stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pisavaaran luonnonpuisto

| --- | --- |
Sijainti:  Tervola, Rovaniemi Suomi
Pinta-ala:  48,91 km2
| --- | --- |
Tyyppi:  Luonnonpuisto 
Perustettu:  1938
Hallinto:  Metsähallitus
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Pisavaaran luonnonpuisto on eräs Suomen luonnonpuistoista ja yksi Euroopan tiukimmin suojelluista luonnonsuojelualueista. Luonnonpuisto on perustettu vuonna 1938 ja on kooltaan noin 5 000 hehtaaria. Puisto sijaitsee Rovaniemen ja Tervolan kuntien alueella.
Kaikki liikkuminen Pisavaaran luonnonpuistossa ilman kirjallista lupaa on kielletty. Samoin kiellettyä on ajoneuvojen käyttö ja ilma-aluksilla laskeutuminen. Poronhoitoon liittyvä toiminta on sallittua vain erillisluvalla. Myöskään puiston ulkopuolella ammutun, mutta sinne paenneen riistaeläimen noutaminen ei ole sallittua ilman erillistä lupaa.
Lähiseudulla sijaitsevia kyliä ovat Tervolassa Kätkävaara, Peura sekä Koivu ja Rovaniemellä Pisa, Leipee sekä Jaatila.
Pisavaaran luonto

Pisavaara on eteläisen Lapin korkein vaara, sen korkein huippu, Liljalaki, kohoaa 262 metriä merenpinnan yläpuolelle. Vaaran eteläosan itä-länsisuunnassa halkaisevan Vähäloman kurun paikoin pystysuorat seinämät kohoavat kymmeniä metrejä kanjonin pohjalta.
Alueen kallioperä on pääasiassa prekambrikautista kvartsiittia. Osa vaaran lakialueesta on ollut jääkauden jälkeen jatkuvasti merenpinnan yläpuolella ja nämä moreenipohjaiset kalottialueet ovat kasvavat ns. lakikuusikkoa. Pisavaarassa niin kutsuttu ylin ranta sijaitsee nykyisin noin 215 metrin korkeudella merenpinnasta ja on syntynyt noin 9 000 vuotta sitten Ancylusjärvi-vaiheen aikana. Tuolloin Pisavaaraan kuuluva Kuusilaki sekä jonkin matkan päässä sijaitseva Vammavaara muodostivat korkeat ulkosaaret muutaman muun Pisavaaran huipun ollessa luotoja. Alempana, etenkin vaaran lounaisosassa on yhteensä noin kuuden neliökilometrin laajuudelta epäyhtenäisiä kivi- ja lohkarepeltoja, jotka ovat jäänteitä muinaisista merenrannoista. Alueen alimmat rannat ovat syntyneet Litorina-vaiheessa noin 7000 vuotta sitten. Alueen laajat, aallokkojen huuhtomat avokalliot sekä muinaiset rantakivikot ovat kasvillisuudeltaan erittäin karuja mutta maisemallisesti näyttäviä.
Pisavaaran luonto on ainutlaatuista ja Peräpohjolan alueelle poikkeuksellisen erämaista. Alue on enimmäkseen kuusi- tai mäntyvaltaista kangasmetsää, mutta alueella on myös pieniä lehtoja, soita, myrskytuhoja, ja sekä tuoreita että muinaisia metsäpaloalueita. Suojelualueen reunoilla on laajempia soita. Lahopuuta ja kelottuneita runkoja on maastossa runsaasti. Pisavaaran luonnonpuistosta annetun lain mukaan alue "on perustettu edustavien Etelä-Lapin vaara-alueen metsien ja niiden eliöstön säilyttämiseksi ensisijaisesti tieteellistä tutkimusta varten". Valtavat männyt ja kelohongat voivat olla usean kuutiometrin kokoisia. Puroja virtaa alas puuttomilta kivirakoilta. Alueelta on löydetty harvinaisia sieniä ja hyönteisiä, esimerkiksi kätkökäävän (Inonotopsis subiculosa) ainoa löytö Suomesta. Kääpälajistoltaan Pisavaara oli vuonna 2005 Suomen monipuolisin, sillä alueelta tavattiin 125 lajia, mikä on yli puolet Suomen kääpälajistosta. Mukana on useita uhanalaisia ja jopa maailmanlaajuisesti harvinaisia lajeja. Vanhoissa metsissä viihtyvä lintulajisto on Pisavaarassa runsaampi kuin muualla lähikunnissa.
Alueella tavattaviin, Euroopan unionin luontodirektiivin II liitteessä mainittuihin lajeihin kuuluvat ainakin saukko, kirjojokikorento, lahokapo, lapinleinikki sekä lettorikko.
Aiheesta muualla

Pisavaaran luonnonpuiston pesimälinnustosta
Suomen luonnonpuistot
Häädetkeidas
Karkali
Kevo
Koivusuo
Malla
Maltio
Olvassuo
Paljakka
Pelso
Pisavaara
Runkaus
Salamanperä
Sompio
Sukerijärvi
Sinivuori
Ulvinsalo
Vaskijärvi
Vesijako
Värriö
Platonin kappale

| --- | --- |
Osa artikkelisarjaa Geometria

 Tasogeometria  Piste  Suora  Käyrä  Taso  Pinta  Pinta-ala  Pituus  Kulma  Trigonometria  Ympyrä  Ellipsi  Monikulmio  Kolmio  Nelikulmio  Suorakulmio  Neliö  Suunnikas  Neljäkäs  Puolisuunnikas  Avaruusgeometria  Tilavuus  Avaruuskappale  Pallo  Kartio  Lieriö  Särmiö  Suuntaissärmiö  Suorakulmainen särmiö  Säännöllinen monitahokas  Platonin kappale  Tetraedri  Heksaedri eli kuutio  Oktaedri  Dodekaedri  Ikosaedri  Keplerin–Poinsot'n kappale  Euklidinen geometria  Paralleeliaksiooma  Epäeuklidinen geometria  Hyperbolinen geometria  Elliptinen geometria  Analyyttinen geometria : 
Platonin kappale on säännöllinen monitahokas, jonka tahkot ovat keskenään yhteneviä säännöllisiä monikulmioita ja jonka jokaisesta kärjestä lähtee yhtä monta särmää.  Platonin monitahokkaita on viisi erilaista (kuvattu alla). Niiden nimet on johdettu niiden tahkojen lukumääriä kuvaavista kreikan kielen lukusanoista ja sanasta ἕδρα (≈ ”edri”), joka tarkoittaa muun muassa tahkoa.
| Tetraedri | Heksaedri  eli kuutio | Oktaedri | Dodekaedri | Ikosaedri |
| --- | --- | --- | --- | --- |

(animaatio)
Esteettisten ominaisuuksiensa ja symmetrisyytensä vuoksi säännölliset monitahokkaat ovat kiinnostaneet matemaatikkoja tuhansien vuosien ajan. Kreikkalainen filosofi Platon väitti dialogissaan Timaios klassisten alkuaineiden rakentuvan säännöllisistä monitahokkaista, ja niitä kutsutaan sen vuoksi hänen mukaansa Platonin kappaleiksi.
Kombinatoriset ominaisuudet

Kupera monitahokas on säännöllinen, jos ja vain jos
kaikki sen tahkot ovat yhteneviä säännöllisiä monikulmioita, ja
jokaisesta kärjestä lähtee yhtä monta särmää.
Jokainen säännöllinen monitahokas voidaan täten kuvata merkinnällä {p, q}, jossa p on yksittäisen tahkon sivujen lukumäärä, ja q on yksittäisestä kärjestä kohtaavien tahkojen lukumäärä (tai kärjestä lähtevien särmien lukumäärä). Merkintää {p, q} kutsutaan Schläflin symboliksi, ja se kuvaa monitahokkaan kombinatoriset ominaisuudet.
| Monitahokas | Monitahokas | Tahkoja | Särmiä | Kärkiä | Schläflin symboli | Kärkien konfiguraatio |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| tetraedri |  | 4 | 6 | 4 | {3, 3} | 3.3.3 |
| heksaedri |  | 6 | 12 | 8 | {4, 3} | 4.4.4 |
| oktaedri |  | 8 | 12 | 6 | {3, 4} | 3.3.3.3 |
| dodekaedri |  | 12 | 30 | 20 | {5, 3} | 5.5.5 |
| ikosaedri |  | 20 | 30 | 12 | {3, 5} | 3.3.3.3.3 |
Kaikki monitahokasta koskeva kombinatorinen tieto, kuten tahkojen (T), särmien (S) ja kärkien (K) lukumäärä voidaan laskea luvuista p ja q. Koska kahden kärjen tai kahden tahkon välissä on aina yksi särmä, seuraavan yhtälön täytyy toteutua:
Eulerin monitahokaslause tarjoaa toisen yhtälön särmien, tahkojen ja kärkien lukumäärien välille:
Tämän yleisen totuuden voi todistaa monin eri tavoin. (Algebrallisessa topologiassa se seuraa siitä, että pallon Eulerin karakteristika on 2.) Yhdessä nämä kaksi yhtälöä määräävät täysin T:n, S:n ja K:n:
Huomaa, että jos p:n ja q:n arvot vaihdetaan keskenään, vaihtuvat myös T:n ja K:n arvot keskenään, mutta S pysyy samana (tämä voidaan tulkita geometrisesti; katso seuraava kappale).
Duaaliset monitahokkaat

Jos säännöllisen monitahokkaan vierekkäisten tahkojen keskipisteet yhdistää, syntyy kappaleen sisään säännöllinen monitahokas.
tetraedrista syntyy tetraedri
oktaedrista syntyy kuutio ja päinvastoin
ikosaedrista syntyy dodekaedri ja päinvastoin
Jokaisella monitahokasparilla on keskenään yhtä monta särmää, mutta kärkien ja tahkojen määrät vaihtuvat ristiin.
Kirjallisuutta

Thompson, Jan & Martinsson, Thomas: Matematiikan käsikirja.  Helsinki:  Tammi, 1994.  ISBN 951-31-0471-0.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kivelä, Simo K.: M niinkuin matematiikka. Monitahokkaat
Kauko, Virpi: Monitahokkaiden topologiaa – Matematiikkalehti Solmu 3/2002 (PDF)
MathWorld. Regular Polyhedron (englanniksi)
Keplerin säännöllisistä monitahokkaista muodostuva aurinkokuntamalli teoksesta Mysterium Cosmographicum (1596)
Polenitsa

A. P. Rjabuškin, akvarelli, Ratsastajatar. Uskalias polenitsa.
Polenitsa (ven. поленица) ja joissakin tarinoissa Poljanitsa (ven. поляница) on slaavilaisen kansanperinteen sankarillinen naissoturi ja venäläisen eeppisen runoelman bylinan naisbogatyr. Dobrynjasta, Dunajsta ja ruhtinaan Vladimirin kosinnasta kertovassa bylinassa polenitsaksi kutsutaan neitosoturia eli naimatonta neitosta. Liettuan kuninkaan kahdesta naimaikäisestä tyttärestä kertovan tarinan asiayhteydessä voi edellyttää, että neito lasketaan täysiarvoiseksi taistelijaksi ja nimenomaan ratsastajattareksi, koska hän on tavatessaan bogatyrin aina hevosen selässä. Voimien jatkuva mittailu taisteluissa miessankareiden kanssa ja poljanitsojen usein osoittautuessa miehiä voimakkaammiksi ja ripeäliikkeisimmiksi edellyttää, että tytöillä on hyvä valmennus. Polenitsoja tai polenitsoja voi tavata bylinoissa "Stavr Godinovitš" (ven. "Ставр Годинович"), "Dobrynja ja Lohikäärme (Zmei)" (ven. "Добрыня и змей"), "Dobrynjan naimisiinmeno" (ven. "Женитьба Добрыни") ja "Dunaj ja Nepra" (ven. "Дунай и Непра").
Bylinojen sankarittaret > Taistelumuodot

Bylinojen poljanitsa suorittaa bogatyrille kuuluvat tehtävät, vaikka omalla naisellisella tavallaan - hellästi ja korrektisti, oveluudellaan ja usein mahtiaan käyttämättä. Eeppinen taistelu tarkoittaa enimmäkseen testin tai koettelemuksen veroista tapahtumaa, joka voidaan toteuttaa muullakin tavalla kuin vain taistelukentällä ase- tai lähitaisteluna. Taistelumuotona on myös kilpailu, jossa arvostetaan parempaa tarkkuutta jousiammunnassa, hyväonnisuutta šakkipelissä ja oveluutta tehtäväarvoituksissa. Eeppisellä oveluudella tarkoitetaan lahjakkuutta ennustaa. Esimerkiksi sankarin parempi tulos jousiammunnassa ei riipu siitä, miten hän ampuu eikä siitä, mihin suuntaan hän ampuu, vaan ”hitusen verran hänen uljaudestaan” ja kyvystään loitsia jousi. Šakkipeliä pidetään erikoislaatuisena mittelölajina, jota sen eeppisen kuvauksen mukaan on nykypäivänä mahdotonta pelata, ja joka pohjimmiltaan on onnekkaamman pelaajan povaamista.
Ei voida väittää, että bogatyrit olisivat taistelleet polenitsojen kanssa enemmän kuin keskenään. Käytännössä tarinat sekä bogatyrien että bogatyrin ja polenitsan välisistä tapaamisista arolla eli puhtaalla pellolla ovat identtisiä, koska sisältävät saman juonen - voimien mittailun taistelussa. Runoelmassa ei ole esimerkiksi yhtään tapausta, jolloin sankari olisi mennyt naimisiin ilman taistelua eli ilman itse morsiamen tai hänen isänsä tai veljeksien vastustusta. Dobrynjasta ja Marinkasta kertovasta tarinasta käy ilmi, että polenitsojen väliset taistelut käytiin samoista syistä, kuin miesten väliset, vaikka ilman niinkään surmaavaa lopputulosta. Yleisin kamppailu bylinoissa käydään niitä vastaan, jotka eeppisen käsityksen mukaisesti eivät ole ihmisenkaltaisia eivätkä käyttäydy ihmisen tavalla, esimerkiksi Lohikäärme Zmei. Venäläisen bogatyrin vihollinen on ihmiseksi tekeytyvä olento, joka tunnistetaan sen ulkomuodon ja käytöksen poikkeavista piirteistä.
Joissakin kokoelmissa poljanitsa todennäköisesti tarkoittaa aroseudun rajoilla asuvien eri kansojen vaellusvaatteita.
I.Repin, Uskalias poljanitsa, 1901
Prometium

Prometium (lat.  promethium) on lantanoideihin kuuluva alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Pm ja sen järjestysluku on 61 sekä CAS-numero 7440-12-2. Prometiumia ei ole varmasti tavattu luonnosta, ja sen kaikki isotoopit ovat radio­aktiivisia. Pitkä­ikäisin niistä on Pm-145, jonka puoliintumisaika on 17,7 vuotta.. Muut ydinreaktioiden tuloksena syntyneet isotoopit ovat massaluvuiltaan 144, 147, 149 ja 151.
Nimi prometium johtuu kreikkalaisen mytologian titaani Prometheuksesta. Alkuaineelle on ehdotettu myös nimityksiä  cyclonium, illinium ja clintonium.
Jo 1920-luvulla kaksi tutkija­ryhmää väitti löytäneensä alku­ainetta numero 61 eräistä harvinaisia maa­metalleja sisältävistä mineraaleista. Heidän väitteensä on kuitenkin osoitettu virheellisiksi. Lyhytikäisyytensä vuoksi prometium ei olisikaan voinut säilyä Maan muodostumisen ajoilta nyky­aikaan saakka. Sen sijaan prometiumia saattaa kyllä esiintyä, joskin äärimmäisen pieninä pitoisuuksina, hajoamistuotteena uraania sisältävissä mineraaleissa.  Sen eristäminen olisi käytännössä mahdotonta, mutta lähettämänsä säteilyn perusteella äärimmäisen pienetkin pitoisuudet ovat tunnistettavissa. Vuonna 1964 professori Olavi Erämetsä väittikin löytäneensä hiven­määrän prometiumia Kuolan niemimaan apatiitista.
Pm-149:ää syntyy ydinreaktoreissa U-235:n fissiotuotteiden hajoamisen kautta. Reaktoreissa syntyvän Pm-149:n puoliintumisaika on 53 tuntia, ja se hajoaa beetahajoamisella. Pm-149:n hajoamisen tuloksena syntyy Sm-149:ää, joka on merkittävä neutronimyrkky suuren absorptiovaikutusalansa vuoksi.
Prometiumia käytetään beetasäteilyn lähteenä paksuusmittareissa, atomiparistoissa muun muassa kelloissa ja sydämentahdistimissa sekä itsehohtavissa väreissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Prometium Wikimedia Commonsissa
Periodictable: Technical data for Promethium (englanniksi)
Webmineral: Promethium (Pm) (englanniksi)
Mindat: The Mineralogy of Promethium (englanniksi)
Luettelo prometiumin isotoopeista The Isotopes Project Home Page (englanniksi)
The Royal Society of Chemistry (RSC): Promethium (englanniksi)
PeriodicTable: Promethium (Pm) (englanniksi)
PubChem: Promethium (englanniksi)
Proton X50

| Proton X50 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Malesia
Valmistaja:  Proton
Valmistusvuodet:  2020–
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Teknisesti samankaltaisia:  Geely Binrui Geely Binyue Geely Emgrand (SS11) Geely Icon Lynk & Co 06
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Geely BMA
Moottori:  R3
Iskutilavuus:  1,5 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  7-vaihteinen kaksoiskytkin
Proton X50 on Protonin vuodesta 2020 lähtien valmistama crossover-tyyppinen automalli. Se perustuu Geely Binyue -malliin, sillä kiinalainen Geely omistaa Protonista puolet.
Moottorina on turboahdettu kolmesylinterinen 1,5-litrainen (148/175 hv) bensiinimoottori, joka on kehitetty Geelyn ja Volvon välisessä yhteistyössä. Voimansiirtona on aina seitsemänportainen kaksoiskytkinvaihteisto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Proton X50 Wikimedia Commonsissa
Raimundo de Castro e Silva

Dom Raimundo de Castro e Silva (1. toukokuuta 1905 Aracoiaba – 2. elokuuta 1991) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Fortalezan arkkihiippakuntaan 4. joulukuuta 1932 ja nimitettiin Teresinan hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Eluzan titulaaripiispaksi 17. kesäkuuta 1950. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antônio de Almeida Lustosa, jota avustivat Aureliano de Matos ja Antônio Campelo de Aragão.
De Castro e Silva sai 17. marraskuuta 1954 nimityksen Oeirasin piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 9. marraskuuta 1957. Eroamispäivänään hän sai nimityksen Fortalezan vihkipiispaksi ja Uzaliksen titulaaripiispaksi. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
RTF Auto

| RTF Auto Oy |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1999
Lakkautettu:  2013
Toimitusjohtaja:  Liisa Nurmi
Kotipaikka:  Kirkkonummi, Suomi
Toiminta-alue:  Venäjä
Toimiala:  autojen tukkukauppa
Tuotteet:  Toyota- ja Lexus-autot
Liikevaihto:   2 miljardia euroa (2012)
Henkilöstö:  2
Omistaja:  Toyota
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
RTF Auto Oy oli Suomeen rekisteröity, Toyotan omistama ja vuosina 1999–2012 toiminut yritys, joka harjoitti autojen ja muiden kevyiden ajoneuvojen tukkukauppaa. Yrityksen päätoimintaa alkuvaiheessa oli Toyota- ja Lexus-autojen myynti ja kuljetus Hangon satamasta maanteitse Venäjän markkinoille. Myöhemmin yritys vei autoja yhä enemmän suoraan Venäjän omiin satamiin.
RTF Auto Oy oli vuonna 2010 Suomen suurin autoliike 1,76 miljardin euron liikevaihdolla. Henkilökuntaa sillä oli kolme. Suurimmillaan RTF Auton liikevaihto oli tilivuonna 2008, noin 3,25 miljardia euroa.
Vuonna 2004 RTF Auto vei Venäjälle 48 000 autoa. Toyotan ja Lexuksen yhteinen markkinaosuus oli Venäjällä tuolloin yli 10 prosenttia. Yritys kasvoi 2000-luvun alkupuolella voimakkaasti, kaksinkertaistaen liikevaihtonsa joka vuosi 2000–2004.
Vuonna 2012 RTF Auto oli 2 miljardin liikevaihdollaan Suomen 37. suurin yritys oltuaan edellisenä vuonna sijalla 24. Liikevaihto putosi 22 prosentilla vuodesta 2011. Yritys oli selvitystilassa joulukuun puolivälistä 2012 alkaen ja lakkautettiin seuraavana vuonna.
Polemon (käärmesuku)

| Polemon |
| --- | --- |
 Polemon bocourti
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Alalahko::  Käärmeet Serpentes
Heimo::  Myyräkyyt Atractaspididae
Alaheimo::  Aparallactinae
Suku::  Polemon  Jan, 1858
Katso myös
   Polemon (käärmesuku) Wikispeciesissä   Polemon (käärmesuku) Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Polemon on myyräkyiden (Atractaspididae) heimoon kuuluva käärmesuku, johon kuuluu 14 lajia. Ne ovat huonosti tunnettuja maan alla eläviä käärmeitä, joita tavataan Afrikassa.
Ulkonäkö ja koko

Polemon-suvun lajit ovat kiiltäväsuomuisia, yleensä tummanvärisiä käärmeitä, ja monella lajilla on silmiinpistävän oranssi tai keltainen rengas kaulan ympärillä. Häntä on lyhyt tynkä. Ne ovat varsin pieniä, ja useimmat lajit kasvavat harvoin yli 80-senttisiksi.
Elintavat

Polemon-lajit ovat huonosti tunnettuja käärmeitä, mutta useimpien lajien tiedetään olevan aktiivisia yöllä ja lisääntyvän munimalla. Niiden ravinto koostuu pääasiassa muista käärmeistä, erityisesti aitosokkokäärmeistä, ja ne voivat syödä itsensä kokoisia käärmeitä. Niillä on uurteiset takamyrkkyhampaat, mutta ne eivät ole vaarallisia ihmisille.
Levinneisyys ja elinympäristö

Polemon-käärmeet elävät pääasiassa metsissä Keski-, Länsi- ja Itä-Afrikassa. Ne oleskelevat lähinnä maan alla lehtikarikkeessa ja koloissa.
Lajit

Sukuun kuuluu 14 lajia:
Polemon acanthias
Polemon ater
Polemon barthii
Polemon bocourti
Polemon christyi
Polemon collaris
Polemon fulvicollis
Polemon gabonensis
Polemon gracilis
Polemon graueri
Polemon griseiceps
Polemon neuwiedi
Polemon notatus
Polemon robustus
Pålsträsket

| Pålsträsket |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Inkoo, Lohja
Koordinaatit:  60°07′58″N, 23°59′40″E
Järvinumero:  22.006.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  38,2 m 
Rantaviiva:  2,2 km 
Pinta-ala:  0,12 km² 
Suurin syvyys:  5 m 
 fiPålsträsket 
Pålsträsket on matala, karu ja kirkasvetinen metsäjärvi Inkoon ja Lohjan rajalla läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 12,1 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 14 kilometriä etelälounaaseen.
Maantiede

Pålsträsketin länsi–itäsuuntainen pituus on 800 metriä. Saaria ei ole, rantaviiva mutkittelee loivasti, joten järvessä on useita pieniä lahtia ja niemiä. Järveä ympäröi metsämaa, Lohjan alueella pohjoisrannalla on jonkin verran asutusta, myös kaakkoisella rannalla Inkoon alueella on pientaloja. Oxberget Pålsträsketin etelärannalla kohoaa yli 80 metriä merenpinnan yläpuolelle.
Pålsträsket (22.006.1.007) kuuluu Kyrkån valuma-alueeseen (22.006), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Siuntionjoen vesistössä (22). Kyrkån alueeseen kuuluu kahdeksan vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Pålsträsket on toiseksi laajin. Hemträsket on laajin ja Fårträsk kolmanneksi laajin.
Pålsträsket on kuudenneksi laajin Inkoon noin 30:stä vähintään hehtaarin laajuisesta järvestä.
Pohjoinen Wei-dynastia

Pohjoinen Wei-dynastia (北魏 [běi wèi]) hallitsi Pohjois-Kiinaa 386–534. Pohjoinen Wei oli yksi Pohjoisista dynastioista.
Muut Pohjoiset dynastiat olivat:
Itäinen Wei 534–550
Pohjoinen Qi 550–577
Läntinen Wei 535–556
Pohjoinen Zhou 557–581
Historia ja politiikka

Pohjoisen Wei-dynastian merkittävin teko oli Pohjois-Kiinan yhdistäminen vuonna 440. Pohjoisa Wei-dynastiaa hallitsi Tabgacv-klaani (kiinaksi Tuoba 拓跋) Xianbei-paimentolaiskansasta (鮮卑). Kuten monet muut paimentolaiset, mongolit mukaan lukien, xianbei kohtelivat paikalleen asettanutta väestöä, eli kiinalaisia ja ei-kiinalaisia maanviljelijöitä kuin karjaa. Heidät jaettiin työryhmiin, joissa heitä oli helpompi kontrolloida. Kymmeniätuhansia maanviljelijöitä myös karkotettiin joutomaita kyntämään. Kiinan muuria korjattiin.
Vähitellen kuitenkin kiinalainen kulttuuri pehmensi hallitsijoiden sotilaallista mentaliteettia. Keisari Taiwudin alaisuudessa toiminut neuvonantaja Cui Hao (崔浩) toi valtioon kiinalaisen hallinto- ja lakiperustan. Pääkaupungiksi otettiin Datongin sijaan Luoyang vuonna 494 ja silloinen keisari Xiaowendi omaksui kiinalaisen sukunimen Yuan 元. Hän alkoi kiinalaistaa väestöä. Perinteisten xianbei-vaatteiden käyttö kiellettiin, samoin kuin xianbei-kielen puhuminen. Hän käynnisti maanjaon (juntian 均田), jossa kullekin maanviljelijäperheelle annettiin maata viljeltäväksi.
Kiinalaistuminen koski kuitenkin pääasiassa vain hovia, armeijassa sitä ei näkynyt. 520-luvulla maa ajautui sisällissotaan eri kenraalien välillä, heistä osa perusti omia lyhytaikaisia dynastioitaankin. Lopulta Yang Jian 楊堅, erään Wei-keisarinnan kaukainen sukulainen, onnistui yhdistämään Kiinan, mukaan lukien etelän, ja perusti Sui-dynastian.
Pohjoisen Wei-dynastian virallinen historiankirja on Weishu 魏書, jonka kirjoitti Pohjoisen Qi-dynastian oppinut nimeltä Wei Shou 魏收.
Kulttuuri ja talous

Valtionuskontona Pohjois-Kiinassa näihin aikoihin oli buddhalaisuus. Buddhalainen taide kukoisti Pohjoisen Wei-dynastian aikana ja siitä esimerkkeinä on säilynyt useita seinämaalauksia ja veistoksia. Myös buddhalaista kirjallisuutta käännettiin entistä enemmän.
Pohjois-Kiinan yhdistyminen vilkastutti keski-aasialaisten kanssa käytävää kauppaa, joka oli saanut alkunsa Läntisen Han-dynastian kukistettua Xiongnu-heimot. Luoyangiin syntyi jopa erillinen ulkomaalaisten kauppiaiden kaupunginosa. Tiukan kurin loppuminen maataloudessa lisäsi tuotantoa, päätuotteina olivat viljat, liha ja silkki. Maataloudesta kirjoitettiin myös kirjoja, esimerkiksi Jia Sixien (賈思勰) Qimin yaoshu (齊民要術) eli "Kansan ravitsemisen taito".
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Radio86.fi: Pohjoinen Wei -dynastia
Porvoon rovastikunta

| Porvoon rovastikunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Helsingin evankelis-luterilainen hiippakunta
Pääkirkko:  Porvoon tuomiokirkko
Jäsenmäärä:  47 996 (2021)
– Osuus asukkaista:  68,2 %
Lääninrovasti:  Juha Ilonen
Helsingin hiippakunta
Infobox OKNimi-testi OK: 
Porvoon rovastikunta on yksi Helsingin evankelis-luterilaisen hiippakunnan seitsemästä rovastikunnasta.
Porvoon rovastikuntaan kuuluvat Agricolan suomalainen, Askolan,  Myrskylän,  Pornaisten, Porvoon suomalainen,  Pukkilan ja Sipoon suomalainen seurakunta.
Lääninrovastina toimii Juha Ilonen, jonka päävirka on olla Sipoon suomenkielisen evankelis-luterilaisen seurakunnan kirkkoherra.
Kansainväliset suhteet

Porvoon rovastikuntaan kuuluvilla seurakunnilla on ystävyysseurakuntasuhteita Viron kirkon Narvan Marian seurakunnan kanssa, mikä on uudelleen rekisteröity seurakunta siksi, että edellinen Narvassa toimiva seurakunta meni vararikkoon Aleksanterin kirkkonsa tornin peruskorjauksen vuoksi. Suomesta on käyty 2018 Virossa Narvan kirkkopäivillä.