stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Help!: A Day in the Life

| Help!: A Day in the Life Eri artisteja |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 8 – 9. syyskuuta 2005
 Julkaistu: 9. syyskuuta 2005 (digitaalinen lataus) 26. syyskuuta 2005 (CD)
 Tuottaja(t): Sotalapset
 Kesto: 87.12 (digitaalinen lataus) 76:49 (CD)
 Levy-yhtiö: Independiente Records
Sotalapsien hyväntekeväisyyden muut julkaisut
| The Help Album 1995 | Help!: A Day in the Life 2005 |   |
Help!: A Day in the Life on hyväntekeväisyysalbumi, joka julkaistiin vuonna 2005. Siinä on mukana monia eri artisteja Britanniasta ja Kanadasta. Levyn tuotti hyväntekeväisyysjärjestö War Child, ja se juhlistaa alkuperäisen sotalapsi-hyväntekeväisyysalbumin, Help albumin, 10-vuotispäivää. Sen tuotto lahjoitettiin sodan hajottamiin maihin, kuten Bosnia ja Hertsegovinaan. Albumin nimi tulee kahdesta eri The Beatlesin kappaleesta, "Help!" (on Help!-albumilla ja -elokuvassa) ja "A Day in the Life" (on albumilla Sgt Pepper's Lonely Hearts Club Band). Viisi päivää julkaisunsa jälkeen The Guardian raportoi sen olevan nopeimmin myyty albumi Internetissä.
Albumi julkaistiin Kanadassa vuonna 2006, ja sen versio on hieman erilainen kuin brittiläinen.
Albumilta julkaistiin single "Lebo's River" ja sen kannen suunnitteli John Squire.
Kappaleet > Britannian versio

"How You See The World No. 2" – Coldplay
"Kirby's House" – Razorlight
"I Want None Of This" – Radiohead
"Goodbye Yellow Brick Road" – Keane ja Faultline
"Gua" – Emmanuel Jal
"Hong Kong" – Gorillaz
"Leviathan" – Manic Street Preachers
"I Heard It Through the Grapevine" – Kaiser Chiefs
"Cross-Eyed Bear" – Damien Rice
"Gone Are The Days" – The Magic Numbers
"Cler Archel" – Tinariwen
"It Was Nothing" – The Coral
"Mars Needs Women" – Mylo
"Wasteland" – Maxïmo Park
"Snowball" – Elbow
"The Present" – Bloc Party
"Help Me Please" – Hard-Fi
"Phantom Broadcast" – The Go! Team
"From Bollywood to Battersea" – Babyshambles
"Happy Xmas (War Is Over)" – Boy George ja Antony
Kappaleet > iTunesin kappalelista

"I Want None Of This" – Radiohead
"It Was Nothing" – The Coral
"Hello Conscience" – The Zutons
"Snowball" – Elbow
"Gone Are The Days" – The Magic Numbers
"Wasteland" – Maxïmo Park
"Phantom Broadcast" – The Go! Team
"Gua" – Emmanuel Jal
"Goodbye Yellow Brick Road" – Keane ja Faultline
"I Heard It Through the Grapevine" – Kaiser Chiefs
"The Present" – Bloc Party
"Help Me Please" – Hard-Fi
"Eighth Station of the Cross Kebab House" – Belle and Sebastian
"Cler Archel" – Tinariwen
"Happy Xmas (War Is Over)" – Boy George ja Antony
"Hong Kong" – Gorillaz
"From Bollywood to Battersea" – Babyshambles
"Leviathan" – Manic Street Preachers
"Kirby's House" – Razorlight
"Cross-Eyed Bear" – Damien Rice
"Mars Needs Women" – Mylo
"How You See The World No. 2" – Coldplay
Kappaleet > Kanadan versio

"How You See The World No. 2" – Coldplay
"Missing" – City and Colour
"Hong Kong" – Gorillaz
"I Want None Of This" – Radiohead
"Magic On My Mind" – Sam Roberts
"Stand Alone" – Bedouin Soundclash
"Utilities" – The Weakerthans
"Ballad Of Humankindness" – The Dears
"Cross-Eyed Bear" – Damien Rice
"Goodbye Yellow Brick Road" – Keane ja Faultline
"At The Angels Feet" – Payola$
"I Heard It Through the Grapevine" – Kaiser Chiefs
"Spooked" – Buck 65
"Get It Right" – Jets Overhead
"Surrender" – Surefire
"The Present" – Bloc Party
"Don't Think Twice It's Alright" – Emily Haines ja James Shaw (Metric)
"Lebo's River – A Tribute" – Raine Maida & Chantal Kreviazuk ja Archie Khambula & Lebo Kgasapane
Aiheesta muualla

War Child Musiikki (englanniksi)
War Child International (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
War Child Kanada (englanniksi)
War Child Britannia (englanniksi)
Himalajansetri

| Himalajansetri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
:  Siemenkasvit Spermatophyta
:  Havupuut Pinophyta
Lahko::  Pinales
Heimo::  Mäntykasvit Pinaceae
Suku::  Setrit Cedrus
Laji::  deodara
Kaksiosainen nimi
 Cedrus deodara  (Roxb.) G.Don, 1830 
Katso myös
   Himalajansetri Wikispeciesissä   Himalajansetri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Himalajansetri (Cedrus deodara) on setrien (Cedrus) sukuun ja mäntykasvien heimoon kuuluva suuri ainavihanta havupuulaji. Se on kotoisin eteläisen Aasian vuoristoista. Nykyisin se on myös yleinen koristepuu osissa Eurooppaa ja Pohjois-Amerikkaa.
Kuvaus

Himalajansetri on suurikasvuinen puu. Se voi kasvaa noin 50–60 metriä korkeaksi, ja rinnankorkeusläpimitaltaan noin kolmimetriseksi. Vanhin tarkasti tunnettu himalajansetrin saavuttama ikä on 704 vuotta, on myös väitteitä vanhemmista, yli 900 vuotta vanhoista yksilöistä.
Latvus on nuorempana leveän kartiomainen, vanhemmiten pyöreämpi tai epäsäännöllinen. Latva ja oksien päädyt ovat nuokkuvia. Lehdet ovat neulasmaisia ja 3–5 senttimetriä pitkiä. Ne sijaitsevat nuorissa pitkäversoissa yksittäin kierteisesti, ja vanhemmissa oksissa lyhytversoissa säteittäin 15–30 ryhmissä.
Kävyt ovat munanmuotoisia tai tynnyrimäisiä. Ne ovat kypsänä punertavia, 7–12 senttimetriä pitkiä ja 5–9 senttimetriä leveitä. Siemenet ovat siivekkäitä.
Kaarnaa.
Neulasia.
Hedekukintoja.
Käpy.
Levinneisyys ja elinympäristö

Himalajansetri kasvaa luontaisena Aasiassa Afganistanin, Intian, Pakistanin, Nepalin ja Kiinan Tiibetin alueilla Himalajan ja Hindukušin vuoristojen rinteillä 1100–3000 metrin korkeudessa. Se kasvaa yleensä sekametsissä muiden havupuiden, kuten kyynelmännyn (Pinus wallichiana), himalajankuusen (Picea smithiana), intianpihdan (Abies spectabilis), pindrowpihdan (Abies pindrow), sekä useiden tammi-, vaahtera-, koivu-, pähkinäpensas- ja hevoskastanjalajien kanssa.
Käyttö

Himalajansetrin puuaines on laajalti käytettyä ja arvostettua varsinkin Intiassa. Lajia käytetään myös koristepuuna lauhkean vyöhykkeen ja välimerenilmaston alueilla.
Aiheesta muualla

ARKive: Deodar cedar (Cedrus deodara) (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Cedrus deodara (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Cedrus deodara (englanniksi)
Herman Gabriel von Bonsdorff

| Herman Gabriel von Bonsdorff> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. joulukuuta 1830 Turku
Kuollut: 15. helmikuuta 1905 (74 vuotta) Ikaalinen
Kansalaisuus:   Suomi
Puoliso:  Elisabet Vilhelmiina Sallmén (1855−1892) Elina Josefiina Haaro (1895–1905)
Ura
Uskontokunta:  luterilainen
Kirkollinen arvonimi:  Rovasti
Herman Gabriel von Bonsdorff (25. joulukuuta 1830 Turku – 15. helmikuuta 1905 Ikaalinen oli suomalainen pappi ja kirkkoherra. Hän syntyi Turussa lääninkamreeri Karl Gustaf von Bonsdorffin ja vaimonsa Emerentia Josefina Sevónin perheeseen joulupäivänä vuonna 1830. Hän opiskeli Turun triviaalikoulussa toukokuusta 1840 helmikuuhun 1849. Opiskeluaikaa venytti pitkäaikainen poissaolo sairauden vuoksi. Joulukuussa 1850 hän aloitti opiskelun Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa. Hänet vihittiin papiksi Turun hiippakuntaan 29. maaliskuuta 1854.
Bonsdorffin ensimmäinen virka pappina oli Pyhämaan kirkkoherran apulaisena vielä samana vuonna. Vuosina 1855–1867 Bonsdorff toimi 1. Turun ruotujakoisen tarkk'ampujapataljoonan virkaatekevänä saarnaajana ja tämän ohessa Teijon tehtaan saarnaajana ja pedagogina. Vuoden 1860 hän toimi Turun hiippakunnan varapastorina. 1869 hänet nimitettiin Korppoon kirkkoherraksi ja 1883 Ikaalisten kirkkoherraksi, jossa tehtävässä hän toimi kuolemaansa saakka. Vuonna 1879 Bonsdorffille myönnettiin rovastin arvonimi ja hän toimi virkaatekevänä lääninrovastina vuosina 1886–1892.
Herman Gabriel von Bonsdorffin appi oli Oulun laamannikunnan laamanni Enok Vilhelm Sallmén. Bonsdorffin poika ensimmäisestä avioliitosta, Filip Gustaf von Bonsdorff (1866–1944), toimi Uudenkaupungin poliisimestarina ja myöhemmin Piikkiön kihlakunnan henkikirjoittajana.
Bonsdorffin veli oli juristi, valtiopäivämies Alfred Oskar von Bonsdorff.
Helmet-kirjasto

| Helmet-kirjasto |
| --- | --- |
 Helsingin keskustakirjasto Oodi on yksi Helmet-kirjastoista.
Sijainti:  pääkaupunkiseutu
Perustettu:  1976
Kokoelman koko:  3,0 miljoonaa nidettä (2023) 66 kirjastoa (2024) kuusi kirjastoautoa (2024)
Lainauksia vuodessa:  16,2 miljoonaa (2023)
Asiakkaita:  13,7 miljoonaa fyysistä käyntiä ja 13,4 miljoonaa verkkokäyntiä (2023)
Budjetti:  86,8 miljoonaa euroa (2023)
Johtaja:  Espoo: Ritva Nyberg Helsinki: Katri Vänttinen Kauniainen: Jaakko Tiinanen Vantaa: Leena Toivonen
Työntekijöitä:  780
Kotisivut
Helmet-kirjasto on pääkaupunkiseudun kirjastoverkosto eli kirjastokimppa, joka koostuu Helsingin, Espoon, Vantaan ja Kauniaisten kaupunginkirjastoista. Yhteiset käyttösäännöt ja kirjastojärjestelmä mahdollistavat yhteiskäytön. Kaikissa toimipisteissä käy sama kirjastokortti. Aineistoa voi varata toiseen toimipisteeseen, ja palauttaminen, varaaminen ja uusiminen onnistuu kaikissa kirjastoissa. Esimerkiksi espoolaiskirjastosta lainatun teoksen voi siis palauttaa Helsingissä sijaitsevaan kirjastoon ja päinvastoin. Kirjastoverkoston nimi on juonnettu englanninkielisestä nimestä Helsinki Metropolitan Area Libraries.
Sisätiloja Sellon kirjastossa Espoossa vuonna 2014.
Helmet-kirjastolla on 66 toimipistettä ja kuusi kirjastoautoa. Vuonna 2023 kirjastoihin tehtiin 13,7 miljoonaa fyysistä käyntiä ja 13,4 miljoonaa verkkokäyntiä. Samana vuonna kokoelmiin kuului 3,0 miljoonaa nidettä, joista 2,6 miljoonaa oli kirjoja. Kokonaislainaus oli 16,2 miljoonaa.
Historia > Perustaminen

Pääkaupunkiseudun kirjastot ovat tehneet yhteistyötä vuodesta 1976 lähtien.[lähde? ] Tuolloin hankittiin ensimmäinen yhteinen atk-pohjainen lainausjärjestelmä. 1980-luvulla asiakkaat saivat seudullisen yhteisen kirjastokortin.[lähde? ]
Helmikuussa 2003 otettiin käyttöön kolmas yhteinen Millennium-kirjastojärjestelmä ja tällöin myös Helmet-brändi tuli käyttöön. Millennium-järjestelmän käyttöönottokokemukset ja ominaisuudet innostivat yhteistyön tiivistämiseen. Helmet-palvelun myötä syntyi yhteinen kokoelma, joka on koko seudun asukkaiden ahkerassa käytössä.[lähde? ] Marraskuussa 2013 otettiin käyttöön Sierra-kirjastojärjestelmä.
Historia > Verkkobrändi

Helmet-verkkobrändi oli Taloustutkimuksen vuonna 2012 tekemän selvityksen mukaan Suomen toiseksi arvostetuin verkkobrändi heti Googlen jälkeen. Vuonna 2013 tehdyn selvityksen mukaan se oli Suomen viidenneksi arvostetuin Googlen, Yle Areenan, Ilmatieteen laitoksen ja HSL:n Reittioppaan jälkeen. Vuonna 2016 se oli neljäs Yle Areenan, Kanta.fi:n ja Ilmatieteen laitoksen jälkeen. Vuonna 2017 se oli viides Yle Areenan, Ilmatieteenlaitoksen, Kanta.fi:n ja Ylen jälkeen. Vuonna 2020 se oli kahdeksas.
Tammikuussa 2023 tietosuojavaltuutettu antoi kirjastoille huomautuksen, koska Helmet-kirjastojen verkkosivusto välitti Yhdysvaltoihin Googlelle tietoja esimerkiksi käyttäjän hakemista kirjoista ja muusta aineistosta.
Huhtikuussa 2024 Helmet-kirjasto otti käyttöön Finna-verkkokirjaston.
Kirjastoverkosto

Yhteensä Helmet-kirjastolla on 66 toimipaikkaa ja kuusi kirjastoautoa. Seudullinen kirjavarasto sijaitsee Helsingin pääkirjastossa Pasilassa. Varastokokoelmaan kuuluu yli 200 000 kirjaa ja yli 900:n aikakauslehden vuosikertoja, jotka on sijoitettu 844 neliömetrin varastotilaan. Musiikkiaineistoa on varastoitu Tikkurilan kirjastossa sijaitsevaan Helmet-musiikkivarastoon.[lähde? ]
Helmet-kirjastoihin kuuluvat kirjastot

Espoon kaupunginkirjasto
Helsingin kaupunginkirjasto
Kauniaisten kaupunginkirjasto
Vantaan kaupunginkirjasto
Helmet-kirjallisuuspalkinto

Helmet-kirjallisuuspalkinto oli pääkaupunkiseudun kirjastojen vuosina 2015–2019 jakama kirjallisuuspalkinto, joka annattiin "Helmetin hyvälle kirjalle". Palkittu kirja oli suomen- tai ruotsinkielinen kauno- tai tietokirja tai lasten- ja nuortenkirjallisuutta.[lähde? ]
Helmet-kirjastot antoivat palkinnon vuosittain suomalaiselle teokselle, joka oli ilmestynyt noin viiden vuoden sisällä. Kirjastot nostivat palkinnolla esille "laatukirjoja, tulevaisuuden klassikoita ja marginaalisempia kirjallisia ääniä".[lähde? ]
Aiheesta muualla

Helmet-verkkokirjasto
Espoon kaupunki: Kirjastot
Helsingin kaupunki: Kirjastot
Kauniaisten kaupunki: Kirjasto
Vantaan kaupunki: Kirjastot
Palautus- ja lainausautomaatti Herttoniemen kirjastossa Helsingissä vuonna 2024.
Vantaan kirjastoauto Haave vuonna 2020.
Pasilan kirjavarasto Pasilan kirjastossa Helsingissä.
Helsinki City Marathon

Helsinki City Marathonin logo vuonna 2017
City Marathonin lähtö elokuussa 2012
Helsinki City Marathon (HCM) on Suomen suosituin maraton. Tapahtuman järjestävät yhteistyössä Suomen Urheiluliitto ja omistajaseurat (Helsingin Kisa-Veikot, Viipurin Urheilijat ja Helsingin Poliisivoimailijat). Helsinki City Marathon on juostu joka vuosi vuodesta 1981 lähtien. Ensimmäisessä tapahtumassa oli mukana runsaat 1 500 juoksijaa. Vuonna 2019 matkaan lähti noin 1 800 juoksijaa.
Ensimmäiset 37 kertaa Helsinki City Marathon järjestettiin elokuussa. Vuodesta 2018 lähtien tapahtuma on järjestetty toukokuussa, lukuun ottamatta vuosia 2020 ja 2021, kun juoksu järjestettiin koronavirusrajoitusten vuoksi poikkeuksellisesti vasta lokakuussa. Vuodesta 2018 asti maraton on järjestetty osana Helsinki City Running Day -tapahtumakokonaisuutta, jossa samana päivänä juostaan myös muun muassa myös puolimaraton eli Helsinki City Run sekä viiden kilometrin juoksu Helsinki City 5.
Reitit > Vanha reitti

Vanha reitti, joka oli käytössä vuoteen 2014 saakka, alkoi Olympia­stadionin edestä. Reitti kiersi aluksi Töölön, josta jatkettiin Munkk­iniemen rantaa myöten Kuusi­saareen ja sieltä Lehti­saaren kautta Keila­niemeen Espoon puolelle. Sen jälkeen reitti kulki Länsiväylän pohjoispuolella olevaa kevyen liikenteen reittiä Lautta­saareen, sieltä edelleen Ruoho­lahteen ja kantakaupungin eteläisiä rantoja myötäillen Eiran ja Kaivopuiston kautta Kauppa­torille ja Esplanadille. Tällöin matkaa oli kertynyt jo 25 kilometriä. Esplanadilta Olympiastadionille palattiin suurelta osin samaa reittiä kuin sinne oli tultukin, mutta ei poikettu Espoon puolelle vaan oikaistiin Lautta­saaresta Kaski­saaren kautta Lehti­saareen. Paluu­matkalla ei myöskään kierretty Töölöä, vaan Munkkiniemestä juostiin suoraan Olympiastadionille.
Reitit > 2015–2021

Helsingin maratonreitille merkittävän leiman antavat meri ja puistot. Lähes puolet reitistä kulkee seuraten Itämeren, pääasiassa Seurasaarenselän, rantaviivaa.
Vuonna 2015 otettiin käyttöön uusi juoksureitti. Se alkoi Olympia­stadionin edestä Mäntymäen­tieltä, josta juostiin Urheilu­katua ja Mannerheimin­tietä pitkin Ruskeasuolle, sieltä Pikku-Huopa­lahden kautta Munkki­niemeen sekä edelleen Kuusisaaren, Lehtisaaren ja Kaski­saaren kautta Lauttasaareen ja sieltä Ruoho­lahteen. Tämän jälkeen kierrettiin kanta­kaupungin eteläisiä rantoja myötäillen Eiran ja Kaivopuiston kautta Kauppa­torille saakka, josta palattiin osittain samaa reittiä Ruoho­lahteen. Ruoholahdesta jatketaan Baanaa myöten Kansalaistorille ja sieltä Töölönlahden länsirantaa myöten Olympia­stadionille. Tämän jälkeen juostaan vielä toinen kierros muutoin samaa reittiä, mutta Ruoho­lahdesta ei poiketa rantoja myöten Kauppa­torille, vaan Lauttasaaren suunnalta Ruoholahteen saavuttua käännytään suoraan Baanalle ja sitä myöten Töölön­lahdelle. Juoksun maali on Olympia­stadionin remontin vuoksi sijainnut Töölön jalkapallostadionilla, nykyisellä Telia 5G Areenalla vuodesta 2016.
Vuoden 2019 Helsinki City marathonilla juostut tulokset ovat tilastoissa epävirallisina reitinmittaukseen liittyvien epäselvyyksien takia.
Reitit > 2022–

Vuonna 2022 otettiin käyttöön juoksureitti, josta on poistettu kokonaan muun muassa Kaivopuiston alue. Reitti juostaan yhteen suuntaan kahdesti ympäri. Juoksureitti alkaa Olympia­stadionilta ja jatkuu Hesperianpuiston ja Töölönlahden puiston kautta Baanaa pitkin Ruoholahteen ja Lauttasaareen sekä Kaski­saaren, Lehtisaaren ja Kuusisaaren kautta Munkkiniemeen ja Meilahteen. Meilahdesta reitti jatkuu Pikku-Huopalahden kautta Keskuspuistoon ja takaisin Olympiastadionille. Reittimuutoksella vähennettiin nousuja ja raitiokiskoilla juoksua. Vuoden 2023 reittiä varten vähennettiin nousuja entisestään viemällä linjaus Niemenmäen kohdalla lähemmäs Pikku Huopalahden rantaa.
Voittajat

| Vuosi | Miehet | Tulos (t:m:s) | Naiset | Tulos (t:m:s) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1981 | Günther Mielke | 2:23:35 | Sinikka Toropainen | 2:53:15 |
| 1982 | Dominique Chauvelier | 2:17:02 | Sinikka Toropainen | 2:41:18 |
| 1983 | Francisco Medina | 2:25:39 | Sinikka Keskitalo | 2:39:43 |
| 1984 | Niilo Kemppe | 2:20:41 | Diane Palmason | 2:48:21 |
| 1985 | Jorma Sippola | 2:15:36 | Irmeli Ruponen | 2:50:56 |
| 1986 | Tommy Persson | 2:17:11 | Sinikka Toropainen | 2:49:00 |
| 1987 | Douglas Orr | 2:19:57 | Marita Yli-ilkka | 2:41:53 |
| 1988 | Douglas Orr | 2:16:43 | Ritva Lemettinen | 2:42:35 |
| 1989 | Jouni Kortelainen | 2:18:58 | Ritva Lemettinen | 2:40:32 |
| 1990 | Aleksandr Beljaev | 2:14:36 | Svetlana Netchaeva | 2:39:03 |
| 1991 | Anatoliy Korepanov | 2:18:06 | Albina Gallyamova | 2:36:14 |
| 1992 | Aleksandr Belyayev | 2:20:39 | Garifa Baijanova | 2:42:41 |
| 1993 | Martin Fiz | 2:12:47 | Anne Jaaskelainen | 2:43:32 |
| 1994 | Zerehune Gitaw | 2:20:18 | Sylvia Renz | 2:41:30 |
| 1995 | Tesfaye Bekele | 2:16:59 | Roza Vladimirova | 2:54:03 |
| 1996 | Julius Mtibani | 2:19:00 | Svetlana Netchaeva | 2:47:38 |
| 1997 | Julius Mtibani | 2:18:07 | Galina Yatsenko | 2:41:38 |
| 1998 | Julius Mtibani | 2:21:24 | Tatiana Maslova | 2:45:30 |
| 1999 | Pavel Loskutov | 2:19:18 | Tatiana Maslova | 2:47:10 |
| 2000 | Nikolaos Pollias | 2:18:46 | Tatiana Ivanova | 2:44:31 |
| 2001 | Daniel Kipcheru | 2:18:43 | Tatiana Ivanova | 2:45:56 |
| 2002 | Sebastian Panga | 2:18:39 | Tatyana Zolotareva | 2:50:10 |
| 2003 | Giorgio Calcaterra | 2:20:55 | Tatyana Zolotareva | 2:57:03 |
| 2004 | Dmitriy Kondrashov | 2:21:24 | Jennifer Lotoiywo | 2:57:26 |
| 2005 | Vener Kashayev | 2:20:00 | Ritva Lemettinen | 3:00:24 |
| 2006 | Francis Komu | 2:18:26 | Haile Kebelush | 2:52:47 |
| 2007 | Peter Kipyator | 2:20:31 | Florence Kandie | 2:51:05 |
| 2008 | Johnstone Kembo | 2:24:31 | Margarita Plaksina | 2:40:47 |
| 2009 | Pavel Andreyev | 2:22:34 | Margarita Plaksina | 2:45:28 |
| 2010 | Girma Gezahegne Beyene | 2:22:36 | Leena Puotiniemi | 2:49:11 |
| 2011 | Pius Ondoro Dominic | 2:23:24 | Leena Puotiniemi | 2:38:05 |
| 2012 | Titus Kurgat Kipkorir | 2:22:47 | Salome Biwott Cherono | 2:41:55 |
| 2013 | Hosea Kipkemoi Kiplagat | 2:22:26 | Leena Puotiniemi | 2:42:03 |
| 2014 | Justus Kiprono Kipchirchir | 2:20:42 | Natalya Starkova | 2:37:56 |
| 2015 | Hiroki Nakajima | 2:38:25 | Elina Junnila | 2:54:13 |
| 2016 | Robert Magut Kimaru | 2:27:31 | Anna Herzberg | 2:56:29 |
| 2017 | Robert Magut Kimaru | 2:27:39 | Anastasija Zakharova | 3:06:41 |
| 2018 | Robert Magut Kimaru | 2:29:39 | Katarina Skräddar | 2:54:40 |
| 2019 | Robert Magut Kimaru | 2:27:06 | Katarina Skräddar | 2:50:52 |
| 2020 | Joni Hirvikallio | 2:29:47 | Soili Kosonen | 2:55:28 |
| 2021 | Mbacha Eric Mangeh | 2:21:35 | Aleksandra Borodinova | 2:43:19 |
| 2022 | Oscar Holmström | 2:24:57 | Annemari Kiekara | 2:41:11 |
| 2023 | Mbacha Eric Mangeh | 2:26:14 | Petra Kilpeläinen | 2:47:54 |
| 2024 | Oscar Holmström | 2:24:10 | Koleta Moravcová | 3:07:15 |
Ennätykset

Miehet: 2.12.47 Martín Fiz, Espanja, 1993
Naiset: 2.36.14 Albina Galimova, Venäjä, 1991
Aiheesta muualla

Helsinki City Marathonin viralliset sivut
Ylen Elävä Arkisto: Kansa hölkkää
Helsingin keskustan läpi juostaan Baanalla, entisen satamaradan reitillä. Kuva vuoden 2021 tapahtumasta.
Hopeapuhvelinmarja

| Hopeapuhvelinmarja |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Rosidit
Lahko::  Rosales
Heimo::  Hopeapensaskasvit Elaeagnaceae
Suku::  Puhvelinmarjat Shepherdia
Laji::  argentea
Kaksiosainen nimi
 Shepherdia argentea  (Pursh) Nutt. 
Katso myös
   Hopeapuhvelinmarja Wikispeciesissä   Hopeapuhvelinmarja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hopeapuhvelinmarja (Shepherdia argentea) on kaksikotinen hopeapensaskasveihin (Elaeagnaceae) kuuluva pensas.
Ulkonäkö ja koko

Hopeapuhvelinmarja kasvaa 2–3 metriä korkeaksi. Sillä on kesällä hopeanhohtoiset vihreät lehdet. Talvella kasvin koristeellisuutta lisäävät piikikkäät hopeansävyiset paljaat oksat ja niissä pysyvät punaiset, oranssit tai keltaiset marjat.
Levinneisyys

Hopeapuhvelinmarja kasvaa luontaisena Pohjois-Amerikassa. Siellä sitä tavataan mm. pohjoisessa Kaliforniassa ja Uudessa Meksikossa.
Hyenin kirkko

| Hyenin kirkko Hyen kyrkje |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2017.
Sijainti:  Gloppen, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Bjørgvinin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1876
Suunnittelija:  Karl Uchermann
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  300
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hyenin kirkko (norj. Hyen kyrkje) on Gloppenin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1876.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hyenin kirkko Wikimedia Commonsissa
Hotel St. George

| Hotel St>  George |
| --- | --- |

 Hotel St. George vuonna 2018.
Osoite:  Yrjönkatu 13
Sijainti:  Kamppi, Helsinki
Valmistumisvuosi:  1890 (Yrjönkatu 13) 1910 (Lönnrotinkatu 4) 2018 (hotelli)
Suunnittelija:  Onni Tarjanne (rakennukset) Pervin Imaditdin (muutostyöt) Carola Rytsölä (sisustus)
Urakoitsija:  Consti Korjausurakointi Oy (muutostyöt)
Omistaja:  Deka Immobilien GmbH
Käyttäjä:  Kämp Collection Hotels
Tyylisuunta:  uusrenessanssi
Bruttoala:  13 000 m2
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hotel St. George on vuonna 2018 avattu hotelli Helsingissä. Se sijaitsee Yrjönkadun ja Lönnrotinkadun kulmassa Vanhan kirkkopuiston laidalla. Hotellissa on 153 huonetta, 5 sviittiä, uima-altaalla varustettu spa, kuntosali, ravintola, leipomo ja cocktail-baari. Hotellin sisäpihalla on lasikattoinen talvipuutarha.
Rakennuksissa ovat toimineet ennen hotellia muun muassa Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kirjapaino, Uuden Suomettaren ja Uuden Suomen lehtitoimitukset, Finnfacts-tiedotustoimisto sekä Helsingin Suomalainen Klubi. Suurempi kiinteistön rakennuksista (Yrjönkatu 13) on peräisin 1890-luvulta, toinen (Lönnrotinkatu 4) vuodelta 1910. Molemmat ovat arkkitehti Onni Tarjanteen suunnittelemia. Kiinteistön sisäosissa on myös 1840-luvulta peräisin olevia osia. Yrjönkadun alun perin asuintaloksi piirrettyä rakennusta on korotettu 1920-luvun lopulla kolmella kerroksella.
St. George on Kämp Collection Hotelsin kymmenes hotelli pääkaupunkiseudulla. St. George Oy oli vuonna 2019 Suomen 12:nneksi suurin majoitusalan yritys 13 miljoonan euron liikevaihdollaan. Kämp Collection -konserni oli liikevaihdoltaan Suomen kolmanneksi suurin hotelliryhmä Scandic- ja Sokos-hotellien jälkeen.
Hotel St. Georgen sisäänkäynti Yrjönkadulla.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
Hotel St. George Facebookissa
Herman Georges Berger

| Mitalit> Maa:   Ranska. Olympialaiset .Miesten miekkailu | Mitalit> Maa:   Ranska. Olympialaiset .Miesten miekkailu | Mitalit> Maa:   Ranska. Olympialaiset .Miesten miekkailu | Maa:   Ranska> .Miesten miekkailu |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lontoo 1908 | kalpa, joukkuekilpailu |  |
Herman Georges tai Henri-Georges Berger (1. elokuuta 1875 Bassens – 13. tammikuuta 1924 Nizza) oli ranskalainen miekkailija. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1900 Pariisissa ja kesäolympialaisissa 1908 Lontoossa; jälkimmäisellä kerralla hän kuului kalvassa kultaa voittaneeseen joukkueeseen.