stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Suomen malmikaivoksista
Nykyisin toimivat

| Kaivos | Kunta | Maakunta | Kaivostoiminta aloitettu | Louhitut metallit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Elijärven kaivos | Kemi | Lappi | 1966 | Kromi |
| Jokisivun kaivos | Huittinen | Satakunta | 2009 | Kulta |
| Kevitsan kaivos | Sodankylä | Lappi | 2012 | Nikkeli, kupari |
| Kutemajärven kaivos | Orivesi | Pirkanmaa | 1990 | Kulta |
| Laivakankaan kaivos | Raahe | Pohjois-Pohjanmaa | 2010 | Kulta |
| Pampalon kaivos | Ilomantsi | Pohjois-Karjala | 2011 | Kulta |
| Pyhäsalmen kaivos | Pyhäjärvi | Pohjois-Pohjanmaa | 1962 | Sinkki, kupari, kulta |
| Siilinjärven kaivos | Siilinjärvi | Pohjois-Savo | 1975 | Apatiitti |
| Suurikuusikon kaivos | Kittilä | Lappi | 2008 | Kulta |
| Taivaljärven kaivos | Sotkamo | Kainuu | 2019 | Hopea, lyijy, sinkki, kulta |
| Talvivaaran kaivos | Sotkamo | Kainuu | 2008 | Nikkeli, sinkki, kupari, koboltti |
Tibiaalinen lihasdystrofia

Tibiaalinen lihasdystrofia (TMD) on suomalaiseen tautiperintöön kuuluva harvinainen, lievä lihasrappeumatauti, joka rajoittuu yleensä säären etupuolen lihaksiin. Sairaus aiheuttaa lihassyiden korvautumista rasva- ja sidekudoksella, ja sen oireita ovat muun muassa kävelyvaikeudet ja heikentynyt jalkaterän liikkuvuus. Tibiaalinen lihasdystrofia ei kuitenkaan johda kävelykyvyn menettämiseen. Taudin aiheuttaa mutaatio titiini-proteiinia koodaavassa geenissä kromosomissa 2. Sairaus periytyy dominoivasti (vallitsevasti) autosomaalisesti.
Oireet

Tibiaalinen lihasdystrofia on ominaisuuksiltaan niin sanotusti melko lievä, sillä sairauden aiheuttamat lihasrappeumaoireet alkavat näkyä vasta suhteellisen myöhään, ja lisäksi oireet rajoittuvat pääsääntöisesti vain sääriluun lihaksiin. Sairaudesta huolimatta TMD-potilaiden kävelykyky säilyy koko eliniän. Kliiniset oireet ilmenevät usein 35–45 vuoden iässä tai jopa vasta myöhemmällä iällä. Tyypillisiä taudin oireita ovat muun muassa heikentynyt kyky taivuttaa jalkaterää ylöspäin, vaikeudet kantapäillä kävelemisessä sekä jalkaterien läpsähtely kävellessä. Tauti voi esiintyä myös niin lievänä, ettei potilas edes huomaa sairastavansa tautia. Taudissa voi myöhemmällä iällä, noin 70 ikävuodesta eteenpäin, esiintyä lievänä myös reiden lihasten ja lantion alueen lihasten heikkoutta. Harvoin taudissa voi esiintyä myös yläraajojen lihasten heikkoutta, mutta sen ei ole todettu aiheuttavan koskaan kasvojen alueen tai sydänlihasten oireita.
Toteaminen ja hoito

Tibiaalisen lihasdystrofian aiheuttama geenivirhe voidaan todeta DNA-testillä, joka tehdään verinäytteestä. Sairauteen ei ole hoitoa, mutta koska oireet ovat usein lieviä, ei hoitoa välttämättä tarvita. Sairauden vaikuttaessa nilkkoihin kävelyä voidaan helpottaa nilkkatuella tai jänneleikkauksella. Tibiaalinen lihasdystrofia diagnosoidaan arviolta noin kymmenellä 100 000 suomalaisesta vuosittain.
Taudin genetiikka

Tibiaalinen lihasdystrofia kuuluu lihastautien alaryhmään nimeltään distaaliset myopatiat. Taudin aiheuttaa mutaatio titiini-proteiinia koodaavassa geenissä eli TTN-geenissä. TTN-geeni sijaitsee lokuksessa 2q31, ja se sisältää 363 eksonia. Suomalaiseen tautiperintöön kuuluvassa TMD:ssa sairauden aiheuttaa 11 emäsparin mittainen insertio/deleetiomutaatio TTN-geenin viimeisessä eksonissa. Tätä vain suomalaisilla esiintyvää mutaatiota kutsutaan FINmaj-perustajamutaatioksi, ja se on löydetty kaikilta tähän asti tutkituilta suomalaisilta TMD-potilailta. Muualla Euroopassa on havaittu olevan useita muita TTN-geenin mutaatioita, jotka aiheuttavat TMD:n.
Titiiniproteiinit vaikuttavat lihassolujen rakenteeseen ja toimintaan muodostamalla rungon sarkomeereille, jotka ovat lihaksen toiminnallisia osia. Titiini toimii yhdessä aktiinin ja myosiinin kanssa, ja yksi titiiniproteiinin tärkeimmistä tehtävistä on palauttaa myofilamentit takaisin paikoilleen lihaksen supistumisen jälkeen. Titiiniproteiinilla on eri muunnoksia mRNA:n vaihtoehtoisen silmukoinnin kautta, ja nämä eri muodot esiintyvät eri lihastyypeissä, kuten luustolihaksessa ja sydänlihaksessa.
Periytyminen

Tibiaalinen lihasdystrofia periytyy vallitsevasti, mikä on poikkeavaa suomalaisen tautiperimän taudille. Sairastumiseen vaaditaan siis vain yksi virheellinen geeni, eli tautigeeni peittää normaalin vastingeenin vaikutuksen. Näin ollen TMD periytyy 50 %:n todennäköisyydellä jälkeläiselle. Jos TMD-geenivirhe peritään molemmilta vanhemmilta tai TMD-geenivirheen lisäksi peritään jokin muu titiiniin liittyvä geenivirhe, on seurauksena vakava hartia-lantiotyypin lihasrappeuma nimeltään LGMD2J.
Kirjallisuutta

Jokela, M., Oja-Leikas, M. & Rova, M.(toim.): Kiehtovat geenit: mihin geenitietoa käytetään? 2017, 1. painos. Helsinki, Duodecim. ISBN 9789516568167
Distaaliset myopatiat – laajeneva kirjo erilaisia tauteja myös Suomessa, duodecimlehti.fi.
Aiheesta muualla

Lihastautiliitto.fi: Tibiaalinen lihasdystrofia
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Tibial muscular dystrophy (englanniksi)
Lauri Tiainen

Lauri Taavetti Tiainen
Lauri Taavetti Tiainen (käytti Saksassa peitenimeä Tienen), (15. helmikuuta 1890 Rantasalmi – 18. syyskuuta 1958) oli suomalainen jääkärieversti. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Taavetti Tiainen ja Bertha Lovisa Teittinen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Anna-Liisa Jalkasen kanssa.
Opinnot

Hän kirjoitti ylioppilaaksi Savonlinnan reaalilyseosta vuonna 1908 ja liittyi Savolaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan  fyysis-matemaattisella osastolla vuosina 1908–1915 ja myöhemmin lääketieteellisessä tiedekunnassa. Hän suoritti lääketieteen alkututkinnon vuonna 1913. Korkeamman päällystön kurssin hän suoritti vuonna 1923 ja Sotakorkeakoulun komentajakurssin vuonna 1926.
Jääkäriaika

Hän liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 25. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 2. komppaniaan, josta hänet siirrettiin Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella. Enne Misse-joen rintamalle lähtöään hän oli erikoiskursseilla Spandaussa tutustumassa etäisyysmittarien käyttöön. Syksyllä vuonna 1916 hänet komennettiin etappitehtäviin Suomeen, missä hän kuului läntiseen etappiin, missä hän toimi Ylikiimingin kirkonkylän etappiasemalla ja etapin hajottua vähän aikaa Matarengin etappiaseman hoitajana Ruotsissa ja lautturina Tornionjoella. Takaisin Saksaan saavuttuaan hän osallistui Polangenissa järjestetyille erikoiskursseille (pommarikurssi).
Suomen sisällissota

Hän palasi Suomeen aselaiva S/S Equityn ensimmäisellä matkalla ja nousi maihin 31. lokakuuta 1917 Vesterön saarella ja otti osaa asevaraston vartiointiin sekä kuljetukseen mantereelle. Tämän jälkeen hän toimi asekuljetuksien järjestelyissä Vöyrissä, Ylihärmässä ja Kauhavalla sekä suojeluskuntien harjoitus- ja perustamistehtävissä Mustasaarella ja Vaasassa. Hänet määrättiin Pietarsaaren suojeluskunta-alueen päälliköksi 28. tammikuuta 1918 ja johti venäläisten aseistariisumista Pietarsaaressa, jonka jälkeen hän osallistui Oulun valtaukseen johtamalla etujoukkoa, joka hyökkäsi asema-aluetta ja työväentaloa vastaan. Hän toimi 20. helmikuuta 1918 alkaen Vilppulan rintaman päällikkönä etenemisen alkamiseen saakka ja sen aikana Tampereen valtaukseen saakka ensin Hämeen ryhmän 4. Vilppulan pataljoonan ja myöhemmin 1. Ruoveden pataljoonan komentajana.
Sisällissodan jälkeinen aika

Sisällissodan jälkeen hänet komennettiin 20. toukokuuta 1918 Karjalan armeijakunnan alipäällystökurssien johtajaksi ja 1. elokuuta 1918 Karjalan rykmentti n:o 2:n (myöhemmin Laatokan jalkaväkirykmentti n:o 6 ja Viipurin rykmentti) I pataljoonan komentajaksi, josta hänet siirrettiin 20. tammikuuta 1922 rykmentin talouspäälliköksi ja 29. helmikuuta 1923 alkaen uudelleen I pataljoonan komentajaksi. Rykmentin varakomentajuuden hän otti vastaan 16. kesäkuuta 1923, josta hänet siirrettiin 16. toukokuuta 1924 Jalkaväen kapitulanttikoulun johtajaksi, josta hänet siirrettiin 15. elokuuta 1924 Pohjanmaan jääkäripataljoonaan ja 15. syyskuuta 1925 Karjalan kaartin rykmenttiin ja edelleen  4. heinäkuuta 1929 Savon prikaatiin. Karjalan sotilasläänin komentajaksi hänet nimitettiin 1. heinäkuuta 1933.
Talvi- ja jatkosota

Talvisotaan Tiainen osallistui 12. divisioonan komentajana. Hän joutui luopumaan komentajuudesta 31. tammikuuta 1940, koska joutui sairastuttuaan sairaalahoitoon. Hänen tilalleen nimitettiin 2. helmikuuta 1940 jääkärieversti Antero Svensson. Tiainen kerkesi osallistua talvisodan taisteluihin Laatokan koillispuolella, missä hän sai vastaansa Jevstignejevin johtaman Neuvostoliiton 56. divisioonan. Sairaudesta parannuttuaan hänet siirrettiin Koulutuskeskuksien koulutustarkastajaksi Kotijoukkojen esikuntaan. Välirauhan ja Jatkosodan aikana hän toimi Järjestely-, Liikekannallepano- ja Komennusosaston päällikkönä Kotijoukkojen esikunnassa. Hän erosi vakinaisesta palveluksesta vuonna 1945. Hänet on haudattu Helsinkiin.
Luottamustoimet

Hän toimi 2. divisioonan kunniatuomioistuimen varapuheenjohtajana vuosina 1930–1933 ja 3. divisioonan kunniatuomioistuimen puheenjohtajana vuosina 1935–1937.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Hilfsgruppenführer 2. syyskuuta 1915  Gruppenführer 6. marraskuuta 1915  Zugführer 9. elokuuta 1917  Kapteeni 11. helmikuuta 1918  Majuri 6. joulukuuta 1919  Everstiluutnantti 16. toukokuuta 1924  Eversti 15. kesäkuuta 1928 |      |  Vapaudenristi 1. lk  Suomen Valkoisen Ruusun komentajamerkki  Vapaudenristi 2. lk.  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Suojeluskuntajärjestön ansioristi  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Talvisodan muistomitali  Jääkärimerkki  Preussin 2. lk. Rautaristi   Saksan Kotkan ritarikunnan 1. lk. kunniamerkki  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi  Tanskan Dannebrogin komentajamerkki  Ruotsin Miekkaritarikunnan 2. lk. komentajamerkki |
Aiheesta muualla

Pohjan Prikaatin Kilta: Lauri Taavetti Tiaisen biografia (Arkistoitu – Internet Archive)
Pommarikurssilaisia räjäytysharjoituksessa. Etuoikealla kouluttaja luutnantti Mellis
12. Divisioonan komentaja Lauri Tiainen.
Karhun kansa

| Karhun kansa |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  suomenusko
Hallinto:  Ei muodollista johtajaa, päätöksenteosta vastaa koko jäsenistö
Toiminta-alue:  Suomi
Perustettu:  2010 17. joulukuuta 2014 (uy)
Jäseniä:  63 (2022)
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Karhun kansa on suomenuskoa harjoittava uskonnollinen yhdyskunta Suomessa. Sillä oli 63 jäsentä vuonna 2022.
Historia

Karhun kansa on perustettu jo vuonna 2010, mutta se rekisteröitiin uskonnolliseksi yhdyskunnaksi vasta 17. joulukuuta 2013. Se oli tuolloin Suomen historian ensimmäinen uuspakanallisuutta harjoittava uskonnollinen yhdyskunta.
Uskomukset

Yhdyskunta pyrkii vaalimaan itämerensuomalaisten kansojen ennen kristinuskoa vallinneita uskomuksia ja perinteitä. Pohjana ovat suomalaiset kansanrunojen runokokoelmat ja suomalainen luonnonuskoinen perinne. Karhulla on erityinen asema yhdyskunnan jäsenille, sitä pidetään jumalolentona ja sille voidaan osoittaa rukouksia.
Karhun kansan uskontunnustus on katkelma karjalankielistä kansanrunoutta, joka on käännetty suomeksi ja nykyaikaistettu kieliasultaan. Uskontunnustuksessa kuvaillaan miten Iro-neito tulee neitseellisesti raskaaksi puolukasta ja synnyttää maailman alkujumalat. Kalevalalla ei ole uskonnollista merkitystä Karhun kansalle, vaan sen katsotaan olevan kaunokirjallinen teos.
Yhdyskunta pitää pyhänä kielenään kalevalaista kieltä, jossa uskotaan olevan erityistä väkeä. Muita Karhun kansan tunnustamia oppeja ovat esimerkiksi käsitys maailman jakautumisesta kolmeen kerrokseen sekä usko suomalaisiin jumaliin kuten Tapioon, Lemminkäiseen, Vellamoon, Jumiin ja Louheen. Rituaalin johtajaa kutsutaan yhdyskunnassa tietäjäksi. Jumalat eivät ole yhtä keskeisessä asemassa jäsenten hengellisessä elämässä kuin esimerkiksi kristinuskossa. Henkilön omat esivanhemmat eivät opin näkökulmasta ole jumalia, mutta vaikuttavat tämän elämään.
Uskomukset > Juhlat

Yhteisön tärkeimpiä uskonnollisia juhlia ovat tammikuussa oleva talvennapa, hela keväällä, 13. heinäkuuta vietettävä karhunpäivä sekä loka–marraskuussa vietettävä kekri. Kekri-aterialla katetaan erillinen paikka vainajille, joilta odotetaan suojelusta ja muuta apua.
Vihkiminen

Karhun kansalla on virallisen aseman myötä vihkimisoikeus. Yhteisö on esittänyt, että sen pyhinä pitämät paikat ovat uskonrauhan piirissä, mutta tätä ei ole testattu oikeudessa.
Ennakoidessaan 1. maaliskuuta 2017 voimaan tulevan sukupuolineutraalin avioliittolain vaikutuksia, Karhun kansa on ilmoittanut vihkivänsä myös samaa sukupuolta olevia pareja. Edellytyksenä vihkimiselle on, että "vihittävästä parista vähintään toinen kuuluu yhdyskuntaan tai hänellä on 'elävä suhde kotoperäiseen uskomusperintöön tai itämerensuomalaiseen mytologiaan'".
Yhdyskunnan yhtenä vihkijänä on Miika Vanhapiha, joka kuuluu yhdyskunnan perustajajäseniin. Hän on myös Suomen ensimmäinen uuspakanallisin menoin vihkimisiä toimittava henkilö.
Aiheesta muualla

Yhdyskunnan viralliset verkkosivut
Karhun kansa -yhteisön keskustelufoorumi
Jan Ahlvik

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 14. tammikuuta 1983 (ikä 42)
Syntymäpaikka: Pietarsaaren mlk, Suomi
Pelipaikka: puolustaja hyökkääjä
Pituus: 194 cm
Junioriseurat
: EIK
: Jaro
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2002–2003 | Jaro | 2 | (0) |
| 2002–2003 | → JBK | 22 | (4) |
| 2004 | VPS | 0 | (0) |
| 2004 | → FC Korsholm | 10 | (0) |
| 2005–2007 | VIFK | 60 | (3) |
| 2006 | → Ashton United (laina) | 7 | (0) |
| 2008–2009 | VPS | 21 | (0) |
| 2010–2011 | VIFK | 38 | (2) |
| 2012–2013 | Norrvalla FF | 31 | (11) |
| 2013–2017 | EIK | 87 | (12) |
| Yhteensä | Yhteensä | 278 | (32) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jan Ahlvik (s. 14. tammikuuta 1983 Pietarsaaren mlk) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja tai hyökkääjä. Ahlvik on edustanut Veikkausliigassa FF Jaroa kaudella 2003, jolloin hän pelasi kaksi liigaottelua, ja Vaasan Palloseuraa kaudella 2008, jolloin hän pelasi 21 liigaottelua. Ahlvik pelasi kaudella 2005–2006 Englannin seitsemänneksi korkeimmalla sarjatasolla Ashton Unitedin joukkueessa.
Aiheesta muualla

Jan Ahlvik Vaasan Palloseuran sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Felicia Țilea-Moldovan

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Felicia Țilea-Moldovan |  Felicia Țilea-Moldovan |  Felicia Țilea-Moldovan |  |
Maa:   Romania
Naisten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Göteborg 1995 | Keihäänheitto |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Helsinki 1994 | Keihäänheitto |  |
Felicia Țilea-Moldovan (s. 29. syyskuuta 1967 Măgura Ilvei – 3. maaliskuuta 2025) oli romanialainen yleisurheilija, joka kilpaili keihäänheitossa. Hän on voittanut kultaa universiadeissa vuonna 1995, hopeaa MM-kisoissa 1995 ja pronssia Helsingin EM-kisoista 1994. Țilea-Moldovan on osallistunut olympialaisiin neljästi, vuosina 1996 – 2008. Hänen paras olympiasijoituksensa on kymmenes tila Atlantasta 1996.
Ennätykset

Keihäänheitto: 63,89 m (2002)
Kuulantyöntö: 13,35 m (2002)
Karhusaaren tuulivoimalaitos

| Karhusaaren tuulivoimalaitos Björnöns vindkraftverk |
| --- | --- |
Valtio:  Suomi
Sijainti:  Kristiinankaupunki
Koordinaatit:  62°15′25″N, 21°19′01″E
Sähköverkkoon:  2012 , 2017
Valmistunut:  2012 , 2017
Lopetettu:  2016 
Perustaja:  PVO-Innopower Oy 
Rakennuttaja:  PVO-Innopower Oy , Huikku Tuulivoima Oy 
Omistaja:  Huikku Tuulivoima Oy
Operaattori:  Huikku Tuulivoima Oy
Voimalaitos
Nimi:  Karhusaari 4, Björnön T4 
Tyyppi:  maatuulivoimalaitos
Korkeus:  0 m 
Tuulivoimala:  1 × Vestas V126 (3,45 MW) 
Kapasiteetti:  3,45 MW
 fiKarhusaaren tuulivoimalaitos 
Karhusaaren tuulivoimalaitos on Pohjanmaalla Kristiinankaupungin satamassa sijaitseva tuulivoimalaitos, jonka kapasiteetti on 3,5 megawattia. Voimalan on rakentanut, sen omistaa ja sitä operoi Huikku Tuulivoima Oy.
Tuulivoimalaitoksesta käytetään rekistereissä nimeä Karhusaari 4, koska aikaisemmat voimalat tilastoitiin tunnuksilla Kristiina 1, 2 ja 3.
Yleistä

Tuulivoimalaitos sijaitsee satama-altaan suojassa pienellä satamaan kuuluvalla niemekkeellä. Tuulivoimala huolletaan satama-alueella ja se hyödyntää Pohjolan Voiman voimalaitoksen vanhoja sähkölinjoja. Tuulivoimalaitos on tanskalaisisen Vestaksen valmistama V126-mallia, jonka tuuliturbiinin halkaisija 126 metriä, ja jonka kapasiteetti on 3,45 megawattia. Voimala sijaitsee merenpinnan tasossa.
Historiaa > Kristiinankaupungin tuulivoimapuisto

Ensimmäiset kolme tuulivoimalaitosta pystytti PVO Innopower Oy satamaan joulukuussa 2012. Voimalat tunnettiin VTT:n vuositilastoissa tunnuksilla Kristiina 1, 2 ja 3. Ne olivat suomalaisen Winwindin mallia WWD−1−56, jonka napakorkeus oli 70 metriä , tuuliturbiinin halkaisija oli 56 metriä ja kapasiteetti oli 1,0 megawattia. Voimalat sijaitsivat rivissä satamaa suojaavalla läntisellä aallonmurtajalla. Voimaloiden välimatkat olivat noin 250 ja 300 metriä. Voimalat purettiin maaliskuussa 2016 ja ne ehtivät tuottaa sähköenergiaa 72 gigawattituntia . Tuulivoimalat tiettävästi romutettiin ja niiden materiaalit kierrätettiin. Innopowerilla oli lainvoimaiset luvat kuudelle tuulivoimalaitokselle , mutta niitä ei enää aiottu hyödyntää muuten kuin myymällä ne eteenpäin.
PVO-Innopower käynnisti myös hankkeen rakentaa Kristiinankaupungin edustalle laaja merituulivoimapuisto. Se ei kuitenkaan ehtinyt toteutumaan ennen kuin yhtiö ajettiin alas ja lopetettiin.
Historiaa > Karhusaaren tuulivoimalaitos

Purettujen tuulivoimaloiden tilalle rakennettiin talvella 2016–2017 uusi tuulivoimalaitos, jonka valmistumisesta annettiin ilmoitus huhtikuussa 2017. Kyseessä oli satama-alueen neljäs tuulivoimalaitos, jonka on tanskalaisen Vestaksen V126-maalia ja kapasiteetiltaan 3,45 megawattia. Sen tunnukseksi tuli Björnön T4. Tuulivoimalan rakentaja oli Suvic Oy ja sen omistaja on Huikku Tuulivoima Oy.Yhtiö omistaa Hailuodossa Huikun tuulivoimalaitoksen.
Huhtikuussa 2020 uutisoitiin, että ympäristöviranomaisen vaatimus ympäristöluvasta ei ollut tuomioistuimen mukaan laillinen. Ympäristölupaa ei olisi saanut vaatia ollenkaan. Kesäkuussa 2021 uutisoitiin, että tuulivoimalaitos myytiin uudelle omistajalle. Kuitenkin Suomen Tuulivoimayhdistyksen vuositilastossa vuodelta 2022 se on edelleen Huikku Tuulivoima.
Arantilan silta

Arantilan silta Nakkilan keskustan puolelta kuvattuna.
Arantilan silta on Nakkilassa sijaitseva, Kokemäenjoessa virtaavan Arantilankosken ylittävä silta. Sillan pituus on 140 metriä ja se on valmistunut vuonna 1990. Ennen nykyistä siltaa paikalla sijaitsi vuonna 1938 käyttöön vihitty teräsrakenteinen silta, joka oli alun perin toiminut Tammerkosken ylittävänä rautatiesiltana. Sillan hankkijana toimi paikallinen kirkkoherra Antti Perheentupa, joka osti sillan 183 tuhannella markalla. Toisin kuin nykyisellä sillalla, vanhalla sillalla ei ollut lainkaan kevyen liikenteen väylää. Siltaa pitkin kulkee Eurajoen ja Nakkilan Viikkalan välinen yhdystie 2170.
Tietopalvelu

Tietopalvelu tai informaatiopalvelu on tiedon käyttäjiä palvelevaa toimintaa, joka auttaa asiakkaitaan löytämään heidän tiedontarpeisiinsa vastaavia tiedonlähteitä ja viitteitä niihin sekä opastaa ja kouluttaa asiakkaitaan tiedon hankinnassa ja hallinnassa. Tietopalvelu voi olla osa kirjaston toimintaa, mutta tietopalvelua voivat tarjota myös muut organisaatiot tai 
organisaatioiden osastot. Eräät tietopalvelut toimivat kaupallisina yrityksinä.
Tietopalvelu voi olla joko avoin kaikille asiakkaille tai tarkoitettu joko pelkästään tai ensisijaisesti tiettyyn organisaatioon kuuluville. Nykyään tietopalveluksi saatetaan nimittää aineistojen tarjontaa asiakkaille itsepalveluna yksinomaan internetin kauttakin, mutta perinteiseen tietopalvelun ideaan on kuulunut tiedon lähteiden ja käyttäjien välittäjänä sekä käyttäjien 
tukena ja järjestelmien ylläpitäjänä toimiva asiantuntija, esimerkiksi informaatikko, kirjastonhoitaja tai tietoasiantuntija.
Myös analyytikko-nimikettä voidaan tietopalvelussa työskentelevästä käyttää.
Tietopalvelun toimintoja

Tietopalvelu voi tarjota asiakkailleen tiedonhankinnan ohjausta ja koulutusta. Tämän ohjauksen ja koulutuksen tavoitteista puhutaan myös esimerkiksi tiedonhallinnan tai informaatiolukutaidon nimillä. Ne voidaan nähdä esimerkiksi opiskelijoiden oppimisen ja asiantuntijuuden kehittymisen välineinä.
Tietopalvelu voi myös tehdä tiedonhakuja asiakkaan toimeksiannosta. Ennen tietokantojen avaamista suoraan asiakaskäyttöön tämä palvelumuoto oli yleisempi. Tietopalvelu saattaa myös seurata tietyn aiheen kehitystä pitemmän aikaa asiakkaan toimeksiannosta. Näissä palveluissa käytetään apuna julkaisuista tietoja kerääviä referaatti- ja indeksijulkaisuja.
Tietopalvelu käyttää työvälineinään mm. aineistoluetteloita, kuten kirjastojen luetteloita, bibliografioita ja tiivistelmäjulkaisuja sekä viite- ja kokotekstitietokantoja, jotka sisältävät sähköisessä muodossa olevia julkaisuja ja niiden sisältöön liittyvää kuvailuaineistoa eli metadataa. Aikaisemmin bibliografiat ja luettelot olivat painettuja, kortistomuotoisia tai mikrofilmattuja, sittemmin CD-rom-muotoisia ja nykyään enimmäkseen online-tietokantoja.
Tietopalvelun ammattilaisuus ja osaaminen

Tietotekniikan kehitys vaikuttaa kirjastojen ja tietopalveluiden tehtäviin ja niissä työskentelevien ammattilaisten identiteettiin. Tietotekniikan painottuminen merkitsisi eräiden käsitysten mukaan sitä, että tietopalveluosaaminen lähentyisi tietoteknisen suunnittelun ja ohjelmoinnin osaamista. Tietopalvelun työntekijöiden osaamisen eräs perinteinen osa on aineiston sisältöjen hallinta. Tämä saavutetaan siten, että tietopalvelun työntekijät osallistuvat aineistojen hankintaan ja sisällönkuvailuun. Tiedonhakuun erikoistuminen ei tämän näkemyksen mukaan riitä tietopalvelun asiantuntijuudeksi.
Eräissä puheenvuoroissa korostetaan tietoammattilaisen roolin muutosta tiedon hankkijasta, sisältöjen hallitsijasta ja jalostajasta käyttäjien tukijaksi. Tietoasiantuntijaa tarvitaan "tiedon hankinnan ja tuottamisen mahdollistamiseen".
Tiedon arvioinnin taito on tiedonhaun ohella tietopalvelussa työskentelevän asiantuntijan keskeinen taito. Perinteisten tiedonhaun ja arvioinnin taitojen oheen ovat tulleet aiemmin vieraat vaatimukset tiedon muuntamisesta ja analysoinnista päätöksentekijäasiakkaita varten. Myös käsitys tiedosta muuttuu. Tietoasiantuntijan on kyettävä käsittelemään faktojen ohella myös tarinallista tai huhuna ilmenevää tietoa (facts, fables and folly), heikkoja signaaleja. Näitä näkökohtia korostivat esimerkiksi Online Information 2009 -konferenssin eräät esitelmöitsijät.
Tietopalvelun on osattava hyödyntää henkilösuhteita ja asiantuntijaverkostoja. Organisaation sisäisenä apuvälineenä käytetään esimerkiksi intranet-verkoissa toimivia tietämyksenhallintasovelluksia. Sosiaalinen media on tullut perinteisten tiedonlähteiden ja tietojärjestelmien rinnalle. Tietopalveluorganisaatiolta sosiaalisen median hyödyntäminen vaatii kunkin välineen käytön tavoitteiden ja toimintamallien tietoista suunnittelua, jossa tietoammattilaisilla voi olla keskeinen rooli.