stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Otto Palander

Karl Otto Palander (28. syyskuuta 1825 Turku – 9. joulukuuta 1902 Lempäälä) oli suomalainen kirjakauppias, päätoimittaja ja kirjapainon omistaja.
Palanderin vanhemmat olivat kihlakunnantuomari Fredrik Vilhelm Palander (1787–1852) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Ottiliana Elisabet Uhlstedt. Hän pääsi ylioppilaaksi 1844 yksityistodistuksella ja opiskeli sitten oikeustiedettä Helsingin yliopistossa. Hän toimi käräjäkirjurina 1849–1850 ja oli Ulvilan Tuorsniemen lasitehtaan palveluksessa 1855–1858. Tämän jälkeen Palander oli kirjakauppiaana Porissa 1859–1888. Hän omisti Porissa myös kirjapainon, kustansi Satakunta-lehteä (Satakunnan Kansa-lehden edeltäjä) 1873–1888 ja oli Porissa ilmestyneen Björneborgs Tidning–lehden päätoimittajana 1865–1872. Palander muutti sitten Porista Helsinkiin jossa hän oli kirjakauppiaana vuodesta 1891 alkaen mutta hän teki konkurssin jo 1893. Viimeksi Palander asui Lempäälän Kuljussa.
Palander oli naimisissa 1862–1889 Katarina Johanna Nyroosin (k. 1889) kanssa. Heidän pojistaan Elis Palander (1878–1930) oli oppikoulunopettaja ja säveltäjä ja Olli (Otto) Isidor Palander, käytti nimeä Olli Suolahti (1885–1952) oli kantelemestari, trubaduuri ja kirjailija.
Kviteseidin kirkko

| Kviteseidin kirkko Kviteseid kyrkje |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2013.
Sijainti:  Kviteseid, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Agderin ja Telemarkin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1915
Suunnittelija:  Haldor Larsen Børve
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  320
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kviteseidin kirkko (norj. Kviteseid kyrkje) on Kviteseidin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1915.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kviteseidin kirkko Wikimedia Commonsissa
Juhani Härmä

| Juhani Härmä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. toukokuuta 1949 (ikä 75) Helsinki
Ammatti:  romaanisen filologian, erityisesti ranskan kielen professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto (FK 1974, FL 1977, FT 1979)
Instituutti:  Helsingin yliopisto
Juhani Härmä (s. 21. toukokuuta 1949 Helsinki) on suomalainen kielentutkija. Hän on toiminut romaanisen filologian, erityisesti ranskan kielen professorina Jyväskylän ja Helsingin yliopistoissa.
Härmä tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalais-ranskalaisesta yhteislyseosta 1968. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1974, lisensiaatiksi 1977 ja tohtoriksi 1979. Hän oli romaanisen filologian dosentti Helsingin yliopistossa vuosina 1980–1985 ja Jyväskylän yliopistossa 1980–1983.
Hän on ollut Jyväskylän yliopiston romaanisen filologian professori 1983–1985 ja Helsingin yliopiston apulaisprofessori 1985–1998. Tänä aikana hän oli vieraileva suomen kielen ja kulttuurin apulaisprofessori Pariisin III yliopistossa (Sorbonne Nouvelle) vuosina 1991–1994. Sittemmin Härmä on ollut Helsingin yliopiston romaanisen filologian, erityisesti ranskan kielen professori vuosina 1998–2016.
Hänen tutkimuskohteenaan on ollut nykyranskan lauseoppi ja tekstilingvistiikka. Härmä toimi 1970-luvulla jonkin aikaa sarjakuvalehti Ruudun päätoimittajana ja suomensi Morrisin ja Goscinnyn Lucky Luke -sarjakuvia.
Aiheesta muualla

Juhani Härmä: The French language in Finland over the Centuries (englanniksi) (including personal details).
Johann Georg Theodor Grässe

| Johann Georg Theodor Grässe |
| --- | --- |
 Muistolaatta Grimman lukiolla.
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. tammikuuta 1814 Grimma, Saksin kuningaskunta
Kuollut: 27. elokuuta 1885 (71 vuotta) Niederlößnitz, Saksan keisarikunta
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Leipzigin yliopisto
Tutkimusalue:  kirjallisuushistoria, bibliografinen tutkimus
Johann Georg Theodor Grässe (31. tammikuuta 1814 Grimma, Saksin kuningaskunta – 27. elokuuta 1885 Niederlößnitz, Saksan keisarikunta) oli saksalainen bibliografi ja kirjallisuushistorioitsija, joka toimi Saksin kuninkaan Fredrik August II:n kirjastonhoitajana ja Grünes Gewölbe -museon johtajana. Hän kirjoitti elämänsä aikana useita teoksia.
Elämä

Johann Georg Theodor Grässen isä oli latinan professori Johann Gottlob. Hänen äitinsä oli Juliana Amalia. Grässe opiskeli Leipzigin yliopistossa filosofiaa ja arkeologiaa, ja hän valmistui vuonna 1834.
Grässe työskenteli 1840–1848 opettajana. Laajojen kielten ja kirjallisuuden tietojensa ansiosta hänet nimettiin 1843 Saksin kuninkaan Fredrik August II:n henkilökohtaiseksi kirjastonhoitajaksi. Grässe toimi tehtävässä vuoteen 1854. Hän sai myös muita kuninkaallisia tehtäviä, kun hänet valittiin 1848 kuninkaallisen rahakokoelman ja 1852 posiinikokoelman hoitajaksi. Grässe valittiin 1864 Grünes Gewölbe -museon johtajaksi. Hän jäi eläkkeelle 1882 näön heikkenemisen takia ja kuoli 1885.
Työt

Grässen kiinnostuksen kohteet olivat laaja-alaisia, ja hän julkaisi monia teoksia. Hänen töihinsä kuuluvat muun muassa bibliografiset, kirjallisuustieteelliset ja historialliset työt. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat bibliografia Leitfaden der allgemeinen Literaturgeschichte ja latinankielisten paikannimien sanakirja Orbis Latinus.
Jhonas Enroth

| Jhonas Enroth |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. kesäkuuta 1988 (ikä 36) Tukholma, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  179 cm
Paino:  75 kg
Seura
Seura:  Örebro HK
Sarja:  SHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2007–
Aik. seurat:  Södertälje SK (SEL) Portland Pirates (AHL) Buffalo Sabres (NHL) Dallas Stars (NHL) Los Angeles Kings (NHL) Toronto Maple Leafs (NHL) Toronto Marlies (AHL) San Diego Gulls (AHL) Dinamo Minsk (KHL) EC KAC (EBEL)
NHL-varaus:  46. varaus, 2006 Buffalo Sabres
KHL-varaus:  66. varaus, 2009 HK Atlant
Jhonas Erik Enroth (s. 25. kesäkuuta 1988 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa SHL:ssä pelaavaa Örebro HK:ta.
Ura > Seuraura > Ruotsi

Enroth on Huddinge IK:n kasvatti. Enroth pelasi Huddingen juniorijoukkueissa kauteen 2004–2005 asti. Hän pääsi kauden aikana debytoimaan aikuisten tasolla, kun hän pelasi kaksi ottelua Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa. Seuraavaksi kaudeksi, 2005–2006, hän siirtyi Södertälje SK:n joukkueeseen, jonka riveissä pelasi 39 SuperElitin runkosarjaottelua. Enrothilla oli sarjan paras torjuntaprosentti sekä pienin päästettyjen maalien keskiarvo.
Kaudeksi 2006–2007 Enroth siirtyi pelaamaan Södertäljen miesten joukkueeseen Allsvenskaniin, jossa hän pelasi 24 runkosarjaottelua sarjan parhaalla torjuntaprosentilla, 93,7. Hän kävi myös juniorijoukkueessa pelaamassa kolmessa ottelussa. Södertäljen edustusjoukkue nousi kauden päätteeksi Allsvenskanista Ruotsin korkeimmalle sarjatasolle Elitserieniin Enrothin pelattua yhdeksässä karsintaottelussa torjuntaprosentilla 92,1.
Enroth pelasi ensimmäisellä pääsarjatason kaudellaan, 2007–2008, 27 ottelua torjuntaprosentilla 93,2. Hän oli yksi neljästä ehdokkaasta vuoden tulokkaan valinnassa. Hänellä oli tulokaskaudellaan koko Elitserienin paras torjuntaprosentti sekä pienin päästettyjen maalien keskiarvo.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:  Ruotsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Ruotsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Ruotsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:  Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Sotši 2014 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ruotsi-Suomi 2013 | jääkiekko |  |
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Tšekki 2008 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Tšekki 2005 | jääkiekko |  |
Enroth edusti Ruotsin alle 18-vuotiaiden maajoukkuetta ensimmäisen kerran vuoden 2005 maailmanmestaruuskilpailuissa, joissa hän torjui kolmessa ottelussa torjuntaprosentilla 94,2. Turnaus päättyi pronssiottelun voittoon. Enroth edusti Ruotsia myös seuraavan vuoden kisoissa, jolloin hän pelasi viisi ottelua 94,3 prosentin varmuudella.
Enroth edusti Ruotsin nuorten maajoukkuetta kahdesti vuosina 2007 ja 2008. Jälkimmäisissä Ruotsi voitti hopeaa Enrothin pelattua viisi ottelua. Hänen torjuntaprosenttinsa oli 90,5 ja hänet valittiin Ruotsin joukkueen kolmen parhaan pelaajan joukkoon.
Enroth pääsi kauden 2007–2008 aikana debytoimaan aikuisten maajoukkuetasolla, kun hän pelasi yhden Euro Hockey Tour -ottelun. Tämän jälkeen seurasi kolmen kauden mittainen tauko, jonka aikana hän ei maajoukkueeseen päässyt. Kaudella 2011–2012 hän kuitenkin pääsi pelaamaan kaksi Euro Hockey Tourin ottelua. Hän onnistui vakuuttamaan Ruotsin valmennusjohdon ja sai paikan Ruotsin joukkueessa vuoden 2012 maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän teki aikuisten arvokisadebyyttinsä pelatessaan turnauksessa kaksi ottelua.
Vuoden 2013 maailmanmestaruuskilpailuissa Enroth pääsi toisena vuotena peräkkäin edustamaan Ruotsia. Hän pelasi turnauksessa seitsemän ottelua Ruotsin voittaessa maailmanmestaruuden. Enroth valittiin turnauksen parhaaksi maalivahdiksi, kun hänen torjuntaprosenttinsa, 95.6, oli turnauksen paras sekä päästettyjen maalien keskiarvo 1.15 turnauksen pienin. Lisäksi hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen.
Enroth ei loukkaantumisen vuoksi päässyt edustamaan Ruotsia vuoden 2014 maailmanmestaruuskilpailuissa. Vuonna 2015 hän kuitenkin oli jälleen mukana turnauksessa. Hän torjui kuudessa ottelussa torjuntaprosentilla 87,6.
Jillian Henry

Jillian Marisa Henry (s. 22. lokakuuta 1996 Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt ääninäyttelijänä useissa eri animaatioelokuvissa. Jillianilla on kaksi isoveljeä, jotka ovat Aaron Henry ja Michael Tyler Henry, he kummatkin ovat myös näyttelijöitä. Jillian tunnetaan melko hyvin animaatioelokuvasta Lilo & Stitch 2, jossa hän esitti Elenan ääntä. Hänen ensiesiintymisensä oli vuonna 1997 televisiosarjassa Unsolved Mysteries, jossa hän esiintyi yhdessä jaksossa. Tuolloin hän oli 1-vuotias. Jillian on esiintynyt myös televisiosarjassa Mullan alla vuonna 2003 yhdessä jaksossa.
Aiheesta muualla

Jillian Henry Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jimi Koskinen

| Jimi Koskinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Jimi Koskinen
Syntynyt: 6. huhtikuuta 1988 (ikä 36) Lahti[lähde? ]
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pelipaikka:  Pieni laitahyökkääjä
Pituus:  195 cm
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2005−2014 2014−2015 2015-2016:   Namika Lahti  Kauhajoen Karhu  Lahti Basketball
Jimi Koskinen (s. 6. huhtikuuta 1988) on suomalainen koripalloilija, joka on urallaan edustanut Namika Lahtea, Kauhajoen Karhua, Lahti Basketballia. Hän on myös urallaan pelannut nuorten maajoukkueessa.
Ura

Koskinen on Namika Lahden kasvatti ja hän debytoi seuran edustusjoukkueessa kaudella 2005–2006. Kaudella 2006-2007 hän oli mukana saavuttamassa hopeaa Korisliigassa kun Namika hävisi finaaleissa Espoon Hongalle. Koskinen oli mukana voittamassa Namikan kanssa Suomen-mestaruutta kaudella 2008–2009.
Koskinen siirtyi kaudeksi 2014–2015 Kauhajoen Karhuun, jossa joukkue ylsi neljännelle sijalle kauden päätteeksi hävittyään mestaruuteen asti rynnineelle Joensuun Katajalle välierissä ja KTP:lle pronssiottelussa. Kaudella 2015-2016 Koskinen palasi Lahteen edustamaan Lahti Basketballia miesten 1-B divisioonaan, jonka mestaruuden joukkue voitti kauden päätteeksi. Koskinen lopetti aktiiviuransa kauden 2015-2016 päätteeksi.
Saavutukset

Suomen mestaruus 2009
SM-hopeaa 2007
Miehet 1 B-divisioona mestaruus 2016
Aiheesta muualla

Korisliigan pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive)
Kauhajoen Karhu – 2015–2016 – Korisliiga
Akpaso |
 Lehtoranta |
 Davis |
 Sarcévic |
 Troutman |
 Vanttaja |
 Weatherspoon |
 Kinnard |
Valmentaja Toiviainen
Jillian Hall

Jillian Hall
Jillian Faye Fletcher (s. 6. syyskuuta 1980) on yhdysvaltalainen painija, joka tunnetaan parhaiten World Wrestling Entertainmentissa (WWE).
Jillian debytoi raw,issa vuonna 2007. Hänet muistetaan Rawissa ja Smackdownissa laulamisestaan.
Jillianin sopimus päättyi vuonna 2010.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jillian Hall Wikimedia Commonsissa
Paperimarkka (Saksa)

5 miljardin markan seteli.
Paperimarkka (saksaksi Papiermark) oli saksalainen rahayksikkö vuosina 1914–1923. Rahaa käytettiin myös Danzigin vapaakaupungissa vuoteen 1923 asti. Paperimarkka korvasi vanhan kultamarkan. Nimitystä alettiin virallisesti käyttää ensimmäisen maailmansodan jälkeen hyperinflaation saavutettua huippunsa vuonna 1923, jolloin rahan arvo romahti täysin. Paperimarkan korvasi Rentenmark vuonna 1924, jolloin 1 biljoonalla (1012) paperimarkalla sai yhden Rentenmarkin. Myöhemmin Reichsmark korvasi Rentenmarkin.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Paperilaadut

Paperilaadut muodostavat useita alaryhmiä. Tärkein paperilaatuja erottava tekijä on se, onko paperi valmistettu mekaanisesta massasta, kuten hiokkeesta, hierteestä, kuumahierteestä, kemihierteestä, vai selluloosasta, jolloin siinä on vain osaksi puun väliainetta ligniiniä tai ligniiniä ei ole lainkaan, jolloin kysymys on puuvapaasta (engl. wood free) paperista eli hienopaperista.
Paperilaadut
| --- | --- |
Mekaaniset painopaperit (puupitoiset paperit):   tavallinen sanomalehtipaperi (newsprint)  värillinen sanomalehtipaperi  luettelopaperi (TD)  konekalanteroitu paperi (MFS)  superkalanteroitu paperi (SC) 
Päällystetty mekaaninen painopaperi:   kevyesti päällystetty paperi (LWC)  keskinkertaisesti päällystetty paperi (MWC)  konepäällystetty paperi (MFC) 
Hienopaperi (puuvapaa eli selluloosapohjainen paperi):   päällystämätön hienopaperi (WFU)  päällystetty hienopaperi (WFC)
Jukka L. Mäkelä

Jukka Mäkelä, oikealta nimeltään Lauri Juhani Mäkelä, (5. helmikuuta 1917 Oulu – 3. syyskuuta 1977 Espoo) oli suomalainen sotakirjailija, joka toimi sotien aikana tiedustelu-upseerina ja käytti näitä kokemuksia pohjana useissa kirjoissaan.
Mäkelän vanhemmat olivat sahanisännöitsijä Viktor Emil Mäkelä ja Anna Rauha Johanna Manner. Hän pääsi ylioppilaaksi 1938 Kuopion yhteiskoulusta.
Teokset

Salaista palapeliä: tiedustelupalvelua ja tapahtumia talvisodan ja jatkosodan vaiheilta. WSOY 1964, 5. painos 1965, 6. painos 1988.
Salaisen sodan saatosta. WSOY 1965.
OsKu (Osasto Kuismanen) : tiedustelua ja kaukopartiointia välirauhan ja jatkosodan ajoilta. WSOY 1966, 4. painos 1982.
Helsinki liekeissä : suurpommitukset helmikuussa 1944. WSOY 1967, 2. painos 1994.
Lumi palaa. WSOY 1968.
Marokon kauhu Aarne Edvard Juutilainen. WSOY 1969.
Lumitiikeri. WSOY 1970.
Taipaleenjoki. WSOY 1971. (runo-otteet Yrjö Jylhän teoksesta Kiirastuli)
Kannas salamoi. WSOY 1972.
Teräsvyöry Kannaksella. WSOY 1973, 4. painos 1974.
Aunuksen savut. WSOY 1974.
Teräsvyöry murtuu. WSOY 1975.
Suomi taisteli : sotiemme suurlukemisto 1 ; valikoinut ja toim. Jukka L. Mäkelä ; kommentit laatinut Helge Seppälä. WSOY 1977.
Suomi taisteli : sotiemme suurlukemisto 2 ; valikoinut ja toim. Jukka L. Mäkelä ; kommentit laatinut Helge Seppälä. WSOY 1978.
Suomi taisteli : sotiemme suurlukemisto 3 ; valikoinut ja toim. Jukka L. Mäkelä ; kommentit laatinut Helge Seppälä. WSOY 1978.
Suomi taisteli : sotiemme suurlukemisto 4 ; valikoineet Jukka L. Mäkelä, Helge Seppälä ; toim. ja kommentit laatinut Helge Seppälä. WSOY 1979.
Jill Tarter

| Jill Tarter |
| --- | --- |
 Jill Tarter vuonna 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. tammikuuta 1944 (ikä 80) New York, New York
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  Tähtitieteilijä
Puoliso:  Bruce Tarter  (eronnut) 
Jill Tarter (ennen Jill Cornell, s. 16. tammikuuta 1944 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen tähtitieteilijä. Hänet tunnetaan parhaiten työstään SETI:n toteuttajana ja SETI-instituutin toisena perustajana.
Tarter saavutti maintetta Ensimmäinen yhteys -romaanin (1985) ja Ensimmäinen yhteys -elokuvan (1997) päähenkilön Ellie Arrowayn inspiraationa. Hän oli aiemmin naimissa Bruce Tarterin kanssa ja heillä on yksi yhteinen tytär.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jill Tarter Wikimedia Commonsissa
Parnac

Parnac voi tarkoittaa seuraavia:
Parnac, kunta Indren departementissa Ranskassa
Parnac, kunta Lotin departementissa Ranskassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Parnac”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Pekola

Pekola on kylä Hattulan kunnassa Kanta-Hämeessä. Pekolan halki kulkee Aulangontie, jonka varteen koko kylä on rakentunut. Kylä rajoittuu maantieteellisesti Vanajaveteen, Rahkoilan kylään ja Aulangon kansalliseen kaupunkipuistoon, joka on Hämeenlinnan kaupunkia. Pekolan koululta, jota voidaan pitää kylän keskuksena, kertyy matkaa Aulangon kylpylähotellille alle kolme kilometriä ja Hämeenlinnan torille noin 7,5 kilometriä. Myös Hattulan kunnan keskustaajamaan, Parolaan on noin seitsemän kilometriä. Aulangontietä pitkin kulkevat linja-autot  620, 621, 622 ja 656. Linja-autot liikennöivät maanantaista lauantaihin. Pekolan kylä jakautuu lukuisiin pienempiin osiin, joita ovat muiden muassa Ellilä, Keltomäki, Kärjenmäki, Metsänkylä, Moosenmäki ja Poransaari.
Pekolan koulu perustettiin vuonna 1909. Hugo Standertskjöld, Aulangon puiston perustaja, lahjoitti maat ensimmäistä koulurakennusta varten. Historialliset Ahlbackan ja Metsänkylän kartanot sijaitsevat Pekolassa. Siellä on myös pieni kahvila ja kioski. Pekolan tanssilavan vieressä on jalkapalloilijoille tarkoitettu nurmikenttä ja koulun pihassa on hiekkakenttä, jossa on talvisin luistelurata. Kylässä toimii urheiluseura Pekolan Isku. Pekolalla on oma postinumero, joka on 13900.
Aiheesta muualla

Pekolan kylä
Pekolan koulu (Arkistoitu – Internet Archive)
Hattula
| --- | --- |
Kyliä ja taajamia:  Kivijoki • Koski • Lepaa • Mervi • Nihattula • Parola • Parolannummi • Pekola • Rahkoila • Sattula
Luonto:  Alajärvi • Iso Tähilammi • Lehijärvi • Leteensuo • Pikku Tähilammi • Retulansaari • Sotkajärvi • Vanajavesi
Nähtävyyksiä:  Hattulan Kotikirkko • Hattulan Pyhän Ristin kirkko • Hattulan uusi kirkko • Mierolan silta • Panssarimuseo • Parolan leijona • Ryysyranta • Tenholan linnavuori • Tyrvännön kirkko • Tyrvännön sakaristo
Muuta:  Ahlbackan kartano • Hattulan vaakuna • Lepaan puutarhaopisto • Panssariprikaati • Parolan lentokenttä • Parolannummen kenttäalttari • Parolan rautatieasema • Parolan Visa • Pekolan Isku • Satulinna • Tyrvännön lentokenttä • Vesunnin kartano
Hattulan vaakuna
Johann Gottfried Schadow

Johann Gottfried Schadow, Julius Hübnerin piirros vuodelta 1832.
Eräs Schadowin tunnetuimmista töistä, prinsessojen Luisen ja Friederiken kaksoismuotokuva vuodelta 1797.
Johann Gottfried Schadow (20. toukokuuta 1764 Berliini – 27. tammikuuta 1850 Berliini) oli preussilainen kuvanveistäjä. Hän oli 1800-luvun kuvanveiston niin sanotun berliiniläisen koulukunnan perustaja.
Elämä ja ura

Schadow meni vuonna 1778 Berliinissä asuneen flaamilaisen kuvanveistäjän Jean-Pierre-Antoine Tassaertin oppilaaksi. Hän opiskeli myös Berliinin taideakatemiassa ja vuosina 1785–1787 Roomassa Antonio Canovan ja Alexander Trippelin johdolla. Schadowista tuli vuonna 1787 Berliinin taideakatemian sihteeri ja kuninkaallisen posliinimanufaktuurin mallisuunnittelija sekä vuonna 1788 Tassaertin seuraajana Preussin hovikuvanveistäjä. Vuodesta 1815 aina kuolemaansa asti hän toimi myös taideakatemian johtajana.
Schadowin tunnetuimmat työt olivat hautakiviä ja muita muistomerkkejä. Näistä ensimmäinen oli vuonna 1790 Berliinin Dorotheenstadtin kirkkoon valmistunut kreivi Alexander von der Markin hautamuistomerkki, jossa Schadow kuvasi lapsena kuolleen kreivin vertauskuvallisesti nukkuvana paimenpoikana. Toinen tunnettu työ on Preussin prinsessojen Luisen ja Friederiken marmorinen kaksoismuotokuva vuodelta 1797. Schadow teki myös yhteistyötä Preussin kuninkaallisen rakennusviraston johtavan arkkitehdin Carl Gotthard Langhansin kanssa ja veisti Langhansin suunnitteleman Berliinin Brandenburgin portin päälle sijoitetun nelivaljakkoa esittävän Quadriga-veistoksen (1793).
Schadowin muita julkisia muistomerkkejä ovat realistisella tyylillä toteutetut Fredrik Suuren patsas Stettinissä (1794), Hans Joachim von Zietenin patsas Berliinin Wilhelmplatzilla (1794), herttua Leopold I:n patsas Berliinissä (1800), Fredrik Suurta esittävä veistos Sanssoucin palatsissa (1816), Gebhard Leberecht von Blücherin patsas Rostockissa (1819) ja Martti Lutherin muistomerkki Wittenbergissä (1821). Hän veisti monia muitakin huomattavia muotokuvia ja teki useita veistoksia Baijerin Walhalla-monumenttia varten. Lukuisia Schadowin töitä päätyi Berliinin kuninkaallisiin museoihin.
Schadow muistetaan kuvanveiston berliiniläisen koulukunnan perustajana ja muun muassa Christian Daniel Rauchin sekä Friedrich Tieckin opettajana. Myöhempinä vuosinaan Schadow joutui heikentyneen näkönsä vuoksi vähitellen luopumaan kuvanveistosta ja keskittyi enemmän kirjoittamaan taiteen teoriasta. Hänen teoksistaan Polyklet (1835) ja National-Physiognomien (1835) otettiin useita painoksia. Schadow teki myös karikatyyrejä ja piirustuksia.
Schadow oli vuonna 1803 perustamassa Saksan ensimmäistä shakkikerhoa.
Johan Gottfried Schadowin poika Rudolf Schadow oli myös merkittävä kuvanveistäjä. Toinen poika Friedrich Wilhelm von Schadow oli kuuluisa taidemaalari.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Johann Gottfried Schadow Wikimedia Commonsissa
Schadow, Johann Gottfried (saksaksi) Deutsche Biographie
Parnaoz Tšikviladze

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Parnaoz Tšikviladze Tokion olympialaisten 1964 palkintokorokkeella. |  Parnaoz Tšikviladze Tokion olympialaisten 1964 palkintokorokkeella. |  Parnaoz Tšikviladze Tokion olympialaisten 1964 palkintokorokkeella. |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Miesten judo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Tokio 1964 | +80 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Madrid 1965 | +93 kg |  |
|  Hopeaa | Berliini 1964 | +80 kg (amatöörit) |  |
|  Hopeaa | Madrid 1965 | +93 kg (amatöörit) |  |
|  Hopeaa | Luxemburg 1966 | +93 kg |  |
Parnaoz Tšikviladze (14. huhtikuuta 1941 – 14. kesäkuuta 1966 Moskova) oli georgialainen judon olympiamitalisti.
Tšikviladze voitti olympiapronssia raskaassa sarjassa (+80 kg) Tokiossa 1964 edustaen Neuvostoliittoa. Judo oli tällöin ensimmäistä kertaa olympialaisten lajina. Hän voitti Euroopan mestaruuden 1965 ja sijoittui hopealle 1964, 1965 ja 1966. Vuonna 1964 hän oli myös Euroopan mestari joukkuejudossa. Hän kuoli auto-onnettomuudessa Moskovassa 1966.
Parnasin metroasema

Parnas (ven. Парна́с) on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 22. joulukuuta 2006.
Otto Närhi

Otto Närhi (28. helmikuuta 1864 Rautalampi – 7. toukokuuta 1904) oli suomalainen näyttelijä.
Närhen vanhemmat olivat Juho ja Eeva Närhi. Hän oli soittajana Kuopion pataljoonassa 1882–1884 ja sen jälkeen näyttelijänä Aspegrenin suomalaisessa kansanteatterissa 1884–1892 sekä Suomalaisessa teatterissa 1892–1904.
Otto Närhen tunnetuin rooli oli Caliban William Shakespearen Myrsky-näytelmässä.
Aiheesta muualla

Otto Närhen elämäkerta Kansallisbiografiassa
Owendo

| Owendo |
| --- | --- |

 Koordinaatit: 0°17′N, 9°30′E 
Valtio:   Gabon
Provinssi:  Estuaire
Väkiluku (2013):  79 300
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Owendo on satamakaupunki Gabonissa Estuairen provinssissa. Se sijaitsee Gabonin estuaarin pohjoisrannalla noin 15 kilometriä maan pääkaupunki Librevillestä kaakkoon. Kaupungissa oli noin 79 300 asukasta vuoden 2013 väestönlaskennassa, ja se on maan väkiluvultaan neljänneksi suurin.