stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Melodifestivalen 1986
Tulos > Ensimmäinen kierros

| Numero | Artisti | Kappale | Lauluntekijä(t) | Jatkossa |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Dan Tillberg | "ABCD" | Svante Persson, Dan Tillberg, Ingela 'Pling' Forsman | Ei |
| 2 | Git Persson | "Du förför mig" | Anders Berglund, Lotta Winberg | Ei |
| 3 | Style | "Dover–Calais" | Tommy Ekman, Christer Sandelin | Kyllä |
| 4 | Lasse Holm & Monica Törnell | "E' de' det här du kallar kärlek?" | Lasse Holm | Kyllä |
| 5 | Anna Book | "ABC" | Martin Contra, Björn Frisén, Keith Almgren | Kyllä |
| 6 | Sound of Music | "Eldorado" | Peter Grönvall, Angélique Widengren, Nanne Nordqvist | Kyllä |
| 7 | Baden-Baden | "Jag har en dröm" | Martin Contra, Björn Frisén, Keith Almgren | Ei |
| 8 | Fredrik Willstrand | "Fem i tolv" | Joakim Bergman, Monica Forsberg | Ei |
| 9 | Lena Philipsson | "Kärleken är evig" | Torgny Söderberg, Per Gessle | Kyllä |
| 10 | Karin Risberg | "Stopp, stopp, stanna" | Kjell Lövbom, Peo Thyrén | Ei |
Tulos > Toinen kierros

| Numero | Artisti | Kappale | Pisteet | Sija |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Style | "Dover–Calais" | 33 | 3 |
| 2 | Lasse Holm & Monica Törnell | "E' de' det här du kallar kärlek?" | 64 | 1 |
| 3 | Anna Book | "ABC" | 24 | 5 |
| 4 | Sound of Music | "Eldorado" | 26 | 4 |
| 5 | Lena Philipsson | "Kärleken är evig" | 42 | 2 |
Tulos > Toinen kierros > Pistetaulukko

| Kappale | 56-60 | 51-55 | 46-50 | 41-45 | 36-40 | 31-35 | 26-30 | 21-25 | 15-20 | Yht>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| "Dover-Calais" | 6 | 2 | 4 | 4 | 1 | 1 | 1 | 6 | 8 | 33 |
| "E' de' det här du kallar kärlek?" | 8 | 8 | 8 | 6 | 6 | 6 | 8 | 8 | 6 | 64 |
| "ABC" | 2 | 4 | 6 | 2 | 2 | 4 | 2 | 1 | 1 | 24 |
| "Eldorado" | 4 | 1 | 2 | 1 | 4 | 2 | 6 | 4 | 2 | 26 |
| "Kärleken är evig" | 1 | 6 | 1 | 8 | 8 | 8 | 4 | 2 | 4 | 42 |
Antipatros Tyroslainen

Antipatros Tyroslainen oli kahden ensimmäisellä vuosisadalla eaa. eläneen stoalaisen filosofin nimi:
Antipatros Tyroslainen (ensimmäinen vuosisata eaa.)
Antipatros Tyroslainen (k. 45 eaa.)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Antipatros Tyroslainen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ale (jäänmurtaja)

| Ale |
| --- | --- |

Tyyppi:  jäänmurtaja-mittausalus
Tunnuskirjaimet:  SBPQ
Rakennustelakka:  Wärtsilän Vaasan tehdas (runko) Wärtsilä Helsingin Telakka (varustelu)
Rakennusnumero:  404
Tilattu:  21. maaliskuuta 1972
Kölinlasku:  15. marraskuuta 1972
Vesillelasku:  1. kesäkuuta 1973
Luovutettu:  19. joulukuuta 1973
Status:  käytössä
Tekniset tiedot
Pituus:  49,20 m,  ilman hinaushaarukkaa 47,0 m
Leveys:  13,00 m
Syväys:  5,40 m
Uppouma:  1 350 t
Bruttovetoisuus:  948 brt
Koneisto:  4× Wärtsilä 824 TS -diesel
Koneteho:  3 960 kW
Akseliteho:  530 kN MW
Nopeus:  26 km/h
Nopeus:  14 kn
Lastikapasiteetti:  300 t
Ale on ruotsalainen jäänmurtaja, joka rakennettiin avustamaan maan suurimmalla järvellä, Vänernillä, vuonna 1974 alkanutta talviliikennettä. Ruotsin hallitus päätti 1971 uudistaa järveltä Kattegatiin johtavaa Trollhättanin kanavaa ja hankkia myös kanavaan sopivan murtajan. Ale on mitoitettu kanavan sulkukammioiden koon mukaan ja sen tilasi Ruotsin merenkulkulaitos.
Aluksen vaiheita

Wärtsilä pystyi lupaamaan aluksen valmistuvan jo tilausta seuraavana vuonna, kun se rakensi rungon Vaasassa ja varusteli aluksen Helsingin telakalla. Rautaruukin teräksestä valmistetun murtajan kastoi Vaasassa Ruotsin Suomen-suurlähettiläs Göran Rydingin puoliso Cecilia Ryding.
Vuonna 1994 aluksen merenkulkulaitteita ja koneiden valvontatekniikkaa uudistettiin. Kesäkuusta 1995 vuoden 1997 loppuun Alen tehtävänä oli valvoa Estonian hautarauhaa sen haaksirikkopaikalla.
Avomerikautena suoritettavia merenmittaustöitä varten Aleen asennettiin 1998 merenpohjaa kartoittava monikeilainen kaikuluotain ELAC BCC-180 kHz Mk II.
Koneisto

Dieselsähköisen kulkukoneiston päätehon tuottaa neljä Vaasassa valmistettua ahdettua Wärtsilä 824 TS dieselmoottoria, joiden kierrosnopeus on 750 kierrosta minuutissa. Dieselmoottorien kokonaisteho on 3 960 kilowattia (4 x 990 kW). Kukin moottori on kytketty omaan Strömbergin (nykyisin ABB) 920 kilowatin tehoiseen 1 000 voltin tasavirtageneraattoriin. Aluksen kahta peräpotkuria pyörittää kaksi 1 725 kilowatin Strömbergin tasavirtamoottoria. Myös peräsimiä on kaksi kappaletta.
Apukoneistona on kolme 170 kW:n Scania DSI 11 -dieselmoottoria, joista kukin pyörittää omaa Strömbergin 164 kVA vaihtovirtageneraattoria (380/220 V). Hitaasti kulkiessaan murtaja voi vähentää jäiden aiheuttamaa vastusta puhaltamalla ilmaa rungon ja jäiden väliin. Kumpaakin ilmahuuhtelulaitteen kompressoria varten on oma 185 kW Scania DSI 14 -dieselmoottori. Konehuone on normaalisti ajon aikana miehittämätön ja koneistoa valvotaan äänieristetyssä valvomossa.
Muiden laivojen avustamista varten murtajassa on 200 kilonewtonin sähköhydraulinen hinausvintturi, joka on varustettu vetovoima- ja vaijerinpituusautomatiikalla. Hinauskoukku on mitoitettu kestämään 500 kilonewtonin vetovoima ja se on varustettu paineilmatoimisella kaukoirroituslaitteella. Poijujen ja muun lastin käsittelyä varten alukseen asennettiin Wärtsilän Kotkan tehtaan valmistama 7,5 tonnin sähköhydraulinen nosturi.
Aiheesta muualla

Kuvia: http://tugboatlars.se/Ale.htm
Melodifestivalen 1987

| Eurovision laulukilpailu 1987  Ruotsin euroviisukarsinta> Melodifestivalen 1987 |
| --- | --- |
Päivämäärä:  21. helmikuuta 1987
Tapahtumapaikat:  Lisebergshallen, Göteborg
Juontaja(t):  Fredrik Belfrage
Kapellimestari:  Curt-Eric Holmquist
Valintamenetelmä:  ikäluokkaraadit
Voittaja:  Lotta Engberg ”Fyra Bugg & en Coca Cola”
Ruotsi Eurovision laulukilpailussa Virallinen verkkosivusto 
 ◄ 1986  1988 ► 
Melodifestivalen 1987 oli Ruotsissa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Ruotsin edustaja vuoden 1987 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailu järjestettiin avoimena sävellyskilpailuna, johon lähetettiin 1502 kappaletta. Niistä 12 valittiin finaaliin, joka pidettiin 21. helmikuuta Lisebergshallenissa Göteborgissa. Finaalissa voittajan valitsivat kaksikierroksisessa äänestyksessä yhdeksän eri ikäryhmistä koostuvaa raatia. Ensimmäisellä kierroksella raadit valitsivat kuusi kappaletta toiselle kierrokselle. Toisella kierroksella raadit äänestivät voittajan. Kilpailun voitti Lotta Engberg kappaleella "Fyra Bugg & en Coca Cola". Kuitenkin, koska kappaleessa mainittiin tuotemerkkejä, kappaleen nimeä ja sanoitusta jouduttiin muuttamaan kansainvälistä Eurovision laulukilpailua varten, ja kansainvälisestä kilpailua varten kappale uudelleennimettiin nimellä "Boogaloo". Parin säästövuoden jälkeen elävä orkesteri palasi takaisin kilpailuun.
Tulos > Ensimmäinen kierros

| Numero | Artisti | Kappale | Lauluntekijä(t) | Jatkossa |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Sound of Music | "Alexandra" | Peter Grönvall, Angelique Widengren, Nanne Nordqvist | Kyllä |
| 2 | Annica Jonsson | "Nya illusioner" | Mikael Wendt och Christer Lundh | Ei |
| 3 | Cyndee Peters | "När morgonstjärnan brinner" | Bobby Ljunggren, Håkan Almqvist, Ingela 'Pling' Forsman | Kyllä |
| 4 | Paul Sahlin & Anne Kihlström | "Ung och evig" | Paul Sahlin, Alf Brink | Ei |
| 5 | Jan-Eric Karlzon | "Flyktingen" | Jan-Eric Karlzon, Kenth Larsson | Ei |
| 6 | Baden-Baden | "Leva livet" | Anders Nylander, Margareta Karlsson | Ei |
| 7 | Arja Saijonmaa | "Högt över havet" | Lasse Holm | Kyllä |
| 8 | Robert Wells | "Sommarnatt" | Göran Folkestad, Jan-Olov Ståhl | Ei |
| 9 | Style | "Hand i hand" | Christer Sandelin, Tommy Ekman | Kyllä |
| 10 | Lena Philipsson | "Dansa i neon" | Tim Norell, Peo Thyrén, Ola Håkansson | Kyllä |
| 11 | Anna Book | "Det finns en morgondag" | Jan Askelind, Ingela 'Pling' Forsman | Ei |
| 12 | Lotta Engberg | "Fyra Bugg och en Coca Cola" | Mikael Wendt, Christer Lundh | Kyllä |
Tulos > Toinen kierros

| Numero | Artisti | Kappale | Pisteet | Sija |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Sound of Music | "Alexandra" | 44 | 4 |
| 2 | Cyndee Peters | "När morgonstjärnan brinner" | 46 | 3 |
| 3 | Arja Saijonmaa | "Högt över havet" | 58 | 2 |
| 4 | Style | "Hand i hand" | 29 | 6 |
| 5 | Lena Philipsson | "Dansa i neon" | 43 | 5 |
| 6 | Lotta Engberg | "Fyra Bugg och en Coca Cola" | 59 | 1 |
Tulos > Toinen kierros > Pistetaulukko

| Kappale | 15-20 | 20-25 | 25-30 | 30-35 | 35-40 | 40-45 | 45-50 | 50-55 | 55-60 | Yht>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| "Alexandra" | 10 | 1 | 10 | 6 | 8 | 4 | 2 | 1 | 2 | 44 |
| "När morgonstjärnan brinner" | 6 | 10 | 4 | 4 | 1 | 1 | 8 | 6 | 6 | 46 |
| "Högt över havet" | 8 | 2 | 2 | 8 | 6 | 8 | 10 | 10 | 4 | 58 |
| "Hand i hand" | 1 | 8 | 1 | 2 | 2 | 6 | 4 | 4 | 1 | 29 |
| "Dansa i neon" | 4 | 4 | 8 | 10 | 4 | 2 | 1 | 2 | 8 | 43 |
| "Fyra Bugg och en Coca Cola" | 2 | 6 | 6 | 1 | 10 | 10 | 6 | 8 | 10 | 59 |
Antipatros Tyroslainen (nuorempi)

Antipatros Tyyrolainen (m.kreik. Ἀντίπατρος; k. n. 45 eaa.) oli antiikin kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Tyroksesta. Häntä ei tule sekoittaa vanhempaan Antipatros Tyroslaiseen, vaikka Gerhard Johann Vossius tekee näin Kreikan historiassaan. Antipatros eli Panaitioksen jälkeen tai ainakin oli häntä nuorempi, ja Cicero sanoo hänestä puhuessaan, että hän "kuoli vastikään Ateenassa", minkä täytyy tarkoittaa pian vuoden 45 eaa. jälkeen.
Ciceron maininnasta voidaan päätellä, että Antipatros kirjoitti teoksen Velvollisuuksista (De Officiis), ja Diogenes Laertios viittaa hänen kirjoittamaansa teokseen Maailmasta (Peri kosmou) ja lainaa sen kahdeksatta kirjaa.
Andreas Hintze

Andreas Hintze
Andreas Peter Henrik Hintze (ven. Андрей Иванович Гинце, Andrei Ivanovitš Gintse; 21. maaliskuuta 1827 Johannes, Viipurin lääni, Suomen suuriruhtinaskunta – 11. helmikuuta 1898 Johannes) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraali, joka toimi Sahalinin ensimmäisenä kuvernöörinä.
Andreas Hintzen vanhemmat olivat Rokkalan lasitehtaan peilimestari, myöhemmin lääninsihteeri Johan Hintze ja Amalia Altman. Hän kävi yksityiskoulun ja liittyi aliupseerina toiseen suomenmaalaiseen linjapataljoonaan vuonna 1844. Hintze siirrettiin Libaun jalkaväkirykmenttiin vuonna 1849. Hän osallistui sotatoimiin Unkarissa ja oli Krimin sodan aikana Liivinmaan ja Kuurinmaan rannikkovartiostossa.
Hintze siirrettiin vuonna 1857 ensimmäiseen tarkk’ampujapataljoonaan. Vuonna 1864 hänestä tuli 13. tarkk’ampujapataljoonan komentaja. Vuodesta 1876 Hintze komensi Nizovskin 23. tarkkampujarykmenttiä ja vuonna 1882 hänet nimitettiin kenraalimajurina Itä-Siperian tarkkampujaprikaatin päälliköksi.
Hintze nimitettiin Sahalinin sotilaskuvernööriksi vuonna 1884. Hän työskenteli aktiivisesti vankisiirtolana käytetyn saaren elinolojen ja infrastruktuurin järjestämiseksi. Hintze erosi armeijan palveluksesta vaimonsa sairauden takia vuonna 1888. Hän palasi Suomeen ja osti seuraavana vuonna Kirjolan kartanon Georg von Alfthanilta.
Apianlahti

Yksi Apianlahden riippusilloista syyskuussa 2011.
Apianlahti on lahti Mallasvedessä Valkeakoskella. Sen rannoilla sijaitsevat Apian leirintäalue, Apian uimaranta, seikkailupuisto sekä Valkeakosken kesäteatteri. Alueen ympärillä kiertää ns. "Riippusiltojen lenkki". Lerintäalueella on lomamökkejä ja lisäksi mahdollisuus majoittua teltassa. Alueella on grillikatos, rantasauna ja kesäisin auki oleva ravintola. Lahden rannassa on laituri ja tilaa veneille. Alueelta voi vuokrata veneitä, kajakkeja ja surffauslutoja. Myös polkupyöriä on mahdollisuus vuokrata.
Apianlahti sijaitsee Apian alueella Valkeakosken 4. kaupunginosassa. Se rajoittavat idässä Sointula, pohjoisessa Apian kanava, lännessä Apianniemi ja etelässä Seututie 307:n rajaama Apian alue.
Historia

Viimeistään 1600-luvulla Valkeakoski ja Apiankoski täyttyivät myllyistä, ja asutus alkoi levitä Valkeakosken alueelle. Apianlahti toimi reittinä ylävirran myllyiltä Myllysaareen. Myöhemmin, kun koskiin rakennettiin kanavat ja Valkeakoski alkoi teollistumaan, Apianlahden merkitys siirtyi virkistyskäyttöön. Nykyään Apian uimaranta on Valkeakosken uimarannoista käytetyin.
Apianlahden linnosaari

| Apianlahden linnosaari |
| --- | --- |

Sijainti
 Apianlahden linnosaari
Koordinaatit:  61.26972°N, 24.04154°E
Valtio:  Suomi
Paikkakunta:  Valkeakoski
Historia
Tyyppi:  linnavuori
Huippukausi:  keskiaika
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Apianlahden linnosaari on Pirkanmaalla Valkeakosken taajamassa sijaitsevassa Apianlahden Linnosaaressa sijaitseva muinaislinna.
Linnasaari

Linnosaari sijaitsee keskellä Apianvirtaa, jota säännöstelee nykyään voimalaitos ja sulkurakenteet. Saari on kooltaan noin 80 × 140 metriä. Saaressa on kaivantoja, kivilatomuksia ja palaneiden puurakenteiden jäänteitä. Hirrestä tehty radiohiiliajoitus on antanut sille ajoituksen vuoteen 1213. Kaivauksissa on löydetty palanutta savitiivistettä ja keskiaikaan ajoitettavia esineitä. Tehdyt radioajoitukset viittaavat keskiaikaiseen linnoitukseen. Alueelta löytyy jälkiä kivikautisesta asutuksesta sekä rautakautista röykkiöistä.
Algonkin-kielet

Algonkin-kielten levinneisyys ennen eurooppalaisten saapumista
Algonkin-kielet on suuri Pohjois-Amerikan alkuperäiskansojen kieliryhmä. Se kattaa suurimman osan algilaisen kielikunnan kielistä (kielikunnan muut kuin algonkin-kielet ovat wiyot ja yurok). Algonkin-kielten puhujia on itärannikolta Kalliovuorille asti.
Kaikkien algonkin-kielten edeltäjä, kantakieli, josta kaikki ne polveutuvat, oli kanta-algonkin, jota puhuttiin ainakin 3 000 vuotta sitten. Tieteilijät eivät kuitenkaan ole saavuttaneet yksimielisyyttä siitä, missä tätä kieltä puhuttiin.
Algonkin-kielelle on tunnusomaista monimutkainen polysynteettinen morfologia ja mutkikas verbijärjestelmä. Monet ilmaisut, joista englannin kielessä käytetään useita sanoja, voidaan sanoa yhdellä "sanalla". Esimerkiksi menomineen enae:ni:hae:w, "korkeammat voimat kuulevat häntä" tai tasankojen creen kāstāhikoyahk "se pelottaa meitä".
Kielet

Ryhmään kuuluvat kielet voidaan jakaa karkeasti kolmeen ryhmään: tasankojen algonkin-kieliin, keskiosien algonkin-kieliin ja itäisiin algonkin-kieliin. Nämä jakautuvat edelleen kieliin ja murteisiin. Goddard (1996) ja Mithun (1999) jaottelevat nämä 27 kieleen, SIL Internationalin luokituksessa on 42 algonkin-kieltä.lähde tarkemmin?
Tässä jaossa on lueteltu kielet Goddardin ja Mithun mukaan. Monet kielistä ovat kuolleita.
Kielet > Tasankojen kielet

arapaho
mustajalka
cheyenne
Kielet > Keskiosien kielet

cree
fox
menominee (eli menomimi)
miami-illinois, joskus jaettu kahdeksi kieleksi
odžibwa
potawatomi
shawnee
Kielet > Itäiset kielet

itäiset abenaki-kielet
läntiset abenaki-kielet
etchemin (kielen olemassaolosta ei varmuutta)
lenape eli delawaren kieli
loup A (epävarma, luultavasti nipmuckien kieli)
loup B (epävarma)
mahican
maliseet
massachusett
micmac
mohegan-pequot
nanticoke
narragansett
pamlico
powhatan
quiripi-naugatuck-unquachog
shinnecock (epävarma)
Vain itäiset kielet ovat todellinen geneettinen alaryhmä.[lähde? ] Tasankojen ja keskiosien kielet ovat ainoastaan alueellisia ryhmiä. Tämä tarkoittaa esimerkiksi sitä, että mustajalka ei ole lähempää sukua cheyennelle kuin se on vaikkapa menomineelle. Viime aikoina tosin Paul Proulx on esittänyt toisenlaisiakin näkemyksiä.lähde tarkemmin? Hänen mukaansa keskiosien algonkin-kielet (joihin kuuluvat myös tasankojen kielet) ovat geneettinen alaryhmä ja itäinen ryhmä jakautuu useiksi alaryhmiksi.[lähde? ]
Al Iaquinta

| Al Iaquinta |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. huhtikuuta 1987 (ikä 37) Wantagh, New York
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Vapaaottelija
Lempinimi:  Raging Al
Aktiivisena:  2009–
Pituus:  177 cm
Paino:  70 kg
Painoluokka:  kevytsarja
Kätisyys:  oikea
Taistelutyyli:  paini, thainyrkkeily, brasilialainen jujutsu
Seura:  Serra-Longo Fight Team
Tilastot
Ottelut:  19
Voitot:  14
– tyrmäyksellä:  7
– luovutuksella:  1
– päätöksellä:  6
Tappiot:  4
– luovutuksella:  3
– päätöksellä:  1
Tasapelit:  1
Alexander Jay Iaquinta (s. 30. huhtikuuta 1987 Wantagh, New York) on yhdysvaltalainen vapaaottelija. Hän on otellut UFC:ssä vuodesta 2012 lähtien. Iaquinta on voittanut vapaaottelussa muun muassa Ring of Combatin kevytsarjan mestaruuden. Hän työskentelee vapaaottelun lisäksi kiinteistövälittäjänä.
Amatööriura

Iaquinta aloitti kamppailulajien harrastamisen painilla Wantagh High Schoolissa ja oli muun muassa Collegessa Nassau piirikunnan turnauksessa toinen. Koulun jälkeen 2006 hän siirtyi harjoittelemaan vapaaottelua ystäviensä kanssa. Iaquinta voitti useita mestaruuksia amatööritasolla, kuten Combat in the Cagen ja Extreme Challenge Trials kevytsarjojen mestaruudet. Lisäksi hän voitti USKBA-liiton thainyrkkeilyn amatöörien mestaruuden.
Vapaaottelu

Iaquinta siirtyi ammattilaiseksi 2009 Ring of Combat organisaatioon, jossa hän otteli ensi kerran 20. helmikuuta 2009. Iaquinta voitti avausottelunsa Mervin Rodriguezia vastaan anakondakuristuksella ensimmäisessä erässä. Iaquintan toinen kamppailu päättyi tasapeliin Will Martinezia vastaan, kun Iaquintalta vähennettiin yksi piste pidettyään toisessa erässä kiinni häkistä. Hän otteli vielä 2009 vuoden puolella kaksi ottelua. Kesäkuussa Iaquinta voitti Tim Sylvesterin tyrmäyksellä 15 sekunnissa ja marraskuussa Joshua Keyn teknisellä tyrmäyksellä lyönnein myös ensimmäisessä erässä.
Vapaaottelu > Ring of Combatin mestaruus

Iaquinta palasi kehään noin vuoden tauon jälkeen kohdattuaan Gabriel Migliolin kesäkuussa 2011. Kamppailu päättyi Iaquintan voittoon hajaäänin. 9. syyskuuta Iaquinta kohtasi heti perään Migliolin, mutta tällä kertaa Ring of Combatin kevytsarjan mestaruudesta. Vapaana ollut mestaruus meni Iaquintalle teknisellä tyrmäyksellä lyönnein 26 sekunnin jälkeen. Hän puolusti mestaruuttaan ensimmäisen kerran marraskuussa Pat Audinwoodia vastaan, jolle hän menetti mestaruutensa ensimmäisessä erässä käsilukolla.
Vapaaottelu > Ultimate Fighter

Iaquinta valittiin 31 muun kevytsarjan ottelijan kanssa UFC:n ensimmäisen Ultimate Fighterin suoraan tuotantokauteen. Hän pääsi taloon voitettuaan Jon Tuckin yhden erän kestäneen kamppailun tuomariäänin. Iaquinta valittiin ottelun jälkeen Urijah Faberin joukkueeseen.
Iaquinta voitti ensimmäisellä kierroksella Myles Juryn hajaäänin, joka kuului Dominick Cruzin valmennettavaan vastustajien joukkueeseen. Toisella kierroksella hän kohtasi joukkuekaverinsa Andy Oglen, jonka Iaquinta voitti teknisellä tyrmäyksellä kyynärpää lyönnein. Oglen jälkeen Iaquinta eteni välieriin, jossa hän sai vastaansa Cruzin joukkueen Vinc Pichelin. Iaquinta voitti kamppailun tuomariäänein ja eteni Ultimate Fighterin loppuotteluun.
Loppuottelussa Iaquinta kohtasi joukkuekaverinsa Michael Chiesan. Kamppailu oli samalla molemmilla ensimmäinen virallinen ottelu UFC:ssä. Iaquinta hävisi kamppailun takakuristuksella ensimmäisessä erässä.
Vapaaottelu > UFC

Ultimate Fighterin jälkeen Iaquinta sai moniotteluisen sopimuksen UFC:hen ja oli määrä otella huhtikuussa 2013 UFC 159 -tapahtumassa, mutta joutui jättämään kamppailun väliin loukkaantumisten vuoksi. Elokuussa 2013 Iaquinta lopulta pääsi ottelemaan ja kohtasi Ryan Couturen, jonka hän voitti tuomariäänin. Iaquinta otteli vielä lokakuussa kuukauden toisen kamppailunsa Piotr Hallmannia vastaan, jonka hän myös voitti tuomariäänin.
2014 Iaquinta otteli neljä kertaa. Hän voitti aluksi helmikuussa Kevin Leen tuomariäänin, kunnes toukokuussa Iaquinta hävisi Mitch Clarkelle D'Arce kuristuksella toisen erän alussa. Syyskuussa Iaquinta palasi takaisin voittoon Rodrigo Dammia vastaan, jonka hän voitti teknisellä tyrmäyksellä lyönnein ja kyynärpää osumin kolmannessa erässä. Marraskuussa Iaquinta voitti vielä Ross Pearsonin teknisellä tyrmäyksellä lyönnein toisessa erässä.
Saavutukset > Paini

Nassau County turnauksen 2. sija
Saavutukset > Thainyrkkeily

USKBA
Ylemmän keskisarjan itärannikon mestaruus (kerran)
Saavutukset > Vapaaottelu

USKBA
Yhdysvaltain koillisen 160 paunan mestaruus (kerran)
Extreme Challenge Trials
Kevytsarjan mestaruus (kerran)
Combat in the Cage
Kevytsarjan mestaruus (kerran)
Ring of Combat
Kevytsarjan mestaruus (kerran)
UFC
Ultimate Fighter: Live turnauksen loppuottelu
Angerer

Angerer on sukunimi:
Clara Angerer (s. 1965), italialainen maastohiihtäjä
Karl Angerer (s. 1979), saksalainen rattikelkkailija
Nadine Angerer (s. 1978), saksalainen jalkapallomaalivahti
Pat Angerer (s. 1987), yhdysvaltalainen jalkapalloilija
Paul Angerer (1927−2017), itävaltalainen kapellimestari, säveltäjä, viulisti ja alttoviulisti
Peter Angerer (s. 1959), saksalainen ampumahiihtäjä ja olympiavoittaja
Tobias Angerer (s. 1977), saksalainen maastohiihtäjä ja olympiamitalisti
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Antti Laitinen (taiteilija)

Antti Laitinen, Armour, 2016 on Helsingin Töölönlahden puistossa.
Antti Laitinen (s. 19. toukokuuta 1975 Raahe) on suomalainen kuvataiteilija. Laitinen on valmistunut Turun taideakatemiasta vuonna 2002 ja Kuvataideakatemiasta vuonna 2004. Hänellä on ollut yksityisnäyttelyitä muun muassa Lontoossa ja Toulousessa ja hän on osallistunut ryhmänäyttelyihin muun muassa Liverpoolin biennaalissa, Ateenan biennaalissa ja Royal Academy of Artsissa Lontoossa. Vuonna 2013 hän osallistui Venetsian biennaaliin metsäaiheisella teoksella. Laitinen asuu Somerniemellä Somerolla ja työskentelee Somerolla. Vuonna 2013 Laitiselle myönnettiin Varsinais-Suomen taidepalkinto. Valtion kolmivuotinen taiteilija-apuraha hänelle myönnettiin 2021.
Venetsian biennaali 2013

Antti Laitinen oli vuoden 2013 Venetsian biennaalin Suomen Alvar Aalto -paviljongin taiteilija. Laitisen pystyttämä näyttely koostui video- ja valokuvateoksista, installaatioista ja performanssista.
Näyttelykokonaisuuden nimi Falling Trees ja sen käsitteellinen lähtökohta syntyivät odottamattoman tapahtuman kautta, kun vuoden 2011 Venetsian biennaalissa suuri puu pirstoi kaatuessaan Aalto-paviljongin ja keskeytti esillä olleen näyttelyn ennenaikaisesti.  Falling trees -näyttelykokonaisuuden kuratoi Marko Karon, Mika Elon ja Harri Laakson muodostama Gruppo 111.
Vuonna 2013 Suomen näyttely jakautui poikkeuksellisesti kahteen eri paviljonkiin; Suomen Alvar Aalto -paviljonkiin ja Pohjoismaiseen paviljonkiin. Pohjoismaisen paviljongin taiteilijaksi valikoitui Terike Haapoja.
Aiheesta muualla

Antti Laitisen kotisivut
Frame Contemporary Art Finland: Venetsian biennaali 2013 (Arkistoitu – Internet Archive)
Paardebergin taistelu

Paardebergin taistelu oli toisessa buurisodassa 18.–27. helmikuuta 1900 käyty taistelu, jossa sotamarsalkka Frederick Roberts lopulta löi buurit ja onnistui pakottamaan kenraali Piet Cronjén antautumaan 4 000 miehensä kanssa. Tämä heikensi buurien voimia huomattavasti ja mahdollisti Ladysmithin vapautuksen seuraavana päivänä. Paardeberg oli toisen buurisodan viimeinen suuri taistelu.