stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ford Transit (2000)
Moottorit

Uusiin Transiteihin oli suunniteltava täysin uudet moottorit, sillä aikaisempia voimanlähteitä ei enää voinut pitää ajantasaisina. Tammikuussa 1998 voimaan astuneet Euro 2 -päästörajoitukset tekivät moottorien suunnittelun aiempaa kalliimmaksi ja vaativammaksi. Samalla tietysti moottoreista oli saatava irti aikaisempaa enemmän tehoa. Huomioon oli myös otettava sekin seikka, että samat moottorit oli voitava asentaa vetotavasta riippuen poikittais- tai pitkittäisasentoon.
Dieselmoottoreiksi Transitiin tulivat uudet Duratorq-perheen Puma-tyypin moottorit. 2,4-litraisen moottorin asettaminen moottoritilaan poikittaisasennossa osoittautui vaikeaksi, minkä vuoksi etuvetoisen Transitin markkinoilletulo viivästyi puolella vuodella. Ennen kuin kyseinen moottori saatiin käyttöön Transitissa, oli sen 2,0-litraisia versioita pystytty jo asentamaan Mondeo-henkilöautomalliin.
Dieselmoottorien ohella oli myös saatava uudet bensiinimoottorit – vaikkakin niiden osuus myynnistä oli vain noin kolme prosenttia. Aluksi suunniteltiin 2,3-litraisen (130 hv) DOHC-moottorin käyttämistä Transitissa. Kyseinen kahdeksanventtiilinen moottori oli jatkokehitetty versio neljännen sukupolven Transitin bensiinimoottorista. Uudessa mallissa haluttiin kuitenkin siirtyä käyttämään nykyaikaisempia 16-venttiilisiä moottoreita. Niitä oli runsaasti käytössä Fordin henkilöauto-osastolla, joten sopivan voimanlähteen löytämisen ei pitänyt olla vaikeaa. Transitin bensiinimoottoriksi valittiin 2,3-litrainen 145 hevosvoimaa tuottava DOHC-tyyppinen moottori.
Moottorien lisäksi myös vaihteistojenkin oli oltava ajanmukaisia. Takavetoisissa Transiteissa voitiin yhä käyttää edellisestä sukupolvesta periytyvää vaihteistoa, joka ei vielä ollut millään tavalla vanhentunut. Etuvetoiseen malliin sen sijaan oli löydettävä uusi vaihteisto, joksi valittiin Mondeo- ja Galaxy-malleissa käytetty viisivaihteinen manuaali. Raskaampaa käyttöä silmällä pitäen siihen tehtiin vahvistuksia perusrakenteen pysyessä muuttumattomana.
Hieman erikoinen ratkaisu kylläkin oli, ettei automaattivaihteistoa tullut saataville lisävarusteenakaan. Sen sijaan takavetomalliin tuli saataville viisiportainen Durashift-robottivaihteisto, jossa ei ole kytkinpoljinta. Tätä vaihteistoa voi käyttää joko manuaalisesti tai antaa automaattisen vaihtotoiminnon hoitaa vaihtamisen. Etuvetoiseen robottivaihteistoa ei ollut saatavana. Automaattitoimintoa käytettäessä vaihde valitaan kojelaudassa olevista painikkeista. Manuaalisen vaihtamisen painikkeet (+ ja −) sijaitsevat ohjauspyörässä. Vaihteistossa on myös talviohjelma.
Kesällä 2002 esiteltiin 2,0-litrainen 125 hevosvoimaa tehoa tuottava yhteispaineruiskutteinen dieselmoottori. Huhtikuussa 2004 2,4-litraisen dieselin teho nousi 135 hevosvoimaan, ja samalla siihen tuli kuusivaihteinen manuaalivaihteisto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ford Transit (2000) Wikimedia Commonsissa
YouTube: Transitin konseptimalleja vuosilta 1995–1998
Ford Transit -pikkubussi.
Ford Transit -matkailuauto.
Pentti Malinen

Pentti Malinen (s. 1956 Kuhmo) on suomalainen virkamies, joka aloitti vuonna 2024 Kainuun liikunnan puheenjohtajana. Hän toimi Kainuun maakuntajohtajana vuosina 2013–2023.
Malisen toimi Oulun yliopiston Pohjois-Suomen tutkimuslaitoksen Kainuun yksikön johtajan sijaisena vuosina 1989–1994. Sittemmin hän arvioi maaseutuohjelmia yliopistolla 1990-luvun loppuun. Vuonna 2000 hän aloitti Oulun yliopiston Kajaanin kehittämiskeskuksen johtajana. Ansioistaan Kajaanin kehittämiskeskuksessa Kajaanin Nuorkauppakamari myönsi hänelle Vireä virkamies -tunnustuspalkinto vuonna 2002. Kajaanin kehittämiskeskuksen johtajana Malinen toimi vuoteen 2004, kunnes kehittämiskeskus liitettiin Kajaanin yliopistokeskukseen, jossa hän aloitti kehitysjohtajana. Kajaanin yliopistokeskuksen kehitysjohtajana Malinen työskenteli vuoteen 2011, ollen kolme vuotta virkavapaalla Itä-Suomen ohjelmajohtajana. Vuonna 2011 hänestä tuli Kainuun aluekehitysjohtaja. Hänestä tuli Kainuun maakuntajohtaja vuonna 2013 Alpo Jokelaisen siirryttyä eläkkeelle.
Kainuun liitto myönsi Maliselle Vuojen kaenuulaenen -tunnustuksen vuonna 2022. Tunnustus myönnettiin Kainuun puolesta viidellä vuosikymmenellä toimimisesta.
Francis Collins

| Francis Collins |
| --- | --- |
 Virallinen muotokuva vuodelta 2017.
Yhdysvaltain terveysviraston 16. pääjohtaja
 17. elokuuta 2009–  
Presidentti:  Barack Obama Donald Trump Joe Biden
Edeltäjä:  Elias Zerhouni
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. huhtikuuta 1950 (ikä 74) Staunton, Virginia, Yhdysvallat
Ammatti:  lääkäri, geneetikko
Puoliso:  Diane Baker
Tiedot
Tutkinnot:  Virginian yliopisto Yalen yliopisto UNC School of Medicine
Aiheesta muualla
www.nih.gov/about/director/index.htm
Francis Sellers Collins (s. 14. huhtikuuta 1950) on yhdysvaltalainen lääkäri ja geneetikko. Hän johti NHGRI:tä (National Human Genome Research Institute) vuoteen 2008 ja toimi myös Human Genome Projectin johdossa. Hänen tutkimustyönsä avulla on löydetty erilaisia sairauksia aiheuttavia geenejä, joiden joukossa on Huntingtonin tautia aiheuttava geeni. Collins on Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäsen ja Presidential Medal of Freedomin saaja.
Collins piti itseään aiemmin ateistina, mutta sittemmin hänestä tuli vakaumuksellinen kristitty. Hän on teistinen evolutionisti eli uskoo evoluution olevan Jumalan ohjaamaa. Hän on puolustanut ”BioLogos”-termillä nimittämäänsä teististä evolutionismia menestysteoksessaan The Language of God: A Scientist Presents Evidence for Belief (2006).
Heinäkuussa 2009 presidentti Barack Obama nimitti Collinsin Yhdysvaltain terveysviraston johtoon.
Collins johtaa perustamaansa BioLogos Foundationia, joka pyrkii edistämään uskon ja tieteen välistä sopusointua.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
The BioLogos Foundation – viralliset sivut. (englanniksi)
Hassan Ndam

Hassan Ndam (s. 29. lokakuuta 1998) on kamerunilainen jalkapalloilija joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FC Hakaa.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 29. lokakuuta 1998
Syntymäpaikka: Foumban, Kamerun
Pelipaikka: Keskuspuolustaja
Pituus: 193 cm
Seura
Seura: Haka
Pelinumero: 4
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2017–2018 | New York Red Bulls II | 52 | (3) |
| 2017–2018 | New York Red Bulls | 2 | (0) |
| 2018–2020 | Cincinnati | 0 | (0) |
| 2019 | Charlotte Independence (laina) | 5 | (0) |
| 2020 | Miami FC (laina) | 14 | (0) |
| 2022 | Orange County | 2 | (0) |
| 2022–2023 | New York Red Bulls II | 12 | (0) |
| 2022–2023 | New York Red Bulls | 17 | (0) |
| 2024– | Haka | 22 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 6. marraskuuta 2024.
Nicolas Dantas

Nicolas Gianini Dantas (s. 15. toukokuuta 1998) on brasilialainen jalkapalloilija joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FC Hakaa.
| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Nicolas Gianini Dantas
Syntymäaika: 15. toukokuuta 1998
Syntymäpaikka: São Bernardo do Campo, Brasilia
Pelipaikka: Puolustaja
Pituus: 187 cm
Seura
Seura: Haka
Pelinumero: 5
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2017–2018 | Vila Nova | 2 | (0) |
| 2018–2021 | São Bernardo | 9 | (0) |
| 2019–2020 | Vejle BK (laina) | 9 | (2) |
| 2021–2023 | IK Brage | 10 | (0) |
| 2022 | Vasalunds IF (laina) | 25 | (0) |
| 2023 | Oskarshamns AIK | 26 | (0) |
| 2024– | Haka | 25 | (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 6. marraskuuta 2024.
↑  https://int.soccerway.com/players/-/535340/
Aakenustunturi

Aakenustunturi
| --- | --- |
Tyyppi:  tunturi
Sijainti:  Kittilä, Suomi
Vuoristo:  Skandit 
Korkeus merenpinnasta:  565 m
Suojelualue:  Pallas-Yllästunturin kansallispuisto 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Aakenustunturi on kvartsiittihuippu Ounasselällä läntisessä Kittilässä lähellä Yllästä. Korkein huippu Pallilaki on noin 565 metriä korkea, muita huippuja mm. Moloslaki (530 m) ja Vasalaki. Alue liitettiin Pallas-Yllästunturin kansallispuistoon joulukuussa 2004. Alueella sijaitsee myös Porokämppä-autiotupa. Aakenustunturin seudulla on maastopyöräilyreitti, joka on erittäin vaikea ja sopii kokeneille maastopyöräilijöille. Tämä reitti kulkee Vareslaelta Pallilaelle ja lopulta Pyhäjärven tuvalle. Totovaaran pysäköintipaikalta pääsee Totovaaran vaellusreitille, mistä voi jatkaa Vareslaen reittiä pitkin Pyhäjärven pysäköintialueelle. Talvisin Aakenustunturin ympäristössä on hiihtolatu.
Junkers JU 52:n hylky, 2015
Junkers JU 52:n hylky

Toisen maailmansodan aikana 1. helmikuuta 1944 Luftwaffen Pontsalanjoelta Rovaniemelle matkalla ollut Junkers Ju 52 -kuljetuskone eksyi lumipyryn vuoksi ja törmäsi Moloslaen rinteeseen. Neljä koneessa ollutta saksalaista kuolivat. Suomalaiset räjäyttivät koneen myöhemmin. Lentokoneen osia sekä tarina on nähtävissä tunturin rinteellä. Hylyn löytää seuraamalla maastoon merkittyä Moloslaenkierrosta, jonka opasteet alkavat Totovaaran pysäköintialueelta. Luontopolku hylyn molemmin puolin on melko hidaskulkuista louhikkoa, ja nopein tapa saapua paikalle on kulkea reittiä myötäpäivään. Valtaosa putoamisen jälkeen räjäytetyn Junkersin jäänteistä löytyy koordinaateista 67°40′53.2″N, 24°32′33.4″E.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Aakenustunturi Retkipaikka.fi
Eric Trump

| Eric Trump |
| --- | --- |
 Eric Trump vuonna 2018.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. tammikuuta 1984 (ikä 40)
Ammatti:  Liikemies
Puoliso:  Lara Yunaska (2014–)
Aiheesta muualla
Kotisivu
Eric Frederick Trump (s. 6. tammikuuta 1984 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen liikemies, hyväntekeväisyyden harrastaja ja TV-persoona. Hän on Donald Trumpin ja Ivana Zelníčkován kolmas lapsi, ja johtaa Trump Organizationia yhdessä veljensä Donald Jr.:n kanssa. Lisäksi hän on perustanut Eric Trump Foundationin ja omistaa sen ohella Trump Wineryn sekä 18 golfklubia.
Eric Trump on esiintynyt isänsä Diili-televisiosarjassa 25 jaksossa vuosina 2010–2015.
The New York Observer -lehti nimesi Eric Trumpin 20 tärkeimmän nuoren hyväntekeväisyyden harrastajan joukkoon vuonna 2013 ja Wine Enthusiast Magazine luovutti hänelle samana vuonna ”vuoden nouseva tähti” -palkinnon.
Tausta

Eric Frederick Trump syntyi New Yorkissa 6. tammikuuta 1984. Hän on kolmas liikemies Donald Trumpille ja malli Ivana Trumpille syntyneistä lapsista; hänellä on isoveli Donald Jr. ja isosisko Ivanka. Vuonna 1991 Donald ja Ivana Trump erosivat.
Hän valmistui Pottstownissa, Pennsylvaniassa lähellä Philadelphiaa sijaitsevasta Hill Schoolista vuonna 2002, ja toimi myöhemmin sen hallituksessa vuoteen 2013 saakka.
Ura

Eric Trump liittyi isänsä Trump Organization -yritykseen. Hän toimii sen varatoimitusjohtajana yhdessä veljensä ja sisarensa kanssa. Vuonna 2006 Eric Trump perusti Eric Trump Foundationin, yleishyödyllisen säätiön, jonka tarkoituksena on kerätä rahaa vakavasti sairaille lapsille.
Yksityiselämä

Trump on ollut naimisissa aiemman pitkäaikaisen tyttöystävänsä, itseään kahta vuotta vanhemman Lara Yunaskan kanssa 8. marraskuuta 2014 lähtien. Yunaska on Inside Editionin apulaistuottaja.
Audi RS Q e-tron

| Audi RS Q e-tron |
| --- | --- |

Yleiset tiedot
Luokka:  erämaaralli
Talli:  Audi Q Motorsport
Valmistaja:  Audi
Teknisiä tietoja
Renkaat:  BF Goodrich
Polttoaine:  52 kWh lithium-ion High Voltage Battery System (HVBS)
Moottori:  2L Audi RC8 TFSI I4
Pituus:  4 500 mm
Leveys:  2 300 mm
Korkeus:  1 950 mm
Vetotapa:  neliveto
Teho:  268-368 hv
Kilpailuhistoria
Debyytti:  2022
Audi RS Q e-tron on Audin valmistama sähköerämaaralliauto, jolla osallistuttiin ensikerran Dakar-ralliin 2022. Autolla otettiin myöhemmin ensimmäinen voitto Abu Dhabin aavikkorallissa 2022 Stéphane Peterhanselin ajamana. Dakar-rallin voitto tuli 2024.
Dakar-ralli > 2022

Audi ilmoitti 30. marraskuuta 2020 osallistuvansa Dakar-ralliin. Pian joulukuussa Q Motorsport julkistettiin olevan Audin tehdastalli. Kuljettajiksi valittiin Carlos Sainz, Stéphane Peterhansel ja Mattias Ekström. Heinäkuussa 2021 Audi julkisti RS Q e-tron autonsa.
Ralli sujui vaihtelevasti. Auto kärsi aluksi navigointiongelmista uuden järjestelmän myötä. Lisäksi Peterhansel kärsi heikoista iskunvaimentimista rallin alussa osuttuaan kiveen. Hän onnistui voittamaan yhden erikoiskokeen. Sainz kärsi rallin alussa navigointilaitteen epätoiminnasta ja jäi myös voittotaistelun ulkopuolelle. Hän otti kuitenkin kolmannella erikoiskokeella Audin ensimmäisen erikoiskoevoiton. Sainz voitti lopulta kaksi erikoiskoetta ja oli rallin lopuksi sijalla 12. Ekström ajoi Audilla parhaan tuloksen ollen yhdeksäs. Hän voitti yhden erikoiskokeen.
Abu Dhabi Desert Challenge voitto

| Vuosi | Kuljettaja | Kartanlukija |
| --- | --- | --- |
| 2022 |  Stéphane Peterhansel |  Edouard Boulanger |
Dakar voitot

| Vuosi | Kuljettaja | Kartanlukija |
| --- | --- | --- |
| 2024 |  Carlos Sainz |  Lucas Cruz |
Degu

| Degu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Jyrsijät Rodentia
Osalahko::  Piikkisikamaiset Hystricognathi
Heimo::  Degut Octodontidae
Suku::  Octodon
Laji::  degus
Kaksiosainen nimi
 Octodon degus  (Molina, 1782) 
Katso myös
   Degu Wikispeciesissä   Degu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Degu eli torvimyyrä (Octodon degus) on pienen rotan kokoinen jyrsijä, jota pidetään myös lemmikkinä.
Koko ja ulkonäkö

Aikuisen yksilön paino on noin 170–300 grammaa ja sukupuolet ovat hyvin samankokoisia. Lajin pituus on 25–31 cm. Noin puolet yksilön pituudesta on häntää, jonka päässä on tuuhea musta tupsu. Häntä on alta harmaa ja päältä musta. Degulla on pyöreähköt, harmaat korvat, suuret tummat silmät ja hopeanharmaat varpaat. Silmien ympärillä on vaaleampaa karvaa, sekä vatsa on selkää vaaleampi. Yleisimmin degu on väriltään ruskea agouti, eli sen karva on kaksiväristä (juuresta mustaa, päältä ruskeaa). Lemmikkilinjaan on viime vuosina ilmestynyt myös muita värimuunnoksia, muun muassa harmaa grey agouti ja kuviollinen white marked. Degun poskihampaat muistuttavat muodoltaan kahdeksikkoa; siitä latinankielinen nimi 'Octodon'.
Elintavat ja elinympäristö

Monista jyrsijöistä poiketen degut ovat päiväeläimiä, vaikkakin usein aktiivisimmillaan aamupäivästä ja illansuussa. Luonnonvaraiset degut elävät jopa sadan yksilön yhteisöissä muutaman kilometrin korkeudella merenpinnasta Andien vuoristoilla Chilessä. Ne kaivavat maahan laajoja tunneliverkostoja, joissa on useita onkaloita. Kaikki yhteisön degut osallistuvat vuorotellen kaivutöihin. Ne viettävät ison osan ajastaan maanpinnalla, etsien ruokaa ja kiipeillen puissa.
Degut ovat hyvin älykkäitä ja seurallisia. Niillä on hyvä muisti ja ne voivat oppia jopa käyttämään puutikkuja työkaluinaan saadakseen ruokaa. Häntäänsä degu käyttää tasapainotteluun ja kommunikointiin. Vaaran uhatessa degu kykenee pudottamaan hännästään nahan, ja turvaan päästyään se kaluaa itse poikki jäljelle jääneen rangan. Tämä on degulle hyvin kivuliasta, verta tulee paljon eikä tilalle kasva uutta häntää. Degu voi kuitenkin jatkaa elämäänsä katkenneella hännällä, joskin tasapainottelu voi tuottaa aluksi ongelmia.
Degujen ääntely on hyvin monipuolista. Terävä, lyhyt ja korkea 'tsik' on varoitusääni, sekä ilmeisesti uroksille myös jonkinlainen reviirinilmoitusääni. Tyytyväinen degu kujertaa matalasti, varsinkin kun laumatoverit rapsuttelevat toisiaan. Hermostuneena degu voi narskutella hampaitaan korvat luimussa, ja vihaisena se pitää murisevia ja vinkuvia ääniä. Narskuttelua tosin esiintyy myös degun ollessa tyytyväisessä, rauhallisessa tilassa.
Ravinto

Oikealla ruokavaliolla degusta saa pitkäikäisen lemmikin. Vankeudessa degun elinikä on 5–10 vuotta, vaikkakin nykyisin paremman hoitotietämyksen myötä keskimääräinen elinikä on kasvussa. Luonnossa elävien degujen ruokavalio on hyvin suppea, mutta lemmikkideguille pyritään antamaan monipuolisempaa ravintoa. Luonnonvaraiset degut syövät pääasiassa kasvien kuoria, mukuloita, heinää sekä sipulikasveja.
Lemmikkidegun ravinnon tärkeimmät kulmakivet ovat hyvälaatuinen heinä ja raikas vesi, joita tulee olla aina tarjolla. Degut myös järsivät lehtipuunoksia mielellään. Näiden lisäksi deguille voidaan antaa erilaisia pellettiseoksia. Yleinen käytäntö on antaa seosta, josta puolet on marsun pellettiä ja puolet chinchillan pellettiä. Eläinkaupoissa on usein myös deguille tarkoitettuja ruokaseoksia, mutta niiden kanssa kannattaa olla tarkkana; useat deguille tarkoitetut ruoat sisältävät muun muassa melassia ja hedelmiä, joita nimenomaan tulisi välttää. Degun ruoansulatus ei siedä muun muassa sokereita tai viljaa, joten väärä ruokavalio voi aiheuttaa lemmikille sairauksia ja jopa ennenaikaisen kuoleman.
Rajatun ruokavalionsa vuoksi eläinkaupoissa myytävät jyrsijöiden ”herkkutangot” tai muut välipalat eivät deguille sovi, mutta esimerkiksi kuivattu nokkonen, voikukan ja koivun lehdet, mustikan varvut ja persilja sopivat deguille herkkupaloiksi. Myös silloin tällöin annettu maapähkinä tai auringonkukansiemen ei ole pahaksi, vaikka ne ovatkin melkoisen rasvapitoisia. Pieni määrä rasvaa auttaa pitämään eläimen turkin ja ihon hyvässä kunnossa, mutta päivittäiseen ruokavalioon siemenet ja muut rasvaiset ruoat eivät sovi. Uutta ruokaa degulle kokeiltaessa kannattaa aloittaa pienellä määrällä, ja seurata aiheuttaako uusi ruoka eläimelle ripulia. Degun herkkä vatsa ei välttämättä osaa heti käsitellä uudenlaista ravintoa.
Sairaudet

Lemmikkideguilla tavataan sokeritautia ja vanhemmalla iällä harmaakaihia. Molempien epäillään liittyvän vääränlaiseen ruokavalioon, ja myös liian vähäinen liikunta altistaa degun lihomiselle. Myös suolitukokset ja hammasongelmat kuten hammaspiikit ja etuhampaiden katkeamiset/liikakasvut ovat deguilla yleisiä. Vilkkaana eläimenä degu saattaa myös teloa itseään esimerkiksi putoamalla, mutta eläinlääkärin hoitoa tarvitaan harvoin. Riitelyssä tulleet haaverit tai hännänpään irrotessa haavan voi itse puhdistaa desinfiointiaineella (esimerkiksi Bacibact tai Septidin). Jos haava alkaa märkiä ja tulehtua, kannattaa ottaa yhteys lähimpään eläinlääkäriin.
Aiheesta muualla

Suomen Gerbiiliyhdistys (Arkistoitu – Internet Archive)
Deguja eläintarhassa Hollannissa.
Degu käyttää etukäpäliään syömiseen.
Elias Mastokangas

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 1. helmikuuta 2001
Syntymäpaikka: Kaarina, Suomi
Pelipaikka: Laitahyökkääjä
Pituus: 173 cm
Seura
Seura: FC Haka
Junioriseurat
2015–2016: KaaPo
2017–2018: FC Inter
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2016 | KaaPo | 2 | (0) |
| 2017–2023 | FC Inter | 38 | (3) |
| 2018 | → KaaPo (laina) | 15 | (2) |
| 2021 | → IFK Mariehamn (laina) | 20 | (3) |
| 2022 | → FC Haka (laina) | 12 | (2) |
| 2023– | FC Haka | 40 | (7) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 6. marraskuuta 2024.
Elias Mastokangas (s. 1. helmikuuta 2001) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FC Hakaa.
Ensimmäisen kerran hän esiintyi Veikkausliigassa FC Interin joukkueessa 19. elokuuta 2017 ottelussa PS Kemiä vastaan. Mastokangas teki elokuussa 2018 kolmivuotisen jatkosopimuksen Interin kanssa mutta pelasi Interin ohella myös lainalla kasvattajaseuransa Kaarinan Poikien riveissä. Hän palasi lainasopimukseltaan takaisin Interiin syyskuussa 2018 ja pelasi loppukauden Interin kakkosjoukkueen mukana. Kaudella 2019 Mastokangas pelasi Veikkausliigassa kymmenen ottelua ja teki maalin heinäkuussa voittoisassa kotiottelussa FC Honkaa vastaan. Kaudella 2020 hän pelasi 19 ottelua ja teki heinäkuussa joukkueensa liigakauden ensimmäisen maalin Rovaniemen Palloseuraa vastaan sekä elokuun lopulla maalin FC Lahtea vastaan.
Kaudeksi 2021 Mastokangas siirtyi lainasopimuksella IFK Mariehamniin. Heinäkuussa 2022 hän siirtyi loppukauden kattavalla lainasopimuksella Hakan riveihin. Sen jälkeen hän pelasi vielä seuraavat kaksi kautta Hakassa Veikkausliigaa.
Elias Mastokangas on pelannut Veikkausliigassa kauden 2024 loppuun mennessä seitsemän kautta kolmessa joukkueessa (Inter, IFK Mariehamn ja Haka) yhteensä 110 ottelua ja tehnyt 15 maalia.
Ice Age – jäätikön sankarit

| Ice Age – jäätikön sankarit> Ice Age |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Chris Wedge Carlos Saldanha
Käsikirjoittaja:  Michael J. Wilson Michael Berg
Tuottaja:  John C. Donkin Lori Forte
Säveltäjä:  David Newman
Leikkaaja:  John Carnochan
Pääosat:  Ray Romano John Leguizamo Denis Leary Goran Visnjic Jack Black
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Blue Sky Studios 20th Century Fox
Levittäjä:  InterCom 20th Century Studios Disney+
Ensi-ilta:   15. maaliskuuta 2002  22. maaliskuuta 2002
Kesto:  81 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  59 000 000 dollaria
Tuotto:  383 257 136 dollaria
Seuraaja:  Ice Age 2
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ice Age – jäätikön sankarit, rinnakkaisnimeltään Ice Age, on vuonna 2002 valmistunut yhdysvaltalainen tietokoneanimaatioelokuva, jossa juro mammutti Manfred, hölmö laiskiainen Sid ja kiero sapelihammaskissa Diego yrittävät toimittaa pienen ihmislapsen takaisin heimonsa pariin. Elokuvassa seurataan seurueen matkaa pohjoiseen, jossa etsitään ihmisheimoa. Diego kuitenkin yrittää saada yksinäisestä Manfredista ruokaa laumalleen ja tarjota lapsen tapettavaksi lauman johtajalle, Sotolle. Elokuva kertoo ystävyydestä, toisten auttamisesta ja välittämisestä.
Tarinassa vilahtaa myös usein huono-onninen maaorava Jyrsis (engl. Scrat), joka yrittää piilottaa tammenterhoa ja onnistuu joka kerta hukkaamaan sen. Orava ei kuitenkaan ole lasta kuljettavan eläinlauman mukana, eikä vaikuta sen kulkuun.
Henkilöhahmot > Diego

Diego on sapelihammastiikeri, joka on jokseenkin vakava ja välillä ärjy, sekä äärimmäisen ovela, mutta pohjmmiltaan melko koominen  ja rakastava hahmo. Rohkeudestaan huolimatta Diego pelkää vettä. Suomalaisena äänenä on Santeri Kinnunen.
Henkilöhahmot > Manfred

Manfred on iso ja tahdonvoimainen, mutta yksinäisyyteen hakeutuva mammutti, myös tavallaan tiukka, ja komenteleva, ja toimii aivan kuten laumanjohtaja. Hän on pohjimmiltaan ystävällinen ja uhrautuva, ja hän tulee useaan otteeseen tarpeeseen. Sid keksii hänelle lempinimen Manu (engl. Manny), joksi häntä kutsutaan siitä eteenpäin. Suomalaisena äänenä on Antti Pääkkönen.
Henkilöhahmot > Sid

Sid edustaa laiskiaisten uneliasta, vähän hölmöä, ja sinnikästä sukua. Sid on elokuvien useissa tilanteissa ”pelle”, jota kohtalo kolhii. Suomalaisena äänenä on Antti L. J. Pääkkönen.
Henkilöhahmot > Jyrsis

Jyrsis on kummankin elokuvan alussa ilmestyvä sapelihammasorava, ja hänen ainainen tammenterhon jahtaamisensa aiheuttaa toistuvasti hauskoja tilanteita. Jyrsis on hahmo, joka herättää katselijoissa sääliä ja iloa, sillä mikään mahti maailmassa ei voi estää pientä oravaa yrittämästä saada tammenterhoa itselleen. Jyrsiksestä on tehty myös kaksi omaa lyhytelokuvaa Gone Nutty ja No Time For Nuts.
Ääninäyttelijät

| Alkuperäinen ääninäyttelijä | Suomenkielinen ääninäyttelijä | Rooli |
| --- | --- | --- |
| Chris Wedge | Chris Wedge | Scrat |
| John Leguizamo | Antti L. J. Pääkkönen | Sid |
| Ray Romano | Antti Pääkkönen | Manfred |
| Denis Leary | Santeri Kinnunen | Diego |
| Goran Višnjić | Eero Saarinen | Soto |
| Cedric the Entertainer | Pasi Ruohonen | Carl |
| Stephen Root | Jukka-Pekka Palo | Frank |
| Alan Tudyk | Petri Liski | Lenni |
| Diedrich Bader | Pasi Ruohonen | Oscar |
| Jack Black | Jukka-Pekka Palo | Zeke |
| Jane Krakowski | Tiina Tiihonen | Raakel |
| Lorri Bagley | Elise Langenoja | Jennifer |
| Pauli Virta, Tiina Kalliala, Peter Pihlström ja Arto Nieminen | Pauli Virta, Tiina Kalliala, Peter Pihlström ja Arto Nieminen | Muissa rooleissa |