stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hyväntekeväisyydestä
Historia

Seneca kirjoitti teoksen joskus vuosien 56–64 välillä. Se on osa hänen dialogeiksi kutsuttuja moraalisia tutkielmiaan. Teoksen aihe, erilaisten lahjoitusten ja palvelusten (beneficia) vaihtaminen, oli oleellinen osa kreikkalais-roomalaisen yhteiskunnan toimintaa. Nykyisin tätä kutsutaan lahjataloudeksi. Senecan voi nähdä esittävän teoksessa filosofisen oikeutuksen käytännölle, joka muuten voidaan nähdä itsekkäänä.
Seneca piti aihetta selvästikin merkittävänä, koska hän sanoi eräässä kirjeessään Luciliukselle filosofian opettavan meille ennen kaikkea, kuinka aiheen suhteen tulee toimia. Samasta aiheesta kirjoittivat tutkielmia myös useat muut filosofit, kuten Theofrastos, Epikuros, Khrysippos ja Cicero. Senecan tutkielma on kuitenkin ainoa kokonaisena säilynyt aihetta käsittelevä antiikin aikainen teos. Se on myös Senecan pisin yhteen aiheeseen keskittynyt tutkielma. Seneca yhdisteli teoksessaan erilaisia ajatuksia, koska hänen oma roomalainen kulttuuripiirinsä oli erilainen kuin se kreikkalainen kulttuuri, jossa hänen edustamansa stoalaisuus kehittyi. Samalla teos on roomalaisen yhteiskunnan käytäntöjen lähde.
Sisältö

Hyväntekeväisyydestä käsittää seitsemän kirjaa. Senecan lähestymistapa teoksen aiheeseen oli stoalainen; hän pyrki kehottamaan ihmisiä toimimaan sen mukaan, mikä on inhimillisen luonnon mukaista. Dialogi on suunnattu lukijoiden sielun parantamiseksi. Seneca itse jakoi teoksen kahteen osaan: kirjat I-IV käsittelevät itse lahjoitusten ja palvelusten vaihtoa, kun taas kirjat V-VII muodostavat eräänlaisen täydentävän lisäosan.
Seneca käsittelee muun muassa sielun luontoa suhteessa kiitollisuuteen lahjoitusta vastaanotettaessa. Hän kannattaa anteliaisuutta ja antamista antamisen itsensä vuoksi. Senecan mukaan anteliaisuus on sopiva tapa suhtautua ympäristöön, kun otetaan huomioon yhteiskunnan realiteetit ja luonne. Hän halusi kenties myös opastaa viisaita elämään yhteisössä, jossa rikkaiden on sekä huolehdittava omaisuudestaan, mikä vaatii tiettyjä sosiaalisia suhteita, että toisaalta pidettävä myös köyhät tyytyväisinä ja koko yhteiskunta yhtenäisenä. Seneca tuo esille, että juuri lahjoitusten ja palvelusten vaihtaminen on yhteiskuntaa koossa pitävä voima.
Teoksen alkupuolella Seneca antaa aiheesta jyrkkiä ohjeita, mutta siirtyy myöhemmissä kirjoissa käsittelemään erilaisia myönteisiä ja kielteisiä esimerkkitapauksia. Seneca hyödyntää dialogissa kuvitteellista keskustelukumppania ja vastaväittäjää (adversarius), retorista keinoa, jonka kautta hän pääsee esittämään omia mielipiteitään. Hän käyttää samaa menetelmää useissa muissakin teoksissaan. Menetelmä on kehittynyt hellenistisestä diatribē-menetelmästä.
Kirjallisuutta > Käännöksiä ja tekstilaitoksia

Seneca: De Beneficiis. Teoksessa Seneca: Volume III. Moral Essays.  (Loeb Classical Library 310)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1935.  ISBN 0674993438  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Seneca: De Beneficiis. Perseus. (latinaksi)
Seneca: On Benefits. Stoics. (englanniksi)
Pekka Hyytiäinen

| Pekka Hyytiäinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. huhtikuuta 1950 Punkaharju
Kuollut: 10. tammikuuta 2008 (57 vuotta)
Ammatti:  elokuvaohjaaja, elokuvakäsikirjoittaja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Eino Pekka Juhani Hyytiäinen (3. huhtikuuta 1950 Punkaharju – 10. tammikuuta 2008) oli suomalainen elokuvaohjaaja, joka ohjasi kolme pitkää elokuvaa vuosina 1978–1982. Elokuvien teossa hän toimi niin käsikirjoittajana, ohjaajana, näyttelijänä kuin leikkaajana.
Elokuvien tekemisen lähipiiri

Pekka Hyytiäinen liittyi Teekkarien elokuvakerho Montaasiin vuonna 1972 ja toimi sen puheenjohtajana 1976–1977. Opiskelun Teknillisessä Korkeakoulussa hän oli aloittanut vuonna 1969, mutta huomasi olevansa väärällä alalla jo ensimmäisenä opiskeluvuotena ja elätti itseään työssä käymällä. Hän toimi useita vuosia Otaniemen uimahallin hoitajana 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa. 1980-luvulla Hyytiäinen opiskeli psykologiaa Helsingin yliopistossa. Elokuvan tekemisen aloittamisessä häntä tuki kerhon järjestämä kaitafilmikurssi. Kipinän elokuvan tekemiseen hän kertoo saaneensa Ernest Lindgrenin Art of the Film -kirjasta. Taiteellisena ja innokkaana persoonana Hyytiäinen sai käyntiin Montaasissa laajempaa elokuvien tekemistä pelkän filmien esittämiseen keskittyvän elokuvakerhotoiminnan lisäksi. Kerholle esitystoiminta oli hyvin kannattavaa ja se pystyi tukemaan ja tarjoamaan välineitä elokuvien tekemiseen. Hyytiäisen aktiivina kerhovuosina syntyivät elokuvat Komero ja Ansa. Kesällä 1976 kuvattu Ansa-elokuva antoi kipinän täyspitkien elokuvien tekoon.
Elokuvakerhon piiristä löytyi elokuvasta innokkaita, joiden kanssa Hyytiäinen perusti Lähikuva Oy:n elokuvien tuottamiseksi vuonna 1978. Lähikuva Oy hankki 16 mm elokuvakameran ja leikkauspöydän. Kustantaakseen omia elokuviaan Lähikuva Oy teki muutamia tilaustöitä. Hyytiäisen kaikki kolme pitkää elokuvaa ovat Lähikuva Oy:n kustantamia.
Pekka Hyytiäisen elokuvat

Komero, 1975, 16 mm:n tekniikalla kuvattu mustavalkoinen jännityselokuva
Ansa, 1976, 50 minuuttia pitkä psykologinen jännityselokuva, kuvattu Super 8 -kaitafilmille
Kirje, 1978, rikosaiheinen jännityselokuva. Elokuvasta tehtiin 35 mm:n kopio ja sen ensi-ilta oli elokuvateatteri Astrassa 1.12.1978. Elokuva sai murska-arvostelut ja sitä esitettiin vain viikko.
i + i, 1981, kokeellinen ja synkkäsävyinen opiskelijaelämän kuvaus, pääosan esittäjänä oli Pekka Valkeejärvi, josta tuli Hyytiäisen luottonäyttelijä. Esitteessä elokuvaa mainostettiin sanoilla "Elokuva epäonnistumisesta". Helsingin Sanomien arvostelija Helena Ylänen kirjoitti elokuvan olleen vuoden tehokkaimpia kotimaisia elokuvakokemuksia. Elokuvan ensi-ilta oli 23.10.1981 Elokuvateatteri Illusionissa.
MP – Minä pelkään, 1982, tiivistunnelmainen sodan pelon kuvaus. Pääosaa näytteli Pekka Valkeejärvi. Elokuva ei saanut jurikaan katsojia, vaikka arvostelut olivat myönteisiä.Elokuvan ensi-ilta oli 26.3.1982 eluvateatteri Illusionissa.
Aiheesta muualla

Sediksen elokuvablogi, jossa siteerataan useita filmiarvosteluja
Kohti pimeää, Montaasin järjestämän Pekka Hyytiäisen elokuvien Kino Tapiolassa maaliskuussa 2014 pidetyn retroperspektiivisen esityksen sivu, jossa on nähtävissä lyhyellä videolla otteita Hyytiäisen elokuvista.
Elitisti-lehden forum sivun keskustelu, jossa linkki ”Peksi kameran edessä ja takana”, Markku Oikkosen koostama video Pekka ”Peksi” Hyytiäisestä esiintymässä elokuvissa ja tekemässä niitä.
| n k Pekka Hyytiäinen |
| --- | --- |
Pitkät elokuvat (ohjaus):  Kirje (1978)  i + i (1981)  MP – Minä pelkään (1982) 
Lyhytelokuvat (ohjaus):  Komero (1975) 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Hämäläisten laulu

Hämäläisten laulu on Hämeen historiallisen maakunnan ja nykyisin Kanta-Hämeen maakuntalaulu. Vuoteen 1999 asti se oli myös Päijät-Hämeen maakuntalaulu, sinä vuonna se sai oman maakuntalaulunsa Vihreiden harjujen maan.
Hämäläisten laulun sanat on kirjoittanut J. H. Erkko. Erkon runoon on kirjoitettu lukuisia sävellyksiä, mutta vakiintunein on melodia, joka on lainattu saksalaisen Friedrich Silcherin  (1789–1860) kansansävelmän pohjalta vuonna 1824 säveltämästä sotilaslaulusta Treue Liebe, joka tunnetaan nykyisin paremmin alkusanoilla Steh' ich in finst'rer Mitternacht. Silcherin sävellyksen on Erkon runoon sovittanut E. A. Hagfors.
Sanat

1. On mulle Suomi suloisin, 

vaan Häme siitä kallihin! 

|: sen tuskin tiedän vertaista, 

niin kaunista, niin herttaista 

kuin kulta Hämeen maa! :|
2. Lempeitä laaksoin lehtoja 

ja lintuin laulupuistoja 

|: ja marjaisia kankaitaan 

en unhottaa voi milloinkaan - 

oi Hämeen kallis maa! :|
3. Oi Hämeen pellot viljavat 

ja kasket kullan loistavat 

|: ja tuhannet sen tuomikot, 

sen niityt, norot, varjostot! 

Ei maata vertaistaan! :|
4. Kuin taivas tääll' on loistoisa 

ja iltatähti kultaisa, 

|:ja ruskot yhtä runsahat, 

syysöiden sähköt leimuvat 

ja talvet suojaisat! :|
5. Ei impee missään rakkaampaa, 

ei siveempää, ei jalompaa, 

|: kuin Hämeen valkotukkainen, 

tuo sinisilmä neitonen 

on rusoposkinen. :|
6. Ja kansaa kussa löytänen 

niin jäykkää kuin on Hämehen, 

|: niin vakavaa, mi auraltaan 

ei suotta siirry milloinkaan, 

halveksi säätyään.:|
7. Jos miestä missä tarvitaan 

maan eestä vaikka kaatumaan, 

|: niin uljaita on urhoja, 

on järkeä, on kuntoa, 

jos toimeen tartutaan.:|
Kyproslainen kirjoitus

Kyproslaista kirjoitusta sisältävä pronssitaulu Idalionista, 400-luku eaa.
Kyproslainen kirjoitus (kyprioottinen kirjoitus) on antiikin aikainen Kyproksella noin 1000-luvulta 200-luvulle eaa. käytetty kirjoitusjärjestelmä. Se on tavukirjoitusjärjestelmä, joka koostuu 56 kirjoitusmerkistä. Kirjoituksella kirjoitettiin pääasiassa kreikan kieltä, mutta sitä käytettiin myös Kyproksen varhaisemman ei-kreikkalaisen kielen, niin kutsutun eteokypriootin, kirjoittamiseen.
Historia

Kyproslainen kirjoitus kehitettiin kypro-geometrisella kaudella 1000-luvulla eaa., ja varhaisin tunnettu kirjoitusjärjestelmää käyttävä teksti on ajoitettu noin vuoteen 1050 eaa. Kirjoitus perustui Kyproksen esihistoriallisen kauden niin kutsuttuun kyproslais-minolaiseen kirjoitukseen, joka oli käytössä noin ajalla 1550–1050 eaa. ja koostui 63 tavumerkistä. Sen oletetaan puolestaan perustuvan varhaisempaan lineaari-A-kirjoitukseen, joka oli minolaisen kulttuurin käytössä. Kyproslaisessa kirjoituksessa vaikuttaisi olevan myös paljon lineaari-B-kirjoituksen vaikutusta.
Kirjoituksen syntyaika oli aikaa, jolloin Kyprokselle saapui kreikkalaisia asuttajia, kuten doorilaisvalloitusta Peloponnesokselta paenneita mykeneläisiä. Kirjoitusta käytettiinkin ilmeisesti heti alusta kreikan kielen kirjoittamiseen saaren varhaisempien asukkaiden kielen eteokyproksen ohella. Siinä missä Manner-Kreikan kreikkalaiset kehittivät kreikan kielen kirjoittamiseen kreikkalaisen kirjaimiston foinikialaisen kirjaimiston pohjalta, Kyproksella kreikan kieleen sovitettiin siis saaren varhaisempi kirjoitusjärjestelmä. Tämä on huomiota herättävää siksi, että Kreikan saamien foinikialaisten vaikutteiden on täytynyt kulkea Kyproksen kautta tai ainakin vierestä, mutta silti saarella syntyi oma kirjoitusjärjestelmä.
Kyproslaisella piirtokirjoituksella tunnettuja tekstejä tunnetaan yli 1 375 kappaletta. Niistä suurin osa, noin 1 200 on peräisin Kyprokselta, mutta löytöjä on tehty myös saaren ulkopuolelta, kuten Egyptistä. Kirjoitus tunnetaan erityisesti myöhemmistä vaiheistaan 500-luvulta 200-luvulle eaa. Sillä kirjoitettu kreikka oli Kyproksen arkadokyproslaista murretta. Kreikkalaisella kirjaimistolla kirjoitettuja piirtokirjoituksia tunnetaan Kyprokselta enemmän vasta 400-luvulta eaa. lähtien. Tämän jälkeen koko klassisen kauden ajan kreikkalainen ja kyproslainen kirjoitus olivat käytössä Kyproksella samanaikaisesti. Kreikkalainen kirjaimisto muuttui hallitsevaksi saarella viimeistään hellenistisellä kaudella 300-luvun eaa. lopulta alkaen, ja kyproslaisen kirjaimiston käyttö käytännössä lakkasi 200-luvulle eaa. tultaessa. Kyproslaiset vaikuttavat pitäneen omintakeista kirjoitustaan merkittävänä osana paikallista identiteettiään ja murrettaan, mikä selittänee kirjoituksen säilymisen niin pitkään.
Ensimmäinen kirjoitusta sisältänyt löytö tehtiin Idalionista vuonna 1869. Kyseinen teksti oli sama kreikankielinen teksti sekä kreikkalaisella kirjaimistolla että kyproslaisella kirjoituksella kirjoitettuna, ja tarpeeksi pitkä, mitkä tekijät mahdollistivat koko kirjoitusjärjestelmän tulkitsemisen jo pian tekstin löydyttyä.
Kirjoitusmerkit

Kyproslainen kirjoitus muodostui 56 eri kirjoitusmerkistä. Kirjoitusmerkeistä 14 on samoja kuin kyproslais-minolaisessa kirjoituksessa. Kyproslaista kirjoitusta kirjoitettiin oikealta vasemmalle. Kirjoitusmerkistön perusidea vastaa lineaari-B-merkkien (ja esimerkiksi japanin kana-merkkien) ideaa: se koostuu tavumerkeistä, jotka vastaavat pelkästä vokaalista tai konsonantista ja vokaalista muodostuvia avotavuja (a e i o u, ka ke ki ko ku jne.). Kuten lineaari-B:ssä, kirjoituksessa ei ollut merkkejä kaikille kreikan kielen äänteille; esim. äänteellä [k] alkavia tavuja käytettiin myös [g]:n ja [kh]:n esittämiseen, äänteellä [p] alkavia tavuja [b]:n ja [ph]:n esittämiseen ja äänteellä [t] alkavia tavuja [d]:n ja [th]:n esittämiseen. Sananloppuinen [n], [s] tai [r] on esitetty tavuilla ne, se ja re. Numeromerkit ovat samat kuin lineaari-A:ssa, lineaari-B:ssä ja kyproslais-minolaisessa kirjoituksessa.
Merkistössä on ollut jonkin verran paikallisia eroja eri puolilla saarta. Merkittävin paikallinen variantti oli Pafoksessa käytetty muoto.
Kyproslaisen kirjoituksen merkit olivat:
|  | -a | -e | -i | -o | -u |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 𐠀 | 𐠁 | 𐠂 | 𐠃 | 𐠄 |
| w- | 𐠲 | 𐠳 | 𐠴 | 𐠵 |  |
| z- | 𐠼 |  |  | 𐠿 |  |
| j- | 𐠅 |  |  | 𐠈 |  |
| k-, g-, kh- | 𐠊 | 𐠋 | 𐠌 | 𐠍 | 𐠎 |
| l- | 𐠏 | 𐠐 | 𐠑 | 𐠒 | 𐠓 |
| m- | 𐠔 | 𐠕 | 𐠖 | 𐠗 | 𐠘 |
| n- | 𐠙 | 𐠚 | 𐠛 | 𐠜 | 𐠝 |
| ks- | 𐠷 | 𐠸 |  |  |  |
| p-, b-, ph- | 𐠞 | 𐠟 | 𐠠 | 𐠡 | 𐠢 |
| r- | 𐠣 | 𐠤 | 𐠥 | 𐠦 | 𐠧 |
| s- | 𐠨 | 𐠩 | 𐠪 | 𐠫 | 𐠬 |
| t-, d-, th- | 𐠭 | 𐠮 | 𐠯 | 𐠰 | 𐠱 |
Esimerkki

Kurionista löydetty Demeterin ja Koren patsaan omistuskirjoitus (ICS §182), joka on kirjoitettu kahdella kirjaimistolla ja murteella:
»Δήμητρι καὶ Κόρηι εὐχὴν Ἑλλόοικος Ποτείσιος ἀνέθηκη
(Dēmētri kai Korēi eukhēn Ello(w)oikos Poteisios anethēkē)
𐠭𐠔𐠯𐠥 𐠊𐠩 𐠍𐠣𐠂 𐠁𐠒𐠵𐠂𐠍𐠩 𐠡𐠮𐠪𐠃𐠩 𐠀𐠚𐠮𐠋 𐠂𐠱𐠊𐠂
(ta-ma-ti-ri ka-se ko-ra-i e-lo-wo-i-ko-se po-te-si-o-se a-ne-te-ke i-tu-ka-i)»
Piirtokirjoituksessa kreikkalaisella kirjaimistolla kirjoitettu teksti on attikalaista murretta ja käyttää sanaa εὐχή, eukhē, 'rukous', siinä missä kyproslaisella kirjaimistolla kirjoitettu teksti on arkadokyproslaista murretta ja korvaa kyseisen sanan lopussa olevalla hyvän onnen toivotuksella i-tu-ka-i = ἰ(ν) τύχαι, i(n) tykhai.
Unicode

Unicode-standardissa kyproslaisen kirjoituksen merkit ovat koodeilla U+10800–U+1083F sekä siihen liittyvät numeromerkit koodeilla U+10100–U+1013F.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta kyprioottiset piirtokirjoitukset Wikimedia Commonsissa
Kyproslaista kirjoitusta sisältävä pronssitaulu Idalionista, n. 478–470 eaa.
Kyproslaista kirjoitusta sisältävä terrakottataulu, n. 600–500 eaa.
Hännilänsalmen riippusilta

| Hännilänsalmen riippusilta |
| --- | --- |
 Silta noin vuonna 1967.
Ylittää:  Keitele
Sijainti:  Viitasaari
Siltatyyppi:  Riippusilta
Pisin jänneväli:  125 m
Leveys:  10 m
Avattu liikenteelle:  1962
Suljettu:  2009
Purettu:  2010
Koordinaatit:  63°2′33.9″N, 025°49′3.5″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Hännilänsalmen riippusilta Nelostiellä Viitasaarella oli Keiteleen ylittävä teräsrakenteinen riippusilta. Suomen maanteille rakennettiin 1960-luvulla kuusi riippusiltaa, joista Hännilänsalmen silta oli ensimmäinen. Sillan suunnitteli DI Heimo Paavola TVH:n siltaosastolta, silta valmistui 1962. Betonikantisen sillan pääjänne oli 125 metriä ja molemmat reunajänteet 20 metriä. Hännilänsalmen silta purettiin vuonna 2010.
Ennen riippusillan valmistumista Hännilänsalmi oli ylitetty lossilla.
Sillan purku

Riippusilta tuli tiensä päähän 2000-luvun alussa. Raskaat ja leveät erikoiskuljetukset eivät voineet käyttää sitä. Silta korvattiin sen länsipuolelle rakennetulla teräsbetonisella ulokelaattapalkkisillalla, jonka kokonaispituus on 276 metriä. Se avattiin liikenteelle 12. lokakuuta 2009 ja vanha silta suljettiin.
Riippusilta purettiin talven 2009–2010 aikana. Murskattu betonikansi käytettiin maanrakennukseen, ja teräsosat, yhteensä noin 140 tonnia, menivät uusiokäyttöön. Osa teräspalkeista voitiin käyttää pienempien siltojen rakenteisiin. Sillan penkereet purettiin ja maisemoitiin.
Original Soundtracks 1

| Original Soundtracks 1 Passengers (U2 ja Brian Eno) |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Westside-studioilla, Lontoossa, Englannissa ja Hanover Quay -studioilla, Dublinissa, Irlannissa, vuonna 1995
 Julkaistu: marraskuu 1995
 Tuottaja(t): Brian Eno
 Tyylilaji: alternative, ambient, elektroninen musiikki
 Kesto: 58.03
 Levy-yhtiö: Island Records
Original Soundtracks 1 (myös Original Soundtracks) on vuoden 1995 albumi, jonka levyttivät U2 ja Brian Eno sivuprojektinaan nimellä Passengers. Sen kappaleet on pääosin kirjoitettu kuvitteellisille elokuville. Albumin lehtisessä mainitaan elokuvat, joihin kappaleet kirjoitettiin. Pääasiassa nämä elokuvat ovat kuvitteellisia, mutta 13:sta listatusta elokuvasta kolme on todellisia: Beyond the Clouds, Miss Sarajevo, ja Ghost in the Shell.
Island Records oli haluton julkaisemaan albumia U2:n nimellä, joten esittäjästä käytettiin nimeä Passengers.
Noin puolet albumista on instrumentaalia. Laulukappaleissa ei ole selkeää melodiaa tai kertosäettä. Kappaleessa "Miss Sarajevo" laulaa italialainen tenori Luciano Pavarotti.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Passengers.
"United Colours" (United Colours of Plutonium) – 5:31
"Slug" (Slug) – 4:41
"Your Blue Room" (Par-delà les nuages/Beyond the Clouds) – 5:28
"Always Forever Now" (Always Forever Now) – 6:24
"A Different Kind of Blue" (An Ordinary Day) – 2:02
"Beach Sequence" (Par-delà les nuages/Beyond the Clouds) – 3:25
"Miss Sarajevo" (Miss Sarajevo, laulu: Luciano Pavarotti) – 5:41
"Ito Okashi" (Ito Okashi/Something Beautiful, mukana Holi) – 3:25
"One Minute Warning" (Ghost in the Shell) – 4:40
"Corpse (These Chains Are Way Too Long)" (Gibigiane/Reflections) – 3:35
"Elvis Ate America" (Elvis Ate America, mukana Howie B) – 2:59
"Plot 180" (Hypnotize (Love me 'til Dawn)) – 3:41
"Elokuvan The Swan" teema (The Swan) – 3:24
"Elokuvan Let's Go Native" teema (Let's Go Native) – 3:07
"Miss Sarajevo" julkaistiin singlenä, ja se löytyy myös U2:n kokoelmalta The Best of 1990–2000.
"Your Blue Roomin" piti olla toinen single albumilta, mutta se peruttiin vähäisen myynnin takialähde?. Kappale julkaistiin myöhemmin vuoden 1997 singlen "Staring at the Sun" b-puolena, ja kokoelman The Best of 1990–2000 b-levyllä.
Kokoonpano

Brian Eno – strategiatselvennä, sekvenssi, koskettimet, taustalaulu, kitara, miksaus, kuorolauluselvennä, laulu kappaleessa "A Different Kind of Blue", tuotanto
Bono – laulu, kitara, piano kappaleessa "Beach Sequence"
Adam Clayton – basso, kitara kappaleessa "Your Blue Room", lyömäsoittimet, kerronta kappaleessa "Your Blue Room"
The Edge – kitara, koskettimet, taustalaulu, laulu kappaleessa "Corpse," kirkkourut kappaleessa "Your Blue Room"
Larry Mullen Jr. – rummut, lyömäsoittimet
Luciano Pavarotti – tenorilaulu kappaleessa "Miss Sarajevo"
Holi – laulu kappaleessa "Ito Okashi"
Howie B – miksaus, skrätsäys
Craig Armstrong – kielisoittimet kappaleessa "Miss Sarajevo"
Paul Barrett – kielisoittimet kappaleessa "Always Forever Now"
David Herbert – saksofoni kappaleissa "United Colours" ja "Corpse"
Kirsi Hänninen

| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Naisten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Nagano 1998 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Yhdysvallat 1994 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Kanada 1997 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Suomi 1999 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Kanada 2000 | jääkiekko |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tanska 1993 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | Latvia 1995 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Venäjä 1996 | jääkiekko |  |
Kirsi Maaria Hänninen (s. 3. lokakuuta 1976 Joensuu) on entinen suomalainen pesäpalloilija ja jääkiekkoilija.
Jääkiekossa Hänninen oli voittamassa olympiapronssia Naganossa 1998. Lisäksi hän saavutti MM-pronssia vuosina 1994, 1997, 1999 ja 2000, EM-kultaa vuosina 1993 ja 1995 sekä EM-pronssia vuonna 1996. Vuoden 1999 MM-kisoissa hänet valittiin tähdistökentälliseen. Kaikkiaan hän pelasi 116 maaottelua. Hänen tavaramerkkinsä oli siniviivalta lähtevä kova lyöntilaukaus.
Pesäpallossa Hänninen saavutti PattU:ssa yhden kullan (2000) sekä Kirittärissä yhden kullan (1996), yhden hopean (2004) ja yhden pronssin (1998). Hänet tunnettiin kovana lyöjänä ja nopeana etenijänä. Hänet valittiin vuoden pesäpalloilijaksi 2000. Lyöjäkuningatar hän oli 2004 ja etenijäkuningatar 1995, 1996 ja 2000 sekä tehopelaaja 2001 ja 2004. Hän lopetti uransa kauteen 2005.
Saavutukset

Vuoden pesäpalloilija (2): 2000, 2004
Superpesiksen etenijäkuningatar (3): 1995, 1996, 2000
Superpesiksen lyöjäkuningatar: 2004
Kultainen maila: 2000
Janne Hyökyvaara

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 29. tammikuuta 1974 (ikä 50)
Syntymäpaikka: Valkeakoski, Suomi
Pelipaikka: vasen laitapuolustaja
Pituus: 170 cm
Lempinimi: Mile
Junioriseurat
: Haka
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1992–2000 | Haka | 131 | (14) |
| 1994 | → VaKP (laina) | 9 | (6) |
| 2000 | → TPV (laina) | 4 | (1) |
| 2001–2002 | MyPa | 42 | (2) |
| 2001–2002 | → FC Kuusankoski (laina) | 3 | (1) |
| 2003 | KuPS | 18 | (1) |
| 2004 | TPV | 12 | (4) |
| 2005 | PS-44 | – | (2) |
| 2005 | KaVo | – | (2) |
| 2006–2007 | Pato | – | (2) |
| Yhteensä | Yhteensä | 219 | (29) |
Maajoukkue
| 1991 | Suomi U18 | 3 | (0) |
| 1995 | Suomi U21 | 3 | (0) |
Valmennusura
2006–2007: Pato (apuv.)
2008: FC Hämeenlinna (apuv.)
2009: Pato
2011: FC Hämeenlinna (apuv.)
2012–2013: Härmä
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Janne Hyökyvaara (s. 29. tammikuuta 1974 Valkeakoski) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija.
Pelaajaura

Laitapuolustajana pelannut Hyökyvaara oli Valkeakosken Nappulaliigan ja Valkeakosken Hakan kasvatti. Hän kuului muun muassa Jussi Nuorelan ja Sami Ristilän ohella menestyksekkääseen vuoden 1974 valkeakoskelaisikäluokkaan, joka voitti B-junioreiden SM-kultaa sekä E- ja A-junioreiden SM-pronssia.
Hyökyvaara edusti Hakaa myös suurimman osan huippu-urastaan ja saavutti seurassa SM-kultaa vuosina 1995 ja 1998–2000 sekä Suomen cupin mestaruuden vuonna 1997. Valkeakoskelta lähdettyään hän pelasi korkeimmalla sarjatasolla vielä kaksi kautta Myllykosken Pallossa, jossa mitalitili karttui SM-hopealla ja -pronssilla, ja yhden kauden Kuopion Palloseurassa. Hän esiintyi Veikkausliigassa kymmenenä kautena ja pelasi yhteensä 172 liigaottelua, joissa hän teki 16 maalia. Hyökyvaara nimettiin Veikkausliigan legendaksi vuonna 2011.
Hyökyvaara pelasi myös kolme maaottelua sekä Suomen poikamaajoukkueissa että olympiajoukkueessa.
Valmennusura

Kaudesta 2011 alkaen Hyökyvaara on toiminut Ykkösessä pelaavassa FC Hämeenlinnassa Jussi Lempisen apulaisvalmentajana. Kaudella 2012 hän aloitti Hämeenlinnan Härmän päävalmentajana ja onnistui pitämään seuran Kakkosessa ensimmäisellä kaudellaan.
Saavutukset

Suomen mestaruus 1995, 1998, 1999, 2000
SM-hopea 2002
SM-pronssi 2001
Suomen Cup 1997
Liigacup 1995
Riikka Häyrinen

Riikka Häyrinen (o.s. Rantanen) on suomalainen ringettepelaaja. Hän edusti Luvian Kiekko -82:ta vuosina 2000–2016 ja saavutti 13 peräkkäistä SM-mitalia. Suomen-mestaruuden hän voitti vuosina 2004, 2005 ja 2007. Hän palasi SM-sarjaan ja Luvian Kiekkoon kaudella 2018–2019. Ringeten SM-sarjan kaikkien aikojen pistetilastossa Häyrinen on kauden 2021–2022 jälkeen kahdeksantena. Hän on pelannut SM-sarjassa 449 ottelua ja tehnyt yhteensä 1 486 tehopistettä (442 maalia ja 1 044 maalisyöttöä).
Häyrinen pelasi myös Suomen maajoukkueessa ja voitti maailmanmestaruuden vuosina 2013 ja 2016.
Riikka Häyrisen isoisä Pekka Rantanen sai ensimmäisenä Hockey Hall of Fame Finlandin jakaman Yrjö Salminen -elämäntyöpalkinnon ansioistaan jääkiekkovalmentajana.