stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dynomutt, Dog Wonder

| Dynomutt, Dog Wonder |
| --- | --- |

Tyyli:  Animaatio
Kestoaika:  22 min
Luoja(t):  Joe Ruby Ken Spears
Pääosissa:  Frank Welker Gary Owens
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   ABC
Esitetty:  11. syyskuuta 1976 – 22. lokakuuta 1977
Jaksoja:  24
Tuotanto
Tuottaja(t):  William Hanna Joseph Barbera
Ohjaaja(t):  Charles A. Nichols
Käsikirjoittaja(t):  Haskell Barkin Earle Doud Donald F. Glut Orville H. Hampton Michael Maurer Lee Orgel Dalton Sandifer Jeff Maurer Deidre Starlight
Tuotantoyhtiö(t):  Hanna-Barbera
Aiheesta muualla
IMDb 
Dynomutt, Dog Wonder on yhdysvaltalainen Hanna-Barberan tuottama animaatiosarja. Siitä tuotettiin yhteensä 24 jaksoa, jota esitettiin The Scooby-Doo/Dynomutt Hour ja Scooby's All-Star Laff-A-Lympics/Scooby's All-Stars -ohjelmien yhteydessä vuosina 1977–1978. Myöhemmin Yhdysvalloissa vuoden 2008 alussa sarjaa esitettiin omana ohjelmana Boomerangilla. Itse sarja keskittyi Batmanin tyyliseen supersankariin Blue Falconiin ja erityisesti hänen apulaiseensa Dynomuttiin, joka on erittäin voimakas, mutta kömpelö koirarobotti. Kaksikko työskenteli F.O.C.U.S. Onelle, eräälle hallituksen jäsenelle. Sarjassa vieraili myös Scooby-Doosta tutut päähahmot.
Ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Frank Welker  | … |  Dynomutt, Fred Jones   |
|  Gary Owens  | … |  Blue Falcon/Radley Crowne, alkukuuluttaja   |
|  Henry Corden  | … |  Willie the Weasel, Mr. Hyde, The Prophet, sivuäänet   |
|  Regis Cordic  | … |  sivuäänet   |
|  Ron Feinberg  | … |  kertoja, F.O.C.U.S. One   |
|  Joan Gerber  | … |  sivuäänet   |
|  Bob Holt  | … |  sivuäänet   |
|  Ralph James  | … |  sivuäänet   |
|  Casey Kasem  | … |  Shaggy Rogers, Fishface, Swamp Rat   |
|  Larry McCormick  | … |  pormestari Gaunt   |
|  Julie McWhirter  | … |  The Queen Hornet   |
|  Don Messick  | … |  Scooby-Doo, Mumbly, The Gimmick, Lowbrow   |
|  Heather North  | … |  Daphne Blake   |
|  John Stephenson  | … |  The Gimmick, Eric Von Flick, The Red Vulture, The Blimp, The Glob, The Shadowman   |
|  Pat Stevens  | … |  Velma Dinkley   |
|  Lennie Weinrib  | … |  sivuäänet   |
|  Allan Melvin  | … |  Superthug   |
Aiheesta muualla

HB Shows.com - The Hanna-Barbera Super Center (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
InternationalHero: Dynomutt (englanniksi)
Emidius

Carlo Crivellin näkemys Pyhästä Emidiuksesta
Pyhä Emidius (myös Emygdius, Emigdius, Emidio; n. 279 – n. 309) oli kristitty marttyyri. Hän oli kotoisin Trieristä. Hänen väitetään paitsi käännyttäneen ahkerasti pakanoita, myös tehneen ihmetekoja, kuten useita parannusihmeitä.
Paavi Marcellus I teki Emidiuksesta piispan ja lähetti tämän Ascoli Picenoon, jossa hän sitten kuoli mestattuna. Tätä nykyä hän on Ascoli Picenon suojelija.
Eero Rämö

Eero Rämö (s. 4. helmikuuta 1987 Järvenpää) on suomalainen järjestöjohtaja ja juristi. Rämö on Suomen Punaisen Ristin pääsihteeri, jossa tehtävässä hän aloitti 1. lokakuuta 2023 alkaen. Hän on toiminut vuosina 2014–2017 Suomen Punaisen Ristin valtuuston puheenjohtajana ja Suomen nuorisoalan kattojärjestö Allianssin puheenjohtajana. Aiemmin hän työskenteli johtajana Tekir Oy:ssä sekä Suomen Urheiluliiton viestintäjohtajana ja kehitysjohtajana.
Aiheesta muualla

Eero Rämö Twitterissä
Eero Rämö Academia.edu:ssa
Eero Rönkkö

Eero Juhani Rönkkö (25. helmikuuta 1938 Tuupovaara – 31. maaliskuuta 2005 Kuopio) oli suomalainen opettaja, kapellimestari ja nuortenkirjailija. Rönkkö valmistui opettajaksi vuonna 1961 Jyväskylän yliopistosta. Hän toimi sitten luokanopettajana Haapavedellä ja koulunjohtajana Haukivuorella.
Teoksia

Lusikkalammen salaisuus; piirrokset Eero Rönkkö, Ari-kustannus, Saarijärvi 1978
Petäjäpuron kultakuume. Juurelan pojat-sarja 2, Karas-sana, Lohja 1979
Rauniokummun arvoitus. Juurelan pojat-sarja 3, Karas-sana, Lohja 1980
Tuohuskankaan erakko. Juurelan pojat-sarja 4,Karas-sana, Lohja 1981
Diofantos

Diofantoksen Aritmetiikan kansisivu vuodelta 1621. Kreikasta latinaan teoksen käänsi Claude Gaspard Bachet de Méziriac.
Diofantos Aleksandrialainen (m.kreik. Διόφαντος ὁ Ἀλεξανδρεύς, n. 200/214 – n. 284/298) oli kreikkalainen matemaatikko, joka nimettiin kreikkalaisen algebran isäksi. Diofantoksesta ei tiedetä paljoa, mutta hänen tarkka ikänsä tiedetään hautaan kaiverretun ongelman ansiosta.
Diofantoksen ongelma

”Matkamies! Tähän haudattu on Diofantoksen tomu. Ja luvut, mikä ihme, voivat saattaa sinulle sanan, miten pitkä oli hänen elonsa aika. Kuudennes siitä oli kaunista lapsuutta. Kului vielä kahdestoista osa elämää, niin puhkesi parta poskipäihin. Seuraavan seitsemänneksen vietti Diofantos poikamiehenä. Kun viisi vuotta kului avioliitossa, niin syntyi elämän onneksi esikoispoika, jolle kohtalo antoi kauniin ja valoisan elon aikaa maan päällä vain puolet isänsä päiviä. Ja syvässä surussa tunsi vanhus maisen osansa päättyvän, eläen vuosia neljä siitä, kun poikansa menetti. Sano, montako elinvuotta saavutettuaan Diofantos meni syliin kuoleman?”
Diofantoksen ongelma > Ratkaisu

josta saadaan:
Kirjallisuutta

Thompson, Jan & Martinsson, Thomas: Matematiikan käsikirja, s. 70–72.  Suomentanut Virpi Kauko. Helsinki:  Tammi, 1994.  ISBN 951-31-0471-0.
De-Lovely

| De-Lovely |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Irwin Winkler
Käsikirjoittaja:  Jay Cocks
Säveltäjä:  Cole Porter
Kuvaaja:  Tony Pierce-Roberts
Leikkaaja:  Julie Monroe
Tuotantosuunnittelija:  Eve Stewart
Pääosat:   Kevin Kline  Ashley Judd  Jonathan Pryce  Kevin McNally  Sandra Nelson  Allan Corduner  Peter Polycarpou 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat, Luxemburg
Tuotantoyhtiö:  Winkler Production (käännä suomeksi)
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer Netflix Fandango at Home (käännä suomeksi)
Ensi-ilta:  2004
Kesto:  127 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
De-Lovely on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut Irwin Winklerin ohjaama yhdysvaltalainen musikaalielokuva, joka kertoo säveltäjä Cole Porterin elämästä. Pääosaa esittää Kevin Kline.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Kevin Kline  | … |  Cole Porter   |
|  Ashley Judd  | … |  Linda Lee Thomas/Porter   |
|  Jonathan Pryce  | … |  Gabriel   |
|  Kevin McNally  | … |  Gerald Murphy   |
|  Sandra Nelson  | … |  Sara Murphy   |
|  Allan Corduner  | … |  Monty Woolley   |
|  Peter Polycarpou  | … |  Louis B. Mayer   |
|  Keith Allen  | … |  Irving Berlin   |
|  James Wilby  | … |  Edward Thomas   |
|  Kevin McKidd  | … |  Bobby Reed   |
|  Richard Dillane  | … |  Bill Wrather   |
|  John Barrowman  | … |  Jack   |
|  Peter Jessop  | … |  Sergei Djagilev   |
|  Edward Baker-Duly  | … |  Boris Kochno   |
|  Jeff Harding  | … |  Cody   |
|  Caroline O’Connor  | … |  Ethel Merman   |
Elaine Bennett

Elaine Bennett (1. tammikuuta 1951 – 26. toukokuuta 1995 Monterey, California) oli yhdysvaltalainen ekonomisti. Hänen akateeminen työnsä keskittyi peliteoriaan ja usean osapuolen välisten neuvottelujen ja päätöksenteon analyysiin.
Bennett suoritti B.Sc. -tutkinnon fysiikassa Floridan yliopistossa 1972 ja MBA:n taloustieteessä vuonna 1973. Hän valmistui taloustieteen tohtoriksi Northwestern-yliopistosta 1980. Hän opetti New Yorkin osavaltionyliopistossa, Kansasin yliopistossa ja Virginia Tech -korkeakoulussa. Vuodesta 1994 alkaen Bennett toimi professorina Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa.
Hänen mukaansa on nimetty Elaine Bennett -tutkimuspalkinto, joka myönnetään joka toinen vuosi ansioituneelle naisekonomistille, jonka Ph.D.-tutkinnon suorittamisesta ei ole kulunut yli seitsemää vuotta.
Dekollaasi

Dekollaasi (ransk. décollage) on taiteen työskentelytapa ja teos, jotka perustuvat materiaalin poistamiseen jostain jo olemassa olevasta, kollaasitekniikassa käytetyn lisäämisen ja yhdistelyn sijaan. Siinä missä jälkimmäisen taustalla on ranskan verbi "coller", liimata, lähtee toiminta dekollaasissa sen vastaparista – irrottamisesta, repimisestä, irtoamisesta ("décoller"). Esimerkkinä seiniin ja katujen varsille päällekkäin liisteröidyt julisteet, joista taiteilija työstää uusia kokonaisuuksia kuorimalla riekaleita näkyvästä, paljastamalla alta uusia kerroksia ja merkityksiä.
Kuten myös kollaasin kohdalla, tekniikan synty ja kehitys linkittyy käytännössä pidempään jatkumoon. Käsitteenä dekollaasi on kuitenkin modernistinen. Ensimmäisiä merkittäviä kokeiluja tekivät 1940–50-luvun taitteesta alkaen mm. Jacques Villeglé, Mimmo Rotella, Raymond Hains ja François Dufrêne. Erityisen suosituksi suuntaus muodostui Ranskassa, jossa valtaosa siihen liitettävistä taiteilijoista 1950–60-luvuilla työskenteli. Monet heistä kuuluivat vuonna 1960 perustettuun ryhmään, joka tunnetaan taidesuuntauksena nimellä Uusi realismi. Tärkeiksi vaikutteiksi mainitaan usein etenkin dadaismi, kubismi, surrealismi ja ready-made.
Taiteilija Jacques Villeglé dekollaasiteos taustanaan
Dekollaasitekniikkaa käyttäneitä

Mimmo Rotella
Jacques Villeglé
Raymond Hains
François Dufrêne
Wolf Vostell
Romare Bearden
Aktiivitaiteilijoita

Mark Bradford
Brian Dettmer
Elaine Keillor

Elaine Keillor vuonna 2014.
Frances Elaine Keillor (s. 2. syyskuuta 1939 London, Ontario) on kanadalainen pianisti, musikologi ja musiikkipedagogi. Hän sai Torontossa filosofian tohtorin arvon musiikkitieteessä vuonna 1976.
Keillorille opettivat pianonsoittoa hänen äitinsä Lenore Stevens Keillor, Reginald Bedford, Claudio Arrau ja Harold Craxton. Hän aloitti uransa resitalistina ja konserttopianistina 11-vuotiaana ja voitti vuonna 1958 Chappell-mitalin. Keillor on esiintynyt orkesterien kanssa eri paikoissa Kanadassa sekä Saksassa. Vuonna 1962 häntä kuultiin Neuvostoliitossa ja muualla Euroopassa. Hän on tulkinnut muiden muassa Johann Sebastian Bachin, Robert Schumannin, Camille Saint-Saënsin, Sergei Rahmaninovin ja Pjotr Tšaikovskin konserttoja.
Keillor on kantaesittänyt monien kanadalaisten teoksia. Heidän joukossaan ovat olleet Patrick Cardy, Nicole Carignan, Michael Colgrass, Clifford Ford, Vivian Fung, Mary Gardiner, Peter Paul Koprowski, Alexina Louie, Elma Miller, Mark Mitchell, Jean Papineau-Couture, David Thériault ja John Weinzweig. Vuonna 1984 Keillor piti sooloresitaalin Carnegie Hallissa. Kanadassa hän on esiintynyt useimmiten Ottawassa ja Torontossa. Hän on myös esiintynyt duona Christina Petrowska-Quilicon kanssa ja useissa kamarimusiikkikokoonpanoissa.
Keillor on opettanut muun muassa Carletonin yliopistossa. Hän on tehnyt tutkimustyötä muun muassa alkuperäiskansoihin kuuluvien ihmisten parissa ja julkaissut lukuisia kirjoituksia. Hänet nimitettiin vuonna 2009 yhdeksi viidestäkymmenestä Canadian Music Centren lähettiläästä.
Donkey Kong Jungle Beat

| Donkey Kong Jungle Beat |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Nintendo EAD Tokio
Julkaisija:  Nintendo
Jakelija:  Nintendo eShop
Ohjaaja:  Yoshiaki Koizumi
Suunnittelija:  Yoshiaki Koizumi
Säveltäjä:  Mahito Yokota
Pelisarja:  Donkey Kong
Julkaistu:  Nintendo GameCube 16. joulukuuta 2004 (Japani) 4. helmikuuta 2005 (Eurooppa) 14. maaliskuuta 2005 (Yhdysvallat) Wii 2008 (Japani) 2009 (Yhdysvallat) 2009 (Eurooppa) 2009 (Australia)
Lajityyppi:  tasohyppely
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  CERO: A (kaikenikäisille)  ESRB: 10 vuotta tai vanhempi  PEGI 3  USK 0 
Alusta:  Nintendo GameCube, Wii
Jakelumuoto:  GameCuben optinen 8 cm levy, Wiin optinen 12 cm levy
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Donkey Kong Jungle Beat on Nintendo GameCubelle vuonna 2004 julkaistu tasohyppelypeli, jota pelataan rumpuparin kaltaisella ohjaimella (DK Bongo). Pelaaja ohjaa pelissä Donkey Kongia, yhtä Nintendon tunnetuimmista pelihahmoista. Donkey Kongia ohjataan rumpujen lyönneillä: lyömällä vasenta rumpua Kong liikkuu vasemmalle, oikeata lyömällä oikealle, kumpiakin lyömällä hyppää ja käsiään yhteen lyömällä taputtaa.   
Vuonna 2009 peli uudelleenjulkaistiin Wiille osana Nintendon New Play Control-sarjaa.
Peli koostuu useita erilaisista "kuningaskunnista", joissa jokaisessa on kaksi tasoa ja yksi loppuvastustaso, jossa pelaaja taistelee isoa loppuvastusta vastaan. Tasot voivat sisältää kilpajuoksua ajan kanssa sekä ongelmanratkontaa. Vastuksia on lukuisia erilaisia, kuten muita gorilloja Punch-Out!! -tyylisissä otteluissa. Pelaamisessa tarvitaan ajoitettuja liikeitä ja rytmitajua, sillä esimerkiksi alueelta saa kaikki banaanit oikea-aikaisella käsien taputtamisella.
Pelissä käytettävä rumpuohjain on myös pelivälineenä rytmipeleissä Donkey Konga, Donkey Konga 2 ja Donkey Konga 3.
Aiheesta muualla

Donkey Kong: Jungle Beat MobyGamesissa (englanniksi)
Jungle Beat Nintendo Suomen kotisivuilla
-pelisarja
| --- | --- |
Kolikkopelit: Donkey Kong | Donkey Kong JR. | Donkey Kong 3 | Donkey Kong Jungle Fever
Kotikonsolipelit: DK Country | DK Country 2 | DK Country 3 | Donkey Kong 64 | DK Country Returns | DK Country: Tropical Freeze
Käsikonsolipelit: Donkey Kong Land | Donkey Kong Land 2 | Donkey Kong Land III | Donkey Kong
Pulmapelit: Mario vs. Donkey Kong | Mario vs. Donkey Kong 2: March of the Minis
Rytmipelit: Donkey Konga | Donkey Kong Jungle Beat | Donkey Konga 2 | Donkey Konga 3
Ajopelit: Diddy Kong Racing | Diddy Kong Racing DS | Donkey Kong Racing | Donkey Kong Jet Race
Oppimispelit: DK Jr. Math
Muut: DK: King of Swing | DK Jungle Climber
Dba

| DBA |
| --- | --- |

 IATA: DI  –  ICAO: BAG 
Kutsukoodi:  SPEEDWAY
Perustettu:  1992
Lakkautettu:  2008
Laivaston koko:  7
Solmukohdat:  Münchenin lentoasema Tegelin lentoasema
Emoyhtiö:  Air Berlin
Kotipaikka:   Hallbergmoos, Saksa
dba:n Boeing 737-300 (2006)
dba (dba Luftfahrtgesellschaft mbH) oli saksalainen halpalentoyhtiö. Se lensi kotimaan ja ulkomaan reittilentoja sekä charter-lentoja Eurooppaan ja Pohjois-Afrikkaan. Yhtiön kotikenttä oli Münchenin kansainvälinen lentoasema.
dba:n perusti brittiläinen lentoyhtiö British Airways nimellä Deutsche BA. Vuonna 2002 se solmi easyJetin kanssa sopimuksen yhtiön myynnistä, mutta easyJet jätti toteuttamatta osto-optionsa. Elokuussa 2006 Air Berlin osti yhtiön kokonaisuudessaan. dba lopetti toimintansa 30. marraskuuta 2008.
Laivasto

dba käytti toimintansa aikana seuraavia konetyyppejä:
Boeing 737-300
Boeing 737-500
BAe 146-200
Fokker 100
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta dba Wikimedia Commonsissa
Donkey Kong Jet Race

| Donkey Kong Jet Race |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Paon
Julkaisija:  Nintendo
Jakelija:  Nintendo eShop
Pelisarja:  Donkey Kong
Julkaistu:  JP 28. kesäkuuta 2007NA 8. lokakuuta 2007EU 25. tammikuuta 2008AUS 7. helmikuuta 2008
Lajityyppi:  ajopeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: E  Virheellinen ESRB-arvo PEGI: 3
Alusta:  Wii
Jakelumuoto:  Wiin optinen 12 cm levy
Oheislaite:  Wii Remote, Nunchuk
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Donkey Kong Jet Race, Pohjois-Amerikassa nimellä Donkey Kong Barrel Blast ja Japanissa nimellä Donkey Kong Barrel Jet Race  on Nintendon julkaisema ajopeli Wiille. Peli julkaistiin alun perin Japanissa 28. kesäkuuta 2007.
Pelissä hahmot ajavat rakettitynnyreillä. Pelaaja ohjaa niitä käyttäen Wii Remotea ja Nunchukia.
Aiheesta muualla

Donkey Kong Barrel Blast MobyGamesissa (englanniksi)
Virallinen sivusto (englanniksi)
Peli Super Mario Wikissä (englanniksi)
Ee Mungu Nguvu Yetu

Ee Mungu Nguvu Yetu, englanniksi Oh God of All Creation ("Koko luomakunnan Luoja"), on Kenian kansallislaulu. Laulun on säveltänyt ja sanoittanut Graham Hyslop, Thomas Kalume, Peter Kibukosya, Washington Omondi ja George W. Senoga–Zake. Laulu otettiin käyttöön maan itsenäistyessä vuonna 1963. Se perustuu perinteiseen kenialaiseen kansanlauluun.
Sanat

Swahilinkieliset sanat
Viralliset englanninkieliset sanat
Epävirallinen suomalainen käännös
Aiheesta muualla

Kenian kansallislaulu äänitiedostona
Emi Yamamoto

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Emi Yamamoto
Syntymäaika: 9. maaliskuuta 1982 (ikä 42)
Syntymäpaikka: Kanagawa, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Pituus: 157 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2000–2008 2014– | Tasaki Perule FC Nippatsu Yokohama FC Seagulls | 145 (62)  |
Maajoukkue
| 2003–2004 | Japani | 22 (4) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Emi Yamamoto (jap. 山本 絵美, Yamamoto Emi; s. 9. maaliskuuta 1982 Kanagawa) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Yamamoto debytoi Japanin maajoukkueessa tammikuussa 2003. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 2003 ja kesäolympialaisissa 2004. Hän on pelannut 22 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia.
Damage (vuoden 2009 elokuva)

| Damage |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jeff King
Käsikirjoittaja:  Frank Hannah
Tuottaja:  Jack Nasser
Säveltäjä:  Peter Allen
Kuvaaja:  Tom Harting
Leikkaaja:  Jamie Alain
Pääosat:  Steve Austin
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat  Kanada
Tuotantoyhtiö:  Nasser Group NGN Productions
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  5. lokakuuta 2009
Kesto:  102 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  10 000 000 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Damage on vuonna 2009 suoraan DVD:lle julkaistu yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Elokuvan on ohjannut Jeff King ja käskikirjoittanut Frank Hannah. Pääosissa näyttelivät Steve Austin, Walton Goggins ja Laura Vandervoort.
Elokuva julkaistiin suoraan DVD:lle Britanniassa ja Australiassa. Sen sijaan Yhdysvalloissa elokuva sai ensi-iltansa elokuvateattereissa tammikuussa 2010.
Juoni

John Brickner pääsee ehdonalaiseen vapauteen ja saa näin elää ulkomaailmassa. Brickner löytää pian töitä rakennustyömaalta ja portsarin paikan baarista. Myöhemmin Veronica pyytää Brickneriltä palvelusta kerätä rahaa hänen tyttärensä sydämen siirtoa varten. Brickner ei aluksi aio auttaa, mutta päättää lopulta tarttua Renon tarjoukseen ansaitakseen rahaa tappeluista leikkausta varten.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Steve Austin  | … |  John Brickner   |
|  Walton Goggins  | … |  Reno Paulsaint   |
|  Laura Vandervoort  | … |  Frankie   |
|  Donnelly Rhodes  | … |  Deacon   |
|  Lynda Boyd  | … |  Veronica   |
|  Scott McNeil  | … |  Chip   |
|  Paul Jarrett  | … |  Poliisi   |
Aiheesta muualla

Leffatykin arvostelu
Elämäinen

Elämäinen voi tarkoittaa seuraavia järviä ja lampia:
Elämäinen, Lappeenranta
Elämäinen, Perho
Alainen-Elämäinen, Keuruu
Keskimmäinen-Elämäinen, Keuruu
Yläinen-Elämäinen, Keuruu
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, jolla luetellaan useita samannimisiä järviä.
Emily Procter

| Emily Procter |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Emily Mallory Procter
Syntynyt: 8. lokakuuta 1968 (ikä 56) Raleigh, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Lapset:  1
Näyttelijä
Aktiivisena:  1992-
Aiheesta muualla
www.emilyprocter.com
IMDb 
Elonet
Emily Mallory Procter (s. 8. lokakuuta 1968, Raleigh, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Parhaiten hänet tunnetaan Ainsley Hayesin roolista televisiosarjassa West Wing sekä Calleigh Duquesnen roolista televisiosarjassa CSI Miami. Procter on näytellyt myös muun muassa Hamekyttä 2:ssa.
Procterilla on tytär, jonka hän sai poikaystävänsä, muusikko Paul Bryanin kanssa.
Harrastuksenaan Procter juoksee kaksi tuntia päivässä ja on osallistunut useisiin triathloneihin ja maratoneihin.[lähde? ] Hän myös laulaa cover-yhtye White Lightningissa, joka on nyttemmin uudelleen nimetty Motioniksi.
Dan Hartman

| Dan Hartman> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. joulukuuta 1950 Harrisburg, Pennsylvania
Kuollut: 22. maaliskuuta 1994 Westport, Connecticut
Ammatti:  muusikko, laulaja-lauluntekijä, tuottaja
Muusikko
Tyylilajit:  pop, rock, disko, new age
Soittimet:  kitara, basso, kosketinsoittimet
Levy-yhtiöt:  Blue Sky Records, MCA Records, Private Music
Aiheesta muualla
www.danhartman.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Daniel Earl Hartman (8. joulukuuta 1950 Harrisburg, Yhdysvallat – 22. maaliskuuta 1994 Westport, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä, studiomuusikko ja tuottaja.
Hartmanin tuotanto on laaja-alainen. Hartmanin säveltämiä kappaleita ovat esimerkiksi ”Free Ride” (1972), ”Instant Replay” (1978), ”Relight My Fire” (1979) ja ”I Can Dream About You” (1984). Hän työskenteli muun muassa James Brownin, Loleatta Hollowayn, Tina Turnerin ja Muddy Watersin kanssa.
Dan Hartmanin isoveli David pyysi hänet mukaan The Legends -nimiseen yhtyeeseen 1960-luvulla. Dan Hartman oli yhtyeen johtaja ja pääasiallinen musiikintekijä. The Legends julkaisi vinyylisinglelevyjä, kuten ”Why / Baby Get Your Head Screwed On” (1968) ja ”High Towers / Fever Games” (1969).
Hartman soitti bassoa ja koskettimia The Edgar Winter Groupissa 1972–1975 ja kirjoitti noin puolet yhtyeen materiaalista, kuten ”Free Ride” ja ”Autumn” (1972). The Edgar Winter Group with Rick Derringer -albumin (1975) ”Paradise Sides” on Hartmanin kirjoittama ja laulama, hän myös soitti kappaleessa bassoa, kitaraa ja kosketinsoittimia. Edgar Winter Groupin jälkeen hän tuotti muun muassa 38 Specialia ja Foghatia.
Hartman kirjoitti Charlie Midnightin kanssa elokuvan Nimeni on Fletch (Fletch, 1985) soundtrackin ”Get Outta Town” ja James Brownin Rocky IV  -elokuvassa (1985) esittämän kappaleen ”Living in America", josta Hartman oli Grammy-ehdokkaana. Hänen musiikkiaan on myös muun muassa elokuvissa Streets of Fire – liekehtivät kadut (Streets of Fire, 1984), Perfect – tähtäimenä täydellisyys (Perfect, 1985), Pirullisia ihmisiä (Ruthless People, 1986), Haamujen kosto (Scrooged, 1988), Vamppi ja veteraani (Bull Durham, 1988) ja Rikos kannattaa (Opportunity Knocks, 1990).
Hartman ja Midnight kirjoittivat Billy Joelin esittämän kappaleen ”Why Should I Worry?” animaatioelokuvaan Oliver ja kumppanit (1988). ”Why Should I Worry?” oli ehdolla parhaan kappaleen Golden Globe -palkinnon saajaksi.
Hartman tuotti Joe Cockerin albumin Unchain My Heart (1987) ja suurimman osan Tina Turnerin Foreign Affair -albumin (1989) kappaleista; Turnerin albumia myytiin yli kuusi miljoonaa kappaletta. Hartman kírjoitti Diana Rossin kappaleen ”It’s Never Too Late” (1981). Hän kirjoitti ja tuotti Loleatta Hollowayn kappaleen ”Love Sensation” (1980) ja oli Bonnie Tylerin duettopari kappaleessa ”Till the End of Time” (1991).  Hän tuotti ja oli toinen kirjoittaja Dusty Springfieldin kappaleessa ”Time Waits for No One” (1990).
Hartman sairasti aidsia ja kuoli vuonna 1994.
Diskografia (valikoima) > Albumit

Who Is Dan Hartman and Why Is Everyone Saying Wonderful Things About Him? (1976, kokoelma)
Images (1976)
Instant Replay (1978)
Relight My Fire (1979)
April Music (1981, kokoelma)
It Hurts to Be in Love (1981)
I Can Dream About You (1984)
White Boy (1986, ei ole julkaistu)
New Green Clear Blue (1989, instrumentaalialbumi)
Keep the Fire Burnin’ (1994, kokoelma)
Superhits (2004, kokoelma)
Diskografia (valikoima) > Singlet

”Instant Replay” (1978)
”This Is It” (1979)
”Vertigo” / ”Relight My Fire” (1980)
”It Hurts to Be in Love” (1981)
”Heaven in Your Arms” (1981)
”I Can Dream About You” (1984)
”We Are the Young” (1984)
”Second Nature” (1985)
”The Love in Your Eyes” (1994)