stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hangbe

Hangbe (tai Hangbè, myös Ahangbe tai Na Hangbe) oli Dahomeyn kuningaskunnan hallitsija lyhyen aikaa, ennen Agajan valtaan nousua vuonna 1718. Hangbe on keskeinen Allagahonun kuningassuvun sukujuurissa, koska hänen osuutensa oli tärkeä kruununperimystaistelussa, joka johti Agajan hallitsemiseen. Hangbe oli Agajan vanhempi sisko. Hänen veljensä ja edeltäjänsä Akaban  kuoltua hän käytti auktoriteettiaan edistämällä ehdokasta kuninkaaksi. Historioitsija Edna Bayn mukaan hän on saattanut toimia sijaishallitsijana Akaban ja Agajan välisen interregnumin ajan.
Suullisten 1900-luvun lähdetietojen mukaan Hangben aikana toistettiin usein sitä, että Akaba kuoli nopeasti ja ennen aikojaan, jolloin hänen poikansa Agbo Sassa jäi alaikäiseksi, että Hangbesta tuli sijaishallitsija koska hän oli Akaban kaksoissisar ja että kumpaakin kaksosta pitäisi kohdella tasa-arvoisesti. Kerrotaan, että Hangbe hallitsi kolme kuukautta tai kolme vuotta, ja että hänellä oli armeija jonka lopulta Agaja kukisti. Tarinan eri versiot puhuvat Hangben pojan salamurhasta, jota seurasi julkinen kruunusta luopuminen ja Dahomeyn kansan kirous.
Edna Bayn mukaan Hangbea ei tunneta Daomeyn kuninkaiden luettelossa, eikä häntä mainita missään kirjallisissa selvityksissä ennen 1900-lukua. Hangben sukulaiset kuitenkin elivät vielä 1970-luvulla Abomeyssa.
Sara Milazzo

Sara Milazzo
Sara Milazzo (s. 1983) on elektronisen musiikin tekijä. Muusikkona hän on kiinnostunut esimerkiksi kokeellisesta äänen tuottamisesta nimenomaan materiaalin ehdoilla.
Musiikin lisäksi Milazzo tekee myös taidetta kierrätystaiteen parissa, esimerkiksi jäte-elektroniikkaveistoksia, muovikollaaseja ja kollaasimaisia maalauksia. Hän näkee roskan ja käyttökelpoisen materiaalin välillä olevan eron syntyvän useimmiten vain kontekstista, jolloin lialla on symbolinen merkitys. Symbolista likaa edustavat esimerkiksi paikatut tai kierrätetyt vaatteet, jotka tulkitaan usein köyhyydeksi ja välinpitämättömyydeksi. Aiheeseen liittyy myös ongelmallinen tapa sulkea silmät siltä, mikä todella on roskaa.  Milazzolla onkin vahva ymmärrys materiaalista ja materiaalisuudesta. Niitä hän hyödyntää herkästi ja hienovaraisesti.
Milazzon viimeisimpiin töihin kuuluu muusikon rooli kuvataiteilija Jani Ruscican teoksessa Flatlands. Kyseessä on Ruscican ja raumalaisen Lönnströmin taidemuseon yhteistyöprojekti, jonka tuotoksena syntyi kolme soitinta. Kukin soitin on oma taideobjektinsa, jolla on vahva kulttuurinen, poliittinen ja materiaalinen lataus. Flatlandsia ja sen soittimia esitellään kiertueella, jolla Milazzo soittaa ready made -soitinta. Muut soittimet ovat bambusoitin ja lasisoitin.
Teokset

What’s the Matter? (2014) Romu-­, valo­- ja ääni­-installaatio
∞ (2014) Romu- ja ääni-installaatio
Muut työt

Flatlands (2016-2017) Muusikko taideobjektiesityksissä
Aiheesta muualla

Sara Milazzo kertoo Flatlands-projektista
Mustarinda – Eksergia 19.6.–10.8.2014: Tuomas A. Laitisen, Sara Milazzon ja Tülay Schakirin näyttelyn esittely
Hangasmäki

Hangasmäen sijainti Hämeenlinnassa.
Hangasmäki on Hämeenlinnan 34. kaupunginosa. Se sijaitsee kaupungin itälaidalla, Kankaistenjärven pohjoispäässä noin kymmenen kilometrin päässä keskustasta. Hangasmäen halki kulkee valtatie 10, ja sen alueella sijaitsevat muun muassa Kankaistenjärven uimaranta. Suureksi osaksi kaupunginosan muodostavat pellot ja metsät. Länsiosastaan kaupunginosa rajautuu Taka-Hätilän ja Kankaisten kaupunginosiin, muilta osin Hattulan ja Janakkalan kuntiin sekä vuonna 2009 Hämeenlinnaan liitettyyn Hauhon entiseen kuntaan.
Scopus

Scopus oli suomalainen vuodesta 1969 aina 1980-luvulle asti toiminut gospelyhtye, jossa soitti ja lauloi vuosien mittaan parikymmentä eri ihmistä.
Yhtye toimi Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen piirissä, ja kaikki sen levytykset on tuottanut SLEY-Kirjat. Yhtyeen jäseniä ovat olleet Vesa Erkkilä (basso), Elina Haapaniemi (laulu), Juha Haapaniemi (kitarat, laulu), Kari Koivu (kosketinsoittimet), Jukka Knuutti, Kari Kriikku (kosketinsoittimet, banjo, klarinetti), Jouko Laivuori (kosketinsoittimet), Pirjo Mäkelä (huilu), Juha Nurmi (basso), Kullervo Puumala (basso ja sähkökitara), Kaisa Pärnänen (o.s. Haapaniemi, laulu), Erkki Rajamäki, Sauli Rautiainen (sähkökitara), Jaakko Rusama (laulu), Sakari Selin, Tapani Selin (rummut) ja Tapio Tuisku (kitara). Vuoden 1977 albumilla Rakkautta maailmaan toimivat sovittajina ja muusikoina Matti ja Pirjo Bergström sekä vierailevana rumpalina Ilpo Kallio.
Diskografia

Oon matkallain (1972)
Scopus & Matkalaiset: Jumala välittää (1975)
Rakkautta maailmaan (1977)
Soitto sinulle (1980)
Uudet mahdollisuudet (1982)
Aiheesta muualla

Scopuksen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Harmon Killebrew

Harmon Killebrew vuonna 2007.
Harmon Clayton Killebrew (29. kesäkuuta 1936 – 17. toukokuuta 2011) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän loi huomattavan pitkän MLB-uran vuosina 1954–1975 ja sai vuonna 1984 paikan Baseball Hall of Famessa.
Killebrew pelasi kahdenkymmenen vuoden ajan Minnesota Twinsissä, mutta yhden kauden myös Kansas City Royalsissa. Hän oli American Leaguen "Most Valuable Player" (1969) ja voitti vuoden 1971 Lou Gehrigin muistopalkinnon.
Killebrew tuli tunnetuksi kunnareistaan, joita hän saavutti ammattilaisuransa aikana 573. Niistä viidessadas tapahtui 10. elokuuta 1971, jolloin hän sai pääsyn niin kutsuttuun "500 kunnarin klubiin" muiden muassa Babe Ruthin seuraksi.
Hanna Holma

Hanna Holma (s. 26. elokuuta 1967 Oulu) on suomalainen taidemaalari ja -graafikko. Hän opiskeli taiteen maisteriksi Taideteollisessa korkeakoulussa vuosina 1990–1996 ja kävi tänä aikana myös suorittamassa opintoja Sunderlandin yliopistossa, Englannissa. Holma asuu ja työskentelee Helsingissä.
Holma jakoi ensimmäisen yksityisnäyttelynsä Merja Ylitalon kanssa Kuvataideakatemian galleriassa vuonna 1997. Yhteis- ja ryhmänäyttelyissä hän on ollut työllään edustettuna Suomessa, Ruotsissa, Yhdysvaltain Virginiassa ja Japanissa vuodesta 1996 lähtien. Ensimmäiseen yhteisnäyttelyynsä hän osallistui Espoon WeeGee-talossa vuonna 1996. Holma on Suomen Taidemaalariliiton ja Suomen Taidegraafikoiden jäsen.
Holma on keskittynyt monotypiaan. Hän on pitänyt keskeisimpänä innoituksensa lähteenä taidekoulutusta, jonka sai Raisa Kaipaisen ja Torsten Rügerin Elämän taide -kursseilla. Holma aloitti valmistumisensa jälkeen työskentelyn vapaana kuvittajana, jonka asiakkaisiin ovat kuuluneet Nyt-liite, Me Naiset, Tammi ja WSOY. Paikkoja, joissa hän on opettanut, ovat olleet muun muassa Pekka Halosen akatemia, WeeGee-talon Iikka-paja, Vantaan aikuisopisto, Keravan opisto ja Kuvittajat ry:n työpajat.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
Savijaloilla

| Savijaloilla> Feet of Clay |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Terry Pratchett
Genre:  fantasia
Julkaistu:  1996
Suomennos
Suomentaja:  Mika Kivimäki
Kansitaiteilija:  Josh Kirby
Julkaistu:  2007
Sivumäärä:  334
ISBN:  951-23-4835-7
Sarja: Kiekkomaailma; Vartiosto 3
Edeltävä:  Naamiohuvit (kirja)
Seuraava:  Valkoparta Karjupukki
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Savijaloilla (engl. Feet of Clay) on Terry Pratchettin Kiekkomaailma-sarjan yhdeksästoista romaani. Se on kolmas kirja, joka kertoo kaupunginvartiostosta.
Tarina

Ankh-Morporkissa liikkuu salamurhaaja, jonka pääkohteena näyttäisi olevan lordi Vetinari. Murhayritysten lisäksi Vetinarin huolena ovat aateliset, jotka haluaisivat syöstä hänet vallasta ja muuttaa Ankh-Morporkin kuningaskunnaksi. Hallitsijan paikalle ollaan nostamassa kapteeni Porkkanaa, jota tällaiset ylenemismahdollisuudet eivät kiinnosta lainkaan.
Aiheesta muualla

Savijaloilla, Kirjasampo.fi
Sakari Kukko

| Sakari Kukko |
| --- | --- |
 Sakari Kukko esiintymässä Piirpauken kanssa Turussa joulukuussa 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. heinäkuuta 1953 (ikä 71) Kajaani
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Aktiivisena:  1979–
Tyylilajit:  maailmanmusiikki
Soittimet:  saksofoni, huilu, piano
Yhtyeet:  Helsingin kaupunginorkesteri Radion sinfoniaorkesteri Kalevala Punainen lanka Jukka Tolonen band Heikki Sarmanto band Kingston Wall (vierailijana) Amorphis (vierailijana) Piirpauke
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jyrki Sakari Kukko (s. 8. heinäkuuta 1953 Kajaani) on suomalainen muusikko. Hän säveltää ja soittaa muun muassa saksofonia ja huilua. Kukko tunnetaan erityisesti etnovaikutteisesta musiikistaan, jota hän on ollut tekemässä Piirpauke-yhtyeessä. 1980-luvulla Kukko soitti myös Youssou N'Dourin Etoile du Dakar -yhtyeessä Senegalissa. Hän on toiminut vierailevana soittajana myös suomalaisessa rock-musiikissa, muun muassa Amorphiksen ja Kingston Wallin levyillä.
Kukon musikaalisuus huomattiin jo hänen ollessaan 11-vuotias koululainen, kun hänet valittiin Yleisradion Hyppy huipulle -radio-ohjelmaan vuonna 1964, jossa hän esitti laulun Laulu laululle. Kukko kirjoitti ylioppilaaksi 1973 ja opiskeli Sibelius-Akatemiassa 1973–1975. Lisäksi hän opiskeli yksityisesti sävellystä Edward Vesalan johdolla ja on tehnyt opintomatkoja eri maihin Aasiassa, Afrikassa, Etelä-Amerikassa ja Itä-Euroopassa. Kukko on esiintynyt Piirpauken tai paikallisten muusikoiden kanssa yli 30 maassa.
Kukon elämäkerta Sakari Kukko – kaiken maailman pelimanni julkaistiin elokuussa 2017 (kirj. Elina Saksala, LIKE Kustannus Oy)
Soololevyt

Kajastus (1979)
Kirkastus (1981,  Sakari Kukko & Piirpauke)
Moonlight Caravan & Finnish Characters (1990,  Espoo Big Band plays Sakari Kukko)
Kaikuja Kalevalasta (1997,  Chamber Light Orchestra, M. Suominen & S. Kukko)
Virret (2001)
Joulu (2003)
Soi kiitos (2009)
Paratiisi (2011,  Sakari Kukko & Humbalax)
Valo (2013)
JouLumo (2017)
Kainuu – Casamance (2020,  Sakari Kukko Afro Chamber & Strings)
Kokoonpanot

Kukko on soittanut tai levyttänyt seuraavissa kokoonpanoissa:
Oulunkylän Big Band
Tapiolan/Espoon Big Band
Pori Jazz All Stars
Helsingin kaupunginorkesteri
Radion sinfoniaorkesteri
Suomen kansallisoopperan orkesteri
Kalevala
Jupu group
Pentti Hietanen sekstetti
Edward Vesala Band
Punainen lanka yhtye
Jukka Tolonen Band
Heikki Sarmanto Band
Jim Pembroke Band
Alemeda (Espanja)
Okay Temiz (Turkki)
Etoile de Dakar (Senegal)
Sensation Band & Aster Aweke (Etiopia)
Kingston Wall (vierailijana)
Amorphis (vierailijana)
Afrocola
Paleface
Palkinnot

Suomen jazzliiton Yrjö-palkinto 1976
Kulttuurityöntekijäin liiton palkinto 1977
Oulun taidepalkinto 2002
Kajaanin kaupungin kulttuuripalkinto 2004
Golden Gospel -palkinto 2009
Erikois Emma 2014
Taiteilijaeläke 2014
Aiheesta muualla

Haastattelu Ylen uutisten verkkosivulla.
Hannu Waarala

Hannu Erik Waarala (3. maaliskuuta 1954 Pudasjärvi – toukokuu 2013) oli jyväskyläläinen kulttuurikriitikko. Hänen kritiikkejään julkaistiin useissa lehdissä.
Waarala oli koulutukseltaan humanististen tieteiden kandidaatti. Hänet tunnettiin lukeneena ja sivistyneenä journalistina. Waarala osallistui myös teatterielämään ja dramatisoi näyttämölle muiden muassa August Strindbergin Hullun puolustuspuheen (1990) ja Fjodor Dostojevskin Narri kartanon valtiaana -tekstin Yövieraat-teatteriryhmälle 1992 yhdessä Juha Hurmeen kanssa. Waarala edellytti teatteritaiteelta korkeatasoisuutta ja kritisoi sen viihteellistymistä.
Aiheesta muualla

Bamberg, Rolf: Hannu Waarala 1954–2013 – kulttuurijournalismiin jää Keski-Suomea suurempi aukko Demokraatti.fi.  10.5.2013.
Harmolehmäntatti

| Harmolehmäntatti |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Boletales
Heimo::  Boletaceae
Suku::  Lehmäntatit Leccinum
Laji::  schistophilum
Kaksiosainen nimi
 Leccinum schistophilum  Bon 
Katso myös
   Harmolehmäntatti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Harmolehmäntatti (Leccinum schistophilum) on Boletaceae-heimoon ja Leccinum-sukuun kuuluva ruokasieni. Se muistuttaa valkolehmäntattia, mutta eroaa siitä vaalean ruskeanharmaan lakin sekä sinertymättömän jalan tyven avulla. Lisäksi valkolehmäntatti on harmolehmäntattia hennompi. Harmolehmäntatti viihtyy kosteassa ympäristössä. Se on helposti pehmenevä ja toukkaantuva.
Harmokynsikäs

| Harmokynsikäs> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Lyophyllaceae
Suku::  Harmoset Tephrocybe
Laji::  confusa
Kaksiosainen nimi
 Tephrocybe confusa  (P.D. Orton) P.D. Orton 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Harmokynsikäs (Tephrocybe confusa) on kupera tai laakealakkinen tumman harmaanruskea kynsikäslaji. Sienen jalka on lakin värinen ja ontto. Malto on valkoista. Heltat ovat vaaleanharmaat. Sieni kasvaa kuusivaltaisissa havumetsissä eikä ole varmaa esiintyykö sitä Suomessa.
Gigantopithecus

| Gigantopithecus |
| --- | --- |
 Gigantopithecus blacki -lajin leuka
 Pleistoseeni 9–0,1 Ma  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Kädelliset Primates
Yläheimo::  Ihmisapinat Hominoidea
Heimo::  Isot ihmisapinat Hominidae
Suku::  †Gigantopithecus  von Koenigswald, 1935
Lajit
 †G. bilaspurensis  †G. blacki  †G. giganteus 
Katso myös
   Gigantopithecus Wikispeciesissä   Gigantopithecus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Gigantopithecus (suomeksi ”jättiläisapina”) on sukupuuttoon kuollut ihmisapinasuku, joka eli Kaakkois-Aasiassa noin 100 000 – 9 miljoonaa vuotta sitten. Se oli suurin koskaan elänyt kädellinen. Sen vartalon koko on voitu päätellä vertaamalla löydettyjä fossiilisoituneita hampaita ja leukaluita nykyapinoiden kalloihin. Näiden arvioiden mukaan Gigantopithecus oli kahdelle jalalle noustessaan kolme metriä pitkä, ja painoi 300–500 kiloa eli 2–3 kertaa nykyisten gorillojen verran. Naaraan ja koiraan välinen kokoero oli suurempi kuin millään nykyisellä kädellisellä.
Ensimmäiset Gigantopithecuksen jäänteet olivat hampaita, jotka saksalainen paleontologi Ralph von Koenigswald löysi kiinalaisesta apteekkiliikkeestä 1930-luvulla. Samanlaisia löytöjä tehtiin sen jälkeen muistakin apteekeista ympäri Kiinaa, kunnes niiden lähteeksi lopulta paljastui Guangxissa eteläisessä Kiinassa sijaitseva luola, josta löydettiin lisää hampaita sekä leukaluita. Lisäksi jäänteitä on löydetty Vietnamista.
Gigantopithecus oli orangin näköinen ja myös sen lähisukulainen, joidenkin lähteiden mukaan sen kantamuoto. Hampaiden mikroskooppiset kasvien jäänteet osoittavat Gigantopithecuksen olleen kasvinsyöjä, joka käytti ravinnokseen lehtiä ja bambua. Sen arvellaankin hävinneen siksi, että alueen sademetsä kutistui ilmastonmuutoksen myötä.
Jotkut uskovat, että Himalajan lumimies eli jeti sekä Amerikan Isojalat ovat elossa säilyneitä Gigantopithecus-lajeja.
Aiheesta muualla

Carey, Bjorn: Gigantic Apes Coexisted with Early Humans, Study Finds. Live Science, 7.11.2005.  Tech Media Network. Artikkelin verkkoversio. (englanniksi)
Scorngrain

| Scorngrain> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2001–
Tyylilaji:  thrash metal, industrial metal
Kotipaikka:   Suomi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  B.B. Enema, laulu   A.I., kitara   Dr. Mike, kitara, musiikkiohjelmointi   Herman, basso   Eniac, rummut, musiikkiohjelmointi  
Levy-yhtiö:  Dynamic Arts Records, 2004–  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Scorngrain on suomalainen metalliyhtye, jonka musiikki on thrash metallia industrial metal -vaikuttein. Yhtyeellä on levytyssopimus Dynamic Arts Recordsin kanssa.
Jäsenet

A.I. – kitara
B.B. Enema – laulu
Dr. Mike – kitara, ohjelmointi
Eniac – rummut, ohjelmointi
Herman – basso
Diskografia

Cyberwarmachine (2004,  Dynamic Arts Records)
0,05% (2006,  Dynamic Arts)
Utopia.Paranoia.Perversions! (2010,  Sonic Supernova)
Aiheesta muualla

Scorngrainin virallinen sivusto (englanniksi)
Scorngrain levy-yhtiö Dynamic Arts Recordsin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Scorngrain Meteli.netissä
Romeo Void

| Romeo Void> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1979–1985, 1993, 2004
Tyylilaji:  uusi aalto, post-punk
Kotipaikka:  San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Debora Iyall Peter Woods Frank Zincavage Jay Derrah Benjamin Bossi John ”Stench” Haines Larry Carter Aaron Smith
Levy-yhtiö:  415, Columbia
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Romeo Void oli yhdysvaltalainen uuden aallon / post-punkin yhtye San Franciscosta, Kaliforniasta, joka perustettiin vuonna 1979. Yhtye koostui saksofonistista Benjamin Rossista, laulajasta Debora Iyallista, kitaristista Peter Woodsista sekä basistista Frank Zincavagesta. Yhtyeellä oli historiansa aikana neljä rumpalia, ensimmäisenä Jay Derrah ja viimeisenä Aaron Smith. Romeo Void julkaisi kolme studioalbumia, It’s a Conditon vuonna 1981, Benefactor vuonna 1982 ja Instincts vuonna 1984. Tämän lisäksi he julkaisivat yhden kokoelma-albumin sekä yhden EP-levyn. Heidät tunnetaan parhaiten kappaleista ”Never Say Never” ja ”A Girl in Trouble (Is a Temporary Thing)”.
Jäsenet > Viimeinen kokoonpano

Debora Iyall – laulu (1979–1985, 1993, 2004)
Peter Woods – kitara (1979–1985, 1993, 2004)
Frank Zincavage – bassokitara (1979–1985, 1993, 2004)
Benjamin Bossi – saksofoni (1980–1985, 1993)
Aaron Smith – rummut, lyömäsoittimet (1984–1985, 1993, 2004)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Jay Derrah – rummut, lyömäsoittimet (1979–1981)
John ”Stench” Haines – rummut, lyömäsoittimet (1981)
Larry Carter – rummut, lyömäsoittimet (1981–1984)
Diskografia > Studioalbumit

It’s a Condition (1981)
Benefactor (1982)
Instincts (1984)
Diskografia > Kokoelma-albumit

Warm, in Your Coat (1992)
Diskografia > EP-levyt

Never Say Never (1981)
Diskografia > Singlet

”Myself to Myself / White Sweater” (1981)
”Never Say Never” (1982)
”Undercover Kept” (1982)
”A Girl in Trouble (Is a Temporary Thing)” (1984)
”Say No” (1984)
Saluunojen sulotar

| Saluunojen sulotar> Lust in the Dust |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Paul Bartel
Käsikirjoittaja:  Philip John Taylor
Tuottaja:   Allan Glaser  Tab Hunter 
Säveltäjä:  Peter Matz
Kuvaaja:  Paul Lohmann
Leikkaaja:  Alan Toomayan
Pääosat:   Divine  Tab Hunter  Cesar Romero  Lainie Kazan 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Levittäjä:  New World Communications Netflix
Ensi-ilta:  1. maaliskuuta 1985
Kesto:  84 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Tuotto:  727 639 USD
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Saluunojen sulotar (Lust in the Dust) on vuoden 1985 elokuva, jonka pääosissa olivat Divine, Tab Hunter, Cesar Romero ja Lainie Kazan, ja jonka ohjasi Paul Bartel. Elokuva sai nimensä vuoden 1946 elokuvalle Kaksintaistelu auringossa (Duel in the Sun) annetusta lempinimestä.
Juoni

Tanssisalityttö Rosie Velez (Divine), joka on eksynyt aavikolle, saa apua asemies Abel Woodilta (Tab Hunter). Chili Verden pikkukaupungin Marguerita Venturan (Lainie Kazan) saluunassa leviää sana kulta-aarteesta, ja se johtaa Abelin konfliktiin lainsuojattoman Hard Case Williamsin (Geoffrey Lewis) ja hänen jenginsä kanssa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Tab Hunter  | … |  Abel Wood   |
|  Divine  | … |  Rosie Velez   |
|  Lainie Kazan  | … |  Marguerita Ventura   |
|  Geoffrey Lewis  | … |  Hard Case Williams   |
|  Henry Silva  | … |  Bernardo   |
|  Cesar Romero  | … |  Isä Garcia   |
|  Courtney Gains  | … |  Red Dick Barker   |
Musiikki

"Tarnished Tumbleweed" - Mike Stull
"These Lips Were Made for Kissin'" - Divine
"South of My Border" - Lainie Kazan
Laulujen säveltäjä: Karen Hart
Aiheesta muualla

Saluunojen sulotar Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Grigori Jastrebenetski

Grigori Jastrebenetski
Grigori Danilovitš Jastrebenetski (ven. Григорий Данилович Ястребенецкий; 29. lokakuuta 1923 Baku – 18. maaliskuuta 2022 Pietari) oli venäläinen kuvanveistäjä.
Jastrebenetski taisteli toisessa maailmansodassa vuosina 1941–1945. Hän valmistui Repin-taideinstituutista vuonna 1951. Hän asui ja työskenteli Pietarissa. Jastrebenetski opetti Pietarin taideakatemiassa. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Vladimir Brodarski ja Jekaterina Pilnikova.
Jastrebenetskillä oli Venäjän kansantaiteilijan arvonimi, ja hän oli Venäjän taideakatemian jäsen. Hänen töitään on nähtävillä julkisilla paikoilla Venäjällä ja Saksassa. Teoksia on myös kymmenissä museoissa, kuten Eremitaašissa, Tretjakovin galleriassa ja Venäläisen taiteen museossa. Lisäksi niitä kuuluu ulkomaalaisiin kokoelmiin. Jastrebenetski kuoli 98-vuotiaana pietarilaisessa sairaalassa, jossa oli ollut tehohoidossa useiden päivien ajan.
Heatstroke

| ”Heatstroke” Calvin Harris ft>  Young Thug, Pharrell Williams & Ariana Grande |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Funk Wav Bounces Vol. 1
 Äänitetty : 2016-17; God's Eyes (Los Angeles, KA), Circle House (Miami, FL)
 Julkaistu: 31. maaliskuuta 2017
 Formaatti: digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): Calvin Harris
 Tyylilaji: hip hop, dance
 Kesto: 03.49
 Levy-yhtiö: Sony Music
Calvin Harrisin muut singlet
| ”Slide” 2017 | ”Heatstroke” 2017 | ”Rollin” 2017 |
Young Thugin muut julkaisut
| ”Gang Up” 2017 | ”Heatstroke” 2017 | ”Trap Trap Trap” 2017 |
Pharrell Williamsin muut julkaisut
| ”Surfin'” 2016 | ”Heatstroke” 2017 | ”Feels” 2017 |
Heatstroke on skotlantilaisen DJ-tuottaja Calvin Harrisin kappale, jolla vierailevat myös yhdysvaltalaisräppäri Young Thug, yhdysvaltalainen laulaja-räppäri Pharrell Williams sekä yhdysvaltalaislaulaja Ariana Grande. Sen julkaisi Sony Music Harrisin viidennen, Funky Wav Bounces Vol. 1-studioalbumin toisena singlenä 31. maaliskuuta 2017. Kappaleen ovat sanoittaneet Harris, Thug, Williams, Grande, Brittany Hazzard, Robin Hannibal sekä Cecilie Karshøj, joista ensimmäinen myös tuotti sen.
"Heatstroke" oli kaupallisesti kohtalainen menestys, vaikka se ei menestynytkään yhtä hyvin kuin Harrisin edeltäjäsingle "Slide". Se pääsi singlelistan kolmenkymmenen parhaan joukkoon Alankomaissa, Australiassa, Espanjassa, Britanniassa, Skotlannissa ja Unkarissa. Kappale on myynyt julkaisunsa jälkeen platinaa Australiassa.
Käännös suomeksi
Ruusuritari

Ruusuritari (saks. Der Rosenkavalier) on Richard Straussin kolminäytöksinen ooppera, joka sai ensi-iltansa vuonna 1911 Dresdenin Hofoperissa. Teos oli harmonioiltaan perinteisempi kuin säveltäjän aikaisemmat oopperat, kuten Salome ja Elektra, ja siitä tuli suurmenestys. Se kuuluu yhä maailman eniten esitettyihin oopperoihin. Straussin Ruusuritari oli aikansa menestyksekkäin näyttämöteos.[lähde? ]
Musiikista

Ruusuritarissa Strauss palaa Elektran osittaisesta atonaalisuudesta perinteiseen sointi- ja harmoniakuvaan. Kuuluisan hopearuusun sointivärin salaisuus on kolmen huilun ja kolmen sooloviulun, harpun ja celestan soittama korkea melodisista duurisoinnuista koostuva teema. Strauss käyttää oopperassaan kolme kertaa valsseja paroni Ochsin yhteydessä. Myös viittauksia Mozartin musiikkiin on löydetty. Myös nopeat tunteiden vaihtelut muistuttavat Mozartin oopperoita. Kolmannen näytöksen trioa pidetään yhtenä Straussin kauneimmista sävellyksistä. Säveltäjän toivomuksesta se soi hänen hautajaisissaan.
Tapahtumapaikka ja -aika

Wien, Maria Teresian ensimmäisten hallitusvuosien aikana noin vuonna 1750.
Hahmot

marsalkatar, ruhtinatar Werdenberg (sopraano)
paroni Ochs auf Lerchenau (basso)
Octavian, kutsumanimeltään Quinquin, nuori aatelismies (mezzosopraano)
von Faninal, rikas herrasmies (baritoni)
Sophie, Faninalin tytär (sopraano)
vanhapiika Marianne Leitmetzerin, seuraneiti (sopraano)
Valzacchi, italialainen viehkeilijä (tenori)
Annina, Valzacchin seuralainen (altto)
poliisiviranomainen (basso)
ruhtinattaren hovimestari (tenori)
Faninalin hovimestari (tenori)
notaari (basso)
majatalon isäntä (tenori)
laulaja (tenori)
modisti (sopraano)
eläinkauppias (tenori)
3 aatelista orpoa (sopraano, mezzosopraano, altto)
4 marsalkattaren lakeijaa (2 tenoria, 2 bassoa)
4 tarjoilijaa (tenori, 3 bassoa)
4 pientä lasta (4 sopraanoa)
useita mykkiä rooleja