stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sweet Fanny Adams

| Sweet Fanny Adams Sweet |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1973–1974, Lontoo, Britannia
 Julkaistu: huhtikuu 1974
 Formaatti: LP, CD
 Tuottaja(t): Phil Wainman
 Tyylilaji: hard rock, glam rock, heavy metal
 Kesto: 42.44
 Levy-yhtiö: RCA Records
Muut kannet
   takakansi
Listasijoitukset
  1. (1 viikko, viikko 20/1974)    2. (1974)    3. (toukokuu 1974)    4.     6. (15. elokuuta 1974)    12. (viikko 23/1974)    27. (1974)
Sweetin muut studioalbumit
| Funny How Sweet Co-Co Can Be 1971 | Sweet Fanny Adams 1974 | Desolation Boulevard 1974 |
Sweet Fanny Adams on Sweet-yhtyeen toinen studioalbumi, joka julkaistiin huhtikuussa 1974. Yhtyeen fanit ovat useaan otteeseen äänestäneet Sweet Fanny Adamsin parhaaksi Sweet-levyksi. Vaikka albumilta ei julkaistu yhtäkään singleä, saavutti se maailmanlaajuista menestystä, ja sai myös kriitikoilta kiitosta. Tyylillisesti yhtye otti albumilla entistä vahvemman askeleen kohti hard rockia.
Albumia ei julkaistu Pohjois-Amerikassa, mutta suuri osa sen kappaleista julkaistiin seuraavan albumin, Desolation Boulevardin, Amerikan-painoksella.
Äänitys

Albumin teko aloitettiin jo vuoden 1973 puolivälissä, mutta levyn valmistumista viivytti muun muassa laulaja Brian Connollyn joutuminen katutappeluun vuoden 1974 talvella. Tapahtuman seurauksena hän sai pahoja vaurioita muun muassa kurkkuunsa, jonka vuoksi hän menetti äänensä pitkäksi aikaa. Tapahtuneen johdosta myös Pohjois-Amerikan-kiertue jouduttiin perumaan.
Albumin työnimi ”We're Revolting” (suom. me kapinoimme) kuvasi hyvin yhtyeen ajatuksia Chinn/Chapman -lauluntekotiimiä kohtaan. Myös yhteistyö tuottaja Phil Wainmanin kanssa päättyi tähän albumiin. Albumin nimeksi piti tulla Sweet Fuck All, jonka levy-yhtiö hylkäsi julkaisukelvottomana, sittemmin Sweet F.A., mutta lopulta nimeksi laitettiin Sweet Fanny Adams (suom. "Sweet ei välitä mistään").
Yhtye alkoi ottaa enemmän vastuuta sävellyksistä ja tyylistään, ja näin ollen levyllä oli enimmäkseen yhtyeen omia sävellyksiä ja vain kaksi Chinn/Chapman -kappaletta. Yhtye halusi karistaa purkkapop-leiman itsestään ja soittaa enemmän heavy rockiin kallistuvaa musiikkia. Basisti Steve Priest laulaa albumilla kaksi kappaletta; ”No You Don't” ja ”Restless”, kitaristi Andy Scott yhden, ”In to the Night”.
Menestys

Sweet Fanny Adams on Sweetin ainoa Britannian top 40 -albumilistalle noussut studiolevy (UK #27). Länsi-Saksassa albumi oli korkeimmillaan sijalla 2 ja Suomessa sijalla 3.
Euroopassa singlejä ei albumilta tehty. Sweet ja levy-yhtiö RCA olisivat tosin halunneet julkaista kappaleen ”Heartbreak Today” singlenä, mutta julkaisu ei syystä tai toisesta onnistunut. Rumpali Mick Tucker sanoi myöhemmin olevansa varma, että kappale olisi ollut Britannian singlelistan kolmen myydyimmän kappaleen joukossa. Australiassa ja Japanissa sen sijaan julkaistiin kahden a-puolen single ”Peppermint Twist/Rebel Rouser”, joka nousi Australiassa listaykköseksi.
Kappaleet

A-puoli
Set Me Free – 3.57 (säv. Andy Scott)
Heartbreak Today – 5.00 (säv. Brian Connolly/Steve Priest/Scott/Mick Tucker)
No You Don't – 4.33 (säv. Nicky Chinn/Mike Chapman)
Rebel Rouser – 3.23 (säv. Connolly/Priest/Scott/Tucker)
Peppermint Twist – 3.27 (säv. Joey Dee)
B-puoli
Sweet F.A. – 6.11 (säv. Connolly/Priest/Scott/Tucker)
Restless – 4.24 (säv. Connolly/Priest/Scott/Tucker)
In to the Night – 4.23 (säv. Scott)
AC-DC – 3.23 (säv. Chinn/Chapman)
Kappaleet > Vuoden 1999 remasteroidun version bonuskappaleet (BMG)

Burn on the Flame – 3.37 (säv. Connolly/Priest/Scott/Tucker)
Own Up, Take a Look at Yourself – 3.58 (säv. Connolly/Priest/Scott/Tucker)
Kappaleet > Vuoden 2005 remasteroidun version bonuskappaleet (SonyBMG)

Blockbuster – 3.12 (singlen a-puoli, säv. Chinn/Chapman)
Need a Lot of Lovin' – 3.00 (singlen b-puoli, säv. Connolly/Priest/Scott/Tucker)
Hell Raiser – 3.36 (singlen a-puoli, säv. Chinn/Chapman)
Burning – 4.04 (singlen b-puoli, säv. Connolly/Priest/Scott/Tucker)
The Ballroom Blitz – 3.56 (singlen a-puoli, säv. Chinn/Chapman)
Rock 'n' Roll Disgrace – 3.50 (singlen b-puoli, säv. Connolly/Priest/Scott/Tucker)
Singlet > Peppermint Twist/Rebel Rouser

(kummatkin A-puolia)
Julkaistu: 1974, RCA Records (Vain Australia ja Japani)
Peppermint Twist – 3.27 (säv. Joey Dee)
Rebel Rouser – 3.23 (säv. Connolly/Priest/Scott/Tucker)
Kokoonpano

Brian Connolly – laulu, taputukset, tamburiini
Andy Scott – kitara, laulu, kosketinsoittimet, sello
Steve Priest – bassokitara, laulu
Mick Tucker – rummut, lyömäsoittimet, äänitehosteet
Arvostelut

Allmusic () linkki
Zmijiv

| Zmijiv (Зміїв) |
| --- | --- |
 vaakuna
 Zmijiv
 Koordinaatit: 49.7019°N, 36.3677°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Harkovan alue
Piiri:  Tšuhujivin piiri
Kaupungiksi:  1797
Väkiluku (2021):  14 071
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Zmijiv (ukr. Зміїв; ven. Змиёв, Zmijov) on kaupunki Itä-Ukrainassa, Harkovan alueen Tšuhujivin piirissä. Kaupunki sijaitsee Donetsin oikealla puolella (länsirannalla), joen sivuhaara Možin yhtymäkohdassa, maanteitse 42 kilometriä aluekeskus Harkovasta eteläkaakkoon, ja 41 kilometriä piirikeskus Tšuhujivista lounaaseen.
Kaupungin väkiluvuksi arvioitiin 14 071 (2021), vuoden 2001 väestönlaskennassa asukkaita oli ollut 16 976; enemmistö asukkaista oli ukrainalaisia. Zmijiv oli aiemmin (1923-2020) Zmijivin piirin hallintokeskus, mutta kesän 2020 aluehallinnon uudistuksessa se liitettiin osaksi laajenettua Tšuhujivin piiriä.
Kaupungin aseman Zmijiv sai ensimmäisen kerran vuonna 1797. Neuvostoaikana vuonna 1928 kaupunkityyppisen taajaman asema ja 1948 kaupungin asema. Vuosina 1976–1990 paikkakunnan nimenä oli Hotvald (ukr. Готвальд) Klement Gottwaldin mukaan,
Kaupungin keskustaa.
Rautatieasema.
Linja-autoasema (2020).
Zmijivin piirin hallintorakennus (2012).
Paikallismuseo.
Kirkko.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zmijiv Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: uk:Зміїв
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat 
Muut:  Encyclopedia of Modern Ukraine 
Käännös suomeksi
Florenz Ziegfeld

Florenz Ziegfeld
Florenz Ziegfeld Jr. (21. maaliskuuta 1867 Chicago – 22. heinäkuuta 1932 New York) oli yhdysvaltalainen Broadway-tuottaja ja teatterinjohtaja, joka tunnetaan ennen kaikkea hänen vuosina 1907–1931 tuottamastaan revyysarjasta Ziegfeld Follies.
Elämä ja ura

Ziegfeldin teatteriura alkoi Chicagossa vuonna 1892. Hän toimi uransa alkuvaiheessa vaudevillessa Sandow-nimisen voimamiehen managerina. Ziegfeld järjesti eurooppalaisia sotilassoittokuntia Chicagon maailmannäyttelyyn (1893). Vuonna 1896 hän tuotti näytelmän A Parlor Match, jossa esiintyi laulaja Anna Held. Hän toimi myöhemmin Heldin managerina New Yorkissa ja tuotti useita musikaaleja, jossa tämä esiintyi.
Vuonna 1907 sai ensi-iltansa ensimmäinen osa Ziegfeldin revyysarjasta Ziegfeld Follies. Pariisilaisten Folies Bergère -revyyesitysten pohjalta suunnitellut näytelmät tekivät Ziegfeldistä merkittävän nimen Broadwaylla. Vuosittaiset esitykset jatkuivat lähes yhtäjaksoisesti vuoteen 1931 asti. Ziegfeld Follies tunnettiin ylellisistä puitteistaan ja kauniista tanssitytöistään, ja esiintyjinä nähtiin tunnettuja tähtiä kuten Bert Williams, Eddie Cantor, Marilyn Miller, Fanny Brice ja W. C. Fields. Muun muassa Irving Berlin, Jerome Kern ja Victor Herbert sävelsivät musiikkia Follies-esityksiin.
Folliesin ohella Ziegfeld tuotti lukuisia muita Broadway-musikaaleja, mukaan lukien Jerome Kernin Sally (1920) ja Show Boat (1927), Harry Tierneyn Kid Boots (1923) ja Rio Rita (1927) sekä Rudolf Frimlin The Three Musketeers (1928).
Vuonna 1927 Ziegfeld rakennutti oman teatterin Manhattanin Sixth Avenuelle. Ensimmäinen Ziegfeld Theatressa esitetty näytelmä oli Rio Rita. Rakennuttajansa kuoleman jälkeen teatterirakennus toimi muun muassa elokuvateatterina (1933–1944) ja NBC:n TV-studiona (1955–1963). Rakennus purettiin vuonna 1966.
Florenz Ziegfeld kuoli New Yorkissa vuonna 1932. Hänen elämästään on kuvattu kolme elokuvaa: Ziegfeld, naisten kuningas (1936), Ziegfeldin tähtirevyy (1946) sekä TV-elokuva Ziegfeld: The Man and His Women. Ziegfeldin revyytuotantoihin sijoittuu myös elokuva Revyytyttö vuodelta 1941.
Yksityiselämä

Ziegfeldin isä Florenz Ziegfeld Sr. oli arvostetun musiikkikoulu Chicago College of Musicin johtaja, mutta nuorempi Ziegfeld ei voinut sietää klassista musiikkia. Hän piti sirkuksesta, näyttävistä esityksistä ja kauniista naisista. Hänen teatterituotantonsa tehtiin usein kiireellä ja niiden esiintyjät vaihtuivat tarvittaessa nopeasti niin ennen ensi-iltaa kuin sen jälkeenkin. Raha-asioissa Ziegfeld toimi usein vastuuttomasti ja oli usein veloissa.
Näyttelijä-laulaja Anna Held oli avoliitossa Ziegfeldin kanssa 1897–1912. Huhtikuussa 1914 Ziegfeld meni naimisiin näyttelijä Billie Burken kanssa.
Ziegfeldillä oli New Yorkissa naistenmiehen maine. Hänen toimistossaan oli naisvieraita varten erityinen lukko, joka aukesi sisältäpäin normaalisti, mutta jonka vain hänen sihteerinsä pystyi aukaisemaan ulkoapäin.
Syria prima

| Syria prima Provincia Syria prima> Rooman provinssi |
| --- | --- |

Valtio:  Rooman valtakunta Itä-Rooman valtakunta
Prefektuuri:  Oriens (300-luku–)
Diokeesi:  Oriens
Nykyinen valtio/alue:  Syyria, Turkki
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Antiokia
Syria prima (Syria I, lat. Provincia Syria prima) oli myöhäisen Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Syyriassa nykyisten Syyrian ja Turkin valtioiden alueella.
Maantiede

Syria priman provinssi käsitti antiikin aikaisen Syyrian keskisen ja Välimeren rannikon puolisen ydinalueen. Sen pohjoispuolella sijaitsi Cilicia secundan provinssi, koillis- ja itäpuolella Euphratensiksen provinssi, kaakkoispuolella Syria secundan eli Syria salutariksen provinssi ja eteläpuolella Syria Phoenicen provinssi. Provinssin hallinnollinen keskus oli Antiokia (lat. Antiochia).
Maantiede > Kaupunkeja

Syria priman roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):
Antiokia (Antiochia)
Beroia (Beroea)
Gabala
Khalkis (Chalcis ad Belum)
Laodikeia (Laodicea ad Mare)
Seleukeia Pieria (Seleucia Pieria)
Historia

Syria priman alue oli aiemmin osa ensin Syrian provinssia ja sitten Syria Coelen provinssia. Syria priman provinssi perustettiin keisari Theodosius I:n aikaa seuranneen, vuonna 395 tapahtuneen Rooman valtakunnan jaon aikoihin. Viimeistään se oli olemassa noin vuonna 400. Provinssi oli osa Itä-Roomaa ja kuului Oriensin prefektuuriin ja Oriensin diokeesiin.
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
| Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Myöhäisroomalaiset provinssit.n. vuosina 293–395 | Itä-Rooma> Myöhäisroomalaiset provinssit.n. vuodesta 395 | Nykyinen alue tai valtio> Nykyinen alue tai valtio.Nykyinen alue tai valtio |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Syria 64 eaa.–193 | Syria 64 eaa.–193 | Syria Coele | Syria Coele | Syria prima | (Syyrian rannikko) |
| Syria 64 eaa.–193 | Syria 64 eaa.–193 | Syria Coele | Syria Coele | Syria secunda (Syria salutaris) | (Syyria keskinen) |
| Syria 64 eaa.–193 | Syria 64 eaa.–193 | Syria Coele | Syria Coele | Euphratensis (Augusta Euphratensis) | (Syyria Eufrat-joesta länteen) |
| Syria 64 eaa.–193 | Syria 64 eaa.–193 | Syria Phoenice | Syria Phoenice | Phoenice prima | (Libanon) |
| Syria 64 eaa.–193 | Syria 64 eaa.–193 | Syria Phoenice | Syria Phoenice | Phoenice secunda (Phoenice Libanensis, Augusta Libanensis) | (Syyria eteläinen) |
Selitykset: ↑  Provinssit Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen jälkeen.  ↑  Provinssit Theodosius I:n ajan jälkeen vuonna 395, kun imperiumi jaettiin Länsi- ja Itä-Roomaan.  
Oriensin diokeesi vuonna 400, mukaan lukien provinssit Syria I, Syria (II) Salutaris ja Euphratensis.
Sydänsähkökäyrä

Sydänsähkökäyrä eli elektrokardiogrammi (lyhenne EKG) on sydämen toimintaan liittyviä sähköimpulsseja ja sitä kautta sydämen toimintaa kuvaava käyrä. Myös nimitystä sydänfilmi käytetään arkikielessä. Menetelmä on nimeltään elektrokardiografia. Se on ei-invasiivinen, edullinen ja erittäin yleinen tutkimus lääketieteellisessä diagnostiikassa. Tutkimuksessa potilaan iholle kiinnitetään elektrodeja, joilla mitataan sydämen aiheuttamia sähköisiä potentiaaleja.
EKG-kytkennät

Yleisimmin käytetyssä kytkennässä sydänsähkökäyrää mitataan käyttäen kymmentä iholle kiinnitettävää elektrodia. Näistä kuusi on rintakehällä (elektrodit V1 - V6) ja neljä raajoissa (elektrodit I, II, III, sekä maadoituselektrodi). Elektrodien välisiä jännitevaihteluita tarkastelemalla muodostetaan 12 eri sähköistä kytkentää (käyrää), joiden avulla sydämen sähköistä toimintaa tarkkaillaan.
Kun sydänlihassolu supistuu tai rentoutuu, sen solukalvon yli vallitseva jännite muuttuu. Sydämessä eri alueiden sydänlihassoluryhmät aktivoituvat normaalisti johtoratajärjestelmän määräämässä järjestyksessä (oikean eteisen sinussolmuke-oikea eteinen-vasen eteinen-kammioiden väliseinä-kammioiden seinämät), ja näiden aktivaatiojännitteiden kulkusuunnista voidaan muodostaa sydämen aktivaation sähköinen vektori (se suunta, jossa suurin solumäärä aktivoituu tietyllä ajan hetkellä). Kytkennät piirtävät ylös- tai alaspäin suuntautuvaa viivaa riippuen siitä, tuleeko sydämen sähköinen vektori tietyllä hetkellä niitä kohti vai suuntautuuko se niistä poispäin. Jos missään sydämen kohdassa ei tapahdu supistusta tai relaksaatiota, EKG-käyrä piirtää tasaista viivaa.
EKG-kytkennät > Raajakytkennät

Raajakytkentöjä (molemmista käsistä ja vasemmasta jalasta jännitettä mittaavia kytkentöjä) on kuusi: I, II, III, aVL, aVR ja aVF. Näiden avulla tarkkaillaan sydämen sähköistä toimintaa frontaalitasossa (edestäpäin). I-kytkennässä positiivisena napana on vasen käsi ja negatiivisena oikea käsi, eli vasenta kättä lähestyvät impulssit piirtyvät positiivisina (ylöspäin paperilla) ja oikeaa kättä lähestyvät impulssit negatiivisina (alaspäin paperilla). II-kytkennässä positiivisena napana on vasen jalka, negatiivisena oikea käsi, ja III-kytkennässä positiivisena napana on vasen jalka, negatiivisena vasen käsi. aVR-kytkennässä oikea käsi on positiivinen, vasen käsi ja jalka yhdessä toimivat negatiivisena napana. aVL-kytkennässä positiivisen navan muodostaa vasemman käden kytkentä, negatiivisena napana toimivat oikean käden ja vasemman jalan kytkennät, ja aVF-kytkennässä vasen jalka on positiivinen, molemmat kädet yhdessä negatiiviset. Näin saadaan kuusi kytkentää, jotka katsovat sydäntä eri suunnista: aVR katselee sydäntä oikealta olkapäältä, aVL vasemmalta olkapäältä, I suoraan vasemmalta, II viistosti alavasemmalta, aVF suoraan alhaalta ja III viistosti alaoikealta.
EKG-kytkennät > Rintakytkennät

Rintakytkentöjä on myös kuusi: V1, V2, V3, V4, V5 ja V6, yksi kutakin rintaelektrodia kohden. Niiden avulla tarkkaillaan sydämen sähköistä toimintaa horisontaalitasossa (vaakatasossa). V1-kytkentä katsoo sydäntä oikealta päin aivan rintalastan vierestä neljännestä kylkivälistä. V2-kytkentä tarkastelee sydäntä rintalastan vasemmalta puolelta neljännestä kylkivälistä. V3 on tarkalleen V2:n ja V4:n välissä. V4-kytkentä laitetaan keskisolisviivaan viidenteen kylkiväliin, eli suunnilleen samaan linjaan nännin kanssa. V5 tulee V4:n ja V6:n väliin, ja V6 tulee keskiaksillaarilinjaan eli kainalon keskiosan linjaan ja samalle linjalle horisontaalitasossa kuin V4. Ne siis katsovat sydäntä eri kulmista rintakehältä. Kaikki rintakytkennät ovat unipolaarisia kytkentöjä, eli ne vertaavat mittaamaansa jännitettä nollaan, eivät toiseen kytkentään.
Rintakytkentöjä voidaan tarvittaessa laittaa koko rintakehän ympäri. Tällöin selkärangan viereen tuleva kytkentä on vasemmalla puolella V9, ja oikealle puolelle tulevat vasemman puolen peilikuvana kytkennät V3R-V9R. (V1:sta ja V2:sta ei ole oikean puolen R- eli peilikuvakytkentöjä, koska V1 on V2:n peilikuva). Näistä yleisimmin käytössä ovat V4R, joka kertoo sydämen oikean kammion tilasta, sekä V8, joka tulee selän puolelle ja kertoo sydämen takaseinämän tilasta. Kun nämä kytkennät otetaan tavallisten 12 kytkennän lisäksi saadaan 14-kanavainen EKG, josta on hyötyä erityisesti akuutin sydäninfarktin diagnostiikassa. Lisäksi voidaan käyttää ruokatorvielektrodia, jos halutaan tutkia sydämen takaseinämän tapahtumia mahdollisimman tarkasti. Rasitus-EKG antaa tietoa sydämen suorituskyvystä, ja siinä tutkitaan kaikkien 16:n rintakytkennän käyrät. Lapsilta EKG:ta otettaessa tutkitaan usein V4R-kytkentä.
EKG-käyrän osien nimet

EKG-käyrästä voidaan nimetä aaltoja ja komplekseja, jotka kuvaavat sydämen eteisten ja kammioiden toiminnan eri vaiheita. Normaalissa EKG:ssä ensimmäinen heilahdus on P-aalto, joka kuvaa eteisten aktivoitumista. P-aallon ensimmäinen puolikas kuvaa oikean eteisen aktivaatiota, jälkimmäinen puolikas vasemman eteisen aktivaatiota. Tämän aallon jälkeen seuraa pieni tasainen väli, PQ-väli, jonka aikana supistumisimpulssi kulkee eteis-kammiokimppua kammioihin. PQ-välin aikana mikään sydämen osa ei supistu tai relaksoidu, joten EKG-käyrä näyttää suoraa viivaa. Kammioiden supistusta kuvaa QRS-kompleksi, joka koostuu kolmesta eri jännitepiikistä (piikit Q, R ja S). QRS-kompleksin jälkeen seuraa taas hetken tasainen väli, ST-väli, jolloin kammiot pysyvät supistuneina. Viimeinen heilahdus EKG:ssä on T-aalto, joka kuvaa kammioiden palautumista lepotilaan. Eteisten palautumista lepotilaan ei yleensä näe EKG:sta, sillä se tapahtuu kammioiden aktivaation aikaan, ja jää sen "alle".
Käyttö

EKG on erittäin tavallinen tutkimus, joka voidaan ottaa sairaalassa, terveyskeskuksessa tai jo ambulanssissa. Sen etuja ovat tutkimuksen nopeus ja kivuttomuus. EKG:n tavallisimpia käyttötarkoituksia ovat rytmihäiriöiden selvittely sekä sydäninfarktin diagnosointi ja paikantaminen. Joskus tutkimuksessa saattaa myös näkyä merkkejä vanhojen infarktien jättämistä sydänlihaksen arvista. EKG antaa myös muuta tietoa sydämen tilasta, kuten sen sähköisestä johtumisesta, sekä jossain määrin nestetasapainon häiriöistä ja myrkytystiloista. Myös erilaiset sydämen tulehdustilat kuten sydänlihastulehdus (myokardiitti) ja sydänpussintulehdus (perikardiitti) näkyvät EKG:n muutoksina.
EKG:n avulla rytmihäiriön laatu voidaan selvittää. Tämä on tärkeää, koska eri rytmihäiriöitä hoidetaan eri tavoin. EKG:stä selviää onko kyseessä esim. tiheälyöntisyys (takykardia) ja samalla käyrästä usein myös selviää tiheälyöntisyyden syy. EKG näyttää myös eteisvärinän (flimmerin). Tällöin sydämen eteisten sähkötoiminta on kaoottista sähköimpulssien risteilyä ja EKG:ssä eteisaktivaatiota kuvaava P-aalto puuttuu kokonaan. EKG:stä voidaan nähdä myös lisälyönnit. Samalla EKG:stä voidaan nähdä lisälyönnin lähtökohta, onko se peräisin eteisen puolelta vai kammiolihaksesta. EKG-käyrällä lisälyöntiä seuraa tavallista pitempi tauko.
Sydäninfarktissa EKG:hen tulee muutoksia, joista voidaan päätellä, mitä sydämen osaa lihaskuolio on uhkaamassa. Samalla selviää kuinka laaja sydänlihasvaurio on. Kun potilas on rintakipuinen, lääkäri voi päättää EKG:n perusteella, onko liuotushoito aiheellista.
EKG:stä näkyy myös sydämen harvalyöntisyys (bradykardia). Harvalyöntisyyden syyt selviävät EKG-käyrästä.
Jokaisella ihmisellä on aivan omanlaisensa EKG-käyrä, ja EKG-käyrän ulkonäkö voi vaihdella eri mittauskertojen välillä huomattavasti. Tuoretta EKG:ta pyritään usein vertaamaan tutkittavan henkilön aiempiin EKG:hin.
Sydämen tilasta saadaan tietoa myös ultraäänitutkimuksilla, magneettikuvauksella, varjoaine- ja isotooppikuvauksin sekä monenlaisten verikokeiden sekä sydänlihaksen biopsian (koepalojen otto) avulla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sydänsähkökäyrä Wikimedia Commonsissa
Elektrodien sijainti yleisimmin käytetyssä 12-kytkentäisessä sydänsähkökäyrässä. Rintaelektrodeja on kuusi ja raajaelektrodeja neljä kappaletta.
Esimerkki EKG:sta hyperkalemian aikana.
EKG-käyrän osien nimet.
Ambulanssissa käytetty siirrettävä EKG-laite ja defibrillaattori.
Edellisen kuvan laitteen monitori lähikuvassa
Zolotonošan piiri

| Zolotonošan piiri Золотоніський район |
| --- | --- |
 Piirin sijainti Tšerkasyn alueen kartalla
 Lippu:  Vaakuna
 Koordinaatit: 49.6693°N, 32.0372°E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Tšerkasyn alue
Perustettu:  1923, laajennettu 17.7.2020
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Zolotonoša (27 458 as., 2021)
Pinta-ala  ():  4 246,1 km²
Väkiluku (2021 (arvio)):  138 036
Aikavyöhyke:  UTC+2
– kesäaika:  UTC+3
Zolotonošan piiri (ukr. Золотоніський район, Zolotoniskyi raion) on maaseutuvaltainen piiri Ukrainan keskiosissa Tšerkasyn alueella. Piiri on perustettu alkujaan vuonna 1923, ja sitä laajennettiin merkittävästi heinäkuussa 2020. Zolotonošan piiri rajautuu etelässä  Krementšukin tekojärveen ja lännessä Tšerkasyn piiriin. Muina naapureina ovat luoteessa Kiovan alueen Boryspilin piiri ja idässä Pultavan alue (Lubnyn ja Krementšukin piirit). Piirin hallinnollinen keskus on Zolotonoša (27 458 as., 2021).
Zolotonošan piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Volynian alueen piirien määrää supistettiin heinäkuussa 2020 neljään. Aiempaa laajemman Zolotonošan piirin pinta-alaksi tuli 4 246,1 neliökilometriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Zolotonošan piirin väkiluvuksi 138 036 (1.1.2021). Kaupunkilaisiksi luokiteltiin 29,4 29.4 prosenttia piirin asukkaista (40 634 as.) eli Zolotonošan kaupungin ja kahden kaupunkityyppisen taajaman väestö.
Zolotonošan piiri oli alueeltaan huomattavasti pienempi ennen heinäkuun 2020 alueuudistusta.
Zolotonošan kulttuuritalo.
Zolotonošan Uspenskin kirkko.
Ilmakuva Podilsken kylästä ympäröivine peltoineen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zolotonošan piiri Wikimedia Commonsissa
Zoom-objektiivi

Zoom-objektiivi Nikkor 28–200 f/3,5–5,6 ääriasennoissa.
Zoom-objektiivi on kameran objektiivi, jonka polttoväliä on mahdollista säätää liikkuvien osien avulla. Suurin osa objektiiveista on ollut kiinteäpolttovälisiä, joten niitä on voinut säätää vain valotusaukon ja tarkennuksen osalta.
Ensimmäinen zoom-objektiivi oli Voigtländer–Zoomar, joka julkistettiin 1959. Sen polttoväli on 36 mm–82 mm ja suurin aukkosuhde f/2,8.
Zoom-objektiivin etu kiinteäpolttoväliseen verrattuna on mahdollisuus säätää polttoväliä (ja näin kohteen kokoa kuvassa ja kuvan sommittelua) ennen kuvan ottamista. Zoom-objektiivi kyetään myös tekemään fyysisesti pienikokoisemmaksi kuin vastaavan kokoinen kiinteäpolttovälinen objektiivi. Kääntöpuolena on kiinteäpolttovälistä heikompi valovoima, ja zoom-objektiiveissa usein on kuvan reunoilla epätarkkuuksia.lähde?
17 mm
25 mm
36 mm
50 mm
70 mm
100 mm
200 mm
Zoom
Yksinkertaistettu esitys zoom-objektiivin toimintaperiaatteesta
Efekti, joka on saatu aikaan säätämällä zoom-objektiivia valotuksen aikana.
Dolly zoom
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Objektiivit
kalansilmäobjektiivi | laajakulmaobjektiivi | makro-objektiivi | normaaliobjektiivi | kauko-objektiivi

kiinteäpolttovälinen objektiivi | 
zoom-objektiivi 

automaattitarkenteinen objektiivi | käsitarkenteinen objektiivi

polttoväli | valotusaukko 

polttovälin muuttaja | loittorengas
 objektiivin kiinnitys
Syria Coele

| Syria Coele Provincia Syria Coele> Rooman provinssi |
| --- | --- |

 Syria Coelen provinssin alue vuonna 210.
Valtio:  Rooman valtakunta Itä-Rooman valtakunta
Prefektuuri:  Oriens (300-luku)
Diokeesi:  Oriens (n. 293–395)
Nykyinen valtio/alue:  Syyria, Turkki
Perustettu:  194
Lakkautettu:  n. 395–400
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Antiokia
Syria Coele (lat. Provincia Syria Coele) oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Syyriassa nykyisten Syyrian ja Turkin valtioiden alueella.