stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Daniel François Malan

| Daniel François Malan |
| --- | --- |

Etelä-Afrikan 5. pääministeri
 4. kesäkuuta 1948 – 30. marraskuuta 1954  
Edeltäjä:  Jan Smuts
Seuraaja:  Johannes Gerhardus Strijdom
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. toukokuuta 1874 Riebeek West, Kapmaa
Kuollut: 7. helmikuuta 1959 (84 vuotta) Stellenbosch, Kapmaan provinssi, Etelä-Afrikan unioni
Ammatti:  pappi
Tiedot
Puolue:  Kansallispuolue Verenigde Party
Uskonto:  kalvinisti
Daniel François Malan (22. toukokuuta 1874, Riebeeck West – 7. helmikuuta 1959, Stellenbosch) oli eteläafrikkalainen pappi ja Kansallispuolueen poliitikko, joka toimi maan pääministerinä 1948–1954. Hän oli yksi Etelä-Afrikan rotuerottelujärjestelmän keskeisiä hahmottelijoita ja teki apartheidista hallituksen virallisen politiikan. Malan nosti Kansallispuolueen Etelä-Afrikan johtoon voittamalla toisen maailmansodan jälkeiset ensimmäiset vaalit.
Daniel François Malan opiskeli teologiaa Stellenboschissa ja suoritti filosofian tohtorin tutkinnon Utrechtin yliopistosta. Palattuaan Etelä-Afrikkaan hän toimi jonkin aikaa Nederduitse Gereformeerde Kerkin pappina.
Malanista tuli James Hertzogin vuonna 1914 perustaman Kansallispuolueen äänenkannattajan Die Burgerin päätoimittaja vuonna 1915. Hän ajoi lehtimiehenä voimakkaasti afrikaanerien poliittista yhtenäisyyttä ja pääsi maan parlamenttiin vuonna 1918. Hän nousi puolueen Kapmaan osaston johtajaksi ja sai ministerinimityksen vuonna 1924. Kun Hertzog muodosti Jan Smutsin kanssa koalitiohallituksen vuonna 1933, Malan katsoi tämän pettäneen afrikaaneriaatteen ja hän perusti oman Puhdasoppisen kansallispuolueensa (afrikaansiksi Gesuiverde Nasionale Party, GNP).
Toisen maailmansodan jälkeen puolueet palasivat jälleen yhteen Yhdistyneeseen Kansallispuolueeseen (Herenigde Nasionale Party). Puolueen vuoden 1948 vaalien vaaliohjelma perustui uuteen apartheidiksi kutsuttuun politiikkaan.  Kansallispuolue lupasi turvata ”valkoisten työläisten edut ja työmahdollisuudet valkoisten alueilla”, ja sen vaalikampanjassa käytettiin iskulauseita kuten Swart gevaar (musta vaara) ja Die kaffer op sy plek (kafferi sinne minne kuuluukin).  Malan jäi vuonna 1954 eläkkeelle ja uudeksi pääministeriksi nousi Johannes Strijdom.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Daniel François Malan Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Jan Smuts | Etelä-Afrikan pääministeri 1948–1954 | Seuraaja: Johannes Strijdom |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Australia  Alankomaat 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Trove 
Muut:  IdRef
Oskars Dankers

| JOskars Dankers |
| --- | --- |
 Oskars Dankers valokuvassa vuodelta 1947 tai 1948
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. maaliskuuta 1883 Lielauce, Kuurinmaa
Kuollut: 11. huhtikuuta 1965 Grand Rapids, Michigan
Sotilashenkilö
Taistelut ja sodat:  Ensimmäinen maailmansota Suomen sisällissota Latvian vapaussota
Sotilasarvo:  kenraali
Oskars Dankers (26. maaliskuuta 1886 – 11. huhtikuuta 1965) oli latvialainen sotilas, joka osallistui muun muassa ensimmäiseen maailmansotaan, Suomen sisällissotaan ja Latvian vapaussotaan. Sotien jälkeen hän yleni kenraaliksi. Toisen maailmansodan aikana hän siirtyi ensin Saksaan ja lopulta sodan jälkeen Yhdysvaltoihin.
Elämäkerta

Oskars Dankers syntyi tuolloisella Kuurinmaalla Lielaucessa 26. maaliskuuta 1883. Opiskeltuaan jonkin aikaa Jelgavassa hän liittyi vuonna 1902 Venäjän armeijaan. Armeija-aikanaan Dankers opiskeli sotilaskoulussa Vilnassa valmistuen vuonna 1906 ja palvellen sittemmin upseerina Suomenlinnalla. Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä Dankers komensi ensin komppaniaa ja sittemmin pataljoonaa yleten everstiluutnantiksi vuonna 1916. Dankers haavoittui useamman kerran sodan aikana. Lopulta kesäkuussa 1916 hän jäi Itävalta-Unkarin joukkojen sotavangiksi.
Dankers vapautettiin joulukuussa 1918. Vapauduttuaan Dankers liittyi kenraali Rüdiger von der Goltzin komentamiin Suomeen lähetettyihin saksalaisjoukkoihin. Suomesta palattuaan Dankers liittyi Latvian armeijaan toukokuussa 1919. Hän komensi ensin rykmenttiä ja hieman myöhemmin Lejaskurzemen eli Ala-Kuurinmaan sotilaspiiriä. Joulukuussa hän yleni Latvian armeijan everstiksi ja nousi divisioonan komentoon. Dankersin alaiset joukot osallistuivat taisteluihin Latvian vapaussodassa saksalaisia ja Pavel Bermondt-Avalovin valkoisia venäläisiä vastaan.
Dankers yleni sodan jälkeen vuonna 1925 kenraaliksi ja vuonna 1933 hänestä tuli Kuurinmaan divisioonan komentaja. Dankers jäi eläkkeelle tammikuussa 1940 ja myöhemmin samana vuonna Neuvostoliitto miehitti Latvian. Dankers pakeni Saksaan 19. kesäkuuta ja palasi Latviaan Saksan vallattua Latvian Neuvostoliitolta toisen maailmansodan aikana. Saksalaismiehityksen aikana Dankers toimi Latvian hallinnon sisäasioiden vastaavana, eli tosiasiallisesti hallinnon päämiehenä. Neuvostoliiton joukot alkoivat edetä uudestaan Latviaan saksalaisten vetäytyessä ja Dankers pakeni jälleen vuoden 1944 keskivaiheilla Saksaan.
Saksassa hän jäi länsivaltojen sotavangiksi vuosien 1945 ja 1946 välillä. Lopulta vapautettu Dankers muutti vuonna 1957 Yhdysvaltoihin, jossa hän asui loppu elämänsä. Dankers kuoli Grand Rapidsissä Michiganissa 11. huhtikuuta 1965. Ennen kuolemaansa hän kirjoitti teoksen Lai vēsture spriež tiesu ja muistelmansa No atmiņu pūra.
Dardanit

Antiikin Dardania osana Rooman Moesia superiorin provinssia.
Dardanit (m.kreik. Δαρδάνιοι, Dardanioi) olivat traakialais-illyrialainen heimo, joka asutti antiikin Makedonian pohjoispuolella sijainnutta Dardaniaa suunnilleen nykyisen Kosovon alueella. Dardanien kaupunkeja olivat muun muassa Ulpiana (nyk. Pristina), Naissus (Niš), Vicianum (Vučitrn) ja Scupi (Skopje). Heimon pääkaupunkina toimi Damastion.
Dardanit olivat usein uhkana makedonialaisille, jotka joutuivatkin usein sotaan dardaneja vastaan. Makedonian kuningas Perseus teki onnistuneen sotaretken heitä vastaan vuonna 170 eaa. Ensimmäisellä vuosisadalla eaa. dardanit hyökkäsivät yhdessä scordiscien ja maedien kanssa Rooman Macedonian provinssiin. Roomalaiset kukistivat dardanit 6 jaa. ja vuonna 87 Dardania liitettiin Moesia superiorin provinssiin. Keisari Diocletianus erotti Dardanian Moesia superiorista noin vuonna 284 ja teki siitä erillisen Dardanian provinssin.
Käännös suomeksi
Aamu (nimi)

| Aamu |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  2. helmikuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  vuorokaudenajasta aamu
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aamu on suomalainen naisen etunimi. Se on ollut suomalaisessa nimipäiväkalenterissa vuodesta 1929 lähtien. 
Valoisia ajatuksia ja tulevaisuuteen luottamista ilmaiseva nimi oli osa 1900-luvun alun omakielisten nimien aaltoa.
Aamut tilastoissa

Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan nimi Aamu on Suomessa annettu 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä 1083 naiselle ja muutamalle miehelle. Nimi on 2000-luvulla yleistynyt kovasti, sillä ennen 2000-lukua Aamuja oli alle 100.
Tunnettuja Aamuja

Aamu Milonoff (s. 2000), suomalainen näyttelijä
Aamu Riissanen (s. 2005), pesäpalloilija
Aamu Song (s. 1974), Suomessa asuva korealaissyntyinen teollinen muotoilija.
Kuvitteellisia Aamuja

Aamu Korhonen, Salatut elämät -sarjan henkilöhahmo
Aamu Aurinko Pennanen, Kotikatu -sarjan henkilöhahmo
Danny (albumi)

| Danny Danny |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1968
 Julkaistu: 1968
 Tyylilaji: pop, iskelmä
 Levy-yhtiö: Scandia
Dannyn muut julkaisut
| Se olla voi toisinkin päin 1966 | Danny 1968 | Danny 1969 |
Danny on Dannyn studioalbumi vuodelta 1968.. Se julkaistiin Scandia-levymerkillä (SLP 525) ja äänitettiin Scandia Studioilla Helsingissä 1968. Albumi oli Suomen listaykkösenä 12 viikkoa.
Kappaleet

Kadonnut rakkain – 2.56 (Lost Girl, säv. Edgar Campbell, Ernie Johnson, san. Pertti Reponen)
Pistolero – 3.05 (säv. Bill Dees, Roy Orbison, san. Juhani Repo)
Olen yksinäinen – 2.35 (I'm the Lonely One, säv. Gordon Mills, san. Sauvo Puhtila)
Mohair Sam – 2.09 (säv. ja san. Dallas Frazier)
Jo katsot tyhjää pöytää – 3.26 (Like an Old Time Movie, säv. John Phillips, san. Jyrki Lindström)
Myöhä on – 2.18 (Close Your Eyes, säv. Bernice Petkere, san. Sauvo Puhtila)
Tahdon – 3.08 (When My Dollies Have Babies, säv. Sonny Bono, san. Sauvo Puhtila)
Tuuliviiri – 2.23 (Mulino a vento, säv. Giosy & Mario Capuano, san. Kari Tuomisaari)
Aaveratsastajat – 2.26 (Riders in the Sky, säv. trad., san. Kullervo)
Olet kohtaloni – 2.56 (You Are My Destiny, säv. Paul Anka, san. Sauvo Puhtila)
Tukholma – 2.35 (Detroit City, säv. Horace E. Dill, Mel Tillis, san. Jussi Raittinen)
Kun yksin kulkee – 2.44 (To Love Somebody, säv. Barry Gibb, Robin Gibb, san. Jyrki Lindström)
Miten sattuikaan rahat loppumaan – 2.41 (Why Wasn't I Born Rich, säv. Bennett, Marvin, Rostill, Welch, san. Pertti Reponen)
Tunne hellin, voimakkain – 2.42 (Aura Lee, säv. George Poulton, san. Sauvo Puhtila)
I Will Wait for You – 3.02 (Les parapluies de Cherbourg, säv. Michel Legrand, Jacques Demy, san. Norman Gimbel)
Mä eroon pääse en – 2.11 (Gonna Get Back Home Somehow, säv. Doc Pomus, Mort Shuman, san. Jussi Raittinen)
Danny (kokoelma)

| Danny Danny |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1967–1969
 Julkaistu: 1969
 Tyylilaji: iskelmä
 Levy-yhtiö: Scandia
Dannyn muut julkaisut
| Danny 1968 | Danny 1969 | D 1971 |
Danny on Dannyn kokoelma-albumi vuodelta 1969. Se julkaistiin Scandia-levymerkillä (HSLP 113).
Kappaleet

A-puoli
Se eikö todista että muutuin
Pieni sana
Rebecca
Tuo onneton
Seitsemän kertaa seitsemän
Hiljainen kitara
Painajainen
Kuin filminauhaa
B-puoli
Täytyy jotain yrittää
Alla sateen öisen
Ei ole kaikki miltä näyttää
Sua kutsun Maarit
En luota suudelmiin
Ei onni voi odottaa
Salattu suru
Angelica
Dardilaiset kielet

Dardilaiset eli luoteiset indoarjalaiset kielet ovat Afganistanin koillisosan, Pakistanin pohjoisosan ja Intian luoteisosan vuoristoseuduilla puhuttavien indoiranilaisten kielten ryhmä. Sen nimitys perustuu muinaiseen Pohjois-Intian asukkaita tarkoittavaan sanaan. Kielten puhujamäärän arvioidaan olevan noin viisi miljoonaa. Suurin niistä on neljän miljoonan puhujan kašmiri.
Geneettisesti dardilaisia kieliä voidaan pitää indoarjalaisten kielten alaryhmänä. Toisaalta niillä on paljon yhteistä samalla alueella puhuttavien nuristanilaisten kielten kanssa, jotka toisinaan luetaan samaksi kieliryhmäksi. Dardilaiset kielet ovat myös säilyttäneet indoarjalaisista kielistä hävinneitä vanhoja indoiranilaisia piirteitä. Kielten luokittelu indoarjalaisiksi tai indoiranilaisten kielten erilliseksi haaraksi on herättänyt runsaasti keskustelua.
Dardilaisten kielten sisällä erottuu selvimmin itäinen ryhmä, johon kuuluvat kašmiri, šina, phalura ja siitä eriytynyt sawi. Kašmiri murteineen on toisinaan katsottu omaksi ryhmäkseen. Yhteisnimityksellä kohistani kutsutaan maijania, torwalia ja baškarikia eli gawria. Keskiryhmän pohjoiseen alaryhmään kuuluvat khowar ja kalaša. Lähinnä maantieteellisin perustein erotettavassa keskiryhmän eteläisessä alaryhmässä erityinen asema on tirahilla. Lähellä toisiaan ovat eteläisen alaryhmän gawar eli gawar-bati ja katarkalai sekä toisaalta šumašti, grangali ja ningalami. Erillisen ryhmän muodostavat pašai ja sen lähisukukielet tai murteet. Damelin kielessä on sekä dardilaisia että nuristanilaisia piirteitä. Dardilaisena pidetty dumaki kuuluu geneettisesti keskisiin indoarjalaiskieliin.
Dardilaisista kielistä ainoastaan kašmirilla on pitkä kirjallinen perinne. Sitä on vanhastaan kirjoitettu intialaisilla sarada-, nagari- ja takrikirjoituksilla. Nykyinen kašmirin kirjakieli perustuu arabialais-persialaiseen kirjaimistoon. Viime aikoina myös khowaria, maijania, šinaa ja pašaita varten on laadittu arabialaisiin aakkosiin perustuvat kirjoitusjärjestelmät.
Daminon Teikhos

| Daminon Teikhos> Δαμινὸν Τεῖχος.Sijainti |
| --- | --- |
 Daminon Teikhos
Koordinaatit:  41°3′12″N, 28°2′18″E
Valtio:  Turkki
Paikkakunta:  Gümüşyaka (Eski Ereğli), İstanbul
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Propontinen Traakia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Daminon Teikhos (m.kreik. Δαμινὸν Τεῖχος) eli Damnion Teikhos (Δάμνιον Τεῖχος) eli Daunion Teikhos (Δαύνιον Τεῖχος) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Propontisessa Traakiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä İstanbulin maakunnan Gümüşyakaa (aiempi Eski Ereğli).
Maantiede

Daminon Teikhos sijaitsi Traakian Propontiin (nyk. Marmaranmeri) puoleisella rannikolla. Samalla rannikolla kaupungista lounaaseen sijaitsi Perinthos ja itään Selymbria. Daminon Teikhoksen kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä. Nimen perusteella kaupunki on ollut linnoitus, joka on ollut ympäröity muurein.
Historia

Daminon Teikhoksen historiasta ei tiedetä juuri mitään. Kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa arkaaisen tai klassisen kauden polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon sillä perusteella, että monet seikat tukevat tällaista tulkintaa, vaikka sitä ei suoraan kutsutakaan polikseksi missään antiikin aikaisessa lähteessä. Tärkeimpiä syitä on se, että kaupunki kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 454/453–418/417 eaa.
Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Damnioteikhitēs (Δαμνιοτειχίτης) ja Daunioteikhitēs (Δαυνιοτειχίτης).
Jaana Aalto

| Jaana Aalto> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. maaliskuuta 1959 (ikä 65) Vesanto
Kansalaisuus:  suomalainen
Taiteilija
Ala:  graafikko, kuvittaja
Jaana Aalto (o.s. Matilainen, s. 1959 Vesanto) on hämeenlinnalainen kuvittaja. Aalto on tehnyt suuren osan kirjankuvituksistaan yhteistyössä kirjailija Marjut Hjeltin kanssa. Aalto käyttää retussiruiskua ja guassimaalausta, ja kuvia yhdistävät utuisuus ja luontoaiheet Aallon lapsuudenmaisemista Vesannolta.
Aalto opiskeli Kankaanpään taidekoulussa vuosina 1977–1978 ja Taideteollisessa korkeakoulun graafisella linjalla vuosina 1978–1983. Lisäksi hän oli 1976–1977 Limingan taidekoulussa.
Aalto on suunnitellut noin 2000 postikorttiaihetta ja vuonna 2016 ilmestyneen postimerkkiarkin Ajatusten siivin. Lisäksi hän on tehnyt kirjakuvituksia ja kuvittanut Pikkukakkosen pala-animaatiot Eetu ja Reetu (1988), Sohvi ja Samettinalle (1990), Panu pingviini (1992), Tonttu (2000) ja Noitatyttö Nunneli (2002).
Nykyisin freelancerina toimiva Aalto oli töissä Paletti Oy:ssä vuosina 1984–1993. Aalto on myös osallistunut Natura-näyttelyyn Tverissä Venäjällä, Bratislavan kuvitusbiennaaliin Slovakiassa ja kuvitusbiennaalin kiertonäyttelyyn Japanissa.
Jaana Aalto on naimisissa valokuvaaja Terho Aallon kanssa ja heillä on kaksi lasta, arkeologi Ilari Aalto ja tekstiilimuotoilija Noora Aalto. Aallon isä oli sotaveteraani Veikko Matilainen.
Palkinnot ja huomionosoitukset

Hämeenlinna-seura ja Wanaja-seura valitsivat Jaana Aallon vuonna 1995 vuoden hämeenlinnalaiseksi. Aallon kuvittama Keijukaiset-kirja (SKS 1995) oli vuonna 2011 ehdolla Kirjapöllö-palkinnon saajaksi.
Aallon postikorttien keräilijät ovat perustaneet Jaana Aallon Postikorttien Ystävät ry:n.
Kuvitukset

Ritva Luostarinen: Lumottu karkkipurkki.  (Kuvitus: Jaana Aalto)  Helsinki:  Sanoma, Lasten oma kirjakerho, 1982.  ISBN 951-9134-92-1
Liisi Hietanen: Viiksikissa.  (Kuvitus: Jaana Aalto)  Helsinki:  Tammi, 1983.  ISBN 951-30-5794-1
Pirjo Telaranta: Eetun ja Reetun kevätpäivä.  (Kuvitus: Jaana Aalto)  Hämeenlinna:  Karisto, 1989.  ISBN 951-23-2767-8
Pirjo Telaranta: Eetun ja Reetun ensilumi.  (Kuvitus: Jaana Aalto)  Hämeenlinna:  Karisto, 1989.  ISBN 951-23-2766-X
Pirjo Telaranta: Eetu ja Reetu piilosilla.  (Kuvitus: Jaana Aalto)  Hämeenlinna:  Karisto, 1990.  ISBN 951-23-2858-5
Pirjo Telaranta: Eetun ja Reetun syyspuuhat.  (Kuvitus: Jaana Aalto)  Hämeenlinna:  Karisto, 1990.  ISBN 951-23-2859-3
Marjut Hjelt: Keijukaiset: Totta ja tarinaa toisesta maailmasta.  (Kuvitus: Jaana Aalto. Totta ja tarua)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1995.  ISBN 951-717-817-4
Marjut Hjelt: Tonttu: Tonttusuvun tarinoita suuresta metsästä.  (Kuvitus: Jaana Aalto. Totta ja tarua)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1997.  ISBN 951-717-982-0
Ulla Lipponen (toim.): Kuukernuppi - vanhoja ja uusia lastenloruja.  (Kuvitus: Jaana Aalto)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1998.  ISBN 978-951-746-876-3
Marjut Hjelt: Taikametsä: Tarinoita ja taikoja suomalaisesta metsästä.  (Kuvitus: Jaana Aalto. Totta ja tarua)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2000.  ISBN 951-746-143-7
Marjut Hjelt: Pieni taikakirja: valikoima Suomen kansan taikoja ja enteitä.  (Kuvitus: Jaana Aalto)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2002.  ISBN 951-746-403-7
Minna Svennevig Ulfstein: Rajamaan mysteeri.  (Kuvitus: Jaana Aalto)  Helsinki:  Kirjastudio, 2005.  ISBN 952-482-023-4
Marjut Hjelt: Lumoava haltijakansa.  (Kuvitus: Jaana Aalto)  Hämeenlinna:  Karisto, 2011.  ISBN 9789512353736
Aiheesta muualla

Jaana Aallon kotisivut
Jaana Aalto -artikkeli HämeWikissä
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Muut:  IdRef
Danzig-trilogia

Danzig-trilogia (Danziger Trilogie) on saksalaisen kirjailijan Günter Grassin kolmen itsenäisen romaanin sarja. Sen tapahtumat sijoittuvat Danzigin kaupunkiin (nykyinen Gdańsk) ja pääosin natsivallan aikoihin. Grass kuvaa romaaneissaan kotikaupunkinsa historiaa ja sotatapahtumia.
Sarjaan kuuluvat romaanit ovat:
Peltirumpu (Die Blechtrommel), julkaistu 1959
Kissa ja hiiri (Katz und Maus), julkaistu 1961
Koiranvuosia (Hundejahre), julkaistu 1963
Kirjallisuutta

Grass, Günter: Koiranvuosia: Romaani.  ((Hundejahre, 1963.) Suomentanut Aarno Peromies. Moderneja kirjailijoita)  Helsinki:  Otava, 1964.
Grass, Günter: Koiranvuosia: Romaani.  ((Hundejahre, 1963.) Suomentanut Oili Suominen. Keltainen kirjasto 196)  Helsinki:  Tammi, 1985.  ISBN 951-30-5422-5
Daniel Boone, seikkailujen mies

| Daniel Boone, seikkailujen mies> Daniel Boone, Trail Blazer |
| --- | --- |

Ohjaaja:   Albert C. Gannaway  Ismael Rodriguez 
Käsikirjoittaja:   Tom Hubbard  Jack Patrick 
Tuottaja:  Albert C. Gannaway
Säveltäjä:  Raúl Lavista
Kuvaaja:   Jack Draper  Albert C. Gannaway 
Pääosat:   Bruce Bennett  Faron Young  Lon Chaney, Jr. 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Republic Pictures Corporation
Levittäjä:  Republic Pictures
Ensi-ilta:  1956, Suomessa 1958
Kesto:  76 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Daniel Boone, seikkailujen mies (Daniel Boone, Trail Blazer ; videojulkaisuna Verinen intiaani) on yhdysvaltalainen lännenelokuva vuodelta 1956. Sen ovat ohjanneet Albert C. Gannaway ja Ismael Rodriguez ja pääosaa Daniel Boonena esittää Bruce Bennett. Ohjaaja Albert C. Gannaway myös tuotti elokuvan.
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano sanoo elokuvaa vanhahtavaksi mutta paljon b-luokan toimintaa sisältäväksi. Hän antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. VideoHound’s Golden Movie Retriever pitää tätä Meksikossa kuvattua halpatuotantoa yllättävän hyvin näyteltynä ja antaa sille kaksi ja puoli tähteä neljästä.
Aiheesta muualla

Daniel Boone, seikkailujen mies Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Daniel Boone, seikkailujen mies Elonet.
Dargol

| Dargol |
| --- | --- |
Laskupaikka:  Nigerjoki  13°53′4″N, 1°32′36″E
Maat:  Burkina Faso, Niger
Pituus:  212 km
Virtaama:  5,0 m³/s
Valuma-alue:  7 200 km²
Dargol on Nigerin sivujoki Burkina Fasossa ja Nigerissä. Sen pituus on 212 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 7 200 neliökilometriä.
Joki virtaa Liptakon alueelta kohti itää. Se laskee Nigeriin lähellä Gothèyeta. Tärkein sivujoki on Téran jälkeen Dargoliin yhtyvä Tilim.
Dargolin virtaus on hyvin heikko, ja vain pieni osa sen vesimäärästä päätyy Nigerjokeen. Keskimääräinen virtaus Kakassin mittauspaikalla oli 5,0 kuutiometriä sekunnissa vuosina 1957–1978. Joulukuusta toukokuuhun joki on yleensä täysin kuiva.
Dargol on myös Téran departementtiin kuuluva kunta.
849 Naval Air Squadron

| 849 Naval Air Squadron |
| --- | --- |
 849 laivueen tunnus
Toiminnassa:  1943-1945 1952-1978 1984-
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Puolustushaarat:  merivoimat
Aselajit:  tukialuslentolaivue
Rooli:  torpedopommittaja ilmavalvonta helikopteri
Osa joukkoa:  Ison-Britannian laivaston ilmavoimia
Koko:  laivue
Tukikohta:  RNAS Culdrose
Motto:  lat. Priimus video (ensihavainto)
Sodat ja taistelut:  Normandian maihinnousu 1944 Palembang 1945 Okinawa 1945 Japani 1945 Irak 2003
849 Naval Air Squadron (849 NAS) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue, joka perustettiin tukialustorpedopommittajayksikkönä toisessa maailmansodassa. Se taisteli japanilaisia vastaan Kauko-Idässä. Sodan jälkeen siitä muodostettiin tukialukselle ilmavalvontalaivue, jonka kalustona olivat 1952-1978 Skyraiderit ja Fairey Gannetit. Laivueen kalustoksi vaihdettiin 1982 Sea King - ilmavalvontahelikopterit.
Palvelus

Laivueen ensimmäiset osat koottiin Townhillin leirille 1. heinäkuuta 1943, mistä ne siirrettiin Yhdysvaltoihin. Laivue perustettiin virallisesti 1. elokuuta 1943 Quonset Pointissa Rhode Islandilla torpedopommittajatiedustelulaivueena kalustonaan kaksitoista Grumman Avengeria. Koulutuksen päätyttyä laivue siirrettiin marraskuussa HMS Khedivelle, joka kuljettia laivueen Britteinsaarille. Se oli ensimmäiset viikot Grimsetterissä, jonka jälkeen laivue siirrettiin  kahdeksi viikoksi sukellusveneidentorjuntakurssille Maydowniin ja edelleen koulutuksen täydentämiseksi viideksi viikoksi Eglingtoniin. Huhtikuussa 1944 laivue siirrettiin Perranporthiin, jossa se aloitti rannikkolennostoon (engl. Coastal Command) liitettynä sukellusveneentorjunta- ja pinta-alusten torjuntalennot Kanaalin alueella Normandian maihinnousun aikana.
Syyskuussa laivue siirrettiin HMS Rajahille, jonka kannella se siirtyi Ceylonille. Ceylonilla laivueen vahvuus nostettiin 21 koneeseen, joista pääosa oli Avenger Mk II:a. Se siirrettiin 10. joulukuuta Brittiläisen Tyynenmeren laivaston HMS Victoriousille yhdessä 820. laivueen kanssa muodostaen 2. lennoston (engl. No. 2 Naval Strike Wing). Laivue otti lennoston mukana osaa operaatio Lentiliin 4. tammikuuta 1945 sekä operaatio Meridianiin 24. ja 29. tammikuuta iskettäessä Pangkalan Brandoniin ja Palembangin öljynjalostamoihin. Helmikuussa laivueen vahvuus laskettiin neljääntoista koneeseen ja se osallistui maaliskuussa iskuihin Shakishimaan sekä myöhemmin Formosalle tehtyihin iskuihin ennen siirtymistä Australiaan toukokuun lopulla. Japanin antautumista edeltäneen kuukauden aikaan laivue osallistui iskuihin Japaniin muun muassa Tokioon. Palattuaan sodan loputtua Australiaan laivueen koneet siirrettiin Mascotin lentotukikohtaan ja miehistö kuljetettiin lentotukialuksella Britteinsaarille, jossa laivue virallisesti lakkautettiin 31. lokakuuta.