stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sigurd I Jerusaleminkävijä
Sigurdin ristiretki

Norjasta oli tehty jo vuonna 1102 ristiretki Jerusalemiin erään Skopte Ögmndinpojan johdolla. Snorri kertoo, että Sigurd innostui tästä Skopten retkestä ja päätti itse lähteä pyhälle maalle. Myös monet norjalaiset suurmiehet himoitsivat päästä ristiretkelle. Päätettiin, että Sigurd johtaisi retkeä ja Östen jäisi sillä välin Norjaan hallitsijaksi. Neljän vuoden valmistelujen jälkeen Sigurd lähti matkaan 60 laivan voimin. Laivasto suuntasi aluksi Englantiin, missä kuningas Henrik I otti heidät vastaan. Norjalaiset viettivät talven Englannissa. Seuraavana syksynä he pääsivät perille Galiciaan, jossa Sigurd päätti viettää talven. Norjalaiset riitaantuivat kuitenkin paikallisen kristityn ruhtinaan kanssa ja valtasivat tämän linnan. Edempänä norjalaiset kukistivat pienemmän muslimilaivaston ja valtasivat Sintran linnoituksen maureilta. Täältä matka jatkui Lissaboniin, jossa norjalaiset taas kukistivat paikalliset maurit taistelussa. Algarvessa norjalaiset ryöstivät maaseutua ja Gibraltarilla he kukistivat merirosvolaivaston. Myös Baleaareilla norjalaiset taistelivat merirosvoja vastaan. Sisiliassa norjalaiset otettiin hyvin vastaan ja he viettivät siellä taas yhden talven.
Vuoden 1110 kesällä norjalaiset saapuivat lopulta pyhälle maalle. Akkossa Sigurd tapasi kuningas Balduin I:n. Sigurd teki suuren vaikutuksen Balduiniin ja tämä pyysi Sigurdia jäämään pyhälle maalle auttamaan kristittyjä. Sigurd lupasi auttaa Balduinia laivastonsa kanssa kunhan olisi käynyt pyhiinvaellusmatkalla Jerusalemissa. Sigurd ja Balduin päättivät hyökätä Sidonia vastaan. Tuolloin Palestiinan satamakaupungeista vain Sidon, Askalon ja Tyros olivat enää muslimien hallinnassa. Egyptiläinen laivasto käytti kaupunkeja tukikohtanaan ja suojasi niitä mereltä. Sigurdin laivasto pystyi piirittämään Sidonia mereltä samalla kun Balduinin joukot tekivät samoin maalta käsin. Kahden kuukauden päästä Sidon antautui.
Tämän jälkeen Sigurd ja hänen sotilaansa lähtivät luultavasti paluumatkalle Norjaan. Matka kulki Kyproksen ja Kreikan kautta Konstantinopoliin, missä keisari Aleksios I Komnenos otti Sigurdin vastaan. Monet norjalaiset jäivät keisarin palvelukseen varjagikaartissa. Konstantinopolista Sigurd jatkoi matkaa Balkanin ja Saksan läpi Tanskaan. Vierailtuaan Tanskan kuninkaan luona Sigurd palasi Norjaan.
Vuonna 1127 Norjaan saapui Irlannista mies nimeltä Harald Gille, joka väitti olevansa Maunu Paljassäären poika. Ennen kuolemaansa Sigurd tunnusti Haraldin veljekseen. Tämä johti Sigurdin kuoleman jälkeen Harald Gillen ja Sigurdin pojan Maunun väliseen valtataisteluun.
Il signor Max

| Il signor Max |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mario Camerini
Käsikirjoittaja:   Mario Camerini  Mario Soldati 
Tuottaja:  C. O. Barbieri
Säveltäjä:  Renzo Rosselini
Kuvaaja:  Anchise Brizzi
Leikkaaja:  Mario Camerini
Tuotantosuunnittelija:  Gastone Medin
Pukusuunnittelija:  Gino Carlo Sensani
Lavastaja:  Gastone Medin
Pääosat:   Vittorio De Sica  Assia Noris  Rubi Dalma  Mario Casaleggio 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia
Tuotantoyhtiö:  Astra Film
Levittäjä:  Ente Nazionale Industrie Cinematografiche
Ensi-ilta:  Venetsian elokuvajuhlilla elokuussa 1937
Kesto:  84 min.
Alkuperäiskieli:  italia
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lauretta (Assia Noris) ihmettelee Giannin ja Maxin (Vittorio De Sica) yhdennäköisyyttä.
Il signor Max (”Herra Max”) on vuonna 1937 valmistunut italialainen elokuva. Se on yksi ohjaaja Mario Camerinin viidestä pikkuporvaristoa kuvaavasta romanttisesta komediasta. Elokuvan pääosissa ovat Vittorio De Sica ja Assia Noris. Il signor Max oli aikanaan valtava yleisömenestys ja sai ilmestymisvuonnaan Italian kulttuuriministeriön palkinnon Venetsian elokuvajuhlilla. Aikalaiskritiikissä ja myöhemmissä arvioissa elokuvaa on kiitetty sen kepeydestä, sujuvasta rytmityksestä ja erinomaisista näyttelijäsuorituksista.
Juoni

Isältään rahaa perinyt lehtikioskin pitäjä Gianni tutustuu lomamatkallaan aristokraattiseen Paolaan ja ryhtyy tavoittelemaan tätä kreivi Max Varaldoksi tekeytyen. Pian hän tapaa myös Paolan palvelijattaren Laurettan, joka oppii tuntemaan hänet lehdenmyyjä Giannina. Lopulta mies kyllästyy kaksoiselämäänsä, tekee valinnan kahden elämäntavan välillä ja löytää aidon rakkauden.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Vittorio De Sica  | … |  lehdenmyyjä Gianni / Max Varaldo   |
|  Assia Noris  | … |  Lauretta   |
|  Rubi Dalma  | … |  donna Paola   |
|  Umberto Melnati  | … |  Riccardo   |
|  Lilia Dale  | … |  Pucci   |
|  Virgilio Riento  | … |  Peppe, Giannin ystävä   |
|  Mario Casaleggio  | … |  Pietro-setä   |
|  Caterina Collo  | … |  Lucia-täti   |
|  Ernesto Chigi  | … |  Pierino   |
|  Romolo Costa  | … |  kapteeni Baldi   |
|  Lilia Silvi  | … |  orkideanmyyjä   |
|  Giuseppe Pierozzi  | … |  taksinkuljettaja   |
|  Albino Principe  | … |  Bubi Bonci   |
|  Clara Padoa  | … |  Jeanne, bridgenpelaaja junassa   |
|  Luciano Dorcoratto  | … |  Guido   |
|  Desiderio Nobile  | … |  majuri   |
|  Armando Petroni  | … |  ensiapulääkäri   |
|  Edda Soligo  | … |  tyttö laivan tanssiaisissa   |
|  Walter Grant  | … |  vanha mies juhlissa   |
|  Gianfranco Zanchi  | … |  oikea Max Varaldo   |
|  Vivi Gioi  | … |  Dolly   |
|  Michele Contessa  | … |     |
|  Otello Polini  | … |     |
Tuotanto, teemat ja vastaanotto

Mustavalkoinen Il signor Max on kuvattu Cinecittàn studiolla Roomassa. Se on yksi ohjaaja Mario Camerinin viidestä pikkuporvaristoa kuvaavasta romanttisesta komediasta. Neljä muuta ovat Kyllä miehet ovat roistoja (Gli uomini, che mascalzoni..., 1932), Darò un milione (1935), Ma non è una cosa seria! (1936) ja I grandi magazzini (1939). Käsikirjoittajana ja Camerinin apulaisohjaajana toimi kirjailijana ja myöhemmin myös elokuvaohjaajana tunnettu Mario Soldati. Kuvaaja Anchise Brizzin merkkiteoksiin kuuluvat Alessandro Blasettin historiallinen elokuva 1860 (1933) ja De Sican neorealistinen klassikko Sciuscià – viattomat (1946). Elokuvan musiikki on yksi Renzo Rosselinin ensimmäisistä elokuvasävellyksistä. Pääosia esittävät Vittorio De Sica ja Assia Noris olivat 1930-luvun italialaisen elokuvan kirkkaimpia tähtiä.
Yläluokkaiseen ympäristöön sijoittuva Il signor Max on yhdistetty 1930- ja 1940-lukujen vaihteen telefoni bianchi -lajityyppiin. Kevyt ja harmiton elokuva toisaalta myös arvostelee toimettoman yläluokan ulkomaita matkivaa elämäntapaa. Sen vastineeksi asetetaan perinteiset perhearvot, lehdenmyyjien välinen solidaarisuus sekä Italian fasistien Opera Nazionale Dopolavoro -järjestö, joka tarjoaa työläisille tervehenkistä viihdettä. Lopussa ristiriita laukeaa Hollywood-tyyliseen onnelliseen loppuun, jossa voidaan nähdä fasistien konsensuspolitiikan heijastuma.
Il signor Max oli aikanaan valtava yleisömenestys. Se sai ilmestymisvuonnaan Italian kulttuuriministeriön palkinnon Venetsian elokuvajuhlilla. Aikalaiskritiikissä ja myöhemmissä arvioissa elokuvaa on kiitetty sen kepeydestä, sujuvasta rytmityksestä ja erinomaisista näyttelijäsuorituksista.
Camerinin komedioiden menestys innosti Vittorio De Sicaa kokeilemaan siipiään ohjaajana teemoiltaan samankaltaisissa elokuvissa Rose scarlatte (1940), Maddalena... zero in condotta (1940) ja Teresa Venerdì (1941). Samoja juoniaineksia on havaittavissa myös De Sican ja käsikirjoittaja Cesare Zavattinin myöhemmissä neorealistisissa elokuvissa kuten Sciuscià ja Polkupyörävaras (1948). Il signor Maxista on sittemmin tehty kaksi uusintaversiota, Giorgio Bianchin Il conte Max vuonna 1957 ja Vittorio De Sican pojan Christian De Sican samanniminen elokuva vuonna 1991.
Aiheesta muualla

Il signor Max Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Siipat

| Siipat |
| --- | --- |
 Pohjanlepakko (Eptesicus nilssonii)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Lepakot Chiroptera
Heimo::  Siipat Vespertilionidae  Gray, 1821
Alaheimot
 Täplälepakot Kerivoulinae  Pitkäsiipiyököt Miniopterinae  Putkikuonolepakot Murininae  Myotinae  Varsinaiset lepakot Vespertilioninae 
Katso myös
   Siipat Wikispeciesissä   Siipat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Siipat eli varsinaiset lepakot (Vespertilionidae) on suurin ja tunnetuin lepakkojen (Chiroptera) heimo, jonka 300 eri lajia ovat jakaantuneet ympäri maailmaa. Osa näistä on alkuperäisiä Euroopan ja Pohjois-Amerikan asukkaita. Kaikki Suomessa asuvat lepakot kuuluvat siippoihin.
Melkein kaikki siipat ovat hyönteissyöjiä. Poikkeuksena ovat jotkut Myotis- ja Pizonyx-sukujen lajit, jotka pyydystävät kaloja, ja isommat Nyctalus-suvun lajit, joiden tiedetään pyydystävän pieniä varpuslintuja lennosta. Esimerkiksi Euroopan suurin lepakkolaji, jättiläislepakko (Nyctalus lasiopterus) siirtyy säännöllisesti keväisin ja syksyisin syömään sen elinalueen ohi kulkevia muuttolintuja. Siippojen koko vaihtelee kolmesta sentistä 13 senttiin.
Nisäkäsnimistötoimikunta ehdotti lajille uutta nimeä aitolepakot.
Lajeja

alaheimo: Täplälepakot (Kerivoulinae)
alaheimo: Pitkäsiipiyököt (Miniopterinae)
suku: Miniopterus
Pitkäsiipiyökkö (Miniopterus schreibersi)
alaheimo: Putkikuonolepakot (Murininae)
alaheimo: Myotinae
suku: Aitosiipat Myotis
Jättiläissiippa (Myotis myotis)
Isoviiksisiippa (Myotis brandti)
Viiksisiippa (Myotis mystacinus)
Vesisiippa (Myotis daubentonii )
Pikkuvesisiippa (Myotis daubentonii nathalinae)
Ripsisiippa (Myotis nattereri)
Lampisiippa (Myotis dasycneme)
Korvasiippa (Myotis bechsteini)
Ruskosiippa (Myotis emarginatus)
Pikkuruskosiippa (Myotis lucifugus)
Pitkäjalkasiippa (Myotis capaccini)
Hiirenkorvalepakko (Myotis blythi)
alaheimo: Varsinaiset lepakot (Vespertilioninae)
suku: Ancenycteris (kuollut sukupuuttoon)
suku: Arielulus
suku: Barbastella
Mopsilepakko (Barbastella barbastellus)
suku: Chalinolobus
suku: Corynorhinus
suku: Eptesicus
Pohjanlepakko (Eptesicus nilssoni)
Etelänlepakko (Eptesicus serotinus)
suku: Euderma
suku: Eudiscopus
suku: Falsistrellus
suku: Glauconycteris
suku: Glischropus
suku: Hesperoptenus
suku: Histiotus
suku: Hypsugo
suku: Ia
suku: Idionycteris
suku: Laephotis
suku: Lasiurus
suku: Mimetillus
suku: Neoromicia
suku: Nyctalus
Isolepakko (Nyctalus noctula)
Jättiläislepakko (Nyctalus lasiopterus)
suku: Nycticeinops
suku: Nycticeius
suku: Nyctophilus
suku: Otonycteris
suku: Paleptesicus (kuollut sukupuuttoon)
suku: Perimyotis
suku: Pharotis
suku: Philetor
suku: Pipistrellus
Pikkulepakko (Pipistrellus nathusii)
Vaivaislepakko (Pipistrellus pipistrellus)
Kääpiölepakko (Pipistrellus pygmaeus)
Kuhlinpikkulepakko (Pipistrellus kuhli)
Alppipikkulepakko (Pipistrellus savii)
suku: Plecotus
Korvayökkö (Plecotus auritus)
Harmaakorvayökkö (Plecotus austriacus)
suku: Pleistomyotis (kuollut sukupuuttoon)
suku: Rhogeessa
suku: Samonycteris (kuollut sukupuuttoon)
suku: Scoteanax
suku: Scotoecus
suku: Scotomanes
suku: Scotophilus
suku: Scotorepens
suku: Scotozous
suku: Tylonycteris
suku: Vespadelus
suku: Vespertilio
Kimolepakko (Vespertilio murinus)
Aiheesta muualla

Haaramo, Mikko: “Vespertilionida” – Vespertilionid bats and relatives  2008. Mikko's Phylogeny Archive.
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q210358  Wikispecies: Vespertilionidae  ADW: Vespertilionidae  AFD: Vespertilionidae  BOLD: 1027  CoL: HTH  EoL: 7632  EPPO: 1VSPTF  Fauna Europaea: 12628  Fauna Europaea (new): 9129ed71-1d79-4cfd-a1dc-98857d777108  GBIF: 9368  iNaturalist: 40269  IRMNG: 104959  ITIS: 179986  MSW: 13801791  NBN: NHMSYS0000376162  NCBI: 9431  NZOR: 497194b1-aba7-4969-843c-c0bbc220f97c  Open Tree of Life: 238434  Paleobiology Database: 40663  Paleobiology Database: 40663  Plazi: C11B87BD-FF81-BF18-9994-FDB7FA307539  WoRMS: 1037272  ZooBank: 58245F0F-2CD1-4420-84C0-02E5DA572B9C
Sigmatrooppinen reaktio

Sigmatrooppinen reaktio eli sigmatrooppinen toisiintuminen on perisyklinen reaktio, jossa tapahtuu uuden σ-sidoksen katkeaminen ja uuden σ-sidoksen muodostuminen samanaikaisesti π-sidosten uudelleenjärjestäytymisen kanssa. Sigmatrooppisissa reaktioissa σ- ja π-sidosten lukumäärä pysyy samana. Hyvin tunnettuja ja orgaanisessa synteesissä tärkeitä sigmatrooppisia reaktioita ovat muun muassa Claisen- ja Cope-toisiintumiset.
Sigmatrooppisten reaktioiden nimeäminen

Sigmatrooppisten reaktioiden eri tyyppien erottamiseksi käytetään niin kutsuttua [i,j]-nimeämisjärjestelmää. Tässä i tarkoittaa siirtymän ryhmän atomien lukumäärää ja j uudelleenjärjestäytyneen п-systeemin atomien lukumäärää molekyylissä.
Sigmatrooppisissa reaktioissa siirtyvän ryhmän stereokemia voi pysyä samana sekä lähtöaineessa että tuotteessa, jolloin tapahtuu stereokemian retentio. Reaktiossa voi tapahtua myös stereokemian inversio, mikä tarkoittaa erilaista absoluuttista stereokemiaa lähtöaineiden ja tuotteiden välillä. Sigmatrooppiseissa reaktioissa on sekä lähtöaineessa että tuotteessa konjugoituja kaksoissidoksia. Mikäli siirtyvä ryhmä on konjugoituun kaksoissidosyysteemiin nähden samalla puolella sekä tuotteessa että lähtöaineessa on reaktio suprafasiaalinen. Jos siirtyvä ryhmä on konjugoituneen systeemin toisella puolella lähtöaineessa kuin tuotteessa on sigmatrooppinen reaktio tällöin antarafasiaalinen.
Sigmatrooppisia reaktioita > Vedyn ja alkyyliryhmien siirtymiset

Vedylle ja alkyyliryhmille tapahtuvia sigmatrooppisia siirtymisiä ovat muun muassa [1,3]-, [1,5]- ja [1,7]-siirtymiset. Vedylle siirtymiset tapahtuvat helpommin kuin alkyyliryhmille. Reaktioista [1,7]-siirtymiset ovat antarafasiaalisia sigmatrooppisia reaktioita, kun [1,5]-sigmatrooppiset siirtymiset ovat aina suprafasiaalisia.
Sigmatrooppisia reaktioita > [3,3]-sigmatrooppisia reaktioita > Claisen-toisiintuminen

Claisen-toisiintumisessa allyylivinyylieetteri toisiintuu kuumennettaessa γ,δ-tyydyttymättömäksi karbonyyliyhdisteeksi, tyypillisesti aldehydiksi tai ketoniksi. Myöhemmin Claisen-toisiintumisen havaittiin tapahtuvan myös aromaattisilla allyylieettereillä, jotka kuumennettaessa toisiintuvat o-allyylifenoleiksi.
Sigmatrooppisia reaktioita > [3,3]-sigmatrooppisia reaktioita > Cope-toisiintuminen

Kuumennettaessa 1,5-dieenejä tapahtuu Cope-toisiintuminen, jossa alkuperäinen dieeni isomeroituu sigmatrooppisesti. Kun dieenin kolmoisasemassa sijaitsevan hiileen on liittyneenä hydroksyyliryhmä on tuotteena tyydyttymätön aldehydi tai ketoni. Tätä Cope-toisiintumisen muunnosta kutsutaan oksi-Cope-toisiintumiseksi.
Sigmatrooppisia reaktioita > [3,3]-sigmatrooppisia reaktioita > Fischerin indolisynteesi

Fischerin indolisynteesin mekanismin tärkeä vaihe on aromaattisen hydratsonin [3,3]-sigmatrooppinen reaktio.
Sigmatrooppinen [1,5]-vedynsiirtoreaktio
Sigmatrooppinen [1,7]-vedynsiirtoreaktio syntetisoitaessa D2-vitamiinia lumisterolista
Mike Shinoda

| Mike Shinoda |
| --- | --- |
 Shinoda vuonna 2014.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Michael Kenji Shinoda
Syntynyt: 11. helmikuuta 1977 (ikä 47)
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä, säveltäjä, kitaristi, pianisti, musiikkituottaja, graafikko, näyttelijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Mike Shinoda
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1996–
Tyylilajit:  alternative rock, nu metal, rap rock, rap
Soittimet:  kitara, kosketinsoitin, piano, sample, urut, lyömäsoitin
Yhtyeet:  Linkin Park, Fort Minor
Levy-yhtiöt:  Machine Shop Recordings Warner Brothers Records
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Michael Kenji "Mike" Shinoda (jap. 篠田 賢治, Shinoda Kenji, s. 11. helmikuuta 1977 Agoura Hills, Kalifornia) on yhdysvaltalainen muusikko, joka on tullut tunnetuksi Linkin Park -yhtyeestä. Lisäksi hän räppää sooloyhtyeessään, Fort Minorissa ja on julkaissut musiikkia myös omalla nimellään. Hän on perustanut Linkin Park -yhtyeessä soittavan Brad Delsonin kanssa Machine Shop Recordings -levy-yhtiön.
Nuoruus

Shinoda syntyi ja vietti nuoruutensa Los Angelesin lähiössä, Agoura Hillsissä. Hänen isänsä, Muto, on japanilais-amerikkalainen ja äitinsä nimi on Donna. Hänellä on nuorempi veli, Jason. Shinoda opiskeli Parkman Elementary and Lindero Canyon Middle Schoolissa.
Shinoda aloitti musiikin harrastamisen kuuden vuoden ikäisenä ottamalla pianotunteja, aloittaen klassisesta musiikista ja siirtyen myöhemmin jazziin ja lopulta hiphoppiin. Hän soitti kaiken kaikkiaan tunneilla kymmenen vuotta, ja harrasti myös kitaransoittoa. Mike kertoi aloittaneensa rap-lyriikoiden kirjoittamisen jo 13-vuotiaana, mutta vakavoitui oikeasti vokaaleistaan myöhemmin lukiossa. Hänen rakkaisiin harrastuksiinsa kuului myös piirtäminen ja maalaaminen, joissa hän omaa edelleen oman tyylinsä.
Ura

Shinoda opiskeli San Fernando Middle Schoolissa, jossa hän tapasi myös Rob Bourdonin ja Brad Delsonin. Lukion jälkeen hän siirtyi muotoiluyliopistoon. Shinoda valmistui Pasadenan muotoiluyliopistosta Art Center College of Designista ja painotti opiskeluissaan erityisesti graafista suunnittelua. Hän tapasi samassa yliopistossa DJ Joe Hahnin, mutta Joe ja Mike ystävystyivät lähemmin vasta myöhemmin. Hahn liittyi Xeroon, ja myöhemmin hän seurasi Shinodaa myös Linkin Parkiin.
Ura > Linkin Park

Mike Shinoda on yksi Linkin Park -yhtyeen perustajajäsenistä. Hän perusti yhtyeen yhdessä Brad Delsonin ja Rob Bourdonin kanssa vuonna 1996. Shinoda soittaa yhtyeessä rytmikitaraa ja kosketinsoitinta, ja toimii lisäksi MC:nä, taustalaulajana ja lauluntekijänä. Hän nousi suuren yleisön tietoisuuteen vuonna 2000 julkaistulla yhtyeen debyyttialbumilla, Hybrid Theory. Albumista tuli 2000-luvun myydyin debyyttialbumi. Vuonna 2002 yhtyeeltä julkaistiin Shinodan tuottama remix-albumi, Reanimation. Vuonna 2003 julkaistiin toinen studioalbumi Meteora. Vuonna 2004 yhtye julkaisi mashup-albumi Collision Coursen yhdessä Jay-Z:n kanssa. Albumista Linkin Park voitti toisen Grammy-palkintonsa. Vuonna 2007 julkaistun Minutes to Midnightin Shinoda tuotti yhdessä Rick Rubinin kanssa. Minutes to Midnight -albumilla Shinoda toimii myös päälaulajana kolmella kappaleella: "In Between", "Hands Held High" ja albumin bonuskappaleella "No Roads Left".
Syyskuussa 2010 julkaistulla A Thousand Suns -albumilla tuottamisesta vastasivat edellisen tavoin Shinoda ja Rubin. Viides studioalbumi Living Things julkaistiin vuonna 2012. Shinoda sanoi sen sisältävän enemmän räppiä kuin muut julkaisut viimeisen muutaman vuoden aikana. Remix-albumi Recharged julkaistiin vuonna 2013. Se sisältää uudelleentulkintoja yhtyeen vuonna 2012 julkaistulta Living Things -albumilta. Yhtyeen kuudes studioalbumi The Hunting Party julkaistiin vuonna 2014. Sen Shinoda tuotti yhtyeen kitaristin Brad Delsonin kanssa. Vuonna 2017 julkaistiin seitsemäs studioalbumi One More Light, joka on myös Shinodan ja Delsonin yhdessä tuottama.
Ura > Fort Minor

Suuren menestyksen Linkin Parkissa saavuttanut Shinoda aloitti yhtyeensä ohessa soolouran Fort Minor -nimen alla vuonna 2005. Hänen ensimmäinen albuminsa, The Rising Tied, julkaistiin marraskuussa 2005. Vierailijoina levyllä ovat muun muassa Styles of Beyond, Holly Brook, Kenna ja John Legend. Siinä missä Linkin Park on enimmäkseen vaihtoehtoista rockia, Fort Minor on enemmänkin hiphopia ja rappia. Kaikki albumin kappaleet ovat Shinodan säveltämiä ja kirjoittamia, ja hän myös soitti kaikkia levyllä esiintyviä soittimia, jousia lukuun ottamatta. Shinoda tuotti ja miksasi albumin itse räppäri Jay-Z:n ja Linkin Parkin kitaristin, Brad Delsonin avustuksella. Fort Minorin musiikkivideoita on ohjannut Linkin Parkin DJ, Joe Hahn.
Fort Minorin single "Where'd You Go" voitti vuonna 2006 MTV Video Music Awardseissa "Best Ringtone Award" -palkinnon. Single oli 20 viikkoa Billboard Hot 100 -listalla, sijoittuen parhaimmillaan neljänneksi.
21. kesäkuuta 2015 Fort Minor julkaisi lähes kymmenen vuoden tauon jälkeen uuden singlen, nimeltään ”Welcome”. Samalla julkaistiin singleen tehty 360-panoramavideotekniikalla toteutettu virtuaalitodellinen musiikkivideo. Videolla Shinoda soittaa pianoa, kitaraa ja rumpuja. Single tuli ilmaiseksi ladattavaksi Fort Minorin kotisivuille. Kesäkuussa 2015 antamassaan haastattelussa Shinoda kertoi, että hänellä ei ole aikomusta tehdä uutta Fort Minor -albumia. Shinoda esitti kappaleen livenä Conanissa 22. kesäkuuta 2015.
Ura > Sooloartistina

25. tammikuuta 2018 Shinoda julkaisi Post Traumatic EP:n, jonka kolme kappaletta kertovat hänen tuntemuksistaan Chester Benningtonin heinäkuussa 2017 tapahtuneen kuoleman jälkeen. Shinoda julkaisi EP:n omalla nimellään sivuprojektinsa Fort Minorin sijaan. Shinoda julkaisi samannimisen soolodebyyttialbuminsa Post Traumatic kesäkuussa 2018.
Ura > Tuottajana

Shinoda on myös tuottanut monia kappaleita ja albumeita. Linkin Parkin albumeista hän tuotti Rick Rubinin kanssa Minutes to Midnightin ja A Thousand Sunsin.
Tulevaisuudessa Mike Shinoda tulee tuottamaan lisää muiden yhtyeiden levyjä, mutta hän aikoo toimia enemmän erityisesti ja pääasiallisesti Linkin Park -yhtyeen parissa ja painottaa musiikin tekoon kyseisen bändin jäsenien kanssa.
Ura > Tuottajana > Machine Shop Recordings

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Bändikaverini Linkin Parkissa olivat innoissaan pystyessäni osoittamaan faneille, mitä minä teen henkilökohtaisesti. En olisi tehnyt tätä ilman heidän täydellistä tukeaan. Minä valitsin kitaristi Brad Delsonin minun A&R kaverikseni! | ” |
– Mike Shinoda
Vuonna 2002 Shinoda perusti Brad Delsonin kanssa Machine Shop Recordings -levy-yhtiön. Levy-yhtiöllä oli sopimus muun muassa Styles of Beyondin ja Holly Brookin kanssa. Tällä hetkellä levy-yhtiö on tauolla. Mike Shinoda kertoi tammikuussa 2009 blogissaan, että Machine Shop Recordings on tauolla, koska yhtiöllä on erimielisyyksiä sen emoyhtiö Warner Brothers Recordsin kanssa.
Yksityiselämä

Mike on myös ihanteensa taidemaalauksen ohella suunnitellut omia skeittituotteita, kuten kenkiä ja lautoja. Hänellä oli oma suuri taidenäyttely, jossa myytiin hänen ja hänen ystäviensä maalaamia tauluja ja muuta omaa taidetta alkaen hänen 13-vuotiaana tekemästään miniatyyriteoksesta.
Mike Shinoda on ollut naimisissa Anna Hillingerin kanssa vuodesta 2003 lähtien. Heillä on yksi lapsi. Shinodan mukaan Fort Minorin kappale "Where'd You Go" on kirjoitettu hänen vaimolleen. Vuonna 2004 Shinoda esiintyi Punk'd-televisiosarjan jaksossa. Haastattelussa Shinoda on paljastanut, että hänen isänsä syntyi toisen maailmansodan aikaan, ja siitä kertoo "Kenji"-kappale. Shinoda on kolmannen sukupolven Japanin amerikkalainen. Hänen äitinsä nimi on Donna ja isänsä Muto. Japanilaisamerikkalainen Muto syntyi Yhdysvalloissa, ja oli internoituna toisen maailmansodan aikaan.
Diskografia > Soolotuotanto

Albumit
2018 – Post Traumatic
2018 – Post Traumatic EP
2012 – The Raid: Redemption (Original Motion Picture Score & Soundtrack) (mukana Joseph Trapanese)
2014 – Mall (Music from the Motion Picture) (mukana Chester Bennington, Dave Farrell, Joe Hahn ja Alec Puro)
Diskografia > Linkin Parkin kanssa

2000 – Hybrid Theory
2003 – Meteora
2007 – Minutes to Midnight
2010 – A Thousand Suns
2012 – Living Things
2014 – The Hunting Party
2017 – One More Light
Diskografia > Fort Minorina

2005 – The Rising Tied