stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uskontotieteen oppihistoria Suomessa
Aiheesta muualla

Anttonen, Veikko: Uno Harva ja suomalainen uskontotiede. Helsinki, Suomalaisen kirjallisuuden seura 1987.
Laitila, Teuvo: Ihmisen jumalat. Johdatus uskontotieteeseen. Joensuu, Yliopistopaino 2006.
Turun yliopiston uskontotieteen oppiaine (Arkistoitu – Internet Archive)
Helsingin yliopiston uskontotieteen laitos
René Gothóni 375 humanistia -sivusto 15.1.2015, Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta.
Åbo Akademi, religionsvetenskapliga institutet[vanhentunut linkki]
Itä-Suomen yliopiston uskontotieteen oppiaine
Uskonnontutkija Suomen uskontotieteellinen verkkolehti
Donner-instituutti[vanhentunut linkki]
Donner-instituutin Approaching Religion -verkkolehti
Temenos – Nordic Journal of Comparative Religion
Suomen Uskontotieteellinen Seura
Uusnoituus

Uuspakanoiden rituaali Englannin Aveburyssä beltanen aikaan.
Uusnoituus on nykyaikana harjoitettua noituutta. Uuspakanuus ja erityisesti Britanniassa 1940-luvulla syntynyt wicca, uusnoituuden suosituin muoto, ovat kasvattaneet suosiotaan erityisesti 1960- ja 1970-lukujen kulttuuristen muutosten myötä. 2000-luvulla nykynoituudesta on tullut suosittua muun muassa uushenkisyydestä kiinnostuneiden ja joidenkin feministien piirissä.
Nykynoituudessa noituuteen liitettäviä menetelmiä voidaan käyttää psykologisesti eli vaikutetaan omaan ajatteluun ja tunteisiin. Menetelmiä ovat muun muassa rituaalit, meditaatio, amulettien käyttäminen ja tarot-korttien lukeminen. Kaikki noidat eivät välttämättä usko yliluonnolliseen.
Yhdysvalloissa uusnoituuden suosio on kasvanut nopeasti 2000-luvulla. Arviolta yli miljoona yhdysvaltalaista harjoittaa jotain noituuden muotoa. Niihin kuuluvat wicca, kansantaikuus ja muut new age- ja pakanaperinteet.
Kirjallisuutta

Hjelm, Titus (toim.): Mitä wicca on?.  Helsinki:  Like, 2005.  ISBN 952-471-502-3.
Kuparikettu: Nykynoidan käsikirja.  Helsinki:  Into, 2023.  ISBN 978-952-393-165-7.
Kuparikettu & Saure, Heikki: Noitakirja. Nykynoidat ja noitien historiaa.  Helsinki:  Into, 2021.  ISBN 978-952-351-651-9.
Virolainen, Merja: Samanismin ja noituuden käsikirja.  Helsinki:  Tammi, 1994.  ISBN 951-31-0265-3.
Aiheesta muualla

Wicca ja noituus. Thuleian tupa.
Nissilä, Hanna-Leena: Manala Maaemon kohtu: nyky-Suomen noita-akat. Kaltio, kesäkuu 2005.
Bruno Bartoletti

Bruno Bartoletti
Bruno Bartoletti (10. kesäkuuta 1926 Sesto Fiorentino – 9. kesäkuuta 2013 Firenze) oli italialainen kapellimestari. Hän keskittyi oopperaan ja johti vain harvoin muuta ohjelmistoa.
Bartoletti soitti lapsena piccoloa ja pääsi Firenzen konservatorioon opiskelemaan huilun- sekä pianonsoittoa. Hän pääsi myös pianistiksi oopperakoulutuskeskukseen. Hän teki kapellimestaridebyyttinsä Teatro Comunale di Firenzessä johtamalla Rigoletton esityksen vuonna 1953. Vuonna 1956 hän teki Yhdysvaltain-ensiesiintymisensä johtamalla Chicagon Lyric Operassa Trubaduurin, kun Tullio Serafin oli sairastunut ja Tito Gobbi suositellut Carol Foxille Serafinin tuuraajaksi Bartolettia. Vuonna 1964 Bartoletti johti Firenzessä Italian-ensiesityksen Dmitri Šostakovitšin oopperasta Nenä.
Chicagon Lyric Operassa Bartoletti johti kaikkiaan lähes 600 esitystä yli viidestäkymmenestä eri oopperasta. Hän jakoi vuodesta 1964 taiteellisen johtajan aseman siellä Pino Donatin kanssa ja toimi ainoana taiteellisena johtajana vuosina 1975–1999. Viimeisen esiintymisensä siellä hän teki La traviatan esityksessä vuonna 2007. Vaikka hän tuli tunnetuksi italialaisten säveltäjien 1800-luvun ja 1900-luvun alun teosten johtamisesta, hänen ohjelmistoonsa kuuluivat myös muiden muassa Bedřich Smetanan Myyty morsian, Modest Mussorgskin Boris Godunov ja Alban Bergin Wozzeck. Hänellä oli intohimo modernia musiikkia kohtaan, ja hän johti esimerkiksi Krzysztof Pendereckin Paradise Lost -oopperan kantaesityksen vuonna 1978. Benjamin Brittenin Billy Buddin hän johti sen ensimmäisenä esityksenä Yhdysvalloissa vuonna 1970. Bartolettin aloitteesta Lyric Opera muodosti kumppanuuden säveltäjä William Bolcomin kanssa. Bolcom sävelsi kolme tilausoopperaa, jotka kantaesitettiin Lyric Operassa vuosina 1992–2004. Nämä olivat McTeague, A View from the Bridge ja A Wedding.
Bartoletti teki yhteistyötä muiden muassa sellaisten laulajien kuin Catherine Malfitanon, Renata Tebaldin, Grace Bumbryn, Marilyn Hornen, Plácido Domingon, Luciano Pavarottin ja Richard Tuckerin kanssa. Hänen avustamiensa kapellimestareiden joukossa olivat Dimitri Mitropoulos, Vittorio Gui ja Tullio Serafin. Bartoletti toi Daniele Gattin ja Riccardo Chaillyn Lyric Operaan Yhdysvaltain-debyyttejään varten. Hän tuki myös nuoria yhdysvaltalaisia lahjakkuuksia, kuten Leonard Slatkinia, Dennis Russell Daviesia, George Manahania ja Peter Sellarsia.
Bartolettia seurasi Lyric Operan taiteellisena johtajana Matthew A. Epstein. Bartoletti johti uransa aikana myös Teatro dell'Opera di Romassa, Covent Gardenissa, La Scalassa, Grand Théâtre de Genèvessä ja Teatro Colónissa. Hän sai Firenzen kunniakaupunkilaisen tunnustuksen vuonna 2009. Hänen lapsuudesta saakka tuttu vaimonsa Rosanna kuoli vuonna 2011. Bartoletti itse kuoli Firenzessä päivänä ennen 87-vuotispäiväänsä. Hänellä oli tyttäret Chiara ja Maria sekä lapsenlapsia.
Bruno Bertotti

Bruno Bertotti on italialainen fyysikko ja Pavian yliopiston emeritusprofessori. Hän oli yksi Erwin Schrödingerin viimeisiä oppilaita. Bruno Bertotti on hyvin tunnettu panoksesta suhteellisuusteoriaan - erityisesti Bertotti-Robinson sähkötyhjiöstä, joka on tarkka ratkaisu Einsteinin kenttäyhtälöstä. Bertotti on palkittu Italian Kultaisella mitalilla meriiteistä tieteessä ja kulttuurissa. Bertotti on tehnyt yhteistyötä fyysikko Julian Barbour in kanssa. Relativistit viimeisten joukossa yliopiston opiskelijoille Pavian, muista Alessandro Spallicci ja Alberto Vecchio.
VOB

VOB (lyhenne sanoista Video Object) on tiedostomuoto, jota käytetään DVD-mediassa. VOB perustuu MPEG-2-tiedostomuotoon. Muun muassa MPlayer ja VLC media player tukevat tiedostomuotoa.
Muita DVD-tiedostomuotoja ovat muun muassa IFO- ja BUP-tiedostot.
Bode-diagrammi

Bode–diagrammin avulla voidaan tarkastella systeemien dynaamista käyttäytymistä taajuuden funktiona. Sen kehitti Hendrik Wade Bode (1905–1982) työskennellessään Bell Laboratoriesilla 1930-luvulla. Sitä käytetään erityisesti sähkötekniikassa järjestelmien ja suotimien käyttäytymisen mallintamiseen. Bode–diagrammi koostuu kahdesta yleensä logaritmiselle taajuusasteikolle piirretystä kuvaajasta, vaihevasteesta ja itseisarvovasteesta. Vaihevasteesta ilmenee järjestelmän tulo- ja lähtösuureen välinen viive. Vaihesiirto ilmaistaan yleensä asteina tai radiaaneina. Itseisarvovaste kuvaa systeemissä tapahtuvaa vahvistusta taajuuden funktiona, ja se esitetään yleensä desibeleissä.
Bode–diagrammi on taajuusvasteen graafinen esitysmuoto.
Yleistä

Bode–diagrammi piirretään systeemistä muodostetun siirtofunktion avulla, joka esimerkiksi vastuksesta ja kondensaattorista koostuvalle alipäästösuodattimelle näyttää seuraavalta:
Yhtälössä K on järjestelmän vahvistus ja τ on aikavakio. Siirtofunktiosta saadaan määritettyä systeemin rajataajuus, kertaluku, vahvistus sekä kaistanleveys, jotka ilmennetään Bode–diagrammilla.
Rajataajuus ω0 (luonnollinen kulmataajuus) kuvaa systeemin itseisarvovasteessa kohtaa, jossa systeemin vahvistus on muuttunut 3 dB. Rajataajuus ilmenee käytännössä esimerkiksi sähkötekniikassa suotimilla siten, että alipäästösuodin suodattaa rajataajuutta ylemmät taajuudet ja ylipäästösuodin suodattaa rajataajuutta alemmat taajuudet.
Systeemin kertaluku määräytyy sähköisessä järjestelmässä reaktiivisten komponenttien määrän mukaan. Jos esimerkiksi systeemissä on yksi kondensaattori ja yksi kela sarjassa, on systeemi toista kertalukua. On huomattava, että mikäli systeemin komponentit ovat rinnan, voidaan niiden ajatella olevan yksi ekvivalenttinen reaktiivinen komponentti, ja tällöin systeemi on ensimmäistä kertalukua. Yhden kertaluvun systeemi voi kääntää systeemin vaihetta enintään 1*90°, toisen kertaluvun systeemi 2*90° jne. 
Systeemin vahvistus laskee rajataajuuden jälkeen n*20 dB/dekadi, missä n = systeemin kertaluku.
Systeemin vahvistus ilmaistaan Bode-diagrammissa desibeleinä. Vahvistus saadaan desibeleistä kertoimeksi A yhtälöllä A = 10G/20, missä G on vahvistus desibeleissä ja A on lähtö- ja tulosuureiden suhde. Kerroin A voidaan muuttaa desibeleiksi yhtälöllä G = 20log(A). Jos systeemin vahvistus on negatiivista, vaihevaste kääntyy 180°.
Bode-diagrammin piirtäminen

Bode-diagrammin hahmottelu voidaan aloittaa, kun tunnetaan systeemin siirtofunktio. Siirtofunktiosta voidaan määrittää systeemin vahvistus, nollat ja navat. Nollat ovat siirtofunktion osoittajan nollakohtia ja navat nimittäjän nollakohtia. Bode-diagrammissa Y-akselilla on joko itseisarvo dB-asteikolla esitettynä tai vaihe lineaarisella asteikolla esitettynä. X-akselilla taas on logaritminen taajuusasteikko. Yleisimmin Bode-diagrammit piirretään tietokoneavusteisesti.
Vahvistus
Diagrammin piirtäminen aloitetaan vahvistuksen piirtämisestä. Mikäli vahvistusta ei ole, voidaan se jättää huomioimatta. Bode-diagrammin piirtämistä varten vahvistuksen arvo pitää muuttaa desibeleiksi.
Nollat ja navat
Seuraavaksi piirretään systeemin nollien ja napojen vaikutus. Nollakohta lisää vahvistusta luonnollisen kulmataajuuden ω0 jälkeen +20dB/dek. Napa eli nimittäjän nollakohta puolestaan vähentää vahvistusta -20dB/dek luonnollisen kulmataajuuden jälkeen. Mikäli napoja tai nollia on useampia samassa pisteessä, vahvistuksen muutosnopeus kerrotaan samassa pisteessä olevien nollien lukumäärällä.
Vaihe
Vaihetta piirrettäessä vahvistus voidaan jättää huomioimatta, sillä se ei vaikuta vaiheeseen. Miinusmerkki vahvistuksen edessä tarkoittaa kuitenkin 180° vaihesiirtoa. Nolla lisää vaihetta 90° siten, että vaihe kasvaa +45°/dek. Kasvu alkaa dekadin ennen luonnollista kulmataajuutta ja päättyy dekadin luonnollisen kulmataajuuden jälkeen. Mikäli useammat nollat ovat samassa pisteessä, vaiheen kasvunopeus kerrotaan samassa pisteessä olevien nollien lukumäärällä. Esimerkiksi, jos kaksi nollaa ovat samassa pisteessä vaihe kasvaa 90°/dek. Napa puolestaan laskee vaihetta 90° eli -45°/dek. Lasku alkaa, kuten nollan tapauksessakin, dekadin ennen luonnollista kulmataajuutta ja päättyy dekadin jälkeen.
Erikoistapauksessa, jossa nolla tai napa ovat origossa, vahvistus muuttuu koko ajan 20 dB/dek. Nollan tapauksessa se kasvaa ja navan tapauksessa laskee. Vaihe puolestaan pysyy +90°:ssa, jos nolla on origossa ja -90°:ssa, jos napa on origossa.
Esimerkki Bode-diagrammin piirtämisestä

Piirretään alla olevan siirtofunktion bode-diagrammi.
Tehdään siirtofunktiolle Fourier-muunnos.
Edellä olevasta yhtälöstä saadaan perustapaukset:
1+2jω
(1+0,2jω)-1
(jω)-1
Asetetaan seuraavat yhtälöt ja ratkaistaan nollakohdat.
1+2jω = 0.
1+0,2jω= 0.
jω= 0.
Origossa sijaitseva napa aiheuttaa vahvistuksen laskun koko taajuusalueella, joten ainoastaan vahvistuskäyrän muoto tunnetaan, muttei sen sijaintia. Sijainti voidaan selvittää laskemalla vahvistus jollakin tietyllä taajuudella. Esimerkiksi kulmataajuudella ω=1rad/s saadaan vahvistukseksi 6,82 dB.
Bode-diagrammi
Tämän jälkeen itse Bode-diagrammi voidaan piirtää hyödyntämällä yllä olevien kuvien vaihe- ja vahvistusvasteiden funktioita G(jω).
Vahvistusvara ja vaihevara

Bode-diagrammista voidaan määrittää vahvistus - ja vaihevara, joiden avulla voidaan arvioida systeemin stabiiliutta. Vahvistusvara ilmoittaa paljonko avoimen piirin vahvistusta voi lisätä, ennen kuin suljetusta systeemistä tulee epästabiili. Vaihevara taas kertoo paljonko avoimen piirin vaihesiirtoa voidaan lisätä, ennen kuin systeemistä tulee epästabiili.
Vaihevasteesta voidaan nähdä taajuus, jolla vaihe saavuttaa -180°. Merkitään tätä taajuutta f180. Tämän taajuuden kohdalta voidaan itseisarvovasteesta katsoa kyseistä taajuutta vastaava vahvistus. Jos |f180| = 0 dB, systeemi on epästabiili. Jos |f180| < 0 dB, systeemi on stabiili. |f180|:n vastaavan vahvistuksen ja vahvistuksen 0 dB erotusta kutsutaan vahvistusvaraksi.
Toinen samankaltainen stabiiliuden mitta on vaihevara. Itseisarvovasteesta voidaan nähdä taajuus, jolloin vahvistuksen arvo on 0 dB. Merkitään tätä taajuutta f0 dB. Tämän taajuuden kohdalta voidaan vaihevasteesta katsoa taajuudella tapahtuva vaihesiirto. Jos f0 dB:n vaihe on > -180°, systeemi on stabiili, muutoin epästabiili. f0 dB:n vastaavan vaiheen ja -180°:n erotusta kutsutaan vaihevaraksi.
Systeemin stabiiliutta voidaan edelleen tarkastella esimerkiksi Nyqvistin stabiiliuskriteerin avulla.
Vahvistus
Vaihe
Bode-diagrammi
Vahvistus- ja vaihevara bode-diagrammista
Bruno Armirail

| Bruno Armirail |
| --- | --- |
 Bruno Armirail vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. huhtikuuta 1994 (ikä 30)
Kansalaisuus:   Ranska
Pyöräilijä
Pituus:  190 cm
Paino:  74 kg
Joukkue:  Decathlon AG2R La Mondiale Team
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ura
Amatöörijoukkue(et)
2014 2017:  Equipe Cycliste Armée de Terre Occitane Cyclisme Formation
Ammattilaisjoukkue(et)
2015–2016 2017 2018–2023 2024–:  Equipe Cycliste Armée de Terre FDJ (harjoittelija) Groupama-FDJ Decathlon AG2R La Mondiale Team
Suurimmat voitot
  Aika-ajon Ranskan-mestaruus 2022, 2024 Sekaviestin EM 2023 
 Tiedot päivitetty: 28. kesäkuuta 2024 
| Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten maantiepyöräily.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten maantiepyöräily.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten maantiepyöräily.MM-kilpailut  | Maa:   Ranska> Miesten maantiepyöräily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Glasgow 2023 | sekaviesti |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Emmmen 2023 | sekaviesti |  |
Bruno Armirail (s. 11. huhtikuuta 1994 Bagnères-de-Bigorre) on ranskalainen maantiepyöräilijä. Hän ajoi Continental-tasolla Equipe Cycliste Armée de Terre -joukkueessa vuosina 2015–2016. Loppukaudesta 2017 alkaen hän edusti UCI World Tour -tasolla kilpaillutta Groupama-FDJ-tallia. Vuodesta 2024 lähtien hänen tallinsa on Decathlon AG2R La Mondiale Team.
Armirail nousi Italian ympäriajon 2023 kokonaiskilpailun johtoon 14. etapin jälkeen kuuluttuaan irtiottoryhmään, joka saapui maaliin noin 20 minuuttia ennen kilpailua johtanutta Geraint Thomasia. Ennen etappia Armiril oli kokonaiskilpailussa 23:ntena. Hän johti kilpailua kahden etapin ajan ja sijoittui lopulta 16:nneksi. Hän saavutti saman vuoden Glasgow'n MM-kilpailuissa hopeaa sekaviestissä ja Emmmenin EM-kilpailuissa kultaa samassa lajissa.
Armirail voitti aika-ajon Ranskan-mestaruuden vuosina 2022 ja 2024.
Saavutuksia

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Båstadin tennisstadion

Båstadin tennisstadion
Båstadin tennisstadion on Ruotsissa Båstadin kunnassa sijaitseva tenniksen peluuseen tarkoitettu paikka. Siellä pelataan vuosittain Swedish Open -kilpailut. Siellä on kuusi sorapintaista tenniskenttää.
Bill Muckalt

| Bill Muckalt> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. heinäkuuta 1974 (ikä 50) Surrey, Brittiläinen Kolumbia
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1998–2004
Seurat:  Vancouver Canucks (NHL) New York Islanders (NHL) Ottawa Senators (NHL) Minnesota Wild (NHL) Houston Aeros (AHL)
NHL-varaus:  221. varaus, 1994 Vancouver Canucks
Bill Muckalt (s. 15. heinäkuuta 1974 Surrey, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Pelaajaura

Ennen ammattilaisuraansa Muckalt pelasi vuodet 1991–1994 juniorisarja BCHL:ssä, joukkueinaan Merritt Centennials ja Kelowna Spartans, ja vuodet 1994–1998 yliopistosarja CCHA:ssa, joukkueenaan Michiganin yliopiston Wolverines. Hän oli voittamassa kahdesti NCAA:n jääkiekkomestaruutta, vuosina 1996 ja 1998. Hänet nimettiin jälkimmäisenä vuonna, viimeisen yliopistokautensa päätteeksi, sekä CCHA:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen että NCAA:n läntiseen tähdistökentälliseen.
Muckalt aloitti ammattilaisuransa kaudella 1998–1999 NHL-seura Vancouver Canucksissa, joka oli varannut hänet vuorolla 221 NHL:n varaustilaisuuden 1994 yhdeksännellä kierroksella. Tulokaskausi jäi pisteiden valossa hänen ammattilaisvuosiensa parhaaksi. Hän sijoittui tulokkaiden pistepörssissä kuudenneksi ja tulokkaiden maalipörssissä kolmanneksi tehtyään 73:ssa ottelussa tehot 16+20=36. Joulukuussa 1999 hän siirtyi kesken kauden 1999–2000 New York Islandersiin osana pelaajakauppaa, jossa Islanders sai hänen lisäkseen hyökkääjä Dave Scatchardin ja maalivahti Kevin Weekesin, ja jossa Canucksiin siirtyivät maalivahti Félix Potvin sekä kaksi varausvuoroa. Tammikuussa 2000 hän sai olkapäävamman, joka piti hänet sivussa koko loppukauden. Kauden 2000–2001 alkupuolella Muckalt oli sivussa yli 20 ottelua niin ikään olkapäävamman vuoksi.
Kesäkuussa 2001 Muckalt siirtyi Ottawa Senatorsiin yhdessä puolustaja Zdeno Cháran ja ensimmäisen kierroksen varausvuoron (jonka Senators käytti varaamalla hyökkääjä Jason Spezzan) kanssa pelaajakaupassa, jossa Islanders hankki hyökkääjä Aleksei Jašinin. Hän pelasi Senatorsissa vain kauden 2001–2002 ja jäi sillä kahdeksaan tehopisteeseen, kaikki syöttöpisteitä. Heinäkuussa 2002 hän teki vapaana pelaajana sopimuksen Minnesota Wildin kanssa, mutta pystyi pelaamaan kaudella 2002–2003 vain kahdeksan runkosarja- sekä viisi pudotuspeliottelua lokakuussa saadun olkapäävamman, uransa kolmannen, vuoksi. Ennen loukkaantumista hän oli aloittanut kauden vahvasti ollen joukkueensa paras pistemies. Kauden 2003–2004 aikana Muckalt pelasi NHL:n sijasta Wildin AHL-farmijoukkueessa Houston Aerosissa. Olkapäävaivat pitivät hänet sivussa myös suurimman osan tuosta kaudesta, joka jäi hänen pelaajauransa viimeiseksi.
Muckalt pelasi viisi kautta kestäneellä NHL-urallaan 256 ottelua runkosarjassa ja viisi pudotuspeleissä. Tehopisteitä hänelle kertyi runkosarjassa yhteensä 97, 40 maalia ja 57 syöttöpistettä. Pudotuspeleissä hän jäi tehopisteittä.
Pelaajauran jälkeen

Muckalt on luonut pelaajauransa jälkeen uraa jääkiekkovalmentajana. Hän on toiminut muun muassa New Mexico Mustangsin päävalmentajana juniorisarja NAHL:ssä sekä Michiganin teknillisen yliopiston joukkueen Huskiesin apulaisvalmentajana yliopistosarja WCHA:ssa.
VMU

Pohjois-Amerikkalainen versio.
VMU tai Visual Memory Unit on muistikortti Sega Dreamcastille.
VMU:lla on eri nimi eri alueilla:
Japani = Visual Memory System (VMS)
Pohjois-Amerikka = Visual Memory Unit (VMU)
Eurooppa = Visual Memory (VM)
Sega suunnitteli aiemmin laitteen nimeksi VMS kaikilla alueilla, mutta kyseinen markkinointinimi oli jo käytössä Digital Equipment Corporationin VMS-käyttöjärjestelmässä.
Laitteessa on myös pieni näyttö ja D-pad -ohjain. Konsoliin kytkettynä se voi toimia pienenä lisänäyttönä ja irrotettuna se voi toimia käsikonsolina.
Laitetta kritisoitiin sen korkean hinnan vuoksi: hinnasta huolimatta sille voi tallettaa 1 megabitin (128 kilotavun) verran tietoa.
Bill Nighy

| William Francis Nighy |
| --- | --- |
 Bill Nighy vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. joulukuuta 1949 (ikä 74) Caterham, Surrey, Englanti
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Davy Jones (Pirates of the Caribbean)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Bill Nighy [naɪ] (s. 12. joulukuuta 1949 Caterham, Surrey, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Hän aloitti työnsä teatterissa ja televisiossa ennen ensimmäistä elokuvarooliaan vuonna 1981. Hänet tunnetaan ehkä parhaiten Davy Jonesin roolista elokuvasarjassa Pirates of the Caribbean. Hän on voittanut mm. Golden Globe- ja BAFTA-palkinnon.
Valikoitu filmografia > Televisio

| Televisio> Vuosi | Televisio> Suomenkielinen nimi | Televisio> Alkuperäinen nimi | Televisio> Rooli | Televisio> Huomioita |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1981 | Agony | Agony | Vincent Fish | 2. kausi |
| 1982 | Minder | Minder | Oates | jakso "Looking for Micky" |
| 1985 | Maailman äärellä | The Last Place on Earth | Cecil Meares | Minisarja |
| 1985 | Thirteen at Dinner | Thirteen at Dinner | Ronald Marsh | Televisioelokuva |
| 1998 | Katen kontit | Kiss Me Kate | Iain Cameron | 4. jaksoa |
| 2000 | Longitude  | Longitude  | Lord Sandwich | Televisioelokuva |
| 2002 | Näkemiin vaan, muru! | Auf Wiedersehen, Pet | Jeffrey Grainger | 3. kausi |
| 2002 | Komisario Lynley | The Inspector Lynley Mysteries | Lockwood | jakso "Well Schooled in Murder" |
| 2003 | Valta pelissä | State of Play | Cameron Foster | 6. jaksoa |
| 2003 | Kadonnut prinssi | The Lost Prince | Arthur Bigge, Stamfordhamin paroni | Televisioelokuva |
| 2003 | Canterburyn tarinat | Canterbury Tales | James | 1. jakso |
| 2004 | Omistava rakkaus | He Knew He Was Right | Colonel Osborne | 3. jaksoa |
| 2005 | Tyttö kahvilassa | The Girl in the Café | Lawrence | Televisioelokuva |
| 2005 | Gideonin naiset | Gideon’s Daughter | Gideon Warner | Televisioelokuva |
| 2010 | Doctor Who | Doctor Who | Dr. Black | jakso "Vincent ja Tohtori" |
Bruno Baptista

Bruno Baptista (s. 24. maaliskuuta 1997 São Paulo) on brasilialainen autourheilija. Kaudella 2017 hän kilpaili GP3-sarjassa DAMS -tallissa.
GP3-tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | DAMS | ESPFEA 16 | ESPSPR 13 | AUTFEA 14 | AUTSPR Kesk. | GBRFEA 15 | GBRSPR 14 | HUNFEA 10 | HUNSPR Kesk | BELFEA Kesk. | BELSPR 16 | ITAFEA 10 | ITASPR C | JERFEA 16 | JERSPR 13 | ABUFEA 10 | ABUSPR 10 | 3 | 20. |
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Bruno Baptista
Käännös suomeksi
Vanhat puolueet

Vanhat puolueet on Suomen Maaseudun Puolueen (SMP) entisen puheenjohtajan, Veikko Vennamon, käyttämä käsite erityisesti 1970-luvulla kuvaamaan sitä, että SMP on uudistusvoima. Samaa retoriikkaa on käyttänyt vähäisessä määrin myös Perussuomalaisten puheenjohtaja Timo Soini. Nimitys viittaa niihin Suomen puolueisiin, jotka ovat olleet olemassa tai vallassa pidempään kuin käsitettä käyttävän henkilön itsensä edustama puolue.
Brad’s Status

| Brad’s Status |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mike White
Käsikirjoittaja:  Mike White
Tuottaja:  Sidney Kimmel
Säveltäjä:  Mark Mothersbaugh
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Plan B Entertainment Amazon Studios
Kesto:  101 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Brad’s Status on Mike Whiten käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen draamakomedia vuodelta 2017. Sen pääosaa, ystäviensä menestystä kadehtivaa ja elämänvalintojaan katuvaa keski-ikäistä miestä esittää Ben Stiller, hänen aikuistuvaa poikaansa Austin Abrams ja vaimoaan Jenna Fischer.
Juoni

Brad Sloanin vanhat opiskelukaverit Tuftsin yliopistosta ovat järjestään miljonäärejä ja kuuluisuuksia, kun taas hän itse työskentelee vain pieniä rahoja pyörittävässä varainkeruujärjestössä. Hän lähtee high schoolista valmistuvan, lahjakkaan muusikkopoikansa kanssa tutustumaan Uuden Englannin huippuyliopistoihin, joihin pojalla ehkä olisi mahdollisuuksia päästä ja isänkin näin mahdollista toteuttaa menetettyjä unelmiaan poikansa kautta. Harvardiin pääsyyn tarvitaan kuitenkin vanhojen opiskelukavereiden suhteita ja kontakteja. Bradin täytyy niellä kateutensa ja ottaa heihin yhteyttä. Rahakin muodostuisi ongelmaksi pojan käydessä niin kallista koulua. Vähitellen miehelle selviää, ettei miljonäärikavereiden elämäkään ole niin ongelmatonta kuin hän on kuvitellut. Bradin mielenliikkeitä valotetaan läpi elokuvan hänen kertojaäänellään ja usein epävireisen kuuloisella jousiyhtyemusiikilla.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ben Stiller  | … |  Brad Sloan   |
|  Austin Abrams  | … |  Troy Sloan   |
|  Devon Packer  | … |  Troy lapsena   |
|  Jenna Fischer  | … |  Melanie Sloan   |
|  Michael Sheen  | … |  Craig Fisher   |
|  Luke Wilson  | … |  Jason Hatfield   |
|  Jemaine Clement  | … |  Billy Wearsiter   |
|  Mike White  | … |  Nick Pascale   |
|  Jimmy Kimmel  | … |  itsenään   |
|  Shazi Raja  | … |  Ananya  |