stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Viljo Porkola
Herännäisyys

Herännäisyyden historioissa mainitaan useassa yhteydessä Kiuruvesi herännäispaikkakuntana. Kiuruveden herännäispappien ketjuun kuului myös kappalainen Viljo Porkola. Porkola koki maallikkopuhujien roolin tärkeäksi. Niinpä hän oli suunnittelemassa 1970-luvun puolivälissä Herättäjä-Yhdistyksen maallikkopäiviä seurapuhujien rohkaisemiseksi ja saamiseksi lisääntyneeseen seuratoimintaan.
Kiuruvedellä ovat vaikuttaneet muun muassa Malmivaaran ja Simelius-Simojoen pappissuvut sekä maallikkosaarnaaja Aku Räty.
Teoksia

Kiuruveden seurakunta 1763–1962. Kiuruveden seurakunta, 1962.
Evankelium Johannes mield. Inarinsaameksi. Oulun Pipliaseura, 1980.
Mitä se on : luterilaisen uskon perusteita. Herättäjä-yhdistys, 1984.
Laista evankeliumiin. Herättäjä-yhdistys, 1992.
Jumalattoman vanhurskauttamisesta : Viljo Porkolan kootut teokset. Herättäjä-yhdistys, 2010.
Artikkeleita

Pappeinkokouksissa lausutut muistosanat kuolleista papeista : Kuopion hiippakunta 1.9.1962–30.6.1967. Julkaisussa: Pöytäkirja Kuopion hiippakunnan ... pappeinkokouksesta ... sekä liitteet 1967, s. 85–106.
Sodan tilitystä. Teoksessa Jussi Kuoppala, Sotapapit kovan ajan koulussa. Kirjapaja, 1976.
Kirja-arvostelu : Unelma vapaasta tahdosta. Julkaisussa: Teologinen aikakauskirja 92(1987) : 1, s. 159
Kirja-arvostelu : Miksi nukut, Herra? Julkaisussa: Teologinen aikakauskirja 95(1990) : 5, s. 440–441.
Coco Vandeweghe

| Coco Vandeweghe |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. joulukuuta 1991 (ikä 32)
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Tennispelaaja
Pituus:  185 cm
Paino:  70 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2008–
Palkintorahat:  8 225 494 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  10. (6.11.2017)
Turnausvoittoja:  2
Voitot/tappiot:  341–288
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  välierät (2017)
Ranskan avoimet:  2. kierros (2014, 2016, 2018)
Wimbledon:  puolivälierät (2015, 2017)
Yhdysvaltain avoimet:  välierät (2017)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  14. (29.10.2018)
Turnausvoittoja:  4
Voitot/tappiot:  128–111
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  puolivälierät (2016)
Ranskan avoimet:  2. kierros (2016)
Wimbledon:  3. kierros (2015)
Yhdysvaltain avoimet:  voitto (2018)
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Coco Vandeweghe (s. 6. joulukuuta 1991 New York City, New York) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut naisten maailmanlistalla kaksinpelissä sijalla 10 marraskuussa 2017 ja nelinpelissä sijalla 14 lokakuussa 2018. Hän on voittanut urallaan kaksi WTA-turnausta kaksinpelissä ja neljä nelinpelissä. Vuonna 2008 hän voitti Yhdysvaltain avoimissa tyttöjen turnauksen kaksinpelin. Vuonna 2018 hän voitti naisten nelinpelissä Yhdysvaltain avoimen mestaruuden.
Tennisura > 2010

Australian avointen ensimmäisellä kierroksella Vandeweghe hävisi Sandra Záhlavoválle. Mercury Insurance Openissa Vandeweghe voitti ensimmäisellä kierroksella Gisela Dulkon, joka joutui luovuttamaan toisessa erässä. Toisella kierroksella hän voitti Vera Zvonarjovan luvuin 2–6, 7–5, 6–4. Puolivälierässä hän hävisi Svetlana Kuznetsovalle lukemin 7–5, 6–2.
Toray Pan Pacific Openissa hän voitti karsinnoissa Tathiana Garbinin 7–5, 6–4 ja Jarmila Grothin 6–4, 7–6(2), ja pääsi näin mukaan pääsarjaan. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti Klára Zakopalován 6–4, 7–6(6). Toisella kierroksella hän voitti Aravane Rezaïn 6–4, 6–4 ja kolmannella kierroksella Julia Görgesin 6–3, 6–0. Puolivälierässä hän hävisi Viktoryja Azarenkalle. Yhdysvaltain avoimissa Vandeweghe hävisi avauskierroksella Sabine Lisickille. Marraskuussa hän pelasi Yhdysvaltain joukkueessa Fed Cupin finaalissa, mutta hävisi molemmat ottelunsa Italiaa vastaan.
Tennisura > 2011

Australian avoimiin Vandeweghe pääsi mukaan karsintojen kautta. Pääsarjan ensimmäisellä kierroksella hän hävisi Alizé Cornetille. Helmikuussa Memphisin WTA-turnauksessa hän voitti Anna-Lena Grönefeldin ja Alexandra Stevensonin, kunnes hävisi puolivälierissä kuudenneksi sijoitetulle Rebecca Marinolle. Ranskan avointen ensimmäisellä kierroksella Vandeweghe hävisi Marija Kirilenkolle ja Wimbledonissa Eléni Daniilídoulle. Yhdysvaltain avoimissa Vandeweghe voitti Alberta Briantin, mutta hävisi toisella kierroksella Samantha Stosurille.
Tennisura > 2014

Vandeweghe voitti uransa ensimmäisen kaksinpelin WTA-turnauksen 's-Hertogenboschissa.
Tennisura > 2016

Vandeweghe ylsi vuonna 2016 sekanelinpelissä loppuotteluun Horia Tecăun parina Australian avoimissa ja Rajeev Ramin parina Yhdysvaltain avoimissa. Maaliskuussa hän voitti uransa ensimmäisen nelinpelin WTA-turnauksen Indian Wellsissä ja kesäkuussa uransa toisen kaksinpelin WTA-turnauksen 's-Hertogenboschissa.
Tennisura > 2017

Vandeweghe selviytyi Australian avoimissa 2017 kaksinpelin välieriin voitettuaan muun muassa ykköseksi sijoitetun Angelique Kerberin neljännellä kierroksella. Saman vuoden Yhdysvaltain avoimissa hän pääsi välieriin voitettuaan puolivälierissä ykkössijoitetun Karolína Plíškován. Stanfordissa Vandeweghe voitti nelinpelin WTA-turnauksen.
Tennisura > 2018

Yhdysvaltain avoimissa 2018 Vandeweghe voitti naisten nelinpelin mestaruuden parinsa Ashleigh Bartyn kanssa. Jo maaliskuussa sama pari voitti Miamin WTA-turnauksen nelinpelin.
Crush (Bon Jovin albumi)

| Crush Bon Jovi |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1999 New Jerseyn Sanctuary II-studiolla.
 Julkaistu: 13. kesäkuuta 2000
 Tuottaja(t): Jon Bon Jovi Richie Sambora Luke Ebbin
 Tyylilaji: hard rock, heavy metal
 Kesto: 69.00
 Levy-yhtiö: Mercury Records Island Records
Bon Jovin muut julkaisut
| These Days 1995 | Crush 2000 | Bounce 2002 |
Crush on yhdysvaltalaisen hard rock-yhtye Bon Jovin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 13. kesäkuuta 2000. Albumi oli yhtyeen ensimmäinen studiolevytys viiden vuoden tauon jälkeen. Albumin hittikappaleiksi nousivat It's My Life ja Thank You For Loving Me. Albumin ovat tuottaneet Jon Bon Jovi, Richie Sambora ja Luke Ebbin.
Albumia on myyty maailmanlaajuisesti yli 11 miljoonaa kappaletta, ja se nousi singlejensä menestyksen siivittämänä Yhdistyneen kuningaskunnan albumilistan kärkipaikalle viidentenä yhtyeen albumina. Albumi sai myös parhaan rockalbumin ehdokkuuden vuoden 2001 Grammy-palkintogaalassa.
Albumin työstö

Crush-albumin nauhoitukset aloitettiin jo vuonna 1998 yhtyeen kotiseudulla New Jerseyssä. Alun perin yhtye olisi halunnut Bob Rockin ja Bruce Fairbairnin tuottavan albumin yhteistyössä, mutta idea hylättiin Fairbairnin kuoltua vuonna 1999. Seurauksena yhtye päätti käyttää vain yhtä tuottajaa, ja tehtävä annettiin Luke Ebbinille. Myöhemmin Ebbin oli tuottamassa ja kirjoittamassa lauluja kitaristi Richie Samboran soololevylle Aftermath of the Lowdown. Albumin työnimenä oli alun perin Sex Sells. Albumia myös markkinoitiin tällä nimellä, ja levyn julisteita voikin huomata Bon Jovin Real Life -kappaleen musiikkivideolla. Pian tästä luovuttiin, koska ilmeni, ettei levy-yhtiö halunnutkaan julkaista albumia kyseisellä nimellä. Uudeksi työstönimeksi tuli One Wild Night. Myös tämä nimi hylättiin, mutta nimeä käytettiin seuraavan vuoden livekokoelmassa One Wild Night Live 1985–2001, ja lisäksi albumille lisättiin samanniminen kappale. Tämän jälkeen nimeksi valittiin Crush.
Albumin menestys

Crush oli lähinnä kriitikoiden ylistämä albumi, ja keräsikin hyviä arvosteluja. Valitettavasti fanit eivät pitäneet albumista, sillä yhtye oli lähtenyt joillain levyn kappaleista huomattavasti aikuisempaan ja hieman raskaampaan suuntaan, jota ei ollut vielä 1980–90-lukujen hittikappaleissa. Albumi oli myös ensimmäinen Bon Jovin albumi, joka palkittiin Grammylla. Musiikkilehti Rolling Stone antoi albumille kolme tähteä viidestä. Crush oli myös menestynein Bon Jovin studioalbumi sitten Keep the Faithin, joka julkaistiin 1992. Albumi sijoittui julkaisuviikollaan sijalle yhdeksän Billboardin listalla, ja pysytteli listoilla 51 viikkoa.
Euroopan listoilla albumi oli kolmen parhaan joukossa seitsemän viikkoa. Euroopassa levy pysytteli listoilla vain 15 viikkoa. Albumi myi Euroopan mantereella kaksinkertaista platinaa, ja maailmanlaajuisesti yli kahdeksan miljoonaa kopiota. Englannin listalla albumi oli ensimmäisellä sijalla. Suomen virallisella albumilistalla albumi ylsi parhaimmillaan sijalle 1.
It's My Life oli myös vuoden 2000 menestynein kappale, ja se pysytteli listoilla Euroopassa neljä viikkoa. Kiertueella Bon Jovi konsertoi myös Suomessa aloittaen Euroopan osuuden Turusta ja Helsingistä, ja kiertueelta kuvattiin myös videotallenne The Crush Tour.
Kappalelista

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | It's My Life | Jon Bon Jovi, Richie Sambora, Max Martin | 3.48 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Say It Isn't So | Bon Jovi, Billy Falcon | 3.38 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Thank You for Loving Me | Bon Jovi, Sambora | 5.11 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Two Story Town | Bon Jovi, Sambora, Dean Grakal, Mark Hudson | 5.13 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Next 100 Years | Bon Jovi, Sambora | 6.23 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Just Older | Bon Jovi, Falcon | 4.32 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Mystery Train | Bon Jovi, Falcon | 5.20 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Save the World | Bon Jovi | 5.38 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Captain Crash & The Beauty Queen From Mars | Bon Jovi, Sambora | 4.35 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | She's a Mystery | Bon Jovi, Peter Stuart, Greg Wells | 5.22 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | I Got the Girl | Bon Jovi | 4.40 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | One Wild Night | Bon Jovi, Sambora, Desmond Child | 4.23 |  |  |  |  |  |  |
| 13. | I Could Make a Living Out of Lovin' You (Demo & Bonustrack)  | Bon Jovi, Sambora | 4.40 |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Neurotica (Bonuskappale Australian ja Japanin versioissa)  | Bon Jovi, Sambora | 4.45 |  |  |  |  |  |  |
| 2010 – erikoisversion bonuskappaleet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | "It's My Life" (Live)  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | "Just Older" (Live)  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | "Captain Crash & the Beauty Queen from Mars" (Live)  |  |  |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Jon Bon Jovi – laulu, kitara
Richie Sambora – kitara, taustalaulu, Talk box kappaleessa "It's My Life"
Hugh McDonald – bassokitara, taustalaulu
David Bryan – koskettimet, taustalaulu
Tico Torres – rummut, perkussiot
Datoliitti

| Datoliitti |
| --- | --- |
 Kiteistä datoliittia Meksikosta
Luokka:  silikaattimineraalit
Kemialliset ominaisuudet
Kemiallinen kaava:  CaBSiO4(OH)
Fysikaaliset ominaisuudet
Väri:  väritön, valkoinen, harmaa, keltainen, vihreä, punainen tai vaaleanpunainen
Kidejärjestelmä:  monokliininen
Kovuus Mohsin asteikolla:  5–5,5
Tiheys:  2,96–3 g/cm3
Lähteet
  
Aiheesta muualla
  Datoliitti Commonsissa 
Datoliitti on silikaattimineraali, joka kuuluu samalla myös jalosilikaatteihin. Sen löysi ensimmäisen kerran norjalainen Jens Esmark vuonna 1806. Datoliittia löytyy erityisesti Connecticut-joen diabaasista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Datoliitti Wikimedia Commonsissa
Dick Davies

| Dick Davies> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Richard Allen Davies
Syntynyt: 21. tammikuuta 1936 Harrisburg, Pennsylvania, Yhdysvallat
Kuollut: 25. helmikuuta 2012 (76 vuotta) Loudon, Tennessee, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Lempinimi:  Dick
Pelipaikka:  Takamies
Pituus:  186 cm
Paino:  80 kg
NBA-varaus:  79. varaus 1960 (St. Louis Hawks)
Yliopistojoukkueet
1958–1960:  Louisianan osavaltionyliopisto
Maajoukkueet
1964:   Yhdysvallat
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tokio 1964 |  |  |
Richard Allen ”Dick” Davies (21. tammikuuta 1936 Harrisburg, Pennsylvania – 25. helmikuuta 2012 Loudon, Tennessee) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja olympiavoittaja.
Takamiehenä pelannut Davies oli mukana Yhdysvaltain olympiakultaa Tokiossa 1964 voittaneessa joukkueessa. Hänet varattiin 79:ntenä NBA:n vuoden 1960 varustilaisuudessa, mutta hän ei koskaan pelannut NBA:ssa.
Davies kuoli 76-vuotiaana 25. helmikuuta 2012 Loudonissa, Tennesseen osavaltiossa.
Dark Sun (rockyhtye)

Dark Sun on suomalainen vuonna 1991 perustettu space rock -yhtye. Perustajajäseniä olivat Santtu Laakso (basso), Ylli (Moog ja kitara), Kari "King Doom" Kuusinen (kitara) ja Antti Luostarinen (rummut). Laulajaksi tuli vielä yhtyeen nimeä päätettäessä Janne "Captain Gizmo" Kuokkanen (laulu, koskettimet).
Yhtyeessä vaikuttaneita muusikoita ovat edelleenmilloin? riveissä soittavat Mikko "Mik Ronik" Kuokkanen (koskettimet) ja Juha "Jurza" Häikiö (kitara) sekä vuosia vakituisena jäsenenä ollut, mutta sittemmin eronnut Mikko "Mike Camaro" Savolainen (rummut).
Ryhmästä poistuneita pitempiaikaisia jäseniä ovat olleet muun muassa Kari Tammi (koskettimet) ja Hermanni "Hemppa" Peltola (rummut) sekä Petri "Sadisti" Sadinmäki (koskettimet). Keikoilla ja nauhoituksissa Dark Sun on käyttänyt muun muassa rytmi-, huilu-, viulu- ja puhallinmuusikoita, mutta esimerkiksi esiintymiset Saksassa ja Ruotsissa yhtye on hoitanut peruskokoonpanollaan, lukuun ottamatta Hawkwind-yhtyeen perustajajäsentä saksofonisti-huilisti-laulaja "Uncle" Nik Turneria, jonka kanssa Dark Sun on kerran myös levyttänyt.
. Yhtyeeltä on ilmestynyt studioalbumi Feed Your Mind vuonna 1997 ja livealbumi Ice Ritual vuonna 2000.
Diskografia

Feed Your Mind (Metamorphos, 1997)
Ice Ritual (featuring Nik Turner, Burnt Hippie Recordings, 2000)
EP/CD Electrified
Oh what will it do to my nerve system (Song the seamans bane/ Feed your mind) vinyl single
Coldrainin diskografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Julkaisut
| ↙Studioalbumit | 7 |  |
| ↙Livealbumit | 3 |  |
| ↙EP:t | 3 |  |
| ↙Singlet | 13 |  |
| ↙Musiikkivideot | 32 |  |
Coldrain on japanilainen metalcoreyhtye, joka perustettiin Nagoyassa vuonna 2007.
Studioalbumit

Final Destination (2009)
The Enemy Inside (2011)
The Revelation (2013)
Vena (2015)
Fateless (2017)
The Side Effects (2019)
Nonnegative (2022)
Livealbumit

Three Days of Adrenaline (2011)
Evolve (2014)
20180206 Live at Budokan (2018)
EP:t

Nothing Lasts Forever (2010)
Through Clarity (2012)
Until the End (2014)
Singlet

Fiction (2008, maxi-single)
8AM (2009, maxi-single)
No Escape (2012)
The Revelation (2013)
The War Is On (2014)
Words of the Youth (2015)
Gone (2015)
Vena II (2016, maxi-single)
Envy (2017)
Feed the Fire (2017)
Revolution (2018)
Coexist (2019)
January 1st (2019)
PARADISE (Kill The Silence) (2021)
CALLING (2022)
Musiikkivideot

Fiction (2008)
8AM (2009)
Final Destination (2009)
Die Tomorrow (2010)
To Be Alive (2011)
Rescue Me (2011)
Adrenaline (2011)
No Escape (2012)
Six Feet Under (2012)
Inside of Me (2012)
The Revolution (2013)
The War is On (2013)
Behind the Curtain (2014)
Aware and Awake (2014)
You Lie (2014)
Evolve (2015)
Time Bomb (2015)
Gone (2015)
Wrong (2016)
The Story (2016)
Fire in the Sky (2016)
Born to Bleed (2016)
Envy (2017)
R.I.P. (2017)
Feed the Fire (2018)
Bury Me (2018)
Runaway (2018)
Revolution (2019)
Coexist (2019)
Januari 1st (2019)
The Side Effects (2019)
Mayday (2019)
Curling talviolympialaisissa 1992

Vuoden 1992 talviolympialaisissa järjestettiin curling näytöslajina. Ottelut pelattiin Pralognan-la-Vanoisessa, noin 50 kilometrin päässä isäntäkaupungista Albertvillestä.
Miehet

| Sija | Joukkue |
| --- | --- |
1:  Sveitsi (Peter Däppen, Urs Dick, Jürgen Dick, Robert Hürliman, Thomas Kläy)
2:  Norja (Pål Trulsen, Tormod Andreassen, Stig-Arne Gunnestad, Flemming Davanger, Kjetil Berg)
3:  Yhdysvallat (Bob Nichols, Tim Sommerville, Mike Strum, Bud Sommerville, Bill Strum)
Naiset

| Sija | Joukkue |
| --- | --- |
1:  Saksa (Christiane Scheibel, Andrea Schöpp, Stephanie Mayer, Monika Wagner, Sabine Hutt)
2:  Norja (Marianne Aspelin, Dordi Nordby, Hanne Pettersen, Mette Halvorsen, Anne Jøtun)
3:  Kanada (Elaine Dagg-Jackson, Julie Sutton, Jodie Sutton, Melissa Soligo, Karri Wilms)
Curling olympialaisissa
1924
|
1932
|
|
1988
|
1992
|
|
1998
|
2002
|
2006
|
2010
|
2014
|
2018
|
2022
Talviolympialaisten 1992 lajit
Alppihiihto
|
Ampumahiihto
|
Freestylehiihto
|
Jääkiekko
|
Kaukalopikaluistelu
|
Maastohiihto
|
Mäkihyppy
|
Ohjaskelkkailu
|
Pikaluistelu
|
Rattikelkkailu
|
Taitoluistelu
|
Yhdistetty
Näytöslajit:
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Curling at the 1992 Winter Olympics
Käännös suomeksi
Dick Ebersol

| Dick Ebersol |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1947 Torrington, Connecticut, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvaltain
Ammatti:  NBC Sportsin toimitusjohtaja.
Siviilisääty:  naimisissa
Puoliso:  Susan Saint James (1982–)
Duncan "Dick" Ebersol (s. 1947 Torrington, Connecticut) on yhdysvaltalainen televisiotuottaja ja -johtaja. Hän aloitti televisiouransa ABC:llä, jolta siirtyi NBC:lle vuonna 1974. Ebersol oli muun muassa käynnistämässä Saturday Night Live -komediasarjaa, jonka tuottajaksi hän palasi 1980-luvun alussa. Vuonna 1989 Ebersol nimitettiin NBC Sportsin toimitusjohtajaksi ja NBC Newsin varatoimitusjohtajaksi. Ebersolin puoliso on näyttelijä Susan Saint James.
Detox (kappale)

| ”Detox” Millencolin |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Machine 15
 Julkaistu: 28. maaliskuuta 2008
 Tyylilaji: punk rock
 Levy-yhtiö: Burning Heart
Millencolinin muut singlet
| ”Shut You Out” 2005 | ”Detox” 2008 | ”Broken World” 2008 |
Detox on Millencolinin singlenä julkaistu kappale, joka julkaistiin vuonna 2008 heidän toistaiseksi uusimmalla albumillaan Machine 15. Kappaleen ovat kirjoittaneet Nikola Sarcevic ja Mathias Färm.
Kappaleet

Detox
Machine 15 (akustinen)
Farewell My Hell (akustinen)
DNA-polymeraasi

Molekyylibiologiassa DNA-polymeraasit (engl. DNA polymerases) ovat entsyymeitä, jotka syntetisoivat DNA-molekyylejä DNA:n rakennusosista, deoksiribonukleotideistä. Nämä entsyymit ovat keskeisiä DNA:n replikaatiolle ja toimivat tavallisesti pareina kahden identtisen DNA-juosteen tuottamiseksi yksittäisestä alkuperäisestä DNA-molekyylistä. Prosessin aikana DNA-polymeraasi "lukee" olemassa olevia DNA-juosteita tuottaakseen kaksi uutta DNA-juostetta, jotka ovat samankaltaisia kuin alkuperäiset juosteet.
Nämä entsyymit katalysoivat seuraavaa kemiallista reaktiota:
Katalyysi liittää DNA-juosteen 3'-päähän yhden nukleotidin kerralla.
DNA-polymeraaseja tarvitaan joka kerta kun tapahtuu solunjakautuminen. Tällöin DNA-polymeraasit auttavat solun DNA:n kahdentamisessa niin, että kumpaankin tytärsoluun tulee kopio alkuperäisestä DNA-molekyylistä. Tällä tavoin geneettinen informaatio välittyy sukupolvelta toiselle.
Ennen kuin kahdentuminen voi tapahtua, helikaasi-niminen entsyymi käärii DNA-molekyylin auki sen tiiviisti pakatusta muodosta. Tämä avaa kaksoiskierteisen DNA:n, paljastaen kaksi erillistä DNA-juostetta, joita DNA-polymeraasit voivat sitten käyttää  malleina replikaatiossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta DNA-polymeraasi Wikimedia Commonsissa
Solunetti: DNA:n replikaatio
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:DNA polymerase
Käännös suomeksi
Crushed by the Wheels of Industry

| ”Crushed by the Wheels of Industry” Heaven 17 |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: The Luxury Gap
 B-puoli: ”Crushed by the Wheels of Industry (Part II)”
 Julkaistu: 1983
 Formaatti: 7″ single, 12″ single
 Tekijä(t): Glenn Gregory, Ian Craig Marsh, Martyn Ware
 Tuottaja(t): British Electric Foundation, Greg Walsh
 Tyylilaji: synthpop, uusi aalto
 Kesto: 03.43
 Levy-yhtiö: Virgin Records Arista Records PolyGram Inc.
Listasijoitukset
  Irlannin singlelista: 10.  Britannian singlelista: 17.  SNEP: 34.
Heaven 17:n muut singlet
| ”Come Live with Me” 1983 | ”Crushed by the Wheels of Industry” 1983 | ”Sunset Now” 1984 |
Crushed by the Wheels of Industry on brittiläisen synthpop-trion Heaven 17:n viimeinen vuoden 1983 single, joka julkaistiin albumilla The Luxury Gap. Kappaleen kirjoittivat yhtyeen kaikki kolme jäsentä. Single julkaistiin vuoden 1983 loppupuolella ja sijoittui Britannian singlelistan sijalle 17. Kappale oli kyseisellä musiikkilistalla seitsemän viikkoa.
Formaatit > 7″ single

Crushed by the Wheels of Industry (Part I) – 3.43
Crushed by the Wheels of Industry (Part II) – 3.15
Formaatit > 12″ single

Crushed by the Wheels of Industry (Parts I & II – Uninterrupted single version) – 6.58
Crushed by the Wheels of Industry (Album version) – 5.55
Crushed by the Wheels of Industry (Extended dance version) – 6.21
Formaatit > 12″ single (vain Yhdysvalloissa)

Crushed by the Wheels of Industry (Industrial Mix) – 6.54
Crushed by the Wheels of Industry (Album version) – 5.51
Crushed by the Wheels of Industry (Dub version) – 6.17
Formaatit > 12″ single (vain Kanadassa)

Crushed by the Wheels of Industry (The Industrial version) – 6.52
Crushed by the Wheels of Industry (The Extended dance version) – 6.20
Henkilöstö

British Electric Foundation – tuottaja
Greg Walsh – äänisuunnittelija
Digitaalikello

Perusdigitaalikello ilman radiota.
Julkinen digitaalikello, jonka näyttö on mekaaninen.
Digitaalikello eli numeronäyttökello on kello, joka näyttää ajan vaihtuvina numeroina, erotukseksi analogisesta kellosta, joka näyttää ajan kehämäisellä kellotaululla ja viisareilla.
Mekaanisia digitaalikelloja valmistettiin jo 1880-luvulla, mutta digitaalikellot alkoivat yleistyä vasta 1970-luvulla. Hamilton Watch Company julkaisi vuonna 1970 Pulsar Hamiltonin, maailman ensimmäisen kokonaan elektronisesti toimivan digitaalisen rannekellon. Se nähtiin James Bondin ranteessa elokuvassa Elä ja anna toisten kuolla. Sen LED-näyttö oli hankala, koska numerot sai näkyviin vain nappia painamalla. Pari vuotta myöhemmin kehitettiin huomattavasti käytännöllisemmät nestekidenäyttöiset kvartsikellot.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Digitaalikello Wikimedia Commonsissa
Dan O’Bannon

Dan O’Bannon vuonna 2008.
Daniel Thomas ”Dan” O’Bannon (30. syyskuuta 1946 – 17. joulukuuta 2009) oli yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja, ohjaaja ja satunnaisesti näyttelijä, yleensä science fiction- ja kauhutuotannoissa.
Elämänvaiheet ja ura

O’Bannon syntyi St. Louisissa Missourissa. Yliopistossa hän tapasi John Carpenterin ja yhdessä he tekivät 45-minuuttisen lyhytelokuvan Pimeä tähti (1970). Carpenter laajensi sen vain 60 000 dollarin budjetilla kokopitkäksi elokuvaksi, joka julkaistiin 1974. O’Bannon oli mukana valmistuksessa, ja hän toimi muun muassa käsikirjoittajana, leikkaajana ja erikoisefektien valmistajana sekä lisäksi näytteli yhden pääroolin (Pinback). Vuonna 1975 Pimeä tähti voitti Golden Scroll -palkinnon parhaista erikoisefekteistä.
O’Bannon oli mukana tekemässä Tähtien sotaa ja myös epäonnistuneessa Alejandro Jodorowskyn Dyyni-tuotannossa. Yhdessä Ronald Shusettin kanssa hän kirjoitti alkuperäisen Alien-käsikirjoituksen.
O’Bannon oli tekemässä kulttimaineen saanutta animaatioelokuvaa Heavy Metal, josta hän kirjoitti kaksi osatarinaa . Hän kirjoitti käsikirjoituksen Tobe Hooperin Tappavaan yhteyteen (Lifeforce (1985)) ja oli mukana Avaruuden pirujen (1953) uudelleenfilmatisoinnissa Vaara vieraalta planeetalta (1986).
Hän kirjoitti ja ohjasi kauhukomedian The Return of the Living Dead (1985).
Yhdessä Shusettin kanssa hän oli mukana käsikirjoittamassa suurmenestykseen noussutta Total Recall – unohda tai kuole (1990).
O’Bannon oli naimisissa Diane Louise Lindleyn kanssa vuodesta 1986 kuolemaansa asti. Hän sairasti Crohnin tautia ja kuoli Los Angelesissa 17 joulukuuta 2009. Heillä on yksi poika, Adam.