stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rauhan sairaala
Rauha 2010-luvulla > Hotelli- ja kylpyläkäyttö

Vuoden 2010 aikana alueelle alettiin rakentaa matkailukeskusta, sisältäen Saimaa Gardensin loma-asuntoja, Holiday Club Saimaa kylpylähotelli, ravintoloita, jää- ja monitoimihalli, loma-asuntoja ja golfkenttä.
Aiheesta muualla

Rauha. Ent. keisarien, kreivien, kreivittärien, paroonien, paroonittarien, prinssien ja prinsessojen tyyssija. Nykyään mielisairaala, sijaitsee 7 km Imatralta, Joutsenon pitäjässä, Helsingin Sanomat, 06.12.1936, nro 331, s. 33, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Väinö Tanner (maantieteilijä)

Väinö Tanner.
Väinö Tanner (10. toukokuuta 1881 Hämeenlinna – 26. huhtikuuta 1948 Hässleholm, Ruotsi) oli suomalainen insinööri, geologi, diplomaatti, maantieteen professori ja tutkimusmatkailija.
Ura

Tanner valmistui kemiallisen teknologian insinööriksi 1905, filosofian maisteriksi 1909 ja väitteli tohtoriksi vuonna 1914. Hän opiskeli kieliä Sveitsissä, Saksassa ja Venäjällä, kartografiaa Tukholmassa ja geologiaa Venäjällä. Vuodesta 1903 hän oli mukana geologisilla tutkimusmatkoilla Pohjois-Fennoskandiassa. Hän myös tutki ja opetti geologiaa ja minerologiaa Geologisessa komissiossa, Polyteekissa ja Helsingin yliopistossa.
Tanner johti vuosina 1910–1912 ja 1914–1917 kansainvälisen välitystuomioistuimen asettamia porolaidunkomissioita Ruotsin ja Norjan Lapissa ja perehtyi tänä aikana saamelaiskulttuuriin, poronhoitoon ja pohjoisiin elinkeinoihin. Hän toimi vuonna 1918 ulkoministeriön palveluksessa Ahvenanmaan kysymyksen yhteydessä ja osallistui malminetsintään Ruotsin Norrbottenissa.
Vuosina 1920–1923 hän oli muun muassa asiantuntijana Tarton rauhanneuvotteluissa sekä hoiti Suomen diplomaattisia asioita Bulgariassa, Turkissa ja Kreikassa. Tanner sai 1924 nimityksen valtiongeologiksi ja johti vuosina 1924–1931 Petsamon malmitutkimuksia. Näiden ohessa hän teki myös kvartäärigeologisia, arkeologisia ja antropogeografisia tutkimuksia. Näistä laajin oli vuonna 1929 ilmestynyt Antropogeografiska studier inom Petsamo-området. I Skoltlapparna.
Vuonna 1929 Tanner kutsuttiin Suomen Tiedeseuran jäseneksi. Kaksi vuotta myöhemmin hänet nimitettiin Helsingin yliopiston maantieteen professoriksi. Tehtävässä hän tutki muun muassa harjuja, Jäämeren fossiilista nilviäisfaunaa, viimeisen jäätiköitymisen rajoja, maankohoamista ja kasvillisuutta ja teki vuosina 1937 ja 1939 kaksi tutkimusmatkaa Pohjois-Amerikkaan Labradorin niemimaalle. Matkojen tuloksena syntyi vuonna 1944 teos Outlines of the Geography, Life and Customs of Newfoundland-Labrador. Vuonna 1944 Tanner siirtyi Ruotsiin. Siellä hänet valittiin Ruotsin tiedeakatemiaan.
Julkaisut

Studier över kvartärsystemet I–III (väitösk.) –IV 1906, 1907, 1914, 1930
Voidaanko Petsamon aluetta käyttää maan hyödyksi 1927
Antropogeografiska studier I 29, Die Oberflächengestaltung Finnlands 1938
The Problem of the Eskers I–V 1928–1937
Étude des terrasses littorales en Fennoscandie et I'homotaxie intercontinentale 1933
Outlines of the Geography, Life and Customs of the New-Foundland-Labrador I–II 1943–1944
Kirjallisuutta

Lundqvist, G.: Väinö Tanner: Minnesteckning, s. 143–222.  (Levnadsteckningar över K. Vetenskapsakademiens ledamöter 56: 150)  Stockholm:  Kungliga Vetenskapsakademien, 1958.  (ruotsiksi)
Massa, Ilmo: ”Arktisen kulttuurintutkimuksen juurilla: Väinö Tanner Suomalaisen antropogeografian uranuurtajana”, Suomalaisen antropologian uranuurtajia, s. 61–87.  (Suomen Antropologisen Seuran toimituksia, 7. Toimittanut A. Kelles-Viitanen)  Helsinki:  Suomen Antropologinen Seura, 1981.
Massa, Ilmo: The problem of the development of the north between the wars: Some reflections of Väinö Tanner’s human geography. Fennia, 1984, 162. vsk, nro 2.  Helsinki:  Suomen Maantieteellinen Seura. (englanniksi)
Rikkinen, Kalevi: ”Tanner, Väinö (1881–1948)”, Suomen kansallisbiografia, osa 9, s. 631–632.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007.  ISBN 978-951-746-450-5  / Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

Kuka kukin oli. Wikisource.
Suomalainen tiedemiesretkikunta Labradorissa. Kuvasatoa prof. Väinö Tannerin retkikunnan matkalta, Kuva, 03.11.1937, nro 3, s. 19, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: (virka perustettu 1920) | Suomen Turkin asiainhoitaja 1920–1923 | Seuraaja: Pontus Artti |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Ruotsi 
Taiteenala:  KulturNav 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 
Muut:  IdRef
Tarvasjoen vaakuna

Tarvasjoen vaakuna (1951-2014)
Tarvasjoen vaakuna on saanut aiheensa  kunnan nimestä. Tarvas on tulkittu metsäkauriiksi, ja aaltokoroa käytetään heraldiikassa yleisesti kuvaamaan vettä, tässä tapauksessa jokea.
Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä alainen, aaltokoroinen hopeahirsi, josta nousee kultainen kauris.” Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja se vahvistettiin käyttöön 30. marraskuuta 1951. Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2015, kun Tarvasjoki liittyi Liedon kuntaan.
Mahmud Tarzi

Mahmud Tarzi
Mahmud Tarzi (1865–1933) oli afganistanilainen lehtimies ja poliitikko. Hän oli 1900-luvun alun Afganistanin merkittäviä uudistushaluisia poliitikkoja, ja hän suhtautui kriittisesti Afganistanin uskonnolliseen oppineistoon ja maan takapajuisuuteen. Hän oli maan kuninkaan Aman Allah Khanin appi ja hänen tyttärensä Soraja oli maan kuningatar. Mahmud Tarzi oli merkittävä poliittinen tekijä ja kuningas Aman Allahin tukija. Hänen merkittävimmiksi saavutuksikseen voidaan lukea Afganistanin koulutusjärjestelmän kehittyminen ja maan ensimmäiset askeleet kohti perustuslaillista poliittista järjestelmää Seurauksena oli, että koulutukseen pääsy ei rajoittunut enää maan yläluokkaan ja islamilaiseen ulamaan. Kaupunkien keskiluokka ja heimojen johtajat alkoivat myös lähettää poikiaan uusiin kouluihin. Tällä tavalla modernit ajatukset tunkeutuivat hitaasti myös heimoyhteiskuntaan. Nuorten afgaanien koulutusuudistusten seurauksena koulutettu luokka kasvoi huomattavasti seuraavien vuosikymmenien aikana.
Aman Allah syrjäytettiin sisällissodan seurauksena 1929 ja Mahmud Tarzi pakeni hänen kanssaan ulkomaille. He eivät enää koskaan palanneet Afganistaniin. Mahmud Tarzin aatteet jäivät kuitenkin elämään maan nuorison keskuudessa, ja niiden innoittamana maahan perustettiin ensimmäiset poliittiset puolueet 1950-luvulla.
Tasejeva

| Tasejeva |
| --- | --- |
Alkulähde:  Birjusan ja Tšunan yhtymä
Laskupaikka:  Angara
Maat:  Venäjä
Pituus:  116 km
Virtaama:  758 m³/s
Valuma-alue:  128 000 km²
Tasejeva (ven. Тасе́ева) on Jenisein vesistöön kuuluvan Angaran sivujoki Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Sen pituus on 116 kilometriä, valuma-alueen laajuus 128 000 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 740 kuutiometriä sekunnissa.
Joki saa alkunsa Birjusan ja Tšunan yhtyessä toisiinsa. Se jäätyy loka-marraskuun vaihteessa ja vapautuu jäistä huhti-toukokuussa. Tasejeva on liikennöintikelpoinen. Sen suurin sivujoki on Usolka.
Tappavat ajatukset (elokuva)

| Tappavat ajatukset> Mortal Thoughts |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Alan Rudolph
Käsikirjoittaja:   William Reilly  Claude Kerven 
Tuottaja:   John Fiedler  Mark Tarlov 
Säveltäjä:  Mark Isham
Kuvaaja:  Elliot Davis
Leikkaaja:  Tom Walls
Lavastaja:  Robert K. Shaw Jr.
Pääosat:   Demi Moore  Bruce Willis  Glenne Headly  Harvey Keitel  John Pankow 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Columbia Pictures Corporation
Levittäjä:  Columbia Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1991
Kesto:  104 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tappavat ajatukset (Mortal Thoughts) on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut trilleri. Elokuvan on ohjannut Alan Rudolph. Elokuva tuotti yhteensä yli 19 miljoonaa dollaria.
Näyttelijöitä

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Demi Moore  | … |  Cynthia Kellogg   |
|  Glenne Headly  | … |  Joyce Urbanski   |
|  Bruce Willis  | … |  James Urbanski   |
|  John Pankow  | … |  Arthur Kellogg   |
|  Harvey Keitel  | … |  etsivä John Woods   |
|  Billie Neal  | … |  etsivä Linda Nealon   |
|  Frank Vincent  | … |  Dominic   |
|  Karen Shallo  | … |  Gloria   |
|  Crystal Field  | … |  Jeanette   |
|  Marianne Leone  | … |  Rita-täti   |
|  Marc Baron  | … |  paikannäyttäjä   |
|  Doris McCarthy  | … |  Pat   |
|  Christopher Scotellaro  | … |  Joey   |
|  Ron J. Amodea  | … |  yhtyeen johtaja   |
|  Leonid Merzon  | … |  Yuri  |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Olavi Similä sanoo henkilöhahmojen olevan hyvin näyteltyjä mutta niin tympeitä, että koko elokuva saa tunkkaisen maun. Hän antaa Tappaville ajatuksille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Aiheesta muualla

Tappavat ajatukset (elokuva) Elonet.
Tappavat ajatukset (elokuva) Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tappavat ajatukset (elokuva) AllMoviessa. (englanniksi)
Tašelhit

| Tašelhit |
| --- | --- |
 Berberikielten puhuma-alueet Pohjois-Afrikan kartalla. Tašelhit kuvassa vihreällä.
Muu nimi:  šilha
Tiedot
Alue:  Marokko
Puhujia:  7 890 000 (2004)
Kirjaimisto:  tifinagh, arabialainen, latinalainen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  afroaasialaiset kielet
Kieliryhmä:  berberikielet
ISO 639-3:  shi
 Ohje 
Tašelhit on Marokon lounaisosassa puhuttu berberikieli. Sitä puhuu vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan äidinkielenään 7,89 miljoonaa ihmistä, mikä tekee siitä yhden puhutuimmista berberikielistä. Kielestä käytetään myös arabiankielistä nimitystä šilha, joka kuitenkin tarkoittaa myös Marokossa puhuttuja berberikieliä yleisesti.
Tašelhitin virallinen kirjoitusjärjestelmä on tifinagh-aakkosto. Sitä voidaan kirjoittaa myös arabialaisilla ja latinalaisilla kirjaimilla.
Tappajahai 2

| Tappajahai 2> Jaws 2 |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jeannot Szwarc
Käsikirjoittaja:  Carl Gottlieb Howard Sackler
Tuottaja:  Richard D. Zanuck David Brown
Säveltäjä:  John Williams
Kuvaaja:  Michael Butler
Leikkaaja:  Neil Travis Arthur Schmidt Steve Potter
Tuotantosuunnittelija:  Joe Alves
Pääosat:  Roy Scheider Lorraine Gary Murray Hamilton Joseph Mascolo
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures
Levittäjä:  Universal Studios Netflix
Ensi-ilta:   16. kesäkuuta 1978  22. joulukuuta 1978
Kesto:  116 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  30 000 000 dollaria
Tuotto:  208 900 376 dollaria
Edeltäjä:  Tappajahai
Seuraaja:  Tappajahai 3
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tappajahai 2 (Jaws 2) on yhdysvaltalainen vuonna 1978 ensi-iltansa saanut Jeannot Szwarcin ohjaama kauhuelokuva.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Roy Scheider  | … |  Martin Brody   |
|  Lorraine Gary  | … |  Ellen Brody   |
|  Murray Hamilton  | … |  Kaupunginjohtaja Larry Vaughn   |
|  Joseph Mascolo  | … |  Peterson   |
|  Jeffrey Kramer  | … |  Jeff Hendricks   |
|  Collin Wilcox  | … |  Tohtori Elkins   |
|  Ann Dusenberry  | … |  Tina Wilcox   |
|  Mark Gruner  | … |  Mike Brody   |
|  Barry Coe  | … |  Andrews   |
|  Susan French  | … |  Old Lady   |
|  Gary Springer  | … |  Andy   |
|  Donna Wilkes  | … |  Jackie   |
|  Gary Dubin  | … |  Eddie   |
|  John Dukakis  | … |  Polo   |
|  G. Thomas Dunlop  | … |  Timmy   |
|  David Elliott  | … |  Larry   |
|  Marc Gilpin  | … |  Sean Brody   |
|  Keith Gordon  | … |  Doug   |
|  Cynthia Grover  | … |  Lucy   |
|  Ben Marley  | … |  Patrick   |
|  Martha Swatek  | … |  Marge   |
|  Billy Van Zandt  | … |  Bob   |
|  Gigi Vorgan  | … |  Brooke   |
Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen kutsui tätä teini-ikäisiin keskittyvää jatko-osaa alkuperäiseen verrattuna ”haiksi ilman hampaita” ja siksi surkeaksi näyksi. Hän antoi elokuvalle yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Tappava yhteys

| Tappava yhteys> Lifeforce |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Tobe Hooper
Käsikirjoittaja:  Dan O'Bannon 
Tuottaja:  Menahem Golan
Säveltäjä:  Henry Mancini
Kuvaaja:  Alan Hume
Leikkaaja:  John Grover
Pääosat:  Steve Railsback Mathilda May Peter Firth Frank Finlay Patrick Stewart Michael Gothard
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Iso-Britannia
Tuotantoyhtiö:  Cannon Films
Levittäjä:  TriStar Pictures Netflix
Ensi-ilta:   21. kesäkuuta 1985
Kesto:  116 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  25 000 000 $ (arvioitu)
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tappava yhteys (Lifeforce) on Tobe Hooperin ohjaama science fiction -elokuva vuodelta 1985. Se perustuu Colin Wilsonin romaaniin The Space Vampires, joka julkaistiin vuonna 1976.
Elokuva kertoo avaruudesta saapuneesta epidemiasta, joka vie ihmisten elinvoiman ja tarttuu sukupuoliteitse.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Steve Railsback  | … |  Tom Carlsen   |
|  Peter Firth  | … |  Colin Caine   |
|  Mathilda May  | … |  vampyyrinainen   |
|  Frank Finlay  | … |  Fallada   |
|  Michael Gothard   | … |  Bukovsky   |
|  Patrick Stewart  | … |  Armstrong   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen kutsuu Tappavaa yhteyttä absurdiksi mutta viihdyttäväksi sekasotkuksi, jonka AIDS-allegoriaa ei tarvitse kaukaa hakea. Hän antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Aiheesta muualla

Tappava yhteys Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tappava yhteys Elonet.
Tarhapetunia

| Tarhapetunia |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Solanales
Heimo::  Koisokasvit Solanaceae
Suku::  Petuniat Petunia
Laji::  × atkinsiana
Kaksiosainen nimi
 Petunia × atkinsiana  (Sweet) D.Don ex W.H.Baxter 
Synonyymit
 Petunia × hybrida Vilm. 
Katso myös
   Tarhapetunia Wikispeciesissä   Tarhapetunia Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tarhapetunia eli petunia (Petunia × atkinsiana, syn. P. × hybrida) on koristekasvi, joka kuuluu koisokasveihin. Risti sen tieteellisessä nimessä tarkoittaa, että se on kahden luonnonkasvin hybridiristeytys: pensaspetunian (Petunia axillaris) ja villipetunian (Petunia integrifolia).
Petunialajikkeet voidaan jakaa suurikukkaisiin ja pienikukkaisiin ryhmiin. Petunioiden värivalikoima kattaa lähes kaikki muut värisävyt paitsi keltaisen ja oranssin. Se kasvaa noin 20–30 cm korkeaksi. Petunia viihtyy parhaiten kuumassa auringonpaisteessa. Sade hakkaa kukat huonoiksi, varsinkin kerrannaiskukkaisilla lajikkeilla.
Lajikeryhmiä

Grandiflora-ryhmä
Grandiflora Plena-ryhmä
Milliflora-ryhmä
Multiflora-ryhmä
Multiflora Plena-ryhmä
Pendula-ryhmä
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Tarhapetunia – Petunia ×atkinsiana
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Petunia ×atkinsiana:  Wikidata: Q16861020  Wikispecies: Petunia × atkinsiana  AoFP: 501  APA: 3541  EoL: 475923  EPPO: PEUHY  FloraBase: 47240  GBIF: 2928859  GRIN: 462920  iNaturalist: 170914  IPNI: 817227-1  IRMNG: 10207919  ITIS: 518820  MichiganFlora: 2702  NCBI: 4102  NZOR: dfa26d28-c9eb-4308-be44-e042c503ea95  Open Tree of Life: 3869511  PFI: 4735  Plant List: tro-29604198  PLANTS: PEAT7  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:817227-1  Tropicos: 29604198  VASCAN: 9363  WFO: wfo-0001024407  Laji.fi: MX.4978958 
Nierembergia atkinsiana:  Wikidata: Q39934098  GBIF: 3798721  GRIN: 462921  IPNI: 817113-1  NZOR: 6b467517-50b3-4661-b6bf-f966ccde17cd  Tropicos: 29608294  WFO: wfo-0001024056
Tarhakerttusirkku

| Tarhakerttusirkku |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tangarat Thraupidae
Suku::  Kerttusirkut Poospiza
Laji::  nigrorufa
Kaksiosainen nimi
 Poospiza nigrorufa  (d'Orbigny & Lafresnaye, 1837) 
Alalajit
 P. n. nigrorufa  P. n. wagneri  P. n. whitii 
Katso myös
   Tarhakerttusirkku Wikispeciesissä   Tarhakerttusirkku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tarhakerttusirkku (Poospiza nigrorufa) on Etelä-Amerikan etelä- ja kaakkoisosissa tavattava tangaroihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan tarhakerttusirkku on noin 15 cm. Selästään, siivistään ja päästään laji on väriltään harmahtavan ruskea. Päässä on valkoiset silmäkulma- ja viiksijuovat. Rinta ja vatsa ovat väriltään ruskean oranssit ja keskivatsa on valkoinen. Pensassirppu (Microspingus lateralis) ja Argentiinankerttusirkku (Poospiza ornata) muistuttavat ulkonäöltään tarhakerttusirkkua, mutta pensassirpun väritys on ruskeampi ja argentiinankerttusirkun erottaa valkoisesta siipijuovasta.
Levinneisyys ja elinympäristö

Tarhakerttusirkkua tavataan eteläisestä Brasiliasta, Paraguayn eteläosista ja Argentiinasta. Lajin elinympäristöä ovat alankomaiden metsät ja pensaikot. Linnun elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 900 metrin korkeudella meren pinnasta.
Tyko Tarponen

Tyko Tarponen vuonna 1964.
Tyko Feliks Tarponen (10. elokuuta 1909 Uusikirkko – 1. elokuuta 1984 Turku) oli Kansallisen Edistyspuolueen puoluesihteeri, samoin kuin liike-elämän vaikuttaja ja Turun Sanomat -lehden päätoimittaja.
Tarposen vanhemmat olivat vaatturimestari Paavo Tarponen ja Hilda Toropainen. Hän tuli ylioppilaaksi Tampereen yhteiskoulusta 1932 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1937. Helsingin Sanomien toimittajana hän oli aloittanut jo vuotta aiemmin. Tarponen toimi valmistumisensa jälkeen parikymmentä vuotta pääosin liike-elämän palveluksessa useiden eri yhtiöiden johtotehtävissä. Sotien jälkeen hän oli sivutoimisesti Kansallisen Edistyspuolueen puoluetoimikunnan jäsen, taloudenhoitaja ja puoluesihteeri sekä puolueen lehtien Vapaa Kansa ja Nykyaika päätoimittaja. Vapaamielisten liiton hallituksessa hän toimi 1951–1958. Helsingin yliopistossa Tarponen opiskeli valtiotiedettä ja valmistui lisensiaatiksi 1956. Turun Sanomien päätoimittaja hänestä tuli Weikko Puron jälkeen 1959. Tätä tehtävää hän hoiti aina vuoteen 1973 saakka. Tarposen aikana lehti julistautui sitoutumattomaksi ja sen levikki kaksinkertaistui.
Tarposen ensimmäinen puoliso vuodesta 1939 oli Aino Seppälä (k. 1941) ja toinen vuodesta 1943 Annikki Tammilehto.
Suomennoksia

Peter Dörfler : Äidin eläessä ; suom. Annikki ja Tyko Tarponen. Tammi 1945 (alkuteos  Als Mutter noch lebte)
Aiheesta muualla

Pääministerin haastattelutunti lokakuussa 1963, Ylen Elävä arkisto (Viitattu 9.2.2015)
Tyko Tarponen : Böömiläistä barokkia, Helsingin Sanomat, 14.08.1938, nro 216, s. 25, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Tyko Tarponen : Heinäkuun 14 p. 1789 Bastillen valtauksesta 150 vuotta, Helsingin Sanomat, 16.07.1939, nro 187, s. 25, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Biografiasampo
Tasolukko

Tasolukko on elektroninen kytkentä, joka lukitsee vaihtojännitesignaalin matalimman tai korkeimman jännitteen halutulle tasolle vääristämättä merkittävästi signaalin aaltomuotoa. Tasolukkoa voidaan käyttää esimerkiksi videonauhurissa, kun halutaan säätää kuvasignaalin tummin taso nollaksi eli täysin mustaksi. Joskus tasolukko on tarpeen laitteissa, jotka kykenevät toimimaan ainoastaan jonkin tietyn jännitetason ylä- tai alapuolella olevalla signaalilla.
Dioditasolukko, joka lukitsee tulojännitteen positiivisen huipun jännitteeseen -Uref. Lähdön jännite ei siis voi koskaan olla jännitettä -Uref positiivisempi. Vastus on tarpeen, jotta kytkentä voi sopeutua tulosignaalin muutoksiin. Vastuksen tulee olla riittävän suuri, jotta RC-aikavakio ei vaimenna signaalin matalimpia taajuuksia eikä jännitelähteen Uref virta kasva niin suureksi, että se vaurioittaisi diodia tai vastusta.
Superdiodilla (diodi+operaatiovahvistin) toteutettu tasolukko, joka lukitsee tulojännitteen negatiivisimman huipun jännitteeseen Uref. Lähdön jännite ei voi siis koskaan olla negatiivisempi kuin Uref. R1 on tarpeen, jotta operaatiovahvistimien biasvirrat pääsevät kulkemaan. Se myös mahdollistaa tasolukon sopeutumisen tulon amplitudimuutoksiin. Oikeanpuoleinen operaatiovahvistin toimii puskurivahvistimena, jolloin muu kytkentä ei kuormitu liikaa ja signaali säilyy vääristymättömänä.
Tasmanialaiset kielet

Horace Watson äänittää vahasylinterille aboriginaalien lauluja Fanny Cochrane Smithin laulamana.
Tasmanialaiset kielet on kielikunta, johon kuuluvia kieliä puhuttiin Tasmanian saarella ennen eurooppalaisten tuloa 1700-luvun lopulla. Siihen kuuluvat kielet sammuivat 1800-luvun loppuun mennessä tasmanialaisten häviämisen myötä, ja vain joitain niukkoja sanaluetteloita on kielistä enää jäljellä. Tasmanialaisia kieliä arvioidaan olleen viidestä kahteentoista tai kuuteentoista. Niiden sukulaisuutta australialaisiin kieliin ei ole pystytty todistamaan.
Viimeinen tunnettu tasmanialaisten kielten puhuja oli Fanny Cochrane Smith (1834–1905).
Kun tasmanialaiset oli karkotettu Flindersin ja Cape Barrenin saarille, he puhuivat vielä keskenään tasmanialaiskielistä muodostettua lingua francaa, kunnes senkin viimeinen käyttäjä kuoli 1900-luvun alussa.
Viime aikoina tasmanialaisia kieliä on yritetty elvyttää luomalla niistä säästyneiden muistiinpanojen ja äänitteiden pohjalta uusi kieli, palawa kani. Toisin kuin pelättiin, kielelle on vähäisestä materiaalista huolimatta onnistuttu luomaan oma kielioppi, joka poikkeaa englannin vastaavasta. Tähän mennessä 13 palawakaninkielistä paikannimeä on virallistettu, ja näihin sisältyvät mm. truwana / Cape Barren Island, yingina / Great Lake ja kanamaluka / Tamar. Tasmania on alkuperäiskielellä lutruwita, ja pääkaupunki Hobartin palawakaninkieliseksi nimeksi on ehdotettu nipalunaa.