stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Labore
Toiminta

Vuoden 2021 marraskuuhun asti laitos tunnettiin nimellä Palkansaajien tutkimuslaitos eli PT (engl. Labour Institute for Economic Research, ruots. Löntagarnas forskningsinstitut). Uusi nimi julkistettiin laitoksen 50-vuotisjuhlissa 18.11.2021.
Vuoteen 1993 asti laitoksen nimi oli Työväen Taloudellinen Tutkimuslaitos (TTT), joka oli perustettu vuonna 1971 jatkamaan Kansan Markkinatutkimuslaitoksen (KAMALA, perustettu 1951) toimintaa.
Palkansaajien tutkimuslaitos tekee soveltavaa taloustieteellistä tutkimusta ja laatii suhdanne-ennusteita. Laitosta ylläpitää kannatusyhdistys, johon kuuluvat Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestö SAK, STTK ja Akava sekä niiden jäsenliittoja. Lisäksi PT saa rahoitusta säätiöiltä, rahastoilta ja Suomen Akatemialta.
Tutkimuslaitoksen kolme keskeistä tutkimusaluetta ovat työmarkkinat, julkisen talouden tutkimus sekä makrotalous ja talouspolitiikka. Laitos julkaisee Työpapereita-, Tutkimuksia- ja Raportteja-tutkimussarjoja. Lisäksi laitos julkaisee neljä kertaa vuodessa ilmestyvää Talous & Yhteiskunta -lehteä.
Vaikka PT, samoin kuin Elinkeinoelämän tutkimuslaitos (ETLA), Elinkeinoelämän valtuuskunta (EVA) tai Pellervon taloustutkimus (PTT) pyrkivät tutkimustoiminnassaan sitoutumattomuuteen, on niiden toiminnassa myös poliittisia vivahteita.[lähde? ]
Johtaja Malirannan mukaan laitoksen tutkimuksissa painottuvat palkansaajille keskeiset kysymykset, kuten työmarkkinat, työolot, palkanmuodostus, työn tuottavuus, markkinoiden toiminta ja koulutuksen taloustiede.
Johto

PT:n johtaja oli vuosina 1991–2006 Jukka Pekkarinen, joka siirtyi valtiovarainministeriön kansantalousosaston päälliköksi.[lähde? ]
Vuosina 2006–2010 johtajana toimi Jaakko Kiander, joka siirtyi Ilmarisen johtajaksi. Hän työskenteli aikaisemmin Valtion taloudellisen tutkimuskeskuksen tutkimusprofessorina.[lähde? ]
Vuosina 2011–2018 PT:tä johti valtiotieteiden tohtori Seija Ilmakunnas. Hän siirtyi tehtävään Valtion taloudellisen tutkimuskeskuksen VATT:n ylijohtajan paikalta.
Elokuusta 2018 vuoteen 2021 PT:n johtajana toimi taloustieteen tohtori Elina Pylkkänen. Hänen seuraajakseen valittiin 2021 Mika Maliranta.
Aiheesta muualla

Tutkimuslaitoksen verkkosivut
Labradorinmeri

| Labradorinmeri> engl. Labrador Sea, ransk. Mer du Labrador |
| --- | --- |
 Labradorinmeri auringonlaskun jälkeen heinäkuussa vuonna 2009.
  Labradorinmeri 
Koordinaatit:  60°14′45.6″N, 56°05′54.5″W
Sijainti:  Atlantin pohjoispäässä Grönlannin ja Kanadan välissä.
Valtio:   Tanska  Grönlanti  Kanada
Merialue:  Atlantin valtameri
Pinta-ala:  840 969 km²
Leveys:  300–1 000 km
Suurin syvyys:  noin 3 400 m
Keskisyvyys:  noin 1 890 m
Labradorinmeren sijainti kartalla.
Labradorinmeri (engl. Labrador Sea, ransk. Mer du Labrador) on merialue Atlantin pohjoispäässä Grönlannin ja Kanadan välissä. Davisinsalmi yhdistää Labradorinmeren Baffininlahteen pohjoisessa ja Hudsoninsalmi Hudsoninlahteen lännessä. Labradorinmeri on syvimmältä kohdaltaan noin 3 400 metriä syvä. Pohjoisessa Davisinsalmen kohdalla jossa Labradorinmeri liittyy Baffininlahteen on meren syvyys enää alle 700 metriä. Kohdasta josta Labradorinmeri meri liittyy Atlanttiin se noin 1 000 kilometriä leveä.
Merivirrat

Labradorinmeri on valtamerten termohaliinikierron kannalta tärkeän Pohjois-Atlantin syväveden muodostumisalue. Merivirrat kiertävät Labradorinmeressä vastapäivään. Länsi-Grönlannin virta etenee Grönlannin rannikkoa pitkin pohjoiseen Baffininlahteen asti kuljettaen lämpimämpää ja suolaisempaa vettä. Baffininsaaren virta ja Labradorinvirta puolestaan kuljettavat kylmää, vähäsuolaisempaa vettä etelään syvällä pitkin Labradorin rannikkoa. Alueella on kaasukenttiä mutta Labradorinvirran mukana ajelehtivat jäävuoret estävät niiden hyödyntämisen.
Eläimet

Labradorinmeri on tärkeä ravintoalue lohille ja monille merinisäkkäille. Labradorinmeren länsi- ja pohjoisosat ovat jäässä joulukuusta kesäkuuhun. Talvisin meren ajojää on hylkeiden lisääntymisaluetta. Siellä  synnyttävät poikasensa muun muassa grönlanninhylje ja kuplahylje. Meren alueella elää myös lukuisia valaslajeja kuten seitivalas, pohjoisenpullokuonovalas ja lahtivalas. Labradorinsorsaa esiintyi yleisesti 1800-luvulla alueella mutta se metsästettiin sukupuuttoon.
Labradorin ja Grönlannin rannikoilla olevilta matalikoilta kalastettiin ennen turskaa. Kalakantojen liikakalastuksen vuoksi ne ehtyvät ja alueella kiellettiin kalastus vuonna 1992. Katkarapujen pyydystys kasvoi merkittävästi 1900-luvun loppuvuosina. Alueelta kalastetaan edelleen kaupallisesti katkarapuja, silliä, koljaa, villakuoretta ja tuulenkaloja mutta kalastuskiitiöt ovat tiukkoja. Turskakannat eivät ole palautuneet niin nopeasti kun odotettiin. Syiksi on arveltu muun muassa sitä että villakuoreet söisivät turskan poikaset ennen kun ne ehtivät kasvaa suuriksi.
Aiheesta muualla

Underwood, Emily: How the Deep, Cold Currents of the Labrador Sea Affect Climate Eos.  3.4.2017. Viitattu 26.11.2019. (englanniksi)
Yashayaev, Igor & Loder, John W.: Recurrent replenishment of Labrador Sea Water and associated decadal‐scale variability. Journal of Geophysical Research: Oceans, 2016, 121. vsk, nro 11, s. 8095–8114.  doi:10.1002/2016JC012046.  Artikkelin verkkoversio. Viitattu 26.11.2019. (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Marshall, J. & Dobson, F. & Moore, G.W.K. & Peter, Rhines et al.: The Labrador Sea Deep Convection Experiment. Bulletin of the American Meteorological Society, 1998, 79. vsk, nro 10, s. 2033–2058.  Artikkelin verkkoversio. Viitattu 26.11.2019. (englanniksi)
Lahti Flyer 520

| Lahti Flyer 520 |
| --- | --- |
 A. Mörö Oy:n Lahti Flyer 520
Tyyppi:  lähiliikennelinja-auto
Valmistustiedot
Alkuperämaa:  Suomi
Valmistaja:  Lahden Autokori (kori)
Tila:  Tuotanto lakkautettu
Lahti Flyer 520, useimmiten käytössä lyhyempi muoto Flyer 520 on Lahden Autokorin valmistama lähiliikenteen linja-auto, joka korvasi Lahti 400 -ja Lahti 402-bussit. Mallia on valmistettu sekä Volvon että Scanian alustoille kuten monta muutakin Lahdessa valmistettua koria. Mallia ei valmisteta enää, mutta niitä on käytössä Suomessa vielä kuusi kappaletta,
Lamopinaatit

| Lamopinaatit |
| --- | --- |
 Lamopinaatti (Tetragonia tetragonioides)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Yläkaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Päivikkikasvit Aizoaceae
Suku::  Lamopinaatit Tetragonia  L.
Katso myös
   Lamopinaatit Wikispeciesissä   Lamopinaatit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lamopinaatit (Tetragonia) on päivikkikasvien eli jääruohokasvien (Aizoaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin 50 lajia, joiden lisäksi 25 sukuun kuvatun lajin taksonominen asema on toistaiseksi epäselvä.
Lamopinaattien suvun tunnetuin laji lienee ravintokasvinakin kasvatettava lamopinaatti eli uudenseelanninpinaatti (Tetragonia tetragonioides).
Nimestään huolimatta lamopinaatit eivät ole kovin läheistä sukua pinaateille (Spinacia), sillä suvut kuuluvat eri kasviheimoihin.
Lajeja

Tetragonia caesia
Tetragonia decumbens
Tetragonia echinata
Tetragonia eremaea
Tetragonia fruticosa
Tetragonia herbacea
Tetragonia hirsuta
Tetragonia implexicoma
Tetragonia microcarpa
Tetragonia ovata
Tetragonia spicata
Tetragonia tetragonioides – lamopinaatti eli vihanneslamopinaatti eli uudenseelanninpinaatti
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Lamopinaatit – Tetragonia
Laihian Luja

| Laihian Luja |
| --- | --- |

Perustettu:  1996
Kaupunki:  Laihia, Suomi
– kapasiteetti:  250
Puheenjohtaja:   Pasi Välimäki
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Laihian Luja on laihialainen urheiluseura. Se on rekisteröity vuonna 1996. Seura oli tunnettu erityisesti lentopallosta, nykyään jalkapallo on seuran suurin jaosto. Muita seuran lajeja ovat pesäpallo, yleisurheilu, pyöräily, paini ja suunnistus. Salibandya seurassa on pelattu vuodesta 2003 asti nimellä FBC Luja.
Seura syntyi Laihian Liitto-Urheilijoiden ja TUL:n alaisen Laihian Kimmon yhdistyessä. Laihian Liitto-Urheilijoiden edeltäjiä olivat vuonna 1910 perustettu Laihian Veikot ja 1912 perustettu urheiluseura Kataja, jotka yhdistyivät vuonna 1919.
Lentopallo

Seura on yksi Suomen suurimmasta lentopalloseuroista pelaajamäärältään. Seuran naisten edustusjoukkue pelaa lentopallon naisten 2-sarjassa, ja miesten edustusjoukkue pelaa lentopallon miesten 4-sarjassa.
Lentopallo > Miesten lentopallon lähihistoria

Kauden 2004 päätteeksi Laihian Luja nousi Lentopallon 1-sarjaan, 2-sarjasta. Samaan aikaan naapurikaupungin Vaasan joukkue nousi Suomen korkeimmalle sarjatasolle SM-liigaan. Lujan johtokunta päätti heti nousun tultua, että Luja pelaa 1-sarjan kärkijoukkueiden kanssa samalla tasolla. Luja teki heti kovia hankintoja joukkueeseensa. Janne Vedenjuoksu palasi synnyinkaupunkiinsa Nurmon Jymyn 1-sarjajoukkueesta muun muassa. Samalla Luja teki farmisopimuksen SM-liigaan nousseen Vaasan Kiiston kanssa. Luja pelasi kaudet 2005-2007 1-sarjan keskitason porukoissa. Joukkueesta SM-liigassa kävi koittamassa muun muassa Janne Vedenjuoksu, Miikka Tuomola, ja Kari Somppi.
Kaudella 2008 joukkueen johtokunta laittoi tuulemaan pelaajamarkkinoilla, ja hankki joukkueeseensa Vaasan Kiistosta kaksi SM-liigapelaajaa. Tuomas Väyrynen, ja Patrik Ojaniemi saapuivat Vaasasta edustamaan nyt Laihian Lujaa. Joukkueen nimi nousi 1-sarjan kärkiporukoihin heittämällä, lisäksi kun Luja pystyi pitämään muut runkopelaajansa Laihialla. Kausi oli Lujalle kuitenkin lievä pettymys, kun se ei selviytynyt SM-liigakarsintoihin. Joukkue jäi sarjassa tiukasti neljänneksi, kahden parhaan edetessä liigakarsintoihin.
Aiheesta muualla

Laihian Luja RY ( Arkistoitu – Internet Archive)
Laihian Luja, lentopallo ( Arkistoitu – Internet Archive)
Laihian Luja, naisten lentopallo (Arkistoitu – Internet Archive)
Laihian Luja, yleisurheilu (Arkistoitu – Internet Archive)
Laihian Luja, suunnistus (Arkistoitu – Internet Archive)
Laihian Luja, pyöräily (Arkistoitu – Internet Archive)
FBC Luja (Arkistoitu – Internet Archive) (salibandy)
Kämppäemännän käsikirja

| Kämppäemännän käsikirja |
| --- | --- |

Kirjailija:  Lea Juvonen
Kieli:  suomi
Genre:  opaskirja
Kustantaja:  Metsätyöhuolto ry (1948), Suomen uittoperinneyhdistys (2007)
Julkaistu:  1948, näköispainos 2007
Sivumäärä:  140
ISBN:  952-92-0263-6
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kämppäemännän käsikirja on Metsätyöhuolto ry:n vuonna 1948 julkaisema opas, joka on esipuheen mukaan tarkoitettu "kurssitoiminnan helpottamiseksi ja kämpillä tapahtuvan ruoanvalmistuksen tehostamiseksi".
Kirjan laati Metsätyöhuolto ry:n työntekijä, talousopettaja Lea Juvonen ja sisällön tarkasti maisteri Martta Rosenberg.
140-sivuinen kirja sisältää yhdeksän lukua. Niistä kolme ensimmäistä on laajoja, ilmeisesti kurssien "oppiaineita" vastaavia. Loput kuusi lukua ovat tiiviimpiä. Kirjan luvut ovat:
Kodinhoito-oppi
Ravinto-oppi
Ruoka-aineitten käyttö ja säilytys
Ruokien valmistusohjeita
Pikkutietoja
Yleisiä ruoanvalmistusohjeita
Annokset
Emännän muistilista
Viikon ruokalista
Alkulauseen kirjoittaja Toivo Koskelo kertoo vuonna 1940 tekemistään havainnoista, joissa tiivistyy kirjan henki:
»Jouduin kiinnittämään erikoista huomiota ruoan puutteelliseen valmistukseen ja siitä johtuvaan elintarvikkeiden tuhlaamiseen.»
Tämä huomio johti kurssitoimintaan, ja sen tarpeet puolestaan osaltaan synnyttivät Kämppäemännän käsikirjan.
Kirjan sävy on voimakkaan ohjeistava ja huudahteleva, vaatimattomuutta korostava, ja sen ote aiheeseen on konkreettinen, kuten seuraava esimerkki osoittaa:
»Pyydä keittiöösi lieden luo vaikka kuinka alkeellinen halkolaatikko, etteivät halot ole hujan hajan lattialla ja aiheuta Sinulle lisätyötä! Mutta tyhjennä ja siivoa se välillä, ettei se ole puolillaan roskia, jolloin saat yhtenään kantaa siihen halkoja!»
Nykyajan lukijalle kirja tarjoaa näkymän sodanjälkeisen Suomen metsätyömaiden ja -kämppien olosuhteisiin. Kirjasta on otettu näköispainos Suomen uittoperinneyhdistyksen aloitteesta.
Kuusiot

| Kuusiot |
| --- | --- |
 Kaarlenvaltikka (Pedicularis sceptrum-carolinum)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Näivekasvit Orobanchaceae
Suku::  Kuusiot Pedicularis  L.
Katso myös
   Kuusiot Wikispeciesissä   Kuusiot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kuusiot (Pedicularis) on 350–600 lajia kattava kasvisuku, jonka lajit ovat yksi-, kaksi- tai monivuotisia ruohoja. Kaikki lajit ovat puoliloisia; ne imevät muiden kasvien juuristosta itselleen ravinteita. Kukat, jotka puhkeavat kasvin latvassa olevaan terttuun, ovat yleensä kirkasväriset: punaiset, keltaiset tai harvoin valkoiset, joskus kaksiväriset. Lehdet ovat yleensä liuskoittuneet.
Lajeja

Suomessa esiintyviä kuusiolajeja ovat:
kaarlenvaltikka (Pedicularis sceptrum-carolinum)
karvakuusio (Pedicularis hirsuta)
lapinkuusio (Pedicularis lapponica)
luhtakuusio (Pedicularis palustris )
kesäluhtakuusio (Pedicularis palustris subsp. palustris)
pohjanluhtakuusio (Pedicularis palustris subsp. borealis)
syysluhtakuusio (Pedicularis palustris subsp. opsiantha)
nummikuusio eli metsäkuusio (Pedicularis sylvatica ) – satunnainen
euroopannummikuusio (Pedicularis sylvatica subsp. sylvatica)
irlanninnummikuusio (Pedicularis sylvatica subsp. hibernica)
Muualla kasvavia kuusiolajeja:
arokuusio (Pedicularis kauffmannii tai kaufmannii)
kiehkurakuusio (Pedicularis verticillata)
kultakuusio eli keltakuusio (Pedicularis oederi)
mainenkuusio (Pedicularis furbishiae)
nokkakuusio (Pedicularis rostratocapitata)
purppurakuusio (Pedicularis nordmanniana)
sudeettikuusio eli sudeettivaltikka (Pedicularis sudetica)
sulkakuusio (Pedicularis dolichorrhiza)
tulikuusio (Pedicularis flammea)
tundrakuusio (Pedicularis dasyantha)
valtikkakuusio (Pedicularis condensata)
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kuusiot (Pedicularis)
Suomen Lajitietokeskus: Kuusiot – Pedicularis
Funet: Kuusiot (Pedicularis)
ITIS: Pedicularis (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Pedicularis (englanniksi)
Flora of China: Pedicularis (englanniksi)
Kyläsaaren jätteenpolttolaitos

| Kyläsaaren jätteenpolttolaitos |
| --- | --- |

Sijainti:  Kyläsaari, Helsinki, Suomi
Koordinaatit:  60°11′53″N 24°58′22″E﻿ / ﻿60.197981°N 24.972861°E﻿ / 60.197981; 24.972861
Rakennustyyppi:  Jätteenpolttolaitos (en)
Valmistumisvuosi:  1962
 fiKyläsaaren jätteenpolttolaitos 
  
Kyläsaaren jätteenpolttolaitos oli Helsingin Kyläsaaressa vuosina 1962–1983 toiminut jätteenpolttolaitos.
Jätettä paloi laitoksessa enimmillään 100 000 tonnia vuodessa. Tuolloin ei ollut ilmansuojelulakia eikä noki- ja savupäästöjä vähentävää tekniikkaa, joten laitos aiheutti haittaa ympäristölleen. Laitos päästi ilmaan suuria määriä raskasmetalleja ja siitä tuli huonomaineinen, ”jätteenpolton painajainen”. Helsingin kaupungin halutessa kolminkertaistaa laitoksen toiminnan nousi sitä vastaan vuonna 1979 kansalaisliike. Liike keräsi 15 000 ihmisen allekirjoittaman adressin jätteenpolton lopettamisesta silloiselle kaupunginjohtaja Raimo Ilaskivelle. Kansalaistoiminnan seurauksena laitos suljettiin vuonna 1983, eikä uutta päätetty rakentaa. Liikkeen laatiman vaihtoehtoisen jätehuoltosuunnitelman seurauksena Helsingissä alettiin enemmän pohtia ja kehittää sekä toteuttaa kierrättämistä. Laitoksen maamerkki, savupiippu, räjäytettiin vuonna 1988. Piipun tynkä on edelleen näkyvissä.
Pääkaupunkiseudun Kierrätyskeskus aloitti vuonna 1990 toimintansa jätteenpolttolaitoksen entisessä rakennuksessa.
Savupiippu vuonna 1976
Valvomo
Jätekuilu
Etupiha ja sisäänkäynti
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kyläsaaren jätteenpolttolaitos Wikimedia Commonsissa
Lars Florell
Aiheesta muualla

Lars Florell : Amerikkalainen piirustustoimisto, Arkkitehti, 01.08.1932, nro 8, s. 25, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Lars Korvald

| Lars Korvald |
| --- | --- |

Norjan pääministeri
 17. lokakuuta 1972 – 12. tammikuuta 1973  
Monarkki:  Olavi V
Edeltäjä:  Trygve Bratteli
Seuraaja:  Trygve Bratteli
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. huhtikuuta 1916 Nedre Eiker, Norja
Kuollut: 4. heinäkuuta 2006 (90 vuotta) Nedre Eiker, Norja
Tiedot
Puolue:  Kristillinen kansanpuolue
 Nimikirjoitus
Lars Korvald (29. huhtikuuta 1916 – 4. heinäkuuta 2006) oli norjalainen poliitikko, Norjan pääministeri 1972–1973 kristillisestä kansanpuolueesta (Kristelig Folkeparti). Hän oli myös puolueensa johtaja 1967–1975 ja 1977–1979.
Korvald syntyi Nedre Eikerissä. Hän valmistui maatalouskorkeakoulusta 1943 ja opetti Rådessa maatalouskoulussa ja nousi sen rehtoriksi 1952. Hän liittyi kristillisiin 1945 ja valittiin Suurkäräjille 1961 ja jätettyään sen vuonna 1981 toimi Østfoldin maaherrana viisi vuotta.
Korvald toimi kolmen puolueen koalitiohallituksen pääministerinä 18. lokakuuta 1972 – 16. lokakuuta 1973, kun edellinen pääministeri Trygve Bratteli erosi norjalaisten hylättyä niukasti kansanäänestyksen Euroopan yhteisöön liittymisestä. Korvald erosi kun työväenpuolue voitti parlamenttivaalit. Parlamentissa hän oli vuoteen 1981 asti, joista 16 vuotta parlamenttiryhmänsä johtajana.
Lähteitä

Suurkäräjien ansioluettelo (Arkistoitu – Internet Archive)
Lakutin

Salmista peräisin oleva lakutin.
Lakutin on muinainen merkinantolaite ja soitin. Sillä on esimerkiksi hätistelty petoja asumusten läheltä. Lakutin muodostuu kädensijasta ja sen jatkeena olevasta ontosta soikiosta. Soitinta vasten olevan narun päässä oleva puupallo lyö lakutinta puolelta toiselle heilutettaessa, mikä aiheuttaa kovaa ääntä.
Kuusiriipi

| Kuusiriipi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Ylitornio
Koordinaatit:  66°21′23″N, 24°39′49″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  oja Kuijasjokeen 
Järvinumero:  67.992.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  133,1 m  
Rantaviiva:  0,658 km  
Pinta-ala:  2,045 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKuusiriipi 
Kuusiriipi  on Lapissa Ylitorniolla Mellakosken kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,0 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Kuijasjoen valuma-alueella (67.99), jonka Kuijasjoen latvaosan valuma-alueeseen (67.992) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 133,1 metriä mpy.
Lars Knutson Liestøl

| Lars Knutson Liestøl |
| --- | --- |

Norjan sisäministeri
 Sverdrupin hallitus 15. syyskuuta 1888 – 29. joulukuuta 1888  
Edeltäjä:  Walter Scott Dahl
Seuraaja:  Georg August Thilesen
Suurkäräjäedustaja
 1907–1912 1898–1903 1874–1888  
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. kesäkuuta 1839 Åseral, Norja
Kuollut: 15. joulukuuta 1912 (73 vuotta) Kristiansand, Norja
Ammatti:  maanviljelijä, poliitikko
Lars Knutson Liestøl (13. kesäkuuta 1839 Åseral – 15. joulukuuta 1912 Kristiansand) oli norjalainen maanviljelijä ja poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1874–1888, 1898–1903 ja 1907–1912 sekä toimi Norjan sisäministerinä 1888.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lars Knutson Liestøl Wikimedia Commonsissa
Laurenne Ross

Laurenne Ross (2017)
Laurenne Ross (s. 17. elokuuta 1988) on yhdysvaltalainen alppihiihtäjä.
Rossin ensimmäinen kilpailu alppihiihdon maailmancupissa oli Lake Louisen syöksylaskussa 4. joulukuuta 2009. Ensimmäisen pistesijansa hän saavutti St. Moritzin syöksylaskussa tammikuussa 2010 oltuaan lopputuloksissa 28:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan neljäs Tarvision supersuurpujottelussa maaliskuussa 2011. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Garmisch-Partenkirchenin syöksylaskussa maaliskuussa 2013. Hän sijoittui toiseksi Soldeun supersuurpujottelussa helmikuussa 2016.
Garmisch-Partenkirchenin MM-kisoissa 2011 hän sijoittui supersuurpujottelussa kuudenneksitoista, superalppiyhdistetyssä 28:nneksi ja syöksylaskussa kymmenenneksi. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän oli supersuurpujottelussa 26:s ja superalppiyhdistetyssä 11:s. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli syöksylaskussa yhdestoista. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui alppiyhdistetyssä 14:nneksi, supersuurpujottelussa 15:nneksi ja syöksylaskussa 17:nneksi. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän oli supersuurpujottelussa 14:s, alppiyhdistetyssä 15:s ja syöksylaskussa viides. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui sekä syöksylaskussa että supersuurpujottelussa 15:nneksi.
Lars Larsson (puutarhuri)

Lars Larsson (18. syyskuuta 1862 Västra Vingåkern, Ruotsi – 25. kesäkuuta 1942) oli ruotsalaissyntyinen Suomeen muuttanut puutarhuri ja puutarha-alan tietokirjailija.
Larsson kävi Ruotsissa Hagan kuninkaankartanon kaksivuotisen puutarhakoulun ja oli sitten työnjohtajana ja opettajana Tukholman lähellä sijainneen maanviljelysakatemian koekentällä. Larsson työskenteli sitten puutarhurina eri puolilla Ruotsia, kunnes hän muutti 1887 Suomeen viipurilaisen Molanderin siemenkaupan ylipuutarhuriksi.
Larsson perusti oman kauppapuutarhan Savonlinnaan vuonna 1890 ja hän toimi myös Savonlinnan kaupunginpuutarhurina ja laati muun muassa Savonlinnan kylpylaitoksen puistosuunnitelman. Larsson oli sitten Billnäsin puutarhakoulun johtajana 1902–1908 ja Hatanpään kartanon puutarhurina Tampereen lähellä 1908–1914. Tämän jälkeen Larsson oli opettajana Järvenlinnan puutarhakoulussa ja hoiti useita suuria puutarhoja. Vuonna 1924 hän muutti Nokialle Suomen Gummitehdas Oy:n puutarhuriksi.
Larsson kirjoitti useita puutarha-alan teoksia ja laati lehtiartikkeita alalta. Hän oli mukana perustamassa Kangaslammen suojeluskuntaa ja osallistui sen mukana Suomen sisällissotaan. Larsson toimi myös urheilun piirissä.
Julkaisuja

Nimellä L. Larsson:
Den praktiska rosenodlaren: lättfattliga råd och anvisningar till bedrifvande af en lönande rosodling för trädgårdsmästare, trädgårdsägare och rosenvänner: under en mångårig praktik samlade och sammanställda. G. W. Edlund, Helsingfors 1903, ilmestyi Hanna Pakkalan (Kuosmanen) suomentamana nimellä Käytännöllinen ruusunviljelijä: helppotajuisia neuvoja ja osotuksia kannattavan ruusunviljelyksen harjoittamiseen : puutarhureille, puutarhan omistajille ja ruusujen ystäville: monivuotisen käytännön ohella koottu ja sovitettu. G. W. Edlund, Hämeenlinna 1905
Handbok i trädgårdsskötsel för landtmän, folkskollärare och menige man: innehållande anvisning till odling af fruktträd, bärbuskar, smultron och köksväxter samt häckars plantering och vård m. m.. Billnäs 1908, ilmestyi Helmi Mattilan suomentamana nimellä Käsikirja puutarhanhoidossa maanviljelijöille, kansakoulunopettajille ja yleisölle: sisältävä neuvoja hedelmäpuiden, marjapensaiden, hyötymansikoiden ja keittiökasvien viljelyksessä, sekä pensasaitojen istutuksessa ja hoidossa y.m. 1-2 osa. Tekijä, Pinjainen 1908
Krukväxtodling i hemmen: uppdragning och vård af krukväxter, anordning af balkongplanteringar samt alfabetisk förteckning jämte kort kulturbeskrifning öfver lämpliga växter för odling i boningsrum. Otava 1910, ilmestyi Ilmari Ahman suomentamana nimellä Kodin ruukkukasvikirja: huonekasvien viljelys ja hoito: parvekeistutusten järjestely: aakkosellinen, selittävä asuinhuonekasvien luettelo. Otava 1910, 2. painos 1919
Vinodling under glas: praktiska råd och anvisningar till vinrankans odling under glas, samt till uppförande av därtill lämpliga växthus. Bonnier, Stockholm 1917
Leningradin ja Turun ystävyyden patsas

Leningradin ja Turun ystävyyden patsas Turun Puolalanpuistossa.
Leningradin ja Turun ystävyyden patsas on Turun Puolalanpuistossa sijaitseva patsas. Patsaan on valmistanut Antti Louhisto vuosina 1967–1968 ja se paljastettiin 19. toukokuuta 1969. Teos pystytettiin Turun ja Leningradin (nykyään Pietari) 15 vuotta kestäneen ystävyyskaupunkitoiminnan kunniaksi. Patsaassa kuvataan neljää toisiaan halaavaa ja tervehtivää ihmishahmoa.
Leningradin ja Turun ystävyyden patsas on valmistettu pronssista ja se on korkeudeltaan 2,5 metriä. Patsaan jalusta on Vehmaalta louhittua punaista graniittia ja sen korkeus on puoli metriä.