastaan nostettiin syyte kesäkuussa 2024.
Kunnianosoituksia

Suomen leijonan ritarikunnan ritari (Suomi, 2018)
Helsinki-mitali (Helsinki, 2012)
Aiheesta muualla

Aunila, Seija: Heikki Hurstin toisenlainen joulu Yle Elävä arkisto. 7.11.2008. Viitattu 24.11.2018.
Lindfors, Jukka: Miten selviytyä hengissä isästä Yle Elävä arkisto. 6.11.2008. Viitattu 24.11.2018.
Salokorpi, Jussi: Metallica yllätti Heikki Hurstin 25 000 euron avustussekillä Yle Uutiset. 11.5.2018. Viitattu 24.11.2018.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Yle 
Hurstin Valinta
Peugeot 605

| Peugeot 605 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska
Valmistaja:  Peugeot
Konserni:  PSA Peugeot Citroën
Valmistusvuodet:  1989–1999
Korimalli:  4-ovinen sedan
Luokka:  E-segmentti
Edeltäjä:  Peugeot 505 Peugeot 604
Seuraaja:  Peugeot 607
Teknisesti samankaltaisia:  Citroën XM
Iskutilavuus:  2,0–3,0 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 4-vaihteinen automaatti
Peugeot 605 on Peugeot’n vuosina 1989–1999 valmistama edustusluokan neliovinen sedan, joka korvasi Peugeot 604- ja 505-mallit. Sen seuraajaksi tuli Peugeot 607.
Korkea varustelutaso, ylellinen sisusta ja hyvät ajo-ominaisuudet ovat 605:n vahvoja puolia, mutta kuten aiemminkin, Peugeot ei vieläkään pärjännyt suurten autojen markkinoilla Ranskan ulkopuolella.
Facelift-mallin Peugeot 605.
Peugeot 605 perustuu erilaisesta korimallistaan huolimatta samalle pohjalevylle kuin samana vuonna esitelty Citroën XM. Muotoilultaan se oli hyvin samanlainen kuin vuonna 1987 markkinoille tullut pienempi 405. Tästä syntyi arvostelua, koska huomattavasti kalliimman 605:n katsottiin muistuttavan liian paljon luokkaa alemmaksi sijoittuvaa mallia. Auton mainetta heikensi alkuvuosien malleissa ilmenneet laatuongelmat, jotka liittyivät erityisesti sähköjärjestelmiin.
Vuonna 1995 malli sai uudelleenmuotoillut ajovalot ja uuden etupuskurin. Takavalojen laseista tuli aiempaa tummemmat. Samana vuonna esiteltiin 405-mallin korvannut 406, jolloin 605:n myyntiluvut putosivat huomattavasti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Peugeot 605 Wikimedia Commonsissa
Peugeot’n automallit
| --- | --- |
Nykyiset henkilöautomallit:  108  208  301  308  408  508  2008  3008  5008  Rifter  Traveller 
Nykyiset hyötyajoneuvot:  Partner  Expert  Boxer  Pick Up  Landtrek 
Entiset mallit:  104  106  107  1007  201  202  203  204  205  206  207  301  302  304  305  306  307  309  401  402  403  404  405  406  407  504  505  601  604  605  607  806  807  4007  4008  Bipper  RCZ  Hoggar  iOn  D3  D4  J5  J7  J9
SEAT Arosa

| SEAT Arosa |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Espanja  Saksa
Valmistaja:  SEAT
Konserni:  Volkswagen Group
Valmistusvuodet:  1997–2004
Korimalli:  3-ovinen hatchback
Luokka:  A-segmentti
Edeltäjä:  SEAT Marbella
Seuraaja:  SEAT Mii
Teknisesti samankaltaisia:  Volkswagen Lupo
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Volkswagen Group A00
Moottori:  R3 R4
Iskutilavuus:  1,0–1,7 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 4-vaihteinen automaatti
SEAT Arosa on SEATin vuosina 1997–2004 valmistama A-segmentin automalli, joka korvasi SEAT Marbellan. Arosan lähes identtinen sisarmalli on Volkswagen Lupo. Nimensä malli on saanut Espanjassa sijaitsevan Vilagarcía de Arousan kunnan mukaan. SEAT esitteli seuraavan A-segmentin mallinsa Miin vasta vuonna 2011.
Vuonna 2000 testattu Volkswagen Lupo sai tulokseksi neljä tähteä viidestä Euro NCAP -kolaritestissä.
Arosa esiteltiin keväällä 1997 Geneven autonäyttelyssä. Moottorivalikoimassa oli aluksi kaksi bensiinimoottoria: kolmesylinterinen 1,0-litrainen (50 hv) ja nelisylinterinen 1,4-litrainen (60 hv), jonka yhteyteen oli valittavissa neliportainen automaattivaihteisto. Syksyllä 1997 valikoimaan tuli dieselmoottori 1,7 SDI (60 hv).
Facelift-mallin SEAT Arosa.
Vuonna 2000 Arosa sai uudenlaisen keulan ilmeen. Myös takavaloihin tehtiin muutoksia ja sisällä kojelauta ja ohjauspyörä vaihtuivat uusiin. Uusia moottoreita olivat 1,4 16V (100 hv) ja turbodiesel 1,4 TDI (75 hv).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta SEAT Arosa Wikimedia Commonsissa
SEATin automallit
| --- | --- |
Nykyiset henkilöautomallit:  Arona  Ateca  Ibiza  León  Tarraco 
Entiset mallit:  124  124 Sport  127  128  131  132  133  600/800  850  1200 Sport  1400  1430  1500  Alhambra  Altea  Arosa  Córdoba  Exeo  Fura  Inca  Málaga  Marbella  Mii  Panda  Ritmo  Ronda  Toledo
Iso Uuhijärvi

| Iso Uuhijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Suonenjoki
Koordinaatit:  62°29′11″N, 27°12′46″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Suonenjoen valuma−alue (14.78)
Tulouomat:  ojat Pienestä Uuhijärvestä, oja Ahvenlammesta
Laskujoki:  joki Heinäveteen 
Järvinumero:  14.782.1.037
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  99,4 m  
Pituus:  2 km  
Leveys:  480 m  
Rantaviiva:  5,30307 km  
Pinta-ala:  49,5511 ha  
Tilavuus:  0,00221259714 km³ 
Keskisyvyys:  4,46529 m  
Suurin syvyys:  16,96 m  
Valuma-alue:  8,4 km²  
Saaria:  1 
:  Kalmasaari
 fiIso Uuhijärvi 
Iso Uuhijärvi tai Uuhijärvi  on Pohjois-Savossa Suonenjoella Suonteen kulmakunnalla sijaitseva järvi.
Nimitys ja väärinkäsitys

Järviwikissä järven nimi on Uuhijärvi ja Suomen ympäristökeskuksen Hertta-tietokannassa Iso Uuhijärvi. Kartoissa vierekkäisten järvialtaiden nimet ovat Iso ja Pieni Uuhijärvi ja saattaa olla, että niihin on viitattu yhdessä Uuhijärvenä. Tässä artikkelissa esitellään Iso Uuhijärvi riippumatta siitä, miten vesistöviranomainen on asian tarkoittanut.
Maantietoa

Iso Uuhijärvi on 2,0 kilometriä pitkä, 480 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 49,6 hehtaaria. Se sijaitsee lounais-koillis -suuntaisesti Haapajärven ja Suontienselän välissä. Järven länsipuolella sijaitsee Pieni Uuhijärvi, joka on yhteydessä tähän järveen kahden lyhyen uoman tai ojan välityksellä. Järven pohjoisrannat ovat alavia ja loivia. Etelärannoilla on muutama rantaan laskeva mäki, joista suurin on 130 metrin korkeuteen kohoava Seikanvuori . Järvellä on yksi saari Kalmasaari, joka on 90 metriä pitkä, 40 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 0,26 hehtaaria.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järvessä on Kalmasaaren itäpuolella lähes 700 metrin pituinen yli 10-metrinen syvänne, jossa on Kalmasaaren vieressä sijaitseva 17 metriä syvä kohta. Myös Kalmasaaren lounaispuolella on yli 10-metrinen syvänne. Järven tilavuudeksi on saatu 2,21 miljoonaa kuutiometriä. Järven länsiosassa on vesi alle kolme metriä syvää.
Sen rantaviivan pituus on 5,3 kilometriä. Järven rannat ovat pääosin metsämaata, mutta peltomaita ulottuu rantaan asti järven länsiosassa. Siellä sijaitsee myös rantavyöhykkeen kosteikot . Suonteen kulmakunnan asutus sijaitsee järven pohjoispuolella. Rantojen lähistöllä sijaitsee kuusi kiinteästi asuttua tilaa sekä rannoilla vielä seitsemän vapaa-ajan asuntoa. Järven länsipään ohittaa Suonteelta alkava ja järvien välistä kannasta pitkin kulkeva yhdystie 4520, joka johtaa Hietakylän kautta Jäppilään. Suonteella siihen yhtyy lounaasta tuleva ja Savon radan suuntainen yhdystie 16199 ja jatkaa Suonenjoelle yhdystienä 16195. Viimeksi mainitusta haarautuu yhdystie 16198, joka ylittää Heinäveden Heinäsalmen. Siitä haarautuu järven itäpään laskujoen ylittävä yksityistie, joka yhtyy Jäppilän tiehen.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Suonenjoen valuma-alueella (14.78), jonka Suontienselän–Paasveden alueeseen (14.782) se kuuluu. Paikkatietoikkunassa on vielä rajattu valuma-alueet Isolle ja Pienelle Uuhijärvelle. Sen mukaan Ison Uuhijärven valuma-alue on noin 8,4 neliökilometriä . Valuma-alueella sijaitsee vain kolme järveä, joista yksi on Isoon Uuhijärveen laskeva Ahvenlampi (2 ha). Uuhijärvet muodostaisivat muuten latvavesistön, mutta Pieneen Uuhijärveen virtaa Haapajärvestä vettä lyhyttä ojaa myöten. Näin muodostuu heikko läpivirtaus Pienestä Uuhijärvestä Isoon Uuhijärveen kahta uomaa myöten . Iso Uuhijärvi laskee jokimaista uomaa myöten Suontienselän Heinäveteen, jonka vedenpinta on Uuhijärvien kanssa samalla korkeudella eli 99,4 metriä mpy.
Historiaa

Suonenjoen alussa sijaitsevia Yläkoskea ja Myllykoskea perattiin 1820-luvulla. Vanhojen asiakirjojen mukaan Suontienselän vedenpintaa laskettiin 1,3 metriä. Kaakkoisrantojen muinaisrannat viittaavat kuitenkin siihen, että toteutunut järvenlasku jäi pienemmäksi. Järvenlasku on samalla vaikuttanut myös Pieneen ja Isoon Uuhijärveen, joiden vedenpinnat ovat edelleen samalla korkeudella Suontienselän kanssa. Tämä voisi selittää pohjoisrannoilla sijaitsevia kosteikot. Samalla jää pohdittavaksi, olivatko Iso ja Pieni Uuhijärvi aikoinaan samaa järveä vai peräti Suontienselän lahtea.
Järven ainoan saaren nimestä kerrotaan, että sinne on vuosien 1808 ja 1809 aikana haudattu venäläisiä sotilaita. Museoviraston tarkastuskäynnillä havaittiin saaressa hautapainanteita ja kylällä on kerrottu haudoista löytyneen pääkalloja. 1900-luvun alussa perusti K.E. Blomberg sahan Pienen Uuhijärven rantaan.