stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jumalharha

| Jumalharha> The God delusion |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Richard Dawkins
Genre:  ateismi, uskonto, uskonnonfilosofia, uskontokritiikki
Kustantaja:  Bantam Books
Julkaistu:  2006
Ulkoasu:  sidottu
ISBN:  0-618-68000-4
Suomennos
Suomentaja:  Kimmo Pietiläinen
Kustantaja:  Terra Cognita
Julkaistu:  2007
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  418
ISBN:  978-952-5697-00-1
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Richard Dawkins
Jumalharha (engl. The God delusion, 2006) on eläintieteilijänä, evoluutiobiologiaan keskittyneenä tietokirjailijana ja ateistina tunnetun Richard Dawkinsin kirjoittama uskontokriittinen kirja. Dawkins esittää teoksessa persoonalliseen jumalaan uskomisen olevan järjetöntä ja sen aiheuttavan yhteiskunnalle vahinkoa. Kirja julkaistiin englanniksi 2006 Bantam Booksin kustantamana ja 2007 Kimmo Pietiläinen julkaisi suomennoksensa omistamansa Terra Cognitan kautta.
Dawkins omisti kirjan edesmenneelle ystävälleen Douglas Adamsille.
Sisältö

Dawkinsin mielestä on aika sanoa ääneen, että uskonto on hengenvaarallista. Hän esittää esimerkkejä uskonnollisesta väkivallasta. Dawkinsin mukaan vähemmän vaaralliset, suvaitsevaiset uskovaiset ovat osasyyllisiä fundamentalistisen uskonnon haittoihin, koska he toimivat eräänlaisena fundamentalismin suojakilpenä ja kieltäytyvät usein arvostelemasta fundamentalismia riittävästi, koska pelkäävät arvostelun osuvan myös omaan uskonnollisuuteensa.
Käännös

Kirjan ensisivuilla kohdassa, jossa tavallisesti kerrotaan käännöstyötä avustaneet tahot, kerrotaan että Suomen valtion tiedonjulkistamisen neuvottelukunta ”ei ole voinut tukea” teoksen suomentamista. Kirjan suomeksi kääntänyt Pietiläinen arvosteli yleisemminkin tietokirjojen tukien karsimista Helsingin Sanomissa kesällä 2007.
Pietiläinen sai uskontokriittisen kirjallisuuden suomentamisesta Vapaa-ajattelijain liiton Väinö Voipio -palkinnon vuonna 2007. Palkintoperusteluissa todettiin Pietiläisen kääntäneen kirjallisuutta, jota valtio ei ole halunnut tukea käännösapurahoin. Hänen kääntämänsä kirjat Jumalharha, Lumous murtuu (Daniel C. Dennett) ja Uskon loppu (Sam Harris) ovat herättäneet paljon keskustelua.
Tampereen vapaa-ajattelijat ry lahjoitti kirjan kaikille valtioneuvoston ministereille.
Kirja-arvioita

Helsingin Sanomien kirja-arvioijan Martti-Tapio Kuuskosken mukaan teos houkuttelee ateisteja tulemaan ulos kaapista. Arvioijan mukaan teos antaa löylytyksen myös maltillisille uskovaisille, vaikka kirja tuskin lopettaa uskontoja. Aamulehden arvostelijan Vesa Vanhalakka arvioi, että teos tuskin saa uskovaisia muuttumaan ateisteiksi. Uskontotieteilijä Ilkka Pyysiäisen mukaan Dawkinsin kirja on terveellinen muistutus siitä, että uskonto voi johtaa järjettömyyksiin.
Oikeudelliset seuraukset Turkissa

Jumalharhan turkkilaisen painoksen julkaissutta kustantajaa Erol Kraaslania uhkasi vuonna 2007 syyte ”uskovaisten loukkaamisesta” hänen myytyään kirjaa 6000 kappaletta. Yksi lukija teki valituksen ja vaati, että kirja poistetaan myynnistä. Erol Kraaslan olisi voinut saada jopa kuuden kuukauden pituisen vankeustuomion.
Huhtikuussa 2008 Kraaslan todettiin syyttömäksi. Oikeuskäsittelyä johtanut tuomari totesi kirjan kieltämis- ja takavarikoimisvaatimuksista, että kyseiset toimet rikkoisivat ajatuksenvapautta perustavalla tavalla. Pääsy Dawkinsin verkkosivustolle kuitenkin estettiin Turkissa myöhemmin samana vuonna kreationisti Adnan Oktarin valitusten johdosta.
Luvut

Syvästi uskonnollinen uskonto
Jumalhypoteesi
Väitteitä Jumalan olemassaolon puolesta
Miksi miltei varmasti Jumalaa ei ole
Uskonnon juuret
Moraalin juuret: miksi olemme hyviä?
”Hyvä” kirja ja moraalin muuttuva ajanhenki
Mikä uskonnossa on vialla? Miksi olla niin vihamielinen?
Lapsuus, kaltoin kohtelu ja pako uskonnosta
Erittäin tarpeellinen aukko?
Kirjallisuutta

Bentley Hart, David: Ateismin harhat.  (Atheist delusions: The Christian revolution and its fashionable enemies, 2009)  Helsinki:  Perussanoma, 2010.  ISBN 978-951-888-527-9
McGrath, Alister: Dawkinsin jumala: Geenit, meemit ja elämän tarkoitus.  ((Dawkins' God: Genes, memes, and the meaning of life, 2005.) Suomentanut Kirsi Nisula)  Helsinki:  Kirjapaja, 2006.  ISBN 951-607-279-8
McGrath, Alister & McGrath, Joanna Collicutt: Dawkins-harha? Ateistinen fundamentalismi ja jumalallisen olemassaolon kieltäminen.  ((The Dawkins delusion? Atheist fundamentalism and the denial of the divine, 2007.) Suomentanut Jani Kurki)  Hyvinkää:  Cranite, 2008.  ISBN 978-952-92-4259-7
Lennox, John: God’s Undertaker: Has Science Buried God?.  Oxford:  Lion Books, 2007.  ISBN 978-0-8254-6188-0  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Risto Nieminen: Usko tai älä. Acatiimi 7/2006.
Jussi K. Niemelä: Jumala on turha hypoteesi. Vapaa ajattelija 6/2006.
Martti-Tapio Kuuskoski: Uskonnottomien kiihkeä puolustus. Helsingin Sanomat 24.10.2006.
Vesa Vanhalakka: Evoluutiobiologin korkeampi veisu. Aamulehti 25.5.2007.
Putte Wilhelmsson: Eliitin väittelyä rahvaan jumalista. Turun sanomat 3.6.2007.
The God Delusion. Complete Review -sivusto. (englanniksi)
Terra Cognita - Jumalharha
Julius Eriksson

Johan Julius Almanzor Eriksson (22. lokakuuta 1884 Jomala – 14. tammikuuta 1961 Pietarsaari) oli suomalainen toimittaja.
Julius Erikssonin vanhemmat olivat merikapteeni, majakkamestari Johan Viktor Eriksson ja Amanda Eufrosyne Sundblom. Hän pääsi ylioppilaaksi Maarianhaminan reaalioppilaitoksen jatkoluokilta vuonna 1903 ja opiskeli Helsingin yliopistossa.
Eriksson työskenteli Åland-lehden avustajana vuosina 1906–1908 ja oli päätoimittajana Syd-Österbottenissa vuosina 1909–1914, Kotka Nyheterissä vuosina 1914–1918 ja Jakobstads Tidningissä ja sen edeltäjässä vuosina 1918–1954. Hänen nimimerkkejään olivat Luffare ja J. E.
Eriksson toimi Kotkan Säästöpankin kamreerina vuosina 1917–1918 ja Pietarsaaren raastuvanoikeuden jäsenenä vuosina 1919–1953. Hän oli Pietarsaaren kaupunginvaltuuston varapuheenjohtaja vuosina 1946–1950 ja puheenjohtaja vuosina 1951–1952. Eriksson toimi ruotsalaisessa kansanpuolueen paikallis- ja piiriosaston puheenjohtajana ja oli suomenruotsalaisten kansankäräjien edustaja vuosina 1946–1952.
Juottaminen

Juottamista.
Juottamisella tarkoitetaan metallien liittämistä toisiinsa käyttäen liitoksessa metallia tai metalliseosta, jonka sulamispiste on alhaisempi kuin liitettävien materiaalien. Suosittuja juotosaineita ovat muun muassa sinkki ja tina. Menetelmää, jossa myös liitettävät aineet sulavat kutsutaan hitsaamiseksi.
Pehmeä- tai pehmytjuottamisessa juotteen sulamislämpötila on alle 450 °C erotuksena kovajuotosta, jossa juote sulaa yli 450 °C:n lämpötilassa. Kovajuottoa käytetään muun muassa putkitöissä, mitä nimitetään myös kapillaarijuotoksi.
Putkien juottaminen

Kovajuottaminen on metallien liittämistä toisiinsa käyttäen liitoksessa metallia tai metalliseosta, jonka sulamispiste on alhaisempi kuin liitettävien materiaalien.
Työturvallisuus

Korkeiden lämpötilojen vuoksi juottamisessa on palovammojen ja tulipalojen vaara. Kuumista lisäaineista syntyvät "höyryt", juotoskäryt, ovat ihmiskeholle haitallisia ja voivat jopa olla myrkyllisiä. Lisäksi vaaratekijöitä aiheuttavat automatisoidussa juottamisessa tarvittavat kemikaalit. Juotetta kuumennettessa ja sen sulaessa, siitä nouseva "höyry" on peräisin tinalangan sisällä olevasta juoksutteesta. "Höyryt" ärsyttävät silmiä tai hengitysteitä ja pitempiaikainen altistuminen aiheuttaa hengityselinsairauksia, kuten astmaa ja keuhkokatarria. Käryn poistosta on huolehdittava niin, ettei juotoskäry pääse leviämään ympäröivään ilmaan. Apuna voi käyttää juotoskäryimuria.
Tinalankojen käsittely altistaa myös ihoärsytyksille, ja lyijypitoisten tinalankojen käsittelyä paljain käsin tulisi välttää lyijymyrkytyksen vaaran vuoksi, koska lyijy imeytyy ihon läpi elimistöön.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
KAMAT-tietokortit: Kovajuotos ja pehmeäjuotos - Työterveyslaitos
Tinaimurin ja juottimen käyttöä.
Tinaimuri.
Stein Eriksen

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Eriksen vuonna 1960. |  Eriksen vuonna 1960. |  Eriksen vuonna 1960. |  |
Maa:   Norja
Miesten alppihiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Oslo 1952 | suurpujottelu |  |
|  Hopeaa | Oslo 1952 | pujottelu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Åre 1954 | pujottelu |  |
|  Kultaa | Åre 1954 | suurpujottelu |  |
|  Kultaa | Åre 1954 | alppiyhdistetty |  |
|  Pronssia | Aspen 1950 | pujottelu |  |
Stein Eriksen (11. joulukuuta 1927 Oslo – 27. joulukuuta 2015 Park City, Utah, Yhdysvallat) oli norjalainen alppihiihdon olympiavoittaja. Hänen isänsä Marius Eriksen voitti olympiapronssia voimistelussa Tukholmassa 1912.
Ensimmäisissä arvokisoissaan Sankt Moritzin talviolympialaisissa 1948 Eriksen sijoittui pujottelussa 29:nneksi, syöksylaskussa 31:nneksi ja alppiyhdistetyssä 32:nneksi. Aspenin MM-kilpailuissa 1950 hän jo saavutti pujottelussa pronssia. Oslon talviolympialaisissa 1952 hän voitti kultaa suurpujottelussa, saavutti hopeaa pujottelussa ja sijoittui kuudenneksi syöksylaskussa. Åren MM-kilpailuissa 1954 hän voitti kultaa pujottelussa, suurpujottelussa ja alppiyhdistetyssä sekä keskeytti syöksylaskussa.
Eriksen oli ensimmäisiä tehokkaalla kesäharjoittelulla kuntoaan luoneita alppihiihtäjiä. Hänestä on sanottu, että hän oli hiihdon ensimmäinen "supertähti". Hän oli komea, tyylikäs ja karismaattinenlähde?. Kuuluisuudestaan huolimatta Eriksen säilytti maanläheisyyteensä. Hän on esimerkiksi sanonut, että "Ole kova, ole itsevarma. Mutta et ikinä ole kokonainen ja iloinen henkilö, jos et ole vaatimaton".
Eriksen auttoi alppihiihtoa kehittymään etenkin Yhdysvalloissa, jonne hän muutti olympiamenestyksen jälkeen. Hän toimi Amerikassa hiihdonopettajana monissa hiihtokeskuksissa.
Vuonna 1997 Norjan kuningas myönsi Eriksenille Royal Norwegian Order of Meritin, korkeimman mahdollisen tunnustuksen, jonka Norjan valtio voi myöntää maan ulkopuolella asuvalle henkilölle.
Eriksen kuoli Yhdysvalloissa 88-vuotiaana 27. joulukuuta 2015.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stein Eriksen Wikimedia Commonsissa
Miesten suurpujottelun olympiavoittajat
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Yhdysvallat
Jussarön majakka

Jussarön majakka
| --- | --- |
Sijainti:  Sundharun, Tammisaari Suomi
Vesistö:  Suomenlahti 
| --- | --- |
Korkeus:  25  m  
Materiaali:  teräsbetoni 
Värit:  Valkoinen, punainen 
| --- | --- |
Valmistunut:  1922, 1953, 1962, 1963
Automatisoitu:  1922
| --- | --- |
Valon korkeus:  30 m
Valonkanto:  31,1 km
Valon ominaisuudet:  Fl W 12s 
| --- | --- |
ARLHS:  FIN011 
Admiralty:  C4980 
List of Lights:  29821 
MarineTraffic:  1000005944 
NGA:  116-14892 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Jussarön majakka on majakka Tammisaaren edustalla sijaitsevalla Sundharunin saarella noin neljä kilometriä etelään Jussaarelta.
Jussaaren ensimmäinen valomajakka oli rakennettu vuonna 1881. Sen sijoituspaikaksi oli valittu saariryhmän suurin saari, jotta majakanvartijoiden asuinrakennukset voitaisiin rakentaa samalle saarelle itse majakkatornin kanssa. Tämän majakan sijainti todettiin kuitenkin huonoksi, sillä sen lähistöllä sijaitsi merenkulkua vaarantava magneettinen häiriöalue, joka häiritsi laivojen kompasseja. Tuolloin pidettiin mahdottomana rakentaa majakkaa saariston eteläisille luodoille.
Vuonna 1922 vanha majakka kuitenkin korvattiin uudella, ja sen sijoituspaikaksi valittiin saariston eteläosassa sijaitseva Sundharun. Uuden majakan valo sytytettiin ensi kerran 20. marraskuuta 1922, ja vanha majakka sammutettiin lopullisesti 25. joulukuuta 1922. Majakasta tuli myös Suomen ensimmäinen majakka, joka jo rakennusvaiheessa suunniteltiin miehittämättömäksi.
Majakka rakennettiin raudoitetusta betonista, ja sen valolaitteeksi valittiin asetyleenikäyttöinen AGAn valmistama vilkkulaitteisto. Uusi laitteisto oli itsetoiminen, joten majakanvartijan tarvitsi vierailla majakalla vain kerran kuussa.
Aiheesta muualla

Yle Arkivet: material om fyren (ruotsiksi)
Suomen majakat
| --- | --- |
Majakat:   Bengtskär  Bogskär  Flötjan  Gustaf Dalén  Gustavsvärn  Harmaja  Helsinki  Isokari  Jussarö  Kaijakari  Kalbådagrund  Kallan  Kallo  Kemi I  Kemi II  Keminkraaseli  Kokkola  Kotka  Kristiina  Kylmäpihlaja  Kökarsören  Lågskär  Längden  Marhällan  Marjaniemi  Merikarvia  Märket  Nahkiainen  Norrskär  Nyhamn  Oulu 1  Oulu 2  Oulu 3  Pietarsaari  Pori  Porvoo  Raahe  Rauma  Ritgrund  Rönnskär  Russarö  Sandbäck  Strömmingsbådan  Stubben  Suomen leijona  Suomenlinna  Sälgrund  Säppi  Sälskär  Söderskär  Tainio  Tankar  Tauvo  Tiiskeri  Ulkokalla  Utgrynnan  Utö  Vaasa  Valassaaret  Yttergrund 
Suomen majakat, joista 1940 ja 1944 tuli Venäjän majakkoja:   Hanhipaasi  Heinäluoto  Lounatrivi  Narvi  Numeroniemi  Pohjoiskorkia  Ristiniemi  Ruuskeri  Seiskari  Seivästö  Someri  Sortanlahti  Tytärsaari  Vaitolahti 
Suomen entiset majakat:   Glosholm  Heiskanen  Leppäniemi  Nyhamn  Pohjoisrivi  Porkkala  Rönnskär  Sirnitsä  Söderskär
Ergonomia

Esimerkki ergonomiasta – hiirimatto rannetuella. Geelitäytteinen tuki suojelee rannetta kulumavammoilta.
Ergonomia on ihmisen ja tekniikan välisen vuorovaikutuksen kehittämistä, jonka tavoitteena turvallisuus, terveys sekä järjestelmien häiriötön ja tehokas toiminta.
Ergonomia jaetaan yleensä kolmeen osa-alueeseen:
Fyysinen ergonomia käsittelee ihmiskehon vastauksia fyysisiin fysiologisiin kuormiin. Alan aiheita ovat mm. käsin tehtävä materiaalien käsittely, työpisteen tila, työvaatimukset ja riskitekijät, kuten toisto, tärinä, voima ja epämiellyttävät tai staattiset asennot, jotka liittyvät lihas- ja tukielinsairauksiin.
Kognitiivinen ergonomia on ala, joka tutkii älyllisiä prosesseja, kuten havaitsemista, tarkkaavaisuutta, kognitiota, motorista kontrollia ja muistivarastoja ja niiden vaikutusta suhteessa muihin ihmisiin ja systeemeihin. Alan aiheisiin kuuluvat älyllinen työkuormitus, valppaus, päätöksen tekeminen, ihmisvirheet, ihmisen ja tietokoneen vuorovaikutus ja harjoittelu.
Organisatorinen ergonomia tai makroergonomia käsittelee sosioteknisten järjestelmien, kuten organisaatiorakenteiden, käytäntöjen ja prosessien optimointia. Alan tutkimusta tehdään vuorotyöstä, aikatauluttamisesta, työtyytyväisyydestä, motivaatioteoriasta, valvonnasta, ryhmätyöskentelystä, etätyöstä ja etiikasta.
Ergonomiaan alettiin kiinnittää huomiota toisessa maailmansodassa, kun huomattiin eri taistelukoneiden käyttäjien suoritusten parantuvan, kun heidän ei tarvitse olla epämukavasti ohjaamossa. Lisää huomiota ergonomiaan heräsi, kun huomattiin, että yhden vivun paikan vaihtaminen aiheutti uusia onnettomuuksia.
Yleistä

Sana ergonomia tulee kreikan kielen sanoista ergo (työ) ja nomos (luonnonlait).
Ergonomia on tieteenala joka tutkii ihmisten ja järjestelmän välistä vuorovaikutusta ja ammattiala joka soveltaa teoriaa, periaatteita, dataa ja metodeja suunnitteluun ihmisten hyvinvoinnin ja järjestelmän suorituskyvyn optimoimiseksi.
Kirjallisuutta

Martti Launis & Jouni Lehtelä (toim.): Ergonomia.  Helsinki:  Työterveyslaitos, 2011.  ISBN 978-951-802-966-6
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Työterveyslaitos: Ergonomia (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen ergonomiayhdistys
IEA:n kotisivut (englanniksi)
Rasitusvammoja käsittelevä sivu (englanniksi)
Heikki Jussila (maallikkosaarnaaja)

Heikki Jussila (17. elokuuta 1863 – 26. lokakuuta 1955) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja vanhoillislestadiolainen maallikkosaarnaaja, joka on kirjoittanut tärkeitä kirjoja vanhoillislestadiolaiselle kristillisyydelle. Heikki Jussilan saarnatoiminnan kautta hyvin monet ihmiset "saivat parannuksen armon" vanhoillislestadiolaisuuteen. Hän oli vanhoillislestadiolaisen rovastin Oskari Heikki Jussilan (Oskar Henrik, 16. huhtikuuta 1888 Leppävirta – 24. huhtikuuta 1955 Alatornio) isä. Vanhoillislestadiolainen maallikkosaarnaaja, opettaja Jaakko Jussila oli Heikki Jussilan veli. Heikki Jussila asui Leppävirralla vuosina 1887–1908.
Teoksia

1948 Kutsujan armo laestadiolaisessa kristillisyydessä. Oulu (tai "Kutsujan armo lestadiolaisessa kristillisyydessä" tai "Kutsujan armo")
Jussila Heikki: Iankaikkinen evankeliumi. Sidottu, 305s, Suomen Rauhanyhdistyksen Keskusyhdistys - 1974 (tämän painoksen painovuosi). (Raamatunselitysteos)
Erineos (Akhaia)

| Erineos> Ἐρινεός.Sijainti |
| --- | --- |
 Erineos
Koordinaatit:  38°18′35″N, 21°59′35″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Lampíri, Erineós, Aigiáleia, Akhaia, Länsi-Kreikka
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Akhaia
Kaupunki:  Rhypes
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Erineos (m.kreik. Ἐρινεός, myös Ἐρινεόν, Erineon, Ἐρινεὸς λιμήν, Erineos limēn; lat. Erineus, Erineum) oli antiikin aikainen kaupunki Akhaiassa Kreikassa. Se sijoitetaan nykyisen Aigiáleian kunnan alueelle lähelle nykyistä Lampírin kylää.
Erineos sijaitsi Peloponnesoksen niemimaan pohjoisrannikolla Korintinlahden rannalla luoteeseen Aigionista ja pohjoiseen Rhypesistä eli Rhypaista. Se kuului Rhypesin kaupunkivaltion alueeseen ja toimi sen satamana. Pausanias sanoo Aigionin ja Erineoksen väliseksi etäisyydeksi 60 stadioninmittaa. Kaupungin mainitsee myös Thukydides.
Erineos oli olemassa ainakin arkaaiselta roomalaiselle kaudelle. Kaupungin luona käytiin meritaistelu ateenalaisten ja peloponnesoslaisten, pääasiassa korinttilaisten, laivojen välillä vuonna 413 eaa.
Nykyinen Aigiáleian kunnan Erineóksen kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta, jonka alueella Lampírin kylä sijaitsee, on saanut nimensä kaupungista.
Eriyttäminen

Eriyttäminen tarkoittaa opettajan ratkaisuja, joilla tämä pyrkii tukemaan jokaisen ryhmässä olevan oppilaan persoonallista kehitystä.
Eriyttämisen ulkonaiset, koulutukselliset, organisatoriset ja hallinnolliset keinot ovat olleet Suomessa rinnakkaiskoulujärjestelmä, linjajako, eritasoryhmät, tasokurssit, pysyvä erityisopetus, vapaaehtoiset ja valinnaiset aineet, tukiopetus, lisäkurssit sekä luokalle jättäminen.
Eriyttämisen sisäiset, opetukselliset ja pedagogiset keinot ovat olleet opetuksen yksilöllistäminen, korjaavan opetuksen (tukiopetus, erityisopetus) antaminen, lisätehtävät, luokan sisäiset sekakoosteiset ryhmät, oma opinto-ohjelma, sekä erilaiset tavoiteoppimisstrategiat.
Erityistieteet

Pallas Athene edusti antiikin kreikkalaisille viisautta.
Erityistieteillä tarkoitetaan kaikkia niitä tieteen aloja (esimerkiksi fysiikka, psykologia, jotka tutkivat kukin omaa osa-aluettaan kokemusperäisin tutkimusmenetelmin. Jokaisella erityistieteellä on omat menetelmänsä ja käytäntönsä.
Käsitettä käytetään erityisesti filosofisessa yhteydessä. Tällöin taustalla on usein käsitys, että erityistieteet ovat filosofian piiristä aikojen saatossa erkaantuneita aloja, ja filosofia keskittyy nykyään erityistieteiden ongelmien sijaan todellisuuden yleisten piirteiden ja erityistieteiden tarvitseman yhteisen yleistieteellisen pohjan tutkimiseen. Monilla erityistieteillä on oma taustafilosofiansa filosofian piirissä (esimerkiksi fysiikalla fysiikan filosofia, psykologialla mielenfilosofia).
Julkinen oikeusapu

Julkinen oikeusapu tarkoittaa yhteiskunnan antamaa oikeudellista neuvontaa ja oikeudellista avustamista sitä tarvitseville henkilöille. Suomessa oikeusapua antavat valtion oikeusaputoimistot sekä yksityiset asianajo- ja lakiasiaintoimistot.
Julkinen oikeusapu on Suomessa järjestetty vuodesta 2002 oikeusapulain nojalla. Se korvasi aiemmat erilliset lait maksuttomasta oikeudenkäynnistä ja yleisestä oikeusavusta.
Oikeusavun myöntämisen periaatteet > Oikeusavun hakeminen

Oikeusapua haetaan oikeusaputoimistolta, joka myös päättää avun myöntämisestä. Käytännössä tuomioistuinasioissa voi kääntyä suoraan sen asianajotoimiston tai lakiasiaintoimiston puoleen, jonka palveluita haluaa käyttää. Oikeusaputoimistot toivovat, että oikeusapuhakemukset täytetään ohjatusti itse valitun avustajan kanssa, joka hoitaa hakemuksen oikeusaputoimiston ratkaistavaksi.
Muissa kuin tuomioistuinasioissa (esimerkiksi asiakirjan laatiminen, perunkirjoitus, perinnönjako) oikeusapua saa vain oikeusaputoimistosta.
Oikeusavun saaminen on sidottu hakijan tuloihin ja varallisuuteen. Ne lasketaan käytettävissä olevien varojen mukaan. Käytettävissä olevissa varoissa otetaan huomioon hakijan ja hänen avio- tai avopuolisonsa kuukausittaiset tulot, välttämättömät menot, varallisuus ja elatusvelvollisuus. Yksin asuva henkilö saa maksutonta oikeusapua, mikäli hänen käytettävissä olevat tulonsa ovat enintään 600 euroa. Avio- tai avoliitossa vastaava määrä on 550 euroa puolisoa kohti. Tätä suuremmat tulot omaavat maksavat oikeusavusta omavastuun, joka kasvaa tulojen mukaan. Oikeusapuun ei ole oikeutettu henkilö jonka käytettävissä olevat tulot ovat yli 1300 euroa (puolisoilla 1200 euroa) kuukaudessa.
On siis huomattava, että puolison tulot voivat johtaa siihen, ettei oikeusapua myönnetä. Näin siitä huolimatta, että hakijan puolisolla ei ole velvollisuutta osallistua asian hoitamisesta aiheutuviin kustannuksiin. Joulukuun 2009 alusta alkaen puolison tulot eivät kuitenkaan enää rajoita rikosasian vastaajan oikeutta saada oikeusapua.
Hakijan taloudellista asemaa ei kuitenkaan tarvitse selvittää silloin, kun hakijalle annetaan vähäistä oikeudellista neuvontaa puhelimitse tai muuta sähköistä etäviestintä käyttäen. Vähäisestä oikeudellisesta neuvonnasta ei peritä omavastuuosuutta.
Oikeusapu ei kata miltään osin vastapuolelle maksettavaa kulukorvausta. Eli oikeusapua saavalla on kuluriski siltä osin, että hän häviää asiansa ja joutuu korvaamaan vastapuolen oikeudenkäyntikulut.
Oikeusavun myöntämisen periaatteet > Oikeusavun hakeminen > Oikeusapuun kuuluvat etuudet

Oikeusavun myöntäminen kattaa seuraavat kulut:
avustajan palkkiot ja korvaukset kokonaan tai osittain sen mukaan kuin oikeusapupäätöksessä todetaan;
asian käsittelyssä tarvitseman tulkkaus- ja käännösavun; sekä
käsittelymaksut, toimituskirjamaksut ja erilliset kustannukset pääasiaa käsittelevässä viranomaisessa; vastaavia maksuja ei peritä myöskään muissa viranomaisissa niiden suorittamista toimenpiteistä ja antamista toimituskirjoista, jotka ovat tarpeen asian hoitamiseksi.
Valtion varoista suoritetaan oikeusapua saaneen asianosaisen nimeämälle todistajalle maksettavat korvaukset. Muut oikeusapua saaneen tuomioistuimessa tapahtuneesta todistelusta aiheutuneet kustannukset korvataan valtion varoista, jos todistelu on ollut asian selvittämiseksi tarpeen.
Jos muu oikeusapua saanut asiaan osallinen kuin rikosasian vastaaja on määrätty asian selvittämisen vuoksi saapumaan henkilökohtaisesti tuomioistuimeen, korvataan hänen tuomioistuimeen saapumisestaan aiheutuneet kustannukset valtion varoista.
Lisäksi oikeusavun myöntäminen vapauttaa edun saajan velvollisuudesta suorittaa tuomion tai päätöksen täytäntöönpanosta valtiolle suoritettavia ulosottomaksuja ja etukäteen perittäviä kuluja. Kaikki välttämättömät täytäntöönpanokulut suoritetaan valtion varoista, jos niitä ei voida saada vastapuolelta perityiksi.
Oikeusavun myöntäminen toisessa Euroopan unionin jäsenvaltiossa tai Euroopan talousalueeseen kuuluvassa valtiossa vapauttaa edellä tarkoitetulla tavalla ulosottomaksuista ja kuluista, jos tuomio pannaan täytäntöön Suomessa.
Hakijalle, jonka ei katsota tarvitsevan oikeusavustajaa, mutta joka olisi taloudellisen asemansa perusteella oikeutettu oikeusapuun ilman omavastuuosuutta, voidaan oikeusapuna myöntää kaikki edellä mainitut etuudet avustajaa lukuun ottamatta.