stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pohjois-Venäjän interventio
Lisäjoukot Murmanskiin

Murmanskiin saapui 24.5.1918 joukkoineen brittiläinen kenraalimajuri F. C. Poole, josta tuli sen jälkeen liittoutuneiden Pohjois-Venäjän joukkojen ylipäällikkö. Brittien tueksi Pohjois-Venäjän interventioon osallistuivat myös brittiläisessä komennossa oleva suomalaisista koottu Muurmannin legioona, yhdysvaltalaiset, ranskalaiset, italialaiset, puolalaiset ja serbialaiset joukot. Ranskalaisiin joukkoihin kuului 21. siirtomaajalkaväkipataljoona Indokiinasta, tykistöä ja sota-aluksia. Italialaisia on noin 1 200 sotilasta, joissa oli mukana myös hiihtojoukkoja. Kanadalaisilla oli jalkaväkeä ja tykistöä sekä yhdysvaltalaisilla pioneereja sekä merijalkaväkeä yhteensä 5 000 sotilasta. Joukoissa oli lisäksi tšekkejä, liettualaisia ja työpataljoonissa korealaisia ja kiinalaisia. Brittiläisiin joukkoihin kuului australialaisia yksiköitä.
Charles Maynardin komentoon kuului myös vesitasokoneiden emälaiva HMS Nairana.
Sota neuvostojoukkoja vastaan

Todettuaan liittoutuneiden joukkojen heikkouden kansankomissaarit lähettivät pohjoiseen omia joukkojaan. Liittoutuneiden operaatiopäällikkö, kenraalimajuri Charles Maynard päätti riisua Kantalahdessa 1 200 neuvostosotilasta 500 britti- ja serbisotilaan avulla uhkaamalla 12-naulaisella tykillä.
Ulkoasiain- ja sota-asiainkansankomissaari Lev Trotski allekirjoitti 1.7.1918 sotilas- ja laivastoasiain määräyksen, jonka mukaan ulkomaisia joukkoja Venäjällä on sotaoikeuden uhalla kiellettyä auttaa, samoin on kielletty ensimmäisen maailmansodan sotavankien siirtäminen Murmanskia tai Arkangelia kohti sekä ulkomaalaisten liikkuminen Vienanmeren alueella ilman sotakomissaarin lupaa.
Kenraalimajuri Charles Maynard jatkoi neuvostojoukkojen aseistariisumista ja eteni Vienan Kemiin , jossa neuvostojoukot asettuivat vastarintaan 4.7.1918. Kemin komissaarit kuolivat oudoissa oloissa. Siitä lähtien liittoutuneet ja neuvostojoukot olivat sotatilassa keskenään.
Bolševikit julkistivat 22.7.1918 tiedon, että Britannian kuninkaan serkku tsaari Nikolai II oli teloitettu ampumalla. Tieto johti brittihallituksen virallisen kannan muuttumiseen suhteessa Britannian ja Venäjän liittolaisuuteen maailmansodassa. Britannia ryhtyi tukemaan valkoisten kenraalien yritystä kukistaa neuvostovalta.
Saksalaiset olivat tyytymättömiä liittoutuneiden läsnäoloon Pohjois-Venäjällä ja uhkasivat kansankomissarien neuvostoa Saksan Ukrainassa olevien joukkojen avulla tapahtuvalla hyökkäyksellä etelästä kohti Moskovaa, ellei neuvostohallitus ryhdy toimenpiteisiin.
Yhdysvaltain joukot > Jalkaväki

Yhdysvaltojen presidentin Woodrow Wilsonin 17.7.1918 vahvistama Yhdysvaltojen Arkangelin joukko koostui kolmesta jalkaväkipataljoonasta ja yhdestä pioneeripataljoonasta, joiksi kenraali Pershing valitsi 85. divisioonasta 339. jalkaväkirykmentin ja 310. pioneerirykmentin 1. pataljoonan sekä 337. kenttäsairaalarykmentin 337. ambulanssikomppanian kera.
Virallisesti Muurmanskin joukoksi nimetty joukko koottiin ja varustettiin 9.8.1918 Cowhott Campissä Surreyssä. Joukkoa komensi everstiluutnantti George Ewans Steward 339. jalkaväkirykmentistä. 443 upseerin ja 4344 muun sotilaan joukko saapui 4.9.1918 Arkangelin, jossa siitä tuli osa brittiläisen kenraalimajuri F. C. Poolen komentamaa joukkoa. Yhdysvaltalaisten joukko-osasto American North Russian Expeditionary Forces tunnettiin myös kutsumanimellä Polar Bear Expedition ("jääkarhuretkikunta").
Yhdysvaltain joukot > Rautatiejoukot

Yhdysvaltain presidentti Wilson päätti 12.2.1919 lähettää brittihallituksen aloitteesta Muurmanskiin kaksi yhteensä 750 sotilaan vahvuista rautatiekomppaniaa, joiden tehtävänä oli turvata ja operoida Muurmannin rataa sekä pitää interventiojoukkojen perääntymistie auki jäiden saartamalta Arkangelin seudulta. Tehtävään komennettiin 167. rautatiekomppania ja 168. rautatiehuoltokomppania. Joukot muodostivat Pohjois-Venäjän siirtoarmeijan kuljetusjoukot majuri Edward E. MacMorlandin komennossa. Joukko saapui Murmanskiin 4.4.1919.
Rautatiejoukot taistelivat panssarijunalla toukokuusta heinäkuuhun 1919 ja osallistui Neuvosto-Venäjän 7. armeijan vastaisiin operaatioihin, jotka ulottuivat Ääniselle saakka. 28.4.1919 joukko siirrettiin Murmanskista Ranskan Brestiin ja Yhdysvaltain Pohjois-Venäjän siirtoarmeijan esikunta lopetti toimintansa 5.8.1919.
Kaikkien joukkojen ylipäällikkönä oli kenraali Poole, operaatioiden suunnittelusta vastasi kenraalimajuri C. M. Maynard ja esikuntapäällikkönä oli yhdysvaltalainen kenraali Richardson.
Yhdysvaltain joukot > Yhdysvaltain tappiot

Joukko osallistui taisteluhin syyskuusta 1918 toukokuuhun 1919 ja menetti sinä aikana kaatuneena 500 sotilasta.[lähde? ] F. C. Poolea seurasi 26.10.1918 ylipäällikkönä toinen britti, kenraalimajuri Edmund Ironside. 4.4.1918 kaikkien yhdysvaltalaisjoukkojen, Amerikan Pohjois-Venäjän siirtoarmeijan komentajaksi käskettiin prikaatikenraali Wilds P. Richardson, joka kuitenkin toimi edelleen brittiläisen ylipäällikön alaisuudessa. Viimeiset yhdysvaltalaiset joukot poistuivat Pohjois-Venäjältä 27.6.1919.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
American Heritage Magazine: Where ignorant armies clashed by night (Arkistoitu – Internet Archive) E. M. Halliday
John Cudahy: Archangel: The American War with Russia, 1924.
The Day We Nearly Bombed Moscow, Christopher Dobson and John Miller, 1986
The Murmansk Venture, Charles Maynard, 1928
Archangel 1918–1919, Field Marshal Ironside, 1953
North Russia Expeditionary Force 1918–1919 naval-history.net
Hampshire County Council: HM Monitor 33 (Arkistoitu – Internet Archive) (museolaiva)
Polar Bear Expedition Digital Collections (Arkistoitu – Internet Archive). University of Michigan, Bentley Historical Library.
HMS Glory (1900)
Ensimmäisen suomalaisten Petsamon retken esikunta Rovaniemellä. Eturivissä: Thorsten Renvall, Johan Bäckman, Julius Niemura, Jalmari Ruokokoski. Arvi Vinberg ja Hjalmar Mehring, takarivissä: Ellen Id, Elvi Halleen, Helge Aspelund, Ester Fogelberg
HMS Cochrane
HMS Nairana
USS Olympia
75 mm:n tykin kolmannen jaoksen tykkiryhmä Yhdysvaltain 339. jalkaväkirykmentistä 20. toukokuuta 1919.
United Sikkim

| United Sikkim Football Club |
| --- | --- |
Lempinimet:  The Snow Lions
Perustettu:  2008
Kaupunki:  Gangtok,  Intia
Kenttä:  Paljor Stadium
– kapasiteetti:  25 000
Sarja:   I-League
Värit:           
Omistaja:  FidelisWorld, Baichung Bhutia, Shankar Mahadevan
Puheenjohtaja:  Baichung Bhutia
Päävalmentaja:  Nathan Hall
Infobox OKNimi-testi OK: 
United Sikkim on intialainen jalkapalloseura Gangtokista. Seura on perustettu vuonna 2008 ja se on toinen Intian pääsarjan kahdesta seurasta, jotka sijaitsevat Koilis-Intiassa selkeästi muista joukkueista erillään. United Sikkimin perustajissa ovat mukana dubailainen yhtiö FidelisWorld, Intian maajoukkueen nykyinen kapteeni Baichung Bhutia sekä intialaineen muusikko ja laulaja Shankar Mahadevan.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:United Sikkim F.C.
Radhi Jaïdi

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Radhi Ben Abdelmajid Jaïdi
Syntymäaika: 30. elokuuta 1975 (ikä 49)
Syntymäpaikka:  Tunis, Tunisia
Pelipaikka: Puolustaja
Pituus: 189 senttimetriä
Junioriseurat
1988–1993:  Stade Gabésien
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1993–2004 2004–2006 2006–2009 2009–2012 |  Espérance  Bolton  Birmingham  Southampton FC | 288 (20) 43 (8) 86 (6) 58 (4) |
Maajoukkue
| 1996 1996–2009 |  Tunisia U-23  Tunisia | 3 (0) 105 (7) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
| Mitalit> Maa:   Tunisia.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tunisia.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tunisia.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Maa:   Tunisia> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tunisia 2004 | Jalkapallo |  |
Radhi Ben Abdelmajid Jaïdi (arab. راضي بن عبدالمجيد جعايدي‎‎, s. 30. elokuuta 1975 Tunis, Tunisia) on tunisialainen entinen jalkapalloilija. Puolustajana pelannut Jaïdi edusti urallaan muun muassa Boltonia ja Southamptonia.
Jaïdi on kokeillut myös näyttelemistä esiintyessään tunisialaisessa televisiosarjassa Maktoub vuonna 2008.
Hänet nimitettiin Tunisian maajoukkueen henkilöstöön heinäkuussa 2014 tarkkailemaan Euroopan kentillä pelaavia tunisialaisia.
Ura

Jaïdi siirtyi Boltoniin ilmaisella siirrolla heinäkuussa 2004 Tunisin Espérance-joukkueesta, joka oli edellisellä kaudella voittanut maan mestaruuden. Hänestä tuli näin ensimmäinen tunisialainen Valioliigassa pelannut jalkapalloilija.
Kesällä 2006 Jaïdi siirtyi Boltonista Birminghamiin, jossa hän pelasi kolme kautta. Joukkue päätti olla jatkamatta puolustajan sopimusta noustuaan takaisin Englannin valioliigaan kaudeksi 2009–2010. Jaïdi ehti pelata joukkueessa yhteensä 93 ottelua tehden niissä kuusi maalia.
Elokuussa 2009 Jaïdi oli jo allekirjoittamassa sopimusta Southamptonin kanssa, mutta ei saanut työlupaa. Siirto viivästyi lopulta syyskuuhun asti, jolloin Southampton varmisti tehneensä hänen kanssaan kahden vuoden sopimuksen. Jaïdi pelasi ensimmäisellä kaudellaan yhteensä 29 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Hänen ensimmäinen maali Southamptonin paidassa syntyi 26. syyskuuta 2009 vierasottelussa Carlisle Unitedia vastaan. Myös toisella kaudellaan Jaïdi sai paljon vastuuta ja pelasi Englannin Ykkösliigassa yhteensä 31 ottelua, joissa syntyi kolme maalia. Jaïdi allekirjoitti vielä vuoden jatkosopimuksen kaudelle 2011–2012.
Ura > Maajoukkueessa

Maajoukkueessa Jaïdi on pelannut 105 ottelua, joissa hän on tehnyt 7 maalia. Hänen ensimmäinen maaottelunsa oli Ruandaa vastaan 2. kesäkuuta 1996.  Jaïdi oli mukana voittamassa Afrikan-mestaruutta vuonna 2004 ja pelasi vuosien 2002 ja 2006 MM-kisajoukkueissa.
Saavutukset

Afrikan–mestaruus: 2004
Afrikan Cup-voittajien cup: 1998
CAF Cup: 1997
Tunisian cup (2): 1997, 1999
Afro-Aasian Club Championship: 1995
Afrikan Super Cup: 1995
Afrikan Mestarien liiga: 1994
Tunisian-mestaruus (8): 1994, 1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004
Tilastot

| Seura | Kausi | Liiga> Ottelut | Liiga> Maalit | Cup> Ottelut | Cup> Maalit | Eurocup> Ottelut | Eurocup> Maalit | Yhteensä> Ottelut | Yhteensä> Maalit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Espérance | 1993–2003 | - | - | - | - | - | - | - | - |
| Espérance | 2003–2004 | - | - | - | - | 11 | 2 | 11 | 2 |
| Espérance | Yhteensä | - | - | - | - | 11 | 2 | 288 | 20 |
| Bolton | 2004–2005 | 27 | 5 | 1 | 0 | - | - | 28 | 5 |
| Bolton | 2005–2006 | 16 | 3 | 5 | 0 | 3 | 0 | 24 | 3 |
| Bolton | Yhteensä | 43 | 8 | 6 | 0 | 3 | 0 | 52 | 8 |
| Birmingham | 2006–2007 | 38 | 6 | 4 | 0 | - | - | 42 | 6 |
| Birmingham | 2007–2008 | 18 | 0 | 2 | 0 | - | - | 20 | 0 |
| Birmingham | 2008–2009 | 30 | 0 | 1 | 0 | - | - | 31 | 0 |
| Birmingham | Yhteensä | 86 | 6 | 7 | 0 | - | - | 93 | 6 |
| Southampton FC | 2009–2010 | 26 | 1 | 2 | 0 | - | - | 28 | 1 |
| Southampton FC | Yhteensä | 26 | 1 | 2 | 0 | - | - | 28 | 1 |
| Uralla yhteensä | Uralla yhteensä | 156 | 15 | 15 | 0 | 14 | 2 | 550 | 35 |
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (englanniksi)
Tunisian joukkue – Kesäolympialaiset 1996
1 El Ouaer |
2 Ben Younes |
3 Baccouche |
4 Badra |
5 Mkacher |
6 Chouchane |
7 Kanzari |
8 Baya |
9 Gabsi |
10 Ghodhbane |
11 Sellimi |
12 Bokri |
13 Bouazizi |
14 Jaballah |
15 Jaïdi |
16 Baba |
17 Ben Chrouda |
18 Ben Slimane |
Valmentaja Kasperczak
Tunisian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2000
1 el-Ouaer |
2 Badra |
3 S. Trabelsi |
4 Boukadida |
5 H. Trabelsi |
6 Mogaadi |
7 Mhedhebi |
8 Baya |
9 Zitouni |
10 Ghodhbane |
11 Sellimi |
12 Bouzaiene |
13 Bouazizi |
14 Chihi |
15 Jaïdi |
16 Salhi |
17 Thabet |
18 Kanzari |
19 Gabsi |
20 Jaziri |
21 Azaiez |
22 Bedoui |
Valmentaja Scoglio
Tunisian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2002
1 el-Ouaer |
2 Badra |
3 Baya |
4 Boukadida |
5 Nafti |
6 Trabelsi |
7 Mhedhebi |
8 Gabsi |
9 Zabi |
10 Ghodhbane |
11 Boujelbene |
12 Bouzaiene |
13 Bouazizi |
14 Marzouki |
15 Jaïdi |
16 Bejaoui |
17 Azaiez |
18 Benachour |
19 Mkademi |
20 Melki |
21 Daassi |
22 Jaouachi |
Valmentaja Michel
Tunisian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2002
1 Boumnijel |
2 Badra |
3 Baya |
4 Mkacher |
5 Jaziri |
6 Trabelsi |
7 Mhedhebi |
8 Gabsi |
9 Jelassi |
10 Ghodhbane |
11 Sellimi |
12 Bouzaiene |
13 Bouazizi |
14 Marzouki |
15 Jaïdi |
16 Bejaoui |
17 Thabet |
18 Benachour |
19 Mkademi |
20 Zitouni |
21 Melki |
22 Jaouachi |
23 Clayton |
Valmentaja Souayah
Tunisian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2004
1 Boumnijel |
2 Badra |
3 Haggui |
4 Yahia |
5 Jaziri |
6 Trabelsi |
7 Mhedhebi |
8 Nafti |
9 Braham |
10 Ghodhbane |
11 Dos Santos |
12 Mnari |
13 Bouazizi |
14 Chedli |
15 Jaïdi |
16 Fadhel |
17 Jedidi |
18 Benachour |
19 Ayari |
20 Clayton |
21 Saïdi |
22 Azaiez |
Valmentaja Lemerre
Tunisian joukkue – Maanosaliittojen cup 2005
1 Boumnijel |
2 Saïdi |
3 Essediri |
4 al-Abdi |
5 Jaziri |
6 Trabelsi |
7 Mhedhebi |
8 Nafti |
9 Guemamdia |
10 Ghodhbane |
11 Dos Santos |
12 Mnari |
13 Namouchi |
14 Chedli |
15 Jaïdi |
16 Fadhel |
17 Ben Saada |
18 Benachour |
19 Ayari |
20 Clayton |
21 Jemâa |
22 Kasraoui |
23 Haj Massaoud |
Valmentaja Lemerre
Tunisian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2006
1 Boumnijel |
2 Merdassi |
3 Haggui |
4 Melliti |
5 Jaziri |
6 Trabelsi |
7 Ben Saada |
8 Namouchi |
9 Guemamdia |
10 Ghodhbane |
11 Santos |
12 Mnari |
13 Bouazizi |
14 Chedli |
15 Jaïdi |
16 Fadhel |
17 Jemâa |
18 Benachour |
19 Ayari |
20 Clayton |
21 Yahia |
22 Kasraoui |
23 Ltifi |
Valmentaja Lemerre
Tunisian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Boumnijel |
2 Essediri |
3 Haggui |
4 Yahia |
5 Jaziri |
6 Trabelsi |
7 Guemamdia |
8 Nafti |
9 Chikhaoui |
10 Ghodhbane |
11 Santos |
12 Mnari |
13 Bouazizi |
14 Chedli |
15 Jaïdi |
16 Nefzi |
17 Ben Saada |
18 Jemmali |
19 Ayari |
20 Namouchi |
21 Saïdi |
22 Kasraoui |
23 Melliti |
Valmentaja Lemerre
Tunisian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2008
1 Kasraoui |
2 Ghezal |
3 Haggui |
4 al-Abdi |
5 El Bekri |
6 Felhi |
7 Ben Saada |
8 Nafti |
9 Chikhaoui |
10 Zaïem |
11 Santos |
12 Mnari |
13 Ben Frej |
14 Zouaghi |
15 Jaïdi |
16 Mathlouthi |
17 Jemâa |
18 Mikari |
19 Meriah |
20 Ben Dhifallah |
21 Traoui |
22 Nefzi |
23 Chermiti |
Valmentaja Lemerre
Underground Railroad

Kartalla punaisella verkoston reittejä vuosina 1830–1865.
Underground Railroad (suom. Maanalainen rautatie) oli salaisten kulkuyhteyksien ja turvatalojen muodostama verkosto Yhdysvalloissa, jonka avulla afroamerikkalaisia orjia pakeni 1700-luvun lopulla ja 1800-luvun alku- ja keskivaiheilla orjuudesta Yhdysvaltain eteläosissa vapauteen orjuuden lakkauttaneisiin pohjoisvaltioihin esimerkiksi Ohio joen yli tai ulkomaille, yleensä Britannian Pohjois-Amerikan eli nykyisen Kanadan alueelle. Turvataloja ja niiden välisiä reittejä ylläpitivät orjuutta vastustaneet abolitionistit sekä vapautetut orjat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Underground Railroad Wikimedia Commonsissa
United States Commission on International Religious Freedom

United States Commission on International Religious Freedom (USCIRF) on Yhdysvaltain liittovaltion komissio, joka seuraa uskonnonvapautta kansainvälisesti.
Komissio perustettiin 1998 International Religious Freedom Act (IRFA) -lain perusteella.
Laki määräsi uskonnonvapauden edistämisen Yhdysvaltain ulkopolitiikan keskeiseksi elementiksi. Lain allekirjoitti presidentti Clinton.
USCIRF:n jäsenet valitsee presidentti ja Yhdysvaltain kongressi. Lisäksi siihen kuuluu äänivallattomana jäsenenä Yhdysvaltain ulkoministeriön Kansainvälisen uskonnonvapauden toimiston lähettiläs.
Komissio tutkii ja raportoi uskonnonvapauden loukkauksista toimeenpano- ja lainsäädäntövallalle, sekä seuraa ulkoministeriön toimien tehokkuuttaa uskonnonvapauden edistämisessä.
Vuoden 2021 raportin mukaan uskonnonvapauden osalta seurattavia maita ovat Myanmar, Kiina, Eritrea, Intia, Iran, Nigeria, Pohjois-Korea, Pakistan, Venäjä, Saudi Arabia, Syyria, Tadžikistan, Turkmenistan ja Vietnam. Erityisesti seurattavia ovat Afganistan, Algeria, Azerbaidžan, Kuuba, Egypti, Indonesia, Irak, Kazakstan, Malesia, Nicaragua, Turkki ja Uzbekistan.
Vanessa Lengies

Vanessa Lengies vuonna 2016.
Vanessa Brittany Lengies (s. 21. heinäkuuta 1985 Montréal, Quebec) on kanadalainen elokuva- ja televisionäyttelijä, tanssija ja laulaja. Hän on parhaiten tunnettu roolistaan kanadalaisessa nuortensarjassa Pelottaako?, Roxanne Bojarskin roolista tv-sarjassa American Dreams sekä Sugar Mottan roolista Glee-sarjassa.
Lengiesin ura alkoi ääninäyttelijänä kymmenvuotiaana, kun hän lainasi ääntään Arttu -lastensarjan Emily-hahmolle vuosina 1996–2006. Hän on lisäksi esiintynyt muun muassa sarjoissa Teinitytön kasvatusopas, Aavekuiskaaja, C.S.I. Miami ja Castle.
Lengies syntyi Kanadan Montréalissa saksalaiselle isälle ja egyptiläiselle äidille. Hän kasvoi Hudsonin pikkukaupungissa Quebecin osavaltiossa.
Aiheesta muualla

Vanessa Lengies Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Rize koyun

| Rize koyun> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Turkki
Määrä:  Suomessa ei yhtään
Rodun syntyaika:  tuntematon
Alkuperäinen käyttö:  laumanvartija
Nykyinen käyttö:  laumanvartija, vahtikoira
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Ulkonäkö
Säkäkorkeus:  68-70 cm
Väritys:  useita, yleisin tummanharmaa
Rize koyun on turkkilainen koirarotu. Sillä ei ole FCI:n tunnustusta.
Ulkonäkö

Raajat ovat vahvat, sopeutuneet käyskentelyyn Canik-vuoriston eteläisillä rinteillä. Häntä on yleensä riippuva, mutta nousee ylös koiran ollessa valppaana. Väritys on yleensä tummanharmaa, mutta myös muita värejä esiintyy; toisinaan tavataan myös kaksivärisyyttä. Vuonna 2012 tehty tutkimus määritti rodun keskimääräiseksi säkäkorkeudeksi 69,3 cm, noin 0,59 cm poikkeamalla suuntaan tai toiseen; uroksilla keskimääräinen säkäkorkeus oli 69,8 cm 0,77 cm poikkeamalla suuntaan tai toiseen, nartuilla 68,6 cm 0,92 cm poikkeamalla suuntaan tai toiseen. Toisessa tutkimuksessa urosten säkäkorkeudeksi määriteltiin noin 70 cm ja narttujen 68-69 cm. Rize koyun muistuttaa melko paljon venäläistä kaukasiankoiraa ja turkkilaista karsinkoiraa.
Luonne ja käyttäytyminen

Rize koyun on luonteeltaan temperamenttinen ja suhtautuu vieraisiin ihmisiin ja eläimiin varauksella. Se voi olla vieraita kohtaan myös vaarallinen. Se varoittaa omistajiaan vieraista voimakkaalla haukulla.
Alkuperä

Rotu on kotoisin Rizen maakunnasta, ja sitä esiintyy myös Ordun maakunnassa. Sitä on kasvatettu Mustanmeren pohjoisrannikolla vartioimaan lampaita ja vuohia. Tämän lisäksi se on toiminut myös yleisenä vahtikoirana, varoittaen vieraista ihmisistä ja eläimistä.
Underground (elokuva)

| Underground> Подземље, Podzemlje |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Emir Kusturica
Käsikirjoittaja:   Dušan Kovačević  Emir Kusturica 
Tuottaja:   Pierre Spengler  Karl Baumgartner  Maksa Ćatović 
Säveltäjä:  Goran Bregović
Kuvaaja:  Vilko Filač
Leikkaaja:  Branka Čeperac
Tuotantosuunnittelija:  Miljen Kreka Kljakovic
Pääosat:   Miki Manojlović  Lazar Ristovski  Mirjana Joković  Slavko Štimac 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Jugoslavia  Unkari  Saksa  Ranska 
Tuotantoyhtiö:  Ciby 2000 (käännä suomeksi) Eurimages
Levittäjä:  Cecchi Gori Group Netflix
Ensi-ilta:  1995
Kesto:  167 minuuttia
Alkuperäiskieli:  serbia   englanti   saksa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Underground (serb. Подземље, Podzemlje) on Emir Kusturican ohjaama elokuva vuodelta 1995. Sen käsikirjoitti Dušan Kovačević. Elokuva on saanut lukuisia palkintoja.
Elokuvasta käytetään myös nimeä Olipa kerran maa (Била једном једна земља, Bila jednom jedna zemlja), joka on oikeammin serbialaisella RTS-televisiokanavalla näytetyn 5 tunnin pituisen minisarjan nimi.
Elokuvan aiheita ovat kahden miehen välinen ystävyys sekä Jugoslavian historia toisen maailmansodan jälkeisenä aikana. Sen tuotantoon osallistui elokuvayhtiöitä entisestä Jugoslaviasta, Ranskasta, Saksasta ja Unkarista.
Teatteriversio on 163 minuuttia pitkä. Kusturican mukaan alkuperäinen teos kesti 320 minuuttia, mutta tuottajat antoivat luvan vain puolet lyhyemmän version julkaisemiseen.
Elokuva voitti Kultainen palmu -palkinnon Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 1995.
Aiheesta muualla

Gonzalez, Ed: Review: Underground Slant.  21.12.2003. Viitattu 11.5.2021. (englanniksi)
Young, Deborah: Underground Variety.  30, 1995. Viitattu 11.5.2021. (englanniksi)
Thomas, William: Underground Review Empire.  1.1.2000. Viitattu 11.5.2021. (englanniksi)
Vanessa Olivarez

Vanessa Denae Olivarez (s. 3. helmikuuta 1981 Atlanta, Georgia) on yhdysvaltalainen laulaja ja esiintyjä, joka sijoittui kahdenneksitoista American Idol -kykyjenetsintäkilpailun toisella tuotantokaudella 2003. American Idolin jälkeen hän esiintyi vuonna 2004 Torontossa Hairspray-musikaalissa.
American Idolin alkukarsinnoissa Olivarez esitti Queenin kappaleen ”Bohemian Rhapsody”. Paula Abdul ei ollut paikalla alkukarsinnoissa, mutta Simon Cowell ja Randy Jackson olivat otettuja hänen taidoistaan ja hän selvisi jatkoon. Hän sijoittui lopulta kahdenneksitoista, eli oli ensimmäisenä kilpailusta pudonnut finalisti. Olivarezin esikoissingle oli myöhemmin vuonna 2003 julkaistu ”The One”, joka ylsi Kanadan singlelistalla kymmenen parhaan joukkoon.
Olivarez esiintyi vuonna 2004 Torontossa Hairspray-musikaalissa. Hän näytteli musikaalin keskeisintä roolia, Tracy Turnbladia. Hairspray esitettiin Torontossa 264 kertaa, ja se keräsi noin 350 000 katsojaa. Olivarez sai roolistaan Dora-palkintoehdokkuuden (jaetaan Toronton teatteriesityksille) parhaasta naispääosasta musikaalissa.
Vuonna 2009 Olivarez muodosti countryduon nimeltä Granville Automatic kitaristi-lauluntekijä Elizabeth Elkinsin kanssa. He ovat tehneet muun muassa konseptialbumin Yhdysvaltain sisällissodasta.
Aiheesta muualla

Granville Automaticin kotisivut (englanniksi)
Saarijärvi (Heinola, Koskenmylly)

| Saarijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Heinola
Koordinaatit:  61°20′51″N, 26°06′35″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Rievelin valuma-alue (14.17)
Laskuoja:  oja Iso-Kailaseen 
Järvinumero:  14.174.1.010
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  98 m  
Pituus:  2,1 km  
Leveys:  400 m  
Rantaviiva:  6,479 km  
Pinta-ala:  38,982 ha  
Saaria:  1 
 fiSaarijärvi 
Saarijärvi  on Päijät-Hämeessä Heinolassa Koskenmyllyn kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 39 hehtaaria, se on 2,1 kilometriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 6,5 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Pajujärvien valuma-alueeseen (14.174) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 98 metriä mpy.
Valgan rautatieasema

Valgan rautatieasema (vir. Valga raudteejaam) on Virossa Valgan kaupungissa sijaitseva rautatieasema. Saksalaiset sotavangit rakensivat asemarakennuksen, joka valmistui vuonna 1949. Se edustaa stalinistista arkkitehtuuria.
Matkustajajunalla asemalta pääsee sekä Latviaan latvialaisilla junilla että Tallinnan suuntaan virolaisilla junilla. Valgasta Võruun johtavalla radalla on vain tavaraliikennettä.
Kuvia

Valgan rautatieasema ennen remonttia
Aseman odotushuone
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Valgan rautatieasema Wikimedia Commonsissa