stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Demian Maia

| Demian Maia |
| --- | --- |
 Demian Maia
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. marraskuuta 1977 (ikä 46) São Paulo, Brasilia
Kansalaisuus:   Brasilia
Vapaaottelija
Aktiivisena:  2001 2005–
Pituus:  183 cm
Paino:  77 kg
Painoluokka:  välisarja (2012–) keskisarja (2001, 2005–2012)
Kätisyys:  oikea
Taistelutyyli:  brasilialainen jujutsu, judo, nyrkkeily
Seura:  Demian Maia Jiu-Jitsu (2012–) Wand Fight Team
Tilastot
Ottelut:  38
Voitot:  28
– tyrmäyksellä:  3
– luovutuksella:  14
– päätöksellä:  11
Tappiot:  10
– tyrmäyksellä:  2
– päätöksellä:  8
Aiheesta muualla
www.demianmaia.com
Demian Augusto Maia Baptista (s. 6. marraskuuta 1977 São Paulo, Brasilia) on brasilialainen vapaaottelija ja brasilialaisen jujutsun harjoittaja. Hän ottelee Ultimate Fighting Championshipin väliarjassa. Maia tunnetaan lukkopainin ja brasilialaisen jujutsun maailmanmestarina, josta hänellä on neljännen asteen musta vyö, Hänellä on merkittäviä voittoja muun muassa Chael Sonnenista, Nathan Quarrysta ja Jason MacDonaldista. Maia kärsi uransa avaustappion UFC 102 -tapahtumassa 19. elokuuta 2009, kun yhdysvaltalainen Nate Marquardt tyrmäsi hänet avauserässä ajassa 0.25. Maia teki ottelu uransa toisen vapaaottelunsa Helsingissä 3. joulukuuta 2005 ”The Cage – Volume 4” -tapahtumassa, jossa hän voitti puolalaisen Lukas Chlewickin käsilukolla ensimmäisessä erässä. Maia on otellut kerran UFC:n keskisarjan mestaruudesta Anderson Silvaa vastaan, jolle hän hävisi tuomariäänin. Sama tulos kävi myös välisarjan mestaruusottelussa Tyron Woodleyta vastaan.
Brasilialainen jujutsu

Maia alkoi harjoittelemaan jujutsua päästyään opiskelemaan journalismia yliopistoon. Hän oli aluksi Fabio Araujon opissa, joka oli tuolloin ruskeavöinen, kunnes päätyi Alliance jujutsu seuraan halutessaan tulla ammattilaiseksi. Hän oli Fabio Gurgelin opissa koko opiskelunsa ajan ja saavutti mustanvyön neljässä vuodessa ja seitsemässä kuukaudessa. Tuona aikana Maia kilpaili alempivöisten sarjoissa ja voitti maailmanmestaruuden purppura- ja ruskeavöisten sarjoissa peräkkäisinä vuosina. Hän kokeili välissä vapaaottelua 2001, kunnes palasi takaisin jujutsun pariin. Maia oli aiheuttaa ongelmia seurassaan 2002, kun hän oli osallistumassa muutaman muun seuran ottelijan kanssa CBJJO (Confederacao de Jiu Jitsu Olimpico) MM-kilpailuihin, vain muutamaa päivää ennemmin, kuin CBJJ MM-kilpailuihin. CBJJO tarjosi palkintorahaa, kun CBJJ ei. Maia yhdessä Rodrigo Compridon, Leo Vieiran, Terere Vieiran ja Rico Vieiran uskoivat ottelijoiden ansaisevat saavansa palkkaa kovasta harjoittelusta. Maia kumppaneineen ei totellut heidän valmentajansa Gurgelin määräystä olla osallistumatta turnaukseen, jonka myötä heitä rangaistiin ja he eivät saaneet osallistua turnaukseen Alliance seuran nimellä, eivätkä he saaneet harjoitella seurassa lyhyen aikaa. Leo Vieiran johdolla ottelijat perustivat Brasa nimisen jujutsuseuran, jossa Maia jatkoi ottelemista aina vuoteen 2007.
Vapaaottelu

Maia otteli ensimmäisen vapaaottelunsa 21. syyskuuta 2001 Raul Sosaa vastaan Venezuelassa. Hän voitti ottelunsa teknisellä tyrmäyksellä lyönnein 48 sekunnissa. Ottelun jälkeen Maia keskittyi ottelemaan enemmän jujutsun parissa. Hän palasi takaisin vapaaotteluun 2005 oteltuaan Helsingissä Łukasz Chlewickia vastaan, jonka hän voitti käsilukolla ensimmäisen erän lopussa.
Vapaaottelu > Super Challenge

7. lokakuuta 2006 Maia osallistui Brasiliassa Super Challenge turnaukseen, joka käytiin yhden päivän aikana. Hän voitti alle 83-kiloisten sarjan ensimmäisellä kierroksella Vitelmo Bandeiran takakuristuksella. Seuraavaksi Maia otteli Gustavo Machadoa vastaan, joka oli myös erikoistunut brasilialaiseen jujutsuun. Maia voitti hänet tuomariäänin ja eteni loppuotteluun. Hän kohtasi Fabio Nascimenton ja voitti mestaruuden giljotiinikuristuksella 35 sekunnissa.
Turnauksen jälkeen Maia siirtyi ottelemaan Yhdysvaltoihin, jossa hän voitti Ryan Stoutin toukokuussa 2007. Stout loukasi ottelun aikana olkapäänsä, kun Maia onnistui pääsemään matolla hänen päälleen. Maialle merkittiin tämän johdosta voitto teknisellä tyrmäyksellä.
Vapaaottelu > UFC

Elokuussa 2007 Maian ilmoitettiin tehneen sopimuksen UFC:n kanssa. Maia jatkoi keskisarjassa, jossa hän aloitti vapaaottelu-uransa. Hän kohtasi Ryan Jensenin UFC 77 -tapahtumassa, joka oli otellut yhden ottelun aikaisemmin UFC:ssä. Maia voitti ottelun takakuristuksella ja ansaitsi voitosta myös Illan luovutus bonuksen.
2008 Maia jatkoi voittokulkuaan kolmen ottelun verran. Hän voitti ensin Ed Hermanin huhtikuussa mountista triangelikuristuksella toisessa erässä, josta Maia ansaitsi toisen perättäisen Illan luovutus bonuksen. Elokuussa hän voitti myös Jason MacDonald takakuristuksella kolmannessa erässä, josta Maialle annettiin Illan luovutus bonus. Vuoden viimeiseksi otteluksi jäi elokuussa Nate Quarrya vastaan käyty kamppailu, jossa Maia takakuristuksella ensimmäisen erän alussa.
2009 Maia otteli vain kahdesti edellisiin vuosiin nähden. Hän otti ensin helmikuussa voiton Chael Sonnenista UFC 91 -tapahtumassa triangelikuristuksella. Voitosta Maia ansaitsi uransa neljännen Illan luovutus bonuksen. Myöhemmin elokuussa hän koki uransa ensimmäisen tappion vapaaottelussa Nate Marquardtille, joka katkaisi Maian yhdentoista ottelun voittoputken tyrmäyksellä 21 sekunnissa ensimmäistä erää.
Maia palasi tappion jälkeen helmikuussa 2010 ottelemaan Dan Milleria vastaan, jonka hän voitti tuomariäänin (30–27, 29–28, 29–28).
Vapaaottelu > UFC > Haastaminen keskisarjan mestaruudesta ja jatko

Maialle aukesi tilaisuus otella keskisarjan mestaruudesta, kun Vitor Belfortin oli alun perin määrä haastaa hallitseva mestari Anderson Silva, mutta joutui jättämään ottelun väliin olkapäävamman vuoksi. Ottelu käytiin alun perin sovitussa UFC 112 -tapahtumassa 10. huhtikuuta 2010, joka käytiin UFC:n historiassa ensimmäisen kerran ulkoilma-areenalla Abu Dhabissa. Maia hävisi mestaruuskamppailun tuomariäänin (50–45, 50–45, 49–46).
Mestaruusottelun jälkeen Maia kohtasi samana vuonna vielä kaksi vastustajaa. Ensin elokuussa Mario Mirandan, jonka hän voitti tuomariäänin (30–27, 30–27, 30–27) ja myöhemmin joulukuussa Kendall Groven, jonka Maia voitti myös tuomariäänin (29–28, 29–28, 29–28).
2011 Maia otteli kahdesti, joista hän hävisi ensimmäisen kesäkuussa Mark Muñozille tuomariäänin (28–29, 28–29, 27–30), kun lokakuussa Maia voitti nyt tuomariäänin (30–27, 30–27, 30–27) Jorge Santiagon.
Maia otteli tammikuussa 2012 voittamatonta Chris Weidmania sen jälkeen, kun hänen alkupäräinen vastustaja Michael Bisping siirrettiin ottelemaan Chael Sonnenia vastaan loukkaantuneen Mark MuñozIN tilalle. Maia hävisi ottelunsa Weidmanille tuomariäänin (29–28, 30–27, 29–28). Alun perin ottelu julkistettiin Weidmanille hajaäänin, mutta se korjattiin pian lopullisiin tuloksiin yksimieliseksi.
Vapaaottelu > Siirtyminen välisarjaan

Vaihtelevan menestyksen päätteeksi Maia päätti siirtyä painoluokkaa alemmaksi ja kohtasi ensimmäiseksi Dong Hyun Kimin heinäkuussa 2012. Maia voitti kamppailun teknisellä tyrmäyksellä 47 sekunnissa, kun alasviennin päätteeksi Maia jatkoi Kimin lyömistä, joka alkoi kokemaan lihaskouristuksia. Maia otteli seuraavaksi lokakuussa Rick Storya vastaan kotimaassaan Brasiliassa, jossa hän voitti kamppailun niskakuristuksella ensimmäisessä erässä.
Maia jatkoi välisarjassa hyviä otteita myös 2013 voitettuaan helmikuussa Jon Fitchin tuomariäänin (30–27, 30–27, 30–27). Hänen kolmen ottelun voittoputki kuitenkin katkesi kotimaassaan Brasiliassa hävittyään hajaäänin (47–48, 48–47, 47–48) Jake Shieldsille, joka oli 2011 otellut välisarjan mestaruudesta. Se oli samalla Maian ensimmäinen kerta UFC:ssä, kun hän on ollut illan pääotteluna.
2014 meni myös vaihtelevasti hävittyään ensin Rory MacDonaldille tuomariäänin (28–29, 28–29, 28–29) helmikuussa. Maia voitti kuitenkin Alexander Yakovlevin Brasiliassa, toukokuussa käydyssä kamppailussa tuomariäänin (30–27, 30–27, 30–27). MacDonaldia vastaan kärsitystä tappiosta huolimatta hän ansaitsi Illan kamppailu bonuksen.
2015 Maia otteli poikkeuksellisesti kolmesti. Maaliskuussa hän voitti Ryan LaFlaren tuomariäänin (48–46, 48–46, 48–46) UFC Fight Night: Maia vs. LaFlare -tapahtumassa Brasiliassa. Elokuussa Maia puolestaan voitti Neil Magnyn takakuristuksella toisessa erässä, josta hän ansaitsi Illan suoritus bonuksen. Kyseinen kamppailu käytiin myös Brasiliassa. Joulukuussa Maia otteli vuoden kolmannen ottelunsa Gunnar Nelsonia vastaan, jonka hän voitti tuomariäänin (30-26, 30-25, 30-25).
2016 Maian voittoputki sai jatkoa, kun hän voitti Brasiliassa Matt Brownin takakuristuksella kolmannen erän lopussa. Myöhemmin elokuussa Maia oli illan pääotteluna kolmannen kerran urallaan UFC:ssä Kanadassa UFC on Fox: Maia vs. Condit -tapahtumassa. Hän voitti ottelussa UFC:n entisen tilapäisen välisarjan mestarin Carlos Conditin takakuristuksella ensimmäisessä erässä. Voiton myötä Maia palkittiin Illan suoritus bonuksella.
Toukokuussa 2017 Maia kohtasi Jorge Masvidalin UFC 211 -tapahtumassa. Hän voitti kamppailun hajaäänin (29-28, 28-29, 29-28) ja sai Dana Whitelta luvan otella välisarjan mestaruudesta Tyron Woodleyta vastaan. Samalla hän siirtyi UFC:n kaikkien aikojen voittotilastossa jaetulle toiselle sijalle yhdessä Georges St-Pierren ja Donald Cerronen kanssa 19 voitolla.
Vapaaottelu > Siirtyminen välisarjaan > Haastaminen välisarjan mestaruudesta ja jatko

Maia otteli UFC:n välisarjan mestaruudesta UFC 214 -tapahtumassa 29. heinäkuuta 2017 hallitsevaa mestaria Tyron Woodleyta vastaan. Hän oli voittanut seitsemän ottelua peräkkäin, kun Woodley oli aiemmin puolustanut mestaruuttaan kahdesti. Maia hävisi kamppailun tuomariäänin (50-45, 49-46, 49-46). Hän yritti ottelun aikana yli 20 alasvientiä onnistumatta saamaan Woodleyta mattoon.
Mestaruusottelun jälkeen Maia ilmoitettiin ottelevan seuraavaksi 28. lokakuuta 2017 Colby Covingtonia vastaan UFC Fight Night 119 -tapahtumassa Brasiliassa. Hän hävisi kamppailun tuomariäänin (27–29, 27–30, 26–30).
Toukokuussa 2018 Maia tuli viime hetken korvaajana Kamaru Usmania vastaan, kun Usmanin alkuperäinen vastustaja ilmoitti 21. huhtikuuta olleensa loukkaantuneena. Maia hävisi viisieräisen pääottelun tuomariäänin (45-50, 46-49, 46-49).
2019 oli Maialle menestyksekkäämpi voitettuaan kaikki kolme ottelua. Hän voitti ensin helmikuussa Lyman Goodin takakuristuksella ensimmäisessä erässä. Kesäkuussa Maia puolestaan voitti Anthony Rocco Martinin tuomariäänin ja lokakuussa Ben Askrenin takakuristuksella kolmannessa erässä, josta kaksikko palkittiin Illan kamppailu bonuksella.
2020 Maia aloitti tappiolla Gilbert Burnsia vastaan, jolle hän hävisi maaliskuussa käydyn kamppailun ensimmäisessä erässä teknisellä tyrmäyksellä.
Saavutukset > Brasilialainen jujutsu

ADCC lukkopainin MM-kilpailut
ADCC 2007 77–87 kg: Mestaruus
ADCC 2005 77–87 kg: 2. sija
Pan American mestaruuskilpailut
2006 Pan American mestaruus
CBJJ MM-kilpailut
1999 Sinisen vyön sarja Medio: 2. sija
2000 Purppura vyön sarja Medio-Pesado: Mestaruus
2001 ruskean vyön sarja Medio-Pesado: 2. sija
CBJJ Brasilian mestaruuskilpailut
2001 Ruskean vyön sarja Medio-Pesado: 1. sija
2002 Ruskean vyön sarja Medio-Pesado: 3. sija
2006 Mustan vyön sarja Absolute: 2. sija
2006 Mustan vyön sarja Meio-Pesado: 3. sija
CBJJ Brasilian joukkuemestaruuskilpailut
2000 Purppura vyön sarja: Mestaruus
2001 Ruskean/mustan vyön sarja: Mestaruus
2002 Ruskean/mustan vyön sarja: 2. sija
2003 Ruskean/mustan vyön sarja: Mestaruus
CBJJO Copa Del Mundo
2002 Mustan vyön sarja Meio-Pesado: Mestaruus
2002 Mustan vyön sarja Absolute: 2. sija
2003 Mustan vyön sarja Meio-Pesado: 3. sija
2003 Mustan vyön sarja Absolute: Mestaruus
2005 −85 kg Mustan vyön sarja: Mestaruus
Ottelut

| Tulos | Tilasto | Vastustaja | Ratkaisu | Tapahtuma | Päivämäärä | Erä | Aika | Paikka | Huomioitavaa |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  Jorge Santiago |  | UFC 136 | 8. lokakuuta 2011 |  |  |  Houston, Texas, Yhdysvallat |  |  |
| Tappio | 14–3 |  Mark Muñoz | Kaikin tuomariäänin | UFC 131 | 11. kesäkuuta 2011 | 3 | 5:00 |  Vancouver, Kanada |  |  |
| Voitto | 14-2 |  Kendall Grove | Kaikin tuomariäänin | The Ultimate Fighter 12 Finale | 5. joulukuuta 2010 | 3 | 5:00 |  Las Vegas, Nevada, Yhdysvallat |  |  |
| Voitto | 13-2 |  Mario Miranda | Kaikin tuomariäänin | UFC 118: Edgar vs. Penn 2 | 28. elokuuta 2010 | 3 | 5:00 |  Boston, Massachusetts, Yhdysvallat |  |  |

| Tappio | 12-2 |  Anderson Silva | Kaikin tuomariäänin | UFC 112: Invincible | 10. helmikuuta 2010 | 5 | 5:00 |  Abu Dhabi, Yhdistyneet arabiemiirikunnat | Otteli  UFC:n  keskisarjan mestaruudesta |  |

| Voitto | 12–1 |  Dan Miller | Kaikin tuomariäänin | UFC 109: Relentless | 6. helmikuuta 2010 | 3 | 5:00 |  Las Vegas, Nevada, Yhdysvallat |  |  |

| Tappio | 11–1 |  Nate Marquardt | Tyrmäys (Lyönti) | UFC 102: Couture vs. Nogueira | 29. syyskuuta 2009 | 1 | 0:21 |  Portland, Oregon, Yhdysvallat |  |  |

| Voitto | 11–0 |  Chael Sonnen | Luovutus (Kolmiokuristus) | UFC 95: Sanchez vs. Stevenson | 21. helmikuuta 2009 | 1 | 2:37 |  Lontoo, Iso-Britannia | Voitti "Illan Luovutus" -palkinnon |  |

| Voitto | 10–0 |  Nate Quarry | Luovutus (Rear Naked Choke) | UFC 91: Couture vs Lesnar | 15. marraskuuta 2008 | 1 | 2:14 |  Las Vegas, Nevada, Yhdysvallat |  |  |

| Voitto | 9–0 |  Jason MacDonald | Luovutus (Rear Naked Choke) | UFC 87: Seek and Destroy | 9. syyskuuta 2008 | 3 | 2:44 |  Minneapolis, Minnesota, Yhdysvallat | Voitti "Illan Luovutus" -palkinnon |  |

| Voitto | 8–0 |  Ed Herman | Luovutus (Kolmiokuristus) | UFC 83: Serra vs. St-Pierre 2 | 19. huhtikuuta 2008 | 2 | 2:27 |  Montreal, Quebec, Kanada | Voitti "Illan Luovutus" -palkinnon |  |

| Voitto | 7–0 |  Ryan Jensen | Luovutus (Rear Naked Choke) | UFC 77: Hostile Territory | 20. lokakuuta 2007 | 1 | 2:40 |  Cincinnati, Ohio, Yhdysvallat | Voitti "Illan Luovutus" -palkinnon |  |
| Voitto | 6–0 |  Ryan Stout | Tekinen tyrmäys (Olkapään vahingoittuminen) | GFC: Evolution | 19. toukokuuta 2007 | 1 | 1:59 |  Columbus, Ohio, Yhdysvallat |  |  |

| Voitto | 5–0 |  Fabio Negao | Luovutus (Giljotiinikuristus) | Super Challenge 1 | 7. lokakuuta 2006 | 1 | 0:38 |  Rio de Janeiro, Brasilia | Voitti Super Challenge -turnauksen 83-kiloisten luokassa |  |

| Voitto | 4–0 |  Gustavo Machado | Kaikin tuomariäänin | Super Challenge 1 | 7. lokakuuta 2006 | 2 | 5:00 |  Rio de Janeiro, Brasilia |  |  |

| Voitto | 3–0 |  Vitelmo Kubis Bandeira | Luovutus (Rear Naked Choke) | Super Challenge 1 | 7. lokakuuta 2006 | 1 | 3:31 |  Rio de Janeiro, Brasilia |  |  |

| Voitto | 2–0 |  Lukas Chlewicki | Luovutus (Käsivarsilukko) | The Cage: Volume 4 | 3. joulukuuta 2005 | 1 | 4:22 |  Helsinki, Suomi |  |  |

| Voitto | 1–0 |  Raul Sosa | Tekinen tyrmäys (Lyönnit) | Tormenta en el Ring – Tormenta en el Ring | 21. syyskuuta 2001 | 1 | 0:48 |  Caracas, Venezuela |  |  |
Aiheesta muualla

Demian Maia Sherdog.comissa
Byrdin asema

Byrdin asema noin vuonna 1960
Byrdin asema on Yhdysvaltain tutkimusasema Länsi-Antarktiksella noin 500 kilometriä rannikolta. Asema perustettiin pysyvästi vuonna 1957 ja sen sijaintia on muutettu vuosien mittaan.
Tutkimusasema on nimetty yhdysvaltalaisen lentäjän ja naparetkeilijän, kontra-amiraali Richard Byrdin mukaan. Nykyisin asema on käytössä vain kesäisin.
Suomalaissyntyinen Yhdysvaltain maavoimien majuri Antero Havola komensi vuodenvaihteessa 1960–1961 laivaston retkikuntaa, joka eteni jäätikköä pitkin Byrdin asemalta etelänavalle. Matkaa oli 1 300 kilometriä. Kyseessä oli Yhdysvaltain ensimmäinen ja kaikkiaan kuudes maaretkikunta etelänavalle.
Formula 1 -kauden 2020 talvitestit

Formula 1 -kauden 2020 talvitestit järjestettiin ennen kauden 2020 alkua.
Testit koostuivat kahdesta kolmen päivän testijaksosta. Ensimmäinen testijakso ajettiin 19.-21. helmikuuta 2020 ja toinen 26.-28. helmikuuta 2020. Molemmat testijaksot järjestettiin Barcelonassa Circuit de Barcelona-Catalunyan radalla. Testijaksoihin osallistuivat kaikki kymmenen kauteen osallistuvaa tallia. Lisäksi talleilla oli mahdollisuus testata kaikkia viittä Pirellin tuottamaa kuivankelin rengasseosta. Mercedes testasi kehittämäänsä renkaiden ja ohjauksen asentoa muuttavaa DAS-järjestelmää.
Testien tulokset

Testien nopeimmat ajat ajettiin Pirellin tuottamalla C5 -renkaalla. Pirelli arvioi, että edellisvuoteen verrattaessa kierrosajat olivat jokaisella rengasseoksella 0,6-0,7 sekuntia nopeampia. Koko talvitestien nopeimman ajan ajoi Mercedeksen Valtteri Bottas.
Valtteri Bottas oli kauden 2020 talvitestien nopein kuljettaja.
Ernest Bevin

Ernest Bevin
”Kolmen suuren” edustajien tapaaminen Potsdamin konferenssissa. Eturivissä Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri Clement Attlee, Yhdysvaltain presidentti Harry S. Truman ja Neuvostoliiton johtaja Josif Stalin. Takarivissä Trumanin henkilöstöpäällikkö William D. Leahy, Yhdistyneen kuningaskuunnan ulkoministeri Ernest Bevin, Yhdysvaltain ulkoministeri James F. Byrnes ja Neuvostoliiton ulkoministeri Vjatšeslav Molotov.
Ernest Bevin (9. maaliskuuta 1881 – 14. huhtikuuta 1951) oli työväenpuoluetta edustanut brittiläinen poliitikko ja ammattiyhdistysjohtaja. Antikommunistina tunnettu Bevin oli Yhdistyneen kuningaskunnan ulkoministerinä kylmän sodan alkuvaiheessa vuosina 1945–1951. Hän oli poliittinen realisti ja kannatti Britannian läheistä suhdetta Yhdysvaltojen kanssa. Bevinin elämäkerran kirjoittajan Alan Bullockin mukaan hän oli yksi perinteisen linjan ulkoministereistä.
Lapsuus ja nuoruus

Bevin jäi orvoksi kahdeksanvuotiaana äitinsä kuollessa, eikä hän koskaan tuntenut isäänsä. Hän kävi kaksi vuotta Haywardin koulua Credotonissa vuosina 1890–1992. Ansaitakseen elantonsa hän joutui tekemään erilaisia töitä muun muassa hotellin lähettinä, raitiovaunun rahastajana ja satamatyöläisenä.
Ammattiyhdistystoiminta

Bevin valittiin Bristolin sataman lastaajien sihteriksi vuonna 1910 ja kansalliseksi organisoijaksi vuonna 1914. Hän oli järjestämässä satamatyöläisten ammattiliittoa ja sen johtajana hän esti Britannian avun puolalaisille Puolan–Neuvosto-Venäjän sodassa vuonna 1920. Bevin oli perustamassa Britannian kuljetusalan työntekijöiden ammattiliittoa TGWU:ta vuonna 1922 ja oli sen johtaja vuosina 1929–1940 ja osallistui ammattiliittojen yhdistämiseen. Hän edusti Työväenpuolueen oikeistosiipeä ja suhtautui kriittisesti juutalaisten suoraan toimintaan, sillä hän katsoi sen kohdistuvan Britanniaa vastaan. Hän oli suunnittelemassa yleislakkoa vuonna 1926. Bevin muutti suhtautumistaan kommunisteihin saatuaan huonoja kokemuksia ammattiyhdistyspolitiikassa.
Puoluepoliikkaan Bevin ei luottanut, vaikka olikin työväenpuolueen jäsen sen perustamisesta lähtien. Hän uskoi ennemmin suoriin neuvotteluihin ja viimeisenä toimenpiteenä lakkoon. Puoluejohtaja Ramsay MacDonaldin kanssa hänellä oli huonot välit.
Myöhemmin Bevin kiinnostui ulkopolitiikasta ja oli fasismin vannoutunut vastustaja. Vuonna 1935 hän hyökkäsi voimakkaasti puolueen pasifisteja vastaan, mikä johti puoluejohtaja George Lansburyn eroon ja Clement Attleen nousuun johtoon. Vuonna 1938 hän oli neuvottelemassa palkallisten vapaapäivien järjestämisestä Ison-Britannian ammatillisessa keskusjärjestössä. Tämä johti palkallisten vapaapäivien maksamiseen 11 miljoonalle työntekijälle kesäkuussa 1939.
Ministeriura

Bevin toimi työväenpuolueen ministerinä ja Churchillin sodanaikaisen hallituksen työvoimaministerinä, jolloin hän oli lähes yksinvaltaisesti vastuussa sotataloudesta ja työvoiman käytöstä, sekä Attleen hallituksen ulkoministerinä vuosina 1945–1951. Valmiuslaki antoi käyttää valtaa Bevinille  työvoiman käytössä ja  myös vahvistaa ammattiliittojen neuvotteluasemaa  sodan jälkeen.Sodan aikana Bevin oli vastuussa  lähes 48 000 asevelvollisen työstä kivihiiliteollisuudessa (nämä työntekijät tunnettiin nimellä Bevinin pojat). Hän käytti asemaansa turvataakseen merkittäviä parannuksia työväenluokan ihmisten palkkoihin ja työoloihin. Bevin etsi keinoja luoda Länsi-Eurooppaan yhdessä sotilasliitto. Yksi varhainen yritys oli Dunkerquen sopimus Ranskan kanssa vuonna 1947.  Hän tuki voimaasti kansanvaltaisesti valittujen edustajien valitsemista YK:hon, mikä ei koskaan toteutunut. Antikommunistina hän tuki vahvasti Yhdysvaltoja kylmän sodan alkuvuosina, Marshall-apua ja Natoa ja oli myös aloitteentekijänä OEEC:n perustamisessa. Bevin vastusti sionistien ajamaa Palestiinan juutalaisvaltiota, palautti juutalaismaahanmuuttajia takaisin Euroopan pakolaisleireille ja oli raivoissaan terrorihyökkäyksistä brittijoukkoja vastaan.
Bevin osallistui muun muassa Potsdamin konferenssiin vuonna 1945, Pariisin ulkoministerikokoukseen ja Lontoon konferenssiin vuonna 1947. Hän joutui kiistoihin Neuvostoliiton ulkoministeri Vjatšeslav Molotovin kanssa Lontoon konferenssissa joulukuussa 1947, eikä siellä päästy yksimielisyyteen Neuvostoliiton sotakorvauksiin Saksalta ja Saksan jako tuli välttämättömäksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ernest Bevin Wikimedia Commonsissa
Escape Of The Phoenix

| Escape Of The Phoenix Evergrey |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 26. helmikuuta 2021
 Tyylilaji: heavy metal progressiivinen metalli
 Kesto: 58.46
 Levy-yhtiö: AFM
Listasijoitukset
  48.
Evergreyn muut julkaisut
| The Atlantic 2019 | Escape Of The Phoenix 2021 | A Heartless Portrait (The Orphean Testament) 2022 |
Escape Of The Phoenix on ruotsalaisen progressiivista metallia soittavan yhtyeen Evergreyn studioalbumi, joka julkaistiin 26. helmikuuta 2021.
Kappaleet

Forever Outsider – 4.09
Where August Mourn – 5.31
Stories – 6.40
A Dandelion Cipher – 4.34
The Beholder – 5.49 (feat. James LaBrie)
In The Absence Of Sun – 6.07
Eternal Nocturnal – 4.34
Escape Of The Phoenix – 4.11
You From You – 5.18
Leaden Saints – 5.56
Run – 5.51
Kokoonpano

Tom S. Englund – laulu & kitara
Henrik Danhage – kitara
Johan Niemann – basso
Jonas Ekdahl – rummut
Rikard Zander – kosketinsoitin
Arvostelut

Inferno:
Imperiumi: 8½/10
Soundi:
Aiheesta muualla

Escape Of The Phoenix Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Escape Of The Phoenix Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Camila Sáez

Camila Sáez vuonna 2019.
Camila Sáez (s. 17. lokakuuta 1994) on chileläinen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Chilen naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 53 maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia. MM-kilpailuissa hän pelasi Chilen kaikki kolme ottelua alusta loppuun.
Sáez siirtyi vuonna 2018 pelaamaan Espanjaan ja edustaa nyt Rayo Vallecanoa.