stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Muumit Rivieralla
Aiheesta muualla

Massa, Silja: Muumi-elokuvan ohjaaja luuli aluksi hahmoja virtahevoiksi ja Muumilaakson sijaitsevan Suomessa. HS.fi 8.10.2014.
Muumit
| --- | --- |
Hahmot:   Muumipeikko  Muumimamma  Muumipappa  Nuuskamuikkunen  Pikku Myy  Nipsu  Niiskuneiti  Niisku  Haisuli  Hattivatit  Mörkö  Hemuli  Vilijonkka  Mymmeli  Noita  Aliisa  Tuu-tikki  Surku  Poliisimestari  Tiuhti ja Viuhti  Piisamirotta  Hosuli  Juksu  Fredrikson 
Paikat:   Muumilaakso  Muumitalo 
Kirjat:   Muumit ja suuri tuhotulva  Muumipeikko ja pyrstötähti  Taikurin hattu  Muumipapan urotyöt  Vaarallinen juhannus  Taikatalvi  Näkymätön lapsi ja muita kertomuksia  Muumipappa ja meri  Muumilaakson marraskuu 
Kuvakirjat:   Kuinkas sitten kävikään?  Kuka lohduttaisi Nyytiä?  Vaarallinen matka  Outo vieras Muumitalossa 
Televisiosarjat:   Die Muminfamilie (1959) jaksot  Muumipeikko (1969) jaksot  Mūmin (1969) jaksot  Shin Mūmin (1972) jaksot  Mumindalen (1973) jaksot  Muumien maailma (1978) jaksot  Muumilaakson tarinoita (1990) hahmot  jaksot  Muumilaakso (2019) hahmot  jaksot 
Elokuvat:   Muumipeikko ja pyrstötähti (1992)  Muumi ja vaarallinen juhannus (2008)  Muumi ja punainen pyrstötähti (2010)  Muumit Rivieralla (2014)  Muumien taikatalvi (2017)  Muumipeikko ja pyrstötähti (2021)  Muumipapan urotyöt – Erään nuoren Muumin seikkailut (2021) 
Lyhytelokuvat:   Kuka lohduttaisi Nyytiä?  Kuinkas sitten kävikään? 
Sarjakuva:  Muumipeikko (sarjakuva)
Videopelit:   Muumit piilosilla  Muumit meren aalloilla  Suuri Muumijuhla  Muumit ja Taikurin hattu  Muumit ja Näkymätön lapsi  Moomin’s Tale  Muumit ja Taikatalvi  Muumit ja Taikalamppu  Muumipappa kalassa  Muumit ja Salaperäiset huudot  Muumit ja Suuri syysjuhla  Nuuskamuikkunen – Muumilaakson melodia 
Lautapelit:   Muumien hillojahti  Muumien purnukkajahti  Muumipeli 
Muuta:   Muumimaailma  Muumimuseo  muumimuki  Luettelo Muumimukeista
Tom Gehrels

Gehrels vuonna 1974 Pioneer 11:n Jupiterin-ohitusta käsitelleessä tiedotustilaisuudessa.
Tom Gehrels (21. helmikuuta 1925 – 11. heinäkuuta 2011) oli alankomaalaissyntyinen asteroideihin erikoistunut tähtitieteilijä. Hän syntyi Alankomaissa Haarlemmermeerissä mutta muutti Yhdysvaltoihin ja opetti pitkään Arizonan yliopistossa.
Teini-ikäisenä toisen maailmansodan aikana Gehrels toimi Alankomaiden vastarintaliikkeessä ja joutui pakenemaan Englantiin. Sodan jälkeen hän opiskeli Leidenin yliopistossa. 1940-luvun lopulla hän matkusti Yhdysvaltoihin ja kohtasi Kaliforniassa tähtitieteilijä Walter Baaden. Pian matkan jälkeen Gehrels asettui Yhdysvaltoihin. Hän aloitti Arizonan yliopistossa vuonna 1961. Hänet palkittiin puolen vuosisadan mittaisesta urastaan yliopistossa hiukan ennen kuolemaansa.
Gehrels löysi uransa aikana suuren määrän asteroideja ja komeettoja. Hän teki huomattavaa yhteistyötä Cornelis Johannes van Houtenin ja Ingrid van Houten-Groeneveldin kanssa.
Gehrelsille myönnettiin vuonna 2007 Masursky-palkinto.
Tykistönkenraali

Tykistönkenraali on tarkennettu sotilasarvo kenraalista, johon on lisätty aselajia osoittava etuliite. Tämä etuliite voidaan liittää vain täyden kenraalin arvonimeen. Suomella on ollut itsenäisyyden aikana vain yksi tykistönkenraali, Vilho Nenonen.
Tykkijunkkari

Tykkijunkkari (saks. Stückjunker) oli alkuaan Saksassa 1600- ja 1700-luvuilla käytössä ollut tykistön sotilasarvo, joka vastasi vänrikkiä. Ruotsin tykistössä nimitys oli käytössä 1600-luvun alkupuoliskolta vuoteen 1972. Se oli korkein aliupseerin arvoaste, jota käytettiin myös ilmavoimissa. Ruotsin maavoimien muissa aselajeissa tykkijunkkarin vastineena oli faanjunkkari.
Nenad Maslovar

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 20. helmikuuta 1967 (ikä 57)
Syntymäpaikka: Kotor, Montenegro
Kansalaisuus:  Montenegro
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Pituus: 182 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1988-1989 1990-1992 1992-1994 1994-1998 1999 | Spartak Subotica Velež Mostar Red Star Belgrade JEF United Ichihara Avispa Fukuoka |  |
Maajoukkue
| 1997 | Serbia | 3 (0) |
Nenad Maslovar (s. 20. helmikuuta 1967 Kotor) on montenegrolainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Maslovar debytoi Serbian maajoukkueessa 1997. Hän on pelannut kolme maaottelua.
True Detective (lehti)

| True Detective |
| --- | --- |
Aihealue:  rikokset
Kustantaja:  Macfadden Publications (1924–1971) Rees Communications (1971–1995) Globe Communications (1995)
Perustettu:  1924
Kotimaa:  Yhdysvallat
Kieli:  englanti
True Detective (alun perin True Detective Mysteries) on yhdysvaltalainen rikoslehti. Lehden perusti Bernarr Macfadden vuonna 1924. Alkuaikoinaan lehti julkaisi rikoksista fiktiivisiä rikosjuttuja. 1930-luvulla lehti luopui kokonaan fiktiosta jutuissaan ja alkoi julkaista tosipohjaisia rikosjuttuja. Lehti muutti nimensä vuonna 1941. Lehden levikki oli parhaimmillaan 2 miljoonaa.
Vuodesta 1971 alkaen lehteä julkaisi Rees Communications. Myöhemmin Globe Communications osti kustantamon, joka lakkautti lehden Yhdysvalloissa. Brittiläinen kustantamo jatkoi lehden julkaisua.
True Friends

| ”True Friends” Bring Me the Horizon |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: That’s the Spirit
 Äänitetty : 2015
 Julkaistu: 25. elokuuta 2015
 Formaatti: digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): Jordan Fish, Oliver Sykes
 Tyylilaji: alternative rock, nu metal
 Kesto: 03.53
 Levy-yhtiö: RCA
Bring Me the Horizonin muut singlet
| ”Throne” 2015 | ”True Friends” 2015 | ”Follow You” 2016 |
True Friends on englantilaisen rock-yhtyeen Bring Me The Horizonin kappale. Se julkaistiin That´s The Spirit albumin kolmantena singlenä 25. elokuuta 2015.
Yhtyeen solisti Oliver Sykes on kertonut kappaleen kertovan epälojaaleisista ystävistä yleisellä tasolla. Hän kuitenkin myöntää, että kappaleen tekemiseen on saatu myös inspiraatiota oman elämänsä kokemuksista.
Tähden pyöriminen

Tähden pyöriminen on tähdessä tapahtuva ilmiö, jossa tähti tavalla tai toisella pyörii. Neutronitähdet pyörivät tähdistä nopeimmin. Jatkuvasti pyörivän tähden pyöriminen ilmenee pulsseina ja tälläisiä tähtiä kutsutaan pulsareiksi. Tähden pyöriessä tulevat silloin tällöin näkyviin aktiiviset alueet, jotka näkyvät tummina pilkkuina. Tähden pyöriessä akselinsa ympäri tapahtuu kaasun leikkausliikettä, jolloin eri nopeuksilla liikkuvat kaasut ohittavat toisiaan. Tähden pyöriminen yhdessä konvektion kanssa muuttaa tähden magneettikenttää.
Tšasiv Jarin taistelu

Tšasiv Jarin taistelu on osa Venäjän vuonna 2022 alkanutta hyökkäystä Ukrainaan. Tšasiv Jarin lähistöllä on taisteltu 4. huhtikuuta 2024 lähtien, ja se on ollut etulinjan kaupunki siitä lähtien, kun sen naapurikaupunki Bah’mut joutui Venäjän hallintaan 20. toukokuuta 2023. Pian sen jälkeen Ukrainan joukot onnistuivat vakauttamaan etulinjan ja työnsivät Venäjän joukot takaisin Bah’mutin kyljelle vuoden 2023 vastahyökkäyksen aikana.
Avdijivkan taistelun päättymisen jälkeen helmikuussa 2024 Venäjän joukot aloittivat uudelleen hyökkäykset Länsi-Bah’mutista Tšasiv Jaria kohti. Tšasiv Jar nähtiin Venäjän joukkojen seuraavana kohteena Avdijivkan valloittamisen jälkeen.  Institute for the Study of War (ISW) totesi 8. helmikuuta, että Venäjän ja Ukrainan viranomaiset ilmoittivat, että Tšasiv Jarin suuntaan tapahtui sijoituksia. 17. helmikuuta Venäjän joukot pudottivat termobaarisen  ODAB-1500-pommin puolustavaan asemaan Tšasiv Jarissa.
Hyökkäykseen lähetettiin ilmeisesti sekä ammattilaisia että vastikään mobilisoituja venäläisiä, mikä näkyi omien ampumisena joissakin yksiköissä. Huonon koordinoinnin vuoksi venäläinen MiG-25-hävittäjä pommitti omia joukkojaan. Venäläisten eteneminen kaupungin itäosiin jäi väliaikaiseksi.
Tšasiv Jarin ohjusisku

| Tšasiv Jarin ohjusisku |
| --- | --- |
 Toinen osittain tuhoutuneista taloista.
Paikka:  Tšasiv Jar, Donetskin alue,  Ukraina  48°33′23.94″N, 37°49′23.63″E
Kohde:  Asuinrakennukset
Ajankohta:  9. heinäkuuta 2022
Iskutyyppi:  ohjusisku
Kuolleita:  vähintään 48
Epäilty/epäillyt:  Venäjän asevoimat
Tekoväline:  BM-27
Venäjän asevoimat teki 9. heinäkuuta 2022 ohjusiskun kahteen asuinkerrostaloon Tšasiv Jarissa Ukrainassa. Venäläisten uskotaan käyttäneen iskuun BM-27 -raketinheitintä. Romahtaneesta talosta onnistuttiin pelastamaan ainakin viisi henkeä.
Ukrainan valtion hätäpalvelun mukaan iskussa kuoli 48 henkeä, joista yksi oli lapsi. Venäjän puolustusministeriön väitti iskussa kuolleen ”yli kolmesataa nationalistia”.
Meriharakka

| Meriharakka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Alalahko::  Kahlaajat Charadrii
Heimo::  Meriharakat Haematopodidae
Suku::  Haematopus
Laji::  ostralegus
Kaksiosainen nimi
 Haematopus ostralegus  Linnaeus, 1758 
 Meriharakan levinneisyys. Keltainen pesimisalueet, sininen talvehtimisalueet, vihreä ympärivuotisesti.
Katso myös
   Meriharakka Wikispeciesissä   Meriharakka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Meriharakka (Haematopus ostralegus) on oranssinokkainen lintu, joka on muuttumassa ulkoluotojen kahlaajasta kaupunkilinnuksi.
Koko ja ulkonäkö

Musta pää ja selkä, mustat valkoläikkäiset siivet ja pyrstö, valkea rinta ja vatsapuoli. Punaiset jalat ja punainen vahva nokka. Nuoren linnun selkä on ruskehtavan tummanharmaa, ja sen nokan kärki on tumma. Ääni on raikuvan kova, kimeä ’piik’. Muutkin äänet ovat kauaskantavia ja saariston luontoa elävöittäviä kiljahteluja.
Pituus 40–49 cm Siipien kärkiväli 80 cm Paino 330–750 g.
Vanhin suomalainen rengastettu meriharakka on ollut 23 vuotta 11 kuukautta 10 päivää vanha. Euroopan vanhin on ollut saksalainen, peräti 43 vuoden 4 kuukauden ikäinen yksilö.
Levinneisyys

Pesimisalueet ovat Länsi-Eurooppa, Keskinen Euraasia ja Kamtšatka sekä Kiina. Näiden mukaan meriharakat joskus jaetaan kolmeen alalajiin. Talvehtimisalueita ovat Pohjois-Afrikka, Etelä-Eurooppa ja Etelä-Aasia. Euroopassa pesii vähintään 200 000 paria pääasiassa merenrannikoilla. Suomen pesimäkanta on noin 4 000 paria, mistä sisämaapesijöiden osuus on 50–100 paria. Muuttolintu, joka saapuu Suomeen huhtikuussa ja lähtee pois heinä-elokuussa. Arktisten alueiden pesimälinnut muuttavat Suomen yli toukokuussa.
Elinympäristö

Lajia tavataan rannikoilla, hiekkarannoilla, meren saarilla, järvien ja jokien rannoilla, kosteikoissa ja viljelysmailla.
Lisääntyminen

Pesä on vaatimaton maakuoppa soraisella alustalla muutama metri vesirajasta. Munia on 3 kappaletta, mikä on poikkeuksellista kahlaajalle, joilla normaalisti on 4 munaa. Haudonta-aika on noin 4 viikkoa, molemmat aikuiset hautovat. Poikaset oppivat lentämään 5 viikon iässä. Päinvastoin kuin muut kahlaajat, meriharakat ruokkivat poikasiaan. Emot noukkivat vedestä poikasille pikkueläimiä. Monissa kaupungeissa meriharakka on alkanut pesiä rakennusten tasakatoilla.
Ravinto

Meriharakat syövät pääosin nilviäisiä, simpukoita sekä kastematoja. Myös hyönteistoukat ja pikkukalat kelpaavat.
Erityistä

Meriharakka on Färsaarten kansallislintu.
Aiheesta muualla

Ahola, Jorma & Liesma, Jorma 1978: Meriharakan Haematopus ostralegus pesinnästä Valkeakoskella. - Lintumies 1.1978 s. 25. LYL.
Häggblom, R. & Liesma, J. 1974: Meriharakka Haematopus ostralegus pesivänä Valkeakoskella. - Lintumies 2.1974 s. 64. SLY.
Meriharakka Lintukuva-verkkopalvelussa
LuontoPortti: Meriharakka (Haematopus ostralegus)
ITIS: Haematopus ostralegus (englanniksi)
Meriharakka lennossa
Kolme viikkoa vanhoja meriharakkoja.
Meriharakan muna
Meriharakka Helsingin Kaivopuiston edustalla.
Mäkilammi (Asikkala)

| Mäkilammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Asikkala
Koordinaatit:  61°09′55″N, 25°48′58″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Ruotsalaisen alue (14.14)
Laskuoja:  oja Ruokopuoliseen 
Järvinumero:  14.141.1.016
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  94,8 m  
Pituus:  510 m  
Leveys:  160 m  
Rantaviiva:  1,135 km  
Pinta-ala:  3,587 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiMäkilammi 
Mäkilammi  on Päijät-Hämeessä Asikkalassa Urajärven kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,6 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Ruotsalaisen lähialueeseen (14.141) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 94,8 metriä mpy.
Tom Franklin

| Tom Franklin |
| --- | --- |
 Tom "The Captain" Franklin Bellagion kasinolla WPT:n Five Diamond -turnauksessa joulukuussa 2006.
Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Pokerinpelaaja
WSOP-voitot:  1
WSOP-rahasijat:  27 
WPT-voitot:  0
EPT-voitot:  0
Turnausansiot (USD):  2 300 829
Päivitetty:  10. elokuuta 2007
Tom Franklin (s. 23. lokakuuta 1950, Fresno, Kalifornia) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Hänen lempinimensä on "The Captain" ("kapteeni").
Tom Franklin aloitti pokeriuransa 1970-luvulla. Hän oli ensimmäistä kertaa rahasijoilla World Series of Pokerissa (WSOP) vuonna 1990, jolloin hän oli WSOP:n pääturnauksessa 24.. Vuonna 1995 Franklin oli saman turnauksen seitsemäs. Vuonna 1999 Franklin voitti WSOP:n 2 500 dollarin limit omaha -turnauksen. Vuoden 2006 WSOP:ssa Franklin saavutti seitsemän rahasijaa ja oli kahdessa turnauksessa kolmas.
Joulukuussa 2005 Franklin voitti Five Diamond World Poker Classic -turnauksen 5000 dollarin no limit hold'em -kisan. Lopussa hän kukisti englantilaisen John Galen ja ansaitsi 434 025 dollaria. World Poker Tourilla Franklin on parhaimmillaan ollut yhdestoista (lokakuussa 2006 Festa Al Lago V Poker Tournamentissa).
Elokuussa 2007 Franklinin pokeriuran turnausansiot ylittivät 2,3 miljoonaa dollaria.
Aiheesta muualla

Tom Franklin The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
Turoimmat keräilyharvinaisuudet & Elämää suuremmat santapaperit

| Turoimmat keräilyharvinaisuudet & Elämää suuremmat santapaperit Turo's Hevi Gee |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1989-1991
 Julkaistu: 1992
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: huumorirock
 Kesto: 44.09
 Levy-yhtiö: Power Records
Turo's Hevi Geen muut julkaisut
| Tuleva keräilyharvinaisuus 1991 | Turoimmat keräilyharvinaisuudet & Elämää suuremmat santapaperit 1992 | Putket mutkalla 1995 |
Turoimmat keräilyharvinaisuudet & Elämää suuremmat santapaperit on huumorirock-yhtye Turo's Hevi Geen vuonna 1992 ilmestynyt kokoelma-albumi. Se sisältää yhtyeen kappaleita vuosilta 1989–1991.
Kappaleet

Poliisi (Molina)
Tanssimaan alatorille (Dancing in the street)
Kotikalja (Horgalåten / Kotiseutu Pohjolassa)
Kaunis mies (jos oisin?) (If I were a rich man / Rikas mies jos oisin)
Makeuden kutsu (Lakeuden kutsu)
Rullaan joen rantaan (Proud Mary)
Santapaperi
Punaiset silmät (Sininen ja valkoinen)
Kun muija anto kenkää (Heartbreak hotel)
Ruma-rilluma-rei (Do wah diddy diddy)
Portsarin elämää (Kaksoiselämää)
Kesä-Lada blues (Summertime blues / Kesäduuni blues)
Kolmospullo (III-pullo) (Mama's pearls / Suklaasydän)
Aja vaan (Lapsuuden sankarille)
Välkkärööki roihuu (Smokin' in the boys room)
Hyvännäköinen (You're such a good looking woman)
Tähdentekijä

Tähdentekijä voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Tähdentekijä (The Idolmaker), Taylor Hackfordin ohjaama elokuva vuodelta 1980
Tähdentekijä (L’Uomo delle stelle), Giuseppe Tornatoren ohjaama elokuva vuodelta 1995
”Tähdentekijä” (”A Star Is Torn”), jakso Simpsonit-televisiosarjan 16. tuotantokaudella.
Tähdentekijä, Jorma Aallon fantasiakirja vuodelta 2016
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Tähdentekijä”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Mustaherukka

| Mustaherukka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Saxifragales
Heimo::  Herukkakasvit Grossulariaceae
Suku::  Herukat Ribes
Laji::  nigrum
Kaksiosainen nimi
 Ribes nigrum  L. 
Katso myös
   Mustaherukka Wikispeciesissä   Mustaherukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mustaherukka (Ribes nigrum) eli mustaviinimarja on herukoiden sukuun kuuluva yksikotinen pensas, joka kasvaa suurimmassa osassa Eurooppaa sekä villinä että viljeltynä.
Yleiskuvaus

Mustaherukka on 1–1,5 metriä korkea pensas. Lehtilapa on 6–10 cm leveä ja 3–5-liuskainen. Lehti on päältä kalju ja alta karvainen. Lehtien liuskat ovat suippoja. Mustaherukan kukinto on nuokkuva monikukkainen terttu. Kukan tukilehti on huomattavasti lyhyempi kuin kukkaperä. Kukat ovat kaksineuvoisia ja väriltään punertavan tai ruskehtavan vihreitä. Verhiö on karvainen ja keltanystyinen. Terälehdet ovat verholehtiä lyhyempiä. Kukkapohjus on kellomainen. Hedelmä on halkaisijaltaan 6–12 mm ja väriltään tavallisesti musta marja, mutta myös vihreähedelmäisiä yksilöitä tavataan.
Levinneisyys

Mustaherukka on euraasialainen laji. Sen luontainen levinneisyysalue ulottuu Britteinsaarilta Itä-Aasiaan. Euroopassa sitä tavataan kaikkialla Välimeren maita, Islantia ja aivan pohjoisimpia tundraseutuja lukuun ottamatta. Suomessa mustaherukkaa on luonnonvaraisena koko maassa, mutta aivan Pohjois-Lapissa se on harvinainen. Kuitenkin paikoittain se on hyvin menestyvä.
Elinympäristö

Mustaherukka suosii kosteahkoja savi- ja humuspitoisia kasvupaikkoja. Yleisimmillään se on lehtokorvissa ja puronvarsilehdoissa, jokien ja purojen varsilla ja vesistöjen lähellä. Mustaherukka pitää ravinteikkaasta maasta ja viihtyy sekä aurinkoisessa että puolivarjoisessa kasvupaikassa.
Käyttö

Mustaherukka on puutarhamarjojen C-vitamiinikuningas, jo 50 grammaa riittää täyttämään päivittäisen C-vitamiinin tarpeen. Mustaherukassa on myös runsaasti E- ja K-vitamiineja sekä kuituja. Mustaherukan siementen rasvahappokoostumuksen uskotaan suojaavan erilaisilta verisuonitaudeilta ja auttavan atooppisissa ihotulehduksissa, PMS:ssä, sokeritaudissa, MS-taudissa ja alkoholismissa[lähde? ]. Mustaherukoilla uskotaan myös olevan naisten hormonitasapainoa säätelevä vaikutus[lähde? ]. Mustaherukasta voidaan valmistaa hyytelöä, hilloa, mehua ja likööriä. Marjat ovat myös hyvä lisuke joihinkin ruokiin.
Viljely

Mustaherukkaa viljellään laajalti marjojensa vuoksi. Jos pensaita leikataan joka vuosi, niitä ei tarvitse tukea. Suomessa suosituimpia lajikkeita ovat ’Öjebyn’, ’Melalahti’ ja ’Mortti’. Keskisato vuodessa on noin 3 000 kiloa hehtaarilta.
Viljely > Lajikkeita

’Ben Tron’
’Brödtorp’
’Hedda’
’Hildur’
’Imandra’
’Korpikylä’
’Melalahti’
’Mortti’
’Ola’
’Polar’
’Storklas’
’Sunniva’
’Vertti’ – viherherukka
’Öjebyn’
Mustaherukan tuholaisia

Cecidophyopsis spicata
Herukankukkasääski (Dasineura ribis)
Herukanrataspunkki (Anthocoptes ribis)
Herukansilmukoi (Euhyponomeutoides albithoracellus)
Herukanvarsisääski (Resseliella ribis)
Herukanversosääski (Dasineura tetensi)
Herukkakirva (Cryptomyzus ribis)
Herukkakoi (Lampronia capitella)
Herukkalasisiipi (Synanthedon tipuliformis)
Karviaiskoisa (Zophodia convolutella)
Ojukepistiäinen (Pachynematus pumilio)
Ojukkakirva (Aphis schneideri)
Mustaherukan äkämäpunkki (Cecidophyopsis ribis)
Tarhaherttalude (Lygocoris pabulinus)
Vihannespunkki (Tetranychus urticae)
Aiheesta muualla

Aaltonen, Marja; Antonius, Kristiina: Hietaranta, Tarja; Karhu, Saila; Kinnanen, Hilma; Kivijärvi, Pirjo; Nukari, Anna; Sahramaa, Mia; Tahvonen, Risto; Uosukainen, Marjatta ”Suomen kansallisten kasvigeenivarojen pitkäaikaissäilytysohjeet : Hedelmä- ja marjakasvit”, Maa- ja elintarviketalous 89: s. 158, 2006 ISBN 978-952-487-061-0 (Painettu), ISBN 978-952-487-062-7 (Verkkojulkaisu)
Fineli: Mustaherukka (Ribes nigrum), ravintoarvot
Yrttitarha: Mustaherukka (Ribes nigrum)
Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Mustaherukka (Ribes nigrum)
Luontoportti: Mustaherukka (Ribes nigrum)
ITIS: Ribes nigrum (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Ribes nigrum (englanniksi)
Flora of China: Ribes nigrum (englanniksi)
Mustaherukka
Neurotica

| Neurotica> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1995–
Tyylilaji:  heavy metal
Kotipaikka:  Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Kelly Shaefer, laulu   Shawn Bowen, kitara   Chris Rollo, kitara   Migwell Przybyl, basso   Jason West, rummut  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Neurotica on yhdysvaltalainen heavy metal -yhtye. Laulaja Kelly Shaefer ja kitaristi Shawn Bowen perustivat sen vuonna 1995. Yhtyeen ensimmäinen albumi oli vuonna 1998 julkaistu Seed. Neurotica esiintyi vuonna 2002 Ozzfestillä.
Jäsenet

Kelly Shaefer - laulu
Shawn Bowen - kitara
Chris Rollo - kitara
Migwell Przybyl - basso
Jason West - rummut
Diskografia

Seed (1998)
Living in Dog Years (1999)
Neurotica (2002)
Tom Gardberg

Tom Gardberg (s. 22. toukokuuta 1941 Turku) on suomenruotsalainen laulaja-lauluntekijä, jota luonnehditaan sanalla ”Åbotrubaduren”, Turun trubaduuri. Hänet tunnetaan kesää, Turun saaristoa ja purjehdusta kuvaavista laulelmistaan, joita on tallennettu albumeille Kom sommar – Kesä näkemiin (1977), Kom visor, kom närma oss, värm oss (1983) ja kaksois-CD Natthamn–Yösatama (2000), joka on kokoelma hänen koko tuotannostaan.
Varsinaisen työuransa Gardberg teki turkulaisen lääketeollisuuden palveluksessa. Musiikkiharrastus alkoi jazzista ja klarinetinsoitosta 14-vuotiaana. Parinkymmenen vuoden iässä hän osti Leningradin-matkalta kitaran ja innostui laulelmista Olle Adolphsonin innoittamana.  Laulelmaura alkoi vuonna 1964, kun Gardberg voitti Turussa ruotsinkielisen kykykilpailun. Seuraavana vuonna hänen kappaleensa ”Natthamn–Yösatama” tuli kolmanneksi laulelmakilpailussa, jossa toisen palkinnon sai Tove Janssonin ja Erna Tauron ”Syyslaulu”. Vuonna 1979 Gardberg voitti Siipyyn laulelmakilpailun laulullaan ”Någon nynnar en vals”, ja vuoden 1989 Kotkan meripäivillä merimieslaulukilvan voitto tuli laululla ”Yöpurjehdus”.
1960-luvun alussa Gardberg oli turkulaisen Harlem Jazz Clubin perustajajäseniä. Vuonna 1966 hän perusti Turkuun yhdistyksen Visans Vänner i Åbo.
Aiheesta muualla

Gardbergin levytykset Suomen äänitearkiston sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
Tunturikoivikko

Tunturikoivuja
Tunturikoivikko on tunturin kasvillisuusvyöhyke, jossa mänty ja kuusi eivät kasva korkeudesta johtuvan kylmyyden takia ja puumaisen kasvillisuuden muodostaa hieskoivun alalaji tunturikoivu. Varsinaisen tunturikoivikon yläpuolella on vaivaiskoivuvyöhyke, jossa kasvaa yksittäisiä tunturikoivuja, vaivaiskoivuja ja pajuja. Suomen Pohjois-Lapissa tunturikoivikko kasvaa noin 0–300 metrin korkeudessa ja vaivaiskoivuvyöhyke on 300–600/700 metrin korkeudessa. Tunturikoivikossa viihtyvät monenlaiset varvut, sammalet ja jäkälät.
Kilpisjärven seuduilla tunturikoivikkoa kasvaa noin 600–650 metrin korkeuteen asti. Siellä koivut kasvavat parhaiten kalkkipitoisella alueella Saana- ja Mallatuntureiden rinteillä lehtomaisen rehevinä.
Kirjallisuutta

Yrjö Norokorpi, Heikki Eeronheimo, Seppo Eurola, Risto Heikkinen, Peter Johansson, Jouko Kumpula, Katariina Mäkelä, Seppo Neuvonen, Juha Sihvo, Saara Tynys & Risto Virtanen (2008): Osa 2.8 Tunturit (Kappale Tunturikoivikot). Teoksessa: Raunio, Anne, Anna Schulman & Tytti Kontula (toim.): Suomen luontotyyppien uhanalaisuus – Osa 2: Luontotyyppien kuvaukset.  (Suomen ympäristö 8/2008)  Helsinki:  Suomen ympäristökeskus, 2008.  Koko julkaisun verkkoversio.