stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tzannís Tzannetákis
Elämä ja ura

Tzannetákis syntyi Lakonian Gýtheiossa Peloponnesoksella vuonna 1927. Hän opiskeli laivastokoulussa vuosina 1947–1949 ja toimi tämän jälkeen Kreikan merivoimissa. Hän opiskeli myös Yhdysvaltain elektronisen sodankäynnin koulussa 1957 sekä sotakoulussa 1967.
Tzannetákis erosi asevoimien palveluksesta vuonna 1967 Kreikan sotilasjuntan valtaannousun vuoksi. Hänet pidätettiin vuonna 1969, ja hän joutui karkotetuksi Kytheralle vuoteen 1971 saakka. Juntan kaaduttua Tzannetákis alkoi osallistua politiikkaan. Politiikassa hän toimi Uusi demokratia -puolueessa.
Tzannetákis valittiin Kreikan parlamenttiin ensimmäisen kerran vuonna 1977, ja hän toimi parlamentaarikkona vuoteen 2007. Vuosina 1980–1981 hän toimi julkisten töiden ministerinä. Tzannetákiksesta tuli pääministeri vuonna 1989. Hän toimi samalla myös ulkoministerinä ja turismiministerinä.
Yayoi Kusama

| Yayoi Kusama> 草間 彌生 |
| --- | --- |
 Yayoi Kusama.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. maaliskuuta 1929 (ikä 95) Matsumoto, Japani
Kansalaisuus:  japanilainen
Taiteilija
Taidesuuntaus:  nykytaide
Palkinnot
 Praemium Imperiale, 2006 
Aiheesta muualla
yayoi-kusama.jp
Yayoi Kusama (jap. 草間 彌生, Kusama Yayoi; 22. maaliskuuta 1929 Matsumoto) on japanilainen nykytaiteilija. Hän asui vuosina 1958–1972 Yhdysvalloissa.
Vuonna 1973 Kusama palasi Japaniin, jossa vastaanotto ei ollut erityisen lämmin. Paniikkikohtausten vaivaamana hän asettui vuonna 1977 asumaan psykiatriseen hoitolaan. Hän palasi taiteen pariin 1980–1990-luvuilla, ja 2000-luvulla hän aloitti muodin parissa ja teki yhteistyöstä muotisuunnittelija Issey Miyaken ja Marc Jacobsin sekä Louis Vuitton -merkin kanssa.
Kusama on maailmanlaajuisesti arvostettu taiteilija, jolle myönnettiin vuonna 2006 Praemium Imperiale. Hän on lapsesta lähtien kärsinyt hallusinaatioista ja hyödyntänyt niitä taiteessaan. Vuonna 2016 hänellä oli tekeillä olevassa Ikuinen sieluni -maalaussarjassa 500 teosta, mutta hän uskoo niitä syntyvän vielä tuhat tai kaksituhatta.
Pohjoismaissa kiertänyt Kusaman retrospektiivinen näyttely In Infinity oli esillä 8. lokakuuta 2016 – 22. tammikuuta 2017 Helsingissä Helsingin taidemuseo HAMissa. Se koostui noin 200 teoksesta.
Aiheesta muualla

Pesonen, Mikko: Yayoi Kusama: Aion maalata viimeiseen elinpäivääni saakka Yle.fi. 6.10.2016.
Frilander, Aino: Yayoi Kusama aikoo maalata kuolemaansa asti – taiteen supertähti kertoo HS-haastattelussa elämästä, kuolemasta ja pilkuista HS.fi. 8.10.2016.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wolfe

Wolfe voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Sukunimenä

Ann Wolfe (s. 1971), yhdysvaltalainen raskaan keskisarjan naisnyrkkeilijä
Gene Wolfe (1931–2019), yhdysvaltalainen tieteis- ja fantasiakirjailija
H. Ashton-Wolfe (1881–1959), englantilainen rikoskirjailija
James Wolfe (1727–1759), brittiläinen kenraalimajuri
Lilian Wolfe (1875–1974), brittiläinen feministi, antimilitaristi ja anarkisti
Randy Craig Wolfe, Randy California (1951–1997), yhdysvaltalainen rockmuusikko, säveltäjä ja sanoittaja
Roland de Wolfe (s. 1979),  englantilainen pokeriammattilainen
Rowland Wolfe (1914–2010), yhdysvaltalainen voimistelija ja olympiavoittaja
Thomas Wolfe (1900–1938), yhdysvaltalainen kirjailija
Tom Wolfe (1930–2018), yhdysvaltalainen kirjailija
Sukunimenä > Kuvitteellisia henkilöitä

Nero Wolfe, salapoliisi yhdysvaltalaisen kirjailija Rex Stoutin teoksissa
Etunimenä

Wolfe Tone (1763–1798), irlantilainen kapinajohtaja
Willem Hendrik Keesom

| Willem Hendrik Keesom |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 21. kesäkuuta 1876 Texel, Alankomaat
Kuollut: 3. maaliskuuta 1956 (79 vuotta) Leiden, Alankomaat
Kansalaisuus:  Alankomaalainen
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Johannes Diderik van der Waals
Tutkimusalue:  Fysiikka
Tunnetut työt:  Helium
Willem Hendrik Keesom (21. kesäkuuta 1876 Texel – 3. maaliskuuta 1956 Leiden) oli alankomaalainen fyysikko. Hän työskenteli ensin fysiikan professorina  ja myöhemmin Leidenin yliopiston kokeellisen fysiikan professorina. Hän ansioitui erityisesti kylmäfysiikan alalla. Keesom oli ensimmäinen, joka sai heliumin kiinteään muotoon. Tämä tapahtui vuonna 1926. Vuonna 1936 hän havaitsi lämmönjohtavuuden anomalian.
Tzermiádo

| Tzermiádo Τζερμιάδο |
| --- | --- |
 Tzermiádon kylä.
 Tzermiádo
 Koordinaatit: 35°11′56″N, 25°29′19″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Kreeta
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Lasíthi
Kunta:  Oropédio Lasithíou
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  7203000101
Väkiluku (2011):  637
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tzermiádo (kreik. Τζερμιάδο; kath.kreik. Τζερμιάδον, Tzermiádon) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Oropédio Lasithíoun kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylä muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Τζερμιάδου, Topikí Koinótita Tzermiádou). Kylän väkiluku on 637 (vuonna 2011). Tzermiádo on Oropédio Lasithíoun kunnan kuntakeskus.
Tzermiádon kylää.
Tzermiádo sijaitsee Lasíthin ylätasangolla Kreetan itäisissä keskiosissa linnuntietä noin 20 kilometriä Ágios Nikólaoksesta länteen ja noin 35 kilometriä Iraklionista kaakkoon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tzermiádo Wikimedia Commonsissa
Wolfe Tone

Wolfe Tonen muotokuva 1800-luvulla julkaistussa teoksessa Speeches from the Dock, Part I. Tekstin mukaan tuntemattoman tekijän piirros perustuu Tonen miniän alkuperäistyöhön.
Theobald Wolfe Tone (20. kesäkuuta 1763 Dublin – 19. marraskuuta 1798 Dublin) oli irlantilainen vallankumouksellinen, jota pidetään Irlannin tasavaltalaisuuden isänä. Hän oli yksi United Irishmen -järjestön sekä vuoden 1798 kapinan johtajista. Ranskan ja Ison-Britannian ollessa sodassa Tone kutsui useita kertoja Ranskan laivaston tekemään maihinnousun Irlantiin saadakseen tukea irlantilaisten itsenäisyyskamppailulle.
Varhaisempi toiminta

Tonen isä oli vaununtekijä. Tone valmistui vuonna 1789 asianajajaksi, mutta ei harjoittanut tätä ammattia pitkään. Yritettyään turhaan suostutella brittiviranomaisia perustamaan sotilastukikohdan jollekin Tyynenmeren saarelle hän omistautui vuodesta 1790 alkaen politiikalle. Vuonna 1791 julkaisemassaan pamfletissa Tone kannatti katolilaisten emansipaatiota keinona yhdistää irlantilaiset, vaikka olikin itse protestantti. Saman vuoden lokakuussa hän perusti United Irishmen -järjestön yhdessä James Napper Tandyn ja Thomas Russellin kanssa. United Irishmen (Yhtyneet irlantilaiset) tavoitteli alun perin lähinnä parlamenttiuudistusta ja äänioikeuden laajentamista mutta muuttui myöhemmin Tonen vaikutuksesta vallankumoukselliseksi organisaatioksi. Järjestö oli alkujaan pääosin protestanttien hallitsema. Tone toimi vuosina 1792–1793 myös Irlannin katolilaisten komitean palkattuna sihteerinä ja järjesti vuonna 1792 Dubliniin katolilaisten edustajakokouksen, joka painosti parlamenttia hyväksymään vuoden 1793 emansipaatiolain. Vaikka Tone edisti katolilaisten järjestäytymistä, hän itse oli kirkonvastainen.
Yhteistyö ranskalaisten kanssa

Vuonna 1794 United Irishmenin johtajat ryhtyivät tavoittelemaan vallankumoukselliselta Ranskalta sotilaallista tukea Irlannin itsenäisyystaistelulle. Tone laati Irlantiin Ranskan hallituksen agenttina saapuneelle pastori William Jacksonille Irlannin oloja koskeneen selonteon, jota ranskalaiset voisivat hyödyntää mahdollista maihinnousua suunnitellessaan. Asiakirja päätyi viranomaisten haltuun, mutta Tone onnistui välttämään oikeuden eteen joutumisen neuvottelemalla sopimuksen, jonka mukaan vastineeksi pastori Jacksonia koskevien tietojen antamisesta viranomaisille hän sai paeta Yhdysvaltoihin kesäkuussa 1795. Hän matkusti kuitenkin jo tammikuussa 1796 takaisin Eurooppaan mukanaan Philadelphiassa tapaamaltaan Ranskan lähettiläältä saamansa viesti yleisen turvallisuuden valiokunnalle. Saavuttuaan helmikuussa 1796 Pariisiin hän esitteli Lazare Carnot’lle suunnitelmansa ranskalaisten maihinnoususta Irlantiin. Ranskan hallitus päätti toteuttaa Tonen suunnitelman. Operaation johtoon nimitettiin kenraali Lazare Hoche, ja Tonesta tehtiin hänen adjutanttinsa sekä Ranskan armeijan prikaatikenraali kesäkuussa 1796.
Irlantiin suunnannut 43 alusta ja noin 14 000 miestä käsittänyt laivasto lähti liikkeelle Brestistä 15. joulukuuta 1796. Se pääsi Corkin rannikolle, mutta myrsky ajoi laivat erilleen ja esti maihinnousun. Kesällä 1797 Tone valmisteli uutta yritystä hollantilaisen laivaston avulla, mutta sääolot estivät sen purjehtimisen Irlantiin. Hochen kuoltua syyskuussa 1797 Tonen asema Ranskassa vaikeutui, mutta hän esitti lokakuussa Ranskan hallitukselle jälleen uuden maihinnoususuunnitelman. Hän esitteli sitä kenraali Napoléon Bonapartelle, joka ei kuitenkaan ollut erityisen kiinnostunut Irlannista. Ranskan hallitus suostui varustamaan vain pienen apujoukon Irlannin suunnitellulle kansannousulle.
Irlannin kapina käynnistyi toukokuussa 1798, mutta vähälukuiset ranskalaiset joukot saattoivat tehdä brittejä vastaan vain pieniä iskuja Irlannin rannikoilla. Syyskuussa Tone saapui 3 000 ranskalaisen mukana Donegalin Lough Swillyyn, jossa hän jäi 12. lokakuuta käydyn meritaistelun jälkeen brittien vangiksi. Vaikka hän oli nyt Ranskan armeijan upseeri, hän joutui sotaoikeuteen maanpetoksesta. Oikeudenkäynti pidettiin 10. marraskuuta ja Tone tuomittiin kuolemaan. Hänet oli määrä hirttää kaksi päivää myöhemmin, mutta suunnitellun teloituspäivän aamuna hän viilsi sellissään kurkkunsa auki kynäveitsellä. Hän kuoli haavaan viikkoa myöhemmin. On mahdollista, että hän yritti ainoastaan haavoittaa itseään viivyttääkseen hirttotuomion toimeenpanoa mutta viilsi vahingossa kuolettavan syvän haavan. Tone haudattiin Bodenstownin hautausmaalle Kildaren kreivikuntaan.
Myöhemmät Irlannissa nousseet kapinaliikkeet nostivat Tonen kansallissankariksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wolfe Tone Wikimedia Commonsissa
William Joseph Dendinger

William Joseph Dendinger
William Joseph Dendinger (s. 20. toukokuuta 1939) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Omahan arkkihiippakuntaan 29. toukokuuta 1965 ja nimitettiin nebraskalaisen Grand Islandin hiippakunnan piispaksi 14. lokakuuta 2004. Piispaksi konsekroinnin suoritti 13. joulukuuta Elden Francis Curtiss, jota avustivat Fabian Wendelin Bruskewitz ja Lawrence James McNamara.
Dendinger on myös toiminut muun muassa Yhdysvaltain ilmavoimien pappien johtajana.
Käännös suomeksi
Wolfchant

| Wolfchant |
| --- | --- |


Tiedot
Toiminnassa:  2003–
Tyylilaji:  folk metal, black metal
Kotipaikka:  St. Oswald, Saksa
Laulukieli:  Englanti
Jäsenet:  Lokhi, laulu   Skaahl, kitara   Ragnar, kitara   Norgah, rummut, kosketinsoitin   Bahznar, basso  
Entiset jäsenet:  Gaahnt, basso   Derrmorh, kitara   Nattulv, basso  
Levy-yhtiö:  SPP Records, 2007-   CCP Records, 2005  
Aiheesta muualla
wolfchant-metal.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Wolfchant on saksalainen folk/black metal -yhtye. Sen sanoitukset ovat tarinoita norjalaisesta mytologiasta ja taisteluista mm. kristinuskoa vastaan. Bändi julkaisi debyyttialbuminsa Bloody Tales of Disgraced Lands vuonna 2005 ja seuraavan albuminsa A Pagan Storm vuonna 2007 saaden mainittavaa huomiota. Seuraavaksi ilmestyi albumi Determined Damnation vuonna 2009, ja vuoden 2010 elokuussa yhtye kertoi menevänsä tulevana marraskuuna äänittämään uutta albumia, jonka nimeksi tulisi "Call Of The Black Winds".
Vuonna 2007 basisti Gaahnt joutui jättämään yhtyeen perhesyistä, ja hänet korvasi Nattulv.
Kitaristi Derrmorh erosi yhtyeestä vuoden 2010 elokuussa mennäkseen opiskelemaan Yhdysvaltoihin, jolloin Ragnar astui hänen tilalleen.
Kokoonpano
Lokhi - laulu
Skaahl - kitara
Ragnar - kitara
Norgahd - rummut, kosketinsoitin, taustalaulu
Bahznar - basso
Entiset jäsenet

Gaahnt - basso
Nattulv - basso
Derrmorh - kitara
Diskografia

The Fangs of the Southern Death (demo) (2004)
The Herjan Trilogy (demo) (2004)
Bloody Tales of Disgraced Lands (2005)
A Pagan Storm (2007)
Determined Damnation (2009)
Call of the Black Winds (2011)
Embraced by Fire (2013)
Bloodwinter (2017)
Omega: Bestia (2021)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen kotisivu
Wolfchant Encyclopaedia Metallumissa
Wolfchant CCP Recordsilla
William Dean Howells

| William Dean Howells |
| --- | --- |
 William Dean Howells 1920.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1837 Martins Ferry, Ohio, Yhdysvallat
Kuollut: 1920 (82–83 vuotta) New York, New York, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija, konsuli
Lapset:  John Mead Howells
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Tyylilajit:  realismi
Aiheet:  Italia
Pääteokset:  Life of Abraham Lincoln (1860)
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
William Dean Howells (1837 Martins Ferry, Ohio, Yhdysvallat – 1920 New York, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän julkaisi Abraham Lincolnin elämäkerran Life of Abraham Lincoln (1860). Hän oli Yhdysvaltojen konsuli Venetsiassa ja kuvasi sieltä saamiaan vaikutelmia teoksissa Venetian life (1866), Italian journeys (1867), Tuscan cities (1886) ja Modern Italian poets (1887). Howells oli modernin suunnan edustajia Yhdysvalloissa. Hän alkoi kertomuksella Their wedding journey (1871) romaaniensa ja novelliensa sarjan. Näistä mainittakoon A foregone conclusion (1874), Out of the question (1877), A boy’s town (1890), The traveler from Altruria (1894). Howells on julkaissut runokokoelmia muun muassa vuosina 1867 ja 1886. Kirjailijana Howells on realisti, ja hän kuvaa elämää sympaattisesti mutta osaksi kuivan järkevästi.
Howellsin muistoksi on perustettu kirjallisuuspalkinto William Dean Howellsin mitali, jonka myöntää American Academy of Arts and Letters.
Howellsin poika on arkkitehti John Mead Howells (1868–1959).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta William Dean Howells Wikimedia Commonsissa
William K. Estes

William Kaye Estes (17. kesäkuuta 1919 – 17. elokuuta 2011) oli yhdysvaltalainen psykologi. Hän opiskeli B. F. Skinnerin johdolla ja teki tämän kanssa sittemmin yhteistyötäkin. Hän vaikutti useilla yliopistoilla, muun muassa Indianassa ja Harvardissa.
Estesin teosten joukossa ovat Learning Theory and Mental Development (1970), Statistical Models in Behavioral Research (1991) ja Classification and Cognition (1994).
Estes sai vuonna 1997 National Medal of Sciencen. Hän oli Kansallisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1963 lähtien.
Tropico (Lana Del Reyn EP)

| Tropico Lana Del Rey |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: 6. joulukuuta 2013
 Formaatti: Digitaalinen lataus, suoratoisto
 Tuottaja(t): Emile Haynie, Dan Heath, Tim Larcombe, Rick Nowels
 Kesto: 38.54
 Levy-yhtiö: Interscope, Polydor
Lana Del Rey muut julkaisut
| Born to Die: The Paradise Edition 2012 | Tropico 2013 | Ultraviolence 2014 |
Tropico on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijän Lana Del Reyn neljäs EP-levy, jonka Polydor ja Interscope Records julkaisivat digitaalisena julkaisuna 6. joulukuuta 2013 samannimisen lyhytelokuvan kanssa. Levy oli saatavilla yksinoikeudella iTunes storen kautta
EP sisältää kolme kappaletta Del Reyn edelliseltä Paradise EP-levyltä, sekä itse elokuvan.
Kappaleet

| Tropico |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Body Electric | 3.53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Gods & Monsters | 3.57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Bel Air | 3.57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Tropico (lyhytelokuva) | 27.08 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 38.54 |  |  |  |  |  |  |  |
Lyhytelokuva

EP:n mukana julkaistiin 27 minuuttinen lyhytelokuva jonka on kirjoittanut Del Rey ja ohjannut Anthony Mandler. Mandler on aiemmin työskennellyt Del Reyn kanssa "National Anthem" kappaleen musiikkivideon parissa.
Syntiinlankeemuksen tarinaa uudelleen tulkitseva elokuva, on kertomus matkasta paratiisista, helvetin (Los Angeles) kautta taivaaseen. Elokuvassa esiintyvät arkkityyppisinä hahmoina Marilyn Monroe, Elvis Presley sekä John Wayne ja se sisältää Del Reylle tunnusomaista uskonnollista ja americana kuvastoa. Elokuva tuli sen ensi-illan jälkeen katsottavaksi kokonaisuudessaan VEVO:n julkaisemana videopalvelu YouTubeen
Tropico 6

| Tropico 6 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Limbic Entertainment
Julkaisija:  Kalypso Media
Jakelija:  Humble Store, Steam, Epic Games Store, PlayStation Store, GOG.com ja Microsoft Store
Pelisarja:  Tropico
Pelimoottori:  Unreal Engine 4
Julkaistu:  Windows, macOS, Linux 29. maaliskuuta 2019 PlayStation 4, Xbox One 27. syyskuuta 2019 Nintendo Switch 6. marraskuuta 2020
Lajityyppi:  kaupunginrakennuspeli
Pelimuoto:  yksinpeli ja moninpeli
Ikäluokitus:  USK 12 ja USK 12 
Alusta:  Linux, macOS, PlayStation 4, Microsoft Windows, Xbox One, Nintendo Switch ja PlayStation 5
Jakelumuoto:  Digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Tropico 6 on Limbic Entertainmentin kehittämä ja Kalypso Median julkaisema kaupunginrakennus- ja simulaatiopeli, joka kuuluu Tropico-pelisarjaan. Peli julkaistiin Microsoft Windowsille, macOSille ja Linuxille 29. maaliskuuta 2019 ja PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle 27. syyskuuta 2019. Peli julkaistiin Nintendo Switchille 6. marraskuuta 2020.
Pelissä ohjataan "El Presidentenä" banaanivaltiota läpi neljän aikakauden.
Vastaanotto

Metacritic-kerääjäsivustolla pelin PC-versio sai 78/100 pistettä, perustuen 62 kriittiseen arvosteluun.
Peli sai IGN:n arvostelussa arvosanaksi 7.3/10, ja GameSpotin arvostelussa 8/10.
Aiheesta muualla

Tropico 6 MobyGamesissa (englanniksi)
Wilhelmine Seebach

Wilhelmine Seebach (1832 Riika – 1911 Berliini) oli saksalainen näyttelijä.
Elämä

Wilhelmine Seebach syntyi taiteilijaperheeseen; hänen vanhempansa olivat näyttelijä Wilhelm Friedrich Seebach (1798–1863) ja Theona Blumauer. Wilhelmine Seebachilla oli kolme vuotta vanhempi sisar Marie, josta myös tuli näyttelijä. Äiti Theona Blumauer kuoli varhain, joten tyttäret olivat usein mukana isänsä teatterivierailuilla.
Wilhelmine Seebach teki ensiesiintymisensä Hampurissa, jonka jälkeen hän näytteli Mannheimissa, Coburgissa, Schwerinissä ja Meiningenissä. Useiden näyttelijäkiertueiden jälkeen hän sai kiinnityksen Königsbergiin.
Sisarensa kuoltua 1897 Wilhelmine Seebach otti johdettavakseen tämän Weimariin perustaman vähäosaisille näyttämötaiteilijoille tarkoitetun asuntolan ja kehitti sen yhteyteen koulun näiden jälkikasvulle.
Lähteet ja viitteet

↑  http://encyclopedia.jrank.org/SCY_SHA/SEEBACH_MARIE_183o_1897_.html (Arkistoitu – Internet Archive)
↑  http://www.luise-berlin.de/bms/bmstxt97/9708porc.htm
1 2  http://www.antiquariat.de/angebote/GID3604908.html
Aiheesta muualla

Wilhelmine Seebach Saksan kansalliskirjastossa
Iberlibro
Vouvant

Näkymä Vouvantiin saavuttaessa.
Vouvant on Ranskan kunta Occitanien alueella Vendéen departementissa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 861. Se kuuluu La Châtaigneraien kantoniin Fontenay-le-Comten arrondissementissa.
Vouvant kuuluu ainoana kylänä departementissaan kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön Les Plus Beaux Villages de France.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vouvant Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: fr:Vouvant
Käännös suomeksi
Tuikemato

| Tuikemato |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Osalahko::  Elateriformia
Yläheimo::  Seppämäiset Elateroidea
Heimo::  Kiiltomadot Lampyridae
Suku::  Phosphaenus
Laji::  hemipterus
Kaksiosainen nimi
 Phosphaenus hemipterus  (Goeze, 1777) 
Katso myös
   Tuikemato Wikispeciesissä   Tuikemato Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tuikemato (Phosphaenus hemipterus) on melko harvinainen kiiltomatojen heimoon kuuluva kovakuoriainen ja toinen Suomen kahdesta kiiltomatolajista tavallisen kiiltomadon lisäksi. Yleisemmän  ja suurikokoisemman sukulaisensa tavoin se kykenee tuottamaan valoa takaruumiin kärjessä sijaitsevalla valoelimellä, mutta huomattavasti himmeämpänä. Tuikemato on kooltaan noin 6–10 millimetriä; koiraat ovat naaraita pienempiä. Kummallakin sukupuolella peitinsiivet ovat surkastuneet pieniksi tyngiksi, joten molemmat sukupuolet ovat lentokyvyttömiä. Koiraalla on pitkät tuntosarvet. Tuikemadon toukat käyttävät ravinnokseen lieroja, kun taas aikuiset eivät syö.
Tuikemadon voi sekoittaa erityisesti toukkana kiiltomatoon, mutta tuikemadon toukan ruumiinjaokkeet ovat yksivärisen tummat, kun taas kiiltomadolla jaokkeiden takareunoissa on vaaleat pilkut. Tuikemadon toukat ovat myös kiiltomadon toukkia hieman kapeampia ja pienempiä. Toukan tuntosarvet ovat lyhyet ja sen ruumiinjaokkeiden väritys on päältä tumma.
Tuikemadon levinneisyysalue ulottuu Välimeren alueelta Keski-Eurooppaan ja länteen Atlantin valtamerelle sekä pohjoiseen Skandinaviaan ja Englantiin, minkä lisäksi sitä esiintyy vieraslajina Pohjois-Amerikassa. Elinympäristöä ovat niityt, tulvatasangot, metsäreunat ja kuivat rinteet, mutta myös puistot ja puutarhat. Niitä voi löytää myös esimerkiksi rakennusten seiniltä. Suomessa tuikematoa esiintyy maan eteläisimmissä osissa etelärannikolta ainakin muutamia kymmeniä kilometrejä sisämaahan päin; pohjoisimmillaan lajia on tavattu Hyvinkäällä ja Mäntsälässä.
Tuikemato on suvun Phosphaenus ainoa laji.
Vouvray

| Vouvray |
| --- | --- |

 vaakuna
 Vouvray
 Koordinaatit: 47°24′46″N, 0°48′00″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Centre-Val de Loire
Departementti:  Indre-et-Loire
Arrondissementti:  Tours
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  22,9 km²
Väkiluku (2018):  3 246 
 – Väestötiheys:  141 as./km²
Kunnan numero:  37281
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vouvray on kunta Ranskassa Indre-et-Loiren departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Loirejoen varrella, noin 11 kilometriä Toursin kaupungista itään.
Vouvray on rakennettu osittain Loirejoen jyrkkään penkkaan, johon on kaivettu useita luola-asuntoja sekä viinintuottajien kellareita. Kunta onkin tunnettu laadukkaasta viinistään, jonka juuret ulottuvat vuonna 372 perustettuun luostariin. 1400-luvulla osa viinitarhasta kuului Ranskan kruunulle, ja Vouvrayn viiniä tarjoiltiin kuninkaille. Vuonna 1936 viini sai Vouvray (AOC) alkuperänimityksen.
Luola-asunto
Vouvray-kuohuviini
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vouvray Wikimedia Commonsissa
Tuila’epa Sailele Malielegaoi

| Tuila'epa Lupesoliai Neioti Aiono Sailele Malielegaoi |
| --- | --- |
 Malielegaoi kuvattuna helmikuussa 2020
Samoan pääministeri
 23. marraskuuta 1998 – 2021  
Edeltäjä:  Tofilau Eti Alesana
Seuraaja:  Naomi Mataʻafa
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. huhtikuuta 1945 (ikä 79) Lepa, Samoa
Ammatti:  poliitikko
Puoliso:  Gillian Muriel Malielegaoi
Tiedot
Puolue:  HRPP
Tuila’epa Sailele Malielegaoi (s. 14. huhtikuuta 1945) on samoalainen poliitikko, joka on toiminut maan pääministerinä vuodesta 1998. Malielegaoi toimii myös Human Rights Protection Party (HRPP) -puolueen johtajana. Puolue sai maaliskuussa 2011 parlamenttivaaleissa  äänivyöryn, joka takasi neljännen pääministerikauden Malielegaoille.
Vuoden 2021 vaalien jälkeen Samoa ajautui poliittiseen kriisiin, kun Malielegaoi hävisi vaalit ja kieltäytyi luovuttamasta valtaa ja lukittautui parlamentin istuntosaliin. Myöhemmin Malielegaoi syytti Uuden-Seelannin pääministeriä Jacinda Ardernia ja "feminististä juonta" vaaleihin sekaantumisesta, mikä hänen mukaansa johti HRPP:n häviöön. Ardern kiisti henkilökohtaisesti kaikki syytökset.
Käännös suomeksi
William Joseph Winter

William Joseph Winter (s. 20. toukokuuta 1930 Pittsburgh, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Pittsburghin hiippakuntaan 17. joulukuuta 1955 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Uthinan titulaaripiispaksi 21. joulukuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 13. helmikuuta 1989. Pääkonsekraattorina toimi Donald William Wuerl, jota avustivat Anthony Gerard Bosco ja John Bernard McDowell.
Winter jäi eläkkeelle 75-vuotispäivänään 20. toukokuuta 2005.