stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eil ja Eilf
Aiheesta muualla

Kuvia vaunuista vaunut.orgissa
Suomalaiset matkustajavaunut
| --- | --- |
Teräskori: A100 · CEit · CEift · CEmt · Cmc · EFit · EFiti · Eil · Eilf · Ein · Eit · Eip · ELht · Ep · Gfot · Rkt · Rk
InterCity: Ex · Expt · Rx
InterCity2: Ed · Edb · Edg · CEd · Edm · Edo · Edfs · Eds · ERd · Gd
Eil-sarjan vaunu vanhassa värityksessä.
Eil- ja Eilf-vaunuissa on perinteiset allelaskevat käymälät.
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1954

Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1954 käytiin Kuopiossa 5.–7. helmikuuta, ja ne eivät tuoneet esille uusia huippunimiä. Kisat toimivat samalla viimeisinä karsintoina Falunin MM-kisoihin, joihin valittiin kahdeksan hiihtäjää lajia kohti.
Tulokset > Miehet 15 kilometriä

| Sija | Kilpailija | Seura | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Veikko Räsänen | Puijon Hiihtäjät | 55.34 |
| 2 | Veikko Hakulinen | Evon Metsäpojat | 55.45 |
| 3 | Tauno Sipilä | Pylkönmäen Yrittävä | 55.49 |
| 4 | Paavo Lonkila | Kiuruveden Jänne | 56.08 |
| 5 | August Kiuru | Tainionkosken Urheilijat | 56.21 |
| 6 | Arvo Viitanen | Evon Metsä-Pojat | 56.25 |
Perjantaina 5. helmikuuta kisattiin Kuopiossa SM-kisojen miesten 15 kilometriä. Kilpailu oli SM-hiihtojen lisäksi katsastus Falunin MM-kisoihin valittavista kahdeksasta miehestä. Puolimatkassa johdon oli ottanut Kuopion Räsänen, josta Sipilä oli jäänyt 24, Lappeen Riennon Martti Lautala 32, Hakulinen 36 ja Lonkila 37 sekuntia. Räsänen säilytti johtonsa maaliin asti, mutta Hakulinen nousi 11 sekunin päähän. Lautala putosi maalin tullessaan 8:ksi yli minuutin voittajalle hävinneenä. Lappeenrannan Hiihtäjien Pentti Mikkola olin kisassa 9. Yllätyksenä pidettiin Neuvostoliiton  Sverdlovskissa aiemmin menestyneen Veikko Salon jäämistä 10:nneksi
Tulokset > Miehet 50 kilometriä

| Sija | Kilpailija | Seura | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Veikko Hakulinen | Evon Metsäpojat | 3.31.30 |
| 2 | Veini Kontinen | Jämsänkosken Ilves | 3.32.56 |
| 3 | Väinö Karkia | Savitaipaleen Urheilijat | 3.33.17 |
| 4 | Kalevi Mononen | Savonrannan Urheilijat | 3.34.12 |
| 5 | Eero Kolehmainen | Anttolan Urheilijat | 3.36.28 |
| 6 | Esko Tilli | Anjalan Liitto | 3.36.29 |
Lauantaina 6. helmikuuta kisattiin Kuopiossa SM-kisojen miesten 50 kilometriä. Kilpailu oli SM-hiihtojen lisäksi katsastus Falunin MM-kisoihin valittavista kahdeksasta miehestä. Kisassa otti Veikko Hakulinen ensimmäisen Suomen mestaruutensa, vaikka Savitaipaleen Karkia johti kisaa selvästi vielä 45 km:n kohdalla. Kisa oli siis pitkän aikaa kaksintaistelu Hakulisen ja Karkian välillä. Lopulta Karkia putosi 3:ksi Jämsänkosken Kontisen ohittaessa vielä hänet. Puolimatkassa Savonlinnan Hiihtoseuran Viljo Vellonen oli vielä kolmas pudoten lopputuloksissa 8:ksi. Kisassa 7:ksi sijoittunut IK Örnenin Leo Backman varmisti hiihdollaan myös Falunin MM-kisamatkan.
Tulokset > Miehet 3 × 10 kilometriä, viesti

| Sija | Joukkue | Kilpailijat | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Evon Metsäpojat | Urpo Korhonen   Arvo Viitanen   Veikko Hakulinen | 1.59.16 |
| 2 | Lappeenrannan Hiihtäjät | Erkki Suomalainen   Toimi Alatalo   Pentti Mikkola | 2.00.26 |
| 3 | Jämsänkosken Ilves | Pauli Huhtala   Veini Kontinen   Tapio Mäkelä | 2.00.26 |
Miesten viesti käytiin Kuopiossa 7. helmikuuta. Mukana oli 28 joukkuetta. Ensimmäisellä osuudella Jämsänkosken Pauli Huhtala 23 sekunnin erolla ennen Sonkajärven Pahkan Eljas Koistista ja edelleen neljä sekuntia Koistisesta Lappeenrannan Suomalainen. Toisella osuudella Evon Arvo Viitanen nosti seuransa kärkeen ennen Jämsänkoskea ja Lappeenrantaa eron ollessa seurojen välillä alle puoli minuuttia. Ero seuraaviin eli Warkauden Urheilijoihin ja Virolahden Sampoon. oli yli minuutin.  Ankkuriosuudella Evon Veikko Hakulinen piti seuransa kärjessä, muta hopeasta käytiin tiukka loppukisa, jossa Lappeenrannan Hiihtäjien Pentti Mikkola voitti niukasti Jämsänkosken Ilveksen Tapio Mäkelän. Lappeen Riennon viestinviejä Martti Lautala nosti seuransa ankkuriosudella 7. sijalta 4:ksi ennen Virolahden Sampoa ja Kiuruveden Jännettä.
Tulokset > Naiset 10 kilometriä

| Sija | Kilpailija | Aika |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Siiri Rantanen | Lahden Hiihtoseura | 44.26 |
| 2 | Sirkka Polkunen | Vihtavuoren Pamaus | 45.18 |
| 3 | Sanna Kiero | Ylämaan Pyrkijät | 46.40 |
| 4 | Dagmar Horppu | Valkealan Roima | 47.13 |
| 5 | Anja Porkka | Miehikkälän Vilkas | 47.13 |
| 6 | Eva Hög | IF Pedersöre Pojkarna | 47.30 |
Lauantaina 6. helmikuuta kisattiin Kuopiossa SM-kisojen naisten 10 kilometriä. Kilpailu oli SM-hiihtojen lisäksi katsastus Falunin MM-kisoihin valittavista naishiihtäjistä. Kuuden km:n kohdalla kisaa johti Lahden "Äitee"-Rantanen 36 sekunnilla ennen Vihtavuoren Polkusta. Seuraavalla minuuttiluvulla olivat Miehikkälän Porkka, Valkealan Horppu, Ylämaan Kiero ja Pedersören Hög. Mestaruus tuli Siiri Rantaselle lopulta vakuuttavasti lähes minuutin erolla Polkuseen. Kisassa 12:ksi tullut Lemin Eskojen Mirja Hietamies ja 14:ksi tullut Sysmän Sisun Maire Hahl valittiin aiempien näyttöjen perusteella myös MM-Faluniin.
Tulokset > Naiset 3 × 5 kilometriä, viesti

| Sija | Joukkue | Kilpailijat | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Ylämaan Pyrkijät | Liisa Rumpu   Helvi Rumpu   Sanna Kiero | 1.04.30 |
| 2 | Miehikkälän Vilkas | Eila Lappi   Laila Salonen   Anja Porkka | 1.05.47 |
| 3 | Lahden Hiihtoseura | Leila Mäkelä   Kaarina Manninen   Siiri Rantanen | 1.06.44 |
Naisten viesti käytiin Kuopiossa 7. helmikuuta. Kisaan lähti vain 8 joukkuetta. Kisan suosikkeina pidettiin eteläkarjalaisia seuroja Miehikkälän Vilkas ja Ylämaan Pyrkijät. Ensimmäisen osuuden jälkeen Miehikkälä ja Ylämaa tulivat tasatahdissa vaihtoon. Minuutin kärkiparista tuli Lahden Hiihtoseura ja Valkealan Roima. Ylämaan ja Miehikkälän ankkurit lähtivät tasatahtia osuudelleen. Ylämaan ankkuri Sanna Kiero toi seuransa ylivoimaiseen voittoon ennen Miehikkälää. Lahden Siiri Rantanen tavoitti merkittävästi Miehikkälää tullen 3:ksi. Seuraaville sijoille tulivat Sysmän Sisu, Valkealan Roima ja Tampereen Yritys.
Tulokset > Mäkihyppy

| Sija | Kilpailija | Seura | Pisteet | Hyppyjen pituudet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Antti Hyvärinen | Ounasvaaran Hiihtoseura | 221,1 | 77,5 - 84,5 |
| 2 | Olavi Kuronen | Puijon Hiihtäjät | 213,9 | 78,0 - 78,0 |
| 3 | Veikko Salmenranta   Risto Vuorinen | Lahden Hiihtoseura   Lahden Hiihtoseura | 213,6     213,6 | 75,5 - 75,5     78,0 - 70,5 |
| 5 | Seppo Pelli | Puijon Mäkiseura | 210,3 | 77,5 - 81,0 |
| 6 | Esko Jussila | Lahden Hiihtoseura | 208,7 | 78,0 - 79,0 |
Kilpailut käytiin Kuopiossa Puijon suurmäessä viimeisenä kilpailupäivänä 7. helmikuuta 20 000 katsojan läsnäollessa. Kilpailuista tuli ennakkoon varteenotettavien mäkimiesten kaatumisen vuoksi yllätyksellinen. Ensimmäisellä kierroksella tunnetuista mäkimiehistä kaatuivat Ounasvaaran Esko Mömmö, Lahden Eino Kirjonen ja Kouvolan Aulis Kallakorpi. Kisaa johti ensimmäisen kierroksen jälkeen Puijon oma mies Matti Pietikäinen 80 metrin hypyllä ennen Lahden  Veikko Heinosta ja Risto Vuorista. Kisan lopullinen voittaja Ounasvaaran Hyvärinen oli vasta 7. Matti Pietikäinen kaatui toisen hyppynsä menettäen pelin. Kuronen ja Vuorinen säilyttivät asemiaan, mutta Hyvärinen erinomaisella 84,5 m hypyllä vei hänet Suomen mestariksi.
Tulokset > Yhdistetty

| Sija | Kilpailija | Seura | Pisteet | Hiihto ja mäenlasku |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Paavo Korhonen | Joutsenon Kullervo | 439,0 | 199,0 + 240.0 |
| 2 | Eero Kemppainen | Ounasvaaran Hiihtoseura | 436,0 | 212,5 + 223,5 |
| 3 | Esko Jussila | Lahden Hiihtoseura | 432,8 | 222,5 + 210,3 |
| 4 | Eeti Nieminen | Nokian Urheilijat | 428,3 | 206,5 + 221,8 |
| 5 | Aulis Sipponen | Jämsänkosken Ilves | 428,1 | 192,5 + 235,6 |
| 6 | Pekka Ristola | Sotkamon Jymy | 429,1 | 195,5 + 226,4 |
Yhdistetyn mäenlaskun alkaessa kisaa johti hiihto-osuuden jälkeen Paavo Korhonen 0,4 pisteellä ennen Jämsänkosken Ilveksen Erkki Lyijystä. Seuraavina olivat Jämsänkosken Sipponen, Luumäen Poikien Heikki Kiuru, Sotkamon Ristola ja kokenut Ounasvaaran Hiihtoseuran Martti Huhtala. Mäkiosuudella parhaita olivat Sotkamon Jussila, Ounasvaaran Kemppainen ja Lahden Hiihtoseuran Aimo Kataja, joka heikon hiihto-osuuden vuoksi jäi 14:ksi.
Israelin arabit

| Israelin arabit |
| --- | --- |
 Israelin arabien asuinalueet, vihreällä alueet, joissa he ovat enemmistönä
Väkiluku:  1 658 000
Kielet:  arabia
Uskonnot:  sunnalainen islam, kristinusko ja druusilaisuus
Israelin arabit  ovat arabeja, jotka ovat Israelin kansalaisia. Israelin tilastokeskuksen mukaan vuonna 2013 Israelissa oli 1 658 000 arabia eli 20,7 prosenttia maan koko väestöstä.
Asuinalueet

Israelin arabit asuvat etupäässä kolmella alueella: Galileassa, missä heitä on puolet väestöstä, ”pienessä kolmiossa” niin sanotun Vihreän linjan vierellä ja eteläisessä Negevin autiomaassa. Useimmat arabit asuvat arabikaupungeissa ja -kylissä. Suurista kaupungeista arabeja asuu etenkin Jaffa/Tel Avivissa ja Haifassa.
Arabien osuus väestöstä hallintoalueittain 2009:
Pohjoinen 43,5 %
Jerusalem 18,6 %
Haifa 14,5 %
Eteläinen 12,6 %
Keski-Israel 9,7 %
Tel Aviv 1,1 %
Historiaa

Suuri osa Palestiinan alueella 1948 asuneista arabeista pakeni muihin arabimaihin Israelin itsenäisyyssodan aikana. Osa palasi sodan jälkeen takaisin koteihinsa. Israelin valtio oli sillä välin ottanut haltuunsa osan arabien omistamista maista, arabien mukaan jopa suurimman osan. Juutalaisen Israelin hallitsemille alueille jäi 156 000 arabia, joista kasvoi kuuden vuosikymmenen aikana hyvin korkean syntyvyyden seurauksena 1,1-miljoonainen väestönosa. Itsenäisyyssotaa seuranneiden kahden vuosikymmenen aikana arabikylät joutuivat sotilaallisen valvonnan alaisiksi, ja heidät eristettiin Israelin reuna-alueiden palestiinalaisista, jotka eivät olleet maan kansalaisia. Israelin hallinto piti arabeja turvallisuusuhkana, sillä moni arabijohtaja ja -akateemikko oli kyseenalaistanut Israelin juutalaisuuden.
Kuuden päivän sodan 1967 seurauksena Israelin arabit lähenivät palestiinalaisten kanssa, ja samalla vastakkainasettelu juutalaisten kanssa kasvoi. Arabit järjestäytyivät poliittisesti 1970-luvun puolivälissä ja alkoivat vaatia parempia oikeuksia. Koko maan arabiväestö järjesti 30. maaliskuuta 1976 yleislakon, jota he muistavat yhä vuosittain mielenosoituksin. Arabien asema koheni 1980-luvulla, osin heidän väestönosuutensa voimakkaan kasvun seurauksena. Arabeille palautettiin maita ja laittomia asumuksia laillistettiin. Ensimmäinen intifada 1987 katkaisi kuitenkin liennytyksen, kun arabit asettuivat palestiinalaisten puolelle.
1990-luvun alkupuolella arabien keskuudessa syntyivät niin integraatiota kuin kansallismielisyyttäkin kannattaneet poliittiset suuntaukset. Oslon rauhansopimuksen kariuduttua Israelin arabien ja juutalaisten välillä on ollut ajoittain väkivaltaisia kahakoita. Niiden seurauksena hallituksen nimittämä Orin komissio suositteli, että arabiasiat siirrettäisiin suoraan pääministerin alaisuuteen, maan väestönosien tasa-arvoa parannettaisiin, poliisin kovaotteista toimintaa arabeja kohtaan tarkastettaisiin ja arabien kollektiivinen identiteetti tunnustettaisiin yhteisessä kulttuurissa. Vastakkansasettelu kuitenkin jatkui, ja vuosina 2006–2007 Israelin johtavat arabijärjestöt kyseenalaistivat julkaisuissaan Israelin olemassaolon juutalaisena valtiona ja vaativat kansallistettuja maita takaisin arabeille.
Kulttuuri

Arabeilla on Israelissa oma kansallinen identiteettinsä. Heillä on juutalaisväestöstä poikkeava kieli ja uskonto, heillä on oma koulujärjestelmä, oma kirjallisuus, teatteri ja joukkotiedotus sekä omat uskonnolliset oikeusistuimet, jotka käsittelevät henkilöasioita.
Israelin arabit puhuvat arabiaa, joka on toinen Israelin virallisista kielistä heprean ohella. Monet arabit puhuvat hepreaa toisena kielenään. Maassa on satoja arabiankielisiä kouluja.
Israelin arabeista noin 80 prosenttia on islaminuskoisia. Useimmat Israelin muslimiarabit ovat sunneja. Kymmenesosa heistä on beduiineja. Kristittyjä Israelin arabeista on 10 prosenttia samoin kuin druuseja, joita ei virallisesti kuitenkaan lueta maan arabiväestöön kuuluviksi.
Yhteiskunnallinen asema

Arabeilla on Israelissa maan kansalaisina täydet kansalaisoikeudet. Heillä ei kuitenkaan ole asevelvollisuutta, kuten juutalaisilla, druuseilla ja tšerkesseillä. Vaikka nuoret arabit voivatkin käydä töissä sinä aikana, kun muut israelilaiset suorittavat pitkää asepalvelustaan, armeijan käymättömyys sulkee arabeilta myöhemmin joitain ovia työelämässä ja avustusten suhteen. Jotkut arabit käyvät armeijan vapaaehtoisina. Armeijan käymiseen suhtaudutaan maan arabiyhteisössä kuitenkin yleensä kielteisesti.
Israel on Lähi-idän ainoa maa, missä homoseksuaaleja ei vainota. Tämän seurauksena maahan on muuttanut paljon homoseksuaaleja arabeja naapurimaista.
Harvardin yliopiston tekemän kyselyn mukaan 77 prosenttia Israelin arabeista asuu Israelissa mieluummin kuin missään muussa maassa.
Yhteiskunnallinen asema > Politiikka

Arabit johtavat Israelissa omia kuntiaan. Israelin arabeilla on omia poliittisia puolueita. Arabipuolueet eivät ole koskaan päässeet hallitukseen, mutta yksittäisiä arabeja on toiminut Israelin hallituksen ministereinä, korkeimmassa oikeudessa ja diplomaatteina. Israelin hallituksen ensimmäinen arabimuslimiministeri oli Raleb Majadele, joka nimitettiin vuonna 2007 maan tiede-, teknologia-, kulttuuri- ja urheiluministeriksi.
Syyskuun 2019 parlamenttivaaleissa yhdistynyt arabipuolueiden liitto sai 13 paikkaa maan 120-paikkaiseen parlamenttiin ja on kolmanneksi suurin ryhmä. Arabiliittouma ei yleensä ole asettunut julkisesti yhdenkään pääministeriehdokkaan kannalle, mutta syksyllä 2019 se asettui vaalien jälkeen poikkeuksellisesti suurimmaksi osaksi tukemaan Sininen ja valkoinen -puolueen Benny Gantzia. Liittouma päätti keskittää äänensä Gantzille estääkseen Netanjahua muodostamasta äärioikeistolaista hallitusta.
Yhteiskunnallinen asema > Syrjintä

Jotkut arabit kokevat syrjintää, ja arabien sosioekonominen asema onkin juutalaisiin verrattuna heikompi monella alueella. Jotkut juutalaiset suhtautuvat maan arabeihin epäluuloisesti ja pitävät heitä demografisena uhkana.
Israelissa arabit asuvat yleensä omilla asuinalueillaan erossa juutalaisista, lukuun ottamatta muutamaa kaupunkia. He käyvät myös omia koulujaan. Arabikylät saavat vähemmän rahoitusta kuin juutalaiskylät, minkä seurauksena niiden infrastruktuuri, koulut ja palvelut ovat heikompia. Arabit ovat Israelissa aliedustettuja korkeakoulutuksessa ja useimmilla teollisuudenaloilla. Juutalaisten käyttämä heprea on Israelin liike-elämän kieli. Arabeilla on myös juutalaisia huonommat mahdollisuudet vuokrata maata.
Vuosina 2001–2004 Israelin hallitus käytti miljardi dollaria arabien sosioekonomisen aseman parantamisprojektiin.
Vuoden 2018 heinäkuussa Israelin parlamentti hyväksyi kiistellyn kansalaisuuslain, joka määrittelee Israelin juutalaisten valtioksi. Lain on arvosteltu syrjivän vähemmistöjä ja sen myötä arabian kieli menetti virallisen asemansa heprean rinnalla.
Vuoden 2024 Freedom Housen raportin mukaan Israelin poliittinen johto ja osa väestöstä on syrjinyt arabivähemmistöjä, sekä muita etnisiä ja uskonnollisia ryhmiä. Tämä on johtanut rakenteellisiin eriarvoisuuksiin esimerkiksi infrastruktuurissa, rikosoikeudessa, koulutuksessa ja taloudellisissa mahdollisuuksissa.
Väestötietoa

Israelin arabiperheet ovat juutalaisperheitä suurempia. Arabiperheiden keskimääräinen lapsiluku on 3,6. Imeväiskuolleisuus oli 6,5 promillea vuonna 2008. Vuonna 1999 arabilapsista 97 % kävi koulua, ja 46 % arabeista kävi lukion ja 19 % yliopiston. Israelin arabien lukutaitoaste on 92 %, mikä on selvästi korkeampi kuin missään arabimaassa. Israelin arabien elinajanodote vuonna 2009 oli 78,5 vuotta.
Arabit ovat vähemmän koulutettuja kuin juutalaiset, ja heidän tulotasonsa on matalampi. Vuonna 2009 Israelin arabeista työttöminä oli 8,5 prosenttia, ja niin miesten kuin naistenkin työttömyysaste oli matalampi kuin juutalaisten. Vuonna 2008 Israelin arabinaisista 21 prosenttia kävi töissä kodin ulkopuolella (juutalaisnaisista 57 prosenttia).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Israelin arabit Wikimedia Commonsissa
Nasaret on Israelin suurin arabikaupunki
Zaoyangin–Yichangin taistelu

Zaoyangin–Yichangin taistelu (toiselta nimeltään Zaoyin taistelu) oli yksi 22:sta merkittävästä taistelusta Kiinan kansallisen vallankumousarmeijan ja keisarillisen Japanin armeijan välillä toisessa Kiinan–Japanin sodassa.
Japanilaiset yrittivät etsiä nopeaa keinoa Kiinan voittamiseksi ja päättivät kulkea Jangtse-joen vartta kohti Chongqingia. Heidän täytyi kuitenkin ensin vallata Hubein provinssissa sijaitseva Yichang.
Japanilaisten hyökkäyksessä ei ollut mukana tarpeeksi joukkoja, minkä johdosta kiinalaisten komentaja Li Zongren karkotti japanilaiset sotilaat ja voitti taistelun.
Törnävän sairaala

| Törnävän sairaala> Seinäjoen Piirimielisairaala |
| --- | --- |

Osoite:  Björkenheimin puistotie, 60220 Seinäjoki
Rakennustyyppi:  sairaala
Perustettu:  1923
Suunnittelija:  mm. Axel Mörne
Omistaja:  K. Karhu Oy
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Törnävän sairaala oli Seinäjoen Törnävällä vuosina 1923–1990 toiminut psykiatrinen sairaala. Vaikka itse sairaalaorganisaatio lakkautettiin vuonna 1990, toimivat sen vanhat rakennukset osana Seinäjoen keskussairaalaa vuoteen 2021 asti.
Törnävän sairaala toimi ensin nimellä Seinäjoen Piirimielisairaalat, sitten nimellä Seinäjoen Piirimielisairaala. Vuonna 1953 siitä tuli Seinäjoen keskusmielisairaala A- ja B-sairaaloineen. 1960-luvulla nimi muuttui Törnävän sairaalaksi.
Yleistä

Törnävän sairaala sijaitsee Östermyran kartanon entisen Ruutitehtaan puiston vieressä lähellä Seinäjoen rantaa. Vanhin osa, A-sairaala, rakennettiin 1920-luvulla ja myös Koskenalan sairaalana tunnettu B-sairaala 1950- ja 1960-luvun vaihteessa. Niiden ja Kyrkösjärven tekoaltaan väliselle metsäiselle rinteelle rakennettiin 1970-luvulta alkaen Seinäjoen keskussairaala. Alue kuuluu Museoviraston määrittelemään valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin ympäristöihin. Sairaala-alueella toimii vuonna 1991 perustettu sairaalamuseo. Psykiatrisen hoitotoiminnan päätyttyä vuonna 2021 vanhaa sairaala-aluetta on alettu kutsua Piiriksi. Vanhoissa sairaalarakennuksissa on muun muassa toimitiloja, hostelli ja kulttuuritoimintaa. Alueen omistaa paikallinen rakennusliike K. Karhu.
Kirjallisuutta

Rapila, Alpo K.: Törnävän sairaala 1923–1973: Viisi vuosikymmentä järjestelmällistä mielisairaanhoitoa Vaasan läänissä. Seinäjoki: Törnävän sairaalan kuntainliitto 1973.
Aho-Mantila, Katariina: Törnävän sairaala 1974–1990. Seinäjoki: Etelä-Pohjanmaan sairaanhoitopiiri 2000. ISBN 952-452-006-0.
Aiheesta muualla

Lobotomioita, sähköshokkeja, eristämistä – historiassa kiinnostavat rujot yksityiskohdat, mutta elämä vanhassa mielisairaalassa oli myös välittämistä. Yle Uutiset 11.4.2021.
Törnävän sairaala 1930-luvun alkupuolella.
Koskenalan entinen sairaalarakennus talvella 2025
Liberian toinen sisällissota

Liberian toinen sisällissota käytiin vuosina 1999–2003. Sota alkoi vuonna 1999, kun Guineaan paenneet kapinallisjoukot aloittivat hyökkäykset Liberian pohjoisosiin.
Vuosina 1989–1996 käydyn ensimmäisen sisällissodan jälkeen olot Liberiassa jatkuivat epävakaina. Entinen kapinapäällikkö Charles Taylor ei presidentinvaalit voitettuaan onnistunut tuomaan rauhaa maahan. Useat Taylorin vastustajat pakenivat maasta, ja alkoivat suunnitella tämän syrjäyttämistä. Taylorin tuettua hyökkäystä Guineaan alkoi maan presidentti Lansana Conté tukea liberialaisia kapinallisia, jotka vaativat Taylorin eroa.
Taylor ei luottanut Liberian armeijaan, joka pitkälti periytyi edellisiltä hallitsijoilta, joita vastaan Taylor oli kapinallisena sotinut. Hän tukeutui sen sijaan miliiseihin, jotka koostuivat hänen omista vanhoista kapinallisistaan. Taylor sai tukea myös Sierra Leonessa toimivalta kapinallisjärjestö Revolutionary United Frontilta, jota hän oli tukenut vuodesta 1990 asti. Tayloria vastassa olivat Guinean tukema Liberians United for Reconciliation and Democracy (LURD) sekä vuoden 2003 maaliskuussa kaakkois-Liberiaan hyökännyt Norsunluurannikon tukema Movement for Democracy in Liberia (MODEL).
Elokuuhun 2003 mennessä LURD oli taistellut tiensä pohjoisesta pääkaupunki Monroviaan. MODEL hallitsi noin puolta, mutta pääosin harvaanasuttua Liberiaa. Länsiafrikkalaisten rauhanturvajoukkojen, joita Yhdysvallat avusti sekä rahallisesti että sotilaallisesti, saavuttua Taylor lähti maanpakoon Nigeriaan. Rauhansopimus allekirjoitettiin 18. elokuuta 2003. Tämän jälkeen LURD vetäytyi pääkaupunki Monroviasta, ja kaupunki joutui rauhanturvaajien haltuun.
Toisen sisällissodan jälkeen maassa alkoi voimakas jälleenrakennustyö, ja ensimmäiset sodan jälkeiset vaalit pidettiin loka-marraskuussa 2005.
Idahon opiskelijasurmat vuonna 2022

Idahon opiskelijasurmat on Yhdysvaltain Idahon osavaltossa, Moscown kaupungissa vuonna 2022 tapahtunut henkirikos, jossa yksityisasuntoon tunkeutunut henkilö surmasi veitsellä kolme talon asukasta ja yhden vieraan. Neloismurhassa saivat surmansa 21-vuotias Madison Mogen, 21-vuotias Kaylee Goncalves, 20-vuotias Xana Kernodle ja 20-vuotias Ethan Chapin, joka oli edellä mainitun Kernodlen poikaystävä. Murhat tapahtuivat varhain sunnuntaiaamuna 13. marraskuuta 2022. Murhista ja murtautumisesta taloon epäiltynä pidätettiin joulukuussa 2022 28-vuotias kriminologian opiskelija Bryan Kohberger.
Tausta

Surmat tapahtuivat yksityisasunnossa, osoitteessa 1122 King Road.  Osoitteessa on kolmikerroksinen omakotitalo, jossa on kuusi makuuhuonetta. Asunto sijaitsee aivan Idahon yliopiston kampuksen läheisyydessä, mutta se on kuitenkin yksityisen vuokranantajan tarjoama asunto. Asunnossa asui surmien aikaan virallisesti viisi henkilöä: 21-vuotias Madison Mogen, 21-vuotias Kaylee Goncalves, 20-vuotias Xana Kernodle sekä kaksi 19-vuotiasta naista, Bethany Funke ja Dylan Mortensen. Surmien aikaan talossa yöpyi myös Kernodlen poikaystävä, 20-vuotias Ethan Chapin, joka sai myös surmansa neloismurhassa. Talon viidestä asukkaasta kolme kuoli hyökkäyksessä: Funke ja Mortensen olivat murhien aikaan paikalla talossa, mutta heihin ei oltu kohdistettu väkivaltaa.
Pidätys

Poliisi ei pitkään aikaan nimennyt epäiltyä.
Poliisi pidätti laajan todistusaineiston pohjalta kriminologian opiskelija Bryan Christopher Kohbergerin epäiltynä murhista
Poliisi pääsi 28-vuotiaan Kohbergerin jäljelle veitsen tupen dna:n ja Moscowissa aamuyöllä nähdyn valkoisen Huyndai Elantran liikkeiden avulla.
Kohberger tunnistettiin autosta ja murhapaikalta löytyneestä dna:sta, joka täsmäsi julkisessa genealogisessa rekisteissä olevaan tietoon. Murhapaikalta löytyi "Ka-bar"-tyyppisen veitsen tuppi, jossa oli Kohbergerin dna:ta.
Valvontakamerassa näkyi että Kohbergerin omistaman auton näköinen irtautui Washingtonin Pullmanista läheltä Kohbergerin opiskelupaikkaa hieman ennen kello 3:00. Valkean auton nähtiin liikkuvan Moscowissa kohti taloa kello 3:30. Auto ajoi pois talon lähistöltä kello 4:20. Se palasi Pullmaniin kello 5:30. Puhelimen datan mukaan Kohberger katkaisi puhelimensa murhamatkan ajaksi.
Poliisi pidätti 30. 12. 2022 Kohbergerin Pennsylvaniasta. Kohberger oli ajanut murhan jälkeen kotiseudulleen isänsä kanssa.
Puhelintietojen mukaan Kohberger kävi murhattujen talon lähellä ainakin kaksitoista kertaa kesäkuusta 2022 alkaen.
Kohberger pyrki peittämään rikostaan. Hän muun muassa käytti murhien jälkeen tavaratalossa käsineitä, ettei dna:ta jäisi sinne. Kohberger siivosi autonsa huolellisesti. Hän myös vaihtoi autonsa rekisterikilvet viisi päivää murhien jälkeen.