stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luxemburgin valtaus
Valtaus

Schuster-linjan teräsovet määrättiin suljettaviksi 10. toukokuuta 1940 kello 03.15 sen jälkeen, kun oli havaittu saksalaisjoukkojen liikkuvan rajan takana Our-, Sauer- ja Mosel-jokien alueella. Samanaikaisesti siviileiksi pukeutuneet Saksan erikoisjoukot, jotka saivat saksalaissyntyisiltä luxemburgilaisilta apua, yrittivät tuloksetta estää radiolähetyksiä ja varustautumista pitkin Saksan vastaista rajaa. Ruhtinasperhe evakuoitiin asunnostaan Colmar-Bergistä Suurherttuan palatsiin Luxemburgin kaupunkiin.
Saksan 1., 2. ja 10. panssaridivisioona ylittivät rajan kello 04.35 kohtaamatta merkittävää vastarintaa: ainoastaan muutama silta tuhoutui ja joitakin miinoituksia purettiin. Luxemburgin vapaaehtoisjoukot eivät poistuneet kasarmeiltaan. Poliisit asettuivat vastarintaan, mutta heidän varusteensa olivat riittämättömät. Pääkaupunki vallattiin ennen puoltapäivää. Luxemburgilaisista joutui sotavankeuteen 75 sotilasta ja poliisia, kuusi poliisia ja yksi sotilas haavoittui.
Ranskan 3. kevyt ratsuväkidivisioona (kenraali Petiet), jonka tukena olivat 1. Spahiprikaati (evesti Jouffault) ja 5. panssaripataljoonan 2. komppania, ylitti Luxemburgin etelärajan tehtävään selvittää saksalaisjoukkojen kokoonpano ja sijainti. Ranskalaiset kuitenkin vetäytyivät ensimmäisen kohtaamisen jälkeen Maginot-linjan taakse. Iltaan mennessä pääosa Luxemburgista aivan eteläisintä osaa lukuun ottamatta oli saksalaisten hallinnassa. Yli 90 000 siviiliä evakuoitiin Esch-sur-Alzettesta saksalaisten hyökkäyksen seurauksena. Näistä 47 000 Ranskaan ja loput Luxemburgin keski- ja pohjoisosiin.
Suurherttuatar Charlotte ja pääministeri Pierre Dupong pakenivat Ranskan ja Portugalin kautta Britteinsaarille, josta he siirtyivät edelleen sodan aikana Kanadaan. Charlottesta tuli Lontoossa kansallisen yhtenäisyyden symboli. Hänen vanhin poikansa ja perillisensä Jean liittyi vapaaehtoisena Britannian armeijaan 1942. Ainoa Luxemburgiin jäänyt hallituksen jäsen oli Albert Wehrer sekä 41 varajäsentä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Luxemburgin valtaus Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:German occupation of Luxembourg in World War II
Kartta saksalaisten hyökkäyksestä Luxemburgiin.
Käännös suomeksi
Luxemburgin yliopisto

| Luxemburgin yliopisto> Université du Luxembourg (ransk.) Universität Luxemburg (saks.) Universitéit Lëtzebuerg (luxemburgiksi) |
| --- | --- |
  

Perustettu:  2003
Tyyppi:  julkinen
Rehtori:  Stéphane Pallage (1.1.2018–)
Henkilökunta:  2 245 (2021)
Opiskelijoita:  6 783 (2021)
Jatko-opiskelijoita:  950 (2021)
Sijainti:   Luxemburg,  Luxemburg
Yliopiston päärakennus.
Luxemburgin yliopisto (ransk. Université du Luxembourg, saks. Universität Luxemburg, luxemburgiksi Universitéit Lëtzebuerg) Luxemburgin kaupungissa on Luxemburgin suurherttuakunnan ainoa julkinen yliopisto. Se perustettiin 13. elokuuta 2003. Ennen sitä luxemburgilaiset opiskelivat ulkomaisissa yliopistoissa. Yliopistossa on neljä opetuskieltä: ranska, saksa, englanti ja luxemburg.
Maaliskuussa 2021 yliopistossa opiskeli noin 6 800 opiskelijaa ja 950 jatko-opiskelijaa. Professoreita yliopistolla työskentelee 283 ja henkilökuntaa on yhteensä 2 245.
Yliopiston rehtorina on toiminut 1. tammikuuta 2018 alkaen professori Stéphane Pallage.
Tiedekunnat

Yliopistolla on kolme tiedekuntaa, jotka ovat:
Luonnontieteellinen, teknillinen ja lääketieteellinen tiedekunta
Oikeustieteellinen, taloustieteen ja rahoituksen tiedekunta
Humanistinen, kasvatustieteellinen ja yhteiskuntatieteellinen tiedekunta
Kampukset

Yliopisto järjestää opetusta kolmella kampuksella, jotka ovat:
Belval
Kirchberg
Limpertsberg
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Luxemburgin yliopisto Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut (ranskaksi)
Viralliset sivut (saksaksi)
Viralliset sivut (englanniksi)
Maria Kaczyńska

Maria Kaczyńska
Maria Helena Kaczyńska o.s. Mackiewicz (21. elokuuta 1942 Machowo – 10. huhtikuuta 2010 Smolensk, Venäjä) oli Puolan presidentin Lech Kaczyńskin vaimo. Hän kuoli miehensä ja 94 muun henkilön kanssa lento-onnettomuudessa Venäjällä Smolenskissa.
Maalaishiiri ja kaupunkilaishiiri

Kaupunkilaishiiri ja maalaishiiri
Maalaishiiri ja kaupunkilaishiiri tai joskus myös Maalaisrotta ja kaupunkilaisrotta on Aisopoksen faabeli. Perryn indeksissä sen numero on 352. Tarinassa maalta kotoisin oleva hiiri matkustaa kaupunkiin vierailulle serkkunsa luokse. Koettuaan kaupunkielämän joko vaaralliseksi tai rauhattomaksi maalaishiiri päättää kuitenkin palata takaisin kotiin. Sadusta on hieman erilaisia versioita ja opetuksia. Erään opetuksen mukaan elämä köyhyydessä, mutta turvassa on parempi kuin elämä rikkaana pelon ja epävarmuuden keskellä.
Juoni

Tarina alkaa sillä, kun kaupunkilaishiiri tulee vierailemaan serkkunsa luona maalla. Maalaishiiri tarjoaa hänelle vaatimattoman aterian. Vierailun päätteeksi kaupunkilaishiiri houkuttelee maalaishiiren tulemaan luoksensa kylään kaupunkiin kertomalla hänelle kaikista niistä rikkauksista, jotka siellä odottavat.
Kotona kaupunkilaishiiri vie maalaishiiren huoneeseen, jossa on paljon ruokaa. Jatkosta on monenlaisia versioita. Kun hiiret herkuttelevat ruoilla, huoneeseen tulee joissain versioissa palvelijoita, kissa tai koira, joilta hiirten täytyy piiloutua tai paeta. Joissain versioissa hiiret kuulevat talon koirien haukuntaa, joka on maalaishiiren mielestä liian häiritsevää. Säikähtäneenä maalaishiiri päättää lopulta palata kotiinsa maalle todeten, että yksinkertainen elämä riittää hänelle hyvin.
Beatrix Potterin versio

Beatrix Potter kirjoitti saman tyylisen tarinan nimeltä Juhani Kaupunkihiiri. Siinä maalaishiiri päätyy vahingossa kaupunkiin ja tapaa siellä muita hiiriä. Maalaishiiri ei pidä kaupungin vilskeestä ja vaaroista, ja kutsuu lopulta uuden ystävänsä Juhani Kaupunkihiiren kylään maalaiskotiinsa. Maalla on kuitenkin kaupunkilaishiirtä pelottava ruohonleikkuri ja ikävystyttävä hiljaisuus. Kaupunkilaishiiri ja maalaishiiri jäävät kumpikin asumaan tahoilleen. Tarina päättyy opetukseen siitä, että jokaisella on oma makunsa.
Milo Winterin kuvitusta. Maalaishiiri ja kaupunkilaishiiri kaupunkikodin ruokapöydällä.
Kari Tapio (vuoden 1979 albumi)

| Kari Tapio Kari Tapio |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : syksy 1978 – talvi 1979 
 Studio : Finnlevy-studiot
 Julkaistu: talvella 1979 
 Formaatti: LP-levy (SLP 666)   C-kasetti (SMK 5666)
 Tuottaja(t): Scandia-Musiikki
 Tyylilaji: iskelmä, pop, balladi, country, poprock 
 Kesto: 38.10
 Levy-yhtiö: Scandia-Musiikki
 Levymerkki: Scandia
Listasijoitukset
  Suomi: 24. (toukokuu 1979) 
Kari Tapion muut julkaisut
| Kaipuu 1977 | Kari Tapio 1979 | Jää vierellein 1981 |
Singlet albumilta Kari Tapio
 ”Näin on” / ”Jos” Julkaistu: 1978 (KS 1019)  ”Syys tulla voi varhain” / ”Lossaan, lastaan” Julkaistu: 1979 (KS 1034)
Kari Tapio on suomalaislaulaja Kari Tapion viides, omaa nimeään kantava, studioalbumi, joka julkaistiin talvella 1979. Levyn sovituksista vastaavat Veikko Samuli sekä Kalervo ”Kassu” Halonen. Levy sisältää edellisten Tapion levyjen tapaan pääasiassa käännöskappaleita, joita ovat kääntäneet muun muassa Chrisse Johansson, Pertti Reponen ja Juha Vainio.
Albumilta ei noussut yhtäkään suurta hittikappaletta, mutta albumi ylsi 30 myydyimmän albumin joukkoon keväällä 1979.
Scandia julkaisi albumin vinyylilevynä ja C-kasettina vuonna 1979.
Tietoa kappaleista

Albumin avausraitana toimii alun perin italialaisen Laura Lucan esittämä herkkä italialainen balladi ”Domani, domani”, jonka Juha Vainio käänsi salanimellä Mirja Lähde suomeksi nimellä ”Syys tulla voi varhain”. Hidas country-kappale ”Rhinestone Cowboy” sai Jorma Toiviaisen suomentamana nimen ”Muukalainen oon”. Alkuperäisversion esitti countrylaulaja Glen Campbell ja Tapion laulutyyli istuu hyvin hitaaseen tempoon. Kappaleen ”Se oli kuuma yö” esitti alun perin hollantilainen Jack Jersey, minkä hittikappaleen Vainio suomensi. Levyn ainoa suomalaissävelmä on Kassu Halosen säveltämä, sovittama ja Chrisse Johanssonin sanoittama ”On kiva tulla kotiin”. Kappalessa keskeisessä roolissa ovat Janne Louhivuoren sähkökitara, Vesa Aaltosen rummut, suuri taustakuoro sekä kymmenhenkinen jousiryhmä. ”Näin on” kuultiin alun perin Joe Dolanin esittämänä nimellä ”Midnight Lover”. Halosen sovitus on melodisempi kuin Dolanin energinen tulkinta. A-puolen päättää iso-britannialaisen The Doodleys -yhtyeen levyttämä ”A Rose Has to Die” (suom. ”Elää sain kesän vain”). Kappaleen suomensi Juha Vainio.
B-puolen avausraitana toimii Vainion suomentama ”Lossaan, lastaan”, joka on käännös saksalaisen Raddaton esittämästä railakkaasta rallista ”Meine Annelore liebt Amore”. ”Kukka hiuksissaan” on käännös Scott McKenzien tunnetuksi tekemästä kappaleesta ”San Francisco”, mihin Veikko Samuli teki hyvin kitaravoittoisen sovituksen. ”Pelkkää elämää” puolestaan tunnetaan paremmin brittiläis-amerikkalaisen poprock-yhtye Fleetwood Macin esittämänä nimellä ”Don’t You”. Samulin sovitus mukailee alkuperäiskappaletta, koska taustalla soittaa pieni kokoonpano. Mahtipontinen ”Jos” (alkup. ”Tu”) on suomalainen sovitus Umberto Tozzin tunnetusta alkuperäisversiosta. ”Amarillo”-kappaleen levytti englanniksi Tony Christie ja Suomessa Esko Linnavallin sovittamana kappaleen esitti Johnny Liebkind. Tapion versio käyttää pohjiltaan samaa taustaraitaa kuin Johnnyn versio. Albumin päätösraitana toimii ”Jos yksin nyt jäät”, joka on romanttinen balladi elokuvasta Goodbye Girl vuodelta 1977.
Kappaleet > A-puoli

Syys voi tulla varhain – 3.52 (alkup. ”Domani, domani”, säv. & alkup. san. A. Nicorelli – D. Pieretti, suom. san. M. Lähde, sov. K. Halonen)
Muukalainen oon kai – 3.09 (alkup. ”Rhinestone Cowboy”, säv. & alkup. san. L. Weiss, suom. san. J. Toiviainen, sov. V. Samuli)
Se oli kuuma yö – 2.27 (alkup. ”She Was Dynamite”, säv. J. Verburgt, alkup. san. J. de Nijs, suom. san. J. Vainio, sov. V. Samuli)
On kiva tulla kotiin – 2.59 (säv. & sov. K. Halonen, san. C. Johansson)
Näin on – 3.36 (alkup. ”Midnight Lover”, säv. & alkup. san. M. Tinsley – P. Yellowstone, suom. san. J. Toiviainen, sov. K. Halonen)
Elää sain kesän vain – 2.52 (alkup. ”A Rose Has to Die”, säv. & alkup. san. B. Findon, suom. san. J. Vainio, sov. V. Samuli)
Kappaleet > B-puoli

Lossaan, lastaan – 2.50 (alkup. ”Anche un moratore / Meine Annelore liebt Amore”, säv. Puschmann, alkup. san. Dorff, suom. san. J. Vainio, sov. V. Samuli)
Kukka hiuksissaan – 3.02 (alkup. ”San Francisco”, säv. & alkup. san. J. Phillips, suom. san. L. Vaajakorpi, sov. V. Samuli)
Pelkkää elämää – 3.06 (alkup. ”Don’t You”, säv. & alkup. san. C. McVie, suom. san. Ilkka Vesterinen, sov. V. Samuli)
Jos – 4.06 (alkup. ”Tu”, säv. & alkup. san. G. Bigazzi – U. Tozzi, suom. san. J. Toiviainen, sov. K. Halonen)
Amarillo – 3.10 (alkup. ”Amarillo”, säv. & alkup. san. H. Greenfield – N. Sedaka, suom. san. P. Reponen, sov. V. Samuli)
Jos yksin nyt jäät – 2.45 (alkup. ”Goodbye Girl”, säv. & alkup. san. D. Gates, suom. san. P. Reponen, sov. V. Samuli)
Lähteet:
Tekijät

Kari Tapio (oik. Kari Jalkanen) – laulu
Tekijät > Muusikot

Kassu Halonen – kapellimestari (1, 4, 5, 10), kosketinsoittimet (4, 5); piano (1), sähköpiano (3)
Veikko Samuli – kapellimestari (2, 3, 6–9, 11, 12), kosketinsoittimet (10); piano (2, 3, 7, 9, 12), syntetisaattori (7), sähköpiano (6, 8, 11)
Ami Aspelund – taustalaulu (1, 7)
Vesa Enne – taustalaulu (4, 5, 7, 8, 10–12)
Kalle Fält – taustalaulu (2–4, 6, 11, 12)
Maarit Hurmerinta – taustalaulu (1, 7, 8)
Marjo-Riitta Kervinen – taustalaulu (2–6, 10, 11)
Pave Maijanen – taustalaulu (5, 10, 12)
Irina Milan – taustalaulu (4, 5, 8, 10, 12)
Pepe Willberg – taustalaulu (1–3, 6, 7)
Juha Björninen – kitarat (2, 3, 7, 12)
Antero Jakoila – kitarat (1)
Kalle Lae – kitarat (2, 3, 6, 8)
Heikki Laurila – kitarat (6, 10, 11, 12)
Janne Louhivuori – kitarat (5, 8, 10); akustinen kitara (4)
Tom Vuori – kitarat (9)
Pekka Helin – basso (4, 5)
Matti Tyni – basso (2, 3, 8)
Heikki ”Häkä” Virtanen – basso (1, 6, 7, 9–12)
Vesa Aaltonen – rummut (4, 5), lyömäsoittimet (4)
Tapani ”Nappi” Ikonen – rummut (1–3, 6–12), lyömäsoittimet (2, 3, 6, 11, 12)
Markku Hannola – kellopeli (11), kellot (10, 11)
Lähde:
Tekijät > Muusikot > Puhallinsoittajat

Juhani Aalto ja Mircea Stan – pasuunat (6, 11)
Esko Heikkinen ja Markku Johansson – trumpetit (6, 11)
Pentti Lahti – altto- (3) -ja baritonisaksofonit (6, 11), huilu (2)
Lähde:
Tekijät > Muusikot > Jousiryhmä

Kappaleen ”Muukalainen oon kai” (2 / A2) jousiryhmä tunnistamaton.
Heikki Hämäläinen – viulut (1, 6, 7, 10, 12)
Yrjö Lasonpalo, Marjukka Nenonen ja Jorma Ylönen – viulut (1, 5–7, 10, 12)
Pekka Kari – viulut (4, 5)
Kaisa Oravisto, Arvo Saaristo ja Rauno Salminen – viulut (4)
Mikko Pesonen – viulut (5)
Jussi Pesonen – viulut (6, 7, 10, 12)
Seppo Rautasuo – viulut (1, 7)
Juhani Tiainen – viulut (1, 4–6, 10, 12)
Jarmo Ahvenainen – alttoviulut (1, 5–7, 10, 12)
Arja Loukas – alttoviulut (6, 7, 10, 12)
Mauri Pietikäinen – alttoviulut (1, 4)
Ahti Pilvi – alttoviulut (4)
Kari Tuunanen – alttoviulut (5)
Veli-Pekka Bister – sellot (7)
Károly Garam – sellot (1)
Juhani Kivilaakso – sellot (5)
Kari Lindstedt – sellot (1, 4, 6, 7, 10, 12)
Jaakko Raulamo – sellot (6, 10, 12)
Ilmo Saaristo – sellot (4, 5)
Lähde:
Tekijät > Tuotanto

Scandia-Musiikki, Helsinki – tuotanto
Antti Joki, Jukka Teittinen & Tom Vuori / Finnlevy-studiot, Helsinki – äänitys (syksy 1978 – talvi 1979)
Hank B. Schütt – valokuvat
Reo Lintera – ulkoasu
Lähde:
Aiheesta muualla

Albumi Fono.fi:n Äänitetietokannassa
Kari Tapio
| --- | --- |
Studioalbumit:  Aikapommi • Nostalgiaa • Klabbi • Kaipuu •  Kari Tapio • Jää vierellein • Olen suomalainen • Ovi elämään • Osa minusta • Elämän viulut • Tää kaipuu • Aikaan täysikuun • Yön tuuli vain • Sinitaikaa • Laulaja • Myrskyn jälkeen • Meren kuisketta • Sinut tulen aina muistamaan • Valoon päin • Bella Capri • Joulun tarina • Juna kulkee • Toiset on luotuja kulkemaan • Paalupaikka • Kuin taivaisiin • Kaksi maailmaa • Viimeiseen pisaraan • Vieras Paratiisissa
Kokoelmat:  28 suosituinta levytystä • Toivotut • Viisitoista kesää • 20 suosikkia – Olen suomalainen • 20 suosikkia – Luoksesi Tukholmaan • Parhaat • Kaikki parhaat • 20 suosikkia – Kulkurin kyyneleet • 20 suosikkia – Sanoit liian paljon • Kaikkien aikojen parhaat – 40 klassikkoa • Nostalgia • Lauluja rakkaudesta • Kaikkien aikojen parhaat Vol.2 • Klabbi/Olen Suomalainen • Sinivalkoinen ääni
Livealbumit:  Kari Tapio konserttilavalla • Vihdoinkin!
M/S Gudingen

| M/S Gudingen |
| --- | --- |
 M/S Gudingen Kökarin satamassa.
Tyyppi:  matkustaja-autolautta
Lippuvaltio:   Ahvenanmaa
Kotipaikka:  Maarianhamina
IMO-numero:  7902609
Tunnuskirjaimet:  OIKL
Omistaja:  Ahvenanmaan maakunta
Rakennustelakka:  Oy Laivateollisuus Ab, Turku
Luovutettu:  1980
Tekniset tiedot
Pituus:  48,59 m
Leveys:  10,55 m
Syväys:  3,75 m
Bruttovetoisuus (GT):  961
Koneisto:  1 × Wärtsilä -dieselmoottori
Koneteho:  1 600 kW
Jääluokitus:  1A
Nopeus:  14 kn
Hyttipaikkoja:  0
Hyttejä:  0
Matkustajia:  250
Autokapasiteetti:  alun perin 28 henkilöautoa, 4 rekkaa, vuoden 2018 uudelleenluokituksen jälkeen 20 henkilöautoa tai 4 rekkaa
M/S Gudingen on vuonna 1980 valmistunut, Ålandstrafikenin operoima saaristolautta, joka liikennöi Ahvenanmaan saaristossa. Gudingen kulkee nykyisin kesällä Kökaristä Galtbyhyn, Korppooseen (2h 30 min) ja talvella Långnäsistä Kökariin (2h 40 min). Gudingen kulkee reitillään ympäri vuoden. Aluksessa on matkustajille varattu kahvila, jossa on käytettävissä WiFi-yhteys. M/S Skiftet on Gudingenin sisaralus.
Maija-Liisa Friman

| Maija-Liisa Friman> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1952 Iisalmi
Muut tiedot
Asema:  hallitusammattilainen
Hallitusjäsenyydet:  Finnair, SCA, LKAB (tilanne 2017)
Tutkinnot:  diplomi-insinööri (TKK)
Maija-Liisa Friman (o.s. Sirviö, s. 1952 Iisalmi) on suomalainen diplomi-insinööri, yritysjohtaja ja hallitustyön ammattilainen. Vuonna 2005 ja uudelleen vuonna 2012 hänet arvioitiin Suomen vaikutusvaltaisimmaksi naiseksi yritysmaailmassa Talouselämä-lehden vuosittaisessa Päättäjänaiset-katsauksessa.
 Hän on ollut  myös Pohjois-Euroopan menestyksekkäimpien liikenaisten listalla (vuonna 2015 sijalla 15/20). Vuonna 2017 Fridman arvioitiin Suomen talouselämän päättäjänaisista kahdeksanneksi merkittävimmäksi.
Friman valmistui kemian diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1978. Ensimmäinen työ oli Kemiran Harjavallan lannoitetehtaan käyttöinsinöörinä, sitten 1982–1990 Kemiran tehtävissä Meksikossa ja Georgian osavaltion Savannah'ssa Yhdysvalloissa. Vuonna 1992 Friman meni toimitusjohtajaksi ruotsalaisomisteiseen kipsilevy-yhtiöön Gyprociin. Vuonna 2000 hän siirtyi energiayhtiö Vattenfall Oy:n toimitusjohtajaksi ja toimi sitten Aspocomp Groupin toimitusjohtajana 2004–2007.
Vuodesta 2007 Friman on keskittynyt hallitustyöskentelyyn useissa merkittävissä yrityksissä ja yhteisöissä. Vuonna 2012 Talouselämä-lehti arvioi hänet Suomen vaikutusvaltaisimmaksi päättäjänaiseksi. Hän toimi tuolloin hallituksen puheenjohtajana Ekokemissä ja Helsingin Diakonissalaitoksessa, varapuheenjohtajana Neste Oilin hallituksessa sekä jäsenenä ja tarkastusvaliokunnan puheenjohtajana TeliaSonerassa ja Finnairissa. Hän istui myös Ruotsin valtion omistaman rautamalmiyhtiö LKAB:n hallituksessa.
Friman on ollut hallituksen jäsenenä myös muun muassa Metso Oyj:ssä 2003–2012, Suomen Lääketieteen Säätiössä 2003–2011, Keskinäinen Eläkevakuutusyhtiö Ilmarisessa 2005–2009, Sponda Oyjssä 2001–2007, Helsingin Suomalaisessa Yhteiskoulussa 2002–2006, Rautaruukki Oyj:ssä 2002–2004 sekä Empower Oy:ssä 2000–2004.
Yksityiselämä

Maija-Liisa Frimanin puoliso on ekonomi, varatuomari Kaj Friman. Heillä on aikuinen tytär.
Aiheesta muualla

Hyvä johtaja on hyvä johtaja (Maija-Liisa Friman - Naisjohtajaohjelma, 2012) (youtube.com)
Mark Dinning

Mark Dinning (17. elokuuta 1933 – 22. maaliskuuta 1986) oli yhdysvaltalainen laulaja.
Dinning sai vuonna 1957 levytyssopimuksen tuottaja Wesley Rosen välityksellä. Hän sai suurimman suosion hitillään "Teen Angel", joka nousi Billboardin listan ensimmäiselle sijalle 8. helmikuuta 1960.
Dinning ei koskaan saavuttanut uudelleen vastaavaa suosiota, mutta jatkoi musiikkialalla, kunnes kuoli sydänkohtaukseen 52-vuotiaana.
Singlet

Teen Angel (1959)
A Star is Born (A Love Has Died) / You Win Again (1960)
The Lovin' Touch' (1960)
She Cried On My Shoulder / The World Is Getting Smaller (1960)
Top Forty, News, Weather And Sports (1961)
Another Lonely Girl (1961)
Lonely Island / Turn Me On (1961)
All of This for Sally (1962)
I Catch Myself Cryin (1962)
Joey / January (1964)
Dial AL 1-4883 / I'm Glad We Fell In Love (1965)
There Stands A Lady / The Last Rose (1966)
He Reminds Me of Me / Run Opie Run (1966)
It's Such A Pretty World Today / Atlanta Georgia Stray (1967)
Throw A Little Love My Way / A Dissatisfied Man (1968)
Luettelo GP3-sarjan voittoennätyksistä

Tämä on luettelo eniten GP3-sarjan kilpailuja voittaneista kuljettajista, talleista ja rengasmerkeistä. Yhteensä 67 kuljettajaa on voittanut vähintään yhden kilpailun.
Kuljettajien voitot

| Sija | Kuljettaja | Kaudet | Voittoja |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Marvin Kirchhöfer | 2014–2015 | 6 |
| 2 |  Esteban Gutiérrez | 2010 | 5 |
| 3 |  Dean Stoneman | 2013–2014 | 5 |
| 4 |  Luca Ghiotto | 2014–2015 | 5 |
| 5 |  António Félix da Costa | 2010–2012 | 4 |
| 6 |  Valtteri Bottas | 2011 | 4 |
| 7 |  Mitch Evans | 2011–2012 | 4 |
| 8 |  Patric Niederhauser | 2012–2014 | 4 |
| 9 |  Alexander Albon | 2016 | 4 |
| 10 |  Giuliano Alesi | 2016–2018 | 4 |
| 11 |  George Russell | 2017 | 4 |
| 12 |  Nikita Mazepin | 2018 | 4 |
| 13 |  Rio Haryanto | 2010–2011 | 3 |
| 14 |  Nico Müller | 2010–2011 | 3 |
| 15 |  Robert Wickens | 2010 | 3 |
| 16 |  Richie Stanaway | 2011, 2014 | 3 |
| 17 |  Aaro Vainio | 2011–2013 | 3 |
| 18 |  Tío Éllinas | 2012–2013 | 3 |
| 19 |  Daniil Kvjat | 2013 | 3 |
| 20 |  Jimmy Eriksson | 2013–2015 | 3 |
| 21 |  Alex Lynn | 2014 | 3 |
| 22 |  Emil Bernstorff | 2014–2015 | 3 |
| 23 |  Charles Leclerc | 2016 | 3 |
| 24 |  Jake Hughes | 2016, 2018 | 3 |
| 25 |  David Beckmann | 2018 | 3 |
| 26 |  Alexander Rossi | 2010 | 2 |
| 27 |  Alexander Sims | 2011, 2013 | 2 |
| 28 |  Conor Daly | 2011–2013 | 2 |
| 29 |  Daniel Abt | 2012 | 2 |
| 30 |  Robert Vișoiu | 2012–2014 | 2 |
| 31 |  Kevin Ceccon | 2012, 2014–2015 | 2 |
| 32 |  Jack Harvey | 2013 | 2 |
| 33 |  Antonio Fuoco | 2015–2016 | 2 |
| 34 |  Jack Aitken | 2016–2017 | 2 |
| 35 |  Jake Dennis | 2016 | 2 |
| 36 |  Nyck de Vries | 2016 | 2 |
| 37 |  Nirei Fukuzumi | 2016–2017 | 2 |
| 38 |  Anthoine Hubert | 2017–2018 | 2 |
| 39 |  Dorian Boccolacci | 2017–2018 | 2 |
| 40 |  Leonardo Pulcini | 2017–2018 | 2 |
| 41 |  Callum Ilott | 2018 | 2 |
| 42 |  Pedro Piquet | 2018 | 2 |
| 43 |  Pål Varhaug | 2010, 2014–2015 | 1 |
| 44 |  Daniel Morad | 2010–2011 | 1 |
| 45 |  Adrien Tambay | 2010 | 1 |
| 46 |  Nigel Melker | 2010–2011 | 1 |
| 47 |  Adrian Quaife-Hobbs | 2010–2011 | 1 |
| 48 |  Tamás Pál Kiss | 2011–2012 | 1 |
| 49 |  Matias Laine | 2011–2012 | 1 |
| 50 |  James Calado | 2011 | 1 |
| 51 |  Lewis Williamson | 2011–2013 | 1 |
| 52 |  Marlon Stöckinger | 2011–2012 | 1 |
| 53 |  Nick Yelloly | 2011, 2013–2014 | 1 |
| 54 |  William Buller | 2012 | 1 |
| 55 |  Giovanni Venturini | 2012–2013 | 1 |
| 56 |  Facu Regalia | 2012–2013 | 1 |
| 57 |  Melville McKee | 2013 | 1 |
| 58 |  Jann Mardenborough | 2014–2015 | 1 |
| 59 |  Esteban Ocon | 2015 | 1 |
| 60 |  Óscar Tunjo | 2015–2016 | 1 |
| 61 |  Alex Palou | 2015–2016 | 1 |
| 62 |  Ralph Boschung | 2015–2016 | 1 |
| 63 |  Matt Parry | 2015–2016 | 1 |
| 64 |  Arjun Maini | 2016–2017 | 1 |
| 65 |  Alessio Lorandi | 2016–2018 | 1 |
| 66 |  Niko Kari | 2016–2018 | 1 |
| 67 |  Raoul Hyman | 2017 | 1 |
Tallien voitot

| Sija | Talli | Kaudet | Voittoja |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  ART Grand Prix | 2010–2018 | 53 |
| 2 |  Arden International | 2010–2018 | 22 |
| 3 |  Trident | 2012–2018 | 19 |
| 4 |  Manor Racing | 2010–2014 | 11 |
| 5 |  Status Grand Prix | 2010–2015 | 10 |
| 6 |  Carlin | 2010–2015 | 9 |
| 7 |  Koiranen GP | 2013–2016 | 9 |
| 8 |  Jenzer Motorsport | 2010–2018 | 8 |
| 9 |  Campos Racing | 2015–2018 | 4 |
| 10 |  DAMS | 2016–2017 | 2 |
| 11 |  Mücke Motorsport | 2010–2011 | 1 |
| 12 |  Tech 1 Racing | 2010–2011 | 1 |
| 13 |  Bamboo Engineering | 2013 | 1 |
| 14 |  MP Motorsport | 2018 | 1 |
Rengasmerkkien voitot

| Sija | Rengasmerkki | Kaudet | Voittoja |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | P Pirelli | 2010–2018 | 152 |
Malia Obama

| Malia Ann Obama |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 4. heinäkuuta 1998 (ikä 26)
Ammatti:  näyttelijä, elokuvaohjaaja
Vanhemmat:  Barack Obama ja Michelle Obama
Malia Ann Obama (s. 4. heinäkuuta 1998) on Yhdysvaltain 44. presidentin Barack Obaman ja hänen vaimonsa, Michelle Obaman vanhempi tytär. Kun Obamat muuttivat valkoiseen taloon, Malia Obaman kerrottiin harrastavan tanssia, jalkapalloa ja näyttelemistä. Obama opiskeli Harvardin yliopistossa vuodesta 2017 vuoteen 2021.
Donald Glover kertoi 4. huhtikuuta 2023 julkaistussa haastattelussa tuottavansa lyhytelokuvan nimeltä Gilga, jonka Obama tulee ohjaamaan. Obama ja Glover ovat aikaisemmin työskennelleet yhdessä Swarm-sarjan kirjoittajana. Sarjan molemmat luojat, Glover ja Janine Nabers kertoivat Obaman olleen loistava kirjoittaja, joka ei saanut heiltä erityiskohtelua isänsä takia.
Malibu (likööri)

| Malibu |
| --- | --- |

Tyyppi:  likööri
Alkoholiprosentti:  21 %
Alkuperä:   Barbados
Infobox OKNimi-testi OK: 
Malibu on barbadoslainen likööri, joka perustuu rommiin ja kookosaromiin. Juoman alkoholipitoisuus on 21 prosenttia ja sokeripitoisus 210 grammaa litraa kohden.