stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
John Murtha

John Murtha
John Patrick Murtha Jr. (17. kesäkuuta 1932 New Martinsville, Länsi-Virginia – 8. helmikuuta 2010 Arlington, Virginia) oli yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko.
Murtha toimi helmikuusta 1974 kuolemaansa saakka, kolmenkymmenenkuuden vuoden ajan, Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä. Hän edusti Pennsylvanian kahdettatoista vaalipiiriä, jota oli ennen häntä edustanut niin ikään kesken virkakautensa kuollut John P. Saylor. Ennen valtakunnanpolitiikkaan siirtymistä Murtha toimi vuodesta 1969 vuoteen 1974 Pennsylvanian edustajainhuoneen jäsenenä.
Murtha oli Vietnamin sodan veteraani. Hän palveli Yhdysvaltain merijalkaväessä ja osallistui Đà Nẵngin lähellä käytyihin taisteluihin vuosina 1966–1967. Palattuaan sodasta hän toimi pienyrittäjänä Pennsylvanian Johnstownissa. Hän oli opiskellut taloutta Pittsburghin yliopistossa, jossa hän suoritti Bachelor of Arts -tutkinnon vuonna 1962.
Murtha tuli tunnetuksi yhtenä kongressin niin sanotusti haukkamaisimmista demokraateista, korkeiden sotilasmenojen kannattajana, mutta hän oli myös äänekäs Irakin sodan arvostelija. Marraskuussa 2005 hän vaati julkisesti Yhdysvaltain joukkojen vetämistä Irakista.
Murtha oli vuodesta 1955 naimisissa Joyce Murthan (o.s. Bell) kanssa. Heillä oli kolme lasta, tytär ja kaksospojat.
Murtha kuoli helmikuussa 2010, 77-vuotiaana, sappirakkoleikkauksen jälkeisiin komplikaatioihin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta John Murtha Wikimedia Commonsissa
Osmo Rantala

Osmo Pellervo "Otso" Rantala (26. syyskuuta 1908 Iitti – 23. maaliskuuta 2002) oli suomalainen sotilaslentäjä ja ammunnan moninkertainen maailmanmestari.
Elämä ja ura

Rantalan vanhemmat olivat maanviljelijä, kansakoulunopettaja Enok "Eino" Rantala (1876–1947) ja opettaja Alma Amanda Karlsson (1882–1964). Hän oli naimisissa Elsa Lyydia Kantasen (1909–1982) kanssa.
Rantala voitti vuonna 1935 kivääriammunnassa maailmanmestaruuden. Kaikkiaan hänellä oli ammunnassa neljä maailmanmestaruutta, kuusi Suomen ennätystä ja 48 Suomen mestaruutta[lähde? ].
Rantala valmistui ilmavoimien ohjaajakoulusta 1929. Hän toimi lennonopettajana vuodesta 1937 alkaen ja koulutti kaikkiaan 312 lento-oppilasta. Sotavuosina 1941–1944 Rantala lensi muun muassa kaksimoottorisilla Junkers Ju 88 -koneilla. Hän lensi 97 sotalentoa ja kaikkiaan hänellä oli yhteensä 2 400 lentotuntia 36 eri konetyypillä.
Sodan jälkeen Rantala pelasti ilmavoimien käytöstä vuonna 1955 poistetun DC-2 "Hanssin Jukka"-koneen romutukselta. Hän osti koneen ja lahjoitti sen Hämeenläänin Metsästysseuralle. Kone toimi sitten kahvilaksi muutettuna Hämeenlinnassa vuosina 1959–1981. Kone on nykyään Sotamuseon omistuksessa, sijoituspaikkanaan Keski-Suomen ilmailumuseo, ja sen entisöinti on aloitettu.
Rantalan sodanaikaisia muistelmia on kerrottu Tuuri Heporaudan kirjoittamissa kirjoissa:
Tulimyrskyn tuttavana : lentomestari "Otso" Rantalan muisteluja.  Karisto 1981, 2. painos 2008
Syöksypommittaja : lentomestari ’Otso’ Rantalan muisteluja.  Karisto 1982, 3. painos 2007
Kun taivas oli helvetti: lentomestari "Otso" Rantalan ja hänen kumppaniensa hätkähdyttävimpiä hetkiä sotataivaalla.  Karisto 1984, 2. painos 2008
Jumalten keinu: lentomestari Osmo "Otso" Rantalan valikoimia sotataivaan lentäjien huimimpia seikkailuja.  Karisto 1989
Sotataivaan sankarit: lentomestari "Otso" Rantalan muisteluja.  Karisto 1995
Rantala on haudattu Ahveniston hautausmaalle.
Aiheesta muualla

Lentäjäkersantti - pienoiskiväärin maailmanmestari, Hakkapeliitta, 27.11.1934, nro 48, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Julyred

Julyred-omenia.
Halkaistuja Julyred-omenia.
Julyred on tarhaomenapuun (Malus domestica) lajike, jonka omenat kypsyvät kesällä. Sen hedelmä on täysin punainen. Julyredin valkoinen malto on pehmeää ja mehukasta, ja siinä voi aistia boysenmarjan makua.
Julyred on alkujaan kotoisin Pohjois-Amerikasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Julyred Wikimedia Commonsissa
Johnny Cueto

| Johnny Cueto |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Johnny Brent Cueto Ortiz
Syntynyt: 15. helmikuuta 1986 (ikä 38) San Pedro de Macorís, Dominikaaninen tasavalta
Kansalaisuus:   Dominikaaninen tasavalta
Baseballpelaaja
Pelipaikka:  syöttäjä
Pituus:  180 cm
Paino:  100 kg
Lyöntipuoli:  oikea
Heittokäsi:  oikea
Nyk. joukkue:  San Francisco Giants
Sarja:  MLB
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2008–2015 2015 2016–:  Cincinnati Reds Kansas City Royals San Francisco Giants
Johnny Brent Cueto Ortiz (s. 15. helmikuuta 1986 San Pedro de Macorís) on dominikaanilainen baseballpelaaja, joka on vuodesta 2016 lähtien edustanut MLB:n San Francisco Giantsia. Hänen pelipaikkansa on syöttäjä.
Cueto pelasi vuosina 2008–2015 Cincinnati Redsissä, ja hänet valittiin kaudella 2014 ensimmäistä kertaa MLB:n tähdistöotteluun. Hänet kaupattiin heinäkuussa 2015 Kansas City Royalsiin, ja samana syksynä joukkue voitti World Seriesin yhtenä avainpelaajana Cueto.
Cueto teki joulukuussa 2016 vapaana pelaajana San Francisco Giantsin kanssa kuusiuotisen sopimuksen, arvoltaan 130 miljoonaa dollaria.
Pablo Armando Esono

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Pablo Armando Esono Edjo
Syntymäaika: 10. kesäkuuta 1986 (ikä 38)
Syntymäpaikka: Malabo, Päiväntasaajan Guinea
Pelipaikka: laitahyökkääjä
Pituus: 180 senttimetriä
Seura
Seura:  El Phanter
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2005–2006 2006–2007 2007–2008 2008– |  El Phanter  Ciudad de Santiago  Peñarroya-Pueblonuevo  El Phanter |  2 (1) |
Maajoukkue
| 2008– |  Päiväntasaajan Guinea | 5 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 18. kesäkuuta 2010.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 18. kesäkuuta 2010.
Pablo Armando Esono Edjo (s. 10. kesäkuuta 1986 Malabo) on päiväntasaajanguinealainen jalkapalloilija. Laitahyökkääjänä pelaava Esono edustaa Päiväntasaajan Guinean pääsarjassa El Phanteria.
Ura

Esono aloitteli jalkapalloilun kotimaassaan El Phanterissa, josta hän siirtyi Espanjaan Tercera Divisiónissa pelanneeseen Ciudad de Santiagoon. Esono pelasi yhden kauden aikana kaksi ottelua ja teki niissä yhden maalin. Sittemmin hän siirtyi toiseen espanjalaisseuraan Peñarroya-Pueblonuevoon, jonka jälkeen Esono palasi takaisin kotimaahansa vuonna 2008.
Ura > Maajoukkueura

Esono on pelannut Päiväntasaajan Guinean maajoukkueessa vuodesta 2008 lähtien. Hän on pelannut yhteensä viisi maaottelua.
Aiheesta muualla

National Football Teams (englanniksi)
Johnny Clegg

Johnny Clegg vuonna 1992
Jonathan ”Johnny” Clegg (7. kesäkuuta 1953 Rochdale, Yhdistynyt kuningaskunta – 16. heinäkuuta 2019 Johannesburg, Etelä-Afrikka) oli eteläafrikkalainen muusikko, joka esiintyi yhtyeissä Juluka ja Savuka. Cleggin musiikissa yhdistyvät länsimaiset ja afrikkalaiset, erityisesti zuluvaikutteet.
Clegg muutti perheensä kanssa nuorena Englannista Zimbabween ja myöhemmin Sambiaan ja lopulta Etelä-Afrikkaan. Hän ryhtyi soittamaan kitaraa 14-vuotiaana ja opiskeli zulukulttuuria, muun muassa inhlangwini-tanssia ja -musiikkia Mntonganazo Mzila -nimisen katumuusikon johdolla.
1970-luvulla Clegg toimi maan apartheid-politiikkaa vastaan tekemällä musiikillista yhteistyötä Sipho Mchunun ja Juluka-yhtyeen kanssa. Cleggin Julukan kanssa tekemä musiikki yhdisti zulumusiikkia kelttiläiseen musiikkiperinteeseen. Kokoonpanon kappale ”Scatterlings of Africa” saavutti myös kansainvälistä huomiota. Juluka-yhtye toimi seitsemän vuotta ja saavutti kaksi platina- ja viisi kultalevyä. Etelä-Afrikan poliittinen ilmapiiri kuitenkin vaikutti siihen, että yhtyeen toiminta lakkasi 1980-luvun puolivalissä ja Mchunu palasi ”kotimaahansa” maanviljelijäksi.
Cleggin seuraava yhtye Savuka, jonka zulunkielinen nimi tarkoittaa ’olemme nousseet’ tai ’heränneet’, loi popvaikutteisempaa afrikkalaista musiikkia. Yhtyeen ensimmäinen albumi Third World Child myi yli kaksi miljoonaa kappaletta. Neljännellä levyllään Heat, Dust And Dreams yhtye voitti Grammy-palkinnon parhaasta maailmanmusiikkilevystä.
Clegg kuoli haimasyöpään 66-vuotiaana kotonaan Johannesburgissa 16. heinäkuuta 2019.
Jomfrulandin kansallispuisto

| --- | --- |
Sijainti:  Norja, Telemarkin lääni
Pinta-ala:  117 km²
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  Jomfruland nasjonalpark
Tyyppi:  Kansallispuisto 
Perustettu:  2016
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Jomfrulandin kansallispuisto (norj. Jomfruland nasjonalpark) sijaitsee Norjassa Telemarkin läänissä. Kansallispuisto levittäytyy Kragerøn kunnan alueelle. Pinta-alaltaan kansallispuisto on noin 117 neliökilometriä. 98 prosenttia kansallispuiston pinta-alasta on merialuetta. Kansallispuisto perustettiin 2016 ja sen viralliset avajaiset pidettiin vuonna 2017.
Johnny Christ

| Jonathan Lewis Seward |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. marraskuuta 1984 (ikä 39)
Ammatti:  basisti
Muusikko
Taiteilijanimi:  Johnny Christ
Aktiivisena:  2002–
Tyylilajit:  metalcore
Soittimet:  bassokitara
Yhtyeet:  Avenged Sevenfold
Levy-yhtiöt:  Warner Bros. Records
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jonathan Lewis Seward (taiteilijanimeltään Johnny Christ, s. 18. marraskuuta 1984) on yhdysvaltalaisen Avenged Sevenfold -yhtyeen basisti ja taustalaulaja. Hän liittyi yhtyeeseen vuonna 2002.
Sewardin ensimmäinen levy Avenged Sevenfoldin riveissä oli vuonna 2003 ilmestynyt Waking the Fallen. Seward kirjoitti ennen nimikirjoituksiinsa vain nimen Johnny, kunnes yhtyeen toinen kitaristi Zacky Vengeance keksi nimen Johnny Christ. Se kuulosti Sewardin mielestä kovalta ja hän tiesi, että jotkut ihmiset ärsyyntyisivät siitä, joten hän päätti pitää nimen.
Seward asuu kalifornialaisessa Huntington Beachin kaupungissa. Hän jätti lukion 18-vuotiaana liittyäkseen Avenged Sevenfoldiin.
Johnny Christ laulaa taustalla harvoin. Keikoilla hänen lauluaan voi kuulla esimerkiksi kappaleissa "Strength of the World", "Unholy Confessions", "Nightmare", "Seize the Day", "Planets" "God Hates Us", "Critical Acclaim" ja "Not Ready to Die".
Osibisa

Osibisa Wallingford Bunkfestissä vuonna 2008
Osibisa on Lontoossa vuonna 1969 perustettu afrorock-yhtye, jonka alkuperäisjäsenet olivat syntyperältään afrikkalaisia tai Karibianmeren saarilta tulevia. Heidän paljolti lyömäsoittimiin perustuva musiikkinsa yhdistää aineksia jazzista, popista ja rockista sekä afrikkalaisesta ja Länsi-Intian maiden kansan- ja rytmimusiikista, etenkin ghanalaisesta highlifesta. Yhtye oli suosituimmillaan 1970-luvun alkuvuosina, jolloin sen singlehittejä olivat ”Woyaya”, ”Sunshine Day”, ”Welcome Home”, ”The Coffee Song” sekä coverversio Miriam Makeban tunnetuksi tekemästä iskelmästä ”Pata Pata”.
Yhtyeen perustajajäsenet olivat ghanalaiset Teddy Osei (saksofoni, huilu, laulu), Mac Tontoh (trumpetti ja taustalaulu) ja Sol Amarfio (rummut ja taustalaulu), nigerialainen Loughty Lassisi Amao (congarummut, muut lyömäsoittimet, puhaltimet), trinidadilainen Robert Bailey (kosketinsoittimet), grenadalainen Spartacus R (bassokitara) ja Wendell Richardson (soolokitara ja laulu). Myöhempiin jäseniin kuuluu muun muassa kosketinsoittaja Kiki Djan.
Helsingin Sanomien J. A. Heikkilä arvioi yhtyeen esikoisalbumia Osibisa (1971) ja sanoi musiikin muistuttavan aika tavalla pari vuotta aiemmin pinnalle nousseen Santana-yhtyeen tyyliä.
Osibisa on vieraillut Suomessa ainakin Turun Ruisrockissa 1972 ja Seinäjoen Provinssirockissa 1983.
Art Garfunkel versioi Osibisan kappaleen ”Woyaya” albumilleen Angel Clare (1973). Osibisan perkussionistit vierailivat Uriah Heepin kappaleella ”Look at Yourself”.
Osibisan kahden ensimmäisen albumin kannet suunnitteli Roger Dean uransa alussa. Myöhemmin hän tuli tunnetuksi muun muassa Yesille, Uriah Heepille ja Asialle tekemistään levykansista.
Albumeja

1971 – Osibisa
1971 – Woyaya
1972 – Heads
1973 – Super Fly T.N.T.
1973 – Happy Children
1974 – Osibirock
1975 – Welcome Home
1976 – Ojah Awake
1980 – Mystic Energy
1980 – Celebration
1981 – African Flight
1989 – Movements
1990 – African Criss Cross
1997 – Monsore
2003 – African Dawn, African Flight
2004 – Wango Wango
2009 – Osee Yee
Käännös suomeksi
Jordan

| Jordan |
| --- | --- |
 Jordanjoen kartta
Alkulähde:  Anti-Libanon, Hermonvuori,Golanin kukkulat
Laskupaikka:  Kuollutmeri
Maat:   Israel  Jordania  Syyria  Palestiina
Pituus:  360 km
Jordan (hepr. ‏נהר הירדן‎, Nehar ha-Yarden, arab. نهر الأردن‎, Nahr al-’Urdunn) eli Jordanvirta on Anti-Libanonilta Genesaretinjärveen ja sieltä edelleen Kuolleellemerelle virtaava joki Lähi-idässä. Pituutta joella on noin 360 kilometriä, ja se tunnetaan esimerkiksi kristinuskossa Jeesuksen kastepaikkana. Nykyisin huomattavia määriä joen vedestä on johdettu keinokasteluun maanviljelyksen tarpeisiin Israelissa ja Jordaniassa.
Nimi

Jordanin nimen alkuperästä on useampia teorioita. Yhden teorian mukaan nimi on alkuperältään indoeurooppalainen ja se on koostettu persian sanoista yar (vuosi) ja dan (joki). Merkitykseltään nimi tarkoittaisi siis jokea, joka virtaa vuoden ympäri, toisin kuin ajoittain kuivuvat joet. Hieman suositumman teorian mukaan nimi on kuitenkin peräisin seemiläisestä juuresta yarod, joka vapaasti käännettynä tarkoittaa laskeutumista.
Maantiede

Jordanin pituus on kaikkiaan 360 kilometriä, tai suoremmin mutkittelua huomioon ottamatta  noin 200 kilometriä. Joen valuma-alue on Genesaretinjärven pohjoispuolella 16 335 km², sen eteläpuolella 13 600 km², itäpuolella 11 600 km² ja länsipuolella 2 000 km².
Jordanjoen Genesaretinjärven ja Kuolleenmeren välinen osuus on geologiselta iältään suhteellisen nuori. Varhaisella plioseenikaudella Jordan virtasi ilmeisesti Genesaretinjärveltä Kisonjoen kautta Välimereen. Kauden keskivaiheilla Genesaretinjärvi ja Kuollutmeri muodostivat yhtenäisen suolaisen järven. Järvet jakautuivat kahtia plioseenikauden keskivaiheen lopussa, jolloin ylemmältä Genesaretinjärveltä muodostui laskujoki Kuolleellemerelle. Muinainen järvenpohja muodostaa nykyisin pari kilometriä leveän laakson. Itse laakso on osa suurta Ison hautavajoaman vajoamakokonaisuutta.
Jordan saa alkunsa Hermonvuoren sadevesistä ja lähteistä. Vuorelta tulevat kolme puroa, Nahal Senir, Nahal Hermon ja Nahal Dan yhdistyvät Hulanlaaksossa Sde Nehemian kibbutsin kohdalla muodostaen yhtenäisen Jordanjoen. Senir alkaa Libanonin puolelta ja kaksi muuta puroa Israelista. Hermonvuorelta etelään virtaava joki muodostaa pienen suiston sen laskiessa Genesaretinjärveen. Joki jatkuu laskien järvestä sen eteläpuolella. Noin kahdeksan kilometriä järvestä etelään Jordaniin liittyy sen suurin sivujoki Jarmuk. Etelään edelleen jatkuva joki laskee lopulta Kuolleeseenmereen. Kuollutmeri sijaitsee merenpinnan alapuolella ja Senirin lähteeltä alkaen joki laskee matkallaan kaikkiaan 920 metriä.
Huomattava osa Jordanin kuljettamasta vedestä haihtuu matkalla ennen joen saapumista Kuolleellemerelle saakka. Kuolleellemerelle koko valuma-alueen sadevesistä päätyy vain noin 18 %. Genesaretinjärveltä etelään virtaavan joen määrää rajoitetaan myös keinotekoisesti Jordanjoen laakson keinokastelun tarpeiden mukaisesti. Vettä kasteluun käyttävät Israel ja Jordania. Veden käyttö kasteluun on aiheuttanut esimerkiksi Kuolleenmeren pinnan selvää laskua sitten 1950-luvun. Joen matkan varrella on useita kuumia lähteitä, joiden mukana jokeen laskee huomattavia määriä kivennäisiä, kuten kipsiä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jordan Wikimedia Commonsissa
Tiheikköä joen varrella.
Jordanjoen koski.
Jeesuksen kaste Michael Pacherin maalauksessa 1400-luvulta.
Al-Maghtas Jordaniassa on liitetty tarinoissa Jeesuksen kastepaikkaan.
Joulukalenteri (albumi)

| Joulukalenteri Niskavuoren Aarnet |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2003
 Tyylilaji: joulumusiikki
 Levy-yhtiö: Motley
Niskavuoren Aarnejen muut julkaisut
| Niskavuoren Aarnet 1996 | Joulukalenteri 2003 |   |
Joulukalenteri on Ilpo Hakalan, Jukka Leistin ja Pate Mustajärven muodostaman Niskavuoren Aarnet -ryhmän toinen albumi, ja nimensä mukaisesti joulukalenteri. Albumi sisältää kahden CD-levyn verran sketsejä ja joululauluja. Se julkaistiin vuonna 2003.
Kappaleet

| --- | --- |
 CD 1 1. päivä – 2.42  2. päivä – 3.15  Kulkuset – 2.22  3. päivä – 3.41  4. päivä – 3.52  Juokse porosein – 1.32  5. päivä – 3.56  6. päivä – 2.41  Finlandia – 1.01  7. päivä – 3.46  8. päivä – 4.10  9. päivä – 3.23  Joulukirkkoon – 1.14  10. päivä – 4.26  11. päivä – 3.37  Sinivuorten yö – 0.56  12. päivä – 4.49  13. päivä – 4.04  14. päivä – 4.51  Porsaita äidin – 0.42 :  CD 2 15. päivä – 4.52  16. päivä – 6.02  Sika – 1.28  17. päivä – 6.00  18. päivä – 6.41  Kilisee, kilisee kulkunen – 1.06  19. päivä – 8.28  20. päivä – 4.33  21. päivä – 6.56  Reippahasti käypi askeleet – 0.51  22. päivä – 4.29  23. päivä – 5.22  24. päivä – 6.34  Varpunen jouluaamuna – 1.58
Panthalassa

Pangea ja sitä ympäröivä valtameri, Panthalassa
Panthalassa (kreik. Παν θαλασα, "kaikki meri") oli valtameri, joka ympäröi Pangean mannerta paleotsooisella maailmankaudella ja mesotsooinen maailmankauden alussa. Kreikkalaisperäisen nimensä mukaisesti se oli tuohon aikaan maapallon ainoa valtameri. Panthalassassa kiersi päiväntasaajalta navoille kaksi suurta merivirtaa.
Kun Pangea hajosi osiin, jotka siirtyivät kauemmas toisistaan, alkuperäisestä Panthalassasta jäi jäljelle sen keskiosa, nykyinen Tyynimeri. Muut nykyiset valtameret ovat syntyneet Pangeasta erilleen liukuneiden mantereiden väliin.
John Taylor (mormoni)

John Taylor.
John Taylor (1. marraskuuta 1808 Milnthorp, Westmorland, Englanti – 25. heinäkuuta 1887 Kaynesville, Utah, Yhdysvallat) oli Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon kolmas presidentti, profeetta ja ilmestyksensaaja vuodesta 1880 aina kuolemaansa asti. Häntä edelsi virassa Brigham Young ja seurasi Wilford Woodruff. Englannissa syntynyt John Taylor on ainoa MAP-kirkon presidenteistä, joka on syntynyt Yhdysvaltain ulkopuolella.
Elämä > Nuoruus

Taylor syntyi Milnthorpessa, Westmorlandissa Englannissa James ja Agnes Taylorin lapseksi. Hän kävi kansakoulua 14-vuotiaaksi, minkä jälkeen hän aloitti tynnyrintekijän oppipoikana. Myöhemmin hän työskenteli puuseppänä. John Taylor sai kasteen Englannin kirkon jäseneksi, mutta liittyi 16-vuotiaana metodisteihin. Hän toimi myöhemmin metodistikirkon maallikkosaarnaajana.
Taylorin vanhemmat ja sisarukset muuttivat Kanadaan vuonna 1830. John jäi aluksi huolehtimaan perheen omaisuudesta Englannissa, mutta hänkin muutti perheensä luokse Torontoon vuonna 1832. Ottaessaan osaa paikallisen metodistiseurakunnan jumalanpalvelukseen Taylor tapasi Man-saarelta kotoisin olleen Leonora Cannonin. Heidän vihittiin 28. tammikuuta 1833.
Elämä > Kääntyminen mormonismiin

John Taylor vaimoineen suhtautui kriittisesti moniin metodismin opinkappaleisiin. Vuonna 1836 he kuulivat apostoli Parley P. Prattin julistavan myöhempien aikojen pyhien sanomaa Torontossa. Pariskunta kääntyi MAP-kirkon jäseniksi ja muutti Far Westiin, Missouriin, missä John Taylor erotettiin kirkon apostoliksi 19. joulukuuta 1838.
1839 Taylor lähti muutaman muun apostolin kanssa lähetystyöhön entiseen kotimaahansa Isoon-Britanniaan. Hän saarnasi Liverpoolissa, Irlannissa ja Man-saarella. Lähetysmatkan jälkeen hän palasi Yhdysvaltoihin ja toimi Nauvoossa kaupunginvaltuuston jäsenenä ja sanomalehtimiehenä.
27. kesäkuuta 1844 Taylor oli yhdessä MAP-kirkon perustajan ja profeetan Joseph Smithin, hänen veljensä Hyrumin ja Willard Richardsin kanssa Carthagen vankilassa Illinoisissa. Kiihtynyt väkijoukko hyökkäsi vankilaan ja surmasi Joseph Smithin ja hänen veljensä. Taylor haavoittui vakavasti kahakassa, mutta säilyi hengissä, koska hänen rintataskussaan ollut kello pysäytti luodin, joka muuten olisi tunkeutunut sydämeen.
1846, jolloin suurin osa myöhempien aikojen pyhistä seurasi Brigham Youngin preerioiden ja Kalliovuorten yli nykyisen Utahin alueelle, Taylor matkusti Englantiin tarkistamaan paikallisten seurakuntien tilaa ja ohjaamaan ne Youngin kannattajiksi. Palattuaan Taylor muutti Suuren suolajärven laaksoon. Hän toimi aktiivisesti tuolloisen Utahin territorion politiikassa. Hän oli territorion edustajainhuoneen jäsen vuodesta 1853 vuoteen 1876.
John Taylor toimi kahden lähetysalueen johtajana. Vuonna 1846 hänet nimitettiin Ranskan lähetysjohtajaksi. Sieltä palattuaan hän toimi Yhdysvaltain itäosien lähetysjohtajana keskuspaikkanaan New York.
Presidentti Brigham Young kuoli 1877. Kuten Joseph Smithin kuoleman jälkeenkin, kirkon johto siirtyi väliaikaisesti kahdentoista apostolin koorumin käsiin. Kahdentoista apostolin koorum johti kirkko kollektiivisesti kolme vuotta, aina vuoteen 1880, jolloin John Taylor nimitettiin virallisesti MAP-kirkon presidentiksi.
Elämä > MAP-kirkon johtaja

Kirkon presidenttinä John Taylor johti voimakkaasti kasvavaa kirkkoa. Hän ohjasi mormonisiirtokuntien perustamista Kanadan Albertaan ja Meksikon Chihuahuaan. Presidentti Taylor myös kehitti kirkon virkarakennetta. Hänen aikanaan lasten opetuksesta vastaava alkeisyhdistys järjestettiin koko kirkossa. Seitsenkymmenten koorumin rakennetta kehitettiin ja sen toimintaa tehostettiin.
Taylorin aikana kirkon pyhissä kirjoituksissa tapahtui muutoksia. Hän julkaisi uudistetun version Oppi ja liitot -kirjasta sekä ohjasi uuden pyhän kirjoituksen, Kallisarvoisen helmen kanonisointia.
Toisaalta kasvava vastustus MAP-kirkkoa kohtaan moniavioisuuden takia leimasi Taylorin koko hallintokautta. Vuonna 1882 Yhdysvaltain kongressi hyväksyi Edmundsin lain, joka teki moniavioisuudesta rikoksen. Satoja mormonimiehiä tuomittiin vankeusrangaistuksiin tai pakkotyöhön moniavioisuuden perusteella. Useat moniavioisissa liitoissa elävät naiset saivat tuomion oikeuden halventamisesta, koska he kieltäytyivät todistamasta miehiään vastaan. Laki riisti moniavioisuuden kannattajilta myös kansalaisoikeudet. He eivät saaneet toimia poliittisissa viroissa eivätkä olla lautamiehinä juryissä. Utahin territorion poliittiset elimet ja virkamieskunta "puhdistettiin" moniavioisuutta kannattavista mormoneista. Heidän tilalleen nimitettiin muualta muuttaneita ja toisiin kirkkoihin kuuluvia.
Taylor itse noudatti elämässään moniavioisuuden lakia. Hänellä oli ainakin seitsemän vaimoa ja 35 lasta. Vuonna 1885 hänen oli pakko vetäytyä julkisuudesta ja siirtyä piileskelemään, koska häntä itseään uhkasi vankeusrangaistus moniavioisuudesta. Hän muutti usein paikasta toiseen välttääkseen pidätyksen. Tuona aikana hänen oli pakko johtaa kirkkoaan "maan alta", satunnaisten tapaamisten ja kirjeiden avulla.
1887 kongressi hyväksyi Edmunds-Tuckerin lain, joka entisestään kiristi moniavioisuuden vastaista taistelua. Rangaistuksia moniavioisuudesta lisättiin. Samalla laki lakkautti MAP-kirkon toiminnan ja siirsi sen sekä kirkon johtaman Pysyvän siirtolaisten avustusrahaston omaisuuden liittovaltiolle. Takavarikoitu omaisuus annettiin edelleen Utahin territoriolle, jonka oli määrä käyttää sitä koulutuksen edistämiseen. Vain kappelit ja hautausmaat säilyivät paikallisten seurakuntien omaisuutena. Suuremmista kokoustiloista ja esimerkiksi Temppeliaukiosta Salt Lake Cityssä seurakunnat joutuivat maksamaan vuokraa.
Koska MAP-kirkko oli virallisesti lakkautettu, se ei saanut lainaa toimintansa ylläpitämiseksi. Paikalliset seurakunnat pystyivät jatkamaan toimintaansa seurakuntalaisten maksamien kymmenysten avulla.
Kahden ja puolen vuoden ajan Taylor johti virallisesti lakkautettua kirkkoaan maan alta. Piileskely ja stressi rasittivat suuresti hänen terveyttään. John Taylor kuoli 25. heinäkuuta 1887 sydänkohtaukseen Kaysvillessä, Utahissa.
Taylorin kuoleman jälkeen MAP-kirkko oli kaksi vuotta ilman presidenttiä. Kahdentoista apostolin koorumi johti kirkkoa kollektiivisesti maan alta. Huhtikuussa 1889 pidetyssä kirkon yleiskonferenssissa Wilford Woodruff valittiin Taylorin seuraajaksi. Hänen aikanaan kirkko luopui pahennusta herättäneestä moniavioisuudesta.
Osmo Saarnio

Osmo Kalervo Saarnio (20. toukokuuta 1914 Helsinki – 28. huhtikuuta 1953) oli suomalainen näyttelijä.