stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Charleston (Etelä-Carolina)
Historia > Yhdysvaltain sisällissota

Ennen vuoden 1860 presidentinvaaleja Yhdysvaltain demokraattinen puolue piti puoluekokouksensa Charlestonissa. Kokouksessa yritettiin löytää yhteisymmärrys etelän ja pohjoisen demokraattiedustajien välille, ja kun tässä epäonnistuttiin, hajaantuivat osapuolet kannattamaan eri ehdokkaita syksyn vaaleissa. Tämän hajaannuksen seurauksena vaalit voitti uuden republikaanisen puolueen ehdokas Abraham Lincoln. Tämä johti Yhdysvaltain sisällissotaan.
Etelä-Carolina erosi Yhdysvalloista 20. joulukuuta 1860. Se oli ensimmäinen näin tehnyt osavaltio, ja ilmoitti syyksi sen, että presidentiksi valittiin orjuudelle vihamielinen henkilö. Nyt itsenäisen Etelä-Carolinan valtion alueella oli Yhdysvaltain sotilastukikohta: Fort Sumter Charlestonin satamassa. Kun liittovaltio lähetti laivan vahvistamaan tukikohtaansa 9. tammikuuta 1861, Etelä-Carolinan joukot tulittivat sitä ja estivät täydennykset: Tätä kutsutaan joskus sisällissodan ensi laukauksiksi. Talven aikana etelävaltiot muodostivat konfederaation, ja 12. huhtikuuta Etelä-Carolina hyökkäsi linnoitukseen, joka antautui seuraavana päivänä. Sisällissota saattoi alkaa.
Charlestonin satamaa suojasi koko sodan ajan sen omien joukkojen miehittämä Sumterin linnoitus, ja kaupunki kukoisti, vaikka kauppa kärsikin pohjoisvaltioiden merisaarrosta. Kaksi vuotta myöhemmin, 1863, liittovaltion joukot tekivät ensimmäisiä hyökkäyksiään jotka torjuttiin helposti. Syksyllä 1863 liittovaltio aloitti Fort Sumterin laajamittaiset pommitukset, mutta linnakkeen muurit korjattiin aina uudelleen, ja se pysyi etelävaltioilla. Hyökkäykset ja pommitukset jatkuivat lähes kahden vuoden ajan tuloksettomina. Charlestonin sataman puolustus oli tehokasta. Kuuluisin tapaus on helmikuulta 1864, kun etelävaltioiden sukellusvene H. L. Hunley (joskus myös CSS Hunley) upotti pohjoisvaltioiden sotalaivan USS Housatonicin; vaikka sukellusveneitä oli käytetty ennenkin, tämä oli ensimmäinen kerta, kun sellaisella saavutettiin merivoitto. Konfederaatio evakuoi Sumterin ja Charlestonin helmikuussa 1865, ei pommitusten takia, vaan koska pohjoisvaltiot olivat vallanneet Georgian suuret kaupungit ja etenivät pohjoiseen, mikä olisi saartanut kaupungin sisämaasta käsin. Sota päättyi etelän tappioon samana keväänä.
Historia > Sisällissodan jälkeiset ajat

Sodan jälkeen Charlestonin, kuten koko etelän, talous oli romahtanut. Orjat vapautettiin ja jälleenrakennus alkoi. Liittovaltion joukot miehittivät Etelä-Carolinaa vuosikymmenen ajan. Kaupunkiin alkoi vähitellen syntyä teollisuutta ja yhteiskunta alkoi nykyaikaistua. Vapaat mustat kärsivät kuitenkin köyhyydestä ja räikeästä syrjinnästä, joten monet heistä muuttivat pohjoiseen.
Republikaanisen puolueen George I. Cunningham toimi Charlestonin pormestarina vuodet 1873–1877. Hänen pormestarikautensa aikana kaupungissa esiintyi poliittisia väkivaltaisuuksia, kuten vuonna 1876 tapahtunut Cainhoyn mellakka, jossa mustat ja valkoiset asukkaat ottivat yhteen poliittisessa kokoontumisessa.
Kaupungille oli kova isku vuoden 1886 maanjäristys, joka tuhosi suuren osan kaupunkia. Toisaalta jälleenrakennus järistyksen jäljiltä mahdollisti uuden kehityksen vaiheen.
Demokraattisen puolueen Joseph P. Riley Jr. toimi Charlestonin pormestarina vuosina 1976–2015.
Nykyään Charleston on Yhdysvaltain etelän vauraimpia kaupunkeja.
Väestö ja kulttuuri

Charlestonin nykyisistä 150 227 asukkaasta noin 73,5 % on valkoisia ja 17,0 % mustia. Charlestonissa aikoinaan puhuttu englannin kielen murre erosi huomattavasti muun etelän murteista, ja sen erityispiirteiden on sanottu periytyvän ranskalaisilta hugenoteilta sekä alueelle muuttaneilta sefardijuutalaisilta.
Charlestonin vieressä on North Charlestonin eli Pohjois-Charlestonin kaupunki, ja ympäristössä on useita muita asutuskeskuksia. Tällä löyhällä suurkaupunkialueella on yhteensä runsaat puoli miljoonaa asukasta.
Kaupungin siirtokunta-ajoilta peräisin olevat rakennukset ovat yhdysvaltalaisiksi poikkeuksellisen vanhoja. Yksi tärkeimmistä on 1771 rakennettu vanha tullikamari. Myös sisällissodan ajan vahva linnoitus Fort Sumter on nykyään merkittävä nähtävyys.
Suosittu 1920-luvulla syntynyt tanssi charleston on nimetty kaupungin mukaan. Charlestonissa tapahtuu myös 1930-luvulle sijoittuva amerikkalainen ooppera Porgy ja Bess.
Talous ja liikenne

Charleston on edelleen merkittävä satamakaupunki, ja Yhdysvaltain itärannikon eteläosan suurin satama. Turismi on myös merkittävä tulonlähde. Kaupunkialueen suurimmat työnantajat ovat Etelä-Carolinan lääketieteellinen yliopisto sekä Yhdysvaltain laivaston sodanjohtojärjestelmät. Lääketieteellisen lisäksi kaupungissa on useita muita korkeakouluja, tunnetuimpina Charlestonin College, joka on yksi Yhdysvaltain vanhimmista yliopistoista, sekä maanpuolustuskorkeakoulu The Citadel, joka koulutti Etelä-Carolinan upseeriston Yhdysvaltain sisällissodan aikana.
Matkustajalaivaliikenne Charlestonista on nykyään erittäin vähäistä. Kaupungissa on kuitenkin kansainvälinen lentokenttä, ja päätiet kulkevat Columbiaan, Savannahiin sekä Pohjois-Carolinaan.
Nähtävyyksiä

Charlestonissa on yksi harvoista yhdysvaltalaiskaupungeista, jossa on runsaasti suojeltuja historiallisia rakennuksia. Kaupungin omaleimainen arkkitehtuuri on saanut vaikutteita sekä Euroopasta että Barbadokselta. Moniin Charlestonin vanhoista kartanoista pääsee myös tutustumaan. Entisöityjä ja suosittuja kartanomuseoita ovat Nathaniel Russell House ja Edmondston-Alston House sekä entisöimättömässä tilassa säilytetty Aiken-Rhett House.
Charlestonin rantapuisto White Point Garden on suosittu nähtävyys sotamuistomerkkeineen. Puistosta on näköala kaupungin edustalla saarella olevalle Fort Sumterin linnoitukselle, jonne pääsee tutustumaan veneretkellä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Charleston (Etelä-Carolina) Wikimedia Commonsissa
Kaupungin kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Kaupungin historiallisia nähtävyyksiä (Arkistoitu – Internet Archive)
Charlestonin satama
Charleston, SC Vacation Guide - lomailla johdattaa Charleston
Charleston satelliittikuvassa
Charlestonin pommitustuhoja sisällissodan lopussa 1865.
Charlestonin kartta vuodelta 1872.
King Street noin 1910-1920.
King Street nykyaikana.
Luettelo TI-99/4A-peleistä

Tämä on luettelo TI-99/4A-tietokoneelle julkaistuista videopeleistä.
| Nimi | Julkaistu | Kehittäjä | Julkaisija |
| --- | --- | --- | --- |
Dig Dug: 
Frogger: 
| Hunt the Wumpus | 1981 |  |  |
| Leather Goddesses of Phobos | 1986 | Infocom | Infocom |
Ms. Pac-Man:
Luettelo Espanjan maakunnista pinta-alan mukaan

Tämä on luettelo Espanjan maakunnista järjestettynä pinta-alan mukaan.
| Sija | Maakunta | Pinta-ala | Itsehallintoalue |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Badajoz | 21 766 km² | Extremadura |
| 2 | Cáceres | 19 868 km² | Extremadura |
| 3 | Ciudad Real | 19 813 km² | Kastilia- La Mancha |
| 4 | Zaragoza | 17 274 km² | Aragonia |
| 5 | Cuenca | 17 140 km² | Kastilia- La Mancha |
| 6 | Huesca | 15 636 km² | Aragonia |
| 7 | León | 15 581 km² | Kastilia ja León |
| 8 | Toledo | 15 370 km² | Kastilia- La Mancha |
| 9 | Albacete | 14 926 km² | Kastilia- La Mancha |
| 10 | Teruel | 14 810 km² | Aragonia |
| 11 | Burgos | 14 292 km² | Kastilia ja León |
| 12 | Sevilla | 14 036 km² | Andalusia |
| 13 | Córdoba | 13 771 km² | Andalusia |
| 14 | Jaén | 13 496 km² | Andalusia |
| 15 | Granada | 12 647 km² | Andalusia |
| 16 | Salamanca | 12 350 km² | Kastilia ja León |
| 17 | Guadalajara | 12 214 km² | Kastilia- La Mancha |
| 18 | Lleida | 12 173 km² | Katalonia |
| 19 | Murcia | 11 313 km² | Murcia |
| 20 | Valencia | 10 806 km² | Valencia |
| 21 | Asturia | 10 604 km² | Asturia |
| 22 | Zamora | 10 561 km² | Kastilia ja León |
| 23 | Navarra | 10 391 km² | Navarra |
| 24 | Soria | 10 306 km² | Kastilia ja León |
| 25 | Huelva | 10 128 km² | Andalusia |
| 26 | Lugo | 9 856 km² | Galicia |
| 27 | Almería | 8 775 km² | Andalusia |
| 28 | Valladolid | 8 110 km² | Kastilia ja León |
| 29 | Palencia | 8 052 km² | Kastilia ja León |
| 30 | Ávila | 8 050 km² | Kastilia ja León |
| 31 | Madrid | 8 028 km² | Madrid |
| 32 | La Coruña | 7 950 km² | Galicia |
| 33 | Barcelona | 7 728 km² | Katalonia |
| 34 | Cádiz | 7436 km² | Andalusia |
| 35 | Málaga | 7 308 km² | Andalusia |
| 36 | Ourense | 7 273 km² | Galicia |
| 37 | Segovia | 6 921 km² | Kastilia ja León |
| 38 | Castellón | 6 632 km² | Valencia |
| 39 | Tarragona | 6 303 km² | Katalonia |
| 40 | Girona | 5 910 km² | Katalonia |
| 41 | Alicante | 5 817 km² | Valencia |
| 42 | Cantabria | 5 321 km² | Cantabria |
| 43 | La Rioja | 5 045 km² | La Rioja |
| 44 | Baleaarit | 4 992 km² | Baleaarit |
| 45 | Pontevedra | 4 495 km² | Galicia |
| 46 | Las Palmas | 4 066 km² | Kanariansaaret |
| 47 | Santa Cruz de Tenerife | 3 381 km² | Kanariansaaret |
| 48 | Álava | 3 037 km² | Baskimaa |
| 49 | Vizcaya | 2 217 km² | Baskimaa |
| 50 | Guipúzcoa | 1 980 km² | Baskimaa |
Lissabonin yliopiston kuoro

Lissabonin yliopiston kuoro (port. Coro da Universidade de Lisboa) on Lissabonin yliopiston yhteydessä toimiva kuoro. Se perustettiin 14. heinäkuuta 1961.
Johtajat

Mário Sampayo Ribeiro (1961–1966)
Francisco d'Orey (1966–1968)
Fernando Eldoro (1968–1981)
José Robert (1981–2010)
Luís Almeida (2010–)
Aiheesta muualla

Kuoron verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive) (portugaliksi)
Lounais-Suomen Partiopiiri

| Lounais-Suomen Partiopiiri ry |
| --- | --- |

Perustettu:  2008
Toimiala:  partiopiiri
Kotipaikka:  Turku
Jäsenmäärä:  11 415 partiolaista 144 lippukunnassa (31.7.2016)
Toiminnanjohtaja:  Mari Kousa-Kuusisto
Puheenjohtaja:  Anni Raiko
Jäsenlehti:  Repolainen
Aiheesta muualla
 https://lounaissuomi.partio.fi/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lounais-Suomen Partiopiiri ry (lyhenne L-SP) on Satakunnan ja Varsinais-Suomen alueella toimiva Suomen Partiolaisten partiopiiri, joka koostuu 144 partiolippukunnasta. Piiri aloitti toimintansa vuoden 2009 alussa, kun Varsinais-Suomen Partiopiiri ja Satakunnan Partiolaiset yhdistyivät.
Lounais-Suomen piirillä on kaksi toimistoa, Turussa ja Porissa. Piirin julkaisema jäsenlehti on Repolainen, joka ilmestyy neljä kertaa vuodessa.
Historia

Partiopiiri perustettiin vuonna 2008. 30. maaliskuuta 71 rekisteröitynyttä lippukuntaa allekirjoitti piirin perustamiskirjan. Tämän jälkeen jäseniksi on liittynyt uusia rekisteröityneitä lippukuntia ja lippukuntaluetteloon on lisätty rekisteröimättömiä lippukuntia.
Varsinainen toiminta partiopiirinä alkoi vuoden 2009 alusta.
Partioparaati

Partiopiirin järjestämä Turun partioparaati on Suomen suurin vuosittain järjestettävä partiotapahtuma.
 Partioparaatia on järjestetty nykymuotoisena, Turun tuomiokirkkotorilta alkavana paraatina vuodesta 1927 lähtien. Paraatin aikana lippukunnat käyvät ryhtikilpailua, jossa arvioidaan muun muassa lippukuntien marssirivien suoruutta.
Lounais-Hämeen vaakuna

Lounais-Hämeen vaakuna.
Lounais-Hämeen vaakuna on Hämeen historialliseen maakuntaan kuuluvan epävirallisen Lounais-Hämeen alueen heraldinen tunnus. Vaakuna on muun muassa alueella toimivan Lounais-Hämeen kotiseutu- ja museoyhdistyksen käytössä ja sen on yksi harvoista Suomessa käytetyistä seutuvaakunoista.
Vaakunan historiaa

Lounais-Hämeellä ei ole koskaan ollut hallinnollista asemaa, vaan alue on muodostunut 1900-luvun alkupuolella aatteellisen yhteistoiminnan tuloksena Hämeen historiallisen maakunnan lounaisimpaan osaan. Alueella toimii vuonna 1923 perustettu Lounais-Hämeen kotiseutu- ja museoyhdistys, jonka aloitteesta vuonna 1946 heraldikko A. W. Rancken ja kuvataiteilija Aukusti Tuhka laativat vaakunat alueen kahdeksalle silloiselle maalaiskunnalle. Vaakunat laadittiin kolme vuotta ennen varsinaisen kunnanvaakunalain voimaantuloa vuonna 1949 ja lopulta ainoastaan Ypäjälle laadittu vaakuna vahvistettiin käyttöön. Loput alueen kunnista saivat uudet vaakunat 1950- ja 1960-lukujen aikana.
Ennen nykyistä vaakunaa Lounais-Hämeen kotiseutu- ja museoyhdistyksen käytössä oli vuodesta 1929 alkaen aikakaudelleen tyypillinen epäheraldinen tunnus. Tunnuksessa oli kuvattuna kansallisromanttista esineistöä nelijakoisella kilvellä sekä kilven yläpuolelle asetettu Hämeen maakuntavaakunan ilves. Tunnus oli käytössä 1950-luvulle asti, jolloin se korvattiin nykyisellä vaakunalla. Uuden vaakunan suunnitteli vuonna 1955 suomalainen heraldikko Gustaf von Numers. Aiheen vaakunaan on antanut historioitsija Aulis Oja ja se perustuu 1500-luvulla käytössä olleeseen Sääksmäen kihlakunnan sinettiin, jossa oli kuvattuna muunnelma Hämeen maakunnan ilvesvaakunasta. Lounais-Hämeen vaakunan heraldinen selitys on "punaisessa kentässä hopeinen nouseva ilves, jolla varukset ovat kultaiset ja korvatöyhdöt mustat."
Vaakunan historiaa > Galleria

Lounais-Hämeen Kotiseutu- ja Museoyhdistyksen vanha tunnuskuva 1920–1950-luvuilta.
Sääksmäen kihlakunnan sinetti 1610-luvulta.
Libraatio

Kuun libraatiota kuvaava tietokoneanimaatio. Tässä on näytetty myös kuun vaiheet. Kuvassa näkyvä ajanjakso on loka-marraskuusta 2007. Todellisuudessa libraatio ja Kuun vaiheet eivät tapahdu kuukaudesta toiseen samaan tahtiin siten kuin silmukkana pyörivässä animaatiossa näyttää.
Videoesitys Kuun vaiheista ja libraatiosta koko vuoden 2013 ajalta, musiikilla säestettynä.
Libraatiolla tarkoitetaan taivaankappaleen kiertolaisen näennäistä tai todellista huojumista, useimmiten Kuun, kun se kiertää Maata. Termi libraatio tulee latinan verbistä librare tai substantiivista libra, vaaka tai tasapaino. Termi viittaa perinteisen kahden vaakakupin vaa'an huojumiseen tasapainotilan puolelta toiselle. Libraation ansiosta kykenemme eri aikojen summana näkemään Kuusta noin 59 %, kun kerralla pystymme näkemään korkeintaan puolet Kuun alasta, noin 50 %[lähde? ].
Todellinen libraatio

Muut taivaankappaleet vaikuttavat Kuun asentoon vetovoimillaan, erityisesti Maa ja Aurinko kolmen kappaleen järjestelmän mukaisesti, mutta myös muut aurinkokuntamme planeetat kuineen pienemmässä määrin. Nämä voimat saavat aikaan myös todellisia Kuun asennon vaihteluita. Edellisiin, ilman apuvälineitäkin havaittaviin suuriin näennäisiin libraatioihin nähden nämä ovat pieniä ja vaativat tarkemmilla menetelmillä havainnoimista[lähde? ], ja ne otetaan Kuun rata- ja asentolaskelmissa yleensä huomioon ns. häiriökorjauksina.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Libraatio Wikimedia Commonsissa
Lehtiä paholaisen kirjasta

| Lehtiä paholaisen kirjasta> Blade af Satans Bog |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Carl Theodor Dreyer
Käsikirjoittaja:  Edgard Höyer
Kuvaaja:  George Schnéevoigt
Tuotantosuunnittelija:  Carl Th. Dreyer
Lavastaja:   Carl Theodor Dreyer  Axel Bruun  Jens G. Lind 
Pääosat:   Helge Nissen  Halvard Holf  Jacob Texière 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Tanska
Tuotantoyhtiö:  Nordisk Film Kompagni
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  1920
Kesto:  163 min
Alkuperäiskieli:  tanska -
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lehtiä paholaisen kirjasta (Blade af Satans Bog) on Carl Theodor Dreyerin ohjaama, vuonna 1920 ensi-iltansa saanut tanskalainen pitkä mykkäelokuva. Kahden ja puolen tunnin mittainen elokuva koostuu neljästä episodista, jotka käsittelevät Juudas Iskariotin petosta Jeesusta kohtaan, Espanjan inkvisitiota, Ranskan vallankumousta ja Suomen sisällissotaa. Jokaisessa tarinassa esiintyy ihmishahmon ottanut paholainen, jota näyttelee Helge Nissen. Elokuvan käsikirjoitti näytelmäkirjailija Edgar Høyer ja sen rakenteen esikuvana on yhdysvaltalaisen D. W. Griffithin vuonna 1916 valmistunut elokuva Suvaitsemattomuus.
Lehtiä paholaisen kirjasta oli ensimmäinen Suomen sisällissotaa kuvannut fiktiivinen elokuva, mutta Ruotsissa ja Suomessa esitetyistä versioista jätettiin pois sotaa kuvannut neljäs episodi.
Suomen sisällissodan kuvaus

Suomen sisällissotaa käsittelevä noin 45 minuutin pituinen osa alkaa kuvalla Edvard Iston Hyökkäys-maalauksesta ja siinä kuvataan sota vapaussodaksi Neuvosto-Venäjän vallasta. Jakson tapahtumat sijoittuivat punaisten hallussa olleelle Hiirolan rautatieasemalle. Rautatievirkailija Paavo (Carlo Wieth) pääsee  lennättimen kautta yhteyteen valkoisten kanssa. Paavon Siri-vaimoon (Clara Wieth) ihastunut renki Rautaniemi (Carl Hillebrandt) antaa kuitenkin Paavon ilmi punaisille ja siirtyy myös itse näiden puolelle. Punaisiin kuuluva Ivan-niminen venäläinen munkki, joka on todellisuudessa paholainen, kertoo Rautaniemelle miten hän saa Sirin omakseen.
Tuotanto

Elokuva kuvattiin Tanskassa 19. maaliskuuta – 28. elokuuta 1919. Hiirolan aseman kohtaukset kuvattiin Kagerupin asemalla. Elokuva saatiin valmiiksi 3. lokakuuta 1919 ja sen tuotantokustannukset olivat 150 000 kruunua. Elokuvan ensi-ilta oli Norjassa 15. marraskuuta 1920 ja Tanskassa 24. tammikuuta 1921.
Vastaanotto Suomessa

Suomessa elokuvan kolmeen jaksoon supistetun version ensi-ilta oli Olympia-teatterissa Helsingissä 27. helmikuuta 1921. Suomalainen kauppias, teatterimies ja elokuvaohjaaja Oski Talvio oli nähnyt elokuvan täydellisen version käydessään Kööpenhaminassa ja hän kirjoitti siitä arvostelun Filmiaitta-lehden numeroon 2/1922. Hän arvosteli Suomea käsitelleen jaksoa muun muassa Sirin venäläismallisesta kansallispuvusta, Paavon veistämättömistä hirsistä tehdystä tuvasta, joka muistutti venäläistä tupaa sekä tuvan nurkassa olleesta jumalankuvasta, jonka edessä Siri teki ristinmerkin. Vastineessaan Dreyer kertoi hankkineensa tietoja Suomen oloista elokuvaa varten Tanskan kirjastojen vähäisestä Suomea koskeneesta aineistosta sekä Suomen sisällissotaan valkoisten puolella osallistuneiden norjalaisten ja tanskalaisten vapaaehtoisten kertomuksista. Hän kehotti arvostelijaa kiinnittämään huomion elokuvaan tarinaan ja näyttelijätyöhön eikä niinkään puvustukseen ja lavasteisiin. Dryer ei kuitenkaan kertonut, että hän oli käynyt Suomessa lehtimiehenä tammikuussa 1911 tanskalaisen Robert Svendsenin pitäessä lentonäytöksen Helsingissä Oulunkylän raviradalla.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Helge Nissen  | … |  saatana   |
|  Halvard Holf  | … |  Jeesus   |
|  Jacob Texière  | … |  Juudas   |
|  Erling Hanson  | … |  Johannes   |
|  Hallander Helleman  | … |  Don Gomez   |
|  Ebon Strandin  | … |  Isabella   |
|  Hugo Bruun  | … |  kreivi Manuel   |
|  Johannes Meyer  | … |  Don Fernandez   |
|  Nalle Haldén  | … |  majordomus   |
|  Tenna Kraft  | … |  Maria Antoinette   |
|  Emma Wiehe  | … |  kreivitär Geneviève   |
|  Edith Pio  | … |  Joseph   |
|  Carlo Wieth Paavo  | … |  Rahja, asemamies   |
|  Clara Pontopiddan  | … |  Siri   |
Lähde:
Les Échelles

| Les Échelles |
| --- | --- |
 Kunnan keskustaa
 vaakuna
 Les Échelles
 Koordinaatit: 45°26′15″N, 5°45′17″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Auvergne-Rhône-Alpes
Departementti:  Savoie
Arrondissementti:  Chambéry
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  3,8 km²
Väkiluku (2021):  1 254 
 – Väestötiheys:  334 as./km²
Kunnan numero:  73105
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Les Échelles on kunta itäisessä Ranskassa Savoien departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee Guiersjoen varrella, noin 22 kilometriä Chambéryn kaupungista lounaaseen.
Béatrice Savoijilaisen patsas ja Johanniittain ritarikunnan talo
Les Échellesissä Guiersjoen kaksi latvajokea kohtaavat. Guiers Vif, jonka lähde on Saint Pierre d'Entremontissa ja Guiers Mort, jonka lähde on Saint Pierre de Chartreusessa, liittyvät yhteen muodostaen Guiersin, Rhônen sivujoen.
Historia

Kaupunki on rakennettu muinaisen roomalaisen tien varrelle, joka kulki Lugdunumista (Lyon) Mediolanumiin (Milano). Kaupungin nimi tulee siitä, että se sijaitsee kapeassa ja jyrkässä rotkossa, ja jonka ylitys onnistui vain tikkaita (latinaksi scala) pitkin. Kreivitär Béatrice Savoijilaisen johdolla 1200-luvulla Johanniittain ritarikunnan ritarit asettuivat Les Échellesin kuntaan. He hallinnoivat köyhille omistettua sairaalaa sekä muita kiinteistöjä kuten myllyä ja linnaa. Ranskan suuren vallankumouksen aikana 1700-luvun lopulla kaikki heidän omaisuutensa myytiin paikalliselle porvaristolle. Savoijin herttua Kaarle III perusti vuonna 1514 Echellesin markkinat, joita pidetään joka tiistaiaamu keskusaukiolla.
Tunnettuja kuntalaisia

Stendhal (1783-1842), kirjailija
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Les Échelles Wikimedia Commonsissa
Latisha Chan

| Latisha Chan |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. elokuuta 1989 (ikä 35)
Kansalaisuus:   Kiinan tasavalta
Tennispelaaja
Pituus:  170 cm
Paino:  60 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  elokuu 2004–
Palkintorahat:  6 155 320 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  50. (11.6.2007)
Voitot/tappiot:  292–179
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  2. kierros (2009, 2013)
Ranskan avoimet:  3. kierros (2011)
Wimbledon:  2. kierros (2010)
Yhdysvaltain avoimet:  3. kierros (2010)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  1. (23.10.2017)
Turnausvoittoja:  28
Voitot/tappiot:  570–275
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Latisha Chan, aikaisemmalta nimeltään Chan Yung-jan (s. 17. elokuuta 1989 Dongshih, Taiwan) on taiwanilainen tennispelaaja. Chan nousi nelinpelin maailmanlistan ykkössijalle lokakuussa 2017. Kaksinpelissä hän on ollut parhaimmillaan sijalla 5 kesäkuussa 2007. Nelinpeliturnauksia hän on voittanut 28.
Chan muutti nimensä ennen kauden 2018 alkamista.
Tennisura > 2005

Kausi alkoi Chanilta hyvin, kun hän voitti 25 000 dollarin ITF -turnauksen Taipeissa. Toukokuussa hän voitti 50 000 dollarin ITF -turnauksen Fukuokassa. Myöhemmin samana vuonna hän pääsi US Openin pääsarjaan, mutta hävisi 1. kierroksella Serena Williamsille. US Openin jälkeen hän pelasi Chuang Chia-jungin kanssa nelinpeliä ja he voittivat WTA-turnauksen Soulissa.
Tennisura > 2006

Chan karsi pääsystä jokaisen Grand Slam -turnauksen pääsarjaan, ja pääsi mukaan Wimbledoniin ja US Openiin. Molemmissa turnauksissa hän kuitenkin karsiutui 1. kierroksella; Wimbledonissa tuli tappio Alicia Molikille ja Yhdysvalloissa Kirsten Flipkensille. Hänen läpimurtonsa tapahtui Tokio Openissa, jossa hän voitti kotiyleisön suosikin, Ai Sugiyaman. Sugiyama oli samalla ensimmäinen Top 30 -pelaaja, jonka Chan pystyi voittamaan. Hän pelasi myös nelinpeliä Tokiossa ja pääsi finaaliin parinsa Chuang Chia-jungin kanssa, mutta he hävisivät finaalin. ITF-turnausvoitot Chan otti Melbournessa, Fukuokassa, Kurumessa ja Kaohsiungissa. Chuang Chia-jungin kanssa hän voitti nelinpeliturnaukset Sydneyssä, Gosfordissa, Fukuokassa, Kurumessa ja Kaohsiungissa. Kauden päättyessä hän oli kaksinpelissä maailmanlistan sijalla 96.
Tennisura > 2007

Chan pääsi pääsarjaan Australian avoimissa, Pattayalla, Bangaloressa ja Indian Wellsissä, mutta ei päässyt ensimmäistä kierrosta pidemmälle. Miamissa hän voitti toisella kierroksella Nuria Llagostera Vivesin, kunnes hävisi ykköseksi sijoitetulle Maria Sharapovalle. Chan voitti kolme ITF-turnausta kolmen viikon sisällä. Hyvän menestyksen myötä hän nousi maailmanlistan sijalle 50 11. kesäkuuta 2007. PTT Bangkok Openissa Chan pääsi ensimmäisen kerran WTA-turnauksen finaaliin kaksinpelissä, mutta hävisi sen maailmanlistan 49:nnelle Flavia Pennettalle.
Australian avoimissa Chan ja Chuang pääsivät nelinpelin finaaliin asti. Matkalla finaaliin he voittivat parin Dinara Safina/Katarina Srebotnik ja Zi Yan/Zheng Jie. Finaalin he kuitenkin hävisivät Cara Blackille ja Liezel Huberille. Pari pääsi finaaliin Pattayalla ja voitti Bangaloren turnauksen. Indian Wellsissä pari pääsi finaaliin voittamalla parin Yan/Zheng puolivälierässä ja parin Vera Zvonareva/Natalie Dechy semifinaalissa. He kuitenkin hävisivät finaalin parille Lisa Raymond/Samantha Stosur. US Openissa Chan ja Chuang pääsivät myös finaaliin, mutta hävisivät sen parille Dechy/Safina. Kauden päättyessä hän oli kaksinpelissä maailmanlistan sijalla 67.
Tennisura > 2008

German Openissa Berliinissä Chanista tuli viimeinen pelaaja, jonka Justine Henin voitti ennen uransa lopettamista seuraavalla viikolla. Kauden päättyessä hän oli kaksinpelissä maailmanlistan sijalla 68.