stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Savikumpu

Avoin rinnelaidun Savikummunmäellä.
Savikumpu on kylä Parikkalassa. Se sijaitsee noin kaksi kilometriä koilliseen Särkisalmen risteyspaikasta Simpelejärven Sokkiiselän rannalla. 
Kylän maisema on avara ja kumpuileva yhdistelmä mäkikyläasutusta, viljelymaisemaa sekä reheviä lehtoja. Savikummunmäen kaakkoisrinteellä  näkyy jääkauden jälkiä kuten siirtolohkareita ja pirunpeltoja. Kylän alueelta on valittu noin 300 hehtaaria kulttuurimaisemaa maakunnallisesti arvokkaaksi maisema-alueeksi. Kylässä on myös arvokkaiksi luokiteltuja perinnemaisemia.
Savikumpu lienee asutettu jo varhain, sillä sen alueelta on tehty useita esihistoriallisia irtolöytöjä, kuten tasa- ja kourutalttoja sekä tuura. Sodan jälkeisen asutustoiminnan tuloksena kylään syntyi kunnan toiseksi suurin uusi asutusalue. Se perustettiin pääosin kahden entisen kantatilan, Viessanmäen ja Valkeapään maille.
Kylän nykyinen asukasluku on noin 200. Sen pääasiallinen elinkeino on maatalous eri muodoissaan. Kylällä toimii myös mm. kuljetusyritys, autokorjaamo, lasiliike, maansiirtoliike, saha ja höylä. Kylän yhdistystoiminnan rungon muodostavat maa- ja kotitalousnaiset sekä kyläyhdistys.
Savimineraali

Savimineraali on erilaisten savien aineksena oleva kiteinen kemiallinen yhdiste. Eri savimineraalien osuus savissa vaihtelee suuresti ja niiden lisäksi savissa on aina myös hienoa kivimineraaliainesta. Savimineraalihiukkaset ovat hyvin pieniä, pienimmillään 1,2 nanometriä. Savimineraalit ovat syntyneet muuttumalla kivimineraaleista. Muuttuminen tapahtuu joko kemiallisen rapautumisen tai maan sisuksista kohoavien hydrotermisten liuosten vaikutuksesta. Maasälvät, amfibolit ja kiilteet ovat mineraaleja, joista savimineraaleja tavallisesti syntyy.
Yleisimmät savimineraalit ovat verkkosilikaatteja eli ne kuuluvat samaan ryhmään kuin kiillemineraalit. Savimineraalikiteiden koko on kuitenkin huomattavasti pienempi, mutta hilarakenne on kiilteiden kaltainen. Kidehila muodostuu päällekkäisistä tetraedri- ja oktaedrikerroksista. Kerrosten järjestys ja määrä vaikuttavat mineraalin luonteeseen, jonka perusteella savimineraalit ryhmitellään.
kiillemäiset savimineraalit
glaukoniitti
illiitti
kaoliniitit
dickiitti
kaoliniitti
nakriitti
kloriitit
paisuvahilaiset smektiitit
beidelliitti
montmorilloniitti
nontroniitti
saponiitti
sauconiitti
vermikuliitit
seoshilamineraalit, joissa eri mineraaliryhmien kerrokset vuorottelevat; komponentteja on tavallisesti kaksi, joskus kolme tai useampia
illiitti-vermikuliitti
smektiitti-illiitti
halloysiitit
sepioliitit (nauhasilikaattirakenne)
attapulgiitit (nauhasilikaattirakenne)
Saturnus (jumala)

Saturnus roomalaisessa kolikossa.
Saturnus oli roomalaisessa mytologiassa maanviljelyksen ja  sadonkorjuun jumala. Roomalaiset ovat mahdollisesti omaksuneet jumalan etruskeilta. Myöhemmin Saturnus samaistettiin kreikkalaisen mytologian Kronokseen.  Saturnus kuvataan usein vanhaksi mieheksi, jolla on puujalka ja kädessään viikate. Saturnuksen puoliso oli sadonkorjuun jumalatar Ops. Heidän poikansa puolestaan oli roomalaisten pääjumala Juppiter.
Roomalaisen tarun mukaan Saturnus oli paennut Italiaan sen jälkeen, kun Zeus oli ottanut hänen paikkansa kreikkalaisen jumalmaailman valtiaanalähde?. Roomassa Saturnus joutui jakamaan vallan Janiculum-kukkulalta käsin hallitsevan Januksen kanssa. Saturnus itse perusti tarun mukaan Capitoliumille Saturnia-nimisen yhdyskunnanlähde?. Kukkulalta on löytynyt jäänteitä pronssikautisesta asutuksestalähde?.
Saturnus oli myös ylijumala Juppiterin isä, jonka tämä syrjäytti valtaistuimelta.
Saturnuksen kulttipaikka sijaitsi Roomassa Capitoliumin juurella. Aluksi se oli pelkkä avoimen taivaan alla sijaitseva alttari, mutta kuningasajan lopulla paikalle rakennettiin temppeli, joka pyhitettiin Saturnukselle 498 eaa. Myöhemmin temppeli on rakennettu useaan kertaan uudestaan. Temppelin yhteydessä sijaitsi Rooman valtion rahasto, aerarium Saturni.
Planeetta Saturnus on nimetty Saturnus-jumalan mukaan. Sitä on astrologiassa pidetty "melankolisena planeettana", jonka vaikutuksen alla syntyneet ovat kylmiä, kuivia ja epäystävällisiä. Saturnus-planeettaan liitetyt myönteiset ominaisuudet ovat puolestaan huolellisuus, kestävyys ja kärsivällisyys, jotka ilmeisesti liittyvät planeetan pitkään kiertorataan.
Saturnuksen kunniaksi vietettiin keskitalvenjuhlaa Saturnaliaa, jonka aikana oli tapana, että isännät tarjoilivat orjilleen ja ihmiset antoivat toisilleen kynttilöitä lahjaksi. Kynttilöiden valon ajateltiin olevan taianomainen lahja talviauringon hiipuvalle voimalle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saturnus (jumala) Wikimedia Commonsissa
Savoia-Marchetti SM.79

Neljä SM.79 -konetta.
Savoia-Marchetti SM.79 Sparviero (varpushaukka) oli kolmimoottorinen, puu- ja metallirakenteinen italialainen pommikone toisessa maailmansodassa. Alun perin kone suunniteltiin nopeaksi matkustajalentokoneeksi, ja sitä pidettiin jonkin aikaa maailman nopeimpana keskiraskaana pommikoneena. Konetyypin huippunopeus oli 430 km/h. SM.79 tuli palvelukseen Espanjan sisällissodassa ja oli sodan kuluessa käytössä kaikilla rintamilla. Se tuli tunnetuksi ja saavutti useita onnistumisia erityisesti torpedopommittajana Välimerellä. Se oli helppo tunnistaa omalaatuisen muotonsa takia. Miehistö antoi koneelle lempinimen Gobbo Maledetto ("kirottu kyttyräselkä"). SM.79 oli eniten valmistettu italialainen pommikone toisessa maailmansodassa. Niitä rakennettiin 1 300 kappaletta, ja konetyyppi pysyi käytössä Italiassa vuoteen 1952 saakka.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
S/S Satu

S/S Satu on pienikokoinen höyrylaiva, joka on rakennettu vuonna 1909 Tehtaat Lehtoniemi & Taipale Fabrikerin telakalla Lehtoniemessä Joroisilla. Alustyypiltään S/S Satu on höyryvene eli höyrysluuppi. Alus toimi ammattiliikenteessä usean eri omistajan alaisuudessa vuoteen 1947 asti. Ammattiliikenteen päätyttyä alus seisoi telakalla yli kymmenen vuotta jonka jälkeen se siirtyi yksityisomistukseen ja perusteellisen kunnostuksen jälkeen se on toiminut huvialuksena Saimaalla.
Tekniset tiedot

Aikaisemmat nimet: Ilmi, Hiekka
Alustyyppi: Höyryvene
Rakennuspaikka: Tehtaat Lehtoniemi & Taipale Fabriker, Lehtoniemi
Rakennusvuosi: 1909
Rakennusaine: Teräs
Pituus: 11,40 m
Leveys: 3,05 m
Syväys: 1,40 m
Koneen tyyppi: Compound-höyrykone
Koneen teho: 40 ihv
Nopeus: 6,5 solmua
Kattila: 6,4 m²
Polttoaine: Puu
Omistaja: Väinö Buurin perikunta, Lappeenranta
Entiset omistajat: Hiekan Höyryvene Oy, Annalan Saha Oy, Karjalan Metsätuote Oy, Lappeenranta (1909 - 1957), Väinö Buuri, Lappeenranta (1957)
Kotisatama: Lappeenranta
Alus kuuluu Museoviraston perinnelaivarekisteriin.
Aiheesta muualla

Suomen Höyrypursiseura
Saukonsammal

| Saukonsammal |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen 
Suomessa::  Elinvoimainen
   
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Ryhmä::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Lahko::  Hypnales
Heimo::  Ritvasammalet Amblystegiaceae
Suku::  Saukonsammalet Leptodictyum
Laji::  riparium
Kaksiosainen nimi
 Leptodictyum riparium  (Hedw.) Warnst. 
Katso myös
   Saukonsammal Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Saukonsammal (Leptodictyum riparium) on lehtisammallaji ritvasammalten heimossa (Amblystegiaceae). Sitä esiintyy Maan pohjoispuoliskon lauhkealla ja viileällä vyöhykkeellä, kuten Yhdysvalloissa ja Meksikossa. Ainoat maailmankolkat, joista sitä ei ole löytynyt, ovat Australia ja Oseania. Suomessa laji on elinvoimainen ja sitä esiintyy koko maan alueella etelärannikolta pohjoisimpaan Lappiin.
Saukonsammal kasvaa keskikokoiseksi, kolmesta kahdeksaan senttimetriä pitkäksi ja haaroo epäsäännöllisesti. Lehdet ovat sivulle harittavat ja kellanvihreät. Ne ovat tyveltä leveät, jyrkästi kapenevat, teräväkärkiset ja selvästi keskisuonelliset. Laji on yksikotinen, itiöpesäkkeitä kasvaa toisinaan.
Aiheesta muualla

Kuvalinkit:
Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Saukonsammal (Leptodictyum riparium)[vanhentunut linkki]
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Leptodictyum riparium:  Wikidata: Q11892624  Wikispecies: Amblystegium riparium  AoFP: 4445  BioLib: 61407  CoL: 3TNSG  EoL: 853488  EPPO: ABTRI  EUNIS: 198081  FNA: 200002207  GBIF: 2673526  iNaturalist: 164546  ITIS: 547884  NatureServe: 2.124753  NBN: NBNSYS0000150326  NCBI: 170931  NZOR: 1b32d04c-deaa-410a-b99a-1aa8b63e65b0  Observation.org: 17449  Open Tree of Life: 52670  Plant List: tro-35138778  PLANTS: LERI6  Tropicos: 35138778  WoI: 3354  WFO: wfo-0001168592  Laji.fi: MX.43690 
Hypnum riparium:  Wikidata: Q17289678  GBIF: 8111167  iNaturalist: 402712  ITIS: 1135523  NZOR: f4de5e09-bae6-4265-9d12-b18a8377b82e  Plant List: tro-35182474  Tropicos: 35182474  WFO: wfo-0001194559
Pekka Saukko

| Pekka Saukko> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 12. lokakuuta 1946 (ikä 78)
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  oikeuslääketieteen professori (emeritus)
Koulutus ja ura
Instituutti:  Turun yliopisto
Tutkimusalue:  oikeuslääketiede
Pekka Juhani Saukko (s. 12. lokakuuta 1946) on suomalainen Turun yliopiston oikeuslääketieteen emeritusprofessori.
Saukko kirjoitti ylioppilaaksi Lauttasaaren yhteiskoulusta vuonna 1965. Hän valmistui lääkäriksi (Dr univ med)selvennä Wienin yliopistosta vuonna 1975. Oulun yliopistosta Saukko valmistui oikeuslääketieteen erikoislääkäriksi vuonna 1981 sekä lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi vuonna 1983. Hänen äkillisten sydänperäisten kuolemien diagnostiikkaa käsitelleen englanninkielisen väitöskirjansa otsikkona oli Evaluation of diagnostic methods for early myocardial injury in sudden cardial deaths. Oulun yliopiston oikeuslääketieteen dosentiksi hänet nimitettiin vuonna 1986 ja Lapin yliopiston dosentti hän on ollut vuodesta 1990.
Hän työskenteli Oulun yliopiston oikeuslääketieteen assistenttina ja apulaisopettajana vuosina 1976–1982, Oulun lääninhallituksen lääninoikeuslääkärinä vuosina 1982–1989, sekä oikeuslääketieteen professorina Tampereen ja Kuopion yliopistoissa 1989–1991. Turun yliopiston oikeuslääketieteen professorina hän oli vuodesta 1992 eläkkeelle (emeritusprofessoriksi) siirtymiseensä saakka.
Saukko kutsuttiin Saksan kansallisen tiedeakatemian Leopoldinan jäseneksi vuonna 1995. Hän on myös Unkarin Budapestin Semmelweis-yliopiston kunniatohtori (2001), sekä Unkarin oikeuslääketieteellisen seuran, Belgian kuninkaallisen oikeuslääketieteen seuran ja Saksan oikeuslääketieteen seuran kunniajäsen.
Saukko on julkaissut runsaasti oikeuslääketieteellisiä artikkeleja sekä ollut kirjoittamassa alan kotimaisia ja kansainvälisiä oppi- ja käsikirjoja. Teoksista mainittakoon esimerkiksi:
Knight’s Forensic Pathology (yhdessä B. Knightin kanssa) 2004. Teoksen 4. painos (2015; ISBN 978-0340972533);
Encyclopedia of Forensic Sciences I-III (toim & J Siegel, G C Knupfer) 2000; toinen painos (2013; ISBN 978-0123821652);
Atlas of Forensic Medicine (CD-ROM)(& S Pollak) 2003,
Aiheesta muualla

Asiantuntijat tutkimaan Nepalin joukkohautaa (3.2.2008) (yle.fi)
Seppo Sudenniemi (7.1.2005) Professori Saukko haluaa parempaa laatua kuolemansyyntutkimuksiin[vanhentunut linkki] (ts.fi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Katalonia  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat 
Muut:  IdRef
Matti Saurio

Matti Saurio (28. toukokuuta 1898 Virolahti – 21. kesäkuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen everstiluutnantti ja yrittäjä, joka tunnetaan Solifer-tuotemerkin alullepanijana. Hän perusti vuonna 1935 Matti Saurio Oy:n ja vuonna 1950 Saurion tehdas Oy:n, joka alkoi valmistaa Solifer-merkillä aluksi polkupyörien ajovalaisimia ja dynamoja. Yhtiöstä kehittyi Bensowin omistuksessa mopojen, polkupyörien ja matkailuvaunujen valmistaja ja Oy Lohja Ab:n omistuksessa Pohjoismaiden suurin matkailuvaunuyritys Oy Lohja Caravan Ab, joka nykyisin tunnetaan nimellä SoliferPolar Ab.
Saurio pääsi ylioppilaaksi 1917, kävi kadettikoulun 1919–1920 ja sotakorkeakoulun 1923–1927. Hän eteni sotilasuralla ja ylennettiin everstiluutnantiksi 1935, samana vuonna jona hän siirtyi siviilitöihin ja perusti oman yrityksensä.
Yrityksessään Saurio oli mukana kehittämässä muun muassa Solifer-dynamoa ja kuulasaranaa, jollainen on yhä Abloy-yhtiön tuotannossa. Saurion tärkeä yhtiökumppani oli myöhemmin Hackmanin toimitusjohtajana toiminut Heinz Ramm-Schmidt.
Aiheesta muualla

Ramm-Schmidt, Heinz: När Finland reste sig ur krigets aska, Litorale 2003. ISBN 952-5045-10-2.
Siukosaari, Anssi: Solifer Suomesta. Lohja Caravans ja SoliferPolar 2004.
Satanta

| Satanta Set-Tainte |
| --- | --- |
 Satanta. Kuvannut William S. Soule.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1820
Kuollut: lokakuu 1878 Huntsville, Teksas
Muut tiedot
Lempinimet:  White Bear
Satanta (1820–1878) oli kiowa-intiaanien sotapäällikkö. Hänen omakielinen nimensä oli Set-Tainte, jonka lisäksi hänet tunnettiin amerikkalaisten keskuudessa myös nimellä White Bear (suom. 'valkoinen karhu'). Häntä on yleisesti pidetty hyvin erikoisena ja vaikeana ihmisenä, josta on löytynyt useita eri puolia. Idässä Satanta tunnettiin "Tasankojen kaunopuhujana" ja maanläheisenä filosofina, jonka osuus kiowien rauhanneuvotteluissa oli merkittävä. Texasissa hän näytti toisen puolen itsestään Warren Wagon Trainin verilöylyn pääsuunnittelijana.
Huntsville

Viimeisistä sodista sivussa pysynyt Satanta pidätettiin uudelleen vuonna 1874. Hän kielsi osallisuutensa, mutta hänen sanojaan ei uskottu, ja hänet passitettiin Texasin valtionvankilaan Huntsvilleen neljäksi vuodeksi. Määräajan tultua täyteen hän vankilaelämän masentaneena, sairaana ja katkeroituneena kertoi kärsineensä vankeustuomionsa ja haluavansa vapauteen. Kun Satantan pyyntöihin ei suostuttu, hän hakeutui vankilan lääkärin vastaanotolle. Lääkäri lähetti Satantan vankilan sairaalaan, jossa tämä lokakuussa 1878 teki itsemurhan heittäytymällä toisen kerroksen ikkunasta pää edellä maahan.
Huntsvillen vankila 1870-luvulla.
Samuel (nimi)

| Samuel |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  20. elokuuta
– ruotsinkielinen:  20. elokuuta
– ortodoksinen:  20. elokuuta
Muunnelmia:  Samuli, Sami, Samu
Vastineita eri kielissä:  Sam, Samuil
Nimen alkuperä:  heprealainen nimi, ’Jumalan kuulema’
Infobox OKNimi-testi OK: 
Samuel on heprealaisperäinen miehen etunimi, joka tarkoittaa ’Jumalan kuulemaa’.  Nimen muunnoksina ovat Suomessa käytössä myös Samuli, Sami, Samu ja Sampsa. Samuelin nimipäivä on suomalaisessa kalenterissa 20. elokuuta.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu nimi Samuel 24 112 miehelle ja noin 15 naiselle.
Kuvitteellisia Samueleja

Samuel Livingstone Matabele, hahmo televisiosarjassa Hyvät herrat.
Samuel J. Loomis, Halloween-elokuvasarjan päähenkilö
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Samuel (nimi) Wikimedia Commonsissa
Savages (vuoden 1972 elokuva)

| Savages |
| --- | --- |

Ohjaaja:  James Ivory
Käsikirjoittaja:   George Swift Trow  Michael O'Donoghue 
Tuottaja:  Ismail Merchant
Säveltäjä:  Joe Raposo
Kuvaaja:  Walter Lassally
Leikkaaja:  Kent McKinney
Pääosat:   Lewis J. Stadlen  Anne Francine  Thayer David 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Angelika Films  Merchant-Ivory Productions 
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  1972
Kesto:  106 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Savages on vuoden 1972 elokuva, jonka ohjasi James Ivory ja käsikirjoittivat Ivoryn idean pohjalta George Swift Trow ja Michael O'Donoghue.
Elokuva alkaa siitä, kun alkeellisen ”mutaihmisten” heimon uhrausmenojen kesken heidän metsänsä läpi vierii krokettipallo. Heimo seuraa sitä ja löytää lopulta itsensä laajalta, aavikoituneelta Westchesterin maatilalta 1930-luvulta.
Aiheesta muualla

Savages Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Savages Merchant-Ivory. Viitattu 24.8.2022. (englanniksi)
Savages. Turner Classic Movies – TCM. Arkistoitu 19.10,2021. Viitattu 24.8.2022. (englanniksi)
Satulatuoli

Keskiraollinen satulatuoli vuodelta 2007
Satulatuoli on tuolityyppi, jossa on ulkonäöltään satulaa muistuttava istuin. Satulat muistuttavat muun muassa polkupyörä- ja ratsastussatulaa. Yksi ensimmäisistä satulatuoleista oli Achille ja Pier Giacomo Castiglionin Sella vuodelta 1957 (Zanotta ), jonka istuin oli kilpapyörän satula (Brooks ).
Satulatuolin ominaisuudet

Ratsastuksenomainen istunta on ryhdikäs ja luonteva selälle, joten selkänojan tukea ei tarvita.lähde? Selkänoja voi olla tuolissa venyttelytukena. Yleensä satulatuolissa on pyörillä varustettu alaristikko ja kaasujousi, jonka avulla tuolin korkeus voidaan säätää istujalle sopivaksi. Pyörät mahdollistavat liikkumisen – esimerkiksi työkalujen kurottamisen istualtaan.
Satulatuolissa istutaan normaalia korkeammalla, joten sen kanssa käytettävän työtason tai pöydän tulee olla korkeammalla kuin tavallista tuolia käytettäessä. Tätä varten on olemassa työpöytiä ja pulpetteja, joiden korkeus voidaan säätää sähköisesti tai mekaanisesti käyttäjälle sopivaksi. Tavallisen pöydän korkeutta voidaan lisätä esimerkiksi tarkoitusta varten valmistettujen korotuspalojen avulla.
Satulatuolin istuinosa on joko yksiosainen tai kaksiosainen. Kaksiosainen istuin vähentää intiimialueelle ja reisiin kohdistuvaa istumapainetta ja hiostumista. Miehille kaksiosaisen istuimen katsotaan olevan terveellisempi kuin yksiosainen.
Satulatuoleissa voi olla korkeuden säädön lisäksi istuimen kallistuksen säätömahdollisuus. Joissakin tuoleissa on aktiivista istumista edistävä keinumekanismi, jonka ansiosta istuja voi liikkua istuessaan ja siten edistää lantioalueen aineenvaihduntaa sekä vähentää selän paikallista rasitusta. Kaksiosaisissa satulatuoleissa on saatavilla myös malli, jossa istuimen osien välisen raon leveyttä voidaan säätää istujalle sopivaksi.
Satulatuolin käyttöönotto vaatii hieman totuttelua ja uudenlaisen asenteen istumiseen. On tavallista, että muutaman ensimmäisen viikon aikana pakaralihaksissa ja ristiselässä tuntuu ohimenevää rasitusta. Satulatuolia käytetään yleensä siksi, että käyttäjät kokevat sen olevan perinteistä tuolia terveellisempi mm. selälle ja jaloille. Satulatuoli-istuminen voi ennaltaehkäistä istumatyöperäisten selkä-, niska- ja hartiakipujen syntymistä ja auttaa niiden hoidossa.
Lääketieteellinen merkitys

Satulatuolin istuma-asento poikkeaa tavallisen tuolin istuma-asennosta. Perinteisellä tuolilla istuttaessa vatsan ja reisien välinen kulma on noin 90 astetta. Satulatuolissa istutaan 20–30 senttiä korkeammalla, jolloin vatsan ja reisien väliin muodostuu noin 135 asteen kulma.  Tällaisessa asennossa välilevyjen lähellä oleva kudos on vähemmän puristuksissa mikä johtaa välilevyjen parempaan aineenvaihduntaan ja on siten terveellisin kulma istuvalle.  Myös polvinivelten kulma on oikeaoppisessa istuma-asennossa noin 135 astetta ja siitä on samat hyödyt polvinivelille kuin selän välilevyille. Polviin kohdistuva rasitus on vähäisempi noustaessa satulatuolista kuin perinteisestä istuimesta.
Saksalainen ortopedi Hannes Schoberth osoitti istuvien henkilöiden röntgenkuvauksien avulla jo 1960-luvun alussa, että lonkkanivel taipuu vain 60 astetta. Niiden tutkimuksien mukaan 90 asteen kulma selän ja reisien välillä saavutetaan istuessa vain, jos lantio kallistuu taaksepäin. Tuolin selkänoja pakottaa selän pystyasentoon, jolloin selän kaarevuus – lordoosi ja kyfoosi – suoristuu.
Vuonna 2006 nämä havainnot vahvistettiin magneettikuvaus-tekniikalla, jossa kuvattavat henkilöt istuivat toimistotuolilla eri lannekulmilla (). Tutkimuksen tulokset viittaavat siihen, että nykyään viranomaisten ja monen lääketieteen edustajan suosittelema 90 asteen kulma selän ja reisien välillä kuormittaa välilevyjä haitallisella tavalla. Välilevyjen kannalta haitattomin kulma lanteessa on tutkimuksen mukaan 135 astetta tai suurempi.
Istujan paino jakautuu tuolipinnalle eri tavoin tuolityypistä riippuen. Tavallisen toimistuolin aiheuttama paine jakautuu laajalle alueelle reisiin ja pakaroihin (ylin painekuva). Kuvassa punainen alue osoittaa suurempaa painetta. Yksiosainen satulatuoli aiheuttaa kohonnutta painetta myös genitaalialueelle (keskimmäinen kuva). Kaksiosainen satulatuoli-istuminen keskittää paineen istuinluille. Painemittauksissa on käytetty Tekscan-painemattoa.
Tutkimuksissa on todettu, että istuminen nostaa kivesten lämpötilaa. Koskelon ja Hännisen  raportin mukaan satulatuoli-istuminen pitää lämpötilan alempana kuin muilla tuolityypeillä. Seuranta-aika oli 40 minuuttia. Tässä tutkimuksessa satulatuoli oli yksiosainen. On todennäköistä, että kaksiosainen satulatuoli olisi sitä parempi tuolityyppi, koska paine ei kohdistu samalla tavalla kivesalueelle.
Tampereen yliopiston väitöstutkimuksessa selvitettiin uudenmallisten satulatuolien ja etuosastaan kaarevien työpöytien vaikutuksia oppilaiden tuki- ja liikuntaelinoireisiin ja selän ryhtiin 25 kuukauden aikana. Koululaisten käyttäessä uudenmallisia koulutyöpisteitä heidän TULE-oireissaan tai selän ryhdissään ei tapahtunut positiivisia muutoksia verrattuna  tavanomaisia koulutyöpisteitä käyttäneeseen kontrolliryhmään.
Keskiraollinen keinuva satulatuoli hierovalla ristikolla vuodelta 2023.
Istumapaineen jakautuminen eri tuoleilla. Ylinnä perinteinen toimistotuoli, keskellä yksiosainen satulatuoli ja alinna kaksiosainen satulatuoli. Mittaukset Tekscan-painematolla.
Ivan Savin

Ivan Savin
Ivan Savin (ven. Ива́н Са́вин, oikealta nimeltään Ivan Ivanovitš Savolain (Savolainen), Иван Иванович Саволаин (Саволайнен); 10. syyskuuta 1899 Odessa, Venäjä – 12. heinäkuuta 1927 Helsinki) oli venäläinen kirjailija ja journalisti.
Savinin isoisä oli suomalainen merimies, joka nai Odessassa paikallisen kreikkalaisnaisen. Hänen isänsä oli notaari ja äitinsä moldovalainen. Lapsuutensa Savin vietti Poltavan kuvernementin Zenkovissa. Lukion jälkeen hän osallistui valkoisten puolella Venäjän sisällissotaan. Jäätyään punaisten vangiksi Savin onnistui pakenemaan Pietariin, josta hän pääsi suomalaisten sukujuuriensa ansiosta muuttamaan isänsä kanssa Suomeen.
Savin kirjoitti runoja, proosaa ja artikkeleita, joita julkaistiin venäläisessä emigranttilehdistössä. Lahjakas, tyyliltään romanttinen kirjoittaja sai tunnustusta, ja aiheidensa perusteella häntä kutsuttiin ”valkoisen unelman runoilijaksi”. Savinin ainoa elinaikana ilmestynyt runokokoelma Ladonka painettiin Belgradissa vuonna 1926. Kirjailija kuoli epäonnistuneeseen umpisuolenleikkaukseen.
Teoksia

Ladonka. Belgrad, 1926.
Ladonka (toinen, laajennettu painos). New York, 1958.
Tolko odna žizn. New York, 1988.
Moi belyi vitjaz... Moskva, 1998.
Vseh ubijennyh pomjani, Rossija... Moskva, 2007. ISBN 978-5-85302-510-3
Aimo Saukko

Aimo Saukko (4. huhtikuuta 1917 Suursaari – 27. helmikuuta 1976 Kotka) oli suomalainen harrastajanäyttelijä. Saukko näytteli monissa Rauni Mollbergin elokuvissa, kuten Maa on syntinen laulu vuonna 1973, josta hänelle myönnettiin Jussi-palkinto, sekä televisioelokuvassa Siunattu hulluus vuonna 1975. Elokuvataiteen valtionpalkinnon hän sai 1974.
Saukko oli syntyisin Suursaaresta ja eri puolilla kierreltyään asettui Kotkaan. Rauni Mollberg keksi hänet Pekkas-filmeihinsä. Jorma Savikko kirjoittaa Mollberg-elämäkerrassa, että Saukon patinoitunut olemus istui Sotaerakossa Ilomantsin maisemiin ja muistutti alkuperäistä sotaerakkoa Heikki Nissilää. Savikko luonnehtii häntä sanoin: "viinaanmenevä näyttelijähumanisti".
Filmografia

Tehtaan varjossa (televisioelokuva, 1969), Heiskanen
Sotaerakko (televisioelokuva, 1972) Klemetin Heikki
Maa on syntinen laulu (1973), Äijä, Mäkelän vanha isäntä
Siunattu hulluus (1975), Lempinen, poika hyvästä perheestä