Walvis Bay
Historia

Portugalilainen merenkävijä Diogo Cão saavutti hieman pohjoisempana sijaitsevan Cape Crossin vuonna 1485. Hänen jälkeensä alueelle tuli Bartolomeu Dias, joka ankkuroi lippulaivansa São Cristóvãon nykyiseen Walvis Bayhin 8.12.1487. Hänen retkikuntansa löysi sitten meritien Hyväntoivonniemestä itään. Hän antoi tälle lahdelle nimen "O Golfo de Santa Maria da Conceição" (‘Neitsyt Marian lahti’). Portugalilaiset eivät kuitenkaan virallisesti vallanneet paikkaa itselleen.
Walvis Bayn perustivat hollantilaiset 1700-luvun lopulla. He käyttivät sitä pysähdyspaikkana matkalla Alankomaista Kapkaupunkiin. Sitä ei kuitenkaan juuri kehitetty ennen 1800-luvun loppua. Kun Afrikkaa jaettiin, britit valtasivat Walvis Bayn ja sen ympärillä olevat alueet. He antoivat Kapin kolonian liittää sen itseensä vuonna 1884, missä yhteydessä myös Pingviinisaaret liitettiin Kapin koloniaan. Tämä prosessi oli alkanut jo vuonna 1878.
Vuonna 1910 perustettiin Etelä-Afrikan unioni, ja tällöin myös Walvis Baysta tuli osa tätä uutta liittovaltiota. Pian seurasi Saksan kanssa riita siitä, missä tämän eksklaavin rajat menivät. Riita sovittiin seuraavana vuonna, jolloin Walvis Bay alueeksi tuli 434 neliömailia.
Saksalaiset valloittivat tämän eksklaavin Lounais-Afrikan sodan alussa, kun ensimmäinen maailmansota oli puhjennut, mutta Unionin puolustusvoimat (UDF) löivät Saksan joukot vuonna 1915 koko Lounais-Afrikan alueella. Tämän jälkeen Walvis Baytä, kuten koko Lounais-Afrikkaa, hallinnoivat Etelä-Afrikan puolustusvoimat.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Kansainliitto luovutti Lounais-Afrikan Etelä-Afrikalle luokan C mandaattialueena. Siviilihallintoon siirryttiin vuonna 1921, ja Walvis Bayn hallinto siirrettiin Etelä-Afrikalle vuoden 1922 Lounais-Afrikan lain nojalla.
Vaikka Walvis Bay ei koskaan ollut ollut osa Saksan Lounais-Afrikkaa, laissa sanottiin: Walvis Bayn satamaa ja kaupunkia, jotka muodostavat osan Kapmaata, on oikeudellisesta ja hallinnollisesta näkökulmasta kohdeltava ikään kuin ne muodostaisivat osan Lounais-Afrikan mandaattialueesta. Etelä-Afrikka pyrki anneksoimaan itseensä koko Lounais-Afrikan, ja esitti tämän pyrkimyksensä Kansainliitolle. Myöhemmin, vuonna 1949, lakia muutettiin siten, että Lounais-Afrikan valkoiset saivat edustuksen Etelä-Afrikan parlamenttiin.
Vuonna 1977, kun kansainvälinen yhteisö oli painostanut Etelä-Afrikkaa luopumaan Lounais-Afrikasta, Etelä-Afrikka kumosi kyseisen lain ja siirsi Walvis Bayn takaisin Kapmaan hallintaan, tehden siitä jälleen eksklaavin. Vuodesta 1980 lähtien alueella oli edustus sekä Kapin provinssin valtuustossa että Etelä-Afrikan House of Assemblyssa (kuuluen osaksi Kapkaupungin Green Pointin vaalipiiriä), kunnes se myöhemmin muodosti oman vaalipiirinsä vuonna 1982.
Reaktiona tähän Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvosto hyväksyi päätöslauselma 432:n, jossa sanottiin, että Namibian “koskemattomuus ja yhtenäisyys tulee turvata siten, että Walvis Bayn alue liitetään sen osaksi”.
Vuonna 1990 Lounais-Afrikka sai itsenäisyyden Namibian nimellä, mutta Walvis Bay pysyi edelleen osana Etelä-Afrikkaa, joka myös lisäsi joukkojensa määrää tämän eksklaavin alueella. Vuonna 1992 nämä kaksi maata kuitenkin perustivat yhteishallinnon Walvis Baylle ja sen yhteyteen kuuluneille saarille. Aluetta johtivat yhdessä Nangolo Mbumba, joka tuolloin oli Namibian hallituksen jäsen, ja Carl von Hirschberg, entinen Etelä-Afrikan suurlähettiläs YK:ssa.
Vuoden 1993 elokuussa, ennen Etelä-Afrikan apartheidin päättymistä, Etelä-Afrikan monen puolueen neuvottelufoorumi hyväksyi päätöksen, jonka mukaan “Walvis Bay ja sen yhteydessä olevat saaret tuli inkorporoida ja integroida Namibiaan”. Etelä-Afrikan parlamentti hyväksyi samana vuonna lain, jonka nojalla Walvis Bay luovutettiin Namibialle. Kun molemmat maat olivat allekirjoittaneet niiden välisen sopimuksen asiassa, Etelä-Afrikka muodollisesti luovutti Walvis Bayn ja Pingviinisaaret Namibialle 1.3.1994.