stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mongolien hyökkäykset Volgan Bulgariaan
Historia > Toinen hyökkäys

Mongolien muodostamasta yhteisestä uhasta huolimatta venäläiset ruhtinaat jatkoivat sotimistaan perinteisenä vihollisena nähtyjä bulgaareja vastaan. Tämän ohella mongolit palasivat takaisin vuonna 1229, tällä kertaa Kukdayn ja Bubedeyn johtamina. Mongolit kukistivat bulgaarien etuvartiojoukot ja valloittivat Uralvuoriston eteläosat. Kolmisen vuotta myöhemmin 1232 mongolit valloittivat myös osia Volga Bulgariasta itsestään ottamalla haltuunsa baškiirien alueiden eteläosat. Mongolit kuitenkin epäonnistuivat jälleen Volga Bulgarian terkeimpien alueiden valloituksessa. Epäonnistumisen myötä mongolit päättivät lähteä bulgaareja vastaan entistä suuremmalla joukolla ja johtajiksi valittiin Kiinassa ja Lähi-idässä kokemusta kartuttaneita kenraaleja.
Historia > Kukistuminen

Vuonna 1236 mongolit hyökkäsivät jälleen Batu-kaanin johdolla ja noin 30 000 sotilaan voimin Volgan Bulgariaan. Kohteina olivat bulgaarien kaupungit kuten Bilyar, Bulgar, Suvar ja Cükätaw. Tällä kertaa vastarinta kukistettiin ja valloitettujen kaupunkien asukkaat tapettiin tai myytiin orjuuteen. Volgan Bulgariasta tuli osa Jotši-kaanin ruhtinaskuntaa, josta muodostui myöhemmin Kultainen orda. Osasta aluetta muodostettiin myös osittain autonomisia pienempiä ruhtinaskuntia.
Seuraukset

Mongolien hyökkäys oli näin johtanut Volga Bulgarian tuhoon. Joidenkin historioitsijoiden mukaan alueen asukkaista jopa 80 % kuoli tai siirrettiin muualle. Volga Bulgarian pohjoisosat, eli nykyinen Tatarstan ja Tšuvassia selvisivät hieman vähemmin vaurion kuin eteläosat. Volgan Bulgarian elliitin muodostaneet bulgaarit katosivat heidän omaksuessaan tataari-identiteetin osana Mongolien valtakuntaa. Mongolivaltion lopulta hajotessa 1400-luvulla entisen Volgan Bulgarian alueelle muodostui Kazanin kaanikunta.
Joidenkin tutkijoiden mukaan hyökkäyksestä selvinneet bulgaarit muodostavat nykyisten Volgan tataarien esi-isät. Heidän etnogeneesistä ei kuitenkaan ole yksimielisyyttä.
Volgan Bulgaria kartalla vihreällä.
Syntaksi

Morfologia (Muoto-oppi) · Syntaksi (Lauseoppi)
Oikeinkirjoitus · Fonetiikka (Ääntöoppi)
Fonologia (Äänneoppi)
Stilistiikka · Pragmatiikka
Dialektologia · Leksikologia
Historiallis-vertaileva kielitiede
Semantiikka
Kielifilosofia
Kielihistoria
Neurolingvistiikka
Psykolingvistiikka
Sosiolingvistiikka
Kieliteknologia
Käännöstiede
Diskurssianalyysi
Syntaksi (kr. σύνταξις ’kokoonpano’) eli lauseoppi tarkastelee luonnollisen tai formaalin kielen merkkiyhdistelmiä (sanoja).
Tietojenkäsittelytieteessä, etenkin ohjelmointikielissä, syntaksiin kuuluu varattujen sanojen ja lauseiden tunnistus. Ohjelmointikielen syntaksilla viitataan usein kielen kielioppisääntöihin. Tilastotieteen ohjelmistojen yhteydessä syntaksilla tarkoitetaan myös ohjelmassa suorittavien toimintojen ohjelmointikielistä listausta, komentojonoa.
Kielitieteessä syntaksiin kuuluu sanojen luokittelu eri lauseenjäseniksi sen perusteella, mikä on niiden tehtävä suuremmassa kokonaisuudessa, kuten lausekkeessa tai lauseessa. Myös sanan sanaluokka voi olla eräänä kriteerinä lauseenjäsenelle. Niin sanotun perinteisen kieliopin mukaan lauseenjäseniä ovat esimerkiksi predikaatti, subjekti, objekti, attribuutti ja adverbiaali.
Semiotiikassa syntaktinen näkökulma tarkoittaa merkkien yhdistelyn sääntöjä ja niiden tutkimista.
Syntaksin ja semantiikan eroa selventää kielitieteilijä Noam Chomskyn 1957 esittämä lause:
Lause on syntaktisesti korrekti mutta semanttisesti mieletön.
Toiminnalliset aivokuvantamismenetelmät (fMRI) osoittavat, että kieli on aivojen erillisistä yksiköistä muodostuva neurologinen kokonaisuus. Ihmisen kyky prosessoida syntaksia eroaa muista kognitiivisista taidoista, sillä syntaksin ominaisuus on edustettuna vasemmalla aivopuoliskolla, Brocan alueen läheisyydessä. Kielen muut ymmärtämiseen ja tuottamiseen liittyvät alueet, kuten esimerkiksi semantiikka ja sanavarasto, sijaitsevat taas ohimo- ja päälakilohkon läheisyydessä.
Kirjallisuutta

Vilkuna, Maria: Suomen lauseopin perusteet.  (Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen julkaisuja 90)  Helsinki:  Edita, 1996 (2. painos 2003).  ISBN 951-37-2021-7
Tupakointi

Näyttelijä tupakoimassa 1970-luvulle sijoittuvan elokuvan kuvauksissa.
Tupakointi tarkoittaa virginiantupakan kuivatuista lehdistä (puhekielessä tupakka) valmistettujen nikotiinia sisältävien tupakkatuotteiden käyttämistä niitä polttamalla ja savua hengittämällä. Yleisin tupakkatuote on savuke, muita ovat sikari, pikkusikari, piipputupakka sekä nuuska, jonka käyttöä ei kuitenkaan kutsuta tupakoinniksi, vaan nuuskaamiseksi. Maailmassa on noin miljardi tupakoitsijaa.
Tupakoinnilla on huomattavat terveyshaitat sekä tupakoijille itselleen että tupakoitsijoiden tuottamaa savua hengittäville. Useiden arvioiden mukaan tupakointi on välillisesti maailman yleisin kuolinsyy, mutta tätä ei voida täysin todistaa, sillä lääketieteellisesti katsoen tupakointi altistaa useille sairauksille eikä suoraan aiheuta niitä. Tupakointiin liitettyjä sairauksia ovat muun muassa krooninen keuhkoputkentulehdus ja tupakkayskä, keuhkoahtaumatauti, keuhkolaajentuma, ateroskleroosi, verenpainetauti ja erilaiset syövät.
Tupakoinnin aiheuttamat yhteiskunnalliset kustannukset olivat Suomessa vuonna 2020 noin 1,3 miljardia euroa. Tupakoinnin välittömät terveydenhuollon kustannukset olivat noin 340 miljoonaa euroa. Kustannuksia syntyy menetetyistä elinvuosista, sairauksien hoidosta, sairauspoissaoloista, sairauskorvauksista, tupakkataukojen aikana tekemättömästä työstä, tulipaloista ja roskaamisesta.
Suomalaisista 11 prosenttia poltti tupakkaa vuonna 2022. Heistä yli puolet haluaisi lopettaa tupakoinnin. Suomessa tupakan myynti ja välittäminen alle 18-vuotiaille on kiellettyä. Tupakkalain tavoitteena on Suomessa tupakkatuotteiden käytön loppuminen. Savuton Suomi 2030 -kampanjan mukaan tupakkalain tavoite toteutuu, jos 2030-luvulla alle viisi prosenttia Suomen väestöstä käyttää tupakka- tai nikotiinituotteita päivittäin.
Yleisyys maittain > Eniten tupakoivat kansat ja päivässä kulutetut savukkeet per henkilö

Lähde:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| 1 | Kreikka |  8,2 |
| 2 | Bulgaria | 6,8 |
| 3 | Makedonia | 6,3 |
| 4 | Japani, Espanja | 6,2 |
| 6 | Bosnia, Venäjä | 6,0 |
| 8 | Tšekki, Ukraina | 5,6 |
| 10 | Serbia | 5,5 |
Yleisyys maittain > Suomessa

Vuonna 2020 yli 20-vuotiaasta aikuisväestöstä tupakoi päivittäin 10,6 prosenttia. Suomen 14–18-vuotiaista nuorista tupakoi päivittäin 7 prosenttia vuonna 2019. Tupakointi on nykyään yleisempää tyttöjen kuin poikien keskuudessa. Tupakointi on ollut yleistä etenkin nuorilla, mutta se on vähentynyt viime vuosina selvästi. Vielä vuonna 2005 16-vuotiaista tytöistä 27 prosenttia ja pojista 23 prosenttia tupakoi päivittäin, mutta vuonna 2017 päivittäin tupakoivia oli sen ikäisistä tytöistä vain seitsemän ja pojista kuusi prosenttia. Myös aikuisväestön tupakointi on vähentynyt: vuonna 2000 20–64-vuotiaista miehistä lähes 30 prosenttia ja naisista lähes 20 prosenttia tupakoi päivittäin, mutta vuonna 2017 päivittäin tupakoivien aikuisten osuus oli vain noin 15 prosenttia ja vuonna 2020 heidän osuutensa laski 10,6 prosenttiin.
Tupakointi on yleisintä vähiten koulutetuilla ja vähäisintä korkeasti koulutetuilla ihmisillä. Tupakoinnin haitoista tiedotetaan nuorille suhteellisen hyvin Suomessa.kenen mukaan? Tupakointiin liittyy kuitenkin sosiaalisia ja psykologisia seikkoja, jotka saavat sen näyttämään houkuttelevalta monille nuorille. Tutkimusten mukaan monet nuoret kokevat tupakoinnin jonkinlaisena aikuistumisriittinä, josta he kuvittelevat luopuvansa piakkoin. Tavasta on kuitenkin usein vaikea päästä eroon. Suurin osa suomalaisista tupakoitsijoista haluaisi päästä riippuvuudestaan. 79 prosenttia tupakoijista oli huolissaan tupakan vaikutuksista omaan terveyteensä vuonna 2010.
| Vuosi | Miehet (%) | Naiset (%) | Yhteensä (%) |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | 17,5 | 12,3 | 14,8 |
| 2014 | 17,2 | 12,1 | 14,5 |
| 2015 | 16,4 | 12,1 | 14,2 |
| 2016 | 14,6 | 12,7 | 13,6 |
| 2017 | 13,0 | 9,8 | 11,4 |
| 2018 | 13,6 | 10,5 | 12,0 |
| 2019 | 13,9 | 8,5 | 11,2 |
| 2020 | 12,0 | 9,3 | 10,6 |
| 2022 | 10,9 | 8,6 | 9,8 |
Tupakoinnin syitä

Ihmisillä voi olla useita erilaisia syitä aloittaa tupakointi ja jatkaa sitä terveyshaitoista, valistuksesta sekä rajoituksista huolimatta.
Jotkut tupakoijat kertovat tupakoinnin olevan mukavaa ja nautinnollista.
Jotkut tupakoijat kertovat tupakoinnin aiheuttavan heille myönteisiä vaikutuksia, kuten rentoutumista, ruokahalun vähenemistä ja laihtumista. Jotkut lieventävät tupakoimalla kipua, masennusta tai ahdistusta.[vanhentunut linkki]
Tupakoinnilla voidaan yrittää lieventää stressiä, joka aiheutuu esimerkiksi kovista työpaineista, sotaan osallistumisesta tai muista ongelmista.[vanhentunut linkki]
Perinnöllinen alttius nikotiiniriippuvuudelle voi saada ihmisen jatkamaan tupakointia.
Tupakkamainonta lisää tupakointia.
Väärä tieto tupakoinnin vaikutuksista voi saada ihmiset luulemaan tupakkaa, kuten kevytsavukkeita, vähemmän haitalliseksi kuin se todellisuudessa on.
Vanhempien esimerkki tai sallivuus saa jotkut aloittamaan tupakoinnin.
Median kuten elokuvien antamat esimerkit tupakoinnista saavat nuoret näkemään tupakoinnin sosiaalisesti hyväksyttävänä, tyylikkäänä ja haluttuna.
Tupakointi voi olla sosiaalinen tilanne. Ryhmän vaikutus voi saada ihmisen tupakoimaan, ja tupakointi vahvistaa yhteenkuuluvuutta. Tupakointi voi tarjota ihmisille tilaisuuksia seurustella toisten ihmisten kanssa esimerkiksi työpaikkojen tupakkapaikoilla.
Nuorten voi olla vaikea vastustaa tupakoivien kavereiden aiheuttamaa ryhmäpainetta.
Nuoret voivat tupakoida ottaakseen riskejä ja uhmatakseen sääntöjä.
Nuoret voivat pyrkiä tupakoinnin avulla näyttämään ikäistään kypsemmiltä.[vanhentunut linkki]
Tupakoitsijat

Tupakkakokeilut ja tupakointi aloitetaan Suomessa tyypillisesti 13–15-vuotiaana. Äidin tai isän tupakointi muokkaa nuoren asenteita tupakointia kohtaan hyväksyvämmäksi ja vanhemman tupakointi parantaa savukkeiden saatavuutta. Nuorilla tupakointi ja alkoholin käyttö esiintyvät vahvasti samaan aikaan, ja opis­ke­lu­vai­keudet ja huo­noksi koet­tu ter­veys ennustavat tupakointia. Nuorten tupakointi on yleisintä koulussa huonosti menestyvillä ja koulunkäynnin lopettaneilla. Tupakointia ei yleensä enää aloiteta aikuisiässä, mutta armeija-aika voi lisätä tupakointia. Tupakoinnin jatkuvuus nuoruudesta aikuisuuteen on voimakasta: suurin osa nuorista tupakoijista tupakoi edelleen aikuisena.
Tupakointi on yleisintä alimmassa koulutusryhmässä. Ammattikoululaisista 36 prosenttia tupakoi ja lukiolaisista kahdeksan prosenttia. Työikäisistä miehistä 17 prosenttia ja naisista 14 prosenttia tupakoi päivittäin. Nuorten tupakointi on yleisempää yksinhuoltajaperheissä kuin perheissä, joissa on kaksi vanhempaa. Tupakointi on yleistä alemmissa sosiaaliryhmissä. Kataisen väitöskirjan mukaan syynä tupakoinnin suosioon alemmissa sosiaaliryhmissä ei ole puutteelliset tiedot tupakoinnin terveysriskeistä eikä se, että tupakoivat eivät pitäisi terveyttään tärkeänä.
Tupakointi on yleisintä matalassa sosioekonomisessa ryhmässä: köyhyysrajan alapuolella tai köyhyysrajan kohdalla. Sosioekonominen tausta ei kuitenkaan ole merkittävä tupakointia selittävä tekijä, sillä tupakoitsijoita on laajasti erilaisista sosioekonomisista taustoista. Paremmin tupakointia selittää henkilön älykkyys. 18–21-vuotiailla nuorilla miehillä, jotka tupakoivat on matalampi älykkyysosamäärä kuin tupakoimattomilla. Tutkimuksessa heidän älykkyysosamääränsä oli keskimäärin 94, kun tupakoimattomien oli keskimäärin 101. Henkilöillä, jotka polttivat askin päivässä, älykkyysosamäärä oli keskimäärin 90.
Tupakoitsijoilla on muita enemmän mielenterveyden häiriöitä. Tupakoitsijoiden joukossa on enemmän masentuneita kuin tupakoimattomien joukossa. Masentuneet myös käyttävät tupakkaa enemmän kuin masentumattomat. Erityisen runsaasti tupakkaa käyttävät skitsofreenikot. Osa tupakoitsijoista saattaa käyttää nikotiinia mielialahäiriöiden, kuten masennuksen ja ahdistuneisuuden sekä myös ärsyyntyneisyyden, itselääkitykseen. Jotkut tupakoitsijat saattavat käyttää tupakkaa stressinhallintaan. Skitsofreenikoiden huomattavan korostunutta nikotiinin käyttöä on tutkittu itselääkityksen hypoteesin kautta, ja sille on löydetty mekanismi vuonna 2017.
Tupakoitsijat käyttävät tupakan lisäksi enemmän alkoholia ja harrastavat vähemmän liikuntaa nuoruudesta aikuisuuteen.
Riippuvuus

Tupakan käytön on useissa tieteellisissä tutkimuksissa todettu aiheuttavan nopeasti voimakkaan riippuvuuden. Fysiologisen riippuvuuden aiheuttaa erityisesti tupakan sisältämä nikotiini, jonka aivokemiallisiin vaikutuksiin tottuu nopeasti. Tuoreimpien tutkimusten mukaan tupakka muuttaa aivoja huomattavan pysyvästi tavalla, joka edistää riippuvuutta. Nikotiinin palkitsevuusvaikutus on hyvin pysyvä ja aiheuttaa tupakoinnin uudelleenaloittamista vuosienkin tupakoimattomuuden jälkeen. Psykologinen riippuvuus aiheutuu muun muassa siitä, että tupakoinnista tulee rutiini ja se tarjoaa eräänlaisen rentoutumistauon arjen keskelle. Lisäksi tupakalla käynti on usein sosiaalinen tapahtuma ja sen vuoksi tupakoinnin lopettaminen on usein erittäin vaikeaa.
Terveysvaikutukset

Tupakansavussa on useita terveydelle haitallisia yhdisteitä, kuten häkä, terva, nitrosamiinit, asetaldehydi, lyijy, bentseeni ja nikotiini. Moni tupakansavun yhdisteistä aiheuttaa syöpää. Tupakointi aiheuttaa myös sydän- ja verisuonitauteja, keuhkotauteja, hedelmättömyyttä ja monia muita vaivoja. Sen lisäksi tupakointi heikentää lääkehoitojen tehoa ja sairauden ennustetta sekä suurentaa leikkauskomplikaatioiden riskiä ja hidastaa toipumista.
Tupakointi on länsimaissa yleisin estettävissä oleva ennenaikaisen kuolleisuuden aiheuttaja. Suomessa tupakoinnin aiheuttamiin sairauksiin kuolee vuosittain noin 4 000 ihmistä. Erään arvion mukaan joka toinen koko aikuisikänsä tupakoinut kuolee tupakan aiheuttamiin sairauksiin. Tupakointi laskee odotettavissa olevaa elinikää jopa kymmenellä vuodella.
Tupakoinnin lopettaneiden sydän- ja verisuonitautien riskit pienentyvät savuttomien tasolle noin kymmenessä vuodessa, jos henkilö on polttanut korkeintaan askillisen savukkeita päivässä maksimissaan kahdeksan vuoden ajan. Tätä enemmän tupakoineiden riskit ovat savuttomien tasolla vasta 25 vuotta tupakoinnin lopettamisesta. Tupakointiin liittyvä syöpäriski puolittuu noin 15 vuotta tupakoinnin lopettamisesta, mutta savuttomien tasolle riski laskee vasta 20–30 vuodessa.
Muut haitat

Tupakan kuluttaminen on yhteydessä sademetsien tuhoon. Metsiä hakataan ja puu poltetaan, jotta tupakanlehdet saadaan kuivatettua. Tupakan viljelyyn käytetty pinta-ala on poissa viljakasveilta ja tupakka köyhdyttää maaperän nopeasti.
Tupakantumpit kaduilla, ovenpielissä ja luonnossa ovat viihtyisyyttä heikentävää ympäristön roskaantumista ja siivottomuutta. Tupakan haju ja lika pinttyvät sisätiloissa seiniin, huonekaluihin ja tekstiileihin. Tupakansavu on vaikea tuulettaa pois. Savussa leijuvat hiukkaset ja nestepisarat tarttuvat pinnoille ja aiheuttavat pitkäaikaisen tupakantunkkaisen hajun.
Suomessa tupakointi aiheuttaa vuosittain 200 tulipaloa. Näissä paloissa menehtyy kymmeniä ihmisiä.
Tupakoinnin rajoittaminen > Rajoitukset Suomessa

Suomen tupakkalain tavoitteena on ihmisille myrkyllisiä aineita sisältävien ja riippuvuutta aiheuttavien tupakkatuotteiden ja muiden nikotiinipitoisten tuotteiden käytön loppuminen. Lain valmisteluissa on todettu, että tupakkatuotteiden myrkylliset ominaisuudet tekevät niistä epätavanomaisia kulutushyödykkeitä, joiden valmistusta ja kauppaa on syytä vähentää kaikin käytettävissä olevin keinoin. Lain mukaan tupakalla tarkoitetaan tupakkakasvin lehdistä tai sen osista valmistettua nautintoainetta. Näiden lisäksi tupakkalakia sovelletaan tupakkavastikkeisiin, tupakkajäljitelmiin ja tupakointivälineisiin.
Tupakkalaissa kielletään myymästä tai luovuttamasta tupakkatuotteita tai tupakointivälineitä alle 18-vuotiaalle. Vuosina 1976–1995 ikäraja oli 16 vuotta. Tupakointi kiellettiin Suomessa julkisissa tiloissa ja kulkuneuvoissa vuonna 1977. Tupakan ja tupakkatuotteiden suora ja epäsuora mainonta on ollut Suomessa kiellettyä vuodesta 1978 lähtien. Työntekijöiden altistumista tupakansavulle työpaikoilla on säädelty tupakkalailla vuodesta 1995. Ravintoloita koskevan tupakkalain ensimmäinen uudistus tuli voimaan vuonna 2000. Toinen uudistus tuli voimaan 1. kesäkuuta 2007, jonka jälkeen tupakointi ei ole ollut sallittua ravintoloissa.. Vuoden 2012 alusta lähtien tupakkatuotteiden esilläpito myyntipaikoissa on ollut kiellettyä.
Tupakkaa torjuvat lainsäädäntötoimet ovat toteutuessaan saaneet kansalaisten suuren enemmistön kannatuksen. Samalla tupakoinnin sosiaalinen hyväksyttävyys on vähentynyt. Tapakulttuurissa tupakoimattoman oikeus savuttomaan hengitysilmaan on noussut tärkeämmäksi kuin tupakoivan oikeus polttaa savuke niin halutessaan.
Eri maiden keskinäisessä vertailussa Suomi on menestynyt tupakoinnin torjuntapolitiikassa vain keskinkertaisesti savuttomien tilojen toteuttamisessa. Keskeistä oli epäonnistuminen ravintoloiden savuttomuuden toteuttamisessa ennen vuotta 2007. Tiedotuskampanjoiden toteuttamisessa ja vieroitustyössä Suomi on puolestaan jäänyt alaluokkaan. Suomen tarjoamat tukipalvelut tupakasta vieroitukseen on arvioitu keskimääräistä heikommiksi muihin EU-maihin verrattuna.
Tupakoinnin rajoittaminen > Ravintolatupakoinnin rajoitukset ja kiellot

Irlanti ja Norja olivat ensimmäisiä maita, joissa tupakointi kiellettiin kaikissa baareissa ja ravintoloissa. Tätä ennen tupakointia oli rajoitettu alueellisesti Yhdysvaltain kaupungeissa ja osavaltioissa.
Suomessa ravintolat jäivät vuoden 1994 lakiuudistuksessa työpaikkojen tupakointirajoitusten ulkopuolelle. Tämä tarkoitti samalla, että yhden ammattiryhmän, ravintoloiden työntekijöiden, suojelu tupakansavun terveyshaitoilta jäi toteutumatta. Suomessa ravintolatupakoinnin kieltävä laki astui voimaan 1. kesäkuuta 2007, jonka jälkeen vain erillisessä tupakointitilassa on mahdollista tupakoida. Yli 50 neliömetrin suuruisilla ravintoloilla oli mahdollista hakea silloiselle käytännölle lisäaikaa vuoden 2009 kesäkuun alkuun saakka.. Koska tupakkakoppien rakentaminen on kallista, useimmat ravintolat valitsivat sisätilojen täyden savuttomuuden. Tupakoijat siirtyivät polttamaan kadulle ja ravintoloiden terasseille.
Suomessa laki on toiminut erityisen hyvin, kun sitä vastoin esimerkiksi Saksassa ihmiset eivät piitanneet kiellosta ja nykyisin tupakointi on sallittu. Kansainvälistä ihmetystä on herättänyt se, että Suomessa tupakointi on edelleen sallittua ravintoloiden sisätiloissa olevissa tupakointitiloissa. Maailman terveysjärjestön tupakoinnin torjuntaa koskevan puitesopimuksen toimintaohjeissa sopimuksen jäsenmaita kehotetaan luomaan lainsäädännön keinoin täysin savuttomia ympäristöjä, joissa ei ole erillisiä tupakointitiloja.
Ongelmaksi on jäänyt tupakointi ravintoloiden terasseilla ja sisäänkäyntien lähellä. Ravintoloitsijalla on mahdollisuus kieltää terassilla tupakoiminen.
Täysin savuttomat baarit ja ravintolat:
Irlanti: 29. huhtikuuta 2004
Norja: 1. kesäkuuta 2004
Uusi-Seelanti: 10. joulukuuta 2004
Bhutan: 17. joulukuuta 2004
Uruguay: 1. maaliskuuta 2006
Skotlanti: 26. maaliskuuta 2006
Bermuda: 1. lokakuuta 2006
Kanada: kuusi Kanadan kymmenestä provinssista 2007 mennessä ja kaksi kolmesta territoriosta
Australia: 4 osavaltiota vuodesta 2006
Yhdysvallat: 14 osavaltiota, neljässä osavaltiossa tulossa laki, 283 kuntaa/kaupunkia vuodesta 2006
Liettua: 1. tammikuuta 2007
Pohjois-Irlanti: 30. huhtikuuta 2007
Islanti: 1. kesäkuuta 2007
Tupakointikielto, tupakkahuoneet mahdollisia tai muita erityisjärjestelyjä tupakointiin:
Uganda: maaliskuu 2004, tehostettu valvonta 1. tammikuuta 2005 alkaen
Malta: 5. huhtikuuta 2004
Italia: 10. tammikuuta 2005
Itävalta 1. tammikuuta 2009, siirtymäaika 30. kesäkuuta 2010 saakka.
Ruotsi: 1. kesäkuuta 2005
Espanja: 1. tammikuuta 2006
Latvia: 1. heinäkuuta 2006
Luxemburg: 5. syyskuuta 2006 ravintoloissa, ei baareissa
Wales: 2. huhtikuuta 2007
Viro: 1. toukokuuta 2007
Suomi:  1. kesäkuuta 2007, siirtymäaika tietyissä tapauksissa 1. kesäkuuta 2009 saakka.
Englanti: 1. heinäkuuta 2007
Tanska: 15. elokuuta 2007
Yhdysvallat: 7 osavaltiossa savuttomat ravintolat
Saksa: 1. maaliskuuta 2008 (sopimus, ei laki)
Ranska: 1. tammikuuta 2008
Hongkong: 1. heinäkuuta 2009
Tupakoinnin rajoittaminen > Tupakoinnin täyskielto

Uusi-Seelanti kielsi vuonna 2022 kaikkien tupakkatuotteiden myynnin 1. tammikuuta 2009 jälkeen syntyneille. Tavoitteena on päästä eroon kokonaan tupakoinnista. Samalla Uusi-Seelanti vähentää tupakan sallittua nikotiinipitoisuutta ja siirtää tupakkavalmisteiden myynnin erikoisliikkeisiin.
Kirjallisuutta

Hakkarainen, Pekka: Tupakka. Nautinnosta ongelmaksi.  Tampere:  Vastapaino, 2000.  ISBN 951-768-069-4
Hara, Mervi & Lipponen, Satu: Tupakkayhtiöt, elokuvien kummit.  Helsinki:  Suomen ASH, 2008.  ISBN 978-951-96539-7-6
Hiilamo, Heikki: Kieltämisen ammattilaiset. Tupakkayhtiöiden strategiat tupakkalainsäädännön estämiseksi Suomessa.  Helsinki:  Suomen ASH: Lääkärin sosiaalinen vastuu, 2001.  ISBN 951-96539-2-9
Hiilamo, Heikki: Valheen mesenaatit. Suomi tupakkateollisuuden manipuloiman lääketieteen näyttämönä.  Helsinki:  Suomen ASH: Lääkärin sosiaalinen vastuu, 2004.  ISBN 951-96539-3-7
Lahtinen, Rauno: Savun lumo. Tupakan kulttuurihistoria.  Jyväskylä:  Atena, 2007.  ISBN 978-951-796-492-0
Lehmusto, Heikki: Stop smoking. Ratsasta himosi aallolla.  Helsinki:  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-0-36137-5
Patja, Kristiina & Iivonen, Karin & Aatela, Eija: Tupakkapakko? Vapaaksi savusta.  Helsinki:  Duodecim, 2009.  ISBN 978-951-656-339-1
Tupakka ja talous. Taloudellisia näkökulmia tupakoinnin vähentämistyöhön.  (Curbing the Epidemic. Governments and the Economics of Tobacco Control, 1999.)  Suomentanut Pilvi Riikka Taipale. Helsinki:  Suomen ASH: Lääkärin sosiaalinen vastuu, 2000.  ISBN 951-96539-1-0
Vierola, Hannu: Pysy nuorena – elä kauemmin. Tyttöjen ja naisten tupakkatietokirja.  Helsinki:  Tietosanoma, 2007.  ISBN 978-951-885-289-9
Vierola, Hannu: Tupakka. Miehen tietokirja.  Helsinki:  Terra Cognita, 2007.  ISBN 978-952-5697-15-5
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tupakointi Wikimedia Commonsissa
Kansanterveyslaitoksen sivusto tupakoinnista (Arkistoitu – Internet Archive).
Tilastokeskus: Tupakkatilasto.
Suomen ASH ry (Arkistoitu – Internet Archive).
Aiheesta terveyskirjaston sivuilla.
Findikaattori - Päivittäin tupakoivien osuus (%) 25-64-vuotiaista (aikasarja vuodesta 1978 alkaen)
Myönteiset kokemukset selittävät tupakointia. Tampereen yliopisto 17.3.2016.
Dirck Hals, Miehiä tupakoimassa ja pelaamassa backgammonia, 1627.
Miesten tupakoinnin yleisyys eri maissa.
Naisten tupakoinnin yleisyys eri maissa.
Tupakoinnin kieltävä merkki.
Vasemmalla on vuonna 2016 säädetyn EU-direktiivin mukainen tupakka-aski, oikealla vanhanmallinen saman merkin punainen aski. Varoitukset ovat kahdella Suomen virallisella kielellä, suomeksi ja ruotsiksi.
Joonian kapina

Joonian kapina oli ensimmäinen suuri konflikti Kreikan ja Persian välillä. Kapinointi kesti vuodesta 499 eaa. vuoteen 494 eaa. asti, jolloin kapina päättyi Persian voittoon.
Joonian kreikkalaiset nousivat kapinaan vuonna 499 eaa. persialaisia vastaan. Miletoksen tyrannin Aristagoraan johdolla kapina levisi pian koko Jooniaan. Ateena ja Eretria lähettivät kumpikin apua joonialaisille. Yhdessä ateenalaisten ja eretrialaisten kanssa joonialaiset hyökkäsivät paikallisen satraappi Artaferneen pääkaupunkia Sardesta vastaan. Kreikkalaiset pystyivät yllättämään Artaferneen ja polttivat Sardeen maan tasalle. Sardeen tuhon jälkeen kapina levisi Kyprokselle ja Hellespontokselle. Vuoteen 494 eaa. mennessä Persian joukot kuitenkin saivat kapinan kukistettua ja kapinallisille kostettiin hyvin julmasti: Miletos ja sen temppelit ryöstettiin ja väestö siirrettiin Mesopotamiaan tai myytiin orjiksi.