stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Viritysjärjestelmä
Keskisävelviritys

1500-luvulla järjestelmää kehitettiin niin, että soittaja pystyi moduloimaan enintään kahden tai kolmen kvintin päähän alkuperäisestä sävellajista. Tätä kutsutaan niin sanotuksi keskisävelviritykseksi. Keskisävelvirityksessä terssit viritetään puhtaiksi, minkä seurauksena kvintit kapenevat 1/4-komman verran.
Keskisävelviritys oli yleisessä käytössä 1500-luvulta 1700-luvun loppuun, paikoin jopa 1800-luvun loppupuolelle saakka. Hyvät viritykset taas yleistyivät vasta barokin aikana, 1600-luvun lopulla, ja olivat käytössä samoin 1700-luvun loppuun saakka.
Nimensä keskisävelviritys lienee saanut siitä, että järjestelmään syntyy symmetrisiä rakenteita, joissa jokin sävel on täsmälleen tietyn intervallin keskellä, siis yhtä kaukana intervallin ylemmästä ja alemmasta sävelestä. Näin esimerkiksi d sijoittuu suuren terssin c-e keskelle siten, että sekunnit sekä c:hen että e:hen ovat yhtä suuria. Vastaavia rakenteita syntyy muidenkin intervallien keskelle. Viritys perustuu suurten terssien virittämiseen luonnonpuhtaiksi. Lopputuloksena on viritys, joka soi pehmeästi yleisimmin käytetyissä sävellajeissa, mutta johtaa Pythagoraan viritystä suurempiin epäpuhtauksiin virityksen äärirajoilla. Viritykseen sisältyy yksi voimakas susi-intervalli, epäpuhdas kvintti, jota ei edes voida pitää kvinttinä vaan vähennettynä sekstinä. Tämäkään järjestelmä ei johda enharmoniaan. Useimpia kromaattisia säveliä ei katsotakaan enharmonisesti samoiksi; esimerkiksi dis ja es ovat tässä virityksessä eri säveliä.
"Hyvintemperoituja" järjestelmiä

Renessanssin ajasta lähtien pyrittiin sopivaan kompromissiin soivan puhtauden ja eri sävelten käyttökelpoisuuden välillä. Ehdottoman luonnonpuhtauden vaatimuksesta siis luovuttiin ja viritykset tehtiin ns temperoituina, joitakin säveliä puhtaasta tasosta muuttavina. Ihmisen korva nimittäin hyväksyy epäpuhtauksia tietyissä rajoissa.
Yleisimmät temperoidut viritykset ovat keskisävelviritys, ns. hyvä viritys ja tasavireisyys. Kaikki nämä järjestelmät olivat tunnettuja jo renessanssin aikana, vaikka varsinkaan kahta viimeistä niistä ei juuri käytetty vielä tuolloin.
"Hyvintemperoituja" järjestelmiä > Werckmeister

Andreas Werckmeister kehitti 1600-luvun lopulla useita nimeään kantavia viritysjärjestelmä, joista Werckmeister III on tunnetuin. Tässä järjestelmässä neljä kvinttiä viritetään neljäsosakomman verran kapeiksi, ja loput ovat puhtaita. Werckmeister III:ssa kapeita kvinttejä ovat c-g, g-d, d-a ja h-fis. Terssit ovat hyviä tai erinomaisia. Tällaista viritystä kutsuttiin barokin aikana hyvintemperoiduksi (saks. wohltemperiert), koska sillä pystyi soittamaan useissa eri sävellajeissa. Tämä sopi myös hyvin barokkimusiikkiin, jossa eri sävellajien katsottiin kuvaavan eri tunneprosesseja.
Werckmeister III on varsin helppo virittää, koska suurin osa kvinteistä on puhtaita, ja sen vuoksi se on suosittu viritys cembaloissa.
"Hyvintemperoituja" järjestelmiä > Kirnberger

Kirnberger julkaisi 1700-luvun loppupuolella virityksen, jossa komma jaettiin kahden kvintin kesken (d-a ja a-e). Koska Kirnberger oli Johann Sebastian Bachin oppilas, on esitetty, että tämä viritys olisi peräisin Bachilta. Puolikkaalla kommalla kavennetut kvintit kuulostavat kuitenkin varsin hätkähdyttäviltä, joten Kirnberger julkaisi myöhemmin "korjatun" version, joka tuli sittemmin tunnetuksi Kirnberger III:na. Tässä viritysjärjestelmässä komma on jaettu tasan neljän eri kvintin kesken (c-g, g-d, d-a ja a-e).
Kirnberger esitteli kolme erilaista viritystä, joista yksinkertaisimmassa on vain yksi temperoitava sävel. Kahdessa muussa suurin osa kvinteistä on viritetty puhtaiksi. Tersseistä vain muutama on luonnonpuhtaita, loput käyttökelpoisuuden rajoissa epäpuhtaita. Näillä virityksillä on mahdollista soittaa kaikissa 24 sävellajissa. Tämä viritysjärjestelmä mahdollisti länsimaisen taidemusiikin kehityksen eteenpäin sävellyksen osalla, ja järjestelmää käytettiin vielä romantiikan aikakautena.
"Hyvintemperoituja" järjestelmiä > Vallotti

Vallotissa komma on jaetaan yleensä kuuden kvintin kesken siten, että nämä kvintit ovat  1/6-komman verran kapeita. Loput kvintit viritetään puhtaiksi. Vallotti-virityksiä on useita erilaisia.
Tasavireinen viritys

Järjestelmien kehitys johti lopulta nykyään käyttämäämme tasavireiseen viritysjärjestelmään, jota on käytetty aina 1900-luvun musiikista eteenpäin. Tasavireisessä järjestelmässä Pythagoraan komma on jaettu tasan kaikkien kvinttien kesken ja kaikki puoliaskeleet ovat yhtä suuria. Kaikki sävellajit ovat tasavireisyyden vuoksi samanlaisia, ja niissä voi moduloida mihin sävellajiin tahansa.
Tasavireisen virityksen keksijäksi mainitaan aina silloin tällöin virheellisesti Andreas Werckmeister. Tasavireisyyden periaate on kuitenkin peräisin ilmeisesti jo 1400-luvulta, ja aivan varmasti sen on esittänyt hollantilainen Simon Stevin vuonna 1585. Musiikki ei kuitenkaan tarvinnut tasavireisyyttä ennen romantiikan aikaa.
Vaikka tasavireisen virityksen laskemiseksi tehtiin monimutkaisiakin matemaattisia kaavoja, tämä viritys perustuu pohjimmiltaan varsin yksinkertaiseen oivallukseen: Pythagoraan komma jaetaan tasan kaikkien viritettävien 12 kvintin kesken siten, että kaikki kvintit ovat hieman epäpuhtaita, suppeampia kuin puhtaat. Epäpuhtaus on kuitenkin niin pieni, että korva hyväksyy sen. Oktaavit ovat puhtaita kaikissa virityksissä, mutta tasavireisyydessä ne ovat ainoita luonnonpuhtaita intervalleja. Viritys johtaa täydelliseen enharmoniaan, jossa kromaattisen asteikon 12 puolisävelaskelta - kuten muutkin intervallit keskenään - ovat samansuuruiset ja kukin sävel on enharmonisesti täysin vapaasti merkittävissä. Kaikki sävellajit ovat käyttökelpoisia, mutta niillä ei ole omaa erityistä luonnettaan, vaan ne kuulostavat samanlaisilta - ainoana erona transponoitu sävelkorkeus.
Mikrotonaalisuus

Erilaisten viritysjärjestelmien olemassaolo on vaikuttanut myöhempään musiikin kehitykseen, koska käyttämällä ainoastaan tasavireistä viritysjärjestelmää osa puhtaan viritysjärjestelmän sävelsuhteista häviää. Nämä ovat kuitenkin oleellisia muun muassa joissain kansanmusiikin lajeissa. Eri musiikkityylien erot esimerkiksi pienen terssin tai septimin laajuudessa ovat helpoimmin huomattavia eroja eri viritysjärjestelmien välillä ja jotkut säveltäjät ovat merkinnet näitä eroja myös nuotteihin.
Mikrotonaalisuus on edellä kuvatuista viritysjärjestelmistä poikkeava järjestelmä, jossa esiintyy puolisävelaskelta pienempiä eroja eri nuottien välillä. Tämän kaltaisia järjestelmiä on kehitetty useita erilaisia, joista tunnetuimpiin kuuluu  Paul Erlichin on kehittänyt 22-järjestelmä. Toiset mikrotonaaliset järjestelmät pyrkivät jakamaan kommaa niin, että lähellä toisiaan olevista sävelistä ainakin jokin osuu hyvin lähelle puhtaan tai hyvintemperoidun viritysjärjestelmän vastaavaa nuottia. Toisaalta kaikki mikrotonaalisia nuotteja sisältävät viritysjärjestelmät eivät pidä edes oktaavia kiinteän suuruisena intervallina. Muun muassa tästä aiheutuu joidenkin itämaisten musiikinlajien meidän korvaamme epävireiseltä kuulostava sointi.
Mikrotonaalinen musiikki voi viitata kaikkeen musiikkiin mikä sisältää länsimaisia puolisävelaskeleita pienempiä intervalleja. Termi merkitsee erittäin pieniä intervalleja sisältävää musiikkia, mutta voi sisältää minkä tahansa virityksen, joka eroaa länsimaisesta 12-sävelisestä tasavireisyydestä. Perinteisen intialaisen musiikin 22-sävelinen śruti; indonesialainen gamelan musiikki; thaimaalainen, burmalainen ja afrikkalainen musiikki, ja musiikki, joka käyttää vain intonaatiota, tai muita vaihtoehtoisia virityksiä, joita voidaan pitää mikrotonaalisina.
Hiilivoima

Hiilivoimala ja yksi hiilenpalanen.
Hiilivoima on sähköntuotantoa voimalaitoksella, jossa lämpöenergia muunnetaan kineettiseksi energiaksi kivihiiltä polttamalla .
Salmisaaren voimalaitos Helsingissä käyttää polttoaineena kivihiiltä ja puupellettiä .
Yleistä

Maailman energian kokonaiskulutuksesta vuonna 2022 hiillellä tuotetun energian osuus oli öljyn jälkeen toiseksi suurin. Hiilivoiman tuotannon suuruus oli 44 854 TWh. Suomessa hiilivoimalla tuotettiin 3,252 TWh energiaa ja hiilivoima oli neljänneksi suurin energian lähde vuonna 2022.
Voimalaitoksen toimintaperiaate

Hiilivoimalan toimintaperiaate on seuraava: hiiltä poltettaessa lämpö höyrystää valtavassa kattilassa olevan veden. Paineistettu höyry pyörittää puolestaan turbiinia, jonka liike-energian generaattori muuttaa sähköenergiaksi.
Suomen hiilivoimalat

Hiilivoima Suomessa
Haitat

Hiilivoiman haittoja ovat suuret rikki- ja hiilidioksidipäästöt sekä erilaisten typen oksidien pääsy ilmakehään. Jatkuvat päästöt aiheuttavat ympäristövahinkoja ja saastuneilla alueilla terveyshaittoja.
Health and Environment Alliancen raportin mukaan hiilivoima aiheuttaa Euroopassa vuosittain yli 18 000 kuolemaa ja 43 miljardin euron terveysmenot. Saksassa näitä kuolintapauksia olisi 2 700 vuodessa ja kustannukset olisivat 2–6 miljardia euroa.
Hiilivoimaloiden ollaan todettu olevan Shanghaissa hiilivoimaloiden lähellä asuneilla lapsilla merkittävä lyijyaltistuksen lähde verenkierrossa. Lyijyä voidaan pitää terveyshaittana ihmiselle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hiilivoima Wikimedia Commonsissa
Hiilivoima ja ilmastonmuutos
Hiilitieto.fi (Arkistoitu – Internet Archive) Sivuston taustalla Suomen energiayhtiöt
Energiantuotanto
Opatovice nad Labem, Tšekki
Keltanapsija

| Keltanapsija |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tyrannit Tyrannidae
Suku::  Capsiempis
Laji::  flaveola
Kaksiosainen nimi
 Capsiempis flaveola  (Lichtenstein, 1823) 
Alalajit
 C. f. amazona  C. f. cerula  C. f. flaveola  C. f. leucophrys  C. f. magnirostris  C. f. semiflava 
Katso myös
   Keltanapsija Wikispeciesissä   Keltanapsija Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Keltanapsija (Capsiempis flaveola) on tyranneihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Keski- ja Etelä-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö

Keltanapsija kasvaa 11–12 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää ja selkä ovat ruskehtavan vihreät ja sävy vaihtelee hieman alalajeittain. Siivet ja pyrstö ovat tumman ruskeat ja siivissä on kaksi kellertävää raitaa. Keltanapsijan päässä on keltainen silmäkulmajuova. Linnun rinta ja vatsa ovat kirkkaan tai ruskehtavan keltaiset.
Levinneisyys ja elintavat

Keltanapsijaa tavataan laajalla alueella mutta laikuttaisesti. Levinneisyysalue ulottuu Nicaraguasta Argentiinan koillisosiin. Lajin elinympäristöä ovat metsien ja metsien reunamaiden pensaikot ja tiheiköt. Se liikkuu pareittain tai muutaman linnun ryhminä. Keltanapsijan ravintoa ovat hyönteiset ja marjat. Keltanapsija rakentaa sammalista kuppimaisen pesän puuhun ja naaras munii kaksi munaa.
Kanelilumivarpunen

| Kanelilumivarpunen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Varpuset Passeridae
Suku::  Aasianlumivarpuset Pyrgilauda
Laji::  blanfordi
Kaksiosainen nimi
 Pyrgilauda blanfordi  (Hume, 1876) 
Alalajit
 P. b. barbata  P. b. blanfordi  P. b. ventorum 
Katso myös
   Kanelilumivarpunen Wikispeciesissä   Kanelilumivarpunen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kanelilumivarpunen (Pyrgilauda blanfordi) on varpusiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä- ja Itä-Aasiasta.
Koko ja ulkonäkö

Kanelilumivarpunen voi kasvaa noin 15 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Kanelilumivarpusen pää on mustan ja valkoisen kirjava. Otsa ja silmien tausta ovat valkoiset ja otsan keskiosa, silmien ympäristö ja kurkku ovat mustat. Linnun päälaki, selkä ja siivet ovat väriltään ruskeat ja niska on punaruskea. Kanelilumivarpusen rinta ja vatsa ovat valkoiset.
Levinneisyys ja elinympäristö

Kanelilumivarpusen levinneisyysalue ulottuu Pakistannin ja Intian pohjoisosista Nepalin ja Bhutanin kautta Kiinaan. Lajin elinympäristöä ovat vuoristoarot usein järvien läheisyydessä 4 000–5 000 metrin korkeudella. Erityisesti talvisin se liikkuu parvissa. Kanelilumivarpusen ravintoon kuuluvat siemenet ja hyönteiset.
Sanoma Pro

| Sanoma Pro Oy |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Ratkaisuja osaamisen kehittämiseen
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  2006
Toimitusjohtaja:  Kirsi Harra-Vauhkonen
Kotipaikka:  Helsinki
Toimiala:  kustantaminen
Tuotteet:  oppimisratkaisut
Liikevaihto:  53 milj. €
Henkilöstö:  170
Emoyhtiö:  Sanoma
Kotisivu:  sanomapro.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sanoma Pro Oy (vuoteen 2011 WSOYpro Oy ja sitä ennen WSOY Oppimateriaalit Oy) on suomalainen, mediakonserni Sanoman omistama oppimateriaalikustantaja.
Sanoma Pro Oy aloitti toimintansa itsenäisenä yhtiönä nimellä WSOY Oppimateriaalit Oy vuonna 2006. Aikaisemmin se toimi WSOY:n yhtenä liiketoimintayksikkönä: oppimateriaalien tuottaminen alkoi yhtymässä jo vuonna 1882. WSOYpro Oy syntyi 1. kesäkuuta 2009, kun WSOY Oppimateriaalit Oy ja WSOYpro-liiketoiminta yhdistyivät. Lokakuussa 2011 vahvistui yrityskauppa, jossa Sanoma-konserni osti oppimisratkaisuja tarjoavan Tammi Oppimateriaalit -liiketoiminnan Suomessa. 1. joulukuuta 2011 yrityksen nimeksi tuli Sanoma Pro Oy.
Maaliskuussa 2014 Sanoma Pro myi yrityksille suunnatut koulutuspalvelunsa sekä yrityskirjojen kustannustoimintansa Talentumille. Kuluttajamarkkinoilla Sanoma Pro toimii Oppi&ilo-brändin alla. Sanoma Prossa työskentelee noin 170 henkilöä.
Sanoma Pro on Suomen suurin oppimateriaalikustantaja. Se tuottaa painettuja ja sähköisiä oppimateriaaleja sekä ylläpitää ja kehittää internetpohjaista Sanoma Pro Oppimisympäristöä (aiemmin Opit).
Sanoma Pro tarjoaa 0–12-vuotiaille lapsille mm. painettuja tai sähköisiä puuhatuotteita, kirjoja tai pelejä.
Suhoi Su-35

| Suhoi Su-35 |
| --- | --- |
 Su-35 vuonna 2011.
Tyyppi:  hävittäjälentokone
Alkuperämaa:   Venäjä
Valmistaja:  Komsomolsk-na-Amuren lentokonetehdas/Suhoi/OAK
Suunnittelija:  Suhoin suunnittelutoimisto
Ensilento:  Su-27M: 1988 Su-35S: 2008
Suhoi Su-35 (Nato-raportointinimi Flanker-E) on Su-27:sta kehitetty hävittäjälentokone, joka on alkujaan tunnettu Su-27M-mallina. Kehitys alkoi 1980-luvun alussa ja ensilento oli vuonna 1988.  Kone ehdotettiin aluksi ilmaherruushävittäjänä ja se on pääasiallisesti ilmaherruushävittäjä, mutta siihen on lisätty maataisteluominaisuuksia.
Edelleen kehitetyn Su-35BM -mallin ensilento oli vuonna 2008. Sen tuotanto Venäjän ilmavoimille alkoi vuonna 2010 versionimellä Su-35S.
Muunnelmia

Muunnelmaversioita:
Su-27M, prototyyppiversio, joka myöhemmin on nimetty uudelleen Su-35:ksi. Varhainen versio ei saavuttanut täyttä tuotantoa.
Su-37, kehitysversio Su-35:sta, kokeelliset moottorit työnnön vektoroinnilla. Vain kaksi esituotantoversiota valmistettu.
Su-35BM, edelleen kehitetty versio, jossa on tekniikkaa Su-37:stä.
Su-35UB, kaksipaikkainen koulutuskone, jossa on taistelukyky. Yksi kone valmistettu 1990-luvun lopulla.
Su-35S, kehitetty versio Su-35BM:stä. Ensimmäinen merkittävässä määrässä valmistettu versio Su-35:stä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
SU-35BM (Bolshaya Modernizatsiya - Big Modernization) (englanniksi)
Su-37 "Super Flanker" (englanniksi)
Suhoin lentokoneet
| --- | --- |
Hävittäjät:   Su-9  Su-11  Su-15  Su-27  Su-30  Su-33  Su-35 Su-37  Su-57 (T-50) 
Pommi- ja rynnäkkökoneet:   Su-2  Su-4  Su-7  Su-17 Su-20  Su-22  Su-24  Su-25  Su-34  Su-39 
Tiedustelukoneet:   Su-12 
Koulukoneet:   UTB  Su-26  Su-28  Su-29  Su-31 
Kuljetuskoneet:   Su-38  Su-80  S-21  Superjet 100 
Kokeelliset:   Su-1  Su-3  Su-5  Su-6  Su-8  Su-10  Su-11  Su-13  Su-37  Su-47  P-1  T-3  T-4
Star Wars: The Rise of Skywalker
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Carrie Fisher  | … |  Kenraali Leia Organa (arkistokuva)   |
|  Mark Hamill  | … |  Luke Skywalker, Boolio (ääni)   |
|  Adam Driver  | … |  Ben Solo / Kylo Ren   |
|  Daisy Ridley  | … |  Rey   |
|  John Boyega  | … |  Finn   |
|  Oscar Isaac  | … |  Poe Dameron   |
|  Anthony Daniels  | … |  C-3PO   |
|  Naomi Ackie  | … |  Jannah   |
|  Domhnall Gleeson  | … |  Kenraali Armitage Hux   |
|  Richard E. Grant  | … |  Liittokenraali Enric Pryde   |
|  Lupita Nyong’o  | … |  Maz Kanata   |
|  Keri Russell  | … |  Zorii Bliss   |
|  Joonas Suotamo  | … |  Chewbacca   |
|  Kelly Marie Tran  | … |  Rose Tico   |
|  Ian McDiarmid  | … |  Keisari Sheev Palpatine / Darth Sidious   |
|  Billy Dee Williams  | … |  Lando Calrissian   |
|  Greg Grunberg  | … |  Kapteeni Temmin ”Snap” Wexley   |
|  Shirley Henderson  | … |  Babu Frik (ääni)   |
|  Billie Lourd  | … |  Luutnantti Kaydel Ko Connix   |
|  Dominic Monaghan  | … |  Beaumont Kin   |
|  J. J. Abrams  | … |  D-O (ääni)   |
|  Nick Kellington  | … |  Klaud   |
|  Amanda Lawrence  | … |  Komentaja Larma D’Acy   |
|  Simon Paisley Day  | … |  Kenraali Domaric Quinn   |
|  Amir El-Masry  | … |  Komentaja Masir Trach   |
|  Martin Wilde  | … |  Cardo (Renin ritari #1)   |
|  Anton Simpson-Tidy  | … |  Vicrul (Renin ritari #2)   |
|  Lukaz Leong  | … |  Ap’lek (Renin ritari #3)   |
|  Tom Rodgers  | … |  Trudgen (Renin ritari #4)   |
|  Joe Kennard  | … |  Kuruk (Renin ritari #5)   |
|  Ashley Beck  | … |  Ushar (Renin ritari #6)   |
|  Tom Wilton  | … |  Eversti Aftab Ackbar   |
|  Chris Terrio  | … |  Eversti Aftab Ackbarin ääni   |
|  Kiran Shah  | … |  Nambi Ghima   |
|  Debra Wilson  | … |  Nambi Ghiman ääni   |
|  Vinette Robisnon  | … |  Wrobie Tyce   |
|  Mike Quinn  | … |  Nien Nunb   |
|  Kipsang Rotich  | … |  Nien Nunbin ääni   |
|  Ann Firbank  | … |  vanha nainen Tatooinella   |
|  Warwick Davis  | … |  Wizzich Mozzer, Wicket W. Warrick   |
|  Harrison Davis  | … |  Pommet Warwick   |
|  John Williams  | … |  Oma Tres   |
|  Liam Cook  | … |  Ochi   |
|  Denis Lawson  | … |  Wedge Antilles   |
|  Jodie Comer  | … |  Reyn äiti   |
|  Billy Howle  | … |  Reyn isä   |
|  Cailey Fleming  | … |  nuori Rey   |
|  Josefine Irrera Jackson  | … |  nuori Rey   |
|  Jeff Garlin  | … |  Vastarinnan kapteeni (cameo)   |
|  Harrison Ford  | … |  Han Solo (cameo)   |
|  Lin-Manuel Miranda  | … |  Vastarinnan sotilas (cameo)   |
|  Kevin Smith  | … |  Kijimin asukas (cameo)   |
|  Ed Sheeran  | … |  Ensimmäisen ritarikunnan sotilas (cameo)    |
Hassan Taj ja Lee Towersey vastasivat R2-D2:n näyttelemisestä, korvaten Jimmy Veen. Dave Chapman ja Brian Herring palasivat BB-8:n liikuttajiksi. Robin Guiver ja Lynn Robertson Bruce toimivat D-O:n liikuttajina.
Näyttelijät > Äänicameoroolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Andy Serkis  | … |  Yksinvaltias Snoke   |
|  James Earl Jones  | … |  Darth Vader   |
|  Hayden Christensen  | … |  Anakin Skywalker   |
|  Olivia d’Abo  | … |  Luminara Unduli   |
|  Ashley Eckstein  | … |  Ahsoka Tano   |
|  Jennifer Hale  | … |  Aayla Secura   |
|  Samuel L. Jackson  | … |  Mace Windu   |
|  Ewan McGregor  | … |  Obi-Wan Kenobi   |
|  Alec Guinness  | … |  Obi-Wan Kenobi (arkistosta otettu)   |
|  Frank Oz  | … |  Yoda   |
|  Angelique Perrin  | … |  Adi Gallia   |
|  Freddie Prinze Jr.  | … |  Kanan Jarrus   |
|  Liam Neeson  | … |  Qui-Gon Jinn   |
Tuotanto > Suunnittelu ja esituotanto

Elokuussa 2015 Colin Trevorrow julkistettiin Episodi IX:n ohjaajaksi. Trevorrow alkoi yhdessä Derek Connollyn kanssa laatia elokuvalle käsikirjoitusta. Alun perin Rian Johnsonin, Star Wars: The Last Jedin ohjaajan ja käsikirjoittajan ilmoitettiin laativan elokuvan tarinan, mutta huhtikuussa 2017 Johnson kertoi, ettei ole mukana elokuvan toteuttamisessa, väittäen tietoa ”vanhaksi”. 10. helmikuuta 2016 Disneyn toimitusjohtaja Bob Iger vahvisti Episodi IX:n esituotannon alkaneen. Helmikuun 2016 lopulla Disney ilmoitti elokuvan saavan ensi-iltansa 24. toukokuuta 2019.
Elokuussa 2017 Jack Thornen paljastettiin laativan uuden käsikirjoituksen. 5. syyskuuta 2017 Lucasfilm ilmoitti Trevorrow’n vetäytyneen ohjaajan paikalta luovien erimielisyyksien vuoksi, uutisoinnin väittäessä Colin Trevorrow’n ja tuottaja Kathleen Kennedyn välien muuttuneen ”hallitsemattomiksi”, kun Trevorrow’lle oli annettu tilaisuus työstää käsikirjoituksesta useita luonnoksia. Ryan Johnsonia pidettiin vahvimpana ehdokkaana uudeksi ohjaajaksi, mutta hän ilmoitti, ”että minun ei ollut koskaan tarkoitus ohjata Episodi IX:ää”. Viikon kuluttua syyskuussa 2017 paljastettiin, että The Force Awakensin ohjannut J. J. Abrams tulisi ohjaamaan Episodi IX:n. Abrams myös käsikirjoittaisi elokuvan Chris Terrion kanssa ja toimisi sen tuottajana yhtiönsä Bad Robot Productionsin kautta, Kathleen Kennedyn ja Michelle Rejwanin kanssa. Disney antoi elokuvalle myös uuden ensi-iltapäivämäärän: 20. joulukuuta 2019.
Tuotanto > Näyttelijöiden valinta

Joulukuun 2016 lopussa Carrie Fisherin kuoleman jälkeen Variety ja Reuters kertoivat, että Fisherillä piti alun perin olla tärkeä rooli Episodi IX:ssä. Lucasfilm, Disney tai kukaan muu elokuvan tuotantoon osallistunut ei ole paljastanut, kuinka Fisherin kuolema tullaan ottamaan huomioon ja mikä on hahmon tulevaisuus elokuvassa. Huhtikuussa Carrie Fisherin veli Todd paljasti, että hän ja Fisherin tytär Billie Lourd olivat myöntäneet Disneylle ja Lucasfilmille oikeudet käyttää hahmoa arkistoidun kuvamateriaalin avulla ilman tietokonegrafiikkaa. Tammikuussa 2017 Lucasfilm ilmoitti, etteivät he lisäisi Fisheriä elokuvaan edes digitaalisesti. Huhtikuussa 2017 tuottaja Kathleen Kennedy sanoi, ettei Carrie Fisher esiinny lainkaan Episodi IX:ssä. Heinäkuussa 2018 Abrams paljasti, että Leia Organa esiintyisikin elokuvassa näyttelijän kuolemasta huolimatta niin, että käytettäisiin elokuvista The Force Awakens ja The Last Jedi pois jätettyä videokuvaa.
Joulukuussa 2017 Adam Driver, Daisy Ridley, John Boyega ja Oscar Isaac olivat ainoat jatko-osatrilogian näyttelijät, joiden oli vahvistettu näyttelevän uudelleen Episodi IX:ssä. Heinäkuussa 2018 Keri Russell valittiin toistaiseksi tuntemattomaan rooliin ja Billy Dee Williamsin kerrottiin näyttelevän uudelleen Lando Calrissiania. Heinäkuun 2018 lopussa, kuvausten alkamispäivämäärän paljastamisen yhteydessä, vahvistettiin Lupita Nyong’on, Domhnall Gleesonin, Kelly Marie Tranin, Anthony Danielsin, Joonas Suotamon, Billie Lourdin ja Mark Hamillin uusivan roolinsa. Lisäksi uusina näyttelijöinä elokuvassa ovat Naomi Ackie ja Richard E. Grant. Elokuun 2018 lopussa Dominic Monaghan liittyi näyttelijäkaartiin ja The Force Awakensissa näytelleen Greg Grunbergin vahvistettiin uusivan Snap Wexleyn roolin. Jimmy Vee ilmoitti alun perin Twitter-tilillään jatkavansa R2-D2:n näyttelijänä, mutta valmiissa elokuvassa näyttelemisestä vastasivat lopulta Hassan Taj ja Lee Towersey.
Vuoden 2019 Star Wars Celebration -tapahtumassa Ian McDiarmidin paljastettiin uusivan roolinsa Palpatinena. Koska Celebration järjestettiin vasta kuvausten päätyttyä, ohjaaja J.J. Abrams oli innoissaan siitä, ettei tieto McDiarmidin esiintymisestä elokuvassa päässyt lainkaan vuotamaan kuvausten aikana.
Tuotanto > Kuvaukset

Kuvaukset alkoivat 1. elokuuta 2018 Pinewoodin Studioilla, Lontoossa. Dan Mindel paljastettiin elokuvan kuvaajaksi ja Maryann Brandon sekä Stefan Grube leikkaajiksi. Oscar Isaacin mukaan ohjaaja J. J. Abrams salli tällä kertaa näyttelijöille kahta edellistä elokuvaa suuremman improvisaatiovapauden. Kuvaukset päättyivät 15. helmikuuta 2019.
Tuotanto > Musiikki

Tammikuussa 2018 paljastettiin, että John Williams palaa säveltäjäksi. Seuraavan kuukauden aikana Williams ilmoitti, että The Rise of Skywalker on viimeinen Tähtien sota -elokuva, jonka musiikin hän säveltää.