stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
1600-luku
Maailmanpolitiikka > Vuosisadan alku

Venäjällä vuosisadan alkua on kutsuttu sekasorron ajaksi. Maassa oli valtava kriisi sisäisten valtataisteluiden vuoksi, minkä lisäksi Ruotsi ja Puola-Liettua hyökkäsivät maahan. Sekasorron aika päättyi kansannousuun 1613, jolloin puolalaiset ajettiin maasta ja Mikael Romanov valittiin tsaariksi.
Japanissa päättyi taistelevien lääninherrojen aika vuonna 1600 ja maa yhdentyi. Tokugawa Ieyasu siirsi maan pääkaupugin Edoon perusti Tokugawa-shōgunaatin vuonna 1603. Aluksi Japanin yhteydet ulkomaihin lisääntyivät ja maahan tuli eurooppalaisia kauppiaita ja lähetyssaarnaajia, mutta Shimabaran kapinan jälkeen 1637 ulkomaalaiset ajettiin pois maasta, kristinusko kiellettiin ja maa sulkeutui ulkovalloilta.
Englannin kuningatar Elisabet I kuoli 1603 ja Skotlannin Jaakko I peri hänen valtaistuimensa. Jaakko lopetti pitkän Englannin–Espanjan sodan ja yritti yhdistää hallitsemansa valtiot Isoksi-Britanniaksi, muttei onistunut ja maat jäivät personaaliunioniin.
Löyteretkien seurauksena eurooppalaiset olivat alkaneet käydä kauppaa aasialaisten ja afrikkalaisten kanssa meriteitse. Keskenäinen kilpailu oli ankaraa ja johti välillä sotiin. Englannissa perustettiin vuonna 1600 Englannin Itä-Intian kauppakomppania hallinnoimaan kauppaa Intiassa ja Aasiassa. Hollanti ja Ranska perustivat vastaavanlaiset kauppakomppaniat ja näistä järjestöistä tuli vuosisadan aikana osa siirtomaajärjestelmää.
Vuosisadan alussa Etelä-Amerikka oli jo Espanjan ja Hollannin siirtomaina. Lisäksi Espanjalla oli Uuden-Espanjan siirtomaa Pohjois-Amerikassa ja Hollannilla siirtokuntia Afrikassa, Intiassa ja Indonesiassa. Hollanti laajensi valtaansa nopeasti Intian valtamerellä ja Itä-Intiasta muodustui arvokas siirtomaa. Pohjois-Amerikan rannikolla oli useita eurooppalaisten kauppa-asemia. Englantilaiset perustivat rannikolle ensimmäisen pysyvän siirtokunnan, Jamestownin vuonna 1607. Ranskalaiset perustivat vastaavasti Quebecin vuotta myöhemmin. Hollantilaisten ensimmäinen asutus Pohjois-Amerikassa oli Fort Nassau vuonna 1614 ja ruotsalaisten Fort Kristina vuonna 1638.
Osmanien valtakunnan heikkenemisen ensimmäisiä merkkejä olivat suuret kapinat Anatoliassa ja Kurdistanissa vuosisadan alussa. Osmanit menettivät myös laajoja alueita safavidien Persialle vuosien 1603–1618 sodassa. Janissaarit murhasivat sulttaani Osman II:n 1622 tämän yritettyä rajoittaa armeijansa valtaa. Osmanien valtakunta voitti safavidit Osmanien–Persian sodassa 1623–1639 ja sai takasin haltuunsa Bagdadin ympäristön. Sodan päättäneessä rauhassa määriteltiin Osmanien ja Persian välinen raja, joka pysyi sellaisenaan Osmanien valtakunnan loppuun saakka.
Myös Kiinaa leimasi useat kapinat. Keisari Chongzhen teki itsemurhan kapinoivien talonpoikien vallatessa pääkaupungin 1644. Syntyneessä sekasorrossa pohjoisen mantšut valloittivat Kiinan ydinalueet ja perustivat Qing-dynastian.
Maailmanpolitiikka > Kolmikymmenvuotinen sota

Vuonna 1618 Böömin protestantit nousivat kapinaan katolista esivaltaa vastaan. Tästä kehkeytyi sarja sotia, joihin sekaantui lähes jokainen eurooppalainen valtio.
Sodan ensimmäisessä vaiheessa Böömin kuningas ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Ferdinand II ja katolisten hallitsijoiden katolinen liiga löi kapinoivat protestantit eri puolilla valtakuntaa.
Sota laajeni keisarikunnan pohjoisosaan, jossa protestanttiset maat alkoivat puolustautua katolisia maita vastaan. Tanska hyökkäsi keisarikuntaan, mutta lyötiin ja protestanttiset alueet miehittiin. Vuonna 1630 Ruotsi liittyi sotaan voitti katolisen liigan perusteellisesti Breitenfeldin ja Lützenin taisteluissa.
Sota alkoi kääntyä Itävallan eduksi vuonna 1635, kun Pohjois-Saksan protestanttiset valtiot vetäytyivät sodasta. Ranska liittyi sotaan seuraavana vuonna ja ruotsalais-ranskalainen sotajoukko pakotti lopulta Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan rauhaan vuonna 1648.
Kolmikymmenvuotiset sodan aikana syttyi myös joukko rinnakkaissotia ja maiden sisäisiä levottomuuksia. Portugali pyrki itsenäistymään Espanjan vallasta ja Portugalin restauraatiosota alkoi vuonna 1640. Englannin sisällissota syttyi vuonna 1642. Sodassa parlamentaristit vastustivat kuninkaan itsevaltiutta ja voittivatkin sodan ensimmäisen vaiheen vuonna 1646, jolloin kuningas Kaarle I vangittiin.
Sodan jälkeen Euroopan valtiot kokoontuivat rauhanneuvotteluihin. Westfalenin rauha päätti myös Alankomaiden ja Espanjan välisen kahdeksankymmenvuotisen sodan. Saksan alue oli raunioina kolmikymmenvuotisen sodan jäljiltä ja joillakin alueilla meni jopa 50 vuotta toipua sodasta. Westfalenin rauhassa protestanttien ja katolisten välit normalisoitiin ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin valtaa rajattiin. Samalla sovittiin jokaisen valtion suvereenista oikeudesta hallita omaa aluettaan. Alankomaat ja Sveitsin valaliitto tunnustettiin keisarista riippumattomiksi alueiksi. Ruotsi sai alueita Pohjois-Saksasta ja nousi suurvallaksi. Myös Ranskaan liitettiin alueita ja maa vahvistui.
Tärkeitä tapahtumia

Hollannin Itä-Intian kauppakomppania perustetaan 1602. Se jakaa ensimmäistä kertaa osakkeita. Alankomaiden tasavalta nousee taloudelliseksi ja poliittiseksi suurvallaksi.
Skotlannin ja Englannin kuningaskunnat liittyvät personaaliunioniin keskenään vuonna 1603.
Tulppaanikaupan pörssiromahdus 1637 johtaa moniin konkursseihin.
Kolmikymmenvuotinen sota Euroopassa (1618–1648). Saksassa surmansa saa 25–40 prosenttia väestöstä.
Westfalenin rauha
Alankomaat saa virallisesti itsenäisyyden Habsburgeilta
Ruotsi nousee suurvallaksi.
Sekasorron aika Venäjällä 1598–1613. Puola ja Ruotsi miehittävät Moskovaa ja Novgorodia. Romanov-suku nousee valtaistuimelle.
Pohjan sota 1655–1660: Ruotsi, Venäjä ja Brandenburg hävittävät Puolaa. Kolmannes väestöstä kuolee.
1642: Biblia, koko Raamattu suomeksi. Suomen ensimmäinen kirjapaino perustetaan Turkuun.
Englannin sisällissota (1642–1651).
Kiinassa Qing-dynastia syrjäytti Ming-dynastian 1644.
Noitavainot
Mainio vallankumous Englannissa 1688–1689
Katovuosina 1695–1697 nälkään ja tauteihin kuoli Suomessa n. 130 000 ihmistä eli kolmannes maan väestöstä.
Puhdasoppisuuden aika
Maailmankauppa kasvaa.
Euroopan kaupungit ja kuningashuoneet vaurastuvat.
Merkittäviä henkilöitä > Hallitsijoita

Oliver Cromwell (1599–1658).
Kaarle I (1600–1649)
Kardinaali Richelieu
Kardinaali Mazarin
Ludvig XIV "Aurinkokuningas" (1643–1715)
Kustaa II Aadolf (1611–1632)
Kaarle X Kustaa (1654–1660)
Kuningatar Elisabet I
Kuningatar Kristiina
Merkittäviä henkilöitä > Taide

Miguel de Cervantes, espanjalainen kirjailija (1547–1616).
Molière, ranskalainen näytelmäkirjailija, ohjaaja ja näyttelijä (1622–1673).
Rembrandt, hollantilainen taidemaalari (1606−1669).
William Shakespeare, englantilainen näytelmäkirjailija ja runoilija (1564–1616).
Johannes Vermeer, hollantilainen taidemaalari (1632–1675).
Merkittäviä henkilöitä > Tieteilijöitä

Sir Thomas Browne englantilainen oppinut, joka kirjoitti lääketieteestä ja tieteestä yleisesti (1605−1682).
René Descartes, ranskalainen filosofi ja matemaatikko (1596–1650).
Galileo Galilei, italialainen tähtitieteilijä (1564–1642).
Thomas Hobbes englantilainen filosofi (1588–1679).
Christiaan Huygens, alankomaalainen luonnontieteilijä (1629–1695).
Johannes Kepler, saksalainen tähtitieteilijä (1571–1630).
Gottfried Leibniz, saksalainen filosofi ja matemaatikko (1646–1716).
John Locke, englantilainen filosofi (1632–1704).
Sir Isaac Newton, englantilainen fyysikko ja matemaatikko (1642–1727).
Blaise Pascal, ranskalainen teologi, matemaatikko ja fyysikko (1623–1662).
Baruch Spinoza, hollantilainen filosofi (1632–1677).
Evangelista Torricelli, italialainen fyysikko ja matemaatikko (1608–1647)
Tiede ja tekniikka

Matematiikka:
Analyyttinen geometria (René Descartes)
Differentiaalilaskenta (kehittäjinä Isaac Newton ja Gottfried Leibniz 1600-luvun lopulla)
Logaritmit
Fysiikka:
Klassisen mekaniikan peruslait ja yleinen gravitaatiolaki (Isaac Newton)
Optiikan perusteet, spektri
Boylen laki
Valonnopeutta mitataan ensimmäisen kerran 1676
Biologia:
Verenkierto
ensimmäiset havainnot bakteereista
teknisiä keksintöjä:
Tykkejä ja ruutia kehitetään edelleen
Mikroskooppi
Peilikaukoputki
Lämpömittari
Siirtomaavallat vuonna 1660
Ludvig XIV
Kuningatar Kristiina
Isaac Newton
Bas Eickhout

| Bas Eickhout |
| --- | --- |

Euroopan parlamentin jäsen
 14.7.2009–  
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. lokakuuta 1976 (ikä 48) Groesbeek
Aiheesta muualla
www.baseickhout.eu
Bas Eickhout (s. 8. lokakuuta 1976, Groesbeek) on hollantilainen GroenLinks-puolueen poliitikko. Hänet valittiin Euroopan parlamenttiin ensimmäisen kerran vuoden 2009 europarlamenttivaaleissa.
Europarlamentissa Eickhout oli Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän taloudenhoitaja vuodesta 2012. Vuonna 2019 hänet valittiin ryhmänsä varapuheenjohtajaksi. Hän kuuluu ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokuntaan sekä talous- ja raha-asioiden valiokuntaan. Lisäksi hän on jäsen EU:n ja Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentaarisessa kumppanuuskokouksen valtuuskunnassa sekä suhteista Kiinan kansantasavaltaan vastaavassa valtuuskunnassa.
Eickhout oli Euroopan vihreän puolueen kärkiehdokas Euroopan komission puheenjohtajaksi vuoden 2019 europarlamenttivaaleissa yhdessä Ska Kellerin kanssa sekä vuoden 2024 vaaleissa yhdessä Terry Reintken kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bas Eickhout Wikimedia Commonsissa
Bas Eickhout Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
| n k  Vihreät/EVA-ryhmän Euroopan parlamentin jäsenet (2024–2029) |
| --- | --- |
Saksa:  Andresen  Bloss  Boeselager  Cavazzini  Freund  Geese  Häusling  Lagodinski  Langensiepen  Marquardt  Neumann  Paulus  Reintke  Riehl  Tegethoff 
Ranska:  Camara  Cormand  Satouri  Sbai  Toussaint 
Italia:  Guarda  Marino  Orlando  Scuderi 
Espanja:  Asens Llodra  Marzà Ibáñez  Miranda Paz  Riba 
Romania:  Ştefănuță 
Alankomaat:  Eickhout  Strik  Strolenberg  Van Lanschot  Van Sparrentak  Vieira 
Belgia:  Bricmont  Matthieu 
Tšekki:  Gregorová 
Ruotsi:  Holmgren  Kuhnke  Lövin 
Itävalta:  Schilling  Waitz 
Tanska:  Nordqvist  Peter-Hansen  Søvndal 
Suomi:  Niinistö  Ohisalo 
Kroatia:  Bosanac 
Liettua:  Sinkevičius 
Slovenia:  Prebilič 
Latvia:  Staķis 
Luxemburg:  Metz 
Alankomaiden europarlamentaarikot
| n k   Alankomaiden Euroopan parlamentin jäsenet (2019–2024) |
| --- | --- |
EPP:  Berendsen  De Lange (2019–2024)  Haga (2023–)  Lenaers  Manders  Ormel (2024–)  Schreijer-Pierik  Van Dalen (2019–2023) 
Renew:  Azmani  Groothuis  Huitema  In 't Veld  Nagtegaal  Rafaela  Rinzema (2022–)  Schreinemacher (2019–2022) 
G-EFA:  Eickhout  Strik  Van Sparrentak 
S&D:  Chahim  Jongerius  Piri (2019–2021)  Reuten (2021–)  Tang  Tax  Wolters 
ECR:  Eppink (2019–2021)  Hoogeveen (2021–)  Rooken  Rookmaker  Roos  Ruissen 
GUE/NGL:  Hazekamp 
N/I:  De Graaff 
| n k   Alankomaiden Euroopan parlamentin jäsenet (2024–2029) |
| --- | --- |
EPP:  Berendsen  Gotink  Lenaers  Smit  Ter Laak  Van Leeuwen 
Renew:  Azmani  Baljeu  García Hermida-Van Der Valle  Gerbrandy  Groothuis  Van Brug  Van Den Berg 
G-EFA:  Eickhout  Strik  Strolenberg  Van Lanschot  Van Sparrentak  Vieira 
S&D:  Chahim  Maij  Reuten  Wolters 
ECR:  Ruissen 
Patriootit:  Blom  Diepeveen  Ehlers  Kruis  Stöteler  Zijlstra 
GUE/NGL:  Hazekamp 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Alankomaat 
Henkilöt:  MEP-hakemisto
Vuollerim

| Vuollerim |
| --- | --- |
 Vuollerimin kirkko
 Vuollerim
 Koordinaatit: 66°25′55″N, 20°37′08″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Norrbottenin lääni
Maakunta:  Lappi
Kunta:  Jällivaara
Väkiluku (31.12.2023):  591
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vuollerim on taajama Jokimukan kunnassa Norrbottenin läänissä Lapin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 591 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Vuollerimista on löydetty kivikautinen asuinpaikka ja siellä sijaitsee arkeologinen museo.
Tunnettuja henkilöitä

Bengt Djupbäck, Jokkmokks-Jokke (1915–1998), laulaja
Jakob Hellman (s. 1965), muusikko
Birgitta Svendén (s. 1952), oopperalaulaja
Kuvia

Vuollerimin arkeologinen museo
Puuveistoksia Vuollerimissa
Tepoto (Rajevskisaaret)

Tepoto
Satelliittikuva Tepotosta
| --- | --- |
Muut nimet:  Ti Poto
Sijainti:  Makemo Ranskan Polynesia Ranska
Saariryhmä:  Tuamotu, Rajevskisaaret
Pinta-ala:  0,6 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  asumaton
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Tepoto koostuu kolmesta asumattomasta koralliatollista Raeffsky-saarilla Tuamotun keskiosissa. Atolliryhmää kutsutaan toisinaan nimellä Etelä-Tepoto (ransk. Tepoto Sud) erotukseksi Tepoton saaresta, joka on Etelä-Tepotosta noin 400 km koilliseen.lähde?
Moorea

Moorea
Ilmakuva saaresta
| --- | --- |
Muut nimet:  Aimeho
Sijainti:  Moorea-Maiao Ranskan Polynesia Ranska
Saariryhmä:  Seurasaaret
Merialue:  Tyynimeri
Korkein kohta:  Mount Tohivea, 1 207 m
Pinta-ala:  134 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  16 191
Suurin kaupunki:  Pao Pao
Luokitus:  Ramsar-alue 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Moorea on saari Tyynellämerellä Ranskan Polynesiassa. Se sijaitsee noin 17 kilometrin päässä pääsaari Tahitista. Papeetesta, Tahitilta menee päivittäin lauttoja Moorealle. Lisäksi saaren lentoasemalta lennetään Papeeteen ja muualle Ranskan Polynesiaan. Saarta on aiemmin kutsuttu myös nimellä Aimeo. Moorea on yksi Tuulenpuoleisista saarista. Sen tärkeimpiä tuotteita ovat vanilja, kopra ja kahvi.
Moorean noin 20 000 asukasta ovat jakautuneet varsin tasaisesti kuuden kunnan alueelle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Moorea Wikimedia Commonsissa
Ranskan Polynesian saaret
| --- | --- |
Australsaaret:   Îles Maria  Marotiri  Raevavae  Rapa  Rimatara  Rurutu  Tubuai 
Gambiersaaret:   Akamaru  Angakauitai  Aukena  Kamaka  Kauku  Kouaku  Makapu  Makaroa  Mangareva  Manui  Mekiro  Papuri  Puaumu  Taravai  Temoe  Tokorua  Totegengie 
Marquesassaaret:   Eiao  Hatutu  Motu Iti  Motu Oa  Motu One  Nuku Hiva  Ua Huka  Ua Pu  Fatu Hiva  Fatu Huku  Hiva Oa  Moho Tani  Motu Nao  Tahuata  Terihi 
Seurasaaret:   Motu One  Bora Bora  Huahine  Maiao  Maupiti  Mehetia  Moorea  Mopelia  Raiatea  Scilly  Tahaa  Tahiti  Tetiaroa  Tupai 
Tuamotusaaret:   Ahe  Akiaki  Amanu  Anuanuraro  Anuanurunga  Fakarava  Fangataufa  Hao  Hereheretue  Hikueru  Makatea  Manihi  Mataiva  Matureivavao  Mururoa  Napuka  Nukutavake  Nukutepipi  Pinaki  Puka-Puka  Pukarua  Reao  Takapoto  Takaroa  Tematangi  Tenararo  Tenarunga  Tepoto Nord  Tepoto Sud  Tikehau  Tikei  Vahanga  Vahitahi  Vairaatea
Elis Bergroth

| Elis Bergroth |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. joulukuuta 1854 Uusikaupunki
Kuollut: 7. huhtikuuta 1906 (51 vuotta) Jääski
Ammatti:  merimiespappi, kirkkoherra, päätoimittaja ja valtiopäivämies
Vanhemmat:  Gustaf Wilhelm Nilsson Bergroth ja Eva Elise Lindholm
Puoliso:  Elin Neovius
Lapset:  Rachel Elin, Ruben Elias, Toni Dorrit, Elis Gabriel, Rafael Johannes, Toini Elin, Elis Ensio ja Aarne Israel
Kirjailija
Aikakausi:  1883-1905
Aiheet:  saarnat, merimieslähetys, kirkon historia, muut uskonnolliset yhteisöt
Esikoisteos:  Martti Lutherus : Jumalan valtakunnan voitto hänessä ja hänen kauttansa : muistoksi Lutheruksen syntymästä 400 vuotta sitten (1883)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Gustaf Elis Bergroth (11. joulukuuta 1854 Uusikaupunki – 7. huhtikuuta 1906 Jääski) oli Suomen ensimmäinen merimiespappi, Räisälän kirkkoherra, päätoimittaja ja valtionpäivämies, mutta ennen kaikkea väkevä julistajapersoonallisuus, jonka saarnat ovat säilyneet monien kuulijoiden mielessä läpi vuosikymmenien.
Perhe ja lapsuus

Eliksen isä Gustaf Wilhelm Bergroth ja äiti Eva Elise Bergroth (Lindholm) vihittiin avioliittoon 29. syyskuuta 1853 Perheeseen syntyi lapsia: Gustaf Elis esikoisena, Albin Frithiof (s. 20.9.1856), Ringa Gustava (s. 8.6.1860) ja Nils Albin Wilhelm (s. 20.2.1863). Lapsista Albin kuoli seitsemänvuotiaana nähtävästi tulirokkoepidemian uhrina, johon kuoli suuri määrä Uudenkaupungin lapsia. Myös Elis sairastui tulirokkoon, oli jo tiedottomana, mutta naapurin rouva pelasti hänet nokkoskylpymenetelmällä, joka oli hänen omaan lapseensakin tehonnut. Elis-pojan lapsuudesta F. M. Karrakoski kertoo, että "hän oli iloinen luonteeltaan, älykkään kujeellinen ja lasten leikeissä usein johtajana."
Akseli Gallén-Kallelan kotiopettajana

Tultuaan ylioppilaaksi vuonna 1867 Elis oli päättänyt ryhtyä tulevaksi lukuvuodeksi kotiopettajaksi saadakseen varoja tulevaan opiskeluun. Huittisissa ollessaan hän seurasi lehtiä nähdäkseen ilmoituksia kotiopettajan paikoista. Sellainen hänelle avautui Tyrväässä Suomen pankin Porin konttorin kasöörin ja maatilanomistajan Peter Wilhelm Gallénin, Akseli Gallén-Kallelan isän, perheessä. Elis vietti vuoden 1874–1875 perheessä opettaen; oppilas Akseli oli yhdeksänvuotias.
Ura

Elis Bergroth oli Suomen tunnetuimpia saarnamiehiä ja merimieslähetyksen kehittäjä. Hän toimi Suomen merimieslähetysseuran ensimmäisenä lähettinä merimiespappina Englannissa 1880–1883 ja merimieslähetysseuran sihteerinä 1886–1898. 1880-luvulla hän hoiti papin virkoja Jääskessä ja Porvoossa. Vuonna 1898 hän siirtyi kirkkoherraksi Räisälään ja vuonna 1905 Jääskeen. Hän oli kirkolliskokouksen jäsen vuosina 1898 ja 1903. Hän kuului vanhasuomalaiseen puolueeseen ja oli pappissäädyn edustaja valtiopäivillä 1891, 1899 ja 1900.
Bergrothin kirjallinen toimintansa oli runsasta, monipuolista ja tyyliltään korkeatasoista. Hän toimitti kolme vuosikertaa Suomen pappien evankeliumisaarnoja ja tekstien selityksiä "Vartijanääniä Suomen Siionista" (1886–1891) sekä valaisi suomalaisen saarnan historiaa julkaisullaan "Vartijanääniä Suomen Siionista menneiltä vuosisadoilta" (1886). Hän julkaisi merimiehille rukous-, saarna- ja virsikirjan sekä toimitti suomen ja ruotsin kielellä "Merimiehen ystävää". Vuonna 1892 hän julkaisi suomen ja ruotsin kielellä ensimmäisen kokonaisesityksen Suomen kirkkohistoriasta "Suomen kirkon historia pääpiirteissään", josta vuonna 1902 ilmestyi laajennettu laitos "Suomen kirkko". Hänen johdollaan perustettiin vuonna 1888 kirkollinen kuukausilehti "Vartija", jonka päätoimittajana hän vaikutti papiston mielipiteisiin. Hän oli nousevan raittiusliikkeen huomatuimpia johtomiehiä, Raittiuden Ystävien monivuotinen puheenjohtaja ja alkoholistiparantola Turvan perustaja.
Hänen ohjauksestaan saivat nuoruudessaan nauttia muun muassa Rolf Lagerborg, Aino Achté, Maila Talvio, Katri Bergholm, Aino Kallas, Helmi Krohn ja Aune Krohn.
Elis Bergroth oli Gustaf Johanssonin rinnalla Suomen kirkon vaikutusvaltaisin johtomies 1800-luvun loppupuolella.
Teokset

Martti Lutherus : Jumalan valtakunnan voitto hänessä ja hänen kauttansa : muistoksi Lutheruksen syntymästä 400 vuotta sitten. WSOY, 1883.
Rukous-, Saarna- ja Wirsikirja, käytettävä hartaushetkinä merellä ja kodissa. WSOY, 1884.
Vartijanääniä Suomen Sionista. 1, Vuosikerta suomalaisten pappien evankeliumi-saarnoja. Toimittanut Gustaf Elis Bergroth. WSOY, 1885.
Vartijanääniä Suomen Sionista. 2, Vuosikerta suomalaisten pappien evankeliumi-saarnoja. Toimittanut Gustaf Elis Bergroth. WSOY, 1885.
Vartijanääniä Suomen Sionista. 2, Toinen vuosikerta suomalaisten pappien evankeliumi-saarnoja ynnä tekstein selityksiä ja saarnanjuuria. Toimittanut Gustaf Elis Bergroth. WSOY, 1890.
Den nordiska sjömansmissionens historia. Finska sjömansmissionen, 1888.
Herrans Nattvard, engligt den Heliga Skrift, den äldsta kyrkans vittnesbörd och den Lutherska kyrkans symboliska böcker, Elis Bergroth, 1885.
Nykterhetsarbetet : några ord till den kristna allmänheten, Elis Bergroth, 1887.
Raittiustyö : esitelmissä. WSOY, 1887.
Pohjoismaisen merimieslähetyksen historia. Suomalainen Merimieslähetys-seura, 1888.
Merimieslähetyksestä. 1. Kustantaja tuntematon, 1889.
Merimieslähetyksestä. 2. Kustantaja tuntematon, 1889.
Suomen kirkon historia pääpiirteissään. 1 vihko. WSOY, 1891.
Suomen kirkon historia pääpiirteissään. 2-6 vihko. WSOY, 1892.
Kustaa II Aadolf : 1594 joulukuun 9 päivä 1894 : kansalle kuvattu. WSOY, 1894.
Kaksi veljestä ja kaksi sisarta : raamatunselityksissä esitetty. WSOY, 1896.
Merimieslähetys, tietoja ja rukouksia hartaushetkiä varten. Fr. ja P., 1897.
Eriuskolaisistamme. 1, Laestadiolaisuudesta. Tekijä, 1897.
Eriuskolaisistamme. 3, Baptismista. Tekijä, 1897.
Eriuskolaisistamme. 4, Vapaakirkollisuudesta. Tekijä, 1897.
Eriuskolaisistamme. 2, Metodismista ja pelastusarmeijasta. Tekijä, 1898.
Eriuskolaisistamme. 5, Adventismista. OWB, 1898.
Otto Funcke, Kodin hartauskirja : raamatullisia tutkistelemuksia kutakin päivää varten vuodessa. Suomeksi toimitti ja osaksi muodosteli Elis Bergroth. WSOY, 1899.
Suomen kirkko, sen kehitys, sen vaikutus kansaan ja sen suhde valtioon. Edellinen osa, Vuoteen 1686. WSOY, 1901-1903.
Suomen kirkko, sen kehitys, sen vaikutus kansaan ja sen suhde valtioon. Jälkimmäinen osa, Vuodesta 1686. WSOY, 1901-1903.
Esipuhe kirjaan 5. huhtikuuta 1902: Papit ja Maanviljelijäin osuustoiminta, 1902, Hedvig Gebhard, Pellervo-Seura, kirjanen pdf-tiedostona tässä[vanhentunut linkki]
Mikä menettelytapa on kansalle paras nykyisissä oloissa? Alustus kansalaiskokouksessa Viipurissa tammikuun 8 p:nä 1903. Viipurin uusi kp, 1903.
Raamatullinen historia. Valistus, 1904.
Kristus kuninkaana : vaalisaarna Helsingissä 4 sunnunt. loppiaisesta 1905. Tekijä 1905.
Aiheesta muualla

Vartia-lehden historia (Arkistoitu – Internet Archive)
Pääsiäissaarna 50 vuotta sitten, Kansan kuvalehti, 03.04.1931, nro 14, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Suomen pappissäädyn valtiopäivämiehet
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
Magnus Erik Alopaeus

Magnus Erik Alopaeus (15. elokuuta 1806 Porvoo – 16. toukokuuta 1874) oli suomalainen lääninrovasti, teologian kunniatohtori ja valtiopäivämies
Magnus Erik Alopaeuksen isä oli porvoolainen tuomiorovasti Pehr Johan Alopaeus ja isoisä piispa Magnus Jacob Alopaeus. Äiti oli Johanna Elisabeth Solitander, Erik Solitanderin tytär. Alopaeuksen vaimo oli Margareta Solitander, Johan Solitanderin tytär.
Alopaeus opiskeli Turussa ja valmistui Turun palon jälkeen 1830 filosofian kandidaatiksi Helsingissä. Pappisvihkimyksen 1840 jälkeen hän toimi Juvan kirkkoherrana vuodesta 1846 ja lääninrovastina vuodesta 1869.. Hän sai teologian kunniatohtorin arvon  1864. Alopaeus oli Tammikuun valiokunnan jäsen vuonna 1862 ja pappisäädyssä edustaja valtiopäivillä  1863–1864, 1867 ja 1872.
Magnus Erik Alopaeuksen poika oli pormestari, valtiopäivämies Gerhard Pehr Alopaeus.
Marina Kaljurand

| Marina Kaljurand |
| --- | --- |
 Kaljurand vuonna 2011
Viron ulkoministeri
 Rõivasin II hallitus 16.7.2015–12.9.2016  
Edeltäjä:  Keit Pentus-Rosimannus
Seuraaja:  Jürgen Ligi
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. syyskuuta 1962 (ikä 62) Tallinna
Tiedot
Puolue:  Sosiaalidemokraatit
Marina Kaljurand (o.s. Rajevskaja; s. 6. syyskuuta 1962) on virolainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko, joka oli ennen vuoden 2016 presidentinvaalia Viron ulkoministeri reformipuolueen hallituspaikalla. Hän oli ollut pitkään kansansuosikki presidentiksi.
Kaljurand erosi ministerintehtävästä ryhtyäkseen sitoutumattomaksi presidenttiehdokkaaksi, koska reformipuolue asetti ehdokkaakseen Siim Kallasin. Ennen viimeistä vaihetta, valitsijamieskokousta, Sosiaalidemokraattinen puolue luopui omasta ehdokkaastaan ja asettui Kaljurandin taakse.
Kaljurand valittiin Euroopan parlamenttiin vuonna 2019.
J. W. Wartiainen

Johan Wilhelm Wartiainen (21. marraskuuta 1849 Säkylä – 11. tammikuuta 1935 Sauvo) oli suomalainen kirkkoherra ja valtiopäivämies.