stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
WinAce

| WinAce |
| --- | --- |
Kehittäjä:  e-merge GmbH
Kehityshistoria
Ensijulkaisu:  22. heinäkuuta 1999
Vakaa versio:  2.69 / 23. marraskuuta 2007
Kehitystilanne:  lopetettu
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  pakkausohjelma
Alusta:  Windows
Lisenssi:  Yksityinen omistusoikeus, Shareware
Aiheesta muualla
winace.com
WinAce on Windows-käyttöjärjestelmässä toimiva tiedostojen pakkaus- ja purkuohjelma. Se käyttää omaa "ACE" pakkausmentelmää. Ohjelmaan on sisäänrakennettu tuki muille yleisimmille pakkaustyypeille kuten ZIP, RAR ja MS-CAB. DOS-käyttöjärjestelmää varten ohjelmasta on oma komentorivipohjainen versio. OS X:lle ja Linuxille on ohjelmasta myös Unace-niminen komentorivipohjainen freeware-versio, mikä pystyy purkamaan ja testaamaan WinAcella tehtyjä tiedostoja.
WinAcen suosio oli huipussaan vuonna 2000, jonka jälkeen kilpailevat ohjelmat kuten WinRAR, 7-Zip ja myöhemmin Windowsin oma sisäänrakennettu pakkausohjelma nousi sen ohi.
Versiosta 2.65 lähtien WinAcen asennusohjelma asensi myös WhenU-nimisen mainosohjelman. Se poistettiin version 2.69 asennuspaketista ja tilalle tuli sponsoroitu TrialPay-mainos.
Aiheesta muualla

Ohjelman kotisivut (englanniksi)
Tyttö ja helmikorvakoru (kirja)

| Tyttö ja helmikorvakoru> Girl with a PearlEarring |
| --- | --- |
 "Turbaanipäinen tyttö", Vermeerin maalaus, jonka ympärille kirjan tapahtumat kerääntyvät
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Tracy Chevalier
Julkaistu:  1999
Suomennos
Suomentaja:  Arja Gothoni
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  2001
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  319
ISBN:  951-1-17027-9
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Tyttö ja helmikorvakoru (engl. Girl with a Pearl Earring) on yhdysvaltalaisen Tracy Chevalierin vuonna 1999 julkaistu romaani. Teos on ilmestynyt Arja Gothonin suomentamana ja Otavan kustantamana 2001. Kirjan tapahtumat sijoittuvat 1600-luvun Hollantiin ja kertovat mielikuvituksellisen tarinan yhdestä hollannin kuuluisimmista taiteilijoista, Johannes Vermeeristä ja tämän kuvitteellisesta suhteesta salaperäisen tytön kanssa, joka poseeraa taiteilijan kuuluisimmassa teoksessa.
Juoni

Kirja alkaa, kun 16-vuotias hollantilaistyttö Griet lähetetään perheensä rahapulan vuoksi piiaksi taidemaalari Vermeerin perheeseen. Grietin elämä muuttuu täysin, ensimmäistä kertaa perheensä hoivissa oleva tyttö joutuu kokemaan olevansa muita alempiarvoinen. Vermeerin ärtyisän vaimon komentelussa on kestämistä, mutta vähitellen Griet tottuu elämäänsä piikana. Ajan myötä hän tutustuu myös talon salaperäiseen ja vetäytyvään herraan, itse Vermeeriin. Griet ihailee kaikkea isännässään, joka ottaa hänet avukseen maalarin työssään. Tämä järjestely ei kuitenkaan miellytä kaikkia - eikä piikatytön pitäisi koskaan unohtaa taustaansa.
Päähenkilöt

Griet - Griet on kaunis ja suurisilmäinen, 16-vuotias tyttö. Hän pitää tunteensa omana tietonaan, ja noudattaa soveliaita tapoja. Griet ei ole kuitenkaan kovinkaan ujo, vaan tarpeen vaatiessa puhuu suunsa puhtaaksi. (Kirjassa Griet esittää "Turbaanipäisen tytön" tyttöä, vaikka todellisuudessa kuvan tytön henkilöllisyys on tuntematon.)
Johannes Vermeer – Arvostettu taidemaalari ja yhdentoista lapsen isä. Vermeer vetäytyy useimmiten omiin oloihinsa. Hän on vaitelias, komea ja rauhallinen mies.
Catharina Vermeer – Taiteilijan kaunis vaimo. Catharina on usein huonolla päällä, mikä saattaa johtua siitä, että hän on lähes aina raskaana. Catharina on hieman kömpelö, minkä takia hänen miehensä ei päästä vaimoaan ateljeehensa. Catharina ei pidä juurikaan Grietistä.
Pieter – Lihakauppiaan komea ja mukava poika, joka on ihastunut Grietiin.
Tanneke – Grietin lisäksi Vermeerin perheen ainoa palvelija. Tanneke esittää naista, joka poseeraa Vermeerin taulussa "Maitotyttö". Hän on noin kolmekymmentävuotias, tomera nainen. Aluksi hänestä Griet on kelpo tyttö, mutta erinäisten tapahtumien jälkeen hän ei enää pidä Grietistä lainkaan.
Lapsivuodepsykoosi

Lapsivuodepsykoosi (lat. psychosis puerperalis, puerperaalipsykoosi, engl. Postpartum psychosis) on alle kuukauden kuluessa synnytyksestä alkava synnyttäneen äidin psyykkinen häiriö.
Oireet alkavat usein 3–10 päivää synnytyksestä. Häiriöt voivat johtaa tuhoisiin seurauksiin, joissa sairastuneen äidin ja hänen jälkeläisensä turvallisuus ja hyvinvointi vaarantuvat. Riski sekä itsensä, että vauvan vahingoittamiseen on koholla; lapsenmurhan riski n. 4 %.
Lapsivuodepsykoosin oireita ovat:
Hallusinaatiot
Harhaluulot
Mania
Alentunut mieliala ja masennus
Eristäytyminen
Ruokahalun puute
Nopeasti vaihtuvat mielialat
Hämmentynyt olo
Karkkipulpetti

Karkkipulpetti avattuna
Karkkipulpetti (engl. Candy Desk) on nimitys Yhdysvaltain senaatissa 1960-luvulta lähtöisin olleelle perinteelle, jonka mukaan ainakin yhden senaattorin pulpetti toimii kaikkien senaattoreiden yhteisenä karkkikippona.
Historia

Ensimmäinen karkkipulpetti sai alkunsa vuonna 1968, kun kalifornialainen republikaaneja edustanut senaattori George Murphy. Murphy oli perso makealle ja piti karkkivarastoa pulpetissaan. Toimittuaan senaattorina pari vuotta, hänen pulpettinsa siirrettiin viimeiselle riville, minkä johdosta sen vierestä alkoi kulkea paljon muitakin senaattoreita. Murphy alkoikin tarjota karkkia toisinaan myös muille senaattoreille.
Ensimmäinen julkinen viittaus karkkipulpettiin on vuodelta 1979 (Murphyn jo jätettyä senaattorin paikkansa) senaattori Robert Byrdin pitämässä puheessa. Virallisina karkkipulpetteina ovat vuosien saatossa toimineet seuraavat:
| Kuva | Senaattori | Vuodet | Osavaltio |
| --- | --- | --- | --- |
|  | George Murphy | 1965–1971 | Kalifornia |
|  | Paul Fannin | 1971–1976 | Arizona |
|  | Richard Lugar | 1977–1979 | Indiana |
|  | David F. Durenberger | 1979–1981 | Minnesota |
|  | Roger W. Jepsen | 1981–1983 | Iowa |
|  | Steven D. Symms | 1983–1985 | Idaho |
|  | Slade Gorton | 1985–1987 | Washington |
|  | John McCain | 1987–1989 | Arizona |
|  | Slade Gorton | 1989–1993 | Washington |
|  | James M. Jeffords | 1993–1995 | Vermont |
|  | Robert F. Bennett | 1995–1997 | Utah |
|  | Rick Santorum | 1997–2007 | Pennsylvania |
|  | Craig L. Thomas | 2007 | Wyoming |
|  | George V. Voinovich | 2007–2009 | Ohio |
|  | Mel Martinez | 2009 | Florida |
|  | George S. LeMieux | 2009–2011 | Florida |
|  | Mark S. Kirk | 2011–2015 | Illinois |
|  | Patrick J. Toomey | 2015–2023 | Pennsylvania |
|  | Todd Young | 2023–2025 | Indiana |
|  | Markwayne Mullin | 2025– | Oklahoma |
Nykyään

Murphyn jäljiltä karkkipulpetti sijaitsee edelleen republikaanien puolella viimeisessä rivissä paikalla numero 80. Myös muiden senaattorien pulpeteista voi tulla karkkipulpetteja, mutta virallinen karkkipulpetti sijaitsee aina republikaanien puolella viimeisessä rivissä istuntosalin vilkkaimman sisäänkäynnin vieressä.
Vuosina 2023–2025 karkkipulpetti kuului Indianaa edustavalle Todd Youngille. Perinteen mukaan karkkipulpetti täytetään edustajan kotiosavaltiossa valmistettavilla makeisilla. Young suunnitteli tarjoavansa 10 eri makeista (sulkeissa valmistaja, joka tarjoaa makeiset):
nallekarkkeja (Albanese Confectionery Group)
maitosuklaata (DeBrand Fine Chocolates)
Red Hots -nimisiä kovia karkkeja (Schimpff's Confectionary)
Toxic Waste- nimisiä kirpeitä karkkeja (New Albany Sugar Shoppe)
Sour Punch Straws- nimisiä kirpeitä karkkeja (The Sweet Tooth)
kinuskia (Kraft)
hillokaramelleja (Wakarusa Dime Store)
hevoskastanjoita (Mr. Fudge's Confectionary)
minisuklaapatukoita (Endangered Species Chocolate)
karkkikeppejä (Squire Boone Village)
Pussiahma

| Pussiahma |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Alaluokka::  Theria
Osaluokka::  Pussieläimet Marsupialia
Lahko::  Pussipedot Dasyuromorphia
Heimo::  Pussipedot Dasyuridae
Alaheimo::  Dasyurinae
Suku::  Sarcophilus
Laji::  harrisii
Kaksiosainen nimi
 Sarcophilus harrisii  (Boitard, 1841) 
Synonyymit
 Sarcophilus satanicus  
 Pussiahman nykyinen levinneisyys Tasmaniassa
Alalajit
 S. h. dixonae  S. h. harrisii 
Katso myös
   Pussiahma Wikispeciesissä   Pussiahma Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pussiahma eli pussipiru (Sarcophilus harrisii) on pussieläimiin kuuluva australialainen pussipeto. Siitä käytetään joskus myös nimityksiä ”Tasmanian tuholainen”, ”Tasmanian paholainen” ja ”tasmanianpiru”.
Koko ja ulkonäkö

Pussiahma on suurin jäljellä oleva pussipeto. Se painaa noin 8–12 kilogrammaa ja on häntä mukaan luettuna noin 75 senttimetrin pituinen. Pussiahma on tukeva, pää on suuri sekä kaula vankka ja lyhyt. Pussiahma astuu koko jalkapohjallaan ja antaa karhumaisen vaikutelman, lisäksi sillä on rinnassa samanlainen valkoinen rintakuvio kuin esimerkiksi kauluskarhulla, ja sen turkki on muuten kiiltävän musta. Häntä on pitkä ja yläpuolelta karvainen, alhaalta paljas. Sekä etu- että takaraajat ovat hyvin vahvat. Takajaloista puuttuu ensimmäinen varvas. Pussiahman leuat ovat erittäin vahvat ja se murskaa niillä suuriakin luita. Hajuaisti on hyvä, mutta eläin näkee huonosti ja luottaakin hajuaistiinsa etsiessään ruokaa.
Levinneisyys ja elinympäristö

Pussiahma elää nykyään vain Tasmaniassa, mutta lajia esiintyi myös Manner-Australiassa ennen kuin dingot tulivat ja syrjäyttivät pussiahmat ja pussihukat noin 3 000 vuotta sitten. Vuonna 2020 laji palautettiin Australian luontoon, aluksi aidatulle alueelle, mutta myöhemmin pussiahmat on tarkoitus päästää kokonaan vapaaksi Australian luontoon. Laji suosii etenkin kuivia metsiä, mutta elää kaikenlaisissa metsäympäristöissä ja puuttuu vain vuoristoista. Sitä tavataan myös asutuksen lähellä.
Elintavat

Pussiahma liikkuu pääasiassa öisin. Päivisin se nukkuu ontossa puussa, kallionkolossa tai vanhassa vompatinpesässä, jota se usein laajentaa ja voi kaivaa onkalon itsekin. Pesän lattian se päällystää heinillä ja lehdillä. Yöllä se tekee jopa 16 kilometrin lenkkejä.
Kiima on huhti-toukokuussa ja naaras kantaa poikasia 21 päivää. Naaras synnyttää 20–30 poikasta, jotka ovat vain 12-millisiä. Syntymisen jälkeen poikaset kiipeävät taaksepäin avautuvaan pussiin. Vaikka poikasia syntyy runsaasti, emon pussissa on vain neljä nisää, joten poikasista ei selviydy hengissä tätä enempää. Pussissa poikaset pysyvät 100 päivää kiinnittyneenä emon nisään ja siirtyvät 105 päivän ikäisinä pesäkoloon. Emo imettää poikasia vielä toiset viisi kuukautta, ja ne tulevat sukukypsiksi vasta toisena elinvuotenaan. Pussiahmat elävät yleensä noin 7–8 vuotta.
Nuoret ovat ketteriä ja saalistavat usein puissa pieniä pussieläimiä ja lintuja. Aikuiset syövät pääosin raatoja ja ovat ”terveyspoliiseja”, jotka siivoavat raadot nopeasti. Eläin voi haistaa haaskan useiden kilometrien päästä. Raadosta jää yleensä jäljelle vain hiukan karvoja ja luunsiruja. Puoli tusinaa pussiahmaa jättää hevosenraadosta vain kallon ja häntäjouhet. Pussiahmat syövät mitä vain saavat, kuten hyönteisiä, lintuja, matelijoita ja pieniä pussieläimiä, mutta myös pieniä kenguruita. Pussiahma voi elää kahdeksanvuotiaaksi.
Uhat

Pussiahma on nykyään rauhoitettu, mutta 1800-luvulla siitä maksettiin tapporahaa, koska se teki usein tuhoja kanaloissa. Kanta alkoi jo elpyä, mutta pussiahma on uhanalaistunut viime vuosina voimakkaasti lajia koettelevan mystisen kasvaintaudin seurauksena. Pussiahman kasvoihin ilmaantuvat ja lopulta tappavat kasvaimet leviävät tehokkaasti puremien välityksellä eläinten kiistellessä ravinnon äärellä ja selvittäessä asemaansa ryhmän hierarkiassa. Lajia on jäljellä enää ainoastaan Tasmaniassa ja 2020-luvulta lähtien myös Autraliassa. Lajin tiheän kannan alueilla (esimerkiksi Lake St. Clair – Bronte Park) jopa 90 prosenttia kannasta on tuhoutunut muutamassa vuodessa, ja jäljellä on enää jonkin verran nuoria yksilöitä.
Tämä pussiahmaa uhkaava DFTD-sairaus on varsin erikoinen tarttuva syöpä, joka on peräisin hermon aksonia ympäröivistä Schwannin soluista. Syöpäsoluissa on todettu olevan vain 13 kromosomia kun taas pussiahman terveissä soluissa niitä on 14. On tehty johtopäätös, jonka mukaan geeniterapiaa voisi kenties käyttää hoitona. Tartuntaa edistää pussiahman biodiversiteetin lasku sillä mekanismilla, että evidenttien eläinten immuunipuolustus ei kykene erottamaan syöpäsoluja omasta kudoksesta.
Toisaalta on olemassa alueita, joille sairaus (facial tumor disease) ei ole vielä levinnyt (esimerkiksi Narawntapun kansallispuisto). Pussiahmoja on myös ’turvassa’ useissa villieläinpuistoissa ja eläintarhoissa. Tällä on suuri merkitys, sillä kasvaintaudin aiheuttajaa ei edelleenkään tunneta, huolimatta voimakkaasta panostuksesta sen tutkimukseen ja pussiahman kantojen seurantaan. Tasmanian tunnuseläintä ei haluttaisi päästää kuolemaan sukupuuttoon, mutta tämäkin mahdollisuus on nykytilanteessa olemassa.
Pussiahmaa pidetään nykyään erittäin uhanalaisena lajina. Lajin lukumäärä on supistunut 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä 60 prosenttia kasvainsairauden takia. Niitä arvioidaan olevan jäljellä 20 000 yksilöä, mutta eläimet kuolevat usein jo nuorena, 2–3-vuotiaina, ennen kuin ne ovat ehtineet lisääntyä.
Vaikka pussiahmat ovat yöeläimiä, ne pitävät auringonvalossa lepäämisestä. Tappelusta koitunutta arpeutumista on nähtävissä ahman vasemman silmän vieressä.
The Mind’s I

| The Mind’s I Dark Tranquillity |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1996
 Julkaistu: 18. syyskuuta 1997
 Tuottaja(t): Dark Tranquillity ja Fredrik Nordström
 Tyylilaji: melodinen death metal
 Kesto: 46.42
 Levy-yhtiö: Osmose Productions
Dark Tranquillityn muut julkaisut
| Enter Suicidal Angels 1996 | The Mind’s I 1997 | Projector 1999 |
The Mind’s I on death metal -yhtye Dark Tranquillityn 18. syyskuuta 1997 julkaistu kolmas studioalbumi. Levyltä on julkaistu videoina kappaleet ”Zodijackyl Light” ja ”Hedon”.
Kappalelista

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sanat | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | Dreamlore Degenerate | Stanne | Henriksson, Sundin | 2.44 |  |  |  |  |  |
| 2. | Zodijackyl Light | Stanne | Sundin, Johansson | 3.59 |  |  |  |  |  |
| 3. | Hedon | Sundin | Henriksson, Sundin | 5.37 |  |  |  |  |  |
| 4. | Scythe, Rage and Roses | Stanne | Henriksson | 2.33 |  |  |  |  |  |
| 5. | Constant | Stanne | Sundin, Johansson | 3.02 |  |  |  |  |  |
| 6. | Dissolution Factor Red | Sundin, Stanne | Johansson, Sundin | 2.07 |  |  |  |  |  |
| 7. | Insanity’s Crescendo | Stanne | Henriksson, Johansson, Sundin | 6.52 |  |  |  |  |  |
| 8. | Still Moving Sinews | Sundin, Stanne | Sundin, Johansson | 4.41 |  |  |  |  |  |
| 9. | Atom Heart 243.5 | Sundin | Sundin, Johansson, Henriksson | 4.00 |  |  |  |  |  |
| 10. | Tidal Tantrum | Stanne | Johansson | 2.57 |  |  |  |  |  |
| 11. | Tongues | Sundin | Henriksson, Johansson, Sundin | 4.53 |  |  |  |  |  |
| 12. | The Mind’s Eye (instrumentaali)  |  | Palm, Johansson | 3.11 |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  | 46.42 |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Mikael Stanne: laulu
Fredrik Johansson: kitarat
Niklas Sundin: kitarat
Martin Henriksson: basso
Anders Jivarp: rummut
Videot

Zodijackyl Light (1996)
Hedon (1997)
Aiheesta muualla

The Mind’s I Discogsissa. (englanniksi)
Albumi The Mind’s I Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
| n k Dark Tranquillity |
| --- | --- |
 Mikael Stanne  Christopher Amott  Martin Brändström  Johan Reinholdz  Christian Jansson  Joakim Strandberg Nilsson   Anders Fridén  Fredrik Johansson  Michael Nicklasson  Daniel Antonsson  Martin Henriksson  Anders Jivarp  Niklas Sundin  Anders Iwers 
Studioalbumit:  Skydancer  The Gallery  The Mind’s I  Projector  Haven  Damage Done  Character  Fiction  We Are the Void  Construct  Atoma  Moment  Endtime Signals 
EP:t:  A Moonclad Reflection  Of Chaos and Eternal Night  Enter Suicidal Angels  Lost to Apathy  Zero Distance 
Kokoelmat:  Tranquillity  Exposures – In Retrospect and Denial  Manifesto of Dark Tranquillity  Yesterworlds  The Dying Fragments 
Videojulkaisut:  Zodijackyl Light  Live Damage  Where Death Is Most Alive  The Dying Fragments  For the Fans 
Muuta: diskografia
Projector

| Projector Dark Tranquillity |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1998
 Julkaistu: 10. elokuuta 1999
 Tuottaja(t): Dark Tranquillity ja Fredrik Nordström
 Tyylilaji: melodinen death metal
 Kesto: 50.29
 Levy-yhtiö: Century Media Records
Dark Tranquillityn muut julkaisut
| The Mind’s I 1997 | Projector 1999 | Haven 2000 |
Projector on death metal -yhtye Dark Tranquillityn 10. elokuuta 1999 julkaistu neljäs studioalbumi. Se on yhtyeen ensimmäinen albumi, joka julkaistiin heidän nykyisen levy-yhtiönsä Century Media Recordsin kautta. Albumi on varsin kokeellinen ja erityylinen kuin yhtyeen aiemmat julkaisut, koska Projectorilla Dark Tranquillityn pyrkimyksenä oli irrottautua niin sanotusta Göteborg-soundista. Kokeiluihin kuuluivat muun muassa ensi kertaa pääroolia ottaneet Mikael Stannen puhtaat laulut. Projectorilla esiintyy myös viimeistä kertaa yhtyeen pitkäaikainen kitaristi Fredrik Johansson. Albumilta julkaistu video ThereIn muokkautui Ruotsissa radiohitiksi, ja Projector oli myös Grammis-ehdokkaana.
Kappalelista

Kaikki sanat Mikael Stanne.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | FreeCard | Henriksson, Sundin, Jivarp | 4.31 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | ThereIn | Henriksson, Sundin | 5.55 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | UnDo Control | Sundin, Jivarp, Henriksson | 5.10 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Auctioned | Jivarp | 6.06 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | To a Bitter Halt | Henriksson, Johansson | 4.48 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | The Sun Fired Blanks | Henriksson, Sundin, Johansson | 4.17 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Nether Novas | Jivarp, Sundin, Henriksson | 6.14 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Day to End | Stanne | 3.08 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Dobermann | Henriksson, Sundin | 4.38 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | On Your Time | Jivarp, Henriksson, Johansson | 5.37 |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  | 50.29 |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Mikael Stanne: laulu
Niklas Sundin: kitarat
Fredrik Johansson: kitarat
Anders Jivarp: rummut
Martin Henriksson: basso
Videot

ThereIn (1999)
Aiheesta muualla

Projector Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Projector Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
| n k Dark Tranquillity |
| --- | --- |
 Mikael Stanne  Christopher Amott  Martin Brändström  Johan Reinholdz  Christian Jansson  Joakim Strandberg Nilsson   Anders Fridén  Fredrik Johansson  Michael Nicklasson  Daniel Antonsson  Martin Henriksson  Anders Jivarp  Niklas Sundin  Anders Iwers 
Studioalbumit:  Skydancer  The Gallery  The Mind’s I  Projector  Haven  Damage Done  Character  Fiction  We Are the Void  Construct  Atoma  Moment  Endtime Signals 
EP:t:  A Moonclad Reflection  Of Chaos and Eternal Night  Enter Suicidal Angels  Lost to Apathy  Zero Distance 
Kokoelmat:  Tranquillity  Exposures – In Retrospect and Denial  Manifesto of Dark Tranquillity  Yesterworlds  The Dying Fragments 
Videojulkaisut:  Zodijackyl Light  Live Damage  Where Death Is Most Alive  The Dying Fragments  For the Fans 
Muuta: diskografia
Tamara Luonto

Tamara Luonto on vuonna 2017 perustettu helsinkiläinen rock-yhtye. Kokoonpanon esikoisalbumi Honeymoon ilmestyi 25. marraskuuta 2022 Humu Recordsin kautta, lisäksi Tamara Luonto on julkaissut myös muita äänitteitä C-kasetteina ja 7-tuumaisina singleinä. Yhtyeen musiikissa yhdistyvät lo-fi-, garage- ja punk-vaikutteet. Kappaleiden sanoitukset ovat suomenkielisiä.
Alun perin triona toiminut yhtye on kehittynyt nelihenkiseksi debyyttialbumin aikoihin. Ilman basistia aloittaneen kokoonpanon rumpali Tytti Roto päätyi basistiksi ja rumpaliksi tuli Anni Kosonen. Yhtyeessä on kolme niin sanottua liidilaulajaa eli päävokalistia, jotka kaikki myös sanoittavat kappaleita. He keskittyvät erityisesti kunkin itse sanoittamiensa kappaleiden laulamiseen.
Diskografia

Tamara Luonto (Kasetti) 2018 (Fuck Records)
Made in China (7") 2020 (Lempi & Sylvi Discs)
Honeymoon (LP) 2022 (Humu Records, Hillotehdas, Lempi & Sylvi Discs)
Jäsenet

Kristiina Tuhkanen
Tytti Roto
Anni Kosonen
Salla Moilanen
Aiheesta muualla

Yhtyeen julkaisut Discogs-sivustolla
Yhtyeen sivu Humu Recodsin sivuilla
Kuusankoski

| Kuusankoski> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Kouvola |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
 Kuusankoski ilmasta kuvattuna
Sijainti:  60°54′30″N, 026°37′25″E
Maakunta:  Kymenlaakson maakunta
Seutukunta:  Kouvolan seutukunta
Kuntanumero:  306
Hallinnollinen keskus:  Kuusaa
Perustettu:  1921
– kauppalaksi:  1957
– kaupungiksi:  1973
– emäpitäjä:  Valkeala, Iitti
Liitetty:  2009
– liitoskunnat:  Kouvola Anjalankoski Elimäki Jaala Valkeala Kuusankoski
– syntynyt kunta:  Kouvola
Pinta-ala:  128,53 km²  (1.1.2008)
– maa:  113,78 km²
– sisävesi:  14,75 km²
Väkiluku:  19 739   (31.12.2008)
– väestötiheys:  173,5 as./km² (31.12.2008)
Ikäjakauma:  2007 
– 0–14-v.:  15,5 %
– 15–64-v.:  64,9 %
– yli 64-v.:  19,6 %
Kuusankoski on entinen Suomen kaupunki, joka sijaitsee Kymenlaakson maakunnassa ja on nykyisin osa Kouvolaa. 
Kaupungin väkiluku oli lakkautushetkellä 19 739 asukasta, ja sen pinta-ala oli 128,53 km², josta 14,75 km² oli vesistöjä. Väestötiheys oli 173,5 asukasta/km². Kuusankosken naapurikunnat olivat Elimäki, Iitti, Jaala, Kouvola ja Valkeala. Kuusankoski oli väkiluvultaan Suomen 54. suurin ja Kymenlaakson neljänneksi suurin kunta 31. joulukuuta 2008 eli kaupungin lakkautushetkellä.
Kuusankoski oli leimallinen teollisuuskaupunki, jonka suurimmat työnantajat olivat Kymin Osakeyhtiön paperi- ja selluloosatehtaat. Kuusankosken kunta perustettiin vuonna 1921 irrottamalla Iitin ja Valkealan kunnista niiden teollistuneet osat. Kauppalan oikeudet se sai 1957 ja kaupunkioikeudet 1973. Kuusankoski yhdistyi Anjalankosken, Elimäen, Jaalan, Kouvolan ja Valkealan kanssa uudeksi suurkunnaksi vuoden 2009 alussa. Uuden kaupungin nimeksi tuli Kouvola ja asukasluvuksi noin 88 000.
Nykyään Kuusankoski on Kouvolan kaupungin suuralue.
Väestö > Väestönkehitys

| Kuusankosken väestönkehitys 1980–2015 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 22 429 | 22 429 |
| 1985 | 1985 |    | 22 130 | 22 130 |
| 1990 | 1990 |    | 21 788 | 21 788 |
| 1995 | 1995 |    | 21 494 | 21 494 |
| 2000 | 2000 |    | 20 656 | 20 656 |
| 2005 | 2005 |    | 20 247 | 20 247 |
| 2008 | 2008 |    | 19 733 | 19 733 |
| 2015 | 2015 |    | 18 944 | 18 944 |
Lähde: Tilastokeskus.
Vuoden 2015 väkiluku koskee nykyistä Kuusankosken suuraluetta, joka kattaa kokonaan entisen Kuusankosken kaupungin alueen.
Väestö > Taajamat

Vuoden 2000 lopussa Kuusankoskella oli 20 655 asukasta, joista 20 071 asui taajamissa, 459 haja-asutusalueilla ja 126:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Kuusankosken taajama-aste oli 97,8 % . 
Kuusankosken taajamaväestö jakautui kahden eri taajaman kesken:
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2000) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Kouvolan keskustaajama* | 20 013 |
| 2 | Koria* | 58 |

Kaupungin keskustaajama on lihavoitu. Asteriskilla (*) merkityt taajamat kuuluivat tähän kuntaan vain osittain.
Kuusankosken keskustaajama (Kuusankoski ja Voikkaa) ei muodostanut enää 2000-luvulla omaa taajamaa, vaan oli osa Kouvolan keskustaajamaa, joka ulottui Kouvolan ja Kuusankosken lisäksi myös pieniltä osin Valkealan kunnan alueelle. Korian taajama kuului suurilta osin Elimäen kuntaan, mutta Tammirannan alue kuului Kuusankoskeen.