stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Legendren polynomi

Viisi ensimmäistä Legendren polynomia.
Legendren polynomit eli Legendren funktiot ovat joukko polynomeja, jotka muodostavat ortogonaalisen joukon. Legendren polynomeja käytetään hyvin monenlaisissa yhteyksissä niin fysiikassa kuin matematiikassakin. Vaikka Legendren polynomit ovat nimensä mukaisesti polynomeja, luonteensa vuoksi niitä pidetään usein erikoisfunktioina. Legendren polynomit ovat erikoistapaus Legendren liittofunktioista.
Legendren polynomeja syntyy Legendren differentiaaliyhtälön
ratkaisuina, kun yhtälön ratkaisemiseen käytetyn potenssisarjan kertoimet ovat kertoimesta  a_{n} lähtien nollia. Viisi ensimmäistä Legendren polynomia ovat
(Huomaa, kuinka parittoman  n:n polynomeissa esiintyy vain parittomia  x:n potensseja ja parillisissa parillisia.) Legendren polynomit ovat ortogonaalisia välillä  [-1,1], sillä minkä tahansa kahden polynomiin sisätulo
aina kun  n\neq m. Muiden ortogonaalisten polynomien tapaan Legendren polynomeille on olemassa polynomeja generoiva Rodriguesin kaava.  n:s Legendren polynomi saadaan laskettua kaavalla
mutta tämä on yleensä työlästä. Tehokkaampaa on käyttää rekursiokaavaa
jolla  (n+1):s polynomi saadaan laskettua kun kaksi edellistä tunnetaan. Koska Legendren polynomit ovat ortogonaalisia, ne muodostavat funktioavaruuden kannan ja tämän vuoksi niitä voidaan käyttää muiden funktioiden ilmaisemiseen sarjakehitelmän avulla. Muita vastaavia tapoja ovat Taylorin ja Fourier'n sarjat. Funktiota  f(x) vastaava Legendren sarjakehitelmä on muotoa
Tässä esiintyvät kertoimet  c_{k} saadaan laskettua Fourier'n sarjojen tapaan integroimalla
Legendren polynomikannassa kehitetty sarja on käyränsovituksessa erityisen tehokas, sillä riittävän säännöllisille funktioille kehitelmä antaa hyvän approksimaation jo varsin vähäisellä määrällä termejä. Lisäksi Taylorin sarjasta poiketen uusien termien ottaminen mukaan sovitukseen ei muuta jo laskettujen termien kertoimien  c_{k} arvoa, eikä sovitusta tarvitse siis tehdä alusta alkaen uudestaan.
Usein Legendren polynomit kirjoitetaan tekemällä sijoitus  x=\cos \theta . Tämä on ongelmatonta, koska ortogonaalisuusväli  [-1,1] on sama kuin kosinin arvojoukko. Trigonometristen laskusääntöjen vuoksi polynomit saavat hieman poikkeavan muodon, eikä kyseessä enää tietysti ole polynomi vaan muu funktio. Viisi ensimmäistä Legendren polynomia ovat näin kirjoitettuna
Näitä esitysmuotoja suositaan erityisesti fysiikassa.
Kirjallisuutta

Jalava, Väinö: Johdatus funktionaalianalyysiin.  (Opintomoniste 95)  Tampere:  TTKK, 1983.  ISBN 951-720-831-6.
Lilly Scholz

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Lilly Scholz |  Lilly Scholz |  Lilly Scholz |  |
Maa:   Itävalta
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
Naisten taitoluistelu
|  Hopeaa | Sankt Moritz 1928 | pariluistelu |  |
Carolina Anna Elisabeth "Lilly" Scholz (myöh. Gaillard; 18. huhtikuuta 1903 Wien – 14. joulukuuta 1994 Wien) oli itävaltalainen taitoluistelija, maailmanmestari ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1928 talviolympialaisissa Sankt Moritzissa ja sai siellä pariluistelussa hopeaa Otto Kaiserin kanssa.
Scholz saavutti taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1929 pariluistelun mestaruuden Kaiserin kanssa. Lisäksi hän sai maailmanmestaruuskilpailuissa pariluistelijana kolme hopeamitalia (1926, 1927, 1928) ja yhden pronssimitalin (1925). Taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailuissa Scholz sai lisäksi kaksi hopeaa (1932, 1933) ja yhden pronssimitalin (1931).
Shoppailu

Shoppailu on ostoksilla käymistä ajanvietteenä tai harrastuksena. Shoppailuun kuuluu kiertelyä kaupoissa sekä hyödykkeiden arviointia ennen ostamista. Kulutustutkijoiden (Pantzar, Perälä, Kekki 1994) mukaan shoppailu on ”kulutusorientoitunutta liikettä tilassa, jossa on mahdollisuus ostaa”.
Shoppailija voi kaivata yllätyksiä, elämyksiä ja parannusta elämäänsä. Shoppailijalla ei välttämättä tarvitse olla mahdollisuutta tai halua ostamiseen, pelkkä uuteen tutustuminen ja hyödykkeiden vertailu voi tuottaa mielihyvää. Shoppailu on myös sosiaalista toimintaa, osallistumista yhteiskuntaan ja pakoa arjesta.
Shoppailu syntyi 1800-luvulla keski- ja yläluokan kotirouvien harrastuksena, kun suurkaupunkeihin rakennettiin tavarataloja. Nykyisin yhdysvaltalaisista on ostosriippuvaisia 5 prosenttia.
Terveysvaikutukset

Taiwanilaisen Institute of Population Health Sciences -tutkimuslaitoksen mukaan päivittäinen shoppailu vähentää kuolleisuutta 27 prosentilla tarjoamalla liikuntaa, yhdessäoloa ja mahdollisuuksia terveellisen ruokavalion noudattamiseen.
Sosiaalinen shoppailu

Sosiaalinen shoppailu voi tarkoittaa joko yhdessäoloa ystävien tai kumppanin kanssa kierrellen ostoskeskuksissa tavaroita hypistellen tai yhteisöllisiä viestimiä hyödyntävää sähköistä kaupankäyntiä, missä kierretään ostoskeskusten sijaan verkkokaupoissa, ja hankinnoista tai ostosuunnitelmista puhutaan keskustelupalstoilla ja verkkoyhteisöissä.
Sergei Melikov

Sergei Melikov vuonna 2014.
Sergei Alimovitš Melikov (ven. Сергей Алимович Меликов; s. 12. syyskuuta 1965 Orehovo-Zujevo) on venäläinen poliitikko ja kenraalieversti. Hänet nimitettiin 5. lokakuuta 2020 Dagestanin tasavallan siirtymäkauden johtajaksi. Lokakuussa 2021 hän sai vakinaisen aseman Dagestanin johtajana.
Melikov opiskeli Frunzen sotilasakatemiassa. Vuonna 2011 hän oli terrorisminvastaisten operaatioiden komentaja Pohjois-Kaukasiassa, ja vuonna 2016 hän sai kenraalieverstin arvon. Vuosina 2014–2016 Melikov oli Venäjän presidentinhallinnon edustaja Pohjois-Kaukasian federaatiopiirissä. Vuosina 2016–2019 hän toimi Venäjän kansalliskaartin ensimmäisenä varajohtajana. Vuosina 2019–2020 Melikov oli Venäjän liittoneuvoston jäsen ennen nimittämistään Dagestanin johtoon.
Dagestanissa tehtiin 23. kesäkuuta 2024 aseellinen hyökkäys poliiseja, synagogaa ja ortodoksikirkkoa vastaan. Melikov syytti iskusta Ukrainaa ja yritti kytkeä sen Ukrainan sotaan, mutta viittasi myös islamistien nukkuviin soluihin.
Melikov on etnisyydeltään lezgi ja uskonnoltaan ortodoksikristitty.
Sant’Angelo

| Sant’Angelo |
| --- | --- |
 Palmunlehvää pitelevä enkeli on Sant’Angelon tunnus.
 Kaupungin kartta, jossa Sant’Angelo korostettuna.  Rooman rionet
Kaupunki:  Rooma
Suuralue:  Municipio Roma I
Koordinaatit:  41°53′27.32″N, 12°28′42.1″E
Kaupunginosa nro:  R. XI
Pinta-ala:  0,1376 km² 
Väkiluku:  1 159 (31.12.2013)
Väestötiheys:  8 423 as./km²
Lähialueet:  Regola Sant’Eustachio Pigna Campitelli Ripa
Sant’Angelo on Rooman yhdestoista rione, jota ympäröivät lännessä Regola ja Sant’Eustachio, pohjoisessa Pigna, idässä Campitelli sekä etelässä Ripa ja Tiberjoki. Sen koko on noin 14 hehtaaria, väkiluku 1 200 ja väestötiheys 8 400 asukasta neliökilometrillä (2013) – se on pienikokoisin Rooman rioneista.
Sant’Angelo tunnetaan keskiajalla perustetusta juutalaiskorttelista ja useista antiikinaikaisista raunioista. Kirkkovaltio pakotti kaupungin juutalaisasukkaat elämään juutalaiskorttelin ahtaissa oloissa keskiajalta 1870-luvulle asti. Geton itäreunalla sijaitsee keisari Augustuksen Octavia-siskonsa mukaan nimeämä Porticus Octaviae, joka toimi Rooman valtakunnan aikoina forumina ja keskiajalla kalatorina. Hieman idempänä ovat Apollo Sosiuksen temppelin rauniot sekä keskiajalla linnoitukseksi muutettu Marcelluksen teatteri. Teatterin eteläpuolella on San Nicola in Carceren kirkko, joka rakennettiin roomalaisen vihannestorin raunioille – kirkon eteläseinään on upotettu pylväitä torin kupeessa sijainneesta Spesin temppelistä. Kaupunginosan pohjoisosa on kapeiden katujen muodostama sokkelo, jonka keskellä kohoaa keskiaikainen Torre Marganan torni.
Rajat

Sant’Angelon rajat suhteessa naapurikaupunginosiin ovat seuraavat:
Regola: Tiberjoki → Piazza delle Cinque Scole → Via Santa Maria del Pianto
Sant’Eustachio: Via Arenula → Largo Arenula
Pigna: Via Florida → Via delle Botteghe Oscure
Campitelli: Via dell’Aracoeli→ Via Margana → Piazza Margana → Via dei Delfini → Via Cavalletti → Piazza di Campitelli → Via Montanara → Via del Teatro di Marcello
Ripa: Via del Foro Olitorio → Tiberjoki
Marcelluksen teatteri
Juutalaiskorttelia
Porticus Octaviae
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sant’Angelo Wikimedia Commonsissa
Rooman rionet
Sherwin Badger

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Sherwin Badger vuonna 1928. |  Sherwin Badger vuonna 1928. |  Sherwin Badger vuonna 1928. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten taitoluistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Lake Placid 1932 | pariluistelu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | New York City 1930 | pariluistelu |  |
|  Pronssia | Montréal 1932 | pariluistelu |  |
Sherwin Campbell Badger (29. elokuuta 1901 Boston – 8. huhtikuuta 1972) oli yhdysvaltalainen taitoluistelija ja olympiamitalisti.
Badger voitti vuosina 1920–1924 viidesti peräkkäin miesten yksinluistelun Yhdysvaltain mestaruuden. Pohjois-Amerikan-mestaruuskilpailuista  hän voitti kultaa vuonna 1923 ja hopeaa vuonna 1927. Sankt Moritzin talviolympialaisissa 1928 hän sijoittui 11:nneksi.
Ennen keskittymistään yksinluisteluun Badger oli voittanut kahdesti hopeaa Yhdysvaltain mestaruuskilpailujen pariluistelussa. Vuonna 1928 hän siirtyi jälleen pariluisteluun, ja sai parikseen Beatrix Loughranin, jonka kanssa hän sijoittui Sankt Moritzin talviolympialaisissa neljänneksi ja saman vuoden MM-kilpailuissa viidenneksi. Vuosina 1930–1932 pari menestyi saavuttaen kaksi MM-pronssia, yhden Pohjois-Amerikan-mestaruuskilpailujen pronssin, kolme Yhdysvaltain mestaruutta ja kirkkaimpana saavutuksenaan olympiahopean Lake Placidista 1932.
Leroy Dixon

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Leroy Dixon (vasemmalla) Osakassa 2007 |  Leroy Dixon (vasemmalla) Osakassa 2007 |  Leroy Dixon (vasemmalla) Osakassa 2007 |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Osaka 2007 | 4×100 m |  |
Leroy Dixon (s. 20. kesäkuuta 1983 South Bend, Indiana) on yhdysvaltalainen pikajuoksija.
Dixon sijoittui yleisurheilun Yhdysvaltain-mestaruuskisoissa 2007 100 metrin juoksussa kuudenneksi ajalla 10,25, minkä ansiosta hänet valittiin Yhdysvaltain pikaviestijoukkueeseen Osakan MM-kisoihin. Osakassa hän juoksi Yhdysvaltain joukkueessa, joka voitti MM-kultaa 4 x 100 metrin viestijuoksussa.
Ennätykset

100 metrin juoksu: 10,02 (2008)
200 metrin juoksu: 20,44 (2006)
Shin Itō

| Shin Itō> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. marraskuuta 1972 (ikä 51)
Kansalaisuus:   Japani
Kyokushin-ottelija
Aktiivisena:  1998–2003
Painoluokka:  kevytsarja (1998) keskisarja (1999–2003)
Vyöarvo:  4. dan
| Mitalit> Maa:   Japani.Miesten kyokushin karate.Japanin mestaruuskilpailut  | Mitalit> Maa:   Japani.Miesten kyokushin karate.Japanin mestaruuskilpailut  | Mitalit> Maa:   Japani.Miesten kyokushin karate.Japanin mestaruuskilpailut  | Maa:   Japani> Miesten kyokushin karate. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Osaka 2002 | -75 kg |  |
|  Hopeaa | Osaka 1999 | -75 kg |  |
Shin Itō (jap. 伊藤慎, Itō Shin, s. 3. marraskuuta 1972) on japanilainen karateka. Hän saavutti kilpaurallaan kerran Japanin keskisarjan mestaruuden 2002. Sittemmin Itō on opettanut kataa leireillä ympäri maailmaa.
Kilpaura

Itō oli mukana 1998 Japanin mestaruuskilpailuissa, jossa hän eteni kevytsarjan pronssiotteluun. Itō hävisi mitaliottelun Masafumi Tagaharalle.
Seuraavana vuonna 1999 Itō siirtyi keskisarjaan, jossa hän saavutti Japanin mestaruuskilpailuissa hopeaa. Itō hävisi loppuottelussa Hiroyuki Kidachille.
Itō oli 2000 mukana Japanin mestaruuskilpailuissa, jotka käytiin ilman painorajaa. Hän sijoittui kisoissa kuudenneksi. Sama sijoitus tuli myös vuoden 2001 maailmanmestaruuskilpailuista, kun hän otteli keskisarjassa.
Itō saavutti uransa ensimmäisen ja ainoan Japanin mestaruuden 2002, kun hän voitti keskisarjan loppuottelussa Hisashi Nokan.
Itō lähti puolustavana mestarina vuoden 2003 Japanin mestaruuskilpailuihin, jossa hän eteni pronssiotteluun. Itō hävisi kuitenkin mitaliottelun Jōji Hibinolle.
Seututie 866

Seututie 866 on Kuusamossa keskustan eteläpuolelta Sänkikankaalta Kuusamon rajanylityspaikalle johtava seututie. Tien pituus on noin 45 kilometriä. Tie on kokonaisuudessaan päällystetty.
Tien muuttamista kantatieksi on esitetty.
Reitti ja tieyhteydet

Kuusamo
Sänkikangas (vt 5 E63)
Kemilä
Kortesalmi
Kuusamon rajanylityspaikka (Venäjän tie A124)
Välimatkataulukko

| (km) | Kuusamo |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Sänkikangas | 7 | Sänkikangas |  |
| Raja | 53 | 46 | Raja |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Seututie 866 Wikimedia Commonsissa
Lennart Klingström

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Lennart Klingström |  Lennart Klingström |  Lennart Klingström |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten melonta
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | K-2 1000 m |  |
| Ratamelonnan MM-kilpailut  | Ratamelonnan MM-kilpailut  | Ratamelonnan MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | K-1 4×500 m |  |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | K-4 1000 m |  |
|  Kultaa | Kööpenhamina 1950 | K-1 4×500 m |  |
|  Hopeaa | Kööpenhamina 1950 | K-1 500 m |  |
Lennart Klas Valdemar Klingström (18. huhtikuuta 1916 Österåker – 5. heinäkuuta 1994 Danderyd) oli ruotsalainen meloja, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hän kilpaili vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa ja voitti siellä kultamitalin miesten 1 000 metrin kajakkikaksikossa.
Ratamelonnan maailmanmestaruuskilpailuissa Klingström voitti kolmesti kultaa (1948, 1948, 1950) ja sai lisäksi kerran hopeaa (1950).
Lennart Kivi

Oiva Lennart Kivi (22. syyskuuta 1914 Helsinki – 1. joulukuuta 1990 Karjaa) oli suomalainen urheiluvaikuttaja. Hän oli Työväen Urheiluliiton (TUL) varapuheenjohtaja ja pitkään sen kansandemokraattisen siiven johtomies.
Lennart Kiven isä oli tunnettu kommunisti Jaakko Kivi. Kivi kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta 1935 ja valmistui sähköinsinööriopintojen jälkeen diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1945. Hän harrasti nuoruudessaan TUL:n seuroissa eri urheilulajeja, joista hänen omaksi lajikseen valikoitui 1930-luvun lopussa äskettäin Suomeen tuotu koripallo. Yhdessä Olavi Suvannon kanssa hän toi koripallon TUL:n seuroihin ja toimi TUL:n koripallojaoston puheenjohtajana vuosina 1941–1971. Kivi laati vuosien 1939–1940 aikoihin tiettävästi ensimmäisen suomenkielisen koripallo-oppaan. Vuoden 1952  Helsingin olympialaisissa hän toimi Suomen koripallojoukkueen johtajana.
Kivi oli TUL:n liittotoimikunnan jäsen 1945–1983, TUL:n varapuheenjohtaja 1967–1983 ja vuonna 1947 perustetun TUL:n urheiluteknillisen toimikunnan ensimmäinen puheenjohtaja. Hän vastasi 1950-luvulta alkaen TUL:n kansainvälisistä suhteista, pääasiassa sosialistisiin maihin. Hän oli 1970-luvulla mukana TUL:n ja TUK:n yhdistymisneuvotteluissa. Kivi kuului myös Stadion-säätiön hallitukseen 1946–1985, Suomen olympiakomitean hallitukseen 1963–1976 ja Valtion urheiluneuvostoon 1973–1983. Hänelle myönnettiin TUL:n aloitteesta Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun suuri ansioristi vuonna 1979.
Ansiotyönään Kivi toimi Sotevan insinöörinä ja toimistopäällikkönä 1946–1951, AEG:n Suomen-toimitusjohtajana 1952–1953, Sähkösisu Oy:n johtajana 1954–1962, Kulutusosuuskuntien Keskusliiton (KK) tuotantojohtajana 1962–1973 ja OTK:n teknisenä johtajana 1973–1979. Hän kuului Finnairin, Veikkauksen ja Hakan hallintoneuvostoihin sekä Veikkauksen (1968–1983), Elannon (1966–1986), Hakan (1974–1979), Renlundin (1972–1980) ja Sotkan (1976–1980) johtokuntiin. Lisäksi hän kuului Suomi–DDR-Seuran hallitukseen 1956–1978 ja oli seuran varapuheenjohtajana 1978–1983. Kivi oli vuodesta 1930 Suomen Kommunistisen Puolueen (SKP) jäsen.
Leroy Jethro Gibbs

| Leroy Jethro Gibbs |
| --- | --- |
 Mark Harmon Leroy Jethro Gibbsin roolissa
Näyttelijä(t):  Mark Harmon Sean Harmon (hahmon nuorempi versio)
Ensi- esiintyminen:  Jaksossa ”Jääkuningatar” (televisiosarjassa Kunnian miehet)
Henkilötiedot
Ammatti:  Naval Criminal Investigative Servicen johtava erikoisagentti Yhdysvaltain merijalkaväen entinen vääpeli ja tarkka-ampuja
Sukupuoli:  mies
Kotipaikka:  Stillwater, Pennsylvania, Yhdysvallat
Asuinpaikka:  Washington, D.C., Yhdysvallat
Luonteenpiirteet:  Taitava ja tarkka aseenkäsittelijä ja taktikko
Suhteet
Vanhemmat:  Jackson Gibbs (isä, kuollut) Ann Gibbs (äiti, kuollut)
Puoliso(t):  Shannon Gibbs (kuollut) Diane Sterling eronnut, kuollut]]) Stephanie Flynn (eronnut) nimeltään tuntematon henkilö (eronnut)
Lapset:  Kelly Gibbs (tytär, kuollut)
Tutut:  Anthony DiNozzo Timothy McGee Ziva David Donald Mallard Jimmy Palmer Abigail Sciuto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Leroy Jethro Gibbs on fiktiivinen päähenkilö ja protagonisti televisiosarjassa NCIS Rikostutkijat. Hahmon näyttelijänä toimii Mark Harmon.
Hahmon taustaa

Gibbsin todellista ikää ei ole koskaan paljastettu sarjassa, mutta sarjan kuudennen tuotantokauden jaksossa Heartland paljastuu, että hän on syntynyt Stillwaterissa, Pennsylvanian osavaltiossa. Kolmannen tuotantokauden jaksossa Under Covers, joka esitettiin 8. marraskuuta 2005, Abby toivottaa Gibbsille hyvää syntymäpäivää. Hänen isänsä Jackson Gibbs (Ralph Waite) asuu edelleen Stillwaterissa ja pitää kaupungissa kauppaa. Hänen isänsä nimesi Gibbsin entisen ystävänsä ja liiketoverinsa mukaan. Gibbs lähti kotikaupungistaan vuonna 1976 noin kaksikymmentävuotiaana liittyäkseen merijalkaväkeen, eikä omien sanojensa mukaan palannut lähtönsä jälkeen Stillwateriin yli kolmeenkymmeneen vuoteen.
Mississippi (joki)

| Mississippi |
| --- | --- |
 Mississippi lähellä Iowan Fire Pointia.
Alkulähde:  Itascajärvi
Laskupaikka:  Meksikonlahti
Maat:  Yhdysvallat: Minnesota, Wisconsin, Iowa, Illinois, Missouri, Kentucky, Tennessee, Arkansas, Mississippi, Louisiana
Pituus:  3 750 km
Alkulähteen korkeus:  450 m
Virtaama:  17 000 m³/s
Valuma-alue:  3 100 000 km²
 Mississippi, sen suurimmat sivujoet ja kaupungit sekä sen valuma-alue
Mississippi on Pohjois-Amerikan toiseksi pisin joki. Mississippi on noin 3 750 kilometriä pitkä. Yksinään se on maailman 20. pisin joki ja yhdessä itseään pitemmän sivujokensa Missourin kanssa Pohjois-Amerikan pisin ja maailman neljänneksi pisin joki.
Mississippin alkulähde on Itascajärvessä Minnesotassa. Se virtaa kymmenen osavaltion alueella tai rajalla ja laskee Meksikonlahteen Louisianan osavaltiossa. Mississippi tulvii herkästi ja voi aiheuttaa tulviessaan suurta vahinkoa. Sen varrelle onkin rakennettu kymmeniä patoja ja tulvaesteitä.
Mississippin historia tunnetaan erityisesti siipiratasaluksista ja Mark Twainin kirjoista, ja sen varrella sijaitsevissa kaupungeissa on syntynyt moni afroamerikkalainen musiikkilaji.
Koko > Pituus

Mississippin pituudeksi on arvioitu Yhdysvalloissa lähteestä riippuen 3 700 – 4 100 kilometriä. Yleisimmät arviot ovat 3 700 ja 3 780 kilometrin välillä. Joen pituus vaihtelee ajan myötä, kun eroosio kuluttaa sen suistoa tai kun sen kulku muuttuu ylempänä. Mississippi on yksinään maailman 20. pisin joki, ja Mississippi-Missouri neljänneksi pisin. Varsinainen Mississippi on hiukan lyhyempi kuin sivujokensa Missouri. Missourin lähteiltä Jeffersonjoesta mitattuna Mississippi-Missouri on 5 970 kilometriä pitkä.
Koko > Leveys

Joki on kapeimmillaan alkulähteellään, kuudesta yhdeksään metriä. Leveimmillään se on Winnibigoshishjärven kohdalla Minnesotassa, yli 17 kilometriä.
Koko > Valuma-alue

Mississippin valuma-alue kattaa suurimman osa Kalliovuorten ja Appalakkien välisestä alueesta, lukuun ottamatta niitä vesiä, jotka virtaavat Isoihinjärviin. Joen valuma-alue on maailman neljänneksi suurin. Valuma-alue käsittää 3,1 miljoonaa neliökilometriä, ja siihen kuuluu kokonaan tai osittain 31 Yhdysvaltain osavaltiota ja kaksi Kanadan provinssia.
Koko > Virtaus

Joen latvoilla pintavirtausnopeus on noin 1,9 km/h ja New Orleansin kohdalla keskimäärin 4,8 km/h. Alkulähteellä virtaama on alle 0,2 kuutiometriä sekunnissa, pohjoisimman sulun kohdalla Saint Anthonyn putouksilla 340 m³/s ja New Orleansissa 17 000 m³/s.
Kulku

Mississippin alkulähteenä pidetään Itascajärveä Minnesotassa, 450 metrin korkeudella merenpinnasta. Järven havaitsi alkulähteeksi Henry Schoolcraft vuonna 1832, ja hän nimesi sen yhdistämällä latinan sanat veritas, ’tosi’ ja caput, ’pää’. Asia muuttui osittain kiistanalaiseksi vuoden 1872 jälkeen, kun lehtimies Julius Chambers löysi Itascan eteläpuolelta siihen laskevan Elkjärven, johon myös laskee muutama puro.
Mississippi virtaa kymmenen Yhdysvaltain osavaltion läpi tai rajaa myöten: Minnesota, Wisconsin, Iowa, Illinois, Missouri, Kentucky, Arkansas, Tennessee, Mississippi ja Louisiana.
Mississippillä on noin 250 sivujokea. Niistä suurimmat ovat Missouri, Ohio ja Arkansas.
Mississippi voidaan jakaa fyysisten piirteiden mukaan neljään osaan. Minnesotassa Itascajärveltä Saint Pauliin asti joki on kirkas ja virtaa alavan maaseudun, järvien ja marskimaan läpi. Saint Paulista alkaen joki soveltuu laivaliikenteelle. Toinen osa ulottuu Saint Paulista Missourijoen haaraan lähelle St. Louisia. Tällä osuudella joki virtaa kalkkikivijyrkänteiden välissä ja saa lisää vettä Minnesotan, Wisconsinin, Illinoisin ja Iowan lukuisista sivujoista. Joen kolmas osa on 320 kilometriä pitkä ja päättyy Ohiojoen haaraan. Tällä osuudella Missourin mutainen vesi värjää joen tummaksi. Koska Ohiojoessa virtaa enemmän vettä kuin Mississippissä, Mississippi kasvaa Ohiojoen haaran kohdalla yli kaksinkertaiseksi. Loppumatkalla Mississippi virtaa hitaasti, usein 2,4 kilometriä leveänä ruskeana jokena Meksikonlahteen laajan suiston kautta New Orleansin kaakkoispuolella. Se on alajuoksullaan mutkitteleva lietejoki, joka jättää jälkeensä tyypillisiä vesimuodostelmia kuten juoluoita, järviä ja soita.
Mississippin suu on aikojen kuluessa liikkunut noin 300 kilometrin alueella ja sitä kautta synnyttänyt Louisianan alueen. Suun sijainti vaihtuu noin tuhannen vuoden välein. Nykyisin joen vierellä virtaa Atchafalayajoki, jonka kautta osa Mississippin vedestä virtaa mereen lännempänä lyhyempää reittiä. Jos virtausta ei säännösteltäisi, kaikki Mississippin vesi siirtyisi pian virtaamaan Atchafalayan kautta mereen.
Joen alajuoksu muodostaa tulvatasangon. Sinne sivujoet ovat tuoneet lietettä etenkin lännestä. Pohjoisen uomat ovat muotoutuneet jääkauden sulamisvesien seurauksena.
Joki toi Mississippin suistoon aikoinaan joka vuosi 220 miljoonaa tonnia sedimenttiä, lähinnä lietettä. Sedimentti jää nykyisin kuitenkin joen patojen ja penkereiden taakse, joten suisto rapautuu ja pienenee koko ajan.
Ilmasto

Talvisin Mississippin alueen keskilämpötilat vaihtelevat eteläisen Louisianan +13 asteesta pohjoisen Minnesotan –12 asteeseen. Kesäisin keskilämpötilat samoissa joen etelä- ja pohjoispäissä ovat +28 astetta ja +21 astetta. Sateisinta on Etelä-Louisianassa ja kuivinta suurilla tasangoilla. Joen alajuoksun itäosissa on kostea ilmasto ja suurilla tasangoilla puolikuiva.
Elävä luonto

Mississippin tärkeimpiä kaloja ovat monnikalat, joita kalastetaan joen keski- ja alajuoksulla, valkosilmäkuha ja imukarppi, joita urheilukalastetaan yläjuoksulla, sekä karppi ja luuhauki. Joella on myös rikas vesilinnusto. Alligaattoreita esiintyy syrjäisimmillä vesillä.