Albanian protektoraatti
Historia > Protektoraatin alkuvaiheet

Tirana koristeltiin Italian lipuilla ja muodolliset protektoraatin julistamisjuhlallisuudet laitettiin käyntiin. Albaanit tosin pysyivät enimmäkseen kodeissaan. Hallituksen johtoon asetetettiin fasismia kannattanut suurmaanomistaja Shefqet Vërlaci. Parlamentti hyväksyi Italian ylivallan 12. huhtikuuta vuonna 1939. Albania kruunu tarjottiin Italian kuninkaalle Viktor Emanuel III:lle, joka suostui ottamaan sen vastaan. Julistettiin Italian ja Albanian personaaliunioni ja propagandassa puhuttiin kahden sisarvaltion vapaaehtoisesta unionista. Kuningasta edusti Tiranassa varakuningas.
Italialaishallinto sai kansansuosiota kun muodostettiin Albanian ja Italian tulliliitto, jonka johdosta tuontitavaroiden hinnat laskivat. Albanialla ei ollut enää omaa ulkopolitiikkaa ja sen armeija sulautettiin Italian armeijaan. Maahan perustettiin oma fasistipuolue joka oli ainoa laillinen puolue ja italialainen veljespuolue valvoi sitä.Maan ylintä valtaa käytti fasistien suuri neuvosto yhdessä varakuninkaan kanssa. Kaikki ministerit olivat albaaneja, mutta heillä italialaiset "neuvonantajat". Paikallishallinnossa jatkoivat entiset johtajat. Jonkinlaista perustuslaillisuuden kulissia yritettiin pitää yllä ja uusi perustuslaki julkaistiin 3.kesäkuuta vuonna 1939.
Kotiyleisölle Italian fasistihallinto puolusteli valtausta todeten, että Albania oli ollut keskeinen osa Rooman valtakuntaa. Lisäksi keskiajalla monet sen rannikkokaupungit olivat olleet italialaisten hallitsemia. Valtausta puolusteltiin myös täysin epätieteellisillä rotukysymyksillä: albaanit eivät olleet eteläslaaveja, vaan etnisesti italialaisia.Albaanit periytyivät itaalisista heimoista, illyrialaisista ja roomalaista. Lisäksi jatkettiin,että italialaiset ovat tulleet auttamaan albaaneja, joiden ovat ongelmina olleet hyökkäyshaluiset Kreikka ja Jugoslavia, kotimainen kleptokratia ja suunnaton köyhyys.
Albanian kouluihin tuli lähes heti voimaan uusi opetussuunnitelma. Kouluissa luotiin lapsille italialaisista kuvaa suurina hyväntekijöinä, jotka sallivat köyhänkin kodin lapsen päästä opintielle. Lisäksi opetukseen kuului fasistisen ideologian liittäminen lähes kaikkeen opetukseen.
Kun miehitysvalta oli saatu vakiinnutettua, alkoi Italia lähettää Albaniaan siirtolaisia. Tavoitteena oli vähitellen muuttaa Albania kiinteäksi osaksi Italiaa ja tehdä albaaneista italialaisia. Mussolinin hallinto lähetti maahan 11 000 italialaista siirtolaista, enimmäkseen Sisiliasta ja Veneton alueelta. Lisäksi maahan tuli 22 000 italialaista kausityöntekijää rakentamaan liikenneväyliä. Samohin aikohin alkoi myös maan luonnonvarojen hyödyntäminen. Italian valtion öljy-yhtiö Agip otti käyttöönsä maan öljylähteet. Albanian nukkehallinto ei asiaan puuttunut.
Italialaiset siirtolaiset perustivat oman Albanian miliisinsä. Se oli virallisesti osa Albanian fasistipuoluetta. Siihen hyväksyttiin myöhemmin jäseniksi myös etnisiä albaaneja.
Ensimmäiset merkit albaanien vastarinnasta saatiin vuoden 1939 lopussa. Syrjäyseuduilla alkoi olla pieniä aseellisia ryhmiä, jotka tekivät sekä italialaisten että paikallisten yhteistointamiesten elämän hankalaksi. Italia tyytyikin hallitsemaan rannikkoa, suurimpia kaupunkeja sekä pääliikenneväyliä.
Kaupungeissa alkoi esiintyä rauhanomaista vastarintaa. Albaanit tervehtivät toisiaan käsi sydämellä kunnes se kiellettiin kommunistisymbolina. Albaanien piti nyt tervehtiä toisiaan fasistitervehdyksellä. Kieltäytjät pidätettiin. Opiskelijat menivät luentolakkoon ja moni pidätettiin. Kansaa yritettiin "valistaa" elokuvilla, mutta kun esiin tuli Zogun kuva, sille osoitettiin suosiota ja Mussolinille buuattiin. Uppiniskaisimpia vietiin väkisin Italiaan ja sinne joutuneet ovat kertoneet, että solvattiin heitä rasistisesti.