stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pyykki
Käsinpesu

Käsinpesu tapahtuu pyykinmäärästä riippuen käsienpesualtaassa tai saavissa. Pesuastiaan lisätään sopivan lämmintä vettä ja pyykinpesuaine. Pyykki pestään käsivoimin jonka jälkeen se huuhdellaan kylmällä vedellä kahteen kertaan. Huuhtelussa voidaan käyttää huuhteluainetta, jonka tarkoituksena on pehmentää ja raikastaa pyykkiä. Huuhtelun jälkeen pyykistä puristellaan ylimääräinen vesi pois ja ripustetaan kuivumaan tai pannaan kuivausrumpuun. Kuivumisen jälkeen tekstiilit ovat valmiita käytettäviksi uudelleen, mutta ryppyiset vaatteet voidaan vielä halutessa silittää silitysraudalla ennen käyttöä.
Pesutulokseen vaikuttavia tekijöitä

Pesutulokseen vaikuttaa olennaisesti pesuveden kovuus ja puhtaus. Mitä kovempi vesi, sitä enemmän tarvitaan pesuainetta puhtaan pyykin saavuttamiseksi. Suomessa vesijohtovesi on yleensä varsin pehmeää. Pintavesi tai ruosteinen vesi voi värjätä erityisesti valkoisen pyykin.
Oikeasta pesulämpötilasta syntyy ajoittain monenlaista keskustelua. Vaatevalmistajien suositus on pitäytyä vaatteeseen merkityissä hoito-ohjeissa. Pesu kuluttaa vaatteita, ja usein pelkkä tuuletus voisi riittää. Mikrobien hävittämisessä korkeampi pesulämpötila on teoriassa matalaa parempi, mutta puhtaan pyykin bakteerimäärä moninkertaistuu kuitenkin heti kun siihen kosketaan käsin, eikä vaatteista ole vaaraa saada tartuntaa kuin isojen haavaumien tapauksessa. Esimerkiksi Japanissa pyykki pestään yhä valtaosin kylmällä vedellä ilman, että terveyshaittoja olisi havaittu.
Pyykinpesun historiaa

Perinteinen vaatteiden pesupaikka on läheisen vesistön rannassa tai kaivon äärellä. Ison pyykkimäärän liottaminen, keittäminen, lyöminen ja hankaaminen ja käsin tapahtuva huuhtelu on fyysisesti yhtä raskasta työtä kuin metsätyö tai kivenhakkuu, mutta useimmissa kulttuureissa naisten tehtävä. Helpotusta työhön toi sosiaalisuus, sillä pyykinpesupaikat olivat yleensä monen talon tai koko naapuruston yhteisiä. Köyhissä maissa näkee yhä naisjoukkoja pesemässä ja kuivattamassa pyykkejään vesistöjen rannoilla.
Helsingissä alettiin 1800-luvun lopulla kiinnittää huomiota työläisnaisten ja herrasväen piikojen kurjiin pyykkioloihin etenkin talvisin, jolloin pyykit oli huuhdeltava avannossa viimaisessa pakkastuulessa. Kaavailtiin talvisin tyhjien uimahuoneiden käyttämistä pyykinhuuhtelusuojina, kunnes Helsingin kaupunki rakensi rannoille kymmenkunta huuhteluhuonetta. Maaliskuussa 1884 avattiin ensimmäinen koneistettu itsepalvelupesula, Theodor Höijerin piirtämä kaksikerroksinen kivitalo Pitkänsillan pieleen Kruununhaassa. Siellä pyykin saattoi jättää yöksi likoamaan lukittaviin altaisiin ja palata seuraavana päivänä pesemään pyykki Huber-yhtiön kylmällä ja kuumalla vesihanalla varustetussa pesualtaassa, joita oli 24. Huuhteluun käytettiin merivettä. Höyrykonekäyttöisen linkouksen jälkeen pyykin saattoi kuljettaa hissillä ylös kuivaushuoneeseen, jonka pyykkinarujen yhteydessä oli myös mankeli ja silitysvälineitä. Vähitellen alkoivat kaupungin rantavedet olla jätevesien laskun takia niin likaisia, ettei merivedessä voinut enää huuhdella pyykkejä. Yhdessä vesijohtoverkoston rakentamisen kanssa tämä osaltaan vauhditti rakennusten pohjakerroksiin sijoitettujen perustuvien pyykkitupien tuloa. .
Pyykinpesun historiaa > Saippuasta synteettisiin pesuaineisiin

Veden pintajännitystä alentavaa, eläinrasvoista ja tuhkasta tehtyä saippuaa on käytetty jo ainakin pari tuhatta vuotta ennen ajanlaskun alkua. Synteettisiä pyykinpesuaineita alkoi tulla saippuapohjaisten tilalle vasta 1900-luvun alkupuolella. Samoihin aikoihin yleistyi pyykkilauta, jota vasten hankaamalla lika irtosi vaatteesta helpommin. 1920- ja 1930-luvuilla kehitettiin käsikäyttöisiä pesukoneen tapaisia, kuten pesumäntä purskuttelemaan vettä pyykin läpi entistä tehokkaammin. Sähkökäyttöisiä pesukoneita alkoi tulla markkinoille toisen maailmansodan jälkeen, ensin niin sanottuja pulsaattorikoneita, joiden rummun sisäseinässä pulsaattoripyörä piti pyykin ja veden liikkeellä. Pulsaattorikoneen yläosassa oli mankelin kaltainen puristin, jonka telojen läpi kulkiessaan pyykki luovutti ison osan vedestään. Pian keksittiin erillinen vinhasti pyörivä linkousrumpu, jonka kuivausteho perustuu keskipakoisvoimaan. Pyörivään rumpuun perustuvat pesukoneet tulivat markkinoille seuraavaksi, ja pyykin mukaan valittavia automaattiohjelmia linkouksineen niihin alkoi tulla 1960-luvulla. Viime vuosikymmenien helpotuksia pyykinpesuun ovat kuivausrummut sekä pesun, huuhtelun, linkouksen ja kuivauksen yhdistävät kuivaavat pesukoneet.
Automaattipesukoneiden yleistymistä hidasti se, ettei vanhojen rakennusten tiloja, sähköverkkoa ja vesijohtoasennuksia ollut suunniteltu koneiden virran- ja vedenkulutusta ajatellen. Sähkö- ja putkiasentajan tekemät muutostyöt saattoivat maksaa yhtä paljon kuin itse kone.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyykki Wikimedia Commonsissa
Pyykinpesuun liittyvää esinehistoriaa Marttajärjestön sivulla (kuvaton PDF, 12 sivua)
Pyykinpesua Jean-Baptiste Chardinin maalauksessa (noin 1735).
Pyörrevirtaustila

Pyörrevirtaustila (engl. Vortex Ring State, VRS) on helikopterilennossa vaarallinen tilanne, jossa roottorit ajautuvat valmiiksi pyörteiseen ilmaan ja menettävät nostotehonsa.
Tilanteen on tunnettu johtavan kohtalokkaisiin onnettomuuksiin.
Tilanteesta selviämiseen on yleensä nostettava moottoritehoa hätäasetukselle sekä pyrittävä ohjaamaan kopteri pois pystyvirtauksesta.
Kaarevat nuolet osoittavat ilmavirtauksen kierron roottorin "kiekolla".  Kuvan helikopteri on RAH-66 Comanche.
Pelkän moottoritehon turvin helikopterit eivät yleensä selviä tilanteesta, koska se tarvitsee kaksinkertaisen tehoreserverin normaalilentoon verrattuna.
Vain Sikorsky S-64 Skycrane on todettu pystyvän tähän kuormaamattomana.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Vortex ring state
Philipp Ludwig Statius Müller

Philipp Ludwig Statius Müller (25. huhtikuuta 1725 Esens – 5. tammikuuta 1776 Erlangen) oli saksalainen eläintieteilijä, joka käytti pseudonyymiä Philipp Alethophilus.
Hänen isänsä oli Esensin luterilainen pastori Christian Anton Statius Müller ja äitinsä Maria Philippina Franke. Isän suku oli hollantilaista aatelia, äidin suku oli Saksista. 1740 Philipp Ludwig kävi koulua Gothassa ja 1741–1744 hän opiskeli Jenassa teologiaa ja filosofiaa. Kandidaatiksi hän valmistui Amsterdamissa 30. lokakuuta 1745. Vuonna 1757 hänestä tuli Erlangenin filosofian professori, vuodesta 1770 alkaen luonnontieteen ja saksan kielen professori. Müller oli sangen oppinut mies, siilä hän luennoi myös muun muassa logiikasta, metafysiikasta, retoriikasta, politiikasta, hollannin kielestä, kasvitieteestä, Linnén systematiikasta ja maantieteestä. Kirkollisissa tehtävissä hän saavutti valtionkirkon arkkidiakonin arvon 1771.
Vuosien 1773 ja 1776 välillä hän toimitti saksankielisen laitoksen Linnén Natursystemistä. Vuoden 1776 täydennysosassa hän kuvaili useita uusia eläinlajeja, muun muassa dugongin, guanakon, potton, karibianhaikaran, kylälesken, afrikanvariksen ja amerikankurmitsan.
Teoksia

Verzeichniß einer zahlreichen und auserlesenen Sammlung von Naturalien. Erlangen 1778 p.m.
Bedenkingen betreffende den dierlijken oorsprong der koraal-gewassen. Blussé, Dordrecht 1771.
Dvbia Coralliorvm Origini Animali Opposita. Camerarius, Erlangen 1770.
Kort Ontwerp van de zedelyke Oogmerken Gods by de Schepping en Regeering deezer Waereld. Amsterdam 1762.
Einsame Nachtgedanken. Wien 1761.
Kurze Anleitung zur Holländischen Sprache. Erlangen 1759.
Die rechtmäßige Freude über die Wohlthaten Gottes das Jenaische Universitäts-Jubilär betr. Jena 1758.
Dissertationis de justo probabilitatis valore et usu sectio teria. Erlangen 1758.
Oratoriam extemporaneam a praeivdiciis nonnvllis, qvibvs est obnoxia vindicat. Camerarius, Erlangen 1758.
De traanen eenes volks, over het verlies van een eminent Opper-Hoofd. Leeuwarden 1751.
De Zeedemeester der kerkelyken. Fongerlo, Amsterdam 1750.
Padise

| Padise vald |
| --- | --- |
 Padisen kartano
 lippu:  vaakuna
 Padisen sijainti Virossa
 Koordinaatit: 59°14′00″N, 24°08′00″E 
Valtio:   Viro
Maakunta:  Harjumaa
Osaksi Lääne-Harjun kuntaa:  2017
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  366,55 km²
Väkiluku (2014):  1 573
 – Väestötiheys:  4 as./km²
 
 www.padise.ee 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Padise (saks. Padis) on entinen kunta Harjumaan maakunnassa, Virossa. Padisen kunta liitettiin osaksi uutta Lääne-Harjun kuntaa vuoden 2017 lokakuussa.
Sen asukasluku oli 1 573 (1.1.2014), pinta-ala 366,55 neliökilometriä ja asukastiheys 4,3 asukasta neliökilometrillä. Padiseen kuului 24 kylää.
Väestö

Vuonna 2011 Padisen kunnassa oli 1 528 asukasta, joista 1 449 (94,8 %) oli virolaisia, 51 (3,3 %) venäläisiä ja 27 (1,8 %) muita kansallisuuksia.
Nähtävyydet

Padisen nähtävyyksiä ovat sisterssiläisluostarin rauniot sekä Padisen kartano.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Padise Wikimedia Commonsissa
Pehr Cerelius Rettig

Pehr Cerelius Rettig (14. elokuuta 1811 Gävle, Ruotsi – 21. elokuuta 1871 Hampuri, Saksan keisarikunta) oli ruotsalaissyntyinen, Suomessa vaikuttanut tupakkatehtailija ja kauppaneuvos.
Elämä

Pehr Cerelius Rettig syntyi Gävlessä vuonna 1811. Hän opiskeli kauppakoulussa Göteborgissa ja harjoitteli kaupankäyntiä sekä Ruotsissa että ulkomailla. Vuonna 1845 hän muutti Turkuun johtamaan sukunsa perustamaa tupakkatehdasta. Liiketoimintansa ohella hän harjoitti useiden tuon ajan porvarien tapaan runsaasti hyväntekeväisyyttä. Rettig muun muassa rakennutti Turkuun Samppalinnan ravintolapaviljongin ja sen ympärille puistoalueen, jotka hän lahjoitti Turun kaupungille vuonna 1866. Samana vuonna hänelle myös myönnettiin kauppaneuvoksen arvo.
Koska Rettigillä ei ollut lapsia,  suvun tupakkatehtaan seuraavaksi johtajaksi Turkuun tuli hänen veljenpoikansa Fredric von Rettig.
Peter Mansfield

| Peter Mansfield |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. lokakuuta 1933 Lontoo
Kuollut: 8. helmikuuta 2017 (83 vuotta)
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  Fysiikka, magneettikuvaus ja fysiologia
Palkinnot:   Nobelin lääketieteen palkinto (2003)
Peter Mansfield (9. lokakuuta 1933 Lontoo – 8. helmikuuta 2017) oli brittiläinen fyysikko ja Nottinghamin yliopiston professori, joka sai Nobelin lääketieteen palkinnon vuonna 2003 Paul Lauterburin kanssa. Lauterburin ja Mansfieldin työ mahdollisti magneettikuvauksen (MRI:n) kehittämisen.
Palapelimenetelmä

Palapelimenetelmällä on yhteistoiminnallisen oppimisen metodi, jossa kukin ryhmän jäsen opettaa toisille yhden osionselvennä.
Mallin kuvaus

Opiskelijat kuuluvat kotiryhmään (2-5 henkilöä), joka saa oppimistehtävän. Tehtävä jaetaan vastuualueisiin, ja jokainen kotiryhmän jäsen valitsee itselleen läheisen vastuualueen. Vastuualueen perusteella muodostetaan asiantuntijaryhmät, jotka saavat siis yhden aiheen tai ongelman ratkaistavakseen. Kun asiantuntijaryhmä on saanut työnsä valmiiksi, jokainen palaa omaan kotiryhmäänsä ja opettaa juuri oppimansa asian kotiryhmänsä jäsenille. Lopuksi kotiryhmä kokoaa yhteisen ymmärryksensä oppimistehtävän asiasta.
Aiheesta muualla

HAMK:n ammatillisen opettajakorkeakoulun opiskelijat demonstroivat palapeli-menetelmää turvallisuuskortin koulutukseen (YouTube)
Peter Mark Richman

Peter Mark Richman
Peter Mark Richman (16. huhtikuuta 1927 – 14. tammikuuta 2021) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi juutalaiseen perheeseen Pennsylvanian pääkaupungissa Philadelphiassa.
Richman on esiintynyt muiden muassa elokuvissa Onnellisen laakson kansa (1956), The Murder Men (1961), The Crimebusters (1961), Friday the 13th. Part VIII – Jason Manhattanilla (1989) ja Mies ja alaston ase 2½ (1991). Hänellä on ollut rooleja myös televisiosarjoissa (Dynastiassa) sekä vakituisessa osassa että vierailevana esiintyjänä, esimerkkinä Star Trek: The Next Generation.
Richman oli keskittynyt myös maalaamiseen ja kirjoittamiseen.
Aiheesta muualla

Peter Mark Richman Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Paderno Dugnano

| Paderno Dugnano |
| --- | --- |
 Sevesojoki Palazzolo Milanesen alueella
 vaakuna
 Koordinaatit: 45°34′0″N, 9°10′0″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Lombardia
Metropolikaupunki:  Milano
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  14,1 km²
Korkeus:  163 m
Väkiluku (31.12.2019):  47 467
 – Väestötiheys:  3 364 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
Postinumero:  20037
Suuntanumero(t):  02
 
 http://www.comune.paderno-dugnano.mi.it/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Paderno Dugnano on kunta Lombardian alueella Pohjois-Italiassa. Se on osa Milanon metropolikaupunkia, etäisyys Milanosta on noin 12 kilometriä pohjoiseen. Paikkakunta kuuluu historialliseen Brianzan alueeseen. Paderno Dugnano on kaupunkirakenteeltaan monikeskuksinen, hallinnollisena yksikkönä se  perustettiin 1869[lähde? ].
Maantiede

Paderno Dugnano sijaitsee Lombardian länsiosassa ja tiheään asutun Milanon metropolikaupungin pohjoisosassa. Sen asutus nivoutuu yhteen naapurikaupunkien kanssa. Kaupunki rajoittuu pohjoisessa Monza e Brianzan maakuntaan. Monzan keskusta sijaitsee yhdeksän kilometriä Paderno Dugnanosta itään. Paderno Dugnanon alue on itä- ja pohjoisosaa lukuun ottamatta lähes täyteen rakennettu. Kaupungin läpi virtaa 52-kilometrinen Seveso-joki.
Paderno Dugnanon kunta muodostuu seitsemästä osa-alueesta: Paderno, Dugnano, Incirano, Palazzolo Milanese, Cassina Amata, Villaggio Ambrosiano ja Calderara. Osa-alueet eli frazionet olivat ammoin maalaiskyliä, jotka teollistumisen ja kaupungistumisen myötä kasvoivat kiinni toisiinsa.
Historia

Padernon kautta kulki Rooman valtakunnan aikana maantie Via Mediolanum-Bellasium, joka on nykyisin kadonnut. Paderno rajoittui etelässä Cusanoon ja pohjoisessa Dugnanoon. Vuonna 1862 perustettiin kunta nimeltä Paderno Milanese, johon liitettiin Dugnano, Incirano, Cassina Amata ja Palazzolo Milanese 17. maaliskuuta 1869. Nimen valinta osoittautui erityisen vaikeaksi; Alessandro Manzoni ehdotti nimeä Padergnano, mutta ehdotus sai ynseän vastaanoton. Nykyinen nimi virallistettiin 1. helmikuuta 1880. Keskiaikana Torrianin ja Viscontin suvut kiistelivät alueesta.
Paderno Dugnanon historiallisia rakennuksia ovat muun muassa Villa Calderara 1700-luvulta sekä Villa Maga ja Villa Riboldi 1600-luvulta. Cassina Amatassa sijaitsee Sant'Ambrogion kirkko 1600-luvulta.
Talous ja liikenne

Paderno Dugnanossa on muun muassa kemianteollisuutta, metallinjalostusta ja sähköteknistä teollisuutta. Kaupungin alueella harjoitetaan myös maataloutta.
Paderno Dugnanoa palvelee kaksi rautatieasemaa, Stazione di Paderno Dugnano ja Stazione di Palazzolo Milanese. Molemmat asemat sijaitsevat Milano–Asso-rautatien varrella. Kaupunki kuuluu Milanon paikallisliikenteen piiriin. Maantieliikenteen yhteydet ovat erinomaiset.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Paderno Dugnano, Lombardia, Italia — Sunrise, Sunset, and Daylength
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: it:Paderno Dugnano
Milanon metropolikaupunki
Abbiategrasso | Albairate | Arconate | Arese | Arluno | Assago | Baranzate | Bareggio | Basiano | Basiglio | Bellinzago Lombardo | Bernate Ticino | Besate | Binasco | Boffalora sopra Ticino | Bollate | Bresso | Bubbiano | Buccinasco | Buscate | Bussero | Busto Garolfo | Calvignasco | Cambiago | Canegrate | Carpiano | Carugate | Casarile | Casorezzo | Cassano d’Adda | Cassina de’ Pecchi | Cassinetta di Lugagnano | Castano Primo | Cernusco sul Naviglio | Cerro Maggiore | Cerro al Lambro | Cesano Boscone | Cesate | Cinisello Balsamo | Cisliano | Cologno Monzese | Colturano | Corbetta | Cormano | Cornaredo | Corsico | Cuggiono | Cusago | Cusano Milanino | Dairago | Dresano | Gaggiano | Garbagnate Milanese | Gessate | Gorgonzola | Grezzago | Gudo Visconti | Inveruno | Inzago | Lacchiarella | Lainate | Legnano | Liscate | Locate di Triulzi | Magenta | Magnago | Marcallo con Casone | Masate | Mediglia | Melegnano | Melzo | Mesero | Milano | Morimondo | Motta Visconti | Nerviano | Nosate | Novate Milanese | Noviglio | Opera | Ossona | Ozzero | Paderno Dugnano | Pantigliate | Parabiago | Paullo | Pero | Peschiera Borromeo | Pessano con Bornago | Pieve Emanuele | Pioltello | Pogliano Milanese | Pozzo d’Adda | Pozzuolo Martesana | Pregnana Milanese | Rescaldina | Rho | Robecchetto con Induno | Robecco sul Naviglio | Rodano | Rosate | Rozzano | San Colombano al Lambro | San Donato Milanese | San Giorgio su Legnano | San Giuliano Milanese | San Vittore Olona | San Zenone al Lambro | Santo Stefano Ticino | Sedriano | Segrate | Senago | Sesto San Giovanni | Settala | Settimo Milanese | Solaro | Trezzano Rosa | Trezzano sul Naviglio | Trezzo sull’Adda | Tribiano | Truccazzano | Turbigo | Vanzaghello | Vanzago | Vaprio d’Adda | Vermezzo | Vernate | Vignate | Villa Cortese | Vimodrone | Vittuone | Vizzolo Predabissi | Zelo Surrigone | Zibido San Giacomo
Villa Gargantini (1752) Inciranossa
Käännös suomeksi
Paula Suominen

| Paula Suominen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. maaliskuuta 1977 (ikä 47)
Kansalaisuus:   Suomi
Pyöräilijä
Laji:  maatiepyöräily
Rooli:  ajaja
Paula Suominen (s. 20. maaliskuuta 1977)  on suomalainen uransa lopettanut maantiepyöräilijä.
Suominen saavutti maantieajon SM-kilpailuissa hopeaa vuonna 2007 ja pronssia vuonna 2008.
Pehr Arvid Säve

Pehr Arvid Säve arviolta vuonna 1870.
Pehr Magnus Arvid Säve (syntyi 19. huhtikuuta 1811 Roman pitäjässä Gotlannissa, kuoli 20. marraskuuta 1887 Visbyssä) oli ruotsalainen kulttuurihistorioitsija.
Elämäkerta

Säve oli Roman rovastin, teologian tohtori Pehr Säven ja Hedvig Lalleriuksen poika. Häm oli Visbyn gymnaasin kollega vuosina 1835–1871. Säveä voidaan pitää nykyaikaisen kulttuurihistorian tienraivaajana Gotlannissa. Hän kokosi Vitterhetsakademien kokoelmiin tietoja Gotlannin nuinaisjäännöksistä, kielestä, maantieteestä ja kulttuurista. 1861–1865 hän toimi akatemian muinaismuistointendenttinä Gotlannissa, Länsi-Götanmaalla ja Itä-Götanmaalla. Säven kirjoittamaa kuusiosaista Gotländska samlingar -teosta säilytetään Uppsalan yliopiston kirjastossa.
Säve toimi aloitteentekijänä Gotlands fornvänner -yhdistyksen perustamisessa ja sen Gotlands fornsal -museon perustamisessa. Hän oli myös edelläkävijä ympäristönhoidossa ja luonnonsuojelussa. Säve kirjoitti 1877 kirjoituksen, jossa hän vaati eläinsuojelulakia. Samana vuonna hänestä tuli filosofian kunniatohtori Uppsalassa, 1882 kunniajäsen Ruotsin muinaismuistoyhdistyksessä ja 1885 Vitterhetsakademienissä.
P. A. Säve on haudattu Östra kyrkogårdenille Visbyssä. Hänen mukaansa on nimetty visbyläinen Säveskolan-lukio.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Pehr Arvid Säve
Käännös suomeksi
Paula Susitaival

Paula Susitaival (s. 10. marraskuuta 1975) on suomalainen muotoilija ja muusikko. Hänet valittiin Hämeessä ensimmäiseksi muotoilun läänintaiteilijaksi tammikuun 2011 alussa alkaneelle kaksivuotiskaudelle. Vaikka viran avaaminen oli ollut aiemminkin vireillä, toteutettiin asia, kun Lahti tuli jaetusti pääkaupunkiseudun kaupunkien ohella valituksi maailman muotoilupääkaupungiksi 2012.
Vuonna 2010 Susitaival pääsi edistämään kansanmusiikin asiaa Perinnearkku ry:n puheenjohtajana. Hän on toiminut Kitkerät Neitsyet -yhtyeessä, johon hän tuli äitiyslomille jääneiden tilalle loppuvuodesta 2008.
Susitaival sai vuonna 2002 kandidaatin arvon taide- ja muotoiluyliopistosta, jossa aloitti myös maisterinopinnot.
Q-analogia

q-analogia on matematiikan osa-alue, joka muistuttaa tavallista analyysiä, mutta perustuu hieman erilaiseen määritelmään. q-analogiassa saadaan monia normaalia tutunnäköisiä tuloksia, mutta tavallisten funktioiden q-analogioiden ominaisuudet ovat yleensä hieman totutusta poikkeavia. q-analogiassa keskeinen suure on kompleksiluku q, joka valitaan siten, että  |q|<1.
Eulerin–Jacksonin operaattori eli q-derivaatta on eräs tapa määritellä derivaatan diskreetti vastine. q-derivaatta, joka operoi funktioon f(x), määritellään erotusosamääränä
Helposti nähdään, että kun tässä  q\to 1 niin q-derivaatan määritelmä lähestyy tavallisen derivaatan määritelmää.
Tämän q-derivaatan avulla voidaan määritellä differentiaaliyhtälöiden diskreettejä vastineita, q-differenssiyhtälöitä. Tällaisen yhtälön yleinen muoto on
missä z ja q ovat kompleksilukuja. Kun derivaatan lisäksi määritellään vielä q-siirto -operaattori
saadaan määriteltyä kokonainen q-derivaattaan perustuva analyysin vastine.
Usein vastaantulevia merkintöjä ovat nk. q-sulkeet
sekä q-kertoma
joiden avulla kirjoitettuna q-analogian lausekkeet muistuttavat normaalin analyysin vastaavia. Erityisesti kannattaa huomata, että
joten q-kertoma on täsmälleen analoginen tavallisen kertoman kanssa.
Peter Markle

Peter Markle on yhdysvaltalainen televisio-ohjaaja. Hän on työskennellyt muun muassa televisiosarjojen Everwood, CSI ja Salaiset kansiot parissa. Hän on ohjannut menestyneen televisioelokuvan Flight 93 ja huonon vastaanoton saaneen elokuvan Wagons East – eli kuinka Villi Länsi hävitettiin. Hän meni naimisiin näyttelijä Melinda Culean kanssa vuonna 1996.
Aiheesta muualla

Peter Markle Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Peter Markle Elonetissä.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Peter Markle
Käännös suomeksi
Reto Capadrutt

| Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten rattikelkkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten rattikelkkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten rattikelkkailu. Olympialaiset  | Maa:   Sveitsi> Miesten rattikelkkailu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Lake Placid 1932 | Kahden miehen kelkka |  |
|  Hopeaa | Garmisch-Partenkirchen 1936 | Neljän miehen kelkka |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Igls 1935 | Kahden miehen kelkka |  |
|  Pronssia | Sankt Moritz 1935 | Neljän miehen kelkka |  |
|  Pronssia | Cortina d'Ampezzo 1937 | Kahden miehen kelkka |  |
Reto Capadrutt (4. maaliskuuta 1912 Chur – 3. helmikuuta 1939 Cortina d'Ampezzo, Italia) oli sveitsiläinen rattikelkkailija ja olympiamitalisti.
Capadrutt voitti hopeaa Lake Placidin olympialaisissa 1932 kahden miehen kelkasta yhdessä itseään 30 vuotta vanhemman Oscar Geierin kanssa. Hän oli samoissa kisoissa myös maansa neljänneksi sijoittuneessa neljän miehen kelkan joukkueessa. Capadrutt voitti vuoden 1935 MM-kisoissa kultaa kahden ja pronssia neljän miehen kelkasta. Seuraavana vuonna hän sai olympiahopeaa neljän miehen kelkasta ja oli seitsemäs kahden miehen kilpailussa. Capadrutt voitti vuoden 1936 olympialaisten jälkeen vielä yhden arvokisamitalin, pronssia kahden miehen kelkasta Cortina d'Ampezzon MM-kisoista 1937. Hän menehtyi samassa paikassa kahta vuotta myöhemmin sattuneessa kelkkailuonnettomuudessa.
Pensassoilikki

| Pensassoilikki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Gesneriakasvit Gesneriaceae
Suku::  Soilikit Streptocarpus
Laji::  caulescens
Kaksiosainen nimi
 Streptocarpus caulescens  Vatke 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Pensassoilikki (Streptocarpus caulescens) on soilikkien sukuun kuuluva laji. Lehdet ovat yli 6 cm pitkiä, muodoltaan soikeita ja niiden alapinnalla on näkyvä suonitus. Varret kasvavat 7–15 cm pituisiksi ja niissä on pitkät ja hieman turvonneet solmuvälit. Lehtiruodit ovat ohuita ja hieman karvaisia. Kukan verhiö on pitkulainen ja se on kalju tai harvasti karvainen.