stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nomi Enckell
Diskografia > Singlet

| Nimi | Vuosi | Listasijoitukset> Single-lista | Listasijoitukset> Radio- lista | Albumi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ”I Will Be” | 2013 | – | – |  |
| ”Let Me In” | 2013 | – | – |  |
| ”That Kinda Girl” | 2014 | – | – |  |
| ”Mä meen” | 2014 | – | – |  |
| ”Siipien suojaan” | 2015 | – | – |  |
| ”Kutsu yhdelle” | 2015 | – | – |  |
| ”Toivomus” | 2015 | – | – |  |
| ”Mun sydän kestää” | 2016 | – | – |  |
| ”Ota mut takas” | 2017 | – | 61  | Pieni minä |
| ”Ihanii ihmisii” | 2018 | – | – | Pieni minä |
| ”Hetken tärkee” | 2018 | – | – | Pieni minä |
| ”Elossa” | 2018 | – | – | Pieni minä |
| ”Ei niin kuin me” | 2019 | – | – | Pieni minä |
| ”Hengitän sua” | 2019 | – | – | Pieni minä |
| ”Pienestä kii” | 2021 | – | – |  |
| ”Repivää” | 2021 | – | – |  |
Aiheesta muualla

Nomin viralliset internet-sivut
Nomin virallinen Facebook-sivu
Nomin VEVO-kanava YouTubessa
Prokofjev

Prokofjev (ven. Проко́фьев), naisilla Prokofjeva (Проко́фьева) on yleinen venäläinen sukunimi. Se perustuu kreikkalaisperäiseen etunimeen Prokofi (Прокофий). Nimen variantti on Prokopjev (Проко́пьев). Se voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Aleksandr Prokofjev (1900–1971), venäläinen neuvostorunoilija
Aleksandr Prokofjev-Severski, Alexander de Seversky (1894–1979), venäläis-yhdysvaltalainen lentokonesuunnittelija
Pavel Prokofjev, Paavo Prokkonen (1909–1979), neuvostoliittolainen poliitikko, Karjalan ASNT:n korkeimman neuvoston puhemiehistön puheenjohtaja
Sergei Prokofjev (1891–1953), venäläinen säveltäjä
Viivi Prokofjev (s. 1988), suomalainen graafinen suunnittelija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Prokofjev”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Nils Jakob Hoff

| Mitalit> Maa:  Norja.Miesten soutu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Norja.Miesten soutu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Norja.Miesten soutu.MM-kilpailut  | Maa:  Norja> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Chungju 2013 | pariairokaksikko |  |
| EM-kilpailut   | EM-kilpailut   | EM-kilpailut   |  |
|  Pronssia | Varese 2012 | pariairokaksikko |  |
|  Pronssia | Sevilla 2013 | pariairokaksikko |  |
Nils Jakob Skulstad Hoff (s. 5. helmikuuta 1985 Bergen) on norjalainen soutaja, joka edustaa Fana RK-seuraa. Hän voitti vuonna 2013 pariairokaksikon maailmanmestaruuden Kjetil Borchin parina Chungjussa Etelä-Koreassa. Hoff edusti maataan vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa, jossa hän sijoittui pariairokaksikossa seitsemänneksi, sekä vuoden 2016 kesäolympialaisissa Rio de Janeirossa, jossa hän sijoittui yksikössä 11:nneksi. Hoff on 198 senttimetriä pitkä ja painaa 95 kiloa. Hänellä on kaksi EM-pronssia pariairokaksikosta vuosilta 2012 ja 2013.
Hoff on vuodesta 2014 seurustellut maastohiihdon olympiavoittajan Therese Johaugin kanssa. He kihlautuivat vuoden 2021 lopulla ja avioituivat vuonna 2023. Heillä on vuonna 2023 syntynyt tytär.
Jack Off Jill

Yhtyeen solisti Jessicka bändin paluukeikalla vuonna 2015.
Jack Off Jill on 1992 perustettu yhdysvaltalainen goottirockyhtye. Yhtye julkaisi kaksi albumia ennen kuin lopetti toimintansa vuonna 2000. Sexless Demons and Scars ilmestyi 1997 ja Clear Hearts Grey Flowers julkaistiin 2000. Yhtyeen laulaja Jessicka perusti myöhemmin uuden yhtyeen nimeltään Scarling.
Vuonna 2015 yhtye ilmoitti palaavansa yhteen yhden keikan ajaksi.
Aiheesta muualla

Yhtyeen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Jack Off Jill Myspacessa (englanniksi)
King’s Singers

| The King's Singers |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1968–
Kotipaikka:  Cambridge, Englanti
Jäsenet:  Patrick Dunachie, kontratenori   Edward Button, kontratenori   Julian Gregory, tenori   Christopher Bruerton, baritoni   Nick Ashby, baritoni   Piers Connor Kennedy, basso  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
The King's Singers on vuonna 1968 perustettu, brittiläinen a cappella -lauluyhtye, jota pidetään yhtenä alansa kansainvälisistä huipuista.lähde? Yhtye laulaa monipuolista ohjelmistoa, mm. keskiaikaisia madrigaaleja ja The Beatles-sovituksia.
King's Singersin nykykokoonpanossa laulavat Patric Dunachie (kontratenori), Edward Button(kontratenori), Julian Gregory (tenori), Christopher Bruerton (baritoni), Nick Ashby (baritoni) ja 
Piers Connor Kennedy(basso). Aikojen saatossa yhtyeessä on laulanut yhteensä parikymmentä laulajaa. Viimeiset perustajajäsenet lopettivat yhtyeessä 25 vuoden laulamisen jälkeen.
Yhtyeen nimi on peräisin Cambridgen yliopiston King's Collegesta, jossa yhtyeen perustajajäsenet opiskelivat ja aloittivat yhdessä laulamisen.
Vuonna 2009 yhtye sai Grammy-palkinnon levystään "Simple Gifts". Yhtyeen Suomeen suuntautuneesta kiertueesta vuonna 1994 on tehty televisiodokumentti King’s Singers ja Valkeat yöt.
Aiheesta muualla

Yhtyeen kotisivut
Yhtyeen diskografia
Jukka Hentunen

| Jukka Hentunen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. toukokuuta 1974 (ikä 50) Joroinen
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Joroisten Härkä
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  178 cm
Paino:  90 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1998–2013
Seurat:  HPK (SML)  Jokerit (SML) Calgary Flames (NHL) Nashville Predators (NHL) Fribourg-Gottéron (NLA) HC Lugano (NLA) Ak Bars Kazan (KHL) KalPa (SML)
NHL-varaus:  176. varaus, 2000 Calgary Flames
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Torino 2006 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Saksa 2001 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Moskova 2007 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Venäjä 2000 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Latvia 2006 | jääkiekko |  |
| Maailmancup  | Maailmancup  | Maailmancup  |  |
|  Hopeaa | 2004 | jääkiekko |  |
Jukka Mika Petteri Hentunen (s. 3. toukokuuta 1974 Joroinen) on entinen suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän on voittanut urallaan Sveitsin- ja Venäjän-mestaruuden. Hentunen on edustanut Suomea kahdeksissa arvokisoissa ja ollut voittamassa kuutta arvokisamitalia.
Ura

Hentunen pelasi parikymppisenä vielä 2-divisioonassa varkautelaisen Warkiksen riveissä. Askel kerrallaan hän kuitenkin nousi urallaan eteenpäin, ja teki SM-liigadebyyttinsä 24-vuotiaana HPK:n riveissä. Hentunen vakuutti välittömästi liigajäillä tehden hyvää jälkeä hyökkäysketjussa, jonka muina jäseninä pelasivat Hentusen tavoin 1-divisioonasta HPK:hon siirtynyt Timo Pärssinen sekä Niko Kapanen. Ketjusta tuli nopeasti erittäin tunnettu ja se pelasi yhdessä myös maajoukkueessa. Kolmikko tunnettiin nimellä Teletappi-ketju.
HPK:ssa vietetyn kauden 1999–2000 päätteeksi Hentunen päätti kokeilla uusia haasteita, ja siirtyi Helsingin Jokereihin. Siirtoa seuranneena kesänä Calgary Flames varasi hänet myös NHL:ään varaustilaisuuden kuudennella kierroksella numerolla 176. Varauksestaan huolimatta Hentunen ei heti siirtynyt Pohjois-Amerikkaan, vaan jatkoi uraansa Jokereissa. Kausi ei kuitenkaan alkanut kovin hyvin ja mediassa alettiin puhua Hentusen potkuista. Potkuja ei kuitenkaan tullut, vaan Hentusen kanssa samaan hyökkäysketjuun siirrettiin Petri Varis. Variksen kanssa Hentusenkin pelit alkoivat sujua ja kauden aikana pisteitä kertyi 27+28=55.
Kesällä 2001 Hentunen siirtyi Calgary Flamesiin. Kaudella 2001–2002 Hentunen pelasi NHL:ssä 38 ottelua sekä Flamesissa että Nashville Predatorsissa onnistumatta kuitenkaan vakuuttamaan taidoillaan. Niinpä Hentunen palasi kaudeksi 2002–2003 takaisin Jokereihin. Kausi sujui pääasiassa ykkösketjussa yhdessä Petri Pakaslahden sekä Ville Peltosen kanssa. Tehopisteitä kertyi puolustusvoittoista peliä pelanneessa joukkueessa vain 22 kappaletta.
Kesällä 2003 Hentunen siirtyi Sveitsin pääsarjaan Fribourg-Gottéronin riveihin. Pelattuaan kaksi tehokasta kautta Fribourgissa, Hentunen vaihtoi vuonna 2005 HC Luganoon, josta siirtyi joulukuussa 2007 Venäjälle Ak Bars Kazanin joukkueeseen. Kazanissa hän oli voittamassa KHL-liigan historian ensimmäistä mestaruutta yhdessä ketjukaverinsa Niko Kapasen ja joukkueen maalivahdin Fredrik Norrenan kanssa. Hentunen voitti pudotuspelien maalikuninkuuden tekemällä yhdeksän maalia. Kaudeksi 2009–2010 Hentunen palasi Jääkiekon SM-liigaan ja Jokereihin.
Jokereissa Hentunen teki ensimmäisellä kaudellaan 28 maalia, ja hänet palkittiin kauden päätteeksi Aarne Honkavaara -palkinnolla SM-liigan maalikuninkaana. Seuraavalla kaudella Hentusen peli ei sujunut hänen toivomallaan tavalla, ja hän teki lopulta kauden aikana vain kuusi maalia. Kesällä 2011 Hentunen teki kaksivuotisen sopimuksen KalPan kanssa.
Hentunen on pelannut monissa arvokisoissa, joista kovatasoisimmat lienevät maailmancup vuonna 2004 sekä vuoden 2006 Torinon talviolympialaiset. Viimeisin arvokisaedustus Hentusella on Venäjän MM-kisoista 2007, joissa Suomi saavutti hopeaa.
Muuta

Hentunen on myös voittanut kaukalopallon A-junioreiden Suomen-mestaruuden Enson Pallon riveissä. Hentusella on kolme lasta.
Vuolijoki (täsmennyssivu)

Vuolijoki voi tarkoittaa seuraavia:
Vuolijoki, Suomen entinen kunta
Vuolijoki, entisen Vuolijoen kunnan kuntakeskus, nykyinen Kajaanin kaupungin taajama
Vuolijoki, suuralue Kajaanin kaupungissa.
Vuolijoki on joki, joka laskee Oulujärven etelärantaan
Vuolijoki, kylä Hauholla
Vuolijoki, Aarno Karimon mukaan Volgan suomalaisugrilainen alkunimitys.
Sukunimi

Hella Wuolijoki, alk. Ella Murrik (1886–1954), suomalais-virolainen kirjailija ja poliitikko, Sulo Wuolijoen puoliso
Jaakko Wuolijoki (tekniikan tutkija) (1914–1982), tekniikan tutkija ja koneenrakennusopin professori, Wäinö Wuolijoen poika
Jaakko Wuolijoki (s. 1993), näyttelijä ja muusikko.
Juha Wuolijoki (s. 1969), elokuvaohjaaja, Jukka Wuolijoen poika
Juho Wuolijoki (1843–1911), ratsutilallinen ja talonpoikaissäädyn valtiopäiväedustaja
Jukka Wuolijoki (s. 1944), juristi, Valtiokonttorin pääjohtaja 1992–2008, Wäinö Wuolijoen pojanpoika
Serafina Wuolijoki, o.s. Lagervik (1851–1939), ratsutilan emäntä, Juho Wuolijoen puoliso
Sulo Wuolijoki (1881–1957), asianajaja, toimittaja ja poliitikko, Juho ja Serafina Wuolijoen poika
Wäinö Wuolijoki (1872–1947), poliitikko ja ministeri, Juho ja Serafina Wuolijoen poika
Vappu Tuomioja, o.s. Wuolijoki (1911–1998), kirjailija, Wäinö ja Hella Wuolijoen tytär.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vuolijoki”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
McMinnvillen ufokuvat

Ensimmäisessä Trentin ottamassa kuvassa näkyy kohteen tasainen pohja.
McMinnvillen ufokuvat (monesti myös Trentin ufokuvat) ovat Paul Trentin maatilallaan 11. toukokuuta vuonna 1950 ottamia ufokuvia. Ne esittävät ilmassa olevaa hopeista ja hitaasti liikkuvaa lautasen muotoista esinettä. Trent otti kohteesta kuvat Kodak-kameralla Oregonin McMinnvillessä. Ufouskovat tutkijat ovat pitäneet kuvia jopa parhaina milloinkaan otettuina ufokuvina. Epäilijät pitävät kuvia huijauksena.
Tapahtumapaikka

Paul ja Evelyn Trent asuivat maatilallaan Yhdysvaltain Oregonin osavaltiossa noin 30 km Salemin kaupungista luoteeseen.
Paikka on 15 km lounaaseen McMinnvillessä, Sheridanin lähellä. Muutaman kilometrin päässä oli muita maatiloja. Trentien farmi oli Salmon River Highwaysta haarautuvan SW Christensen Roadin varrella.
Ufohavainto

Evelyn Trent oli syöttämässä kanejaan kello 19:30. Taivaalla oli pilviä noin 1,5 kilometrin korkeudella. Silloin Evelyn näki kirkkaan esineen, joka oli alumiininvärinen, hieman pronssihtava. Pronssia oli enemmän esineen pohjassa. Evelyn hälytti paikalle aviomiehensä. Esineen yläpuolen keskiosassa oli paksu antennimainen uloke. Kohde liikkui hitaasti koillisesta länteen kohti Evelynia. Aviomies Paul otti Kodak Roamer 1 -filmikameralla pari kuvaa. Kohde keikahti ja muutti suuntaa. Esine lensi sen jälkeen nopeasti länteen. Paul Trentin isä väitti myös nähneensä kohteen lyhyen aikaa. Kuvat julkaistiin Life-viikkolehdessä 9.-10. kesäkuuta 1950, ja näin ne saivat paljon julkisuutta. lähde?
Kiistely kuvista

Trentit väittivät kuolemaansa asti kuvien olevan aitoja. Niitä onkin pidetty varsin hyvälaatuisina. Ufoskeptikot ovat löytäneet kuvista silti monia epäselvyyksiä. Mutta ufologit ovat omissa arvioissaan kiistäneet nämä.
Jopa ufokielteinen Condonin raportti antoi kuville osin arvoa. Tähtitieteilijä William Hartmann tutki Trentin ufokuvien negatiivit. Hän ei löytänyt merkkejä negatiivin käsittelystä. Lautasmaisen esineen pohja on melko vaalea. Tämä voi johtua siitä, että esine on kaukana. Lautasen ja kameran linssin välissä olisi näin ollen paljon valoa sirottavaa ilmaa ja pölyä. Näin kuvat voisivat olla aitoja. Mutta jo Hartmann huomasi että "lautanen" on sähkölankojen alla. Näin se saattaa olla niihin ripustettu ufon pienoismalli. Ripustamiseen käytetty lanka voi olla hyvin ohut ja/tai siima.
Ufoskeptikot Philip Klass ja Robert Scheaffer tutkivat kuvat. Valo näyttäisi tulevan kuviin oikealta. Kuvat on otettu luoteeseen päin. Heidän mukaansa kuvien varjot syntyivät aamulla tai aamupäivällä, ei illalla. Näin kuvat olisivat vääriä. Mutta ufoihin uskovan Bruce Maccabeen mukaan kirkas auringon valaisema  pilvi on heijastanut varjot.
Erään tutkimuksen mukaan kuvassa näkyvä esine saattaa olla ohuen langan varassa roikkuva pyöreä 40-luvun Fordin sivupeili.
Skeptikkojen kuvatutkimukset ovat ristiriitaisia. Ranskan skeptikkojen IPACO:n tietokonetutkimuksen mukaan kuvien analyyseissä näkyisi osa langasta. Mutta ufologi Maccabee kiistää tämän. Schaefferin analyysin mukaan ufon pienoismalli olisi kahdella vinolla langalla kiinni ylhäällä olevissa sähköjohdoissa.
Trentit myös muuttivat kertomustaan jonkin verran. Ensimmäinen versio oli, että vaimo näki ensin esineen. Toisen mukaan molemmat näkivät esineen yhtä aikaa ulkona.
Molemmat kuvat

Paul Trent otti kaksi kuvaa näkemästään esineestä:
Kuva 1
Kuva 2
Kirjallisuutta

Laitala, Sami, Jukka Lantta, and Jorma Kosonen. Uforaportti: 10. Hki: Suomen ufotutkijat, 2003.  ISBN  951-97444-8-7 nid.
Aiheesta muualla

TrentHighResScans
PLATES 23 - 40 Condon report plates 23-26
Suurennos toisesta Paul Trentin ottamasta ufokuvasta.
Epäilijät väittävät kuvassa näkyvän esineen muistuttavan esimerkiksi Ford 100:n peiliä.
Toast Skagen

Toast Skagen
Toast Skagen on ruotsalainen alkuruoka, joka tunnetaan myös Suomessa, Norjassa ja Tanskassa. Se koostuu voissa paistetusta vehnäleipäviipaleesta, joka päällystetään kuorituilla katkaravuilla ja majoneesilla ja koristellaan tavallisesti muikunmädillä, sitruunalla ja tillillä. Ruokalaji on saanut nimensä tanskalaisesta Skagenin paikkakunnasta, joka oli 1800-luvulla pohjoismaalaisten taiteilijoiden suosiossa.
Toast Skagenia tarjosi ensimmäisenä ruotsalainen ravintoloitsija Tore Wretman Riche-ravintolassaan Tukholmassa vuonna 1958. Richen Toast Skagenissa käytettiin runsaasti tuoreita katkaravunpyrstöjä, mutta se tarjoiltiin ilman tilliä.
Helmi Karjalainen

Helmi Charlotta Karjalainen (14. kesäkuuta 1879 Leppävirta – 27. lokakuuta 1951 Kuopio) oli kuopiolainen opettaja, yhteiskunnallinen vaikuttaja ja naisasianajaja. Hän pani alkuun Minna Canthin patsashankkeen.
Karjalaisen vanhemmat olivat opettajat Pentti Karjalainen ja Lotti Cantell. Karjalainen valmistui opettajaksi 1901. Hän oli Kansaopetuslaitosten opettajaneuvosto jäsen vuodesta 1918, Suomalaisen naisliiton Kuopion osaston puheenjohtaja vuodesta 1907 kaikkiaan 45 vuotta ja Kuopion kaupungin raittiuslautakunnan puheenjohtaja.
Karjalainen lausui julkisessa puheessaan kerran sellaista, mikä kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikovin mukaan oli majesteettirikos. Bobrikov antoi kouluhallitukselle määräyksen antaa Karjalaiselle muistutus. Kirjailija Guss Mattsson antoi siitä hyvästä pakinassaan Hufvudstadsbladetissa hänelle nimen Karjalan kirkas helmi (Karelens äkta pärla). Suomen itsenäistyttyä kouluhallitus perui muistutuksen kirjallisesti Karjalaiselle lähettämässään kirjeessä.
Karjalainen toimi opettajana vuodesta 1901 useissa kuopiolaisissa kouluissa. Saatuaan valtakirjan ylemmän kansakoulun opettajaksi 1908 hänestä tuli vakinainen opettaja. Naisasiassa hänelle oli erityisen tärkeä naispappeus. Hän oli Kuopion kaupunginvaltuuston jäsen yli 20 vuotta ja osallistui sosiaaliseen työhön niin sanottuna köyhäinkaitsijana. Hän oli Kuopion kansakoulunopettajien johtokunnassa ensimmäinen nainen, ja 1919–1924 hän oli valtakunnallisen opettajaneuvoston jäsen.
Karjalainen oli Nuorsuomalaisen puolueen, myöhemmin Edistyspuolueen, jäsen, ja hän oli muutamia kertoja kansanedustajaehdokas. Tuulikki Ritvanen luonnehtii häntä Naisten Ääni -kirjoituksessaan laillisuustaistelijaksi ja kulttuuriliberaaliksi.
Naisten Ääni -lehden kyselyssä 1929 "Mikä teki Teistä naisasianaisen?" Karjalainen kertoi käyneensä ainoana tyttönä poikakansakoulun ja lukeneensa itkien Minna Canthin Työmiehen vaimon moneen kertaan. Kun Suomalainen naisliitto 1907 perustettiin, hän lähti äitinsä kanssa perustamiskokoukseen, ja äiti perusti Naisliiton osaston kotipitäjään. Karjalainen itse kirjoitti runsaasti artikkeleita Naisten Ääni -lehteen.
Kun Kuopiossa ryhdyttiin hankkeisiin Minna Canthin patsaan saamiseksi, Naisliitto halusi patsaan Helsinkiin. Varoja kuitenkin alkoi Kuopiossa kertyä, ja luonnoksia patsaaksi tuli jo ennen kuin niitä ehdittiin pyytää, joukossa muun muassa Viivi Vallgrenin ehdotus. Valituksi tuli kuitenkin lapinlahtelaisen kuvanveistäjän Eemil Halosen luonnos. Patsas tuli vuonna 1937 Kuopion Maljapuron puistoon, joka kunnostettiin ja nimettiin Minna Canthin puistoksi. Patsashankkeen toteutumisessa Helmi Karjalaisella oli muistokirjoituksen mukaan leijonan osa.
Viima Lampinen

Viima Lampinen (s. 1983 Ylitornio) on suomalainen kansalaisaktivisti, joka on toiminut ihmisoikeusjärjestö Seta:n puheenjohtajana. Hän on Brysselissä toimivan seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen kattojärjestön ILGA-Europen hallituksen jäsen. Hän on ensimmäinen suomalainen julkisesti sukupuoleton henkilö.
Lampinen on ollut mukana perustamassa Feminististä puoluetta ja on Feministisen puolueen hallituksen jäsen. Hän on myös Lahden Seta ry:n perustajajäsen.
Kesällä 2018 Lampinen vastusti Helsinki Calling -mielenosoituksessa Yhdysvaltojen presidentti Trumpin ja Venäjän presidentti Putinin huippukokousta Suomessa. Tammikuussa 2019 hän käynnisti kritiikkivyöryn Twitterissä Aito avioliitto ry:n osallistumisesta Educa-messuille nimettömänä pysyvän tahon pyynnöstä ja seuraavana päivänä messut järjestävä Suomen Opetusalan Ammattijärjestö OAJ ja Suomen Messut peruivat Aito avioliitto ry:n osallistumisen.
Nick Paul

| Nick Paul |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. maaliskuuta 1995 (ikä 29) Mississauga, Ontario, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  193 cm
Paino:  104 kg
Seura
Seura:  Tampa Bay Lightning
Sarja:  NHL
Pelinumero:  20
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2015–
Aik. seurat:  Ottawa Senators (NHL)
NHL-varaus:  101. varaus, 2013 Dallas Stars
Nick Paul (s. 20. maaliskuuta 1995 Mississauga, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Tampa Bay Lightningin organisaatiossa. Paul ratkaisi Kanadalle maailmanmestaruuden jääkiekon 2021 MM-finaalin jatkoajalla Suomea vastaan.
Howaldtswerke-Deutsche Werft

| Howaldtswerke-Deutsche Werft |
| --- | --- |

Perustettu:  1838
Perustaja:  August Howaldt ja Johan Schweffel
Kotipaikka:  Kiel, Saksa
Toimiala:  laivanrakennus
Tuotteet:  matkustaja-alukset, rahtialukset, sukellusveneet ja sotalaivat
Henkilöstö:  2 400
Emoyhtiö:  ThyssenKrupp
Kotisivu:  hdw.de
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Howaldtswerke-Deutsche Werft GmbH (HDW) on saksalainen telakka, jonka pääkonttori on Kielissä. Se on osa ThyssenKrupp Marine Systemsiä (TKMS). Howaldtswerke on perustettu Kielissä vuonna 1838 ja se yhdistyi hampurilaisen Deutsche Werftin kanssa vuonna 1968 muodostaen varsinainen Howaldtswerke-Deutsche Werftin.
Historia

Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Howaldtswerke-Deutsche Werft
August Howaldt ja Johann Schweffel perustivat 1. lokakuuta 1938 Maschinenbauanstalt und Eisengiesserei Schweffel & Howaldtin, joka valmisti höyrykattiloita. Yhtiö rakensi laivastolle ensimmäisen höyrykoneensa vuonna 1949 Schleswig-Holsteinin laivaston tykkiveneeseen Von der Tann. Vuonna 1850 yhtiö valmisti varhaisen Wilhelm Bauerin suunnitteleman  sukellusveneen Brandtaucherin. Vene piti rakentaa alun perin Rendsburgissa, mutta tanskalaisten  joukkojen eteneminen  liian lähelle ensimmäisessä Schleswigin sodassa siirsi yhtiön telakkatoiminnan Kieliin.
Yhtiön uudelle nimellä Howaldtswerke valmistui ensimmäinen pieni höyryalus Vorwärts vuonna 1865. Toiminta laajeni nopeasti Saksan muututtua merivallaksi ja vuosisadan vaihteessa yhtiö oli rakentanut jo noin 390 alusta. Yhtiö avasi toimipisteen Adrianmeren rannalla Itävalta-Unkarin Fiumessa vuonna 1892, mutta se yhtiön toiminta lakkasi kymmenen vuotta myöhemmin telakan jatkaessa toimintaansa nimellä 3. Maj.
Kielin ollessa toinen Saksan keisarillisen laivaston päätukikohdista yhtiö sai runsaasti erilaisia huoltotöitä tehdäkseen. Ensimmäisen maailmansodan aikana yhtiö rakensi useita sukellusveneitä. Vuodesta 1937 alkaen yhtiöllä oli telakat Kielissä ja Hampurissa ja Kriegsmarine otti sen valvontaansa. Toisessa maailmansodassa yhtiö rakensi 33 tyypin VIIC -sukellusvenettä Hampurissa ja 31 kappaletta Kielissä.
Sodan päätyttyä yhtiö oli ainoa telakka Kielissä, mikä ei ajautunut konkurssiin. Saksan ihmeen aikana yhtiö rakensi rahtialuksia ja tankkereita ja se kykeni jälleen avaamaan toimintansa myös Hampurissa. Vuonna 1968 yhtiö muodosti hampurilaisen Deutsche Werftin kanssa yhteisyrityksen nimellä Howaldtswerke-Deutsche  Werft. Japanin ja Etelä-Korean kanssa käyty kilpailu pakotti yhtiön sulkemaan toimintansa Hampurissa vuonna 1985.
Maaliskuussa 2002 yhdysvaltalainen sijoitusyhtiö One Equity Partner osti pääosan Babcock AG:sta, joka ajautui pian tämän jälkeen talousvaikeuksiin.
Tammikuussa 2005 yhtiöstä tuli osa ThyssenKrupp Marine Systemsiä, joka omisti jo osan Kockumsista Malmössä ja 24,9 % kreikkalaisesta Hellenic Shipyard Companystä Skaramangasissa Kreikassa. Yhtiö työllisti noin 6 600 henkeä. Vuonna 2009 HDW suunnitteli Kockumsin ja yhdysvaltalaisen Northrop Grummanin kanssa Visby-luokan korvettien pohjalta Yhdysvaltain laivastolle Littoral Combat Shipin edeltäjän.
Heinäkuussa 2011 TKMS ilmoitti myyvänsä siviilialusten valmistukseen keskittyneen HDW Gaardenin Abu Dhabi MAR:lle.
Tuotteet

Siviilialusten ja erilaisten sotalaivojen (Hamburg (F220), Schleswig-Holstein (F216) sekä Braunschweig-luokan korvetit) lisäksi yhtiö on keskittynyt sukellusveneisiin. Se on valmistanut muun muassa Israelille kolme diesel-käyttöistä Dolphin-luokan sukellusvenettä.
Muita valmistettuja sukellusveneitä ovat:
U205-luokan sukellusveneet
U206-luokan sukellusveneet
U209-luokan sukellusveneet
U212A-luokan sukellusveneet
U214-luokan sukellusveneet
U216-luokan sukellusveneet.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Howaldtswerke-Deutsche Werft GmbH – yhtiön verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Käännös suomeksi
Chris Hillman

Chris Hillman
Christopher "Chris" Hillman (s. 4. joulukuuta 1944, Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen muusikko, joka kuului 1960-luvulla The Byrdsin perustajajäseniin. Hän on lisäksi julkaissut useita sooloalbumeita ja vaikuttanut mm. yhtyeissä The Flying Burrito Brothers, Manassas ja The Desert Rose Band.
Diskografia

The Scottsville Squirrel Barkers Blue Grass Favorites (1962)
The Hillmen The Hillmen (1969)
Diskografia > The Byrds

Mr. Tambourine Man (1965)
Turn! Turn! Turn! (1965)
Fifth Dimension (1966)
Younger Than Yesterday (1967)
The Notorious Byrd Brothers (1968)
Sweetheart of the Rodeo (1968)
Byrds (1973)