stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Toto (yhtye)
Historia > Alkuajat ja debyyttialbumi 1977–1978

Toto perustettiin vuonna 1977 Los Angelesissa ja se koostui kuudesta studiomuusikosta. Ennen Totoa yhtyeen jäsenet soittivat erilaisissa studiosessioissa. David Paich ja perkussionisti Joe Porcaron poika Jeff Porcaro alkoivat työstää omaa yhtyeprojektia ja toivat mukaan uuden basistin David Hungaten. Pian he pyysivät mukaan kitaristi Steve Lukatherin ja Jeffin veljen Steve Porcaron mukaan soittamaan koskettimia. Kun mukaan liittyi laulaja Bobby Kimball, yhtye allekirjoitti sopimuksen Columbia Recordsin kanssa vuonna 1977. Yhtye aloitti debyyttialbumin levyttämisen toukokuussa 1978. Kun kappaleet oli kirjoitettu, yhtye saapui äänittämään ne. Nimekseen yhtye otti Toto Ihmemaa Ozin Dorothyn koiran mukaan. Sana tarkoittaa myös latinaksi ”kaikenkattavaa”. Yhtye päätti ottaa nimen, koska he yhdistelivät niin paljon erilaisia musiikkityylejä. Toton ensimmäinen kiertue Japanissa aiheutti huvitusta, sillä TOTO on Japanin suurin WC-valmistaja.
Yhtyeen debyyttialbumi Toto  ilmestyi 15. lokakuuta 1978. Albumilla on yksi yhtyeen historian suurimmista hiteistä ”Hold the Line”, Bobbyn top 40:ssä viisi kuukautta roikkunut ”I’ll Supply the Love” ja Steve Lukatherin laulama balladimainen ”Georgy Porgy”. Kaikki kolme kappaletta julkaistiin singleinä.
Historia > Hydra ja Turn Back (1979)

Yhtye saapui taas studioon ja alkoi valmistella tulevaa pitkäsoittoaan, joka sai nimekseen Hydra. Albumi julkaistiin lokakuussa vuonna 1979. Albumilla ei ollut suuria hittejä, mutta se sisälsi klassikot  ”99” (joka sai innoituksensa George Lucasin elokuvasta THX 1138) ja ”Hydra”. Myös ”St. George and the Dragon” julkaistiin singlenä. Levy oli pienoinen pettymys edelliseen albumiin verrattuna vaikka se myikin kultaa. Yhtye lähti kiertueelle joka nimettiin Hydra Touriksi.
Maaliskuussa 1980 yhtye palasi Los Angelesiin nauhoittamaan tulevaa albumia Turn Back, joka julkaistiin vuoden 1981 alussa. Kokeellisella levyllä käytettiin paljon enemmän koskettimia ja kitaroita kuin edellisillä kahdella levyllä. Albumi ei saanut kovinkaan paljon radiosoittoa. David Paich oli kirjoittanut leijonanosan lauluista Turn Back -albumilla, mutta nyt koko yhtye osallistui enemmän kappaleiden kirjoittamiseen vaikka David kirjoitti puolet levyn lauluista yksinään. Steven ja Jeffreyn isä Joe vieraili lyömäsoittimissa albumin kahdeksannella raidalla ”If It's the Last Night”. Levyltä julkaistiin vain yksi single ”Goodbye Elenore”. Heikon menestyksen vuoksi yhtye teki vain lyhyen kiertueen.
Historia > Toto IV ja menestys (1982–1984)

Hydran ja Turn Backin heikon myyntimenestyksen takia Columbia Records painosti yhtyettä tekemään hittilevyn. Toto IV -albumin viidestä singlestä neljä päätyi Billboardin Top 100 -listalle: Yhtyeen tunnetuin kappale ”Africa”, ”Rosanna”, ”I Won't Hold You Back”, Toton perinteikästä linjaa jatkava ”Make Believe” ja funkmainen ”Waiting for Your Love”. Albumi voitti kuusi Grammy-palkintoa. Toton vuoden mittainen kiertue oli lähellä peruuntua, kun Bobby Kimball mursi jalkansa. Albumin nauhoittamisen jälkeen basisti David Hungate erosi yhtyeestä perheensä takia ja tilalle pestattiin Steven ja Jeffin veli, Mike Porcaro, joka esiintyi myös levyn musiikkivideoissa.
Historia > Isolation (1984–1986)

Vuonna 1984 laulaja Bobby Kimball erotettiin yhtyeestä henkilökohtaisten ongelmiensa takia. Uudeksi laulajaksi valittiin Fergie Frederiksen. Bobbyn taustalaulut kuitenkin jäivät arkistoon ja päätyivät levylle Isolation. Albumi oli pettymys kolminkertaista platinaa myyneen Toto IV:n jälkeen, sillä Isolation myi ”vain” kultaa. Helmikuussa 1985 yhtye lähti Isolation Tourille, joka päättyi kolme kuukautta myöhemmin.
Historia > Kingdom of Desire ja Jeff Porcaron kuolema (1990–1993)

Kun Jean-Michael Byronin aikakausi Totossa oli osoittautunut hyvin lyhyeksi yhtye oli vailla laulajaa jo neljännen kerran kuuden vuoden aikana. Kahdeksannella studioalbumillaan Kingdom of Desire Toto vaikutti nelihenkisenä kokoonpanona, sillä Steve Lukather oli ryhtynyt kitaristin toimen ohella nyt myös yhtyeen viralliseksi laulajaksi, koska sopivaa laulajaa ei löydetty korvaamaan Byronia. Kingdom of Desiren julkaisi Euroopassa Columbia Records syksyllä 1992. Yhdysvalloissa albumi julkaistiin vasta yli puoli vuotta myöhemmin toukokuussa 1993 levymerkillä Relativity Records.
Toton rumpali Jeff Porcaro kuoli vuoden 1992 elokuussa vain kuukautta ennen Kingdom of Desiren julkaisua Euroopassa. Hän kuoli hengitettyään kotinsa puutarhassa suihkuttamaansa hyönteismyrkkyä tappavan annoksen. Hänen kuolinsyykseen ilmoitettiin sydänkohtaus, joka johtui ateroskleroosista, jonka oli aiheuttanut Porcaron kokaiinin käyttö. Jälkikäteen liikkui paljon huhuja, joiden mukaan Porcaro olisi kuollut huumeiden yliannostukseen, mutta väitteet kiistettiin jyrkästi.lähde?
Jeff Porcaron kuoleman jälkeen Toto pohti vakavasti uran lopettamista, mutta Porcaron perhe kannusti yhtyettä jatkamaan vastoinkäymisestä huolimatta. Jeffin jättämän paikan Toton rumpalina täytti taitava ja arvostettu englantilaisrumpali Simon Phillips. Hän oli ainoa rumpali, johon Toto otti yhteyttä Porcaron kuoleman jälkeen ja ainoa mahdollinen valinta, sillä Jeff oli itse kertonut pitäneensä Phillipsin soittotyylistä. Tämän ohella Steve Lukather oli tehnyt yhteistyötä Phillipsin kanssa aiemmin muun muassa Jeff Beckin kanssa. Phillipsillä vahvistunut Toto aloitti uuden kiertueen, joka omistettiin Jeffin muistolle, ja vuonna 1993 yhtye julkaisi ensimmäisen livealbuminsa Absolutely Live.
Jeff Porcaron muistokonsertti järjestettiin  Los Angelesissa 14. joulukuuta 1992. Konsertin artistit koostuivat muusikoista, jotka olivat työskennelleet Porcaron kanssa. Konsertissa esiintyivät muun muassa Don Henley, Eddie Van Halen, Michael McDonald ja George Harrison.
Historia > Tambu, Toto XX ja Bobby Kimballin paluu (1995–2000)

Vuonna 1995 Toto ryhtyi nauhoittamaan järjestyksessään yhdeksättä studioalbumiaan Tambu, yhdessä uuden rumpalinsa Simon Phillipsin kanssa. Albumilla yhdistyivät sekä poprock että hard rock. Albumilla oli yhteensä 12 kappaletta, joista singleinä julkaistiin ”I Will Remember”, ”The Turning Point”, ”The Other End of Time” ja ”If You Belong To Me”. Albumi sai osakseen suurta arvostusta ja suosiota, ja se sai myös yhden Grammy-palkinnon.
Vuonna 1997 Toto julkaisi 20-vuotisen historiansa kunniaksi kokoelma-albuminsa, Toto XX:n, jolta julkaistiin single ”Goin’ Home”. Toto XX koostui pääosin aiemmin julkaisemattomista kappaleista ja live-esityksistä. Albumin kiertueelle Totoon liittyi uudestaan myös vanha laulaja, Bobby Kimball, 14 vuoden tauon jälkeen, sekä kosketinsoittaja Steve Porcaro. Vuonna 1998 Kimball liittyi virallisesti takaisin yhtyeeseen.
Vuonna 1999 Toto äänitti uusvanhalla kokoonpanolla, Toto levytti kymmenennen studioalbuminsa Mindfields, joka ei saanut osakseen yhtä suurta suosiota kuin Tambu, vaan albumia kuvailtiin enemmänkin pettymykseksi. Albumin jälkeen Toto kuitenkin lähti erittäin menestyksekkäälle maailman kiertueelle, ja konsertoi muun muassa Yhdysvalloissa ensi kertaa kuuteen vuoteen.
Historia > Myöhemmät albumit ja hajoaminen (2001–2008)

Vuonna 2002 Toto julkaisi jälleen uuden albumin, Through the Looking Glass ja vuonna 2003 yhtye juhlisti 25-vuotista taivaltaan maailmankiertueella, joka jatkui aina vuoteen 2004. Vuosina 2003-2005 sekä David Paich että Greg Phillinganes vetäytyivät yhtyeestä, mutteivät kuitenkaan täysin lopettaneet bändissä olemista.
Vuonna 2006 Toto julkaisi albumin Falling In Between, jonka kiertueen pohjalta julkaistiin vuonna 2007 myös live-albumi Falling In Between Live. Kiertueen jälkeen, vuonna 2008 Steve Lukather ilmoitti että Toto hajoaa. Hän korosti hajoamisen olevan lopullinen, eikä kyseessä ole tauko. Niinpä vuonna 2008, Toto hajosi.
Historia > Uudelleen perustaminen, vanhojen jäsenten paluu ja Toto 35 vuotta (2010–2021)

Vuonna 2010 Toto kuitenkin perustettiin uudelleen, hyväntekeväisyyskiertueelle. Toton jäsenet kommentoivat, että monet heistä olivat kaivanneet takaisin yhtyeeseen ja halusivat päästä jälleen tekemään musiikkia yhdessä. Uudelleen perustetussa Totossa soittivat David Paich, joka oli jälleen yhtyeen täyspäiväinen jäsen, Steve Lukather, Simon Phillips, Steve Porcaro, joka palasi yhtyeeseen useiden vuosien tauon jälkeen virallisesti, Joseph Williams, yhtyeen takavuosien laulaja, sekä Nathan East, joka korvasi basistina sairaana olevan Mike Porcaron, jolle kiertue oli omistettu. East ei kuitenkaan ollut Toton virallinen jäsen ja kesästä 2014 lähtien David Hungate teki paluun yhtyeeseen yli 30 vuoden tauon jälkeen. Toto XIV levyllä soittavan Keith Carlockin tilalle Yhdysvaltain kesäkiertueelle 2014 valittu Shannon Forrest jatkaa Hungaten tapaan Toton riveissä myös vuoden 2015 kiertueella.
Toto on uudelleen perustamisensa jälkeen konsertoinut vuosittain valikoidusti kesäkausilla, keväästä alkusyksyyn, keskittyen muihin projekteihin muun ajan vuodesta.
Vuonna 2020 uudella kokoonpanolla tallennettu livelevy With A Little Help From My Friends julkaistiin kesällä 2021.
Kokoonpano > Alkuperäinen

David Paich – laulu ja koskettimet
Steve Lukather – kitara ja laulu
Bobby Kimball – laulu
Steve Porcaro – koskettimet
David Hungate – basso
Jeff Porcaro – rummut
Kokoonpano > Viimeisin (2020)

David Paich - koskettimet
Steve Lukather - kitara ja laulu
Joseph Williams - laulu
John Pierce - basso
Robert "Sput" Searight - rummut
Steve Maggiora - taustalaulu ja koskettimet
Dominique "Xavier" Taplin - taustalaulu ja koskettimet
Warren Ham - laulu, perkussio, saksofoni ja huilu
Albumit

Toto (1978)
Hydra (1979)
Turn Back (1981)
Toto IV (1982)
Isolation (1984)
Dune - OST (1984)
Fahrenheit (1986)
The Seventh One (1988)
Past to Present 1977-1990 (kokoelmalevy; 1990)
Kingdom of Desire (1992)
Absolutely Live (livelevy); (1993)
Tambu (1995)
Legend (kokoelmalevy; 1996)
Toto XX (1998)
Mindfields (1999)
Livefields (livelevy) (1999)
Through the Looking Glass (2002)
25th Anniversary - Live in Amsterdam (livelevy) (2003)
Falling In Between (2006)
Falling in Between Live (livelevy) (2007)
35th Anniversary - Live in Poland (livelevy) (2014)
Toto XIV (2015)
40 Trips Around The Sun (kokoelmalevy) (2018)
Old Is New (2018)
With A Little Help From My Friends (livelevy) (2021)
Suomessa

Toto on esiintynyt Suomessa vuodesta 1987 lähtien 12 kertaa. Yhtye esiintyi Pori Jazz -festivaaleilla 22. heinäkuuta 2010 kokoonnuttuaan vielä kesällä 2010 soittaakseen kiertueen Euroopassa ALS-tautiin sairastuneen Mike Porcaron hyväksi. Vuoden 2011 Euroopan-kiertueensa ainoan Suomen keikan Toto teki Riihimäellä 3. heinäkuuta 2011. Kesällä 2013 Toto esiintyi Suomessa 5. heinäkuuta Pietarsaaressa ja 6. heinäkuuta Helsingissä. 28. heinäkuuta 2017 Toto esiintyi Haminan Bastionissa sekä 29. heinäkuuta 2017 Raaseporin Tammisaaressa. 20. heinäkuuta 2019 Toto esiintyi jälleen Pori Jazz -festivaaleilla. Elokuussa 2022 Toton on määrä tehdä neljän konsertin kiertue Suomessa. Esiintymispaikat ovat 4.8. Vaasa Festival, 5.8. Sorsapuisto Live Tampereella, 6.8. Kaisaniemi Live Helsingissä ja 7.8. Toto in Concert Turussa. Toto palaa Suomeen päättämään kiertueensa 28.2.25 Espooseen ja 2.3.25 Tampereelle.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ylen Elävä arkisto: Toto-haastatteluja vuosilta 1988–1992
Toton virallinen web-sivu
Toton italialainen virallinen web-sivu
Toto
|  David Paich  Steve Lukather  David Hungate  Shannon Forrest  Steve Porcaro  Joseph Williams >  Mike Porcaro  Jeff Porcaro  Bobby Kimball  Greg Phillinganes  Fergie Frederiksen  Jean-Michel Byron  Simon Phillips  |
| --- | --- |
Studioalbumit::  Toto  Hydra  Turn Back  Toto IV  Isolation  Dune - OST  Fahrenheit  The Seventh One  Kingdom of Desire  Tambu  Toto XX  Mindfields  Through the Looking Glass  Falling In Between  Toto XIV 
Livealbumit::  Absolutely Live  Livefields  25th Anniversary - Live in Amsterdam  Falling in Between Live  35th Anniversary - Live in Poland 
Kokoelmat::  Past to Present 1977-1990  Legend 
Kitaristi ja laulaja Steve Lukather esiintymässä Past to Present -konserttikiertueella vuonna 1990.
Suomen laulu (laulu)

Suomen laulu (ruots. Suomis sång) on Fredrik Paciuksen säveltämä ja Emil von Qvantenin sanoittama isänmaallinen mieskuorolaulu. Ruotsinkielisen laulun on suomentanut Taavi Hahl tai joidenkin lähteiden mukaan Aleksanteri Rahkonen.
Suomen laulun sanojen virolainen mukaelma Eesti laulu hääl (Viron laulun ääni) esitettiin Viron laulujuhlilla Paciuksen sävelmällä vuosina 1879 ja 1910 sekä itävaltalaisen Franz Mairin sävelmällä vuonna 1894.
Historia

Teksti sekä alkuperäinen sävellys syntyivät pääsiäisenä 1842 Virolahdella, Harjun kartanon musiikki-iltamien yhteydessä. Teksti oli siis alun perin kadetti Johan Baeckmanin säveltämä, mutta alkuperäinen sävellys tuhoutui ja se on kadonnut täysin. Tämä tapahtui mahdollisesti vuonna 1842 Haminan kadettikoulun "polttajaisissa", joissa komppanianpäällikkö Karl-Johan Ekenstubben käskystä oppilaiden kaikki taiteellinen tuotanto hävitettiin. Hävittämisen motiivi on saattanut olla aineiston poliittinen arkaluontoisuus liittyen Venäjään ja suomalaiskadettien itsenäisyystoiveisiin.
Teksti kuitenkin julkaistiin suomalaismielisen Fabian Collanin toimittamassa Helsingfors Morgonbladissa 31. lokakuuta 1844 nimimerkillä "Q". Fredrik Pacius innostui runosta ja sävelsi sen. Laulu ilmestyi kymmenen vuotta myöhemmin mieskuorolle sovitettuna. Sen ensiesitys oli ilmeisesti 25.3.1856, jolloin ylioppilaat lauloivat sen tervehtiessään keisari Aleksanteri II:ta . Kääntäjiksi on mainittu eri henkilöitä eri aikoina, ja väitetäänpä J. L. Runeberginkin olleen tässä osallisena.
Kerrotaan että Pacius huudahti eräässä konsertissa laulunsa kuultuaan: "Olenko tosiaan säveltänyt jotakin näin kaunista..!".
Sanoituksessa mainittu Väinö on Väinämöinen.
Sanat

Kuule, kuinka soitto kaikuu, Väinön kanteleesta raikuu!

Laulu Suomen on! Laulu Suomen on!

Kuule, hongat huokaileepi, kuule, kosket pauhaileepi!

Laulu Suomen on! Laulu Suomen on!



Katso, hanget pohjoisessa välkkyy päivän paistehessa!

Laulu Suomen on! Laulu Suomen on!

Katso, pohjan taivas öillä säihkyyleepi sädevöillä!

Laulu Suomen on! Laulu Suomen on!



Kukkivissa laaksoloissa purot pulppuu pensastoissa.

Laulu Suomen on! Laulu Suomen on!

Metsät soivat harjanteilla, tuulet tuolla tuntureilla.

Laulu Suomen on! Laulu Suomen on!



Kaikkialla ääni kaikuu, kaikkialla kielet raikuu.

Laulu Suomen on! Laulu Suomen on!

Sydäntä jos suotu sulle, murheess', ilossakin kuule

Suomen laulua! Suomen laulua!
Alkuperäinen runo (Helsingfors Morgonblad 31.10.1844)

Hör hur’ herrlig sången skallar

Mellan Wäinös runohallar

Det är Suomis sång!



Hör! De höga furor susa,

Hör! Hur’ djupa strömmar brusa:

Det är Suomis sång!



Se! Bland drifvor högt vid polen

Strålar klar midsommarsolen:

Det är Suomis sång!



Se! På himlens mörka båga

Nattens norrskensflammor låga:

Det är Suomis sång!



Och de väna blyga dalar,

Der en bäck bland blomstren talar:

Det är Suomis sång!



Och de skogbekrönta fjällar,

Ekande om stjerneqvällar:

Det är Suomis sång!



Öfverallt en röst oss bjuder,

Öfverallt en stämma ljuder:

Det är Suomis sång!



Bröder! Som från Suomi stamma,

Låt oss troget då uppamma

Suomis hellga sång!
Vakiintunut ruotsinkielinen lauluversio

Hör hur härligt sången skallar

Mellan Väinös runohallar

Det är Suomis sång!



Hör de höga furor susa,

Hör de djupa strömmar brusa:

Det är Suomis sång!



Överallt en röst oss bjuder,

Överallt en stämma ljuder:

Det är Suomis sång!



Broder äger du ett hjärta,

I dess tjusning, i dess smärta

Hör blott Suomis sång
Äänityksiä

Suomen Laulu, joht. Heikki Klemetti.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Kansalliskirjaston Raita-digitointikokoelmassa (Arkistoitu – Internet Archive) kappale löytyy ainakin Suomen Laulun (sekakuoro) esittämänä[vanhentunut linkki], ruotsiksi Manskören M.M esittämänä (Arkistoitu – Internet Archive) sekä tenori M.A. Goltisonin tulkitsemana[vanhentunut linkki]. Siitä on myös Juho Koskelon varhainen fonografiäänitys (1914-1921 ?) joka on kuunneltavissa University of Californian fonografilieriökokoelmassa.
Sinä

Sinä on persoonapronomini, joka on yksikön persoona ja viittaa puheen kohteeseen.
Useissa kielissä on aina käytettävä sinä-pronominia, kun halutaan ilmaista, että lauseen tekijänä on yksikön toinen persoona. Esimerkiksi kuitenkin espanjan, italian, suomen ja venäjän kielessä sinä-pronominin käyttö ei ole välttämätöntä vaan persoonapääte riittää ilmaisemaan yksikön toisen persoonan.
Vieraille henkilöille puhuttaessa sinä-sanan sijasta saatetaan käyttää sanaa te ja sen mukaisia monikon toisen persoonan verbimuotoja. Tätä tapaa sanotaan teitittelyksi, sinä-sanan käyttöä taas sinutteluksi.
Taivutuksia

| Sijamuoto | Persoonapronominien taivutus |
| --- | --- |
nominatiivi: sinä
akkusatiivi: sinut
genetiivi: sinun
partitiivi: sinua
essiivi: sinuna
translatiivi: sinuksi
inessiivi: sinussa
elatiivi: sinusta
illatiivi: sinuun
adessiivi: sinulla
ablatiivi: sinulta
allatiivi: sinulle
Abessiivi: sinutta
Lorenz Backman

| Lorenz Backman |
| --- | --- |
 Lorenz Backman juontamassa Helsingin taiteiden yössä 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. heinäkuuta 1972 (ikä 52)
Ammatti:  tv-juontaja, näyttelijä, muusikko
Muusikko
Taiteilijanimi:  Lore
Yhtyeet:  Astro
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Lorenz ”Lore” Backman (s. 18. heinäkuuta 1972) on suomalainen näyttelijä, juontaja ja muusikko. Juontotehtävissä hänet tunnettaneen parhaiten televisiosta toisena MTV3-kanavan viihdesarja Huuman juontajista vuosina 2005–2009. Viimeisimpänä Alfa-tv:lle tuotetussa Seniorielämää-sarjassa 2018. Hän on myös juontajana Radio Novan ohjelmassa Ile & Lore. Tätä ennen hän juonsi Yle TV2:lla sarjaa Umpimähkä vuonna 2004. Näyttelijänä hän on esiintynyt muun muassa miespääosassa Sydän kierroksella -sarjassa. Hän on myös kokeellisen teatteriryhmän Circus Maximuksen jäsen. Muusikkona hän on toiminut Astro-yhtyeensä kanssa vuodesta 2006 alkaen. Astro julkaisi ensimmäisen singlensä 3. maaliskuuta 2008. Maaliskuusta 2010 Lorenz Backman on juontanut Biisikärpänen-viihdeohjelmaa MTV3:lla ja maaliskuusta 2012 alkaen Nelosella Mitä tuli tehtyä -viihdeohjelmaa. Toukokuussa 2012 hän alkoi juontaa yhdessä golfopettaja Riku Aarnion kanssa TV5:llä Pallon viemää -lifestyleohjelmaa. Elokuussa 2012 hän alkoi juontaa yhdessä vaimonsa Niina Backmanin kanssa Radio Novalla Backman vs. Backman -parisuhdeohjelmaa. Syksyllä 2012 hän aloitti myös kykyjenetsintäohjelma Talentin juontamisen yhdessä Sebastian Rejmanin kanssa. Backman näytteli vuonna 2016 valmistuneessa elokuvassa Teit meistä kauniin Sipe Santapukin isää Ristoa.
Backman valmistui teatteritaiteen maisteriksi Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitokselta vuonna 1999.
Yksityiselämä

Backman on naimisissa juontaja, näyttelijä Niina Backmanin (o.s. Herala) kanssa. Pariskunnalla on kaksi yhteistä lasta, huhtikuussa 2008 syntynyt tytär sekä kesäkuussa 2010 syntynyt poika. Perheeseen kuuluu myös vuonna 2004 syntynyt tytär Niina Backmanin edellisestä liitosta Wallu Valpion kanssa.
Lorenz Backmanin veli on Oliver Backman (s. 1975), joka on esiintynyt MTV3:n Uniikki-ohjelmassa ja Huutokaupan metsästäjät Suomi -ohjelmassa meklarina.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lorenz Backman Wikimedia Commonsissa
Backmanin profiili juontajat.fi:n tietokannassa
Lorenz Backman Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Ritva  Elonet
Rinnat

Naisen rinnat.
Rinnat ovat naisen nisät, jotka sijaitsevat vierekkäin rintakehän päällä. Rinta koostuu rasvakudoksesta ja maitorauhasesta. Rinnat kehittyvät murrosiässä estrogeenin vaikutuksesta.
Rinnoista erittyy rintamaitoa, ja nainen voi imettää rinnoillaan. Rinnoilla on monissa kulttuureissa myös seksuaalinen merkitys, ja ne ovat herkkätuntoinen ja erogeeninen alue.
Rakenne

Rinta koostuu rasvakudoksesta ja maitorauhasesta, jossa on 15–25 erillistä pikkurauhasta eli lohkoa. Rasvakudos ja maitorauhanen kiinnittyvät sidekudoksen avulla rintakehän seinämään rintalihaksen päälle. Rauhasrakkuloissa eli alveoleissa muodostuu maitoa. Lohkojen rauhastiehyet yhtyvät maitotiehyiksi, jotka avautuvat rinnan päässä olevaan nänniin maitopoukaman kautta. Nänniä ympäröi nännipiha ja sitä tavallinen iho. Nännissä ja nännipihassa on melanosyyttejä, hikirauhasia, talirauhasia sekä nännipiharauhasia, jotka ovat hikirauhasten ja maitorauhasten välimuoto. Nännipihassa on myös sileää lihaskudosta, joka supistuu tahdosta riippumatta esimerkiksi viileässä, mutta myös imetysaikana.
Koko ja muoto

Rintojen koon ja muodon ratkaisevat ensisijaisesti kehon rasvaprosentti sekä perintötekijät. Naisilla, joilla on suuret rinnat, on yleensä korkeampi estrogeenitaso.
Rinta painaa keskimäärin noin puoli kiloa, ja sen tilavuus on noin 560 millilitraa. Rintojen keskimääräinen kokoero on noin 40 millilitraa. Kuukautiskierron aikana rinnan tilavuus vaihtelee noin 14 prosenttia nesteen kertymisen ja solujen kasvun johdosta.
Rinnat ovat yleensä erikokoiset ja epäsymmetriset. Sydämen päällä oleva rinta on useimmiten suurempi. Joskus rintojen välinen kokoero voi olla jopa kolminkertainen tai useita kuppikokoja.
Rintaliivien koko voidaan ilmoittaa monella eri tavalla. Suomessa kokomerkintä koostuu luvun ja kirjaimen yhdistelmästä. Luku kuvaa rintojen alta mitattua ympärysmittaa senttimetreinä, ja se ilmoitetaan viiden senttimetrin välein. Kirjain kuvaa kuppikokoa A:sta alkaen.
Pienillä rinnoilla voi imettää yhtä hyvin kuin isoillakin. Pienillä rinnoilla on joitain terveyshyötyjä isoihin nähden. Ne eivät aiheuta niska-hartiakipuja, ja niistä on helpompi havaita kyhmyt kuin isoista. Myös rintasyöpäriski on niissä pienempi kuin isoissa rinnoissa.
Kehitys ja muuttuminen > Tytöillä

Rinnat kehittyvät murrosiässä, ja rintojen kehityksen alku onkin usein tytön murrosiän alkamisen ensimmäinen merkki. Rintarauhanen alkaa kehittyä useimmilla tytöillä 8–13 vuoden iässä. Tämä rinnan kehityksen alkuvaihe eli nuppuaste ilmaantuu suomalaisilla tytöillä keskimäärin 10,8-vuotiaana. Yhdysvalloissa rintojen kasvun keskimääräinen alkamisikä vuonna 1997 oli valkoisilla tytöillä 9,8 vuotta ja afroamerikkalaisilla tytöillä 8,8 vuotta. Ikä pienenee länsimaissa koko ajan, osaksi ylipainon yleistymisen johdosta. Rintojen murrosiän kasvuprosessi kestää 3–5 vuoden ajan. Rintojen kasvun aikataulun ja niiden lopullisen muodon määräävät perintötekijät. Rintojen kasvun saa aikaan lähinnä estrogeenihormoni.
Aluksi nännien alle ilmaantuvat kovat hernemäiset kyhmyt, jotka alkavat turvota rinnoiksi, kun rintarauhaskudos lisääntyy. Nännit ja nännipiha nousevat omaksi kummukseen. Samalla nännit tummenevat ja kasvavat. Rinnat saattavat kasvuvaiheen aikana olla eripariset ja muistuttaa pieniä päärynöitä. Rintojen kasvaessa nännipihakumpu laskee nänniä lukuun ottamatta takaisin muun rinnan tasolle.
Kehitys ja muuttuminen > Aikuisilla naisilla

Kuukautisten ja raskausajan voimakas estrogeenien eritys kasvattaa maitorauhasten käytäviä ja niitä ympäröivää rasvakudosta. Lisäksi ehkäisypillereissä ja muissa ehkäisyvalmisteissa oleva estrogeeni voi kasvattaa rintoja. Muita maitorauhasen kasvuun vaikuttavia hormoneja ovat esimerkiksi progesteroni, glukokortikoidit, insuliini ja kasvuhormoni. Estrogeenit aiheuttavat maitorauhasten ja rintojen rasvakudoksen lisääntymistä. Progesteroni kasvattaa ja kypsyttää maitorauhasten toimintavalmiutta. Aivolisäkkeen etulohkon prolaktiini on kuitenkin välttämätön maidonerityksen alkamiseksi. Aivojen hypotalamuksen erittämä oksitosiini aikaansaa rintojen lihassolujen eli myoepiteliaalisolujen supistumista ja täten maidon tuloa rauhasiin. Prolaktiinin erittymisen aiheuttaa esimerkiksi imetyksen aiheuttama tuntoaistimus.
Naisen elämän aikana hänen rintojensa koko ja muoto voivat vaihdella suurestikin. Varsinkin vanhetessa rinnat voivat alkaa riippua, mikä johtuu sidekudoksen vähäisyydestä. Vaihdevuosien jälkeen rauhasrakkulat häviävät ja rauhastiehyet vähenevät.