stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Buffalo Sabres
Jäädytetyt numerot > Ennätykset

Eniten maaleja kaudessa:  Aleksandr Mogilnij, 76 (1992–1993)
Eniten syöttöjä kaudessa:  Pat LaFontaine, 95 (1992–1993)
Eniten pisteitä kaudessa:  Pat LaFontaine, 148 (1992–1993)
Eniten ylivoimamaaleja kaudessa:  Dave Andreychuk, 28 (1991–1992)
Eniten alivoimamaaleja kaudessa:  Don Luce, 8 (1974–1975)
Paras plus/miinus kaudessa:  Don Luce, +61 (1974–1975)
Eniten kausia:  Gilbert Perreault, 17
Eniten jäähyjä kaudessa: Rob Ray, 354 (1991–1992)
Eniten nollapelejä kaudessa:  Dominik Hašek, 13 (1997–1998)
Eniten pisteitä kaudessa puolustajana:  Phil Housley, 81 (1989–1990)
Eniten otteluita:  Gilbert Perreault, 1191
Eniten maaleja:  Gilbert Perreault, 512
Eniten syöttöjä:  Gilbert Perreault, 814
Eniten pisteitä:  Gilbert Perreault, 1326
Eniten jäähyminuutteja:  Rob Ray, 3189
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Joukkueen kotisivut
Suomalaiset Buffalo Sabres -pelaajat, nhlfinns.com
Reading Royals

| Reading Royals |
| --- | --- |

Perustettu:  2001
Entiset nimet:  Columbus Chill (1991–1999) Reading Royals (2001– ) 
Kaupunki:   Reading, Pennsylvania
Kotiareena:  Santander Arena
– kapasiteetti:  7 160
Sarjataso:  ECHL
Värit:                          
Toimitusjohtaja:   Jason Binkley
Puheenjohtaja:   David Farrar
Päävalmentaja:   Jason Binkley
Yhteistyöseurat:   Philadelphia Flyers (NHL)  Lehigh Valley Phantoms (AHL)
Mestaruudet:  1 (2013)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Reading Royals on yhdysvaltalainen jääkiekkojoukkue, joka on kotoisin Readingista. Joukkue pelaa ECHL-liigaa. Joukkue on NHL-joukkue Philadelphia Flyersin sekä AHL-joukkue Lehigh Valley Phantomsin farmijoukkue. Suomalaisista Tommi Degerman, Mikko Sivonen, Mikko Viitanen ja Jussi Rynnäs ovat edustanut seuraa.
Joukkue kaudella 2024–2025 > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja & Toimitusjohtaja: Jason Binkley
Apuvalmentaja: Ryan Anderson
Fysiikkavalmentaja: Sean Berberich
Huoltopäällikkö & Jääkiekkotoiminnanjohtaja: Jason MacDonald
Puheenjohtaja: David Farrar
Varapuheenjohtaja: Dakota Procyk
Lähde: EliteProspects
Ville Kantee

| Ville Kantee |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. joulukuuta 1978 (ikä 46) Joutseno, Suomi
Mäkihyppääjä
Pituus:  178
Seura:  Puijon Hiihtoseura
Suksimerkki:  Rossignol
Maailmancup
Kaudet:  1997–2002
Voitot:  2
Palkintokorokkeella:  6
| Mitalit> Maa:   Suomi.Mäkihyppy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Mäkihyppy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Mäkihyppy.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Mäkihyppy. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Lahti 2001 | normaalimäen joukkuemäki |  |
|  Hopeaa | Lahti 2001 | suurmäen joukkuemäki |  |
Ville Kantee (s. 8. joulukuuta 1978 Joutseno) on suomalainen mäkihyppääjä, joka on kilpauransa jälkeen toiminut lajin parissa huoltajana ja valmentajana.
Kantee on nuorten maailmanmestari keväältä 1996. Mäkihypyn maailmancupissa Kantee kilpaili ensimmäisen kerran kaudella 1996–1997 ja hyppäsi pisteille heti ensimmäisessä kilpailussaan Lillehammerissa sijoituttuaan sijalle 27. Kokonaiskilpailussa Kanteen paras sijoitus oli kauden 1999–2000 kuudes sija pistein 836. Osakilpailuista Kanteella on yhteensä kaksi voittoa ja kuusi henkilökohtaista palkintopallipaikkaa. Voitot tulivat kaudella 2000 Kuopiosta ja kaudella 2001 Willingenistä. Erikoista Kanteen palkintopallisijoituksissa on että joka kerta palkintokorokkeella oli myös toinen suomalainen. Kaudella 1999–2000 Kantee sijoittui Nordic Tournamentissa kolmanneksi.
Arvokilpailuissa Kanteella on kaksi hopeamitalia joukkuemäestä Lahdesta 2001. Paras henkilökohtainen sijoitus hänellä oli samojen Lahden kisojen suurmäen yhdeksäs sija.
Kanteen pituusennätys on 223,5 metriä Planicasta vuodelta 2000. Suomen-mestaruuskilpailuista Kanteella on neljä mitalia. Uransa loppupuolella Kantee kärsi selkävaivoista ja syksyllä 2004 hän lopetti uransa välilevyn pullistuman vuoksi.
Kaudella 2004–2005 Kantee toimi Suomen yhdistetyn maajoukkueen suksihuoltajana ja vuosina 2006–2010 Suomen mäkihyppymaajoukkueen huoltopäällikkönä. Keväällä 2010 hänet valittiin Suomen mäkihyppymaajoukkueen kakkosvalmentajaksi.
Kantee kuului myös laulajana ja kitaristina pääasiassa mäkihyppääjistä ja yhdistetyn urheilijoista koostuneeseen Vieraileva Tähti -yhtyeeseen. Lisäksi Kantee toimii laulaja-kitaristina niin ikään entisistä mäkihyppääjistä koostuvassa The Kroisos -yhtyeessä, joka teki keväällä 2008 minikiertueen kanssa Saksassa. The Kroisos on tehnyt Dont bury us alive -äänitteen kesällä 2006. Ensimmäisen Panda Eyes -nimisen albuminsa The Kroisos julkaisi vuonna 2009.
Iowa Heartlanders

| Iowa Heartlanders |
| --- | --- |

Perustettu:  2021
Kaupunki:   Coralville, Iowa
Kotiareena:  Xtream Arena
– kapasiteetti:  5 100
Sarjataso:  ECHL
Värit:                     
Toimitusjohtaja:   Derek Damon
Puheenjohtaja:   Matt Getz
Päävalmentaja:   Derek Damon
Omistaja:  Deacon Sports and Entertainment
Yhteistyöseurat:   Minnesota Wild (NHL)  Iowa Wild (AHL)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Iowa Heartlanders on yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Coralvillen kaupungista, Iowain osavaltiosta. Joukkue pelaa ECHL-liigaa ja toimii yhteistyöseurana NHL-liigassa pelaavalle Minnesota Wildille ja AHL:ssä pelaavalle Iowa Wildille.
Joukkue kaudella 2024–2025

(Tilanne 6. maaliskuuta 2025)
| Maalivahdit> Numero | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Hanskakäsi | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka | Maalivahdit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 30 |  | Dante Giannuzzi | L | 2025 | Winnipeg, Manitoba, Kanada |  |
| 31 |  | Samuel Hlavaj | L | 2026 | Martin, Slovakia |  |
| 33 |  | Kyle McClellan | L | 2025 | Manchester, Missouri, Yhdysvallat |  |
| 35 |  | William Rousseau | L | 2026 | Trois-Rivières, Québec, Kanada |  |
| Puolustajat> Numero | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka | Puolustajat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 3 |  | Chris Lipe | R | 2025 | Rockford, Michigan, Yhdysvallat |  |
| 4 |  | Will Zmolek | R | 2025 | Rochester, Minnesota, Yhdysvallat |  |
| 7 |  | Jules Boscq | L | 2025 | Bordeaux, Ranska |  |
| 18 |  | Andrew McLean | L | 2025 | Waterford, Michigan, Yhdysvallat |  |
| 23 |  | Zétény Hadobás | L | 2025 | Budapest, Unkari |  |
| 28 |  | Connor Federkow | L | 2025 | St. Catharines, Ontario, Kanada |  |
| 43 |  | Louka Henault | L | 2025 | Montreal, Québec, Kanada |  |
| 49 |  | Kyle Masters | R | 2026 | Edmonton, Alberta, Kanada |  |
| 71 |  | Bogdans Hodass | L | 2025 | Jelgava, Latvia |  |
| Hyökkääjät> Numero | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Pelipaikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 8 |  | Will Calverley (A) | L | KH | 2025 | Scarborough, Ontario, Kanada |
| 9 |  | Matthew Sop | L | VLH | 2025 | Kitchener, Ontario, Kanada |
| 10 |  | Keltie Jeri-Leon | R | OLH / KH | 2025 | Kelowna, Brittiläinen Kolumbia, Kanada |
| 11 |  | Timmy Kent | R | H | Laina | Fort Lauderdale, Florida, Yhdysvallat |
| 14 |  | Gavin Hain | L | KH | 2025 | Grand Rapids, Minnesota, Yhdysvallat |
| 17 |  | Jonny Sorenson | L | H | 2025 | St. Louis Park, Minnesota, Yhdysvallat |
| 19 |  | Adam Goodsir | L | H | 2025 | Okemos, Michigan, Yhdysvallat |
| 21 |  | Nathan Noel | R | KH | 2025 | St. John’s, Newfoundland ja Labrador, Kanada |
| 22 |  | Dakota Raabe (A) | L | VLH | 2025 | Capistrano Beach, Kalifornia, Yhdysvallat |
| 24 |  | Kristóf Papp | L | KH | 2025 | Budapest, Unkari |
| 27 |  | Ryan Miotto | R | H | 2025 | Thorold, Ontario, Kanada |
| 29 |  | Keanan Stewart | L | H | 2025 | Guelph, Ontario, Kanada |
| 36 |  | Juki Miura (C) | R | KH | 2025 | Tokio, Japani |
| 51 |  | Zach Dubinsky | L | H | 2025 | Highland Park, Illinois, Yhdysvallat |
| 53 |  | T.J. Walsh | L | VLH | 2025 | Shrewsbury, Massachusetts, Yhdysvallat |
| 77 |  | Nico Blachman | R | OLH / KH | 2025 | Aventura, Florida, Yhdysvallat |
| 82 |  | Austen Swankler | L | KH | Laina | North Huntingdon, Pennsylvania, Yhdysvallat |
| 92 |  | Jack O'Brien | L | KH | 2025 | Denver, Colorado, Yhdysvallat |
| 93 |  | Matt Hubbarde | R | KH | 2025 | Pickering, Ontario, Kanada |
|   |  | Luke Mobley | R | H | 2025 | St. Louis Park, Minnesota, Yhdysvallat |
Joukkue kaudella 2024–2025 > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja & Toimitusjohtaja: Derek Damon
Apuvalmentaja: Kevin Schmidt
Videovalmentaja & Jääkiekkotoiminnanjohtaja: Eric Michaud
Fysiikkavalmentaja: Da'Shawn Tolbert
Huoltopäällikkö: Evan Watts
Puheenjohtaja: Matt Getz
Lähde: EliteProspects
Aiheesta muualla

Iowa Heartlandersin verkkosivut (englanniksi)
Mercedes-Benz 300

| Mercedes-Benz 300 W186, W188, W189 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Länsi-Saksa
Valmistaja:  Daimler-Benz
Valmistusvuodet:  1951–1957 W186 1952–1958 W188 1957–1962 W189
Muut nimet:  Adenauer
Korimalli:  4-ovinen sedan 4-ovinen phaeton 4-ovinen limusiini 2-ovinen coupé & cabriolet
Luokka:  F-segmentti
Edeltäjä:  Mercedes-Benz 770
Seuraaja:  Mercedes-Benz W112 Mercedes-Benz 600
Teknisesti samankaltaisia:  Mercedes-Benz 300 SL
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Putkirunko
Moottori:   M186 R6  M188 R6  M189 R6  M199 R6 
Iskutilavuus:  2996 cm3
Teho:  85 – 130 kW (115–175 hv)
Huippunopeus:  155–180 km/h
Polttoaine:  Bensiini
Polttoainesäiliö:   65 L 02/1952 asti  72 L 02/1952 lähtien  78 L 07/1958 lähtien  85 L W188 
Vetotapa:  takaveto
Vaihteisto:   4-vaihteinen manuaali  3-vaihteinen automaatti 
Mitat
Massa:   1770 – 2000 kg W186/W189  1540 – 1780 kg W188 
Pituus:   4700 mm 300 Sc  4730 mm 300 S  4950 mm 300  5055 mm 300 b/c  5190 mm 300 d 
Akseliväli:   2900 mm W188  3050 mm W186  3150 mm W189 
Leveys:   1838 mm W186  1860 mm W189  1910 mm 300 S  1916 mm 300 Sc 
Korkeus:   1510 mm W188  1600 mm W186  1620 mm W189  1720 mm 300 d erikoismalli 
Mercedes-Benz 300 on Daimler-Benzin vuosina 1951–1962 valmistama ylellinen Mercedes-Benz automalli. 300-malli oli tehtaan lippulaiva ja sen korikoodit olivat W186, W188 ja W189.
Auto sai lempinimen Adenauer Länsi-Saksan ensimmäisen liittokansleri Konrad Adenauerin mukaan, joka käytti kuutta eri 300-mallin autoa virka-autonaan. Hänen ensimmäinen 300 virka-autonsa on Bonnissa nykyhistorian museossa, Haus der Geschichte:ssä ja viimeinen käytössä ollut 300 d on esillä Mercedes-Benz-museossa Stuttgartissa.
W186-koria valmistettiin vuosina 1951–1957 mallinimillä 300, 300 b ja 300 c. Seuraajasarja W189:ää valmistettiin vuosina 1957–1962 mallinimellä 300 d. Molempia sai porrasperämallina (normaalilla ja pidennetyllä akselivälillä) ja avoautona. Lisäksi valmistettiin hieman pienempää W188-korin kaksiovista coupéa ja avoautoa vuosina 1951–1958 mallinimillä 300 S ja 300 Sc. Kaikkien mallinumero oli 300 kolmilitraisen moottorin mukaan.
Yleistä

Mercedes-Benz 300:n ajo-ominaisuudet olivat hyvät ja auto oli suuntavakaa. Kyläteillä auton maavara oli kuitenkin melko pieni. Mallin takajousitus oli aikanaan ainutlaatuinen, sillä sitä voitiin sähköisesti säätää ajon aikana. Kummankin takapyörän jousituksesta vastasi kaksi kierrejousta: pääjousi ja sen sisällä ollut pienempi apujousi. Tämän lisäksi takapyörien tuentaan oli yhdistetty sähkömoottorilla aktivoitu vääntötanko-jousitus, joka toimi jäykistävänä ja ajokorkeutta vakaavana järjestelmänä maksimikuorman ollessa 365 kg alkupään mallissa. Jousituksen koventamiseksi kuljettajan täytyi vain painaa kojelaudan painiketta, jolloin sähkömoottori kääntää vääntötangot siten, että ne tarjoavat jäykemmän jousituksen.
Sisustus on ylellinen. Istuimet ovat mukavat ja niiden selkänojat voi säätää haluttuun asentoon. Lisäksi etuistuimia voi säätää pituussuunnassa.
W186:n 300-mallin kuusisylinterisen 2 996 cm³ M186-rivimoottorin suurin teho on 85 kW (115 hv). Sylinterin mitat (halkaisija x iskunpituus) ovat 85 mm × 88 mm. Sytytysjärjestys on 1-5-3-6-2-4. Autossa on neljä vaihdetta, jotka kaikki on synkronoitu.
Mercedes-Benz 300 kiihtyi 0–50 km/h viidessä sekunnissa, 0–80 km/h 12 sekunnissa, 0–100 km/h 18 sekunnissa ja 0–130 km/h 30 sekunnissa Tekniikan Maailman koeajossa. Lehti huomautti, että harjoittelemalla olisi päässyt parempaankin kiihtyvyyteen. Huippunopeus on 160 km/h, joka ”on normaalirakenteiselle henkilöautolle harvinaisen suuri”.
Mercedes-Benz 300 maksoi Suomessa vuonna 1954 1 800 000 markkaa. Länsi-Saksassa sama auto maksoi 19 900 DM. Tuontisäännöstelyn vuoksi autoa ei kuitenkaan ollut sillä hetkellä saatavana.
300 mallit > W186 & W189 Tuotantoversiot > 300 (W186) 1951–1954

Malli pohjautui pitkälti alustaltaan ja tekniikaltaan vuonna 1949 julkaistuun W136-sarjan 170S-malliin ja 300:n kanssa samaan aikaan esitellyn W187-sarjan 220-malliin, vahvistaen kuitenkin ovaaliputkirungon rakennetta 300-mallin suurempaa painoa varten ja parantaen ajomukavuutta uudella sähköisesti aktivoidulla vääntötanko-jousituksella. Muotoilua oli päivitetty integroimalla ajovalot etulokasuojiin niiden ollessa aikaisemmin erillisissä koteloissa. Saatavilla oli lisävarusteena myös kattoluukku.
300 mallit > W186 & W189 Tuotantoversiot > 300 b (W186) 1954–1955

300 b:n parannuksiin kuului suuremmalla puristus-suhteella varustettu moottori, tuottaen 125 hevosvoimaa ja tyhjiöavusteiset rumpujarrut suuremmilla jarrukengillä varustettuna. Lisäksi etuovissa oli nyt pienet tuuletusikkunat, takalokasuojiin oli lisätty kromiset irtokivisuojat sekä puskureihin lisätyt lisäsuojat.
300 mallit > W186 & W189 Tuotantoversiot > 300 c (W186) 1955–1957

300 c:ssä takaikkunoiden kokoa oli kasvatettu, samoin kuin renkaiden leveyttä. Takapyöräntuennan keinuakseli korvattiin uudella yksi-nivelisellä keinuakselilla joka paransi ajomukavuutta. Automaativaihteisto tuli myös saataville lisävarusteena; valmistaja ei ollut kuitenkaan Daimler-Benz vaan Borg-Warner.
Liittokanslerin viraston pyynnöstä valmistettiin myös erikoismalli 100 mm pidennetyllä akselivälillä, peitettävällä aurinkokatolla ja väliseinällä varustettuna. Takamatkustamon jalkatila oli kasvanut 140 mm, joista 100 mm tuli akselivälin pidennyksen myötä ja loput 40 mm siirtämällä takaistuimia taaemmas.
300 mallit > W186 & W189 Tuotantoversiot > 300 d (W189) 1957–1962

Mallin kuuluessa nyt W189-korikoodin alle, sisälsi se lukuisia parannuksia W186-sarjan edeltäjiinsä verrattuna. 300 d käytti oletuksena pidempää 3150 mm akseliväliä ja tehokkaampaa moottoria, jonka polttoaineensyötöstä vastasi nyt kaasuttimen sijaan ajoitettu polttoaineen ruiskutus, nostaen tehon 160 hv:aan. Automaattivaihteisto oli vakiovarusteena manuaalivaihteiston ollessa lisävaruste. Maaliskuussa 1958 ZF Saginaw-ohjaustehostin tuli saataville, mutta vain automaattivaihteistolla varustettuihin autoihin. Saman vuoden joulukuussa tuli myös Behr-ilmastointijärjestelmä saataville, 300 d:n ollessa ensimmäisiä Mercedes-Benz-autoja joissa tämä oli tarjolla.
Korirakenne oli kokenut päivityksiä, etenkin kattoon ja takamatkustamoon. C-pilarin parannuksien ansiosta ikkuna-alaa voitiin kasvattaa 30%. B-pilarien puuttuessa kokonaan ja sivuikkunoiden ollessa kokonaan avattavat saatiin takamatkustamoon parantunut pilariton näkyvyys. Myös tavaratilan vetoisuus kasvoi 15% 300 c-malliin verrattuna.
300 d-malli oli toiseksi viimeinen putkirungolla varustettu Mercedes-Benz-automalli, sen tuotannon loppuessa maaliskuussa 1962. 300 SL oli viimeinen erillisellä rungolla varustettu Mercedes-Benz-auto, jonka tuotanto loppui 1963 sen seuraajamalli 230 SL:n ilmestyessä markkinoille.
300 mallit > 300 S & 300 Sc (W188) > 300 S (1952–1955)

2-oviset 300 S-mallit esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä lokakuussa 1951. Tarjotut Cabriolet A-, coupé- ja roadster-mallit perustuivat tekniikkansa puolesta pitkälti W186-sarjaan, tosin 150 mm lyhennetyllä putkirunkoalustalla ja korkeammalla puristus-suhteella varustetulla M188-moottorilla, joka yhdessä kolmikaasuttimisella polttoaineensyötöllä tarjosi korkeamman 150 hevosvoiman tehon. Roadster- ja Cabriolet A-mallit olivat hyvin samankaltaiset, roadsterin rättikaton ollessa kevytrakenteisempi ja täysin kokoontaittuva.
300 mallit > 300 S & 300 Sc (W188) > 300 Sc (1956–1958)

Vuonna 1955 esitellyt ja seuraavana vuonna markkinoille saapuneet päivitetyt versiot olivat saaneet teknisinä uudistuksina uuden yksi-nivelisen heiluriakselin, kromilistat moottorin kylkisäleikköön ja keulasta takapyörien koteloille ulottuvat kromilistat, pienet tuuletusikkunat etuoviin sekä suuremmat merkinantovalot eteen ja taakse. Lisäksi moottori oli päivittynyt polttoaineenruiskutuksella varustettuun M199-moottoriin, jota ilmaisemaan oli lisätty krominen Einspritzmotor-kyltti takakontin kahvan alapuolelle.
Päivityksistä huolimatta 2-ovisten mallien heikon suosion johdosta niiden valmistus lopetettiin vuoden 1958 keväällä. Syynä heikkoon kysyntään on saattanut olla vuonna 1957 esitelty 300 SL:n roadster-versio, jonka modernimpi muotoilu ja 4000 saksan markkaa halvempi hinta tekivät siitä houkuttelevamman vaihtoehdon.
Mallit

W186
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Valmistusvuodet | Korisarja | Malli | Moottorimalli ja teho |
| 11/1951–04/1954 | W186.011 | 300 | M186.920 (85 kW / 115 hv) |
| 03/1952–04/1954 | W186.014 | 300 Cabriolet D | M186.920 (85 kW / 115 hv) |
| 03/1954–08/1955 | W186.011 | 300 b | M186.920 (93 kW / 125 hv) |
| 04/1954–08/1955 | W186.014 | 300 b Cabriolet D | M186.920 (93 kW / 125 hv) |
| 09/1955–07/1957 | W186.016 | 300 c | M186.920 (93 kW / 125 hv) |
| 12/1955–06/1956 | W186.033 | 300 c Cabriolet D | M186.920 (93 kW / 125 hv) |

W188
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Valmistusvuodet | Korisarja | Malli | Moottorimalli ja teho |
| 06/1952–07/1955 | W188.010 | 300 S Cabriolet A | M188.920 (111 kW / 150 hv) |
| 09/1952–06/1955 | W188.012 | 300 S Roadster | M188.920 (111 kW / 150 hv) |
| 08/1952–08/1955 | W188.011 | 300 S Coupé | M188.920 (111 kW / 150 hv) |
| 01/1956–07/1957 | W188.013 | 300 Sc Cabriolet A | M199.980 (130 kW / 175 hv) |
| 01/1956–02/1958 | W188.015 | 300 Sc Roadster | M199.980 (130 kW / 175 hv) |
| 12/1955–04/1958 | W188.014 | 300 Sc Coupé | M199.980 (130 kW / 175 hv) |

W189
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Valmistusvuodet | Korisarja | Malli | Moottorimalli ja teho |
| 11/1957–03/1962 | W189.010 | 300 d | M189.981 (119 kW / 160 hv) |
| 07/1958–02/1962 | W189.033 | 300 d Cabriolet D | M189.981 (119 kW / 160 hv) |
| 12/1960–02/1961 | W189.010 | 300 d erikoismalli pitkällä akselivälillä | M189.980 (119 kW / 160 hv) |
Mitat (W186/300)

| --- | --- |
Pituus: 4950 mm
Leveys: 1838 mm
Korkeus: 1600 mm
Akseliväli: 3050 mm
Raideleveys (edessä / takana): 1480 mm / 1525 mm
Maavara: 185 mm
Kokonaispaino: 1770 kg
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mercedes-Benz 300 Wikimedia Commonsissa
(W186)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mercedes-Benz 300 Wikimedia Commonsissa
(W188)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mercedes-Benz 300 Wikimedia Commonsissa
(W189)
Mercedes-Benz 300 (W186)
Mercedes-Benz 300 b (W186)
Mercedes-Benz 300 c (W186)
Mercedes-Benz 300 d (W189) 1957–1962
Mercedes-Benz 300 S Roadster (W188) 1953
Mercedes-Benz 300 Sc Roadster (W188) 1957
Mercedes-Benz 300 d (W189) ohjaamo
Guy de Lusignan

Guy de Lusignan, François-Édouard Picot'n maalaus n. 1845
Guy de Lusignanin Kyproksen hallitsijana liikkeeseen laittama raha. Etupuolella lukee REX GVIDO D (Kuningas Guy). Kääntöpuolella on Pyhän haudan kuvan ympärillä kirjoitus EIERVSALEM, mikä osoittaa Guyn haluttomuutta luopua vaatimuksestaan ​​Jerusalemin kuninkuuteen.
Guy de Lusignan, Guido tai Gui Lusignanilainen (n. 1129 / n. 1150 Lusignan, Poitou, Ranskan kuningaskunta – 18. heinäkuuta 1194) oli Jerusalemin kuningas jure uxoris eli avioliittonsa kautta vuosina 1186–1192 ja Kyproksen hallitsija.
Suku

Hän kuului Lusignan-sukuun. Hänen vanhempansa olivat Hugues "le Vieux" VIII de Lusignan (1106–1110 tai 1125 jälkeen – 1165-1171) ja Fontenayn dame, Bourgondie de Rancon. Lusignanin suku oli ollut tunnettu ristiretkeläissuku Poitoussa sukupolvien ajan. Hänen isoisoisänsä, Hugues VI de Lusignan kaatui Ramlan taistelussa vuonna 1102. Guyn isoisä Hugues VII de Lusignan osallistui toiseen ristiretkeen. Guyn isä oli mennyt Pyhään maahan vuonna 1163, jossa joutui muslimien vangiksi Harimin taistelussa ja kuoli vankeudessa vuonna 1165-1171. Hänellä oli kuusi veljeä, joista hän oli toiseksi nuorin.
Vanhin veli Hugues de Lusignan (n. 1141–1169) hallitsi isänsä kanssa vuodesta 1164 lähtien; Robert de Lusignan kuoli lapsena n. 1150; Geoffroy de Lusignan (ennen 1150–1216) oli Moncontourin, Soubisen, Vouventin ja Merventin herra sekä Jaffan ja Askalonin kreivi vuosina 1191-1193, osallistui Akkon valtaukseen vuonna 1191. Hän luopui näistä arvonimistä palattuaan Ranskaan. Hänen puolisoitaan olivat Humberge de Limoges sekä Vouventin ja Merventin dame Eustache de Chabotin; Pierre de Lusignan (ennen 1155 – joulukuun 1174 jälkeen), Aimery de Lusignan, josta tuli Jerusalemin kuningas hänen jälkeensä ja joka oli Kyproksen kuningas ennen häntä sekä nuorin veli Guillaume de Lusignan de Valence (1163 jälkeen – ennen 1208) kihlautui Beatrix de Courtenayn, Edessan kreivi Joscelin III:n tyttären kanssa vuonna 1186, mutta avioliitto ei toteutunut.
Jerusalemin kruununtavoittelija

Saavuttuaan Pyhään maahan, johon hänen vanhempi veljensä Aimery de Lusignan oli saapunut jo noin vuonna 1169, Guy avioitui nopeasti vuonna 1180 Jerusalemin leskeytyneen kuningatar Sibyllan kanssa estääkseen poliittisen välikohtauksen valtakunnan sisällä. Kun hänen lankonsa Balduin IV:n terveys heikkeni, kuningatar Sibylla nimitti Guyn valtionhoitajaksi poikapuolensa Balduin V:lle. Balduin IV kuoli vuonna 1185, jota seurasi pian Balduin V vuonna 1186, mikä johti Sibyllan ja Guyn nousemiseen yhdessä valtaistuimelle.
Hän peri kuninkuuden alaikäiseltä poikapuoleltaan Balduin V:ltä, joka tuli enonsa Balduin IV:n jälkeen kuninkaaksi, ja kuoli vajaan vuoden kuluessa kruunaamisestaan kesällä 1186, mahdollisesti isäpuolensa myrkyttämänä. Tämän jälkeen kuningatar Sibylla ilmoitti aikovansa valita arvokkaimman ja jaloimman miehen puolisokseen ja kuninkaaksi ja erosi Guysta, mutta valitsi tämän uudelleen kuninkaaksi ja aviomiehekseen.
Hallisijana

Guyn hallituskausia leimasivat lisääntyneet vihamielisyydet Egyptin ja Syyrian sulttaani Saladinin johtamaa Aijubidien dynastiaa vastaan. Sota syttyi Guyn ja Saladinin välille, ja kun Tiberiaksen kaupunki kukistui vuonna 1187 ja Guy päätti luovuttaa sen.
Guy de Lusignan osoittautui typeräksi ja päättämättömäksi kuninkaaksi, joka johti Jerusalemin kuningaskunnan armeijan tuhoon Ḥaṭṭīnin taistelussa Saladinin ylivoimaisia joukkoja vastaan heinäkuussa 1187 lähellä Tiberiasta. Taistelun aikana Guy otettiin vangiksi monien muiden aatelisten kanssa, mutta hänet vapautettiin luovutettuaan Saladinille Askalonin sataman Palestiinassa.  Tämän jälkeen kuninkaalla ei ollut juuri valtaa Jerusalemissa, joka kukistui Saladinin joukkojen piirittämänä kolme kuukautta myöhemmin 2. lokakuuta 1187. Kuningaskunnan uudeksi pääkaupungiksi tuli Tyros.
Jerusalemin kuninkuudesta luopuminen

Jerusalemin kukistuminen aiheutti uuden, kolmannen ristiretken Euroopasta vuosina 1189–1192. Odottaessaan tätä apua Guy piiritti Akkoa siinä onnistumatta, vaikka oli luvannut olla sotimatta Saladinia vastaan.
Hän hallitsi yksin vuodesta 1190 lähtien, jolloin puoliso, kuningatar Sibylla ja heidän neljä yhteistä tytärtään, joista nimeltä tunnetaan Alix ja Marie, menehtyivät alle 10-vuotiaina kulkutautiepidemiassa kesällä 1190 kolmannen ristiretken retkeläisten leirissä, Akkon piirityksen yhteydessä. Sibylin kuoltua vuonna 1190 Guy ja Konrad de Montferrat, Sibyllan sisarpuolen prinsessa Isabellan puoliso, taistelivat tyhjästä valtaistuimesta. Vuonna 1192 Guy luovutti Jerusalemin kuninkaan tittelinsä Englannin kuningas Rikhard I Leijonamielelle vastineeksi Kyproksen saaren suvereniteetistä eli kuninkuudesta.
Vuonna 1192 hän osti Kyproksen Temppeliherrain ritarikunnalta, jotka puolestaan olivat ostaneet sen Englannin kuningas Rikhard I:ltä. Kypros ei ollut tuolloin virallisesti vielä kuningaskunta, joten sen ensimmäisenä kuninkaana pidetään Guyn vanhempaa veljeä Aimery du Lusignania.