Rooman ja Kiinan väliset yhteydet
Lähetystöt ja matkat > Fulin: Itä-Rooman lähetystöt

Tang-dynastian aikaisissa (618–907) kiinalaisissa historiallisissa lähteissä mainitaan kauppiaita saapuneen Fulin-nimisestä maasta (拂菻), jolla tarkoitettiin Itä-Rooman keisarikuntaa. Ensimmäinen käynti tapahtui vuonna 643, kun Konstans II hallitsi Itä-Roomassa ja Taizong Kiinassa. Sekä Jiu Tangshu että Xin Tangshu käyttävät Konstans II:sta nimeä Bo duo lì (kiin. 波多力), joka johtuu nimestä Konstantinos Pogonatos (”Konsantinos Parrakas”). Kauppiaiden mainitaan lähteneen matkaan Zhengua-kauden (貞觀) 17. vuotena (643) ja tuoneen lahjoina punaista lasia ja sinisiä jalokiviä. Yule korostaa, että Yazdegerd III, sassanidien valtakunnan viimeinen hallitsija vuosina 632–651, lähetti diplomaatteja Kiinaan saadakseen apua keisari Taizongilta, jota pidettiin myös Keski-Aasian Ferganan hallitsijana, kun hän menetti Persian ydinalueet islamilaiselle kalifaatille. Kenties juuri hänen esimerkkinsä sai Bysantinkin lähettämään edustustonsa Kiinaan menetettyään Syyrian muslimeille. Tang-kauden kiinalaisissa lähteissä mainitaan myös, että sassanidiprinssi Peroz III (636–679) pakeni Kiinaan sen jälkeen, kun islamilainen kalifaatti oli valloittanut Persian.
Muita Fulinin lähetystöjä Kiinaan saapui Tang-kaudella vuosina 711 ja 719 sekä yksi vielä vuonna 742, mutta silloin kyseessä mahdollisesti ei ollut Bysantin virallinen lähetystö vaan nestoriolaiset munkit. Viimeiset yhteydenpidot, joista on säilynyt tietoja, tapahtuivat 1000-luvulla. Historioitsija Ma Duanlinin (1245–1322) teoksesta Wenxian Tongkao sekä Songin historiateoksesta tiedetään, että Bysantin keisari Mikael VII Dukas (kiin. 滅力沙靈改撒, Mieli shaling kaisa) lähetti Kiinaan lähetystön, joka saapui vuonna 1081, kun Song-dynastian keisari Shenzong hallitsi Kiinassa. Songin historiassa kuvaillaan sekä Bysantin lähetystön lahjoja että muutoinkin Bysantin tuotteita. Siinä kerrotaan myös Bysantin lain määräämistä rangaistuksista kuten kuolemanrangaistuksesta, joka pantiin täytäntöön sulkemalla tuomittu säkkiin ja heittämällä säkki mereen. Kyseessä on Roomassa ja Bysantissa käytetty teloitustapa, joka tunnettiin latinalaisella nimellä poena cullei (”säkkirangaistus”). Viimeinen lähetystö, josta on säilynyt tietoja, saapui Aleksios I Komnenoksen hallitessa vuonna 1091, mutta se mainitaan vain ohimennen.
Yuanin historia sisältää bysanttilaisen Ai-sie-nimisen miehen elämäkerran, joka palveli Güyük-kaanin hovissa, mutta josta myöhemmin tuli mongolilaisen Yuan-dynastian perustajan, Kublai-kaanin hovin tähtitieteilijä ja lääkäri. (Nimi Ai-sie on ilmeisesti kiinalainen muoto nimestä Joosua tai Joosef.) Ai-sielle myönnettiin lopulta Fulinin prinssin (kiin. 拂菻王, Fúlin wáng) arvo, ja hänen lapsensa luetellaan kiinalaisilla nimillä, jotka ilmeisesti ovat kiinalaisia muunnoksia kristillisistä nimistä Elias, Luukas ja Antonius. Kublai-kaanin kerrotaan myös lähettäneen nestoriolaisia munkkeja Bysantin keisari Andronikos II Palaiologoksen hoviin (hallitsi 1282–1328). Tämän keisarin sisarpuolet olivat menneet naimisiin Tšingis-kaanin pojanpoikien kanssa ja tehneet täten Bysantin hallitsijasta Pekingin mongolihallitsijan aviosukulaisen.
Teoksessa Wenxian Tongkao Ma Duanlin kirjoitti, että Tang-dynastian historiotsijoiden mukaan Daqin ja Fulin olivat sama maa, mutta hän itse epäili asiaa muun muassa maantieteellisiä tietoja koskevien ristiriitaisuuksien vuoksi:
»Yuan-yin kuudentena vuonna [1091] he lähettivät kaksi edustustoa, ja heidän kuninkaansa lähetti, keisarin käskystä, 200 vaatekappaletta, hopeamaljakkopareja sekä vyöhön sidottuja kultavaatteita. Tang-dynastian historioitsijoiden mukaan Fulinin maa oli sama kuin muinainen Daqin. On kuitenkin huomattava, että Daqin on myöhemmän Han-dynastian ajoista saakka, jolloin Zhongguo [Kiina] ensin oli heidän kanssaan yhteydessä, aina Jin- ja Tang-dynastioihin saakka keskeytyksittä osoittanut Kiinalle kunnioitustaan, ja kuitenkin Song-dynastian ”neljän hallitsijakauden” historioitsijat huomauttavat Fulinista, että tämä maa ei lähettänyt hoviin tribuutteja ennen Yuan-fengin aikaa [1078–1086], jolloin he lähettivät ensimmäisen edustustonsa, joka toi paikallisia tuotteita. Jos me nyt yhdistämme kaksi eri historiotsijoiden antamaa tietoa Fulinista, voimme todeta, että Tang-dynastian aikaisten lähteiden mukaan tämä maa ”rajoittui lännessä suureen mereen”, kun taas Songin aikaisessa tiedonannossa sanotaan, että sen länsirajalta on vielä 30 päivän matka mereen, eikä maan muitakaan rajoja ole kuvattu yhtäpitävästi molemmissa, kuten ei maan tuotteitakaan eikä sen asukkaiden tapoja. Epäilen sen vuoksi, että meillä on edessämme vain nimien satunnainen yhtäläisyys ja että maa ei todellisuudessa ole sama kuin Daqin. Tästä syystä olen lisännyt Tang-dynastian kertomuksen Fulinista omaan kuvaukseeni Daqinista, ja esitän Songin historiassa mainitun Fulinin kokonaan eri maana.»
Ming-dynastian (1368–1644) historiateoksessa Ming Shi mainitaan, että dynastian perustaja keisari Hongwu lähetti Nieh-ku-lun-nimisen kauppiaan (kiin. 捏古倫) takaisin kotimaahansa mukanaan kirje, jossa kerrottiin dynastian perustamisesta. On arveltu, että kyseessä olisi ollut entinen Cambalun (Pekingin) katolinen arkkipiispa Nicolaus de Bentra, joka seurasi Johannes Montecorvinolaista tässä virassa. Ming Shi kertoo edelleen, että Kiinan ja Fulinin väliset yhteydet katkesivat tämän jälkeen ja että suurelta läntiseltä mereltä (Välimereltä) ei tämän jälkeen saapunut lähetystöjä kiinaan ennen kuin 1500-luvulla, jolloin italialainen jesuiittalähetyssaarnaaja Matteo Ricci saapui portugalilaiseen Macaoon.