stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Metsolan siunauskappeli

Kappelin sisäänkäynti, pylväshalli.
Kappeli itäpuolelta.
Metsolan siunauskappeli on Lohjan seurakunnan siunauskappeli Lohjan Metsolan kaupungiosassa. Metsolan hautausmaa on perustettu vuonna 1951 ja siunauskappeli valmistui 1956.
Siunauskappelin suunnitteli arkkitehti Erik Bryggman. Metsolan kappelia pidetään suunnittelijansa tyypillisenä työnä ja siinä on samaa muotokieltä kuin jo Turun Ylösnousemuskappelissa. Bryggman kuoli ennen Metsolan kappelin valmistumista ja hänen tyttärensä, sisustusarkkitehti Carin Bryggman viimeisteli suunnitelmat. Carin Bryggman ja hänen miehensä sisustusarkkitehti Uolevi Nuotio suunnittelivat kappeliin kalusteita ja valaisimia.
Rinteeseen sijoitetussa harjakattoisessa Metsolan kappelissa on matala siipirakennus, jossa on muun muassa vainajien säilytystilat. Siipirakennus on ruohokattoinen. Kappeli on kalkkimaalattu vaaleaksi.
Rakennuksessa oli alun perin koksilämmitys, 1970–1980 -luvulla se liitettiin kaukolämpöön ja siihen tehtiin pieniä huonetilamuutoksia. Kappelin lähelle valmistui hautausmaan pysäköintipaikka vuonna 1995, kappeli maalattiin samoihin aikoihin. Perusteellinen korjaus tehtiin vuosina 2001–2002. Rakennuksen ulkoasuun ei puututtu, mutta sen ikkunat uusittiin, kuten myös salaojitus ja perusmuurien vesieristys. Kappelisalin kalusteet, valaisimet ja tekstiilit entisöitiin. Korjaustyön suunnitteli turkulainen arkkitehtitoimisto Laiho, Pulkkinen & Raunio.
Bryggmanin alkuperäiseen suunnitelmaan kuului myös kellotorni, joka jäi 1950-luvulla rakentamatta. Kellotorni valmistui 2002.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Metsolan siunauskappeli Wikimedia Commonsissa
Meteoro-luokka

| Meteoro-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  2 505 t
Pituus:  93,9 m
Leveys:  14,2 m
Syväys:  4,2 m
Koneteho:  CODOE: 4 500 hv
Nopeus:  20 solmua
Miehistöä:  35
Aseistus
Meritorjunta:  1 x OTO Melara 76/62 mm tykki 2 x BAE 25 mm Mk38 Mod 2 tykkiä 2 x 12,7 mm Browning-konekivääriä 1 x AB212 tai NH90 helikopteri
Meteoro-luokka on Espanjan laivaston kuuden 2010-luvulla valmistetun ulkovartiolaivan (OPV) (esp. Buque de Acción Marítima, BAM) muodostama alusluokka, jonka alukset on suunniteltu toimimaan vähäisen sodanuhan aikana valvonta- ja tutkimustehtävissä. Luokan aluksilla on tarkoitus korvata aluksia aina keveistä fregateista rannikkovartioaluksiin.
Propulsiojärjestelmä

Alukset on varustettu CODOE-järjestelmässä, jossa on kaksi MTU 16V 1163 dieselmoottoria, jotka tuottavat noin 10 megawattia. Lisäksi on kaksi 750 kilowatin Siemens-sähkömoottoria, joihin on kytketty neljä MTU 12V 2000 -generaattoria. Dieselmoottoreita käytetään keski- ja suurinopeuksisiin siirtoihin ja sähkömoottoreita hitaisiin siirtymiin kuten partioalueella pysymiseen. Vaikka alusten toimintamatka on noin 8 000 merimailia 15 solmun nopeudella niin sähkömoottorit mahdollistavat pidemmän partiointiajan.
Alukset

Portugalin laivaston NPO2000 Viana de Castelo -luokan tapaan alusten suunnittelussa on huomioitu muokattavuus erilaisiin tehtäviin kuten merentutkimukseen, aluevalvontaan ja sukellusveneiden tukemiseen. Alkuperäisen suunnitelman mukaan luokkaan piti sisältyä kahdestatoista neljääntoista alusta, joista neljä olisi ollut erikoisversioita. Ensimmäisten neljän aluksen rahoitus vahvistettiin vuonna 2005 ja ne tilattiin heinäkuussa 2006 Navantialta. Tilauksen arvoksi ilmoitettiin noin 350 miljoonaa euroa. Vuonna 2011 ilmoitettiin noin 740 miljoonan euron budjettivarauksesta viiden aluksen hankkimiseksi.
Toukokuussa 2014 Navantia vastaanotti kahden aluksen tilauksen, jonka arvoksi ilmoitettiin 400 miljoonaa euroa. Valmistus jaetaan Navantian Cadizin ja Ferrolin telakoiden kesken. Työt aluksilla alkoivat joulukuussa ja niiden luovutukset on suunniteltu Audaz heinäkuussa 2018 ja Furor tammikuussa 2019. Alusten yksikköhinnaksi ilmoitettiin 166,7 miljoonaa euroa.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Meteoro | Navantia |  | 16. lokakuuta 2009 | 28. heinäkuuta 2011 |  |
| Rayo | Navantia |  | 18. toukokuuta 2010 | 26. lokakuuta 2011 |  |
| Relámpago | Navantia |  | 6. lokakuuta 2010 | 6. helmikuuta 2012 |  |
| Tornado | Navantia |  | 21. maaliskuuta 2011 | 19. heinäkuuta 2012 |  |
| Audaz | Navantia | 29. huhtikuuta 2016 | 30. maaliskuuta 2017 | 28. heinäkuuta 2018 |  |
| Furor | Navantia | 29. huhtikuuta 2016 | 8. syyskuuta 2017 | 21. tammikuuta 2019 |  |
Ritva Metso

Ritva Metso (s. 8. helmikuuta 1954 Toivakka) on suomalainen yleisurheilija. Hän saavutti urallaan yhteensä 11 ulkoratojen suomenmestaruutta viisiottelussa, kuulantyönnössä, kiekonheitossa ja keihäänheitossa.
Metson ennätykset ovat kuulantyönnössä 17,26 (1975), kiekonheitossa 52,38 (1975) ja keihäänheitossa 57,26 (1978). Hän edusti Toivakan Rivakkaa.
Saavutukset

Viisiottelu
Suomen mestari: 1974, 1975, 1976, 1977
Kuulantyöntö
Suomen mestari: 1974, 1975, 1976, 1977
SM-hopea: 1971, 1973
Kiekonheitto
Suomen mestari: 1974, 1975
SM-hopea: 1977
SM-pronssi: 1976
Keihäänheitto
Suomen mestari: 1977
SM-hopea: 1978
SM-pronssi: 1975, 1976
Metaani

| Metaani |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Metyylihydridi
CAS-numero:  74-82-8
PubChem CID:  297
SMILES:  C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  CH4
Moolimassa:  16,0 g/mol
Sulamispiste:  −182,5 °C (90,7 K)
Kiehumispiste:  −161,6 °C (111,55 K)
Tiheys:  0,7168 g/dm3 (0 °C)
Liukoisuus veteen:  3,5 mg/100 ml (17 °C)
   
Metaani (CH4) on yksinkertaisin hiilivety ja alkaani. Se on hajuton, ilmaa kevyempi kaasu.
Maakaasu on pääosin metaania. Biokaasuksi kutsutaan biomassapohjaista kaasuseosta, joka on pääosin metaania. Synteettinen metaani on teollisesti valmistettua metaania. E-metaani on synteettistä metaania, joka on tehty sähköllä tehdystä vedystä ja hiilidioksidista.
Metaani on hiilidioksidin ohella yksi merkittävimmistä kasvihuonekaasuista. Metaanin osuus kaikista kasvihuonekaasujen yhdistetyistä lämmitysvaikutuksista on noin 20 %.
Metaania syntyy eloperäisen aineksen mädäntyessä hapettomissa oloissa esimerkiksi eläinten ruoansulatuskanavissa, soissa, kaatopaikoilla ja riisipelloilla. Lisäksi metaania vapautuu fossiilisten polttoaineiden hankinnan ja jalostuksen yhteydessä. Eri esiintymispaikoissaan siitä käytetään esimerkiksi myös nimityksiä suokaasu ja kaivoskaasu.
Kivihiilikaivoksissa tapahtuvat kaasuräjähdykset ovat metaanikaasun aiheuttamia, sillä sitä on myös kivihiilen huokosissa. Myös Marsin maaperästä vapautuu metaania. Jäätynyttä metaania esiintyy myös Pluton uloimmassa kerroksessa.
Metaanin palamisreaktio tuottaa runsaasti lämpöenergiaa:  {\rm {CH_{4}+2O_{2}\rightarrow CO_{2}+2H_{2}O\qquad -\Delta H_{c}^{\circ }=889\ kJ/mol}}. Polttoainekäytön lisäksi metaania käytetään useiden yhdisteiden synteesin lähtöaineena. Siitä valmistetaan muun muassa kloorattuja metaaneja, metanolia, eteeniä, vetysyanidia, vetysulfidia ja synteesikaasua.
Metaani kasvihuonekaasuna

Metaanin elinikä ilmakehässä on vain noin kymmenen vuotta, joten se lämmittää ilmakehää muita kasvihuonekaasuja huomattavasti lyhyemmän aikaa. Laskelmissa metaanin ilmastoa lämmittävä vaikutus riippuu siksi muita kasvihuonekaasuja enemmän siitä, kuinka pitkää ajanjaksoa tarkastellaan päästöjen muodostumisen jälkeen. Yleisimmin käytetyllä sadan vuoden tarkasteluvälillä saadaan tulokseksi, että metaani lämmittää ilmakehää 25 kertaa enemmän kuin hiilidioksidi. Metaanilla on myös ilmakehän viilentymistä aiheuttava otsonia heikentävä vaikutus, joka on kuitenkin paljon pienempi kuin klooria ja bromia sisältävillä kaasuilla.
Metaanin pitoisuus ilmakehässä on yli kaksinkertaistunut esiteollisen ajan jälkeen. Metaanin osuus globaaleista kasvihuonepäästöistä on sadan vuoden seuranta-ajalla noin 14 prosenttia . Suomessa muiden kasvihuonekaasujen tuotanto on kuitenkin niin runsasta, että metaanin osuus ilmaston lämpenemisestä on vain 6 prosenttia.
Suomessa metaanin päästöistä on puolet peräisin kaatopaikoilta ja jätevedenpuhdistuksesta, kakkossijalla päästölähteenä on karjatalous.
Fossiilisten polttoaineiden hankinta ja käyttö aiheuttavat 26 % maailman metaanipäästöistä ja kaatopaikkojen sekä jäteveden puhdistuksen yhteydessä vapautuu 20 prosenttia. Biomassan polton metaanipäästöt muodostavat noin 11 prosenttia ihmisen toiminnan aiheuttamista metaanipäästöistä.
Metaanipäästöjen arvellaan tulevaisuudessa syntyvän enenevissä määrin kaatopaikoille kasaantuvasta jätteestä. Suomen kaatopaikkojen metaanipäästöt laskivat kuitenkin voimakkaasti vuosina 1995–2006.
Karjatalouden metaanipäästöt syntyvät nurmirehua syövien märehtijöiden ruoansulatuksessa sekä lannan varastoinnissa ja käsittelyssä. Metaanin muodostumista pyritään vähentämällä kohottamalla rehun hyötysuhdetta ja sen kautta vähentämällä sen kulutusta. Yli viisi prosenttia rehun energiasta muuttuu metaaniksi, ja sen talteenotto on vaikeaa sisätiloissakin. Kehitteillä on rehu, jonka ansiosta metaanin muodostuminen vähenisi.
Siperian turvesoiden ikiroudan sulamisesta voi aiheutua jopa 70 000 miljoonan tonnin metaanipäästöt, jotka edelleen kiihdyttäisivät ilmastonmuutosta.
Kaksi kolmasosaa metaanipäästöistä on ihmisen aiheuttamaa.
Ilmakehän metaanipitoisuus nousi poikkeuksellisen paljon vuonna 2007. Syytä ei tiedetä. Pohjoisessa epäillään Siperian soiden vapauttavan metaania ikiroudan sulaessa ilmaston lämmettyä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Metaanin kansainvälinen kemikaalikortti
Human Metabolome Database: Methane (englanniksi)
KEGG: Methane (englanniksi)
ChemBlink: Methane (englanniksi)
Yksinkertaisimmat hiilivedyt
Ilmastonmuutos ja ilmaston lämpeneminen
| --- | --- |
Syyt:   Kasvihuoneilmiö  Kasvihuonekaasu  Hiilidioksidi  Metaani  Auringon aktiivisuus  Ilmaston viileneminen  Milankovićin jaksot  Vulkanismi  Laattatektoniikka  Termohaliinikierto 
Vaikutukset:   Ilmastopakolaisuus  Merien happamoituminen  Merenpinnan nousu  Tulvat  Sadannan muutokset  Kuivuuskaudet  Lämpöaallot  Äärimmäiset sääilmiöt  Trooppiset hirmumyrskyt 
Tiede:   Hallitustenvälinen ilmastopaneeli IPCC  Ilmastoherkkyys  Ilmastomalli  Palautekytkennät  Kaupunkisaarekeilmiö  Keskiajan lämmin kausi  Pieni jääkausi  Hiilinielu  Otsonikato  Historialliset vaikutukset 
Keskustelu ja politiikka:   Hillitseminen  Hinku-verkosto  Sopeutuminen  Kioton sopimus  Kööpenhaminan ilmastokokous  UNFCCC  Päästökauppa  Sternin raportti  Uusiutuva energia  Energiansäästö  Oregonin vetoomus  Energiapolitiikka  Euroopan unionin energiapolitiikka  Suomen energiapolitiikka  Kiinan energiapolitiikka
Metaanisulfonyylikloridi

| Metaanisulfonyylikloridi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  124-63-0
PubChem CID:  31297
SMILES:  CS(=O)(=O)Cl
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  CH3SO2Cl
Moolimassa:  114,554 g/mol
Sulamispiste:  –33 °C
Kiehumispiste:  161 °C
Tiheys:  1,481 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Reagoi veden kanssa
Metaanisulfonyylikloridi eli mesyylikloridi (CH3SO2Cl) on sulfonyyliklorideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään pääasiassa orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa metaanisulfonyylikloridi on kellertävä neste. Yhdiste ei liukene veteen, mutta hydrolysoituu veden vaikutuksesta metaanisulfonihapoksi. Aine on liukoinen alkoholeihin, dietyylieetteriin ja asetoniin. Amiinit ja alkoholit reagoivat metaanisulfonyylikloridin kanssa muodostaen metaanisulfonaatti- eli mesyylijohdannaisia, jotka ovat hyödyllisiä orgaanisen kemian synteeseissä. Lisäksi metaanisulfonyylikloridi reagoi alkeenien kanssa additioreaktiolla, jossa muodostuu β-kloorisulfonijohdannaisia. Hyvin vahvojen emästen vaikutuksesta metaanisulfonyylikloridista muodostuu erittäin reaktiivinen sulfeeni. Yhdiste syövyttää helposti monia metalleja.
Valmistus ja käyttö

Metaanisulfonyylikloridia voidaan valmistaa metaanitiolista hapettavalla kloorauksella tai metaanista ja sulfuryylikloridista vapaaradikaali-initiaattorin kuten vetyperoksidin ja urean seoksen läsnä ollessa.
Metaanisulfonyylikloridia käytetään orgaanisissa synteeseissä tuomaan yhdisteeseen metyylisulfonaattiryhmä valmistettaessa esimerkiksi lääkeaineita, väriaineita, maatalouskemikaaleja, tekokuituja ja valokuvauskemikaaleja. Jossain määrin sillä on käyttöä myös katalyyttinä, klooraavana kemikaalina ja stabilisaattorina.
Turvallisuus

Metaanisulfonyylikloridi on helposti haihtuva syövyttävä ja voimakkaasti ihoa ja silmiä ärsyttävä yhdiste. Se on kyynelvuotoa aiheuttava yhdiste eli lakrymaattori.
Putšež

Putšežin vaakuna.
Putšež (ven. Пу́чеж) on kaupunki Ivanovon alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan oikealla rannalla 157 kilometriä Ivanovosta itään. Kaupunki on Putšežin piirin keskus. Asukkaita on 9 500 henkeä (vuonna 2008).
Paikalla sijainnut Putšetskojen kylä tunnetaan 1500-luvulta lähtien. Sen asukkaat harjoittivat kauppaa, kalastusta ja puutarhaviljelyä. Vuonna 1862 sinne perustettiin pellavakehräämö.
Vuosina 1955–1957 kaupunki jäi Gorkin tekoaltaan alle ja se rakennettiin uudelleen korkeammalle paikalle. Nykyään siellä on mm. tekstiiliteollisuutta. Putšežin ympäristö on suosittua lomanviettoseutua.
Aiheesta muualla

Putšežin piirin sivusto (venäjäksi)
Ivanovon alueen kaupungit
Hallinnollinen keskus: Ivanovo

Furmanov | Gavrilov Posad | Jurjevets | Juža | Kinešma | Kohma | Komsomolsk | Navoloki | Pljos | Privolžsk | Putšež | Rodniki | Šuja | Teikovo | Vitšuga | Zavolžsk
Puumalan vaakuna

Puumalan vaakuna
Puumalan vaakuna on Puumalan kunnan tunnus. Vaakunan aihe viittaa paikkakunnan historiaan: Turun rauhassa vuonna 1743 Puumalasta tuli rajapitäjä, mutta kapea Puumalansalmi on strategisen sijaintinsa vuoksi ollut usean taistelun tapahtumapaikka jo 1500-luvulta lähtien.
Vaakunan selitys kuuluu ”mustassa kilvessä kolme kilven tyvestä kohoavaa hopeista sudenhammasta, joissa mustat, punaliekkiset kranaatit.” Vaakunan on suunnitellut Tapio Vallioja, ja Puumalan kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 24. syyskuuta 1962. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 18. huhtikuuta 1963.
Mets

| Mets Μετς |
| --- | --- |
 Metsin taloja.
 Kaupungin kartta, jossa Mets korostettuna.
Kaupunki:  Ateena, Attika, Kreikka
Suuralue:  2.
Koordinaatit:  37°57′58″N, 23°44′08″E
Lähialueet:  Goúva, Néos Kósmos, Pagkráti, Záppeio
Mets (kreik. Μετς) on kaupunginosa Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsee Ateenan ydinkeskustan eteläpuolella ja kuuluu kaupungin 2. suuralueeseen. Kaupunginosa käsittää suurin piirtein Panathinaiko-stadionin lounaispuolisen alueen.
Ateenan Ensimmäinen hautausmaa.
Kaupunginosassa sijaitsee muun muassa Ateenan vanha hautausmaa, Ensimmäinen hautausmaa (Próto Nekrotafeío), johon on haudattu monia merkittäviä kreikkalaisia. Metsin itäpuolella on Pagkrátin kaupunginosa, eteläpuolella Goúva, länsipuolella Néos Kósmos ja pohjoispuolella Záppeion alue.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mets Wikimedia Commonsissa
Ateenan kaupunginosat ja alueet
Aérides
Ágios Artémios
Ágios Elefthérios
Ágios Loúkas
Ágios Nikólaos
Ágios Panteleímonas
Akadimía
Akadimía Plátonos
Akrópoli
Ampelókipoi
Anafiótika
Anáktora
Asteroskopeío
Attikí
Chílton
Elaiónas
Ellinoróson
Erythrós Stavrós
Evangelismós
Exárcheia
Filopáppou
Girokomeío
Gkázi
Gkráva
Gkýzi
Goudí
Goúva
Ilísia
Kallimármaro
Kansallispuutarha
Kerameikós
Klafthmónos
Kolokynthoú
Kolonáki
Kolonós
Koukáki
Kountouriótika
Kynosárgous
Kypriádou
Kypséli
Lampriní
Lófos Skouzé
Lykavittós
Makrygiánni
Metaxourgeío
Mets
Monastiráki
Néa Filothéi
Neápoli
Néos Kósmos
Omónoia
Pagkráti
Patísia
Pedíon Áreos
Pefkákia
Petrálona
Pláka
Plateía Amerikís
Plateía Koliátsou
Plateía Koumoundoúrou
Plateía Mavíli
Plateía Viktorías
Polýgono
Profítis Daniíl
Profítis Ilías
Promponás
Psyrí
Rizoúpoli
Rouf
Sepólia
Stathmós Larísis
Sýntagma
Thiseío
Thymarákia
Treis Géfyres
Váthi
Votanikós
Záppeio
Mesakonihappo

| Mesakonihappo |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (E)-2-metyylibut-2-eenidihappo
CAS-numero:  498-24-8
PubChem CID:  638129
SMILES:  CC(=CC(=O)O)C(=O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C5H6O4
Moolimassa:  130,098 g/mol
Sulamispiste:  204–205 °C
Kiehumispiste:  250 °C (hajoaa)
Tiheys:  1,466 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 27 g/l (18 °C)
Mesakonihappo eli metyylifumaarihappo (C5H6O4) on tyydyttymättömiin dikarboksyylihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää palonestoaineena ja eräiden hartsien valmistukseen. Mesakonihappo on sitrakoni- ja itakonihappojen isomeeri.
Ominaisuudet ja valmistus

Huoneenlämpötilassa mesakonihappo on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman veteen ja paremmin etanoliin ja dietyylieetteriin sekä hieman kloroformiin. Mesakonihappo on diproottinen happo ja sen Ka-arvot ovat Ka1 4,78·10-4 ja Ka2 1,86·10-5. Kuumennettaessa tai vahvasti emäksisissä liuoksissa yhdiste isomeroituu, jolloin muodostuu mesakonihapon, itakonihapon ja sitrakonihapon seos.
Mesakonihappoa esiintyy runsaasti erityisesti sokerijuurikkaassa. Se on välituote bakteereissa B12-vitamiinin ja B12-vitamiinia sisältävien koentsyymien biosynteesissä.
Mesakonihappoa voidaan valmistaa kuumentamalla voimakkaasti sitruunahappoa. Tällöin muodostuu mesakonihapon ja sen isomeerien seos. Mesakonihappo on cis-isomeeriaan sitrakonihappoa stabiilimpi ja sitrakonihappo muuntuu valon vaikutuksesta mesakonihapoksi. Yhdistettä voidaan myös valmistaa kuumentamalla sitrakonianhydridiä typpihapon kanssa.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database: Mesaconic acid (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Mesaconic acid (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Mesaconic acid (englanniksi)
ChemBlink: Mesaconic acid (englanniksi)
Putyvl

| Putyvl Путивль |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Putyvl
 Koordinaatit: 51.3352°N, 33.8644°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Sumyn alue
Piiri:  Konotopin piiri
Väkiluku (2021)  ():  15 260
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Putyvl (ukr. Путивль) on kaupunki Ukrainan Sumyn alueen Konotopin piirissä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 15 260 asukasta vuoden 2021 alussa. Vuonna 2011 asukkaita oli 16 329.
Putyvl on perustettu vuonna 988 ja mainitaan kirjallisissa lähteissä linnoituksena vuonna 1146. Venäjän keisarikunnan Kurskin kuvernementissä Putyvl oli kihlakuntakaupunki 1800-luvulla.
Ukrainan vuonna 2020 tekemän aluehallintouudistuksen jälkeen Putuvl on kuulunut Konotopin piiriin; tätä ennen se oli piirikeskus.
Moltšanskyin luostari.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Putyvl Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Tšekki 
Muut:  Internet Encyclopedia of Ukraine
Nikolai Puzanov

Nikolai Vasiljevitš Puzanov (ven. Николай Васильевич Пузанов, 4. huhtikuuta 1938 – 2. tammikuuta 2008) oli Neuvostoliittoa edustanut ampumahiihdon olympiavoittaja.
Puzanov sijoittui Hämeenlinnan MM-kilpailuissa 1962 henkilökohtaisella 20 kilometrin matkalla neljänneksi hiihdettyään nopeimman ajan mutta ammuttuaan kahdeksan sakkominuuttia. Joukkuekilpailussa hän voitti kultaa. Seefeldin MM-kilpailuissa 1963 hän sijoittui 20 kilometrillä kahdeksanneksi ja Innsbruckin olympiakisoissa 1964 kymmenenneksi. Elverumin MM-kilpailuissa 1965 Puzanov saavutti hopeaa sekä 20 kilometrillä että joukkuekilpailussa. Altenbergin MM-kilpailuissa 1967 saaliina oli hopeamitali viestistä. Grenoblen olympialaisissa 1968 hän voitti viestissä kultaa ja sijoittui 20 kilometrillä kuudenneksi. Vielä Zakopanen MM-kilpailuissa 1969 hän sijoittui 20 kilometrillä neljänneksi.
Puuhanhi

| Puuhanhi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Sorsalinnut Anseriformes
Heimo::  Puuhanhet Anseranatidae
Suku::  Anseranas
Laji::  semipalmata
Kaksiosainen nimi
 Anseranas semipalmata  (Latham, 1798) 
Katso myös
   Puuhanhi Wikispeciesissä   Puuhanhi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Anseranas semipalmata
Puuhanhi (Anseranas semipalmata) kuuluu sorsalintuihin. Se luettiin aiemmin sorsien (Anatidae) heimoon, mutta nykyisin sen katsotaan olevan oman heimonsa puuhanhien (Anseranatidae) ainoa laji.
Puuhanhia elää maailmassa noin 1 000 000 yksilöä. Niitä elää luonnonvaraisena eniten pohjoisessa Australiassa ja eteläisessä Uudessa-Guineassa. Lajin elinympäristöä ovat avoimet ja märät paikat, kuten tulvaviljelmät ja suot. Puuhanhi on pääasiassa paikkalintu, kuivina aikoina se saattaa kuitenkin muuttaa pienen matkan päähän.
Puuhanhen pesä on maassa ja siinä on usein 5–14 munaa. Jotkut koiraat saattavat paritella kahdenkin naaraan kanssa.
Puuhanhi on helppo tunnistaa mustavalkoisen höyhenpeitteensä ja kellertävien jalkojensa perusteella. Puuhanhen jalat näyttävät enemmän kahlaajan kuin sorsan jaloilta, sillä niissä ei ole juuri lainkaan räpylöitä. Puuhanhi ruokkii itsensä vihanneksilla, joten räpylöitä ei vihannespelloilla juuri tarvitakaan. Koiraat ovat naaraita suurempia.
Puuhanhet pesivät ryhmissä ja ovat laumaeläimiä pesimäajan ulkopuolellakin. Ne voivat kokoontua muutaman tuhannen yksilön meluaviksi parviksi. Puuhanhen ääni on kovaääninen törähdys.
Aiheesta muualla

BirdLife.org - Magpie Goose Anseranas semipalmata (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Anseranas semipalmata:  Wikidata: Q212937  Wikispecies: Anseranas semipalmata  ADW: Anseranas_semipalmata  AFD: Anseranas_semipalmata  Avibase: 89D5434BD884EAB7  BirdLife: 22679732  BirdLife-Australia: magpie-goose  BOLD: 28799  BOW: maggoo1  CoL: 66XX5  eBird: maggoo1  EoL: 45517719  GBIF: 2497981  iNaturalist: 6905  IRMNG: 10718729  ITIS: 175198  IUCN: 22679732  NBN: NHMSYS0000532815  NCBI: 8851  Observation.org: 70450  OBIS: 1594609  Open Tree of Life: 714464  Paleobiology Database: 369452  Paleobiology Database: 369452  TSA: 1827  Xeno-canto: Anseranas-semipalmata 
Anas semipalmata:  Wikidata: Q109563076  GBIF: 4850946
Willy Messerschmitt

Willy Messerschmitt
Messerschmitt Bf 109
Wilhelm Emil ”Willy” Messerschmitt (26. kesäkuuta 1898 – 15. syyskuuta 1978) oli saksalainen lentokonesuunnittelija. Messerschmittin suunnittelemat koneet muodostivat tärkeän osan Saksan ilmavoimien kalustosta toisen maailmansodan aikana. Messerschmitt Bf 109 on yhä ilmailuhistorian eniten valmistettu hävittäjälentokone: mallia rakennettiin 35 000 kappaletta.
Messerschmitt M 17 -koneen replika (alkuperäisten suunnitelmien mukaisesti rakennettu jäljennös)
Ensimmäisen purjelentokoneet

Messerschmitt syntyi Frankfurt am Mainissa. Hän tutustui nuorena Friedrich Harthiin, joka suunnitteli ja rakensi purjelentokoneita. Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä Harthin ollessa rintamalla Messerschmitt jatkoi hänen työtään S5-purjekoneen parissa, kunnes astui itse asepalvelukseen 1917. Sodan jälkeen he jatkoivat työtä yhdessä. Messerschmitt aloitti opinnot koneinsinööriksi Münchenin teknillisessä korkeakoulussa, ja Harth työskenteli BFW Bayerische Flugzeugwerke -lentokonetehtaassa. Vuonna 1921 lensi ensilentonsa ensimmäinen kokonaan Messerschmittin suunnittelema lentokone, purjekone S9.
Messerschmittin oma lentokonetehdas

Yhteistyö jatkui vuoteen 1923, jolloin Messerschmitt perusti Bambergiin lentokoneenrakennusyhtiön nimeltään Flugzeugbau Messerschmitt GmbH. Messerschmitt suunnitteli aluksi puurakenteisia purjelentokoneita. Ensimmäinen moottorikone oli puurakenteinen kaksipaikkainen Messerschmitt M 17. Vuonna 1925 tehdas sai ensimmäisen huomattavamman tilauksen: nelipaikkaisen kokometallisen syöttöliikennekoneen suunnittelun ja rakentamisen. Koneen ensilento oli jo seuraavana vuonna. Vuonna 1927 Willy Messerschmitt siirtyi BFW:n pääsuunnittelijaksi.
Varustautumisen aika ja sota

Saksan varustautuminen laajensi tuotantoa 1930-luvulla nopeasti. Vuonna 1936 Messerschmitt voitti Bf 109 -suunnitelmalla Saksan ilmailuministeriön Reichsluftfahrtministeriumin kilpailun yksimoottorisen hävittäjäkoneen sopimuksesta. Vuonna 1938 BFW:stä muodostettiin Messerschmitt AG, ja Willy Messerschmitt nimitettiin hallituksen puheenjohtajaksi ja toimitusjohtajaksi. Vuonna 1944 Messerschmittin yhtiössä toimi 45 000 työntekijää.