Stesikhoros
Runous

Stesikhoros on runoudellaan merkittävimpiä doorilaisen kuorolyriikan edustajia yhdessä Alkmanin kanssa. Hän kehitti kuoron käyttöä merkittävillä edistysaskelilla, ja siksi häntä voidaan pitää kuorolyriikan toisena perustajana Alkmanin jälkeen. Hän oli ensimmäinen, joka lisäsi säkeistöjen eli stroofien ja vastasäkeistöjen eli antistroofien ohelle epodit eli jälkisäkeistöt, mikä rikkoi vuorotelleiden säkeistöjen monotonian. Hän myös käytti monipuolisempia runomittoja, ja hänen säkeistöjensä muoto oli taidokkaampi kuin Alkmanilla.
Stesikhoroksen runojen aiheet olivat pääasiassa herooisia eli peräisin tarustosta. Hän siirsi vanhan eeppisen runouden aiheet lyyriseen muotoon luopuen kerronnan jatkuvuudesta ja keskittyen sen sijaan kuvaamaan yksittäisten heerosten tekoja. Hän käytti runoissaan kuitenkin myös muita aiheita. Stesikhoroksen runokielenä oli doorilainen murre, johon oli sekoitettu eeppistä runokieltä.
Stesikhoroksen tuotanto oli hyvin laaja. Aleksandrialaiset oppineet jakoivat sen myöhemmin 26 kirjaan. Nykypäivään tultaessa suurin osa hänen töistään on hävinnyt, ja ne tunnettiin pitkään lähinnä muiden tekemien lainausten ja kuvausten perusteella. 1900-luvulla Stesikhoroksen aiemmin tuntematonta runoutta on löydetty papyruksista.
Vanhastaan tunnetut runot voidaan jaotella seuraavasti:
Myyttinen runous – josta tunnetaan ainakin seuraavat nimikkeet: Athla (Ἄθλα), Geryonis (Γηρυονίς, Gēryonis), Kerberos (Κέρβερος), Kyknos (Κύκνος), Skylla (Σκύλλα), Syotherai (Συοθῆραι, Syothērai), Europeia (Εὐρώπεια, Eurōpeia), Troijan tuho (Ἰλίου πέρσις, Iliū persis), Paluut (Νόστοι, Nostoi) ja Oresteia (Ὀρεστεία).
Hymni-, enkomia-, epithalamia- ja paiaanirunous – mm.: Helenan palinodia (Παλινῳδία εἰς Ἑλέναν, Palinōdia eis Helenan) ja Helenan häälaulu (Ἐπιθαλάμιον Ἑλένας, Epithalamion Helenas).
Rakkausrunot ja skolionit – mm. Kalyka (Καλύκα) ja Rhadina (Ῥαδινά).
Paimenruno – Dafnis (Δάφνις).
Faabelit – Hevonen ja kauris (Ἵππος καὶ ἔλαφος, Hippos kai elafos), Maanviljelijä ja kotka (Γεωργὸς καὶ ἀετός, Geōrgos kai aetos) ja Kehotus lokrislaisille (Είς Λόκρους παραίνεσις, Eis Lokrūs parainesis).
Elegiat.
Myöhempiin löytöihin lukeutuvat muun muassa:
Kuningataräidin (Iokaste?) puhe lapsilleen.
Herakleen ja Geryonin taru – ainakin 1 300 runosäettä.
Runojen nimet saattavat myös olla aleksandrialaista perua. Stesikhoros oli kuuluisa runostaan Helenan palinodia tai vain Palinodia (myös palinodi) ja siihen liittyvästä legendasta, jonka mukaan hän sokeutui välittömästi kirjoitettuaan syyttävän runon Helenasta. Tämän jälkeen Stesikhoros laati palinodin kumotakseen juuri esittämänsä väitteet, jolloin myös hänen näkönsä palautui takaisin ennalleen. Myöhemmin hän tukikin ajatusta siitä, että ainoastaan Zeuksen valmistuttama harhakuva (eidolon) Helenasta oli matkustanut Troijaan saakka oikean Helenan jäädessä Egyptiin koko sodan ajaksi. Nykyisin katsotaan, että sisilialainen yleisö olisi vaatinut Helenan käsittelyä perinteistä myönteisemmässä valossa. Palinodi on säilynyt jälkipolville lainattuna Platonin dialogissa Faidros.
Antiikin aikaisista kirjailijoista Stesikhorosta ylistivät erityisesti Cicero, Aelius Aristides, Dionysios Halikarnassoslainen, Kassios Longinos, Dion Khrysostomos ja Synesios. Lähes kaikki heistä vertasivat häntä Homerokseen luonteessa ja tyylissä. Quintilianus, joka sanoo Stesikhoroksen ”lyyrisoineen eepoksen”, on melko samaa mieltä, vaikkakin piti hänen runokieltään liian monisanaisena. Hermogenes Tarsoslainen sen sijaan arvioi, että Stesikhoroksen runoudessaan käyttämät lukuisat epiteetit vain lisäävät suloisuutta hänen tyyliinsä.
Stesikhoroksen katkelmat painettiin ensimmäisen kerran yhdessä Pindaroksen katkelmien kanssa vuosina 1560, 1566, 1567, 1586, 1598 ja 1620 sekä kreikkalaisten runoilijoiden kokoelmissa vuosina 1568 ja 1569. Myöhemmin niistä on tehty useita tekstilaitoksia.