stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mandanit
Historia > Retkikunnan vierailu

Vuonna 1804 Meriwether Lewisin ja William Clarkin johtama 45-miehinen retkikunta majoittui Pohjois-Dakotaan nykyisen Bismarckin kaupungin laitamille. Yhdysvaltain kongressi oli salaa rahoittanut tutkimushankkeen, jonka tarkoituksena oli kartoittaa länttä ja sen intiaanialueita. Lähestyvän talven suojaksi retkikunta rakensi Fort Mandanin, joka sijaitsi lähellä mandanien kahta kylää, Metutankea ja Ruptaria. Viettäessään viisi kuukautta mandanien parissa Lewis ja Clark tutustuivat näihin paremmin ja tekivät yllättävän havainnon: monet intiaaneista olivat vaaleaihoisia ja heillä oli punertavat tai vaaleat hiukset ja siniset tai harmaat silmät.
Historia > Tuho

Taidemaalari George Catlin kävi tutustumassa 1830-luvulla kymmenissä eri intiaanikylissä ja ikuisti päälliköiden muotokuvia ja heimojen tärkeitä tapahtumia. Catlin saapui myös mandanien luo ja sai näiltä lämpimän vastaanoton. Hän pääsi näkemään läheltä kansan kulttuuria ja maalasi lukuisia kuvia heidän kulttuuristaan.
Vuonna 1833 mandanit saivat vieraikseen sveitsiläisen taiteilijan Karl Bodmerin ja saksalaisen prinssi Maximilian zu Wied-Neuwiedin. Bodmerin tehdessä maalauksiaan tutki prinssi Maxmilian intiaanien ulkonäköä ja tapoja. Heidän työnsä (Reise in das innere Nord-America in den Jahren 1832 bis 1834), samoin kuin Catlinin, ovat jääneet jälkipolville muistuttamaan mandaneista, joiden elämänkaari koki traagisen lopun vain muutamaa vuotta myöhemmin Bodmerin ja Maxmilianin lähdön jälkeen. Kesällä 1837 American Fur Companyn jokilaiva St. Peter saapui mandan-kylän rantaan tuoden mukanaan kauppatavaraa etelästä. Aluksen lastin mukana tullut isorokko levisi mandanien kyliin ja kylvi kuolemaa ympärilleen. Monet taudista selvinneet mandanit tekivät itsemurhan nähtyään peilistä taudin runtelemat kasvonsa. Muiden heimojen soturit käyttivät syntynyttä kaaosta hyödykseen. He varastivat taudin saastuttamista mandankylistä hevosia ja muuta tavaraa ja toivat tartunnan omiin kyliinsä.
Kun epidemia oli ohitse, 1800 henkeä käsittänyt mandanyhteisö oli pyyhkiytynyt lähes olemattomiin. Tautien jäljiltä eloonjääneiden määrä oli vähäinen: 23 miestä, 40 naista ja 65 lasta. Kokonaiset suvut, klaanit, päälliköt, hengelliset johtajat ja lääkemiehet veivät mukanaan mandanien rikkaan kulttuurin, joka jäi elämään lähinnä vain Catlinin ja Bodmerin maalauksissa. Mandanien rippeet jättivät tuhotut kylänsä ja pääsivät pakenemaan hidatsojen turviin ilman että olisivat joutuneet siouxien käsiin. Hidatsat olivat menettäneet suuren osan väestöstään saman epidemian kourissa. Vuonna 1845 molempien heimojen eloonjääneet perustivat uuden kylän Like-a-fishhookin, joka myöhemmin muutti nimensä Fort Beltholdiksi. Yhdysvaltain myötävaikutuksella mandanit ja hidatsat selvisivät seuraavalle vuosisadalle.
Nykyaika

Vuonna 1992 Coloradon yliopiston etnisten oppiaineiden professori Ward Churchill esitti väitteen Yhdysvaltain armeijan varhain käydystä biologisesta sodankäynnistä mandaneita vastaan. Churchillin mukaan armeija oli 1837 kerännyt isorokon saastuttamia huopia St. Louisista, ja kuljetuttanut ne jokilaivan mukana Fort Clarkiin. Tämän jälkeen tartuntaa kantavat huovat jaettiin lahjoina mandaneille merkiksi Yhdysvaltain hyvästä tahdosta.  Kun sairaus puhkesi mandanien keskuudessa suostuttelivat armeijan lääkärit heitä jättämään kylänsä. Teko oli häikäilemätön keino levittää tauti ympäri tasankoja, ja toimi Churchillia lainaten osana armeijan suunnitelmasta hävittää tasankojen intiaanit biologisella sodankäynnillä. Churchillin esittämille väitteille ei ole kuitenkaan löytynyt uskottavaa todistusaineistoa ja hänet on leimattu huijariksi.
Pohjois-Dakotan Fort Bertholdin reservaatiossa asuu joitakin tuhansia mandanien, hidatsojen ja arikarojen jälkeläistä, pääosan muodostuessa hidatsoista. Läheiseen Fort Abraham Lincoln State Parkiin on rakennettu pieni mandankylä todellisine maamajoineen, jonne matkailijat voivat tehdä vierailuja. Kylässä aitouden tuntu on niin todellinen, että ihmiset ovat tunteneet tulleensa ajassa satoja vuosia taaksepäin. Yhden majan kattohirressä riippuu lisäksi mandansoturia kuvaava aidonnäköinen nukke luoden todentuntuisen kuvan O-Kee-Pa-seremoniasta. Näin on kyetty säilyttämään vanhan mandankulttuurin perinteitä.
Mandanien kieltä puhuu vain muutama heimon vanhan sukupolven edustaja. Kiinnostus kielen oppimiseen ja sen elvyttämiseen on kuitenkin lisääntynyt nuorison keskuudessa.
Kulttuuri > Kylät ja elinkeinot

Mandanien kulttuuri jakoi varsin selkeästi miesten ja naisten tehtävät. Sodankäynti ja metsästys kuuluivat heimon jokaiselle miehelle, kun taas maanviljely, ruoanlaitto ja asunnosta huolehtiminen olivat naisten asioita. Toukokuussa aloitettiin maissin, pavun, tupakan, kurpitsan ja auringonkukan viljely. Naisten työkaluina olivat erilaiset kaivukepit, haravat ja puiset tai biisoninluusta tehdyt kuokat. Puutarhojen ja peltojen tuholaiset; preeriakoirat, linnut ja pikkujyrsijät pyrittiin torjumaan erilaisin biisoninnahasta muotoilluin pelottimin. Naiset saattoivat hieroa eri puolille kehoaan salviaa, koska sen uskottiin suojelevan heidän satoaan madoilta ja taudeilta. Sadonkorjuu alkoi elokuussa ja päättyi lokakuussa. Mandanien naiset keräsivät myös erilaisia juuria, poimivat marjoja ja kalastivat. Heillä oli myös omat seuransa kuten miehilläkin.
Miehet metsästivät biisonien lisäksi peuroja, hirviä, karhuja, antilooppeja sekä vesilintuja. Pojat aloittivat metsästyksen harjoittelun heti opittuaan kävelemään. Seitsemänvuotiaina he pääsivät jahtaamaan jäniksiä. Nuoret miehet hikoilivat mandanien alkeellisessa saunassa päästääkseen eroon ominaishajuistaan. Tämän jälkeen naamioiduttiin sudentaljoihin ja lähdettiin pyydystämään biisoneita. Ennen hevosten saapumista metsästysmatkat tehtiin jalan. Aseina olivat nuolet, jouset, kirveet ja nuijat.
Kulttuuri > Seremoniat

Tärkeimmät rituaalit olivat o-kee-pa-seremonia ja biisonitanssi. Ensin mainittu oli heidän elämänsä tärkein seremonia, joka oli eräänlainen ihmisten, eläinten ja maitten luomiskertomus. Tapahtuma oli nelipäiväinen. Siihen kuului oleellisena osana nuorten miesten hyväksytyksi tuleminen mandanien yhteisön jäseneksi. Nuorukainen sai valita sukulaisen, joka lävisti hänen rintansa kahdesta kohtaa. Näin syntyneistä rei’istä nuori mies nostettiin nahkahihnoihin asetettujen koukkujen avulla roikkumaan mandanien lääkemajan poikkipuuhun. Itsekidutuksen aikana vaellettiin eläimiksi muotoutuneina henkien maailmaan ja etsittiin täältä voimaa ja hyviä neuvoja miten selvitä läpi elämän. Kun nuorukainen menetti tajuntansa, hänet laskettiin maahan. Tajuihin palaaminen tapahtui ilman ulkopuolista apua. Tämä seremonia oli testi nuoren miehen voimista ja sietokyvystä ja samalla varmin tae siitä, että hän oli soturiksi tulemisen arvoinen.
Puhvelitanssissa siihen osallistujat kantoivat yllään eläinten taljoja ja yrittivät houkutella biisonien henkiä lähemmäs kylän rajoja. Vanhemmat miehet istuivat ympyrässä katsellen, kun nuoret miehet esittelivät vaimojaan tai sellaisiksi aikovia. Kun naiset olivat tulleet hyväksytyiksi osallistuivat miehet tanssiin värjäten itsensä punaisin, mustin ja valkoisin värein. Biisonintaljoihin pukeutuneina he aloittivat hurjan tanssin, joka kuvasi sekä metsästäjiä että metsästettäviä. Tapahtuma pidettiin kylän keskellä olevalla torilla, jonka ainoana rakennuksena oli rituaalisiin tarkoituksiin rakennettu lääkemaja. Viimeisenä päivänä joku tanssiin osallistuneista naamioitui nälänhädän hengeksi. Kyläläiset kivittivät häntä, kunnes "nälkä" oli ajettu pois. Tämän toimituksen jälkeen järjestettiin suuret pidot. Hyvät suhteet henkimaailmaan takasivat elämän jatkuvuuden, riittävän sadon ja hyvän metsästysonnen.
Epäilyt eurooppalaisesta alkuperästä

George Catlin yritti kerätä tutkimusaineistoa, joka yhdistäisi mandanit vanhaan legendaan prinssi Madocista ja hänen kadonneesta  siirtokunnastaan. Mandanien sioux-murteessa esiintyi monia walesin kieltä muistuttavia sanoja, jotka Catlin merkitsi paperille. Lisäksi mandanit käyttivät veneitä, jotka oli punottu pajusta ja päällystetty nahalla. Samanlaisia käytettiin Walesissa. Merkittävin asia oli eurooppalainen ulkonäkö kasvonpiirteitä myöten. Catlin totesikin muistiinpanoissaan, että mandanit erosivat niin paljon kaikista muista lähialueiden heimoista, että heidän täytyi olla lähtöisin jostain hyvin kaukaa.
Walesilainen tutkija John Evans vietti yhden talven mandanien parissa jo 1700-luvun lopulla selvittääkseen näiden alkuperää. Hän ei ollut kuitenkaan löytänyt riittävästi todisteita mandanien sukulaisuudesta walesilaisiin, joten vaaleaihoisten intiaanien mysteeriä ei pystytty ratkaisemaan. Jotkut tutkijat ovat esittäneet teorian, jonka mukaan mandanit olisivat olleet viikinkien jälkeläisiä. John Evans totesi omien tutkimustensa lopputuloksena, että mandanit eivät olleet ainakaan walesilaisia.
Prinssi Maximilian kuvasi tapaamiaan mandaneita rotevatekoisiksi, leveäharteisiksi ja lihaksikkaiksi ja pituudeltaan keskimittaisiksi. Naiset olivat lyhyehköjä, mutta niin ikään harteikkaita. Mandanien nenät eivät olleet kaarevia eivätkä leveitä, vaan pääosin suoria ja enemmänkin kapeita. Heidän poskipäänsä eivät olleet korkealla kuten siouxeilla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Photo Gallery- The Mandan Indian Nation
The Mandan Indians
Mandan kylä (George Catlin)
Mandan-kylän jäljitelmä Fort Abraham Lincolnin State Parkissa
Karl Bodmerin näkemys mandan-päällikön asunnosta
Taiteilija George Catlin pääsi tutustumaan O-kee-pa-seremoniaan
Mandanien biisonitanssia kuvattiin pohjoisten tasankojen värikkäimmäksi. Karl Bodmerin maalaus.
Mandanit käyttivät walesilaisveneiden kaltaisia härkäveneitä
Iso Omena

| Iso Omena |
| --- | --- |
 Ison Omenan Länsiväylän pääty maaliskuussa 2019.
Sijainti:  Piispansilta 11, Matinkylä, Espoo, Suomi
Avattu:  2001
Arkkitehti:  Mauri Tommila
Omistaja:  Citycon Oyj
Liikkeiden määrä:  220 (2023)
Päävuokralaisia:  K-citymarket, Prisma, Lidl, Espoon kaupunki, Finnkino, H&M, Zara, NewYorker, Terveystalo, Duudsonit Activity Park, Elixia, Pääkaupunkiseudun Kierrätyskeskus (2023)
Kerrospinta-ala:  100 900 m²
Kerrosten määrä:  5
Kävijämäärä:   16,1 milj. (2023)
Vuosimyynti:   405,4 milj. euroa (2023)
Pysäköintipaikkoja:  2 700 (2018)
Kotisivu
Iso Omena on kauppakeskus Espoon Matinkylässä, joka avattiin 24. syyskuuta 2001. Isossa Omenassa toimii yhteensä noin 220 muodin, sisustuksen, vapaa-ajan ja hyvän olon erikoisliikettä sekä päivittäistavarakauppoja ja ravintolamaailma. Vuonna 2018 kauppakeskuksessa oli vuokrattavaa liikepinta-alaa noin 100 900 neliömetriä. Vuonna 2018 Iso Omena oli Suomen kolmanneksi suurin kauppakeskus sekä pinta-alaltaan, myynniltään että kävijämäärältään.
Isoa Omenaa laajennettiin vuosina 2013–2017. Länsimetron Matinkylän metroasema sijoittui laajennusosan yhteyteen.
Historia > 2001–2010

Ison Omenan nimi on käännetty New Yorkin lempinimestä the Big Apple.lähde?
Iso Omena avattiin 24. syyskuuta 2001, jolloin se oli Suomen toiseksi suurin kauppakeskus. Kaupan tilojen ohella kokonaisuuteen kuului toimistotiloja ja senioriasuntoja. Yli 500 miljoonaa markkaa maksaneen rakennusprojektin toteuttivat Espoon kaupunki, Asuntosäätiö, Aleksia ja Tielaitos (loppuvaiheessa Tieliikelaitos). Alkuaikoina Isoon Omenaan avattiin muun muassa K-Citymarket, Maxi, Alko, H&M, Lindex, Seppälä, Onoff, Stadium, Tiimari ja muutaman ravintolan muodostama ravintolamaailma. Kauppakeskuksen toiseen kerrokseen eli palvelutasolle avattiin muun muassa kirjasto, elokuvateatteri, lääkäriasema ja palvelutiloja.
Helmikuussa 2004 Helsingin Osuuskaupan ja Elannon yritysfuusion seurauksena Ison Omenan Maxi muutettiin Prismaksi, jolloin siitä tuli Espoon ensimmäinen Prisma.
Elokuussa 2007 Citycon osti Ison Omenan brittiyhtiö Doughty Hansonin hallinnoimilta rahastoilta. Kaupan arvo oli noin 329 miljoonaa euroa.
Vuonna 2008 singaporelainen kiinteistösijoitusyhtiö GIC osti 40 prosenttia Isosta Omenasta.
Historia > 2010–

Ison Omenan läheisyydessä olevalla työmaalla sattui 3. heinäkuuta 2012 räjähdys, jossa loukkaantui kahdeksan ihmistä, joista kaksi vakavasti. Suuria kivenlohkareita sinkoili lähialueen kerrostaloja kohti rikkoen muun muassa ikkunoita. Kiviä sinkoili myös Ison Omenan lasikatolle ja kauppakeskus evakuoitiin.
Citycon ja NCC aloittivat kesäkuussa 2013 Ison Omenan laajennushankkeen. Espoon kaupunki myi laajennusta varten tontin. Kauppakeskuksen liikepinta-ala kasvoi noin 25 000 neliömetrillä, jolloin koko liikepinta-ala on yli 75 000 neliömetriä ja Iso Omena nousi Suomen suurimpien kauppakeskusten joukkoon.
Lokakuussa 2014 Iso Omena siirtyi kokonaan Cityconin omistukseen, kun se osti 40 prosentin osuuden GIC:ltä.
Laajennuksessa kauppakeskuksen pinta-ala lähes kaksinkertaistui. Laajennuksen ensimmäinen vaihe avattiin 11.8.2016, jolloin kauppakeskukseen avattiin muun muassa useita muotiliikkeitä ja ravintoloita. Laajennuksen ylimpään kerrokseen avattiin Ison Omenan palvelutori, jonka Citycon toteutti Espoon kaupungin kanssa. Palvelutorille koottiin julkisten toimijoiden asiakaspalvelupisteitä,, kuten kirjasto, nuorisopalvelut, neuvola, terveysasema, mielenterveys- ja päihdepalvelut, asiointipiste, Kela sekä HUS:n laboratorio- ja kuvantamistoiminnot.
Laajennuksen toinen vaihe avattiin 20.4.2017. Toisessa vaiheessa laajennuksen ensimmäiseen kerrokseen avattiin ravintolamaailma M.E.E.T. – meet, eat, enjoy, together.  M.E.E.T koostuu lähes 40 erilaisesta ravintolasta ja kahvilasta. Toisessa vaiheessa myös Finnkino avasi uuden, seitsemän salia käsittävän elokuvateatterin laajennuksen toiseen kerrokseen, markettikerrokseen avattiin Lidl. Lokakuussa avattiin Duudsonit Activity Park entisen kirjaston ja elokuvateatterin paikalle. Länsimetron aloitettua matkustajaliikenteen 18. marraskuuta 2017 avattiin terminaalikerroksen liikkeet. Bussiterminaali otettiin kuitenkin käyttöön vasta 3. tammikuuta 2018, kun Espoon bussilinjat uudistuivat.lähde?
Vuonna 2018 Ison Omenan kävijämäärä ja myynti kasvoivat merkittävästi. Tähän vaikutti Länsimetro.
Kuolemantapaus voimankäyttötilanteessa

Isossa Omenassa tapahtui vuoden 2023 alussa välikohtaus, jossa vartijoiden poistaessa kiinniotettua 35-vuotiasta naista tämä kuoli vartijoiden käsittelyssä. Poliisi sai tapauksen tutkinnan valmiiksi elokuussa ja poliisin mukaan naisen kuolinsyy ei ollut tukehtuminen.
Syytäjänlaitos ilmoitti 22. syyskuuta 2023, että kaikkia kuutta järjestyksenvalvojana tai vartijana tilanteessa ollutta vastaan on nostettu syyte kuolemantuottamuksesta. Epäillyt ovat 19–24 vuotiaita, voimankäytön yhteydessä kuollut nainen oli 35-vuotias. Kaikki epäillyt ovat kiistäneet syyllistyneensä rikokseen. Pääkäsittelyn ajankohtaa ei ole vielä tiedossa.
Liikkeet

Isossa Omenassa toimii yhteensä noin 220 muodin, sisustuksen, vapaa-ajan ja hyvän olon erikoisliikettä sekä päivittäistavarakauppoja ja ravintolamaailma. Isossa Omenassa toimii myös kuntosali, terveysasema, kirjasto ja elokuvateatteri. Ison Omenan suurimpia liikkeitä ovat muun muassa K-Citymarket, Prisma, Lidl, H&M, Zara, Stadium ja Pääkaupunkiseudun Kierrätyskeskus.lähde? Ison Omenan suurimpia ravintoloita ovat muun muassa O'Learys, Taco Bell, Burger King, Rolls, Rax Buffet, KFC, Makaronitehdas ja Oriental Express.lähde?
Kulkuyhteydet

Iso Omena on merkittävä liikenteellinen solmukohta. Sen yhteydessä sijaitsee syksyllä 2017 avatun Länsimetron Matinkylän metroasema. Isossa Omenassa on myös bussiterminaali, josta lähtee busseja eri puolille Espoota sekä Kirkkonummelle. Jotkin bussilinjat, jotka ohittavat Ison Omenan, pysähtyvät kauppakeskuksen ulkopuolella.lähde?
Kuvia

Toritaso
M.E.E.T -aukio uudemmassa laajennusosassa.
Palvelutori
M.E.E.T. -ravintolamaailma laajennuksen toisen vaiheen rakennuksessa
Markettitaso
Bussiterminaali
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Iso Omena Wikimedia Commonsissa
Ison Omenan virallinen sivusto
Ison Omenan sisätiloja vuonna 2020.
Rakennustyöt käynnissä elokuussa 2015.
Jukka Valtasaari

Jukka Valtasaari Helsingin kirjamessuilla 2015.
Jukka Robert Valtasaari (s. 1. elokuuta 1940 Kuopio) on suomalainen diplomaatti, joka on vaikuttanut neljäkymmentä vuotta useilla suomalaisilla avainpaikoilla, muun muassa Suomen suurlähettiläänä Washingtonissa vuosina 1988–1996 ja 2001–2005 ja välillä Ulkoministeriön valtiosihteerin tehtävässä 1996–2001.
Koulutukseltaan Valtasaari on valtiotieteiden lisensiaatti. Hän työskenteli New Yorkissa Suomen YK-edustajistossa vuosina 1977–1983, ulkoministeriön toimistopäällikkönä 1983–1985 ja ulkoministeriön poliittisen osaston apulaisosastopäällikönä 1985–1988.
Jukka Valtasaaren veli oli ulkomaantoimittaja Mikko Valtasaari. Heidän vanhempansa olivat monissa valtionhallinnon tiedotustehtävissä toiminut Matti Valtasaari ja kemisti Lea Valtasaari.
Teokset

Myrskyn vuodet: Suomen suunta kylmän sodan jälkeen.  Helsingissä:  Otava, 2009.  ISBN 978-951-1-23191-2
& Valtasaari, Etel: Suurlähettiläänä suurvallassa: Suomen diplomatiaa Washingtonissa.  Jyväskylä:  Docendo, 2013.  ISBN 978-952-291-020-2
Suomen turvallisuus.  Jyväskylä:  Docendo, 2015.  ISBN 978-952-291-130-8
Lännen jälkeen. Jyväskylä: Docendo, 2019. ISBN 978-952-291-686-0
Kirjallisuusvuosi 2009

Kirjallisuusvuosi 2009 käsittelee vuoden 2009 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Korkein oikeus vahvisti pääministeri Matti Vanhasen entisen naisystävän Susan Ruususen ja kustantaja Kari Ojalan Helsingin hovioikeudessa saamat sakkotuomiot. Ruusunen tuomittiin 20:een ja Ojala 60 päiväsakkoon Vanhasen yksityisyyden loukkaamisesta Pääministerin morsian -kirjassa.
Sähkökirjojen myynti oli laajenemisvaihessa. Yhdysvalloissa sähkökirjojen myynti kasvoi voimakkaasti jo vuodesta 2008 lähtien.
Kirjailija Kirsi Kunnas nimitettiin taiteen akateemikoksi.
Julkaisuja

Jan Alanco & Sirpa Pakarinen – Foto Signe Brander
Paul Auster – Näkymätön
Margaret Atwood – The Year of the Flood (suom. Herran tarhurit, 2010)
Antony Beevor – Normandia 1944 : Maihinnoususta Pariisin vapauttamiseen
Kristina Carlson – Herra Darwinin puutarhuri
Jörn Donner – Bergman PM. (suom. Bergman : Muistelma)
Antti Eskola – Mikä henki meitä kantaa
Michel Houellebecq – Halujen taistelukenttä (alkuteos Extension du domaine de la lutte, 1994).
Martti Häikiö – Nokia : Matka maailman huipulle
Gustav Hägglund – Me olimme nuoria sotilaita. Kuvateos.
Kaisa Ijäs – Siskot, veljet. Esikoisrunoteos.
Risto Isomäki – Jumalan pikkusormi
Risto Isomäki – Kosminen rakkaus vai suuri saatana : 20 päätöstä ydinvoimasta
Jonas Jonasson – Hundraåringen som klev ut genom fönstret och försvann (suom. Satavuotias joka karkasi ikkunasta ja katosi, 2010)
Aarne Kinnunen – Kaksi metriä syvistä kysymyksistä
Tuomas Kyrö – 700 grammaa
Sirpa Kähkönen – Neidonkenkä
Seppo Laurell – Valo merellä – Suomen majakat 1753–1906
Veikko Litzen – Tie Nikeaan
Ulli Lust – Heute ist der letzte Tag vom Rest deines Lebens (sarjakuvakirja, suom. Tänään on loppuelämäsi viimeinen päivä)
Haruki Murakami – 1Q84
Herta Müller – Atemschaukel
Miika Nousiainen – Maaninkavaara
Harri Tapper – Keisari ja kääpiöt
Jari Tervo – Koljatti
Jarkko Tontti – Jacasser
Jelena Tšižova – Время женщин (suom. Naisten aika, 2009)
Maarit Verronen – Normaalia elämää
Kjell Westö – Älä käy yöhön yksin (Gå inte ensam ut i natten)
Myydyimmät kirjat

Vuoden myydyin kotimainen kaunokirja: Laila Hirvisaari, Pihkovan kellot
Vuoden myydyin käännöskaunokirja: Henning Mankell, Rauhaton mies
Vuoden myydyin kotimainen lasten- ja nuortenkirja: Mauri Kunnas, Robin Hood
Vuoden myydyin käännetty lasten- ja nuortenkirja: Stephenie Meyer, Aamunkoi
Vuoden myydyin tietokirja: Guinness World Records 2010
Vuoden myydyin kotimainen sarjakuvakirja: Pertti Jarla, Fingerpori 2
Vuoden myydyin käännetty sarjakuvakirja: Walt Disney, Aku Ankan taskukirja 353: Onnenonkija
Vuoden myydyin taskukirja: Stieg Larsson, Miehet jotka vihaavat naisia
Vuoden myydyin äänikirja: Johanna Sinisalo, Tapahtui muumilaaksossa
Palkintoja

Antti Tuuri
Ian R. MacLeod
Stephen King
Antti Hyry – Uuni
Henrika Tandefelt
Neil Gaiman – Hautausmaan poika
Turkka Hautala
Vilja-Tuulia Huotarinen
Sanna Karlström
Miika Nousiainen
Outi Hassi
Herta Müller
Per Petterson
Elizabeth Strout
Sofi Oksanen – Puhdistus
Jeffrey Ford
Margo Lanagan
Neoliittinen Eurooppa

Neoliittisen "Vanhan Euroopan" kulttuurit noin 4 000 – 3 000 eaa., vihreä megaliitteihin liittyvä suppilopikarikulttuuri TRB. Sininen on Tonavan maanviljelijöiden nauhakeraaminen kulttuuri, oranssi Lengyelin kulttuuri, purppuranvärinen Vincan kulttuuri johon väitetään liittyvän maailman vanhimman kirjoituksen, punainen Cucutenin eli Tripoljen lähes kaupunkimainen kulttuuri ja keltainen luultavasti indoeurooppalaisen Yamnan kurgaanikulttuurin länsiosa.
Neoliittinen Eurooppa viittaa Euroopan maantieteellisen alueen kulttuurihistorialliseen aikavaiheeseen, joka alkaa noin 7000 eaa. ja päättyy noin 1700 eaa. Kulttuurit eivät olleet yhtenäisiä koko Euroopan alueella vaan aikakaudelle tyypillistä oli tekniikan leviäminen kaakosta luoteeseen. Maanviljelyä levitti Euroopassa Lähi-idästä saapunut kansa.
Nuoremman kivikauden eli neoliittisen kauden alussa noin 7 000 – 4 000 eaa. levisivät maanviljely, karjanhoito ja saviastioiden valmistustaito suureen osaan Eurooppaa. Leviäminen alkoi Balkanin niemimaalta. Kehitys tapahtui Euroopan alueilla eri tahtiin. Kaakkois-Euroopassa neoliittinen kausi oli 7 000 – 3 000 eaa., Pohjois-Euroopassa 4 500 – 1 500 eaa. Pohjoisessa Euroopassa neoliittisen kauden lasketaan alkaneen, kun saviastiat ilmaantuivat. Maanviljely alkoi siellä kylmän ilmaston takia hyvin vaivalloisesti. Neoliittista Eurooppaa on joskus sanottu "vanhaksi Euroopaksi". Sen hävitti ehkä noin 3 500 eaa. alkanut vasarakirveskulttuuri, joka saattoi liittyä indoeurooppalaisten saapumiseen.
Maanviljely saapui Eurooppaan luultavasti Kreikan Thessaliaan läntisestä Etelä-Turkista. Kreikasta maanviljely levisi Balkanin niemimaalla kohti Serbiaa, Romaniaa ja Unkaria. Noin 6 000 – 4 000 eaa. maanviljelijät, jotka asuivat pitkissä taloissa ja loivat nauhakeramiikkaa, levittäytyivät Unkarista Tonavan jokilaaksoa pitkin Saksaan. Eteläisessä Itä-Euroopassa oli noin 4 000 – 3 000 eaa. kehittyneitä kuparikautisia maanviljelykulttuureja, joihin liittyy linnoitusmainen kiinteä asutus. Niitä olivat Tripoljen ja Vincan kulttuuri. Maanviljelyn saapumisen jälkeen alkaen noin 4 800 eaa. Länsi-Euroopassa rakennettiin joillakin paikoilla suurista kivistä rakennelmia, megaliitteja. Euroopan kuparikausi luetaan monesti neoliittiseen kauteen.
Kalevi Wiik on esittänyt Euroopan esihistoriasta omia teorioitaan, jotka eivät ole saaneet yleistä kannatusta. Wiikin teoriaan kohdistunutta arvostelua on tarkasteltu kootusti Itä-Suomen yliopistossa vuonna 2012 valmistuneessa opinnäytteessä. Työn loppupäätelmä on, että Wiikin teoria perustuu piittaamattomuuteen tieteellisestä menetelmästä ja kuuluu näennäistieteen piiriin.
Maanviljelyn leviäminen Euroopassa

Maanviljely levisi joko nopeasti muuttoliikkeen mukana tai hitaasti vaikutteita kansalta/heimolta toiselle lainaamalla . Maanviljely levisi nopeammin rannikolla kuin sisämaassa, koska vesillä voitiin liikkua nopeammin. Maanviljely levisi pian alueille, joissa maaperä ja ilmasto ovat sille sopivia, eli lähinnä jalojen lehtipuiden alueelle. Kun maanviljely levisi seudulle, se paransi oleellisesti elinmahdollisuuksia ja ihmisten toimeentuloa. Maanviljelykseen ei siirrytty seuduilla, joissa metsästys ja kalastus sekä hylkeenpyynti riitti takaamaan varman toimeentulon. Ainakin Itä- ja Keski-Euroopassa maanviljely näyttää levinneen muuttoliikkeen mukana 0,6–1,3 kilometriä vuodessa, eli hieman hitaammin kuin Välimeren alueella.
Maanviljely levisi diffuusiona varsin hitaasti, koska osa maanviljelijöistä palasi lähtöpaikoilleen. Maanviljely suosi kauan alavia maita, vuoristoissa alkoi viljely vasta 2 000 eaa. Alavia maita suosittiin senkin takia, että maa oli siellä ravinteikasta lössiä. Toisaalta maanviljelysasutusta oli lyhyen aikaa esimerkiksi Hollannin Limburgissa 5 300–4 900 eaa. ennen varsinaista maanviljelyn saapumista. Oli tavallista, että maata viljelemään ryhtynyt väestö rupesi taas metsästämään, maanviljelyhän on esimerkiksi altis kadolle.