stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kreikan kieli
Historia > Yleiskuva

| Kielen vaihe | Kielen vaihe | Ajoitus (n> ) | Piirteet |
| --- | --- | --- | --- |
| Myöhäinen indo­eurooppalainen kanta­kieli | Myöhäinen indo­eurooppalainen kanta­kieli | 3000–2000-luku eaa. | Indoeurooppalaisen kantakielen viimeiset kehitysvaiheet: sen kreikan kielelle ja indoiranilaisille kielille sekä kreikalle, armenialle ja fryygialle yhteisten piirteiden muodostuminen. |
| Muinais-kreikka | Alkukreikka | 2000-luvun eaa. loppu | Niiden piirteiden muodostuminen, jotka erottavat kreikan kielen indoeurooppalaisesta kantakielestä sekä muista indoeurooppalaisista kielistä, mutta jotka ovat yhteisiä kaikille muinaiskreikan murteille ennen niiden erkaantumista. |
| Muinais-kreikka | Mykeneläinen kreikka | 1000-luku eaa. | Kreikan kielen jakaantuminen kolmeen tai neljään päämurteeseen, jotka vastaavat pääpiirteissään myöhempiä klassisen kreikan murteita. |
| Muinais-kreikka | Klassinen kreikka | 1. vuosituhannen alusta eaa. klassisen kauden loppuun | Kreikan murteiden eriytyminen, toisaalta joidenkin kaikille murteille yhteisten piirteiden muodostuminen. Vahvat murre-erot, josta syystä ”kreikan kieli” on käsitteenä varsin abstrakti; kieli oli murteiden kokoelma. |
| Muinais-kreikka | Koinee-kreikka | Hellenistiseltä kaudelta antiikin ajan lopulle | Kielen yhtenäistyminen yleiskreikaksi, joka pohjautui ennen kaikkea Attikan murteeseen. |
| Muinais-kreikka | Bysantin kreikka | Bysanttilainen keskiaika vuoteen 1453 | Koinee-kreikassa pysyttäytyneen kirjakielen ja kansan käyttämän puhekielen eriytyminen toisistaan (diglossia). |
| Nykykreikka | Nykykreikka | 1453– | Nykykreikan kirjakielten (katharévousa, dimotikí) kehittyminen ja kielimuotoa koskeneet Kreikan kielikiistat. Kirjakielen vakiintuminen dimotikí-muotoon 1900-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. |
Historia > Muinaiskreikka

Kreikan kielen varhaisin tunnistettavissa oleva muoto eli alkukreikka erkaantui indoeurooppalaisesta kantakielestä 2000-luvulla eaa. Kreikan kielen dokumentoitu historia alkaa puolestaan mykeneläisestä kreikasta vuoden 1400 eaa. paikkeilla. Kreikan kielen kirjoitettu historia ulottuukin kauemmaksi kuin minkään muun nykyisin puhutun kielen, lukuun ottamatta mahdollisesti kiinaa, jonka tuonaikaista ääntämystä ei kuitenkaan tunneta. Vanhimmat tunnetut kreikankieliset dokumentit ovat mykeneläisen kulttuurin lineaari-B-tavukirjoitustekstejä, joita on löydetty muun muassa Mykenestä ja Knossoksesta. Niissä käytetyn kirjoitus­järjestelmän onnistui selvittämään Michael Ventris 1950-luvulla. Mykeneläisen kulttuurin tuhouduttua alkoivat Kreikan pimeät vuosisadat, jolloin kreikkaa ei tiettävästi kirjoitettu.
Antiikin Kreikan huippukauden kreikka tunnetaan klassisena kreikkana. Kreikkalaisten siirtokuntien perustamisen myötä kreikan kieli levisi laajalle ympäri Välimeren ja Mustanmeren alueita. Klassisessa kreikassa oli monia murteita, jotka kuitenkin olivat keskenään pääosin ymmärrettäviä. Päämurteet olivat joonialainen ja attikalainen murre, doorilainen murre, aiolialainen murre sekä arkadokyproslainen murre. Murrealueet vakiintuivat 800–700-luvuilla eaa. Samoihin aikoihin kreikkaa alettiin jälleen kirjoittaa, nyt käyttäen foinikialaisen kirjaimiston pohjalta kehitettyä kreikkalaista kirjaimistoa. Yhtenäistä kirjakieltä ei kuitenkaan ollut, vaan monet murteet olivat kirjallisessakin käytössä.
Kreikkaa käyttänyt antiikin kreikkalainen kirjallisuus sai alkunsa Homeroksen Iliaasta ja Odysseiasta, ja kehittyi huippuunsa klassisella kaudella 400- ja 300-luvuilla eaa. Hellenistisellä kaudella kehittyi Attikan murteeseen perustunut yleiskieli, koinee-kreikka. Aleksanteri Suuren valloitusten myötä kreikan kieli levisi laajalti käyttöön myös Lähi-idässä, ja myös Uusi testamentti kirjoitettiin alun perin kreikaksi. Koinee oli myöhemmin käytössä myös Bysantin valtakunnan kirjakielenä, Bysantin kreikkana, mutta vuosisatojen kuluessa kansanomainen puhekieli erkani siitä yhä enemmän, mikä johti diglossiaan.
Kirjaimisto

Kreikkalaista kirjaimistoa on käytetty kreikan kielen kirjoittamiseen 700-luvulta eaa. lähtien. Se perustuu foinikialaiseen kirjaimistoon ja siihen kuuluu 24 kirjainta, alkaen alfasta ja päättyen oomegaan. Kirjaimisto vakiintui 300-luvulla eaa., ja on säilynyt siitä lähtien käytännössä samanlaisena nykykreikkaan saakka. Ainoastaan joidenkin kirjainten äännearvo on muuttunut vuosisatojen kuluessa. Kreikkalaisen kirjaimiston pohjalta ovat kehittyneet muun muassa latinalainen kirjaimisto ja kyrillinen kirjaimisto.
Kirjoittamisessa käytetään nykyisin niin kutsuttua monotonista ortografiaa, jossa on kaksi diakriittistä merkkiä eli tarketta, akuuttiaksentti ja treema. Aiemmin käytettiin polytonista ortografiaa, jossa tarkkeita oli enemmän.
Kreikkalaisperäisiä lainasanoja

Samoin kuin latinasta, on myös klassisesta kreikan kielestä saatu suuri joukko nykyisin lähes yleismaailmallisessa käytössä olevia lainasanoja. Varsinkin tieteellisinä ja teknisinä termeinä niitä käytetään runsaasti, mutta niitä ovat myös monet politiikkaan ja yhteiskuntaelämään sekä uskontoon liittyvät sanat.
Monet kansainväliset tieteelliset ja tekniset termit ovat yhdyssanoja, jotka on muodostettu kreikkalais- tai latinalaisperäisistä sanoista. Monien termien osina esiintyviä kreikkalaisperäisiä sanoja tai sanarunkoja ovat esimerkiksi:
bio-, bios (βίος), ’elämä’
fon- (φων-), ’ääni’
fysis (φύσις), ’luonto’ (johdannaisia esimerkiksi ’fysiikka’ ja ’fyysinen’)
graf- (γραφ-), ’kirjoittaa’, ’piirtää’
logia (λογία), ’puhe’, ’oppi’ (monien tieteenhaarojen nimissä)
mega (μέγα), ’suuri’
mikro- (μικρο-), ’pieni’
tele- (τηλε-), ’kauas’
Toisinaan on samassakin termissä yhdistetty kreikkalainen ja latinalainen sana, esimerkiksi televisio-sanan alkuosa on kreikkaa (’kauas’) ja loppuosa latinaa (’näkymä’).
Kreikkalaiset lukusanat esiintyvät numeerisina etuliitteinä esimerkiksi monien kemiallisten yhdisteiden nimissä (mono, di, tri, tetra, penta, heksa jne.) sekä SI-järjestelmän mittayksiköiden etuliitteissä (deka, hehto, kilo). Politiikkaan ja yhteiskuntaelämään liittyviä kreikkalaisperäisiä sanoja ovat esimerkiksi ’politiikka’, ’demokratia’, ’monarkia’ ja ’tyranni’.
Koska Uusi testamentti kirjoitettiin alkujaan kreikaksi, ovat myös monet kristinuskoon liittyvät termit kreikkalaista alkuperää. Jo Kristus-nimi (Χριστός, Khristos), josta kristinusko-sanakin on johdettu, on kreikkalainen sana, alkujaan itse asiassa käännös heprean sanasta Messias (מָשִׁיחַ, Māšîaḥ, ’voideltu’). Muista kreikkalaisperäisistä sanoista muutamat kuten ’kirkko’ (κυριακή, kyriakē) ja ’Raamattu’ (γράμματα, grammata) ovat tosin suomessa melkoisesti muuttuneet alkuperäisistään, mutta lähempänä alkumuotoa ovat sen sijaan suomessakin esimerkiksi sanat ’apostoli’ (απόστολος, apostolos), ’enkeli’ (άγγελος, angelos) ja ’evankeliumi’ (ευαγγέλιον, evangelion).
Aiheesta muualla

Wikipedia, vapaa tietosanakirja
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Aiheesta muualla > Sanakirjoja nykykreikan ja muiden kielten välillä

Kreikka–englanti, englanti–kreikka.
Kreikka–englanti: Webster’s Rosetta Edition.
Kreikka–espanja (Arkistoitu – Internet Archive).
Virtuaalinäppäimistö
Aiheesta muualla > Muuta

Portal for the Greek language. Centre for the Greek Language. (englanniksi)
Euroopan unionin viralliset kielet
bulgaria
englanti
espanja
hollanti
iiri
italia
kreikka
kroatia
latvia
liettua
malta
portugali
puola
ranska
romania
ruotsi
saksa
slovakki
sloveeni
suomi
tanska
tšekki
unkari
viro
Varhainen kreikkalainen kirjaimisto maalattuna kyliksiin, arkaainen kausi.
Puhuttua nykykreikkaa.
Moottoritieopasteita Kreikasta.
Herra Kerhonen

Taikavarvun avulla "Herra Kerhonen löytää Suomen kansalle kuivuuden poistajan": kuvateos Herra Kerhosen. Suomen Kuvalehti 49/1933. Piirtänyt Gösta Thilén.
Herra Kerhonen oli Veli Giovannin (H. J. Viherjuuri) ideoima sarjakuva, joka ilmestyi säännöllisesti Suomen Kuvalehdessä vuosina 1930–1936. Herra Kerhosta piirsi Gösta Thilén vuodesta 1930 kuolinvuoteensa 1934 saakka. Viherjuuri pyysi sen jälkeen Olavi Vikaista jatkamaan sarjan piirtämistä. Vikainen käsikirjoitti Herra Kerhosta itse. Sarjakuva ilmestyi myös muissa lehdissä kuten Uuden Suomen sunnuntailiitteessä, Kalle Viksarissa ja Joulukärpäsessä aina vuoteen 1950 saakka. Herra Kerhonen -albumi ilmestyi 1933 Otavan julkaisemana.
Sarjakuvan päähenkilö herra Kerhonen oli tupsutukkainen ja pönäkkä liivipukua käyttävä arvokas porvarisherra, joka joutui usein vähemmän arvokkaisiin tilanteisiin. Hän esiintyi aluksi yksin vain satunnaisten sivuhenkilöiden vaikuttaessa tapahtumiin. Muutaman vuoden kuluttua mukaan tuli vakituinen hahmo: iso italialaisen näköinen ja isoviiksinen painija, joka käsitteli Kerhosta kuin rukkasta silmät huolettomasti puoliummessa.
Sarjat sisälsivät lähes aina sanatonta huumoria. Itsenäisyyspäivän juhliin Kerhonen ripusti rintapieleensä niin paljon mitaleja, että lapset luulivat häntä joulukuuseksi ja pistivät piiritanssiksi hänen ympärillään. Rouva Kerhonen näytti aina kaapin paikan, ja herra Kerhonen sai ommella itse omat takinnappinsa.
Herra Kerhonen oli aikanaan hyvin suosittu, ja hahmosta oli Arabian valmistama pöytäveistos, joka samalla toimi säästölaatikkona.
Helsingissä Etu-Töölössä oli myös Kerhonen-niminen ravintola Mechelininkatu 13:ssa.
Herra Kerhosesta julkaistiin vuonna 2011 postimerkki.
Albumi

Veli Giovanni: Herra Kerhonen.  (Kuvat piirtänyt Gösta Thilén. Esipuheella täydennetty laitos alun perin vuonna 1933 julkaistusta albumista. Esipuhe: Ville Hänninen)  Helsingissä:  Otava, 2011.  ISBN 978-951-1-25524-6
Aiheesta muualla

S. Santikko: Herra Kerhonen haastelee (Arkistoitu – Internet Archive). Kvaak.fi 19.8.2008.
Reijo Valta: Herra Kerhonen. Pois työpöydältä 18.4.2012.
Kri-kri

| Kri-kri |
| --- | --- |
 Kri-kri Samarian rotkossa Kreetalla.
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Onttosarviset Bovidae
Alaheimo::  Vuohieläimet Caprinae
Suku::  Capra
Laji::  Vuohi aegagrus
Alalaji::  creticus
Kolmiosainen nimi
 Capra aegagrus creticus  (Schinz, 1838) 
Katso myös
   Kri-kri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kri-kri (myös kreetalainen villivuohi) (Capra aegagrus creticus) on uhanalainen ja harvinainen villivuohen (Capra aegagrus) alalaji Kreikan Kreetan saarella ja muutamalla pienellä saarella sen vieressä. On myös mahdollista, että kannat polveutuvat villiintyneistä kesyvuohista. Kri-krin uskotaan saapuneen Kreetalle minolaisten mukana.
Taksonomia

Kri-kritä on pidetty villihvuohen (C. aegagrus) alalajina. Sittemmin tehtyjen molekulaaristen analyysien perusteella kanta saatta kuitenkin polveutua villiintyneistä kesyvuohista (C. hircus). Kannat ovat myös sekoittuneet sittemmin kesyvuohien kanssa. Kri-kri on jaettu joissain yhteyksissä kolmeen eri rotuun, cretica, pictus ja dorcas.
Koko ja ulkonäkö

Urokset ovat naaraita kookkaampia. Urokset painavat 26–42 kg. Niiden säkäkorkeus on 60 cm ja naaraiden 45 cm. Molempien ruumiinpituus on noin 90 cm. Naaraiden turkin väritys on ruskea. Urokset ovat ruskeita kesäisin ja harmaita talvisin. Uroksilla on myös mustaa karvoitusta selässä, kyljillä, harteilla, rinnassa ja jalkojen etuosassa. Uroksien naama on musta ja nillä on musta parta. Naarailla ei ole partaa ja naamassa niillä on musta silmistä kuonoon kulkeva juova. Ruumiin alapuoli ja jalkojen takapuoli on valkoinen. Naarailla ja uroksilla on sarvet, jotka naarailla ovat pienemmät. Sarvien pituus on uroksilla 90 cm ja naarailla 33 cm. Kri-krin sarvet ovat kaartuvat.
Kri-kri muistuttaa ulkonäöltään enemmän villivuohia, kuin kesyvuohi. Kri-kri on kuitenkin villivuohia pienempi ja jonkin verran värikkäämpi.
Levinneisyys ja elinympäristö

Kri-kritä tavataan vain Kreikalle kuuluvalla Kreetan saarella sekä muutamilla sen edustan pienillä asumattomilla saarilla, kuten Iraklionin edustan Díalla ja Néa Kydonían edustan Ágioi Theódoroilla. Manner-Kreetalla se elää vaikeakulkuisessa Lefká Óri -vuoristossa ja laiduntaa ainoastaan yöaikaan, joiden vuoksi kri-kritä nähdään vain harvoin luonnossa. Esimerkiksi Lefká Óri -vuoristossa sijaitsevassa Samarián rotkossa eli 2000-luvun alussa noin 300 kri-kritä, mutta sielläkin lajia tavataan äärimmäisen harvoin.
Elintavat

Kri-krit liikkuvat tavallisesti 2–5 yksilön pienissä ryhmissä. Suurempiin laumoihin saattaa kuitenkin kuulua jopa 34 yksilöä. Täysikasvuiset urokset liikkuvat usein yksin. Ravinnokseen ne käyttävät kasvien varsia ja versoja, ruohoja, sekä puiden ja pensaiden lehtiä. Ne ruokailevat yleensä varhain aamulla ja iltaisin. Muun päivän ne viettävät kivikkojen tai luolien suojassa.
Kri-krit lisääntyvät lokakuun ja marraskuun välillä. Tiineys kestää 148–160 päivää ja poikasia on kerrallaan yksi. Emo imettää kuusi kuukautta. Naaraista tulee sukukypsiä 2–2,5 vuoden ikäisinä ja uroksista 1,5–3 vuoden ikäisinä.
Uhat, suojelu ja ihminen

Minolaisen kulttuurin taiteessa kri-kri oli suosittu aihe. Kantaa ei pidetä Kreetan endeemisenä lajina, vaan mahdollisesti se päätyi saarelle minoalaisten mukanaan tuomana. Laji metsästettiin miltei sukupuuttoon, ja nykyisin se on Kreetan harvinaisin eläin. Vielä vuonna 1960 lajin kanta oli alle 200 yksilöä. Nykyisin niitä on ehkä alle 2 000. Kantaa uhkaava risteytyminen kesyvuohien kanssa.
Uros.
Naaras Samarián rotkossa.
Villivuohia kuvattuna minoalaisessa rhytonissa Zákrokselta.
Heroopolites

| Heroopolites> Ἡρωοπολίτης𓈨 |
| --- | --- |
 Nomoksen sijainti.
Sijainti
 Heroopolites
Koordinaatit:  30°15′0″N, 31°45′0″E
Valtio:  Egypti
Historia
Tyyppi:  nomos
Ajanjakso:  muinainen Egypti kreikkalainen ja roomalainen Egypti
Valtakunta:  muinaisen Egyptin dynastiat Ptolemaiosten valtakunta Rooman valtakunta
Alue:  Ala-Egypti
Numero:  8. (L08)
Pääkaupunki:  Heroopolis
Aiheesta muualla
  Heroopolites Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Heroopolites (m.kreik. Ἡρωοπολίτης νομός, Hērōopolitēs nomos), egyptiläisittäin Wa-em-huu-ges-iabti (egypt. 𓈨, Wꜥ-m-ḥww-gs-jꜣbtj), oli muinaisen Egyptin nomos eli maakunta tai hallintopiiri. Se sijaitsi Ala-Egyptissä ja oli numeroltaan kyseisen alueen kahdeksas nomos.
Nomoksen alkuperäisen egyptinkielisen nimen suomennos on ”Itäharppuuna”. Nimestä esiintyy tutkimuksessa lukuisia erilaisia lukutapoja ja translitteraatioita, jo mainitun lisäksi myös muun muassa Wa-m-huu-iabet, Ḥui-ges Iabti, Ḥui-ges Aabti ja A-bt. Tutkimuksessa nomokseen viitataan usein tunnuksella L08.
Maantiede

Heroopoliteen nomos oli yksi Ala-Egyptin kahdestakymmenestä nomoksesta, ja se oli numeronsa mukaisesti alueen kahdeksas nomos. Nomos sijaitsi Niilin suiston itälaidalla Niilin Pelusiakos-suuhaaran eli Pelusionin suuhaaran itäpuolella. Sen eteläpuolella sijaitsi Heliopoliteen nomos (L13) ja pohjoispuolella Arabian nomos (L20).
Nomoksen pääkaupunki (mētropolis) oli Heroopolis eli Patumos tai Pithom, egyptiläisittäin Per-Atum.
Historia

Heroopoliteen nomos oli olemassa egyptiläisellä nimellään Egyptin faaraodynastioiden kaudella. Kreikkalaisen nimensä se sai hellenistisellä kaudella eli Ptolemaiosten aikana, jolloin se nimettiin tuolloisen pääkaupunkinsa mukaan. Nimi oli käytössä Egyptin kreikkalais-roomalaisena aikana. Tutkimuksessa nomoksesta käytetään usein tunnusta L08, jolla siihen voidaan viitata nimenmuutoksista riippumatta.
Heroopoliteen nomos ja viereinen Meteliteen nomos (L07) luettiin jollakin tavalla yhdeksi alueeksi, jossa Metelites muodosti länsiosan ja Heroopolites itäosan. Tämä tulee myös ilmi niiden egyptinkielisistä nimistä ”Länsiharppuuna” ja ”Itäharppuuna”. Antiikin ajan lähteistä nomoksen mainitsee Klaudios Ptolemaios.
Nomoksen pääjumalia oli Per-Atumin Atum. Faarao Senusret I:n niin kutsutussa Valkoisessa kappelissa nomoksen jumalana esiintyy Meteliteen ja Heroopoliteen jakamana ”harppuuna ja nauha”.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Heroopolites Wikimedia Commonsissa
Muinaisen Egyptin nomokset
| --- | --- |
Ala-Egypti:  1. Memfites · 2. Letopolites · 3. Libya · 4. Prosopites · 5. Saites · 6. Ksoites · 7. Metelites · 8. Heroopolites · 9. Busirites · 10. Athribites · 11. Leontopolites · 12. Sebennytes · 13. Heliopolites · 14. Sethroites · 15. Hermopolites · 16. Mendesios · 17. Diospolites Kato · 18. Bubastites · 19. Tanites · 20. Arabia
Ylä-Egypti:  1. Ombites · 2. Apollonopolites · 3. Latopolites · 4. Pathyrites · 5. Koptites · 6. Tentyrites · 7. Diospolites Mikros · 8. Thinites · 9. Panopolites · 10. Antaiopolites · 11. Hypselites · 12. Hierakonpolites · 13. Lykopolites · 14. Kussites · 15. Hermopolites · 16. Antinoites · 17. Kynopolites · 18. Ankyropolites · 19. Oksyrhynkhites · 20. Herakleopolites · 21. Arsinoites · 22. Afroditopolites
Kreikkalainen kirjaimisto

| Kreikkalainen kirjaimisto |
| --- | --- |

Tyyppi:  aakkosto
Kielet:  kreikka
Aikakausi:  700-luvulta eaa. lähtien
Kirjoitussuunta:  vasemmalta oikealle
ISO 15924:  Grek, 200
Unicode-lohko:  0370–03FF kreikka ja kopti 1F00–1FFF laajennettu kreikka
Kreikkalainen kirjaimisto (kreikkalainen aakkosto, m.kreik. τὸ ἀλφάβητον, to alfabēton) on aakkosto, jota on käytetty kreikan kielen kirjoittamiseen 700-luvulta eaa. lähtien, muinaiskreikasta aina nykykreikkaan saakka. Sen kirjainten edustamat äänteet olivat kuitenkin muinaiskreikassa osittain erilaiset kuin nykyään. Nykyisessä muodossaan aakkostoon kuuluu 24 kirjainta, alkaen alfasta ja päättyen oomegaan.
Kreikkalainen kirjaimisto on kehitetty foinikialaisen kirjaimiston pohjalta. Kreikkalainen kirjaimisto oli ensimmäinen, johon sisältyivät konsonanttimerkkien lisäksi myös vokaalimerkit, ja edusti näin ensimmäisenä äännekirjoitusta. Se on toiminut mallina niin latinalaiselle kuin kyrillisellekin kirjaimistolle. Kreikkalaisia kirjaimia käytetään myös numeromerkkeinä kreikkalaisten numeroiden järjestelmässä.
Matematiikan ja fysiikan kaavoissa kreikkalaisia kirjaimia käytetään monenlaisten suureiden ja muuttujien merkitsemiseen. Lisäksi kreikkalaisia kirjaimia (tai niiden muunnelmia) voi esiintyä muiden tieteenalojen erikoismerkinnöissä (esimerkiksi kansainvälisen foneettisen kirjaimiston ja suomalais-ugrilaisen tarkekirjoituksen merkkeinä).
Historia

Kreikkalainen kirjaimisto
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Kreikkalaiset kehittivät kirjaimistonsa foinikialaisen kirjaimiston pohjalta geometrisella kaudella 700-luvulla eaa. Foinikiaa kirjoitettiin seemiläisenä kielenä pelkillä konsonanteilla, joita oli 22. Koska kreikka kielenä oli erilainen, eikä näin montaa konsonanttia tarvittu, osa konsonanttimerkeistä otettiin vastaamaan kreikan vokaaleita (esim. alfa < alef). Näin syntyi ensimmäinen varsinainen aakkoskirjoitus, jossa on merkit sekä konsonanteille että vokaaleille. Kreikkalaiset olivat ensimmäisiä Euroopassa, jotka käyttivät aakkoskirjoitusta.
Osa kirjaimista, kuten fii, khii, psii ja oomega, olivat ilmeisesti kreikkalaisten omaa keksintöä. Foinikialaiseen tapaan kreikkaa kirjoitettiin alun perin oikealta vasemmalle tai joskus niin kutsuttuna bustrofedonina, jossa joka toinen rivi oli kirjoitettu oikealta vasemmalle ja joka toinen vasemmalta oikealle. Vähitellen kirjoitussuunnaksi vakiintui nykyinen vasemmalta oikealle. Kirjaimistossa oli paljon alueellista vaihtelua kreikan lukuisten murteiden erojen vuoksi, ja alun perin siihen kuului myös sittemmin käytöstä poistuneita kirjaimia, kuten digamma, koppa ja san.
Vuonna 403/402 eaa. Ateenassa virallistettiin käyttöön joonialainen kirjaimisto, johon myös nykyinen kreikkalainen kirjaimisto perustuu. Kirjaimisto vakiintui klassiseen muotoonsa 300-luvulla eaa. Ainoastaan joidenkin kirjainten äännearvo on muuttunut antiikin ajoista nykypäiviin siirryttäessä.
Kreikkalainen kirjaimisto toimi pohjana Euroopan muille aakkoskirjoituksille, ensin latinalaiselle kirjaimistolle ja sitten kyrilliselle kirjaimistolle.
Kirjaimet

| Kirjain> Iso | Kirjain> Pieni | Nimi suomeksi | Muinaiskreikassa> Nimi | Muinaiskreikassa> Ääntäminen | Muinaiskreikassa> IPA | Nykykreikassa> Nimi | Nykykreikassa> Ääntäminen | Nykykreikassa> IPA |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Α | α | alfa | άλφα | a, aa | [a], [aː] | άλφα, álfa | a | [a] |
| Β | β | beeta | βήτα | b | [b] | βήτα, víta | v | [v] |
| Γ | γ | gamma | γάμμα | g, γ-, κ-, ξ- ja χ-äänteiden edellä äng-äänne | [g] [ŋ] | γάμα, gáma | a-, o-, u-äänteiden ja konsonanttien edellä väljä g (khii:n soinnillinen vastine), e- ja i-äänteiden edellä voimakas j, γ-, κ-, ξ- ja χ-äänteiden edellä äng-äänne | [ɣ] [ʝ] [ŋ] |
| Δ | δ | delta | δέλτα | d | [d] | δέλτα, délta | kuten th englannin sanassa this | [ð] |
| Ε | ε | epsilon | ἔψιλον | e | [e] | έψιλο(ν), épsilo(n) | e | [e] |
| Ζ | ζ | zeeta | ζήτα | d + soinnillinen s | [dz] | ζήτα, zíta | soinnillinen s | [z] |
| Η | η | eeta | ἤτα | ee | [εː] | ήτα, íta | i | [i] |
| Θ | θ | theeta | θήτα | th | [tʰ] | θήτα, thíta | kuten th englannin sanassa mouth | [θ] |
| Ι | ι | ioota | ιώτα | i, ii | [i], [iː] | γιώτα, gióta | i | [i] |
| Κ | κ | kappa | κάππα | k | [k] | κάπα, kápa | k | [k] |
| Λ | λ | lambda | λάμβδα | l | [l] | λάμδα, lámda | l | [l] |
| Μ | μ | myy | μυ | m | [m] | μι, mi | m | [m] |
| Ν | ν | nyy | νυ | n | [n] | νι, ni | n | [n] |
| Ξ | ξ | ksii | ξι | ks | [ks] | ξι, xi | ks | [ks] |
| Ο | ο | omikron | όμικρον | o | [o] | όμικρο(ν), ómikro(n) | o | [o] |
| Π | π | pii | πι | p | [p] | πι, pi | p | [p] |
| Ρ | ρ | rhoo | ῥο | r | [r] | ρο, ro | r | [r] |
| Σ | σ ς | sigma | σίγμα | s | [s] | σίγμα, sígma | s | [s] |
| Τ | τ | tau | ταυ | t | [t] | ταυ, taf | t | [t] |
| Υ | υ | ypsilon | ύψιλον | y, yy | [y], [yː] | ύψιλο(ν), ýpsilo(n) | i | [i] |
| Φ | φ | fii | φι | ph, f | [pʰ], [f] | φι, fi | f | [f] |
| Χ | χ | khii | χι | kh | [kʰ] | χι, chi | kuten ch saksan sanassa doch, venäjän х | [x], [ç] |
| Ψ | ψ | psii | ψι | ps | [ps] | ψι, psi | ps | [ps] |
| Ω | ω | oomega | ωμέγα | oo | [oː] | ωμέγα, oméga | o | [o] |
Eräät muinaiskreikan kirjaimet ovat jääneet pois käytöstä:
| Kirjain> Iso | Kirjain> Pieni | Nimi suomeksi | Muinaiskreikassa> Nimi | Muinaiskreikassa> Ääntäminen | Muinaiskreikassa> IPA | Nykykreikassa> Nimi | Nykykreikassa> Ääntäminen | Nykykreikassa> IPA |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ϝ | ϝ | digamma | ϝαῦ | w | [w] | δίγαμμα | ei käytössä | ei käytössä |
| Ϛ | ϛ | stigma | – | st | [st] | στίγμα | ei käytössä | ei käytössä |
| Ͱ | ͱ | heeta | ἧτα | h | [h] | – | ei käytössä | ei käytössä |
| Ϻ | ϻ | san | ϻάν | s | [s] | σάν | ei käytössä | ei käytössä |
| Ϙ Ϟ | ϙ ϟ | koppa | ϙόππα | q | [k] | κόππα | ei käytössä | ei käytössä |
| Ͳ Ϡ | ͳ ϡ | sampii | – | ss | [sː], [ks], [ts] | σαμπί | ei käytössä | ei käytössä |
| Ϸ | ϸ | shoo | – | š | [ʃ] | – | ei käytössä | ei käytössä |
Diakriittiset merkit

Kreikkalaisen kirjaimiston kirjainten yhteydessä, useimmiten vokaalien päällä, käytetään useita diakriittisia merkkejä eli tarkkeita. Nykykreikassa käytetään nykyisin niin kutsuttua monotonista ortografiaa, jossa on kaksi tarketta: akuuttiaksentti ja treema. Aiemmin käytettiin polytonista ortografiaa, johon kuului useita erilaisia aksentti-, henkos- yms. merkkejä.
Siirtokirjoitus

Kreikkalaisia kirjaimia nykykreikkalaisesta tekstistä latinaistettaessa noudatetaan suomenkielisissä teksteissä nykyisin suosituksen mukaan kreikkalaista standardia ELOT 743. Sitä käytetään erityisesti paikannimiin, johon se on myös YK:n suositus, ja henkilönnimiin. Tätä suositusta noudatettaessa nimien latinaistus poikkeaa osin suomen äänne- ja oikeinkirjoitusjärjestelmään mukautetuista transkriboinneista.
Aiemmin suomenkielisissä teksteissä on käytetty suomalaista standardia SFS 5807. Se pohjautuu saksalaiseen standardiin DIN 31 634 ja eroaa osin kansainvälisestä standardista ISO 843. SFS 5807 sisältää nykykreikan transkribointisääntöjen lisäksi translitterointisäännöt etenkin muinaiskreikkaa varten, ja muinaiskreikan osalta ohjeistus on edelleen käytössä.
Unicode

Unicode-standardissa kreikkalaisen kirjaimiston merkit ovat koodeilla U+0370–U+03FF (kreikka ja kopti) ja U+1F00–U+1FFF (laajennettu kreikka).