stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pekka Halonen
Kirjallisuutta

Anna-Maria von Bonsdorff: Pekka Halonen. Helsinki: Ateneumin taidemuseo, 2008. ISBN 978-951-53-3038-3.
Ville Lukkarinen: Pekka Halonen – pyhä taide.  (Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia, 1146)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007.  ISBN 978-951-746-938-8
Minna Kettunen: Halosen taiteilijasuku.  Kustannusosakeyhtiö Tammi, 2001.  ISBN 951-31-2011-2
Annika Waenerberg: ”Halonen, Pekka (1865–1933)”, Suomen kansallisbiografia, osa 3, s. 524–527.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004.  ISBN 951-746-444-4  / Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pekka Halonen Wikimedia Commonsissa
Pekka Halonen taiteilijamatrikkelissa
Pekka Halonen Kansallisgallerian kokoelmissa
Pekka Halonen. Taidevartti. Kantti.net (YouTube).
Halonen, Pekka hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Kevätpäivänä kevään maalarin asuinsijoilla. "Suomen kallein puu" kasvaa Pekka Halosen huvilan lähellä Tuusulan järven rannalla, Aamulehti, 01.05.1938, nro 116, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat 
Taiteenala:  MusicBrainz  Musée d'Orsay  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Yle  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  Europeana  IdRef 
Väinämöisen soitto, 1897.
Viulunsoittaja, 1900.
Honka lumessa, 1928.
Pekka Halosen Tuusulan koti ja ateljee, Halosenniemi, vuodesta 1902 lähtien.
Harappan pohjoinen neoliittinen kausi

Harappan kulttuurin seudun pohjoinen neoliittinen kausi tarkoittaa kulttuuria, joka vallitsi Jammun ja Kashmirin sekä Länsi-Punjabin alueella noin 2800–1500 eaa.
Alue on Srinagarin lähellä.
Alue

Pääosin Jhelumin ja sen sivuhaarojen varrella Luoteisessa Länsi-Punjabissa sekä Jammu ja Kashmirissa, sekä Baramulan ja Anantnagin alueella.  Kulttuuria on myös Rawalbindissä, Swatissa, Pulwamassa ja Srinagarissa.
Aikajako

Esikeraaminen neoliittinen 2800–2500 eaa., varhaisharappalaine gufkral 1a
Varhainen neoliittinen 25000–2000 eaa., kypsä haraoppalaine,  burzahom 1a
Myöhäisneoliittinen 2000–1500 eaa., myöhäisharapalainen, burzahom 1b, riisi yleistyi
.
Löytöpaikkoja

Pakistanin pohjoista neoliittista kulttuuria on löydetty vuoteen 1999 menenssä 25 paikasta. Paikkojen arvioidaan olleen alaltaan keskimäärin 7,8 ha.
Yli 10 ha
Sarai Khola 18,6 ha. Länsi-Punjabissa
Alle 10 ha
Gufkral
Burzahom 3 ha
Hannele Harjunen

Hannele Harjunen on suomalainen tutkija ja yhteiskuntatieteiden tohtori. Hän toimii Jyväskylän yliopistossa sukupuolentutkimuksen yliopistonlehtorina ja on erikoistunut lihavuuden tutkimiseen yhteiskuntatieteellisestä näkökulmasta.
Harjunen väitteli vuonna 2009 naistutkimuksen oppiaineesta Jyväskylän yliopistosta. Hänen väitöskirjansa titteli oli Women and Fat: Approaches to the Social Study of Fatness (Naiset ja lihavuus: näkökulmia lihavuuden yhteiskuntatieteelliseen tutkimukseen).
Hän on työskenteli vuosina 2007-2009 Ruotsissa Uumajan yliopiston Umeå centrum för genusforskning:ssa.
Harjunen on kommentoinut mediassa asiantuntijana muun muassa lihavuuteen liittyviä ennakkoluuloja, terveyttä ja laihduttamista  sekä lihavien ihmisten saamaa kohtelua terveydenhuollon parissa.
Teoksia

Hannele Harjunen, Katariina Kyrölä: Koolla on väliä! Lihavuus, ruumisnormit ja sukupuoli, Like kustannus Oy, 2007, ISBN 978 952 01 0033 9
Teppo Eskelinen, Hannele Harjunen, Helena Hirvonen & Eeva Jokinen (toimittajat): Tehostamistalous, Jyväskylän yliopisto, 2017 ISBN 978 951 39 6978 3
Hannele Harjunen: Neoliberal Bodies and the Gendered Fat Body, Routledge, 2020, ISBN 978 952 01 0033 9
Muita julkaisuja

Harjunen, Hannele: Exercising Exclusions: Space, Visibility, and Monitoring of the Exercising Fat Female body, The Fat Studies Journal, Vol 8, 2, tammikuu 2019, Sivut 173–186
Gailey, Jeannine A. & Harjunen, Hannele: A Cross-Cultural Examination of Fat Women’s Bodies: Stigma and Gender in North American and Finnish Culture, Feminism and Psychology Vol 29, 3, 2019 Sivut 374–390
Kyrölä, Katariina & Harjunen, Hannele: Phantom/Liminal Fat and Feminist Theories of the Body, Feminist Theory, Vol 18 (2), 2017, Sivut = 99–117
Makemake (mytologia)

Makemake ja kaksi lintumiestä kalliopiirroksessa.
Makemake oli Pääsiäissaaren eli Rapa Nuin ylijumala, ensimmäisten ihmisten luoja ja hedelmällisyyden jumala. Pääsiäissaaren jättiläismäiset patsaat saattavat liittyä hänen palvontamenoihinsa.  Makemake oli myös meren jumala, ja hänen pyhä eläimensä oli sinimerietana
Makemake on suosittu aihe saarelta löytyneissä kalliopiirroksissa.
Kassu Halonen

Osmo Väinö Kalervo ”Kassu” Halonen (s. 24. tammikuuta 1953 Säräisniemi)
on suomalainen muusikko, lauluntekijä, urkuri, huilisti, sovittaja, äänilevytuottaja ja laulaja. Hänen levytetty sävellystuotantonsa käsittää yli 2 000 sävellystä, esittäjinä mm. Irwin Goodman, Vesa-Matti Loiri, Jari Sillanpää, Tapani Kansa, Laura Voutilainen ja Arja Koriseva. Yksi sävellettyjen levyjen joukossa on Sillanpään albumi Jari Sillanpää, joka on Suomen musiikkihistorian myydyin levy. Haloselle on myönnetty noin 70 kultalevyä. Hän on tehnyt kuusi sooloalbumia ja säveltänyt seitsemän sinfoniaa.
Halonen palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 2022.
Ura

Halonen opetteli lapsena soittamaan tanssimusiikkia korvakuulolta isänsä mandoliinilla. Asepalveluksensa hän suoritti sotilassoittajana Kajaanissa. Varusmiespalveluksen jälkeen alkoi ammattisoittajan ura kaupunginorkesterissa Ruotsin Boråsissa. Soittimena oli tuolloin huilu. Halonen ihaili nuorena blues-kitaristi Freddie Kingia, muusikko Edgar Winteriä ja kappaleista Led Zeppelinin "Black Dogia" sekä "Rock and Rollia".
Ruotsissa Halonen tutustui Kirkaan ja päätyi pian soittamaan urkuja hänen taustabändissään The Islandersissa. Hänen taitonsa huomattiin nopeasti myös levy-yhtiöissä, ja erityisesti Toivo Kärki ja Jaakko Salo auttoivat häntä tuolloin eteenpäin. Tuolloin vielä rockiin keskittynyt Halonen tutustui 70-luvun lopulla Kisu Jernströmin ja linja alkoi suuntautua iskelmään päin. Iskelmä palautti myös Kirkan takaisin kansan tietoisuuteen.lähde?
Kassu Halonen on säveltänyt suuren joukon suosittuja iskelmiä, pop- sekä rock-kappaleita, joista tunnetuimpia ovat muun muassa Vesa-Matti Loirin esittämä "Sydämeeni joulun teen", Kirkan esittämä Syksyn sävel -kilpailun 1988 voittokappale "Surun pyyhit silmistäni", Irwin Goodmanin esittämä "Rentun ruusu" ja Jari Sillanpään hitit "Oot täydellinen" ja "Kaduilla tuulee". Kassu Halonen on julkaissut myös viisi soololevyä ja onpa hän tuottanut muun muassa Suomen ensimmäisenä punk-levytyksenä pidetyn Briardin singlen "I Really Hate Ya".lähde?
Suurin osa tunnetuimmista Kassu Halosen menestyskappaleista on Vexi Salmen sanoittamia.lähde?
Oulujärven Manamansalossa sijaitsee kevyenmusiikin ja taiteen tapahtumapaikka Kassu Halosen taidetalo. Taidetalossa on Halosen uraan liittyvä pysyvä näyttely. Lisäksi taidetalossa järjestetään taidenäyttelyitä ja konsertteja. Taidetalon pihalla on vuonna 2011 valmistunut Kassu Halosen näköispatsas.
Ura > Kassu Halosen säveltämiä kappaleita

Ai ai ai kun nuori ois (ensimmäinen levytys Irwin)
Anna käsi (Kirka)
Eletään vaan vaikka piruuttaan (Irwin Goodman)
Härmäläinen perusjuntti (Irwin Goodman)
Kaduilla tuulee (Jari Sillanpää)
Kaksi rakkainta (Markku Aro)
Kaksin rannalla yksinäiset (Kirka)
Kuule sydämeni soittavan (Kai Hyttinen)
Kyyneleet sielun puhdistaa (Markku Aro)
Maailma on kaunis (Irwin Goodman ja Vesa-Matti Loiri levyttivät molemmat vuonna 1989)
Mutakuono ja lakupelle (Irwin Goodman)
Oot täydellinen (Jari Sillanpää)
Ota lähellesi (Kirka)
Pariisi-Helsinki (Jari Sillanpää)
Pidä kii (Muska)
Pienen pieni sävel (Pepe Willberg)
Pimpeli Pom (Tyyne eli Vesa-Matti Loiri)
Prinsessa (Laura Voutilainen)
Pyydä vain (Kirka)
Reissumies (Bablo)
Rentun ruusu (Irwin Goodman)
Sepalus auki (Irwin Goodman)
Surun pyyhit silmistäni (Kirka)
Suuri tuntematon (Janne Tulkki)
Sydämeeni joulun teen (Vesa-Matti Loiri)
Taikaa (Danny)
Tähti tähdistä kirkkain (Vesa-Matti Loiri)
Vie minne vain (Kai Hyttinen)
Vielä jossain kohdataan (Eini)
Viimeinen laulu (Irwin Goodman)
You put a spell on me (Kirka)
Yö kanssasi (Kirka)
Lahde: Fono.fi
Salanimet

Caramancha Carlos
Halonen Kassu
Hankin Öövin
Kaislaranta Kimmo
Koponen Kari
Savela Susanna
Karl-Heinz Halombutah
Diskografia > Soololevyt

Halonen (1979)
Halosta! (1981)
Trans Sahara (1982)
Miltä tuntuu, siltä tuntuu rock’n roll (1984)
I Have Played Rock’n Roll (1986)
Sydämeeni joulun teen (joululevy, 2004)
Teoksia Kassu Halosesta > Dokumenttielokuva

Halosesta on tehty vuonna 2021 valmistunut dokumenttielokuva Melodian mestari – Kassu Halonen, jossa avataan Halosen myötävaikutusta suomalaiselle kevyelle musiikille. Elokuvan on käsikirjoittanut ja ohjannut musiikkijournalisti ja dokumentaristi Tommi E. Virtanen.
Teoksia Kassu Halosesta > Elämäkerta

Tommi Saarela on kirjoittanut Kassu Halosen elämästä ja urasta elämäkerran Kassu Halonen – Maailma on kaunis (Tammi, 2023. ISBN 978-952-04-4310-8).
Aiheesta muualla

Kassu Halonen Pomuksen tietokannassa
Kassu Halonen taidetalo
Kassu Halosen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Kassu Halosen sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Kassu Halosen sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva  Elonet
Harjankylä

| Harjankylä |
| --- | --- |
 Harjankylä
 Koordinaatit: 62°30.672′N, 22°16.692′E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Etelä-Pohjanmaa
Kunta:  Kauhajoki
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kylä
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  61860
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Suomen sodan muistomerkki Harjankylässä.
Harjankylä on yksi Kauhajoen kuudesta virallisesta kylästä. Se sijaitsee kunnan pohjoisosassa ja on tyypillinen jokirantakylä, jossa vanhimmat talot sijaitsevat nauhamaisesti Kyrönjoen rannoilla. Kylässä rakennukset on rakennettu tien ja joen väliin, jolloin molemmat kulkuväylät ovat helposti käytettävissä ja ne myös rajaavat tontin. Laajojen peltoaukeiden ja joen lisäksi kylässä on myös suuria yhtenäisiä nevoja sekä metsiä. lähde?
Yhdystie 6900 ja Suupohjan rata kulkevat etelä-pohjoissuuntaisesti kylän läpi Kauhajoen keskustan suunnasta kohti Kurikkaa.
Suomen sota

Suomen sodan aikana Kauhajoki ja varsinkin Harjankylä oli venäläisten tuhovimman kohteena. Venäläinen kuormasto joutui jäämään 7. ja 8. heinäkuuta 1808 väliseksi yöksi Harjankylässä sijainneeseen Harjan taloon. Pohjalaisia talonpoikia oli pitkin päivää saapunut kylään noin sata. Talonpojat ryöstivät onnistuneesti venäläisten kuormaston. Parin päivän kuluttua venäläisen kenraali Vasili Orlov-Denisovin kasakat saapuivat tuhoamaan Kauhajokea kostoksi.
Harjankyläläiset ovat pystyttäneet kylään Suomen sodan muistomerkin, jolla he kunnioittavat kylänsä esi-isien työtä. Muistomerkin paljastus tapahtui 16. elokuuta 1998. Kivessä olevan laatan teksti on Liisa Ruismäen käsialaa.
Aiheesta muualla

Muistomerkin sijainti (Arkistoitu – Internet Archive)
Aiheesta muualla > Kirjallisuutta

Yli-Harja, Pekka (toim.): Harjankylän kyläkirja. Kauhajoki : Harjankylän historiaryhmä, 1995. ISBN 952-90-6985-5.
Harjun rautatieasema

Harjun rautatieasema (lyh. Hj) on rautatieliikennepaikka Savon radalla Kouvolan Valkealassa, Harjun kylässä. Vuosina 1887–1889 valmistunut puurakenteinen asemarakennus rakennettiin Oulun radan tyyppipiirustuksien mukaisesti, ja sitä laajennettiin vuonna 1902 huomattavasti liikenteen vilkastuttua. Laajennus tehtiin Bruno Granholmin laatimien piirustusten pohjalta alkuperäistä rakennustapaa noudattaen.
1890-luvun taitteessa silloisen Valkealan kunnan alueelle avattiin paperitehdas ja villatehdas, jotka lisäsivät huomattavasti sekä tavara- että matkustajaliikennettä Kouvolan pohjoispuolelle. Harjun aseman merkittävyys säilyi myös sen jälkeen, kun Voikkaalle oli rakennettu ratayhteys Haarakalliosta, koska radan haaraan ei uutta asemaa perustettu. Vuonna 1920 avattu Voikkaan ja Kymintehtaan välinen yksityisrata vähensi kuitenkin Harjun merkittävyyttä matkustajaliikenteessä.
Vaikka asema oli ollut 1900-luvun taitteessa merkittävä asema, hiipui aseman käyttö puoli vuosisataa myöhemmin. Harjun miehitys loppui 1. kesäkuuta 1969, ja tavaraliikenne 1976. Tavaraliikennettä jatkettiin kuitenkin vielä vuosina 1980-1984. Henkilöliikenne loppui 1. kesäkuuta 1980, mutta liikennepaikka on yhä käytössä junakohtauspaikkana sivuraiteineen. Harjun asemarakennus tuhoutui tulipalossa 12. elokuuta 2007 ja aseman jäänteet purettiin tämän jälkeen. Joitain muita asema-alueen rakennuksia on kuitenkin säästynyt.
Savon radan perusparannuksen yhteydessä vuosina 1965–1970 Harjun ja Multamäen asemien välinen, neljän kilometrin pituinen rataosuus rakennettiin käytännössä kokonaan uudelleen. Vanha Harjujoen ylittänyt silta korvattiin uudella 88 metriä pitkällä kaksikaarisella betonisillalla, ja uudelle ratalinjalle tuli myös 181 metriä pitkä Venekallion tunneli.
Aiheesta muualla

Vaunut.org: Kuva Harjun asemarakennuksesta
Maksusuoja

Maksusuoja on velallista suojaava oikeudellinen säännös, jonka perusteella vilpittömässä mielessä toiminut velallinen vapautuu velkakirjaan perustuvasta velastaan maksaessaan velan sille, jolla olettaa olevan velkojan oikeus.
Tällainen velkojan oikeus oletetaan olevan sillä, joka pitää haltijavelkakirjaa hallussaan (velkakirjalaki, 622/1947, 13 §) tai määrännäisvelkakirjan haltijalla, joka voi esittää katkeamattoman, itseensä ulottuvan kirjallisten luovutusten sarjan. Velallinen vapautuu sitoumuksestaan, vaikka jälkeenpäin osoittautuisi, ettei velkakirjan haltija ollutkaan oikeutettu saamaan suoritusta. Maksua pidetään pätevänä paitsi milloin velallinen tiesi tai hänen olisi pitänyt tietää maksun saajan olevan väärä henkilö (velkakirjalaki, 19 §).
Natalia Makarova

| Natalia Makarova |
| --- | --- |
 Natalia Makarova vuonna 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. marraskuuta 1940 (ikä 84) Leningrad, Venäjän sosialistinen federatiivinen neuvostotasavalta, Neuvostoliitto
Taiteilija
Ala:  baletti, tanssi
Natalia Romanovna Makarova (s. 21. marraskuuta 1940 Leningrad, Neuvostoliitto) on venäläinen balettitanssija, koreografi ja näyttelijä. Hän oli Kirovin baletin vakituinen tähti vuosina 1956–1970.
Makarova loikkasi länteen 1970, ja kansainvälisellä urallaan hän menestyi American Ballet Theatren ja Lontoon Royal Balletin tähtenä. Hän on tunnetuin rooleistaan Gisellen ja Joutsenlammen kaltaisissa baleteissa, vaikka oli alun perin kiinnostunut nykyaikaisten koreografien teoksista.
Makarova sai 1983 Tony-palkinnon. Hän palasi 1989 Neuvostoliittoon, ja hänen paluunsa dokumentoitiin elokuvassa. Makarova vetäytyi lopulta Kirovin baletista. Hänellä on liikemies Edward Karkarin kanssa vuonna 1978 syntynyt poika. Hänen omaelämäkertansa ilmestyi vuonna 1979.
Omaelämäkerta

A Dance Autobiography. New York: Alfred A. Knopf, 1979. ISBN 0394501411.
Johan Harald

Johan Hugo Harald (14. maaliskuuta 1893 Kokkola – 22. marraskuuta 1919) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat kalastaja Johan Harald ja Johanna Källström.
Opinnot

Harald kirjoitti ylioppilaaksi Kokkolan ruotsalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1913 ja liittyi Vaasalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1913–1914.
Jääkärikausi

Harald liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 25. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 2. komppaniaan. Myöhemmin hänet sijoitettiin Kuninkaalliseen Preussin Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 31. elokuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella.
Suomen sisällissota

Harald saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana yliluutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan komppanianpäälliköksi 2. Jääkärirykmentin 4. jääkäripataljoonan 5. komppaniaan, josta hänet siirrettiin myöhemmin 3. jääkäriprikaatin esikuntaan ja 15. huhtikuuta 1918 alkaen 6. Jääkärirykmentin 17. jääkäripataljoonan 2. komppanian päälliköksi. Hän otti osaa sisällissodassa taisteluihin Viipurin ympäristössä muun muassa Nuoraan kylän taisteluun.
Sisällissodan jälkeinen aika

Harald palveli sisällissodan jälkeen 6. Jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona n:o 6:ssa, jonka nimi muutettiin myöhemmin Jääkäripataljoona n:o 3:ksi. Hänet siirrettiin 12. heinäkuuta 1918 komppanianpäälliköksi Pioneerikoulutuspataljoonaan, josta hänet määrättiin lokakuussa 1918 komppanianpäälliköksi Pioneeripataljoona 2:een. Hänet on haudattu Kokkolaan.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Hilfsgruppenführer elokuuta joulukuuta 1915  Gruppenführer 1. maaliskuuta 1916  Yliluutnantti 11. helmikuuta 1918  Kapteeni 11. huhtikuuta 1918 |    |  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Jääkärimerkki  Preussin 2. lk. Rautaristi |
Jääkäripataljoona saapuu paraatista Libaussa kesällä 1917. Joukkoa johtaa ratsailta luutnantti Basse ja häntä seuraa pataljoonan pioneerikomppania.
Slovjanskin taistelu (2014)

Slovjanskin taistelu 12. huhtikuuta – 5. heinäkuuta 2014 oli Itä-Ukrainan sodan alettua käyty taistelu Itä-Ukrainassa sijaitsevan Slovjanskin kaupungin hallinnasta Itä-Ukrainan kapinallisten ja Ukrainan hallinnon välillä. Igor Girkinin johtama ilmeisesti tukea Venäjältä saanut joukko asemiehiä oli vallannut rakennuksia kaupungissa 12. huhtikuuta 2014 ja seuraavana päivänä käytiin Itä-Ukrainan sodan ensimmäisiksi kuvaillut aseelliset yhteenotot. Tilanne kiristyi entisestään seuraavien kuukausien aikana ja etenkin toukokuussa, kun niin sanottu Donetskin kansantasavalta julistautui itsenäiseksi. Kaupunki kärsi huomattavia tuhoja tykistötulessa. Heinäkuun alussa Ukrainan asevoimat käynnisti hyökkäyksen, joka johti kapinallisten vetäytymiseen ja kaupungin takaisinvaltaukseen 5. heinäkuuta.
Kaupungin takaisinvaltaus oli tärkeä voitto ukrainalaisille.
Tausta

Slovjansk sijaitsee Ukrainan itäosassa Donetskin alueella. Kaupunki on tärkeä liikenteen solmukohta. Vuonna 2001 sen asukasluku oli 122 575. Suurin osa asukkaista mielsi tuolloin itsensä etnisiksi ukrainalaisiksi, mutta toisaalta äidinkielensä venäjäksi.
Tilanne Itä-Ukrainassa alkoi eskaloitua huhtikuussa 2014. Mielenosoittajat valtasivat 6. ja 7. huhtikuuta rakennuksia Luhanskissa ja Donetskissa. Tilanne johti pian Itä-Ukrainan kriisin laajenemiseen, kun vastaavia valtauksia alkoi tapahtua muissa kaupungeissa.
Taistelu > Slovjanskin valtaus

12. huhtikuuta 2014 Igor Girkinin johtama noin 50 miehen asejoukko valtasi Slovjanskissa Ukrainan turvallisuuspalvelun (SBU) ja poliisin päämajat. Girkin väitti myöhemmin, että hänen johtamansa joukko Slovjanskissa olisi muodostettu Venäjän miehittämällä Krimillä ja että se käsitti vapaaehtoisia Ukrainasta ja Venäjältä. Myöhemmin kapinallisten johtajaksi Slovjanskissa julistautui Vjatšeslav Ponomarjov. Tiettävästi Itä-Ukrainan sodan ensimmäiset laukaukset vaihdettiin jo 13. huhtikuuta Ukrainan turvallisuusjoukkojen yrittäessä rynnäköidä poliisiasemalle. Laukaustenvaihdossa kuoli ainakin yksi ukrainalainen upseeri. Seuraavana päivänä vallattiin rakennuksia Kramatorskissa. Kapinalliset saivat haltuunsa aseita. Tiettyjen aseiden, kuten RPG-26-sinkojen käyttö Slovjanskissa viittasi myös Venäjän valtion tukeen Slovjanskin kapinallisille. 14. huhtikuuta Ukrainan presidentti Oleksandr Turtšynov ilmoitti aloittavansa niin sanotun terrorismin vastaisen operaation Itä-Ukrainassa.
Ukraina, Venäjä, Euroopan unioni ja Yhdysvallat neuvottelivat tilanteesta Genevessä ja saivat aikaan 17. huhtikuuta sopimuksen, joka olisi edellyttänyt kapinallisten hylkäävän valtaamansa rakennukset. Kapinalliset eivät näin lopulta kuitenkaan tehneet. Ukraina ilmoitti 19. huhtikuuta tulitauosta pääsiäiseksi. 21. huhtikuuta joukkojen uutisoitiin kuitenkin iskeneen kapinallisten tarkastusasemille, joskin ukrainalaisten mukaan ei ollut selvää, mikä taho oli iskut toteuttanut. Venäläismedia syytti tapauksesta Oikea sektorin jäseniä. 24. huhtikuuta Ukrainan hallituksen joukot iskivät kapinallisten tarkastusasemille kaupungin pohjoispuolella. 25. huhtikuuta kapinalliset pidättivät joukon Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön (Etyj) tarkkailijoita Slovjanskissa syytettynä vakoilusta sotilasliitto Natolle. Ryhmä vapautettiin toukokuun alussa.
Taistelu > Taistelut kiihtyvät

2. toukokuuta Ukraina aloitti hyökkäyksen kaupungin valtaamiseksi. Syttyi ankaria taisteluja ja samana päivänä ukrainalaiset menettivät oman tiedotteensa mukaan kaksi taisteluhelikopteria. Janes Information Services arvioi helikopterit ammutun alas 9K38 Igla-olalta laukaistavalla ilmatorjuntaohjuksella. Kolmas helikopteri putosi myöhemmässä taistelussa. Taistelujen molemmat osapuolet ilmoittivat kärsineensä tappioita. 11. toukokuuta kapinalliset toteuttivat valtaamillaan alueilla kiistanalaisen kansanäänestyksen aluiden itsenäisyydestä. Tulosten mukaan suuri valtaosa kannatti itsenäisyyttä, vaikkakin kansanäänestys tuomittiin ulkomailla. Donetskin kansantasavalta julistautui itsenäiseksi seuraavana päivänä, ja sodan kulku kiihtyi.
Taistelu > Takaisinvaltaus

Taistelujen jatkuessa kesäkuussa kaupunki joutui ankaran tykkitulen kohteeksi. Venäläisten tiedotusvälineiden mukaan kaupungin rakennukset, mukaan lukien sairaalat ja koulut kärsivät huomattavia vahinkoja. Sähkön- ja vedenjakkelu häiriytyi samalla, kun Ukrainan joukot piirittivät kaupungin. Kesäkuun loppupuoliskolla Ukrainan hallinto julisti yksipuolisen tulitauon, jonka presidentti Petro Porošenko julisti rikkoutuneen 30 kesäkuuta. Ukrainan asevoimat ilmoittivat uudesta suurhyökkäyksestä Itä-Ukrainassa 1. heinäkuuta. 5. toukokuuta kapinallisten uutisoitiin paenneen kaupungista. Ukrainan puolustusministeri Valeri Heletey ilmoitti ukrainalaisten joukkojen nostaneen Ukrainan lipun Slovjanskin kaupungintalolla lauantai iltapäivänä 5. heinäkuuta.
Seuraukset

Slovjanskin takaisinvaltausta kuvailtiin Ukrainan asevoimien saavutuksista siihen asti huomattavimmaksi. Kapinalliset menettivät huomattavan tukikohtansa ja kaupungin valtauksella oli symbolista arvoa Itä-Ukrainan sodan syttymispaikkana. Kapinallisten uutisoitiin vetäytyneen kohti Kramatorskia ja edelleen Donetskiin. Kapinallisjohtajat sanoivat päätöksen hylätä Slovjansk olleen Igor Girkinin. Donetskin kansantasavallan sotilasjohtajaksi noussut Grikin oli aikaisemmin pyytänyt Venäjän väliintuloa ja kuvaillut joukkojensa taistelutahdon murentuneen.
Kapinallistaistelijoita Slovjanskin kaupungintalolla 14. huhtikuuta.
Kapinallisia tukevia siviilejä 13. huhtikuuta.
Slovjanskin kapinallisjohtajaksi julistautunut Vjatšeslav Ponomarjov puhuu kapinallisten järjestämässä Voitonpäivän paraatissa Slovjanskissa 9. toukokuuta.
Taistelujen jälkiä tiesululla heinäkuussa.
Vaurioita rakennuksella heinäkuussa.
Raunioita seuraavana vuonna.
Lennart Hannelius

Lennart Wilhelm Hannelius
Lennart Wilhelm Hannelius (8. marraskuuta 1893 Hanko – 4. toukokuuta 1950 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen jääkärieversti ja olympiaurheilija. Hänen vanhempansa olivat agronomi Georg Vilhelm Hannelius ja Alma Augusta Bergroth. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1929 Ella Helinin kanssa.
Opinnot

Hannelius kirjoitti ylioppilaaksi Hangon ruotsalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1914 ja liittyi Uusmaalaiseen osakuntaan. Hän suoritti Komentajakurssin Suojeluskuntain päällystökoulussa vuosina 1927–1928.