stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Turun kaupunginkirjasto
Historia > Kirjastotoiminta laajenee ja nykyaikaistuu (1913–1970)

Turussakin ryhdyttiin 1910-luvulla kehittämään kirjastotoimintaa radikaalisti uuteen suuntaan amerikkalaisen kirjastoaatteen innoittamana. Turun kaupunginkirjaston kirjastonhoitaja Einar Holmberg toi Englannin ja Yhdysvaltain matkoiltaan Suomeen kansainvälisiä oppeja, joita ryhdyttiin pian toteuttamaan myös käytännössä. Suurin osa Turun kaupunginkirjaston muutostöistä valmistui vuonna 1914. Turun kaupunginkirjastossa otettiin käyttöön avohyllyt, kaikille vapaat kotilainat, lastenosasto, pitkät aukioloajat sekä nykyisenkaltainen luokitus- ja luettelointijärjestelmä. Aikaisemmin erilliset ensimmäisen kerroksen naisten ja miesten lukusalit yhdistettiin, ja sanomalehdet kiinnitettiin amerikkalaiseen tapaan telineisiin, joista niitä luettiin seisaaltaan. Linnankadun sivuovi suljettiin pysyvästi, minkä jälkeen kaikki asiakkaat kulkivat kirjastoon pääovesta. Kirjaston käyttösääntöjä myös uudistettiin niin, että lainaamisesta tuli täysin maksutonta ja kaikilla turkulaisilla oli vastedes lainausoikeus. Tämä tarkoitti kirjaston kehittymistä vielä selkeämmin kohti yleistä kansalaiskirjastoa, sillä vuosikymmenen aikana asiakkaiden ja lainojen määrät lähtivät nousuun. Ensimmäinen maailmansota ja sisällissota kuitenkin vaikeuttivat kirjaston toimintaa, ja vuonna 1919 kirjastonhoitajana aloittanut Volter Kilpi huomasikin kirjaston olevan alennustilassa. Kilven aikana kaupunginkirjaston toiminta alkoi jälleen elpyä, mutta hän siirtyi vain muutaman vuoden jälkeen töihin Turun yliopiston kirjastoon.
Asiakasneuvonnassa Turun kaupunginkirjasto oli edelläkävijä Suomessa: kirjastoon perustettiin Tukholman kirjaston mallin mukaan vuonna 1933 "erikoinen pöytä neuvontaa varten". Vanhassa kansankirjastossa oli toiminut lehtilukusali jo vuodesta 1878 lähtien, mutta 1900-luvun aikana lehtitoimintaa kehitettiin ja laajennettiin aktiivisesti. Jo vuonna 1907 perustettiin lehtiä varten sivulukusali Sofiankadun varrelle, ja myöhemmin lehtilukusaleja perustettiin lisää ympäri kaupunkia. Parhaimmillaan Turussa oli neljä eri lehtilukusalia. Myös lasten kirjastopalveluja kehitettiin ahkerasti. Lapsilla oli ollut jo kansankirjaston puolella oma lukusalinsa vuodesta 1903 lähtien, mutta sen osoittauduttua riittämättömäksi lapset saivat vuoden 1914 muutosten yhteydessä täysin oman osastonsa. Lapset ja nuoret ovat olleet alusta saakka ahkeria kirjaston käyttäjiä.
Turun kirjastoverkko alkoi laajeta toisen maailmansodan jälkeen. Kaupungin ensimmäinen lähikirjasto muodostui jo vuonna 1939, kun alueliitoksen yhteydessä Kaarinan entisestä kunnankirjastosta tuli Nummen lainausasema. Kirjastoverkko laajeni vähitellen, kun lähikirjastoja perustettiin eri puolille kaupunkia. Turku sai myös Suomen ensimmäisen kirjastoauton, joka aloitti toimintansa vuonna 1961. Musiikkiosasto avattiin vuonna 1970 pääkirjaston toiseen kerrokseen.
Historia > Uusi pääkirjasto (1971–)

Turun kaupunginkirjaston vanha päärakennus alkoi ajan kuluessa käydä ahtaaksi ja epäkäytännölliseksi. Monia pääkirjaston palveluita jouduttiin tämän vuoksi hajauttamaan eri toimipisteisiin. Musiikkiosasto siirrettiin 1970-luvun alussa vain muutaman vuoden toiminnan jälkeen entiseen maaherran virka-asuntoon Läntisen Rantakadun varrelle. Kirjaston neljä eri lehtisalia yhdistettiin Eerikinkadulla sijaitsevaan Julinin taloon vuonna 1990 perustettuun lehtisaliin. Lastenosasto taas muutti vuonna 1991 tilanahtauden vuoksi Vanhan Suurtorin laidalla sijaitsevaan Hjeltin taloon, jossa se toimi vuoteen 2007 saakka.
Tilaongelmaan oli etsitty ratkaisua jo 1980-luvulta lähtien, ja vuonna 2003 kaupunginvaltuusto vihdoin päätti uuden pääkirjastotalon rakentamisesta samaan kortteliin, jossa myös vanha Bibliotheca-rakennus sijaitsi. Uuden kirjastorakennuksen suunnittelukilpailun voitti arkkitehtitoimisto JKMM, jonka suunnittelema kirjastotalo valmistui vuonna 2007. Uuden kirjastotalon valmistumisen myötä lastenosasto, lehtisali ja musiikkiosasto muuttivat jälleen pääkirjaston katon alle. Nykyisin pääkirjasto koostuu sekä vanhasta että uudesta kirjastotalosta, joita yhdistää Linnankadun varrella oleva käytävä. Lisäksi siihen kuuluu sisäpihan puolella oleva maaherran kansliarakennus, jossa on kahvila sekä kokoustiloja.
2000-luvun aikana Turun kaupunginkirjaston lähikirjastoja on lakkautettu. Martin ja Mikaelin lähikirjastot suljettiin vuonna 2009, ja Lausteen kirjasto sulki ovensa vuonna 2019. Skanssin kauppakeskuksessa sijainnut kirjaston asiointipiste taas suljettiin vuonna 2023. Monissa lähikirjastoissa on 2010-luvun aikana otettu käyttöön omatoimiset kirjastopalvelut, jotka ovat jonkin verran vilkastuttaneet asiointia.
Toimipisteet

Turun kaupunginkirjastoon kuuluu pääkirjaston lisäksi kymmenen lähikirjastoa ja kaksi kirjastoautoa. Omatoimikirjastoja ovat Aunelan, Hirvensalon, Ilpoisten, Nummen, Paattisten, Runosmäen Vasaramäen ja Yli-Maarian kirjastot.
| Kirjasto | Osoite | Koordinaatit | Kuva | Lisätietoja |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Aunelan kirjasto | Opintie 1, 20210 Turku | 60.45715°N, 22.20016°E |  | Aunelan monitoimitalo |
| Hirvensalon kirjasto | Vanha Kakskerrantie 8, 20900 Turku | 60.42013°N, 22.22652°E |  | Syvälahden monitoimitalo |
| Ilpoisten kirjasto | Lauklähteenkatu 13, 20740 Turku | 60.42462°N, 22.28362°E |  | Ilpoisten kirjasto |
| Nummen kirjasto | Töykkälänkatu 22, 20540 Turku | 60.46064°N, 22.30730°E |  | Nummen kirjasto |
| Paattisten kirjasto | Toffinkuja 2, 21330 Paattinen | 60.59175°N, 22.38030°E |  | Paattisten kirjasto (Arkistoitu – Internet Archive) |
| Pansion kirjasto | Pernontie 29, 20240 Turku | 60.45022°N, 22.16773°E |  | Pansion kirjasto |
| Pääkirjasto | Linnankatu 2, 20100 Turku | 60.45036°N, 22.27085°E |  | Pääkirjasto (Arkistoitu – Internet Archive) |
| Runosmäen kirjasto | Piiparinpolku 13, 20360 Turku | 60.48829°N, 22.26076°E |  | Runosmäen kirjasto (Arkistoitu – Internet Archive) |
| Varissuon kirjasto | Nisse Kavon katu 3, 20610 Turku | 60.44274°N, 22.36064°E |  | Varissuon kirjasto |
| Vasaramäen kirjasto | Lehmustie 7 b, 20720 Turku | 60.43661°N, 22.29748°E |  | Vasaramäen kirjasto |
| Yli-Maarian kirjasto | Kukkamaariankatu 44, 20400 Turku | 60.54341°N, 22.32001°E |  | Yli-Maarian monitoimitalo Ypsilon |
Tilastoja

Turun kaupunginkirjaston tilastot vuodelta 2023:
Lainat: 3,2 miljoonaa
Kävijät: 1,75 miljoonaa
Kokoelma: 810 000
Hankinnat: 55 000
Poistot: 54 000
Tapahtumat: 1 875
Henkilötyövuodet: 155
Toimintakulut: 12 miljoonaa
Kirjallisuutta

Kirjoista kokoelmaksi: Kansansivistystä ja kansainvälisyyttä Turun kaupunginkirjastossa 1800–1900-luvuilla. Toim. Kaisa Hypén, Leila Koivunen, Janne Tunturi. Avain, Helsinki 2015.
Näätsaari, Inkeri: Kaupungin valo: Turun pääkirjasto Siriuksen korttelissa. Enostone, Turku 2012.
Seppälä, Eila: Turun kaupunginkirjasto 1863–1963. Turun kaupunki, Turku 1963.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Turun kaupunginkirjaston kotisivut
Aukioloajat ja yhteystiedot
Vaski-verkkokirjasto
Turun kaupunginkirjaston vanha kokoelma
Turun kaupunginkirjaston digitoimia aineistoja
Turun kaupunginkirjaston vanha päärakennus ennen  vuotta 1924.
Kirjastoauto Turun Pikisaaressa n. 1960-luvulla.
Pääkirjaston uusi rakennus sisältä.
Paul Watzlawick

Paul Watzlawick vuonna 1997.
Paul Watzlawick (25. heinäkuuta 1921 Villach, Kärnten, Itävalta – 31. maaliskuuta 2007 Palo Alto, Kalifornia, Yhdysvallat) oli viestintätieteilijä, psykoterapeutti, psykoanalyytikko, sosiologi, filosofi ja kirjailija.
Eräs hänen kuuluisimmista lausahduksistaan oli
"One Cannot Not Communicate."[lähde? ]
Tuoksukäppyräsammal

| Tuoksukäppyräsammal |
| --- | --- |
 Tuoksukäppyräsammalta Itävallassa
Uhanalaisuusluokitus
 
Suomessa::  Erittäin uhanalainen
 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Ryhmä::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Maksasammalet Marchantiophyta
Luokka::  Maksasammalet Marchantiopsida
Alaluokka::  Keuhkosammalet Marchantiidae
Lahko::  Keuhkosammalet Marchantiales
Heimo::  Velhonsammalet Aytoniaceae
Suku::  Käppyräsammalet Mannia
Laji::  fragrans
Kaksiosainen nimi
 Mannia fragrans  (Balb.) Frye & L. Clark 
Synonyymit
 Fimbraria fragrans (Balb.) Nees 
Katso myös
   Tuoksukäppyräsammal Wikispeciesissä   Tuoksukäppyräsammal Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tuoksukäppyräsammal (Mannia fragrans) on velhonsammalten (Aytoniaceae) heimoon ja käppyräsammalten (Mannia) sukuun kuuluva maksasammallaji.
Tuoksukäppyräsammal on 1–2 senttimetrin mittainen ja 3–4 millimetriä leveä. Sen itiöt ovat noin 60 mikrometrin kokoisia.
Tuoksukäppyräsammalta tavataan Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja Aasiassa pohjoisella pallonpuoliskolla viileillä ja lauhkeilla, enimmäkseen mantereisilla alueilla. Runsain se on Balkanin pohjoisosassa ja Keski-Euroopassa. Ruotsissa tuoksukäppyräsammal on osassa maata hyvin yleinen ja se luokitellaankin siellä elinvoimaiseksi lajiksi. Norjassa se on äärimmäisen uhanalainen ja elääkin vain yhdessä paikassa. Suomessa se luokitellaan erittäin uhanalaiseksi, ja lajin levinneisyys kattaa siellä osittain alueen Varsinais-Suomesta Koillismaahan asti.
Täktomin koulu

| Täktomin koulu> Täktom skola |
| --- | --- |
Sijainti:  Hanko, Uusimaa
Rakennustyyppi:  Koulu
Valmistumisvuosi:  1904
Omistaja:  Hangon kaupunki
Runkorakenne:  Hirsi
Julkisivumateriaali:  Laudoitus
Tilavuus:  420 m²
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Täktomin koulu on entinen kyläkoulu Hangossa, Täktomin kylässä. Hangon kaupunki lakkautti koulun vuonna 2011 oppilaiden määrän vähetessä vähenemistään.
Historia ja arkkitehtuuri

Täktomin koulu valmistui keskelle Täktomin kylää vuonna 1904 ja eniten oppilaita koulussa oli 1920-luvulla, jolloin oppilaiden määrä ylitti paikoitellen 100 oppilaan rajan. Koulussa toimi vuosiluokat 1-6 ja se lakkautettiin vuonna 2011 johtuen vähäisestä oppilasmäärästä. Koulurakennus, jossa on tilaa 420 m² on siitä lähtien ollut tontteineen myynnissä.
Täktomin koulu on hirsirunkoinen ja kaksikerroksinen. Rakennuksen alla on kellari. Kivijalka on graniittia. Hangon kaupungin teettämässä kuntotarkastuksessa vuonna 2011 koulun todettiin olevan remontin tarpeessa, mutta tyydyttävässä kunnossa.
Elokuvan Kesäkaverit kohtauksia on kuvattu Täktomin koulun sisätiloissa.
Tšekin presidentinvaali 2013

Tšekin presidentinvaali 2013 järjestettiin Tšekissä 11.–12. tammikuuta 2013. Kukaan ehdokkaista ei saanut äänten enemmistöä, joten vaalien toinen kierros järjestettiin 25.–26. tammikuuta. Tšekit pääsivät perustuslain muutoksen myötä valitsemaan uuden presidentin väistyvän Václav Klausin tilalle suoralla vaalilla. Aiemmin presidentin oli valinnut maan parlamentti. Klausin seuraajiksi olivat vahvimmin ehdolla muun muassa maan entiset pääministerit Miloš Zeman sekä Jan Fischer, jotka suhtautuvat suhteiden tiivistämiseen Euroopan unioniin Klausia suopeammin.
Vaalin ensimmäisellä kierroksella kukaan ehdokkaista ei saanut vaadittavaa enemmistöä. Toiselle kierrokselle pääsivät ulkoministeri Karel Schwarzenberg ja entinen pääministeri Miloš Zeman. Vasemmistoa edustanut entinen pääministeri Zeman voitti presidentinvaalin toisen kierroksen keräten 55 prosenttia äänistä. Konservatiiveja edustaneen ulkoministeri Schwarzenbergin äänisaalis jäi 45 prosenttiin.
Tausta

Tšekin presidentti oltiin valittu maan edustajainhuoneen ja senaatin yhteisessä erityisistunnossa vuodesta 1993 saakka. Viiden vuoden välein järjestetyt vaalit aiheuttivat ajan saatossa yhä enemmän tyytymättömyyttä kansan parissa, ja kun Václav Klaus voitti vuoden 2008 vaalit tavalla, jota pidettiin yleisesti epärehellisenä, muutti maan parlamentti seuraavan presidentin valintatavaksi suoran kansanäänestyksen. Uudistettu laki astui voimaan helmikuussa 2012. Sitä vastustivat lähinnä senaatissa istuneet kristillisdemokraatit ja kansalaisdemokraattisen puolueen jäsenet, sekä presidentti Klaus.
Ehdokasasettelu

Ehdokkaaksi voitiin nimittää joko parlamentin jäsenten tai äänioikeutettujen kansalaisten tuella. Tapoja oli kolme: 20 edustajainhuoneen jäsentä, 10 senaattoria tai 50 000 kansalaisten allekirjoitusta. Suurin osa ehdokkaista hakivat madaattinsa kansalaisista, mutta heistä Tomio Okamura ja Vladimir Dlouhý hylättiin Tšekin sisäministeriön suorittamassa tarkastuslaskennassa.
Kampanjointi

Vaalikampanjointi alkoi virallisesti 26. joulukuuta 2012 kun Tšekin televisio aloitti vaaliohjelmistonsa. Ennakkosuosikit olivat maan edelliset pääministerit Miloš Zeman ja Jan Fischer. Fiscer menetti asemansa kuitenkin nopeasti huonojen TV-esiintymisien sekä yli-asiallisen persoonansa takia.
Sosiaalidemokraattien entisen puheenjohtajan Zemanin kampanjastategia oli esittää itsensä kansan miehenä. Hänen sloganinsa oli ”Alimman kymmenen miljoonan presidentti”. Nopeasti gallupeissa noussut TOP 09:n Karel Schwarzenberg korosti hyvää suhdettaan vuonna 2011 kuolleen Václav Havelin kanssa. Samalla hänen kampanjatoimistonsa käytti sosiaalista mediaa taitavasti viestintäkanavanaan. Sosiaalidemokraattien Jiři Dienstbier kärsi korruptionvastaisen viestinsä epäsuosiosta sekä oman puolueensa hajaannuksesta Zemanin ja hänen tukijoihin.
Zeman onnistui puheissaan tartuttamaan suosituimmat vastustajansa valtaa pitäneen hallituksen epäsuosioon. Tämän lisäksi hän hyökkäsi Schwarzenbergin itävaltalaista taustaa vastaan, mihin tämä ei onnistunut vastaamaan vakuuttavasti. Zemanin etulyöntiasema jatkui myös toisella kierroksella ja hän voittikin Schwarzenbergin lähes puolella miljoonalla äänellä.
Tulokset

Tšekin presidentinvaalin 11.–12. ja 25.–26. tammikuuta 2013 tulokset
| Ehdokas | Ehdokas | Puolue | Nimittäjä | 1>  kierros.Ääniä | 1>  kierros. % | 2>  kierros.Ääniä | 2>  kierros. % |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Miloš Zeman | Kansalaisoikeuksien puolue | Kansalaiset | 1 245 848 | 24,21 | 2 717 405 | 54,80 |  |  |  |  |
|  | Karel Schwarzenberg | TOP 09 | Kansanedustajat | 1 204 195 | 23,40 | 2 241 171 | 45,19 |  |  |  |  |
|  | Jan Fischer | Sitoutumaton | Kansalaiset | 561 990 | 18,63 |  |  |  |  |  |  |
|  | Jiří Dienstbier | Sosiaalidemokraatit | Senattorit | 829 297 | 16,12 |  |  |  |  |  |  |
|  | Vladimír Franz | Sitoutumaton | Kansalaiset | 351 916 | 6,84 |  |  |  |  |  |  |
|  | Taťana Fischerová | Klíčové hnutí | Kansalaiset | 166 211 | 3,23 |  |  |  |  |  |  |
|  | Přemysl Sobotka | Kansalaisdemokraattinen puolue | Kansanedustajat | 48 703 | 1,61 |  |  |  |  |  |  |
|  | Jana Bobošíková | Suverenita – Blok Jany Bobošíkové | Kansalaiset | 123 171 | 2,39 |  |  |  |  |  |  |

| Yhteensä | Yhteensä | Yhteensä | Yhteensä | 5 143 966 | 100 % | 4 958 576 | 100 % |  |  |  |  |

| Hylätyt | Hylätyt | Hylätyt | Hylätyt | 3 505 | 0,07 | 2 559 | 0,05 |  |  |  |  |
| Äänestysprosentti | Äänestysprosentti | Äänestysprosentti | Äänestysprosentti | 8 435 522 | 61,31 | 8 434 941 | 59,11 |  |  |  |  |

|  Lähde: |  Lähde: |  Lähde: |  Lähde: |  Lähde: |  Lähde: |  Lähde: |  Lähde: |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tšekin presidentinvaali 2013 Wikimedia Commonsissa
Paul Belmondo

| Paul Belmondo |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. huhtikuuta 1963 
Kansalaisuus:   Ranska
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1992, 1994
Talli(t):  March, Pacific
Kilpailuja:  27 (7 starttia)
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Etelä-Afrikan Grand Prix 1992
Viimeinen kilpailu:  Australian Grand Prix 1994
Paul Alexandre Belmondo (s. 23. huhtikuuta 1963 Boulogne-Billancourt, Ranska) on entinen ranskalainen kilpa-autoilija, joka ajoi Formula 1 -sarjassa.
Ura

Paul Belmondo ajoi Formula 1 -sarjassa kahdella eri kaudella, vuosina 1992 ja 1994, Marchin ja Pacificin talleissa. Hänellä on kyseenalainen kunnia kuulua F1-historian kaikkein hitaimpien kuljettajien joukkoon. Monet asiantuntijat katsoivat Belmondon ansainneen kuljettajanpaikkansa yksinomaan isänsä, näyttelijä Jean-Paul Belmondon nimen sekä rahojen turvin.[lähde? ]
Täysin toivoton tapaus Paul Belmondo ei kuitenkaan ollut. Hän toki hävisi säännöllisesti aika-ajossa sekunnin, jopa kaksi sekuntia tallitovereilleen, jotka hekään eivät kuuluneet F1:n kuumimpiin nimiin. Unkarin Grand Prix'ssä 1992 Belmondo onnistui kuitenkin aika-ajossa päihittämään tallikaverinsa Karl Wendlingerin puolella sekunnilla ja nousemaan itse kisassa, jossa 11 autoa ajoi ruutulipulle, yhdeksänneksi, joka jäi hänen parhaaksi sijoituksekseen.
Belmondo starttasi kaikkiaan seitsemään GP:hen karsiutuen kaksikymmentä kertaa kisasta. Kahdesti kisa päättyi keskeytykseen. Suorastaan legendaariseksi nousi keskeytys Monacossa 1994: Belmondo jätti kilpailun kesken, koska ei jaksanut ajaa loppuun saakka.
F1-uransa jälkeen Belmondo siirtyi BPR GT -sarjaan, jossa hän ajoi vuonna 1995 Pilot Aldix Racingin ja vuonna 1996 Ennea-tallin Ferrari F40 GT:llä. Vuonna 1996 hän ajoi kahden muun ranskalaisen entisen F1-kuljettajan kanssa, Éric Bernardin ja Jean-Marc Gounonin. BPR-sarjan jälkeen Belmondo ajoi Ranskan GT-sarjaa, Porsche Supercupia ja FIA GT Championship -sarjaa.
Kilpauransa jälkeen Belmondo perusti USA:ssa oman GT-tallin nimeltä Paul Belmondo Racing, jonka kuljettajana hän myös itse toimi ennen tallin toiminnan lopettamista. Urheiluautoluokissa Belmondo on osoittanut kuuluvansa autourheiluun. Urheiluautopiireissä Belmondo on suhteellisen arvostettu kuljettaja.kenen mukaan?
F1-tulokset

| Vuosi | Talli | Auto | Moottori | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1992 | March F1 | March CG911 | Ilmor V10 | RSA DNQ | MEX DNQ | BRA DNQ | ESP 12 | SMR 13 | MON DNQ | CAN 14 | FRA DNQ | GBR DNQ | GER 13 | HUN 9 | BEL  | ITA  | POR  | JPN  | AUS  | - | 0 |
| 1994 | Pacific Grand Prix | Pacific PR01 | Ilmor V10 | BRA DNQ | PAC DNQ | SMR DNQ | MON Kesk. | ESP Kesk. | CAN DNQ | FRA DNQ | GBR DNQ | GER DNQ | HUN DNQ | BEL DNQ | ITA DNQ | POR DNQ | EUR DNQ | JPN DNQ | AUS DNQ | - | 0 |
Yksityiselämä

Belmondon isä on ranskalainen näyttelijä Jean-Paul Belmondo ja isoisä Paul Belmondo oli kuvanveistäjä. Belmondo seurusteli Monacon prinsessa Stéphanien kanssa.
Aiheesta muualla

Katsaus Belmondon uraan, lisäksi kuvia uran varrelta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Belmondo Spassa vuonna 2005 Courage C65 -autolla Span tuhannen kilometrin ajossa.
Priki

Priki nimeltä Lady Washington
Prikimaston rakenne
Priki on pieni kaksimastoinen purjealus, jossa molemmissa mastoissa on raakapurjeet sekä haruspurjeet, ja vähintään takimmaisessa mastossa kahvelipurje.
Priki-takilasta on kehitetty helpommin hallittavissa oleva takilatyyppi brigantiini.[lähde? ]
Tunneli

Jalankulku- ja pyöräilyväyläksi muutettu entinen rautatietunneli Belgiassa.
Tunneli on pitkä ja kapea onkalo, joka voi olla joko kallio- tai maaperään puhkaistu reitti tai betonikantinen rakenne. Tunneli voi myös olla näiden kahden yhdistelmä eli kulkea osan matkaa maan sisällä ja osan betonikannen alla. Tunnelin pituuskaltevuus on riittävän loiva kulkemiseen. Vastaavaa pystysuoraa tai hyvin jyrkkää reittiä kutsutaan yleensä tunnelin sijasta kuiluksi (esimerkiksi kaivoskuilujen ja -tunneleiden muodostama järjestelmä).
Tunnelien rakentaminen

Tunneleita rakennetaan muun muassa poraamalla, räjäyttämällä ja kaivamalla. Lisäksi voidaan joutua käyttämään väliaikaisia tai pysyviä maanvahvistusmenetelmiä; väliaikaisista esimerkkinä voi mainita maaperän jäädyttämisen ennen kaivamista, mitä käytettiin muun muassa Helsingin metroa rakennettaessa niin sanotun Kluuvin ruhjeen (entisen merenlahden paikalla oleva täyttömaa-alue Helsingin keskustan alla muun muassa rautatieaseman tienoilla) vahvistamiseksi kaivun mahdollistamiseksi.
Tunneli on usein vahvistettu sisäpuolelta betonivalulla, ruiskubetonoinnilla, teräs- tai puurakenteilla tai muilla vastaavilla tavoilla sen romahtamisen ja seinämistä irtoavien lohkareiden tai muun maa-aineksen putoamisen estämiseksi. Joissain tapauksissa koko tunneli on umpinainen betoni- tai muu putki, kun maaperä on niin pehmeää, ettei sen läpi kaivettu reitti pysyisi sellaisenaan lainkaan avoimena.
Tunneleita maailmalla

Yksi tunnetuimmista tunneleista on Englannin kanaalin alittava tunneli, joka yhdistää Ranskan ja Englannin toisiinsa Calaisista Doveriin. Kanaalitunneli koostuu useasta tunnelista, joista kaksi on varsinaisia rautatietunneleita.
Ruotsin ja Tanskan yhdistävä Juutinrauman silta Malmön ja Kööpenhaminan välillä muodostuu sillan lisäksi usean kilometrin mittaisesta merenalaisesta tunnelista.
Viime vuosina öljyn ja maakaasun rikastuttamassa Norjassa on rakennettu valtava määrä uusia, pitkiäkin tunneleita helpottamaan siirtymistä paikasta toiseen. Paikka paikoin matkat piti ennen tunnelin tekoa tehdä laivalla vuonoja pitkin jos sää antoi myöten.
Myös Alppien läpi on puhkaistu uusia pitkiä tunneleita kulkuväyliksi. Niistä tunnetuin on 11,6 kilometrin pituinen Mont Blancin tunneli Ranskan Chamonix’n ja Italian Courmayeurin välillä.
Tunneleita Suomessa

Suomessa ei suhteellisen vähäisten ja loivien maaston korkeuserojen vuoksi ole tarvittu kovin mittavia liikennetunneleita. Tiet on yleensä rakennettu ylittämään tai kiertämään maaston korkeuserot, tai kallioihin on puhkaistu avoväylät kallioleikkauksin. Suomen ensimmäinen tietunneli on Färjsundin tunneli, joka valmistui Ahvenanmaalle vuonna 1958. Viime vuosina on päätieverkostolle rakennettu muutamia pitempiä tunneliosuuksia kuten esimerkiksi Hiidenkallion tunneli Espoossa, Karnaisten tunneli Lohjalla ja Vuosaaren tunneli Helsingissä. Tampereella marraskuussa 2016 avattu yli 2,3 kilometriä pitkä Tampereen rantatunneli on Suomen pisin maantietunneli. Myös Helsinkiin on suunniteltu keskustan alittavaa pitkää Keskustatunnelia.
Rautateitä rakennettaessa on niiden suuremman tasaisuusvaatimuksen vuoksi ollut tunneleiden tarvetta herkemmin kuin teillä. Pitempiä rautatietunneliosuuksia on Helsingin metron ohella Helsingin–Turun ja Jämsän–Jyväskylän rataosuuksilla. Suomen pisin rautatietunneli on Vuosaaren satamaradalla sijaitseva Savion rautatietunneli, jonka pituus on 13,6 kilometriä. Suomen lyhin rautatietunneli on kallioon louhittu Paksunniemen rautatietunneli Parikkalassa. Sen pituus on vain 26 metriä.
Suomen pisin tunneli ja tiettävästi maailman toiseksi pisin yhtenäinen kalliotunneli on Päijänteestä vettä pääkaupunkiseudulle tuova Päijännetunneli, joka on 120 kilometriä pitkä. Maailman pisin tunneli on 137-kilometrinen Delawaren vesitunneli Yhdysvalloissa.
Tunneleita ovat

maantietunnelit
rautatietunnelit
metrotunnelit
alikulkutunnelit
lämpö- ja vesitunnelit (lämmön tai veden siirto; eivät ole liikenneväyliä)
kaivostunnelit
Muuta

Tunneli voi tarkoittaa myös näennäisyhteyksiä tietoliikenteessä, esimerkiksi yrityksen eri toimipisteiden välillä olevaa suojattua yhteyttä. Katso tarkemmin artikkelista VPN.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta tunneli Wikimedia Commonsissa
Tampereen rantatunnelin itäpää vuonna 2017.
Oulun Vanhatullin ja Karjasillan välinen jalankulkutunneli, joka avattiin joulukuussa 2008.
Kouvolan rautatieaseman tunneli