stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Positivismi
Auguste Comten positivismi

Positivismin perustaja oli Auguste Comte, jonka ajattelun taustalla voidaan nähdä monien valistusajattelijoiden, kuten Pierre-Simon Laplacen ja Henri de Saint-Simonin, näkemyksiä. Comten mukaan yhteiskunta ja inhimillinen ajattelu käy kolmen vaiheen läpi: teologisen, metafyysisen ja positiivisen. Teologisessa vaiheessa kaikki asiat selitettiin uskontojen avulla, suhteessa Jumalaan. Comten mukaan Jumala oli ollut kaiken ihmiselämän yllä valistukseen saakka. Ihmisen paikka yhteiskunnassa määräytyi sen mukaan, millainen suhde hänellä oli jumaluuden läsnäoloon maailmassa ja kaikkea hallitsevaan kirkkoon. Teologiseen vaiheeseen kuuluu kirkon oppien hyväksyminen kyseenalaistamatta ja se, ettei myöskään todellisuutta koskevia kysymyksiä esitetty.
Metafyysisessä vaiheessa, joka alkoi 1300-luvulta ja loppui Ranskan suureen vallankumoukseen, sai alkunsa looginen rationalismi. Metafyysisessä vaiheessa pohdittiin, mikä oli ilmiöiden takana oleva todellisuus (metafysiikka tarkoittaa fysiikan tuolle puolelle menevää). Metafyysisinä käsityksinä positivismi piti muun muassa käsitystä, että aine tai henki on ilmiöiden taustalla oleva todellisuus. Tästä syystä positivismi joutui riitoihin uskontojen kanssa, mutta myös marxilaiset filosofit vastustivat sitä. Marxilaisuus näkee positivismin subjektiivisena idealismina, koska se rajoittaa itsensä tosiasioihin eikä tutki asioiden taustalla olevia syitä.
Metafyysinen vaihe julisti myös, että kaikkein tärkeimpiä olivat yleismaailmalliset ihmisoikeudet. Ajatuksena oli, että ihmiset olivat syntyneet tietyillä oikeuksilla, jota ei voinut ottaa pois ja joita tuli kunnioittaa. Tämä johti kuitenkin yksinvaltiaiden nousuun ja tuhoon.
Viimeisenä vaiheena oli tieteellinen eli positiivinen vaihe. Tämän vaiheen keskeisenä ajatuksena oli, että yksilön oikeudet ovat tärkeämpiä kuin kenenkään yhden ihmisen valta. Comten mukaan tämän vaiheen erotti muista ennen kaikkea sen, että ihmiset olivat kykeneviä hallitsemaan itseään. Ei ollut korkeampaa voimaa, joka hallitsi massoja, vaan ihmiset voivat saavuttaa mitä tahansa vapaalla tahdollaan.
Nämä kolme vaihetta olivat Comten mukaan yleismaailmallinen sääntö suhteessa yhteiskuntaan ja sen kehitykseen, eikä siitä ollut poikkeuksia. Sen enempää toista kuin kolmattakaan vaihetta ei voida saavuttaa ilman edellisen vaiheen päättymistä ja ymmärtämistä.
Comte käytti uudesta tieteestään nimitystä physique sociale, ”sosiaalifysiikka”. Tällä hän halusi korostaa, että hänen esikuvanaan uutta luonnontiedettä luodessaan oli erityisesti fysiikka, joka tunnettiin edistyneimpänä tieteenä. Myöhemmin hän vaihtoi sen nimen sosiologiaksi. Comte uskoi, että menneisyyden arvostaminen ja kyky rakentaa sen päälle ovat avaimia teologisesta ja metafyysisestä vaiheesta etenemiseen. Ajatus kehityksestä olikin keskeistä Comten sosiologialle. Hän katsoi, että sosiologia johtaisi kaikkien tieteiden historian arviointiin, koska yhtenäistieteen historiassa ei olisi mieltä, ellei sitä kytkettäisi koko ihmiskunnan yleiseen kehitykseen. Kuten Comte sanoi, ”tieteestä seuraa ennuste; ennusteesta seuraa toiminta”.
Muita positivistisia ajattelijoita

Muutama vuosi Comten teoksen Discours sur l’Ensemble du positivisme (”Yleiskuva positivismista”, 1856) ilmestyttyä muut tieteilijät ja filosofit alkoivat luoda omia määritelmiään positivismille. Heihin lukeutuivat muiden muassa Emile Hennequin, Wilhelm Scherer ja Dmitrii Pisarev.
Ranskalainen Emile Hennequin ei katsonut, että subjektiivisuus olisi mitätöinyt havainnot, arvostelmat ja ennusteet, ja ettei subjektiivisuudella olisi mitään roolia tieteessä tai muissa yhteiskunnan muodoissa. Saksalainen Wilhelm Scherer tunnettiin positivistina, koska hän pyrki teoksissaan objektiivisiin historiallisiin ja filologisiin totuuksiin ja yksityiskohtaiseen tutkimukseen. Hänen positivisminsa oli kuitenkin erilaista, koska siihen liittyi nationalistisia tarkoitusperiä. Dimitri Pisarev oli venäläinen nihilisti, jonka filosofiaa on kuvattu äärimmäisen anti-esteettiseksi tieteelliseksi asenteeksi.
Looginen empirismi

Positivistista perinnettä jatkoi Wienin piiri ja looginen empirismi. Loogisen empirismin mukaan filosofisen ajattelun tulee perustua selkeille argumenteille, joiden käsitteellis-looginen rakenne on mahdollisimman selvästi esillä. Tällaisen ajattelun esikuva voidaan nähdä toisaalta matemaattisissa todistuksissa, jotka aukottomasti osoittavat johtopäätöksen oikeellisuuden, toisaalta luonnontieteissä, joissa pyritään kokeellisesti varmistamaan teorioiden todenperäisyys.
Loogisen positivismin alkuvaiheilla katsottiin, että jokainen järjellinen – toisin sanoen ei-mieletön – väite on joko empiirinen tai analyyttinen. Ensin mainitut väitteet ovat kelvollisia luonnontieteellisin menetelmin koeteltaviksi ja mahdollisesti epätosiksi osoitettavissa. Jälkimmäiset taas ovat puhtaasti käsitteellisiä, ja siten niiden totuus on käsiteanalyysin keinoin selvitettävissä.
Positivismi nykyaikana

Ian Hackingin mukaan 1950-luvun jälkeisen positivismin perusperiaatteita ovat:
Keskittyminen tieteeseen tuotteena, joukkona kielellisiä tai numeerisia väittämiä.
Kiinnostus aksiomatisointiin, näyttämällä toteen näiden väittämien looginen rakenne ja johdonmukaisuus.
Kiinni pitäminen siitä, että ainakin joidenkin näistä väitteistä tulee olla koeteltavissa, verifioitavissa, vahvistettavissa tai falsifioitavissa havainnoimalla todellisuutta empiirisesti. Sellaisiin väittämiin, joita ei voi koetella, kuuluvat perinteiset teleologiset ja metafyysiset väittämät.
Käsitys, että tieteellinen tieto on kasautuvaa.
Käsitys, että tiede on enimmäkseen kulttuurien väliset rajat ylittävää.
Käsitys, että tiede tukeutuu tuloksiin, jotka ovat riippumattomia tutkijoiden henkilöstä ja yhteiskunnallisesta asemasta.
Käsitys, että tiede sisältää enimmäkseen yhteismitallisia teorioita ja tutkimusperinteitä.
Käsitys, että tiede sisällyttää joskus itseensä uusia ajatuksia, jotka eivät ole yhteensopivia vanhojen kanssa.
Käsitys tieteiden yhteydestä, eli siitä, että eri tieteenalojen taustalla on periaatteessa yksi tiede yhdestä todellisuudesta.
1900-luvun jälkipuoliskolla positivismin käsite liitettiin läheisesti myös reduktionismiin, koska kummatkin katsovat, että ”yhden lajin oliot – – ovat redusoitavissa [palautettavissa] toisen lajin olioiksi” – prosessit voidaan palauttaa fysiologisiksi, fysikaalisiksi tai kemiallisiksi tapahtumiksi; yhteiskunnalliset prosessit voidaan palauttaa ihmisten välisiksi suhteiksi ja toiminnaksi; ja eliöt voidaan palauttaa fysikaalisiksi järjestelmiksi.
Positivismin käsityksiä tieteestä

Varhaisen positivismin mukaan oivalletaan vähitellen, että metafyysiset kysymykset ovat ratkaisemattomia ja jäävät sellaisiksi. Me voimme saada tietoa vain asioista, joita havaintomme pystyy tavoittamaan. Tieteen tehtäväksi tulee selvittää näiden tosiasioiden kesken vallitseva lainalainen yhteenkuuluvuus ja siten ennustaa tulevia tapahtumia.
Esimerkiksi tähtitieteilijä voi ennustaa, milloin on seuraava auringonpimennys. Insinööri voi laskea sillan kantavuuden. Tiede voi ennustuksillaan antaa meille ohjeita siitä, miten on parasta toimia tietyissä tilanteissa.
Kaikki kysymykset, joihin ei voida vastata tosiseikkoja havainnoimalla, katsotaan periaatteellisesti merkityksettömiksi. Sellaisia ongelmia pohtiva ajattelu kuuluu esitieteelliseen vaiheeseen.
Kirjallisuutta

Töttö, Pertti: Pirullinen positivismi. Kysymyksiä laadulliselle tutkimukselle.  (Jyväskylän yliopiston ylioppilaskunnan julkaisusarja 41)  Jyväskylä:  Kampus kustannus, 1997.  ISBN 951-9113-41-X.
Töttö, Pertti: Pirullisen positivismin paluu. Laadullisen ja määrällisen tarkastelua.  Tampere:  Vastapaino, 2000.  ISBN 951-768-077-5.
Töttö, Pertti: Syvällistä ja pinnallista. Teoria, empiria ja kausaalisuus sosiaalitutkimuksessa.  Tampere:  Vastapaino, 2004.  ISBN 951-768-127-5.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sauvage, G.: Positivism Catholic Encyclopedia.  1911. New York:  Robert Appleton Company. (englanniksi)
Société Positiviste Internationale, Paris. (ranskaksi)
Positivists Worldwide. (englanniksi)
1900-luvun filosofiset koulukunnat
| --- | --- |
Analyyttinen filosofia:   Positivismi  Pragmatismi  Looginen empirismi 
Mannermainen filosofia:   Hermeneutiikka  Fenomenologia  Eksistentialismi  Strukturalismi  Jälkistrukturalismi  Postmodernismi 
Marxilainen filosofia:   Frankfurtin koulukunta  Radikaalifeminismi 
Muut:   Tomismi  Uustomismi 
Auguste Comte (1798–1857), positivismin perustaja.
Reiko Aylesworth

| Reiko Aylesworth> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Reiko Aylesworth
Syntynyt: 9. joulukuuta 1972 (ikä 51) Chicago, Illinois, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1993–
Merkittävät roolit:  One Life to Live 24 Mr. Brooks Aliens vs. Predator 2
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Reiko Aylesworth (s. 9. joulukuuta 1972 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Michelle Desslerinä yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa 24. Aylesworth on taustaltaan osittain japanilainen; hänen etunimensäkin tulee japanista ja tarkoittaa ”kiitollisuuden lasta”.
Ura

Aylesworth aloitti näyttelemisen 13-vuotiaana. Myöhemmin hän sai Rebecca Lewisin roolin amerikkalaisessa saippuasarjassa One Life to Live. Hän on vieraillut lukuisissa televisiosarjoissa kuten Kova laki, C.S.I., Ed, Teho-osasto, Lost ja Damages sekä elokuvissa Sinulle on postia ja Man on the Moon.
Aylesworth haki Nina Myersin roolia sarjassa 24, mutta osan sai Sarah Clarke. Sen jälkeen hän haki Kate Warnerin roolia, mutta sen puolestaan sai Sarah Wynter. Tuottajat kuitenkin tarjosivat hänelle osaa CTU:n agentti Michelle Desslerinä. Aylesworth liittyi sarjaan toisella tuotantokaudella ja oli mukana, kunnes hänen roolihahmonsa kirjoitettiin ulos viidennellä kaudella. Hän on myös näytellyt sotilas Kelly O’Brienia elokuvassa Aliens vs. Predator 2.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1996 | Childhood’s End | Laurie Cannon |
| 1998 | Sinulle on postia | vieras |
| 1999 | Oikukkaat sydämet | Mary Claire Clark |
| 1999 | Man on the Moon | Mimi |
| 2000 | Sherman’s March | Becca Coltrane |
| 2000 | No Deposit, No Return | Manon naisystävä |
| 2005 | Shooting Vegetarians | Daisy |
| 2005 | Isät ja pojat | liikenainen |
| 2005 | Crazylove | Letty Mayer |
| 2006 | Magma: Volcanic Disaster | Natalie Shepherd |
| 2007 | The Killing Floor | Audrey Levine |
| 2007 | Mr. Brooks | Sheila |
| 2007 | Aliens vs. Predator 2 | Kelly O’Brien |
| 2008 | The Understudy | Kinsky |
| 2009 | The Assistants | Cassie Levine |
| 2012 | BuzzKill | Sara |
| 2012 | Bad Parents | Laurie |

| Televisiosarjat> Vuosi | Televisiosarjat> Nimi | Televisiosarjat> Rooli | Televisiosarjat> Jaksot |
| --- | --- | --- | --- |
| 1993–1994 | One Life to Live | Rebecca Lewis |  |
| 1996 | Lifestories: Families in Crisis | Rita | ”Someone Had to Be Benny” |
| 1997 | Kova laki | Tiffany Sherman | ”We Like Mike” |
| 1998 | A Will of Their Own | Annie Jermaine | #1.1 |
| 1999 | Hyvin salainen agentti | Taylor | ”By the Light of the Moon” |
| 2000 | West Wing | Janine | ”Lies, Damn Lies and Statistics” |
| 2000 | Kova laki: Erikoisyksikkö | Erica Alden | 3 jaksoa |
| 2001 | All Souls | Philomena Cullen | 5 jaksoa |
| 2002 | Ed | Kate Harrison | ”Ends and Means” |
| 2002 | The American Embassy | Liz Shoop | 5 jaksoa |
| 2002–2006 | 24 | Michelle Dessler | 62 jaksoa |
| 2003 | Dead Zone | Natalie Connor | ”Deja Voodoo” |
| 2004 | C.S.I. | Chandra Moore | ”Viva Las Vegas” |
| 2006 | Conviction | Julie Phelps | ”Deliverance” |
| 2006 | Sairaalasuhteita | Adrienne Holland | ”Unaired Pilot” |
| 2007 | The Knights of Prosperity | Simone Cashwell | 2 jaksoa |
| 2007–2008 | Teho-osasto | Julia Dupree | 7 jaksoa |
| 2009 | Lost | Amy Goodspeed | 3 jaksoa |
| 2009–2010 | SGU Stargate Universe | Sharon Walker | 3 jaksoa |
| 2010 | Damages | Rachel Tobin | 5 jaksoa |
| 2010 | Good Wife | Nora Vashey | ”On Tap” |
| 2011 | Lights Out | Jennifer | 3 jaksoa |
| 2011–2014 | Havaiji 5-0 | Malia Waincroft | 7 jaksoa |
| 2012 | Holmes NYC | Miranda Molinari | ”Flight Risk” |
| 2012 | Kohde | Regina Vickers | ”C.O.D.” |
| 2013 | King & Maxwell | Liz Allen | ”King’s Ransom” |
| 2013 | Drop Dead Diva | June Fraizer | ”Fool for Love” |
| 2014 | Revolution | Marion Kelly | 4 jaksoa |
| 2015 | Castle | Mia Lopez | ”At Close Range” |

| Ääninäyttely videopeleissä> Vuosi | Ääninäyttely videopeleissä> Nimi | Ääninäyttely videopeleissä> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2006 | 24: The Game | Michelle Dessler |
Rauma Admirals

| Rauma Admirals> Seura |
| --- | --- |
Perustettu:  1984
Lakkautettu:  1992
Kaupunki:  Rauma
Miesten sarjataso:  Vaahteraliiga (1 kausi) I-divisioona (5 kautta) II-divisioona (2 kautta)
Mitalit
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rauma Admirals oli raumalainen amerikkalaisen jalkapallon erikoisseura. Admirals oli toiminnassa vuosina 1985–1992, jonka aikana seura pelasi yhden vuoden Vaahteraliigassa.
Historia

Admiralsin pelasi ensimmäisen kautensa I-divisioonassa vuonna 1985. Admirals sijoittui sarjassa kuudenneksi, mutta koska seuraavana vuonna Suomeen perustettiin II-divisioona, putosi Admirals sarjatasoa alemmas. Tappiottoman kauden 1987 jälkeen Admirals nousi takaisin I-divisioonaan.
Admiralsin valmentaja Jimmy Lawson asetti noussellee seuralle tavoitteeksi nousta kolmessa vuodessa Vaahteraliigaan. Vuonna 1988 Admirals oli sarjansa viimeisiä, mutta seuraavana vuonna sijoitus oli jo neljäs. Kaudella 1990 Admirals voitti kaikki ottelut ja eteni Spagettimaljaan, jonka Porvoon Butchers voitti. Tappio finaalissa antoi kuitenkin karsintaottelupaikan, jossa Admirals lunasti liigapaikan seuraavaksi kaudeksi.
Talvikaudella pelattiin amerikkalaisen jalkapallon hallisarja, jonka Admirals voitti keväällä 1991. Vaahteraliigassa kausi tuotti vain yhden voiton ja kahdeksan tappiota, mikä tiesi putoamista takaisin I-divisioonaan. Kausi 1992 jäikin seuran viimeiseksi Admiralsin sijoittuessa kuudenneksi. Admirals päätettiin lakkauttaa kauden jälkeen vanhojen taustahenkilöiden lopettaessa.
René Jacobs

René Jacobs Salzburgissa vuonna 2011.
René Jacobs (s. 30. lokakuuta 1946 Gent) on belgialainen kontratenori ja orkesterinjohtaja. Vuonna 1977 hän perusti oman orkesterinsa ja vuonna 1991 hänestä tuli Innsbruckin musiikkijuhlien taiteellinen johtaja. René Jacobs on toiminut opettajana Schola Cantorum Basiliensisissa ja vuodesta 1988 hän on vastannut Centre de Musique baroque de Versailles’n toiminnoista. Hän on saanut orkesterinjohtajana tekemistään levytyksistä useita tunnustuksia: Grammy-palkinto parhaasta oopperasta, Gramophone vuoden äänityksestä sekä useita eurooppalaisia tunnustuksia.
Orkesterinjohtajana hän on työskennellyt merkittävällä tavalla musiikin partituurien kanssa ja usein uudistanut niiden orkestrointia sekä vokaaliosuuksien ornamentaatioita.
Reamonn

Reamonn esiintymässä vuonna 2007.
Reamonn on saksalainen rockyhtye, joka on julkaissut useita kansainvälisesti menestyneitä studio- ja live-albumeita.
Yhtyeen perusti irlantilainen laulaja Reamonn "Rea" Garvey etelä-Saksassa vuonna 1998. Hän tutustui saksalaiseen rumpaliin Mike "Gomezz" Gommeringeriin, jonka kautta löytyivät yhtyeen muut jäsenet: kitaristi Uwe Bossert, useita instrumentteja soittanut Sebi Padotzke ja basisti Philipp Rauenbusch. Yhtyeen ensimmäinen single "Supergirl" vuonna 2000 oli menestys Saksassa, ja sen sisältänyt albumi Tuesday myi platinaa. Toinen albumi Dream No.7 ilmestyi vuonna 2001, ja kolmas Beautiful Sky vuonna 2003. Beautiful Sky myi Saksassa tuplaplatinaa, ja pysyi maan hittilistoilla vuoden ajan.
Reamonn esiintyi Live 8 -konsertissa Berliinissä 2005 ja Live Earth -konsertissa Hampurissa 2007.
Jäsenet

Rea – laulu, akustinen kitara
Uwe – kitara
Sebi – saksofoni, kosketinsoittimet
Gomezz – rummut
Phil – basso
Julkaisut

| --- | --- |
 Singlet 2007 – Serpentine  2006 – Tonight  2006 – Promise (You & Me)  2005 – Sunshine Baby"  2004 – Strong"  2003 – Alright"  2003 – Alright – Pocket  2003 – Star 2 Track CD  2003 – Star  2002 – Place Of No Return  2002 – Life is a Dream  2001 – Weep  2001 – Swim  2001 – Jeanny  2000 – Josephine  2000 – Waiting There For You  2000 – Supergirl:  Albumit 2000 – Tuesday  2001 – Dream No. 7  2003 – Beautiful Sky  2006 – Wish  2008 – Reamonn  2010 – Eleven DVD:t 2007 – Wish-Live (Live-DVD)  2004 – Raise Your Hands (Live-DVD)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Reamonn Wikimedia Commonsissa
Yhtyeen internetsivut
Reino Evävaara

Reino Olavi Evävaara, vuoteen 1936 Ekholm (22. marraskuuta 1917 Helsinki – 4. heinäkuuta 1991 Espoo) oli suomalainen pikaluistelija ja pikaluisteluvalmentaja, jonka parhaat luisteluvuodet olivat 1930- ja 1940-luvuilla. Uransa jälkeen hän toimi Työväen Urheiluliiton (TUL), Ruotsin maajoukkueen ja Suomen maajoukkueen valmentajana.
Reino Evävaara aloitti pikaluistelijan uransa TUL:n alaisessa Helsingin Työväen Luistelijoissa (HTL) talvella 1933. Ensimmäisen kerran hän oli mukaan TUL:n miesten mestaruuskisoissa talvella 1936. Hän oli tällöin yhdessä Ole Larsenin ja Tauno Palmion kanssa TUL:n parhaat pikaluistelijat. Vuoden 1940 pitämättä jääneisiin talviolympialaisiin muodostettiin valmennusryhmä, jossa oli urheiluliittojen eli Suomen Luisteluliiton ja TUL:n urheilijoita. Näin Evävaara tuli ryhmään mahdollisena 5 000 metrin luistelun edustajana kyseisiin olympialaisiin, jotka käynistyneen maailmansodan vuoksi jäivät pitämättä. Ensimmäisen TUL:n mestaruutensa Evävaara saavutti Välirauhan talvena 1941. Suomen Luisteluliiton kanssa yhteisiin SM-kisoihin hän osallistui ensimmäisen kerran talvella 1943 sijoittuen parhaana TUL:n luistelijana 9:ksi. Seuraavina vuosina Evävaara voitti vielä kaksi TUL:n yhteispisteissä pikaluistelumestaruutta eli vuosina 1946 ja 1947. Sotien jälkeisinä vuosina Evävaaran rinnalle nousi TUL:n riveissä uusi kyky eli Mauri Suomalainen, joka voittikin Evävaaran TUL:n mestaruuskisoissa hänen viimeisenä aktiivivuotenaan 1948.
Viimeiset pikaluistelukisansa Evävaara kävi miesten sarjassa keväällä 1948. Sen jälkeen hän siirtyi TUL:n pikaluistelijoiden päävalmentajaksi vuosiksi 1950-1961. Tällöin hänen valmennettaviaan olivat Toivo Salonen, Iris Sihvonen, Juhani Järvinen, Leo Tynkkynen ja Jaakko Niemi. Evävaara oli yhdessä Luisteluliiton Kurt Skutnabbin kanssa mukana Cortina d’Ampezzossa järjestettyjen vuoden 1956 talviolympialaisten valmentajana. Seuraavissa Squaw Valleyn talviolympialaisissa 1960 hän toimi edelleen Suomen pikaluistelujoukkueessa valmentajana. TUL:n pikaluisteluvalmentajakauden jälkeen hän toimi kauden 1962 Ruotsin pikaluistelijoiden päävalmentajana. Palattuaan Suomeen kaudeksi 1963 hän toimi Suomen pikaluistelijoiden päävalmentajana.
Henkilökohtaiset ennätykset

500 metriä 47,7 (Helsinki, 20.2.1941)
1 500 metriä 2.33,2 (Tampere, 3.2.1946)
3 000 metriä 5.23,5 Tampere, 16.2.1946)
5 000 metriä 9.00,7 (Kotka, 8.2.1941)
10 000 metriä 18.29,2 (Tampere, 20.2.1938)
Richie Guerin

| Richie Guerin |
| --- | --- |
 Richie Guerin vuonna 2014.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Richard V. Guerin
Syntynyt: 29. toukokuuta 1932 (ikä 92) New York, New York
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pelipaikka:  heittävä takamies
Pituus:  193 cm
NBA-varaus:  17. varaus, 1954 New York Knicks
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
1951–1954:  Iona College
Seurajoukkueet
1956–1963 1963–1967 1968–1970:  New York Knicks St. Louis Hawks Atlanta Hawks
Richard "Richie" Guerin (s. 29. toukokuuta 1932 New York, New York) on yhdysvaltalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja. Hän pelasi heittävänä takamiehenä NBA:ssa kausina 1956–1967 ja 1968–1970. Hänet nimettiin Naismith Memorial Basketball Hall of Fameen vuonna 2013.
Guerin edusti yliopistosarjoissa Iona Collegen Gaels-joukkuetta. New York Knicks varasi hänet NBA:han 17. varausvuorolla vuoden 1954 varaustilaisuudessa. Hän edusti Knicksiä kaudesta 1956–1957 alkaen lokakuuhun 1963 saakka. Tuolloin hän siirtyi St. Louis Hawksiin, jossa hän pelasi vuoteen 1967 saakka. Seattle SuperSonics varasi Guerinin vuoden 1967 laajennusvaraustilaisuudessa mutta hän keskittyi vuodeksi valmennustehtäviin ja palasi kausiksi 1968–1970 kentälle Atlantaan muuttaneeseen Hawksin joukkueeseen.
Guerin pelasi NBA-urallaan 848 runkosarjaottelua, joissa hän teki keskimäärin 17,3 pistettä, otti 5,0 levypalloa ja antoi 5,0 koriin johtanutta syöttöä. Pudotuspelejä hänelle kertyi 42, ja niissä hän teki keskimäärin 15,6 pistettä, otti 3,5 levypalloa ja antoi 5,1 koriin johtanutta syöttöä. Hän pelasi NBA:n tähdistöottelussa vuosina 1958–1963. Hänet valittiin NBA:n kakkostähdistökentälliseen vuosina 1959, 1960 ja 1962.
Guerin oli NBA:ssa St. Louis Hawksin ja myöhemmin Atlanta Hawksin päävalmentaja kausina 1964–1972 eli aloitti jo pelaajavuosinaan. Kaudella 1967–1968 hänet valittiin NBA:n vuoden valmentajaksi.
Robert Kerr (kirjailija)

Kerrin nimeämä neitokakadu.
Robert Kerr (1755 Roxburghshire – 11. lokakuuta 1813) oli skotlantilainen kirjailija, joka kirjoitti ja käänsi useita tieteellisiä teoksia.
Kerrin isä oli jalokivikauppias James Kerr. Kerr opiskeli lääketiedettä Edinburghin yliopistossa ja toimi kirurgina Edinburgh Foundling Hospitalissa. Hän käänsi useita tieteellisiä teoksia englanninkielelle, kuten Antoine Lavoisierin Traitée Elémentaire de Chimie vuonna 1789. Vuonna 1792 hän julkaisi kaksiosaisen käännöksen  The Animal Kingdom Linnén neliosaisesta Systema Naturaesta. Hän ei koskaan julkaissut sarjan kahta jälkimmäistä osaa.
Vuonna 1794 Kerr luopui kirurgin praktiikastaan ja perusti paperitehtaan Berwickshireen. Yritys epäonnistui ja hän ryhtyi jälleen kirjoittamaan hengenpitimikseen vuonna 1809. Hän julkaisi useita pienempiä töitä, kuten General View of the Agriculture of Berwickshire. Hänen viimeinen käännöksensä oli Georges Cuvierin Recherches sur les ossements fossiles de quadrupedes. Teos julkaistiin postuumisti nimellä Essays on the Theory of the Earth.
Hänen muita töitään ovat muun muassa järkälemäinen 18-osainen A General History and Collection of Voyages and Travels, jonka hän aloitti 1811 ja jonka viimeiset osat julkaistiin postuumisti 1820-luvulla. Kerrillä oli kolme lasta, poika ja kaksi tytärtä.
Teoksessaan The Animal Kingdom Kerr nimesi useita eläinsukuja ja -lajeja, muun muassa kettukusun (Trichosurus vulpecula) ja neitokakadun (Nymphicus hollandicus).
Reikäjärvi

| Reikäjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Ylitornio
Koordinaatit:  66°22′22″N, 24°38′23″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  oja Kuijasjärveen 
Järvinumero:  67.992.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  134,6 m  
Rantaviiva:  0,412 km  
Pinta-ala:  1,036 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiReikäjärvi 
Reikäjärvi  on Lapissa Ylitorniolla Mellakosken kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,0 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Kuijasjoen valuma-alueella (67.99), jonka Kuijasjoen latvaosan valuma-alueeseen (67.992) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 134,6 metriä mpy.
Ranskan Grand Prix 1969

Ranskan Grand Prix 1969 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 6. heinäkuuta 1969 Charaden radalla Clermont-Ferrandissa. Kilpailun voitti Jackie Stewart, jolle voitto oli kauden neljäs.