stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
U-124 (1940)
Palvelus > 8. partiomatka

Alus määrättiin operaatio Paukenschlagin jälkeen uudelle toiminta-alueelle Yhdysvaltain itärannikolle. Se lähti kahdeksannelle partiomatkalleen Lorientista 21. helmikuuta 1942. Alus upotti 14. maaliskuuta ensimmäisen aluksen British Resourcen noin 370 kilometriä Bermudalta pohjoiseen jo ennen saapumistaan toiminta-alueelleen. Maaliskuun aikana vene upotti seitsemän alusta ja vaurioitti lisäksi kahta. Alus palasi Lorientiin 10. huhtikuuta.
Palvelus > 9. partiomatka

Alus aloitti yhdeksännen matkansa 4. toukokuuta 1942 osana ryhmä Hechtiä, joka operoi Keski-Atlantilla. Se upotti 12. toukokuuta saattueesta ONS-100 neljä alusta. 9. kesäkuuta U-124 upotti Vapaan Ranskan laivaston korvetin Mimosan ja se upotti vielä kaksi alusta ennen paluutaan Lorientiin 26. kesäkuuta.
Palvelus > 10. partiomatka

Alus lähti 25. marraskuuta Lorientista jälleen uudelle toiminta-alueelle Etelä-Amerikan rannikolle. Se upotti 28. joulukuuta 80 kilometriä Port of Spainistä itään Trewlorasin. Vene joutui 1. tammikuuta 1943 Yhdysvaltain laivaston 53. partiolaivueen (VP-53) Catalina-lentoveneen hyökkäyksen kohteeksi, mutta alus selvisi vaurioitta lentokoneen pudottamista kahdesta syvyyspommista. Ennen paluuta alus upotti vielä neljä alusta. Broad Arrow, Birmingham City ja Minotaur tapasivat kohtalonsa 9. tammikuuta. Alus palasi Lorientiin 13. helmikuuta 1943.
Palvelus > 11. partiomatka

U-124 lähti 27. maaliskuuta 1943 viimeiselle matkalleen Lorientista. Se oli juuri ylittänyt Biskajanlahden, kun se joutui 2. huhtikuuta Britannian kuninkaallisen laivaston HMS Stonecropin ja HMS Black Swanin maaliksi Portugalin rannikolla Oporton länsipuolella. Sukellusvene tuhoutui vieden mukanaan koko 53 hengen miehistönsä.
Saavutukset

Sukellusvene upotti 48 ja vaurioitti neljää alusta:
| Pvm | Alus | Kansallisuus | Uppouma (GRT) | Saattue |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 25. elokuuta 1940 | Stakesby (vaurioitunut) |  | 3 900 | HX-65A |
| 25. elokuuta 1940 | Harpalyce |  | 5 169 | HX-65A |
| 25. elokuuta 1940 | Fircrest |  | 5 394 | HX-65A |
| 16. lokakuuta 1940 | Trevisa | Kanada | 1 813 | SC-7 |
| 20. lokakuuta 1940 | Cubano | Norja | 5 810 | OB-229 |
| 20. lokakuuta 1940 | Sulaco |  | 5 389 | OB-229 |
| 31. lokakuuta 1940 | Rutland |  | 1 437 | HX-82 |
| 1. marraskuuta 1940 | Empire Bison |  | 5 612 | HX-82 |
HMS Mackay

| HMS Mackay |
| --- | --- |
 HMS Mackay

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Cammell Laird, Birkenhead
Kölinlasku:  5. maaliskuuta 1918
Laskettu vesille:  21. joulukuuta 1918
Palveluskäyttöön:  19. toukokuuta 1919
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 18. helmikuuta 1947
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 830 t (standardi)
Pituus:  101,35 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,68 m
Syväys:  3,81 m
Koneteho:  40 000 hv
Nopeus:  36,5 solmua
Miehistöä:  170
Aseistus
Aseistus:  5 × BL 4,7" (120 mm) Mk I -tykkiä 1 × 3" ilmatorjuntatykki 6 × 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Mackay oli Britannian kuninkaallisen laivaston Scott-luokan laivueenjohtaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin huhtikuussa 1917 Cammell Lairdilta Birkenheadistä nimellä HMS Claverhouse, mikä vaihdettiin vielä vuoden 1917 aikana HMS Mackayksi. Köli laskettiin 5. huhtikuuta 1918 telakkanumerolla 850. Alus laskettiin vesille 21. joulukuuta ja otettiin palvelukseen 19. toukokuuta 1919.
Behaviorismi

Behaviorismi on psykologian lähestymistapa, joka perustuu oletukseen, että ihmisten ja eläinten käyttäytymistä voidaan selittää vain kolmannen persoonan näkökulmasta eli ulkoisen, muille näkyvän toiminnan kautta käyttäytymistä tutkivan tieteen keinoin turvautumatta sisäisiin selittämisen keinoihin eli viittaamatta mieleen, ajatuksiin, tunteisiin tai vastaaviin ihmisen mielensisäisiin ilmiöihin. Keskeistä lähestymistavalle on ihmisen tutkiminen luonnontieteellisen objektiivisuuden ihanteen mukaisesti.
Behavioristisessa lähestymistavassa on erilaisia korostuksia. ”Löyhemmät” behavioristit väittävät yksinkertaisesti, että käyttäytymisen havainnointi on paras tai otollisin keino tutkia psykologisia ja psyykkisiä tapahtumia. Toiset katsovat, että se on itse asiassa ainoa keino selvittää tällaisia tapahtumia, kun taas toiset väittävät, että käyttäytyminen itsessään on ainoa otollinen psykologian tutkimuskohde, ja että yleisillä psykologisilla termeillä (kuten uskomus, päämäärät jne.) ei ole muita viittauksia tai ne viittaavat vain käyttäytymiseen.
Radikaalien behavioristien mielestä psykologian tulisi olla luonnontiede samalla tavalla kuin fysiikka tai kemia, ilman mitään viittauksia eliöiden olettamuksellisiin sisäisiin tiloihin niiden käyttäytymisen syynä. Teoreettinen behaviorismi sallii sisäiset tilat, mutta ei vaadi sitä että ne olisivat henkisiä tai että niillä olisi mitään suhdetta yksilölliseen kokemukseen.
Behavioristinen psykologia syntyi pitkälti positivistisena vastalauseena psykodynaamiselle psykologialle. Behaviorismi hallitsi psykologiaa suuren osan 1900-lukua. Kognitivismi syrjäytti behaviorismin vuosisadan loppupuolella ja on nykyisin psykologian valtavirta.
Behavioristisen psykologian historia

Psykologiassa behaviorismi kehittyi vasteena introspektionismin puutteisiin. Jonkun henkilön omaan sisäiseen havainnointiin perustuvat selostukset omasta sisäisestä henkisestä elämästään eivät mahdollista tarkkaa tutkimusta eikä niitä voi käyttää ennustavien yleistyksien tekemiseen. Behavioristit katsoivat, että psykologia ei voi olla tieteellistä ilman yleistettävyyttä ja mahdollisuutta jonkun kolmannen persoonan suorittamaan tutkimukseen. Näin psykologiasta tuli poistaa kokonaan ajatus sisäisestä henkisestä elämästä (ja samalla ontologisesti itsenäisestä mielestä) ja siinä tuli keskittyä sen sijaan havaittavan käyttäytymisen kuvaamiseen.
Ensimmäiset psykologiaa behavioristisesti lähestyneet tutkijat olivat venäläisiä. Kuuluisin heistä oli Ivan Pavlov, jonka luoma klassisen ehdollistumisen esimerkki tunnetaan nimellä Pavlovin koira: koiran kielelle ripoteltiin lihajauhoa samalla kelloa soittaen. Lihajauho sai koiran kuolan valumaan, ja kun tätä oli toistettu tarpeeksi, koira alkoi kuolata myös pelkän kellon äänestä.
Yhdysvaltalaisista 1900-luvun alkupuolen behavioristeista tunnetuimmat ovat Edward Lee Thorndike, John B. Watson (1878–1958) ja B. F. Skinner. Watsonin kuuluisuuteen liittyy myös varjopuoli — hänen kokeensa Pikku Albertina tunnetun lapsen kanssa ovat muodostuneet varoittavaksi esimerkiksi kontrolloitujen psykologisten kokeiden saralla.
Watson katsoi ihmisen olevan syntyessään ”tyhjä taulu” (tabula rasa, lat.), ja koko persoonallisuus on ehdollistumisen tulosta. Yhdeksänkuukautisen Albertin lisäksi koetilanteessa oli valkoinen kesyhiiri. Aina, kun lapsi kurotti hiirtä leikkiäkseen sen kanssa, hänet säikäytettiin metallisella kolahduksella. Hän ehdollistui pelkäämään hiiriä, ja pian pelon havaittiin laajentuneen koskemaan myös muita karvaisia eläimiä. Albertille kaavailtua pelon poisoppimiskoetta ei ehditty tehdä, koska hän muutti äitinsä kanssa toiselle paikkakunnalle. Psykologi Hall P. Beck työryhmineen sai vuonna 2009 selvitettyä Pikku-Albertin myöhemmät vaiheet. Albert, oikealta nimeltään Douglas Merritte, sairastui ja kuoli aivojen nestekierron häiriöön kuuden vuoden ikäisenä 10. toukokuuta 1925.
Psykologit olettavat, että ilman toistoa vahvatkin ehdollistumat lientyvät jokseenkin helposti.
Nykybehavioristit myöntävät, että myös kognitiolla on sijaa psykologiassa, ja alkuaikojen tabula rasa -käsityksestä on luovuttu.
Behaviorismi mielenfilosofiassa

Mielenfilosofiassa behaviorismi on reduktionistinen käsitys, jonka mukaan mielen ja tietoisuuden käsitteet voidaan palauttaa käyttäytymiseen. Filosofinen behaviorismi kehittyi samaan aikaan kun behavioristinen kehitys oli käynnissä psykologiassa. Sitä on joskus kutsuttu myös loogiseksi behaviorismiksi.
Filosofista behaviorismia luonnehti voimakas verifikationismi, joka piti todentamisen ulkopuolella olevia väittämiä sisäisestä henkisestä elämästä mielettöminä. Behavioristille henkiset tilat eivät olleet sisäisiä tiloja, joista voitiin antaa sisäiseen havainnointiin perustuvia selostuksia. Ne olivat vain kolmannen osapuolen tekemiä kuvauksia joidenkin henkilöiden käyttäytymisestä tai taipumuksista käyttäytyä tietyllä tavalla, tarkoituksena muiden käyttäytymisen selittäminen ja ennustaminen.
Behaviorismi hallitsi mielenfilosofiaa suuren osan 1900-lukua, erityisesti sen ensimmäisellä puoliskolla. Se menetti suosionsa 1900-luvun loppupuolella kognitivismin nousun myötä. Kognitivistit hylkäsivät behaviorismin useiden ilmeisten ongelmien vuoksi. Behaviorismi on esimerkiksi arkikäsitysten vastaista nimittäessään myös jonkun tuntemaa päänsärkyä käyttäytymiseksi.
Analyyttiseen filosofiaan on kuulunut näkemyksiä, joiden kannattajat ovat kutsuneet niitä tai joita on kutsuttu behavioristisiksi. Loogisessa behaviorismissa, jota ovat kannattaneet esimerkiksi Rudolf Carnap ja Carl Hempel, psykologisten väittämien merkitys seurasi suoraan niiden todentamisehdoista: psykologinen tila oli olemassa vain jos se ilmeni käyttäytymisenä. W. V. O. Quine hyödynsi kielifilosofiassaan tietyn tyyppistä behaviorismia, joka sai vaikutteita joistakin Skinnerin ajatuksista. Gilbert Ryle puolusti tietyn tyyppistä behaviorismia teoksessaan The Concept of Mind. Myös Daniel Dennett on pitänyt itseään tietyn tyyppisenä behavioristina.
On usein katsottu, että Ludwig Wittgenstein olisi puolustanut behavioristista näkökantaa. Vaikka hänen näkemystensä ja behaviorismin välillä on paljon yhtäläisyyksiä, väite siitä että hän olisi ollut behavioristi on kuitenkin kiistelty. Myös matemaatikko Alan Turingia on joskus pidetty behavioristina, mutta hän ei itse katsonut olevansa sellainen.
Behavioristinen oppimiskäsitys

Behavioristisen oppimiskäsityksen taustalla on luonnontieteellinen ajattelu, jossa ihmisen ja eläimen oppiminen nähdään samanlaisena. Oppija on ”tyhjä taulu” (tabula rasa), johon kokemukset ja aistihavainnot piirtävät tietoa. Keskeisiä pedagogisia periaatteita ovat vahvistaminen, välitön palaute, opeteltavan aineksen pilkkominen pieniin osiin ja virheellisten vastausten nopea sivuuttaminen. Oppimistilanteessa käyttäytymistä säädellään ulkopuolelta joko palkitsemalla toivottua käytöstä (vahvistaminen) tai rankaisemalla ei-toivottua (heikentäminen). Tavoitteena on synnyttää ärsyke-reaktiokytkentöjä, joissa ympäristöstä tuleva ärsyke muodostaa opitun reaktion.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Chalmers, David & Bourget, David (toim.): Bibliography on Logical Behaviourism MindPapers. A Bibliography of the Philosophy of Mind and the Science of Consciousness. Australian National University. (englanniksi)
Graham, George: Behaviorism The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Hauser, Larry: Behaviorism The Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Raspberry Pi (yhtiö)

| Raspberry Pi Ltd |
| --- | --- |
Kotipaikka:  Cambridge, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Omistaja:  Raspberry Pi Foundation
Kotisivu:  raspberrypi.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Raspberry Pi Ltd on Yhdistyneessä kuningaskunnassa toimiva yhtiö, jonka omistaa kokonaan Raspberry Pi Foundation. Se vastaa kehitys- ja kauppatoiminnasta, kun säätiö itse hoitaa hyväntekeväisyystyötä.
Aiheesta muualla

Verkkosivusto
Raspberry Pi Foundation

| Raspberry Pi Foundation |
| --- | --- |
Perustettu:  2009
Päämaja:  Cambridge, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Puheenjohtaja:  David Cleevely
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Raspberry Pi Foundation on Yhdistyneessä kuningaskunnassa toimiva hyväntekeväisyysjärjestö, joka perustettiin 2009 kannustamaan tietotekniikan opetusta kouluissa. Säätiötä tukevat Cambridgen yliopisto tietotekniikan laitos ja Broadcom.lähde?
Säätiö omistaa kokonaan Raspberry Pi Ltd -tytäryhtiön, joka vastaa suunnittelu- ja kauppatoiminnasta.
Säätiön perustajiin kuuluivat muun muassa Elite- ja Elite: Dangerous -pelien kehittäjä tunnettu David Braben, Cambridgen yliopiston tietotekniikan laitoksen professori Alan Mycroft,  laitoksen lehtorit Rob Mullins ja Jack Lang, Norcott Technologiesin johtaja Pete Lomas  ja  Broadcomin teknologiajohtaja Eben Upton, joka oli myös koneen pääsuunnittelija.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Verkkosivusto (englanniksi)
Joey Logano

Joey Logano vuonna 2015
Joseph Thomas "Joey" Logano (s. 24. toukokuuta 1990 Middletown, Connecticut) on yhdysvaltalainen autourheilija. Hän ajaa tällä hetkellä Amerikan suurimmassa moottoriurheilusarjassa NASCAR:issa Penske Racing -tallin riveissä, kilpailunumerolla 22.
Logano on NASCAR:in pääluokan Sprint Cupin historian nuorin osakilpailuvoittaja, hänen otettuaan kaudella 2009 avausvoittonsa 19 vuoden ja 35 päivän iässä.
Logano on NASCAR Cup Seriesin kolminkertainen mestari. Mestaruudet ovat tulleet vuosilta 2018, 2022 ja 2024.
Maria Aragonialainen

Maria Aragonialainen, Portugalin kuningatar rukoilemassa tyttäriensä kanssa. Yksityiskohta lasimaalauksesta Santa María Vitoria kirkon kappelissa (Batalhan luostari, Leiria, Portugali), Francisco Henriques, n. 1510-1513
Maria Aragonialainen (29. kesäkuuta 1482 Córdoba, Kastilian kuningaskunta – 7. maaliskuuta 1517 Lissabon, Portugalin kuningaskunta) oli espanjalainen Aragonian prinsessa, joka oli Emanuel I:n puolisona Portugalin kuningatar vuosina 1500–1517.
Suku

Maria oli Ferdinand Katolilaisen ja Isabella Katolilaisen kolmanneksi vanhin tytär. Hänellä oli seitsemän sisarusta. Hänen vanhimmasta sisarestaan Isabella Aragonialaisesta (1470–1498) tuli Portugalin kuningatar Emanuel I:n puolisona, keskimmäinen sisar Johanna I Kastilialainen (Mielipuoli) oli Kastilian ja Aragonian kuningatar omalla oikeudellaan ja nuorin sisar Katariina Aragonialainen (1485–1536) oli Englannin kuningatar Henrik VIII:n ensimmäisenä puolisona. Ainoa aikuiseksi elänyt veli, Asturian ruhtinas Juan (1478–1497) kuoli ennen vanhempiaan eikä hänestä koskaan tullut kuningasta.
Avioliitto, Portugalin kuningatar

Sisarensa Isabellan kuoleman vuonna 1498 jälkeen Maria kihlattiin 30. elokuuta 1500 tämän leskelle Emanuel I:ille. Heidät vihittiin 30. lokakuuta 1500.
Kuningatar Mariaa kuvattiin kalpeaksi ja laihaksi sekä erittäin vakavaksi. Vakavana ja hurskaana naisena hän käytti aikansa ompelemiseen, hartauden harjoittamiseen ja lastensa kasvatuksen valvomiseen vanhempiensa periaatteiden mukaisesti. Hän piti yllä läheistä kirjeenvaihtoa vanhempiensa kanssa, tuli hyvin toimeen kälynsä Isabelin ja leskikuningatar Beatricen kanssa ja emännöi suurta hovia, jossa oli sekä espanjalaisia ​​että portugalilaisia ​​hovinaisia. Kuningas Emanuel arvosti hänen hurskasta luonnettaan, kohteli häntä kunnioittavasti ja palkitsi hänet raskauksien aikana kalliilla vaatteilla ja koruilla.
Kuningatar Mariaa ei kuvattu poliittisesti aktiiviseksi, vaikka kronikoitsijat ylistivät häntä siitä, että hän toisinaan suostutteli miehensä armotekoihin. Hän oli jonkin verran mukana uskontopolitiikassa. Hän tuki kuningas Emanuelin uskonnollis-imperialistista hanketta, kuten suunnitelmaa Mamelukkien valtakunnan valloittamisesta, Mekan ja Medinan tuhoamisesta sekä kristittyjen pyhien paikkojen, kuten Jerusalemin, takaisinvalloittamisesta. Hän oli mukana perustamassa Jeronimos-luostaria Lissaboniin.
Maria kuoli jatkuvien raskauksien henkisesti ja fyysisesti uuvuttamana 34-vuotiaana Lissabonissa 7. maaliskuuta 1517.
Lapset

Marialle ja Emanuelille syntyi kymmenen lasta, joista kahdeksan kasvoi aikuisiksi asti. Vanhimmat lapsista olivat tuleva kuningas Juhana III ja Isabella, josta tuli keisari Kaarle V:n puoliso.
Juhana III (6. kesäkuuta 1502 – 11. kesäkuuta 1557), seurasi isäänsä Portugalin kuninkaana; avioitui serkkunsa, espanjalaisen prinsessa Katariina Itävaltalaisen kanssa ja heille syntyi yhdeksän lasta, jotka kaikki kuolivat ennen isäänsä. Heidän pojanpoikansa oli Sebastian I
infanta, prinsessa Isabella (24. lokakuuta 1503 – 1. toukokuuta 1539), avioitui Kaarle V:n, Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin kanssa ja heille syntyi seitsemän lasta. Johanna Itävaltalainen (1535–1573) avioitui Isabellan veljenpojan, Portugalin prinssi João Manuelin (1537–1554) kanssa ja heille syntyi seuraava Portugalin kuningas Sebastian I; heidän pojastaan tuli Espanjan kuningas Filip II ja Maria, Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinna, avioitui serkkunsa, keisari Maksimilian II:n kanssa
infanta, prinsessa Beatrice (31. joulukuuta 1504 – 8. tammikuuta 1538), avioitui Kaarle III:n Savoijin herttuan kanssa ja heillä oli jälkeläisiä
infante, prinssi Luis, Bejan herttua (3. maaliskuuta 1506 – 27. marraskuuta 1555), naimaton, mutta hänellä oli aviottomia jälkeläisiä, joista yksi oli Antonio, Craton priori, Portugalin kruununtavoittelija vuonna 1580
infante, prinssi Ferdinand, Guardan herttua (5. kesäkuuta 1507 – 7. marraskuuta 1534), avioitui Marialvan kreivitär Guiomar Coutinhon kanssa, heillä ei ollut jälkeläisiä
infante, prinssi Afonso (23. huhtikuuta 1509 – 21. huhtikuuta 1540), kardinaali
Henrik I (31. tammikuuta 1512 – 31. tammikuuta 1580), kardinaali, joka seurasi veljenpojanpoikansa kuningas Sebastian I:n jälkeen Portugalin kuninkaana. Hänen kuolemansa laukaisi taistelun Portugalin kruunusta.
infanta, prinsessa Maria (1511 – 3. helmikuuta 1513), kuoli kaksivuotiaana
infante, prinssi Duarte, Guimarãesin herttua (7. lokakuuta 1515 – 20. syyskuuta 1540), avioitui Isabella Braganzan, Braganzan herttuan Jaimen tyttären kanssa. Portugalin Juhana IV:n isoisoisä.
infante, prinssi Antonio (8. syyskuuta 1516 – 1. marraskuuta 1516), kuoli alle kaksikuisena
Bellinzona–Mesocco-rata

| Società Ferrovia elettrica Bellinzona–Mesocco> Società Esercizio Ferroviario Turistico.Ferrovia Mesolcinese |
| --- | --- |

Perustiedot
 Rata nousee matkallaan runsaat 500 m.
Valtio:  Sveitsi
Toiminta-alue:  Valle Mesolcina, Ticino ja Graubünden
Aloittanut:  6.5.1907
Lopettanut:  15.6.2016
Rataverkko
Verkoston pituus:  31,3 km
Raideleveys:  1 000 mm
Sähköjärjestelmä:  1 500 V dc
Bellinzona–Mesocco-rata oli sveitsiläinen rautatie, jolla on liikennettä vuosina 1907–2016.
Società Ferrovia elettrica Bellinzona–Mesocco -yhtiö rakensi radan Ticinon Bellinzonasta Graubündenin Mesoccoon. Se aloitti liikenteen vuonna 1907. Yhtiö yhdistettiin vuoden 1942 alussa graubündeniläiseen Rhätische Bahniin, joka jatkoi nimissään matkustajaliikennettä vuoteen 1972 ja tavaraliikennettä vuoteen 2003.
Società Esercizio Ferroviario Turistico (SEFT) harjoitti lyhennetyllä radalla matkailuliikennettä toiminimellä Ferrovia Mesolcinese vuosina 2004–2013. Alkuvaiheessa SEFTin käyttämän radan pituus oli 12,6 kilometriä (Cama – Castione-Arbedo), vuodesta 2013 vain 3,4 kilometriä (Cama - Grono).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bellinzona–Mesocco-rata Wikimedia Commonsissa
Bruno Bellone

Bruno Bellone (s. 14. maaliskuuta 1962 Toulon, Ranska) on ranskalainen entinen jalkapalloilija, joka pelasi hyökkääjänä. Hän pelasi Ranskan joukkueessa 34 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Näistä maaleista toinen oli vuoden 1984 EM-kisojen finaalissa, kun Ranska voitti Espanjan. Hän edusti Ranskaa myös vuosien 1982 ja 1986 MM-kisoissa. Näissä kisoissa Ranska sijoittui kolmanneksi (1986) ja neljänneksi (1982).
Seurajoukkueurallaan Bellone pelasi AS Monacossa, AS Cannesissa ja Montpellier HSC:ssä.
Aiheesta muualla

Pelaajaprofiili Ranskan jalkapalloliiton sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Muut:  IdRef
Raspberry Pi OS

| Raspberry Pi OS |
| --- | --- |

Tuoteperhe:  GNU / Linux
Toiminnallinen tila:  toiminnassa
Viimeisin vakaa versio:  2024-10-22 (28. lokakuuta 2024)
Ydin:  Linux
Lähdekoodimalli:  avoin lähdekoodi
Lisenssi:  GNU General Public License
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Raspberry Pi OS (aiemmin Raspbian) on Debian GNU/Linuxiin pohjautuva käyttöjärjestelmä, joka on suunnattu Raspberry Pi -laitteille. Käyttöjärjestelmästä on Raspberry Pi Desktop -versio tavallisille henkilökohtaisille tietokoneille.
Käyttöjärjestelmän mukana tulee kevyt työpöytäympäristö, joka sisältää muun muassa verkkoselaimen, sekä palvelinsovelluksia.
Käyttöjärjestelmä on siirtynyt X Window Systemin käytöstä Waylandiin. Ikkunointijärjestelmän käyttämä kompositoija vaihtui Gnomen mutterista wayfireen vuonna 2023 ja lopulta labwc-kompositoijaan. labwc perustuu modulaariselle wlroots-järjestelmälle.
Käyttöjärjestelmän mukana tulee muutamia kaupallisia sovelluksia kuten Wolfram Mathematica, Minecraft ja Oraclen Java.
Sergei Beloglazov

Sergei Beloglazov (ven. Сергей Белоглазов, s. 16. syyskuuta 1956) on Neuvostoliittoa edustanut vapaapainin kaksinkertainen olympiavoittaja.
Sergei Beloglazov nousi Neuvostoliiton vapaapainimaajoukkueeseen kaksoisveljensä Anatolin jälkiä seuraten 1970-luvun lopulla. Ensimmäiset arvokisamitalinsa Sergei Beloglazov otti vuonna 1979: EM-kultaa ja MM-hopeaa 57 kilon sarjassa. Seuraavana vuonna Moskovan olympiakisoissa hän voitti kultaa selätettyään viisi vastustajaansa ja voitettuaan viimeisessä ottelussa Mongolian Dugassuren Ouinboldin ulosajolla. Moskovan jälkeenkin Beloglazov oli arvokisoissa voittamaton. Yksi maailmanmestaruuksista tuli painavammassa, 62 kilon sarjassa, kun vaihteeksi Anatoli-veli edusti Neuvostoliittoa 57-kiloisissa. Los Angelesin 1984 olympiakisoihin veljekset eivät päässeet olympiaboikotin vuoksi, mutta Sergei Beloglazov jatkoi uraansa vielä Soulin 1988 olympiakisoihin. Siellä hän voitti finaalissa Iranin Askari Mohammadianin pistein 5–1 ja sai toisen kultamitalinsa.
Nykyään Beloglazov toimii Venäjän naispainimaajoukkueen päävalmentajana.
Saavutuksia

Olympiakultaa Moskovassa 1980 ja Soulissa 1988 (sarja 57 kg)
MM-kultaa Skopjessa 1981 (sarja 57 kg), Edmontonissa 1982 (sarja 62 kg), Kiovassa 1983, Budapestissa 1985 ja 1986 sekä Clermont-Ferrandissa 1987 (sarja 57 kg)
MM-hopeaa San Diegossa 1979 (sarja 57 kg)
EM-kultaa Bukarestissa 1979, Varnassa 1982, Jönköpingissä 1984, Velikotarnovossa 1987 ja Manchesterissa 1988 (sarja 57 kg)
Monk

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Monk voi tarkoittaa seuraavia:
Monk, yhdysvaltalainen komediallinen poliisisarja, jonka päähenkilö on Adrian Monk
Monk, sukunimenä:
Garry Monk (s. 1979), englantilainen jalkapalloilija ja valmentaja
Craig Monk (s. 1967), uusiseelantilainen kilpapurjehtija
Sophie Monk (s. 1979), australialainen laulaja ja näyttelijä
Thelonious Monk (1917–1982), yhdysvaltalainen jazzpianisti ja säveltäjä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Monk”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Fuji T-3

Fuji T-3 on japanilainen sotilaallinen koulukone, jonka ensilento tehtiin vuonna 1974. Koneita valmistettiin 50 kappaletta.
Se kehitettiin Fuji KM-2-koneesta, jolla oli taustana T-34 Mentor.
.
Fuji T-3 oli kahdessa Japanin ilmavoimien koulutusyksikössä (11 ja 12 Hiko Kyoikudan)
Sen korvaa Fuji T-7, joka on potkuriturbiinikone.
Spesifikaatio (T-3)

miehistö: kaksi
pituus 8 m
kärkiväli 10 m
korkeus 3 m
siipipinta-ala 16,5 m²
tyhjäpaino 1120 kg
MTOW 1510 kg
voimalaite Lycoming O-480
suurin nopeus 377 km/h 16000 jalan korkeudessa
matkalentonopeus 254 km/h
kantama 1038 km
lakikorkeus 8170 m
nousunopeus 7,7 m/s
siipikuormitus 91,5 kg/m²
Belgradin piiritys

Belgradin piiritys tarkoittaa erityisesti osmanien hyökkäystä kaupunkiin vuonna 1456. Kaupunkia on piiritetty myös vuosina 1444, 1521, 1718 ja 1788. Kaupunkia puolustaneet János Hunyadin johtamat unkarilaiset ja Johannes Capistranolaisen johtamat ristiretkeläiset voittivat heitä piirittäneet sulttaani Mehmed II:n joukot puolustajien tehtyä yllättävän hyökkäyksen kaupungista piirittäjiä vastaan.