stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hans Frank

Hans Frank (keskellä) tarkastaa sotilasrivistöä Puolassa 1939.
Hans Frank poliisiparaatissa Krakovassa vuonna 1939.
Hans Michael Frank (23. toukokuuta 1900 Karlsruhe, Baden, Saksa – 16. lokakuuta 1946 Nürnberg, Baijeri, Yhdysvaltain vyöhyke) oli toisen maailmansodan aikana natsi-Saksassa korkea-arvoinen SS-upseeri ja miehitetyn Puolan kenraalikuvernööri.
Tausta, liittyminen natsipuolueeseen ja opinnot

Hans Frank syntyi Karlsruhessa asianajajaperheeseen. Ylioppilastutkinnon jälkeen 1917 hän liittyi Saksan armeijaan. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen hän ei palannut siviiliin, vaan jäi äärioikeistolaisiin Freikorps-vapaajoukkoihin. Vuonna 1920 Frank liittyi Saksan työväenpuolueeseen (DAP), ja uudelleen perustettuun kansallissosialistiseen puolueeseen vuonna 1927. Frank osallistui SA-miehenä epäonnistuneeseen oluttupavallankaappaukseen.
Vuonna 1924 Frank väitteli lakitieteen tohtoriksi julkisoikeudellisia oikeushenkilöitä käsitelleellä väitöskirjallaan Die öffentliche Juristische Person – Ein Beitrag zur Lehre des Merkmals der öffentlichen Rechtsperson. Vuonna 1926 hän suoritti valtiollisen lakitieteen tutkinnon voidakseen toimia asianajajana Münchenissä. Hänestä tuli myös Adolf Hitlerin oikeusopillinen neuvonantaja. Joissakin artikkeleissa häntä kutsutaan kansallissosialistisen puolueen pääjuristiksi.
Perhe

2. huhtikuuta 1925 Frank meni naimisiin itseään viisi vuotta vanhemman Brigitte Herbstin kanssa, joka työskenteli Baijerin maapäivillä sihteerinä ja pikakirjoittajana. Liitosta syntyi viisi lasta: Sigrid (1927), Norman (1928), Brigitte (1935), Michael (1937) ja Niklas Frank (1939). Niklas Frank on kirjoittanut isästään kirjan Der Vater, Eine Abrechnung, jossa hän ottaa kriittisesti kantaa tämän toimintaan.
Valtakunnanjohtaja, oikeusministeri ja lakimieskomissaari

Frankista tuli kansallissosialistisen puolueen ylimmän puoluejohdon oikeuspoliittisen osaston johtaja, ja siinä asemassa hän sai 1933 valtakunnanjohtajan (Reichsleiter) arvon. Vuonna 1928 hän perusti Kansallissosialistisen lakimiesliiton, jonka ensimmäisenä puheenjohtajana hän toimi. Hans Frank valittiin 1930 valtiopäiville, ja kansallissosialistien valtaannousun jälkeen hänestä tuli myös Baijerin oikeusministeri ja valtakunnan lakimieskomissaari. Lakimieskomissaarina hänen tehtävänsä oli Saksan oikeuslaitoksen uudistus ja eri osavaltioiden oikeusjärjestelmien yhdenmukaistaminen. Vuosina 1933–1942 hän oli myös Saksan oikeustieteellisen akatemian presidentti. Frank kritisoi lain ulkopuolella tapahtuneita surmia pitkien puukkojen yönä ja Dachaun keskitysleiriä.
Sota-aika: Puolan kenraalikuvernööri

Toisen maailmansodan puhjettua syksyllä 1939 Frank nimitettiin 26. lokakuuta Puolan miehitettyjen keskiosien (Generalgouvernement für die besetzten polnischen Gebiete) kenraalikuvernööriksi. Puolan länsiosat oli liitetty suoraan Saksaan, itäosat oli 17. syyskuuta 1939 anastanut Neuvostoliitto, ja osaa hallittiin kenraalikuvernöörin alaisuudessa. Hän sai SS:n Obergruppenführerin arvon. Frank muutti perheineen ensin Varsovan kuninkaanlinnaan ja sieltä 7. marraskuuta 1939 Kenraalikuvernementin pääkaupungiksi nimettyyn Krakovaan Wawelin kuninkaanlinnaan. Linnasta tuli pian loisteliaiden vastaanottojen, päivällisten ja tanssiaisten pitopaikka. Frank ei pihistellyt edustuskuluissa, ja hän takavarikoi häpeämättä linnansa huonekaluja, mattoja, tauluja ja koriste-esineitä puolalaisista yksityiskodeista ja kokoelmista. Frank perheineen rikastui myös takavarikoimalla tai ostamalla pilkkahintaan juutalaisten omaisuutta.
Puolalaisia kohtaan Frank noudatti ”kepin ja porkkanan” -periaatetta. Yhtäältä vähäisinkin vastarinta murskattiin säälimättä, toisaalta puolalaisille suotiin myös tiettyjä vapauksia. Juutalaisia kenraalikuvernementissä sen sijaan kohdeltiin täysin säälimättä. Frank valvoi juutalaisten siirtoa gettoihin ja siviilien käyttöä pakkotyössä. Vuonna 1942 hän menetti eri kunniatehtävänsä kenraalikuvernementin ulkopuolella ärsytettyään Hitleriä puheillaan, joissa hän arvosteli ankarin sanoin puolalaisväestön kohtelua ja saksalaisten toimia miehitetyssä maassa. Osaksi kyse oli myös sisäisestä valtakamppailusta Friedrich Wilhelm Krügerin kanssa. Ollessaan kenraalikuvernöörinä Frank pyysi Hitleriltä eroa 14 kertaa. Hän pakeni hallintoalueeltaan 17. tammikuuta 1945.
Nürnbergin oikeudenkäynti

Yhdysvaltalaiset saivat Frankin kiinni Berchtesgadenin lähellä 4. toukokuuta 1945. Frank väitti Nürnbergin tuomioistuimessa, että Heinrich Himmler ja SS valvoivat täysin juutalaisten joukkotuhoa, eikä hän tiennyt operaatiosta ennen vuotta 1944.
Vangittuna ollessaan Frank kääntyi katolilaiseksi. Hänet tuomittiin kuolemaan sotarikoksista ja rikoksista ihmiskuntaa vastaan ja teloitettiin hirttämällä 16. lokakuuta 1946. Oikeudenkäynnin aikana Frank, joka ensi alkuun oli kiistänyt syyllisyytensä, tunnusti olevansa syyllinen.
Frankin vaimo Brigitte pidätettiin 1947 ja toimitettiin useiden muiden sotarikosoikeudenkäynnissä tuomittujen vaimojen kanssa Augsburg-Göggingenin työleirille Augsburgin lähellä. Hän vapautui 1948. Brigitte Frank kuoli 9. maaliskuuta 1959 Münchenissä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Venäjän federaation valtionarkisto: teloitetun Hans Frankin ruumis
| n k Hitlerin hallitus |
| --- | --- |
Kansleri: Hitler Varakansleri: von Papen Varajohtaja: Hess Valtiopäivien puhemies: Göring
 Backe  von Blomberg  Bormann  von Brauchitsch  Darré  Dorpmüller  Dönitz  von Eltz-Rübenach  H. Frank  K. H. Frank  Frick  von Fritsch  Funk  Goebbels  Gürtner  Göring  Hess  Hierl  Himmler  Hugenberg  Keitel  Kerrl  von Krosigk  Lammers  Meissner  Muhs (vt.)  von Neurath  Ohnesorge  Raeder  von Ribbentrop  Rosenberg  Rust  Röhm  Seldte  Schacht  Schlegelberger (vt.)  Schmitt  Seyss-Inquart  Speer  Thierack  Todt 
Reichsführer SS: Himmler Stabchef SA: Röhm
| n k Nürnbergin ensimmäisen oikeudenkäynnin syytetyt |
| --- | --- |
Kuolemaan tuomitut:  Martin Bormann  Hans Frank  Wilhelm Frick  Hermann Göring  Alfred Jodl  Ernst Kaltenbrunner  Wilhelm Keitel  Joachim von Ribbentrop  Alfred Rosenberg  Fritz Sauckel  Arthur Seyss-Inquart  Julius Streicher 
Vankeuteen tuomitut:  Walther Funk (elinkautinen)  Rudolf Hess (elinkautinen)  Erich Raeder (elinkautinen)  Baldur von Schirach (20 vuotta)  Albert Speer (20 vuotta)  Konstantin von Neurath (15 vuotta)  Karl Dönitz (10 vuotta) 
Syyttömiksi todetut:  Hans Fritzsche  Franz von Papen  Hjalmar Schacht 
Muut:  Gustav Krupp von Bohlen und Halbach  Robert Ley 
↑  Oikeudenkäynti in absentia, oli todellisuudessa jo kuollut.  ↑  Teki itsemurhan ennen tuomion täytäntöönpanoa.  ↑  Syytteistä luovuttiin korkean iän ja huonon terveyden vuoksi.  ↑  Teki itsemurhan ennen oikeudenkäynnin alkua. 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Australia  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  RISM  SNAC  IdRef 
Hans Frank sellissään Nürnbergissä.
Frank Nürnbergin oikeudenkäynnissä.
Jevhen Aržanov

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jevhen Aržanov vuonna 1973 Neuvostoliiton edustajana - silloin paremmin tunnettu venäläisellä nimellä Jevgeni Aržanov. |  Jevhen Aržanov vuonna 1973 Neuvostoliiton edustajana - silloin paremmin tunnettu venäläisellä nimellä Jevgeni Aržanov. |  Jevhen Aržanov vuonna 1973 Neuvostoliiton edustajana - silloin paremmin tunnettu venäläisellä nimellä Jevgeni Aržanov. |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | München 1972 | 800 metriä |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Helsinki 1971 | 800 metriä |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Wien 1970 | 800 metriä |  |
|  Kultaa | Sofia 1971 | 800 metriä |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Kultaa | Moskova 1973 | 800 metriä |  |
Jevhen Oleksandrovitš Aržanov (ven. Евгений Александрович Аржанов, s. 9. helmikuuta 1948 Kaluš, Ivano-Frankivsk, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen, Neuvostoliittoa edustanut keskimatkojen juoksija ja olympiamitalisti.
Aržanov nousi Neuvostoliiton yleisurheilumaajoukkueeseen kaudella 1968. Hän osallistui Méxicon 1968 olympialaisissa 800 metrin juoksuun ja selviytyi alkuerästään jatkoon, mutta ei juossut välierissä. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hän sijoittui 800 metrillä neljänneksi ajalla 1.47,1. Vuoden 1970 Eurooppa cupin finaalissa Tukholmassa hän voitti 800 metriä. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän voitti kultaa ajalla 1.45,6. Münchenin 1972 olympialaisissa hän saavutti hopeaa ajalla 1.45,89; hän hävisi Yhdysvaltain Dave Wottlelle 0,03 sekunnin erolla dramaattisessa maaliviivaratkaisussa. Aržanov aloitti loppukirinsä poikkeuksellisesti jo 250 metriä ennen maalia, mikä oli poikkeuksellista. Normaalisti hän oli ratkaissut kilpailut viimeisen 100 metrin ylivoimaisella kirillä. Tällä kerralla vastassa oli Yhdysvaltain Dave Wottle, joka oli myös kovasta loppukiristään tunnettu. Aržanovin kiri hyytyi aivan viimeisillä kymmenillä metreillä eikä loppuheittäytyminen vienyt häntä olympiavoittoon.
Aržanov saavutti urallaan kaksi kertaa Euroopan 800 metrin sisähallimestaruuden vuosina 1970 ja 1971. Universiadeissa Aržanov voitti 800 metrin juoksun Moskovassa 1973 ajalla 1.46,88.
Vuonna 1975 Aržanov saavutti vielä pronssia Neuvostoliiton mestaruuskilpailujen 800 metrillä. Sen jälkeen hän päätti uransa. Hän toimi Neuvosto-Ukrainan television ja radion yleisurheilukommentaattorina. Neuvostoliiton kaaduttua Aržanov toimi Etelä-Koreassa ja Vietnamissa valmentajana.
Errol Flynn

| Errol Flynn |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Errol Leslie Thomson Flynn
Syntynyt: 20. kesäkuuta 1909
Kuollut: 14. lokakuuta 1959 (50 vuotta)
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:   Lili Damita (1935–1942)  Nora Eddington (1943–1949)  Patrice Wymore (1950–1959) 
Lapset:  neljä lasta
Näyttelijä
Aktiivisena:  1932–1959
Merkittävät roolit:   Robin Hood  Robin Hoodin seikkailut (1938)  Geoffrey Thorpe  Merihaukka (1940) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Errol Leslie Thomson Flynn (20. kesäkuuta 1909 Hobart, Tasmania, Australia – 14. lokakuuta 1959 Vancouver, Kanada) oli australialainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi romanttisista miekkailurooleistaan Hollywood-elokuvissa vuodesta 1935 alkaen. Flynnin tunnetuimpia rooleja ovat elokuvan Robin Hoodin seikkailut (1938) nimiosa ja kaapparikapteeni Geoffrey Thorpe elokuvassa Merihaukka (1940).
Elämäkerta > Nuoruus

Errol Flynn syntyi 20. kesäkuuta 1909 Hobartissa Australiassa. Hänen isänsä, irlantilaissukuinen Theodore Thomson Flynn, työskenteli meribiologian luennoitsijana ja professorina Tasmanian yliopistossa. Flynn kuvaili äitinsä Lily Mary ”Marella” Youngin sukua merenkävijöiksi, ja myös nuorelle Flynnille syttyi Tasmaniassa elinikäinen kiinnostus laivoihin ja merenkulkuun. Flynnin nuorena tunteneet ovat kertoneet Flynnin olleen jo lapsesta asti kapinallinen, minkä takia hän oli usein vaikeuksissa koulussa ja työpaikoillaan.
Vuosina 1921–1924 Flynn kävi koulua Englannissa, missä hänen isänsä työnsä vuoksi usein asui. Palattuaan Tasmaniaan Flynn opiskeli Hobartin high schoolissa. Lukiovuosinaan Flynn oli menestyvä tennispelaaja. Hän oli myös ahkera lukija, kuten myöhemminkin elämässään. Keppostelunsa vuoksi Flynn erotettiin koulusta vuonna 1926. Hänen isänsä hankki hänelle koulupaikan Sydneystä mantereen puolelta. Siellä Flynn menestyi aluksi niin opinnoissaan kuin urheilussakin, kunnes hänet erotettiin koulusta joko seksistä pyykkärin tyttären kanssa tai rahavarkaudesta. Flynn jäi asumaan Sydneyyn ja sai töitä postivirkailijana. Vapaa-ajallaan hän pelasi tennistä ja juoksi naisten perässä. Flynn lopulta erotettiin, kun hän oli ostanut polkupyörän työnantajansa rahoilla.
Flynn lähti Uuteen-Guineaan syksyllä 1927 kuultuaan sieltä löytyvän kultaa. Hän toimi aluksi kaksi kuukautta vartioupseerikokelaana, kunnes saatiin selville, ettei hänellä ollutkaan vaadittua lukiokoulutusta. Sen jälkeen Flynn työskenteli plantaasin valvojana ja vastasi muun muassa paikallisten palkkaamisesta plantaasille töihin lähes orjuutta vastaaviin oloihin. Työ oli vaarallista, ja Flynn väitti joutuneensa kerran ampumaankin erään paikallisen ja joutuneen syytteeseen murhasta, joskaan tästä ei ole löydetty todisteita.
Vuoden 1929 lopulla Flynn avusti dokumenttielokuvan teossa ja työskenteli lyhyen aikaa mallina, jota kautta hän pääsi ensimmäistä kertaa näkyviin elokuvakankaalla. Vuonna 1930 Flynn osti ystäviensä kanssa purjeveneen ja teki puoli vuotta kestäneen huvitteluntäyteisen purjehdusretken Australian rannikolla.
Flynn palasi vuonna 1931 Uuteen-Guineaan ja perusti sinne lainarahalla tupakkaplantaasin. Se ei kuitenkaan menestynyt, joten Flynn palasi Sydneyyn ja myi plantaasinsa myöhemmin pois. Hän näytteli syyskuussa 1932 In the Wake of the Bounty -nimisessä elokuvassa Bountyn kapinajohtaja Fletcher Christiania. Hän oli kuitenkin melko rahaton, joten hän varasti rikkaan naisystävänsä jalokivet ja pakeni Uuteen-Guineaan. Ei tiedetä, saiko hän koskaan rangaistusta jalokivivarkaudesta. Saarella hän ystävystyi itävaltalaisen Hermann Erberin kanssa, ja kaksikko lähti huhtikuussa 1933 laivalla kohti Englantia. Flynn saapui Northamptoniin loppukesällä 1933 ja alkoi etsiä näyttelijän töitä.
Elämäkerta > Kuolema

Flynn kuoli sydänkohtaukseen lokakuussa 1959 Vancouverissa Kanadassa. Sydämen lisäksi myös hänen maksansa oli jo lähes toimintakyvytön. Flynn on haudattu Kalifornian Glendalen Forest Lawn Memorial Park Cemeteryyn. Hänen arkussaan väitetään olevan kuusi pulloa viskiä, erolahja kavereiltaan.
Elämäkerta > Yksityiselämä

Flynnin vaimot olivat Lili Damita (1935–1942), Nora Eddington (1944–1949) ja Patrice Wymore (1950–2014). Damitan kanssa Flynn sai yhden pojan, Eddingtonin kanssa kaksi tytärtä ja Wymoren kanssa yhden tyttären.
Flynnin ja Damitan poika Sean Flynn oli näyttelijä ja myöhemmin huomattava sotakirjeenvaihtaja. Hän katosi Kambodžassa vuonna 1970 Vietnamin sodan aikana, kun hän työskenteli freelance-valokuvajournalistina Time-aikakauslehdelle. Punaiset khmerit surmasivat hänet luultavasti vuonna 1971.
Flynn oli ihastunut vastanäyttelijäänsä Olivia de Havillandiin, omien sanojensa mukaan jopa rakastunut tähän. Vaikka myös de Havilland kertoi ihastuneensa Flynniin, hän ei koskaan antautunut suhteeseen naimisissa olevan, huikentelevaisen Flynnin kanssa. Kaksikon eroon kahdeksannen elokuvan jälkeen vaikutti myös se, että Flynn käyttäytyi huonosti kuvauksissa.
Flynn ja hänen kolmas vaimonsa Patrice Wymore muuttivat erilleen vuonna 1957, jolloin Flynn aloitti suhteen tuolloin 15-vuotiaan Beverly Aadlandin kanssa. Heidän suhteensa kesti Flynnin kuolemaan 1959 saakka.
Errol Flynnistä on sanottu, että elokuvissa hän oli kirkasotsainen sankari ja siviilissä pimeä roisto. Nuoruudessaan häntä syytettiin Papua-Uudessa-Guineassa taposta, ja hän ryösti naisystävänsä korut Sydneyssä. Hollywood-aikoinaan Flynn oli legendaarinen tappelupukari, juomari, huumeiden käyttäjä ja kyltymätön naistenmies, joka petti jokaista vaimoaan. Flynn sai vuonna 1942 syytteet kahden alaikäisen tytön raiskauksesta ja joutui oikeuteen. Hänet vapautettiin syytteistä, kun hänen asianajajansa onnistuivat mustamaalaamaan tyttöjen luonteet ja todistajanlausunnot. Oikeudenkäynti ja paljastukset Flynnin hedonistisesta elämäntyylistä saivat kuitenkin paljon julkisuutta, ja vaikka Flynnin ura jatkuikin sen jälkeen melko entiseen tapaan, hänen kirkasotsaisen sankarin sädekehänsä oli himmentynyt.
Flynnin rakkain harrastus oli purjehtiminen. Flynn rakasti Jamaikaa. Hän asui saarella paljon vuodesta 1942 alkaen ja omisti siellä suuren Titchfield-hotellin.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Alkuperäinen nimi | Elokuvat> Suomenkielinen nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 1933 | In the Wake of the Bounty |  |  |
| 1935 | Murder at Monte Carlo |  |  |
| 1935 | The Case of the Curious Bride |  |  |
| 1935 | Don’t Bet on Blondes |  |  |
| 1935 | Captain Blood | Kapteeni Blood |  |
| 1935 | The Charge of the Light Brigade | Ne 600 urhoollista |  |
| 1937 | Green Light |  |  |
| 1937 | The Prince and the Pauper | Prinssi ja kerjäläispoika |  |
| 1937 | Another Dawn | Taistelu aamunkoitteessa |  |
| 1937 | The Perfect Specimen | Herrasmies seikkailee |  |
| 1938 | The Adventures of Robin Hood | Robin Hoodin seikkailut | Robin Hood |
| 1938 | Four’s a Crowd | Kahteen rakastunut |  |
| 1938 | The Sisters |  |  |
| 1938 | The Dawn Patrol | Lentoeskaaderin hyökkäys |  |
| 1939 | Dodge City | Lännen valloittajat |  |
| 1939 | The Private Lives of Elizabeth and Essex | Elisabeth ja Essex | Essexin jaarli |
| 1940 | Virginia City |  |  |
| 1940 | The Sea Hawk | Merihaukka | Geoffrey Thorpe |
| 1940 | Santa Fe Trail | Santa Fen sankari |  |
| 1941 | They Died with Their Boots On | He kuolivat saappaat jalassa |  |
| 1941 | Footsteps in the Dark | Askeleet pimeässä |  |
| 1941 | Dive Bomber | Pilvien veikot |  |
| 1942 | Gentleman Jim | Seikkailujen mies: Gentleman Jim |  |
| 1942 | Desperate Journey | Ilmojen seikkailijat |  |
| 1943 | Edge of Darkness | He tarttuivat aseisiin |  |
| 1943 | Thank Your Lucky Stars | Onnen tähti |  |
| 1943 | Northern Pursuit | Punatakkien sankari |  |
| 1944 | Uncertain Glory | Hän kaatui kunnialla |  |
| 1945 | San Antonio | San Antonio |  |
| 1945 | Objective, Burma! | Kosto Burmassa |  |
| 1946 | Never Say Goodbye | Ei hyvästi – vaan näkemiin |  |
| 1947 | Escape Me Never | Älä jätä minua |  |
| 1947 | Cry Wolf | Tapaamme keskiyöllä |  |
| 1948 | Silver River | Hopeavirta |  |
| 1948 | The Adventures of Don Juan | Don Juanin uudet seikkailut |  |
| 1950 | Montana | Montana |  |
| 1950 | Rocky Mountain | Aavevuori |  |
| 1950 | Kim | Kim |  |
| 1951 | Adventures of Captain Fabian | Sankari mereltä |  |
| 1952 | Mara Maru |  |  |
| 1952 | Against All Flags | Kaikkia lippuja vastaan |  |
| 1953 | The Master of Ballantrae | Merten veijarit |  |
| 1954 | Il maestro di Don Giovanni | Laulava miekka |  |
| 1955 | King's Rhapsody | Kuninkaan romanssi |  |
| 1955 | Dark Avenger | Tumma kostaja |  |
| 1956 | Istanbul | Istanbul |  |
| 1958 | The Roots of Heaven | Taivaan juuret |  |
| 1959 | Cuban Story |  |  |
| 1959 | Cuban Rebel Girls |  |  |
Kirjallisuutta

Tuliara, Pekka: ”Errol Flynn – unohtumaton Robin Hood”, Filmihullu 2/2009.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Errol Flynn Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Errol Flynnin virallinen kotisivu, omistaja tytär Rory Flynn (englanniksi)
ErrolFlyn.com: My Wicked, Wicked Ways
The Death Of Errol Flynn, And His Girlfriend Beverly Aadland
Errol Flynn’s Illicit Romance with a 15-Year-Old, as Remembered by The Last of Robin Hood
Errol Flynn – Hollywoodin huimapäisin seikkailija, Kuva, 11.10.1939, nro 21, s. 28, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Australia  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  NARA  SNAC  IdRef 
Flynn elokuvassa Kapteeni Blood (1935), joka teki hänestä tähden.
Errol Flynn ensimmäisen vaimonsa Lili Damitan kanssa vuonna 1941
Arsiniini

| Arsiniini |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  289-31-6
PubChem CID:  136132
SMILES:  C1=CC=[As]C=C1
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C5H5As
Moolimassa:  140,01 g/mol
Sulamispiste:  –54 °C
Kiehumispiste:  < 25 °C
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Arsiniini eli arsabentseeni (C5H5As) on heterosyklinen aromaattinen yhdiste ja rakenteeltaan pyridiinin ja fosforiinin arseenianalogi.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa arsiniini on väritön kaasu tai neste, jolla on sipulinkaltainen haju. Se pystytään tislaamaan normaalissa ilmanpaineessa, mutta se reagoi helposti ilman happeen muuttuen punaiseksi. Arsiniini on suhteellisen stabiili heikkojen happojen tai emästen aiheuttamaa hydrolyysiä vastaan. Arsabentseenin rakenteessa kaikki sidokset ovat lähes yhtä pitkiä ja NMR-, UV-, fotoelektroni- ja mikroaaltospektroskooppiset tutkimukset ja laskennalliset tutkimukset vahvistavat yhdisteellä olevan aromaattista luonnetta.
Arsiniini reagoi pyridiinistä poiketen helposti elektrofiilisella aromaattisella substituutiolla o- ja p-asemiin. Arsiniini on bentseeniin verrattuna noin 1 000 kertaa reaktiivisempi. Se reagoi myös erittäin elektrofiilisten alkyynien kuten heksafluori-2-butyynin kanssa Diels–Alder-reaktiolla. Arsiniini muodostaa kompleksiyhdisteitä eräiden siirtymämetallien kanssa.
Valmistus

Arsiniinin synteesin ensimmäinen vaihe on 1,4-pentadiyynin reaktio dibutyylistannaanin kanssa, minkä tuotteena muodostuu 1,1-dibutyylistannasykloheksa-2,5-dieeniä. Tämä syklinen välituote reagoi arseenitrikloridin kanssa muodostaen heterosyklisen arseeniyhdisteen. Tästä yhdisteestä eliminoituu vetykloridia kuumennettaessa tai emäksen kuten DBU:n vaikutuksesta.
Asaka (Uzbekistan)

| Asaka |
| --- | --- |
 GM-Uzbekistanin autotehdas.
 Asaka
 Koordinaatit: 40°38′55″N, 72°14′53″E 
Valtio:  Uzbekistan
Alue:  Andižanin alue
Piiri:  Asakan piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunki
Korkeus:  495 m
Väkiluku (2016):  62 200
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Asaka on kaupunki ja Asakan piirin hallinnollinen keskus Andižanin alueella Uzbekistanissa. Se sijaitsee Shahrixonsoyjoen varrella 16 kilometriä Andižanista kaakkoon. Kaupungissa oli 62 200 asukasta vuonna 2016.
Paikkakunta on kehittynyt vuonna 1899 rakennetun Taškentin ja Andižanin välisen rautatien aseman ympärille. Vuosina 1937–1991 se oli Leninsk-niminen kaupunki. Toisen maailmansodan jälkeen sen kehitys liittyi lähellä sijaitsevien Polvontoshin ja Xo‘jaobodin öljy- ja  kaasukenttien hyödyntämiseen.
Asaka on Andižanin jälkeen alueen toiseksi tärkein teollisuuskeskus. Siellä toimii vuonna 1996 avattu autotehdas. Kaupungista on maantieyhteydet Andižaniin ja Ferganaan. Kulttuurilaitoksiin kuuluu vuonna 1932 perustettu kansanteatteri.
Dinara Asanova

Dinara Kuldaševna Asanova (ven. Дина́ра Кулда́шевна Аса́нова, 24. lokakuuta 1942 Frunze – 4. huhtikuuta 1985 Murmansk) oli kirgisialaissyntyinen neuvostoliittolainen elokuvaohjaaja.
Asanova työskenteli 1960-luvun alussa Kyrgyzfilmin studiolla ja opiskeli sen jälkeen Mihail Rommin ja Aleksandr Stolperin johdolla Neuvostoliiton elokuvakoulussa VGIK:ssä, josta hän valmistui vuonna 1970. Hän työskenteli Lenfilmillä vuodesta 1974 lähtien.
Ohjaaja tuli tunnetuksi puhdashenkisistä lapsikuvauksistaan Tikan päätä ei särje (Ne bolit golova u djatla, 1975) ja Avain kuuluu vain sinulle (Kljutš bez prava peredatši, 1977). Niistä jälkimmäinen sai yleisliittolaisen elokuvafestivaalin ja Moskovan elokuvajuhlien sekä Komsomolin palkinnot. Vuonna 1980 Asanovalle myönnettiin Venäjän SFNT:n ansioituneen taiteilijan arvonimi. Elokuva Kurittomat (Patsany, 1983) sai Neuvostoliiton valtionpalkinnon ohjaajan kuoleman jälkeen.
Asanova tunnettiin rohkeana neuvosto-ohjaajana, joka uskalsi tuoda elokuvissa esiin myös yhteiskuntajärjestelmän huonoja puolia, esimerkiksi koululaitoksen kritiikkiä nuorison näkökulmasta. Helsingin Sanomien Mikael Fränti luonnehti Asanovaa elokuvan Kurittomat esittelyssään 1984: ”Dinara Asanova ei peittele ongelmia, ei välttele koviakaan tosiasioita, ei jata kuvaamatta julmuutta ja pahuutta, jos sitä jossain esiintyy.”
Asanovan viimeiseksi elokuvaksi jäi Rakkaani, ainoani (Milyi, dorogoi jedinstvennyi..., 1985), yöllinen tarina 19-vuotiaasta Annasta. Asanova kuoli sydänkohtaukseen keskeneräiseksi jääneen Neznakomka-elokuvan kuvauksissa.