stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ethel Turner

| Ethel Turner |
| --- | --- |
 Cazneaux’n muotokuva Ethel Turnerista työhuoneen ikkunassa Mosmanissa "Avenelissa", 1928.
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. tammikuuta 1870 Doncaster, South Yorkshire, Englanti
Kuollut: 8. huhtikuuta 1958 (88 vuotta) Mosman, Sydney, Australia
Kansalaisuus:  australialainen
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Pääteokset:  Seitsemän sisarusta
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ethel Sybil Turner, e.  Ethel Mary Burwell (24. tammikuuta 1870 Doncaster, South Yorkshire, Englanti – 8. huhtikuuta 1958 Mosman, Sydney, Australia) englantilaissyntyinen australialainen kirjailija ja tunnettu erityisesti lastenkirjailijana.
Elämä

Turnerin alkuperäinen nimi oli Ethel Mary Burwell. Hänen isänsä kuoli, kun hän oli pikkulapsi, ja leskiäiti Sarah Jane Burwell vastasi kahdesta tyttärestä, Ethelistä ja Lillianista, yksin, kunnes hän vuoden kuluttua meni naimisiin Henry Turnerin kanssa, jolla itsellään oli kuusi poikaa. Sarah Jane ja Henry saivat tyttären Rosen.
Henry Turner kuoli yllättäen, eikä perheelle juuri jäänyt varoja perinnöksi. Sarah Jane muutti 1879 lapsineen (Ethel, Lillian ja Rose) Australiaan, ja parin vuoden kuluttua hän meni naimisiin Charles Copen kanssa ja heille syntyi poika Rex.
Ethel Turner kävi Paddingtonin kunnallista koulua ja Sydney Girls High Schoolia.
Turner aloitti kirjailijanuransa 18-vuotiaana ja perusti sisarensa Lillianin kanssa nuorille tarkoitetun lehden nimeltä Parthenon. Nimellä Dame Durden hän kirjoitti lastenpalstaa Illustrated Sydney News -lehteen ja myöhemmin lehteen Australian Town and Country Journal.
Perhe muutti 1891 Inglewoodiin (nyk. Woodlands), suureen taloon Lindfieldiin (nykyisin Killara), joka siihen aikaan oli maaseudulla. Inglewood on yhä Werona Avenuella. Siellä hän kirjoitti Seitsemän sisarusta.
Turner meni 1896 naimisiin asianajaja Herbert Curlewisin kanssa.> He asuivat ensin Mosmanissa, ja rakensivat sitten talon Middle Harbouriin. Siinä talossa, nimeltään Avenel, Turner asui loppuelämänsä.
Heidän tyttärensä Jean Curlewis kuoli tuberkuloosiin 28-vuotiaana. Myös Jean kirjoitti lastenkirjoja.
Ethel Turner kuoli Mosmanissa 8. huhtikuuta 1958 ollessaan 85-vuotias. Hänet on haudattu Pohjois-Sydneyn anglikaaniselle hautausmaalle.
Ura

Turnerin tunnetuin teos on hänen esikoisromaaninsa Seitsemän sisarusta (1894), jota pidetään Australian lastenkirjallisuuden klassikkona ja joka oli heti ilmestyttyään myyntimenestys niin Australiassa kuin ulkomaillakin. Se kertoo seitsenlapsisesta australialaisperheestä. Kirja ja sen jatko-osat Sisarusten varttuessa (1895) ja Little Mother Meg (1902) kertovat Woolcotin perheestä, etenkin perheen seitsemästä vallattomasta ja kapinallisesta lapsesta 1880-luvun Australiassa. Kuten Turnerin isäpuoli, myös kapteeni Woolcot oli kuuden lapsen leski-isä.
Kirjasta on tehty vuonna 1939 Australiassa elokuva Seven Little Australians. ja Britanniassa televisiosarja vuonna 1953. Kymmenosaisen televisiosarjan teki 1973 Australian yleisradioyhtiö Australian Broadcasting Corporation.
Turner kirjoitti muitakin lastenkirjoja sekä kertomuksia ja runoja. Three Little Maids (1900) on omaelämäkerrallinen romaani, jossa hän kuvaa varhaislapsuuttaan. Turner kirjoitti kaikkiaan yli neljäkymmentä romaania Jotkut niistä kertoivat vallattomista Woolcoteista. Monet kirjoista muodostavat sarjan, jotkut ovat yksittäisiä teoksia. Kirjojen lapsihahmot ovat hyvin seikkailuhenkisiä ja itsenäisiä. He joutuvat hankaliin tilanteisiin, eivätkä he saa juuri apua aikuisilta niistä selviytymiseen.
Turner sai useita merkittäviä kirjallisuuspalkintoja, ja häntä voi pitää yhtenä Australian rakastetuimmista kirjailijoista. Hänen nimenstä on The Australian Women's Registerissä. Hänen nimeään kantava palkinto Ethel Turner Prize for Young People's Literature myönnetään vuosittain New South Wales Premier's Literary Awardsin suojeluksessa.
Suomennetut teokset

Bobbie koulitaan pojaksi, suomentanut Aune Ståhlberg. Otava, 1936. (Tyttöjen kirjasto, 14.)
Ihmelapsi: australialainen tarina (The Wonder-Child : An Australian Story), suom. Aune Krohn. WSOY, 1921
Pikku serkku, Mantere, 1946
Pikku veitikka (The Little Larrikin), Gummerus, 1925
Seitsemän sisarusta (Seven little Australians ), suom. Antti R. (=Antti Rytkönen); WSOY, 1896. (Uusi valikoima ulkomaan kaunokirjallisuutta; 3.)
Seitsemän sisarusta (Seven little Australians), suom. Laila Järvinen. WSOY, 1953. (Nuorten toivekirjasto; 28.)
Sisarusten varttuessa (The family at misrule ), suom. Antti R. (=Antti Rytkönen); WSOY, 1897. (Uusi valikoima ulkomaan kaunokirjallisuutta; 4.)
Sisarusten varttuessa (The family at misrule), suom. Laila Järvinen. WSOY, 1954. (Nuorten toivekirjasto; 47.)
Aiheesta muualla

Wives of Our Famous Men, The Sunday Times 19.7.1925 (englanniksi)
Ethel S. Turnerin teoksia Projekt Gutenbergissa
Ethel S. Turner Internet Archivessa (englanniksi)
Ethel Turner Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ethel Turner (Curlewis) 1925
Flodin

Flodin on Ruotsista lähtöisin oleva suomalainen suku. Suomalaisen sukuhaaran kantaisä Johan Ulric Flodin  kirjautui ylioppilaaksi Turussa vuonna 1810.
Suvun jäseniä

Johan Ulric Flodin (1789–1834), Vaasan läänin lääninrahastonhoitaja
Agnes Ottilia Flodin (1824–1902), Johan Ulric Flodinin tytär, Robert Kajanuksen äiti
Ferdinand Flodin (1826–1916), suomalainen piirilääkäri ja kaunokirjallisuuden ruotsintaja, Johan Ulric Flodinin poika
Karl Flodin (1858–1925), suomalainen musiikkikirjailija, -kriitikko ja säveltäjä, Ferdinand Flodinin poika
Adée Flodin (1873–1935), suomalainen oopperalaulaja, Karl Flodinin puoliso
Fritiof Flodin (1828–1921), juristi, senaatin valtiovaraintoimituskunnan kamreeri ja todellinen valtioneuvos, Johan Ulric Flodinin poika
Fanny Flodin-Gustavson (1868–1954), suomalainen pianisti ja pianopedagogi, Frithiof Flodinin tytär
Hilda Flodin (1877–1958), suomalainen kuvanveistäjä, taidemaalari ja -graafikko, Frithiof Flodinin tytär
Ida Flodin (1870–1957), suomalaissyntyinen norjalainen laulaja, Frithiof Flodinin tytär
Otto Flodin (1903–1969), suomalainen arkkitehti
Dagny Flodin-Segerstråle (1911–1999), suomenruotsalainen kirjailija ja sanoittaja
Fort-de-France

| Fort-de-France |
| --- | --- |
 Katunäkymää Fort-de-Francessa
 vaakuna
Valtio:  Ranska
Merentakainen departementti:  Martinique
Arrondissementti:  Fort-de-France
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  44,21 km²
Väkiluku (2006):  90 347
 – Väestötiheys:  2 044 as./km²
 
 www.fortdefrance.fr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Fort-de-France on Martiniquen, Ranskan merentakaisen departementin, pääkaupunki Karibianmerellä. Vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli 90 347 asukasta.
Martiniquen ensimmäinen kuvernööri Jacques Duparquet päätti rakennuttaa kaupungin paikalle linnoituksen, Fort Saint Louisin, vuonna 1638. Fort-de-Francen kaupunki alkoi kehittyä linnoituksen ympärille hitaasti. Merkittäväksi kaupunki tuli vuonna 1902, kun Mont Pelée -tulivuoren purkaus tuhosi Saint-Pierren kaupungin.
Nykyisin kaupunki on merkittävä satamakaupunki sekä Ranskan laivastotukikohta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fort-de-France Wikimedia Commonsissa
Fort-de-Francen viralliset verkkosivut (ranskaksi)
Forsvarets Efterretningstjeneste

| Forsvarets Efterretningstjeneste |
| --- | --- |
 Tunnus
Toiminnassa:  1943–
Valtio:   Tanska
Tukikohta:  Kööpenhamina, Tanska
Forsvarets Efterretningstjeneste (FE) on Tanskan puolustusvoimiin kuuluva signaalitiedusteluorganisaatio. Laitos on perustettu vuonna 1943. Sen pääkonttori sijaitsee Kööpenhaminassa Kastelletin linnoitusalueella. Sitä vastaavat mm. Ruotsissa Försvarets radioanstalt ja Suomessa Puolustusvoimien tiedustelulaitos.
FE:n englanninkielinen nimi on Danish Defence Intelligence Service.
Aiheesta muualla

Viralliset www-sivut
Fame (yhtye)

Fame oli ruotsalainen duo, joka oli toiminnassa vuosina 2002–2006. Duon muodostivat Jessica Andersson (s. 27. lokakuuta 1973) ja Magnus Bäcklund (s. 16. marraskuuta 1965), jotka tapasivat toisensa ruotsalaisessa Fame Factory -kykykilpailussa syksyllä 2002. Duo voitti Melodifestivalenin 2003 kappaleella "Give Me Your Love" ja edusti näin Ruotsia Eurovision laulukilpailussa 2003. Eurovision laulukilpailussa duo sijoittui viidenneksi.
Duo osallistui Melodifestivaleniin uudestaan vuonna 2004 kappaleella "Vindarna vänder oss", joka sijoittui kilpailussa kuudenneksi.
Talviolympialaisia 2006 varten duo levytti kappaleen "All in the Game", joka oli duon viimeinen levytys. Duo hajosi keväällä 2006.
Diskografia > Albumit

Give Me Your Love (2003) (#11)
Diskografia > Singlet

"Give Me Your Love" (2003) (#1)
"Pop Into My Heart" (2003) (#53)
"Vindarna vänder oss" (2004) (#23)
"Gjorda för varandra" (2005) (#47)
"All In The Game" (2005) (#54)
FS Jeanne d’Arc (1930)

| Jeanne d'Arc |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  St. Nazaire
Kölinlasku:  syyskuu 1928
Laskettu vesille:  14. helmikuuta 1930
Palveluskäyttöön:  lokakuu 1931
Poistui palveluskäytöstä:  1964
Tekniset tiedot
Uppouma:  6 500 t
Pituus:  170 m
Leveys:  17,70 m
Syväys:  6,50 m
Koneteho:  32 000 hv
Nopeus:  25 solmua
Miehistöä:  28 upseeria, 120 aliupseeria ja 424 miestä sekä 156 kadettia
Aseistus
Aseistus:  8 x 155 mm tykkiä kaksoistorneissa 4 x 75 mm tykkiä 11 x 37 mm ilmatorjuntatykkiä 12 x 13 mm ilmatorjuntakonekivääriä 2 x torpedoputkea 2 x CAMS-tiedustelulentokonetta
Jeanne d’Arc oli Ranskan laivaston 1920-luvun lopulla valmistunut kevyt risteilijä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin St. Nazairesta, missä köli laskettiin syyskuussa 1928. Alus laskettiin vesille 14. helmikuuta 1930 ja otettiin palvelukseen lokakuussa 1931.
Palvelus

Jeanne d’Arc lähti 1931 neitsytmatkalleen päällikkönään André Marquis. Alus kävi Brasiliassa ja Argentiinassa, joissa Ranska toivoi vaikutusmahdollisuuksiensa kasvavan. Se kiersi Kaphornin ja läpäisi Panaman kanavan palaten Atlantille. Sen jälkeen se vieraili Länsi-Intiassa ja Marokossa ennen paluuta Ranskaan. Seuraavana vuonna alus kierteli Mustanmeren rannikkoa ja jälleen 1937-1938. Kaiken kaikkiaan alus teki ennen maailmansotaa kahdeksan pitkää koulutuspurjehdusta.
Toisessa maailmansodassa alus aloitti Länsi-Atlantin osastossa ja esti muun muassa saksalaisten kauppa-alusten lähdön puolueettomista satamista. Toukokuussa 1940 alus lähti Brestistä Émile Bertinin ja lentotukialus Béarnin kanssa Kanadaan kuljettaen Ranskan pankin kultavarantoja. Osasto saapui turvallisesti Halifaxiin. Alus jatkoi sitten matkaansa Karibialle Martiniquelle, missä se viipyi aina heinäkuuhun 1943. Karibialle sijoitettuna alus suojasi saattueita sekä partioi alueellaan. Se lähti 31. heinäkuuta 1943 Port de Francesta Philadelphiaan telakalle, mikä kuitenkin peruutettiin. Alus jatkoi matkaansa Casablancaan, jonne se saapui 9. syyskuuta.
Yhdysvaltain laivaston korjausaluksen USS Vulcanin 300 insinööriä aseistivat aluksen Algerissa 17. -19. syyskuuta. Aseistettuna alus kuljetti joukkoja Ajaccioon liittyen Korsikan valtaukseen, kunnes se palasi 20. tammikuuta 1944 Casablancaan telakalle. Alus palasi palvelukseen toukokuussa, jolloin se palasi kuljetustehtäviin. Alus osallistui sivustan tulitukiosastossa lokakuusta 1944 15. maaliskuuta 1945 asti tulittaen saksalaisten asemia Ligurian rannikolla.
Sodan päätyttyä alus palasi huollon jälkeen heinäkuussa 1946 koululaivaksi, ja siinä tehtävässä se teki kaikkiaan 27 koulutuspurjehdusta ympäri maailmaa. Alus poistettiin palveluksesta 1964.
Ferrari F2007

| Ferrari F2007 |
| --- | --- |
 Kimi Räikkönen ja F2007
Talli:   Ferrari
Suunnittelija(t):   Aldo Costa  Nicholas Tombazis
Kuljettajat:  5.  Felipe Massa 6.  Kimi Räikkönen
Teknisiä tietoja
Renkaat:  B Bridgestone
Polttoaine:  Shell
Runko:  hiilikuitumonokokki
Moottori:  vapaasti hengittävä Ferrari 056 2,4 l 90° V8
Voimansiirto:  Ferrari 7-vaihteinen puoliautomaattinen pituussuuntainen vaihdelaatikko
Kilpailuhistoria
Debyytti:  Australian GP 2007
Kilpailuja:  17
Voittoja:  9
Paalupaikkoja:  9
Nopeimpia kierroksia:  10
Palkintosijoja:  22
MM-pisteitä:  204
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  1
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  1
Ferrari F2007 on Formula 1 -auto, jota Ferrarin F1-talli käytti kaudella 2007. Autoa kuljettivat kilpailuissa brasilialainen Felipe Massa ja suomalainen Kimi Räikkönen. Testikuljettajina toimivat espanjalainen Marc Gené ja italialainen Luca Badoer. Ferrari aloitti uuden autonsa testit 15. tammikuuta 2007 Fioranossa. Kimi Räikkönen testasi Ferrarin F1-autoa ensimmäisen kerran Vallelungan radalla 23. tammikuuta.
Kuljettajat

Felipe Massa
Kimi Räikkönen
Kuljettajat > Testikuljettajat

Marc Gené
Luca Badoer
Teknisiä tietoja

Moottori: Ferrari 056 90° V8
Vaihdelaatikko: Ferrari 7-vaihteinen + peruutusvaihde
Polttoaine: Shell
Renkaat: Bridgestone Potenza
Debyytti: Australian Grand Prix 2007
Formula 1 -tulokset

(lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa ja asteriski (*) nopeinta kierrosta)
| Kausi | Talli | Moottori | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | Ferrari | Ferrari V8 | B |  | AUS | MAL | BAH | ESP | MON | CAN | USA | FRA | GBR | EUR | HUN | TUR | ITA | BEL | JPN | CHN | BRA | 204 | 1. |
| 2007 | Ferrari | Ferrari V8 | B |  Felipe Massa | 6 | 5 | 1* | 1* | 3 | DSQ | 3 | 2* | 5 | 2* | 13 | 1 | Kesk. | 2* | 6 | 3* | 2 | 204 | 1. |
| 2007 | Ferrari | Ferrari V8 | B |  Kimi Räikkönen | 1* | 3 | 3 | Kesk. | 8 | 5 | 4* | 1 | 1* | Kesk. | 2* | 2* | 3 | 1 | 3 | 1 | 1* | 204 | 1. |
Fallen London

| Fallen London |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Failbetter Games
Jakelija:  Google Play ja App Store
Lajityyppi:  seikkailupeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  IOS ja Android
Jakelumuoto:  Digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Fallen London on Failbetter Gamesin kehittämä ilmainen selaimessa toimiva tekstipohjainen seikkailupeli. Peli sijoittuu vaihtoehtoiseen steampunk-vaikutteiseen viktoriaaniseen Lontooseen, jossa salaperäinen Echo Bazaar on kaapannut kaupungin maan alle. Peli julkaistiin alun perin nimellä Echo Bazaar vuonna 2009.
Aiheesta muualla

Interaktiivinen fiktio
Fallen London
Failbetter Games
Ferrari F2003-GA

| Ferrari F2003-GA |
| --- | --- |

Talli:   Ferrari
Suunnittelija(t):   Ross Brawn  Rory Byrne
Kuljettajat:  1.  Michael Schumacher 2.  Rubens Barrichello
Teknisiä tietoja
Renkaat:  B Bridgestone
Polttoaine:  Shell
Runko:  hiilikuitumonokokki
Moottori:  Ferrari V10
Kilpailuhistoria
Debyytti:  Espanjan Grand Prix 2003
Kilpailuja:  12
Voittoja:  7
Paalupaikkoja:  5
Nopeimpia kierroksia:  5
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  1
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  1
Ferrari F2003-GA on Rory Byrnen ja Ross Brawnin suunnittelema auto, jota Ferrari-talli käytti Formula 1-sarjassa kaudella 2003. Malliin lisättiin kirjaimet GA, jotka olivat vuoden 2003 alussa menehtyneen Fiatin päällikön Gianni Agnellin nimikirjaimet. Auto osoittautui erittäin kilpailukykyiseksi ja sillä voitettiin sekä valmistajien mestaruus että kuljettajien mestaruus. Kuljettajien mestaruuden voitti Michael Schumacher.
F2003-GA:n kilpailuhistoria

F2003-GA esiintyi ensimmäisen kerran 4.5. Espanjan GP:ssä ja auton pelättiin olevan täysin ylivoimainen vastustajien autoihin nähden. Vaikka F2003 oli kehitetty vuonna 2002 käytetystä Ferrari F2002 autosta, joka oli täysin ylivoimainen, ei F2003 ollut murskaavan ylivoimainen. Schumacher toki voitti Espanjan GP:n, mutta ero vastustajiin ei ollut hirvittävän suuri. F2003 oli epäilemättä paras auto vuoden 2003 F1 sarjassa, mutta silti Schumacher joutui käymään kovan taistelun mestaruudesta Kimi Räikköstä ja Juan Pablo Montoyaa vastaan. Ferrari F2003 oli erittäin luotettava eikä Schumacherille sattunut kauden aikana yhtään konerikkoa. Mestaruus ratkesi kuitenkin vasta kauden päättäneessä Suzukan kisassa, jossa Schumahcer ajoi vaikeukseien kautta kahdeksanneksi, mutta tallikaveri Rubens Barrichello otti Ferrari F2003:n viimeisen voiton ja sinetöi samalla Schumahcerin maailmanmestaruuden. Ferrari F2003 poistui kisakäytöstä vuoden 2003 jälkeen.
Kuljettajat

Michael Schumacher
Rubens Barrichello
Saavutukset

Kilpailuja: 12
Voittoja: 7
Nopeimmat kierrokset: 5
Paalupaikkoja: 5
Tekniset tiedot

Moottori
tyyppi: 3000 Ferrari (Type 052)
10 sylinteriä, V10
tilavuus 2,997 cm3
40 venttiiliä
Voimansiirto
takaveto
vaihteisto: puoliautomaattinen sekventaalivaihteisto
Mitat
pituus: 4,545 mm
leveys: 1,796 mm
korkeus: 959 mm
paino: 600kg (kuljettajan kanssa)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Autot, jotka kilpailivat Formula 1 -kaudella 2003
Ferrari F2002B
F2003-GA
Williams FW25
McLaren MP4-17D
Renault R23/R23B
Sauber C22
Jordan EJ13
Jaguar R4
BAR 005
Minardi PS03
Toyota TF103
Franz Vorrath

Franz Vorrath
Franz Vorrath (9. heinäkuuta 1937 – 17. lokakuuta 2022) oli saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Franz Hengsbach Essenin hiippakuntaan 26. heinäkuuta 1962, ja hänet nimitettiin Essenin vihkipiispaksi ja Vicus Ateriin titulaaripiispaksi 22. marraskuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. tammikuuta 1996. Pääkonsekraattorina toimi Hubert Luthe, jota avustivat Wolfgang Große ja Franz Grave. Vorrath jäi eläkkeelle 14. maaliskuuta 2014.
Frans Henrik Malin

Frans Henrik Malin (18. maaliskuuta 1851 Pori – 26. joulukuuta 1902 Pori) oli suomalainen kauppias, yritys- ja pankinjohtaja ja valtiopäivämies.
Malinin vanhemmat olivat värjärimestari Mathias Malin ja Amanda Lovisa Hagner. Malin kävi kauppaopiston Turussa, opiskeli liikealaa Englannissa, työskenteli Viipurissa ja sai Porissa porvarioikeudet 1876. Hän oli kauppias, mutta toimi myös liikeyritysten perustajana, osakkaana ja johtajana ja oli Pohjoismaiden Osakepankin Porin konttorin johtajana vuodesta 1888. Malin oli Hollannin varakonsuli vuodesta 1844, Porin kaupunginvaltuuston jäsen 1880–1902 ja porvarissäädyssä Porin edustaja valtiopäivillä 1894 ja 1899.
Franz Stahl

Franz Stahl
Franz Stahl (s. 30. lokakuuta 1962) on yhdysvaltalainen muusikko ja kitaristi. Vuosina 1997-1999 Stahl tuli tunnetuksi Dave Grohlin johtaman Foo Fighters -yhtyeen kitaristina. 1980-luvulla Stahl toimi vuonna 1981 perustetun Scream-yhtyeen kitaristina, jossa hänen veljensä Peter toimi laulajana.
Frans Henrik af Björksten

Frans Henrik af Björksten, vuoteen 1853 Björkstén (28. elokuuta 1829 Helsinki – 2. kesäkuuta 1873 Helsinki) oli suomalainen juristi ja valtiopäivämies.
Af Björkstenin vanhemmat olivat senaattori Bror Ulrik af Björksten ja Gustava Ulrika Kuhlberg. Hän tuli ylioppilaaksi 1848 ja suoritti tuomarintutkinnon 1852 ja kameraalitutkinnon 1854. Turun hovioikeuden ylimääräinen notaari af Björkstenistä tuli 1853. Hän omisti Karunan kartanon vuodesta 1864. Valtiopäivillä af Björksten oli aatelissäädyssä edustaja 1867. Hän sairastui henkisesti ja joutui hoidettavaksi Lapinlahden sairaalaan, jossa kuoli kesällä 1873.
Hovioikeudenneuvos Johan Alfred af Björksten ja valtioneuvos Axel Gabriel af Björksten olivat Frans Henrik af Bjökstenin veljiä.
Ettore Bastianini

Ettore Bastianinin synnyintalo
Ettore Bastianini (24. syyskuuta 1922 Siena – 25. tammikuuta 1967 Sirmione) oli italialainen oopperalaulaja. Hän aloitti uransa äänialaltaan bassona, mutta esiintyi sittemmin baritonina, jona saavutti keskeisen maineensa. Hänet yhdistetään etenkin Giuseppe Verdin oopperoihin, kuten Trubaduuriin, La traviataan, Don Carlosiin ja Rigolettoon. Lisäksi hän oli merkittävä verististen oopperoiden roolien tulkitsija.
Elämä ja ura > Varhainen ura bassona

Bastianini opiskeli yksityisesti Gaetano Vannin johdolla ja lauloi paikallisessa kuorossa. Ensimmäiset konserttinsa hän piti vuosina 1940–1941 ennen ensimmäisen palkinnon voittamista kansallisessa laulukilpailussa Teatro Comunale di Firenzessä. Toisen maailmansodan aikana hänet värvättiin ilmavoimiin, jossa hän palveli vuosina 1943–1944. Bastianini jatkoi basson uraansa sodan päätyttyä. Ammattimaisen debyyttinsä solistina hän teki alkuvuodesta 1945 Sienassa, ja oopperadebyyttinsä hän teki myöhemmin samana vuonna Ravennassa Collinen roolissa Giacomo Puccinin La bohèmessa. Bassorooleihin kuului myös esimerkiksi Mephistopheles Charles Gounod'n Faustissa. La Scalan -debyyttinsä Bastianini teki Tirésiasin roolissa Igor Stravinskyn Oedipus Rexissä vuonna 1948.
Elämä ja ura > Ura baritonina

Viimeisen esiintymisensä bassoroolissa Bastianini teki huhtikuussa 1951 Torinossa Collinen roolissa La bohèmessa (Puccini). Häntä kannusti uudelleen kouluttautumiseen baritoniksi opettaja Luciano Bettarini. Bastianini teki debyyttinsä baritonina Teatro Comunale di Bolognassa Germontin roolissa Verdin La traviatassa vuonna 1951. Esiintyminen ei ollut erityisen menestyksekäs, joten Bastianini jatkoi opiskelua kiinnittäen erityistä huomiota ylärekisterinsä kehittämiseen. Hän oli saavuttanut tämän tavoitteensa palatessaan lavalle saman vuoden kesällä. Vuonna 1953 Bastianini teki ensimmäisen esiintymisensä Metropolitan-oopperassa Germontin roolissa (La traviata, Verdi). Hänestä tuli siellä seuraavina vuosina säännöllinen esiintyjä. La Scalan -debyyttinsä hän teki vuonna 1954 Pjotr Tšaikovskin Jevgeni Oneginin nimiroolissa. Chicagossa Bastianini esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1956 Riccardon roolissa Vincenzo Bellinin oopperassa Puritaanit. Covent Gardenin -debyyttinsä hän teki vuonna 1962 Renaton roolissa Verdin Naamiohuveissa. Bastianini saavutti menestystä myös Wienin valtionoopperassa ja Salzburgin musiikkijuhlilla.
Elämä ja ura > Viimeiset vuodet

Bastianinin äiti kuoli syöpään huhtikuussa 1962. Saman vuoden marraskuussa laulaja itse sai kurkkusyövän diagnoosin. Häntä hoidettiin Sveitsissä alkuvuodesta 1963. Hän palasi lavalle tekemällä esiintymisiä Wienissä, Salzburgissa ja Tokiossa. Viimeisen kerran häntä kuultiin La Scalassa joulukuussa 1963 Rodrigon roolissa Verdin oopperassa Don Carlos. Bastianinin paluu sairastumisen jälkeen ei kuitenkaan ollut menestyksekäs, sillä hänen äänensä oli kärsinyt. Bastianini ei tästä huolimatta avoimesti puhunut sairaudestaan, joka tuli suurelle yleisölle yllätyksellisenä tietona kuolintiedon tultua julkisuuteen.
Bastianini kärsi sairaudesta loppuikänsä. Hänen viimeiseksi esiintymisekseen jäi Metropolitan-oopperassa 1. joulukuuta 1965 nähty esiintyminen Rodrigon roolissa Don Carlosissa (Verdi).
Eturistiriita

Eturistiriidalla tarkoitetaan tilannetta, jossa henkilöllä tai organisaatiolla on useita intressejä, rahallisia tai muita, joista yksi saattaa mahdollisesti korruptoida kyseisen henkilön tai organisaation motivaation tai päätöksentekokyvyn. Eturistiriita voi syntyä esimerkiksi työpaikalla, jossa työnantajan työntekijälle kohdistamat velvoitteet voivat aiheuttaa tilanteen, jossa työntekijän on tingittävä omasta edustaan täyttääkseen asetetut velvollisuudet.
Laajemmassa mittakaavassa eturistiriitoja voidaan havaita valtioiden välillä esimerkiksi neuvoteltaessa kansainvälisistä sopimuksista. Tällöin esimerkiksi yksittäisen valtion taloudelliset, sotilaalliset tai poliittiset edut saattavat estää sopimuksen syntymisen.
Aiheesta muualla

Eturistiriita transparency.fi-sivustolla[vanhentunut linkki]