stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Culfa
Historiasta

Culfan eli historiallisen Julfan vaiheista ennen 1500-lukua tiedetään vain hyvin vähän. Sen asukkaita olivat armenialaiset, jotka tunnettiin silkkikauppiaina. Julfan merkitys kasvoi historiallisen Armenian jouduttua muslimien käsiin. Monet armenialaiset pakenivat turvallisemmiksi koetuille alueille ja osa asettui kauppareittien varrelle. Julfa houkutteli paikalle monia armenialaisia kauppiaita, koska se sijaitsi hyvällä reitillä kohti Jerevania, Erzurumia ja Tbilisiä. Silkkiä saatiin puolestaan läheisiltä Karabahin, Širvanin, Gilanin ja Mazandaranin alueilta. Raakasilkkiä myytiin etenkin kohti Eurooppaa. Vuonna 1600 Julfassa vieraillut englantilainen John Cartwright arvioi sen asukasluvun olleen noin 10 000 ja kaupungin käsittäneen 2 000 rakennusta.
Julfa säästyi aluksi Persian safavidien ja osmanien välisiltä tuhoisilta sodilta, joihin usein liittyi poltetun maan taktiikka. Ei ole täysin vaarmaa, sattuiko kaupunki olemaan yksinkertaisesti taistelujen selustassa, vai olivatko sen asukkaat vain tarpeeksi rikkaita maksamaan heidät hävitykseltä säästäneitä lunnaita vihollisarmeijoille. Vuosina 1589–1590 šaahi Abbas I teki sotaretken osmaneja vastaan. Hän valtasi aikaisemmin menettämänsä Tabrizin ja Nahitševanin viipyen jonkin aikaa joukkoineen Julfassa. Vuonna 1604 hän hyökkäsi edelleen kohti Karsia, mutta joutui vetäytymään osmanien vastahyökkäyksen alettua. Abbas käytti jälleen poltetun maan taktiikkaa, mikä tällä kertaa koski myös Julfaa. Koko kylä tuhottiin ja sen asukkaat pakkosiirrettiin Araksjoen yli Iraniin. Monet Julfan armenialaiset päätyivät Isfahaniin, jossa armenialainen kaupunginosa tuli tunnetuksi nimellä Uusi-Julfa.
Muutamia armenialaisia palasi Julfaan myöhemmin 1600-luvulla. Vanhasta Julfasta jäi jäljelle sen historiallinen hautausmaa. Venäjä rakennutti rautatien Tabriziin Julfan kautta jonkin aikaaennen ensimmäistä maailmansotaa. Neuvostoliiton kaudella siitä tuli raja-asema Iranin kanssa. Azerbaidžanin asevoimat muuttivat historiallisen armenialaisen hautausmaan ampuma-alueeksi vuosien 1998 ja 2002 välillä. Hautuasmaa tuhottiin kokonaan vuoteen 2005 mennessä.
Väestö

Azerbaidžanin tilastokeskuksen mukaan Culfan asukasluku oli vuoden 2020 alussa noin 13 500.
Araksjoki Culfan paikkeilla.
Armenialainen hautausmaa vuonna 1830.
Dagens Press

Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
Dagens Press oli Helsingissä vuosina 1914–1921 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Iltapäivälehtenä julkaistu Dagens Press perustettiin yhdistämällä taloudellisista vaikeuksista kärsinyt Dagens Tidning ja Hufvudstadsbladetin yhtiön Nya Pressen. Sen julkaisuyhtiöksi perustettiin Ab Dagens Press, jonka pääomistaja oli Hufvudstadsbladet. Lehti oli merkittävä mielipidevaikuttaja, joka Suomen itsenäistymisen jälkeen edusti lähinnä RKP:n vasemmistoa. Kansallisuusasiassa se oli kuitenkin taustaryhmäänsä maltillisempi. Tappiollinen Dagens Press yhdistettiin syksyllä 1921 Svenska Tidningenin kanssa lehdeksi, jonka nimenä oli aluksi Svenska Tidningen – Dagens Press ja vuoden 1922 alusta Svenska Pressen.
Lehti ilmestyi aluksi seitsemän ja vuodesta 1916 lähtien kuusi kertaa viikossa. Sen vastaavana toimittajana oli Edvin Rautell, toimitusjohtajana Justus Grönmark ja johtokunnan puheenjohtajana Viktor Ek.
Aiheesta muualla

Dagens Press digitoituna kansalliskirjastossa (1914–1920)
Creedence Clearwater Revival

| Creedence Clearwater Revival |
| --- | --- |
 Creedence Clearwater Revival vuonna 1968. Vasemmalta oikealle: Tom Fogerty, Doug Clifford, Stu Cook ja John Fogerty.
Tiedot
Toiminnassa:  1967–1972
Tyylilaji:  roots rock, swamp rock, bluesrock
Kotipaikka:  El Cerrito, Kalifornia, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  John Fogerty Tom Fogerty Stu Cook Doug Clifford
Levy-yhtiö:  Fantasy
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Creedence Clearwater Revival eli CCR oli John Fogertyn johtama yhdysvaltalainen rockyhtye. CCR nousi yhdeksi 1960- ja 70-lukujen taitteen merkittävimmistä rockyhtyeistä, ja sen seitsemästä albumista viisi ylsi Yhdysvaltain top 10:een. Lisäksi yhdeksän yhtyeen singleä pääsi kymmenen myydyimmän joukkoon, ja niistä seitsemää myytiin yli miljoona kappaletta. Myös muualla maailmassa CCR saavutti menestystä.
Yhtyeen suosittuja kappaleita ovat esimerkiksi ”Fortunate Son”, ”Up Around the Bend”, ”Green River”, ”Looking Out My Backdoor”, ”Have You Ever Seen the Rain?”, Who’ll Stop the Rain, ”Travelin’ Band”, ”Proud Mary” ja ”Bad Moon Rising”.
Historia > The Blue Velvets: 1959–1964

Creedence Clearwater Revival sai alkunsa vuonna 1959, kun samaa Portolan yläastetta El Cerriton pikkukaupungissa käyneet 13-vuotias kitaristi John Fogerty, rumpali Doug Clifford ja pianisti Stu Cook perustivat yhtyeen nimeltä The Blue Velvets. Yhtye soitti koulukonserteissa ja -tansseissa, markkinoilla ja muissa tilaisuuksissa instrumentaaliversioita aikansa hittikappaleista Duane Eddyn surffimusiikista Ray Charlesiin.
Kolmikko teki vuonna 1960 ensimmäisen levytyksensä, doo-wop-kappaleen nimeltä ”Beverly Angel”. Samana vuonna yhtyeen laulajaksi ja johtajaksi tuli John Fogertyn isoveli Tom Fogerty, ja syksyllä yhtye alkoi esiintyä pohjoisessa Kaliforniassa nimellä Tommy Fogerty and the Blue Velvets. Yhtye äänitti demoja ja yritti saada levytyssopimusta. Vuonna 1961 levy-yhtiö Orchestra julkaisi neljä Fogertyn veljesten tekemää kappaletta ja seuraavana vuonna vielä kaksi, mutta etenkin viimeisen singlen myynti jäi hyvin heikoksi.
Historia > The Golliwogs: 1964–1967

Jazz-levyjä tuottanut Fantasy Records kiinnostui vuonna 1963 Blue Velvetsin instrumentaalidemoista ja solmi sen kanssa levytyssopimuksen. Yhtye alkoi käyttää enemmän laulusolistia ja vaihtoi lyhytaikaisesti nimekseen The Visions. Fantasy julkaisi yhtyeen ensimmäisen singlen marraskuussa 1964. Manageri Max Weiss vaihtoi singlelle yhtyeen nimeksi The Golliwogs, joka kuulosti hänen mielestään muodikkaan brittiläiseltä. Yhtye ei pitänyt nimestä mutta taipui managerinsa ja levy-yhtiön omistajan tahtoon.
The Golliwogs soitti 1960-luvun puolivälissä ahkerasti 50 dollarin ja ilmaisten kaljojen palkkioilla keikkoja opiskelijajuhlissa, baareissa ja sotilastukikohdissa. Yhtyeen laulajana oli toiminut kesään 1964 asti vain Tom Fogerty, mutta nyt myös John alkoi laulaa. Pian Johnista tuli yhtyeen laulusolisti, Tom siirtyi soittamaan rytmikitaraa ja Cook vaihtoi pianon bassokitaraan.
Keväällä ja kesällä 1965 Fantasy julkaisi Golliwogsilta kaksi uutta singleä, mutta ilman suurta menestystä. Useimmat yhtyeen kappaleet olivat Fogertyn veljesten kirjoittamia. Fantasy siirsi yhtyeen uudelle Scorpio-levymerkilleen, joka suuntautui rock-musiikkiin. Lokakuussa 1965 julkaistu single ”Brown Eyed Girl” myi jo kohtalaiset 15 000 kappaletta, vaikka se ei noussutkaan hitiksi. Sitä seuranneet singlet eivät myyneet yhtä hyvin. Loppuvuonna 1966 yhtye oli tauolla kun John Fogerty ja Clifford suorittivat asepalveluksensa. Menestyksen antaessa odottaa itseään yhtye jatkoi jäsenten rahahuolista huolimatta kuitenkin keikkailua ja harjoittelua.
Historia > Creedence Clearwater Revival syntyy: 1967–1968

Lokakuussa 1967 Fantasyn myyntijohtaja Saul Zaentz osti levy-yhtiön ja teki Golliwogsin kanssa uuden sopimuksen. Sopimuksen ehdot olivat yhtyeen ja sen lauluntekijöiden kannalta hyvin huonot mutta tyypilliset tuolle ajalle. Zaentzin ehdotuksesta yhtye ryhtyi miettimään uutta nimeä. Tom Fogertyn ystävällä oli kaveri nimeltä Credence Nuball. Siitä yhtye keksi nimen Creedence, joka viittasi sanaan ’creed’ (suom. usko, luottamus). Sanan Clearwater, ’kirkas vesi’, yhtye sai Olympia-oluen mainoksesta, ja se vetosi myös etenkin Cliffordin ympäristötietouteen. Revival, ’elpyminen’, viittasi yhtyeen ja sen soittaman yksinkertaisen rock and rollin uudestisyntymiseen. John Fogerty yhdisti nämä kolme sanaa, ja kun Zaentz hyväksyi nimen, yhtyeestä tuli Creedence Clearwater Revival.
Yhtyeen ensimmäinen keikka uudella nimellään oli jouluaattona 1967, ja ensimmäinen single ”Porterville” julkaistiin tammikuussa 1968. Yhtye sai jokaviikkoisen esiintymissopimuksen Deno-Carlo-nimiseltä klubilta North Beachissa, ja sen suosio alkoi kasvaa.
CCR julkaisi heinäkuussa 1968 esikoisalbuminsa Creedence Clearwater Revival. Albumin sijoitus yhtyeen kotimaassa oli 52, mutta varsinaista menestystä saavutti cover vanhasta Dale Hawkinsin hitistä ”Suzie Q”, joka pääsi Billboard Hot 100 -listalla sijalle 11. Toinen lainakappale, alun perin Screamin' Jay Hawkinsin esittämä ”I Put a Spell on You”, ylsi sijalle 58. Albumille sisältyi myös ”Walk on the Water”, joka oli uusi versio Golliwogs-aikakauden kappaleesta ”Walking on the Water”.
Historia > Supertähteyden vuodet: 1969–1970

CCR:n toinen albumi Bayou Country ilmestyi tammikuussa 1969. Se sisälsi muun muassa erään yhtyeen tutuimmista hiteistä, ”Proud Mary”, joka nousi Yhdysvalloissa listakakkoseksi. Vahvasti sen tukemana myös Bayou Country menestyi ja nousi Billboard 200 -listan seitsemänneksi.
Yhdysvaltain listaykköseksi noussut albumi Green River julkaistiin elokuussa 1969. Sen kappaleet ”Bad Moon Rising” ja ”Green River” olivat suuria menestyksiä. Pienempää suosiota saavuttivat ”Lodi” ja ”Commotion”. CCR:stä tuli megaluokan yhtye. Suosion alkamisen nopeudesta kertoo se, että vielä kesällä 1968 yhtyeen konserttipalkkiot olivat noin 30 dollaria. Vuoden 1969 puolivälin aikoihin palkkiosumma oli noin 30 000 dollaria, ja monet esiintymiset tapahtuivat suurilla stadioneilla jopa 150 000 ihmisen edessä. Creedence Clearwater Revival pääsi myös esiintymään Woodstockin rock-festivaalille. Yhtye soitti kolmelta aamulla, jolloin suurin osa yleisöstä oli nukkumassa. CCR ei halunnut tapahtumasta kuvattuun elokuvaan, koska sen jäsenet eivät olleet tyytyväisiä esitykseen, ja sopimuksellisista epäselvyyksistä johtuen kappaleita ei kuultu elokuvan soundtrackilläkään.
Vuoden 1969 lopulla yhtye julkaisi jo kolmannen albuminsa saman vuoden aikana. Willy and the Poor Boys saavutti jälleen menestystä nousten Yhdysvalloissa listan kolmanneksi. Levyn tunnetuimmat kappaleet ovat singlejulkaisut ”Down on the Corner” (sijoitus Yhdysvalloissa 3.) ja ”Fortunate Son” (sijoitus 14.). Levyllä on myös kappaleet ”The Midnight Special” ja ”It Came Out of the Sky”. Viimeksi mainittu oli ”Fortunate Son” -kappaleen ohella John Fogertyn ensimmäisiä poliittisia kannanottoja.
Yhtyeen kenties menestynein albumi Cosmo’s Factory julkaistiin vuonna 1970. Se sisälsi monta suurta hittiä, kuten singlet ”Up Around The Bend”, ”Lookin’ out My Back Door”, ”Travelin’ Band”, ”Run Through the Jungle” ja ”Who’ll Stop the Rain”, ja tunnettu on myös 11-minuuttinen Marvin Gaye -cover ”I Heard It Through the Grapevine”. Cosmo’s Factoryn myötä Creedence Clearwater Revivalista oli tullut maailman menestynein yhtye samana vuonna hajonneen The Beatlesin tilalle. CCR oli myös huomattavan suosittu Vietnamin sodassa taistelleiden amerikkalaisjoukkojen keskuudessa. He pitivät erityisesti kappaleesta ”Run Through the Jungle” (suom. Juokse viidakon läpi).
Yhtye kohtasi myös arvostelua, ja CCR:ää kritisoitiin jopa purukumipop-yhtyeeksi. Sen vuoksi vuoden 1970 joulukuussa ilmestyneestä albumista Pendulum tehtiin aikaisempia pitkäsoittoja kunnianhimoisempi. Kappaleissa käytettiin huomattavan paljon kosketin- ja puhallinsoittimia, ja yhdessä kappaleessa oli mukana myös taustakuoro. Pendulum ylsi top 10:een Yhdysvalloissa, ja singlet ”Have You Ever Seen the Rain?” ja ”Hey Tonight” olivat suuria menestyksiä.
Historia > CCR:n hajoaminen: 1971–1972

Pendulumin aikoihin yhtyeen sisäiset riidat kärjistyivät, kun Tom Fogerty, Doug Clifford ja Stu Cook kertoivat kyllästyneensä olemaan vain John Fogertyn taustayhtye ja alkoivat vaatia myös omien sävellystensä levyttämistä. Tom Fogerty lähtikin soolouralle vuonna 1971. Hänelle ei otettu korvaajaa, vaan yhtye jatkoi triona. Vuonna 1972 julkaistiin albumi Mardi Gras, jolla oli mukana myös Cookin ja Cliffordin sävellyksiä. Albumi sai murskaavan vastaanoton kriitikoilta – sitä haukuttiin jopa ”kaikkien aikojen huonoimmaksi suuren yhtyeen tekemäksi levyksi”. Yhtye teki vielä Euroopan-kiertueen mutta ilmoitti lopulta hajoamisestaan 16. lokakuuta 1972.
Musiikkityyli ja syitä menestykseen

Laulaja-kitaristi-lauluntekijä John Fogertyn tavaramerkiksi muodostuivat muutaman minuutin tarinat, joiden teemana oli usein kaukokaipuu, lähteminen tai matkustaminen. Musiikillisesti hänen sävellystensä esikuvina toimivat muun muassa Chuck Berry, Bo Diddley ja Little Richard. Suomalaisen musiikkitoimittaja Jake Nymanin mukaan tärkeässä osassa yhtyeen rosoisessa ja siloittelemattomassa soundissa oli rytmikitaristi Tom Fogertyn, basisti Stu Cookin ja rumpali Doug Cliffordin luoma yksinkertaisen tehokas komppi. Willy and the Poor Boys -albumista lähtien CCR:n musiikissa oli kasvavassa määrin vaikutteita rockin, soulin ja rhythm and bluesin lisäksi myös countrysta ja folkista. AllMusicin Richie Unterbergerin mukaan yhtyeen musiikki oli sekoitus rockabillyä, swamp popia, R&B:tä ja countrya. CCR yhdistetään erityisesti roots rock -genreen.
Jake Nyman on nähnyt Creedence Clearwater Revivalin suureen menestykseen syynä muun muassa sen, että yhtye esitti yksinkertaista perusrockia aikakaudella, jolloin monet yhtyeet tekivät kunnianhimoisia albumikokonaisuuksia tai kaupallista purukumipoppia. Näiden kahden tyylin välissä oli selkeä markkinarako, jonka CCR täytti. Yhtye erosi myös ulkoiselta olemukseltaan muista yhtyeistä ruutupaitoineen ja farmarihousuineen. John Fogerty onkin sanonut, ettei yhtyeen jäsenissä ollut mitään erikoista.
Jäsenet

John Fogerty – laulu, kitara, huuliharppu, kosketinsoittimet ja saksofoni
Tom Fogerty – kitara, laulu (1967–1971, k. 1990)
Stu Cook – bassokitara, laulu
Doug Clifford – rummut, laulu
Diskografia > Studioalbumit

Creedence Clearwater Revival (1968)
Bayou Country (1969)
Green River (1969)
Willy and the Poor Boys (1969)
Cosmo’s Factory (1970)
Pendulum (1970)
Mardi Gras (1972)
Diskografia > Livealbumit

Live in Europe (1973)
The Concert (1980) (livetallenne Oakland Coliseumilta, Kaliforniasta 31. tammikuuta 1970)
Diskografia > Kokoelma-albumit

Creedence Gold (1972)
More Creedence Gold (1973)
Pre-Creedence (1975)
Chronicle (1976)
Creedence Country (1981)
The Movie Album (1985)
Chronicle 2 (1986)
The Best of Creedence Clearwater Revival (1998)
Platinum (2001)
Creedence Clearwater Revival: Box Set (2001) (kuuden CD:n kokoelma, jossa ensimmäinen CD sisältää nimillä Tommy Fogerty & The Blue Velvets ja The Golliwogs tehtyjä kappaleita)
Bad Moon Rising: The Best of Creedence Clearwater Revival (2003)
The Singles Collection (2009)
The Ultimate Collection (2012)
Diskografia > Singlet

Porterville / Call it pretending (Fantasy, tammikuu 1968)
Suzie Q (part 1) / Suzie Q (part 2) (Fantasy, 15. kesäkuuta 1968)
I Put a spell on you / Walk on the water (Fantasy, lokakuu 1968)
Proud Mary / Born on the bayou (Fantasy, 15. tammikuuta 1969)
Bad moon rising / Lodi (Fantasy, 15. huhtikuuta 1969)
Green river / Commotion (Heinäkuu 1969)
Down on the corner / Fortunate son (Fantasy, 19. syyskuuta 1969)
Travelin’ band / Who’ll stop the rain (Fantasy, 2. tammikuuta 1970)
Up around the bend / Run through the jungle (Fantasy, huhtikuu 1970)
Lookin’ out my back door / Long as I can see the light (Fantasy, 24. kesäkuuta 1970)
Hey tonight / Have you ever seen the rain? (Fantasy, tammikuu 1971)
Sweet hitch-hiker / Door to door (Fantasy, 30. kesäkuuta 1971)
Someday never comes / Tearin’ up the country (Fantasy, huhtikuu 1972)
I heard it through the grapevine / Heard it through the grapevine (mono/promo) (Fantasy, tammikuu 1976)
Tombstone shadow / Commotion (Fantasy, tammikuu 1981)
Medley U.S.A. / Bad Moon Rising (elokuu 1981)
Cotton fields / Lodi (Fantasy, marraskuu 1981)
Medley (Proud Mary to Lodi) / Medley (1985)
Medley (Proud Mary to Up Around the Bend) / Rude Awakening #2 (1985)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Creedence Clearwater Revival Wikimedia Commonsissa
Epäviralliset kotisivut (englanniksi)
Creedence Clearwater Revisited (englanniksi)
John Fogerty (englanniksi)
Electric Bayou – Creedence Clearwater Revival & John Fogerty (englanniksi)
| n k Creedence Clearwater Revival |
| --- | --- |
 John Fogerty  Tom Fogerty  Stu Cook  Doug Clifford 
Studioalbumit:  Creedence Clearwater Revival  Bayou Country  Green River  Willy and the Poor Boys  Cosmo’s Factory  Pendulum  Mardi Gras 
Livealbumit:  Live in Europe  The Concert 
Kokoelmat:  Creedence Gold  More Creedence Gold  Pre-Creedence  Chronicle  Creedence Country  The Movie Album  Chronicle 2  The Best of Creedence Clearwater Revival  Platinum  Creedence Clearwater Revival: Box Set  Bad Moon Rising: The Best of Creedence Clearwater Revival  The Singles Collection  The Ultimate Collection 
Singlet:  ”Porterville”  ”Suzie Q”  ”I Put a Spell on You”  ”Proud Mary”  ”Bad Moon Rising”  ”Green River”  ”Down on the Corner” / ”Fortunate Son”  ”Travelin’ Band” / ”Who’ll Stop the Rain”  ”Up Around the Bend” / ”Run Through the Jungle”  ”Lookin’ out My Back Door” / ”Long As I Can See the Light”  ”Hey Tonight” / ”Have You Ever Seen the Rain?”  ”Sweet Hitch-Hiker”  ”Someday Never Comes”  ”I Heard It Through the Grapevine”  ”Tombstone Shadow”  ”Medley U.S.A.”  ”Cotton Fields” 
CCR esiintymässä vuonna 1969.
CCR kolmimiehisenä Billboard-lehdessä heinäkuussa 1971
CCR:n solisti-kitaristi John Fogerty kirjoitti valtaosan yhtyeen kappaleista. Kuva Fogertysta tämän soolokonsertissa heinäkuussa 2010.
Dāl

Dāl-kirjaimen itsenäinen muoto.
Dāl (arab. دال‎, dāl) on arabialaisen kirjaimiston kahdeksas kirjain. Se vastaa heprealaisen kirjaimiston kirjainta dalet (ד). Kirjaimen äännearvo on arabiassa ja persiassa [d]. Dālin itsenäinen muoto on د, ja sanan keskellä se liiteteään viivalla edeltävään kirjaimeen (esim. لد ld). Dālia ei koskaan liitetä seuraavaan kirjaimeen.
Arabialaisen kirjaimiston yhdeksäs kirjain ḏāl (ذ) on muodostettu lisäämällä piste dāl-kirjaimen päälle. Urdussa ja pandžabissa käytetään tarkkeellista ḍāl-kirjainta (ڈ) kuvaamaan retrofleksistä d-äännettä [ɖ]. Sindhissä käytetään kuutta erilaista varianttia dāl-kirjaimesta: dāl (د) [d], dhāl (ڌ) [dʱ], ḍāl (ڊ) [ɖ], d̤āl (ڏ) [ɗ], ḍhāl (ڍ) [ɖʱ] ja zāl (ذ) [z].
Dagligt Allehanda

Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
Dagligt Allehanda oli Helsingissä vuosina 1900–1901 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Dagligt Allehanda perustettiin ruotsinmielisten perustuslaillisten pää-äänenkannattajaksi Nya Pressenin ja Aftonpostenin lakkauttamisen jälkeen. Sen nimellisenä toimittajana ja julkaisijana toimi arkkitehti Jac. Ahrenberg. Seitsemästi viikossa ilmestyneen lehden linjaksi ilmoitettiin perustuslaillisuus ja isänmaallisuus. Viranomaiset lakkauttivat sensuurin tiukasti valvoman lehden syyskuussa 1901. Sen tilalle perustettiin Helsingfors-Posten.
Aiheesta muualla

Dagligt Allehanda digitoituna kansalliskirjastossa
D-3 Krasnogvardejets

| D-3 Krasnogvardejets (Красногвардеец) |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Baltijski zavod, Leningrad
Kölinlasku:  5. maaliskuuta 1927
Laskettu vesille:  12. heinäkuuta 1929
Palveluskäyttöön:  1. lokakuuta 1931
Loppuvaihe:  uponnut
Tekniset tiedot
Uppouma:  910 t (pinnalla) 1 200 t (sukellus)
Pituus:  76,6 m
Leveys:  6,4 m
Syväys:  3,76 m
Koneteho:  2 × MAN F6V, 2 200 bhp (pinnalla) 2 × PGV-sähkömoottoria 1 050 hv
Toimintamatka:  7 000 nm@10 solmua (pinnalla) 150 nm@3 solmua (sukellus)
Miehistöä:  53
Aseistus
Aseistus:  8 × torpedoputkea 2 × B-2-tykkiä
D-3 Krasnogvardejets (Красногвардеец) oli Dekabrist-luokan sukellusvene. Alus kuului vuoden 1926 laivasto-ohjelmaan.
Valmistus

Sukellusvene tilattiin vuoden 1926 laivasto-ohjelmassa Leningradista Itämeren telakalta, missä köli laskettiin 5. maaliskuuta 1927 telakkanumerolla 179. Vene laskettiin vesille 12. heinäkuuta 1929 ja otettiin palvelukseen 1. lokakuuta 1931.
Palvelus

Alus siirrettiin Kronstadtista Neva-jokea pitkin läpi Leningradin ja edelleen Valkoiselle merelle johtavaan kanavajärjestelmään ja se saapui syyskuussa 1933 Murmanskiin, missä se liitettiin Pohjoiseen laivastoon. Alus muodosti kahden aiemmin Pohjoiseen laivastoon siirretyn sisaraluksensa ja emäalus Umban kanssa sukellusveneviirikön.
D-3 katosi kesäkuussa 1942 Norjan rannikolla ollessaan partiomatkalla.
Dagens Tidning

Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
Dagens Tidning oli Helsingissä vuosina 1911–1914 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Amos Andersonin perustama ja Guss Mattsonin toimittama Dagens Press oli liberaali, ruotsinmielinen ja varovaisen perustuslaillinen iltapäivälehti. Se oli ulkoasultaan tyylikäs ja hyvin toimitettu, mutta Hufvudstadsbladetin ja Nya Pressenin kilpailijana taloudellisesti kannattamaton. Andersonin omistaman Ab Dagens Tidning -kustannusyhtiön tilalle perustettiin kesällä 1913 Mattsonin johdolla uusi yhtiö Dagens Tidnings Förlags Ab. Seuraavana vuonna lehti yhdistettiin Nya Pressenin kanssa Hufvudstadsbladetin yhtiön julkaisemaksi Dagens Pressiksi.
Seitsenpäiväisen lehden levikki oli 6 000 kappaletta vuonna 1912.
Aiheesta muualla

Dagens Tidning digitoituna kansalliskirjastossa
Robert Crumb

| Robert Crumb |
| --- | --- |
 Robert Crumb vuonna 2014
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. elokuuta 1943 (ikä 81) Philadelphia, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Ammatti:  Sarjakuvataiteilija
Puoliso:  Aline Kominsky-Crumb
Lapset:  Jesse Crumb, Sophie Crumb
Aiheesta muualla
Kotisivu
Crumbin ja hänen vaimonsa Aline Kominskyn yhdessä piirtämää sarjakuvaa (lähde: Päivi Perhonen, Like 1992)
Robert Dennis Crumb (s. 30. elokuuta 1943 Philadelphia) on yhdysvaltalainen sarjakuvataiteilija. Crumb on underground-sarjakuvan tunnetuin nimi.
Ohiosta Kaliforniaan

1960-luvun puolivälissä Crumb asui Clevelandissa, Ohiossa. Siellä hän oli töissä American Greetings -yhtiössä postikorttien suunnittelijana. Hän sai julkaistua joitakin piirroksiaan underground-lehdissä. Tästä rohkaistuneena Crumb muutti 1967 San Franciscoon, Kaliforniaan, vaihtoehtoisen elämäntavan keskukseen.
San Franciscossa Crumb julkaisi ensimmäisen numeron Zap Comix -lehteään 1968. Crumbin 1900-luvun alun yksityiskohtaista piirrostyyliä muistuttavat satiiriset kertomukset olivat julkeita niin asenteiltaan kuin seksuaalisväritteiseltä sisällöltäänkin, varsinkin sarjakuvalehden sisältönä.
Crumb veti vaikutuspiiriinsä joukon muita taiteilijoita, joita kiinnosti mahdollisuus julkaista töitään vaihtoehtoisessa sarjakuvalehdessä. Heitä olivat Spain Rodriguez, Rick Griffin, S. Clay Wilson, Victor Moscoso, Robert Williams, Harvey Kurtzman ja Gilbert Shelton.
Zap, East Village Other, OZ, Gothic Blimp Works, Motor City, Yellow Dog sekä monet muut sarjakuvalehdet ja vastakulttuurijulkaisut tekivät tunnetuiksi Crumbin luomia hahmoja, joista tuli suorastaan vaihtoehtokulttuurin iskukuvia ja ikoneita. Tunnetuimmat Crumbin hahmoista ovat Herra Luonnollinen (Mr. Natural) ja Fritz-kissa (Fritz the Cat). Crumb saavutti nopeasti suuren suosion ja myös hänestä itsestään tuli vastakulttuurin tunnettu edustaja, joka ei suostunut kaupallistamaan töitään. Hänen luomansa Keep on Truckin’ -fraasi ja -juliste ovat osa Yhdysvaltain 1960-luvun vastakulttuurin kuvastoa. Crumb on joutunut käymään monta oikeudenkäyntiä tämän työnsä puolesta, viimeksi Amazon.comia vastaan.
Janis Joplin, Crumbin ystävä, palkkasi hänet laatimaan kannen yhtyeensä levylle Cheap Thrills. Crumb kieltäytyi myöhemmin tekemästä levynkantta The Rolling Stonesille, koska inhosi yhtyeen musiikkia.
Ohjaaja Ralph Bakshi teki Crumbin sarjakuvahahmoon perustuvan kokoillan animaatioelokuvan Fritz, kova kolli (1972). Se oli ensimmäinen piirretty elokuva, joka sai Yhdysvalloissa luokituksen ”X”, K-18. Elokuvasta tuli kassamenestys. Crumb oli siihen kuitenkin niin tyytymätön, että hän tappoi Fritz-kissan sarjakuvassaan – strutsityttö iskee elostelevaa elokuvatähtikissaa jääpiikillä päähän. Sen jälkeen Crumb ei ole luovuttanut hahmojensa elokuvaoikeuksia.
1980-luvun alussa Crumb perusti Fantagraphicsin Weirdo-antologialehden, jota hän myös aluksi toimitti (numerot 1–9).