stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Christopher Cockerell
Varhainen elämä ja ura

Cockerell syntyi Cambridgessä, jossa hänen isänsä Sir Sydney Cockerell oli Fitzwilliam-museon kuraattori, joka oli aiemmin toiminut William Morrisin sihteerinä. Christopher osallistui St Faith'sin preppauskouluun. Hän sai koulutuksen Greshamin koulussa ja hän opiskeli sen jälkeen Peterhousen yliopistossa tekniikkaa. Hän palasi myöhemmin Cambridgeen opiskelemaan elektroniikkaa.
Palattuaan Cambridgen yliopistoon opiskelemaan elektroniikkaa, hän siirtyi työskentelemään radiotutkimusyhtiöön. Vuonna 1935 hän meni töihin Marconi-yhtiöön, ja pian sen jälkeen hän meni naimisiin Margaret Elinor Belshamin kanssa. Toisen maailmansodan jälkeen Christopher osallistui useiden erittäin hienostuneiden laitteiden kehittämiseen.
Poistuttuaan Marconi-yhtiöstä Christopher osti Ripplecraft Ltd:n ja pienen Norfolkin vene- ja asuntovaunujen vuokrausyrityksen hänen appiukon perinnöllä. Yritys tienasi vähän rahaa, ja hän alkoi miettimään millä hän saisi veneet kulkemaan nopeammin. Thornycroft-yritys johti hänet heidän aikaisempaan työhön, jossa pieni moottori oli osittain nostanut pienen aluksen vedestä.
Cockerellin suurin keksintö, ilmatyynyalus, kasvoi tästä työstä. Hänelle selventyi se, että jos koko vene nostetaan vedestä, niin veneellä ei ole käytännössä vetoa. Tämän hän arvioi antavan veneelle kyvyn saavuttaa paljon suurempi enimmäisnopeus kuin mitä aikaisempien veneiden avulla voitaisiin saavuttaa. Hän oli saanut vuoteen 1955 mennessä ensimmäisen toimivan mallin balsapuusta ja haki ensimmäisen patentin ilmatyynyalukselle.
Myöhempi elämä

Myöhemmässä elämässä Cockerell kehitti monia parannuksia ilmatyynyalukseen ja keksi useita muita sovelluksia ilmatyynyperiaatteelle, kuten ilmatyynyjunan.
Hän osallistui moniin ilmatyynyaluksiin liittyviin tapahtumiin, kuten useiden ilma-alusten ilmoittamiseen Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Lyhyen sairauden jälkeen Christopher Cockerell kuoli Hythessä, Hampshiressä 1. kesäkuuta 1999.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Christopher Cockerell Wikimedia Commonsissa
Tietoa Christopherista Hovercraft-museon verkkosivuilla
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Christopher Cockerell
Muistomerkki Sir Christopher Cockerellille
Käännös suomeksi
Congareen kansallispuisto

Congareen sijainti kartalla
| --- | --- |
Sijainti:  Etelä-Carolina, Yhdysvallat
Lähin kaupunki:  Columbia, Etelä-Carolina
Pinta-ala:  89 km²
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  Congaree National Park 
Tyyppi:  Yhdysvaltain kansallispuisto, kansallispuisto 
Perustettu:  10. lokakuuta, 2003
Luokitus:  National Natural Landmark (en) (1974), Ramsar-alue (2. helmikuuta 2012) 
Kävijämäärä:  126 247 (2004)
Hallinto:  National Park Service
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Congareen kansallispuisto (engl. Congaree National Park) on Yhdysvaltojen Etelä-Carolinan osavaltiossa sijaitseva kansallispuisto. Siitä tuli suojelualue vuonna 1976 ja kansallispuisto 10. lokakuuta vuonna 2003. Congaree on vain 89 km² laajuinen, ja se onkin yksi Yhdysvaltojen pienimmistä kansallispuistoista. Sitä hallinnoi National Park Service.
Congaree suojelee yhtä Yhdysvaltojen vanhimmista lehtipuumetsistä. Metsän yleisin puulaji on suosypressi. Alueella elää myös paljon eri eläinlajeja kuten mustakarhuja, kojootteja ja ilveksiä. Sen vesissä elää lisäksi paljon eri sammakkoeläimiä ja käärmeitä. Alue on myös tärkeä lintukantansa takia. Puiston halki virtaa Congaree-joki.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Congareen kansallispuisto Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut
Friends of Congaree Swamp
Kuvia puistosta
Yhdysvaltain kansallispuistot
Acadia
American Samoa
Arches
Badlands
Big Bend
Biscayne
Black Canyon of the Gunnison
Bryce Canyon
Canyonlands
Capitol Reef
Carlsbad Caverns
Channel Islands
Congaree
Crater Lake
Cuyahoga Valley
Death Valley
Denali
Dry Tortugas
Everglades
Gates of the Arctic
Glacier
Glacier Bay
Grand Canyon
Grand Teton
Great Basin
Great Sand Dunes
Great Smoky Mountains
Guadalupe Mountains
Haleakalā
Hawaii Volcanoes
Hot Springs
Isle Royale
Joshua Tree
Katmai
Kenai Fjords
Kings Canyon
Kobuk Valley
Lake Clark
Lassen Volcanic
Mammoth Cave
Mesa Verde
Mount Rainier
North Cascades
Olympic
Petrified Forest
Pinnacles
Redwood
Rocky Mountain
Saguaro
Sequoia
Shenandoah
Theodore Roosevelt
Virgin Islands
Voyageurs
Wind Cave
Wrangell-St. Elias
Yellowstone
Yosemite
Zion
Cedar Creek
Henrik Wrede (agronomi)

Henrik Knut Wrede (11. joulukuuta 1854 Anjala – 13. elokuuta 1929 Anjala) oli suomalainen agronomi, turvalaitoksen johtaja ja muistelmakirjailija.
Wreden vanhemmat olivat Vaasan läänin kuvernööri, vapaaherra Carl Gustaf Fabian Wrede ja Margareta Sofia Eleonora Glansenstjerna. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta 1874 ja valmistui agronomiksi 1880 Ruotsin maatalousyliopistossa Ultunassa. Wrede perusti sisarensa Mathilda Wreden kanssa Toivolan vapautettujen vankien turvalaitoksen ja oli sen johtajana 1886–1897. Sittemmin hän oli Toivolan tilan vuokraajana.
Wrede matkusti 1880-luvulla Siperiassa ja Kaukoidässä levittäen Englannin ja ulkomaiden raamattuseuran kustantamia kirjoja. Hän tapasi matkoillaan myös Siperiaan karkotettuja suomalaisia ja kirjoitti myöhemmin kokemuksistaan muistelmakirjan I Sibirien för trettio år sedan.
Wrede oli naimisissa vuodesta 1894 kreivitär Ellen Jenny Creutzin kanssa.
Teokset

I Sibirien för trettio år sedan: reseminnen. Helsingfors: Söderström, 1918, ilmestyi Aune Krohnin suomentamana nimellä Siperiassa 30 vuotta sitten. WSOY 1923 ja Lennart Pinomaan tarkistamana nimellä Jokilaivalla ja tarantassissa: matkakuvaus Siperiasta 100 vuoden takaa. Karas-sana, Lohja 1985
Kymmenen vuotta vapautettujen vankien parissa: muistelmia; suom. Aune Krohn. WSOY 1926
Dansk Melodi Grand Prix 1963

| Eurovision laulukilpailu 1963  Tanskan euroviisukarsinta> Dansk Melodi Grand Prix 1963 |
| --- | --- |
Päivämäärä:  24. helmikuuta 1963
Tapahtumapaikat:  Tivolin konserttisali, Kööpenhamina
Juontaja(t):  Marianne Birkelund
Voittaja:  Grethe & Jørgen Ingmann ”Dansevise”
Tanska Eurovision laulukilpailussa Virallinen verkkosivusto 
 ◄ 1962  1964 ► 
Dansk Melodi Grand Prix 1963 oli Tanskassa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Tanskan edustaja Eurovision laulukilpailuun 1963. Avoimeen sävellyskilpailuun lähetettiin 404 kappaletta, joista kahdeksan valittiin finaaliin. Finaali pidettiin 24. helmikuuta Tivolin konserttisalissa. Voittajan valitsi kymmenhenkinen raati, jonka jäsenistä kukin sai jakaa 15 pistettä haluamallaan tavalla. Kilpailun voitti duo Grethe & Jørgen Ingmann kappaleella "Dansevise", joka voitti myös kansainvälisen Eurovision laulukilpailun.
Tulos

| Numero | Artisti | Kappale | Lauluntekijä(t) | Pisteet | Sija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Preben Marth | "Abstrakt" | Otto Lington, Carl Andersen | 0 | 8 |
| 2 | Bjørn Tidmand | "Amiga mia" | Hans Schreiber, Sejr Volmer-Sørensen | 30 | 2 |
| 3 | Grethe & Jørgen Ingmann | "Dansevise" | Otto Francker, Sejr Volmer-Sørensen | 44 | 1 |
| 4 | Melody Mixers | "Harlekin og Colmbine" | John Andreasson | 11 | 6 |
| 5 | Dario Campeotto | "Kære du" | Aksel V. Rasmussen, Thøger Olesen | 15 | 5 |
| 6 | Gitte Hænning | "Lille sarte kvinde" | Bent From, Bjarne Hoyer, Ida From | 22 | 4 |
| 7 | Birthe Wilke | "Pourquoi" | Børge Nordlund, Sejr Volmer-Sørensen | 24 | 3 |
| 8 | Grethe Sønck | "Verden er en gammal bekendt" | Poul Nordlænder, Sejr Volmer-Sørensen | 4 | 7 |
Dansk Melodi Grand Prix 1962

| Eurovision laulukilpailu 1962  Tanskan euroviisukarsinta> Dansk Melodi Grand Prix 1962 |
| --- | --- |
Päivämäärä:  9. helmikuuta 1962
Tapahtumapaikat:  Tivolin konserttisali, Kööpenhamina
Juontaja(t):  Svend Pedersen
Kapellimestari:  Kai Mortensen
Voittaja:  Ellen Winther / Gitte Hænning ”Vuggevise”
Tanska Eurovision laulukilpailussa Virallinen verkkosivusto 
 ◄ 1961  1963 ► 
Dansk Melodi Grand Prix 1962 oli Tanskassa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Tanskan edustaja Eurovision laulukilpailuun 1962. Kilpailuun lähetettiin 416 ehdotuskappaletta, joista valittiin viisi finaalikappaletta. Finaali pidettiin 9. helmikuuta Tivolin konserttisalissa Kööpenhaminassa. Jokainen kappale esitettiin kahdesti eri eittäjien esittäminä, ensimmäiellä kierroksella suuren orkesterin ja toisella kierroksella pienen orkesterin säestyksellä. Voittajan valitsi raati, mutta tarkka piste-erittely ei ole tiedossa. Kilpailun voitti kappale "Vuggevise", jonka kilpailussa esittivät Ellen Winther ja Gitte Hænning. Koska Ellen Winther oli esittänyt kappaleen suuren orkesterin säestyksellä, hänet lähetettiin kappaleen esittäjäksi kansainväliseen Eurovision laulukilpailuun.
Tulos

| Numero | Artisti> Suuri orkesteri | Artisti> Pieni orkesteri | Kappale | Lauluntekijä(t) | Pisteet | Sija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Chris Dane | Dario Campeotto | "Et yndigt strejf af din parfume" | Børge Nordlund, Olaf Becker | 1 | 5 |
| 2 | Ellen Winther | Gitte Hænning | "Vuggevise" | Kjeld Bonfils, Sejr Volmer-Sørensen | 27 | 1 |
| 3 | Baard Ove | Pedro Biker | "Er det virk´lig sandt?" | Kjeld Bonfils, Sejr Volmer-Sørensen | 5 | 3 |
| 4 | Birthe Wilke | Ellen Winther | "Et eventyr" | Vilfred Kjær, Carl Andersen | 5 | 3 |
| 5 | Dario Campeotto | Chris Dane | "Carissima" | Bjarne Hoyer, Annelise Bredsdorff | 7 | 2 |
Cleo (laulaja)

| Joanna Klepko |
| --- | --- |
 Cleo (2024)
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. kesäkuuta 1983 (ikä 41) Szczecin, Puola
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Cleo
Laulukielet:  englanti, puola
Tyylilajit:  hip hop, folk, pop
Soittimet:  laulu
Levy-yhtiöt:  Urban Rec
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
cleo.media.pl
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Joanna Krystyna Klepko (s. 25. kesäkuuta 1983 Szczecin, Puola), tunnetaan myös taiteilijanimellään Cleo, on puolalainen laulaja ja lauluntekijä. Hän edusti Puolaa vuoden 2014 Eurovision laulukilpailussa Kööpenhaminassa, Tanskassa yhdessä Donatanin kanssa kappaleella "My Słowianie".
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Cleo (laulaja) Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Hung-parlamentti

Hung-parlamentti (engl. hung parliament) on erityisesti kaksipuoluejärjestelmässä käytetty termi. Se kuvaa parlamentaarisessa järjestelmässä tilaa, jossa yksittäinen poliittinen puolue tai puolueiden liittoutuma ei saa parlamentissa (lainsäädäntöelimessä) ehdotonta enemmistöä. Kaksipuoluejärjestelmissä kahdesta puolueesta toinen saa yleensä vaaleissa ehdottoman enemmistön parlamenttiin ja muodostaa uuden hallituksen. Hung-parlamentti on poikkeus tästä mallista, ja sitä voidaan pitää poikkeavana ja epätoivottavana, sillä parlamentille kuuluva lainsäädäntötyöskentely ei helposti onnistu. Monipuoluejärjestelmissä on harvinaista, että yksittäinen puolue voittaa kansanedustajapaikkojen enemmistöä, jolloin hung-parlamentti on normaalitila eikä käsitettä käytetä. Sitä voidaan kuitenkin käyttää kuvaamaan vaalitulosta, jossa mikään vakiintunut puolueiden liittoutuma ei saa selvää enemmistöä paikoista, kuten vuoden 2005 Saksan liittopäivävaaleissa.
Aiheesta muualla

Meaning and origin of ‘hung’ in ‘hung parliament’ Wordhistories.net (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Hung parliament
Käännös suomeksi
Cosmo Lang

Cosmo Gordon Lang, Lambethin 1. paroni Lang (31. lokakuuta 1864 – 5. joulukuuta 1945) oli brittiläinen anglikaanisen kirkon pappi. Hän luki ensin lakia, mutta vaihtoi urasuunnitelmiaan ja sai vihkimyksensä vuonna 1891. Hän toimi Stepneyn piispana (1901–1909), Yorkin arkkipiispana (1909–1928) ja lopulta Canterburyn arkkipiispana (1928–1942).
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Randall Davidson | Canterburyn arkkipiispa 1928–1942 | Seuraaja: William Temple |
Holmin piiri

| Holmin piiri Хо́лмский райо́н, Holmski raion |
| --- | --- |

 Holmin piiri Novgorodin alueen kartalla.
Valtio:  Venäjä
Alue:  Novgorodin alue
Hallinto:  
 – hallinnon tyyppi:  Kunnallispiiri
 – hallinnollinen keskus:  Holm
Pinta-ala:  2 178,69 km²
Väkiluku (2010):  6 200
 
Piirin sivusto
Piirin kunnat
Lovat- ja Kunjajokien yhtymäpaikka Holmin lähellä.
Rdeiskin luonnonpuistoa.
Rdeiskin erämaaluostarin raunioitunut kirkko.
Holmin piiri (ven. Хо́лмский райо́н, Holmski raion) on kunnallishallintoalue Novgorodin alueella Venäjällä. Nykymuodossaan vuonna 1958 perustetun piirin pinta-ala on 2 178,69 neliökilometriä. Asukkaita on 6 200 henkeä (vuonna 2010).
Maantiede

Novgorodin alueen eteläisimmässä osassa sijaitseva Holmin piiri rajoittuu pohjoisessa Poddorjen ja idässä Marjovon piireihin, etelässä Tverin alueen Andreapolin ja Toropetsin piireihin sekä lännessä Pihkovan alueen Loknjan ja Bežanitsyn piireihin. Pinta-alasta 80,5 % on metsää, 8,9 % maatalousmaata ja 1,2 % asuinaluetta.
Piirin eteläosa kuuluu Valdain ylängön reuna-alueeseen, joka lännessä ja pohjoisessa muuttuu laajaksi soistuneeksi tasangoksi. Lovatjoki jakaa piirin kahteen osaan. Muita jokia ovat Kunja sekä Bolšoi ja Malyi Tuder. Suurin järvi on Rdeiskoje. Hyötykaivannaisiin kuuluvat hiekka, sora, savi, turve ja sapropeeli.
Piirin alueella sijaitsee osa Polistin ja Lovatin suoalueen muodostamasta Rdeiskin luonnonpuistosta. Ympäristön tila on hyvä.
Hallinnollinen jako ja asutus

Piiriin kuuluu Holmin kaupunkikunta ja kolme maalaiskuntaa: Krasnyi Bor, Morhovo ja Togod. Hallinnollinen keskus on Holmin kaupunki, josta on 202 kilometriä alueen pääkaupunkiin Novgorodiin. Asutuskeskuksia on yhteensä 144. Nahodin ja Navolokin maalaiskunnat lakkautettiin vuonna 2010.
Holmin kaupunki on piirin ainoa kaupunkiasutus. Kaupunkiväestön osuus on 62,0 % (vuonna 2010). 35:ssä asutuskeskuksessa ei ole lainkaan vakituista asutusta.
Asukasluvun kehitys
| 1959 | 1970 | 1979 | 1989 | 2002 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 14 460 | 12 769 | 10 074 | 9 174 | 7 712 |
Historia

Seudun asukkaat ovat Ilmajärven sloveenien jälkeläisiä. Lovatjokea pitkin kulki 800–1100-luvuilla Viikinkien idäntie. Holm mainitaan novgorodilaisessa kronikassa vuonna 1234. Vuonna 1504 sitä kutsuttiin ensimmäisen kerran kaupungiksi. 1500–1600-luvuilla se joutui useasti liettualaisten, puolalaisten ja ruotsalaisten hävittämäksi. Vuonna 1777 siitä tuli Pihkovan lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus.
Vuonna 1927 perustettu Holmin piiri kuului aluksi Leningradin ja Läntiseen alueeseen, vuosina 1935–1944 Kalininin sekä vuoteen 1958 saakka Velikije Lukin ja Pihkovan alueeseen. Toisen maailmansodan aikana seutu oli saksalaisten miehittämä.
Liikenne, talous ja palvelut

Holmin kautta kulkee Šimskin, Staraja Russan, Loknjan ja Nevelin välinen maantie, josta haarautuu tie Marjovoon ja Demjanskiin. Piiristä on linja-autoyhteydet Novgorodiin, Pietariin, Staraja Russaan ja Velikije Lukiin.
Tärkeimmät elinkeinot ovat metsä- ja puunjalostusteollisuus sekä maatalous. Ainoa suurempi yritys on puunjalostusta harjoittava Holmski leshoz. Maataloutta edustavat yksityis- ja palstaviljelmät tuottavat muun muassa maitoa, lihaa, viljaa ja perunaa.
Piirissä toimii kuusi lastentarhaa, kaksi ala- ja peruskoulua, keskikoulu ja lasten harrastuskeskus. Terveyspalveluihin kuuluvat sairaala, poliklinikka, lasten poliklinikka ja kuusi lääkintäasemaa. Kulttuurilaitoksia ovat kansantaiteen talo, piirin kulttuuritalo, kymmenen kylien kulttuuritaloa, keskuskirjasto, lastenkirjasto, 12 kyläkirjastoa, lasten taidekoulu ja museo.  Vähittäiskaupasta huolehtii piirin kulutusosuuskunta ja joukko yksityisyrittäjiä.
Nähtävyydet ja matkailu

Seudulla sijaitsee useita muinaisia asuin- ja hautapaikkoja. Holmissa sekä Dunajevon ja Zalesjen kylien lähellä on muinaislinnat. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Rdeiskojejärven rannalla sijaitseva erämaaluostari, Apoletsin kirkko sekä Kamenkan, Togodin ja Tuhomitšin kartanoalueet. Historialliset kohteet liittyvät toisen maailmansodan taisteluihin.
Matkailijoita houkuttelevat seudun puhdas luonto, kulttuurimaisemat ja historialliset nähtävyydet. Palveluihin kuuluu pieni hotelli. Viime aikoina seudulle on alkanut syntyä moskovalaisten ja pietarilaisten kesäasutusta.
Aiheesta muualla

Holmin piirin sivusto (venäjäksi)
Novgorodin alueen piirit ja kaupunkipiirikunta
Batetski • Borovitši • Demjansk • Holm • Hvoinaja • Kresttsy • Ljubytino • Malaja Višera • Marjovo • Mošenskoje • Novgorod • Novgorod • Okulovka • Parfino • Pestovo • Poddorje • Šimsk • Soltsy • Staraja Russa • Tšudovo • Valdai • Volot
Dansk Melodi Grand Prix 1959

| Eurovision laulukilpailu 1959  Tanskan euroviisukarsinta> Dansk Melodi Grand Prix 1959 |
| --- | --- |
Päivämäärä:  12. helmikuuta 1959
Tapahtumapaikat:  Radiotalo, Kööpenhamina
Juontaja(t):  Sejr Volmer-Sørensen
Voittaja:  Birthe Wilke ”Uh, jeg ville ønske jeg var dig”
Tanska Eurovision laulukilpailussa Virallinen verkkosivusto 
 ◄ 1958  1960 ► 
Dansk Melodi Grand Prix 1959 oli Tanskassa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Tanskan edustaja Eurovision laulukilpailuun 1959. Kilpailuun lähetettiin 288 ehdotuskappaletta, joista valittiin kuusi finaalikappaletta. Finaali pidettiin 12. helmikuuta radiotalossa Kööpenhaminassa. Voittajan valitsi nelihenkinen raati, ja vain kärkikolmikko julkaistiin. Kilpailun voitti Birthe Wilke kappaleella "Uh, jeg ville ønske jeg var dig".
Tulos

| Numero | Artisti | Kappale | Lauluntekijä(t) | Sija |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Grete Klitgaard & Gustav Winckler | "Alt hvad der er værd at få" | Carl Viggo Meincke, Emilie Noller, Inger Christrup | - |
| 2 | Grete Klitgaard | "Det første lille kys" | Herbert Kretzschner, Knud Pheiffer | - |
| 3 | Gustav Winckler | "En gang bli'r det vår" | Flemming Geill, Vilfred Kjær | - |
| 4 | Preben Uglebjerg | "Jeg er på vej til dig" | Kai Normann Andersen, Thøger Olesen | 2 |
| 5 | Birthe Wilke & Preben Uglebjerg | "Latinersangen (Peblinge cha-cha-cha)" | Heinz Frellesen, Tage Elmholdt | 3 |
| 6 | Birthe Wilke | "Uh, jeg ville ønske jeg var dig" | Otto Lington, Carl Andersen | 1 |
Hunedoara

| Hunedoara Vajdahunyad |
| --- | --- |
 Hunyadin linna kesäkuussa 2019.
 vaakuna
 Hunedoaran sijainti Hunedoaran piirikunnassa.
 Hunedoaran sijainti Romaniassa.
Valtio:   Romania
Piirikunta:  Hunedoara
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Dan Bobouțanu
Pinta-ala:  
 – Maa:  97,30 km²
Väkiluku (2011):  60 525
 – Väestötiheys:  620 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 https://www.primariahunedoara.ro/ro/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hunedoara on kaupunki Hunedoaran piirikunnassa, Romaniassa. Se sijaitsee Transilvanian lounaisosassa, lähellä Poiana Ruscăn vuoristoa. Kaupungin väkiluku vuonna 2011 oli 60 525.
Hunedoara tunnetaan eritoten goottilaisesta Hunyadin linnasta sekä nyttemmin jo hiljentyneestä terästeollisuudestaan.
Historia

Hunedoara mainittiin ensi kerran 1265 nimellä Hungnod. Tuolloin kaupunki tunnettiin sekä parkitsemisesta, raudan jalostuksesta että myös aseiden tuotannosta.  1400-luvulla kaupunkia hallitsi Hunyadin aatelissuku, jonka edustajat rakennuttivat Hunyadin linnan. Vuonna 1448 Unkarin kuningas myönsi Hunedoaralle kaupunkioikeudet.
Aiemmin Romanian toiseksi suurin rautatehdas Hunedoarassa on nyt suurelta osin suljettu, eikä tehtaalla ole enää masuuneja; nykyisin toiminnassa ovat ainoastaan tehtaan valokaariuuni, valssain sekä jatkuvavalulaitos. Tehtaan toiminta keskeytyi tilapäisesti joulukuussa 2019 energiahintojen nousun vuoksi.
Käännös suomeksi
Huima

Huima tarkoittaa:
Sukunimi

Leena Huima (o.s. Saarinen, 1946–2018), kirjailija, toimittaja ja kirkkohallituksen jäsen
Sakari Huima (1914–1983), kansanedustaja (Kokoomus) ja pappi.
Muita

Heimo Huima, sarjakuvahahmo
Äänekosken Huima
Oulaisten Huima
Murremerkityksiä

Lapsenomainen, ymmärtämätön (lapsesta)
Iiris Härmä

| Iiris Härmä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1970
Ammatti:  elokuvaohjaaja ja elokuvatuottaja
Puoliso:  Visa Koiso-Kanttila
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Iiris Härmä (s. 1970 Suomi) on suomalainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja.
Elokuvat > Dokumenttielokuvat

| Vuosi | Elokuva | Ohjaaja | Käsikirjoittaja | Tuottaja | Huomioitavaa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001 | Viimeistä päivää | Kyllä | Ei | Ei | ohjaus yhdessä Visa Koiso-Kanttilan kanssa |
| 2004 | Huomisen muistoja | Kyllä | Kyllä | Ei | lyhytelokuva |
| 2004 | Isältä pojalle | Ei} | Ei | Kyllä |  |
| 2007 | Elää ja palaa | Kyllä | Kyllä | Ei |  |
| 2007 | Talvinen matka | Ei} | Ei | Kyllä |  |
| 2008 | Elämän tarkoitus | Ei} | Ei | Kyllä | lyhytelokuva |
| 2010 | Miehen kuva | Ei} | Ei | Kyllä |  |
| 2010 | Omaa luokkaansa | Kyllä | Kyllä | Ei |  |
| 2012 | Hiljaisen talven lapsi | Kyllä | Kyllä | Ei | lyhytelokuva |
| 2015 | Hyvästi Afrikka | Kyllä | Kyllä | Ei |  |
| 2019 | Outouden laakso | Kyllä | Kyllä | Ei |  |
| 2022 | Luomakunnan vartijat | Kyllä | Kyllä | Ei |  |
Aiheesta muualla

Sinervo, Suvi: Visa Koiso-Kanttilan ja Iiris Härmän rakkaus on kestänyt jo 26 vuotta: ”Alun hurmoksessa näimme jopa yhteisiä unia” Kodin kuvalehti.  20.10.2017. Viitattu 24.1.2021.
Huiluvaris

| Huiluvaris |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Leijut Artamidae
Suku::  Huiluvarikset Cracticus
Laji::  torquatus
Kaksiosainen nimi
 Cracticus torquatus  (Latham, 1802) 
Katso myös
   Huiluvaris Wikispeciesissä   Huiluvaris Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Huiluvaris (Cracticus torquatus) on laajalla alueella Australiassa elävä leijuihin kuuluva varpuslintu.
Tunnistaminen

Huiluvaris on kooltaan noin 24–30 cm, naaraat ovat yleensä hieman koiraita pienikokoisempia. Huiluvariksen pää ja selkä ovat mustat lukuun ottamatta niskan ja kaulan ohutta valkeaa juovaa. Lajin siivet ovat harmaat, vatsa on valkoinen. Suurikokoinen ja koukkupäinen nokka on harmaa. Huiluvariksen taidokas laulu koostuu vihellyksistä ja matkimisista
Elinympäristö

Huiluvarikset elävät Queenslandista eteläisen Australian kautta Pohjois-Australiaan ulottuvalla vyöhykkeellä, mutta eristäytyneet populaatiot elävät myös Tasmaniassa ja Kimberleyssä. Lajia tavataan metsissä, ja se on sopeutunut myös kaupunkielämään. Sisämaassa huiluvarikset yleensä elävät hieman tiheämmissä metsissä kuin rannikkoseuduilla.
Ravinto ja lisääntyminen

Huiluvarikset ovat aggressiivisia saalistajia. Ravintonaan ne käyttävät lintuja, liskoja ja hyönteisiä. Saalistus tapahtuu pääasiallisesti maasta. Huiluvariksilla on myös tapana varastoida ruokaa puiden oksille.
Lajin pesimäkausi kestää heinäkuusta tammikuuhun. Maljamainen pesä tehdään ruohoista ja oksista. Naaras munii 3–5 munaa, joista poikaset kuoriutuvat parinkymmenen päivän kuluttua. Kuoriuduttuaan poikaset viipyvät pesässä vielä noin kuukauden. Nuoret yksilöt yleensä jäävät auttamaan seuraavien pesueiden hoidossa.
nuorukainen
Carved in Stone (Ragen albumi)

| Carved in Stone Rage |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : elo–lokakuu 2007 VPS Studios, Hamm, Saksa
 Julkaistu: 22. helmikuuta 2008
 Tuottaja(t): Rage, Charly Czajkowski
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 47.49
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast
Listasijoitukset
  24.
Ragen muut julkaisut
| Speak of the Dead 2006 | Carved in Stone 2008 | Strings to a Web 2010 |
Carved in Stone on saksalaisen heavy metal -yhtye Ragen kahdeksastoista studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2008.
Albumi ylsi Saksan albumilistan sijalle 24.
Kappaleet

Kaikki kappaleet sanoittanut P.Wagner ja säveltänyt V.Smolski, ellei toisin mainita.
Carved in Stone – 5.21
Drop Dead! – 4.13
Gentle Murders – 4.12
Open My Grave – 4.41
Without You – 5.45 (säv. P. Wagner & V. Smolski)
Long Hard Road – 4.37 (säv. P. Wagner & V. Smolski)
One Step Ahead – 5.05
Lost in the Void – 4.14 (säv. P. Wagner & V. Smolski)
Mouth of Greed – 3.56 (säv. P. Wagner, san. P. Wagner)
Lord of the Flies – 5.45 (säv. P. Wagner & V. Smolski)