stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rick Wakeman

Rick Wakeman vuonna 2012.
Richard Christopher Wakeman (s. 18. toukokuuta 1949, Perivale, Lontoo) on englantilainen kosketinsoittaja, joka muistetaan parhaiten  Yesin jäsenenä. Wakeman on saanut klassisen pianokoulutuksen. Hän oli edelläkävijä, jonka ansiosta sähköiset kosketinsoittimet tulivat rock-yhtyeiden vakituisiksi instrumenteiksi.
1970-luvulla Wakeman rahoitti Birotron-kosketinsoittimen kehitystyötä.
Nykyään hän juontaa omaa radio-ohjelmaansa Planet Rock -asemalla.
Wakeman on tehnyt Yesin lisäksi yhteistyötä ainakin seuraavien muusikoiden ja kokoonpanojen kanssa:
John Williams
Brotherhood of Man
Elton John
Lou Reed
David Bowie
Cat Stevens
T. Rex
Ozzy Osbourne
Black Sabbath
Brian May
The Strawbs
Ayreon
Wakeman on todennut David Bowien työskentelytavalla olleen häneen suuri vaikutus. Bowie korosti tehokasta studiotyöskentelyä ja siten valmistautumista ja harjoittelua ennen studiota, jonka tulisi olla vain viimeinen osa toteutuksessa. Tämä ajattelu tuli Wakemanilla ilmi Yesin Tales from Topographic Oceans -albumin nauhoitusten aikana, jotka yhtye aloitti heikosti valmistautuneena, mitä hän kritisoi jo tekoaikaan.
Rick Wakemanin poika Oliver on myös kosketinsoittaja ja isänsä tavoin hän on ollut mukana Yes- ja Strawbs-yhtyeissä.
Sooloalbumeita

The Six Wives of Henry VIII (1973)
Journey to the Centre of the Earth (1974)
The Myths and Legends of King Arthur and the Knights of the Round Table (1975)
Lisztomania (1975)
No Earthly Connection (1976)
White Rock (1977)
Rhapsodies (1979)
1984 (1981)
Chrysler

| FCA US LLC |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  Detroitissa 1925 Aiemmat nimet ja yhtiömuodot: Chrysler Corporation 1925–1998 DaimlerChrysler AG 1998–2007 Chrysler LLC 2007–2009 Chrysler Group LLC 2009–2014
Perustaja:  Walter P. Chrysler
Toimitusjohtaja:  Christine Feuell
Kotipaikka:  Auburn Hills, Michigan, Yhdysvallat
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Toimiala:  ajoneuvoteollisuus
Tuotteet:  henkilöautot, hyötyajoneuvot, autojen osat ja komponentit
Liikevaihto:  83 miljardia USD 2014
Liikevoitto:  1,5 miljardia USD 2014
Nettotulos:  1,2 miljardia USD 2014
Henkilöstö:  77 817 
Emoyhtiö:  Stellantis
Kotisivu:  www.chrysler.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Chrysler [kraɪslər], nykyisin osa Stellantis-yhtymää ja virallisesti FCA US LLC (Fiat Chrysler Automobiles), on yhdysvaltalainen automerkki ja ajoneuvovalmistaja. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Auburn Hillsin kaupungissa Michiganissa. Chrysler on yksi ”Kolmesta suuresta” amerikkalaisesta ajoneuvovalmistajasta. Yhtiö myy maailmanlaajuisesti autoja lippulaivanaan toimivan Chrysler-brändin alla, muita sen merkkejä ovat Dodge, Jeep ja Ram. Chryslerin tärkeimmät divisioonat ovat ajoneuvojen osia ja tarvikkeita valmistava Mopar sekä yhtiön autoista tehoversioita valmistava SRT.
Chrysler ilmoitti vuoden 2022 alussa että sen mallisto on vuoteen 2028 mennessä täysin sähköinen.
Mallit

Chrysler 300 (2004–)
Chrysler Pacifica (2016–)
Chrysler Voyager (2020–)
300
Pacifica
Voyager
Historia > Tausta

Chrysler Corporation syntyi kesäkuussa 1925, kun Walter Chrysler osti selvitystilassa olleen Maxwell Motor Companyn ja sulautti sen osaksi aiemmin perustamaansa Chrysler-yhtiötä.
Historia > Tausta > Willys-Overland

Vuoden 1919 lopulla pankkiirit lähestyivät Walter Chrysleria, joka tunnettiin kyvystään organisoida ajoneuvojen valmistuksen prosessit todella tehokkaalle ja voitolliselle tasolle. Häntä pyydettiin pelastamaan taloudellisissa vaikeuksissa ollut ohiolainen Willys-Overland Motors. Vuosina 1912–1918 Willys-Overland oli ollut Ford Motor Companyn jälkeen Amerikan toiseksi suurin ajoneuvovalmistaja, mutta I maailmansodan jälkeinen taantuma painoi yhtiön polvilleen. Chrysler lupautui tähän, mutta palkkiokseen hän vaati kaksivuotisesta sopimuksesta miljoona dollaria per vuosi. Lisäksi hän edellytti, että hänen toimipaikkanaan olisi Willys-Overlandin vuonna 1919 omistukseensa hankkima, entinen  Duesenberg Motors Companyn lentokone- ja merimoottoritehdas New Jerseyn Elizabethissa.
Vuoden 1920 puolenvälin tietämillä Chrysler neuvotteli Willysille kolme Studebakerin johtavaa suunnittelijaa, Fred Zederin, Carl Breerin ja Owen Skeltonin sekä heidän tiiminsä. ZSB-tiimi siirtyi uuteen asemapaikkaansa Studebakerin työsopimuksella, jonka mukaan heidän tulisi saattaa tuotantoon jo valmiiksi suunniteltu, uusi Willys Light Six, joka oli käytännössä Willys Four kuusisylinterisellä moottorilla ja pidemmällä akselivälillä. Autosta tuli kuitenkin täysin luokaton, joten Chrysler antoi ZSB-tiimille tehtävän suunnitella pikaisesti korvaava kuusisylinterinen malli.
Uusi Light Six tulisi kantamaan Chryslerin nimeä ja sen valmistuksesta vastaisi vuonna 1920 Delawareen rekisteröity Chrysler Motor Company. Chrysler Motor oli Willys Corporationin divisioona, Willys Corporation taas toimi holding-yhtiönä kaikille John Willysin yrityksille, mukaan lukien Willys-Overland. Lokakuussa 1920 Willys Corporation antoi tiedotteen, jonka mukaan keväällä 1921 markkinoille esiteltäisiin uusi, kuusisylinterinen malli. Elizabethin tehtaalle asennettiin valomainos joka julisti: "CHRYSLER - The six cylinder motorcar" ja muun muassa autoa koskevien piirustusten omistajaksi oli merkitty Chrysler Motor Company, Division of Willys Corporation, Elizabeth, NJ.
Nämä hienot suunnitelmat kuitenkin kariutuivat kun kävi ilmi että uuden mallin suunnitteluun ja Elizabethin tehtaan varusteluun käytetyt varat olivat peräisin Willysin Toledon tehtaan kassasta. Willys oli selvitystilassa ja yhtiön ainoa keino selviytyä veloistaan oli omaisuuden pakkohuutokauppa. William Durant, joka oli vuonna 1920 häädetty jälleen General Motorsin johdosta, oli rakentamassa uutta imperiumia, Durant Motorsia ja hän lunasti vuonna 1921 yhtiölleen sekä Elizabethin tehtaan työkaluineen että Chrysler Sixin suunnitelmat. Malli näki viimein päivänvalon mallivuoden 1923 Flint-autona.
Historia > Tausta > Maxwell Motors

Samaan aikaan kun Chrysler paini Willysin ongelmien kanssa, hänen käsissään oli myös toinen ongelmayhtiö. Vuonna 1904 New Yorkin Tarrytownissa toimintansa aloittanut Maxwell Motor oli vaiheikkaan historiansa johdosta vuonna 1920 tilassa, jossa sen omat keinot selviytyä olivat loppuneet.
Vuoden 1913 kesällä yhtiö oli tuonut markkinoille Maxwell 25 -mallin, joka tulisi elämään kauemmin Maxwell-merkki itse; se tulisi kehittymään ja [saamaan uuden nimen Good Maxwell, josta tulisi edelleen Chrysler Four ja viimein ensimmäinen Plymouth, vuonna 1928.
Vuonna 1916 Maxwell Motorin New Castlen tehtaille asennettiin koko tehdasrakennuksen kattava höyryvasarajärjestelmä ja Forge and Hammer Shop -nimellä toimivasta tehtaasta tuli Yhdysvaltain suurin autojen tako-osia valmistava laitos.
Vuonna 1917 Maxwell kaipasi kasvavan kysynnän täyttämiseksi lisää tuotantotilaa ja sitä oli tarjolla vaikeuksissa olevalla detroitilaisella Chalmers Motor Car Companylla. Yhtiöt neuvottelivat keskinäisen yhteistyösopimuksen, jonka perusteella Maxwell sai tuotantotilaa Chalmers Motorin jättimäisestä Jeffersson Avenuen tehtaasta ja Chalmers saisi autojaan myyntiin Maxwellin verkoston kautta. Loppujen lopuksi Maxwell Motor päätyi Chalmers Motorin omistajaksi.
Historia > Tausta > Chrysler Corporation syntyy

Lähde:
Yhdistelmä toimi aluksi hyvin, mutta ensimmäisen maailmansodan jälkeinen talouden taantuma iski Maxwelliin rajusti. Menestyvä yhtiö velkaantui pahoin. Vuonna 1920 autoja valmistui tehtaalta 34 169 kappaletta ja näistä noin 26 000 kappaletta, eli kaksi kolmasosaa vuosituotannosta jäi myymättä.
Vuonna 1921 yhtiön täytyi lopettaa autojen valmistus Chalmersin tehtaalla. Osasyynsä myynnin romahtamiselle oli Maxwellin tuotteiden huonolla laadulla. Walter Chryslerin tehtävänä oli vaativa; saada varastossa olleet autot myytyä, parannettua tuotteiden laatua ja ajettava fuusio Chalmers Motorin kanssa loppuun, kaikkine siihen liittyvine velkomusoikeudenkäynteineen ym.
Ennen kuin Chrysler pystyi alkamaan toimiin, Maxwellin konkurssipesän hoitajien oli asetettava pesä julkiseen pakkohuutokauppaan. Huutokaupassa tarjouksia yhtiöstä antoivat muun muassa William C. Durant, Studebaker sekä monet muut ja pesänhoitajien oli maksettava 10,8 miljoonaa dollaria saadakseen yhtiön omistukseensa ja pystyäkseen luomaan uuden yhtiön nimellä Maxwell Motor Corporation. Walter P. Chrysler valittiin yhtiön pääjohtajaksi.
Chrysler toi yhtiöön ZSB-tiimin, luottomiehensä Fred Zederin, Owen Skeltonin ja Carl Breerin, jotka olivat toimineet autojen suunnittelussa yhdessä jo Studebakerilla ja Willysillä. Tiimi työskenteli uuden Chrysler Six -mallin suunnitelmien parissa ja ensimmäinen Walter Chryslerin nimeä kantanut auto esiteltiin markkinoille vuonna 1924.
Jotta rönsyjä ei syntyisi liikaa, kronologisessa historiassa on pyritty pitäytymään ainoastaan Chrysleria yhtiönä ja automerkkinä koskevissa asioissa. Eri automerkkien ja niitä valmistaneiden yhtiöiden kronologisesti tärkeimmät tapahtumat kerrotaan niiden omissa artikkeleissa.
Historia > 1920-luku

Tammikuussa 1924 Walter Chrysler esitteli nimeään kantaneen B-70-mallin. Auto oli varustettu kuusisylinterisellä moottorilla ja sen laatu ja taso olivat huomattavan korkeat, kuitenkin kohtuulliseen hintaan. Vuoden 1924 Chryslerin moottori oli oman aikansa mittapuun mukaan korkeapuristeinen ja sen varusteisiin kuuluivat ilman- ja öljynsuodatin. Auto oli varustettu neljän pyörän hydraulisilla jarruilla, jotka perustuivat Lockheed Corporation -yhtiön suunnitelmille. Chryslerin insinöörit tosin muuttivat ja parantelivat järjestelmää niin, että sitä olisi voinut kutsua Chryslerin omaksi.
Toukokuussa 1925 valmistui viimeinen Maxwell-niminen auto. Sen korvasi kuukautta myöhemmin markkinoille tuotu Chrysler Four, ensimmäinen nelisylinterinen Chrysler, joka oli periaatteessa jatkokehitelty jo vuonna 1913 esitellystä Maxwell 25 -mallista. Vuonna 1926 kuusisylinterisen B-70:n korvasi Chrysler G-70.
Insinööri K.T.Keller siirtyy General Motorsilta Chryslerin palvelukseen vuonna 1926.
Maxwell-autoja Britanniassa kokoonpannut yhtiö siirtyy Chrysler Motors Ltd -nimellä emoyhtiön omistukseen vuonna 1927.
Vuonna 1929 perustetaan Chrysler Motor Parts Corporation (myöhemmin Mopar). Manhattanille rakennettavan Chrysler Building -pilvenpiirtäjän rakennustöiden myötä Chryslerin insinöörit kehittävät aikansa ultramodernin huoneistojen ilmastointilaitteiston, jota valmistamaan perustetaan Airtemp-divisioona. Tämä järjestelmä jalostuu 1930-luvun myötä junien matkustajavaunuihin soveliaaksi ja 1950-luvun myötä se on autoihin sopiva paketti.
Historia > 1920-luku > Imperial

Chrysler käytti Imperial-nimeä kalleimman malliversionsa tunnuksena jo vuonna 1924. Ensimmäiset Chrysler-nimiset autot esitteli Maxwell Motor Corporation -yhtiö tammikuussa 1924. Kuukautta myöhemmin The Saturday Evening Post julkaisi Chrysler-mallien mainoksen ja niiden joukossa on Chrysler Imperial. Alkuperäinen Chrysler Imperial pysyi mallistossa vuoden 1925 lopulle, jolloin se erotettiin omaksi, E-80-koodia kantaneeksi, Imperial-tuotelinjaksi.
Historia > 1920-luku > Dodge

Dodgella oli yhtiönä taivalta takanaan lähes yhtä pitkälti kuin moottoriajoneuvoja oli Yhdysvalloissa valmistettu. Veljekset Horace ja John Dodge olivat vuonna 1902 aloittaneet vaihteistojen ja moottoreiden toimittamisen Ransom E. Oldsille. Vuonna 1903 veljekset rahoittivat Henry Fordin liiketoimintaa ja alkoivat toimittaa tälle lähes kaikki autojen valmistuksessa tarvittavat komponentit. Fordin kasvun aika oli myös Dodge Brothers -yhtiön kasvun aikaa. Kun Ford aloitti autojen kaupallisen valmistuksen, hänen palkkalistoillaan oli 12 henkeä ja Dodgella 135. Kun Dodge Brothers vuonna 1910 avasi Dodge Main -tehtaan Michiganin Hamtramckiin, siellä työskenteli noin viisi tuhatta henkilöä.
Vuonna 1913 aika oli kypsä sille, että veljekset aloittivat omaa nimeään kantaneen auton valmistuksen. Veljesten kuoltua äkillisesti vuonna 1920, miljoonayhtiön omistus siirtyi heidän leskilleen. Yhtiön johtoon palkattu Frederick J. Haynes aloitti Dodgen ja kuorma-autovalmistaja Graham Brothersin välisen yhteistyön ja vuonna 1924 Dodge avasi Kanadaan, Ontarion Walkersvilleen 20 000 työntekijän tehtaan. Samana vuonna lesket päättivät kuitenkin luopua yhtiön omistuksesta. Uusi omistaja oli investointipankkiiriliike Dillon, Read & Co., jolta Chrysler osti yhtiön vuonna 1928 ja liitti sen yhtiönsä divisioonaksi. Dodgen mukana Chryslerin omistukseen siirtyi Graham-kuorma-autojen valmistus, jonka Dodge oli ostanut vuonna 1925.
Historia > 1920-luku > Plymouth

Kesäkuussa 1928 Chrysler esitteli yhtiönsä edullisimmaksi malliksi nelisylinterisen Plymouthin. Chrysler-Plymouth Model Q -niminen malli perustui vanhaan Maxwell 25:een. Etuliite "Chrysler" jätettiin pois vuonna 1929, kun markkinoille tuotiin Plymouth Model U. Dodgen tehtaiden hankinta mahdollisti auton suuret tuotantomäärät, jolloin sen hinta saatiin pysymään kohtuullisena. Plymouth oli hyvin pitkälle se merkki, joka kantoi Chryslerin suuren laman ylitse. Plymouth-divisioona oli Chrysler konsernin suurin yksikkö koko elinaikansa.
Historia > 1920-luku > DeSoto

Elokuussa 1928 Chrysler esitteli keskihintaisen DeSoto -automerkin, joka sijoitettiin yhtiön mallipaletissa Dodgen alapuolelle. Vuonna 1933 nämä kaksi vaihtoivat paikkaa, tällä liikkeellä Chrysler vauhditti Dodgen takkuavaa myyntiä.
Historia > 1920-luku > Fargo

Vuonna 1928 Chrysler hankki vielä omistukseensa kuorma-autovalmistaja Fargo Motor Car Companyn.
Historia > 1930-luku

Vuonna 1931 valmistuu Chryslerin ensimmäinen kahdeksansylinterisellä sivuventtiili-rivimoottorilla varustettu malli, Chrysler CD. Chrysler Corporationin johtajaksi nimitetään Joseph E. Fields. Plymoutheja aletaan myydä DeSoto-, Dodge- ja Chrysler-edustustojen kautta. Chrysler Building valmistuu.
Vuonna 1933 perustetaan ajoneuvo- ja moottoritekniikan insinöörikoulutusta tarjoava Chrysler Institute of Engineering
Vuonna 1934 konsernin isojen ja keskikokoisten mallien yhteydessä esitellään Airflow-korimalli. Sen saavat DeSoto Six, Chrysler Eight, Chrysler Imperial Eight, Chrysler Custom Imperial Eight (kaksi eri kokoista) sekä Kanadan Chrysler Six. Chrysler Custom Imperial Airflow CW on maailman ensimmäinen korimalli yksiosaisella ja kaarevaksi taivutetulla tuulilasilla. Chrysler osti GM:ltä Detroitissa sijainneen Wyoming Avenuen tehtaan.
Vuonna 1935, heinäkuussa, K.T. Keller nimitetään Chrysler Corporationin johtoon. Walter P. Chrysler jatkaa hallituksen puheenjohtajana. Yhtiön rakennetta muutetaan; Plymouth Motor Corporationista tulee Plymouth Division, Dodge Brothers Corporationista tulee Dodge Division, DeSoto Motor Corporationista tulee DeSoto Division ja Chrysler Motor Corporationista tulee Chrysler Sales Division. Maxwellin entinen tehdas Ohion Daytonissa muutetaan Airtemp-divisioonan käyttöön.
Vuonna 1937 Indianan Kokomossa aloittaa toimintansa vaihteistoja valmistava tehdas. Chrysler-divisioonan johtoon nimetään David A. Wallace. Miljoonas Chrysler valmistuu. Ensimmäinen kerta, kun Chrysler Corporationin yhteenlaskettu vuosituotanto ylittää miljoonan auton rajan.
Vuonna 1938 Della Chrysler, Walterin vaimo, kuolee. Joseph W. Frazer lähtee Chryslerilta ja siirtyy Willys-Overrlandille.
Vuonna 1939 Imperial Chryslerissa esitellään Fluid Drive -nestekytkin. Chrysler ostaa Kalifornian San Leandrosta maa-alueen laajentaakseen valmistustoimintaansa. Chrysler- ja Dodge -merkkisten ajoneuvojen kokoonpano Britanniassa pysähtyy, maan julistettua sodan Saksalle.
Historia > 1940-luku

Vuonna 1940 Plymouth-, Dodge-, DeSoto- ja Chrysler-henkilöautot saavat uuden korin. Michiganin Highland Parkin alueelle valmistuu uusi tutkimuslaboratorio. Belgian Antwerpenissä sijainnut kokoonpanotehdas suljetaan sotatoimien vuoksi. Elokuun 18. päivänä Walter Chrysler kuolee ja saman kuun aikana yhtiö tekee Yhdysvaltain sotaministeriön kanssa sopimuksen panssarivaunujen valmistamisesta.
Vuonna 1941 Dodge-, DeSoto- ja Chrysler-henkilöautot saavat uuden korin. Fluid Drive -nestekytkin tulee Dodge-, DeSoto- ja Chrysler-mallien valinnaisvarusteeksi. Chrysleriin on myös mahdollista valita puoliautomaattinen Vacamatic-vaihteisto. Panssarivaunujen massatuotanto alkaa syksyllä.
Vuosina 1942–1945 yhtiö valmistaa Yhdysvaltain sotavoimille ajoneuvojen, panssarivaunujen ja moottoreiden lisäksi mitä moninaisimpia tarvikkeita ja laitteita. Yhtiöllä on merkittävä rooli SCR-584 -tutkalaitteiston kehittämisessä ja niiden valmistamisessa. Materiaalia toimitetaan myös Britannialle sekä Neuvostoliitolle.
Vuonna 1946 esitellään uusi Presto-Matic-puoliautomaattivaihteisto. Ensimmäisenä maailmassa Chrysler tuo markkinoille säiliöön sijoitetun polttoainesuodattimen ja kaksisylinteriset etujarrut. Chrysler valmistaa ensimmäiset kaksioviset hardtop-mallit. Näitä Town & Country -mallistoon kuuluneita autoja valmistuu seitsemän kappaletta.
Vuonna 1947 yhtiö ostaa Detroitin Warren Avenuella sijainneet Graham-Paige -yhtiön tehdastilat. Chryslerin perhe myy Chrysler Building -pilvenpiirtäjän. Yhtiö ei omistanut sitä koskaan.
Vuonna 1948 yhtiön Los Angelesin tehdas palaa henkilöautojen valmistuksen pariin. Michiganin Warreniin valmistuu erilaisten osien prässäyksiä tehnyt Nine Mile Press -tehdas. Winfield Foundry -metallivalimo Detroitissa aloittaa toimintansa.
Vuonna 1949 esittelee liimaamalla jarrukenkään kiinnitetyt kitkapinnat, ensimmäisenä maailmassa. Markkinointinimenä niillä on Cycleweld. Chrysler Crown Imperial -mallissa esitellään ensimmäiset itsetehostuvat rumpujarrut. Kaikissa Chrysler-konsernin henkilöautoissa otetaan käyttöön avaimella tapahtuva käynnistys. Henkilöautot saavat myös uudet korit, ensimmäiset sitten sodan päättymisen. Plymouthille hieman pienempi ja Dodge-, DeSoto- ja Chrysler -malleille suurempi. Chrysler-autojen  passiivista turvallisuutta parannetaan pehmustetulla kojelaudalla ja iskun voimasta periksiantavalla sivuikkunoiden veivillä. Chryslerin brosyyri vuodelta 1950 esittelee  Windsor-, New Yorker- ja Town & Country -malleihin tarjolla olleen kaksiovisen hardtop-versio Newportin. Mallivuodelle 1950 esitellyn korin valmistus kuitenkin aloitettiin jo vuoden 1949 puolella. Designeri Virgil Exner siirtyy Studebakerilta Chryslerille.
Historia > Cerberus-aikakausi 2007–2009

Helmikuun 14. päivänä vuonna 2007 DaimlerChrysler antoi ilmoituksen, että se on halukas luopumaan omistamastaan Chrysler Groupista. Tämä herätti kiinnostusta suurissa investoreissa kuten Cerberus Capital Management, Blackstone Group, Magna International sekä Kirk Kerkorian, joka jätti Chrysler Groupista 4,58 miljardin dollarin tarjouksen. Toukokuun 14. päivänä vuonna 2007 DaimlerChrysler myi 80 % osuuden Chrysler Groupista Cerberus Capitalille 7,4 miljardin dollarin kauppahinnasta.
Cerberus Capitalin johtoon kuului entisiä Chrysler-johtajia ja yhtiön takana oli myös poliittista arvovaltaa. Ennen kauppasumman siirtoa, 3. päivänä elokuuta, yhtiö ilmoitti jälleen joukkoirtisanomisesta, jonka myötä 13 000 ihmistä menetti työpaikkansa. Tehtaiden kylttien vaihtotyö alkoi hitaasti, elokuun ensimmäisestä päivästä lähtien. Useissa tapauksissa Cerberus ei kustantanut kylttien vaihtoa, vaan työntekijät tai johtajat ainoastaan peittivät kyltistä nimen Daimler. Esitteissä, varaosapakkauksissa ym. olleita tunnuksia päivitettiin satunnaisesti, joten varaosia ja komponentteja toimitettiin DaimlerChrysler-logolla aina siihen asti, kun Fiat otti yhtiön haltuunsa. Uudelle yhtiölle annettiin nimi Chrysler Holdings LLC, jonka alaisuudessa toimivat jatkuvaa voittoa tuottanut Chrysler Financial sekä automotive-yhtiö Chrysler Corporation, LLC.
Yrityskaupan jälkeen yhtiön henkilöstön odotukset olivat taas kerran korkealla. Cerberus loi itsestään kuvan patrioottisena toimijana, jonka tarkoitus on pelastaa suuri amerikkalainen ajoneuvovalmistaja. Jo vuoden 2007 aikana alkoi käydä ilmi, että Cerberus Capitalin todellinen kohde oli ollut voitollinen Chrysler Financial -rahoitusyhtiö, itse ajoneuvovalmistuksen ollessa täysin toisarvoista. Cerberus Capitalin toimitusjohtaja, multimiljardööri Steve Feinberg, ei esimerkiksi sijoittanut Chrysleriin yhtään omaa rahaa, siirsi komponenttivalmistusta Kiinaan ja pyrki myös myymään koko Chryslerin kiinalaisille. Lisäksi Cerberus otti 10 miljardin lainan, jonka takuina se käytti Chryslerin omaisuutta.
Amerikkalaisessa talousalan lehdistössä oli artikkeleita, joiden mukaan Cerberus etsi yhteistyön muotoja Volkswagenin, Tatan, Magnan ja suurten japanilaisvalmistajien kanssa. Loppukesästä 2007 yhtiö ilmoitti perustavansa Chryslerille uudet suunnittelukeskukset Puolaan, Intiaan ja Kiinaan.
Chrysler Suomessa

Chryslerin ensimmäisenä maahantuojana Suomessa toimi vuodesta 1926 alkaen Ab Hans Koch Oy. Vuonna 1939 Chrysler oli Suomessa kolmanneksi yleisin henkilöautomerkki Fordin ja Chevroletin jälkeen 4,7 prosentin osuudella rekisteröidyistä autoista. Vuosina 1953–1976 Chryslerin edustus oli Berner Oy:llä. Tämän jälkeen Chryslerin maahantuojaksi tuli monia muitakin yhdysvaltalaisia automerkkejä edustanut Aro-Yhtymä Oy Autokeskus. Suomessa kaksi Chrysler New Yorkeria on ollut tasavallan presidentin virka-autona, ensimmäinen Urho Kekkosen kaudella vuosina 1963–1971 ja jälkimmäinen Kekkosen ja Mauno Koiviston kausilla vuosina 1972–1985.
Carina Ari

| Carina Ari |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. huhtikuuta 1897 Tukholma, Ruotsi
Kuollut: 24. joulukuuta 1970 (73 vuotta) Buenos Aires, Argentiina
Ammatti:  tanssija, koreografi, kuvanveistäjä
Puoliso:  Desiré-Émile Inghelbrecht (1925–n. 1939) Jan Moltzer (1942–1951)
Carina Ari (synt. Maria Karina Viktoria Jansson: 14. huhtikuuta 1897 Tukholma, Ruotsi – 24. joulukuuta 1970 Buenos Aires, Argentiina) oli ruotsalainen tanssija, koreografi ja kuvanveistäjä.
Elämä ja ura

Ari syntyi Tukholmassa vähävaraiseen työläisperheeseen. Hänen vanhempansa erosivat hänen ollessaan yhdeksänvuotias, ja hän muutti äitinsä kanssa vanhaankaupunkiin. Siellä äiti piti vihannes- ja kukkakauppaa, jossa myös Ari toimi apulaisena. Samana vuonna Ari pääsi Kuninkaallisen teatterin balettikouluun. Vuonna 1913 äiti kuoli ja Ari palkattiin tanssijaksi Kuninkaalliseen teatteriin.
Vuonna 1918 Ari irtisanoutui ja muutti Kööpenhaminaan opiskelemaan koreografiaa Venäjän vallankumousta paenneen Mihail Fokinin alaisuudessa. Yksityisiin oppitunteihin hän sai rahaa eräältä mesenaatilta. Ari palasi Tukholmaan vuonna 1919 ja ryhtyi itse opettamaan. Seuraavana vuonna hän lähti ruotsalaisen tanssijaryhmän mukana Pariisiin, missä he esiintyivät nimellä "Les Ballets súedois" kolmen vuoden ajan.
Ari palasi jälleen Tukholmaan vuonna 1923 ja alkoi tehdä koreografioita. Vuonna 1925 hän avioitui Pariisissa tutustumansa kapellimestari Desiré-Émile Inghelbrechtin kanssa. Tämä oli nimetty Opéra-Comiquen musikaaliseksi johtajaksi vuotta aiemmin. Ari pääsi kyseiseen teatteriin tanssimaan itse suunnittelemiaan esityksiä, ja kesällä 1927 hän suunnitteli balettiesityksen Élysée-palatsiin. Seuraavana vuonna hän sai kunnian suunnitella Pariisin oopperaan baletin, jonka kantaesityksessä hän tanssi itse.
Vuonna 1930 Ari ja Inghelbrecht siirtyivät Algerin oopperaan. Inghelbrecht otti nopeasti lopputilin, koska ei pitänyt konservatiivisesta ilmapiiristä, Ari pysyi hieman pidempään. Vuonna 1932 hän palasi miehensä luokse Pariisiin ja kolme vuotta myöhemmin Tukholmaan, kunnes muutti jälleen Pariisiin 1938. Siellä hän tanssi viimeisen kerran julkisesti vuonna 1939. Pian tämän jälkeen avioliitto päättyi eroon, kun Inghelbrecht oli aloittanut suhteen toisen naisen kanssa.
Lomalla kylpyläkaupunki Aix-les-Bainsissa Ari tapasi hollantilaisen miljonäärin Jan Moltzerin, joka oli perinyt Bols-viinatehtaan. Moltzer siirsi liiketoimintansa toisen maailmansodan alla Argentiinaan, ja pari muutti Buenos Airesiin. Moltzer kuoli äkillisesti vuonna 1951 ja Ari peri suuren osan hänen omaisuudestaan.
Tanssiuransa jälkeen Ari kouluttautui kuvanveistäjäksi opiskellen muun muassa New Yorkissa. Hän erikoistui rintakuviin, ja muun muassa hänen taiteilemansa Dag Hammarskjöld on esillä Yhdistyneiden kansakuntien päämajassa. Ari kuoli vuonna 1970 reisiluun murtuman aiheuttamiin komplikaatioihin ja hänet haudattiin Jan Moltzerin viereen Alankomaiden Haarlemiin.
Carina Ari tanssimassa itse suunnittelemaansa balettia Élysée-palatsissa 1927.
Carina Arin veistämä Karl Gerhardin rintakuva Göteborgissa.