stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nestekytkin
Yleiskatsaus ominaisuuksiin > Stall speed

Kun nestekytkimiä valitaan eri sovelluksiin, eräs huomionarvoinen seikka on turbiinin stall speed. Termille ei ole olemassa käyttökelpoista suomenkielistä vastinetta. Suomennoksena englannin kielen sana "stall" kuvaa voiman hiipumista ja lentokoneen sakkausta. Stall speed on se moottorin kierrosluku jolla turbiini ottaa kokonaan kiinni ja vääntömomentti voittaa esim. rengasta paikallaan pitävät vastusvoimat. Vastusvoimat ovat auton massa lisättynä muilla mahdollisilla vastuksilla, ts. jos autoa pidetään esim. jarrulla paikallaan. Siihen asti kunnes turbiinin vääntömomentti voittaa vastuksen, kaikki moottorilta tuleva energia muuttuu nestekytkimellä lämpöenergiaksi. Liiallinen lämpeneminen johtaa hydrauliikkanesteen ominaisuuksien huonontumiseen ja turbiinivaurioon.
Liiallisesta lämpenemisestä aiheutuvien ongelmien vähentämiseksi Fluidrive Engineering Company kehitti yksinkertaisesta nestekytkimestä "STC"-muunnoksen (Step-circuit coupling).
STC-kytkin sisältää varaimen, jonne osa hydrauliikkanesteestä siirtyy painovoimaiseti silloin, kun ulosmenoakselin pyörintänopeus laskee alle stall speedin. Tällöin sisäänmenoakselin ja pumppupyörän pyörintävastus pienenee ja liike-energian muuttuminen lämmöksi on vähäisempää. Käytännön hyötynä tällä saadaan aikaan polttoaineenkulutuksen lasku ja ajoneuvon ryömiminen tyhjäkäynnillä on vähäisempää.
Turbiinin sisällä on riittävästi öljyä, että pumppupyörän kierroksia nostettaessa turbiinipyörän kierrokset saadaan kasvamaan. Tällöin varaimessa ollut öljy siirtyy keskipakoisvoiman avulla takaisin turbiiniin ja voima saadaan siirtymään täysimääräisesti.
Yleiskatsaus ominaisuuksiin > Luistaminen

Nestekytkin ei saa aikaan ulostulevaa vääntömomenttia, mikäli pumppupyörän (ensiöpyörä) ja turbiinipyörän (toisiopyörä) kulmanopeudet ovat samat. Tämän johdosta nestekytkin ei voi saavuttaa 100 prosenttista tehonsiirtoa. Luistamisesta osa johtuu ajoneuvon voimansiirron, massan ja ajopinnan aiheuttamasta vastuksesta (ts. stall speedistä), osa nesteen sisäisen kitkan ja turbulenssin aiheuttamasta voimanhäviöstä. Luistamiseen kulunut energia muuttuu lämmöksi ja siirtyy hydrauliikkanesteeseen.
Nestekytkimellä saavutettava paras hyötysuhde, ilman turbiinin lukitusta, on 94 %. Toisin sanoen, jokaista ensiöpyörän sataa kierrosta kohden toisiopyörä pyörähtää akselinsa ympäri 94 kertaa. Kuten on laita muidenkin hydrodynamiikkaan perustuvien laitteiden kohdalla, niiden voimansiirtokyky kasvaa yksikön koon kasvaessa. Dieselveturin nestekytkin liikuutta monituhatkertaisia massoja traktorin nestekytkimeen verrattuna.
Yleiskatsaus ominaisuuksiin > Hydraulikkaneste

Tärkeä tekijä nestekytkimen toiminnassa on käyttöolosuhteiden mukaisen hydrauliikkanesteen valinta. Kylmissä olosuhteissa ohuempi viskositeettinen (juoksevampi) neste toimii turbiinin käynnistysvaiheessa voimansiirtäjänä heti, kun taas paksumpaa viskositeettia käytettäessä voimanlähteen energiaa kuluu nesteen sisäisen kitkan voittamiseen. Kuumissa olosuhteissa paksumpi neste siirtää voimaa paremmalla hyötysuhteella kuin ohut.
Yleiskatsaus ominaisuuksiin > Hydrodynaaminen hidastin

Nestekytkintä voidaan käyttää myös hydrodynaamisena jarruna, joka muuttaa pyörivän liike-energian lämpöenergiaksi. Tässä ominaisuudessa käytettävää nestekytkintä kutsutaan suomenkielisellä termillä hidastin tai englanninkielisellä termillä retarder.
Hydraulisen hidastimen toiminta on päinvastaista voimansiirrossa käytettyyn nestekytkimeen nähden. Nyt nesteen toroidiaalinen liike halutaan pysäyttää ja muuttaa hydrauliikkanesteeseen siirrettäväksi lämmöksi, joka on johdettavissa jäähdyttimen kautta pois. Ajoneuvokäytössä hidastin on useimmin asennettu raskaiden hyötyajoneuvojen ja linja-autojen vuoristo-olosuhteissa toimiviin versioihin sekä raskaita erikoiskuljetuksia suorittaviin ajoneuvoihin. Tällä lisälaitteella saadaan aikaan merkittävää säästöä jarrujen kulumisessa pitkissä laskuissa ja siten ajoneuvon hallittavuus ja käyttöturvallisuus ovat parempia. Haittapuolena retarderilla on yksikön hankintahinta, painonlisäys ja yksikön jäähdyttimen vaatima tila.
Hidastinyksikkö on yleensä kytketty vaihteiston jatkeeksi. Yksikön sisällä on staattinen siipipyörä ja myös yksikön seinämät ovat siivekkeillä varustetut nestevirtauksen hidastuvuuden maksimoimiseksi. Hidastinta käytettäessä yksikön sisään pumpataan nestettä, jonka aiheuttama vastus hidastaa vaihteiston ulostuloakselin liikettä. Hidastuksen tehoon voidaan vaikuttaa säätelemällä hidastinyksikköön pumpattavan nesteen määrää.
Sovellukset

Nestekytkimien käyttöösovelluksia ovat teollisuuden koneet ja laitteet, raideliikenne, meriliikenne sekä ajoneuvosovellukset.
Sovellukset > Ajoneuvosovellukset

Ajoneuvoissa nestekytkimiä käytettiin varhaisten puoliautomaattisten ja täysautomaattisten vaihteistojen yhteydessä. 1940-luvun lopulta hydrodynaaminen momentinmuunnin on syrjäyttänyt nestekytkimen ajoneuvokäytössä.
Tyypillisesti ajoneuvosovelluksissa turbiini on kytketty joko moottorin perässä olevaan vauhtipyörään, vetolevyyn tai suoraan kampiakseliin, jolloin ne itse toimivat käynnistyksen yhteydessä vauhtipyöränä. Moottorin kampiakselin pyörivä liike saa turbiinin ensiö- eli pumppupyörän pyörimään. Moottorin kierrosluvun kasvaessa, moottorin vääntömomentti siirtyy turbiinin toisio- eli turbiinipyörälle. Tämä taas siirtää voiman vaihteiston sisäänmenoakselille. Kun vaihde on kytketty päälle ja "stall speed"-kynnys ylittyy, ajoneuvo lähtee liikkeelle.
Nestekytkimien ensimmäisiä ajoneuvokäyttäjiä oli Daimler, joka asensi niitä autoihinsa Wilson-esivalintavaihteiston yhteyteen. Daimler käytti nestekytkintä koko ajoneuvomallistossaan, ennen kuin yhtiö vuonna 1958 siirtyi käyttämään täysautomaattisia vaihteistoja. Daimler ja Alvis käyttivät nestekytkintä myös valmistamissaan sotilasajoneuvoissa.
Aiheesta muualla

Nestekytkimen toiminta ja rakenne. Yhdysvaltain armeijan opetusfilmi vuodelta 1953
Eritrean–Etiopian sota

Eritrean–Etiopian sota oli Eritrean ja Etiopian välillä 12. toukokuuta 1998 – 12. joulukuuta 2000 käyty sota, joka alkoi maiden välisistä rajakiistoista niiden suhteiden kiristyttyä edellisinä vuosina myös taloudellisten syiden takia. Eritrea valtasi sodan alussa joitakin kiisteltyjä alueita ja Etiopian yrittäessä vallata niitä takaisin sota muuttui veriseksi asemasodaksi. Lopulta vuonna 2000 etiopialaisten hyökkäys murtautui kuitenkin eritrealaisten läpi ja maat tekivät aselevon 18. kesäkuuta 2000.
Sodan virallisesti päättänyt Algerin sopimus allekirjoitettiin 12. joulukuuta 2000. Maat sopivat välitysratkaisusta kiisteltyjen alueiden suhteen samalla, kun Yhdistyneiden kansakuntien rauhanturvaajat valvoivat maiden rajavyöhykettä (UNMEE). Kiistan ytimessä ollut ja Etiopian aikaisemmin hallitsema Badme annetiin lopulta Eritrealle. Etiopia hyväksyi ratkaisun virallisesti vasta vuonna 2018.
Satojentuhansien sotilaiden käymä sota oli ollut verinen ja molemmilla puolilla oli kymmeniätuhansia kaatuneita, minkä lisäksi humanitaariset vahingot olivat suuria. Täysin luotettavia tietoja kaatuneiden määrästä ei ole.
Tausta

Eritreasta oli tullut Italian siirtomaa 1890-luvulla, mutta toisen maailmansodan jälkeen se annettiin Etiopialle puoliautonomisena alueena. 30 vuotta kestänyt Eritrean itsenäisyyssota alkoi Etiopian keisari Haile Selassien lakkautettua alueen autonomian vuonna 1962. Eritrean kansan vapautusrintama taisteli ensin keisarillisia ja myöhemmin kommunistisen Derg-hallinnon joukkoja vastaan. Toukokuussa 1991 vapautusrintama valloitti Eritrean pääkaupunki Asmara. Etiopiassa itsesään Tigrayn kansan vapautusrintama kukisti Derg-hallinnon hieman myöhemmin. Vuonna 1993 Eritreassa järjestettiin kansanäänestys itsenäisyydestä ja äänestäjien valtaosan kannatettua Ertirea itsenäistyi 24. toukokuuta 1993.
Itsenäistyneen Eritrean ja Etiopian välille muodostui nopeasti uusia ongelmia. Eritrea alkoi käyttää omaa rahayksikköään nakfa etiopialaisen rahan birr sijaan. Etiopia vastasi asettamalla rajoitteita kaupalle maiden välillä, mikä johti vaikeuksiin Eritreassa. Toisaalta Etiopia oli ollut hyvin riippuvainen meriyhteydestä Eritrean läpi ja Eritrea vaati nyt suurempia maksuja tavaran kuljetuksista Eritrean läpi.
Taloudellisten erimielisyyksien ohella välitön syy maiden väliselle sodalle olivat niiden rajakiistat. Kahden maan välistä rajaa ei oltu määritelty tarkasti. Erityisiä kiistakysymyksiä olivat esimerkiksi Alitenan, Badmen, Buren, Humeran, Tsoronan ja Zala Ambessan hallinta maiden rajalla. Eritrea vaati kiisteltyjä alueita itselleen viitaten aikanaan Italian ja Etiopian 1930-luvulla tekemään sopimukseen. Poliittisten ja taloudellisten jännitteiden kasvaessa molemmat maat lähettivät rajoilleen joukkojaan. Jo elokuussa 1997 maiden välillä sattui rajavälikohtaus Badan alueella Danakilin syvängöllä. Marraskuussa 1997 molemmat maat suostuivat käymään neuvotteluja rajoistaan Asmarassa, mutta välikohtaukset jatkuivat. Toukokuussa 1998 käydyn yhteenoton jälkeen kokoonnuttiin neuvottelemaan vielä kerran Addis Abebassa, mutta eritrealaiset vetäytyivät keskusteluista ennen niiden ratkaisua.
Sota

Sota alkoi 12. toukokuuta 1998, kun noin 9 000 eritrealaista sotilasta hyökkäsivät Badmeen ja Sheraroon. Eritrealaisten virallinen syy hyökkäykselle oli eritrealaisten viranomaisten kuolemat etiopialaisten iskuissa. Eritrealaiset ottivat yhteen etiopialaisten miliisien ja muiden turvallisuusjoukkojen kanssa. Alueelta lähti pakoon taistelujen ensivaiheessa noin 24 000 siviiliä. Etiopia vastasi lähettämällä alueelle lisää omia joukkojaan. Kaikkiaan maan pohjoisrajalla oli pian 200 000 sotilasta. Myös eritrealaisia oli uusine vahvistuksineen yli 100 000.
Etiopia käynnisti vastahyökkäyksen eritrealaisia vastaan 22. toukokuuta – 11. kesäkuuta, jolloin käytiin myös sodan ensimmäiset suuret maataistelut. Taistelut keskittyivät etenkin Badmen, Sheraron ja Zala Ambessan suunnalle, sekä Eritrean satamakaupunki Assabin eteläpuolelle. Eräät sodan ankarimmista taisteluista käytiin etiopialaisten yrittäessä turhaan tykistön ja panssarivaunujen tukemana edetä Badmeen kesäkuussa. Molemmat osapuolet käyttivät myös ilmavoimien iskuja. 5.–6. kesäkuuta Etiopian ilmavoimien MiG-23 -lentokoneet tekivät ilmaiskun Asmaran kansainväliselle lentoasemalle. Eritrean ilmavoimat iskivät puolestaan Tigray pääkaupunki Mekeleen, jossa kuoli 51 siviiliä. Marraskuussa 1998 siviilejä kuoli myös eritrealaisen tykistön iskiessä Adigratin kaupunkiin Etiopian puolella.
Sodan juuttuessa yhä enemmän paikalleen veriseen asemasotavaiheeseen molemmat osapuolet jatkoivat lisäjoukkojen tuomista alueelle. Molemmat maat myös hankkivat aseeita ulkomailta, kuten Kiinasta, Venäjältä ja Pohjois-Koreasta. Jotkin ulkopuoliset tahot, kuten Afrikan yhtenäisyysjärjestö, Yhdistyneet kansakunnat, Algeria ja Yhdysvallat yrittivät tehdä epäonnistuneita välitysyrityksiä. Etiopia aloitti edelleen uusia operaatioita yrittäen vallata eritrealaisten asemia. Samalla sota levisi osittain myös Somaliaan, josta käsin Eritrean tukema Ormojen vapautusrintama alkoi tehdä iskuja Etiopiaan. Etiopia tuki vastaavasti Eritrean islamilaisen jihadin toimintaa järjestön tehdessä iskuja Eritreaan Sudanista.
12. toukokuuta 2000 alkoi uusi Etiopialaisten hyökkäys. Hyökkäykseen osallistui 200 000 sotilasta, joita tuettiin tykistöllä ja ilmavoimien lentokonein ja taisteluhelikopterein. Hyökkäyksen onnistui murtautua läpi eritrealaisten puolustajien linjoista. Barentu vallattiin 18. toukokuuta, Zala Ambessa 25. toukokuuta ja Senafe 26. toukokuuta. Eritrealaisten tilanne alkoi olla hyvin vaikea. Heidän joukkojen huoltoyhteydet rintaman länsiosiin oli katkaistu ja toukokuun lopulla etiopialaiset hallitsivat lähes neljäsosaa koko Eritreasta. Eritrean oli sotilaallisen tilanteen takia pakko lopulta taipua Etiopian tulitaukoehdotukseen. Tulitauko astui voimaan 18. kesäkuuta 2000.
Seuraukset

Eritrean ja Etiopian välinen Algerin sopimus allekirjoitettiin 12. joulukuuta 2000, mikä päätti sodan virallisesti. Molemmat maat sitoutuivat sopimuksella ratkaisemaan rajakiistansa välitysratkaisun kautta. Niiden välille luotiin Yhdistyneiden kansakuntien rauhanturvaajien hallitsema vyöhyke (UNMEE). Sopimuksen nojalla perustettiin rajakomissio. Komissio päätti lopulta antaa Etiopian aikaisemmin hallitseman, mutta kiistellyn Badmen alueen Eritrealla. Etiopia ei välittömästi hyväksynyt päätöstä, vaan uhkaili seuranneina vuosina mahdollisilla sotilastoimilla alueen takaisinvaltauksesta. Lopulta vuonna 2018 Etiopia ilmoitti kuitenkin hyväksyvänsä vuoden 2002 päätöksen Badmen kuulumisesta Eritrealle.
Sodan taloudellinen ja humanitaarinen hinta oli suuri. Täysin luotettavia tietoja eri osapuolten sotilaallisista tappioista ei ole. Eritrean presidentti Isaias Afewerki ilmoitti 19 000 eritrealaisen sotilaan kaatuneen, mutta luku lienee todellisuudessa selvästi suurempi. Etiopialainen Tsadkan Gebre Tensae arvioi 67 000 eritrealaisen ja 34 000 etiopialaisen sotilaan kaatuneen. Etiopiassa opposition Voice of the Democratic Path of Ethiopian Unity arvioi 123 000 etiopialaisen sotilaan kuolleen, Eritreassa arvioitiin etiopialaisia sotilaita kuolleen noin 100 000. Uppsalan yliopiston Uppsala Conflict Data Program arvioi sodassa kuolleiden kokonaismääräksi 98 217.
Yhdistyneiden kansakuntien rauhanturvaajia (UNMEE) Eritreassa.
Navetta

Navetta, jossa on lehmien ruokinta meneillään.
Nykyaikainen suuren pihattonavetan karusellityyppinen lypsyasema.
Lehmiä lypsetään kannulypsykoneella ja maito siivilöidään tonkkaan saksalaisessa parsinavetassa vuonna 1960.
Navetta (nim. ometta, pihatto, läävä, karjatto) on kotieläinsuoja, jonka tarkoituksena on suojata nautakarjaa vuodenajan mukaan pakkaselta, sateelta, tuulelta tai liialliselta lämmöltä. Se on myös suoja petoeläimiä ja tarttuvia eläintauteja vastaan. Navetta on maatalouden tuotantorakennus, jonka tarkoituksena tehostaa ja helpottaa karjataloutta.
Historia > Pientilan navetta

1940-luvulla Suomen maaseudulla tilat olivat pääosin pienviljelmiä, joissa oli 5–10 hehtaaria peltoa (74 504 kpl eli 23,59 % tilojen kokonaismäärästä). Tilalla oli lehmiä, mahdollisesti sikoja, lampaita ja kanoja. Viljelysmaasta osa oli karjan laitumena osa viljakasveilla ohralla, kauralla, rukiilla ja etelässä myös vehnällä sekä heinällä. Pieni pelto- ja niittyala ei elättänyt kovin suurta kotieläinmäärää (10 ha esimerkiksi 5 lehmää). Navetassa ei ollut erillistä lämmitystä, vaan se lämpeni eläinten lämmöstä ja maan itäosassa myösselvennä pohjalle kertyvästä lannasta. Navetan yhteydessä oli kevytrakenteinen heinä- ja pahnalato. Useimmissa tuon ajanselvennä navettarakennuksissa vähintäänkin osa heinistä ja pahnoista säilytettiin vintillä, jonne pääsi ajamalla navetan päädyssä tai kyljessä olevaa ajosiltaa pitkin. Navetan vintille tai latoon tuotiin pelloilla ja niityillä olevista ladoista, suovista ja pieleksistä talven mittaan lisää heiniä.
Tällaisissa navetoissa oli lypsylehmiä ja nuoria lehmiä eli hiehoja varten parret ja syöttöpöydät. Syöttöpöydälle kannettiin ensi alkuun kaikki rehu ja juoma lehmille käsin. Myöhemmin tulivat automaattiset juomakupit. Sonta (lanta) ja virtsa menivät välipohjalla varustettuun sontakouruun. Kourusta sonta luotiin päivittäin käsivoimin talikolla lantalaan, jonne johti ovi tai luukku navetasta. Lantalassa virtsa valui kourun päästä betonilattian alla olevaan virtsakaivoon. Lehmien kuivikkeina ruvettiin käyttämään pahnaa, joka oli puimakoneen murskaamaa olkea.
Usein lampaat olivat omassa, erillisessä tilassaan, sillä ne pitävät viileästä. Samaten sika oli tavallisesti omassa tilassaan. Kun kotieläinten pito tuli entistä erikoistuneemmaksi, alettiin jälleen rakentaa erikseen sikaloita, kanaloita ja lampoloita, nyt tosin uuden mallisia. Pienten tilojen navetat rakennettiin usein puusta, mutta tiilisisustus, lämpöeriste ja lautavuori olivat myöhemmin yleisiä. Lattia oli betonista.
Suomen käymän kahden perättäisen sodan ja alueluovutusten yhteydessä tuhoutui tai menetettiin 1940-luvulla kaikkiaan 11 000 (14 500) navettaa.
Historia > Maidon toimittaminen meijeriin

Liikenneyhteyksien parantuessa 1900-luvulla mahdollistui maidon myynti meijereihin.
Historia > Neuvonta/meijereiden kautta välitetty painostus

Tällöin neuvontajärjestöt, viranomaiset ja meijerit vaativat myös syrjäseutujen karjanomistajia purkamaan entiset karjasuojat ja rakentamaan pohjoismaisen mallin mukaisia luontinavettoja, jotka Länsi-Suomessa olivat vanhastaan yleisiä. Tällainen toiminta jatkui 1960-luvulle saakka.
Historia > Kaupalliset rehut

Lehmien tuottovaatimusten kasvaessa niille ryhdyttiin antamaan heinien ja jauhojen lisäksi tehdastekoisia väkirehuja, joissa oli monipuolisemmat ravintoaineet. Näillä rehuilla oli oma varastonsa navetan yhteydessä.
Historia > AIV eli tuorerehu

Tärkeä osa navettaa oli myös AIV-rehutorni, jossa A. I. Virtasen keksimän liuoksen (Nobelin kemian palkinto 1945) avulla säilöttiin tuorerehua samaan tapaan kuin aiemmin pellolla oli säilötty pantiorehua. Lähes jokaisen suomalaisen pienenkin karjatilan navetan yhteydessä seisoi 1960-luvulla AIV-torni, joka oli muurattu betonitiilistä ja rapattu sisältä. Muut navetan eläimet (vasikat, siat ja lampaat) olivat karsinoissa.
Historia > Käsilypsy

Maito lypsettiin käsin ämpäriin ja kaadettiin siivilän läpi maitotonkkaan. Maitosiivilöihin oli saatavissa teollisesti valmistettuja kertakäyttöisiä siivilävanuja.
Historia > Siivilöinti ja jäähdytys

Tyyppinavetan yksi osa oli rakennettu maidon käsittelyä varten. Karjakeittiössä maito siivilöitiin metalliseen tonkkaan, joka upotettiin mahdollisimman pian jäähtymään maitohuoneen altaassa oleviin jäihin. Jäät oli kuljetettu jääkellariin tai ulkona sijaitsevaan pinoon järveltä tai joelta talvella ja peitetty paksusti sahanpuruilla. Karjakeittiössä oli tiiliuunin sisään muurattu valurautainen pata (”muuripata”) täynnä kiehuvaa vettä, jolla lypsysanko ja muut välineet pestiin.
Historia > 1860-luvun kadon vaikutukset kehitykseen

Suurten nälkävuosien 1860-luvulla jälkeen siirryttiin viljanviljelystä enemmän karjatalouteen, ja samalla kasvava kaupunkiväestö alkoi ostaa maitotuotteita. Tällöin myös sekasontanavettojen alueella alettiin rakentaa karjasuojia kivestä, eli niistä tuli ”kivilääviä”. Puiset läävät sen sijaan täytyi uusia noin 30 vuoden välein, sillä talvinen sontakerros lahotti seinää nopeasti. Kivilääviä rakennettiin suurin määrin 1910-luvulle asti eli betonin yleistymiseen saakka. Kun karjantuotteita oli ruvettu saamaan kaupaksi, myös lehmiä ruvettiin ruokkimaan ja hoitamaan voimaperäisemmin. Tällöin yleensä lopetettiin myös talvinen lehmien irrallaan pito katoksessa sekä avannolla tai kaivolla juottaminen, ja karja alkoi viettää koko talvikauden kytkettynä.
Historia > Nykyaika

Navettojen yksikkökoot ovat kasvaneet. Ylistarossa Seinäjoella sijaitsee Suomen suurin navetta, jossa on tilaa 600 lehmälle.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lamminahon tilan navetta ja talli Vaalassa Pohjois-Pohjanmaalla.
Vuonna 1877 valmistunut itäsuomalainen kiviläävä. Pärekatto korvattu pellillä. Samanlaisia kivinavettoja on myös Länsi-Suomessa.
Nils Nilsinpoika

Nils Nilsinpoika Natt och Dag (1554–1613) oli hovimies ja kihlakunnantuomari. Hänen isänsä oli Nils Månsson (Natt och Dag) ja äitinsä Karin Göransdotter (Gyllenstierna). Hän avioitui 1579 Anna Bengtsdotterin (Gylta) (1550–1603) kanssa, jonka isä oli Bengt Bengtsson Gylta ja äiti Ingeborg Jakobsdotter Krumme. Anna Gylta peri vanhempiensa jälkeen muun muassa kartanon Falköpingistä ja puolet kivitalosta Tukholmassa. Annan kuoltua Nils Nilsson avioitui Eerik XIV tyttären Sigrid Eerikintytär Vaasan kanssa 1609 Tukholman linnassa.
Lapset

Anna Bengtsdotterin kanssa:
Christina Nilsdotter (1580–1643)
Bengt Nilsson (s. 1581)
Göran Nilsson (1583–1613)
Per Nilsson (1584–1634)
Brita Nilsdotter (s. 1586)
Jöns Nilsson (1589–1619)
Göran Nilsson (s. 1589)
Ivar Nilsson (1590–1651)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Nils Nilsson (Natt och Dag)
Käännös suomeksi
Osman Saleh Mohammed

Osman Saleh Mohammed
Osman Saleh Mohammed (s. 1948) on eritrealainen poliitikko. Hänestä tuli maan opetusministeri vuonna 1993. Vuonna 2007 hän nousi ulkoministeriksi.
Osman Saleh Mohammedilta evättiin viisumi Kanadaan, koska hän oli kuulunut aikoinaan Eritrean kansan vapautusrintamaan.
FC Roskilde

Football Club Roskilde on jalkapalloseura Roskilden kunnasta. Seura pelaa kaudella 2020–2021 Tanskan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Tanskan 2. divisioonassa. Seura on perustettu vuonna 2004.
Elvis-osasto

| Elvis-osasto Jope Ruonansuu |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1991–1992
 Julkaistu: 1992
 Formaatti: CD, C-kasetti
 Tuottaja(t): Jope Ruonansuu
 Tyylilaji: huumori
 Kesto: 39.11
 Levy-yhtiö: Audiovox Record Oy
Jope Ruonansuun muut julkaisut
| Matkiva kulkuri 1988 | Elvis-osasto  | Täällä Washington 1992 |
Elvis-osasto on Jope Ruonansuun vuonna 1992 julkaistu toinen studioalbumi. Albumilla esiintyvät myös samannimisessä radio-ohjelmassakin esiintyneet Tommi Reponen ja Jari Vesa. Albumi on ylittänyt kultalevyn rajan.
Albumin kappaleet

Nyt lähtee läskit – 2.47
STT-uutiset / Apinamies – 4.02  (Alkuperäinen kappale: Big Fat Oranguman)
Pieretä, kieritä mua – 3.20  (Alkuperäinen kappale: Kierrätä pyöritä mua)
Rölli – 0.38
Traktorinpyörä on traktorinpyörä – 3.36  (Alkuperäinen kappale: Moottoripyörä on moottoripyörä)
Tenutähtihaastattelu / Champion – 3.58
Pulkkisen Jorma – 0.42
Pekka höryttää / Pekka-Poika Postelijooni – 2.01
Maaherra – 2.42
Esko Aho puhuu – 1.06
Oula mälkättäjä -räp – 2.57
Talonmies Jansson – 1.23
Rantamiehen balladi – 4.05
Manun puhe – 2.00
Tahdon olla sulle hellu, Tellu – 3.25  (Alkuperäinen kappale: Tahdon olla sulle hellä)
Nyt lähtee läskit / Rantamiehen balladi -singlejulkaisu

Nyt lähtee läskit
Rantamiehen balladi
Aiheesta muualla

Elvis-osasto discogs.com -sivustolla (englanniksi)
Jope Ruonansuu
| --- | --- |
Studioalbumit:   Matkiva kulkuri (1988)  Elvis-osasto (1992)  Täällä Washington (1992)  Politiikkaa ja erotiikkaa (1993)  Jope Ruonansuu presidentiksi (1993)  Kiikun kaakun (1994)  Washington Bar (1995)  Piinapenkki (1996)  Vara Mara (1997)  Neuroopan omistajat (1999)  Hauskaa joulua t: Jope (2000)  Lomakiertue (2001)  Työnnä kännykkä hanuriin (2002)  Finnshits (2003)  Tosi-CD (2004)  Me hirviöt (2006)  Tanssii läskien kanssa (2007)  Enkeleitä toisillemme – Herkimmät laulut (2008)  Kunnioittaen – Yhden miehen tribuutti (2009)  Naamakirja (2010)  Jopetusministeri (2011)  Veljekset kuin kyljykset (2012)  Jope Ruonansuu ja Porsaanperän pikkujoulut (2013)  Biisinmurtajat (2016) 
Kokoelmat:   Mix 1 (1995)  Naurettava 90-luku – 60 parasta naururaitaa (2000)  Jope Ruonansuu & Juha Laitila: American Office – Parhaat radiosketsit (2002)  Naura pois – 20 huumorihittiä (2002)  Kaikkien aikojen parhaat – Aattelepa ite (2009)  Sound Pack 12 (2010)  32 Jopeinta laulua (2014) 
Singlet:   Enska ja Hanski / Matkiva Kulkuri (1988)  Nyt lähtee läskit / Rantamiehen balladi (1991)  Hyppää pois / Ilman jarruja helvettiin (1991)  Pappi vaan joi (1995)  Enkeleitä toisillemme / Veronpunaiset ruusut (1996)  Mararock / Satasen laina (1997)  Kaikki menee kun sovittelee / Mattiesko Hytönen (1997, vedettiin pois ennen virallista myyntipäivää)  Soneranputsausjenkka (1999)  Umtsi-um (2002)  Annelin silmin / Stressmann (2003)  Aulis Gerlander / Haluan Aidoliksi (2004)  Yllytyshullu / Matti on numero yksi (2004)  Sua rakastan kuin hullu / Uu Pee Ämmät (2006)  Yhden miehen rivitanssi / Digitaalihumppa (2007)  Enkeleitä toisillemme – Äiti (promo, 2008)  Rahamaailma / Kerran jos toisenkin (2009)  Katsastusinssi Nauraa (2011)  Loirinuotiolla (2016) Luettelo Jope Ruonansuun kappaleista 
Filmografia:   Jope Ruonansuun filmografia  Jopet Show Jope Ite
Fernando Sor

Ferdinand Sor
Fernando Sor (14. helmikuuta 1778 – 10. heinäkuuta 1839) oli espanjalainen säveltäjä ja kitaristi. Kotimaassaan Espanjassa myös "kitaran Beethoveniksi" kutsuttu Sor kuuluu ensimmäisiin säveltäjiin, joiden ansiosta kitaraa alettiin arvostaa konserttisoittimena.