stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jacques Sylla

Jacques Sylla (1946 – 26. joulukuuta 2009) oli madagaskarilainen poliitikko. Hän oli maan pääministerinä 2002–2009.
Sylla nimitettiin Madagaskarin pääministeriksi vuonna 2002. Tätä ennen hän oli toiminut muina ministereinä, muun muassa ulkoministerinä. Sylla syrjäytettiin vuoden 2009 vallankaappauksessa muun hallinnon kanssa. Hänen korvaajakseen nimitettiin Monja Roindefo. Sylla kuoli joulukuussa 2009 pitkään sairauteen.
No!

| No! Boycott |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1988
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 36.52
 Levy-yhtiö: Amulet
Boycottin muut julkaisut
| Boycott 1987 | No! 1988 | Gotta Rock 1989 |
No! on suomalaisen rockyhtye Boycottin toinen albumi. Se julkaistiin vuonna 1988.
Kappaleet

A-puoli
Fighting – 4.10 (säv. Lampinen – Maijanen – Läntinen, san. Läntinen – Maijanen)
Remember – 4.07 (säv. Lampinen – Läntinen)
Bad Bad Boy – 3.31 (säv. McCafferty – Charlton – Agnew – Sweet, san. Charlton)
Dancer – 3.52 (säv. Maijanen, san. Läntinen – Maijanen)
You, Angel, You – 2.43 (Lampinen – Läntinen)
B-puoli
When the Wind Blows – 2.41 (Maijanen)
Sexy – 3.08 (säv. Lampinen – Läntinen – Makkonen, san. Läntinen –Lampinen – Makkonen)
Cool Cool Woman – 3.18 (säv. Lampinen – Läntinen – Makkonen, san. Lampinen –  Läntinen – Makkonen – Russell Beesley)
Crystal – 3.49 (säv. Lampinen – Läntinen, san. Lampinen – Läntinen – Maijanen)
Spinning Around – 2.51 (säv. Lampinen – Läntinen, san. Lampinen – Läntinen – Maijanen)
Forgive! – 2.42 (säv. Lampinen – Läntinen, san. Lampinen – Läntinen – Maijanen)
Sovitukset ovat Boycottin, paitsi "Forgive" (Boycott – T. T. Oksala), "Crystal" (Boycott – T. T. Oksala – Jukka Tuovinen), "Forgive" (Boycott – jousisovitukset Pekka Pohjola).
CD-bonus
Make My Day
Muusikot

Tommi Läntinen – laulu
Ari "Hombre" Lampinen – kitara
Matti Maijanen – bassokitara
Marko Kainulainen – rummut
Markku Hammarberg – bandoneon
Marko Ylönen – sello
Heikki Keskinen – saksofoni
Janne Murto – saksofoni
Jukka Tuovinen – saksofoni
Tapani Rinne – saksofoni
Jari Hongisto – pasuuna
Juha Ketola – trumpetti
Seija Puurunen – alttoviulu
Jukka Mertanen – viulu
Salla Mertsalo – viulu
Pekka Pohjola – jousisovitukset (kappale 11)
+
T. T. Oksala – tuottaja
Aiheesta muualla

No! discogs.com -sivustolla
Itsenäisyyden leijona

| Itsenäisyyden leijona |
| --- | --- |
 Patsas alkuperäisellä paikallaan Tervaniemen puistossa.
Nimi:  Itsenäisyyden leijona
Tekijä:  Gunnar Finne
Valmistumisvuosi:  1927
Taiteenlaji:  veistos
Sijainti:  Monrepos
Paikkakunta:   Viipuri
Koordinaatit:  60.730833°N, 28.728333°E
Itsenäisyyden leijona (myös Itsenäisyyden patsas) on suomalaisen kuvanveistäjän Gunnar Finnen vuonna 1927 Viipurissa paljastettu graniittiveistos, joka nykyään sijaitsee ilman jalustaansa ja osittain rikkoutuneena Monrepos’n puistossa. Suomen itsenäistymisen kymmenvuotisjuhlien kunniaksi pystytetyn monumentin alkuperäinen paikka oli Tervaniemen puistossa Siikaniemen kaupunginosassa.
Taustaa

Vuonna 1908 Viipuriin oli saatu kaupungin ruotsinkielisten aloitteesta Viipurin linnan perustajan Torkkeli Knuutinpojan patsas. Sen johdosta venäläiset viranomaiset päättivät pystyttää oman muistomerkin myös Pietari Suurelle, jonka johdolla Venäjä oli valloittanut kaupungin Suuren Pohjan sodan aikana vuonna 1710. Patsaan sijoituspaikaksi valittiin Pyhän Annan kruunun linnoituksessa sijainneen Pyhän Annan torin viereinen kallio, jonka huipulta on näköyhteys sekä Viipurin keskustaan että linnaan. Paikalla on kallioon kaiverrettu Pietari Suuren monogrammi, jonka hänen väitetään tehneen Viipurin piirityksen yhteydessä 1710.
Pietari Suuren patsas paljastettiin kesäkuussa 1910, jolloin tuli kuluneeksi 200 vuotta kaupungin siirtymisesta Venäjän alaisuuteen. Suomen sisällissodan jälkeen kaupungista poistettiin kaikki venäläisyyteen liittyvät muistomerkit ja myös Pietari Suuri sai väistyä paikaltaan heinäkuussa 1918. Alkuperäisenä tarkoituksena oli kuljettaa pronssipatsas sulatettavaksi Saksaan, mutta se päädyttiin kuitenkin sijoittamaan Viipurin historialliseen museoon, josta veistos vuonna 1930 siirrettiin vastaperustettuun taidemuseoon.
Itsenäisyyden leijona

Alkuperäinen sijainti: 60.717009°N, 28.722296°E
Monumenttia Suomen itsenäisyyden kymmenvuotisjuhlan kunniaksi alettiin Viipurissa suunnitella jo 1920-luvun alussa ja vuonna 1924 siitä järjestettiin kilpailu. Voittajaksi valittiin Gunnar Finnen ehdotus, jonka kustannukset olivat 100 000 silloista markkaa. Rahoittajaksi saatiin Suomen ensimmäisenä sotaministerinä toiminut kenraali Vilhelm Aleksander Thesleff. Hän myös tiettävästi määräsi teoksen paikaksi saman Tervaniemen puistossa sijaitsevan kallion, josta Pietari Suuren patsas oli yhdeksän vuotta aikaisemmin poistettu.
Itään päin katsova veistos paljastettiin Suomen itsenäisyyspäivänä 6. joulukuuta 1927. Karjalan vaakunaa tassuissaan pitelevä Itsenäisyyden leijona oli sijoitettu noin neljä metriä korkean jalustan päälle pienelle kummulle, jonne johtivat kiviset portaat. Patsaan jalustaan oli kaiverrettu teksti "SUOMEN ITSENÄISYYSJULISTUKSEN MUISTOKSI 6 · XII · 1917". Kumpu oli päällystetty kivilaatoin ja sen jyrkimmällä reunalla oli takorautainen aita. Itsenäisyyden leijonalle kuljettiin kahden graniittisen pylvään välistä ja ennen kummulle nousevia portaita oli vielä pieni kivetty aukio puistonpenkkeineen. Itse veistos oli tehty Espoosta Albergan kartanon mailta louhitusta punaisesta graniitista, ja sen oli valmistanut helsinkiläinen Kiviveistämö Forsman. Kyseessä oli alansa johtava kotimainen yritys, jonka palveluja käyttivät aikanaan lähes kaikki merkittävät suomalaiset kuvanveistäjät.
Veistoksen myöhemmät vaiheet

Talvisodan jälkeen keväällä 1940 Viipuri siirtyi Neuvostoliiton haltuun, ja Itsenäisyyden leijona vaihdettiin Pietari Suuren patsaaseen. Se ei ollut paikallaan pitkään, vaan jatkosodan sytyttyä kesällä 1941 suomalaiset valtasivat kaupungin takaisin ja Pietari Suuri revittiin taas alas. Operaation yhteydessä päänsä menettänyt patsas vietiin säilöön Viipurin linnaan, mutta pahoin vaurioitunutta leijonaa ei kuitenkaan enää nostettu paikalleen. Sodan jälkeen Pietari Suuri kunnostettiin ja pystytettiin seitsenmetriseksi korotetulle jalustalle vuonna 1954.
Itsenäisyyden leijonan vaiheet sotavuosien jälkeen eivät tarkalleen ole selvillä, mutta Viipurin kaupungin työntekijät löysivät sen vuonna 1989 Monrepos'n puistoon haudattuna. Nykyään veistos on edelleen Monrepos'ssa puiston huoltorakennuksen pihamaalla. Se on kärsinyt pahoja vaurioita, kun muun muassa Karjalan vaakunaa ei enää ole jäljellä ja leijona on menettänyt kaikki raajansa. Viipurin kaupunginmuseon tiloissa Viipurin linnassa on patsaasta kertovia valokuvia ja osa sen tekstikilvestä. Itsenäisyyden leijonan pienoismalli on nähtävissä Helsingin Arkadiankadulla Gunnar Finnen entisen ateljeen tiloissa sijaitsevassa ravintolassa.
Patsaan paljastustilaisuus 6. joulukuuta 1927.
Itsenäisyyden leijona on nykyään Monrepos'n puistossa
Jacques Sarr

Jacques Yandé Sarr (11. lokakuuta 1934 – 18. tammikuuta 2011) oli senegalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 28. toukokuuta 1964 ja nimitettiin Thièsin hiippakunnan piispaksi 17. lokakuuta 1986. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. maaliskuuta 1987. Pääkonsekraattorina toimi Sarrin aikoinaan myös papiksi vihkinyt Hyacinthe Thiandoum, jota avustivat Théodore-Adrien Sarr ja Joseph Dao.
Sarr toimi hiippakuntansa johdossa kuolemaansa saakka.
Japa Mattila

Jari Johannes "Japa" Mattila on suomalainen kitaristi joka on soittanut yhtyeissä Badding Rockers, Kulkukoirat ja Jani & Jetsetters.
Tanajoenmangabi

| Tanajoenmangabi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Kädelliset Primates
Heimo::  Häntäapinat Cercopithecidae
Suku::  Mangabit Cercocebus
Laji::  galeritus
Kaksiosainen nimi
 Cercocebus galeritus  Peters, 1879 
Synonyymit
 Cercocebus galeritus galeritus Peters, 1879 
 Levinneisyyskartta
Katso myös
   Tanajoenmangabi Wikispeciesissä   Tanajoenmangabi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tanajoenmangabi eli tananmangabi eli harmaatäplämangabi (Cercocebus galeritus) on pienessä osassa Kenian rannikkoa tavattava mangabi. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on määritellyt sen äärimmäisen uhanalaiseksi lajiksi. Lajin kannan koko on arviolta 100–1 000 täysikasvuista yksilöä.
Taksonomia

Tanajoenmangabi on monotyyppinen laji, eli sitä ei yleensä jaeta omiin alalajeihinsa. Jotkut tutkijat kuitenkin laskevat lajit Cercocebus sanjei, Cercocebus chrysogaster ja Cercocebus agilis samaan lajiin tanajoenmangabin kanssa, jolloin lajilla on neljä alalajia. Tanajoenmangabin diploidin kromosomien määrä on 2n=42.
Koko ja ulkonäkö

Tanajoenmangabi on keskikokoinen apina. Urokset ovat naaraita kookkaampia. Muutamaan yksilöön perustuvissa mittauksissa urosten ruumiin pituus on 600–620 mm ja hännän pituus 620–730 mm. Naaraiden vastaavat lukemat olivat 450 mm ja 520 mm. Naaraiden paino oli 3,7 kg. Turkki on pitkä ja karkea. Väritykseltään naaraat ja urokset ovat samannäköisiä. Naama on karvaton ja musta. Kulmakarvat ja silmäluomet ovat valkoiset. Naamaa ympäröi valkoinen karvoitus. Päälaella on pitkäkarvainen harmahtava harja. Selkäpuoli on kellertävänharmaa tai harmaanruskea. Vatsapuoli ja kurkku ovat valkoiset. Kädet ja jalat ovat tummanharmaat tai mustat. Häntä on pitkä ja sen päässä on pieni töyhtyö. Poikasilla on vaaleanpunainen naama, korvat ja raajat.
Levinneisyys ja elinympäristö

Tanajoenmangabia tavataan Tanajoen varren tulvatasangon metsillä Kenian rannikolla. Pohjoisessa lajia tavataan Nkanjonjan seudulle ja etelässä Hewaniin. Levinneisyysalue jakautuu edelleen 27 pieneen metsälaikkuun, joilla on yhteensä kokoa alle 26 km².
Lajin elinympäristö käsittää tulvatasankojen metsiä, jokienvarsien galleriametsiä ja niiden lähistön metsiä ja pensaikkoja. Vuotuinen keskimääräinen sadanta alueella on 470 mm ja keskilämpötila 17–25°C.
Elintavat

Tanajoenmangabi on päiväeläin. Se viettää noin 56 % ajastaan maassan ja lopun kasvustossa. Lajia esiintyy ryhmissä, joiden keskikoko on 26 yksilöä. Yhteen ryhmään voi kuulua useita naaraita ja yksi tai useampi koiras. Ryhmän jäsenet voivat siistiä ja leikkiä toistensa kanssa. Aggresiivisempaan käyttäytymiseen lukeutuvat silmäluomien väläyttely, valehyökkäykset, oksien ravistelu ja äännähdykset. Eri ryhmät saattavat käyttää samaa ruokailualuetta kun ruokaa on saatavilla runsaasti. Muuten ne yleensä välttelevät toisiaan. Kohdatessaan eri ryhmät saattavat ottaa yhteen. Ryhmän kotialueen koko on keskimäärin 46,5 hehtaaria.
Tanajoenmangabi syö pääosin siemeniä ja hedelmiä. Muita ravinnon lähteitä ovat lehdet, hyönteiset ja sienet. Lihaksikkaat leuat soveltuvat kovien siementen tai pähkinöiden pureskeluun. Kaikkiaan sen ravinnokseen käyttämiä kasvilajeja on 96. Niistä yleisimpiä ovat Aporrhiza paniculata, Acacia robusta, Diospyros mespiliformes, Ficus sycomorus, Hyphaene compressa, Pachystela msolo, Phoenix reclinata ja Saba comorensis. Noin 58 % sen ajasta kuluu ruokailuun. Ruokaa löytyy yleensä maasta tai korkeintaan kahden metrin korkeudelle kasvustossa. Päivän aikana kuljetaan keskimäärin 1511 metriä.
Ryhmän hallitseva uros parittelee naaraiden kanssa. Naaraiden genitaalialue turpoaa kuukausittain noin 4–5 päivän aikana. Tiineys kestää noin 180 päivää. Poikasia syntyy pääasiassa elokuun ja huhtikuun välillä hyvän ravintotilanteen vallitessa. Poikasia on yksi kerrallaan. Poikasta imetetään 6–10 kuukautta. Hallitsevan uroksen kanssa kilpailevat urokset saattavat tappaa poikasia. Naaraista tulee sukukypsiä noin 6,5 vuoden ja uroksista seitsemän vuoden ikäisinä.
Lajin tavallisin petoeläin on kalliokäärme (Python sebae). Muita mahdollisia petoeläimiä ovat keisarijalokotka (Stephanoaetus coronatus), gasellikotka (Polemaetus bellicosus), niilinkrokotiili (Crocodylus niloticus) ja leopardi (Panthera pardus). Lajin yleisimpiä loisia ovat Trichuris trichiura, Heterakis ja Trichostrongylus. Joillakin yksilöillä on myös ihmisillä esiintyvää suoliameebaa (Entamoeba hystolytica).
Uhat ja suojelu

Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on määritellyt tanajoenmangabin äärimmäisen uhanalaiseksi lajiksi. Kannan koko on arviolta 100–1 000 täysikasvuista yksilöä. Kannan koon uskotaan olevan laskussa.
Kanta on taantunut useista eri syistä. Tanajoen patoaminen on vaikuttanut tulvimisen ja tulvametsien kasvuun, joita on myös kaadettu maan raivaamiseksi maatalouskäyttöön. Metsiä tuhoavat myös tulipalot, sekä puiden käyttö esimerkiksi kanoottien rakentamiseen. Ympäristö kärsii karjan laiduntamisesta. Lajia on vainottu sen syödessä ihmisten viljelmillä ja elinympäristön kadotessa tämän voi olettaa yleistyvän entisestään. Ihmisten määrä alueella on kasvanut nopeasti.
Laji kuuluu CITES-sopimuksen liitteeseen I. Sen levinneisyysalueella sijaitsi Tana River Primate National Reserve -suojelualue, jolla on kokoa 169 km². Kenian korkein oikeus totesi, että alue oli perustettu väärin ja mitätöi sen vuonna 2007. Mitätöintiä ei voida kuitenkaan panna toimeen, jos suojelualueella esiintyy uhanalaisia lajeja. Mitätöinti ei näin ole käytännössä todennäköistä oikeuden päätöksestä huolimatta. Suojelualuetta on kuitenkin valvottu puutteellisesti ja sen metsien tuhoutuminen on jatkunut. Tanajoen suistosta tuli Ramsar-alue vuonna 2012, mutta lajia ei välttämättä esiinny suistolla enää lainkaan.
Tulvivaa Tanajokea.
Irakin juutalaiset

Irakin juutalaiset ovat Irakissa asunut juutalaisten diasporaryhmä. Irakin alueella sijaitsi merkittävimpiin ja vanhimpiin kuuluva juutalaisyhteisö, joka on sittemmin hävinnyt ja nykyään irakinjuutalaisten jälkeläiset asuvat lähinnä Israelissa. Juutalaiset jakautuivat Irakissa kahteen ryhmään: alankoalueella (pääosin Bagdadissa) eläviin ja Kurdistanin alueella eläviin juutalaisiin.
Japa

Japa tarkoittaa seuraavia:
Musiikkiarkisto, aiemmin Suomen Jazz & Pop Arkisto JAPA ja Musiikkiarkisto JAPA
Jyväskylän paikallisagenda JAPA ry
Captain Japa, Jack Smack, suomalainen muusikko
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Japa”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ole Børud

Ole Børud (s. 6. joulukuuta 1976) on norjalainen lauluntekijä, laulaja ja muusikko. Hän on tunnettu sekä pop-, funk ja jazz-tyylisestä soolourastaan että kristillistä äärimetalliyhtyeistään Schaliach, Extol ja Fleshkiller.
Musiikillinen ura > Tausta

Ole Børud on norjalaisen kristillisen muusikon Arnold Børudin poika. Hän liittyi jo viisivuotiaana Børud-gjengeniin. Yhtye koostui Børudin perheen jäsenistä. Kokoonpano yhdisti amerikkaisesta gospelia, poppia, hip hoppia, a capellaa, latinomusiikkia ja r&b:tä.
Yhtye vaihtoi 1990-luvulle tultaessa nimekseen Arnold B Family ja siihen liittyi myös jäsenten puolisoita. Kokoonpanot julkaisivat tusinan verran albumeita ja kiersivät 1990-luvulla täysipäiväisesti ympäri maailmaa, ennen jäsenten soolourille siirtymistä.
Arnold B Family oli kolme kertaa ehdolla Norjan euroviisuedustajaksi ja parhaimmillaan vuonna 1995 yhtye tuli Melodi Grand Prix -kilpailussa toiseksi häviten sittemmin koko Euroviisut voittaneelle Secret Gardenille.
Olelta ilmestyi myös lapsille suunnattu soololevy Alle skal få vite det vuonna 1988.
Musiikillinen ura > Metallimusiikkiura

Teini-ikäinen Ole innostui metallimusiikista ja perusti Peter Dalbackkin kanssa doom metal -yhtyeen Schaliach vuonna 1995. Projekti jäi lyhytikäiseksi, julkaisten vain yhden albumin, Sonrise, vuonna 1995. Børud soitti levyllä kaikki soittimet. Albumi sai kehuja komeasta äänimaailmasta, Metallica-tyylisistä kitaroista sekä vahvoista klassisista vaikutteista.
Vuonna 1996 Børud liittyi progressiivistekniseen death metal -yhtyeeseen, Extoliin, ollen osa bändin tunnetuinta kokoonpanoa. Extolissa hän hoiti kitaristin ja basistin pestiä sekä puhtaita lauluosuuksia. Hän oli mukana yhtyeen albumeilla Burial ja Undeceived, jättäen yhtyeen näiden jälkeen jääden soolouralle. Hän palasi kuitenkin vielä Synergyn levynteon ajaksi.
2000-luvun alussa Børud poikkesi myös hardcore punk -bändi Selfmindeadissa, joka koostui tällöin ruotsinsuomalaisten lisäksi myös norjalaisista.
Vuonna 2012 Børud palasi metallimusiikin pariin ja Extoliin, joka julkaisi pitkän tauon jälleen progressiivisen death metal -albumin Extol vuonna 2013. Tämän jatkoksi hän perusti uuden äärimetalliyhtyeen Fleshkiller, Fleshkiller julkaisi Awaken-debyyttialbumin  vuonna 2017.
Musiikillinen ura > Sooloura

Børud julkaisi vuonna 2002 Chi-Rho-nimisen sooloalbumin, joka sisälsi muun muassa covereita. Tyyliltään levy on pop-albumi. Vuonna 2004 Børud ilmoitti lopettavansa metallimusiikin tekemisen ja alkavansa etsimään musiikillisia juuriaan soul- ja funkmusiikista.
2008 ilmestyi Børudin uuden tyylin ensimmäinen varsinainen sooloalbumi Shakin' the Ground, jonka julkaisi hänen oma levy-yhtiönsä OBM Records. Vuonna 2009 levy-yhtiö Village Again julkaisi albumin Japanissa. Ole Børud julkaisi toisen sooloalbuminsa Keep Movin' vuonna 2011. Seuraavana vuonna Ole julkaisi Someday at Christmas -joulualbumin Samuel Ljungblahdin kanssa.
2014 julkaistiin Stepping Up ja 2019 Outside the Limit.
Soolouransa ohella Børud on laulanut ja soittanut kitaraa useilla albumeilla ja TV-ohjelmissa. Hän osallistui muun muassa Norjan Tähdet tähdet -ohjelmaan Stjernekamp vuonna 2018. Hän on myös tehnyt kiertueen norjalaisten artistien Sofian, Torun Eriksen sekä Oslo Gospel Choirin kanssa.
Diskografia

Alle skal få vite det – 1988
Chi-Rho – 2002
Shakin' the Ground – 2008
Keep Movin – 2011
Someday at Christmas (Samuel Ljungblahdin kanssa) – 2012
Stepping Up – 2014
Outside the Limit – 2019
Blåtoner (Maria Solheimin ja Lewi Bergrudin kanssa) – 2019
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Ole Børud MySpacessa
Jakob Martin Pettersen

| Jakob Martin Pettersen |
| --- | --- |

Norjan liikenne- ja viestintäministeri
 Torpin hallitus 5. tammikuuta 1952 – 22. tammikuuta 1955  
Edeltäjä:  Nils Langhelle
Seuraaja:  Kolbjørn Varmann
Suurkäräjäedustaja
 Hordalandin vaalipiiri 1945–1965  
Oddan pormestari
 1945–1947  
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. huhtikuuta 1899 Bergen, Norja
Kuollut: 8. helmikuuta 1970 (70 vuotta)
Ammatti:  kemisti, poliitikko
Tiedot
Puolue:  Työväenpuolue
Jakob Martin Pettersen (11. huhtikuuta 1899 Bergen – 8. helmikuuta 1970) oli norjalainen kemisti ja työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä 1945–1965 sekä toimi Norjan liikenne- ja viestintäministerinä 1952–1955. Vuosina 1945–1947 hän oli Oddan pormestari.
Aiheesta muualla

Jakob Martin Pettersen Norjan suurkäräjien verkkosivuilla (norjaksi)
No-One but You

| ”No-One but You/Tie Your Mother Down” Queen |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Queen Rocks
 Julkaistu: 5. tammikuuta 1998
 Tuottaja(t): Queen ja Rick Rubin
 Tyylilaji: balladi
 Kesto: 17.02
 Levy-yhtiö: EMI/Parlophone
Queenin muut singlet
| ”You Don't Fool Me” 1996 | ”No-One but You/Tie Your Mother Down” 1998 |   |
No-One but You/Tie Your Mother Down on brittiläisen rock-yhtye Queenin 5. tammikuuta 1998 julkaisema single.
Kappaleluettelo

No-One But You (Only The Good Die Young) – 4.14 (säv. May)
Tie Your Mother Down – 3.46 (säv. May)
We Will Rock You – 5.00 (Rick Rubin 'Ruined' Remix, säv. May, sov. Rick Rubin)
Gimme The Prize – 4.02 (Instrumental Remix, säv. May)
Euroopassa ja Japanissa julkaistussa singlessä "Tie Your Mother Down" -kappaleen sijalla on Mercuryn sävellys "Princes of the Universe" albumilta A Kind of Magic.
Kokoonpano

Brian May – kitara, laulu
Roger Taylor – rummut, laulu
John Deacon – basso
Kyseessä on viimeinen John Deaconin levytys Queenin kanssa. Tämän jälkeen Deacon erosi yhtyeestä ja jäljelle jäi nykyinen kokoonpano Taylor-May.
Aiheesta muualla

Queen Picture Hall
allmusic.com
Andy's Queen Page
Jack Cameron

| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Chamonix 1924 | Jääkiekko |  |
John Archibald "Jack" Cameron (3. joulukuuta 1902 Ottawa – 29. marraskuuta 1981 Danville, Yhdysvallat) oli kanadalainen jääkiekkoilija ja olympiavoittaja. Hänen pelipaikkansa oli maalivahti. Hän oli mukana Chamonix'n olympialaisissa 1924, kun Kanada saavutti jääkiekon olympiakultaa. Hän pelasi turnauksessa kolme ottelua päästäen yhden maalin.
Jaroslavlin asema (täsmennyssivu)

Jarsolavlin asema voi viitata seuraaviin:
Jaroslavlin asema (ven. Jaroslavski vokzal), yksi Moskovan yhdeksästä päärautatieasemasta
Jaroslavlin päärautatieasema (Jaroslavl-Glavnyi), rautatieasema Jaroslavlin kaupungissa
Jaroslavlin matkustaja-asema (Jaroslavl-Moskovski), rautatieasema Jaroslavlin kaupungissa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Jaroslavlin asema”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jacob Paludan

| Jacob Paludan |
| --- | --- |
 Jacob Paludan
Henkilötiedot
Syntynyt: 1896 Kööpenhamina, Tanska
Kuollut: 1975 (78–79 vuotta) Birkerød, Frederiksborgin amt, Tanska
Kansalaisuus:  Tanska
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: tanska
Tuotannon kieli: tanska
 Nimikirjoitus
Palkinnot
 Kultaiset laakerit -kirjallisuuspalkinto 
Muuta tietoa
 Tanskan akatemian jäsen 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jacob Paludan (1896 Kööpenhamina, Tanska – 1975 Birkerød, Frederiksborgin amt, Tanska) oli tanskalainen kirjailija, koulutukseltaan farmasian kandidaatti. Hän toimi vuodesta 1922 monissa lehdissä kriitikkona ja pakinoitsijana mutta kirjoitti myös kaunokirjallisuutta.
Paludan sai vuonna Kultaiset laakerit -kirjallisuuspalkinnon. Hän oli vuodesta 1960 Tanskan akatemian jäsen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jacob Paludan Wikimedia Commonsissa