Operaatio Lam Son 719
Taistelu

Operaatio Lam Son 719 alkoi 8. helmikuuta 1971. Siihen osallistui 15 000 Vietnamin tasavallan armeijan sotilasta, jotka etenivät Vietnamin rajalta länteen kohti Tcheponea. Amerikkalaisen mallin mukaisesti etelävietnamilaiset rakennuttivat reittinsä varrelle tulitukikohtia, jonne sijoitettiin 105 ja 155 mm haupitseja tykistötukea varten. Tukikohdista saattoi myös partioida ympäröivää maaseutua. Hyökkäys ei tullut yllätyksenä pohjoisvietnamilaisille, sillä maan politbyroo oli ennustanut hyökkäyksen jo kesällä 1970. Pohjois-Vietnamissa hyökkäykseen oli varauduttu, vaikkakin sen uskottiin alkavan jo syksyllä 1970. Yksi amerikkalaisen tiedustelun suurimmista virheistä koko Vietnamin sodan aikana oli uskomus, että Pohjois-Vietnam pystyisi siirtämään Lam Son 719:n operaatioalueelle vain yhden divisioonan kuukaudessa. Todellisuudessa kahden viikon sisällä Etelä-Vietnamin armeijaa vastassa oli viisi Pohjois-Vietnamin divisioonaa. Kuuluisa vakooja ja Time-lehden journalisti Phạm Xuân Ẩn oli varoittanut pohjoista hyökkäyksen alkamisesta etukäteen, mutta varoituksen merkityksestä taistelun lopputulokselle ei ole tarkkaa tietoa.
Operaation kolmannella viikolla Vietnamin tasavallan armeijan hyökkäys oli pysähtynyt A Luoin tulitukikohdan luona noin 20 kilometrin päässä Etelä-Vietnamin rajasta Laosin puolella. Joukot olivat edenneet pitkin tie yhdeksää, joka oli tukkiutunut panssariajoneuvoista. Muut joukot olivat jääneet loukkuun tulitukikohtiinsa, joita vastaan pohjoisen joukot hyökkäsivät Neuvostoliitossa valmistetuilla 122 mm ja 130 mm tykeillä, joiden kantama oli etelän amerikkaisvalmisteisia tykkejä parempi kuin. Tykistökeskityksiä seurasivat kommunistien jalkaväen hyökkäykset, joiden tukena oli PT-76-panssarivaunuja ja nyt ensimmäistä kertaa myös raskaampia T-34- ja T-54-panssarivaunuja. Etelän joukkojen tulitukikohdat kukistuivat yksi toisensa jälkeen. Amerikkalaiset olivat luulleet pystyvänsä tarjoamaan tehokasta ilmatukea, jonka kuitenkin esti huono sää ja matalalla olleet pilvet. Amerikkalaisten B-52-pommikoneet saattoivat pudottaa pommejaan pilvipeitteen yläpuoleltakin, mutta niitä voitiin epätarkkuuden takia pudottaa vain useamman kilometrin päähän omista joukoista. Pohjoisten joukot säästyivät pommeilta pysymällä lähellä Etelä-Vietnamin joukkojen etulinjaa. Sään parannuttua kommunistit pystyivät puolestaan käyttää alueelle tuomiaan 23 ja 37 mm ilmatorjuntatykkejä sekä S-75-ilmatorjuntaohjuksia.
Kommunistit olivat hylänneet Tcheponen 1. maaliskuuta mennessä, eikä kaupungilla ollut enää juurikaan sotilaallista merkitystä. Presidentti Thiệu määräsi kuitenkin Etelä-Vietnamin joukkoja komentaneen Hoàng Xuân Lãmin valtaamaan kaupungin sen poliittisen ja psykologisen arvon takia. Valtaus toteutettiin Yhdysvaltain helikopterien tuella. Bell AH-1 Cobra -helikopterien suojaamat Bell UH-1 Iroquois -helikopterit kuljettivat kaupunkiin kaksi Vietnamin tasavallan armeijan pataljoonaa, joita seurasi myöhemmin maata pitkin toiset kaksi pataljoonaa. Thiệu saattoi näin pitää operaation tavoitteita saavutettuina ja määräsi Lãmin joukot vetäytymään Laosista. Vetäytyminen Laosista osoittautui operaation vaikeimmaksi vaiheeksi. Kenraali Lê Trọng Tấnin johtamat 40 000–60 000 pohjoisvietnamilaista hyökkäsivät vetäytyviä joukkoja vastaan. Vetäytyminen muuttui pian sekasorroksi. Operaatioon osallistuneista vain noin puolet selviytyi takaisin Etelä-Vietnamiin operaation päättyessä 24 maaliskuuta.