stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
One Man’s Family

One Man’s Familyn mainoskuva vuodelta 1950. Kuvassa  J. Anthony Smythe (Henry Barbour) ja Minetta Ellen (Fanny Barbour).
One Man’s Family on yhdysvaltalainen radiodraamasarja, jota lähetettiin 1932–1959. Ensimmäisen lähetysvuotensa aikana sarja oli kuultavissa ainoastaan San Franciscon, Los Angelesin ja Portlandin alueilla, minkä jälkeen se siirtyi valtakunnalliseen NBC Red Networkiin. Vuoteen 1950 sarjaa lähetettiin viikoittaisina 30 minuutin jaksoina. Vuonna 1950 sarja siirtyi CBS:lle ja samalla sarjaa alettiin lähettää päivittäisinä 15 minuutin jaksoina. Kaikkiaan jaksoja tehtiin 3 256.
NBC on tehnyt sarjasta myös kaksi televisioversiota. Näistä ensimmäistä lähetettiin 1949–1952 ja toista 1954–1955.
Sarja on päässyt Radio Hall of Fameen. Se on myös saanut Peabody-palkinnon.
Aiheesta muualla

One Man’s Familyn jaksoja kuunneltavissa/ladattavissa Internet Archivessa
One Man’s Family Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Savannihuuhkaja

| Savannihuuhkaja |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläimet Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pöllölinnut Strigiformes
Heimo::  Pöllöt Strigidae
Suku::  Huuhkajat Bubo
Laji::  lacteus
Kaksiosainen nimi
 Bubo lacteus  (Temminck, 1820) 
Katso myös
   Savannihuuhkaja Wikispeciesissä   Savannihuuhkaja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Savannihuuhkaja (Bubo lacteus) on Afrikassa elävä huuhkajiin kuuluva pöllölintu. Se on maailman suurimpia pöllöjä.
Koko ja ulkonäkö

Savannihuuhkaja on Saharan eteläpuolisen Afrikan suurin pöllölaji. Sen pituus on 60–66 senttimetriä, ja siipiväli keskimäärin 140 senttimetriä. Naaraat painavat 2,5–3,1 kiloa, koiraat 1,6–1,9 kiloa. Höyhenpeite on harmaanruskea. Selässä kulkee valkoisia aaltomaisia viiruja. Vaaleampi vatsapuoli on selkäpuolta tiheäviiruisempi, ja viiruja on myös siivissä. Vaaleassa naamassa on musta reunus. Lajille ovat tunnusomaisia myös pitkät höyhentupsut ja punaiset silmäluomet. Silmät näyttävät kaukaa katsottuna tummilta, mutta ovat oikeasti oranssit tai keltaiset. Koiraat ovat naaraita selvästi pienempiä, eikä niiden ”naamalevy” ole yhtä pyöreä kuin naaraiden. Nuoret linnut eroavat aikuisista yksilöistä siinä, että niiden ruumiissa on noenvärisiä juovia ja päässä on valkoisia laikkuja. Savannihuuhkajan kynnet ja jalat ovat suuret ja vahvat.
Levinneisyys ja elinympäristö

Savannihuuhkaja elää Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Sen levinneisyys ulottuu pohjoisessa Pohjois-Etiopiasta ja Somaliasta etelään aina Etelä-Afrikkaan saakka. Useita sirpaloituneita populaatioita elää myös ympäri Länsi-Afrikkaa, jossa sitä tavataan muun muassa Senegalissa, Kamerunissa ja Malissa. Lajin uskotaan eläneen myös Lesothossa, josta se on jo hävinnyt. Savannihuuhkaja puuttuu myös sademetsistä ja Namibin aavikolta.
Savannihuuhkajia tavataan merenpinnan tasolta jopa 3000 metrin korkeuteen. Se elää metsiköissä, kuivilla savanneilla, puu- ja pensassavanneilla, avoimilla ruohotasangoilla, maatalousalueilla, jokivarsimetsissä, soilla ja tulvatasangoilla. Savannihuuhkaja pärjää myös kaupungeissa mikäli puita on riittävästi. Laji elää usein vesistöjen lähellä, mutta karuja aavikoita ja tiheitä metsiä se karttaa.
Elintavat

Savannihuuhkaja on yöaktiivinen paikkalintu, joka liikkuu yksin tai pareittain. Sitä näkee melko usein päivälläkin puiden oksilla ja kallionkielekkeillä, etenkin vesistöjen lähellä. Se on päivällä hiljainen, mutta päästää yöllä syvää ja käheää, osittain murahtelevaakin huhuilua. Huhuilu voi kuulua viiden kilometrin päähän.
Elintavat > Ravinto

Savannihuuhkaja on saalistustavoiltaan opportunisti. Se saaliseläimiä ovat muun muassa jänikset, tamaanit, jyrsijät, kääpiömangustit, vihermarakatit, kalat, konnat, käärmeet, hyönteiset, varaanit ja muut lintulajit aina flamingoihin, sihteereihin, haikaroihin ja petolintuihin saakka. Myös raadot kelpaavat. Kaupungeissa lajin ravintoa ovat kyyhkyt ja rotat. Savannihuuhkaja kuuluu niihin harvoihin petolintuihin, jotka saalistavat siilejä. Siilit ovat aikuisten lintujen suosimaa ravintoa. Savannihuuhkajan tiedetään syövän myös pienempiä pöllöjä ja jopa muita huuhkajia (Bubo). Savannihuuhkaja paikantaa saaliinsa erinomaisen näkönsä avulla sopivalta tähystyspaikalta. Havaittuaan saaliin se lipuu hiljaa kohti maata ja nappaa saaliin vahvoihin kynsiinsä. Se pystyy myös sieppaamaan kaloja upottamalla jalkansa veteen, ja on kyllin ketterä nappaamaan lintuja ilmasta.
Elintavat > Lisääntyminen

Savannihuuhkajat pesivät yleensä muiden lintujen, kuten korppikotkien, vasarapäähaikaroiden tai sihteerien, vanhoissa ja isoissa risupesissä. Ne pesivät satunnaisesti myös puunonkaloissa ja köynnösten tai orkideoiden muodostamissa ryteiköissä. Lisääntymisaika vaihtelee eri alueilla, mutta yleensä se on maalis-syyskuussa. Naaras munii noin päivän välein yhteensä kaksi munaa, joita se hautoo ilman koirasta noin 38 päivää. Koiras ruokkii kumppaniaan haudonnan ajan. Toinen poikasista kuolee yleensä kahden viikon sisällä kuoriutumisesta. Henkiinjäänyt poikanen on yleensä munittu aikaisemmin kuin sisarensa ja luonnollisesti se myös kuoriutuu aiemmin. Nuoremmalla on mahdollisuus selvitä vain, jos toiselle munalle käy jotain tai jos ruokaa on runsaasti. Poikanen lähtee pesästä noin yhdeksän viikon ikäisenä, mutta on riippuvainen vanhemmistaan vielä puolivuotiaaksi asti. Se pysyttelee emolintujen luona kaksi vuotta ennen kuin itsenäistyy kokonaan. Edellisvuoden poikaset saattavat jopa auttaa vanhempiaan seuraavan poikueen hoidossa. Savannihuuhkajat lisääntyvät hitaasti. Osa huuhkajapareista pesii vuosittain, mutta jotkin parit pesivät muita harvemmin.
Savannihuuhkajapari
Valonheittimen valaisema savannihuuhkaja
John Morgan

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten purjehdus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten purjehdus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten purjehdus. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten purjehdus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Helsinki 1952 | 6mR |  |
John Adams Morgan (17. syyskuuta 1930 Oyster Bay, New York – 23. tammikuuta 2025) oli yhdysvaltalainen liikemies ja purjehduksen olympiavoittaja.
Morgan voitti 6mR-veneluokassa olympiakultaa Helsingissä 1952.
Morganin isoisä oli J. P. Morgan. Äitinsä puolelta hän on Yhdysvaltain presidenttien John Adamsin ja John Quincy Adamsin jälkeläinen.
Mary Anderson (keksijä)

| Mary Anderson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1866 Alabama, Yhdysvallat
Kuollut: 1953 Tennessee, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Ammatti:  keksijä
Mary Anderson (1866–1953) oli yhdysvaltalainen keksijä ja karjatilallinen. Hänet tunnetaan tuulilasinpyyhinten alkuperäisenä keksijänä. Anderson sai patentin keksinnölleen (Yhdysvaltojen patentti nro. 743801A) vuonna 1903. Hän kuitenkin luopui patentistaan melko pian, kun se ei saavuttanut juurikaan menestystä.
Ruovesi (lehti)

Ruovesi-lehti on suomalainen Ruovedellä ilmestyvä paikallislehti jota julkaisee Ruoveden Sanomalehti Oy. Lehti ilmestyy kerran viikossa torstaisin ja se on perustettu 1920. Vuonna 2025 lehden päätoimittajana on Anu Kuivasmäki.
Ruoveden Sanomalehti Oy julkaisee myös Teisko-Aitolahti-paikallislehteä.
Aiheesta muualla

Ruovesi-lehden kotisivut
Ruovesi-lehden vuosikerrat 1920-1929 digitoituna Kansalliskirjastossa
Freeza

| Freeza |
| --- | --- |

Luoja(t):  Akira Toriyama
Ensi- esiintyminen:  Dragon Ball Luku #247 DBZ Luku #50
Sarja:  Dragon Ball (manga), Dragon Ball Z & Dragon Ball GT (anime)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Freeza
Status:  Aktiivinen
Sukupuoli:  Uros
Ikä:  Tuntematon
Ryhmäsidokset:  Cell
Voimat:  Kyky muuttaa muotoaan (voimat kasvavat joka muodossa), lentokyky, erilaiset säteet, psykokinesia
Suhteet
Muut sukulaiset:  kuningas Cold (isä) Cooler (veli)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Freeza on kuvitteellinen hahmo Akira Toriyaman luomassa Dragon Ball -mangassa. Nimi tulee englannin sanasta freezer (suom. pakastin). Hänen isoveljensä nimi on Cooler (suom. kylmiö) ja isä Cold (suom. kylmä).
Esittely

Freeza kuuluu tuntemattomaan muukalaisrotuun ja on uskomattoman voimakas. Freeza hallitsee imperiumia, johon on sanottu kuuluvan yli 79 planeettaa. Freeza on koonnut armeijansa valtaamiensa planeettojen asukkaista, voimakkaimpina niistä saiyalaiset. Kuultuaan tarun supersaiyalaisesta, häntäkin voimakkaammasta soturista, hän tyrmäsi sen pelkkänä legendana; kuitenkin usean saiyalaisen voimistuttua Freeza alkoi pelätä legendan käyvän toteen, ja tuhosi valtavalla kuolonpallolla koko saiyalaisten kotiplaneetan Vegetan ja samalla melkein koko saiyalaisrodun. Tämä teko toi hänet myöhemmin konfliktiin tarinan sankarien kanssa, kun Freeza etsi lohikäärmekuulia Planeetta Namekilta. Freezan pelot kävivät toteen, kun yksi selvinneistä saiyalaisista, Son Goku, muuttui supersaiyalaiseksi toverinsa Kuririnin murhasta raivostuneena.
Historia > Saiyalaisten joukkomurha

Freeza komensi monia rotuja imperiumissaan, mutta kaikkein voimakkain oli soturirotu saiyalaiset. Luonnollisella taistelukyvyllään, voimallaan ja vahvistumalla joka taistelun jälkeen saiyalaisista tuli voimakas ase planeettojen valtauksessa. Kuitenkin nämä kyvyt alkoivat herättää Freezassa vainoharhaisuutta. Peläten, että saiyalaiset voisivat koska tahansa kääntyä Freezaa itseään vastaan, hän päätti "oikean kätensä" Zarbonin neuvosta tuhota koko saiyalaisrodun.
Kuultuaan saiyalaisesta nimeltä Bardock, jonka voimataso oli nousussa, Freeza lähetti palvelijansa Dodorian salamurhaamaan hänet joukkioineen.
Historia > Planeetta Namek

Mangassa Freeza esiintyy ensimmäisen kerran, kun Gohan, Krillin, Bulma, Goku ja vielä silloin pahana tunnettu Vegeta lähtevät Namek-planeetalle. Animessa hän esiintyy ensimmäisen kerran Dragon Ball Z-erikoislähetyksessä, jossa kerrotaan Gokun isän, Bardockin, elämästä. Siinä Bardock lähettää Gokun Maa-planeetalle. Sen jälkeen hän taistelee Freezaa vastaan, mutta kärsii murskatappion ja kuolee useiden muiden sayialaisten mukana. Tarina Namek-planeetalla jatkuu, kun Freezan joukot, Vegeta (yksin) ja sankarit havittelevat lohikäärmekuulia itselleen. Freezan toivomus on ikuinen elämä ja sankarien toive on herättää kuolleet henkilöt eloon. Freezan joukko kuolee, yksin Freeza jää henkiin. Hänellä on vaikeuksia kuulien keräämisessä ja hän kutsuu paikalle Ginyu-erikoisosaston. Freeza on jo voitolla ja sankarit kuolemaisillaan. Pian Goku ilmestyy ja voittaa Ginyu-joukon. Samalla Vegeta liittoutuu heidän kanssaan. Goku sai kuitenkin sen verran vammoja, että hänet pitää elvyttää. Kun Goku viimein saapuu, Freeza on muuttunut viimeiseen muotoonsa ja hakannut Vegetan melkein kuoliaaksi. Kun Vegeta sanoo, että Goku on supersaiyalainen Freeza tappaa Vegetan kuolemansäteellä, mutta Vegeta pystyy silti kertomaan, että Freeza tuhosi planeetta Vegetan. Goku aloitaa taistelun Freezan kanssa, mutta hän ei pärjää, vaikka Freeza käyttää vain puolia voimistaan. Goku saa silti ajatuksen ja luo spirit bombin joka heikentää Freezaa. Freeza tappaa Krillinin, josta Goku suuttuu ja hän muuttuu supersaiyalaiseksi, ja Freeza joutuu käyttämään täysiä voimiaan. Goku kuitenkin voittaa Freezan kun tämä väsyy omasta hyökkäyksestään. Goku kuitenkin antaa energiaa Freezalle joka ampuu säteen Gokuun täydellä voimalla, mutta Goku lyö sen takaisin ja Freezan luullaan kuolleen. Freeza sanoo että Goku oli ensimmäinen joka oli iskenyt hänet tomuun sitten tämän lapsuuden
Myöhemmin Freeza tulee Maahan isänsä King Coldin kanssa ja aikoo tuhota Maan. Freezan voimat saattoivat kasvaa kun hänestä tehtiin kyborgi, mutta tämä ei silti pärjää salaperäiselle nuorukaiselle, joka selviytyy jopa Freezan Death ballista, joka pystyy tuhoamaan planeettoja. Nuorukainen paljastuu supersaiyalaiseksi, ja halkaisee Freezan kahtia. Sen jälkeen hän hävittää Freezan kokonaan. Tämän jälkeen Freeza nähdään monta kertaa kun z-soturit muistelevat menneitä, sekä Manalassa ensimmäisen kerran, kun Goku ja Pikkon saapuvat lopettamaan kapinan. Freeza ystävystyy Cellin kanssa, ja he jopa taistelevat Dragonball GT:ssä Gokua vastaan Manalassa. Goku kuitenkin voittaa heidät.
Ääninäyttelijät

| Toei Animation | Ocean Group | FUNimation |
| --- | --- | --- |
| Ryusei Nakao | Pauline Newstone | Linda Chambers-Young |
| Brasilia | Ranska | Portugali |
| Carlos Campanile | Philippe Ariotti | Joaquim Monchique |
Freeza ja Cell Dragonball GT -sarjassa.
Ensimmäisessä muodossaan oleva Frieza tuhoaa planeetta Vegetan valtavalla Supernovalla
Golden Frieza
Perkkaanpuiston koulu

Koulurakennuksen sisäänkäynti
Perkkaanpuiston koulu oli Espoon Leppävaarassa sijainnut alakoulu. Koulurakennus Luutnantinkujalla purettiin vuonna 2022. Koulu jatkoi hallinnollisessa mielessä toimintaansa uudella nimellä Perkkaan koulu.
Koulussa oli opetusta luokka-asteilla 1–6 ja esiluokka.
Uusi Perkkaan koulu valmistui syksyllä 2022 osoitteeseen Majurintie 8. Uudisrakennus on yhtenäiskoulu, eli siellä toimii luokka-asteet 1–9.
Purettu Perkkaanpuiston koulu oli vuonna 1986 valmistunut ja se oli suunniteltu Espoon kaupungin virkatyönä. Espoon koulurakennusten inventointiraportti vuodelta 2017 kuvaa sitä matalaksi ja vaatimattomaksi, ratkaisuiltaan tavanomaiseksi koulurakennukseksi, joka ei yksinään ole kaupunkikuvallisesti kovin merkittävä mutta muodostaa osan laajempaa koulukokonaisuutta Leppävaaran julkisten rakennusten keskittymässä.
Aiheesta muualla

Tietoa koulusta Espoon kaupungin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Marko Vanhanen

| Marko Vanhanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23. toukokuuta 1968 (ikä 56) Helsinki
Ammatti:  tubettaja, puhelinasentaja, tietoliikennetekniikko
Muut tiedot
Aktiivisena:  2008–
Marko Tapio Vanhanen (s. 23. toukokuuta 1968 Helsinki) on suomalainen tubettaja, joka tunnetaan myös käyttäjänimellään Markorepairs (kanavan nykyinen nimi on Marko Vanhanen). Hän on tunnettu muun muassa tupakoinnin vastaisuudestaan, kauppojen ylijäämäruoan hyödyntämisestä sekä erilaisista elektroniikka-aiheisista YouTube-videoistaan. Hän voitti Keksijätehdas-ohjelman keksinnöllään Discokahvinkeitin vuonna 2011.
Tubettaminen

Vanhanen aloitti tubettamisen 20. toukokuuta 2008 ja on siten ensimmäisiä suomalaisia tubettajia. Hänen videoiden aiheina ovat muun muassa elektroniikka, sähkömopoilu, dyykkaus ja työttömyys.
YouTube sulki Vanhasen alkuperäisen kanavan 10. huhtikuuta 2022 sääntörikkomusten vuoksi. Vanhanen jatkoi tubettamista rinnakkaiskanavallaan, jonka on perustanut vuonna 2012. Hänen alkuperäisen kanavansa ensimmäinen video kantoi nimeä Ladan purkaminen metsässä. Katsotuin video oli välttävällä englannin kielellä puhuttu Cofe time for in talk English, joka sai yli 1,9 miljoonaa näyttökertaa ympäri maailman. Kanavalla oli maaliskuussa 2022 yli 22 tuhatta tilaajaa ja videoilla yli 28 miljoonaa näyttökertaa. Kanava oli perustettu 18.5.2008.
Toukokuussa 2014 Vanhanen aiheutti kohua kuvaamallaan videolla, jolla hän poisti taloyhtiönsä ullakolta kaksi pesivää pulua ja niiden poikaset. Hän kertoi myöhemmin videolla tappaneensa nämä. Video aiheutti raivoa sosiaalisessa mediassa.
Yksityiselämä

Vanhanen syntyi Helsingissä ja eli siellä useamman vuoden työskennellen muun muassa puhelinasentajana, valomainosasentajana ja elektroniikkakokoojana. Myöhemmin hän muutti Kangasalle. Tapio-isän kuoltua hän peri isältään useamman osakehuoneiston Suolahdesta, Äänekoskelta, jonne muutti vuonna 2013.
Vanhanen oli ehdolla vuoden 2012 kuntavaaleissa Kangasalan valtuustoon kristillisdemokraattien jäsenenä. Hän sai 12 ääntä eikä tullut valituksi.
Vanhanen on uskonnoltaan kristitty, ja hän on puhunut uskostaan videoissaan.
Chilen sotilasvallankaappaus 1973

Paikallista urheiluareenaa käytettiin vangitsemiseen ja kiduttamiseen.
Chilen vuoden 1973 sotilasvallankaappaus syrjäytti Chileä vuodesta 1970 johtaneen presidentti Salvador Allenden, joka pyrki viemään maata kohti sosialismia. Valtaan nousi Chilen sotilasjuntta. Kaappaus oli nopea ja väkivaltainen. Kenraali Augusto Pinochetin johtamat joukot valtasivat Chilen presidentin palatsin aseistettujen joukkojen tuella. Pinochetin valtakaudella surmattiin tai katosi noin 3 000 vasemmistolaista tai heiksi epäiltyä ihmistä. Chile oli harvoja Etelä-Amerikan maita, joissa oli pitkään vallinnut demokratia. Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelu (CIA) tuki väkivaltaista kaappausta, koska se halusi estää Chilen muuttumisen sosialistiseksi.
Taustaa

Yhdistyneen vasemmiston ehdokkaana ollut Salvador Allende voitti Chilessä 3. syyskuuta 1970 järjestetyt presidentinvaalit. Allende, joka oli koulutukseltaan lääkäri, oli Latinalaisen Amerikan ensimmäinen vaaleilla valittu sosialistinen valtionpäämies. Chilen parlamentti vahvisti vaalin tuloksen 24. lokakuuta. Chile ja Kuuba solmivat 12. marraskuuta uudelleen diplomaattisuhteensa, jotka olivat katkenneet Fidel Castron noustua valtaan Kuubassa. Joulukuussa 1970 Allenden hallitus kansallisti kaikki Chilen luonnonvarat. Allenden valinnan seurauksena monet Chilen varakkaan yläluokan jäsenet muuttivat maasta, ja monet yhdysvaltalaiset lehdet aloittivat kampanjan, jossa väitettiin Chilen olevan muuttumassa Allenden johdolla kommunistiseksi valtioksi. Chilessä 5. huhtikuuta 1971 pidetyissä paikallisvaaleissa Allenden yhtynyt vasemmisto sai 49,7 % kaikista annetuista äänistä.
Syksystä 1972 lähtien Allenden hallitus paini vakavien ongelmien kanssa Yhdysvaltain tukeman konservatiivisen opposition vastustaessa hänen politiikkaansa. Allenden johtama kansanrintama saavutti vaalivoiton 4. maaliskuuta 1973 pidetyissä parlamenttivaaleissa. Vaalien jälkeen Allende muodosti uuden hallituksen, josta armeijan edustajat jäivät pois.
Inflaatio oli 605 % vuodessa, julkinen vaje oli peräti 25 % kansantuotteesta, suurin osa julkisista menoista rahoitettiin velalla, ja Chile alkoi velkaantua nopeasti. Maataloustuotanto putosi kolmanneksen, ruokaa säännösteltiin. Myös teollisuuden, kalastuksen ja kuparikaivosten tuotanto sekä kansantuote kutistuivat 1971–1973. Allenden kaudella valuutan arvo putosi kolmasosaan ja vaihtotaseeseen tuli pian satojen miljoonien nykydollarien vaje. Hinnat ja palkat oli säännelty.
Tiedotusvälineistä 70 % otettiin valtion haltuun. Allenden hallinto myös rikkoi perustuslakia toistuvasti. Kenraali Pinochet väitti myöhemmin Allenden olleen muuttamassa Chileä diktatuuriksi.lähde?
Maassa yritettiin vallankaappausta jo 29. kesäkuuta 1973, jolloin yksi panssarirykmentti piiritti presidentinpalatsin pääkaupunki Santiago de Chilessä. Yritys kukistettiin kuitenkin kolmessa tunnissa. Samanaikaisesti Chilen tapahtumien kanssa oli sisäpoliittista kuohuntaa ja levottomuuksia useissa muissakin Latinalaisen Amerikan maissa.
Tapahtumat

Elokuusta 1973 lähtien useat lähinnä keskiluokkaiset ammattiryhmät järjestivät lakkoja painostaakseen Allendea eroamaan ja puhkesi useita yhteenottoja presidentin kannattajien ja hänen vastustajiensa kesken. Maata vaivasi myös voimakas inflaatio. Chilen sotilas- ja poliisivoimat ryhtyivät armeijan komentajan kenraali Augusto Pinochet'n johdolla kapinaan 11. syyskuuta ja esittivät presidentti Salvador Allendelle uhkavaatimuksen. Kun Allende kieltäytyi eroamasta, kapinalliset tunkeutuivat lentokoneiden ja hyökkäysvaunujen tukemina presidentinpalatsiin, jolloin Allenden ilmoitettiin tehneen itsemurhan. Maahan muodostettiin uusi hallitus, joka julisti Pinochet'n maan uudeksi presidentiksi. Tietoliikenneyhteydet ulkomaille ja diplomaattisuhteet Kuubaan katkaistiin, maan rajat suljettiin, parlamentti hajotettiin ja puolueiden sekä ammattiyhdistysliikkeen toiminta kiellettiin. Vasemmistolaisten ajojahti ja vastarintapesäkkeiden järjestelmällinen tuhoaminen aloitettiin. Kaappauspäivänä sai surmansa arviolta 5 000 henkilöä. Santiagon stadionista muodostettiin maan suurin yksittäinen vankileiri. Sotilasjuntta poltatti kaduilla epäilyttävinä pitämiään kirjoja ja lupasi palkkion etsintäkuuluttamiensa Allenden kannattajien löytäjille. Toisinajattelijoiden vangitsemiset ja kidutus jatkuivat kuukausia vallankaappauksen jälkeen. Kenraali Augusto Pinochet julistettiin ”kansakunnan korkeimmaksi johtajaksi” 25. kesäkuuta 1974. Pinochet'sta tuli virallisesti Chilen presidentti 17. joulukuuta 1974.
Ulkomaisia reaktioita

Suomi, Ruotsi ja Tanska jäädyttivät kehitysapunsa Chilelle 13. syyskuuta 1973. Ruotsin Chilen-suurlähettiläs Harald Edelstam esiintyi ja toimi aktiivisesti Chilen sotilasjuntan vainon kohteeksi joutuneiden puolesta, minkä vuoksi hänet karkotettiin Chilestä. Suomen poliittinen äärivasemmisto vaati diplomaattisuhteiden katkaisemista Chileen. Presidentti Urho Kekkonen sanoi 14. syyskuuta, että Chilen tapahtumien vaikutukset eivät tule rajoittumaan Chilen omien rajojen sisäpuolelle.
Neuvostoliitto ja Itä-Saksa katkaisivat diplomaattisuhteensa Chileen 21. syyskuuta. Seuraavana päivänä Iso-Britannia tunnusti Chilen sotilashallituksen. Suomen eduskuntapuolueet esittivät 27. syyskuuta vakavan huolestumisensa Chilen tapahtumien vuoksi ja vetosivat maan vallanpitäjiin kansalaisten perusoikeuksien turvaamiseksi ja laillisen demokratian palauttamiseksi. Suomen hallitus päätti 24. lokakuuta, että Suomi ottaa vastaan sata chileläistä poliittista pakolaista. Esimmäiset pakolaiset saapuivat Helsinkiin 19. marraskuuta. Suomi irtisanoi Chilen kanssa elokuussa 1973 solmimansa kehitysluottosopimuksen 4. tammikuuta 1974.
Syyskuussa 1974 ilmoitettiin, että Yhdysvaltain presidentin Richard Nixonin ulko- ja turvallisuuspoliittinen neuvonantaja, myöhempi ulkoministeri Henry Kissinger oli henkilökohtaisesti johtanut Yhdysvaltain hallituksen talouspoliittista ohjelmaa Salvador Allenden hallitusta vastaan vuosina 1970–1973. Myös CIA:n kerrottiin tukeneen Allenden vastaista oppositiota samoina vuosina ainakin kahdeksalla miljoonalla dollarilla.
Ulkomaisia reaktioita > Suomen asenne

Virallisesti Suomi noudatti Chilen sotilasvallankaappaukseen nähden pidättyvää linjaa. Suomen asiainhoitajana Chilen pääkaupungissa Santiagossa toimi syksyllä 1973 Tapani Brotherus, jonka toiminnasta kaappauksen tapahduttua saatiin uutta tietoa vuonna 2008. Brotherus ja hänen alaisensa, varakonsuli Ilkka Jaamala ottivat Suomen edustuston suojiin omalla vastuullaan ja vastoin esimiestensä ohjeita sotilasjuntan vainon kohteeksi joutuneita henkilöitä, joita he auttoivat turvaan paitsi Suomeen, varsin huomattavassa määrin myös Itä-Saksaan. Suomen hallitus, joka suhtautui pakolaisiin aluksi torjuvasti, suostui vastaanottamaan chileläisiä vasta siinä vaiheessa, kun sille oli käynyt selväksi Chilen tilanteen todellinen vakavuus. Brotheruksen mukaan chileläisillä pakolaisilla ei ollut menemistä naapurimaihin, koska Etelä-Amerikan oikeistolaisten diktaattorien keskinäisen sopimuksen mukaan hallitusten vastustajia voitiin ottaa kiinni naapurimaissakin. Näin valtaosa chileläisistä pakolaisista päätyi Eurooppaan. Brotherus on maininnut Ruotsin Chilen-lähettilään, Chilen sotilasjunttaa suuresti ärsyttäneen Harald Edelstamin toiminnan olleen hänen tärkeimpänä innoittajanaan. Suomen ja Ruotsin ohella etenkin Norja, Italia ja Itävalta auttoivat chileläisiä pakolaisia turvaan.
Suurin osa Suomeen tulleista chileläisistä pakolaisista palasi kotimaahansa Augusto Pinochet'n valtakauden päätyttyä 1990-luvulla.
Populaarikulttuurissa

Chilen vallankaappausta käsittelee vuonna 1982 valmistunut yhdysvaltalainen elokuva Kateissa. Tositapahtumiin perustuvassa elokuvassa Jack Lemmon näyttelee yhdysvaltalaista liikemiestä, Ed Hormania, jonka toimittajana työskentelevä idealistinen poika katoaa Chilen vallankaappauksen pyörteissä ja Ed matkustaa Chileen etsiäkseen poikansa.
Vuonna 2019 ensiesitetty suomalais-chileläinen televisiosarja Invisible Heroes käsittelee suomalaisdiplomaattien Tapani Brotheruksen ja Ilkka Jaamalan sekä Tapani Brotheruksen vaimon Lysa Brotheruksen toimintaa vallankaappauksen aikana.
Dokumenttielokuva

Tomi Brotherus: Hemligstämplad diplomati (2013). 24h Enterprises, suomalaisten osuudesta vallankaappauksen tapahtumiin tehty palkittu pitkä dokumenttielokuva. Elokuvan ohjaaja ja tuottaja Tomi Brotherus oli itse tapahtumien aikaan lapsena Santiagossa.