stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Galil
Versiot > 7,62×51 mm NATO

Galil AR: raskaammalle 7,62 patruunalle tehty rynnäkkökivääri.
Galil ARM: raskaammalle 7,62 patruunalle tehty pikakiväärimuunnos.
Galil SAR: raskaammalle 7,62 patruunalle tehty karbiini.
Galil Sniper: 1983 käyttöön otettu tukiampujan tarkkuuskivääri, tunnetaan myös nimillä Galil Tzalafim ja Galatz. Kiväärissä ei ole lainkaan sarjatulitoimintoa, siinä on raskaampi ja pidempi piippu sekä raskastekoinen suujarru. Aseessa on myös laukaisuvastukseltaan säädettävä kaksivaiheinen laukaisukoneisto, ja vanhemmissa malleissa puinen, uudemmissa metallirakenteinen polymeeripintainen pituus- ja korkeussäädettävä taittoperä. Tähtäimenä IDF:llä on Nimrod 6×40 -kiikaritähtäin. SR-99 on Galil Sniperin modernisoitu ja synteettisillä osilla sekä joissain yksilöissä Picatinny-kiskoisella etukädensijalla varustettu malli.
Käyttäjät

Bahama
Bolivia
Botswana
Brasilia
Chile
Costa Rica
Djibouti
Dominikaaninen tasavalta
El Salvador
Etelä-Afrikka
Fidži
Filippiinit
Georgia
Guatemala
Haiti
Honduras
Intia
Indonesia
Israel
Italia
Kamerun
Kenia
Keski-Afrikan tasavalta
Kolumbia
Kongon demokraattinen tasavalta
Lesotho
Meksiko
Mongolia
Myanmar
Nepal
Nicaragua
Norsunluurannikko
Papua-Uusi-Guinea
Paraguay
Peru
Portugali
Päiväntasaajan Guinea
Ruanda
Serbia
Swazimaa
Tansania
Thaimaa
Trinidad ja Tobago
Tšad
Uganda
Ukraina
Vietnam
Viro
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Valmistajan kotisivu
5,56 Galilin ohjekirja
Galil ARM
Galil Sniper "Galatz"
Galil ACE-N 22
Eteläafrikkalainen Vektor R4
Galil SAR:n pohjalta suunniteltu ruotsalainen FFV 890 C
Galil SAR:lla aseistettu virolaissotilas Irakissa
Päivitetyllä Galil SAR:lla aseistettu virolaissotilas harjoituksessa Saksassa 2014
Galil MAR:ia käyttävä Knessetin (Israelin parlamentin) vartija
Toyota TF106

| Toyota TF106/TF106B |
| --- | --- |

Talli:   Toyota
Suunnittelija(t):   Gustav Brunner
Kuljettajat:  7.  Ralf Schumacher  8.  Jarno Trulli
Teknisiä tietoja
Renkaat:  M
Polttoaine:  Esso
Jarrut:  Brembo
Runko:  Hiilikuitumonokokki
Moottori:  Vapaasti hengittävä Toyota RVX-06 2.4L V8
Voimansiirto:  Toyota 7-vaihteinen puoliautomaattinen pituussuuntainen vaihdelaatikko
Kilpailuhistoria
Debyytti:  Bahrainin GP 2006
Kilpailuja:  18
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
Palkintosijoja:  1
MM-pisteitä:  35
Toyota TF106 oli itävaltalaisen Gustav Brunnerin suunnittelema Formula 1 -auto, jolla Toyota osallistui F1-kauteen 2006. Autoa ajoivat kilpailuissa saksalainen Ralf Schumacher ja italialainen Jarno Trulli. Testikuljettajana toimi brasilialainen Ricardo Zonta. Autossa oli Bridgestonen Potenza-malliset renkaat, Brembon jarrut ja se käytti Esson poltto- ja voiteluaineita. Autolla osallistuttiin kaikkiaan 18 kilpailuun ja sillä saavutettiin vain yksi palkintosija ja 35 MM-pistettä. Autosta tuotiin myöhemmin kaudella kehitysversio TF106B.
Auto ei ollut yhtä kilpailukykyinen kuin edelliskauden auto. Ralf Schumacher toi tallille kauden ainoaksi jääneen palkintosijan kolmannesta kilpailusta, Australian GP:sta. Tämän lisäksi hän toi autonsa maaliin pisteille kuudesti. Jarno Trullin kauden paras suoritus tapahtui Ranskan GP:ssa, jossa hän ajoi maaliin neljäntenä. Hän ylsi tämän lisäksi pisteille kauden aikana neljästi. Vain Toyotan kotikilpailussa, Japanin GP:ssa molemmat tallin kuljettajat ylsivät autolla pisteille.
Valmistajien MM-sarjassa Toyota sijoittui kuudenneksi saavuttaen 35 MM-pistettä.
Formula 1 -tulokset

| Kausi | Talli | Moottori | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 | Toyota | Toyota V8 | B |  | BHR | MAL | AUS | SMR | EUR | ESP | MON | GBR | CAN | USA | FRA | GER | HUN | TUR | ITA | CHN | JPN | BRA | 35 | 6. |
| 2006 | Toyota | Toyota V8 | B |   Ralf Schumacher | 14 | 8 | 3 | 9 | Kesk. | Kesk. | 8 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 4 | 9 | 6 | 7 | 15 | Kesk. | 7 | Kesk. | 35 | 6. |
| 2006 | Toyota | Toyota V8 | B |   Jarno Trulli | 16 | 9 | Kesk. | Kesk. | 9 | 10 | 17† | 11 | 6 | 4 | Kesk. | 7 | 12† | 9 | 7 | Kesk. | 6 | Kesk. | 35 | 6. |
Autot, jotka kilpailivat Formula 1 -kaudella 2006
Renault R26
McLaren MP4-21
Ferrari 248 F1
Toyota TF106/TF106B
Williams FW28
Honda RA106
Red Bull RB2
BMW Sauber F1.06
Midland M16
Scuderia Toro Rosso STR1
Super Aguri SA05
SA06
Jääkiekon II-divisioona (1975–1999)

| II-divisioona |
| --- | --- |

Laji:  jääkiekko
Maa(t):  Suomi
Perustettu:  1975
Lopetettu:  1999
Sarjataso:  3
Ylempi taso:  I-divisioona
Alempi taso:  III-divisioona
Sivusto:  Suomen jääkiekkoliitto
Jääkiekon II-divisioona oli Suomen kolmanneksi korkein jääkiekkosarja, johon oli mahdollista päästä pelaamalla. Sarjaa pelattiin vuosina 1975–1999. Vuonna 1999 II-divisioonan ja I-divisioonan väliin luotiin Suomi-sarja, minkä johdosta II-divisioonasta tuli Suomen neljänneksi korkein jääkiekkosarja. Ennen II-divisioonaa Suomen kolmanneksi korkein jääkiekkosarja oli vuosina 1947–1974 pelattu Maakuntasarja.
II-divisioonan mestarit

1975 Lahden Reipas
1976 Espoon Jäähonka
1977 Joensuun Kiekko-Pojat
1978 Kiekko-67 (Turku)
1979 Tampereen Weikot
1980 Joensuun Kiekko-Pojat
1981 Tampereen Weikot
1982 Kalevan Pallo, Kuopio
1983 Heinolan Peliitat
1984 Karhu-Kissat
1985 Tikkurilan Jää-Veikot (Vantaa)
1986 Vaasan Sport
1987 Vantaan Kiekko
1988 KOOVEE
1989 Kiekko-67
1990 Vantaan Hockey Team
1991 Pietarsaaren Centers
1998 KOOVEE
1999 KOOVEE
II-divisioonan mestarit > Maakuntasarjan mestarit (ennen II-divisioonan aikaa)

1947 Karhulan Peli-Karhut (Kymi), Rauman Lukko
1948 Hämeenlinnan Pallokerho
1949 Kuopion Palloseura
1950 Kuopion Erä-Veikot, Raahen Vesa, Riihimäen Pallonlyöjät
1951 Oulun Luistinseura, Pyynikin Haukat (Tampere), Turun Palloseura, Töölön Vesa (Helsinki)
1952 Hyvinkään Palloseura, Kuusankosken Puhti, Oriveden Ponnistus, Turun Teräs
1953 Kokkolan Jymy, Kotkan Jäntevä, Porin Kärpät, Valkeakosken Jääpeikot
1954 Heinolan Palloilijat -47, Hämeenlinnan Tiikerit, Oulun Kärpät, Raahen Vesa, Rauman Iirot
1955 Helsingin Kullervo, Kuusankosken Puhti, Tampereen Pelitoverit, Turun Pyrkivä
1956 Kuopion Työväen Kiekkoilijat, Rauman Pallo, Savonlinnan Pallokerho, Tampereen Pallo-Veikot
1957 Epilän Esa (Tampere), Hämeenlinnan Tiikerit, Pieksämäen Pallo-Sepot, Riihimäen Pallonlyöjät
1958 Helsingin Kullervo, Mäntän Urheilijat, Porin Pallo-Toverit, Saimaan Pallo (Lappeenranta)
1959 Epilän Esa, Joensuun Pallo-Toverit, Helsingin Ponnistus, Kotkan Kiri, Rauman Säppi, Valkeakosken Jääpeikot
1960 Mikkelin Palloilijat, Porvoon Urheilijat, Raahen Vesa, Turun Toverit
1961 Lauritsalan Kisa, RU-38 (Pori), Salon Palloilijat, Warkauden Urheilijat (Varkaus)
1962 Hämeenlinnan Tiikerit, Imatran Ketterä, Kajaanin Palloilijat, Rauman Pallo
1963 Jyväskylän Palloilijat, Kajaanin Palloseura, Pohjan haukat (Kemi), Tampereen Kisatoverit
1964 Lahden Reipas, Mäntän Valo, Oulun Työväen Palloilijat, Savonlinnan Pallokerho
1965 Kokkolan Jäähaukat, Lappeenrannan Pallo, Mäntän Urheilijat, Oulun Palloseura, Pieksämäen Pallo-Sepot, Pitäjänmäen Tarmo (Helsinki), Tappara II (Tampere), Turun Kisa-Veikot
1966 Karhu-Kissat (Helsinki), Tampereen kisatoverit, Upon Pallo (Lahti)
1967 Imatran ketterä, Tappara II Hilpara, Åbo IFK (Turku)
1968 Karihaaran Tenho (Kemi), Musan Salama (Pori), Warkauden Urheilijat
1969 Hämeenlinnan Tarmo, Joensuun Peto, Saimaan Pallo II Kurra
1970 Heinolan Peliitat, Jokerit II Peikot (Helsinki), Oulun Palloseura
1971 Kokkolan Hermes, Hämeenlinnan Tarmo, Mikkelin Jukurit
1972 Karihaaran Tenho, Kouvolan Kiekko-65, Forssan Palloseura
1973 Oulun Palloseura, Vasa IFK (Vaasa), Porvoon Smile, Lohjan Kisa-Veikot, Forssan Alku, Joensuun Peto
1974 Pattijoen Tempaus, Kurikan Ryhti, Mäntän KiePo, Hämeenlinnan Tarmo, Salon Palloilijat, Grankulla IFK (Kauniainen), Heinolan Peliitat, Savitaipaleen Urheilijat, Lieksan Hurtat, Varkauden TP
Rallipyramidi

Rallipyramidi on FIA:n konsepti ralliluokille. Rallin maailmanmestaruussarjan ylin ryhmä on Rally1, jota seuraavat Rally2, Rally3, Rally4 ja Rally5. Järjestelyn tavoitteena on ympäristöystävällisempi ja edullisempi ralliauto.
Ryhmäjako

Rallipyramidin kolme ylintä ryhmää käyttävät nelivetoisia autoja ja kaksi alinta kaksivetoisia autoja. Ryhmät:
| Ryhmä | Voimansiirto | Tasonimi | Teholuokka | Aiempi ryhmä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Rally1 | 4WD | Elite | 3,1kg/hv | WRC |
| Rally2 | 4WD | Performance | 4,2kg/hv | R5 |
| Rally3 | 4WD | Access | 5,6kg/hv |  |
| Rally4 | 2WD | Performance | 5,1kg/hv | R2 |
| Rally5 | 2WD | Access | 6,4kg/hv | R1 |

Rally1 eroaa merkittävästi aiemmasta WRC:stä, mutta toimii samoin huipputasona.
Rally3 on suunnattu useisiin kohteisiin ja se on tehty "herrasmieskuskeille", joilla ei ole mitään korvaamaan N-ryhmän autoja. Rally3 toimii alhaisen kustannuksen väliaskeleena kun siirtyy kaksivetoisista Rally4-autoista nelivetoisiin.
Aikaisempaa WRC2- ja WRC2 Pro -jakoa sanottiin vaikeaselkoiseksi ja vuodesta 2020 eteenpäin WRC:n toinen taso on jaettu WRC2- ja WRC3-sarjoihin, joissa ajetaan Rally2- ja Rally3-luokkien autoilla.
Vastaavasti rallin EM-sarjan ERC3:ssa ajetaan Rally3-luokan autoilla, ERC4:ssä ajetaan Rally4- ja Rally5-luokkien autoilla ja ERC:ssä ajetaan Rally2-autoilla.
WRC3:ssa on myös avoin ja juniorisarja.
Autoluokat

Rally1-autot käyttävät hybridijärjestelmiä, jotka latautuvat jarrutuksessa ja antavat lisätehoa, sekä bioetanolia polttoaineena. Hydridijärjestelmät sisältävä Compact Dynamicsin 100 kW moottori-generaattoriyhdistelmän ja invertterin, sekä Kreisel Electricin 3,9 kWh litium-ioni akkupaketin. Akun lataus on mahdollista huollossa. Sähköä voi käyttää liikkumiseen erikoiskokeiden ulkopuolella. Minimipaino on 1 260 kg tarkistusolosuhteissa yhdellä varapyörällä ja 1 430 kg kuljettajan ja kartanlukijan kanssa. Materiaaleja, kuten magnesiumia ja titaania, saa käyttää vain tietyissä paikoissa, joiden on täytettävä minimipainoraja. Komposiittimateriaalien käyttö on rajattu tiettyihin osiin. Rally1-luokan auton rakennetaan FIA:n määrittämälle teräksiselle avaruusrakenteelle. Rally1-sääntöjen mukaan vain vähän osista (koria lukuun ottamatta) pitää olla tuotantoautosta. Rally1-autossa kuljettaja ja kartanlukija istuvat sisempänä ja ohjaamon rakenteessa on lisää vahvistuksia sivutörmäyksien varalta.
Rally2-luokan autot käyttävät ahdettua polttomoottoria ja nelivetoa. Homologaatiosääntöjen mukaan vaaditaan 2500 kappaleen tuotantoerä 12 kuukauden sisällä. Magnesiumseoksien käyttö on kielletty paitsi missä se on käytössä tuotantoautossa. Myöskään keraamisia tai titaaniosia ei saa käyttää, ellei niitä ole käytetty tuotantoautossa. Hiilikuitua ja kevlaria voi käyttää vain rajoitetusti.
Autoluokat > Sääntömuutokset vuonna 2024

Vuodesta 2025 eteenpäin kustannuksien vähentämiseksi Rally1-autoissa ei ole hybridi-yksikköä ja samalla muutetaan sääntöjä aerodynamiikkaa ja turboahtimen kuristinta koskien. Myös Rally2-luokan autoille WRC-sarja, jolla turboahtimen kuristin on suurempi ja pakoputki on suurempi, sekä valinnainen muutos vaihteiden vaihtajaan ja takasiipeen sallitaan. Rally2-luokan muutoksella on tarkoitus kuroa kiinni eroa Rally1- ja Rally2-luokkien autojen välillä. Vuonna 2026 esitellään uudet Rally1-säännöt, jotka perustuvat Rally1-konseptiin ja sallitaan nykysääntöjen rinnalla. Uusien sääntöjen mukaan käytetään yhteistä turvarakennetta kustannuksien ja monimutkaisuuden vähentämiseksi, ja valmistajat voivat kehittää autoa omalla korirakenteella tiettyjen teknisten kriteerien mukaan. Moottorin teho rajataan 330 hevosvoimaan ja moottoria sekä vaihteistoa koskevat kustannusrajat. Aerodynaamikkaan ja huippunopeuteen asetetaan rajat kustannuksien rajaamiseksi ja autojen kustannuskatoksi tulee 400 000 euroa. Sähköautoluokka tulee mukaan ja perustuu Rally1-auton rakenteeseen. Myöhemmin kerrottiin, että Rally1-säännöt säilyisivät vielä vuoden 2026 loppuun saakka ja myös Rally2-säännöt pysyisivät samoina.
Marraskuussa 2024 ilmoitettiin, että hybridiyksiköt eivät ole mukana vuonna 2025 johtuen kasvaneista kustannuksista. Samalla Rally1-autojen ilmanoton kuristin pienenee 36 millimetristä 35 millimetriin ja minimipaino laskee 1260 kilogrammasta 1180 kilogrammaan.
Autoluokat > Säännöt kaudesta 2027 alkaen

Kaudesta 2027 alkaen käyttöön tulevat uudet säännöt seuraavaksi kymmeneksi vuodeksi, joissa asetetaan kustannuskatto autoille ja sallitaan erilaiset voimansiirtoratkaisut (polttomoottori-, hybridi- ja täyssähköautot). Käytössä säilyy FIA:n turvarakenne (safety cell), johon voi liittää erilaisia koripaneeleja. Kustannuskaton myötä vaihteisto ja jarrut seuraavat Rally2-luokan sääntöjä, jousitus perustuu kolmiovarsituentaan ja perusmoottorin voi valita Rally2-sääntöjen mukaisesti. Kustannussäästöihin pyritään komponenttien kustannuksien määrittelyllä sen sijaan, että käytettäisiin taloussääntelyä.
Aiheesta muualla

Fia Rally Car Pyramid, 2021 Edition (PDF) (englanniksi)
2021 FIA World Rally Championshio – Sporting Regulations (PDF) (englanniksi)
Ralliautoluokat ja ryhmät
A-ryhmä
B-ryhmä
F-ryhmä
Kit Car
F2
N-ryhmä
R-ryhmä
R5
R4
R3
R2
R1
R-GT
Rallipyramidi
Rally1
Rally2
Rally3
Rally4
Rally5
ryhmä 1
ryhmä 2
ryhmä 4
S-ryhmä
Super 1600
Super 2000
World Rally Car
Fernando Gaviria

| Fernando Gaviria |
| --- | --- |
 Fernando Gaviria 2013.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Fernando Gaviria Rendon
Syntynyt: 19. elokuuta 1994 (ikä 30)
Kansalaisuus:  Kolumbia
Pyöräilijä
Joukkue:  Movistar Team
Laji:  rata ja maantie
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  kirimies
Ura
Amatöörijoukkue(et)
2013 2014–2015:  Colombia-Coldeportes Coldeportes-Claro
Ammattilaisjoukkue(et)
2015 2016–2018  2019−2022 2023–:  Etixx-Quick Step (harjoittelija) Etixx-Quick Step /Quick-Step Floors UAE Team Emirates Movistar Team
Suurimmat voitot
 Pariisi–Tours 2016 Italian ympäriajo, pistekilpailu 2017, 5 etappia Ranskan ympäriajo, 2 etappia 
 Tiedot päivitetty: 1. tammikuuta 2023 
| Mitalit> Maa:   Kolumbia.Miesten ratapyöräily.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kolumbia.Miesten ratapyöräily.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kolumbia.Miesten ratapyöräily.MM-kilpailut  | Maa:   Kolumbia> Miesten ratapyöräily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Pariisi 2015 | omnium |  |
|  Kultaa | Lontoo 2016 | omnium |  |
| Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  |  |
|  Kultaa | Toronto 2015 | omnium |  |
|  Kultaa | Toronto 2015 | joukkuetakaa-ajo |  |
Fernando Gaviria Rendon (s. 19. elokuuta 1994 La Ceja, Antioquia) on kolumbialainen rata- ja maantiepyöräilijä. Hän voitti ratapyöräilyn "moniottelun", omniumin maailmanmestaruuden 2015 ja 2016. Hän voitti junioreiden maailmanmestaruuden omniumissa ja pariajossa (madison) 2012. Pan-Amerikan kisoissa 2015 hän voitti kultaa omniumissa ja joukkuetakaa-ajossa.
Gaviria edusti maantiepyöräilyssä kolumbialaista Colombia-Coldeportes / Coldeportes-Claro -tallia vuosina 2013–2015. Syksystä 2015 vuoteen 2018 saakka hän edusti belgialaista Etixx-Quick Step / Quick-Step Floors -joukkuetta. Hän voitti Pariisi–Tours-klassikon 2016 karattuaan loppukiriin valmistautuneella pääjoukolta noin 500 metriä ennen maalia. Italian ympäriajossa 2017 hän voitti kolmannen etapin ja siirtyi samalla kokonaiskilpailun johtoon yhden etapin ajaksi. Hän voitti myös kilpailun viidennen, 12. ja 13. etapin sekä pistekilpailun. Ranskan ympäriajossa 2018 hän voitti ensimmäisen ja neljännen etapin.
Gaviria edusti UAE Team Emiratesia vuosina 2019–2022. Italian ympäriajossa 2019 hänet nimettiin kolmannen etapin voittajaksi, kun ensimmäisenä maaliin tullut Elia Viviani pudotettiin pääjoukon viimeiseksi sääntöjenvastaisen ajolinjan vuoksi.
Gaviria siirtyi Movistar Teamiin 2023.
Saavutuksia > Ratapyöräily

Lähde: Cycling Archives
Saavutuksia > Maantiepyöräily

Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Stats.
Tosiasia

Kuva kirjaston tietokirjaosastosta.
Tosiasia (tosiseikka, fakta) on yksilöllisestä käsityksestä tai tulkinnasta riippumaton asia. Se on todellisuudessa olemassa oleva vastine todelle väittämälle, ja sen olemassaolo tekee väittämästä toden. Tosiasia on näin asioiden todellinen tila, asiaintila joka vallitsee.
Myyttinen tosiasia

Ranskalainen antiikintutkija Marcel Detienne käyttää käsitettä myyttinen tosiasia, jolla hän viittaa siihen, miten selitämme maailmaa ja ympäröivää todellisuutta kulloinkin vallitsevan parhaan tieteellisen tiedon perusteella. Uudet tutkimustulokset voivat kumota ennen rikkomattomina pidetyt tosiasiat. Myyttinen tosiasia ei ole siis niinkään väärä uskomus kuin tieto, joka voi osoittautua vääräksi tai riittämättömäksi.
Aiheesta muualla

Mulligan, Kevin & Correia, Fabrice: Facts The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Final Fantasy (pelisarja)

| Final Fantasy |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Squaresoft, myöhemmin Square Enix
Julkaisija:  Square Enix
Suunnittelija:  Hironobu Sakaguchi
Lajityyppi:  roolipeli
Alusta:  NES, SNES, PlayStation, PlayStation 2, PlayStation 3, PlayStation 4, PlayStation 5, Windows, Xbox 360, Xbox One
Ensijulkaisu:  Final Fantasy (1987)
Viimeisin julkaisu:  Final Fantasy XVI (2023)
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Final Fantasy (jap. ファイナルファンタジー) on Square Enixin (ent. Square) roolipelisarja.
Pelisarja on ehkä tunnetuin esimerkki ns. japanilaistyylisistä konsoliroolipeleistä. Se ammentaa ideansa muista 1980-luvun lopun konsoliroolipeleistä, tärkeimpänä Enixin suositusta Dragon Quest -sarjasta. Pelit ovat olleet suosittuja pitkään Japanissa; Yhdysvalloissa ne löivät lopullisesti läpi Final Fantasy IV:n ja Final Fantasy VI:n myötä (jossa nämä pelit julkaistiin Super Nintendo Entertainment Systemille nimillä Final Fantasy II ja Final Fantasy III), ja kansainvälinen läpimurto tuli Final Fantasy VII:n myötä (joka oli myös ensimmäinen Euroopassa julkaistu sarjan peli).
Yksi pelisarjan huomattavia ominaisuuksia on että pelit eivät tyypillisesti ole tarinallista jatkoa toisilleen vaan jokainen peli sisältää omat hahmonsa ja oman fiktiivisen maailmansa. Tämän vuoksi sarjan maailmat voivat erota toisistaan paljonkin, kuten ensimmäiset viisi peliä sijoittuvat tyypillisempiin Euroopan Keskiajan inspiroimiin fantasia-maailmoihin kun taas VI on enimmäkseen toisen teollisen vallankumouksen inspiroima ja VII menee jo tieteisfantasian puolelle. Sarjassa on kuitenkin silti toistuvia elementtejä jotka ovat mukana lähes jokaisessa pelissä, kuten tiettyjä olentoja. Jotkut pelit ovat myös saaneet tarinallista jatkoa, kuten Final Fantasy X sai suoran jatko-osan, XIII:sta tuli trilogia ja VII:n maailmaa laajennettiin spin-off pelien ja elokuvien kautta. Final Fantasy VII:n uusintaversio tullaan julkaisemaan monessa osassa.
Pelit > Pääsarja

Final Fantasy (1987)
Final Fantasy II (1988)
Final Fantasy III (1990)
Final Fantasy IV (1991)
Final Fantasy IV: The After Years (2008)
Final Fantasy V (1992)
Final Fantasy VI (1994)
Final Fantasy VII (1997)
Final Fantasy VII Remake (2020)
Final Fantasy VIII (1999)
Final Fantasy IX (2000)
Final Fantasy X (2001)
Final Fantasy X-2 (2003)
Final Fantasy XI (2002)
Final Fantasy XII (2006)
Final Fantasy XIII (2009)
Final Fantasy XIII-2 (2011)
Lightning Returns: Final Fantasy XIII (2013)
Final Fantasy XIV (2010)
Final Fantasy XIV: A Realm Reborn (2013)
Final Fantasy XV (2016)
Final Fantasy XVI (2023)
Pelit > Spin-offit

Varsinaisten Final Fantasy -pelien ohella on saman nimen alla julkaistu myös muita pelejä ja tuotteita. Tunnettuja esimerkkejä ovat  Final Fantasy Tactics-sarjan roolistrategiapelit ja moninpeliä varten suunniteltu toimintaroolipeli Final Fantasy: Crystal Chronicles Nintendo GameCubelle. Monista vanhimmista osista on tehty uudelleenjulkaisuja, kuten Final Fantasy Origins ja Final Fantasy Anthology -pelit PlayStationille. Myös Kingdom Hearts -pelit ovat yhteydessä pelisarjaan, sillä ne sisältävät useita Final Fantasy -hahmoja. Muita spin-offeja ovat esimerkiksi chocobo-hahmojen omat pelit. Joitain spin-offeja on järjestetty useista peleistä koostuviksi kokonaisuuksiksi, joista esimerkkejä ovat Compilation of Final Fantasy VII ja Ivalice Alliance. Lisäksi on ilmestynyt muita mainitsemattomia pelejä muun muassa Vagrant Story.
Mobiililaitteille suunnattu Final Fantasy XI R on peruttu vuonna 2021: pelin kehityksestä kerrottiin vuonna 2015 Square Enixin ja Nexonin yhteistyönä.
Muita pelejä:
Final Fantasy Type-0 (2011)
Stranger of Paradise: Final Fantasy Origin (2022)
Pelit > Spin-offit > Tactics-sarja

Final Fantasy Tactics on vuonna 1997 julkaistu taktiseen roolipelaamiseen keskittyvän spin-off -pelien sarjan ensimmäinen osa.
Final Fantasy Tactics Advance on julkaistu vuonna 2003 Game Boy Advancelle.
Final Fantasy Tactics A2: Grimoire of the Rift on julkaistu vuonna 2008 Nintendo DS:lle.
Pelit > Spin-offit > Dissidia-sarja

Dissidia Final Fantasy ja Dissidia 012 Final Fantasy ovat PlayStation Portablelle julkaistuja taistelupelejä.
Dissidia Final Fantasy NT on PlayStation 4:lle julkaistu taistelupeli, joka on julkaistu kolikkopelinä vuonna 2015.
Pelaaminen

Toiminnaltaan pelit ovat tyypillisiä japanilaisia konsoliroolipelejä. Tarinaa seurataan pelinäytöllä, joissa hahmoja ohjataan. Pelien hahmoja ei luoda erikseen (paitsi ensimmäisessä osassa), vaan käytössä on valmiit henkilöhahmot, joskin heidät voi nimetä haluamikseen mikäli nimet eivät miellytä. Peleissä on vaihteleva määrä pelattavia hahmoja (esimerkiksi Final Fantasy VI:ssa on 14 pelattavaa hahmoa ja Final Fantasy X-2:ssa vain kolme), joista 3–5 on yleensä kerralla pelaajan ohjaamassa ryhmässä. Suurin osa toiminnasta ja pelihahmojen kehittymisestä sijoittuu taisteluihin, jotka käydään vuoropohjaisesti.
Toistuvat elementit > Chocobot

Chocobot (jap. チョコボ, Chokobo) ovat suuria lentokyvyttömiä lintuja, jotka ovat yleensä väriltään keltaisia. Näitä lintuja käytetään usein pelissä hevosten sijaan ratsuina. Ne ilmestyivät ensimmäistä kertaa Final Fantasy II:ssa ja ovat olleet siitä lähtien Final Fantasy sarjan maskotteja yhdessä mooglejen kanssa. Uusimpiin peleihin chocobojen ulkonäkö on muuttunut hieman erilaiseksi alkuperäisestä.
Toistuvat elementit > Magitek

Pelissä, joissa on edistyksellisempää teknologiaa sisältäviä universumeja, se kuvataan usein pääasiallisesti magian voimanlähteenä. Tätä kutsutaan nimenomaan magitekiksi Final Fantasy VI:ssä, XIV:ssä ja XV:ssä, kun taas muissa peleissä on samanlaisia elementtejä eri nimellä, kuten mako-tekniikka VII-pelissä ja magicite-tekniikka pelissä XII. Tällaista maagista teknologiaa käytetään usein vertauskuvana ylilyönnistä, pahoista kunnianhimoista, maailman sääntöjen rikkomisesta ja sen energian varastamisesta hinnasta riippumatta. Erittäin voimakas magitek-panssari toistuu useissa sarjan peleissä, kuten VI, XIV ja XV mekan muodossa ja XV:ssä moottoripanssarina.
Toistuvat elementit > Mako

Mako (jap. 魔晄, Makō, engl. magic light), lausutaan /MAH-koh/, on planeetan elämänvirran nestemuoto Final Fantasy VII:ssä. Se oli maailman ensisijainen energialähde Wutaita ja maaseutualueita lukuun ottamatta. Elämänvirta voi tiivistyä materia- tai makokiviksi.
Mako näkyy vihreänä valoaineena. Makoreaktorien pohjissa se näkyy kuoppanesteenä, joka on jatkuvassa liikkeessä, aaltoilee ja kuohuu lakkaamatta. Kun Aerith Gainsborough tarkastaa rikkinäisen makoventtiilin, vuotava aine näyttää kuplivana hehkuna, joka levittää hiukkasia hitaasti ilmaan. Mako voi kiteytyä materiaksi tunnetuiksi kiteiksi ja tiivistyä kiviksi, joilla on maagisia ominaisuuksia.