stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hrithik Roshan
Filmografia

| Vuosi | Elokuva | Rooli | Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| 1980 | Aasha | Nimetön |  |
| 1980 | Aap Ke Deewane | Nuori Rahim |  |
| 1986 | Bhagwan Dada | Govinda |  |
| 2000 | Kaho Naa… Pyaar Hai | Rohit/Raj Chopra | Parhaan miespääosan Filmfare Awards -palkinto   Parhaan miestulokkaan Filmfare Awards -palkinto |
| 2000 | Fiza | Amaan Ikramullah | Parhaan miespääosan Filmfare Awards -ehdokkuus |
| 2000 | Operaatio Kashmir | Altaaf Khan |  |
| 2001 | Yaadein | Ronit Malhotra |  |
| 2001 | K3G – Ilon päiviä, surun päiviä | Rohan Raichand | Parhaan miessivuosan Filmfare Awards -ehdokkuus |
| 2002 | Aap Mujhe Achche Lagne Lage | Rohit |  |
| 2002 | Na Tum Jaano Na Hum | Rahul Sharma |  |
| 2002 | Mujhse Dosti Karoge! | Raj Khanna |  |
| 2003 | Main Prem Ki Diwani Hoon | Prem Kishen Mathur |  |
| 2003 | Koi… Mil Gaya | Rohit Mehra | Parhaan miespääosan Filmfare Awards -palkinto   Parhaan miespääosan Filmfare Awards -kriitikkopalkinto |
| 2004 | Lakshya | Karan Shergill | Parhaan miespääosan Filmfare Awards -ehdokkuus |
| 2006 | Krrish | Krishna ”Krrish” Mehra/Rohit Mehra | Parhaan miespääosan Filmfare Awards -ehdokkuus |
| 2006 | Dhoom 2 | Aryan | Parhaan miespääosan Filmfare Awards -palkinto |
| 2006 | I See You |  | Erikoisesiintyminen laulussa ”Subah Subah” |
| 2007 | Om Shanti Om | Itsenään | Erikoisesiintyminen |
| 2008 | Jodhaa Akbar | Jalaluddin Mohammad Akbar | Parhaan miespääosan Filmfare Awards -palkinto |
| 2008 | Krazzy 4 |  | Erikoisesiintyminen laulussa ”Krazzy 4” |
| 2009 | Luck by Chance | Ali Zaffar Khan |  |
| 2010 | Kites | Jai |  |
| 2010 | Guzaarish | Ethan Mascarenhas | Parhaan miespääosan Filmfare Awards -ehdokkuus |
| 2011 | Zindagi Na Milegi Dobara | Arjun | Parhaan miespääosan Filmfare Awards -ehdokkuus |
| 2011 | Don 2 | Don valeasussa | Erikoisesiintyminen |
| 2012 | Agneepath | Vijay Deenanath Chavan | Parhaan miespääosan Filmfare Awards -ehdokkuus |
| 2013 | Main Krishna Hoon | Itsenään | Erikoisesiintyminen |
| 2013 | Krrish 3 | Krishna ”Krrish” Mehra/Rohit Mehra | Parhaan miespääosan Filmfare Awards -ehdokkuus |
| 2014 | Bang Bang! | Rajveer/Jai Nanda | Parhaan miespääosan Filmfare Awards -ehdokkuus |
| 2015 | Hey Bro | Itsenään | Erikoisesiintyminen laulussa ”Birju” |
| 2016 | Mohenjo Daro | Sarman |  |
| 2017 | Kaabil | Rohan Bhatnagar | Parhaan miespääosan Filmfare Awards -ehdokkuus |
| 2017 | Hrudayantar | Itsenään | Erikoisesiintyminen |
| 2019 | Super 30 | Anand Kumar | Parhaan miespääosan Filmfare Awards -ehdokkuus |
| 2019 | War | Kabir Dhaliwal |  |
| 2022 | Vikram Vedha | Vedha | Parhaan miespääosan Filmfare Awards -ehdokkuus |
| 2023 | Tiger 3 | Kabir Dhaliwal | Erikoisesiintyminen |
| 2024 | Fighter | Shamsher ”Patty” Pathania |  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hrithik Roshan Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Hrithik Roshan Elonetissä.
Hrithik Roshan Allmoviessa (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Australia 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Trove  Elonet 
Muut:  IdRef 
Roshan entisen vaimonsa Sussanne Khanin kanssa vuonna 2012.
Hulusi

| Hulusi |
| --- | --- |

Soitinryhmä:  puupuhaltimet, vapaalehdykkäsoittimet
Alkuperämaa / ‑alue:  Kiina, Yunnanin maakunta
Samankaltaisia soittimia:  Bawu, Pungi
Hulusi (perinteinen: 葫芦丝, yksinkertaistettu: 葫芦丝, pinyin: húlúsī) tai ”kurpitsahuilu” on perinteinen ruokopuhallussoitin joka kuuluu vapaalehdykkäsoittimiin. Sitä ovat käyttäneet useat Kiinan vähemmistöihin kuuluneet kansat kuten dait jotka kutsuvat sitä nimellä bilangdao, 筚朗叨, achangit käyttävät nimeä paileweng, 拍勒翁 ja de’angit käyttävät siitä nimeä wogebao, 渥格宝.
Rakenne

Hulusi on samantyylinen soitin kuin klarinetti tai oboe, ja sillä voi soittaa useita oktaaveja. Soittimessa on kurpitsa joka toimii ilmakammiona ja siihen on liitetty yleensä kolme bambuputkea. Keskimmäinen joka on melodiaputki on yleensä seitsemän sormiaukkoa soittamista varten. Uloimmat ovat bordunaputkia jotka soittavat samalla korkeudella ääntä. Usein toinen bordunaputkista on vain symmetrisyyden vuoksi ja toisen voi sormella tukkia niin ettei se soi.
Ääni

Musiikkinäytteet
Perinteinen kiinalainen kurpitsahuilu hulusi.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Sen ääni on erittäin puhdas ja kirkas. Hulusi on kehitetty pääasiassa Yunnanin maakunnassa, mutta nykyään niitä soitetaan ja rakennetaan kaikkialla Kiinassa. Äänen muodostaa vapaasti värähtelevä lehdykkä jollaiset ovat melodia- ja bordunaputkissa. Se on muodoltaan joko kolmiomainen tai suorakulmainen. Lehdykkään on perinteisesti käytetty bambua, ruokoa tai metallia. Nykyisin käytetään myös muovia.
Hulusista on kehitetty 1970-luvulla versio jossa on kaksi melodiaputkea joilla saadaan siitä moniääninen ja sen äänialaa kasvatettua. Hulusista on nykyisin myös kokonaan muovista valmistettu versio.
Vaikka hulusi onkin pääasiassa kiinalainen soitin, se on levinnyt Eurooppaan, jossa sitä käyttäneet musiikin tekemiseen muun muassa Rohan Leach, Rapheal De Cock ja Herman Witkam.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hulusi Wikimedia Commonsissa
Demo of 3 tone Hulusi Eason Music Pte Ltd / Youtube. 21.6.2015. Viitattu 18.7.2020. (englanniksi)
Hulusi – Chinese Woodwind Instrument EasonMusic. Viitattu 18.7.2020. (englanniksi)
Tang Lu & Jamila Najmuddin: Charm of traditional Chinese musical instrument Hulusi attracts Sri Lankan learners XinhuaNet. 14.8.2019. Arkistoitu 18.7.2020. Viitattu 18.7.2020. (englanniksi)
葫芦丝简介 古曲网知识中心. 7.7.2006. Arkistoitu 2.7.2007. Viitattu 18.7.2020. (kiinaksi)
Hulusi
Hulusin kolmiomainen ruokolehdykkä metallista.
Andrey Amador

| Andrey Amador |
| --- | --- |
 Andrey Amador Tour de Romandiessa 2009.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Andrey Amador Bikkazakova
Syntynyt: 29. elokuuta 1986 (ikä 38)
Kansalaisuus:   Costa Rica
Pyöräilijä
Pituus:  181 cm
Paino:  73 kg
Joukkue:  lopettanut uransa
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ura
Amatöörijoukkue(et)
2004 2005–2006 2006 2007–2008:  Pizza Hut - Bancredito - Powerade BCR Pizza Hut Viña Magna - Cropu Lizarte
Ammattilaisjoukkue(et)
2009–2010 2011–2019 2020–2021 2022–2024:  Caisse d'Epargne Movistar Team Ineos Grenadiers EF Education–EasyPost
Suurimmat voitot
 Italian ympäriajo, etappi 
 Tiedot päivitetty: 4. tammikuuta 2025 
| Mitalit> Miesten maantiepyöräily.Maa:  Movistar Team.Maantiepyöräilyn MM-kilpailut  | Mitalit> Miesten maantiepyöräily.Maa:  Movistar Team.Maantiepyöräilyn MM-kilpailut  | Mitalit> Miesten maantiepyöräily.Maa:  Movistar Team.Maantiepyöräilyn MM-kilpailut  | Miesten maantiepyöräily> Maa:  Movistar Team. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Richmond 2015 | joukkueaika-ajo |  |
Andrey Amador Bikkazakova (s. 29. elokuuta 1986 San Ramón, Alajuelan maakunta) on costaricalainen maantiepyöräilijä. Hänen isoisänsä on espanjalainen ja äitinsä venäläinen.
Amador aloitti ammattilaisuransa Caisse d'Epargne -joukkueessa 2009, ja edusti samaa tallia, nimeltään sittemmin Movistar Team vuoteen 2019 saakka. Vuosina 2020–2021 hän ajoi Ineos Grenadiers -joukkueessa ja viimeisinä ammattilaisvuosinaan 2022–2024 EF Education–EasyPost -tallissa.
Amador joutui ryöstetyksi ja pahoinpidellyksi kotimaassaan joulukuussa 2010. Häntä puukotettiin, ja hänet jätettiin tajuttomana joen rannalle useiksi tunneiksi. Hän sai munuais- ja keuhkovammoja, joista toipuminen kesti useita kuukausia.
Amador voitti Italian ympäriajossa 2012 Cervinian nousuun päättyneen etapin ennen Jan Bártaa ja Alessandro De Marchia. Kaksi päivää aiemmin hän oli sijoittunut kolmanneksi Sestri Levanteen päättyneellä etapilla. Hänestä tuli ensimmäinen suuren ympäriajon etapin voittanut costaricalaispyöräilijä.
Amador sijoittui Italian ympäriajon 2015 kokonaiskilpailussa neljänneksi. Hän sai saman vuoden Richmondin MM-kilpailuissa 2015 pronssia joukkueaika-ajossa.
Amador sai Italian ympäriajossa 2016 kokonaiskilpailun johtajan pinkkipaidan 13. etapin jälkeen ensimmäisenä costaricalaisena pyöräilijänä. Hän menetti paidan seuraavan etapin jälkeen ja sijoittui kokonaiskilpailussa lopulta kahdeksanneksi.
Saavutuksia

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Uskonto Pohjois-Savossa

Uskontokuntiin kuuluminen Pohjois-Savossa (pl. Kuopio), Tilastokeskus (2023)
Luterilaisuus (73.3%)
Muut uskonnot (3.4%)
Uskontokuntiin kuulumattomat (23.3%)
Kiuruveden kirkko.
Tämä artikkeli käsittelee Pohjois-Savon uskontoa ja uskonnollisia yhteisöjä, poislukien Kuopion kaupunki, jota käsitellään Kuopion uskontoa käsittelevässä artikkelissa. Pohjois-Savon maakunnan asukkaista 73,3 prosenttia kuuluu Suomen evankelis-luterilaiseen kirkkoon, kun koko maassa vastaava luku on 63,6 prosenttia (2023). Muihin uskontokuntiin kuuluu 3,4 prosenttia väestöstä ja uskontokuntiin kuulumattomia on 23,3 prosenttia väestöstä.
Historia > Luterilainen aika

Pohjois-Savon alue jäi vuoden 1323 Pähkinäsaaren rauhan rajassa vielä Novgorodin puolelle, mutta kiinteää asutusta alueelle syntyi vasta keskiajan lopulta alkaen. Pohjois-Savon rajat selkeytyivät Täyssinän rauhassa vuonna 1595. Alue kuului kirkollishallnnossa Juvan seurakuntaan. Vuonna 1549 perustettiin Tavinsalmen kappeli ja vuonna 1552 itsenäinen seurakunta. Toinen suurseurakunta oli vuonna 1561 Sysmästä itsenäiseksi seurakunnaksi erotettu Rautalampi. 
Vuonna 1554 toteutetun hiippakuntajaon  mukaisesti Rautalammin alue tuli kuuluvaksi muodostettuun Viipurin hiippakuntaan.
1600-luvulla Kuopiosta erotettiin Iisalmen seurakunta (1627) ja Leppävirran seurakunta (1639) sekä Rautalammin ja Iisalmen osista Pielaveden kappeli. Viipurin hiippakunnan piispat tekivät tarkastusmatkoja maakuntaan 1600-luvun puolivälissä. Aikakaudella papin virat periytyivät voimakkaasti. Esimerkiksi Argillanderit ja Lackmannit hoitivat Kuopion papinvirkoja toista sataa vuotta.
1700-luvulla perustettiin Nilsiän kappeli ja Karttulan kappeli (1765). Kunnallishallinnon perustamisen yhteydessä itsenäistyi Kiuruveden seurakunta vuonna 1862.
Vuonna 1797 Lapinlahden Savojärven kylässä tapahtui Telppäs-niityn ihmeenä tunnettu tapahtuma, jota pidetään herännäisyyden alkuna. Herätyksen ensimmäinen johtaja oli Juhana Lustig. Liike kehittyi  1800-luvun alussa nilsiäläisen talonpojan Paavo Ruotsalaisen kautta herännäiseksi herätysliikkeeksi. Herännäisyydestä kasvoi koko maakunnan liike ja Ruotsalainen teki matkoja eri puolille Savoa, Pohjanmaata ja Karjalaa.
Historia > Uskonnollisen vapauden aika

Uskonnollinen vapaus lisääntyi vuonna 1869, kun vapaan seuratoiminnan kieltänyt konventikkeliplakaatti kumottiin. Vuonna 1889 sallittiin myös siirtyminen pois luterilaisesta kirkosta. Lestadiolaisuus saavutti Pohjois-Savossa ensimmäisenä Kuopion ja Leppävirran seudulle 1870-luvulle ja 1880-luvun aikana koko maakunnan alueelle.
Baptismi alkoi vaikuttamaan Pohjois-Savossa 1890-luvun lopulta lähtien alueellisesti Kaavin, Lapinlahden, Juankosken ja Nilsiän alueella. Juankoskelle perustettiin vuonna 1909 baptistiseurakunta, joka toimi vuosikymmenen ajan. Vapaakirkollisuus sai Pohjois-Savon alueella lähinnä suppeaa kannatusta 1900-luvun vaihteessa ja vapaakirkolliseen vaikutusalueeseen kuului vain kolmannes seurakunnista. Kuopiota lukuunottamatta liike ei juurikaan saanut kannatusta alueella.
Adventismin piirissä Pohjois-Savossa ei 1920-luvulle tultaessa toiminut ainuttakaan adventtiseurakuntaa. Adventisteja oli kuitenkin alueella usealla paikkakunnalla. Suonenjoki lähetysyhdistyksineen muodosti pohjoissavolaisen aluekeskuksen. Karttulassa adventistit toimivat sapattikouluryhmänä.
Protestantismi > Luterilaisuus > Evankelis-luterilainen kirkko

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon piirissä Pohjois-Savossa toimii Kuopion hiippakunta. Pohjoisessa Iisalmen rovastikuntaan kuuluvat Iisalmen seurakunta, Varpaisjärven seurakunta, Lapinlahden seurakunta, Sonkajärven seurakunta, Nilakan seurakunta, Rautavaaran seurakunta, Kiuruveden seurakunta sekä Vieremän seurakunta. Kuopion tuomiorovastikuntaan kuuluu Siilinjärven seurakunta. Eteläiseen Rautalammin rovastikuntaan kuuluvat Leppävirran seurakunta, Varkauden seurakunta, Joroisten seurakunta, Rautalammin seurakunta, Suonenjoen seurakunta sekä Niiniveden seurakunta.
Protestantismi > Luterilaisuus > Herätysliikkeet

Yleinen käsitys Pohjois-Savon herätysliikeluonteesta korostaa alueen herännäishenkisyyttä. Selkeiden kannattajaryhmien toiminta on kuitenkin vähäistä. Herännäisyyden voimakkain kannatus on Kiuruveden–Iisalmen sekä Nilsiän alueella. Etenkin Kuopion länsipuolisilla seuduilla erityistä kannatusta on vähän. Herättäjä-Yhdistyksellä on paikallisosastot Iisalmessa, Karttulassa, Kiuruvedellä, Lapinlahdella, Leppävirralla, Nilsiällä, Pielavedellä, Sonkajärvellä, Säyneisissä, Varpaisjärvellä ja Vieremällä.
Eräin paikoin Leppävirran–Varkauden sekä toisaalta Vieremän–Kiuruveden seuduilla esiintyy vanhoillislestadiolaisuutta. Vanhoillislestadiolaisilla on maakunnassa Iisalmen rauhanyhdistys, Kiuruveden rauhanyhdistys, Leppävirran rauhanyhdistys, Pielaveden rauhanyhdistys sekä Varkauden ja ympäristön rauhanyhdistys. Esikoislestadiolaisilla on rukoushuone Keitelellä ja myös Esikoiset järjestävät toimintaa paikkakunnalla.
Pohjois-Savon Kansanlähetys järjestää säännöllistä toimintaa muun muassa Lapinlahdella, Leppävirralla, Nilsiässä, Siilinjärvellä, Sonkajärvellä, Tuusniemellä sekä Rautavaaralla. Etelä-Savon Kansanlähetys järjestää säännöllistä toimintaa Varkaudessa.
Protestantismi > Luterilaisuus > Muut luterilaiset kirkot

Suomen evankelisluterilaisella lähetyshiippakunnalla on Iisalmessa Danielin luterilainen seurakunta.
Protestantismi > Helluntaiherätys

Kaikkiaan Pohjois-Savossa toimii nykyisin 18 helluntaiseurakuntaa. Suurimmat helluntaiseurakunnat ovat Kuopion jälkeen Varkauden helluntaiseurakunta ja Siilinjärven helluntaiseurakunta. Keskikokoisia seurakuntia ovat myös Iisalmen helluntaiseurakunta ja Lapinlahden helluntaiseurakunta.
Helluntaiherätys levisi ensimmäisenä Leppävirralle vuonna 1917 Väinö Pfalerin toiminnan kautta. Varkauden helluntaiseurakunta järjestettiin vuonna 1925. Kiuruveden helluntaiseurakunta järjestäytyi vuonna 1931, Leppävirran helluntaiseurakunta 1932, Vaaraslahden helluntaiseurakunta 1930 ja Iisalmen helluntaiseurakunta vuonna 1934. Iisalmessa oli voimakas herätys vuosina 1934–1937, jota seurasivat Maaningan ja Keiteleen herätykset.
Sotien jälkeen Pohjois-Savoon syntyi uusia seurakuntia ja olemassa olevat kasvoivat. Pohjoisempana Lapinlahden helluntaiseurakunnasta muodostui yli 250 hengen seurakunta (1945). Rautavaaralla ja Varkaudessa oli herätystä 1950-luvulla. Muita sodan jälkeen perustettuja seurakuntia ovat Suonenjoen (1949), Vesannon (1951) ja Rautalammin (1952) helluntaiseurakunnat.
Ortodoksinen kirkko

Konstantinopolin patriarkaattiin kuuluvan Suomen ortodoksisen kirkon alaisuudessa Pohjois-Savossa toimivat Kuopion ortodoksinen seurakunta ja Saimaan ortodoksinen seurakunta. Pohjois-Savon ortodoksisia kirkkoja ovat Suurmarttyyri Georgios Voittajan kirkko Siilinjärvellä, Pyhän Nikolaoksen kirkko Rautalammilla, Pyhän Nikolaoksen kirkko Kiuruvedellä, Pyhän Johannes Kastajan kirkko Nilsiällä, Profeetta Elian kirkko Iisalmessa, Kristuksen kirkastumisen kirkko Suonenjoella, Karjalan valistajien kirkko Maaningalla, Kaikkien pyhien kirkko Lapinlahdella, Jumalansynnyttäjän suojeluksen kirkko Juankoskella, Apostolien Pietarin ja Paavlin kirkko Tuusniemlle, Pyhittäjä Arseni Konevitsalaisen kirkko Keiteleellä sekä Apostolien Pietarin ja Paavalin kirkko Pielavedellä. Saimaan ortodoksisella seurakunnalla on Kristuksen taivaaseen astumisen kirkko Varkaudessa.
Muita ortodoksisia pyhäkköjä ovat Pyhän profeetta Elian rukoushuone ja Profeetta Elian tsasouna Tervossa, Ylienkeli Mikaelin rukoushuone Karttulassa, Pyhittäjä Aleksanteri Syväriläisen tsasouna Luikonlahdella, Pyhän Ristin ylentämisen tsasouna Haatalassa, Pyhän Nikolaoksen tsasouna Salahmissa, Pyhän Nikolaoksen tsasouna Muuruvedellä, Pyhän Kolminaisuuden tsasouna Alapitkässä, Pyhän Johannes Kastajan syntymän tsasouna Vesannolla, Pyhän Herman Alaskalaisen ja pyhän Georgios Voittajan tsasouna Vehmersalmella, Kristuksen kirkastumisen tsasouna Kinnulanlahdessa, Jumalansynnyttäjän kuolonuneen nukkumisen tsasouna Vuorelassa, Jumalansynnyttäjän kuolonuneen nukkumisen tsasouna Sonkajärvellä sekä Apostolien Pietarin ja Paavalin tsasouna Sukevalla.
Kulttuuri > Tapahtumat

Pohjois-Savossa on järjestetty useita kristillisiä suurtapahtumia. Herätysliikkeiden tapahtumista vanhoillislestadiolaisten Suviseuroja on vietetty Iisalmessa kolme kertaa vuosina 1932, 1953 ja 1992 sekä Maaningalla vuonna 2002.
Herännäisten Herättäjäjuhlat on järjestetty Kiuruvedellä kuusi kertaa vuosina 1899, 1913, 1935, 1955, 1981 ja 2010, Leppävirralla kaksi kertaa vuosina 1900 ja 1999, Karttulassa vuonna 1902, Suonenjoella viisi kertaa vuosina 1904, 1915, 1927, 1945 ja 2003, Nilsiällä viisi kertaa vuosina 1906, 1920, 1952, 1985 ja 2017, Lapinlahdella kolme kertaa vuosina 1924, 1929 ja 1977 sekä Iisalmessa kaksi kertaa vuosina 1942 ja 1965. Kansanlähetyspäivät on järjestetty Iisalmessa vuonna 1993.
Siilinjärven helluntaiseurakunta.
Mongar

Mongar  Bhutanin kartalla.
Mongar (dzongkhaksi མོང་སྒར་རྫོང་ཁག་‎, Mong-sgar rdzong-khag) on yksi Bhutanin 20 piirikunnasta (dzongkhag). Se  sijaitsee maan itäosassa.
Mongarin piirikunnan pinta-ala on 1 881 neliökilometriä, ja pääkaupunki Mongar. Piirikunnan asukasluku vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan on 37 150.
Mongarin dzong on rakennettu vuonna 1930, mutta se jatkaa bhutanilaista rakennusperinnettä, ja pysyy koossa ilman nauloja.
Samdrup Jongkhar

Samdrup Jongkhar Bhutanin kartalla.
Samdrup Jongkhar (dzongkhaksi བསམ་གྲུབ་ལྗོངས་མཁར་རྫོང་ཁག‎, Bsam-grub Ljongs-mkhar rdzong-khag) on yksi Bhutanin 20 piirikunnasta (dzongkhag). Se sijaitsee maan kaakkoisosassa. Samdrup Jongkharin piirikunnan pinta-ala on 2 227 neliökilometriä, ja pääkaupunki Samdrup Jongkhar. Piirikunnan asukasluku vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan on 35 079.
Luettelo Akaan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Akaan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Akaan kaupungissa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Akaan kaupunki muodostettiin vuonna 2007 Toijalan kaupungista ja Viialan kunnasta, vuonna 2011 mukaan liittyi Kylmäkosken kunta. Sen edeltäjänä oli vuoteen 1946 Akaan kunta.
Julkisilta paikoilta poistetut ja tuhoutuneet teokset

| Teos | Aiempi sijainti | Nykyinen sijainti | Tekijä | Paljastettu | Poistettu/ tuhoutunut | Syy | Kuva | WD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Akaan - Toijalan suojeluskunnan muistolaatta | Pirtin seinä (talon länsipäässä Sontulantien puolella; Toijala |  | Pennanen, PekkaPekka Pennanen | 1997 | poistettu vanhalta paikaltaan 2018 remontissa |  |  |  |
Phuntsholing

| Phuntsholing Phuentsoling |
| --- | --- |
 Näkymä  Phuentsolingiin.
 Phuntsholing
 Koordinaatit: 26°51′N, 89°23′E 
Valtio:   Bhutan
Piirikunta:  Chukha
Väkiluku (2005):  20 000
Aikavyöhyke:  UTC+6
 
 {{URL|example.com|optional display text}} 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Koristeellinen rajaportti Intian ja Bhutanin välillä, kuvattu Bhutanin puolelta.
Phuntsholing eli Phuentsoling (dzongkhaksi ཕུན་ཚོགས་གླིང་‎, Phun-tshogs-gling) on Bhutanin toiseksi suurin kaupunki. Se sijaitsee Chukhan piirikunnassa maan eteläosassa Intian vastaisella rajalla. Vuonna 2005 siellä oli noin 20 000 asukasta.
Phuntsholingin läpi virtaa Amo Chhu -joki eli Torsa, jonka varrella retkeillään ja kalastetaan.
Kaupunki on vilkas kauppapaikka, johon on noin kuuden tunnin ajomatka Bhutanin pääkaupungista Thimphusta ja ainoalta kansainväliseltä lentoasemalta Parosta. Intian puolelta sinne tulee tie Sikkimistä, Darjeelingistä ja Länsi-Bengalista Bagdogran lentoasemalta, joilta ajomatka kestää 3–6 tuntia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Phuntsholing Wikimedia Commonsissa
Christiane F. – tyttö metroasemalta

| Christiane F>  – tyttö metroasemalta.Christiane F. – Wir Kinder vom Bahnhof Zoo |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Uli Edel
Käsikirjoittaja:   Herman Weigel  Kai Hermann  Horst Rieck 
Perustuu:  haastatteluromaaniin Huumeasema Zoo, Christiane F. (Kirjateos 1981, Sammakko 2015)
Tuottaja:   Bernd Eichinger  Hans Weth 
Säveltäjä:   Jürgen Knieper  David Bowie 
Kuvaaja:   Jürgen Jürges  Justus Pankau 
Leikkaaja:  Jane Seitz
Pääosat:   Natja Brunkhorst  Thomas Hausstein  Jens Kuphal  David Bowie 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Saksan liittotasavalta
Tuotantoyhtiö:   Solaris Film GmbH & Co.  Maran Film  Popular-Film  CLV-Filmproduktion 
Levittäjä:  20th Century Studios Netflix
Ensi-ilta:  1981
Kesto:  132 min
Alkuperäiskieli:  saksa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Christiane F. – tyttö metroasemalta (tai Christiane F. – tyttö huumekadulta, Christiane F. – Wir Kinder vom Bahnhof Zoo) on Uli Edelin ohjaama länsisaksalainen draamaelokuva vuodelta 1981. Ankaran inhorealistinen huumekuvaus perustuu Vera Christiane Felscherinowin kokemuksiin Länsi-Berliinin kaduilla 1970-luvun lopulla, joita on julkaistu kirjoina myös suomeksi. Elokuvan musiikista vastasi David Bowie. joka myös esiintyy elokuvassa. Musiikista julkaistiin soundtrack-albumi Christiane F.
Syntyhistoria

Vuonna 1962 syntynyt 16-vuotias Vera Christiane Felscherinow teki yhteistyötä Stern-aikakauslehden kahden toimittajan kanssa, ja hänen laajoista haastatteluistaan julkaistiin kirja vuonna 1979 (suom. Huumeasema Zoo, Kirjateos 1981). Elokuva perustuu näihin tositapahtumiin: tyttö ajautuu Berliinin yöelämässä heroiiniriippuvaiseksi prostituoiduksi.
Juoni

13-vuotiaan Christianen (Natja Brunckhorst) vanhemmat ovat eronneet, äidillä on uusi miesystävä ja pikkusisko muuttaa isän luokse asumaan. Christiane etsiytyy alaikäisillekin avoimeen yökerhoon, jossa kaikki käyttävät huumeita. Hän rakastuu poikaan nimeltä Detlev (Thomas Haustein), joka toimii homoprostituoituna. Pian myös Christiane ansaitsee rahaa heroiiniin prostituoituna Bahnhof Zoon rautatieasemalla.
Vastaanotto ja jälkimaine

Kirja ja elokuva olivat suuria menestyksiä. Christiane loi maineensa pohjalta musiikki- ja elokuvauran ja nousi kulttihahmoksi. Yhdessä poikaystävänsä Alexander Hacken kanssa hän muodosti yhtyeen Sentimentale Jugend. He molemmat esiintyivät myös vuoden 1983 elokuvassa Decoder.
Bahnhof Zoon eli Zoologischer Gartenin rautatieaseman alueesta tuli Berliinissä elokuvan myötä nuorten suosima turistikohde. Elokuvan päähenkilön ulkomuodosta syntyi osaltaan muoti-ilmiö heroin chic. 
Christiane Felscherinowin huumeongelmat jatkuivat aikuisuuteen. Hän julkaisi myöhemmistä vaiheistaan omaelämäkerran Mein zweites Leben, suom. Christiane F. – minun toinen elämäni (Sammakko, 2015).
Film-O-Holic.com-elokuvasivuston arvostelussa vuodelta 2012 Christiane F.:n sanotaan kestäneen varsin hyvin aikaa. Esimerkiksi Lukas Moodyssonin Lilja 4-everiin (2002) verrattuna saksalaiselokuva muistuttaa kriitikko Lumi Tirrosen mielestä enemmän sosiaaliraporttia: ”Ohjaaja keskittyy niin tiukasti huumeidenkäytön konkretiaan, että suuret linjat jäävät piirtymättä. Syitä ja seurauksia ei syväluodata sen enempää psykologisella kuin yhteiskunnallisellakaan tasolla.”