stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kilometrikorvaus
Kilometrikorvausten määrä

Vuonna 2017 kilometrikorvauksia maksettiin 971 miljoonaa euroa 778 233 henkilölle. Keskimääräinen korvaus oli 1248 € saajaa kohden.
| Vuosi | Verovapaat korvaukset | Saajien määrä |
| --- | --- | --- |
| 2014 | 1 025 032 971 | 780 243 |
| 2015 | 1 002 676 284 | 771 004 |
| 2016 | 1 002 114 278 | 764 668 |
| 2017 | 971 480 472 | 778 233 |
Aiheesta muualla

Kilometrikorvauslaskuri - verovapaiden kilometrikorvausten määrä.
Kittima Sutanan

| Mitalit> Maa:   Thaimaa.Naisten painonnosto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Thaimaa.Naisten painonnosto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Thaimaa.Naisten painonnosto.MM-kilpailut  | Maa:   Thaimaa> Naisten painonnosto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Wrocław 2013 | 53 kg |  |
Kittima Sutanan (s. 20. toukokuuta 1992) on thaimaalainen painonnostaja. Hän saavutti MM-kilpailuissa pronssia Wrocławissa 2013 alle 53-kiloisten sarjassa yhteistuloksella 200 kg (86 kg + 114 kg).
Kuolemanuni

| Kuolemanuni |
| --- | --- |
Kirjailija:  Markku Ropponen
Kieli:  suomi
Genre:  rikosromaani
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  1991

Edeltävä:  Pronssijuhlat
Seuraava:  Mies katoaa sateeseen
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kuolemanuni on Markku Ropposen toinen romaani. Kirjan alussa taloudellisiin vaikeuksiin joutunut yrittäjä Ape Halme aikoo tehdä itsemurhan kesämökillään, mutta epäonnistuu. Aamulla herätessään pilleri- ja alkoholihumalasta hän löytää veljensä kirveellä surmattuna. Poliisi epäilee häntä syylliseksi. Todistaakseen syyttömyytensä hän ryhtyy itse etsimään tekijää.
Knjaz Potjomkin-Tavritšeski

| Knjaz Potjomkin-Tavritšeski |
| --- | --- |
 Knjaz Potjomkin-Tavritšeski

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Mustanmeren telakka
Kölinlasku:  helmikuu 1898
Laskettu vesille:  lokakuu 1900
Palveluskäyttöön:  marraskuu 1903
Loppuvaihe:  romutettu 1923
Tekniset tiedot
Uppouma:  12 592 t
Pituus:  115,36 m (kokonaispituus)
Leveys:  22,25 m
Syväys:  8,23 m
Koneteho:  10 600 ihp
Nopeus:  16,6 solmua
Miehistöä:  750
Aseistus
Aseistus:  4 × 305 mm/L40 -tykkiä kaksoistorneissa 16 × 152 mm/L45 -tykkiä 14 × 76 mm tykkiä 6 × 47 mm tykkiä 5 × 533 mm torpedoputkea
Knjaz Potjomkin-Tavritšeski (ven. «Князь Потёмкин-Таврический») oli vuonna 1904 valmistunut Venäjän keisarikunnan laivaston taistelulaiva, joka oli nimetty ruhtinas Grigori Potjomkinin mukaan. Aluksen miehistö nousi 1905 kapinaan, mitä pidettiin myöhemmin Venäjän vallankumouksen alkuna.
Laivassa tapahtunut kapina muistetaan erityisesti Sergei Eisensteinin elokuvasta Panssarilaiva Potemkin (ven. Броненосец „Потёмкин“ 1925).
Palvelus

Potjomkin liitettiin palvelukseen otettaessa Venäjän Mustanmeren laivastoon.
Palvelus > Kapinan kulku

Alus oli Tenderin saaressa kokeilemassa aseitaan Venäjän–Japanin sotaan lähtöä varten. Mustanmeren laivaston sosiaalidemokraattien keskuskomitea suunnitteli 27. kesäkuuta 1905 kapinaa syksyksi. Kapina Potjomkinilla puhkesi spontaanisti jo 14. kesäkuuta. Syynä oli torpedovene n:o 267:n laivalle tuoma heikkolaatuinen liha, mitä koskevia valituksia laivan kapteeni Golikov ei ottanut huomioon. Kapinassa hänet ja moni muu laivan upseereista ammuttiin. Jäljelle jääneet vangittiin kuten tehtiin myös torpedovene n:o 267:n upseereille, koska myös sen miehistö liittyi kapinaan. Kapinan johtaja Grigori Vakulenšuk haavoittui kapinassa kuolettavasti.
Kapinalliset valitsivat keskuudestaan komitean johtamaan alusta ja asettamaan uuden päällystön upseerien tilalle. Potjemkin ja torpedovene n:o 267 lipuivat kohti Odessan satamaa, Sevastopolissa vedettiin punalippu mastoon ja julistettiin vallankumouksen laivalla alkaneen. Kaupungissa alkoi myötätuntoyleislakko. Vakulenšukin hautajaisista tuli poliittinen mielenosoitus. Alus pakeni Romaniaan, josta sen miehistö sähkötti vetoomuksia tsaarinvallan kaatamiseksi. Miehistö luovutti aluksen Constanțassa romanialaisille ja pakeni ulkomaille. Osa heistä palasi Lokakuun vallankumouksen jälkeen Venäjälle.
Palvelus > Kapinan jälkeen

Alus nimettiin 12. toukokuuta 1905 Pantelimoniksi, jolloin siitä tehtiin myös Mustanmeren laivaston lippulaiva. Sen keulatorpedoputket sekä taistelutasanteet 47 mm tykkeineen poistettiin 1910–1911. Alus osallistui useisiin Mustanmeren laivaston operaatioihin ensimmäisessä maailmansodassa, jonka aikana vuonna 1915 alukselle asennettiin kaksi 76 mm ilmatorjuntatykkiä yläkannelle. Loput torpedoputket poistettiin 1916 ja loput 75 mm tykit vuotta myöhemmin. Se sai 13. huhtikuuta 1917 alkuperäisen nimensä ja kuukautta myöhemmin 11. toukokuuta alus nimettiin Boretz za Svoboduksi.
Aluksella nostettiin Ukrainan lippu 1918. Sevastopolin antautuessa toukokuussa alus joutui saksalaisille. Marraskuussa alus antautui Britannian kuninkaalliselle laivastolle. Aluksen konehuoneet tuhottiin 9. huhtikuuta 1919, jotta alueella edenneet punaiset joukot eivät voisi hyödyntää alusta.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Peresvet-luokka | Venäjän keisarikunnan laivaston taistelulaivat | Seuraaja: Retvizan |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sevastopo-info: Taistelulaiva Ruhtinas Potjomkin Taurialainen (venäjäksi)
Sevastopo-info: Taistelulaiva Ruhtinas Potjomkin Taurialainen (englanniksi)
Korkeuskartta (tietokonegrafiikka)

Korkeuskartta, joka on luotu Terragen-ohjelmalla.
Korkeuskartta renderöitynä.
Korkeuskartta (engl. Heightfield) on tietokonegrafiikassa tiedosto, jolla kuvataan alueen korkeussuhteita.
Korkeuskarttojen renderoija

Terragen
Luontiohjelmia

terraineer – a small tool generating and teaching heightmap generation
World Machine – a procedural terrain generator, which can simulate natural erosion. A free version is available with restriction only in the size of terrain generated(512*512)
Nem's Mega 3D Terrain Generator (Arkistoitu – Internet Archive) – A 100% free generator which gives the user the ability to move the terrain freehand rather than by changing the settings on tools.
Kuningas Husseinin kansainvälinen lentoasema

Kuningas Husseinin kansainvälinen lentoasema (arab. طارالملك الحسين الدولي‎) (IATA: AQJ, ICAO: OJAQ) on Akabasta hieman alle kymmenen kilometriä pohjoiseen sijaitseva lentoasema Lounais-Jordaniassa. Lentoasemalla on yksi noin kolme kilometriä pitkä asfalttipäällysteinen kiitotie. Lentoasema sijaitsee 53 metriä merenpinnan yläpuolella.
Kirišin piiri

Kirišin piirin sijainti Leningradin alueen kartalla
Piirin kunnat
Kirišin piiri (ven. Ки́ришский муниципа́льный райо́н, Kirišski munitsipalnyi raion) eli Kirišin kunnallinen piiri on vuonna 1931 perustettu hallintopiiri Leningradin alueella, Venäjällä. Alue sijaitsee Olhavajoen keskivaiheilla ja sen pinta-ala on 304,5 neliökilometriä (3,6 % Leningradin alueen pinta-alasta). Kirišin piirin etäisyys Pietariin on 115 kilometriä. Asukkaita on 66 800, joista alueen hallinnollisessa keskuksessa, Kirišin kaupungissa, 55 000 ja Budogoštšin kaupunkityyppisessä taajamassa 3 500. Kylissä asuvia on 8 000.
Alueella on öljynjalostus- (Kirishinefteorgsintez), kemian-, biokemian-, puunjalostus-, elintarviketeollisuutta. Olhavajoessa on sähkövoimalaitos nro. 19. Alueella on myös maanviljelyä ja karjataloutta.
Kuntajako > Kaupunkikunnat

Kiriši
Budogoštš
Kuntajako > Maalaiskunnat

Glaževo
Kusino
Ptšovža
Ptševa
Ksenia Pietarilainen

Pyhä autuas Ksenia Pietarilainen, oikealta nimeltään Ksenija Grigorjevna Petrova (ven. Ксения Григорьевна Петрова), syntyi 1700-luvun alkuvuosikymmeninä Venäjällä ja kuoli vuoden 1803 tienoilla. Hän eli suurimman osan elämästään Pietarissa Kristuksen tähden houkkana, joka on yksi ortodoksisen kirkon kilvoittelun muoto. 
Venäjällä hän on hyvin kuuluisa ihmeistään ja nopeasta avustaan niille, jotka kääntyvät hänen puoleensa.
Pyhä Ksenia Pietarilainen kanonisoitiin vuonna 1988. Hänen muistopäiväänsä vietetään tammikuun 24. päivänä, ja hänelle on omistettu oma akatistoshymnikin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ksenia Pietarilainen. Ortodoksi.net
Kulppi

| Kulppi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Vihti
Koordinaatit:  60°27′35″N, 24°23′46″E
Järvinumero:  23.092.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  89 m 
Rantaviiva:  0,6 km 
Pinta-ala:  0,019 km² 
 fiKulppi 
Kulppi on pieni, saareton metsäjärvi Vihdin pohjoisosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 1,9 hehtaaria. Etäisyys Nummelasta on 15 kilometriä pohjoiskoilliseen ja Helsingin keskustasta 44 kilometriä luoteeseen.
Maantiede

Kulpin pituus lounaasta koilliseen on 220 metriä. Järvi kapenee pohjoista kohden, sen rantaviivan pituus on 603 metriä. Luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta lähtee Lirinoja etelään kohti Kotojärveä (48,2 metriä mpy), joka laskee Vihtijokeen. Kulpin länsipuolella sijaitsee Averia (36,1 metriä mpy) ja koillispuolella Konianvuori (noin 150 metriä mpy) ja Moksjärvi (85,7 metriä mpy).
Kulppi (23.092.1.003) kuuluu Vihtijoen alaosan alueeseen (23.092), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Vihtijoen valuma-alue (23.09). Kulppi on pienin Vihtijoen alaosan alueen kuudesta vähintään hehtaarin laajuisesta järvestä. Se on Karjaanjoen vesistön koillisia vakavesiä.
Koprofilia

Koprofilia (kreik. κόπρος 'uloste' + φιλία 'rakkaus') on parafilia eli sukupuolinen kohdehäiriö, joka kohdistuu ulosteisiin. Koprofiilit saavat seksuaalista nautintoa ulosteilla leikkimisestä. Koprofagia puolestaan tarkoittaa ulosteiden syömistä. Koprofiliaan liittyy usein ulosteiden sisällyttäminen normaaleihin seksuaalisiin toimintoihin, kuten ulosteiden hierominen itseen tai kumppaniin tai sen käyttö sukupuolielinten välittömässä läheisyydessä.

Koprofagia on vaarallinen harraste, koska siihen sisältyy esimerkiksi hepatiitin tartuntavaara. Myös oman ulosteensa syöminen voi olla haitallista, koska ulosteessa on paljon  bakteereja.
Syyt

Koprofilian syitä on vaikea määritellä sen parafilisen luonteen vuoksi. Ulosteiden yhdistäminen seksuaalisiin toimintoihin saattaa juontaa juurensa myös lapsuuteen, jossa on saatettu nähdä eläinten koprofagiaa tai jopa ihmisten koprofilisia piirteitä, kuten suurpiirteinen ulosteista puhuminen tai niillä leikittely.
Syyt saattavat myös olla seurausta kyseessä oleville toiminnoille liika-altistumisesta, kuten koprofiilisen tai koprofagisen pornografian katselusta. Koprofiili on saattanut altistaa itsensä tällaiselle materiaalille joko vahingossa tai kiinnostuksesta. Tämä on saattanut johtaa koprofilian normalisoitumiseen henkilön mielessä aina siihen asti, kunnes kyseisistä toiminnoista tulee yksilölle seksuaalisen himon kohteita.[lähde? ]
Kirjallisuutta

Sandnabba, N. Kenneth – Santtila, Pekka – Nordling, Niklas: Sexual Behavior and Social Adaptation Among Sadomasochistically-Oriented Males. Journal of Sex Research, August 1999.
Kauneimmat rakkauslaulut

| Kauneimmat rakkauslaulut Kaj Chydenius / Eri esittäjiä |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1966–1977
 Julkaistu: joulukuussa 1977   1990 (CD)
 Formaatti: LP-levy (LRLP 252)   C-kasetti (LRC 252)   CD-levy (LRCD 252)
 Tyylilaji: folk, folkrock, balladi
 Kesto: 42.07   46.27 (CD, 2004)
 Levy-yhtiö: Love Records   Siboney (CD)
 Levymerkki: Love Records
Listasijoitukset
  Suomi: 5. (joulukuu 2004)
Kaj Chydeniuksen muut kokoelmalevyt
|   | Kauneimmat rakkauslaulut 1977 | Kaj Chydenius 1999 |
Kauneimmat rakkauslaulut suomalaissäveltäjä Kaj Chydeniuksen ensimmäinen kokoelma-albumi, joka julkaistiin joulukuussa 1977. Albumi sisältää Chydeniuksen säveltämiä rakkauslauluja, joita tulkitsevat muiden muassa Chydeniuksen silloinen vaimo Kaisa Korhonen, runoilija Aulikki Oksanen ja näyttelijä Kristiina Halkola. Albumin kappaleet on sävelletty vuosien 1966 ja 1977 välillä.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt ja sovittanut Kaj Chydenius, ellei toisin mainita.
Kappaleet > A-puoli

KOM-teatteri: Kalliolle kukkulalle – 3.12 (san. trad.)
Vesa-Matti Loiri: Nocturne – 2.02 (san. Eino Leino, sov. Donner – Ojanen – Paakkunainen)
Kaj Chydenius ja Agit Prop: Joudu armas, joudu – 2.53 (san. Arvo Turtiainen)
Kaisa Korhonen: Jos mun tuttuni tulisi – 0.57 (san. Kanteletar, sov. Donner – Ojanen – Paakkunainen)
Kirsi Neuvonen: Nuoruustango – 3.00 (Peter von Baghin elokuvasta Kreivi, san. Anu Kaipainen)
Aulikki Oksanen: Huomenna on paremmin – 2.43 (san. Aulikki Oksanen)
Aulikki Oksanen: Hyvästi – 2.20 (san. Aulikki Oksanen, sov. Ojanen)
Anneli Sari: Jäähyväiset – 3.14 (säv. ja sov. Chydenius – Donner, san. Marja-Leena Mikkola)
Kappaleet > B-puoli

Kaj Chydenius: Sinua sinua rakastan – 2.23 (Mikko Niskasen elokuvasta Asfalttilampaat, san. Aulikki Oksanen)
Kristiina Halkola: Ei puolikasta – 2.33 (alkup. ”Net, mne ni v chem ne nado poloviny”, san. Jevgeni Jevtusenko, suom. Markku Lahtela)
Kristiina Halkola: Jos rakastat – 3.13 (san. Matti Rossi)
Kaisa Korhonen ja Kaj Chydenius: Ratsu – 1.25 (san. trad.)
Kaisa Korhonen: Olen minä onnellinen – 3.07 (san. Matti Rossi, sov. P. ja M. Bergström)
Kaj Chydenius: Kaikkein kaunein tyttö – 3.06 (alkup. ”La más bella Niña”, san. Luis de Gongóra, suom. Aale Tynni)
Arja Saijonmaa: Puhu minulle rakkaudesta – 3.03 (san. Aulikki Oksanen)
Kaisa Korhonen: Laulu kuolleesta rakastetusta – 2.55 (Mikko Niskasen elokuvasta Käpy selän alla, san. Marja-Leena Mikkola)
Kappaleet > Vuoden 2004 CD-bonukset

Aulikki Oksanen: Korkea veisu – 1.53 (Timo Bergholmin tv-ohjelmasta ”Ihminen rakastaa”, san. Raamattu, koonneet Eija-Elina ja Timo Bergholm)
Kristiina Halkola: Laulu rakastamisen vaikeudesta – 3.02 (elokuvasta Käpy selän alla, san. Marja-Leena Mikkola)
Kokoonpano > Solistit

Agit Prop (3)
Kaj Chydenius (3, 9, 12, 14)
Kristiina Halkola (10–11, 18)
KOM-teatterin kuoro (1)
Kaisa Korhonen (4, 12–13, 16)
Vesa-Matti Loiri (2)
Kirsi Neuvonen (5)
Aulikki Oksanen (6–7, 17)
Arja Saijonmaa (15)
Anneli Sari (8)
Kokoonpano > Solistit > Agit Propin kokoonpano

Pekka Aarnio – laulu
Monna Kamu – laulu
Martti Launis – laulu
Sinikka Sokka – laulu
Kokoonpano > Muusikot

Matti Bergström – bassokitara (9, 12–14)
Pirjo Bergström – piano (13)
Kaj Chydenius – kapellimestari (5, 10–11), piano (5, 14)
Otto Donner – kapellimestari (4, 8, 12, 14, 18)
Markku Hannola – lyömäsoittimet (8)
Ilpo Kallio – rummut (18)
Aaro Kurkela – harmonikka (5)
Reino Laine – rummut (1, 5, 12, 14, 16–17), lyömäsoittimet (7, 10–11, 15)
Pentti Lasanen – taustalaulu (8)
Heikki Laurila – kitarat (8, 18)
Eero Lupari – kitarat (8)
Martti Metsäketo – bassokitara ja taustalaulu (8)
Pentti Mutikainen – bassokitara (16)
Kalevi Nyqvist – harmonikka (4)
Matti Oiling – lyömäsoittimet (8–9)
Ari Oinonen – piano (8)
Eero Ojanen – kapellimestari (1, 6–7, 16), piano (1–2, 10–11, 15–17), urut (6–7, 9)
Raimo Roiha – piano (3)
Esko Rosnell – rummut (3), lyömäsoittimet (8, 10–11)
Ilpo Saastamoinen – bassokitara (15)
Pekka Sarmanto – bassokitara (10–11, 18)
Christian Schwindt – rummut (2, 4, 6–7), lyömäsoittimet (7, 9, 15)
Arno Södeberg – kitarat (10–11)
Tapani Tamminen – bassokitara (2, 4, 17)
Juhani Vilkki – kitarat (4, 18)
Hasse Walli – kitarat (3, 9)
Olle Wiberg – kitarat (6–7)
Ilkka Willman – bassokitara (1, 3, 5–7)
Kokoonpano > Muusikot > Puhallinsoittimet

Juhani Aalto (8)
Juhani Aaltonen (6–9, 12, 14, 16)
Kaj Backlund – trumpetit (2, 5, 8)
Erik Dannholm (2, 6–7, 15, 17–18)
Unto Haapa-aho (8)
Matti Helin – huilut (13)
Paavo Honkanen (1–2, 4, 6–7, 10–11, 16)
Pentti Lasanen (8)
Seppo Lintunen (1, 6–7, 10–12, 14)
Seppo Paakkunainen (2, 4, 9, 15, 17)
Seppo Peltola (8)
Jörgen Petersen – trumpetit (8)
Pekka Pöyry (1, 10–11)
Gusse Rössi (16)
Tauno Virtanen (9, 12, 14–15)
Kokoonpano > Muusikot > Jousisoittimet

Paul Granfelt (14–15)
Olavi Haapalainen (8, 10–11)
Pertti Hostikka (13)
Ulf Hästbacka (1)
Erkki Inkinen (10–11)
Wolde Jussila (1, 14–15)
Fred Kiias (1)
Pertti Kiri (9, 14–15)
Juhani Kivilaakso (13)
Yrjö Lasonpalo (8)
Sinikka Leino (1)
Erkki Lipponen (8)
Arja Loukas (8)
Unto Merjanen (8)
Marjukka Nenonen (8)
Raimo Ollikainen (9)
Pentti Palmu (14)
Ahti Pilvi (8)
Olavi Pälli (13)
Vesa Raiskinen (13)
Jaakko Raulamo – sellot (13)
Olavi Rignell (1)
Rauno Salminen (8)
Jaakko Santasalo (1)
Juhani Tiainen (10–11)
Tauno Tiikkainen (10–11)
Matti Tuhkanen (8)
Timo Vartiainen (8)
Jorma Ylönen – viulut (8)
Pentti Ylönen (13)
Kokoonpano > Tuotanto

Timo Kelaranta / SAFTRA – kansi
Kaj Chydenius – takakannen tekstit
Esa Santonen – CD-painoksen uudelleenmasterointi (DER, Tammisaari marraskuussa 2004)
Julkaisut

Albumi julkaistiin Love Recordsin toimesta vinyylilevynä ja C-kasettina. Alkuperäisestä vinyylilevypainoksesta osa julkaistiin laminoiduin kansin. Uusi vinyylilevypainos ilmestyi vuonna 1982 ja vuonna 1990 albumi julkaistiin ensimmäistä kertaa CD-levynä. Vuonna 2004 albumi julkaistiin uudelleenmasteroituna painoksena CD:nä, joka sisältää myös kaksi bonuskappaletta. Vuoden 2004 CD-painos sisältää myös kappalekohtaiset soittajatiedot.
| Formaatti | Levy-yhtiö ja tunnus | Julkaistu | Lähde |
| --- | --- | --- | --- |
| LP | Love Records LRLP 252 | joulukuussa 1977 |  |
| MC | Love Records LRC 252 | joulukuussa 1977 |  |
| MC | Love Records LRC 252 (uusintapainos) | 19?? |  |
| LP | Love Records LRLP 252 (uusintapainos) | 1982 |  |
| CD | Love Records LRCD 252 | 1990 |  |
| CD | Love Records LRCD 252   (1. uusintapainos) | 19?? |  |
| CD | Love LRLP 141   (2. uusintapainos, remasteroitu) | 2004 |  |
Kelkjärvi

| Kelkjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Karjala
Kunnat:  Luumäki
Koordinaatit:  61°00′49″N, 27°24′07″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kivijärven reitin valuma-alue (14.19)
Laskujoki:  Kalasalmi Tuohtiaiseen 
Järvinumero:  14.191.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  75 m  
Pituus:  5,1 km  
Leveys:  1,9 km  
Rantaviiva:  18,3727 km  
Pinta-ala:  1,87256 km²  
Tilavuus:  0,0092795 km³ 
Keskisyvyys:  4,96 m  
Suurin syvyys:  16,44 m  
Valuma-alue:  6 120 km²  
Saaria:  3 
 fiKelkjärvi 
Kelkjärvi  on Etelä-Karjalassa Luumäellä Munteen ja Pukkilan kylien lähellä sijaitseva järvi, jota voidaan pitää myös suvantona.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 187 hehtaaria eli 1,9 neliökilometriä ja se on 5,1 kilometriä pitkä. Se sijaitsee kallioperän murroksessa ja sen leveys vaihtelee 60 metristä (Uittosalmi) 720 metriin (Varpalahti). Se alkaa yläjuoksulla Naistinjoen alapuolelta Tanninniemestä, jossa uoma on hetkellisesti 80 metriä leveä. Kaihlasalmi sijaitsee Kaihniemen ja Kaihilaniemen välissä ja sen alta työntyy kaakkoon päin lyhyt Sonjoenlahti. Järven leveimmän kohdan jälkeen näkyy pohjoispäässä Rusinniemi, joka jakaa järven oikealle sivulle 1,5 kilometriä pitkä Pitkäpohjanlahti. Vasemmalle kääntyy 500 metriä pitkä Koitaipaleenlahti. Sen sivusta jatkaa Valkealan reitti Kalamasalmen läpi Tuohtiaisen puolelle. Kalamasalmi kiertää 900 metriä pitkää Kalamaniemeä, jonka jyrkillä kallioseinämillä sijaitsevat Tuohtiaisen kalliomaalaukset. Sillä on kolme saarta, joiden yhteispinta-ala on 0,67 hehtaaria. Ne sijaitsevat vierekkäin Salmen kylän kohdalla. Mäntysaaressa on vapaa-ajan asunto, mutta Koivusaari on autio. Kolmas saari on pieni luoto. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen keskisyvyydeksi on saatu 5,0 metriä ja suurin syvyys on 16,4 metriä. Se on mitattu ilmeisesti Sonjoenlahden edustalla, jossa on 15 metrin syvyyskäyrä. Muita syvänteitä ovat Tanninniemen edustalla olevat 13,3 ja 12,4  metriä syvät kohdat ja järven pohjoispäässä sijaitsevassa laajassa yli 10-metrisessä syvänteessä, jossa on 12,4 ja 14,0 metriä syvät kohdat. Järven tilavuudeksi on saatu 9,3 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0093 kuutiokilometriä. Sen rantaviivan pituus on 18,4 kilometriä. Sen rannat ovat metsämaata ja sillä vuorottelevat jyrkkärinteiset ja matalat rannat toisiaan. Asutus on harvaa ja muodostuu lähinnä vapaa-ajan asunnoista ja kolmesta maatilasta. Järven ylittää lähiseudulla vain yksi tie Salmensiltaa myöten. Itäpuolelle pää Luumäeltä tulevia teitä pitkin ja länsipuolelle Kaitjärven ja Venäläisenkylän suunnalta. Näitä kolme yhdistää valtatie 6.
Historiaa

Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa näkyy itärannalla Salmis by, jonne ei kuitenkaan tule teitä . Vuoden 1970 peruskartassa on maatilojen peltoalat niin laajoja, että ne ulottuvat järven rantaan asti Salmessa ja vastarannalla Uitossa sekä Munteella. Salmen silta on merkitty kevyeksi sillaksi. Vuoden 1986 kartassa on Munteen rantapellot pienentyneet ja muualla on peltomaan metsittäminen vähäistä. Rannoille on alkanut ilmaantua vapaa-ajan asuntoja. Järven kautta uitettiin Valkealan eli Väliväylän tukkipuita Saimaan suunnalta. Uiton jäljiltä jääneitä rakenteita on vieläkin näkyvissä .
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Tuohtiaisen–Ala-Kivijärven alueeseen (14.191) se kuuluu. Se on osa Valkealan reitin pääreittiä, jossa Ala-Kivijärven (920 hehtaaria, ha) vedet tulevat lyhyttä uomaa pitkin Kelkjärven eteläosaan ja vedet poistuvat Kalamasalmin kautta Tuohtiaiseen (468 ha). Järven vedenpinnan korkeus on 75,0 metriä mpy., Ala-Kivijärven 75,1 metriä ja Tuohtiaisen 74,9 metriä mpy. Kelkjärveen tulee lisävettä vain sen omalta lähialueelta. Naistinjoki ei kuulu siihen, mutta seuraava Sonjoenoja virtaa siihen kaakosta päin. Sonjoenojan valuma-alueella sijaitsevat Nikinlampi (1 ha), Keskuslampi (2 ha), Hyypiälampi (1 ha) sekä Närikkorpi ja Suurisuo.
Aiheesta muualla

Melontareitti (Arkistoitu – Internet Archive) (kartta, PDF)
Lindell, Lea: Valkealan reitin vedenlaatu ja siihen vaikuttavat tekijät, Vesi- ja ympäristöhallituksen monistesarja (nro 44), Kouvola, 1981
(14.1)
Kortikobulbaarirata

Kortikobulbaarirata (latinaksi tractus corticobulbaris) vastaa kortikospinaalirataa, mutta sen aksonit päättyvät jo aivohermojen tumakkeisiin aivorungossa. Kortikospinaaliradasta ja kortikobulbaariradan on myös käytetty yhteisnimeä pyramidirata.
Aiheesta muualla

Työterveyskirjasto: Kortikobulbaarirata[vanhentunut linkki]
Kotiseudun Sanomat

| Kotiseudun Sanomat |
| --- | --- |

Lyhenne:  Kotsari
Lehtityyppi:  paikallislehti
Julkaisija:  Pihtipudas-Seura ry
Perustettu:  1960
Päätoimittaja:  Heikki Jämsén
Kotikunta:  Pihtipudas & Kinnula
Kotimaa:  Suomi
Ilmestymistiheys:  kerran viikossa
Kieli:  suomi
Kotiseudun Sanomat (puh. Kotsari) on Pihtiputaan ja Kinnulan paikallislehti, jota kustantaa Pihtiputaan kotiseutuyhdistys Pihtipudas-Seura ry. Seura on perustettu vuonna 1958 ja lehti vuonna 1960. Lehti ilmestyy kerran viikossa keskiviikkoisin ja Kotiseudun sanomien päätoimittaja on Heikki Jämsén. Lehden painaa Lehtisepät Oy, Pieksämäki.
Kimmo Kevätsalo

Kimmo Kevätsalo (s. 1945) on suomalainen valtiotieteen tohtori ja työelämän tutkija.
Kevätsalo väitteli tohtoriksi vuonna 1999 Helsingin yliopistossa työelämän sosiologian alalta, väitöskirjan nimenä oli Jäykät joustot ja tuhlatut resurssit.
Toimitustöitä

Sato : tietoja satakuntalaisesta osakunnasta ; toim. Kimmo Kevätsalo ym. Satakuntalainen osakunta, Helsinki 1966
Ammattiyhdistysliike ; toim. Kimmo Kevätsalo. Tammi 1970
Metallin SEV-seminaari : Suomen ja Neuvostoliiton sekä muiden sosialististen maiden kaupan laajentamista käsittelevä seminaari 24-25.5.1972 Helsingissä ; toimituskunta Mauri Kavonius, Kimmo Kevätsalo ja Jertta Roos ; kuvat Reijo Forsberg ja Sakari Sunila. Metallityöväen liitto, Helsinki 1972
Työ ja teknologia : Teknologia ja työ -seminaarin (kurssikeskus Murikassa 06.-07.04.1977) alustukset ja lyhennelmät kunkin työryhmän keskustelusta ; toim. Jorma Westlund, Kimmo Kevätsalo. Metallityöväen liitto, Helsinki 1979
Kotisaari

Kotisaari on saari Kemijoessa Rovaniemellä. Se sijaitsee kymmenen minuutin venematkan päässä kaupungin keskustasta.
Kotisaarta käytetään myös matkailukohteena, jossa voi tutustua uittokulttuuriin.