stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Talonvaltaus
Talonvaltaus Suomessa > 1970–2000

Lepakko, Helsinki (vallattiin 1979, purettiin vuoden 1999 lopulla)
Annankatu 6, Pori (1980)
Auran panimo, Turku (1984)
Kulttuuritehdas Vernissa, Vantaa (Nuoret valtasivat vanhan vernissatehtaan toukokuussa 1985 ja vaativat sen kulttuurikäyttöä. Suojelupäätös tehtiin 1987 ja kulttuuritoiminta alkoi 1990.)
Lutherkirkko, Fredrikinkatu 42, Helsinki (Kiinnittääkseen huomiota nuorten huonoon asuntotilanteeseen joukko nuoria aktivisteja valtasi tilan 1986, valtaus synnytti asuntopoliittisen valtausliikkeen Freda 42:n. Valtauksen seurauksena kirkko, joka oli aiottu purkaa, suojeltiin historiallisesti arvokkaana rakennuksena. 2000-luvulla tila on ollut yökerhokäytössä, mutta palautettiin toukokuussa 2016 takaisin kirkkokäyttöön.)
Kulttuuribunkkeri eli Hankkijan talo, Joensuu (vallattiin 4. toukokuuta 1989)
Huuskon talo, Koulukatu 12, Oulu (Oulun Oranssi valtasi sen joulukuussa 1991, kun kaupunki rakennuksen pakkolunastettuaan aikoi purkaa sen. Nykyään asuinkäytössä.)
Putkinotko, jossa sijaitsi toimi Oranssin toimintakeskus, Meilahti, Helsinki (purettiin 1993).
Skatta, Oranssi valtasi Katajanokalla sijaitsevan lakkautusuhan alla olevan nuorisotilan 30.8.1993. Myöhemmin samana vuonna Oranssi vuokrasi Skatan toimintakeskuksen tilat itselleen ja toiminta jatkui vuoteen 2003 asti.
Tallipiha, Finlayson (kaupunginosa), Tampere (Vallattiin, koska kaupunki aikoi purkaa rakennukset.)
Vuoritalo, Helsinki (toiminta lopetettiin 30. huhtikuuta 2006)
Helsingissä oli lisäksi kaksi talonvaltausta 1980-luvulla; elokuussa 1986 sekä syksyllä 1987, jolloin vallattiin talo läheltä Sörnäisten metroasemaa.lähde?
Oranssi valtasi pieniä puukerrostaloja Kumpulasta Helsingistä tammikuussa 1990, nykyisin ne ovat nyt Oranssi Asuntojen omistuksessa.
Talonvaltaus Suomessa > 2000-luku

Talonvaltaus on ollut 2000-luvulla aktiivista erityisesti Helsingissä ja Tampereella.
Talonvaltaus Suomessa > 2000-luku > Helsingissä

Helsingissä ainut pysyväksi jäänyt vallattu talo on ollut asunnottomien yönä 17. lokakuuta 2002 vallattu Siperia Herttoniemessä. Valtaajilla on ollut tavoitteena saada kaupunkiin autonominen sosiaalikeskus.
7.6.2003 lauantai-iltana vallattiin Töölönkatu 51B:ssa sijaitseva entinen raitiovaunuhalli suuren nuorisoryhmän toimesta Mannerheimintiellä tapahtuneen kadunvaltauksen jälkeen. Taustalla vaikuttivat mm. taidetalo Narrin sekä useiden nuorisotalojen sulkeminen. Häätö tapahtui seuraavana tiistaiaamuna 10.6. poliisin murtauduttua sisään kaupungin pyynnöstä. Valtaajat olivat tätä ennen aloittaneet neuvottelut tilan käytöstä kaupungin kanssa. Häädön jälkeen seuraavana päivänä pidettiin Kiasmalla mielenosoitus, sekä myöhemmin tilan käytön puolesta jätettiin kansalaisaloite kaupungille, sekä järjestettiin yleisötilaisuus.
26.–28. elokuuta 2003 vallattuna oli entiset päiväkodin tilat osoitteessa Hiihtäjäntie 1. Niistä saatiin neuvoteltua Oranssi ry:lle uusi, väliaikainen toimintakeskus, Hertsiga. Kesäkuussa 2005 vallattiin Squat Omegaksi nimetty talo Kluuvissa. Siperian tuhouduttua tulipalossa 14. kesäkuuta 2006 valtaajat ovat etsineet uutta tilaa.
16.–25. toukokuuta 2007 valtaajat pitivät hallussaan Katajanokalla taloa, jolle annettiin nimi Squat Karku. Vyökatu 3:ssa sijaitseva rakennus oli Katajannokan lakkautetun vankilan henkilökunnan entinen virkistys- ja saunatila. Karkun valtaus synnytti uuden ”valtausaallon”, jonka tavoitteena oli järjestää kansalle epäkaupallista tilaa kulttuuritoimintaan ja vapaaseen oleskeluun. Kun Squat Karku häädettiin, valtaajat järjestivät omavaltaisesti 25. toukokuuta ja 8. kesäkuuta toimintaa entisen Café Piritan tiloissa Hakaniemessä. Seuraava kohde oli Squat Telakka Munkkisaaressa 16.–28. kesäkuuta.
Pisimmäksi valtaukseksi vuonna 2007 jäi lähes viiden kuukauden ajan (2.8.–20.12.) vallattuna ollut Elimäenkatu 15 A, jossa ehdittiin järjestää paljon konsertteja, työpajoja ja muuta toimintaa. Nuorisoasiainkeskus katsoi tilat kuitenkin liian huonokuntoisiksi kunnostaa, joten talo tyhjennettiin. Muutamien päivien ajan vallattuina olivat myös Kaasutehtaankatu 9 (26.8.2007 & 31.1.2007), Saarenkatu 17 (11.–14.1.2008), Kauppalantie 2 (14.–16.2.2008) ja Oranssin entiset tilat Hiihtäjäntie 1:ssä (16.2.2008–). Helsingin kaupungin nuorisoasiainkeskus on luvannut etsiä valtaajille pysyvät tilat, mutta heidän hitaudestaan johtuen valtaajat ovat toimineet itse.
Talonvaltaus Suomessa > 2000-luku > Tampereella

Tammelan kaupunginosassa Tampereella oli vuosina 2000–2003 neljä vallattua taloa: Squatit Kyllikki ja Irmeli vuosina 2000 ja 2001, sekä Itä- sekä Länsi-Berliini syksyllä 2002 (talot olivat itä–länsi-suunnassa ja niiden välissä oli ollut aita, ”muuri”). Tammelan puutalot toimivat pääasiassa asuintaloina, mutta niillä pyrittiin myös luomaan omaehtoista tilaa ruohonjuuritason toiminnalle, sekä kiinnittämään huomiota kaupungin yritykseen tuhota lopullisesti Tammelan perinteikkäät puutalokorttelit.
Vappuna 2004 joukko tamperelaisia otti Hyhkystä talon sosiaalitilakäyttöön. Talo toimi vaihtelevalla aktiivisuudella kesään 2006 asti. Syksyllä 2005 vallattiin Tampereen Ylä-Pispalassa talo osoitteessa Kannaksenkatu 12. Se toimi kierrätyskeskuksena pari viikkoa, kunnes poliisi hääti sen omistajan pyynnöstä.
Seuraavan kerran Tampereen talonvaltaajat aktivoituivat 18. kesäkuuta 2007, jolloin Santalahdessa aloitti sosiaalikeskus Ratakatu Squat toimintansa osoitteessa Ratakatu 5. Ratakatu Squatilla järjestettiin lukuisia keikkoja, elokuvanäytöksiä, työpajoja ynnä muuta. Ratakatu Squatin taru loppui 1. lokakuuta samana vuonna. Vuoden 2008 keväällä (12.4.–13.5.2008) Tampereella toimi Squat Alatalo, jonka toiminta oli hyvin paljolti Ratakatu Squatin kaltaista. Kesällä 2008 Tampereella vallattiin poliisivankilan vieressä sijainnut Squat Sori, joka oli sen vuoden pisimpään säilynyt vapaa tila Tampereella. Squat Sori vallattiin 3.8.2008 ja häädettiin 21.10.2008. Vastaiskuna Sorin häädölle valtaajat ottivat haltuun Ylä-Pispalassa Haulitornin vieressä sijainneen Hauli Squatin (tai Haulitalon) 24.10.2008. Valtaajat eivät kuitenkaan nähneet Haulitalon soveltuvan pitkän tähtäimen sosiaalitilatoimintaan. Tästä sekä kaupungin hanakasta ikkunoiden vaneroimisesta ja oven lukkojen uusimisesta johtuen valtaajat jättivät tilan 13.11.2008.
Joulukuussa 2013 Tampereella vallattiin vanha rautatieläisten seuratalo Morkku. Vuonna 2014 vallattiin Pispalan valtatien varrella oleva Squat Dena.
Talonvaltaus Suomessa > 2000-luku > Muut kaupungit

Valtauksia on lisäksi ollut ainakin Turussa, Joensuussa, Jyväskylässä, Vantaalla, Torniossa ja Hämeenlinnassa.
Jyväskylässä opiskelijat valtasivat Senaatti-kiinteistöjen omistaman ja Jyväskylän yliopiston hallinnassa olevan Polaari-rakennuksen huhtikuussa 2008. Valtaus alkoi 1. huhtikuuta ja päättyi seuraavana päivänä poliisin tyhjentäessä rakennuksen. Jälkikäteen osa valtaukseen osallistuneista tuomittiin hallinnan loukkauksesta ja niskoittelusta poliisia vastaan 20–27 päiväsakon suuruisiin sakkorangaistuksiin.
Mikkelissä vallattiin vuonna 2013 valssimylly. Valtaus oli kannanotto harrastajateattereiden tilapulaan kaupungissa. Valssimyllyssä järjestettiin teatteriesitys.
Äärioikeistolaiset talonvaltausliikkeet

Suomen vastarintaliike järjesti lokakuussa 2011 uusnatsien ja fasistien tilaisuuden, jossa vieraili Euroopan sosiaalisia talonvaltausliikkeitä.
Saksan Vapaat nationalistit -liike (Freie Nationale Strukturen) sai alkunsa 1990-luvun alun ”oikeistolaisista” talonvaltauksista.
Äärioikeistolaiset talonvaltausliikkeet > CasaPound

CasaPound on italialainen fasistinen talonvaltausliike, joka sai alkunsa Rooman kaupungin asuntopolitiikkaa vastustaneista fasisteista vuonna 2003. Liike myös tarjoaa arkielämän palveluja ja naapuriyhteisöllisyyttä, mutta ”vain italialaisille”.
CasaPoundilla on 5 000 jäsentä. Johtaja Simone di Stefanon mukaan järjestö kannattaa Mussolinin fasismia. CasaPoundin talouspoliittiset näkemykset ovat täsmälleen samat kuin Mussolinin: ”Haluamme, että viestintä, liikenne, energia ja terveydenhoito kansallistetaan ja valtio rakentaa taloja, jotka se myy halvalla perheille.”
Järjestö vastustaa maahanmuuttoa. Fasistitervehdykset kuuluvat hautajaisiin. Järjestö valtaa taloja, edistää halpaa asumista sekä tukee velallisia ja luonnonkatastrofien uhreja.
Vallattuja taloja maailmalla

Alankomaat
ASCII, Amsterdam
De Blauwe Aanslag, Haag
OT301, Amsterdam
Fort Pannerden, Pannerden
Oude Rooms-Katholieke Ziekenhuis, Groningen (entinen roomalais-katolinen sairaala, julistettu lailliseksi)
Brasilia
Prestes Maia, São Paulo
Hongkong
Kowloon Walled City
Italia
Bussana Vecchia, Liguria
Itävalta
Ernst-Kirchweger-Haus (EKH), Wien
Kreikka
Villa Amalia, Ateena
Kroatia
Karlo Rojc, Pula
Liettua
Užupis, Vilna
Mosambik
Grande Hotel Beira, Beira
Saksa
Anatopia, Papenburg
Au, Frankfurt
Hafenstraße, Hampuri
Kunsthaus Tacheles, Berliini
Köpi, Berliini
Rote Flora, Hampuri
Tanska
Kristianian vapaakaupunki, Kööpenhamina, Tanska
Nørrebron nuorisotalo, Kööpenhamina, Tanska (purettiin 5. maaliskuuta 2007)
Baskimaa
Arrasaten nuorisotalo
Hiltegixe nuorisotalo Berriz
Ibarran nuorisotalo
Urretxu-Zumarragan nuorisotalo
Bonberenea Tolosa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Talonvaltaus Wikimedia Commonsissa
Stranius, Leo & Salasoja, Mikko (toim.): Talonvaltaus liikkeenä – Miksi squat ei antaudu? (PDF) nuorisotutkimusseura.fi.
Tampereen vallattuihin tiloihin keskittyvä sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Tampereen Puu-Tammelan valtauksiin liittyvä artikkeli, lokakuu 2000
Guerrilla gardening, myös Wikipediassa
Squat.net (englanniksi)
Leo Stranius: Talonvaltaus (Arkistoitu – Internet Archive). Jyväskylän yliopiston Kansalaisyhteiskunnan tutkimusportaali 15.8.2008.
Ylen Elävä arkisto: Talonvaltaus – rikos vai kulttuuriteko?
Lepakon valtaus
Ratakatu 5 Santalahdessa elokuussa 2008.
Vetoomus graffitimaalareille saman talon seinässä.
Kodjalan koulu

Kodjalan koulu on peruskoulu, joka sijaitsee Kodjalan kylässä Laitilassa. Koulussa opiskelee lukuvuosittain noin 60 - 80 oppilasta. Kodjalan koulussa on yhdysluokat, eli kaksi luokkaa opiskelee yhdessä luokkahuoneessa.
Ahtiala (Suomusjärvi)

Ahtiala on kylä Suomusjärvellä Salossa Varsinais-Suomen maakunnassa. Kylä sijaitsee 4 kilometriä Suomusjärveltä etelään. Sen lähimmät naapurikylät ovat Häntälä ja Koorla.
Långholmen (Kemiö)

Långholmen
Långholmen kuvattuna etelästä
| --- | --- |
Sijainti:  60°14.427′N, 022°42.063′E, Kemiönsaari Varsinais-Suomi Suomi
Saariryhmä:  Turunmaan saaristo
Vesialue:  Halikonlahti
Merialue:  Itämeri
| --- | --- |
Asukasluku:  vain kesäasukkaita
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Långholmen on saari ja kylä Sauvon ja Kemiön välissä. Saari on osittain jyrkkäkallioinen ja siellä on useita kesäasumuksia. Saarelle on ollut aikoinaan lauttayhteys mutta siitä on muistona vain vanhat lauttasatamat. Saarella on runsas puusto.
| n k Kemiö |
| --- | --- |
Taajamat:  Kemiön kirkonkylä 
Rekisterikyliä Kemiössä:  Albrektsböle  Berga  Bjensböle  Bogsböle  Branten  Brokärr  Båtkulla  Böle  Dalby  Dalkarby  Degerdal  Ekniemi  Elmdal  Engelsby  Flugböle  Fröjdböle  Gammelby  Gesterby  Gräsböle  Gundby  Helgeboda  Hova  Hulta  Högmo  Kalkkila  Kastkärr  Kiila  Kirkonkylä  Koustar  Kuggböle  Kvarnböle  Kylppy  Kåddböle  Kårkulla  Labböle  Lamkulla  Lappdal  Lemnäs  Lillvik  Linnarnäs  Långholmen  Lövböle  Mainiemi  Makila  Mattböle  Mattkärr  Mjösund  Måsa  Nordvik  Norrlångvik  Norrsundvik  Orrnäs  Pajböle  Pappila  Pederså  Pungböle  Påvalsby  Reku  Rudå  Rugnola  Sjölax  Skarpböle  Skoböle  Skogsböle  Skålböle  Skäggböle  Smedaböle  Smedsböle  Stenmo  Tavastrona  Tjuda  Tolvsnäs  Torsböle  Trotby  Träskböle  Träskö  Vestlax  Viks gård  Viksvidja  Villkärr  Vreta  Västankärr  Västermark  Östermark 
Karunasta liitetty kylä:  Santasaari 
Perniöön liitetyt kylät:  Germundsvidja  Strömma 
Muita alueita:  Suomenkulma
EEC-vetoomus

Vetoomus Helsingin Sanomissa 19. syyskuuta 1973.
EEC-vetoomus oli vastalause Suomen hallituksen pyrkimykselle solmia vapaakauppasopimus Euroopan talousyhteisön (EEC) kanssa. Se julkaistiin maksettuna ilmoituksena Helsingin Sanomissa 19. syyskuuta 1973 otsikolla EEC-vapaakauppasopimus torjuttava. Vetoomus kohdistettiin ”tasavallan presidentille, hallitukselle ja eduskunnalle”.
Jakautuneen vasemmiston vastalause

Ilmoituksen teksti vastusti sopimusta EEC:n kanssa ja vaati, että Neuvostoliiton ja SEV-järjestön kanssa lisättäisiin yhteistyötä ja kauppaa.
Vetoomuksen allekirjoittaneet noin 500 julkisuuden henkilöä anti-EEC-toimikunnan puheenjohtajan Hannu Vesan johdolla myös jättivät adressinsa tasavallan presidentti Urho Kekkoselle tuntia ennen EEC-sopimuksen allekirjoittamista 5. lokakuuta 1973 ja kehottivat vielä kerran harkitsemaan sopimuksen torjumista. Kekkonen valitteli, ettei voinut ottaa kansalaisjärjestöä aiemmin, ennen presidentin esittelyä 3. lokakuuta, mutta totesi myös, ettei tapaaminen olisi muuttanut päätöstä. Adressin ojensi Yrjö Tirri.
SDP:n puolueneuvosto äänesti EEC-sopimuksen hyväksymisestä 19. syyskuuta 1973. Päätös ei syntynyt ilman arvostelua. Esimerkiksi kansanedustaja Erkki Tuomioja näki torjumisen antavan paremmat mahdollisuudet puolustaa ja korottaa työväen elinehtoja. Kansanedustaja Tellervo M. Koivisto taas sai kirjallisen varoituksen puolueeltaan SDP:ltä EEC:n vastustamisesta. Hän kiisti huhut puolueesta loikkaamisesta sanomalla: ”Ei se, että vastustan EEC:tä, tee minusta kommunistia.”
Anti-EEC-toimikunta järjesti eri puolilla Suomea mielenosoituksia sopimusta vastaan. Järjestäjien mukaan 8 000 ja poliisin mukaan 6 000 ihmistä osoitti mieltään Helsingissä Eduskuntatalon edessä 20. syyskuuta. Mielenosoituksessa puhuivat muun muassa Hannu Vesa (sd.), SKP:n puheenjohtaja Aarne Saarinen ja Ilkka Taipale (sd.). Samana päivänä Turussa Kupittaan jalkapallokentällä osoitti mieltään 2 000 ja Tampereella Keskustorilla 3 000 ihmistä. Myös työpaikoilla tapahtui mielenosoitusseisauksia. Ojentaessaan presidentille adressia anti-EEC-toimikuntalaiset lupasivat järjestää uuden mielenosoituksen 9. lokakuuta. Helsingissä mieltä osoitti 5 000 henkilöä. Vasemmistolaisten lisäksi tilaisuudessa puhui SKYP:n Olavi Tupamäki. Muista puhujista Taisto Sinisalon mukaan sopimus oli vakava loukkaus Suomen ja Neuvostoliiton välistä YYA-sopimusta vastaan.
Alun perin mukana puhumassa piti olla myös Liberaalisen nuorisoliiton edustajan, joka ilmoitti vastustavansa EEC:tä, mutta liitto ei halunnut osallistua mielenosoitukseen, koska se ei voinut hyväksyä tilaisuuden tunnusta, joka oli LNL:n mukaan ”suunnattu ulkopoliittista johtoa vastaan ja asettaa Suomen kauppajärjestelyt ja yya-sopimuksen vastakkain”.
Aiheesta muualla

Suomi ja Länsi-Euroopan taloudellinen integraatio. Ylen Elävä arkisto.
Suomen elokuvatuottajien keskusliitto

Suomen elokuvatuottajien keskusliitto SEK ry oli vuonna 1984 perustettu suomalaisten elokuvatuottajien järjestö, joka ajoi jäsenistönsä etuja ammatillisissa, taloudellisissa ja lainsäädännöllisissä kysymyksissä. Yhdistys muutti 2017 nimensä Elokuvatuottajat ry:ksi.
Yhdistyksen toiminta päättyi 2018, kun Elokuvatuottajat ry:n lisäksi kolme muuta audiovisuaalisen alan tuottajien edunvalvonta- ja tekijänoikeusyhdistystä, SATU ry, Audiovisual Finland ry (aikaisemmin Favex ry) ja Tuotos ry perustivat uuden yhdistyksen nimeltä Audiovisual Producers Finland – APFI ry, johon näiden yhdistysten kaikki toiminnot siirtyivät.
Elokuvatuottajien keskusliiton perustivat Suomen filmivalmistajien liitto (perustettu 1945) ja Suomen elokuvatuottajat ry (perustettu 1973). Perustajajäseninä olivat liittojen lisäksi Heikki Partanen ja Suomen Filmikamarin toimitusjohtaja Leo Nordberg. Suomen elokuvatuottajat ry oli perustettu vastapainoksi oikeistolaiseksi ja vanhoilliseksi mielletylle Suomen filmivalmistajien liitolle. 1980-luvulle tultaessa elokuvatuottajat katsoivat yhteisen edunvalvonnan niin tärkeäksi, että perustettiin uusi kattojärjestö. Samalla loppui myös kilpailu siitä, kummalle liitolle edustukset esimerkiksi Elokuvasäätiön hallituksessa kuuluvat. Vuonna 1990 Suomen filmivalmistajien liitto lopetti toimintansa ja sen toiminta ohjattiin kokonaisuudessaan osaksi SEK ry:n toimintaa. SEK liittyi Suomen Filmikamarin jäseneksi vuoden 2012 alusta.
Vuonna 2017 liittoon kuului noin 57 jäsenyritystä. Liiton viimeisenä puheenjohtajana toimi vuodesta 2016 elokuvatuottaja Nina Laurio. Liiton viimeiseksi toiminnanjohtajaksi jäi vuonna 2012 toiminnanjohtajana aloittanut Sari Väänänen.
Liitto jakoi vuodesta 1997 Vuoden elokuvatuottaja -palkinnon. Audiovisual Producers Finland – APFI ry on jatkanut palkinnon jakamista vuosittain.
Puheenjohtajat

Johannes Lassila 2000–2004
Lasse Saarinen 2004–2008
Jarkko Hentula (Yellow Film & TV) 2008–2012
Aleksi Bardy (Helsinki-Filmi) 2012–2015
Riina Hyytiä (Dionysos Films) 2015–2016
Nina Laurio (Dionysos Films) 2016–2018
Aiheesta muualla

Suomen elokuvatuottajien keskusliiton kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Taipale (Suomusjärvi)

Taipale on kylä Suomusjärvellä Salossa Varsinais-Suomessa. Se sijaitsee noin 10 kilometrin päässä Suomusjärveltä, lähellä Uudenmaan rajaa. Sen lähimmät naapurikylät ovat Salmi, Salittu, Arpalahti ja Laidike.
Marttilan Murto

Marttilan Murto on Marttilassa Varsinais-Suomessa toimiva, vuonna 1906 perustettu urheilun yleisseura, jonka pääurheilumuodot ovat hiihto, yleisurheilu ja palloilu. Seurassa on noin 700 jäsentä, mikä tarkoittaa sitä, että joka kolmas marttilalainen on seuran jäsen. Murto on paikkakunnan ainoa urheiluseura.
Kuuluisia Murtolaisia

Pasi Mattila
Ossi-Pekka Valta
Suomen EFTA-jäsenyys

Suomen Efta-jäsenyys alkoi, kun Suomen liittymissopimus hyväksyttiin 17. joulukuuta 1985. Suomi erosi Eftasta 1. tammikuuta 1995 kun Suomen jäsenyys Euroopan unionissa astui voimaan.
Historia > Suomi Eftan täysjäseneksi

Kulissien takana Suomi pyrki koko liitännäisjäsenyytensä ajan Eftan täysjäseneksi, mutta joka kerralla hanke kariutui Neuvostoliiton vastustukseen. Neuvostoliiton Helsingin-suurlähetystössä työskennelleiden Viktor Vladimirovin ja Juri Derjabinin mielestä Suomi ei saanut olla länsimaa, vaan jonkinlainen sosialistisen liittolaisen ja länsimaan välimuoto. Suomalaiset näkivät asian toisin: Suomi samastui Länsi-Euroopan puolueettomiin maihin, vaikka neuvostosuhteiden vuoksi jouduttiin kehittelemään omia järjestelyjä länsiyhteistyöhön osallistumiseksi. Käytännössä ero Eftan täysjäsenyyden ja Suomen liitännäisjäsenyyden välillä oli hiuksenhieno, lähes olematon.
Pisimmälle täysjäsenyyttä koskenut hanke eteni vuonna 1978, jolloin silloinen ulkoministeri Paavo Väyrynen toimitti Neuvostoliittoon asiaa käsitelleen muistion. Ulkoministeriön alivaltiosihteerin Paavo Kaarlehdon laatimassa muistiossa Suomen pyrkimystä Eftan täysjäseneksi perusteltiin vapaakauppajärjestön vahvistamisella. Sitkeästä yrityksestä huolimatta Neuvostoliitto torjui jälleen hankkeen.
Syksyllä 1984 Eftan silloinen norjalainen pääsihteeri Per Kleppe otti yhteyttä Suomen ulkomaankauppaministeriin Jermu Laineeseen ja ehdotti tälle Suomen liittymistä vapaakauppajärjestön täysjäseneksi. Ulkoministeriössä laadittiin marraskuussa 1984 muistio, jonka mukaan Suomen erikoisasemalle Eftassa ei enää ollut järkeviä perusteita. Presidentti Mauno Koivisto halusi kuitenkin edetä asiassa varovasti. Tilanne muuttui oleellisesti keväällä 1985 Mihail Gorbatšovin tultua Neuvostoliiton uudeksi puoluejohtajaksi.
Syyskuussa 1985 Koivisto sai vierailukutsun Neuvostoliittoon. Pari viikkoa ennen vierailua hän lähetti Gorbatšoville kirjeen, jossa hän kertoi Suomen aikeista liittyä Eftan täysjäseneksi. Vakiintuneen tavan mukaan Kremliin oli ensin lähetettävä kirjeitse tieto valmisteilla olleista merkittävistä hankkeista, minkä jälkeen presidentti odotti viikon tai kaksi. Mikäli kirjeeseen ei kuulunut vastausta, hanke pantiin käyntiin. Aiemmin neuvostojohto oli halunnut keskustella, mutta syksyllä 1985 Moskova pysyi hiljaa. Päivää ennen presidentin seurueen lähtöä Neuvostoliittoon Koivisto ja hallitus ilmoittivat Suomen liittyvän Eftan täysjäseneksi vuoden 1986 alussa. Ilmoituksessa tähdennettiin sopimuksen puhtaasti kauppapoliittista luonnetta. Samalla viikolla pääsihteeri Per Kleppe oli jo ollut Helsingissä viimeistelemässä liittymissopimusta.
Eftan täysjäsenyys tuli eduskunnan käsiteltäväksi joulukuussa 1985. Liittymissopimus hyväksyttiin 17. joulukuuta äänin 148–30. Hyväksymistä vastustivat koko SKDL:n eduskuntaryhmä, vihreiden kansanedustajat Ville Komsi ja Kalle Könkkölä sekä Keskustapuolueesta eronnut ja oman yhden hengen eduskuntaryhmänsä muodostanut Liisa Kulhia.
Suomen postilaitos julkaisi vuonna 1967 postimerkin Suomen ja Eftan solmimasta kauppaliitosta eli niin sanotusta Finefta-sopimuksesta.
Suomen postilaitos julkaisi vuonna 1985 postimerkin Eftan 25-vuotisesta ajasta. Suomi liittyi seuraavana vuonna Eftan täysjäseneksi.
Yhdystie 2401

Yhdystie 2401  kulkee Salon keskustasta Inkereelle. Ensimmäisenä se sivuuttaa Moision, Enolan ja Palometsän kaupunginosat, sitten se kulkee läpi Kailin ja sivuuttaa Hähkänän ja Inkereen.
Reitti kulki aikaisemmin Perttelin ja Salon kunnissa. Kuntaliitosten jälkeen tie on kokonaan Salon kaupungin alueella.
Tie on puistotietä Salon keskustassa. Tällöin tie on nimellä Salonkatu. Puistotien jälkeen on lyhyt nelikaistatie osuus. Nimi on tällöin Inkereentie. Koko loppumatkan tie on kaksikaistaistaista, jolloin sen nimi jatkuu Inkereentienä.
Reitti

Salo
Hermanni (yhdystie 42001)
Palometsä (kantatie 52, seututie 110)
Inkere (yhdystie 2402)
Liittymät Salosta Inkereelle
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Nro | Km |   Nimi |   Tie |   Viitoitus |
 :    Katu (2+2), Salonkatu
|  |  |  |  | Helsingintie 42001  |  Keskusta  Pahkavuori;   alkaa |
|  |   |  |  | Vainionkatu, Uskelankatu |  |
|  |   |  |  | Ohikulkutie     | Helsinki, Tammisaari  Turku,  Meriniitty |
 :   Yhdystie (2+2), Inkereentie
|  |   |  |  | Hakalankatu Torpankatu |  |
 :   Yhdystie (1+1), Inkereentie
|  |   |   |  | Kalkkitie | Mahlakankare |
|  |   |  | Tupurin kiertoliittymä | Kalkkimäenrinne Taimistopolku  Kailinkatu | Tupuri Kauppakeskus  |
|  |   |   |  | Ylärinne |  |
|  |   |   |  | Puuskantie |  |
|  |  |  |  | Romsilantie     Kaivolantie   | Muurla Pertteli;   päättyy |
Johansson

Johansson tai Johanson, Johnsson on Ruotsissa hyvin yleinen, myös Suomessa käytössä oleva sukunimi. Kuten monet muutkin yleiset ruotsinkieliset sukunimet, se on syntynyt patronyymista: se merkitsee Johan-nimisen henkilön poikaa. Erään suomalaisen Johansson-nimisen suvun useat jäsenet ottivat 1900-luvun alussa sukunimen Kaila.
Johnsson

Oskari Johnsson, myöhemmin Oskari Jalkio (1882–1952), suomalainen maallikkosaarnaaja ja kirjailija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Lyökki

Lyökki
| --- | --- |
Muut nimet:  Pookinmaa
Sijainti:  60°56′02″N, 021°08′20″E, Uusikaupunki Suomi
| --- | --- |
Asukasluku:  asumaton
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Lyökki (ruots. Lökö) eli Pookinmaa on kallioinen saari Uudenkaupungin Pyhämaan lounaispuolella Selkämerellä. Lyökki on yksi Uudenkaupungin edustan uloimmista saarista: se sijaitsee noin viiden kilometrin päässä rannikolta. Saarella on vuonna 1757 valmistunut Suomen vanhin tunnusmajakka, Lyökin pooki.
Adirondackinseisoja

| Adirondackinseisoja |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Maine/ New York,  Yhdysvallat
Määrä:  Yhdysvalloissa 114
Rodun syntyaika:  1880-luvun loppu
Alkuperäinen käyttö:  kanakoira
Nykyinen käyttö:  metsästys
Elinikä:  12–15 vuotta
Muita nimityksiä:  Adirondack Pointing Dog, Canadian Pointer
FCI-luokitus:  ei, mutta Amerikan harvinaisten rotujen järjestön hyväksymä
Ulkonäkö
Paino:  uros 48–60 paunaa, narttu 44–54 paunaa
Säkäkorkeus:  uros enintään 30 tuumaa, narttu 22–28 tuumaa
Väritys:  mustavalkoinen tai ruskeavalkoinen
Adirondackinseisoja on yhdysvaltalainen koirarotu, joka jalostettiin lintukoiraksi Koillis-Yhdysvalloissa 1800-luvun lopulla. Sitä käytetään lähinnä ylänköjen riistan metsästykseen.