stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Günter Gerhard Lange

Günter Gerhard Langen suunnittelemia kirjasintyyppejä.
Günter Gerhard Lange (12. huhtikuuta 1921 Frankfurt-an-der-Oder – 2. joulukuuta 2008 München) oli saksalainen kirjainmuotoilija, typografi ja opettaja.
Nuorena Lange haavoittui vakavasti toisen maailmansodan alkuvaiheessa ja hänet vapautettiin sen vuoksi asepalveluksesta. Vuonna 1941 hän aloitti opinnot Leipzigin Akademie für Graphische Künste und Buchgewerbe -oppilaitoksessa. Hän opiskeli siellä kalligrafiaa, typografiaa ja kirjanpainamista professori Georg Belwen johdolla. Valmistuttuaan vuonna 1945 hän toimi professori Walter Tiemannin assistenttina ja työskenteli vapaana graafisena suunnittelijana ja taidemaalarina. Lange muutti Berliiniin vuonna 1949 ja jatkoi opintojaan Hochschule für Bildende Künste -oppilaitoksessa.
Lokakuussa 1950 Lange aloitti Berliinissä pitkän yhteistyönsä H. Bertholdin kirjasinvalimon kanssa. Lange suunnitteli ensimmäiset kirjasintyyppinsä Bertholdille 1950-luvulla, jatkaen samalla myös freelance-töitään. Hän myös luennoi typografiasta Meisterschule für Grafik und Buchwerbessä. Vuonna 1961 Lange nimitettiin Bertholdin taiteelliseksi johtajaksi. Vuonna 1971 hänet nimitettiin Bertholdin johtokuntaan. Työskentelynsä ohella hän jatkoi opettamista eri oppilaitoksissa.
Lange oli vuosina 1961–1990 Bertholdin kirjasinsuunnittelun keskeinen hahmo ja vastuussa yhtiön pikkutarkkojen laatustandardien noudattamisesta ja kehittämisestä. Lange suunnitteli uudet versiot useista klassisista kirjasintyypeistä. Näihin lukeutuivat AG Book, AG Old Face, Berthold Garamond, Berthold Baskerville Book, Berthold Bodoni Old Face, Berthold Caslon Book ja Berthold Walbaum Book. Hän suunnitteli myös muutamia aivan uusia kirjasintyyppejä, kuten Arena New, Boulevard, Champion, Concorde, Concorde Nova, El Greco, Imago ja Whittingham. Langen kyvyt ja vahva ammattitaito nostivat Bertholdin kirjasintyyppien valikoiman yhdeksi maailman huomattavimmista.
Lange jäi eläkkeelle vuonna 1990, mutta jatkoi edelleen aktiivisesti typografian opettajana ja luennoijana. Vuonna 1997 Berthold Types Limited -niminen chicagolainen yritys osti vuonna 1993 konkurssin tehneen Bertholdin Berthold Exklusiv -kokoelman kirjaintyyppien kaikki oikeudet. Lange liittyi Berthold Typesin palvelukseen vuonna 2000 ja valvoi sen uusien kirjaintyyppien suunnittelua. Lange toimi yhtiön taiteellisena neuvonantajana kuolemaansa saakka.
Caffè macchiato

Tyypillinen espressokahvi, johon on lisätty maitoa ja vaahtoa
Caffè macchiato ([kafˈfɛ makˈkjaːto]), joskus myös espresso macchiato, on espressokahvijuoma, johon on lisätty pieni määrä vaahdotettua maitoa. Italian kielessä macchiato tarkoittaa ”tahriintunutta” tai ”täplikästä”, joten caffè macchiaton kirjaimellinen käännös on ”tahriintunut kahvi” tai "merkitty kahvi".
Historia

Nimitys ”macchiato” juontaa juurensa siitä, että baristat joutuivat näyttämään tarjoileville tarjoilijoille eron espresson ja pienen määrän maitoa sisältävän espresson välillä; jälkimmäinen oli ”merkitty”. Ajatus heijastuu juoman portugalinkielisessä nimessä: café pingado, joka tarkoittaa kahvia pisaralla maitoa.
Valmistus

Caffè macchiatossa espresson ja maidon suhde on suurinselvennä kaikista kyseisistä ainesosista valmistetuista juomista. Tarkoituksena on, että maito pikemminkin hillitsee kuin peittää kahvin maun ja lisää samalla ripauksen makeutta. Juoma valmistetaan tyypillisesti kaatamalla pieni määrä höyrytettyä maitoa suoraan yhteen espressoannokseen. Eräässä reseptissä käytetään 5–10 grammaa (1–2 teelusikallista) maitoa, joka on kuumennettu 60–66 °C:seen. Juoma valmistetaan tyypillisesti kaatamalla pieni määrä höyrytettyä maitoa suoraan espressoannokseen.
Alueelliset muunnelmat

Australiassa juomaa kutsutaan nimellä ”macciato”, ja siitä on joitakin muunnelmia. Perinteinen pitkä macciato on yleensä kaksinkertainen annos espressoa, jossa on ripaus maitoa ja suurin osa lasista jätetään tyhjäksi. Perthissä tilataan yleensä ”long mac topped up”, joka on kaksinkertainen annos espressoa ja lasi täytetään maitojuomalla. Melbournessa juoma on tupla-annos espressoa, lasi täytetään puoliksi vedellä ja päälle loraus maitoa.
Käännös suomeksi
Havaijin pidginenglanti

| Havaijin pidginenglanti |
| --- | --- |
Oma nimi:  Pidgin
Muu nimi:  Hawaiʻi Creole English
Tiedot
Alue:   Havaiji
Virallinen kieli:  –
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kirjaimisto:  latinalaiset aakkoset
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  Kreolikielet
Kieliryhmä:  Englannin kreolit
ISO 639-3:  hwc
 Ohje 
Havaijin pidginenglanti (omakielinen nimi: Hawaii Pidgin tai Pidgin) on Havaijilla puhuttava englantiin perustuva kreolikieli. Kielen ei katsota olevan uhanalainen. Sen lähin sukulaiskieliä ovat muun muassa bislama ja tok-pisin.
Eurooppalaiset alkoivat saapua Havaijille 1770-luvulla ja Havaijista tuli nopeasti tärkeä pysähdyspaikka matkalla Aasiaan. Kauppareitit toivat Kiinassa puhuttavan pidginenglannin Havaijille. Sokeriruo'on viljely aloitettiin 1830-luvulla, mikä toi saarille paljon vierastyöläisiä mm. Japanista, Portugalista ja Filippiineiltä. Tarve yhteiselle kielelle nousi tämän takia, ja alussa käytettiin pidginhavaijia ja englantia.
Havaijin pidginenglannilla ei ole virallista asemaa osavaltiossa, mutta koska englanti ja havaiji ovat virallisia kieliä, suurin osa Havaijilla kasvaneista ihmisistä ymmärtää jonkin verran pidginiä. Koodinvaihto etenkin englannin ja pidginin välillä on yleistä.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin.
Sanastoa

| Havaijin pidginenglanti | Suomi |
| --- | --- |
Broke da mout: herkullinen
Chicken skin: kananliha
Fo' what?: miksi?
Howzit?: miten voit?
Keiki: lapsi
Lua: vessa
Talk stink: puhua pahaa
Lähde:
Albert Oesch (pappi)

| Albert Oesch> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. huhtikuuta 1897 Balgach, St. Gallen, Sveitsi
Kuollut: 5. huhtikuuta 1962 (64 vuotta) Jerusalem, Israel
Ammatti:  katolinen pappi
Albert Oesch (19. huhtikuuta 1897 Balgach, St. Gallen kantoni, Sveitsi – 5. huhtikuuta 1962 Jerusalem, Israel) oli sveitsiläinen katolinen Pyhän Haudan ritarikunnan pappi.
Historia

Oesch valmistui Einsiedelnin luostarikoulusta, opiskeli filosofiaa ja teologiaa Innsbruckin yliopistossa ja Fribourgissa. Vuonna 1920 hänet vihittiin papinvirkaan. Vuosina 1920–1929 hän oli Flawilissa kirkkoherrana ja vuonna 1929 hänestä tuli pastori Thaliin.
Oesch oli sveitsiläisamerikkalaisen avustusjärjestön "Association de la faculte americaine de theology" puheenjohtaja ja osallistui merkittävästi Innsbruckin teologisen tiedekunnan karkotukseen Sionissa vuosina 1938−1940.selvennä
Oesch tunsi silloisen kardinaalivaltiosihteeri Eugenio Pacellin, joka vietti lomia Stella Mariksessa Rorschachissa. Pacelli valittiin vuonna 1939 paaviksi (Pius XII). Hän kutsui Oeschin vuonna 1947 rakentamaan uutta Pyhän haudan ritarikunnan ritaristoa Jerusalemiin, Sveitsiin ja saksankielisiin maihin.
Oesch perusti piispa Josephus Meilen ja tuomarivaltuuskunnan kanssa vuonna 1947 Sveitsiin ritarikunnan.lähde tarkemmin?
Paavi Pius XII nimitti hänet ensimmäiseksi suurprioriksi. Vuonna 1950 häntä seurasi Josephus Meile. Toukokuussa 1953 Oeschista tuli ritarikunnan konsultti ja ritarikunnan ritari.
Oesch oli mukana lukuisissa Pyhän maan hankkeissa, erityisesti Beit Jalan seminaarissa. Hänet haudattiin fransiskaanien hautausmaalla Getsemanessa Jerusalemissa.
Kunnianosoitukset

Oeschille on myönnetty seuraavat arvonimet:
Lähde:
Paavi Pius XII:n paavin salainen kamariherra (1942)
Paavi Pius XII:n apostolinen protonotaari (1957)
Kunniakansalainen palvelusta Innsbruckin yliopiston teologiselle tiedekunnalle (1958)
Kunniapuheenjohtaja Jerusalemissa
C9-liiga

C9-liiga (kiin. 九校联盟, Jiǔ xiào liánméng) on yhdeksän korkeatasoisen julkisen yliopiston liittoutuma Manner-Kiinassa. Se on eräs Kiinan hallituksen virallisista ohjelmista maan korkeakouluopetuksen tason kehittämiseksi ja maineen edistämiseksi.
Kiinan C9-liigan yliopistojen sijaintikartta.
Kiinan johtavat julkisesti rahoitetut tutkimusyliopistot kuuluvat C9-liigaan. Mukana liittoumassa ovat (aakkosjärjestyksessä): Fudan-yliopisto, Harbinin teknillinen instituutti, Kiinan tiede- ja teknologiayliopisto, Nanjingin yliopisto, Pekingin yliopisto, Shanghain Jiao Tong -yliopisto, Tsinghua-yliopisto, Xi’anin Jiaotong-yliopisto ja Zhejiangin yliopisto.
Historiaa ja etuja

Vuonna 1999 Kiinan keskusjohto päätti 27 miljardin CNY:n rahoituksesta 34 keskeiselle yliopistolleen osana yliopistojensa kehittämisohjelmaa (Project 985). Rahoituksesta 42 prosenttia kohdennettiin ainoastaan yhdeksään yliopistoon. Tästä yhdeksiköstä on sittemmin muotoutunut Kiinan yhdeksän yliopiston liittouma (engl. China 9 University League, C9 League). Yliopistot solmivat virallisen yhteistyö-, henkilövaihto- ja resurssienlainaussopimuksen vuonna 2009.
C9-liittouman oppilaitoksille on osoitettu erityisresursseja, ja ne jakavat joitain resursseja keskenään. Ne saavat huomattavan rahoituksen sekä Kiinan valtakunnallisilta että paikallisilta viranomaisilta uusien tutkimuskeskusten rakentamiseksi, tilojen kehittämiseksi, kansainvälisten konferenssien järjestämiseksi, maailmankuulujen tieteentekijöiden ja vierailevien tutkijoiden houkuttelemiseksi ja kiinalaisten tieteentekijöiden tukemiseksi ulkomaisiin konferensseihin. On esitetty, että vaikka C9-liigan yliopistoissa toimii vain 3 prosenttia maan tutkijoista, liittoumalle ohjataan 10 prosenttia kansallisista tutkimusmenoista. Toisen lähteen mukaan C9-liigan yliopistot tuottaisivat 20 prosenttia Kiinan akateemisista julkaisuista ja 30 prosenttia kaikista tieteellisistä viittauksista. Liittouman yliopistoissa työskentelee monia sellaisia huippuopettajia tai -tutkijoita, jotka ovat saaneet ainakin yhden Kiinan arvostetuimmista akateemisesti tunnustetuista asemista eli Tuhannen lahjakkuuden ohjelman professuurin tai Changjiang-professuurin.
Kiinan opetusministeriö ja useat tutkijat sekä lehdistö ovat joskus verranneet yhdeksikköä yksityisiin yhdysvaltalaisiin Ivy League -huippuyliopistoihin käyttämällä englanninkielistä nimitystä China's Ivy League, Kiinan Ivy League. Kiinan kommunistisen puolueen virallinen sanomalehti Kansan päivälehtikin on toiminut näin.
C9-liittouman yliopistojen perustietoja

Allaolevaan taulukkoon on koottu perustietoja C9-liigan yliopistoista. Yliopistojen kansainvälisen tason vertailemiseksi on mukana oppilaitosten sijoitus kansainvälisesti tunnetussa yliopistorankingissa. ARWU-yliopistoranking kehitettiin Shanghain Jiao Tong -yliopistossa kiinalaisten poliittisten ja koulutushallinnon päättäjien apuvälineeksi Kiinan korkeakoulujen vertailemiseksi läntisiin akateemisiin opinahjoihin. Tämä yliopistoranking otettiin käyttöön myös monessa muussa maassa eräänä korkeakoulujen tason seurannan mittarina. Vuodesta 2009 yksityisen konsulttiyrityksen (ShanghaiRanking Consultancy) julkaisema oleva ARWU-yliopistoranking painottaa luonnontieteen ja tekniikan tutkimustyötä ja löydöksiä, suuria kansainvälisiä palkintoja (Nobel-palkinnot ja Fieldsin mitalit), ja viitatuimpia tutkijoita.  Vuonna 2020 ARWU-rankingissa, parhaat kiinalaisyliopistot olivat  Tsinghua-yliopisto (sijalla 29) ja Pekingin yliopisto (49). Muutkin C9-liigan yliopistot ylsivät vuoden 2020 ARWU-listalla vähintään sijaluokkaan 101.–150. Vuoden 2003 ARWU-rankingissa paras kiinalainen yliopisto sijoittui vasta sijaluokkaan 201–250, joten runsaassa 15 vuodessa maan kärkiyliopistojen tason nousu on tämän mittariston kriteerein ollut erittäin merkittävää. Vielä vuonna 2015 yksikään kiinalainen yliopisto ei yltänyt ARWU-rankingissa sadan parhaan yliopiston joukkoon; neljä Kiinan korkeatasoisinta tutkimusyliopistoa yliopistoa oli tällöin tämän maailmanlistan sijaluokassa 101–150. Osa taulukon tiedoista löytyy lähteistettynä vastaavasta yliopistoartikkelista.
| Nimi | Kuva | Kaupunki,  maakunta | Perustettu | Kokopäiväisiä  opiskelijoita | ARWU-ranking (2020) | ARWU-ranking (2015) | ARWU-ranking (2003) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Fudan-yliopisto |  | Shanghai | 1905 | 36 233 | 100 | 151–200 | 301–350 |
| Harbinin teknillinen instituutti |  | Harbin, Heilongjiang | 1920 | 31 873 | 101–150 | 201–300 | ei listalla (sija >500) |
| Nanjingin yliopisto |  | Nanjing, Jiangsu | 1902 | 38 267 | 101–150 | 201–300 | 301–350 |
| Pekingin yliopisto |  | Peking | 1898 | 44 729 | 49 | 101–150 | 251–300 |
| Shanghain Jiao Tong -yliopisto |  | Shanghai | 1896 | 37 989 | 63 | 101–150 | 401–450 |
| Tsinghua-yliopisto |  | Peking | 1911 | 50 394 | 29 | 101–150 | 201–250 |
| Kiinan tiede- ja teknologiayliopisto |  | Hefei, Anhui | 1958 | 15 500 | 73 | 151–200 | 301–350 |
| Xi’anin Jiaotong-yliopisto |  | Xi'an, Shaanxi | 1896 | 40 346 | 101–150 | 201–300 | ei listalla (sija >500) |
| Zhejiangin yliopisto  |  | Hangzhou, Zhejiang | 1897 | 54 641 | 58 | 101–150 | 351–400 |
Vaikka C9-yliopistot ovat julkisesti rahoitettuja, niillä on lukuvuosimaksu, joka voi olla joillain aloilla huomattavan korkea  - esimerkiksi englanninkielisissä opetusohjelmissa, lääketieteen ja insinööritieteiden alalla, sekä ylempää korkeakoulututkintoa tai jatko-opintoja opiskeltaessa. Maksut rajavat osaltaan opiskelija-ainesta kohti paremman tulotason perheitä. Toisaalta esimerkiksi Kiinan valtio myöntää vuosittain opiskelustipendejä toivomilleen opiskelijaryhmille, esimerkiksi hakuehdot täyttäville EU-kansalaisille.
Double First Class -ohjelma, laajempi joukko yhteistyöyliopistoja myös Suomesta

Erään uutisen mukaan C9-liittouma oltaisiin lopetettu vuonna 2014 ja korvattu uudella yliopistojen kehittämisohjelmalla. Toisaalta useat C9-liittouman yliopistot viestivät ainakin englanninkielisillä sivuillaan kuuluvansa yhä C9-ryhmittymään (tilanne 11/2020, esimerkiksi ) ja C9 on tavanomainen ilmaisu tuoreemmassakin kiinalaista yliopistokoulutusta käsittelevässä kirjallisuudessa. Vuonna 2017 uutisoitiin Kiinan uuden viisivuotissuunnitelman toteuttamissuunnitelman yhteydessä uudesta kiinalaisen yliopistokoulutuksen kehitysohjelmasta (Double First Class), jolla tähdätään muun muassa 42 kiinalaisen yliopiston tai korkeakoulun tason nostamiseen "kansainväliseen luokkaan" vuoteen 2050 mennessä. Vuonna 2017 julkistetut 42 kiinalaista yliopistoa tai korkeakoulua kuuluivat ARWU-yliopistorankingissa maailman 500:n kärkiyliopiston joukkoon ja C9-liittouman yliopistot ovat tämän ryhmän kärkeä. Ohjelmaan kuuluu myös joukko yliopistoja, jotka joissain oppiaineissa pyrkivät maailman kärkikastiin. Double First Class -ohjelma nähdään aiempien kehitysohjelmien (Project 211 ja 985) jatkeena. Monet kiinalaisista yliopistoista, jotka tekevät yliopistoyhteistyötä ulkomaisten  yliopistojen kanssa, kuuluvat tämän Double First Class -ohjelman piiriin. Suomesta esimerkiksi useita Aalto-yliopiston, Helsingin, Jyväskylän ja Lapin yliopistojen kiinalaisia yhteistyöyliopistoja on mukana Double First Class -kehitysohjelmassa. Osa näistä yhteistyöyliopistoista (kuten Pekingin yliopisto ja Fudan-yliopisto) kuuluu C9-liittoumaan.
Rainer Oesch

| Rainer Kristian Oesch> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. helmikuuta 1948 (ikä 76) Kangasala
Kansalaisuus:  Suomi
Arvonimi: professori
Vanhemmat:  Pehr Arthur Kristian Oesch (1910–1974), Helmi Laurell (1913–1964)
Rainer Kristian Oesch [öš] (s. 13. helmikuuta 1948 Kangasala) on Helsingin yliopiston kauppaoikeuden professori. Oeschin tutkimusalana on ollut erityisesti tekijänoikeus. Maaliskuussa 2008 Euroopan tieteiden ja taiteiden akatemia kutsui professori Oeschin jäsenekseen.
Aiheesta muualla

Henkilökunta: Rainer Oesch. Helsingin yliopisto.
Jännitteen- ja virranjakosääntö

Jännitteenjakosääntö (vasemmalla) ja virranjakosääntö
Jännitteenjakosääntö ja virranjakosääntö ovat piirianalyysissä käytettäviä, suoraan Ohmin ja  Kirchhoffin laeista johdettuja, yksinkertaisia sääntöjä, joiden hyödyntäminen nopeuttaa virtapiirin toiminnan tarkastelua joissakin tilanteissa.
Jännitteenjakosääntö

Ohmin lain mukaan vastusten R1 ja R2 läpi kulkevan virran suuruus on
{\frac {U}{R_{1}+R_{2}}}
Tällöin molempien vastusten yli olevat jännitteet voidaan ratkaista
U_{1}=R_{1}{\frac {U}{R_{1}+R_{2}}} ja  U_{2}=R_{2}{\frac {U}{R_{1}+R_{2}}}
Tavallisesti kaava ilmoitetaan muodossa
U_{1}=U{\frac {R_{1}}{R_{1}+R_{2}}}
Jännitteenjakosääntö pätee myös mielivaltaisen monelle sarjaan kytketylle vastukselle, yleisesti vastuksen Rx yli oleva jännite
U_{x}=U{\frac {R_{x}}{\sum _{k=1}^{n}R_{k}}}
Virranjakosääntö

Vastukset Ra ja Rb on rinnankytketty, joten niiden yli on sama jännite. Tällöin
I_{a}R_{a}=I_{b}R_{b}
Kirchhoffin virtalain mukaan
I=I_{a}+I_{b}.
Ratkaisemalla edellisistä yhtälöistä  I_{a} ja  I_{b} saadaan
I_{a}=I{\frac {R_{b}}{R_{a}+R_{b}}} ja  I_{b}=I{\frac {R_{a}}{R_{a}+R_{b}}}
Kaava muistuttaa jännitteenjaon kaavaa, mutta nyt osoittajassa on se vastus, jonka virtaa ei selvitetä. Huomaa, että kaava pätee vain kahdelle vastukselle!
Mikäli käytetään resistanssien sijasta niiden käänteislukuja eli konduktansseja  G={\frac {1}{R}}, saadaan sääntö, joka pätee jännitteenjakosäännön tavoin mielivaltaisen monelle vastukselle:
I_{a}=I{\frac {G_{a}}{G_{a}+G_{b}}} ja  I_{b}=I{\frac {G_{b}}{G_{a}+G_{b}}}
ja edelleen
 I_{x}=I{\frac {G_{x}}{\sum _{k=1}^{n}G_{k}}}.
Kirjallisuutta

Voipio, Erkki: Virtapiirit ja verkot.  Helsinki:  Otatieto, 2001 (1976).  ISBN 951-672-082-X
Tony Virta

| Tony Virta> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. kesäkuuta 1972 Hämeenlinna, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Toke
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  178 cm
Paino:  89 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1991–2015
Seurat:  HPK (SML) Frankfurt Lions (DEL),   TPS (SML),   Minnesota Wild (NHL),   Houston Aeros (AHL),   Södertälje SK (SEL),   Zürich Lions (NLA),   Jokerit (SML)   Leksands IF (Allsvenskan)
NHL-varaus:  103. varaus, 2001 Minnesota Wild
Tony Virta (s. 28. kesäkuuta 1972 Hämeenlinna) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa oli useimmiten laitahyökkääjä, mutta hän pelasi satunnaisesti myös keskushyökkääjänä. Kaudella 2019–2020 Virta oli mukana KHL:ssä Jokereiden valmennusryhmässä apuvalmentajana.
Ura > Seuraura

Virta aloitti uransa HPK:ssa kaudella 1991–1992, jolloin hän pääsi pelaamaan 23 ottelua SM-liigassa. Hän jatkoi pelaamistaan "Kerhossa" aina vuoteen 1996 saakka, kunnes päätti vaihtaa maisemaa Saksan DEL-liigan Frankfurt Lionsiin. Hän pelasi Lionseissa kauden 1996–1997 ja teki silloin 48 runkosarjan ottelussa 26 tehopistettä. Virta ei saanut kuitenkaan itsestään vieläkään parastaan irti ja paluu Suomeen tuli Saksassa vietetyn vuoden jälkeen ajankohtaiseksi. Tällä kertaa "Toke" päätti ottaa vastaan Turun Palloseuran sopimustarjouksen. Turussa mies löysi itsestään pistenikkarin ja hän pelasikin TPS:n riveissä neljä kautta.
Viimeisellä kaudellaan Turussa Virta tehtaili peräti 60 tehopistettä. Hänet valittiin samalla SM-liigan runkosarjan parhaaksi pelaajaksi ja palkittiin Lasse Oksanen -palkinnolla. Hyvin sujuneen kauden jälkeen NHL-seura Minnesota Wild kiinnostui miehen palveluksista ja otti tämän joukkueeseensa. "Toke" pääsi pelaamaan NHL:ssä kahdeksan ottelua, joissa syntyi kohtuulliset viisi tehopistettä. Kahdeksan ottelun jälkeen Wild lähetti miehen farmiseura Houston Aerosiin, jossa "Toke" auttoi joukkuetta hienosti 58 pisteellään.
2002–2003 Virta ei kuitenkaan saanut paikkaa Wildin miehistössä, eikä pelaaminen AHL-liigassakaan ei enää kiinnostanut, joten hän palasi Eurooppaan, määränpäänään Ruotsin Elitserienin Södertälje SK. Södertäljessä ottelut jäivät kuitenkin vain viiteen. Kaudeksi 2003–2004 Tony päätti palata kotikonnuilleen Hämeenlinnaan ja kasvattajaseura HPK:hon. Kyseisellä kaudella hän oli seuransa paras pistemies 38 pisteellä. Tämän kauden jälkeen Virta halusi vielä kerran näyttää kyntensä ulkomailla ja tällä kertaa suuntana oli Sveitsi ja Zürich Lions, jossa hän pelasi kauden 2004–2005.
Sveitsin kauden jälkeen Tony Virta palasi jälleen SM-liigaan, mutta tällä kertaa Jokereihin. Kaudella 2005–2006 tullut polvivamma oli päättää Virran uran. Hän joutui Ville Koistisen taklaamaksi joulukuussa 2005 ja palasi kaukaloon keväällä 2006. Polvivamma kuitenkin uusiutui, eikä kauden 2006–2007 alussa näyttänyt vielä varmalta, että pystyisikö hän jatkamaan uraansa. Virta toipui kuitenkin loppukaudeksi. Kolmen Jokereissa vietetyn kauden jälkeen Virta teki sopimuksen HPK:oon.
Virta pelasi kaudella 2008–2009 Jääkiekon SM-liigassa HPK:ssa toimien joukkueensa kapteenina. Hän pelasi seurassa tammikuuhun 2010 asti, jolloin siirtyi ruotsalaiseen Leksands IF -joukkueeseen.
Virta lopetti uransa kevääseen 2015.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Saksa 2001 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Pietari 2000 | jääkiekko |  |
Virta teki maajoukkuedebyyttinsä Euro Hockey Touriin kuuluvassa Sweden Hockey Games -turnauksessa keväällä 1999. Seuraavana keväänä Virta pelasi itsensä myös Suomen MM-joukkueeseen. Ensimmäisen aikuisten arvokisaottelunsa Virta pelasi Pietarissa 2000 Itävaltaa vastaan. Suomi voitti Pietarista pronssia.
Saksan kisoissa 2001 Virta oli Suomen parhaimpia pistemiehiä tehoilla 2+6 ja oli voittamassa hopeaa. Kotikisoihin 2003 Virta valittiin myös mukaan, mutta hänen kisapassinsa leimattiin vasta kesken turnauksen, eikä hän pelannut kuin kaksi ottelua.
Virta on arvokisaedustustensa lisäksi edustanut Suomea useissa maaotteluissa. Euro Hockey Tourin Tšekin turnauksessa Virta sai kunnian toimia Suomen kapteenina syksyllä 2005.
Aiheesta muualla

Tony Virta nhlfinns.net (englanniksi)
Tony Virran pelaajakortti Jatkoaika.comissa (arkistoitu versio)
Tony Virta Jokerit.com (arkistoitu versio)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Kai Nurminen | Lasse Oksanen -palkinnon voittaja 2001 | Seuraaja: Janne Ojanen |
Suomen joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 2000
3 Nummelin (A) |
5 Berg |
7 Niemi |
9 Lydman |
10 Tikkanen |
14 Helminen (C) |
16 Peltonen (A) |
17 Kallio |
21 Lumme |
24 Sihvonen |
25 Hentunen |
27 Lind |
28 Kapanen |
30 Nurminen |
31 Sulander |
32 Rintanen |
33 Tuomainen |
34 Virta |
35 Toskala |
41 Aalto |
42 Karalahti |
44 Niinimaa |
62 Jokinen |
Valmentaja Hannu Aravirta
Suomen joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 2001
2 Kiprusoff |
3 Nummelin (C) |
4 Timonen (A) |
5 Salo |
6 Väänänen |
7 Berg |
14 Helminen (A) |
15 Laaksonen |
17 Kallio |
21 Kapanen |
24 Kapanen |
25 Hentunen |
26 Pärssinen |
27 Lind |
28 Sihvonen |
30 Nurminen |
31 Kiprusoff |
32 Rintanen |
33 Virta |
35 Myllys |
36 Ylönen |
37 Ruutu |
40 Niemi |
55 Grönvall |
Valmentaja Hannu Aravirta
Suomen joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 2003
1 Lehtonen |
2 Kiprusoff |
3 Nummelin (A) |
4 Timonen |
5 Helenius |
6 Väänänen |
7 Berg |
8 Selänne (A) |
9 Lydman |
10 Pirnes |
11 Koivu (C |)
12 Jokinen |
14 Hagman |
16 Peltonen |
17 Kallio |
18 Virta |
20 Miettinen |
22 Eloranta |
23 Santala |
29 Pirjetä |
30 Hurme |
31 Nurminen |
32 Rintanen |
36 Ylönen |
44 Niinimaa |
Valmentaja Hannu Aravirta
Suomen joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 2004
3 Nummelin (A) |
5 Salo |
7 Niemi |
9 Hagman |
10 Karalahti |
12 Jokinen (A) |
15 Virta |
16 Peltonen (C) |
20 Pirjetä |
21 Mäntylä |
23 Viuhkola |
24 Laaksonen |
25 Hentunen |
26 Söderholm |
27 Pärssinen |
30 Norrena |
31 Markkanen |
32 Rintanen |
35 Noronen |
37 Ruutu |
39 Kapanen |
44 Niinimaa |
61 Pirnes |
71 Kallio |
Valmentaja Raimo Summanen
Harry Watrous

Harry Wilson Watrous, kuva vuodelta 1913.
Harry Willson Watrous: My Lady Nicotine, maalattu vuonna 1894
Harry Watrous: Kansikuva vuoden 1912 helmikuun The Ladies' Home Journalin numeroon.
Harry Wilson Watrous (17. syyskuuta 1857 – 10. toukokuuta 1940) oli yhdysvaltalainen taidemaalari. Hänet tunnetaan öisistä maisemistaan, tyylitellyistä ihmishahmoistaan sekä laatukuvistaan. Hän opiskeli taidetta viisi vuotta Pariisissa. Häntä opettivat William-Adolphe Bouguereau, Jean-Léon Gérôme ja erityisen paljon häneen vaikutti Jean-Louis-Ernest Meissonier.