Evert Huttunen
Elämä > Itsenäistyminen ja sisällissota

Huttunen valittiin eduskuntaan vuoden 1916 vaaleissa. SDP:n ryhtyessä keväällä 1917 ajamaan Suomen itsenäisyyttä hän kannatti nopean toiminnan sijaan varovaisia neuvotteluja Venäjän väliaikaisen hallituksen kanssa. Huttunen oli ilmeisesti ainoa venäjän kielen sujuvasti hallinnut sosialidemokraattien johtohahmo, minkä vuoksi hän osallistui lähes kaikkiin Pietarissa käytyihin tapaamisiin. Huttunen lähti Venäjälle ensimmäistä kertaa huhtikuun alussa ottaakseen selvää mielialoista ja tuomaan esille puolueensa itsenäisyyspyrkimyksiä. Hän tapasi muun muassa Aleksandr Šljapnikovin ja seurasi bolševikkien puolueneuvoston kokousta, jolle Aleksandra Kollontai välitti maanpaossa olleen V. I. Leninin terveiset. Venäläisen sotaväen keskuudessa ilmenneen suomalaisvastaisuuden hälventämiseksi Huttunen piti Helsingin työväentalolle kokoontuneille matruuseille K. H. Wiikin kirjoittaman puheen, jossa vedottiin työväen kansaiväliseen solidaarisuuteen. Toukokuussa hän kävi Edvard Gyllingin ja Matti Turkian kanssa tunnustelemassa väliaikaisen hallituksen suhtautumista itsenäistymiseen. Sosialistivallankumouksellisten ohella valtuuskunta tapasi juuri Venäjälle palanneet bolševikkien johtohahmot Leninin ja Grigori Zinovjevin. Heinäkuun vaihteessa Huttunen, Wiik ja Ali Aaltonen hakivat Pietarissa kokoontuneelta ensimmäiseltä yleisvenäläiseltä neuvostokongressilta tukea SDP:n itsenäisyyspyrkimyksille. Kun täydelle itsenäisyydelle löytyi kannatusta vain bolševikeilta, sorvasi Huttunen menševikkejä edustaneen Rafael Abramovitšin kanssa sovintoratkaisun, joka siirtäisi Suomen sisäiset asiat välittömästi eduskunnalle, mutta ulko- ja puolustuspolitiikka jäisivät edelleen Venäjän hoidettavaksi. Pari viikkoa myöhemmin Suomessa säädettiin valtalaki, jonka seurauksena pääministeri Aleksandr Kerenski hajotti vasemmistoenemmistöisen eduskunnan, ja syksyllä käytyjen uusien vaalien myötä itsenäistymispolitiikka jäi porvarien johdettavaksi.
Leninin lähdettyä jälleen elokuussa maanpakoon Huttunen, Wiik ja Kustaa Rovio auttoivat häntä piileskelemään Suomessa. Lokakuun alussa Huttunen saattoi Leninin Helsingistä Viipuriin, josta tämä jatkoi Pietariin tekemään vallankumousta. Bolševikkien noustua valtaan Huttunen ja Yrjö Sirola lähetettiin tapaamaan Leniniä, jonka esityksen mukaisesti Työväen vallankumouksellinen keskusneuvosto julisti yleislakon 14. marraskuuta. Lakon aikana Huttunen ryhtyi näkyvästi vastustamaan SDP:n vallankumoussiipeä. Itsenäisyysjulistuksen jälkeen hän esitti lähetettäväksi valtuuskuntaa ottamaan selvää mahdollisesti muuttuneesta tilanteesta, kun kansallisuusasiain komissaari J. V. Stalin oli Suomen itsenäisyyden sijaan puhunut autonomisesta asemasta Venäjän kansojen muodostamassa liitossa. Pietariin matkustaneet Huttunen, Kullervo Manner ja Eetu Salin neuvottelivat Leninin ja Stalinin kanssa, jolloin Lenin lupasi edelleen täyden itsenäisyyden. Joulukuun lopussa Huttunen, Gylling, Manner ja Wiik tapasivat Leninin ja ulkoasiankomissaari Lev Trotskin, jotka ilmoittivat bolševikkien tunnustavan Suomen itsenäisyyden, mikäli Svinhufvudin senaatti ja sosialidemokraatit sitä haluavat. P. E. Svinhufvud sai lopulta kansankomissaarien neuvostolta tunnustuksen itsenäisyydestä vuoden viimeisenä päivänä. Tammikuussa 1918 eduskunta valitsi seitsenhenkisen komitean, jonka tehtävänä oli pohtia Venäjästä tapahtuvan eron käytännön toteutusta. Huttusen ohella siihen kuuluivat sosialidemokraattien edustajina Oskari Tokoi ja Edvard Valpas sekä eduskunnan ulkopuoliset porvarit Leo Ehrnrooth, Lars Krogius, J. K. Paasikivi ja Osvald Sivén.
Sisällissodan lähestyessä Huttunen julkaisi Työ-lehdessä useita artikkeleita, joissa hän arvosteli työväenliikkeen radikaalia siipeä ja punakaarteja. Ne ilmestyivät myös pamflettina, jonka kirjoittajina Huttusen ohella olivat Theodor Homén ja Taavi Tainio. Vallankumousta vastustanut Huttunen jäi syrjään SDP:n toiminnasta välittömästi kapinan alettua, eikä ollut läsnä helmikuun alussa valitun uuden puolueneuvoston kokouksissa. Hän ei myöskään ottanut vastaan kansanvaltuuskunnan tarjoamia virkoja. Helmikuun puolivälissä Huttunen erosi päätoimittajan paikalta vastalauseena Työn omaksumalle vallankumouslinjalle. Huttunen onnistui välttämään pahemmat selkkaukset punaisten johdon kanssa, kun hänet määrättiin Venäjälle lähetetyn viljajunan asiamieheksi Kustaa Ahmalan ja Armas Hellen kanssa. Matkan tarkoituksena oli noutaa Siperiasta viljaa elintarvikepulasta kärsiville punaisille. Huttusesta tuli retken taloudellinen johtaja, jonka vastuulla olivat raha-asiat. Kun Novosibirskistä ostettu vehnä oli lähetetty Suomeen, hän jäi Siperiaan hankkimaan lisää viljaa tulevia junia varten.