stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Chickamaugan taistelu

Unionin ja Konfederaation joukkojen komentajat William S. Rosecrans ja Braxton Bragg.
Chickamaugan taistelu käytiin 19. syyskuuta – 20. syyskuuta 1862 Yhdysvaltain sisällissodassa. Kenraali Braxton Braggin ja James Longstreetin komentamat Konfederaation joukot löivät Unionin William S. Rosecransin ja George H. Thomasin joukot Chickamauga-joella. Kumpikin osapuoli kärsi taistelussa suuret tappiot.
Taistelun jälkeen Konfederaation joukot valtasivat ympäröivät alueet ja piirittivät Chattanoogan kaupungin, jonka läpi kulki strategisesti tärkeä rautatie. Konfederaatio ei kuitenkaan onnistunut valloittamaan kaupunkia, sillä marraskuussa Unionin joukot ajoivat Konfederaation joukot alueelta.
Taustaa > Armeijoiden edeltävät liikkeet

Sisällissodan läntisellä sotanäyttämöllä käytiin loppukesästä ja syksystä 1863 suuria taisteluita Chattanoogan keskellä sijaitsevan, strategisesti tärkeän rautatien hallinnasta. Vicksburgin valtauksen ja Gettysburgin taistelun jälkeen Mississippin ja Virginian sotanäyttämöt hiljenivät, mutta toiminta lisääntyi Tennesseessä. Rosecransin komentamat Unionin joukot aloittivat sotaretken, jonka tarkoituksena oli vallata Itä-Tennessee. Syyskuun alkuun mennessä Tullahoma vallattiin ja Rosecransin etujoukot etenivät Chattanoogaan. Braxton Braggin johtamia Konfederaation joukkoja nämä toiveet eivät kuitenkaan haitanneet ja Bragg suunnitteli vastahyökkäystä. Rosecrans kuvitteli ajavansa takaa vihollista, ja hänen armeijakuntansa etenivät leveänä, 30–40 kilometrin rintamana. Braggin armeija oli sen sijaan keskitetty yhteen paikkaan. Vain hänen alaistensa omapäisyys esti häntä saartamasta George H. Thomasin XIV armeijakuntaa McLemore's Covessa. Bragg menetti vastaavan tilaisuuden myös 12. syyskuuta. Rosecrans vältti onnekkaasti Braggin joukkojen kohtaamisen ja veti armeijakuntansa yhteen Chickamauga-joen länsipuolelle. Bragg suunnitteli hyökkäävänsä sinne.
Virginian rintaman vähäisen toiminnan vuoksi Konfederaation hallitus lähetti James Longstreetin johtaman armeijakunnan Tennesseehen. Armeijakunta jätti hevosensa sekä tykistönsä ja matkusti ränsistyneitä rautateitä Virginiasta Atlantan kautta täydentämään Tennesseen armeijaa. Lisävoimin Braggin toivottiin lyövän Rosecransin ratkaisevasti ja pakottavan hänet vetäytymään, mikä mahdollistaisi Keski-Tennesseen valtaamisen takaisin.
Taistelu > Ensimmäinen päivä

Bragg oli tyhmänrohkea ja huoleton komentaja. Tavoilleen tyypillisesti hän hyökkäsi Rosecransia vastaan ennenaikaisesti 19. syyskuuta tuhlaten resurssejaan. Unionin joukot torjuivat vasemmalle siivelle suuntautuneet useat hyökkäykset, jotka kuitenkin aiheuttivat suuria tappioita kummallekin osapuolelle. Longstreet saapui saman päivän iltana kahden prikaatin kanssa. Braggin sotasuunnitelma oli seuraava: joukot jaettaisiin kahtia. Longstreet komentaisi vasenta siipeä, tehtävänään sitoa Rosecransin joukot taisteluun. Leonidas Polk komentaisi oikeaa siipeä, jonka tehtävänä oli katkaista Rosecransin yhteydet Chattanoogaan. Braggille tyypillisesti hän keskitti suunnitelmansa tärkeimmän osan toteuttamiseen heikot voimat. Oikealla siivellä oli vain yksi divisioona ja komentajana Polk, johon Bragg ei luottanut lainkaan. Lisäksi Braggin antamat ohjeet olivat suurpiirteiset: ohjeissa oli vain joukko peräkkäisiä liikkeitä paikkoihin tarkkojen tehtävien sijasta. Tätä taustaa vastaan ei ole lainkaan yllättävää, että taistelusta tuli tyystin toisenlainen kuin Bragg oli suunnitellut.
Rosecransin johtama Unionin sotakokous tuli illalla 19. syyskuuta johtopäätökseen, että Konfederaation päähyökkäys suuntautuisi Unionin vasemmalle siivelle. Tämän perusteella Rosecrans järjesti joukkonsa uudelleen puolustamaan Chattanogaan johtavia teitä pohjoisesta tulevaa hyökkäystä vastaan. Unionin puolustuslinjojen vahvistukseksi kasattiin puisia rintavarustuksia tukeista ja ratapölkyistä.
Rosecrans ja Bragg tekivät usein liikaa töitä. Hyökkäystä edeltävänä yönä Rosecrans ei nukkunut juuri lainkaan, minkä vuoksi hän oli ärtynyt.
Taistelu > Toinen päivä

Konfederaation hyökkäys lykkääntyi ainakin kaksi tuntia, kunnes Polkin komentama Konfederaation hyökkäys Unionin vasenta siipeä vastaan alkoi puoli kymmeneltä aamulla. Konfederaation jalkaväki joutui tulemaan ulos metsästä, kun se hyökkäsi Thomasin komentamia Unionin varustuksia vastaan. Unionin tykistö ampui avoimessa maastossa hyvillä tulilinjoilla, Konfederaation hyökkäys meni sekaisin ja joukot palasivat pian takaisin. Braggin tapana oli järjestää hyökkäys sarjana peräkkäisiä synkronisoituja hyökkäyksiä. Huonosti valmisteltuna tällainen hyökkäys muuttui helposti katkeilevaksi rynnäköksi, joka oli helppo lyödä takaisin.
Longstreetin hyökkäys Konfederaation vasemmalla siivellä meni paremmin. Longstreetin hyökkäys myöhästyi kahdella tunnilla ja alkoi vasta kello 11. Hän ryhmitti jalkaväkensä tiukaksi kolonnaksi, jotta Unionin tykistöllä olisi pienempi maali. Jos hän olisi hyökännyt yhtä aikaa Polkin kanssa hän olisi kohdannut vahvan, hyvinjärjestetyn Unionin puolustuslinjan. Kello 11 mennessä yksi Unionin oikean siiven divisioonista oli jättänyt taistelulinjan väärinymmärretyn käskyn vuoksi, ja linjassa oli ammottava aukko. Longstreetin kolonna tunkeutui aukosta Rosecransin puolustuslinjaan, ja Unionin oikea siipi murtui. Pian Unionin keskustakin hajosi ja tiet täyttyivät paniikissa Chattanoogaa kohti pakenevista joukoista. Myös Rosecrans pakeni.
Konfederaation vasemmalla siivellä ei oltu valmistuttu takaa-ajoon. Longstreet ryhtyi syömään lounastaan ja Konfederaation joukot eivät suunnanneet hyökkäystä Thomasin johtamaa Unionin vasenta siipeä vastaan. Sen sijaan aikaa ja voimia tuhlattiin satunnaisiin hyökkäyksiin merkityksettömän Snodgrass Hill -kukkulan valtaamiseksi. Thomas järjesti puolustuksensa kukkulan paikkeille ja torjui Konfederaation hyökkäykset. Pimeän tultua Thomas vetäytyi kohti McFarland's Gapiä ja Rossvilleä. Seuraavana päivänä Thomasin joukot perääntyivät taistelukentältä hyvässä järjestyksessä. Thomas sai tapahtumista myöhemmin lempinimen Rock of Chickamauga. Samalla Konfederaatio menetti mahdollisuutensa vallata Chattanooga nopeasti, jonka sijaan Konferaatio piiritti kaupungin.
Seuraukset

Chickamaugan taistelu oli suuri voitto Konfederaatiolle, mutta myös Tennesseen armeijan ainoa voitto. Bragg kärsi 16 986 miehen tappiot, joka oli noin neljännes hänen koko armeijastaan. Rosecransin tappiot olivat 11 413 kaatunutta ja haavoittunutta ja 8000 vangittua. Konfederaatio ei kyennyt hyödyntämään voittoa, sillä Braggin kenraalit alkoivat käydä kiihkeää keskinäistä taistelua. Monet kenraaleista vaativat Braggin erottamista. Konfederaation presidentti joutui puuttumaan kiistaan. Kiista päättyi Braggin eduksi ja häntä tukeneet etenivät urallaan. Braggiä vastustanut Longstreet lähetettiin valtaamaan Knoxvilleä. Kiista heikensi Konfederaation joukkojen taistelutahtoa ja antoi aikaa Unionille vahvistaa Chattanoogan puolustusta. Taistelussa kymmenen Konfederaation kenraalia kuoli tai haavoittui vakavasti, mukaan lukien John Bell Hood, jonka jalka jouduttiin amputoimaan.
Unionin puolella Rosecrans siirrettiin pois yksikkönsä johdosta ja hänet korvasi Ulysses S. Grant, joka sai Chattanoogassa komennettavakseen kaikki Unionin joukot läntisellä sotanäyttämöllä. Thomas ylennettiin prikaatikenraaliksi ja hänet nimitettiin Cumberlandin armeijan komentajaksi. Potomacin armeijasta erotettiin kaksi divisioonaa, jotka lähetettiin Joseph Hookerin komennuksessa läntiselle sotanäyttämölle. Lisäksi Chattanoogaan eteni Mississippistä William T. Shermanin johtama Unionin Tennesseen armeija. Bragg ja Grant ottivat yhteen vielä saman vuoden puolella Chattanoogan taistelussa, jonka Konfederaatio hävisi.
Taistelua pidetään sisällissodan läntisen sotanäyttämön verisimpänä.
Waldemar Cierpinski

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Waldemar Cierpinski Karl-Marx-Stadtin maratonilla huhtikuussa 1976. |  Waldemar Cierpinski Karl-Marx-Stadtin maratonilla huhtikuussa 1976. |  Waldemar Cierpinski Karl-Marx-Stadtin maratonilla huhtikuussa 1976. |  |
Maa:   Itä-Saksa
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Montréal 1976 | maraton |  |
|  Kultaa | Moskova 1980 | maraton |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Helsinki 1983 | maraton |  |
Waldemar Cierpinski (s. 3. elokuuta 1950 Neugattersleben, Saksan demokraattinen tasavalta) on itäsaksalainen yleisurheilija, olympiamaratonin kahdesti voittanut juoksija.
Cierpinski oli ensin hyvä estejuoksija, mutta päätti siirtyä maratonille vuonna 1974. Hän oli melko tuntematon osallistuessaan vuoden 1976 olympialaisten maratonille. Hän juoksi yhdessä Frank Shorterin kanssa 25 kilometristä lähtien. Hän voitti Shorterin 51 sekunnilla. Cierpinski sijoittui neljänneksi vuoden 1978 Euroopan-mestaruuskisoissa. Hän voitti vuoden 1980 olympialaisissa maratonin toisen kerran. Hän johti 36 kilometristä maaliin, vaikkakin Alankomaiden Gerard Nijboer saavutti viimeisillä kilometreillä. Cierpinski sijoittui kolmanneksi ensimmäisissä yleisurheilun maailmanmestaruuskisoissa Helsingissä 1983.
Waldemar Cierpinski on nykyisin Saksan olympiakomitean jäsen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Waldemar Cierpinski Wikimedia Commonsissa
Miesten maratonin olympiavoittajat
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Tšekki 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  World Athletics  Tilastopaja 🔒
Cherrapunji

| Cherrapunji Sohra |
| --- | --- |
 Cherrapunji
 Koordinaatit: 25°17′02″N, 91°43′16″E 
Valtio:   Intia
Osavaltio:  Meghalaya
Piiri:  East Khasi Hills
Korkeus:  1 357 m
Väkiluku (2011):  11 722
 
 cherrapunjee.gov.in 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Cherrapunji tai Sohra on kylä Meghalayan osavaltiossa Intiassa. Cherrapunji on ollut tunnettu hyvin runsaista sateistaan ja joskus siihen onkin viitattu maailman sateisimpana paikkakuntana. Sen sademäärät ovat kuitenkin jääneet viime aikoina jälkeen muista paikkakunnista. Cherrapunjin asukasluku oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 11 722.
Maantiede

Cherrapunji sijaitsee Meghalayan osavaltiossa 1 357 metriä merenpinnan yläpuolella Khasivuorten etelärinteellä Brahmaputran varrella. Cherrapunjin vuosittainen sademäärä on keskimäärin 10 870 millimetriä. Se onkin yksi maapallon sateisimmista asutuista alueista. Vuosina 1860–1861 mitattiin 12 kuukauden mittaisena ajanjaksona peräti 22 987 millimetrin sademäärä.
Alue on kuitenkin ollut viime aikoina kuivumassa. Koko vuoden 2001 aikana satoi vähemmän kuin pelkästään heinäkuussa 1861. Sekä Shillongissa toimivan meteorologilaitoksen varajohtajan SC Sahun että Cherrapunjin maaperätutkimusyhdistyksen edustaja Mark Westin mukaan syynä ovat laajat metsien hakkuut. Talvisin lähteiden kuivuttua jotkut tankkerit ovat jopa muodostaneet kannattavaa liiketoimintaa lastaamalla ja myymällä paikallisille asukkaille vettä. Vaikka sateiden määrä on tästä huolimatta sinänsä runsas, sateet keskittyvät vain monsuunikauteen. Talvisin sateita ei juuri tule. Alueella ei ole myöskään juurikaan pintamaata, johon tulevat sateet voisivat imeytyä.
Maantiede > Cherrapunjin rankkasateita

1 034,1 mm / 24 tuntia, 14. kesäkuuta 1876
2 587 mm / neljä vuorokautta, 12.–15. kesäkuuta 1876
Historia

Nykyisen Cherrapunjin alkuperäisasukkaita ovat khasit. Alun perin paikalla oli pieni khasien kylä. Suuremman paikkakunnan perustaminen liittyy brittivallan leviämiseen alueelle. Varhaisimman tunnetun viittauksen alueen runsaisiin sateisiin teki brittiläinen David Scott. Scott oli paikalla etsimässä mahdollisia uusia tukikohtia briteille. Intian trooppiseen säähän tottumattomat britit pyrkivät usein perustamaan tukikohtiaan viileämpinä pidetyille paikoille, kuten Cherrapunjin eli Sohran kaltaisille ylänköalueille. Sohran brittiläinen tukikohta perustettiin Scottin suosituksen johdosta vuonna 1831.
Alueen runsaat sateet osoittautuivat pian hyvin hankaliksi. Esimerkiksi ruokatarvikkeet oli säilöttävä tiiviissä rasioissa. Vesi pilasi helposti myös lääkkeitä. Liimalla kiinnitetyt huonekalut hajosivat ja rautaiset pultit ruostuivat rikki. Britit päätyivätkin luopumaan tukikohdastaan Sohrassa. Brittisotilaat lähtivät paikalta vuonna 1834. Alueen hallintokeskus siirrettiin Shillongiin vuonna 1864.
Osa paikallisista on myöhemmin elättänyt itseään matkailulla. Matkailua Cherrapunjiin tuo lähinnä sen maine maailman kosteimpana paikkakuntana, vaikka sademäärissä mitattuna se on viime aikoina jäänyt jälkeen läheisestä Mawsynramin kylästä.
Väestö

Cherrapunjin asukasluku oli Intian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 11 722. Alueen asukkaat ovat etniseltä taustaltaan khaseja. Uskonnoltaan paikallisten valtaosa on kristittyjä (71,36 %). Hinduja oli 3,97 %. Muita kuin Intian suurimpia uskontoja harjoitti 24,40 % paikallisista. Lukutaitoisuus oli 92,59 %, eli Intian keskimääräistä (74,43 %) huomattavasti suurempi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Cherrapunji Wikimedia Commonsissa
Nohkalikain vesiputous.
Maisemaa.
"Maailman kostein paikka" kyltissä.
Camilo Cienfuegos

Camilo Cienfuegos
Camilo Cienfuegos yhdessä Fidel Castron kanssa. Joukkueen nimi Barbudos tarkoittaa ”parrakkaita”.
Camilo Cienfuegos Gorriarán (6. helmikuuta 1932 – 28. lokakuuta 1959) oli kuubalainen vallankumouksellinen, joka syntyi Calabazar de Saguassa. Hän osallistui aktiivisesti maanalaiseen toimintaan Kuuban presidenttiä Fulgencio Batistaa vastaan ja hänellä oli merkittävä rooli Kuuban vallankumouksessa. Hän oli tärkeimpiä ja suosituimpia vallankumousjohtajia Fidel Castron, Raúl Castron ja Che Guevaran rinnalla.
Lokakuussa 1959 Fidel lähetti Camilon Camagüeyn kaupunkiin pidättämään Huber Matosin. Saatuaan tehtävänsä päätökseen Camilo lähti lentäen paluumatkalle. 28. lokakuuta 1959 hänen ohjaamansa Cessna katosi yölennolla meren yllä matkalla Camagüeystä Havannaan. Konetta ei etsinnöistä huolimatta koskaan löydetty, eikä varmuutta turman syistä saatu. Camilon kuolemasta esitettiin heti erilaisia teorioita, ja Fidel Castroa kohti osoitettiin sormella, sillä hänelle saattoi olla hyötyä suositun sissijohtajan kuolemasta. Yhden teorian mukaan Camilon ohjaama kone olisi ammuttu erehdyksessä alas  viholliskoneena. Che Guevara ei kuitenkaan koskaan epäillyt Fideliä ystävänsä kuolemasta. Havannan Vallankumousaukiolle liitettiin Cienfuegosin muotokuva legendaarisen Chen siluetin lisäksi syyskuussa 2011.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
History of Cuba (J.A. Sierra): Camilo Cienfuegos (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Kreikka  Puola 
Muut:  SNAC  IdRef
Claudia Antonia

Claudia Antonian patsas Domvs Romanassa Mdinassa, Maltalla
Claudia Antonia (28–66) oli Claudiuksen ja hänen toisen vaimonsa Aelia Paetinan tytär.
Antonian ensimmäinen aviomies oli Gnaeus Pompeius Magnus, joka oli kuuluisan kenraali Pompeiuksen jälkeläisiä. 46 tai 47 Claudius surmautti Pompeiuksen, mahdollisesti Messalinan myötävaikutuksesta. Samalla saivat surmansa Pompeiuksen vanhemmat. Suetoniuksen mukaan Pompeius surmattiin tämän maatessa suosikkinsa kanssa.
Leskeksi jäänyt Antonia meni seuraavaksi naimisiin Faustus Cornelius Sulla Felixin kanssa, joka oli Messalinan veltto ja pelkurimainen velipuoli. He saivat pojan, joka kuoli pienenä. Sulla oli konsulina vuonna 52. Tacitus kertoo Neron suhtautuneen epäilevästi Sullaan. Vuonna 58 Nero karkotti Sullan Massiliaan, nykyiseen Marseilleen, tekaistun murhayritysepäillyn vuoksi. Nero murhautti Sullan vuonna 62.
Vuonna 65 Antonia oli mahdollisesti mukana Pison salaliitossa, jonka tarkoituksena oli murhata Nero. Murhan jälkeen Antonian oli tarkoitus seurata Pisoa pretoriaanikaartin kasarmille, jossa Piso olisi huudettu keisariksi. Pison oli myös tarkoitus naida Antonia. Seuraavana vuonna, Poppaea Sabinan kuoltua, Nero pyysi Antoniaa vaimokseen. Antonian kieltäydyttyä Nero syytti häntä kumouksen suunnittelemisesta ja surmautti Antonian.
Claudia Leistner

Claudia Leistner
Claudia Leistner (s. 15. huhtikuuta 1965) on saksalainen taitoluistelija. Hän voitti naisten yksinluistelun Euroopan-mestaruuden vuonna 1989.
Leistner ylsi vuosina 1983 ja 1989 toiselle sijalle maailmanmestaruuskilpailuissa. Talviolympialaisissa hänen parhaaksi sijoituksekseen jäi Calgaryssa 1988 saavutettu kuudes sija.
City of Oxford High School for Boys

City of Oxford High School for Boys (tunnetaan myös Oxford High School for Boys ja City of Oxford School) oli Oxfordin kaupungissa Englannissa 1881–1966 toiminut poikakoulu, jonka tarkoituksena oli tarjota pojille yliopistoon valmistava koulutus. Koulu suljettiin 1966 kun se yhdistettiin osaksi Southfield Grammar School -koulua, nykyisin Oxford Spires Academy.
Koulun tunnettuihin oppilaisiin kuului muun muassa Arabian Lawrencena tunnettu T. E. Lawrence, jonka mukaan yksi koulun rakennuksista nimettiin.
Aiheesta muualla

City of Oxford High School for Boys, George Street oxfordhistory.org.uk
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:City of Oxford High School for Boys
Käännös suomeksi
Claudia Losch

| Mitalit> Maa:   Länsi-Saksa.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Länsi-Saksa.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Länsi-Saksa.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Länsi-Saksa> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Los Angeles 1984 | kuulantyöntö |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Madrid 1986 | kuulantyöntö |  |
|  Kultaa | Budapest 1988 | kuulantyöntö |  |
|  Kultaa | Glasgow 1990 | kuulantyöntö |  |
|  Hopeaa | Göteborg 1984 | kuulantyöntö |  |
|  Hopeaa | Pireus 1985 | kuulantyöntö |  |
Claudia Losch (s. 10. tammikuuta 1960 Wanne-Eickel) on entinen saksalainen kuulantyöntäjä ja olympiavoittaja.
Helsingin MM-kilpailuissa 1983 länsisaksalainen, 181-senttinen Claudia Losch sijoittui kuulantyönnössä seitsemänneksi tuloksella 19,72 m. Seuraavana vuonna itäblokin maat boikotoivat Los Angelesin olympialaisia ja Loschin ainoa todellinen vastus oli Romanian Mihaela Loghin. Losch työnsi loppukilpailussa tuloksen 20,48 m ja voitti olympiakultaa yhden senttimetrin erolla Loghiniin. Muut hävisivät pitkälti toista metriä.
Ulkoradoilla Losch ei yltänyt enää toistamiseen mitaleille. Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 hän oli neljäs tuloksella 20,54 m, Rooman MM-kilpailuissa 1987 neljäs tuloksella 20,73 m, Soulin olympialaisissa 1988 viides tuloksella 20,27 m, Splitin EM-kilpailuissa 1990 neljäs tuloksella 19,92 m ja vielä Tokion MM-kilpailuissa 1991 neljäs tuloksella 19,74 m. Lisäksi hän sijoittui vuoden 1986 EM-kilpailujen kiekonheitossa yhdeksänneksi tuloksella 56,54 m. Kuulaennätyksensä 22,19 m hän työnsi Hainfeldissa 23. elokuuta 1987.
Sisäratojen EM-kilpailuissa Losch ylti viidesti mitaleille. Göteborgissa 1984 hän työnsi tuloksen 20,23 m ja hävisi Helena Fibingeroválle 11 senttimetriä. Seuraavana vuonna Pireuksessa Losch työnsi tuloksen 20,59 m, ja nyt Fibingerová oli 25 senttiä parempi. Madridissa 1986 tšekkoslovakialaistyöntäjä ei ollut enää mukana ja kahden hopean jatkoksi Losch voitti kultaa tuloksella 20,48 m. Budapestissa 1988 hän voitti toisen Euroopan mestaruutensa tuloksella 20,39 m ja Glasgow'ssa 1990 vielä kolmannen työntämällä 20,64 m.
Tuomas Holopainen

| Tuomas Holopainen |
| --- | --- |
 Holopainen vuonna 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. joulukuuta 1976 (ikä 47) Kitee
Muusikko
Aktiivisena:  1994–
Tyylilajit:  sinfoninen metalli, soundtrack, goottimetalli
Soittimet:  kosketinsoitin
Yhtyeet:  Auri   Nightwish For My Pain... Nattvindens Gråt Darkwoods My Betrothed Dismal Silence
Levy-yhtiöt:  Century Media Records Roadrunner Records Drakkar Entertainment Nuclear Blast Spinefarm Records Solistitium Records
Aiheesta muualla
web.archive.org/web/20171105014518/www.tuomas-holopainen.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Tuomas Lauri Johannes Holopainen (s. 25. joulukuuta 1976 Kitee) on suomalainen muusikko ja musiikkituottaja, joka on tullut tunnetuksi erityisesti Nightwish-yhtyeen kosketinsoittajana, johtohahmona sekä pääasiallisena säveltäjänä ja sanoittajana.
Ura > Uran alkuvaiheet

Holopainen aloitti pianonsoiton seitsemänvuotiaana sekä klarinetinsoiton, musiikinteorian ja musiikkitiedon opinnot yhdeksänvuotiaana musiikkiopistossa, josta hän sai myös päättötodistuksen. Hän on soittanut tenorisaksofonia jazz-yhtyeessä ja klarinettia puhallinorkestereissa, kuten puolustusvoimien soittokunnassa suorittaessaan asevelvollisuuttaan. Vietettyään varusmiespalveluksessa yhdeksän kuukautta Holopainen lopetti klarinetin ja saksofonin soiton.
Raskaammasta musiikista, jota hän ei aikaisemmin voinut sietää, Holopainen kiinnostui noin 15-vuotiaana ollessaan vaihto-oppilaana Wichitassa Yhdysvaltain Kansasissa. Isäntäperhe houkutteli hänet Guns N’ Rosesin ja Metallican yhteiskonserttiin, joka Holopaisen omien sanojen mukaan muutti hänen elämänsä . Metallican näkeminen livenä 22. syyskuuta 1992 heidän huipullaan muutti Holopaisen elämän, jonka jälkeen hän osti heidän kaikki albuminsa ja johti muun muassa Megadethiin ja Panteraan. Palattuaan Kiteelle hän liittyi ensimmäiseen yhtyeeseensä Dismal Silenceen, jossa hän soitti myös ensimmäistä kertaa kosketinsoittimia. Tätä seurasi Darkwoods My Betrothed, jonka Heirs of the Northstar -albumilla (1995) julkaistiin Holopaisen ensimmäinen kappale, levyn outro ”A New Heaven, A New Earth”. Toinen Holopaisen uran alkuaikojen yhtye oli Nattvindens Gråt, jonka kanssa hän myös pääsi levyttämään.
Holopaisen mukaan myös Vangelis on hänen esikuvansa.
Ura > Nightwish

Vuonna 1996 Holopainen sai ajatuksen omasta yhtyeestä, jossa olisi naislaulaja, kitara ja koskettimet. Sen ensimmäiset kappaleet ”Forever Moments”, ”Etiäinen” ja ”Nightwish”, jotka Holopainen sävelsi varusmiespalvelusaikanaan, olivat akustista tunnelmamusiikkia. Tästä alkunsa saanut Nightwish-yhtye on myöhemmin noussut maailmanmaineeseen.
Vuonna 2020 julkaistun Human. :II: Nature. -albumin toinen puolisko on Holopaisen säveltämää instrumentaalimusiikkia nimeltä All the Works of Nature Which Adorn the World, jonka esittäjä on London Session Orchestra.
Ura > Muut yhtyeet

Holopainen soittaa koskettimia myös For My Pain... -nimisessä yhtyeessä, joka on kuitenkin suurimmaksi osaksi viettänyt hiljaiseloa vuonna 2002 äänitetyn esikoisalbumin jälkeen. Lisäksi hän on toiminut sessiomuusikkona Timo Rautiaisen, Timo Rautiainen & Trio Niskalaukauksen, Kotiteollisuuden, Sethianin ja Kylähullujen albumeilla sekä vieraillut Kari Peitsamon Taistelujen tiellä -albumilla (urkusoolo kappaleessa ”Viiala”) ja Suburban Triben Manimal-albumilla (koskettimet kappaleessa ”Drowning”). Hän on ajoittain soittanut myös Timo Rautiainen & Trio Niskalaukauksen ja Kotiteollisuuden live-esiintymisissä.
Holopainen toimi vuonna 2003 ilmestyneen Silentiumin Sufferion – Hamartia of Prudence -albumin ja vuonna 2008 ilmestyneen Indican Valoissa-albumin tuottajana. Hän sävelsi ja sanoitti vuonna 2007 ensi-iltansa saaneen Lieksa!-elokuvan tunnuskappaleen ”While Your Lips Are Still Red”, jossa laulaa Marco Hietala, ja kappaleen ”Satojen merien näkijä” Johanna Kurkelan vuonna 2010 ilmestyneelle Hyvästi, Dolores Haze -albumille.
Vuonna 2009 Holopainen sävelsi musiikin Jorma Uotisen tanssiteokseen Black Water, jonka kantaesitti Skånen tanssiteatteri Malmön oopperassa.
Vuonna 2018 Holopaisen, Troy Donockleyn ja Johanna Kurkelan yhtye Auri julkaisi ensimmäisen levyn Auri. Toinen levy II – Those We Don’t Speak Of seurasi vuonna 2021.
Darkwoods My Betrothed palasi tauolta vuonna 2020 ja Holopainen osallistui yhtyeen levylle Angel of Carnage Unleashed.
Ura > Sooloalbumi

Helmikuussa 2013 Tuomas Holopainen ilmoitti suunnittelevansa sooloalbumia Music Inspired by the Life and Times of Scrooge, joka ilmestyi vuoden 2014 huhtikuussa. Ensimmäinen single ja musiikkivideo kappaleesta ”A Lifetime of Adventure” ilmestyi helmikuussa 2014. Levyn inspiraationa toimii Roope Ankka.