stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hannu Mustakallio
Ura

Hannu Mustakallio valmistui teologian tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1983 ja toimi sen jälkeen kirkkohistorian assistenttina 1984–2002. Tänä aikana hän hoiti myös professorin viransijaisuuksia ja toimi muissa tutkimustehtävissä. Hän aloitti Joensuun yliopiston kirkkohistorian professorin virassa vuonna 2003, ja vuodesta 2010 professuurin hoitaminen jatkui Itä-Suomen yliopistossa. Hän toimi teologian osaston varajohtajana 2010–2017. Mustakallio jäi eläkkeelle vuonna 2019. Hän on lisäksi toiminut Suomen ja Skandinavian kirkkohistorian dosenttina Helsingin yliopistossa vuodesta 1984 ja Oulun yliopistossa vuodesta 1996.
Mustakallion tutkimuskohteina ovat olleet herätysliikkeet, diakonian historia, kirkko ja politiikka, biografinen tutkimus sekä arkistot ja julkaiseminen. Kirkkohistorian professorina hän paneutui erityisesti alueellisen kirkkohistorian tutkimukseen ja opetukseen. Hän on erikoistunut itäisen ja pohjoisen Suomen kirkkohistoriaan.
Mustakalliolla on ollut lukuisia tieteellisiä ja yhteiskunnallisia tehtäviä. Hän toimitti Suomen kirkkohistoriallisen seuran vuosikirjaa vuodet 1981–2003. Hän oli Suomen kirkkohistoriallisen seuran hallituksen jäsen vuosina 1986–2017. Tästä ajasta hän toimi seuran sihteerinä ja rahastonhoitajana vuodet 1989–2002. Mustakallio on ollut Karjalan teologisen seuran hallituksen jäsen vuodesta 2004 ja puheenjohtaja vuodet 2014–2018. Hän on toiminut myös sanomalehti Karjalaisen kolumnistina. Mustakallio on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2012. Hänet on vihitty papiksi Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa.
Mustakallio sai Oulun Historiaseuran Olaus Magnus -palkinnon vuonna 2002. Vuonna 2018 hänet valittiin Itä-Suomen yliopiston Vuoden viestijäksi. Hän on Fides Ostiensiksen ja Suomen kirkkohistoriallisen seuran kunniajäsen.
Yksityiselämä

Hannu Mustakallion isä oli Haapaveden ja myöhemmin Ylitornion seurakunnan kirkkoherra Lauri Mustakallio. Hannu Mustakallio on naimisissa kanttori, huilunsoiton opettaja Leena Mustakallion kanssa, ja heillä on kolme lasta.
Teoksia > Itsenäiset julkaisut

Säätypapista kansalaiseksi: papiston poliittis-yhteiskunnallinen rooli demokratisoitumisen murrosvaiheessa 1905–1907.  (Väitöskirja. Suomen kirkkohistoriallisen seuran toimituksia 126)  Helsinki:  Suomen kirkkohistoriallinen seura, 1983.  ISBN 951-9021-48-5  ISSN 0356-0759
Suomen kirkkohistoriallisen seuran julkaisut 1895–1991.  (Suomen kirkkohistoriallisen seuran toimituksia 155)  Helsinki:  Suomen kirkkohistoriallinen seura, 1991.  ISBN 951-9021-85-X  ISSN 0356-0759
Herätysliikkeen, maakunnan ja rajaseudun opisto: Ylitornion kristillisen kansanopiston perustaminen ja alkuvaiheet 1920-luvun lopulle saakka.  Ylitornio:  Ylitornion kristillinen kansanopisto, 1994.  ISBN 952-90-6185-4
Maanpakolaisesta Tampereen ensimmäiseksi kirkkoherraksi: tuomiorovasti Waldemar Wallin (Walli) Oulun-kautensa lopulla ja sen jälkeen.  Oulu:  Oulun diakonissalaitos, 1997.  ISBN 951-95984-2-1
Palvelun poluilla Pohjois-Suomessa: Oulun diakonissakoti 1896–1916.  Oulu:  Oulun diakonissalaitoksen säätiö, 2001.  ISBN 952-91-3361-8
Pohjoinen hiippakunta: Kuopion-Oulun hiippakunnan historia 1850–1939.  Helsinki:  Kirjapaja, 2009.  ISBN 978-951-607-974-8
Kaikki me olemme jostain kotoisin: puheita ja artikkeleita professori Hannu Mustakallion Joensuun-kaudelta 2003–2019.  (Karjalan teologisen seuran julkaisuja 3)  Joensuu:  Karjalan teologinen seura, 2019.  ISBN 978-952-67348-2-8  ISSN 1798-7695
Teoksia > Toimitettuja teoksia

Mustakallio, Hannu (toim.): Kirkko ja politiikka: juhlakirja professori Eino Murtorinteen täyttäessä 60 vuotta 25.11.1990.  (Suomen kirkkohistoriallisen seuran toimituksia 153)  Helsinki:  Suomen kirkkohistoriallinen seura, 1990.  ISBN 951-9021-82-5  ISSN 0356-0759
Mustakallio, Hannu & Peura, Simo (toim.): Teologia kirkossa ja yhteiskunnassa.  (Suomen kirkkohistoriallisen seuran toimituksia 158)  Helsinki:  Suomen kirkkohistoriallinen seura & Suomalainen teologinen kirjallisuusseura, 1992.  ISBN 951-9021-88-4  ISSN 0356-0759
Mustakallio, Hannu (toim.): Terve sielu terveessä ruumiissa: juhlakirja professori Paavo Kettusen täyttäessä 60 vuotta 27.11.2009.  (Karjalan teologisen seuran julkaisuja 1)  Joensuu:  Karjalan teologinen seura, 2009.  ISBN 978-952-67348-0-4  ISSN 1798-7695
Mustakallio, Hannu (toim.): Kirkollisia vaikuttajia: Pyhästä Henrikistä nykyaikaan.  (Studia biographica 10)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2012.  ISBN 978-952-222-340-1  ISSN 1456-2138
Intinktio

Intinktio (lat - kastaminen) on yksi ehtoollisen jakamismuoto. Intinktiossa ehtoollisleipä kastetaan viiniin ja siten ehtoolliselle osallistuja saa leivän ja viinin samanaikaisesti.
Intinktioon viittaavia tekstejä löytyy 600-luvulta, mutta varsinaisesti käytäntö yleistyi lännen kirkossa sydänkeskiajalla. Intinktio on käytössä useissa läntisen perinteen kirkoissa. Ortodoksiset kirkot jakavat myös ehtoollisen siten, että ehtoollisleipä on palasina ehtoollisviinissä ja se annetaan ehtoolliselle osallistujalle lusikalla.
Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa intinktion käyttämiseen ei ole sakramenttiteologisia esteitä. Useimmiten se tapahtuu siten, että ehtoollisen jakaja kastaa leivän viiniin ja jakaa sen suoraan ehtoolliselle osallistujan suuhun tai antaa sen hänelle käteen.
Ruotsin kirkossa intinktio on yleisesti käytössä. Ehtoollisen jakaja antaa ehtoollisleivän ehtoolliselle osallistujan käteen ja tämä kastaa itse leivän ehtoollisviiniin joka on maljassa, kalkissa.  Intinktio on yleistynyt etenkin HIV-tartunnan ja erilaisten epidemioiden, kuten influessa ja pandemia aikana, jolloin yhteismaljasta juomista on kaihdettu leviämisvaaran takia  Ruotsin kirkossa intinktiota suositellaan sairaan ehtoollisella. Intinktio on tullut käyttöön vuoden 1986 Kirkkokäsikirjan myötä ja sitä suositellaan ns. yksityispikarien asemasta.
Voitoinen

Voitoisten tyypillistä maanviljelysmaisemaa.
Voitoinen (ruots. Voidus) on kylä Säkylässä, Satakunnassa entisen Köyliön kunnan alueella. Se käsittää noin 85 kotitaloutta ja on Säkylän pohjoisin kylä. Sen rajanaapureita ovat entisen Köyliön, nykyisen Säkylän Tuiskulan kylä, entisen Kiukaisten kunnan alue, Eura ja Kokemäki. Vuoden 2022 lopussa kylän postinumeroalueen (27740 Voitoinen) väkiluku oli 153.
Yleistä

Voitoisten toimintakeskus on vanha kyläkoulu, jossa yhdistykset, kuten Voitoisten kyläyhdistys, kokoontuvat ja järjestävät toimintaa. Koulun pihalla on talvisaikaan käytössä oleva jääkiekkokaukalo, jota hoitaa vapaaehtoinen voitoislainen. Voitoisissa ei ole enää palveluita, ja siksi kyläläiset pitävät kyläkoulun säilymistä tärkeänä. Kyläyhdistys järjestää yhdessä Pienviljelijäyhdistyksen kanssa voitoislaisille sekä Pienviljelijäyhdistyksen jäsenille joka joulu yhteisen joulujuhlan. Joulujuhlan yhteydessä järjestetään myös yhdessä Köyliön seurakunnan kanssa Kauneimmat joululaulut -tilaisuus. Lisäksi kyläyhdistys järjestää vuosittain jo perinteisen Elomarkkinat-tapahtuman noin elokuun puolivälin sunnuntaina. Tilaisuudessa lähialueen tuottajat myyvät sadonkorjuutuotteitaan ja paikalla on myös kirpputori sekä erilaista ohjelmaa.
Maatalous

Voitoisten pellot soveltuvat erinomaisesti avomaavihannesten viljelyyn. Pelloilla viljellään myös sokerijuurikasta, perunaa, viljaa ja maissia. Voitoisissa toimii kotieläintiloja, joilla kasvatetaan muun muassa broilereita, sikoja ja hevosia, ja Voitoisista löytyy myös iso lypsykarjatila. Kylässä on muutakin kuin maatalouteen liittyvää vilkasta yritystoimintaa.
Aiheesta muualla

Köyliön kylät kunnan www-sivuilla
Kyläyhdistys Köyliön Yrittäjien sivulla
Voitoisten Kyläyhdistys Facebookissa
Kalmeenoja, Aimo (toim.): Torpasta Voitoisten kyläksi. Voitoisten kyläyhdistys, 1999.
Köyliön kylät
Huhdinkylä
Kankaanpää
Karhia
Kepola
Korvenkylä
Pajula
Puolimatka
Ristola
Tuiskula
Tuohiniemi
Uusimaa
Vellinkylä
Voitoinen
Vuorenmaa
Yttilä
SHF (taajuusalue)

ITU:n määrittelemät radiotaajuusalueet
SHF (superkorkea taajuus, engl. super high frequency) on Kansainvälisen televiestintäliiton (ITU) termi radiotaajuusalueelle, joka kattaa 3–30 GHz:n radioaallot (aallopituusalue 1–10 cm; senttimetriaallot).
SHF on akronyymi englannin kielen sanoista super high frequency (superkorkea taajuus).
Taajuusalueen radioaallot etenevät suoran etenemisen mallin mukaan. Aallonpituus on 1–10 cm, jolloin antennit saadaan erittäin pieniksi tai vaihtoehtoisesti metriluokan kokoisilla antennilla saadaan erittäin suuria vahvistuksia, jolloin säteily suuntautuu pieneen tilaan.
Taajuusalueen alapäätä (3–5 GHz) käytetään myös ns. troposfäärisirontayhteyteen eli tropolinkeissä. Tämä yhteys perustuu alle 10 kilometrin korkeudessa oleviin ilmakehän pyörteisiin ja muihin epätasaisuuksiin, jotka sirottavat niihin osuvan SHF-alueen radioaaltoja.
Sää alkaa radioaaltojen taajuuksien kasvaessa vaikuttaa ensimmäisen kerran SHF-alueella, lähinnä sateen vuoksi. Voimakas sade vaimentaa SHF-alueella sähkömagneettista säteilyä.
Alueen suuntaaviin antenneihin perustuvien linkkien havaitseminen, kuuntelu ja häirintä on erittäin vaikeaa. Muun muassa Yhdysvaltojen armeijan MSE-viestijärjestelmä käyttää 15 GHz:n lyhyen kantaman (n. 8 km) linkkejä (down the hill) esikunnan ja korkeammalla olevan alueellisen viestikeskuksen tai kaukolinkin välillä.
Suuren vahvistuksen antennien käytössä on vaikeaa suunnata antenni vasta-asemaan etenkin siirtyvässä käytössä.
Ulvkälla

| Ulvkälla |
| --- | --- |
 Ulvkälla
 Koordinaatit: 62°01′28″N, 14°22′12″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Jämtlandin lääni
Maakunta:  Härjedalen
Kunta:  Härjedalen
Väkiluku (2021):  420
Ulvkälla on taajama Härjedalenin kunnassa Jämtlandin läänissä Härjedalenin  historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 420 asukasta vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ulvkälla Wikimedia Commonsissa
Vaughn Jefferis

| Mitalit> Kenttäratsastus.Maa:   Uusi-Seelanti. Olympialaiset  | Mitalit> Kenttäratsastus.Maa:   Uusi-Seelanti. Olympialaiset  | Mitalit> Kenttäratsastus.Maa:   Uusi-Seelanti. Olympialaiset  | Kenttäratsastus> Maa:   Uusi-Seelanti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Atlanta 1996 | joukkuekilpailu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Haag 1994 | hk. kilpailu |  |
|  Kultaa | Rooma 1998 | joukkuekilpailu |  |
Vaughn Fraser Jefferis (s. 20. toukokuuta 1961 Huntly) on uusiseelantilainen kenttäratsastaja. Hän on saavuttanut yhden olympiamitalin ja voittanut kaksi maailmanmestaruutta.
Jefferis saavutti Atlantan olympialaisissa 1996 Bounce-ratsullaan pronssia joukkuekilpailussa. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän ratsasti edelleen Bouncella ja sijoittui joukkuekilpailussa kahdeksanneksi.
Jefferis voitti Haagin MM-kilpailuissa 1994 Bouncella kultaa henkilökohtaisessa kilpailussa 1,20 pisteen erolla yhdysvaltalaiseen Dorothy Trappiin. Rooman MM-kilpailuissa 1998 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa.
Ernst Weiss

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   Ernst Weiss ennen vuotta 1939. |   Ernst Weiss ennen vuotta 1939. |   Ernst Weiss ennen vuotta 1939. |  |
Maa:   Saksa
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Amsterdam 1928 | epiikka |  |
Ernst Weiss (saksaksi: Weiß, 28. elokuuta 1882 Brünn, Itävalta-Unkari – 15. kesäkuuta 1940 Pariisi, Ranska) oli itävaltalainen lääkäri, kirjailija ja olympiamitalisti. Etniseltä taustaltaan hän oli myös juutalainen. Hänen tunnetuimpia teoksiaan on muun muassa Adolf Hitlerin aikakautta käsittelevä romaani Silminnäkijä.
Ernst Weissin muistolaatta Berliinin Luitpoldstraßella.
Weiss toimi uransa alussa lääkärinä ja kirurgina, palvellen muun muassa Itävallan lääkintäjoukoissa ensimmäisessä maailmansodassa, mistä hänet palkittiin kultaisella kunniaristillä. Sodan jälkeen hän muutti Berliiniin vuonna 1921, missä hän kirjoitti useita romaanejaan. Weiss osallistui saksalaisella lisenssillä vuoden 1928 Amsterdamin olympialaisiin, joissa hänet palkittiin hopealla epiikassa teoksestaan Orlamünden Boëthius. Teos sai myös Adalbert Stifter-palkinnon. Juutalaisvainojen vuoksi Weiss lähti Natsi-Saksasta ja muutti 1930-luvun puolivälissä Pariisiin, koska hänen taiteilija-apurahahakemuksensa Amerikan saksalaisen kulttuurin killalle (engl. American guild for German cultural freedom) hylättiin. Weiss teki itsemurhan kesäkuussa 1940, kun saksalaisjoukot valtasivat Pariisin toisen maailmansodan aikana.
Weiss kiinnostui lääkärin opinnoissaan ja työssään hypnoosista, unista sekä erilaisista sairaskertomuksista, mitkä tulevat esille hänen kirjoittamassaan romaanissa Silminnäkijä. Hän ystävystyi läheisesti kirjailija Franz Kafkan kanssa sekä sai vaikutteita useilta oman aikansa saksalaisilta kirjailijoilta.
Valikoituja teoksia

Die Galeere (suom. Kaleeri, 1913)
Der Kampf (myöhemmin uudella nimellä Franziska, 1916)
Orlamünden Boëthius (1928)
Georg Letham. Arzt und Mörder (1931)
Der Augenzeuge (suom. Silminnäkijä, julkaistu vuonna 1963)
Tyrvään kappelihautausmaa

| Tyrvään kappelihautausmaa Roismalan hautausmaa |
| --- | --- |
 Näkymä hautausmaan vanhimmasta osasta.
Sijainti:  Virkatie 9, Sastamala
Koordinaatit:  61.305152°N, 22.920594°E
Seurakunta:  Sastamalan seurakunta
Avattu:  1891
Pinta-ala:  9,5 ha
Kotisivu:  www.sastamalanseurakunta.fi
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tyrvään kappelihautausmaa on Sastamalassa Roismalan kaupunginosassa sijaitseva hautausmaa, joka otettiin käyttöön vuonna 1891. Se on yksi Sastamalan seurakunnan 13 hautausmaasta. Sen pinta-ala on noin 9,5 hehtaaria, ja alueelle on siunattu noin 10 000 vainajaa. Hautausmaata on laajennettu viimeksi vuosina 2004–2007, ja sitä edellisen kerran 1974. Hautausmaalla on kaksi siunauskappelia, joista vanhempi on osittain pois käytöstä. Tunnustukseton alue on yhteinen Punkalaitumen seurakunnan kanssa. Kirkkoon kuulumattomia on aikaisemmin haudattu myös siunauskappelien väliseen rinteeseen.
Historia

Tyrvään kappelihautausmaa korvasi valmistuessaan Tyrvään kirkon yhteydessä olevan vanhan hautausmaan. Se vihittiin käyttöön tuomiosunnuntaina 22. marraskuuta 1891. Siunauskappeleista vanhempi on piirilääkäri Otto Stenbäckin suunnittelema vuonna 1890 valmistunut goottilaistyylinen tiilikappeli, joka oli entisen Tyrvään seurakunnan ensimmäinen siunauskappeli. Vuonna 1976 valmistui arkkitehti Mirjam Kulmalan suunnittelema uusi siunauskappeli, jonka salissa on tilaa 180 ihmiselle. Arkkipiispa Martti Simojoki vihki kappelin myös jumalanpalveluskäyttöön.
Muistomerkit

Tyrvään kappelihautausmaalla on sen vihkimisen ja ensimmäisen hautauksen muistomerkki, sisällissodan punaisten joukkohaudan muistomerkki, sekä alueelle haudattujen Tyrvään piirimielisairaalan potilaiden muistomerkki.
Tunnettuja Tyrvään kappelihautausmaalle haudattuja henkilöitä

Paikalle haudattuja tunnettuja henkilöitä ovat kmuiden muassa:
Adolf Aarno, kuvanveistäjä
Johannes Bäck, kirkkoherra
Aarre Haunia, rikostoimittaja ja -kirjailija
Taave Junnila, kansanedustaja
Nestori Kaasalainen, poliitikko ja pääjohtaja
Teodor Maunu, jääkärikapteeni
Oskari Söderholm (Vettenranta), Tyrvään Sanomien ensimmäinen päätoimittaja
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tyrvään kappelihautausmaa Wikimedia Commonsissa
Franke Sloothaak

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Franke Sloothaak vuonna 2009. |  Franke Sloothaak vuonna 2009. |  Franke Sloothaak vuonna 2009. |  |
Esteratsastus
Maa:   Länsi-Saksa
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Soul 1988 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Los Angeles 1984 | joukkuekilpailu |  |
Maa:   Saksa
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Atlanta 1996 | joukkuekilpailu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Haag 1994 | hk. kilpailu |  |
|  Kultaa | Haag 1994 | joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Rooma 1998 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Rooma 1998 | hk. kilpailu |  |
Franke Sloothaak (s. 2. helmikuuta 1958 Heerenveen, Alankomaat) on saksalainen esteratsastaja. Hän on voittanut kaksi olympiakultaa ja kolme maailmanmestaruutta.
Sloothaak osallistui neljiin olympialaisiin. Los Angelesissa 1984 hän saavutti ratsunaan Farmer Länsi-Saksan edustajana joukkuekilpailussa pronssia ja sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa 11:nneksi. Soulissa 1988 ratsuna oli Walzerkönig ja hän voitti joukkuekilpailussa kultaa sekä sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa seitsemänneksi. Barcelonassa 1992 hän sijoittui Prestige-ratsullaan joukkuekilpailussa 11:nneksi eikä menestynyt henkilökohtaisessa kilpailussa senkään vertaa. Atlantassa 1996 hän ratsasti Jolylla joukkuekilpailussa kultaa.
Haagin MM-kilpailuissa 1994 Sloothaak voitti kultaa sekä henkilökohtaisessa että joukkuekilpailussa. Rooman MM-kilpailuissa 1998 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja saavutti pronssia henkilökohtaisessa kilpailussa.
Kempeleen työväentalo

| Kempeleen työväentalo |
| --- | --- |
 Kempeleen työväentalo.
Osoite:  Koskelantie 24 90440 Kempele
Sijainti:  Kempele
Koordinaatit:  64°54′14″N, 25°31′54″E
Valmistumisvuosi:  1974
Omistaja:  Kempeleen vasemmisto
Käyttäjä:  Kempeleen työväentalo
Julkisivumateriaali:  tiili
Huoneistoala:  600 m2
Tanssikausi:  elokuun alkupuolelta kesäkuun loppuun perjantaisin
Verkkosivut
 Järjestyksessään kolmas Kempeleen työväentalo. Ensimmäinen työväentalo rakennettiin vuonna 1903, joka pakkohuutokaupattiin vuonna 1932, ja se tuhoutui tulipalossa vuonna 1933. Vuosina 1938–1973 toinen Kempeleen työväentalo toimi räätäli Oskari Torviselta ostetussa talossa. 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kempeleen työväentalo on Kempeleessä sijaitseva, järjestyksessään kolmas Kempeleen työväentalo. Työväentalo on valmistunut vuonna 1974, ja sen omistaa nykyisin Kempeleen vasemmisto ry. Työväentalo sijaitsee Koskelan asuinalueella kauppakeskus Zeppelinin ja valtatien 4 läheisyydessä. Talon vihki käyttöön vuonna 1975 SKDL:n puheenjohtaja Ele Alenius.
Vuonna 1986 rakennukseen tehtiin ensimmäinen laajennus. Suurempi peruskorjaus tehtiin vuonna 2016, jolloin talo saneerattiin nykyajan vaatimuksia vastaavaksi ja esteettömäksi.
Työväentalolla järjestetään erilaisia kursseja ja tilaisuuksia, kuten näyttelyitä, tansseja ja bingopelejä. Suomi-Venäjä-Seuran Lakeuden osasto ja Kempeleen kulttuuritoimi on useampana vuonna järjestänyt työväentalolla kaikille avoimen pakkasukkojuhlan. Lokakuussa 2022 työväentalolle avattiin pizzeria.
Kempeleen työväentalon historiaa

Kempeleeseen perustettiin talvella 1900 työväenyhdistys Etu‑Korpelan autiotalossa. Yhdistys kannatti kirjastoa ja lukutupia, keskustelujen ja esitelmien pitämistä sekä järjesti huvituksia. Tavoiteltiin myös erityisiä rahastoja edistämään työväen varallisuutta, mihin liittyen kehotettiin ahkeruuteen, säästäväisyyteen ja ehdottomaan raittiuteen. Jäsenmäärä vakiintui kansalaissotaa edeltävällä kaudella noin 80 jäseneen.
Vuonna 1903 aloitettiin ensimmäisen työväentalon rakentaminen. Työväentalon kehä hankittiin Vihannista, ja rakennus pystytettiin talkoovoimin. Ensimmäinen työväentalorakennus sijaitsi Kempeleen keskustaajamassa Ouluun vievän tien varressa. Talon valmistuttua alkoi näytelmätoiminta. Talon käytyä ahtaaksi, siihen tehtiin laajennukset vuosina 1910 ja 1914. Toisen laajennuksen jälkeen talo oli 350 neliömetrin kokoinen. Rakentamisessa turvauduttiin velkarahoitukseen, eikä lainoja ollut helppo maksaa takaisin. Sisällissodan aikana työväentalo suljettiin. Työväentalo oli myymis- ja hukkaamiskiellossa ja suojeluskunnan valvonnassa, mutta vuonna 1919 yhdistys sai talonsa takaisin. Urheiluseura Oulun Tarmo laajensi toimintapiiriään Kempeleeseen, Liminkaan ja Oulujoen Kiviniemen kylään perustamalla alaosastot. Tästä alkoi nykyäänkin toimiva Kempeleen Pyrintö.
Toukokuussa 1925 yhdistys päätti lopettaa toimintansa, myydä irtaimiston ja kiinteän omaisuutensa velkojaan vastaan uudelle työväenyhdistykselle, joka oli vain taloudellinen järjestö. Oulun Osuuskauppa pani saatavansa uloshakuun, ja pakkohuutokaupassa lokakuussa 1932 talo siirtyi suojeluskunnalle. Seuraavan vuoden keväänä se kuitenkin tuhoutui tulipalossa.
Vuoteen 1938 perustettiin Kempeleen sosiaalidemokraattinen työväenyhdistys, johon liittyi nopeasti 80 jäsentä. Seuraavana vuonna yhdistys alkoi puuhaamaan uutta työväentaloa. Sopiva rakennus saatiin lopulta ostamalla räätäli Oskari Torvisen talo.
Työväentaloa laajennettiin vuonna 1940 Oulun Osuuskaupan luoton turvin. Sotavuosina toiminta oli hajanaista. Huvitoimintaa sai järjestää vain jäsenten kesken. Sodan loputtua toiminta pääsi jatkumaan. Työväenliikkeen kansandemokraattisen ja sosiaalidemokraattisen suunnan kiistelyssä Kempeleessä työväentaloa pitävä yhdistys kallistui SKDL:n suuntaan. Vuonna 1948 yhdistyksen nimi muutettiin muotoon Kempeleen Demokraattinen yhdistys ry.
1960-luvulla yhdistyksen toiminta oli aika ajoin lamassa, mutta vuosikymmenen lopulla toiminta virkistyi siinä määrin, että toimitilat kävivät pieniksi. Keväällä 1973 aloitettiin uuden eli nykyisen talon rakentaminen Koskelan asuinalueelle silloisen Ketolanperäntien (nykyinen Koskelantie) varteen. Rakennustyö saatiin päätökseen seuraavan vuoden syksyllä.
Kuvagalleria

Kempeleen ensimmäinen vuonna 1903 valmistunut työväentalo. Rakennus tuhoutui tulipalossa vuonna 1933.
Kempeleen työväentalo vuonna 2008.
Kempeleen työväentalolla syksyllä 2022 toimintansa aloittanut Kipparin Pizza avasi asiakkailleen kesäterassin heinäkuussa 2023.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Stadion Maksimir

Stadion Maksimir
Stadion Maksimir
Stadion Maksimir on Kroatian pääkaupungissa Zagrebissa sijaitseva urheilustadion.
Stadion vihittiin käyttöön vuonna 1912. Se on kuitenkin remontoitu useaan otteeseen. Stadionin nykyinen kapasiteetti on 34 375. Se on nimetty samannimisen kaupunginosan mukaan. Stadion vaurioitui Zagrebia koetelleessa maanjäristyksessä vuonna 2020 ja osa katsomoista on ollut siitä lähtien suljettuna laskien kapasiteetin 25 912 katsojaan.
Stadionia käytetään pääasiassa jalkapalloon. Se on Dinamo Zagrebin ja Kroatian maajoukkueen kotikenttä. Stadionilla pelattiin 1976 EM-kilpailuja. Sillä pelattiin myös Messucupin toinen loppuottelu vuosina 1963 ja 1967.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Porokoski

Porokoski (ven. Поор-Порог) on Karjalan tasavallassa Venäjällä sijaitseva Hirvaksen lähellä sijaitseva Suunujoen koski, joka ei ole vesimäärältään suuri patojen takia, mutta se on varsin korkea, suurimmalta pudotukseltaan jopa 16,8 metriä ollen jopa Kivatsua korkeampi.
Norr-Hede

| Norr-Hede |
| --- | --- |
 Norr-Hede
 Koordinaatit: 62°25′18″N, 13°32′15″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Jämtlandin lääni
Maakunta:  Härjedalen
Kunta:  Härjedalen
Väkiluku (2021):  225
Norr-Hede on taajama Härjedalenin kunnassa Jämtlandin läänissä Härjedalenin  historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 225 asukasta vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Norr-Hede Wikimedia Commonsissa
KYLIEX2008

KYLIEX2008 on Kylie Minoguen kiertue, joka markkinoi hänen X-albumiaan. Kiertue alkoi Pariisista 6. toukokuuta 2008.
Kiertueella Minogue kävi konsertoimassa ensimmäistä kertaa myös Suomessa, Hartwall Areenalla 13. kesäkuuta 2008.