stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hakaristi Suomessa
Nykyisin

Mustaa hakaristiä käytetään nykyisin Ilmasotakoulun tunnuksessa ja lipussa sekä Karjalan, Lapin ja Satakunnan lennostojen lipuissa. Hakaristi on myös ilmavoimien joukko-osastoristeissä, joukko-osastotunnuksissa sekä ympyrähakaristinä Utin jääkärirykmentin joukko-osastolipussa ja -ristissä.
Hakaristitunnuksesta luopuminen on ollut ajoittain esillä julkisuudessa. Hakaristin käytön arvostelijat ovat puhuneet ”erillishakarististä” erillissotateesiin viitaten. Vuonna 2021 saksalaiset sotilaat eivät voineet osallistua lippujuhlaan, koska esillä oli hakaristi. Ilmavoimien hakarististä luopumista on perusteltu Suomen läntisen liittoutumisen ja Nato-yhdentymisen kannalta, informaatiosodankäyntiin varautumisen vuoksi sekä historiallisten tosiasioiden hyväksymisenä. Lisäksi suomalaisten asevelvollisuusikäisten nuorten voi nykyään olla vaikea tuntea tunnusta omakseen.
Aiheesta muualla

Lammi, Risto: Nykyinen lainsäädäntö mahdollistaa monin tavoin puuttumisen ääriliikkeiden toimintaan. Sisäministeriön blogi 14.12.2018.
Pimiä, Kirsi: Natsien hakaristilipun näyttäminen julkisesti on kiellettyä. Yhdenvertaisuusvaltuutettu 28.2.2019.
Vanha hakaristikoriste Maarian kirkosta.
Vuodelta 1903 oleva suomalainen 8-kielinen kannel, jossa on hakaristikoriste. Kannel sijaitsee Suomen kantelemuseossa Palokan Pelimannitalossa Jyväskylässä.
Vuonna 1932 käyttöön otetun Tampereen Viinikan kirkon oven pielissä on lukuisia hakaristejä.
Tasavallan presidentti käyttää kielekkeistä valtiolippua, jonka tangonpuoleisessa yläkentässä on sini-keltainen vapaudenristi.
Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan suurristin ketjuineen.
Seeven suunnittelema lentosotakoulun lippu.
Isohierakka

| Isohierakka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Tatarkasvit Polygonaceae
Suku::  Hierakat Rumex
Laji::  hydrolapathum
Kaksiosainen nimi
 Rumex hydrolapathum  Huds. 
Katso myös
   Isohierakka Wikispeciesissä   Isohierakka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Isohierakka (Rumex hydrolapathum) on monivuotinen hyvin kookkaaksi kasvava hierakoiden sukuun kuuluva tatarkasvi.
Ulkonäkö

Isohierakka kasvaa 1–2,5 metriä korkeaksi. Sen tyvilehdet ovat pitkiä ja suikeita, pituudeltaan 30–100 senttimetriä. Laji voi risteytyä tylppöhierakan (Rumex obtusifolius) kanssa. Isohierakka muistuttaa Suomessa laajalti esiintyvää vesihierakkaa (Rumex aquaticus).
Levinneisyys

Isohierakkaa esiintyy lähes koko Euroopassa, pois lukien Islanti ja Portugali. Euroopan lisäksi se esiintyy Turkissa ja Kaukasiassa.
Levinneisyys > Isohierakka Suomessa

Isohierakka kasvaa Suomessa harvinaisena maan eteläisimmässä osassa, runsaimpana Satakunnassa.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Isohierakka (Rumex hydrolapathum)
LuontoPortti: Isohierakka (Rumex hydrolapathum)
Itä-Ghatit

Itä-Ghatit on katkonainen vuoristo, joka seurailee Bengalinlahden rannikkoa Intiassa. Se ulottuu pohjoisesta Länsi-Bengalista aina Tamil Naduun etelässä, missä se tulee lähelle Länsi-Ghatien eteläkärkeä. Vuoristojen väliin jää kolmiomainen Deccanin ylänkö.
Neljä suurta jokea katkaisevat Itä-Ghatit: Godavari, Mahanadi, Krishna, ja Kaveri.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Itä-Ghatit Wikimedia Commonsissa
Iso Lammassaari (Padasjoki)

Iso Lammassaari
| --- | --- |
Sijainti:  Padasjoki Päijät-Häme Suomi
Saariryhmä:  Padasjoenselän saariryhmä
Vesialue:  Päijänne
Korkein kohta:  120 m 
Pinta-ala:  79,9 ha  
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Iso Lammassaari  on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Padasjokissä. Se kuuluu Päijänteen kansallispuistoon.
Maantietoa

Saari on 1,4 kilometriä pitkä, 1,3 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 79,9 hehtaaria . Se sijaitsee Virmailan ja Kelventeen lounaispuolella Padasjoenselällä sen keskellä sijaitsevassa saariryhmässä. Sen pohjoispuolella alkaa Virmailan saaren ohittava Salonsalmi ja sen eteläpuolella on saaristoa, joista lähimpänä sijaitsevat Halkosaari, Korkeasaari ja Hakohuittu. Aivan Lammassaaren lounaisrannassa on vielä seitsemän luotoa. Saariryhmän toiseksi suurin saari on Haukkasalo, joka sijaitsee mainittujen saarten eteläpuolella. Virmailaan on matkaa 600 metriä, mantereelle lännessä kilometrin ja Kelvenneelle on viiden kilometrin järvenselkä. Saari on melko matala, mutta sen keskellä kohoaa korkea mäki. Sen huippu kohoaa 42 metrin korkeuteen Päijänteestä (120 metriä mpy.). Saari on metsän peitossa ja se on autio. Sen lounaispäässä Halkosaaren länsipäässä sijaitsee retkeilijöiden rantautumispaikka ja nuotiopaikka. Saaren molemmilta puolilta ohittaa veneväylät, jotka yhtyvät Salonsalmessa.
Luontoarvoja

Koko saari muodostaa yhtenäisen luonnonsuojelualueen, joka kuuluu Päijänteen kansallispuistoon yhdessä joidenkin naapurisaarten kanssa. Kansallispuiston alueet muodostavat yhden Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003).
Heikki Kyösola

Heikki Juhani Kyösola (26. tammikuuta 1945 Turku – 4. tammikuuta 2012 Tampere) oli suomalainen yleisurheilija, joka menestyi parhaiten kymmenottelussa ja kolmiloikassa. Hän edusti urheilu-urallaan Rantasalmen Urheilijoita, Lahden Ahkeraa ja helsinkiläistä Viipurin Urheilijoita.
Kyösola edusti Suomea kymmenottelussa Rooman EM-kilpailuissa 1974, joissa hän sijoittui 14:nneksi pistein 7315. Hän voitti kymmenottelun Suomen mestaruuden vuosina 1973 ja 1974 ja saavutti kolmiloikassa SM-hopeaa 1971. Lisäksi hän voitti 4×400 metrin viestinjuoksun SM-pronssia vuonna 1973. Maaotteluissa Kyösola edusti Suomea kolmiloikassa neljästi ja kymmenottelussa kerran.
Kolmiloikassa Kyösolan ennätys oli Oulussa 25. heinäkuuta 1971 hypätty 15,92 metriä. Kymmenottelussa Kyösolan ennätys 7689 (7831) pistettä syntyi Kuusankoskella 1. heinäkuuta 1973. Tulos rikkoi Kyösolan Hannu-veljen lähes kaksi vuotta vanhan Suomen ennätyksen. Uusi ennätys kesti myös lähes kaksi vuotta.
Kyösola työskenteli liikunnan ja terveystiedon lehtorina. Hänen kaksoisveljensä Hannu Kyösola  oli myös kymmenottelun arvokisaedustaja, SE-mies ja Suomen mestari. Kyösola kuoli 66-vuotiaana Tampereen yliopistollisessa sairaalassa 4. tammikuuta 2012.
In the Halls of Awaiting

| In the Halls of Awaiting Insomnium |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : elokuu 2001 Mediaworks Studios, Joensuu
 Julkaistu: 30. huhtikuuta 2002
 Formaatti: CD, 2LP (2011)
 Tyylilaji: melodinen death metal
 Kesto: 55.36
 Levy-yhtiö: Candlelight
Insomniumin muut julkaisut
|   | In the Halls of Awaiting 2002 | Since the Day It All Came Down 2004 |
In the Halls of Awaiting on Insomniumin esikoisalbumi, joka julkaistiin 30. huhtikuuta 2002.
Kappaleet

Ill-Starred Son – 4.46
Song of the Storm – 4.22
Medeia – 4.21
Dying Chant – 4.13
The Elder – 4.46
Black Waters – 5.00
Shades of Deep Green – 7.33
The Bitter End – 5.08
Journey Unknown – 4.32
In the Halls of Awaiting – 10.55
Kokoonpano

| --- | --- |
 Yhtye Niilo Sevänen – laulu, basso  Ville Friman – kitara  Ville Vänni – kitara  Markus Hirvonen – rummut + Varpu Vahtera – kosketinsoitin :  Tuotanto Anssi Kippo – miksaaja  Mika Jussila – masteroija  Jone Väänänen – äänittäjä  Heikki Kokkonen – valokuvat  Sakari Lindell – valokuvat  Ville Kaisla – grafiikka
Arvostelut

Metal Reviews: 76/100
Soundi:
Sputnikmusic:
Aiheesta muualla

Albumi In the Halls of Awaiting Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
In the Halls of Awaiting discogs.com -sivustolla
Insomnium
| --- | --- |
Studioalbumit:   In the Halls of Awaiting  Since the Day It All Came Down  Above the Weeping World  Across the Dark  One for Sorrow  Shadows of the Dying Sun  Winter’s Gate  Heart Like a Grave  Anno 1696 
EP:t:   Where the Last Wave Broke  Ephemeral  Argent Moon  Songs Of The Dusk 
Kokoelmat:  The Candlelight Years
Heikki Kytölä

| Heikki Kytölä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. lokakuuta 1981 
Ammatti:  rumpali
Muusikko
Taiteilijanimi:  Kelju
Tyylilajit:  poprock suomirock
Soittimet:  rummut, viulu
Yhtyeet:  PMMP Sara Nunes My First Band
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Heikki ”Kelju” Kytölä on suomalainen rumpali, joka soittaa yhtyeessä nimeltä PMMP, My First Band ja Sara Nunes. Hänen nuoruuden harrastuksiinsa kuului rumpujen soiton ohella myös viulun soitto ja koripallo.
↑  Freebase Data Dumps, Google . Tieto on haettu Wikidatasta.
Hijra

Hijra tai hidžra voi viitata seuraaviin:
hidžra, profeetta Muhammadin ja hänen kannattajiensa siirtyminen Mekasta Medinaan vuonna 622
hijrat, eteläaasialainen, erityisesti intialainen alakasti
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hijra”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Hapsivita

| Hapsivita |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Yksisirkkaiset
Lahko::  Alismatales
Heimo::  Vitakasvit Potamogetonaceae
Suku::  Kaitavidat Stuckenia
Laji::  pectinata
Kaksiosainen nimi
 Stuckenia pectinata  (L.) Börner 
Synonyymit
 Potamogeton pectinatus L. 
Katso myös
   Hapsivita Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hapsivita (Stuckenia pectinata, syn. Potamogeton pectinatus) on kaitavitoihin (Stuckenia) ja aiemmin lapavitoihin eli vitoihin (Potamogeton) kuuluva monivuotinen vesikasvi. Se on uposkasvi, jonka varsi kasvaa 50–150 senttimetriä pitkäksi.
Lajia esiintyy koko Euroopassa paitsi Islannissa. Suomessa hapsivita esiintyy yleisenä koko rannikon pituudella. Se kasvaa hyvin harvinaisena myös sisämaan vesistöissä, muun muassa Köyliössä ja Joroisissa. Hapsivita kasvaa melko matalasta melko syvään veteen, hiekka-, lieju- ja kivikkopohjalla. Sen sisävesikasvustot Suomessa ovat emäksisissä tai neutraaleissa järvissä.
Hopeaniska-apotti

| Hopeaniska-apotti |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Mesikot Meliphagidae
Suku::  Apotit Philemon
Laji::  argenticeps
Kaksiosainen nimi
 Philemon argenticeps  (Gould, 1840) 
Katso myös
   Hopeaniska-apotti Wikispeciesissä   Hopeaniska-apotti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hopeaniska-apotti (Philemon argenticeps) eli aiemmalta nimeltään hopeaniskamesikko on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Hopeaniska-apottia tavataan Australiassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Hopeanokka

| Hopeanokka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Loistopeipot Estrildidae
Suku::  Hopeanokat Euodice
Laji::  cantans
Kaksiosainen nimi
 Euodice cantans  (Gmelin, 1789) 
Synonyymit
 Lonchura cantans 
Katso myös
   Hopeanokka Wikispeciesissä   Hopeanokka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hopeanokka (Euodice cantans) on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Hopeanokkaa tavataan luonnonvaraisena Länsi-, Keski- ja Itä-Afrikassa sekä Arabian niemimaalla. Sitä on paikallisesti yleiseksi. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Hopeanharmaa

| Hopeanharmaa> Silver Chief |
| --- | --- |
 Kirjan kansikuva.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Jack O'Brien
Kieli:  englanti
Genre:  seikkailu
Julkaistu:  1933
Suomennos
Suomentaja:  Meri Utrio
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  1957
Sarja: Hopeanharmaa
Seuraava:  Hopeanharmaa on syytön
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Hopeanharmaa (engl. Silver Chief) on kirjailija Jack O'Brienin luoma kuvitteellinen koirahahmo. Sen emo, husky Dee, oli pohjoiskanadalaisesta intiaanikylästä karannut vetokoira ja isä puolestaan erämaiden villi susi.
Vaikka ihminen ampuu sen emon, Hopeanharmaa ystävystyy lopulta Kanadan ratsupoliisin, kersantti Jim Thornen kanssa, jonka kanssa he joutuvat moniin seikkailuihin.
Ensimmäinen Hopeanharmaa-kirja julkaistiin 1933. Suomeksi käännettynä Hopeanharmaa julkaistiin Tammen kustantamana vuonna 1957.
James Oliver Curwoodin Kazan ja Jack Londonin Valkohammas ovat myös suosittuja koirasankareita.
Hopeanharmaa-kirjat

Hopeanharmaa (Silver Chief, Dog of the North), suom. Meri Utrio 1957
Hopeanharmaa on syytön (Silver Chief to the Rescue), suom. Meri Utrio 1957
Hopeanharmaa palaa (The Return of Silver Chief), suom. Meri Utrio 1958
Silver Chief's Revenge
Royal Red
Silver Chief's Big Game Trail (kirjoittanut Albert G. Miller)
Iso Kylkislampi

| Iso Kylkislampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Toivakka
Koordinaatit:  62°04′26″N, 25°59′53″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Leppäveden alue (14.31)
Laskuoja:  Kylkisoja Vennalammen ojaan 
Järvinumero:  14.311.1.026
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  123,7 m  
Pituus:  1,2 km  
Leveys:  290 m  
Rantaviiva:  2,923 km  
Pinta-ala:  12,95 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Kylkislampi 
Iso Kylkislampi  on Keski-Suomessa Toivakassa Viisarimäen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 13,0 hehtaaria, se on 1,2 kilometriä pitkä ja 300 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,9 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Leppäveden alueella (14.31), jonka Leppäveden lähialueeseen (14.311) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 123,7 metriä mpy.
Jack Ryan: Shadow Recruit

| Jack Ryan: Shadow Recruit |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Kenneth Branagh
Käsikirjoittaja:   Adam Cozad  David Koepp  Anthony Peckham  Steven Zaillian 
Tuottaja:   Lorenzo di Bonaventura  Mace Neufeld 
Säveltäjä:  Patrick Doyle
Kuvaaja:  Haris Zambarloukos
Leikkaaja:  Martin Walsh
Pääosat:   Chris Pine  Kevin Costner  Kenneth Branagh  Keira Knightley 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Skydance Productions  di Bonaventura Pictures  Mace Neufeld Productions 
Levittäjä:  Paramount Pictures
Ensi-ilta:  17. tammikuuta 2014
Kesto:  105 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  60 000 000 dollaria
Tuotto:  135 503 748 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jack Ryan: Shadow Recruit on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Kenneth Branaghin ohjaama toimintatrillerielokuva. Elokuva perustuu kirjailija Tom Clancyn luomaan Jack Ryanin hahmoon. Alkuperäiskäsikirjoituksen on kirjoittanut David Koepp. Tarinassa nuori Jack Ryan selvittää terroristien juonta rahoitusmaailmassa.
Nimiroolissa näyttelee Chris Pine, sivurooleissa muun muassa Keira Knightley ja Kevin Costner. Elokuvaa kuvattiin New Yorkissa, Moskovassa ja Lontoossa. Sen tuottivat Lorenzo di Bonaventura Di Bonaventura Picturesille sekä Mace Neufeld  ja David Barron. Vastaavina tuottajina toimivat David Ellison, Dana Goldberg ja Paul Schwake Skydance Productionsilta sekä Tommy Harper.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Chris Pine  | … |  Jack Ryan   |
|  Kevin Costner  | … |  Thomas Harper   |
|  Kenneth Branagh  | … |  Viktor Cherevin   |
|  Keira Knightley  | … |  Cathy Muller   |
|  Colm Feore  | … |  Rob Behringer   |
|  Peter Andersson  | … |  Dimitri Lemkov   |
|  Nonso Anozie  | … |  Embee Deng   |
|  Gemma Chan  | … |  Amy Chang   |
|  Lenn Kudrjawizki  | … |  Constantin   |
|  Alec Utgoff  | … |  Aleksandr Borovsky   |
|  Elena Velikanova  | … |  Katya   |
|  Seth Ayott  | … |  Teddy Hefferman   |
|  Karen David  | … |  johtava FBI-agentti   |
|  David Paymer  | … |  Dixon Lewis   |
|  Mihail Baryšnikov  | … |  sisäministeri Sergey Sorokin (kreditoimaton)   |
Arvioita

Turun Sanomien Päivi Valotietä huvitti harmittoman ja särmättömän elokuvan asetelmallisuus, ja juuri tahaton komiikka pelastaakin hänestä itsensä vakavasti ottavan action-jännärin jähmeyttä. Ilta-Sanomien Tarmo Poussu muistuttaa, että elokuva lainaa Clancylta vain päähenkilön nimen ja ammatin, kun taas itse tarina on elokuvaa varten räätälöity ja tapahtuu nykyajassa. Poussun mielestä Shakespeare-asiantuntija Branagh’n sivurooli pääpahiksena on yhtä ohut, kliseinen ja ammattimaisen sujuva kuin hänen ohjauksensakin.
Inowrocław

| Inowrocław |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Inowrocław
 Koordinaatit: 52°47′35″N, 18°15′40″E 
Valtio:  Puola
Voivodikunta:  Kujavia-Pommeri
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Ryszard Brejza
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  30,4 km²
Väkiluku (2019):  72 561
 – Väestötiheys:  2 386,9 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  88-100
 
 www.inowroclaw.pl 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Inowrocław [inɔˈvrɔt​͡swaf] (saks. Inowrazlaw, ent. Hohensalza) on kaupunki Kujavia-Pommerin voivodikunnassa Puolassa. Vuoden 2019 arvion mukaan siellä asui 72 561 asukasta. Kaupunki on kuulunut Kujavia-Pommerin voivodikuntaan vuodesta 1999 ja se on voivodikunnan viidenneksi suurin kaupunki. Vuosina 1975–1998 se kuului Bydgoszczin voivodikuntaan. Inowrocław on teollisuuskaupunki ja se sijaitsee noin 40 kilometriä kaakkoon Bydgoszczin kaupungista.
Inowrocławin ystävyyskaupunki on Bad Oeynhausen Saksassa.
Historia

1185: ensimmäinen maininta
1100-luku: Saksalaisen ritarikunnan taisteluja
1200-luku: kaupunkioikeudet
1400-luku: suolaesiintymät löydetään
1875: ensimmäiset kylpylät
Preussi sai Inowrocławin vuonna 1772 ensimmäisessä Puolan jaossa ja se lisättiin Netzen alueeseen. Wienin kongressin (1815) seurauksena alueesta tuli osa Preussille kuuluvaa Posenin provinssia. Kaupunki ja alue nimettiin uudelleen Hohensalzaksi 5. joulukuuta 1904. Alue palautettiin Puolalle Versaillesin sopimuksen seurauksena ja myös aikaisempi nimi palautettiin.
Toisessa maailmansodassa Saksan armeija valtasi 11. syyskuuta 1939 Inowrocławin ja se uudelleennimettiin Hohensalzaksi. Kaupunki liitettiin 26. marraskuuta 1939 Saksaan. Saksan joukot poistuivat puna-armeijan lyöminä tammikuussa 1945 ja kaupunki palautettiin Puolalle.
Kuuluisia asukkaita

Hans Jeschonnek, Saksan ilmavoimien kenraali toisessa maailmansodassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Inowrocław Wikimedia Commonsissa
Ino-online.pl (puolaksi)
Hopeamaltsa

| Hopeamaltsa |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Revonhäntäkasvit Amaranthaceae
Alaheimo::  Chenopodioideae
Suku::  Maltsat Atriplex
Laji::  laciniata
Kaksiosainen nimi
 Atriplex laciniata  L. 
Synonyymit
 Atriplex rosea 
Katso myös
   Hopeamaltsa Wikispeciesissä   Hopeamaltsa Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hopeamaltsa (Atriplex laciniata, syn. Atriplex rosea) on revonhäntäkasvien (Amaranthaceae) heimoon, maltsojen (Atriplex) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on yksivuotinen ruohovartinen kasvi, jolla on hopeisenjauhoiset lehdet. Hopeamaltsan voi mahdollisesti sekoittaa nuoreen ja pienikokoiseen isomaltsaan (Atriplex prostrata), jonka lehdet voivat myös olla hopeisenjauhoiset, mutta lajit ovat erotettavissa lehtien tyven sekä hedelmystöjen ulkonäön perusteella.
Hopeamaltsan varsi on yleensä punertava ja kasvutavaltaan maanmyötäinen. Sen lehdet ovat kiilatyvisiä ja hopeisenvärisiä. Lehtien muoto vaihtelee vinoneliömäisestä puikeaan, ja lehtilaita voi olla harvahampainen tai syvähampainen. Kukkien verholehdet ovat noin senttimetrinmittaisia ja keskiosiin asti yhteen kasvaneita. Verholehtien selkäpuolen suonitus on verkkomainen. Hopeamaltsan kukat ovat pieniä ja hopeamaltsa kukkii heinäkuusta syyskuulle.
Hopeamaltsa kasvaa hiekkaisilla, merilevän lannoittamilla merenrannoilla. Ruotsissa lajia tavataan harvinaisena ja satunnaisesti maan rannikkoalueilta. Suomessa hopeamaltsaa on tavattu muutamalta paikalta 1950-luvulla.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Hopeamaltsa (Atriplex rosea)
JSTOR Global Plants: Atriplex laciniata (englanniksi)
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Atriplex laciniata (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Atriplex laciniata (englanniksi)
Flora of North America: Atriplex laciniata (englanniksi)
Jahmaine Christie

| Jahmaine Christie> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. huhtikuuta 1981 (ikä 43)
Kansalaisuus:   Englanti
Kyokushin-ottelija
Aktiivisena:  2013–
Pituus:  187 cm
Paino:  98 kg
Painoluokka:  Superraskassarja raskassarja (2016)
Kätisyys:  vasen
Seura(t):  Tokei
Vyöarvo:  1. kyu
| Mitalit> Maa:   Iso-Britannia.Miesten kyokushin.Englannin Open  | Mitalit> Maa:   Iso-Britannia.Miesten kyokushin.Englannin Open  | Mitalit> Maa:   Iso-Britannia.Miesten kyokushin.Englannin Open  | Maa:   Iso-Britannia> Miesten kyokushin. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Bishop's Stortford 2013 | -90 kg |  |
|  Hopeaa | Bishop's Stortford 2014 | -90 kg |  |
| USA mestaruuskilpailut  | USA mestaruuskilpailut  | USA mestaruuskilpailut  |  |
|  Hopeaa | Los Angeles 2016 | -90 kg |  |
| Espanjan Open  | Espanjan Open  | Espanjan Open  |  |
|  Kultaa | Badalona 2016 | +80 kg |  |
|  Hopeaa | Badalona 2018 | +80 kg |  |
|  Pronssia | Badalona 2017 | +80 kg |  |
|  Pronssia | Badalona 2019 | +90 kg |  |
| Fuerteventura Open  | Fuerteventura Open  | Fuerteventura Open  |  |
|  Hopeaa | Fuerteventura 2016 | avoin |  |
| Challenge Cup  | Challenge Cup  | Challenge Cup  |  |
|  Kultaa | Caltanissetta 2015 | -80 kg |  |
Jahmaine Christie (s. 25. huhtikuuta 1981) on englantilainen karateka. Hän on saavuttanut parhaimmillaan Kyokushinissa Espanjan mestaruuden ja EM-tasolla sijan 7.
Kilpaura

Maaliskuussa 2013 Christie saavutti Englannin Openin mestaruuden raskaassasarjassa.
Maaliskuussa 2014 Christie saavutti hopeaa Englannin Openissa hävittyään loppuottelun seurakaverilleen Andrew Ramseylle. Marraskuussa Christie oli mukana Puolan Euroopan Openissa, jossa hän putosi jatkosta ensimmäisellä kierroksella hävittyään Kiril Boeville tuomariäänin.
Helmikuussa 2015 Christie voitti Sisiliassa järjestetyn Italian haaste cupin keskisarjan mestaruuden.
Kilpaura > Yhdysvaltain mestaruuskisojen hopeaa ja Espanjan mestaruus (2016)

Tammikuussa 2016 saavutti hopeaa Yhdysvaltain mestaruuskilpailussa. Hän hävisi loppuottelussa David Navojanille. Huhtikuussa Christie saavutti Espanjan mestaruuden voitettuaan raskaansarjan loppuottelussa Sebas Rodriguezin. Toukokuussa Christie oli mukana Bulgarian EM-kilpailuissa, jossa hän sijoittui sijalle 15 hävittyään avausottelunsa Ruslan Akhmedoville tuomariäänin. Heinäkuussa Christie kilpaili Fuerteventura Openissa, jossa hän eteni aina loppuotteluun saakka. Christie voitti sitä ennen välierässä Rodrigo Perezin. Loppuottelussa hän hävisi mestaruuden Samuel Quesadalle.
Maaliskuussa 2017 Christie saavutti Espanjan Openissa pronssia. Toukokuussa hän oli mukana Ranskan EM-kilpailuissa. Hän hävisi avauskierroksella lopulta mestaruuden voittaneelle Konstantin Kovalenkolle.
Maaliskuussa 2018 Christie saavutti Espanjan Openissa hopeaa hävittyään loppuottelun Aleksander Bedoshvilille. Toukokuussa hän kilpaili Bulgarian EM-kilpailuissa, jossa Christie putosi alkukierroksella jatkosta, hävittyään turnauksessa lopulta hopealle yltäneelle Goderzi Kapanadzelle.