stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
José Santamaría

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: José Emilio Santamaría Iglesias
Syntymäaika: 31. heinäkuuta 1929 (ikä 95)
Syntymäpaikka: Montevideo, Uruguay
Pelipaikka: puolustaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1948–1957 1957–1966 | Nacional Real Madrid | ? (?) 226 (2) |
Maajoukkue
| 1952–1957 1958–1962 | Uruguay Espanja | 20 (0) 16 (0) |
Valmennusura
1971–1978 1980–1982: Español Espanja
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
José Emilio Santamaría Iglesias (s. 31. heinäkuuta 1929 Montevideo, Uruguay) on uruguaylais-espanjalainen entinen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Keskuspuolustajana pelannut Santamaría muistetaan urastaan Real Madridissa sekä Uruguayn ja Espanjan maajoukkueissa.
Ura

Espanjalaisten siirtolaisten poika Santamaría pelasi Pocito-nimisessä juniorijoukkueessa ennen nousuaan montevideolaisen Nacionalin edustusmiehistöön, jonka kanssa hän voitti viisi Uruguayn-mestaruutta. Ensiesiintymisensä Uruguayn maajoukkueessa hän teki vuoden 1952 Amerikan-mestaruuskilpailuissa.  Myöhemmin hän oli tärkeä osa Uruguayn joukkuetta vuoden 1954 maailmanmestaruuskilpailuissa, jossa se sijoittui neljänneksi.
Santamarían peliesitykset MM-kilpailuissa kiinnittivät espanjalaisseura Real Madridin puheenjohtajan Santiago Bernabéun huomion, ja kun uuden ulkomaalaisvahvistuksen hankinta tuli ajankohtaiseksi, muisti Bernabéu Santamarían. Hän siirtyi seuraan keväällä 1957. Eurooppalaista jalkapalloilua tuolloin hallinneen joukkueen kanssa Santamaría saavutti muun muassa kolme peräkkäistä Euroopan cupia. Santamaría toimi tasapainottavana pelaajana joukkueessa, jonka hyökkäysvoimasta vastasivat pelaajat kuten Rial, Kopa, Di Stéfano, Gento ja Puskás. Saatuaan Espanjan kansalaisuuden hänet valittiin myös Espanjan maajoukkueeseen, jota hän edusti vuoden 1962 MM-kilpailuissa.
Peliuransa jälkeen Santamaría toimi valmentajana. Espanjan kuninkaallinen jalkapalloliitto palkkasi hänet vuonna 1968 olympia- ja nuorten joukkueiden valmentajaksi. Vuosina 1971–1978 hän valmensi barcelonalaista Españolia, jonka hän johdatti kahdesti UEFA Cupiin. Kauden 1972–1973 kolmas sija Primera Divisiónissa on seuran historian paras. Vuonna 1978 hän pelasi jalkapalloliiton tehtäviin maajoukkueiden koordinaattoriksi ja kahta vuotta myöhemmin hänet nimitettiin maajoukkueen päävalmentajaksi. Vuoden 1982 MM-kotikilpailuissa hän ei kuitenkaan pystynyt johdattamaan joukkuetta jatkolohkoa pidemmälle.
Saavutukset

Uruguayn-mestaruus: 1950, 1952, 1955, 1956, 1957
Espanjan-mestaruus: 1958, 1961, 1962, 1963, 1964
Euroopan cup: 1958, 1959, 1960, 1966
Espanjan cup: 1962
Intercontinental Cup: 1960
Aiheesta muualla

José Santamarían esittely Real Madridin sivustolla (espanjaksi)
Espanjan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1962
1 Araquistáin |
2 Sadurní |
3 Carmelo |
4 Collar |
5 del Sol |
6 Di Stéfano |
7 Echeberría |
8 Garay |
9 Gento |
10 Gracia |
11 Rivilla |
12 Peiró |
13 Pachín |
14 Puskás |
15 Eulogio |
16 Reija |
17 Rodri |
18 Adelardo |
19 Santamaría |
20 Segarra |
21 Suárez |
22 Vergés |
Valmentaja Herrera
Espanjan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1982
1 Arconada |
2 Camacho |
3 Gordillo |
4 Alonso |
5 Tendillo |
6 Alexanko |
7 Juanito |
8 Joaquín |
9 Satrústegui |
10 Zamora |
11 López Ufarte |
12 Urquiaga |
13 Jiménez |
14 Maceda |
15 Saura |
16 Sánchez |
17 Gallego |
18 Uralde |
19 Santillana |
20 Quini |
21 Urruti |
22 Miguel Ángel |
Valmentaja Santamaría
Jouko Innanen

Jouko Innanen (29. lokakuuta 1952 Ristiina – 1. lokakuuta 2019 Savonlinna) oli suomalainen pilapiirtäjä ja kuvittaja, joka käytti piirtäjänimimerkkejä Jouko ja Joke. Innasen piirroksia julkaistiin Iltalehdessä, Turun Sanomissa, Länsi-Savossa, Itä-Savossa, Länsiväylässä, Nykypäivässä, Taloussanomissa, Helsingin Uutisissa, Vantaan Sanomissa, Reserviläisessä ja Hyvä Kauppa -lehdessä. Länsiväylään hän piirsi myös Into-strippisarjakuvaa sekä kuvitti Kari Valtosen kolumneja poliitikkoja esittävillä karikatyyreillä. Lisäksi Innanen piirsi Herra Kaaranen -nimistä sarjakuvaa autoalan ammattilehteen RVK-uutisiin. Hän myös kuvitti usean vuoden ajan Mitä Missä Milloin -vuosikirjoja.
Ristiinassa syntynyt Innanen vietti lapsuus- ja nuoruusvuotensa Lappeenrannassa. Hän muutti Helsinkiin armeijan jälkeen vuonna 1973 ja opiskeli iltakoulussa ylioppilaaksi. Lisäksi Innanen työskenteli elokuvateattereiden koneenhoitajana ja Yleisradion filmiarkistoapulaisena sekä filmitarkkailijana. Vuonna 1976 Innanen alkoi opiskella arkkitehdiksi Teknillisessä korkeakoulussa. Hän työskenteli opiskeluaikana muutamissa arkkitehtitoimistoissa.
Opinnot kuitenkin jäivät pilapiirtämisen ja sarjakuvien kiinnostaessa enemmän. Innanen voitti vuonna 1973 Sarjis-lehden sarjakuvakilpailun luomallaan sarjakuvalla Yrkki Yksinäinen. Sen pohjalta syntyi Into, joka alkoi ilmestyä Länsiväylässä vuonna 1981. Ensimmäisen pilapiirroksensa Innanen piirsi Länsiväylään samana vuonna. Vuonna 1984 hän alkoi piirtää Uuteen Suomeen ja Iltalehteen. Vuonna 1987 Innanen siirtyi freelanceriksi ja muutti Mikkeliin. Vuonna 1992 hänet valittiin Vuoden mikkeliläiseksi ja vuonna 1997 hänelle myönnettiin Onni V. Tuiskun säätiön juhlavuoden apuraha. Innanen saattoi piirtää jopa kolme pilapiirrosta päivässä eri lehtiin. Saavutettuaan eläkeiän hän piirsi tammikuusta 2016 alkaen ainoastaan Iltalehteen. Vuonna 2018 hän sai sairaskohtauksen, josta ei enää toipunut.
Innanen asui Sulkavalla entisessä kyläkoulussa.
Julkaisuja

Into.  Espoo:  Länsiväylä, 1986.  ISBN 951-99776-4-3.
Suomisen Molli.  Helsinki:  Otava, 1992.  ISBN 951-1-12275-4.
Herra Kaaranen.  Helsinki:  Automediat, 2010.  ISBN 978-951-96508-5-2.
Aiheesta muualla

Jouko Innasen kotisivu
Pilapiirtäjän pitää olla valpas ja nopea Yle Uutiset. 23.11.2011.
Jukka Sippo

Jukka Matti Sippo (s. 7. syyskuuta 1961 Kuusankoski) on korkeimman oikeuden jäsen ja oikeusneuvos. Sippo valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1986 ja sen jälkeen auskultoi Iitin tuomiokunnassa ja sai varatuomarin arvon vuonna 1987.
Sippo toimi Helsingin raastuvanoikeuden oikeusneuvosmiehen viransijaisena ja sittemmin Helsingin käräjäoikeuden käräjätuomarina vuosina 1988–1996. Vuonna 1996 Sippo siirtyi esittelijän tehtäviin korkeimpaan oikeuteen ja eteni vuonna 2001 esittelijäneuvokseksi. Vuosina 1998–1999 hän toimi oikeusministeriön lainvalmisteluosastolla erityisasiantuntijana. Korkeimman oikeuden jäseneksi hänet nimitettiin 1. tammikuuta 2008 alkaen.
Sippo on ollut oikeusministeriön asiantuntijana prosessioikeudellista lainsäädäntöa valmisteltaessa 2000–2001 sekä kuluttajavalituslautakunnan, sittemmin kuluttajariitalautakunnan jaoston puheenjohtaja 1999–2007 ja täysistunnon varapuheenjohtaja ja jäsen 2003–2007.
K. A. Widenius

Karl Aristarchus Widenius (4. elokuuta 1866 Turku – 28. syyskuuta 1930) oli suomalainen tilintarkastaja, opettaja-rehtori, pankinjohtaja ja raittiusmies.
Hän oli yksi nykyisen KPMG Finland -yhtiön (tuolloin tilintarkastusyhtiö) perustajista. Widenius tunnettiin aikanaan myös suurliikemies Herman Saastamoisen luottomiehenä, jonka perheyhtiön liiketoimiin hän osallistui muun muassa monivuotisena tilintarkastajana.
Wideniuksen vanhemmat olivat vaskiseppämestari Karl Henrik Widenius ja Maria Mathilda Illenius. Hän meni puolestaan naimisiin Eva Emilia Engroosin (k. 1938) kanssa 1891.
Elämänvaiheita

Vuonna 1884 ruotsalaisen raittiusmies Oscar Eklundin perustaman Goodtemplarien veljeskunnan (tuolloin vapaamuurarien tapaan organisoitu raittiusliike, joka pyrki alkoholin kieltämiseen, nykyisin nimeltään "Raittiuden ystävät") Turun Aura-looshin jäsen.
Ylioppilas 1887.
Filosofian kandidaatti 1894.
Filosofian maisteri.
Kuopion kaupunginvaltuuston sihteeri 1900-1902.
Kuopion rahatoimikamarin puheenjohtaja 1902-1904.
Toimi Kuopion kauppakoulun opettajana ja johtajana Kaarlo Brofeldtin jälkeen 1898-1908.
Toimi Helsingin Kauppiaitten kauppakoulun rehtorina 1909-1914.
Säästöpankkien keskuspankin toimitusjohtaja 1909-1915.
Keisarillisen Aleksanterin-Yliopiston kirjanpidon opettaja 1910-1913.
Helsingin kauppakorkeakoulun opettaja 1911-1916.
Suomen tilintarkastajain yhdistyksen puheenjohtaja 1911-1925.
Helsingin kaupunginreviisori 1914-1918.
Helsingin rahatoimikamarin ja kaupunginvaltuuston jäsen.
Oy H. Saastamoinen Ltd:n prokuristi maalis-elokuu 1918.
Oy Manufacturer Ab - kangasalan maahantuonti- ja jakeluliikkeen toimitusjohtaja elokuu 1918-
KHT-tilintarkastajien yhdistyksen puheenjohtaja 1925-1930.
Perustaa KPMG-tilintarkastusyhtiön nimellä Widenius, Sederholm & Someri Edvin Sederholmin ja Juho Somerin kanssa vuonna 1926.
Suomen Sukututkimusseuran vuosijäsen Helsingissä vuodet 1926-1930.
Itsenäisyyden liiton (Suomalaisuuden liiton kaltainen järjestö, vallassa 1920-luvulla) vuosijäsen Helsingissä ainakin vuonna 1930.
Kirjallisuutta

Nykterhetsföredrag af lyceisten K.A. Widenius i Uskela sn. (lyseolainen K. A. Wideniuksen raittiusesitelmä Uskelassa), 1. tammikuuta 1884, nro. 210, Åbo Underrättelser (Turun uutiset)
Nykterhetsföredrag af lyceisten K.A.Widenius i Halikko sn., 5.elokuuta 1884, nro. 209 Åbo Tidning  (Turun lehti).
Raittiusesitelmä Kaarinassa, lyseolainen K.Widenius, 20. huhtikuuta 1886, nr. 46 Turun Lehti.
Kauppaoppi ja konttorityöt, oppikirja. Raittiuskansan Kirjapaino Osakeyhtiö, Helsinki 1926 (3. painos).
Käsityöläisen kirjanpito, kirja. 1915.
Maalaiskuntien rahatoimesta ja kirjanpidosta, kirja. 1909.
Kertomus Kuopion kauppakoulun vaikutuksesta **. lukuvuotena 19**-19**, toim. K. A. Widenius, koulun johtaja. K. Malmströmin kirjapaino, Kuopio 19**. Vastaavia vuosikertomuksia koko johtajakautensa ajalta.
K. A. Weiste

| K>  A. Weiste Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1924
Perustaja:  Kaarlo Aimo Weiste
Toimitusjohtaja:  Antti Weiste
Puheenjohtaja:  Matti Weiste
Kotipaikka:  Helsinki
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Toimiala:  tekstiili- ja muoviteollisuus
Tuotteet:  joulukoristeet
Liikevaihto:  6,4 milj. € (2011)
Henkilöstö:  58 (2010)
Tytäryhtiöt:  Koristevienti Oy KAW-myynti Oy
Kotisivu:  weiste.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
K. A. Weiste Oy on Helsingin Pukinmäessä vuodesta 1924 toiminut joulukoristeisiin erikoistunut yritys. Se on Euroopan vanhimpia joulukoristevalmistajia ja nykyisin Pohjoismaiden ainoa.
Weiste valmistaa muun muassa palloja, kelloja, punoksia, köynnöksiä, lamettaa, latvatähtiä, kransseja ja pieniä tekokuusia tuotemerkillä Christmas Legend. Weisteen koristetuotannosta yli 80 prosenttia menee vientiin, erityisesti Ranskaan, Venäjälle ja Isoon-Britanniaan. Vientimaita on yhteensä yli 30. Weisteen tuotannossa on vuosittain yli tuhat tuotenimikettä, joista 800 on vakiotuotteita ja 400–500 asiakaskohtaisia erikoistuotteita. Joulukoristemallistosta noin kolmannes uudistuu vuosittain.
Oman valmistuksen lisäksi Weiste tuo maahan suuren valikoiman eri materiaaleista valmistettuja joulukoristeita, lasipalloja ja lyhtyjä. Joulusesongin tasaamiseksi tuontivalikoimaan kuuluu myös laaja valikoima erilaisia ympärivuotisia sisustustuotteita ja koriste-esineitä.
Vakituisia työntekijöitä on noin 90 ja kausityöntekijöitä 20–30. Weisteen liikevaihto on vuoden 2008 yli kymmenen miljoonan euron tasosta laskenut 6,4 miljoonaan tilivuonna 2011.
Historiaa

Weisteen toiminta alkoi 1924, kun kansakoulunopettaja ja paperitavarakauppias Kaarlo Aimo Weiste (1881–1963, alun perin Westerlund) perusti Helsinkiin oman yrityksen, liikeideanaan ryhtyä tuottamaan hopealangasta kotimaisia kuusenkoristeita. Niitä hän teki ensin kotonaan ja sitten Kluuvikadun työhuoneessaan, kunnes hän muutti poikansa Aarren (1920–2001) kanssa Pukinmäkeen vuonna 1926. Apua tuotteiden suunnittelussa oli sisaresta Viivia Weisteestä, joka toimi Heinolan opettajaseminaarissa piirustuksen ja käsitöiden opettajana vuosina 1921–1945. Koriste- ja nauhatehtaasta tuli K. A. Weiste Oy vuonna 1936.
Nauhojen kutominen alkoi 1930-luvun puolessavälissä, ja vuonna 1938 valmistettiin noin neljääkymmentä erilaista nauha- ja nyörimallia.
Hopealankakoristeita alettiin viedä Ruotsiin vuonna 1946, ja sitä varten perustettiin Hankoon tytäryhtiö Koristevienti Oy.
1950–1960-luvulla muovi yleistyi nopeasti Weisteen materiaalina. PVC-kalvoista syntyi entistä kestävämpiä ja värikkäämpiä koristeita, ja vuonna 1967 alettiin valmistaa muottiinpuhallusmenetelmällä koristepalloja. Muovisista joulukuusista tuli 1970-luvulla hittituote pariksi kymmeneksi vuodeksi, kunnes kiinalaiset muovikuuset veivät markkinat. Tähtisädetikkuja Weiste valmisti yli 40 vuotta, kunnes kotimaiset tähtisädetikut korvattiin itäsaksalaisilla.
Vuonna 1992 K. A. Weiste Oy sai Tasavallan presidentin kansainvälistymispalkinnon.
Loppuvuodesta 2007 Heinolan kaupunginmuseossa järjestettiin joulunäyttely, jonka yhdessä pääosassa olivat K. A. Weisteen joulukoristeet vuosikymmenien varrelta.
Aiheesta muualla

Auvinen, Sakari: Teollisuusneuvos Kaarlo Aimo Weiste (1881–1963). Suomen talouselämän vaikuttajat -verkkojulkaisu (maksullinen). 3.9.2012. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
K. A. Weiste Oy:n tehdasrakennus Helsingin Pukinmäessä.
Jouko Juuramo

Jouko Kalervo Juuramo, vuoteen 1927 Juselius (20. huhtikuuta 1903 Vaasa – 7. toukokuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria

Juuramon vanhemmat olivat rautakaupan johtaja Juho Juselius ja Aina Helena Aleksandra Weckström ja puoliso vuodesta 1929 talousopettaja Elli Elise Emilia Oulasvirta, toimitusjohtaja Eemeli A. Oulasvirran tytär. Juuramo tuli ylioppilaaksi Oulun yhteislyseosta vuonna 1921 ja valmistui Helsingin yliopistosta agronomiksi vuonna 1925 ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi vuonna 1940. Hän toimi Hämeen läänin meijeriliiton sihteerinä ja konsulenttina 1927–1935 ja Valion neuvontaosaston apulaisjohtajana vuodesta 1936. Talvisodassa haavoittunut Juuramo toimi kansanhuoltoministeriön elintarvikeosaston kotieläintuotetoimiston päällikkönä vuonna 1940 ja osastopäällikkönä 1941–1944.
Sotien jälkeen Juuramo palasi Valiolle, teknilliseksi johtajaksi ja teknillisen neuvontaosaston johtajaksi. Vuonna 1946 hänestä tuli Valion johtokunnan jäsen ja toinen johtaja ja vuonna 1954 toimitusjohtaja. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Juuramo oli saanut edellisenä vuonna. Yritysjohtajan työnsä ohella Juuramolla oli useita alansa luottamustehtäviä. Juuramo tunnettiin myös Kekkosen vastustajana, joka yritti 1950-luvun lopulla pääjohtajien Paavo A. Viding ja  S. A. Koskenoja kanssa syrjäyttää Kekkosen vuoden 1962 presidentinvaalissa.
Julkaisuja

Kertomus Vihdin osuusmeijerin 25 vuotisesta toiminnasta 8/1 1909 – 8/1 1934, 1934, A. Hiidenheimo, Jouko Juuramo (toim.)
Meijerien voiteluaineille asetettavat vaatimukset, 1935, A. E. Sandelin,  Jouko Juuramo
Rehussa olevan rasvan vaikutus voirasvan määrään ja laatuun, 1937
Osuusmeijerin kirjanpito: kirjanpitotaulukot näyte-esimerkkeineen, 1937, Otto P. Pehkonen, Jouko Juuramo
Mihin seikkoihin isännöitsijän on kiinnitettävä huomiota meijeritalouskilpailuja silmälläpitäen, 1937
Osuusmeijerin kirjanpito, 1937, Otto P. Pehkonen, Jouko Juuramo
Kaalimaan kakarat

Kaalimaan kakarat (Cabbage Patch Kids) on yhdysvaltalainen nukkesarja, jonka valmistus aloitettiin vuonna 1978. Nukeilla on suuri, soikea muovipää ja kankainen painava vartalo. Ne ovat oikean vauvan kokoisia, jokainen nukke oli hiukan eri näköinen,  ja niiden mukana toimitettiin adoptiotodistus. Nukkeihin liittyi monia urbaanilegendoja.
Kaalimaan kakaroiden myynti oli suurimmillaan vuonna 1985, jolloin niitä valmistanut Coleco myi nukkeja noin 600 miljoonan Yhdysvaltain dollarin edestä. Tämän jälkeen nukkejen myynti kuitenkin kääntyi nopeaan laskuun: vuonna 1986 nukkejen kokonaismyynti oli tippunut 250 miljoonaan ja vuonna 1987 jo 125 miljoonaan dollariin. Kaalimaan kakaroiden myynnin nopea romahdus johti lopulta siihen, että nukkejen menestyksestä riippuvaiseksi tullut Coleco ajautui nurin.
Nukeilla on ollut useita valmistajia; vuodesta 2015 alkaen niitä on tehnyt Wicked Cool Toys. Aiempia valmistajia ovat muun muassa Hasbro ja Mattel.
Aiheesta muualla

Cabbage Patch Kids (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Josef Hickersberger

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Josef Hickersberger
Syntymäaika: 27. huhtikuuta 1948 (ikä 76)
Syntymäpaikka: Amstetten, Niederösterreich, Itävalta
Seura
Seura: –
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1960–1966 1966–1972 1972–1975 1975–1978 1978–1980 1980–1982 1983–1984 1984–1986 1986 1986 |  SK Amstetten  Austria Wien  Kickers Offenbach  Fortuna Düsseldorf  SSW Innsbruck  Rapid Wien  Badener AC  UFC Pama  SV Forchtenstein  WSW Traisen |   |
Maajoukkue
| 1968–1978 |  Itävallan maajoukkue | 39 (5) |
Valmennusura
1984 1986 1986 1987 1987–1990 1991 1993–1994 1995–1997 1996 1997–1999 1999–2000 2000–2001 2001–2002 2002–2005 2006–2008 2008–2010 2010 2010–2012 2013:  Badener AC  SV Forchtenstein  WSW Traisen  Itävalta U-21  Itävallan maajoukkue  Fortuna Düsseldorf  Austria Wien  Al Ahli  Bahrainin maajoukkue  Mekawleen Kairo  Al Sha'ab  Al Wasl Dubai  Al-Etehad  Rapid Wien  Itävallan maajoukkue  Al-Wahda FC  Bahrainin maajoukkue  Al-Wahda FC  Al-Wahda FC
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Josef Hickersberger (s. 27. huhtikuuta 1948) on itävaltalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Ura pelaajana

Hickersberger aloitti peliuransa SK Amstettenin juniorijoukkueessa 1960. 18-vuotiaana nuorukaisena hän siirtyi 1966 suurseura Austria Wienin. Hän edusti seuraa kaikkiaan kuusi kautta ja pelasi joukkueen paidassa 111 ottelua tehden niissä 28 maalia. Itävallan maajoukkueessa Hickersberger debytoi vuonna 1968. Hän oli mukana Itävallan joukkueessa MM-kisoissa 1978, kun Itävalta kaatoi 2.kierroksella Saksan 3–2. Hickersberger lopetti maajoukkueuransa kyseisiin kisoihin.
Seuratasolla Hickersberger jatkoi MM-kisojen jälkeen uraansa SSW Innsbruckissa, jonka kanssa hän voitti Itävallan Cupin vuonna 1979. Uransa viimeisen suuren voittonsa hänsaavutti Rapid Wienissä 1982, kun seura voitti Itävallan mestaruuden. Hickersberger lopetti uransa WSW Traisenin pelaajavalmentajana 1986.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Itävallan mestaruus (3): 1969, 1970, 1982
Hopeaa 1972
Itävallan Cup (3): 1967, 1971, 1979
MM-kilpailut 1978: 2.kierros
Ura valmentajana

Hickersberger aloitti valmennusuransa pelaajavalmentajana amatööriseura Badener AC:ssa 1984. Vuonna 1986 hän toimi SV Forchtensteinin ja WSW Traisenin valmentajana. 1987 hän nousi Itävallan alle 21-vuotiaiden maajoukkueen peräsimeen. Ernst Happelin ja Erich Ribbeckin kieltäydyttyä Itävallan maajoukkuevalmentajan pestistä nousi 39-vuotias Hickersberger nuorimpana Itävallan maajoukkueen päävalmentajaksi joulukuussa 1987.
Hickersbergerin johdolla Itävalta selviytyi MM-kisoihin 1990. Italian nurmilla itävaltalaiset onnistuivat voittamaan alkulohkossaan vain Yhdysvallat, joten kisat päättyivät lohkovaiheen jälkeen. Hickersberger jätti tehtävänsä syyskuussa 1990.
Maajoukkuepestin jälkeen Hickersberger kokeili siipiään Saksan Bundesliigassa, kun hän tammikuussa 1991 siirtyi Fortuna Düsseldorfin peräsimeen. Hän kuitenkin jätti tehtävänsä huonojen esitysten vuoksi syyskuussa 1991.
Parin vuoden tauon jälkeen Hickersberger palasi valmennustehtäviin ja luotsasi kaudella 1993–94 Austria Wienin Itävallan cup-mestariksi. Seuraavina vuosina Hickersberger valmensi Lähi-idässä toimien lyhyen aikaa myös Bahrainin maajoukkueluotsina.
Hickersberger palasi kotimaahansa kesällä 2002 ja siirtyi Rapid Wienin päävalmentajaksi. Hänen johdollaan joukkue voitti mestaruuden kaudella 2004–05 ja selvisi myös Mestarien liigan lohkovaiheeseen. Hän jätti tehtävänsä joulukuussa 2005 siirtyäkseen Itävallan maajoukkueen päävalmentajaksi.
Itävallan EM-kisat kotiareenoilla päättyivät odotetusti jo lohkovaiheeseen, mutta Itävallan peliesitys oli positiivinen. Itävallan ainoa piste tuli 1–1 tasapelillä Puolaa vastaan. Kisojen jälkeen Hickersberger ilmoitti eroavansa, mutta pelaajat saivat suostuteltua hänet jatkamaan. Viisi päivää myöhemmin hän kuitenkin ilmoitti uudelleen jättävänsä tehtävät vedoten väsymykseen ja uupumukseen.
Joulukuussa 2008 Hickersberger palasi valmennustehtäviin allekirjoitettuaan kesään 2009 ulottuvan sopimuksen arabiemiraattilaisen Al-Wahdan kanssa.  Hänen johdollaan Al-Wahda menestyi hyvin ja Hickersberger jatkoi seurassa aina kesään 2010 saakka juhlien Arabiemiirikuntien mestaruutta. Kesäkuussa 2010 hän siirtyi Bahrainin maajoukkueen päävalmentajaksi.  Pesti jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä jo lokakuussa hän siirtyi takaisin Al-Wahdan peräsimeen.
Hickersbergerin johdolla Al-Wahda menestyi hyvin Arabiemiraattien sarjassa ja voitti 2011 supercupin. Hickersberg jätti seuran kauden 2011/12 päätteeksi.  Itävaltalainen palasi Al-Wahdan päävalmentajaksi kolmannen kerran huhtikuussa 2013.  Hän valmensi seuraa kauden kolmessa viimeisessä ottelussa. Kesällä 2013 hän jätti seuran.
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Itävallan mestaruus: 2005
Hopeaa 1994
Itävallan Cup: 1994
Itävallan Supercup: 1994
Bahrainin mestaruus: 1996
Qatarin mestaruus: 2002
Egyptin Cup
Hopeaa 1998
Qatarin Cup: 2002
Arabiemiirikuntien mestaruus: 2010
Maailmanmestaruuskilpailut
1.kierros: 1990
Juho Mikkonen

Juho Mikkonen (s. 28. joulukuuta 1990 Kuhmo) on uransa keväällä 2021 lopettanut suomalainen maastohiihtäjä, joka edusti Vuokatti Ski Team Kainuu -seuraa. Hänen henkilökohtainen valmentajansa oli Pekka Vähäsöyrinki.
Mikkonen kilpaili viisissä nuorten arvokilpailuissa. Hinterzartenissa 2010 hän oli neljäs nuorten MM-kilpailujen vapaan hiihtotavan sprintissä ja saavutti hopeaa perinteisen hiihtotavan sprintissä alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa Liberecissä 2013. Aikuisten arvokilpailuihin hän osallistui ensimmäisen kerran Sotšin olympialaisissa 2014 ollen vapaan hiihtotavan sprintissä 43:s. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa ja 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 43:nneksi sekä perinteisen hiihtotavan sprintissä 57:nneksi.
Maastohiihdon maailmancupissa Mikkonen kilpaili ensimmäisen kerran Lahdessa maaliskuussa 2009. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan kymmenes Toblachin vapaan hiihtotavan sprintissä helmikuussa 2014. Se jäi hänen parhaaksi sijoituksekseen yksittäisessä maailmancupkilpailussa. Lillehammerin kolmen päivän kiertueen vapaan hiihtotavan sprintissä hän sijoittui neljänneksi joulukuussa 2014.
Mikkonen saavutti SM-pronssia vapaan hiihtotavan sprintissä 2014. Hän voitti vapaan hiihtotavan sprintin Suomen-mestaruuden 2016. Hän saavutti samana talvena SM-pronssia 7,5 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa ja sitä seuranneessa 15 kilometrin vapaan takaa-ajossa sekä SM-hopeaa 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa. Hän saavutti 2019 SM-hopeaa 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Sitä seuranneessa 15 kilometrin perinteisen takaa-ajossa hän sai pronssia. Hän sai samana talvena SM-hopeaa 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Vuonna 2021 hän saavutti perinteisen hiihtotavan sprintissä SM-hopeaa.
Mikkonen on työskennellyt kersanttina Kainuun prikaatissa. Hän on naimisissa hiihtäjä Kerttu Niskasen kanssa ja he asuvat Vuokatissa.
Jonas Olsson (jalkapalloilija, 1970)

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Jonas Olsson
Syntymäaika: 14. tammikuuta 1970 (ikä 54)
Syntymäpaikka: Göteborg, Ruotsi
Seura
Seura: –
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1989–1996 |  IFK Göteborg | 239 (14) |
Valmennusura
2004–2006 2007–2011 2012–2014 2016:  FC Trollhättan  IFK Göteborg  Sogndal Fotball  Ljungskile SK
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jonas Olsson (s. 14. tammikuuta 1970) on ruotsalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.
Ura pelaajana

Pelaajauransa Olsson edusti IFK Göteborgia ja pelasi seuran paidassa kaikkiaan 239 liigaottelua. Hän oli voittamassa IFK:lle kuutta Ruotsin mestaruutta.
Meriitit pelaajana

Ruotsin mestaruus (6): 1990, 1991, 1993, 1994, 1995, 1996
Ruotsin cup: 1991