Tecumseh
Tippecanoen tuho

Kun Ohion ja Indianan intiaaniväestö alkoi kieltäytyä maittensa myynnistä, päätti Indianan kuvernööri William Henry Harrison selvittää, mitä asian takana oli. Hän lähetti vakoojia Tippecanoen kylään ja sai näiltä raportin veljesten "profetian" vaikutuksista. Harrisonin pelko intiaaniliitosta oli käynyt toteen. Tecumsehin oli kerännyt taakseen lähes 3 000 soturia eri heimoista valmiina estämään Yhdysvaltain laajentumisen. Harrison oli vastuussa maakaupoista presidentti Thomas Jeffersonille. Pitääkseen Jeffersonin seuraajan presidentti James Madisonin tyytyväisenä Harrison pyrki jatkamaan kaupantekoa joidenkin myötämielisten miami- ja delawarepäälliköiden kanssa. Harrison pyrki luomaan ristiriitoja eri intiaaniryhmien välille ja teki maakauppoja ilman hallituksen suostumusta. Vilpillisin keinoin hän onnistui ostamaan maata 12 000 neliökilometrin edestä.
Tecumsehin noudattaman politiikan mukaan kauppa oli laiton, sillä kukaan yksityinen ihminen ei voinut myydä maata varsinkaan ilman koko heimon lupaa. Kaiken lisäksi päälliköt oli ennen kaupantekoa juotettu vahvaan humalatilaan. Harrison pyysi Tecumsehin luokseen neuvottelemaan asiasta. Shawneepäällikkö ilmestyi paikalle 300 hyvin aseistetun soturin kera täynnä vihaa valkoisen miehen käytöstä kohtaan. Harrison välitti presidentille Tecumsehin näkökannan maakauppojen epäoikeudenmukaisuudesta.
Tecumseh sai kannatusta myös valkoisten keskuudessa, sillä monet Harrisonin vastustajat olivat valmiit kuuntelemaan intiaaneja. He näkivät nämä "sivistyneinä villeinä", jotka viljelivät maata, eivätkä olleet uhkana Yhdysvaltain laajentumiselle. Vastaavasti myös valkoiset onnistuivat houkuttelemaan intiaaneja omalle puolelleen. Kun Tecumseh lähti suurelle käännytysmatkalleen kauas etelään chickasawien, choctawien ja cherokeiden luo, Harrison ryhtyi toimenpiteisiin. Presidentin määräyksestä hän värväsi armeijan, joka koostui jalkaväkirykmentistä ja siihen lisätyistä vapaaehtoisista sotilaista, joihin kuului myös intiaaneja. Tarkoituksena oli välttää avointa selkkausta, mikäli mahdollista. Harrison uskoi, että sotaväen pelkkä näyttäminen riittäisi pitämään intiaanit kurissa ja estämään näiden mahdolliset sotahankkeet Yhdysvaltoja vastaan.
Marraskuussa 1811 Harrison marssitti tuhat sotilasta Tippecanoeen tekosyynään intiaanien tekemät hevosvarkaudet. Shawneekylässä veljensä päällikkyyden väliaikaisesti ottanut Tenskwatawa lupasi neuvotella asiasta seuraavana aamuna. Harrison myöntyi tähän ja yöpyi miehineen Tippecanoen lähettyvillä. Tecumseh oli lähtiessään varoittanut veljeään ryhtymästä väkivaltaisuuksiin Yhdysvaltoja vastaan. Tenskwatawa oli antanut sanansa, mutta läpi yön jatkuneiden hengellisten menojen loppuhuipennukseksi profeetta yllytti soturinsa käymään nukkuvan leirikunnan kimppuun. Hän oli saanut Suurelta hengeltä viestin, joka kertoi shawneesoturien olevan sinä yönä kuolemattomia.
Intiaanien yllätyshyökkäyksestä huolimatta Harrison miehineen pystyi nousemaan nopeaan puolustukseen. Kun shawneet huomasivat, että Suuri henki oli huiputtanut heitä Tenskwatawan suulla, heidän taistelumielialansa katosi. Harrisonin joukot ajoivat takaa pakenevia shawneita ja tuhosivat Tippecanoen valtavat ruoka- ja ammusvarastot. Tämä taistelu osoittautui merkittäväksi Yhdysvaltain historiassa, sillä vaikka intiaanien mieshukka ei ollut kovin suuri, heidän moraalinsa murtui. Tenskwatawan maine suurena profeettana oli mennyttä, ja samalla mureni osa Tecumsehin unelmaa vahvasta intiaanivaltiosta.
Tecumsehin palatessa Tippecanoeen kylä oli hävitetty, ja ammutut ruumiit makasivat maahan laskeutuneen tuhkan keskellä. Tecumsehin etsiessä ystäviään surmattujen joukosta juhlittiin William Henry Harrisonia suurena sankarina.