stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lavola (Muolaa)
Historia > Vuosi 1918

25. huhtikuuta 1918 kylässä käytiin muutaman tunnin kestänyt tulitaistelu punaisten ja valkoisten välillä. Taistelu alkoi iltapäivällä klo 15.00 ja päättyi ennen iltaa. Kylään saapui ilmoitus sodan lähestymisestä ja kehotettiin ihmisiä suojautumaan navettaan.
Joukko aseistautuneita punaisia kulki rantatietä pitkin kohti Keskikylää ja samanaikaisesti valkoisia senaatin joukkoja oli metsänlaidassa ylläpitämässä yleistä järjestystä. Valkoiset tulivat kysymään eräästä talosta, onko kylässä punaisia, johon vastattiin ettei ole.
Ulkoa alkoi kuulua ammuntaa, johon valkoiset vastasivat navetan ikkunoista ja pihalta. Punaiset olivat varustautuneet tykillä ja he ampuivat useita kranaatteja rakennuksia kohti, joista yksi osui navetan ullakolle, jonka seurauksena kuivat rehut syttyivät tuleen, mutta suojautuneet ihmiset pelastuivat, koska navetan välipohja ei pettänyt.
Ulos tultuaan ihmiset huomasivat myös asuinrakennuksen olevan tulessa, jolloin molemmat rakennukset tuhoutuivat käyttökelvottomiksi. Sotilaiden avustamina kotieläimet pelastettiin palavasta navetasta, jonka jälkeen siviilit ryömivät tulituksen keskellä läheiseen perunakellariin suojaan. Perhe ja heidän kotieläimensä jäivät tapahtumaketjun seurauksena kodittomiksi.
Historia > Sotavuodet 1939–1944

Kesällä 1939 kylään majoitettiin läheisen puolustuslinjan rakentajia, josta heille osoitettiin kustakin talosta yksi huone. Lavolassa asui vapaaehtoisia linnoittajia  ainakin Savitaipaleelta.
Yhteishenki kasvoi ja omistaminen muuttui toissijaiseksi arvoksi sitä myöten kun vuosi 1939 kului loppuaan. Radio toisti päivästä toiseen yhä huolestuttavampia uutisia mahdollisesta sodan syttymisestä Suomen ja Neuvostoliiton välille.
Suurin osa kylän rakennuksista tuhoutui heti talvisodan alkuvaiheessa. Kylän rakennukset poltettiin Suomen armeijan polttoryhmän vaatimuksesta sodan syttyessä 30. marraskuuta 1939. Rakennukset valeltiin polttoaineella, ja ne sytytti tuleen joko talon omistaja tai polttoryhmä. Ihmiset siirtyivät sodan jaloista turvaan sisämaahan, mutta osa palasi keväällä 1942 takaisin jälleenrakentamaan kyläänsä. Jälleenrakentamiseen saatiin lisätyövoimaa läheiseltä Savikon tiilitehtaalta, jossa toimi sotavankileiri. Sotavangeille maksettiin palkkaa heidän tekemästään työstä.
Talvisodan päättymisen jälkeen venäläiset olivat rakentaneet suurjännitelinjan Ensosta Leningradiin. Tästä linjasta vedettiin asemasodan aikana kylän aktiivien aloitteesta sähköt kylään, ensin neljään talouteen. Asemasodan aikana kylän elämään vaikutti läheinen Suulajärven lentokenttä.
Toisen maailmansodan lopputuloksena ihmiset siirtyivät Kylmäkoskelle. Kylä jätettiin lopullisesti kesäkuun puolessavälissä 1944 (11.–15. kesäkuuta) Neuvostoliiton suurhyökkäyksen aikana, jolloin Puna-armeijan yksiköitä tunkeutui Perkjärven asemakylän ja Suulajärven väliseen maastoon.
Suomalaisia sotilaita havaittiin pakenevan linjasta kymmenen hengen ryhmissä. Kylän tyhjentyminen siviileistä tapahtui melko nopeasti. Osa kotitalouksista poistui etukäteen tilatulla kuorma-autolla omaisuus mukanaan lopulliseen sijoituspaikkaansa sisämaahan ja osa taas taittoi matkaa Ristiseppälän asemalle odottamaan evakointijunaa.
Historia > Neuvostokauden alkuvaihe

Suomalaisten poistuttua, Neuvostoliitto houkutteli ja asutti kylän omilla kansalaisillaan. Erään porkkanan muodostivat asemasodan aikana rakennetut ja tyhjiksi jääneet uudet, mutta vaatimattomat asuinrakennukset, jotka palvelivat nyt Neuvostoliiton tarkoitusperiä. NL hallitus tarjosi taloudellisia etuisuuksia siirtyville kotitalouksille sekä lähtöpaikoilla että saapumispaikoilla. Etuisuuksista voidaan mainita verohelpotukset, lainojen anteeksi antaminen, siemenvilja ja ilmaiset asunnot. Neuvostoliitto antoi kylälle vuonna 1948 uuden nimen Nagarnoje.
Historia > Vuosi 1982

Kylän evakoinnin jälkeen ensimmäinen varsinainen omatoimimatka kylään tehtiin elokuussa 1982 Reino Sintosen (s. 1931) aloitteesta, jolloin selvisi kylän säilyneen ennallaan. Perkjärvelle johtavan tien leventäminen ja perusparannus oli parhaillaan käynnissä. Liikkuminen alueella omalla henkilöautolla oli vapaata. Paikka löydettiin Savikon entisen tiilitehtaan korkean savupiipun avulla, josta oli helppo suunnistaa oikeaan paikkaan. Kunnollista karttaa ei ollut käytettävissä, vaikka sellaista yritettiin etukäteen hankkia.
Matkan tarkoituksena oli tarkastaa kylän ja omaisuuden kunto. Motiivina oli myös tarkastaa kuulopuheita, joista erään mukaan Perkjärvi olisi kuivattu, mutta paikan päällä todettiin ettei tieto pitänyt paikkansa. Lavolanlahdesta kuitenkin huomioitiin vesirajan olevan huomattavasti kauempana kuin ennen. Arvio perustui kiessikiven sijaintiin.
Taloissa havaittiin asuvan ihmisiä, jotka harjoittivat maa- ja karjataloutta vanhan suomalaisen mallin mukaisesti.
Historia > Hallintouudistus 2006

Neuvostoliitossa Lavola kuului Perkjärven kyläneuvostoalueeseen. Venäjällä vuonna 2006 voimaan astuneessa kuntauudistuksessa Perkjärvi ja Lavola sen mukana muuttui osaksi Kyyrölän kuntaa.
Maapohja ja sijainti

Lavolan kokonaispinta-ala vuonna 1936 toimitetun maanmittauksen mukaan on 388,69 hehtaaria, josta peltoa noin 96,45 ha, niittyä 0,34 ha ja metsää 291,86 ha. Kylä sijaitsee aivan Muolaanjärven eteläkärjessä ja rajoittuu siten Lavolanlahteen. Naapurikyliä ovat länsipuolella Perkjärvi, itäpuolella Parkkila, etelässä Ilola Suulajärven rannalla ja pohjoispuolella Vihola. Viipurin kaupunkiin on matkaa 50 km, Perkjärven rautatieasemalle 10 km ja Pietarin keskustaan 90 km.
Väestö ja elinkeinot

Ensimmäinen Sintonen asettui kylään vuonna 1710-23. He ryhtyivät asuttamaan syystä tai toisesta autioksi jäänyttä entistä ruotsalaisen luutnantin ja kahden ratsumiehen jättämää taloa.  Kyläyhteisö kasvoi 104 henkilöön vuoteen 1939 mennessä.  Kylän pääelinkeinoja olivat maa-, metsä- ja karjatalous, sekä vähemmissä määrin kalastus. Kylässä oli Juho ja Ville Sintosen esikuvatila. Kylässä oli oma kauppa ja seppä.
Nykytilanne

Nykyisin kylässä asuu venäläisiä ja ukrainalaisia, joista suurin osa on pietarilaisia kesäasukkaita. Kylässä harjoitetaan pienimuotoista maidontuotantoa sekä pelloilla perunan ja kaalin viljelyä. Maatalous on suomalaistyyppistä perheviljelyä. Maito myydään  tilalta suoraan lähialueelle.
Suurin osa Asemasodan aikana rakennetuista rakennuksista on edelleen pystyssä ja käytössä. Näkyvimmät rakennukset ovat kivinavetta ja tiilinen päärakennus, jotka säilyivät sota-ajan ja sen jälkeisen venäläistämiskauden lähes alkuperäisinä. Kivinavetan katto romahti 2008 ja rakennus purettiin kesällä 2009. Järvimaisema on houkutellut venäläisiä rakentamaan 2000-luvulla datšoja kylän maastoon.
Kylästä on suora linja-autoyhteys Perkjärven asemalle, Kyyrölään ja Viipuriin.
Ilmakuva uudesta asutustilasta Kylmäkoskella 1950-luvulla, joka muodostettiin Lavolassa menetetyn tilalle.
Eddie Lawson

Eddie Lawson Suzukan radalla Japanissa 1990
Eddie Lawson (s. 11. maaliskuuta 1958 Upland, Kalifornia) on entinen moottoripyöräilijä. Lawson on moottoripyöräilyn rata-ajon nelinkertainen maailmanmestari. Hänen varma ajotyylinsä ja sijoittuminen pistesijoille toi hänelle lempinimen "Steady Eddie" eli vakaa Eddie.
Lawson aloitti moottoripyöräilyuransa Etelä-Kaliforniassa ajamalla paikallisella hiekkaradalla. Kun riittävän hyvän kaluston löytyminen muodostui vaikeaksi, Lawson siirtyi rata-ajoon. Vuonna 1979 hän kauden lopputilastoissa sijoittui toiseksi kansallisessa AMA 250cc -sarjassa. Tämän jälkeen hänelle tarjottiin mahdollisuutta ajaa Kawasakin Superbike-tallissa ja hän voitti sarjan vuosina 1981 ja 1982.
Lawson hyväksyi Yamahan tarjouksen ja siirtyi ajamaan 500-kuutioisten maailmanmestaruussarjaan kaudella 1983. Ensimmäinen kausi sujui opetellessa, mutta jo seuraavana vuonna hän voitti sarjan ja juhli vuoden 1984 maailmanmestaruutta. Hän vei mestaruuden myös vuosina 1986 ja 1988, mutta ilmoitti tämän jälkeen siirtyvänsä kilpailevaan talliin Hondaan. Lawson voitti mestaruuden myös Hondalla vuonna 1989 ja hänestä tuli ensimmäinen ajaja, joka on voittanut maailmanmestaruuden peräkkäisinä vuosina eri talleissa.
Vuonna 1990 Lawson voitti Suzuka 8 Hours -kestävyysajon yhdessä japanilaisen Tadahiko Tairan kanssa. Hän lopetti uransa 1990-luvun alussa ja oli tuolloin kolmantena 500-kuutioisten kaikkien aikojen eniten voittoja keränneiden ajajien tilastossa.
Moottoripyöräilyuransa jälkeen Lawson kokeili autourheilua ja osallistui Indy Light -sarjaan sekä myös CART-sarjaan vuonna 1996 ja sijoittui parhaimmillaan kuudenneksi.
Käännös suomeksi
Lazaréto (Ithaka)

Lazaréton saari.
| --- | --- |
Muut nimet:  Loimokathartírio (Λοιμοκαθαρτήριο), Sotíros (Σωτήρος)
Sijainti:  38°22′06″N, 20°42′46″E, Ithaka Ithaka, Jooniansaaret Kreikka
Saariryhmä:  Jooniansaaret
Pinta-ala:  0,002 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Lazaréto (kreik. Λαζαρέτο) eli Loimokathartírio (Λοιμοκαθαρτήριο) eli Sotíros (Σωτήρος) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Jooniansaarten saariryhmään ja sijaitsee Ithakan saaren keskellä olevassa Vathýnlahdessa Vathýn kylän edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,002 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Lazaréto kuuluu Ithakan kuntaan, Ithakan alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen.
Vathýn kylä ja Vathýnlahti. Lazaréto on pieni saari lahden keskellä.
Lazaréto (< ital. Lazaretto) on saanut nimensä siitä, että se toimi venetsialaisvallan aikana vuodesta 1560 laivojen karanteenisaarena. Kaikki Vathýyn tulleet laivat olivat siellä karanteenissa 40 päivää. Britit rakensivat saarelle vuonna 1817 lähes koko saaren kattaneen kaksikerroksisen rakennuksen, joka toimi myöhemmin vankilana. Se purettiin sen vaurioiduttua pahoin vuoden 1953 maanjäristyksessä. Nykyisin saarella on vain pieni Kristuksen kirkastumiselle (Metamórfosi tou Sotíros) omistettu kirkko, joka on vuodelta 1668. Se on nykyisin suosittu vihkipaikka.
Mesmerismi

Franz Mesmer (1734–1815).
Mesmerismi eli animaalinen magnetismi (saks. tierischer Magnetismus) on 1700-luvulla käytössä ollut Franz Mesmerin kehittämä  hypnoosiin perustuva hoitomenetelmä.
Mesmerin näkemyksen mukaan maailmankaikkeuden täytti virtaavan nesteen tavoin käyttäytyvä hienojakoinen eteerinen aine eli fluidium, jonka välityksellä kaikki kaukovaikutukset tapahtuivat. Fluidium sai myös ihmisen elimet toimimaan. Mesmer esitti tautien johtuvan fluidiumin virtausrytmeistä ja katsoi, että niitä voitiin parantaa magneettien avulla.
Kirjallisuutta

Selin, Risto: Ihmeellinen maailma: Skeptikon tietosanakirja.  (Ursan julkaisuja 81)  Helsinki: Tähtitieteellinen yhdistys Ursa, 2001.  ISBN 952-5329-19-4
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
YLE Etälukio: psykologia, hypnoosi
Stan Lazaridis

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Stanley Lazaridis
Syntymäaika: 16. elokuuta 1972 (ikä 52)
Syntymäpaikka: Perth, Australia
Pelipaikka: vasen puolustaja, vasen keskikenttäpelaaja
Pituus: 175 senttimetriä
Junioriseurat
: Kingsway Olympic
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1991–1992 1992–1995 1995–1999 1999–2006 2006–2008 | Floreat Athena West Adelaide West Ham Birmingham Perth Glory Ura | 28 (2) 73 (6) 69 (3) 191 (8) 13 (0) 374 (19) |
Maajoukkue
|  1993–2006 | Australia U-17 Australia | 5 (2) 60 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Stanley "Stan" Lazaridis (s. 16. elokuuta 1972 Perth, Australia) on australialainen jalkapalloilija. Makedonialaiset sukujuuret omaava Lazaridis pelasi vasempana puolustajana tai keskikentän vasemmalla laidalla. Hän pelasi ulkomailla ammattilaisena englantilaisissa West Hamissa ja Birminghamissa.
Lazaridis edusti Australiaa 60 A-maaottelussa voittaen muun muassa Oseanian mestaruuden vuonna 2000. Hän oli mukana myös MM-kisoissa 2006 mutta ei pelannut yhdessäkään ottelussa.
Le Paradisin joukkomurha

Le Paradisin joukkomurha oli saksalaisen Waffen-SS:n suorittama sotarikos toisessa maailmansodassa. Se tapahtui Ranskan taistelun aikana 27. toukokuuta 1940, kun brittiläinen siirtoarmeija vetäytyi Dunkerqueen.
SS-Hauptsturmführer Fritz Knöchleinin johtama SS-divisioona Totenkopfin 14. komppania otti vangiksi lähinnä Royal Norfolk -rykmentin 2. pataljoonaan kuuluneita brittisotilaita. Noin 100 miehen vahvuinen osasto oli joutunut eroon muista yksiköistä ja päättänyt puolustautua SS-joukkoja vastaan Le Paradisin kylässä sijainneessa maalaistalossa. Ammusten loputtua britit antautuivat. Useimmat heistä olivat haavoittuneita. SS-miehet riisuivat vangit aseista ja kokosivat heidät tien vierellä sijainneen muurin eteen. SS-miehet avasivat tulen konekivääreillä kohti sotavankeja. Tulitusta jatkettiin niin kauan kuin ruumiskasoista kuului tuskanhuutoja tai valitusta. Äänten vaiettua Knöchlein komensi miehiään liittämään pistimet kivääreihinsä ja pistämään tai ampumaan mikäli joku osoitti pieniäkään elonmerkkejä. Joukkomurhassa kuoli 97 brittiä ja vain kahden haavoittuneen onnistui paeta elävänä.
Tekoa eivät hyväksyneet edes kaikki saksalaiset. SS:n vastustajana tunnettu kenraali Erich Hoepner vaati osallisia tuomittavaksi ja käynnisti oman tutkimuksensa. Hän sai selville SS-miesten syyllistyneen teloitusten lisäksi myös siviilien ryöstämiseen, mutta hänen tutkimuksiinsa ei kuitenkaan suhtauduttu vakavasti natsijohdon keskuudessa, niillä ei ollut näkyvää vaikutusta, eivätkä Knöchlein tai hänen esimiehensä Theodor Eicke saaneet moitteita rikoksestaan.
Paenneet sotavangit piileksivät sikoläteissä, kunnes heidät löysi ranskalaisrouva Duquenne-Creton ja hänen poikansa Victor. Duquenne-Cretonit auttoivat heitä ja luovuttivat heidät toiselle saksalaisyksikölle kertomatta heidän kohtalostaan. Toinen heistä, sotamies Albert Pooley oli haavoittunut vaikeasti ja palautettiin terveydentilansa vuoksi Britanniaan jo 1943, mutta kukaan ei vielä tuolloin uskonut, että saksalaiset voisivat syyllistyä hänen kuvailemaansa sotarikokseen. Sodan jälkeen tilanne kuitenkin muuttui, kun natsihallinnon julmuus paljastui yleisesti. Pooleyn avulla Fritz Knöchlein vangittiin ja tuomittiin Hampurissa pidetyssä sotarikosoikeudenkäynnissä kuolemaan. Molemmat henkiin jääneet todistivat Knöchleinia vastaan, joka teloitettiin osuudestaan Le Paradisin joukkomurhaan vuonna 1949.
Merkaptopuriini

| --- | --- |

Merkaptopuriini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
3,7-dihydropuriini-6-tioni 
Tunnisteet
CAS-numero: 50-44-2
ATC-koodi: L01BB02
PubChem CID: 667490
DrugBank: APRD01096
Kemialliset tiedot
Kaava: C5H4N4S 
Moolimassa: 152,192 g/mol
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 313 °C 
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: Yleensä alle 20 %
Proteiinisitoutuminen: 19 %
Metabolia: hepaattinen
Puoliintumisaika: Noin 1 tunti
Ekskreetio: renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  D(US) 
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Oraalinen
Merkaptopuriini eli 6-merkaptopuriini (C5H4N4S) on rakenteeltaan hypoksantiinia muistuttava yhdiste. Se on puriinijohdannaisiin kuuluva antimetaboliitti. Yhdistettä käytetään lääkeaineena. Merkaptopuriini on atsatiopriinin aineenvaihduntatuote.
Käyttö

Merkaptopuriinia käytetään pääasiassa leukemian hoitamiseen. Yleisesti ottaen, lääkeainetta ei käytetä yksin, vaan yhdistelmähoitona eli yhdessä toisten syöpälääkkeiden kanssa. Yhdistettä käytetään erityisesti lapsien verisyövän hoitamiseen. Merkaptopuriinia ja atsatiopriinia voidaan käyttää myös Crohnin taudin hoitamiseen.
Vaikutusmekanismi

Merkaptopuriinin vaikutus perustuu sen aktiivisiin metaboliitteihin. Ihmisen elimistössä aine metaboloituu muun muassa ksantiinioksidaasi-, tiopuriinimetyylitransferaasi- ja hypoksantiini-guaniinifosforibosyylitransferaasientsyymien vaikutuksesta. Aineenvaihduntatuotteista merkittävimpiä ovat tioguaniininukleotidit, jotka kiinnittyvä ribonukleiinihappoihin DNA:han ja RNA:han ja estävät niiden synteesiä. Aineenvaihduntatuotteista metyylitioinosiinimonofosfaatti estää solujen puriinisynteesin. Merkaptopuriinista muodostuu myös metaboliitteja, joilla ei ole merkittävää biologista aktiivisuutta. Tällaisia ovat tiovirtsahappo ja 6-metyylimerkaptopuriini.
Sivuvaikutukset

Yleisimmät merkaptopuriinin käytön sivuvaikutuksista ovat pahoinvointi, valkosolujen määrän väheneminen veressä eli leukopenia, verihiutaleiden vähäisyys ja maksan toiminnan vaurioituminen. Myös allergiset oireet ja pankreatiitti ovat mahdollisia.
Merkaptopuriinin on todettu voivan aiheuttaa vakavan luuydinlaman ja yhdisteen on todettu olevan myös myrkyllistä maksasoluille. Tiopuriinimetyylitransferaasi on tärkeässä asemassa merkaptopuriinin muuntamisessa vähemmän myrkylliseksi aineeksi. Tämän vuoksi ennen merkaptopuriinilääkityksen aloittamista suoritetaan entsyymin aktiivisuuden tutkimus. Tiopuriinimetyylitrasferaasin aktiivisuudessa on eroja eri etnisten ryhmien kesken. Afrikassa tummilla ihmisillä on entsyymin aktiivisuus pienempi kuin alueella asuvilla vaaleaihoisilla. Saamelaisilla on sen sijaan entsyymin aktiivisuus suurempi kuin muilla Skandinaviassa asuvilla.
Allopurinoli voimistaa lääkkeen tehoa huomattavasti, minkä vuoksi allopurinolia käytettäessä tulee merkaptopuriinin annostusta pienentää.
Laskuvarjohyppy

Pallovarjolla hyppäävä sotilas. Nykyään laskuvarjohyppyä harrastetaan yleensä  liitovarjoilla eli patjavarjoilla
Laskuvarjohyppy on laskuvarjon kanssa tehtävä hyppy yleensä lentokoneesta. Leonardo da Vinci (1452-1519) piirsi luonnoksia laskuvarjosta, mutta keksintö lienee paljon vanhempi. Laskuvarjohyppyjä kokeiltiin kuumailmapalloista ennen ilmaa raskaamman lentokoneen syntyä. Ensimmäinen hyppy tapahtui 22. lokakuuta 1797 (katso André-Jacques Garnerin).
Laskuvarjohyppy tuli 1920-luvulla ilmailunäytösten suosikkiesitykseksi. Sen sotilaallinen käyttö alkoi 1930-luvulla.
1950-luvulta alkaen laskuvarjohyppy on kasvattanut suosiota harrastuksena.
Varsinaisena urheilulajina laskuvarjohyppy alkoi Suomessa vuonna 1960, kun Helsinkiin perustettiin ensimmäinen kerho, Suomen Laskuvarjokerho ry, joka aloittaessaan toimi Malmin lentokentällä. Vuonna 2005 toimivia laskuvarjokerhoja oli Suomessa 16 ja niissä hypättiin yhteensä 44 723 laskuvarjohyppyä.
Laskuvarjohyppääminen on eräs Suomen Ilmailuliitto ry:n (SIL ry) harrasteilmailulaji, ja hyppääviä SIL ry:n jäseniä oli vuonna 2005 2 381 kappaletta. Voimassa olevia itsenäisen hyppääjän kelpoisuuksia (C- tai D-luokka) oli vuoden lopussa 738 kappaletta.
Nykyään Suomessa hyppytoimintaa harjoitetaan myös kaupallisesti Helsingin Malmilla.
Laskuvarjohyppy voi sisältää enemmän tai vähemmän vapaapudotusta, joka on vaihe, jolloin laskuvarjoa ei ole vielä laukaistu.
Koulutus > Oppilaat

Oppilaaksi voidaan kelpuuttaa koulutusorganisaation koulutuspäällikön, apulaiskoulutuspäällikön tai hyppymestarin hyväksymä henkilö, joka on osoittanut koulutusorganisaatiolle terveydentilavakuutuksella tai, mikäli koulutusorganisaatio sitä vaatii, lääkärintodistuksella, että hän täyttää laskuvarjohyppytoimintaan riittävät terveydelliset vaatimukset. 60 vuotta täyttäneeltä henkilöltä vaaditaan terveydentilavakuutuksen yhteydessä lääkärintodistus.
Oppilaiden hyppytoiminta tapahtuu hyppymestarin valvonnassa. Koulutuksessa käytetään SIL ry:n hyväksymiä koulutusohjeita.
Koulutus > Oppilaiden kelpoisuusvaatimukset ja luokittelu

Oppilas on alkeis-, perus- tai jatkokoulutuksessa oleva henkilö.
Oppilaan on oltava vähintään 15-vuotias ennen koulutuksen aloittamista. Alle 18-vuotiaalla on oltava huoltajan kirjallinen suostumus osallistua laskuvarjohyppytoimintaan.
Oppilas on oikeutettu suorittamaan laskuvarjohyppyjä kouluttajan valvonnassa. Jatkokoulutuksessa olevalla oppilaalla on oikeus toimia koneessa ilman kouluttajaa tämän valvoessa suoritusta maasta tai ilmasta. Oppilaalla on oikeus pakata laskuvarjoja A-, B-, C- tai D-lisenssin kelpoisuuden omaavan laskuvarjohyppääjän vastuulla ja valvonnassa.
A-, B-,  C- ja D-lisenssin laskuvarjohyppääjän on kelpoisuutta hakiessaan osoitettava 
koulutusorganisaatiolle terveydentilavakuutuksella tai mikäli koulutusorganisaatio tai hyppääjän ikä (60 v.) sitä vaatii lääkärintodistuksella, jonka mukaan hän täyttää laskuvarjohyppytoimintaan riittävät terveydelliset vaatimukset.
Koulutus > Nova-alkeiskurssit

Suomessa on myös mahdollista aloittaa laskuvarjohyppykoulutus nova-alkeiskurssilla (nova = nopeutettu vapaapudotus). Tällöin pakkolaukaisuhyppyjä ei ole lainkaan, ja oppilas hyppää alusta alkaen itseaukaisuhyppyjä yleensä 4 000:n metrin korkeudesta ensin kahden ja pian vain yhden kouluttajan (novahyppymestarin) kanssa. Nova-alkeiskoulutus jakautuu seitsemään hyppyyn eli tasoon. Tasohypyillä oppilas oppii kaikki vapaan pudotuksen perustaidot (varjon avaamisen, käännökset, voltit ja liukumisen) sekä varjon käsittelyn.
Lisenssivaatimukset > A-lisenssi

Laskuvarjohyppääjän A-lisenssin myöntää SIL ry, kun henkilöllä on esittää koulutustodistus. Lisenssi on voimassa, kun henkilöllä on esittää SIL ry:n myöntämä todistus. Ennen kuin laskuvarjohyppääjä voi itsenäisesti suorittaa laskuvarjohyppyjä, on hänen täytettävä seuraavassa mainitut vaatimukset.
Lisenssivaatimukset > A-lisenssi > Tieto-, taito- ja kokemusvaatimukset

Henkilöllä pitää olla SIL ry:n koulutusohjeessa määritellyt tiedot ja taidot, jotka tulee osoittaa määritellyillä kokeilla, sekä hänen tulee olla suorittanut koulutusohjeessa määrätyt hypyt hyväksytysti. Kokemusvaatimus on vähintään 25 hyväksyttyä, koulutusohjelman mukaista vapaapudotushyppyä.
Lisenssivaatimukset > A-lisenssi > Voimassaolo

SIL ry:n myöntämä A-lisenssi on voimassa toistaiseksi. Itsenäinen hyppytoiminta edellyttää, että hyppääjä on viimeisen 12 kuukauden aikana hypännyt vähintään 10 itseaukaisuhyppyä. Puuttuvat hypyt on suoritettava oppilaana hyppymestarin valvonnassa.
Lisenssivaatimukset > A-lisenssi > Oikeudet

A-lisenssin kelpoisuuden haltija on oikeutettu suorittamaan itsenäisesti laskuvarjohyppyjä ja pakkaamaan sentyyppisiä laskuvarjoja, joihin hän on saanut koulutuksen. Hän on lisäksi oikeutettu valvomaan ja tarkastamaan oppilaan päävarjon pakkauksen.
Lisenssivaatimukset > B-lisenssi

Ikä-, tieto- ja taitovaatimukset ovat samat kuin A-lisenssiä varten. Kokemusvaatimus on vähintään 50
vapaapudotushyppyä ja 30minuuttia vapaata pudotusta. Lisäksi kupukurssi täytyy olla käytynä hyväksytysti ja siitä on saatu kurssin pitäjältä todistus, joka näytetään koulutuspäällikölle tai apulaiskoulutuspäällikölle.  Laskuvarjohyppääjän B-lisenssin täyttymisen toteaa kyseisen koulutusorganisaation koulutuspäällikkö, 
apulaiskoulutuspäällikkö tai hyppymestari, jotka antavat koulutustodistuksen. B-lisenssin myöntää SIL ry. Se on voimassa samoin edellytyksin kuin A-lisenssi. B-lisenssin haltijalla on samat oikeudet kuin A-lisenssin omaavalla hyppääjällä. 100 hyppyä hypännyt B-lisenssin haltija saa lisäksi toimia apukouluttajana koulutuspäällikön hyväksynnällä.
Lisenssivaatimukset > C-lisenssi

Ikä-, tieto- ja taitovaatimukset ovat samat kuin B-lisenssiä varten. Kokemusvaatimus on vähintään 200 vapaapudotushyppyä ja 1 tunti vapaata pudotusta. C-lisenssin haltijalla on samat oikeudet kuin B-lisenssin omaavalla hyppääjällä ja hän saa lisäksi hypätä näytös- ja yöhyppyjä. Hän saa myös hypätä liitopukuhyppyjä, mikäli hänellä on liitopukuvalmistajan hyväksymän liitopukukouluttajan antama koulutus. C-lisenssin haltija saa myös käyttää kameraa hypyillään.
Lisenssivaatimukset > D-lisenssi

Kokemusvaatimus on vähintään 500 vapaapudotushyppyä ja 3 tuntia vapaata pudotusta. D-lisenssin haltijalla on samat oikeudet kuin C-lisenssin omaavalla hyppääjällä. Lisäksi D-lisenssin hyppääjä saa olla käyttämättä suojapäähinettä hypyn aikana. Hän saa käyttää hypyn aikana sellaisia varusteita (esimerkiksi skysurf-lautaa tai liitopukua), jotka saattavat oleellisesti vaikuttaa suoritukseen vapaapudotuksessa ja varjon varassa.