stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Khvitša Kvaratskhelia
Seurajoukkueura > Rubin Kazan ja paluu Georgiaan

Kvaratskhelia siirtyi 6. heinäkuuta 2019 Rustavista venäläiseen Rubin Kazaniin viisivuotisella sopimuksella. Hän teki ensimmäisen maalinsa Kazanin riveissä heti kauden ensimmäisessä ottelussa Lokomotiv Moskovaa vastaan. Kvaratskhelia palkittiin kausina 2019–2020 ja 2020–2021 Venäjän Valioliigan parhaana nuorena pelaajana. Hänet valittiin myös Georgian parhaaksi jalkapalloilijaksi vuosina 2020 ja 2021.
Maaliskuussa 2022 Kvaratskhelia jätti Rubin Kazanin Venäjän hyökättyä Ukrainaan. Hän pelasi loppukauden Georgian liigan Dinamo Batumissa. Hän pelasi seurassa 11 ottelua ja teki niissä 8 maalia.
Seurajoukkueura > Napoli

Kvaratskhelia siirtyi 1. heinäkuuta 2022 italialaisseura Napoliin viisivuotisella sopimuksella. Siirtosumman on kerrottu olevan noin 10 miljoonaa euroa.
Ensimmäisen maalinsa Napolin riveissä Kvaratskhelia teki 15. elokuuta 2022 kauden avausottelussa Hellas Veronaa vastaan. Hänet valittiin elokuussa 2022 Serie A:n kuukauden pelaajaksi.
Kvaratskhelia debytoi Mestarien liigassa 7. syyskuuta 2022 ottelussa Liverpoolia vastaan ja ensimmäisen maalinsa Mestarien liigassa hän teki 4. lokakuuta 2022 Ajaxia vastaan ottelun 63. minuutilla. Hän pelasi Napolin liigamestaruuteen päättyneellä kaudella 34 Serie A:n ottelua, joissa hän teki 12 maalia ja antoi 13 maalisyöttöä. Mestarien liigan yhdeksässä ottelussa hän teki kaksi ja syötti neljä maalia. Hänet valittiin Napolin kauden pelaajaksi ja kolmannen kerran Georgian vuoden jalkapalloilijaksi.
Seurajoukkueura > Paris Saint-Germain

Tammikuussa 2025 ilmoitettiin Kvaratskhelian siiirtyvän Paris Saint-Germainiin 70 miljoonalla eurolla.
Maajoukkueura

Useita Georgian juniorimaajoukkueita edustanut Kvaratskhelia teki debyyttinsä miesten tasolla Georgian maajoukkueessa 7. kesäkuuta 2019 EM-karsintaottelussa Gibraltaria vastaan. Ensimmäisen maalinsa Georgian maajoukkueessa hän teki 14. lokakuuta 2020 Kansojen liigan ottelussa Pohjois-Makedoniaa vastaan. Hän voitti Kansojen liigan maalitilaston 2022–2023 tehtyään viisi maalia. Kaikkiaan hän on helmikuun 25. päivään 2025 mennessä pelannut 40 A-maaottelua, joissa hän on tehnyt 17 ja syöttänyt yhdeksän maalia. Pelaamissaan kuudessa MM-karsintaottelussa hän on tehnyt neljä maalia. EM-karsintaotteluja hän on pelannut kymmenen ja tehnyt niissä niin ikään neljä maalia.
Muuta

Kvaratskhelian isä Badri Kvaratskhelia on entinen ammattilaisjalkapalloilija, joka pelasi myös Azerbaidžanin maajoukkueessa.
Adelaide Andrejeva von Skilondz

| Adelaide Andrejeva von Skilondz |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. tammikuuta 1882 Pietari, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 5. huhtikuuta 1969 (87 vuotta) Tukholma, Ruotsi
Kansalaisuus:  venäläinen, ruotsalainen
Ammatti:  oopperalaulaja, musiikinopettaja, näyttelijä, laulunopettaja
Vanhemmat:  Leo Andrejev ja Adelaide Christman
Puoliso:  Vladimir von Skilondz (1905-1912)
Muusikko
Aktiivisena:  1904-
Tyylilajit:  oopperamusiikki
Palkinnot
 Litteris et Artibus (1917) Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian ulkomainen jäsen #247 ja myöhemmin ruotsalaisjäsen #601. 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Adelaide Andrejeva von Skilondz (ven. Аделаида Андреева фон Скилондз, s. 27. tammikuuta 1882 Pietari, Venäjän keisarikunta – 5. huhtikuuta 1969 Tukholma, Ruotsi ) oli venäläissyntyinen ensimmäisen maailmansodan sytyttyä synnyinmaastaan muuttanut koloratuurisopraano-oopperalaulaja. Adelaide von Skilondz sai 1920-luvulla Ruotsin kansalaisuuden ja ryhtyi myöhemmin laulunopettajaksi.
Nuorena jo musiikin ammatilaiseksi

Vuonna 1882 Pietarissa syntynyt Adelaide Andrejeva oli eversti Leo Andreevin ja hänen vaimonsa Adelaide Christmanin perheen yksi heidän kolmesta tyttärestä. Lapsuudessaan hänen vanhempansa ja sisarensa viettivät kesiä Suomen puolella Terijoen Kuokkalassa, kuten niin monet sen ajan pietarilaiset. Kiinnostuttuaan nuorena musiikista hän opiskeli Pietarin konservatoriossa  konserttipianistiksi Felix Blumenfeldin johdolla. Sen jälkeen hän opiskeli sävellystä Anatoli Ljadovin, harmoniaa Nikolai Rimski-Korsakovin ja soitinnusta Aleksandr Glazunovin kanssa. Opintojensa aikana saamiensa hyvien arvosanojen ansiosta Adelaiden vanhemmat ehdottivat, että hän jatkaisi opintojaan ulkomailla. Hän valitsi Ruotsin vierailumaakseen, jossa ollessaan hän sai tunnustusta lauluäänestään. Tämä innosti häntä laulunopiskeluun.
Juhlittu oopperatähti Berliinissä ennen ensimmäistä maailmansotaa

Pietarissa Adelaide Andrejeva naitettiin virkamies Vladimir von Skilondzin kanssa. Aviomies suhtautui nuoren puolisonsa musiikkiaktiviteetteihin myönteisesti. Avioliitto kariutui kuitenkin viralliseen eroon vuonna 1912. Adelaide Andrejeva esiintyi Mariinski-teatterissa vuonna 1908, missä hän esitti Šemahan kuningattaren roolin Rimsky-Korsakovin oopperassa Kultainen kukko. Avioliiton kariutumisen myötä vuodesta 1910 Adelaide Andrejeva von Skilondz siirtyi Berliiniin Deutsche Operaan, johon hänet kiinnitti koelaulun perusteella oopperan silloinen johtaja von Hülsen. Ensiesiintyminen oli Meyerbeerin oopperassa Les Huguenots (Hugenotit). Vuosina 1912-1913 hän esitti noin viisikymmentä aariaa, mukaan lukien Taikahuilu ja Romeo ja Julia. Laulajan muita merkittäviä rooleja olivat Gilda Rigolettossa, Violetta La Traviatassa ja Tatjana Jevgeni Oneginissa.
Poistuminen Venäjältä - oopperatähtenä Tukholmassa

Ensimmäisen maailmansodan syttyminen kesällä 1914 nosti esiin vastakkainasettelut kansakuntien välillä; Berliinissä venäläisvihan. Niinpä Adelaide Andrejeva von Skilondz joutui poistumaan maasta. Matka tapahtui kesällä 1915 kiertäen Ruotsin kautta ja edelleen Tornioon ja sitä kautta Pietariin. Hän järjesti paluumatkalla mm. Torniossa Saksasta palaaville venäläissotavangeille konsertin. Pietariin palattuaan hän koki puolestaan saksalaisvihaa, johon hänet yhdistettiin johtuen oleskelusta Saksassa. Tällöin hän vietti Pietariin palattuaan osan ajastaan viimeisen kerran lapsuuden kesäpaikassaan Kuokkalassa. Hän oli tavannut jo paluumatkalla Saksasta suomalaisen Armas Järnefeltin, Tukholman Kuninkaallisen oopperan kapellimestarin, joka järjesti von Skilondzille vierailunäytännön Tukholmassa.
Adelaide von Skilondz, kutsuttiin Madame von Skilondziksi, muutti Tukholmaan, jossa hän esiintyi oopperassa vuoteen 1920 ja konserttiesityksissä vuoteen 1930. Hän työskenteli Kuninkaallisessa oopperassa lähes tauotta. Hän esiintyi syksyllä 1915 Helsingissä Suomen Kansallisoopperassa Delibesin oopperassa Lakmé. Tukholmassa ollessaan laulaja osallistui 252 oopperaesitykseen, joista 39 oli Yön kuningattaren roolissa Taikahuilussa.
Oopperatähdestä laulunopettajaksi

Madame von Skilondz vetäytyi vähitellen 1920-luvulla aktiivisesta laulajattaren urasta. Hän vieraili kuitenkin yhä oopperassa ja kiersi maailmalla konsertoimassa. Madame esiintyi mm. vuosina 1927 ja 1928 Suomessa, Helsingissä, Tampereella ja Turussa. Hänellä oli 1920-30-lukujen taitteessa Helsingissä yhteisesiintymiset Oiva Soinin kanssa.
Madame von Skilondz aloitti 1920-luvulla laulunopettajan uransa. Hänen tunnettuja oppilaitaan ovat olleet mm. ruotsalaiset naislaulajat Elisabeth Cederström, Kerstin Meyer, Kjerstin Dellert, Isa Quensel, Stina-Britta Melander, Ruth Moberg, Inga Sundström, Eva Prytz sekä mieslaulajat Arne Ohlsson, Gösta Björling ja Carl Gustav Svingel sekä Karl-Axel Hallgren. Tunnettuja suomalaisoppilaita ovat olleet mieslaulajista Oiva Soini, Kim Borg ja naislaulajista Elli Suokas, Kyllikki Solanterä, Sylvelin Långholm ja Marja Eskola.
Viimeiset vuodet

Neuvostodiktaattorin Josef Stalinin kuoleman jälkeen 1950-luvun puolivälissä  käynnistynyt suojasää mahdollisti hänen kahden sisarensa Katjan ja Selinkan muuttamisen Ruotsiin.
Tammikussa 1962 madame von Skilondzille järjestettiin suuret 80-vuotispäiväjuhlat 500-henkiselle kutsuvierasjoukolle Tukholman Kuninkaallisen oopperan kultaisessa lämpiössä. Samassa yhteydessä hän lahjoitti toisen Ilja Repinin hänestä 1910-luvulla maalaaman taulun oopperalle.
Madame von Skilondz kuoli vuonna 1969. Hänet on haudattu Tukholman Skogskyrkogården-hautausmaalle.
Daulatdia

Daulatdian satamaa
Daulatdia (bengaliksi দৌলতদিয়া, Daulôtdiya) on Bangladeshissa sijaitseva kylä, joka tunnetaan yhtenä maailman suurimmista bordelleista. Daulatdian bordellikylä sai aikansa brittiläisen siirtomaavallan aikana. Kylässä asuu noin 2 000 seksityössä työskentelevää naista ja tyttöä, joiden asiakkaina käy päivittäin tuhansia miehiä. Daulatdia sijaitsee lauttasataman ja rautatieaseman yhteydessä. Prostituoitujen lisäksi alueella sijaitsee kauppoja, kauneussalonkeja ja uhkapelipaikkoja. Daulatdia sijaitsee noin sata kilometriä Dhakasta länteen.
Bangladeshin laki sallii seksityön yli 18-vuotiaille, mutta Daulatdiassa osa alaikäisistä lapsistakin on pakotettu myymään itseään. Parittajien tiedetään pakottaneen lapsia käyttämään lääkeaineita, joilla heidät saadaan näyttämään isokokoisemmilta ja vanhemmilta. Paikallisten lääkärien mukaan aineita käyttää noin 90 prosenttia Daulatdian tytöistä. Daulatdiassa on toiminut vuodesta 1997 alkaen Pelastakaa Lapset -järjestön koulu, jonka tarkoituksena on tarjota lapsille koulutuksen kautta mahdollisuus parempaan elämään. Koulu on kylän ensimmäinen ja ainoa.
Vuonna 2020 Daulatdiassa työskennelleestä ja kuolleesta Hamida Begumista tuli maansa ensimmäinen prostituoitu, jolle myönnettiin islamilaiset hautajaiset. Uskonnollisesta vastustuksesta johtuen kuolleiden prostituoitujen ruumiit on tavallisesti hävitetty heittämällä ne jokeen tai hautaamalla ne nimettömiin hautoihin.
Raksila

| Raksila |
| --- | --- |

 Kaupungin kartta, jossa Raksila korostettuna.
Kaupunki:  Oulu
Suuralue:  Keskustan suuralue
Koordinaatit:  65°00′29″N, 025°29′51″E
Kaupunginosa nro:  12
Väkiluku:  1 770  31.12.2023
Työpaikkoja:  1 100 kpl   (31.12.2019)
Osa-alueet:  Raksila, Välkkylä
Raksilan kartta.
Raksila on kaupunginosa Oulussa keskustan suuralueella. Se sijaitsee keskustan, linja-autoaseman ja rautatieaseman läheisyydessä. Alueella asuu hieman yli 1 600 vakinaista asukasta. Alueella sijaitsee muutaman sadan opiskelijan asuttama Välkkylän opiskelijakylä. Raksilassa on useita automarketteja, ja siellä sijaitsee urheilukeskus. Alueen urheilutilat ovat Ouluhalli, Raksilan pesäpallostadion, uimahalli, Oulun keskuspaloaseman kellaritiloissa sijaitseva ilma-aserata sekä Raksilan jäähalli ja tekojäärata.
Raksila rajoittuu pohjoisessa Intiön, lännessä Vaaran, idässä Kontinkankaan ja etelässä Karjasillan kaupunginosiin. Vaaraa ja Raksilaa erottaa rautatien itäpuolella kulkeva Ratakatu. Karjasiltaa ja Raksilaa erottaa Kainuuntie (valtatie 22), ja market-aluetta ja Intiön kaupunginosaa erottaa Kajaanintie. Pohjantie (valtatie 4) erottaa Raksilan Kontinkankaasta.
Raksilassa on 1900-luvun alkupuolella rakennettuja omakotitaloja sisältävä Puu-Raksila. Raksilan puutaloalue on Oulun parhaiten säilyneitä. Paavo Rintalan vuonna 1962 valmistuneen romaanin Pojat ja siihen perustuvan Mikko Niskasen ohjaaman samannimisen elokuvan tapahtumat sijoittuvat Raksilan maisemiin.
Ratakadun ja Syrjäkadun välisten kortteleiden uusi asemakaava hyväksyttiin valtuustossa 1964, minkä jälkeen kortteleihin nousi muutama tornitalo ja muita kerrostaloja. Kaavan ulkopuolelle jääneiden puutalokortteleiden asukkaat aloittivat taistelun säilyttämisen puolesta ja onnistuivat estämään Raksilan itäosan muuttumisen kerrostaloalueeksi.
Vuonna 1976 avattiin Raksilaan nykyiset kaupan suuryksiköt eli niin kutsuttu Raksilan kauppakeskus tai Raksilan marketit. Kauppakeskukseen avattiin tuolloin Eka-market-, (myöhemmin Euromarket) Sokos-market- (myöhemmin Prisma) ja K-Citymarket -hypermarketketjujen myymälät.
Kuvia

Teuvo Pakkalan katu ja Puu-Raksilaa.
Puu-Raksilaa.
Karjakatu 24, kirjailija Paavo Rintalan nuoruuvuosien kotitalo.
Oulun Energia Areena.
Oulun uimahalli.
Raksilan pesäpallostadion.
Raksilan marketit.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Raksila Wikimedia Commonsissa
Raksilan asukasyhdistys (Arkistoitu – Internet Archive)
Oulun kaupunginosat ja suuralueet
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Suuralueet | Kaupunginosat |  |
| 1. Keskusta | I Pokkinen • II Vaara • III Vanhatulli • IV Hollihaka • V Leveri • Myllytulli • Intiö • Raksila |  |
| 2. Höyhtyä | Höyhtyä • Karjasilta • Lintula • Mäntylä • Nokela |  |
| 3. Oulunsuu | Kontinkangas • Oulunsuu • Peltola • Värttö |  |
| 4. Kaukovainio | Hiironen • Kaukovainio |  |
| 5. Nuottasaari | Limingantulli • Nuottasaari • Äimärautio |  |
| 6. Kaakkuri | Kaakkuri • Kiviniemi • Metsokangas • Perävainio |  |
| 7. Maikkula | Hangaskangas • Heikkilänkangas • Iinatti • Juurusoja • Knuutila • Maikkula • Madekoski • Pikkarala |  |
| 8. Tuira | Hietasaari • Koskikeskus • Pikisaari • Toppilansaari • Tuira • Vihreäsaari |  |
| 9. Puolivälinkangas | Isko • Puolivälinkangas • Pyykösjärvi • Takalaanila • Välivainio |  |
| 10. Koskela | Alppila • Koskela • Taskila • Toppila |  |
| 11. Pateniemi | Rajakylä • Pateniemi • Herukka |  |
| 12. Kaijonharju | Kaijonharju • Kuivasjärvi • Liikanen • Linnanmaa • Ritaharju |  |
| 13. Myllyoja | Haapalehto • Hintta • Kirkkokangas • Kynsilehto • Laanila • Myllyoja • Parkkisenkangas |  |
| 14. Sanginsuu | Lapinkangas • Sanginjoki • Sanginsuu • Ulkosanki |  |
| 15. Korvensuora | Heikinharju • Korvenkylä • Korvensuora • Rusko • Ruskonselkä • Saviharju • Talvikangas |  |
| 16. Ylikiiminki | Jolos • Nuoritta • Vepsä • Vesala • Vuotto • Ylikiiminki |  |
| 17. Hiukkavaara | Haukkasuo • Hiukkavaara • Kivikkokangas · Niiles • Puolukkakangas • Saarela • Vanha Hiukkavaara |  |
| 20. Haukipudas | Haukipudas • Jokikylä • Martinniemi |  |
| 21. Kello | Kalimenkylä • Kello |  |
| 30. Kiiminki | Alakylä • Hannus • Huttukylä • Kiiminki |  |
| 31. Jääli | Jäälinkylä • Välikylä |  |
| 40. Oulunsalo | Kylänpuoli • Oulunsalo • Salonpää |  |
| 50. Yli-Ii | Pahkala • Tannila • Yli-Ii |  |
Aitnan naiset

| Aitnan naiset> Αἰτναῖαι |
| --- | --- |
 Aiskhylos esittää Aitnan naiset Hieronille Syrakusassa. Yksityiskohta Gustavo Mancinellin maalauksesta Teatro Politeamassa Palermossa, 1891.
Kirjoittaja:  Aiskhylos
Alkuperäiskieli:  muinaiskreikka (klassinen)
Tyylilaji:  tragedia
Tapahtumapaikka ja -aika:  Aitna ja monet muut paikat Sisiliassa
Kantaesitys:  n. 475–468 eaa.
Kantaesityspaikka:  Syrakusan arkaainen teatteri tai Syrakusan teatteri (?), Syrakusa, Sisilia
Kuoro:  Aitnan naisia
Aitnan naiset (m.kreik. Αἰτναῖαι, Aitnaiai, lat. Aetniae) oli Aiskhyloksen kirjoittama antiikin kreikkalainen tragedia. Se ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta siitä tunnetaan joitakin katkelmia.
Historia

Aiskhylos kirjoitti tragedian siirryttyään Ateenasta Sisilian Syrakusaan tyranni Hieronin hoviin. Näytelmä liittyi Hieronin vain hieman aiemmin vuonna 476 eaa. Katanen paikalle perustamaan Aitnan kaupunkiin (Aitna I). Näytelmän tarkkaa ajoitusta samoin kuin Aiskhyloksen ensimmäisen Sisilian-käynnin ajoitusta ei tunneta. Näytelmä on usein ajoitettu jo vuoteen 475 eaa., jolloin se olisi esitetty luontevasti heti Aitnan kaupungin perustamisen jälkeen, mutta joskus Aiskhyloksen on ajateltu siirtyneen Syrakusaan vasta joskus vuosien 472–468 eaa. välillä, kenties noin 470 eaa. tai 468 eaa. Erään ehdotuksen mukaan tragedia olisi esitetty vuonna 470 eaa., jolloin Hieron asetti Aitnan hallitsijaksi poikansa Deinomeneen. Sisilian tilanteeseen sidonnaista näytelmää ei välttämättä koskaan esitetty Ateenassa.
Sisältö

Näytelmässä Aiskhylos ennusteli uudelle kaupungille menestystä ja rukoili sen puolesta. Erään säilyneen papyruskatkelman perusteella tiedetään, että näytelmä sisälsi harvinaisen paljon paikan vaihdoksia, siinä missä ainakin säilyneet kreikkalaiset tragediat sijoittuivat yleensä yhteen tai korkeintaan kahteen paikkaan. Katkelman perusteella tragedian alkuosa sijoittui Aitnaan, jonka jälkeen siirryttiin Ksuthiaan ja sitten takaisin Aitnaan. Tämän jälkeen siirryttiin Leontinoihin, sitten Syrakusaan ja lopuksi vielä jonnekin muualle. Näin näytelmässä liikutaan Sisilian itäosissa.
Uuden-Seelannin siirtomaa

Uuden-Seelannin siirtomaa (engl. Colony of New Zealand) oli brittiläisen imperiumiin kuulunut siirtomaa, joka oli olemassa nykyisen Uuden-Seelannin alueella vuodesta 1841 vuoteen 1907. Siirtomaalle myönnettiin itsenäisyys itsehallinnollisena siirtomaana vuonna 1852. Uuden-Seelanin siirtomaalla oli kolme pääkaupunkia: Old Russell (1841), Auckland (1841–1865) ja Wellington (vuoden 1865 jälkeen).
Vuonna 1907 siirtomaasta tuli Uuden-Seelannin dominio brittiläisessä imperiumissa, huomattavalla itsehallinnolla.
Muumilaakso (animaatiosarja)

| Muumilaakso> Mumindalen Moominvalley |
| --- | --- |

Tyyli:  seikkailu, fantasia, komedia
Kestoaika:  22 min
Pääosissa:   Joonas Nordman  Satu Silvo  Ville Haapasalo  Kiti Kokkonen  Olavi Uusivirta  Markku Haussila  Alina Tomnikov 
Alkuperämaa:    Suomi   Iso-Britannia 
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:    Yle TV2   Yle Areena   Yle Teema & Fem   Sky 
Esitetty:   25. helmikuuta 2019 – 6. tammikuuta 2025  19. huhtikuuta 2019 - 26. lokakuuta 2024 –
Tuotantokausia:  4
Jaksoja:  52
Ikäraja:   
Sisältömerkintä:  
Tunnuskappale:  Theme from Moominvalley
Tuotanto
Tuottaja(t):   John Woolley (kausi 1)  Marion Edwards (kausi 2)  Louise Holmes (kausi 2)  Steve Dorrance (kausi 2) 
Vastaava(t) tuottaja(t):  Marika Makaroff
Ohjaaja(t):   Steve Box (kaudet 1–2)  Sara Barbas (kausi 3)  Nigel Davies (kausi 3)  Jay Grace (kausi 3)  Darren Robbie (kausi 3) 
Käsikirjoittaja(t):   Steve Box  Mark Huckerby  Nick Ostler 
Säveltäjä(t):   Pekka Kuusisto  Samuli Kosminen  Jarmo Saari (kaudet 2–3) 
Tuotantoyhtiö(t):  Gutsy Animations
Palkinnot
Voitetut:  
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Muumilaakso (ruots. Mumindalen, engl. Moominvalley) on helmikuussa 2019 ensiesityksensä saanut suomalais-brittiläinen animoitu televisiosarja, joka pohjautuu Tove Janssonin Muumi-kirjoihin sekä Tove ja Lars Janssonin Muumipeikko-sarjakuviin.
Sarjan on ohjannut brittiläinen Steve Box ja se on toteutettu tietokoneanimaationa. Tuotantoyhtiönä on suomalainen Gutsy Animations yhteistyössä Yleisradion kanssa. Mukana on myös suomalainen Anima Vitae -animaatiostudio. Suomenkielisen dubbauksen ohjauksesta vastaa Carla Rindell ja käännöksestä Minna Tasanto, joka käänsi myös Muumilaakson tarinoiden vuoden 2017 version. Sarjassa dramaturgina toimii Melli Maikkula.
Sarjan budjetti oli yli 20 miljoonaa euroa, mikä tekee sarjasta kaikkien aikojen kalleimman suomalaisen televisiotuotannon.
PGS Entertainment hankki sarjan jakeluoikeudet 1. toukokuuta 2019.
Jaksot > Ensimmäinen tuotantokausi

Sarjan ensimmäiseen tuotantokauteen kuuluu 13 jaksoa, joista ensimmäinen sai ensiesityksensä Suomessa 25. helmikuuta 2019 suomeksi ja seuraavana päivänä ruotsiksi. Jaksot esitettiin ensimmäisen kerran televisiossa suomeksi maanantaisin Yle TV2:lla ja ruotsiksi tiistaisin Yle Teema & Fem -kanavalla. Uudet jaksot julkaistiin jo maanantaisin sekä suomeksi että ruotsiksi Ylen suoratoistopalvelu Yle Areenassa. Isossa-Britanniassa sarjaa on esittänyt televisioyhtiö Sky 19. huhtikuuta 2019 alkaen.
| nro | Jakson nimi | Ensiesitys suomeksi | Ensiesitys ruotsiksi | Kirja tai sarjakuva, johon jakso perustuu |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| 1 | Pikku Myy tuli taloon  | 25. helmikuuta 2019 | 26. helmikuuta 2019 | Talonrakennus |
| 2 | Kevätlaulu  | 4. maaliskuuta 2019 | 5. maaliskuuta 2019 | Näkymätön lapsi ja muita kertomuksia: Kevätlaulu |
| 3 | Maailman viimeinen lohikäärme  | 11. maaliskuuta 2019 | 12. maaliskuuta 2019 | Näkymätön lapsi ja muita kertomuksia: Maailman viimeinen lohikäärme |
| 4 | Kelluva teatteri  | 18. maaliskuuta 2019 | 19. maaliskuuta 2019 | Vaarallinen juhannus |
| 5 | Kultainen häntä  | 25. maaliskuuta 2019 | 26. maaliskuuta 2019 | Muumipeikko ja kultainen häntä Vaarallinen juhannus Muumipapan urotyöt |
| 6 | Hattivattien saari  | 1. huhtikuuta 2019 | 2. huhtikuuta 2019 | Näkymätön lapsi ja muita kertomuksia: Hattivattien salaisuus Taikurin hattu |
| 7 | Nuuskamuikkunen ja Puistonvartija  | 8. huhtikuuta 2019 | 9. huhtikuuta 2019 | Vaarallinen juhannus |
| 8 | Muumipapan kalajuttu  | 15. huhtikuuta 2019 | 16. huhtikuuta 2019 | Taikurin hattu Viidakkoelämää |
| 9 | Yksin kotona  | 22. huhtikuuta 2019 | 23. huhtikuuta 2019 | Muumiperhe Taikurin hattu |
| 10 | Muumimamman apulainen  | 29. huhtikuuta 2019 | 30. huhtikuuta 2019 | Kuvitteluleikki |
| 11 | Kummitustarina  | 6. toukokuuta 2019 | 7. toukokuuta 2019 | Muumiperhe ja meri Muumipapan urotyöt |
| 12 | Näkymätön lapsi  | 13. toukokuuta 2019 | 14. toukokuuta 2019 | Näkymätön lapsi ja muita kertomuksia: Kertomus näkymättömästä lapsesta |
| 13 | Taikatalvi  | 20. toukokuuta 2019 | 21. toukokuuta 2019 | Taikatalvi |
Jaksot > Toinen tuotantokausi

Myös sarjan toinen tuotantokausi koostuu 13 jaksosta. Kauden neljä ensimmäistä jaksoa julkaistiin Yle Areenassa 2. maaliskuuta 2020 ja seuraavat neljä 30. maaliskuuta. Loput viisi jaksoa julkaistiin 27. huhtikuuta. Jaksoja on esitetty televisiossa suomeksi Yle TV2:lla 2. maaliskuuta alkaen. Ruotsiksi jaksoja on esitetty BUU-klubben-ohjelman yhteydessä Yle Teema & Fem -kanavalla.
Kaksi ensimmäistä jaksoa esitettiin myös Finnkinon elokuvateattereissa 2. helmikuuta 2020. Isossa-Britanniassa toista tuotantokautta alettiin esittää 21. joulukuuta 2019 ja Japanissa 9. tammikuuta 2020 alkaen.
| nro | Jakson nimi | Ensiesitys suomeksi | Ensiesitys ruotsiksi | Kirja tai sarjakuva, johon jakso perustuu |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| 1 | Latua, herra Virkkunen!  | 2. maaliskuuta 2020 (2. helmikuuta 2020, Finnkino) | 3. maaliskuuta 2020 (2. helmikuuta 2020, Finnkino) | Vaarallinen talvi |
| 2 | Nuuskamuikkunen ja tulenhenki  | 2. maaliskuuta 2020 (2. helmikuuta 2020, Finnkino) | 10. maaliskuuta 2020 (2. helmikuuta 2020, Finnkino) | Muumipeikko ja pyrstötähti |
| 3 | Muumipapan uusi yritys  | 2. maaliskuuta 2020 | 17. maaliskuuta 2020 | Muumi ja velvollisuudentunto |
| 4 | Kohtalokas pulloposti  | 2. maaliskuuta 2020 | 24. maaliskuuta 2020 |  |
| 5 | Rouva Vilijonkan katoamismysteeri  | 30. maaliskuuta 2020 | 31. maaliskuuta 2020 | Kuvitteluleikki |
| 6 | Taikahattu  | 30. maaliskuuta 2020 | 7. huhtikuuta 2020 | Taikurin hattu |
| 7 | Tiuhti ja Viuhti  | 30. maaliskuuta 2020 | 14. huhtikuuta 2020 | Taikurin hattu |
| 8 | Omituinen oikeudenkäynti  | 30. maaliskuuta 2020 | 21. huhtikuuta 2020 | Taikurin hattu |
| 9 | Jäähyväiset Niiskuneidille  | 27. huhtikuuta 2020 | 28. huhtikuuta 2020 | Talonrakennus Muumipappa ja meri |
| 10 | Muumipapan saari  | 27. huhtikuuta 2020 | 5. toukokuuta 2020 | Muumipappa ja meri |
| 11 | Muumimamman muraali  | 27. huhtikuuta 2020 | 12. toukokuuta 2020 | Muumipappa ja meri |
| 12 | Muumipeikko ja merihevoset  | 27. huhtikuuta 2020 | 19. toukokuuta 2020 | Muumipappa ja meri |
| 13 | Muumilaakson marraskuu  | 27. huhtikuuta 2020 | 26. toukokuuta 2020 | Muumilaakson marraskuu |