stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paavo Haavikko
Tuotanto (valikoima) > Aforismeja

Näkyväistä maailmaa: Aforistiset sarjat 1972–1984.  Helsinki:  WSOY, 1985.  ISBN 951-0-13282-9.
Kansalaisvapaudesta.  Helsinki:  WSOY, 1989.  ISBN 951-0-13434-1.
Käytännön metafysiikka.  Helsinki:  Art House, 2001.  ISBN 951-884-317-1.
Tuotanto (valikoima) > Historiankirjoitusta

Wärtsilä 1834–1984.  Helsinki:  Oy Wärtsilä Ab, 1984.  ISBN 951-99542-0-1.
Kansakunnan linja: Kommentteja erään tuntemattoman kansan tuntemattomaan historiaan 1904–1990.  (Laajennettu laitos (1. laitos 1977))  Helsinki:  Art House, 1990.  ISBN 951-884-048-2.
Nuijasota: Sisällissodan vuodet 1596–1599.  Helsinki:  Art House, 1996.  ISBN 951-884-206-X.
Suuri keinottelu: Pariisin maailmannäyttelystä Tarton rauhaan.  Helsinki:  Art House, 1997.  ISBN 951-884-212-4.
Päämaja – Suomen hovi.  (4., korjattu painos (1. painos 1999))  Helsinki:  Art House, 2007.  ISBN 978-951-884-438-2.
Tuotanto (valikoima) > Muistelmia

Yritys omaksikuvaksi.  Helsinki:  Arthouse, 1987.  ISBN 951-96086-1-3.
Muistelmat vuosilta 1931–1995.  (Sisältää teokset Vuosien aurinkoiset varjot (1994) ja Prospero (1995) sekä Heikki Haavikon artikkelin Viimeiset vuodet)  Helsinki:  Art House, 2013.  ISBN 978-951-884-512-9.
Kahden vuoden päiväkirja: Muistiinmerkittyä vuosilta 1995–1998.  Helsinki:  Art House, 2001.  ISBN 951-884-319-8.
Tuotanto (valikoima) > Kannanottoja

Murtuva keskiluokka.  Helsinki:  Art House, 1992.  ISBN 951-884-104-7.
Traktaatit.  Helsinki:  Art House, 1998.  ISBN 951-884-211-6.
Tulevaisuudesta.  Helsinki:  Art House, 1996.  ISBN 951-884-188-8.
Ei. Siis kyllä.  Helsinki:  WSOY, 2006.  ISBN 951-0-31940-6.
Palkinnot ja tunnustukset

Kirjallisuuden valtionpalkinto 1959, 1961, 1963, 1965, 1967, 1971, 1975, 1982
Eino Leinon palkinto 1963 (ei ottanut vastaan)
Aleksis Kiven palkinto 1966
Pro Finlandia 1967
Sokeain kuunnelmapalkinto 1967
Valtion näytelmäkirjallisuuspalkinto 1969
Helsingin yliopiston kunniatohtori 1969
Neustadtin kansainvälinen kirjallisuuspalkinto 1984
Aikakauslehtien Liiton J. V. Snellman -palkinto 1988
Taiteen akateemikon arvonimi 1991
Ruotsin akatemian pohjoismainen palkinto 1994
Pohjoismainen näytelmäkirjailijapalkinto 1996
Poeta Finlandiae, Vuoden runoilija 1996
Suomen kirjailijaliiton tunnustuspalkinto 2008
Samuli Paronen -palkinto 2008
Kirjallisuutta

Anhava, Martti: Niin katosi voitto maailmasta : Paavo Haavikon elämä.  Helsinki:  Otava, 2021.  ISBN 978-951-1-28342-3.
Eskelinen, Markku & Koskimaa, Raine: Haavikko 2001.  Helsinki:  WSOY, 2001.  ISBN 951-0-25732-X.
Kaunonen, Leena: Heinänkorren tarkkuudella: Taiteesta ja näkemisestä Paavo Haavikon Pimeydessä.  (Teoksessa: Muodotonta menoa. Kirjoituksia nykykirjallisuudesta, toim. M. Kantokorpi & al.)  Helsinki:  WSOY, 1997.  ISBN 951-0-22305-0.
Kaunonen, Leena: Sanojen palatsi: Puhujan määrittely ja teoskokonaisuuden hahmotus Paavo Haavikon Talvipalatsissa.  (Väitöskirja: Helsingin yliopisto)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2001.  ISBN 951-746-330-8.
Kinnunen, Aarne: Syvä nauru: Tutkimus Paavo Haavikon dramatiikasta.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1977.  ISBN 951-717-109-9.
Kinnunen, Aarne: Kaksi metriä syvistä kysymyksistä: Paavo Haavikon proosasta.  Helsinki:  WSOY, 2009.  ISBN 978-951-0-34507-8.
Kinnunen, Aarne: Korskea monisielu: suppea ensyklopedia Paavo Haavikon lyriikkaan.  Helsinki:  Siltala, 2018.  ISBN 978-952-234-559-2.
Pentikäinen, Johanna: Myytit ja myyttisyys Paavo Haavikon teoksissa Kaksikymmentä ja yksi, Rauta-aika ja Kullervon tarina.  (Väitöskirja: Helsingin yliopisto)  Espoo:  J. Pentikäinen, 2002.  ISBN 952-10-0647-1.  Teoksen verkkoversio (PDF). (Arkistoitu – Internet Archive)
Salminen, Matti: Paavo Haavikon linja.  Helsinki:  Into, 2022.  ISBN 978-952-351-802-5.
Sihvo, Hannes: Soutu Bysanttiin: Paavo Haavikon metodin ja maailmankuvan tarkastelua.  Helsinki Joensuu:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura: Joensuun korkeakoulu, 1980.  ISBN 951-717-200-1.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paavo Haavikko Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta Paavo Haavikon bibliografia on Wikiaineistossa
Paavo Haavikko Ylen Elävässä arkistossa.
http://www.kirjasampo.fi/fi/kulsa/kauno%253Aperson_123272663408666
Haavikko, Paavo hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Paavo Haavikko puolisonsa Marja-Liisa Vartion kanssa vuonna 1960.
Paavo Haavikko, Marja-Liisa Vartio ja lapset vuonna 1963.
Pieni ele

Pieni ele -keräys (ent. Vaalikeräys) on Suomen vaalien aikaan äänestyspaikoilla terveysjärjestöjen toimittama keräys vammais- ja terveystyön hyväksi. Ensimmäinen keräys pidettiin jo Suomen ensimmäisissä vaaleissa 1907, silloin tuberkuloosia vastaan. Tuotto oli 30 016,87 markkaa. Toisen maailmansodan jälkeen vammaistyö sai enemmän painoarvoa. Vuonna 2010 tehdyn gallup-kyselyn perusteella nimestä Vaalikeräys luovuttiin, sillä ihmiset olivat virheellisesti liittäneet keräyksen politiikkaan. Sen jälkeen nimenä on ollut Pieni ele -keräys.
Vuoden 2006 presidentinvaalissa kampanjan tunnuslause oli "Tuetaan toisiamme".
Aiheesta muualla

Pieni ele -keräyksen kotisivut[vanhentunut linkki]
Xujiayaon asuinpaikka

| Xujiayaon asuinpaikka> Sijainti |
| --- | --- |
 Xujiayaon asuinpaikka
Koordinaatit:  40°6′2″N, 113°58′39″E
Valtio:  Kiina
Paikkakunta:  Shaanxi maakunta, Guchengin piirikunta
Ajanjakso:  myöhäispleistoseeni
Kulttuuri:  paleoliittinen kausi
Korkeus:  970  m
Infobox OKNimi-testi OK: 
Xujiayaon asuinpaikka (myös Houjiayao) on arkeologinen kohde Kiinassa Shaanxin maakunnan Guchengin piirikunnassa. Se on harvinaisuus Nihewanin altaan arkeologisissa kohteissa, koska sieltä on löydetty varhaisen nykyihmisen luita (Homo sapiens).
Kaivauskohde

Tutkimuskohde kuuluu Nihewanin altaan pohjoisosan paleoliittisiin kohteisiin. Se sijaitsee Liyijoen (Liyikou) länsirannalla lähellä Xujiayaon kylää ja yhtymäkohtaa pääuomaansa Sangganjokeen. Paikka on aivan Hubein maakunnan rajalla. Xujiayao muodostuu kahdesta kaivauskohteesta, joita merkitään tunnuksilla 74093 ja 73113. Eniten fossiileja ja työkaluja on löytynyt kohteesta 74093. Kohteen maanpinta yltää 980 metriin merenpinnasta ja maakerroksien paksuus on lähes 30 metriä. Maakerrokset ovat ylhäällä lössiä ja hiekkaa, alempana savea ja silttiä sekä alinna on soraa. Fossiilit ja artefaktit ovat löytyneet 8–12 metrin syvyydestä.
Se oli muinoin avoimen taivaan alla ollut leiripaikka, joka oli vailla kallioista suojaa. Kohdetta kutsutaan myös Houjiayaon asuinpaikaksi.
Tutkimushistoria

Kohde löydettiin vuonna 1974. Sitä tutkittiin vuosina 1976–1979 pekingiläisten tutkijoiden toimesta (Institute of Vertebrate Paleontology and Paleoanthropology). Eräs huomattava löydös oli 27 ihmisluun löytyminen. Luut kuvaili Jia vuonna 1979 ja Wo Maolin vuonna 1980. He määrittivät ne varhaiseksi Homo sapiensiksi.
Ajoitukset

Ensimmäinen ajoitus tehtiin 1980-luvulla määrittämällä uraanin hajoamissarjoja eläinten hampaista. Vuonna 1982 tutkittiin hevoseläimen hammasta, josta saatiin ajoitukseksi 114 000–88 000 vuotta sitten. Vuonna 1984 rhinocerouksen hampaasta, jonka iäksi tuli 125 000–104 000 vuotta. Vuonna 1985 otettiin radiohiiliajoitus luusta, jonka iäksi tuli 16 000 vuotta. Vuonna 2001 tehty yritys paleomagnetostratigrafian ajoitusmenetelmällä ei tuottanut tyydyttävää tulosta. Koska artefakteista puuttuvat nuoremmat työstötekniikat, ovat tutkija sijoittaneet löydöt keskipaleoliittisen kauden loppupuoleen tai myöhäispaleoliittisen kauden alkuun. Tämä tarkoittaa aikaa noin 115 000–90 000 vuotta sitten, vaikka joukossa on muutama ajoitus paleoliittisen kauden lopustakin. Viimeksi on yritetty termoluminenssiajoitusta. Se tulos oli 69 000–60 000 vuotta. Ajoitukset eivät valitettavasti koske suoraan löydettyjä ihmisluita. Vuonna 2015 tehtiin Al-Be-ajoitus alimmasta eli vanhimmasta kivityökaluja sisältävästä kerroksesta, joka antoi iäksi 240 000 vuotta.
Löytöaineisto > Ihminen

Arkeologian kannalta tärkein löytö muodostuu ihmisen luista. Tärkeä löytö oli yläleukaluun vasen puoli, joka oli kuulunut noin kuusivuotiaalle lapselle. Muita kappaleita olivat kaksitoista takaraivon yläosan kappaletta, kaksi takaraivon alaosan kappaletta, ohimonluun kappale ja alaleuan kappale. Kohteesta löytyi myös irronneita hampaita. Kaikki luulöydöt kuuluivat nykyihmiselle Homo sapienssille.
Viimeaikaiset julkaisut ja lehtikirjoitukset ovat huomauttaneet, että pääkallon luut eivät sopisikaan suoraan Homo sapienssille, vaan ehkä mieluummin Denisovanihmiselle. Koska Densisovan ihmisestä tunnetaan vain yksi hammas ja sen DNA-perimä, ei lopullisiin johtopäätöksiin olla vielä valmiita.
Löytöaineisto > Kiviesineet

Asuinpaikalta löydettiin artefakteja vuonna 1976. Suuret kivityökalut ovat harvinaisia, mutta kaapimet ovat hyvin yleisiä. Myös luu- ja sarvityökaluja löytyi pieniä lukumääriä.
Löytöaineisto > Eläinfossiilit

Eläinfossiileista, joita on löydetty arviolta 5 000 fragmenttia, on tunnistettu 21 eläinsukua. Enemmistö luista kuuluivat hevoseläimille, joista sekä Equus przewalskii ja Equus hemionus ovat yleisimpiä. Myös Coelodonta antiquitatis ja antilooppieläimet Spirocerus, Procapra ja Gazella esiintyivät runsaina. Nämä eläimet suosivat ja pärjäsivät viileällä ja avoimella ruohoarolla. Harvinaisemmat lajit Cervus (kauriit) ja Sus viihtyivät metsissä.
Koska luita esiintyy runsaasti, on myös tutkittu ruokailun tapahtumaa. Ensimmäinen ajatus oli, että ihminen metsästi eläimet ja teurasti ne ensimmäisenä. Vasta tämän jälkeen pääsivät muut eläimet ruhojen kimppuun. Toinen ajatus oli, että eläimet pyysivät eläimet ja vasta niiden ruokailtua, ihmiset pääsivät osingolle. Luihin jää ruokailusta hampaanjälkiä ja kivityökalujen jälkiä. Näiden jälkien lukumäärien suhteesta yritettiin päätellä, kummasta on ollut kyse. Vertailun tulokseksi tuli, että sekä pitkien että lyhyiden luiden merkit viittaavat useimmiten ihmisen metsästämiin eläimiin, jota ihminen hyödynsi ensimmäisenä ja eläimet vasta sitten. Osa luista jäi maastoon ja tässä tapauksessa rannalle, koska aallokko on pyöristänyt joidenkin luiden terävät kulmat.
Aiheesta muualla

BBC: Is this a New Spicies of Human
Pelastussuunnitelma (mormonismi)

Pelastussuunnitelma (tai Onnen suunnitelma) on mormonismissa eli Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkossa ja muissa myöhempien aikojen pyhien liikkeen yhteisöissä nimitys opille, joka käsittelee ihmisen olemassaolon tarkoitusta ja hänen mahdollisuuttaan kehittyä maanpäällisen elämän aikana ja sen jälkeen jumaluuden kaltaiseen tilaan, jota kutsutaan mormoniteologiassa "korotukseksi". Oppiin pelastussuunnitelmasta kuuluu osin samoja ajatuksia kuin perinteiseen kristilliseen opetukseen pelastuksesta eli soteriologiaan, mutta se on tätä laajempi, koska se pyrkii selittämään ihmisen olemassaolon perimmäisen tarkoituksen ja viittaa ihmisen olemassaoloon sekä ennen hänen syntymäänsä että sen jälkeen. Onnen suunnitelma on toinen nimi opille, koska sen tarkoituksena on tuoda iankaikkinen ilo kaikille Jumalan lapsille, mikä on heidän olemassaolonsa päämäärä.
Oppi pelastussuunnitelmasta perustuu mormonismissa tunnustettuihin pyhiin kirjoituksiin eli Raamattuun, Mormonin kirjaan, Oppiin ja liittoihin sekä Kallisarvoiseen helmeen. Se on esitetty systemaattisessa muodossa useiden kirkon johtajien kirjoissa, puheissa ja esitelmissä.[lähde? ]
Aikaisempi olemassaolo

Mormoniteologian mukaan ihminen on alun alkaen syntynyt Jumalan henkilapseksi toisessa ajassa ja ulottuvuudessa. Hänellä on siis ollut olemassaolo henkimaailmassa ennen hänen syntymistään maan päälle. Maanpäällisen elämän tarkoitus on, että ihminen oppii hyvän ja pahan. Häntä koetellaan maan päällä, ja hän voi asettua omasta vapaasta tahdostaan hyvän puolelle ja pahaa vastaan. Samalla ihminen voi saada maan päällä opetusta, joka on tarpeen hänen etenemisessään henkimaailmassa, kun hän ruumiin kuoltua on palannut sinne takaisin. Jotta ihminen voisi ratkaista suhteensa Jumalaan vapaasti, hän on unohtanut aikaisemman olemassaolonsa henkimaailmassa syntyessään maan päälle. Monet mormonit pitävät esimerkiksi déjà vu -ilmiöitä todisteena aikaisemmasta olemassaolosta[lähde? ], samoin kuin tuntemattomien ihmisten tuntumista tutuilta. Virallisesti MAP-kirkko ei kuitenkaan ole esittänyt näitä todisteiksi syntymää edeltävästä olemassaolosta henkimaailmassa.
Mormonismin mukaan jumalat pitivät taivaassa kokouksen ennen näkyvän maailman luomista. Siellä Isä Jumalalle eli Elohimille esitettiin kaksi vaihtoehtoista pelastussuunnitelmaa.[lähde? ] Jumalan vanhin henkilapsi Jehova (mormoniteologiassa Jehova ei ole sama olento kuin Elohim eli Isä Jumala, vaan eri persoona), joka myöhemmin tultiin tuntemaan Jeesuksena Kristuksena, esitti, että ihminen lähetettäisiin maan päälle ja hänelle annettaisiin vapaa tahto. Mikäli ihminen lankeaisi pahaan, hän saisi tilaisuuden oppia tuntemaan hyvän ja pahan salaisuuden. Samalla Jehova lupasi lähteä maan päälle ja lunastaa ihmisen lankeemuksen pahoista seurauksista. Toinen Jumalan henkilapsista, Lucifer eli Paholainen, sen sijaan esitti, että Jumala ei antaisi ihmiselle vapaata tahtoa, vaan pakottaisi tämän aina elämään yhteydessään. Luciefer lupasi tehdä tämän mahdolliseksi ja vaati samalla itselleen Elohimille kuuluvaa asemaa ja palvontaa. Jumala hyväksyi Jehovan suunnitelman, minkä jälkeen Lucifer kapinoi Isä Jumalaa vastaan. Hän houkutteli mukaansa kolmasosan taivaan henkiolennoista. Rangaistukseksi näiltä kiellettiin syntyminen ihmisruumiiseen, minkä takia heillä ei ole iankaikkisen kehittymisen mahdollisuutta. Mormoniopin mukaan he ovat pahoja henkiä, jotka Paholaisen kanssa kiusaavat ihmistä ja houkuttavat häntä pahaan.
Ihmisten elämä maan päällä

Luotuaan näkyvän maailman ja Maa-planeetan Jumala lähetti sinne erään korkea-arvoisen enkeliruhtinaan, Mikaelin, Aadamin hahmossa.[lähde? ] Aadam ja hänen vaimonsa Eeva lankesivat Jumalan tahdon mukaisesti Luciferin houkutuksiin ja syntiin, minkä jälkeen Jumala ajoi heidät pois paratiisista ja riisti heiltä kuolemattomuuden. Samalla he kuitenkin saivat tulla tuntemaan hyvän ja pahan, mikä antoi heille mahdollisuuden päättää suhteestaan Jumalaan. He oppivat kärsimysten kautta kuuliaisuuden Jumalan tahdolle ja saivat samalla tilaisuuden asettua Hänen puolelleen pahaa vastaan. He oppivat myös arvostamaan taivaallisen elämän ihanuutta uudella tavalla. Ennen muuta syntiinlankeemus antoi ihmisille mahdollisuuden lisääntyä, mikä mahdollisti lukuisten Jumalan henkilasten syntymisen maailmaan ja heidän kehittymisensä eteenpäin. Näin Aadamin lankeemus oli positiivinen tapahtuma ja osaltaan osa Jumalan pelastussuunnitelmaa.
Vapauttaakseen ihmiskunnan Aadamin lankeemuksen negatiivisista seurauksista, kärsimyksesta ja kuolemasta, Jumala lähetti maan päälle vanhimman henkipoikansa Jehovan, joka syntyi maailmaan Jeesus nasaretilaisena.[lähde? ] Hän antoi synnittömän elämänsä sovitusuhrina ihmiskunnan puolesta, mikä vapautti ihmisen perisynnistä. Samalla ihminen sai mahdollisuuden nousta ruumiillisesti kuolleista. Ylösnousemus annetaan kaikille Aadamin jälkeläisille Jumalan ansaitsemattomana lahjana, mika tuo esiin pelastuksen universaalisen aspektin.
Jeesuksen sovitusuhri antaa ihmiselle mahdollisuuden tehdä parannuksen synneistä ja luopua niistä. Samalla se antaa ihmiselle mahdollisuuden tehdä oman osansa pelastuksen suunnitelmassa. Mormoniteologiassa ihmisen pelastus on nimenomaan Jumalan ja ihmisen yhteisten ponnistusten tulos. Ihmisen pitää pelastukseen tehdä parannus synneistään ja luopua niistä, uskoa Jumalaan, hänen poikaansa Jeesukseen ja evankeliumiin, ottaa vastaan upotuskaste ja sen jälkeen Pyhän Hengen lahja kättenpäällepanemisen eli konfirmaation kautta. Parannusta, uskoa, kastetta ja konfirmaatiota kutsutaan yhdessä nimellä "evankeliumin ensimmäiset periaatteet". Niiden avulla ja pysymällä uskollisesti Jumalan yhteydessä ihminen pelastuu taivaaseen eli selestiseen kirkkauteen. Pääsy Isän Jumalan välittömään läheisyyteen eli "korotukseen" edellyttää myös muita pyhiä toimituksia, joita suoritetaan MAP-kirkon temppeleissä. Näistä tärkeimmät ovat endaumentti-seremonia ja sinetöinti eli vihkiminen avioliittoon täksi ajaksi ja iankaikkisuudeksi.
Elämä kuoleman jälkeen

Kuoleman jälkeen ihminen menettää väliaikaisesti ruumiinsa, mutta hänen henkensä jatkaa elämää henkimaailmassa. Mikäli ihminen on maan päällä ollessaan valinnut Jumalan puolen ja vastaanottanut tarpeelliset toimitukset, hän voi edetä edelleen henkimaailmassa. Koska evankeliumin ensimmäisten periaatteiden vastaanottaminen on välttämätöntä pelastukseen, mormoniteologia opettaa, että Jumala tarjoaa jokaiselle ihmiselle mahdollisuutta niihin. Edesmenneet apostolit saarnaavat henkimaailmassa, joten ihminen voi sielläkin tehdä parannuksen ja uskoa. Toisaalta hänellä ei henkimaailmassa ole mahdollisuutta pätevään kasteeseen ja konfirmaatioon. Tämän takia maan päällä elävä ihminen voi kastattaa itsensä sijaiskasteella kuolleiden puolesta. Mikäli henkimaailmassa elävä edesmennyt ottaa tämän vastaan, se luetaan hänen hyväkseen. Mikäli hän ei ota kastetta vastaan, ei sijaiskaste hyödytä häntä. Myös muut pyhät toimitukset on mahdollista suorittaa sijaistoimituksina kuolleiden puolesta.
Ihmisen kehityksen lopussa on viimeisen tuomion päivä, jolloin ihmikunta herätetään ruumiillisessa ylösnousemuksessa. Tällöin ihminen päätyy johonkin kolmesta kirkkauden valtakunnasta.[lähde? ] Mikäli hän on ottanut vastaan kaikki tarvittavat toimitukset, hän pääsee Isän Jumalan läsnäoloon selestiseen eli taivaalliseen valtakuntaan. Sen kirkkaus on auringon kirkkauden kaltainen. Tämä selestinen valtakunta tullaan perustamaan maan päälle. Selestisen valtakunnan korkeinta astetta kutsutaan korotukseksi (engl. exaltation). Sinne pääsevät vain ne, jotka ovat suorittaneet korotukseen välttämättömät toimitukset mormonitemppelissä. Ihmiset, jotka eivät ole ottaneet vastaan tarvittavia toimituksia, mutta ovat eläneet omantuntonsa mukaan vilpittömästi, pääsevät terrestiseen valtakuntaan. Sen kirkkaus on kuun kirkkauden kaltainen, ja siellä käy Jeesus Kristus, muttei Isä Jumala. Pahat ja syntiset ihmiset pääsevät kirkkauden asteista alimpaan eli telestiseen valtakuntaan, jossa on läsnä vain Pyhä Henki. Telestisessä valtakunnassa Jumalan kirkkaus loistaa enää vain tähtien himmeyden kaltaisena. Vain he, jotka ovat tunteneet Isän Jumalan ja pelastussuunnitelman, mutta sittemmin ovat kääntyneet Jumalaa vastaan, joutuvat yhdessä paholaisen kanssa "ulkoisimpaan pimeyteen" eli kadotukseen. Siellä ovat myös Saatanaa seuranneet pahat henget.[lähde? ]
Pelastussuunnitelma Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkossa.
Pieni Vuorijärvi

| Pieni Vuorijärvi Alimmainen Vuorijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Kannonkoski
Koordinaatit:  62°56′09″N, 25°37′22″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kivijärven−Vuosjärven alue (14.44)
Tulojoki:  Vuorijoki Keskimmäisestä Vuorijärvestä
Laskujoki:  Vuorijoki Vuosjärveen
Järvinumero:  14.441.1.033
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  132 m  
Pituus:  300 m  
Leveys:  80 m  
Rantaviiva:  0,67 km  
Pinta-ala:  1,5 ha  
 fiPieni Vuorijärvi 
Pieni Vuorijärvi (myös Alimmainen Vuorijärvi) on järvi Kannonkosken itäosassa Keski-Suomen maakunnassa. Sen pinta-ala on 1,5 hehtaaria. Etäisyys Jyväskylästä on 78 kilometriä pohjoiseen.
Maantiede

Pienen Vuorijärven pituus kaakosta luoteeseen on 300 metriä. Järven leveys on alle 100 metriä. Rantaviivan pituus on 671 metriä. Saaria ei ole ja rannat ovat erämaisia. Pieneen Vuorijärveen virtaa laskuoja kaakosta Keskimmäiseltä Vuorijärveltä, johon puolestaan virtaa laskuoja Ylimmäiseltä Vuorijärveltä. Pieni Vuorijärvi laskee Vuorijokea luoteeseen Vuorilahteen (107,2 metriä mpy), joka on Vuosjärven kapea ja melko syvä kaakkoon suuntaava lahti. Etäisyys Pieneltä Vuorijärveltä Vuorilahteen on kolmisen kilometriä.
Pieni Vuorijärvi (14.441.1.033) kuuluu Vuosjärven alueeseen (14.441), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen vesistössä (14). Toinen jakovaihe on Kivijärven–Vuosjärven alue (14.44) ja ensimmäinen on Viitasaaren reitin valuma-alue (14.4). Ylimmäinen Vuorijärvi on viidenneksi pienin Vuosjärven alueen 39:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä.
Vuorijärvet on kolme erämaista järveä Kannonkosken itäosassa. Ne ovat kaakosta luoteeseen Ylimmäinen Vuorijärvi, Keskimmäinen Vuorijärvi ja Pieni Vuorijärvi.
Paraguayn Primera División

Primera División on Paraguayn jalkapallon pääsarja.
Historia

Jalkapallossa Paraguayn mestaruudesta on pelattu vuodesta 1906 lähtien, jolloin viiden paraguaylaisseuran (Olimpia, Guaraní, Libertad, General Díaz ja Nacional) edustajat perustivat El Diario -sanomalehden päätoimittajan Don Adolfo Riquelmen johdolla silloisen Paraguayn jalkapallon kattojärjestön, Liga Paraguaya de Football Associationin, nykyisen Paraguayn jalkapalloliiton (Asociación Paraguaya de Fútbol). Paraguayn jalkapalloliitto liittyi maanosaliitto CONMEBOLin jäseneksi vuonna 1921 ja kansainväliseen jalkapalloliittoon FIFAan 1925. Ammattilaissarja käynnistyi vuonna 1941.
Sarjajärjestelmä

Useimpien muiden Etelä-Amerikan maiden tavoin myös Paraguayssa kauden aikana pelataan kaksi erillistä sarjaa, apertura syyskaudella ja clausura kevätkaudella. Vuodesta 2008 lähtien kummallakin sarjalla on oma mestarinsa. Aikaisemmin kevät- ja syyskauden voittajat ratkaisivat mestaruuden keskenään.
Aiheesta muualla

Pääsarja Paraguayn jalkapalloliiton sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
Pohjois-Sulawesi

| Pohjois-Sulawesi Sulawesi Utara |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Sijainti
 Koordinaatit: 1°15′N, 124°50′E 
Valtio:   Indonesia
Hallinto:  
 – Pääkaupunki:  Manado
Pinta-ala:  13852 km²
Väkiluku (2010):  2 249 300
 – väestötiheys:  170 as./km²
Kielet:  Indonesia
Kansat:  Minahasanit (33%) Sangirit (20%) Mongondowt (11%) Gorontalolaiset (7%)
Pohjois-Sulawesi (indonesiaksi Sulawesi Utara) on Sulawesin saarella sijaitseva Indonesian provinssi. Se sijaitsee saaren pohjoisimmassa osassa. Sen pohjoispuolella on Celebesinmeri ja eteläpuolella Molukkienmeri. Pohjois-Sulawesin ainoa naapuriprovinssi on Gorontalo. Pohjois-Sulawesin pääkaupunki on Manado. Pääkaupungin edustalla Manadonlahdella sijaitsee Bunakenin kansallispuisto. Bunakenin suojeltua  saarta ympäröi koralliriutta, mikä on tehnyt siitä suositun sukelluskohteen.
Pohjois-Sulawesin asukasluku on noin 2 249 300 (vuonna 2010) ja pinta-ala 13 852 neliökilometriä. Alueen kansoista runsasväkisimmät ovat Minahasanit, Sangirit ja Mongondowt. Suurin osa Minahasa-väestöstä on kristittyjä, mutta provinssin alueella on myös hindulaisvähemmistö.
Pentti Vuorio (päätoimittaja)

Pentti Vuorio 1960-luvulla.
Pentti Kalevi Vuorio (23. lokakuuta 1930 Viipuri – 21. heinäkuuta 2022) oli suomalainen journalisti ja tietokirjailija, joka toimi Etelä-Suomen Sanomien päätoimittajana.
Henkilöhistoria

Pentti Vuorio syntyi diplomi-insinööri Tauno Gideon Vuorion ja Esteri Elisa Ojasen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1972 on sihteeri Raija Terhikki Virtanen. Vuorio tuli ylioppilaaksi 1948 ja opiskeli Teknillisessä korkeakoulussa ja Helsingin yliopistossa.  Hän oli Suomen Urheilulehden toimittaja ja toimitussihteeri 1954–1955, Uuden Suomen urheilutoimittaja 1955–1960, urheiluosaston päällikkö 1957–1960, Pesa-niminen pakinoitsija 1971–1975 ja ajankohtaistoimituksen päällikkö 1975–1976. Urheilun Kuva-Aitan päätoimittaja Vuorio oli 1960–1968. Suomen Urheiluliiton tiedototuspäällikkönä hän toimi 1969–1971 ja oli sen jälkeenkin liiton eri tehtävissä vuoteen 1989.  Etelä-Suomen Sanomien uutispäällikkö Vuorio oli 1978–1985 ja toimituspäällikkö 1985–1986. Lehden päätoimittajaksi hänet nimitettiin vuonna 1986.