stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Willie O’Ree
Ura > 13 kautta WHL:ssä ja uran loppu

Bruins kauppasi O’Reen kesällä 1961 Montreal Canadiensiin. Hän pelasi vain EPHL-liigan Hull-Ottawa Canadiensissa, ja Montreal myi hänet marraskuussa 1961 WHL-liigassa pelanneeseen Los Angeles Bladesiin. Bladesia O’Ree edusti kuuden kauden ajan. Hän oli pelannut uransa alun vasempana laitahyökkääjänä, mutta Bladesin valmentaja Alf Pike siirsi hänet kaudella 1964–1965 oikeaan laitaan. Hän teki tuolla kaudella henkilökohtaisen maaliennätyksensä, 38 maalia.
O’Ree kaupattiin kesällä 1967 Bladesista San Diego Gullsiin, jota hän edusti seitsemällä kaudella. Kaudella 1968–1969 hän teki piste-ennätyksensä 79 pistettä ja hänet valittiin WHL:n kakkostähdistökentälliseen. O’Ree pelasi ison osan kaudesta 1972–1973 AHL-joukkue New Haven Nighthawksissa.
O’Ree pelasi kaudet 1974–1975 ja 1975–1976 Southern California Senior Hockey Leaguen San Diego Charmissa. Hän lopetti keväällä 1976 mutta palasi vielä kaudeksi 1978–1979 Pacific Hockey Leaguen San Diego Marinersiin.
Peliuran jälkeen

Jääkiekkouransa jälkeen O’Ree työskenteli turvallisuusyrityksen työnjohtajana. Vuonna 1990 hän aloitti IHL-joukkue San Diego Gulls pr-henkilönä. NHL pyysi hänet vuonna 1996 mukaan erääseen kaupunkikiekkoilun ohjelmaan. Kaksi vuotta myöhemmin O’Ree aloitti NHL:n nuorisokehityksen johtajana ja NHL:n lähettiläänä. Hän on tämän jälkeen kiertänyt Hockey Is For Everyone -ohjelmassa kouluissa, NMKY:issä, poikien ja tyttöjen kerhoissa sekä nuorisovankiloissa.
Tunnustukset ja merkitys

O’Reeta on kutsuttu välillä ”jääkiekon Jackie Robinsoniksi”. Robinson oli ollut afroamerikkalaisten uranuurtaja baseballin MLB-sarjassa.
O’Ree sai vuonna 2003 Lester Patrick Trophy työstään Yhdysvaltain jääkiekon hyväksi. Vuonna 2005 hänelle myönnettiin Order of New Brunswick- ja vuonna 2010 Order of Canada -kunniamerkki. Order of Canadan hän sai työstään nuorten ja jääkiekon parissa.
NHL perusti vuonna 2018 Willie O’Ree Community Hero Awardin, joka jaetaan jääkiekon parissa vaikuttavalle henkilölle, joka on O’Reen tavoin ollut jääkiekon kautta kehittämässä luonnetta, opettamassa elämäntaitoja ja pitämässä esillä myönteisiä arvoja. Hockey Hall of Fame aateloi O’Reen myöhemmin samana vuonna jääkiekon kehittäjien kategoriassa. Hän oli Grant Fuhrin ja Angela Jamesin jälkeen kolmas tummaihoinen Hockey Hall of Famessa.
Eerik Pakana

| Eerik Pakana> Ruotsin kuningas |
| --- | --- |
Valtakausi:  1066–1067   vastahallitsijana Eerik Stenkilinpoika
Edeltäjä:  Stenkil
Seuraaja:  Halsten

Kuollut:  1067
Uskonto:  katolilaisuus
Eerik Pakana oli vallantavoittelija, joka kuningas Stenkilin kuoltua 1066 taisteli valtaistuimesta Eerik Stenkilinpojan kanssa. Molemmat Eerikit kuolivat sodan seurauksena 1067, ja kuninkaaksi nousi Stenkilin toinen poika, Halsten.
Historiallisissa lähteissä molemmat Eerikit mainitaan vain Adam Bremeniläisen kronikassa Gesta Hammaburgensis ecclesiae pontificum.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Stenkil | Ruotsin kuningas vastahallitsijana Eerik Stenkilinpoika | Seuraaja: Halsten |
Edis Tatli

| Edis Tatli |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. elokuuta 1987 Prizren, Kosovon sosialistinen alue, Serbian sosialistinen tasavalta, Jugoslavia
Kansalaisuus:  Suomi
Nyrkkeilijä
Lempinimi:  Prince
Pituus:  175
Painoluokka:  61,2
Kätisyys:  oikeakätinen
Ammattilaistilastot
Ottelut:  35
Voitot:  32
– tyrmäysvoitot:  10
Tappiot:  3
Ratkaisemattomat:  0
Edis Tatli (s. 13. elokuuta 1987) on kosovolaissyntyinen suomalainen uransa lopettanut kevyen sarjan nyrkkeilijä ja Euroopan mestari. Hän voitti ammattilaisurallaan 35 ottelua, joista 10 tyrmäyksellä ja hävisi kolme ottelua. Tatlin valmentajana toimi Pekka Mäki.
Yksityiselämä

Tatli on tunnustuksellinen muslimi. Hänellä on pikkuveli, Shukri.
Tatli sai puolisonsa kanssa pojan tammikuussa 2018 ja toisen lapsen, tytön elokuussa 2019. Tatli voitti ensimmäisenä urheilijana Tanssii tähtien kanssa -tanssiohjelman syksyllä 2018.
Eerik Stenkilinpoika

| Eerik Stenkilinpoika> Ruotsin kuningas |
| --- | --- |
Valtakausi:  1066–1067   vastahallitsijana Eerik Pakana
Edeltäjä:  Stenkil
Seuraaja:  Halsten

Kuollut:  1067
Suku:  Stenkilin suku
Isä:  Stenkil
Uskonto:  katolilaisuus
Eerik Stenkilinpoika oli Ruotsin kuningas Stenkilin vanhin poika, joka Stenkilin kuoltua 1066 julistautui Ruotsin kuninkaaksi. Eerik soti valtaistuimen hallinnasta Eerik Pakanan (Erik Hedning) kanssa. Molemmat Eerikit kuolivat sodan seurauksena 1067, ja kuninkaaksi nousi Stenkilin toinen poika, Halsten.
Historiallisissa lähteissä Eerik Stenkilinpoika mainitaan vain Adam Bremeniläisen kronikassa Gesta Hammaburgensis ecclesiae pontificum.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Stenkil | Ruotsin kuningas vastahallitsijana Eerik Pakana | Seuraaja: Halsten |
Esefjorden

| Esefjorden |
| --- | --- |

Sijainti:  Sogn ja Fjordane,  Norja
Päävuono:  Sognevuono
Merialue:  Atlantin valtameri
Esefjorden on Sognevuonoon kuuluva sivuvuono Sognin ja Fjordanen läänissä Länsi-Norjassa. Vuono sijoittuu kokonaan Balestrandin kunnan alueelle.
Vuonon varrella sijaitsee mm. Balestrandin kylä.
Esplanadi (albumi)

| Esplanadi Hootenanny Trio |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 1997
 Formaatti: CD-levy
 Tyylilaji: folk
 Kesto: 51.50
 Levy-yhtiö: Warner Music
Hootenanny Trion muut julkaisut
| Korvessa kuusen juurella 1967 | Esplanadi 1997 |   |
Esplanadi on vuonna 1997 julkaistu 20 suosikkia -sarjaan kuuluva Hootenanny Trion kokoelmalevy.
Kappaleet

Esplanadi – 4.25 (säv. ja san. Keijo Räikkönen)
En voi sua unhoittaa – 1.57 (säv. ja san. trad.)
Hei Jallerii – 2.39 (säv. trad., san. Pertti Reponen)
Voi ystäväin – 2.50 (säv. ja san. trad.)
Hyvää iltaa – 2.43 (säv. ja san. trad.)
Jussi ja Liisa – 3.51 (säv. trad., san. Keijo Räikkönen)
We Shall Overcome – 1.42 (säv. ja san. trad.)
Neitonen (Niin minä neitonen sinulle laulan) – 3.00 (säv. trad., san. Pertti Reponen)
Oman kullan silmät – 1.56 (säv. trad.)
Serenadi – 2.01 (säv. ja san. trad.)
Säkkijärven polkka – 1.42 (säv. trad., san. Pertti Reponen)
Tatuoitu nainen – 1.52 (säv. trad., san. Pertti Reponen)
Sikk Wilhelm – 3.28 (säv. ja san. Keijo Räikkönen)
Hilapalahippan – 2.16 (säv. trad.)
Kesäyönä – 3.09 (säv. ja san. trad.)
Pennillä linnunsiemeniä (Feed the Birds) – 2.24 (säv. Richard M. Sherman, Robert B. Sherman, san. Keijo Räikkönen)
Rauman ganal – 2.50 (säv. trad., san. Into Parvala, Eero Rantanen)
Pertsan parempi polkka – 2.33 (säv. ja san. useita (potpuri))
Chim-chim-cheree – 2.37 (säv. Richard M. Sherman, Robert B. Sherman, san. Pertti Reponen)
Halitulijallaa – 1.54 (säv. trad., san. Tatu Pekkarinen)
Eseosa Aigbogun

Eseosa Aigbogun vuonna 2022.
Eseosa Mandy Aigbogun (s. 23. toukokuuta 1993 Zürich) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 166-senttimetrinen. Hän edustaa italialaisseura AS Romaa ja on pelannut Sveitsin naisten maajoukkueessa vuodesta 2013.
Aigbogun edusti kotimaassaan FC Zürichiä vuosina 2009–2011 ja FC Baselia vuosina 2011–2016. Hän edusti saksalaista 1. FFC Turbine Potsdamia kausina 2016–2018 ja ranskalaista Paris FC:tä kausina 2018–2023.
Aigbogun on pelannut Sveitsin naisten maajoukkueessa ennen vuoden 2023 MM-kilpailujen alkua 91 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.
Eredivisie (salibandy)

| Eredivisie |
| --- | --- |
Laji:  Salibandy
Maa(t):   Alankomaat
Perustettu:  1999
Joukkueita:  8 (miehet) 6 (naiset)
Alempi taso:  1ste divisie
Sivusto:  www.nefub.nl
Eredivisie on Alankomaiden salibandyn korkein sarjataso. Miesten sarjassa pelaa kaudella 2020–2021 8 joukkuetta ja naisten sarjassa 6.
Joukkueet 2020-2021 > Miehet

FB Agents
Blue Falcons
UFC Groningen
Hot Flames
UA Sonics
Tilburg Floorball
UFC Utrecht
Joukkueet 2020-2021 > Naiset

HSK Agents
Groningen Messed Up
Hot Flames
UA Sonics
UFC Utrecht
Etu (shakki)

Etu tarkoittaa shakissa toisen pelaajan parempaa asemaa. Erilaisia etutyyppejä ovat aikaetu, jossa pelaajalla on kellossaan enemmän aikaa kuin vastustajalla; materiaalietu, jolloin hänen nappuloidensa yhteisarvo on suurempi kuin vastustajan nappuloilla; tai asemaetu, jolloin hänen nappulansa sijaitsevat paremmin. Eri tyypin etu voi muuttua toiseksi.
Emil von Wolff

Emil von Wolff (1818–1896) oli saksalainen maanviljelyskemisti. Hän toimi vuodesta 1851 johtajana Saksan ensimmäisessä maatalousalan koelaitoksessa, joka sijaitsi Möckernissä lähellä Leipzigia. Vuonna 1854 von Wolff valittiin Württembergissä sijaitsevan Hohenheimin metsä- ja maataloudellisen korkeakoulun professoriksi ja hän työskenteli myös korkeakoulun oheen 1866 perustetun koelaitoksen johtajana. Hänen tutkimustensa kohteena oli erityisesti kasvien lannoitus ja kotieläinten ruokinta.
Teoksia

Grundlagen für die rationelle Fütterung des Pferdes, 1886–1887
Die naturgesetzlichen Grundlagen des Ackerbaues, 3. painos 1856
Praktische Düngerlehre, 18. painos 1926
Die rationelle Fütterung der landwirtschaftlichen Nutztiere, 7. painos 1899
Kirjallisuutta

Kellner: Emil von Wolff, 1898
Etujärjestö

Etujärjestö on ryhmä, joka pyrkii ajamaan oman jäsenistönsä tai viiteryhmänsä etuja. Usein sanalla tarkoitetaan taloudellisia etujärjestöjä, kuten työnantaja- ja työntekijäjärjestöjä sekä tuottajajärjestöjä. Etujärjestöjen asema ja rooli poliittisessa järjestelmässä vaihtelevat eri yhteiskunnissa ja eri aikoina. Suomessa vuoden 1968 jälkeen tehdyissä tulopoliittisissa kokonaisratkaisuissa työntekijöiden ja työnantajien etujärjestöt neuvottelivat hallituksen kanssa valtakunnallisen taso ratkaisuista. 
Etujärjestöiksi voidaan kutsua myös joitakin yhdistyksiä, uskonlahkoja ja seuroja. Myös osuuskunnat sekä työelämäyhteistyötä promotoivat kuten opistot, ammattikorkeakoulut sekä yliopistot saattavat joutua eturistiriitatilanteisiin.
Monien etujärjestöjen toiminnan keskeinen osa on päätöksentekijöiden lobbaaminen. Vuonna 2015 laskettiin, että Brysselissä toimii yli 600 kaupankäynnin ja ammattilaisten etujärjestöä, jotka pyrkivät vaikuttamaan Euroopan unionin päätöksentekijöihin.
Esther Kamatari

Esther Kamatari vuonna 2006.
Esther Kamatari (s. 30. marraskuuta 1951 Bujumbura) on burundilainen malli, kirjailija ja prinsessa.
Elämänvaiheita

Esther Kamatari syntyi Burundin hallitsijasuvun jäseneksi. Hänen isänsä oli prinssi Ignace Kamatari. Hän sai koulutuksensa l´Ecole Nationale d´Adminstration du Burundissa. Burundi itsenäistyi vuonna 1962 ja sotilasvallankaappaus lopetti monarkian vuonna 1966. Vuonna 1970 Kamatari katsoi viisaammaksi poistua kotimaastaan. Hän asettui Pariisiin, missä työskenteli mallina.
Itsenäistymisen jälkeen Burundin sisäpolitiikkaa ovat värittäneet levottomuudet, erityisesti maan kansallisuusryhmien hutujen ja tutsien väliset valtakamppailut. Burundissa 1990-luvulla käyty sisällissota ja konfliktit naapurimaiden välillä ovat koskettaneet erityisesti maan lapsia. Kamatari on tehnyt paljon auttamistyötä burundilaisia auttavassa hyväntekeväisyysjärjestössä.
Sisällissota päättyi Etelä-Afrikan välittämään rauhaan. Kamatari on perustanut Abahuza-puolueen (suom. ihmiset yhteen) joka yrittää palauttaa Burundiin monarkian. Joidenkin mielestä vain puolueista riippumaton ja kansallisuusrajojen yläpuolella oleva hallitsija voi hallita maata.
Kamatarilla on edellisestä avioliitostaan tytär Frédérique Bassez Kamatari ja nykyisestä avioliitostaan kaksi poikaa, Jade Herbulot ja Arthur Herbulot Kamatari.
Käännös suomeksi
Etuharus

Keulaharus punaisella mastonhuipputakilassa.
Keulaharus tai etuharus on harus, joka tukee purjeveneen mastoa edestäpäin. Usein kuulee keulaharuksesta käytettävän myös nimeä förstaagi. Keulaharus on yleensä teräsvaijeria. Yhdessä peräharuksen ja vanttien kanssa keulaharus pitää mastoa pystyssä.
Keulaharukseen myös kiinnitetään veneen keulapurje eli fokka tai genua. Keulapurje voi kiinnittyä keulaharukseen joko pistoolihaoilla tai se voidaan pujottaa erityiseen profiiliin. Nykyisin on yleistynyt myös keulapurjeen rullalaite, jossa purje rullataan haruksen ympärille silloin, kun sitä ei tarvita.
Keulaharuksen yläpään kiinnityspiste mastossa vaihtelee. Jos harus kiinnittyy maston huippuun, puhutaan mastonhuipputakilasta tai "toppirikistä". Jos harus kiinnittyy jonkin matkaa maston huipun alapuolelle, on kyse osatakiloidusta veneestä. Tässä takilassa on etuna mahdollisuus säätää purjeita taivuttamalla maston ohutta huippua takaharuksen sekä mahdollisesti myös barduunoiden avulla.
Purjeet, masto ja takila
| --- | --- |
Purjeet:  Genua · Genaakkeri · Kahvelipurje · Latinalaispurje · Raakapurje · Spinaakkeri · Course · Driver · Extra · Fokka · Haruspurje · Isopurje · Moonsail · Spanker · Studding · Tallboy · Prammipurje · Topsail · Trysail
Purjeen osat ja materiaalit:  Jalus/skuutti · Halssi · Dacron · Foot · Head · Kevlar · Spectra · Liesma eli liikki, liiktouvi · Reiviseisinki · Roach · Tack
Mastot ja puomit:  Fokkapuomi · Puomi · Kahveli · Kokkapuu · Jiggermasto · Masto · Isomasto · Mesaanimasto · Märssy · Puntarihaarukka · Raakapuu · Masthead Truck · Saalinki · Spinaakkeripuomi
Takilan muut osat:  Ahdin eli prässi · Harus eli staaki · Talja · Boom vang · Buntlines · Cleat · Clewlines · Cunningham · Downhaul · Etuharus · Seistinki · Gooseneck · Guy · Jury Rig · Nostin · Outhaul · Peak · Preventer · Ratlines · Juokseva riki · Sakkeli · Kiinteä riki · Vantti · Stay mouse · Stays · Throat · Trapetsi
Esporte Clube Vitória

Esporte Clube Vitória, paremmin tunnettu pelkästään nimellä Vitória, on Bahian kaupungissa Brasiliassa toimiva urheiluseura, joka on tullut tunnetuksi jalkapallojoukkueestaan.
Entisiä pelaajia

Bebeto
Dida
Vampeta
Dejan Petkovic
Dudu Cearense
David Luiz
Campeonato Brasileiro Série A kausi 2018
América | Atlético Mineiro | Atlético Paranaense | Bahia | Botafogo | Ceará | Chapecoense | Corinthians | Cruzeiro | Flamengo | Fluminense | Grêmio | Internacional | Palmeiras | Paraná | Recife | Santos | São Paulo | Vasco da Gama | Vitória
Esther Herranz García

| Esther Herranz García |
| --- | --- |

Euroopan parlamentin jäsen
 21.1.2002–1.7.2019 16.7.2024–  
Ryhmä:  EPP-ryhmä
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. heinäkuuta 1969 (ikä 55) Logroño, Espanja
Kansalaisuus:  espanjalainen
Tiedot
Puolue:  Kansanpuolue
Esther Herranz García (s. 3. heinäkuuta 1969 Logroño, Espanja) on espanjalainen poliitikko. Herranz García edustaa kansanpuoluetta. Herranz García on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä vuosina 2002–2019 ja uudelleen heinäkuusta 2024 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa keskusta-oikeistolaista EPP-ryhmää.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Esther Herranz García Wikimedia Commonsissa
Esther Herranz García Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Emil von Qvanten

Emil von Qvanten elämänsä loppupuolella.
Emil von Qvanten, salanimi Peder Särkilax, (22. elokuuta 1827 Pori – 5. joulukuuta 1903 Sanremo) oli suomalaissyntyinen runoilija.
Von Qvanten julkaisi kahtena vuonna, 1845 ja 1849, runokalenterin Lärkan ('Leivonen'), johon sisältyy "Suomis sång". Kokoelma Dikter ('Runoja') ilmestyi vuonna 1851. Salanimellä Peder Särkilax hän julkaisi vuonna 1855 poliittisen pamfletin Fennomani och skandinavism, jossa hän vaati Suomen erottamista Venäjästä ja asettui kannattamaan ajatusta suomalais-skandinaavisesta liittovaltiosta. Tilanne juontui Krimin sodasta. Von Qvanten oli muuttanut jo vuonna 1853 Suomesta Ruotsiin. Siellä hän oli aateloidun sukunsa edustajana valtiopäivillä. Hän oli kuningas Kaarle XV:n hovikirjastonhoitaja vuosina 1864–1872. Hän matkusteli maailmalla ja asettui sitten vuonna 1890 Italiaan, missä hän toimi lehtimiehenä. Von Qvanten ei voinut elämänsä loppupuolella enää palata kotimaahansa venäläisvaltaa arvostelleitten kirjoitustensa vuoksi. Kootut runot Dikter, nya och gamla ilmestyi 1880. Emil von Qvanten on haudattu sukunsa aikanaan omistaman Mäntsälän Ylikartanon maille.[lähde? ]
Von Qvanten kirjoitti sanat Suomen lauluun (”Suomi-Sång”) vuonna 1842. Runo on myöhemmin tullut tunnetuksi kuorolauluna Fredrik Paciuksen säveltämällä melodialla. Sanoitusta on korjannut J. L. Runeberg.
Von Qvantenin puoliso oli ruotsalainen kirjailija Aurora von Qvanten.
Teokset

Lärkan, 1844 ja 1849
Dikter, 1851
Lyriska dikter, 1859,
Dikter, nya och gamla, 1880
Sveriges skönaste folkvisor, 1882
Fyra sagodikter, 1900
Fennomani och skandinavism, 1855, salanimellä Peder Särkilax
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta Emil von Qvanten on Wikiaineistossa
Etelämantereenkihu

| Etelämantereenkihu |
| --- | --- |
 Etelämantereenkihu Terra Novan lahdella.
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Heimo::  Kihut Stercorariidae
Suku::  Kihut Stercorarius
Laji::  maccormicki
Kaksiosainen nimi
 Stercorarius maccormicki  Saunders, 1893 
Synonyymit
 Catharacta maccormicki (Saunders, 1893)  Stercorarius maccormicki maccormicki Christidis ja Boles (2008)  Stercorarius maccormicki maccormicki AOU:n luettelo (1998 + liitteet) 
Katso myös
   Etelämantereenkihu Wikispeciesissä   Etelämantereenkihu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Etelämantereenkihu (Stercorarius maccormicki) on kihujen sukuun kuuluva lintulaji, joka elää eteläisellä pallonpuoliskolla. Sen kannan arvioidaan olevan vakaa.
Lajin levinneisyysaluetta ovat Antarktis, Antigua ja Barbuda, Argentiina, Barbados, Brasilia, Kanada, Chile, Costa Rica, Dominikaaninen tasavalta, Falklandinsaaret, Ranskan Guayana, Guadeloupe, Japani, Malediivit, Martinique, Meksiko, Mikronesia, Montserrat, Mozambique, Namibia, Uusi-Seelanti, Panama, Peru, Saint Kitts ja Nevis, Saint Lucia, Saint-Pierre ja Miquelon, Saint Vincent ja Grenadiinit, Seychellit, Etelä-Afrikka, Etelä-Georgia ja Eteläiset Sandwichsaaret, Suriname, Trinidad ja Tobago sekä Yhdysvallat.
Lisäksi sitä tavataan muuttolintuna seuraavilla alueilla: Australia, Bermuda, Komorit, Ecuador, Egypti, Fidži, Grönlanti, Intia, Indonesia, Israel, Jordan, Kenia, Mauritius, Oman, Portugali, Somalia, Sri Lanka ja Jemen sekä alkuperältään tuntemattomana seuraavilla alueilla: Bouvet’nsaari, Guatemala, Palau ja Neitsytsaaret.
Etelämantereenkihu pesii kaikkialla Antarktiksen rannikoilla, etenkin Rossinmeren alueella. Muuttomatka talvehtimisalueelle suuntautuu pohjoiselle Tyynellemerelle ja Pohjois-Atlantille. Muuttomatka voi ulottua jopa Alaskaan tai Grönlantiin.
Etelämantereenkihu pesii melko vähälumisilla alueilla Antarktiksella. Sen ravintoa on pääasiassa kala, mutta se saalistaa myös pingviinejä ja yksinomaisesti niitä varsinkin jos pesintä sattuu pingviiniyhteiskunnan lähistölle.
Lajin kannan suuruudeksi arvioidaan 6 000–15 000 aikuista yksilöä, mutta arvio on hyvin epävarma. Myöskään kannan vakaudesta ei ole varmaa tietoa mutta sen oletetaan olevan vakaa.
Taksonomia

IUCN sijoittaa lajin sukuun Catharacta (del Hoyo and Collar 2014). Isokihu, C. antarctica ja C. maccormicki (Sibley and Monroe 1990, 1993), jotka ovat koko alueella esiintyviä lajeja, pysyvät erillisinä lajeina, kun taas Christidis and Boles (1994) ja Turbott (1990) sisällyttävät lonnbergin ja antarctican isokihun alalajiksi ja AERC TAC (2003) sisällyttävät etelämantereenkihun isokihun alalajiksi.
Ernesti Aarnio

Kaarlo Ernesti (Karl Ernest, K. E.) Aarnio (27. tammikuuta 1877 Helsinki – 18. tammikuuta 1938 Kalanti) oli suomalainen kirkkoherra, lääninrovasti ja kokoomuksen kansanedustaja.
Aarnion vanhemmat olivat tehtaantyömies Johan Robert Henriksson ja Amanda Wilhelmina Simstedt. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta 1896 ja suoritti Helsingin yliopistossa teologian preliminääritutkinnon 1897 ja teologian erotutkinnon 1900. Hänet vihittiin papiksi 1900 ja hän suoritti pastoraalitutkinnon 1903.
Aarnio oli Laukaan papiston apulaisena ja vt. kirkkoherrana 1900–1903, Korpilahdella kirkkoherran apulaisena, armovuoden saarnaajana, vt. kappalaisena ja vt. kirkkoherrana 1903–1904, 1904–1905 ja 1906–1908, Uuraisten vt. kirkkoherrana 1904 ja 1905–1906 sekä Kymin vt. kirkkoherrana 1908–1909. Hän oli sitten Korpilahden kappalaisena 1909–1915, Teiskon kirkkoherrana 1915–1921 sekä Turun läänin Uudenkirkon, myöhemmin Kalannin kirkkoherrana 1921–1938. Hämäläinen toimi vt. lääninrovastina 1928–1930 ja hän oli lääninrovasti 1930–1938.
Aarnio oli kansanedustajana 1927–1929 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli Teiskon ja Turun läänin Uudenkirkon kunnanvaltuustojen jäsenenä.
Ernesti Aarnio oli naimisissa vuodesta 1904 Minna Johanna Vilénin kanssa.
Aiheesta muualla

Hartaustilaisuus Kalannin kirkon vieressä. Efraim Jaakkolan muistolaatan kohdalla, kuvassa Kalannin seurakunnan kappalainen Paavo O. Ekko ja Kalannin seurakunnan kirkkoherra ja rovasti Kaarlo Ernesti Aarnio, kuvaaja F. M. Karrakoski, Uudenkaupungin museon kuvakokoelmat (Finna)[vanhentunut linkki]
Ernest d’Hervilly

Ernest d’Hervilly.
Ernest Marie d’Hervilly (26. toukokuuta 1839 Batignolles-Monceau, Seine – 18. marraskuuta 1911 Champigny-sur-Marne) oli ranskalainen kirjailija.
Rautatieinsinöörinä työskennellyt d’Hervilly kirjoitti huvinäytelmiä, historiallisia ja seikkailuromaaneja, tapainkuvauksia ja lastenkirjoja. Hänen kertomuksensa Historiantakaisen pojan seikkailut (Aventures d’un petit garçon préhistorique en France, 1888) käännettiin venäjäksi ja julkaistiin neuvostoaikaan lapsille muokattuna.
Suomennettu teos

Historiantakaisen pojan seikkailut. Kuudennesta venäjänkielisestä painoksesta suomentanut Lea Helo. Petroskoi: Kirja, 1935.
Edison (New Jersey)

| Edison |
| --- | --- |
 Edison Tower
 vaakuna
 Edison Middlesexin piirikunnan kartalla.
 Edison
 Koordinaatit: 40°31′39″N, 74°23′36″W 
Valtio:   Yhdysvallat
Osavaltio:  New Jersey
Piirikunta:  Middlesex
Väkiluku (2010):  99 967
 
 www.edisonnj.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Edison on kunta (township) New Jerseyn osavaltiossa Middlesexin piirikunnassa. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 99 967.
Maantiede

Edison sijaitsee New Jerseyn osavaltion koillisosassa Middlesexin piirikunnassa. Kaupungin vieressä virtaa Raritanjoki. Edisonista lounaaseen sijaitsee New Brunswickin kaupunki.
Historia

Alueen varhaiset siirtolaiset saapuivat nykyisen kaupungin alueelle sen hedelmällisen viljelymaan ja purjehduskelpoisen Raritanjoen houkuttelemina 1600-luvulla. Aina 1900-luvun ensimmäiselle puoliskolle saakka alueella oli useita erillisiä pieniä kyliä, joita erottivat suuret maatilat. Nykyisen Edisonin aikaisempi nimi oli Raritan. Raritan muodostettiin vuonna 1870 osista Piscatawaytä ja Woodbridgeä vuonna 1870. Tuolloinen Raritan käsitti myös nykyisin erilliset Highland Parkin ja Metuchenin. Keksijä Thomas Edison asui Menlo Parkissa vuosien 1876 ja 1884 välillä. Raritan sai hänen mukaansa uuden nimen Edison vuonna 1951. Ensimmäisen maailmansodan aikana Raritan Arsenal ja Camp Kilmer. Kaupungin asukasluku kasvoi etenkin toisen maailmansodan jälkeen.
Talous

Paikallisen teollisuuden tuotteita ovat esimerkiksi elektroniikka, atuonosat ja teollisuuskoneet. Raritan Center on Edisonissa sijaitseva yrityspuisto. Alueella on useiden eri yhtiöiden toimistoja, varastoja ja logistiikkakeskuksia.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Edisonissa aikavälillä 2014–2018 olivat 98 687 USD ja henkilöä kohden 42 869 USD. 5,3 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö

Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 99 967 ja vuoden 2019 arvion mukaan 99 758. Kaupungin asukkaista 36,8 % oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 31,6 %), 7,7 % afroamerikkalaisia, 10,4 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 48,3 % aasialaisia. 57,3 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä, kuin englantia ja 46,5 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Kaupungissa on huomattava määrä intialaisia ja kiinalaisia asukkaita. Oak Tree Road-tien seutu tunnetaan lempinimellä Little India. Intialainen yhteisö on kasvanut 1960-luvulta lähtien.