Vasknarva
Sijainti ja nimi

Narvanjoen yläjuoksulle jää maantieteellisesti Itä-Virumaan Struugan luhta-alue, jossa on kolme kylää, Vasknarva, Jaama ja Karoli, jossa kasvaa Vasknarvan dyynimännikköä ja esiintyy runsaasti suoaluetta. Muinaisina aikoina sanotaan "Sõrenskin kaupungin" olleen saarella. Narvanjoen yläjuoksu Peipsistä sijaitsi tuolloin nykyisestä paikasta 5 km:n verran lännempänä ja nykyisellä paikalla virtasi vain kapea puro nimeltä "Ankeriasvirta". Myöhemmin Peipsi valtasi kuitenkin osan rannasta, Narvanjoki muutti uomaansa ja alkoi virrata "Ankeriasvirran" entisellä pohjalla. Vanhan reitin tukki hiekka ja ajan myöten alue muuttui soisemmaksi. Tästä syystä Vasknarvaa ympäröivät useat suot. Narvanjoen vanhaa sänkyä voi tarkkailla vielä tänäkin päivänä. Koska lähellä Narvaa on joskus ollut Vepsküla, nimeä Vasknarva on yhdistetty myös vepsänkielisiin sanoihin ”vaśkmaińe” eli 'uusi' ja ”narva” eli putoava vesi, koski tai vesiputous.
Joissakin lähteissä kerrotaan, että yhden vahvistamattoman version mukaan kylän vironkielinen nimi lienee sanasta "vastakkainen” tai "vastapäätä" tai että virolaisten historioitsijoiden tutkimuksen mukaan Syrenetsia kutsuttiin ennen vanhaan Vastne-Narvaksi, mikä tarkoitti toisessa päässä olevaa.  Tämä versio johtunee siitä, että historiallisen jaon mukaan Tarton rauhan jälkeen vuosina 1920–1944 Virumaan Vaivaran pitäjälle (vir. Vaivara kihelkond ritarikunnan linnakartanon lisäksi kuului vielä vastarannan Skamjan kylä. Kylää pidetään hyvin vanhana, koska 1900-luvun alussa arkeologit löysivät jälkiä ihmisistä, jotka ovat asuneet siinä 1300-luvulta lähtien. Se oli alun perin kalastajakylä. Samanaikaisesti Vtroja-joen suun oikealle puolelle rakennettavan puisen venäläisen linnoituksen kanssa vastapäätä Syrenetsiin nousi Liivin linnoitus Neishloss (Vask-Narva). Kylien nimet eivät olleet sattumaa. Kaukaisessa menneisyydessä venekalastus kukoisti tällä järvellä ja Pihkovasta purjehti monia suuria järvialuksia-purjelaivoja, jotka jossain vaiheessa korvattiin jokilaivoilla. Venemiehet rakastivat istua ja lepäillä joen rannoilla valtavilla penkeillä (ven.  скамья́ e. skamja eli penkki), ihaillen joen kauneutta ja vastarannan Syrenetsin linnoitusta. Skamja on kuulunut myös Skarjatinan kuntaan, Narvatagusen pitäjälle ja Viron sosialistiseen neuvostotasavaltaan vuoteen 1940 saakka. Jossain vaiheessa Vasknarva kuului Itä-Virumaan Alajõen kunnan alueelle ja joen toisella puolella vastakkaisella rannalla oleva Skamjan kylä Slantsevskyn kuntaan, Leningradin alueella.
Sekä Vasknarva että Skamja olivat strategista seutua Pihkovan, Jurjevin ja Narvan välillä kulkeneelle laivaliikenteelle ja siksi oli jatkuvaa tarvetta maiden välisen rajan turvaamiseen Narvanjoen yläjuoksulla niin Vanha-Liivinmaan kuin Ruotsin kuningaskunnan aikana. Täällä saattoivat tavata saksalainen ritari ja venäläinen, joka etsi turvaa Virosta, ja saksalaisia maanomistajia paenneet virolaiset maatyöläiset, jolla ei ollut varaa ostaa hedelmällistä maata ja joutui asettumaan tulva-alueelle. Täällä löysivät suojan myös useat rikollisen menneisyyden omaavat henkilöt. Koska täällä Viron suurin järvi ja joki kohtaavat, joita pitkin kulki tuolloin huomattava määrä tavaraa, alueen asukkaat rikastuivat kaupankäynnissä. Peipsin suurimmat proomut puutavaran kuljetukseen kuuluivat Vasknarvan venäläisille. Paikkakunta siirtyikin useita kertoja Liivinmaan ritarikunnalta venäläisille ja sitten ruotsalaisille, taas venäläisille ja jälleen ruotsalaisille ja sitten taas venäläisille ja sen mukaan vaihtui myös nimi. Kun rautatien avaamisen myötä vesiliikenne alkoi vähentyä, Sõrenetsin asukkaiden piti etsiä uusia tulonlähteitä muualta.
Vasknarvan linnoituksen viereen asettuneet ensimmäiset venäläiset nimittivät paikkaa Sõrenetsiksi. On mahdollista, että tämä venäjänkielinen kylän nimi Sõrenets eli ven. Сырене́ц on yhtynyt luonnon antamaan kuvaukseen alueesta ja johtunut venäjänkielisestä sanasta "сыреть" tai ”сырость”, joka tarkoittaa ympäröivien laajojen soiden aiheuttamaa kosteutta tai jatkuvista kevättulvista kastumista. Nimellä Sõrenets tai Serenez kyseessä oli Viron ensimmäinen kylä, jolla oli venäjänkielinen nimi. Muinaisista ajoista lähtien Moskovan kronikoihin väitetään kuuluneen sellaisten kaupunkien kuin Jurjev (Derpt ja nykyisin Tartto), Kolõvan (Revel, Tallinna), Rugodiv (Narva) ja Syrensk (Sõrensk), saksalaisten alaisuudessa nimeltään Neishlos. Tässä Syrenskiä ei saisi sekoittaa muinaisten vjatitšien kaupunkiin Serenskiin. Vuonna 1427 alkoi uuden ampuma-aseiden käyttöön soveltuvan linnoituksen rakentaminen, jolloin linnoitus sai lempinimen New Narva, saksalaisella murteella Nyslot(t) ja kylän uskotaan saaneen virolaisen nimensä juuri näistä vaikutteista johtuvasti. Väitetään, että virolainen nimi Vasknarva osoittaa, että linnoitus rakennettiin myöhemmin kuin v. 1276 rakennettu Narvan linnoitus, joka oli näin verrattuna jo ”vanha linnoitus” ja siitä johtui nimi Uusi-Narva. Myöhemmin nimen muotoa Vasknarva on luultavasti muokattu aikaisemmasta nimestä Vastne-Narva, jossa alkuosaa on lyhennetty ja äänne -tne on korvattu k-kirjaimella. Nimessä on tuotu esille vironkielinen ”vaśkne”, ”vahtse” tai ”vastne” (eli ’uusi’ tai `’tuore’), jolloin selityksen oletetaan perustuvan siihen, että tämä etelävirolainen sana oli aiemmin yleinen sana myös Peipsijärven pohjoisrannikolla, ja josta luultavasti paikan nimeksi koitui Vaśkne-Narva tai Vahtse-Narva. Joidenkin lähteiden mukaan ”vahtsea” voi vertailla vatjankielisen sanan ”vahtši” tai ”vazgē” (‹kuparin) kanssa, koska suomalais-ugrilaisista heimoista vatjalaiset asettuivat ensimmäisinä pysyvästi Vasknarvan alueelle ja 1400- ja 1500-luvuilla heitä asui siinä rinnakkain venäläisten ja virolaisten kanssa. Itse asiassa ei tiedetä, oliko vironkielisiä asutusnimiä olemassa ennen 1600-lukua. Legendan mukaan, kun Kiovan ruhtinatar Olga oli 1000-luvulla käymässä paikkakunnalla, asukkaat toivat hänelle syreenikimpun. Siksi kylää kutsutaan Syrenetsiksi. Vuoden 1667 kartalla Sõrenetsin väitettään olleen nimellä Wasknarfen, myöhemmin Wasnarfuen, West Narva ja Wasknarwa. Suuren Pohjan sodan jälkeiset myöhemmät maininnat kylästä ovat vuodelta 1796 Serinez (ven. Серинецъ), v. 1844 Serenitz (ven. Сереницъ), v. 1871 Serenits, noin v. 1900 Sõrenets (ven. Сыренецъ) ja v. 1919 Vasknarva, joissakin Sõrenets vuoteen 1923 saakka ja joissakin, että vuonna 1934 Sõrenetsista tuli Vasknarvan kunta. Jotkut lähteet kertovat taas, että nimi Vasknarva johtui ritarikunnan linnan kuparikatosta.