stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Siskot ja Simot
Historia > 2020–

Keväällä 2020 yhteisö tarjosi koronatilanteen vuoksi ikäihmisille ja riskiryhmiin kuuluville vapaaehtoista kauppa- ja apteekkiapua esimerkiksi Järvenpäässä, Keravalla, Mäntsälässä, Nurmijärvellä, Porvoossa, Sipoossa ja Tuusulassa.
Keväällä 2021 yhteisö organisoi muun muassa leivontatempauksen, jossa palvelutalojen ikäihmisille tehtiin ystävänpäiväleivonnaisia ja Runoluuri-tempauksen, jossa ikäihmisille sai tilata runopuhelun. Kesällä yhteisö toimi 20 paikkakunnalla.
Vuonna 2022 Siskot ja Simot organisoi kymmenettä kertaa joulukorttikampanjansa jo kymmenettä kertaa.
Vuonna 2023 järjestettiin ensimmäistä kertaa pop up -mummola, jossa eri-ikäiset lapset pääsivät viettämään aikaa "mummojen" ja "pappojen" kanssa muun muassa satujen, pelien ja askartelun parissa.
Keväällä 2024 yhdistyksen perustaja ja ensimmäinen toiminnanjohtaja Eero Väisänen jäi eläkkeelle. Hänen seuraajanaan aloitti Hanna Simola, joka on koulutukseltaan yhteisöpedagogi ja tradenomi.
Toimintaperiaate

Siskojen ja Simojen matalan kynnyksen toimintamalliin kuuluu, että yhteisön puitteissa tehtävä vapaaehtoistyö on kertaluonteista toimintaa, johon osallistumiseen ei tarvita kursseja tai pitkäaikaista sitoutumista. Osallistua voi kerran tai monta kertaa, siten miten itselle parhaiten sopii ja tehtävät voi valita oman mielenkiinnon mukaan. Vapaaehtoiskeikoilla on muun muassa järjestetty diskoja, käyty sisämaan risteilyllä, lakattu vanhusten kynsiä, laulettu juhlapäivien kunniaksi ja viety vanhuksia ulos.
Joulun alla yhdistys on järjestänyt jo vuosikymmenen ajan Joulupostia ikäihmisille -kampanjan, jossa askarrellaan joulukortteja kunnan kotihoidon asiakkaille ja asumispalveluiden ikääntyneille asukkaille, vammaisten asumisyksiköihin ja terveyskeskusten vuodeosastoille. Vuonna 2020 kampanjaan osallistui 117 kuntaa. Vuonna 2019 kampanjassa tehtiin 18 000 korttia, vuonna 2022 yli 99 000 kappaletta. Kampanjan suojelijana on toiminut muun muassa tasavallan presidentti Sauli Niinistö.
Pop up -toiminnan lisäksi joillakin paikkakunnilla on myös säännöllisesti kokoontuvia virike- ja laulupiirejä.
Organisaatio

Helmikuusta 2017 lähtien Siskot ja Simot ry:ssä on toiminut palkattu päätoiminen toiminnanjohtaja. Toiminnanjohtajan lisäksi yhdistyksellä on ollut kahden vakituisen työntekijän eli yhteisö- ja viestintäkoordinaattorin lisäksi myös määräaikaisia projektityöntekijöitä. Loppuvuonna 2023 yhteisö toimi 24 paikkakunnalla.
Yhdistyksen hallitukseen kuuluivat vuonna 2023 puheenjohtaja Eveliina Nygrenin lisäksi Leena Alanko, Raija Kallioinen, Lauri Ollari, Eemeli Peltonen, Ritva Pihlaja ja Jenni Sipola.
Siskot ja Simot on SOSTEn jäsenjärjestö. Se tekee yhteistyötä esimerkiksi Suomen Kuntaliiton, Kansalaisopistojen liiton ja Kansalaisareenan kanssa.
Aiheesta muualla

Siskojen ja Simojen verkkosivut ja Facebook-sivu
Yle: Kaikki kotona vierailee Siskojen ja Simojen neulontapiirissä 13.12.2016
Veikkaus: Siskot ja Simot tuo hyvää mieltä 6.9.2017
Ulkoilukeikka, Eero Väisänen etualalla pyörätuolia työntämässä
Mummodisko Tavastialla 2017
Sjuush

| sjuush> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Rasmus Beck
Syntynyt: 3. tammikuuta 1999 (ikä 25)
Kansalaisuus:   Tanska
Ammatti:  ammattipelaaja
Elektronisen urheilun pelaaja
Pelaajanimi:  sjuush
Aktiivisena:  2017–
Nyk. joukkue:  Heroic
Rooli:  tukipelaaja
Peli:  Counter-Strike 2
Rasmus ”sjuush” Beck (s. 3. tammikuuta 1999) on tanskalainen Counter-Strike 2 -ammattilainen. Hän edustaa nykyään Heroic-joukkuetta, jota pidetään lokakuussa 2023 maailman neljänneksi parhaimpana joukkueena.
Sjuush on voittanut urallaan monia ensimmäisen tason turnauksia, joista lähes kaikki Heroicin riveissä. Suurin voitto tuli kuitenkin Flashpoint Season 1 -turnauksesta, jolloin sjuush pelasi vielä MAD Lionsin joukkueessa. Sjuush oli finaalissa joukkueensa toisiksi alhaisin ratingillaan 1,01. Heroicin riveissä tärkeimmät voitot ovat tulleet turnauksista BLAST Premier: Fall Finals 2022 ja BLAST Premier: Spring Final 2023. Näistä molemmista Heroic ansaitsi voittorahaa 200 000 dollaria.
Steve Green

| Steve Green> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1964 (ikä 59–60)
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  liikemies
Vanhemmat:  David Green Barbara Green
Steve Green (s. 1964) on yhdysvaltalainen liikemies, puhuja ja hyväntekijä. Green on toiminut Hobby Lobby-ketjun puheenjohtajana vuodesta 2004 lähtien. Ketjulla on yli 900 myymälää 48 osavaltiossa. Steve Green on tullut tunnetuksi muun muassa Museum of the Biblen perustamisesta Washington D.C.:hen.
Green on Gordon-Conwell Theological Seminaryn ja Mid-America Christian Universityn kunniatohtori. Green on myös Museum of the Biblen puheenjohtaja. Museo avattiin marraskuussa 2017. Green on kirjoittanut neljä kirjaa: Faith in America (2011), The Bible in America (2013), This Dangerous Book (2017) ja This Beautiful Book (2019).
Green asuu vaimonsa Jackien kanssa Oklahoma Cityssa. Hiedän perheeseen kuuluu kuusi alsta. Greenit ovat aktiivisesti mukana paikallisessa seurakunnassa sekä monien kristillisten järjestöjen toiminnassa.
St Matthias -saarten kielet

St Matthias -saarten kielet ovat oseanialaisten kielten alaryhmä, johon kuuluu kaksi kieltä: mussau-emira ja tench (myös tenis). Kieliä puhuu yhteensä noin 5050 ihmistä Papua-Uuden-Guinean St Matthias -saarilla.
Sergio (nimi)

Sergio on italian- ja espanjankielinen miehen etunimi. Se äännetään italiaksi /ˈsɛr.d͡ʒo/ ja espanjaksi /ˈseɾ.xjo/. Portugalin kielessä vastaava miehen etunimi on Sérgio (/ˈsɛɾ.ʒju/). Nimet Sergio ja Sérgio perustuvat latinankieliseen nimeen Sergius. Ne ovat näin ollen samaa alkuperää kuin venäjänkielinen miehen etunimi Sergei.
Suomessa etunimi Sergio on vuoteen 2023 mennessä annettu alle 332 miehelle ja alle kymmenelle naiselle. Etunimi Sérgio on annettu alle 61 miehelle ja alle kymmenelle naiselle.
Siiri Pulkkinen

Siiri Pulkkinen (s. 27. huhtikuuta 2002) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Joensuun Mailaa. Kaudella 2019 Pulkkinen edusti Naisten Superpesiksessä pelaavaa Lappeenrannan Pesäysejä sekä naisten suomensarjassa pelannutta Puijon Pesistä. Kausi Puijon Pesiksen paidassa päättyi sarjanousuun Ykköspesikseen. Pulkkisen aiempia seuroja ovat Muhoksen Pallosalamat sekä Siilinjärven Pesis.
Superpesis

Naisten Superpesiksessä Pulkkinen debytoi kaudella 2019 Lappeenrannan Pesäysien paidassa. Kaudella 2019 Pulkkinen pelasi Superpesiksessä 6 ottelua, joissa syntyi 1+3 lyötyä juoksua sekä 1 tuotu juoksu. Lisäksi tilille kertyi 11 kärkilyöntiä. Kaudeksi 2020 Pulkkinen siirtyi Naisten Superpesiksessä pelaavaan Joensuun Mailaan.
Tilastot

| Kausi | Joukkue | Sarjataso | Sarjavaihe | Ottelut | Lyödyt | Tuodut | Kärkilyönnit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015 | Siilinjärven Pesis | Tyttöjen Superpesis | Runkosarja | 2 | 0+2 | 0 | 3 |
| 2015 | Siilinjärven Pesis | Tyttöjen Superpesis | Alempi loppusarja | 2 | 0+2 | 0 | 3 |
| 2015 | Siilinjärven Pesis | Naisten Suomensarja | Pohjoislohko | 1 | 0+1 | 0 | 2 |
| 2016 | Siilinjärven Pesis | Tyttöjen Superpesis | Runkosarja | 5 | 0+5 | 0 | 10 |
| 2016 | Siilinjärven Pesis | Tyttöjen Superpesis | Alempi loppusarja | 4 | 1+13 | 1 | 19 |
| 2016 | Siilinjärven Pesis | Naisten Suomensarja | Pohjoislohko | 6 | 1+4 | 3 | 23 |
| 2017 | Siilinjärven Pesis | Tyttöjen Superpesis | Halli SM | 3 | 0+0 | 0 | 1 |
| 2017 | Siilinjärven Pesis | Tyttöjen Superpesis | Runkosarja | 6 | 0+10 | 0 | 22 |
| 2017 | Siilinjärven Pesis | Tyttöjen Superpesis | Alempi loppusarja | 5 | 3+22 | 10 | 36 |
| 2017 | Siilinjärven Pesis | Naisten Suomensarja | Pohjoislohko | 1 | 0+2 | 0 | 4 |
| 2018 | Lappeenrannan Pesäysit | Tyttöjen Superpesis | Runkosarja | 7 | 0+12 | 5 | 27 |
| 2018 | Lappeenrannan Pesäysit | Tyttöjen Superpesis | Alempi loppusarja | 6 | 1+6 | 8 | 31 |
| 2018 | Puijon Pesis | Naisten Suomensarja | Itälohko | 14 | 3+25 | 18 | 82 |
| 2019 | Lappeenrannan Pesäysit | Tyttöjen Superpesis | Halli SM | 3 | 0+1 | 2 | 8 |
| 2019 | Lappeenrannan Pesäysit | Tyttöjen Superpesis | Runkosarja | 7 | 2+16 | 5 | 43 |
| 2019 | Lappeenrannan Pesäysit | Tyttöjen Superpesis | Ylempi loppusarja | 8 | 0+13 | 2 | 37 |
| 2019 | Lappeenrannan Pesäysit | Naisten Suomensarja | Etelälohko | 12 | 3+25 | 17 | 89 |
| 2019 | Puijon Pesis | Naisten Suomensarja | Keskilohko | 5 | 2+10 | 6 | 26 |
| 2019 | Puijon Pesis | Naisten Suomensarja | Ylemmät pudotuspelit | 7 | 4+28 | 10 | 52 |
| 2019 | Lappeenrannan Pesäysit | Naisten Superpesis | Halli SM | 1 | 0 | 0 | 2 |
| 2019 | Lappeenrannan Pesäysit | Naisten Superpesis | Runkosarja | 6 | 1+3 | 1 | 11 |
| 2020 | Joensuun Maila | Tyttöjen Superpesis | Halli SM | 3 | 0+3 | 0 | 5 |
Susitaival

Susitaival on Lappeenrannassa asuneen kirjailijan ja sanomalehtimiehen everstiluutnantti Paavo Susitaipaleen mukaan nimetty katu. Hän rakensi sotien jälkeen Hakalin kaupunginosaan omakotitalon, jossa hän asui Elna-vaimonsa kanssa vuoteen 1954 asti. Vanhan kodin takana Hovinpellolla kulkenut polku sai nimen Susitaival vuonna 1957, jolloin se vahvistettiin kadunnimeksi. Samaan aikaan annettiin melko lähelle muualle Hakaliin karhuun liittyviä kadunnimiä ja läheiseen Hartikkalan kaupunginosaan muiden petoeläinten nimiä.
Snot

Snot oli vuosina 1994-1998 toiminut heavy metal -yhtye Yhdysvalloista. Yhtye ehti julkaista ainoastaan yhden levyn ennen kuin se päätti hajota laulajansa Lynn Straitin kuoltua auto-onnettomuudessa.
Vuonna 2000 Snotille julkaistiin tribuuttialbumi jossa esiintyy useita nimekkäitä artisteja kuten Serj Tankian, Jonathan Davis, Max Cavalera ja Ozzy Osbourne).
Entiset jäsenet

Lynn Strait: laulu
Mikey Doling: kitara
John "Tumor" Fahnestock: basso
Shannon Larkin: rummut
Mike Smith: kitara
Jamie Miller: rummut
Sonny Mayo: kitara
Diskografia > Albumit

Get Some (1997)
Strait Up (tribuutti-albumi) (2000)
Alive! (2002)
Diskografia > Singlet

"Stoopid" (1997)
"I Jus' Lie" (1997)
"Tecato" (1997)
"Get Some" (1998)
"Starlit Eyes" (2000)
Somatropiini

Somatropiini on hormoni, joka on biosynteettisesti valmistettua ihmisen kasvuhormonia. Sillä on samanlainen vaikutus kuin elimistön itse tuottamalla kasvuhormonilla somatotropiinilla. Somatropiinia käytetään muun muassa lyhytkasvuisuuden hoidossa lapsilla.
Somatropiinin CAS-numero on 12629-01-5.
Aiheesta muualla

DrugBank: Somatropin recombinant (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Somatropin (englanniksi)
ChemBlink: Somatotropin (englanniksi)
Sky (yhtye)

Sky oli brittiläis-australialainen progressiivisen rockin yhtye. Yhtye perustettiin vuonna 1978, jolloin klassisen kitaran soittaja John Williams ryhtyi yhteistyöhön muusikoiden Herbie Flowers, Francis Monkman, Tristan Fry ja Kevin Peek kanssa. Pitkäksi venyneen levy-yhtiön etsimisen jälkeen he solmivat lopulta sopimuksen pienen eurooppalaisen Ariola-merkin kanssa. Ensialbumi Sky oli suuri menestys Britanniassa ja Australiassa. Sitä seurasi vieläkin menestyneempi kaksoisalbumi Sky 2, joka oli kymmenenneksi myydyin albumi Britanniassa vuonna 1980. Francis Monkmanin eron jälkeen tilalle tuli Steve Gray, joka kehitti yhtyeen tyyliä enemmän jazzin suuntaan. Seuraavien albumeiden menestys oli heikompaa. Kuudennen albumin Cadmium jälkeen myös John Williams erosi yhtyeestä. Sky levytti sen jälkeen vain kaksi albumia; The Great Balloon Race ja Mozart. Jälkimmäinen tehtiin Academy of St. Martin in the Fieldsin kanssa, ja se on yhtyeen parhaiten menestynyt albumi Yhdysvalloissa.
Yhtyeen viisi ensimmäistä albumia julkaistiin vuonna 1993 CD:llä, ja juhlistaaksen julkaisua yhtye teki konserttikiertueen Britanniassa. Sky ei ole virallisesti hajonnut mutta ei ole esiintynt enää vuoden 1994 jälkeen.
Jäsenet

John Williams 1978-1983
Francis Monkman 1978-1980
Kevin Peek 1978-1985
Herbie Flowers 1978-1994
Tristan Fry 1978-1994
Steve Gray 1981-1994
Paul Hart 1984-1994
Diskografia > Studioalbumit

Sky (1979)
Sky 2 (1980)
Sky 3 (1981)
Sky 4 Forthcoming (1982)
Cadmium (1983)
The Great Balloon Race (1985)
Mozart (1987)
Diskografia > Livealbumit

Sky Five Live (1983)
Live in Nottingham (2001)
Diskografia > Singlet

Cannonball (1979)
Toccata (1980,  UK #5)
Bajo Cero (feat. J Balvin & Jhay Cortez) (2019)
Sidse Babett Knudsen

| Sidse Babett Knudsen |
| --- | --- |
 Sidse Babett Knudsen vuonna 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. marraskuuta 1968 (ikä 55) Kööpenhamina, Tanska
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1994–
Merkittävät roolit:  Birgitte Nyborg (Vallan linnake)
Palkinnot
 Jussi 2018 Paras naissivuosa (Ikitie) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Sidse Babett Knudsen (s. 22. marraskuuta 1968 Kööpenhamina, Tanska) on tanskalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa roolistaan Tanskan pääministerinä Birgitte Nyborgina televisiosarjassa Vallan linnake. Babett Knudsen voitti Parhaan naissivuosan Jussi-palkinnon vuonna 2018 elokuvasta Ikitie.
Valikoitu filmografia > Elokuva

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Suomenkielinen nimi | Elokuvat> Alkuperäinen nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997 | Let’s Get Lost | Let’s Get Lost | Julie |
| 1997 | Thérapie russe | Thérapie russe | Sidse |
| 1998 | Motello | Motello | Julie |
| 1999 | Se ainoa oikea | Den Eneste ene | Sus |
| 1999 | Mifune | Mifunes sidste sang | Bibbi |
| 2000 | Pikku ihmeitä | Mirakel | Mona Petersen |
| 2000 | Max | Max | Sarah ”Max” Engell |
| 2001 | Fukssvansen | Fukssvansen | Rita |
| 2001 | Monan maailma | Monas verden | Mona |
| 2002 | Jääkarhupoika | Drengen der ville gøre det umulige | Nainen (äänirooli) |
| 2003 | Se til venstre, der er en svensker | Se til venstre, der er en svensker | Katrine |
| 2004 | Fakiren fra Bilbao | Fakiren fra Bilbao | Louise |
| 2004 | Villa paranoia | Villa paranoia | Olga Holmgård |
| 2006 | Häiden jälkeen | Efter brylluppet | Helene Hansson |
| 2007 | Til døden os skiller | Til døden os skiller | Bente |
| 2008 | Blå mænd | Blå mænd | Lotte |
| 2009 | Over gaden under vandet | Over gaden under vandet | Anne |
| 2009 | Æblet & ormen | Æblet & ormen | Sylvia (äänirooli) |
| 2010 | Parterapi | Parterapi | Puk Agerbo |
| 2012 | Sover Dolly på ryggen? | Sover Dolly på ryggen? | Sandra |
| 2014 | The Duke of Burgundy | The Duke of Burgundy | Cynthia |
| 2014 | Kapgang | Kapgang | Lizzi |
| 2015 | L’hermine | L’hermine | Ditte Lorensen-Coteret |
| 2016 | Inferno | Inferno | Tri. Elizabeth Sinskey |
| 2016 | Kuninkaan hologrammi | A Hologram for the King | Hanne |
| 2016 | La fille de Brest | La fille de Brest | Irène Frachon |
| 2017 | Ikitie | Ikitie | Sara |
| 2018 | Vitello | Vitello | Vitellon äiti |
| 2018 | In Fabric | In Fabric | Jill |
| 2019 | Kaptajn Bimse | Kaptajn Bimse | Sophie |
| 2019 | Askeladden – I Soria Moria slott | Askeladden – I Soria Moria slott | Ohlmann |
| 2019 | Undtagelsen | Undtagelsen | Anne-Lise |
| 2019 | The Translators | The Translators | Helene Tuxen |
| 2020 | Kød og blod | Kød og blod | Bodil |
| 2020 | Limbo | Limbo | Helga |
Valikoitu filmografia > Televisio

| Televisio> Vuosi | Televisio> Suomenkielinen nimi | Televisio> Alkuperäinen nimi | Televisio> Rooli | Televisio> Lisätietoja |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1995 | Juletestamentet | Juletestamentet | Mercedes | 23 jaksoa |
| 1997–1998 | Strisser på Samsø | Strisser på Samsø | Hanne Jensen | 2 jaksoa |
| 2004 | Proof | Proof | Nina Kutpreka | 4 jaksoa |
| 2010–2013 | Vallan linnake | Borgen | Birgitte Nyborg | 30 jaksoa |
| 2014 | 1864 | 1864 | Johanne Louise Heiberg | 6 jaksoa |
| 2016 | Westworld | Westworld | Theresa Cullen | 10 jaksoa |
| 2019 | Onnettomuus | The Accident | Harriet Poulsen | 4 jaksoa (minisarja) |
Aiheesta muualla

Sidse Babett Knudsen Elonetissä.
Sidse Babett Knudsen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Snotkop

| Snotkop> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Francois Henning
Syntynyt: 1974 (ikä 49–50) Johannesburg, Etelä-Afrikka
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Lekgoa (–2005), Snotkop (2005–)
Laulukielet:  afrikaans, englanti, eteläsotho
Aktiivisena:  1988–
Tyylilajit:  pop, rap, sokkie, kwaito
Levy-yhtiöt:  Gallo, Next Music
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Snotkop, oikealta nimeltään Francois Henning, (s. 1974, Johannesburg, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen laulaja, rap-artisti ja tv-persoona. Hän tekee nykyään pääasiassa afrikaansinkielistä musiikkia.
15-vuotiaana uransa aloittanut Henning alkoi 1990-luvun lopulla tehdä eteläafrikkalaista kwaito-musiikkia taiteilijanimellä Lekgoa (eteläsothoksi valkoinen jätkä) ja julkaisi kaksi albumia; Basetsana (1999) ja Ngamla Yoba (2002).
Vuonna 2005 hän aloitti uuden uran nimellä Snotkop ja allekirjoitti levytyssopimuksen Next Music -yhtiön kanssa julkaisten debyyttialbuminsa Snotkop myöhemmin samana vuonna. Sittemmin hän on julkaissut useita albumeja ja hänestä on tullut yksi Etelä-Afrikan suosituimmista afrikaansinkielisen musiikin tuottajista.
Diskografia > Albumit > Lekgoa

Basetsana (1999)
Ngamla Yoba (2002)
Diskografia > Albumit > Snotkop

Snotkop (2005)
So Damn Sexy (2008)
Francois Henning Was Hier (2009)
Ek Laaik van jol! (2011)
Oppas (2012)
Soos 'n boss (2014)
HKGK (2016)
Aiheesta muualla

Snotkopin kotisivut
Snotkop Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Steve Gaines

| Steve Gaines |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. syyskuuta 1949 Seneca, Missouri, Yhdysvallat
Kuollut: 20. lokakuuta 1977 (28 vuotta) Gillsburg, Mississippi, Yhdysvallat
Muusikko
Taiteilijanimi:  Okie
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1964–1977
Tyylilajit:  blues, southern rock
Soittimet:  kitara, laulu
Yhtyeet:  The Ravens (Steve's High School Band), Pink Peach Mob, Manalive, Rio Smokehouse, Detroit, Rusty Day, Crawdad, Lynyrd Skynyrd
Levy-yhtiöt:  MCA
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Steven Earl Gaines (14. syyskuuta 1949 – 20. lokakuuta 1977) oli yhdysvaltalainen muusikko, joka tuli tunnetuksi Lynyrd Skynyrdin kitaristina ja lauluntekijänä.
Gaines syntyi Oklahomassa. Hän aloitti kitaransoiton nähtyään teini-ikäisenä The Beatlesin esiintymisen. Hänen ensimmäinen yhtyeensä oli The Ravens. Lynyrd Skynyrdin jäsen hänestä tuli 1976.
Gaines joutui lokakuussa 1977 lento-onnettomuuteen, jossa hänen lisäkseen kuolivat yhtyetoverit Ronnie Van Zant ja Cassie Gaines, manageri Dean Kilpatrick sekä pilotit Walter McCleary ja William Gray. Vain hieman aiemmin oli julkaistu albumi Street Survivors.
MCA Records julkaisi vuonna 1988 postuumisti Gainesin sooloalbumin One in the Sun.
Stamford (Lincolnshire)

| Stamford |
| --- | --- |
 Stamfordin keskustaa.
 Vaakuna
 fiStamford 
 52°39′22″N, 0°29′02″W 
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Osa:  Englanti
Hallintoalue:  Itä-Midlands
Kreivikunta:  Lincolnshire
Hallintopiiri:  South Kesteven
Maantiede
Kokonaispinta-ala:  8 km²
Väestö
Väkiluku (2019):  21 000
Väestötiheys:  2 593 as./km²
 www.stamfordtowncouncil.gov.uk 
Stamford on noin 21 000 asukkaan kaupunki ja kunta (civil parish) Lincolnshiren kreivikunnassa, itäisessä Englannissa. Se sijaitsee South Kestevenin hallintopiirin eteläosassa, Peterboroughin kaupungista luoteeseen.
Historia

Stamfordin kirjoitettu historia ulottuu yli 1000 vuoden päähän. Ensimmäisen kerran se tuli tunnetuksi 800- ja 900-luvuilla, jolloin siitä tuli yksi viikinkien viidestä tärkeästä kaupungista Englannissa. Muut tärkeät Danelaw-kaupungit olivat Leicester, Nottingham, Derby ja Lincoln. Stamfordista tuli normannivallan aikana tärkeä kauppakaupunki, minkä talous perustui villalle sekä kuitukankaalle, jota kutsuttiin nimellä haberget. Kaupungilla oli kauppaan hyvä maantieteellinen asema, koska se sijaitsi Great North Roadin varrella, joka oli aikansa tärkein tie Lontoosta Edinburghiin. Lisäksi kaupungista oli yhteys Pohjanmereen Wellandjokea pitkin. 1200-luvulla kaupunki oli Englannin kymmenen suurimman kaupungin joukossa. Stamfordissa oli tuolloin linnan lisäksi 14 kirkkoa sekä useita erilaisia luostarilaitoksia. Kaupungin keskiaikaisista rakennuksista ovat useat säilyneet nykyaikaan saakka. 1500-luvulla kuningatar Elisabet I:n valtiosihteeri, stamfordilainen William Cecil, rakennutti aivan kaupungin rajan ulkopuolelle kartanonsa Burghley Housen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stamford (Lincolnshire) Wikimedia Commonsissa
Steve Gohouri

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Lohoré Steve Ulrich Gohouri
Syntymäaika: 8. helmikuuta 1981
Syntymäpaikka: Treichville, Norsunluurannikko
Kuolinaika: joulukuussa 2015 (34 vuotta)
Kuolinpaikka: Krefeld, Saksa
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 190 cm
Junioriseurat
1994–1997: Brétigny
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1998–1999 | Brétigny |  |  |
| 1999 | Paris Saint-Germain B | 1 | (0) |
| 2000 | Bnei Yehuda Tel Aviv | 13 | (4) |
| 2000–2003 | Yverdon-Sport | 72 | (12) |
| 2003 | Bologna | 0 | (0) |
| 2003–2005 | Vaduz | 53 | (10) |
| 2005–2006 | Young Boys | 36 | (8) |
| 2007–2009 | Borussia Mönchengladbach | 46 | (2) |
| 2008–2009 | → Borussia Mönchengladbach II | 4 | (0) |
| 2010–2012 | Wigan Athletic | 42 | (2) |
| 2012–2013 | Maccabi Tel Aviv | 11 | (1) |
| 2013 | Skoda Xanthi | 2 | (0) |
| 2014–2015 | Rot-Weiß Erfurt | 12 | (0) |
| 2015 | TSV Steinbach | 1 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 293 | (39) |
Maajoukkue
| 2006–2011 | Norsunluurannikko | 13 | (3) |

Lohoré Steve Ulrich Gohouri (8. helmikuuta 1981 Treichville, Norsunluurannikko – joulukuussa 2015 Krefeld, Saksa) oli norsunluurannikkolainen jalkapalloilija.
Gohouri pelasi pääsarjatasolla 24 ottelua Ligat ha’Alissa edustaen Bnei Yehuda Tel Avivia (2000) ja Maccabi Tel Avivia (2012–2013), 70 ottelua Sveitsin Superliigassa edustaen Yverdon-Sportia (2000–2001) ja Young Boysia (2005–2006), 29 ottelua Bundesliigassa edustaen Borussia Mönchengladbachia (2007–2009), 42 ottelua Englannin Valioliigassa edustaen Wigan Athleticia (2010–2012) sekä kaksi ottelua Kreikan Superliigassa edustaen Skoda Xanthia (2013). Yverdon-Sportia ja Borussia Mönchengladbachia Gohouri edusti myös maidensa toiseksi korkeimmilla sarjatasoilla, kuten lisäksi Sveitsin sarjoissa pelannutta liechtensteinilaista Vaduzia. Israelilaisessa Maccabi Tel Avivissa hän voitti uransa ainoan kansallisen mestaruuden kaudella 2012–2013.
Norsunluurannikon maajoukkueessa Gohouri pelasi 13 ottelua ja teki kolme maalia vuosina 2006–2011. Hän oli mukana AM-kilpailuissa 2008 ja MM-kilpailuissa 2010.
Gohouri katosi 12. joulukuuta 2015 sen jälkeen, kun hän oli osallistunut Saksan Regionalligassa pelanneen seuransa TSV Steinbachin joulujuhlaan. 31. joulukuuta Gohourin ruumis löydettiin Rein-joesta läheltä Krefeldiä. Ruumiinavauksessa ei ilmennyt merkkejä siitä, että häneen olisi kohdistunut ulkopuolista väkivaltaa.
Stefan Marković

| Stefan Marković |
| --- | --- |
 Marković vuoden 2018 EM-kilpailuissa.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Stefan Marković
Syntynyt: 25. huhtikuuta 1988 (ikä 36) Belgrad, Serbian ST, Jugoslavia
Kansalaisuus:   Serbia
Koripalloilija
Pelipaikka:  Pelintekijä / Heittävä takamies
Pituus:  197 cm
Paino:  102 kg
NBA-varaus:  ei varattu 2010
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2005–2006 2006–2010 2010–2011 2011–2013 2013–2014 2014–:  KK Atlas KK Hemofarm Pallacanestro Treviso Valencia BC Banvit BK CB Málaga
Maajoukkueet
:   Serbia
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Maa:   Serbia.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Serbia.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Serbia.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Serbia> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Rio de Janeiro 2016 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Espanja 2014 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Puola 2009 |  |  |
Stefan Marković (serb. Стефан Марковић, s. 25. huhtikuuta 1988 Belgrad, Serbian ST, Jugoslavia) on serbialainen koripalloilija.
Takamiehenä pelaava Marković on pelannut kotimaansa lisäksi Espanjassa, Turkissa ja Italiassa.
Serbian maajoukkueessa Marković on saavuttanut hopeaa Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016, vuoden 2014 MM-kilpailuista ja vuoden 2009 EM-kilpailuista. Hän on edustanut maataan myös useissa muissa arvokisoissa.