stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ilmatorjunnan lamauttaminen

Ilmatorjunnan lamauttaminen kattaa joukon erinäisiä sotilastehtäviä. Seuraavassa lyhyt arviointi pääpiirteisesti tärkeysjärjestyksessä. Ennen maavoimien tekemää invasiivista hyökkäystä tulisi kyetä vihollisen ilmatilan puolustus lamauttamaan. Se tapahtuu sekä ilmapommituksin että ohjusiskuin. Nykyään elektroninen sodankäynti on muodostunut yhä merkittävämmäksi.
Ensimmäinen toimintatehtävä saattaisi olla vihollisen tutkien lamauttaminen. Toisessa maailmansodassa käytettiin aluksi tinapaperiliuskojen mattopommituksia.  Esim. de Havilland D.H.98 Mosquito -tyyppisiä keveitä pommituskoneita käytettiin "sokaisemaan" vihollisen tutka-asemia, mm. ennen Normandian maihinnousua kesäkuussa 1944.
Toisekseen olisi aktiivin ilmatorjunnan lamautus seuraava tehtävä, se tapahtuu rinnakkain yhdessä hävittäjäpuolustuksen tyrehdyttämisen kanssa. Tuoreimpia esimerkkejä näistä ovat sekä Persianlahden sota että Kosovon sota, NATO-operaatioista. Tällöin pyritään tuhoamaan vastustajan ilmatorjunnalliset ohjusyksiköt, (jotka ulottuvat yläkorkeuksiin) sekä kiinteät laitteet ja asemat. Liikuteltavia laitteita on vaikeampaa tuhota, mutta tiedustelusatelliitit kykenevät osoittamaan liikkuvat maalitkin nykyisellään varsin tarkasti.
Varsinkin alkuvaiheissa pyritään hyökkäyksellisessä sotilasstrategiassa suosimaan ns. häivekoneita, eli stealth-ominaisuudet omaavia sotilaslentokoneita. Lisääntyvässä määrin miehittämättömät ns. UAV-koneet saavat valtaa, mikä on eräs tärkeimpiä nykykehityksen suuntaviivoja.
Aiheesta muualla

http://www.netti.fi/~halle/planes/ukk.htm (Arkistoitu – Internet Archive) (Hallen Hävittäjäsivu/usein kysytyt kysymykset-ukk)
Irakin ilmapuolustus - In memoriam Ilmatorjuntaupseeri-lehti. (Archive.org)
MacDonald, Dettwiler and Associates

| MacDonald, Dettwiler and Associates |
| --- | --- |
Osake:  TSX: MDA
ISIN:  CA5542821031
Kotisivu:  www.mdacorporation.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
MacDonald, Dettwiler and Associates Ltd. on Richmondissa, Brittiläisessä Kolumbiassa toimiva kanadalainen avaruusteknologiayritys, jonka perustivat vuonna 1969 John S. MacDonald ja Werner Dettwiler. Sen liikevaihto on noin 1 052 miljoonaa Kanadan dollaria, ja sillä on yli 3 000 työntekijää.
Vuonna 1995 MDA joutui yhdysvaltalaisen Orbital Sciences Corporation -yhtiön omistukseen vain 67 miljoonalla dollarilla. Yhtiö teki lukuisia yritysostoja ja sen omistus muuttui. Rahoitusyhtiömistajat olivat myymässä yhtiötä vuonna 2008 ATK-yritykselle, mutta Kanadan hallitus kielsi myynnin.
Yrityksen toimintaan kuuluvat
avaruusrobotiikka kuten avaruussukkulan Canadarm-nosturi ja ISS-avaruusaseman Canadarm2-robottikäsivarsi
kaukohavainnointi
tutkatekniikka
Vuoden 2011 alussa yhtiön Kanadan hallituksen tilaukset ovat vähenemässä - satelliittitilauksia ei ole tullut Kanadan avaruusjärjestöltä yhtiön toivomaan tahtiin ja Kanada vetäytyy Afganistanin sodasta kesällä 2011 (MDAlle UAV-alusten operointi siellä toi 50 miljoonaa dollaria vuodessa) jne. Yhtiö on alkanut myydä tietoliikenne-elektroniikkaa venäläisiin satelliitteihin. Yhtiöllä on kuitenkin varakas kassa, koska se myi kiinteistöihin liittyvän tietopalveluosastonsa.
Vuoden 2011 toukokuussa yhtiö ilmaisi aikeensa tehdä satojen miljoonien dollarien arvosta yritysoston tai -ostoja Yhdysvalloista.  Kesäkuussa 2012 yhtiö osti yhdysvaltalaisen SS/Loral-yhtiön 875 miljoonan dollarin hintaan.  Space Systems/Loral on vuonna 2012 maailman suurin tietoliikennesatelliittien valmistaja.
Aiheesta muualla

Yhtiön verkkosivut
Robotic Surgery project neuroArm at University of Calgary (Arkistoitu – Internet Archive)
Feds delay ruling on sale of Canada's top space firm. Määritä julkaisu!Määritä ajankohta! Artikkelin verkkoversio. Viitattu 2.3.2011. Arkistoitu 24.3.2008. (Arkistoitu – Internet Archive)
Vuoksen vesistö

| Vuoksen vesistö  (Suomen päävesistö: 04) |
| --- | --- |
Valtiot:  Venäjä, Suomi
Maakunnat:  Leningradin alue, Etelä-Karjala, Kymenlaakso, Etelä-Savo, Pohjois-Savo, Pohjois-Karjala
Vesistöalueen tai valuma−alueen tietoja
Merialue:  Itämeren valuma-alue
Päävesistöalue:  Vuoksen vesistö (04)
Vesistöjako:  Suur-Saimaan alue (04.1), Haukiveden−Kallaveden alue (04.2), Oriveden-Pyhäselän alue (04.3), Pielisen reitin valuma-alue (04.4), Iisalmen reitin valuma-alue (04.5), Nilsiän reitin valuma-alue (04.6), Juojärven reitin valuma-alue (04.7), Höytiäisen valuma-alue (04.8), Koitajoen valuma-alue (04.9)
Laskujoki:  Vuoksi
Laskupaikka:  Käkisalmi, Metsäpirtti, Laatokka
Koordinaatit:  60°37′26″N, 30°30′32″E
Mittaustietoja
Valuma-alue:  68 501,14 km²  
Järvisyys:  19,78 % 
Alueen pituus:  450 km  
Alueen leveys:  290 km  
Keskivirtaama:  684 m³/s  
 fiJoen päähaara laskee Laatokkaan Suvannon jälkeen. 
Vuoksen vesistö (vesistöaluetunnus 04) on Suomen suurin vesistöalue, joka sijaitsee pääosin Etelä- ja Pohjois-Savon sekä Etelä- ja Pohjois-Karjalan sekä osittain Kymenlaakson maakuntien alueilla Itä-Suomessa. Vesistön latva-alueita on myös Kainuussa, Pohjois-Pohjanmaalla ja Venäjän Karjalassa. Sen laskujoki on Vuoksi, joka laskee Laatokkaan. Sen valuma-alueen pinta-ala on 61 560 neliökilometriä, josta Suomen puolella 52 400 neliökilometriä. Vesistön pääjärvi on Suur-Saimaa, johon kuuluvia järvenselkiä ovat muun muassa Etelä-Saimaa, Pihlajavesi, Haukivesi, Puruvesi, Orivesi ja Pyhäselkä. Vuoksen vesistöön kuuluvat lisäksi muun muassa Unnukka, Kallavesi, Pielinen, Kermajärvi, Juojärvi ja Suvasvesi, joiden veden pinnan taso on Saimaata korkeammalla. Vesistön järvisyys on 19,78 %.
Vuoksen vesistö alkaa Pohjois-Savon ja Kainuun rajamailta, josta lähtevät Kallaveden reitin lähdereitit Iisalmen reitti ja Nilsiän reitti. Kallavedestä vedet purkautuvat Soisalon saaren kahta puolta Haukiveteen läntisenä Leppävirran reittinä ja itäisenä Heinäveden reittinä. Heinäveden reittiin yhtyy idästä tuleva Juojärven reitti. Haukiveteen päätyy myös Vuoksen vesistön toinen pääreitti, Pielisen reitti. Reitit ovat samalla vesiteinä rahtiliikenteelle ja matkailulle muun muassa Kuopioon ja Joensuuhun. Näiden vesireittien korkeuseroja hyödynnetään vesivoimaloiden avulla sähköntuotannossa. Suurimmat voimalat ovat Pielisjoessa olevat Kaltimon ja Kuurnan voimalat sekä Huruskosken voimala Varkaudessa.
Vuoksen vesistö laskee Vuoksea pitkin (156 km) Venäjän puolelle Laatokkaan. Vuoksen alkuun on rakennettu Imatrankoskelle (1929) ja Tainionkoskelle (1947–1951) koko vesistön suurimmat vesivoimalaitokset. Laitokset omistaa nykyisin Fortum Oyj.
Puuta uitetaan Vuoksen vesistössä runsaasti, johtuen monien puunjalostusteollisuuden laitosten sijainnista sen ympäristössä. Tärkeitä teollisuuslaitoksia on Imatralla, Joutsenossa, Lappeenrannassa, Mikkelissä, Ristiinassa ja Varkaudessa. Uittomäärät vaihtelevat vuosittain 700 000 ja 1,4 miljoonan kuutiometrin välillä..
Vuoksen vesistön vesiliikenne merelle kulkee Saimaan kanavaa pitkin Lappeenrannasta Venäjän puolelle Viipuriin.
Vesistön jakoalueet

Vesistöalueen ensimmäisessä jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet. Sisennys tarkoittaa luettelossa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy ylempänä sijaitsevaan vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen vastaavassa järjestyksessä niin, että ylin yhtyy lähempänä alajuoksua :
Suur-Saimaan alue (04.1)
Haukiveden–Kallaveden alue (04.2)
Oriveden–Pyhäselän alue (04.3)
Höytiäisen valuma-alue (04.8)
Koitajoen valuma-alue (04.9)
Pielisen reitin valuma-alue (04.4)
Juojärven reitin valuma-alue (04.7)
Nilsiän reitin valuma-alue (04.6)
Iisalmen reitin valuma-alue (04.5)
Kanavat

Alajärven kanava, Varkaus
Haponlahden kanava, Savonlinna
Kaavinkosken kanava, Kaavi-Tuusniemi
Kihlovirran kanava, Iisalmi
Kirkkotaipaleen kanava, Ristiina
Kivisalmen kanava, Rääkkylä
Kortekannaksen kanava, Heinävesi–Leppävirta
Kortesalmen kanava, Kuopio
Kutveleen kanava, Ruokolahti–Taipalsaari
Muuraispuron kanava, Leppävirta
Oravin kanava, Savonlinna
Piensaaren kanava, Varkaus
Pitkälänniemen kanava, Varkaus
Pussilantaipaleen kanava, Varkaus
Rahasalmen kanava, Leppävirta
Siikasalmen kanava, Mikkeli
Sitkoinleuvansalmen kanava, Puumala
Tikankaivannon kanava, Liperi
Varkaantaipaleen kanava, Ristiina
Vihtakannan kanava, Savonranta
Välikanava, Heinävesi
Vääräkosken kanava, Heinävesi
Väätämönsalmen kanava, Mikkeli
Voimalaitokset

Vuoksen vesistössä on 25 voimalaitosta:
Voimalaitokset > Kallaveden reitti

Palokki, MW, GWh/a, Heinävesi, Pohjois-Karjalan Sähkö
Karjalankoski, MW, GWh/a, Savon Voima
Juankoski, MW, GWh/a, Savon Voima
Viannankoski, MW, GWh/a, Savon Voima
Kiltua, MW, GWh/a, Savon Voima
Huruskoski, MW, GWh/a, Stora-Enso
Atro, MW, GWh/a, Savon Voima
Sälevä, MW, GWh/a, Savon Voima
Salahmi, MW, GWh/a, Savon Voima
Voimalaitokset > Pielisen reitti

Kaltimo, MW, GWh/a
Kuurna, MW, GWh/a
Kuokkastenkoski, MW, GWh/a
Lieksankoski, MW, GWh/a
Pamilo, MW, GWh/a
Pankakoski, MW, GWh/a
Puntarikoski, MW, GWh/a
Voimalaitokset > Suur-Saimaa

Tainionkoski, MW, GWh/a, 8,0 m, Imatra
Imatra, MW, GWh/a, 24,0 m, Imatra
Voimalaitokset > Muut

Liuna, MW, GWh/a
Maavesi, MW, GWh/a
Sorsakosken laitokset, MW, GWh/a
Puhos, MW, GWh/a
Louhikoski, MW, GWh/a
Pitkäkoski, MW, GWh/a
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vuoksen vesistö Wikimedia Commonsissa
Vuoksen valuma-alue paikkatietoikkuna.fi.
Vuoksen vesistön kanavat
| --- | --- |
Heinäveden reitti:  Karvion kanava | Kerman kanava | Pilpan kanava | Vihovuonteen kanava
Iisalmen reitti:  Ahkiolahden kanava | Nerkoon kanava
Juojärven reitti:  Kaavinkosken kanava | Taivallahden kanava | Varistaipaleen kanava
Leppävirran reitti:  Konnuksen kanava | Naapuskosken kanava | Taipaleen kanava
Nilsiän reitti:  Lastukosken kanava | Juankosken kanava | Karjalankosken kanava
Pielisen reitti:  Joensuun kanava | Kaltimon kanava | Kuurnan kanava
Muita kanavia:  Ketveleen kanava | Kuivataipaleen kanava | Saarikosken kanava | Raikuun kanava | Saimaan kanava
Väkivallan vihollinen 5 – kalman kasvot

| Väkivallan vihollinen 5 – kalman kasvot> Death Wish V: The Face of Death |
| --- | --- |
 Suomalainen VHS-kansikuva.
Ohjaaja:  Allan A. Goldstein
Käsikirjoittaja:  Brian Garfield Michael Colleary
Tuottaja:  Damian Lee
Säveltäjä:  Terry Plumeri
Kuvaaja:  Curtis Petersen
Leikkaaja:  Patrick Rand
Pääosat:  Charles Bronson Lesley-Anne Down Michael Parks Chuck Shamata Kevin Lund Robert Joy Saul Rubinek Miguel Sandoval Kenneth Welsh Scott Spidell
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Trimark Pictures
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer Netflix Fandango at Home
Ensi-ilta:   14. tammikuuta 1994  1994 (videoensi-ilta)
Kesto:  95 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  Väkivallan vihollinen 4
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Väkivallan vihollinen 5 – kalman kasvot (Death Wish V: The Face of Death) on Brian Garfieldin romaanin pohjalta kuvattu kulttimainetta nauttivan elokuvasarjan viides ja viimeinen osa. Jokaisessa osassa nähdään Charles Bronson. Hän esittää arkkitehti Paul Kerseytä, joka kostaa perheensä kohtaamat vääryydet yksinkertaisesti tappamalla rikollisia. Sama perusidea on kaikissa sarjan osissa.
Juoni

Paul Kerseyllä on uusi naisystävä, joka sattuu olemaan mafiapomon entinen vaimo. Paul suostuttelee hänet todistamaan entistä miestään vastaan oikeudessa ja kostoksi Paulin uusi vaimo tapetaan. Paulin mieletön viha pääsee taas valloilleen ja hän lähtee kostamaan vaimonsa kohtaloa oman käden oikeudella.
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa väsyneen päähahmon väkivaltaiseksi teurastukseksi ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”. VideoHound’s Golden Movie Retriever antaa tähtien sijasta huonoimmille elokuville varaamansa arvosanan ”Woof!”.
Aiheesta muualla > Arvostelut

Jarkko Lehtola: Death Wish V: The Face of Death, Väkivallan vihollinen V: kalman kasvot (1994)  12.1.2011. Elitisti.
Vytegran piiri

Vytegran piiri Vologdan alueen kartalla.
Kartta piirin kuntarajoista.
Vytegran piiri (ven. Вытего́рский райо́н, Vytegorski raion) on kunnallishallintoalue Vologdan alueella Venäjällä. Vuonna 1927 perustetun piirin pinta-ala on 13 100 neliökilometriä. Asukkaita on 29 100 henkeä (vuonna 2010).
Maantiede ja luonto

Vytegran piiri sijaitsee Vologdan alueen luoteisosassa Äänisjärven rannalla. Se rajoittuu pohjoisessa Karjalan tasavaltaan, idässä Arkangelin alueeseen, etelässä Vologdan alueen Kirillovin, Vaškin, Belozerskin ja Babajevon piireihin sekä lännessä Leningradin alueeseen.
Pinta-alasta 76,5 % on metsää ja 21,4 % maatalousmaata. Tärkeimmät joet ovat Vytegra ja Kovža, joita pitkin kulkee Volgan–Itämeren vesitie. Suurimmat järvet ovat Kovžskoje ja Megorskoje. Luonnonsuojelualueita ovat Šimozeron, Kuštozeron ja Luhtozeron karstijärvet, Ježozeron ja Soidozeron maisemansuojelualueet, Verhneandomskin koskemattomat kuusimetsät, harvinaisen nuottaruohon kasvupaikka Jansorski sekä Atlantin, Pohjoisen jäämeren ja Kaspianmeren vedenjakajana toimiva Atleka. Hyötykaivannaisiin kuuluvat turve, kalkkikivi, savet, hiekka ja sora.
Historia

Seudun muinaisia asukkaita olivat saamelaiset ja vepsäläiset. Vytegran pogosta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1496. Vytegran kaupunki on perustettu vuonna 1773. Itämeren ja Volgan vedenjakajan kautta kulki kauppareitti, jonka paikalle avattiin vuonna 1810 Marian kanavajärjestelmä. Vesitie uudistettiin vuonna 1964. Jatkosodan aikana suomalaisten hyökkäys pysähtyi Oštan seudulle.
Keskiajalla Vytegran seutu kuului Novgorodin Äänisen viidennekseen ja 1700-luvulta lähtien Aunuksen lääniin. Vuonna 1927 perustettiin Leningradin alueeseen kuulunut Vytegran piiri, joka vuonna 1937 liitettiin Vologdan alueeseen. 1950-luvulla siihen yhdistettiin entinen Andoman piiri sekä osia lakkautetuista Oštan ja Kovžan piireistä.
Hallinto ja väestö

Piirin hallinnollinen keskus on Vytegran kaupunki, josta on 334 kilometriä alueen pääkaupunkiin Vologdaan. Sen lisäksi piiriin kuuluu 12 maalaiskuntaa: Almozero (keskuspaikka Volokov Most), Andoma (Andomski Pogost), Annenski Most, Anhimovo (Belousovo), Devjatiny, Kazakovo (Paltoga), Kema (Mirnyi), Koštugi, Megra, Ošta, Samina (Oktjabrski) ja Janiševo. Kaupunkiväestön osuus on 37,2 % (vuonna 2010).
Liikenne ja talous

Vytegrasta on maantieyhteydet Vologdaan, Karhumäkeen ja Lotinapeltoon. Volgan–Itämeren vesitietä pitkin kulkee vuosittain noin 9 miljoonaa tonnia tavaraa (lähinnä öljytuotteita) ja yli 900 matkustaja-alusta.
Tärkeimmät elinkeinot ovat metsäteollisuus, kaivosteollisuus, sähköntuotanto, liikenne ja maatalous. Metsäteollisuus on keskittynyt puunhankintaan. Vain yksi yritys tuottaa sahatavaraa. Severstalin omistama Belyi Rutšein kalkkikiviesiintymä on toistaiseksi lähes kokonaan hyödyntämättä. Elintarviketeollisuutta edustaa kalatehdas, juomavesipullottamo ja muutama leipomo. Maatalous tuottaa maitoa, lihaa ja kananmunia.
Matkailu ja nähtävyydet

Matkailun kehittämisessä pyritään hyödyntämään Volgan–Itämeren vesitietä, seudun luontokohteita ja historiallisia nähtävyyksiä. Vytegrassa on kotiseutumuseo ja museoitu B-440 -sukellusvene. Maaseudun rakennusmuistomerkkejä ovat Saminon kylän puinen pyhän Eliaan kirkko (1692–1702), piirin vanhin kivikirkko Anhimovossa (1780), Paltogan pogostan puinen Jumalan ilmestyksen kirkko (1733) ja klassistinen Jumalanäidin ennusmerkin kirkko (1810) sekä Andoman pogostan pyhän kolminaisuuden kirkko (1811).
Aiheesta muualla

Vytegran piirin sivusto (venäjäksi)
Vytegran piiri Vologdan alueen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Babajevo •
Babuškin •
Belozersk •
Grjazovets •
Harovsk •
Kadui •
Kirillov •
Kitšmengski Gorodok •
Mežduretšje •
Nikolsk •
Njuksenitsa •
Šeksna •
Sjamža •
Sokol •
Tarnogski Gorodok •
Totma •
Tšagodoštša •
Tšerepovets •
Tšerepovets •
Ustjužna •
Ust-Kubinskoje •
Vašk •
Veliki Ustjug •
Verhovažje •
Vologda •
Vologda •
Vožega •
Vytegra
Vuonna 1963 palanut Vytegran pogostan Pokrovan kirkko oli aikoinaan seudun komeimpia nähtävyyksiä. Sergei Prokudin-Gorskin värivalokuva vuodelta 1911.
Alenia Aeronautica

| Alenia Aeronautica |
| --- | --- |
Perustettu:  1990
Lakkautettu:  2012
Toimiala:  lentokoneteollisuus
Emoyhtiö:  Finmeccanica
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Alenia Aeronautica S.p.A. on italialainen lentokonetehdas, joka on italialaisen Finmeccanican täysin omistama tytäryhtiö.
Alenia Aeronautica perustettiin vuonna 1990, kun Aeritalia yhdistettiin Selenian kanssa. Sen toimipaikka on Rooma. Yhtiötä johtaa Giorgio Zappa. Yhtiö on rekisteröity Napoliin.
Yhtiö on patnerina Eurofighter Typhoon rakentamiskonsortiossa eli Eurofighter GmbH:ssa. Aiemmin se (tai sen edeltäjä) oli konsortiossa, joka kehitti Panavia Tornadon. Yhtiön päätuote on eri lentokonerakenteiden valmistus etenkin Boeingin ja Airbusin lentokoneisiin.
Sen divisioonia ovat: Alenia Aermacchi, Alenia Aeronavali, Alenia Composite ja Alenia SIA. Aeronavali huoltaa ja modifioi sekä siviililentokoneita että sotilaslentokoneita. Quadrics on Alenia Aeronautican omistama supertietokoneiden tietoliikenteen osia ja ohjelmistoja valmistava yhtiö.
Alenia Aeronautica tekee yhteistyötä mm. seuraavien yritysten kanssa: Boeing, Lockheed Martin, Airbus/EADS, Dassault Aviation ja BAE Systems.
Yhdysvaltain puolustusministeriö on tilannut vuonna 2007 Alenia C-27J kuljetuskoneen Yhdysvaltain ilmavoimien Joint Cargo Aircraftiksi eli yleiskuljetuskoneeksi. Tämä on kahden miljardin dollarin urakka.
Vuonna 2012 yhtiö yhdistyi Aermacchin kanssa Alenia Aermacchi -yhtiöksi.
Tuotteet

Omat tuotteet:
Alenia G.222
Yhteistuotanto:
Alenia C-27J Spartan
AMX International AMX, yhdessä Embraerin kanssa
ATR 42
ATR 72
Eurofighter Typhoon, yhdessä EADSin ja BAe Systemsin kanssa
Yhteinen tuotekehitys
Dassault Aviationin jne. kanssa yhtiö kehittää Dassault nEUROn UAV-alusta
Aiheesta muualla

Alenia Aeronautica official site
Italian ilmavoimien Alenia G222RM
Kristillinen taideseura

Kristillinen taideseura ry on valtakunnallinen keskusyhdistysselvennä. Paikallisyhdistyksiä on viidellä paikkakunnalla eli Helsingissä, Kotkassa, Lahdessa, Loimaalla ja Mikkelissä. Seuran tavoitteena on taiteilijoiden, taiteen harrastajien ja taiteen ystävien yhdistäminen kristillisessä hengessä sekä taideharrastuksen edistäminen ja kiinnostuksen lisääminen kristilliseen taiteeseen.
Seura on jäsenenä Kirkkopalvelut ry:ssä ja oli myös mukana vuonna 1978 perustamassa Tieteen ja taiteen kristillistä tukisäätiötä, joka jakaa vuosittain apurahoja tieteelliseen tutkimukseen ja taiteelliseen työhön.
Seura julkaisee kerran vuodessa ilmestyvää Ars Magna -lehteä.
Historiaa

Kristillinen taideseura oli ensimmäinen itsenäisessä Suomessa rekisteröity yhdistys. Sen perusti kirjailija Hilja Haahti ystävineen Helsingissä vuonna 1919. Mukana oli myös Haahden aviomies säveltäjä Ilmari Krohn. Sen edeltäjä oli 1903 perustettu yhdistys Kolmisointu, jonka kolme avainsanaa olivat olleet taide, kristillisyys ja suomalaisuus.
Vuode

Parivuode hotellissa
Lasten pinnavuode
Henri de Toulouse-Lautrec (1893)
Vuode on ihmisten nukkumapaikaksi erityisesti järjestetty sija. Yksinkertaisimmillaan se on entisaikoina voinut olla kasa pehmeitä havuja lämpimässä ja suojaisassa paikassa. Nykyihmiselle vuode tarkoittaa yleensä sängyksi kutsuttuun huonekaluun sijattua nukkumavarustusta patjoineen, peittoineen, tyynyineen ja vuodevaatteineen. Vuodetta voidaan käyttää myös muihin tarkoituksiin, kuten rentoutumiseen, lukemiseen tai seksuaaliseen kanssakäymiseen.
Vuodetyyppejä

Vuoteita on erikokoisia ja monenmuotoisia käyttötarpeen mukaan. Vuodesohva on sellainen sohva, joka voidaan pienin muutoksin muuntaa sohvasta vuoteeksi. Kerrossänky on vuode, jossa vuodetasoja on useammassa kerroksessa (tavallisesti vain kahdessa). Kerrossänky säästää (lattia)tilaa. Vanhaa jousitettua teräsvuodetta sanotaan hetekaksi. Lasten sängyissä on usein laidat putoamisvaaran takia.
Tyypillisesti vuoteet valmistetaan puusta, lastulevystä, vanerista tai teräksestä.
Vuoteen päässä voi olla valaisinlaitteita ja hylly iltalukemisille ja muille pikkutavaroille.
Vuode pyritään tekemään mahdollisimman miellyttäväksi ja mukavaksi, koska sen on taattava sikeä ja rauhallinen uni ja koska ihminen viettää kolmasosan elämästään vuoteessa. Vuoteen mukavuuteen vaikuttaa suurimmaksi osaksi patja ja sen pehmeys.
Vuodetyyppejä on tavallisen vuoteen lisäksi koon mukaan parivuode.
Rakenteen mukaan runkopatjoiksi nimitetään niitä vuoteita, joissa patjan jousitus on rakennettu kiinteästi vuoteen runkoon. 1990-luvun lopulla Suomessa yleistyneissä moottorivuoteissa on sähköisesti toimivat patjan nostimet, jotka helpottavat esimerkiksi mukavan lukuasennon saamista. Moottorivuoteen ohjaus voi toimia kaukosäätimellä. Vuode koostuu moottorirungosta sekä irtojoustinpatjasta. Lisäksi patjan päälle tarvitaan petauspatja viimeistelemään nukkumismukavuutta. Moottorivuoteessa asennon voi säätää mieluisaksi jalko- ja pääpäätyä nostamalla tai laskemalla. Päädyn korottaminen tuo helpotusta kuorsauksen sekä närästyksen oireisiin. Jenkkivuode on vuodekokonaisuus, joka koostuu yksi- tai kaksikerroksisesta joustinpatjasta ja yksinkertaisesta runkojoustinpatjasta. Päällimmäiseen irtojoustinpatjaan on eri jousitusvaihtoehtoja, jotka ovat joko yhdessä tai kahdessa kerroksessa.
Vuoteen yllä voi olla harsomaisesta kankaasta tehty hyönteissuoja. Vuoteen päällä voi olla myös suorakaiteen muotoinen koristeellinen yläosa.
Parvisänky on sänky, jonka alla on tilaa muille huonekaluille.
Vuoteiden vakiokoot Suomessa

Katso myös patjojen kansainvälinen kokoluokitus.lähde?
80 × 200 cm (peruskoko)
90 × 200 cm
120 × 200 cm
140 × 200 cm
160 × 200 cm
suuremmat sängyt esimerkiksi 200 × 200 cm
Lasten vuoteet: 80 × 115–200 cm.
Vuoteen osat ja lisäkalusteet

Vuoteen osat ovat sängyn runko, päädyt, sivut, pohja, patja, sijauspatja, tyyny ja vuodevaatteet (lakanat ja tyynynliina).
Vuoteen osat ja lisäkalusteet > Patja

Patja toimii vuoteen pehmikkeenä. Patjatyyppejä ovat erilaiset vaahtomuovipatjat, metallijousia ja pehmusteita sisältävät joustinpatjat, joustinpatjan ja sängynrungon yhdistävät runkopatjat sekä useimmiten puuvillavanulla täytetyt futonpatjat. 1970–1980-luvuilla suosiossa olivat vesitäytteiset ja sähkölämmitteiset vesisängyt. Muita patjamateriaaleja ovat kumi ja vaahtokumi. Pumpattavat ilmapatjat soveltuvat lähinnä tilapäiskäyttöön.
Perinteisiä nukkuma-alustoja Suomen maaseudulla ovat olleet olkitäytteiset patjat, joihin oljet vaihdettiin vuosittain. Muita entisaikojen patjantäytteitä olivat meriheinä, yökastelusta kärsivien lasten patjoihin suositellut lastuvilla tai korkkilastu sekä villankarstauksen ylijäämätuotteena saatu villaflokki. Ylellisten patjojen materiaali oli hevosenjouhi, jota yhä käytetään eräiden kalliiden runkopatjojen pehmusteena.
Vuoteen osat ja lisäkalusteet > Tyyny

Tyynyn tehtävä on pitää päätä mukavassa asennossa vuoteessa maatessa. Perinteinen tyynyjen täytemateriaali on hanhenuntuva, mutta sen rinnalla käytetään yhä enemmän kuohkeina pysyviä pallo- tai muita tekokuituja. Entisaikojen tyynyt olivat Suomessa patjojen tavoin olkitäytteisiä. Toinen perinteinen tyynyjen täytemateriaali oli kapokki.
Vuoteen osat ja lisäkalusteet > Peitto

Peiton tarkoitus on pitää nukkuva lämpimänä. Peitot ovat Suomessa olleet perinteisesti joko huopia eli ”vilttejä” tai puuvillavanulla täytettyjä vanupeitteitä eli ”täkkejä”. Ylellisemmät peitteet on täytetty untuvalla.
Päiväpeitteellä vuode verhoillaan ja suojataan päivän ajaksi. Sen avulla vuode saadaan huolitellun näköiseksi, ja vuodevaatteet pois näkösältä.
Lyhyitä päiväunia sohvalla tai vuoteessa otettaessa käytetään torkkupeittoa tai šaalia. Torkkupeiton avulla nokoset voidaan ottaa päiväpeiton päällä, jolloin vuoteen sijausta ei tarvitse avata.