stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kiuru

| Kiuru |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Silmälläpidettävä  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kiurut Alaudidae
Suku::  Kiurut Alauda
Laji::  arvensis
Kaksiosainen nimi
 Alauda arvensis  Linnaeus, 1758 

Alalajit
 Alauda arvensis arvensis  Alauda arvensis scotica  Alauda arvensis guillelmi  Alauda arvensis sierrae  Alauda arvensis harterti  Alauda arvensis cantarella  Alauda arvensis armenicus  Alauda arvensis dulcivox 
Katso myös
   Kiuru Wikispeciesissä   Kiuru Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kiuru eli Alauda arvensis, piirros: Wilhelm von Wright (1810 - 1887)
Kiuru (Alauda arvensis) eli leivonen tai leivo on pienikokoinen vaaleanruskea Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois-Afrikassa pesivä varpuslintu. Tunnusomaisena piirteenä kiurulla on päälaella sijaitseva pieni töyhtö. Kiuru on varhaisimpia Suomen keväisistä muuttolinnuista. Tämä on huomattu myös vanhan kansan loruissa (Kuu kiurusta kesään, / puoli kuuta peipposesta, / västäräkistä vähäsen, / pääskysestä ei päivääkään.). Kiurun vanha nimi on leivo eli leivonen ja paikallisesti sitä kutsutaan myös nimillä kirri, kirvu, tiuru, kivenpuottaja, kivenviiru, peltoleivonen. Kiuru on Keski-Pohjanmaan maakuntalintu.
Koko ja ulkonäkö

Kiuru on ruskeanharmaa ulkonäöltään vaatimaton lintu, joka tunnetaan laululennostaan: koiras nousee jopa 100 m:n korkeuteen ja laulaa sydämensä kyllyydestä. Päälaella on pieni töyhtö, jonka lintu kohottaa pystyyn ollessaan hermostunut tai valppaana. Koivet ovat vahvat ja takavarpaan kynsi hyvin pitkä, mikä on sopeutuma avomaalla kävelemiseen.
Äänet muistuttavat laulusta poimituilta pätkiltä: ”driu”, ”priio”, ”kurrl”. Varoittaa voimakkaasti ”driy, dry-dry”. Syysmuutolla voi kuulla kiuruparven ääntelyä öiseltä taivaalta.
Kiurun pituus on 17 cm, siipien kärkiväli 35 cm, paino noin 40 g. Koiras on hieman naarasta kookkaampi.
Aikuisilla kiuruilla on sulkasato elo-syyskuussa. Myös nuoret kiurut sulkivat täydellisesti alkusyksyllä, joten sulkasadon jälkeen ikäluokkia ei voi enää erottaa toisistaan.
Vanhin suomalainen rengastettu kiuru on ollut 7 vuotta 8 kuukautta 13 päivää vanha. Euroopan vanhin, Britteinsaarilla rengastettu kiuru, saavutti 9 vuoden ja 5 kuukauden iän.
Levinneisyys

Kiuru pesii Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois-Afrikan vuorilla. Pääosassa esiintymisaluettaan se on muuttolintu. Suomeen se palaa varhain keväällä (”Kuu kiurusta kesään...” ). Länsiosissa se on paikallismuuttaja siirtyen alavammille maille tai rannikoille. Suomessa kiuru pesii koko maassa, runsain se on lounaisessa pelto-Suomessa, harvinainen pohjoisimmassa Lapissa. Kiuru on paikoin voimakkaasti vähentynyt. Syysmuutto tapahtuu melko huomaamattomasti syys-lokakuussa. Joitakin yksilöitä jää vuosittain talvehtimaan. Suomalaiset kiurut talvehtivat Länsi-Euroopassa.
Suomen pesimäkanta on 181 000–221 000 paria ja koko Euroopan 28–35 miljoonaa paria. Puolassa laji on pesimäkannaltaan maan runsaslukuisin lintulaji (10,0–10,8 miljoonaa paria). Euroopan populaatio on kokonaisuudessaan 79–160 miljoonaa yksilöä. Euroopan maista kiuru puuttuu vain Islannista.
Elinympäristö

Kiuru lentää korkealla avoimen viljelysmaan tai nummien päällä. Pesii yleisenä myös avosoilla, laitumilla ja matalakasvuisilla rantaniityillä. Kiurua ei tavata pienillä metsäpelloilla. Runsaimmillaan kiuru on salaojittamattomilla heinäpelloilla ja laitumilla.
Lisääntyminen

Pesä on matala kuoppa maassa, mättäässä tai ojanpenkalla, yleensä ylivuotisen heinän suojaama. Naaras tuo pesään kuivia heiniä ja juuria. Kiuru munii 3–5, keskimäärin 4 munaa. Muninta alkaa Etelä-Suomessa toukokuun alkupuolella. Useimmat kiuruparit pesivät toistamiseen kesä–heinäkuun vaihteessa. Naaras hautoo noin 11 vuorokautta. Poikasia ruokkivat molemmat emot, ja ne lähtevät pesästä lentokyvyttöminä noin 10 vuorokauden ikäisinä. Emot hoitavat niitä vielä viikon-pari.
Ravinto

Siemeniä ja versoja, matoja, etanoita, hyönteisiä ja niiden toukkia sekä kovakuoriaisia. Syö myös eri maakasvien lehtiä. Poikaset saavat vain eläinravintoa.
Aiheesta muualla

Nikander, Pekka J. 1992: Kuinka erotan kangaskiurun kiurusta. - Lintumies 3.1992 s. 86-87. LYL.
Norrdahl, Kai 1990: Kiurun kaari. - Lintumies 6.1990 s. 278-283. LYL.
Stolt, Bengt-Olov 1980: Kiurun muuttosuunnat Itä-Ruotsissa. - Ornis Fennica 57:71-76.
Kiuru Lintukuva-verkkopalvelussa
LuontoPortti: Kiuru (Alauda arvensis)
Kiurun laulu on siinä määrin huomioitu, että sen pohjalta on sävelletty runsaasti musiikkia.
ITIS: Alauda arvensis (englanniksi)
Alauda arvensis
Digitaalinen palauttaminen

Digitaalinen palauttaminen tarkoittaa kulttuuriperintökohteiden palauttamista digitaalisessa muodossa yhteisöille, joista ne ovat peräisin. Termi on peräisin antropologiasta, ja sillä on tyypillisesti viitattu etnografisen materiaalin tallentamiseen digitaalisina valokuvina, jotka sitten annettaisiin alkuperäisen kulttuurin jäsenille. Termiä on kuitenkin sovellettu myös museoiden, kirjastojen ja arkistojen kokoelmiin. Se käsittää digitaalisen valokuvauksen lisäksi digitaalisia kokoelmia ja virtuaalisia näyttelyitä, kuten 3D-skannauksia ja äänitallenteita.
Digitaalisesta palauttamisesta tulee yhä tärkeämpää, kun yhä useammat kulttuurilaitokset saattavat kokoelmiaan verkkoon. Lisääntynyt verkkokäyttö on toisinaan ristiriidassa alkuperäisen kulttuurin toiveiden kanssa, koska se rajoittaa heidän kykyään kuratoida ja määritellä kulttuuriaineistojen jakamisen ehtoja. Monet kulttuurilaitokset pyrkivätkin ottamaan yhteisöt mukaan kokoelmien esilletuomiseen ja kuvailuun.
Digitaalinen palauttaminen ja digitaaliset kopiot

Clifford Lynch on esittänyt digitaalisten kopioiden luomista ja niiden laajamittaista jakelua, kun palautettavat artefaktit liittyvät vanhoihin esineisiin tai aineistoon, joka on vapaata tekijänoikeuksista. Hän pitää laadukkaiden digitaalisten kopioiden luomista tärkeänä, sillä ne takaavat alkuperäisesineiden säilymisen ja mahdollistavat esineiden tutkimisen digitaalikopioiden avulla riippumatta siitä, missä alkuperäiset esineet sijaitsevat.
Esimerkkejä

National Museum of the American Indian (USA) ja Uuden-Seelannin museo Te Papa Tongarewa ovat olleet erityisen aktiivisia jaetussa kuratoinnissa kaksikulttuurisessa ympäristössä. Local Contexts -hanke on kehittänyt Traditional Knowledge -tunnukset, joilla alkuperäiskansojen yhteisöt voivat määritellä aineistoa rajoitetusti julkaistavaksi. Muistiorganisaatiot voivat hyödyntää näitä merkintöjä kokoelmien esittämisen yhteydessä. Niiden avulla on mahdollista esittää alkuperäiskansojen kulttuuriperintöaineistoa verkossa kunnioittaen niiden perinteitä ja toiveita.
Don Adams

Don Adams sarjassa Salainen agentti 86.
Don Adams (syntyjään Donald James Yarmy, 13. huhtikuuta 1923 New York – 25. syyskuuta 2005 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen komedianäyttelijä, joka tunnettiin parhaiten roolistaan Maxwell Smartina (Agentti 86) komediasarjasta Salainen agentti 86 (Get Smart). Sarjaa tehtiin vuosina 1965–1970. Vuonna 1995 sarjasta tuli vielä seitsemän jaksoa, joissa seikkaili Maxwell Smartin poika. Ohjelmassaan Adams lanseerasi maailmalle käsitteet kenkäpuhelin ja äänieriö. Hän myös ohjasi ja käsikirjoitti tätä sarjaa. Adams kuoli 82-vuotiaana losangelesilaisessa sairaalassa keuhkotulehdukseen. Hän oli sairastellut jo useita vuosia.
Aiheesta muualla

Don Adamsin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa[vanhentunut linkki]
Don Adams Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Daniel Powter

| Daniel Powter |
| --- | --- |
 Daniel Powter Luzernissa, Sveitsissä tammikuussa 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. helmikuuta 1971 (ikä 53) Vernon, Brittiläinen Kolumbia, Kanada
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä, pianisti
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2000–
Tyylilajit:  poprock
Soittimet:  laulu, piano
Levy-yhtiöt:  Warner Bros. Records, Sony BMG
Aiheesta muualla
www.danielpowter.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Daniel Richard Powter (s. 25. helmikuuta 1971 Vernon, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen popmuusikko, pianisti ja säveltäjä-laulaja.
Powter julkaisi debyyttialbuminsa I'm Your Betty vuonna 2000, mutta suuren yleisön tietoisuuteen hän nousi vuonna 2005 julkaistulla albumilla Daniel Powter. Hänen suurin hittinsä on Bad Day, joka nousi listaykköseksi Pohjois-Amerikassa sekä viidessä Euroopan maassa mukaan lukien Ranskassa ja Saksassa.
Vuonna 2008 hän julkaisi albumin Under the Radar, jonka suurimpia hittejä olivat ”Next Plane Home” ja ”Whole World Around”. Vuonna 2012 julkaistiin Powterin neljäs albumi Turn on the Lights.
Julkaisut > Albumit

I'm Your Betty (2000)
Daniel Powter (2005)
Under the Radar (2008)
Turn on the Lights (2012)
Giants (2018)
Julkaisut > Singlet

Bad Day (2005)
Free Loop (2005)
Jimmy Gets High (2005)
Lie to Me (2006)
Love You Lately (2006)
Next Plane Home (2008)
Best of Me (2008)
Whole World Around (2008)
Lose to Win (2010)
Happy Xmas (War Is Over) (2010)
Cupid (2012)
Crazy All My Life (2012)
Delicious (2017)
Perfect for Me (2018)
Do You Wanna Get Lucky (2018)
Survivor (2018)
Brave (2021)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Daniel Powter Wikimedia Commonsissa
Viralliset kotisivut (englanniksi)
jango.com Daniel Powter Music - Songs, pictures, videos, and more… (englanniksi)
Kopolymeeri

Kopolymeeri on polymeeri, joka on muodostunut kahdesta tai useammasta keskenään erilaisesta monomeeristä. Näin se eroaa homopolymeerista, jossa on vain yhdenlaisia monomeerejä.
Kopolymeerejä valmistetaan polymerisoimalla eri monomeerejä eli yhdistämällä monomeerit toisiinsa. Tätä kutsutaan kopolymeroinniksi.
Kopolymeerejä

Akryylinitriilibutadieenistyreeni (ABS)
Butyylikumi (IRR)
Nitriilikumi (NBR)
Styreenibutadieenikumi (SBR)
Styreeniakrylonitriili (SAN)
Styreenibutadieenikopolymeeri (SBC)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Encyclopaedia Britannica: Copolymer (englanniksi)
Dioscoro S. Rabor

Dioscoro S. Rabor (18. toukokuuta 1911 Cebu City Filippiinit – 25. maaliskuuta 1996 College, Laguna Luzon) oli filippiiniläinen eläintieteilijä ja lintutieteilijä.
Rabor, lempinimeltään Joe, valmistui Filippiinien yliopistosta 1934. Hän valmisteli väitöstyötään Yalen yliopistossa 1957–1958 Sidney Dillon Ripleyn ohjauksessa ja hänelle myönnettiin filippiiniläisen Sillimanin yliopiston kunniatohtorin arvo 1974.
Vaikka Rabor tunnetaan lintututkijana, perehtyi hän myös kaloihin ja käärmeisiin. Hänen työuransa muodostui noin 30 virasta, hän muun muassa oli Sillimanin yliopiston professori 1947–1967, Mindanaon valtionyliopiston professori 1967–1975 ja Filippiinien yliopiston metsäopiston professori Los Bañosissa 1975–1976. Hän toimi Yhdysvaltain armeijan SEATO Medical Projectin Migratory Animal Pathological Survey -projektin johtajana Filippiinien keski- ja eteläosissa 1964–1970. Jäätyään eläkkeelle hän toimi Los Bañosin Wildlife
Biology and Managementin konsulttina, kunnes sairastui 1992.
Rabor johti kaikkiaan yli 50 tutkimusretkeä Filippiinien saariston 25 saaren metsiin vuosina 1935–1977. Hänen vaimonsa Lina N. Florendo Rabor seurasi häntä lähes kaikilla retkillä, ja mukana kulkivat myös heidän kuusi lastaan. Kaikista neljästä tyttärestä tuli lääkäreitä ja heidän nimensä olivat lintujen (Iole Irena, Nectarinia Juliae, Ardea Ardeola) tai kalan nimisiä (Alectis Cyrene). Raborin 60 000 näytteen lintukokoelma on sijoitettu useisiin yhdysvaltalaisiin museoihin. Hän teki mittavan työn erään maailman suurimman petolinnun,filippiinienkotkan (Pithecophaga jefferyi), suojelemiseksi.
Rabor nimesi useita uusia eläinlajeja ja -alalajeja, linnuista muun muassa mindanaonparatiisipeipon (Erythrura coloria) yhdessä Ripleyn kanssa 1961, ja negrosintimalin (Stachyris nigrorum) yhdessä Austin L. Randin kanssa 1952.
Dios Hieron

Dios Hieron (m.kreik. Διὸς Ἱερόν, myös Διοσιερόν, Diosieron/Dioshieron; lat. Dioshierum; ”Zeuksen pyhäkkö”) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:
Dios Hieron, kaupunki Jooniassa
Dios Hieron, kaupunki Lyydiassa
Korinttilaisten kirje Paavalille

| Korinttilaisten kirje Paavalille |
| --- | --- |
Kirjailija:  tuntematon
Kieli:  muinaiskreikka (koinee)
Genre:  kirje
Julkaistu:  n. 100-luku
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Korinttilaisten kirje Paavalille on Uuden testamentin apokryfinen kirja, joka oli alun perin osa Paavalin tekoja, mutta sitä levitettiin myös erikseen. Se esittää olevansa Korintin seurakunnan apostoli Paavalille lähettämä. Teksti on suunnattu Simon Maguksen harhaoppeja vastaan.
Kirjeen arvioidaan olevan peräisin 100-luvulta. Se ei näin ole korinttilaisten ja Paavalin aitoa kirjeenvaihtoa, vaan kirjoitettu myöhemmin todennäköisesti dokeettisten ja gnostilaisten harhaoppien vastustamiseksi. Kirje oli kuitenkin aikanaan osa Armenian apostolisen kirkon käyttämää Raamattua.
Kirjeen alussa sen lähettäjäksi on nimetty Stefanos sekä hänen kanssaan olleet vanhimmat Dafnos, Eubulos, Theofilos ja Zenon. He sanovat kirjoittaneensa Paavalille, koska Simon ja Kleobios olivat tulleet Korinttiin ja saarnanneet oppeja, jotka olivat ristiriidassa Paavalin ja muiden apostolien oppien kanssa. Simon opetti seuraavia asioita:
Profeettoja ei tule käyttää.
Jumala ei ole kaikkivaltias.
Ruumiiden ylösnousemusta ei tule tapahtumaan.
Jumala ei luonut ihmisiä.
Kristus ei tullut ihmiseksi eikä syntynyt Mariasta.
Maailma ei kuulu Jumalalle, vaan enkeleille.
Korinttilaiset pyytävät Paavalia vastaamaan harhaopin torjumiseksi. Vastaus Paavalilta tähän kirjeeseen on myös sisällytetty Paavalin tekoihin ja se tunnetaan nimellä Paavalin kolmas kirje korinttilaisille.
Diavátes

Diavátes (kreik. Διαβάτες, myös Diavatés, Διαβατές) voi viitata seuraaviin saariryhmiin Kreikassa:
Diavátes, pienten saarten ryhmä Dodekanesian saariryhmässä lähellä Sýmiä
Diavátes, pienten saarten ryhmä Pohjoisten Sporadien saariryhmässä lähellä Skýrosta
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Diavátes”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kirjodelfiinit

| Kirjodelfiinit |
| --- | --- |
 Uudenseelannindelfiinejä (C. hectori)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Valaat Cetacea
Alalahko::  Hammasvalaat Odontoceti
Heimo::  Delfiinit Delphinidae
Suku::  Kirjodelfiinit Cephalorhynchus  Gray, 1846
Lajit
 Kirjodelfiini (Cephalorhynchus commersonii)  Chilendelfiini (Cephalorhynchus eutropia)  Benguelandelfiini (Cephalorhynchus heavisidii)  Uudenseelannindelfiini (Cephalorhynchus hectori) 
Katso myös
   Kirjodelfiinit Wikispeciesissä   Kirjodelfiinit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kirjodelfiinit (Cephalorhynchus) on tieteellisen luokittelun delfiinisuku. Ne ovat pieniä tai keskikokoisia, mustavalkoisia delfiinejä.
Lajeja on neljä:
Kirjodelfiini (Cephalorhynchus commersonii)
Chilendelfiini (Cephalorhynchus eutropia)
Benguelandelfiini (Cephalorhynchus heavisidii)
Uudenseelannindelfiini (Cephalorhynchus hectori)
Aiheesta muualla

Laji.fi: Kirjodelfiinit (Cephalorhynchus)
Särkänniemen merinisäkäsakatemia
ITIS: Cephalorhynchus (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Cephalorhynchus, Black dolphin, Commerson's dolphin, Heaviside's dolphin, and Hector's dolphin (englanniksi)
Konttiravintola Morton

| Konttiravintola Morton |
| --- | --- |
Perustettu:  1. heinäkuuta 2010
Perustaja:  Jarna Kaplas, Petri Virta, Iiro Lyytinen
Toimitusjohtaja:  Jarna Kaplas
Kotipaikka:  Rautalampi, Suomi
Toiminta-alue:  Helsinki, Rautalampi, Kuopio, Jyväskylä, Joensuu, Pieksamäki, Varkaus
Toimiala:  Ravintola
Tuotteet:  Burgerit, Kahvilatuotteet, Baarituotteet
Emoyhtiö:  Emäpitäjän Anniskeluravintolat Oy
Tytäryhtiöt:  Morton Moment Oy
Omistaja:  Jarna Kaplas
Kotisivu:  https://morton.fi/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Konttiravintola Morton on suomalainen ravintolaketju, joka omistaa yhteensä 7 merikontteihin rakennettua konttiravintolaa Savossa, ja Uudellamaalla. Morton on tunnettu sen tarinastaan, sekä omaperäisestä liikeideastaan.
Konttiravintoloista 6 on avoinna vain kesäisin. Morton Helsinki on avoinna ympäri vuoden.
Tunnustuksia

Vuonna 2019 Kaplas palkittiin vuoden nuorena yrittäjänä ja kutsuttiin Linnan juhliin.
Aiheesta muualla

Ravintola Mortonin sivusto
Koripallon maailmanmestaruuskilpailut 1986

Vuoden 1986 koripallon maailmanmestaruuskilpailut pelattiin Espanjassa 5.–20. heinäkuuta. Kisojen lopputurnaukseen selviytyi 24 maata. Mestaruuden voitti toisen kerran historiassaan Yhdysvallat, hopeaa saavutti Neuvostoliitto ja pronssia Jugoslavia. Turnauksen korikuningas oli Kreikan Nikos Galis ja arvokkain pelaaja Jugoslavian Dražen Petrović.
Sijoitukset

Yhdysvallat
Neuvostoliitto
Jugoslavia
Brasilia
Espanja
Italia
Israel
Kanada
Kiina
Kreikka
Kuuba
Argentiina
Angola
 Australia
 Norsunluurannikko
 Ranska
 Saksa (Länsi-Saksa)
 Etelä-Korea
 Malesia
 Alankomaat
 Uusi-Seelanti
 Panama
 Puerto Rico
 Uruguay
MM-turnauksen ratkaisuottelut pelattiin Palacio de Deportes de la Comunidad de Madridissa.
Koripallon maailmanmestaruuskilpailut 1982

Vuoden 1982 koripallon maailmanmestaruuskilpailut pelattiin Kolumbiassa 15.-28. elokuuta. Kisojen lopputurnaukseen selviytyi 13 maata. Mestaruuden voitti kolmannen ja viimeisen kerran historiassaan Neuvostoliitto, hopeaa saavutti Yhdysvallat ja pronssia Jugoslavia. Turnauksen korikuningas oli Panaman Rolando Frazer ja arvokkain pelaaja Yhdysvaltain Doc Rivers.
Sijoitukset

Neuvostoliitto
Yhdysvallat
Jugoslavia
Espanja
Australia
Kanada
Kolumbia
Brasilia
Panama
Tšekkoslovakia
Uruguay
Kiina
Norsunluurannikko
MM-turnauksen ratkaisuottelut pelattiin Coliseo El Pueblossa.
Kirjaslammen tanssilava

Kirjaslammen tanssilava sijaitsee Mallasveden rannalla, kävelymatkanselvennä päässä Valkeakosken keskustasta. Kirjaksenselvennä tanssikausi on viime vuosina käynnistynyt tavanomaisesti kesäkuun alussa ja päättynyt elokuun lopussa. Yli 60-vuotiaalla tanssilavalla palvelee myös terassi. Tanssien lisäksi lavalla järjestetään mm. Kirjazz - tapahtumaa vuosittain heinäkuussa. Kirjaslammen tanssilavaa ylläpitää Työväen Musiikkitapahtuma ry.[lähde? ]
Lavan historia

Vuonna 1951 Yhtyneet paperitehtaat anoi onnistuneesti Valkeakosken kaupungilta rakennuslupaa Esko Aron suunnittelemalle tanssilavalle ja ravintolalle. Tanssilava oli osa Kirjaslampea koskevaa suunnitelmaa, johon kuului myös maailmanpyörä, uimala sekä pienoisgolfrata. Neliöitä Kirjaslammen ja Mallasveden välissä sijaitsevalle lavalle ilmoitettiin 430. Tämä sisälsi yhä kunnossa olevan tanssilavan sekä ravintolaosan, joka on myöhemmin purettu pois. Tansseja lavan valmistuttua pidettiin kesäisin usein. Muun muassa Uimaseuraselvennä ja Hakan jaostot järjestivät tansseja Kirjaslammen lavalla 1950-luvun lopulla ja 1960-luvun alussa.
Vuonna 1961 Kirjaslammella Santa Marian kaappaus -spektaakkelissa Kirjaslampi muuttui Reino Helismaan näyttämöksiselvennä. Esitystä varten rakennetun laivan kannella esiintyi yhteensä noin 20 taiteilijaa. Esityksen jälkeen Kirjaslammen lavalla esiintyi Harry Aaltosen orkesteri solisteinaan Rita Grenae ja Nisse Sved. Myös Helismaa jatkoi hauskuuttamista tanssilavalla. Vuonna 1964 uimaseura järjesti jälleen suuremman tempauksen yhdessä Isku-veikkojen kanssa. Suuri kansainvälinen "Tähti-show" keräsi esiintyjiä neljästä maasta. Tapahtumassa esiintyivät Dario Campeotto, Eva Cars, Henry Theel, pikku-Kalle Hyden, Reino Helismaa, Raimo Pihlajamaa, Jukka Virtanen ja The Hit Makers. Tanssien järjestäminen lavalla hiipui 1960-luvun puolivälissä.[lähde? ]
Kirjaslammen lavalla kuvattiin 1970-luvun alussa suomalaista elokuvaa. Veli-Matti Saikkosen "Takiaispallo" sai ensi-iltansa 11.9.1970 ja pääosaa esitti Kirka. Noin vuosi tämän jälkeen Yhtyneet Paperitehtaat vuokrasi lavan Säteri Oy:lle naruvarastoksi. 1970- ja 2000-luvun välisenä aikana Kirjaslammen lava on ollut vain satunnaisessa käytössä. Tänä aikana lavan omistus siirtyi Valkeakosken kaupungille ja rakennuksen ravintolaosa purettiin, kuten myös tätä lähellä sijainnut maailmanpyörä. Työväen Musiikkitapahtuma on viime vuosinamilloin? järjestänyt Kirjaslammen lavalla muun muassa tansseja ja konsertteja. Vuonna 2004 Valkeakosken kaupunki luovutti lavan ja vuokrasi maaperän Työväen Musiikkitapahtumalle 10 vuodeksi. Lavan katto korjattiin heinäkuussa 2005.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kotisivu
Kiteen Urheilijat

Kiteen Urheilijat on kiteeläinen 12. huhtikuuta 1931 perustettu urheilun yleisseura.
Seuran lajivalikoimaan kuuluvat nykyisin mäkihyppy, yhdistetty, hiihto, jalkapallo, yleisurheilu, uinti, lentopallo ja koripallo.
Pesäpallon SM-sarjassa KiU:n joukkue pelasi ensimmäisen kerran 1973 ja 1976 ja sitten yhtäjaksoisesti 12 kautta vuosina 1978-1989 ja sijoittui parhaimmillaan neljänneksi kausilla 1984 ja 1988. Molemmilla kerroilla seura kukisti jatko-otteluissa runkosarjan ykkösen - 1984 mitalisarjassa Alajärven Ankkurit ja 1988 pudotuspeleissä Vaasan Mailan, mutta aivan mitaleille asti potku ei riittänyt. Seura selvisi myös Suomen Cupin loppuotteluun 1974. Nuorten sarjoissa seura saavutti useita SM-mitaleja. Vuonna 1990 KiU:n pesäpalloilu siirtyi uuden seuran, Kiteen Pallo -90, alaiseksi. Seura peri Kiteen Urheilijoiden paikan Superpesiksessä. Kiteen joukkue on pelannut pesäpalloilun ylimmässä sarjassa yhtäjaksoisesti vuodesta 1978.
Junioritoiminta

| Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Joukkue | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Mitalit | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Vuodet | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Yhteensä | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
A-pojat: 
| A-pojat |  Hopeaa | 1985, 1986, 1988 | 3 |  |
B-pojat: 
| B-pojat |  Pronssia | 1983 | 1 |  |
C-pojat: 
| C-pojat |  Pronssia | 1987, 1988, 1989 | 3 |  |
D-pojat: 
| D-pojat |  Kultaa | 1988 | 1 |  |
| D-pojat |  Hopeaa | 1987 | 1 |  |
D-tytöt: 
| D-tytöt |  Pronssia | 1988 | 1 |  |
E-pojat: 
| E-pojat |  Kultaa | 1985, 1989 | 2 |  |
| E-pojat |  Hopeaa | 1977, 1982, 1987 | 3 |  |
| E-pojat |  Pronssia | 1981, 1986 | 2 |  |
F-pojat: 
| F-pojat |  Kultaa | 1983, 1985 | 2 |  |
| F-pojat |  Hopeaa | 1984, 1987 | 2 |  |
| F-pojat |  Pronssia | 1978 | 1 |  |
| Yhteensä: | Yhteensä: | Yhteensä: | 22 |  |
Palkinnot ja huomionosoitukset > Palkitut

| --- | --- |
 Kärkilyöntikuningas: Jarmo Rönkä (1985) :  Vuoden pesäpalloilija: Jarmo Rönkä (1985)
Palkinnot ja huomionosoitukset > Miesten Itä-Länsi-valinnat

| --- | --- |
 Raimo Hirvonen (1976)  Jarmo Rönkä (1979, 1980, 1981)  Markku Repo (1979, 1980, 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 1986, 1987)  Keijo Heinonen (1983)  Veli Virtanen (1984)  Mikko Parikka (1985) :  Jukka Holttinen (1986, 1987, 1988, 1989)  Pertti Laakso (1987)  Kari Soini (1987)  Kari Tapanen (1987)  Eero Okkonen (1988)  Pasi Pirinen (1988)
Palkinnot ja huomionosoitukset > Miesten Liitto-Lehdistö-valinnat

| --- | --- |
 Paavo Pelli (1972)  Eero Leskinen (1973, 1979)  Jouko Pyykönen (1973)  Veli Virtanen (1976)  Jarmo Rönkä (1978, 1979, 1980, 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 1986, 1987)  Jukka Parikka (1981) :  Markku Repo (1981)  Mikko Parikka (1985, 1986)  Jukka Holttinen (1986, 1987, 1988)  Pertti Laakso (1988)  Eero Okkonen (1989)
Saavutuksia

Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 2007: Miehet viesti 4 x 10 km (2p + 2v) Hopeaa joukkueella Timo Toppari, Ville Nousiainen, Joonas Ojasalo, Markus Pörsti - Miehet yhdistelmäkilpailu 15 km (p) + 15 km (v): Ville Nousiainen Pronssia
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 2008: Miehet 50 km: Markus Pörsti Hopea
Aiheesta muualla

Seuran sivut
Kooste KiU:n ja KiPa:n mestaruussarjaotteluista 1973-1993
Pesäpallo saavutuksia[vanhentunut linkki]
Diviisori

Diviisori (lat. ’divisor’ = jakaja) eli jakaja on kirjapainoterminä käsikirjoituspitimen (tenaakkelin) vaakasuorassa oleva haarukkapihti.