stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uunisepät

| Turun Uunisepät Oy |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1982
Kotipaikka:  Turku
Toimiala:  tulenkestävien keraamisten tuotteiden valmistus
Kotisivu:  www.uunisepat.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Turun Uunisepät Oy oli suomalainen kaakeliuunien valmistaja. Yritys perustettiin keväällä 1982. Se valmisti uuneja valutekniikalla, jonka ansiosta uunien pintamateriaaleissa ja muodoissa on useita eri vaihtoehtoja.
Yritys haettiin konkurssiin joulukuussa 2022.
Historia

Uuniseppien perustaja Atso Raittio on turkulaisen muurarin poika. Tehdessään muuraustöitä yhdessä isänsä kanssa Atso Raittio sai ajatuksen, että jos joitakin uunin osia pystytään tekemään valamalla, miksei koko uunia voitaisi tehdä niin.
Raittio oli valmistunut insinööriksi vuonna 1979. Opinnäytetyönään hän teki varaavan tulisijan. Kesällä 1980 Atso Raittio alkoi työstää ideaa elementtitakasta, jotka olisi valmistettu tulenkestävästä valumassasta. Aluksi suunnitelmissa oli pyöreä kaakeliuuni, mutta idea osoittautui liian vaikeaksi toteuttaa. Kun Raittio vaihtoi muodon pyöreästä neliöksi, ratkaisu löytyi parissa päivässä.
Vuoden 1980 lopussa Raittio ryhtyi toteuttamaan suunnittelemaansa elementtitakkaa. Yhdessä appensa Ilkka Tammen kanssa he valmistivat takkamuotteja Turun satamassa sijainneessa verstastilassa. Ensimmäistä takkaa varten Tammi rakensi kymmenkunta muottia metallista. Valuumassaksi he valitsivat samottimassan. Massa valmistettiin romukaupasta hankitulla vanhalla luunmurskaajalla, jolla pystyttiin rikkomaan tulitiiliä, ja käytettynä ostetulla jauhosekoittajalla, jolla tiilistä jauhettu massa voitiin sekoittaa.
Raittiolla oli laatoituksia tekevä yritys nimeltä Rakennuslaatoitus, jonka puitteissa Uuniseppien toiminta aluksi pyöri. Vuonna 1982 Raittio osti Port Arthurin kaupunginosassa sijaitseva Tonavan saunan kiinteistön, joka remontoitiin uuniverstastilaksi. Ensimmäinen Uuniseppien kaakeliuuni muurattiin keväällä 1982 uuniverstaan tiloihin. Uuni on edelleen toiminnassa.
Vuoteen 2009 mennessä Uunisepät on toimittanut yli 100 000 takkaa. Liikevaihto vuonna 2008 oli 18 miljoonaa euroa ja henkilökuntaa noin 200 ihmistä.
Takkatekniikka

Uuniseppien käyttämä valmistusmenetelmä, jossa koko takka valmistetaan tulenkestävästä valumassasta, mahdollistaa erilaiset pintamateriaalit ja toteutusratkaisut. Kaakeliuunien pinta on kotimaista kaakelia. Perinteisen uunikaakelin lisäksi uunin pinta voi olla graniittia, marmoria, muuta kiveä tai slammattu antiikkilaastilla. Koristeosat (muotokaakelit, kruunut, nischit) valmistetaan käsityönä Uuniseppien tehtaassa.
Runkoaineena Uuniseppien varaavissa takoissa käytetään suomalaisesta kallioperästä louhittua ja murskattua oliviinikiveä. Mäntyharjun Oliviinikivi on raskain tunnettu kiviaines Suomessa. Sen ominaispaino on n. 3200 kg/m³. Oliviinikivi on puhdas luonnontuote, joka kestää erinomaisesti korkeat lämpötilat ja lämmönvaihtelut. Painonsa ja lämpöominaisuuksiensa ansiosta Oliviinikivi takaa varaavassa takassa pitkän ja tehokkaan lämmönluovutuksen.
Kaikki Uuniseppien uunit ovat varaavia. Uunin varauskyky perustuu kuumien savukaasujen kierrättämiseen tulisijan sisällä kanavissa, jolloin uunin sisärakenteet lämpenevät. Puun palaessa savukaasut nousevat uunin keskiosan yläpalotilaan ja jatkavat kiertoa uunin alaosaan, josta ne päätyvät hormiin. Hormi täytyy aina valita talon rakenteiden mukaan.
Aito Tuplakierto on Uuniseppien kehittämä tulisijan lisätehojärjestelmä, joka auttaa saamaan puusta talteen enemmän lämpöenergiaa. Tällöin puuta ei tarvitse polttaa niin paljon, lämmitys on taloudellista ja päästöt ovat myös reilusti pienemmät. Tuplakierrossa savukaasut johdetaan alasvirtaamisen jälkeen vielä kerran uloimpaan lisäkanavaan.
Tuotteet

Uuniseppien valikoimassa on vuonna 2009 yli 50 tuotetta. Uuniseppien varaava takka on kotimainen Avainlippu-tuote.
Uuniseppien mallistot
Klassikko: Perinteiset kaakeliuunit ja takkaleivinuunit, jotka noudattelevat vanhan ajan romanttista tyyliä
Trendi-mallisto: Trendimalliston tulisijat ovat nuorekkaampi ja pelkistetympi vaihtoehto esim. vapaa-ajan asuntoihin
Design-mallisto: Design-malliston kaakeliuunit muotoilultaan veistoksellisia ja linjakkaita ja sopivat sisustuselementiksi
Puhuri-kiertoilmatakkamallisto: tehokkaat ja edulliset itse asennettavat takat
Balladi-kompantitakkamallisto: pienet itse asennettavat takat
Uuniseppien rautakauppamallistot
Carlson Oy
Starkki
S-ryhmä
Rautia
Rautanet
K-rauta
Hartman
Uunisepät toteuttaa myös tilakohtaisesti räätälöityjä tuliratkaisuja ja tarjoaa Uuniseppien takkoihin sopivat hormit. Valikoimassa on myös kamiinoita, joita Uunisepät tuo maahan.
Ympäristövastuu

EU:n asettaman varaavien takkojen standardin mukaiset päästö- ja hyötysuhdetestaukset tehdään kotimaisessa puolueettomassa testauslaitoksessa VTT:llä. Uunisepillä on VTT:n kanssa lisäksi laadunvalvontasopimus varaavien tulisijojen valmistuksesta.
Kaakeliuunissa käytettävä puuenergia on uusiutuvaa ja puhdasta energiaa. Kun kuivaa puuta poltetaan oikein ja oikeanmallisessa tulipesässä, siten että kaikki palokaasut palavat, ei päästöjä juurikaan ole. Tällöin poltosta vapautuu hiilidioksidia saman verran kuin vapautuisi puun maatuessa metsässä. Hiilidioksidi palautuu luontoon uuden kasvun rakennusaineeksi.
Aiheesta muualla

Turun Uunisepät Oy:n verkkosivut
Uraani-lyijy-ajoitus

Uraani-lyijy-ajoitus (U-Pb-ajoitus) on eräs pisimpään käytettyjä ja tarkimpia kivinäytteiden radiometrisiä iänmääritysmenetelmiä. U-Pb-menetelmällä voidaan ajoittaa näytteitä, joiden ikä vaihtelee yhdestä miljoonasta neljään ja puoleen miljardiin vuoteen. Ajoituksen tyypillinen virhe on 0,1–1 %. Ajoituksessa käytetään tavallisimmin zirkonia, mutta menetelmä sopii myös muutamille muille mineraaleille kuten monatsiitille, titaniitille sekä baddeleyiitille.
Tausta

Uraani-lyijy-menetelmä perustuu kahteen erilaiseen hajoamisreittiin. Ensimmäisessä hajoamiskaskadissa uraani-238 hajoaa lyijy-206:ksi puoliintumisajan ollessa 4,47 miljardia vuotta. Toisessa uraani-235 hajoaa lyijy-207:ksi puoliintumisajalla 704 miljoonaa vuotta. Mikäli ajoituksessa huomioidaan vain toinen näistä reiteistä, sanotaan kyseessä olevan uraani-lyijy-isokronimenetelmän. Zirkoni on otollinen näytemineraali, sillä zirkonikiteiden muodostuessa uraaniatomit sopivat hyvin kidehilaan, mutta lyijy ajautuu tehokkaasti sieltä pois. Siksi voidaan olettaa, ettei tällaisissa kiteissä alun perin ollut lainkaan lyijyä, vaan kaikki siinä oleva lyijy on syntynyt uraanin hajotessa kiteen jo muodostuttua. Zirkoni on myös kemiallisesti ja mekaanisesti hyvin kestävää ainetta, joten kiteet eivät vahingoitu ympäristöoloista helposti. Sen sulamispiste, 900 °C, on korkeampi kuin monilla kivilaaduilla, jolloin edes ympäröivän kallion sulaminen ei välttämättä haittaa ajoitusta.
Menetelmä

Kahden erilaisen ja toisistaan riippumattoman hajoamisreitin ansiosta näytteen ikä voidaan määrittää kahdella eri tavalla. Ratkaisemalla hajoamiseen kulunut aika t joko näytteestä mitatun 206Pb/238U suhteen avulla
tai näytteen 207Pb/235U suhteen avulla
Tässä λ238 ja λ235 ovat uraani-isotooppien hajoamisvakiot. Koska kummassakin tapauksessa aika on luonnollisesti sama, nämä suhteet voidaan ilmaista toistensa funktiona. Tulokseksi saadaan niin kutsuttu konkordia-käyrä. Tähän kuvaajaan verrataan käytännössä tehtyä mittausta. Koska käytännössä lyijyä on usein päässyt näytteestä vuotamaan, todellisia mitattuja Pb/U-suhteita vastaavat pisteet sijoittuvat jonkin verran konkordia-käyrän alapuolelle. Kun ajoitus tehdään usean näytteen perusteella saadaan joukko mittauspisteitä, joiden kautta voidaan piirtää suora, joka leikkaa konkordia-käyrää kahdesti: ylempänä ja alempana. Tällaisessa tilanteessa suoran ja konkordia-käyrän ylempi leikkauskohta ilmaisee kiteen todellisen iän ja alempi leikkauskohta ajan, jolloin lyijyä on alkanut vuotaa.
Aiheesta muualla

New Accurate Uranium/Lead Dating Technique For Earth's Largest Extinction (englanniksi)
Wilde et al. (2001) Evidence from detrital zircons for the existence of continental crust and oceans on the Earth 4.4 Gyr ago. Nature vol. 409, 175 (englanniksi)
Esimerkki todellisen kide-esiintymän ajoituksesta konkordia-käyrän avulla (englanniksi)
Thomas Stacy

Thomas Stacy (15. elokuuta 1938 Little Rock, Arkansas – 30. huhtikuuta 2023 Southampton, New York) oli yhdysvaltalainen englannintorvensoittaja. Hän oli New Yorkin filharmonikkojen solistina ja teki yhteistyötä Leonard Bernsteinin, Pierre Boulez’n, Colin Davisin, André Previnin, Erich Leinsdorfin, Zubin Mehtan, Michael Tilson Thomasin, Neville Marrinerin, Franz Welser-Mostin, Marin Alsopin, Kurt Masurin, Alan Gilbertin, Bramwell Toveyn ja David Robertsonin kanssa. Vuonna 2005 Stacy sai Grammy-ehdokkuuden levytyksestään Kenneth Fuchsin konsertosta Eventide Naxos-levymerkillä. Stacylle ovat säveltäneet teoksia myös muiden muassa Pēteris Vasks ja Stanisław Skrowaczewski.
Stacy valmistui Eastman School of Musicista. Hän on maailman levytetyin englannintorvensoittaja. Hän on lisäksi levyttänyt Naxoksella oboe d’amorelle sävellettyjä konserttoja.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Teatteri Mukamas

Teatteri Mukamasin kotinäyttämö Ala-Pispalassa.
Teatteri Mukamas on vuonna 1979 perustettu tamperelainen ammattinukketeatteri, jonka esitykset saavat useimmiten innoituksensa saduista. Ohjelmistosta suurin osa on suunnattu lapsille.
Teatterin kotinäyttämö sijaitsee Tampereen Ala-Pispalassa, vanhassa VPK:n talossa, ja sen katsomoon mahtuu kerrallaan 60–80 katsojaa. Esityskertoja on vuodessa noin 250 ja katsojia noin 30 000. Teatteri vierailee esiintymässä päiväkodeissa, kouluissa, kirjastoissa, festivaaleilla ja yritysten tapahtumissa ympäri Suomen. Kansainvälisen taiteellisen yhteistyön merkeissä teatterilla on ollut ohjaajavieraita Tšekistä, Ruotsista, Ranskasta ja Venäjältä. Teatteri Mukamas on myös esiintynyt kutsuttuna teatterifestivaaleilla Euroopassa ja Aasiassa.
Teatteri Mukamaksessa työskentelee vakinaisesti yhdeksän työntekijää ja lisäksi osa työntekijöistä on freelancer-sopimuksilla. Mansi Stycz on johtanut teatteria sen perustamisesta saakka. Vuonna 2003 hänelle myönnettiin lastenkulttuurin valtionpalkinto ja vuonna 2009 Suomen Kulttuurirahaston Pirkanmaan rahaston palkinto.
Mukamas on järjestänyt nukketeatterifestivaaleja.
Utrechtin yliopisto

| Utrechtin yliopisto> Universiteit Utrecht |
| --- | --- |
  

Motto:  lat. Sol Iustitiae Illustra Nos
Perustettu:  1636
Sijainti:  Utrecht,  Alankomaat
Sivusto:  www.uu.nl
Utrechtin yliopisto (holl. Universiteit Utrecht) on vuonna 1636 perustettu korkeatasoinen alankomaalainen tutkimusyliopisto. Se toimii Utrechtissa kolmella kampusalueella.  Yliopisto lukeutuu kansainvälisissä yliopistovertailussa yleensä Alankomaiden parhaimpiin. Esimerkiksi Shanghain yliopistorankingissa 2021 (ARWU) se on sijoittunut maansa tasokkaimpana maailmanlistan sijalle 50.
Yliopisto tulkitsee perustamisajankohdakseen vuoden 1636, jolloin Utrechtissa 1634 käynnistetyn oppilaitoksen (Illustrious School) asema korotettiin akatemiaksi.
Utrechtin yliopiston historiallinen päärakennus (Academiegebouw).
Senaatskamer - Utrechtin yliopiston aiempien rehtorien muotokuvilla täytetty perinnehuone, jossa valmistuneille myönnetään heidän tutkintotodistuksensa Utrechtin yliopistosta.
David de Wiedgebouw (2020).
Utrecht-Uithof.
Utrechtin yliopiston lääketieteellinen keskus (UMC Utrecht) yliopistosairaaloineen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Utrechtin yliopisto Wikimedia Commonsissa
The Clements Checklist of Birds of the World

The Clements Checklist of Birds of the World on kuudes painos James F. Clementsin vuonna 2000 julkaisemasta teoksesta The Birds of the World. A Check List.
Kuudennen painoksen julkaisi Cornell University Press Clementsin lähes valmiin käsikirjoituksen pohjalta. Clements kuoli vuonna 2005 ja kuudes painos ilmestyi 2007. Kirjassa esitellään kaikki ne maailman yli 9 930 lintulajia, jotka tiedeyhteisö ja lintutieteelliset järjestöt ovat tunnustaneet. Luokittelun lisäksi kirjassa kerrotaan lajin tieteellinen ja englanninkielinen nimi, sekä lajin ja alalajien esiintyminen maapallolla.
Teoksen viisi edellistä laitosta kustansi Clementsin oma kustantamo Ibis Publishing Company. Cornell siirsi lajiluettelon internetiin marraskuussa 2008, ja se päivitettiin joulukuussa 2009. Exceltiedosto on ladattavissa The Cornell Lab of Ornithologyn websivulta.
Clementsin lajiluetteloa käytetään yleisesti. Muun muassa Lynx Edicionsin kustantama Handbook of the Birds of the World ja The Internet Bird Collection käyttävät sitä, sekä myös American Birding Association ja eBird Taxonomy BirdLife käyttää luokittelussa The Howard and Moore Complete Checklist of the Birds of the Worldin kolmatta painosta vuodelta 2003.
Valkealammi (Janakkala, Huisti)

| Valkealammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Janakkala
Koordinaatit:  60°49′17″N, 24°33′03″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Hyvikkälänjoen valuma-alue (35.88)
Laskuoja:  oja Mustalammiin 
Järvinumero:  35.882.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  118,6 m  
Rantaviiva:  1,259 km  
Pinta-ala:  6,531 ha  
 fiValkealammi 
Valkealammi  on Kanta-Hämeessä Janakkalassa Huistin kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi sijaitsee Lamminmaalla. Sen pinta-ala on 6,5 hehtaaria ja se on 500 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Se sijaitsee kallioisten mäkien ympäröimänä ja sen pohjoispuolella on tasaisempi suoalue. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä. Pohjoisrannat ovat suota, mutta muilla rannoilla mäen loivat rinteet putoavat suoraan veteen. Lampi on autio ja sen vierestä kulkevat metsäautotiet. Nielulammilta tulee lammelle polku.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Haapajärven alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 118,6 metriä mpy. Se laskee Mustalammiin, joka on yli kaksi metriä alempana.
Thungyai Naresuanin suojelualue

Thungyai Naresuan
Ramit-joki
| --- | --- |
Sijainti:  Thaimaa
Lähin kaupunki:  Tak
Pinta-ala:  3 690,0 km2 
| --- | --- |
Tyyppi:  wildlife refuge (käännä suomeksi) 
Perustettu:  1972
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Thungyai Naresuanin suojelualue on Länsi-Thaimaassa sijaitseva luonnonsuojelualue. Se sijaitsee Kanchanaburin ja Takin osavaltioiden alueella. Unesco hyväksyi Thungyai Naresuanin yhdessä Huai Kha Khaengin suojelualueen kanssa maailmanperintöluetteloon vuonna 1991. Alueiden kokonaispinta-ala on yli kuusituhatta neliökilometriä. Alue sisältää lähes kaikki alueella olevat metsätyypit. Alueella on huomattava määrä suuria nisäkkäitä, lintuja ja muista selkärankaisista. Luonnonsuojelualue perustettiin vuonna 1972.
Thuninjärvi

| Thuninjärvi |
| --- | --- |

Valtiot:  Sveitsi
Paikkakunta:  Bern 
Koordinaatit:  46°41′00″N, 7°43′00″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Aare
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  558 m
Pituus:  17,5  km
Leveys:  3,5  km 
Pinta-ala:  43,80 km2 
Tilavuus:  6 500  hm3 
Suurin syvyys:  215 m
Valuma-alue:  2 500 km2 
 fiThuninjärvi 
Thuninjärvi (saks. Thunersee) on Keski-Sveitsissä, Bernin kantonissa sijaitseva järvi. Aare laskee järven kautta.
Suurimmat kaupungit järven rannalla ovat Thun, Spiez ja Interlaken. BLS-liikenneyhtiöllä on järvellä on reittiliikennettä.
Teatteri NO99

Teatteri NO99 toimi Tallinnassa osoitteessa Sakala 3.
Teatteri NO99 on virolainen teatteri, joka on toiminut Tallinnassa ja kiertueilla. Se lopettaa toimintansa yllättäen syksyllä 2018. Sen perustivat vuonna 2004 ohjaaja Tiit Ojasuu ja videotaiteilija Ene-Liis Semper. Jokaisen esityksen kohdalla numero väheni yhdellä, ja teatterin oli tarkoitus tehdä esityksiä nollaan asti, mutta esittämättä jäi 30.
NO99 on palkittu teatteri, joka on tunnettu satiirisesta ohjelmistostaan. Se on ollut virolaisen poliittisen, kokeilevan teatterin näkyvin edustaja ja menestynyt myös ulkomailla. Sen viimeinen esitys on teatteri Jalostamo2:n kanssa tehty Kihnu Jõnn (Narrien laiva), joka oli NO30. Esitystä on tukenut Suomalais-virolainen kulttuurisäätiö. Esitys piti tuoda myös Suomeen.
Teatteri yleisömäärät pienenivät sen jälkeen, kun Ojasuu oli vuonna 2016 pahoinpidellyt naisnäyttelijän. Ojasuun paluuta Viron itsenäisyyden juhlavuoden esitysten ohjaajaksi paheksuttiin. Teatteri kiistää lopetuksen liittyvän muuhun kuin taiteen tekemiseen. Se sanoi tiedotteessaan: ”...kun ihanteita ei enää tavoita, niin ei ole myöskään Teatteri NO99:ää. Teatteria ei lopeta mikään lehdistölle jännitystä tuova draama.”
Palkinnot ja tunnustukset

Europe Prize New Theatrical Realities, 2017
Tokoloshe

Tokoloshe on eteläafrikkalainen, alun perin zulujen uskontoon kuuluva pieni räyhänhenki. Poppamiehet pystyivät tekemään niitä ruumiista puristamalla silmät ulos, katkaisemalla kielen ja polttamalla hehkuvalla raudalla aukon pääkalloon, jolloin ruumis kutistuu. Henkiin tokoloshe herää kun sen suuhun puhalletaan taikajauhetta, henkiin herättyään otukset ovat valmiita täyttämään herransa käskyt. Kun zulu oli riidoissa jonkun kanssa hän meni poppamiehen puheille ja maksoi tälle siitä, että hän lähettää tokoloshen vihollisen kotiin. Toinen poppamies taas pystyy manaamaan tokoloshen ulos. Tokoloshea vastaan kodeissa on myös yleensä tokoloshe sangoma, pieni ihmistä muistuttava patsas, jolla on valtavat korvat. On olemassa vain yksi paikka, johon tokoloshet eivät pääse: vuode, joka seisoo sanomalehdillä päällystettyjen tiilien päällä. Useimmiten vain uhri voi nähdä tämän kammotuksen. Mutta jos Tokoloshe nielaisee pikkukiven, se muuttuu näkymättömäksi jopa uhrilleen.
Utrecht (provinssi)

| Utrecht |
| --- | --- |
 Utrechtin provinssin kunnat vuonna 2018.
 Lippu:  Vaakuna
 Sijainti
Valtio:  Alankomaat
Provinssi:  Utrecht
Kuntia:  26
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Utrecht
 – Komissaari:  Hans Oosters (PvdA)
Pinta-ala:  1 449,12 km²
 – maa:  1 385,02 km²
 – sisävesi:  64,1 km² 
Väkiluku:  1 234 741
 – väestötiheys:  891 as./km²
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  NL-UT
 
Provinssin viralliset kotisivut
Utrecht ( kuuntele ääntämys (ohje)) on provinssi keskellä Alankomaita. Provinssin pinta-ala on 1 386 neliökilometriä ja asukasluku 1 220 910 (vuonna 2010). Samanniminen kaupunki Utrecht on provinssin pääkaupunki.
Uskonnot

Utrechtin väestöstä 27 prosenttia on protestantteja ja 20 prosenttia katolisia.
Kunnat (2018)

| --- | --- |
 Amersfoort  Baarn  Bunnik  Bunschoten  De Bilt  De Ronde Venen  Eemnes  Houten  IJsselstein  Leusden  Lopik  Montfoort  Nieuwegein :  Oudewater  Renswoude  Rhenen  Soest  Stichtse Vecht  Utrecht  Utrechtse Heuvelrug  Veenendaal  Vianen  Wijk bij Duurstede  Woerden  Woudenberg  Zeist
Timothy Joseph Lyne

Timothy Joseph Lyne (21. maaliskuuta 1919 Chicago – 25. syyskuuta 2013) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Chicagon arkkihiippakuntaan Samuel Alphonsius Stritch, ja hänet nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Vamallan titulaaripiispaksi 18. lokakuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 13. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joseph Louis Bernardin, jota avustivat Alfred Leo Abramowicz ja Nevin William Hayes.
Lyne toimi vihkipiispana, kunnes jäi eläkkeelle 24. tammikuuta 1995.
Valkealammi (Hämeenlinna, Nummenkylä)

| Valkealammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hämeenlinna
Koordinaatit:  60°51′43″N, 24°06′21″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Hyvikkälänjoen valuma-alue (35.88)
Laskuoja:  oja Haaralammiin 
Järvinumero:  35.889.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  134,5 m  
Rantaviiva:  1,09 km  
Pinta-ala:  5,717 ha  
Saaria:  5 
 fiValkealammi 
Valkealammi  eli myös Valkealampi  on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa Nummenkylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 5,7 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Lampi sijaitsee suolla Mustalammin vieressä. Lampien välistä kulkee matala harjujakson osuus ja se erottaa lammet eri valuma-alueisiin. Lammessa on viisi saarta, joista kaksi on metsäsaaria ja muut suosaaria. Suurin saarista on halkaisijaltaan yli 50 metriä. Saaret ovat autiot. Valkealammin rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä ja se on soistunutta metsämaata. Rannoille on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa, joille tulee tiet Nummenkylän ja Teuron väliseltä maantieltä. Hattulan ja Hämeenlinnan välinen kuntaraja käy lammesta alle 100 metrin päässä siitä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Ruokojoen valuma-alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 134,5 metriä mpy. Sen laskuoja laskee 600 metrin päässä Pahasuolla sijaitsevaan Haaralammiin.
Tšudovon piiri

| Tšudovon piiri Чу́довский райо́н, Tšudovski raion |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Tšudovon piiri Novgorodin alueen kartalla.
Valtio:  Venäjä
Alue:  Novgorodin alue
Hallinto:  
 – hallinnon tyyppi:  kunnallispiiri
 – hallinnollinen keskus:  Tšudovo
Pinta-ala:  2 331,8 km²
Väkiluku (2010):  22 000
 
Piirin sivusto
Piirin kunnat
Kerestjoki Tšudovossa.
Nikolai Nekrasovin kotimuseo.
Araktšejevin krenatöörirykmentin rakennusten raunioita Selištšissä.
Tšudovon piiri (ven. Чу́довский райо́н, Tšudovski raion) on kunnallishallintoalue Novgorodin alueella Venäjällä. Vuonna 1927 perustetun piirin pinta-ala on 2 331,8 neliökilometriä. Asukkaita on 22 000 henkeä (vuonna 2010).
Maantiede

Novgorodin alueen luoteisosassa sijaitseva Tšudovon piiri rajoittuu kaakossa Malaja Višeran ja lounaassa Novgorodin piireihin sekä muualla Leningradin alueeseen. Pinta-alasta 77,3 % on metsää, 15,4 % maatalousmaata, 3,6 % luonnonsuojelualuetta ja 2,7 % asuinaluetta
Seutu kuuluu Ilmajärven alankoon. Tärkeimmät joet ovat Olhavanjoki ja sen sivujoet Ptšovža, Tigoda, Oskuja ja Kerest. Järviä ovat Hotino, Podorolje ja Ostrovskoje. Hyötykaivannaisiin kuuluvat öljyliuske, karbonaattimineraalit, hiekka, sora, savi ja turve. Piirin alueella sijaitsee suoluonnon suojelua varten perustettu Borin rauhoitusalue sekä kaksi luonnonmuistomerkkiä.
Hallinnollinen jako ja asutus

Piiriin kuuluu Tšudovon kaupunkikunta ja kolme maalaiskuntaa: Gruzino (keskuspaikka Krasnofarfornyi), Tregubovo ja Uspenskoje. Hallinnollinen keskus on Tšudovon kaupunki, josta on 65 kilometriä alueen pääkaupunkiin Novgorodiin.
Tšudovo on piirin ainoa kaupunkiasutus. Siellä asuu 70 % piirin väestöstä. Asutuskeskuksia on yhteensä 83. Krasnofarfornyilla oli kaupunkimaisen taajaman status vuoteen 2008 saakka.
Asukasluvun kehitys
| 1959 | 1970 | 1979 | 1989 | 2002 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 25 977 | 24 928 | 24 599 | 27 355 | 25 829 |
Ennen toista maailmansotaa seudulla oli saksalaisia ja latvialaisia siirtokuntia. Aleksandrovkan saksalainen sekä Derevan ja Kolomovkan latvialaiset kyläneuvostot menettivät kansallisen statuksensa vuonna 1939.
Historia

Piirin alueella on ollut asutusta kivikaudelta lähtien. Sen varhaista historiaa määritti Olhavanjokea pitkin kulkenut viikinkien idäntie. Novgorodin Vatjan viidenneksen Gruzinon pogostaan kuulunut Tšudovon kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1539. 1700-luvulta lähtien sen kautta kulki Pietarin ja Moskovan välinen maantie. 1800-luvulla Tšudovosta kehittyi rautatien risteysasema. Seudulle rakennettiin posliini- ja lasitehtaat sekä useita tulitikkutehtaita.
Aluksi Leningradin alueen Novgorodin piirikuntaan kuulunut Tšudovon piiri on perustettu vuonna 1927. Tšudovosta tuli kaupunkimainen taajama vuonna 1928 ja kaupunki vuonna 1937. Toisen maailmansodan aikana piiri oli saksalaisten miehittämä. Vuonna 1944 se liitettiin vasta perustettuun Novgorodin alueeseen. Vuonna 1963 Tšudovon piiri yhdistettiin Novgorodin maaseutupiiriin ja Tšudovon kaupunki siirrettiin Malaja Višeran teollisuuspiirin alaisuuteen. Piiri perustettiin uudelleen vuonna 1965.