stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Santelipuu

| Intiansanteli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Santalales
Heimo::  Santelikasvit Santalaceae
Suku::  Santelit Santalum
Laji::  album
Kaksiosainen nimi
 Santalum album  L. 
Katso myös
   Santelipuu Wikispeciesissä   Santelipuu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKVirheellinen IUCN-arvo: 
Intiansanteli eli santelipuu (Santalum album) on ainavihanta trooppinen puu, jota kerätään luonnosta ja kasvatetaan hyväntuoksuisen puuaineksensa takia.
Ulkonäkö ja koko

Santelipuulla on laakerinlehden muotoiset ja kokoiset ohuet lehdet, punertavat terttuina kasvavat kukat ja marjamaiset punaiset hedelmät. Puu kasvaa 4–9 metriä korkeaksi. Vaikka sillä on omaa lehtivihreää, se elää puoliksi loisena.
Levinneisyys

Santelipuu elää villinä Indonesiassa, Australiassa ja Intian trooppisissa osissa.
Viljely

Santelipuun viljely on vaikeaa, sillä hedelmät eivät idä helposti, ja erityisesti pienet taimet tarvitsevat loissuhteen toiseen kasviin.
Käyttö

Santelipuusta tehdään suitsukkeita, hajuvesiä ja uskonnollisia sekä muita esineitä, kuten pienikokoisia patsaita.
Kuvia

Santelipuun kuva.
Santelipuun kukkia.
Santelipuun hedelmä.
Aiheesta muualla

ITIS: Santalum album (englanniksi)
Revyytyttö

| Revyytyttö> Ziegfeld Girl |
| --- | --- |

Ohjaaja:   Robert Z. Leonard  Busby Berkeley (musikaalinumerot) 
Käsikirjoittaja:   Marguerite Roberts  Sonya Levien 
Tarina:  William Anthony McGuire
Tuottaja:  Pandro S. Berman
Säveltäjä:  Herbert Stothart
Kuvaaja:  Ray June
Leikkaaja:  Blanche Sewell
Tuotantosuunnittelija:  Cedric Gibbons
Pukusuunnittelija:  Adrian
Pääosat:   James Stewart  Judy Garland  Hedy Lamarr  Lana Turner 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer Netflix
Ensi-ilta:   1941-4-2525. huhtikuuta 1941 (Yhdysvallat)  1942-3-2222. maaliskuuta 1942 (Suomi)  
Kesto:  132 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Revyytyttö (engl. Ziegfeld Girl) on vuonna 1941 ensi-iltansa saanut Robert Z. Leonardin ohjaama yhdysvaltalainen musikaalielokuva, jonka pääosissa ovat James Stewart, Judy Garland, Hedy Lamarr ja Lana Turner. Busby Berkeley ohjasi elokuvan musikaalinumerot.
Revyytyttö sai teatteriensi-iltansa Yhdysvalloissa 25. huhtikuuta 1941 ja Suomessa 22. maaliskuuta 1942. Elokuva oli ehdolla American Film Instituten 100-vuotissarjan vuonna 2006 julkaistuun 25 parasta musikaalia -listaukseen.
Revyytyttö oli James Stewartin viimeinen elokuva ennen toisen maailmansodan asepalvelusta, jonka vuoksi hänen elokuvauransa keskeytyi viideksi vuodeksi.
Juoni

1920-luvulle sijoittuvassa elokuvassa kolme newyorkilaista tyttöä tavoittelee pääsevänsä ikonisen Ziegfeld Folliesin tähdiksi. Susan (Judy Garland) on vaudeville-esiintyjä, joka ei tahdo mitään muuta kuin mahdollisuuden tulla suureksi tähdeksi. Hissityttönä työskentelevä Sheila (Lana Turner) saa haluamansa koe-esiintymisen, ja Sandra (Hedy Lamarr) kiinnittää tanssinohjaajan huomion. Heidän uratavoitteitaan alkaa kuitenkin pian monimutkaistaa heidän romanssinsa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  James Stewart  | … |  Gilbert ”Gil” Young   |
|  Judy Garland  | … |  Susan ”Sue” Gallagher   |
|  Hedy Lamarr  | … |  Sandra Kolter   |
|  Lana Turner  | … |  Sheila Regan   |
|  Tony Martin  | … |  Frank Merton   |
|  Jackie Cooper  | … |  Jerry Regan   |
|  Ian Hunter  | … |  Geoffrey Collis   |
|  Charles Winninger  | … |  ”Pop” Gallagher   |
|  Edward Everett Horton  | … |  Noble Sage   |
|  Philip Dorn  | … |  Franz Kolter   |
|  Paul Kelly  | … |  John Slayton   |
|  Eve Arden  | … |  Patsy Dixon   |
|  Dan Dailey  | … |  Jimmy Walters   |
|  Al Shean  | … |  Al   |
|  Fay Holden  | … |  rouva Regan   |
|  Felix Bressart  | … |  Mischa   |
|  Rose Hobart  | … |  rouva Merton   |
|  Bernard Nedell  | … |  Nick Capalini   |
|  Ed McNamara  | … |  herra Regan   |
|  Mae Busch  | … |  Jenny   |
|  Renie Riano  | … |  Annie   |
|  Josephine Whittell  | … |  Perkins   |
Tuotanto > Esituotanto

Revyytytön rooleihin harkittiin Joan Crawfordia, Eleanor Powellia, Margaret Sullavania ja Virginia Brucea kesällä 1938. Frank Morgan kiinnitettiin elokuvaan, mutta hän sittemmin lähti elokuvahankkeesta. Kun elokuvan tuotanto viivästyi yli kahdella vuodella, sen koko näyttelijäkokoonpano muutettiin.
Lana Turnerin näyttelemä Sheila Reganin hahmo sai inspiraationsa tosielämän Ziegfeld Follies -tähdestä Lillian Lorrainesta, joka kerran humalassa putosi orkesterisyvennykseen esityksen aikana.
Tuotanto > Kuvaukset

Revyytytön tuotanto alkoi marraskuun alussa 1940 ja päättyi tammikuun lopulla 1941. Joitain kohtauksia kuvattiin helmikuun puolessa välissä 1941.
Tuotanto > Jälkituotanto

Kun Revyytyttö esikatseltiin, koeyleisön suhtautuminen Sheilan kuolemaan elokuvan lopussa oli hyvin kielteinen. Elokuvan loppua päädyttiin muuttamaan siten, että Sheila jää eloon, joten hänen kohtalonsa on näin ollen tulkinnanvarainen.
Lauluja

”You Stepped Out of a Dream” (säv. ja san. Nacio Herb Brown ja Gus Kahn)
”Minnie from Trinidad” (säv. ja san. Roger Edens)
”Laugh? I Thought I’d Split My Sides” (säv. ja san. Roger Edens)
”Caribbean Love Song” (säv. ja san. Roger Edens ja Ralph Freed)
”I’m Always Chasing Rainbows” (säv. ja san. Harry Carroll ja Joseph McCarthy)
”Mr. Gallagher and Mr. Shean” (säv. ja san. Ed Gallagher ja Al Shean)
”The Kid from Seville” (säv. ja san. Antonio ja Rosario)
”You Gotta Pull Strings” (säv. ja san. Roger Edens)
”You Never Looked So Beautiful Before” (säv. ja san. Walter Donaldson ja Harold Adamson)
”Whispering” (säv. ja san. John ja Malvin Schonberger)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Revyytyttö Wikimedia Commonsissa
Revyytytön naistähdet Lana Turner, Hedy Lamarr ja Judy Garland elokuvan promokuvassa.
Epidamnoslaisten aarrekammio

| Epidamnoslaisten aarrekammio> Θησαυρὸς τῶν Ἐπιδαμνίων (Aarrekammio III) |
| --- | --- |
 Epidamnoslaisten aarrekammion jäänteet näkyvät etualalla olevien Byzantionlaisten aarrekammion perustusten takana. Heti niiden takana ovat Syrakusalaisten ja Sikyonilaisten aarrekammiot.
Sijainti:  Olympian arkeologinen alue, Archaía Olympía, Elis, Länsi-Kreikka, Kreikka
Koordinaatit:  37°38′21″N, 21°37′51″E
Rakennustyyppi:  aarrekammio
Valmistumisvuosi:  n. 525 eaa.
Tyylisuunta:  doorilainen
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Olympian arkeologinen alue 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Epidamnoslaisten aarrekammio (m.kreik. Θησαυρὸς τῶν Ἐπιδαμνίων, Thēsauros tōn Epidamniōn), tutkimuksessa myös Aarrekammio III, oli antiikin aikainen aarrekammio Olympiassa Kreikassa. Se on saanut nimensä siitä, että sen arvellaan olleen Epidamnoksen kaupungin rakennuttama, mutta tunnistus ei ole täysin varma. Aarrekammion rauniot sijaitsevat Archaía Olympían kunnassa Olympian arkeologisella alueella, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Olympian viiden läntisimmän aarrekammion rauniot ylärinteen puolelta nähtynä. Epidamnoslaisten aarrekammio on näistä kolmas vasemmalta.
Epidamnoslaisten aarrekammio rakennettiin arkaaisella kaudella noin vuonna 525 eaa. Se oli yksi Olympian lukuisista aarrekammioista, jotka oli rakennettu riviin pyhäkköalueen pohjoislaidalle Kronios-vuoren etelärinteeseen, Nymfaionin ja Stadionin välille. Epidamnoslaisten aarrekammio oli näistä kolmas lännestä päin laskettuna. Aiemmin se sijoitettiin joskus neljänneksi. Sen länsipuolella sijaitsi Syrakusalaisten aarrekammio ja itäpuolella Byzantionlaisten aarrekammio. Aarrekammion eteläpuolella sijaitsi Metroon.
Sekaannus aarrekammion sijainnista johtuu Pausaniaasta, jolta säilynyt teksti teoksessa Kreikan kuvaus on kyseisessä kohdassa epäselvä ja mahdollisesti vaurioitunut: hän sanoo epidamnoslaisten pystyttäneen Olympian kolmannen ja neljännen aarrekammion, ikään kuin rakennuksia olisi ollut kaksi, mutta toisaalta sanoo tämän kanssa ristiriitaisesti, että epidamnoslaisilla oli pyhäkköalueella vain yksi aarrekammio.
Aarrekammio oli pienen anta-temppelin näköinen rakennus, jonka pronaoksessa anta-seinien välissä oli kaksi pylvästä (distylos in antis), ja joka edusti doorilaista tyyliä. Rakennuksen cellan leveys oli 6,57 metriä ja pituus 12,85 metriä. Julkisivu oli etelään päin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Epidamnoslaisten aarrekammio Wikimedia Commonsissa
Eino Leinon päivä

Eino Leinon päivää vietetään runoilija Eino Leinon syntymäpäivänä 6. heinäkuuta. Se on ollut vuodesta 1998 vakiintunut liputuspäivä, jota vietetään runon ja suven päivänä.
Aloite runon ja suven päivästä on peräisin Veikko Sinisalolta. Hän ehdotti sitä vuonna 1991 kulttuuriministerille Tytti Isohookana-Asunmaalle. Ministeri innostui asiasta ja 6.7.1992 hän julisti Sana ja sävel -tapahtumassa Kajaanissa Eino Leinon syntymäpäivän runon ja suven päiväksi. Kalenteriin päivä pääsi vuonna 1998, kun sitä ehdotti kokkolalainen kirjallisuuden harrastaja Elvi Löhönen.
Egyptin jalkapallomellakka

Egyptin jalkapallomellakka oli 1. helmikuuta 2012 tapahtunut mellakka, joka syttyi Port Saidissa Egyptin valioliigan Al-Masry Clubin ja Al-Ahlin välisen ottelun jälkeen. Mellakoissa kuoli ainakin 74 ihmistä ja useita satoja haavoittui.
Tapahtumat

Väkivaltaisuudet alkoivat vain muutamia sekunteja Al-Masryn ja Al-Ahlin välisen ottelun päätyttyä. Kotijoukkue Al-Masry oli voittanut ottelun yllättäen 3–1. Silminnäkijöiden mukaan ilmapiiri katsomossa oli ottelun aikana ollut kiihkeä, kun vierasjoukkueen kannattajat olivat nostaneet kotijoukkueen kannattajia halveksineen bannerin. Al-Ahlin ultrat ovat tunnettuja väkivaltaisuudestaan.
Al-Masryn kannattajat ryntäsivät kentälle heti ottelun päätyttyä ja alkoivat kivittää ja pahoinpidellä sekä Al-Ahlin pelaajia että kannattajia. Kentälle ryntäsi tuhansia molempien joukkueiden kannattajia. Fanit heittelivät toisiaan ja pelaajia kohti kiviä, ilotulitteita ja pulloja. Pelaajat vietiin pukuhuoneisiin turvaan, ja myöhemmin illalla Egyptin armeijan helikopterit evakuoivat vierasjoukkueen pelaajat ja faneja katsomolta.
Väkivaltaisuuksissa kuoli ainakin 74 ihmistä, joista suurin osa tallautui kuoliaaksi. Egyptin valtiollinen televisio arvioi loukkaantuneiden määräksi noin tuhat, mutta sisäministeriön mukaan loukkaantuneita oli noin 250. Samaan aikaan Kairon kansainvälisellä stadionilla pelattu Zamalek SCin ja Ismailyn välinen ottelu keskeytettiin, kun tiedot mellakasta päätyivät sinne. Keskeyttämisestä raivostuneet Zamalekin kannattajat sytyttivät osia stadionista tuleen. Palot saatiin kuitenkin sammutettua nopeasti.
Reaktiot

Asevoimien korkeinta neuvostoa johtava Muhammad Hussein Tantawi antoi tapauksen jälkeen harvinaisen televisiohaastattelun, jossa vakuutti, että mellakan takana olevat ihmiset jäljitetään. Muslimiveljeskunta syytti väkivaltaisuuksista Hosni Mubarakin kannattajia ja painotti, ettei tapahtumassa ollut enää kysymys jalkapallosta, vaan taustalla olivat puhtaasti poliittiset syyt. Armeija julisti samalla maahan kolmen päivän suruajan.
Fifan pääjohtaja Sepp Blatter antoi lausunnon kutsuen tapahtunutta jalkapallon ”mustaksi päiväksi”. Egyptin jalkapalloliitto ilmoitti peruuttuvansa kaikki pelit toistaiseksi, ja Al-Ahli ilmoitti pitävänsä kolmen päivän suruajan ja keskeyttävänsä siksi aikaa kaiken urheilutoimintansa.
Tammikuussa 2013 oikeusistuin langetti mellakkaan liittyen 21 kuolemantuomiota kotijoukkue al-Masryn kannattajille. Tuomio synnytti uusia väkivaltaisuuksia, joissa kuoli ainakin 30 ihmistä ja loukkaantui 300. Välituomioistuimen uudelleenkäsittelyssä vuonna 2015 kuolemantuomioiden määrä laski 11:een. Lisäksi langetettiin 40 vankeustuomiota, joista pisimmät olivat 15 vuoden mittaisia.
Epicor Software Corporation

| Epicor Software Corporation |
| --- | --- |
ISIN:  US29426L1089
Perustettu:  1972
Kotipaikka:  Austin, Texas, Yhdysvallat
Toimiala:  Ohjelmistot
Emoyhtiö:  KKR & Co. L.P.
Kotisivu:  http://www.epicor.com/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Epicor Software Corporation (NASDAQ: EPIC) on alkujaan vuonna 1972 perustettu yhdysvaltalainen ohjelmistotoimittaja, joka tarjoaa ohjelmistoratkaisuja teollisen valmistuksen, jakelun, vähittäiskaupan ja palvelujen aloille. Epicor tarjoaa integroituja ratkaisuja toiminnanohjaukseen (ERP), asiakkuudenhallintaan (CRM), toimitusketjun hallintaan (SCM) ja palvelujen hallintaan (PSA) yli 20 000:lle asiakkaalle, 150:ssä eri maassa.[lähde? ]
Vuoden 2016 jälkimmäisellä puoliskolla Epicor siirtyi pörssinoteeratun sijoitusyhtiö KKR & Co. L.P.:n hallintaan, jonka jälkeen Epicorin omien osakkeiden noteeraus loppui.
Yhtiön kasvu:[lähde? ]
1997 - Clientele Software Inc yhtiön osto.
1998 - Platinum Software Corporation ja DataWorks Corporation yhdistyvät
2002 - Procurement ja Sourcing ratkaisun osto yritykseltä Clarus
2004 - Scala Business Solutions konsernin osto. Scala perustettu 1978 Ruotsissa ja kasvanut maailmanlaajuiseksi ERP-toimittajaksi.
2005 - CRS Retail Systemsin Inc. osto
2006 Epicor oli päässyt Fortunen TOP 100:n nopeimmin kasvavien yritysten listalle. 2007 Epicor pääsi Business 2.0 lehden "100 nopeimmin kasvavaa teknologiayritystä" -listalle.
Suomessa Epicoria edustaa sen tytäryhtiö Epicor Software Finland Oy. Vuonna 1991 perustettu yritys toimi aiemmin nimellä Scala Business Solutions Finland Oy.
Aiheesta muualla

Epicorin kotisivut
Erkki Eronen

Erkki (Erik) Simo Kalervo Eronen (11. maaliskuuta 1926 Pälkjärvi – 11. helmikuuta 2018 Hyvinkää) oli suomalainen kuvanveistäjä. Hän on suunnitellut runsaasti julkisia ja monia yksityisesti omistettuja ulko- ja sisätiloihin sijoitettuja taideteoksia.
Eronen aloitti taideopintonsa Taideteollisessa oppilaitoksessa. Hän jatkoi opintojaan Ateneumin päiväkoulussa 1948–1951 ja Vapaassa taidekoulussa 1954–1955. Hänen opettajanaan oli Wäinö Aaltonen, jonka apulaisena hän työskenteli vuosina 1950–1951 ja 1959.. Eronen on saanut Valtion Taiteen Keskustoimikunnan kohdeapurahat 1975, 1978 ja opetusministeriön myöntämän elinikäisen taiteilijaeläkkeen vuodesta 1988 lähtien. Eronen oli Viipurin Taideseuran jäsen, hallituksen jäsen ja kunniajäsen, Järvenpään Taideseuran perustajajäsen, varapj., puheenjohtaja ja kunniajäsen. Järvenpää Seura palkitsi hänet Kulttuurijärvenpääläisenä vuonna 2005. Eronen osallistui lukuisiin näyttelyihin.
Hänen julkisia teoksiaan ovat esimerkiksi Maiju Lassilan muistomerkki Tohmajärvellä (1962), Sibelius-patsas (1964) Järvenpää-talon edustalla Järvenpäässä, Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki Joensuussa (1966), alttariveistos Krusifiksi (1968) Järvenpään uudessa kirkossa, Pikkuvihan muistomerkki Kiihtelysvaarassa (1972), Jouluyön ihme -reliefi (1978) Laurilan seurakuntakodissa Järvenpäässä, Pikku-Kalle -veistos valtion virastotalon edustalla Järvenpäässä (1980), Karjalan jääkäri -monumentti Joensuussa (1987), Optarien purjehdus -mobile Tuusulanjärven Purjehtijoilla Järvenpäässä (1987), JR9:n muistomerkki Kontiolahdella (1988), Soihtu-suihkukaivoveistos Järvenpään kaupungilla (aiemmin Fortumilla) (1993), Pälkjärven sankaripatsas Venäjällä (1994), Veljeä ei jätetä Sotaveteraanien muistomerkki Järvenpäässä (1995), Nimikirja - Pro Patria muistomerkki, Tuusulassa (1999) ja Siivet Mannerheim-ristin ritarien hävittäjälentäjien muistomerkki Lappeenrannassa (2004). Eronen teki 84 muotokuvaa ja lukuisia hautamuistomerkkejä.
Teoskuvia

Maiju Lassilan patsas, 1962, Tohmajärvi.
Karjalaan jääneet vainajat, Joensuu, 1967.
'Nälkään kuolleitten muistomerkki Tyhjentynyt kappa, 1974, Joensuu.
Paloheimo-muistomerkki (Hengen liekkikruunu), Järvenpää, 1978.
Pikku-Kalle, Järvenpää, 1980.
Unto Kupiaisen muistomerkki, 1984, KItee.
Sibelius-monumentti, Järvenpää, 1987.
Optarien purjehdus, Järvenpää, 1987.
JR9 -muistomerkki, Kontiolahti, 1988.
Soihtu, Järvenpää, 1993.
Tuhoutuneet tähkät, Tohmajärvi, 1994.
Veljeä ei jätetä, Järvenpää, 1995.
Nimikirja - Pro Patria -muistomerkki, Tuusula, 1999.
Karjalaisten hävittäjälentäjäritarien muistomerkki, Lappeenranta, 2004.
Aiheesta muualla

Erkki Erosen kotisivut
Muistot: Erkki Eronen 1926–2018 (8.5.2018; maksumuuri) (hs.fi)
Saksan liittopäivävaalit 2017

Saksan liittopäivävaalit 2017 järjestettiin 24. syyskuuta 2017. Vaaleissa valittiin Saksan liittopäivien jäsenet. Liittokansleri Angela Merkelin johtama CDU/CSU -puolue sai eniten ääniä, mutta menetti paikkojaan tuntuvasti. Myös sosiaalidemokraatit menettivät paikkoja ja puolue ilmoitti siirtyvänsä vaalien jälkeen oppositioon. Oikeistopopulistinen AfD pääsi ensimmäistä kertaa liittopäiville ja nousi kolmanneksi suurimmaksi puolueeksi. Merkelin puolueen hallituskumppaneiksi povattiin alun perin liberaalia FDP:tä ja vihreitä eli saksalaisittain porvarillista ”Jamaika-koalitiota” puolueiden tunnusvärien mukaan.
Lopulta pitkien hallitusneuvottelujen jälkeen vanha Angela Merkelin johtama CDU:n ja SPD:n suuri koalitio jatkoi vallassa.
Tausta

Ennen vuoden 2017 vaaleja Saksaa hallitsi liittokansleri Angela Merkelin johtama kristillisdemokraattien ja sosiaalidemokraattien suuri koalitiohallitus. Merkel tavoitteli vaaleissa neljättä kautta liittokanslerina, merkittävimpänä haastajanaan sosiaalidemokraattien ehdokas Martin Schulz. Kristillisdemokraatit voittivat kaikki kolme keväällä 2017 järjestettyä osavaltiovaalia samalla kun sosiaalidemokraatit kärsivät niissä tappioita.
Merkelin liberaalia pakolaispolitiikkaa arvostelleen oikeistopopulistisen Vaihtoehto Saksalle -puolueen ennustettiin pääsevän näissä vaaleissa ensimmäistä kertaa liittopäiville. Kyseessä olisi ensimmäinen kerta sitten Natsi-Saksan ajan, kun äärioikeistolaiseksi kuvailtu puolue saisi edustajia Saksan parlamenttiin.
Kannatuskyselyt > Ovensuukysely

Ovensuukyselyn mukaan CDU/CSU pysyy suurimpana puolueena AfD:n noustessa liittopäiville maan kolmanneksi suurimpana puolueena.
| Puolue | Puolue | Kannatus (%) |
| --- | --- | --- |
|   | CDU/CSU | 32,5 |
|   | SPD | 20 |
|   | AfD | 13,5 |
|   | FDP | 10,5 |
|   | GRÜNE | 9,5 |
|   | DIE LINKE | 9 |
Puolueet

| Puolue | Puolue | Ideologia | Poliittinen kirjo | Johtaja(t) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Kristillisdemokraattinen unioni (CDU) | kristillisdemokratia, liberaalikonservatismi | keskusta-oikeisto | Angela Merkel |
|  | Sosiaalidemokraattinen puolue (SPD) | sosiaalidemokratia | keskusta-vasemmisto | Martin Schulz |
|  | Vasemmisto (DIE LINKE) | sosialismi, vasemmistopopulismi | vasemmisto, äärivasemmisto | Dietmar Bartsch, Sahra Wagenknecht |
|  | Liittouma 90/Vihreät (GRÜNE) | vihreä liike, sosiaaliliberalismi | keskusta-vasemmisto | Cem Özdemir, Katrin Göring-Eckardt |
|  | Baijerin kristillissosiaalinen unioni (CSU) | baijerilainen regionalismi, kansalliskonservatismi | keskusta-oikeisto | Joachim Herrmann, tuki Angela Merkeliä |
|  | Vapaa demokraattinen puolue (FDP) | liberalismi, klassinen liberalismi | keskusta, keskusta-oikeisto | Christian Lindner |
|  | Vaihtoehto Saksalle (AfD) | saksalainen kansallismielisyys, oikeistopopulismi, euroskeptismi | oikeisto, äärioikeisto | Alexander Gauland, Alice Weidel |
Tulokset

Saksan liittopäivävaalien 24. syyskuuta 2017 tulokset
| Puolueet | Puolueet | Valitsijakunta> Ääniä | Valitsijakunta> % | Valitsijakunta> +/− | Valitsijakunta> Paikat | Valitsijakunta> +/− | Puolueen lista> Ääniä | Puolueen lista> % | Puolueen lista> +/− | Puolueen lista> Paikat | Puolueen lista> +/− | Yhteensä> Paikat | Yhteensä> +/− | Yhteensä> % | Yhteensä>  | Yhteensä>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Kristillisdemokraattinen unioni (CDU) | 14 027 804 | 30,2 |  7,0 | 185 |  6 | 12 445 832 | 26,8 |  7,4 | 15 |  49 | 200 |  55 | 26,8 |  |  |
|  | Sosiaalidemokraattinen puolue (SPD) | 11 426 613 | 24,6 |  4,8 | 59 |  1 | 9 538 367 | 20,5 |  5,2 | 94 |  41 | 153 |  40 | 20,5 |  |  |
|  | Vaihtoehto Saksalle (AfD) | 5 316 095 | 11,5 |  9,6 | 3 |  3 | 5 877 094 | 12,6 |  7,9 | 91 |  91 | 94 |  94 | 12,6 |  |  |
|  | Vapaa demokraattinen puolue (FDP) | 3 248 745 | 7,0 |  4,6 | 0 |  0 | 4 997 178 | 10,7 |  6,0 | 80 |  80 | 80 |  80 | 10,7 |  |  |
|  | Vasemmisto (DIE LINKE) | 3 966 035 | 8,6 |  0,3 | 5 |  1 | 4 296 762 | 9,2 |  0,6 | 64 |  4 | 69 |  5 | 9,2 |  |  |
|  | Liittouma 90/Vihreät (GRÜNE) | 3 717 436 | 8,0 |  0,7 | 1 |  0 | 4 157 564 | 8,9 |  0,5 | 66 |  4 | 67 |  4 | 8,9 |  |  |
|  | Baijerin kristillissosiaalinen unioni (CSU) | 3 255 604 | 7,0 |  1,1 | 46 |  1 | 2 869 744 | 6,2 |  1,2 | 0 |  11 | 46 |  10 | 6,2 |  |  |
|  | Muut | 1 422 306 | 3,1 |  2,5 | 0 |  0 | 2 324 316 | 5,0 |  1,2 | 0 |  0 | 0 |  0 | 5,1 |  |  |

| Yhteensä | Yhteensä | 46 380 638 | 100 % |  | 299 |  0 | 46 506 857 | 100 % |  | 410 |  78 | 709 |  78 | 100 % |  |  |

| Hyväksyttyjä ääniä | Hyväksyttyjä ääniä | 46 380 638 | 98,7 |  |  |  | 46 506 857 | 99,0 |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Hylättyjä ääniä | Hylättyjä ääniä | 593 161 | 1,3 |  |  |  | 466 942 | 1,0 |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Äänestäneitä | Äänestäneitä | 46 973 799 | 76,2 |  |  |  | 46 973 799 | 76,2 |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  Lähde: Bundeswahlleiter |  Lähde: Bundeswahlleiter |  Lähde: Bundeswahlleiter |  Lähde: Bundeswahlleiter |  Lähde: Bundeswahlleiter |  Lähde: Bundeswahlleiter |  Lähde: Bundeswahlleiter |  Lähde: Bundeswahlleiter |  Lähde: Bundeswahlleiter |  Lähde: Bundeswahlleiter |  Lähde: Bundeswahlleiter |  Lähde: Bundeswahlleiter |  Lähde: Bundeswahlleiter |  Lähde: Bundeswahlleiter |  Lähde: Bundeswahlleiter |  |  |
1 2  CDU ja CSU ovat sisarpuolueita eivätkä kilpaile paikoista keskenään. Ne muodostavat yhdessä yhden ryhmän liittopäiville.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saksan liittopäivävaalit 2017 Wikimedia Commonsissa
Europe's Living a Celebration

|  Europe's Living a Celebration> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Rosa López
Säveltäjä(t):  Toni Ten
Sanoittaja(t):  Xasqui Ten
Euroviisutiedot
Vuosi:  2002
Maa:  Espanja
Kieli:  espanja, englanti
Sijoitus:  7.
Pisteet:  81
Sanat:  sanoitus
Europe's Living a Celebration on Rosa Lópezin esittämä kappale, jolla hän edusti Espanjaa vuoden 2002 Eurovision laulukilpailussa Viron Tallinnassa.
López pääsi edustamaan maataan voitettuaan Operación Triunfo nimisen kykyjenetsintäohjelman, josta tuli Espanjassa todella suosittu.
Kappale sijoittui Euroviisuissa 24. maan joukosta sijalle 7. 81 pisteellä.
Saint-Barthélemy

Saint-Barthélemy
Saint-Barthélemy (myös nimiä Saint Barts, Saint Barths tai Saint Barth käytetään) on Karibialla sijaitseva Ranskan merentakainen yhteisö, johon kuuluu pääsaaren Saint-Barthélemyn lisäksi useita pienempiä saaria. Saint-Barthélemy sijaitsee noin 200 kilometriä Guadeloupesta pohjoiseen. Se on 17,5 km pitkä ja 4 km leveä. Saaren pinta-ala on 21 km² ja koko alueen 24 km². Siellä oli noin 9 430 asukasta vuoden 2014 arvioissa.
Syyskuussa 2017 hurrikaani Irma tuhosi saaren rakennuskannan ja infrastruktuurin lähes kokonaan.
Maantiede

Saint-Barthélemyn saaret kuuluvat Pienten Antillien Leewardsaariin. Koko alueen pinta-ala on 24 km², ja Saint-Barthélemyn saaren pinta-ala on 21 km². Saari on 17,5 kilometriä pitkä ja 4 kilometriä leveä. Saint-Barthélemystä pohjoiseen on Saint-Martinin saari. Siitä lounaaseen on puolestaan Saint Kitts ja Nevis ja kaakkoon Barbuda.
Saint-Barthélemyn ilmasto on trooppinen. Lämpötila on talvisin noin 27 astetta ja kesäisin 30 astetta. Kuivakausi on joulukuusta toukokuulle ja sadekausi heinäkuulta lokakuulle. Sadekaudella on saarille voi iskeä myös trooppisia hirmumyrskyjä.