stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Euroopan sosiaalidemokraattinen puolue
Sosialistinen liike Euroopassa

Euroopassa on ollut sosialistisia-, sosiaalidemokraattisia- tai työväenpuolueita aina 1800-luvun puolivälistä alkaen. Niillä on aina ollut läheistä yhteistyötä keskenään. Näin on ollut jo virallisestikin yli sata vuotta, sillä ensimmäinen Sosialistisen internationaalin (tosi-asiassa täysin eurooppalainen) kokous pidettiin Haagissa elokuussa vuonna 1904.
Kun joissakin maissa on ollut vallalla totalitaristinen järjestelmä, kansainväliset suhteet eri maiden välillä ovat mahdollistaneet sosialistisen solidaarisuuden toiminnan. Näin muun muassa Ranskan vasemmisto avusti espanjalaisia salaisesti heidän sisällissotansa aikana tai ruotsalaiset sosiaalidemokraatit vastaanottivat saksalaisia ja itävaltalaisia, jota taistelivat natsismia vastaan. Ranskan sosialistit avustivat esimerkiksi Espanjan, Portugalin ja Kreikan veljespuolueiden uudelleenorganisointia 1960- ja 1970-luvuilla.
Sosiaalidemokraatit kokevat Euroopan muuna kuin pelkkänä laajana markkina-alueena, jolla ei ole mitään sääntöjä tai säätelyä. Jo pitkään työväenliikkeen ja sosiaalidemokratian kansainvälisyys on johdattanut eurooppalaisen vasemmiston muodostamaan hallituksia, jotka ovat käytännössä dominoineet Euroopan poliittista karttaa jo pitkälti yli puoli vuosisataa. Tämä dominanssi näkyy selvimmin hyvinvointivaltiona.
Euroopan vasemmiston erityispiirre on erilaisuus. Britanniassa työläisten ammattiliitot ovat luoneet puolueen edustamaan itseään. Saksassa ja Skandinaviassa sosiaalidemokraattiset puolueet ovat luoneet laajan rakenteellisen kokonaisuuden, jonka avulla ne ovat puolustaneet työläisten oikeuksia yhteiskunnassa. Ranskassa ja Välimeren maissa sosialisteilla ja ammattiliitoilla taas ei ole ollut koskaan kovin voimakkaita keskinäisiä siteitä.
Itäisessä Euroopassa nykyiset puolueet ovat joko aiempien, toista maailmansotaa edeltäneiden sosiaalidemokraattisten puolueiden perillisiä tai sitten stalinistisen neuvostoajan puolueiden perillisiä. Todellisuudessa se demokraattinen perinne, jonka nähtiin ilmaisevan itseään Berliinissä, Puolassa, Unkarissa ja Tšekkoslovakiassa vuosina 1948–1981 oli saanut vaikutteensa 1800-luvun jälkipuoliskon dynaamisesta työväenliikkeestä. Useasti Euroopan itäisissä osissa sosialistiset ja sosiaalidemokraattiset puolueet ovat selvästi erillisiä. Näin sosialistiset puolueet yhdistyivät toisen maailmansodan jälkeen kommunististen puolueiden kanssa, kun taas sosiaalidemokraattiset puolueet joutuivat toimimaan maan alla. Tämä maltillisen vasemmiston erottautuminen meni hyvinkin pitkälle, sillä esimerkiksi Unkarissa sosiaalidemokraattista puoluetta kutsutaan ”liberaaliksi vasemmistoksi” (SzDSz).
Jäsenpuolueet > Täysjäsenet

| Maa | Puolue | Lyhenne |
| --- | --- | --- |
|  Alankomaat | Työväenpuolue | PvdA |
|  Belgia | Parti socialiste | PS |
 Belgia: Vooruit
|  Bulgaria | Bulgarian sosialistinen puolue | BSP |
|  Espanja | Espanjan sosialistinen työväenpuolue | PSOE |
|  Irlanti | Työväenpuolue | LP |
|  Italia | Italian sosialistinen puolue | PSI |
|  Italia | Demokraattinen puolue | PD |
|  Itävalta | Itävallan sosiaalidemokraattinen puolue | SPÖ |
|  Kreikka | Panellinio Sosialistiko Kinima | PASOK |
|  Kroatia | Kroatian sosiaalidemokraattinen puolue | SDP |
 Kypros: EDEK
|  Latvia | Sosiaalidemokraattinen puolue ”Harmonia” | SDPS |
|  Liettua | Liettuan sosiaalidemokraattinen puolue | LSP |
|  Luxemburg | Luxemburgin sosialistinen työväenpuolue | LSAP |
|  Malta | Työväenpuolue | LP |
|  Norja | Työväenpuolue | DNA |
|  Portugali | Sosialistinen puolue | PS |
|  Puola | Demokraattisen vasemmiston liitto | SLD |
|  Puola | Työväenliitto | UP |
|  Ranska | Sosialistinen puolue | PS |
|  Romania | Sosiaalidemokraattinen puolue | PSD |
|  Ruotsi | Ruotsin sosiaalidemokraattinen työväenpuolue | SAP |
|  Saksa | Saksan sosiaalidemokraattinen puolue | SPD |
|  Slovakia | Smer-SD (toistaiseksi jäädytetty) | SMER-SD |
|  Slovenia | Sosiaalidemokraatit | SD |
|  Suomi | Suomen Sosialidemokraattinen Puolue | SDP |
|  Tanska | Sosiaalidemokraatit | SD |
|  Tšekki | Tšekin sosiaalidemokraattinen puolue | ČSSD |
|  Unkari | Unkarin sosialistinen puolue | MSZP |
|  Viro | Sosiaalidemokraattinen puolue | SDE |
|  Yhdistynyt kuningaskunta | Työväenpuolue | LP |
|  Yhdistynyt kuningaskunta | Social Democratic and Labour Party | SDLP |
Jäsenpuolueet > Liitännäisjäsenet

Albania
Albanian sosialistinen puolue
Bosnia ja Hertsegovina
Bosnia ja Hertsegovinan sosiaalidemokraattinen puolue
Bulgaria
Bulgarian sosiaalidemokraattinen puolue
Islanti
Sosiaalidemokraattinen liitto
Moldova
Moldovan demokraattipuolue
Montenegro
Montenegron sosiaalidemokraattinen puolue
Montenegron sosialistien demokraattinen puolue
Pohjois-Makedonia
Socijaldemokratski Sojuz na Makedonija
Serbia
Demokraattinen puolue
Sveitsi
Sveitsin sosiaalidemokraattinen puolue
Turkki
Kansojen demokraattinen puolue
Tasavaltalainen kansanpuolue
Jäsenpuolueet > Tarkkailijajäsenet

Andorra
Sosiaalidemokraattinen puolue
Armenia
Armenian vallankumouksellinen liitto
Egypti
Egyptin sosiaalidemokraattinen puolue
Georgia
Georgialainen unelma
Israel
Työväenpuolue
Meretz
Fatah
Kypros
Cumhuriyetçi Türk Partisi
Latvia
Latvian sosiaalidemokraattinen työväenpuolue
Marokko
Kansojen voiman sosialistinen liitto
San Marino
San Marinon sosiaalidemokraattinen puolue
Tunisia
Työn ja vapauksien demokraattinen foorumi
Historia > 1957–1992: Euroopan yhteisön sosialistipuolueiden liitto

PES:n edeltäjän, Sosialistipuolueiden liiton puheenjohtajana toimi saksalainen Wilhelm Dröscher. Ranskalla oli kuitenkin varsin huomattava asema liiton sisällä. Perustamisestaan lähtien liitto työskenteli yhteisen ohjelman rakentamiseksi, ja tämän sopimuksen tarkoituksena oli olla sosialistipuolueiden yhteisenä perustana vuoden 1979 eurovaaleihin mentäessä. Ranskalainen Michel Rocard laati muun muassa ohjelman taloudellisen osan.
Sosialistit taistelivat 1980-luvulla thatcherismia vastaan. Ilmiö oli kehittynyt Britanniassa, ja sillä oli vaikutuksia muissakin maissa. Aika kuitenkin kului ja sopeutumattomuus ja tyytymättömyys toimintaan, jonka puitteina oli vain eräänlainen koordinointi, tuli ilmi. Vasemmiston voitto Eurooppa-vaaleissa sai aikaan Euroopan parlamentin ensimmäisen poliittisen ryhmän muotoutumisen.
Vuosina 1989–1990 kehitys kiihdytti vauhtiaan ja sosialistit halusivat olla kehityksessä mukana. Berliinin muurin sortuminen, Saksan yhdistyminen, neuvostoblokin mureneminen, joka poisti totalitaarisen hallinnon Keski- ja Itä-Euroopasta, johdattivat sosialistit katsomaan kauaksi eteenpäin. Euroopan yhtenäisyyden lujittaminen, joka ei ollut vielä kuin taloudellista, tuli keskeiseksi tavoitteeksi.
Historia > 1997–2005: Konflikteja ja näköaloja

Euroopan sosialistit ovat tänään silti enemmän hajallaan kuin koskaan historiassaan. Näin on ollut jo 1990-luvulta alkaen. Eurooppalaisen sosiaalidemokratian suuntautumisen vaihtoehdot ovat kiteytyneet kahdessa keskeisessä vaikuttajassa Tony Blairissä ja Lionel Jospinissä. Blair on puolustanut Gerhard Schröderin kanssa politiikan avaamista niin sanotulle kolmannen vaihtoehdolle [The third way, Der Neue Mittel), ja Jospin on taistellut perinteisemmän sosialismin puolesta, joka on puolustanut valtion roolia ja eritoten julkisten palveluiden ylläpitämistä sekä poliittista ja sosiaalista Eurooppaa.
Linjajako tuli esille selvästi vuoden 1999 eurovaaleissa, kun PES:n yhteisen ohjelmajulistuksen hyväksymisestä huolimatta Englannin ja Saksan johtajat julkaisivat muutamaa viikkoa aiemmin ohjelmajulistuksen nimeltä ”Uusi keskusta”. Tässä nokittelussa Ranska turvautuu pääsääntöisesti Etelä-Euroopan maihin sekä Belgian sosialistien tukeen, kun taas britit ja saksalaiset ovat turvautuneet erityisesti kommunismin ikeestä vapautuneisiin maihin.
Brysselissä pidetyssä vuoden 2004 PES:n puoluekokouksessa oli ensimmäisen kerran järjestön historiassa kaksi ehdokasta. Tanskalainen Poul Nyrup Rasmussen oli ranskalaisten taktinen kandidaattiehdokas, ja ranskalaiset toivoivat PES:n olevan todellinen eurooppalaisen puolue, joka olisi etulinjassa ajamassa eurooppalaista integraatiota. Italialainen Giuliano Amato oli niin sanottu virallinen ehdokas, joka oli saanut vetäytyvän puheenjohtajan, brittien Robin Cookin, tuen. Häntä tukivat keskeisesti sekä Englannin työväenpuolue että Saksan SPD. Lopullisessa äänestyksessä Poul Nyrup Rasmussen voitti äänestyksen yhden äänen erolla.
PES on 28 jäsenjärjestön yhteisö, ja se edustaa 25 Unionin jäsenmaata, ja lisäksi mukana on myös Norja. Ajankohtainen ongelma on ja jäsenten mielipiteitä jakaa kysymys Euroopan unionin perustuslaista. Ranskan ja Alankomaiden kansanäänestykset ja ”ei”-äänten voitto niissä molemmissa, ovat antaneet niin sanotuille euroskeptikoille lisää voimia, ja näin on erityisesti vasemmiston piirissä.
Kuilu taloudellisen liberalismin eli niin sanotun sosiaaliliberalismin hyväksyvän ”keskustasosialismin” ja perinteisemmän vasemmistolaisen sosialismin välillä on kuitenkin jatkuvasti kasvanut.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Party of European Social Democrats (englanniksi)
Group of the Progressive Alliance of Socialists & Democrats in the European Parliament (englanniksi)
Tie My Rope

Tie My Rope on vuonna 2007 julkaistu Children of Bodomin kappale. Se on myös vuonna 2008 julkaistulla Children of Bodomin kuudennella studioalbumilla, Blooddrunkilla. Kappale tosin nauhoitettiin uudestaan, koska jäsenet eivät olleet tyytyväisiä kitaraosuuksiin edelliselle nauhoituksella. Alexi Laiho on sanonut, että kappale on vain yksi biisi Blooddrunkilta, se ei siis kuvaa koko levyn tyylisuuntaa. Kappale on myös uuden NHL 09 mainoksessa.[lähde? ]
Kokoonpano

Alexi Laiho – laulu, kitara
Roope Latvala – kitara
Janne Wirman – koskettimet
Jaska Raatikainen – rummut
Henkka T. Blacksmith – basso
Timo Hildebrand

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 Timo Hildebrand harjoituksissa vuonna 2009.
Henkilötiedot
Koko nimi: Timo Hildebrand
Syntymäaika: 5. huhtikuuta 1979 (ikä 45)
Syntymäpaikka:  Worms, Rheinland-Pfalz, Saksa
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 185 senttimetriä
Junioriseurat
1984–1995 1995–1999:  Hofheim/Ried  Stuttgart
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1998–2000 1999–2007 2007–2008 2009–2010 2010–2011 2011–2014 2014–2015 |  Stuttgart II  Stuttgart  Valencia  Hoffenheim  Sporting  Schalke 04  Eintracht Frankfurt | 35 (0) 221 (0) 26 (0) 38 (0) 0 (0) 39 (0)  |
Maajoukkue
|    1999–2001 2002–2003 2004–2007 |  Saksa U-16  Saksa U-18  Saksa U-21  Saksa B  Saksa | 2 (0) 16 (0) 18 (0) 2 (0) 7 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 26. huhtikuuta 2014.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 6. joulukuuta 2008.
Timo Hildebrand (s. 5. huhtikuuta 1979 Worms, Rheinland-Pfalz, Saksa) on saksalainen jalkapallomaalivahti, joka edusti pisimpään VfB Stuttgartia.
Hildebrand on Stuttgartin kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset liigaottelunsa seuran ykkösjoukkueessa kaudella 1999–2000. Kaudesta 2000–2001 lähtien hän oli joukkueen selkeä ykkösmaalivahti. Heinäkuussa 2007 hän siirtyi espanjalaisen Valencian riveihin. Toisena kautenaan Valenciassa hän ajautui ongelmiin valmentaja Unai Emeryn kanssa ja lopulta 4. joulukuuta 2008 Hildebrand vapautettiin sopimuksestaan. Myöhemmin samassa kuussa hän teki sopimuksen saksalaisen Hoffenheimin kanssa. Sopimuksen loputtua hän siirtyi portugalilaiseen Sporting CP:hen. Yksivuotisen sopimuksen loputtua hän jätti seuran. Hildebrand teki kesken kauden 2011–2012 sopimuksen saksalaisen Schalke 04:n kanssa.
Saksan maajoukkueessa Hildebrand debytoi huhtikuussa 2004 Romaniaa vastaan pelatussa ottelussa. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon EM-kilpailuissa 2004, Maanosaliittojen cupissa 2005 ja MM-kilpailuissa 2006.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Timo Hildebrand Wikimedia Commonsissa
Hildebrand FootballDatabase-tietokannassa (englanniksi)
Saksan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2004
1 Kahn |
2 Hinkel |
3 Friedrich |
4 Wörns |
5 Nowotny |
6 Baumann |
7 Schweinsteiger |
8 Hamann |
9 Bobic |
10 Kurányi |
11 Klose |
12 Lehmann |
13 Ballack |
14 Brdaric |
15 Kehl |
16 Jeremies |
17 Ziege |
18 Ernst |
19 Schneider |
20 Podolski |
21 Lahm |
22 Frings |
23 Hildebrand |
Valmentaja Völler
Saksan joukkue – Maanosaliittojen cup 2005
1 Kahn |
2 Hinkel |
3 Friedrich |
4 Huth |
5 Owomoyela |
6 Engelhardt |
7 Schweinsteiger |
8 Frings |
9 Hanke |
10 Deisler |
11 Brdarić |
12 Lehmann |
13 Ballack |
14 Asamoah |
15 Ernst |
16 Hitzlsperger |
17 Mertesacker |
18 Borowski |
19 Schneider |
20 Podolski |
21 Schulz |
22 Kurányi |
23 Hildebrand |
Valmentaja Klinsmann
Saksan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Lehmann |
2 Jansen |
3 Friedrich |
4 Huth |
5 Kehl |
6 Nowotny |
7 Schweinsteiger |
8 Frings |
9 Hanke |
10 Neuville |
11 Klose |
12 Kahn |
13 Ballack |
14 Asamoah |
15 Hitzlsperger |
16 Lahm |
17 Mertesacker |
18 Borowski |
19 Schneider |
20 Podolski |
21 Metzelder |
22 Odonkor |
23 Hildebrand |
Valmentaja Klinsmann
Terveet Kädet (albumi)

| Terveet Kädet Terveet Kädet |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 26. maaliskuuta 1983 Soundmix Studio, Oulu
 Julkaistu: 1983
 Tuottaja(t): Terveet Kädet
 Tyylilaji: hardcore punk
 Kesto: 14.34
 Levy-yhtiö: Propaganda Records
Terveiden Käsien muut julkaisut
| Ääretön joulu 1982 | Terveet Kädet 1983 | Kädet suojelee 1983 |
Terveet Kädet on samannimisen yhtyeen vuonna 1983 ilmestynyt mini-LP. Rock-O-Rama Records julkaisi levyn samana vuonna Saksassa nimellä Halloween. Albumin materiaalista osa on ennen julkaisematonta ja osa uudelleen nauhoitettuja versioita vanhoista kappaleista. Albumin julkaisi alun perin Propaganda records 12" vinyylinä. Kappaleet julkaistiin CD-muodossa vuonna 1999 kokoelmalevyllä Ääretön propaganda. Albumi on tunnettuja suomalaisia hardcore punk-julkaisuja.
Kappaleet

Sävellykset Tiimo Viik, sanoitukset Läjä Äijälä (ellei toisin mainita). Sovitukset Terveet Kädet.
Halloween/Vapaa pohjola – 1.09
Minä haluan paljon rahaa – 0.39
Sota – 0.34
Transvestiitti – 1.02
Musta – 0.31
Perseet ylös – 0.49
A.L.I.E.N. – 1.00
N.Y.T. – 0.59
Jeesus perkele – 1.21
Vedän käteen – 0.53
Maailmanloppua etsimässä – 0.47
Tuntematon sotilas – 0.50
Anna mulle piiskaa – 0.38
Huominen – 0.39
Ei enää koskaan sotaa – 0.33 (säv. Äijälä)
Not right (Part I & II) – 2.10 (säv. Stooges, san. Stooges)
Kokoonpano

Läjä – laulu
Tiimo – kitara
Piäsky – basso
Walde – rummut
Terveet Kädet
| --- | --- |
Studioalbumit:   Terveet Kädet  Black God  The Horse  Sign of the Cross  Doomed Alien Race  The Ultimate Pain  Non Ultra Descriptica  Cape Vortex  Ihmisen poika, pedon poika  Musta hetki  Lapin Helvetti  Kaikki kaikkia vastaan 
EP:t:   Rock laahausta vastaan  II  Ääretön joulu  Message 12"  Kädet suojelee  Oma koloni  Anno Domini  Live Kemi 1982  Unkind  Message 7"  Slow Promotion  6 Song EP  Bizarre Domination  Pahan voima  Piinaavanautinto EP 
Livealbumit:   Leather Enslavement  Pissaa ja paskaa  UGH!!! Terveet Kädet elävänä 
Kokoelmat:   Propaganda  Hardcore Brutality  Kumia ja verta  Ääretön propaganda  Onnellisia kytkentöjä 1980–2000  Deep Wounds  TK Pop 1980–1989  Demon Seeds - The Complete 1989–2002 Studio Recordings 
Split-albumit:  Kaaos & Terveet Kädet: So Much Fun
Timo Helosuo

Timo Oskari Helosuo (s. 1967 Lahti) on Kolster Oy Ab:n toimitusjohtaja vuodesta 2016.
Elämä ja ura

Timo Helosuo kirjoitti ylioppilaaksi Lahden Tiirismaan lukiosta 1987. Hän valmistui kauppatieteen maisteriksi ja ekonomiksi Jyväskylän yliopistosta 1993. Valmistumisen jälkeen Helosuo työskenteli Jyväskylän yliopistossa henkilöstön kehittämispäällikkönä. Vuonna 1994 Helosuo siirtyi Andersen Consultingin palvelukseen liikkeenjohdon konsultiksi ja erikoistui muutosjohtamiseen. Timo Helosuo työskenteli useissa kansainvälisissä tehtävissä Nokialla vuosina 1999-2010, joista Yhdysvalloissa vuosina 2008-2010. Nokialta hän siirtyi Accenture Management Consulting:iin yksikön johtajaksi Oppiminen ja Organisaatiot yksikköön. Toimitusjohtajana Management Institute of Finland MIF -konsernissa Helosuo aloitti 2012. MIF siirtyi yrityskaupan yhteydessä osaksi Soprano-konsernia huhtikuun alussa 2014. Timo Helosuo nimitettiin 2.4.2014 Soprano-konserniin Executive Vice Presidentiksi, varatoimitusjohtajaksi ja johtoryhmän jäseneksi vastuualueenaan Training & Consulting -yksikkö.
Timo Helosuo aloitti Kolster Oy Ab:n toimitusjohtaja vuonna 2016.
Timo Helosuo on naimisissa, ja hänellä on kolme lasta.
Luottamustehtävät

Timo Helosuo toimi Pörssi ry:n puheenjohtajana 1990, Ekonomiopiskelijoiden liiton puheenjohtajana 1991, Kanta-Espoon Rotariklubissa 2012–2014, Suomen Strategisen Johtamisen Seura vuodesta 2012, hallituksen jäsenenä 2015–2017. Hän on Suomalais-Kiinalainen Kauppayhdistys ry:n hallituksessa.
The Laser’s Edge

| The Laser’s Edge |
| --- | --- |

Perustettu:  1990
Tyylilajit:  progressiivinen rock
Kotimaa:  Yhdysvallat
Sijainti:  New Jersey, Yhdysvallat
Kotisivu
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Laser’s Edge on yhdysvaltalainen levy-yhtiö, joka keskittyy progressiivisen rockin tuottamiseen. Yhtiö perustettiin 1990 tarkoituksena uudelleenjulkaista harvinaista 1970-luvun progressiivista ja psykedeelistä musiikkia. Nykyään painopiste on vaihtunut uusien yhtyeiden kanssa työskentelemiseen.
The Laser’s Edge on yksi kolmesta The Laser’s Edge Group -levynjakeluyhtiön sisäisestä levy-yhtiöstä. Se oli myös näistä ensimmäiseksi perustettu. Kaksi muuta yhtiötä ovat Sensory Records ja Free Electric Sound.
Aiheesta muualla

The Laser’s Edge Group
The Laser’s Edgen virallinen internetkauppa
The Laser’s Edge -keskustelupalsta
The Laser’s Edge Myspacessa (englanniksi)
The Langley Schools Music Project

| Innocence & Despair The Langley Schools Music Project |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1976–1977
 Studio : Glenwood Elementary School ja Wix-Brown School, Langley, Brittiläinen Kolumbia, Kanada
 Julkaistu: 9. lokakuuta 2001
 Formaatti: CD, LP, digitaalinen lataus
 Tyylilaji: pop, rock
 Kesto: 01.03.47
 Levy-yhtiö: Bar/None Records
The Langley Schools Music Project on kokoelma vuosina 1976–1977 äänitettyjä musiikkikappaleita, jotka ovat cover-versioita esimerkiksi David Bowien, Beach Boysin ja Paul McCartneyn kappaleista. Ne esittää kanadalaisen Langley Elementary Schoolin 9–12-vuotiaiden oppilaiden muodostama 60-henkinen kuoro. Kappaleet äänitettiin kaksiraitaisella nauhurilla liikuntasalissa. Lapset myös soittavat itse soittimia.
Alun perin lauluista julkaistiin kaksi albumia, joita oppilaat jakoivat itselleen ja ystävilleen Brittiläisessä Kolumbiassa, mutta vuonna 2001 laulut julkaistiin laajemmin albumilla Innocence & Despair. Vuonna 2018 se ilmestyi uudelleen CD-levynä ja tupla-LP:nä.
Richard Carpenter kuvaili ”Calling Occupants of Interplanetary Craft” -kappaleen laulua ”viehättäväksi”. David Bowie sanoi, että ”Space Oddityn” versio on ”taideteos, jollaista en olisi voinut kuvitella”.
Kappaleet

Venus and Mars / Rock Show – 2.47 (säv. Linda McCartney, Paul McCartney)
Good Vibrations – 4.02 (säv. Mike Love, Brian Wilson)
God Only Knows – 3.05 (säv. Tony Asher, Brian Wilson)
Space Oddity – 5.26 (säv. David Bowie)
The Long and Winding Road – 3.49 (säv. John Lennon, Paul McCartney)
Band on the Run – 4.07 (säv. Linda McCartney, Paul McCartney)
I’m into Something Good – 2.32 (säv. Gerry Goffin, Carole King)
In My Room – 2.27 (säv. Gary Usher, Brian Wilson)
Saturday Night – 3.50 (säv. Phil Coulter, William Martin)
I Get Around – 1.49 (säv. Brian Wilson)
Mandy – 2.40 (säv. Scott English, RIchard Kerr)
Help Me, Rhonda – 2.15 (säv. Brian Wilson)
Desperado – 3.35 (säv. Glenn Frey, Don Henley)
You’re So Good to Me – 2.49 (säv. Mike Love, Brian Wilson)
Sweet Caroline – 2.59 (säv. Neil Diamond)
To Know Him Is to Love Him – 1.49 (säv. Phil Spector)
Rhiannon – 3.52 (säv. Stevie Nicks)
Wildfire – 4.33
Calling Occupants of Interplanetary Craft – 5.21 (säv. Terry Draper, John Woloschuk)
Terve elämä, puhdas omatunto

| Terve elämä, puhdas omatunto Kamelot |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 26. heinäkuuta 2012
 Levy-yhtiö: Brokeback Records
Listasijoitukset
  10.
Terve elämä, puhdas omatunto on hip hop -yhtye No Smoking Teamin 26. heinäkuuta 2012 julkaisema debyyttialbumi.
Kappaleet

Oloneuvokset – 3.03
Sukellan Syvyyksiin – 3.53
Panama – 3.12
Telluksen Parhaat – 3.39
Tsuippaduippadui – 2.29
Se Lupas – 2.28
Sä Oot Mun – 4.02
Vaihoin Tyylii – 0.08
Lootakii (Eurochart Top-40 Remix) – 5.36
Hippulat Vinkuu – 2.26
PA2011 – 3.33
Espoolainen – 3.03
Arvostelut

Rumba:
The Deadly Mr. Frost

| The Deadly Mr>  Frost.Mister Frost |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Philippe Setbon
Käsikirjoittaja:   Philippe Setbon  Brad Lynch  Derry Hall 
Tuottaja:  Xavier Gélin
Säveltäjä:  Steve Levine
Leikkaaja:  Ray Lovejoy
Pukusuunnittelija:  Judy Shrewsbury
Pääosat:   Jeff Goldblum  Kathy Baker  Alan Bates 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdistynyt kuningaskunta  Ranska 
Tuotantoyhtiö:  Hugo Films
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:   Ranska 11. huhtikuuta 1990  Yhdysvallat 9. marraskuuta 1990 
Kesto:  104 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Deadly Mr. Frost (Mister Frost) on vuonna 1990 brittiläis-ranskalaisella yhteistyöllä valmistunut psykologinen trilleri, jonka ohjasi ranskalainen Philippe Setbon. Pääosissa ovat Jeff Goldblum, Alan Bates ja Kathy Baker.
Juoni

Etsivä Detweiler menee tapamaan herra Frostia tämän kartanolle kysyäkseen mieheltä tietoja seudulla tapahtuneesta murhien sarjasta. Detweilerin hämmästykseksi Frost myöntää avoimesti, että on haudannut useita ruumiita kartanonsa lähiympäristöön. Tämän jälkeen Frost viedään mielisairaalaan eikä hän puhu siellä kenellekään kahteen vuoteen.
Mielisairaalassa alkaa tapahtua outoja asioita heti Frostin saavuttua sinne. Ennen niin itsekäs lääkäri Reynhardt menettää äkkiä itseluottamuksensa ja ihmiset näkevät peileistä pelottavia silmiä. Frost suostuu puhumaan ainoastaan Sarah Day -nimiselle lääkärille, joka kysyykin mieheltä, mikseivät poliisit löydä hänestä mitään asiakirjoja. Lopulta Frost paljastaa naiselle olevansa Saatana, jonka tehtävänä on muistuttaa ihmisille paholaisen olemassaolosta ja saada nainen murhaamaan hänet.
Day ei usko miehen puheita aluksi, mutta kun outoja asioita alkaa tapahtua naisen ympärillä, Day epäilee miehen puhuvan sittenkin totta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jeff Goldblum  | … |  herra Frost   |
|  Alan Bates  | … |  etsivä Felix Detweiler   |
|  Kathy Baker  | … |  Sarah Day   |
|  Jean-Pierre Cassel  | … |  Corelli   |
|  Catherine Allegret  | … |  tohtori Corbin   |
|  Daniel Gélin  | … |  Simon Scolari   |
|  Mike Marshall  | … |  Patrick Hollander   |
|  Roland Giraud  | … |  Raymond Reynhardt   |
Aiheesta muualla

The Deadly Mr. Frost Rotten Tomatoes -sivustolla
Timo Sarlin

Timo Sarlin (s. 4. huhtikuuta 1972) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen juoksija, joka kilpaili urallaan sekä keskimatkoilla että kestävyysjuoksussa. Hän edusti vuodesta 1997 lähtien Run Club Tawastiaa ja hänen valmentajanaan toimi koko hänen urheilu-uransa ajan Aili Kauppinen. Kalevan kisoista Sarlin saavutti pronssia 1 500 metrin juoksussa vuonna 1995. Lisäksi sisäratojen SM-kisoista hän saavutti 1 500 metrin juoksussa hopeaa vuonna 1993 ja pronssia vuonna 1991 sekä 3 000 metrin juoksussa kultaa vuonna 1995. Virallisissa kilpailuissa Sarlin ei ole esiintynyt vuoden 2003 jälkeen.