stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Humbucker
Historia

Mikrofonin rakenteen keksi Seth Lover etsiessään ratkaisua häiriöäänelle, jota ympäristön muut verkkosähköä käyttävät laitteet aiheuttavat. Periaatteeltaan humbucker on kaksi vierekkäin olevaa, sähköisesti sarjaankytkettyä yksikelaista mikrofonia. Mikrofoneissa magneetit on asennettu napaisuudeltaan vastakkaisiksi, jolloin kitarankielen eri mikrofoneihin indusoimat jännitteet ovat keskenään vastakkaisvaiheisia. Sen vuoksi toisen mikrofonin käämin navat kytketään ristiin, mikä kääntää signaalit samanvaiheisiksi, jolloin ne vahvistavat toisiaan. Mahdollinen matalataajuinen hurinsasignaali taas kytkeytyy molempiin käämeihin samanvaiheisena mutta koska toisen käämin napaisuus on käännetty mikrofoneihin kytkeytyneet häiriösignaalit kumoavat toisensa. Lopputuloksena on voimakas signaali ja vaimentunut hurina.
Gretsch-yhtiöllä oli samanaikaisesti kehitteillä mikrofoni, joka tuli merkin kitaroihin nimellä Filtertron. Mikrofonin kehitti yhtiölle Ray Butts kitaristi Chet Atkinsin ehdotuksesta.
Lover haki keksinnölleen patenttia, ja tästä alkuvaiheen sarjatuotantomikrofonit saivat tunnetuksi tulleen nimityksen P.A.F. Tämä oli lyhennös englannin kielen sanoista "patent applied for", "patenttia haetaan".
Humbucker-mikrofonien tuottama ääni ei ole täysin samanlainen kuin yksikelaisissa, sillä kieli ei värähtele täysin samalla tavalla molempien mikrofonien yllä. Ero riippuu muun muassa otteen korkeudesta, mutta yleisesti ottaen ääni on hieman pehmeämpi.
Jos mikrofoniin on asennettu väliulosotto, toinen kela voidaan kytkeä pois toiminnasta, jolloin mikrofoni toimii kuten yksikelainen.
Stack-humbuckerit

Humbucker-mikrofonin kaksi kelaa voivat olla kytkettynä myös päällekkäin (engl. stack humbucker, ks. kuva) ja ahdettuna samankokoiseen tilaan kuin yksikelainen mikrofoni. Vain yhdessä kelassa on magneetit ja toisen kelan tarkoituksena on pelkästään vaimentaa häiriöitä. Tällainen kela vastaa toistoltaan muuten yksikelaista ratkaisua.
Kytkentä

Humbucker tarjoaa useita sähköisiä kytkentämahdollisuuksia joilla mikrofonista saadaan haluttaessa monipuolinen
äänensävyvalikoima valintakytkimiä käyttämällä.
Kitaran elektroniikka voidaan toteuttaa niin, että häiriön poisto ilman humbuckeria saadaan yhdistelemällä yksikelaisia mikrofoneja sopivasti kytkimien avulla. Tällöin saatetaan käyttää ilmaisua "hum cancelling position". Eräs tapa on käyttää yhtä magneettiselta napaisuudeltaan muiden kanssa vastakkaista mikrofonia. Näin se voi toimia humbucker-kytkennän toisena osana.
EMG 81 ja 85 -humbuckermikrofonit Gibson Explorer -kitarassa. Tätä yhdistelmää kutsutaan Zakk Wylde -setiksi, jota hän käyttää nimikkokitaroissaan.
DiMarzio HS-3 -stack-humbucker mikrofonit sähkökitarassa
Purettu Seymour Duncan Classic Stack -stackhumbucker jossa näkyy kaksi päällekkäistä kelaa.
Seymour Duncanin valmistamat bassomikrofonit. Ylempi mikrofoni on jaettu kaksikelainen (tyypillinen bassomikrofoni), joka toimii humbuckerin tavoin; ja alempi mikrofoni on stack-humbucker.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://gretschpages.com/guitars/pickups/ (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.1728.org/guitar.htm (kitaran elektroniikan kytkentäkaavioita)
Kuuluisia miehiä (Hieronymus)

| Kuuluisia miehiä> De viris illustribus |
| --- | --- |
 Irenauksen elämäkerta Hieronymuksen teoksen painoksesta vuodelta 1560.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Hieronymus
Kieli:  latina
Genre:  elämäkerta ja bibliografia
Julkaistu:  392–393
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kuuluisia miehiä (lat. De viris illustribus) on Hieronymuksen kirjoittama kokoelma elämäkertoja, joiden huomio on bibliografioissa. Se sisälsi tiedot 135 henkilöstä ja näiden kirjoittamista teoksista.
Historia

Hieronymus kirjoitti teoksensa Kuuluisia miehiä Betlehemissä vuosina 392–393. Teoksen tarkoituksena oli puolustaa kristinuskoa pakanallisten oppineiden hyökkäyksiä vastaan ja osoittaa, että myös kristillinen kirkko oli tuottanut lukuisia oppineita miehiä. Se pyrki kokoamaan yhteen tiedot kaikista henkilöistä, jotka ovat kirjoittaneet kristillisestä teologiasta. Teos jatkoi tavallaan Eusebioksen Kirkkohistoriaa, jossa on samanlaista aineistoa.
Esipuheessa Hieronymus omisti teoksensa Dexterille, joka oli pyytänyt Hieronymusta kirjoittamaan Suetoniuksen tyyliin kristillistä kirjailijoista. Hieronymus nostaa esipuheessa esille myös muita esikuviaan: kreikkalaisista näitä olivat Hermippos, Antigonos, Satyros ja Aristoksenos, ja roomalaisista Varro, Santra, Nepos, Hyginus, Cicero ja jo mainittu Suetonius. Erään tiedon mukaan Hieronymus olisi tarkoittanut teoksensa nimeksi Kirkollisista kirjailijoista (De scriptoribus ecclesiasticis), mutta sen nykyinen nimi jäi käyttöön. Tämä johtunee siitä, että nimi Kuuluisia miehiä oli käytössä useista vastaavista antiikin ajan elämäkertakokoelmista, mukaan lukien Nepoksen Kuuluisia miehiä ja Suetoniuksen Kuuluisia miehiä.
Ensimmäisille 78 elämäkerralle Hieronymuksen päälähteenä on ollut Eusebioksen Kirkkohistoria, kun taas loput perustuvat hänen omaan tutkimukseensa. Eusebiokselta tullut osuus perustui pitkälti Caesarean kirjaston sisältöön, ja sen ytimenä taas oli Origeneen teosten kokoelma. Gennadius Massilialainen eli Gennadius Scholasticus jatkoi Hieronymuksen teosta noin vuonna 468–480. Hän lisäsi noin 90 hakusanaa, käsittäen nimiä Hieronymuksen ajan ja hänen oman aikansa väliltä.
Teos vaikuttaa olleen laajalti käytössä, sillä siitä on säilynyt 176 kokonaista tai osittaista käsikirjoitusta. Varhaisimmat ovat peräisin 500-luvulta. Teoksen painoi ensimmäisenä Theodorus Lelius Roomassa joskus ennen vuotta 1467. Tässä painoksessa oli 28 sivua Hieronymuksen kirjoittamia elämäkertoja ja 16 sivua Gennadiuksen kirjoittamaa jatkoa.
Teos on pääsyitä sille, että Hieronymusta pidetään kirjastojen suojeluspyhänä.
Kirjallisuutta

St. Jerome: De Viris Illustribus.  (Toim. D. P. Curtin)  CreateSpace Independent Publishing Platform, 2017.  ISBN 9781547220069
St. Jerome: On Illustrious Men.  (Kääntäjä Ernest Cushing Richardson)  Dalcassian Publishing Company, 2019.  ISBN 9781078712460
Aiheesta muualla

Jerome: De Viris Illustribus (On Illustrious Men). New Advent. (englanniksi)
José Kuusisto

José Kuusisto (s. 21. marraskuuta 1943 Turku) on suomalainen iskelmälaulaja. Hän on keikkailut Markku Tuurin ja Eino Sipposen yhtyeissä.
Diskografia

Vaarin iltahumppa (1976)
Luonasi oli niin ihanaa (1976)
Nadja (1977)
Sydän rakastaa (1980)
Mua jossakin kuulet (1982)
Aiheesta muualla

José Kuusiston esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Huopakääpä

| Huopakääpä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
Suomessa::  Silmälläpidettävä
 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Hymenochaetales
Heimo::  Hymenochaetaceae
Suku::  Huopakäävät Pelloporus
Laji::  tomentosus
Kaksiosainen nimi
 Pelloporus tomentosus  (Fr.) Quél. 
Synonyymit
 Onnia tomentosa  Inonotus tomentosus 
Katso myös
   Huopakääpä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Huopakääpä (Pelloporus tomentosus) on maassa kuusen ja männyn juuriloisena kasvava kääpälaji. Sitä tavataan harvinaisena etelärannikolta Näsijärvi-Päijänne-seudulle asti, pohjoisempiakin esiintymiä on. Huopakääpä on määritelty silmälläpidettäväksi lajiksi.
Itiöemä on tukeva ja jalallinen, yläpinnaltaan laakea tai suppilomainen. Väri lähes vyöhykkeetön ja vaihtelee kaneliruskeasta okrankeltaiseen. Yläpintaa peittää paksu huopakerros, jonka alta leikatessa paljastuu messinginkiiltoinen ja teräväreunainen pinta. Malto kellanruskeaa. Alapinta harmaanruskea, pillien suut usein vaaleahärmäisiä ja sivusta katsoen sinkinhohtoisia. Pillejä 2-4 millimetrillä. Tuoksuu puolikuivana hedelmältä.
Männynpihkakäävästä (Pelloporus triqueter) huopakäävän voi erottaa vain seetojen perusteella. Huopakäävän seetat ovat suoria, kun männynpihkakäävällä ne ovat koukkupäisiä.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Huopakääpä (Pelloporus tomentosus)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Onnia tomentosa:  Wikidata: Q7094397  AusFungi: 60027471  BioLib: 270954  CoL: 49KNK  EoL: 199204  Fungorum: 445578  GBIF: 5237653  iNaturalist: 491859  IRMNG: 11016873  MycoBank: 445578  NatureServe: 2.1062334  NBN: NBNSYS0000152714  NCBI: 167361  NZOR: 4f59a7f6-8b40-439f-83a6-5e8a30672359  Open Tree of Life: 703896 
Polyporus tomentosus:  Wikidata: Q105065683  AusFungi: 60027473  CoL: 4LKFN  EPPO: POLPTO  Fungorum: 449600  GBIF: 5237656  IRMNG: 11103761  MycoBank: 449600  NZOR: 65cbbb05-ac0a-4b0f-ba43-cf649cd9ed0c  Open Tree of Life: 5300047
Howard Hughes

| Howard Hughes |
| --- | --- |
 Howard Hughes vuonna 1938
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. joulukuuta 1905  Houston, Texas
Kuollut: 5. huhtikuuta 1976 (70 vuotta) lentokoneessa Meksikon ja Houstonin välillä
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  liikemies, sijoittaja, lentäjä, insinööri, elokuvatuottaja ja -ohjaaja
Puoliso:  Ella Rice (1925–1929) Jean Peters (1957–1971)
Muut tiedot
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Kotisivu
Howard Robard Hughes, Jr. (24. joulukuuta 1905 Houston, Texas – 5. huhtikuuta 1976 Meksiko/Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen talousmagnaatti, lentäjä, insinööri, elokuvaohjaaja ja -tuottaja sekä hyväntekijä. Hughes oli miljardööri ja aikanaan yksi maailman varakkaimmista henkilöistä.
Elämäkerta > Nuoruus

Howard Hughes syntyi Houstonissa Texasissa vuonna 1905. Hänen isänsä Howard Sr. oli öljynetsijä, joka rikastui keksittyään uudenaikaisen moniteräisen öljyporanterän ja perustettuaan Hughes Tool Company -yhtiön. Howard oli vanhempiensa ainoa lapsi, ja hänen äitinsä Allene oli hyvin suojelevainen ja myös bakteerikammoinen, kuten poikansakin aikuisiällään.
Hughes oli lapsena ujo mutta osoitti mekaanista lahjakkuutta. Hän muun muassa osasi koota radiovastaanottimen osista ja lisätä moottorin polkupyöräänsä jo 12-vuotiaana. Hän kävi koulunsa Fessendenissä Massachusettsissa ja Ojaissa Kaliforniassa. Hughesin kumpikin vanhempi kuoli ennen kuin Hughes oli täysi-ikäinen.
Isänsä kuoltua Hughes osti itselleen sukulaistensa osuudet perheyrityksestä ja meni naimisiin vuonna 1925 houstonilaisen seurapiirinaisen Ella Ricen kanssa. Pariskunta erosi neljä vuotta myöhemmin.
Elämäkerta > Elokuvantekijänä

Hughes alkoi 1920-luvun lopulla tuottaa ja ohjata elokuvia Hollywoodissa. Hänen ensimmäinen ohjaustyönsä on ensimmäiseen maailmansotaan sijoittuva Hornan enkelit (1930), joka tunnetaan näyttävistä taistelulentokohtauksistaan. Elokuva tuli kalliiksi, mutta se sai hyvät katsojaluvut. Hughesin toinen ohjaustyö on vuoden 1943 elokuva Lainsuojaton. Hughes tuotti kaikkiaan 28 Hollywood-elokuvaa.
Elämäkerta > Ilmailijana

Hughes opetteli lentämään ja alkoi osallistua lentokilpailuihin. Hän perusti Hughes Aircraft -lentokoneyhtiön. Sen valmistama Hughes H-1 Racer -kilpakone oli edelläkävijä, jossa oli sisäänvedettävä laskuteline, iso tähtimoottori, saumaton runko ja muita uudistuksia. Jotkut pitävät sitä toisen maailmansodan hävittäjäkoneiden esikuvana. Hughes lensi H-1:llään ensin nopeuslennon maailmanennätyksen ja tammikuussa 1937 Yhdysvaltain poikkilennon nopeusennätyksen. Sen jälkeen Hughes lensi lähes keskeytyksettä neljän vuorokauden mittaisen maailmanympärilennon maailmanennätysajassa, mikä teki hänestä kansallissankarin Yhdysvalloissa.
Toisen maailmansodan aikana Hughes osti suuren osuuden Trans World Airlines -lentoyhtiöstä. Hän sai hallitukselta toimeksiannon valmistaa Hughes XF-11-tiedustelukone ja Hughes H-4 Hercules (HK-1) -joukkojenkuljetuslentovene. Hughes joutui XF-11:llä lentäessään vuonna 1946 vakavaan lento-onnettomuuteen, jonka aiheuttaman elinikäisen kivun seurauksena hänestä tuli riippuvainen kodeiinista. H-4:ää ei ehditty ottaa käyttöön sodan jo loputtua, mutta koelennolla se nousi ilmaan maailman suurimpana koskaan rakennettuna lentokoneena.
Hughes H-1 Racer -kilpakone.
Hughes XF-11 -tiedustelukone.
Hughes H-4 Hercules eli "Spruce Goose".
Elämäkerta > Viimeiset vuodet

Hughes oli eksentrikko, ja hänen käyttäytymisensä muuttui 1940-luvun lopulta alkaen entistäkin erikoisemmaksi. Hän muun muassa kiinnitti ylettömästi huomioita mitättömiin yksityiskohtiin, asui hotelleissa ja piti liiketapaamisia pysäköidyissä autoissa. Hän myös lakkasi kiinnittämästä huomiota ulkonäköönsä ja hygieniaansa. Lentoyhtiöönsä liittyneen oikeustaistelun yhteydessä Hughes kärsi hermoromahduksen vuonna 1958.
Toisen avioliittonsa Hughes solmi vuonna 1957 Jean Petersin kanssa, mutta pariskunta ei liittonsa aikana viettänyt paljonkaan aikaa yhdessä.
Seuraavalla vuosikymmenellä Hughes eristäytui ulkomaailmasta ja vaihteli asuinpaikkaansa pimennetystä hotellisviitistä toiseen eri maissa ja kaupungeissa. Hän eli mormonihenkivartijoiden ja eräiden harvojen ystäviensä avustamana hotelleissa tulematta julkisuuteen yli 20 vuoteen. Hughesilla oli tapana vuokrata aina hotellin kattohuoneisto. Vuosina 1966–1976 Hughes asui hotelleissa Beverly Hillsissä, Bostonissa, Las Vegasissa, Nassaussa, Vancouverissa, Lontoossa, Managuassa ja Acapulcossa. Erakkovuosiensa aikana Hughes kärsi pakko-oireisesta häiriöstä. Hän ei myöskään välittänyt terveydestään vaan riutui viimeiset vuotensa ja kuoli huhtikuussa 1976 munuaisten pettämiseen lentokoneessa matkalla Meksikosta sairaalaan Texasiin. Hänen perintöriitansa kestivät vuosikymmenen, koska Hughes ei ollut jättänyt testamenttia. Hänen suuri omaisuutensa jaettiin lopulta hänen sukulaistensa kesken.
Populaarikulttuurissa

Vuonna 2005 julkaistiin Hughesin elämästä tehty Lentäjä-elokuva, joka voitti viisi Oscar-palkintoa. Elokuvan ohjasi Martin Scorsese, ja Hughesia esitti Leonardo DiCaprio.
The Amazing Howard Hughes -televisioelokuvassa (1977) eksentrikkomiljardööriä esittää Tommy Lee Jones.
Howard Hughesin väärennetyn omaelämäkerran tapausta käsittelee vuoden 2006 elokuva Vedätys.
Hän on sivuroolissa Janes Ellroyn dekkareissa, joissa seikkailee Pierre Bondurant.
Filmografia > Tuottajana

Swell Hogan (1926)
Tuhat ja yksi kujetta (Two Arabian Knights, 1927)
The Mating Call (1928)
Hornan enkelit (Hell's Angels, 1930, myös ohjaus Howard Hughesin)
Etusivu uusiksi (The Front Page, 1931)
Naisen valta (Cock of the Air, 1932)
Hei! Pois tieltä! (Sky Devils, 1932)
Arpinaama (Scarface, 1932)
Lainsuojaton (The Outlaw, 1943, myös ohjaus osittain Howard Hughesin)
Voi mikä keskiviikko (The Sin of Harold Diddlebock, 1947)
Vendetta (1950)
Kuolemanlaboratorion arvoitus (The Whip Hand, 1951)
Kaksi lippua Broadwaylle (Two Tickets to Broadway, 1951)
Kuoleman syleily (The Las Vegas Story, 1952)
Kuoleman kuilu (Second Chance, 1953)
Louisiana Territory (1953)
Ranskalainen linja (The French Line, 1954)
Sinbad, seikkailija-rakastaja (Son of Sinbad, 1955)
Uponnut aarre (Underwater!, 1955)
Valloittaja (The Conqueror, 1956)
Lentävät paholaiset (Jet Pilot, 1957)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Howard Hughes Wikisitaateissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Howard Hughes Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
The Howard Hughes Corporation
Valokuvia Howard Hughesista (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  NARA  SNAC  IdRef 
Hughes lentokoneensa vierellä 1940-luvulla.
Anton Husgafvel

Anton Husgafvel (vuodesta 1936 Salmenkylä, 26. syyskuuta 1900 Pirkkala – 17. kesäkuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen yleisurheilija. Hän oli 1920-luvulla Suomen parhaita pikajuoksijoita ja kilpaili vuoden 1924 olympialaisissa.
Husgafvel karsiutui Pariisin 1924 olympialaisissa 100 metrin juoksun ja 4 × 100 metrin viestijuoksun alkuerissä. Hän voitti Helsingin Kisa-Veikkojen joukkueessa 4 × 100 metrin viestijuoksun Suomen-mestaruuden vuosina 1923–1928. Henkilökohtaisilla matkoilla hän sai SM-hopeaa 100 metrillä vuosina 1923 ja 1926, 200 metrillä vuosina 1923, 1925, 1926 ja 1928 ja 400 metrillä vuonna 1923 sekä SM-pronssia 100 metrillä vuonna 1925 ja 200 metrillä vuonna 1924.
Yleisurheilu-uransa jälkeen Salmenkylä kilpaili suunnistuksessa sekä toimi muun muassa Suomen Urheiluliiton ja Suomen Valtakunnan Urheiluliiton johtoportaassa sekä Kenttäurheilijain ja Helsingin Suunnistajien puheenjohtajana. Hänen poikansa Matti ja Juhani Salmenkylä ovat myös tulleet tunnetuiksi urheilun saralla.
Husaarinapsija

| Husaarinapsija |
| --- | --- |
 Piirros
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Napsijat Lutjanidae
Suku::  Lutjanus
Laji::  adetii
Kaksiosainen nimi
 Lutjanus adetii  Castelnau, 1873 
Katso myös
   Husaarinapsija Wikispeciesissä   Husaarinapsija Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Husaarinapsija (Lutjanus adetii) on napsijoiden (Lutjanidae) heimoon kuuluva kalalaji. Francis de Laporte de Castelnau kuvasi lajin tieteelle vuonna 1873. Lajilla on keltaiset silmät ja vaaleanpunainen ruumis. Sen pyrstö on tummemman punainen. Lajin kalat ovat tavallisesti noin 30 senttimetrin mittaisia, korkeintaan 50-senttisiä. L. adetii on merikala, ja sitä tavataan korkeintaan 20 metrin syvyydessä. Se elää enintään 40-vuotiaaksi. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee lajin elinvoimaiseksi.
Kuutamokeikka (vuoden 1984 elokuva)

| Kuutamokeikka> Finders Keepers |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Richard Lester
Käsikirjoittaja:   Charles Dennis  Ronny Graham  Terence Marsh 
Tuottaja:   Terence Marsh  Sandra Marsh 
Säveltäjä:  Ken Thorne
Kuvaaja:  Brian West
Leikkaaja:  John Victor Smith
Lavastaja:  Michael Seirton
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  CBS Entertainment Productions
Levittäjä:  Warner Bros.
Ensi-ilta:  1984
Kesto:  96 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kuutamokeikka (Finders Keepers) on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut komediaelokuva, jonka on ohjannut Richard Lester. Elokuvan pääosia esittävät Michael O’Keefe, Beverly D’Angelo, Louis Gossett Jr., Pamela Stephenson, Jim Carrey, Ed Lauter, David Wayne ja Brian Dennehy.
Video-oppaassa vuodelta 1994 Sam Inkinen kutsui Kuutamokeikkaa taitavan ohjaajan vähäisesti viehättäväksi farssiksi. Hän antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Aiheesta muualla

Kuutamokeikka Elonet.
Kuutamokeikka Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kuutamokeikka AllMoviessa. (englanniksi)
Keijo Hurri

Keijo Hurri (5. joulukuuta 1927 Kotka – 30. kesäkuuta 1995 Hämeenlinna) oli suomalainen jalkapalloilija.
Maalivahtina pelannut Hurri edusti urallaan Kotkan Jäntevää 1946–1948, 1951–1952 ja 1962 sekä Kuopion Palloseuraa 1950 ja 1953–1958. Hän pelasi myös Hämeenlinnan Pallokerhossa 1959–1961 ja Lahden Palloseurassa 1963. Hän voitti Kuopion Palloseurassa kaksi Suomen mestaruutta 1956 ja 1958. Kaikkiaan Hurri pelasi yhdeksän kauden aikana 147 pääsarjatason ottelua.
Maajoukkueessa Hurri pelasi viisi maaottelua vuonna 1956.
Kuviteltu rikos

Oikeuden vaaka
Rikos
Rikosvastuu
Vastuu
Tahallisuus
Huolimattomuus
Laiminlyöntirikos
Syyksiluettavuus
Oikeudenvastaisuus
Tunnusmerkistö
Syyllisyys
Vastuuvapausperusteet
Syyntakeisuus
Syyntakeettomuus
Hätävarjelu
Pakkotila
Rikosprosessi
Rikosilmoitus
Esitutkinta
Syyteharkinta
Vanhentuminen
Kuviteltu rikos on rikosoikeudessa tunnusmerkistöerehdyksen erikoistapaus, jossa tekijä luulee syyllistyvänsä rikokseen, jota ei todellisuudessa kuitenkaan tee.
Esimerkki:
Jukka Kuvaja

Jukka Antero Kuvaja (s. 4. marraskuuta 1953 Asikkala) on suomalainen hiihtäjä, joka edusti Suomea yhdistetyssä hiihdossa kolmissa olympialaisissa ja kaksissa maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän edusti urallaan Lammin Säkiää ja Lahden Hiihtoseuraa.
Kuvaja saavutti yhdistetyssä SM-hopeaa vuosina 1974 ja 1975 sekä SM-pronssia 1972, 1973, 1976, 1977 ja 1980.
Kuvajan isä oli Suomea kaksissa olympiakisoissa edustanut maastohiihtäjä Pekka Kuvaja.
Saavutukset

Sapporon talviolympialaiset 1972 sija 27.
Falunin MM-kilpailut 1974 sija 25.
Innsbruckin talviolympialaiset 1976 sija 11.
Lahden MM-kilpailut 1978 sija 16.
Lake Placidin talviolympialaiset 197 sija 22.
Viktor Kuzkin

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Innsbruck 1964 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | Grenoble 1968 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | Sapporo 1972 | jääkiekko |  |
Viktor Grigorjevitš Kuzkin (ven. Виктор Григорьевич Кузькин, 6. heinäkuuta 1940 – 24. kesäkuuta 2008) oli venäläinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan Kuzkin oli puolustaja.
Kuzkin aloitti uransa Neuvostoliiton pääsarjassa TsSKA Moskovan joukkueessa 1958 ja pelasi joukkueessa vuoteen 1976 asti, jolloin lopetti pelaajauransa. Uransa aikana Kuzkin voitti Neuvostoliiton mestaruuden 13 kertaa. Hän pelasi sarjassa 530 ottelua tehden 71 maalia. Hänet valittiin kahdesti sarjan tähdistökentälliseen.
Maajoukkueurallaan Kuzkin edusti Neuvostoliittoa 176 maaottelussa, joissa teki 19 maalia. Hän oli voittamassa maailmanmestaruutta vuosina 1963, 1965, 1966, 1967, 1969 ja 1971 sekä olympiakultaa vuosina 1964, 1968 ja 1972. Syksyllä 1972 hän pelasi Kanadaa vastaan Summit Series -ottelusarjassa. Pelaajauransa jälkeen Kuzkin toimi muun muassa TsSKA Moskovan valmentajana. Hänet nimitettiin IIHF:n Hockey Hall of Fameen vuonna 2005.
Kuusjoki (joki Ypäjällä)

| Kuusjoki |
| --- | --- |
 Kuusjoen alajuoksua Ypäjän Mannisissa
Maat:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Ypäjä
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Loimijoen yläosan alue (35.92)
Pinta-ala:  69,43 km²  
Järvisyys:  0 % 
Pääuoman pituus:  19 km 
Pääuoman osuudet:  Kuusjoki ←Leppäsenoja
Yhtyy:  Loimijoki
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Saarikko, Ypäjä 
 :  60.7553°N, 23.2937°E
Laskupaikka:  Manninen, Ypäjä 
 :  60.8105°N, 23.2187°E
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  noin 92 m  
Laskukorkeus:  alle 80 m
Korkeusero:  12 m
Pituus:  14 km  
Kaltevuus:  0,86 m/km
Muuta
Kuusjoki  on 14 kilometriä pitkä joki Kanta-Hämeessä Ypäjällä. Joki kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueeseen ja se on Loimijoen eteläinen sivujoki. Kuusjoki laskee Kokemäenjokeen sivujokeen Loimijokeen 78 kilometriä Loimijoen suun yläpuolella. Kuusjoen valuma-alueen pinta-ala on 69 km² ja sen järvisyys on 0,00%. Valuma-alueella ei ole yhtään luontaista järveä.