stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
George C. Williams

George C. Williams (12. toukokuuta 1926 – 8. syyskuuta 2010) oli yhdysvaltalainen evoluutiobiologi. Hän oli Stoney Brookin yliopiston biologian emeritusprofessori. Hänet tunnettiin erityisesti ryhmävalinnan vastustajana. Hänen työnsä tällä alalla yhdessä W. D. Hamiltonin, John Maynard Smithin ynnä muiden kanssa johti 1960-luvulla  geenikeskeisen evoluutionäkemyksen syntyyn.
Aiheesta muualla

Carl Zimmerin artikkeli Sciencessa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
George C. Williamsin ja Frans Roesin keskustelu (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:George C. Williams
Käännös suomeksi
Jani Väänänen

| Jani Väänänen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. maaliskuuta 1980 (ikä 44) Kuopio, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Vänä
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  181 cm
Paino:  90 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1998–2001
Seurat:  TPS (SML) KJT (I-div.) TuTo (I-div.) Jukurit (Mestis) Ässät (SML) KalPa (Mestis) Warkis (S-S)Jokipojat (Mestis) SaPKo (Mestis) OoKoo (II-div.) Kajastus (II-div.)
Jani Väänänen (s. 20. maaliskuuta 1980 Kuopio) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän osasi pelata myös keskellä. Väänänen pelasi urallaan SM-liigassa yhteensä 35 runkosarjaottelua tehopistein 2+2=4 ja hän voitti Suomenmestaruuden Turun Palloseurassa vuonna 1999. Väänästä pidettiin nuorena varsin lupaavana pelaajana, mutta hän ei sittemmin kuitenkaan tehnyt pidempää uraa SM-liigassa, vaan loi sen pääasiassa Mestiksessä.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. EM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Ruotsi 1998 | jääkiekko |  |
Väänänen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 1999 ja 2000 sekä alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 1998, jolloin hän voitti hopeaa. Yhteensä Väänänen on pelannut 37 nuorten ja 55 poikien maaottelua.
Geneettinen selittäminen

Geneettinen selittäminen eli historiallinen selittäminen on jonkin ilmiön tai asian selittämistä sen historian ja synnyn selittämisellä. Kysyttäessä sydämen tarkoitusta, geneettinen selitys kertoisi sydämen syntyneen evoluution varhaisissa vaiheissa tukemaan lajien kehitystä.
Nykytiede perustuu pikemminkin teoreettiseen selittämiseen, jossa pyritään selittämään ilmiöitä joko funktionaalisella tai kausaalisella selittämisellä (teleologia ja deontologia).
Esimerkkinä formalistit arvostelivat aikansa kirjallisuudentutkimusta geneettisyydestä. Tarinoissa usein esiintyvää kolmen sääntöä seliteltiin sillä, että se juontuu jo antiikin Kreikan kirjallisista töistä. Formalistien mielestä fiksumpaa olisi selittää kyseessä olevan tehokeino, jonka tarkoitus on luoda jännitettä ja rakennetta teokseen. Syntyhistorian tuntemisella ei tällaisessa kontekstissa olisi formalistien mielestä mitään väliä.
Fred Vargas

Fred Vargas vuonna 2009.
Fred Vargas (oik. Frédérique Audoin-Rouzeau, s. 7. kesäkuuta 1957 Pariisi) on ranskalainen rikoskirjailija ja tutkija.
Vargas asuu Pariisissa, minne myös hänen teoksensa sijoittuvat. Hän ammentaa kirjoihinsa aineksia historiallisista legendoista ja uskomuksista. Vargasin esikositeos Les jeux de l'amour et de la mort ilmestyi vuonna 1986. Hänen teoksiaan on käännetty 45 kielelle ja niitä on myyty maailmanlaajuisesti yli 10 miljoonaa kappaletta. Vargas on voittanut CWA International Dagger -rikoskirjallisuuspalkinnon vuosina 2006, 2007, 2009 ja 2013. Vuonna 2008 hän sai Suomen dekkariseuran ulkomaisen jännityskirjallisuuden kunniakirjan.
Koulutukseltaan Vargas on arkeologi, erikoisalueenaan keskiaikaiset eläinten luut ja kulkutaudit. Hän on työskennellyt Ranskan kansallisessa tutkimuskeskuksessa (CNRS) ja Pasteur-instituutissa.
Vargasin taiteilijasukunimi tulee Paljasjalkakreivitär-elokuvan Ava Gardnerin esittämältä hahmolta. Hänen kirjallisia esikuviaan ovat Agatha Christie ja Arthur Conan Doyle.
Suomennetut teokset

Sinisten ympyröiden mies.  (L'homme aux cercles bleus, 1991)  Suomentanut Marja Luoma. Gummerus, 2007.  ISBN 978-951-20-7288-0.
Kuriton mies nurin.  (L´homme à l'envers, 1999)  Suomentanut Marja Luoma. Gummerus, 2006.  ISBN 951-20-6988-1.
Painu tiehesi ja pysy poissa.  (Pars vite et reviens tard, 2001)  Suomentanut Marja Luoma. Gummerus, 2005.  ISBN 951-20-6506-1.
Neptunuksen sauva.  (Sous les vents de Neptune, 2004)  Suomentanut Marja Luoma. Gummerus, 2017.  ISBN 978-951-24-0605-0.
Ikimetsän sydän.  (Dans les bois éternels, 2006)  Suomentanut Marja Luoma. Gummerus, 2008.  ISBN 978-951-20-7512-6.
Jalattomat, elottomat.  (Un lieu incertain, 2008)  Suomentanut Marja Luoma. Gummerus, 2010.  ISBN 978-951-20-8114-1.
Normandialainen tapaus.  (L'armée furieuse, 2011)  Suomentanut Marja Luoma. Gummerus, 2013.  ISBN 978-951-20-8775-4.
Hyisiä aikoja.  (Temps glaciaires, 2015)  Suomentanut Marja Luoma. Gummerus, 2016.  ISBN 978-951-24-0178-9.
Kalmankuoriaiset.  (Quand sort la recluse, 2017)  Suomentanut Marja Luoma. Gummerus, 2018.  ISBN 978-951-24-0932-7.
Pystyyn, kuolleet!.  (Debout les morts, 1995)  Suomentanut Marja Luoma. Gummerus, 2002.  ISBN 951-20-5994-0.
Muistoksi käynnistäsi.  (Un peu plus loin sur la droite, 1996)  Suomentanut Marja Luoma. Gummerus, 2019.  ISBN 978-951-24-1467-3.
Ei takkaa, ei tupaa.  (Sans feu ni lieu, 1997)  Suomentanut Marja Luoma. Gummerus, 2003.  ISBN 951-20-5993-2.
Geneettinen virhepäätelmä

Geneettinen virhepäätelmä on argumentaatiovirhe, jossa asian oletetusta alkuperästä tehdään arvo sinänsä. Tällöin päättely perustuu asian alkuperän luotettavuuden eikä asian itsensä arviointiin.
Geneettisen virhepäätelmän kaava on seuraava:
Asialle A esitetään alkuperä P
A on tosi tai epätosi P:n perusteella
Esimerkki geneettisestä virhepäätelmästä:
Minut on kasvatettu uskomaan jumalaan. Koska vanhempani sanovat, että jumala on olemassa, jumalan täytyy olla olemassa.
Minut on kasvatettu uskomaan jumalaan. Koska nyt epäilen vanhempiani, ei jumalakaan todennäköisesti ole olemassa.
On kuitenkin huomattava, että joissain tapauksissa väitteen alkuperä on oleellinen sen totuusarvoa selvitettäessä. Väite voi olla esimerkiksi peräisin alan asiantuntijalta, jolloin se voi hyvinkin olla totta.
Gargždai

| Gargždai |
| --- | --- |
 Gargždain arkkienkeli Mikaelin kirkko
 vaakuna
 Sijainti Liettuan kartalla.
Valtio:   Liettua
Lääni:  Klaipėda
Kunnallispiiri:  Klaipėdan kunnallispiiri
Ensimmäinen maininta:  1253
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gargždai on Liettuan läntisessä osassa, Klaipėdan kunnallispiirissä ja Klaipėdan läänissä sijaitseva kaupunki. Vuonna 2010 kaupungin väkiluku oli 15 324 asukasta.
Gargždai toimii Klaipėdan kunnallispiirin hallinnollisena keskuksena.
Aiheesta muualla

Klaipėdan kunnallispiirin virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (liettuaksi) (englanniksi)
Klaipėdan lääni
| --- | --- |
Kunnat:  Klaipėdan kaupunkikunta • Klaipėdan kunnallispiiri • Kretingan kunnallispiiri • Neringan kunta • Palangan kaupunkikunta • Šilutėn kunnallispiiri • Skuodasin kunnallispiiri
Kaupungit:  Klaipėda • Gargždai • Priekulė • Kretinga • Salantai • Palanga • Šilutė • Skuodas
Kauppalat:  Vėžaičiai • Dovilai • Kretingalė • Veiviržėnai • Endriejavas • Plikiai • Judrėnai • Darbėnai • Kartena • Grūšlaukė • Švėkšna • Žemaičių Naumiestis • Rusnė • Vainutas • Mosėdis Ylakiai • Lenkimai • Barstyčiai
Kylät:  Agluonėnai • Dercekliai • Dreverna • Vydmantai • Kūlupėnai • Padvariai • Kretingsodis • Kurmaičiai • Nida • Juodkrantė • Preila • Traksėdžiai • Juknaičiai • Macikai • Saugos • Pagryniai • Daukšiai • Notėnai • Šaukliai • Šatės • Mažieji Rūšupiai
Liettuan kaupungit
Vilna | Kaunas | Klaipėda | Šiauliai | Panevėžys | Alytus | Marijampolė | Mažeikiai | Jonava | Utena | Kėdainiai | Telšiai | Visaginas | Tauragė | Ukmergė | Kretinga | Šilutė | Radviliškis | Palanga | Druskininkai | Gargždai | Rokiškis | Biržai | Elektrėnai | Kuršėnai | Garliava | Jurbarkas | Vilkaviškis | Raseiniai | Anykščiai | Lentvaris | Naujoji Akmenė | Grigiškės | Prienai | Joniškis | Kelmė | Varėna | Kaišiadorys | Pasvalys | Kupiškis | Zarasai | Skuodas | Kazlų Rūda | Širvintos | Molėtai | Šalčininkai | Šakiai | Švenčionėliai | Ignalina | Pabradė | Kybartai | Šilalė | Nemenčinė | Pakruojis | Švenčionys | Trakai | Vievis | Kalvarija | Lazdijai | Rietavas | Žiežmariai | Eišiškės | Ariogala | Neringa | Šeduva | Birštonas | Venta | Akmenė | Tytuvėnai | Rūdiškės | Vilkija | Pagėgiai | Viekšniai | Žagarė | Ežerėlis |Skaudvilė | Gelgaudiškis | Kudirkos Naumiestis | Simnas | Salantai | Linkuva | Veisiejai | Ramygala | Priekulė | Joniškėlis | Jieznas | Daugai | Obeliai | Varniai | Virbalis | Vabalninkas | Seda | Subačius | Baltoji Vokė | Dūkštas | Pandėlys | Dusetos | Užventis | Kavarskas | Smalininkai | Troškūnai | Panemunė
Fredrik Oskar Teodor von Kothen

Fredrik Oskar Teodor von Kothen (20. maaliskuuta 1832 Viapori – 13. helmikuuta 1894 Väinänlinna) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.
Fredrik Oskar Teodor von Kothenin vanhemmat olivat luutnantti Fredrik Gustaf von Kothen ja Hedvig Charlotta Schmidt ja puoliso vuodesta 1862 Nadežda Alexandrovna Levsina. Myös heidän pojistaan Alexanderista ja Mikaelista tuli kenraalimajureita.  Fredrik Oskar Teodor von Kothen valmistui Paavalin kadettikoulusta Pietarista ja määrättiin vänrikkinä 15. kenttätykistöprikaatiin 1852. Aliluutnantiksi hänet ylennettiin 1854 Krimin sodan jälkeen, johon hän osallistui prikaatissaan, luutnantiksi 1856 ja alikapteeniksi 1862. Seuraavana vuonna Von Kothen tuli ensin 5. tykistödivisioonan esikunnan vanhemmaksi adjutantiksi ja sitten Vilnan sotilaspiirin tykistökomentajan adjutantiksi ja edelleen sotilaspiirin tykistön aluehallinnon esikunnan vanhemmaksi adjutantiksi. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi 1867 ja määrättiin 27. tykistöprikaatissa patterin päälliköksi 1871. Everstiksi von Kothen yleni 1875 ja kenraalimajuriksi 1888, jolloin hänet määrättiin 25. tykistöprikaatin komentajaksi. Hän kuoli tässä tehtävässä olleessaan helmikuussa 1894.
Fredrik Paksuniemi

| Fredrik Paksuniemi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 12. tammikuuta 1840 Kittilä
Kuollut: 27. heinäkuuta 1921
Ammatti:  talonpoika, valtiopäivämies, lestadiolaissaarnaaja, uusheräyksen johtohahmo
Vanhemmat:  Mikko Mikonpoika Jokela ja Magdaleena Juhontytär Salmi
Puoliso:  Johanna Juhontytär Paksuniemi
Muut tiedot
Lempinimet:  Penikkamaan Paksu-Feetu Saarnaaja Heetu Penikka Hettu Penikka-Feetu
Fredrik Paksuniemi (o.s. Jokela; 12. tammikuuta 1840 Kittilä – 27. heinäkuuta 1921), "Penikkamaan Paksu-Feetu", "Saarnaaja Heetu", "Penikka Hettu" tai "Penikka-Feetu", oli yhdessä veljensä Pietari Hanhivaaran kanssa uudenheräyksen ensimmäisiä saarnaajia. Hän teki laajoja saarnamatkoja ympäri Suomea, Lappia, Norjaa, Ruotsia ja Karjalaa.
Fredrik Mikonpoika nai talontyttären Johanna Juhontytär Paksuniemen (30. huhtikuuta 1839 –3. helmikuuta 1931) ja otti sukunimekseen Paksuniemi Kittilän Könkäällä sijainneen vaimon kotitilan mukaan. Perhe asui saman kylän Penikkamaa-nimisellä tilalla. Koulusivistystä Paksuniemi ei saanut, mutta hän hankki laajat tiedot itseopiskelulla ja kotikirjaston kartuttamisella. Monet aikalaiset antoivat vaikutelman älyllisesti ja hengellisesti uteliaasta, valistushenkisestä, sujuvasanaisesta ja leikkisestäkin "pikkuprofeetasta". Tästä kertoo myös Aatu Heiskasen Armon Sanomat -lehdessä julkaistu nekrologi: "Hänellä oli monessa kohdassa vapaampi ja avarampi käsitys kuin on yleensä lestadiolaisilla kristityillä." Kerran hän totesi: "Minulla on siitä Raamatun paikasta sellainen ymmärrys, etten uskalla sitä kenellekään lausua."
Hengen hoitamisen lisäksi Paksuniemi oli kiinnostunut maallisten asioiden hoitamisesta. Hän edusti Lapin tuomiokuntaa talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1891 ja oli siellä säädyn yksityisen valitusvaliokunnan jäsen. Paksuniemi oli aktiivisesti mukana myös kunnallishallinnossa, muun muassa kunnallislautakunnassa sekä vaivaistalon ja kansakoulun johtokunnissa.
Lars Leevi Laestadiuksen lähetti Juhani Raattama, joka tiettävästi antoi Penikka-Feetulle ja hänen veljelleen "voitelun hengelliseen virtaan", vertasi veljeksiä ytimekkäästi: "Feetulla on terävä miekka ja Pietillä väkevä henki.
Fredrik ja Johanna Paksuniemellä oli kaksi poikaa, Fredrik ("pikku Feetu", s. 3.10.1869) ja Juho (s. 15.9.1878). Fredrik Mikonpojan vanhemmat olivat Mikko Mikonpoika Jokela (10. toukokuuta 1795 – 30. elokuuta 1883) ja Magdaleena Juhontytär (o.s. Salmi) (4. helmikuuta 1799 –15. maaliskuuta 1883).
George Walker

George Theophilus Walker (27. kesäkuuta 1922 – 23. elokuuta 2018) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hänestä tuli vuonna 1996 teoksellaan Lilacs ensimmäinen musiikin Pulitzer-palkinnon voittanut afroamerikkalainen.
Walker aloitti pianonsoiton 5-vuotiaana. Hän pääsi 14-vuotiaana Oberlinin konservatorioon Ohiossa ja sai tohtorinarvon Eastmanin musiikkikoulusta New Yorkin osavaltion Rochesterista. Hän sai sävellyksenopetusta Rosario Scalerolta, joka opetti myös Samuel Barberia ja Gian Carlo Menottia.
Walkerin tuotantoon kuuluvat mm. orkesteriteokset Address for Orchestra ja Lyric for Strings. Muita sävellyksiä ovat viisi pianosonaattia, messu, kantaatti, lukuisat laulut, kuoroteokset, urkukappaleet, kamarisonaatit, vaskikvintetto ja puhallinkvintetto. Häneltä ovat tilanneet teoksia New Yorkin filharmonikot, Bostonin sinfoniaorkesteri ja Clevelandin orkesteri.
Ivan Franko

| Ivan Franko> Іван Якович Франко |
| --- | --- |
 Ivan Franko vuonna 1886.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Ivan Jakovytš Franko
Syntynyt: 27. elokuuta 1856 Nahujevytši, Galitsia, Itävallan keisarikunta
Kuollut: 28. toukokuuta 1916 (59 vuotta) Lemberg, Galitsia, Itävalta-Unkari
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Salanimi: Džedžalyk, Žyvyi, Kremin, Myron
Tuotannon kieli: ukraina, puola
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ivan Jakovytš Franko, salanimiä: Džedžalyk, Žyvyi, Kremin, Myron jne., (ukr. Іван Якович Франко, 27. elokuuta (J: 15. elokuuta) 1856 Nahujevytši, Galitsia – 28. toukokuuta (J: 15. toukokuuta) 1916 Lemberg) oli ukrainalainen runoilija, kirjailija, yhteiskunta- ja kirjallisuuskriitikko, toimittaja, taloustieteilijä ja poliittinen aktivisti. Hän oli vallankumouksellinen demokraatti, joka perusti Ukrainan sosialistisen liikkeen. Oman tuotantonsa lisäksi hän käänsi muun muassa William Shakespearea, Dantea, Victor Hugoa ja Johann Wolfgang von Goethea. Taras Ševtšenkon ohella hänellä on ollut valtava vaikutus Ukrainan moderniin kirjallisuuteen ja poliittiseen ajatteluun.
Frankon isä oli seppä. Franko opiskeli Lvivin yliopistossa, joka on nimetty hänen mukaansa, ja Wienin yliopistossa. Hän aloitti kirjoittajana vuonna 1874 lviviläisissä ylioppilaslehdissä. Hän oli marxilainen vallankumouksen julistaja, ja hän vastusti puolalaisaateliston harjoittamaa sortoa. Ajaessaan kansallista yhdistymistä hän joutui poliittisen vainon kohteeksi. Hän kirjoitti ukrainaksi ja puolaksi.
Frankon poikia olivat kirjailija Petro Franko ja kielitieteilijä Taras Franko.
Kunnianosoituksia

Ivano-Frankivsk on nimetty Ivan Frankon mukaan.
Lvivin yliopisto kunnioittaa Ivan Frankoa, yliopiston koko nimi on Lvivski natsionalnyi universitet imeni Ivana Franka, suomeksi Lvivin kansallinen yliopisto Ivan Frankon mukaan.
Suomennetut teokset

Satuja lapsille (Skazki dlja detej), suom. Matti Vesvalo, Petroskoi : Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike 1954
Pieni Miron: kertomuksia (Malen'kij Miron), suom. Vappu Lindberg ja Mirja Letonmäki, Karjalan ASNT:n valtion kustannusliike 1958
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ivan Franko Wikimedia Commonsissa
Ilja Janitskin

| Ilja Janitskin |
| --- | --- |
 Ilja Janitskin eduskuntavaalien 2019 alla.
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. maaliskuuta 1977 Lieksa
Kuollut: 7. helmikuuta 2020 (42 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  suomalainen
Ilja Janitskin (14. maaliskuuta 1977 Lieksa – 7. helmikuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen MV-lehti-verkkosivuston (myöhemmin MV Media) perustaja. MV-lehden julkaisutoiminta käynnistyi vuoden 2014 lopulla. Janitskinin loppuelämää rasittivat lukuisat oikeusjutut, jotka liittyivät MV-lehdessä julkaistuihin sisältöihin sekä toimittaja Jessikka Aron häirintään. Janitskin kuoli syöpään 42-vuotiaana vuonna 2020.
Elämä > Varhaisemmat vaiheet

Janitskin oli kotoisin Lieksasta. Nuorena hän pelasi jääkiekkoa maalivahtina ensin Lieksan Hurtissa ja myöhemmin Joensuun Kiekko-Karhuissa. Janitskin ylsi A-nuorten SM-liigaan, kunnes ura päättyi loukkaantumiseen noin 20-vuotiaana.
Jääkiekon jälkeen Janitskin teki muun muassa turvallisuusalan töitä Helsingissä sekä myi mainoksia Cult-lehdelle ja NRJ-radiokanavalle. Hän toimi päätoimittajana Jussi Ahteen kanssa vuonna 2002 perustetussa Absolute-lehdessä, joka jo ensimmäisen numeron julkaisemisen jälkeen siirtyi toiselle kustantajalle, joka lakkautti sen toisen numeron jälkeen. Janitskin muutti sen jälkeen Miamiin, jossa hän teki elääkseen turvallisuusalan töitä. Hän palasi takaisin Suomeen ja perusti farkkukaupan, joka suljettiin kuitenkin kannattamattomana. Välillä hän oli Espanjassa. Palattuaan Suomeen hän liittyi moottoripyöräkerho Bandidosiin. Hän sanoi olleensa Bandidosin täysjäsen ja että hänellä oli edelleen ystäviä niissä piireissä. Janitskin oli saanut neljä pahoinpitelytuomiota. Hän muutti jälleen Espanjaan ja perusti siellä MV-lehden vuoden 2014 lopulla.
Elämä > Poliittinen toiminta

Janitskin ilmoitti asettuvansa ehdolle vuoden 2018 presidentinvaaleissa mutta ei saanut kerättyä ehdokkuuteen vaadittuja kannattajakortteja määräaikaan mennessä ja luopui kampanjastaan 25. marraskuuta 2017.
Janitskin asettui eduskuntavaaleissa 2019 alun perin Reformin ehdokkaaksi Helsingin vaalipiiristä mutta vaihtoi helmikuussa 2019 Seitsemän tähden liikkeeseen sekä eduskunta- että eurovaaliehdokkaaksi. Eduskuntavaaleissa hän sai ääniä 390 eikä tullut valituksi. Saman vuoden eurovaaleihin hän ei lopulta asettunut edes ehdolle.
Yksityiselämä

Heinäkuussa 2017 Janitskinilta löydettiin neljännen tason suolistosyöpä. Hän kuoli sairauteen helmikuussa 2020.
Populaarikulttuuri

Neljä Ruusua -yhtye teki vuonna 2006 keikkamatkasta kertovan kappaleen ”Juovuksissa Lieksassa”, jossa Ilja Janitskin on yksi laulun tarinan henkilöistä.
Ilja Janitskinin presidentin­vaali­kampanjan mainos vuonna 2017.
Glenn Lindqvist

Glenn Erik Lindqvist (s. 21. huhtikuuta 1976) Maarianhamina on suomalainen  kymmenottelija, joka edusti IF Ålandia.
Lindqvist voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan mestaruuden 1995 tuloksella 7363.  Hän sijoittui pronssille yleisurheilun alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 1994  Lissabonissa tuloksella 7288. Hän voitti Kalevan kisojen 1999 kultaa kymmenottelussa tuloksella 7476.
Hänen ennätyksensä kymmenottelussa on 7578 on vuodelta 1999.
Genera

Genera on yhdysvaltalaisen Symbolics-yhtiön käytännössä jo unhoon painuneiden Lisp-koneiden oliopohjainen käyttöjärjestelmä ja kehitysympäristö. Se on toteutettu Lisp-ohjelmointikielen eri murteilla.
Aiheesta muualla

Kuvaus Genera-kehitysympäristöstä (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kuvaruutukaappauksia kehitysympäristöstä (Arkistoitu – Internet Archive)
Glenn Howerton

Howerton vuonna 2013
Glenn Franklin Howerton III (s. 13. huhtikuuta 1976) on yhdysvaltalainen näyttelijä, tuottaja ja käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan sarjasta Elämää Philadelphiassa, jossa hän esittää yhtä pääosaa ja on myös yksi sarjan käsikirjoittajista ja tuottajista. Hän on esiintynyt myös muun muassa The Strangers -elokuvassa.
Glenn Hysén

Glenn Hysén
Glenn Ingvar Hysén (s. 30. lokakuuta 1959 Göteborg) on entinen ruotsalainen jalkapalloilija.
Puolustajana pelannut Hysén nousi aikuisten sarjoihin IFK Göteborgin pelaajana. Seuran riveissä hän voitti Ruotsin mestaruuden kolmesti, Ruotsin cupin kahdesti ja UEFA Cupin kahdesti. Ulkomailla hän edusti alankomaalaista PSV Eindhovenia vuosina 1983–1985, italialaista Fiorentinaa 1987–1989 ja englantilaista Liverpoolia 1989–1992. Hän voitti Englannin liigamestaruuden vuonna 1990. Pelaajauransa päätteeksi hän edusti kaksi vuotta synnyinkaupunkinsa GAIS-seuraa.
Ruotsin maajoukkueessa Hysén pelasi 68 maaottelua vuosina 1981–1990 ja teki niissä kuusi maalia. Hän edusti Ruotsia vuoden 1990 MM-kilpailuissa. Hänet palkittiin Guldbollen-palkinnolla vuoden parhaana ruotsalaisena miesjalkapalloilijana vuosina 1983 ja 1988.
Uransa jälkeen Hysen on kärsinyt alkoholiongelmista.
Fredrik Ohlsson

Fredrik Ohlsson oikealla
Carl Fredrik Walter Ola Ohlsson (12. kesäkuuta 1931 Ulricehamn – 18. marraskuuta 2023) oli ruotsalainen näyttelijä. Hän teki pitkän uran televisiossa, elokuvissa ja teatterissa. Suomessa hänet tunnetaan ainakin Tommin ja Annikan isän roolista Peppi Pitkätossu -elokuvissa ja televisiosarjassa.
Aiheesta muualla

Fredrik Ohlsson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Fredrik Ohlsson
Käännös suomeksi
Gargoili

Gargoili, myös gargouille tai vedensyöksijä, on kivestä tai metallista muotoiltu, ulkoneva räystäskouru, joka johtaa sadeveden kauemmas rakennuksen seinäpinnasta ja joka on muotoiltu ihmis-, eläin- tai fantasiahahmoksi.
Antiikin temppeleissä vedensyöksijät muotoiltiin yleensä leijoniksi. Keskiajan goottilaisessa arkkitehtuurissa vedensyöksijät tai gargoilit veistettiin ihmis-, eläin- tai fantasiahahmoiksi, joilla oli usein groteski ja mielikuvituksellinen muoto. Nimitys tulee vanhasta ranskan kielen sanasta gargouille, joka tarkoittaa kurkkua. Samasta sanasta ovat peräisin useiden kielten kurlaamista tarkoittavat sanat. Gargoileiksi kutsutaan usein myös muita rakennusten ulkoseinissä olevia groteskeja veistoksia, jotka eivät kuitenkaan varsinaisten gargoilien tavoin toimi vedensyöksijöinä. Tällaiset koristeina toimivat veistokset kuvaavat khimairoja (chimère) tai vastaavia taruhirviöitä.
Gargoilit ovat suosittuja myös fantasiakirjallisuudessa ja -roolipeleissä, joissa ne usein ovat siivekkäitä, demonin kaltaisia olentoja.
Gargoileja

Gargoili Saint-Petrus-en-Pauluskerkin mausoleumissa. Oostende, Belgia
Gargoili Lausannessa.
Vedensyöksijä toiminnassa.
Gargoili tarkkailee maisemaa.
Gargoili Helsingin Johan­neksen­kirkon seinässä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Gargoyles (Arkistoitu – Internet Archive)
Randall's Lost New York City (Arkistoitu – Internet Archive)
Story of Gargouille (Arkistoitu – Internet Archive)
Gargoyle Gothica (Arkistoitu – Internet Archive)
Jayhallcarpenter.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Gargoyle – kammottava kostaja

| Gargoyle – kammottava kostaja> Gargoyle |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jay Andrews
Käsikirjoittaja:  Ion Ionescu Bill Munroe Jay Andrews
Tuottaja:  Michael Derbas Ion Ionescu Jay Andrews
Säveltäjä:  Neal Acree
Kuvaaja:  Andrea V. Rossotto
Leikkaaja:  Michael Kuge
Pääosat:  Michael Paré Sandra Hess
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat  Romania
Tuotantoyhtiö:  Avrio Filmworks
Levittäjä:  Hulu
Ensi-ilta:   26. lokakuuta 2004  30. lokakuuta 2004
Kesto:  87 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Gargoyle – kammottava kostaja (engl. Gargoyle) on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintakauhuelokuva. Elokuva sai ensi-iltansa poikkeuksellisesti ensimmäisenä Venäjällä muutamaa päivää aikaisemmin ennen Yhdysvaltain ensi-iltaa. Elokuvan ohjasi Jay Andrews, joka oli myös mukana elokuvan tuotannossa ja käsikirjoituksessa. Muut käsikirjoittajat olivat Ion Ionescu ja Bill Munroe. Pääosaa esittivät Michael Paré ja Sandra Hess sekä Fintan McKeown, Kate Orsini ja Tim Abell.
Juoni

Kaksi CIA-agenttia lähetetään Bukarestiin, Romaniaan ratkaisemaan kidnappausjuttua. He huomaavat jotain selittämätöntä: ilkeä gargoili, jonka luultiin aikaisemmin kuolleeksi ja kadonneen ikuisiksi ajoiksi, on nyt palannut takaisin kostamaan.