stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Winifred Blackman

Winifred Blackman (1872–1950) oli brittiläinen egyptologi, arkeologi ja antropologi. Hän oli yksi Britannian ensimmäisistä naisantropologeista.
Blackman valmistui Oxfordin yliopistosta ja työskenteli valmistumisensa jälkeen jonkin aikaa Pitt Rivers Museumissa, missä alkoi hänen akateeminen mielenkiintonsa amuletteja ja maagisia kansantapoja kohtaan. Museouransa jälkeen Blackman asui ja työskenteli Egyptissä 1920- ja 1930-luvuilla, missä hän keräsi merkittävän määrän egyptiläistä kansanperinnettä ja erityisesti egyptiläisiä uskomuksia ja maagisia tapoja. Hän teki tutkimuksia myös yhteistyössä veljensä, egyptologi Aylward Blackmanin kanssa.
Blackman julkaisi tutkimustensa pohjalta vuonna 1927 läpimurtoteoksensa The Fellahin of Upper Egypt, jossa hän käsitteli egyptiläisten talonpoikien elämää, tapoja ja uskomuksia. Tutkijoiden päähuomio oli aiemmin keskittynyt muinaisen Egyptin tutkimiseen, eikä nykyegyptiläisen kansanperinteen keräämistä oltu ennen Blackmania pidetty tärkeänä.
Kansanperinteen keräämisen lisäksi Blackman kokosi Egyptistä merkittävän kansatieteellisen esinekokoelman Wellcome Collectionille.
Viljo Tervonen

Viljo Johannes Tervonen (28. toukokuuta 1917 Pattijoki – 19. toukokuuta 2011 Espoo) oli suomalainen opettaja, kääntäjä, filosofian maisteri ja suomalais-unkarilaisten kulttuurisuhteiden tutkija. Hän sai vuoden 2007 István Rácz -palkinnon. Palkinnon luovutti Ráczin toimikunnan puheenjohtaja ja Suomi–Unkari-seuran puheenjohtaja Jaakko Kuusela yhdessä Unkarin suurlähettilään András Hajdún kanssa 10. tammikuuta 2008 Helsingissä. Palkinto myönnetään henkilölle, joka on edistänyt merkittävästi maiden välisiä kulttuurisuhteita.
Viljo Johannes Tervonen syntyi Pattijoella Juho Tervosen ja Beatan (o.s. Jaakola) kahdeksanlapsiseen perheeseen. Tervonen tuli ylioppilaaksi Raahen oppikoulusta vuonna 1935. Filosofian kandidaatiksi Viljo Tervonen valmistui Helsingin yliopistosta 1939 pääaineenaan äidinkieli. Hän aloitti työuransa opettajana Helsingin yhteiskoulussa ja reaalilukiossa 1946–1949, minkä ohella hän teki tuntiopettajan töitä Kallion yhteiskoulussa. Vuodesta 1949 hän toimi Kalliossa vakinaisena opettajana ja vuodesta 1951 vanhempana lehtorina eläkkeelle jäämiseensä, vuoteen 1977, asti.
Tervosen kiinnostus Unkarin kieleen ja kulttuuriin syttyi jo kouluaikana, ja hän oli ensimmäinen Suomen kielen lehtori, joka lähetettiin Suomen ja Unkarin välisen kulttuurisopimuksen mukaisesti Budapestin yliopistoon. Tervonen alkoi eläkkeelle jäätyään uuden uran unkarilaisten kansansatujen kääntäjänä ja tunnetuksi tekijänä, ja yli 30 vuoden
aikana Tervonen suomensi ja julkaisi suuren määrän unkarilaisia kansanlauluja, satuja, balladeja, itkuvirsiä ja novelleja.
Teoksia

Tonavalta puhaltaa 1977
Kuoliaaksi tanssitettu tyttö 1979
Puolitoistavuotias kuninkaanpoika 1981
Unkarin malliin 1998
Murhe itkun kirvoittaa 1994
Unkaria tullen mennen 2012
Aiheesta muualla

Viljo Tervosen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa[vanhentunut linkki]
István Rácz -palkinto Viljo Tervoselle[vanhentunut linkki]
SKS kirjat, uutinen aiheesta (Arkistoitu – Internet Archive)
Vihnepihta

| Vihnepihta |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Havupuut Pinophytina
Luokka::  Havupuut Pinopsida
Lahko::  Pinales
Heimo::  Mäntykasvit Pinaceae
Suku::  Pihdat Abies
Laji::  bracteata
Kaksiosainen nimi
 Abies bracteata  (D.Don) D.Don ex Poit. 
Synonyymit
 Abies venusta (Douglas ex Hook.) K. Koch  Picea bracteata (D. Don) Loudon  Pinus bracteata D. Don  Pinus venusta Douglas ex Hook.  
Katso myös
   Vihnepihta Wikispeciesissä   Vihnepihta Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Vihnepihta tai vihnejalokuusi (Abies bracteata) on Pohjois-Amerikan ja joidenkin lähteiden mukaan koko maailman harvinaisin kuusi. Sen elinalue rajoittuu jyrkkäreunaisiin rinteisiin ja kivisten kanjonien pohjaan Santa Lucia -vuorilla Big Surin alueella Kalifornian keskirannikolla Yhdysvalloissa.
Ulkonäkö ja koko

Vihnepihta on 20–35 metrin korkuiseksi kasvava hoikka ja pylväsmäinen puu. Ohut kuori on punertavanruskeaa ja siinä on ryppyjä, juonteita ja hartsirakkuloita. Oksat ovat alaspäin. Neulamaiset lehdet on järjestäytyneet spiraalimaisesti versoon ja ne levittävät verson kummallekin puolelle kahteen kohtalaisen eteenpäin osoittavaan riviin, joissa verson yläpuolella on v-rako. Lehdet ovat kovia, jäykkiä ja teräväkärkisiä, 3,5–6 senttimetriä pitkiä ja 2,5–3 millimetriä leveitä, ja niiden alapuolella on kaksi kirkkaan valkoista ilmarakonauhaa.
Vihnepihdan kukinta-aika on toukokuun alussa, ja munamaiset, 6–9 senttimetrin pituiset (suojuslehdet mukaan luettuna 12 senttimetriä) kävyt kypsyvät ja vapauttavat siivekkäitä siemeniä elokuun lopusta lokakuuhun. Kävyt eroavat muista kuusista siinä, että suojuslehti päättyy hyvin pitkiin, leviäviin, kellanruskeisiin 3–5 senttimetriä pitkiin harjaksiin. Hedekävyt ovat kaksi senttimetriä pitkiä, ja ne levittävät siitepölyä keväällä.
Levinneisyys ja elinympäristö

Vihnepihtaa kasvaa tällä hetkellä muutamalla hajanaisella alueella Santa Lucian vuoristossa Tyynenmeren puoleisilla rinteillä; suurin yksittäinen sisämaan kasvupaikka on 21 kilometriä Tyynenmeren rannikolta, Anastasia Canyonista Arroyo Seco -joen ja Tassajaran kuumien lähteiden läheisyydessä. Muinaisuudessa lajin levinneisyysalue on voinut olla laajempi, vaikka monien tutkijoiden mukaan yhtäkään fossiilitodistetta puusta ei ole kyetty varmuudella tunnistamaan.
Suurin osa vihnepihtametsiköistä on pohjoiseen ja koilliseen päin olevilla rinteillä, ja puu kasvaa harvoin alle 520 metrin korkeudella. Alemmilla korkeuksilla ne sijaitsevat aina suuren kanjonin pohjalla, missä kylmät ilmavirtaukset mahdollistavat sen menestymisen. Alin kasvupaikka on 180–270 metrin korkeudella lähellä Ventana Campia Big Sur -jokea. Tämä kasvupaikka sijaitsee 91 metriä syvän kanjonin pohjalla punapuuvyöhykkeellä ja siellä on usein sumuista. Vuoden 1927 tietojen mukaan pohjoisin puu on sijainnut 230 metrin korkeudessa Skinners Ridgellä Little Sur -joen pohjoishaaran itäpuolella, mutta ei tiedetä selvisikö se myöhemmistä tulipaloista.
Ekologia

Vihnepihdan kasvu keskittyy jyrkkiin, kivisiin, palonkestäviin elinalueisiin 610–1 520 metrin korkeudella. Ohuen kuorensa vuoksi se on herkkä tulipaloille, ja suuret metsiköt sijaitsevat aina korkeiden kallioiden lähellä tai jyrkissä, karuissa kanjoneissa, missä niiden alle kertyvät roskat rajoittavat tulipalojen voimakkuutta.
Ensimmäiset tunnetut näytteet puusta keräsi vuonna 1831 tai 1832 joko Thomas Coulter tai David Douglas. He keräsivät näytteitä todennäköisesti Cone Peakistä Mission San Antonion länsipuolelta. Molemmat lähettivät näytteitä Englantiin, mutta Coulterin näyte tunnistettiin ensin bracteataksi ja hänen lajille antamansa nimi tuli yleiseen käyttöön.
Käyttö

Vihnepihta on suosittu koristekasvi, ja sitä kasvatetaan monissa arboretumeissa. Se viihtyy tasaisessa välimerenilmastossa, jossa on sateiset talvet ja erittäin kuivat kesät. Itä-Yhdysvalloissa puun kasvattaminen ei ole onnistunut, mutta Euroopassa se on saatu menestymään. Kaliforniassa sijainneilla Espanjan lähetysasemilla käytettiin aikanaan vihnepihdan rungosta saatavaa hartsia suitsukkeena.
Aiheesta muualla

iNaturalist: Abies bracteata
ITIS: Abies bracteata (englanniksi)
UniProt: Taxonomy - Abies bracteata (englanniksi)
Fire Effects Information System (FEIS): Abies bracteata (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Abies bracteata
Vihnepihdan käpy lähikuvassa
Käännös suomeksi
William Beckford (poliitikko)

| William Beckford |
| --- | --- |
 Beckfordin patsas hänen muistomerkkinsä päällä.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1709
Kuollut: 21. kesäkuuta 1770
Ammatti:  plantaasin omistaja, poliitikko
Poliitikko
Asema:  Lontoon Cityn pormestari (1762–1763, 1769–1770)   kansanedustaja (1747–1770)
Puoliso:  Maria March
Lapset:  William Beckford
William Beckford (1709 Jamaika – 21. kesäkuuta 1770) oli englantilainen poliitikko ja plantaasin omistaja. Hän toimi Lontoon Cityn pormestarina 1762–1763 ja 1769–1770, ja hän omisti laajoja maa-alueita Jamaikalta sekä tiloja Englannissa.
Nuoruus ja suku

Beckford syntyi Jamaikalla vuonna 1709, ja hänet kastettiin 19. joulukuuta. Hänen isänsä Peter Beckford oli Jamaikan rikkaimpia ja vaikutusvaltaisimpia miehiä, joka omisti paljon maata ja orjia sekä istui Jamaikan siirtomaan parlamentissa. Williamin isoisä Peter Beckford oli perustanut Jamaikalle sukudynastian ja toiminut saaren kenraalikuvernöörinä.
Opiskelu ja ura

William Beckford opiskeli Balliol Collegessa ja valmistui sieltä maisteriksi vuonna 1732. Hän oli opiskellut edellisenä vuonna Leidenin yliopistossa lääketiedettä, ja sieltä hän oli mennyt hakemaan kokemusta Pariisin Hôtel des Invalidesista. Beckford palasi Jamaikalle vuonna 1736 hänen isänsä kuoltua. Jamaikalla hän ajautui perheen sisäisiin perintöriitoihin. Tuomioistuin myönsi Peter Beckfordin Clarendonin maat Willamille, joka valittiin vuonna 1737 Clanrendonista myös Jamaikan parlamenttiin.
Beckfordit omistivat vuonna 1754 Jamaikalla yhteensä 170 neliökilometriä maita. Niistä Williamin omistuksessa oli noin 90 neliökilometriä. Hän osti vuonna 1745 Englannin Wiltshirestä Fonthillin tilan. Hän hankki Englannista myös asunnon Lontoosta sekä vanhan luostarin ja kartanon. Beckford hankki varoillaan tilojen lisäksi myös taidetta ja kirjallisuutta. Hänen kirjastossaan oli yli 1 500 teosta.
Englannin politiikkaan Beckford siirtyi vuonna 1747, jolloin hän sai paikan parlamentista. Lontoon Cityn oltermanniksi hänet valittiin vuonna 1752 ja seriffiksi vuonna 1755. Cityn pormestarina hän toimi kahdesti 1762–1763 ja 1769–1770. Beckford ajoi politiikassa merkittävästi Lontoon Länsi-Intian-asioita. Hän myös tuki radikaalipoliitikko John Wilkesia.
Perhe

Beckford sai yhdeksän lasta. Niistä kahdeksan oli aviottomia lapsia kolmen eri naisen kanssa. Beckford meni vuonna 1756 naimisiin Maria Marchin kanssa. Heidän ainoa lapsensa oli kirjailija William Beckford. Beckford vanhempi kuoli vuonna 1770 matkallaan Fonthillistä Lontooseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta William Beckford Wikimedia Commonsissa
Volavérunt

| Volavérunt |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Bigas Luna
Käsikirjoittaja:   Bigas Luna  Cuca Canals 
Perustuu:  Antonio Larretan romaaniin Volavérunt (1980)
Tuottaja:   Mate Cantero  Stéphane Sorlat 
Säveltäjä:  Alberto García Demestres
Kuvaaja:  Paco Femenía
Leikkaaja:  Kenout Peltier
Pukusuunnittelija:  Franca Squarciapino
Lavastaja:  Luís ”Koldo” Vallés
Pääosat:   Aitana Sánchez-Gijón  Penélope Cruz  Jordi Mollà  Jorge Perugorría 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Espanja  Ranska 
Tuotantoyhtiö:   Mate Producciones S.A.  M.D.A. Films S.L.  UGC YM 
Levittäjä:  Columbia Pictures
Ensi-ilta:   1999-10-011. lokakuuta 1999 (Espanja)  2000-11-2222. marraskuuta 2000 (Ranska)  
Kesto:   90 minuuttia  118 minuuttia (Argentiina) 
Alkuperäiskieli:  espanja, ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Volavérunt on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut Bigas Lunan ohjaama espanjalais-ranskalainen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Aitana Sánchez-Gijón, Penélope Cruz, Jordi Mollà ja Jorge Perugorría. Elokuva sijoittuu 1700- ja 1800-lukujen Espanjaan ja kertoo Alban 13. herttuattaresta ja hänen kuolemastaan.
Volavérunt perustuu uruguaylaisen Antonio Larretan samannimiseen Planeta-kirjallisuuspalkinnolla palkittuun historialliseen romaaniin Volavérunt (1980), jonka pohjalta Bigas Luna ja Cuca Canals sovittivat elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajina olivat Mate Cantero ja Stéphane Sorlat.
Volavérunt sai ensi-iltansa Espanjassa 1. lokakuuta 1999 ja Ranskassa 22. marraskuuta 2000. Elokuva on saanut elokuvakriitikoilta sekalaisen vastaanoton. Elokuvajuhlilla elokuva esitettiin alkuperäisessä kestossaan, mutta elokuvan tuottajat leikkasivat sen kansainvälistä julkaisua varten uudelleen. Volavérunt sai muun muassa neljä Goya-ehdokkuutta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Aitana Sánchez-Gijón  | … |  doña María Teresa de Silva Álvarez de Toledo, Alban herttuatar   |
|  Penélope Cruz  | … |  Pepita Tudó   |
|  Jordi Mollà  | … |  Manuel de Godoy   |
|  Jorge Perugorría  | … |  Francisco de Goya   |
|  Stefania Sandrelli  | … |  María Luisa, Espanjan kuningatar   |
|  Olivier Achard  | … |  Grognard   |
|  Jean-Marie Juan  | … |  Ramón Pignatelli   |
|  Empar Ferrer  | … |  Catalina Barajas   |
|  María Alonso  | … |  Chinchónin kreivitär   |
|  Zoe Berriatúa  | … |  prinssi Fernando   |
|  Alberto Demestres  | … |  Isidoro Máiquez   |
|  Ayanta Barilli  | … |  María Josefa Pimentel, Osunan herttuatar   |
|  Carlos La Rosa  | … |  Kaarle IV, Espanjan kuningas   |
Palkinnot ja ehdokkuudet

| Palkinnot ja ehdokkuudet> Palkinto | Palkinnot ja ehdokkuudet> Kategoria | Palkinnot ja ehdokkuudet> Ehdokas | Palkinnot ja ehdokkuudet> Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| Goya-palkinto | Paras kuvaus | Paco Femenía | Ehdokkuus |
| Goya-palkinto | Paras lavastus | Luís ”Koldo” Vallés | Ehdokkuus |
| Goya-palkinto | Paras puvustus | Franca Squarciapino | Ehdokkuus |
| Goya-palkinto | Paras maskeeraus ja kampaus | Lourdes Briones Paillette Manolo Carretero Annie Marandin | Ehdokkuus |
| Fotogramas de Plata -palkinto | Paras naisnäyttelijä elokuvassa | Aitana Sánchez-Gijón | Ehdokkuus |
| Fotogramas de Plata -palkinto | Paras miesnäyttelijä elokuvassa | Jordi Mollà | Ehdokkuus |
| San Sebastiánin elokuvajuhlien Hopeinen simpukka | Paras naisnäyttelijä | Aitana Sánchez-Gijón | Voitto |
| San Sebastiánin elokuvajuhlien Kultainen simpukka | Paras elokuva | Bigas Luna | Ehdokkuus |
| Yoga-palkinto | Huonoin espanjalainen miesnäyttelijä | Jordi Mollà | Voitto |
| Yoga-palkinto | Yoga-erikoispalkinto | Jorge Perugorría | Voitto |
Aiheesta muualla

Volavérunt Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Volavérunt Elonet.
Volavérunt AllMoviessa. (englanniksi)
Välikorvaontelo

Välikorvaontelo (lat. cavitas tympani) on tärykalvon (membrana tympani) sisäpuolella sijaitseva ilman täyttämä välikorvan osa. Välikorvaontelossa sijaitsevat kuuloluut (ossicula auditus), kuuloluihin kiinnittyvät lihakset, täryjouhi (corda tympani) sekä pyöreä ikkuna (fenestra rotundum) ja soikea ikkuna (fenestra ovale). Välikorvaontelon etuosasta lähtee sen ilmanpainetta tasaava korvatorvi (tuba auditiva) nenänieluun.
Välikorvaontelo sijaitsee ohimoluussa ja sen mediaalipuolella sijaitsee sisäkorva (auris interna), lateraalipuolella tärykalvo ja korvakäytävä (meatus acusticus externus), yläpuolella keskimmäisen kallokuopan pohja (fossa cranialis medius), etupuolella sisempi kaulavaltimo (arteria carotis internus), alapuolella sisempi kaulalaskimo (vena jugularis internus) ja takapuolella ohimoluun onteloita (cellulae mastoideae).
Volcana (Marvel Comics)

| Volcana |
| --- | --- |
 Volcana
Kustantamo:  Marvel
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Marsha Rosenberg
Status:  Aktiivinen
Voimat:  Liekehtivä keho, polttavat energiaiskut
Volcana on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä supersankari.
Historia

Yhdessä ystävänsä Titanian kanssa Marsha Rosenberg joutui mukaan universumin toiselle puolelle voimallisen Tuonpuoleisen käynnistettyä Salatut Sodat. Tuonpuoleinen muokkasi Marvel-universumin roistoille ja sankareille Taisteluplaneetan käyttäen osia eri puolita universumia.
Denverin lähiöstä tapahtumiin mukaan joutunut Marsha janosi valtaa ja voimaa. Hän suostuikin palvelemaan Latverian monarkkia Tohtori Doomia. Doom rakensi muukalaisteknologiaa apunaan käyttäen koneen, joka muunsi Taisteluplaneetan myrskyn energiaksi, jonka sitten siirsi Marshaan. Käsittelyn seurauksena Marsha huomasi kykenevänsä muuttumaan sulaksi laavaksi säilyttäen samalla ihmismuotonsa.
Hän valitsi itselleen tulivuoren omaisen nimen Volcana ja iski yhdessä muiden roistojen kanssa sankareita vastaan. Tapahtumien aikana Marshan ja voimakkaan Molekyylimiehen välille kehkeytyi suhde. Sotien päätyttyä Marsha palasi takaisin Maahan yhdessä rakastettunsa Molekyylimiehen kanssa.
Myöhemmin Marsha huomasi olevansa kykenevä jäljittelemään kehollaan myös muita tulivuorimaisia ominaisuuksia. Taistellessaan Velhoa ja Klawia vastaan Volcana muutti muotoaan jopa tuhkamaiseksi aineeksi. Syy muutoksiin selvisi Molekyylimiehen kautta, joka jumalaisilla voimillaan oli muuttanut Volcanaa perustavanlaatuisesti. Volcana sai nähdä ripauksen Molekyylimiehen sisintä ja pelästyneenä Volcana erosi tästä. Nykyään Volcana asuu New Yorkissa.
Voimat ja varusteet

Volcanalla on Tohtori Doomin käsittelyn jäljiltä kyky muuttaa oma ruumiinsa laavamaiseksi substanssiksi säilyttäen silti samalla ihmismuotonsa ja kykynsä ajatella. Volcana kykenee myös ampumaan tulikuumaa laavamaista ainetta käsistään.
Molekyylimiehen muokkauksen jäljiltä Volcana kykenee jäljittelemään myös muita tulivuorimaisia elementtejä.
Volcana muissa medioissa

Volcana esiintyy amerikkalaisessa sarjakuvaromaanissa Spider-Man/X-Men: Time's Arrow: The Present (ei julkaistu suomeksi), jossa hänet palkkaa aikamatkaajaroisto Kang Valloittaja taistelemaan Cablea ja Petoa vastaan. Vaikka Volcana ei olekaan palkkasoturi, hän tarvitsi rahaa autonsa korjaukseen.
Välikari

Välikari voi tarkoittaa seuraavia maantieteellisiä kohteita:
Välikari, saari Haukiputaan edustalla.
Välikari, saari Kemin edustalla.
Välikari, pieni luoto Kemin edustalla.
Välikari, saari Yli-Kitkan Naatikkalahdessa Kuusamossa.
Välikari, saari Yli-Kitkan Tolvanselällä Kuusamossa.
Välikari, saari Luvian edustalla.
Välikari, saari Ylifäärttin selällä Luvialla.
Välikari, saari Oulunsalon edustalla.
Välikari, saari Yli-Kitkan Riihisalmen itäpäässä Posiolla.
Välikari, saari Rymättylän edustalla.
Välikari, saari Tornion edustalla.
Välikari, saari Kirstansuntin selällä Uudenkaupungin edustalla.
Välikari, saari Hahtemaanaukossa Uudenkaupungin edustalla.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Välikari”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Viljo Tuomela

Matti Hyttinen, kirjailijanimi Viljo Tuomela (10. marraskuuta 1895 Juuka – 9. elokuuta 1977) oli suomalainen kotiseuturunoilija.
Tuomelan museona toimiva entinen kotimökki Tuomelan Tupa sijaitsee Juuan Ahmovaaran kylässä.
Tunnetuimpia nimimerkkejä

Matti Hyttinen oli kouluja käymätön ja ujo. Siksi hän käytti kymmeniä eri nimimerkkejä, joiden suojista hän julkaisi runoja, pakinoita ja suorasanaista tekstiä eri lehdissä. Jos samassa lehdessä oli useampi Matin runo, käytettiin eri nimimerkkejä.[lähde? ]
1913 - 68 M. Hyttinen
1914 - 15 Kaino Kaihorinta
1916 - 77 Viljo Tuomela
1924 - 77 Antero Pisara
1932 - 56 Olavi Palosaari
1935 - 65 Ari Karivirta
1937 - 50 Toivo Tuomivaara
1940 - 43 Visu Ville
1945 - 55 Karjalan Maan Matti
1957 - 58 Esko Mela, Korven Aapo, Vanha Matti, Runo-Matti
Teoksia

Punainen pursi : kokoelma iloisia lauluja, humoristisia ym. runoja. Merkur 1927, 2. painos Juuka-seura, Juuka 1972
Elämän karuselli : kokoelma runoja elämän pyörteistä. Omakustanne, Juuka 1973
Runoja kokoomateoksessa Vihnekurkku kukkuu : runoja, toim. Anna-Liisa Alanko, Jouko Puhakka ja Erik Gullman. Pohjois-Karjalan Kirjailijayhdistys Ukri, Kontiolahti 1976
Valittuja runoja : Pieni maja, Maa herää, Onnesi tie, Pää pystyyn, Tänä aamuna, Elämä kutsuu, Kohtalon kourissa. Juuka-seura, Juuka 1982, uusintapainos 1995
Välikari (Haukipudas)

Välikari
Välikari kevättalvella 2017.
| --- | --- |
Sijainti:  65°14.124′N, 025°13.971′E, Oulu Suomi
Vesialue:  Perämeri 
| --- | --- |
Asukasluku:  asumaton
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Välikari on karikon ympäröimä saari Perämerellä Martinniemen kaupunginosassa Haukiputaalla Oulussa noin kilometrin etäisyydellä mantereesta. Lähimmät saaret ovat Kriisi ja Laitakari. Välikarissa on muutamia loma-asuntoja. Saaressa on kasvaa kuusimetsää ja katajia.
Wild Hogs – villit karjut

| Wild Hogs – villit karjut> Wild Hogs |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Walt Becker
Käsikirjoittaja:  Brad Copeland
Tuottaja:  Kristin Burr Todd Lieberman Brian Robbins Amy Sayres Sharla Sumpter Micheal Tollin
Säveltäjä:  Teddy Castellucci
Kuvaaja:  Robbie Greenberg
Leikkaaja:  Christopher Greenbury
Pääosat:  Tim Allen John Travolta Martin Lawrence William H. Macy
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Touchstone Pictures Tollin/Robbins Productions
Levittäjä:  Fórum Hungary Netflix
Ensi-ilta:   2. maaliskuuta 2007  23. maaliskuuta 2007
Kesto:  100 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Wild Hogs – villit karjut on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut Walt Beckerin ohjaama yhdysvaltalainen komedia. Elokuvan pääosissa esiintyvät Tim Allen, John Travolta, Martin Lawrence ja William H. Macy. Elokuvan ensi-ilta Pohjois-Amerikassa oli 2. maaliskuuta 2007 ja Suomessa 23. maaliskuuta 2007.
Juoni

Neljä keski-ikäistä kaverusta suuntaavat moottoripyörillä tien päälle tarkoituksenaan karistaa tylsä esikaupunkielämä. Jokainen heistä kaipaa kipeästi sapattia stressaavasta työstään ja perhe-elämän hullunmyllystä, ja niin he päättävät vaihtaa vapaalle ja nauttia bensankatkuisen vapauden huumasta.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Tim Allen  | … |  Doug Madsen   |
|  Martin Lawrence  | … |  Bobby Davis   |
|  John Travolta  | … |  Woody Stevens   |
|  William H. Macy  | … |  Dudley Frank   |
|  Ray Liotta  | … |  Jack   |
|  Marisa Tomei  | … |  Maggie   |
|  Kevin Durand  | … |  Red   |
|  M.C. Gainey  | … |  Murdock   |
|  Jill Hennessy  | … |  Kelly Madsen   |
|  Dominic Janes  | … |  Billy Madsen   |
|  Tichina Arnold  | … |  Karen Davis   |
|  Stephen Tobolowsky  | … |  Charley   |
|  Jason Sklar  | … |  Earl Dooble   |
|  Randy Sklar  | … |  Buck Dooble   |
|  Drew Sidora  | … |  Haley Davis   |
Viipurin kauppatori

Kauppatorin etelälaitaa ja Pyöreä torni.
Viipurin kauppatori ilmasta 1900-luvun alussa
Viipurin kauppatori sijaitsee Viipurin keskustassa Salakkalahden eteläpuolella. Toriaukeaa rajaa lännen suunnassa Krasnoarmeiskaja ulitsa (ent. Mustainveljestenkatu), idässä Torkkelinpuisto ja Pionerskaja ulitsa (ent. Torikatu) sekä eteläpuolella Progonnaja ulitsa (ent. Karjaportinkatu).
Historia

Kauppatori syntyi 1860-luvulla keskiaikaisen kaupunkialueen koilliskulmaan, kun sitä ympäröinyttä kaupunginmuuria alettiin purkaa. Muurin tuntumassa oli matalia vetisiä vallihautoja, jotka täytettiin ja tasoitettiin. Vuoteen 1865 mennessä torialue oli noin puolet nykyisestä ja lopullisen kokonsa se saavutti 1880-luvulle tultaessa, jolloin aukio ulottui Salakkalahden rantaan saakka. Varsinaisena myyntipaikkana käytettiin kuitenkin vain alueen eteläosaa. Salakkalahden rannassa järjestettiin ainoastaan syksyisiä kalamarkkinoita.
1990-luvulla ja 2000-luvun alussa Viipurin kauppatori tuli Suomessa Tallinnan Mustamäen torin ohella tunnetuksi piraattituotteiden myyntipaikkana. Sieltä hankittiin erityisesti CD- ja myöhemmin DVD-levyjä, lisäksi kaupan oli muun muassa erilaisia taloustavaroita. Kesäkuussa 2007 kaupungin viranomaiset lopettivat ”Viipurin basaariksikin” kutsutun torikaupan ja myyjiä pyydettiin siirtymään parin kilometrin päässä keskustasta sijaitsevalle Talikkalan torille. Häädön syyksi kerrottiin kaupungin yleisen viihtyisyyden lisäämisen, koska torikauppiaiden kojujen katsottiin muun muassa rumentavan kaupunkikuvaa. Nykyään Viipurin kauppatori toimii lähinnä pysäköintialueena.