stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Timo Murama

Timo Murama tutkimassa Neuvostoliitolaisten sotilaiden suksijälkiä
Timo Kaapo Arthur Murama (alun perin Moberg, 15. lokakuuta 1913 Rovaniemi – 17. tammikuuta 1981 Rovaniemi) oli suomalainen mäkihyppääjä ja yhdistetyn hiihtäjä.
Murama sijoittui vuonna 1936 Garmisch-Partenkirchenin olympialaisissa seitsemänneksi yhdistetyn kilpailussa ja 24:nneksi mäkihypyssä. Lahden MM-kisoissa 1938 hän sijoittui yhdistetyssä kymmenenneksi sekä Cortina d'Ampezzon MM-kisoissa 1941 yhdistetyssä viidenneksi ja mäkihypyssä 15:nneksi. Cortina d'Ampezzon kisojen MM-arvo peruttiin myöhemmin.
Ounasvaaran Hiihtoseuraa ja Rovaniemen Urheilijoita edustanut Murama voitti kotikaupungissaan Ounasvaaran kisoissa yhdistetyn vuosina 1935, 1938, 1939 ja 1941 sekä mäkihypyn vuosina 1937–1939. Hän teki ensimmäisenä Suomessa yli 70 metrin hypyn yltäessään Rovaniemellä Pöyliövaaran mäessä 71 metriin 20. helmikuuta 1937. Hän voitti Puijon kisoissa yhdistetyn vuonna 1937 sekä sijoittui Salpausselän Kisoissa toiseksi vuosina 1936 ja 1937.
Murama oli sittemmin urheiluvälinemyymälän omistaja Rovaniemellä.
Aiheesta muualla

Luettelo SHL:n hiihto- ja mäenlasku- sekä yhdistetyn kilpailun merkin suorittaneista henkilöistä 1941, Ounasvaaran hiihtoseura (Arkistoitu – Internet Archive)
Muroleen kirkko

| Muroleen kirkko |
| --- | --- |
 Muroleen kirkko toukokuussa 2015
Sijainti:  Muroleentie 740, Murole, Ruovesi
Koordinaatit:  61°49′33.2″N, 023°56′58.9″E
Seurakunta:  Ruoveden seurakunta
Rakentamisvuosi:  1928–1932
Suunnittelija:  Lauri Autero
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  350
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Muroleen kirkko on Ruoveden Muroleella sijaitseva arkkitehti Lauri Auteron suunnittelema, vuosina 1928–1932 rakennettu puinen päätytornillinen pitkäkirkko. Toisen pitkän sivun alttaripäädyn kulmasta ulkonee sakasti. Runkohuoneessa on alttaripäädystä aumattu katto, sisäseinät ovat hirsipinnalla ja sisäkatto laelta pyöristetty. Kirkon kolminivelinen päätytorni on muodoltaan perinteisen kellotapulin tyyppinen, tornin kello on vuodelta 1933.  Kirkon pinta-ala on 270 neliömetriä, ja istumapaikkoja siellä on 350 hengelle. Kirkon ulkomaalaus uusittiin 1979. Alttaritaulun Jeesus Getsemanessa maalasi Lennart Segerstråle 1951. Kirkon läheisyydessä on hautakappeli vuodelta 1933.
Muoti

Muotisalonki Parus. Kuva vuodelta 1898.
1500-luvun liivinmaalaista naistenmuotia. Albrecht Dürer (1521)
Muoti tarkoittaa jonakin ajankohtana vallitsevaa ja suosiossa olevaa tyyliä tai makusuuntaa, yleistä tapaa. Erotukseksi paikallisten elinolojen sanelemasta kansanpuvusta vaatemuodilla tarkoitetaan vaatetustyyliä, joka edustaa verrattain lyhytaikaista tyylisuuntausta.
Muodissa tapahtuu kiertoja, kun ihmiset arvostavat vähemmän tai kyllästyvät aiemmin suosittuihin asioihin ja omaksuvat tilalle jotakin uutta. Elämänaloista muodin vaikutus tiedostetaan selvimmin pukeutumisessa, ja usein muodista puhuttaessa tarkoitetaankin nimenomaan muotivaatteita. Muoti saattaa ilmetä jopa kiinnostuksena tietynlaisiin uskonnollisiin liikkeisiin tai tieteellisiin teorioihin. Kaupallisesti muotia voidaan hyödyntää saamalla ihmiset ostamaan ja hankkimaan uusia asioita.lähde?
Uusi muoti syntyy kun tarpeeksi moni ihminen alkaa matkia toista jossain tietyssä asiassa. Yhteisöllinen paine ja monet viestimet painostavat ihmisiä pysymään muodin mukana, joka osallaan nostaa ihmisten tahtoa seurata valtavirtaa. Myös esikuvina pidetyt julkisuuden henkilöt voivat luoda muoteja. Muotilehdet kertovat myös muodista ja trendeistä.lähde?
Kirjallisuutta

Freeman, Hadley: Käsilaukun syvin olemus.  ((The meaning of sunglasses, 2008.) Suomentanut Sampsa Peltonen)  Jyväskylä:  Atena, 2009.  ISBN 978-951-796-567-5
Kuitunen, Arja-Liisa: Länsimaisen muodin historia: Antiikista nykyaikaan.  Mynämäki:  Lounais-Suomen käsi- ja taideteollisuusoppilaitos, 1998.  ISBN 951-98003-0-1
Lehnert, Gertrud: 1900-luvun muodin historia.  ((Geschichte der Mode des 20. Jahrhunderts, 2000.) Suomennos: Kirsi Niemi)  Köln:  Könemann, 2001.  ISBN 3-8290-7955-9
Luoma, Taina & Luoma-Tuominen, Johanna: Muoti-ilmiöitä antiikista nykyaikaan.  Helsinki:  WSOYpro, 2009.  ISBN 978-951-0-33002-9
Lönnqvist, Bo: Vaatteiden valtapeli: Näkymättömän kulttuurianatomia.  ((Maktspel i kläder: Om det osynligas kulturella anatomi, 2008.) Suomennos: Kaisa Haatanen)  Helsinki:  Schildt, 2008.  ISBN 978-951-50-1799-4
Selin, Jaakko: Kiinalaiset jalat ja muita tarinoita vartalomme koristeista.  Helsingissä:  Otava, 1997.  ISBN 951-1-14737-4
Stevenson, N. J.: Muodin vuosikymmenet: 1800-luvulta nykypäivään.  ((The Chronology of Fashion: From Empire Dress to Ethical Design, 2011.) Suomennos Laura ja Olga Jänisniemi)  Helsinki:  Tammi, 2012.  ISBN 978-951-31-6551-2
Utrio, Kaari & Savikko, Sari: Bella donna: Kaunis nainen kautta aikojen.  Helsinki: Somero:  Tammi: Amanita, 2001 (2. painos 2005).  ISBN 951-31-2174-7
Wilson, Elizabeth: Adorned in Dreams: Fashion and Modernity.  (Revised and updated edition)  London:  I. B. Tauris, 2011.  ISBN 978-1-86064-921-9  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ylen Elävä arkisto:
Mistä trendit tulevat?
Tyyliä ja muotia läpi vuosisatojen.
Sitaatteja aiheesta Muoti Wikisitaateissa
Murakumo-luokka

| Murakumo |
| --- | --- |
 Piirros luokan aluksesta.

Tekniset tiedot
Uppouma:  367 t
Pituus:  67,7 m
Leveys:  5,96 m
Syväys:  1,7 m
Koneteho:  5 800 ihp
Nopeus:  30 solmua
Miehistöä:  50
Aseistus
Meritorjunta:  2 × QF 12 naulan 12 cwt -laivatykkiä 5 × QF 6 naulan Hotchkiss -tykkiä 2 × 18″ torpedoputkea
Murakumo-luokka (jap. 叢雲型駆逐艦) oli keisarillisen Japanin laivaston kuuden aluksen muodostama torpedovenehävittäjäluokka.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Murakumo | John I. Thornycroft and Company, Chiswick | 1. lokakuuta 1897 | 16. marraskuuta 1898 | 29. joulukuuta 1898 | miehistönsä upottama 4. kesäkuuta 1925 |
| Shinonome | Thornycroft | 1. lokakuuta 1897 | 14. joulukuuta 1898 | 10. maaliskuuta 1899 | haaksirikkoutui 23. heinäkuuta 1913 |
| Yūgiri | Thornycroft | 1. marraskuuta 1897 | 26. tammikuuta 1899 | 10. maaliskuuta 1899 | romutettiin 1. huhtikuuta 1922 |
| Shiranui | Thornycroft | 1. tammikuuta 1898 | 15. maaliskuuta 1899 | 13. toukokuuta 1899 | romutettiin 25. helmikuuta 1925 |
| Kagerō | Thornycroft | 1. elokuuta 1898 | 23. lokakuuta 1899 | 31. lokakuuta 1899 | romutettiin 25. helmikuuta 1925 |
| Usugumo | Thornycroft | 1. syyskuuta 1898 | 16. tammikuuta 1900 | 1. helmikuuta 1900 | miehistönsä upottama 29. huhtikuuta 1925 |

Kagerō
Murhatun Jumalan varjo

Murhatun Jumalan varjo: Antisemitismi kristinuskon historiassa on teologien Matti Myllykoski ja Svante Lundgren kirjoittama kirja antisemitismistä ja kristinuskosta. Teoksen julkaisi Yliopistopaino vuonna 2005.
Aiheesta muualla

Kirjan vapaasti luettava verkkoversio Helsingin yliopisto 2022
Heikki Räisänen: Paholaisen lapset ja Jumalan murhaajat. Helsingin sanomat 27.11.2005.
Tommi Sarlin: Antisemitismi on syvällä kristillisessä perinteessä. Kirkko ja kaupunki 17.1.2006.
Tiina Mahlamäki: Antisemitismin musta kirja. Agricola 16.2.2006.
Matti Myllykoski: Kristillinen juutalaisvastaisuus vaikutti modernin antisemitismin syntyyn. Teologia.fi 19.9.2007.
Muovailuvaha

Muovailuvahasta tehtyjä hahmoja.
Muovailuvaha on rakenteeltaan savea muistuttavaa ainetta, jota on myyty lastenleluksi 1930-luvulta asti. Itse tehty muovailuvaha sisältää vehnäjauhoa, vettä, öljyä, suolaa, homeenestoainetta, alunaa ja väriaineita. Myös mehiläisvahasta tehdään muovailuvahaa. Se ei ole myrkyllistä, ei tahraa ja lähtee saippualla. Jotkin merkit pysyvät pehmeinä (tai pehmenevät kun niitä lämmitetään kädessä), toiset kovettuvat avoimessa tilassa noin vuorokaudessa. Tämä riippuu öljyn ja veden suhteesta ja siitä, mitä öljyä on käytetty. Monia muovailuvahoja voi käyttää useita kertoja.
Suomalaissa päiväkodeissa käytetään paljon myös taikataikinaa, joka sekoitetaan itse vehnäjauhoista, suolasta ja vedestä sekä tilkasta öljyä. Se kovettuu nopeammin ja murtuu herkemmin kuin kaupallinen muovailuvaha. Taikataikinaa ei yleensä voi käyttää uudestaan.
Historia

Muovailuvaha keksittiin vahingossa Cleo ja Noah McVicker omistamassa Kutol-nimisen saippuafirmassa 1933. Sinä vuonna asiakas oli tilannut seinätapettien puhdistamiseen palveluja noen tahriessa seiniä, mikä oli hyvin yleistä, kun taloja lämmitettiin hiilillä. Noah valmisti jauhoista, vedestä ja suolasta massan, jota käytetään vielä nykyäänkin vanhojen ja herkkien tapettien puhdistamiseen. Myöhemmin tapetteja pystyi puhdistamaan vedellä ja saippualla, kysyntä väheni. 1954 eräs keksijäperheen jäsenistä huomasi ajanvietteen muovailuvahana, kunhan siihen lisää värejä ja hajuja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Muovailuvaha Wikimedia Commonsissa
Muovinpehmennin

Usein käytettyjen muovinpehmentimien rakenteita
Muovinpehmennin tai muovinpehmitin on aine, joka lisää polymeerin pehmeyttä, joustavuutta ja sitkeyttä sekä helpottaa työstämistä. Niitä käytetään erityisesti kylmäominaisuuksien parantamiseen. Muovinpehmentimiä käytetään esimerkiksi polyvinyylikloridin ja selluloosajohdannaisten kanssa.
Periaate

Muovinpehmentimet ovat useimmiten heikosti haihtuvia estereitä. Ne sekoittuvat ja liukenevat polymeeriin ja alentavat polymeerin lasisiirtymälämpötilaa. Tämä tekee polymeeristä sitkeämmän ja joustavamman alemmissa lämpötiloissa. Käytetyn muovinpehmentimen määrä vaikuttaa tulokseen. Pieniä määriä käytetään sulaviskositeetin alentamiseen ja siten työstämisen helpottamiseen, ja suuremmat pitoisuudet tekevät jäykästä ja hauraasta polymeeristä sitkeämmän ja elastisemman. Useimmiten muovinpehmentimen osuus on 20–60 massaprosenttia. Muovinpehmentimen vaikutus voidaan selittää sillä, että muuovinpehmenninmolekyylit heikentävät polymeeriketjujen välillä olevia vuorovaikutuksia.
Käyttö

Käytetyimpiä muovinpehmentimiä ovat ftalaatit, esimerkiksi di(2-etyyliheksyyli)ftalaatti ja di-isononyyliftalaatti. Muita yleisesti käytettyjä yhdisteitä ovat tereftalaatit, adipaatit, sitraatit, fosfaatit, pienimolekyyliset polyesterit ja epoksidoidut rasvat. Ftalaattien hormonaaliset vaikutukset ovat herättäneet huolta, minkä vuoksi niiden käyttöä on rajoitettu ja niitä pyritään korvaamaan muilla muovinpehmentimillä.
Tavanomaisin pehmitettävä polymeeri on polyvinyylikloridi, josta saadaan muovinpehmentimien avulla esimerkiksi lattiapinnoitteita. Muita usein pehmitettäviä polymeerejä ovat selluloosaesterit, nitriili-, tai lateksikumit ja polyvinyylibutyraali.
Muppettien joulu

| Muppettien joulu> The Muppet Christmas Carol |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Brian Henson
Käsikirjoittaja:  Jerry Juhl
Tuottaja:  Brian Henson Martin Baker (käännä suomeksi)
Säveltäjä:  Miles Goodman Paul Williams
Kuvaaja:  John Fenner (käännä suomeksi)
Leikkaaja:  Michael Jablow
Tuotantosuunnittelija:  Val Strazovec (käännä suomeksi)
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Walt Disney Pictures Jim Henson Productions
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures Disney+
Ensi-ilta:  11. joulukuuta 1992
Kesto:  86 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Muppettien joulu (The Muppet Christmas Carol) on vuonna 1992 valmistunut yhdysvaltalainen komediallinen musikaalielokuva, jossa esiintyvät Muppetit. Se perustuu Charles Dickensin tunnettuun joulutarinaan, joka kertoo ilkeästä ja saidasta Ebenezer Scroogesta. Pääroolia näyttelee Michael Caine. Suuri osa Dickensin tarinan muista henkilöhahmoista on elokuvassa korvattu muppetti-hahmoilla. Elokuva tehtiin kaksi vuotta Muppetien luojan Jim Hensonin kuoleman jälkeen ja sen ohjasi hänen poikansa Brian Henson.
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Muppettien joulu saa kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Aiheesta muualla

Muppettien joulu Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Muppettien joulu Elonet.
Muppettien joulu AllMoviessa. (englanniksi)
Ranskan ympäriajo 2000

Ranskan ympäriajo 2000 alkoi 1. heinäkuuta ja päättyi 23. heinäkuuta 2000. Kilpailun voitti alun perin toisen peräkkäisen kerran Yhdysvaltain Lance Armstrong, toiseksi sijoittui hänelle 6.02 minuuttia hävinnyt Saksan Jan Ullrich ja kolmas oli Espanjan Joseba Beloki 10.04 minuuttia voittajalle hävinneenä.
Vuonna 2012 Lance Armstrongin voitto mitätöitiin hänen dopingin käyttönsä paljastuttua.
Ranskan ympäriajo 2001

Ranskan ympäriajo 2001 alkoi 7. heinäkuuta ja päättyi 29. heinäkuuta 2001. Kilpailun voitti alun perin kolmannen peräkkäisen kerran Yhdysvaltain Lance Armstrong, toiseksi sijoittui hänelle 6.44 minuuttia hävinnyt Saksan Jan Ullrich ja kolmas oli Espanjan Joseba Beloki 9.05 minuuttia voittajalle hävinneenä.
Vuonna 2012 Lance Armstrongin voitto mitätöitiin hänen dopingin käyttönsä paljastuttua.
Munkinpuisto

Munkinpuisto (ruots. Munksparken) on Helsingin Munkkiniemessä sijaitseva puistoalue. Alue on saanut kansan suussa nimen ”Koneen puisto” alueen maamerkin Kone Oy:n entisen pääkonttorin mukaan.
Historia

Puiston alueella oli alun perin vesijättömaata ja niitty, jonka nimi oli Pitkäniitty. Itäpäässä oli luonnonlammikko ja sotavuosina ja pitkään sen jälkeen ”Pelto”, joka oli jaettu viljelypalstoihin. Peltoviemäreiden tukkeuduttua viemärin varret lammikoituivat, mikä lienee ollut itäpään luonnonlammikon alkuperänä.
Länsipäässä, nykyisen Ritokalliontien viimeisten talojen kohdalla, alueen jätevedet ohjattiin avo-ojaan, jota kutsuttiin Kakkakanaaliksi tai Kakkajordaniksi. Se laski Isoon Huopalahteen. Kanaalin penkereissä viihtyivät kärpät ja lumikot, sillä kaislikossa pesi niitten ruokalista, nimittäin sorsat, nokikanat ja naurulokit. Lisäksi alueella vilisi myyriä.
Eliel Saarisen vuonna 1915 laatimassa Munkkiniemi–Haaga-suunnitelmassa suurin osa nykyistä Munkin­puistoa oli merkitty rakennus­maaksi, jonka poikki olisi kulkenut leveä puisto­katu, Ison Puistotien eli nykyisen Munkkiniemen puistotien jatke. Vain alueen länsiosaan oli suunniteltu nykyistä huomattavasti pienempi puisto. Tältä osin suunnitelma jäi kuitenkin toteutumatta.
Vielä vuonna 1950 vahvistetun asemakaavan mukaan Munkki­niemen puisto­tie olisi ulottunut Ison Huopa­lahden rantaan saakka, jossa sen päästä olisi rakennettu pengertie Espoon puolelle suunnilleen nykyisen Turunväylän sillan kohdalle. Tien länsiosan verrelle eli nykyisen Munkin­puiston alueelle ei tässä kaavassa kuitenkaan suunniteltu rakennuksia, vaan puistot olisivat reunustaneet sitä molemmilta puolilta.
Kun Turun­väylää (Helsingin puolella alun perin nimellä Läntinen moottori­tie suunniteltiin, poistettiin Munkki­niemen puisto­tien läntisin osa asema­kaavasta vuonna 1960.
Historia > Kone Oy:n pääkonttori

Puiston itäreunaan rakennettiin 1973 Kone Oy:n pääkonttori, jonka eteläpään alle joutunut luonnonlammikko säilytettiin. Se tunnetaan ”Sorsalammikon” nimellä. Jo ennen konttorirakennuksen rakennustöiden alkamista alettiin puiston kunnostaminen. Ilmeisesti rakennussuunnitelmista tietämättömänä kaupungin puisto-osasto ryhtyi kunnostamaan tulevan suurrakennuksen takana ollutta aluetta. Tulevan rakennuksen paikalle istutettiin ruusutarha, jonka kasvit sitten kaivettiin ylös rakennustöiden alkaessa. Puistoon tuli leikkikenttä, joka talvella jäädytetään luistinradaksi. Rakennuksen paikalla ollut luonnonlammikko säilytettiin, ja alta avoin, pilareiden varaan rakennettu rakennus näyttää kohoavan siitä. Puistoon luvattiin myös kalalammikoita, mutta ne jäivät saamatta. Ruusupensaat palautettiin konttorirakennuksen alle.
Nimi Munkinpuisto vahvistettiin vuonna 1984 puisto­alueelle asema­kaavassa.
Puisto nykyisin

Puisto rajoittuu idässä Laajalahdentien ja etelässä Tiilimäen varrella oleviin rakennuksiin, pohjoisessa Turunväylään. Puistossa on kävelyreittejä, frisbeegolfrata ja koirapuisto, joka sijaitsee kävelypolkujen varrella Turunväylän juuressa.
Alta avoin rakennus näyttää kohoavan lammesta.
Munjärvenlahti

| Munjärvenlahti Спа́сская Губа́, Spasskaja Guba |
| --- | --- |

 Munjärvenlahti
 Koordinaatit: 62°12′51″N, 33°48′55″E 
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Kontupohjan piiri
Kunta:  Petrovski
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku (2013):  424
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Munjärvenlahti (myös Munjärven Lahti, Lahti, Lahtenkylä; ven. Спа́сская Губа́, Spasskaja Guba) on Petrovskin kunnan keskuskylä Karjalan tasavallan Kontupohjan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Munjärven länsirannalla 39 kilometriä Kontupohjasta maanteitse länteen. Kylässä on 424 asukasta (vuonna 2012).
Historia

Munjärvenlahti on vanha lyydiläiskylä. Venäjän keisarikunnassa se oli Munjärven volostin eli kunnan keskus. Vuonna 1905 kylässä oli koulu, 29 taloa ja 304 asukasta.
1920-luvulta lähtien Munjärvenlahti toimi Petrovskin piirin ja Munjärven kyläneuvoston keskuksena. Vuonna 1933 kyläneuvostoon kuului 17 kylää: Jekunniemi (ven. Deknavolok), Kenjakka (Kenjaki), Kurhananselkä (Kurganova Selga), Kurinoja (Kuri Rutšei), Lumbiinen (Lumbina), Mellitsä (Melnitsa), Motora (Motorino), Munjärven pogosta (Munozero), Munjärvenlahti, Pesträinkylä (Pestrjakovskaja), Puikniemi (Paiguba), Suontakuinen (Zaboloto), Törökkä (Tereki), Ulkoinen (Ulkojeva), Ulnojeva, Varhomia (Gotnavolok) ja Vasjukka (Vasjuki). Niissä oli yhteensä lähes 1 800 asukasta, joista 1 569 oli karjalaisia, 173 venäläisiä ja 19 suomalaisia. Munjärvenlahden kylässä asukkaita oli 527. Jatkosodan aikana väestö evakuoitiin Uralille ja vetäytyvät neuvostojoukot polttivat lähes kaikki kylän talot.
Petrovskin piiri lakkautettiin 1957 ja Munjärven kyläneuvosto liitettiin Kontupohjan piiriin. Vuonna 1962 kyläneuvosto sai nimen Petrovski. Munjärvenlahden asukasluku oli 1960-luvulla suurimmillaan lähes 1 800. Kylässä toimi metsätalous, saha ja tielaitos. Vuoteen 1979 mennessä väkiluku oli laskenut alle yhdeksansadan.
Nykypäivä

Munjärvenlahden kautta kulkee Suojun aseman ja Hirvaan välinen kestopäällystetty maantie, josta haarautuu tie Vuohtjärvelle. Kylästä on linja-autoyhteydet Petroskoihin, Kontupohjaan, Hirvaaseen ja Vuohtjärvelle.
Kylässä toimii kaksi puunjalostuslaitosta. Palveluihin kuuluu lastentarha, koulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema, apteekki, posti, ruokala ja kaksi kauppaa.
Munjärvenlahti tunnetaan Ivan Ljovkinin perustamasta Petrovskin karjalaisesta kansankuorosta. Kylässä on toisessa maailmansodassa kaatuneiden neuvostosotilaiden hautapaikka ja vuonna 2001 rakennettu tsasouna. Lähistöllä sijaitsee laskettelukeskus ja lomakylä.
Aiheesta muualla

Munjärvenlahti Karjalan tasavallan matkailusivustolla[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
Multisilta

| Multisilta> Multsu |
| --- | --- |

Kaupunki:  Tampere
Koordinaatit:  61°26′24″N, 23°45′04″E
Postinumero:  33850
Lähialueet:  Peltolammi, Sarankulma, Lahdesjärvi Sääksjärvi (Lempäälän puolella)
 fiMultisilta 
Multisilta on Tampereen eteläinen lähiö noin kahdeksan kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Multisiltaa rakennettiin 1960-luvun lopusta 1990-luvulle asti. Kaupunginosan väkiluku on noin 3 000.
Multisilta rajoittuu pohjoisessa Peltolammin kaupunginosaan. Etelässä vastaan tulee Lempäälän raja ja lännessä Pirkkalan raja. Idässä kaupunginosa rajoittuu Vuoreksenkadun päätyyn ja moottoritiehen.
Historia

Kaupunginosa on saanut nimensä Multiojan aikanaan ylittäneen puusillan mukaan. Multioja laskee Sääksjärvestä Pyhäjärven suuntaan. Multisillan seutu kuului aikoinaan Hatanpään kartanon maihin, jotka Tampereen kaupunki osti vuonna 1913. Naapurikaupunginosan Peltolammin tavoin Multisilta kaavoitettiin alun perin omakotialueeksi ja ensimmäinen asemakaava vahvistettiin vuonna 1950, mutta laajamittainen rakentaminen ei syystä tai toisesta alkanut. Alueelle vahvistettiin uusi kerrostalokaava vuonna 1968.
Vuodesta 2010 Multisillan läheisyyteen on rakennettu Tampereen ja Lempäälän yhteistä Vuoreksen kaupunginosaa.
Palvelut

Multisiltaa teki 1990- ja 2000-luvuilla tunnetuksi suklaanvalmistaja Dammenberg, joka ei kuitenkaan enää toimi kaupunginosassa. Kaupungisosan keskustassa sijaitsevat pubi, elintarvikeliike K-Market, päiväkoti, nuorisotalo sekä kebab-pizzeria-grilli. Asuntoalueen pohjoispuolella on vesitorni. Vuoteen 2015 asti Multisillassa toimi ala-aste. Peltolammin ja Multisillan kaupunginosien välisen Peltolammin järven ympäri kulkee valaistu noin 2,5 kilometrin pituinen pururata, jolle tehdään talvisin hiihtolatu.
Liikenneyhteydet

Multisiltaan pääsee Tampereen seudun joukkoliikenteen busseilla 26, 28 ja 50. Kaupunginosaa sivuavalla Riihimäki–Tampere-radalla sijaitsi vuosina 1932–1988 Multisillan seisake.
Aiheesta muualla

Multisillan lähiöyhdistys ry (Arkistoitu – Internet Archive)
Tampereen suuralueet, suunnittelualueet, tilastoalueet ja kaupunginosat
| --- | --- |
Keskustan suuralue:  Amuri: Amuri A · Amuri B · Särkänniemi Kyttälä: Jussinkylä · Kyttälä A · Kyttälä B Petsamo: Petsamo Kaleva: Kaleva · Liisankallio · Kalevanrinne · Hakametsä Kalevanharju: Kalevanharju · Järvensivu · Vuohenoja Pyynikki: Pyynikki · Pyynikinrinne · Kaakinmaa Finlayson: Finlayson · Tammerkoski Nalkala-Ratina: Nalkala · Ratina Tammela: Osmonmäki · Tammela A · Tammela B · Tulli Tampella-Lapinniemi: Lapinniemi · Lappi · Tampella Kissanmaa: Kauppi · Kissanmaa · Uusikylä Niihama: Kaupinlaakso · Niihama
Koillinen suuralue:  Messukylä : Ristinarkku · Aakkula · Messukylä Olkahinen: Kumpula · Tasanne · Olkahinen Leinola: Leinola · Holvasti Atala: Atala Pappila: Pappila Linnainmaa: Linnainmaa · Hankkio Ojala: Ojala Takahuhti: Takahuhti · Ruotula · Huikas Turtola: Turtola, Viiala Kämmenniemi: Kämmenniemi Nurmi-Sorila: Nurmi · Sorila · Aitoniemi Teisko: Polso · Terälahti · Velaatta · Viitapohja
Kaakkoinen suuralue:  Kaukajärvi: Kaukajärvi · Lukonmäki · Annala · Haihara Hervanta pohjoinen: Hervanta luode · Hervanta koillinen Hervanta etelä: Hervanta lounas · Hervanta kaakko Rusko: Rusko Hervantajärvi: Hervantajärvi Vehmainen: Vehmainen Hallila: Hallila
Eteläinen suuralue:  Härmälä: Härmälä · Rantaperkiö Koivistonkylä: Rautaharkko · Taatala · Koivistonkylä · Veisu · Korkinmäki · Nirva Peltolammi: Lakalaiva · Peltolammi · Multisilta · Sarankulma · Lahdesjärvi Hatanpää: Hatanpää Nekala: Viinikka · Nekala · Vihioja Muotiala: Jokipohja · Muotiala Vuores: Vuores
Läntinen suuralue:  Epilä: Epilä · Epilänharju · Hyhky · Kaarila Haukiluoma: Haukiluoma · Lamminpää Ikuri: Ikuri Kalkku: Kalkku Myllypuro: Myllypuro Pispala: Ylä-Pispala · Tahmela · Ala-Pispala Rahola: Villilä · Rahola Tesoma: Ristimäki · Tesomajärvi Tohloppi: Tohloppi
Luoteinen suuralue:  Lentävänniemi: Lentävänniemi Lielahti: Lielahti · Niemenranta · Hiedanranta · Santalahti Lintulampi: Niemi · Pohtola · Ryydynpohja · Lintulampi
Kaupunginosat jotka eivät ole tilastoalueita:  Taraste
Raimo Ranta

Raimo Ranta (s. 14. marraskuuta 1943 Hämeenlinna) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1967–1971.
Ranta edusti SM-sarjaurallaan Upon Palloa vuosina 1967–1969, Lahden Reipasta kaudella 1969–1970 sekä turkulaista Kiekko-67:ää kaudella 1970–1971. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 84 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 35 + 25 = 60 ja jäähymääränsä 34 minuuttia.
Mureenaturskat

| Mureenaturskat |
| --- | --- |
 Hohtomureenaturska (Muraenolepis microps)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Turskakalat Gadiformes
Heimo::  Mureenaturskat  Muraenolepididae  Jordan, 1923
Suvut
 Muraenolepis  Notomuraenobathys 
Katso myös
   Mureenaturskat Wikispeciesissä   Mureenaturskat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mureenaturskat (Muraenolepididae) on turskakaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan eteläisen pallonpuoliskon kylmistä meristä.