stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hugo Vasquez
Aiheesta muualla

http://www.imdb.com/name/nm1317872/
Biografia (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
Hopeakuhankeittäjä

| Hopeakuhankeittäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kuhankeittäjät Oriolidae
Suku::  Kuhankeittäjät Oriolus
Laji::  mellianus
Kaksiosainen nimi
 Oriolus mellianus  Stresemann, 1922 
Katso myös
   Hopeakuhankeittäjä Wikispeciesissä   Hopeakuhankeittäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hopeakuhankeittäjä (Oriolus mellianus) on kuhankeittäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Hopeakuhankeittäjää tavataan pesivänä Kiinan kaakkoisosissa ja talvehtivana Thaimaassa ja Kambodžassa. Lajin kannaksi arvioidaan 3 500–15 000 yksilöä. Se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi, koska sen pieni populaatio on pienenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen takia.
Elinympäristö

Hopeakuhankeittäjä pesii ikivihreissä metsissä 600–1 700 metrin korkeudella merenpinnasta. Talvehtimisalueilla Thaimaassa sitä esiintyy ikivihreissä metsissä 600–1 300 metrin korkeudella merenpinnasta.
Héctor Eduardo Vargas Bastidas

Vargas Bastidasin vaakuna
Héctor Eduardo Vargas Bastidas (29. joulukuuta 1951 Valdivia – 7. maaliskuuta 2022) oli chileläinen roomalaiskatolinen piispa. Hän liittyi salesiaaneihin vuonna 1978 ja sai pappisvihkimyksensä saman vuoden heinäkuun 15. päivänä. Hänet nimitettiin Arican hiippakunnan johtoon 25. marraskuuta 2003, ja piispaksi vihkiminen seurasi 4. tammikuuta 2004. Pääkonsekraattorina toimi Francisco Javier Errázuriz Ossa, jota avustivat Patricio Infante Alfonso ja Ricardo Ezzati Andrello.
Vargas Bastidas sai 14. toukokuuta 2013 nimityksen Temucon piispaksi.
Hippiäisuunilintu

| Hippiäisuunilintu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Uunilinnut Phylloscopidae
Suku::  Hippiäisuunilinnut Abrornis
Laji::  proregulus
Kaksiosainen nimi
 Abrornis proregulus  (Pallas, 1811) 
Synonyymit
 Phylloscopus proregulus 

Alalajit
 A. p. forresti  A. p. proregulus 
Katso myös
   Hippiäisuunilintu Wikispeciesissä   Hippiäisuunilintu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hippiäisuunilintu (Abrornis proregulus ) on Aasiassa pesivä pikkulintu.
Koko ja ulkonäkö

Hippiäisuunilintu muistuttaa muodoltaan ja yleisväriltään vaaleaa uunilintua. Pään kuviot ovat erittäin voimakkaat – päälaki on musta, silmäkulmajuova leveä ja vaalea ja päälaella kulkee vaalea juova. Siivellä on kaksi selkeätä siipijuovaa ja yläperä on vaalea. Kutsuääni kirkas ”dui”. Laulu on kirkas ja voimakas, sitä on verrattu kanarialintuun.
Levinneisyys

Hippiäisuunilintu pesii Siperian eteläosissa, Mongoliassa, Tiibetissä ja Kiinassa. Syksyllä tuhansia yksilöitä harhautuu Eurooppaan. Suomessa säännöllinen harhailija loka–marraskuussa, määrät vaihtelevat vain paristakymmenestä joihinkin kymmeniin per syksy. Taigauunilintua vähälukuisempi ja myöhäisempi vieras.
Elinympäristö

Hippiäisuunilintu pesii havumetsissä vuoristoalueilla, ja rakentaa pesänsä puuhun. Suomessa tavatut linnut useimmiten rannikolla, saarissa, kaupunkien puistoissa tms. Usein tiais- ja hippiäisparvien mukana.
Ravinto

Hippiäisuunilintu on hyönteissyöjä.
Aiheesta muualla

Hippiäisuunilintu Lintukuva-verkkopalvelussa
LuontoPortti: Hippiäisuunilintu (Phylloscopus proregulus)
ITIS: Phylloscopus proregulus (englanniksi)
Héctor Eduardo Vera Colona

Héctor Eduardo Vera Colona (s. 26. helmikuuta 1962 Chiclayo) on perulainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Chiclayon hiippakuntaan 8. joulukuuta 1987 ja nimitettiin Ican hiippakunnan johtoon 31. lokakuuta 2007. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Juan Luis Cipriani Thorne, jota avustivat Rino Passigato ja Guido Breña López.
Housulampi (Mäntyharju, Linjamäki)

| Housulampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°22′37″N, 27°00′18″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pyhäveden valuma-alue (14.97)
Laskuoja:  oja Kolmihaaraan 
Järvinumero:  14.972.1.037
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  99 m  
Pituus:  380 m  
Leveys:  270 m  
Rantaviiva:  1,335 km  
Pinta-ala:  2,649 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHousulampi 
Housulampi  on Etelä-Savossa Mäntyharjulla  Tainan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 380 metriä pitkä, 270 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,6 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Pyhäveden valuma-alueella (14.97), jonka Kallaveden alueeseen (14.972) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 99 metriä mpy.
Hr. Ms. Wolf (F817)

| Hr>  Ms. Wolf |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Avondale Marine, New Orleans
Kölinlasku:  15. marraskuuta 1952
Laskettu vesille:  2. tammikuuta 1954
Palveluskäyttöön:  26. maaliskuuta 1954
Poistui palveluskäytöstä:  myyty 1985
Tekniset tiedot
Uppouma:  808 t (standardi) 975 t (kuormattu)
Pituus:  56,2 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,0 m
Syväys:  2,9 m
Koneteho:  1 600 bhp
Nopeus:  15 solmua
Miehistöä:  96
Aseistus
Aseistus:  1 x 3" tykki 4 x Bofors 40 mm 8 x 20 mm ilmatorjuntatykkiä 1 x Hedgehog- sukellusveneentorjuntaheitin 2 x syvyyspomminheitintä
Hr. Ms. Wolf (runkonumero F817) oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Roofdier-luokan fregatti.
Valmistus

Alus tilattiin New Orleansista Avondale Marine Inc:ltä, missä köli laskettiin 15. marraskuuta 1952. Se laskettiin vesille 2. tammikuuta 1954 ja valmistui 26. maaliskuuta 1954.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta ja myytiin 1985.
Hinckley (Minnesota)

| Hinckley |
| --- | --- |
 Hinckleyn pääkatu
 Hinckleyn sijainti Minnesotassa
 Koordinaatit: 46°0′52″N, 92°56′19″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Minnesota
Piirikunta:  Pine
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  7.5 km²
 – Maa:  7.4 km²
 – Josta vettä:  0.1 km² (1.73 %)
Korkeus:  315 m
Väkiluku (2000):  1 291
 – Väestötiheys:  454.3 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-6
 – Kesäaika:  UTC-5
ZIP Code:  55037
Suuntanumero(t):  320
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hinckley on kaupunki Minnesotan osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Siellä on 1 291 asukasta (2000) ja se on pinta-alaltaan 7,5 neliökilometriä.
Hinckleyn alueella perustettiin ensimmäinen saha vuonna 1869, kun huomattiin alueen strobusmännyt. Samana vuonna kaupunkiin saatiin myös rautatie. Metsäteollisuuden ja rautatien avuilla kaupunki oli varakas ja kasvava 1 500 asukkaan koti. 1. syyskuuta 1894 Hinckley tuhoutui kuitenkin tulipalossa. Vuoden 1894 kesä oli kuuma ja kuiva ja syyskuussa pari tulipesäkettä yhtyivät muodostaen suuren tulimyrskyn, joka raivosi neljä tuntia ja tuhosi kaiken tielleen osuvan. Kuusi kaupunkia paloi maan tasalle Hinckleyn ollessa yksi niistä. Palossa kuoli yli 400 ihmistä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hinckley (Minnesota) Wikimedia Commonsissa
Hinckley Convention & Visitors Bureau (englanniksi)
Héctor Cubillos Peña

Héctor Cubillos Peña (s. 17. marraskuuta 1949 Bogotá) on kolumbialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Bogotán arkkihiippakuntaan 29. marraskuuta 1974 Aníbal Muñoz Duque. Hänet nimitettiin Bucaramangan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Fesseën titulaaripiispaksi 15. helmikuuta 2002. Piispaksi vihkiminen seurasi 23. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Víctor Manuel López Forero, jota avustivat Beniamino Stella ja Pedro Rubiano Sàenz.
Cubillos Peña sai 30. kesäkuuta 2004 nimityksen Zipaquirán piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 14. elokuuta.
Héctor Enrique Santos Hernández

Héctor Enrique Santos Hernández (17. syyskuuta 1917 Ocotepeque – 10. toukokuuta 2005) oli hondurasilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 1. marraskuuta 1947 ja nimitettiin Santa Rosa de Copánin hiippakunnan johtoon 12. syyskuuta 1958. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi José de la Cruz Turcios y Barahona, jota avustivat Evelio Domínguez Recinos ja Pedro Arnoldo Aparicio y Quintanilla.
18. toukokuuta 1962 Santos Hernández sai nimityksen Tegucigalpan arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 8. tammikuuta 1993. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Hr. Ms. Willem van Ewijck (1940)

| Hr>  Ms. Willem van Ewijck |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  P. Smit, Rotterdam
Kölinlasku:  1940
Laskettu vesille:  16. huhtikuuta 1940
Palveluskäyttöön:  30. elokuuta 1940
Poistui palveluskäytöstä:  poistettu alusluettelosta 1961
Loppuvaihe:  romutettu 1962
Tekniset tiedot
Uppouma:  525 t
Pituus:  56,69 m
Leveys:  7,77 m
Syväys:  2,11 m
Koneteho:  1 600 ihp
Nopeus:  15 solmua
Miehistöä:  45
Aseistus
Aseistus:  1 x 75 mm puoliautomaatti tykki 2 x kaksipiippuista .50" konekivääriä 40 x miinaa
Hr. Ms. Willem van Ewijck oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Jan van Amstel -luokan teräsrunkoinen miinanraivaaja, joka liitettiin Saksan laivastoon 1940 ja toisen maailmansodan päätyttyä Alankomaiden laivastoon. Alus valmistettiin korvaamaan saman niminen vuonna 1939 tuhoutunut alus.
Valmistus

Alus tilattiin P. Smitiltä Rotterdamista, missä köli laskettiin vuonna 1940. Alus laskettiin vesille 16. huhtikuuta 1940, mutta sitä ei otettu palvelukseen ennen kuin Saksa valtasi Alankomaat. Alus liitettiin  Saksan laivastoon 26. elokuuta 1940 nimellä AM-1.
Palvelus

Alus lähti 30. elokuuta Emdeniin, missä se nimettiin M-552:ksi. joulukuussa 1940 se muutettiin torpedoiden keräysalukseksi. Alus liitettiin elokuussa 1944 Gotenhafenissa Erich Toppenin johtamaan 27. sukellusvenelaivueeseen päällikkönään Helmut Goos. Laivue vastasi sukellusvenetaktiikan kouluttamisesta.
Toukokuussa 1945 alus palautettiin Alankomaille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Hr. Ms. Abraham van der Hulst. Alus lähti 16. syyskuuta 1946 vartioalukseksi Hollannin Itä-Intiaan. Eurooppaan palattuaan alus muutettiin puominvartiointialukseksi. Se poistettiin alusluettelosta 1961 ja luovutettiin Zeekadetkoprs Nederlandille helmikuussa 1962. Alus on myöhemmin romutettu.
Heckler & Koch P2000

| Heckler & Koch P2000 |
| --- | --- |

Tyyppi:  Itselataava pistooli
Valmistaja:  Heckler & Koch
Valmistusmaa:   Saksa
Valmistusvuodet:  2001–
Tekniset tiedot
Kaliiperi(t):  9×19 mm Parabellum  .40 S&W  .357 SIG
Aseen pituus:  173 mm (P2000)  163 mm (P2000 SK)
Piipun pituus:  93 mm (P2000)  83 mm (P2000 SK)
Paino (tyhjänä):  620 g (P2000)  606 g (P2000 SK)
Lipas:  Tankolipas
Kapasiteetti:  12 tai 13 patruunaa
Ammuksen lähtönopeus:  Noin 355 m/s
Heckler & Koch P2000 on saksalaisen Heckler & Kochin valmistama itselataava pistooli. Ase on tarkoitettu lähinnä poliisi- ja muuhun viranomaiskäyttöön. Ase suunniteltiin yhtiön aikaisemman pistoolimallin Heckler & Koch USP:n pohjalle ja sen suunnittelussa kiinnitettiin erityisesti huomiota ergonomiaan.
Tavallisen mallin lisäksi P2000 Heckler & Koch P2000 pistoolia valmistetaan pienempänä Heckler & Koch P2000 SK -mallina.
Aiheesta muualla

Valmistajan kotisivut[vanhentunut linkki]
Hr. Ms. Z 5

| Hr> Ms. Z 5 |
| --- | --- |
 Hr. Ms. Z 5

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Koninklijke Maatschappij De Schelde, Vlissingen
Kölinlasku:  18. helmikuuta 1914
Laskettu vesille:  1. huhtikuuta 1915
Palveluskäyttöön:  8. helmikuuta 1917
Tekniset tiedot
Uppouma:  263 t
Pituus:  58,5 m
Leveys:  6,06 m
Syväys:  1,71 m
Koneteho:  3 000 bhp
Nopeus:  22 solmua
Miehistöä:  34
Aseistus
Aseistus:  2 × Bofors 75 mm No.4 -tykkiä 2 × .50" konekivääriä syvyyspomminheittimet
Hr. Ms. Z 5 (viirinumerot Z5 ja H97) oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Z 5 -luokan torpedovene.
Valmistus

Alus tilattiin Koninklijke Maatschappij De Scheldeltä Vlissingenistä, missä köli laskettiin 18. helmikuuta 1914. Alus laskettiin vesille 1. huhtikuuta 1915 ja otettiin palvelukseen 8. helmikuuta 1917.
Palvelus

Alus modernisoitiin vuonna 1931 Den Helderissä, kun siitä oli tarkoitus tehdä vartioalus Länsi-Intiaan. Alus osallistui Rotterdamin puolustukseen tulittaen saksalaisia laskuvarjojääkäreitä lähellä Willemsburgia. Alus pakeni 14. toukokuuta 1940 Britteinsaarille, jossa se kunnostettiin Portsmouthissa.
Alus palautettiin palvelukseen 16. kesäkuuta ja oli 9. sukellusvenelaivueessa Dundeessa saattajana ja maalilaivana. Toukokuusta 1941 se oli vastaavissa tehtävissä 7. ja 3. sukellusvenelaivueissa Rothesayssa, kunnes se 2. maaliskuuta 1942 luovutettiin Britannialle.
Alus otettiin Britannian kuninkaalliseen laivastoon nimellä HMS Z 5. Se nimettiin toukokuussa 1943 uudelleen HMS Bladeksi. Aluksen tehtävät säilyivät ennallaan.
Alus palautettiin Alankomaille, joka poisti sen alusluettelosta 9. huhtikuuta 1945. Alus myytiin West of Scotland Shipbreaking Companylle Trooniin, jonne se saapui 23. lokakuuta. Alus ajettiin matalikolle 20. marraskuuta ja työ saatiin päätökseen 20. joulukuuta.
Héctor Costa

| Mitalit> Maa:   Uruguay.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Uruguay.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Uruguay.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Uruguay> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Helsinki 1952 |  |  |
|  Pronssia | Melbourne 1956 |  |  |
Héctor José Costa Massironi (30. kesäkuuta 1929 Montevideo – 23. toukokuuta 2010) oli uruguaylainen koripalloilija ja olympiamitalisti. Costa kuului Uruguayn maajoukkueeseen sen voittaessa olympiapronssia Helsingissä 1952 ja Melbournessa 1956. Hän oli mukana myös Rooman kesäolympialaisissa 1960, missä Uruguayn joukkue sijoittui kahdeksanneksi.
Helsingin kesäolympialaisissa Costa pelasi kuudessa ottelussa tehden yhteensä 33 pistettä. Melbournessa hän teki yhteensä 84 pistettä kahdeksassa ottelussa, Chileä vastaan hän heitti 26 pistettä. Roomassa Costan onnistui tehdä kahdeksassa ottelussa yhteensä 55 pistettä.
Héctor Castro

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 29. marraskuuta 1904
Syntymäpaikka: Montevideo, Uruguay
Kuolinaika: 15. syyskuuta 1960
Kuolinpaikka: Montevideo, Uruguay
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1921–1924   1924–1932   1932–1933   1933–1936 | Lito   Nacional   La Plata   Nacional |  ? (?)     ? (?)   231 (145) |
Maajoukkue
| 1924–1935 |  Uruguay | 25 (20) |
Valmennusura
1939–1943   1952   1959: Nacional   Nacional   Uruguay
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
| Mitalit>  Olympialaiset  |
| --- | --- | --- |
|  Kultaa | Amsterdam 1928 | Jalkapallo |
Héctor Castro (29. marraskuuta 1904 Montevideo, Uruguay – 15. syyskuuta 1960 Montevideo, Uruguay) oli uruguaylainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Castro oli mukana voittamassa maailmanmestaruutta Uruguayn kotikisoissa 1930. Hän on myös olympiavoittaja.
Housulampi (Mäntyharju, Vannekivenlampi)

| Housulampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°23′46″N, 26°59′08″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pyhäveden valuma-alue (14.97)
Laskuoja:  oja Ruuhilampeen 
Järvinumero:  14.972.1.020
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  93,3 m  
Pituus:  350 m  
Leveys:  160 m  
Rantaviiva:  1,027 km  
Pinta-ala:  3,085 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHousulampi 
Housulampi  on Etelä-Savossa Mäntyharjulla  Tainan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 350 metriä pitkä, 160 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 3,1 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Pyhäveden valuma-alueella (14.97), jonka Kallaveden alueeseen (14.972) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 93,3 metriä mpy.
Hexvessel

Hexvessel Provinssirockissa vuonna 2013.
Hexvessel on suomalais-englantilainen psykedeelistä folkkia soittava yhtye. Se perustettiin vuonna 2009 kun laulaja-kitaristi Mat McNerney muutti Suomeen.
Yhtyeen tyyli vaihtelee akustisista balladimaisista kohdista raskaisiin riffittelyihin.
Diskografia > Studioalbumit

Dawnbearer (2011,  Svart Records)
No Holier Temple (2012,  Svart)
When We Are Death (2016,  Century Media)
All Tree (2019, Century Media)
Kindred (2020, Svart Records)
Polar Veil (2023, Svart Records)
Diskografia > EP:t

Iron Marsh (2013,  EP, Svart)
Diskografia > Singlet

”Vainolainen” (2012, Svart)
”Earth Over Us" (2015, Century Media)
"Old Tree" (2019)
"Demian" (2020)
"Older Than The Gods" (2023)
"Ring" (2023)
"A Cabin In Montana" (2023)
Kokoonpano

Mat McNerney – laulu, kitara
Jukka Rämänen – rummut
Ville Hakonen – basso
Kimmo Helén – koskettimet, trumpetti, viulu
Aiheesta muualla

Hexvessel kotisivu
Svart Records: Hexvessel
Hevostaito

| Hevostaito> Περὶ ἱππικῆς.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Ksenofon
Kieli:  muinaiskreikka (klassinen)
Genre:  käytännöllinen tutkielma
Julkaistu:  300-luku eaa.
Suomennos
Suomentaja:  Hilla Halla-aho
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2003
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  122
ISBN:  951-31-2683-8
Sarja: Olympos
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Hevostaito (m.kreik. Περὶ ἱππικῆς, Peri hippikēs; lat. De re equestri) on Ksenofonin kirjoittama teos, joka käsittelee nimensä mukaisesti hevosiin liittyviä taitoja, kuten hevosen ostamista ja käsittelemistä ratsastuksessa sekä sodassa tarvittavien taitojen opettamista hevoselle. Ksenofonin teokset Hevostaito ja Ratsuväenkomentaja ovat tärkeimmät nykyaikaan säilyneet antiikin kreikkalaista hevoskulttuuria käsittelevät kirjalliset lähteet.
Historia

Ksenofon eli ja kirjoitti 400-luvun lopulla ja 300-luvun alussa eaa. Hän oli ammatiltaan sotilas ja harrastukseltaan hevosmies; hänen kiinnostuksensa hevosiin ei johtunut pelkästään käytännön vaatimuksista, vaan hän selvästikin rakasti hevosia. Hevostaidon Ksenofon on kirjoittanut vanhalla iällään. Teos on osoitettu yksityishenkilöille, siinä missä Ratsuväenkomentaja on tarkoitettu virkamiehille. Teosta on toisinaan pidetty Ksenofonin ohjeena pojalleen. Myöhemmin Ksenofon kirjoitti teoksesta uuden version laajempaa yleisöä varten. Hevostaito on kirjoitettu Ratsuväenkomentajan jälkeen, koska viimeksi mainittu mainitaan teoksessa.
Kirjallisuutta > Suomennos

Ksenofon: Hevostaito.  ((Peri hippikēs.) Suomentanut ja selityksillä ja jälkisanalla varustanut Hilla Halla-aho. Sisältää myös teoksen Ratsuväenkomentaja)  Helsinki:  Tammi, 2003.  ISBN 951-31-2683-8.
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Xenophontis opera omnia.  (Tomus V opuscula. Toimittanut E. C. Marchant)  Oxford:  -, 1920.  (englanniksi) (Full text of Opera Omnia, Archive.org)
Xenophon: Scripta minora.  (Englanninkielinen käännös E. C. Marchant)  London:  Loeb Classical Library, 1925.  (englanniksi)
Xénophon: De l’art équestre.  (Toimittanut Édouard Delebecque)  Paris:  -, 1995.  (ranskaksi)
Aiheesta muualla

Teos:
Xenophon: De re equestri libellus. (muinaiskreikaksi)
Xenophon: On the Art of Horsemanship. Perseus Digital Library. (englanniksi)
Arviointeja:
Routila, Lauri Olavi: Hevostaitoja vuosituhansien takaa: Ksenofon (Arkistoitu – Internet Archive).
Hevosen pää, osa Parthenonin itäisen päätykolmion koristelua. British Museum.
Hevonen ja hevosenhoitaja Mithridateen hautareliefissä. Kansallinen arkeologinen museo, Ateena.
Hjalmar Marttinen

| Hjalmar Marttinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. huhtikuuta 1884 Helsinki
Kuollut: 3. maaliskuuta 1918 (33 vuotta) Antrea
Ammatti:  maalari
Hjalmar Marttinen (1. huhtikuuta 1884 Helsinki – 3. maaliskuuta 1918 Antrea) oli suomalainen voimistelija, joka vuoden 1918 sisällissodan aikana toimi Helsingin Jyryn urheilijoista kootun Jyryn komppanian päällikkönä. Varsinaiselta ammatiltaan hän oli maalari.
Marttinen tunnettiin lahjakkaana voimistelijana, joka oli SVUL:n voimistelujaoston ja SVUL:n Helsingin piirin voimistelujaoston jäsen. Lisäksi hän toimi Jyryssä valmennustehtävissä ja kuului seuran johtokuntaan.
Sisällissodan sytyttyä Marttinen valittiin helmikuussa 1918 Jyryn komppanianpäälliköksi liian varovaisena pidetyn Kalle Säteen tilalle. Hieman myöhemmin jyryläiset lähetettiin Karjalan rintamalle Antrean taisteluihin, jossa Marttisen johdolla tehtiin jopa liian uhkarohkeina pidettyjä operaatioita. Marttinen kaatui Kavantsaaressa 3. maaliskuuta, jonka jälkeen hänen seuraajakseen tuli painin Suomen mestari Adam Malm. Marttinen ja neljä muuta Kavantsaaressa kaatunutta jyryläistä haudattiin yhteishautauksessa Helsinkiin maaliskuun lopussa.
Häävälä

Häävälä on keskiaikainen kylä Halikossa, joka sittemmin on jaettu Ali-Häävälän ja Yli-Häävälän kyliksi.
Häävälä sijaitsee Halikonjoen varrella Märynummen harjumuodostuman luoteisosassa. Rainoja erottaa kylät toisistaan. Vakituista asutusta ja maanviljelystä molemmissa Häävälöissä oli mahdollisesti ennen 1300-lukua. Ala-Häävälän alueella sijaitsevalta Häävälän linnavuorelta on löytynyt merkkejä rautakautisesta asutuksesta. Alueella on myös useita muita rautakaudella käytössä olleita linnavuoria. Alle seitsemän kilometrin päässä Häävälän linnavuoresta sijaitsevat Pailinnan linnamäki, Rikalan linna sekä Veitakkalan linnamäki.
Nykyään Häävälässä viljellään edelleen maata, vaikka maatilojen määrä onkin laskenut. Kylissä on omakotitaloasutusta. Ali-Häävälässä on Halikonjoen ylittävä pieni silta. Yli-Häävälän entinen päärakennus on nykyään autio ja huonossa kunnossa.
Hyytelösienet

Keltasarvikka (Calocera viscosa)
Hyytelösienet on kantasienten muotoryhmä, jonka lajeilla on hyytelömäinen itiöemä. Hyytelösienet ovat loisia tai lahottajia. Suomessa kasvavat hyytelösienet eivät juurikaan kelpaa ruokasieniksi. Orahyty (Pseudohydnum gelatinosum) on kuitenkin syötävä laji. Kiinalaisessa keittiössä hyytelösieniin kuuluvat puunkorvat (Auricularia) ovat suosittuja ruokasieniä. Niitä ei kasva Suomen luonnossa.
Lähes samansisältöinen ryhmä hyytelösienten kanssa on jakokantaiset sienet (Heterobasidiomycetes). Jakokantaisilla itiökanta on ainakin jossain kasvuvaiheessa jakautunut väliseinillä useiksi soluiksi. Jakokantaisia voi pitää lepokantaisten (nokisienet ja ruostesienet) ja kokokantaisten (helttasienet, tatit, kupusienet ja useimmat kääväkkäät) välimuotoina. Hyytelösieniä ja muita jakokantaisia voi pitää myös kääväkkäinä, mutta joissakin lähteissä kääväkkäiksi lasketaan vain kokokantaisia sieniä.
Hyytelösieniä sisältäviä sukuja

Hyytelösieniä on ainakin seuraavissa suvuissa:
Achroomyces
Rustikat (Aporpium)
Puunkorvat (Auricularia)
Liekotalit (Basidiodendron)
Keltasarvikat (Calocera)
Keritalit (Ceratosebacina)
Kaarnakat (Cerinomyces)
Napikat (Colacogloea)
Tipakat (Dacrymyces)
Riukutipakat (Dacryonaema)
Tippahytykät (Ditangium)
Rustotapikat (Ditiola)
Oratalit (Eichleriella)
Oksahytykät (Exidia)
Puuntalit (Exidiopsis)
Femsjonia
Suppilohytykät (Guepinia)
Guepiniopsis
Hyalodon
Mycostilla
Myhkyt (Myxarium)
Liuskahytykät (Phaeotremella)
Savutalit (Proterochaete)
Protoacia
Protomerulius
Orahytyt (Pseudohydnum)
Loistalit (Pseudostypella)
Renatobasidium
Stypellopsis
Hyyrykät (Syzygospora)
Pahkakalvot (Tetragoniomyces)
Poimuhytykät (Tremella)
Héctor Bianciotti

Héctor Bianciotti
Hector Bianciotti (esp. Héctor; 18. maaliskuuta 1930 Córdoba, Argentiina – 11. kesäkuuta 2012 Pariisi, Ranska) oli argentiinalainen kirjailija.
Bianciottin vanhemmat olivat piemontelaisia siirtolaisia. Bianciotti aloitti ranskan opiskelun vuonna 1945 ja muutti Ranskaan 1961.  Bianciotti sai Ranskan kansalaisuuden vuonna 1981.
Bianciotti oli Kunnialegioonan sekä Ordre National du Mériten upseeri, ja hän täytti Ranskan akatemian 2. paikan 18. tammikuuta 1996 alkaen.