stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Plaid Cymru

| Plaid Cymru> Party of Wales |
| --- | --- |
  
  
  
Perustettu:  5. elokuuta 1925
Puheenjohtaja:  Adam Price
Varapuheenjohtajat:  Rhun ap Iorwerth Siân Gwenllian
Ideologia:  nationalismi separatismi liberaalinationalismi demokraattinen sosialismi sosiaalidemokratia
Poliittinen kirjo:  keskusta-vasemmisto, vasemmisto
Jäsenmäärä:  10 100(2018)
Värit:  vihreä
Alahuone:  3 / 650
Ylähuone:  1 / 789
Walesin kansalliskokous:  13 / 60
Kansainväliset jäsenyydet:  – Euroopan vapaa allianssi   – Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmä
Nuorisojärjestö:  Plaid Ifanc
Kotisivu:  plaid.cymru
Infobox OKNimi-testi OK: 
Plaid Cymru [plaɪd ˈkəmri] (engl. The Party of Wales, suom. Walesin puolue) on kansallismielinen ja keskustavasemmistolainen walesiläispuolue, joka ajaa Walesin itsenäisyyttä Euroopan unionin jäsenenä. Plaid Cymru perustettiin 1925, ja ensimmäisen paikkansa Westminsterin parlamentissa se sai 1966.
Vuoden 2019 Ison-Britannian parlamenttivaaleissa Plaid Cymru sai kolme paikkaa alahuoneeseen. Lisäksi sillä on yksi paikka ylähuoneessa. Walesin omassa parlamentissa eli 60-paikkaisessa Seneddissä puolueella on 13 paikkaa. Walesin 1 253 kunnanvaltuustopaikasta puolueella on 200. Puoluetta edusti vuosina 2004–2020 Euroopan parlamentissa Jill Evans, joka oli ensimmäinen Euroopan parlamentissa kymriksi puhunut edustaja. Kun Walesilla oli EU-parlamentissa vielä viisi paikkaa (vuosina 1999–2004), kuului Plaid Cymrulle näistä kaksi (Evansin lisäksi Eurig Wyn).
Plaid Cymrun läheinen liittolainen ja kumppani on Skotlannin kansallispuolue (SNP). Molempien puolueiden kansanedustajat tekevät läheisesti yhteistyötä. Plaid Cymru ja SNP toimivat yhtenä parlamenttiryhmänä Ison-Britannian parlamentissa. Puolueet ovat myös tehneet yhteisen vaalikampanjan nimeltä ”Kelttiläinen liittouma” (Celtic Alliance) vuosien 2001 ja 2010 Ison-Britannian parlamenttivaaleissa. EU-parlamentissa Plaid Cymru ja SNP kuuluivat molemmat Euroopan vapaaseen allianssiin.
Plaid Cymru ajaa
Walesin perustuslain kehittämistä täyden kansallisen statuksen saavuttamiseksi Euroopan unionissa
taloudellista menestymistä, sosiaalista oikeudenmukaisuutta ja luonnonsuojelua hajautettuun sosialismiin perustuen
kansallisen yhteisön luomista perustuen yhtäläisiin kansallisoikeuksiin rodusta, kansallisuudesta, sukupuolesta, ihonväristä, seksuaalisuudesta yms. riippumatta
kaksikielisen yhteisön luomista edistämällä kymrin kielen elvytystä
Walesin panoksen korostamista kansainvälisessä yhteisössä ja Yhdistyneiden kansankuntien jäsenyyden hakemista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Plaid Cymru Wikimedia Commonsissa
| n k  Yhdistyneen kuningaskunnan puolueet |
| --- | --- |
Alahuone:  Työväenpuolue (411)  Konservatiivipuolue (121)  Liberaalidemokraatit (72)  Skotlannin kansanpuolue (9)  Sinn Féin (7)  Demokraattinen unionistipuolue (5)  Reform UK (5)  Vihreä puolue (4)  Plaid Cymru (4)  SDLP (2)  Alliance Party (1)  Ulsterin unionistipuolue (1)  Traditional Unionist Voice (1) 
Ylähuone:  Konservatiivipuolue (274)  Työväenpuolue (172)  Liberaalidemokraatit (79)  Demokraattinen unionistipuolue (6)  Ulsterin unionistipuolue (2)  Vihreä puolue (2)  Plaid Cymru (2) 
Skotlanti:  Skotlannin kansanpuolue (64)  Konservatiivipuolue (31)  Työväenpuolue (22)  Vihreät (8)  Liberaalidemokraatit (4) 
Pohjois-Irlanti:  Demokraattinen unionistipuolue (27)  Sinn Féin (26)  SDLP (12)  Ulsterin unionistipuolue (10)  Alliance Party (7)  Vihreä puolue (2)  Traditional Unionist Voice (1)  People Before Profit (1) 
Wales:  Työväenpuolue (30)  Konservatiivipuolue (16)  Plaid Cymru (13)  Liberaalidemokraatit (1) 
Parlamenttien ulkopuolella:  Alba Party  Britain First  Britannian kansallispuolue  British National Front  Mebyon Kernow  Official Monster Raving Loony Party  Yhdistyneen kuningaskunnan itsenäisyyspuolue  Yorkshire Party 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Israel  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Trove  UK Parliament 
Muut:  IdRef
Kokoomus (täsmennyssivu)

Kokoomus tarkoittaa samaa kuin koalitio. Se on myös monen puolueen nimi tai nimen lyhennetty muoto:
Kansallinen Kokoomus, Suomi
Maltillinen kokoomus (Moderata samlingspartiet), Ruotsi
Kokoomus (Australia), keskustaoikeistolainen allianssi Australiassa
Viron kokoomuspuolue (Eesti Koonderakond), Viro
Kansallinen Kokoomus eli Nasjonal Samling, Norja (1933–1945)
Kokoomus (Samlingspartiet), Norja
Kokoomus, Kosovo
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kokoomus”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kastellin kirkko

| Kastellin kirkko |
| --- | --- |

Sijainti:  Töllintie 38, Oulunsuu, Oulu
Koordinaatit:  65°00′25″N, 025°32′22″E
Seurakunta:  Karjasillan seurakunta
Rakentamisvuosi:  1962
Suunnittelija:  Veijo Kerola
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  300
Tyylisuunta:  modernismi
Avoinna yleisölle :  ma–pe 9–16
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kastellin kirkko on Oulun Karjasillan seurakunnan kirkko Kajaanintien varressa Oulunsuun kaupunginosassa. Kirkkorakennuksen on suunnitellut arkkitehti Veijo Kerola. Rakennus on valmistunut vuonna 1962. Kirkko on aiemmin tunnettu myös nimellä Oulunsuun kirkko.
Kirkkosalia koristavat lasimaalaukset ovat taiteilija Unto Pusan käsialaa. Alttaritauluna on Pusan 78 neliömetrin suuruinen lasimaalaus Vasten valoa. Kirkkohopeat on suunnitellut Tapio Wirkkala. Kastemalja, kirkkotekstiilit ja huonekalut ovat Veijo Kerolan suunnittelemia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kastellin kirkko Wikimedia Commonsissa
Kastellin kirkko
| n k Pohjois-Pohjanmaan kirkot |
| --- | --- |
Oulu:  Haukipudas  Karjasilta  Kastelli  Kiiminki  Maikkulan kappeli  Nasaretin pyhän perheen kirkko  Oulujoki  Oulunsalo  Pateniemi  Pyhän Andreaan kirkko  Pyhän Kolminaisuuden katedraali  Pyhän Luukkaan kappeli  Pyhän Tuomaan kirkko  Tuira  Tuomiokirkko  Turkansaari  Yli-Ii  Ylikiiminki 
Muut kunnat:  Alavieska  Haapajärvi  Haapavesi  Hailuoto  Hailuodon vanha kirkko  Himanka  Ii  Kalajoki  Pyhän Kolminaisuuden kirkko (Kempele)  Kempeleen vanha kirkko  Kestilä  Kuivaniemi  Käylän rajaseutukirkko  Pyhän Ristin kirkko (Kuusamo)  Kylmälänkylän kappeli  Kärsämäki  Kärsämäen paanukirkko  Liminka  Lumijoki  Maakalla  Merijärvi  Muhos  Nivala  Olkkola  Oulainen  Paavola  Pattijoki  Piippola  Pudasjärvi  Pulkkila  Pyhäjoki  Pyhäjärvi  Pyhän Kolminaisuuden kirkko (Ylivieska)  Pyhän Matteuksen kappeli  Pyhäntä  Raahe  Rantakylän kappeli  Rantsila  Rautio  Reisjärvi  Revonlahti  Saloinen  Sarakylän kappeli  Sievi  Siikajoki  Säräisniemi  Taivalkoski  Temmes  Tyrnävä  Utajärvi  Vaala  Vihanti  Ylivieskan vanha kirkko 
| n k Perustiedot Wikidatassa: Kastellin kirkko (Q11870276)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: kirkko
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Oulu
sijainti: Oulunsuu
katuosoite: Töllintie 38
koordinaatit: 65°00′25″N 25°32′22″E﻿ / ﻿65.00701°N 25.53957°E﻿ / 65.00701; 25.53957
Maailman alkuperä

| L’Origine du monde |
| --- | --- |

Nimi:  L’Origine du monde
Toinen nimi:  Maailman alkuperä
Tekijä:  Gustave Courbet
Valmistumisvuosi:  1866
Taiteenlaji:  Alaston, allegoria ja henkilömaalaus
Teostyyppi:  Maalaus
Materiaali:  Öljyväri ja kangas (maalauspohja)
Korkeus:  46 cm
Leveys:  55 cm
Kokoelma:  Musée d’Orsay
Sijainti:  Musée d’Orsay
Realismit
Jacob Riis, , 1890.
Realismi taiteessa | Realismi kirjallisuudessa
Fantastinen realismi 
 Fotorealismi 
 Inhorealismi 
 Kapitalistinen realismi 
 Maaginen realismi 
 Naturalismi (taide) 
 Neorealismi 
 Sosialistinen realismi 
 Surrealismi 
 Uusi realismi 
 Yhteiskunnallinen realismi
Realismia
Akka ja kissa 
 Démasquée 
 Femme nue couchée 
 Kivenhakkaajat 
 Le Sommeil 
 Maailman alkuperä 
 Poika ja varis 
 Pyykkiranta 
 Raatajat rahanalaiset 
 Tanssiaiskengät 
 Toipilas 
 Wolgastin satamassa 15. kesäkuuta 1633 
 Zaporogit kirjoittavat pilkkakirjettä Turkin sulttaanille
Maailman alkuperä (L’Origine du monde) on ranskalaisen taidemaalari Gustave Courbet’n (1819–1877) signeeraamaton realistinen öljyvärimaalaus vuodelta 1866.
Maalauksen koko on noin 55 × 46 senttimetriä, ja siinä nähdään torsoksi rajattu tulkinta reidet avoinna makaavan alastoman naisen vatsasta ja hävystä. Kuvan rajaus reisien ja rintakehän väliin tähdentää teoksen eroottisuutta. Maalauksessa peiton reuna verhoaa toisen rinnan osittain näkyvistä ja peittää toisen kokonaan, mutta katsojan huomio kiinnittyy sommittelun keskellä esitettyihin paljastettuihin naisen sukuelimiin.
Historia > Mallin henkilöllisyys

Maalauksen valmistumisen aikoihin Gustave Courbet’n suosikkimalli oli Joanna Hiffernan, joka tunnettiin myös nimellä Jo. Hiffernanin sen aikainen rakastaja oli yhdysvaltalainen taidemaalari ja Courbet’n oppilas James McNeill Whistler.
Courbet teki vuonna 1866 toisenkin maalauksen, La belle Irlandaise (Jo’n muotokuva), jonka mallina Joanna Hiffernan toimi. Koko uransa aikana Courbet maalasi neljä Hiffernanin muotokuvaa. Hiffernan toimi luultavasti myös Maailman alkuperän mallina, mikä selittäisi Courbet’n ja Whistlerin ankaran välirikon pian tämän jälkeen. Whistler palasi välirikon jälkeen Yhdysvaltoihin ja jätti testamentin Hiffernanin hyväksi. Huolimatta siitä, että Hiffernanilla oli punaiset hiukset mutta maalauksen mallilla tummat häpykarvat, Hiffernania on yleisesti pidetty maalauksen mallina.
Romaanissaan J’étais l’origine du monde (2000) ranskalainen kirjailija Christine Orban esitti kaunokirjallisen kuvauksen siitä, kuinka Joanna Hiffernan oli Courbet’n rakastajatar ja kuuluisan maalauksen malli. Taidehistorioitsija ja kirjailija Bernard Teyssèdre oli Courbet-aiheisessa romaanissaan Le roman de l’origine (1996) jo aikaisemmin ehdottanut Joanna Hiffernania teoksen todennäköiseksi malliksi. Samaa arvelivat Ornansin näyttelyn jälkeen vuonna 1996 ainakin kriitikot Jean-Jacques Fernier, Michèle Haddad ja Chantal Humbert.
Mallista on kuitenkin myös toisenlaisia teorioita. Thierry Savatier esittää kirjassaan L’Origine du monde, histoire d’un tableau de Gustave Courbet (2006) mahdollisuuden, että Courbet olisi käyttänyt mallinaan stereogrammia, jonka olisi ottanut Courbet’n kanssa samojen mallien kanssa työskennellyt alastonkuviin erikoistunut valokuvaaja Auguste Belloc.
Historia > Omistajat

Toimeksiannon taulun maalaamiseksi uskotaan tulleen Khalil-Beyltä, turkkilaiselta diplomaatilta ja entiseltä Osmanien valtakunnan asiamieheltä, joka oli juuri muuttanut Pariisiin toimittuaan Ateenassa ja Pietarissa. Charles Augustin Sainte-Beuve esitteli hänet Courbet’lle ja määräsi maalauksen liitettäväksi eroottisten maalaustensa kokoelmaan, johon kuuluivat jo ennestään Ingresin Le Bain turc (Turkkilainen kylpylä) ja toinen Courbet’n maalaus Les Dormeuses (Uni), jonka yhtenä mallina myös Hiffernanin oletetaan olleen. Khalil-Bey säilytti Maailman alkuperää kylpyhuoneessaan vihreän verhon takana esitellen sitä toisinaan miespuolisille vierailleen. Tiettävästi ainakin Maxime Du Camp ja Léon Gambetta näkivät maalauksen 1860-luvulla.
Sen jälkeen kun Khalil-Bey oli sotkenut taloutensa uhkapelissä, maalaus siirtyi yksityiseltä omistajalta toiselle lukuisia kertoja. Ensimmäisenä sen osti Khalil-Beyn kokoelman huutokaupasta antiikkikauppias Antoine de la Narde. Edmond de Goncourt löysi sen puisen kehyksen taakse piilotettuna antiikkikaupasta 1889. Ornansin Musée Courbet’n perustajan ja kuraattorin taidemaalari Robert Fernierin mukaan paroni Ferenc Hatvany osti sen Bernheim-Jeune-galleriasta 1910 ja vei sen mukanaan Budapestiin. Unkarilainen omistaja piti sitä hallussaan toiseen maailmansotaan saakka.
Toisen maailmansodan aikana maalaus jälleen katosi. Tiedetään, että Budapestin valloituksen jälkeen neuvostojoukot ajelivat avoautolla ympäri kaupunkia heiluttaen Maailman alkuperää ilmassa tarkoituksenaan nöyryyttää lyötyä vihollista. On myös saatu selville, että vuonna 1945 puna-armeija vei maalauksen sotasaaliina Moskovaan.
Maalauksen viimeinen yksityisomistaja oli psykoanalyytikko Jacques Lacan, joka hankki sen yhdessä vaimonsa Sylvia Bataillen kanssa vuonna 1955 ja ripusti maalaistalonsa seinälle Guitrancourtissa. Lacan pyysi velipuoltaan André Massonia rakentamaan kaksoiskehyksen ja maalaamaan siihen toisen työn, jonka takana maalausta pidettiin piilossa. Masson maalasi surrealistisen, viitteellisen version Maailman alkuperästä ohuelle paneelille, joka liukui vasemmalle ulos kehyksistä paljastaen Maailman alkuperän. Lacanin luona lukuisat arvovaltaisat vieraat mukaan lukien Claude Lévi-Strauss, Michel Leiris, Marguerite Duras ja Dora Maar näkivät maalauksen. Erityisesti se teki vaikutuksen Marcel Duchampiin, jonka installaatio Étant Donné (1946–1966) näyttää saaneen innoituksensa suoraan Maailman alkuperästä. Lacanin kuoltua 1981 Ranskan valtiovarainministeri otti teoksen perheen perintöveron kuittaamiseksi Ranskan valtiolle (dation en lieu Ranskan lain mukaisesti). Suurella yleisöllä oli ensimmäinen tilaisuus nähdä taulu vuonna 1988 Brooklyn Museumissa New Yorkissa järjestetyssä Courbet Reconsidered -näyttelyssä. Taulun luovutus Ranskan valtiolle ja sen sijoitus saatiin päätökseen 1995, jolloin taulu saapui Musée d’Orsayhin.
Lähes 130 vuoden ajanjaksoa, jonka Maailman alkuperä pysyi pääosin suuren yleisön katseiden tavoittamattomissa, pidetään eräänä pisimmistä eristyksistä taiteen historiassa.
Näyttelyt

Vuonna 1996 Maailman alkuperän tultua osaksi Musée d’Orsayn kokoelmaa museo järjesti näyttelyn, joka rakentui Courbet’n teoksen ympärille.
Musée d’Orsayn lisäksi Maailman alkuperä on nähty ainakin Brooklyn Museumin Courbet Reconsidered -näyttelyssä New Yorkissa vuonna 1988, Les Yeux les plus secrets -näyttelyssä Ornansissa vuonna 1991, Féminin-masculin: Le sexe de l'art- ja L’Origine du monde: Autour d’un Chef – d’oeuvre de Courbet -näyttelyissä Pariisissa vuonna 1996, Courbet-näyttelyssä Pariisin Grand Palaisissa vuonna 2008, Metropolitan Museum of Artin Courbet-näyttelyssä New Yorkissa vuonna 2008 ja Musée Fabren Courbet-näyttelyssä Montpellier’ssa vuonna 2008.
Maalaus on edelleen pysyvästi esillä Musée d’Orsayn osastolla numero kahdeksan ja siitä on tullut suosittu kulttuurimatkailijoiden kohde. Postikorttimyynnin perusteella teos on Musée d’Orsayn toiseksi suosituin maalaus Pierre-Auguste Renoirin Moulin de la Galetten jälkeen.
Vaikutus

Maalaus maalattiin aikakaudella, jolloin moraaliarvoja kyseenalaistettiin. Sille ominaisesta suorasukaisesta realistisuudesta johtuen maalauksella on yhä šokeeraava vaikutus.
1800-luvulla alastomuuden kuvaaminen kävi läpi vallankumouksen, jossa johtavina toimijoina olivat Courbet ja Édouard Manet. Courbet hylkäsi akateemisen maalaustyylin ja sen pehmeän, ihannoidun tavan kuvata alastomuutta, mutta hän myös arvosteli ankarasti toisen tasavallan ranskalaista yhteiskuntaa tekopyhyydestä, jossa erotiikka ja jopa pornografia olivat sallittuja mytologisissa tai unimaalauksissa. Jo vuonna 1855 Courbet oli ilmoittanut realismin julistuksena pidetyssä asiakirjassaan pyrkimyksekseen luoda elävää taidetta.
Courbet painotti myöhemmin, ettei hän koskaan valehdellut maalauksissaan, ja että hänen realisminsa koetteli sen rajoja, mitä pidettiin esittämiskelpoisena. Maailman alkuperässä eroottisuus on vielä hallitsevammassa asemassa kuin Manet’n Olympiassa. Vierailtuaan teoksen uuden omistajan luona Maxime Du Camp totesi kitkerästi maalauksen ”sanovan realismin viimeisen sanan”.
Helmikuussa 1994 Jacques Henricin romaani Adorations perpétuelles esitteli uudelleen Maailman alkuperän kannessaan. Sen seurauksena poliisi vieraili useissa ranskalaisissa kirjakaupoissa saadakseen ne poistamaan kirjat näyteikkunoistaan. Muutamat kirjakauppiaat, kuten Rome Clermont-Ferrandissa, eivät antaneet periksi, mutta toiset, kuten Les Sandales d’Empédocle Besançonissa, myöntyivät, ja jotkut poistivat sen vapaaehtoisesti. Kirjailija oli pahoillaan tapahtuneesta: ”Vielä joitakin aikoja sitten kirjakaupat olivat järjestelmävastaisia. Kun Ministre de l’Intérieur et de l’Aménagement du Territoire 1970 kielsi Pierre Guyotatin kirjan Eden, Eden, Eden, kirjakaupat olivat vastarinnan tukipaikkoja. Tänään ne ovat mukana toteuttamassa ennakkosensuuria…”
Vaikka moraalinormit ja niiden pohjalta muodostuneet tabut ovat alastomuuden taiteellisen esittämisen myötä höltyneet sitten Courbet’n ajan eritoten valokuva- ja elokuvataiteen ansiosta, maalaus on säilyttänyt edelleen kuohuttavan vaikutuksensa. Sen saapuminen Musée d’Orsayhin kohahdutti. Vartija määrättiin tarkkailemaan teosta ja seuraamaan yleisön reaktioita.
Vuonna 2005 serbialainen performanssitaiteilija Tanja Ostojić parodioi työtä ”EU Panties” -julisteessaan.
Ostojicin lisäksi omat versionsa Maailman alkuperästä ovat nykytaiteilijoista tehneet ainakin yhdysvaltalainen Steve Miller ja belgialainen Hugo Heyrman vuonna 1994 sekä uusiseelantilainen Ruth Watson vuonna 2004. Amerikkalaisen Chloe Pienen videota Omakuva (1997) on pidetty ironisena kannanottona Courbet’n maalaukseen.
Courbet’n maalaus on ollut useiden feminististen taideteosten uudelleen työstön kohde. Niissä 1800-lukulainen tirkistelynhalu on kyseenalaistettu pilkkomalla maalaus osiin tai korvaamalla naisen häpy miehen sukupuolielimillä, kuten ranskalaistaiteilija Orlan vuonna 1989.
Kirjallisuutta

Backhaus, Jürgen G.: ”Gustave Courbet’s L’ Origine du Monde and Its Socioeconomic Implications” teoksessa Political Economy, Linguistics and Culture Crossing Bridges.  (European Heritage in Economics and the Social Sciences Volume 5)  Springer US, 2008.  ISBN 978-0-387-73371-5  (englanniksi)
Guégan, Stéphane & Haddad, Michèle: L’ABCdaire de Courbet et le realisme.  Paris:  Flammarion, 1996.  ISBN 978-2-08012-468-5  (ranskaksi)
Hentschel, Linda: Pornotopische Techniken des Betrachtens. Raumwahrnehmung und Geschlechterordnung in visuellen Apparaten der Moderne.  Marburg:  Jonas Verlag, 2001.  ISBN 3-89445-287-0  (saksaksi)
Hörisch, Jochen: Der erblickte Blick – Günter Metken über Courbets Skandal-Bild. NeueGesellschaft/Frankfurter Hefte, 1997, nro 11, s. 1050–1052.  (saksaksi)
Metken, Günter: Gustave Courbet ”Der Ursprung der Welt”.  Ein Lust-Stück München:  Prestel, 1997.  ISBN 3-7913-1775-X  (saksaksi)
Orban, Christine: J’étais l’origine du monde.  Paris:  Albin Michel, 2000.  ISBN 9782226116697  (ranskaksi)
Réunion des musées nationaux: Gustave Courbet, s. 478.  Paris:  Éditions de la Réunion des musées nationaux, 2007.  ISBN 9782711852970  (ranskaksi)
Savatier, Thierry: L’Origine du monde, histoire d’un tableau de Gustave Courbet.  Paris:  Bartillat, 2006.  ISBN 2-84100-377-9  (ranskaksi)
Schlesser, Thomas: ”L’Origine du monde” teoksessa Philippe Di Folco (dir.): Dictionnaire de la pornographie.  Paris:  Presses Universitaires de France, 2005.  ISBN 2130544142  (ranskaksi)
Teyssèdre, Bernard: Le roman de l’origine.  Paris:  Gallimard, 1996.  ISBN 9782070784110  (ranskaksi)
Elokuva

Fargier, Jean Paul: L’Origine du monde, 1996. Maalauksen historiaa käsittelevä dokumenttielokuva.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
L’Origine du monde Musée d’Orsayn sivuilla (ranskaksi)
L’Origine du monde Musée d’Orsayn sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Musée d’Orsay: L’Origine du monde – Notice d’Oeuvre (ranskaksi)
Konstantin Akinshan artikkeli The Mysterious Journey of an Erotic Masterpiece ARTnewsissä (englanniksi)
André Massonin maalaama viitteellinen versio L’Origine du mondesta (englanniksi)
”L’origine du monde” à Montpellier – France 3:n uutinen maalauksen saapumisesta Montpellier’n näyttelyyn vuonna 2008 (Arkistoitu – Internet Archive) (video) (ranskaksi)
Kauppinen, Ina: Kirje paljasti kohahduttavaan alastonkuvaan ikuistetun mallin henkilöllisyyden – selvisikö yli 200 vuotta vanha mysteeri? Ilta-sanomat. 27.9.2018. Viitattu 27.9.2018.
Gustave Courbet, Jo, la belle Irlandaise, 1865–66.
James McNeill Whistler, Symphony in White no 1 (The White Girl), 1862.
Yleisöä katselemassa Maailman alkuperää Musée d’Orsayssa.
Shinee

| SHINee |
| --- | --- |

 Shinee toukokuussa 2018 Ylhäältä alas, oikealta vasemmalle: Taemin, Onew, Minho ja Key
Tiedot
Toiminnassa:  2008–
Tyylilaji:  K-pop, j-pop, R&B, funk rock, dance, synthpop, EDM
Kotipaikka:  Soul, Korean tasavalta
Laulukieli:  korea, japani
Jäsenet:  Onew Key Minho Taemin
Entiset jäsenet:  Jonghyun (edesmennyt)
Levy-yhtiö:  SM Entertainment
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Shinee (kor. 샤이니, tyyliteltynä SHINee) on eteläkorealainen poikayhtye. Yhtyeen muodosti levy-yhtiö SM Entertainment vuonna 2008, ja se esittää lähinnä popia ja R&B:tä. Yhtyeen jäsenet ovat Onew, Key, Minho ja Taemin. Yhtyeen päävokalisti Jonghyun menehtyi häkämyrkytykseen 18. joulukuuta 2017.
SHINee on uransa aikana julkaissut lukuisia albumeja ja singlejä. Yhtye on myös voittanut monia palkintoja, pitänyt konserttikiertueita Etelä-Koreassa ja Japanissa sekä esiintynyt omissa televisio-ohjelmissaan.
Jäsenet

Lee Jin-ki (kor. 이진기), joka esiintyy nimellä Onew (kor. 온유), syntyi Gwangmyeongin kaupungissa 14. joulukuuta 1989 (ikä 35). Onew toimii yhtyeen johtajana ja laulajana, ja on sen vanhin jäsen.
Kim Ki-bum (kor. 김기범), joka esiintyy nimellä Key (kor. 키), on yhtyeen räppäri ja tanssija. Hän syntyi 23. syyskuuta 1991 (ikä 33) ja kasvoi Daegussa.
Choi Min-ho (kor. 최민호), joka tunnetaan nimellä Minho, toimii yhtyeessä pääräppärinä. Hän syntyi 9. joulukuuta 1991 (ikä 33) ja kasvoi Incheonissa.
Lee Tae-min (kor. 이태민), joka tunnetaan nimellä Taemin, on yhtyeen päätanssija. Hän syntyi 18. heinäkuuta 1993 (ikä 31) ja kasvoi Soulissa. Hän on yhtyeen nuorin jäsen eli maknae.
Jäsenet > Entiset jäsenet

Kim Jong-hyun (kor. 김종현), joka tunnettiin nimellä Jonghyun, oli yhtyeen päävokalisti. Hän syntyi 8. huhtikuuta 1990 ja kuoli 18. joulukuuta 2017 (27 vuotta) häkämyrkytykseen Soulissa. Hän vietti lapsuutensa Soulissa.
Historia > 2008: Uran alku ja The Shinee World

Yhtyeen ensimmäinen minialbumin Replay julkaisi 25. toukokuuta 2008 SM Entertainment -levy-yhtiö. Levy sijoittui Korean musiikkilistoilla ilmestymisviikollaan sijalle 10 ja oli korkeimmillaan sijalla 8. Levyä myytiin 17 957 kappaletta vuoden 2008 ensimmäisellä puoliskolla.
Shinee voitti ensimmäisen palkintonsa, Rookie of the Month -palkinnon, Cyworld Digital Music Awardsissa 22. kesäkuuta 2008. Bändi osallistui samana vuonna ensimmäistä kertaa SMTown Live ’08 -konserttiin, joka järjestettiin Soulin Seoul Olympic Stadiumilla. Shinee voitti myös Hot New Star -palkinnon MNet 20's Choice Awardsissa 23. elokuuta 2008.
Bändi julkaisi ensimmäisen kokopitkän levynsä The SHINee Worldin 28. elokuuta 2008. Levy debytoi Korean listalla sijalla 3, ja sitä myytiin 30 000 kappaletta. Ensimmäinen single levyltä oli kappale Sanso Gateun Neo (Love Like Oxygen). Shinee voitti kappaleesta Mutizen-palkinnon SBS-kanavan Inkigayo-musiikkiohjelmassa.
Levystä julkaistiin repackage-versio A.Mi.Go 30. lokakuuta 2008. Levy sisältää kolme uutta kappaletta: Forever or Never, A.Mi.Go ja remix-versio kappaleesta Love Should Go On. Shinee voitti Best New Male Group -palkinnon 15. marraskuuta 2008 Mnet Asian Music Awards –gaalassa ja voitti samana vuonna debytoineet bändit U-Kissin, 2PM:n ja 2AM:n. He voittivat myös YEPP Newcomer Album -palkinnon 23rd Annual Golden Disk Awards -gaalassa.
Historia > 2009: Kasvava suosio: Romeo ja Year of Us

SM Entertainment ilmoitti Shineen julkaisevan toisen minialbuminsa nimeltä Romeo 21. toukokuuta 2009. Ensimmäinen single Juliette julkaistiin 18. toukokuuta 2009.  Levyn julkaisu siirrettiin kuitenkin toukokuun 25. päivään sillä Onew oli loukannut hampaansa juuri ennen comebackiä.  Shineen comeback-esiintyminen oli näin ollen 5. kesäkuuta 2009 KBS-kanavan Music Bank –ohjelmassa, jossa heidät myös palkittiin singlen ykkössijasta.
Bändi julkaisi kolmannen minialbuminsa nimeltä 2009, Year of Us, 19. lokakuuta 2009.  Ensimmäinen single Ring Ding Dong julkaistiin digitaalisesti 14. lokakuuta, ja bändin comeback-esiintyminen pidettiin KBS:n Music Bank -ohjelmassa 16. lokakuuta. Joulukuussa 2009 Shinee voitti Popularity-palkinnon 24th Golden Disk Awards –gaalassa. Bändi voitti myös BonSang-palkinnon 19th Seoul Music Awards -gaalassa helmikuussa 2010.