stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Soutu kesäolympialaisissa 1952
Kilpailutapahtumat

Yksikkösoudussa koettiin todennäköisesti soutujen suurin yllätys, kun ennen kisoja lähes tuntematon neuvostoliittolainen Juri Tjukalov voitti finaalissa Lontoossa 1948 lajin voittaneen australialaisen Mervyn Woodin. Alkuerässään Tjukalov oli jo ehtinyt kukistaa Lontoon hopeamitalistin uruguaylaisen Eduardo Risson. Pariairokaksikossa Argentiinan pari Tranquilo Capozzo–Eduardo Guerrero oli täysin ylivoimainen.
Perämiehetön kaksikko näytti menevän Lontoon toisintona Yhdistyneen kuningaskunnan ja Sveitsin pareille. Finaalissa sveitsiläispari Kurt Schmid–Hans Kalt johtikin vielä 500 metrin jälkeen, mutta sitten belgialaispari Michel Knuysen–Robert Baetens. Loppumatkalla Yhdysvaltain nuori pari Charles Logg–Thomas Price tuli kuitenkin voittoon hyvällä loppuvedolla. Price oli aloittanut kilpasoudun vasta vuoden 1952 tammikuussa. Perämiehillisessä kaksikossa Ranskan voittajajoukkueen perämies oli kisojen nuorin olympiavoittaja. Bernard Malivoire oli vain 14-vuotias voittaessaan olympiakultaa.
Jugoslavian joukkue oli perämiehittömässä nelosessa alkuerissä, välierissä ja finaalissa omaa luokkaansa. Ranska nousi hopealle hienolla loppukirilla, jonka joukkue oli jo tehnyt välierissä. Suomen joukkue toi maalle ensimmäisen olympialaisen soutumitalin. Perämiehillisessä nelosessa Tšekkoslovakian joukkue esitti myös koko kilpailun hallintaa, ja voitti Lontoon hopean toistaneen Sveitsin joukkueen veneen mitalla loppuotelussa. Kahdeksikon voitti totutusti Yhdysvaltain joukkue. Lajin olympiakulta meni maalle jo kahdeksannen kerran perättäin.
Mitalistit

| Laji: | Kultaa: | Kultaa: | Hopeaa: | Hopeaa: | Pronssia: | Pronssia: |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| yksikkö | Juri Tjukalov  Neuvostoliitto | 8.12,8 | Mervyn Wood  Australia | 8.14,5 | Teodor Kocerka  Puola | 8.19,4 |
| pariairokaksikko | Tranquilo Capozzo–Eduardo Guerrero  Argentiina | 7.32,2 | Heorhi Žylin–Igor Jemtšuk  Neuvostoliitto | 7.38,3 | Miguel Seijas–Juan Rodríguez  Uruguay | 7.43,7 |
| perämiehetön kaksikko | Charles Logg–Thomas Price  Yhdysvallat | 8.20,7 | Michel Knuysen–Robert Baetens  Belgia | 8.23,5 | Kurt Schmid–Hans Kalt  Sveitsi | 8.32,7 |
| perämiehellinen kaksikko |  Ranska Raymond Salles Gaston Mercier Bernard Malivoire | 8.26,6 |  Saksa Heinz Manchen Helmut Heinhold Helmut Noll | 8.32,1 |  Tanska Svend Petersen Poul Svendsen Jørgen Frantzen | 8.34,9 |
| perämiehetön nelonen |  Jugoslavia Duje Bonačić Velimir Valenta Mate Trojanović Petar Šegvić | 7.16,0 |  Ranska Pierre Blondiaux Jacques Guissart Marc Bouissou Roger Gautier | 7.18,9 |  Suomi Veikko Lommi Kauko Wahlsten Oiva Lommi Lauri Nevalainen | 7.23,3 |
| perämiehellinen nelonen |  Tšekkoslovakia Karel Mejta Jiří Havlis Jan Jindra Stanislav Lusk Miroslav Koranda | 7.33,4 |  Sveitsi Enrico Bianchi Karl Weidmann Heinrich Scheller Emile Ess Walter Leiser | 7.36,5 |  Yhdysvallat Carl Lovested Alvin Ulbrickson Richard Wahlstrom Matthew Leanderson Albert Rossi | 7.37,0 |
| kahdeksikko |  Yhdysvallat Frank Shakespeare William Fields James Dunbar Richard Murphy Robert Detweiler Henry Proctor Wayne Frye Edward Stevens Charles Manring | 6.25,9 |  Neuvostoliitto Jevgeni Brago Vladimir Rodimuškin Aleksei Komarov Igor Borisov Slava Amiragov Leonid Gissen Jevgeni Samsonov Vladimir Krjukov Igor Poljakov | 6.31,2 |  Australia Robert Tinning Ernest Chapman Nimrod Greenwood David Anderson Geoffrey Williamson Mervyn Finlay Edward Pain Phil Cayzer Thomas Chessell | 6.33,1 |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Yhdysvallat | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 2 |  Neuvostoliitto | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 3 |  Ranska | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 4 |  Argentiina | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 |  Jugoslavia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 |  Tšekkoslovakia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 7 |  Sveitsi | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 7 |  Australia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 9 |  Belgia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 9 |  Saksa | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 11 |  Puola | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 11 |  Uruguay | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 11 |  Tanska | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 11 |  Suomi | 0 | 0 | 1 | 1 |
Soundtrack to Your Escape

| Soundtrack to Your Escape In Flames |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 29. maaliskuuta 2004
 Tuottaja(t): Daniel Bergstrand
 Tyylilaji: alternative metal   melodinen death metal
 Kesto: 42.39
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 13.
In Flamesin muut julkaisut
| Trigger 2003 | Soundtrack to Your Escape 2004 | Come Clarity 2006 |
Singlet albumilta Soundtrack to Your Escape
 ”The Quiet Place” Julkaistu: 2004
Soundtrack to Your Escape on In Flamesin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 29. maaliskuuta 2004.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 13.
Kappaleet

F(r)iend – 3.27
The Quiet Place – 3.45
Dead Alone – 3.43
Touch of Red – 2.48
Like You Better Dead – 3.23
My Sweet Shadow – 4.39
Evil in a Closet – 4.02
In Search for I – 3.23
Borders and Shading – 4.22
Superhero of the Computer Rage – 4.01
Dial 595-Escape – 3.48
Bottled – 4.17
Discover Me Like Emptiness – 4.17 (Digipak-bonus)
Kokoonpano

Anders Fridén – laulu
Jesper Strömblad – kitara
Björn Gelotte – kitara
Peter Iwers – basso
Daniel Svensson – rummut
Örjan Örnkloo – koskettimet, musiikin ohjelmointi
Arvostelut

AllMusic:
Dome.fi:
Imperiumi.net:
Soundi:
Aiheesta muualla

Soundtrack to Your Escape Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Soundtrack to Your Escape Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
In Flames
| --- | --- |
Studioalbumit:   Lunar Strain  The Jester Race  Whoracle  Colony  Clayman  Reroute to Remain  Soundtrack to Your Escape  Come Clarity  A Sense of Purpose  Sounds of a Playground Fading  Siren Charms  Battles  I, the Mask  Foregone 
EP:t:   Subterranean  Black-Ash Inheritance  Trigger  Come Clarity  8 Songs  Down, Wicked & No Good  Clayman 2020 
Livealbumit:  The Tokyo Showdown Sounds from the Heart of Gothenburg 
Singlet:   Cloud Connected  The Quiet Place  Take This Life  Dead End  Come Clarity  The Mirror's Truth  Alias  Delight and Angers  Deliver us” (2011)  Where the Dead Ships Dwell  Ropes  Rusted Nail  Paralyzed  The End  The Truth  Through My Eyes  Save Me  I Am Above  This Is Our House  I, the Mask  Burn  Call My Name  Follow Me  Not Alone  State of Slow Decay  The Great Deceiver  Foregone, Pt. 1  Foregone, Pt. 2  Meet Your Maker 
DVD:t:   Used & Abused... In Live We Trust  Sounds from the Heart of Gothenburg
Esitarhakäärmeet

| Esitarhakäärmeet |
| --- | --- |
 Mustapyrstömaaboa (Tropidophis melanurus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Alalahko::  Käärmeet Serpentes
Osalahko::  Alethinophidia
Heimo::  Esitarhakäärmeet Tropidophiidae  Brongersma, 1951
Suvut
 Trachyboa  Maaboat (Tropidophis) 
Katso myös
   Esitarhakäärmeet Wikispeciesissä   Esitarhakäärmeet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Esitarhakäärmeet eli kääpiöboat (Tropidophiidae) on käärmeheimo, jota tavataan Länsi-Intian saaristosta ja Etelä-Amerikasta. Ne ovat pienehköjä käärmeitä, jotka elävät maassa ja osittain puissa. Esitarhakäärmeet ovat myrkyttömiä ja harmittomia ihmiselle. Heimoon kuuluu kaksi sukua ja 35 lajia.
Ulkonäkö ja koko

Esitarhakäärmeiden pituus on yleensä 30–60 senttimetriä, mutta mustapyrstömaaboa (Tropidophis melanurus) voi olla lähes metrin pitkä. Useimmilla esitarhakäärmeillä on pilkkuja tai raitoja tummilla väreillä, kuten ruskealla, vihreällä tai harmaalla. Joillakin kuubalaisilla lajeilla on mustavalkoisia raitoja tai pilkkuja.
Esitarhakäärmeet vaihtavat väriä olosuhteiden mukaan. Kun ne ovat aktiivisia yöllä, ne ovat vaaleamman värisiä ja kun ne lepäävät päivällä, ne ovat tummempia.
Suurimmalla osalla lajeja on primitiiviset lantiorenkaiden surkastumat sekä koirailla kynsimäiset ulokkeet kloaakin aukon molemmilla puolilla. Niiden vasen keuhko on pienentynyt tai puuttuu kokonaan, kun taas jättiläis- ja pytonkäärmeillä oikea keuhko on pienentynyt. Huulien suomuissa ei ole lämpökuoppia.
Levinneisyys ja elinympäristö

Suvun maaboat (Tropidophis) levinneisyysalue kattaa Bahaman, Kuuban, Hispaniolan, Turks- ja Caicossaaret, Caymansaaret ja Jamaikan. Eniten lajeja on Kuubassa, josta on kuvattu ainakin 15 lajia. Lisäksi viittä maaboalajia tavataan Etelä-Amerikan mantereelta, joista kolme elää Brasilian rannikkosademetsässä ja kaksi luoteisessa Etelä-Amerikassa. Toinen suku, Trachyboa, koostuu kahdesta Etelä-Amerikan luoteisosassa elävästä lajista.
Esitarhakäärmeiden elinympäristöä ovat sademetsät, suot, mäntymetsät ja pensaikot sekä ihmisasutusten lähistöt. Niiden sanotaan suosivan kivisiä elinympäristöjä.
Elintavat

Esitarhakäärmeet ovat yleensä aktiivisia öisin, mutta niiden nähdään usein liikkuvan ja ottavan aurinkoa myös päivisin. Ne elävät pääosin maassa, mutta kiipeilevät joskus saalistaessaan pensaissa, köynnöksissä ja matalissa puissa. Esitarhakäärmeet syövät etenkin sammakkoeläimiä ja liskoja, mutta myös pieniä nisäkkäitä ja lintuja. Näiden käärmeiden ruokailutapoja ei tunneta hyvin. Esitarhakäärmeet ovat tiettävästi aktiivisia petoja, mutta vankeudessa niiden on myös havaittu väijyvän saalista. Monilla lajeilla on keltainen tai oranssi hännänpää, jolla ne voivat houkutella saalista tai mahdollisesti pelotella saalistajia. Lajit ovat vivipaarisia, eli naaras synnyttää eläviä poikasia. Poikue koostuu yleensä enintään 10 poikasesta.
Vaaran uhatessa useimmat esitarhakäärmeet puolustautuvat kieriytymällä tiukaksi keräksi, kuten monet muutkin käärmeet. Trachyboa-lajit kiertyvät litteäksi levyksi, jonka keskellä on käärmeen pää. Fyysisesti häirittynä esitarhakäärmeet voivat käyttää toista keinoa, johon myös useimmat muut käärmeet pystyvät, erittää pahanhajuista myskiä peräaukkoon liittyvistä anaalirauhasistaan. Esitarhakäärmeet puolustautuvat harvoin puremalla. Maaboat voivat hyvin häirittynä turvautua erikoisempaan puolustautumiskeinoon, tahdonalaiseen verenvuotoon, jolloin ne valuttavat verta ulos silmistään, suustaan ja sieraimistaan. Esimerkiksi kuubanmaaboa (Tropidophis semicinctus) voi täyttää silmänsä hiussuonet verellä, jolloin silmät alkavat kiiltää punaisina, ja kun suulaen hiussuonet lopulta alkavat vuotaa verta, valuu veri ulos käärmeen suupielistä.
Luokittelu

1970-luvulle asti esitarhakäärmeet luettiin osaksi boakäärmeitä (Boidae). Kun esitarhakäärmeet erotettiin omaksi heimokseen, siihen luokiteltiin suvut Trachyboa, maaboat (Tropidophis), Ungaliophis ja amerikankääpiöboat (Exiliboa). Kaksi jälkimmäistä luetaan nykyään boakäärmeiden Ungaliophiinae-alaheimoon, kun taas esitarhakäärmeet ovat läheisintä sukua koralliluikertajalle (Anilius scytale). Myös Xenophidion on toisinaan luettu esitarhakäärmeisiin, mutta se on siirretty omaan heimoonsa Xenophidiidae.
Yksinkertaistettu käärmeiden evoluutiopuu:
Luokittelu > Paleontologiassa

Paleontologiassa on jatkettu perinteisen Tropidophiidae-heimon käyttöä epämuodollisena ryhmänä, jolloin se kirjoitetaan usein lainausmerkeissä ”Tropidophiidae” tai ”tropidophiids”. Ryhmä on edelleen hyödyllinen, sillä joillakin fossiilisilla käärmeillä on piirteitä, jotka ovat yhteisiä esitarhakäärmeille ja Ungaliophiinae-käärmeille, eikä näitä fossiileja voida varmuudella sijoittaa kumpaankaan ryhmään. Tällaisia jäänteitä on löydetty Yhdysvalloista, Belgiasta, Tšekistä, Saksasta ja Ranskasta. Vanhimmat niistä ovat peräisin varhaiselta eoseeniepookilta. Fossiilisia esitarhakäärmeitä muistuttavia sukuja ovat ainakin seuraavat:
†Boavus
†Falseryx
†Messelophis
†Rottophis
†Szyndlaria
Pentti Marttinen

| Pentti Marttinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. tammikuuta 1927 Viipuri
Kuollut: 15. lokakuuta 2008
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1945–1990
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Pentti Kalervo Marttinen (19. tammikuuta 1927 Viipuri – 15. lokakuuta 2008) oli suomalainen näyttelijä. Harrastajana 1940-luvulla aloittanut Marttinen ryhtyi ammattilaiseksi 1963, ja teki valtaosan urastaan Oulun kaupunginteatterissa.
Ura

Marttisen vanhemmat olivat sihteeri Reino Marttinen ja Kerttu Mikkonen. Hän suoritti opintoja muun muassa Oulun musiikkiopistossa. Taiteellisen uransa Marttinen aloitti iltanäyttelijänä Kajaanin työväenteatterissa 1945–1963, samaan aikaan hänellä oli päätyö Kainuun Osuusliikkeessä. Marttinen siirtyi ammattinäyttelijäksi Oulun kaupunginteatteriin 1963–1967. Näyttelijänura jatkui Turun kaupunginteatterissa 1967–1971 ja Jyväskylän kaupunginteatterissa 1971–1973, minkä jälkeen hän palasi Oulun kaupunginteatteriin, josta hän eläköityi 1990.
Marttisen rooleja olivat muun muassa Akusti (Niskavuoren Heta), Akseli (Täällä Pohjantähden alla), Henry Higgins (Pygmalion), Raskolnikov (Rikos ja rangaistus), Ossian (Katupeilin takana) ja Aapo (Seitsemän veljestä). Marttisella oli useita operetti- ja musikaalitehtäviä.
Marttinen näytteli pienehkön sivuroolin rovastina Matti Kassilan Niskavuori-elokuvassa 1984.
Pentti Marttinen on haudattu Kajaanin vanhalle hautausmaalle vanhempiensa hautaan.
CF Universidad de Chile

CF Universidad de Chile on santiagolainen jalkapalloseura. Seura syntyi 24. toukokuuta 1927 kolmen seuran (Nautico Universitario, Internado FC ja Universitario de Atletismo y Federacion Universitaria) yhdistyessä. Unicersidad de Chile on Chilen toiseksi menestynein seura Colo-Colon jälkeen 17 mestaruudellaan. Seura pelaa kotiottelunsa Estadio Nacional de Chile -stadionilla.
Mestaruudet

Copa Sudamericana: 2011
Chilen 1. divisioona
1940, 1959, 1962, 1964, 1965, 1967, 1969, 1994, 1995, 1999, 2000, 2004-A, 2009-A, 2011-A, 2011-C, 2012-A, 2014-A (17)
Torneo Metropolitano
1968, 1969 (2)
Chilen Cup
1979, 1998, 2000, 2013, 2015, 2024 (6)
Copa Francisco Candelori
1969 (1)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset kotisivut (espanjaksi)
Timothy Liljegren

| Timothy Liljegren |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. huhtikuuta 1999 (ikä 25) Kristianstad, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi  Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Timme, Lily
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  183 cm
Paino:  87 kg
Seura
Seura:  San Jose Sharks
Sarja:  NHL
Pelinumero:  37
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2015–
Aik. seurat:  Rögle BK (SHL)   Timrå IK (HA)   Toronto Marlies (AHL)   Newfoundland Growlers (ECHL)   Toronto Maple Leafs (NHL)
NHL-varaus:  17. varaus, 2017 Toronto Maple Leafs
Timothy Liljegren (s. 30. huhtikuuta 1999 Kristianstad, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-joukkue San Jose Sharksin organisaatiossa. Toronto Maple Leafs varasi Liljegrenin ensimmäisellä kierroksella 17. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2017. Hän laukoo oikealta.
Pelityyli

The Sports Forecaster -sivuston mukaan Liljegren on lahjakas hyökkäävä puolustaja, jonka luistelu on vaivatonta ja liike ketterää. Hän tuo kiekkoa nopeasti ylöspäin, hallitsee kiekkoa rauhallisesti ja on käyttökelpoinen ylivoimapelaaja. Liljegren ei ole kuitenkaan kovin isokokoinen puolustaja ja hänen tulisi lisätä voimaa. Liljegrenillä on kehitettävää myös kiekottomassa pelissä.
NHL Suomi -sivuston Marko Ollonqvistin mukaan Liljegrenin parhaat vahvuudet ovat hyökkäyspäässä. Hän rakastaa pitää kiekkoa ja rytmittää peliä erinomaisesti. Liljegren on jatkuva uhka vastustajan alueelle päästäessään ja omaa erinomaiset kiekonkäsittelytaidot. Ollonqvistin mukaan hänen suurin vahvuusalueensa on kyky nähdä kaukalo. Liljegren myös laukoo hyvin ja on samanaikaisesti sekä ketterä että nopea luistelija. Olloqvistin mukaan kaikkein parasta Liljegrenin pelaamisessa on muihin hyökkäysvoittoisiin puolustajiin nähden myös hänen erinomainen oman pään pelaamisensa. Liljegren ei anna tuumaakaan vastustajalle periksi ja hänen tasapainonsa on todella korkeaa luokkaa.
Liljegren on maininnut esikuvakseen Nicklas Lidströmin. Aktiivipelaajista hän seuraa omien sanojensa mukaan Erik Karlssonia.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Buffalo 2018 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Grand Forks 2016 | jääkiekko |  |
Liljegren pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2018, jolloin hän voitti hopeaa. Liljegren valittiin Venäjää vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi Ruotsin ottelun parhaaksi pelaajaksi. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2016 ja 2017, joista ensimmäinen turnaus päättyi hopeaan. Vuoden 2017 turnauksessa Liljegren toimi Ruotsin varakapteenina.
Liljegren pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2016, jolloin hän oli Ruotsin paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 1+3=4. Liljegren pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2015, jolloin hän voitti pronssia. Liljegren jakoi tehoilla 3+2=5 Ruotsin sisäisen pistepörssin voiton Rickard Huggin ja Lukas Elvenesin kanssa sekä sisäisen maalipörssin voiton Huggin ja Erik Brännströmin kanssa. Hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen. Yhteensä Liljegren on pelannut 12 nuorten ja 45 poikien maaottelua.
Muuta

Liljegrenillä on myös Yhdysvaltain kansalaisuus, sillä hänen isänsä perhe on kotoisin New Jerseyn osavaltiosta.
Pembanmedestäjä

| Pembanmedestäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Medestäjät Nectariniidae
Suku::  Kaunomedestäjät Cinnyris
Laji::  pembae
Kaksiosainen nimi
 Cinnyris pembae  (Reichenow, 1905) 
Synonyymit
 Nectarinia pembae 

Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pembanmedestäjä (Cinnyris pembae) on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Pembanmedestäjää tavataan Tansanialle kuuluvalla Pemban saarella. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jaroslav Askarov

| Jaroslav Askarov |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. kesäkuuta 2002 (ikä 22) Omsk, Venäjä
Kansalaisuus:   Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  oikea
Pituus:  190 cm
Paino:  80 kg
Seura
Seura:  San Jose Sharks / San Jose Barracuda
Sarja:  NHL / AHL
Pelinumero:  30
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2019–
Aik. seurat:  SKA Pietari (KHL) Nashville Predators (NHL) Milwaukee Admirals (AHL)
NHL-varaus:  11. varaus, 2020 Nashville Predators
Jaroslav Vladimirovitš Askarov (ven. Ярослав Владимирович Аскаров; s. 16. kesäkuuta 2002 Omsk, Venäjä) on venäläinen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa NHL-seura San Jose Sharksin organisaatiota. Nashville Predators varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 11. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2020. Askarovia on yleisesti pidetty jopa yhtenä sukupolvensa lupaavimmista maalivahdeista. The Sports Networkin asiantuntija Craig Buttonin mukaan hän on paras NHL:ään saapuva maalivahti Carey Pricen (varattu 2005) jälkeen. Askarovin hanskakäsi on oikea.
Ura > Seuraura

Askarov on Avangard Omskin kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Buldogi Pietariin. Kaudeksi 2018–2019 Askarov siirtyi SKA Pietarin organisaatioon. Hän pelasi kautensa kaikki sarjaottelut SKA-Varjagin joukkueessa Venäjän nuorten sarja MHL:ssä. Kauden 2019–2020 Askarov pelasi lähes kokonaan VHL-joukkue SKA-Nevassa, jossa hän pelasi tulokaskautensa aikana 18 runkosarjaottelua torjuen 12 voittoa ja yhden nollapelin. 18. marraskuuta 2019 Askarov valittiin liigan viikon tulokkaaksi. Hän debytoi kauden aikana myös SKA Pietarin KHL-joukkueessa, jossa vain 17-vuotias Askarov pelasi kauden ainoaksi jääneen ottelunsa 27. marraskuuta 2019 HK Sotšia vastaan. Hän torjui SKA:n 4–2-voittoon päättyneessä ottelussa 23 kertaa.
Nashville Predators varasi Askarovin ensimmäisellä kierroksella 11. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2020. Hänestä tuli kaikkien aikojen pienimmällä numerolla NHL:ään varattu venäläismaalivahti. Ennätys oli aiemmin Andrei Vasilevskin (19. varaus vuonna 2012) hallussa. Askarovista tuli myös pienimmällä numerolla varattu maalivahti kymmeneen vuoteen, kun viimeksi Jack Campbell varattiin myös 11. pelaajana vuonna 2010. Kaudella 2020–2021 hän torjui KHL-uransa ensimmäisen nollapelin kauden toisessa ottelussaan 17. syyskuuta 2020 vieraissa Spartak Moskovaa vastaan. Askarov torjui SKA:n 0–2-voittoon päättyneessä ottelussa 33 kertaa.
Elokuussa 2024 Predators kauppasi Askarovin, Nolan Burken ja kolmannen kierroksen varausvuoron vuoden 2025 varaustilaisuudessa San Jose Sharksiin vaihdossa David Edströmiin, Magnus Chronaan ja ensimmäisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2025 varaustilaisuudessa. Siirron jälkeen Askarov solmi Sharksin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä neljän miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Venäjä> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Tšekki 2020 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Ruotsi 2019 | jääkiekko |  |
| Hlinka Gretzky Cup  | Hlinka Gretzky Cup  | Hlinka Gretzky Cup  |  |
|  Kultaa | Břeclav 2019 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Edmonton 2018 | jääkiekko |  |
Askarov pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2020 ja 2021, joista ensimmäinen turnaus päättyi hopeaan. Vuoden 2019 turnauksessa hän jakoi Venäjän torjuntavastuun Amir Miftahovin kanssa. Askarov valittiin Sveitsiä vastaan pelatun puolivälieräottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi. Kesken välieräottelun Ruotsia vastaan hänet vaihdettiin Venäjän maalinsuulta Miftahoviin ajassa 44.25, kun Ruotsi siirtyi ottelussa ylivoimalla 4–3-johtoon. Venäjä voitti ottelun lopulta jatkoajalla lukemin 4–5, mutta Miftahov kuitenkin kantoi torjuntavastuun finaalissa. Vuoden 2021 turnauksessa Askarov toimi Venäjän selkeänä ykkösmaalivahtina ja hän pelasi kuusi ottelua. Valmennus valitsi Askarovin joukkueensa turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta.
Askarov pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019, jolloin hän voitti hopeaa. Askarov palkittiin koko turnauksen parhaaksi maalivahtina ja valittiin tähdistökentälliseen. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuosina 2018 ja 2019, joista jälkimmäinen turnaus päättyi kultaan ja ensimmäinen pronssiin. Askarov pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2018, jolloin hän voitti kultaa. Askarovilla oli koko turnauksen paras torjuntaprosentti (94,8%) ja päästettyjen maalien keskiarvo (1.40). Hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen. Askarov pelasi myös World Junior A Challengessa vuonna 2018, jolloin hän voitti hopeaa.
Venäjän A-maajoukkueessa Askarov on pelannut neljä ottelua. Hän pelasi kolme ensimmäistä A-maaotteluaan vuoden 2020 Karjala-turnauksessa, jonne Venäjä lähetti alle 20-vuotiaiden maajoukkuepelaajista kootun joukkueen. Hän teki niin ikään A-maajoukkuedebyyttinsä 5. marraskuuta 2020 Helsingin Hartwall Arenalla turnauksen isäntäjoukkue Suomea vastaan. Askarov torjui Venäjän 6–2-voittoon päättyneessä ottelussa 17 kertaa. Hän torjui ensimmäisen nollapelinsä A-maajoukkueessa turnauksen päätösottelussa 8. marraskuuta 2020 Tšekkiä vastaan. Askarov torjui Venäjän 0–3-voittoon päättyneessä ottelussa 29 kertaa. Joukkue voitti lopulta koko turnauksen. Askarov palkittiin turnauksen parhaana maalivahtina.