stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Halpahintamyymälä
Kehityksen suuntaviivoja > Halpamyymäläsektori keskittyy

Suomen kolmen suurimman halpahintamyymäläketjun kehitys on muodostunut kolmesta erilaisesta kasvukeinosta: suuren pääoman turvin tehtävästä uusperustannasta (Lidl), yritysostojen kautta (Tokmanni) ja orgaanisesta kasvusta (HalpaHalli). Pääomasijoitusyhtiöt ovat löytäneet halpakauppaketjuista potentiaalisen sijoituskohteen. Tokmannin voimakas laajentuminen alkoi CapMan-sijoitusyhtiön ostettua osake-enemmistön. Vuonna 2011 pääomasijoitusyhtiö Sentica Partners hankki omistukseensa 55 % Puuilo Oy:n osakekannasta. Tavoitteena on laajentaa liiketoimintaa joko yritysostoin tai perustamalla uusia myymälöitä uusille paikkakunnille.
Maailman pohjoisin Lidl Sodankylässä
Kauhavan HalpaHalli
Lidlin ja Tokmannin yhteinen myymälärakennus Nurmijärven kirkonkylässä elokuussa 2022.
Entisen K-market Cassan logo.
Säästumarket Tallinnassa
New Deal

Vasemmalla ylärivissä Roosevelt allekirjoittaa osan New Deal -laista 18. toukokuuta 1933. Oikealla presidentti Roosevelt virallisessa kuvassaan (27. joulukuuta 1933). Alhaalla ohjelman kautta työllistyneen taiteilijan seinämaalaus (1939).
New Deal (suom. uusi sopimus tai uusi ohjelma) oli joukko Yhdysvaltain presidentin Franklin D. Rooseveltin vuosina 1933–1937 toimeenpanemia lainsäädännöllisiä uudistuksia, joiden tarkoitus oli pelastaa Yhdysvallat ja sen talous 1920-luvun lopulla alkaneen suuren laman kourista.
Uudistusten tarkoituksena oli helpottaa työttömien ja köyhien asemaa, eheyttää lamassa rapistunutta yhteiskuntaa ja uudistaa Yhdysvaltojen taloutta uusien talouslamojen välttämiseksi. Välittömien taloushyötyjen ohella New Deal kasvatti sosiaalista koheesiota ja luottamusta liittovaltion hallitukseen.
New Dealin myötä Yhdysvaltojen talous elpyi ja työttömyys kääntyi laskuun. Toimenpiteisiin on kohdistettu kuitenkin myös kritiikkiä, ja joidenkin mielestä Yhdysvaltojen talous sai kaivatun piristysruiskeen vasta toisen maailmansodan sotaponnistuksessa. Kansalaisten liittovaltion hallitusta kohtaan kokema luottamus kantoi 1960-luvulle asti.
Yleistä

New Deal -ohjelman perusta oli niin sanottu ”Kolme ärrää” eli helpotusta ja avustusta työttömille (relieve), talouden elvytys (recovery) ja talousjärjestelmän uudistamista (reform).
Käytännössä New Deal tarkoitti keynesiläistä talouspolitiikkaa, jossa liittovaltio pyrki luomaan talouskasvua tukemalla työllistymistä julkisilla investoinneilla. Investoinnit rahoitettiin pääasiassa velkarahalla. Liittovaltio myönsi 500 miljoonan dollarin (nykyrahassa noin 9,25 miljardia) helpotuspaketin osavaltioiden ja kaupunkien työllisyysohjelmiin.
Välttääkseen uusia lamoja Rooseveltin hallinto lisäsi merkittävästi talouden sääntelyä, etenkin pankkisektorin sääntelyä. Näistä kuuluisin oli niin sanottu Glass–Steagall-laki (Glass–Steagall Act), joka kielsi pankkeja riskeeraamasta asiakkaiden talletuksia pörssissä.
Yleistä > Kaksi lainsäädäntöpakettia

New Deal koostui kahdesta lainsäädäntöpaketista, joista ensimmäinen keskittyi taloudellisiin investointeihin ja toinen sosiaalisiin uudistuksiin. Toisen New Dealin keskeisintä sisältöä oli työväestön järjestäytyneisyyden lisääminen ja ammattiyhdistysten toiminnan helpottaminen. Köyhyyttä pyrittiin suitsemaan sosiaaliturvan käyttöönotolla, pakollisella työttömyysvakuutuksella ja minimipalkan käyttöönotolla.
Yleistä > Vaikutukset

New Dealin myötä Yhdysvaltojen talous elpyi ja työttömyys kääntyi laskuun. Rooseveltille New Deal merkitsi vakiintunutta kansansuosiota ja hän pysyi maan presidenttinä aina kuolemaansa saakka. Roosevelt valittiin presidentiksi ennätykselliset neljä kertaa. New Deal -ohjelmat myös paransi ammattiliittojen ja valtion suhdetta toisiinsa, vaikka ammattiliitot aluksi vastustivatkin New Deal -ohjelmia. New Deal myös paransi yhteiskuntarauhaa ja Rooseveltin hyväksymä Social Security Act onnistui alentamaan eläkeläisköyhyyttä jopa 20 %:lla.
Yleistä > New Dealin perintö

New Deal määritteli Yhdysvaltojen talous- ja sosiaalipolitiikkaa pitkälle 1900-lukua ja monet sen aikaisista ohjelmista ovat käytössä vieläkin, joskin useat tunnetaan nykyään eri nimellä.
Rooseveltin kuoleman jälkeen presidentti Harry S. Truman jatkoi New Deal -ohjelmaa omalla termillään Fair Deal, joka muun muassa lisäsi 10 miljoonaa eläkeläistä ja pienituloista sosiaaliturvaan ja pyrki nostamaan minimipalkkaa. Trumanin seuraaja Dwight D. Eisenhower jätti New Dealin suurimmilta osin voimaan ja lisäsi valtion roolia taloudessa esimerkiksi kunnianhimoisella Interstate Highway -projektilla. 1960-luvulla Lyndon B. Johnsonin Great Society -ohjelma perustui suurilta osin New Dealin esimerkkiin. Vasta 1970-luvulla Richard Nixonin ollessa presidenttinä talouden sääntelyä alettiin merkittävissä määrin purkaa. Kuitenkin jopa Ronald Reagan ja George H. W. Bush pitivät osaltaan kiinni joistain New Dealin pankkisääntelyä koskevista säädöksistä ja näin ollen kaksiportainen pankkijärjestelmä purettiin vasta kun Glass–Steagall-laki kumottiin republikaanien aloitteesta ja lopulta Bill Clintonin hallinnon toimesta 1999.
Arvostelijoiden mielipiteitä ja niiden arviointia

Taloustieteilijöiden keskuudessa on vähemmistö, joka uskoo, että elvytystoimet pahensivat lamaa. Talouden heikon ja pitkään kestäneen toipumisen taustalla nähdään olevan valtion toimet. Osa taloustieteilijöistä uskoo, että ilman New Dealin tuomia valtion toimia, kuten sosiaaliturvaa, työttömyysvakuutusta, pakollista minimipalkkaa ja erityisiä valtion myöntämiä etuoikeuksia ammattiyhdistyksille, liikeyritykset olisivat pystyneet palkkaamaan enemmän työntekijöitä, jolloin New Dealin vuosien työttömyysprosentti olisi ollut 6,7 % sen sijaan että se oli 17,2 %. Näkökulma ei kuitenkaan ota huomioon toimenpiteillä saavutettua positiivista yhteiskunnallisen yhteenkuuluvuuden parantumista eli sosiaalista koheesiota. Väitetään myös, että 1940-luvulla alkanut voimakas taloudellinen toipuminen johtui joidenkin New Dealin aikaisten politiikkojen hylkäämisestä 1940-luvulle tultaessa. Todennäköisempänä syynä 1940-luvun taloudelliselle kasvulle pidetään kuitenkin sotateollisuuden tuomaa merkittävän laajaa kysyntää tuotteille ja työvoimalle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta New Deal Wikimedia Commonsissa
Arvo Hannikainen

Arvo Hannikainen
Arvo Sakari Hannikainen (11. lokakuuta 1897 Jyväskylä – 8. tammikuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen viulisti, viulunsoiton opettaja ja säveltäjä. Hän oli aikanaan tunnettu hahmo Suomen musiikkielämässä ja sai viulustaan esiin intensiivisen ja lämpimän soinnin. Hän oli P. J. Hannikaisen poika sekä Ilmari, Tauno ja Väinö Hannikaisen veli. Arvo Hannikaisen puoliso vuodesta 1927 oli laulaja ja näyttelijä Mary Hannikainen.
Hannikainen kirjoitti ylioppilaaksi 1915 ja opiskeli viulunsoittoa Helsingin musiikkiopistossa 1915–1917 opettajinaan Richard Burgin ja Anton Sitt. Hänen viuluopintonsa jatkuivat 1920–1923 Willy Hessin ja Robert Reitzin johdolla Berliinissä ja 1924 Pariisissa opettajinaan Léon Nauwinck, Jacques Thibaud ja Eugène Ysaÿe sekä uudelleen Berliinissä 1928 Maxim Jacobsenin johdolla.
Arvo Hannikainen soitti ensikonserttinsa 1920 Helsingissä ja konsertoi sen jälkeen kotimaassa ja ulkomailla. Vuonna 1922 hän esiintyi Berliinissä ja Budapestissä. Hän soitti myös Virossa ja Skandinaviassa. Hän esiintyi orkesterien solistina ja kamarimuusikkona etenkin veljiensä Ilmarin ja Taunon kanssa Trio Hannikaisena sekä kansankonserttien johtajana. Vuosina 1918–1919 Hannikainen soitti Helsingin kaupunginorkesterissa ykkösviulua ja 1923–1942 hän toimi saman orkesterin ensimmäisenä konserttimestarina. Vuosina 1927–1941 Hannikainen opetti Helsingin konservatoriossa viulunsoittoa ja yhteissoittoa sekä johti oppilasorkesteria 1932–1941.
Tunnetuimmat Arvo Hannikaisen säveltämät teokset ovat sinfoninen runo Kesä, joka meni ja laulusarja Kirsikkauni Ilmari Pimiän tekstiin. Lisäksi hän sävelsi useita viuluteoksia. Hänen erikoisharrastuksensa oli pilapiirrosten tekeminen.
Veganismi

Soijarouhe on vegaaninen proteiininlähde.
Soijapapuja ja -juomaa.
Tofu eli soijajuusto.
Veganismi on elämäntapa, jossa pyritään välttämään eläinperäisiä ainesosia sisältäviä tuotteita, kuten liha- ja maitotuotteita sekä nahkaa, villaa ja turkiksia sekä eläimillä testattuja tuotteita, kuten kodin puhdistusaineita ja kosmetiikkaa. Vegaaniuteen voi kuulua myös eläinten oikeuksien tärkeänä pitäminen ja eläinten viihdekäytön (kuten norsuratsastuksen, eläintarhojen, sirkusten, joskus myös lemmikkieläinten pitämisen) boikotointi ja vastustaminen. Vegaanista elämäntapaa noudattavaa henkilöä kutsutaan vegaaniksi.
Vegaaniruokavaliota saatetaan joutua täydentämään lisäravinteilla, kuten esimerkiksi B12-vitamiinilla, seleenillä ja D-vitamiinilla.
Yleisyys

Neljä prosenttia saksalaisnaisista noudatti vegaaniruokavaliota vuonna 2017, mutta miehistä vain yksi prosentti. Yhdysvaltain väestöstä oli kolme prosenttia vegaaneja vuonna 2018 . Myös Ison-Britannian väestössä oli kolme prosenttia vegaaneja  vuonna 2022.
Noin prosentti vuonna 2016 tehdyn Mitä Suomi syö -kyselyn vastaajista noudatti vegaanista ruokavaliota. Sitran toteuttamassa Resurssiviisas kansalainen -kyselystä saatiin sama tulos vuonna 2017. Vegaanisen ruokavalion noudattaminen näyttäisi olevan yleisintä Etelä-Suomen suurissa kaupungeissa.
Valtakunnalliseen Nuorten terveystapatutkimukseen vuonna 2001 osallistuneista 12–18-vuotiaista suomalaisista lapsista ja nuorista viisi prosenttia oli vegaaneja. Kuitenkin vain noin 0,3 prosenttia perusopetuksessa olevista ja 0,8 prosenttia toisen asteen koulutuksessa opiskelevista tamperelaisista valitsi itselleen vegaanisen kouluruoan vuonna 2018.
Yleisimmät vegaaniuden syyt > Eettiset syyt

Vegaaniuden syyt ovat useimmiten eettisiä, jolloin lähtökohtana on pyrkimys kunnioittaa kaikkien eläinten oikeutta elää.
Toiset ovat vegaaneja myös ekologisista, terveydellisistä tai uskonnollisista syistä. Viime vuosikymmeninä veganismia on puolusteltu länsimaisen moraalifilosofian keinoin, esimerkiksi oikeusajattelun näkökulmasta, jota on tuonut esille esimerkiksi Tom Regan. Toisaalta veganismin voidaan nähdä pohjautuvan utilitarismiin, kuten esimerkiksi Peter Singer näkee. Veganismilla itsellään on vasta muutamien vuosikymmenien pituinen historia, mutta se kytkeytyy läheisesti sitä vanhempaan elämäntapaan eli kasvissyöntiin.
Yleisimmät vegaaniuden syyt > Eettiset syyt > Uskonnolliset syyt

Seitsemännen päivän adventistit ovat sitä mieltä, että lihaton ruokavalio edistää terveyttä. Yli puolet liikkeen jäsenistä ei syö lihaa ja 8 prosenttia ei syö mitään eläinperäistä. Hedelmät, viljat ja siemenet ovat keskeisessä osassa heidän ruokavaliossaan, koska ne ovat Raamatun mukaan ihmisen alkuperäistä ravintoa.
Veganismille läheisiä ajatuksia eläinten kunnioittamisesta esiintyy esimerkiksi jainalaisuuden, buddhalaisuuden sekä hindulaisuuden vaishnava-koulukunnasta polveutuvan Krishna-liikkeen opeissa.lähde?
Yleisimmät vegaaniuden syyt > Tuotantoeläinten kohtelu

Eettinen veganismi perustuu spesisismin vastustamiseen ja ajatukseen eläinten oikeuksista. Vegaanien mielestä eläinten kyky tuntea kärsimystä ja mielihyvää velvoittaa kunnioittamaan niiden elämää siinä missä ihmistenkin. Vegaanit pitävät lihan vaihtamista kananmuniin ja maitoon riittämättömänä, koska maito- ja muna-ala kohtelee eläimiä yhtä huonosti kuin liha-ala. Lehmät ja kanat elävät huonoissa olosuhteissa ja joutuvat teuraaksi  luonnottoman nuorina. Esimerkiksi lehmät teurastetaan jo viiden vuoden iässä, vaikka niiden luonnollinen elinikä olisi noin 20 vuotta. Naudanlihan tuotantoa ei voida erottaa maidontuotannosta, koska suomalainen naudanliha saadaan pääasiassa muutaman vuoden ikäisenä teurastetusta maitokarjasta. Karjan ruokkimiseksi joudutaan tuottamaan myös paljon tehotuotettua rehua.
Yleisimmät vegaaniuden syyt > Ympäristösyyt > Länsimaissa

Vuonna 2005 julkaistun yhdysvaltalaistutkimuksen mukaan Yhdysvaltojen väestön siirtyminen vegaaniruokavalioon tuottaisi vuosittain henkeä kohti noin 1 500 kiloa vähemmän ilmastoa lämmittäviä päästöjä, jolloin Yhdysvaltojen kokonaispäästöt vähenisivät kuusi prosenttia.
Ruokakulttuuria nykyistä kasvispainotteisemmaksi muuttamalla Suomessa voitaisiin pienentää ilmastopäästöjä jopa 20–40 prosenttia, koska peltoja tarvittaisiin vähemmän. Tuolloin eläinrehua ei tarvitsisi tuottaa nykyisiä määriä. Erityisen tehokasta olisi poistaa rehunviljelystä turvepeltoja, sillä vaikka niiden osuus on Suomen peltoalasta vain 11 prosenttia, ne aiheuttavat yli puolet Suomen maatalouden kasvihuonekaasupäästöistä. Kun turve hajoaa pelloilla, siitä vapautuu ilmastopäästöjä. THL:n tutkimuspäällikkö Liisa Valstan mukaan Suomessa syödään ylipäätään keskimäärin liikaa ruokaa. Nykyinen ruokajärjestelmä aiheuttaa 29 prosenttia Suomessa tuotetuista kasvihuonekaasupäästöistä, ja vuonna 2022 julkaistun selonteon mukaan päästöt ovat viime vuosina kasvaneet. Maatalousalueilla luonto on yksipuolistunut. Kasvinviljelytuoton arvosta runsaat 60 prosenttia käytetään Suomessa kotieläinten rehuksi.
Brittitutkija Joseph Pooren mukaan vegaaniseen ruokavalioon siirtyminen on todennäköisesti paras yksittäinen tapa vähentää yksilön aiheuttamaa ympäristökuormaa, koska se vähentää kasvihuonekaasujen lisäksi myös ilmakehän happamoitumista, vesistöjen rehevöitymistä, ruoantuotantoon tarvittavaa maa-alaa ja vedentarvetta. Esimerkiksi lentoliikenteen tai autoilun vähentäminen vähentävät hänen mukaansa pelkästään kasvihuonepäästöjä. Autoliikenne on toisaalta suurimpia ympäristöön päätyvän mikromuovin lähteitä.
Yleisimmät vegaaniuden syyt > Ympäristösyyt > Maailmanlaajuisesti

Vegaanisella ruoalla on usein sekaruokaa pienempi hiilijalanjälki. Kasvissyönnillä on lisäksi muitakin myönteisiä ympäristövaikutuksia, kuten se, että kasviperäisessä tuotannossa tarvitaan vähemmän viljelyalaa. Ravinnontuotantoon tarkoitettujen kasvien proteiinista 58 prosenttia ja 40 prosenttia kaloreista syötetään tuotantoeläimillelähde?, vaikka vain 37 prosenttia ihmiskunnan kuluttamasta proteiinista ja 18 prosenttia kaloreista on peräisin kotieläintuotannosta. Näiden tuotteiden valmistaminen vie kuitenkin 83 prosenttia kaikesta maanviljelyyn käytetystä pinta-alasta. Vuonna 2018 julkaistun Oxfordin yliopistossa tehdyn  tutkimuksen mukaan maailman viljelyspinta-alaa voitaisiin vähentää yli 75 prosenttia, jos liha- ja maitotuotteiden kuluttaminen loppuisi. Tästä huolimatta ihmisille riittäisi silti ravintoa. Tällaisella muutoksella olisi merkittäviä ympäristövaikutuksia, sillä liiallinen maanviljely on yksi suurimmista uhista maailman eläinlajiston moninaisuudelle. Siirtyminen kasvisruokavalioon vähentäisi muun muassa kasvihuonekaasuja, vesistöjen rehevöitymistä ja maaperän saastumista. Lisäksi liha- ja maitotuotteiden tuotanto aiheuttaa noin 60 prosenttia maatalouden kasvihuonekaasupäästöistä. Tutkimuksessa vertailtiin muun muassa herneiden ja naudanlihan ympäristövaikutuksia. Kummatkin toimivat proteiinin lähteinä, mutta naudanlihan mahdollisimman ekologinen kasvattaminen tuottaa edelleen kuusi kertaa enemmän kasvihuonekaasuja kuin herneiden viljely. Tuotantoeläimillä on kuitenkin ravinnontuotannon ohella tärkeä rooli eläinperäisen lannoitteen tarjoajana. Eläintuotannosta luopuminen johtaa siksi myös päästöjä aiheuttavan keinolannoitteiden tuotannon lisäämiseen.
Vuonna 2019 julkaistun Oxfordin yliopistossa tehdyn tutkimuksen mukaan vegaanisen ruokavalion noudattaminen auttaisi leikkaamaan ruoantuotannosta aiheutuvia kasvihuonekaasupäästöjä 70 prosentilla. Myös vähemmällä punaisen lihan kulutuksella saataisiin myönteisiä ilmastovaikutuksia aikaan etenkin länsimaissa, Itä-Aasiassa ja latinalaisessa Amerikassa.
Yleisimmät vegaaniuden syyt > Ympäristösyyt > Terveyssyyt

Jotkut noudattavat vegaaniruokavaliota, koska aikuisiällä noudatettavan vegaaniruokavalion arvioidaan vähentävän riskiä sairastua sydän- ja verisuonisairauksiin sekä useisiin syöpäsairauksiin. Tutkimusnäyttö tästä on kuitenkin heikompaa kuin maitotuotteita ja kananmunia syöviä lakto-ovovegetaareja koskeva näyttö. Tuloksia sekoittaa myös se, että vegaaniruokavalion määritelmät vaihtelevat tutkimuksesta toiseen, eikä ruokavalion noudattamisen kestoa ole aina tutkimuksissa selvitetty tarkasti.
Yleisimmät vegaaniuden syyt > Yhteiskunnalliset ja taloudelliset syyt

Tulevaisuutta ennustavat mallinnukset osoittavat, että kasvisruoan syömisen hyödyistä syntyisi merkittäviä taloudellisia säästöjä yhteiskunnille, mikäli maailmanlaajuisesti siirryttäisiin kasvispainotteiseen ruokaan. Tutkijoiden laskelmien mukaan kasvissyönti voisi aiheuttaa jopa 1 000 miljardin Yhdysvaltain dollarin säästöt vuosittain terveydenhuollossa koko maailmassa. Kasvihuonekaasupäästöjen vähenemisestä aiheutuvat säästöt sen sijaan olisivat jopa 570 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Suhteellisesti suurimmat taloudelliset hyödyt vegaanisella laajamittaisella ruokavalioon siirtymisellä saavutettaisiin teollisuusmaissa, joissa lihankulutus on muuta maailmaa suurempaa ja ylipaino yleisempää. Kasvispainotteisille ruokavalioille on vahvoja perusteita muun muassa kestävän kehityksen näkökulmasta.
Vegaani-sanan alkuperä

Sana vegaani on peräisin englannin kielestä. Alkuperäisen sanan vegan keksivät ensimmäisen vegaaniliiton perustajat Britanniassa vuonna 1944 halutessaan erottua eläinkunnan tuotteita käyttävistä kasvissyöjistä. Sana muodostettiin yhdistämällä sanan vegetarian ('kasvissyöjä') alku ja loppu. Tällä pyrittiin ilmaisemaan, että yleinen kasvissyönti jättää muun muassa maitoteollisuutta tukiessaan eläinten arvostuksen puolitiehen ja vasta veganismi vie vegetarismin aatteen loppuun asti. Tässä määritelmässä myös muun muassa hunaja suljettiin pois vegaanisesta ruokavaliosta.
Vegaaninen elämäntapa > Vegaaniseen elämäntapaan kuulumattomat tuotteet > Ruokavalio

Vegaani ei käytä ruokavaliossaan lainkaan lihaa, kalaa, munia, maitotuotteita, näiden johdannaisia tai muita eläimistä peräisin olevia tuotteita.
Vegaanille sopimattomia eli eläinperäisiä aineita sisältäviä ruokia ovat liha- ja kalaruokien lisäksi esimerkiksi monet kaupoissa myytävät makeiset, joiden valmistamisessa on käytetty esimerkiksi liivatetta tai karmiinia. Muita sopimattomia tuotteita ovat kaikki maidosta valmistetut tuotteet, kuten viilit, juustot, jogurtit, voi, jäätelö ja maitosuklaa, sekä leivonnaiset ja useimmat valmisruoat. Myös vain hieman eläinkunnan tuotteita, kuten esimerkiksi kananmunankeltuaisjauhetta tai laktoosia sisältävät tuotteet eivät kuulu vegaaniseen ruokavalioon. Sellaisia ovat muun muassa useimmat kaupoissa myytävät keksit, perunalastut, viinit ja purukumit. Vegaaniseen ruokavalioon eivät lähtökohtaisesti kuulu myöskään hyönteisperäiset aineet, kuten hunaja, mehiläisvaha tai sellakka. Toisaalta jotkin vegaanijärjestöt, kuten Vegan Action ja Vegan Outreach, jättävät kysymyksen hyönteisten ja hyönteistuotteiden syönnistä jokaisen henkilökohtaisen harkinnan varaan. Eläinperäiset tuotteet voidaan kuitenkin korvata helposti vastaavilla mutta vegaanisilla tuotteilla, joita on nykyään saatavilla kattavasti pienistäkin kaupoista.
Vegaaninen elämäntapa > Vegaaniseen elämäntapaan kuulumattomat tuotteet > Muut tuotteet

Vegaanit välttävät myös nahasta, villasta, höyhenistä, untuvasta, luista ja silkistä tehtyjen vaatteiden käyttämistä ja eläimillä testattujen tuotteiden ostamista ja käyttöä. Jotkut katsovat lähiruoan olevan ekologisempaa ja pitävät ihanteenaan lähialueveganismia eli kotimaisiin tuotteisiin perustuvaa vegaanista ruokavaliota.
Vegaaninen elämäntapa > Vegaanisen ruokavalion koostaminen

Vegaanisia valkuaisaineiden lähteitä ovat pavut, linssit, herneet, pähkinät ja vilja. Eräät lihankorvikkeet, kuten soijarouhe, sisältävät jopa enemmän proteiinia kuin liha. Vegaanin lautasmallissa kolmannes koostuu proteiininlähteestä, kolmannes hiilihydraattipitoisesta lisukkeesta ja kolmannes kasviksista.
Vegaaninen elämäntapa > Vegaanisen ruokavalion koostaminen > B12-vitamiini

Vuonna 2013 julkaistussa ravitsemustieteen pro gradu opinnäytetyössä havaittiin, että suomalaiset vegaaninaiset saavat suositusta vähemmän B12-vitamiinia.
Elintärkeiden B12-vitamiinien puute muodostaa vegaanisen ruokavalion suurimman riskitekijän, sillä niitä ei ole kasviperäisissä ruuissa. Elimistön B12-vitamiinien varastot kestävät noin 3–5 vuotta eläinkunnan tuotteista luopumisen jälkeen. Tämän jälkeen alkaa syntyä myeliinituhosta johtuvia peruuttamattomia hermovaurioita, ellei elimistön varastoja ole ylläpidetty keinotekoisen syanokobalamiini-vitamiinin tai vastaavan taikka näitä sisältävien elintarvikkeiden avulla. Hoitamaton B12-vitamiinin puute johtaa lopulta kuolemaan. Myös rintaruokinnassa olevalla vauvalla saattaa ilmetä B12-vitamiinin puutosta, jos äitikin kärsii siitä. Sikiöt ja imeväisikäiset ovat herkimpiä saamaan B12-vitamiinin puutteesta aineutuvia pysyviä vaurioitai.
B12-vitamiinia lisätään useimpiin kasvimaitoihin ja kasvipohjaisiin jogurtteihin.
Vegaaninen elämäntapa > Vegaanisen ruokavalion koostaminen > Kalsium

Kalsiumia saa monien kasvikunnan tuotteiden (soijatuotteet, palkokasvit, vihreät lehtivihannekset, siemenet, pähkinät, kaalit, kuivatut hedelmät) lisäksi kalsiumrikastetuista kasvimaidoista ja mehuista. Näissä juomissa on yleensä yhtä paljon kalsiumia kuin lehmänmaidossa (120 mg / 100 ml) eli noin kolme lasillista vastaa päivittäistä tarvetta.
Vegaaninen elämäntapa > Vegaanisen ruokavalion koostaminen > Proteiinit

Kasviproteiinin tarve on jopa puolta suurempi elänproteiiniin verrattuna, koska monet viljat ja palkokasvit sisältävät proteiinin ja aminohappojen sulavuutta heikentäviä antiravinteita kuten trypsiini-inhibiittorit, fytaatit ja tanniinit.  Lisäksi kasvikunnan tuotteista vain soijapavuissa, kvinoassa, amarantissa, tattarissa ja spiruliinassa katsotaan olevan niin paljon välttämättömiä aminohappoja, että ne lasketaan kokonaisiksi proteiinin lähteiksi. Myös perunan proteiini sisältää kaikkia ihmisen tarvitsemia välttämättömiä aminohappoja, mutta sen tryptofaani-, metioniini- ja histidiinipitoisuus eivät ole kuitenkaan optimaalisia.
Muista kuin soijapavuista puuttuvat kokonaan aminohapot metioniini ja tryptofaani, minkä vuoksi on tärkeää syödä saman vuorokauden aikana riittävästi leipäviljaa, riisiä, maissia tai muunlaista viljaa sisältävää ruokaa.
Eräissä eurooppalaisissa tutkimuksissa on havaittu, että vegaanit saavat vain noin 10 prosenttia kokonaisenergiastaan proteiinista.
Vegaaninen elämäntapa > Vegaanisen ruokavalion koostaminen > Rasvahapot

Vegaaniruoka sisältää vain marginaalisesti pitkäketjuisia omega 3 -sarjan rasvahappoja. Vegaanista ruokavaliota noudattavan täytyykin huolehtia riittävästä omega-3-rasvahappojen saannista. Rypsiöljy ja monet muut kasvirasvat sisältävät  alfalinoleenihappoa, josta elimistö kykenee valmistamaan eikosapentaeenihappoa (EPA), joka on ihmiselle välttämätön biologisesti aktiivinen omega 3 -rasvahappo. Ongelmaksi saattaa kuitenkin muodostua se, ettei kaikkien elimistö kykenee valmistamaan alfalinoleenihaposta dokosaheksaeenihappoa (DHA). Kasviperäisessä ruoassa ei ole myöskään klupanodonihappo DPA:ta, jolla on todettu olevan sydän- ja verisuonisairauksia estävää vaikutusta.
Vegaaninen elämäntapa > Vegaanisen ruokavalion koostaminen > Kreatiini, karnosiini ja tauriini

Lihaa syömättömien urheilijoiden kreatiini- ja karnosiini- ja tauriinitasot ovat sekaruokailijoita alhaisempia, minkä vuoksi vegaaniurheilijoiden kannattaa ehkä täydentää ravintoaan kreatiini-  ja beeta-alaniinilisillä. Kreatiinilisän käyttö suurentaa lihasmassaa, tyypin II lihassolujen kokoa, voimaa ja lihaskestävyyttä, anaerobista tehontuottoa ja joidenkin tutkimusten perustella jopa aivotoimintaa, kuten muistia ja älykkyyttä. Kreatiinilisä vaikuttaa näin sekä kaikkiruokaisilla että vegaaniruokavaliota noudattavilla. Kreatiinin tankkaus suurentaa eniten niiden henkilöiden kreatiinivarastoja, joilla alkuperäinen kreatiinitaso on matalin.
Vegaaninen elämäntapa > Vegaanisen ruokavalion koostaminen > Kuitu

Palkokasveista saa proteiinin lisäksi myös kuituja. Kuitu on hyväksi suoliston mikrobeille, mikä vähentää kehon tulehdusriskiä.