stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
NFL:n varaustilaisuus 2024
Tilastot > Pelipaikoittain

| # | Pelipaikka | 1>  kierros | 2>  kierros | 3>  kierros | 4>  kierros | 5>  kierros | 6>  kierros | 7>  kierros | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | CB | 3 | 7 | 3 | 3 | 10 | 6 | 4 | 36 |
| 2. | WR | 7 | 4 | 5 | 4 | 4 | 7 | 4 | 35 |
| 3. | OT | 7 | 4 | 4 | 2 | 1 | 4 | 3 | 25 |
| 4. | DT | 1 | 7 | 2 | 3 | 0 | 6 | 5 | 24 |
| 4. | LB | 0 | 2 | 5 | 2 | 6 | 3 | 2 | 20 |
| 6. | RB | 0 | 1 | 3 | 7 | 5 | 4 | 0 | 20 |
| 6. | S | 0 | 3 | 3 | 4 | 4 | 1 | 5 | 20 |
| 8. | DE | 5 | 1 | 3 | 0 | 5 | 1 | 4 | 19 |
| 9. | OG | 0 | 0 | 6 | 2 | 1 | 4 | 3 | 16 |
| 10. | C | 1 | 2 | 0 | 1 | 3 | 2 | 4 | 13 |
| 10. | TE | 1 | 1 | 1 | 6 | 0 | 1 | 2 | 12 |
| 12. | QB | 6 | 0 | 0 | 0 | 2 | 2 | 1 | 11 |
| 13. | K | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 3 | 0 | 3 |
| 14. | OL | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 |
| 14. | OLB | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 |
| 14. | P | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 1 |
|  |  | 32 | 32 | 36 | 35 | 41 | 44 | 37 | 257 |
Per Andersson (näyttelijä)

| Per Andersson |
| --- | --- |
 Andersson vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. marraskuuta 1976 Mölndal, Ruotsi
Ammatti:  näyttelijä, koomikko, käsikirjoittaja
Näyttelijä
Palkinnot
 Karamelodiktstipendiet 2016 
Aiheesta muualla
IMDb
Per Johan Andersson (s. 17. marraskuuta 1976 Mölndal) on ruotsalainen näyttelijä, koomikko ja käsikirjoittaja. Hän aloitti näyttelemisen 11-vuotiaana ja perusti myöhemmin Grotesco-nimisen huumoriryhmän. Andersson on esiintynyt muun muassa Parlamentet-paneeliohjelmassa ja Sveriges Televisionin joulukalentereissa sekä tehnyt väliaikanumeroita Melodifestivaleniin. Lisäksi hän on näytellyt teattereissa ja elokuvissa. Vuonna 2016 hän sai Karamelodiktstipendiet-palkinnon.
Yksi Göteborgin raitiovaunuista on nimetty Per Anderssonin mukaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Per Andersson (näyttelijä) Wikimedia Commonsissa
Antoninus Piuksen pylväs

Antoninus Piuksen pylvään säilynyt jalusta.
Yksityiskohta jalustan reliefistä, ylhäällä Antoninus Pius ja Faustina.
Antoninus Piuksen pylväs oli Rooman Campus Martiuksen alueella nykyisen Palazzo Montecitorion länsipuolella sijainnut muistopylväs, joka oli omistettu Rooman keisari Antoninus Piukselle. Itse pylväs tuhoutui 1700-luvulla, mutta sen jalusta on säilynyt ja nykyään esillä Vatikaanin museoissa.
Kuvaus

Koristelematon pylväs oli Egyptin punaista graniittia. Se oli 14,75 metriä korkea ja 1,9 metriä paksu. Pylvään säilynyt jalusta on marmoria. Jalustan etusivun reliefiveistos esittää Antoninus Piuksen ja hänen vaimonsa Faustinan apoteoosia, jossa siivekäs genius nostaa heidät kotkien ympäröimänä taivaaseen Roma-jumalattaren ja Campus Martiuksen henkilöitymän katsellessa vieressä. Jalustan kahdella muulla sivulla olevat reliefit esittävät Antoninus Piuksen hautajaiskulkuetta.
Historia

Pylväs pystytettiin vuonna 161 kuolleen Antoninus Piuksen seuraajien ja adoptiopoikien Marcus Aureliuksen ja Lucius Veruksen valtakaudella, mikä ilmeni jalustassa alkuaan olleesta kreikankielisestä piirtokirjoituksesta. Pylvästä ei mainita antiikin kirjallisissa lähteissä, mutta se on kuvattu eräissä Marcus Aureliuksen aikana lyödyissä kolikoissa.
Pylväs pysyi pystyssä yli 1500 vuotta mutta hautautui pääosin maan alle ja jäi Montecitorion palatsin viereen rakennetun lasaristien kirkon puutarhan alueelle. Paavi Klemens XI määräsi vuonna 1703 pylvään kaivettavaksi kokonaan esiin, jolloin se saatiin samalla tunnistettua. Siihen saakka läheistä Marcus Aureliuksen pylvästä oli luultu Antoninus Piuksen pylvääksi. Vastuun pylvään nostamisesta saivat arkkitehti Carlo Fontana ja hänen poikansa Francesco, joiden välisestä työnjaosta tosin on ristiriitaisia tietoja. Ensimmäinen yritys vuonna 1704 epäonnistui, ja kun pylväs seuraavana vuonna saatiin nostettua, se oli tiettävästi hajonnut kolmeen osaan. Se vietiin Piazza di Montecitorio -aukiolle ja jätettiin vuosiksi lojumaan näkyvistä peitettynä. Pylväs siirrettiin vuonna 1741 Montecitorion palatsin sivupihalle, missä se vaurioitui lisää tulipalossa vuonna 1759. Pylvästä ei enää yritetty korjata, ja sen osia käytettiin Pius VI:n aikana Piazza di Montecitoriolle pystytetyn Montecitorion obeliskin sekä mahdollisesti myös eräiden muiden Rooman egyptiläisten obeliskien ja rakennusten korjaamiseen.
Pylvään jalusta kunnostettiin vuosina 1706–1708 ja paljastettiin 1740-luvulla yksinään Piazza di Montecitoriolla, mistä se siirrettiin vuonna 1789 Vatikaanin palatsin Cortille della Pigna -sisäpihalle. Jalustan reliefit olivat vaurioituneet pahoin siirtojen yhteydessä, mutta kuvanveistäjä Giuseppe de Fabris kunnosti ne vuosina 1841–1846 paavi Gregorius XVI:n toimeksiannosta. Ne ovat nykymuodossaan pääosin de Fabrisin kädenjälkeä, mukaan lukien useimpien hahmojen päät, sillä alkuperäiset olivat tuhoutuneet. Jalusta on nykyään näytteillä Vatikaanin museoiden pinakoteekin viereisellä sivupihalla (Cortile della Pinacoteca).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Antoninus Piuksen pylväs Wikimedia Commonsissa
Pylväs kuvattuna roomalaisessa Sestertius-kolikossa.
Bamiyan

| Bamiyan بامیان |
| --- | --- |
 Bamiyan
 Koordinaatit: 34°49′N, 67°49′E 
Valtio:   Afganistan
Maakunta:  Bamiyanin maakunta
Korkeus:  2 590 m
Väkiluku (2014/15)  (arvio):  70 000
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bamiyan (pašt. ‏بامیان‎, dariksi ‏بامیان‎) on kaupunki Afganistanissa. Se sijaitsee maan keskiosissa ja kuuluu Bamiyanin maakuntaan. Vuonna 2014/15 kaupungissa oli arviolta 70 000 asukasta. Suurin osa Bamiyanin asukkaista on šiialaisia hazaroja.
Bamiyan oli aikanaan tunnettu kahdesta suuresta Buddha-patsaastaan, mutta Taliban räjäytti ne vuoden 2001 alkupuolella. Alueesta tehtiin Unescon maailmanperintöluettelon kohde vuonna 2003.
Maantiede

Bamiyan sijaitsee Hindukušin vuoristossa. Alue kuuluu Amudarjajoen valuma-alueeseen ja sitä erottaa Kabulista korkeat vuoristosolat Šibar ja Unnai. Alueella kulkee yksi tärkeimmistä Amudarjan ja Indusjoen alueen välisistä teistä ja niinpä kaupunki on ollut pitkään kaupan keskus. Kaupungin korkeus merenpinnasta on 2 590 metriä ja sen etäisyys pääkaupunki Kabulista on noin 130 kilometriä.
Historia

Bamiyanin varhaisesta historiasta tiedetään vain vähän. Alueelta on löydetty joitakin Kušan-valtakunnasta peräisin olevia kolikkoja ja kiinalaiset lähteet mainitsevat sen 500-luvulta lähtien. Kiinalaiset kutsuivat paikkaa nimellä Fan-yen-na tai Far-yanh. Joidenkin tieteilijöiden mukaan kaupungin nimi keskipersiaksi oli Bamikan. Kiinalainen pyhiinvaeltaja Xuanzang kulki aikanaan alueen kautta ja kuvaili sitä buddhalaisuuden keskukseksi. Tuolloin Bamiyanissa oli hänen mukaansa yli kymmenen luostaria ja yli tuhat munkkia. Itse kaupunki sijaitsi kalliolla laakson yläpuolella ja Bamiyanin Buddha-patsaat sijaitsivat kaupungista koilliseen. Xuanzang sanoo paikallisten myös puhuneen kieltä ja kirjoitusjärjestelmää, joka poikkesi Turkestanissa käytetyistä. Bamiyanin kahden suuren Buddha-patsaan tarkkaa rakennusajankohtaa ei tunneta, mutta ne lienee rakennettu 500-luvun loppupuolella tai 600-luvun alussa. Bamiyanilla oli omat ruhtinaansa, jotka olivat tosin todennäköisesti Länsiturkkilaisen kaanikunnan vasalleja. Bamiyanin hallitsijasuku polveutui ehkäpä hefthaliiteista ja he hallitsivat harjoittaen buddhalaisuutta vähintään 700-luvun alkupuolelle. Bamiyanin ruhtinaat käyttivät arvonimeä Sher.
Islam saapui al-Jakubin mukaan Bamiyanin alueelle abbasidikalifi al-Mansurin valtakaudella. Paikallisia hallitsijoita toimi sittemmin merkittävissä tehtävissä valtakunnassa. Paikallinen hallitsija nimitettiin esimerkiksi Jemenin kuvernööriksi vuonna 844. Bamiyanissa oli buddhalainen temppeli vielä 800-luvulla, mutta sen tuhosivat Ya'qub ibn al-Layth al-Saffarin joukot ja sen esineistö tuotiin Bagdadiin vuonna 871. Vuosina 1144–1212 Bamiyania hallitsivat ghaznavidit, jotka liitettiin Kovaresmiaan 1200-luvun alussa. Pian tämän jälkeen saapuivat mongolit, jotka tuhosivat kaupungin vuonna 1221. Yksi Tšingis-kaanin pojanpojista sai surmansa kaupungin piirityksen aikana ja kostona tämä surmasi kaikki sen asukkaat. Historioitsija Djuwaynin mukaan alue oli asumaton vielä 40 vuotta hävityksen jälkeenkin. Kaupunki ei enää koskaan toipunut entisiin mittoihinsa. Nykyinen kaupunki on rakennettu Buddha-patsaiden alapuolelle. Seuraavien vuosisatojen aikana Bamiyania hallittiin tyypillisesti Ghaznista tai Kabulista. Suurmogulien valtakunta hallitsi 1700-luvulle saakka, jonka jälkeen Bamiyan on kuulunut Afganistaniin. Kaupungissa käytiin taistelu brittien ja afgaanien välillä ensimmäisen afgaanisodan aikana vuonna 1840.
Taliban valtasi Bamiyanin maakunnan ankarien taistelujen jälkeen maaliskuussa 1999. Järjestö julisti Bamiyanin Buddha-patsaat islamin vastaisiksi ja ne räjäytettiin maaliskuussa 2001. Talibanin vastaisen Afganistanin sodan alettua myöhemmin samana vuonna Taliban käytti poltetun maan taktiikkaa ja poltti monet kaupungin rakennukset. Myöhemmin alueelta löydettiin myös joukkohauta. Bamiyanin laaksosta ja sen entisistä Buddha-patsaista tehtiin Unescon maailmanperintöluettelon kohde vuonna 2003. Alueen hallinto siirrettiin ulkomaalaisilta joukoilta paikallisille vuonna 2014.
Väestö

Bamiyanin väkiluku vuonna 2014/15 oli arviolta 70 000. Suurin osa asukkaista on hazaroja, mutta Bamiyanin laaksossa asuu myös tadžikkeja. Paikalliset puhuvat hazaragia ja paštua. Suurin osa Bamiyanin asukkaista on šiialaisia ja monet paikalliset ovat erittäin köyhiä.
Näkymä Bamiyanin laaksoon.
Bamiyanin kahdesta Buddha-patsaasta korkeampi ennen ja jälkeen sen hävityksen.
Bamiyanilaisia lapsia.
Nina Weibull

| Nina Weibull |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Alaheimo::  Rosoideae
Suku::  Ruusut Rosa
Lajikeryhmä::  Rosa Floribunda-ryhmä
Lajike::  'Nina Weibull'
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nina Weibull on ruusujen sukuun kuuluva Floribunda-ryhmän lajike. Se on tertturuusu. Sen kukat ovat kirkkaanpunaiset ja kerrotut ja kukinta-aika on heinäkuulta syyskuulle. Kukat tuoksuvat miedosti. Nina Weibull. on pienempikukkainen kuin esimerkiksi tertturuusuihin kuuluva 'Europeana'-lajike. Se on tiheäoksainen ja pensastava. Sen lehdissä on tiheästi piikkejä ja ne ovat kiiltäviä.
Kasvatus

Lajike talvehtii hyvin, kun talvisuojaus on hyvä. Kasvupaikan on hyvä olla aurinkoinen ja lämmin ja sopiva kasvualusta on tuore, runsasravinteinen ja kalkkipitoinen maaperä. Täysikasvuisena ruusu on 50-70 cm korkea ja 50-60 cm leveä. Sopiva taimiväli istutusryhmissä on 30-50 cm. Hyvä kasvupaikka on syvämultainen ja kohopenkissä sijaitseva. Ellei maaperä ole kivennäismaata, se on syytä salaojittaa. Kasvin juurelle on hyvä lisätä multaa kerran vuodessa, jotta varttamiskohta pysyisi maan alla. Ruusun menestymisvyöhykkeet ovat I-III.
Konduz

| Konduz |
| --- | --- |
 Paikallinen koulu
 Konduz
 Koordinaatit: 36°44′N, 68°52′E 
Valtio:   Afganistan
Maakunta:  Konduzin maakunta
Piiri:  Konduzin piiri
Korkeus:  400 m
Väkiluku (2014/2015)  (arvio):  224 078–268 893
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Konduz (pašt. ‏قندوز‎, dariksi ‏قندوز‎, Qundūz) on kaupunki Konduzin maakunnassa Afganistanissa. Sen asukasluku oli Yk:n arvion mukaan 224 078–268 893.
Maantiede

Konduz sijaitsee Afganistanissa Konduzin maakunnassa noin 400 metrin korkeudella merenpinnasta. Kaupunkia ympäröivä seutu on tuottoisaa maatalousaluetta. Konduz on paitsi kaupunki ja maakunta, myös alueen poikki virtaava joki.
Historia

Nimi Konduz on johdettu mahdollisesti persiankielisestä linnaa tarkoittavasta termistä kuhan-diz. Paikannimeä Konduz ei mainita varhaisissa islamilaisissa lähteissä. Nykyisen Konduzin alueeseen yleensä viitattiin nimellä Kataghan. Konduz saattaa olla varhaisella islamilaisella kaudella mainittu Walwalij tai Walwalaz. Sen sanotaan olleen hefthaliittien keskus ennen arabien valloitusretkiä, ja sen jälkeen se toimi oman alueensa hallinnollisena keskuksena.
Konduz alkoi esiintyä omalla nimellään timuridien kaudella. Babur käytti sitä tukikohtanaan tehdessään epäonistuneita yrityksiä vallata alueita Amudarjan takana. Nykyinen Pohjois-Afganistan alkoi turkkilaistua, ja lopulta aluetta hallitsivat monet pienet uzbekkien perustamat ruhtinaskunnat. Konduzin lisäksi tällaisia uzbekkivaltioita olivat esimerkiksi Khulm ja Balkh. Ahmad Šah Dorrani alisti ne joksikin aikaa afgaanivallan alle, mutta 1800-luvun alussa kirjoittanut Mountstuart Elphistone kuvasi Konduzia jälleen itsenäiseksi uzbekkipäällikön johtamaksi ruhtinaskunnaksi. Elphistonen mukaan Konduzin päälliköllä oli 15 000 miestä alaisuudessaan. 1830-luvulla paikalla vieraillut John Wood mainitsi Konduzin käsittävän vain 500–600 "mutamajaa" ja kuvaili paikkakuntaa köyhäksi. Vuosina 1850–1859 afgaanihallitsija Dust Muhammad Khan valtasi jälleen uzbekkivaltioita. Konduzin lisäksi alistettiin Maimana ja Aqča.
1940-luvulla Konduzista tuli Afganistanin ensimmäinen huomattava puuvillateollisuuden keskus. Spin Zar oli ensin puuvillan parissa toiminut yritys mutta laajensi sittemmin toimintaansa ruokaöljyyn ja saippuaan. Samoihin aikoihin seudulla alettiin tuottaa myös silkkiä. Vaatteista, kuten perinteisistä uzbekkien japan-puvuista, tuli vientituote.
Kuukausien piirityksen jälkeen Taliban valtasi kaupungin 28. syyskuuta 2015 Afganistanin hallituksen joukoilta. Se oli ensimmäinen suuri kaupunki, joka Talibanilla oli hallussaan sitten vuoden 2001. Hallituksen ja Yhdysvaltain ilmavoimien hyökkäys sai taas haltuunsa pääosan kaupungista kolmessa päivässä, ja Taliban ilmoitti vetäytyneensä 13. lokakuuta. Yöllä 3. lokakuuta Yhdysvaltain ilmavoimat pommitti Lääkärit ilman rajoja -järjestön ylläpitämää sairaalaa kaupungissa, ja pommituksessa kuoli 22 henkilökunnän jäsentä ja potilasta. Taliban valtasi kaupungin jälleen elokuussa 2021, sen jälkeen kun kansainväliset joukot olivat vetäytyneet maasta.
Kaupungissa tehtiin lokakuussa 2021 moskeijaan tuhoisa pommi-isku, jossa kuolonuhreja arvioidaan tulleen muutamista kymmenistä yli sataan. Iskun tekijästä ei ole tietoa.
Väestö

Yhdistyneiden kansakuntien asuinyhdyskuntaohjelman arvio Konduzin asukasluvusta oli vuonna 2014–2015 alemman arvion mukaan 224 078 ja ylemmän arvion mukaan 268 893. Afganistanin tilastokeskuksen mukaan asukasluku oli 152 800.  Kaupungin asukkaat ovat pääosin uzbekkeja. Vähemmistöinä ovat persiankieliset ja paštut.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Konduz Wikimedia Commonsissa
John Wood, A Journey to the Source of The River Oxus 6. p. 1872 (Wood mainitsee paikan teoksessaan useita kertoja nimellä Kunduz.)
Konduzin kartta.
Antti Lautala

| Antti Lautala |
| --- | --- |
 Antti Lautala Apulannan kitaristina Nuorison taidetapahtumassa Vantaalla 1993.
Henkilötiedot
Muusikko
Tyylilajit:  rock
Soittimet:  laulu, kitara
Yhtyeet:  Apulanta (1991–1994) Varjo (1994–2009) Silent Scream (2010–)
Levy-yhtiöt:  Futurecords, 1999−2006   If Society, 2009   Stupido Records, 2010  
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Antti Lautala on suomalainen laulaja ja kitaristi. Hänet tunnetaan Apulanta-yhtyeen varhaisista kokoonpanoista sekä Varjo- ja Silent Scream -yhtyeistä.
Ura

Lautala perusti Toni Wirtasen kanssa Apulanta-yhtyeen vuonna 1991. Alussa he soittivat death metallia kahdestaan. Elli oli heidän ensimmäinen oma kappaleensa. Heidän ensimmäinen esiintymisensä oli vuonna 1991 Heinolan lyseolla. Debyytti ei kuitenkaan ollut onnistunut, sillä jo viiden minuutin kuluttua melun aiheuttamana tulivat poliisit paikalle ja konsertti keskeytettiin. Vuonna 1994 Lautala erosi Apulannasta musiikillisten erimielisyyksien vuoksi.
Lautala perusti Varjo-yhtyeen samana vuonna kun oli eronnut Apulannasta. Varjo hajosi vuonna 2009, kun kaksi yhtyeen jäsenistä oli kuollut vuoden aikana. Lautala oli sopinut Waldénin kanssa, että jos toinen jäsenistä eroaa tai kuolee, bändiä ei jatketa Varjo -nimellä. Siksi Varjon jäljelle jääneet jäsenet perustivat uuden yhtyeen Silent Scream. Se julkaisi debyyttialbuminsa In the Cinema vuonna 2010.
Lautala on toiminut vuodesta 1994 lähtien lauluntekijänä niin Varjolle kuin Silent Screamille.
Pohjoismainen vastarintaliike

| Pohjoismainen vastarintaliike |
| --- | --- |

 Liikkeen lippu. Sen keskellä on liikkeen tunnus Tiwaz-riimu, joka yhdistetään skandinaaviseen Tyr-jumalaan.
Perustettu:  Suomi 2006 tai 2007 Ruotsi 1997 Norja 1997 tai 1998 Tanska 2017
Perustaja:  Suomi Esa Henrik Holappa Ruotsi Klas Lund Norja Haakon Forwald
Toiminta-alue:  pohjoismaat; Suomi, Ruotsi, Norja, Tanska, Islanti
Toiminnanjohtaja:  Suomi Antti Niemi Ruotsi Simon Lindberg Norja Haakon Forwald
Puheenjohtaja:  Fredrik Vejdeland
Aiheesta muualla
[Suomi Kansallinen Vastarinta Ruotsi Nordfront.se Norja Frihetskamp Tanska Nordfront.dk Islanti Norðurvígi.is Sivusto]
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pohjoismainen vastarintaliike, ruots. Nordiska motståndsrörelsen,
norj. Nordiske motstandsbevegelsen, tansk. Den nordiske modstandsbevægelse, isl. Norræna mótstöðuhreyfingin, epävirallinen lyhenne PVL) on avoimen rasistinen, homofobinen, ulkomaalaisvastainen, skandinavistinen ja antisemitistinen uusnatsijärjestö. Järjestön Suomen, Ruotsin, Tanskan ja Norjan osastot toimivat yhteistyössä. Yhdessä nämä järjestöt muodostavat Pohjois­maisen vasta­rinta­liikkeen.
Suomessa yhdistys on virallisesti lakkautettu vuonna 2018, mutta sen uskotaan jatkavan yhä toimintaansa uudella nimellä. Yhdistys on hyökännyt mm. maahanmuuttajia ja seksuaalivähemmistöjä vastaan aseellisesti ja on vastuussa ainakin kolmesta murhasta. 14. kesäkuuta 2024 Yhdysvallat luokitteli Pohjoismaisen vastarintaliikkeen terroristijärjestöksi.
Liikkeen ideologia

Pohjoismainen vastarintaliike kannattaa valkoista ylivaltaa, kansallissosialismia ja pohjoismaisen valtion perustamista. Perustettavan valtion hallintomuoto olisi tasavalta. Järjestön mukaan tulevan valtion olisi toimittava sopusoinnussa luonnon kanssa, ja järjestö julkaisi usein artikkeleita koskien luontoa ja luonnonmukaisesti tuotettua ravintoa. Liike vastustaa monikulttuurisuutta, islamia, maahanmuuttoa, rotujen sekoittumista, huumeita, homoseksuaalisuutta, Euroopan unionin jäsenyyttä ja sionismia. Liike peri Adolf Hitleriltä aatteen ”juutalaiskapitalistista” järjestelmää vastaan. Liikkeen mukaan sen tavoitteena on edistää vapaiden kansojen maailmaa, jossa rodutselvennä eläisivät toisistaan erillään kyeten silti yhteistyöhön.
Liikkeen mukaan lakia pitää noudattaa, mutta lopulta kuitenkin tarvitaan aseellista väkivaltaa. Pohjoismainen vastarintaliike ei omien sanojensa mukaan uskonut aseettomaan vastarintaan. Järjestön edustaja totesi haastattelussaan vuonna 2016: "Vastarintaliike ei ole pasifistinen. Olemme tietoisia siitä, että voimme voittaa vain fyysisen taistelun kautta."
Pohjoismaisen vastarintaliikkeen mukaan yhteiskunnan tuli olla Ruotsia 1500-luvulla hallinneen Kustaa Vaasan aikakauden kaltainen.
Historia

Vuonna 1991 Ruotsin uusnatsit yhdistyivät Valkoiseksi Arjalaiseksi Vastarintaliikkeeksi (ruots. Vitt Ariskt Motstånd). Se oli tunnettu hyökkäyksistään seksuaalivähemmistöjä ja maahanmuuttajia vastaan sekä toiminnan rahoittamisesta pankkiryöstöillä. Valkoinen Arjalainen Vastarintaliike hajosi vuonna 1995 useiksi vallankumouksellisiksi ryhmittymiksi ja maltillisempaan poliittiseen siipeen Ruotsidemokraatteihin. Ruotsin vastarintaliike syntyi, kun vuonna 1997 kansallismieliset uusnatsit yhdistivät voimansa tavoitteena luoda kansallissosialistinen valtio joko vaalien tai vallankumouksen kautta. Ruotsin vastarintaliikettä oli perustamassa myös Valkoisesta Arjalaisesta Vastarintaliikkeestä aiemmin erkaantuneen Nationell Ungdom -nuorisosiiven jäseniä, jotka alkoivat toimia Ruotsin vastarintaliikkeen nuoriso-osastona.
Ruotsin vastarintaliike laajeni Suomeen vuonna 2008 ja Norjaan vuonna 2011.
Organisaatio

Järjestöä johtaa valtuusto, jossa on kaksi edustajaa kustakin jäsenmaasta. Vuonna 2018 nämä olivat Simon Lindberg, Emil Hagberg, Antti Niemi, Otto Rutanen, Haakon Forwald ja Tommy Olsen.
Osastot > Suomi

Suomalaista osastoa johti valtuusto, johon kuuluu edustaja kunkin kaupungin aktivistiryhmästä, sekä neljä erityistä vastuuhenkilöä: rekrytoinnista ja julkaisutoiminnasta vastasivat Antti Lehto ja Paavo Laitinen, aktivismista ja suomalaisavusta vastasi valtuuston puheenjohtaja Antti Niemi sekä kansainvälisistä suhteista vastasi Otto Rutanen.
Järjestö aloitti heti perustamisensa jälkeen tarrakampanjan useissa kaupungeissa. Karjalaisen vuonna 2010 julkaiseman uutisen mukaan järjestön aktivistit ovat liimailleet esimerkiksi teksteillä ”Monikulttuurisuus on haitallista lapsillesi ja lastenlapsillesi” varustettuja tarroja, jotka muistuttivat savukerasioiden terveysvaroituksia ja julisteita myymälöiden ja rappukäytävien seiniin sekä muuntamokaappeihin ja valotolppiin lähinnä Oulun, Helsingin ja Turun seudulla jo parisen vuotta. Järjestön verkkosivuston tietomurron seurauksena lokakuussa 2011 vuoti julkisuuteen joukko sen jäsenhakemuksia. Joukossa oli perussuomalaisten kansanedustaja Juho Eerolan avustajan Ulla Pyysalon hakemus.
Järjestö muun muassa jakoi köyhille suomalaisille lapsiperheille ruokaa ja vaatteita Suomalaisapu-toimintansa kautta. Liike järjesti säännöllisesti liikunta- ja ulkoilutoimintaa, muun muassa vaellusretkiä. Liikkeen ohjeiden mukaan jäsenten tuli käyttäytyä kohteliaasti muita ihmisiä kohtaan sen tilaisuuksien aikana. Tilanne oli luonnollisesti toinen, jos vastapuoli edusti ”väärää mielipidettä”, kuten antifasismia. Suomen vastarintaliikkeellä oli Riimuradio-niminen nettiradio, joka tuotti ohjelmaa säännöllisesti. Yleisradio arvioi vastarintaliikkeen nettivideoita teknisesti laadukkaiksi. Yhdistys siivosi Mannerheimin patsaan ympäristöä Tampereen Leinolassa.
Suojelupoliisi arvioi vuoden 2017 lopussa, että liikkeellä oli Suomessa noin 80–85 jäsentä. Vuoden 2016 lopussa liikkeellä arvioitiin olevan lisäksi niin sanottuja tukijäseniä noin 200.
Pohjoismainen Vastarintaliike toimi Suomessa muun muassa Tampereella, Helsingissä, Turussa, Lahdessa, Oulussa, Porissa, Jyväskylässä, Pirkanmaalla ja Lappeenrannassa.
Liike järjesti vuoden 2017 itsenäisyyspäivänä Helsingissä Kohti vapautta -kulkueen, johon otti osaa poliisin arvion mukaan 450 henkeä. Poliisi otti kiinni kaksi kulkuetta häiriköinyttä henkilöä. Pohjoismaisen vastarintaliikkeen entinen johtaja Esa Henrik Holapan mukaan järjestö oli aloitteellinen 612-marssin järjestämisessä.
Keskiviikkona 25. huhtikuuta 2018 Vastarintaliike kävi Merilahden koulun edustalla pitämässä puheen koulun tilanteesta, joka sai huhtikuussa huomiota videosta, jossa näytettiin minkälaista koulussa on. Poliisi teki asiasta jälkeenpäin rikosilmoituksen kokoontumis- ja järjestysrikkomuksista.