stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vuosaaren metroasema
Kritiikki

Heti avautuessaan asema sai näkövammaisilta matkustajilta kritiikkiä siitä, että sen lasisesta arkkitehtuurista johtuva liiallinen kirkkaus tekee asemalla liikkumisesta vaikeaa. Aseman piirtänyt arkkitehti Esa Piironen kertoi olleensa tekemisissä näkövammaisten ihmisten kanssa muun muassa opasteiden suunnittelussa, ja totesi ”Asema on tehty 99 prosentille ihmisistä. Ei sen yhden prosentin ehdoilla”.
Helsingin Sanomat kuvaili aseman valmistumisen aikoihin sitä kasvihuoneen näköiseksi ja kuumuuteensa vuoksi ”rakennus ei vain näytä vaan myös tuntuu kasvihuoneelta”. Aseman projektipäällikkö Erkki Nurmi totesi, ettei asemahallissa ole tarkoitus oleskella pitkään, joten ”kuumuudesta ei tarvitse kärsiä kauan”.
Metroaseman laituri on talvisin usein liukas, sillä seininä olevien verkkojen läpi tuiskuttaa tuulisina sadepäivinä lunta. Laiturin pinnan sileä lattialaatoitus vielä pahentaa tilannetta ja lopputuloksena on peilijää. Metroasemien kiinteistöhuolto on torjunut liukkautta sulatusnesteellä ja hiekalla asiakkaiden valitettua ongelmista.
Vaihtoyhteydet

Vuosaaren metroasemalta ajetaan bussien liityntälinjoja Kallvikintielle, Porslahdentielle, Vuosaaren satamaan, Aurinkolahteen ja Meri-Rastilaan. Lisäksi asemalta on yhteydet runkolinjalla 560 Mellunmäkeen, Kontulaan, Malmille, Paloheinän ulkoilualueelle sekä Myyrmäkeen.
Kuvia

Asemarakennus ulkopuolelta. Taustalla Vuosaaren tornitaloja.
Läntinen sisäänkäynti Ulappasillalta.
Läntisellä puolella on yhdet liukuportaat.
Itäinen sisäänkäynti.
Itäinen ylätasanne.
Vilkkaammalla itäpuolella on kahdet liukuportaat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vuosaaren metroasema Wikimedia Commonsissa
| Pohjoiseen/Länteen |  |  |  | Etelään/Itään |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Rastila ▷ Kivenlahti |  |  M1 päätepiste |  |  |
muokkaa wikidataa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Pysäkki |   | Reittikatu | Vaihtoyhteydet |
| Raappavuorentie |  | Raappavuorentie | 30 520 530 |
| Iskostie |  | Rajatorpantie | 30 520 530 |
| Myyrmäen asema |  | Jönsaksentie | I P 30 300 520 530 |
| Ojahaantie |  | Vaskivuorentie | 30 400 |
| Vaskivuori |  | Vaskivuorentie | 30 400 |
| Silvola |  | Vaskivuorentie |  |
| Taidemaalarinkatu |  | Kuninkaantammenkierto |  |
| Kuninkaantammenaukio |  | Kuninkaantammenkierto |  |
|  |  | Paloheinäntunneli |  |
| Paloheinän maja |  | Kuusmiehentie |  |
| Sysiniitty |  | Kuusmiehentie |  |
| Torpparinmäentie |  | Kuusmiehentie |  |
| Yhdyskunnantie |  | Vanha Tuusulantie | 600 |
| Tapaninkyläntie |  | Vanha Tuusulantie |  |
| Santerlantie |  | Kirkonkyläntie |  |
| Vanha Tapanilantie |  | Kirkonkyläntie |  |
| Malmin sairaala |  | Kirkonkyläntie |  |
| Malmin asema |  | Kirkonkyläntie | I P K T |
| Ala-Malmi |  | Latokartanontie |  |
| Vanha Helsingintie |  | Vanha Helsingintie |  |
| Kivikontie |  | Kehä I |  |
| Kurkimäki |  | Kehä I |  |
| Sirrikuja |  | Kontulantie |  |
| Kontula (M) |  | Kontulantie | M2 |
| Tanhuantie |  | Kontulantie |  |
| Mellunmäki (M) |  | Mellunmäentie | M2 570 |
| Pyhätunturintie |  | Mellunmäentie |  |
| Fallbacka |  | Itäväylä |  |
| Mustalahdentie |  | Kallvikintie |  |
| Merikorttitie |  | Kallvikintie |  |
| Koukkusaarentie |  | Kallvikintie |  |
| Lokitie |  | Vuosaarentie (itään)/Kallvikintie (länteen) |  |
| Vuosaari (M) |  | Valkopaadentie | M1 |
| Iiluodontie |  | Leikosaarentie |  |
| Vedenottamontie |  | Leikosaarentie |  |
| Kalvikinniemi |  | Leikosaarentie |  |
| Halkaisijantie |  | Meri-Rastilan tie |  |
| Harbonkatu |  | Meri-Rastilan tie |  |
| Ramsinniementie |  | Meri-Rastilan tie |  |
| Fokkatori |  | Meri-Rastilan tie |  |
| Rastila (M) |  | Karavaanisilta | M1 |
Vuosaaren metroasemalla oli vuosina 2010–2015 kokeilussa laituriovet.
Théâtre du Grand Guignol

Grand Guignol koko nimeltään Le Théâtre du Grand-Guignol oli teatteri Pigallen alueella Pariisissa. Se keskittyi kauhuesityksiin, ja se oli toiminnassa vuodet 1897–1962. Sitä käytetään myös usein kuvaamaan kaikenlaista graafista kauhuviihdettä William Shakespearen teoksesta Titus Andronicus splatter-elokuviin.
Historia

Grand Guignol sai alkunsa 1897, kun ranskalainen näytelmäkirjailija Oscar Méténier osti teatterin Pariisin Pigallen alueelta. Grand Guignol oli Pariisin pienin teatteri, ja siellä esitettiin Méténier'n kiistanalaisia naturalistisia näytelmiä. Méténier'n näytelmät olivat usein sensuurin kohteina, sillä hän uskalsi esittää lavalla sellaisia asioita, joita aiemmin ei ole teatterissa nähty. Méténier'n Mademoiselle Fifi, joka perustui Guy de Maupassantin teokseen, oli Grand Guignolin ensimmäisiä näytelmiä. Siinä esiintyi prostituoitu ensimmäistä kertaa, ja poliisi lopetti näytelmän esittämisen hetkellisesti.
Max Maureystä tuli teatterinjohtaja vuonna 1898. Hänen ohjauksessaan Grand Guignolista tuli kauhuteatteri. Maurey keksi myös näytelmäkirjailija André de Lorden, joka kirjoitti monia teoksiaan yhteistyössä psykologi Alfred Binet'n kanssa. Monet näytelmät käsittelivätkin mielisairaita ihmisiä. Esimerkiksi de Lorden L'Homme de la Nuit -teoksessa ("Yön mies") pääosassa oli nekrofiili. Monet de Lordenkin näytelmistä kärsivät sensuurista, ja Englannissa kahden hänen näytelmänsä esitykset kiellettiin kokonaan.
Maureyn jälkeen teatterin johtoon valittiin Camille Choisy, joka oli sen johdossa vuodet 1914–1930. Hänen kaudellaan Grand Guignoliin tuotiin myös erikoistehosteita, kuten valaistusta ja ääntä. Choisy palkkasi vuonna 1917 näyttelijä Paula Maxan, joka tunnettiin pian "maailman salamurhatuimpana naisena". Hän esitti lavalla usein hahmoa, jota kidutettiin monilla eri tavoilla. Choisyn jälkeen johtajaksi tullut Jack Jouvin ohjasi teatteria kauhusta psykologiseen draamaan. Grand Guignolin kukoistuskausi alkoi olla ohi, ja viimeistään toinen maailmansota johti teatterin hiipumiseen. Sodan jälkeen katsojamäärät pienenivät. Grand Guignolin viimeinen johtaja Charles Nonon sanoi vuonna 1962 teatterin sulkemisen jälkeen, että aiemmin kaikki uskoivat lavalla tapahtuvan pelkästään mielikuvituksellisia asioita, mutta sota näytti, että todellisuus voi olla kauheampikin.
Aiheesta muualla

Grand Guignol Online (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Grand Guignolin perustaja Oscar Méténier.
Tom Mboya

Mboya (vas.) vierailulla Israelissa 1962.
Thomas Joseph ”Tom” Mboya (15. elokuuta 1930 – 5. heinäkuuta 1969) oli kenialainen poliitikko. Hän toimi pääneuvottelijana Kenian itsenäistymisessä Britanniasta ja oli mukana perustamassa Nairobi People's Congress Party -puoluetta sekä Kenian afrikkalaista kansallisliittoa (KANU). 1960-luvun lopulla hän toimi Kenian suunnittelu- ja kehitysministerinä. Hän joutui salamurhan uhriksi heinäkuussa 1969 Nairobissa.
Katolisen koulun käytyään Mboya opiskeli Oxfordin yliopistossa ja toimi sitten kotimaassaan terveydenhuollon tarkastajana. Hänet valittiin Jomo Kenyattan afrikkalaisen liiton (KAU) rahastonhoitajaksi vähän ennen poliittisten järjestöjen kieltämistä 1953. Mboya toimi sitten ammattiyhdistysliikkeen piirissä ja kiersi maailmaa laajoilla opintomatkoilla. Hänet valittiin vuonna 1960 perustetun KANU:n ensimmäiseksi pääsihteeriksi ja johdatti puolueen vaalivoittoon 1961. Vuonna 1963 puolue voitti vankilasta vapautuneen Kenyattan johdolla valtaosan parlamenttipaikoista. Itsehallinnon saaneen Kenian pääministeriksi nousi Kenyatta ja oikeusministeriksi Mboya.
Mboyan salamurhasta epäiltiin Jomo Kenyattaa, koska hän olisi kokenut Mboyan kilpailijakseen presidentin tehtävässä. Yhdysvaltain 44. presidentin Barack Obaman kenialainen isä Barack Obama vanhempi oli Mboyan heimoveli ja ystävä. Hän todisti Mboyan murhaoikeudenkäynnissä ja uskoi joutuneensa itse sen jälkeen tappoyrityksen uhriksi.
Käännös suomeksi
Terttu Savola

| Terttu Savola |
| --- | --- |
 Savola puhumassa Espoonlahdessa toukokuussa 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. kesäkuuta 1941 (ikä 83) Vimpeli
Poliitikko
Puolue:  Köyhien Asialla
Terttu Savola (o.s. Rankila, s. 22. kesäkuuta 1941 Vimpeli) on suomalainen poliitikko. Hän oli Köyhien Asialla -puolueen puheenjohtaja ja Espoon kaupunginvaltuutettu 2008–2012 sekä Suomen YK-liiton ihmisoikeus- ja lastenoikeuslähettiläs, Suomen Pakolaisavun luennoitsija ja Espoon käräjäoikeuden lautamies.
Elämä

Savola kuului 1990-luvun alkupuolella Suomen kristillisen liiton puoluehallitukseen ja hän toimi SKL:n Naisten puheenjohtajana. Marraskuussa 1995 Savola osallistui Perussuomalaisten perustavaan kokoukseen, jossa hänet valittiin puolueen varapuheenjohtajaksi. Savola erosi kristillisten hallituksesta vasta valintansa jälkeen. Kesäkuun 1997 puoluekokouksessa Savola putosi varapuheenjohtajan paikalta. Hän jäi kuitenkin puoluehallitukseen. Alkuvuonna 1998 Savola erosi puolueesta ja liittyi Remonttiryhmään. Lokakuussa 1998 Savola valittiin johtamaan puolueen naisjärjestö Naisremmiä. Savola erotettiin Remonttiryhmästä keväällä 1999, kun hän kritisoi puheenjohtaja Risto Kuismaa itsevaltaisuudesta.
Savola nousi Espoon kaupunginvaltuustoon vaaleissa 2008 ja Köyhien Asialla -puolue sai siten historiansa ensimmäisen valtuutetun. Paikka tuli perussuomalaisten kanssa solmitun vaaliliiton ansiosta. Timo Soinin suuri suosio vei valtuustoon myös 176 ääntä keränneen Savolan. Savola putosi kuitenkin valtuustosta vuoden 2012 vaaleissa.
Savola pyrki Euroopan parlamentin jäseneksi vaaleissa 1996 (839 ääntä), 2004 (1 352 ääntä) ja 2009 (385 ääntä). Vuoden 1994 presidentinvaalissa Savola tuki RKP:n Elisabeth Rehniä, ja vaaleissa 2006 kokoomuksen Sauli Niinistöä.
Poliisi otti Savolan kiinni vuoden 2011 eduskuntavaalien vaalipäivänä, kun hän pyrki YLE:n, MTV3:n ja STT:n eduskuntapuolueiden puheenjohtajille järjestämään haastattelutilaisuuteen. Helsingin Sanomien pääkirjoituksessa kiinniottoa paheksuttiin ja verrattiin Valko-Venäjän vaalitapahtumiin.
Terttu Savola aikoi pyrkiä presidenttiehdokkaaksi vuoden 2012 vaaleissa, mutta puolue ei ehtinyt kerätä riittävästi kannattajakortteja määräaikaan mennessä.
Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Savola oli ehdolla Paavo Väyrysen perustaman Seitsemän tähden liikkeen ehdokkaana Uudenmaan vaalipiirissä. Alustavan vaalituloksen mukaan hän keräsi yhteensä 39 ääntä, eikä tullut valituksi.
Savola on Helsingin eteläpohjalaisten julkaiseman Plari-lehden päätoimittaja. Hän on myös entinen malli.
Uuden Suomen blogissaan 28.11.2014 Savola kirjoittaa sukupuolineutraalista avioliitosta ja arkkipiispa Kari Mäkisestä: "Meillä on arkkipiispaksi luikerellut henkilö, joka listojen mukaan kuuluu vapaamuurarijärjestöön, jonka jäsenet palvelevat jumalanaan Luciferia eli perkelettä. Ei siis ihme, että hän innokkaasti kannattaa kaikenlaisia perkeleen töitä, kuten oli tämäkin avioliittolakiäänestys." Kirjoituksen lopuksi Savola kehottaa erottamaan arkkipiispan.
Tom Major-Ball

Tom Major-Ball (syntyjään Abraham Thomas Ball, 18. toukokuuta 1879 Bloxwich, Staffordshire – 27. maaliskuuta 1962) oli brittiläinen music hall -koomikko ja trapetsitaiteilija. Toimittaja Bruce Anderson on kuvannut häntä ”yhdeksi vuosisadan kiehtovimmista hahmoista”. Vuonna 1906 Major-Ball perusti tulevan vaimonsa Kitty Grantin kanssa Variety Artistes’ Federation -liiton.
Major-Ball sai toisen vaimonsa, tanssija Gwendolyn ”Gwen” Minny Coatesin kanssa neljä lasta. Heistä John Major on Britannian entinen pääministeri.
Tamannaah Bhatia

| Tamannaah Bhatia |
| --- | --- |
 Tamannaah Bhatia vuonna 2024.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Tamanna Bhatia
Syntynyt: 21. joulukuuta 1989 (ikä 34) Bombay, Maharashtra, Intia
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2005–
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Tamannaah Bhatia ( ääntäminen (ohje); s. 21. joulukuuta 1989 Bombay, Maharashtra, Intia) on intialainen näyttelijä. Bhatian ensimmäinen elokuva oli vuonna 2005 ensi-iltansa saanut Chand Sa Roshan Chehra. Se oli hindinkielinen, mutta sittemmin näyttelijä on esiintynyt pääasiassa tamilin- ja telugunkielisissä elokuvissa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tamannaah Bhatia Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tamannaah Bhatia Allmoviessa (englanniksi)
Tervaniemen työväentalo

| Tervaniemen työväentalo |
| --- | --- |
 Tervaniemen työväentalo tammikuussa 2018.
Osoite:  Pohjantie 159
Sijainti:  Kangasala, Kuhmalahti
Koordinaatit:  61°29′04″N, 24°40′39″E
Valmistumisvuosi:  1931
Suunnittelija:  T. Alanen
Rakennuttaja:  Tervaniemen työväenyhdistys ry
Omistaja:  Kangasalan kk:n yhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  hirsi, lauta
Kerrosala:  301 m²
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tervaniemen työväentalo on Kangasalan Kuhmalahdella sijaitseva työväentalo.
Tervaniemen työväentalolla on merkittävää rakennushistoriallista, sosiaalihistoriallista ja maisemallista arvoa, ja se on osa kulttuurihistoriallisesti arvokasta aluekokonaisuutta. Työväentalo on edelleen aktiivisessa käytössä, ja sen omistaa Kuhmalahden Sosialidemokraattinen yhdistys ry.
Historia

Tervaniemen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905. Seuraavana vuonna valmistui oma työväentalo vuokratontille. Jäsenmäärän kasvaessa talo kävi pieneksi, ja yhdistys alkoi suunnitella uutta taloa. Hanke kuitenkin lykkääntyi varojen puutteessa. Rakentamaan päästiin yhdeksän vuotta myöhemmin keväällä 1931. Vanhan talon hirret hyödynnettiin uuden talon rakentamisessa. Seinähirret tehtiin talkoilla, mutta talon pystytyksen suoritti urakoitsija. Uuden talon vihkiäisiä vietettiin 20. syyskuuta 1931. Talon oli suunnitellut työväenyhdistyksen jäsen T. Alanen. Uusi juhlasali oli kooltaan 9 x 13 metriä. Juhlasalin lisäksi talossa oli avara ravintola, keittiö, vahtimestarin asunto ja eteinen vaatesäilytystiloineen. Ullakolla oli vielä tilaa kokoushuoneille.
Yhdistyksen näyttämötoiminta oli vilkasta ja yhdistys toimi aktiivisesti lukuun ottamatta sotavuosia. 1980-luvun alussa nuorison muuttaessa pois paikkakunnalta toiminta hiljeni ja talo listattiin uhanalaisten työväentalojen joukkoon. Talolla järjestettiin edelleen kokouksia, nuorisotoimintaa ja tansseja.
Arkkitehtuuri

Rakennus kunnostettiin talkoovoimin vuonna 2013. Julkisivut ovat vuoraamatonta hirttä lukuun ottamatta eteläisen seinän osittaista vaakavuorausta. Kuusiruutuiset ikkunat on lasitettu vanhalla ikkunalasilla. Sali on talon pohjoispäädyssä, ja eteläosassa sijaitsee keittiö aputiloineen. Sisäänkäyntiä suojaa avokuisti. Hyvin säilyneessä pihapiirissä on puinen talousrakennus, jossa sijaitsevat mm. käymälät. Rakennus on säilyttänyt rakentamisaikakautensa tyypilliset piirteet, ja kunnostaminen on tehty alkuperäistä kunnioittaen.
Terttu Soinvirta

Näyttelijä Terttu Soinvirta vuonna 1964.
Näyttelijät Eila Pehkonen (vas.) ja Terttu Soinvirta kuunnelmastudiossa vuonna 1964.
Marja Terttu Soinvirta (oik. Rantanen; 21. joulukuuta 1921 Leppävirta – 4. toukokuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän esiintyi useissa Radioteatterin kuunnelmissa ja kuului muun muassa Kantolan perhe -sarjan ensimmäiseen näyttelijäjoukkoon.
Elokuvarooleja

Menneisyyden varjo (1946), Sirkka Bergroth
Hormoonit valloillaan (1948), 2. konttorityttö
Senni ja Savon sulttaani (1953), talousapulainen Senni Kemppainen
Virtaset ja Lahtiset (1959), Linda Virtanen
Aiheesta muualla

Muodonmuutos. Terttu Soinvirta Gregor Samsan äidin roolissa. Radioteatteri Kuuntelijan toiveuusinta vuodelta 1972. Yle Areena.
Taare Zameen Par

| Taare Zameen Par |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Aamir Khan
Käsikirjoittaja:  Amole Gupte
Tuottaja:  Aamir Khan
Säveltäjä:  Shankar-Ehsaan-Loy
Kuvaaja:  Setu
Leikkaaja:  Deepa Bhatia
Pääosat:  Darsheel Safary Aamir Khan
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Intia
Tuotantoyhtiö:  Aamir Khan Productions
Levittäjä:  Rai Netflix
Ensi-ilta:  21. joulukuuta 2007
Kesto:  164 min
Alkuperäiskieli:  hindi
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Taare Zameen Par (suom. ”Tähdet maan päällä”) on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen draamaelokuva, jonka on ohjannut ja tuottanut Aamir Khan. Elokuvassa seurataan 8-vuotiaan dysleksisen lapsen Ishaanin elämää ja mielikuvitusta. Vaikka hän menestyy taiteessa, hänen huono akateeminen suorituskykynsä saa hänen vanhempansa lähettämään hänet sisäoppilaitokseen. Ishaanin uusi taideopettaja epäilee hänen olevansa lukihäiriöinen ja auttaa häntä voittamaan lukihäiriön. Darsheel Safary näyttelee 8-vuotiasta Ishaania ja Aamir Khan näyttelee hänen taiteenopettajaansa.
Elokuva voitti useita palkintoja, mukaan lukien kolme National Film Awards -palkintoa ja viisi Filmfare Awards -palkintoa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Darsheel Safary  | … |  Ishaan ”Inu” Awasthi   |
|  Veer Mohan  | … |  pieni Ishaan Awasthi   |
|  Aamir Khan  | … |  Ram Shankar Nikumbh   |
|  Tanay Chheda  | … |  Rajan Damodran   |
|  Sachet Engineer  | … |  Yohaan ”Dada” Awasthi   |
|  Aniket Engineer  | … |  nuori Yohaan Awasthi   |
|  Tisca Chopra  | … |  Maya Awasthi   |
|  Vipin Sharma  | … |  Nandkishore Awasthi   |
|  Girija Oak  | … |  Jabeen   |
|  Bugs Bhargava  | … |  Sen Sir   |
|  Shankar Sachdev  | … |  Tiwari Sir   |
|  M. K. Raina  | … |  New Era High Schoolin rehtori   |
|  Sonali Sachdev  | … |  Irene   |
|  Meghna Malik  | … |  Victoria   |
Soundtrack

Kaikki sävellykset Shankar-Ehsaan-Loy.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Laulaja(t) | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | ”Taare Zameen Par” | Shankar Mahadevan, Dominique Cerejo, Vivienne Pocha | 7.08 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | ”Kholo Kholo” | Raman Mahadevan | 5.01 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | ”Bum Bum Bole” | Shaan, Aamir Khan, Armaan Malik | 5.32 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | ”Maa” | Shankar Mahadevan | 5.14 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | ”Bheja Kum” | Raman Mahadevan, Bugs Bhargava, Shankar Sachdev, Roaj Gopal Iyer, Ravi Khanwiker, Loy Mendonsa, Amole Gupte, Kiran Rao, Aamir Khan, Ram Madhavni, Haji Springer | 2.07 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | ”Jame Raho” | Vishal Dadlani | 2.59 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | ”Mera Jahan” | Adnan Sami, Auriel Cordo, Ananya Wadkar | 6.32 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | ”Ishaan’s Theme” | Shankar-Ehsaan-Loy | 4.13 |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  | 38.45 |  |  |  |  |  |  |
Vastaanotto

Box Office India julisti Taare Zameen Parin ”superhitiksi”.
Aiheesta muualla

Taare Zameen Par Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Taare Zameen Par AllMoviessa. (englanniksi)
Thérésa Tallien

| Thérésa Tallien> esp. Juana-Maria-Ignacia-Teresa |
| --- | --- |
 Thérésa Tallien, Jean-Bernard Duvivier’n maalaama muotokuva noin vuodelta 1806.
Henkilötiedot
Muut nimet:  Jeanne-Marie-Ignace-Thérésa Tallien o.s. Cabarrus,   myöh. markiisitar de Fontenay,   kreivitär de Riquet-Caraman,   ruhtinatar Chimay
Syntynyt: 31. heinäkuuta 1773 Carabanchel, Espanja
Kuollut: 15. tammikuuta 1835 (61 vuotta) Chimay, Belgia
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  aatelisnainen ja seurapiirivaikuttaja
Jeanne-Marie-Ignace-Thérésa Tallien eli madame Tallien (esp. Juana-Maria-Ignacia-Teresa, o.s. Cabarrus, myöh. markiisitar de Fontenay, kreivitär de Riquet-Caraman, ruhtinatar Chimay; 31. heinäkuuta 1773 Carabanchel, Espanja – 15. tammikuuta 1835 Chimay, Belgia) oli ranskalainen aatelisnainen ja seurapiirivaikuttaja, joka saavutti Ranskan vallankumouksen vuosina huomattavan vaikutusvallan erityisesti toisen aviomiehensä Jean-Lambert Tallienin kautta. Thérésa Tallien oli naimisissa kolmesti ja hänellä oli useita merkittäviä rakastajia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Thérésa Tallien Wikimedia Commonsissa
Timothy Findley

Timothy Irving Frederick Findley (30. lokakuuta 1930 Toronto – 20. kesäkuuta 2002) oli kanadalainen kirjailija. Findley opiskeli tanssia ja näyttelemistä. Hän oli näyttelijänä 15 vuotta, kunnes ryhtyi päätoimiseksi kirjailijaksi vuonna 1962. Findleyn läpimurtoteos oli romaani Sota (1977).
Timothy Findleylle myönnettiin kahdesti kanadalainen kirjallisuuspalkinto Governor Generals Award. Rikoskirjallisuuden Edgar-palkinnon hän sai kirjasta Valheen kerrokset (1988).
Suomennetut teokset

Sota (1977, suom. 1980)
Viimeiset sanat (1981, suom. 1987)
Suuri tulva (1984, suom. 1986)
Valheen kerrokset (1988, suom. 1988)
Pianomiehen tytär (1996, suom. 1998)
Ikuisen hämärän vaeltaja (1999, suom. 2000)
Alaston enkeli (2001, suom. 2002)
Aiheesta muualla

Jari Lybeck: Brittiläinen taikavuori[vanhentunut linkki]. Turun sanomat 20.12.2000.
The Darktown Strutters’ Ball

Nuottijulkaisun kansilehti vuodelta 1917.
”The Darktown Strutters’ Ball” on Shelton Brooksin säveltämä ja sanoittama yhdysvaltalainen musiikkikappale vuodelta 1917. Sen teki tunnetuksi Original Dixieland Jass Band, jonka levytys toukokuulta 1917 on yksi ensimmäisistä julkaistuista jazznauhoituksista. Kappaleen ovat levyttäneet myös muun muassa Trump Davidson, Jimmy Dorsey, Benny Goodman, Ella Fitzgerald sekä The Beach Boys.
Kappaleen nimestä on useita muunnelmia, kuten ”At the Darktown Strutters’ Ball”, ”Darktown Strutters’ Ball” ja pelkkä ”Strutters’ Ball”.
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta The Darktown Strutters’ Ball on Wikiaineistossa (englanniksi)
Alan Kurtz: Original Dixieland Jazz Band: The Darktown Strutters’ Ball Jazz.com. Arkistoitu 4.9.2009. Viitattu 12.10.2010. (englanniksi)
Tom Malmquist

Tom Malmquist
Tom Malmquist (s. 23. maaliskuuta 1978) on ruotsalainen runoilija ja prosaisti. Hänen esikoisromaaninsa Joka hetki olemme yhä elossa herätti paljon huomiota. Se kertoo siitä kuinka hänen vaimonsa kuoli synnytyksen jälkeen leukemian ja miten hän selvisi siitä. Kirja oli Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkintoehdokas.
Suomennetut teokset

Joka hetki olemme yhä elossa (I varje ögönblick är vi fortfarande vid liv), suomentanut Outi Menna. Helsinki : S&S, 2017
That’s the Way It Is

| ”That’s the Way It Is” Céline Dion |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: All the Way...A Decade of Song
 Julkaistu: 1. marraskuuta 1999
 Formaatti: CD single, 12" single
 Tuottaja(t): Max Martin, Kristian Lundin
 Tyylilaji: Pop, dancepop
 Kesto: 04.01
 Levy-yhtiö: Columbia Epic
Céline Dionin muut singlet
| ”Dans un autre monde” 1999 | ”That’s the Way It Is” 1999 | ”Then You Look at Me” 1999 |
That’s the Way It Is on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Céline Dionin kappale hänen All the Way...A Decade of Song. Sen julkaisivat Columbia ja Epic Records 1. marraskuuta 1999. Kappaleelle on tehty myös Liz Friedlanderin ohjaama musiikkivideo. Video kuvattiin Los Angelesissä, Kaliforniassa ja sen kuvaukset saatiin päätökseen 17. lokakuuta 1999. Videon ensiesitys oli VH1-kanavalla 8. marraskuuta 1999. Se oli ehdokkaana MuchMusic Video Awardissa. Video on mukana myös Dionin All the Way... A Decade of Song & Video-levyllä.
Käännös suomeksi
Tallipihan bilehileet

| Tallipihan bilehileet> Barnyard |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Steve Oedekerk
Käsikirjoittaja:  Steve Oedekerk
Tuottaja:  Steve Oedederk Paul Marshall
Säveltäjä:  John Debney
Leikkaaja:  Billy Weber Paul D. Calder (käännä suomeksi)
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  O Entertainment
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix Nickelodeon Movies
Ensi-ilta:   4. elokuuta 2006  19. tammikuuta 2007 (Suomi) 
Kesto:  90 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tallipihan bilehileet (Barnyard; myös Barnyard: The Original Party Animals) on vuonna 2006 julkaistu tietokoneanimoitu perhe- ja komediaelokuva. Elokuvan ovat tuottaneet Nickelodeon Movies ja Paramount Pictures. Se sai ensi-iltansa 4. elokuuta 2006. Elokuvan on ohjannut Steve Oedekerk, joka myös käsikirjoitti elokuvan. Elokuvan alkuperäisiä ääninäyttelijöitä ovat Kevin James, Courteney Cox, Sam Elliott, Danny Glover, Andie MacDowell ja Wanda Sykes.
Elokuva on toinen Nickelodeonin elokuva, joka perustuu televisiosarjaan. Ensimmäinen on Roni Neutroni – neropatti.
Ääninäyttelijät > Alkuperäiset ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Kevin James  | … |  Otis-lehmä   |
|  Courteney Cox  | … |  Daisy-lehmä   |
|  Sam Elliott  | … |  Ben-lehmä   |
|  Danny Glover  | … |  Miles-muuli   |
|  Wanda Sykes  | … |  Bessy-lehmä   |
|  Andie MacDowell  | … |  Etta-kana   |
|  David Koechner  | … |  Dag-kojootti   |