Kivinokka
Historiaa > Kivinokan historiaa

Vanhankaupunginlahden ranta-alueet kuuluivat alun perin seudun neljälle kartanolle: Viikin, Kulosaaren, Herttoniemen ja Kumpulan kartanoille. Nykyinen Kivinokan niemi oli aiemmin saari, joka jo vuonna 1543 tunnettiin nimellä Brendöö. Se kuului keskiajalla perustettuun maatilaan, jonka Ruotsin kuningas luovutti vuonna 1540 rälssitilaksi. Myöhemmin tilasta muodostui Brändön eli Kulosaaren kartano, jolla on monivaiheinen historia. Esimerkiksi sotamarsalkka Augustin Ehrensvärd perusti tilalle 1753 lastenkodin Viaporin sotilaiden orpolapsille. Monien omistajavaihdosten jälkeen vuonna 1907 suuri osa kartanon maista myytiin Ab Brändö Villastadille, joka perusti Stuguön saareen Kulosaaren huvilakaupungin. Kulosaaren kartano ja ympäröivä maa-alue säilyivät yksityisomistuksessa vuoteen 1919, jolloin ne myytiin Brändö Gårds Ab:lle.
Sörnäisten työväenyhdistys vuokrasi vuosina 1916-25 Brändö-yhtiöltä Kivinokkaa, ja samoihin aikoihin niemen länsipäätä vuokrasi vuonna 1887 perustettu urheiluseura Helsingin Ponnistus.
Kesäiltaisin ja viikonloppuisin Kivinokkaan kerääntyi paljon nuoria. Aivan aluksi yövyttiin havu- ja risumajoissa ja pian teltoissa. Kivinokan tanssilavalla riitti tungosta. Vuonna 1925 siellä perustettiin kuuluisa haitarijatsiyhtye Dallapé, jossa vaikuttivat muun muassa Georg Malmstén, Kauko Käyhkö ja Vili Vesterinen. (Dallapé-orkesterin synnystä kertova muistolaatta on Kivinokan länsiosassa.) Vuonna 1927 koko niemi kartanoineen siirtyi Helsingin
kaupungin omistukseen. Kun vuonna 1931 perustettiin 27 hehtaarin suuruinen Kivinokan kansanpuisto helsinkiläisten retkeily- ja telttailualueeksi, alkoi todellinen kesänviettäjien invaasio. Vuonna 1934 vahvistettiin kansanpuiston järjestyssääntö, jonka mukaan alueelle sai pystyttää kiinteiden lautapohjien päälle kangastelttoja ja pahvista ja puukuitulevyistä tehtyjä majoja. Majat oli purettava talven ajaksi, ja ne koottiin uudelleen nurkkiin kiinnitetyillä hakasilla. Kun sodan aikana miehet eivät päässeet rintamalta purkamaan perheidensä kesäasumuksia, syntyi talven 1940–41 myötä kiinteä mökkiasutus Kivinokkaan. Rakentamiselle saatiin tarkat ohjeet vuonna 1946, kun kaupunginarkkitehti Hilding Ekelund laati tyyppimajan piirustukset. Toisen maailmansodan jälkeisen asuntopulan aikana monissa Kivinokan mökeissä asuttiin myös talvisin.
Jarl Hemmer sijoitti novellinsa "Den blå veckan" (kokoelmassa Budskap, 1928) tapahtumaan Kivinokan suositulla telttailualueella kesällä 1920. Kun Matti Kassila alkoi tehdä novellin pohjalta elokuvaansa Sininen viikko (1954), jouduttiin ”Telttaniemen” ulkokuvaukset tekemään Bromarvissa, sillä Kivinokkaan oli nikkaroitu jo satoja lautarakenteisia kesämajoja.
Kivinokka on ollut tapahtumapaikkana kaunokirjallisuudessa myös muun muassa Alpo Ruuthin romaanissa Kämppä (1969) ja Harri Nykäsen dekkarissa Paha Paimen (1990). Vuonna 2006 Finlandia-palkinnon saanut Kjell Westön romaani Missä kuljimme kerran sijoittuu osittain 1900-luvun alkupuoliskon Kivinokkaan. Myös JP Siilin ohjaamaa elokuvaa Ganes (2007) ja Neil Hardwickin Jos rakastat (2010) on kuvattu alueella.
Kivinokka oli vailla asemakaavaa vuoteen 2023 saakka. Asuntokaavoitusta vastustamaan perustettiin kansanliikekin. Kesäkuussa 2014 Helsingin kaupunginhallitus päätti alkaa suunnitella osayleiskaavaa niin, että alueelle tulee laajempaa virkistyskäyttöä ja lisää kesämajoja. Vuonna 2023 päätettiin, että alue kaavoitetaan virkistys- ja luonnonsuojelualueeksi, jotta siitä voi kehittyä uusi merellisen virkistyksen ja matkailun kohde.