stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Miltiades nuorempi

| Miltiades> Μιλτιάδης |
| --- | --- |
 Miltiades nuoremman rintakuva, roomalainen kopio kreikkalaisesta alkuperäisveistoksesta 400–300-luvulta eaa. Slovenian kansallisgalleria.
Henkilötiedot
Syntynyt: n. 550 eaa. Ateena
Kuollut: 489 eaa. Ateena
Vanhemmat:  Kimon Koalemos ja tuntematon
Puoliso:  tuntematon Hegesipyle
Lapset:  Metiokhos  Kimon Elpinike
Miltiades nuorempi (m.kreik. Μιλτιάδης, Miltiadēs; n. 550–489 eaa.) oli antiikin kreikkalainen sotapäällikkö ja valtiomies, joka oli kotoisin Ateenasta. Hän nousi Traakian Khersonesoksen tyranniksi setänsä Miltiades vanhemman jälkeen.
Persialaissotien aikana Miltiades ja hänen poikansa kunnostautuivat Ateenan puolustajina. Persialaisten ensimmäisen hyökkäyksen aikaan vuonna 490 eaa. Miltiades toimi strategoksena, ja hänen johtamansa ateenalaiset voittivat persialaiset Marathonin taistelussa. Vuonna 466 eaa. Miltiadeen poika Kimon voitti persialaiset Eurymedonin taistelussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Miltiades nuorempi Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 2  3  4  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Saksa  Israel  Kreikka  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Miltiadeen Traakian Khersonesoksella lyöttämä raha, n. 495–494 eaa.
Miltiadeen hautajaiset. Jean-François Pierre Peyronin maalaus, 1782.
HMS Minbåt N:o 4

| HMS Minbåt N:o 4 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Karlskronavarvet
Laskettu vesille:  1879
Palveluskäyttöön:  1880
Poistui palveluskäytöstä:  1921
Tekniset tiedot
Uppouma:  21,4 t
Pituus:  17,9 m (kokonaispituus)
Leveys:  3,3 m
Syväys:  1,3 m
Koneteho:  2 x 2-sylinteristä compoundhöyrykonetta, 80 ihp
Nopeus:  9,5 solmua
Miehistöä:  7
Aseistus
Aseistus:  1 x 12 mm 10-piippuinen ksp M/75 2 x varsitorpedoa
HMS Minbåt N:o 4  oli Ruotsin laivaston vuonna 1879 vesillelaskettu torpedovene.
Valmistus

Alus tilattiin Tukholmasta kaleeritelakalta. Alus laskettiin vesille vuonna 1879 ja se liitettiin laivastoon vuotta myöhemmin.
Palvelus

Vuonna 1887 kymmenpiippuinen konekivääri korvattiin kaksipiipuisella 25 millimetrin M/84 -konekiväärillä. Samana vuonna alus nimettiin uudelleen Stångminbåt N:o 145:ksi.  Vuonna 1899 poistettiin torpedot ja alus muutettiin vuosina 1903-1905 vartioveneeksi, jolloin siihen asennettiin uusi höyrykone ja kattilat. Samalla aseistukseksi tuli yksi 37 millimetrin M/89B -pikatykki. Muutostöiden päätyttyä alus luovutettiin vastaperustetulle rannikkotykistölle. Vuonna 1899 alus sai uuden nimen HMS Bevakningsbåt B2 ja vuonna 1905 alus luokiteltiin yhteysalukseksi numerolla V2. Se liitettiin osaksi Karlskronan rannikkolinnaketta. Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1921.
Raahen Porvari- ja Kauppakoulu

Raahen Porvari- ja Kauppakoulu on Raahessa toimiva toisen asteen oppilaitos, joka tarjoaa perustutkintokoulutusta peruskoulupohjaisille ja ylioppilaspohjaisille nuorille yhteiskuntatieteiden, liiketalouden ja hallinnon sekä luonnontieteiden aloilla. Lisäksi oppilaitos antaa aikuiskoulutusta sekä järjestää työvoimakoulutusta ja yritysten tilaamaa koulutusta. Aloittaessaan toimintansa RP&KK oli Suomen ensimmäinen opistotasoinen kauppaoppilaitos, joka perustettiin vuonna 1882.
| RP&KK:n vaiheita> Vuosi | RP&KK:n vaiheita> tapahtuma |
| --- | --- |
1863: Johan Fellman allekirjoittaa 14. tammikuuta 1863 lahjakirjan Raahen Porvari- ja Kauppakoulun rahaston perustamiseksi.
1882: Oppilaitos aloittaa toimintansa 4. syyskuuta.
1909: Oppilaitos muuttuu suomenkieliseksi.
1917: Tulipalo marraskuussa vahingoittaa koulurakennuksen yläkertaa.
1918: Koulutyö keskeytyy 29. tammikuuta. Helmikuussa koulu otetaan kasarmiksi ja maaliskuusta kesäkuuhun siellä pidetään punavankeja. RP & KK:n poikaoppilaita osallistuu Suomen sisällissotaan valkoisten puolella.
1922: Kauppakouluosasto aloittaa toimintansa.
1932: Oppilaitos viettää 50-vuotisjuhliaan.
1934: Raahen Porvari- ja Kauppakoulurahasto muutetaan säätiöksi 16. helmikuuta.
1962: Ylioppilasosasto aloittaa toimintansa.
1988: Tutkintotavoitteinen aikuiskoulutus käynnistyy. 
1998: Raahen Porvari- ja Kauppakoulu liittyy mukaan Oulun Seudun ammattikorkeakouluun. Merkanttien koulutus päättyy. 
1999: Viimeiset peruskoulupohjaiset opistomerkonomit valmistuvat vuoden lopussa 
1999-2003: Oppilaitos antaa tradenomikoulutusta vuosina 1999-2003 
2000: Viimeiset yo-pohjaiset opistomerkonomit valmistuvat keväällä. 
2001: Datanomikoulutus alkaa.
2007: Oppilaitos viettää 125-vuotisjuhliaan syyskuussa.
Raahen Porvari- ja Kauppakoulu tänään

Raahen Porvari- ja Kauppakoulu (RP&KK) on Raahen Porvari- ja Kauppakoulurahastosäätiön omistama yksityinen oppilaitos.
RP&KK:ssa voi opiskella merkonomin tutkintoon johtavaa liiketalouden perustutkintoa asiakaspalvelun ja markkinoinnin, taloushallinnon tai toimistopalvelun ja tietohallinnon koulutusohjelmissa sekä datanomiksi valmistavaa tietojenkäsittelyn perustutkintoa informaatioteknologiapalvelujen ja markkinoinnin koulutusohjelmissa. Lisäksi aikuiskoulutuksena voi suorittaa näyttötutkintoperustaisia ammatti- ja erikoisammattitutkintoja. Koulun rehtorina toimii Tapani Piirala.
Oppilaitoksen toimitilat sijaitsevat Raahen keskustassa Merikadun varrella. Vuonna 1891 valmistuneen "vanhan puolen" on suunnitellut Sebastian Gripenberg. Ensimmäinen laajennusosa liitettiin vanhaan rakennukseen ja valmistui vuonna 1960. Toinen, erillisen rakennuksen muodostava tilalaajennus valmistui vuonna 1974 ja on arkkitehti Toimi Hämäläisen ja insinööri Jyrki Herkiän suunnittelema.
Oppilaitoksen historiaa

Raahen Porvari- ja Kauppakoulu on saanut alkunsa raahelaisten liikemiesten ja laivanvarustajien  Johan Fellmanin ja Baltzar Fellmanin (k. 1850) aloitteesta ja heidän perustamansa rahaston, Raahen Porvari- ja Kauppakoulurahaston varoin.
Oppilaitoksen historiaa > Varustajaveljesten testamentti ja koulun perustaminen

Baltzar Fellmanin kuoltua Johan lahjoitti rahastoon osuuksia kymmenessä eri purjelaivassa sillä varauksella "että ne [laivat] vielä ovat olemassa". Lahjoitusta alkoi hoitaa Raahen Kauppaseura. Oppilaitos tuli perustaa, kun lahjoitus saavuttaisi miljoonan markan arvon (v. 1864 rahassa).
Oppilaitoksen ensimmäiseksi johtajaksi valittiin maisteri Felix Heikel. Ensimmäisten oppilaiden "tutkinto" so. pääsykoe järjestettiin 4. syyskuuta 1882, josta tuli siten oppilaitoksen perustamispäivämäärä ja RP&KK:n vuotuinen juhlapäivä.
Oppilaitoksen historiaa > Toiminnan käynnistyminen

Raahen Porvari- ja Kauppakoulun toiminnan käynnistyessä siinä oli yksi valmistava luokka eli reaaliluokka ja kaksi kauppaluokkaa. Oppilasmäärä luokkaa kohti oli noin 10. Ensimmäiselle kauppaluokalle edellytettiin 15 vuoden ikää ja viisiluokkaisen reaalikoulun tietoja. Valmistavalle luokalle pääsi 14 vuoden ikäisenä kansakoulun tiedoilla. 
Koska Johan Fellman oli itse saanut kauppaoppinsa Englannin Hullissa, veljekset korostivat, että opettajakunnan tuli olla mahdollisuuksien mukaan kansainvälistä. Niinpä koulun ensimmäinen englannin- ja ranskanopettaja oli sveitsiläinen Viktor Gaudard 
Porvari- ja Kauppakoulun perustaminen johti välillisesti myös kaksiluokkaisen alkeiskoulun perustamiseen kaupunkiin.
Oppilaitoksen historiaa > Porvari- ja Kauppakoulu sisällissodan tapahtumissa

Vuosina 1918-1926 koulun johtajana työskenteli Leino Pentzin, joka sodan aikana oli valkoisten joukoissa ryhmänjohtajana. Koulun oppilaita osallistui sotatapahtumiin ainakin Vilppulan rintamalla. Maalis-kesäkuussa 1918 Raahen Porvari- ja Kauppakoulun alueella toimi Raahen vankileiri. Leirille kuljetettiin vankeja lähipitäjistä sekä kaupungista käydyn taistelun alkuvaiheista lähtien myös Tampereelta. Raahesta vangit siirrettiin Tammisaaren vankileirille.
Aiheesta muualla

Raahen Porvari- ja Kauppakoulun verkkosivut
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Raahen Porvari- ja Kauppakoulu Wikimedia Commonsissa
Raahen Porvari- ja Kauppakoulun vanha rakennus vuoden 2012 asussa.
Raahen Porvari- ja Kauppakoulun vanha rakennus (kuva ennen vuotta 1933).
Minotaur-luokka (taistelulaiva)

| Minotaur |
| --- | --- |
 Piirros luokan aluksesta

Tekniset tiedot
Uppouma:  10 798 t
Pituus:  124,05 m (kokonaispituus)
Leveys:  18,1 m
Syväys:  8,5 m
Koneteho:  6 949 ihp
Nopeus:  12 solmua
Miehistöä:  800
Aseistus
Meritorjunta:  4 x 9" RML -tykkiä 24 x 7" 8,5 tonnin RML -tykkiä
Minotaur-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kolmen vuosina 1861-1868 valmistetun aluksen muodostama panssarifregattiluokka. Luokan alukset olivat suurennettuja versioita edeltäneestä HMS Achilleksesta. Niiden aseistus oli raskaampi, panssarointi paksumpi ja koneisto tehokkaampi. Luokan alukset oli varustettu viidellä mastolla.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HMS Minotaur | Thames Ironworks and Shipbuilding Company | 12. syyskuuta 1861 | 12. joulukuuta 1863 | 1. kesäkuuta 1867 | myyty romutettavaksi 1922 |
| HMS Agincourt | Laird, Son and Company, Birkenhead | 30. lokakuuta 1861 | 27. maaliskuuta 1865 | 19. joulukuuta 1868 | romutettu 1960 |
| HMS Northumberland | Milwall Iron Works, Millwall | 10. lokakuuta 1861 | 17. huhtikuuta 1866 | 8. lokakuuta 1868 | romutettu 1935 |
Mirian II

Mirian II (georg. მირიან II, n. 90–20 eaa.) tai Mirvan (georg. მირვანი) oli Kaukasian Iberian (eli Georgian itäosan Kartlin) kuningas vuosina 30–20 eaa. Hänen hallituskautensa merkitsi Nebrotiani-dynastian eli Parnavaziani-dynastian jatkumon palaamista valtaan.
Mirian tunnetaan ainoastaan varhaiskeskiaikaisista georgialaisista kronikoista. Niiden mukaan hän oli kuningas Parnadžomin poika. Parnadžom joutui vävynsä prinssi Aršakin murhaamaksi, ja Aršak anasti Iberian kruunun. Mirian kannettiin Iraniin, jonka hovissa hän kasvoi aikuiseksi. Hän palasi Iberiaan persialaisen armeijan kanssa, tappoi Aršakin hallitsevan pojanpojan Bartomin eli Parnavaz II:n taistelussa ja tuli kuninkaaksi. Häntä seurasi hänen poikansa Aršak II.
Radikaali (kemia)

Radikaalin muodostuksessa sidos katkeaa homolyyttisesti ja kukin atomi ottaa yhden elektronin sidosta muodostavasta elektroniparista. Yhden elektronin siirtymistä kuvataan yksiväkäsisellä reaktiomekanisminuolella.
Radikaali on atomi tai molekyyli, jolla on pariton määrä elektroneja (yleensä seitsemän) uloimmalla elektronikuorella ja siten pariton elektroni. Radikaaleja syntyy, kun yksinkertainen σ-sidos katkeaa homolyyttisesti ja sidosta muodostavat kaksi elektronia päätyvät eri atomeihin. Näin syntyvillä radikaaliatomeilla on yksi pariton elektroni ja vajaa valenssielektronien oktetti. Paritonta elektronia merkitään pisteellä, esimerkiksi ·CH3 tai Cl·. Radikaalit reagoivat yleensä herkästi, koska ne pyrkivät täydentämään uloimman elektronikuorensa. Radikaaleilla on suuri merkitys muun muassa palamisessa, polymeroinnissa, ilmakehän reaktioissa ja monissa biokemiallisissa ilmiöissä.
Radikaaleista käytetään myös nimeä vapaat radikaalit, sillä aikaisemmin radikaali on tarkoittanut molekyyliin sitoutunutta kemiallista ryhmää. Nykyään on kuitenkin IUPAC:n mukaan suositeltavaa puhua esimerkiksi vinyyliradikaalin sijaan vinyyliryhmästä.
Reaktiot

Radikaalit osallistuvat additio- ja substituutioreaktioihin. Radikaalireaktiossa on kolme vaihetta: aloitusreaktio, ketjureaktiot ja päätösreaktiot. Aloitusreaktiossa muodostuu radikaaleja, kun taas ketjureaktiot ovat radikaalin reaktioita neutraalien molekyylien kanssa, jotka johtavat uusien radikaalien syntymiseen. Koska radikaalit ovat hyvin reaktiivisia, radikaalireaktio voi jatkua niin kauan kuin radikaaleja muodostavia reagensseja on käytettävissä.
Radikaalin substituutioreaktiossa lähtöaineradikaali (Rad•) ottaa vastaan elektronin molekyyliltä A-B, josta muodostuu uusi radikaali B•.
Radikaalin additioreaktiossa radikaali liittyy alkeenin kaksoissidoksen yhteen elektroniin, ja lopputuotteestakin tulee radikaali.
Reaktiot > Radikaaliketjureaktiot

Radikaaliketjureaktiossa yhden radikaalin syntyminen saa aikaan suuren määrän reaktioita. Tunnettu radikaalimekanismilla etenevä reaktiotyyppi on alkaanin halogenointi, esimerkiksi metaanin klooraus. Tästä ketjureaktiosta voidaan erottaa kolme vaihetta: aloitusreaktio, ketjureaktiot ja päätösreaktiot.
Aloitusreaktiossa kloorimolekyyli hajoaa ultraviolettisäteilyn vaikutuksesta homolyyttisesti kahdeksi radikaaliksi:
Ketjureaktioissa on kaksi vaihetta, joista ensimmäisessä klooriradikaali irrottaa vetyatomin metaanista radikaalisubstituutioreaktiolla synnyttäen metyyliradikaalin (vaihe 1) . Reaktiossa syntyvä metyyliradikaali reagoi kloorimolekyylin kanssa, jolloin saadaan kloorimetaania ja klooriradikaali (vaihe 2). Vaiheen 2 tuottama klooriradikaali aloittaa uuden reaktiovaiheen 1.
Näissä reaktioissa syntyy metyylikloridia mutta klooriradikaaleja ei kulu.Radikaalit voivat reagoida uudestaan, joten on syntynyt ketjureaktio.  Klooriatomit voivat reagoida myös metyylikloridimolekyylien kanssa. Tällöin muodostuu dikloorimetaania (CH2Cl2), joka voi reagoida edelleen klooriatomien kanssa. Yhdestä kloorimolekyylistä lähtenyt ketjureaktio etenee keskimäärin noin 10 000 kierrosta ennen päättymistään.
Päätösreaktioissa kaksi radikaalia päättää ketjureaktion reagoimalla keskenään:
Kloorimolekyylin syntymiseen tarvitaan kolmas kappale, joka ottaa vastaan ylimääräisen energian. Päätösreaktiossa kahden metyyliradikaalin yhdistyminen tuottaa sivureaktiona etaania, mutta tätä reaktiota tapahtuu vähän. Metyyliradikaali reagoi paljon todennäköisemmin kloorin kanssa kuin toisen metyyliradikaalin kanssa. Varsinaisia tuotteita metaanin kloorauksessa ovat CH3Cl, CH2Cl2, CHCl3 ja CCl4. Tuoteseoksen koostumukseen vaikuttavat olosuhteet ja lähtöaineiden suhteelliset määrät.
Reaktiot > Alkeenien polymerointi

Alkeenien polymerointi on tärkeä teollinen reaktio, jossa pienet alkeenimolekyylit liittyvät toisiinsa muodostaen yhden makromolekyylin eli polymeerin. Esimerkiksi eteenistä voidaan valmistaa polymeeriä, polyeteeniä. Alkeenien radikaalipolymerointi on polyadditioreaktio, jossa kaksoissidoksia sisältävät monomeerit liittyvät yhteen additioreaktiolla pitkiksi ketjuiksi. Samalla molekyylien väliset kaksoissidokset aukeavat. Käynnistyäkseen reaktio tarvitsee aloitekatalyytin sekä yleensä vielä toisen katalyytin nopeuttamaan reaktiota. Polymerointireaktion aloitekatalyyttinä (initiaattorina) voi toimia esim. bentsoyyliperoksidi, joka hajoaa bentsoyylioksiradikaaleiksi. Bentsoyylioksiradikaali reagoi ensin alkeenin kanssa ja reaktio jatkuu ketjureaktiona, jossa syntyy pitkiä hiiliketjuradikaaleja. Päätereaktiossa hiiliketjuradikaalit yhtyvät polymeeriketjuksi.
Happiradikaali

Happiradikaali on hapen herkästi reagoiva yhdiste. Esimerkiksi hydroksyyliradikaali on yleinen happiradikaali. Happiradikaalit toimivat voimakkaina hapettimina ja voivat aiheuttaa vaurioita esimerkiksi soluille.
Happiradikaaleja vapautuu solujen mitokondrioista soluhengityksen yhteydessä. Erityisesti nämä happiradikaalit voivat vahingoittaa solua, muun muassa sen tumaa ja siellä olevaa DNA:ta. Antioksidantit, kuten E- ja C-vitamiinit hajottavat happiradikaaleja ja estävät niiden aiheuttamia soluvaurioita.
Happiradikaaleja syntyy myös ilmakehän hapen ja otsonin reaktioissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Radikaali (kemia) Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 2 
Metaanin kloorauksen aloitus-, ketju- ja päätösreaktiot.
HMS Minbåt N:o 5

| HMS Minbåt N:o 5 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Karlskronavarvet
Laskettu vesille:  1879
Palveluskäyttöön:  1880
Poistui palveluskäytöstä:  15. lokakuuta 1926
Tekniset tiedot
Uppouma:  21,4 t
Pituus:  17,9 m (kokonaispituus)
Leveys:  3,3 m
Syväys:  1,3 m
Koneteho:  2 x 2-sylinteristä compoundhöyrykonetta, 80 ihp
Nopeus:  9,5 solmua
Miehistöä:  7
Aseistus
Aseistus:  1 x 12 mm 10-piippuinen ksp M/75 2 x varsitorpedoa
HMS Minbåt N:o 5 (runkonumerot B3 ja V3) oli Ruotsin laivaston vuonna 1879 vesillelaskettu torpedovene.
Valmistus

Alus tilattiin Tukholmasta kaleeritelakalta. Se laskettiin vesille vuonna 1879 ja liitettiin laivastoon vuotta myöhemmin.
Palvelus

Vuonna 1887 kymmenpiippuinen konekivääri korvattiin kaksipiipuisella 25 millimetrin M/84 -konekiväärillä. Samana vuonna alus nimettiin uudelleen Stångminbåt N:o 147:ksi.  Vuonna 1899 poistettiin torpedot ja alus muutettiin vuosina 1903-1905 vartioveneeksi, jolloin siihen asennettiin uusi höyrykone ja kattilat. Samalla aseistukseksi tuli yksi 37 millimetrin M/89B -pikatykki. Muutostöiden päätyttyä alus luovutettiin vastaperustetulle rannikkotykistölle. Vuonna 1899 alus sai uuden nimen HMS Bevakningsbåt B3 ja vuonna 1905 alus luokiteltiin yhteysalukseksi numerolla V3. Se liitettiin osaksi Karlskronan rannikkolinnaketta. Alus poistettiin palveluksesta 15. lokakuuta 1926.
The Mint (kirja)

| The Mint> Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  T. E. Lawrence
Kieli:  englanti
Genre:  omaelämäkerta
Kustantaja:  Jonathan Cape
Julkaistu:  1955
Sivumäärä:  206
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
The Mint on brittiläisen sotilashenkilön T. E. Lawrencen teos, jossa tämä kuvaa palvelustaan Kuninkaallisissa ilmavoimissa 1920-luvulla. Kirjaa ei voitu aikakaudelle liiallisen vapaamielisyyden vuoksi julkaista Lawrencen elinaikana, vaan se julkaistiin vasta tämän kuoleman jälkeen 1955.
The Mint ja sotamuistelmat Seven Pillars of Wisdom (1922) ovat T. E. Lawrencen merkittävimmät kirjalliset teokset tämän käännösteosten ja kirjeenvaihdon ohella. The Mint on Lawrencen sotamuistelmien ohella käännetty useille eri kielille.
Aiheesta muualla

T. E. Lawrence, The Mint (Arkistoitu – Internet Archive) telstudies.org (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:The Mint (book)
Käännös suomeksi
Minyalaiset

Minyalainen amfora Mykenen haudasta Y, n. 1700–1600 eaa. Mykenen arkeologinen museo.
Minyalaiset olivat helladisella kaudella eli Kreikan pronssikaudella Boiotian ja Thessalian alueella Kreikassa elänyt kansa. Se on saanut nimensä kreikkalaisessa mytologiassa esiintyvän alueen kuningas Minyaan mukaan.
Minyalainen kulttuuri kukoisti alueella keskisellä ja myöhäisellä helladisella kaudella noin 2000–1550 eaa., alkuvaiheessaan ennen mykeneläistä kulttuuria ja loppuvaiheessaan samaan aikaan sen kanssa yhtenä mykeneläisistä kuningaskunnista. Kulttuuri tunnetaan minyalaisesta keramiikasta, joka oli pronssikautisen Manner-Kreikan ensimmäistä dreijalla tehtyä keramiikkaa. Keramiikka oli pääosin harmaata ja myöhemmässä vaiheessaan myös keltaista.
Kulttuurin keskuspaikka oli Boiotian Orkhomenos. 1300-luvulla eaa. minyalaiset kuivattivat Boiotian Kopaisjärven viljelymaaksi. Kuivatushanke oli Euroopan varhaisin ja jopa nykyaikaan nähden suurikokoinen hanke. Syntyneen tasangon laidalle minyalaiset rakensivat Glan linnoituksen ilmeisesti yhdessä Theban kanssa.
Kreikkalaisessa mytologiassa minyalaiset liittyvät kertomukseen argonauteista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Minyalainen keramiikka Wikimedia Commonsissa
Minekaze (1919)

| Minekaze / 峯風 |
| --- | --- |
 Minekaze

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Maizurun laivastoarsenaali
Kölinlasku:  20. huhtikuuta 1918
Laskettu vesille:  8. helmikuuta 1919
Palveluskäyttöön:  29. toukokuuta 1920
Loppuvaihe:  upotettu 10. helmikuuta 1944
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 367 t (normaali) 1 680 t (kuormattu)
Pituus:  102,6 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,0 m
Syväys:  2,9 m
Koneteho:  38 500 ihp
Nopeus:  39 solmua
Miehistöä:  148
Aseistus
Aseistus:  4 x 120 mm/45 type 3 -tykkiä 2 x 7,7 mm type 92 -ilmatorjuntakonekivääriä 6 x 533 mm torpedoputkea 20 x miinaa
Minekaze (jap. 峯風) oli keisarillisen Japanin laivaston Minekaze-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Maizurun laivastontelakalta, missä köli laskettiin 20. huhtikuuta 1918. Alus laskettiin vesille 8. helmikuuta 1919 ja otettiin palvelukseen 29. toukokuuta 1920.
Palvelus

Aluksen polttoainevarastoja supistettiin 1937-1938 275 tonniin. Lisäksi aluksen runkoa vahvistettiin ja savuhormeihin lisättiin huput.
Vuonna 1941 alus oli Chinkain vartioalueella päällikkönään Wakasugi Jiichi. Alus lähti 5. lokakuuta Chinkaista sukellusveneidentorjuntapartioon Korean ja Japanin välille. Alus siirrettiin 10. huhtikuuta 1942 Sasebon laivastoalueelle, jossa se oli partio- ja saattuetehtävissä. Wakasugi luovutti 25. heinäkuuta aluksen päällikkyyden Gogo Moriolle. Alus lähti 25. syyskuuta Sasebosta saattueetta suojaten Saipanille, Trukiin ja Rabauliin. Alus palasi 12. marraskuuta Saseboon täydennettäväksi ja huollettavaksi. Alus lähti 27. marraskuuta partiomatkalle Itä-Kiinan merelle, mistä se palasi korjauksia varten Saseboon 1. joulukuuta.
Alus lähti 11. huhtikuuta 1943 partiomatkalle Itä-Kiinan merelle. Gogo luovutti aluksen päällikkyyden 18. toukokuuta Imaizumi Masajirolle. Alus liitettiin 1. helmikuuta 1944 saattajavoimien 1. saattajadivisioonaan. Alus lähti 5. helmikuuta Mojista suojaten saattuetta. Yhdysvaltain laivaston sukellusveneen USS Pogy laukaisema torpedo osui 10. helmikuuta Minekazeen 85 mailia Formosalta pohjoiskoilliseen. Aluksen upotessa sai surmansa 99 miehistönjäsentä mukaan lukien aluksen päällikkö Imaizumi. Alus poistettiin alusluettelosta 31. maaliskuuta.
Minuun voit luottaa

| Minuun voit luottaa Matti ja Teppo |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1983
 Julkaistu: 1983
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 39.21
 Levy-yhtiö: Oy M & T-Tuotanto Ab
Listasijoitukset
  Suomi: 7. (lokakuu 1983)
Matin ja Tepon muut julkaisut
| Pidä itsestäsi huolta 1982 | Minuun voit luottaa 1983 | Kuulut aikaan parhaimpaan 1984 |
Minuun voit luottaa on Matin ja Tepon studioalbumi vuodelta 1983. Albumi on myynyt platinalevyn oikeuttavan määrän.
Kappaleet

Elämäntapa - 3.06
En moiti elämää - 4.04
Menneet on päivät - 3.19
Minuun voit luottaa - 2.37
Missä sitä ollaan oltu - 2.45
Naapurin poika - 3.28
Näit mun lävitsein - 3.55
Oikeus voittaa - 3.06
Paras ystävä - 2.52
Rakasta mua niin että tuntuu - 3.15
Se oikea - 3.16
Toivo elää - 3.38
Minusinsk

| Minusinsk Минусинск |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Krasnojarskin aluepiirin sijainti Venäjällä, alla kaupungin sijainti aluepiirissä
 Minusinsk
 Koordinaatit: 53.70839°N, 91.69565°E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Krasnojarskin aluepiiri
Perustettu:  1739
Kaupungiksi:  1822
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kaupunkipiiri
Väkiluku (2009):  69 100
Aikavyöhyke:  UTC+7 (MSK+4)
 
 minusinsk.info 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Minusinsk (ven. Минуси́нск) on kaupunki Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Minusinskin kattilalaaksossa Jenisein itärannalla 661 kilometriä Krasnojarskista etelään. Jenisein vastarannalla on Hakassian pääkaupunki Abakan. Kaupunki on Minusinskin piirin keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Sen läpi kulkee Krasnojarskista Abakanin ja Kyzylin kautta Mongolian rajalle suuntautuva M54-valtatie. Minusinskin rautatieasema Abakanin ja Taišetin välisellä rataosuudella sijaitsee 12 kilometriä kaupungista lounaaseen Zeljonyi Borin taajamassa. Jeniseillä on laivaliikennettä. Kaupungissa on 66 400 ja kaupunkipiirikunnassa 69 100 asukasta (vuonna 2009).
Minusinskajan kylä syntyi vuosina 1739–1740 Jenisein sivu-uomaan laskevan Minusajoen suuhun. Ensimmäiset asukkaat olivat läheisellä rautatehtaalla työskennelleitä talonpoikia. Myöhemmin kylään asutettiin karkotusvankeja. Vuonna 1822 kylästä tuli kaupunki ja Jeniseiskin läänin kuuluneen Minusinskin piirikunnan keskus. 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa siellä asui karkotettuja dekabristeja, puolalaisia vallankumouksellisia ja venäläisiä sosiaalidemokraatteja. Asukkaiden pääelinkeinoja olivat maanviljely, karjanhoito ja käsityöammatit.
Nykyään Minusinskissa on lähinnä elintarviketeollisuutta. Nähtävyyksiin kuuluvat 1800-luvun alussa rakennettu Kristuksen kirkastumisen kirkko, kotiseutumuseo sekä 1800-luvun julkiset ja kauppiasrakennukset. Kaupungin vanhassa osassa on koristeellisia puisia asuintaloja.