stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Seppo J. Tanninen

Seppo J. Tanninen (s. 9. kesäkuuta 1948 Alavus) on suomalainen Seinäjoella asuva taidemaalari ja runoilija.
Tanninen opiskeli Suomen taideakatemiassa 1968-1970. Hänet tunnetaan geometrisen taiteen piirissä sekä euklidisten että epäeuklidisten geometristen  muotojen taitajana, mutta myös harvinaisten värien ja kontrastien hyödyntäjänä. Tanninen on osallistunut useisiin näyttelyihin Suomessa ja ulkomailla ja hänen taideteoksiaan on sekä julkisissa että yksityisissä kokoelmissa. Hänelle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuonna 2021.
Tannisen runoja on julkaistu seuraavissa teoksissa:
Runoja, antologia Vuosirengas, WSOY, 1976.
Krunoja, kuvarunoja, WSOY, 1977.
Italy Diary, matkarunoja, Kalenteri 84, Weilin & Göös, 1983.
Korpus, runoja, NAB, 2005.
Ariel, runoja, NAB, 2007.
Paluu, runoja ja fotografiikkaa, NAB, 2010.
Schienenbus

Schienenbus Baijerissa vuonna 2008.
Schienenbus (saksaa, suom. kiskobussi) eli Baureihe 795, Baureihe 796, Baureihe 797 ja Baureihe 798 on Deutsche Bahnin kaksiakselinen kiskobussi. Sarja oli käytössä 1950-luvulta 2000-luvun alkuun.
Suurin osa sarjojen kalustoista valmistettiin Uerdingenin tehtaalla, joskin eräät muut valmistajat tekivät siitä omat versionsa. Kaikki sarjat mukaan lukien niitä valmistettiin 1 492 kappaletta vuosien 1950 ja 1971 välillä.
Deutsche Bahn on jo lopettanut liikennöinnin Schienenbuseilla, mutta niitä on vielä useilla yksityisillä toimitsijoilla museoliikenteessä. Osa kalustosta on myös myyty Luxemburgiin, Turkkiin ja Kuubaan.
VR:llä oli 1950-luvun alkupuolella aikomus tilata kokeeksi joitakin tämäntyyppisiä kiskobusseja Suomeen, mutta valuuttapulan vuoksi niille ei saatu tuontilupaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Schienenbus Wikimedia Commonsissa
Saarion voimalaitosmuseo

| Saarion voimalaitosmuseo |
| --- | --- |
 Saarion voimalaitoksen sisätila.
Tyyppi:  voimalaitosmuseo, erikoismuseo
Sijainti:  Voimalaitostie 24, Saarion kylä, Tohmajärvi
Perustettu:  1992 (museoksi; 1908 voimalaitos)
Ylläpitäjä:  Tohmajärvi-seura ry
Kotisivut:  Saarion voimalaitosmuseo
Koordinaatit:  
 fiSaarion voimalaitosmuseo 
    
Saarion voimalaitosmuseo on Pohjois-Karjalan maakunnan Tohmajärvellä sijaitseva erikoismuseo. Museo toimii Jänisjoen varrella aiemmassa voimalarakennuksessa nykyisen Saarion vesivoimalaitoksen vieressä noin 10 kilometriä Tohmajärven keskustasta itään. Saarion voimalaitos on yksi Suomen vanhimmista voimalaitoksista, jossa on yhä alkuperäiset koneistot.
Vesivoimalaitos on rakennettu aiemman myllyn paikalle. Tästä muistuttaa myllynkivi museon pihassa. Vuonna 1908 valmistuneen voimalaitoksen pääsuunnittelija oli N. N. Norell. Voimalarakennus on punatiilinen, satulakattoinen ja siinä on yläosiltaan kaarevat, moniruutuiset ikkunat. Rakennuksen keskieurooppalaista uusgotiikan värittämää teollisuusarkkitehtuuria ilmentävät korotetut päätyfasadit ja muuraukset. Vastaavaa on säilynyt vain Kotkan Korkeakosken (1906) koneasemalla. Rakennuksen sisällä on konesali ja katkaisijahuone kalkkirapattuine seinineen. Konesalin miljön keskeisiä elementtejä ovat suurikehäiset generaattorit ja turbiininsäätäjät. Marmoriset ohjaustaulut ovat alkuperäisiä.
Historia

Saarion kylän läpi Laatokkaan laskevan Jänisjoen vesivoima otettiin käyttöön ensin jauhomyllyjen voimanlähteeksi. Jänisjoen Saarion koskessa oli yhteisesti omistettuja jauhomyllyjä vuodesta 1760 lähtien. Enimmillään koskessa oli kolme myllyä. Myllyjen toiminta vesivoimalla päättyi 1900-luvun alussa sähkövoimalaitoksen rakentamisen vuoksi.
Jänisjokivarren voimakas kaivos- ja rautateollisuus oli seuraava Jänisjoen putousten tarjoaman vesivoiman hyödyntäjä. Alueen vanhimmat vesivoimalaitokset olivat eri teollisuusyritysten rakentamia. Toisen maailmansodan päätyttyä Läskelän (1899), Hämekosken (1900) ja Leppäkosken (1906) voimalaitokset jäivät kuitenkin rajan taakse. Myös sähkönsiirtoa kehittettiin. Pietarilainen Kirovin tehdas (Putilovin tehdas) rakennutti Läskelän voimalaitoksen ja Välimäen kaivoksen välille 6 kV:n johdon, joka oli Suomen toiseksi vanhin suurjännitelinja.
Jänisjoen hyödyntäminen voimantuotantoon kiinnosti myös Ab Wärtsilää. Yritys omisti masuunin ja valssilaitoksen seudulla. Siksi Wärtsilä hankki Jänisjoen koskista Saarionkosken ja Vääräkosken omistukseensa vuonna 1907. Yhtiö haki kuvernööriltä myös Saarionkosken rakentamislupaa ja oikeutta siitä saatavan vesivoiman käyttöön.
Voimalaitoksen suunnittelutyössä näkyy viipurilaisen arkkitehti Eduard Dippellin kädenjälki. Suunnittelutyöhön osallistunut ja voimalaitoksen rakennustyötä johtamaan valmistautunut insinööri Nils Nestor Norell kuoli yllättäen heinäkuussa 1907. Voimalaitostyö jatkui rakennusmestari Pekka Wetterstrandin johdolla yhtiön omana työnä vuosina 1907–1908. [lähde? ]
Voimalaitoksen turbiiniyksiköt ovat vaaka–akselisia, kahdella juoksupyörällä varustettuja Francis-turbiineja. Aluksi asennettiin paikoilleen kaksi 10 kV:n ruotsalaisvalmisteista (Verkstaden Kristinehamn) turbiinia ja ASEA:n (Almänna Svenska Elektriska A.–B., Västerås) generaattoria. Niiden kehittämä sähkö siirrettiin 10 kV:n suurjännitelinjaa pitkin Wärtsilän rautatehtaille. Voimalaitokseen asennettiin kolmas, suomalaisen Tampellan (Tampereen Pellava ja Rautateollisuus Oy) valmistama turbiini ja Strömberg Ab:n generaattoriyksikkö vuonna 1935.
Wärtsilän rautatehtaat jäivät luovutetulle alueelle sodan loputtua. Saarion vesivoimalaitos jäi Suomen puolelle. Tohmajärvellä Uusi-Wärtsilässä jatkettiin raudanjalostusta vuoteen 1967. Tämän jälkeen Saarion voimalaitos tuotti sähköä paikallisverkkoon vuoteen 1984 saakka.
Vanha voimalaitos pysäytettiin, kun Wärtsilä rakennutti uuden kauko-ohjatun vesivoimalaitoksen Saarionkoskeen (1984). Paikallisen kyläyhdistyksen ehdotuksesta Saaren vanha voimalaitos säilytettiin ja myytiin laitteineen Tohmajärvi-Seura ry:lle. Voimalaitos kunnostettiin museoksi vuonna 1991.
Aiheesta muualla

Museon kotisivut
Virtuaalinen tutustumiskäynti Saarion voimalaitosmuseoon - 360-asteen panoraamat (360panorama.fi)
Sibel Redzep

Sibel Redzep 2008
Sibel Redzep (turk. Sibel Recep, s. 12. joulukuuta 1987) on makedonialais-turkkilaista alkuperää oleva ruotsalainen poplaulaja. Hän tuli tunnetuksi päästyään finaaliin ruotsalaisessa Idol-kisassa vuonna 2005.
Redzep osallistui balladilla "That is Where I'll Go" 15. maaliskuuta 2008 järjestettyyn Melodifestivaleniin, jossa valitaan Ruotsin edustaja vuoden 2008 Eurovision laulukilpailuun ja sijoittui karsinnassa seitsemänneksi. Radzep osallistui Melodifestivaleniin uudestaan vuonna 2010 kappaleella "Stop", mutta karsiutui kilpailun alkuerässä.
Sarah Wiener

Sarah Wiener
Sarah Wiener (s. 27. elokuuta 1962 Halle) on itävaltalainen vihreä poliitikko ja kokki.
Wiener on perustanut monia ravintoloita. Lisäksi hän on ollut yksi Wiener Brot -puu-uunileipomon ja luomutila Gut Kerkowin omistajista. Wiener tuli tunnetuksi televisiokokkina. Hän sai vuonna 2013 Ordre National du Mériten ritarin arvon ranskalaiseen keittiöön keskittyneestä ohjelmastaan. Wiener esiintyi myös muun muassa ohjelmissa Abenteuer 1900 – Leben im Gutshaus ja Die kulinarischen Abenteuer der Sarah Wiener. Hän on julkaissut ruoka-aiheisia kirjoja. Vuonna 2013 hänelle myönnettiin B.A.U.M.-erikoispalkinto työstään ekologisen kestävyyden hyväksi. Wiener on edistänyt paikallista, kestävää maataloutta ja suhtautunut kriittisesti teolliseen ruoantuotantoon. Hän oli Saksan lähettiläs YK:n Biodiversiteetin vuosikymmeneen.
Wiener valittiin vuonna 2019 Itävallan vihreiden listalta Euroopan parlamentin jäseneksi. Hän ei asettunut uudelleen ehdolle vuoden 2024 eurovaaleissa. Hän ilmoitti pyrkivänsä keskittymään enemmän yleishyödyllisen yhteisönsä Sarah-Wiener-Stiftungin toimintaan. Wiener oli vuosina 2008–2014 naimisissa näyttelijä Peter Lohmeyerin kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sarah Wiener Wikimedia Commonsissa
Sarah Wiener Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Seliseli

| Seliseli Erin |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 11. marraskuuta 2016 (CD & digi) 9. joulukuuta 2016 (LP)
 Formaatti: CD, LP, digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): Jurek
 Tyylilaji: pop, folk
 Kesto: 32.46
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Listasijoitukset
  Suomen virallinen albumilista: 11.
Erinin muut julkaisut
| Sä osaat! 2013 | Seliseli 2016 | Miljoona vastausta 2022 |
Singlet albumilta Seliseli
 ”Sydäntä särkee” Julkaistu: 6. toukokuuta 2016  ”Kohta hänen” Julkaistu: 15. syyskuuta 2016
Seliseli on suomalaisartisti Erinin 11. marraskuuta 2016 julkaistu kolmas sooloalbumi. Albumin on tuottanut Jurek. Albumi oli YleX-radiokanavan viikon albumi sen julkaisuviikolla. Seliseli nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan 11:nneksi.
Albumin ensimmäinen single ”Sydäntä särkee” julkaistiin 6. toukokuuta 2016. Single nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen latauslistan viidenneksi pysyen listalla yhteensä neljän viikon ajan. Radiolistalla se nousi parhaimmillaan 22. soitetuimmaksi radiokappaleeksi. Toinen single ”Kohta hänen” julkaistiin 15. syyskuuta 2016 ja se on noussut parhaimmillaan Suomen 10:nneksi soitetuimmaksi radiokappaleeksi.
Viikko ennen albumin julkaisua, perjantaina 4. marraskuuta 2016, albumilta julkaistiin ennakkoon kuunneltavaksi ”Gangsta”-kappale.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Seliseli | Erin Anttila, Maija Vilkkumaa | 3.45 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Gangsta | E. Anttila, Vesa Anttila, Jurek | 3.24 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Kaikki eroaa | E. Anttila, Vilkkumaa | 3.37 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Sydäntä särkee | E. Anttila | 3.53 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Muijalauma (mukana Sofa) | E. Anttila, Vilkkumaa, Jurek, Sofa | 3.36 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Sä et oo enää mun | E. Anttila | 3.40 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Miten tätä ollaan? | E. Anttila, Vilkkumaa, Jurek | 3.35 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Anna kun mä yritän | E. Anttila, Vilkkumaa | 3.36 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Kohta hänen | E. Anttila, Vilkkumaa | 3.39 |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

Helsingin Sanomat:
Savon Sanomat:
Seututie 477

|  > Sarvikummuntie, Pöytälahdentie, Viuruniementie |
| --- | --- |
Maa:  Suomi
Tieluokka:  seututie
Omistaja:  Suomen valtio
Tienpitäjä:  Väylävirasto
Pituus:  40 km
Alkupiste:  Latvalampi, Heinävesi
Päätepiste:  Kuusjärvi, Outokumpu (40 km)
Päällyste:  asfaltti
Kaistaluku:  2
Seututie 477 on Etelä-Savossa ja Pohjois-Karjalassa kulkeva seututie. Tie kulkee Heinäveden Latvalammelta Outokummun Kuusjärvelle. Tien kunto on hyvin vaihteleva. Joissain kohdissa tie on erittäin huono ja toisissa kohdissa taas tien kunto on erinomainen.
Reitti ja tieyhteydet

Latvalampi (st 476)
Sarvikumpu (yt 15421)
Pöytälahti (vt 23)
Korpivaara (yt 15649)
Viuruniemi (yt 15658)
Myhkylä (yt 15655)
Kuusjärvi (vt 9)
Samy Badibanga

| Samy Badibanga |
| --- | --- |

Kongon demokraattisen tasavallan pääministeri
 17. marraskuuta 2016 – 18. toukokuuta 2017  
Edeltäjä:  Augustin Matata Ponyo
Seuraaja:  Bruno Tshibala
Henkilötiedot
Syntynyt: 1962 Kinshasa
Tiedot
Puolue:  Union pour la Démocratie et le Progrès Social
Samy Badibanga (s. 1962 Kinshasa) on kinshasankongolainen poliitikko, joka nimitettiin maansa pääministeriksi vuonna 2016. Hän on opiskellut Sveitsissä ja Hollannissa ja työskennellyt kaivosalan yrityksissä. Vuosina 2009-2011 hän oli opposition presidenttiehdokkaan Étienne Tshisekedin neuvonantaja.
Seututie 467

Seututie 467 Parikkala–Huutokoski-radan tasoristeyksen kohdalla heinäkuussa 2015.
Seututie 467 on tie, joka johtaa Rantasalmella Hiismäen kunnanosasta asemanseudun kautta kunnan keskustan etelälaidalla sijaitsevaan Susimäen kunnanosaan. Tien pituus on kymmenen kilometriä.
Tien osoitenimenä on koko matkalta Hiismäentie.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Seututie 467 Wikimedia Commonsissa
Liittymät Hiismäestä Rantasalmelle
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Nro | Km |   Nimi |   Tie |   Viitoitus |
 :   Hiismäentie (1+1)
|  |  |  | Hiismäki |   Rantasalmentie | Mikkeli, Juva;   alkaa Savonlinna |
|  |   |   | Hukkala | Lammasmäentie | Lammasmäki |
|  |   |   | Viertola | Lammasmäentie | Lammasmäki |
|  |   |   | Rantasalmi as | Asematie | Rantasalmi as |
|  |   |   | Rantasalmen aseman tasoristeys | Huutokoski–Parikkala-rata |  yksiraiteinen, sähköistämätön, poistettu käytöstä |
|  |   |   | Heinäselkä | Osikonmäentie | Osikonmäki |
|  |  |  | Susimäki |   Parkumäentie    Parkumäentie Susimäentie | Varkaus, Rantasalmi;   päättyy Savonlinna  Susimäki |
Sembra

Sembra tarkoittaa seuraavia mäntyjen (Pinus) sukuun kuuluvia lajeja ja alalajeja:
sembramänty eli sembra (Pinus cembra )
alppisembra (Pinus cembra subsp. cembra), sembramännyn alalaji
siperiansembra (Pinus cembra subsp. sibirica), sembramännyn alalaji
koreansembra (Pinus koraiensis)
pensassembra (Pinus pumila)
valkorunkosembra (Pinus albicaulis)
kalliovuortensembra (Pinus flexilis)
kiinansembra (Pinus armandii)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sembra”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Samúel Friðjónsson

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Samúel Kári Friðjónsson
Syntymäaika: 22. helmikuuta 1996 (ikä 28)
Syntymäpaikka: Reykjanesbær, Islanti
Pelipaikka: Laitapuolustaja tai keskikenttäpelaaja
Seura
Seura:  Paderborn
Maajoukkue
| 2018– |  Islanti | 7 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 29. kesäkuuta 2020.
Samúel Friðjónsson (22. helmikuuta 1996 Reykjanesbær) on islantilainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa on laitapuolustaja tai keskikenttäpelaaja. Hän edustaa seurajoukkuetasolla saksalaista Paderbornia, jonne hän siirtyi tammikuussa 2020 norjalaisesta Vålerengasta. Hän pelasi kevätkaudella 2020 Bundesliigassa viisi ottelua. Hän on edustanut myös Knattspyrnudeild Keflavíkuria, Readingia ja Viking Stavangeria.
Samúel pelasi ensimmäisen ottelunsa Islannin maajoukkueessa vuonna 2018. Hän on pelannut maajoukkueessa yhteensä seitsemän ottelua tekemättä niissä maaliakaan. MM-kilpailuissa 2018 hän kuului Islannin joukkueeseen mutta jäi vaihtopelaajaksi.
Saastal

| Saastal |
| --- | --- |
 Näkymä Saastalista Vispertalin suuntaan heinäkuussa 2010.
 Koordinaatit: 46°8′30″N, 7°56′0″E 
Sijainti:  Valais, Sveitsi
Vuoristo:  Valais'n Alpit, Alpit
Laakson ominaisuudet
Pituus:  28 km
Pohjan korkeus merenpinnan tasosta:  730–2 830 m
Syvyys:  maks. 2 900 m
Pituussuunta:  etelä–pohjoinen
Väestökeskittymät:  Saas-Fee
Geologia ja hydrologia
Tyyppi:  V-laakso/U-laakso
Joet:  Saaser Vispa
Järvet:  Mattmarkin patojärvi
Saastal on Valais'n Alpeilla Sveitsissä sijaitseva laakso. Sen eteläinen pää on Italian rajalla sijaitsevilla solilla, joista matalin on Mondellipass 2 830 metrin korkeudessa. Pohjoisessa Saastal yhdistyy Staldenissa Mattertalin kanssa Vispertaliksi.
Joet ja järvet

Laakson pohjalla virtaa Saaser Vispa -joki, joka pohjoisessa yhdistyy Matter Vispan kanssa Vispajoeksi. Saaser Vispan vedet varastoidaan laakson eteläpäässä Mattmarkin patojärveen, josta vesi johdetaan Saas-Almagellissa sijaitsevaan voimalaitokseen.
Kunnat

Saastalin kunnat ovat Eisten, Saas-Balen, Saas-Grund, Saas-Fee ja Saas-Almagell.
Liikenne

Laakson pohjalla kulkee maantie Staldenista Saas-Almagelliin ja edelleen Mattmarkin patojärvelle.
Valokuvia

Saas-Fee ja Feegletscher.
Saas-Fee (vasemmalla, läntisellä rinteellä) ja Saas-Grund (laakson pohjalla) sijaitsevat Saastalissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saastal Wikimedia Commonsissa
Martone, Paul: Saastal (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan artikkeli) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  6.1.2012. Bern:  Stiftung HLS. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
Seawolf Studios

Seawolf Studios oli helsinkiläinen äänitysstudio, jonka tilat sijaitsivat Suomenlinnan kaupunginosassa. Studion perustivat vuonna 1997 Hannu Leidén, Petri Majuri ja Heikki Savolainen, joista Majuri toimii pääosakkaana. Studiorakennus on rakennettu vuonna 1850.
Vuonna 2010 studiosta tehtiin jakso Yleisradion ”Homma purkissa – Legendaarisimmat studiot” -ohjelmaan. Studiolla ovat äänittäneet mm. Hanoi Rocks, The Rasmus, Amorphis ja Michael Monroe, sekä ulkomaisista esiintyjistä Franz Ferdinand ja Mark Lanegan. Studio lopetti toimintansa vuonna 2015.
Aiheesta muualla

Seawolf Studios Facebookissa
Sussex

Sussexin sijainti Englannissa.
Sussex (muinaisenglannin sanasta Sūþsēaxe) on historiallinen kreivikunta Kaakkois-Englannissa. Sen alue vastaa suurin piirtein muinaisen Sussexin kuningas­kunnan aluetta. Pohjoisessa sitä rajaa Surrey, koillisessa Kent, etelässä Englannin kanaali ja lännessä Hampshire.
Hallinnollisesti alue on jaettu Itä- ja Länsi-Sussexiin sekä Brighton ja Hoven kaupunkiin. Brighton ja Hoven kaupungista tuli yhtenäishallintopiiri vuonna 1997 ja vuonna 2000 sille myönnettiin kaupungin asema. Siihen asti Chichester oli ollut Sussexin ainoa kaupunki.
Itä- ja Länsi-Sussexin jako tuli voimaan vuonna 1189, ja 1500-lukuun mennessä ne olivat saaneet erilliset hallintonsa, mikä tunnustettiin Sussexin kreivikunnan liikkeen aikana vuonna 1865. Paikallishallintoliikkeen aikana vuonna 1888 Itä- ja Länsi-Sussexista tuli kaksi hallintolääniä, joihin kuului kolme kaupunkihallintoaluetta, Brighton, Hastings ja, vuodesta 1911, Eastbourne.
Sussex-nimitys säilyi seremoniapiirikunnan käytössä vuoteen 1974 saakka, jolloin Sussexin luutnantti korvattiin Itä- ja Länsi-Sussexin omilla. Sussexilla on ollut oma poliisilaitos vuodesta 1968 saakka.
Sussex on säilyttänyt vahvan paikallisen identiteettinsä ja kreivikunnan epävirallinen hymni on "Sussex by the Sea". Länsi-Sussexin lääninhallitus on julistanut kesäkuun 16. päivän, kreivikunnan suojelijan St Richardin juhlapäivän, Sussexin päiväksi.
Maantiede

Sussex sijaitsee Wealdin antikliinin eteläosassa.  Sen maastonmuodoille ovat ominaisia itä-länsisuuntaiset harjanteet ja niiden väliin jäävät laaksot. Kahden harjun, Wealdin ja South Downsin, välissä sijaitsee Sussexin laakso. Itäisessä osassa Sussexia puolestaan sijaitsee Rotherjoen laakso. Sussexin laakso on aaltoilevaa maata, mikä muodostui Wealdin ja South ja North Downsin välille pehmeämmän saven kuluttua pois.
Maantiede > Weald

Weald on North ja South Downsin välillä sijainneesta valtavasta metsästä jäljellä oleva osa. Sen voi jakaa kolmeen osaan, High Wealdiin, Low Wealdiin ja Greensand Ridgeen. High Weald kulkee St Leonardin metsästä itään, Crawleystä lounaaseen ja jatkuu Ashdownin metsään. Idässä Rotherjoen laakso jakaa sen kahteen osaan, kun taas pohjoisessa, Folkestonessa, alue rajoittuu mereen ja etelässä Fairlightin kylään.
Wealdissa, lähellä Surreyn rajaa, sijaitsee Sussexin korkein kohta, Blackdown (305 m). Toinen korkea kohta on Forest Ridges (242 m).
Weald on saanut nimensä muinaisenglannin sanasta weald, mikä tarkoittaa metsää. Alueella onkin jäljellä enemmän muinaista metsää kuin muualla maassa.
Maantiede > South Downs

South Downs alkaa Hampshirestä ja sen korkein kohta on noin 270 m meren pinnan yläpuolella. South Downs kulkee itään noin 80 km, saavuttaen rannikkoa vähitellen ja päättyen Beachy Headin kallioniemekkeeseen. Sen keskikorkeus on noin 152 m, tosin Ditchling Beaconin korkeus on 248 m.
Maantiede > Tulvamaa

Sussexin rannikolla on muutamia matalia tulvamaita:
kreivikunnan länsiosassa, Chichesteristä etelään
"Pevensey Levels" Beachy Headin yläpuolella
"Pett Levels" Hastingsin yläpuolella
"Walland Marsh" Ryen yläpuolella
Alueet olivat alun perin lahtia, mutta maankohoaminen ja keinotekoiset suojavallit ovat lisänneet tulvaniittyjen aluetta.
Maantiede > Joet

Kreivikunnan joet ovat suhteellisen lyhyitä. Ne alkavat St Leonardin metsän alueelta ja, Rotherjokea lukuun ottamatta, laskevat etelään Englannin kanaaliin. Joet lännestä itään:
Arun ja sen sivujoki läntinen Rotherjoki: alkaa Horshamista, laskee mereen Littlehamptonissa
Adur: alkaa läheltä Cuckfieldiä, laskee Shoreham-by-Seassa
Ouse: alkaa läheltä Lower Beedingiä, laskee Newhavenissa
Cuckmere: alkaa läheltä Heathfieldiä, laskee Eastbournen ja Seafordin välillä
Itäinen Rotherjoki ja sen monet sivujoet, kuten Brede- ja Tillinghamjoet, alkavat Rotherfieldistä ja laskevat idässä, Ryessä, mereen
Maantiede > Ilmasto

Kaakkois-Englannin ilmastossa yhdistyvät Britteinsaarten korkein päivälämpötila ja Britannian mantereen korkein keskimääräinen aurinkoisuuden määrä. Sateisin alue on South Downs (950 mm). Pitkät sadekaudet voivat johtaa paikalliseen tulvimiseen, kun taas kuivat kaudet vesirajoituksiin. Lähimpänä Eurooppaa sijaitsevassa Etelä-Englannissa talvet saattavat olla kylmiä ja kesät kuumia ja kosteita.
Rannikkoalueiden ilmastoon vaikuttaa vahvasti meri, minkä vuoksi lämpötila saattaa olla kesäisin alhaisempi kuin sisämaassa, kun taas syksyisin lämpötila saattaa olla rannikolla korkeampi. Alueen sateet ovat pääosin kuuroluonteisia. Siellä on yleensä myös aurinkoisempaa kuin sisämaassa. Tosin talvet saattavat olla rannikkoalueilla yhtä kylmiä kuin sisämaassa.
Kulttuuri

Sussexissa pidetään vuosittain Englannin suurin taidefestivaali, Brighton Festival. Kreivikunnassa on myös muita tunnettuja taidepaikkoja ja -tapahtumia, kuten Chichester Festival Theatre, Pallant House Gallery ja yksi maailman tunnetuimmista oopperajuhlista, Glyndebournen oopperafestivaali.
Sussexissa on vuosisatoja pitkä urheiluperinne. Sillä on ollut myös tärkeä osa kriketin ja stoolballin kehityksessä ja kreivikunnan krikettijoukkue Sussex CCC sanoo olevansa maailman vanhin ammattimainen urheiluseura. Muita alueella edustettuja urheilulajeja ovat muun muassa ratsastus ja jalkapallo.
Elinkeinot > Maatalous

Sussex on säilyttänyt suuren osan maaseutumaista luonnettaan rannikkoaluetta lukuun ottamatta, jolla sijaitsee muutamia suurempia kaupunkeja. Vuonna 1841 maatalous työllisti väestöstä yli 40%, kun nykyään luku on alle 2%. Maaperä suosii eri alueilla erityyppistä maataloutta. Wealdin alueen maaperä on suurimmaksi osaksi kosteaa savea tai kuivuudelle altista hiekkamaata, mikä jakautuu peltoihin ja metsään, tehden siitä kelvottoman jatkuvaan viljelyyn. Alueella on aina harjoitettuu sekä aanviljelyä että karjanhoitoa. Kalkkipitoisia alueita käytettiin perinteisesti Southdownin lampaiden laiduntamiseen sen alhaisesta hedelmällisyydestä johtuen, ennen kuin keinolannoitus teki viljan kasvattamisesta kannattavaa. Joitakin jokilaaksojen tulva-alueiden liejumaata lukuun ottamatta, parhaat viljelysalueet ovat rannikolla, missä laaja-alainen kasvisten kasvattaminen on tavanomaista. Myös kasvihuonetuotanto keskittyy rannikolle, missä on aurinkoisempaa kuin sisämaassa.
Nykyisin Sussexin alueesta lähes 60% on maatalouskäytöstä. Maatalousmaasta on laitumena 45% East Sussexissa ja 32% West Sussexissa.
Alueella on vieläkin kalastuslaivoja, erityisesti Ryessä ja Hastingissä, mutta vähemmän kuin ennen. Historillisesti kalastajilla oli ennen suuri merkitys. Englannin maakirjan tutkimuksen aikoihin (1085-1086) kalastajia oli alueella paljon.
Elinkeinot > Rautateollisuus

Rautamalmin esiintymiä on löydetty alueelta, missä hiekkakiveä on hyödynnetty varhaiselta rautakaudelta asti. Roomalaiset hyödynsivät esiintymiä ja raudan sivukiveä käytettiin alueen roomalaisiin teihin. Keskiajalla Wealdin alue oli valtakunnallisesti merkittävä rautateollisuuden saralla.
Elinkeinot > Saviteollisuus

Keski-Sussexin alueella on save vain harvoissa paikoissa, mutta saviteollisuus on ollut merkittävässä asemassa Burgess Hillin alueella. 1900-luvun ensimmäisellä neljänneksellä Burgess Hillin, Hassocksin ja Hurstpierpointin alueilla oli monia tiilenpolttouuneja ja savikaivantoja. Nykypäivänä suurin osa tästä teollisuuden alasta on hävinnyt Sussexin alueelta, vaikkakin sen voi vielä nähdä paikannimistä, kuten "Meeds Road" ja "The Kiln".
Kaupungit ja kunnat

Arundel
Battle
Bognor Regis
Bexhill-on-Sea
Brighton
Brighton & Hove
Burgess Hill
Chichester
Crawley
Crowborough
Eastbourne
East Grinstead
Hailsham
Hastings
Haywards Heath
Heathfield
Horsham
Hove
Lancing
Lewes
Littlehampton
Midhurst
Petworth
Rye
Selsey
Uckfield
Worthing