stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marc Boegner
Teokset

Les Catéchismes de Calvin, étude d'histoire et de catéchétique, thèse de doctorat soutenue devant la faculté de théologie protestante en 1905
The Unity of the Church (1914)
La Vie et la pensée de T. Fallot, 2 vol. (1914-1926)
L'Influence de la Réforme sur le développement du droit international (1926)
Le Christianisme et le monde moderne (1928, saarnakokoelma)
Les Missions protestantes et le droit international (1929)
Dieu, l'éternel tourment des hommes (1929, saarnakokoelma)
Jésus-Christ (1930, saarnakokoelma)
T. Fallot, l'homme et l'œuvre (1931)
Qu'est-ce que l'Église ? (1931, saarnakokoelma)
L'Église et les questions du temps présent (1932)
La Vie chrétienne (1933)
Le Christ devant la souffrance et devant la joie (1935, saarnakokoelma)
L'Évangile et le racisme (1939)
Le Problème de l'unité chrétienne (1947, saarnakokoelma)
La Prière de l'Église universelle (1951)
La Vie triomphante (1953)
Le Chrétien et la souffrance (1956)
Les Sept paroles de la Croix (1957)
Notre vocation à la sainteté (1958)
Ténèbres et Lumières aux abords du Calvaire (1960, saarnakokoelma)
L'Exigence œcuménique des Églises. Souvenirs et perspectives (1968)
Aiheesta muualla

Ranskan akatemian elämäkertatiedosto (Arkistoitu – Internet Archive)
Pastori Boegnerin elämäkerta ranskalaisen protestantismin museon sivuilla
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: François Albert-Buisson | Ranskan akatemian jäsen  Tuoli 2 1962–1970 | Seuraaja: René de Castries |
Mary Beth Hurt

Mary Beth Hurt vuonna 2013.
Mary Beth Hurt (s. 26. syyskuuta 1946) on yhdysvaltalainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä.
Biografia > Yksityiselämä

Mary Beth Supinger syntyi vuonna 1946 Marshalltownissa Iowassa. Hänen vanhempansa olivat Delores Lenore (o.s. Andre) ja Forrest Clayton Supinger. Hänen lapsuudessaan Jean Seberg toimi hänen lastenhoitajanaan. Hurt opiskeli draamaa Iowan yliopistossa ja New York Universityn Tisch School of Artsissa.
Hurt oli naimisissa näyttelijä William Hurtin kanssa kymmenen vuotta (1971-1981). Avioeron jälkeen Hurt meni naimisiin ohjaaja-käsikirjoittaja Paul Schraderin kanssa vuonna 1983, ja heillä on poika ja tytär.
Ura > Näyttämöura

Hurt teki näyttämödebyyttinsä New Yorkissa vuonna 1974. Hän oli ehdokkaana kolmen Tony-palkinnon saajaksi Broadway-esiintymisistään.
Ura > Elokuvat

Hurt teki elokuvadebyyttinsä Woody Allenin Sisäkuvien Joeyna. Hänen muita elokuvaroolejaan ovat rooli Laurana Chilly Scenes of Winter -elokuvassa, Helen Holm Garpina Garpin maailmassa ja Regina Beaufortina Martin Scorsesen Viattomuuden ajassa.
Filmografia

Sisäkuvia (Interiors, 1978)
Chilly Scenes of Winter (1979)
The Five Forty-Eight (1979)
Vaihtelu virkistää (A Change of Seasons, 1980)
Garpin maailma (1982)
D.A.R.Y.L. (1985)
Compromising Positions (1985)
Parents (1989)
New Yorkin orjat (Slaves of New York, 1989)
Light Sleeper (1992)
Moni kakku päältä kaunis (Six Degrees of Separation, 1993)
Suuteleva zombie (My Boyfriend's Back, 1993)
Viattomuuden aika (The Age of Innocence, 1993)
Boys Life 2 (1997)
Verijäljet (Affliction, 1997)
Bringing Out the Dead (1999)
Syksy New Yorkissa (Autumn in New York, 2000)
Family Man – perhe on paras (The Family Man, 2000)
Punainen lohikäärme (Red Dragon, 2002)
Emily Rosen riivaaja (The Exorcism of Emily Rose, 2005)
Lady in the Water (2006)
The Dead Girl  (2006)
Untraceable (2008)
Aiheesta muualla

Internet Off-Broadway Database (Arkistoitu – Internet Archive)
Internet Theatre Database; Mary Best Hurt entry (Arkistoitu – Internet Archive)
Mary Beth Hurt's Film Reference bio
Matthias de Zordo

| Matthias de Zordo |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 21. helmikuuta 1988 (ikä 36) Bad Kreuznach, Saksa
Yleisurheilija
Pituus:  190
Paino:  95
Laji:  keihäänheitto
Valmentaja:  Boris Obergföll
Ennätykset:  88,36 (2011)
Aiheesta muualla
www.matthiasdezordo.de
Timanttiliiga
| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Maa:   Saksa> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Daegu 2011 | keihäänheitto |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Barcelona 2010 | keihäänheitto |  |
Matthias de Zordo (s. 21. helmikuuta 1988) on saksalainen keihäänheittäjä. Häntä valmentaa Boris Obergföll.
De Zordo voitti vuonna 2007 alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden. Vuonna 2009 hän sijoittui kahdeksanneksi alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui toiseksi ennätyksellään 87,81 m. Hän heitti kilpailun aikana kolmesti pidemmälle kuin entinen ennätyksensä 84,38 m. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän voitti maailmanmestaruuden tuloksella 86,27 m. Syyskuussa hän heitti Timanttiliigan päätöskilpailussa Brysselissä uudeksi ennätyksekseen 88,36 m.
De Zordo on voittanut alle 23-vuotiaiden Saksan-mestaruuden vuosina 2006–2008 ja aikuisten Saksan-mestaruuden vuosina 2010 ja 2011.
Kausien parhaat heitot

2006 71,67 Bautzen 26.8.
2007 78,67 Mannheim 23.6.
2008 82,51 Halle 24.5.
2009 80,15 Rehlingen 1.6.
2010 87,81 Barcelona 31.7.
2011 88,36 Bryssel 16.9.
2012 81,62 Shanghai 19.5.
2013 81,49 Doha 10.5.
Aiheesta muualla

Matthias de Zordo Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
De Zordo Saksan Yleisurheiluliiton sivuilla (saksaksi)
Miesten keihäänheiton maailmanmestarit
Menorragia

Menorragia tarkoittaa voimakasta ja pitkittynyttä kuukautisvuotoa, jonka kesto ylittää normaalina pidetyn ajan. Tyypillisesti kuukautiset kestävät 2–8 vuorokautta.
Esiintymisen syitä

Erilaiset syyt voivat johtaa menorragiaan, mukaan lukien kohdun ja lantion poikkeavuudet; ongelmat maksassa, munuaisissa tai kilpirauhasiin; hormonihäiriöt (estrogeeni ja keltarauhashormoni) sekä kohdunulkoinen raskaus. Myös veren hyytymistä estävien lääkkeiden syönti voi aiheuttaa menorragiaa.
Mauro Gruber

Mauro Gruber (s. 7. elokuuta 1986 Chur) on sveitsiläinen maastohiihtäjä, joka edustaa SAS Bern -seuraa.
Maastohiihdon maailmancupissa Gruber kilpaili ensimmäisen kerran Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä helmikuussa 2006. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Asiagon perinteisen hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2013 oltuaan 17:s.
Mauro Martini

Mauro Martini (s. 17. toukokuuta 1964) on entinen italialainen autourheilija. Hänen suurimpiin saavutuksiinsa kuuluu Japanin Formula 3000 -sarjan mestaruus vuodelta 1992. Vuonna 1990 hän oli samassa sarjassa kolmas. Martini sijoittui toiseksi Italian ja Euroopan Formula 3 -sarjoissa vuonna 1988. Martini ajoi yhdessä Roland Ratzenbergerin ja Naoki Nagasakan kanssa Le Mansin 24 tunnin ajossa C2-luokan voittoon vuonna 1993. Yleiskilpailun sijoitus oli viides.
Mediahub

| Mediahub |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  29. huhtikuuta 2014
Lakkautettu:  30. syyskuuta 2019
Toimitusjohtaja:  Tomi Einonen (viimeinen)
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Liikevaihto:   30,6 milj. € (2017)
Emoyhtiö:  Bonnier Broadcasting
Omistaja:  Bonnier
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mediahub eli Mediahub Helsinki Oy oli suomalainen sisällöntuotantoyhtiö, joka tuotti muun muassa Huomenta Suomen, MTV Uutiset, Rikospaikan ja Tulosruudun MTV3:lle. Vuonna 2015 MTV:n uutistuotanto siirrettiin Mediahub Helsinki -nimiselle yhtiölle. Vuosina 2016–2019 Mediahub oli Bonnier Broadcastingin tytäryhtiö ja sitä ennen Mediahub oli MTV Oy:n tytäryhtiö. Toukokuussa 2019 ilmoitettiin MTV:n ja Mediahubin yhdistymisestä.
Toimitusjohtajat

Merja Ylä-Anttila 2015–2018
Tomi Einonen 2018–2019
Margareta Haverinen

| Margareta Haverinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Brita Margareta Haverinen
Syntynyt: 23. marraskuuta 1952 (ikä 71) Hämeenlinna
Ammatti:  oopperalaulaja
Muusikko
Tyylilajit:  klassinen
Palkinnot
 Lappeenrannan laulukilpailu (1975)   Geneven kansainvälinen kilpailu (1978) 
Aiheesta muualla
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Brita Margareta Haverinen (oik. Brandt, ent. Haverinen-Hansen; s. 23. marraskuuta 1952 Hämeenlinna) on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan dramaattinen sopraano. Haverisen kilpailumenestyksiä ovat finaalipaikka Tšaikovski-kilpailussa sekä voitot Lappeenrannassa 1975 ja Geneven kansainvälisessä kilpailussa 1978.
Ura

Haverinen opiskeli Sibelius-Akatemiassa laulua Jolanda di Maria Petrisin johdolla sekä viulunsoittoa Ari Angervon johdolla, mutta luopui viulistin urasta laulukilpailuvoittojen vauhditettua hänen kansainvälistä uraansa. Hänen ohjelmistonsa käsittää noin 60 teosta orkesterille ja solistille Beethovenista Luigi Nonoon. Hän on tehnyt oopperavierailuja useisiin Euroopan maihin. Hänen roolinsa ovat vahvoja naishahmoja, kuten Giacomo Puccinin Tosca ja Turandot sekä Richard Wagnerin Ringin Brünnhilde. [lähde? ]
Vuonna 2009 Haverinen väitteli musiikin tohtoriksi tutkimuksella Laulajaidentiteetti – avain työelämään: Huomioita laulajan äänen, habituksen ja ohjelmiston suhteesta. [lähde? ]
Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2018.
Aiheesta muualla

Oopperalaulaja Margareta Haverinen arvostaa luonnonmukaista elämää. Terveydenhoitouutiset. A. Vogel. Arkistoitu 26.4.20005. Viitattu 27.4.2021.
Margareta Haverisen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Mens sana in corpore sano

Satiireja, vuoden 1535 laitos
Mens sana in corpore sano  on latinankielinen sanonta, joka tarkoittaa ”terve sielu terveessä ruumiissa”.
Alkuperä

Sanonnan isä on roomalainen satiirikko Juvenalis (n. 60–135). Hän pohtii eräässä heksametrimittaisessa runossa, kannattaako ihmisen rukoilla jumalilta yhtään mitään, koska nämä tietävät paremmin. Juvenalis päätyy siihen, että jos jotain haluaa rukoilla, kannattaa pyytää ruumiillista terveyttä ja maltillista, rohkeaa mieltä: orandum est ut sit mens sana in corpore sano (suom. meidän täytyy rukoilla, että terveessä ruumiissa olisi terve mieli).
Merkitys ja käyttö

Sanontaa käytetään nykyaikana viittaamaan siihen, että kun ihminen pitää huolta kehostaan, mielikin pysyy virkeämpänä. Muitakin merkityksiä lauseelle on annettu: mielenterveyden ohella on tärkeää hoitaa fyysistä terveyttä; opinnoissa ei saa laiminlyödä fyysisen kunnon ylläpitoa.
Mauro Numa

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Mauro Numa |  Mauro Numa |  Mauro Numa |  |
Maa:   Italia
Miesten miekkailu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Los Angeles 1984 | floretin joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Soul 1988 | floretti |  |
|  Pronssia | Los Angeles 1984 | floretti |  |
| Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Barcelona 1985 | floretti |  |
|  Kultaa | Barcelona 1985 | joukkuefloretti |  |
|  Kultaa | Sofia 1986 | joukkuefloretti |  |
|  Kultaa | Lyon 1990 | joukkuefloretti |  |
|  Pronssia | 1989 Denver | floretti |  |
|  Pronssia | 1989 Denver | joukkuefloretti |  |
Mauro Numa (8. marraskuuta 1961 Mestre) on italialainen florettimiekkailija ja lajin olympiakultamitalisti. Los Angelesissa vuonna 1984 Numa voitti henkilökohtaisen florettikilpailun ja kuului myös Italian kultaa voittaneeseen florettijoukkueeseen. Numa on myös kaksinkertainen henkilökohtaisen ja kaksinkertainen joukkuefloretin maailmanmestari. Numa on 180 cm pitkä ja edustaa Circolo Scherma Mestre -seuraa.
Miss Valko-Venäjä

Miss Valko-Venäjä on valkovenäläinen kauneuskilpailu. Se on järjestetty vuodesta 1998 lähtien kerran kahdessa vuodessa. Sen ovat voittaneet Svetlana Kruk (1998), Anna Stytšinskaja (2000), Olga Nevdah (2002), Olga Antropova (2004), Jekaterina Litvinova (2006), Olga Hižinkova (2008), Ljudmila Jakimovitš (2010) ja Julia Skalkovitš (2012).
Mauro Paglioni

Mauro Paglioni on uruguaylainen jalkapalloilija.
Paglioni edusti Porin Pallo-Tovereita kahdeksassa ottelussa Mestaruussarjan kaudella 1987. Hän saapui seuraan Juha Tammisen kontaktien kautta yhdessä argentiinalaisen Nestor Alfonson kanssa. Paglioni ja Alfonso olivat ensimmäiset eteläamerikkalaiset jalkapalloilijat Porissa. Paglioni siirtyi kesken kauden italialaiseen Mantovaan. Vielä tämän jälkeen hänet tuomittiin Suomessa rattijuopumuksesta.
»Erään pelin jälkeen Mauro oli kutsuttu juhliin, joissa hän joi pari viskipaukkua ja pari olutta. Hän sanoi olleensa iloinen, ei juovuksissa, ja päätti viedä tyttöystävänsä autolla kotiin. Mauro ajoi yksisuuntaista katua väärään suuntaan, ylinopeudella ja alkoholin vaikutuksen alaisena poliisia pakoon. Pian sen jälkeen Mauro sai tarjouksen Italiasta Mantovalta ja lähti sinne. Rattijuopumus tuli käräjille vasta syksyllä, ja minä sitten kuuntelin nöyränä poikana oikeudessa hänen edustajanaan käräjäoikeuden tuomiota. Sakkoja ropisi 5 000 markkaa ja vuoden ajokielto.» 
(Juha Tamminen)
Miekkailu kesäolympialaisissa 1896 – ammattilaisten floretti

| Miekkailu kesäolympialaisissa 1896  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| floretti |   | Miehet |  |  |
| ammattilaisten floretti |  | Miehet |  |  |
| säilä |  | Miehet |  |  |
Leonidas Pirgos, floretin kultamitalisti
Miesten ammattilaisten floretti oli yksi laji kolmesta miekkailulajista kesäolympialaisissa 1896. Kilpailu kilpailtiin 7. huhtikuuta 1896, Ateenassa, Kreikassa.
Kilpailu oli tarkoitettu vain ammattilaisille, joten se oli ainoa laji Ateenan olympialaisissa, johon myös ammattilaiset saivat osallistua.
Kilpailun, johon osallistui vain kaksi urheilijaa, voitti kreikkalainen Leonidas Pirgos ja hopeaa sai ranskalainen Jean Maurice Perronet. Pirgosista tuli voittonsa myötä ensimmäinen kreikkalainen olympiavoittaja nykyaikaisissa olympialaisissa.
Ottelussa voittoon tarvittiin kolme osumaa vastustajaan.
Tulokset

| Voittaja | Osumat | Häviäjä |
| --- | --- | --- |
|  Leonidas Pirgos | 3-1 |  Jean Maurice Perronet |
Margareta Högman

Margareta Högman (16. marraskuuta 1786 Pohjois-Ii – 3. maaliskuuta 1849 Joutsa) oli Itä-Hämeessä ja Etelä-Savon länsiosassa vaikuttaneen kristillisen herätysliikkeen, nk. ystäväliikkeen, hengellinen johtaja ja keskushahmo 1810-luvulta alkaen kuolemaansa saakka. Hänen isänsä oli seppä Jaakko Högman.
Ystäväliikkeen uskonkäsitys oli sisäistä elämää ja elämän pyhitystä viljelevää rakastavaa kristillisyyttä, joka sai ulospäin suuntautuvia diakonisia, kulttuurisia ja sivistyksellisiä muotoja. Siihen, että liikkeessä luotettiin "sanaan" ja sen itse lukemiseen, Matthias Akiander – 1800-luvun uskonnollisten liikkeiden ensimmäinen historioitsija – näkee olennaisesti perustuvan ystäväliikkeen erityisen hengen ja toiminnan eetoksen. Akianderin mukaan liikkeeseen kuuluneet ahkeroivat sekä sisällisessä että ulkonaisessa ”siisteydessä ja hiljaisuudessa, ei sillä mitään ansaitaksensa, vaan Jumalan sanassansa käskemisen ja kristillisen ihmisen velvollisuuden vuoksi". Ystäväliikkeen käytäntöön kuuluivat säännölliset rukoushetket, elämäntapojen siisteys ja raittius, luku- ja kirjoitustaidon vaaliminen, sairaiden, köyhien ja ahdistuneiden auttaminen, sielun- ja mielen hoito. Ystäväliike joutui määrittämään uskonkäsitystään suhteessa muihin ajan herätysliikkeisiin, etenkin Paavo Ruotsalaisen herännäisyyteen ja Henrik Renqvistin rukoilevaisuuteen – ja haastetuksi myös pitkiin herännäisoikeudenkäynteihin. Margareta Högmanin kirjoittamaksi mainittua arkkivirttä "O Jumalan Karitza" (1831/1834) painettiin 1800-luvun kuluessa lukuisia kertoja eri versioina.
”Puron lailla, joka kuivia partaitansa kostuttaen virtaa kohinatta eteenpäin, tämä liike on kaikessa rauhassa tyydyttänyt hätääntyneiden sielujen hengellistä janoa. Muut seudut ovat sen sisäistä elämää tuskin huomanneetkaan.” (Matthias Akiander, 1863)
Tuotantoa

O Jumalan Karitza (1834) – arkkivirsi
Muuta

Joutsan hautausmaalla on Margareta Högmanin hautamuistomerkki (1930).
Aiheesta muualla

Matthias Akiander: Historiska Upplysningar om Religiösa rörelserna i Finland i äldre och senare tider VII. (1863)
Tuula Hökkä: Margareta Högman. Ystäväliike ja arkkivirsi. (Arkistoitu – Internet Archive) (2006)
Marko Rehmer

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Marko Rehmer
Syntymäaika: 29. huhtikuuta 1972 (ikä 52)
Syntymäpaikka:  Berliini, Itä-Saksa
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 188 cm
Junioriseurat
1978–1979 1979–1980 1980–1990: Empor HO Berlin TZ Prenzlauer Berg 1. FC Union Berlin
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1990–1997 1997–1999 1999–2005 2005–2007 | 1. FC Union Berlin Hansa Rostock Hertha BSC Eintracht Frankfurt | 106 (19) 081 0(4) 107 0(6) 037 0(2) |
Maajoukkue
| 1998–2003 |  Saksa | 035 0(4) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Marko Rehmer (s. 29. huhtikuuta 1972 Berliini, Itä-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka pelasi puolustajana.
Ura seuratasolla

Rehmer aloitti uransa kotikaupunkinsa 1. FC Union Berlinin riveissä. Melkein 25 vuoden iässä hän siirtyi vihdoin pelaamaan Bundesliigaan. Rehmer siirtyi FC Hansa Rostockiin vuonna 1997 talven siirtoikkunan aikana. Kahden vuoden kuluttua Rehmer siirtyi takaisin Berliiniin. Tällä kertaa hän pelasi Hertha BSC:n riveissä.
Vuonna 2004 Rehmer antoi positiivisen näytteen dopingtestissä. Hän selitti näytettä lääkkeellä, mutta Rehmer ei ollut kysynyt seuraltaan lupaa sen käyttöön. Rehmer sai yhdeksän pelin pelikiellon ja joutui maksamaan suuret sakot välttääkseen erotetuksi tulemisen. Rehmer pelasi vielä kauden Berliinissä, kunnes kuuden vuoden jälkeen siirtyi Eintracht Frankfurtiin. Hän kohtasi loukkaantumisia ja joutui lopettamaan uransa kauden 2006-2007 päätteeksi.
Maajoukkueura

Rehmer pelasi Saksan maajoukkueessa 35 ottelua, joissa hän teki neljä maalia. Rehmerin ensimmäinen maajoukkuepeli oli 2. syyskuuta 1998 ystävyysottelu Maltaa vastaan. Rehmer edusti Saksaa EM-kilpailuissa 2000 pelaten kahdessa ottelussa. Rehmer valittiin Saksan joukkueeseen myös jalkapallon MM-kilpailuihin 2002. Hän pelasi turnauksen aikana 45 minuuttia ja sai hopeamitalin.
Aiheesta muualla

Marko Rehmerin profiili worldlingo.comin sivuilla (englanniksi)
Saksan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2000
1 Kahn |
2 Babbel |
3 Rehmer |
4 Linke |
5 Bode |
6 Nowotny |
7 Scholl |
8 Häßler |
9 Kirsten |
10 Matthäus |
11 Rink |
12 Lehmann |
13 Ballack |
14 Hamann |
15 Wosz |
16 Jeremies |
17 Ziege |
18 Deisler |
19 Jancker |
20 Bierhoff |
21 Ramelow  |
22 Butt  |
Valmentaja Ribbeck
Saksan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2002
1 Kahn |
2 Linke |
3 Rehmer |
4 Baumann |
5 Ramelow |
6 Ziege |
7 Neuville |
8 Hamann |
9 Jancker |
10 Ricken |
11 Klose |
12 Lehmann |
13 Ballack |
14 Asamoah |
15 Kehl |
16 Jeremies |
17 Bode |
18 Böhme |
19 Schneider |
20 Bierhoff |
21 Metzelder |
22 Frings  |
23 Butt  |
Valmentaja Völler
Mansesteri

| Mansesteri> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2009–
Tyylilaji:  hip hop, rap, Rap Rock, rap metal
Kotipaikka:  Tampere
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Mc Mane   Vainis   DJ Kalu
Entiset jäsenet:  Sarkastinen   Inde  
Levy-yhtiö:  Omakustanne  
Aiheesta muualla
[www.mansesteri.com Kotisivut]
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mansesteri on suomalainen rap-yhtye, jonka muodostavat tamperelaiset rap-muusikot Mc Mane (Markus Savolainen) ja Vainis (Jesse Lehtinen) sekä heidän virallinen keikka DJ, DJ Kalu (Kalle Nummi), joka tuli tunnetuksi varsinkin hänelle tehdystä kappaleesta (Äiti tuli kotiin II). Artistit ovat tehneet itsenäisinä artisteina musiikkia noin vuodesta 2003 saakka ja vuonna 2009 he perustivat suomenkielisen rap-yhtyeen Mansesterin yhdessä Sarkastisen (Sasu Salonen) ja Inde Morjesta (Iiro Lehtonen) kanssa. Mansesterin yksi tunnetuimmista biiseistä on Tampere II (Feat. Mikko Alatalo) kenen mukaan?
Julkaisut > Albumit

| Nimi | Julkaisutiedot | Listasijoitukset | Myynti |
| --- | --- | --- | --- |
| EP20 |  Julkaistu: 20. marraskuuta 2010  Levy-yhtiö: MNSTR prod. (omakustanne)  Formaatti: CD / digitaalinen | — | — |
| Kolminaatio |  Julkaistu 28. marraskuuta 2011  Levy-yhtiö: MNSTR prod. (omakustanne)  Formaatti: CD / digitaalinen | — | — |
| Kun Mikään Ei Ole Pyhää |  Julkaistu 2. joulukuuta 2013  Levy-yhtiö: MNSTR prod. (omakustanne)  Formaatti CD / digitaalinen | — | — |
| Paratiisi Palaa |  Julkaistu 2. joulukuuta 2015  Levy-yhtiö: MNSTR prod. (omakustanne)  Formaatti: CD / digitaalinen | — | — |
| Maskin Alta |  Julkaistu 31. tammikuuta 2017  Levy-yhtiö: MNSTR prod. (omakustanne)  Formaatti: CD / digitaalinen | — |  |
| Kulttistatus |  Julkaistu 24. heinäkuuta 2020  Levy-yhtiö: MNSTR prod. (omakustanne)  Formaatti: digitaalinen | — | — |
Julkaisut > Musiikkivideot

Ryöstö (2010)
Geenit (2011)
Kuvaputkessa (2012)
Kun mikään ei ole pyhää (2013)
Maisemakuva (2013)
Risteyksessä (feat. Valveuni, 2014)
Vauhtii (2014)
Äijät on äijii (2015)
HSU (feat. Costello Hautamäki, 2015)
Älä puhu avaruutta (feat. Sarkastinen, 2015)
Tampere II (feat. Mikko Alatalo & Sarkastinen, 2015)
RamHop (2015)
Paratiisi (feat. Jussi Aaltonen, 2016)
Kuolematon (2016)
Laastari (feat. Melu, 2016)
Ykköset (feat. Costello Hautamäki & Jussi Aaltonen, 2016)
Taka-Töölö (feat. Sarkastinen, 2016)
Arb (2016)
Pintaa Syvempään (feat. Assi Ilona, 2016)
Kirveelle Töitä (feat. Ide, 2018)
Youtube Starat (feat. Sarkastinen, 2018)
Bissee Ja Änärii (feat. Levi-Äijä, 2018)
Raivotar (feat. Tommo, 2018)
Haalaribileet (feat. Sarkastinen, 2019)
Tarvin Aikaa (feat. Lassi Viljanen, 2019)
Kuka On Se Oikea (Mc Mane, Vainis, Inde Morjesta & Sarkastinen, 2019)
Kesäkumi (Mc Mane, Vainis, Inde Morjesta & Sarkastinen, 2019)
Fandom (2020)
Fight Back (feat. Lassi Viljanen, 2020)
P.S. Rakastan Sinua (Mc Mane, Vainis, Inde Morjesta & Sarkastinen, 2020)
Mansesteri on paskaa (mukana Inde Morjesta 2021)
Timanttisydän (Mc Mane, Vainis, Inde Morjesta & Sarkastinen, feat. Lassi Viljanen, 2021)
Sano ettet rakasta enää (Mc Mane, Vainis, Inde Morjesta & Sarkastinen, 2021)
Parrakkaat miehet (Hilpeä Hauki feat. Mansesteri & Jenni, 2022)
Julkaisut > Lyriikkavideot

Sateenkaaria (feat. Milia & Mela9, 2014)
Hyviä asioita (2015)
Kuumottaa (2016)
Downshiftataan (feat. Juju, 2017)
Saravon Pekka 2017 Remix (feat. SO11 & Tappara Fan Club, 2017)
DTB (Dump That Bitch) (feat. Jere Tarkkanen, Kettu-Poika & Mercedes Bentso, 2019)
Burn Out feat. Aksim Nenomit & Alamaa (2019)
Valokeilassa (feat. Chorale, Inde Morjesta & Mikseri Allstars, 2020)
Keppihevonen (Mc Mane, Vainis, Inde Morjesta feat. Mikko Alatalo & Erakossa)
Enkelilapsi (Mc Mane, Vainis, Inde Morjesta feat. Antti Railio, 2021)
Vaaleilla valittu (2021)
Markku Kauppinen

Markku Johannes Kauppinen (19. helmikuuta 1949 Kinnula – 19. kesäkuuta 2019 Ilomantsi) oli suomalainen keskustapuolueen poliitikko. Kauppinen toimi kansanedustajana 1979–1983. Hän oli Kevan toimitusjohtaja vuosina 2005–2009.
Ura

Ennen valintaansa eduskuntaan Kauppinen työskenteli peruskoulun luokanopettajana Joensuussa vuosina 1973–1975, Sorsan I hallituksen II sosiaali- ja terveysministerin Reino Karpolan poliittisena sihteerinä helmikuusta kesäkuuhun 1975, Miettusen III hallituksen II sosiaali- ja terveysministerin Orvokki Kankaan poliittisena sihteerinä lokakuusta 1976 toukokuuhun 1977 ja Sorsan II hallituksen II sosiaali- ja terveysministerin Olavi Martikaisen poliittisena sihteerinä toukokuusta 1977 maaliskuuhun 1979.
Kauppinen valittiin eduskuntaan vuoden 1979 vaaleissa ja hän toimi kansanedustajana yhden kauden maaliskuusta 1979 maaliskuuhun 1983. Hän edusti Pohjois-Karjalan läänin vaalipiiriä. Eduskunnan valiokunnista hän vaikutti lakivaliokunnassa, sivistysvaliokunnassa, sosiaalivaliokunnassa ja suuressa valiokunnassa.
Pudottuaan eduskunnasta Kauppinen palasi luokanopettajaksi vuosiksi 1983–1988, kunnes siirtyi Kivijärven kunnanjohtajaksi vuosiksi 1988–1990. Vuodesta 1990 vuoteen 1997 Kauppinen työskenteli Savitaipaleen kunnanjohtajana (virkavapaalla toukokuusta 1991 helmikuuhun 1992, jolloin hän toimi Ahon hallituksen sisäasiainministerin Mauri Pekkarisen erityisavustajana) ja vuodesta 1998 vuoteen 2005 Kuhmon kaupunginjohtajana.
Kauppinen toimi poliittisella urallaan myös muun muassa Joensuun kaupunginvaltuuston (1973–1988, 2013–2019) ja kaupunginhallituksen (1985–1988, 2013–2019) jäsenenä, jälkimmäisen puheenjohtajana (2013–2017) ja varapuheenjohtajana (1985–1988, 2017–2019) sekä presidentin valitsijamiehenä vuosien 1978 ja 1982 vaaleissa.