stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bysanttilaiset arvonimet
Keisari ja hänen lähipiirinsä

Basileus (βασιλεύς, Kuningas) – Kreikaksi kuningasta tarkoittava arvonimi. Keisari Herakleios vaihtoi vanhan augustus-arvonimen basileukseen vuonna 629. Kreikkalaiset käyttivät basileusta vain keisarista, muista kuninkaista käytettiin nimeä regas (ῥήγας) joka vastasi latinan kuningasta tarkoittavaa sanaa rex. Basilissa (βασίλισσα) oli keisarinnan arvonimi.
Autokrator (αὐτοκράτωρ, Itsevaltias) – Yksi keisarin arvonimistä, jonka Herakleios otti käyttöön. Alkujaan sama merkitys kuin latinan sanalla imperator. Korosti keisarin itsevaltaista asemaa, johon Jumala oli tämän asettanut.
Kyrios (κύριος, Herra) – Yksi keisarin arvonimistä, jonka Herakleios otti käyttöön.
Despotes (δεσπότης, Despootti tai Herra) – Manuel I Komnenoksen luoma arvonimi, joka oli yleensä rajattu hallitsijasuvulle. Sen haltija oli heti keisarista seuraava. Despoina (δέσποινα) oli arvonimen feminiinimuoto.
Sebastokrator (σεβαστοκράτωρ, Kunnioitettava hallitsija) – Aleksios I Komnenoksen luoma arvonimi. Sen haltija oli yleensä keisarin lähisukulainen. Sebastokratorissa (σεβαστοκρατόρισσα) oli arvonimen feminiinimuoto.
Kaisar (καῖσαρ, Caesar) – Yleensä kruununperillisen arvonimi. Kaisarissa (καισάρισσα) oli arvonimen feminiinimuoto. Justinianus II antoi bulgaarien kaanille Tervelille kaisarin arvonimen vuonna 705. Tästä muodostui slaavilainen arvonimi tsaari.
Basileopator (βασιλεοπάτωρ, Keisarin isä) – Arvonimen haltija ei välttämättä ollut keisarin todellinen isä. Ensimmäinen Basileopator oli Zautzes Leo VI:n aikana.
Porfyrogennetos (πορφυρογέννητος, Purppuraansyntynyt) – Tarkoitti keisarin lasta joka on syntynyt keisarillisessa palatsissa (erityisessä huoneessa jonka seinät olivat purppuran värisestä marmorista). Keisarit käyttivät tätä arvonimeä korostaakseen sitä että olivat laillinen kruununperijä.
Panhypersebastos (πανυπερσεβαστός), Protosebatos (πρωτοσεβαστός) ym. – Keisarit loivat paljon arvonimiä liittämällä pan- (kaikki), hyper- (yli) tai proto- (ensimmäinen) eri arvonimien alkuun.
Sebastos (σεβαστός, Kunnioitettava) – Oli yksi keisarin arvonimistä, mutta Aleksios I:n luotua Sebastokrator-arvonimen siitä tuli vähäarvoisempi. Suora käännös latinan sanasta augustus. Sebaste (σεβαστή) oli arvonimen feminiinimuoto.
Senaattorit

Gloriosus (ἔνδοξος) tai gloriosissimus (ἐνδοξότατος) – Senaattorisäätyisten korkein arvonimi Justinianus Suuren ajasta 500-luvun puolesta välistä lähtien.
Illustris (ἰλλούστριος) – Senaattorisäätyisten korkein arvonimi 500-luvun puoleen väliin saakka.
Spectabilis (περίβλεπτος) – Senaattorisäätyisten toiseksi korkein arvonimi.
Clarissimus (λαμπρότατος) – Senaattorisäätyisten alempi arvonimi.
Sotilasarvot

Pretoriaaniprefekti (πραίφεκτος/ἔπαρχος τῶν πραιτωρίων) – Vanha roomalainen arvonimi. Tarkoitti valtakunnan itäosan sotilaskomentajaa. Pretoriaaniprefekti hävisi 600-luvulla ja sen tilalle tuli Domestikos.
Domestikos (δομέστικος ):
Megas domestikos (μέγας δομέστικος) – Armeijan ylipäällikkö.
Domestikos ton skholon (δομέστικος τῶν σχολῶν) – Alkujaan maineikkaan skholai-yksikön komentaja.
Domestikos tu thematos (δομέστικος τοῦ θέματος) – Teemojen komentajat. Näitä oli kaksi, toinen komensi Aasian ja toinen Euroopan teemoja.
Strategos (στρατηγός) – Sotilasalueen tai teeman käskynhaltija ja alueen joukkojen komentaja, jolla oli yleensä myös arvonimi duks.
Protospatharios (πρωτοσπαθάριος) – Keisarillisen kaartin komentaja.
Duks (δούξ , Herttua) – Sotilasyksikön komentaja, korkea sotilasarvonimi, (lat. dux ).
Megas duks (μέγας δούξ, Suurherttua) – Laivaston komentaja.
Megas drungarios (μέγας δρουγγάριος) – Megas duksin alainen.
Katepano (κατεπάνω) – Sotilasyksikön tai hallintoalueen komentaja, myöhemmin provinssin hallintopäällikkö.
Kefale (κεφαλή) – Maakunnallinen sotilas- ja siviilihallinnon virkamies; Bysantin myöhäisaikana sotilashallintoalueen komentaja.
Kastrofylaks (καστροφύλαξ) – Linnoituksen komentaja.
Prokathemenos (προκαθήμενος) – Kaupungin tai linnoituksen komentaja.
Drungarios (δρουγγάριος) – Upseerinarvo laivastossa.
Konostaulos (κονοσταῦλος, Konstaapeli) – Frankkipalkkasoturien komentaja.
Akoluthos (ἀκόλουθος) – Varjaagikaartin komentaja.
Virkamiehet

Sakellarios – Korkein veroviranomainen, alun perin keisarin yksityisten varojen hoitaja.
Logariastes (λογαριαστής) – Korkein verovirkamies Aleksios I:n uudistusten jälkeen.
Logothetes (λογοθέτης ) – Virkamies
Megas logothetes (μέγας λογοθέτης) – Virkamiesten johtaja.
Prefekti (πραίφεκτος) – Alempi virkamies Konstantinopolissa.
Kvestori (κυαίστωρ) – Virkamies jonka logothetes syrjäytti.
Tribuuni (τριβοῦνος) – Vastasi julkisten rakennusten, teiden ja monumenttien kunnostuksesta Konstantinopolissa.
Curialis (φρατριαστής) – Kaupunkineuvoston eli curian jäsen.
Magistor (μαγίστωρ) – Vanha roomalainen arvonimi (kuten magister militum ja magister officiorum) joka hävisi Herakleioksen aikaan.
Protonotarios (πρωτονοτάριος) – Teeman ylin veroviranomainen.
Kommerkiarios (κομμερκιάριος) – Veroviranomainen.
Dioiketes (διοικητής) – Verovirkamies.
Dragomanos (δραγομάνος) – Turkkilainen arvonimi jota käytettiin tulkeista ja lähettiläistä.
Arkhon (ἄρχων) – Yleisnimi keisarillisten arvonimien tai virkojen haltijoille sekä nimitys maaseutukaupunkien hallitsijoille.
Kirkolliset

Patriarkka (πατριάρχη ) – Autokefaalisen paikalliskirkon johtava piispa
Ekumeeninen patriarkka – Konstantinopolin patriarkan arvonimi, jolla viitataan "koko asutun maanpiirin" (kreik. οἰκουμένη piispuuteen
Kartofylaks (χαρτοφύλαξ) – Virallisten dokumenttien ja asiakirjojen vastaava kirjuri
Dikaiophylaks (δικαιοφύλαξ) – Kanonisen lain johtava asiantuntija
Kanstresios (κανστρήσιος) – Kirkolle annettavista lahjoituksista vastaava henkilö
Byzacena

| Byzacena Provincia Byzacena> Rooman provinssi |
| --- | --- |

Valtio:  Rooman valtakunta Länsi-Rooman valtakunta
Prefektuuri:  Italia, Illyricum et Africa Italia et Africa
Diokeesi:  Africa
Nykyinen valtio/alue:  Tunisia
Perustettu:  n. 293
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Hadrumetum
Byzacena tai Valeria Byzacena (lat. Provincia (Valeria) Byzacena) oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Pohjois-Afrikassa ja käsitti suunnilleen nykyisen Tunisian eteläosan.
Maantiede

Byzacenan provinssi käsitti aiemman, laajemman Africa proconsulariksen provinssin keskiosan nykyisen Tunisian eteläosassa. Sen länsipuolella sijaitsi alussa Numidia militianan provinssi ja myöhemmin Numidian provinssi, pohjoispuolella Africa proconsularis Zeugitanan provinssi ja etelä- ja kaakkoispuolella Tripolitanian provinssi. Provinssin hallinnollinen keskus oli Hadrumetum.
Maantiede > Kaupunkeja

Byzacenan kaupunkeja olivat muun muassa:
Abaradira
Abidda
Acholla
Aeliae
Afufenia
Aggar
Aggersel
Ammaedara
Amudarsa
Ancusa
Aphrodisium eli Africa
Aquae
Aquae Albae
Aquae Regiae
Aurusuliana
Ausafa
Autenti
Auzegera
Bahanna
Bararus
Bassiana
Bavagaliana
Bennefa
Bladia
Buleliana
Cabarsussi
Carcabia
Cariana
Cebarades
Cenculiana
Cercina
Cibaliana
Cillium
Crepedula
Cufruta
Chusira
Decoriana
Dices
Dionysiana
Drua
Dura
Edistiana
Egnatia
Febiana
Feradi Majus
Feradi Minus
Filaca
Fissiana
Foratiana
Forontoniana
Gaguari
Garriana
Gemellae
Germaniciana
Gratiana
Gubaliana
Gummi
Gurza
Hadrumetum
Hermiana
Hierpiniana
Hirina
Horrea Coelia
Jubaltiana
Junca
Leptiminus
Limisa
Macon
Macriana Major
Macriana Minor
Mactaris
Madarsuma
Maraguia
Marazanae
Marazanae Regiae
Masclianae
Materiana
Maximiana
Mediana
Menefessi
Mibiarca
Midica
Mididi
Mimiana
Mozotcori
Munatiana
Mutia
Muzuca
Nara
Nationa
Nepte
Octaba
Octabia
Pederodiana
Precausa
Praesidium
Putia
Quaestoriana
Rufiniana
Ruspe eli Ruspae
Rusticiana
Sassura
Scebatiana
Segermes
Selendeta
Septimunicia
Severiana
Sufes
Sufetula
Suliana
Sullectum
Tabalta
Tagarbala
Tagaria
Tagase
Talaptula
Tamalluma
Tamata
Tamazeni
Tambeae
Tanudaia
Taparura
Taraqua
Tarasa
Temuniana
Tetci
Thaenae
Thagamuta
Thala
Thapsus
Thasbalta
Thelepte
Thenae
Theuzi
Thiges
Thucca Terenbenthina
Thysdrus
Tigias
Tiguala
Trofimiana
Tubulbaca
Turrisblanda
Turres
Turris Tamalleni
Tusuros
Unizibira
Usula
Uzita
Valentiniana
Vartana
Vassinassa
Vegesela
Vibiana
Vicus Aterii
Victoriana
Vicus Augusti
Vita
Zella
Historia

Byzacenan alue oli aiemmin osa Africa proconsulariksen provinssia. Byzacenan provinssi perustettiin keisari Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen aikoihin. Se kuului African diokeesiin ja mainitaan 300-luvun alussa Veronan luettelossa. Provinssia hallitsi alun perin praeses ja vuodesta 324 consularis.
300-luvulla provinssi kuului välillä Italia, Illyricum et African prefektuuriin ja välillä Italia et African prefektuuriin. Rooman valtakunnan jaon vuonna 395 jälkeen provinssi oli osa Länsi-Roomaa ja kuului edelleen Italia et African prefektuuriin ja African diokeesiin.
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
| Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Myöhäisroomalaiset provinssit.n. vuosina 293–395 | Länsi-Rooma> Myöhäisroomalaiset provinssit.vuodesta 395 | Nykyinen alue tai valtio> Nykyinen alue tai valtio.Nykyinen alue tai valtio |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Africa 146–46/45 eaa. | Africa vetus 46/45–27 eaa. | Africa proconsularis 27 eaa.–193 jaa. | Africa proconsularis | Proconsularis Zeugitana | Africa proconsularis | (Tunisia pohjoinen) |
| Africa 146–46/45 eaa. | Africa vetus 46/45–27 eaa. | Africa proconsularis 27 eaa.–193 jaa. | Africa proconsularis | Valeria Byzacena | Byzacena | (Tunisia eteläinen) |
| Africa 146–46/45 eaa. | Africa vetus 46/45–27 eaa. | Africa proconsularis 27 eaa.–193 jaa. | Africa proconsularis | Tripolitania | Tripolitania | (Libyan länsirannikko) |
|  | Africa nova 46/45–27 eaa. | Africa proconsularis 27 eaa.–193 jaa. | Numidia | Numidia Cirtensis | Numidia | (Algeria koillinen) |
|  | Africa nova 46/45–27 eaa. | Africa proconsularis 27 eaa.–193 jaa. | Numidia | Numidia militiana | Numidia | (Algeria koillinen) |
Selitykset: ↑  Provinssit Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen jälkeen.  ↑  Provinssit Theodosius I:n ajan jälkeen vuonna 395, kun imperiumi jaettiin Länsi- ja Itä-Roomaan.
Herra Tompkins

Herra Tompkins on alkujaan ukrainalaissyntyisen fyysikon George Gamovin luoma kuvitteellinen hahmo, joka esiintyy useissa hänen teoksissaan. Tunnetuimpia teoksia on Herra Tompkins fysiikan ihmemaassa, joka pyrkii selittämään ja kuvaamaan maallikoille tavanomaisia fysiikan ilmiöitä. Alkuperäinen teos on myös Gamowin osittain kuvittama.
Kirjojen päähenkilö herra Tompkins on varsinaiselta ammatiltaan pankkivirkailija, mutta innokas fysiikan harrastaja. Hänen seikkailujaan fysiikan ihmemaassa seurataan muun muassa sekä hänen eloisien uniensa että käymiensä yleisöluentojen kautta. Eniten huomiota kirjoissa saavat 1900-luvun päätutkimuskohteet, kuten suhteellisuusteoria, kosmologia ja kvanttifysiikka.
Alun perin Gamow oli kirjoittanut vain lyhyitä tarinoita Tompkinsin seikkailuista populaaritieteelliseen Discovery-lehteen, kunnes Cambridge University Press julkaisi teoksen ensimmäistä kertaa yhtenäisenä kokonaisuutena vuonna 1940 nimellä Mr Tompkins in Wonderland. Sittemmin kirja sai vielä jatkoa vuonna 1944 julkaistusta kirjasta Mr Tompkins Explores the Atom.
Vuonna 1999 Russell Stannard julkaisi kirjasta Herra Tompkins fysiikan ihmemaassa uudistetun painoksen nimellä Herra Tompkinsin uusi maailma. Stannardin versio oli ajanmukaistus Gamowin alkuperäisistä tarinoista ja sisälsi muun muassa neljä kokonaan uutta lukua, jotka käsittelivät sekä mustia aukkoja että nykyaikaisia hiukkaskiihdyttimiä.
Suomennetut teokset

Gamow, George: Herra Tompkins fysiikan ihmemaassa.  ((Mr Tompkins in wonderland, 1938/1940; Mr Tompkins explores the atom, 1945. Yhteislaitos Mr Tompkins in Paperback, 1965.) Suomentanut Markus Hotakainen. Kuvitus: George Gamow ja John Hookham)  Helsinki:  Art House, 1999.  ISBN 951-884-254-X
Gamow, George; Stannard, Russell: Herra Tompkinsin uusi maailma.  ((The new world of Mr Tompkins, 2001.) Toimittanut Russell Stannard. Suomentanut Markus Hotakainen. Kuvitus: Michael Edwards)  Helsinki:  Art House, 2002.  ISBN 951-884-315-5
Aiheesta muualla

Johan Lahdenperä: Tiedesatu, joka herättää halun ryhtyä tutkijaksi. Helsingin Sanomat 23.1.2000.
Henri Herz

Henri Herz vuonna 1860.
Henri Herz (6. tammikuuta 1803 Wien – 4. tammikuuta 1888 Pariisi) oli itävaltalainen pianisti ja säveltäjä. Herz opiskeli Pariisin konservatoriossa, jossa hän sai ensimmäisen palkinnon 15-vuotiaana. Hän oli Friedrich Kalkbrennerin ohella Pariisin tärkein pianisti ennen kuin Frédéric Chopin ja Franz Liszt saapuivat kaupunkiin.
Herz oli suunnattoman suosittu esiintyjä salongeissa, ja hänen lukemattomat viehättävät mutta köykäiset salonkikappaleensa kävivät erittäin hyvin kaupaksi. Herz sijoitti pianotehtaaseen ja rakennutti konserttisalin. Hänellä oli erittäin paljon oppilaita: toisinaan oppitunnit piti vapaiden aikojen puutteessa aloittaa jo aamuviideltä. Herz teki vuosien 1845 ja 1851 välillä pitkän konserttikiertueen Yhdysvaltoihin, Meksikoon ja Länsi-Intian saarille. Kiertueen aikana esitettiin muun muassa hänen sävellyksensä kahdeksalle pianolle. Palattuaan Eurooppaan Herzistä tuli Pariisin konservatorion professori.
Herzin soitolle tunnusomaista olivat nopea sormitekniikka ja kevyt ääni. Felix Mendelssohnin mielestä hän muistutti soittajana nuorallatanssijaa tai akrobaattia.
Teoksia > Pianokonserttoja

Nro 1 (A-duuri, op. 34; 1828)
Nro 2 (op. 74)
Nro 3 (d-molli, op. 87; 1835)
Nro 4 (E-duuri, op. 131; 1843)
Nro 5 (f-molli, op. 180; 1854)
Nro 6 (A-duuri, op. 192; 1858), mukana kuoro
Nro 7 (h-molli, op. 207; 1864)
Nro 8 (As-duuri, op. 218; 1873)
Eero Böök

Eero Böök vuonna 1934.
Eero Einar Böök (9. helmikuuta 1910 Helsinki – 7. tammikuuta 1990 Helsinki) oli yksi Suomen menestyksekkäimmistä shakinpelaajista.
Böökille myönnettiin vuonna 1930 viidentenä suomalaisena shakkimestarin arvonimi. Vuonna 1949 hän sai kunnian olla ensimmäinen suomalainen kansainvälinen mestari ja myöhemmin 1984 hänelle myönnettiin shakin korkein arvonimi, suurmestari. Paitsi hyvä pelaaja ja insinööri, Böök oli tuottelias shakkikirjailija, jolta julkaistiin kirjoja niin ruotsiksi kuin suomeksi.
Ura

Böök oppi pelin säännöt 7-vuotiaana ja hyvin pian hän liittyi Helsingin Shakkiklubiin (HSK). Vuonna 1925 suurmestari Rudolf Spielmann vieraili Akateemisessa shakkiklubissa ja pelasi simultaanina kolmea neuvottelevaa joukkuetta vastaan. Böök oli joukkueessa, joka ainoana saavutti tasapelin suurmestaria vastaan.
Syksyllä 1930 Helsingissä pelatussa turnauksessa Böök korotettiin shakkimestarin arvoon ja hän sai oikeuden haastaa Suomen mestarin Anatol Tschepurnoffin: mestaruudet ratkaistiin vielä tällöin haasteotteluina. Vuonna 1931 Böök voittikin ensimmäistä kertaa Suomen mestaruuden.
Böökin shakkiuran merkittäviä saavutuksia ovat myös voitto Samuel Reshevskyä vastaan Kemerin kansainvälisessä turnauksessa Latviassa kesällä 1937; samassa turnauksessa Böök saavutti tasapelin maailmanmestari Aleksandr Aljehinia vastaan.
Sotavuodet luonnollisesti hankaloittivat shakkiuraa, mutta Böök käytti vapaata aikaansa rintamalla analysointiin ja omien pelien tutkimiseen, tuloksena esimerkiksi merkittävä suomalainen shakkikirja Shakkistrategiaa ja -taktiikkaa.
Vuonna 1947 Suomen Keskusshakkiliitto myönsi Böökille ansiomerkin "kultaisin sotilain". Samana vuonna hän voitti Pohjoismaiden shakkimestaruuden. Böök vetäytyi hiljalleen turnauspelaamisesta, mutta osallistui esimerkiksi shakkiolympialaisiin vielä vuoteen 1960 asti. Suurmestarin tittelin hän sai jo aktiivipelaamisen lopetettuaan vuonna 1984.
Yksityiselämä

Siviiliammatiltaan Böök oli satamasuunnittelija ja -rakentaja. Hän valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1940. Hän työskenteli insinöörinä Helsingin, Turun ja Kotkan satamassa sekä Rautatiehallituksen suunnitteluinsinöörinä 1956–1978.
Eero Böökin isä Einar Böök oli suomalaisen sosiaalipolitiikan kehittäjä, joka toimi muun muassa sosiaalihallituksen ylitirehtöörinä ja sosiaaliministerinä.
Kirjallinen tuotanto

Eero Böök: Ottelut Suomen shakkimestaruudesta (1931>).  Helsinki:  Oy Surdus Ab, 1934.
Eero E. Böök: Shakkipelin oppikirja I: Säännöt, aloitukset, loppupelit ja sommittelutaito.  (Toinen painos)  WSOY, 1947.
Eero E. Böök: Shakkipelin oppikirja II: Shakkipelin strategia.  Helsinki:  WSOY, 1937.
Eero Böök: Shakkistrategiaa ja -taktiikkaa: Kokoelma pelejäni vuosilta 1928–42.  Porvoo:  WSOY, 1945.
Eero E. Böök: Schackmästaren Gösta Stoltz: Sjuttiofem utvalda partier.  P A Norstedt & Söners förlag, 1947.  (ruotsiksi)
Eero E. Böök: Suomalais-venäläinen shakkiturnaus Helsingissä 1946.  Turku:  Työväen Shakkiliitto ry, 1947.
Eero E. Böök: 120 lyhyttä loistopeliä.  Porvoo:  WSOY, 1949.
Eero E. Böök: 19. Pohjoismainen kongressiturnaus Helsingissä 1947 sekä jatko-ottelu Böök-Stoltz.  Helsinki:  Vallilan kirjakauppa, 1949.
Eero Böök: 77 Valittua peliä: Kokoelma pelejäni vv. 1928–51.  (2. painos)  WSOY, 1952.
Eero Böök: Odödliga Partier och andra schackkåserier.  Helsingfors:  Holger Schildts förlag, 1966.  (ruotsiksi)
Eero E. Böök: Schackmästaren Gösta Stoltz.  (Andra omarbetade upplagan)  Stockholm:  P A Norstedt & Söners förlag, 1968.  (ruotsiksi)
Eero E Böök: Stormästaren Gösta Stoltz bästa partier.  (andra omarbetade upplagan)  Stockholm:  P A Norstedt & Söners, 1968.  (ruotsiksi)
Eero Böök: Shakkipakinoita.  WSOY, 1967.
Eero E. Böök: Shakkitaito.  Porvoo-Helsinki:  WSOY, 1969.
Eero E. Böök: Bobby Fischer: Tie maailmanmestaruuteen.  Porvoo-Helsinki:  WSOY, 1972.  ISBN 951-0-00641-6
Eero E. Böök: Mestarin mietteitä.  Järvenpää:  Shakkitarvike Oy, 1985.  ISBN 951-95916-0-5
Eero E. Böök & Ilkka Kanko & Petri Saharinen: Kaunista shakkia: Ali Ragnar Krogiuksen valitut pelit.  Helsinki:  Helsingin Shakkiklubi ry, 2009.  ISBN 978-952-92658-1-7
Kirjallisuutta

Saharinen, Petri – Böök, Pekka: Böök – Shakkia ja kulttuuria.  Helsinki:  Minerva Kustannus Oy, 2010.  ISBN 978-952-49239-2-7
Eero Böökin laatimat shakkitehtävät.  Seaflower Oy, 1995.
Aiheesta muualla

Eero Böök ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat
Herzenin pedagoginen yliopisto

Herzenin pedagogisen yliopiston päärakennus, entinen Razumovskin palatsi. Etualalla Konstantin Ušinskin patsas.
Herzenin pedagoginen yliopisto, virallisesti A. I. Herzenille nimetty Venäjän valtion pedagoginen yliopisto (ven. Российский государственный педагогический университет имени А. И. Герцена, Rossijski gosudarstvennyi pedagogitšeski universitet imeni A. I. Gertsena) on Pietarissa Venäjällä toimiva korkeakoulu. Yliopisto on nimetty filosofi Aleksandr Herzenin mukaan.
Yliopisto on saanut alkunsa vuonna 1918 perustetusta Pietarin kolmannesta pedagogisesta instituutista. Vuosina 1921–1925 siihen liitettiin joukko opettajankoulutuslaitoksia, joista muodostettiin Herzenille nimetty Leningradin valtiollinen pedagoginen instituutti (ven. ЛГПИ им. Герцена, LGPI im. Gertsena). Vuonna 1991 instituutti muutettiin yliopistoksi.
Nykyään yliopisto on yksi Venäjän suurimmista. Siihen kuuluu yli 20 tiedekuntaa ja sata ainelaitosta sekä useita täydennyskoulutuslaitoksia, keskuksia ja instituutteja. Asiantuntijoita koulutetaan yli 30 alalla, joihin kuuluu mm. kasvatustiede, luonnontieteet, venäjän kieli ja vieraat kielet, historia ja yhteiskuntatieteet, musiikki ja kuvataiteet. Yliopistossa harjoitetaan myös korkeatasoista tieteellistä tutkimusta.
Herzenin pedagoginen yliopisto iltavalaistuksessa
Herzen-yliopiston vakinainen opettajakunta käsittää yli 1700 henkilöä. Opiskelijoita on noin 20 000. Yliopistoon kuuluu ainutlaatuinen Peräpohjolan kansojen tiedekunta, joka kouluttaa opettajia ja muita asiantuntijoita Venäjän pieniä kansoja varten. Se jatkaa vuonna 1930 perustetun Pohjoisten kansojen instituutin toimintaa. Vuosittain yliopistossa opiskelee yli 500 ulkomaalaista opiskelijaa, joiden joukossa on perinteisesti myös suomalaisia.
Yliopiston päärakennus on Pietarin keskustassa Moikan rantakadulla sijaitseva Razumovskin palatsi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Herzenin pedagogisen yliopiston sivusto (venäjäksi), (englanniksi)
| n k Pietari |
| --- | --- | --- |
 Hallinnollinen jako  Liittovaltiokaupunki  Leningradin alue 
| Yleistä |  Tulvat  Historia Pietari Suuri  Pietari-Paavalin linnoitus  Dekabristikapina  Verisunnuntai  Pietarin neuvosto  Leningradin piiritys  Leningradin juttu  |  |
| Maantiede |  Itämeri Suomenlahti  Pietarin saaret Kivisaari  Koivusaari  Vasilinsaari  Konnunlahti  Moika  Neva  Suzdalinjärvet  Tuutarinjärvi  Tulvapato  Uusi Hollanti  |  |
| Koulutus ja tiede |  Tiedeakatemia  Pietarin valtionyliopisto  Lääketieteellinen  Luoteinen lääketieteellinen  Pediatrinen lääketieteellinen  Teknologinen instituutti  Herzenin pedagoginen yliopisto  Mihailovin tykistöakatemia  |  |
| Kulttuuri |  Museot Eremitaaši  Pietarhovin palatsi  Taideakatemia  Talvipalatsi  Venäläisen taiteen museo  Musiikki Konservatorio  Orkesteri  Teatteri Mariinski-teatteri  Music Hall  Venäjän esittävän taiteen valtioninstituutti  Puistot Jusupovin puisto  Katariinan puisto  Kesäpuisto  Taurian puisto  Urheilu SKA  Spartak  Zenit  |  |
| Liikenne |  Pulkovo  Satamat Merimatkustajasatama  Morskoi vokzal  Suursatama  Kehätiet  Metro Frunze–Primorje  Kirov-Viipuri  Moskova-Petrograd  Neva-Vasilinsaari  Pravoberežnaja  Sillat  Ratayhteys Baltian asema  Laatokan asema  Leninski prospekt  Moskovan asema  Suomen asema  Varsovan asema  Vitebskin asema  Pietari–Vologda  Kadut Englantilainen rantakatu  Mohovaja ulitsa  Nevski prospekt  Palatsirantakatu  Prospekt Engelsa  |  |
| Hallinnollinen jako |  Amiraliteetti Amiraliteetti  Kolomna (Pietari)  Frunze Kupsila  Kalinin Piskarjovka  Kirov Autuansaari  Uljaala  Kolpina Kolpina  Ust-Ižora  Kraassela Kraassela  Liiha  Rötsänsilta  Krasnogvardeiski Polsteri  Suuri-Ohta  Pieni-Ohta  Ruutmylly  Orskoi  Kronstadt Kronstadt  Kurort Kellomäki  Kuokkala  Siestarjoki  Terijoki  Tyrisevä  Valkeasaari  Vammelsuu  Moskova  Neva Nevskaja zastava  Tuntia  Petrograd Korpisaari  Pietarhovi Lomonosov  Pietarhovi  Strelna  Pietarin keskusta Liteinyi  Primorje Juntolovo  Revonnenä  Puškin Aleksanskoi  Pauluskoi  Puškin  Suosaari  Tärölä  Vasilinsaari  Viipuri Levassova  Parkala  Parnas  |  |
| Nähtävyydet |  Aleksanteri Nevskin luostari  Amiraliteetti  Aurora  Iisakinkirkko  Jumalanäidin ennusmerkin kirkko  Kazanin katedraali  Mars-kenttä  Pietari-Paavalin katedraali  Pyhän kolminaisuuden katedraali  Senaatinaukio  Vaskiratsastaja  Verikirkko  |  |
Harold Hewitt

| Mitalit> Maa:   Australia. Olympialaiset .Miesten soutu | Mitalit> Maa:   Australia. Olympialaiset .Miesten soutu | Mitalit> Maa:   Australia. Olympialaiset .Miesten soutu | Maa:   Australia> .Miesten soutu |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Melbourne 1956 | kahdeksikko |  |
Harold Neil Hewitt (s. 2. syyskuuta 1938) on australialainen soutaja. Hän saavutti pronssia kahdeksikon perämiehenä Melbournen kesäolympialaisissa 1956. Australian venekunta hävisi Yhdysvalloille 4,0 sekuntia ja Kanadalle 2,1 sekuntia.