Aleksei Fjodorovitš Orlov
Perhe ja jälkeläiset

Hän oli vuodesta 1826 naimisissa keisarinnan hovinaisen, Olga Aleksandrovna Žerebtsovan (1807-1880) kanssa jonka vanhemmat olivat todellinen valtioneuvos Aleksandr Aleksandrovits Žerebtsov (1781-1832) ja ruhtinatar Aleksandra Petrovna Lopuhina (1788-1852). Olga oli matkustellut paljon Italiassa äitinsä kanssa ja asunut pitkiä aikoja enonsa ruhtinas Pavel Lopuhinan luona Firenzessä. Isoäitinsä ja nimikaimansa, seikkailijattarena tunnetun Olga Aleksandrovna Žerebtsovan Zubovan (1765-1849) pyynnöstä, joka oli kirjailija ja kustantaja Aleksandr Herzenin ystävä, hän hankki tälle miehensä avulla luvan lähteä Venäjältä vuonna 1847. Olga Aleksandrovna oli intohimoinen numismatiikan harrastaja, mikä oli harvinaista naisille tuona aikana. Hän kilpaili keisari Nikolai I:n ja kreivi S. G. Stroganovin kanssa suuren rahakokoelman ostamisesta sen kerääjän G. I. Lisenkon (1784-1842) kuoleman jälkeen.
Aleksei Orlov oli suuri maanomistaja, vuonna 1852 hän ja hänen vaimonsa omistivat noin 1 600 km² (neliökilometriä) maata ja yli 9 900 miespuolista täysi-ikäistä maaorjaa. Tästä omaisuudesta oli tullut vuonna 1826 vaimon myötäjäisinä Žerebtsovin sukukartano Kikinon kylässä lähellä Tjomkinoa Smolenskin kuvernementissä, jossa oli noin 1 000 maaorjaa eli sielua, mutta arkistotietojen mukaan hänen aviomiehensä omisti kartanon jo vuonna 1830.
Heillä oli kolme lasta, jotkut lähteet puhuvat vain yhdestä pojasta:
Nikolai (1827-1885), osallistui Krimin sotaan, haavoittui yhdeksän kertaa Silitrian hyökkäyksessä, menetti vasemman silmänsä ja hänen vasen kätensä murskautui, ylennettiin kenraaliluutnantiksi. Hän toimi Nikolai I:n adjutanttina ulkomaanmatkoilla sekä suurlähettiläänä Belgiassa, Unkarissa, Pariisissa, Berliinissä ja Britanniassa. Hän oli suuriruhtinas Konstantin Nikolajevitšin hyvä ystävä.
Nikolai Orlov asettui 1860-luvulla Pariisiin, jossa nai ruhtinatar Jekaterina Nikolajevna Trubetskajan (1840-1875). Heille syntyivät lapset Aleksei (1867-1916), kenraali; Ranskan sotilasasioitten attasea, kuoli naimattomana ja Vladimir (1868-1927), kenraaliluutnatti ja Nikolai II:n sotilasleiriosaston päällikkö. Hän meni naimisiin ruhtinatar Olga Konstantinovna Beloselskaja-Belozerskajan (1872-1923) kanssa. Heidän poikansa Nikolai (1896-1961) oli toimittaja ja YK:n kielenkääntäjänä New Yorkissa (1946-1955); meni naimisiin vuonna 1917 keisarillista sukua olevan ruhtinatar Nadežda Petrovna Romanovan (1898-1988) kanssa. Heillä oli kaksi tytärtä Irina (1918-1989) ja Xenia (1921-1963).
Anna (1828-1829), kuoli sylilapsena
Afinogen (1837-1902), suuriruhtinas Nikolai Nikolajevitšin adjutantti, nai Jelisaveta Karlovna Baggovutin (1844-1922), joka oli jalkaväen kenraali Karl Fjodorovits Baggovutin tytär; heille syntyi poika Aleksandr Afinogenovits (1865-1908), joka oli Keisarin henkivartiokaartin komentaja.
Aviomiehensä kuoleman jälkeen ruhtinatar Olga Aleksandrovna Orlova muutti vuonna 1861 hoitamaan heikentynyttä terveyttään Firenzeen, jossa hän asui ostamassaan Schiozzi-palatsissa. Hän kuoli vuonna 1880 aivoverenkierron häiriöön poikansa Nikolain vaimonsa Trubetskaja-suvun Bellefontainen linnassa, lähellä Fontainebleau'tä Pariisin lähellä. Hänen on haudattu Samois-sur-Seinen hautausmaalle, jonne myöhemmin haudattiin muitakin suvun jäseniä omaan hautaholviin.
Kreivi Aleksei Fjodorovitš Orlov  vuonna 1825
Kreivitär Olga Aleksandrovna Orlova. Pjotr Fjodovitš Sokolovin akvarelli, 1829
Kreivi Aleksei Fjodorovitš Orlov hovipukuisen vaimonsa Olga Aleksandrovnan ja Chevalier-kaartin univormussa olevan poikansa Nikolain kanssa, Cosroe Dusi 1845