stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Baten Kaitos Origins

| Baten Kaitos Origins |
| --- | --- |

Kehittäjä:  tri-Crescendo, Monolith Soft
Julkaisija:  Nintendo
Suunnittelija:  Yasuyuki Honne
Säveltäjä:  Motoi Sakuraba
Pelisarja:  Baten Kaitos
Julkaistu:  JP 3. helmikuuta 2006NA 25. syyskuuta 2006
Lajityyppi:  roolipeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  USK 6 
Alusta:  Nintendo GameCube
Jakelumuoto:  2 x GameCuben 8 cm optinen levy
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Baten Kaitos Origins (jap. バテン・カイトスII 始まりの翼と神々の嗣子, Baten Kaitosu II: Hajimari no Tsubasa to Kamigami no Shishi) on vuonna 2006 julkaistu roolipeli. Namco ja Monolith Soft paljastivat pelin olemassaolon ensimmäistä kertaa Tokyo Game Show’ssa vuonna 2005. Pelin virallinen nimi julkistettiin E3-messuilla vuonna 2006.
Baten Kaitos Origins on jatko-osa Kaitos: Eternal Wings and the Lost Oceanille. Pelin julkaisijana oli Nintendo, vaikka pelisarjan ensimmäisen osan Amerikassa, Euroopassa ja Japanissa julkaisi Namco. Euroopassa Baten Kaitos Originsia ei koskaan julkaistu Amerikassa koetun huonon myyntimenestyksen vuoksi. Japanissa peli tuli myyntiin 3. helmikuuta 2006 ja Pohjois-Amerikassa 25. syyskuuta 2006.
Baten Kaitos Originsin kamppailusysteemi perustuu korteilla taisteluun, toisin kuin monissa muissa roolipeleissä.
Tarina > Hahmot

Koska peli sijoittuu juonellisesti ensimmäistä Baten Kaitosta aikaisemmaksi, useat Baten Kaitos: Eternal Wings and the Lost Oceanin hahmot esiintyvät myös Baten Kaitos Originsissa, tosin eri ikäisinä. Geldoblame on 25, Almarde 19, Gibari 14, Ladekahn 12, Savyna viisi vuotta sekä Kalas sekä Lyude syntyvät pian.
Tarina > Hahmot > Pelattavat hahmot

Suojelushenki – Olento, pelaaja, joka seuraa Sagia ja hänen kumppaneitaan. Pelaaja voi suojelushenkenä vaikuttaa pelin kulkuun vastaamalla Sagin ajoittain esittämiin kysymyksiin.
Sagi – Pelin pääprotagonisti, joka liittyi keisarilliseen armeijaan 15 vuoden ikäisenä, jotta voisi auttaa näin äitiään ja adoptoituja sisariaan.
Guillo – Guilloa voisi helposti erehtyä luulemaan primitiiviseksi Paramachinaksi, semiautomaattiseksi taistelurobotiksi, joita Alfardin valtakunta käyttää tarkoituksiinsa. Pelin edetessä ilmenee kuitenkin, että Guillo eroaa suuresti tavallisesta Paramachinasta: hän pystyy esimerkiksi ajattelemaan ja puhumaan itse. Guilloon viitataan usein sanalla "nukke". Guillo on hyvin suorapuheinen ja tuntee selkeästi vastenmielisyyttä Millyä kohtaan - hän kutsuu tyttöä usein lutkaksi, kyseenalaistaa tämän motiiveja ja uhkailee syödä tämän.
Milly – Milly (oikealta nimeltään Milliarde) on voimakastahtoinen, itsepäinen ja voimakas tyttö, joka pelastaa Sagin ja Guillon näiden paetessa valtakunnasta ja taistellessa ensimmäistä kertaa Giacomoa vastaan.
Tarina > Juoni

Baten Kaitos Originsin tarina sijoittuu 20 vuotta Baten Kaitos: Eternal Wings and the Lost Oceanin tapahtumia edelle. Päähenkilö on Sagi, 15-vuotias nuorukainen, joka tekee töitä Alfardin valtakunnan eliittiyksikössä, Pimeyden palveluyksikössä (Dark Sevice). Sen tehtävänä on raportoida tapahtumista yhdelle maan johtavista poliitikoista, lordi Baelheitille. Sagin mukana liikkuu myös Guillo, joka muistuttaa ulkonäöllisesti paljonkin Paramachinaa, koneellista nukkea, mutta joka pystyy tosiasiassa liikkumaan taikuuden ansiosta ja aistimaan asioita.
Pelin pääteema on kamppailu promagnusoitumisen (johon kuuluvat sydämen voima, sielunsiivet, taikuus) ja promachinosoitumisen (tekniikka, mekaniikka) välillä.
Musiikki

Kaiken Baten Kaitos Originsissa kuultavan musiikin on säveltänyt ja järjestänyt Motoi Sakuraba. Baten Kaitos Original Soundtrack on TEAM Entertainmentin 28. maaliskuuta 2006 julkaisema kolmen CD:n albumi, joka sisältää pelin musiikit. Originsiin sisältyy kaikkiaan 61 musiikkiraitaa.
Aiheesta muualla

Baten Kaitos: Origins MobyGamesissa (englanniksi)
Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Baten Kaitos-wikia (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Bergenin piirikunta

Bergenin piirikunta (engl. Bergen County) on Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 955 732 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Hackensackin kaupunki. Piirikunta perustettiin vuonna 1683.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bergenin piirikunta Wikimedia Commonsissa
New Jerseyn osavaltio
| --- | --- |
Alueet:   Central Jersey  Delaware Valley  Jersey Shore  Meadowlands  North Jersey  Pine Barrens  Shore Region  Skylands Region  South Jersey  New Yorkin metropolialue  Tri‑State Region 
Huomattavat kaupungit ja kunnat:   Atlantic City  Bayonne  Camden  Clifton  Edison  Elizabeth  Hackensack  Hoboken  Jersey City  Lakewood  Newark  New Brunswick  Ocean City  Paterson  Perth Amboy  Trenton (pääkaupunki)  Vineland  Woodbridge 
Piirikunnat:   Atlantic  Bergen  Burlington  Camden  Cape May  Cumberland  Essex  Gloucester  Hudson  Hunterdon  Mercer  Middlesex  Monmouth  Morris  Ocean  Passaic  Salem  Somerset  Sussex  Union  Warren
Boeing WC-135 Constant Phoenix

| Boeing WC-135 Constant Phoenix |
| --- | --- |

Tyyppi:  Ilmakehäntutkimuslentokone
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Boeing
Esitelty:  1965
Tila:  2 käytössä
Valmistusmäärä:  enimmillään 14 
Kehitetty mallista:  Boeing C-135 Stratolifter
Muunnelmat:  Boeing OC-135B Open Skies
Boeing WC-135 Constant Phoenix on Boeing C-135 Stratolifteristä kehitetty sotilaslentokone, jota käyttää Yhdysvaltain ilmavoimat. Sen tehtävänä on kerätä ilmakehästä erilaisia näytteitä ydinräjähdysten tutkimiseksi. Koneita oli enimmillään rakennettu 14, mutta niistä on myöhemmin muunneltu koneita muihin tehtäviin, esimerkiksi Boeing OC-135B Open Skies.
Constant Phoenixeja on käytetty mm. Pohjois-Korean ja Iranin asekokeiden tarkkailussa sekä Tšernobylin ja Fukushiman ydinvoimalaonnettomuuksien tutkimisessa.
Käännös suomeksi
Starcke

Starcke Oy on 1983 perustettu brändin suojaukseen erikoistunut suomalainen yritys. Se on erikoistunut kehittämään erilaisia menetelmiä pakkausten suojaamiseen ja digitaalisen tiedon liittämiseen pakkauksiin muun muassa NFC-, UHF- ja RF- (RFID)-tekniikoilla.
Starcke on holografia-alan vanhin[lähde? ] yritys. Yrityksen ovat perustaneet Ari-Veli Starcke ja Milla-Riitta Reunanen.
StarckeGate on Starcke Oy:n rekisteröimä tuotenimi, joka on yksilölliseen QR-koodiin perustuva pakkauksen seurantajärjestelmä, jonka etiketti on väärentämätön.
Yritys on esitelty vuonna 2009 Alliance Graphique Internationalen lehdessä.
Palkinnot ja tunnustukset

Kauppalehden jokasyksyisessä menestyjät-vertailussa yritys oli vuonna 2009 Suomen menestynein.
Palkittu lukuisina vuosina FSEA:n kansainvälisessä kilpailussa.
Aiheesta muualla

Starcken sivut
Lakritsipakkaus syntyi yhteistyönä - Aarnio suunnitteli, Starcke toteuttaa Länsi-Suomi 29.4.2016
Starcke on vahvin, Kauppalehti 2.12.2009
Aito vai kopio, Tekniikka ja Talous 16.11.2006
Yritykset taistelevat tuoteväärennöksiä vastaan, (Arkistoitu – Internet Archive) Turun Sanomat 6.2.2011
Suomalainen paperi taipui palkintosijaan kansainvälisessä kilpailussa, Grano.fi 17.10.2018
Yritykset taistelevat tuoteväärennöksiä vastaan, Etelä-Suomen Sanomat 6.12.2011
Merkkituotteiden valmistajat suojautuvat väärennöksiä vastaan, Mtv.fi 6.2.2011
Kaisa Kuusinen, Brand Owners’ Awareness of Brand Integrity Satakunnan amk 2014 (opinnäytetyön aihe).
Boeing X-40

| X-40A |
| --- | --- |

Tyyppi:  koelentokone
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Valmistaja:  Boeing Phantom Works
Ensilento:  11. elokuuta 1998
Poistettu käytöstä:  2001
Pääkäyttäjät:  Yhdysvaltain ilmavoimat, Nasa
Valmistusmäärä:  1 
X-40A oli Boeing Phantom Worksin kehittämä miehittämätön avaruuslentokone, joka on testeihin tarkoitettu versio Boeing X-37:stä. Se oli mittakaavaltaan 80 prosenttia X-37:stä, ja siltä puuttui työntövoimantuotto sekä lämpökilpi. Se luotiin vähentämään riskejä X-37 -ohjelmassa, ja se lensi yhteensä seitsemän koelentoa. Ensimmäinen lento tapahtui 11. elokuuta 1998, kun kone nostettiin helikopterilla 3 000 metrin korkeuteen, jossa se päästettiin irti. Se suoritti ensimmäisen koelentonsa Nasalle 28. maaliskuuta 2001. Kone siirrettiin museoon vuonna 2008.
ForzAeron johtaja Darold Cummingsin mukaan X-40A:n koelento vuonna 1998 oli ensimmäinen havaintoesitys, jossa miehittämätön alus laskeutui turvallisesti korkeassa laskeutumiskulmassa.
Kone oli 6,7 metriä pitkä, 3,7 metriä leveä ja se painoi noin 1 180 kilogrammaa.
Benedict Dotu Sekey

Benedict Dotu Sekey (10. elokuuta 1940 – 13. joulukuuta 2000) oli Accrassa, Ghanassa syntynyt, Liberiassa toiminut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 20. elokuuta 1967. Hän sai nimityksen Gbarngan hiippakunnan piispaksi 17. marraskuuta 1986, ja hänet vihittiin piispaksi 6. tammikuuta 1987. Pääkonsekraattorina toimi Karol Wojtyła, jota avustivat Eduardo Martínez Somalo ja José Tomás Sánchez.
Sekey toimi tehtävässään, kunnes kuoli äkillisesti 60-vuotiaana.
Benedetto Solari

Benedetto Solari (9. maaliskuuta 1742 Genova – 13. huhtikuuta 1814) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin dominikaanien papiksi 23. maaliskuuta 1765 ja nimitettiin Nolin hiippakunnan johtoon 1. kesäkuuta 1778. Piispaksi konsekroinnin suoritti 7. kesäkuuta Lazzaro Opiziio Pallavicino.
Solari kuoli 72-vuotiaana virassa. Hän jäi Nolin viimeiseksi piispaksi ennen hiippakunnan yhdistämistä Savonan hiippakuntaan vuonna 1820.
Bentley Continental Flying Spur

| Bentley Continental Flying Spur |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Iso-Britannia  Saksa
Valmistaja:  Volkswagen
Valmistusvuodet:  2005–2012
Korimalli:  4-ovinen Sedan
Edeltäjä:  Bentley Continental R
Seuraaja:  Bentley Flying Spur
Teknisesti samankaltaisia:  Volkswagen Phaeton
Tekniset tiedot
Moottori:  W12 Biturbo
Iskutilavuus:  5998 cm3
Teho:  412 kW
Huippunopeus:  312 km/h
Kiihtyvyys:  5,2 s (0–100 km/h)
Vetotapa:  neliveto
Kulutus:  17,7 l/100 km (EU-yhd.)
Bentley Continental Flying Spur on neliovinen versio Bentley Continental GTstä.
Kaikki Flying Spurit ovat GT:n tavoin nelivetoisia. Auto on rakennettu samalle pohjalevylle Volkswagen Phaetonin kanssa. Se valmistettiin vuoteen 2005 asti Crewessä, Englannissa, jonka jälkeen tuotanto siirtyi Saksan Dresdeniin. Auton suunnittelutiimi on sama, joka loi Continental GT:n.
Moottori

6.0 W12 (5998 cm3) - W12  turbo  - 412 kW (560 hv) @6100 r/min, 650 Nm @1600 r/min
Mitat

Pituus: 5307 mm
Leveys: 1916 mm
Korkeus: 1479 mm
Akseliväli: 3065 mm
Omamassa: 2475 kg
Tavaratila: 475 l
Polttoainesäiliö: 90 l
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Benedetto Tuzia

Benedetto Tuzia (s. 22. joulukuuta 1944) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 29. kesäkuuta 1969, inkardinoitiin Roomaan 1. syyskuuta 1980 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Nepetan titulaaripiispaksi 28. tammikuuta 2006. Piispaksi konsekroinnin suoritti 12. maaliskuuta Camillo Ruini, jota avustivat Luigi Moretti ja Vincenzo Apicella.
Benedetto Santapaola

Benedetto Santapaola (4. kesäkuuta 1938) tunnettu usein myös nimellä don Nitto Santapaola oli aikanaan Sisilian Cosa Nostran Catanian alueen merkittävin mafiajohtaja ja Cosa Nostran entisen päälliköiden päällikön Salvatore "Toto" Riinan luottomies. Santapaola tuomittiin vuosina 1998 ja 2001 useisiin elinkautisiin vankeusrangaistuksiin murhien suunnitteluista ja tilauksista.
Köyhistä oloista lähtöisin ollut Santapaola nousi nopeasti Cosa Nostran hierarkiassa ja työskenneltyään Giuseppe "Pippo" Calderonen alaisuudessa hän pääsi myös Corleonen johtajasuvun suosioon, koska Corleonen suku näki Santapaolassa korvaajan vallanhaluiselle ja epäluotettavalle Calderonelle. Calderonen kuoltua Toto Riinan murhakäskystä vuonna 1978 Santapaola nousikin Catanian mafian johtoon ja vahvisti ensitöikseen järjestönsä suhteita corleonelaisiin ja omia suhteitaan Salvatore Riinaan. Santapaola hallitsi Catanian mafiaa kaikkiaan 15 vuoden ajan rautaisin ottein syyllistyen vähintään salaliittoihin ja useiden murhien suunnitteluun ja tilaukseen.
Santapaola pidätettiin vuonna 1993 Catanian ulkopuolelta 11 vuoden etsinnän jälkeen ja tuomittiin vuosina 1998 ja 2001 tuomari Giovanni Falconen, tuomari Paolo Borsellinon, karabinieerien kenraalin Carlo Alberto dalla Chiesan ja toimittaja Giuseppe Favan murhien suunnitteluun ja tilaukseen osallistumisesta neljään elinkautiseen vankeusrangaistukseen.
Tuomiotkaan eivät estäneet Santapaolaa, sillä hänen uskotaan johtaneen perheensä avustuksella järjestönsä toimintaa vielä vuosia vankilastakin käsin, vaikka julkisesti järjestön johdossa olikin Santapaolan poika Vincenzo Santapaola.
Catanian poliittisessa elämässä taustalla vaikuttanut Santapaola tunsi Cosa Nostrasta valtion todistajiksi kääntyneiden mafiatodistajien mukaan läheisesti myös mafiayhteyksistä syytetyn ja osittain tuomitun Italian seitsenkertaisen pääministerin Giulio Andreottin.
Betzin laki

Yksinkertainen todistus Betzin laista.
Betzin laki, saksalaisen fyysikon Albert Betzin mukaan (1919), on tuuliturbiinin hyötysuhdetta koskeva teoreettinen tulos. Sen mukaan turbiini voi ottaa talteen sen läpi kulkevan ilman kineettisestä energiasta enintään 16/27 (noin 59%).
Turbiinin siipikehän läpi virrannut ilma hidastuu sitä enemmän, mitä suurempi osa sen liike-energiasta otetaan talteen. Ääritapauksessa kaikki ilman liike-energia olisi syöty ja heti turbiinin taakse muodostuisi seisova ilmamassa, joka estäisi enemmän ilman virtaamisen turbiiniin. Maksimaalinen energia ilmavirrasta saadaan talteen, kun ulosvirtaavan ilman nopeus on 1/3 turbiiniin virtaavan ilman nopeudesta.
Betzin tulos koskee idealisoitua tilannetta, missä esimerkiksi ilma on kokoonpuristumatonta ja lavoilla ei ole ilmanvastusta. Ajatellen todellisia turbiineja ja niiden hyötysuhteen parantamista, laki ei ota kantaa mahdollisuuteen erilaisin rakenteellisin ratkaisuin vaikuttaa ilman virtaukseen roottorin etu- tai takapuolella.
Stefanie Vögele

| Stefanie Vögele |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. maaliskuuta 1990 (ikä 34)
Kansalaisuus:   Sveitsi
Tennispelaaja
Pituus:  170 cm
Paino:  60 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2006–
Palkintorahat:  2 854 447 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  42. (11.11.2013)
Voitot/tappiot:  455–391
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  2. kierros (2010, 2014, 2015, 2017)
Ranskan avoimet:  3. kierros (2013)
Wimbledon:  1. kierros (2009, 2010, 2013, 2014, 2015, 2016, 2018)
Yhdysvaltain avoimet:  2. kierros (2009)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  103. (12.1.2015)
Voitot/tappiot:  91–106
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Stefanie Vögele (s. 10. maaliskuuta 1990 Leuggern) on sveitsiläinen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut naisten maailmanlistalla kaksinpelissä sijalla 42.
Tennisura > 2009

Wimbledonissa ensimmäistä kertaa pelannut Vögele hävisi avauskierroksella kolmanneksi sijoitetulle ja hallitsevalle mestarille, Venus Williamsille luvuin 6–3, 6–2. Hän pääsi heinäkuussa toiselle kierrokselle Prahassa ja semifinaaliin Portorozissa.
Tennisura > 2010

Australian avoimissa Vögele pääsi toiselle kierrokselle asti, jossa hän hävisi seitsemänneksi sijoitetulle Viktoryja Azarenkalle. Ranskan avoimet päättyivät Vögelellä ensimmäiselle kierrokselle, kun hän hävisi ottelunsa maailmanlistan ykköstä, Serena Williamsia vastaan suoraan kahdessa erässä, vaikkakin ensimmäinen erä meni Williamsille vasta tiebreakilla. Wimbledonissa hän hävisi avauskierroksella Marija Kirilenkolle luvuin 6–2, 4–6, 5–7 ja Yhdysvaltain avointen avauskierroksella Dominika Cibulkoválle luvuin 6–2, 4–6, 7–5.
Aiheesta muualla

Stefanie Vögele WTA:n sivuilla (englanniksi)
Betšuanamaa

Betšuanamaa, virallisesti Betšuanamaan protektoraatti (engl. Bechuanaland Protectorate), oli brittiläiseen imperiumiin kuulunut protektoraatti, jonka Ison-Britannian ja Irlannin yhdistynyt kuningaskunta perusti 31. maaliskuuta 1885 eteläiseen Afrikkaan. Protektoraatista tuli Botswanan tasavalta 30. syyskuuta 1966.
Bougainvillenmesikko

| Bougainvillenmesikko> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Mesikot Meliphagidae
Suku::  Stresemannia
Laji::  bougainvillei
Kaksiosainen nimi
 Stresemannia bougainvillei  (Mayr, 1932) 
Katso myös
   Bougainvillenmesikko Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Bougainvillenmesikko (Stresemannia bougainvillei) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Bougainvillenmesikkoa tavataan Bougainvillessä Papua-Uudessa-Guineassa. Laji on huonosti tunnettu eikä siitä ole kannanarvioita. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Bouges-le-Château

| Bouges-le-Château |
| --- | --- |
 Château de Bouges
 Bouges-le-Château
 Koordinaatit: 47°02′25″N, 1°40′27″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Centre-Val de Loire
Departementti:  Indre
Arrondissementti:  Châteauroux
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  34,8 km²
Väkiluku (2017):  266 
 – Väestötiheys:  7 as./km²
Kunnan numero:  36023
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bouges-le-Château on kunta Ranskassa Indren departementissa Centre-Val de Loiren alueella.  Se sijaitsee noin 29 kilometriä Châteauroux’n kaupungista pohjoiseen.
Kunnan nähtävyyksiä on 1760-luvulla rakennettu linna Château de Bouges. Tuolloin kuninkaallisen takomon johtaja Claude Leblanc de Carnaval osti paikalla olleen kartanon, ja rakennutti sen paikalle italialaistyylisen talon. Kymmenkunta vuotta myöhemmin hän teki konkurssin ja linna jouduttiin myymään. Tämän jälkeen linnalla oli useita omistajia, kuten diplomaatti Charles-Maurice de Talleyrand-Périgord. 1900-luvun alussa linnan englantilaisen puutarhan suunnitteli puutaransuunnittelija Achille Duchêne. Vuonna 1917 linnan hankki omistukseensa pariisilainen tavaratalon johtaja Henry Viguier. Hän kunnosti linnan alkuperäiseen asuunsa ja hankki sinne 1700-luvun huonekalut. Hän kuoli ilman perillisiä ja testamenttasi linnan valtiolle vuonna 1967.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bouges-le-Château Wikimedia Commonsissa
Sosiaalisen identiteetin teoria

Sosiaalisen identiteetin teoria on sosiaalipsykologinen teoria yhteisöllisen identiteetin synnystä. Teorian kehittivät Henri Tajfel ja John Charles Turner.
Henri Tajfelin pääteos Human Groups and Social Categories määritteli teorian sisällön. Teoria määritellään tyypillisesti seuraavassa muodossa: Ihmiset määrittelevät itsensä ryhmäjäsenyyksiensä avulla, ja saavuttaakseen myönteisen itsemäärittelyn, pyrkivät saavuttamaan sisäryhmälleen etua tai paremmuutta vertailun kohteena oleviin ulkoryhmiin nähden.
Teorian synty

Otettuaan vastaan sosiaalipsykologian professuurin Bristolin yliopistossa vuonna 1967 Tajfel suoritti niin sanottuja minimaalisten ryhmien kokeita paikallisista koulupojista koostuvilla satunnaisesti muodostetuilla ryhmillä. Ryhmät alkoivat spontaanisti noudattaa ryhmäkuuluvuuden mukaista sisäryhmän suosintaa. Näiden tutkimusten oli määrä edustaa perustasoa, jonka mukaan voitaisiin määritellä kollektiivisen ennakkoluuloisuuden välttämättömät ja riittävät edellytykset.
Minimaalisten ryhmien kokeet osoittivat, että pelkkä luokittelu voi tuottaa ryhmien välistä erilaistumista. Tajfelin omin sanoin ilmaistuna
»Tämän merkityksen he löysivät omaksuessaan toimintastrategian, jonka tarkoituksena oli luoda toiminnassa toteutuva ero oman 'ryhmän' ja toisen 'ryhmän' välille - ero todella minimaalisen 'sosiaalisen järjestelmän' muodostavien kahden sosiaalisen kategorian välille. Eroavuus 'toisesta' kategoriasta tuotti...omalle ryhmälle identiteetin ja loi näin eräänlaisen merkityksen muutoin tyhjään tilanteeseen.»
Tulosten perusteella Tajfel ja John Turnerin kehittivät sosiaalisen identiteetin teorian.
Teorian kehys

Sosiaalisen identiteetin teorian kehyksenä on oletus yhteiskunnan rakentumisesta hierarkkisesti eri sosiaaliryhmiksi, jotka ovat valta- ja statussuhteissa toisiinsa. Näitä ovat esimerkiksi miehet ja naiset, kansalliset tai uskonnolliset ryhmät. Valta- ja statuserot ovat ominaisia myös pienempien ja lyhytaikaisempien ryhmien välisissä suhteissa, esimerkiksi koululuokkien välillä. Perusoletus on, että sosiaaliset luokat (suuret ryhmät kuten kansakunta tai kirkkokunta tai pienemmät ryhmät kuten organisaatio tai kerho) luovat jäsenilleen sosiaalisen identiteetin. Sosiaalinen identiteetti määrittelee yksilölle, kuka hän on ja kuvaa ja arvioi mitä siitä seuraa. Sosiaaliset identiteetit eivät vain kuvaile jäseniä, vaan ne myös määräävät normeja ja arvioivat jäsenyyden merkitystä. Esimerkiksi kuuluminen sosiaaliseen luokkaan ei vain tarkoita, että yksilö määrittelee ja arvioi itse olevansa tämän luokan jäsen ja että muut määrittävät ja arvioivat häntä luokan jäsenenä, vaan myös sitä, että hän käyttäytyy luokan jäsenelle luonteenomaisella tavalla.
Teorian arvostelua

Sosiaalisen identiteetin teoriaa on myös arvosteltu (Abrams & Hogg 1990). Vaikka positiivinen erottuvuus onkin ollut hyödyllinen makrotason ryhmienvälisten suhteiden selittäjänä, ei itsetunto-oletuksella, jonka varassa ajatus loppujen lopuksi lepää, ole johdonmukaista kokemusperäistä tukea. Muutamia selityksiä on ollut esillä, ja yksi niistä esittää, että itsetunto ja positiivinen erottuvuus eivät sovi käsitteellisesti yhteen, koska ne edustavat eri analyysitasoja (itsetunto yksilötasoa, erottuvuus ryhmätasoa). Ryhmät voivat kyetä positiiviseen erottuvuuteen monin tavoin, jotka eivät mekaanisesti heijastu yksilön itsetuntoon.
Eräs ongelma liittyy korostuneisuuteen (salience). On melko helppoa päättää yleisistä säännöistä, jotka rajaavat sosiaalisen tai henkilökohtaisen identiteetin korostumisen edellytyksiä tai sitä, mitkä sosiaaliset identiteetit milloinkin korostuvat. Jälkikäteen on myös varsin helppoa selittää, miksi tietty identiteetti korostui tietyssä tilanteessa. Silti tietyn identiteetin korostumista on yhä varsin vaikeata ennustaa luotettavasti. Teoriaa on arvosteltu jopa reduktionismista, sillä sosiaalinen identiteetti näyttää herättävän kognitiivisia ja motivaatioprosesseja yksilötasolla. Sosiaalisen identiteetin teoria esittää kuitenkin, että kognitiiviset prosessit luovat ryhmäkäyttäytymisen erityisen muodon samalla, kun sosiaaliset representaatiot puolestaan tuottavat sisällön ja muodon sisällöstä riippumattomat puolet.
Uudempi itsekategorointiteoria (Turner ym. 1987) väittää, että itsensä luokittelemisesta seuraa oman minän määrittely, hahmottaminen ja arvioiminen sisäryhmäprototyypin mukaan sekä myös tämän prototyypin mukainen käyttäytyminen. Tällainen itsensä luokittelu depersonalisoi havaitsemista ja käyttäytymistä niin, että kaikki ryhmän jäsenet, oma minä mukaan lukien, ovatkin ryhmän jäseniä eivätkä ainutkertaisia yksilöitä. Eräät tämän mukaiset tulkinnat ovat osoittautuneet hedelmällisiksi jatkotutkimusta ajatellen, ja keskustelu jatkuu vilkkaana.
Stefanija Turkevytš

| Stefanija Turkevytš |
| --- | --- |
 Stefanija Turkevytš
Henkilötiedot
Koko nimi:  Stefanija Turkevytš-Lukijanovytš
Syntynyt: 25. huhtikuuta 1898 Lviv, Itävalta-Unkari
Kuollut: 8. huhtikuuta 1977 (78 vuotta) Cambridge, Yhdistynyt kuningaskunta
Kansalaisuus:  Ukraina
Ammatti:  säveltäjä, opettaja, musiikkitieteilijä
Puoliso:  Robert Lisovskyi; Nartsyz Lukijanovytš
Säveltäjä, musiikkitieteilijä
Soittimet:  piano
Aiheesta muualla
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Stefanija Turkevytš  (25. huhtikuuta 1898 Lviv, Itävalta-Unkari – 8. huhtikuuta 1977 Cambridge, Britannia) oli ukrainalainen säveltäjä, pianisti ja musiikkitieteilijä, joka tunnetaan yleisesti Ukrainan historian ensimmäisenä naissäveltäjänä. Neuvostoliitto kielsi hänen teoksensa Ukrainassa.