stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Heinäsirkat

| Heinäsirkat |
| --- | --- |
 Nurmiheinäsirkka
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Alaluokka::  Siipikantaiset Pterygota
Lahko::  Suorasiipiset Orthoptera
Alalahko::  Caelifera
Heimo::  Heinäsirkat Acrididae  Burmeister, 1838
Infobox OKNimi-testi OK: 
Heinäsirkat (Acrididae) on suorasiipisten hyönteisten heimo. Siihen kuuluu yli 10 000 lajia.
Suomenkielisen nimensä heinäsirkat saivat Mikael Agricolalta. Sana heinäsircat mainitaan ensimmäisessä suomenkielisessä Raamatussa vuodelta 1642.
Rakenne

Heinäsirkkanaaraat ovat usein koiraita kookkaampia, mutta koiraan siivet ovat usein naaraan siipiä pidemmät. Lajien väritys vaihtelee, ja myös yksilökohtaiset erot ovat suuria. Monet lajit ovat vihreitä tai oljenkeltaisia.
Heinäsirkoille on tunnusomaista lyhyet, tanakat tuntosarvet ja kolmiosainen jalkarakenne.
Tyypillisesti heinäsirkoilla on voimakkaat, loikkimiseen sopivat takajalat. Monella lajilla on myös siivet, mutta ne lentävät harvoin.
Käyttäytyminen

Heinäsirkat ovat päiväaktiivisia hyönteisiä. Ne syövät tuoreita kasveja, kuten heinää.
Monet heinäsirkkalajit sirittävät hankaamalla takaraajojaan etusiipiin. Heinäsirkan kuuloelimet sijaitsevat keskiruumiin ensimmäisessä jaokkeessa.
Heinäsirkat lisääntyvät loppukesällä ja syksyllä. Koiraat pyrkivät houkuttelemaan naaraita sirityksellään. Heinäsirkkanaaras munii päivän tai kahden kuluttua parittelusta. Se munii yleensä maahan ja täyttää kuopan maa-aineksella. Munat ovat talven ajan lepotilassa. Ne kuoriutuvat seuraavana keväänä tai talvehtivat vielä seuraavaan kevääseen asti. Munasta kuoriutunut toukka eli nymfi muistuttaa aikuista heinäsirkkaa. Sen siivet kehittyvät vähitellen nahanluonnin myötä. Heinäsirkoilla on yleensä 4–5 toukka-astetta.
Kulkusirkat

Eräitä heinäsirkkalajeja kutsutaan kulkusirkoiksi. Niillä on tapana muodostaa ajoittain valtavia parvia, jotka vaeltavat ravinnon perässä aiheuttaen mittavia vahinkoja viljelyksille.
Alaheimot

Heinäsirkat jaetaan seuraaviin alaheimoihin:
Acridinae
Calliptaminae
Catantopinae
Copiocerinae
Coptacrinae
Cyrtacanthacridinae
Egnatiinae
Eremogryllinae
Euryphyminae
Eyprepocnemidinae
Gomphocerinae
Habrocneminae
Hemiacridinae
Leptysminae
Marelliinae
Melanoplinae
Oedipodinae
Ommatolampidinae
Oxyinae
Pauliniinae
Pezotettiginae
Proctolabinae
Rhytidochrotinae
Spathosterninae
Teratodinae
Tropidopolinae
Suomessa tavattavia lajeja

Alaheimo Melanoplinae
Lapinsirkka Melanoplus frigidus (NT, silmälläpidettävä)
Kangassirkka Podisma pedestris
Alaheimo Gomphocerinae
Keroheinäsirkka Aeropedellus variegatus (NT, silmälläpidettävä)
Ketoheinäsirkka Chorthippus brunneus
Ahoheinäsirkka Chorthippus biguttulus
Rantaheinäsirkka Chorthippus albomarginatus
Nurmiheinäsirkka Pseudochorthippus parallelus
Nevaheinäsirkka Pseudochorthippus montanus
Kolkkaheinäsirkka Gomphocerippus rufus
Kultaheinäsirkka Chrysochraon dispar
Nuijaheinäsirkka Myrmeleotettix maculatus
Tummaheinäsirkka Omocestus rufipes
Niittyheinäsirkka Omocestus viridulus
Alaheimo Oedipodinae
Ruususiipisirkka Bryodema tuberculata (CR, äärimmäisen uhanalainen)
Idänkulkusirkka Locusta migratoria (satunnainen harhailija)
Palosirkka Psophus stridulus (VU, vaarantunut)
Sinisiipisirkka Sphingonotus caerulans
Alaheimo Acridinae
Suosirkka Stethophyma grossum
Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2019 todettiin uhanalaiseksi kaksi heinäsirkkalajia ja kahden katsottiin olevan silmälläpidettäviä, minkä lisäksi sinisiipisirkan aikaisempi uhanalaisuusstatus poistettiin kokonaan. Keroheinäsirkka on vuoden 2016 koko Euroopan kattavassa uhanalaisarvoinnissa erittäin uhanalainen ja ruususiipisirkka vaarantunut.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Encyclopedia of Life (EOL): Acrididae
Tree of Life: Acrididae
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q7618284  Wikispecies: Acrididae  ADW: Acrididae  AFD: Acrididae  BioLib: 207  BOLD: 1872  BugGuide: 155  CoL: 8NKGT  EoL: 6580  EPPO: 1ACRIF  Fauna Europaea: 11904  Fauna Europaea (new): c3ddadf8-720b-4c7e-b908-ae567e4e3e75  GBIF: 9394  iNaturalist: 47649  IRMNG: 101195  ITIS: 102195  NBN: NBNSYS0000159301  NCBI: 7002  NZOR: 14e0b2d6-d91c-40ff-9afd-0fa4ad3d07b4  Open Tree of Life: 178928  Orthoptera Species File (old): 1102980  Paleobiology Database: 192906  Plazi: E40DC426-3807-FFBA-FF24-FEF69D1FFEC9  WoRMS: 426332
Helene (kaupunki)

| Helene> Ἑλένη.Sijainti |
| --- | --- |
 Helene
Koordinaatit:  37°41′50″N, 24°07′05″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Makrónisos, Kéa-Kýthnos, Etelä-Egean saaret
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Kykladit
Infobox OKNimi-testi OK: 
Helene (m.kreik. Ἑλένη, Helenē, lat. Helena) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) samannimisellä saarella (nyk. Makrónisos) Attikan rannikon edustalla Kreikassa.
Maantiede

Helenen kaupunkivaltion alaisuuteen kuului koko Helenen saari, eikä sillä ollut muita poliksia. Kaupunkivaltion alue oli suhteellisen pienikokoinen, noin 18 neliökilometriä, koska siihen ei kuulunut muita alueita. Saari on pitkä ja kapea ja ulottui Attikan rannikolla Thorikoksen edustalta Sunionin niemelle. Saari tunnettiin pituutensa vuoksi myös nimellä Makris (Μάκρις). Artemidoros luki Helenen saaren Kykladeihin, kun taas Strabon luki sen niiden ulkopuolelle. Strabon laski saaren pituudeksi 60 stadioninmittaa; todellisuudessa se on pidempi, lähes 13 kilometriä.
Historia

Varhaisimmat löydöt saarelta ovat neoliittiselta kaudelta. Strabonin ja Pausaniaan mukaan saari sai antiikin aikaisen nimensä Helenasta eli Helenestä, Menelaoksen puolisosta kreikkalaisessa mytologiassa. Pausaniaan mukaan syynä oli se, että Helena ja Menelaos astuivat maihin saarella palatessaan Troijasta sen valloituksen jälkeen. Strabon taas piti saarta virheellisesti samana kuin Homeroksen mainitsema Kranae, jonka kautta Helena pakeni Troijaan yhdessä Pariksen kanssa ennen sotaa. Kranae sijaitsi kuitenkin Lakonian rannikolla.
Helene on ollut pieni kaupunki, eikä sen historiasta tiedetä juuri mitään. Kaupunki on ollut olemassa poliksena oletettavasti suuren osan klassista kautta ja ainakin vielä hellenistisen kauden alussa. Sen mainitsee saariston polisten joukossa Pseudo-Skylaks. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Helenaios (Ἑλεναῖος), Heleneios (Ἑλένειος) ja Helenitēs (Ἑλενίτης).
Rakennukset ja löydökset

Saarelta on tehty joitakin antiikin aikaisia löytöjä. Nykyiset Pyhän Georgioksen (Pyhän Yrjön, Ágios Geórgios) ja Neitsyt Marian (Panagía) kirkot on rakennettu antiikin aikaisten rakennusten paikalle.
Kotelo (biologia)

Nokkosperhosen (Nymphalis urticae) kotelo
Kotelo (lat. pupa) on hyönteisten täydelliseen muodonvaihdokseen liittyvä kehitysvaihe toukka-asteen ja aikuisen yksilön eli imagon välillä. Kotelovaiheessa hyönteinen ei nauti mitään ravintoa ja lepää yleensä liikkumattomana paikoillaan. Kotelo lepää usein kotelokopassa, jonka toukka on valmistanut kehruurauhastensa erittymästä, tai kotelokehdossa, johon toukka on käyttänyt kehruurauhastensa erittymän lisäksi myös esimerkiksi lehdenkappaleita, puunsiruja ja hiekanjyviä.
Koteloita voidaan erottaa kolme päätyyppiä:
irtokoteloissa raajojen, siipien, tuntosarvien ja suuosien aiheet työntyvät esiin muusta ruumiista
muumiokoteloissa ruumiinosat näkyvät kotelon pinnassa
tynnyrikoteloiden pinnassa ei näy jälkeäkään ruumiinosista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kotelo Wikimedia Commonsissa
Kotitalousneuvos

Kotitalousneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 8. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko 6 200 euroa tai 1 550 euroa.
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1992.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| Nro | Päivämäärä | Henkilö | Ammatti tai arvo | Kotipaikka | Lähteet |
|  1.  | 27.5.1992  | Aune Saloheimo  | filosofian lisensiaatti, kotitalousopettaja  | Helsinki  |   |
|  2.  | 9.6.2000  | Ritva Tuulos  | kotitalousopettaja | Pori |   |
|  3.  | 5.12.2008  | Götha Rannikko | kotitalousopettaja | Suomussalmi  |   |
|  4.  | 11.6.2010  | Hanna Valtari | koulutuspäällikkö, kotitalousopettaja  | Seinäjoki |   |
|  5.  | 11.12.2015  | Kaija Ala-Risku | emäntä, kotitalousteknikko | Kurikka |   |
Kothon

Korinttilainen kothon, n. 550–500 eaa.
Kothon (m.kreik. κώθων, kōthōn) on antiikin aikainen keraaminen astia. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.
Kothon oli antiikin Kreikassa useiden eri vaasimuotojen nimitys. Sen suhte eksaleiptroniin ja plemokhoeen on epäselvä. Usein kothon käsitetään eksaleiptronin tai kummankin synonyymiksi. Toisaalta se voi tarkoittaa myös yksikorvaista syvää juoma-astiaa tai lakonialaista juomamaljaa, joka oli erityisesti sotilaiden suosiossa helpon kuljetettavuutensa vuoksi.
Kothonin muoto ulkoa ja sisältä.
Korinttilainen kothon, n. 550–500 eaa.
Kothon, n. 550–500 eaa.
Kolmijalkainen kothon, 500-luku eaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta kothonit Wikimedia Commonsissa
Koti ja Yhteiskunta

Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
Koti ja Yhteiskunta oli Helsingissä vuosina 1889–1911 ilmestynyt naistenlehti.
Suomen Naisyhdistyksen piirissä perustettu Koti ja Yhteiskunta oli ruotsinkielisen Hemmet och Samhälletin ohella Suomen ensimmäinen naisten järjestölehti. Sisällöltään erilaisina ne olivat myös maan ensimmäiset naisten naisille tekemät lehdet. Koti ja Yhteiskunta siirtyi vuonna 1894 päätoimittajansa Aleksandra Gripenbergin julkaistavaksi, mutta säilyi sen jälkeenkin yhdistyksen äänitorvena. Kerran kuukaudessa ilmestynyt lehti saavutti 3 100 kappaleen levikin. Se sisälsi kirjoituksia naisten yhteiskunnallisesta asemasta sekä erilaisia kodinhoito-ohjeita. Ajan mittaan Koti ja Yhteiskunta muuttui yhteiskunnallisesta järjestölehdestä yhä enemmän naisten kuluttajalehden suuntaan. Sen liitteinä ilmestyivät vuodesta 1895 lähtien lisälehdet Kasvitarha ja Talouden alalta sekä erikseen tilattava Käsitöitä. Niistä jälkimmäinen jatkoi vuosina 1912–1925 erillisenä lehtenä nimeltä Käsitöitä ja pukuja.
Aiheesta muualla

Koti ja Yhteiskunta digitoituna kansalliskirjastossa
Klaus Helkama

| Klaus Helkama> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. tammikuuta 1945 (ikä 79)
Kansalaisuus:  suomalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto
Tutkimusalue:  Sosiaalipsykologia
Aiheesta muualla
tuhat.helsinki.fi/portal/en/persons/klaus-helkama(65967fc5-dda3-46ea-9ea7-1bfb009f41d9).html
Klaus Eeronpoika Helkama (s. 13. tammikuuta 1945 Tukholma) on suomalainen sosiaalipsykologi. Hänen tutkimuskohteitaan ovat sosialisaatio, moraaliajattelu ja -arvot sekä yrittäjätoiminnan sosiaalipsykologiset edellytykset.
Helkama valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2002.
Teoksia

Johdatus sosiaalipsykologiaan.  Helsinki:  Edita, 1998.  ISBN 978-951-37-2407-8  (muita kirjoittajia)
Moraalipsykologia: Hyvän ja pahan tällä puolen.  Helsinki:  Edita, 2009.  ISBN 978-951-37-5467-9
Suomalaisten arvot: Mikä meille on oikeasti tärkeää?.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2015.  ISBN 978-952-222-550-4
Aiheesta muualla

Klaus Helkama Helsingin yliopiston sivuilla.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat 
Tieteilijät:  ORCID 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland 
Muut:  IdRef
Hellä

| Hellä |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  27. lokakuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Helena tai suomen sana hellä
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hellä on suomalainen naisen etunimi. Nimi on mahdollisesti alkujaan Helena-nimen muunnelma, mutta ilmaisee myös lapselle toivottuja ominaisuuksia. Hellä viettää nimipäivää 27. lokakuuta samoin kuin myös Helli, Hellin ja Helle.
Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 2 457 naiselle ja ainakin yhdelle miehelle. Heistä suurin osa on syntynyt 1900-luvun alkupuolella.
Tunnettuja Hellä-nimisiä

Hellä Kotijärvi, oik. Reinhold Pehkonen (1896–1988), näytelmäkirjailija ja kanadansuomalainen toimittaja
Hellä Meltti (1903–1979), SKDL:n kansanedustaja
Hellä Pelkonen (1884–1943), kansanopiston opettaja ja järjestövaikuttaja
Hellä Raila, oik. Hellä Ruth Silfvast (1902–1987), kirjailija
Hellä Siloma, ent. Sillman (1915–2002), viesti- ja aitajuoksija ja kiekonheittäjä
Hellä Timo Suomela, visionaristi ja eksentrikko
Kotiteollisuusneuvos

Kotiteollisuusneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 8. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko 6 200 euroa tai 1 550 euroa.
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1974. Vuosien 1918–2013 aikana kotiteollisuusneuvoksen arvonimi on myönnetty yhdeksälle henkilölle,  joista kaikki ovat naisia.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| Nro | Päivämäärä | Henkilö | Ammatti tai arvo | Kotipaikka | Lähteet |
|  1.  | 20.12.1974  | Laura Korpikaivo-Tamminen  | toimitusjohtaja, kotiteollisuusopettaja  | Lappeenranta  |   |
|  2.  | 21.7.1977  | Helmi Kari  | teknillinen johtaja | Kauhava  |   |
|  3.  | 7.12.1979  | Anja Tenkama  | rehtori | Kuopio  |   |
|  4.  | 9.12.1983  | Salme Tervonen | toiminnanjohtaja  | Kajaani  |   |
|  5.  | 21.12.1984  | Pirkko Pajunen | toiminnanjohtaja, kotiteollisuusopettaja  | Lempäälä  |   |
|  6.  | 29.12.1988  | Aili Henriksson | kotiteollisuusopettaja  | Hämeenlinna  |   |
|  7.  | 21.11.1991  | Reetta Pyykkö | rehtori | Petäjävesi  |   |
|  8.  | 20.5.2005  | Aili Korhonen | kotiteollisuusneuvoja, kudonnanneuvoja  | Ilomantsi  |   |
|  9.  | 2.6.2006  | Kaija Uola | toiminnanjohtaja, kotiteollisuusopettaja  | Nurmo  |   |
Kaj Helminen

Kaj Reino Helminen (s. 10. lokakuuta 1944 Helsinki) on suomalainen kolmiloikkaaja.
Helminen voitti kolmiloikassa poikien Suomen mestaruuden vuonna 1961. Hän paransi vuonna 1965 ennätystään toista metriä; 29. heinäkuuta Itä-Saksaa vastaan käydyssä maaottelussa hän voitti kolmiloikkakilpailun tuloksella 16,04 ollen Kari Rahkamon jälkeen toinen 16 metriä ylittänyt suomalainen kolmiloikkaaja. Hieman runsasta viikkoa myöhemmin hän voitti Suomen mestaruuden tuloksella 16,12 m. Myöhempinä vuosina hän saavutti yhden SM-hopean (1966) ja kaksi SM-pronssia (1967, 1969) ja oli vielä vuosina 1972–1973 Kalevan kisoissa seitsemäs. Hän edusti Suomea maaotteluissa ja hyppäsi lopullisen ennätyksensä 16,13 m Ruotsi-maaottelussa Tukholmassa vuonna 1967.
Seuratasolla Helminen edusti Toukolan Terästä, Helsingin Kisa-Tovereita ja Esbo IF:ää. Hänen pituushyppyennätyksensä on ulkoradoilla 716 cm ja hallissa 717 cm.
Saavutukset

Suomen mestari 1965
SM-hopeaa 1966
SM-pronssia 1967 ja 1969
Helmijoki

| Helmijoki Zhū Jiāng |
| --- | --- |
 Helmijoen vesistö. Helmijoki on vesistön alajuoksu (kartassa ’Zhu’).
Laskupaikka:  Etelä-Kiinan meri
Maat:  Kiina
Pituus:  177 km (Helmijoki), vesistö noin 2 400 km
Valuma-alue:  453 700 km²
Helmijoki (kiin. 珠江, Zhū Jiāng) on 177 kilometrin pituinen, usean joen alajuoksuna toimiva joki Guangdongissa, eteläisessä Kiinassa. Helmijoki laskee useana haarana Etelä-Kiinan mereen Hongkongin ja Macaon välillä. Joen suistoalue on yksi Kiinan saastuneimpia alueita.
Helmijoen kautta mereen laskee esimerkiksi Länsijoki (Xī Jiāng), lännestä itään laskeva 1 960 kilometriä pitkä joki, jonka valuma-alue on 329 000 neliökilometriä.  Länsijoen ohella keskeisimmät Helmijokeen laskevat joet ovat Beijoki (Běi Jiāng, ’pohjoisjoki’) ja Dongjoki (Dōngjiāng, ’itäjoki’).
Jos Helmijoen alkuvirtana toimivia vesistön yläjuoksun jokia luetaan kokonaisuudeksi, kuten jotkut lähteet tekevät, Helmijoen vesistön pituudeksi saadaan noin 2 400 kilometriä. Tämä olisi Kiinan kolmanneksi pisin jokialue.
Joki on antanut nimensä muun muassa Zhujiangin panimolle ja sen olutmerkille.
Helmijokea Kantonissa, eräs joen laskuhaaroista.
Helmijoen deltaa vanhalla kartalla (englanniksi).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Helmijoki Wikimedia Commonsissa
Kosovska Mitrovica

| Mitrovica e Kosovës Kosovon Mitrovica Kosovska Mitrovica |
| --- | --- |

 Mitrovica e Kosovës Kosovon Mitrovica Kosovska Mitrovica
 Koordinaatit: 42°53′N, 20°52′E 
Valtio:   Kosovo
Piiri:  Mitrovican piiri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  350 km²
Väkiluku (2020):  70 800
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  40000
Suuntanumero(t):  +383
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kosovon Mitrovica (alb. Mitrovica tai Mitrovicë, serb. Косовска Митровица, Kosovska Mitrovica) on kaupunki Kosovossa. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli 84 235 asukasta. Kaupungin alueella sijaitsee Ibar- ja Sitnica-joen yhtymäkohta.
Mitrovica oli Kosovon merkittävä taloudellinen alue, sillä kaupungin lähellä sijaitsi Trepcan kaivos. Vuosina 1873–1878 valmistui Skopjeen johtava rautatie, joka yhdisti kaupungin Thessalonikin satamaan. Lisäksi Kosovosta oli rautatieyhteys Belgradiin ja Länsi-Eurooppaan.
Kosovon sodan jälkeen kaupunki on jakautunut jyrkästi albaanien asuttamaan etelä- ja serbien asuttamaan pohjoisosaan.lähde?
Mitrovicassa sijaitsee kaksi isoa kauppakeskusta, Lux Mall ja Mitrovica Mall. Molemmat ovat uusia.lähde?
Urheilu

Kosovon jalkapallon pääsarjassa superliigassa pelaa kaksi mitrovicalaisjoukkuetta: KF Trepça ja KF Trepça'89.lähde?
Tunnettuja mitrovicalaisia

Valon Behrami, jalkapalloilija
Ibrahim Shkupolli, Sellon ampumavälikohtauksen tekijä.
Rona Nishliu, laulaja, Albanian edustaja vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa
Ilir Zeneli, FC Lahden päävalmentaja, syntynyt Mitrovicassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kosovska Mitrovica Wikimedia Commonsissa
Kosovo
Decani
Dragaš
Gjakovë
Ðeneral Jankovic
Glogovac
Gjilan
Gracanica
Istok
Junik
Kacanik
Klina
Klokot-Vrbovac
Kosovo Polje
Kosovska Kamenica
Kosovska Mitrovica
Leposavic
Lipljan
Mališevo
Mamusha
Novo Brdo
Obilic
Rahoveci
Parteš
Peja
Podujeva
Pristina
Prizren
Ranilug
Skënderaj
Štimlje
Štrpce
Suva Reka
Uroševac
Vitina
Vucitrn
Zubin Potok
Zvecan
Kotaladon rautatieasema

Kotaladon rautatieasema (lyh. Koto, ratakm 133+666, vuoteen 1937 Ylikylä) oli rautatieliikennepaikka rantaradan varrella Pohjankylässä entisen Perniön kunnan alueella.
Rautatieasema avattiin vuonna 1899 nimellä Ylikylä. Ylikylää suunniteltiin 1930-luvulla risteysasemaksi, josta olisi lähtenyt rautatie Teijoon ja mahdollisesti edelleen Taalintehtaalle. Hanketta ei koskaan lähdetty toteuttamaan ja rautatieaseman sivuraiteetkin purettiin 1950-luvulla. Vuonna 1937 asema sai nimekseen Kotalato. Se muutettiin miehittämättömäksi seisakkeeksi 1953 ja vanha asemarakennus purettiin pian sen jälkeen. Seisake suljettiin lopullisesti 1966. Kotaladon jäljellä olevat rakennukset myytiin yksityishenkilölle vuonna 2006.
Ilmari Helomaa

| Ilmari Helomaa> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Muut nimet:  Viljo Ilmari Helomaa
Syntynyt: 27. huhtikuuta 1904 Rauma, Suomi
Kuollut: 12. syyskuuta 1985 (81 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:   suomalainen
Ammatti:  lakimies, varatuomari, hallintosihteeri, hallintonuvos
Viljo Ilmari Helomaa (27. huhtikuuta 1904 Rauma – 12. syyskuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen juristi. Hän toimi vuodesta 1937 aina eläköitymiseensä vuoteen 1971 korkeimmassa hallinto-oikeudessa hallintosihteerinä vuoteen 1954 ja samalla kansliapäällikkönä helmi-maaliskuussa 1950 ja vuosina 1951-1952. Hallintoneuvoksena  hän toimi vuodesta 1953 vuoteen 1971. Helomaa oli jatkosodan aikana Suomen miehittämän Itä-Karjalan sotilashallinnossa hallinto-osaston johtajana.
Ilmari Helomaa suoritti Helsingin yliopistossa ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1929 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1932. Opiskeluaikanaan Helomaa kuului AKS-aktiiveihin toimien varapuheenjohtajana. Hän työskenteli Vaasan lääninhallituksessa eri tehtävissä vuosina 1929-1936. Sen jälkeen hän toimi oikeusministeriön rikosrekisteritoimiston apulaistoimistopäällikkönä. Vuonna 1937 hän siirtyi korkeimpaan hallinto-oikeuteen, jossa hän teki elämäntyönsä.
Jatkosodan aikana hän toimi suomalaisten valtaamassa Itä-Karjalassa sen sotilashallinnon hallinnon johtajana. Hän astui tehtävään 17. heinäkuuta 1941 toimien lähes kolme vuotta tehtävässä. Sotilasarvoltaan hän oli majuri.
Sotien jälkeen hän jatkoi työtään korkeimmassa hallinto-oikeudessa. Hallintosihteeriyden jälkeen hän toimi hallintoneuvoksena eläköitymiseensä asti.
Työnsä ohella hän toimi useissa hallintolainkäytön alan komiteoissa. HÄn oli eduskunnan laki- ja talousvaliokunnan sihteeri vuosina 1949-1952, virkaylioikeuden sihteeri 1949-1955 ja jäsen 1966-1971 sekä kutsunta-asiain keskuslautakunnan puheenjohtaja 1965-1970.
Tunnustuksena ansioistaan hänelle myönnettiin vuonna 1970 Suomen Leijonan suurristi.
Haukilahti

| Haukilahti> Gäddvik |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Haukilahti korostettuna.  Espoon kaupunginosat
Kaupunki:  Espoo
Suuralue:  Suur-Tapiola
Koordinaatit:  60°9′46″N, 24°46′30″E
Kaupunginosa nro:  14
Pinta-ala:  3,2 km² 
Väkiluku:  5 873 (31.12.2023)
Väestötiheys:  1 835 as./km²
Postinumero(t):  02170
Lähialueet:  Matinkylä, Niittykumpu, Olari, Tapiola, Westend
Haukilahti (ruots. Gäddvik) on Espoon kaupunginosa, joka kuuluu Suur-Tapiolan suurpiiriin. Kaupunginosa sijaitsee Suomenlahden rannalla, ja sen maa-alue on vanhaa maankohoamisaluetta, joka on kohonnut merestä viimeisimmän jääkauden jälkeisinä vuosituhansina. Kaupunginosaa reunustavat 20–30 metrin korkuiset mäet, jotka nousivat ensimmäisenä merenpinnan yläpuolelle. Haukilahden asukasluku oli vuoden 2023 lopussa noin 5 900.
Haukilahden moderni historia alkaa noin 1500-luvulta, mutta alueen kehitys nykytilaansa on tapahtunut pääosin vasta toisen maailmansodan jälkeisinä vuosikymmeninä, jolloin kaupunginosaan rakennettiin paljon uusia omakoti-, rivi- ja kerrostaloja. Haukilahti kasvoi sotien jälkeen pienestä helsinkiläisten lomanviettopaikasta noin 6 000 asukkaan esikaupunkialueeksi, minkä seurauksena alueen pääelinkeino muuttui maanviljelystä nykyiseen palvelu- ja kaupan alan liiketoimintaan.
Nimi

Haukilahti on saanut nimensä ilmesesti hauenkalastukseen käytetyn Gäddviken-nimisen lahden mukaan. Kylän vanhoja kirjoitusasuja ovat Geddeuik (1540) ja Geddewijk (1541). Alue sai 1960-luvulla suomenkielisen vastineen Haukilahti. Nimipari Haukilahti – Gäddvik on ollut vuodesta 1976 lähtien kaupunginosan nimi.