stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aittokoski (yritys)

Aittokoski Oy oli ylikiiminkiläinen tehdasosuuskunta, joka perustettiin vuonna 1908 Ylikiimingin Vesalankylään, Kiiminkijoessa sijaitsevan Aittokosken rannalle.
1900-luvun alussa kasvava teollisuus käytti suuria määriä puuta, ja myös Kiiminkijoki toimi puun uittoreittinä. Vuonna 1908 Aittokoskessa jo olevan vesimyllyn yhteyteen perustettiin sahalaitos. Osuuskunnan ensimmäisten vuosien toiminnasta ei ole tarkkoja tietoja, mutta verotusasiakirjojen mukaan saha on tuottanut voittoa, ja vuonna 1914 mainitaan kannetun veroa tehdasosuuskunnan tuloista.
Aittokoski Oy tuotti voittoa koko 1930-luvun sekä vielä vuoden 1945 jälkeenkin. Uusintainvestoinnit aloitettiin vasta jatkosodan jälkeen. Vielä 1960-luvulla sahalla työskenteli parikymmentä henkilöä, ja muu henkilökunta mukaan lukien yhtiön henkilökunta käsitti noin 30 henkeä.
Yhtiön alamäki alkoi 1960-luvun puolivälin jälkeen, ja vuoden 1974 yhtiökokouksessa päätettiin, että toiminta lopetettaisiin ja saha sekä kiinteistöt myytäisiin yksityiselle.
Kozue Andō

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Kozue Andō
Syntymäaika: 9. heinäkuuta 1982 (ikä 42)
Syntymäpaikka: Utsunomiya, Japani
Kansalaisuus: Japani
Pelipaikka: Hyökkääjä
Pituus: 165 cm
Seura
Seura: Urawa Reds
Pelinumero: 30
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2002–2009 2010–2012 2013–2015 2015–2017 2017– | Urawa Reds Duisburg Frankfurt Essen Urawa Reds | 146 (98) 58 (19) 52 (16) 35 (5) 23 (2) |
Maajoukkue
| 1999–2015 | Japani | 126 (19) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Kozue Andō (jap. 安藤梢, Andō Kozue, s. 9. heinäkuuta 1982) on japanilainen jalkapalloilija, joka edustaa sarjatasolla saksalaista 1. FFC Frankfurt -seuraa. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Andō on pelannut Japanin naisten maajoukkueessa 126 maaottelua kesäkuusta 1999 alkaen ja tehnyt niissä 19 maalia. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 2011 pelaten kaikissa Japanin kuudessa ottelussa. Lontoon 2012 kesäolympialaisissa hän saavutti olympiahopeaa pelaten yhden ottelun kokonaan ja tullen neljässä ottelussa kentälle vaihtopelaajana. Vuoden 2015 MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa mutta ehti pelata vain puolisen tuntia ennen kisat hänen osaltaan päättänyttä nilkkavammaa.
Andō kuului Japanin joukkueeseen lisäksi vuosien 2004 ja 2008 olympialaisissa sekä vuosien 1999 ja 2007 MM-kilpailuissa,
Vuosina 2009–2013 Andō pelasi saksalaisessa FCR 2001 Duisburg -seurassa.
Alvin Kraenzlein

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Alvin Kraenzlein vuonna 1899. |  Alvin Kraenzlein vuonna 1899. |  Alvin Kraenzlein vuonna 1899. |  |
Maa:    Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Pariisi 1900 | 60 m |  |
|  Kultaa | Pariisi 1900 | 110 m aidat |  |
|  Kultaa | Pariisi 1900 | 200 m aidat |  |
|  Kultaa | Pariisi 1900 | pituus |  |
Alvin Christian Kraenzlein (12. joulukuuta 1876 Minneapolis, Minnesota, Yhdysvallat – 6. tammikuuta 1928 Wilkes-Barre, Pennsylvania, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen yleisurheilija, joka voitti vuonna 1900 Pariisin olympialaisissa 60 metriä, 110 metrin aidat, 200 metrin aidat ja pituushypyn. Hän on ainoa yleisurheilussa neljä yksilölajin voittoa samoissa kisoissa saavuttanut urheilija. Ennen olympialaisia Kraenzlein voitti useita amatööriurheiluliitto AAU:n Yhdysvaltain-mestaruuksia. Kilpauransa jälkeen hän toimi valmentajana muun muassa Saksassa ja Kuubassa.
Perhe

Alvin Kraenzlein syntyi vuonna 1876 saksalaisille maahanmuuttajille Johann Georg Kränzleinille ja Maria Augusta Schmidtille. Perhe muutti pian Alvinin syntymän jälkeen Milwaukeehen.
Yliopistourheilu

Kraenzlein aloitti juoksu- ja hyppykilpailut milwaukeelaisessa high schoolissa. Wisconsonin yliopistoon hän kirjautui vuonna 1895. Hän otti ensimmäisen merkittävän voittonsa vuonna 1897, kun hän voitti Yhdysvaltain amatööriurheiluliiton (AAU) 220 jaardin aitajuoksumestaruuden. Pennsylvanian yliopiston tunnettu yleisurheiluvalmentaja Mike Murphy huomasi pian Kraenzlein ja houkutteli tämän yliopistoonsa, jossa hän opiskeli hammaslääketiedettä.
Murphyn alaisuudessa Kraenzlein kehitti aitomistyyliään. Aitajuoksijat yleensä hidastivat aidalle ja hyppäsivät aidan yli molemmat jalat koukussa. Kraenzlein alkoi aitoa siten, että hänen toinen jalkansa oli suoristettuna ja toinen jalka edelleen koukistettuna. Hänen vauhtinsa ei hidastunut aitaa ylittäessä samalla tavalla kuin muiden, ja tästä tavasta tuli lopulta aitajuoksun vallitseva tyyli.
Pennsylvanian yliopistoa edustanut Kraenzlein voitti vuoden 1898 AAU:n mestaruuskilpailuissa 120 ja 220 jaardin aitajuoksun. Samana vuonna hän teki 120 jaardin maailmanennätyksen 15,2. Kraenzlein uusi 1899 120 ja 220 jaardin mestaruutensa ja otti myös pituushypyn mestaruuden. Hän voitti vuosina 1898–1900 myös IC4A-mestaruuden molemmissa aitajuoksulajeissa. Vuonna 1899 hän otti kilpailussa ennätykselliset 18 pistettä, kun hän voitti myös 100 jaardin juoksun ja sijoittui toiseksi pituushypyssä. Suoritus auttoi Pennsylvanian yliopiston joukkuemestaruuteen.
Nelinkertainen olympiavoittaja Pariisissa 1900

Pariisin olympialaisissa 1900 Kraenzlein voitti olympiakultaa 60 metrin juoksussa, pituushypyssä, 110 metrin aidoissa ja 200 metrin aidoissa kolmen päivän aikana. Kukaan toinen urheilija ei ole voittanut olympialaisten yleisurheilussa samoissa kisoissa neljää henkilökohtaista kultamitalia. 60 metrin voittoaika oli 7,0 ja 200 metrin aitojen 25,4. Pituushypyn voittotulos 718,5 oli uusi olympiaennätys. Ellery Clarkin edellinen ennätys parani 83,5 senttimetriä. 110 metrin aidoissa hän juoksi alkuerissä ajan 15,6, joka paransi Thomas Curtisin olympiaennätystä kahdella sekunnilla. Loppukilpailun voittoaika 15,4 oli myös uusi maailmanennätys.
Pituushypyssä Kraenzlein voitti hopeamitalisti Meyer Prinsteinin vain yhdellä sentillä. Prinstein hyppäsi tuloksensa karsinnassa, joiden tulokset laskettiin mukaan loppukilpailuun. Prinstein ei saanut yliopistovalmentajiltaan lupaa kilpailla finaalissa, joka järjestettiin sunnuntaina. Kraenzleinilla ei ollut tällaisia rajoituksia, ja hän hyppäsi finaalissa voittoon riittänyt 718,5 senttimetriä. Prinstein ehdotti maanantaille uutta kilpailua, mutta Kraenzlein ei tähän suostunut. Tämä aiheutti miesten välille monivuotisen riidan.
Kraenzlein teki kaikkiaan seitsemän maailmanennätystä (kaksi aidoissa ja viisi pituushypyssä). [lähde? ]
Valmentajana

Kraenzlein valmistui vuonna 1900 hammaslääkäriksi. Hän ei kuitenkaan harjoittanut ammattia, vaan ryhtyi valmentajaksi. Hän valmensi vuodet 1910–1913 Michiganin yliopistossa.
Kranzlein teki vuonna 1913 viiden vuoden sopimuksen Saksan olympiajoukkueen valmentamisesta. Hänen palkkansa oli raporttien mukaan 50 000 Yhdysvaltain dollaria. Kraenzlein muutti Saksaan ja asui Berliinissä, kunnes sodan uhka pakotti hänet palaamaan Yhdysvaltoihin. Hän lähti Saksasta juuri ennen ensimmäisen maailmansodan alkamista. Sodan jälkeen Kraenzlein toimi muun muassa Kuuban yleisurheilumaajoukkueen valmentajana.
Kranzlein sairastui elokuussa 1927 sydäntautiin ja kuoli tammikuussa 1928.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alvin Kraenzlein Wikimedia Commonsissa
Miesten 110 metrin aitajuoksun olympiavoittajat
Miesten pituushypyn olympiavoittajat
Kraenzlein aitajuoksemassa Pariisissa 1900.
Amore (albumi)

| Amore The Hooters |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : 1983
 Julkaistu: 1983
 Formaatti: 12"
 Tuottaja(t): Eric Bazilian, Rob Hyman
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 25.04
 Levy-yhtiö: Antenna
The Hootersin muut julkaisut
|   | Amore 1983 | Nervous Night 1985 |
Amore on yhdysvaltalaisen rockyhtye The Hootersin EP-levy vuodelta 1983.
Kappaleet > A-puoli

Amore – 3.31 (säv. Rob Hyman, Eric Bazilian)
Blood From a Stone – 3.19 (säv. Hyman, Bazilian)
Hanging On a Heartbeat – 3.01 (säv. Hyman, Bazilian, Glenn Goss, Jeff Ziv)
All You Zombies – 3.07 (säv. Hyman, Bazilian)
Kappaleet > B-puoli

Birdman – 3.17 (säv. Hyman, Bazilian)
Don't Wanna Fight – 2.50 (säv. Hyman, Bazilian)
Fightin' On the Same Side – 2.53 (säv. Hyman, Bazilian)
Concubine – 2.22 (säv. Hyman, Bazilian)
Kappaleet > 2001 CD:n Bonus raidat

Lucy in the Sky with Diamonds – 3.59 (säv. John Lennon, Paul McCartney)
Man in the Street – 3.58 (säv. Don Drummond)
Raita 9 nauhoitettu livenä Giants Stadium 1986.
Kokoonpano

Eric Bazilian – laulu, kitarat, saksofoni
Rob Hyman – laulu, kosketinsoittimet
Rob Miller – basso, laulu
John Lilley – kitara
David Uosikkinen – rummut
Arviot

Allmusic:
Aiheesta muualla

Zig Zag discogs.com -sivustolla
Aittojärvi (Pudasjärvi)

| Aittojärvi |
| --- | --- |
 Aittojärvi
 Koordinaatit: 65°25.114′N, 26°44.592′E 
Valtio:  Suomi
Lääni:  Oulun lääni
Maakunta:  Pohjois-Pohjanmaan maakunta
Kunta:  Pudasjärvi
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  93170
Suuntanumero(t):  08
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Aittojärvi on Pudasjärven kaupungissa sijaitseva kylä. Kylä sijaitsee noin 15 kilometriä länteen keskustaajamasta Oulun Tannilaan johtavan seututien 855 varrella. Kylällä on ollut oma koulu, joka lakkautettiin vuonna 2016. Nykyään kylän lapset käyvät koulua keskustaajamassa sijaitsevassa Hirsikampuksessa.
Aittojärvi ja sen lähellä sijaitseva Ypykkäjärvi ja Kyngäs muodostavat yhdessä valtakunnallisesti merkittävän kulttuurihistoriallisen kainuulaistyyppisen maisema-alueen.
Aittojärvi (Taipaleenharju)

| Aittojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Pudasjärvi, Taipaleenharju
Koordinaatit:  65°15′48″N, 26°49′06″E
Järvinumero:  60.064.1.017 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  108  m 
Pinta-ala:  1,8 km²
 fiAittojärvi 
Aittojärvi on Pudasjärven kaupungissa Taipaleenharjun kylässä sijaitseva järvi. Se sijaitsee noin 15 kilometrin päässä kaupungin keskustaajamasta Kurenalta, ja noin 70 kilometriä Oulusta valtatien 20 eteläpuolella. Nimensä järvi lienee saanut jo varhain sen rannalle rakennetuista aitoista eränkäynnin, saaliin ja verkkojen säilyttämiseksi.
Järvi rajoittuu pohjoisrantaa lukuun ottamatta metsiin. Pohjoisrannalla on peltoja. Järven rantoja kiertävät laajat saraniityt. Vesikasvillisuutta on eniten järven länsipuolella, joka ajoittain on lähes kokonaan järvikortteen valtaama. Järveen laskee Sorvarinjärvestä lähtevä Sorvarinoja.
Järvessä on runsas vesilinnusto, ja se luokitellaankin valtakunnallisessa lintuvesiensuojeluohjelmassa kansainvälisesti arvokkaaksi kohteeksi. Siellä pesii 9–11 vesilintulajia, joiden vuotuinen kanta on 130–140 paria. Runsaslukuisimpia lajeja ovat muun muassa tukkasotka, haapana, sinisorsa ja tavi.
Alvin Lee

| Alvin Lee |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. joulukuuta 1944 Nottingham, Englanti
Kuollut: 6. maaliskuuta 2013 (68 vuotta) Espanja
Kansalaisuus:  britannia
Ammatti:  blueskitaristi
Puoliso:  Evi
Lapset:  Jasmin
Muusikko
Taiteilijanimi:  Alvin Lee 
Tyylilajit:  rock 
Soittimet:  kitara 
Levy-yhtiöt:  Decca Records, Atlantic Records, Chrysalis Records, Columbia Records ja Deram 
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Graham Barnes eli Alvin Lee (19. joulukuuta 1944 Nottingham, Englanti – 6. maaliskuuta 2013 Espanja) oli englantilainen blues/rock-kitaristi, joka tunnetaan urastaan yhtyeissä Ten Years After ja Ten Years Later.
Elämä ja ura

Alvin Lee syntyi Nottinghamissa ja aloitti kitaransoiton 13-vuotiaana. Soiton aloituksen aikoina Lee sai vaikutteita vanhempiensa jazz- ja bluesäänitteistä mutta myöhemmin Rock and rollin tullessa kuvioihin hän alkoi todella kiinnostua soittamisesta. Kitaristit kuten Chuck Berry ja Scotty Moore olivat hänen suuria innoittajiaan.[lähde? ]
Leen varhainen kokoonpano The Jaybirds oli suosittu kotikulmilla ja saavutti menestystä myös The Beatlesin jalanjäljissä Hampurissa, Saksassa vuonna 1962. Mutta yhtyeen muutettua Lontooseen ja vaihdettuaan nimekseen Ten Years After vuonna 1966, suosio alkoi todella kasvaa. Yhtye sai kutsun Windsor Jazz & Blues Festivalille, jonka seurauksena he saivat ensimmäisen levytyssopimuksensa. Ensimmäinen levy, Ten Years After, sai yllättäen soittotilaa San Franciscossa Kalifornian underground-radiokanavavilla saavuttaen kuuntelijoiden ja erityisesti promoottori Bill Grahamin innokkaan hyväksynnän. Graham kutsui yhtyeen kiertueelle Yhdysvaltoihin kesällä 1968. Leen omaperäinen, nopea ja energinen soittotyyli teki vaikutuksen Yhdysvaltojen yleisöihin. Ten Years After kiersi Yhdysvaltoja 28 kertaa seitsemässä vuodessa eli enemmän kuin yksikään englantilainen yhtye siihen mennessä.[lähde? ]
Ten Years After -yhtyeen tunnetuin esiintyminen tapahtui Woodstockissa vuonna 1969. Festivaalin ja siitä tehdyn dokumenttielokuvan myötä yhtyeen suosio kasvoi entisestään.
Ten Years After saavutti suurta suosiota ja teki kymmenen levyä yhdessä mutta vuonna 1973 Lee tunsi soittonsa rajoitetuksi yhtyeessä ja erosi. Hän levytti countryrock-tyylisen On The Road To Freedom -levyn yhdessä yhdysvaltalaisen gospel-laulaja Mylon LeFevren ja muiden kuuluisuuksien kuten George Harrisonin, Steve Winwoodin, Ron Woodin ja Mick Fleetwoodin kanssa. Vuotta myöhemmin Lee esiintyi Alvin Lee & The Company- nimellä Lontoossa ja esiintyminen taltioitiin ja julkaistiin nimellä In Flight. 1970-luvun loppuun mennessä hän julkaisi vielä kaksi levyä; Pump Iron ja Let It Rock sekä kiersi Ten Years Later-yhtyeen kanssa Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Ten Years Later -kokoonpano julkaisi myös kaksi levyä Rocket Fuel (1978) Ride On (1979).[lähde? ]
Lee lähti reunion-kiertueille Ten Years Afterin kanssa vuosina 1992, 1997 ja 1999, mutta jatkoi myös sooloesiintymisiä ja levytyksiä. Esimerkiksi vuonna 1992 ilmestyi albumi Zoom. Hänen kiertuekokoonpanoissaan ovat soittaneet mm. Steve Gould, Mick Taylor ja Pete Pritchard. 2004 Alvin Lee teki rockabilly-levyn yhdessä Scotty Mooren kanssa "In Tennessee". Neljänneksitoista ja viimeiseksi julkaistuksi levyksi jäi elokuussa 2012 julkaistu Still on the Road to Freedom.
Soitin

Alvin Lee soitti usein punaisella rauhanmerkein koristellulla Gibson ES-335 kitaralla, jossa kahden humbucker-mikrofonin välissä oli yksi yksikelainen mikrofoni.  Gibson tuottii myöhemmin ES-335:sta erityisen Alvin Lee -mallin.
Lee Suomessa

Suomessa Alvin Lee esiintyi Ten Years Afterin kitaristina Helsingin Kulttuuritalolla vuonna 1969 sekä Järvenpään Puistobluesissa vuonna 1997. Down By The Laituri 1999[lähde? ].
Diskografia > Albumit

On the Road to Freedom (Mylon LeFevren kanssa, 1973)
In Flight (1974)
Pump Iron! (1975)
Let It Rock (1978)
Rocket Fuel (1978)
Ride On (1979)
Free Fall  (1980)
RX5 (1981)
Detroit Diesel (1986)
Zoom (1992)
Nineteen Ninety-Four (1994)
In Tennessee (2004)
Saguitar (2007)
Still on the Road to Freedom (2012)
The Last Show (28. toukokuuta 2012, Raalte Hollanti)
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Alice Hathaway Lee Roosevelt

Alice Hathaway Lee Roosevelt
Alice Hathaway Lee Roosevelt (29. heinäkuuta 1861 – 14. helmikuuta 1884) oli Yhdysvaltain presidentti Theodore Rooseveltin ensimmäinen vaimo.
Alice oli varakkaan Bostonilaisen pankkiirin George Cabot Leen ja Caroline Watts Haskel Leen tytär. Luonteensa perusteella Alice sai lempinimekseen Sunshine. Alice oli 17-vuotias tavatessaan tulevan miehensä ensi kertaa serkkunsa luona. Theodore rakastui Aliceen ensisilmäyksellä.
Rooseveltit menivät naimisiin 27. lokakuuta 1880. Parilla oli yksi yhteinen tytär, Alice Roosevelt Longworth. Vain kaksi päivää tämän syntymän jälkeen 22-vuotias Roosevelt menehtyi munuaistautiin. Theodore Rooseveltin äiti Martha oli menehtynyt vain 11 tuntia aikaisemmin lavantautiin. Theodore Roosevelt oli tuolloin 25-vuotias. Alice haudattiin Green-Woodin hautausmaahan. Tytär Alice kastettiin päivä hautajaisten jälkeen.
Alice Roosevelt kuoli ennen miehensä nousua Yhdysvaltain presidentiksi eikä siten koskaan ollut Valkoisen talon emäntä.
Vaimonsa kuoleman jälkeen Theodore matkusteli yksin ja jätti tyttärensä vanhemman siskonsa Anna Rooseveltin hoiviin. Pari vuotta myöhemmin tuleva presidentti meni uusiin naimisiin Edith Rooseveltin kanssa, ja pariskunta kasvatti tytön muiden lastensa kanssa.
Air Astana

| Air Astana |
| --- | --- |

 Air Astanan Boeing 767
 IATA: KC  –  ICAO: KZR 
Kutsukoodi:  ASTANALINE
Perustettu:  29. elokuuta 2001
Laivaston koko:  31
Kohteiden määrä:  64
Tunnuslause:  From the Heart of Eurasia
Solmukohdat:  Almatyn kansainvälinen lentoasema  Astanan kansainvälinen lentoasema
Kotipaikka:   Almaty, Kazakstan
Kanta-asiakasohjelma:  Nomad Club
Air Astana (IATA: KC, ICAO: KZR) on kazakstanilainen lentoyhtiö, jonka kotikenttinä toimivat Astanan kansainvälinen lentoasema ja Almatyn lentoasema. Se on Kazakstanin hallituksen (51 %) ja BAE Systemsin (49 %) omistuksessa.
Air Astana perustettiin 29. elokuuta 2001 ja se aloitti palvelunsa 15. toukokuuta 2002.
Patria koulutti Pirkkalassa yhtiölle lentäjiä vuoden 2022 loppuun saakka.
Kohteet

Kesäkuussa 2017
Kazakstanissa: Almaty, Aqtaw, Aqtöbe, Astana, Atıraw, Karaganda, Qostanay, Qızılorda, Öskemen, Pavlodar, Petropavl, Šymkent, Jezqazğan, Uralsk
Ulkomailla: Abu Dhabi, Amsterdam, Antalya, Baku, Bangkok, Peking, Biškek, Delhi, Dušanbe, Frankfurt am Main, Hồ Chí Minhin kaupunki, Hongkong, Istanbul, Kazan, Kiova, Kuala Lumpur, Lontoo, Moskova, Novosibirsk, Omsk, Orenburg, Pariisi, Samara, Pietari, Soul, Taškent, Tbilisi, Ürümqi, Jekaterinburg
Laivasto

Joulukuussa 2018:
8 kpl Airbus A320
1 kpl Airbus A320neo (tilauksessa 2kpl)
4 kpl Airbus A321
3 kpl Airbus A321neo
5 kpl Boeing 757-200
3 kpl Boeing 767-300
3 kpl Boeing 787 (tilauksessa)
1 kpl Embraer 190
9 kpl Embraer ERJ-190
Euroopan unioni asetti Air Astanan Euroopan unionin lentoliikenteeseen kieltolistalle 13. heinäkuuta 2009. Kielto poistui yhtiön osalta listan päivityksessä 12/2016.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi, venäjäksi, kazakiksi)
Air Astanan Boeing 757
Alexándras

| Alexándras Λεωφόρος Αλεξάνδρας |
| --- | --- |
 Johdinauto Alexándras-kadulla.
Maa:  Kreikka
Kaupunki:  Ateena
Tieluokka:  katu
Pituus:  3 km
Alkupiste:  28is Oktovríou
Päätepiste:  Kifisías (3 km)
Alexándras (kreik. Λεωφόρος Αλεξάνδρας, Leofóros Alexándras, ”Aleksandran valtakatu”) on katu Ateenassa Kreikassa. Se on nimetty Kreikan ja Tanskan herttuatar Aleksandran mukaan.
Alexándras-katu kulkee Ateenan varsinaisen kaupunkialueen pohjoisosassa suurin piirtein länsi–itäsuunnassa. Se saa alkunsa 28is Oktovríou -kadulta ja päättyy Kifisías-kadulle. Kadun pituus on noin kolme kilometriä. Sen varrella sijaitsevat muun muassa Kreikan korkeimman oikeuden rakennus, Attikan alueen pääpoliisitalo, Panathinaikos FC:n kotistadion Apóstolos Nikolaḯdis -stadion sekä kadusta nimensä saanut Alexándrasin metroasema. Ampelókipoin metroasema sijaitsee kadun itäpäässä.
Alexándras-katua.
Alexándras-kadun taloja.
Itävallan arkeologinen instituutti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alexándras Wikimedia Commonsissa
Ateenan merkittävimmät kadut ja tiet
| --- | --- |
Moottoritiet:   A1 (PATHE)  A6 (Attikí Odós) 
Valtakadut:   Alexándras  Andréa Syngroú  Athinón  Kifisías  Konstantinoupóleos  Mesogeíon  Vasiléos Konstantínou  Vasilíssis Amalías  Vasilíssis Ólgas  Vasilíssis Sofías  Vouliagménis 
Kadut:   Aiólou  Akadimías  Athinás  Dionysíou Areopagítou  Ermoú  Filellínon  Ierá Odós  Iródou Attikoú  Mitropóleos  Óthonos  Panepistimíou  Patisíon (28is Oktovríou)  Peiraiós (Panagí Tsaldári)  Sólonos  Stadíou  Tripódon  Vasiléos Georgíou A'  Voukourestíou
Korsisaari (saari)

Korsisaari
| --- | --- |
Sijainti:  Savonlinna Suomi
Vesialue:  Pihlajavesi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Korsisaari on saari Pihlajaveden järvessä Savonlinnan seutukunnassa, Etelä-Savon maakunnassa. Saaren pinta-ala on 0,2 hehtaaria ja sen enimmäispituus on 80 metriä kaakkoon.
LED TV

Kontrastin vertailu erilaisilla taustavalotekniikoilla, vasemmalla nestekidenäyttö, oikealla LED TV:n kuva (yläkuva) ja sen taustavaloalueet (alakuva)
LED TV on televisiovastaanotin, jonka nestekidenäytössä on LEDeihin perustuva taustavalo, erotuksena "tavallisista" nestekidenäytöistä, joissa taustavalona on loisteputki.
Markkinoinnissa käytetty termi LED TV ei siis viittaa varsinaiseen LED-näyttöön kuten OLED-näyttöön, jossa yksittäiset kuvapisteet ovat ledejä.
LED TV:n etuja ovat pienempi virrankulutus tavalliseen LCD-televisioon verrattuna, sillä ledit kuluttavat loisteputkia vähemmän sähköä. LED-tekniikalla virrankulutusta voidaan pienentää jopa 50 %. Siitä syystä ne eivät myöskään tuota yhtä paljon lämpöä kuin perinteiset LCD-televisiot. Koska ledit ovat kooltaan loisteputkia pienempiä, televisioista voidaan tehdä myös ohuempia. LED-television näytössä on myös laajempi dynamiikka - taustavalon sammutus tekee mustasta täysin mustan. Lisäksi nestekiteen hitauden aiheuttama liikkeen sumeneminen ("motion blur") vähenee, koska taustavalo syttyy vasta kun kuvapikseli on tavoitekirkkaudessaan. Taustavaloledit valaisevat kuitenkin tällä hetkellä suurempia alueita kuin pelkkää yhtä pikseliä.
Koripallon miesten SM-sarjakausi 1951

Koripallon miesten SM-sarjakausi 1951 oli 11. kausi, jolloin pelattiin miesten koripallon Suomen mestaruudesta.
Koripalloliiton mestaruussarjan viimeisellä kierroksella HOK-Veikot otti 48. perättäisen voittonsa, sarjakakkoseksi sijoittui Karhun Pojat ja kolmanneksi Sörnäisten NMKY. TUL:n mestaruuden vei Kotkan Reipas.
Koripallon SM-sarja pelattiin kahden SKL:n ja kahden TUL:n seuran välillä. Avauskierroksella 22. joulukuuta HOK-Veikot voitti Työväen Maila-Pojat 61–43 ja Karhun Pojat Kotkan Reippaan 39–29. Seuraavana päivänä HOK-Veikot voitti Reippaan pistein 47–15 ja viimeisessä ottelussaan 26. joulukuuta Karhun Pojat 60–43. Työväen Maila-Pojat voitti hopeaa ennen Karhun Poikia.
Mestaruussarja

|  | O | V | T | H | P+ | P- | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HOK-Veikot | 3 | 3 | 0 | 0 | 168 | 101 | 6 |
| Työväen Maila-Pojat | 3 | 2 | 0 | 1 | 157 | 143 | 4 |
| Karhun Pojat | 3 | 1 | 0 | 2 | 116 | 136 | 2 |
| Kotkan Reipas | 3 | 0 | 0 | 3 | 92 | 153 | 0 |
Mestaruussarja > Ottelut

| Joukkue | Kiri-Veikot | TMP | KaPo | KoRe |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Helsingin Kiri-Veikot |  | 61–43 | 60–43 | 47–15 |
| Työväen Maila-Pojat | – |  | 47–34 | 67–48 |
| Karhun Pojat | – | – |  | 39–29 |
| Kotkan Reipas | – | – | – |  |
Korsnäsin Filadelfia-seurakunta

| Korsnäsin Filadelfia-seurakunta> Filadelfiaförsamling i Korsnäs |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  helluntaiherätys
Kirkkokunta:  Finlands svenska pingstsamfund
Perustettu:  1939
Pääkirkko:  Kyrkobyvägen 147 66200 Korsnäs
Infobox OKNimi-testi OK: 
Korsnäsin Filadelfia-seurakunta (ruots. Filadelfiaförsamling i Korsnäs) on vuonna 1939 perustettu korsnäsiläinen helluntaiseurakunta.
Korsnäsin seutu koki hengellisen herätyksen 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa. Monet seudun uskovat kuuluivat Åmossan baptistiseurakuntaan aina vuoteen 1929 asti, jolloin Korsnäsiin perustettiin oma baptistiseurakunta. Evankelista Hilda Nyman ja saarnaaja Herman Sand vaikuttivat Korsnäsin hengelliseen elämään ja monet kokivat Pyhän Hengen kasteen.
Ajatus helluntaiseurakunnan perustamisesta kypsyi hiljalleen. Vuonna 1939 seurakunta perustettiin Mattias Karlssonin johdolla. Seurakunta kokoontui baptistien kappelissa ja kodeissa kymmenen vuoden ajan. Vuonna 1949 vihittiin käyttöön Filadelfia-rukoushuone. Seurakunnan johtajina ovat vuosien aikana toimineet mm. Oskar Eriksson, Gunnar Backman (1946–1952), Åke Ådahl, Harry Blomberg, Rafael Kecklund, Jan-Erik Nyholm, Runar Nylund ja Daniel Lindström.
Lac de la Gruyère

| Lac de la Gruyère |
| --- | --- |
 Järvi on Sarinejoen uomaan padottu pitkä tekojärvi.
Valtiot:  Sveitsi
Paikkakunta:  Fribourgin kantoni
Koordinaatit:  46°40′59″N, 7°06′00″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Sarine → Aare → Rein
Järvinumero:  CH0092760000
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  652 – 677 m
Pituus:  13,5  km
Rantaviiva:  48 km 
Pinta-ala:  9,6 km² 
Tilavuus:  0,2 km³ 
Suurin syvyys:  75 m 
Valuma-alue:  954 km2 
 fiLac de la Gruyère 
Lac de la Gruyère on tekojärvi Keski-Sveitsissä Fribourgin kantonissa Fribourgin kaupungin eteläpuolella. Suurimmat paikkakunnat järven ympärillä ovat Bulle ja Broc.