stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Halo (videopelisarja)
Oheistuotteet > Elokuvat

Halo: Faith sai ensi-iltansa vuonna 2011. Se sijoittuu aikaan ennen Halo: Combat Evolvedia. Elokuvan ensimmäisen käsikirjoituksen teki Alex Garland vuonna 2005.
Halosta julkaistiin vuonna 2010 japanilainen animaatioelokuva nimeltä Halo: Legends. Pelisarjasta on julkaistu myös lukuisia lyhytelokuvia, kuten Halo: Landfall, josta julkaistiin kolme osaa: Halo: Arms Race, Halo: Combat ja Halo: Last One Standing. Se kuvaa ODST-sotilaiden (Orbital Drop Shock Trooper) elämää taistelutantereella. Lyhytelokuva sijoittuu Halo 3:n aikaan.
Osa pelien Halo 3: ODST ja Halo: Reach trailereista on live actionina, kuten esimerkiksi ODST:n traileri We are ODST sekä Reachin trailerit Deliver Hope ja Remember Reach, jotka sijoittuvat aikaan ennen Reachin taistelua. Live action -trailereihin lukeutuu myös Welcome to Noble Team, joka kertoo 16-vuotiaan Carterin (SPARTAN-A259) kehityksestä Spartan-sotilaaksi ja siitä Noble Teamin johtajaksi.
Ennen Halo 4:n julkaisua tuotettiin useista jaksoista koostuva sarja Halo: Forward unto Dawn, joka kertoo joidenkin Halo 4:n hahmojen taustaa. Samalla formaatilla toteutetaan Halo: Nightfall ennen Halo 5:n julkaisua.[lähde? ]
Kritiikkiin johtaneita tapahtumia

Syyskuussa 2008 11-vuotias yhdysvaltalaispoika kuoli imitoidessaan Halon pelitilanteita. Poika oli ottanut .22 kaliiberisen kiväärin ja ampunut vahingossa itsensä.
Elokuussa 2011 15-vuotias yhdysvaltalaispoika tappoi miekalla 55-vuotiaan isoisänsä ja 77-vuotiaan isoäitinsä. Poliisien tullessa paikalle poika ampui ikkunasta ilmakiväärillä. Poika pidätettiin 15 minuutin piirityksen jälkeen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Halo (videopelisarja) Wikimedia Commonsissa
Hibari (1903)

| Hibari |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Kuren laivastoarsenaali
Laskettu vesille:  lokakuu 1903
Palveluskäyttöön:  10. tammikuuta 1904
Poistui palveluskäytöstä:  1. huhtikuuta 1923
Tekniset tiedot
Uppouma:  152 t
Pituus:  45 m
Leveys:  4,9 m
Syväys:  1,5 m
Koneteho:  4 200 ihp
Nopeus:  30 solmua
Aseistus
Aseistus:  1 × QF 6 naulan Hotchkiss -tykki 2 × 2,5 naulan -tykkiä 3 × 360 mm torpedoputkea
Hibari oli keisarillisen Japanin laivaston 1904 valmistunut Hayabusa-luokan torpedovene.
Valmistus

Alus tilattiin osana vuoden 1897 hankintoja Kuren laivastontelakalta. Alus laskettiin vesille lokakuussa 1903 ja valmistui 10. tammikuuta 1904.
Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1923.
Lauantain toivotut

| Lauantain toivotut Olavi Uusivirta |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 4. huhtikuuta 2020
 Julkaistu: 12. kesäkuuta 2020 (digi) 7. elokuuta 2020 (LP) 18. syyskuuta 2020 (CD)
 Formaatti: CD digitaalinen LP
 Tuottaja(t): Timo Kämäräinen
 Tyylilaji: iskelmä, pop, rock
 Kesto: 61.20 (CD & digi) 43.58 (LP)
 Levy-yhtiö: Universal Music
Listasijoitukset
  Suomen virallinen albumilista: 13.
Olavi Uusivirran muut julkaisut
| Skorpioni 2019 | Lauantain toivotut 2020 | Pieni kuolema 2022 |
Lauantain toivotut on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Olavi Uusivirran livealbumi, joka on äänitetty 4. huhtikuuta 2020 Yle Olohuone -televisio-ohjelmassa. 16 kappaleen kokonaisuutena keikka julkaistiin digitaalisena albumina 12. kesäkuuta 2020. 11 kappaleeseen tiivistettynä LP-levynä se julkaistiin 7. elokuuta 2020. CD-levyllä albumi julkaistaan 18. syyskuuta 2020.
Yle Olohuone -ohjelmaa varten katsojat saivat lähettää Uusivirralle ja hänen yhtyeelleen suomenkielisiä ikivihreitä kappaletoiveita, joiden tyylilajit saivat olla mitä tahansa ”kupleteista finnhitseihin, kansanlauluista käännösiskelmiin ja tangoista suomirockin klassikoihin”.
Kappaleet

| CD-levyn ja digitaalisen version kappalelista |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Doris | 3.36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Nyt reppuni jupiset, riimisi rupiset | 3.51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Musta aurinko nousee | 4.40 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Lähtisitkö | 4.02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Rin Tin Tin | 3.28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Kultaa hiuksissa | 4.06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Rakastajat | 3.59 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Valot | 5.11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Paratiisi | 2.49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | On kesäyö | 2.44 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Yhtenä iltana | 5.16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Vihreät niityt | 3.14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Leijat | 3.12 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Kotkan poikii ilman siipii | 3.51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Väliaikainen – Rempallaan – Säkkijärven polkka | 4.41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | Jokainen ihminen on laulun arvoinen | 2.47 |  |  |  |  |  |  |  |
| LP-levyn kappalelista |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Doris | 3.36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Nyt reppuni jupiset, riimisi rupiset | 3.51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Musta aurinko nousee | 4.40 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Lähtisitkö | 4.02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Valot | 5.11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Paratiisi | 2.49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Yhtenä iltana | 5.16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Vihreät niityt | 3.14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Kotkan poikii ilman siipii | 3.51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Väliaikainen – Rempallaan – Säkkijärven polkka | 4.41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Jokainen ihminen on laulun arvoinen | 2.47 |  |  |  |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

Yle Olohuone – Olavi Uusivirta ja toivekonsertti | Yle Areena
Henri Kotkavuori

Henri Kotkavuori (s. 1984 Espoo) on suomalainen kokki. Hän voitti suomalaisen Vuoden kokki -kilpailun vuonna 2011. Hän työskenteli tuolloin ravintola Savoyn palveluksessa.
Hän on työskennellyt myös ravintola Rosterissa ja Maxillissa Helsingissä ja hetken Café Pacissa (Sydney). Hän toimi kilpailujohtajana vuoden 2018 kokkikilpailussa.
Aiheesta muualla

Peerit Tähtinen (30.11.2011) Uusia tuulia ja lähiruokaa (kaleva.fi)
Mari Siltanen (13.11.2011) Trendikäs tekee isälle rehellistä ruokaa (yle.fi)
Bongaa mestarikokin parhaat isänpäivävinkit (17.10.2011) (Arkistoitu – Internet Archive) (turkulainen.fi)
Sianlihan kuulumisesta karjalanpaistiin somalialainen ja suomalainen kanta (30.5.2011 ) (yle.fi)
Hugh Hudson

| Hugh Hudson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. elokuuta 1936 Lontoo, Englanti
Kuollut: 10. helmikuuta 2023 (86 vuotta) Lontoo, Englanti
Ammatti:  elokuvaohjaaja, elokuvatuottaja, elokuvakäsikirjoittaja
Puoliso:  Susan Caroline Michie (1977) Maryam d’Abo (2003–)
Ohjaaja
Aktiivisena:  1967–2023
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Hugh Hudson (25. elokuuta 1936 Lontoo – 10. helmikuuta 2023) oli brittiläinen elokuvaohjaaja. Hän oli vuonna 1982 ehdolla parhaan ohjauksen Oscar-palkinnon saajaksi ja ollut lisäksi ehdolla muun muassa Bafta-palkinnon, Cannesin Kultaisen palmun ja César-palkinnon saajaksi.
Hudson syntyi Lontoossa ja opiskeli Eton Collegessa. Valmistuttuaan hän listautui Britannian asevoimiin ja palveli vuoteen 1960 ratsuväessä.
Hudson työskenteli 1960-luvun lopulla lontoolaisessa mainostoimistossa ja siirtyi sieltä elokuva-alalle. Hänestä tuli maailmankuulu elokuvalla Tulivaunut (1981) ja pääsi ehdolle Oscar-gaalaan samana vuonna. Myöhempiä töitä ovat muiden muassa Greystoke: Legenda Tarzanista, apinain kuninkaasta (1984), Vapauden voitto (1985) ja Unelma Afrikasta (1999).
Hudson meni vuonna 2003 naimisiin näyttelijätär Maryam d’Abon kanssa. Hänellä on aiemmasta avioliitostaan yksi poika.
Lauantaiseura

Lauantaiseura, Axel Haartmanin opetustaulumaalaus vuodelta 1908
Johan Ludwig Runeberg 1837
J J Nervander
Lauantaiseura (ruots. Lördagssällskapet) oli Helsingin yliopiston opiskelijoiden ja nuorten opettajien keväällä 1830 perustama seura, joka kokoontui lauantai-iltaisin jonkun jäsenensä luo. Yhteisillä varoilla ostettiin kirjallisuutta ja innokkaat keskustelut niistä venyivät usein myöhäiseen yöhön. Aluksi keskustelut koskivat kirjallisuutta ja filosofiaa, mutta myöhemmin pyrkimykseksi tuli kansallisen Suomen luominen.
Topelius kuvaa "Päiväkirjoissaan", kuinka Lauantaiseuran iltojen aikana pääsi tutustumaan "Runebergin tyyneen huumoriin, Snellmanin säälimättömään logiikkaan, Nervanderin purevaan ivaan ja Nordströmin kompapuheisiin, jotka olivat teräviä kuin silmäneulat."
Pikku Jättiläinen ilmoittaa seuran perustajiksi kuusi nuorukaista, jotka olivat J. L. Runeberg,  J. J. Nervander, A. A. Laurell ja tämän veli G. Laurell, Bengt Olof Lille, ja J. J. Nordström.
Seuran johtohahmona toimi aluksi Johan Jakob Nervander ja myöhemmin Johan Ludvig Runeberg. Lauantaiseuran loppuaikoina Johan Vilhelm Snellman oli piirin johtava, keskustelun kulkuun ratkaisevasti vaikuttava henkilö. Runebergistä tuli kuitenkin vähitellen seuran kantava voima ja hänen muuttonsa Porvooseen vuonna 1837 aiheutti seuran säännöllisen toiminnan loppumisen.
Lauantaiseuran edeltäjiä olivat 1800-luvun alussa kokoontunut Aura-seura ja 1700-luvun loppupuoliskolla Suomen kulttuurielämään vaikuttanut Aurora-seura.
Lauantaiseuran toiminta

Lauantaiseuran merkitys suomenkielisen sivistyksen ja kulttuurin kehittymiselle oli merkittävä. Sen vaikutuksesta syntyi Suomalaisen Kirjallisuuden Seura ja ensimmäinen uudenaikainen yksityisoppikoulu Helsingfors lyceum (suom. Helsingin lyseo) vuonna 1831. Lisäksi seura alkoi julkaista omaa Helsingfors Morgonblad -sanomalehteä.
Lauantaiseuran epävirallisena äänenkannattajana voidaan pitää Runebergin vuonna 1832 perustamaa sanomalehteä, Helsingfors Morgonbladia, sillä useat seuran jäsenet avustivat sitä. Lehti oli kirjallis-filosofinen ja elitistinen ja se keräsi ympärilleen noin 400-päisen lukijakunnan.
Lauantaiseuran jäseniä

Lars Isak Ahlstubbe
Karl Backman
Matthias Alexander Castrén
Gabriel Geitlin
Fredrik Cygnaeus
Fredrik August Ehrström
Fabian Langenskiöld
Axel Adolf Laurell (teologi)
G. F. Laurell
Bengt Olof Lille
M. J. Lindfors
Elias Lönnrot
Johan Jakob Nervander
Johan Jakob Nordström
Nils Henrik Pinello
Gabriel Rein
Carolina Runeberg
Fredrika Runeberg
Johan Ludvig Runeberg
Karl Henrik Ståhlberg
R. S. Sjöman
Johan Vilhelm Snellman
Fredrik Tengström
Johan Magnus af Tengström
Zachris Topelius
Latojärvi (Orivesi)

| Latojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kuhmoinen, Orivesi
Koordinaatit:  61°35′34″N, 24°54′19″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pääskylänjoen valuma-alue (35.76)
Laskujoki:  oja Taivaljärveen 
Järvinumero:  35.761.1.020
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  127,9 m  
Rantaviiva:  0,944 km  
Pinta-ala:  2,479 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiLatojärvi 
Latojärvi on Pirkanmaalla Oriveden Ottelessa ja Kuhmoisten Päijälässä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,5 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee Rotkolanmäen ja Latovuoren välisessä tavallista syvemmässä laaksossa. Järvellä ei ole saaria. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä ja sen rannat ovat metsämaata, joka on laakson pohjalla soistunutta. Järveen viettävässä rinteessä on pienet peltopalstat, joiden maatila sijaitsee ylärinteillä. Rantaan on rakennettu viisi vapaa-ajan asuntoa. Mäen päällä järven ohittaa yhdystie 3282. Oriveden ja Kuhmoisten välinen kuntaraja ylittää järven jakaen sen kahteen yhtäsuureen osaan.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Pääskylänjoen suualueeseen (35.761) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 127,9 metriä mpy. Siihen on johdettu metsäoja ylärinteiltä. Järven laskuoja lähtee sen lounaispäästä ja se laskee suoraksi kaivettuna ojana Taivaljärveen lähes 600 metrin päässä. Ojan pudotus tällä matkalla on 3,6 metriä.
Historiaa

Vuoden 1965 peruskartassa järven pohjoisrannalla oli peltoja, jotka jatkuivat järven rantaan. Vuoteen 1986 mennessä järven rannalle oli rakennettu neljä vapaa-ajan asuntoa ja pellot olivat osin metsittyneet.
Henrik Svanberg

Henrik Svanberg  (22. joulukuuta 1826 Vehmaa – 8. tammikuuta 1900 Vehmaa) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Svanbergin vanhemmat olivat  Johan ja Maria Loviisa Amberla ja puoliso Eva Vilhelmina Efraimintytär Lindgren. Kirkkoherra Hjalmar Svanberg oli heidän poikansa. Henrik Svanberg oli ratsutilalinen ja kunnallismies ja talonpoikaissäädyssä Vehmaan tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1882. Hän oli valtiopäivillä suostunta- ja asevelvollisuusvaliokuntien varajäsen.
Lappböle Hornkapell

Yhtye vuonna 1905
Lappböle Hornkapell on suomalainen puhallinyhtye Kirkkonummelta. Yhtye on perustettu vuonna 1903 harrastajaorkesterina Pohjois-Kirkkonummella Lapinkylässä. Orkesterin historiaan kuuluu "kovan harjoituksen" aikoja, mutta myös paljon taukoja. Tiedetään, että orkesteri toimi vuosisadan alussa ja jonkin aikaa 1920-luvulla, jonka jälkeen vuonna 1963 orkesteri herätettiin uudelleen henkiin. Siitä asti orkesteri on soittanut kaikenlaista musiikkia joulumusiikeista ja hymneistä tanssi- ja viihdemusiikkiin.
Aikojen saatossa orkesteria ovat johtaneet Gustav Heiskanen, Erik Sikström, Veikko Gisselberg, Per-Olof Munck, Juha Määttänen, Moa Thors ja John Kotka. Moa Thorsin aikana Lappböle Hornkapell kasvoi puhallinorkesterista sinfoniseksi puhallinorkesteriksi. Nykyinen kapellimestari on syksyllä 2016 aloittanut Arttu Sipilä.
Lappböle Hornkapell esiintyy täysimittaisen puhallinorkesterikokoonpanon lisäksi pienemmällä seitsikko-kokoonpanolla.
Diskografia

Friska vindar, (1985)
Aiheesta muualla

Kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
facebook https://www.facebook.com/lappbolehornkapell/
http://www.aanitearkisto.fi/firs2/nimi.php?Id=Lappb%F6le+Hornkapell (Arkistoitu – Internet Archive)
Heikot siteet

Heikkojen ja vahvojen siteiden käsitteet ovat peräisin Mark Granovetterin sosiologisesta verkostoteoriasta, jonka hän toi julki artikkelissaan Strength of Weak Ties. Artikkelin mukaan yksilön vuorovaikutussuhteet voidaan jakaa heikkoihin ja vahvoihin siteisiin. Henkilöiden välisen suhteen ”vahvuuden” mukaan määritellään, kumpaan kategoriaan se kuuluu. Siteen vahvuutta voidaan arvioida neljän eri elementin avulla, jotka ovat käytetty aika, intiimiys, emotionaalinen intensiteetti, ja vastavuoroiset palvelut.
Yleistä

Heikon siteen käsitteen ymmärtämistä helpottaa sen rinnastaminen vahvaan siteeseen. Vahvoihin siteisiin liittyy olennaisesti kiintymyksen tunnetta, toiminnan vastavuoroisuutta, sekä se, että niihin käytetään runsaasti aikaa. Toisin sanoen, vahvoihin siteisiin kuuluvat ne henkilöt, joiden kanssa yksilö on eniten tekemisissä, kuten perhe ja ystävät. Vahvojen siteiden myötä henkilöillä on suurempi halukkuus tehdä palveluksia toisilleen.
Heikkojen siteiden ominaisuuksiin kuuluu, että ne toimivat aktiivisesti vain lyhyen ajan. Heikkoja siteitä muodostuu esimerkiksi satunnaisten tuttavien tai tuntemattomien ihmisten välille. Heikot siteet viittaavat siis pinnallisempiin sosiaalisiin suhteisiin ja epäsuoriin suhteisiin. Kategorisesti tarkasteltuna heikkoihin siteisiin kuuluvat yksilön verkostossa olevat kaikki hänen ja jonkin muun piirin jäsenen väliset siteet, joita ei voida määritellä vahvoiksi siteiksi.
Granovetterin teoria tulee hyvin ilmi oheisesta kuvasta. Henkilöiden D ja A välillä on heikko side, joka on merkittävä tiedonkulun kannalta. Kyseisen siteen poistaminen vaikuttaisi merkittävästi tiedon kulkeutumiseen kaikkien henkilöiden välillä, sillä se toimii siltana kahden verkoston välillä. Esimerkiksi F:n ja G:n välisen siteen poistamisen vaikutus ei olisi näin suuri, sillä tieto kulkeutuisi kuitenkin henkilöiden D ja E kautta.
Positiiviset ominaisuudet

Granovetterin tutkimuksen mukaan yksilö vastaanottaa usein heikkojen siteiden kautta paremmin uutta tietoa kuin vahvoilta siteiltään lähipiiristä. Toisaalta heikkojen siteiden kautta tieto myös leviää laajemmalla alueelle kuin vahvojen siteiden kautta, koska heikoilla siteillä on usein eri piirit kuin vahvoilla siteillä ja yksilöllä itsellään. Sen ansiosta heikkoja siteitä voidaan hyödyntää eri tavoin.
Granovetterin tutkimuksesta käy ilmi, kuinka heikkoja siteitä voidaan esimerkiksi hyödyntää työn hakemisessa. Työtä hakeva yksilö saa usein heikkojen siteiden kautta yhteyden laajempaan ihmisryhmään kuin vahvojen siteiden kautta, jolloin työn löytäminen on todennäköisempää.
Toinen organisaatioiden näkökulmasta merkittävä etu nousee heikkojen siteiden nopeudesta ja helppoudesta. Pinnallisten siteiden muodostaminen mahdollistaa piirien ja yksilöiden ketterän osallistamisen, joka voisi mahdollistaa esimerkiksi tehokkaamman innovoinnin.
Negatiiviset ominaisuudet

Heikkojen siteiden luominen vaatii usein työtä, varsinkin jos yksilö haluaa tarkoituksella luoda suhteita vaikkapa heikkojen siteiden piireihin. Eräänä huonona puolena voidaankin pitää esimerkiksi tapausta, jos yksilöllä on suuri määrä heikkoja siteitä. Tällöin informaation leviämisen edistämiseksi ja suhteiden ylläpitämiseksi yksilö joutuu usein käyttämään merkittävän määrän aikaa. Heikkojen siteiden suuri määrä ei myöskään takaa, että yksilölle jaettu tieto olisi aina tasalaatuista.
Levin ja Cross kertovat tutkimuksessaan, kuinka hyödyllisin tieto saadaan usein heikoilta siteiltä, joihin voidaan luottaa. Tämä perustuu olettamukseen että piireissä, joissa yksilöiden välillä on useita vahvoja siteitä tieto on usein redundanttia. Luotettavien heikkojen siteiden tunnistamiseen ja ylläpitämiseen vaaditaan usein pitkäjänteistä työtä.
Heikot ja vahvat siteet (mukautettu Granovetter, 1973). Vahvat siteet esitetään yhtenäisillä viivoilla ja heikot katkoviivoilla.
Helibor

Helibor vuosina 1990–1998
Helibor (Helsinki Interbank Offered Rate) oli vuosina 1987–1998 suomalainen päivittäin julkaistava viitekorko, jolla pankit tarjoutuivat lainaamaan vakuudettomasti varoja toisille pankeille. Se laskettiin keskiarvona suomalaisten pankkien markkamääräisten sijoitustodistusten ostonoteerauksista. Helibor ilmoitettiin kahden desimaalin tarkkuudella 1, 2, 3, 6, 9 ja 12 kuukauden aikajaksoille.
Heliboria käytettiin yleisesti viitekorkona yrityslainoissa, kulutusluotoissa ja asuntolainoissa.
Historia

Suomen Pankki alkoi laskea ja julkaista Helibor-korkoa virallisesti toukokuussa 1987. Viimeisen kerran Helibor noteerattiin 31. joulukuuta 1998, jonka jälkeen tilalle vaihtui euroalueen yhteinen Euribor. Korkeimmillaan 12 kuukauden Helibor kävi yli 15 prosentissa vuoden 1990 alussa.
Aiheesta muualla

Suomen Pankin aikasarja: Vanhoja heliborkorkoja 1990–98
Lappalaiset skandinaavisessa tarustossa

Lappalaisnainen hiihtää. Olaus Magnus (1553). Myös oletus naisten valta-asemasta lappalaisten keskuudessa on herättänyt pelkoa.
Lappalaiset tunnetaan skandinaavisessa kansanperinteessä ennen kaikkea voimallisina ja pelottavina noitina, samaan tapaan kuin suomalaisessa kansanperinteessä.
Skandinaavisissa tarinoissa saagoissa saamelaisista käytetään muun muassa nimityksiä "finnar", "lappir" ja "semsveinar". Joskus saamelainen ja suomalainen saattoivat mennä sekaisin ainakin myöhemmässä tulkinnassa, sillä suomalaisiakin on ajoittain on kutsuttu nimellä "finn". Yleisimmin suomalaiset on kuitenkin käsitetty kveeneiksi, kuten edelleen nykynorjassa. Myös karjalaiset on mainittu saagoissa. Suomalaisten (Kvenlandin väen) kerrotaan myös taistelleen lappalaisia (lappir) vastaan.
Muinaisskandinaaveilla oli saagojen mukaan saamelaisia tietäjiä apureinaan. Usein ihmisten poikkeukselliset taikakyvyt nähtiin seurauksena lappalaisista sukujuurista tai siitä, että henkilö oli käynyt lappalaisten opissa. Sekä lappalaisten että heidän noituuttaan opiskelleiden skandinaavien kerrotaan saagoissa tehneen samankaltaisia taikuuksia.
Muinaisskandinaaviset ryhmät saattoivat käyttää saamelaisten tietäjien mainetta muiden ryhmien pelotteluun. Vihollistakin on voitu leimata siitä, että he käyttävät hyväkseen lappalaisnoitia. Noituus koettiin usein epäoikeudenmukaiseksi, kieroksi ja epämiehekkääksi. Jopa ylijumala Odin sai muiden jumalten silmissä huonoa mainetta noituuksistaan. Muinaisskandinaavissa noituus oli "seid", joka on sukua saamen sanalle sidda, suomeksi seita.
Esimerkkejä saagoista > Olaf Haraldinpojan saaga

Olaf Haraldinpojan saagassa eräs soturi oli nimeltään Pieni Finn. Saaga kertoo tosin vain epämääräisesti, että jotkut väittivät häntä lappalaisen (finn) rodun edustajaksi. Finn oli todella lyhyt, mutta niin nopea, ettei mikään hevonen voinut voittaa häntä. Tällä ehkä tarkoitettiin sitä, että hän pystyi nopeasti hiihtämään syvässä hangessa, jossa hevosten oli hankala tarpoa. Hän oli kuningas Hrorekin uskottuja miehiä, mutta välttääkseen epäluuloja kuningas puhui hänen kanssaan syrjässä ja pikaisesti.
Esimerkkejä saagoista > Vatnsloesaga

Vatnsloesaga-niminen saaga kertoo kahden lappalaisen (semsveinar) matkanneen Islantiin kadonnutta esinettä etsimään. Matkan he suorittivat ilmeisesti valaina. Myös Heimskringlan mukaan lappalainen kävi Islannissa valaaksi muuttuneena. Hän vakoili Islantia Harald Gorminpojan hyväksi. Skandinaavipäällikkö Hundigr osasi noituutta, ja hän muuttui valaaksi hyökätessään erään laivan kimppuun. Valaaksi muuttuminen on ilmeisesti peräisin saamelaisesta perinteestä, jossa tietäjä vaipuu transsiin, ja hänen sielunsa uskotaan matkustavan tuonelaan valaan hahmossa.
Henrik Steffens

| Henrik Steffens |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. toukokuuta 1773 Stavanger, Norja
Kuollut: 13. helmikuuta 1845 Berliini, Saksa
Koulutus ja ura
Oppilaat:  Karl Otfried Müller
Tutkimusalue:  fyysikko, filosofi
Henrik Steffens (2. toukokuuta 1773 Stavanger, Norja – 13. helmikuuta 1845 Berliini, Saksa) oli saksalainen filosofi ja fyysikko.
Steffens opiskeli Tukholman yliopistossa ja opetti useissa saksalaisissa yliopistoissa. Vuodesta 1832 hän oli filosofian professori Berliinin yliopistossa. Steffens opiskeli myös Kielissä ja Jenassa.
Lato pros Kamara

| Lato pros Kamara> Λατώ προς Καμάρα |
| --- | --- |
 Lato pros Kamaran raunioita.
Sijainti
 Lato pros Kamara
Koordinaatit:  35°11′26″N, 25°43′2″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Ágios Nikólaos, Lasíthi, Kreeta
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Kreeta
Aiheesta muualla
  Lato pros Kamara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lato pros Kamara (m.kreik. Λατώ προς Καμάρα, Latō pros Kamara) eli Kamara (m.kreik. Καμάρα, lat. Camara) oli antiikin aikainen kaupunki Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Ágios Nikólaoksen kaupungin paikalla.
Maantiede

Lato pros Kamara sijaitsi Kreetan pohjoisrannikon itäosassa nykyisin Mirampéllonlahtena tunnetun lahden länsirannalla, samalla paikalla kuin nykyinen Ágios Nikólaoksen kaupunki. Se kuului Laton poliksen eli kaupunkivaltion alueeseen ja alaisuuteen, ja toimi Laton satamana. Kamaran etäisyys lännempänä sisämaan vuoristossa sijainneesta Laton kaupunkikeskuksesta eli yläkaupungista oli linnuntietä noin kuusi kilometriä. Rannikolla linnuntietä noin 7,5 kilometriä Kamarasta pohjoiseen sijaitsi Oluksen kaupunki. Kaupungista kaakkoon sijaitsi puolestaan Istronin kaupunki.
Historia

Lato pros Kamara kehittyi yläkaupungista erillisenä satamakaupunkina viimeistään hellenistisellä kaudella. Se ei esinny itse polisten joukossa, mutta sillä on saattanut olla jonkinlaista itsehallintoa Laton alaisuudessa. Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymiä Kamaraios (Καμαραῖος).
Laton asukkaat hylkäsivät yläkaupunkinsa 100-luvulla eaa., jonka jälkeen Kamarasta tuli poliksen kaupunkikeskus. Kaupunki vaikuttaa olleen suhteellisen kukoistava tätä seuranneella myöhäisellä hellenistisellä sekä roomalaisella kaudella. Joissakin antiikin lähteissä vaikuttaa siltä, että myös Kamaraan viitattiin silloin tällöin yksinkertaisesti Laton nimellä, mutta toisaalta jotkut kirjailijat ovat saattaneet sekoittaa kaupungit. Roomalaisella kaudella kaupunki löi jonkun aikaa omaa rahaa.