stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dagmar Neubauer

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Dagmar Neubauer DDR:n mestaruuskilpailuissa 1984. |  Dagmar Neubauer DDR:n mestaruuskilpailuissa 1984. |  Dagmar Neubauer DDR:n mestaruuskilpailuissa 1984. |  |
Maa:   Itä-Saksa
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Soul 1988 | 4×400 metriä |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Helsinki 1983 | 4×400 metriä |  |
|  Kultaa | Rooma 1987 | 4×400 metriä |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ateena 1982 | 4×400 metriä |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Milano 1982 | 400 metriä |  |
|  Hopeaa | Pireus 1985 | 400 metriä |  |
|  Pronssia | Budapest 1988 | 400 metriä |  |
Dagmar Neubauer (o.s. Rübsam, s. 3. kesäkuuta 1962 Suhl, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen pikajuoksija, joka aktiiviurallaan edusti DDR:ää. Hän saavutti arvokilpailumitaleja 400 metrin juoksuissa ja  4 × 400 metrin viestissä. Hän edusti SC Turbine Erfurt -seuraa. Hän on pituudeltaan 170 cm.
Neubauer voitti Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1979 kultaa 400 metrillä ajalla 51,55 ja 4 × 400 metrin viestissä. Hän saavutti Milanon sisäratojen EM-kilpailuissa 1982 hopeaa 400 metrillä ajalla 51,18. Saman vuoden Ateenan EM-kilpailuissa hän oli 400 metrillä kuudes ja juoksi 4 × 400 metrin viestissä kolmannen osuuden Itä-Saksan joukkueessa, joka voitti kultaa maailmanennätysajalla 3.19,05.
Neubauer juoksi ankkuriosuuden DDR:n voittaessa 4 × 400 metrin maailmanmestaruuden Helsingissä 1983. Samojen kisojen 400 metrillä hän sijoittui seitsemänneksi. Hän saavutti Pireuksen sisäratojen EM-kilpailuissa 1985 hopeaa 400 metrillä ajalla 51,40. Hän juoksi avausosuuden maailmanmestaruuden voittaneessa Itä-Saksan "pitkän viestin" joukkueessa Rooman MM-kilpailuissa 1987. Samojen kisojen 400 metrillä hän karsiutui välierissä.
Neubauer saavutti Budapestin EM-hallikilpailuissa 1988 pronssia 400 metrillä ajalla 51,57. Soulin olympialaisissa 1988 hän juoksi avausosuuden Itä-Saksan pronssijoukkueessa 4 × 400 metrin viestissä. 400 metrillä hän karsiutui välierisssä.
Neubauer voitti neljä DDR:n mestaruutta ulkoradoilla ja kaksi sisäradoilla. Hän juoksi 200 metrin ennätyksensä 22,87 Prahassa elokuussa 1984. 400 metriä hän juoksi parhaimmillaan aikaan 49,58 Erfurtissa heinäkuussa 1984 ja sisäradoilla 50,40 Wienissä saman vuoden helmikuussa.
Neubauer oli yksi urheilijoista, joiden nimi mainittiin Saksojen yhdistymisen jälkeen julki tulleissa Saksan demokraattisen tasavallan dopinginkäyttöä koskeneissa asiakirjoissa.
Dance Gavin Dance

| Dance Gavin Dance |
| --- | --- |
 Dance Gavin Dance Warped Tourilla vuonna 2009.
Tiedot
Toiminnassa:  2005-
Tyylilaji:  post-hardcore, math rock, kokeellinen rock, progressiivinen rock
Kotipaikka:  Sacramento, Kalifornia
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Jon Mess, huutolaulu (2005-2008; 2010–)   Tilian Pearson, laulu (2012-)    Will Swan, kitara (2005–)   Tim Feerick, basso (2009-2010; 2012-)    Matt Mingus, rummut (2005-)  
Entiset jäsenet:  Jonny Craig, laulu (2005–2007; 2010-2012)    Kurt Travis, laulu (2007–2010)
Levy-yhtiö:  Rise Records
Infobox OKNimi-testi OK: 
Dance Gavin Dance on yhdysvaltalainen posthardcore-yhtye Sacramentosta, Kaliforniasta. Se perustettiin vuonna 2005. Nykyiset jäsenet ovat Will Swan (kitara), Matt Mingus (rummut), Jon Mess (laulu), Tim Feerick (basso) ja Tilian Pearson (laulu). Heistä vain Swan ja Mingus ovat esiintyneet jokaisella albumilla, Mess kaikilla paitsi albumilla Happiness.
Dance Gavin Dance julkaisi debyytti EP-levynsä  Whatever I Say Is Royal Ocean vuonna 2006 ja sai pian levytyssopimuksen Rise Recordsilta. Yhtye julkaisi ensimmäisen kokopitkän albuminsa Downtown Battle Mountain vuonna 2007. Vuoden 2008 aikana kitaristi Sean O'Sullivan ja laulaja Jonny Craig erosivat yhtyeestä, ja heidät korvattiin kitaristi Zac Garrenilla ja laulaja Kurt Travisilla. Saman vuoden elokuussa julkaistiin albumi Dance Gavin Dance. Samaan aikaan yhtyeen jättivät laulaja Jon Mess ja basisti Eric Lodge, jonka tilalle tuli basisti Jason Ellis. Happiness julkaistiin vuonna 2009. Sillä albumilla huutolaulun tekee kitaristi Will Swan kitaransoiton lisäksi. Vuonna 2010 Jon Mess, Jonny Craig ja Eric Lodge palasivat yhtyeeseen, ja vuonna 2011 julkaistiin yhtyeen neljäs kokopitkä albumi Downtown Battle Mountain II. Craig ja Lodge erosivat taas, jolloin laulaja Tilian Pearson, basisti Tim Feerick ja kitaristi Josh Benton liittyivät yhtyeeseen. Viides albumi Acceptance Speech julkaistiin vuonna 2013. Sen jälkeen Benton erosi. Vuoden 2015 lopussa yhtye julkaisi albumin Instant Gratification.Vuonna 2016 he julkaisivat live-albumin Tree City Sessions sekä seitsemännen kokopitkän albuminsa Mothership.
Diskografia > Albumit

Whatever I Say Is Royal Ocean (2006, ep)
Downtown Battle Mountain (2007)
Dance Gavin Dance (2008)
Happiness (2009)
Live at Bamboozle 2010 (2010, livealbumi)
Downtown Battle Mountain II (2011)
Acceptance Speech (2013)
Instant Gratification (2015)
Tree City Sessions (2016, livealbumi)
Mothership (2016)
Artificial Selection (2018)
Afterburner (2020)
Jackpot Juicer (2022)
Steven Zalewski

| Steven Zalewski |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. elokuuta 1986 (ikä 38) Utica, NY, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Steve
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  86 kg
Pelinumero:  15
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2009–2018
Aik. seurat:  Worcester Sharks (AHL) San Jose Sharks (NHL) Albany Devils (AHL) New Jersey Devils (NHL)   Lukko (SML) Ilves (SML) Straubing Tigers (DEL)
NHL-varaus:  153. varaus, 2004 San Jose Sharks
Steven Zalewski (s. 20. elokuuta 1986 Utica, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Hän on kahden suunnan keskushyökkääjä, jonka vahvuuksiin kuuluu peliäly, työteliäisyys ja hyökkäyspään pelaaminen. Zalewski ei ole kovin isokokoinen, mutta hän osaa siitä huolimatta pelata suhteellisen hyvää maalinedustapeliä.
Ura > Maajoukkueura

Zalewski edusti Yhdysvaltoja Deutschland Cupissa vuonna 2015.
Muuta

Zalewskin isoveli Richard, pikkuveli Michael sekä pikkusisko Annika ovat pelanneet myös jääkiekkoa. Heistä Michael pelaa NHL-joukkue Vancouver Canucksin organisaatiossa.
Dance Into The Light

| Dance into the Light Phil Collins |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1995-1996
 Julkaistu: 8. lokakuuta 1996
 Tuottaja(t): Phil Collins, Hugh Padghman
 Tyylilaji: rock, pop, worldbeat
 Kesto: 60.33
 Levy-yhtiö: Atlantic Records
Phil Collinsin muut julkaisut
| Both Sides 1993 | Dance into the Light 1996 | …Hits 1998 |
Singlet albumilta Dance into the Light
 ”Dance into the Light” Julkaistu: 28. syyskuuta 1996  ”It's in Your Eyes” Julkaistu: 2. joulukuuta 1996  ”You Ought to Know” Julkaistu: tammikuu 1997  ”No Matter Who” Julkaistu: 3. helmikuuta 1997  ”Wear My Hat” Julkaistu: 27. toukokuuta 1997  ”The Same Moon” Julkaistu: 20. lokakuuta 1997
Dance Into The Light on Phil Collinsin seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin 22. lokakuuta 1996.
Kappaleet

Suluissa tekijät, ellei Phil Collins
"Dance into the Light" – 4:23
"That's What You Said" – 4:22
"Lorenzo" (Collins, Michaela Odone) – 5:52
"Just Another Story" – 6:24
"Love Police" – 4:08
"Wear My Hat" – 4:33
"It's in Your Eyes" – 3:01
"Oughta Know By Now" – 5:27
"Take Me Down" – 3:21
"The Same Moon" – 4:13
"River So Wide" – 4:55
"No Matter Who" – 4:47
"The Times They Are A-Changin'" – 5:07
Dance Brothers

| Dance Brothers |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  20 minuuttia
Pääosissa:   Samuel Kujala  Roderick Kabanga 
Alkuperämaa:   Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:   Netflix  Yle 
Julkaistu:  2023
Jaksoja:  10
Tuotanto
Tuottaja(t):  Max Malka
Vastaava(t) tuottaja(t):   Max Malka  Unne Sormunen 
Ohjaaja(t):  Taito Kawata
Käsikirjoittaja(t):  Pääkäsikirjoittaja: Reeta Ruotsalainen  Käsikirjoittajat: Max Malka 
Säveltäjä(t):   Elja Markkanen  Elias Salmenkallio 
Leikkaaja(t):  Benjamin Mercer
Kuvaaja(t):  Arsen Sarkisiants
Tuotantoyhtiö(t):  Endemol Shine Finland
Aiheesta muualla
IMDb 
Dance Brothers on Netflixin ja Ylen yhdessä tilaama kymmenosainen suomalainen draamasarja, jonka julkaisu alkaa Netflixissä 10. toukokuuta 2023. Sarja on ensimmäinen Netflixin tilaama suomenkielinen sarja, jolla on maailmanlaajuinen ensi-ilta palvelussa. Sarjan on luonut ja tuottanut Max Malka, sen ohjaa Taito Kawata ja käsikirjoittaa Reeta Ruotsalainen. Pääosissa näyttelevät Samuel Kujala ja Roderick Kabanga.
Sarja kertoo kahdesta ammattitanssijaksi valmistuneesta veljestä, Sakarista ja Ronista, jotka huomaavat itsensä elättämisen tanssilla olevan vaikeaa. Veljekset perustavat yhdessä klubin, joka tarjoaa heille tuloja, majoituksen ja päivisin paikan jossa harjoitella. Klubin noustessa suosituksi, tarjoaa se veljeksille mahdollisuuden esiintyä maan tärkeimmillä nykytanssifestivaaleilla.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Samuel Kujala  | … |  Sakari   |
|  Roderick Kabanga  | … |  Roni   |
|  Jeanine Muyima  | … |  Karo Claude   |
|  Fanni Noroila  | … |  Doris   |
|  Lauri Lohi  | … |  Viima   |
|  Eeva Eloranta  | … |  Aida Bosch-Azizi   |
|  Cristal Snow  | … |  Angelo   |
Spirit Racing

| Spirit |
| --- | --- |
Koko nimi:  Spirit Enterprises Ltd
Päämaja:   Britannia
Perustajat:  John Wickham ja Gordon Coppuck
Tunnetuimmat kuljettajat:   Stefan Johansson  Mauro Baldi  Huub Rothengatter
Moottorit:  Honda, Hart, Ford
Saavutukset Formula 1:n MM-sarjassa
Ensimmäinen kilpailu:  Britannian GP 1983
Kilpailuja:  25
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Viimeinen kilpailu:  San Marinon GP 1985
Spirit oli brittiläinen kilpailutalli. Sen perustivat John Wickham ja Gordon Coppuck. Talli osallistui 25:een Formula 1 -sarjan Grand Prix -viikonloppuun kausina 1983–1985. Se ei kyennyt saavuttamaan ainuttakaan MM-pistettä. Spiritin paras sijoitus on kaudelta 1983 Stefan Johanssonin ajama seitsemäs sija.
Historia > 1982 Formula 2-kilpailuissa

Spirit Enterprises osallistui vuonna 1982 Euroopan Formula 2-mestaruussarjaan. Spiritin debyyttikaudella talli käytti Hondan V6-moottoreita ja tallin kahta autoa ajoivat belgialainen Thierry Boutsen ja ruotsalainen Stefan Johansson, jotka molemmat tulisivat osallistumaan tulevaisuudessa Formula 1-osakilpailuihin useiden vuosien ajan.
Tallin kuljettajista Boutsen menestyi hienosti, voittaen kolme osakilpailua, sijoittuen EM-sarjassa kolmanneksi. Samalla kaudella Johansson sijoittui kahdeksanneksi EM-sarjassa.
Historia > Formula 1-sarjassa 1983 - 1985 > 1983

Kaudelle 1983 Spirit toi Formula 2 -sarjasta mukanaan F1:een Hondan turbomoottorit, joita talli käyttikin lähes yksinoikeudella.Spirit päätyi lopulta palkkaamaan ainoaksi kuljettajakseen lupaavan Stefan Johanssonin, joka oli jo ajanut Spiritin autoa F2-sarjassa edellisellä kaudella. Edelliskauden F2-kuljettajista myös Thierry Boutsen pääsi lopulta ajamaan Arrowsin F1-autoa kauden puolivälistä eteenpäin. Moottoritoimittajan roolin lisäksi Honda toimi myös tallin sponsorina.
Spirit jätti ajamatta alkukauden kilpailut, keskittyen auton testaamiseen ja kehitystyöhön. Spirit lopulta teki debyyttinsä F1-sarjassa vasta kauden yhdeksäntenä ajetussa Britannian osakilpailussa. Stefan Johansson onnistuikin aika-ajoissa kohtalaisen hyvin ja pääsi lopulta sijalle 14, päihittäen mm. molemmat McLaren -kuljettajat ja toisen Williams -tallin autoista. Itse kilpailu kuitenkaan ei sujunut niin hyvin vaan tuloksena oli keskeytys viiden ajetun kierroksen jälkeen polttoaineen syöttöjärjestelmän rikkouduttua. Isoa-Britanniaa seurannut Saksan osakilpailu sujui aika-ajojen osalta myös hyvin. Johansson lähti kilpailuun sijalta 13 mutta tälläkin kertaa oli tyytyminen keskeytykseen Hondan moottorin rikkouduttua 11 ajetun kierroksen jälkeen. Itävallassa päästiin jo maaliin asti Johanssonin ajaessa ruutulipulle sijalla 12 - viisi kierrosta kilpailun voittajan Alain Prostin perässä. Hollannin osakilpailussa tulokastalli ajoi kauden parhaan tuloksensa kun Johansson tuli maaliin sijalla 7. Hollannin jälkeen ajettiin Italian osakilpailu, jossa tuloksena oli jälleen keskeytys. Tälläkertaa virranjakaja pakotti Stefan Johanssonin keskeyttämään neljän ajetun kierroksen jälkeen. Ison-Britannian Brands Hatchin radalla ajetussa Euroopan osakilpailussa Spirit -talli lähti kilpailuun sijalta 19 ja onnistui ajamaan maaliin kaksi kierrosta kärjeltä jääneenä sijalla 14. Spiritin ensimmäinen kausi F1-tasolla ei tuonut suurta menestystä, kauden paras tulos oli Johanssonin seitsemäs tila Hollannin osakilpailussa, tallin jäädessä ilman MM-pisteitä.
Yllättäen Honda päättikin siirtyä Williams-tallin moottorinvalmistajaksi kesken kautta, minkä seurauksena Spirit jätti ajamatta kauden päätöskilpailun Etelä-Afrikassa. Seuraavalle kaudelle Spirit joutui tyytymään heikkotehoisempiin Hartin turbomoottoreihin, jotka tulivatkin toimimaan tallin moottoreina vuodesta 1984 eteenpäin.
Historia > Formula 1-sarjassa 1983 - 1985 > 1985

Spirit jatkoi vielä kilpailemistaan Formula 1 -sarjassa ja vuodeksi 1985 saatiin käyttöön päivitetty versio tallin edelliskauden autosta. Moottorit saatiin edelleen Hartilta. Formula 1 -sarjassa kilpaileminen oli kuitenkin kallista toimintaa ja vähitellen Spiritin rahatilanne alkoi heikentyä, mikä johtikin tallin lopettamiseen San Marinon GP:n jälkeen kaudella 1985. Tallin kuljettajana vuoden 1985 kaikissa Spiritin kilpailuissa ajoi edelliskaudelta tuttu Mauro Baldi, joka keskeytti kaikki kolme osakilpailua kauden aikana.
Historia > Formula 3000

Talli osallistui Formula 3000-sarjaan vuonna 1988 kohtalaisella menestyksellä.
Menestys Formula 1:n MM-sarjassa

| Year | Chassis | Engine | Tyres | Drivers | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1983 | Spirit 201 Spirit 201C | Honda RA163E V6t | G |  | BRA | USW | FRA | SMR | MON | BEL | DET | CAN | GBR | GER | AUT | NED | ITA | EUR | RSA |  | 0 | - |
| 1983 | Spirit 201 Spirit 201C | Honda RA163E V6t | G |  Stefan Johansson |  |  |  |  |  |  |  |  | Kesk. | Kesk. | 12 | 7 | Kesk. | 14 |  |  | 0 | - |
| 1984 | Spirit 101 | Hart  415T L4t | P |  | BRA | RSA | BEL | SMR | FRA | MON | CAN | DET | DAL | GBR | GER | AUT | NED | ITA | EUR | POR | 0 | -' |
| 1984 | Spirit 101 | Hart  415T L4t | P |  Mauro Baldi | Kesk. | 8 | Kesk. | 8 | Kesk. | DNQ |  |  |  |  |  |  |  |  | 8 | 15 | 0 | -' |
| 1984 | Spirit 101 | Hart  415T L4t | P |  Huub Rothengatter |  |  |  |  |  |  | NC |  | Kesk. | NC | 9 | NC | Kesk. | 8 |  |  | 0 | -' |
| 1984 | Spirit 101C | Ford  Cosworth DFV V8 | P |  Huub Rothengatter |  |  |  |  |  |  |  | DNQ |  |  |  |  |  |  |  |  | 0 | -' |
| 1985 | Spirit 101D | Hart  415T L4t | P |  | BRA | POR | SMR | MON | CAN | DET | FRA | GBR | GER | AUT | NED | ITA | BEL | EUR | RSA | AUS | 0 | - |
| 1985 | Spirit 101D | Hart  415T L4t | P |  Mauro Baldi | Kesk. | Kesk. | Kesk. |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 0 | - |
Thierry Boutsenin F2-sarjassa ajama Spirit 201.
Spirit 201C -auto.
Daraan maakunta

| Daraan maakunta مُحافظة درعا‎ |
| --- | --- |
 Sijainti
Valtio:  Syyria
Pinta-ala:  3730 km²
Väkiluku (2011)  (ennen sisällissotaa):  1,027 milj.
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  SY-DR
Daraa (arab.  مُحافظة درعا‎‎) on yksi Syyrian neljästätoista maakunnasta. Se sijaitsee maan lounaisimmassa osassa. Sen nimi kirjoitetaan joskus myös Deraa. Maakunnan pinta-ala on 3 730 km². Vuonna 2011, ennen sisällissotaa, sen väkiluvuksi arvioitiin 1,027 miljoonaa. Maakunnan pääkaupunki on Daraa.
Maakunta rajautuu etelässä Jordaniaan. Lännessä naapurina on pääosin Israelin miehittämä Kuneitran, pohjoisessa Rif Dimašqin ja idässä Suwaydan maakunta.
Dar'assa sijaitseva Bosra on Unescon maailmanperintökohde.
Strömsholmin kanava

Strömsholms kanal och farled.
Med 12 Vyer öfver de närmast Segelleden belägna ställen 1867.
Semlan sulut
Sulku "Kronprinsessan Victoria" Västanforsissa
Sulku "Hertig Karl av Södermanland" Seglingsberg
Sluss "Landshövding af Ugglas" Surahammarissa
Sulku "Konung Karl XV" Strömsholmissa
Strömsholmin kanava (ruots. Strömsholms kanal) on Mälareniin laskeva kanava Ruotsissa. Se seuraa Kolbäcksånin jokea alkaen pohjoisessa Smedjebackenissa Barkenin järvestä, kulkien Fagerstan, Surahammarin ja Hallstahammarin kuntien kautta etelässä sijaitsevaan Strömsholmiin, missä se jatkaa Mälarenin Galtenissa sijaitsevaan Fredenin lahteen. Kanava on 107 kilometriä pitkä, mutta siinä on vain 12 kilometriä kaivettuja osuuksia ja loput osuudet käyttävät järviä ja jokea hyväkseen. Kanavalla on pudotusta Barkenilta Mälareniin 99 metriä ja kanavassa on 26 sulkua. Monet sulut ohittavat rinnalla sijaitsevan vesivoimalaitoksen. Kanavan laivoilla saa olla syväystä on 1,35 metriä, leveyttä 5,0 metriä, korkeutta 2,5 metriä ja pituutta 18 metriä . Kanava otettiin käyttöön vuonna 1795 ja se toimii edelleen kesäkausina kesäkuun puolivälistä elokuun puoliväliin.
Historiaa > Ruukkien kuljetustarpeet

Kanavaa alettiin suunnitella vuoriteollisuuden, ruukkien ja niiden tuotteiden ja raaka-aineiden kuljetukseen. Ruukkien tuotteita valmistettiin Smedjebackenissa, Fagerstassa, Virsbossa, Ramnäsissä, Surahammarissa ja Hallstahammarissa. Ne kuljetettiin Västeråsin satamaan ja sieltä Tukholmaan ja edelleen ulkomaille. Ajatus hyödyntää reitin järviä, Kolbäcksånin jokea ja lyhyitä kanavauomia käynnisti vuonna 1774 kartoituksen, jonka päätteeksi perustettiin vuonna 1776 kanavayhtiö Strömsholms Slusswerk. Kanava alettiin rakentamaan vuonna 1777 Johan Ulfströmin johdolla . Hänen aikaisempia töitään olivat Hjälmarenin kanavan peruskorjaus, Akademeikvarnen (vesimylly), Rådhuset, Fyrisånin rantojen kivetys Uppsalassa. Kanavan vihki käyttöön vuonna 1787 kuningas Kustaa III, mutta työt valmistuivat vasta 1795. Vihkiäisissä purjehti kuningas suluilta suluille vihkien ne eri nimisiksi ja hän pysähteli matkallaan eri ruukeissa osallistuen niissä kaikissa juhlallisuuksiin.
Historiaa > Peruskorjaustarve

Kanavan tekniikka vanheni nopeasti ja sen merkitys kuljetusreittinä väheni seuraavien vuosikymmeninä. Vuonna 1852 aloitettiin kanavan kunnostus yliluutnantti Johan Edströmin johdolla. Työtä jatkoi hänen jälkeensä Johan af Kleen. Kanavaa levennettiin ja syvennettiin, jonka takia kolme sulkua rakennettiin uudelleen. Kanava otettiin uudelleen käyttöön vuonna 1860. Kanavayhtiön omistuspohja muuttui vuonna 1846 ja sen nimeksi tuli Strömsholms Slusswerkistä Strömsholms Nya Kanalaktiebolagiin. Kun yhtiön nimi muuttui 1950 Strömsholms Kanalaktiebolagiin, oli se yksi Ruotsin vanhimmista edelleen toimivista osakeyhtiöistä.
Peruskorjauksen aikana pohdittiin mahdollisuutta pidentää kanavaa pohjoiseen päin. Sen reitti olisi suunnitelman mukaan kulkenut Ludvikaan, Väsmanin järvelle ja sieltä Daljoelle. Reitin jatkoa esitettiin useita kertoja, mutta niistä luovuttiin lopullisesti vuonna 1941.
Historiaa > Vapaa-ajanveneily

Rautateiden levittäytyminen ja maantieliikenteen kasvu veivät kanavalta toimintaedellytykset. 1940-luvulla oli kanavan käyttö vähäistä ja sen lopettamista harkittiin. Kanavan varren kunnat kiinnostuivat uudelleen sen käyttämisestä ja vuosina 1963–1970 se peruskorjattiin vapaa-ajan veneilyyn sopivaksi. Vuodesta 1986 lähtien on kanavan osakkeista 86% kuulunut yhdistykselle Stiftelsen för främjande av trafiken på Strömsholms kanal. Kanava on ollut rakennushistoriallisesti merkittävä kohde vuodesta 1990 lähtien.
Sulut

Kaikki kanavan sulut on nimetty merkkihenkilöiden mukaan ja useimmat niistä annettiin vuonna 1787 kanavan vihkiäisissä. Jos nimen perässä on tähti (*), on linkki ruotsinkieliseen Wikipediaan. Sulut on lueteltu taulukossa pohjoisesta yläjuoksulta etelään alajuoksulle :
| Kohta | Nimi | Korkeus  | Koordinaatit |
| --- | --- | --- | --- |
| Semla övre (#1-2 kaksoissulku) | Gustav III | 11 m | 60°1′1″N, 15°45′24″E |
| Semla nedre (#3) | Hertigen av Östergötland * | 11 m | 60°0′54″N, 15°45′30″E |
| Fagersta (#4) | Kronprinsen Gustav Adolf | 5 m | 60°0′11″N, 15°46′51″E |
| Uddnäs (#5) | Drottning Sofia Magdalena | 3 m | 59°59′49″N, 15°47′26″E |
| Västanforsområdet (#6) | Kronprinsessan Victoria  (ennen 24.9.1995: Västanfors sluss) | 5 m | 59°59′8″N, 15°48′29″E |
| Virsbo (#7) | Riksrådet Friherre Carl Sparre | 2 m | 59°51′57″N, 16°2′46″E |
| Seglingsberg (#8) | Hertig Karl av Södermanland | 4 m | 59°49′20″N, 16°8′45″E |
| Färmansbodet (#9) | Hertig Karl av Södermanland | 4 m | 59°48′45″N, 16°9′7″E |
| Ramnäs övre (#10) | Konung Gustav Adolf | 10 m | 59°46′23″N, 16°11′24″E |
| Ramnäs nedre (#11) | Konung Gustav I | 10 m | 59°46′20″N, 16°11′33″E |
| Magforsen (ei käytössä) | Direktör Ulfström *  | - | 59°43′23″N, 16°12′37″E |
| Surahammar (#12-13 dubbelsluss) | Landshövding af Ugglas * | 5 m | 59°42′33″N, 16°12′28″E |
| Ålsätra (#14) | Konung Karl Gustav | 3 m | 59°38′44″N, 16°11′59″E |
| Hallstahammar Trångfors (#15) | Hertiginnan av Södermanlandin | 16 m | 59°37′24″N, 16°12′18″E |
| Hallstahammar Lustigkulla övre (#16) | Prinsessan Sofia Albertina * | 16 m | 59°37′14″N, 16°12′22″E |
| Hallstahammar Lustigkulla nedre (#17) | Lovisa Charlotta, Sveriges tillkommande drottning * | 16 m | 59°37′9″N, 16°12′24″E |
| Hallstahammar Skantzen (#18-19 dubbelsluss) | Konung Gustav IV Adolf | 10 m | 59°36′31″N, 16°12′51″E |
| Hallstahammar Sörkvarn (#20-22 trippelsluss) | Svea, Göthes och Vendes | 12 m | 59°36′34″N, 16°13′13″E |
| Sörstafors (#23) | Konung Karl XI | 3 m | 59°34′56″N, 16°13′5″E |
| Mölntorp (#24-25 dubbelsluss) | Konung Karl XII | 7 m | 59°32′40″N, 16°15′14″E |
| Strömsholm (#26) | Konung Karl XV (ennen 5.7.1860: Konung Adolf Fredrik) | 4 m | 59°31′8″N, 16°15′38″E |
Kirjallisuutta

Ameen, Einar: Strömsholms kanal (Stockholm, 1967)
Bauer, Hasse: Länge leve kanalen. I: Kanaler : Svenska turistföreningens årsbok, 1995 (Stockholm, 1994)
Berggren, Bonzo: Strömsholms kanal : båtar och original (Maritimt, 99-0644278-6  ; 4) (Skärhamn, 1994)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Strömsholms kanal Wikimedia Commonsissa
Strömsholms kanal
Strömsholms Kanal i STF årsskrift 1918 Runeberg-projektissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Strömsholms kanal
Käännös suomeksi
Charles Cornwallis

| Charles Cornwallis |
| --- | --- |
 John Singleton Copleyn muotokuva Charles Cornwallisista noin vuodelta 1795.
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. joulukuuta 1738 Lontoo
Kuollut: 5. lokakuuta 1805 Ghazipur, Intia
Ammatti:  sotilas
Sotilashenkilö
Palvelusvuodet:  1756–1805
Taistelut ja sodat:  Yhdysvaltain vapaussota
Sotilasarvo:  kenraali
Ylennykset:  kenraalimajuri (1775) kenraaliluutnantti (1778)
 Nimikirjoitus
Charles Cornwallis, ensimmäinen markiisi Cornwallis (31. joulukuuta 1738 – 5. lokakuuta 1805) oli englantilainen upseeri. Hän toimi kenraalina Englannin armeijassa ja loi uran menestyksekkäänä strategina. Hän taisteli muun muassa Yhdysvaltain vapaussodassa englantilaisten joukkojen komentajana taistellen itsenäisyyttä havittelevia siirtokuntia vastaan. Lopulta hän antautui 1781 Yorktownissa jäätyään saarroksiin. Hän toimi myöhemmin kenraalikuvernöörinä Intiassa (1786–1793 ja 1805) ja varakuninkaana Irlannissa (1798–1801). 1760-luvulla hän toimi lisäksi alahuoneen jäsenenä Eyestä Suffolkista.
Cornwallis kuoli Intiassa 66-vuotiaana edelleen sotilastehtävissä. Hänen poikansa Charles (1774–1823) seurasi häntä Cornwallin markiisina.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Charles Cornwallis Wikimedia Commonsissa