Louis de Rouvroy, Saint-Simonin herttua
Elämäkerta > Nuoruus

Saint-Simon oli Saint-Simonin herttuan Claude de Rouvroyn ja tämän toisen puolison Charlotte de L’Aubesminin ainoa poika. Syntyessään hän sai arvonimen Chartresin vidame, joka on kreiviä alempi, mutta paronia ylempi ranskalainen aatelisarvo. Hän sai aikakautensa parhaimman kasvatuksen ja samalla hän ystävystyi Chartresin herttuan, tulevan sijaishallitsijan kanssa. Toinen Saint-Simonin henkilöön voimakkaasti vaikuttanut henkilö oli Armand Jean le Bouthillier de Rancé, joka oli Trappen-luostarijärjestön perustaja ja hänen isänsä läheinen ystävä, joka toimi Saint-Simonin uskonnollisten asioiden mentorina.
Tuleva kirjailija oli kiinnostunut erityisesti historiasta ja erityisesti häntä innostivat muistelmat, jotka antoivat hänelle "halun kirjoittaa muistelmissa, sen mitä näkisi, ja siinä tahdossa ja toivossa jotta olisi jotakin ja tietäisi enemmän kuin oman aikansa asiat". Saint-Simon alkoi kirjoittaa tulevia muistelmiaan heinäkuussa vuonna 1694. Hän ei laiminlyönyt ainoatakaan fyysistä harjoitusta ratsastamisineen ja miekkailuineen, koska hän ilmoitti palvelevansa armeijassa.
Saint-Simonin isä, joka oli jo 86 vuoden ikäinen, vehkeili vuonna 1691 hänet liittymään muskettisotureihin, ja niin hän osallistui vuonna 1692 Namurin piiritykseen. Vähän myöhemmin Ludvig XIVsta antoi hänelle johdettavaksi Royal-Roussillonin kolmannen ratsuväkikomppanian.
isä kuoli 1693, ja Saint-Simonista tuli Saint-Simonin herttua ja Ranskan pääri kahdeksantoista ikäisenä. Vähän tämän jälkeen Saint-Simon osti Royan-Carabiniers-rykmentin ja hänestä tuli everstin arvoinen upseeri (mestre de capm), Hän otti uuden asemansa hyvin vakavasti ja liittyi välittömästi François Luxembourgin vastaiseen suureen operaation, koska tämä olisi halunnut poista Saint-Simonin päärin arvon. Hän ei myöskään hyväksynyt Ludvig XIV aviottomille lapsille (Mainen herttualle ja Toulousen kreiville) annettuja arvoja, jotka korottivat heidän päärien yläpuolelle.
Saint-Simon avioitui 1695 Marie-Gabrielle de Durfot de Lorgen kanssa. Puoliso on Lorgen marsalkka-herttuan vanhin tytär, jonka äiti on tavallista aatelitonta sukua, mutta toi avioliittoon huomattavat myötäjäiset. Saint-Simonin avioliitto vaikutti aikakauden mittapuiden mukaan hyvin onnelliselta. Avioliiton ensimmäinen lapsi, tytär Charlotte syntyi 8. syyskuuta 1696, Lapsi oli syntymästään asti rujo ja asui koko ikänsä vanhempiensa luona. Seuraavaksi syntyi kaksi poikaa, jotka eivät kuitenkaan ole henkisesti ja fyysisesti kovinkaan häikäiseviä ja tämä julmasti vahingoitti hänen ylpeyttään isänä ja herttuana. Muistelmissaan hän ei juurikaan mainitse lapsiaan.
Saint-Simon johti 1697 viimeisen kerran marsalkka Choiseulin lippujen alla sotaretkeä Elsassiin. Kyseessä on hänen viimeinen olonsa armeijassa: hän kestää entistä huonommin velvollisuuksia, jotka velvoittavat häntä viettämään kaksi kuukautta vuodessa rykmentissään.
Saint-Simonin  ensimmäinen poika Jacques-Louis syntyi heinäkuussa 1698. Poika sai vidame de Chartresin arvonimen. Tämä lapsi, joka on kooltaan paljon vähäisempi kuin isänsä oli vastasyntyneenä, oli aiheuttava paljon harmia isälleen, jolta hän ei näytä perineen ei älyllisiä ominaisuuksia eikä kunniallisuutta.
Saint-Simon huolestui vuonna 1699 Muistelmiensa laajuudesta, jotka ensimmäisen suunnitelman mukaan olisi pitänyt polttaa hänen kuoltuaan. Hän konsultoi tällöin Abbé Rancea selvittääkseen, miten hänen pitäisi suhtautua asiaan. Abbé ei yllyttänyt jatkamaan päiväkirjan kirjoittamista, vaan ennen muuta keräämään dokumentteja, jotta Saint-Simon ei antaisi mielensä vapaasti virrata tunteittensa mukaan paperille, joka olisi ylimielisyyttä jumalaa kohtaan. Näin ollen on mahdollista, että tämän jälkeen Saint-Simon muodostaa dokumenttikansioita, joita hän varustaa henkilökohtaisilla huomautuksillaan. Näihin kansioihin hän lisäsi anekdootteja, jotka hän muisti, näin ne muodostavat hänen Muistelmiensa perustan, kun hän 40 vuoden kuluttua niitä kirjoitti.
Herttuan toimen poika Armand-Jean syntyi 12. elokuuta 1699. Hänen tittelikseen tuli Ruffen markiisi.
Kun Saint-Simon 1702 lopullisesti jätti taakseen rykmenttinsä lähteäkseen mukaan hovielämään, herttua Saint-Simon totesi upseeriylennyksissä nuorempien upseereiden mennen arvoisaan hänen itsensä ohitse. Nuorten joukossa on Ayen kreivi, joka on tuleva Noaillesin herttua ja joka muodostuu hänen elinikäiseksi vihollisekseen. Kun Saint-Simon huomasi tämän tapahtuneen vääryyden, niin hän päätti jättää armeijan terveydellisten syiden verukkeella. Kuningas Ludvig XIV pitää häntä tämän päätöksen tähden pitkän aikaa tiukoilla.