Mesoamerikan kronologia
Esikolumbiaaninen Mesoamerikka > Jälkiklassinen kausi (900–1521 jaa.)

Jälkiklassisella kaudella väestönkasvu ja kaupungistuminen oli esikolumbiaanisen Mesoamerikan voimakkainta. Myös kaupankäynti oli laajaa ja suurvallat entistä yhtenäisempiä. Kaupan tärkeimmät keskukset sijaitsivat Meksikon laaksossa ja Meksikon etelärannikolla, mutta kauppareitit ulottuivat nykyisiin Yhdysvaltoihin saakka. Aikakausi jaetaan varhaiseen (950–1150 jaa.), keskiseen (1150–1350 jaa.) ja myöhäiseen (1350–1550) jaksoon.
Jälkiklassisen kauden arkeologia tunnetaan aiempia aikakausia heikommin. Toisaalta aikakauden historiaa tunnetaan myös kirjallisista lähteistä, joita monet jälkiklassiset kulttuurit laativat. Tekstit kirjoitettiin kaarnalle, puuvillakankaalle tai eläinten nahkoihin ja niistä koottiin koodekseina tunnettuja kirjoja. Niissä on sekä kirjoitusta että kuvia. Talouteen ja valtion asioihin liittyvää kirjanpitoa on vain vähän, ja suurin osa koodekseista liittyy uskonnollisiin rituaaleihin tai hallitsijasukujen vaiheisiin. Varhaiselta ja keskiseltä kaudelta tunnetaan muutamia misteekkien käsikirjoituksia. Suurin osa tunnetuista käsikirjoituksista on jälkiklassisen kauden lopulla laadittuja maya- ja asteekkikäsikirjoituksia, Lisäksi tunnetaan pieni määrä muiden kulttuurien tuottamia käsikirjoituksia. Myös kivimonumenteissa on usein kuvia ja kirjoitusta. Siirtomaa-ajalla Mesoamerikan intiaanien perimätietoa kirjoitettiin latinalaisilla aakkosilla sekä espanjaksi että alkuperäiskansojen kielillä.
Epiklassisen romahduksen jälkeen väkiluku ja talous kääntyivät uuteen nousuun, kun syntyi uusia kauppareittejä ja viestintäyhteyksiä. Mesoamerikassa ei aluksi ollut selkeää valtakeskusta, ja kaupunkivaltiot kilpailivat keskenään. Jälkiklassisen kauden alussa tärkeimmäksi keskukseksi muodostui tolteekkien Tula keskisessä Meksikossa. Mesoamerikan myöhemmät kulttuurit suhtautuivat tolteekkihalitsijoihin puolijumalina, ja moni dynastia perusteli valtaansa todellisilla tai kuvitelluilla tolteekkijuurilla. Asteekkien perimätieto kertoo tolteekkien hallinneen Tulasta käsin suurvaltaa, joka oli koko sivistyksen perusta. Tolteekkien uskottiin keksineen esimerkiksi kalenterin ja monet käsityöammatit. Arkeologisen aineiston perusteella Tula ei koskaan ollut erityisen suuri kaupunki, eikä ole myöskään viitteitä tolteekkien hallitsemasta imperiumista.
Kaupunkivaltiot elpyivät myös maya-alueella. Chichén Itzá hallitsi suurta osaa Jukatanin pohjoisosista noin vuosina 800–1100. Kaupungin arkkitehtuurissa on viitteitä myös tolteekkivaikutuksesta. Chichén Itzán suurvalta luhistui vuoden 1250 tienoilla, minkä jälkeen Mayapán korvasi sen Jukatanin tärkeimpänä kaupunkina. Jatkuvien sotien vuoksi asutuskeskukset rakennettiin ahtaiksi muurin ympäröimiksi linnoituksiksi. Mayapán kärsi tappion vuonna 1450, minkä jälkeen Jukatan jakautui pieniksi keskenään taisteleviksi kaupunkivaltioiksi. Guatemalan ja etelä-Meksikon ylänköalueella kʼicheʼ-mayat valloittivat jälkiklassisen kauden myöhäisvaiheessa useita kaupunkeja ja perustivat pääkaupungikseen Utatlánin. K’iche’t saapuivat alueelle ilmeisesti Meksikonlahdelta. Heidän valtansa heikkeni 1400-luvun lopulla, ja alueelle syntyi keskenään sotivia pikkuvaltioita.
Oaxacan laaksossa kaupunkivaltioiden hallitsevia ryhmiä olivat sapoteekit ja misteekit. Kuninkaalliset asuivat koristeellisissa palatseissa ja kartanoissa, joihin lähiseudun aatelisto säännöllisin väliajoin kokoontui juhlimaan ja neuvottelemaan. Alhaisaatelisto muodosti etuoikeutetun käsityöläisluokan, joka tuotti kauniita koruja, keramiikkaa, kuvitettuja käsikirjoituksia ja seinämaalauksia. Syntynyttä taidesuuntausta kutsutaan misteekki-puebla-tyyliksi, joka oli haluttua kauppatavaraa kaikkialla Mesoamerikassa. Misteekit laativat myös kirjallisuutta, jossa kuvaillaan hallitsijoiden urotöitä ja tärkeitä uskonnollisia tapahtumia satojen vuosien ajalta.
Tula tuhoutui perimätiedon mukaan noin vuonna 1175. Eloonjääneet tolteekit perustivat uuden kaupungin Texcocojärven länsirannalle. Samoihin aikoihin levittäytyivät tarunhohtoisesta Aztlanista saapuneet nahuat Meksikon laaksoon syrjäyttäen alueen perinteiset kielet ja kulttuurit. He perustivat useita kaupunkivaltioita, joiden hallitsijadynastiat julistivat polveutuvansa tolteekeista. Syntynyt asteekkikulttuuri jakautui keskenään sotiviin ryhmiin, joita yhdistivät nahuatlin kieli sekä samantapaiset uskonnot ja yhteiskunnat. Viimeisenä Meksikon laaksoon saapunut heimo, mexicat, nousi myöhemmin koko Mesoamerikan mahtavimmaksi.
Asteekkikyliä oli jälkiklassisen kauden keskivaiheessa 150–200. Myöhäiskaudella niiden väkiluku ja talous kasvoivat nopeasti. Mexicat perustivat Texcocojärven saarelle Tenochtitlánin kaupungin vuonna 1345. Vuonna 1428 asteekit löivät kilpailevan Azcapotzalcon kaupunkivaltion ja perustivat Kolmiliiton. Se oli Mesoamerikan alkuperäiskansojen viimeinen suurvalta ja hallitsi nykyisen Meksikon keskiosia vuoteen 1521, jolloin valtakunta kärsi tappion Hernán Cortésin johtamille espanjalaisille.