stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lapin kullan kimallus
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Pirkka-Pekka Petelius  | … |  Nils Lepistö   |
|  Vesa Vierikko  | … |  Jakob Ervast   |
|  Kaija Pakarinen  | … |  Aili Ervast   |
|  Jarmo Mäkinen  | … |  Edvard Manninen   |
|  Lasse Pöysti  | … |  Konrad Planting   |
|  Ismo Apell  | … |  Auren   |
|  Mats Långbacka  | … |  Konrad Lihr   |
|  Ville Haapasalo  | … |  Frans Björklund   |
|  Minna Turunen  | … |  Ralla-Kaisa   |
|  Martti Suosalo  | … |  Johan Kaweri   |
|  Asko Sahlman  | … |  Saarela   |
|  Risto Tuorila  | … |  Hermanni Kyrö   |
|  Irina Björklund  | … |  Rimma Kyrö   |
|  Riko Eklundh  | … |  Alarik Krook   |
|  Johan Simberg  | … |  kuvernööri Georg von Alfthan   |
|  Göran Schauman  | … |  kreivi Armfelt   |
|  Vesa Veijalainen  | … |  Nätynki, valtion retkikunnan jäsen   |
|  Ville Virtanen  | … |  Kymppi   |
|  Petri Johansson  | … |  Matias Erkkilä   |
|  Vesa Wallgren  | … |  Kursunki, kullankaivaja   |
|  Jarkko Mikkola  | … |  Sieppi, kullankaivaja   |
|  Aku Laitinen  | … |  kullankaivaja   |
|  Juhani Juustinen  | … |  väsyvä mies   |
|  Knut Husebo  | … |  Tellef Dahll   |
Kuvaukset

Elokuvan kuvaukset alkoivat Ivalojoen jäidenlähdön kuvauksella jo toukokuussa 1995, mutta varsinaisesti kuvaamaan ryhdyttiin toukokuussa 1998. Ne jatkuivat kesällä ja syksyllä sekä talvella 1999. Norja-jakson kuvauksia tehtiin vielä toukokuussa 1999. Kuvauspäiviä oli yhteensä 67. Elokuvaa ei kuvattu alkuperäisessä Kultalassa vaan Kutturan kylän lähelle Ivalojoen varteen rakennettiin Kultalan kopio. Elokuvassa näytteli lähes 100 näyttelijää ja yli 300 avustajaa. Päärooleista Lasse Pöysti näytteli urallaan toiseksi viimeistä kertaa (viimeinen rooli oli elokuvassa Thomas vuonna 2008). Satu Silvo, jonka piti näytellä Ralli-Kaisaa, loukkaantui ja hänen tilalleen tuli Minna Turunen.
Inarin lisäksi kuvauksia tehtiin Sipoossa, Helsingissä, Sodankylässä, Kittilässä ja Tuusulassa.
Elokuvan kanssa samaan aikaan kuvattiin kolmeosainen televisiosarja. Siinä oli elokuvaan nähden runsaasti lisämateriaalia kuten uusia henkilöitä, elokuvassa vain vilahtavia hahmoja ja heidän suhteidensa kehittelyjä. Tapahtumien järjestystä muutettiin jonkin verran ja erilaisille sivujuonille annettiin sarjassa enemmän aikaa. Sekä elokuvasta että televisiosarjasta leikattiin pois Göran Schaumanin esittämän kreivi Armfeltin osuus, puvustaja Marjatta Nissisen esittämä noita, joka kertoo Björklundille kultaesiintymän sijainnin, sekä Willem Wilhelmusin näyttelemä saksalainen kullankaivaja, joka tulee hulluksi Kultalan talvivahtina.
Esitykset

Elokuvan ensi-ilta oli 10. syyskuuta yli 20 paikkakunnalla. Se oli kuitenkin esitetty jo ennen sitä elokuun alussa ivalolaisille, kittiläläisille ja sodankyläläisille avustajille sekä Savonlinnan elokuvafestivaalilla 6. elokuuta.
Elokuva sai teattereissa 193 600 katsojaa. Televisioensi-ilta sarjalle oli 26. marraskuuta 2001 ja televisiossa katsojia oli keskimäärin yli miljoona. Yle TV1 on uusinut sarjan useita kertoja.
Vastaanotto

Elokuva sai pääosin myönteisiä arvioita, tosin elokuvan lavastusta moitittiin. Mikael Fräntin (Helsingin Sanomat Nyt 10.9.1999) mukaan "(elokuvan) voima on hauskoissa ja traagisissa välähdyksissä, perustelluissa henkilökuvissa, viimeistellyissä näyttelijäsuorituksissa (Vierikko ja Petelius eivät voisi olla parempia) ja käsikirjoittaja Heikki Vuennon kielellisissä oivalluksissa". Antti Lindqvistin (TV-maailma 18/1999) mukaan "Elokuvan koskettavan kauniin, kodin kultaisuutta korostavan loppukuvan takia monet ärsyttävyydet onneksi unohtuvat". Kari Uusitalon (Hyvinkään Sanomat 8.11.1999) mukaan "Lapin kullan kimallus osoittaa että vanha ohjaajakonkari on yhä edelleen täydessä työvireessä". Aslak Aikio (Kansan Tahto 16.9.1999) moittii, että "leikkausvaiheessa ei ole skarpattu loppuun saakka. Avauskuvassa vilahtavat puhelinlangat ja kohtausten väliin on leikattu eri vuodenaikaan kuvattua luontokuvaa. Ei se varmaan suurinta osaa etelän ihmisistä haittaa, mutta yhtä kaikki antaa huolimattoman vaikutelman. Elokuvan pienet puutteet viimeistelyssä eivät kuitenkaan ole ratkaisevia. Kaikkinensa Lapin kullan kimallus on hyvin toimiva kokonaisuus".
Kylomikroni

Kylomikroni koostuu apolipoproteiineista (ApoA-ApoE), triglyseridistä (T), kolesterolista (C) ja fosfolipideistä (vihreä).
Kylomikroni on yksi lipoproteiiniluokka (kylomikronit, VLDL, LDL, IDL ja HDL), joka koostuu proteiineista, kolesterolista ja triglyserideistä. Kylomikronit kuljettavat rasvoja ruoansulatuskanavasta imusuonistoa pitkin verenkiertoon. Veren mukana ne siirtyvät maksaan jatkokäsittelyyn.[lähde? ]
Lipoproteiinit
Kylomikroni
HDL
IDL
LDL
VLDL
APOA1
APOA2
APOB
APOC1
APOC2
APOC3
APOC4
APOD
APOE
APOH
Lex Hives

| Lex Hives The Hives |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1. kesäkuuta 2012
 Kesto: 31.14
 Levy-yhtiö: Disque Hives, No Fun, Sony, Universal, Columbia
The Hivesin muut julkaisut
| Tarred and Feathered 2010 | Lex Hives 2012 | The Death of Randy Fitzsimmons 2023 |
Lex Hives on The Hivesin viides albumi, joka julkaistiin 1. kesäkuuta 2012.
Kappaleet

Come On! – 1.08
Go Right Ahead – 3.05
1000 Answers – 2.07
I Want More – 2.52
Wait a Minute – 3.01
Patrolling Days – 4.00
Take Back the Toys – 2.53
Without the Money – 1.53
These Spectacles Reveal the Nostalgics – 1.56
My Time is Coming – 2.34
If I Had a Cent – 2.01
Midnight Shifter – 3.35
Arvostelut

Kaaoszine: 6/10
Rumba:
Soundi:
Levykielisammakot

| Levykielisammakot |
| --- | --- |
 Kätilösammakko Alytes obstetricans
 Myöhäisjurakausi - Nykyaika (Holoseeni)  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Sammakkoeläimet Amphibia
Lahko::  Sammakot ja konnat Anura
Heimo::  Levykielisammakot Alytidae  Fitzinger, 1843
Synonyymit
 Discoglossidae Günther, 1859 
 Levykielisammakoiden levinneisyys (mustalla)
Suvut
 Alytes  Discoglossus  Latonia 
Katso myös
   Levykielisammakot Wikispeciesissä   Levykielisammakot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Levykielisammakot  (Alytidae) on primitiivisten sammakoiden heimo. Useimmat lajit ovat endeemisiä Euroopassa, mutta on myös kolme lajia Luoteis-Afrikasta, sekä yksi aiemmin sukupuuttoon kuolleeksi luultu laji Israelista.
Heimo tunnetaan myös nimellä Discoglossidae, mutta vanhempi nimi Alytidae on etusijalla ja tärkeimmät hakuteokset käyttävät nykyään tätä nimeä. Jotkut tutkijat ovat kuitenkin esittäneet että Alytes ja Discoglossus ovat tarpeeksi erilaisia pidettäekseen erillisinä heimoina, mikä tarkoittaisi Discoglossidaen uutta nousua.
Suvut ja lajit

Heimo sisältää kolme nykyistä sukua, Alytes, Discoglossus ja Latonia. Ensin mainittu on hieman konnamainen ja sitä tavataan usein maalta. Toinen on sileämpi ja muistuttaa enemmän sammakkoa, suosien vettä. Kolmatta sukua pidettiin viime aikoihin asti sukupuuttoon kuolleena, ja sitä edustaa äskettäin uudelleen löydetty israelinlevykielisammakko. Kaikkien lajien nuijapäät elävät lammissa.
Suvut Bombina ja Barbourula luettiin myös ennen tähän heimoon, mutta on nyt siirretty Bombinatoridaeen.
Heimo Alytidae
Suku Alytes - Kätilösammakot
Alytes cisternasii
Alytes dickhilleni
Alytes maurus
Alytes muletensis - Mallorcankätilösammakko
Alytes obstetricans - Kätilösammakko
Suku Discoglossus
Discoglossus galganoi
Discoglossus jeanneae
Discoglossus montalentii
Discoglossus pictus - Kirjosammakko
Discoglossus sardus - Sardiniankirjosammakko
Discoglossus scovazzi
Suku Latonia
Latonia nigriventer - Israelinlevykielisammakko
Suku †Enneabatrachus (esihistoriallinen)
†Enneabatrachus hechti
Alytes cisternasii
Discoglossus galganoi
Mioseenikautisen Latonia seyfriedin fossiili
Käännös suomeksi
Libanon Eurovision laulukilpailussa

| Libanon |
| --- | --- |

Paikallinen TV-asema:  Télé-Liban
Esiintymiset
Ensiesiintyminen:  Tarkoitus oli osallistua vuoden 2005 kisoihin, mutta keskeytti osallistumisensa myöhässä.
Libanon aikoi osallistua vuoden 2005 euroviisuihin. Edustajaksi oli valittu Aline Lahoud ranskankielisellä kappaleella Quand tout s'enfuit. Se kuitenkin keskeytti osallistumisensa myöhässä, koska lain mukaan Libanonissa ei saa näyttää israelilaista materiaalia. Israelin esitys olisi näin ollen täytynyt jättää näyttämättä Libanonin televisiossa, mikä olisi rikkonut Euroviisujen sääntöjä. Maa joutui tämän jälkeen kolmen vuoden pannaan, jonka aikana maa ei saa osallistua Euroviisuihin. Libanon olisi voinut osallistua uudestaan vuoden 2009 euroviisuihin, jos se olisi muuttanut lakejaan israelilaisten esitysten näyttämisestä. Näin ei kuitenkaan tapahtunut ja Libanon perui osallistumisensa siihenkin kilpailuun.
Lieksan tyttö

| Lieksan tyttö Huojuva lato |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: 2. toukokuuta 2012
 Tuottaja(t): Suonna Kononen, Yrjö Vähäkallio
 Tyylilaji: country rock
 Kesto: 17.30
 Levy-yhtiö: Suomen Maaseutumusiikkiyhdistys
Huojuva lato -yhtyeen muut julkaisut
| Virran Ola on vielä kuningas 2011 | Lieksan tyttö 2012 |   |
Lieksan tyttö on pohjoiskarjalaisen (Joensuu, Outokumpu, Valtimo) Huojuva lato -yhtyeen mini-CD-julkaisu vuodelta 2012. Levy-yhtiö on Suomen Maaseutumusiikkiyhdistys ja luettelotunnus SMYCD-11.
Albumin nimikappale on alun perin Nick Lowen säveltämä ”Country Girl” Brinsley Schwarz -yhtyeen vuoden 1970 kakkosalbumilta Despite It All.[lähde? ]
Albumin julkaisua seuraavana päivänä Huojuva lato oli Helsingin Tavastia-klubilla toisena esiintyjänä konsertissa, jossa Freud Marx Engels & Jung aloitti Albumiklassikko-kiertueensa.
Kappaleet

Kaikki kappaleet sovittanut Huojuva lato.
Lieksan tyttö – 3.31 (alkup. Country Girl, säv. & san. Nick Lowe, suom. san. Suonna Kononen)
Maalaismaisema – 3.47 (alkup. Country Comfort, säv. Elton John, san. Bernie Taupin, suom. san. Jukka Virtanen)
Kosmiset huolet – 3.30 (säv. ja san. Sakari Neuvonen)
Paha kuu – 2.57 (alkup. Bad Moon Rising, säv. & san. John Fogerty, suom. san. Tuomari Nurmio)
Kaksi-nolla – 3.53 (säv. & san. Suonna Kononen)
Kokoonpano

| --- | --- |
 Yhtye Suonna Kononen – laulu, akustiset ja sähkökitarat, mandoliini, huuliharppu, koskettimet  Jarno Korhonen – sähkökitara  Ville-Veikko Markkanen – rummut  Ilkka Vartiainen – pedal steel-kitara, dobro, banjo  Yrjö Vähäkallio – basso, akustiset ja sähkökitarat, perkussiot, taustalaulu Vierailevat muusikot Heli Sillanpää – taustalaulu (1, 2)  Marko Sillanpää – taustalaulu (1)  Tuire Silvennoinen – taustalaulu (1) :  Tuotanto Suonna Kononen – tuottaja, kannet  Yrjö Vähäkallio – tuottaja  Mikael Tiittanen ja Sami Hakala – äänittäjät (Hitsville IV, Helsinki, tammikuu 2012)  Yrjö Vähäkallio – äänittäjä (Joensuu–Outokumpu–Valtimo, tammikuu 2011 – maaliskuu 2012), miksaaja (Outokumpi, maalis–huhtikuu 2012)  Teijo Tikkanen – lisä-äänitys (Metakka-studio, Nurmes, huhtikuu 2012), miksaaja (maalis–huhtikuu 2012, paitsi raita 2), pedal steel-soolo (kappale 5)  Ville-Veikko Markkanen – lisä-äänitys (Joensuu, maaliskuu 2012; rummut kappaleeseen 3), kannet  Jari-Jussi Nippala – masteroija (Sonicimage-studio, Kouvola, huhtikuu 2012)  Mikko Makkonen – etukannen valokuva
Aiheesta muualla

Virallinen esittelyvideo YouTubessa Viitattu 7.5.2012.
Lewis Gilbert

| Lewis Gilbert> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. maaliskuuta 1920 Lontoo, Iso-Britannia
Kuollut: 23. helmikuuta 2018 (97 vuotta) Monaco
Ohjaaja
Aktiivisena:  1934–2002
Tunnetuimmat ohjaukset:  Kuuraketti 007 rakastettuni Elät vain kahdesti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Lewis Gilbert (6. maaliskuuta 1920 Lontoo, Iso-Britannia – 23. helmikuuta 2018 Monaco) oli brittiläinen elokuvaohjaaja, joka tunnetaan erityisesti Alfie- ja James Bond -elokuvistaan.
Gilbertin ura elokuvien parissa alkoi dokumenttielokuvien ohjaajana 1940-luvulla. Vuosien kuluessa hän pääsi ohjaamaan fiktioelokuvia, joiden suosio jäi kuitenkin varsin pieneksi. 1950-luvulla hänen uransa lähti selkeään nousuun, ja ensimmäisen nykyisin klassikon asemaa nauttivan elokuvansa hän sai valmiiksi vuonna 1966. Alfie – naisten viettelijä oli merkittävä taloudellinen menestys, joka on myöhemmin saanut jatko-osan ja uusintafilmauksen.
Gilbertin seuraava ohjaustyö oli vuonna 1967 Elät vain kahdesti (You Live Only Twice), joka oli jatkoa vuonna 1962 alkaneelle Britannian menestyneimmälle elokuvasarjalle. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti yli 111 miljoonaa dollaria, ja oli yksi ensimmäisistä 007-elokuvista, joka ylitti 100 miljoonan dollarin rajan.
Lewis otti riskin ja lähti ohjaamaan Hollywoodiin saavutettuaan mainetta kotimaassaan. Hurjat seikkailijat (The Adventurers, 1970), joka floppasi. Niinpä Gilbert palasi takaisin Britanniaan, ja ohjasi Golden Globe -ehdokkuuden saaneen Ystävät-elokuvan (Friends, 1971), jonka jatko-osan Paul and Michelle hän ohjasi vuonna 1974.
007 rakastettuni (The Spy Who Loved Me, 1977) ja Kuuraketti (Moonraker, 1979) ovat viimeiset Gilbertin ohjaamat 007-elokuvat. Ensimmäisenä mainittu sai peräti kolme Oscar-ehdokkuutta ja jälkimmäinenkin vielä yhden.
Gilbert piti useamman vuoden tauon ennen seuraavaa ohjaustaan Tunnit Ritan kanssa (Educating Rita, 1983), jossa hän palasi yhteistyöhön Alfien pääosaa esittäneen Michael Cainen kanssa. Elokuva sai kolme Oscar-ehdokkuutta, muun muassa parhaasta mies- ja naispääosista. Shirley Valentine (1989) on Gilbertin viimeinen mestariteoksena pidetty ohjauksensa, joka sai kaksi Oscar-ehdokkuutta. Stepataan pois (Stepping Out, 1991) oli kanadalais-yhdysvaltalainen musikaali, Edbrook Hallin salaisuus (Haunted, 1995) yhdysvaltalais-brittiläinen kauhuelokuva ja viimeinen Gilbertin ohjauksista oli draamakomedia Hullut hautajaiset (Before You Go, 2002), joka oli puhtaasti brittiläinen tuotanto.
Gilbertin uran suurimpina saavutuksina voidaan pitää kolmea Bond-elokuvaa ja hänelle ehdokkuuden parhaasta elokuvasta tuonutta Alfieta.kenen mukaan?
Aiheesta muualla

Lewis Gilbert Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Lewis Gilbertin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Lenny and the New Wings

Lenny and the New Wings on vuonna 2017 perustettu suomalainen rockyhtye. Yhtyettä oltiin alun perin perustamassa jo vuonna 2012. Yhtyeeseen kuuluvat solisti Lenny Paarma, kitaristi Joakim Kulju, sekä rumpali Hank Mannio ja basisti Antero Naali. Yhtyeen debyyttisingle "True Player" julkaistiin 27. tammikuuta 2017. Yhtyeen ensimmäinen albumi True Player - The Album julkaistiin 11. marraskuuta 2017. Tällöin yhtye teki myös "Happy Together Tour 2017" -mini-kiertueen yhdessä folkpunk-yhtye Loretta Problemin kanssa.
Diskografia > Albumit

True Player - The Album (2017,  A2-tuotanto)
Diskografia > Singlet

”Saucy sister” (2017)
”In the stillness of the night” (2017)
”True Player” (2017)
"Lover Should" (2017)
Kokoonpano

Lenny Paarma – laulu
Joakim Kulju – kitara
Antero Naali – basso
Hank Mannio – rummut
Aiheesta muualla

Yhtyeen kotisivut
Lojander

Lojander on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Ferdinand Lojander (1825–1903), kauppias ja valtiopäivämies
Hugo Lojander (1860–1898), filosofian tohtori ja apteekkari
Konstantin Lojander (1862–1914), juristi, tuomari ja virka- ja valtiopäivämies
Woldemar Lojander (1895–1963), lääkäri ja professori
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Libanon kesäparalympialaisissa 2012

Libanon osallistui Lontoon kesäparalympialaisiin vuonna 2012 joukkueella, johon kuului vain yksi pyöräilijä, eli Edward Maalouf. Hän toimi myös maan lipunkantajana avajaisissa. Kyseessä oli maan kolmas esiintyminen paralympialaisissa, eikä se saavuttanut mitaleita, toisin kuin neljä vuotta aiemmin Pekingin kesäparalympialaisissa.
Joukkue > Pyöräily

Edward Maalouf - Miesten maantieajo (Yhteislähtö ja aika-ajo) (Luokka:H2)
Kuore

| Kuore |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Kuorekalat Osmeriformes
Heimo::  Kuoreet Osmeridae
Suku::  Osmerus
Laji::  eperlanus
Kaksiosainen nimi
 Osmerus eperlanus  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Kuore Wikispeciesissä   Kuore Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kuore  eli norssi (Osmerus eperlanus) on pienehkö sisä- ja murtovesien kala, joka kuuluu lohikaloja muistuttavien kuorekalojen lahkoon.  Kuore on läpikuultava, vihertävän kellertävä ja kyljistään hopeanhohtoinen kala, jolla on suuri, terävähampainen suu ja lohikalojen tapaan rasvaevä selkäpuolella lähellä pyrstöä.
Kuvaus

Kuore on hoikka ja taaksepäin suippeneva kalalaji. Se on 7–20 senttimetriä pitkä ja painaa yleensä 10–100 grammaa. Suurimmat yksilöt ovat 30-senttisiä ja voivat painaa 300 grammaa. Kuoreella on rasvaevä, ja sen suu on melko suuri. Alaleuka on yläleukaa selvästi pidempi, ja leuoissa on pitkiä teräviä hampaita. Kylkiviiva on epätäydellinen ja päättyy jo rintaevän etupuolella.
Suomut ovat läpinäkyviä ja irtoavat helposti. Ihossa on vain vähän pigmenttejä, minkä takia kuoreet näyttävät läpinäkyviltä. Pienestä järvikuoreesta voi ihon läpi erottaa jopa kylkiluut ja sisäelimet. Kalan selkä on sinivihreä, ja erityisesti järvikuore on sinertävä myös yleisväritykseltään.
Kuoreen tuntomerkkeihin kuuluu myös voimakas tuoretta kurkkua muistuttava tuoksu.
Levinneisyys ja elinympäristö

Merikuoreen levinneisyysalueisiin kuuluvat Vienanmeri, Barentsinmeri, Itämeri, Pohjanmeri sekä Pohjois-Atlantin rannikko Garonnen suistoalueelle saakka. Sitä tavataan myös Britannian ympärillä sekä Irlannin läntisellä rannikolla. Järvikuoretta esiintyy puolestaan Pohjanmeren, Itämeren, Vienanmeren ja Barentsinmeren rannikon joissa ja järvissä. Levinneisyysalueen pohjoisraja on noin 68:nnella leveyspiirillä.
Käyttäytyminen

Kuoreiden kutuvaellus alkaa syys-lokakuussa, jolloin sukukypsät yksilöt kerääntyvät jokien suistoalueille talvehtimaan. Jokivaellus alkaa maalis-huhtikuussa lämpötilan noustua yli 4–6 asteen. Kuoreet kerääntyvät silloin kutemaan virtavesiin tai järvien mataliin kivi- ja sorapohjaisiin rantavesiin. Järvikuore kutee ensimmäisen kerran 1–2-vuotiaana ja merikuore 2–3-vuotiaana. Järvikuoreet ja suuri osa merikuoreista lisääntyy vain kerran elämässään.
12-senttisessä kuoreessa on noin 10 000 mätimunaa, kun taas 20–senttisessä yksilössä munia on noin 30 000. Mätimunan halkaisija on 0,6–0,9 millimetriä. Munat takertuvat voimakkaasti ja kiinnittyvät pohjaan eräänlaisen varren avulla. Munat kuoriutuvat 20–35 päivän kuluessa.
Kuoreet käyttää ravinnokseen lähes yksinomaan eläinplanktonia, vaikka satunnaisesti se saattaa syödä myös joitain pieniä pohjaeläimiä, kuten massiäyriäisiä, hyönteistoukkia ja joskus kalanpoikasia.
Kalastus

Kuore on merkittävin Suomessa sisävesi- ja rannikkokalastuksen sivusaaliina saatavista kalalajeista. Kuoretta kalastetaan nuotalla ja troolilla sekä harvoin pilkkimällä. Kalan liha on valkoista ja kiinteää ja varsin maukasta. Maku muistuttaa kuhaa. Mäti on keltaista ja pienirakeista. Kuore tunnetaan myös kurkkua muistuttavasta hajustaan.
Kudun aikana kuoretta on helppo kalastaa lipolla.
Aiheesta muualla

RKTL Kala-atlas: Kuore (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuoreella on suuri, terävähampainen suu.
Kuivattuja kuoreita
Lojaliteetti

| --- | --- |
:  
: Wikipediassa ei tällä hetkellä ole varsinaista artikkelia aiheesta Lojaliteetti. Katso lojaliteetti Wikisanakirjasta, vapaasta sanakirjasta.  Voit aloittaa aihetta käsittelevän artikkelin Wikipediaan , mutta kirjoita enemmän kuin vain sanakirjamääritelmä.
Latinalainen unioni

| Unión Latina  Union latine  União Latina Unione Latina Uniunea Latină  Unió Llatina |
| --- | --- |

Perustettu:  1954
Päämaja:  Pariisi, Ranska
Jäsenet:  36 jäsenvaltiota
Viralliset kielet:  espanja, italia, katalaani  portugali, ranska ja romania
pääsihteeri:  Jose Luis Dicenta Ballester  ( Espanja)
Aiheesta muualla
www.unilat.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Latinalainen unioni on romaanisia kieliä puhuvien maiden kansainvälinen järjestö. Unionin viralliset kielet ovat espanja, italia, katalaani, portugali, ranska ja romania. Se perustettiin Madridissa vuonna 1954. Järjestön tarkoituksena on muun muassa puolustaa ja kehittää romaanisten maiden kulttuurista perintöä. Järjestöllä on 37 jäsentä ja 3 tarkkailijajäsentä, ja sen jäsenmaat sijaitsevat ympäri maailman.
Jäsenmaat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 Espanjankieliset maat  Bolivia   Chile   Costa Rica   Dominikaaninen tasavalta   Ecuador   El Salvador   Espanja   Filippiinit   Guatemala   Honduras   Kolumbia   Kuuba   Meksiko   Nicaragua   Panama   Paraguay   Peru   Uruguay   Venezuela Italiankieliset maat  Italia   San Marino Katalaaninkieliset maat  Andorra Portugalinkieliset maat  Angola   Brasilia   Guinea-Bissau   Itä-Timor   Kap Verde   Mosambik   Portugali   São Tomé ja Príncipe Ranskankieliset maat  Haiti   Norsunluurannikko   Monaco   Ranska   Senegal Romaniankieliset maat  Moldova   Romania:
Tarkkailijajäsenet

Argentiina
Maltan ritarikunta
Vatikaani
Meksiko
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
Latinalainen korttipakka

Latinalainen korttipakka on yleisnimitys Espanjassa, Italiassa ja aiemmin Portugalissa käytetyille korttipakoille.
Maat

Latinalaisten korttipakkojen maat muistuttavat Tarot-korttien maita. Ne ovat miekat, maljat, kolikot ja sauvat. Miekat vastaavat pataa, maljat herttaa, kolikot ruutua ja sauvat ristiä.
Espanjalainen korttipakka

Espanjalaisissa korttipakoissa on joko 40 tai 48 korttia: 2, 3, 4, 5, 6, 7, sotamies (sota), ritari (caballo) ja kuningas (rey). 40 kortin pakan suosio perustuu Ombreen, joka oli 1600-luvulla äärimmäisen suosittua koko Euroopassa, ja jossa sellaista käytettiin. 48 kortin pakassa lisätään numerokortteja kahdeksikko ja yhdeksikkö.
Maiden kuvituksessa on useita alueellisia tyylejä; tässä esitetään Espanjassa nykyään yleisin kastilialainen tyyli:
Miekat, espadas
Maljat, copas
Kolikot, oros
Sauvat, bastos
Etelä-Italiassa käytetään pitkän espanjalaisvaikutuksen takia myös espanjalaistyylisiä korttipakkoja; tässä esitetään siellä yleisin napolilainen tyyli:
Miekat, spade
Maljat, coppe
Kolikot, denari
Sauvat, bastoni
Portugalissa käytetään nykyään 52 kortin pakkaa ranskalaisilla mailla, mutta maiden nimet pohjautuvat vanhaan latinalaiseen korttipakkaan: hertat ovat Copas ("maljat"), padat ovat Espadas ("miekat"), ruudut ovat Ouros ("kultarahat"), ja ristit ovat Paus ("kepit" tai "nuijat").
Italialainen korttipakka

Italialaiset korttipakat ovat käytössä vain Pohjois-Italiassa; etelässä käytetään espanjalaistyylisiä pakkoja.
Nykyään italialaisissa korttipakoissa on yleensä 40 korttia: 2, 3, 4, 5, 6, 7, sotamies (fante), ritari (cavallo) ja kuningas (re). Myös 52 kortin pakkoja italialaisilla mailla valmistetaan.
Toisin kuin espanjalaisissa pakoissa, miekat ovat aina käyriä, ja sauvat ovat virkasauvoja, ei puisia kurikoita. Maiden kuvituksessa on useita alueellisia tyylejä; tässä esitetään bolognalainen tyyli:
Miekat, spade
Maljat, coppe
Kolikot, denari
Sauvat, bastoni
Kylmää kyytiä Alaskassa

| Kylmää kyytiä Alaskassa> Kevin of the North tai Chilly Dogs |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Bob Spiers
Käsikirjoittaja:  William Osborne
Tuottaja:   Thomas Hedman  Jamie Brown 
Säveltäjä:   Kenny Craddock  Colin Gibson  Harvey Summers 
Kuvaaja:  David Geddes
Leikkaaja:  Lara Mazur
Pääosat:   Skeet Ulrich  Natasha Henstridge  Leslie Nielsen  Rik Mayall 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  GFT Entertainment
Levittäjä:  Universal Studios Netflix
Ensi-ilta:  2001
Kesto:  100 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kylmää kyytiä Alaskassa (Kevin of the North, tunnetaan myös nimellä Chilly Dogs) on vuonna 2001 kuvattu komediaelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Skeet Ulrich, Natasha Henstridge, Rik Mayall, Lochlyn Munro, Leslie Nielsen, Jay Brazeau, Robin Nielsen ja Gina Stockdale. Elokuvan on ohjannut Bob Spiers.