stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Asematunneli

Asematunneli, kuvassa ylhäältä nähtynä Rautatientorin metroaseman lippuhalli, joka tunnetaan epävirallisilla nimillä Kompassitasanne, Kompassiaukio ja Kompassitori kuvan keskivaiheilla näkyvän kompassiruusukoristeen mukaan.
Asematunnelin Rautatientorin puoleinen sisäänkäynti.
Asematunneli (ruots. Stationstunneln) on Helsingin päärautatieaseman ja City-Centerin (nk. Makkaratalo) yhdistävä maanalainen liikekeskus Helsingissä. Asematunnelissa sijaitsee myös Rautatientorin metroaseman lippuhalli ja maanalaiset yhdyskäytävät Sokoksen tavarataloon, Kaivotaloon ja Forumin kauppakeskukseen.
Asematunneli rakennettiin kaivamalla sen yläpuolella kulkeva Kaivokatu auki ja valamalla tunnelille betoninen kansi. Se valmistui vuosina 1966–1967. Tunnelityömaa näkyy hyvin Risto Jarvan ohjaamassa elokuvassa Onnenpeli (1965).
Alusta lähtien Asematunnelin liikkeet ovat erikoisluvalla olleet avoinna iltaisin klo 22:een saakka ja myös pyhäpäivinä.
Asematunnelissa tapahtui 8. marraskuuta 2009 mittava vesivahinko, kun Helsingin rautatieaseman edustalla oleva 400 millimetrin vesijohto repesi päästäen veden ryöppyämään asematunnelin alla oleviin kuiluihin ja Rautatientorin metroasemalle.
Kuvia Asematunnelista

Näkymä metroaseman suunnasta kohti itää.
Asematunnelin idänpuoleinen käytävä, josta on yhteys raitiovaunupysäkeille.
Asematunnelin rakennustyömaa vuonna 1967.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Asematunneli Wikimedia Commonsissa
Astu tarinaan

| Astu tarinaan |
| --- | --- |
Tyyli:  keskusteluohjelma
Kestoaika:  30 min / jakso
Alkuperämaa:  Suomi
Verkko:  AlfaTV
Aiheesta muualla

Astu tarinaan on suomalainen keskusteluohjelmasarja, jota esitetään AlfaTV-kanavalla, kanavapaikalla 15. Ohjelmaa isännöi Kakola-sarjasta tuttu Markku "Kure" Tuppurainen. Ohjelmasarja on IRR-TV:n tuotantoa.
Ohjelmassa vierailee tunnettuja suomalaisia ja heidän kanssaan keskustellaan syvällisesti elämästä. Ohjelmassa ovat vierailleet muun muassa Mitro Repo, Joel Hallikainen, Sakari Orava, Päivi Räsänen, Timo Soini, Jukka Tolonen, Lauri “Late” Johansson ja Heikki Hursti.
Aiemmin sarjaa esitettiin myös SuomiTV-kanavalla.
Aiheesta muualla

Astu tarinaan - IRR-TV:n sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
YLE:n Kakola-sarja (Arkistoitu – Internet Archive)
Athenen temppeli (Sunion)

| Athenen temppeli |
| --- | --- |
 Athenen temppelin rauniot.
Sijainti:  Sunionin arkeologinen alue, Soúnio, Lavreotikí, Itä-Attika, Attika, Kreikka
Koordinaatit:  37°39′11″N, 24°1′37″E
Rakennustyyppi:  kreikkalainen temppeli
Valmistumisvuosi:  noin 470–450 eaa.
Tyylisuunta:  joonialainen
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Athenen temppeli oli antiikin aikainen Athene Suniakselle omistettu kreikkalainen temppeli Sunionin demoksessa Sunionin (nyk. Soúnio) niemellä Attikassa Kreikassa. Se sijaitsi alueen tunnettumman Poseidonin temppelin pohjoispuolella.
Historia

Athenen temppeli rakennettiin klassisella kaudella noin vuonna 470–450 eaa. Se rakennettiin samalla pyhäkköalueella sijainneen varhaisemman, noin vuonna 600–550 eaa. rakennetun temppelin viereen. Osa temppelin rakenteista siirrettiin Ateenan Agoralle keisari Augustuksen aikana ensimmäisellä vuosisadalla jaa. ja käytettiin siellä uuden temppelin rakentamiseen. Kyseessä oli ilmeisesti Agoran niin kutsuttu Kaakkoistemppeli, joka saattoi myös olla omistettu Athenelle.
Rakennus

Athenen temppeli edusti joonialaista tyyliä ja se oli tehty paikallisesta siniharmaasta marmorista. Temppeli oli arkkitehtuuriltaan normaaleista kreikkalaisista temppeleistä poikkeava. Se koostui naoksesta eli cellasta sekä sitä pelkästään itä- ja eteläsivuilla reunustaneesta L-kirjaimen muotoisesta pylväiköstä, joka oli myöhempi lisäys. Temppelin naos avautui itään ja sen koko oli noin 16,4 × 11,6 metriä. Sen sisällä kattoa tukemassa oli neljä pylvästä. Länsipäässä oli jalustalla ollut Athenen kulttikuva. Temppelin itäisen pylväikön koko oli noin 14,6 × 2,9 metriä ja siinä oli 10 pylvästä. Eteläisen pylväikön koko oli noin 19,2 × 3,2 metriä ja siinä oli 12 pylvästä.
Temppeliä ympäröi temenos-alue, jonka koko oli noin 350 neliömetriä, sekä muuri. Muuri oli rakennettu noin vuonna 600–500 eaa., toisin sanoen se oli Sunionin Poseidonin temenosta vanhempi. Temppelin koillispuolelta on löydetty myös paikan vanhemman, pienemmän Athenen temppelin rauniot. Sen naoksen koko oli noin 6,8 × 5 metriä.
Athenen temppelin parhaiten säilyneet rakenneosat ovat Antiikin Agoran museossa sekä Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa.
Aster-luokka

| Aster-luokka |
| --- | --- |
 Aster

Tekniset tiedot
Uppouma:  562 t (standardi) 595 t (kuormattu)
Pituus:  51,6 m (kokonaispituus)
Leveys:  9 m
Syväys:  3,5 m
Koneteho:  1 900 bhp
Nopeus:  15 solmua
Miehistöä:  55
Aseistus
Meritorjunta:  2 x 12,7 mm konekivääriä
Ilmatorjunta:  1 x 20 mm ilmatorjuntatykki
Aster-luokka on Belgian laivaston kymmenen miinantorjunta-aluksen muodostama alusluokka.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Aster | Mercantile-Belyard, Rupelmonde | - | 16. joulukuuta 1985 | - | - |
| Bellis | Mercantile-Belyard | - | 14. helmikuuta 1986 | - | - |
| Crocus | Mercantile-Belyard | - | 6. elokuuta 1986 | - | - |
| Dianthus | Mercantile-Belyard | - | 26. helmikuuta 1987 | - | Ranskalle |
| Fuchsia | Mercantile-Belyard | - | 23. syyskuuta 1987 | - | Ranskalle |
| Iris | Mercantile-Belyard | - | 21. huhtikuuta 1987 | - | Ranskalle |
| Lobelia | Mercantile-Belyard | - | 6. tammikuuta 1988 | - | - |
| Myosotis | Mercantile-Belyard | - | 4. elokuuta 1988 | - | Bulgarialle |
| Narcis | Mercantile-Belyard | - | 30. maaliskuuta 1990 | - | - |
| Primula | Mercantile-Belyard | - | 17. joulukuuta 1990 | - | - |
Arseni Zakrevski

| Arseni Zakrevski |
| --- | --- |
 Arseni Zakrevski. George Dawen maalaus, 1820–1822.
Suomen kenraalikuvernööri
 1823–1831  
Edeltäjä:  Fabian Steinheil
Seuraaja:  Aleksandr Sergejevitš Menšikov
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. syyskuuta 1786 Bernikov, Venäjä
Kuollut: 23. tammikuuta 1865 (78 vuotta) Firenze, Italia
Kreivi Arseni Zakrevski (puol. Arseniusz Zakrzewski, ven. Арсе́ний Андре́евич Закре́вский, Arseni Andrejevitš Zakrevski, 24. syyskuuta 1786 Bernikov, Venäjä – 23. tammikuuta 1865 Firenze, Italia) oli venäläinen kenraali ja valtiomies, joka toimi Suomen kenraalikuvernöörinä vuosina 1823–1831.
Kenraalikuvernöörinä

Kun Venäjän keisari Aleksanteri I nimitti puolalaissyntyisen Zakrevskin Suomen kenraalikuvernööriksi vuonna 1823, piti tämä nimitystä epäedullisena käänteenä virkaurallaan. Hän piti Suomea syrjäseutuna, jossa asui epäilyttävän epävenäläisiä ihmisiä. Zakrevski kutsuikin Suomea "minun Siperiakseni". Hän puhui vain puolaa ja venäjää. Zakrevskiä ei myöskään miellyttänyt Suomen autonominen asema, sillä hänen näkemyksensä mukaan keisarin tuli olla ehdoton itsevaltias kaikkialla Venäjän valtakunnassa.
Vaikka Zakrevski ei ollut ottanut kenraalikuvernöörin virkaa innoissaan vastaan, sopeutui hän nopeasti uuteen asemaansa ja alkoi määrätietoisesti toteuttaa Suomessa omaa politiikkaansa. Hän pyrki lopullisesti katkaisemaan Suomen henkiset siteet Ruotsiin ja liittämään maan lujasti Venäjään. Suomen autonomista asemaa hän ei voinut kumota, mutta hän pyrki siihen, että Venäjän etu voittaisi silloin, kun Suomen ja Venäjän edut olivat ristiriidassa.
Kun Nikolai I:stä tuli Venäjän keisari vuonna 1825, saavutti Zakrevski nopeasti uuden keisarin luottamuksen, ja hänen asemansa Suomessa vahvistui. Hallintomenettelyä muutettiin niin, että kenraalikuvernööri saattoi aiemmasta poiketen itse esitellä Suomea koskevia asioita keisarille. Zakrevski perusteli tätä muutosta sillä, että vastaava oikeus oli kaikkien muidenkin Venäjän alueiden kenraalikuvernööreillä. Suomen senaatti koki Zakrevskin toiminnan kuitenkin oman valtansa rajoittamisena.
Zakrevskin aikakaudella vuosina 1826–27 perustettiin Helsingin ortodoksinen seurakunta, jolle rakennettiin oma Pyhän Kolminaisuuden kirkko etupäässä venäläisten kauppiaiden ja upseerien lahjoitusten turvin: vaikka ortodoksisen kirkon rakentaminen oli ohjelmassa, sitä olisi pitänyt odottaa liian kauan pelkällä valtiovallan tuella eli yli suuren luterilaisen kirkon eli Nikolainkirkon (nyk. Tuomiokirkko) rakentamisen; viimeksi mainittu valmistui vasta vuonna 1852. Siksi ortodoksit rahoittivat itse oman kirkkonsa ja kenraalikuvernööri tuki hanketta voimakkaasti.
Zakrevskin alkuperäinen tavoite virkaan astuttuaan oli lähentää Suomea Venäjään, mutta häntä voidaan itse asiassa pitää Suomen autonomian vakiinnuttajana. Suomen asiain komitean lakkauttaminen, valtiosihteerinviraston perustaminen ja valtiosihteerin ohjesääntö olivat autonomian kasvamisen kannalta merkittäviä hankkeita. Niiden myötä senaatin valta kasvoi, ja vuonna 1826 sille siirrettiin useita asioita päätettäväksi ilman ennakkoesittelyä itse keisarille. Zakrevski oli näiden vuoden 1826 toimenpiteiden ylin päättäjä ja koordinaattori.
Zakrevski sai nimityksen Venäjän sisäministeriksi vuonna 1828, mutta hän jatkoi työtään myös Suomen kenraalikuvernöörinä. Sisäministerin työ vaati häneltä kuitenkin oleskelua Pietarissa, ja niinpä hänen otteensa Suomen asioista höltyi. Voidaan myös olettaa, että Suomessa vietetty aika oli lieventänyt hänen epäluuloaan suomalaisia kohtaan.
Suku ja perhe

Keisari aateloi Zakrevskin kreiviksi senaatin esityksestä 14. elokuuta 1830. Zakrewsky-suku merkittiin 9. joulukuuta 1831 Suomen ritarihuoneeseen numerolla 9. Suku sammui Suomessa mieslinjalta Zakrevskin kuollessa ilman laillista miespuolista perijää.
Hänen vaimonsa kreivitär Tolstaja, Agrafena Fjodorovna Zakrevskaja (1799/1800-1879) oli kuuluisa ns. kultakauden (zolotoi vek) eli 1830-luvun runoutta innoittanut kaunotar, jolle omistivat runojaan Aleksandr Puškin, Jevgeni Baratynski ja Pjotr Vjazemski. Huomattavasti puolisoaan nuoremmalla Zakrevskajalla oli myös suhde Puškiniin.
Heillä oli kaksi lasta, joista Lydia Arsenijevna Zakrevskaja (1826-1884) eli aikuiseksi. Hän oli keisari Nikolai I:n kummitytär. Vuonna 1847 hän meni naimisiin Konstantinopolin suurlähetystön sihteerin, ylikamariherran ja valtioneuvoston jäsenen Dmitri Nesselroden (1816-1891) kanssa, joka oli Venäjän pisimpään toimineen ulkoministerin, saksalaissyntyisen kreivi Karl Robert von Nesselrode-Ehreshoven (1780-1862) poika. Lydia jätti pian aviomiehensä ja poikansa ja muutti Pariisiin. Vuonna 1859 hänestä tuli Pokrovskojessa, Moskovan kuvernementissä ruhtinas Dmitri Vladimirovitš Drutski-Sokolinskin (1833-1906) vaimo, ensimmäisen aviomiehen vielä eläessä ja ilman virallista avioeroa. Tämän toisen avioliiton Pyhän synodin piispankokous julisti laittomaksi. Heille syntyi poika Arseni Dimitrijevitš Drutski-Sokolinsky (1863-1912).
Uran loppupuoli

Vuonna 1831 Zakrevski joutui keisarin epäsuosioon ja hänet erotettiin kaikista viroistaan. Epäsuosion taustalla oli todennäköisimmin se, että sisäministerinä Zakrevski oli johtanut huonosti Venäjällä tuolloin riehuneen koleraepidemian torjumista.
Zakrevski kuitenkin palasi vielä kenraaliadjutanttina valtion palvelukseen, ja hänet nimitettiin 18. toukokuuta 1848 Moskovan sotakenraalikuvernööriksi sekä 15. marraskuuta 1848 Venäjän valtakunnankonseljin jäseneksi. Näistä tehtävistä hän sai eron 28. huhtikuuta 1859. Tämän jälkeen Zakrevski hoiti Moskovassa, Nižni Novgorodissa ja Penzassa sijainneita maatilojaan ja kuoli tyttärensä Lydian luona Firenzessä 78-vuotiaana vuonna 1865.
Aiheesta muualla

Biografiakeskus: Zakrewsky, Arseni Andrejevitš
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Fabian Steinheil | Suomen kenraalikuvernööri 1824–1831 | Seuraaja: Aleksandr Menšikov |
Kreivitär Tolstaja, Agrafena Fjodorovna Zakrevskaja, 1823. Sijainnut aiemmin A. Rahmanin  galleriassa Kölnissä. Vuonna 1997 myynnissä Sotheby'n venäläisen taiteen huutokaupassa Lontoossa.
Aurinkomyrsky (kirja)

| Aurinkomyrsky> Solstorm |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Åsa Larsson
Kieli:  ruotsi
Genre:  rikoskirjallisuus
Kustantaja:  Bonnier
Julkaistu:  2003
Sivumäärä:  351
ISBN:  91-0-010377-2
Suomennos
Suomentaja:  Katriina Savolainen
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  2005
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  300
ISBN:  951-1-19881-5

Seuraava:  Sudentaival
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Aurinkomyrsky (ruots. Solstorm) on Åsa Larssonin esikoisdekkari. Sen ruotsinkielinen alkuteos ilmestyi vuonna 2003 Bonnierin kustantamana. Suomenkielinen käännös julkaistiin 2005 Katriina Savolaisen kääntämänä ja Otavan kustantamana. Kirja palkittiin Ruotsin parhaana esikoisdekkarina vuonna 2003.
Aurinkomyrkyssä selvitetään Kiirunan vastarakennetussa Kristallikirkossa tapahtunutta Viktor Strandgårdin kuolemaa.
Aurinkomyrskyssä alkanut tarina jatkuu Åsa Larssonin dekkarissa Sudentaival.
Kirjaan perustuvan elokuvan Aurinkomyrsky on vuonna 2007 ohjannut Leif Lindblom.
Arsenie Todiraș

Arsenium (oik.) ja Natalia Gordienko 2006 euroviisuissa.
Arsenie Todiraș (s. 22. heinäkuuta 1983 Chișinău, Moldova) on moldovalainen laulaja, joka tunnetaan nykyään taiteilijanimellä Arsenium.
Todiraș tuli tunnetuksi O-Zone -yhtyeestä, jonka nuorin jäsen hän oli. Yhtyeen hajottua Todiraș lähti soolouralle ja otti käyttöön etunimestään johdetun taiteilijanimensä. Hän esitti vuoden 2006 euroviisuissa Moldovan edustuskappaleen Loca yhdessä Natalia Gordienkon ja Connect-R:n kanssa. Vuonna 2020 hän levytti yhteisen kappaleen "Lay Down" Radu Sîrbun kanssa.
Diskografia > Albumit

The 33rd Element (2006)
Rumadai (2008)
Diskografia > Albumit O-Zonen kanssa

O-Zone: Dar, Unde Esti (1999)
O-Zone: Number 1 (2002)
O-Zone: DiscO-Zone (2004)
Diskografia > Singlet O-Zonen kanssa

"Numai Tu" (2003)
"Dragostea Din Tei" (2004)
"Despre Tine" (2004)
Diskografia > Soolosinglet

"Love Me, Love Me" (2005)
"Loca" (2006)
"Professional Heartbreakers" (2007)
"Wake Up" (2008)
"Rumadai" (2008)
"Minimum" (2009)
"25" (2009)
"Исчезни" (transkriboitu muodossa "Ischezni") (2010)
"Remember mе" (2010)
"Nu ma mai cautа" (2010)
"Erase it" (2010)
"Bang Bang" (2010)
"Happy Birthday" (2010)
"My Heart" (2011)
"I'm Giving Up" (2012)
"Aquamarina" (feat. Janyela) (2013)
"Do Rassveta" (feat. Sati Kazanova) (2014)
"Bella Bella" (2015)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Arsenium MySpacessa
Arsenium-fanisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Aulendorf

| Aulendorf |
| --- | --- |
 Aulendorfin linna
 vaakuna
 Aulendorf
 Koordinaatit: 47°57′N, 09°38′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baden-Württemberg
Hallintopiiri:  Tübingen
Piirikunta:  Ravensburg
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  52,36 km²
Korkeus:  576 m
Väkiluku (30.6.2022):  10 374
 – Väestötiheys:  198 as./km²
Postinumero:  88321–88326
Suuntanumero(t):  07525
Rekisterikilpi:  RV
 
 www.aulendorf.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Aulendorf on Saksan kaupunki Baden-Württembergin osavaltion Ravensburgin piirikunnassa. Se sijaitsee osavaltion kaakkoisosassa Ravensburgin pohjoispuolella. Kaupungin pinta-ala on 52,4 neliökilometriä, ja siellä oli kesäkuun 2022 lopussa 10 374 asukasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aulendorf Wikimedia Commonsissa
Aulendorfin kaupungin kotisivut (saksaksi)
Anupam Kher

| Anupam Kher |
| --- | --- |
 Anupam Kher vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. maaliskuuta 1955 (ikä 69) Shimla, Himachal Pradesh, Intia
Ammatti:  näyttelijä, elokuvatuottaja, elokuvaohjaaja
Puoliso:  Kirron Kher (vih. 1985)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1982–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Anupam Kher (s. 7. maaliskuuta 1955 Shimla, Himachal Pradesh, Intia) on intialainen näyttelijä. Hän on esiintynyt sadoissa elokuvissa ja lukuisissa näytelmissä. Vaikka hän on näytellyt enimmäkseen intialaisissa Bollywood-elokuvissa, hänellä on ollut rooleja myös muun maalaisissa elokuvissa.
Intian valtio myönsi Kherille Padma Shri -palkinnon vuonna 2004 ja Padma Bhushan -palkinnon vuonna 2016. Hän on voittanut myös kaksi National Film Awards -palkintoa ja kahdeksan Filmfare Awards -palkintoa, joista viisi parhaana koomikkona.
Kher on toiminut tuottajana elokuvissa Bariwali (2000), Maine Gandhi Ko Nahin Mara (2005) ja Teree Sang (2009) sekä ohjannut elokuvan Om Jai Jagadish (2002).
Yksityiselämä

Anupam Kher on ollut naimisissa näyttelijä Kirron Kherin kanssa vuodesta 1985. Hänen poikapuolensa on näyttelijä Sikandar Kher.
Valikoitu filmografia

| --- | --- |
 Karma (1986)  Vijay (1988)  Ram Lakhan (1989)  Chandni (1989)  Parinda (1989)  ChaalBaaz (1989)  Dil (1990)  Lamhe (1991)  Beta (1992)  Khalnayak (1993)  Darr (1993)  1942: A Love Story (1994)  Hum Aapke Hain Koun…! (1994)  Dilwale Dulhania Le Jayenge (1995)  Chaahat (1996)  Judwaa (1997)  Kuch Kuch Hota Hai (1998)  Kaho Naa… Pyaar Hai (2000)  Mohabbatein (2000) :  Parempi kuin Beckham (Bend It Like Beckham, 2002)  Hilpeys ja ennakkoluulo (Bride and Prejudice, 2004)  Veer-Zaara (2004)  Rakkauden kaikki mausteet (The Mistress of Spices, 2005)  Paheli (2005)  Rang De Basanti (2006)  Vivah (2006)  Heyy Babyy (2007)  Lust, Caution (2007)  You Will Meet a Tall Dark Stranger (2010)  Dabangg (2010)  Jab Tak Hai Jaan (2012)  Unelmien pelikirja (Silver Linings Playbook, 2012)  Keskiyön lapset (Midnight’s Children, 2012)  Krrish 3 (2013)  Daawat-e-Ishq (2014)  Happy New Year (2014)  Prem Ratan Dhan Payo (2015)
Televisio

Teho-osasto (ER, 2004)
24 (2013)
Sense8 (2015–2017)
Konstaapeli Intiassa (The Indian Detective, 2017)
New Amsterdam (2018)
Palkinnot

Filmfare Awards
1985: Paras miespääosa – Saaransh
1989: Paras miessivuosa – Vijay
1990: Paras koomikko – Ram Lakhan
1991: Paras miesnäyttelijä (kriitikkopalkinto) – Daddy
1992: Paras koomikko – Lamhe
1993: Paras koomikko – Khel
1994: Paras koomikko – Darr
1996: Paras koomikko – Dilwale Dulhania Le Jayenge
International Indian Film Academy Awards
2017: Paras miessivuosa – M.S. Dhoni: The Untold Story
2018: Erinomainen suoritus intialaisessa elokuvateollisuudessa
National Film Awards
1989: Erikoismaininta – Daddy
2005: Erikoispalkinto raadilta – Maine Gandhi Ko Nahin Mara
Screen Awards
1995: Paras miessivuosa – 1942: A Love Story
2000: Paras koomikko – Haseena Maan Jaayegi
Siviilipalkinnot
2004: Padma Shri
2006: Padma Bhushan
Muita palkintoja:
2005: Divya Himachal Award
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Anupam Kher Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Anupam Kher Elonetissä.
Anupam Kher Allmoviessa (englanniksi)
Kher ottamassa vastaan Padma Shri -palkinnon presidentti A. P. J. Abdul Kalamilta vuonna 2004.
Aurinkoon

| ”Syysunelma / Aurinkoon” Katri Helena |
| --- | --- | --- |

Vinyylisinglen etiketti
Singlen tiedot
 Julkaistu: 1976
 Formaatti: 7" vinyylisingle
 Tuottaja(t): Chrisse Johansson
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 03.14
 Levy-yhtiö: Scandia
Aurinkoon on Katri Helenan levyttämä kappale vuodelta 1976. Se ilmestyi singlen Syysunelma toisena kappaleena.
Laulun on säveltänyt J. Bouwens ja sen alkuperäinen nimi on "Morning Sky". Suomenkieliset sanat on tehnyt Chrisse Johansson, ja hän on toiminut myös tuottajana. Sovittaja on Olli Heikkilä.
Levy-yhtiö on Scandia ja singlen kaupallinen tunnus KS 971. Kappaleen luettelotunnus on SC 3027. Tuotantoyhtiö on Scandia ja kappaleen kesto 3:14.
Ääninäytteet
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Auli Kiskola

Auli Kiskola ampumahiihdon EM-kilpailuissa vuonna 2017.
Auli Kiskola (s. 12. helmikuuta 1995) on suomalainen ampumahiihtäjä, joka edustaa Ahveniston Ampumahiihtäjiä. Häntä valmentaa hänen veljensä Atte Kiskola, joka on myös ampumahiihtäjä.
Vuonna 2012 Ampumahiihtoliitto valitsi Kiskolan vuoden parhaaksi nuoreksi ampumahiihtäjäksi. Vuonna 2013 hän voitti ampumahiihdon SM-kultaa naisten viestistä, alle 19-vuotiaiden naisten viestistä ja alle 19-vuotiaiden normaalimatkalta. Hopeaa hän sai yhteislähdöstä ja pronssia pikakilpailusta.
Kiskolan parhaat saavutukset ovat 21-vuotiaiden normaalimatkan SM-kulta vuonna 2015 ja naisten sekä alle 19-vuotiaiden SM-viestikulta vuonna 2014.
Vuonna 2012 Kiskola oli nuorten MM-kisoissa 11:s pikamatkalla. Hänet valittiin Suomen joukkueeseen Kontiolahden MM-kisoihin 2015. Kiskola on kilpaillut myös IBU-Cupissa. Joulukuussa 2015 Kiskola valittiin Suomen maajoukkueeseen tammikuun 2016 Ruhpoldingin ja Antholz-Anterselvan maailmancupin kilpailuihin. Hän osallistui ensimmäiseen maailmancupin kilpailuun normaalimatkalla Ruhpoldingissa 14. tammikuuta 2016 ollen 92:s. Parhaimmillaan hän on ollut maailmancupissa 61:s Hanty-Mansijskin pikakilpailussa 17. maaliskuuta 2016.
Kiskola on voittanut ampumajuoksun suomenmestaruuden normaalimatkalla ja viestissä sekä hopeaa pikakilpailussa vuonna 2014. Samana vuonna hän voitti lisäksi rulla-ampumahiihdon SM-kultaa pikamatkalla ja hopeaa normaalimatkalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Auli Kiskola Wikimedia Commonsissa
Luettelo WBC-liiton naismestareista

Seuraavassa on luettelo World Boxing Council -liiton naismestareista.
r – Mestari luopui tittelistä.
s – Mestarilta vietiin vyö.
Korsisarja

| No>  | Nimi | Tittelin hallinta-aika | Puolustusten lukumäärä |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Winyu Paradorn Gym | 31. elokuuta 2007 — 11. elokuuta 2008 | 0 |
| 2 |  Momo Koseki | 11. elokuuta 2008 — hallitseva | 16 |
Alempi kärpässarja

| No>  | Nimi | Tittelin hallinta-aika | Puolustusten lukumäärä |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Nanako Kikuchi | 11. heinäkuuta 2005 — 17. toukokuuta 2007 | 1 |  |
| 2 |  Carina Moreno | 17. toukokuuta 2007 — 31. lokakuuta 2009 | 3 |  |
| 3 |  Huh Eunyoung – väliaikainen mestari | 1. kesäkuuta 2008 — 2. huhtikuuta 2010 | 0 |  |
| 4 |  Anabel Ortiz – väliaikainen mestari | 31. lokakuuta 2009 — 8. toukokuuta 2011 | 1 |  |
| 5 |  Naoko Fujioka | 8. toukokuuta 2011 — 2013Luopui | 2 |  |
| 6 |  Mari Ando | 14. joulukuuta 2013 — 17. toukokuuta 2014 | 0 |  |
| 7 |  Yuko Kuroki | 17. toukokuuta 2014 — hallitseva | 4 |  |
|}
Kärpässarja

| No>  | Nimi | Tittelin hallinta-aika | Puolustusten lukumäärä |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Eun Soon Choi | 28. kesäkuuta 2005 —2006s | 0 |
| 2 |  Carina Moreno – väliaikainen mestari | 22. helmikuuta 2007 —2007 r | 0 |
| 3 |  Siriporn Thaveesuek Elinikäinen mestari | 3. huhtikuuta 2007 —2008r | 3 |
| 4 |  Naomi Togashi - Voitti väliaikaisen mestaruuden joka sittemmin muutettiin pysyväksi mestaruudeksi. | 13. heinäkuuta 2008 — 23. kesäkuuta 2012 | 7 |
| 5 |  Nongmuay Kokietgym – Elinikäinen mestari | 29. tammikuuta 2009 — 9. huhtikuuta 2010 | 1 |
| 6 |  Esmeralda Moreno – (Mestari toipilaana vuoden 2013 tammikuusta lähtien) | 23. kesäkuuta 2012 — 2015 s | 1 |
| 7 |  Ibeth Zamora Silva | 3. maaliskuuta 2013 — hallitseva | 7 |
Ylempi kärpässarja

| No>  | Nimi | Tittelin hallinta aika | puolustusten lukumäärä |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Stefania Bianchini | 7. elokuuta 2005 — 29. maaliskuuta 2008 | 4 |
| 2 |  Simona Galassi | 29. maaliskuuta 2008 — 11. maaliskuuta 2011 | 2 |
| 3 |  Mariana Juárez – Väliaikainen mestari 6. toukokuuta 2009 lähtien. Puolusti mestaruutta kuudesti. Voitti ottelun Galassia vastaan 11. maaliskuuta 2011 ja vahvisti mestaruutensa. | 11. maaliskuuta 2011 — 13. lokakuuta 2012 | 2 |
| 4 |  Renáta Szebelédi | 27. lokakuuta 2012 — 19. toukokuuta 2013 | 0 |
| 5 |  Shindo Go | 19. toukokuuta 2013 — 12. kesäkuuta 2014 | 2 |
| 6 |  Arely Muciño | 12. kesäkuuta 2014 — 19. syyskuuta 2015 | 0 |
| 7 |  Jessica Chávez | 19. syyskuuta 2015 — Hallitseva mestari | 4 |
Kääpiösarja

| No>  | Nimi | Vyön hallinta aika | Puolustusten lukumäärä |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Myung Ok Ryu | 28. kesäkuuta 2005 —2006r | 1 |
| 2 |  Ana María Torres Voitti väliaikaisen mestaruuden joka muuttui pysyväksi mestariksi | 7. lokakuuta 2006 — 19. lokakuuta 2007 | 1 |
| 3 |  Myung Ok Ryu (2) | 19. lokakuuta 2007 — 2008r | 1 |
| 4 |  Ana María Torres (2) - Voitti väliaikaisen mestaruuden joka muutettiin pysyväksi mestaruudeksi | 30. elokuuta 2008 — Luopui | 3 |
| 5 |  Usanakorn Kokietgym – Väliaikainen mestari | 2. maaliskuuta 2009 —13. kesäkuuta 2009 | 0 |