stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Polskie Koleje Państwowe

| PKP Group |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  2001
Kotipaikka:  Varsova, Puola
Toimiala:  rautatieliikenne
Henkilöstö:  85 000 (2013)
Tytäryhtiöt:  PKP Intercity S.A., PKP Szybka Kolej Miejska w Trójmieście sp. z o. o.; PKP Cargo S.A., PKP Linia Hutnicza Szerokotorowa sp. z o. o.; PKP Polskie Linie Kolejowe S.A., PKP Energetyka sp. z o. o., TK Telekom sp. z o. o., PKP Informatyka sp. z o.o.; Przedsiębiorstwo Napraw Infrastruktury sp. z o.o.,  WAGREM sp. z o.o., Gorzów Wagony sp. z o.o., CS Szkolenie i Doradztwo sp. z o.o., Natura Tour sp. z o.o., Polskie Koleje Linowe sp. z o.o., Drukarnia Kolejowa Kraków sp. z o.o., Kolejowe Zakłady Łączności sp. z o.o.
Omistaja:  Puolan valtio
Kotisivu:  www.pkp.pl
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Puolan rataverkon henkilöliikenneyhteyksien kartta (2021).
Polskie Koleje Państwowe SA (PKP SA) eli Puolan valtionrautatiet on Puolan kansallinen rautatieyhtiö. PKP SA on itse asiassa PKP Group -nimisen yritysryppään emoyhtiö. Yritysrakenne muodostettiin 2001 laajemman, miltei samannimisen Puolan valtion rautatieyhtiön pohjalta; muutoksessa toteutettiin Euroopan unionin direktiivien vaatima ratahallinnon ja rautatieoperaattorin erottaminen toisistaan.
PKP Intercityn matkustajajuna
PKP:n Intercity juna ED-74 Varsovasta Łódźiin.
PKP Groupin kotipaikka on Varsova. Yhtiörypäs on Puolan merkittävimpiä työnantajia (noin 125 tuhatta työntekijää 2007) ja samalla Euroopan 4. suurin rautatieyhtiö.
Yhtiörakenne

Emoyhtiö PKP SA:n alaisuudessa PKP Groupissa toimivat seuraavat yhtiöt:
kaksi matkustajaliikenneyhtiötä (PKP Intercity S.A., PKP Szybka Kolej Miejska w Trójmieście sp. z o. o.)
kaksi rahtiyhtiötä (PKP Cargo S.A., PKP Linia Hutnicza Szerokotorowa sp. z o. o.)
useita rautatien rakenteisiin liittyvää yhtiötä (PKP Polskie Linie Kolejowe S.A., PKP Energetyka sp. z o. o., TK Telekom sp. z o. o., PKP Informatyka sp. z o.o.)
useita muita rautatieliikennettä palvelevaa yhtiötä: Przedsiębiorstwo Napraw Infrastruktury sp. z o.o.,  WAGREM sp. z o.o., Gorzów Wagony sp. z o.o., CS Szkolenie i Doradztwo sp. z o.o., Natura Tour sp. z o.o., Polskie Koleje Linowe sp. z o.o., Drukarnia Kolejowa Kraków sp. z o.o., Kolejowe Zakłady Łączności sp. z o.o.
Tärkeimpiä rautatieasemia

PKP Groupin osa, PKP Polskie Linie Kolejowe, vastaa muun muassa rautatieverkon ja rautatieasemien kunnosta. Tärkeimpään A-kategoriaan (yli 2 miljoonaa matkustajaa vuodessa) kuuluvat rautatieasemat:
Bydgoszcz Główna
Częstochowa
Gdańskin päärautatieasema (Gdańsk Główny)
Gdynian päärautatieasema (Gdynia Główna)
Gliwice
Katowicen rautatieasema
Krakovan päärautatieasema (Kraków Główny)
Opole Główne
Poznańin päärautatieasema (Poznań Główny)
Stargard Szczeciński
Szczecin Główny
Tczew
Warszawa Centralna
Warszawa Śródmieście
Wrocławin päärautatieasema (Wrocław Główny)
Liityntä naapurimaiden rataverkkoihin

Puolan valtionrautatiet toimii kansainvälisessä liikenteessä yhteistyössä naapurimaiden kanssa. Keski-Euroopassa raideleveys on yhteensopiva (1 435 mm), mutta Saksaan mentäessä sähköistetyn radan käyttöjännite poikkeaa – uusimmat veturityypit ovat kuitenkin yhteensopivia molempien järjestelmien kanssa eikä aikaisemmin välttämättömiä vaihtoja rajalla enää tarvita. Venäjän Kaliningradiin, Liettuaan, Valko-Venäjälle tai Ukrainaan liikuttaessa telejä ja vetureita joudutaan tyypillisesti vaihtamaan näiden maiden tsaarin ajan Venäjältä periytyvän raideleveyden (1 520 mm) takia. Osa naapurimaiden rautatieyhtiöistä liikennöi Puolaan tai Puolan läpi kulkevia junia:
Saksa: Deutsche Bahn (DB),
Tšekki: Tšekin rautatiet, České dráhy (ČD tai CD),
Slovakia: Slovakian tasavallan rautatiet (slovakiksi Železničná spoločnosť Slovensko, ZSSK),
Ukraina: Ukrainan rautatiet (ukr. Укрзалізниця, Українська залізниця, Ukrzaliznytsja) (UZ),
Valko-Venäjä: Valko-Venäjän rautatiet (Belaruskaja Tšyhunka, БЧ),
Liettua: Lietuvos geležinkeliai (LG) eli Liettuan rautatiet ja
Venäjä: Venäjän rautatiet (ven.  РЖД,  RŽD),
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Puolan rautatiet, reittikarttoja (puolaksi) (pkp.pl)
Tysmenytsja

| Tysmenytsja Тисмениця |
| --- | --- |
 Tysmenytsjan kaupunginvaltuuston rakennus.
 lippu:  vaakuna
 Tysmenytsja
 Koordinaatit: 48.9023°N, 24.8486°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Ivano-Frankivskin alue
Piiri:  Ivano-Frankivskin piiri
Magdeburgin kaupunginoikeudet:  1448
Väkiluku (2022)  ():  8 958
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tysmenytsja (ukr. Тисмениця) on kaupunki läntisen Ukrainan Ivano-Frankivskin alueen Ivano-Frankivskin piirissä. Tysmenytsja sijaitsee Dnestrin vesistöön kuuluvan Voronajoen varrella, 10 kilometriä aluekeskus Ivano-Frankivskista itään.
Tammikuun keskilämpötila on -5,0 ja heinäkuun +18,5 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 600 millimetriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 8 958 asukasta vuoden 2022 alussa. Väestönlaskennan 2001 aikaan asukkaita oli 9 720, joista etnisesti ukrainalaisia oli 99,01 prosenttia ja venäläisiä 0,74 prosenttia. Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 9 639 asukasta.
Paikkakunta löytyy kronikoista jo vuodelta 1143, ja luotettavina pidetyistä kirjallisista lähteistä 1400-luvulta alkaen. Vuodesta 1434 osa Galitsian aluetta, 1448 (1449) Puolan kuningas myönsi paikkakunnalle Magdeburgin kaupunginoikeudet.
1500-luvun alussa nykyisen keskustan eteläpuolella, Horodyštšen (Городище) seudun harjanteella sijaitsi linnoitettu asutus. Tataarit tuhosivat kaupunkia vuosina 1513 (tai 1515) . Vuoden 1513 jälkeen kaupungin asukkaat siirtyivät Voronan laaksoon ja perustivat asutuksen sinne. Asutus nousi uudelleen kuninkaan myöntämän neljän vuoden verovapauden myötävaikutuksella. 1618 tataaarit tekivät jälleen tuhoa ja jälleen kuningas myönsi verovapauden jälleenrakentamisen edistämiseksi. 1676 turkkilaiset ja taaarit tuhosivat kaupungin jälleen.
Puolan jaossa 1772, paikkakunta liitettiin Itävaltaan. Vuoden 1919 jälkeen se oli Puolan alaisuudessa. Vuonna 1939 siitä tuli osa Ukrainan SNT:aa.
Ukrainassa se sai kaupungin aseman vuonna 1986. Ukrainan valtiossa Tysmenytsja on kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Ivano-Frankivskin piiriin; aiemmin se oli ollut Tysmenytsjan piirin keskus.
Puinen kirkko Tysmenytsjassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tysmenytsja Wikimedia Commonsissa
Kaupungin epävirallinen sivusto (ukrainaksi)
Tuomas Seppänen

Tuomas Seppänen Jyväskylän Kalevan kisoissa vuonna 2018.
Tuomas Kristian Seppänen (s. 16. toukokuuta 1986 Pori) on suomalainen moukarinheittäjä. Hän edusti vuoteen 2003 Porin Yleisurheilua, vuoteen 2012 Porin Pyrintöä ja sittemmin Noormarkun Nopsaa. Häntä on valmentanut vuodesta 2001 Juha Lahtinen.
Ura

Seppänen aloitti moukarinheiton vuonna 1999, mitä ennen hän harrasti mäkihyppyä. Seppäsen ennätys on Saksan Hallen heittopäivillä 21. toukokuuta 2016 heitetty 76,20 m.
Ura > SM-kisat

Seppänen voitti 22-vuotiaiden Suomen-mestaruuden vuosina 2006 ja 2008. Kalevan kisoissa hän voitti kultaa 20:nnella osallistumiskerrallaan vuonna 2024. Lisäksi hän on saanut hopeaa vuosina 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2018, 2022 ja 2023 sekä pronssia vuosina 2017, 2019 ja 2021. Moukarin talvimestaruuskilpailuissa hän on saavuttanut kultaa 2013, 2014, 2019 ja 2024 sekä hopeaa 2009, 2010, 2021 ja 2022.
Ura > Arvokisat ja maaottelut

19-vuotiaiden EM-kilpailuissa Kaunasissa 2005 Seppänen sijoittui seitsemänneksi. Vuonna 2006 hän voitti 22-vuotiaiden Pohjoismaiden mestaruuden Århusissa ja oli yhdeksäs saman ikäluokan EM-kilpailuissa Debrecenissä 2007.
Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 Seppänen karsiutui loppukilpailusta tuloksella 72,94 m ja Helsingin EM-kilpailuissa 2012 tuloksella 71,15 m. Zürichin EM-kisoissa 2014 Seppänen eteni finaaliin ollen lopulta 12:s tuloksella 73,70 m.
Pekingin MM-kilpailuissa 2015 Seppänen eteni loppukilpailuun, jossa hän sijoittui kymmenenneksi karsiutuen kolmelta viimeiseltä kierrokselta tuloksella 73,18 m. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hän putosi loppukilpailusta tuloksella 69,76. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän karsiutui loppukilpailusta tuloksella 72,81, samoin saman vuoden Münchenin EM-kilpailuissa tuloksella 71,24. Rooman EM-kilpailuissa 2024 hän karsiutui loppukilpailusta tuloksella 72,85.
Aikuisten Suomi–Ruotsi-maaotteluun Seppänen on osallistunut 12 kertaa (2010–2023). Hän voitti kilpailun vuonna 2023. Sitä ennen hän oli sijoittunut toiseksi vuosina 2014, 2015, 2016, 2018 ja 2022.
Tuhkanen

Tuhkanen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Asko Tuhkanen (1959–2012), pesäpalloilija ja pelinjohtaja
Johan Fredrik Tuhkanen (1862–1944), Kuopiossa asunut maalasrimestari ja harrastelijataiteilija
J. H. Tuhkanen (1851–1932), seminaarinjohtaja ja kirjailija
Juho Petter Tuhkanen (1906–1962), kiteeläinen pontikankeittäjä ja moninkertainen murhamies
Maunu Tuhkanen, Jussi Jaatinen (1899–1968), kirjailija
Niko Tuhkanen (s. 1988), jääkiekkoilija
T. G. Tuhkanen (1877–1957), taidemaalari
Timo Tuhkanen (s. 1983), muusikko, runoilija, kääntäjä ja visuaalinen taiteilija
Tuula Tuhkanen (s. 1960), ympäristötieteilijä ja professori.
Torniojärven rautatieasema

Torniojärven rautatieasema (lyh. Tnk, ruots. Torneträsks järnvägsstation) on rautatieasema Ruotsin rataverkolla Kiirunan kunnassa Norrbottenin läänissä rataosalla Kiiruna–Narvik. Rautatieasema sijaitsee Torniojärven itäpäässä järven etelärannalla, ja sen etäisyys Tukholman keskusrautatieasemalta on 1464 ratakilometriä mitattuna Bodenin keskusrautatieaseman kautta.
Liikenteenohjaustoiminnot hoidetaan keskitetysti Bodenin keskusrautatieasemalla sijaitsevasta liikenteenohjauskeskuksesta käsin. Nykyisin Torniojärven liikennepaikkaa käytetään pääasiassa junien kohtaamisiin.
Asema sijaitsee vuoren rinteellä 393 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella. Vuorenseinämä kohoaa rautatien eteläpuolella noin kuuteensataan metriin.
Asemarakennus

Torniojärven asemarakennus on samassa suuressa tiilirakennuksessa kuin alkuperäinen sähköradan muuttaja-asema, joka rakennettiin radan sähköistyksen myötä vuonna 1915. Muuttajalaitteistolla muutettiin valtakunnan sähköverkosta saatavan sähkön 50 hertsin taajuus sähkövetureille sopivaksi 162/3 hertsin taajuudelle.
Tuomo Laitinen

Tuomo Tapio Laitinen (16. huhtikuuta 1939 Uusikirkko – 31. lokakuuta 2020 Pariisi, Ranska) oli suomalainen kirjallisuustieteilijä.
Laitinen valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1965 ja filosofian tohtoriksi vuonna 1975 Helsingin yliopistosta. Hän toimi Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan pääsihteerinä 1967–1969. Hän oli Suomen Akatemian tutkimusassistentti 1973–1975, englantilaisen filologian vt. apulaisprofessori Helsingin yliopistossa vuonna 1975, vt. professori Tampereen yliopistossa 1976, ja samassa yliopistossa vt. apulaisprofessori 1977–1980, vt. professori 1980–1981, ja vt. apulaisprofessori vuodesta 1982.
Laitisen vanhemmat olivat maanviljelijä Viljo Laitinen ja Anja Marjatta (o.s. Susi). Puoliso oli Liisa Hyytiä vuodesta 1972.
Teoksia

Aspects of Henry James's style, Helsingin yliopiston väitöskirja. Annales Academiae scientiarum Fennicae, Dissertationes humanarum litterarum 4. Suomalainen tiedeakatemia, Helsinki 1975
Antonomasia in Henry James's The portrait of a lady and The golden bowl : a study in technique. Publications of the Department of English and German 4. University of Tampere, Tampere 1976
Suomennoksia

Nick Carter : Andropovin paperit. Winther, Helsinki 1989
Toivo Uuskallio
Julkaisuja

Ilmestyksiä ja elämyksiä.  Lähetyskirjakauppa, Helsinki 1925
Ylös kuolleista. 1, Uskonto. Mystica, Helsinki 1926
Ylös kuolleista. 2, Valistus. Mystica, Helsinki 1926
Ihmisen ravitsemus. Kristillinen työkansa, jakaja, Tampere 1928
Maatalouspulma: kokeiltavaa käytäntöä maamiehille ja puutarhureille. Otava 1928
Matkalla kohti tropiikin taikaa. Otava 1929
Ravintotalouspulma. Otava 1930
Penedon kuulumisia. Tampere 1933
Yksinkertainen elämä. Tampere 1950
Aiheesta muualla

Toivo Uuskallio : Miten vietän kesälomani? Puutarhurina, Nuori voima, 05.05.1927, nro 9, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Toivo Uuskallio : Jokunen sana kotipuutarhasta ja sen hoidosta. Pari lukua piakkoin ilmestyvästä teoksesta. Marjapensaiden kasvatus ja hoito, Viikkosanomat, 30.07.1927, nro 30, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Toivo Uuskallio : Jokunen sana kotipuutarhasta ja sen hoidosta. Pari lukua piakkoin ilmestyvästä teoksesta. Kotipuutarhan kauneus, Viikkosanomat, 21.04.1928, nro 16, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Toivo Uusikallio : Brasiliaa tutkimassa, Viikkosanomat, 28.07.1928, nro 30, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Suomalainen maatila Brasiliassa. Kuvia Fazenda Penedosta, Suomen Kuvalehti, 27.04.1929, nro 17, s. 21, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Fazenda Penedo. Eräs tarkastuskertomus, Suomen viesti, 01.05.1930, nro 5, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Toivo Uuskallio : Terveisiä Brasiliasta, Puutarha, 01.07.1930, nro 7, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Toivo Uuskallio kertoo perustamastaan Penedon siirtolasta, Kansan kuvalehti, 21.11.1930, nro 47, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Tuhkanaamiokärpänen

| Tuhkanaamiokärpänen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Äärimmäisen uhanalainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kaksisiipiset Diptera
Alalahko::  Kärpäset Brachycera
Osalahko::  Muscomorpha
Yläheimo::  Muscoidea
Heimo::  Naamiokärpäset Conopidae
Suku::  Zodion
Laji::  cinereum
Kaksiosainen nimi
 Zodion cinereum  Fabricius 1794 
Katso myös
   Tuhkanaamiokärpänen Wikispeciesissä   Tuhkanaamiokärpänen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tuhkanaamiokärpänen (Zodion cinereum) on Suomessa äärimmäisen uhanalaiseksi (CR) luokiteltu naamiokärpäslaji. Laji lentää päivisin ja sitä on tavattu Euroopassa ja Lähi-idässä.
Tuija Knihtilä

Tuija Knihtilä (s. 1968 Kemi) on suomalainen mezzosopraano.
Tuija Knihtilä suoritti Sibelius-Akatemiassa musiikin maisterin tutkinnon 1996. Hänen opettajiaan ovat olleet Raili Kostia, Päivi Heikinheimo ja Irina Gavrilovici. Hän aloitti laulajanuran Kansallisoopperan kuorossa ja oli vuosina 2004–2010 Suomen Kansallisoopperan solistikunnan vakituinen jäsen. Syksyllä 2010 hän ryhtyi freelanceriksi ja kansainväliselle uralle.. Hän on vieraillut Zürichin oopperassa, Savonlinnan Oopperajuhlilla, Suomalaisessa Kamarioopperassa ja Tampereen oopperassa.
Knihtilän esittämiä rooleja ovat muun muassa Cherubino (oopperasta Figaron häät), Dorabella (Così fan tutte), La Cenerentola ja Rosina (Sevillan parturi) ja Carmen. Hän on laulanut Einojuhani Rautavaaran Rasputin-oopperan kantaesityksessä.Kesällä 2012 Knihtilä lauloi Kimmo Hakolan La Fenice –oopperan kantaesityksessä Savonlinnassa.
Knihtilä on voittanut Lappeenrannan laulukilpailussa erikoispalkinnon vuonna 1999. Hän on esiintynyt myös liedlaulajana ja oratoriosolistina.
Toshio Hosokawa

Toshio Hosokawa
Toshio Hosokawa (jap. 細川 俊夫; s. 23. lokakuuta 1955 Hiroshima) on japanilainen säveltäjä.
Hosokawa opiskeli aluksi pianonsoittoa ja sävellystä Tokiossa. Hän jatkoi sävellysopintoja vuodesta 1976 Isang Yunin johdolla Berliinin taideyliopistossa ja vuosina 1983–1986 Klaus Huberin johdolla Freiburgin musiikkiyliopistossa. Vuonna 1980 Hosokawa osallistui ensimmäisen kerran Darmstadtin kesäkursseille, joissa eräitä hänen sävellyksistään esitettiin. Vuodesta 1990 hän vieraili Darmstadtissa säännöllisesti tuutorina. Vuosina 1989–1998 hän toimi Akiyoshidain kansainvälisen nykymusiikkiseminaarin ja -festivaalin taiteellisena johtajana Yamaguchissa. Hän oli mukana perustamassa festivaalia. Vuonna 2001 Hosokawasta tuli Takefun kansainvälisen musiikkifestivaalin taiteellinen johtaja ja vuonna 2004 Tokion musiikkiopiston säännöllinen vierailijaprofessori.
Hosokawan teoksissa on vaikutteita sekä länsimaisesta musiikista Franz Schubertista Anton Weberniin että perinteisestä japanilaismusiikista. Hän pitää sävellysprosessia zenbuddhalaisuuteen ja sen luonnontulkintaan yhteydessä olevana. Hosokawa on saanut työllään monia palkintoja, kuten ensipalkinnon Berliinin filharmonikkojen 100-vuotisjuhlan sävellyskilpailussa (1982), Arion-musiikkipalkinnon (1984), Kioton musiikkipalkinnon (1988) ja Rheingaun musiikkifestivaalin (1998). Vuosina 1998–2007 Hosokawa oli Tokion sinfoniaorkesterin nimikkosäveltäjä. Vuonna 2001 hänet nimitettiin Berliinin taideakatemian jäseneksi.
Hosokawalla on asumukset sekä Naganossa että Mainzissa.
Teoksia

Voiceless Voice in Hiroshima (oratorio, 1989/2000–2001)
In die Tiefe zer Zeit (sellolle ja harmonikalle, 1994)
Vision of Lear (ooppera, 1998)
Hanjo (ooppera, 2004)
Circulating Ocean (orkesterille, 2005; kantaesityksen johtaja: Valeri Gergijev)
Lotus Under the Moonlight (konsertto pianolle ja orkesterille, 2006; kantaesittäjät: Momo Kodama, NDR:n Elbphilharmonie-orkesteri)
Woven Dreams (orkesterille, 2010; kantaesittäjä: Clevelandin orkesteri)
Matsukaze (ooppera, 2011)
Moment of Blossoming (konsertto käyrätorvelle ja orkesterille, 2011; kantaesittäjät: Stefan Dohr, Berliinin filharmonikot, Simon Rattle)
Stilles Meer (ooppera, 2016; kantaesittäjät: Hampurin valtionooppera, Kent Nagano)
Tyler Cuma

| Tyler Cuma |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. tammikuuta 1990 (ikä 34) Scarborough, ON, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  85 kg
Seura
Seura:  EK Zell am See
Sarja:  Alps Hockey League
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2010–
Aik. seurat:  Houston Aeros (AHL) Minnesota Wild (NHL) Iowa Wild (AHL) Graz 99ers (EBEL) Vienna Capitals (EBEL) HC TWK Innsbruck (ICEHL) Dornbirner EC (ICEHL)
NHL-varaus:  23. varaus, 2008 Minnesota Wild
Tyler Cuma (s. 19. tammikuuta 1990 Scarborough, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi Minnesota Wildin organisaatiossa vuodesta 2010 vuoteen 2014. Kaudella 2013–2014 hän edusti AHL-farmiliigassa pelaavaa Iowa Wildia. Cuma oli Minnesota Wildin ensimmäisen kierroksen varaus vuoden 2008 varaustilaisuudessa. Kausina 2010–2013 hän pelasi AHL-farmiliigan Houston Aerosissa.
Cuman uraa ovat varjostaneet useat loukkaantumiset, ja erityisesti polvien kestävyys on ollut ongelmana. Osittain tämän vuoksi hän ei ole onnistunut tekemään läpimurtoa korkeimmalle tasolle ja on pelannut urallaan vain yhden NHL-ottelun (kaudella 2011–2012).
Trenčínin linna

Trenčínin linna (Trenčiansky hrad) on keskiaikainen linnoitus Slovakiassa, Trenčínin kaupungissa.
Se sijaitsee jyrkällä vuorella, ja siellä on jäänteitä pronssikautisesta ja Rooman valtakunnan aikaisesta asutuksesta.
1000-luvun alussa linna muodostui tornista ja rotundasta. 1300-luvulla Máté Csák hallitsi sieltä käsin  Unkarin kuningaskunnan luoteisosan alueita. Matiaksen torni on saanut nimensä häneltä.  Seuraavat omistajat muokkasivat ja laajensivat linnaa huomattavasti. Ludvig I rakensi sinne asuinpalatsin, jossa on nykyisin 1600-luvun huonekalujen näyttely. Sigismund Luxemburgilainen lahjoitti linnan puolisolleen Barbara Celjeläiselle ja rakennutti sinne Barbaran palatsin. János Szapolyain isä Tapani sai linnan 1400-luvun alussa ja aloitti massiiviset muutostyöt. Szapolyain palatsi on linnan uusin palatsi.
Alempana vuorenrinteellä ovat linnan varuskunnan parakit, ammusvarasto, vankityrmä ja bastioni, joka rakennettiin suojaamaan Váh-joen yli kulkevia siltoja.
Turkin armenialaiset

Kartta osoittaa paikkakunnat, joiden alkuperäinen armeniankielinen nimi on muutettu.
Armenialaiset (turk. Ermeni) muodostavat Turkin suurimman kristityn vähemmistön. Nykyisin heitä on Turkissa noin 50 000. Turkin armenialaiset kuuluvat pääosin gregoriaaniseen kirkkoon, jolla on patriarkaatti Istanbulissa. Heillä on Turkissa tunnustettu vähemmistöasema, omia kouluja ja armeniankielisiä lehtiä. Suurin osa ensimmäisen maailmansodan aikana Itä-Turkissa asuneista armenialaisista karkotettiin Turkista vuonna 1915, mistä sai alkunsa kiista armenialaisten kansanmurhasta.
Tusku

| Tusku |
| --- | --- |
Kaupunki:  Mikkeli
Koordinaatit:  61.6943°N, 27.21146°E
Kaupunginosa nro:  20
Tusku on Mikkelin 20. kaupunginosa, joka sijaitsee noin 3–5 kilometriä Mikkelin torilta länteen ja länsiluoteeseen. Kaupunginosan eteläosassa on toimitila- ja teollisuusalue. Siellä toimii muun muassa Mikkelin lentoasema. Vuolingonkadun pohjoispuolella sijaitsee pääosin omakoti-, paritalo- ja rivitalovaltainen asuinalue. Asuinrakennusten vanhempi rakennuskanta muodostuu  rintamamiehille ja sotapakolaisille kaavoitetuista taloista. 1980-luvun uudelleenkaavoituksen seurauksena kaupunginosaan rakennettiin omakotitalojen ohella rivitaloja ja matalia kerrostaloja.
Mikkelin lentoasema sijaitsee Tuskun kaupunginosan eteläosassa.
Tyyne Hinkkala

Tyyne Hinkkala (31. lokakuuta 1908 Ulvila – 18. heinäkuuta 2018 Ulvila) oli pitkäikäinen suomalainen. Hinkkala asui 1960-luvulla rakennetussa talossa Friitalassa, Ulvilan keskustassa. Hän oli Suomen neljänneksi vanhin asukas. Hinkkala piti sanomalehtien ja kirjojen lukemisesta, virkkauksesta ja saunomisesta. Hinkkalan aviopuoliso Hannes Hinkkala toimi rintamalla lääkintämiehenä viisi vuotta. He kihlautuivat 17. helmikuuta 1943 eli jatkosodan aikana, ja häitä vietettiin heti sodan jälkeen vuonna 1945. Hinkkala jäi leskeksi 1990-luvulla. Hinkkala ei mielellään puhunut sotavuosista. Hänellä oli viisi lasta. Hän harrasti aiemmin  mattojen kutomista.
Tornion Järjestötalo

| Tornion Järjestötalo |
| --- | --- |
 Talo vuonna 1962
Osoite:  Kemintie 53, 95420 Tornio
Sijainti:  Tornio
Koordinaatit:  65°50′32″N, 24°11′08″E
Valmistumisvuosi:  1962
Runkorakenne:  lauta
Julkisivumateriaali:  lauta
Huoneistoala:  1 041 m²
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tornion Järjestötalo ”Järkkä” sijaitsee Tornion kaupungin Putaan kaupunginosassa. Järjestötalossa järjestetään paljon erilaista toimintaa, ja sitä vuokrataan erilaisiin juhliin ja tapahtumiin.
Historiaa

Järjestötalo rakennettiin talkoilla Tornion Järjestöyhdistyksen ja sen jäsenjärjestöjen toimesta. Taloa on remontoitu usein vuosien varrella. Omistus siirtyi vuonna 2015 Tornion Kansantalosäätiölle, joka vastaa tilojen vuokrauksesta ja kunnostuksesta.
Rakennus

Talo rakennettiin talkoilla vuosina 1961–1962. Talo on osin kaksikerroksinen, puurakenteinen, alun perin vuorattu mineriitillä, ja se oli alumiinipeltikatteinen. Taloa on laajennettu vuosina 1976–1978. Sali remontoitiin 1985, ja 1988 vaihdettiin ulkoseinien mineriittivuoraus laudoitukseen. Samalla parannettiin lämpöeristystä. Keittiö ja kahvila saneerattiin vuosina 1995–1996, ja vuonna 1997 vaihdettiin salin ikkunat.
Öljylämmityksestä siirryttiin kaukolämpöön 2014. Vuonna 2017 vanha alumiinipeltikatto sai väistyä uuden konesaumapeltikaton tieltä. Alkuvuoden 2019 aikana talon pohjakerrokseen rakennettiin uusi saunaosasto, jossa on tilaa 10–15 hengelle. 2020 uusittiin talon käyttövesiverkosto ja lämmitysjärjestelmän putkistot ja patterit. Alkuvuodesta 2021 suoritettiin niin sanotun vanhan osan viemäriputkiston sukitus ja peruskorjattiin yläkerrassa ollut toimistotila.
Nykyinen toiminta

Vuonna 2022 toimintaa pyöritti Kumppanuuskeskus Luotsi. Se järjesti muun muassa hävikkiruuan jakelua, lasityökursseja, ylläpiti lounasruokalaa, kehitysvammaisten päivätoimintaa, nettipistettä, seniorien karaokea, Äijien porinaryhmää ja pientä kansankirjastoa sekä vuokrasi tiloja erilaisiin tilaisuuksiin.