Sampo (Kalevala)
Erilaiset sampotulkinnat

Kansanrunojen eri versioissa sampo on esiintynyt myös nimillä sampa, sammas, sampi, sampu, samppu, samppo ja sammut. Joissain samporunojen harvinaisemmissa versioissa sammon nimen lisäksi myös sammon merkitys on korvaantunut jollakin kokonaan toisella, tällaisia ovat tammi, saima (laatokkalainen alus), saani (reki), sauna, sauva ja saarva (saukko). Eräässä runossa esineestä käytetään sekä nimitystä samppu että kannel.
Sammon olemusta ja mahdollista historiallista pohjaa on pohdittu pitkään. Osmo Mäkeläisen mukaan sammakko- ja sampo-sanat liittyvät kansainväliseen mylly- ja hedelmällisyysmytologiaan. Matti Klingen mukaan sampo saattaisi olla kauppaoikeudesta kertova pylväs (esimerkiksi Turun Samppalinnassa). Paavo Haavikon kaunokirjallisessa tulkinnassa (Rauta-aika) sampo on rahan lyöntiin käytetty väline, ”väärän rahan” painomalli, jollaisen skandinaavien viikinkiretkille osallistuneet suomalaiset olisivat ryöstäneet Konstantinopolista. Haavikon tulkinta ei ole saanut laajempaa kannatusta, eikä se ehkä ole edes vakavamielinen ehdotus. Nykyisin yleensä ajatellaan, että sammon merkitys riippuu asiayhteydestä, eikä yhtä ainoaa selitystä ole.
Uskontotieteilijä Uno Harva ja kielitieteilijä E. N. Setälä kehittelivät 1900-luvun alkuvuosikymmeninä teorioita, joiden mukaan sammon alkuperäinen hahmo, tai yksi alkuperäisistä hahmoista, on maailmanpylväs, taivaankannen kannattaja. Tähän viittaavat monet piirteet, jotka yhdistävät erilaisia sampotaruja. Sampo esimerkiksi sijaitsee Pohjolassa, jossa maailmanpylvään on ajateltu sijaitsevan. Sammon juuret ovat syvällä maaemässä, kuten maailmanpylväältä sopii odottaakin, ja sammon yleinen toisintonimi on kirjokansi, joka viittaa taivaankanteen. Lisäksi sampo jauhaa, sillä maailmanpylvään on ajateltu kiertyvän taivaankannen mukana. Sanana sampo on sukua sammakselle eli pylväälle.
Laajalti esiintyviä sammon piirteitä ovat sammon hyvyys, kirjokanteen viittaus ja yhteys merelliseen Pohjolaan, sen emäntään ja Pohjan tai Hiiden neidon kosintaan. Sampo kuuluu myös selkeästi Väinämöis- ja Ilmaris-epiikkaan, sillä sammon taonnasta kerrotaan kosmisten luomistekojen jälkeen. Muita, harvemmin esiintyviä sammon piirteitä ovat muun muassa sammolla olevat juuret, jotka on kynnettävä irti, ennen kuin sitä voidaan liikuttaa.
Teoria sammon alkuperäisestä hahmosta ei ole ristiriidassa sen kanssa, että Sampo on myöhemmin käsitetty monella eri tavalla. Kansanrunojen kieli on pitkälti kielikuvallista, ja näiden kielikuvien merkitykset unohtuvat usein helpommin kuin itse runon sanamuoto. Samoin kuin ikivanha kirjallisuus, jota voi olla myöhempinä aikoina vaikea ymmärtää ilman taustatietoja, myös kansanrunous on säilyttänyt uskollisesti vanhoja ilmauksia, joiden merkitykset ovat unohtuneet. Näin arvellaan käyneen sampoaiheisten runojenkin kanssa. Kielikuvien ja vertauskuvien merkitykset ovat aikojen saatossa pitkälti unohtuneet, mutta itse runojen kieliasua on pyritty uskollisesti toistamaan. Monet runon toisinnot ovat säilyttäneet pylvääseen viittaavan sanan sampo, toiset taas ovat korvanneet sen jollain tutulla, saman kuuloisella sanalla.
Sananmukaisin tulkinta Sammosta suoraan Kalevalasta lainattuna on kirjoitettu kirja. Kalevalan ensimmäisessä maininnassa Sammosta todetaan sen sisältäneen sanoja: "Sampo ei puuttunut sanoja ... vanheni sanoihin Sampo". Toisen maininnan yhteydessä todetaan, ettei sen tilaaja, Louhi, ole kiinnostunut maallisesta mammonasta, vaan kysyy osaako Väinämöinen "kirjokannen kalkutella, joutsenen kynän nenästä, maholehmän maitosesta...", johon Väinämöinen vastaa suoraan, ettei osaa kirjoittaa: "Taia en sampoa takoa, kirjokantta kirjoitella". Muut kuvaukset Sammon kylkien aiheista tarkoittavat tietenkin kirjan hopeakansien koristelun aiheita, joka keskiajalla oli kuvailevaa. Uuden, kaikkea hyvää lupaavan uskon konkreettinen ilmentymä oli tietenkin raamattu, jotka vielä tänäkin päivänä ovat varsin kirjaillusti taotuissa kansissa kreikkalaiskatolisissa kirkoissa. Sammon kirjateorian esitti ensimmäisenä arkeologi ja historian opettaja Reino Riikonen Espoosta (Arkistoitu – Internet Archive) joskus 1960/70-luvulla. Tämän kappaleen kirjoittaja oli hänen oppilaansa 1980-luvun alussa. Riikosen teoriasta on kirjallisia mainintoja ainakin tuon ajan lukion historian oppikirjoissa, mutta ei ole tiedossa, onko Riikonen julkaissut aiheesta tieteellisiä artikkeleita. Riikosen teorian huipennus on, että kyseessä oleva kirja eli raamattu olisi Codex Argenteus tai jokin sen kopio, jonka suomalaiset olisivat käyneet ryöstämässä Konstantinopolista. Kalevalan Pohjolan sijoittaminen Konstantinopoliin oli Riikosen mukaan Paavo Haavikon idea.
Reijo Solantie  on 2012 esittänyt teorian että Sampo on kaskiviljelyyn noin vuonna 1200 j.Kr. tullut juuresruis. Uusi viljelymenetelmä laajensi viljelykelpoista aluetta selvästi pohjoisemmaksi ja turvasi melko varmat sadot. Kalevala Sammon taonnasta: "Tomu nousi taivahalle, savu pilvihin sakeni" "Silloin kynti Sammon juuret 100 sarvella härällä" "Siin ois kyntö, siinä kylvö" "Jopa jauhoi uusi Sampo, yhen purnun syötäviä, toisen jauhoi myötäviä". Sammon kyntö 100 sarvella härällä kuvaisi siis juureisen kylvöä kaskimaahan risukarhilla, ja loput sen runsasta ja varmaa ruisjauhon saantia.
Veikko Anttosen ja Lotte Tarkan kaltaiset nykytutkijat ovat huomauttaneet, että sammon merkitys ei palaudu mihinkään yksittäiseen esineeseen tai myyttiseen objektiin, vaan kyseessä on ennen kaikkea vaurauden, kasvun ja hyvinvoinnin tuonpuoleiseen alkuperään liittyvä käsite, jolle on voitu antaa hyvin erilaisia hahmoja. Samanlaisen tulkinnan esittää myös Pauli Pylkkö, jonka mukaan sampo on eräänlainen allegoria tekniikasta yleensä. Pylkön tulkinnassa sampo liitetään seppien tuomaan uudenlaiseen hyvinvointiin, joka uhkaa sysäyttää Väinämöisen ja tietäjäkulttuurin.
Valtiotieteen tohtori Pentti Viita esittää kirjassaan Viikinkiaika Kalevalan kertomana, että sampo tarkoitti rahasampoa eli turkiskauppaa. Kuitenkin nykytutkijoista Anna-Leena Siikalan (2012) mukaan vaikuttaisi, että ainakin Savon ja Keski-Suomen alueella sammon ryöstön esine on ollut sammas, maailmanpylväs.