stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Argentiinan Grand Prix 1958
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 14 |  Stirling Moss | Cooper-Climax | 80 | 2:19.33,7 | 7 | 8 |
| 2 | 16 |  Luigi Musso | Ferrari | 80 | +2,7 | 5 | 6 |
| 3 | 20 |  Mike Hawthorn | Ferrari | 80 | +12,6 | 2 | 4 |
| 4 | 2 |  Juan Manuel Fangio | Maserati | 80 | +53.0 | 1 | 4 |
| 5 | 4 |  Jean Behra | Maserati | 78 | +2 krs. | 4 | 2 |
| 6 | 8 |  Harry Schell | Maserati | 77 | +3 krs. | 8 |  |
| 7 | 6 |  Carlos Menditéguy | Maserati | 76 | +4 krs. | 6 |  |
| 8 | 10 |  Paco Godia | Maserati | 75 | +5 krs. | 9 |  |
| 9 | 12 |  Horace Gould | Maserati | 71 | +9 krs. | 10 |  |
| Kesk. | 18 |  Peter Collins | Ferrari | 0 | Vetoakseli | 3 |  |
Muuta

Paalupaikka: Juan Manuel Fangio - 1.42,0
Nopein kierros: Juan Manuel Fangio - 1.41,8
Stirling Mossin voitto oli Formula 1 -sarjan ensimmäinen, joka ajettiin taakse asennetulla moottorilla varustetulla autolla.
Arseeni

Arseeni on alkuaine, jonka kemiallinen merkki on As (lat. arsenicum, kreikan sanasta arsen, miehekäs, vahva), järjestysluku 33 ja CAS-numero 7440-38-2. Arseeni on myrkyllinen typpiryhmään kuuluva puolimetalli. Arseenia ja sen yhdisteitä käytetään kasvi- ja hyönteismyrkkynä ja erilaisissa lejeeringeissä. Arseenista on aikaisemmin käytetty nimitystä arsenikki, joka nykyään kuitenkin tarkoittaa arseenitrioksidia As2O3.
Ominaisuudet

Alkuaineiden jaksollisessa järjestelmässä arseeni kuuluu samaan ryhmään kuin fosfori. Kemiallisesti se muistuttaa fosforia niin paljon, että se usein korvaa fosforin biokemiallisissa reaktioissa ja on sen vuoksi myrkyllinen. Kuumennettaessa arseeni hapettuu valkosipulin hajuiseksi oksidiksi. Arseeni ja jotkut arseeniyhdisteet voivat sublimoitua kuumennettaessa, eli kaasuuntua suoraan kiinteästä olomuodosta. Arseenilla on kolme allotrooppista muotoa: keltainen (As4), musta ja harmaa. Alkuaine arseenia on kahdessa kiinteässä muodossa: keltainen (1,97 g/cm3) ja metallinen harmaa (5,73 g/cm3).
Isotoopit

Arseenista tunnetaan 33 isotooppia, joista vain 75As on pysyvä. Muut isotoopit ovat radioaktiivisia. Pitkäikäisimmät radioaktiiviset isotoopit ovat 73As, jonka puoliintumisaika on 80,30 päivää, ja 74As, jonka puoliintumisaika on 17,77 päivää.
Historiaa ja nykykäyttöä

Sana arseeni tulee persiankielen sanasta زرنيخ (zarnik), joka tarkoittaa keltaista orpimenttia (diarseenitrisulfidi, As2S3). Gaius Plinius vanhempi puolestaan sanoo sen johtuvan kreikan kielen sanasta arsen (miehekäs, vahva). Sanasta zarnik on johdettu myös kreikkalaisten arseenia tarkoittava sana arsenikon. Arseeni on tunnettu Persiassa ja muualla kautta aikojen.
Skolastikko Albertus Magnus kuvasi 1200-luvun puolivälissä arseenin valmistusta. Arseenia käytettiin myrkytysmurhissa ennen arseenimyrkytyksen toteamiseen käytetyn Marshin testin keksimistä. Brittiläinen kemisti James Marsh julkaisi 1836 menetelmän ja laitteiston, jolla kudoksista voitiin osoittaa pienetkin arseenimäärät. Toinen arseenin tunnistamiseen käytetty menetelmä on Reinschin testi. Myrkytyskäytön vuoksi arseenia on kutsuttu "myrkkyjen kuninkaaksi ja kuninkaan myrkyksi".
Albert Suuren uskotaan ensimmäisenä eristäneen arseenin vuonna 1250. Johann Schroeder julkaisi vuonna 1649 kaksi tapaa valmistaa arseenia.
Viktoriaanisella ajalla naiset söivät arseenin, viinietikan ja liidun sekoitusta saadakseen ihonsa näyttämään vaaleammalta ja erottuakseen työläisistä. Arseenia hierottiin tässä tarkoituksessa myös suoraan kasvoihin ja käsiin.
Tapettien ja maalien vihreässä värissä käytettiin aiemmin arseeniyhdisteitä, jotka irrotessaan aiheuttivat asukkaissa pitkäaikaisen myrkytyksen.
Jäämies Ötzistä on löydetty runsaasti arseenia. Siksi hänen arvellaan olleen kupariseppä.
Nykyisin arseenimyrkytyksen vaarassa ovat malmien tai puunkyllästyksen kanssa tekemisissä olevat. Teollisuudessa arseenilla kovetetaan metalliseoksia ja kirkastetaan lasia. Suomessa porakaivojen pilaajana arseeni on merkittävä. Sen enimmäisohjearvo vedessä on 10 mikrogrammaa litrassa. Ongelmia on erityisesti Tampereen ja Hämeenlinnan tienoilla, missä ylitys voi olla satakertainen.
Arseenia on käytetty monenlaisena lääkkeenä. Ensimmäinen bakteereja ja mikrobeja tuhoava synteettinen lääke valmistettiin arseenista. Lääkkeen kuppaan eli syfilikseen kehitti saksalainen Nobel-palkittu Paul Ehrlich 1900-luvun alussa. Se oli arseenijohdannainen arsfenamiini, ja Ehrlich nimesi sen 1909 salvarsaaniksi. 1960-luvun jälkeen arseenia ei ole käytetty lääkkeenä.
Rikoskirjallisuuden lempiaiheita olivat aiemmin arsenikkimyrkytykset. Aiheesta on Joseph Kesselring tehnyt näytelmän Arsenikkia ja vanhoja pitsejä, ja sen pohjalta Frank Capra on ohjannut samannimisen elokuvan 1944.
Esiintyminen

Metallikiiltoinen ja hopeanvärinen arsenopyriitti (arseenikiisu, rauta-arseenisulfidi, FeAsS) on yleisin mineraali, josta arseenia saadaan. Arsenopyriittiä kuumentamalla arseeni sublimoituu ja jäljelle jää rautasulfaattia. Muita arseenia sisältäviä mineraaleja ovat realgaari (arseenisulfidi, As4S4), mimetiitti, kobolttihohde (kobolttiarseenisulfidi, CoAsS) ja erytriitti.
Tärkeimpiä arseeniyhdisteitä ovat arsenikki (arseenitrioksidi, valkoinen arsenikki), arseenisulfidit, pariisinvihreä (Cu3(AsO3)2), kalsiumarsenaatti (Ca3(AsO4)2) ja lyijyarsenaatti (PbHAsO4). Pariisinvihreää, kalsiumarsenaattia ja lyijyarsenaattia on käytetty maataloudessa torjunta-aineena.
Arseenia esiintyy luonnossa yleisesti, erityisesti sitä löytyy Ruotsin Kiirunan kaivoksesta.
Arseeni on yksi kullan seuralaisalkuainesta. Suomessa kallio- ja maaperässä sekä pohjavedessä korkeimmat pitoisuudet löytyvät Pirkanmaalta ja Keski-Lapista.
Suomessa kasvavia arseenia kerääviä kasveja (hyperakkumulaattori) ovat esimerkiksi heinäkasvi lampaannata (Festuca ovina), järvikorte (Equisetum fluviatile), osmankäämi (Typha latifolia), korpikaisla (Scirpus sylvaticus), karvalehti (Ceratophyllum demersum) ja järviruoko (Phragmites australis).
Käyttö

Lyijyarsenaattia on käytetty 1900-luvulle saakka hyönteismyrkkynä hedelmäkärpäsiä vastaan (mikä johti hermostovaurioihin ruiskuttajille). Scheelen vihreää (kupariarseniittia) on tavattu 1800-luvun makeisissa ja muissa elintarvikkeissa väriaineena.
Puuta on kyllästetty kromatuilla kupariarsenaateilla (CCA).
Seostamalla piihin tai germaniumiin pieni määrä arseenia valmistetaan elektronisissa komponenteissa tarvittavia n-tyypin puolijohteita.
Arseenin yhdisteistä Galliumarsenidi (GaAs) on myös tärkeä puolijohdeteollisuuden materiaali. Elektroniset piirit, joissa on käytetty galliumarsenidia, ovat nopeampia ja kalliimpia kuin piistä tehdyt piirit. Laserdiodeissa ja LEDeissä galliumarsenidi muuttaa sähkön suoraan valoksi.
Arseenitrioksidia As2O3 on käytetty hoitona hematologiassa akuutissa promyelyyttisessa leukemiassa, jotka ovat resistenttejä ATRA-hoidolle.
Arsiini eli arseenivety AsH3 on muun muassa puolijohteiden douppaukseen käytetty erittäin myrkyllinen kaasu. Arsiinia on yritetty käyttää myrkkykaasuna Toisessa maailmansodassa, mutta erittäin tulenaran kaasun käyttöaikeista luovuttiin. Arsiinia muodostuu myös ns. Marshin kokeessa jolla todettiin arseenimyrkytys ennen nykyaikaisempia kokeita.
Salvarsaania ja neosalvarsaania on käytetty 1900-luvun alkupuolella kupan hoitoon, ennen myrkyttömien penisilliinien keksimistä.
Myrkyllisyys

Arseeni estää eliöiden aerobisen soluhengityksen, mikä aiheuttaa happikatoa ja veren ja ihon sinertymistä.
Arseeni ja sen yhdisteet luokitellaan EU-direktiivin 67/548/EEC mukaan myrkyiksi ja ympäristölle vaarallisiksi aineiksi.
Arseeni on radonin ohella pahimpia yksittäisten kaivojen veden laadun ongelmia Suomessa. Talousveden laatuvaatimusten mukaan arseenin määrä juomavedessä ei saa ylittää ohjearvoa 10 µg/l. Suomessa joidenkin alueiden porakaivoista on löydetty ohjearvon jopa satakertaisesti ylittäviä arseenipitoisuuksia.
Myrkyllisyys > Syöpävaarallisuus

IARC (International Agency for Research on Cancer) määrittelee arseenin ja sen yhdisteet 1. luokan karsinogeeneiksi. EU listaa arseenitrioksidin, arseenipentoksidin ja arseenisuolat 1. luokan karsinogeeneiksi.
Arseeni juomavedessä nostaa tunnetusti aikuisten riskiä sairastua keuhko-, virtsarakko- ja ihosyöpiin. Lisäksi yhteys aikuisiän munuais- ja maksasyöpiin on mahdollinen. Viitteitä on myös siitä, että juomaveden arseenille altistuminen varhaisessa lapsuudessa lisää lapsuusiän maksasyöpäkuolleisuutta.
Kirjallisuutta

Kahelin, H., Järvinen, K., Forsell, P. & Valve, M. 1998. Arseeni porakaivovesissä – poistomenetelmien vertailututkimus. Geologian tutkimuskeskus, Tutkimusraportti – Geological Survey of Finland, Report of Investigation 141. http://tupa.gtk.fi/julkaisu/tutkimusraportti/tr_141.pdf
Loukola-Ruskeeniemi, Kirsti (ed.); Lahermo, Pertti (ed.) 2004. Arseeni Suomen luonnossa, ympäristövaikutukset ja riskit. Summary: Arsenic in Finland : distribution, environmental impacts and risks. Espoo: Geologian tutkimuskeskus. 173 p. http://tupa.gtk.fi/julkaisu/erikoisjulkaisu/ej_045.pdf
Aiheesta muualla

Coloria.net: Alkuaine, arseeni
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Luettelo arseenin isotoopeista The Isotopes Project Home Page (englanniksi)
Periodictable: Technical data for Arsenic (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Arsenic (englanniksi)
Mindat: Arsenic (englanniksi)
Webmineral: Arsenic Mineral Data (englanniksi)
Webmineral: Mineral Species containing Arsenic (As) (englanniksi)
Americanelements: Arsenic Technical and Safety Data (englanniksi)
Argonne National Laboratory: Radiological and Chemical Fact Sheets to Support Health Risk Analyses for Contaminated Areas, Arsenic sivut 88-89 (englanniksi) (pdf)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Arsenic (englanniksi)
Arseenia
Alkemistien merkki arseenille
August Hellemans

August Hellemans
August Hellemans (21. kesäkuuta 1907 Kapelle-op-den-Bos, Belgia – 4. toukokuuta 1992) oli belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Hellemans edusti urallaan RFC Mechleniä 1926–1938 ja Louviéroisea 1938–1944. Hän debytoi Belgian A-maajoukkueessa kesäkuussa 1928 ja pelasi joukkueessa 28 ottelua. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 1930 maailmanmestaruuskilpailuissa, jossa hän pelasi kaksi täysimittaista ottelua. Lisäksi hän pelasi sekä MM-kilpailuissa 1934 että kesäolympialaissa 1928.
August Hietaro

August  Aleksanteri Hietaro, sukunimi aik. Uggeldahl (23. joulukuuta 1881 Tammisaari – 5. tammikuuta 1951 Alavus) oli suomalainen tuomari ja Savonlinnan pormestari.
Hietaron vanhemmat olivat hansikkaantekijä August Wilhelm Uggeldahl ja Johanna Rosenlund (Välimäki). Hän pääsi ylioppilaaksi 1901 Turun klassillisesta lyseosta ja opiskeli sitten aluksi maanmittausta Polyteknillisessä opistossa. Hietaro suoritti oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa 1915 ja hän sai varatuomarin arvon 1920.
Hietaro oli Savonlinnan pormestarina 1918–1936, Juvan tuomiokunnan tuomarina 1936–1939 ja Alavuden tuomiokunnan tuomarina vuodesta 1939 alkaen.
August Hietaro oli naimisissa vuodesta 1913 Ilma Aili Kristina Tiaisen (1890–1967) kanssa. Aili Hietaro oli mukana Lotta Svärd- ja Vapaa Huolto -järjestöjen toiminnassa. Heidän poikansa Matti Hietaro kaatui talvisodan aikana joulukuussa 1939.
Fate: The Best of Death

| Fate: The Best of Death Death |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1987–1991
 Julkaistu: 1992
 Tyylilaji: death metal, tekninen death metal, progressiivinen metalli
 Kesto: 46.12
 Levy-yhtiö: Combat Records
Deathin muut julkaisut
| Human 1991 | Fate: The Best of Death 1992 | Individual Thought Patterns 1993 |
Fate: The Best of Death on vuonna 1992 julkaistu metalliyhtye Deathin kokoelma-albumi, joka sisältää materiaalia yhtyeen neljältä ensimmäiseltä albumilta Scream Bloody Gore (1987), Leprosy (1988), Spiritual Healing (1990) ja Human (1991). Albumi julkaistiin C-kasetti- ja CD-levy-muodoissa.
Kappaleet

Zombie Ritual – 4.32
Together as One – 4.08
Open Casket – 4.56
Spiritual Healing – 7.45
Mutilation – 3.28
Suicide Machine – 4.22
Altering the Future – 5.36
Baptized in Blood – 4.30
Left to Die – 4.38
Pull the Plug – 4.27
Levy-yhtiön henkilöt

Alan Becker – tuottaja
David Bett – kannen suunnittelu
Brian Freeman – kannen suunnittelu
Allan Flaum – uudelleenmasterointi
Michael Haynes – valokuvaus
Kevin Sharp – kappalevalinnat, levyn kannen kommentit
Tietoa levy-yhtiöstä

Vaikka Fate: The Best of Death -albumin kannessa levy-yhtiön nimi on vielä Combat, kokoelman julkaisun aikoihin Sony Recordsin (myöh. Sony Music Entertainment) omistama, raskaaseen musiikkiin erikoistunut merkki Relativity Records osti Combatin. Relativity jatkoi albumien julkaisua Combat-nimen alla vielä jonkin aikaa, kunnes Combat lakkasi lopullisesti olemasta. Myöhemmin Sony lopetti myös Relativity Recordsin toiminnan. Combat Records teki paluun vuonna 2005 KOCH Recordsin suojissa.
Aiheesta muualla

Fate: The Best of Death Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Fate: The Best of Death Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Hugo Raudsepp

Hugo Raudsepp (N. Triik, 1932)
Viktor Paul Hugo Raudsepp (10. heinäkuuta 1883 Tartumaa, Viro – 15. syyskuuta 1952 Irkutskin alue, Neuvostoliitto) oli virolainen kirjailija ja sanomalehtimies.
Neuvostoliittolaiset viranomaiset passittivat hänet Siperiaan; hän kuoli neuvostoliittolaisella keskitysleirillä vuonna 1952.
Raudsepp oli virolaisen dramatiikan huomattavin edustaja, joka komedioissaan käsitteli mehevästi ajan ilmiöitä eroottisia motiiveja korostaen (muun muassa Mikumärdi 1929, Vetelys 1932) ja teki pilaa poliittisista kysymyksistä ja nousukasyhteiskunnan röyhistelyistä.
Suomennetut näytelmät

Vetelys: 4-näytöksinen komedia; suom. Otto Al'Antila, Helsinki: Suomen Teatteriliitto 1937 (Näytelmämoniste)
Siunattu isku: kolminäytöksinen huvinäytelmä, suom. Sylvi-Kyllikki Kilpi, Helsinki: Työväen Näyttämöiden Liitto [i.a.] (Näytelmämoniste)
Mikumärdissä on kesä: komedia 5:ssä näytöksessä (Mikumärdi), suom. Sylvi-Kyllikki Kilpi, Helsinki: Työväen Näyttämöiden Liitto [i.a.] (Näytelmämoniste)
Ruusunpunaiset silmälasit: 3-näytöksinen huvinäytelmä (Roosad prillid); suomentanut Kaisu-Mirjami Rydberg, Helsinki: Työväen Näyttämöiden Liitto [i.a.] (Näytelmämoniste)
Teokset

Lääne-Euroopa sentimentalism ja haletundeline vool Eesti kirjanduses (1923)
Ameerika Kristus: komöödia neljas vaatuses (1926)
Kohtumõistja Simson: draama neljas vaatuses (1927)
Sinimandria: komöödia 15 pildis (1927)
Siinai tähistel: näidend kümnes pildis (1928)
Mait Metsanurk ja tema aeg: ühe vaimsuse  kroonika kaasaegse sulest (1929)
Mikumärdi: komöödia viies vaatuses (1930)
Põrunud aru õnnistus: komöödia kolmes vaatuses (1931)
Vedelvorst: komöödia neljas vaatuses (1932)
Roosad prillid: komöödia kolmes vaatuses (1934)
Jumala veskid (1936)
Lipud tormis: näidend kolmes vaatuses  seitsemes pildis (1937)
Mees, kelle käes on trumbid: komöödia kolmes vaatuses (1938)
Viimne eurooplane (1941)
Kivisse raiutud: jutustusi (1942)
Minu esimesed kodud: mälestused. 1 (1947)
Tillereinu peremehed: komöödia neljas vaatuses (1948)
Hugo Raudsepa kannatustee (1973, julkaistu kuoleman jälkeen)
Valitud näidendid (1974, julkaistu kuoleman jälkeen)
Nüüd ma tahan mõõka tõsta (2012, julkaistu kuoleman jälkeen)
Mikumärdi: Komöödia viies vaatuses (1995-2003, julkaistu kuoleman jälkeen)
Aiheesta muualla

Jyri Pennanen: Hugo Raudsepp Suomen historian syventävien opintojen esseekirjoitelma.  1998. Viitattu 21.10.2009.[vanhentunut linkki]
August Henrik Uno Wrede

August Henrik Uno Wrede (25. kesäkuuta 1869 Kemiö – 2. heinäkuuta 1935 Siuntio) oli suomalainen vapaaherra, tilanomistaja ja valtiopäivämies.
August Henrik Uno Wreden vanhemmat olivat majuri  Vilhelm Otto Casper David Wrede ja Hedvig Johanna Wilhelmina Gustava Armfelt ja puolisot Anna (Annette) von Liphart ja Ilse Friedrike von Fircks. Wrede oli maanviljelijä ja Suitian kartanon omistaja 1930-luvun alkuvuosiin saakka.
Wrede oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1899, 1904–1905 ja 1905–1906.
Aurorankatu

Aurorankadun itäinen alkupää.
Aurorankatu on katu Etu-Töölössä Helsingissä. Sen toinen pää on Arkadiankadulla Luonnontieteellisen museon länsipuolella, toinen Mannerheimintien varrella Kansallismuseon edessä samalla aukiolla, josta alkaa myös Museokatu.
Kadulla on muun muassa R-kioski ja jazz-klubi Storyville. Arkadiankadun päässä sijaitsee jyrkähkö mäki. Arkadiankadun päästä kohti Museokatua kuljettaessa tie kääntyy pitkään loivaan laskuun Eduskunnan kirjaston sisäänkäynnin kohdalla. Aurorankadun varrella sijaitsee kuusi risteystä: Mannerheimintie, Museokatu, Töölönkatu, Nervanderinkatu, Freesenkatu ja Arkadiankatu.
Katu on nimetty Aurora Karamzinin mukaan, ja sen Mannerheimintien-puoleinen pää on lähellä Hakasalmen huvilaa, jossa hän asui. Hän oli sosiaali- ja diakoniatyön uranuurtajana Suomessa.
Eduskuntatalon tontti rajoittuu pohjoisessa Aurorankatuun, ja sen varrella on 1970-luvulla rakennettu eduskunnan kaareva lisärakennus, jossa on myös Eduskunnan kirjasto. Aurorankadulla asuu varsin varakkaita vaikuttajia kaikilta yhteiskunnan osa-alueilta; muun muassa toimittajia, taiteilijoita ja terveydenhuollon ammattihenkilöitä. Elämää Aurorankadun laitamille tuovat alueella asuvat opiskelijat. Aurorankadulla sijaitsi 2000-luvun alussa myös nuorisokommuuni.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aurorankatu Wikimedia Commonsissa
Blaine Lacher

| Blaine Lacher> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Blaine Irwin Lacher
Syntynyt: 5. syyskuuta 1970 Medicine Hat, Alberta
Kuollut: 29. tammikuuta 2024 (53 vuotta)
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  93 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1994–1997
Seurat:  Boston Bruins (NHL) Providence Bruins (AHL) Cleveland Lumberjacks (IHL) Grand Rapids Griffins (IHL)
NHL-varaus:  ei varattu
Blaine Lacher (5. syyskuuta 1970 – 29. tammikuuta 2024) oli kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän oli syntyisin Kanadan Albertan provinssista, Medicine Hatin pikkukaupungista.
Ura

Vuosina 1992–1994 Lacher pelasi yliopistosarjaa Lake Superior State Universityn joukkueessa. Kaudelle 1994-1995 Lacher sai yllättäen varaamattomana pelaajana sopimuksen Boston Bruinsiin ja valtasi paikan Bruinsin ykkösmaalivahtina. Hän pelasi kauden aikana 35 ottelua kakkosmaalivahti Vincent Riendeaun pelatessa 11 ottelussa. Lacher myös voitti pelaamistaan otteluista 19 ja hävisi 11. Kauden jälkeen pudotuspeleissä Lacher pelasi viisi ottelua, joista voitti vain yhden. Kauteen mahtui myös yksi ottelu AHL-joukkue Providence Bruinsin maalilla.
Kaudella 1995-1996 Lacher pääsi pelaamaan 12 ottelua Bostonin maalilla mutta otteet eivät olleet enää edelliskauden tasolla. 12 ottelun saldoksi muodostui 3 voittoa ja 5 tappiota päästettyjen maalien keskiarvon ollessa 3.94 ja torjuntaprosentin .845. 12 NHL-ottelun lisäksi Lacher pelasi yhdeksän ottelua AHL:n Providencessa ja kahdeksan ottelua IHL:n Cleveland Lumberjacksin maalilla. Bostonissa Lacherin syrjäyttivät edellisvuonna hankittu Craig Billington sekä Bostonin aikoinaan varaama, Edmontonista kotiutettu Bill Ranford. AHL:n Providencessa torjuntavastuun veivät Robbie Tallas ja Scott Bailey. Clevelandissa Lacher sai loppukaudeksi ykkösmaalivahdin roolin ja pääsi pelaamaan myös 3 pudotuspeliottelua.
Kaudelle 1996-1997 Lacher teki sopimuksen IHL:n Grand Rapids Griffinsin kanssa mutta sai vastuuta vain 11 pelissä. Lacher lopetti ammattilaisuransa kauden jälkeen mutta teki vielä paluun amatöörisarja Saskatchewan Westin Oyen Eagĺesin joukkuessa kausilla 2001-02 ja 2002-03.
Lacher kuoli kotonaan Medicine Hatissa tammikuussa 2024.
Saavutuksia

Saskatchewan Junior Hockey Leaguen paras maalivahti 1991
1x NCAA yliopistosarjojen mestaruus
2x CCHA yliopistosarjan mestaruus
NHL kuukauden tulokas (helmikuu 1995)
Solihull

| Solihull |
| --- | --- |
 Solihullin pääkatua.
 vaakuna
 Solihullin sijainti Englannissa ja Länsi-Midlandsissa.
 Koordinaatit: 52°25′N, 1°47′W 
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Osa:  Englanti
Hallintoalue:  Länsi-Midlands
Kreivikunta:  Länsi-Midlands
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Metropolihallintopiiri
Piirivaltuusto:  51 paikkaa
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  38,3 km²
 – Metropolialue:  178 km²
Väkiluku (2017):  127 289
 – Väestötiheys:  3 323 as./km²
 – Metropolialue:  213 933
 – Väestötiheys metropolialue:  1 202 as./km²
 
 www.solihull.gov.uk 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Solihull on noin 127 000 asukkaan kaupunki ja 214 000 asukkaan metropolihallintopiiri (metropolitan borough) Länsi-Midlandsin metropolikreivikunnassa Keski-Englannissa. Hallintopiiri sijaitsee Birminghamin ja Coventryn välissä ja siihen kuuluu Solihullin kaupungin lisäksi Castle Bromwichin, Marston Greenin, Meridenin, Shirleyn, Knowlen ja Balsall Commonin asutuskeskukset.
Solihullia pidetään yhtenä Englannin vauraimmista kaupungeista. Se on perustettu keskiajalla, ja myöhemmin se oli tärkeä postivaunuasema. Teollinen vallankumous mullisti läheisen Birminghamin ja toinen maailmansota tuhosi Coventryn, mutta Solihullissa Tudorien aikaiset talot ja pikkukaupungin tunnelma ovat säilyneet ennallaan.[lähde? ]
Manor House, Solihull.
Vaikka kaupunki on varsin iso, siellä ei ole yliopistoa. Birminghamin lentoasema ja sen yhteydessä oleva messukeskus ovat aivan kaupunkien rajalla. Land Roverin tehtaat tarjoavat myös työpaikkoja 8 000 hengelle.
Kuuluisia asukkaita

Daniel Caines, pikajuoksija
Alan Cox, ohjelmoija
Lucy Davis, näyttelijä
Craig Gardner, jalkapalloilija
Jack Grealish, jalkapalloilija
Richard Hammond, juontaja
Dave Hunt, laulaja
Suzanne Innes-Stubb, tasavallan presidentti Alexander Stubbin puoliso
Zat Knight, jalkapalloilija
Clare Maguire, laulaja
Esteghlal

| Esteghlal Tehran FC |
| --- | --- |
Lempinimet:  تاج (Kruunu)
Perustettu:  24. syyskuuta 1945
Kaupunki:  Teheran
Kenttä:  Azadi
– kapasiteetti:  100 000
Sarja:  Iran Pro League
Puheenjohtaja:   Ali Fathollahzadeh
Päävalmentaja:   Amir Ghalenoei
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Esteghlal Tehran FC (pers. ‏باشگاه فوتبال استقلال تهران‎, Bāšgāh-e futbāl Esteqlāl-e Tehrān) on iranilainen jalkapalloseura Teheranista. Se pelaa maan korkeimmalla sarjatasolla Iran Pro Leaguessa, jonka se on voittanut yhteensä kuusi kertaa. Joukkue pelaa kotiottelunsa Azadilla, jolle mahtuu 100 000 katsojaa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Seuran kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (persiaksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Esteghlal Tehran FC
Käännös suomeksi
Threshold (yhtye)

| Threshold |
| --- | --- |
 Threshold vuonna 2009
Tiedot
Toiminnassa:  1988–
Tyylilaji:  progressiivinen metalli
Kotipaikka:   Yhdistynyt kuningaskunta
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Glynn Morgan, laulu, kitara   Karl Groom, kitara   Johanne James, rummut   Steve Anderson, basso   Richard West, koskettimet  
Entiset jäsenet:  Nick Midson Tony Grinham Pete Crawford Ian Bennett Jon Jeary Glynn Morgan Nick Harradence Jay Micciche Mark Heaney Andrew "Mac" McDermott Damian Wilson Pete Morten
Levy-yhtiö:  Nuclear Blast   InsideOut  
Aiheesta muualla
www.thresh.net
Infobox OKNimi-testi OK: 
Threshold on vuonna 1988 perustettu brittiläinen progressiivista metallia soittava yhtye.
Tyylilaji

Yhtyeen musiikki on raskaan kitaran, swiippaavan pianon sekä tiukan rumpu- ja bassotyöskentelyn yhdistelmä. Sanoitukset käsittelevät muun muassa elämää, uskoa, tiedettä, politiikkaa ja ympäristöä.
Jäsenet > Nykyiset

Glynn Morgan – laulu ja kitara (Psychedelicatessen – Livedelica, Legends of the Shires, Dividing Lines)
Karl Groom – kitara (Wounded Land –)
Richard West – koskettimet (Wounded Land –)
Steve Anderson – basso (Critical Energy –)
Johanne James – rummut (Hypothetical –)