stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alì Babà (vuoden 1911 elokuva)
Juoni

Abdul el Kassinin rosvot kaapaavat Ali Baban rakastetun Morgianan ja vievät tämän luolaansa. Vanhan kerjäläisnaisen johdattamana Ali löytää luolan ja vapauttaa Morgianan kahleista. He palaavat luolalle sulttaanin ja tämän miesten kanssa, jotka vangitsevat ryövärit.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Emilio Ghione  | … |  Ali Baba   |
|  Gianna Terribili-Gonzales  | … |  Morgiana   |
Tuotanto ja tyyli

Tuhannen ja yhden yön tarinaa mukailevan elokuvan on tuottanut roomalainen Cines-yhtiö. Sen aiheessa heijastuu myös Italian–Turkin sodan propagandistinen ilmapiiri. Alì Babà oli yksi ensimmäisistä Emilio Ghionen Cinesille tekemistä elokuvista.
Attraktioelokuvaa edustaviin Pathé Frèresin varhaisiin Ali Baba -elokuviin (1902 ja 1907) verrattuna Cinesin tuotanto perustuu näyttelijöiden esittämään narratiiviin. Vaatimattomuudestaan huolimatta se sai lehdistössä myönteisiä arvioita. Elokuvaa lienee esitetty Suomessa vuodenvaihteessa 1912 nimellä Ali-Baba ja neljäkymmentä ryöväriä.
Alì Babà on säilynyt Italian kansallisessa elokuva-arkistossa. Alkuperäisestä 358 metrin pituudesta on jäljellä 304 metriä. Elokuva on nähtävissä arkiston mykkäelokuvasivustolla.
Aiheesta muualla

Alì Babà Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Työläisneuvosto

Saksan työläis- ja sotilasneuvostojen valtakunnallinen kongressi Berliinissä 16.12.1918.
Työläisneuvosto on ansiontyönään toisen palveluksessa työtä tekevien henkilöiden järjestämä päättävä tai neuvoa-antava elin. Niitä kehittyi ensi alkuun Pietarissa ja Torinossa ensimmäisen maailmansodan aikoihin ja niiden pyrkimyksenä oli vaihtelevilla keinoilla tuoda suoraa demokratiaa työpaikoille.
Idea työläisten itsehallinnosta sai jalansijaa etenkin Jugoslaviassa, jossa alettiin kokeilla Neuvostoliiton reaalisosialismista erkanevia muotoja 1952 alkaen, joita voidaan luokitella kolmeen eri vaiheeseen. Tämä oli osasyynä 1950-luvulla tapahtuneeseen välirikkoon Neuvostoliiton ja Jugoslavian välillä. Tunnetuimmaksi työläisneuvostoja käyttäneistä järjestelmistä jäi markkinasosialismi, jota käytettiin 1963–1973.
Tässä järjestelmässä pankkeja, sairaaloita ja muita järjestöjä oli tarkoitus johtaa työväenneuvosto. Käytännössä kuinka paljon työntekijöillä oli vaikutusvaltaa vaihteli suuresti yrityksestä toiseen. Tavallisilla työntekijöillä ei useimmiten ollut kannustimia puuttua muihin asioihin kuin palkkaamiseen, irtisanomisiin ja etuisuuksiin. Kaiken kaikkiaan työntekijöiltä usein puuttui tarpeellinen aika ja tietoperusta liiketaloudellisten päätösten tekemiseen.
Jugoslavian työläisneuvostot kiinnittivät huomiota Unkarissa ja muissa maissa. Unkarissa pyrittiin reformoimaan sosialismia 1950-luvulla ja tällöin otettiin käyttöön myös työläisneuvostot. Ne pyrkivät saamaan itselleen poliittista valtaa kun taas poliittinen johto halusi rajata niiden toimintaa pelkästään talouteen ja tuotantoon. Neuvostojoukkojen interventio 1956 tukahdutti kaikki uudistuspyrkimykset ja marraskuussa 1957 työläisneuvostot lakkautettiin asetuksella.
Suomen sisällissodan aikana punaisten kansanedustuslaitoksena toimi työväen pääneuvosto.
Aiheesta muualla

Esimerkkejä sanan käytöstä suomenkielisessä lehdistössä DIGI - Kansalliskirjaston digitoidut aineistot. Viitattu 3.9.2017.
Esimerkkejä käsitteen työväenneuvosto käytöstä suomenkielisessä lehdistössä DIGI - Kansalliskirjaston digitoidut aineistot. Viitattu 3.9.2017.
Ulkolinja: Jugoslavia - idän ja lännen välissä (Alkaen dokumentin ajasta 20:40 kerrotaan työläisneuvostoista.)  1977. Yleisradio. Viitattu 3.9.2017.
Algol (tähti)

| Algol |
| --- | --- |

Nimen alkuperä:  Ghoul
Bayerin designaatio:  Beta Persei, β Persei, β Per, Bet Per
Flamsteedin designaatio:  26 Persei, 26 Per
HR-designaatio:  HR 936
HD-designaatio:  HD 19356
Muut designaatiot:  Gorgona, Gorgonea Prima, Demon Star, El Ghoul, GJ 9110, BD +40°673, GCTP 646.00, SAO 38592, FK5 111, Wo 9110, ADS 2362, WDS 03082+4057A, HIP 14576
Fyysiset ominaisuudet
Näennäinen kirkkaus:  2,1  vaihtelee välillä 2,1-3,4,   jakso 2,867315 päivää  2 päivää, 20 tuntia ja 48 minuuttia 56 sekuntia.   (A:2,31 B:5,79 C:5,59) mv
Absoluuttinen kirkkaus:  -0,69 Mv
Valovoima:  LV 98 (84?)/3,41/4,1 L 200/ LO (aurinkoa) aurinkoa
Spektriluokka:  B8V/K02IV/A5V
Väri-indeksi:  B-V -0,05 vaiht. U-B -0,37
Lämpötila:  12000/4500/8500 K K
Massa:  3,59 (3,7?)/0,79/1,67 MO (aurinkoa) M☉
Säde:  2,3 (2,94)/3,0(3,2)/0,9(1,5) RO (aurinkoa) R☉
Muuttujatyyppi:  Pimennysmuuttuja Tyyppiä EA (Algol)
Pyörimisnopeus:  A:65 km/s
Metallipitoisuus:  ?
Ikä:  <300 milj. v
Astrometriset ominaisuudet
Tähdistö:  Perseus
Rektaskensio (J2000):  03h 08m 10.1s
Deklinaatio (J2000):  +40° 57′ 20.3″
Etäisyys:  92,8 valovuotta (28,5 pc parsekia)
Parallaksi:  35,14 ± 0,90 mas mas
Säteisnopeus:  3,7 km/s km/s
Ominaisliike:  RA: 2,39 mas/v  dekl.: -1,44 mas/v mas/v
 Näkyy leveysasteiden 90° N  ja 50° S välillä. 
Algol (β Per, β Persei) on kirkkaudeltaan muuttuva tähti. Algolin kirkkauden vaihtelut syntyvät kirkkaamman ja himmeämmän tähden pimentäessä toisiaan. Algol onkin Algol-tyyppisten pimennysmuuttujien esikuva. Spektroskooppisen kaksoistähden Algolin kirkkaus vaihtelee välillä 2,06–3,28. Säännöllisen valonvaihtelun jakso on 2 päivää, 20 tuntia ja 49 minuuttia. Tähti himmenee huomattavasti noin 10 tuntia kestävän pimennyksen keskikohdassa. Valonvaihtelun huomanneet arabit antoivat tähdelle nimeksi الغول al-ghūl, "piruntähti".
Algol-kaksoistähden kuvaus

Kun himmeä, keltaoranssi Algol B pimentää kirkkaan, sinivalkoisen Algol A:n, tähden valo himmenee 10 tunniksi. Tämä on Algolin valonvaihtelun pääminimi. Sivuminimi, jossa kirkkaus alenee 30 %, voidaan havaita vain valosähköisesti: siinä kirkkaampi tähti pimentää himmeämpää. Kirkkaimmillaan kaksoistähti on, kun molemmat tähdet loistavat esteettä yhtä aikaa. Algolin kirkkaus vaihtelee välillä 2,3–3,5 kahden päivän 20 tunnin ja 49 minuutin jaksoissa.
Algol on nyt 92,8 valovuoden eli 35,14 parsekin päässä, mutta mittausten mukaan se olisi ohittanut Auringon 7,3 miljoonaa vuotta sitten noin 9,8 valovuoden päästä. Algol on kolminkertainen tähti.
Kolmoistähti Algol ABC

Algol AB on puoliksi erillinen kaksoistähti. Kirkkaamman Algol A:n ja himmeämmän Algol B:n väli on 0,062 AU ja kiertoaika 2,8673043 päivää, joka lyhenee hitaasti. Himmeämpi tähti on keltainen, kirkkaampi sininen. Radan kaltevuus on 97,69 eli 7,69 astetta, ja se muuttuu 0,1 astetta sadassa vuodessa. Radan eksentrisyys e = 0,0, eli rata on ympyrämäinen.
Kauempana on kolmas tähti, Algol C 2,69 AU:n päässä kiertoajalla 1,86 v. Koko systeemin massa on 5,8 auringon massaa. Algol C:n radan kaltevuus on 83,98 ja soikeus e=0,225.
Algol AB

Algol A on sinertävänvalkoinen pääsarjan tähti tyyppiä B5-8V, ehkä massaltaan 3,59 (5?) Auringon massaa, läpimitaltaan 2,88 Aurinkoa, ja sen kirkkaus visuaalisessa alueessa on 98 Auringon kirkkautta ja noin 180 Aurinkoa, jos ultravioletti otetaan mukaan. Tähti pyörii nopeasti vauhdilla 65 km/s. Pintalämpötila on noin 12 500 K.
Algol B on keltainen alijättiläistähti tyyppiä K0-2 IV (aikaisemmin G8), joka täyttää pisaramaisen Rochen pinnan ja on munamainen. Algol B:n massa on 0,79 Auringon massaa, läpimitta 3,49 Aurinkoa ja kirkkaus ehkä 3,4 Aurinkoa. Algol B pimentää A-tähden valoa 1,3 magnitudia minimissä, joka kestää 14 % kiertoajasta. Algolissa tapahtuu valtavia flareja, röntgenpurkauksia, jotka liittyvät magneettiseen vuorovaikutukseen tähtien ja kaasuvirran välillä. B-tähdessä on noin 0,2 tähden säteen mittainen valtava magneettinen silmukka, joka tuottaa muutaman tunnin röntgenflareja. Tähtien välillä tapahtuu ns. magneettista jarrutusta. Radiopurkauksia tulee noin 1 AU:n säteeltä liittyen "tähdenjäristyksiin".
Keltainen, munamainen Algol B täyttää siis Rochen pinnan, jonka ulkopuolelta sininen A-komponentti pystyy vetämään munamaisen B-tähden ainetta pois nopeudella 0,4–2,0 * 10e-11 Auringon massaa vuodessa. Algol tunnetaan tähtien kehitysteoriassa Algol-paradoksista. Kyseinen paradoksi on seuraava: Miten kevyempi tähti on ehtinyt kehittyä jättiläistähdeksi, kun raskaampi tähti on vasta pääsarjan tähti? Teorian mukaan raskaampi sininen tähti kehittyy nopeammin kuin kevyempi, mutta Algolissa kevyempi B-tähti on vanhempi kuin raskas sininen tähti. Kaksoistähtiin perehtynyt astronomi Otto Struve pyysi fyysiko John Crawfordia selvittelemään paradoksia. Tämä esitti vuonna 1955 niiin sanotun Crawfordin hypoteesin, joka on myöhemmin mittauksin osoittautunut oikeaksi: Tämä johtuu massan siirrosta keltaisesta tähdestä siniseen. Alun perin raskaampi nyt keltainen tähti laajeni rajalle, jonka takaa massa alkoi virrata siniseen tähteen. Näin alun perin raskaampi tähti on muuttunut kevyemmäksi ja päinvastoin.
Algol C on tyyppiä A5V (aikaisemmin luokiteltu F2:ksi). Tähden massa on 1,67 Aurinkoa, läpimitta 1,7 Auringon läpimittaa, kirkkaus 4,1 Aurinkoa ja lämpötila 4 500 kelviniä.
Aiheesta muualla

Novacelestia Spaceart Algol (Arkistoitu – Internet Archive)
HYDRODYNAMIC SIMULATIONS OF THE MASS TRANSFER IN ALGOL
The Algol System
The Journey Algol
AAVSO Algol
Discusses the history of Algol
SolStation article
Alcyone.de Algol
Algol by Jim Kaler (Arkistoitu – Internet Archive)
Domeofthesky algol (Arkistoitu – Internet Archive)
TCEAP.co.uk Algol (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Tähdet:  Mirfak, Algol, ζ Per, ε Per, γ Per A, γ Per B, δ Per, ρ Per, η Per, ν Per, κ Per, ο Per, τ Per A, 48 Per, ξ Per, τ Per B, φ Per, ι Per, θ Per, μ Per, 16 Per, λ Per, 58 Per, ψ Per, σ Per, 17 Per, HD 26961, ω Per, 34 Per, 52 Per, π Per, HD 18970, 53 Per, 1 Aur, 12 Per, 54 Per, 24 Per, 32 Per, 40 Per, 4 Per, 31 Per, 21 Per, 42 Per, 9 Per, 29 Per, 43 Per, 36 Per, 59 Per, 20 Per, 14 Per, 30 Per, 50 Per, 1 Per, HD 27192, 2 Per, 3 Per, 55 Per, 8 Per, 11 Per, 56 Per, 7 Per, 49 Per, 57 Per, 10 Per, 5 Per, X Per
Eksoplaneetat:
Algerin pommitus 1816

Algerin pommitus oli 27. elokuuta 1816 Britannian ja Alankomaiden laivastojen suorittama Algerin pommitus, jolla alueen barbareskit yritettiin pakottaa luopumaan orjakaupasta. Pommituksen tuloksena Algerin dey suostui lopettamaan orjakaupan, mutta barbareskien merirosvous jatkui.
Tausta

Britit aloittivat kovemman politiikan Pohjois-Afrikan barbareskivaltioita vastaan Napoleonin sotien päätyttyä. Napoleonin sotien aikana Britannian laivasto oli ollut Välimerellä riippuvainen barbareskivaltioiden tuotteista, kuten juomavedestä. Sodan jälkeen riippuvuutta poistui, mikä mahdollisti barbareskien vastaisen toiminnan. Orjakauppa vaaransi sotien jälkeen kasvanutta kauppalaivaliikennettä Välimerellä. Orjuuteen oli yleisestikin otettu kovempi kanta Britanniassa, jossa uusien orjien tuominen Afrikasta oli kiellettyä. Barbareskivaltioiden kohdalla brittejä huoletti erityisesti valkoisten eurooppalaisten joutuminen orjuuteen.
Britit lähettivät amiraali Edward Pellew'n Välimerelle vaatimaan orjuuden lopettamista. Hänen tehtävänään oli myös barbareskien eurooppalaisten orjien vapauttaminen. Pellew'n suunnitelmana oli välttää voimankäyttöä, sillä hän pelkäsi sen johtavan orjien joukkosurmaan. Sen sijaan hän oli valmis maksamaan orjien vapauttamisesta. Voimaa käytettäisiin, jos barbareskivaltiot kieltäytyisivät vapauttamasta orjia ja lakkauttamasta valkoisten orjuutta.
Pellew saapui Algerin sataman ulkopuolelle 24. maaliskuuta 1816. Mukanaan hänellä oli viisi linjalaivaa sekä seitsemän fregattia ja sluuppia. Neuvotteluissa Algerin deyn kanssa sovittiin, että hän vapauttaisi ottamansa sisilialaiset ja napolilaiset orjat 1 000 Espanjan dollarin kappalehintaan sekä genovalaiset ja sardinialaiset puolella tästä hinnasta. Dey suostui myös lopettamaan sodankäyntinsä useita eurooppalaisia vastaan, mutta merirosvouksen yleisestä lopettamisesta ei keskusteltu. Pellew siirtyi Algerin jälkeen Tunisiin 12. huhtikuuta.
Tunisin dey ei aluksi suostunut Pellew'n ehdotuksiin, ja molemmat osapuolet valmistautuivat yhteenottoon. Lopulta solmittiin sopimus, jolla dey vapautti osan orjista maksua vastaan ja osan kokonaan ilmaiseksi. Hän myös lupasi, että tulevaisuudessa vankeja ei orjuutettaisi, vaan heitä kohdeltaisiin sotavankeina. Seuraava kohde oli Tripoli, jossa solmittiin samanlainen sopimus. Tripolin jälkeen Pellew palasi Algeriin, jossa hän yritti vielä lopettaa orjuuden. Neuvottelut deyn kanssa osoittautuivat kuitenkin hankaliksi ja venyivät. Dey väitti tarvitsevansa sopimukselle hyväksynnän Istanbulista, jonka alaisia barbareskivaltiot muodollisesti olivat. Luvan saaminen kestäisi kuusi kuukautta. Pellew ei ollut varautunut uuteen tilanteeseen, lähti pois ja saapui Britanniaan 24. kesäkuuta. Samaan aikaan dey oletti vastauksensa johtaneen sotaan ja valmistautui vahvistamalla puolustustaan. Algeria puolustaviin rannikkopattereihin sijoitettiin yhteensä 40 000 miestä.
Kesällä 1816 Britanniaan saapui uutinen Algerista. Ilmeisesti deyn nimenomaisesta käskystä yli 200 italialaista kalastajaa oli surmattu Bonan ja Oranin kaupungeissa. Tämä johti Britanniassa laajaan julkiseen arvosteluun barbareskivaltioita ja valtion johdon löysää politiikkaa kohtaan. Vastauksena arvosteluun Britannia päätti lähettää Pellew'n uudestaan Algeriin 24. heinäkuuta.
Hyökkäys > Ennen sotatoimien aloitusta

Pellew'llä oli käytössään hieman edellistä retkeään enemmän laivoja. Hänen lippulaivansa oli kolmekantinen ja 100-tykkinen Queen Charlotte. Toista kolmekantista ja 98-tykkistä alusta Impregnablea komensi David Milne. Lisäksi laivasto-osastoon kuuluivat 74-tykkiset Superb ja Minden, fregatit Albion, 40-tykkiset Severn ja Glasgow, sekä 36-tykkiset Granicus ja Hebrus. Näiden lisäksi mukana oli vielä viisi sluuppia ja neljä pommitusvenettä.
Tarkoituksena oli vahvistaa osastoa Gibraltarilla, mutta apujoukkoja johtanut brittiläinen amiraali ei saanut tietoa tehtävästään. Gibraltarilla britit kohtasivat kuitenkin viidestä 36-tykkisestä fregatista koostuneen, amiraali Theodorus Frederik van Capellenin komentaman alankomaalaisen laivasto-osaston. Van Capellen tarjosi Pellew'lle apuaan, jonka tämä hyväksyikin. Brittien ja alankomaalaisten muodostama laivasto saapui Algerin edustalle 27. elokuuta. Britit esittivät Algerin deylle uhkavaatimuksen, jossa vaadittiin kaikkien kristittyjen orjien vapauttamista, kristittyjen orjuuttamisen lakkauttamista ja aiemmin vapautetuista orjista maksettujen maksujen palauttamista. Kun vastausta ei kuulunut, Pellew aloitti taistelun kello kaksi iltapäivällä.
Hyökkäys > Pommitus

Brittien johtama laivasto-osasto eteni Algerin satamaan lippulaiva Queen Charlotten johtamana. Queen Charlotte jäi ankkuriin noin 70 metrin päähän rannasta. Leander ohitti sen ennalta sovitusti ja ankkuroitui sen eteen. Noin kello kolme Algerin puolustajat alkoivat tulittaa laivoja ja britit vastasivat Queen Charlotten ja Leanderin yhteislaukauksilla. Tulitusta jatkui yhtäjaksoisesti seuraavat kuusi tuntia. Muiden alusten ottaessa omat asemansa Queen Charlotte vaiensi puolessa tunnissa aluksen lähellä olleet tykit. Impregnable hiljensi lähellä olleet vihollistykit useiden tuntien kuluttua. Noin kello 16.30 britit siirtyivät pommittamaan satamaa ja kaupunkia. Kello 21.10 kokeiltiin räjähdevenettä rannikkopuolustusta vastaan, mutta hyökkäys jäi tehottomaksi. Algerlaisten oma laivasto oli kuitenkin jo tuhottu satamaansa. Britit lopettivat lopulta tulituksen, kun Minden ampui viimeiset laukauksensa kello 23.30. Pommituksen jälkeen brittien laivat jäivät ankkuriin yön ajaksi. Tulipalot vaivasivat Algeria pommituksen jälkeen.
Seuraukset

Seuraavana aamuna brittien lähetti toi kirjeen deylle, jossa esitettiin aiemmat vaatimukset uudelleen. Algerilaiset hyväksyivät vaatimukset. Dey vapautti yhteensä 1 642 orjaa, joista suurin osa oli italialaisia, mutta joukossa oli myös 18 brittiä. Lisäksi dey maksoi takaisin aiemmin saamansa rahat ja allekirjoitti kristittyjen orjuuden kieltävän sopimuksen. Brittien kannalta lopputulos oli menestys. Uhkauksesta huolimatta he eivät todellisuudessa olisi voineet jatkaa pommitusta vähäisten ammusvarastojen takia. Yhteensä he käyttivät noin 107 tonnia ruutia ja noin 500 tonnia tykinkuulia. Taistelussa kuoli 128 brittiä ja haavoittui 690. Alankomaalaiset menettivät 52 kuolleina ja 13 haavoittuneina. Brittien laivoista Impregnable oli ammuttu käytännössä seulaksi. Algerilaiset arvioivat aluksi omien tappioidensa olleen noin 600 kuollutta ja haavoittunutta, mutta luku nousi myöhemmin 2 000:een.
Pommituksen seurauksena kristittyjen orjuus loppui, mutta barbareskivaltioiden merirosvous jatkui vuosia eteenpäin. Algeria kärsi kuitenkin huomattavat tappiot ja etenkin sen puolustuskyky heikkeni. Algerin dey joutui kansan epäsuosioon, ja hänet syrjäytettiin vuonna 1817.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Algerin pommitus 1816 Wikimedia Commonsissa
Brittien komentaja Edward Pellew.
Laivojen ryhmitys pommituksen aikana.
Martinus Schouman, Algerin pommitus, 1823.
Alkiorakkula

Viisi päivää vanha alkiorakkula
Alkiorakkula eli blastokysta on nisäkkään yksilökehityksen vaihe. Nisäkkään yksilökehityksessä tsygootti jakautuu yhä uudelleen ja uudelleen muodostaen kompaktin morulan. Sen syntymisen aika on lajikohtainen, ihmisellä tämä tapahtuu noin 54 tunnin ikäisenä. Alkiosta kehittyy ensin morula eli solurykelmä. Noin 8-soluvaiheessa tapahtuu kompaktio, jossa morulan pinnan solut kiinnittyvät tiiviimmin yhteen. Kehityksen seuraavassa vaiheessa alkion sisälle muodostuu nesterakkula nimeltä blastoseeleontelo. Blastoseeleontelon synnyttyä alkiota kutsutaan alkiorakkulaksi. Alkiorakkulan jälkeisiä vaiheita ovat mm. gastrulaatio ja neurulaatio. Kehitys alkiorakkulavaiheeseen asti kestää noin neljä päivää ja tapahtuu alkion uloimman kerroksen, zona pellucidan, glykoproteiinivaipan sisällä.
Alkiorakkulan syntyminen

Kompaktissa morulassa on kaksi erillistä solukkoa: pintakerros (trofoblastit) ja sisäkerros (sisäsolumassa). Kompaktion jälkeen trofoblastisolujen välille syntyy tiiviitä liitoksia, jolloin solut alkavat pumpata natriumioneja soluvälitilaan. Osmoosin ansiosta alkion sisälle muodostuu laajeneva nesterakkula eli blastoseeleontelo. Blastoseeleontelon synnyttyä alkiota kutsutaan alkiorakkulaksi. Sisäkerroksen solut jäävät alkiorakkulan reunaan, blastoseeleontelon ja trofoblastisolukerroksen väliin. Myöhemmin nämä solut muodostavat sikiön kaikki solutyypit sekä istukan ja sikiökalvojen rakenteita. Ne myös stimuloivat trofoblastisolujen jakautumista.
Kiinnittyminen kohdun seinämään

Matkalla kohtuun alkiorakkulan uloin kerros eli zona pellucida estää alkiorakkulaa kiinnittymästä munanjohtimen seinämiin. Kohdussa alkiorakkula kuoriutuu ulos zona pellucidasta prosessissa, jossa trofoblastien erittämä trypsiini tekee reiän zona pellucidaan. Tällöin alkiorakkula pääsee vapaasti kasvamaan ja kiinnittymään kohdun seinämään. 
Kiinnittymisprosessin aloittaa trofoblastien ulkopinnan proteiinien, L-selektiinien, kiinnittyminen kohdun seinämän solujen hiilihydraattiketjuihin. Tämä hidastaa alkiorakkulan liikettä ja lopulta pysäyttää sen, jolloin varsinainen kiinnittyminen alkaa.  
Trofoblastikerroksen kosketettua kohdun seinämää se alkaa nopeasti jakautua sisempään kerrokseen (solut sytotrofoblasteja) ja ulompaan kerrokseen (solut synsytiotrofoblasteja). Ulomman kerroksen mikrovillukset työntyvät kohdun epiteeliin ja raivaavat siihen aukon proteolyyttisten entsyymien avulla. Kiinnityttyään kohdun seinämään alkiorakkulan sisäsolumassa liikkuu kohti kiinnittymiskohtaa. Alkion pinnassa alkiorakkulan onteloon päin olevat solut litistyvät kerrokseksi jota kutsutaan hypoblastiksi. Tästä kerroksesta kehittyy endodermi.
Alistaminen

Alistaminen eli alistus tarkoittaa Suomen oikeusjärjestyksessä jonkin viranomaisen tai tuomioistuimen tekemän päätöksen saattamista ylemmän viranomaisen tai oikeusasteen tarkastettavaksi, ennen kuin se voi tulla voimaan. Päätökset oli lain mukaan alistettava viran puolesta, eikä asianomaisen tarvinnut itse hakea alistusta.
Alistaminen rikosasioissa

Alistusmenettelyä rikosasioissa ei enää käytetä, mutta se oli aiemmin Suomessa tärkeä oikeussuojakeino. Ylempi oikeusaste tutki alemman oikeusasteen päätöksen oikeellisuuden.
Alistaminen rikosasioissa > Säännökset 1930-luvulla

Useimmissa törkeimmissä rikosasioissa alioikeuden tekemä ratkaisu oli alistettava hovioikeuden tarkastettavaksi. Alioikeuden päätös oli ikään kuin pelkkä ehdotus päätökseksi, koska tätä päätöstä ei voitu miltään osin panna täytäntöön ilman alistusta. Alioikeuden päätös oli alistettava hovioikeudelle 1930-luvun oikeuskäytännössä:
kun jotakuta oli syytetty rikoksesta tai osallisuudesta rikokseen, josta saattoi tulla kuolemanrangaistus tai kuritushuonetta elinkaudeksi, taikka
jos joku oli tuomittu rangaistukseen rikoksesta, josta saattoi tulla kuritushuonetta korkeintaan kuusi vuotta tai enemmän, taikka osallisuudesta tällaiseen rikokseen.
Kaikki muut kuin yllä luetellut rikosasiat ratkaisi alioikeus lopullisesti, ja niihin tyytymättömän oli haettava muutosta valittamalla hovioikeuteen.
Kun hovioikeus oli tuominnut jonkun kuolemanrangaistukseen, oli päätös alistettava korkeimman oikeuden tutkittavaksi.
Alistus hallintoasioissa > Alistus hallintoprosessissa

Alistus on hallintoprosessin vireillepanomuoto, jonka perusteella hallinto-oikeus tutkii henkilökohtaisen vapauden rajoittamista tai menettämistä koskevan toimenpiteen laillisuuden. Henkilökohtaisen vapauden menettämistä koskevat päätökset on Suomen perustuslain 7 §:n 3. momentin mukaan voitava saattaa tuomioistuimen tutkittavaksi.
Hallintoviranomainen voi päättää vapaudenmenetyksestä sosiaali- ja terveydenhuoltoasioissa muun muassa määrätessään henkilön otettavaksi huostaan tai tahdosta riippumattomaan hoitoon. Tällaisen päätöksen lainmukaisuuden tarkastaminen kuuluu hallinto-oikeuden toimivaltaan, ja asia tulee normaalisti vireille päätöksen tehneen viranomaisen aloitteesta alistuksella. Alistusmenettelyn tarkoituksena on turvata potilaan tai lapsen oikeusturva viran puolesta.
Eksoribonukleaasit

Eksiribonukleaasien katalysoimat reaktiot. Hydrolyyttinen reaktio vasemmalla ja fosforolyyttinen reaktio oikealla
Eksoribonukleaasit ovat hydrolaaseihin tai transferaaseihin kuuluvia entsyymejä. Ne katalysoivat RNA-molekyylin hajotusta, joko hydrolyyttisesti, jolloin niistä muodostuu sokerifosfaatti ja lyhentynyt RNA-ketju tai fosforolyyttisesti, jolloin entsyymi hajottaa RNA-ketjun ja sokerifosfaattijohdannaiseen liittyy fosfaatti-ioni, jolloin muodostuu sokeripyrofosfaatti ja lyhentynyt RNA-ketju. Nimitys eksoribonukleaasit tulee siitä että ryhmän entsyymit hajottavat RNA-ketjua ketjun päästä, toisin kuin endoribonukleaasit, jotka hajottavat RNA-ketjun sen keskeltä.
Eksoribonukleaaseja esiintyy kaikissa niin esi- kuin aitotumaisissakin eliöissä. Niiden tehtävä on hajottaa RNA:ta, kun esimerkiksi tiettyä lähetti-RNA:ta ei enää tarvita tai mikäli RNA on virheellinen. Reaktiossa muodostuvat nukleotidisokerifosfaatit voidaan käyttää uudelleen RNA-molekyylien muodostamiseen. Eksoribonukleaasit jaetaan kuuteen alaryhmään sen perusteella, miten niitä esiintyy eliöissä, reaktiotyypin mukaan ja reaktion etenemissuunnan mukaan. Eksoribonukleaasit voivat hajottaa RNA-molekyyliä alkaen 3'-suunnasta eli sokerimolekyyliin päättyvästä päästä ja edetä kohti fosfaattiryhmään päättyvää päätä eli 5'-päätä. Näitä entsyymejä kutsutaan 3'→5'-eksoribonukleaaseiksi ja niitä esiintyy sekä esi- että aitotumaisissa soluissa. Aitotumaisilla eliöillä on lisäksi 5'→3'-eksoribonukleaaseja, jotka hajottavat RNA:ta fosfaattipäästä edeten kohti sokeripäätä.
Alkuseurakunta

Alkuseurakunta oli Jeesuksen seuraajien pian Jeesuksen ristinkuoleman jälkeen noin vuonna 30 perustama seurakunta Jerusalemissa Juudeassa. Se hajosi vuonna 66 alkaneen juutalaissodan seurauksena.
Tiedot Jerusalemin alkuseurakunnan vaiheista perustuvat Uuden testamentin Apostolien tekoihin, jotka kirjoitettiin noin 50 vuotta tapahtumien jälkeen.