stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kansainvälinen jalkapalloliitto

| Kansainvälinen jalkapalloliitto> Fédération internationale de football association |
| --- | --- |

 FIFA:n pääkonttori Zürichissä.
Laji:  jalkapallo
Tyyppi:  urheilujärjestö
Toimialue:  kansainvälinen
Lyhenne:  FIFA
Perustettu:  21. toukokuuta 1904
Sijainti:   Zürich, Sveitsi
Presidentti:  Gianni Infantino
Varapresidentti:   Alejandro Domínguez  Aleksander Čeferin  Lambert Maltock  Patrice Motsepe  Victor Montagliani  Sándor Csányi  Debbie Hewitt 
Sihteeri:  Mattias Grafstrom
Jäsenyydet:   Kansainvälinen olympiakomitea  IFAB 
Jäsenet:  211 kansallista jalkapalloliittoa
Tytäryhteisöt:   AFC (Aasia)  CAF (Afrikka)  CONCACAF (Pohjois- ja Keski-Amerikka, Karibia)  CONMEBOL (Etelä-Amerikka)  OFC (Oseania)  UEFA (Eurooppa) 
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kansainvälinen jalkapalloliitto eli FIFA (lyhenne sanoista Fédération internationale de football association) on jalkapallon kattojärjestö. Se hallinnoi myös futsalia ja beachfutista. Fifa toimii kattojärjestönä 208 jäsenjärjestölle ja sen tehtäviin kuuluu muun muassa lajin kehittäminen ja maailmanmestaruuskilpailujen järjestäminen.
FIFA perustettiin Pariisissa 21. toukokuuta 1904. Nykyisin sen päämaja sijaitsee Zürichissä Sveitsissä. FIFA:n puheenjohtajana on toiminut Gianni Infantino helmikuusta 2016 lähtien. Aiempi, vuodesta 1998 lähtien puheenjohtajana toiminut Sepp Blatter joutui pois tehtävästä korruption vuoksi.
Historia > Perustaminen

Ajatus kansainvälisen jalkapalloliiton perustamisesta kehittyi Euroopassa 1800- ja 1900-luvun taitteessa. Tärkeimpinä henkilöinä uuden liiton perustamiseksi toimivat alankomaalainen Carl Anton Wilhelm Hirschman ja ranskalainen Robert Guérin. Alankomaiden jalkapalloliiton puheenjohtajana toiminut Hirschman ehdotti liiton perustamista Englannin jalkapalloliitolle, mutta hänen ehdotuksensa ei edistynyt. Kun kävi selväksi ettei Englanti osallistuisi perustamiseen, Guérin kutsui kokoon Fifan perustavan kokouksen. Kokous pidettiin Pariisissa 21. toukokuuta 1904. Perustamiskirjan allekirjoittivat Ranskan, Belgian, Tanskan, Alankomaiden, Ruotsin ja Sveitsin liitot sekä Espanjaa edustanut Madrid FC. Lisäksi Saksan jalkapalloliitto liittyi mukaan perustamispäivänä.
Perustamisen yhteydessä liitolle laadittiin sen ensimmäiset säädökset. Niissä määrättiin muun muassa että vain FIFA:aan kuuluvat liitot tunnustetaan, seurat ja pelaajat saavat edustaa vain yhtä kansallista liittoa, jalkapalloa pelataan Englannin jalkapalloliiton sääntöjen mukaan ja ainoastaan FIFA voi järjestää kansainvälisen kilpailun.
Heti perustavan kokouksen jälkeisenä päivänä järjestettiin ensimmäinen Fifan kongressi, jossa liiton ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Guérin. Varapuheenjohtajiksi valittiin Hirschman ja sveitsiläinen Victor Schneider ja hallituksen muiksi jäseniksi belgialainen Louis Muhlinghaus ja tanskalainen Ludvig Sylow.
Englannin liitto liittyi mukaan huhtikuussa 1905 ja useita muita Euroopan maita myöhemmin samana vuonna. Ensimmäistä kansainvälistä turnausta oli kaavailtu pelattavaksi jo 1906, mutta yritys epäonnistui ja Guérin vetäytyi puheenjohtajan tehtävästä. Hänen tilalleen valittiin 1906 englantilainen Daniel Burley Woolfall. Hänen johdollaan englantilainen ja mannereurooppalainen jalkapallo lähestyivät toisiin ja pelin säännöt yhdenmukaistuivat.
Ensimmäinen kansainvälinen jalkapalloturnaus pelattiin Lontoon olympialaisissa 1908.
Historia > Laajeneminen

Ensimmäisenä Euroopan ulkopuolisena maana FIFA:aan liittyi Etelä-Afrikka 1909. Pian tämän jälkeen mukaan tulivat myös Argentiina, Chile ja Yhdysvallat. Ensimmäinen maailmansota keskeytti liiton kehityksen ja sen olemassaolo oli vakaalaudalla Woolfallin kuoltua 1918. Brittiläiset liitot erosivat amatööripelaajille maksettavia palkkioita koskeneiden erimielisyyksien vuoksi, ja sota oli jättänyt jälkensä kansainvälisiin suhteisiin. Hirschman kuitenkin onnistui pitämään yhteyksiä yllä ja lopulta liitto kokoontui jälleen 1920. Seuraavana vuonna järjestettiin taas kongressi, jolloin uudeksi puheenjohtajaksi valittiin ranskalainen Jules Rimet.
Rimet’n aikakaudella käynnistyi FIFA:n toiminnan merkittävä laajentuminen. Olympialaisten jalkapalloturnaus keräsi entistä enemmän osallistujia ja ensimmäiset jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Uruguayssa 1930. Britit palasivat takaisin FIFA:aan toisen maailmansodan jälkeen 1946, ja Rimet’n jättäessä liiton 1954 sillä oli jo 85 jäsenmaata.
Vuonna 1954 Rimet'n seuraajaksi FIFA:n puheenjohtajana valittiin varapuheenjohtajana 25 vuotta toiminut belgialainen Rodolphe William Seeldrayers. Seeldrayersin kausi jäi kuitenkin lyhyeksi hänen kuoltua lokakuussa 1955. Tehtävässä häntä seurasi brittiläinen Arthur Drewry. Drewryn kuoltua 1961 tehtävään valittiin brittiläinen Stanley Rous. Rous’n kaudella liiton laajeneminen jatkui ja maailmanmestaruuskilpailuista tuli televisioinnin myötä maailmanlaajuinen suurtapahtuma.
Historia > Uusi aikakausi

Kesällä 1974 Rous joutui väistymään hävittyään puheenjohtajaäänestyksen niukasti brasilialaiselle João Havelangelle. Ensi töikseen Havelange käynnisti liitossa joukon uudistuksia. Havelangen johdolla liiton työntekijämäärä kasvoi 12:ta lähes sataan ja jäsenmäärä kasvoi hänen kaudellaan 141:stä 192:een. Hän käynnisti useita kehityshankkeita sekä aloitti naisten, alle 20-vuotiaiden, alle 17-vuotiaiden ja futsalin maailmanmestaruuskilpailut. Miesten maailmanmestaruuskilpailut laajenivat 16 joukkueesta ensin 24:ään vuonna 1982 ja 32 joukkueeseen 1998. Tästä hyötyivät erityisesti Euroopan ja Etelä-Amerikan ulkopuoliset maat, joilla oli aiemmin ollut vain kolme paikkaa MM-kisoihin. Havelange uudisti myös liiton talouden täysin. Hän hankki MM-kisojen niukoilla tuotoilla eläneelle FIFA:lle valtavia sponsori- ja televisiointisopimuksia.
Havelange ei asettunut enää ehdolle kesällä 1998. Hänen tilalleen valittiin sveitsiläinen Sepp Blatter, joka oli aiemmin toiminut 17 vuotta FIFA:n pääsihteerinä. Blatterin kaudella pelattiin ensimmäisen kerran seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailut. Blatterin aikana Fifaa ja häntä itseään syytettiin talousepäselvyyksiä.
Rakenne

FIFA:n korkein päättävä elin on FIFA:n kongressi, jossa jokaisella jäsenjärjestöllä on yksi ääni. Kongressi kokoontuu vuosittain ja vain se pystyy muuttamaan liiton sääntöjä. Kongressi valitsee liiton puheenjohtajan, hallituksen ja pääsihteerin. Liitolla on myös useita hallituksen tai kongressin luomia komiteoita kuten kurinpito-, erotuomari- ja lääketieteellinen komiteat.
FIFA toimii yhteistyössä myös eri maanosien jalkapalloliittojen kanssa. Eri maiden jalkapalloliitot ovat FIFA:n jäseniä suoraan eikä maanosaliittojen kautta, mutta päästäkseen FIFA:n järjestämiin kilpailuihin niiden pitää kuulua myös johonkin maanosaliittoon. Maanosaliitot ovat:
Maiden sijoittuminen maanosaliittoihin ei aina noudata perinteisiä maanosien välisiä rajoja. Monet pääosin tai kokonaan Aasiassa sijaitsevat valtiot kuten Venäjä, Israel ja useat entisen Neuvostoliiton neuvostotasavallat kuuluvat Euroopan jalkapalloliittoon. Australia kuuluu nykyään Oseanian sijasta Aasian jalkapalloliittoon ja Guyana sekä Suriname ovat CONCACAF:n jäseniä vaikka ovat eteläamerikkalaisia valtioita.
Kansainvälisellä jalkapalloliitolla on 208 jäsenjärjestöä, mikä on enemmän kuin Yhdistyneillä kansakunnilla, koska kaikki FIFA:n jäsenet eivät ole itsenäisten valtioiden jalkapalloliittoja. Esimerkiksi Yhdistynyt kuningaskunta ei ole FIFA:n jäsen, mutta Englanti, Skotlanti, Wales ja Pohjois-Irlanti – jotka muodostavat Yhdistyneen kuningaskunnan – ovat. Britannian lisäksi itsenäisistä valtioista jäseniä eivät ole Kiribati, Marshallinsaaret, Mikronesia, Monaco, Nauru, Palau, Tuvalu ja Vatikaanivaltio.
Lajin hallinnointi

FIFA osallistuu jalkapallon sääntöjen kehittämiseen sääntöjä määrittävän yhteistyöjärjestö IFAB:n kautta. Liitolla on järjestössä neljä edustajaa ja muut neljä tulevat Englannin, Skotlannin, Walesin ja Pohjois-Irlannin jalkapalloliitoista.
Jalkapallon lisäksi FIFA hallinnoi myös futsalia ja beachfutista, mitä varten on perustettu erillinen komitea.
Turnaukset

Maailmanmestaruuskilpailut
Alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut
Alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut
Maanosaliittojen cup
Seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailut
Futsalin maailmanmestaruuskilpailut
Beachfutiksen maailmanmestaruuskilpailut
Naisten maailmanmestaruuskilpailut
Naisten alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut
Naisten alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut
Korruptio

João Havelangea on syytetty toistuvasti korruptiosta ja diktatorista otteista ollessaan FIFA:n puheenjohtaja 1974–1998. David Yallop väitti kirjassaan How They Stole the Game (1999) Havelangen kavaltaneen rahaa Brasilian jalkapalloliitolta muun muassa ostaakseen ääniä FIFA:n puheenjohtajavaaliin. Yallopin mukaan Havelange myi MM-kisojen markkinointi- ja televisiointioikeudet alihintaan Horst Dasslerin johtamalle markkinointiyhtiö ISL:lle, joka myi ne edelleen saavuttaen merkittäviä voittoja. Vastineeksi Dasslerin väitetään ostaneen Havelangelle ääniä.
Havelangen seuraaja Sepp Blatter voitti puheenjohtajavaalissa ruotsalaisen Lennart Johanssonin 1998. Journalisti Andrew Jenningsin mukaan Havelange käytti vaikutusvaltaansa Blatterin puolesta ja lahjoi muun muassa useiden afrikkalaisten liittojen edustajia. Blatteriä itseään on myös syytetty lahjonnasta ja äänien ostamisesta, mutta hänet on vapautettu syytteistä.
Vuonna 2001 FIFA:n markkinointikumppani ISL-ISMM ajautui konkurssiin ja kaksien seuraavien MM-kisojen televisiointioikeudet omistanut KirchMedia hajosi keväällä 2002, mistä aiheutui FIFA:lle merkittäviä taloudellisia menetyksiä. Useat FIFA:n hallituksen jäsenet vaativat liiton talouden tutkimista, mutta se ei aluksi saanut enemmistön kannatusta. Lopulta sisäinen tutkintakomitea perustettiin maaliskuussa 2002, mutta Blatter hajotti sen kuukautta myöhemmin. Toukokuussa 2002 pääsihteerinä toiminut Michel Zen-Ruffinen julkisti raportin, jonka mukaan liiton taloudenpidossa on epäselvyyksiä ja Sveitsin lakeja on mahdollisesti rikottu. Osa hallituksesta vaati Blatterin eroa, mutta hän kieltäytyi ja tyytymättömät hallituksen jäsenet veivät asian oikeuteen. Hallitus luopui lopulta syytteistä ja Zen-Ruffinen sai potkut.
Vuonna 2006 BBC:n Panorama-ohjelmassa paljastettiin että ISL oli maksanut FIFA:n toimihenkilöille lahjuksia lähes 20 vuoden ajan vastineeksi markkinointi- ja televisiointioikeuksista. Kesällä 2010 lahjuksia tutkinut sveitsiläinen oikeusistuin totesi että lahjuksia maksettiin ainakin 58 miljoonaa puntaa.
Myös muita FIFA:n toimihenkilöitä, kuten CONCACAF-liiton puheenjohtajana ja FIFA:n varapuheenjohtajana toimivaa Jack Warneria, on syytetty korruptiosta. Warner sai 1980- ja 1990-luvulla FIFA:n Karibian alueen televisiointioikeudet halvalla ja myi ne eteenpäin. Warnerin perheen omistama matkayhtiö sai yksityisoikeuden myydä Trinidad ja Tobagon 2006 MM-kisojen lippuosuuden. Lisäksi hänen poikansa myi eteenpäin moninkertaiseen hintaan isänsä ostamia lippuja.
Korruptio > Vuoden 2015 korruptiopaljastus

Seitsemän FIFA:n johtohahmoja pidätettiin 27. toukokuuta 2015 Sveitsissä Zürichissä samaan aikaan kun siellä pidettiin kokousta, jossa oli tarkoitus järjestää puheenjohtajavaali. Pidätysten perusteena ovat korruptiosyytteet, joiden taustalla ovat FBI:n tutkimukset ja Yhdysvaltojen oikeusministeriön syytekirjelmä.
Syytettyinä on yhdeksän FIFA:n johtoon kuuluvaa, kuten Keski-Amerikan ja Karibian alueen jalkapalloliiton CONCACAFin entinen ja nykyinen puheenjohtaja Jeffrey Webb ja Jack Warner, sekä neljä urheilumarkkinointiyritysten edustajaa.
Sepp Blatter ilmoitti kesäkuussa 2015 aikovansa jättää puheenjohtajan paikan, vaikka hänet oli muutama päivä aikaisemmin valittu tehtävään. Syyksi on esitetty että paineet kävivät liian kovaksi, ja kyseessä on lähinnä kolmea seikkaa. Ensinnäkin korruptioskandaali alkaa lähetä liiaksi häntä itseään, toiseksi sponsorit alkoivat hävitä FIFA:n taustalta, ja kolmanneksi Uefan painostus alkoi olla liian voimakasta. Itse korruptioskandaalin selvitys on kuitenkin vasta alkanut.
FIFA:n eettinen komitea määräsi 21. joulukuuta 2015 Blatterille ja UEFA:n puheenjohtajalle Michel Platinille kahdeksan vuoden toimintakiellon kaikessa jalkapallotoiminnassa korruption vuoksi. Perusteluna on Blatterin helmikuussa 2011 Platinille antama 1,8 miljoonan euron suuruinen palkkio, jolle ei löytynyt asiallista perustetta. Molemmat saivat myös sakot. Molemmat ilmoittivat valittavansa päätöksistä urheilun kansainväliseen vetoomustuomioistuimeen CASiin.
Sääntömuutosehdotukset

FIFA otti huippunopeisiin kameroihin perustuvan maaliviivateknologian käyttöön ensimmäisen kerran vuoden 2013 kesäkuussa Maanosaliittojen cupissa, johon se valitsi kymmenen ehdokkaan joukosta saksalaisen GoalControl-4D-tekniikan.
FIFA on myös ehdottanut useita sääntömuutoksia, jotka ovat kohdanneet paljon arvostelua. Se pyrki muun muassa saamaan jalkapalloon niin sanotun 6+5-säännön, joka olisi määrännyt että ottelun alussa kentällä pitäisi olla vähintään kuusi pelaajaa, jotka saisivat edustaa joukkueen kotimaan maajoukkuetta. FIFA:n kongressi hyväksyi ehdotuksen, mutta lopulta hanke haudattiin sillä sääntö olisi rikkonut Euroopan unionin työllisyyslakeja. Vuonna 2007 FIFA kielsi terveyssyihin vedoten maaotteluiden pelaamisen yli 2750 metrin korkeudella merenpinnasta, mikä aiheutti runsaasti vastustusta Etelä-Amerikan maissa, erityisesti Boliviassa, Ecuadorissa ja Perussa. Lopulta FIFA taipui ja kumosi kiellon toukokuussa 2008.
Palkinnot

FIFA jakaa vuosittain järjestettävässä palkintogaalassa muun muassa vuoden pelaaja -palkinnon, Reilun pelin palkinnon ja puheenjohtajan palkinnon.
Puheenjohtajat

| Järjestys | Presidentti | Presidentti | Virkakausi | Virkakausi | Kansalaisuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Robert Guérin | 23. toukokuuta 1904 | 4. kesäkuuta 1906 |  Ranska |
| 2 |  | Daniel Burley Woolfall | 4. kesäkuuta 1906 | 24. lokakuuta 1918 (†) |  Englanti |
| vt. |  | Cornelis August Wilhelm Hirschman | 24. lokakuuta 1918 (vt.) | 1920 |  Alankomaat |
| vt. (puheenjohtaja) |  | Jules Rimet | 1920 (vt.) | 1. maaliskuuta 1921 |  Ranska |
| 3 |  | Jules Rimet | 1. maaliskuuta  1921 | 21. kesäkuuta 1954 |  Ranska |
| 4 |  | Rodolphe Seeldrayers | 21. kesäkuuta 1954 | 7. lokakuuta 1955 (†) |  Belgia |
| vt. |  | Arthur Drewry | 7. lokakuuta 1955 (vt.) | 9. kesäkuuta 1956 |  Englanti |
| 5 |  | Arthur Drewry | 9. kesäkuuta 1956 | 25. maaliskuuta 1961 (†) |  Englanti |
| vt. |  | Ernst Thommen | 25. maaliskuuta  1961 (vt.) | 28. syyskuuta 1961 |  Sveitsi |
| 6 |  | Stanley Rous | 28. syyskuuta 1961 | 8. toukokuuta 1974 |  Englanti |
| 7 |  | João Havelange | 8. toukokuuta 1974 | 8. kesäkuuta 1998 |  Brasilia |
| 8 |  | Sepp Blatter | 8. kesäkuuta 1998 | 8. lokakuuta 2015 (sai epäluottamuslauseen) |  Sveitsi |
| vt. S  |  | Issa Hayatou | 8. lokakuuta 2015 (vt.) | 26. helmikuuta 2016 |  Kamerun |
| 9 |  | Gianni Infantino | 26. helmikuuta 2016 | virassa |  Sveitsi |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
UEFA-COEFFICIENTS.COM - FIFA World Ranking, Champions League and Europa League statistics. (englanniksi)
FIFA:n sivusto. (englanniksi)
| n k Kansainvälinen jalkapallo |
| --- | --- | --- |
FIFA: Maailmanmestaruuskilpailut (Alle: 20 • 17)  • Maanosaliittojen cup • Olympialaiset • Naisten maailmanmestaruuskilpailut • (Alle: 20 • 17) • Seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailut
| Aasia | AFC – Asian Cup |  |
| Afrikka | CAF – Africa Cup of Nations |  |
| Etelä-Amerikka | CONMEBOL – Copa América |  |
| Eurooppa |  UEFA – Euroopan-mestaruuskilpailut  Naisten Euroopan-mestaruuskilpailut  Nations League  |  |
| Pohjois-Amerikka, Keski-Amerikka ja Karibia | CONCACAF – Gold Cup |  |
| Oseania | OFC – Nations Cup |  |
Fifan maanosaliitot.
Kansipaperi

Kirjan kansipaperi osittain aukaistuna
Kansipaperi eli suojapäällys on sidotun kirjan irrallinen päällyspaperi. Suojapaperissa on tavallisesti sama kansikuva ja takakansiteksti kuin nidotussa laitoksessa. Kuva voi olla myös painettu suoraan kirjan kanteen, jolloin kansipapereita ei käytetä.
Historia

Kansipaperin synty liittyy kustantajansidosten yleistymiseen 1800-luvun lopulla. Aikaisemmin kirjat olivat tavallisesti yksilöllisesti sidottuja. Kustantaja saattoi omistaa kirjansitomon, mutta lähinnä virsikirjojen tapaisia massatuotteita sidottiin yhtenäiseen asuun. Asultaan yhtenäiset kangaskantiset sidokset syntyivät 1820-luvulla. Kansipaperi keksittiin suojaamaan kangaskansia kirjakaupassa. Kuvallinen kansipaperi mainosteksteineen kehittyi vasta 1900-luvulla.
Kirjojen varsinaisista kansista tehtiin pelkistetympiä, koska kustantajien oli halvempaa tehdä näyttävä paperipäällys. Vanhojen kirjojen myyntiluetteloissa vanhoja kustantajasidoksia saatetaan kutsua korukantisiksi, koska nykyaikana pelkistetyt kansisidokset ovat tavallisimpia.
Suomessa kansipaperia pidettiin vielä 1900-luvun alkupuolella lähinnä kirjan väliaikaisena suojana, joka poistettiin kirjan tultua omistajansa haltuun.
Suojapaperista (engl. dust jacket, book jacket, dust wrapper) on käytetty myös nimityksiä kansisuojus, kansipäällys, suojuspäällys, kirjansuojus, kirjanvaippa, irtopäällys, irtosuojus ja päällyspaperi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nate Pedersen: The Art on the Bookshelf (Arkistoitu – Internet Archive). Fine Books & Collections 10/2011. (englanniksi)
Kansikotilot

| Kansikotilot |
| --- | --- |
 Pomatias elegans
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nilviäiset Mollusca
Luokka::  Kotilot Gastropoda
Alaluokka::  Caenogastropoda
Lahko::  Littorinimorpha
Heimo::  Kansikotilot Pomatiidae  Newton, 1891
Katso myös
   Kansikotilot Wikispeciesissä   Kansikotilot Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kansikotilot (Pomatiidae tai Pomatiasidae) on kotiloihin kuuluva nilviäisheimo.
Taksonomia ja anatomia

Elossa olevat kansikotilot jaetaan 11 sukuun. Kansikotiloiden kuori on muodoltaan kierteinen ja siinä on kalkista muodostunut sulkulevy, joka sulkee kuoren aukon. Heimon lajien jalka on jakautunut pitkittäissuunnassa kahteen osaan. Kansikotilot hengittävät ihopoimuillaan. Kansikotiloiden päässä on kaksi tuntosarvea ja kuono on pidentynyt.
Levinneisyys ja elintavat

Kansikotiloita tavataan Keski- ja Etelä-Euroopasta, Lähi-idästä ja Pohjois-Afrikasta. Ne ovat kuivan maan kotiloita, mutta liikkuvat useimmiten hyvin lähellä vesialueita.
Viktor Kapitonov

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Viktor Kapitonov |  Viktor Kapitonov |  Viktor Kapitonov |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Miesten pyöräily
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Rooma 1960 | maantieajo |  |
|  Pronssia | Rooma 1960 | 100 km joukkueajo |  |
Viktor Arsenjevitš Kapitonov (ven. Виктор Арсеньевич Капитонов, 25. lokakuuta 1933 Tver – 5. maaliskuuta 2005) oli neuvostoliittolainen pyöräilijä. Hän voitti maantieajon olympiakultaa vuoden 1960 kesäolympialaisissa Roomassa. Hän voitti samoissa kisoissa myös 100 kilometrin joukkueajossa pronssia.
Käännös suomeksi
Fordson

| Fordson |
| --- | --- |


Valmistaja:  Henry Ford & Son Inc Ford Motor Company Ford Motor Company Ltd Punaisten putilovilaisten tehdas
Valmistusmaa:   Yhdysvallat (1917–1928)  Irlanti, Cork (1919–1923, 1928–1933)  Iso-Britannia, Dagenham (1933–1964)  Neuvostoliitto, Leningrad (1924–1932)
Valmistusvuodet:  1914–1964
Luokka:  Maataloustarktori
Ensimmäinen Fordson F, jonka omistaa Henry Ford Museum.
Fordson on Ford Motor Companyn tavaramerkki, jonka nimellä valmistettiin traktoreita vuodesta 1917 vuoteen 1964. Fordson on lyhenne Henry Ford & Son Companysta, joka oli Henry Fordin perustama Fordson-traktoreita alun perin valmistanut yhtiö. Yhdysvalloissa traktorien nimi vaihtui Fordsonista Fordiksi jo vuonna 1939, kun Ford 9N:n tuotanto alkoi, Euroopassa nimi vaihtui Fordiksi vuonna 1964.
Fordson Suomessa

Suomeen Fordsoneita tuotiin 150 kappaletta vuonna 1919. Maataloushallitus ehdotti valuuttaneuvostolle, ettei loppuerän maahantuonnille myönnettäisi valuuttaa, koska Fordsoneita ei oltu tuotu 1919 järjestettyyn viralliseen moottorivetäjien ja traktoreiden koetustilaisuuteen. Loppuerä saatiin Suomeen vasta 1920. Traktoria maahantoi Agros-yhtiö. Fordsoniin liittyi kulkupuheita, joiden mukaan se nousee kuin vikuroiva hevonen pystyyn ja tappaa kuljettajansa. Yhdysvalloissa oli vuoteen 1922 mennessä kuollut yli sata ihmistä tästä syystä. Perässä vedettävä aura yleensä törmäsi johonkin esteeseen, joka kiskaisi traktorin nokan pystyyn sekä mahdollisesti takakautta ympäri. Agros lehdessään vetosi tanskalaiseen valtion konsulenttiin, joka totesi, että: ”Voipihan käydä hullusti, mitä tahansa moottoria pidellessä, jos menettelee kömpelösti”.
Fordsonia myi Agros, jolla oli 15 liikettä Suomessa. Fordson maksoi 50 000 markkaa, Yhdysvalloissa 1922 noin 395 dollaria. Fordsoneita esiteltiin Suomen XII yleisessä maatalousnäyttelyssä. Aikoinaan sen kilpailijoita olivat muun muassa Allwork, Parret, Fiat, Kullervo ja International Harvester. Ford myönsi Suomessa monta edustussopimusta ja monet Fordsonia myyneet lopettivat myyntinsä tämän vuoksi 1920-luvun puolivälissä.
Vuonna 1926 perustettiin Ford Motor Company of Finland Oy, joka varastoi traktorit Hernesaareen. Yhtiö myi traktoreita myös Viroon edustussopimuksin Tallinnaan, Pärnuun ja Tarttoon. Vuonna 1926 Suomeen myytiin 249 Fordsonia. Vuonna 1927 Fordson maksoi enää 25 700 markkaa lisättynä toimituskuluilla. Vuoteen 1928 mennessä Suomeen oli tuotu 1 400 yhdysvaltalaisvalmisteista Fordsonia. Sen jälkeen tuotanto oli siirtynyt kokonaan Irlantiin.
Vuoden 1930 maatalouslaskennan mukaan Suomessa oli 1 924 traktoria, joista 1 065 oli Fordsoneita.
Mallit

Fordson Model F (valmistettu vuosina 1917–1928 Dearbornissa, Michiganissa ja vuosina 1919–1922 Corkissa, Irlannissa)
Fordson Model N (valmistettu vuosina 1928–1933 Corkissa ja vuosina 1933–1945 Dagenhamissa, Englannissa)
Fordson All-Around (myös nimellä Fordson Row Crop, 1937–, Dagenham)
Fordson E27N Major (1945–1952, Dagenham)
Fordson E1A Major (1952–1958, Dagenham)
Fordson Dexta (1957–1961, Dagenham)
Fordson Power Major (1958–1961, Dagenham)
Fordson Super Major (1961–1964, Dagenham, Yhdysvalloissa nimellä Ford 5000)
Fordson Super Dexta (1962–1964, Dagenham, Yhdysvalloissa nimellä Ford 2000 Diesel)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fordson Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
: Fordson
:  F (1917–1928) • Putilovets (1924–1933) • N (1929–1945) • Major E27N (1945–1951) • Major E1A (1952–1957) • Power Major (1958–) • Dexta (1958–) • Super Major (1960–)
Fordson Malli N.
Fordson Major E27N ”Mörkö-Major”.
Fordson Major E1A ”New Major”.
Fordson Super Major.
Fordson Dexta.
Fordson Super Dexta.
Folégandros

Folégandroksen saari ilmasta, taustalla Síkinos ja Íos.
| --- | --- |
Sijainti:  36°37′45″N, 24°54′10″E, Folégandros Thíra, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Kykladit
Korkein kohta:  Ágios Elefthérios, 415 m
Pinta-ala:  32,384 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  765
Kieli:  kreikka
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Folégandros (kreik. Φολέγανδρος) on Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään. Saaren pinta-ala on 32,384 neliökilometriä ja asukasluku 765 (vuonna 2011). Hallinnollisesti Folégandros kuuluu Folégandroksen kuntaan, Thíran alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Saaren pääkylä on Folégandroksen kylä.
Maantiede

Folégandros sijaitsee Välimereen kuuluvan Egeanmeren eteläosissa. Se on Kykladien saariryhmän saarista eteläisimpiä. Sen lähimmät suuremmat saaret ovat Síkinos itäpuolella ja Mílos länsipuolella.
Saaren korkein kohta on Ágios Elefthérios (415 metriä).