stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sokerialkoholit

ksylitoli.
Sokerialkoholit eli polyolit ovat hiilihydraattien hydrattuja muotoja, joiden karbonyyliryhmä (aldehydi tai ketoni) on pelkistetty primaariseksi tai sekundaariseksi hydroksyyliryhmäksi. Sokerialkoholeja käytetään yleensä makeutusaineina "sokerittomissa tuotteissa" sekä esimerkiksi hammastahnassa ja suuvesissä.
Sokerialkoholeja ovat muiden muassa erytritoli, inositoli, isomalti, ksylitoli, laktitoli, maltitoli, mannitoli ja sorbitoli.
Sokerialkoholeja esiintyy luontaisesti monissa hedelmissä. Niitä voidaan myös valmistaa disakkarideista ja monosakkarideista. Disakkarideista muodostetut sokerialkoholit, kuten maltitoli ja laktitoli, eivät kuitenkaan hydraudu kokonaan, sillä niissä on vain yksi pelkistettävä aldehydiryhmä.selvennä
Sokerialkoholit ravinnossa

| Nimi | Suhteellinen makeus (pöytäsokeri = 1,0) | Kalorimäärä (kcal / g) | Makeus per kalorimäärä  |
| --- | --- | --- | --- |
| Erytritoli | 0,7 | 0,2 | 3,5 |
| Glyseroli | 0,6 | 4,3 | 0,14 |
| Isomalti | 0,5 | 2,0 | 0,25 |
| Laktitoli | 0,4 | 2,0 | 0,2 |
| Maltitoli | 0,9 | 2,1 | 0,43 |
| Mannitoli | 0,5 | 1,6 | 0,31 |
| Sorbitoli | 0,6 | 2,6 | 0,23 |
| Ksylitoli | 1,0 | 2,4 | 0,42 |
| Vertailukohde:  Pöytäsokeri | 1,0 | 4,0 | 0,25 |

Sokerialkoholien maku muistuttaa sakkaroosin eli tavallisen pöytäsokerin makua, mutta niissä on vähemmän makeutta ja energiaa. Sokerialkoholeja voi käyttää peittämään vahvojen makeutusaineiden jättämän epämiellyttävän jälkimaun. Jotkin sokerialkoholit aiheuttavat suussa "kylmän" tunteen, kuten ksylitoli purukumissa. Kaikki kariesta aiheuttavat bakteerit eivät kykene käyttämään sokerialkoholeja ravintonaan, mutta suurin osa ksylitolin käyttäjäistä kehittää sille vastustuskykyisiä bakteerikantoja.
Sokerialkoholit eivät imeydy ohutsuolessa täysin vereen, joten ne vaikuttavat verensokeriin vähemmän kuin pöytäsokeri. Tämän takia myös diabeetikot ja vähähiilihydraattista ruokavaliota noudattavat voivat kohtuullisessa määrin käyttää niitä. Suuret määrät sokerialkoholia voivat kuitenkin aiheuttaa turvotusta ja ripulia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Fineli: Sokerialkoholien lähteet ruoka-aineissa
Sofa

| Sofa |
| --- | --- |
 Fanni Noroila (vas), Inka Rantakallio (kesk) ja Sonja Kuittinen (oik) Helsingin Teurastamolla 27.7.2018
Tiedot
Toiminnassa:  2013–2023
Tyylilaji:  hip hop, rap
Kotipaikka:  Helsinki
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  SonSon   FanFan  
Levy-yhtiö:  Rapu Records (2013–2015)   Warner Music Finland (2015–2020)  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sofa (tyyliteltynä SOFA) oli helsinkiläinen rap-duo, joka perustettiin vuonna 2013. Yhtyeen muodostivat MC:t SonSon (Sonja Kuittinen) ja FanFan (Fanni Noroila). Yhtyeen säveltäjänä/tuottajana toimi KesäSetä vuoteen 2015 asti. ”Tyttörukka”-singlen jälkeen kappaleita tekivät muun muassa Noah Kin ja Juho Suutarinen. Yhtyeen DJ:nä toimi Inka Rantakallio.
Ura

Hyvinkäältä lähtöisin oleva Fanni Noroila ja Puumalasta muuttanut Sonja Kuittinen tapasivat toisensa Taideyliopiston Teatterikorkeakoulussa, jossa he aloittivat vuonna 2011.  Yhtyeen nimi tulee heidän mukaansa sanoista ”se on fakin aitoo”. Noroilan mukaan yhtyeen tavoite oli ”sanoutua irti räpin macho-kulttuurista, misogynisesta kuvastosta ja naisobjektiudesta”.
Noroila ja Kuittinen ovat monipuolisia esittävän taiteen ammattilaisia: He ovat käyneet vaihdossa Tukholman Dramatiska Högskolanissa ja näytelleet muun muassa Kansallisteatterin Macbethissä ja kuuluvat feministiseen taidekollektiivi Les Poxxxiin yhdessä näyttelijä Julia Lappalaisen kanssa. Molemmat tekevät hip hop -duonsa lisäksi uraa myös näyttelijöinä.
Sofan ensimmäinen julkaisu on vuonna 2013 Rapu Recordsille tehty single ”Kuumempi Kesä”, jota seurasi vuonna 2015 julkaistu neljän kappaleen EP Se on Fakin Aitoo. Vuodesta 2015 asti Sofalla on ollut levytyssopimus Warner Music Finlandille.
Heinäkuussa 2022 julkaistiin Yle Areenassa ja Yle Radio Suomessa 20-osainen kuunnelma Mä haluun olla Nylon. Kuunnelmassa Sofan Kuittinen ja Noroila esittävät Nylon Beat -yhtyeen Jonnaa ja Eriniä. Sarjan inspiraationa ovat olleet yhtyeestä tehdyt haastattelut, kirjat ja tarinat.
Duo ilmoitti kesäkuussa 2023 lopettavansa uransa. Marraskuussa se julkaisi ennen jäähyväiskiertuettaan vielä viimeisen kappaleen, remix-version alun perin vuonna 2016 julkaistusta kappaleesta ”Ei tipu”. Sofan viimeinen esiintyminen oli Jyväskylän Mustassa Kynnyksessä 2. joulukuuta 2023.
Diskografia > Albumit

BFF (2020)
Diskografia > EP:t

Lucky Star (2023)
Puolukoita (2016)
Se on fakin aitoo (2015)
Diskografia > Singlet

Ei tipu (Legacy RMX) ft. satu, Valma, Adikia, Mon-Sala & F (2023)
Tytöt (2022)
BFF (radio edit) (2020)
Ei kiinnosta (2020)
Tää kestää vaik en kestä sua ft. F (2019)
Lucy Liukas (2018)
Sotamaalauksii ft. Ringa Manner (2018)
Laittoman letkeetä (2016)
Tyttörukka (2015)
Lisää Lempee (2013)
Kuumempi Kesä (2013)
Talia Castellano

Talia Joy Castellano (18. elokuuta 1999 Orlando, Florida – 16. heinäkuuta 2013) oli yhdysvaltalainen lapsi, joka sairastui syöpään 7-vuotiaana ja sairasti sitä yli kuusi vuotta. Hänellä oli miljoonia faneja Facebookissa ja YouTubessa, jossa hänellä oli tili TaliaJoy18. Hänen kuolemansa aikoihin TaliaJoy18:n katsojaluvut ylittivät 39 miljoonaa. Hän tuli kuuluisaksi meikkitaiteilijana ja korvasi hiuksettomuutensa meikillä.
Tappa

Tappa (ټپه) eli landey on erityisesti Afganistanin pataanien paštunkielistä runoutta, joka muodostuu säeparista. Ensimmäisessä säkeessä on yhdeksän tavua, toisessa kolmetoista. Monet runot ovat peräisin tuhansien vuosien takaa ja ilmentävät siten pataanien historiaa.
Aiheesta muualla

Learn Pashto language
Sitterviadukt (SOB)

| Sitterviadukt, SOB |
| --- | --- |
 SOB:n juna sillalla, sillan alla Kubelin voimalaitos, takana SBB:n Sitterviadukt, edessä Urnäschjoen ylittävä puusilta
Raiteita:  1
Ylittää:  Sitter
Sijainti:  Sankt Gallenin ja Herisaun raja, Sveitsi
Ylläpitäjä:  Schweizerische Südostbahn
Pisin jänneväli:  45 m
Korkeus:  99 m
Avattu liikenteelle:  1910
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Sitterviadukt on Koillis-Sveitsissä, Schweizerische Südostbahn -yhtiön rautatiellä, välillä Sankt Gallen–Lichtensteig sijaitseva silta vuodelta 1910. Silta ylittää Sitterjoen. Se sijaitsee Sankt Gallenin kantonissa sijaitsevan Sankt Gallenin kaupungin ja Appenzell Ausserrhodenin kantonissa sijaitsevan Herisaun kaupungin rajalla.
Silta on 380 metriä pitkä, ja sen pisin jänneväli on 120 metriä. Silta on 99 metriä joenpinnasta, ja se on Sveitsin rautateiden korkein silta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sitterviadukt (SOB) Wikimedia Commonsissa
Solitudo

| Solitudo |
| --- | --- |
 Solitudo robusta -lajin luita
 plioseeni–pleistoseeni 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Kilpikonnat Testudines
Heimo::  Maakilpikonnat Testudinidae
Suku::  †Solitudo  Valenti et al., 2022
Lajit
 †Solitudo gymnesica (Bate, 1914)  †Solitudo robusta (Leith-Adams, 1877)  †Solitudo sicula Valenti et al., 2022 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Solitudo on sukupuuttoon kuollut kilpikonnasuku. Se sisältää suurikokoisia maakilpikonnia, jotka elivät Välimeren saarilla plioseenilla ja pleistoseenilla.
Taksonomia

Solitudo kuvattiin uutena sukuna vuonna 2022, mutta tyyppilaji oli kuvattu jo vuonna 1877 nimellä Testudo robusta. Samoin Testudo gymnesicus, nykyään Solitudo gymnesica, kuvattiin vuonna 1914. Nämä lajit on eri aikoina sijoitettu paitsi Testudo-sukuun myös sukuihin Geochelone, Centrochelys, Cheirogaster ja Titanochelon.
Vuoden 2022 tutkimuksen perusteella nämä kaksi lajia ja uutena kuvattu Solitudo sicula muodostavat oman kehityslinjansa, joka eroaa muista maakilpikonnista reisiluun anatomian perusteella. Kehityslinja kuvattiin uutena sukuna Solitudo, mutta on vielä epäselvää, minne se sijoittuu maakilpikonnien sukupuussa. Muinais-DNA:n eristämistä yritettiin, mutta se epäonnistui.
Levinneisyys ja ajoitus

Kaikki Solitudo-lajit elivät Välimeren saarilla. Lajeista vanhin, Solitudo gymnesica, eli Menorcalla plioseenilla. Se saattoi joutua Mallorcalta saapuneen eläimistön syrjäyttämäksi, tai vaihtoehtoisesti se katosi ilmastonmuutoksen takia jo ennen tämän eläimistön tuloa. Muut Solitudo-lajit tunnetaan pleistoseeniajan jäänteistä. Solitudo robusta eli Maltalla ja Solitudo sicula Sisiliassa. Lisäksi Sisiliasta on löydetty pleistoseenisia jäänteitä, jotka edustavat vielä kuvaamatonta taksonia.
Suvun nuorimmat tunnetut jäänteet kuuluvat lajille Solitudo sicula, ja niiden ikä on noin 12,5 tuhatta vuotta. On mahdollista, että ihmiset metsästivät ja söivät Solitudo sicula -lajia ja siten vaikuttivat sen sukupuuttoon.
Kuvaus

Solitudo-kilpikonnat olivat kooltaan suuria tai jättimäisiä. Solitudo gymnesica -lajin kilven pituus oli noin 110–130 senttimetriä ja Solitudo robusta -lajin noin 85 senttimetriä. Solitudo sicula -lajin kilpi oli arviolta 50–60 senttimetriä pitkä. Kuvaamaton sisilialainen laji oli samaa kokoluokkaa kuin Solitudo sicula, mutta se oli anatomialtaan lähimpänä Solitudo robusta -lajia.
Sotalordi Krang

| Sotalordi Krang |
| --- | --- |
Luoja(t):  Stan Lee & Jack Kirby
Kustantamo:  Marvel Comics
Ensiesiintyminen:  Fantastic Four Annual #1 (1963)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Krang
Status:  Aktiivinen
Ryhmäsidokset:  Matelijaryhmä, Attuma, Byrrah, Tohtori Dorcas, Nukkemestari, Orka
Edelliset ryhmäsidokset:  Atlantis
Voimat:  Kyky hengittää veden alla, normaalia ihmistä suuremmat voimat, sähkömiekka, loistava strategikko
Suhteet
Sukulaiset:  Lady Dorma (entinen vaimo, kuollut)
Sotalordi Krang on kuvitteellinen superroisto Marvel-universumissa. Krangin ensiesiintyminen tapahtui Fantastic Four Annualin numerossa 1 ja hänet loivat Stan Lee ja Jack Kirby. Krang oli ennen Atlantiksen sotajoukkojen korkea-arvoinen komentaja kunnes hän yritti kaapata vallan Atlantiksessa jolloin hänet karkotettiin. Krang johtaa omaa armeijaa joka yrittää vallata Atlantiksen ja on sen takia yksi Atlantiksen prinssin Namorin pahimpia vastustajia.
Srilankankyyhky

| Srilankankyyhky |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kyyhkylinnut Columbiformes
Heimo::  Kyyhkyt Columbidae
Suku::  Kyyhkyt Columba
Laji::  torringtoni
Kaksiosainen nimi
 Columba torringtoni  Bonaparte, 1854 
Katso myös
   Srilankankyyhky Wikispeciesissä   Srilankankyyhky Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Srilankankyyhky (Columba torringtoni) on aasialainen, Sri Lankan saarella kotoperäisenä esiintyvä kyyhkylintu. Se elää saaren sisäsosien kukkuloiden rinteillä. Lajin holotyypin kuvaili Charles Lucien Bonaparte Sri Lankasta vuonna 1854. Laji on mahdollisesti nimetty Ceylonin silloisen kuvernöörin lordi George Byngin, Torringtonin 7. varakreivin mukaan.
Sveitsi kesäolympialaisissa 1936

Sveitsi osallistui Berliinin kesäolympialaisiin 1936 174 urheilijan joukkueella. Maa saavutti urheilulajeissa 15 mitalia, joista yksi oli kultainen, yhdeksän hopeisia ja viisi pronssisia. Maa sai voimistelusta yhdeksän mitalia, eli yli puolet kisojen kokonaissaaliistaan. Kisojen mitalitilastossa Sveitsi sijoittui 16. sijalle.
Mitalistit > Kultaa

Georges Miez — Voimistelu, miesten permanto
Mitalistit > Hopeaa

Arthur Schwab — Yleisurheilu, miesten 50 km kävely
Edgar Buchwalder, Ernst Nievergelt ja Kurt Ott — Pyöräily, miesten maantieajon joukkuekilpailu
Eugen Mack — Voimistelu, miesten moniottelu
Michael Reusch — Voimistelu, miesten nojapuut
Eugen Mack — Voimistelu, miesten hyppy
Eugen Mack — Voimistelu, miesten hevonen
Josef Walter — Voimistelu, miesten permanto
Albert Bachmann, Walter Bach, Eugen Mack, Georges Miez, Michael Reusch ja Edi Steinemann — Voimistelu, miesten joukkuekilpailu
Hermann Betschart, Alex Homberger, Hans Homberger, Karl Schmid ja Rolf Spring — Soutu, miesten pariaironelonen
Mitalistit > Pronssia

Ernst Nievergelt — Pyöräily, miesten maantieajon yksilökilpailu
Albert Bachmann — Voimistelu, miesten hevonen
Eugen Mack — Voimistelu, miesten permanto
Max Bloesch, Rolf Fäs, Willy Gysi, Erland Herkenrath, Ernst Hufschmid, Willy Hufschmid, Werner Meyer, Georg Mischon, Willy Schäfer, Werner Scheurmann, Edy Schmid, Erich Schmitt, Eugen Seiterle, Max Streib, Robert Studer ja Rudolf Wirz — Käsipallo, miehet
Hermann Betschart, Alex Homberger, Hans Homberger ja Karl Schmid — Soutu, miesten nelonen
Takaisin Klondikeen

Tarinan englanninkielisen julkaisun ensimmäinen sivu.
Takaisin Klondikeen (engl. Back to the Klondike) on Carl Barksin käsikirjoittama ja piirtämä vuonna 1953 julkaistu sarjakuvatarina, joka sijoittuu Aku Ankka -sarjakuvan maailmaan. Tarinassa nähdään Kultu Kimalluksen ensiesiintyminen.
Juoni

Roope Ankka alkaa ottaa lääkkeitä muistihäiriönsä parantamiseksi. Lääkkeiden avulla hän muistaa, että Klondiken kultaryntäyksen aikana hän kätki valtaukselleen suuren määrän kultaa. Lisäksi Roope muistaa Kultu Kimallus -nimisen naisen, joka aikanaan ryösti osan hänen kullastaan. Roope pakotti rangaistukseksi Kultun allekirjoittamaan hänelle velkakirjan ja työskentelemään hänen valtauksellaan. Roope matkustaa Akun sekä Tupun, Hupun ja Lupun kanssa Klondikeen valtaukselleen, jonka Kultu on ottanut haltuunsa ja jota hän puolustaa kiihkeästi. Kun Kultu on riisuttu aseista, Roope yrittää periä velkansa häneltä. Roope kuitenkin tuntee sympatiaa Kultua kohtaan ja haastaa hänet kullankaivuukilpailuun, jossa Roope salaa antaa Kultun löytää hänen vanhan kultakätkönsä.
Julkaisuhistoria

Barks sai Takaisin Klondikeen -tarinan valmiiksi syyskuussa 1952, ja se julkaistiin ensimmäistä kertaa Uncle Scrooge -lehden numerossa 2 maaliskuussa 1953. Toimittajat sensuroivat tarinasta viisi sivua, jotka sisälsivät sopimattomina pidetyt Roopen kapakkatappelun, Kultu Kimalluksen sieppauksen ja Roopen tunnustuksen, ettei hän omista valtaustaan virallisesti. Sensuurin vuoksi tarinan lopullinen sivumäärä oli vain 27 alkuperäisen 32:n sijasta. Myöhemmissä painoksissa sensuroidut sivut on kuitenkin yleensä liitetty takaisin tarinaan. Suomessa Takaisin Klondikeen julkaistiin ensimmäistä kertaa Aku Ankka -lehden numeroissa 1–3/1981 Markku Kivekkään suomennoksena.
Sovitukset

Vuonna 1987 Ankronikka-televisiosarjassa nähtiin Barksin tarinaan perustuva jakso nimeltä Back to the Klondike. Lisäksi Takaisin Klondikeen loi perustan Don Rosan sarjakuvakokoelman Roope Ankan elämä ja teot tarinoille Klondiken keisari, White Agony Creekin vanki, Yukonin sydämet ja Lumikenttien kimallus, jotka kertovat Roopen elämästä Klondiken kultaryntäyksen aikaan.
Sotalapsuuden museo

Sotalapsuuden museo
Sotalapsuuden museo (bosn. Muzej ratnog djetinjstva) on Sarajevon Logavina-kadulla Bosnia ja Hertsegovinassa sijaitseva museo, joka avattiin tammikuussa 2017. Sen teema on Bosnian sodan aikana lapsuuttaan eläneiden kokemus.
Sotalapsuuden museossa olevan tuhansien henkilökohtaisten esineiden kokoelman keräämisen aloitti museon perustaja Jasminko Halilović vuonna 2010. Vuonna 2013 Halilović toimitti sotalapsuuskokemuksista kirjan, jossa hän kysyi Sarajevon piirityksestä selviytyneiltä näiden kokemuksista. Sadoista saamistaan vastauksista Halilović sijoitti museoon viisikymmentä lyhyttä kirjallista todistusta. Hankkeelle varattiin aluksi tilapäinen näyttely Bosnia ja Hertsegovinan historiallisesta museosta (Sarajevo), mutta enimmäkseen kansainvälisten lahjoittajien tuella käyttöön saatiin erillinen museo.
Museon kokoelman kautta esitellään sekä Bosnia ja Hertsegovinaan asumaan jääneiden että ulkomaille paenneiden kokemuksia. Museo toimii myös muistomerkkinä noin 3 500:lle Bosnian sodassa kuolleelle lapselle, joiden tarinat ovat jääneet selviytyjien muistoihin. Sotalapsuuden museolle myönnettiin vuonna 2018 Euroopan neuvoston museopalkinto.
Sittingbourne

| Sittingbourne |
| --- | --- |
 High Street.
 fiSittingbourne 
 51°20′N, 0°44′E 
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Osa:  Englanti
Alue:  Kaakkois-Englanti
Kreivikunta:  Kent
Kaupunkipiiri:  Swale
Maantiede
Kokonaispinta-ala:  14 km²
Metropolialue:  48 km²
Väestö
Väkiluku (2021):  54 000
Väestötiheys:  3 868 as./km²
Metropolialue:  63 000
Metropolialueen väestötiheys:  1 322 as./km²
 swale.gov.uk 
Sittingbourne on 54 000 asukkaan kaupunki Kentin kreivikunnassa Kaakkois-Englannissa. Hallinnollisesti se toimii Swalen kaupunkipiirin keskuspaikkana eikä sillä ole kunnallista itsehallintoa (unparished area). Se muodostaa Bordenin, Iwaden ja Teynhamin kylien kanssa yhtenäisen taajama-alueen, jossa asuu noin 63 000 ihmistä.
Historia

Roomalaisten hallitessa Britanniaa nykyinen Milton Regisin kaupunginosa oli seudun hallinnollinen keskus. Sittingbourne sai alkunsa Milton Regisin sivukylänä, joka sijaitsi paljon käytetyn Watling Streetin varrella. Ajan mittaan siitä kasvoi emäkyläänsä suurempi kaupunki.
Keskiajalla kylään perustettiin paljon majataloja, joissa matkalaiset pystyivät ruokailemaan ja yöpymään. Noihin aikoihin Lontoosta kesti viisi päivää päästä Doveriin, mutta 1700-lukuun mennessä vaunuliikenne oli nopeutunut niin paljon, että matkaan meni enää kaksi päivää. Sittingbourne oli reitillä ainoa paikka, johon vaunut pysähtyivät yöksi.
Sittingbourne oli paitsi tärkeä kauttakulkupaikka, myös maatalous- ja teollisuuskeskus. Sinne syntyi erityisesti tiili- ja sementtiteollisuutta, jotka tuottivat merkittävän osan kasvavan Lontoon tarvitsemasta rakennusmateriaalista. Teollisuustoiminnan myötä myös proomuliikenteen merkitys kasvoi, sillä tiilet ja muu rahti oli helpointa kuljettaa Lontooseen vesiteitse. Myöhemmin kaupunkiin perustettiin myös paperiteollisuutta, ja 1870-luvulla paikallisella paperitehtaalla oli vähän aikaa maailman suurin paperikone.
Talgo

Talgo 350
Talgo (Patentes Talgo S.A) on espanjalainen junia valmistava yritys. Yhtiön valmistamia junia ja vaunukalustoa on käytössä Espanjan lisäksi muun muassa Yhdysvalloissa, Saksassa ja Kazakstanissa. Yhtiö on myös yksi Espanjan suurnopeusjunien (AVE) toimittajista.
Talgolla oli aiemmin tehdas Kajaanin (entisen Vuolijoen) Otanmäessä ja konttori Oulussa. Nämä tulivat sen omistukseen, kun Talgo osti suomalaisen Transtech Oy:n vuonna 1999. Yhtiön nimeksi muutettiin ensin Talgo-Transtech Oy ja tammikuussa 2002 nimi vaihdettiin Talgo Oy:ksi. 
Maaliskuussa 2007 toiminta kuitenkin loppui Suomessa, kun kotimainen omistajaryhmä osti Talgo Oy:n osakekannan ja muutti nimen takaisin Transtechiksi.
Talgo-konsernin liikevaihto vuonna 2004 oli 282 milj. euroa, ja sen palveluksessa oli 1 800 henkilöä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Talgo Wikimedia Commonsissa
Talgo
Slayer of Gods

| Slayer of Gods Brymir |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : JKB-studio, Helsinki
 Julkaistu: 3. kesäkuuta 2016
 Tyylilaji: sinfoninen death metal[lähde? ]
 Kesto: 42.30
 Levy-yhtiö: Ranka Kustannus
Brymirin muut julkaisut
| Breathe Fire to the Sun 2011 | Slayer of Gods 2016 | Wings of Fire 2019 |
Slayer of Gods on suomalaisen Brymirin toinen albumi, joka julkaistiin vuonna 2016.
Kappaleet

Intro – 1.49
For Those Who Died – 3.41
Risen – 3.54
The Black Hammer – 3.29
Nephilim – 2.38
Prelude – 1.19
Slayer of Gods – 8.39
Thus I Became Kronos – 5.43
Stormsoul – 4.36
The Rain – 3.10
Pantheon of Forsaken Gods – 3.36
Kappaleet > Japanin painos

Battle for Pagan Might – 4.39
Hymn For The Fallen – 2.38
Kokoonpano

Viktor Gullichsen – laulu
Joona Björkroth – kitara, taustalaulu
Sean Haslam – kitara
Jarkko Niemi – basso, taustalaulu
Patrik Fält – rummut
Janne Björkroth – kosketinsoitin
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Ilmo Ylinärä - kuorolaulu
Jepa Lambert – kuorolaulu
Heini Ikonen – kuorolaulu
Antti Nieminen – kuorolaulu
Martta Valkeus – sello
Kokoonpano > Tuotanto

Janne Björkroth – äänittäjä, miksaaja
Jens Bogren – masteroija
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi.net: 9+/10
Kaaoszine: 10/10
Metalliluola: 8.5/10
Soundi:
V2.fi:
Aiheesta muualla

Slayer of Gods Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Slayer of Gods Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Tanju Çolak

Tanju Çolak (s. 10. marraskuuta 1963 Samsun, Turkki) on turkkilainen jalkapalloilija, jonka pelipaikka oli hyökkääjä.
Çolak edusti urallaan Turkin liigassa Galatasarayta, Samsunsporia, Fenerbahçea ja Istanbulsporia. Hän voitti liigan maalikuninkuuden viidesti, ja vuonna 1988 Çolak voitti myös Euroopan Kultainen kenkä -palkinnon tehtyään Galatasarayssa kauden aikana 39 maalia. Samana vuonna Galatasaray eteni Çolakin johdolla aina Euroopan cupin välieriin saakka. Urallaan Çolak pelasi Turkin liigassa 252 ottelua ja teki niissä 240 maalia, mikä oli liigan ennätys kunnes Hakan Şükür rikkoi sen syksyllä 2007.
Maajoukkueessa Çolak pelasi 31 ottelua ja teki yhdeksän maalia vuosina 1984–1991. Hänen uransa päättyi vuonna 1994, kun Mercedesin loistoauton salakuljetuksesta saatu vankeustuomio pantiin täytäntöön. Alun perin hän sai 9 vuoden vankeustuomion, mutta valitusten jälkeen Çolak lopulta tuomittiin vankeuteen 4 vuodeksi ja 8 kuukaudeksi.
Sveitsi kesäolympialaisissa 2012

Sveitsi osallistui Lontoon kesäolympialaisiin 2012 103 urheilijan joukkueella. Maa saavutti urheilulajeissa neljä mitalia, joista kaksi oli kultaista ja kaksi hopeista. Maan lipunkantajana toimi avajaisissa tennispelaaja Stanislas Wawrinka ja päättäjäisissä thriathlonisti Nicola Spirig.
Mitalistit > Kultaa

Steve Guerdat — Esteratsastus
Nicola Spirig — Triathlon
Mitalistit > Hopeaa

Roger Federer — Tennis
Nino Schurter — Pyöräily
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sveitsi kesäolympialaisissa 2012 Wikimedia Commonsissa
Valtiot kesäolympialaisissa 2012
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Tapani Niku

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Tapani Niku |  Tapani Niku |  Tapani Niku |  |
Maa:   Suomi
Miesten hiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Chamonix 1924 | 18 km |  |
Tapani Niku (alk. Karsikas, 1. huhtikuuta 1895 Haapavesi – 6. huhtikuuta 1989 Lahti) oli suomalainen maastohiihtäjä, suksiseppä ja metsätyönjohtaja. Hän edusti pitkän ja menestyksekkään uransa aikana Haapaveden NSU:ta, Haapaveden Hiihtäjiä ja Lahden Hiihtoseuraa. Niku oli 1920-luvun alun hiihtokuningas Suomessa. Hänen uransa suurin hetki oli vuoden 1924 Chamonix'n olympiakisojen 18 kilometriä, jossa hän otti pronssia kaikkien aikojen ensimmäisenä suomalaisena hiihdon olympiamitalistina.
Hiihto-ura

Nikun aloittaessa kilpauraansa 1910-luvulla hiihtokilpailut olivat Suomessa siirtymässä tasamaalta mäkiseen maastoon. Tässä murrosvaiheessa Niku oli suomalaisen kilpahiihdon näkyvin edelläkävijä. Haapavetisen hiihtokoulun kasvattina hän pystyi käyttämään hyväkseen vanhan koulukunnan parhaat opit, joihin hän yrityksen ja erehdyksen menetelmällä yhdisti murtomaahiihdon vaatimaa uutta tekniikkaa. Esimerkiksi nopeuttaan Niku kehitti hiihtämällä kovaksi pakkautuneita ”kylärännejä”. Tarpeellista kestävyyttä hän haki muun muassa suokävelyllä toimiessaan työnjohtajana suonkuivatustyömailla. Näillä keinoin Niku onnistui hankkimaan erinomaisen murtomaaladuille hyvin soveltuvan hiihtotekniikan, jonka sulavuutta esimerkiksi Lauri ”Tahko” Pihkala ihasteli lehtikirjoituksissaan.
Chamonix'n olympiakisojen kolmannen tilansa Niku saavutti huolimatta kahdesta katkenneesta kylkiluusta, jotka olivat seurausta kolmen päivän takaisesta keskeytykseen johtaneesta kaatumisesta 50 kilometrin hiihdossa. Kisojen avajaisissa hän oli Suomen joukkueen nimikyltin kantaja. Niku saavutti merkittäviä voittoja ja kärkisijoituksia myös muun muassa Holmenkollenilla, Åressa ja Salpausselällä. Hän oli ensimmäinen Salpausselkä-mitalin saanut hiihtäjä voitettuaan Salpausselällä neljä kertaa vuosina 1923–1925. Nikun syntymäpitäjässä Haapavedellä Karsikkaan kylässä järjestetään hänen muistokisojaan.