stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Teenage Mutant Ninja Turtles (sarjakuvalehti)
Sarjakuva > Kolmas osa 1996–1999

Turtlesien julkaiseminen oli loppua, mutta Image Comicsin perustajajäsen Erik Larsen päätti jatkaa sarjakuvaa kolmannella osalla kesäkuussa 1996. Sarjakuvasta tehtiin 23 numeroa, jotka käsikirjoitti Gary Carlson ja piirsi Frank Fosco. Se palasi samalla takaisin mustavalkosarjakuvaksi. Image jatkoi Miragen kahden aikaisemman sarjakuvan osien tarinaa, mutta muunsi sarjakuvassaan Turtlesien ulkonäköä radikaalisti. Muun muassa Leonardo menetti käden, Raphaelin naama arpeutui pahasti, Donatellosta tuli puoliksi kyborgi, ja Mestari Tikusta lepakko. Myös sarjakuvan tarinat olivat nopeatempoisempia ja taistelukohtaukset rajumpia. Lisäksi juonellisesti tapahtui uudenlaisia käänteitä, kuten Raphaelista tuli hetken aikaa Silppuri, joka johti jalkaklaania. Myös itse Turtlesit vierailivat muissa Imagen sarjakuvissa. Sarjakuvan viimeinen numero julkaistiin vuonna 1999, jonka jälkeen sitä ei ole pidetty virallisena Miragen Turtles-sarjakuvauniversumin jatkumona.
Eastman jatkoi hetken aikaa Turtlesien sarjakuvan tekemistä, kun hän käsikirjoitti Imagen kustantamana vuonna 1996 julkaistun neliosaisen Bodycount-sarjakuvan, jonka kuvitti Simon Bisley. Tarinan pääosassa seikkailivat Raphael ja Casey Jones. Sarjakuva jäi myös Eastmanin viimeiseksi Turtles-sarjakuvaksi hänen jätettyään Miragen 2000-luvun vaihteessa.
Sarjakuva alkoi esitellä Turtlesit vielä omana itsenään, kunnes kyborgisalamurhaajat, sekä erityisesti Pimikon ja hänen naisninjansa keskeyttävät heidän syntymäpäiväjuhlansa. Syntyy tappelu, jonka päätteeksi Donatello ja Raphael loukkaantuvat pahoin. Raphaelin kasvot saavat pahan palovamman ja Pimiko sieppaa Donatellon ja Tikun helikopteriin. Donatello herää matkan varrella ja yrittää taistella sieppaajiaan vastaan, mutta putoaa helikopterista yhdessä muutaman kyborgisalamurhaajan kanssa. Donatello putoaa suoraan asfaltille selkä edellä ja jää makaamaan halvaantuneena. Hän saa otettua yhteyttä Leonardoon, kunnes kuolleen kyborgin haarniska liittyy Donatelloon muuttaen hänet kyborgiksi. Parantuneena Donatello kävelee pois jättäen kuorensa taakseen.
Raphael ja Michelangelo joutuvat Pimikon naisninjojen väijytetyksi sillä välin, kun Leonardo on edelleen transsissa. Kaksikko selviää yllätyshyökkäyksestä ja seuraa ninjoja heidän todellisen pomonsa Lordi Komodon luokse. Sillä välin Tikku virkoaa ja huomaa olevansa Komodon vankina ja juttelee Makon kanssa. Päästyään vapaaksi laboratoriosta Komodo kohteleekin Tikkua vieraanvaraisesti, ja tämä puolestaan pelasti Komodon Makon tappoaikeilta. Leonardon herättyä jäljellä olevat kolme Turtlesia etsivät Donatelloa, jonka jäljet johtavat paikkaan, jossa on jäljellä vain Donatellon kilpi. Kolmikko uskoo veljensä olevan kuollut, ja he päättävät kostaa tekijöille. Matkalla he kuitenkin joutuvat tappelemaan pakoreitillä olevaa Makoa vastaan ja saavat selville Donatellon olevan elossa. Tiedon myötä kolmikko tunkeutuu Komodon kotiin, jossa he huomaavat hänen mutatoituneen jättiläis-Komodo-lohikäärmeeksi ja Mestari Tikun jättiläislepakoksi. Samaan aikaan New Yorkissa Casey Jones hyökkää Donatellon kimppuun luultuaan tätä viholliseksi.
Sarjakuva > Neljäs osa 2001–2009

Peter Laird ja Jim Lawson aloittivat neljännen sarjakuvaosan tekemisen ja palauttivat Turtlesien tarinat takaisin alkuperäistyylisiksi. Sarjakuvan nimi lyhennettiin muotoon TMNT ja sen ensimmäinen numero julkaistiin joulukuussa 2001. Samalla vuosien ajan tahattomasti väärin kirjoitettu Michaelangelo korjattiin oikeaan muotoon Michelangelo.
Tarina puolestaan jatkaa toisen osan tiimoilta, sillä Imagen tekemää sarjakuvaa ei kelpuutettu samaan universumijatkumoon. Nyt Turtlesit ovat noin 30-vuotiaita ja asuvat edelleen New Yorkin viemäreissä. April ja Casey ovat olleet naimisissa jonkun aikaa, kun taas Tikku asustaa Caseyn isoäidin maalaistalossa. Hän on myös eräänlainen isoisä Caseyn ja Aprilin adoptiotyttärelle Shadow'lle. Utromien paluu maaplaneetalle tapahtui julkisesti ja he asettuivat New Yorkin pohjoispuolelle. Heidän saapumisensa myötä muut avaruusolennot ja Turtlesit ovat olleet enemmän hyväksyttyjä ihmisten yhteiskunnassa, eikä heidän tarvitse enää piileskellä pimeissä paikoissa vältellen ihmisiä.
Myytyään Turtles-konseptinsa Viacomille jätti Peter Laird Turtles-sarjakuvien tekemisen, mutta ei kieltänyt lopettavansa kokonaan, sillä hänen sopimuksensa antoi luvan jatkaa sarjakuvan tekemistä. Neljäs osa päättyi numeroon 30 lehtimyyntinä, mutta Laird jatkoi sarjaa vielä numeroon 31, jonka hän julkaisi blogissaan 17. lokakuuta 2010. Tarina päättyi "jatkuu" osaan, jonka lopetusta Laird ei osannut sanoa. Elokuussa 2012 Jim Lawson kuvitti sarjakuvan valmiiksi ja Laird väritti tuotoksen. Hän myös itse kirjoittaa sarjakuvan dialogin.
Image Comicsin kustantama kolmannen osan kymmenes numero vuodelta 1997.
Trilogy

Trilogy voi tarkoittaa:
Trilogia, kolmiosainen sarja
Trilogy, Christ Agonyn albumi
Trilogy, Emerson, Lake & Palmerin albumi
Trilogy, Lord Estin albumi
Trilogy, Yngwie Malmsteenin albumi
Tri-Logy, Kingston Wallin albumi
Trilogy, The Weekndin albumi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Trilogy”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vilhelm Dahlerup

Vilhelm Dahlerup
Glyptoteket
Hotel D’Angleterre, 1872.
1968 palanut Silopakhuset Kööpenhaminan Vapaasatamassa.
Jens Vilhelm Dahlerup (1836–1907) oli tanskalainen arkkitehti. Suoritettuaan alkuopinnot Kööpenhaminan taideakatemiassa hän täydensi niitä ulkomaanmatkoilla, etenkin Italiassa ja Espanjassa (1864–1866). Hänen merkittävimpiä töitään ovat Kööpenhaminan tullihuone (1868, Frederik Bøttgerin kanssa), Hotel D’Angleterre (1872), Tanskan kuninkaallinen teatteri (1872–1874, Ove Petersenin kanssa). Silkeborgin kylpylä (1882), Ny Carlsbergin panimon rakennusryhmä (1884), Valbyn Jesuskirken (1888–1895), Tanskan valtiollinen taidemuseo (1888–1895), Glyptoteekin vanhempi osa ja kupoli (1893–1895), vapaasatamassa Silopakhuset (paloi 1968) y. m. (1892–1894). Lisäksi hän suunnitteli muun muassa huonekaluja ja kultasepäntöitä. Hän sai palkinnon Viktor Emanuelin patsaskilpailussa Roomassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vilhelm Dahlerup Wikimedia Commonsissa
Wildlife

| Wildlife The Crash |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2001
 Tuottaja(t): The Crash
 Tyylilaji: rock, pop
 Kesto: 44.42
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 3.
The Crashin muut julkaisut
| Comfort Deluxe 1999 | Wildlife 2001 | Melodrama 2003 |
Wildlife on turkulaisyhtye The Crashin toinen albumi, joka ilmestyi vuonna 2001. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 3, myyden kultaa.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Teemu Brunila, ellei toisin mainittu.
Star – 3.43
Empty – 4.27
Lauren Caught My Eye – 3.48 (säv. Teemu Brunila, Jussi Lehtinen)
Of Hope and Despair – 3.17
New York – 3.54
Oh What a Night – 4.33
Simple Things – 3.57
Times – 3.23
Phoebe – 4.52
Secrets – 4.54
Fireworks – 3.37
Kokoonpano

Teemu Brunila – laulu, kitara
Samuli Haataja – basso
Erkki Kaila – rummut
Tomi Mäkilä – koskettimet
Arvostelut

City:
Desibeli.net:
Soundi:
Aiheesta muualla

Wildlife discogs.com -sivustolla
William Holman Hunt

William Holman Hunt, Omakuva, 1867.
William Holman Hunt: The Scapegoat 1855.
William Holman Hunt (2. huhtikuuta 1827 Cheapside, Lontoo – 7. syyskuuta 1910 Kensington, Lontoo) oli englantilainen taidemaalari ja yksi prerafaeliittien perustajajäsenistä. Huntin maalauksille olivat tyypillisiä selkeät ja kovat väripinnat, voimakas valaistus ja tarkat yksityiskohdat.
Hunt aloitti taideopintonsa Royal Academyssa vuonna 1843. Myös John Everett Millais opiskeli tuolloin akatemiassa, ja heistä tuli elinikäiset ystävät. Vuonna 1848 Hunt, Millais ja Dante Gabriel Rossetti perustivat prerafaeliittien taiteilijaryhmän (The Pre-Raphaelite Brotherhood). Ryhmän  tarkoituksena oli vastustaa tuolloin vallalla ollutta akateemista taidetta.
Hunt ei aluksi ollut kovin suosittu taiteilija, mutta vuonna 1854 maalattu The Light of the World muodostui hänen läpimurrokseen. Seuraavana vuonna Hunt teki matkan Syyriaan ja Palestiinaan, missä hän maalasi teoksen The Scapegoat (”Syntipukki”), joka esittää Kuolleenmeren rannalla olevaa hyljeksittyä eläintä.
Huntin myöhemmistä töistä huomattavimpiin kuuluu The Triumph of the Innocents, josta hän maalasi kaksi versiota. Huntin näkö heikkeni 1890-luvun lopussa, eikä hän  pystynyt loppuvuosinaan enää työskentelemään.
We Cannot Move

| ”We Cannot Move” Kingston Wall |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Kingston Wall II
 Julkaistu: 1993
 Tuottaja(t): Pedro Cucaracha
 Tyylilaji: progressiivinen rock
 Kesto: 18.35
 Levy-yhtiö: Trinity
Kingston Wallin muut singlet
|   | ”We Cannot Move” 1993 | ”Stüldt Håjt” 1994 |
We Cannot Move on suomalaisen rock-yhtyeen Kingston Wallin vuonna 1993 julkaisema promosingle. Se julkaistiin yhtyeen toisen albumi Kingston Wall II markkinoimista varten. Single, kuten muutkin yhtyeen singlet ja studioalbumit, on julkaistu yhtyeen Trinity-levymerkillä.
Vuonna 2014 Svart Records julkaisi vinyylillä We Cannot Move / Between the Trees -singlen.
Kappaleet

We Cannot Move ja Donna Summer-cover I Feel Love ovat myös yhtyeen albumilla Kingston Wall II, She's So Fine ja Between the Trees on julkaistu saman albumin remasteroidussa painoksessa.
We Cannot Move – 4.47 (säv. Kingston Wall)
She's So Fine – 3.34 (säv. Noel Redding)
I Feel Love – 6.40 (Donna Summer -cover, säv. M. Giorgio / B. Pete / D. Summer)
Between the Trees – 3.34 (säv. Kingston Wall)
Aiheesta muualla

We Cannot Move-single yhtyeen virallisilla kotisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Discogs
Viola d’amore

Viola d’amore vuodelta 1760
Viola d’amore eli lemmenviulu (engl. viola d’amore; saks. Liebesgeige; ransk. viole d’amour; ital. viola d'amore) on suunnilleen alttoviulun kokoinen otenauhaton viola da gamban sukuinen jousisoitin, jossa on yleensä 14 kieltä. Kielistä seitsemää soitetaan ja seitsemän muuta ovat resonanssikieliä. Viola d’amorea käytettiin erityisesti barokin aikana. Barokin jälkeen soitin jäi käytöstä, mutta 1900-luvulla kiinnostus sitä kohtaan alkoi herätä uudelleen. Muun muassa tšekkiläinen Leoš Janáček käytti viola d’amorea oopperassaan Katja Kabanova.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viola d’amore Wikimedia Commonsissa
Trilok Gurtu

Trilok Gurtu Oslon jazzfestivaalilla 2016
Trilok Gurtu (s. 30. lokakuuta 1951 Mumbai) on intialaissyntyinen, Saksaan asettunut lyömäsoittaja. Hän on lähestymistavaltaan eklektinen. Hänen tyyliään on usein kuvailtu intialaisen musiikin ja jazzin sekoitukseksi, mutta hän itse on kiistänyt luonnehdinnan itsestään "jazzmuusikkona". Gurtu on perinteisten intialaissoitinten, kuten sitarin ja tablan lisäksi sisällyttänyt yhtyeeseensä muun muassa kitaran ja sähköbasson.
Gurtu syntyi musikaaliseen perheeseen. Hänen isoisänsä oli sitaristi, ja hänen äitinsä Shobha Gurtu oli intialaisen klassisen musiikin laulaja. Gurtu aloitti tablansoiton opiskelun 6-vuotiaasta ja sai 1970-luvun puolessavälissä kansainvälistä huomiota esiintymällä Charlie Marianon ja John Tchicain kanssa. Vuonna 1977 hän esiintyi Asha Bhoslen säestäjänä tämän konserteissa New Yorkissa. Vuosina 1976–1978 Gurtu oli trumpetisti Don Cherryn yhtyeen jäsen. Vuonna 1978 hän muutti Hampuriin. Pian tämän jälkeen hän kiersi belgialaisen kitaristi Philip Catherinen kanssa ja levytti Catherinen sekä Charlie Marianon kanssa albumin End of August. Vuosina 1984–1988 Gurtu oli jäsenenä Oregon-yhtyeessä. Kesällä 1993 hän kiersi Euroopassa duoesiintyjänä Joe Zawinulin kanssa. Hän myös levytti Zawinulin ja Pat Methenyn kanssa albumin Crazy Saints. Kesällä 1998 Gurtu kiersi Andy Summersin ja Larry Coryellin kanssa.
Gurtun yhteistyökumppaneiden joukossa ovat olleet myös muiden muassa sellaiset jazzin ja rockin esittäjät kuin John McLaughlin, Ralph Towner, David Gilmore, Jan Garbarek, Bill Evans ja Nana Vasconcelos. Hän on esiintynyt myös Katia ja Marielle Labèquen pianistiduon ja tanssija Carolyn Carlsonin kanssa. Down Beat -lehden kyselyissä Gurtu on toistuvasti tullut nimetyksi parhaaksi lyömäsoittajaksi.
William Howard Russell

William Howard Russell noin vuonna 1854.
William Howard Russell (28. maaliskuuta 1820 Tallaght, Irlanti – 10. helmikuuta 1907 Kensington, Lontoo) oli irlantilaissyntyinen toimittaja, jota pidetään yhtenä varhaisimmista sotakirjeenvaihtajista.
William Russell aloitti toimittajantyönsä freelancerina The Times -lehdessä vuonna 1842. Hänen kirjoituksensa tekivät siinä määrin suuren vaikutuksen päätoimittajaan, että hänet vakinaistettiin jo seuraavana vuonna. Helmikuussa 1854 hänet lähetettiin raportoimaan käynnissä olevasta Krimin sodasta. Tässä tehtävässään hän saavutti maineensa pelottomana ja kompromisseja välttelevänä sotakirjeenvaihtajana.
Russellin sosiaaliset taidot tekivät hänestä taitavan sotakirjeenvaihtajan. Hänen suositut kirjoituksensa arvostelivat ankarasti niin englantilaisten sodanjohtoa kuin sodankäyntiä yleensäkin. Russell toi myös suuren yleisön tietoisuuteen sotilaiden puutteellisen varustuksen, ongelmat terveyden- ja ruokahuollossa sekä surkeat kenttäolosuhteet. Hänen kirjoituksiaan luettiin usein sodan molemmilla puolilla.
Hänen kirjoituksensa johtivat epäsuorasti Britannian hallituksen kaatumiseen 23. tammikuuta 1855. Kuningashuoneen ja armeijan alun hyytävästä vastaanotosta huolimatta Russell lyötiin ritariksi vuonna 1895.
Krimin lisäksi Russell raportoi muun muassa Intian Sepoykapinasta (1858), Yhdysvaltojen sisällissodasta (1861), Saksan-Tanskan sodasta (1864), Saksan–Ranskan sodasta (1871) sekä Etelä-Afrikan zulusodasta (1879). Eläkkeelle Russell siirtyi jo 1863, mutta jatkoi silti freelancer-toimittajana.
Russell kuoli kotonaan Lontoossa 10. helmikuuta 1907.
Viola da braccio

Viola da braccio eli käsivarsiviulu on 1500-luvulla Italiassa syntynyt renessanssin ja barokin ajan jousisoitinperhe ja muun muassa nykyisen viulun edeltäjä. Nimitys johtaa hieman harhaan, sillä perheen bassosoitinta selloa pidetään jalkojen välissä eikä käsivarrella.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
YLE Teema: Sellon ja gamban kehitys Bachin aikaan
We Can’t Be Stopped

| We Can’t Be Stopped Geto Boys |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1990-1991
 Julkaistu: 1. heinäkuuta 1991
 Tuottaja(t): Bushwick Bill James Smith John Bido Johnny C Roland Scarface Simon Willie D
 Tyylilaji: Gangsta rap
 Levy-yhtiö: Rap-A-Lot Records
Geto Boysin muut julkaisut
| The Geto Boys 1990 | We Can’t Be Stopped 1991 | Till Death Do Us Part 1993 |
We Can’t Be Stopped on rap-yhtye Geto Boysin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1991. We Can’t Be Stopped on Geto Boysin parhaiten menestynyt albumi. Albumin kansikuva on otettu sairaalassa sen jälkeen, kun Bushwick Bill oli ampunut itseään silmään. Albumi saavutti Yhdysvalloissa 26. helmikuuta 1992 RIAAn hyväksymän kultalevyn rajan.
Levyn kappaleluettelo

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

| # | Kappale | Aika |
| 1. | ”Rebel Rap Family” | 1:22 |
| 2. | ”We Can’t Be Stopped” | 3:34 |
| 3. | ”Homie Don’t Play That” | 3:48 |
| 4. | ”Another Nigga in the Morgue” | 3:14 |
| 5. | ”Chuckie” | 3:48 |
| 6. | ”Mind Playing Tricks on Me” | 5:11 |
| 7. | ”I’m Not a Gentleman” | 4:01 |
| 8. | ”Gota Let Your Nuts Hang” | 4:11 |
| 9. | ”Fuck a War” | 4:16 |
| 10. | ”Ain’t with Being Broke” | 3:47 |
| 11. | ”Quickie” | 3:08 |
| 12. | ”Punk-Bitch Game” | 2:16 |
| 13. | ”The Other Level” | 6:01 |
| 14. | ”Trophy” | 3:08 |
Sijoitukset

| Lista (1990) | Sijoitus |
| --- | --- |
Billboard 200: 24.
Top R&B/Hip Hop Albums: 5.
Singlet

| Singlen nimi | Listasijoitukset |
| --- | --- |
”Mind Playing Tricks on Me”: Billboard Hot 100 Chart: 23. U.S. Hot R&B/Hip-Hop Singles & Tracks Chart: 10.  Hot Rap Singles: 1.  Rhythmic Top 40: 32.
We Are the World

| ”We Are the World” USA for Africa |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: We Are the World
 Julkaistu: 7. maaliskuuta, 1985
 Tekijä(t): Michael Jackson  Lionel Richie
 Tuottaja(t): Quincy Jones  Michael Omartian
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 07.07
 Levy-yhtiö: Columbia Records
muut singlet
|   | ”We Are the World” 1985 |   |
We Are the World on single, joka nauhoitettiin ja julkaistiin Yhdysvalloissa vuonna 1985 Etiopian auttamiseksi nälänhädässä. Kappaleen ovat kirjoittaneet Michael Jackson ja Lionel Richie ja sen on tuottanut Quincy Jones. Single on myynyt tähän mennessämilloin? yli 20 miljoonaa kappaletta. Kappaleen nauhoituksista julkaistiin dokumentti Netflixissä vuonna 2024.
Musiikkinäytteet
Michael Jacksonin ja Lionel Richien kirjoittama hyväntekeväisyyskappale.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Esiintyjät

Seuraavilla artisteilla oli soolo-osuus singlellä (laulujärjestyksessä):
Lionel Richie
Stevie Wonder
Paul Simon
Kenny Rogers
James Ingram
Tina Turner
Billy Joel
Michael Jackson
Diana Ross
Dionne Warwick
Willie Nelson
Al Jarreau
Bruce Springsteen
Kenny Loggins
Steve Perry
Daryl Hall
Huey Lewis
Cyndi Lauper
Kim Carnes
Bob Dylan
Ray Charles
Singlellä esiintyvät myös seuraavat laulajat
Kevin Junior
Dan Aykroyd
Harry Belafonte
Lindsey Buckingham
Sheila E.
Bob Geldof
Jermaine Jackson
Jackie Jackson
LaToya Jackson
Marlon Jackson
Randy Jackson
Tito Jackson
Waylon Jennings
Bette Midler
The News
John Oates
Jeffrey Osborne
The Pointer Sisters
Smokey Robinson
We Are the World: 25 for Haiti

| ”We Are the World”  |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: We Are the World
 Julkaistu: 12. helmikuuta, 2010
 Tuottaja(t): RedOne, Wyclef Jean
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 07.02
 Levy-yhtiö: Columbia Records
muut singlet
|   | ”We Are the World” 2010 |   |
Vuonna 2010 kappale levytettiin uudelleen ja sen tuotto lahjoitettiin Haitin maanjäristyksen uhreille.
Myös Michael Jackson esiintyy uuden version musiikkivideolla, vaikkakin oli kuollut jo vuosi sitten ennen uutta versiota. Hänen siskonsa Janet Jackson laulaa Michaelin osuudet uudella versiolla. .
We Are the World: 25 for Haiti > Esiintyjät

| --- | --- |
 Akon  India.Arie  Patti Austin  Tony Bennett  Justin Bieber  Bone Thugs-n-Harmony  Ethan Bortnick  Brandy  Jeff Bridges  Toni Braxton  Zac Brown  Kristian Bush  Natalie Cole  Harry Connick Jr.  Kid Cudi  Miley Cyrus  Celine Dion  Snoop Dogg  Drake  Earth Wind & Fire  Faith Evans  Melanie Fiona  Jamie Foxx  Sean Garrett  Tyrese Gibson  Josh Groban  Anthony Hamilton  Keri Hilson  Julianne Hough  Jennifer Hudson  Enrique Iglesias  LL Cool J  Janet Jackson  Randy Jackson  Taj Jackson  Taryll Jackson  TJ Jackson  Al Jardine  Joe Jonas :  Kevin Jonas  Nick Jonas  Rashida Jones  Gladys Knight  Adam Levine  Jimmy Jean-Louis  Benji Madden  Joel Madden  Mary Mary  Katharine McPhee  Jason Mraz  Mya  Jennifer Nettles  Orianthi  Freda Payne  Pink  A. R. Rahman  Nicole Richie  Raphael Saadiq  Carlos Santana  Nicole Scherzinger  Kenny Rogers  Isaac Slade  Trey Songz  Musiq Soulchild  Jordin Sparks  Barbra Streisand  T-Pain  Robin Thicke  Rob Thomas  Usher  Vince Vaughn  Lil Wayne  Kanye West  Will.i.am  Ann Wilson  Brian Wilson  Nancy Wilson  BeBe Winans  Wyclef Jean  Michael Jackson (ääni) 
Michael Jackson kirjoitti We Are the Worldin yhdessä Lionel Richien kanssa.
Janet Jackson laulaa hänen veljensä Michael Jacksonin osuudet uudella levytyksellä.
Wang Yifu

| Mitalit> Maa:   Kiina.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kiina.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kiina.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Maa:   Kiina> Miesten ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Barcelona 1992 | 10 m ilmapistooli |  |
|  Kultaa | Ateena 2004 | 10 m ilmapistooli |  |
|  Hopeaa | Barcelona 1992 | 50 m pistooli |  |
|  Hopeaa | Atlanta 1996 | 10 m ilmapistooli |  |
|  Hopeaa | Sydney 2000 | 10 m ilmapistooli |  |
|  Pronssia | Los Angeles 1984 | 50 m pistooli |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Milano 1994 | 50 m pistooli |  |
|  Kultaa | Milano 1994 | 10 m ilmapistooli, joukkue |  |
|  Kultaa | Barcelona 1998 | 10 m ilmapistooli |  |
|  Kultaa | Barcelona 1998 | 10 m ilmapistooli, joukkue |  |
|  Kultaa | Barcelona 1998 | 25 m vakiopistooli, joukkue |  |
|  Kultaa | Barcelona 1998 | 50 m pistooli, joukkue |  |
|  Kultaa | Lahti 2002 | 50 m pistooli, joukkue |  |
|  Hopeaa | Moskova 1990 | 25 m vakiopistooli |  |
|  Hopeaa | Moskova 1990 | 50 m pistooli |  |
|  Hopeaa | Stavanger 1991 | 10 m ilmapistooli |  |
|  Hopeaa | Lahti 2002 | 10 m ilmapistooli, joukkue |  |
|  Pronssia | Caracas 1982 | 50 m pistooli, joukkue |  |
|  Pronssia | Milano 1994 | 50 m pistooli, joukkue |  |
Wang Yifu (s. 4. joulukuuta 1960 Liaoning) on kiinalainen pistooliampuja ja olympiavoittaja.
Wang on saavuttanut 10 m ilmapistoolissa kaksi olympiakultaa Barcelonassa 1992 ja Ateenassa 2004 sekä kaksi olympiahopeaa Atlantassa 1996 ja Sydneyssä 2000. Hän on myös saavuttanut olympialaisissa 50 m pistoolilla olympiahopean Barcelonassa 1992 ja olympiapronssia Los Angelesissa 1984.
Saatuaan ilmapistoolin finaalissa Atlantassa 1996 viimeisellä laukauksella vain 6,5 ja jäätyään näin hopealle 0,1 pisteen erolla, Wang pyörtyi ampumaradalle. Pekingissä 2008 Wang toimi Kiinan pistooliampujien valmentajana.
The Man Who

| The Man Who Travis |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1998–1999
 Julkaistu: 24. toukokuuta 1999 (UK) 4. huhtikuuta 2000 (USA)
 Tuottaja(t): Nigel Godrich, Ian Grimble, Mike Hedges
 Tyylilaji: Indie pop Alternative rock
 Kesto: 55.28
 Levy-yhtiö: Independiente (UK) ISOM9CD Epic Records EK 62151 (USA)
Travisin muut julkaisut
| Good Feeling 1997 | The Man Who 1999 | The Invisible Band 2001 |
The Man Who on skotlantilaisen indie rock -yhtye Travisin toinen studioalbumi, ja albumi, joka toi yhtyeelle maailmanlaajuista huomiota. Se julkaistiin keväällä 1999, ja nousi Britannian albumilistalla sijalle 1 ja sijalle 8 Australiassa. Yhtye voitti vuonna 2000 kaksi BRIT Awards -palkintoa, ja samana vuonna albumi julkaistiin Kanadassa "Why Does It Always Rain On Me?" -singlen kanssa. Britanniassa ensimmäinen single albumilta oli "Writing To Reach You". Albumi on omistettu Stanley Kubrickille.
Albumin nimi viittaa Oliver Sacksin kirjaan The Man Who Mistook His Wife for a Hat.
Albumi sijoittui sijalle 70 vuonna 2006, kun Q-lehti teki listansa "kaikkien aikojen parhaasta albumista". Albumi on myynyt 9-kertaista platinaa Britanniassa.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Francis Healy, ellei toisin mainittu.
"Writing to Reach You" – 3:41
"The Fear" – 4:12
"As You Are" – 4:14
"Driftwood" – 3:33
"The Last Laugh of the Laughter" – 4:19
"Turn" – 4:23
"Why Does It Always Rain on Me?" – 4:24
"Luv" (Healy-Seymour) – 4:55
"She's So Strange" – 3:15
"Slide Show" – 10:31
Sisältää piilotetun kappaleen "Blue Flashing Light"
Jotkut versiot Yhdysvaltojen julkaisusta sisältävät piilotetut kappaleet "20" ja "Only Molly Knows"
Meksikon versio levystä sisältää kappaleet "Blue Flashing Light", "20" ja "Only Molly Knows" piilotettuna kappaleen "Slide Show" jälkeen
Kokoonpano

Francis Healy – laulu, kitara
Andy Dunlop – kitara
Dougie Payne – basso
Neil Primrose – rummut
Arvostelut

Soundi: