stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Piano
Tekniikka > Vasarat

Pianon vasarat ovat villahuovalla päällystettyä nuijia, jotka kieliin iskeytyessään saattavat kielen värähtelemään.
Vasaran päässä on puinen ydinosa, johon tehtaalla puristetaan suurella paineella kerroksittain huopaa niin, että ulommat huopakerrokset ovat tiukassa jännityksessä ja sisemmät vastaavasti puristuksessa. Jännityksen ja puristuksen tasapaino tekee vasarasta sopivasti kovan ja samalla joustavan. Puiseen ydinosaan porattuun reikään kiinnitetään ohut puinen vasaran varsi.
Vasarahuovan kovuus ja pehmeys, jännityksen ja puristuksen suhde ja  huovan laatu vaikuttavat suuresti pianon ääneen. Kielet painavat vasarahuopaan ajan mittaan syvät urat ja tiivistävät huopaa muutoinkin. Urat täytyy hioa aika ajoin pois ja huovan pehmeys palauttaa pistelemällä huopaa neulamaisella työkalulla. Tätä kutsutaan intonoinniksi eli sävytykseksi.
Vasaran ja kielen kosketuskohta kielen pituussuunnassa on äänenlaadun kannalta kriittinen. Erityisesti diskantissa vähäinenkin säädön liukuminen pois paikaltaan on kuuluvissa. Flyygelissä iskupisteen paikka on säädettävissä koneiston lukitusta muuttamalla, pystypianossa tämä ei ole mahdollista.
Vasaroiden massa on pianon kehityksen aikana kasvanut. Basson alimman vasaran pää painaa nykyään noin 8,5 grammaa ja vasarat kevenevät diskanttia kohden niin, että ylimmän vasaran paino on noin 4 grammaa. Vasaran kulkema matka lepoasennosta kieleen on noin 45–47 millimetriä.
Tekniikka > Sammuttajat

Koneiston ollessa lepotilassa kielen päälle on painuneena sammuttaja. Kosketinta painettaessa sammuttaja nousee irti kielestä, joka voi silloin värähdellä vapaasti. Vapautettaessa kosketin, sammuttaja palaa takaisin kiinni kieleen ja tukahduttaa värähtelyn.
Sammuttaja on tukikappaleeseen kiinnitetty villahuovan kappale, joka on muotoiltu kielikuoron mukaan: yksikielisessä kuorossa huovassa on ura, johon kieli painautuu, kaksikielisessä kuorossa on kiilamaiset sammuttajat, jotka painuvat kielten väliin, kolmikielisessä kuorossa on keskialueella kaksoiskiila ja ylempänä litteä levy. Korkeimmassa diskantissa noin 1½–2 oktaavin alueella ei sammuttajia ole lainkaan, sillä ääni vaimenee tällä alueella muutenkin nopeasti ja jatkuvasti vapaana värähtelevät kielet antavat loistoa ja kimallusta alempiin ääniin resonoidessaan niiden mukana.
Oikeanpuoleista pedaalia painettaessa kaikki sammuttajat nousevat, jolloin kaikki kielet värähtelevät vapaasti.
Tekniikka > Viritystukki ja -tapit

Viritystukki on vaahterasta tai muusta kovasta puulajista valmistettu lankku, johon porattuihin reikiin lyödään teräksiset viritystapit. Kielen vapaat päät kiinnitetään tappeihin. Tappeja kiertämällä kielet saadaan viritettyä halutulle äänenkorkeudelle.
Tukki valmistetaan liimaamalla vaahteralautoja kerroksittain yhteen niin, että peräkkäisten lautojen syysuunnat poikkeavat toisistaan. Tällä tavoitellaan mahdollisimman lujaa rakennetta ja kosteusliikkeiden minimointia. Paljon käytetty on rakenne, jossa on 5 tai useampia kerroksia, kukin 4,5–6,5 mm paksu. Toinen yleinen ratkaisu on käyttää noin 1 mm paksuja kerroksia eli puuviilua, jolloin kerroksia tarvitaan useita kymmeniä. Mikään ratkaisu ei ole osoittautunut ehdottomasti muita paremmaksi. Tärkeämpää on raaka-aineen huolellinen valinta, pitkä kuivaus, asianmukainen työstö, oikeanlainen liimaus ja muut valmistustekniset seikat.
Viritystapit ovat sylinterimäisiä tai hieman kartiomaisia terästappeja, pituudeltaan 50–60 mm ja läpimitaltaan noin 6–7 mm. Viritystukin sisään menevässä osassa on tiheä kierteitys. Tapit sinistetään ja näkyviin jäävä osa usein kromataan.
Tapin tulee sopia reikäänsä tiukasti, jotta viritys pysyisi mutta olla samalla kuitenkin niin väljä, että pianoa viritettäessä tarpeelliset äärimmäisen pienet muutokset ovat mahdollisia. Viritystukin puuaineksen väsyessä ja kuluessa tapit vähitellen löystyvät, jolloin niitä joudutaan vaihtamaan paksumpiin. Jos tappien ja ympäröivän puun otteen irtoaminen johtuu viritystukin halkeilusta, on soitin yleensä elinkaarensa päässä: viritystukin vaihto on kalliimpaa kuin keskihintaisen soittimen uushankintahinta.
Tekniikka > Tukirakenteet

Pianon kielet jännitetään hyvin tiukalle. Tavallisen keskikokoisen pystypianon yhden kielen keskimääräinen jännitys on noin 700 newtonia. Kun kieliä on noin 230, kielien yhteinen soittimen runkoon kohdistuva voima on suuruusluokaltaan 160 kN. Konserttiflyygelin kielten jännitys on yli 260 kN.
Nämä voimat ottaa vastaa valurautainen kehys, tukikehikko, jonka ympärille koko piano rakentuu.
Kehys on yhtenäinen hiekkaan valettu valukappale. Valmistusmenetelmällä ei saada sarjatuotannossa täysin samanlaisia tuotteita, jonka vuoksi kehyksiä joudutaan viimeistelemään käsin. Uutta tyhjiövalutekniikkaa on otettu käyttöön. Perinteisesti valurauta maalataan kullanväriseksi.
Suurikokoisissa (yli 120 cm) pystypianoissa pianon taakse asennetaan usein puinen apukehikko. Tämä voidaan korvata mitoittamalla rautakehys erityisen tukevaksi, mutta tällöin soittimen paino nousee huomattavasti.  Flyygelissä on säännönmukaisesti tukevat säteittäiset puiset tukipalkit kaikupohjan alapuolella.
Flyygelin puinen kaareva ulkokehä on osa tukirakennetta. Se liitetään pyrstöliitoksin, pulteilla ja liimaamalla metallikehykseen ja puisiin tukipalkkeihin. Pystypianon näkyvät puiset osat ovat irrallisia, ja niillä on merkitystä vain akustisten ominaisuuksien ja ulkonäön kannalta.
Tekniikka > Pedaalit

Pianossa on kaksi tai kolme jaloilla painettavaa pedaalia.
Kaikupedaali (sustain-pedaali) on oikeanpuoleinen pedaali. Se on eniten käytetty pedaali, ja sitä kutsutaan usein myös vain pedaaliksi. Pedaalia painettaessa vipukoneisto nostaa kaikki sammuttimet irti kielistä. Kielet siis värähtelevät vapaasti. Pedaalin avulla nuotteja voidaan jättää soimaan ja sitoa toisiinsa silloinkin, kun se ei olisi sormiteknisesti mahdollista. Kaiku saa äänen myös kuulostamaan täyteläisemmältä, sillä pianon kaikki kielet resonoivat soitettavien sävelten ohessa. Kaikupedaalin tarkkaa käyttämistä ei yleensä merkitä nuotteihin. Sen käytön hienosäätö on tärkeä osa taitavan pianistin tekniikkaa.
Hiljennyspedaali (una corda -pedaali) on vasemmanpuoleinen pedaali. Se siirtää pystypianossa vasaroita lähemmäksi kieliä, jolloin vasaran lyönti ei saa niin paljon iskuvoimaa ja ääni on hiljaisempi. Flyygelissä hiljennyspedaali siirtää koskettimistoa ja koneistoa hiukan oikealle, minkä takia vasarat osuvat vain kahdelle kielelle kolmen (tai yhdelle kahden) sijasta. Tämä hiljentää ääntä ja muuttaa äänen laatua. Tästä juontuu myös pedaalin nimi "una corda" eli yksi kieli.
Sostenuto-pedaali on keskimmäinen pedaali. Sitä ei ole yleensä edullisissa pystypianoissa eikä kaikissa flyygeleissäkään. Se kehitettiin viimeisimpänä. Sostenuto-pedaalia painettaessa jäävät sillä hetkellä alas painettuina olevia koskettimia vastaavat sammuttajat ylös ja pysyvät ylhäällä siihen saakka, kunnes pedaali vapautetaan, riippumatta siitä, vapautetaanko kosketin. Näin voidaan jättää yksittäisiä säveliä, tyypillisesti urkupisteitä tai sointuja soimaan ja soittaa samalla muita säveliä lyhyinä.
Monissa pystypianoissa sostenuto-pedaalin tilalla on ala-asentoon lukittuva harjoituspedaali (tunnetaan myös nimellä kerrostalopedaali), joka alas painettuna laskee huopakaistaleen vasaroiden ja kielien väliin. Huopakaistale tukahduttaa äänen melkein kokonaan.
Niin sanotuissa silent-pianoissa keskimmäinen pedaali laskee vasaroiden ja kielten väliin tavallisesti alumiinisen palkin, joka estää kokonaan vasaroiden osumisen kieliin. Uusimmissa silent-pianoissa on koskettimien alla jokaiselle koskettimelle oma infrapunalla toimiva liikkeen tunnistin. Tämä mittaa kunkin koskettimen lyönnin voimakkuuden ja keston. Lisäksi hiljennys- ja sustain-pedaaleissa on omat tunnistimensa, jotka mittaavat pedaaleiden painallukset. Tieto koskettimen ja pedaalin liikkeistä välitetään midi-tekniikalla äänilähteeseen eli soundimoduliin. Se on yleensä sijoitettu näkyviin koskettimiston alapuolelle, josta sitä on helppo käyttää. Äänilähde kytketään esimerkiksi kuulokkeisiin, jolloin pianolla voi harjoitella äänettömästi. Etuna on lisäksi "oikean" pianon tuntuma verrattuna esimerkiksi sähköpianoihin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Piano-Photoarchive (englanniksi)
Flygel (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Piano (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Grand-Pianos.org (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| n k Kosketinsoittimet |
| --- | --- |
Erilaiset Kosketinsoittimet:  Cembalo  Klavikordi  Ondes Martenot  Piano (Flyygeli, Sähköpiano, Digitaalipiano, Taffeli, Disklavier)  Syntetisaattori  Urku  (Urku)harmoni 
Valmistajia ja tuotemerkkejä:  Bösendorfer  Casio  Fazioli  Hammond  Hellas  Kawai  Korg  Rhodes  Roland  Steinway & Sons  Wurlitzer  Yamaha 
Pierre-Auguste Renoir, Kaksi tyttöä pianon ääressä, 1892–1893.
Pystypianon koneisto
Flyygelin koneisto poikkileikkauksena.
Steinway & Sons-merkkisen flyygelin koskettimistoa.
Pystypianon koneistoa: vasararivistö kuvan yläreunassa.
Pedaalit.
Pianonvirittäjä työssään. Vain akustisia pianoja tarvitsee virittää.
Aleksi Lassila

Aleksi Lassila heinäkuussa 2023.
Aleksi Lassila (s.5. helmikuuta 2003) on  suomalainen pesäpalloilija. Lassila edustaa superpesiksessä pelaavaa Vimpelin Vetoa ja on myös sen oma kasvatti.  Lassila on saavuttanut urallaan yhden SM-pronssin Vimpelin Vedossa kaudella 2021. Hän pelaa sisäpelissä vaihtajana tai kotiuttajana ja ulkopelissä etukentällä.
Lassila on pelannut urallaan 38 superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on lyönyt kolme kunnaria ja 14 tavallista juoksua, tuonut 46 juoksua ja kerännyt 157 kärkilyöntiä. Ylempiä pudotuspelejä Lassila on pelannut 9 ottelua, joissa hän on lyönyt yhden juoksu, tuonut neljä ja kerännyt 14 kärkilyöntiä. Myös Lassilan veli Eemeli pelaa Vedon joukkueessa.Lassilan toinen veli Taneli pelaa Ykköspesistä Jyväskylän Kirissä.
Saavutukset

1 SM-kulta: 2022
1 SM-hopea: 2023
1 SM-pronssi: 2021
2 Itä–Länsi-ottelua: 2022, 2024
Aleksi Rantala (pesäpalloilija)

Aleksi Rantala (s. 1999) on suomalainen pesäpalloilija. Rantala edustaa Superpesiksessä pelaavaa Vimpelin Vetoa. Rantalan kasvattajaseura on Veteli Pesis. Hän pelaa sisäpelissä etenijänä tai vaihtajana ja ulkopelissä etukentällä. Kaudella 2018 Rantala saavutti Vedon joukkueessa SM-pronssin. Rantala on pelannut urallaan 21. heinäkuuta 2020 mennessä kymmenen Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on lyönyt yhden tavallisen juoksun, tuonut kaksi juoksua ja kerännyt 13 kärkilyöntiä.
Aleksandr Lebedev

Aleksandr Lebedev, 2019
Aleksandr Jevgenjevitš Lebedev (ven. Александр Евгеньевич Лебедев, s. 16. joulukuuta 1959 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen oligarkki. Hän on suursijoittaja, joka omistaa muun muassa kolmanneksen Aeroflot-lentoyhtiöstä sekä osuuden Novaja gazeta -sanomalehdestä. Hän on myös Yhtenäinen Venäjä -puolueen kansanedustaja Venäjän duumassa.
Lebedev on kauppatieteiden tohtori Moskovan kansainvälisten suhteiden yliopistosta (ven. МГИМО). Liike-elämän aikakauslehti Forbes listasi maaliskuussa 2007 hänet maailman 237. rikkaimmaksi henkilöksi. Lebedev on naimisissa ja hänellä on yksi lapsi, Jevgeni Lebedev, joka on Yhdistyneen kuningaskunnan ylähuoneen jäsen.
Henkilöhistoria

Aleksandr Lebedev aloitti uransa KGB:n vakoojana Neuvostoliiton Lontoon suurlähetystössä 1980-luvulla. Myöhemmin hän siirtyi yksityiselle sektorille konsultoimaan pankkeja sekä tämän jälkeen hän osti itselleen pankin.
Vuodesta 2003 asti Lebedev on toiminut duumassa kansanedustajana. Hänet valittiin aluksi duumaan Rodina-puolueen edustajana, mistä hän siirtyi Yhtenäinen Venäjä -puolueen riveihin.
Aleksandr Lebedev on ollut ajoittain aktiivinen Venäjän viranomaisten kritisoija. Kritiikki on kohdistunut Venäjän korruptioon ja itsevaltaiseen hallintotapaan. Hän haluaa oikeudellisilla toimilla siivota korruptoineet poliitikot ja liikemiehet pois Venäjän johdosta. Lebedev ei kuitenkaan ole hyökännyt  presidentti/pääministeri Vladimir Putinia tai Dmitri Medvedeviä vastaan. Sen vuoksi hän ei ole Venäjän johdon epäsuosiossa. Lebedev uhkasi Venäjän pääministeri Mihail Fradkovia oikeustaistelulla, kun pääministeri viivytteli Aeroflotin konevalinnoissa. Samaten hän on käynyt sanasotaa Moskovan pormestarin Juri Lužkovin kanssa.
Aleksandr Lebedev ja Neuvostoliiton entinen presidentti Mihail Gorbatšov ovat liikekumppaneita. He omistavat yhdessä 49 prosentin osuuden Novaja gazeta -sanomalehdestä.
Lebedevillä on sijoituksia valtioenemmistöisissä yrityksissä kuten Sberbank (ven. Сбербанк России), Gazprom (ven. Газпром) ja RAO UES (ven. РАО «ЕЭС России»).
Naamioituneet poliisit tekivät 2, marraskuuta 2010 ratsian Lebedevin pankkiin vieden asiapapereita liittyen erään pankin asiakkaan toimiin, ja Lebedev oli itse samaan aikaan pankissa.
Omistukset media-alalla

Venäjällä Lebedev omistaa osuuden Novaja gazetasta sekä tabloidilehden Moskovski korrespondent. Isossa-Britanniassa Lebedev on omistanut vuodesta 2010 alkaen Independent-sanomalehden. Jo vuonna 2009 hän oli hankkinut 75 % omistusosuuden Evening Standardista.
Aiheesta muualla

Aleksandr Lebedevin nettisivut
Den

Norsunluukaiverrus jossa faarao Den on lyömässä aasia­laisen heimon miestä. Hau­ta­löy­tö hänen hau­das­taan Abydos­ista, noin 3000 eaa, British Museum, Lontoo.
Den oli muinaista Egyptiä 1. dynastian aikaan vuoden 2950 eaa. tienoilla hallinnut faarao.
Den nousi valtaan oletettavasti jo hyvin nuorena, koska hänen äitinsä Merneith toimi hänen kanssahallitsijanaan tai jopa itsenäisenä hallitsijana ennen Deniä. Manethon mukaan Den hallitsi vain 20 vuotta, mutta nykyään hallituskauden katsotaan olleen huomattavasti pidempi.
Den oli ensimmäinen faarao, joka otti käyttöön Nebty-nimen. Hän oli myös ensimmäinen, joka kuvattiin pitämässä Ylä- ja Ala-Egyptin kaksoiskruunua. Den oli myös ensimmäisen tunnetun Egyptiläisen väestönlaskennan alullepanija määrätessään kaikki ”pohjoisen, lännen ja idän” egyptiläiset laskettavaksi.
Denin hallituskaudella rakennettiin enemmän suuria hautoja kuin yhdenkään edellisen hallitsijan aikana. Tämä osoittaa, että Egyptin talous oli hyvää vauhtia kohentumassa.
Denin hauta Abydoksessa on myös edellisistä kuninkaista poikkeava, sillä siinä on (ensimmäistä kertaa) hautakammioon johtavat portaat. Hauta on ympäröity tiilimuurilla ja sen lähistöllä on 174 oheishautaa.
GIF

| Graphics Interchange Format |
| --- | --- |
 Pyörivä maapallo GIF-animaationa.
Tiedostopääte:  .gif
Mediatyyppi:  image/gif
Magic:  GIF87a/GIF89a
Lyhenne:  GIF
Kolme kuvaa, jotka toistuvat loputtomiin.
GIF (lyhenne sanoista Graphics Interchange Format) on yleisesti käytössä oleva häviötön bittikarttagrafiikan tallennusformaatti. GIF-tiedostot voivat sisältää vain 8-bittisiä harmaasävykuvia tai 8-bittisiä värikuvia, 
joiden värit ovat valittavissa 24 bitin paletista. Koska kuvien esittämiseen ei ole kuin 8 bittiä, rajoittuu yhtä aikaa näytettävien värien määrä 256:een. Kuvadata GIF-tiedostossa kompressoidaan käyttämällä Lempel–Ziv–Welch-algoritmia.
GIF:n etuna on, että lähes jokainen tietokonegrafiikkaohjelma edelleenkin tukee sitä. GIF soveltuu häviöttömänä JPEG:iä paremmin myös tietynlaisten, teräväreunaisten piirroskuvien esittämiseen. GIF-formaatti oli yleisessä käytössä pienimuotoisten animaatioiden esittämiseen, mihin esimerkiksi JPEG tai PNG eivät kyenneet.
Historia

GIF-tekniikka esiteltiin 15. kesäkuuta 1987. Sen oli kehittänyt Steve Wilhiten johtama ryhmä, joka oli CompuServellä saanut tehtäväkseen kehittää kuvaformaatin, joka toimisi kaikissa tietokoneissa ja olisi mahdollista esittää tarkasti hitaiden verkkoyhteyksien kautta. PC-markkinoilla oli tuolloin lukuisia valmistajia, jotka kaikki näyttivät grafiikkaa omalla tavallaan.
GIF-tiedostomuotoa käytettiin alkujaan lähes pelkästään stillkuviin. Wilhite oli käyttänyt formaatin taustalla Lempel–Ziv–Welch-nimistä tiedonpakkausalgoritmia. Siitä kehittyi suosituin tiedostoformaatti, mutta joulukuussa 1994 CompuServe ja Unisys ilmoittivat, että kehittäjien tulisi alkaa jatkossa maksaa lisenssimaksuja tiettyjen GIF-tekniikkaa hyödyntävien ohjelmistojen käytöstä.
Varhainen GIF-innostus hiipui pian lisenssimaksujen ja patenttiongelmien takia. Kehittäjät kääntyivät sellaisten uusien tiedostomuotojen pariin, jotka eivät käyttäneet LZW-algoritmia. PNG-tiedostomuoto tunnettiin jossain vaiheessa jopa nimellä PING (“Ping Is Not Gif”, “Ping ei ole Gif”). Marraskuussa 1999 järjestettiin jopa Burn All GIFs -päivä, jonka aikana jotkut kehittäjät tuhosivat kaikki GIF-tiedostonsa. Samaan aikaan verkkosuunnittelu alkoi muuttua ammattimaisemmaksi, ja web designerit jättivät vanhanaikaiset animaatiot ja siirtyivät esimerkiksi Flashiin ja myöhemmin HTML5:een.
LZW-algoritmin patentti raukesi Yhdysvalloissa 2003 ja kaikkialla muualla 2004. GIF-kuvaformaatti ei ollut kadonnut kokonaan, mikä liikkuvan kuvan museon kuraattorin Jason Eppinkin mukaan johtui internetin tee se itse -hengestä. Kuka tahansa pystyi tekemään omanlaisensa pienen ja helposti tallennettavan kuvan. Reddit perustettiin vuonna 2005, Twitter vuonna 2006 ja Tumblr vuonna 2007. Jokainen niistä oli vaikuttamassa GIF-kuvien uuteen tulemiseen. Tumblrissa oli helppo esimerkiksi GIF-kuvan avulla reagoida toisten jakamiin kuviin. Redditissä syntyi kokonaisia alafoorumeita, joissa tarkoituksena on jakaa parhaimmat GIF-muodossa esitetyt reaktiot.
GIF-tiedostojen käyttäminen

GIF-tiedostot on yleisessä käytössä vielä nykyäänkin, sillä GIF on erinomainenlähde? formaatti tallentaa pieniä tai pikselintarkkoja, vähävärisiä kuvia. Näissä tapauksissa tiedostokoko pysyy pienenä kuvan siitä kärsimättä. Varsinkin www-sivuilla pienemmästä tiedostokoosta on hyötyä. Häviöttömänä GIF-formaatti soveltuu tarkkarajaisten kuvien tallennusmuodoksi. Valokuvamaisten kuvien osalta häviöttömyydestä ei ole hyötyä, sillä tallennettavan kuvan värimäärä usein joudutaan rajaamaan ennen tallentamista. Lisäksi pakkausalgoritmi tehoaa huonosti kohinaan ja alati vaihtuvaan väriarvoon.
Animoitujen GIF-tiedostojen käyttö sen sijaan on nykyään harvinaista. Animoidut GIF-tiedostot on korvannut silmukoivat videoleikkeet sekä WebP-formaatti. Muun muassa WhatsApp sovelluksessa harhaanjohtavasti GIF-animaatioksi kutsutaan lyhyitä silmukoivia videoleikkeitä, jotka on yleensä tallennettu MP4 tai 3GP -tiedostomuodossa. Suhteellisen uutena pikaviestisovelluksena varsinaista GIF-tiedostomuotoa WhatsApp ei ole kumminkaan koskaan tukenut. Yleensä animoituja GIF-tiedostoja käytettiin emojien tapaan ”värittämään” tekstiä.
Aiheesta muualla

GIF-tiedoston määrittely (englanniksi)
| n k Kuvatiedostomuodot |
| --- | --- |
Bittikartta:  ANI  ANIM  APNG  ART  AVIF  BEF  BMF  BMP  BPG  BSAVE  CAL  CIN  CPC  DPX  ECW  EXR  FITS  FLIC  FLIF  FPX  GIF  HDRi  ICER  ICNS  ICO  ICS  ILBM  JBIG  JNG  JPEG  JPEG 2000  JPEG-LS  JPEG-HDR  JPEG XR  MNG  MIFF  ORF  PBM  PCX  PFG  PGM  PICT  PICtor  PNG  PPM  PSP  RAD  RGBE  SGI  TGA  TIFF  WBMP  WebP  XBM  XCF  XPM 
Raw:  CIFF  DNG 
Vektori:  AI  CDR  CGM  DXF  EMF  EVA  IGES  PGML  SVG  VML  WMF  XAR 
Yhdistelmä:  DjVu  EPS  PDF  PS 
Aiheeseen liittyvä:  Exif  XMP 
  Luokka   Commons 
Animoitu GIF.
Kuhmo

| Kuhmo |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  64°07′40″N, 029°31′05″E
Maakunta:  Kainuun maakunta
Seutukunta:  Kehys-Kainuun seutukunta
Kuntanumero:  290
Hallinnollinen keskus:  Kuhmon keskustaajama
Perustettu:  1865
– kaupungiksi:  1986
Kokonaispinta-ala:  5 456,87 km² 12:nneksi suurin 2022 
– maa:  4 806,45 km²
– sisävesi:  650,42 km²
Väkiluku:  7 498 126:nneksi suurin 31.10.2024 
– väestötiheys:  1,56 as./km² (31.10.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  10,8 %
– 15–64-v.:  51,5 %
– yli 64-v.:  37,6 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  97,1 %
– ruotsinkielisiä:  0,1 %
– muut:  2,8 %
Kunnallisvero:  9,40 % 60:nneksi suurin 2024 
Työttömyysaste:  19,6 % (2013) 
Kaupunginjohtaja:  Juhana Juntunen
Kaupunginvaltuusto:  35 paikkaa
  2021–2025   • Kesk.   • PS   • Kok.   • SDP   • Vas.   • Vihr.   • KD:   13 6 3 2 1 1 1
www.kuhmo.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kuhmon kaupungintalo.
Lentiiran rajaseutukirkko.
Lentiiran kirkon alttarinäkymä.
Kuhmon hautausmaan muistolehto kankaalla
Kuhmo (vuoteen 1937 Kuhmoniemi) on Suomen kaupunki, joka sijaitsee Kainuun maakunnan kaakkoisosassa. Se on Kajaanin ohella maakunnan ainoa kaupunki. Kaupungissa asuu 7 498 ihmistä ja sen pinta-ala on 5 456,87 km2, josta 650,42 km2 on vesistöjä. Väestötiheys on 1,56 asukasta/km2.
Kuhmon seurakunta erotettiin 1854 Sotkamon emäpitäjästä nimellä Kuhmoniemi ja siitä tuli kunta 1865. Nimi lyheni virallisesti Kuhmoksi vuoden 1937 alussa, ja Kuhmosta tuli kaupunki vuoden 1986 alussa. Kuhmon Venäjän-vastainen raja on vanhinta nykyään voimassa olevaa Suomen ja Venäjän välistä rajaa. Siellä sijaitsee Vartiuksen raja-asema. Kuhmo on Suomen erämaisimpia kaupunkeja. Kuhmoa lähinnä oleva suuri kaupunki on Kostamus Venäjällä, joka on myös Kuhmon ystävyyskaupunki, ja hieman kauempana on Kajaani. Kuhmon naapurikunnat ovat Hyrynsalmi, Lieksa, Nurmes, Ristijärvi, Sotkamo ja Suomussalmi.
Kuhmon kaakkoisosassa valtakunnan rajalla sijaitsee vuonna 1956 perustettu Ulvinsalon luonnonpuisto. Kunnan alue kuuluu pääosin Oulujoen vesialueeseen, mutta kunnan kaakkoiskulmassa oleva Jonkerinjärvi laskee Jongunjokea myöten Lieksan puolelle Vuoksen vesistöön.
Historia > Sota-aika

Kuhmo oli merkittävä taistelutanner talvisodan aikana. Kuhmon seudulla on useita muistomerkkejä talvisodan taistelupaikoilla.
Jatkosodan aikana useat kuhmolaiset kylät joutuivat neuvostoliittolaisten partisaanien hyökkäysten kohteiksi.
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kaupungin väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Kuhmon väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 13 900 | 13 900 |
| 1985 | 1985 |    | 13 526 | 13 526 |
| 1990 | 1990 |    | 12 878 | 12 878 |
| 1995 | 1995 |    | 12 356 | 12 356 |
| 2000 | 2000 |    | 11 167 | 11 167 |
| 2005 | 2005 |    | 10 271 | 10 271 |
| 2010 | 2010 |    | 9 492 | 9 492 |
| 2015 | 2015 |    | 8 806 | 8 806 |
| 2020 | 2020 |    | 8 187 | 8 187 |
Lähde: Tilastokeskus.
Väestönkehitys > Taajamat

Vuoden 2017 lopussa Kuhmossa oli 8 499 asukasta, joista 5 349 asui taajamassa, 3 075 haja-asutusalueilla ja 75:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Kuhmon taajama-aste on 63,5 %. Kunnassa on vain yksi taajama, Kuhmon keskustaajama.
Palvelut > Koulutus

Kuhmossa perusopetusta annetaan kolmessa alakoulussa ja yhdessä yläkoulussa. Peruskoulut ovat Hietaperän koulu, Lentuan koulu, Tuupalan alakoulu ja Tuupalan yläkoulu. Vuonna 2018 perusopetuksen piirissä oli yhteensä 672 oppilasta, joista 222 oli yläkoululaisia.
Toisen asteen yleissivistävää opetusta tarjoaa Kuhmon yhteislukio. Kuhmon musiikkiopisto antaa taiteen perusopetusta Kuhmon ja Sotkamon alueella. Ammatillisia opintoja voi suorittaa Kainuun ammattiopistossa, jonka yhteishanke TaitoTehdas Kuhmon kaupungin kanssa mahdollistaa osan opinnoista myös Kuhmossa.
Palvelut > Sosiaali- ja terveyspalvelut

Kuhmon julkiset sosiaali- ja terveyspalvelut tuottaa Kainuun kuntien yhdessä omistama Kainuun sosiaali- ja terveydenhuollon kuntayhtymä (Kainuun soten). Esimerkiksi Kuhmon terveysaseman palvelut kuuluvat näihin palveluihin. Iltaisin ja öisin kiireellistä lääkäripäivystystä kuhmolaisille on tarjolla Kainuun keskussairaalan yhteispäivystyksessä Kajaanissa.
Elinkeinot

Kuhmon perinteiset elinkeinot ovat maa- ja metsätalous sekä nykyään myös matkailu. Kantolan teollisuusalueella Kuhmossa on kaupungin omistama puutuoteteollisuuden keskus Woodpolis, joka on Kuhmon kaupungin omistama puurakentamisen kehittämis- jo opetuskeskittymä. Kantolan alueen yritystoiminta on suuntautunut palvelemaan rakentamisen tarpeita, ja se tuottaa muun muassa saha- ja höylätavaraa, CLT-levyja, puuelementtejä ja hirsitaloja. Alueen yrityksillä on lisäksi merkitystä energiantuotannossa, kun sivutuotteina saadaan sähkö- ja lämpöenergiaa sekä jalostetaan pellettejä, brikettejä ja kuiviketta ja polttohaketta