stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hakkapeliitta (lehti)

"Vaijennut miinanheittäjä länsirintamalta". Hakkapeliitta 49/1929.
Hakkapeliitta oli Suomen Suojeluskunta -järjestön lehti vuosina 1925–1944. Se korvasi aikaisemman julkaisun Suojeluskuntalaisten lehti. Hakkapeliitta ilmestyi viikoittain ja sillä oli kymmeniätuhansia tilaajia. Hakkapeliittaa on pidetty Suomessa ilmestyneistä maanpuolustuslehdistä merkittävimpänä.
Hakkapeliitan toimitussihteerinä oli Tauno Karilas ja sen taiteellisesta ulkoasusta vastasi Erkki Tanttu. Viimeiseksi päätoimittajaksi jäi Yrjö Ylänne.
Suojeluskuntien päällikkö Lauri Malmberg antoi viimeisen päiväkäskynsä Hakkapeliitta-lehdessä 6. marraskuuta 1944.
Lehdessä ilmestyivät sarjakuvat Pölhölä ja Pöhköläinen ja Rymy-Eetu, sen monivärisistä kansikuvista vastasi Aarno Karimo.
Aiheesta muualla

Hakkapeliitta-lehden digitoituja numeroita digi.kansallisarkisto.fi. Kansalliskirjasto. Viitattu 30.7.2021.
Hakkapeliitan 10-vuotistaipaleelta, Hakkapeliitta, 28.03.1935, nro 13-14, s. 50, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Susanne Klatten

| Susanne Klatten |
| --- | --- |
 Susanne Klatten 2017
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. huhtikuuta 1962 (ikä 62) Bad Homburg, Länsi-Saksa
Muut tiedot
Omaisuus:  23,3 miljardia dollaria (2/2025)
Yritys:  BMW, Altana
Susanne Klatten (Susanne Hanna Ursula os. Quandt) (s. 28. huhtikuuta 1962 Bad Homburg, Länsi-Saksa) on Saksan rikkain nainen ja teollisuusvaikuttaja.
Suku ja koulutus

Hänen vanhempansa ovat Herbert Quandt (1910–1982) ja tämän kolmas vaimo Johanna Quandt os. Bruhn (1926–2015). Hänellä on nuorempi veli Stefan Quandt (s. 1966), sekä neljän sisaruspuolta isänsä aikaisemmista avioliitoista. Hänen isoisänsä Günther Quandt oli natsi-ajan teollisuusmies, jonka toinen vaimo Magda Friedländer meni avioeron jälkeen naimisiin Joseph Goebbelsin kanssa.
Vuonna 1978 poliisi esti hänen ja hänen äitinsä sieppauksen.
Ylioppilaaksi tultuaan Susanne Quandt työskenteli Young & Rubicam mainostoimistossa Frankfurtissa vuosina 1981–1983. Tämän jälkeen hän opiskeli liikealaa Buckinghamin yliopistossa Englannissa ja suoritti kandidaatin tutkinnon liiketaloudessa. Hänellä on myös MBA-tutkinto Lausannessa sijaitsevasta sveitsiläisestä IMD Business Schoolista.
Vuonna 1989 Susanne Quandt oli hallinto-assistenttina kustannusyhtiö Hubert Burda Median palveluksessa. Hän harjoitteli Dresdner Bankissa Lontossa, McKinsey & Companyn liikkeenjohdon konsulttiyrityksessä Münchenissä ja Bankhaus Reuschel & Co'ssa ennen kuin aloitti harjoittelun BMW:llä nimellä Susanne Kant.
Susanne Quandt avioitui vuonna 1990 BMW:llä Regensburgissa tapaamansa insinööri Jan Klattenin kanssa, he asuivat Münchenissä ja heillä on kolme lasta, Felix (s. noin 1990-1991), Alexander (s. noin 1993-1994) ja Johanna (s. noin 1995-1996). He ovat vuonna 2024 saaneet äitinsä SKion GmbH sijoitusyhtiöstä kukin kolmanneksen. Klatten pelaa golfia ja hiihtää Itävallassa. Susanne Klatten ja Jan Klatten muuttivat erilleen vuonna 2018.
Sijoitukset

Isänsä kuoltua vuonna 1982 Susanne Quandt peri 50,1 % osuuden lääketeollisuusfirma Altanan omistuksesta sekä 12,5 prosentin osuuden BMW-yhtiöstä, äitinsä kuoleman jälkeen vuonna 2015 Klatten omisti osakkeista 19,1 %. Altana on listattu Saksan 30 huippuyrityksen joukkoon. Vuonna 2006 Altana AG myi farmaseuttisen toimintansa Nycomed-yhtiölle 4,5 miljardilla eurolla.
Susanne Klatten omistaa nykyisin noin 21,7 % autonvalmistaja BMW:stä (0,2 % suoraan ja 21,5% Susanne Klatten Beteiligungs yhtiön kautta) ja hänen veljensä Stefan Quandt omistaa lähes 24 prosenttia. Heistä tuli BMW:n hallituksen jäseniä vuonna 1996. Heidän äitinsä Johanna oli legendaarisen teollisuusmies Herbert Quandtin entinen sihteeri ja kolmas vaimo. Herbert Quandt luotsasi BMW:n vuodesta 1959 lähtien luksusautomarkkinoiden johtajaksi.
Klatten auttoi vuodesta 1993 lähtien kehittämään isoisänsä Altana AG:n maailmanluokan lääke-/erikoiskemian yritykseksi.
Klatten on ollut vuodesta 2008-2010 lähtien Altanan ainoa omistaja ja varapuheenjohtaja, jonka vuosiliikevaihto on yli 2,5 miljardia dollaria.
Hän omistaa myös sijoitusyhtiönsä Skionin kautta osakkuuksia digitaaliseen identiteettiin ja tietoturvaan erikoistuneessa luottokortteja ja passeja valmistavassa Entrust Datacardissa (40 %), hiiltä ja grafiittia valmistavassa SGL Groupissa (29 %) sekä noin 3-25 % tuuliturbiinien kehittäjä Nordexista toukokuussa 2023 tehdyn hakemuksen perusteella. Vuonna 2012 hän osti osakkuuksia hollantilaisesta bioteknologiayritys Paquesista ja saksalaisesta käytetyn öljyn kierrätysyritys Avista Oil (de):stä.
Klatten on Münchenin teknillisen yliopiston UnternehmerTUM innovaatiokeskuksen perustaja, joka sanoo olevansa johtava yritysten perustamiskeskus Saksassa. Hän on ollut Münchenin teknisen yliopiston yliopistoneuvoston jäsen vuodesta 2005 lähtien.
Vuonna 2007 hänelle myönnettiin Bayerischer Verdienstorden, Baijerin ansiomerkki. Susanne Klatten on yksi keskustaoikeistolaisen poliittisen puolueen CDU:n, Kristillisdemokraattisen liiton, suurimmista rahoittajista.
Klaus Karppinen

| Klaes Karppinen |
| --- | --- |
 Klaes Karppinen vuoden 1939 MM-kisoissa Zakopanessa helmikuussa 1939.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. lokakuuta 1907 Iisalmen mlk, Suomi
Kuollut: 24. tammikuuta 1992 (84 vuotta) Iisalmi, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Lempinimi:  Klaus
Seura:  Iisalmen Visa
Laji:  maastohiihto 
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten hiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten hiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten hiihto. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten hiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Garmisch-Partenkirchen 1936 | 4×10 km |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Sollefteå 1934 | 4×10 km |  |
|  Kultaa | Vysoké Tatry 1935 | 18 km |  |
|  Kultaa | Vysoké Tatry 1935 | 4×10 km |  |
|  Kultaa | Lahti 1938 | 4×10 km |  |
|  Kultaa | Zakopane 1939 | 4×10 km |  |
|  Hopeaa | Vysoké Tatry 1935 | 50 km |  |
|  Hopeaa | Chamonix 1937 | 50 km |  |
|  Hopeaa | Chamonix 1937 | 4×10 km |  |
|  Hopeaa | Zakopane 1939 | 18 km |  |
|  Hopeaa | Zakopane 1939 | 50 km |  |
Klaes ”Klaus” Karppinen (9. lokakuuta 1907 Iisalmen mlk – 24. tammikuuta 1992 Iisalmi) oli suomalainen kilpahiihtäjä, olympiavoittaja ja viisinkertainen maailmanmestari.
Karppinen kuului Suomen viestijoukkueeseen, joka voitti olympiakultaa Garmisch-Partenkirchenissa 1936. Samojen kisojen 50 kilometrillä hän sijoittui viidenneksi. MM-kilpailuissa hän voitti yhden henkilökohtaisen maailmanmestaruuden ja neljä viestikultaa.
Karppinen edusti Iisalmen Visaa. Hän ei voittanut yhtään henkilökohtaista Suomen mestaruutta. Ammatiltaan hän oli maanviljelijä.
Saavutuksia

Olympiakultaa Garmisch-Partenkirchen 1936 (hiihto, 4 × 10 km viesti)
Viisi maailmanmestaruutta: yksi 1934 Sollefteå (viesti), kaksi 1935 Vysoké Tatry (viesti ja 18 km), yksi 1938 Lahti (viesti) ja yksi 1939 Zakopane (viesti)
Viisi MM-hopeaa: yksi 1935 Vysoké Tatry (50 km), kaksi 1937 Chamonix (viesti ja 50 km) ja kaksi 1939 Zakopane (18 km ja 50 km)
Yksi Suomen mestaruus: 1941 (3 × 10 km)
Yksi SM-hopea: 1933 (17 km)
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Savolainen suurhiihtäjä – Paavo Noposen haastattelu (1987)
Klaes Karppinen. Hohe Tatran sankari, Hakkapeliitta, 05.03.1935, nro 10, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Suomi pikahiihdon maailmanmestari. Kurikkala ja Karppinen saavuttivat kaksoisvoiton 18 km:llä, Helsingin Sanomat, 16.02.1939, nro 45, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa
Eurocopter EC135

| EC135 H135 |
| --- | --- |
 Medihelin EC135 lääkärihelikopteri OH-HMK.
Tyyppi:  helikopteri
Valmistaja:  Airbus Helicopters
Ensilento:  15. helmikuuta 1994
Valmistusmäärä:  yli 1 000 
Etsintälaittein varustettu EC135 P2i/T2i.
EC135 T2+ -lääkärihelikopterin ohjaamo.
Eurocopter EC135 (nykyään Airbus Helicopters H135) on Airbus Helicoptersin valmistama kaksimoottorinen siviilihelikopteri. Useimmat EC135-helikopterit ovat poliisi- tai pelastuslaitoksien käytössä. Helikopterissa on täydet mittarilento-ominaisuudet.
Kehitys

EC135:n kehittäminen alkoi ennen Eurocopterin perustamista, sitä kehitti saksalainen Messerschmitt-Bölkow-Blohm.
Helikopterin kehittämiseen palattiin 1990-luvun puolivälissä, Fenestron-peräroottorin kehittämisen jälkeen. Tarkoituksena oli kehittää täysin sertifioitu tuotantohelikopterimalli. Helikopteria kehitettiin nimellä EC135 vasta muodostuneen Eurocopterin mukaan. Ensimmäisen kerran helikopteri esiteltiin julkisesti Las Vegasin Heli-Expossa vuonna 1995.
Vuonna 2011 Eurocopter ilmoitti, että 1 000 EC135:a oli toimitettu asiakkaille.
Käyttö

EC135 on suosittu vuokrahelikopterina, pelastushelikopterina, ilma-ambulanssina, poliisikäytössä ja VIP-helikopterina, ja se onkin 17 valtion hallitusten käytössä, etenkin poliisihelikopterina, ja kuuden maan asevoimien käytössä. Suomessa on FinnHEMS operoinut vähintään neljää tämän tyypin pelastuskopteria.
EC135:sta on kehitetty etenkin asevoimien käyttöön EC635-versio (nykyään H135M), joka voidaan aseistaa raketein ja ohjuksin. EC635-helikopteria käytetään tiedusteluun, evakuointiin, koulutukseen ja kevyenä kuljetushelikopterina.
Tekniset tiedot

Lähde: lähde?
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 1 lentäjä. Käyttötavasta riippuen muuta henkilöstöä 0–2, esimerkiksi pelastuskopterissa lääkäri ja lentoavustaja (terveydenhuollon ammattilainen, palomies- tai pelastajatutkinnon suorittanut henkilö)
Matkustajat: 7 (matkustajakäytössä)
Pituus: &&&&&&&&&&&&&012.016000012,16 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&03.06200003,62 m
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&01465.&&&&001 465 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&&02835.&&&&002 835 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × Turboméca Arrius 2B -turbiinimoottoria; &&&&&&&&&&&&0435.&&&&00435 kW (&&&&&&&&&&&&0583.&&&&00583 hv) per moottori
Roottori:  halkaisija &&&&&&&&&&&&&010.020000010,20 m, pinta-ala &&&&&&&&&&&&&081.070000081,7 m²
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0259.&&&&00259 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&&0595.&&&&00595 km
Nousukyky: &&&&&&&&&&&&0457.&&&&00457 m/min
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eurocopter EC135 Wikimedia Commonsissa
Valmistajan kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Finnoil

| Finnoil |
| --- | --- |

Perustettu:  1964 (E-Öljyt) 1984 (Finnoil)
Lakkautettu:  1991
Kotipaikka:  Suomi
Toimiala:  öljynjalostus polttoaineiden markkinointi
Tuotteet:  polttoaineet, öljytuotteet
Emoyhtiö:  Osuustukkukauppa (alunperin)
Omistaja:  OTK (alunperin) Neste (loppuaikoina)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Finnoil oli suomalainen öljy-yhtiö ja huoltoasemaketju. Yhtiön perusti E-liikkeen keskusyhtiö Osuustukkukauppa vuonna 1964 nimellä E-Öljyt ja sen ensimmäiseksi toimitusjohtajaksi valittiin Toivo Kulomäki OTK:n silloisen pääjohtajan Eero Salovaaran toimesta. E-kirjain viittasi ns. edistysmieliseen osuustoimintaan. Se ylläpiti E-huoltamojen ketjua, joista ensimmäiset olivat turkulaisen vuonna 1963 ostetun Fuel-yhtiön peruja. Tunnuksena oli punainen ja valkopunareunainen, venytetty kuusikulmio, jonka sisällä oli valkoinen E-liikkeen kirjain.
Yhtiön nimeksi oli viime hetkiin saakka ollut vaihtoehtona OTK:n rautakaupparyhmästä Renlundista johdettu R-Öljyt. OTK:ssa oli pohdittu myös mahdollisuutta ottaa käyttöön muissa pohjoismaissa toimineen osuustoiminnallisen OK-Oljekonsumenterna -öljy-yhtiön nimi. Muista öljy-yhtiöistä poiketen E-Öljyt ei houkutellut asiakkaita kylkiäisillä eikä suuren maailman tyylisillä myynninedistämiskampanjoilla, vaan OTK luotti jäsentensä ostouskollisuuteen, mikä säilyikin paljolti jäsenalennusten ansiosta.
Neste tuli vähemmistöosakkaaksi 1971. Vuonna 1973 Gulf jätti Suomen markkinat, jolloin E-Öljyt hankki siltä vajaat sata jakelupistettä. E-huoltamot tarjosivat TI- eli Tee Itse -halleilla mahdollisuuden omaan autonkorjaukseen. Vuonna 1983 palvelupisteitä oli 250 ja yhtiön markkinaosuus bensiininmyynnistä 13 prosenttia. Vuodesta 1980 E-Öljyt toimitti Nesteen polttoaineet kymmenen vuoden ajan myös Suomalaiselle Energiaosuuskunnalle (SEO). Kaikkia SEO-yrittäjiä eivät kylläkään miellyttäneet punaisten työväen osuusliikkeen autojen säännölliset vierailut.
Yhtiön ja huoltamoketjun nimi muuttui Finnoiliksi vuonna 1984, kun Neste hankki yhtiöstä enemmistöosakkuuden. Finnoil oli Nesteen voiteluaineosaston käyttämä, vuonna 1960 rekisteröity nimi, Nesteelle se oli päätynyt tamperelaisen Autorin mukana. Finnoilin tunnukseksi tuli bensiinipistoolin näköiseksi tyylitelty F-kirjain, jossa oli bensiinipisara. Finnoilin henkilöstölehti oli vuosina 1987-1991 Finntiimi.
OTK:sta Ekaksi muuttunut yrityssaneeraukseen päätynyt osuuskunta myi Nesteelle loput Finnoilin osakekannasta tammikuussa 1992 ja yhtiö sulautettiin Kesoilin ja Unionin ohella Nesteeseen. Lopetushetkellä Finnoililla oli yli 200 osittain vanhentunutta huoltoasemaa ja ketjun markkinaosuus oli pudonnut 8,5 prosenttiin. Uusi omistaja alkoi muuttaa Finnoil-asemia Neste Kide -asemiksi.
Gustaf F. Steffen

Gustaf F. Steffen
Gustaf Fredrik Steffen (1864–1929) oli ruotsalainen sosiologi, vuodesta 1903 yhteiskuntatalouden ja sosiologian professorina Göteborgissa. Hän oleskeli 1887–1897 Lontoossa, 1897–1902 Firenzessä. Hänet valittiin 1910 valtiopäiväin ensimmäiseen kamariin, ja kohta sen jälkeen hän liittyi sosiaalidemokraattiseen puolueeseen. Steffen erotettiin puolueesta ensimmäisen maailmansodan aikana, kun oli paljastunut, että hän kannatti Ruotsin siirtymistä Saksan puolelle.
Teokset (valikoima)

Från det moderna England (1893)
Britiska ströftåg (1895)
England som världsmakt och kulturstat (1898)
Studier öfver lönsystemets historia i England (1895, 1899), laajennettuna saksaksi nimellä Studien zur Geschichte der englischen Lohnarbeiter (1901–1905)
Lönarbetaren och samhället (1900)
Sociala studier (1905–1912)
Lebensbedingungen moderner Kultur (1909)
England och demokratismen (1909)
Sociologien, dess föremål och problemer (1907)
Sociologi. En allmän samhällslära I–IV (1910–1911)
Krig och kultur I–IV (1914–1917)
Teokset (valikoima) > Suomennettu teos

Gustaf F. Steffen, Värien merkitys eläin- ja kasvimaailmassa (Färgernas betydelse i djur- och växtvärlden , 1890, sarjassa Verdandis småskrifter), Tampere: Väinämöisen kirjakauppa 1909. Sarja: Väinämöisen kansalaiskirjasto, 4. (Tampereen luonnontieteellisen yhdistyksen alotteesta toisesta tarkastetusta painoksesta suomennettu; Vallacen mukaan esittänyt Gustaf F. Steffen.) 34 s.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gustaf F. Steffen Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta Gustaf F. Steffen on Wikiaineistossa
Gustaf F. Steffenin teoksia projekti Runebergissä
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Ottawa 67’s

| Ottawa 67’s |
| --- | --- |

Perustettu:  1967
Kaupunki:   Ottawa, Ontario
Kotiareena:  TD Place Arena
– kapasiteetti:  9 862
Sarjataso:  OHL
Konferenssi:  Itäinen
Divisioona:  Itäinen
Värit:                
Toimitusjohtaja:   James Boyd
Päävalmentaja:   Dave Cameron
Mestaruudet:  Memorial Cup 1984, 1999
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ottawa 67’s-joukkueen pelaajia juhlimassa pudotuspelivoittoa.
Ottawa 67’s on ottawalainen juniorijääkiekkoseura, joka pelaa OHL-liigassa. Seura on pelannut OHL:ssä vuodesta 1967 lähtien. Seuran nykyinen valmentaja on Andre Tourigny.
Joukkue kaudella 2024–2025

| Maalivahti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Hanskakäsi | Syntymävuosi | Syntymäpaikka |
| 32 |  | Jaeden Nelson | L | 2007 | Nepean, Ontario, Kanada |
| 33 |  | Collin MacKenzie | L | 2004 | Elora, Ontario, Kanada |
| Puolustajat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Syntymävuosi | Syntymäpaikka |
| 3 |  | Joshua Brady | R | 2006 | Peterborough, Ontario, Kanada |
| 4 |  | Kaleb Dietsch | L | 2007 | Niagara-on-the-Lake, Ontario, Kanada |
| 6 |  | Theo Avila | R | 2007 | Greely, Ontario, Kanada |
| 8 |  | Frankie Marrelli | L | 2006 | Markham, Ontario, Kanada |
| 19 |  | Kohyn Eshkawkogan | R | 2008 | Manitoulin Island, Ontario, Kanada |
| 21 |  | Ryan White | L | 2007 | Kanata, Ontario, Kanada |
| 22 |  | Matthew Mayich | L | 2004 | Stoney Creek, Ontario, Kanada |
| 27 |  | Nolan Jackson | L | 2007 | Barrie, Ontario, Kanada |
| Hyökkääjät |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Pelipaikka | Syntymävuosi | Syntymäpaikka |
| 5 |  | Bradley Horner | R | OLH | 2005 | Vankleek Hill, Ontario, Kanada |
| 9 |  | Chris Barlas | L | VLH | 2005 | Ottawa, Ontario, Kanada |
| 10 |  | Nic Whitehead | L | KH | 2007 | Orlando, Florida, Yhdysvallat |
| 12 |  | Shaan Kingwell | L | VLH | 2007 | Ottawa, Ontario, Kanada |
| 16 |  | Chase Yanni | L | VLH | 2007 | Alliston, Ontario, Kanada |
| 18 |  | Jack Dever | R | KH | 2005 | Belleville, Ontario, Kanada |
| 20 |  | Luca Pinelli (C) | L | VLH | 2005 | Stoney Creek, Ontario, Kanada |
| 23 |  | Will Gerrior | L | VLH | 2004 | Ottawa, Ontario, Kanada |
| 24 |  | Kimi Körbler | L | OLH | 2006 | Davos, Sveitsi |
| 25 |  | Zach Houben | L | VLH | 2007 | Stratford, Ontario, Kanada |
| 26 |  | Nathan Amidovski | L | VLH | 2008 | Alliston, Ontario, Kanada |
| 28 |  | Caden Kelly | R | OLH | 2006 | Mississauga, Ontario, Kanada |
| 29 |  | Cooper Foster | L | KH | 2005 | Sault Ste. Marie, Ontario, Kanada |
| 34 |  | Filip Ekberg | L | KH | 2007 | Uppsala, Ruotsi |
Lähde: EliteProspects
Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Dave Cameron
Apuvalmentaja: Norm Milley
Apuvalmentaja: Paul Stoykewych
Maalivahtivalmentaja: Andrew Mercer
Videovalmentaja: Ethan Creese
Fysiikkavalmentaja: Derek Froats
Kehitysvalmentaja: Evan Brownrigg
Kehitysvalmentaja: Andrew Dilworth
Huoltopäällikkö: Christopher Hamilton
Toimitusjohtaja: James Boyd
Apulaistoimitusjohtaja & Kykyjenetsinnänjohtaja: Jan Egert
Pelaajakehitysjohtaja: Joel Washkurak
Fysiikkavalmennuksenjohtaja: Sean Young
Maalivahtivalmennuksenjohtaja: Charlie McTavish
Analytiikanjohtaja: Noah Chaikof
Lähde: EliteProspects
Aiheesta muualla

Ottawa 67’sin verkkosivut (englanniksi)
Ottawa 67’sin EliteProspects-sivut
| Itäinen konferenssi | Itäinen konferenssi | Läntinen konferenssi | Läntinen konferenssi |
| --- | --- | --- | --- |
| Itäinen | Keskinen | Keskilänsi | Läntinen |
| Belleville Bulls | Barrie Colts | Erie Otters | Flint Firebirds |
| Kingston Frontenacs | North Bay Battalion | Guelph Storm | Saginaw Spirit |
| Oshawa Generals | Mississauga Steelheads | Kitchener Rangers | Sarnia Sting |
| Ottawa 67's | Niagara IceDogs | London Knights | Sault Ste. Marie Greyhounds |
| Peterborough Petes | Sudbury Wolves | Owen Sound Attack | Windsor Spitfires |
Viljo Juntunen

Viljo Juntunen (s. 1944 Polvijärvi) on suomalainen teologian tohtori ja rovasti. Hän toimi Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistyksen (SRK) johtokunnan puheenjohtajana vuosina 2014–2017.
Oulussa asuva Juntunen kirjoitti ylioppilaaksi Joensuussa ja opiskeli sen jälkeen teologiaa Helsingin yliopistossa. Hänellä ei ole vanhoillislestadiolaista perhetaustaa, vaan Juntunen liittyi liikkeeseen vasta lukioikäisenä. Tohtoriksi hän väitteli vuonna 1997 aiheenaan Uuden testamentin selitysoppi. Juntunen on toiminut muun muassa Ranuan kirkkoherrana lähes 35 vuoden ajan sekä 13 vuotta Kemin rovastikunnan lääninrovastina. Juntunen on kuulunut SRK:n johtokuntaan vuodesta 1989 lähtien, ja Pyhäjoen suviseuroissa kesäkuussa 2014 hänet valittiin johtokunnan puheenjohtajaksi Olavi Voittosen seuraajaksi. Voittonen oli toiminut puheenjohtajana vuodesta 2007 alkaen. Kesäkuussa 2017 Juntunen ilmoitti jättävänsä SRK:n johtokunnan puheenjohtajuuden Porin suviseurojen yhteydessä.
Mäntynen

Mäntynen on suomalainen sukunimi. Huhtikuussa 2020 nimi oli Suomessa 1 520 henkilöllä. Tunnettuja nimenkantajia ovat:
Heimo Mäntynen, muusikko ja sovittaja
Irma Mäntynen (s. 1934), kiekonheittäjä
Jussi Mäntynen (1886–1978), kuvanveistäjä, professorin arvonimi
Mika Mäntynen (s. 1978), jalkapalloilija
Raimo Mäntynen (s. 1948), koripalloilija
Taru Mäntynen (myöh. Mäntynen-Laita, s. 1944), kuvanveistäjä
Tiitus Mäntynen (1894–1960), kapellimestari, fagottitaiteilija, kuoronjohtaja, musiikinopettaja
Tuomas (Rauno) Mäntynen (1932–2024), taidemaalari ja pesäpalloilija, professorin arvonimi
Tuure Mäntynen (s. 2000), jalkapalloilija
Esko Hartikainen

Esko Antero Hartikainen (s. 23. lokakuuta 1958 Iisalmi) on suomalainen yleisesikunta-upseeri, sotilasarvoltaan eversti.
Uransa aikana Kyllönen on toiminut muun muassa Tykistöprikaatin komentajana sekä Pääesikunnan tarkastusyksikön päällikköna ja kansliapäällikkönä.
Ura

Hartikainen suoritti varusmiespalveluksensa Kainuun Prikaatin Patteristossa ja osallistui RUK:n kurssille 158. Varusmiespalveluksen jälkeen hän jatkoi Kadettikouluun, josta valmistui kurssilta 66 vuonna 1982. Tämän jälkeen hän toimi Kainuun Prikaatin Patteristossa opetusupseerina 1982-1986, patterin varapäällikkönä 1986-1987 ja päällikkönä 1988-1989. Tämän jälkeen hän opiskeli Sotakorkeakoulussa Maasotalinjalla. Vuosina 1991-1993 hän palveli toimistopäällikkönä Pohjois-Suomen Sotilasläänin esikunnassa, 1993-1995 esiupseerina Pohjoisen Maanpuolustusalueen esikunnan opetus-osastolla ja 1995-1999 Pääesikunnan komento-osastolla.
Vuosina 1999-2001 Hartikainen toimi Panssariprikaatissa Jääkäritykistörykmentin komentajana, josta siirtyi esiupseeriksi Maavoimien esikuntaan vuosiksi 2001-2004. 2004-2005 hän toimi Pääesikunnan tarkastusyksikön päällikkönä ja 2005-2009 Tykistöprikaatin komentajana ja vuodesta 2009 eteenpäin Pääesikunnan kanslian päällikkönä.
Ylennykset

Vänrikki 1979
Luutnantti 1982
Yliluutnantti 1984
Kapteeni 1989
Majuri 1991
Everstiluutnantti 1998
Eversti 2005
Santiago Bernabéu

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Santiago Bernabéu Yeste
Syntymäaika: 8. kesäkuuta 1895
Syntymäpaikka: Almansa, Espanja
Kuolinaika: 2. kesäkuuta 1978 (82 vuotta)
Kuolinpaikka: Madrid, Espanja
Pelipaikka: hyökkääjä
Junioriseurat
: Real Madrid
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1912–1927 | Real Madrid | 78 | (69) |
Valmennusura
1936–1941: Real Madrid
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Santiago Bernabéu Yeste (8. kesäkuuta 1895 Almansa, Albacaten maakunta – 2. kesäkuuta 1978 Madrid) oli espanjalainen jalkapalloilija ja Real Madridin pitkäaikainen puheenjohtaja.
Bernabéu liittyi Real Madridiin pelaajana vuonna 1912. Hän päätti pelaajauransa vuonna 1927. Vuonna 1929 hänestä tuli seuran johtokunnan sihteeri, jossa virassa hän toimi vuoteen 1935 asti. Vuonna 1943 hänet valittiin seuran puheenjohtajaksi, jona hän toimi kuolemaansa vuoteen 1978 asti. Bernabéu on seuran pitkäaikaisin ja mestaruuksien määrässä mitattuna menestyksekkäin puheenjohtaja.
Bernabéu rakennutti Realille uuden suuren stadionin Chamartínin alueelle Madridiin. Stadionin rakennustyöt saatiin päätökseen vuonna 1947, ja vuonna 1953 se uudelleennimettiin puheenjohtajan kunniaksi Estadio Santiago Bernabéuksi. Bernabéu oli myös yksi Mestarien liigan edeltäjän Euroopan cupin alullepanijoista. Real dominoikin kilpailua sen ensimmäisinä vuosina Bernabéun seuraan hankkimien tähtipelaajien ansiosta.
Bernabéu kuoli Argentiinassa järjestettyjen vuoden 1978 jalkapallon MM-kilpailuiden aikana. Kansainvälinen jalkapalloliitto julisti kolmipäiväisen suruajan hänen kunniakseen.
Vuonna 2002 Bernabéulle myönnettiin postuumisti Kansainvälisen jalkapalloliiton ansiomerkki FIFA Order of Merit.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Santiago Bernabéu Wikimedia Commonsissa
Realmadridfans.org
Santiago Bernabeu Stadium (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Saksa 
Muut:  IdRef