stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marder III
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marder III Wikimedia Commonsissa
Saksan asevoimien panssariajoneuvot toisessa maailmansodassa
| --- | --- |
Panssarivaunut:  Panzer I • Panzer II • Panzer III • Panzer IV • Panther • Tiger • Tiger II • Panzer 35(t) • Panzer 38(t)
Telatykistö:  Wespe • Hummel • Grille • Panzerwerfer • sIG 33 • Wurfrahmen 40
Rynnäkkötykit:  StuG III • StuG IV • StuIG 33 • StuH 42 • Brummbär • Sturmtiger
Panssarintorjuntavaunut:  Panzerjäger I • Marder I • Marder II • Marder III • Hetzer • Jagdpanzer IV • Jagdpanther • Nashorn • Jagdtiger • Elefant
Puolitelavaunut:  SdKfz 2 • SdKfz 4 • SdKfz 6 • SdKfz 7 • SdKfz 10 • SdKfz 11 • SdKfz 250 • SdKfz 251 • SdKfz 252 • SdKfz 253 • SdKfz 254
Panssariautot:  SdKfz 221/22/23 • SdKfz 234 • ADGZ
Ilmatorjuntavaunut:  Flakpanzer IV: Möbelwagen, Wirbelwind, Ostwind, Kugelblitz • Flakpanzer 38(t)
Prototyypit:  Maus • E-sarja • Panther II • Waffenträger • Neubaufahrzeug • Sturer Emil
Suunnitelmat:  Panzer VII Löwe • Panzer IX • Panzer X • Ratte • Monster
Aikaisempi Marder III Ausf. H -versio.
Marco Pewal

| Marco Pewal |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. syyskuuta 1978 (ikä 46) Villach, Itävalta
Kansalaisuus:   Itävalta
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  178 cm
Paino:  78 kg
Seura
Seura:  EC Villacher SV
Sarja:  IceHL
Tehtävä:  apuvalmentaja
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1998–2015
Valmennusura
Vuodet:  2015–
Marco Pewal (s. 17. syyskuuta 1978 Villach) on itävaltalainen jääkiekkoilija, joka pelasi hyökkääjänä. Hän laukoi vasemmalta. Pewal toimii nykyisin IceHL-seura EC Villacher SV:n apuvalmentajana.
Ura > Seuraura

Pewal debytoi Itävallan pääsarjassa kaudella 1998–1999 EC Villacher SV:n joukkueessa. Hän pelasi debyyttikaudellaan 16 ottelua keräten kaksi syöttöpistettä ja neljä rangaistusminuuttia. Kauden päätteeksi hän voitti Itävallan mestaruuden. Kauden 2000–2001 Pewal aloitti DEK Klagenfurtissa mutta siirtyi kesken kauden EK Zell am Seen riveihin, jossa hän pelasi myös kaudella 2001–2002. Seuraavalla kaudella Pawel palasi Villacher SV:n joukkueeseen, jossa hän pelasi seuraavan kahden kauden ajan.
Pewal siirtyi kaudella 2004–2005 EC Red Bull Salzburgin joukkueeseen. Seuraavalla kaudella hän teki 47 ottelussa tehopisteet 17+32=49 ja voitti koko liigan tehotilaston lukemalla +22. Kaudella 2006–2007 Pewal pelasi uransa parhaimman kauden tehopisteillä mitaten, kun 54 ottelussa kertyi 50 (22+28) tehopistettä. Kauden päätteeksi hän voitti Itävallan mestaruuden. Seuraavan neljän kauden ajan Pewal teki tasaisesti tehopisteitä (12, 34, 36, 34) ja saavutti kolme Itävallan mestaruutta. Kaudella 2011–2012 Pewal palasi takaisin Villacher SV:n riveihin. Hänet valittiin joukkueen kapteeniksi. Pewal pelasi Villacherissa vielä kolme kautta kunnes hän lopetti pääsarjauransa kauden 2014–2015 päätteeksi.
Ura > Maajoukkueura

Pewal pelasi urallaan yhteensä 53 A-maaottelua. Hän edusti Itävaltaa kaksissa maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 2007 ja 2011. Venäjän MM-kilpailuissa 2007 Pewal pelasi kuusi ottelua ilman tehopisteitä tai rangaistusminuutteja. Slovakian MM-kilpailuissa 2011 hän pelasi yhden ottelun tehden yhden maalin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marco Pewal Wikimedia Commonsissa
Marco Pewal Villacher SV:n paidassa kaudella 2013–2014.
Maicon (täsmennyssivu)

Maicon voi tarkoittaa muun muassa seuraavia brasilialaisia jalkapalloilijoita:
Maicon (s. 1981)
Maicon dos Santos (s. 1981)
Maicon Santos (s. 1984)
Maicon Thiago Pereira de Souza (s. 1985)
Maicon Pereira de Oliveira (1988–2014)
Maicon Pereira Roque (s. 1988)
Maicon Souza de Jesus (s. 1989)
Maicon Marques (s. 1990)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Maicon”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Maria Väisänen

Maria Väisänen (s. 3. heinäkuuta 1984) on suomalainen sulkapalloilija.
Ura

Maria Väisänen on voittanut useita nuorten SM-kisoja ja pronssia junioreiden Euroopan mestaruuskisoissa vuonna 2003.  Samana vuonna hän voitti myös ensimmäisen aikuisten SM-kisansa sekanelinpelissä. SM-voittoja seurasi myös vuosina 2004 (sekanelinpeli) ja 2007 (naisten nelinpeli).
Maria Widnäs

Maria Widnäs (7. huhtikuuta 1903 Pietari – 21. joulukuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen filosofian tohtori, professori, kirjastonhoitaja ja kielenkääntäjä.
Maria Widnäsin vanhemmat olivat kenraalimajuri Bernhard Otto Widnäs ja Vera Mihailov. Maria Widnäs oli maineikkaan, Katariina Suuren perustaman Smolnan instituutin kasvatti. Hän pääsi ylioppilaaksi 1921 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1927 sekä filosofian tohtoriksi 1952. Widnäs suoritti kääntäjätutkinnot suomen, englannin, venäjän ja ruotsin kielissä 1950 sekä saksan kielessä 1952. Hän teki opintomatkoja Saksaan ja Alankomaihin 1955, Moskovaan 1957, Ruotsiin ja Neuvostoliittoon useita kertoja 1955–1961, Varsovaan ja Krakovaan 1958-1960 sekä Leningradiin 1965.
Widnäs oli Suomen Luotonantajayhdistyksen arkistonhoitajana 1921–1926 ja Helsingin yliopiston kirjastossa amanuenssina 1927–1939, nuorempana alikirjastonhoitajana 1939–1954 ja vanhempana alikirjastonhoitajana 1954–1970. Hän työskenteli valantehneenä kielenkääntäjänä vuodesta 1950 alkaen ja oli apulaisprofessorina Oklahoman yliopistossa 1961–1962 sekä Helsingin yliopiston venäjän kielen ja kirjallisuuden dosenttina 1962–1972.
Widnäs oli Kääntäjäyhdistyksen hallituksen jäsenenä vuodesta 1960 alkaen, Suomen slavistipiirin sihteerinä vuodesta 1964 ja Babel-aikakauslehden kirjeenvaihtojäsenenä vuodesta 1964.  Suomen slavistipiiri ry. on vuodesta 1984 alkaen jakanut Maria Widnäsin mukaan nimettyä gradupalkintoa.
Maria Widnäs löytyi kuolleena kirjoituspöytänsä äärestä kaksi päivää ennen joulua 1972. Muistokirjoituksessaan professori Valentin Kiparsky totesi, että vuoteen 1966 voimassa ollut yliopiston vanhentunut johtosääntö, joka oli vaatinut suomen kielen täydellistä hallintaa, oli käytännössä estänyt Widnäsiä osallistumasta oppituolin professorinviran hakuihin. Kiparsky totesi, että koska Widnäsiä ei ”muodollisista syistä” johtuen päästetty mukaan kilpailuun, ei voitu tietää, kuinka hän olisi haussa pärjännyt. Suomen Tasavallan presidentti myönsi hänelle kunniatohtorin arvon vuonna 1971.
Julkaisuja

Jacob Grot och universitetets ryska bibliotek. 1947 (Julkaisu Doriassa)
La position de l'adjectif épithète en vieux Russe XIe-XVIIe siècle, väitöskirja. 1952
Yhteisluettelo Suomen tieteell. kirjastoissa olevista aikakaus- ja sarjajulkaisuista. 1953
Leninbiblioteket i Moskva. Nordisk tidskrift för bok- och biblioteksväsen 45/1958
Les synaxaires slavo-russes des "Fragments finlandais". Commentationes humanarum litterarum 38,1. Societas scientiarum Fennica, Helsinki 1966
Brev till Georg Stiernhielm; utg. och kommenterade av Per Weselgren med bistånd av Gerhard Bendz och Maria Widnäs. Skrifter utgivna av Vetenskapssocieteten i Lund 60. Gleerup, Lund 1968
La collection des manuscrits de la Section Slave de la Bibliothèque Universitaire de Helsinki. 1971 (Julkaisu Doriassa)
Marcus Nilson

| Marcus Nilson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. maaliskuuta 1978 (ikä 46) Bålsta, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  187 cm
Paino:  83 kg
Pelinumero:  70
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1995–2015
Seurat:  Djurgårdens IF (Elitserien)   Florida Panthers (NHL)   Beast of New Haven (AHL)   Louisville Panthers (AHL)   Calgary Flames (NHL)   Lokomotiv Jaroslavl (KHL)   HV71 (Elitserien)
NHL-varaus:  20. varaus, 1996 Florida Panthers
Marcus Nilson (s. 1. maaliskuuta 1978 Bålsta, Ruotsi) on ruotsalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija, joka oli pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Nilson on voittanut urallaan kolme MM-mitalia ja pelannut yli 500 NHL:n runkosarjaottelua.
Ura > Seurajoukkueissa

Nilsonin ura pääsarjatasolla alkoi kaudella 1995–1996 Djurgårdens IF:ssä. Florida Panthers varasi hänet ensimmäisellä kierroksella, 20. vuorolla, vuoden 1996 NHL:n varaustilaisuudessa. Nilson pelasi Ruotsin pääsarjassa kolme kautta. Kaudella 1997–1998 Djurgården selvisi Elitserienin finaaleihin saakka, mutta hävisi finaalisarjan.
Nilson siirtyi Floridaan vuonna 1998. Ensimmäiset kaksi kautta hän pelasi pääosin AHL:ssä, Floridan farmijoukkueessa Beast of New Havenissa ja Louisville Panthersissa. Kaudella 1998–1999 hän pelasi kahdeksan ja seuraavalla kaudella yhdeksän NHL-peliä. Nilson vakiinnutti paikkansa Floridan NHL-joukkueen kokoonpanossa kaudella 1999–2000, jolloin hän oli Floridan kolmanneksi eniten pisteitä tehnyt pelaaja 36 pisteellä. Nilson pelasi kolme täyttä kautta Floridassa, kunnes hänet myytiin kesken kauden 2003–2004 Calgary Flamesiin, josta Florida sai vaihdossa toisen kierroksen varausoikeuteen. Nilson ehti pelata Floridassa kuuden kauden aikana 327 NHL-ottelua. Calgary eteni keväällä 2004 aina Stanley Cup -finaaleihin asti, mutta hävisi loppuottelusarjan Tampa Bay Lightningille.
Työsulkukaudella 2004–2005 Nilson pelasi Djurgårdenissa. Kesällä 2007 Nilson teki kahden vuoden jatkosopimuksen Calgaryn kanssa. Nilson pelasi Calgaryssä vain ensimmäisen sopimuskautensa, sillä seura ilmoitti kesällä 2008, ettei tarvitse enää Nilsonia. Calgary ja venäläinen KHL-seura Lokomotiv Jaroslavl sopivat Nilsonin siirtymisestä Lokomotiviin.
Nilson pelasi Jaroslavlissa yhden kauden. Hän palasi kaudeksi 2009–2010 Elitserienin Djurgårdeniin,  Djurgården eteni keväällä 2010 Elitserienin loppuotteluun, mutta hävisi ottelusarjan. Nilson teki kauden aikana 24 maalia ja 51 tehopistettä. Hän oli sarjan pistepörssin kuudes ja maalintekijätilaston toinen Jan Hlaváčin jälkeen. Seuraavaksi kaudeksi Nilson yritti saada pelipaikaa NHL-joukkue New Jersey Devilsistä, mutta palasi harjoituskauden jälkeen Djurgårdenin. Seuraavan kahden kauden aikana hän ei onnistunut aivan yhtä hyvin Elitserienissä ja sai 55 pistettä 89 ottelussa. Kesäkuussa 2012 MODO ilmoitti Nilsonin siirtyvän joukkueeseen, mutta viikkoa myöhemmin joukkue ilmoitti, ettei sopimusta syntynytkään. Pian tämän jälkeen Nilson teki sopimuksen HV71:n kanssa.
Ura > Maajoukkueessa

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Suomi 2003 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Sveitsi 2009 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Saksa 2010 | jääkiekko |  |
Nilson pelasi viidet junioreiden arvokilpailut. 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän pelasi kahdesti: 1995 ja 1996. Molemmilla kerroilla Ruotsi voitti pronssia. Jälkimmäisessä turnauksessa Nilson valittiin turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi. Nuorten MM-kilpailuissa Nilson edusti Ruotsia 1996, 1997 ja 1998. Vuoden 1996 turnauksesta Nilson oli voittamasta MM-hopeaa.
Nilson pelasi ensimmäisen kerran Ruotsin maajoukkueessa miesten arvoturnauksessa MM-kilpailuissa 2003. Hän ei pelannut turnauksessa kuin yhden ottelun, sillä hän sai aivotärähdyksen ensimmäisessä ottelussa Latviaa vastaan Kārlis Skrastiņšin taklauksesta. Ruotsi sai turnauksesta hopeaa.
Nilson pelasi Ruotsin maajoukkueessa maailmancupissa 2004. Toisen MM-turnauksensa Nilson pelasi keväällä 2008. Nilson oli mukana Ruotsin MM-kisajoukkueessa myös vuosina 2009 ja 2010. Ruotsi voitti pronssia kummassakin turnauksessa.
Manuel Akanji

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
Manuel Akanji EM-kilpailuissa 2018.
Henkilötiedot
Koko nimi: Manuel Obafemi Akanji
Syntymäaika: 19. heinäkuuta 1995 (ikä 29)
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 188 cm
Seura
Seura: Manchester City
Maajoukkue
| 2014–2015 | Sveitsi U20 | 5 | (0) |
| 2014–2015 | Sveitsi U21 | 4 | (0) |
| 2017– | Sveitsi | 65 | (3) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 8. heinäkuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 8. heinäkuuta 2024.
Manuel Obafemi Akanji (s. 19. heinäkuuta 1995) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Manchester Cityä.
Seurajoukkueura

Akanji aloitti liigauransa kotimaassaan Winterthurin joukkueessa. Kesällä 2015 hän siirtyi Baseliin, jossa hän pelasi 2,5 kauden aikana Sveitsin pääsarjassa 42 ottelua ja teki viisi maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi syksyllä 2015 yhden ottelun, ja Mestarien liigassa hän pelasi syksyllä 2017 täyden peliajan Baselin kaikissa kuudessa alkulohko-ottelussa. Hän pelasi vuoden 2016 viimeiset ottelunsa jo helmikuussa, sillä paha loukkaantuminen piti hänet poissa kentiltä yli 11 kuukauden ajan. Hän voitti Sveitsin-mestaruuden 2016 ja 2017 sekä Sveitsin cupin 2017.
Tammikuussa 2018 Akanji siirtyi saksalaisseura Borussia Dortmundiin. Kevätkaudella 2018 hän pelasi 11 bundesliigaottelua, joista kymmenessä täydet 90 minuuttia. Kaudella 2018–2019 hän pelasi Bundesliigassa 25 ottelua, joista 24:ssä täyden peliajan, ja teki syyskuussa maalin kotiottelussa Nürnbergiä vastaan Dortmundin voittaessa 7–0. Loukkaantumiset pitivät hänet poissa yhdeksästä ottelusta. Mestarien liigassa hän pelasi viisi ottelua. Kaudella 2019–2020 Akanji pelasi Bundesliigassa 29 ottelua, joista 25 avauskokoonpanossa, ja Mestarien liigassa kuusi ottelua. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 28 bundesliigaottelua, joista 26 avauskokoonpanossa ja joissa hän teki kaksi maalia, sekä Mestarien liigassa seitsemän ottelua. Hän voitti ensimmäisen kerran Saksan cupin. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 26 bundesliigaottelua, joista 25 ottelua avauskokoonpanossa ja joissa hän teki yhden maalin, sekä Mestarien liigassa viisi ottelua ja Eurooppa-liigassa yhden.
Akanji siirtyi Englannin Valioliigan Manchester Cityyn 17,5 miljoonan euron siirtosummalla syyskuun 2022 alussa. Hän pelasi Cityn triplamestaruuteen päättyneellä tulokaskaudellaan 29 ottelua Valioliigassa, 11 peliä Mestarien liigassa (ja teki maalin välierässä Real Madridia vastaan) sekä kuusi ottelua FA Cupissa. Kaudella 2023–2024 Akanji pelasi 30 ottelua ja teki kaksi maalia Cityn voittamassa Valioliigassa, pelasi kahdeksan ottelua ja teki kaksi maalia Mestarien liigassa sekä pelasi viisi ottelua FA Cupissa. Joulukuussa 2023 hän oli voittamassa seurajoukkueiden maailmanmestaruutta ja elokuussa 2023 UEFA Super Cupia.
Maajoukkueura

Akanji pelasi Sveitsin alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Sveitsin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2017 MM-karsintaottelussa Färsaaria vastaan. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2018 täyden peliajan Sveitsin kaikissa neljässä ottelussa. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän pelasi täydet minuutit joukkueensa kaikissa viidessä ottelussa. Myös MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi Sveitsin kaikki neljä ottelua kokonaisuudessaan ja teki lohdutusmaalin neljännesvälierässä Portugalia vastaan. EM-kilpailuissa 2024 hän pelasi täyden ajan Sveitsin kaikissa viidessä ottelussa. Puolivälierän Englantia vastaan ratkaissseessa rangaistuspotkukilpailussa hän oli Sveitsin ensimmäinen laukoja; maalivahti Jordan Pickford torjui Akanjin yrityksen, ja kun kaikki englantilaiset onnistuivat maalinteossa, putosi Sveitsi jatkosta.
Akanji on pelannut EM-kilpailujen 2024 loppuun mennessä 65 maaottelua, joista 63 ottelua avauskokoonpanossa, ja 28. ottelu, maaliskuussa 2021 pelattu ystävyysottelu Suomea vastaan, oli niistä ensimmäinen, jossa hän ei pelannut avauksessa. Hän on tehnyt A-maaotteluissaan kolme maalia: syyskuussa 2022 Kansojen liigan ottelussa Espanjaa, joulukuussa 2022 MM-kilpailuissa Portugalia ja lokakuussa 2023 EM-karsintaottelussa Valko-Venäjää vastaan.
Markus Juhola

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 2. helmikuuta 1971 (ikä 53)
Syntymäpaikka: Halikko, Suomi
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 185 cm
Junioriseurat
: SalPa
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1988–1992 | SalPa | 28 | (0) |
| 1993–1995 | Jazz | 2 | (0) |
| 1993 | → P-Iirot (laina) | 1 | (0) |
| 1994 | → EuPa (laina) | 1 | (0) |
| 1995 | → Ponnistus (laina) | 1 | (0) |
| 1996 | Haka | 4 | (0) |
| 1996 | → FC Hämeenlinna (laina) | 6 | (0) |
| 1997–1998 | VPS | 3 | (0) |
| 1997–1998 | → Närpes Kraft (laina) | 4 | (0) |
| 1999 | TPV | 0 | (0) |
| 1999 | → HIFK (laina) | 7 | (0) |
| 1999 | → MuSa (laina) | 1 | (0) |
| 1999 | → Närpes Kraft (laina) | 3 | (0) |
| 2000 | FC Mikkeli | 27 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 88 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Markus Orvo Juhola (s. 2. helmikuuta 1971 Halikko) on entinen suomalainen jalkapalloilija, joka toimii nykyään Jalkapallon Pelaajayhdistyksen toiminnanjohtajana.
Maalivahtina pelannut Juhola edusti Veikkausliigassa FC Jazzia, Ponnistusta, Valkeakosken Hakaa ja Vaasan Palloseuraa. Pelattuja otteluita hänelle kertyi viiden kauden aikana yhteensä 10. Vuonna 1993 Juhola oli voittamassa Suomen mestaruutta FC Jazzin kakkosmaalivahtina. Lisäksi hän sai SM-hopeaa Vaasan Palloseurassa kaudella 1998. Alemmilla sarjatasoilla Juhola edusti kasvattajaseuransa Salon Palloilijoiden lisäksi Pallo-Iiroja, Kraftia sekä FC Mikkeliä, jossa hän päätti uransa loukattuaan polvensa talvikaudella 2001.
Jalkapallon pelaajayhdistyksen hallitukseen Juhola valittiin 1994. Vuosina 2001-2002 hän toimi yhdistyksen puheenjohtajana. Vuodesta 2003 lähtien Juhola on ollut pelaajayhdistyksen päätoiminen toiminnanjohtaja. Hän asuu Salossa ja on koulutukseltaan luokanopettaja.
Aiheesta muualla

Jalkapallon pelaajayhdistyksen kotisivut
Libyan Airlines

Libyan Airlinesin Airbus A320
Libyan Airlinesin Bombardier CRJ900
Libyan Airlines (arab. الخطوط الجوية الليبية‎) (IATA: LN, ICAO: LAA, kutsukoodi: Libair), aiemmin Libyan Arab Airlines (arab. الخطوط الجوية العربية الليبية‎)  on Libyan kansallinen lentoyhtiö.
Historia

Libyan Airlines perustettiin nimellä Kingdom of Libya Airlines, joka lensi Caravelle-suihkukoneilla Eurooppaan 1960-luvulla. Boeing 727-koneisiin yhtiö siirtyi 1970-1980 lukujen taitteessa. Yhtiö lopetti liikenteen Heathrow'n lentokentälle Lontooseen 1980-luvulla poliittisista syistä. Boeing 707-koneita käytettiin pitkän matkan lennoilla.
Lockerbien pommi-iskun jälkeen YK asetti pakotteita Libyalle. Samantyylisiä pakotteita asetettiin myöhemmin Irakille. Pakotteet johtivat ulkomaille suuntautuneiden lentojen lakkauttamiseen ja tekivät lentokaluston uusimisesta mahdotonta. Pakotteiden perumisen jälkeen kansainvälisiä ilmailukontakteja uusittiin ja ulkomaiset lennot alkoivat uudelleen.
Tulevaisuuden suunnitelmat

Lentoyhtiö on saavuttamassa entistä mainettaan hyvänä arabialaisena lentoyhtiönä, joka lentää Euroopan keskeisimmille lentokentille. Lentokaluston uusiminen on myös suunnitelmissa; 1 miljardia  Yhdysvaltain dollaria on varattu 20 uuden lentokoneen ostoon.
Reittikohteet

Libyan Airlines lentää seuraaviin kohteisiin (tiedot joulukuulta 2005):
Aleksandria, Alger, Amman, Beida, Bengasi (Libyassa), Kairo, Casablanca, Damaskos, Dubai, Frankfurt, Ghat (Libyassa), Istanbul, Kiova, Kufra (Libyassa), Lontoo, Malta, Misrata, Rooma, Sebha (Libyassa), Sirte (Libyassa), Tobruk (Libyassa), Tunis, Wien, Zürich.
Laivasto

Syyskuussa 2015:
| Konetyyppi | Lukumäärä |
| --- | --- |
Airbus A330-200: 3
Airbus A330-200: 3
Airbus A350-900: (6 tilauksessa)
Bombardier CRJ900: 2
Onnettomuudet

21. helmikuuta 1973, Israelin ilmavoimat ampuivat Libyan Arab Airlinesin Boeing 727:ää epäiltyään sitä viholliskoneeksi. Lennolla olleista 113 ihmisestä vain viisi selviytyi hengissä (yksi henkilökunnan jäsen ja neljä matkustajaa).
Aiheesta muualla

Libyan Arab Airlines www-sivu
Libyan Airlines (Dubai)
Site seening in Libya
Arab Air Carriers Organizationin (AACO) jäsenet
Afriqiyah Airways
Air Algérie
Air Arabia
Air Cairo
Badr Airlines
EgyptAir
Emirates
Etihad Airways
Express Air Cargo
flydubai
FlyEgypt
flynas
Gulf Air
Iraqi Airways
Jordan Aviation
Kuwait Airways
Libyan Airlines
Mauritania Airlines
Middle East Airlines
Nile Air
Nouvelair
Oman Air
Palestinian Airlines
Qatar Airways
Royal Air Maroc
Royal Jordanian
Saudia
SaudiGulf Airlines
Sudan Airways
Syrian Arab Airlines
Tassili Airlines
Tunisair
Yemenia
Libyan Airlinesin Airbus A330-200
Lumisten metsien tyttö

| Lumisten metsien tyttö |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  William Markus
Käsikirjoittaja:  Walentin Chorell
Perustuu:  Walentin Chorellin näytelmään Metsä (1956)
Tuottaja:  T. J. Särkkä
Säveltäjä:  Ahti Sonninen
Kuvaaja:  Pentti Unho
Leikkaaja:  Elmer Lahti
Lavastaja:  Aarre Koivisto
Pääosat:  Matti Oravisto Anneli Sauli Åke Lindman Arvo Kuusla
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomen Filmiteollisuus SF Oy
Ensi-ilta:  1960
Kesto:  82 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lumisten metsien tyttö on  William Markuksen ohjaama elokuva, joka pääsi ensi-iltaan vuonna 1960. Se perustuu Walentin Chorellin näytelmään Metsä (1956).
Elokuvakuva pääsi ensi-iltaan vasta pitkien vaiheiden jälkeen 1960, vaikka sen kuvaukset oli tehty jo 1956 ja elokuvatarkastamossa se oli käynyt 1958. Kun se vihdoin tuli teattereihin, sen aika oli ohi, kriitikoiden suhtautuminen kylmä, eivätkä katsojatkaan löytäneet sitä. Elokuvan alkua ja kuvaa Anneli Saulin saapumisesta pidetään onnistuneena.
Elokuvan tarinassa Markus (Matti Oravisto) saapuu pohjoiseen ottaakseen vastaan opettajan viran. Siellä hän kohtaa pohjoisen ankaran elämän mutta myös mustasukkaisuuden, kun Tarjan (Anneli Sauli) sulhanen Jukka (Åke Lindman) näkee heidän suhteensa läheisyyden.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Matti Oravisto  | … |  Markus Reinman   |
|  Anneli Sauli  | … |  Tarja Mäenpää   |
|  Åke Lindman  | … |  Jukka   |
|  Arvo Kuusla  | … |  opettaja Vellanus   |
|  Heimo Lepistö  | … |  Mäenpää   |
|  Annikki Linnoila  | … |  Mäenpään emäntä   |
|  Eila Pehkonen  | … |  rouva Salkin   |
|  Oiva Sala  | … |  kauppias Salkin   |
|  Aino-Inkeri Notkola  | … |  Markuksen äiti   |
|  Mai-Brit Heljo  | … |  Constance   |
|  Paavo Hukkinen  | … |  asemamies   |
|  Hannes Veivo  | … |  renki   |
|  Anton Soini  | … |  Rantalan isäntä   |
|  Osmo Pöntinen  | … |  kylänmies   |
|  Väinö Parviainen  | … |  kylänmies   |
|  Matti Kuusla  | … |  kylänmies   |
|  Matti Lehtelä  | … |  naapurin isäntä   |
|  Kerttu Salmi  | … |  Mäenpään vanhaemäntä   |
|  Laina Laine  | … |  mummo   |
|  Irja Kuusla  | … |  Rantalan emäntä   |
|  Helmi Lehosti  | … |  vanhahko daami   |
|  Litja Ilmari  | … |  vanhahko daami   |
|  Irja Rannikko  | … |  vanhahko daami   |
|  Viljo Voipio  | … |  mies tanssiaisissa   |
Markku J. Jääskeläinen

Markku J. Jääskeläinen (s. 1953) on Työeläkevakuuttajat TELA:n sidosryhmäsuhteista vastaava johtaja. Hän toimi aiemmin eläketiedotuksen johtajana.  Hän on työskennellyt myös SAK:n nuorisosihteerinä, Uudenmaan sosialidemokraattisen piirin piirisihteerinä, Uudenmaan maakuntaliiton toiminnanjohtajana sekä SDP:n kunnallissihteerinä ja järjestösihteerinä.
Puoluekannaltaan Jääskeläinen on sosialidemokraatti. Politiikassa Jääskeläinen on toiminut tasavallan presidentti Tarja Halosen presidentinvaalikampanjan päällikkönä vuosien 2000 ja 2006 vaaleissa.
Aiheesta muualla

Kampanja jonka ei pitänyt onnistua (archive.org)
Margaret Smith Court

| Margaret Smith Court |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. heinäkuuta 1942  Albury 
Tennispelaaja
Pituus:  175  cm
Paino:  67,5 kg
Kätisyys:  oikeakätisyys, yhden käden rysty
Ammattilaisena:  1968–1975
Palkintorahat:  -USD
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Margaret Smith Court (usein Margaret Court tai Maggie Court, s. 16. heinäkuuta 1942 Albury, Uusi Etelä-Wales, Australia) on australialainen uransa lopettanut tennispelaaja. Hän on yksi kaikkien aikojen parhaita ja ylivoimaisimpia tennispelaajia naisten tenniksen historiassa. Hän on voittanut ennätykselliset 62 tenniksen grand slam -turnausta vuosina 1960–1975. Niistä 24 on kaksinpelistä, mikä on myös ennätys. Hän voitti 19 naisten nelinpelin grand slam -turnausta ja 19 sekanelinpelin grand slam -turnausta. Vuonna 1970 hänestä tuli toinen nainen, joka on ikinä päässyt grand slamiin eli voittanut kaikki grand slam -turnaukset samana vuonna. Samaan ovat pystyneet vain Maureen Connolly vuonna 1953 ja Steffi Graf vuonna 1988.