stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Algodão

| Mitalit> Maa:   Brasilia.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Brasilia.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Brasilia.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Brasilia> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Lontoo 1948 |  |  |
|  Pronssia | Rooma 1960 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Chile 1959 |  |  |
|  Hopeaa | Brasilia 1954 |  |  |
| Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  |  |
|  Pronssia | Buenos Aires 1951 |  |  |
|  Pronssia | México 1955 |  |  |
|  Pronssia | Chicago 1959 |  |  |
Zenny ”Algodão” de Azevedo (1. maaliskuuta 1925 Rio de Janeiro – 10. maaliskuuta 2001 Rio de Janeiro) oli brasilialainen koripalloilija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Algodão kuului Brasilian olympiajoukkueisiin neljissä perkkäisissä kisoissa: hän voitti olympiapronssia Lontoossa 1948 ja Roomassa 1960 ja sijoittui kuudenneksi sekä Helsingissä 1952 että Melbournessa 1956. Hän saavutti Brasilian joukkueessa myös maailmanmestaruuden Chilessä 1959 ja MM-hopeaa Brasiliassa 1954 sekä kolme Pan-Amerikan kisojen pronssimitalia. Brasilian koripalloliiton mukaan Algodão saavutti myös kolme mitalia Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuista.
Aiheesta muualla

Profiili FIBA Archive (englanniksi)
Profiili FIBA Archive (englanniksi)
Brasilian joukkue – Kesäolympialaiset 1948
27 Sorcinelli |
28 Évora |
30 Gemignani |
31 Marson |
32 Bráz |
33 da Motta |
34 Pacheco |
35 Dias |
36 de Freitas |
38 Algodão |
Valmentaja Daiuto
Brasilian joukkue – Koripallon MM-kilpailut 1959
3 Algodão |
4 Pasos |
5 Marques |
6 Boccardo |
7 Senra |
8 de Freitas |
9 de Souza |
10 Schall |
11 Edson Bispo |
12 Nóbrega |
13 Fonseca |
14 Blatskauskas |
Valmentaja Kanela
Brasilian joukkue – Kesäolympialaiset 1960
3 Algodão |
4 Pasos |
5 Marques |
6 Blás |
7 Massoni |
8 de Freitas |
9 de Souza |
10 Schall |
11 Edson Bispo |
12 Sucar |
13 Boccardo |
14 Blatskauskas |
Valmentaja Kanela
Anita O’Day

| Anita O’Day |
| --- | --- |
 Anita O’Day esiintymässä Storyville Jazz Clubissa Bostonissa heinäkuussa 1957.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. lokakuuta 1919 Chicago, Illinois, Yhdysvallat
Kuollut: 23. marraskuuta 2006 (87 vuotta) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Muusikko
Taiteilijanimi:  The Jezebel of Jazz 
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1934–2006
Tyylilajit:  jazz
Levy-yhtiöt:  Verve
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Anita O’Day (oik. Anita Belle Colton; 18. lokakuuta 1919 Chicago, Illinois, Yhdysvallat – 23. marraskuuta 2006 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen jazzlaulaja.
Elämä

Ilman varsinaista laulajan koulutusta uransa 15-vuotiaana 1934 aloittanut O’Day teki läpimurtonsa 1941 liittyessään Gene Krupan orkesteriin, vaikka hän oli jo sitä ennen saanut mainetta chicagolaisilla klubeilla. Krupan kanssa hän levytti 34 laulua. Yhteistyön vuodet Krupan kanssa vuodesta 1941 alkaen ja vuodet 1955–1962 olivat O’Daylle ammatillisesti hyvää aikaa. 1940-luvun puolivälin jälkeinen aika oli O’Daylle huonoa niin ammatillisesti kuin myös muuten, sillä hänen huumeongelmansa tulivat julki 1947. Ammatillinen nousu alkoi taas ennen vuosikymmenen vaihdetta. Musiikillisesti parasta aikaa olivat kuitenkin vuodet 1955–1962. Noina vuosina hän levytti Vervelle seitsemäntoista albumia, joista ensimmäinen oli This Is Anita.
O’Day huomattiin paitsi laulajana, myös muuten poikkeuksellisen asenteensa vuoksi: hän ei suostunut perinteiseen naislaulajan rooliin perinteisine esiintymisasuineen, vaan käytti samanlaisia vaatteita kuin muu orkesteri. Vuosien mittaan hän esiintyi ajoittain suurten jazzorkestereiden kanssa, mutta teki välillä pitkiä aikoja myös soolouraa. O’Dayn ihanteita ja esikuvia laulajana olivat varsinkin Martha Raye, mutta myös Mildred Bailey, Ella Fitzgerald ja Billie Holiday. Viimeinen albumi Indestructible! ilmestyi 2006. Sitä ennen hän oli pitänyt 13 vuoden levytystauon.
Huumeet ja alkoholi aiheuttivat O’Dayn elämässä toistuvia ongelmia, ja hän kertoi niistä avoimesti muistelmissaan High Times, Hard Times. Vuonna 1967 hän oli vähällä kuolla yliannostukseen. Huumeet hän jätti, mutta kokonaan ilman päihteitä hän eli vasta elämänsä viimeiset kymmenen vuotta kaaduttuaan portaissa 1996.
Yksityiselämä

O’Day solmi ensimmäisen avioliittonsa 1937 rumpali Don Carterin kanssa, toisen avioliittonsa hän solmi 1942 golfammattilaisen Carl Hoffin kanssa. Hänellä ei ollut lapsia eikä muita lähiomaisia, vaan läheisin ihminen hänelle hänen kuollessaan oli manageri Robbie Cavolina.
Esiintymiset

O’Day kävi Suomessa kolmeen otteeseen, 1963 ja 1964 Linnanmäellä ja 1975 Pori Jazzissa.
Merkitys

Robbie Cavolinan ja Ian McCruddenin ohjaama dokumenttielokuva Anita O’Day: The Life of a Jazz Singer sai ensi-iltansa 2007.
Filmografia

Jazz on a Summer’s Day (1959)
The Gene Krupa Story (1959)
Zig Zag (1970)
The Outfit (1973)
Shortbus (2006)
Anita O’Day – Live at Ronnie Scott’s (2006)
Anita O’Day: The Life of a Jazz Singer (2007)
Live in Tokyo ’63 (2007)
Jazz Icons (2009)
Teokset

High Times, Hard Times (1981)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anita O’Day Wikimedia Commonsissa
Anita O’Day Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Churchillin rautatieasema

Churchillin rautatieasema on rautatieliikennepaikka Hudson Bay Railway -yhtiön omistamalla rataverkolla Churchillin kaupungissa Manitobassa Kanadassa. Churchill on The Pas'ta alkavan rataosan pääteasema ja samalla yhtiön rataverkon pohjoisin piste. Se on myös Winnipegista lähtevän Hudson Bay -henkilöjunan pääteasema. Liikennepaikka sijaitsee Hudsoninlahden rannalla 820 kilometrin päässä The Pas'ta.
Rautatien Churchilliin rakensi alun perin Canadian National, ja se valmistui 1929. Churchillin asemarakennus on historiallinen suojelukohde, ja sen meneillään olevasta kunnostuksesta entiseen loistoonsa vastaa Kanadan hallitus.
Aiheesta muualla

World of Stock: kuva Churchillin asemarakennuksesta (Arkistoitu – Internet Archive)
Algirdas Brazauskas

| Algirdas Brazauskas |
| --- | --- |

Liettuan presidentti
 25. helmikuuta 1993 – 25. helmikuuta 1998  
Pääministeri:  Gediminas Vagnorius   Aleksandras Abišala  Bronislovas Lubys   Adolfas Šleževičius   Laurynas Stankevičius   Gediminas Vagnorius
Edeltäjä:  Vytautas Landsbergis
Seuraaja:  Valdas Adamkus
Liettuan pääministeri
 3. heinäkuuta 2001 – 31. toukokuuta 2006  
Presidentti:  Valdas Adamkus   Rolandas Paksas   Artūras Paulauskas (vt.)   Valdas Adamkus
Edeltäjä:  Eugenijus Gentvilas
Seuraaja:  Zigmantas Balčytis
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. syyskuuta 1932 Rokiškis, Liettua
Kuollut: 26. kesäkuuta 2010 (77 vuotta) Vilna, Liettua
Puoliso:  Julija Brazauskienė Kristina Brazauskienė
Tiedot
Puolue:  LKP (1957–1990) NKP (1959–1989) LDDP (1990–1993, 1998–2001) LSDP (2001–2010)
 Nimikirjoitus
Algirdas Mykolas Brazauskas (22. syyskuuta 1932 Rokiškis – 26. kesäkuuta 2010 Vilna) oli liettualainen poliitikko. Hän edusti vuosina 1965–1990 Liettuan kommunistista puoluetta, vuosina 1990–2001 Liettuan demokraattista työväenpuoluetta ja tämän jälkeen Liettuan sosiaalidemokraattista puoluetta. Hän toimi maansa presidenttinä 25. helmikuuta 1993 – 25. helmikuuta 1998 ja pääministerinä 3. heinäkuuta 2001 – 31. toukokuuta 2006. Maansa johdossa hän oli jo kommunistisen puolueen pääsihteerinä vuosina 1988–1989 sekä korkeimman neuvoston puheenjohtajana vuosina 1990 ja 1992.
Elämäkerta

Brazauskas syntyi Rokiškisissa ja valmistui Kaunasin polyteknillisestä instituutista vuonna 1956. Hän toimi neuvostotasavallan rakennusmateriaaleista vastaavana ministerinä vuosina 1965–1967, valtion suunnittelukomitean varajohtajana 1967–1977 ja Liettuan kommunistisen puolueen keskuskomitean sihteerinä 1977–1987. Vuonna 1988 hänet valittiin pääsihteeriksi. Brazauskasin johdolla puolue tuki Latvian itsenäisyysliikettä, erosi Neuvostoliiton kommunistisesta puolueesta ja muuttui Liettuan demokraattiseksi työväenpuolueeksi.
Vuoden 1992 parlamenttivaalien jälkeen Brazauskasista tuli parlamentin puhemies ja Liettuan väliaikainen presidentti. Vuonna 1993 hän voitti presidentinvaalit saatuaan 60 prosenttia äänistä. Hän toimi virassaan helmikuuhun 1998 saakka. Presidenttikautensa lopussa Brazauskas ilmoitti vetäytyvänsä politiikasta, eikä hän osallistunut vuoden 1998 presidentinvaaleihin. Brazauskasin  seuraajaksi valittiin Valdas Adamkus. Vetäytyminen politiikasta ei kuitenkaan ollut pysyvää, sillä vuoden 2000 parlamenttivaaleissa Brazauskas toimi oikeiston päihittäneen vasemmistokoalition johtajana.
3. heinäkuuta 2001 parlamentti nimitti Brazauskasin Liettuan pääministeriksi. Hän jatkoi tehtävässään vuoden 2004 vaalien jälkeen sosiaalidemokraattien ja Artūras Paulauskasin Uusi liitto (sosiaaliliberaalit) -nimisen puolueen saatua niissä yhteislistalla toiseksi eniten paikkoja, Työväenpuolueen jälkeen.
Hänen hallituksensa erosi vuonna 2006, kun viisi Työväenpuolueen ministeriä oli jättänyt hallituksen korruptiosyytösten vuoksi.
Tämän jälkeen Brazauskas johti vielä Sosiaalidemokraattista puoluetta toukokuuhun 2007, jolloin hän luovutti johdon Gediminas Kirkilasille.
Brazauskas kuoli kotonaan Vilnassa 26. kesäkuuta 2010  sairastettuaan pitkään imusolmukesyöpää.
Antti Into Virtanen

Antti Into Virtanen (s. 4. marraskuuta 1955 Juttila, Tuulos) on suomalainen taidemaalari. Virtanen on maalannut vuodesta 1971 lähtien, ennen maalaamista hän toimi suutarina Helsingissä. Ammatikseen hän alkoi maalata vuonna 1980, ja myöhemmin hän muutti takaisin Juttilaan. Virtasen puoliso on Liisa Virtanen, ja heillä on kaksi lasta.
Virtasen suurin innoittaja on luonto. Hän on maalannut useita teoksia mallinaan Tuuloksen maalaisnäkymät. Monissa Virtasen töissä esiintyy punatulkku, joka on hänen mielestään Suomen kaunein lintu. Hän on maalannut myös muutamia henkilökuvia, muun muassa Tarja Halosesta ja Pentti Arajärvestä. Suurin osa Virtasen maalauksista edustaa tyylisuunnaltaan realismia.
Virtanen on pitänyt monia näyttelyjä omista töistään. Suuri osa niistä on pidetty Tuuloksessa. Yksi hänen töistään on löytänyt paikkansa presidentin kesäasunnosta Kultarannasta.selvennä
Aiheesta muualla

Antti Into Virtasen verkkosivut
Anna Vanhatalo

| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Naisten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Vancouver 2010 | Jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Sveitsi 2011 | Jääkiekko |  |
Ringette
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tukholma 2004 | Ringette |  |
|  Kultaa | Ottawa 2007 | Ringette |  |
Anna Vanhatalo (s. 29. helmikuuta 1984 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Aiemmin Vanhatalo pelasi ringetteä, jossa hän voitti maailmanmestaruuden.
Ensimmäiset jääkiekkomaaottelunsa Vanhatalo pelasi syksyllä 2009. Vancouverin 2010 talviolympialaisissa ja Sveitsin MM-kilpailuissa 2011 hän voitti pronssia.
Vanhatalo edusti Espoo Bluesia kauden 2009–2010, venäläistä HC SKIF Nižni Novgorodia 2010–2011 ja sveitsiläistä ZSC Lionsia 2011–2013.
Carrie (vuoden 2013 elokuva)

| Carrie |
| --- | --- |
 DVD-julkaisun kansikuva
Ohjaaja:  Kimberly Peirce
Käsikirjoittaja:   Lawrence D. Cohen  Roberto Aguirre-Sacasa 
Perustuu:  Stephen Kingin romaaniin
Tuottaja:  Kevin Misher
Säveltäjä:  Marco Beltrami
Kuvaaja:  Steve Yedlin
Leikkaaja:  Lee Percy
Pääosat:   Chloë Grace Moretz  Julianne Moore  Judy Greer  Gabriella Wilde  Portia Doubleday  Ansel Elgort 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer Screen Gems
Levittäjä:  Sony Pictures Entertainment Netflix
Ensi-ilta:   2013-10-1818. lokakuuta 2013 (Yhdysvallat)  2013-11-11. marraskuuta 2013 (Suomi)  
Kesto:  99 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  30 miljoonaa dollaria
Tuotto:  84 790 678 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Carrie on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut Kimberly Peircen ohjaama yhdysvaltalainen kauhuelokuva. Elokuva perustuu kirjailija Stephen Kingin samannimiseen romaaniin, josta Brian De Palma teki ensimmäisen filmatisoinnin (1976). Uusintaversiossa Carrie Whitea näyttelee Chloë Grace Moretz ja Carrien äitiä Margaretia Julianne Moore.
Juoni

Carrie White on koulua käyvä tyttö, jonka elämä on kirjaimellisesti piinaa. Koulussa kaikki joko halveksivat tai kiusaavat häntä ja kotona kauhua herättää kiihkouskovainen mielisairas äiti, jolla on tapana lukita Carrie komeroonsa katumaan syntejään. Eräänä päivänä liikuntatunnin jälkeen suihkutiloissa, Carrien kuukautiset alkavat. Carrie menee paniikkiin, koska ei tiedä kuukautisista mitään. Hänestä kuvataan video ja kiusaamistapausta seuraa outoja tapauksia, jotka tuntuvat tapahtuvan Carrien kiihtyessä. Myöhemmin Carrie ymmärtää hallitsevansa telekineesiaa. Sue alkaa katua muitten kiusaamista ja pyytää poikaystäväänsä Tommya kysymään Carrieta kavaljeerikseen koulun tanssiaisiin. Carrien pahin kiusaaja Chris aikoo kuitenkin nöyryyttää Carrieta tanssiaisissa. Sue saa tietää juonesta ja yrittää rientää varoittamaa Carrieta. Carrie ja Tommy kruunataan tanssiaisten kuninkaaksi ja kuningattareksi. Kruunaamisen päätteeksi, lavan kattoon viritetty sianverta täynnä oleva ämpäri kaadetaan Carrien päälle. Juhlaväki alkaa nauraa Carrielle ja valkokankailla alkaa pyöriä suihkutiloissa nauhoitettu video Carriesta. Ämpärin virittänyt Chris pakenee poikaystävänsä Mattin kanssa, mutta lavan yllä oleva köysi katkeaa ja metalliämpäri putoaa Tommyn päälle tappaen tämän. Carrie menee suunniltaan ja paljastaa helvetilliset voimansa. Ihmiset menevät paniikkiin ja yrittävät paeta, mutta Carrie lukitsee kaikki ovet ja aloittaa tappamisen. Sue näkee kaiken oven takaa ja pakenee. Kun kaikki ovat kuolleet, Carrie lähtee liekehtivästä koulusta, joka lopulta tuhoutuu. Chris ja Matt ovat ajamassa autollaan, kunnes Carrie ilmestyy auton eteen tappaen Mattin. Chris yrittää paeta Carrien raivoa, mutta auto paiskautuu huoltoasemaa päin räjäyttäen sen. Carrie palaa tyynesti kotiin. Kun hän menee kylpyyn pesemään itsensä verestä, Carrie alkaa itkemään lohduttomasti tajuten, mitä on tehnyt. Carrie kohtaa äitinsä, joka yrittää tappaa Carrien veitsellä. Carrie käyttää yliluonnollisia voimiaan tappaen äitinsä. Sue tulee taloon ja näkee kaiken. Carrie alkaa horjuttaa taloa ja hän vetää Suen voimillaan ulos talosta viime hetkellä. Talo romahtaa Carrien päälle, joka jää äitinsä ruumiin luokse.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Chloë Grace Moretz  | … |  Carrie White   |
|  Julianne Moore  | … |  Margaret White   |
|  Gabriella Wilde  | … |  Sue Snell   |
|  Ansel Elgort  | … |  Tommy Ross   |
|  Judy Greer  | … |  Miss Rita Desjardin   |
|  Portia Doubleday  | … |  Chris Hargensen   |
|  Alex Russell  | … |  Billy Nolan   |
|  Zoë Belkin  | … |  Tina Blake   |
Arvioita

Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä uusintaversio kosiskelee entistä selvemmin nuorta yleisöä, mutta muutokset De Palman versioon nähden ovat pieniä. Koulukiusaaminen on saanut lisäulottuvuuksia kännykkäkameroiden ja sosiaalisen median myötä.
Cerezo Osaka

Cerezo Osaka (jap. セレッソ大阪, Seresso Ōsaka) on jalkapalloseura Osakan kaupungista Japanista. Joukkue pelaa J. Leaguen 1. divisioonassa, maan korkeimmalla sarjatasolla.
Se on voittanut Japanin mestaruuden neljästi ja Keisarin cupin kolmesti. Liseäksi seura on voittanut Japanin liigacupin kaikkiaan kolme kertaa. Cerezo Osaka pelaa kotiottelunsa Nagai-stadionilla.
Saavutukset

Japanin mestari 1971, 1974, 1975 ja 1980
pronssia 2010
Keisarin cupin voittaja 1968, 1970 ja 1974
hopeaa 1971, 1972, 1976, 1977, 1983, 1994, 2001 ja 2003
Japanin liigacupin voittaja 1973, 1983 ja 1984
hopeaa 1977 ja 1982
Entisiä pelaajia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Shinji Kagawa   Kunishige Kamamoto   Yoshito Okubo   Hiroshi Kiyotake   Keiji Tamada   Takashi Inui   Akira Kaji   George Kobayashi   Hiroji Imamura   Hideo Hashimoto   Yasuhito Suzuki   Hiroshi Soejima   Takayoshi Yamano   Haruhisa Hasegawa   Kazumi Tsubota   Akihiro Nishimura   Katsuhiro Kusaki   Tomoyuki Kajino   Toshinobu Katsuya   Takumi Horiike   Katsuo Kanda   Hiroshige Yanagimoto  |   Kazuaki Tasaka   Hiroshi Nanami   Kenichi Uemura   Nozomi Hiroyama   Hiroaki Morishima   Akinori Nishizawa   Teruyuki Moniwa   Teruaki Kurobe   Takuya Yamada   Ryuji Bando   Yuzo Tashiro   Hisato Sato   Kazuya Yamamura   Akihiro Ienaga   Kunimitsu Sekiguchi   Takahiro Ogihara   Yoichiro Kakitani   Hotaru Yamaguchi   Takumi Minamino   Shu Kurata   Mitch Nichols   Ivan Radeljić  |   Albin Pelak   Almir Turković   Gilmar Rinaldi   Fábio Simplício   João Carlos dos Santos   Axel Rodrigues de Arruda   Sérgio Manoel   Bernardo Fernandes da Silva   Marco Antônio da Silva   Ha Seok-Ju (en)   Hwang Sun-Hong (en)   Kim Do-Keun (en)   Ko Jeong-Woon (en)   Noh Jung-Yoon (en)   Yoon Jong-Hwan (en)   Besart Abdurahimi   Kayne Vincent   Jorge Dely Valdés   Gojko Kačar   Radivoje Manić  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Seuran kotisivut (japaniksi, englanniksi)
Atlantic

Atlantic voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
The Atlantic, yhdysvaltalainen aikakauslehti
Atlantic Records, yhdysvaltalainen levy-yhtiö
Atlantic Airways, färsaarelainen lentoyhtiö
RMS Atlantic, Nova Scotian edustalla vuonna 1873 uponnut höyrylaiva
Atlantic, Eriejärvellä vuonna 1852 uponnut höyrylaiva
Bréguet 1150 Atlantic, ranskalaisvalmisteinen merivalvontakone
The Atlantic, Evergrey-yhtyeen albumi vuodelta 2019.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Atlantic”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Arthur Rudolph

Arthur Rudolph
Arthur Louis Hugo Rudolph (9. marraskuuta 1906  – 1. tammikuuta 1996 Hampuri, Saksa) oli saksalainen rakettitiedemies, joka  osallistui V-2 rakettien kehittelyyn. Hän toimi 2. maailmansodan aikana johtotehtävissä Mittelwerkin orjatyövoimaa käyttäneessä  ohjustehtaassa. Sodan jälkeen hänet siirrettiin Yhdysvaltoihin Operaatio Paperclipissä. Hän työskenteli NASAlle ja USA:n armeijalle ja kehitti mm. Pershing-ohjuksia ja Saturn V -rakettia. Vuonna 1984 hän lähti Yhdysvalloista mahdollisten sotarikossyytteiden takia. Häntä kuulusteltiin mahdollisesta osallistumisestaan Mittelwerkissä käytetyn työvoiman väärinkohteluun. Hän oli myös ollut natsipuolueen jäsen.  Häntä vastaan ei nostettu syytettä, eikä hän joutunut oikeuteen missään vaiheessa sotarikoksista. Rudolph kuoli vuonna 1996 Saksassa.
Antti Isotalus

Antti Niilo Isotalus (5. elokuuta 1949 Alavieska – 6. joulukuuta 2020 Kokkola) oli Kokkolan kaupunginjohtaja vuodesta 1991 vuoteen 2016.
Isotalus työskenteli Ylivieskan kaupungin kansliasihteerinä vuosina 1973–1974, kaupunginsihteerinä 1974–1979, ulkoasiainministerin avustajana vuosina 1978–1985, ulkoasiainsihteerinä vuosina 1985–1986 ja 1988–1990, Ylivieskan kaupunginjohtajana 1986–1988 sekä vt. lähetystöneuvoksena vuosina 1990–1991. Isotalus oli naimisissa vuodesta 1971 ja hän sai kolme lasta. Isotalus jäi eläkkeelle keväällä 2017, mutta hänen seuraajansa kaupunginjohtajana aloitti jo syksyllä 2016.
Antti Isotalus kuoli 6. joulukuuta 2020 keskussairaalassa Kokkolassa.
Aiheesta muualla

Antti Isotaluksen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Arthur Russell

| Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lontoo 1908 | 3 200 m esteet |  |
Arthur Russell (13. maaliskuuta 1886 – 23. elokuuta 1972) oli brittiläinen yleisurheilija ja 3 200 metrin estejuoksun olympiavoittaja vuonna 1908.
Staffordshirestä kotoisin ollut Russell voitti Ison-Britannian mestaruuden estejuoksussa vuosina 1904–1906. Ensimmäisen mestaruuden voittaessaan hän oli vasta 17-vuotias.
Lontoon olympialaisissa 1908 Russell voitti estejuoksussa alkueränsä, jossa vain kaksi juoksijaa selvisi maaliin asti. Finaalissa Russell johti puolimatkaan asti. Matkan jälkipuoliskolla johtoasema vaihteli Russellin ja yhdysvaltalaisen John Eiselen välillä. Viimeisen kierroksen alkaessa Ison-Britannian Archie Robinson ohitti Eiselen ja hävisi loppukirissä Russellille noin kahdella metrillä.
Arthur Russell (muusikko)

Charles Arthur Russell Jr. (21. toukokuuta 1951 Oskaloosa, Iowa – 4. huhtikuuta 1992 New York) oli yhdysvaltalainen avantgarde-säveltäjä ja -muusikko, pääinstrumenttinaan sello. Hänen musiikissaan sirpaleinen ja luonnosmainen ilmaisu yhdistyy usein 1970-luvun diskovaikutteisiin.
Yhdysvaltojen Keskilännestä New Yorkiin muuttanut Russell teki läpi 1970-luvun yhteistyötä runoilija Allen Ginsbergin kanssa. Miehiä yhdistivät buddhalaisuus ja homoseksuaalisuus. Russellin yhtye The Flying Hearts säesti usein Ginsbergin lavaesiintymisiä. 1970-luvun puolivälissä Russell toimi pari vuotta The Kitchen -avantgarde-klubin musiikkipäällikkönä ja kiinnitti esiintyjiksi muun muassa yhtyeet Talking Heads ja The Modern Lovers.
Elinaikanaan Russell julkaisi vain diskotyylisen albumin 24→24 Music (1981) taiteilijanimellä Dinosaur L ja sen jälkeen omalla nimellään instrumentaalialbumin Tower of Meaning (1983) ja lauluakin sisältävän levyn World of Echo (1986). Näistä Tower of Meaning oli tarkoitettu musiikiksi Robert Wilsonin ohjaamaan teatteriproduktioon Medea, mutta Wilson riitaantui Russellin kanssa ja musiikin julkaisi minimalistisäveltäjä Philip Glass omalla pienellä levymerkillään.
Russell kuoli aidsiin vain 40-vuotiaana vuonna 1992 ja jätti jälkeensä paljon julkaisematonta materiaalia. Audika Records -levymerkin perustanut Steve Knutson on parinkymmenen vuoden ajan koonnut materiaalista useita julkaisuja yhteistyössä Russellin lähipiirin kanssa.
Claude Le Roy

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Claude Marie François Le Roy
Syntymäaika: 6. helmikuuta 1948 (ikä 76)
Syntymäpaikka: Bois-Normand-près-Lyre, Ylä-Normandia, Ranska
Seura
Seura:  Togon maajoukkue
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1968–1970 1970–1973 1973–1977 1977–1980 1980–1981 |  FC Rouen  AC Ajaccio  Avignon Foot 38  Stade Lavallois  Amiens SC |  |
Valmennusura
1980–1983 1983–1985 1985 1985–1988 1989–1992 1992–1995 1998 1999–2000 2002–2003 2004 2004–2006 2006–2008 2008–2011 2011 2011–2013 2014–2015 2016–: Amiens SC  Grenoble Foot 38  Al Shabab  Kamerunin maajoukkue  Senegalin maajoukkue  Malesian maajoukkue  Kamerunin maajoukkue  RC Strasbourg  Shanghai Cosco  Cambridge United FC  Kongon DT:n maajoukkue  Ghanan maajoukkue  Omanin maajoukkue  Syyrian maajoukkue  Kongon DT:n maajoukkue  Kongon maajoukkue  Togon maajoukkue
| Mitalit> Maa:   Kamerun.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kamerun.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kamerun.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Maa:   Kamerun> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Marokko 1988 | Jalkapallo |  |
Maa:   Ghana
Miesten jalkapallo
| AM-kilpailut  | AM-kilpailut  | AM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Ghana 2008 | Jalkapallo |  |
Claude Le Roy (s. 6. helmikuuta 1948) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Maaliskuusta 2016 lähtien hän on toiminut Togon maajoukkueen päävalmentajana.
Le Roy on tehnyt pitkän uran valmentajana erityisesti Afrikassa. Hän on valmentanut yhdeksään eri maajoukkuetta. Suurin saavutus on Afrikan mestaruus Kamerunin valmentajana vuonna 1988.