stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Michael Ballack

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Michael Ballack
Syntymäaika: 26. syyskuuta 1976 (ikä 48)
Syntymäpaikka:  Görlitz, Itä-Saksa
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Pituus: 189 cm
Junioriseurat
1983–1986:  BSG Karl-Marx Stadt
1986–1990:  Karl-Marx Stadt
1990–1995:  Chemnitz
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1994–1996 |  Chemnitz II | 18 | (5) |
| 1995–1997 |  Chemnitz | 49 | (10) |
| 1997–1999 |  Kaiserslautern | 46 | (4) |
| 1997–1998 |  Kaiserslautern II | 17 | (8) |
| 1999–2002 |  Leverkusen | 79 | (27) |
| 2002–2006 |  Bayern München | 107 | (44) |
| 2006–2010 |  Chelsea | 105 | (17) |
| 2010–2012 |  Leverkusen | 35 | (2) |
Maajoukkue
| 1996–1998 |  Saksa U-21 | 19 | (7) |
| 1999–2010 |  Saksa | 98 | (42) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Michael Ballack vuonna 2005.
Michael Ballack (s. 26. syyskuuta 1976 Görlitz, Itä-Saksa) on saksalainen entinen jalkapalloilija. Hän pelasi ammattilaisurallaan Saksan Bundesliigassa ja Englannin Valioliigassa. Saksan maajoukkueessa hän pelasi 98 ottelua ja teki niissä 42 maalia. Hän päätti uransa Bayer 04 Leverkusenissa kauden 2011–2012 jälkeen. Hän toimi Saksan jalkapallomaajoukkueen kapteenina vuodesta 2006 vuoteen 2010. Hän ehti olla kapteenina yksissä MM-kilpailuissa ja yksissä EM-kilpailuissa.
Ura seuratasolla

Ballack teki ammattilaisdebyyttinsä vuonna elokuussa 1995 kakkosbundesliigassa pelanneen Chemnitzer FC:n riveissä; hän oli kuulunut vuoteen 1990 asti nimellä BSG Motor Karl-Marx Stadt  tunnetun joukkueen juniorimiehistöön jo vuodesta 1983 lähtien. Ballack esiintyi kaudella 1995–1996 viisitoista kertaa Chemnitzerin ykkösmiehistössä ja teki maaliskuussa 1996 debyyttinsä Saksan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Seuraavalla kaudella hän vakiinnutti paikkansa kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle pudonneen Chemnitzerin avausmiehistössä. Vuonna 1997 hyviä otteita sekä seurajoukkueessaan että nuorten maajoukkueessa esittänyt Ballack siirtyi pääsarjaseura 1. FC Kaiserslauternin riveihin.
Kaiserslauternissa Ballack pelasi ensimmäisellä kaudellaan 16 Bundesliiga-ottelussa tullen ensimmäistä kertaa kentälle vaihtopelaajana seuran seitsemännessä liigaottelussa ja esiintyen ensimmäistä kertaa avauskokoonpanossa maaliskuussa 1998. Kaiserslautern voitti vuonna 1998 Bundesliiga-mestaruuden ensimmäisenä sarjanousijana. Seuraavalla kaudella Ballack vakiinnutti asemansa seuran avauskokoonpanossa ollen johdattamassa seuraa Mestarien liigan puolivälieriin. Heinäkuussa 1999, kaksi kuukautta aikuisten maajoukkueessa tekemänsä debyytin jälkeen, Ballack siirtyi Bayer Leverkuseniin kahdeksan miljoonan Saksan markan (4,8 miljoonaa euroa) siirtokorvausta vastaan. Lopullisen läpimurtonsa huipulle hän teki juuri Leverkusenissa, jossa pelasi kolmen kauden ajan. Viimeisellä Leverkusen-kaudellaan Ballack teki 29 liigaottelussa 17 maalia ollen johdattamassa seuraansa jo toista kertaa peräkkäin Bundesliigassa sijalle kaksi. Leverkusen sijoittui samalla kaudella toiseksi myös Mestarien liigassa, jonka loppuottelussa hävisi Real Madridille, ja Saksan Cupissa. Vuonna 2002 hänet valittiin Saksan vuoden jalkapalloilijaksi ja samana vuonna FC Bayern München hankki hänet 12,9 miljoonan euron siirtosummalla.
Bayern Münchenissä Ballack pelasi neljän kauden ajan ollen voittamassa kolmea Bundesliiga-mestaruutta ja yhtä monta Saksan Cupin mestaruutta. Hän pelasi Münchenin paidassa 107:ssä Bundesliiga-ottelussa tehden 44 maalia. Toukokuussa 2006 Ballack siirtyi vapaalla siirrolla Valioliiga-seura Chelseaan kolmivuotisella sopimuksella.
Ballack pelasi Chelsean riveissä neljä kautta, joina hän koki vaikeuksia tasapainon saavuttamisessa. Viimeisellä Chelsea-kaudellaan Ballack oli voittamassa Valioliigaa ja FA Cupia seuran riveissä. Pian ennen MM-kisoja Chelsea ilmoitti, ettei aio jatkaa Ballackin ja toisen Chelsea-tähden Joe Colen sopimuksia. Ballack siirtyi kahden vuoden sopimuksella takaisin Bayer Leverkuseniin kaudeksi 2010–2011.
Ballackin sopimus Leverkusenin kanssa päättyi toukokuussa 2012 ja saman vuoden lokakuussa hän ilmoitti lopettavansa uransa.
Maajoukkueura

Ballack debytoi Saksan aikuisten maajoukkueessa huhtikuussa 1999 ottelussa Skotlannin maajoukkuetta vastaan; Erich Ribbeck vaihtoi hänet kentälle kuudenkymmenen peliminuutin jälkeen Dietmar Hamannin tilalle. Arvokisoissa hän on esiintynyt tähän mennessä viidesti, ensimmäistä kertaa vuoden 2000 EM-kisoissa, joissa hän pelasi kuitenkin vain 63 minuuttia. Kaksi vuotta myöhemmin pelatuissa MM-kisoissa Ballack kuului Rudi Völlerin miehistön avainpelaajiin tehden niissä yhteensä kolme maalia, muun muassa voittomaalit puolivälieräottelussa Yhdysvaltoja ja välieräottelussa Etelä-Koreaa vastaan. Hän joutui olemaan kuitenkin sivussa Brasiliaa vastaan pelatusta loppuottelusta, koska oli saanut lohkovaiheen jälkeen kaksi keltaista korttia, neljännesvälierässä Paraguayta ja välierässä Etelä-Koreaa vastaan. Ballack kuului maansa miehistöön myös vuoden 2004 EM-kisoissa, joiden jälkeen Rudi Völlerin maajoukkueen peräsimessä korvannut Jürgen Klinsmann nosti hänet joukkueen kapteeniksi Oliver Kahnin tilalle. Ballack kuului Saksan MM-miehistöön myös vuoden 2006 kotikisoissa. Ballack pelasi Saksan joukkueessa, Sveitsissä ja Itävallassa järjestettävissä EM-kisoissa,joissa Saksa sijoittui hopealle.
6. huhtikuuta 2010 maajoukkueen valmentaja Joachim Löw valitsi Ballackin vuoden 2010 maailmanmestaruuskilpailuihin. 15. toukokuuta 2010 pelatussa FA Cupin finaalissa Portsmouthia vastaan Ballack kuitenkin loukkasi nilkkansa ja joutui jäämään pois turnauksesta.
Yksityiselämä

Ballack on tällä hetkellä avoliitossa Simone Lamben kanssa. Heillä on kolme yhteistä lasta: Louis (s. 2001), Emilio (2002–2021) ja Jordi (s. 2005). Ballack on kertonut harrastavansa vapaa-ajallaan matkailua, tennistä, golfia, elokuvia ja musiikkia.
Seurat ammattilaisuralla

Chemnitzer FC (1995–1997)
1. FC Kaiserslautern (1997–1999)
Bayer Leverkusen (1999–2002)
FC Bayern München (2002–2006)
Chelsea FC (2006–2010)
Bayer Leverkusen (2010–2012)
Saavutukset

1998: Saksan mestaruus (1. FC Kaiserslautern)
2003: Saksan mestaruus, Saksan Cupin voitto
2005: Saksan mestaruus, Saksan Cupin voitto
2006: Saksan mestaruus, Saksan Cupin voitto
2010: Englannin mestaruus, FA Cupin voitto
Uusi ismi

| ”Uusi ismi” Monovisio |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Japanilaiset turistit
 Julkaistu: 19. syyskuuta 2007
 Formaatti: CDS
 Tekijä(t): Lassi Rajala
 Tuottaja(t): Marko Ylianttila & Monovisio
 Tyylilaji: pop rock
 Kesto: 02.58
 Levy-yhtiö: Poko Records
Monovision muut singlet
| ”Koti-ikävää” 2007 | ”Uusi ismi” 2007 | ”Tupakki piiloon!” 2008 |
Uusi ismi on pop rock -yhtye Monovision järjestyksessään toinen single, joka julkaistiin 19. syyskuuta 2007.
Kappaleet

Kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Lassi Rajala.
Uusi ismi – 2.58
Kofeiinihumala – 2.54
Vedenpaisumus

Gustave Doré, Vedenpaisumus, 1866.
Vedenpaisumus on Raamatun Vanhassa testamentissa oleva kertomus suuresta tulvasta. Kertomus on yksi lukuisista vedenpaisumusmyyteistä ja muodostaa ensimmäisen Mooseksen kirjan luvut 6–9. Se kertoo siitä, kuinka Jumala aikoi palauttaa Maan sen vetiseen alkutilaan (Khaos) hukuttamalla koko maailman ihmisten pahojen tekojen takia, ja kuinka Jumala aikoi tämän jälkeen luoda maailman uudelleen käyttäen Nooan arkin mikrokosmosta. Vedenpaisumus ei siten ollut tavallinen tulva vaan luomisen peruutus. Kertomus käsittelee ihmiskunnan pahuutta, joka johti Jumalan tuhoamaan maailman tulvalla, arkin valmistamista tietyille eläimille, Nooaa ja hänen perhettään sekä Jumalan lupausta, että elämän olemassaolo jatkuu ja ettei hän enää koskaan lähettäisi toista tulvaa.
Vaikka jotkin uskonnolliset ryhmät uskovat, että kertomus on kirjaimellisesti totta, muut pitävät sitä vertauskuvallisena. Tieteellinen konsensus on 1800-luvun jälkeen ollut, ettei Raamatussa kuvattua maailmanlaajuista tulvaa ole voinut tapahtua, ja kertomusta pidetään yleisesti legendana. On kuitenkin esitetty useita teorioita, joiden mukaan siihen, samoin kuin moniin muihinkin veden­paisumus­myytteihin, on saattanut antaa aiheen jokin todellinen ilmiö, kuten poikkeuksellisen tuhoisa mutta paikallinen tulva tai mereen iskeytyneen asteroidin aiheuttama megatsunami.
Jeesus kyllä vertasi Nooan päiviä hänen "läsnäolonsa" päiviin muun muassa Matteuksen 24. luvussa näin: "Vedenpaisumuksen edellä ihmiset söivät ja joivat, menivät naimisiin ja naittivat tyttäriään aina siihen päivään asti, jona Nooa meni arkkiin. 
Kukaan ei aavistanut mitään, ennen kuin tulva tuli ja vei heidät kaikki mennessään. Samoin käy, kun Ihmisen Poika tulee."
Kertomus

Ensimmäisessä Mooseksen kirjassa kuvaillaan, miten Jumala päätti hukuttaa koko maailman, koska ihmiset olivat hylänneet Jumalan ja ”koko maa tuli täyteen väkivaltaa”. Vain Nooa ja hänen perheensä pelastuivat. Samalla he rakensivat arkkilaivan, Nooan arkin, johon otettiin uhrikelpoisia nautaeläimiä ja lintuja seitsemän urosta ja seitsemän naarasta ja epäpuhtaita eläimiä kaksi, uros ja naaras. Kun arkki oli valmis, tuli 40 vuorokautta kestänyt rankkasade, joka sai maan peittymään veden alle korkeimpia vuorenhuippuja myöten 150 päivän ajaksi. Vedenpaisumuksen päätyttyä Nooa lähetti arkista kyyhkysen, joka tuli takaisin tuomaan sanomaa maailman pelastumisesta.
Vedenpaisumus kesti yli vuoden, josta suurin osa ajasta kului vesien laskeutumiseen. Syvyyden lähteet puhkesivat ja vettä satoi rankasti neljäkymmentä päivää ja neljäkymmentä yötä. Kaikki korkeat vuoret peittyivät ja kaikki, jotka olivat kuivalla maalla, kuolivat. Viisi kuukautta rankkasateen alkamisen jälkeen arkki pysähtyi Araratin vuorille. Kesti lähes kaksi ja puoli kuukautta, ennen kuin vuorten huiput tulivat näkyviin. Sen jälkeen kesti kolme kuukautta, ennen kuin Nooa poisti arkin katon ja havaitsi maan käytännöllisesti katsoen kuivuneen, ja vielä lähes kaksi kuukautta, ennen kuin ovi avattiin ja eloon jääneet astuivat kuivalle maalle. Nooa ja hänen perheensä olivat arkissa yhteensä 370 päivää. Vedenpaisumuksen jälkeen Jumala asetti sateenkaaren merkiksi siitä, ettei maata enää koskaan tuhottaisi tuhotulvalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vedenpaisumus Wikimedia Commonsissa
Veracruzinpeurahiiru

| Veracruzinpeurahiiru |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Jyrsijät Rodentia
Heimo::  Myyrät Cricetidae
Suku::  Peromyscus
Laji::  bullatus
Kaksiosainen nimi
 Peromyscus bullatus  Osgood, 1904 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Veracruzinpeurahiiru (Peromyscus bullatus) on Meksikossa elävä äärimmäisen uhanalainen jyrsijä.
Veracruzinpeurahiiru on keskikokoinen peurahiiru, joka painaa 20–36 grammaa. Sen korvat ovat isot, ja häntä lyhyempi kuin pää ja vartalo yhteensä. Turkki on selkäpuolelta tumman kellertävä, ja selkää pitkin kuonoon asti kulkee lähes musta raita. Naamapuoli on harmahtava, silmien ympärillä tummat renkaat. Vatsa ja jalat ovat kermanvalkeat.
Veracruzinpeurahiirua on tavattu vain Veracruzin osavaltiosta, Peroten ja El Limonin alueilta. Se elää tasangoilla ja hiekkadyyneillä, joilla kasvaa ruohoa ja varvikkoa.
Vaakevandring

| Vaakevandring> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1996–
Tyylilaji:  Unblack metal
Kotipaikka:  Nannestad, Norja
Laulukieli:  englanti  norja
Jäsenet:  Ronny Hansen, Laulu   Morten Sigmund Magerøy, Kosketinsoitin, kitara, puhdas laulu   Alexander Nygård, Kitara   Pål Dæhlen, Rummut   Trond Bjørnstad, Bassokitara  
Entiset jäsenet:  Solveig Maria Magerøy, Laulu  
Levy-yhtiö:  Momentum Scandinavia  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vaakevandring on norjalainen Unblack metal -yhtye, joka oli toiminnassa 1990-luvun lopulla ja satunnaisesti 2000-luvulla. Nimi tarkoittaa norjaksi "kävellä ja herättää ihmiset". Vaakevandring soitti tunnelmallista ja eeppistä black metalia sinfonisilla koskettimilla ja folkmelodioilla. Yhtyeen nimi-ep:n Vaakevandring tuotti menestyvän norjalaisen black metal -yhtye Dimmu Borgirin kosketinsoittaja Stian Aarstad, ja julkaisu sai maailmanlaajuista huomiota.
Vaikka yhtye julkaisi vain ep:n, Vaakevandringin vaikutus kristillisiin black metal -piireihin on merkittävä, koska yhtyeellä oli avainasema suuntausta hallinneiden "antisaatanallisten" sanoitustyylien muuttamisessa älykkäämmiksi ja filosofisemmiksi, vastapainona unblack metalin aloittajan Horden raaemmalle tyylille. Yhtyeen asema kristillisissä metallipiireissä on merkittävä: Ruotsin Endtime Festival -tapahtumassa 2007 Vaakevandring esimerkiksi jakoi pääesiintyjän aseman Antestorin kanssa, joka on johtava kristillinen black metal -yhtye. Vaakevandringin laulaja Ronny Hansen ja kosketinsoittaja Morten Sigmund Magerøy liittyivät Antestoriin myöhemmin.
Historia

Vuonna 1996 Alexander Nygård ja Trond Bjørnstad perustivat popyhtyeen nimeltä Lothlorien Morten Sigmund Magerøyn ja erään paikallisen kitaristin kanssa. Lothlorienin tyyli muuttui raskaammaksi, ja nimi vaihdettiin Inertiaksi. Trond siirtyi bassosta murinalaulajaksi ja toinen kitaristi alkoi soittaa bassoa.
Inertia ajautui sisäisiin kiistoihin uskonnon vuoksi. Toinen kitaristi (silloinen basisti) halusi kirjoittaa tekstejä synkeämmistä aiheista ja jätti yhtyeen. Samoihin aikoihin Pøl Dæhlen and Ronny Hansen kutsuivat Magerøyn mukaan yhtyeeseensä Signum Crusis. Yksien harjoitusten jälkeen Alexander Nygård liittyi kitaristiksi, ja nimi vaihtui Korsferdiksi. Morten soitti kitaraa, Ronny bassoa ja Pøl Dæhlen rumpuja. Hansen vaihtoi lauluu ja Trond ryhtyi basistiksi. Tänä aikana yhtyeen nimeksi tuli Vaakevandring.
Yhtye saavutti merkittävää suosiota Demo 98/99:llään. Sen tuotti ja äänitti Stian Aarstad,  Dimmu Borgirin kosketinsoittaja. Tämä sai aikaan huomattavia huhuja viestimissä ja internetissä. Stian kertoo halunneensa äänittää yhtyeen demon siksi, että hän kuuli yhtyettä eräässä konsertissa. Aarstad tarjosi heille ilmaisen session studiossaan, koska tarvitsi harjoitusta miksauksessa ja äänityksessä.. Demo äänitettiin joulukuussa 1998, ja äänitteestä julkaistiin 1000 kappaletta. Demo julkaistiin kasettina Indonesiassa THT Productionsin kautta vuoden 2000 alussa.
Seuraavaksi yhtye äänitti kappaleen nimeltä "Fall of Man" Endtime Productionsin kokoelmalevylle In the Shadow of Death. Antestorin Lars Stokstad soitti kitaraa kappaleella. Sekä Hansen että Magerøy liittyivät Antestoriin tänä aikana ollessaan vielä Vaakevandringin jäseniä. Pål Dæhlen liittyi Frosthardriin. Demot myytiin pian loppuun, ja niitä myydään eBayssa nykyisin $60 hinnoilla. Vaakevandringin demo uudelleenjulkaistiin nimi-ep:nä vuonna 2004 norjalaisella levymerkillä Momentum Scandinavia. Siitä on tullut kristillisen black metalin klassikko.
Vaakevandring jakoi pääesiintyjän aseman Antestorin kanssa ruotsalaisessa Endtime Fest -tapahtumassa vuonna 2007. Antestorin kitaristi Vemod (Lars Stokstad) soitti kitaraa tuossa konsertissa.
Tyyli ja merkittävyys

1990-luvun alussa unblack metal -piirejä hallitsi suuntauksen aloittajayhtyeen Horden "antisaatanalliset" "ristiretki-mentaliteetti"-aiheet. Hyödyntäen sanoituksissa kristinuskon keskeisiä aineksia kuten Isä meidän -rukousta ja käsitellen aiheita kuten kääntyminen ja pelastus, yhtyeet kuten Antestor, Crimson Moonlight ja erityisesti Vaakevandring asettivat uuden suunnan. Vaakevandring siirsi klassisen skandinaavisen black metalin kehityksen ja sanoitusten henkilökohtaisen käsittelyn sekä filosofisen sisällön black metal -piirien kristilliselle puolelle.
Musiikkityylissään Vaakevandring hyödyntää vaikutteita folk metalista ja jopa pagan metalista. Näin yhtye vaikutti myöhempiin kristillisiin folk black metal ja viikinkimetalliyhtyeisiin kuten Arvinger ja Holy Blood. Koska yhtyeissä on samoja jäseniä, Antestorin kehitys The Return of the Black Death -albumin jälkeen on suoraa Vaakevandringin vaikutusta.
Vuonna 2007 Vaakevandring elpyi lyhyeksi aikaa. Ruotsalaisen Endtime Festival -tapahtuman myötä Vaakevandring oli toinen pääesiintyjistä. Jäsenien vuoksi esitys jaettiin Antestorin kanssa.
Diskografia

Vaakevandring (demo) - (1999
Vaakevandring (EP) - (2004)
Aiheesta muualla

Alkuperäinen kotisivu Google cachessa
Vaakevandring  Metal-Archives -sivustolla
MusicMight[vanhentunut linkki]
Versailles’n rauha (täsmennyssivu)

Versailles’n rauha voi tarkoittaa seuraavia rauhansopimuksia:
Versailles’n rauha (1783), Pariisin rauhan yhteydessä solmittu erillinen rauhansopimus yhtäältä Ison-Britannian ja toisaalta Ranskan ja Espanjan välillä
Versailles’n välirauha (1871), Ranskan–Saksan sodan päättänyt välirauhansopimus ennen lopullista Frankfurtin rauhaa
Versailles’n rauha (1919), ensimmäisen maailmansodan jälkeinen rauhansopimus Saksan osalta
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Versailles’n rauha”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
UnSun

| UnSun |
| --- | --- |
 Maurycy Stefanowicz, 2008
Tiedot
Toiminnassa:  2006–
Tyylilaji:  goottimetalli
Kotipaikka:  Szczytno, Puola
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Anna "Aya" Stefanowicz, laulu   Maurycy "Mauser" Stefanowicz, kitara   Patryk "Patrick" Malinowski, bassokitara   Wojtek "Gonzo" Błaszkowski, rummut  
Entiset jäsenet:  Filip "Heinrich" Hałucha, bassokitara (2006-2010)  Wawrzyniec "Vaaver" Dramowicz, rummut (2006-2010) 
Levy-yhtiö:  Century Media, 2008   Mystic Production, 2010–  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
UnSun on puolalainen goottimetallia soittava yhtye, jonka on perustanut death metal -yhtye Vaderin ex-kitaristi Maurycy Stefanowicz vuonna 2006.
Kokoonpano

Anna "Aya" Stefanowicz – laulu (2006–)
Maurycy "Mauser" Stefanowicz – kitara (2006–)
Patryk "Patrick" Malinowski – bassokitara (2010–)
Wojtek "Gonzo" Błaszkowski – rummut (2010–)
Entiset jäsenet
Filip "Heinrich" Hałucha – bassokitara (2006–2010)
Wawrzyniec "Vaaver" Dramowicz – rummut (2006–2010)
Diskografia

Studioalbumit
The End of Life (2008,  Century Media Records)
Clinic for Dolls (2010,  Mystic Production)
Demot
Whispers (2006,  omakustanne)
Aiheesta muualla

UnSun Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
UnSun
| --- | --- |
Studioalbumit:   The End of Life  Clinic for Dolls 
Demot:  Whispers
Katso myös:  Vesania • Vader • Indukti • Decapitated • Non Opus Dei • Destruction
Utsunomiya

| Utsunomiya (宇都宮市) |
| --- | --- |
 Utsunomiyan kaupunkikuvaa
 lippu:  symboli
 Utsunomiyan sijainti Tochigin prefektuurissa
 Utsunomiya
 Koordinaatit: 36°33′18″N, 139°52′57″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kantō
Prefektuuri:  Tochigin prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  416,85 km²
Väkiluku (09/2020):  518 730
 – Väestötiheys:  1 244 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Neidonhiuspuu
 – Kukka:  Intianalppiruusu
 
 https://www.city.utsunomiya.tochigi.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Utsunomiya (jap. 宇都宮市, Utsunomiya-shi) on Japanin Tochigin prefektuurin pääkaupunki ja suurin kaupunki. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa Kinujoen länsirannalla. Kaupungin läpi virtaa Tajoki. Pohjoisessa kaupungin alue nousee Kobushivuorelle. Utsunomiyassa on 518 730 asukasta (syyskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 416,85 neliökilometriä.
Utsunomiya on Kantōn pohjoisosien suurin kaupunki ja merkittävä teollisuuskeskus. Se valittiin yhdeksi Japanin ydinkaupungeista vuonna 1996.
Historia

Utsunomiyassa sijaitseva Futaarayaman pyhäkkö toimi muinoin Shimotsuken provinssin pääpyhäkkönä (ichinomiya). Utsunomiya lienee ollut alun perin lisänimi tälle pyhäkölle. 1000-luvulla Fujiwara Sōen otti sen omaksi nimekseen ja perusti Utsunomiya-klaanin, joka oli vallassa 1500-luvulle saakka.
Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla Utsunomiya kehittyi linnanaluskaupunkina, markkinapaikkana ja postiasemana (shukuba) Ōshū-kaidō- ja Nikkō-kaidō-tiereittien solmukohdassa. Suurin osa kaupungista paloi Boshin-sodan yhteydessä vuonna 1868. Siitä tehtiin kuitenkin Tochigin prefektuurin hallintokeskus vuonna 1884, ja kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa se sai vuonna 1896. Rautatieyhteys, Tōhoku-päälinja, kaupunkiin avattiin vuonna 1885.
Toisen maailmansodan tuhoista Utsunomiya toipui nopeasti Japaninkin mittakaavassa. Sodan jälkeen kaupunkiin on rakennettu suurimittakaavaisia teollisuusalueita. Kaupunki myös laajentui huomattavasti 1950-luvun puolivälin kuntaliitoksissa ja vuonna 2007, kun siihen yhdistettiin Kawachin ja Kami-Kawachin maaseutukaupungit. Luotijunayhteyden kaupunki sai vuonna 1982.
Talous

Utsunomiyaan rakennettiin tehtaita jo toisen maailmansodan aikaan, mutta voimakkaammin kaupunki on teollistunut 1960-luvulta saakka. Kaupunkiin on sijoittunut metalli-, kone- ja elektroniikkateollisuutta sekä tupakan tuotantoa. 1980-luvulta lähtien tärkeäksi on noussut korkeateknologinen tutkimus ja teollisuus. Perinteinen, pienimuotoinen valmistava teollisuus, kuten elintarvikkeiden, paperin ja väriaineiden tuotanto, on keskittynyt Shitamachin alueelle kaupungin itäosaan.
Kaupunkia ympäröivällä maaseudulla tuotetaan riisin lisäksi kasviksia, kuten tomaatteja, ja hedelmiä, kuten mansikoita, omenoita, omenapäärynöitä ja yuzua.
Liikenne

Utsunomiyaa palvelevat JR Higashi-Nihonin suurnopeusjunayhteys Tōhoku Shinkansen, Utsunomiya-linja eli Tōhoku-päälinja ja Nikkō-linja sekä Tōbu-rautateiden Utsunomiya-linja.
Kulttuuri ja nähtävyydet

Utsunomiyan rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat esimerkiksi Seigan-jin buddhalainen temppeli, Shinohara-suvun entinen asuintalo ja Okamoto-suvun asuintalo, jotka on valittu Japanin tärkeäksi kulttuuriomaisuudeksi. Utsunomiyan linnasta ja Tobiyaman linnasta on jäljellä vain rauniot. Kaupungin keskustassa, historiallisesti merkittävän Futaarayaman pyhäkön pohjoispuolella, sijaitsevat Gamōn pyhäkkö ja Hachimanyaman puisto.
Ōyan alueella kaupungin länsiosassa on erikoisia kivimuodostelmia. Siellä sijaitsee Ōya-jin temppeli kivibuddhineen (Ōya magaibutsu). Alue on kehittynyt turistikohteena ja sinne on rakennettu paikalta louhitun Ōya-kiven historiaa käsittelevä Ōya-museo.
Utsunomiyassa toimivat muun muassa Tochigin prefektuurin museo, Tochigin prefektuurin taidemuseo ja Utsunomiyan taidemuseo. Kaupungin ruokakulttuuri tunnetaan gyōza-taikinanyyteistä.
Kuvia

Utsunomiyan rautatieasema
Utsunomiya Futaarayama-jinja
Utsunomiya Tower
Ōya-jin temppeli
Utsunomiya vuoden 1974 ilmakuvassa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Utsunomiya Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Versaillesin katedraali

Versaillesin katedraali.
Versaillesin katedraali (ransk. Cathédrale Saint-Louis de Versailles) on roomalaiskatolinen katedraali ja Ranskan kansallismuistomerkki Versaillesissa.
Versaillesin piispan istuin on tässä kirkossa, eli se on tuomiokirkko.
Kirkon saarnastuoli.
Kirkko oli Pyhän Ludvigin (Saint Louis) seurakunnan kirkko, ennen kuin siitä ennen kuin siitä tuli uuden hiippakunnan tuomiokirkko. Kirkkorakennus on 1700-luvun puolivälistä, sen peruskiven laski Ludvig XV 12. kesäkuuta 1743, ja kirkko vihittiin käyttöön 24. elokuuta 1754. Kirkon arkkitehti oli Jules Hardouin Mansart de Sagonne. Ranskan vallankumouksen aikana se oli Yltäkylläisyyden temppeli ja vahingoittui pahasti. Sen valitsi tuomiokirkoksi vallankumouksen jälkeinen piispa, jonka mielestä se sopi tehtävään paremmin kuin Versaillesin Notre-Dame, jonka oli valinnut edellinen piispa. Tuomiokirkoksi vihkiminen viivästyi kuitenkin paljon ja tapahtui vasta 1843, jolloin vihkimisen suoritti hiippakunnan kolmas piispa Louis-Marie-Edmond Blanquart de Bailleul.
Versaillesin katedraalin urut, 1760.
Ludvig XV määräyksestä kirkon urut tilattiin Louis-Alexandre Clicquot'lta, ja ne sai valmiiksi tämän poika  François-Henri Clicquot. Urut korjattiin perusteellisesti 1980-luvulla.