stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo vaalikauden 1983–1987 kansanedustajista
Keskustan eduskuntaryhmä

Esko Aho
Juhani Alaranta
Sirkka-Liisa Anttila
Katri-Helena Eskelinen
Pirkko Ikonen
Tytti Isohookana-Asunmaa
Mikko Jokela
Kauko Juhantalo
Reino Karpola
Hannu Kemppainen
Timo Kietäväinen
Heikki Kokko
Liisa Kulhia
Eeva Kuuskoski
Heimo Linna
Matti Maijala
Mauno Manninen
Olavi Martikainen
Kalevi Mattila
Einari Nieminen
Ahti Pekkala
Mauri Pekkarinen
Seppo Pelttari
Mikko Pesälä
Veikko Pihlajamäki
Hannele Pokka
Pentti Poutanen
Väinö Raudaskoski
Tellervo Renko
Matti Ruokola
Aapo Saari
Lea Sutinen
Hannu Tenhiälä
Juhani Tuomaala
Taisto Tähkämaa
Paavo Vesterinen
Jukka Vihriälä
Paavo Väyrynen
Marjatta Väänänen
Toivo Yläjärvi
Suomen kansan demokraattisen liiton eduskuntaryhmä

Ulla-Leena Alppi
Heli Astala
Esko Helle
Inger Hirvelä López
Anna-Liisa Jokinen
Matti Kautto(Deva)→
Arvo Kemppainen
Kalevi Kivistö
Niilo Koskenniemi
Mikko Kuoppa (Deva)→
Timo Laaksonen
Ensio Laine(Deva)→
Pekka Leppänen
Pentti Liedes
Marja-Liisa Löyttyjärvi(Deva)→
Heikki Mustonen
Lauha Männistö
Kati Peltola
Terho Pursiainen
Irma Rosnell(Deva)→
Veikko Saarto
Marjatta Stenius-Kaukonen(Deva)→
Vappu Säilynoja
Sten Söderström(Deva)→
Pirkko Turpeinen(Deva)→
Esko-Juhani Tennilä(Deva)→
Seppo Toiviainen(Deva)→
Pauli Uitto
Osmo Vepsäläinen
Juhani Vähäkangas
Demokraattisen Vaihtoehdon eduskuntaryhmä

Matti Kautto→(Skdl)
Mikko Kuoppa→(Skdl)
Ensio Laine→(Skdl)
Marja-Liisa Löyttyjärvi→(Skdl)
Irma Rosnell→(Skdl)
Marjatta Stenius-Kaukonen→(Skdl)
Sten Söderström→(Skdl)
Esko-Juhani Tennilä→(Skdl)
Seppo Toiviainen→(Skdl)
Pirkko Turpeinen→(Skdl)
Suomen Maaseudun puolueen eduskuntaryhmä

Riitta-Liisa Arranz
Ulla Bogdanoff(POP)→
Vieno Eklund
Reijo Enävaara
Anssi Joutsenlahti
Reino Jyrkilä
Pentti Kettunen
Juhani Kortesalmi
Helvi Koskinen
Urpo Leppänen
Lea Mäkipää
Urho Pohto
Martti Ratu
Heikki Riihijärvi
Pentti Skön
Mikko Vainio
Pekka Vennamo
Veikko Vennamo
Perustuslaillinen oikeistopuolueen eduskuntaryhmä

Ulla Bogdanoff(Smp)→
Georg C. Ehrnrooth
Ruotsalainen eduskuntaryhmä

Pähr-Einar Hellström
Gunnar Jansson
Håkan Malm
Håkan Nordman
Ole Norrback
Elisabeth Rehn
Boris Renlund
Pär Stenbäck
Christoffer Taxell
Ole Wasz-Höckert
Henrik Westerlund
Jutta Zilliacus
Vihreä eduskuntaryhmä

Ville Komsi
Kalle Könkkölä
Kristillisen liiton eduskuntaryhmä

Esko Almgren
Impi Muroma
Olavi Ronkainen
Achtung Baby

| Achtung Baby U2 |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : lokakuu 1990 – syyskuu 1991 Äänitysstudiot Hansa Ton Studios (Berliini, Saksa)  STS (Dublin, Irlanti)  Elsinore (Dalkey, Irlanti)  Windmill Lane (Dublin)
 Julkaistu: 19. marraskuuta 1991
 Formaatti: CD, LP, C-kasetti
 Tuottaja(t): Daniel Lanois ja Brian Eno
 Tyylilaji: vaihtoehtorock
 Kesto: 55.27
 Levy-yhtiö: Island Records
Muut kannet

U2:n muut julkaisut
| Rattle and Hum 1988 | Achtung Baby 1991 | Zooropa 1993 |
Singlet albumilta Achtung Baby
 ”The Fly” Julkaistu: 21. lokakuuta 1991  ”Mysterious Ways” Julkaistu: 24. marraskuuta 1991  ”One” Julkaistu: 24. helmikuuta 1992  ”Even Better Than the Real Thing” Julkaistu: 8. kesäkuuta 1991  ”Who's Gonna Ride Your Wild Horses” Julkaistu: elokuu 1992
Achtung Baby on irlantilaisen rockyhtye U2:n seitsemäs studioalbumi. Albumin tuottivat myös yhtyeen kaksi edellistä täysimittaista studioalbumia tuottaneet Daniel Lanois ja Brian Eno, ja se julkaistiin 19. marraskuuta 1991 Island Records -levymerkillä. Koska U2:n edellinen albumi Rattle and Hum oli saanut osakseen ristiriitaisen vastaanoton, yhtye pyrki Achtung Babylla uudistamaan itseään musiikillisesti ottamalla albumin kappaleisiin runsaasti vaikutteita industrial-musiikista, vaihtoehtorockista ja elektronisesta tanssimusiikista.
U2 etsi albumille inspiraatiota muun muassa Saksan jälleenyhdistymisestä, joten Achtung Babyn äänittäminen aloitettiin vuoden 1990 lokakuussa Saksan Berliinissä Hansa Ton -äänitysstudiolla. Saksassa vietettynä aikana yhtyeen jäsenet riitelivät sävellettyjen kappaleiden laadusta ja albumin musiikillisesta suunnasta, ja levyttämisen polkiessa paikallaan yhtye oli myös lähellä hajoamista. Läpimurto albumin teossa tapahtui kappaleen ”One” säveltämisen myötä. Tämän jälkeen albumin työstäminen jatkui Irlannissa, jossa se viimeisteltiin vuoden 1991 syyskuussa.
Achtung Baby on U2:n uran menestyneimpiä ja arvostetuimpia julkaisuja. Albumi sai hyvin lämpimän vastaanoton, ja se nousi listaykköseksi muun muassa Britannian albumilistalla ja listakakkoseksi Yhdysvaltain Billboard 200 -listalla. Albumin viitenä singlenä julkaistut kappaleet ”The Fly”, ”Mysterious Ways”, ”One”, ”Even Better Than the Real Thing” ja ”Who’s Gonna Ride Your Wild Horses” nousivat hiteiksi ympäri maailmaa. Achtung Baby palkittiin vuonna 1993 Grammy-palkinnolla ”Best Rock Performance by a Duo or Group with Vocal”, ja sitä on myyty kansainvälisesti yli 18 miljoonaa kappaletta.
Tausta

Vuoden 1987 menestysalbumi The Joshua Tree ja albumia seurannut kiertue olivat nostaneet U2:sta sekä kaupallista menestystä että yleisön ja kriitikoiden arvostusta saavuttaneen yhtyeen, mutta vuoden 1988 albumi Rattle and Hum käänsi yhtyeen menestyksekkään kurssin. Albumi menestyi kaupallisesti hyvin, mutta kriitikot suhtautuivat siihen ja samana vuonna julkaistuun Rattle and Hum -elokuvaan kielteisesti.
Kaupallisesta menestyksestään huolimatta yhtye ei ollut tyytyväinen musiikilliseen luovuuteensa. Laulaja Bono on arvioinut menestyksen tulleen yhtyeelle liian nopeasti, ja rumpali Larry Mullen Jr. on sanonut U2:n olleen Rattle and Humin aikana ”suurin, mutta ei paras.” Vuoden 1989 Lovetown Tour -kiertueellaan yhtye kyllästyi suurimpien hittiensä jatkuvaan soittamiseen, ja kiertueen päätteeksi Bono ilmoitti ”yhtyeen vetäytyvän pois ja miettivän asioita uudelleen.” Lovetown Tourin jälkeen U2 vietti tauon julkisesta esiintymisestä ja uuden musiikin julkaisemisesta.
Rattle and Humin arvostelun seurauksena U2 pyrki tuomaan musiikkiinsa uusia ulottuvuuksia. Yhtye levytti hyväntekeväisyysalbumille Red Hot + Blue cover-version kappaleesta ”Night and Day”, ja otti ensimmäisen kerran musiikkiinsa vaikutteita rapista ja elektronisesta tanssimusiikista. Lisäksi Bono ja kitaristi The Edge kirjoittivat kokeellista musiikkia Kellopeliappelsiinin teatterisovitukseen, mikä Bonon mukaan ”valoi pohjan Achtung Babylle.” Bono ja The Edge alkoivat myös kirjoittaa kappaleita yhä enemmän kahdestaan, ilman Larry Mullen Jr.:ia ja basisti Adam Claytonia.
Vuonna 1990 Bono perehtyi uudelleen Lovetown Tourin aikana kirjoittamaansa kappalemateriaaliin, joista yhtye levytti demoversioita Dublinissa STS-studiolla. Demoista kehittyivät myöhemmin Achtung Babylla julkaistut kappaleet ”Who’s Gonna Ride Your Wild Horses”, ”Until the End of the World”, ”Even Better Than the Real Thing” ja ”Mysterious Ways”. Aloittaessaan levyttämisen yhtye halusi luoda jotain täysin aiemmasta tuotannostaan poikkeavaa, mutta oli epävarma työskentelytavasta, jolla tulosta saataisiin aikaiseksi. U2 päätti palkata tuottajikseen Daniel Lanoisin ja Brian Enon, jotka olivat tuottaneet myös The Unforgettable Firen (1984) ja The Joshua Treen. Äänittäjänä työskenteli Mark ”Flood” Ellis. Lanois oli albumin johtava tuottaja, ja Eno työskenteli yhtyeen kanssa muutaman kuukauden välein tehtävänään ”poistaa albumilta kaikki, mikä kuulosti liikaa U2:lta.”
Kappalemateriaali > Musiikki

Musiikkinäytteet
Ääninäyte kappaleen ”Zoo Station” introsta.
”The Fly” valittiin albumin ensimmäiseksi singleksi, koska se ei kuulostanut lainkaan tyypilliseltä U2:lta.
Ihmissuhteista ja syyllisyydentunteesta kertova ”One” on yksi U2:n suurimmista hiteistä.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Kaikki U2:n jäsenet on yhtyeelle ominaisen käytännön mukaisesti merkattu säveltäjiksi albumin jokaiseen kappaleeseen, vaikka suurimman osan kappaleista kirjoittivatkin Bono ja The Edge. Yhtye kehitti albumin kappalemateriaalia pitkälti yhteissoiton avulla. U2:n aiemmasta tuotannosta poiketen Achtung Babyn kappaleet ovat tyyliltään suoraviivaisempia, eivätkä samanlaisia yhteislauluja kuin moni yhtyeen 1980-luvun tuotannon kulmakivistä. Albumin musiikillinen ilmapiiri on eurooppalaisvaikutteisempi kuin The Joshua Treen tai Rattle and Humin, joilla yhtye otti musiikkiinsa runsaasti vaikutteita amerikkalaisesta tyylistä. Achtung Babylla on läsnä vaikutteita industrial-musiikista, vaihtoehtorockista ja elektronisesta tanssimusiikista.
Bono on kuvannut albumin musiikillisen soundin olevan ääni, joka syntyy ”neljästä miehestä kaatamassa joosuanpuuta.” Tämä on viittaus musiikillisiin eroihin The Joshua Treen ja Achtung Babyn välillä. Esimerkki U2:n uuden tyylin omaksumisesta on jo albumin avausraita ”Zoo Stationin” säröinen intro. Sen tarkoituksena oli industrial-vaikutteisten rumpuosuuksien sekä säröisten ja päällekkäisten sähkökitara- ja lauluraitojen avulla saada kuuntelija luulemaan levyn olevan rikkinäinen, tai että kyseessä ei voinut olla uusi U2:n albumi.
The Edge vältti Achtung Babyn kappaleissa tyylilleen tavanomaista, minimalistista lähestymistapaa kitaransoittoon. Albumin kitaraosuuksissa on The Edgen tavaramerkkityylistä poiketen enemmän kitarasooloja, akustista kiertoa ja riitasointuja. Industrial-vaikutteet ja runsas särön käyttö tekivät albumin kitarasoundeista ”metallisempia” ja ”raskasrakenteisempia”. Musiikkijournalisti Bill Wyman on kuvaillut The Edgen kitaransoiton albumin päättävässä kappaleessa ”Love Is Blindness” kuulostavan ”hammaslääkärin poralta.” Kappaleissa ”Even Better Than the Real Thing” ja ”Mysterious Ways” kitarariffeissä ovat keskeisesti mukana efektipedaalit.
Achtung Babyn rytmisoittimet ovat hyvin selväpiirteisiä, ja ne ovat vahvasti esillä albumin lopullisessa miksauksessa Hip hop -vaikutteista ja elektronisesta tanssimusiikista ammentavia rytmejä on mukana monessa kappaleessa, huomattavimpana esimerkkinä ”The Fly”. ”The Flyn” dance-rytmien ja raskaiden kitaroiden yhdistelmää on verrattu muun muassa Happy Mondays- ja Jesus Jones -yhtyeiden tuotantoon. Kappaleessa ”Mysterious Ways” yhdistyvät The Edgen efektipedaalilla toteuttama funk-tyylinen riffi ja congarummut. Bono on kuvaillut ”Mysterious Waysia” U2:n uran funk-tyylisimmäksi kappaleeksi.
Bono ei ollut tyytyväinen omaan lauluunsa yhtyeen aloittaessa albumin levyttämisen. Hän väänteli ja muutti ääntään yhdessä äänittäjä Floodin kanssa, luoden näin esimerkiksi kappaleisiin ”Zoo Station” ja ”The Fly” erilaisen soundin ja uuden persoonan.
Kappalemateriaali > Sanoitukset

Kuten lähes kaikilla U2:n albumeilla, Bono on kirjoittanut kaikki Achtung Babyn sanoitukset. Ne eroavat yhtyeen aiemmasta tuotannosta olemalla tyyliltään aiempaa henkilökohtaisempia ja itseään tutkivia. Kappaleissa esiintyviä teemoja ovat muun muassa rakkaus ja seksuaalisuus, hengellisyys ja usko, sekä petos. Sanoitukset ovat yhtyeen aiempaan tuotantoon verrattaessa synkempiä, ja niissä kuvataan esimerkiksi ihmissuhteiden vaikeuksia sekä yksinäisyyden, riittämättömyyden ja hämmennyksen tunteita. Keskeinen tekijä näiden aiheiden syntymiseen oli The Edgen avioero albumin levyttämisen aikana, mikä vaikutti Bonon laulunkirjoittamiseen. Bono on myös kertonut, että hänen tytärtensä syntymät vuosina 1989 ja 1991 olivat merkittäviä inspiraation lähteitä sanoitusten kirjoittamiselle.
Bono on kuvannut albumin henkilökohtaisista kokemuksista ammentavien kappaleiden sisältävän ”paljon verta ja suolenpätkiä.” Esimerkiksi balladin ”One” sanoituksen inspiraation Bono sai Saksan jälleenyhdistymisestä ja yhtyeen sisällä vallinneesta kiristyneestä ilmapiiristä. Vastaava, ihmissuhteista kertova teema on esillä myös kappaleessa ”Ultraviolet (Light My Way)”. Kappaleessa ”Acrobat” kuvataan heikkouden, tekopyhyyden ja riittämättömyyden tunteita. Bono sai sanoituksiinsa vaikutteita suuresti Roy Orbisonin, Scott Walkerin ja Jacques Brelin levyttämistä rakkauslauluista, mikä ilmenee esimerkiksi parisuhderiitaa ilmentävässä kappaleessa ”Who’s Gonna Ride Your Wild Horses”, omistushaluisuudesta ja yksipuolisesta rakkaudesta kertovassa kappaleessa ”So Cruel” sekä synkässä, parisuhteen hajoamista käsittelevässä kappaleessa ”Love Is Blindness”.
Uskonnollisuus ja siihen viittaavat seikat ovat myös läsnä albumilla. ”Until the End of the World” on kuviteltu keskustelu Jeesuksen ja hänet kavaltaneen Juudas Iskariotin välillä, ja kappaleessa ”Acrobat” on viittauksia ehtoolliseen. Monissa kappaleissa Bonon naisia käsittelevät sanoitukset sisältävät uskonnollisia sivumerkityksiä, ja naisten kuvataan olevan henkiä, elämää, valoa ja palvonnan kohteita.
Julkaisu ja markkinointi

U2 ja levy-yhtiö Island Records kieltäytyivät jakamasta albumia ennakkoon lehdistön arvioitavaksi. Yhtye halusi fanien kuulevan albumin, ennen kuin he lukisivat sen arvostelun lehdestä. Albumin julkaisemisen jälkeen yhtye piti julkisuudessa matalaa profiilia välttäen esimerkiksi haastatteluja. Achtung Baby julkaistiin 19. marraskuuta 1991 CD- ja LP-levyinä sekä C-kasettina.
Achtung Babyn ensimmäisenä singlenä julkaistiin 21. lokakuuta 1991 kappale ”The Fly”. Se valittiin ensimmäiseksi singleksi, koska se erosi yhtyeen aiemmasta tuotannosta ja antoi täten esimakua uudesta musiikillisesta suunnasta. Siitä tuli U2:n uran toinen single, joka nousi Britannian singlelistan ykköseksi. Listaykkösenä ”The Fly” oli myös Irlannissa ja Australiassa, ja Yhdysvalloissa sen sijoitus Billboard Hot 100 -listalla oli 61. ”Mysterious Ways” julkaistiin albumin toisena singlenä viisi päivää albumin julkaisemisen jälkeen. Yhdysvalloissa se oli Modern Rock Tracks- ja Album Rock Tracks -listojen ykkönen, ja Billboard Hot 100 -listalla yhdeksäs. Listaykköseksi se nousi Kanadassa, ja kolmanneksi Australiassa.
Singlemenestys tehosti albumin myyntiä: Yhdysvalloissa Achtung Baby debytoi Billboard 200 -listan ykkösenä vuoden 1991 joulukuussa, ja pysyi kymmenen parhaan joukossa yhteensä 13 listaviikkoa. Kaiken kaikkiaan albumi pysyi listalla Yhdysvalloissa sadan viikon ajan. Julkaisuviikollaan sitä myytiin Yhdysvalloissa 295 000 kappaletta, ja vuoden 1992 tammikuussa Recording Industry Association of America myönsi yhtyeelle albumista tuplaplatinalevyn. Britannian albumilistalla Achtung Baby pysytteli 87 viikon ajan, ja ylsi parhaimmillaan listan toiseksi. Maailmanlaajuisesti albumia myytiin kolmen ensimmäisen kuukauden aikana yli seitsemän miljoonaa kappaletta. Vuoden 1992 loppuun mennessä Achtung Babyn maailmanlaajuinen myynti oli ylittänyt jo kymmenen miljoonan kappaleen rajan.
Vuonna 1992 albumilta julkaistiin vielä kolme singleä. Zoo TV Tour -kiertueen alussa maaliskuussa julkaistiin ”One”, joka nousi Britanniassa singlelistan seitsemänneksi ja Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan kymmenenneksi. Listaykkösenä se oli Kanadassa, Irlannissa ja Billboardin Modern Rock Tracks- ja Album Rock Tracks -listoilla. Kappale on myöhemmin muodostunut yleisön ja kriitikoiden keskuudessa hyvin arvostetuksi, ja se luetaan usein kaikkien aikojen parhaimpien musiikkikappaleiden joukkoon. ”Even Better Than the Real Thing” julkaistiin Achtung Babyn neljäntenä singlenä kesäkuussa. Se ylsi Britanniassa singlelistan 12. sijalle, ja Yhdysvalloissa Album Rock Tracks -listan ykköseksi. DJ Paul Oakenfoldin kappaleesta tekemä remix-versio ”The Perfecto Mix” ylsi Britanniassa kahdeksanneksi. Viides ja viimeinen singlelohkaisu oli Britanniassa parhaimmillaan 14. sijalle yltänyt ja Yhdysvalloissa Album Rock Tracks -listan toiseksi noussut ”Who’s Gonna Ride Your Wild Horses”.
Julkaisu ja markkinointi > Kiertue

Albumin julkaisemisen jälkeen U2 aloitti mittavan Zoo TV Tour -kiertueen, joka Achtung Babyn musiikillisen uuden ilmeen tavoin erosi täysin U2:n uran aiemmista konserttikiertueista. U2:n 1980-luvun vakava lavaesiintyminen väistyi Zoo TV Tourin myötä. Yhtye esiintyi lavalla tietoisesti ironiseen ja itseään väheksyvään tyyliin. Achtung Babyn kappalemateriaalia esitettiin konserttien aikana runsaasti, ja konsertit käynnistyivät useamman uuden kappaleen voimin, millä pyrittiin vahvistamaan yhtyeen uutta imagoa. Aiempiin, lavastuksiltaan yksinkertaisiin kiertueisiin nähden ero oli valtava: Zoo TV Tourin konsertit oli kaikessa massiivisuudessaan hyvin yksityiskohtaisia multimediatapahtumia. Kyseessä oli ennennäkemätön konserttikiertue, johon sisältyi musiikin lisäksi muun muassa satoja televisioita, lentäviä Trabant-autoja, satelliitti-tv-linkkejä, ja lähetystorneja. Helmikuusta 1992 vuoden 1993 joulukuuhun asti maailmaa kiertänyt Zoo TV Tour kattoi yhteensä 157 konserttia. Kiertueen aikana U2 konsertoi noin 5,3 miljoonalle katsojalle. Yhtyeen marraskuun 1993 konsertti Australian Sydneyssä taltioitiin konserttivideoksi Zoo TV: Live from Sydney, joka julkaistiin vuonna 1994.
Zoo TV Tour ivaili laajasti televisiolle ja muulle medialle, pyrkien kuvaamaan aistien ylikuormittumista ja iskostamaan ajatuksen myös yleisöön. Lavarakennelmassa oli mukana suuria videotauluja, jotka välittivät konserttien aikana visuaalisia efektejä, satunnaisia populaarikulttuuriin liittyviä videoita ja välkkyviä tekstinpätkiä, jotka olivat tärkeä osa esitystä etenkin kappaleen ”The Fly” aikana. Satelliittien avulla videonäytöiltä saatettiin esittää myös reaaliaikaista livekuvaa. Erilaisista pilasoitoista, joita Bono suoritti alter egojensa turvin, tuli myös osa konserttien ohjelmaa. Bonon lavalla esittämiä hahmoja olivat jo Achtung Babyn levyttämisen aikana syntyneen ”The Flyn” ohella ”Mirror Ball Man” ja ”MacPhisto”. MacPhisto hauskutti yleisöä konserttien aikana soittamalla pilapuheluita esimerkiksi Bill Clintonille, Helmut Kohlin sihteerille sekä taksikeskuksiin ja pizzerioihin.
Tunnustukset

Achtung Baby palkittiin vuonna 1993 Grammy-palkinnolla kategoriassa ”Grammy Award for Best Rock Performance by a Duo or Group with Vocal”. Se oli myös ehdokas Mercury Music Prizen ja vuoden albumin Grammy-palkinnon saajaksi. Daniel Lanois ja Brian Eno palkittiin Grammy-palkinnolla työstään albumin tuottajina. Rolling Stonen vuoden 1992 lukijaäänestyksessä Achtung Baby valittiin vuoden albumiksi, sen kansikuva vuoden parhaaksi albumin kanneksi ja ”One” vuoden singleksi. Lukijat myös valitsivat U2:n vuoden artistiksi ja Bonon vuoden lauluntekijäksi. Vuonna 2012 Rolling Stone listasi albumin sijalle 63 julkaisemallaan 500 Greatest Albums of All Time -listalla. Kriitikot äänestivät Achtung Babyn vuoden neljänneksi parhaaksi albumiksi The Village Voicen Pazz & Jop -äänestyksessään.
Musiikkijournalistien ja kriitikoiden keskuudessa Achtung Baby on hyvin arvostettu albumi. Rolling Stone sijoitti albumin vuonna 2012 sijalle 63. 500 Greatest Albums of All Time -listallaan, ja vuonna 2013 Entertainment Weeklyn kaikkien aikojen parhaiden albumien listalla Achtung Babyn sijoitus oli 23. Spin nimesi sen kaikkein vaikutusvaltaisimmaksi albumiksi vuosilta 1985-2010
Vaikutus

Recording Industry Association of American sertifikaatioiden mukaan Achtung Baby on myynyt Yhdysvalloissa kahdeksankertaista platinaa, ja Nielsen SoundScanin mukaan albumia oli myyty vuoden 2009 maaliskuuhun mennessä Yhdysvalloissa viisi ja puoli miljoonaa kappaletta. Australiassa albumi on myynyt viisinkertaista ja Britanniassa nelinkertaista platinaa. Kanadassa yhtyeelle on myönnetty albumista timanttilevy. Maailmanlaajuisesti Achtung Babya on myyty yli 18 miljoonaa kappaletta,  ja se on U2:n uran toiseksi parhaiten kaupallisesti menestynyt albumi. Sen edellä on yhtyeen julkaisuista ainoastaan 25 miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti myynyt The Joshua Tree. U2:lle Achtung Babyn suosio mahdollisti musiikillisten kokeilujen jatkamisen. Tämä johti vuonna 1993 julkaistuun albumiin Zooropa. Se oli musiikilliselta tyyliltään jopa Achtung Babya kokeellisempi albumi, jossa yhdistyivät yhä vahvemmin uudet tanssimusiikin ja elektronisen musiikin vaikutteet. Vuonna 1995 U2 ja Brian Eno levyttivät yhdessä sivuprojektinaan kokeellisen ambient-albumin Original Soundtracks 1, ja vuoden 1997 albumillaan Pop U2 jatkoi musiikillisia kokeilujaan tuomalla musiikkiinsa samplaamista, loopeja, musiikkiohjelmointia, rumpukoneita ja sekvenssereitä.
20-vuotisjuhlajulkaisu

Achtung Babyn julkaisusta tuli vuonna 2011 kuluneeksi kaksikymmentä vuotta. Albumin teosta kertovan, Davis Guggenheimin ohjaaman dokumenttielokuvan From the Sky Down ensiesitys tapahtui syyskuussa Toronton elokuvajuhlilla. From the Sky Down käsitteli erityisesti albumin levyttämiseen liittyneitä vaikeuksia ja luomisprosessia valottaen samalla yhtyeen jäsenten välisiä suhteita, ja lisäksi se sisälsi ennen julkaisematonta arkistomateriaalia sekä kuvaa yhtyeen harjoittelusta Glastonburyn festivaaliesiintymisen alla ja vierailusta Hansa Ton -studiolle. Lokakuussa elokuva esitettiin maailmanlaajuisesti eri televisioverkoissa, ja joulukuussa se julkaistiin DVD:na ja Blu-rayna.
31. lokakuuta 2011 Achtung Baby uudelleenjulkaistiin viidessä eri formaatissa. Tavallisen albumin julkaisemisen ohella julkaistiin myös remix-versioita ja B-puolia sisältänyt Deluxe Edition -painos, sekä neljän vinyylilevyn boksi. 10 levyn Super- ja Über Deluxe -versioissa oli remix-versioiden ja B-puolien ohella mukana vuoden 1993 albumi Zooropa ja varhaisia versioita Achtung Babyn kappaleista sekä neljä DVD-levyä, jotka sisälsivät dokumenttielokuvan From the Sky Down, konserttitaltioinnin Zoo TV: Live from Sydney, musiikkivideoita sekä lyhyempiä dokumenttipätkiä. Über Deluxe -painos sisälsi myös albumin vinyylipainoksen, viisi vinyylisingleä ja albumiin liittyviä muistoesineitä, kuten jäljitelmät Bonon ”The Fly” -aurinkolaseista. Uusintapainosten uutisoitiin alun perin sisältävän uudelleenmasteroidun version Achtung Babysta. The Edge kumosi väitteen myöhemmin ja kertoi, että kappaleiden äänenlaatua oli ”kiillotettu” mutta albumia ei varsinaisesti uudelleenmasteroitu, koska sitä ei katsottu tarpeelliseksi. Deluxe-painoksissa mukana ollut, alkuperäiseltä albumilta pois jätetty kappale ”Blow Your House Down” julkaistiin promootiosinglenä lokakuussa 2011 markkinoimaan uusintapainosten julkaisua.
Brittiläinen musiikki- ja viihdelehti Q koosti joulukuun 2011 numeroonsa mukaan tribuuttialbumin AHK-toong BAY-bi Covered, joka sisälsi Jack Whiten, Depeche Moden, Damien Ricen, Gavin Fridayn, Glasvegasin, The Frayn, Patti Smithin, The Killersin, Snow Patrolin, Nine Inch Nailsin ja Garbagen versioita Achtung Babyn kappaleista.
Kappalelista

Kaikki sanat Bono, kaikki sävellykset U2.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Tuottaja(t) | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Zoo Station | Daniel Lanois | 4.36 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Even Better Than the Real Thing | Steve Lillywhite, Brian Eno ja Lanois | 3.41 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | One | Lanois ja Eno | 4.36 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Until the End of the World | Lanois ja Eno | 4.39 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Who’s Gonna Ride Your Wild Horses | Lillywhite, Lanois ja Eno | 5.16 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | So Cruel | Lanois | 5.49 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | The Fly | Lanois | 4.29 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Mysterious Ways | Lanois ja Eno | 4.04 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Tryin’ to Throw Your Arms Around the World | Lanois ja Eno | 3.53 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Ultraviolet (Light My Way) | Lanois ja Eno | 5.31 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Acrobat | Lanois | 4.30 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Love Is Blindness | Lanois | 4.23 |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  | 55.27 |  |  |  |  |  |  |
Listasijoitukset ja myynti > Albumi

| Maa | Listasijoitus | Sertifikaatio | Myynti |
| --- | --- | --- | --- |
| Australia |  | 5x Platina  | 350 000 + |
| Itävalta | 2 (2 viikkoa) | Platina  | 30 000 + |
| Brasilia |  | Kulta | 50 000 + |
| Kanada |  | Timantti  | 1 000 000 + |
| Suomi |  | Kulta  | 34 938 + |
| Ranska | 37 | Platina  | 300 000 + |
| Saksa |  | Platina  | 200 000 + |
| Alankomaat |  | Platina  | 80 000 + |
| Sveitsi | 3 (2 viikkoa) | Kulta  | 25 000 + |
| Britannia | 2 (1 viikko, 87 viikkoa listalla) | 4x Platina  | 1 200 000 + |
| Yhdysvallat |  | 8x Platina  | 8 000 000 + |