Valtioseuraanto
Oikeusvaikutukset

Valtioseuraannon oikeusvaikutukset esimerkiksi valtiosopimuksiin, omaisuuteen ja velkoihin, jäsenyyteen kansainvälisissä järjestöissä sekä kansalaisuuteen ovat olleet suurelta osin vaihtelevia ja tapauskohtaisia. Valtioseuraantoa koskevaa valtiokäytäntöä on runsaasti, mutta se ei ole aina pystynyt luomaan vastaavassa määrin tapaoikeutta, sillä käytäntö on ollut vaihtelevaa ja seuraantotilanteet poliittisilta puitteiltaan erilaisia. Yleensä valtioseuraannon vaikutuspiirissä olleet valtiot ovat pyrkineet sopimaan valtioseuraannon oikeusvaikutuksista. Joitain yleisiä oikeusperiaatteita on kuitenkin syntynyt.
Edeltäjävaltion poliittisluonteiset sopimukset, kuten allianssit, ystävyyssopimukset sekä poliittiset ja taloudelliset liitot, eivät sido seuraajavaltiota. Sen sijaan alueeseen kohdistuva sopimukset, kuten rajasopimukset, yleensä sitovat myös seuraajavaltiota. Muiden sopimusten osalta seuraanto ratkaistaan tapauskohtaisesti. Oman lukunsa muodostavat objektiiviset hallintojärjestelyt (eng. objective regimes), kuten Ahvenanmaan demilitarisointi, eli sellaiset sopimuksiin perustuvat oikeustilat, joilla on sopimuspuolia laajempia vaikutuksia.
Kokonaisseuraannossa edeltäjävaltion omaisuus ja velat siirtyvät seuraajavaltiolle kokonaisuudessaan. Osittaisseuraannossa omaisuus ja velat siirtyvät seuraajavaltiolle vain siltä osin kuin se sijaitsee siirtyvällä alueella tai kohdistuu siihen. Osittaisseuraannossa edeltäjä- ja seuraajavaltio yleensä pyrkivät sopimaan velan jakamisesta suhteellisuusperiaatteen mukaisesti ja velan siiräminen edellyttää velkojavaltion suostumusta. Valtioiden yhdistymisessä omaisuus ja velat siirtyvät uudelle valtiokokonaisuudelle ilman erityisiä hankaluuksia. Valtion hajotessa eri valtioiksi tai valtion osan itsenäistyessä omaisuus siirtyy sen valtion omistukseen, jonka alueella se sijaitsee, ja velat jaetaan omaisuuteen nähden suhteellisesti. Itsenäistyneiden siirtomaa-alueiden kohdalla on kuitenkin ollut epätodennäköistä, että ne joutuisivat vastaamaan edeltäjävaltion velasta, ellei kyse ole siirtomaa-aluetta varten tehdystä velasta.
Seuraajavaltio ei tule automaattisesti jäseneksi kansainvälisiin järjestöihin, joiden jäsenenä edeltäjävaltio on ollut, vaan siihen vaikuttavat seuraajavaltion halukkuus, järjestön peruskirjan säännöksistä ja toisten jäsenvaltioiden hyväksyntä. Yhdistyneiden kansakuntien jäsenyyden siirtymisestä on YK:n yleiskokouksen oikeudellinen komitea päätynyt kolmeen noudatettavaan periaatteeseen: 1) jokainen tapaus tulisi ratkaista tapauskohtaisesti, 2) nykyinen jäsenvaltio ei menetä jäsenyyttään aluemuutoksen tai valtiosäännön muutoksen vuoksi, ellei valtio oikeushenkilönä muutu ja 3) uusi valtio ei pääse jäseneksi automaattisesti sillä perusteella, että se on jäsenvaltion osan seuraaja.
Valtioseuraannossa siirtyvällä alueella asuvan väestön kansalaisuus on yleensä määriteltävä uudelleen. Edeltäjävaltion kansallisesta lainsäädännöstä riippuu, menettääkö luovutetun alueen väestö edeltäjävaltion kansalaisuuden Seuraajavaltion lainsäädännöstä riippuu, millä edellytyksillä väestö voi saada sen kansalaisuuden. Valtioseuraannon osapuolet ovat usein sopineet keskenään väestön kansalaisuuden määräytymisestä, ja valtiokäytännössä on pyritty antamaan väestölle mahdollisuus valita kansalaisuutensa.