stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Soita mulle (Mona Caritan albumi)
Aiheesta muualla

Soita mulle discogs.com -sivustolla
Simone Mathieu

| Simone Mathieu |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 31. tammikuuta 1908  Neuilly-sur-Seine 
Tennispelaaja
Kätisyys:  oikeakätisyys
Simonne Mathieu (31. tammikuuta 1908 – 7. tammikuuta 1980) oli ranskalainen tennispelaaja. Hän kuului Ranskan avoimen tennisturnauksen varhaisiin tähtiin; hän voitti siellä kaksinpelimestaruudet vuosina 1938 ja 1939.
Naisten nelinpelissä Mathieu voitti Ranskan avoimissa kuusi mestaruutta vuosina 1933–1934 ja 1936–1939. Vuosina 1937 ja 1938 hän voitti mestaruudet sekanelinpelissä. Wimbledonissa hän ylsi naisten nelinpelin mestaruuksiin vuosina 1933–1934 ja 1937.
71-vuotiaana kuollut Mathieu kelpuutettiin vuonna 2006 International Tennis Hall of Fameen.
Stanisław Nowak

Stanisław Nowak
Stanisław Nowak (11. heinäkuuta 1935 – 12. joulukuuta 2021) oli puolalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Krakovan arkkihiippakuntaan Eugeniusz Baziak 22. kesäkuuta 1958, ja hänet nimitettiin Częstochowan piispaksi 26. lokakuuta 1984, sitten arkkipiispaksi 25. maaliskuuta 1992. Piispaksi konsekroinnin suoritti 25. marraskuuta 1984 Józef Glemp, jota avustivat Franciszek Macharski ja Tadeusz Stanislaw Szwagrzyk.
Nowak jäi eläkkeelle 29. joulukuuta 2011.
Soitin

Musiikin tyylilajit
Taidemusiikki
Populaarimusiikki:
Pop | Rock | Iskelmä
Afroamerikkalainen musiikki
Kansanmusiikki
Maailmanmusiikki
Musiikinteoria
Nuottikirjoitus
Melodia
Harmonia
Tonaalisuus
Sävelasteikko
Sävellaji
Tahtilaji
Musiikkifilosofia
Musiikin vaikutukset
Musiikin historia
Musiikin tekeminen
Muusikko
Säveltäminen
Improvisointi
Soitin
Laulu
Konsertti
Äänen tallennus
Tekijänoikeus
Osa artikkelisarjaa
Soitin eli instrumentti on väline, jolla tuotetaan säveliä tai korostetaan rytmiä ja sointia. Soittimesta riippuen ääni voidaan tuottaa esimerkiksi näppäilemällä tai puhaltamalla.
Historiaa

Varhaiset ihmiset tuottivat ääniä omalla vartalollaan, esimerkiksi taputtamalla käsiään. Kun he siirtyivät käyttämään sävelten tuottoon löytämiään esineitä, ensimmäiset soittimet olivat syntyneet.
Arkeologit ovat löytäneet mammutin luusta tehdyn huilun 37 000 vuoden takaa. Euroopasta ei ole löytynyt muita jälkiä kielisoittimista ennen kristinuskon leviämistä kuin Välimeren seudun lyyrat, harput ja lyyrat.
Luokittelu

Soittimet voidaan luokitella eri tavoin. Neljä perusryhmää ovat vaskipuhaltimet, puupuhaltimet, lyömäsoittimet ja kielisoittimet. Kosketinsoittimet voivat olla oma ryhmänsä, vaikka niissä ääni syntyy joko kielissä (kuten pianossa) tai ilmavirtauksessa (kuten uruissa).
Varsinkin länsimaisessa musiikissa soittimet jaetaan tavallisesti seuraavasti:
kosketinsoittimet
kielisoittimet eli kordofonit, joista usein erotetaan vielä omaksi ryhmäkseen jousisoittimet
aerofonit, jotka sisältävät muun muassa puhallinsoittimet, mitkä jaetaan edelleen puupuhaltimiin ja vaskipuhaltimiin
lyömäsoittimet
sähkösoittimet eli elektrofonit.
Nykyisin käytetään myös  Erich von Hornbostelin ja  Curt Sachsin vuonna 1914 esittämää luokittelua, joka perustuu äänen fysikaaliseen muodostumiseen soittimessa: värähteleekö soitin itse, sen kieli, vai ilma soittimen sisällä. Tässä luokittelussa esimerkiksi kosketinsoittimia ei lueta omaksi ryhmäkseen, sillä ääni syntyy niissä hyvinkin eri tavoin, vaan esimerkiksi piano kuuluu kordofoneihin ja urut aerofoneihin. Lisäksi lyömäsoittimet jaetaan äänen syntytavan mukaan edelleen idiofoneihin ja membranofoneihin.
Etruskimuusikkoja soittimineen hautamaalauksessa 400-luvulta eaa.
Stadion (täsmennyssivu)

Stadion (m.kreik. στάδιον, lat. stadium) voi tarkoittaa seuraavia:
stadion, rakennus tai rakennelma, jossa järjestetään pääosin ulkoilmatapahtumia kuten urheilukilpailuja tai konsertteja
stadion, rakennustyyppi antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa
stadion, antiikin ajan pituusmitta
stadion, antiikin ajan juoksumatka
Sukunimenä

Johann Philipp von Stadion (1763–1824), itävaltalainen valtiomies
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Stadion”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Sora (yritys)

| Sora |
| --- | --- |

Perustettu:  syyskuussa 2004
Perustaja:  Masahiro Sakurai
Toimiala:  videopeliteollisuus
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Yūgengaisha Sora (jap. 有限会社ソラ) on japanilainen videopelien kehittäjä, jonka perusti entisen HAL Laboratoryn työntekijä Masahiro Sakurai syyskuussa 2004. Sora ensimmäinen peli, Super Smash Bros. Brawl, tuli myyntiin vuonna 2008. Pelin kehitystä tukivat useat muut studiot, mukaan lukien Game Arts ja Monolith Soft.
Aiheesta muualla

Profiili MobyGamesissä (englanniksi)
Shantou

| Shantou (汕头市, Shàntóu Shì) |
| --- | --- |
 Shantoun sijainti Guangdongin maakunnassa.
 Shantou
 Koordinaatit: 23°21′N, 116°40′E 
Valtio:   Kiina
Maakunta:  Guangdong
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Prefektuuritason kaupunki
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  2 248 km²
Väkiluku (2017):  5 654 400
Aikavyöhyke:  UTC+8
Postinumero:  515000
Suuntanumero(t):  0754
Rekisterikilpi:  粤D
 
 http://www.shantou.gov.cn/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Shantou (yksink.: 汕头; perint.: 汕頭; pinyin: Shàntóu, peng’im: Suan1tao5, pha̍k-fa-sṳ: Sân-thèu) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Guangdongin maakunnan itäosassa Etelä-Kiinan meren rannikolla. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 350 kilometriä maakunnan pääkaupunki Kantonista itään. Shantoun ja sen naapurikaupunkien alue tunnetaan Chaoshanina. Monet etenkin Kaakkois-Aasian ulkokiinalaisista ovat lähtöisin tältä alueelta. Shantou oli pieni kalastajakylä vielä 1800-luvun alkupuolella, mutta se kasvoi huomattavasti ulkomaalaisille avoimien sopimussatamien perustamisen myötä. Vuonna 1981 kaupungista tuli Shenzhenin ohella yksi Kiinan ensimmäisistä erikoistalousalueista. Kaupungin asukasluku oli vuonna 2017 noin 5 654 400.
Maantiede

Shantou sijaitsee Kiinan Guangdongin maakunnan itäosassa Han-joen suistossa Etelä-Kiinan meren rannikolla. Shantoun naapurikaupunkeja ovat Chaozhou pohjoisessa ja koillisessa, sekä Jieyang lännessä ja lounaassa. Shantoun ja sen naapurikaupunkien muodostama alue tunnetaan Chaoshanina. Suurin osa itse kaupungin alueesta (63,62 %) on alluviaalitasankoa. Kukkuloita tai vuoria alueesta on 30,4 %. Kaupungin alueeseen lukeutuu myös 40 eri kokoista saarta. Suurin saarista on Nanao. Shantouhun kuuluvan alueen kokonaispinta-ala on 2 198,7 km².
Maantiede > Ilmasto

Shantoussa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan subtrooppinen kostea ilmasto. Kesät ovat kuumia ja sateisia, talvella on melko kuivaa ja leutoa. Vuoden keskilämpötila on noin 22 °C ja keskimääräinen sademäärä 1 530 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 28 °C. Viilein kuukausi on helmikuu, jolloin keskilämpötila on noin 14 °C. Sateisin kuukausi on kesäkuu, jolloin sataa keskimäärin noin 280 millimetriä. Joulukuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 31 millimetriä. Taifuunit ja pienemmät myrskyt ovat alueella suhteellisen tavallisia.
Hallinnollinen jako

Piirikuntatasolla prefektuuri jakautuu 7 osaan. Osat ovat (numerointi kuten oheisessa kuvassa)
Historia

Shantou oli Chenghain piiriin kuulunut suhteellisen pieni kalastajakylä aina 1800-luvulle saakka. Se alkoi kasvaa varsinaisesti vasta, kun läheisestä Chaozhoun kaupungista Han-joen ylävirrassa tehtiin ulkomaalaisille kauppiaille avoin niin sanottu sopimussatama vuonna 1858. Vuonna 1861 Shantousta tuli Chaozhoun ulkosatama, mikä alkoi lisätä alueen kauppaa ja liikennettä huomattavasti. Kiinalaiset džonkit purjehtivat Shantousta Kiinan muihin satamiin Guangdongin ja Fujianin maakuntien rannikoilla. Shnatou oli myös monien Kaakkois-Aasiaan lähteneiden kiinalaisten siirtoilaisten lähtösatama. Yhden arvion mukaan sataman kautta kulki vuosina 1880–1909 noin 2,5 miljoonaa siirtolaista.
Vuonna 1922 Shantouhun iski trooppinen hirmumyrsky, joka tappoi 50 000 kaupungin asukkaasta ja aiheutti huomattavia tuhoja sen satamalle. Huomattavia vahinkoja aiheuttivat myös japanilaisten pommitukset  Kiinan–Japanin sodassa vuonna 1938. Vuonna 1939 kaupungin hallinta menetettiin japanilaisille, jotka miehittivät aluetta vuoteen 1945 saakka. Sittemmin Shnatousta tuli Shenzhenin ohella yksi Kiinan ensimmäisistä erikoistalousalueista. Vuonna 1981 perustettu erikoistalousalue on käsittänyt koko kaupungin vuodesta 1991 ja vaikuttanut sen taloudelliseen kasvuun.
Talous ja liikenne

Vuonna 2017 Shantoun bruttokansantuote oli yhteensä 235,1 miljardia renminbiä, eli 42 029 renminbiä henkilöä kohden. Kaupungin teollisuus on kehittynyt nvuoden 1949 jälkeen ja talous on kasvanut huomattavasti erikoistalousalueen perustamisen jälkeen vuonna 1981. Kaupungin teollisuuden aloihin lukeutuvat nykyisin esimerkiksi kemikaali-, tekstiili-, elektroniikka- ja elintarviketeollisuus. Myös paikalliset käsityöläistuotteet ovat arvostettuja muualla Kiinassa.
Han-joki on purjehduskelpoinen matalille aluksille aina sisämaan Meizhouhun saakka. Shantoun satama on Guangdongin itäosan pääasiallinen satama. Rautatieyhteyksiä kaupungista kulkee Fujianin maakuntaan idässä ja lännessä Kantoniin ja Hongkongiin. Kantoniin ja Shenzheniin kaupunkia yhdistävät myös moottoritiet.
Väestö

Shantoun asukasluku oli vuonna 2017 yhteensä noin 5 654 400. Heistä 5 608 200 oli rekisteröity kaupungin vakituisiksi asukkaiksi. Shantoussa puhutaan minnanin kielen Chaoshanin murteisiin kuuluvaa Shantoun murretta. Kieli poikkeaa huomattavasti kiinan yleiskielestä. Osa kaupungin asukkaista puhuu myös hakka-kiinaa.
Kulttuuri

Chaoshanilaisessa kulttuurissa on piirteitä han-kiinalaisesta kulttuurista, mutta myös muinaisesta baiyue-kulttuurista. Chaozhou-ooppera on yksi kiinalaisen oopperan muodoista. Omaksi oopperamuodokseen se kehittyi Ming-dynastian akudella. Chaosanin alue tunnetaan myös omasta käsityöläistuotteiden tyylistään. Paikallisen keittiön on kuvailtu korostavan raaka-aineiden alkuperäistä makua. Gongfu-teeseremonia on paikallinen tapa juoda teetä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shantou Wikimedia Commonsissa
Shantou Travel Guide (englanniksi) (travelchinaguide.com)
Shantou Overview (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (chinatravel.com)
Queshin silta.
Piirikuntatason aluejako.
Shantoun länsimaalaista ja kiinalaista arkkitehtuuria historiallisella alueella.
Öinen näkymä kohti Shantoun satamaa.
Kungfutsen temppeli Shantoussa.
Sinikka Siekkinen

Sinikka Siekkinen
Kirsti Sinikka Siekkinen (o.s. Hyyppä, s. 3. elokuuta 1943 Jyväskylä) on Yleisradion entinen toimittaja. Hän
työskenteli Yleisradiossa sekä radiossa että televisiossa eri
tehtävissä yhteensä 38 vuotta vuosina vuodesta 1968 vuoteen 2006,
jolloin hän jäi eläkkeelle. Siekkisestä tuli Yleisradion ensimmäinen
naispuolinen kirjeenvaihtaja, kun hänet nimitettiin Tukholmaan 1984.
Siekkiselle myönnettiin vuonna 2006 valtion journalistipalkinto pitkästä ja merkittävästä journalistisesta urasta. Perusteluissa sanotaan Siekkisen koko uransa ajan puolustaneen rohkeasti sukupuolten välistä tasa-arvoa ja nostaneen esiin havaitsemiaan epäkohtia.
Koulutus

ylioppilas, Lapuan yhteislyseo 1962
yo-merkonomi, Seinäjoen kauppaoppilaitos 1963
yhteiskuntatieteiden maisteri, Tampereen yliopisto 1969
Fellow`s Program CFIA, Harvardin yliopisto, Yhdysvallat 1992-93.
Työhistoria

Siekkisen työura alkoi Yleisradion Tv-uutisissa 1968 kotimaan
reportterina, mutta parin vuoden jälkeen hän sai nimityksen
ulkomaantoimittajaksi. Vahvan ruotsin kielen ansiosta Siekkisen
erikoisalueeksi tulivat Pohjoismaat, ja hän teki useita
reportaasimatkoja niin Ruotsiin, Tanskaan, Norjaan kuin Islantiin.
Työskennellessään Tukholman kirjeenvaihtajana 1984-1987 Siekkisen
kautta leimasi Ruotsin silloisen pääministerin Olof Palmen murha.
Palattuaan kotitoimitukseen Siekkinen ryhtyi vetämään Radiouutisten
päälähetystä Päivän peiliä.
Välillä hän oli lainassa TV-1:n puolella toimittajana A-studiossa
ja lauantaiaamun Kukkokiekuu-ohjelmassa.
Opiskelut Harvardin yliopistossa Ylen koulutusrahaston suurstipendillä siivittivät uraa eteenpäin, nyt kirjeenvaihtajaksi Washingtoniin.
Yhdysvaltain presidenttinä oli Bill Clinton, jonka värikkäästä urasta
Siekkinen raportoi kotimaahan. Kirjeenvaihtajan pesti kesti neljä
vuotta vuodesta 1995 vuoteen 1999.
Palattuaan kotimaahan Siekkinen työskenteli Radiouutisten politiikan
toimituksessa ainoana naisena, mikä mahdollisti erityisesti hänen
sydäntään lähellä olevien tasa-arvokysymysten seurannan ja
raportoinnin.
Tv-dokumentit ja julkaisut

Norjan öljy ( Stavanger) 1974
Erään yrityksen nousu ja tuho (Algots, Skellefteå) 1975
Hyvinvoinnin kriisi ( Tanska ) 1977
Valoa tunnelissa ( Italia) 1978
Luvattu maa (Israel) 1981
Vapaus vai sosialismi (Ruotsi ) 1986
Viestinnän virrat, Kirjayhtymä 1990 (yhdessä Anja Arstila-Paasilinnan kanssa )
Yksityiselämä

Siekkisen isä Paavo Hyyppä oli eteläpohjalaista talonpoikaissukua
Lapualta, äiti Brita o.s. Björkman Pietarsaaresta
suomenruotsalaisesta virkamiesperheestä. Kotona
Lapuan Ruhan kylässä puhuttiin suomea, mutta kanssakäymisessä äidin
puoleisen suvun kanssa ruotsin kieli tuli tutuksi.
Siekkinen avioitui 1973 lastensuojeluohjaaja Esa Siekkisen (er. 1984) kanssa, ja
perheeseen syntyi kaksi lasta. Toinen heistä kuoli tapaturmaisesti puolitoistavuotiaana.
Sinikka Siekkisen koti on ollut vuodesta 1974 lähtien vanha rintamamiestalo Helsingissä.
Serbitasavalta

| Serbitasavalta Република Српска (serbiaksi) Republika Srpska (bosniaksi ja kroatiaksi) |
| --- | --- |
 Serbitasavallan sijainti Bosnian ja Hertsegovinan sisällä.
 Lippu:  Vaakuna
Valtio:  Bosnia ja Hertsegovina
Hallinto:  
 – Presidentti:  Milorad Dodik
 – Pääministeri:  Radovan Višković
Pinta-ala:  25,053 km²
Väkiluku (2013):  1 218 107
Kielet:  serbia   bosnia   kroatia
Valuutta:  Bosnian ja Hertsegovinan vaihdettava markka (BAM)
BKT (2019):  6,7 mrd $
 – asukasta kohti:  6 320 $
HDI (2019):  0,777
Serbitasavallan kartta.
Serbitasavalta (serb. Република Српска, bosniaksi ja kroatiaksi Republika Srpska; myös Bosnian serbitasavalta) on toinen poliittisista entiteeteistä, jotka muodostavat Bosnia-Hertsegovinan valtion; toinen on valtaosin bosniakkien ja kroaattien asuttama Bosnia-Hertsegovinan federaatio. Serbitasavallan pääkaupunki on Banja Luka. Sen pinta-ala on 25 053 km² ja väkiluku 1 218 107 (2013), joista noin 88 prosenttia on serbejä, kahdeksan prosenttia bosniakkeja ja neljä prosenttia kroaatteja.
Historia

Tammikuussa 1992 Bosnia-Hertsegovinan serbikansan tasavalta (serb. Република српског народа Босне и Херцеговине, Republika srpskog naroda Bosne i Hercegovine) julistettiin Jugoslavian alueeseen kuuluvaksi tasavallaksi. Uuden tasavallan nimeksi muutettiin helmikuussa Bosnia-Hertsegovinan serbitasavalta (serb. Српска Република Босна и Херцеговина, Srpska Republika Bosna i Hercegovina). Se julistautui erilliseksi, uuteen Jugoslaviaan haluavaksi alueeksi huhtikuussa 1992. Hanke ei kuitenkaan saanut kansainvälistä tunnustusta. Saman vuoden elokuussa nimestä jätettiin pois viittaus Bosnia-Hertsegovinaan, mistä lähtien alue on ollut viralliselta nimeltään yksinkertaisesti Serbitasavalta. Bosnia-Hertsegovinan sisällissodan (1992–1995) päättäneessä Daytonin rauhansopimuksessa tunnustettiin Serbitasavallan asema Bosnia-Hertsegovinan valtion osana, entiteettinä.
Politiikka

Serbitasavallalla on oma perustuslaki, presidentti, parlamentti, hallitus (pääministeri ja muita ministerejä), oikeuslaitos sekä myös muun muassa postilaitos. Sillä on myös omat symbolit, kuten lippu ja hymni Tasavaltani (serb. Моја република, Moja republika). Vaakunat ja siihen saakka käytetty kansallislaulu menettivät lainvoiman vuonna 2007.
Sisällissodan aikana ja vielä kymmenen vuotta sen jälkeen Serbitasavallalla oli myös armeija, mutta elokuussa 2005 se liitettiin Bosnia-Hertsegovinan asevoimiin.[lähde? ]
Serbitasavallassa on kaksikamarinen parlamentti, kansalliskokous. Ylähuoneen eli kansojen talon jäsenistä on serbejä, bosniakkeja, kroaatteja kutakin ryhmää kahdeksan ja kunnanvaltuustojen valitsemia neljä. Kansalliskokouksessa on 83 jäsentä, joista neljäsosa valitaan vaalilistoilta ja kolme neljäsosaa henkilövaalilla.[lähde? ]
Politiikka > Presidentit

Radovan Karadžić (1992–1996)
Biljana Plavšić (1996–1998)
Nikola Poplašen (1998–1999)
Mirko Šarović (2000–2002)
Dragan Čavić (2002–2006)
Milan Jelić (2006–2007)
Rajko Kuzmanović (2007–2010)
Milorad Dodik (2010–2018)
Željka Cvijanović (2018–2022)
Milorad Dodik (2022–)
Hallinnollinen aluejako

Serbitasavallassa on 63 kuntaa ryhmitettyinä seitsemään alueeseen (aluekeskus):
Banja Luka (Banja Luka)
Doboj (Doboj)
Bijeljina (Bijeljina)
Vlasenica (Zvornik)
Sarajevo-Romanija (Itä-Sarajevo)
Foča (Foča)
Itä-Hertsegovina (Trebinje)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Serbitasavalta Wikimedia Commonsissa
Serbitasavallan parlamentin kotisivut (serbiaksi) (englanniksi)
Serbitasavallan ylähuoneen kotisivut (serbiaksi) (englanniksi)
Serbitasavallan hallituksen kotisivut (serbiaksi)
Serbitasavallan presidentin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (serbiaksi) (englanniksi)
Republika Srpska – Serbitasavallan internetportaali[vanhentunut linkki] (serbiaksi)
Serbitasavallan lippu
Simo Simola

Simo Wilhelm Simola (26. lokakuuta 1923 Ylöjärvi – 19. lokakuuta 1981) oli suomalainen sotilas ja kirjailija.
Simo Simolan vanhemmat olivat Aarno Vilhelm Simola (1902–1941) ja Toini Esteri Onnenvuori (1899–1994). Perheessä oli kuusi lasta, joista Simo oli vanhin. Simola toimi talvisodan ajan suojeluskunnassa ja pyrki vapaaehtoisena jatkosotaan. Hänet ehdittiin jo hyväksyä kunnes muutaman kuukauden kuluttua alle 18-vuotiaat määrättiin palautettavaksi kotiin. Käytyään Reserviupseerikoulun hän haavoittui Syvärillä nuorena vänrikkinä vuonna 1944. Tammikuussa 1945 hänet kutsuttiin uudelleen palvelukseen ja jäi vakituiseen palvelukseen Mikkeliin alokaskouluttajaksi. Kesällä 1949 hän värväytyi Ranskan muukalaislegioonaan, josta palasi ehjänä sodasta kotiin vuonna 1954. Tästä ajasta Simola oli kolme vuotta Ranskan siirtomaana olleessa Indokiinassa nykyisen Vietnamin eteläosissa.
Simola osallistui muukalaislegioonalaisena Vietnamin sotaan Ranskan puolella 1950-luvun alussa. Eräällä komennuksella hän palveli Legioonan Kamputseaan sijoitetussa osastossa (Commando 41). Palattuaan Suomeen Simola tunsi tarvetta kirjoittaa vuonna 1955 julkaistussa kirjassaan Viidakkosotaa: kolme vuotta legioonalaisena Indokiinassa kokemuksistaan ja kertoa mitä Indo-Kiinan sota oli ja mitä se ei ollut. Jälkeenpäin Simola sanoo, että "Michelinin kumiviljelyksiä siellä oltiin silloin puolustamassa". Simola paljastaa kirjassaan myös useiden legioonalaistoveriensa taustatietoja. Omasta taustastaan Simola kertoo varsin vähän mainiten kuitenkin syntymäpäivämääränsä 26. lokakuuta.
Simo Wilhelm Simola yleni Suomen puolustusvoimissa luutnantiksi 1954 ja reservissä yliluutnantiksi 1965.
Simola oli mukana Tampereen reserviupseereiden toiminnassa 1960-luvulla toimien yhdistyksen hallituksessa. Simola esiintyi myös televisiossa Nuotta-palavereissaselvennä. Ilta-Sanomien haastattelussa 1974 Simola sanoo myös työskennelleensä Valmetin tehtailla kirjeenvaihtajana ranskasta suomeen ja päivastoin. Samaisessa haastattelussa Simola väittää: "Ei se koulutus siellä (muukalaislegioonassa) mitään niin ihmeellistä ole. Musta tää suomalainen upseerikoulu Niinisalossa silloin sodan aikaan oli paljon karmeempi".
Kirjallista tuotantoa

Pohjois-Hämeen reserviupseeripiiri ry. 1950-1970. [Lempäälä], 1970.
Se suuri vallankumous : Kuka höynäyttää ja ketä K-Suomessa. Hki : Alea-kirja, 1970.
Viidakkosotaa : kolme vuotta legioonalaisena Indokiinassa. Helsinki : Tammi, 1955.
Star FM

Star FM oli radioasema, joka toimi Suomessa vuosina 1999-2001 kunnes se muutti nimensä nykyiseksi Radio Suomipopiksi. Kanavan omisti silloin Oy P4 Finland, joka toimii tätä nykyään nimellä Metroradio Finland Oy. Star FM:n tunnuslause oli mieluummin musiikkia ja soitossa oli pääasiassa 1980- ja 1990-lukujen kotimaisia ja kansainvälisiä klassikkohittejä. Star FM:n lisäksi P4 Finland omisti myös Groove FM:n.
Oy P4 Finlandin omistanut ruotsalainen Modern Times Group päätti loppuvuonna 2000 keskittää radio-omistuksensa Suomessa Radio Novaan . Yhtiön kanavat myytiin lokakuussa 2000 Metromedia International Groupille, joka muutti toimilupayhtiön nimen Metromedia Finlandiksi. Kanavan uutta nimeä kuuntelijat saivat ehdottaa Star FM:lle kilpailun muodossa, josta syntyi loppujen lopuksi Radio Suomipop vuonna 2001.
Shot to Hell

| Shot to Hell Black Label Society |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : American Studios, 2006
 Julkaistu: 12. syyskuuta 2006
 Tuottaja(t): Zakk Wylde, Michael Beinhorn
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 44.04
 Levy-yhtiö: Roadrunner Records
Listasijoitukset
  21.
Black Label Societyn muut julkaisut
| The European Invasion – Doom Troopin' Live 2006 | Shot to Hell 2006 | Skullage 2009 |
Shot to Hell on heavy metal -yhtye Black Label Societyn kuudes studioalbumi. Se julkaistiin 12. syyskuuta 2006 levymerkillä Roadrunner Records.
Kappaleet

Concrete Jungle – 3.24
Black Mass Reverends – 2.37
Blacked Out World – 3.16
The Last Goodbye – 4.04
Give Yourself to Me – 3.18
Nothing's the Same – 3.01
Hell is High – 3.32
New Religion – 4.36
Sick of it All – 3.55
Faith is Blind – 3.36
Blood is Thicker Than Water – 2.58
Devil's Dime – 2.16
Kokoonpano

Zakk Wylde – kitara, laulu, talk box, piano, koskettimet, mellotron
Nick Catanese – rytmikitara
John DeServio – basso
Craig Nunenmacher – rummut
Arvostelut

Imperiumi: 10/10
Soundi:
Aiheesta muualla

Shot to Hell Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Shot to Hell Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Simone Mareuil

| Simone Mareuil |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Simone Mareuil (syntyjään Marie Louise Simone Vacher)
Syntynyt: 25. elokuuta 1903 Périgueux
Kuollut: 24. lokakuuta 1954 (51 vuotta) Périgueux
Kansalaisuus:  Ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Simone Mareuil (syntyjään Marie Louise Simone Vacher, myös nimellä Simonne Mareuil, 25. elokuuta 1903 Périgueux – 24. lokakuuta 1954) oli ranskalainen näyttelijätär. Hän eli suurimman osan elämästään kotikaupungissaan Périgueux’ssa. Hän näytteli elämänsä aikana kahdessakymmenessä elokuvassa, joista tunnetuin on Luis Buñuelin ja Salvador Dalin klassikko Andalusialainen koira.
Toisen maailmansodan aikana hän ei asunut synnyinseuduillaan, mutta sodan päätyttyä hän palasi Périgueux’hön, jossa hän vaipui syvään masennukseen. Hän teki polttoitsemurhan julkisella aukiolla valelemalla itsensä bensiinillä ja sytyttämällä tuleen. Hän oli kuollessaan 51-vuotias.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Simone Mareuil Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Simone Mareuil  uniFrance . Viitattu 26.5.2023. (englanniksi)
Simone Mareuil  Notre Cinema . Viitattu 26.5.2023. (englanniksi)
Sony Pictures Animation

| Sony Pictures Animation |
| --- | --- |

Perustettu:  2002
Avainhenkilöt:  Kristine Belson (presidentti)
Kotipaikka:  Culver City, Kalifornia, Yhdysvallat
Tuotteet:  Animaatioelokuvat
Emoyhtiö:  Sony Pictures Entertainment
Kotisivu:  www.sonypicturesanimation.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sony Pictures Animation on vuonna 2002 perustettu yhdysvaltalainen elokuva- ja tietokoneanimaatiostudio. Yhtiön omia tuotantoja ovat animaatioelokuvat. Studion viimeisin elokuva on Angry Birds -elokuva 2, joka julkaistiin Suomessa 9. elokuuta 2019.