stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo 1990-luvun komediaelokuvista
Yhdysvaltalaiset elokuvat > 1994

Ace Ventura – lemmikkidekkari
Sekopäät
Enkeleitä takapesällä
Vauva vapaalla
Beverly Hills kyttä 3
Pikku pohatta
Kammottava merimatka
Hurja kesäleiri
Kaupunkicowboyt kultakuumeessa
Clerks: tiskirotat
The Cowboy Way
Mestarit 2
Nuija ja tosinuija
Ed Wood
Fast Getaway II
N.W.H. - Hei me räpätään!
Forrest Gump
Nyt ollaan sujut, isä!
Oma pikku agenttini
Kokemusten kesä
Rakkauden arpa
Jimmy Hollywood
Junior
Pikku jättiläiset
Rasavillit
Shame - terästäkin kovempi
Pallo hukassa 2
Naamio
Maverick
Joulun hengenpelastajat
Varokaa naapuria
Mies ja alaston ase 33 1/3 – Viimeinen solvaus
National Lampoon's Last Resort
Bailaajien paratiisi
Poliisiopisto 7: Moskovan keikka
Reality Bites
Pähkähullut panttivangit
Nörttien kosto 2
Ri¢hie Ri¢h
Mutta mitä tapahtui joulupukille?
Kohtalon peliä
The Stoned Age
Kolmenkesken
Tosi valheita
Wagons East - eli kuinka Villi Länsi hävitettiin
La Isabela

La Isabelaan rakennetun Amerikan ensimmäisen kirkon replika.
La Isabela oli Kristoffer Kolumbuksen toisella Amerikan-matkalla vuonna 1494 perustettu siirtokunta. Se sijaitsi nykyisen Hispaniolan saarella Dominikaanisen tasavallan pohjoisrannikolla. Tarkoitus oli löytää arvokkaita metalleja. Siinä ei kuitenkaan onnistuttu vaan asukkaat kohtasivat monia ongelmia, kuten nälkää, sairauksia, myrskyjä, ristiriitoja paikallisten asukkaiden kanssa. Kun siirtokunta hylättiin vuonna 1498, jäljellä oli enää muutama sata ihmistä.
Vuonna 2014 julkaistut arkeologiset tutkimukset ovat paljastaneet, että siirtokunnan hautausmaalle haudatut ihmiset olivat kuolleet keripukin seurauksiin. Vaikka ympäristössä oli C-vitamiinia sisältäviä hedelmiä runsain määrin, siirtokuntalaiset eivät osanneet käyttää niitä vaan turvautuivat tuttuun Euroopasta tuotuun säilykeruokaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta La Isabela Wikimedia Commonsissa
Luettelo Suomen sisävesien suurimmista saarista

Tämä artikkeli on luettelo Suomen sisävesien suurimmista saarista. Mukana taulukossa on järvien ja jokien sata suurinta saarta.
Järvibifurkaatiosta johtuvia suuria sisävesisaaria

| Sijoitus | Nimi | Järvi tai joki | Kunta | Pinta-ala (km²) | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Verla ympäristöineen [lähde? ] | Mäntyharjun reitti, Palojärvi (Kouvola), Lintukymi, Iso-Kamponen, Suolajärvi (Kouvola), Jukajärvi (Kouvola), Sonnanjärvi, Sonnanjoki | Kouvola | 11,6 | Ympäröivät vedet eivät ole kaikki samalla korkeudella. Voidaan käsittää myös jokihaarojen väliseksi alueeksi, jollaisia ei yleensä pidetä saarina. Mäntyharjun reitillä oleva Suolajärvi on bifurkaatiojärvi, joka laskee kahtaa selkeää uomaa pitkin vetensä Lintu-Kymen suvantoon ennen  Kymenlaakson Pyhäjärveä. |
Entisiä suuria sisävesisaaria

| Sijoitus | Nimi | Järvi tai joki | Kunta | Pinta-ala (km²) | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Jaala ympäristöineen[lähde? ] | Mäntyharjun reitti, Pyhäjärvi_(Kymenlaakso), Kirkkojärvi_(Iitti), Kymijoki, Konnivesi, Ala-Rieveli, Ylä-Rieveli, Juolasvesi, Sarkavesi, Vuohijärvi | Kouvola, Iitti, Heinola, Mäntyharju, Pertunmaa | 1150 | On ollut saari, kun Koirakivi nimisen kylän kaakkoispuolella on ollut perimätietojen mukaantarvitaan parempi lähde vesiyhteys Juolasveden ja Ylä-Rievelin välillä, ennen vesistöjen vedenkorkeuden säätelyä ja Mäntyharjun reitin koskien perkaamista. Ympäröivät vedet eivät ole olleet samalla korkeudella. |
Kušuhum

| Kušuhum (Кушугум) |
| --- | --- |
 Kušuhumin hromadan valtuustorakennus
 Kušuhum
 Koordinaatit: 47.7097°N, 35.2154°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Zaporižžjan alue
Piiri:  Zaporižžjan piiri
Perustettu (sloboda):  1770
Kaupunkityyppinen taajama:  1938–2024
Pinta-ala  ():  
 – Kokonaispinta-ala:  5,64 km²
Väkiluku (2022):  7 796
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kušuhum (ukr. Кушугум), vuoteen 1780 saakka Kušuhumivka (ukr. Кушугумівка), sitten vuoteen 1920 asti Velyka Katerynivka(ukr. Велика Катеринівка); on kylä ja entinen kaupunkityyppinen taajama Ukrainan Zaporižžjan alueen Zaporižžjan piirissä. Kylä sijaitsee Dnepriin padotun Kah’ovkan tekojärven koillisrannalla, 10 kilometriä aluekeskus Zaporižžjasta etelään. Paikkakunnalla on rautatieasema. Eurooppatie E 105 kulkee muutamia kimometrejä kylän itäpuolelta.
Ennen Venäjän hyökkäyssotaa (2022–) väkiluvuksi arvioitiin 7 796 (1.1.2022). Vuoden 2001 väestönlaskennassa taajamassa oli 7 764, jotka olivat etnisesti pääosin ukrainalaisia. Vuonna 1989 taajamaan kirjattiin 8 758 asukasta.
Historia

Seudulta on löydetty arkeologista aineistoa ajalta 4000 eaa. Paikkakunnan asutus perustettiin vuonna 1770 Zaporižžjan kasakoiden slobodaksi.
Kaupunkityyppisen taajaman asema sillä oli vuosina 1938-2024. Ukraina lakkautti tammikuussa 2024 kaupunkityyppisiset taajamat osana Neuvostoliittoon liittyvistä käsitteistä luopumista.
Heinäkuun 2020 aluehallinnollisen uudistuksen jälkeen ja jo sitä ennen Kušuhum on ollut osa Zaporižžjan piiriä.
Venäjän hyökkäyssodan (2022-) aikana maahantunkeutuja on iskenyt Kušuhumiin muun muassa ohjuksilla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kušuhum Wikimedia Commonsissa
Laura Susiluoto

Laura Rebecka Susiluoto (o.s. Vesanto, 17. elokuuta 1913 Hämeenlinna – 3. helmikuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja kansakoulunopettaja. Hän on kirjoittanut lähinnä lastenkirjoja.
Hänen poikansa on taiteilija Ahti Susiluoto ja pojantytär runoilija Saila Susiluoto.
Teokset

Jänkä-Jaanan taika satuja, Valistus, 1965
Lasten satunäytelmiä, Valistus, 1964
Noidanlukon salaisuus, Valistus, 1970
Teltta metsän keskellä, WSOY, 1972
Tinanappi ja muita satunäytelmiä, Lasten keskus, 1967
Ullakolla kummittelee, Valistus, 1990
Kuolema (näytelmä)

Kuoleman kansi, 1927
Kuolema on Arvid Järnefeltin vuonna 1903 ensi-iltansa saanut näytelmä. Musiikin näytelmään sävelsi Jean Sibelius. Kuolema kertoo Paavalin elämästä hänen äitinsä kuoleman jälkeen. Näytelmässä käydään läpi Paavalin kaikki elämänvaiheet.
Sibeliuksen opus 44 sisältää kuusi numeroa, jotka hän sävelsi Kuolemaa varten. Niistä tunnetuin on ”Valse triste”. Järnefelt uudisti näytelmäänsä vuonna 1911, minkä vuoksi Sibelius muokkasi musiikkia.
Roolit

Paavali
Elsa, Paavalin vaimo
Paavalin äiti
pappi
Elsan äitipuoli
Aiheesta muualla

Näytelmä PDF-muodossa.
La Machine

La Machinen kylää
La Machine on kunta Nièvren departementissa Burgundin hallintoalueella keskisessä Ranskassa. Kunnassa oli 3459 asukasta vuonna 2008. La Machinen pinta-ala on 17,95 neliökilometriä.
Kumikameli (albumi)

| Kumikameli Kumikameli |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : United Studio,  Manhattan Music
 Julkaistu: 1988
 Formaatti: LP, MC, CD
 Tuottaja(t): Tumppi Turunen,  Kari M. Pössi
 Tyylilaji: huumorimusiikki
 Kesto: 38.03
 Levy-yhtiö: Discophon
Muut kannet

Kumikamelin muut julkaisut
|   | Kumikameli 1988 | Nahkasuiden paluu 1989 |
Kumikameli on Kumikamelin vuonna 1988 julkaistu esikoisalbumi. Musiikillisesti se oli hyvin erilainen kuin yhtyeen myöhempi tuotanto. Se ei sisältänyt ollenkaan rock-vaikutteita vaan se oli enemmänkin ajalleen tyypillistä huumorimusiikkia humoristisine sanoituksineen ja pääasiassa koskettimin soitettuine taustoineen. Albumin julkaisi ensi kertaa CD-levyllä vuonna 2005 tamperelainen pienlevy-yhtiö Jukeboss. Kappale "Isän kädestä" julkaistiin uudelleennauhoitettuna versiona vuonna 2008 ilmestyneellä kokoelmalevyllä Sulaa kultaa.
Nauhoitus

Kumikameli nauhoitti albumin omalla kustannuksellaan ja tarjosi sitä eri tahoille julkaistavaksi. Levy-yhtiöt eivät olleet kiinnostuneita ja pitivät levyä huonona sijoituksena. Lopulta Kari Hynninen Discophonilta kiinnostui siitä ja kiinnitti yhtyeen. Albumin ja siltä julkaistujen singlejen myynti ei kuitenkaan vakuuttanut eikä levy-yhtiö pitänyt yhtyeen Nahkasuiden paluu -levyä varten demotuista kappaleista, joten he saivat lähteä.
Kappaleet

A-puoli
Kumikameli – 1.13
Kolkko 3-metrinen – 1.32
Toteemin juurella – 2.40
Halki erämaan – 2.11
Kuminen mies – 3.09
Armoton aavikko – 2.03
Paperikapteeni – 1.28
Veli Eesau – 1.54
Kas, järjenvalo sammui juuri – 3.14
B-puoli
Käärmeennostatuslaulu – 1.21
Horjuva holtiton matkustaja – 3.09
Isän kädestä – 2.17
Alussa oli vain rytmi – 0.54
Yövieras – 3.07
Päivällä kaikelle naurettiin – 1.26
Surkurupuli – 1.57
Silmäkovana – 1.32
Pieni kiinalainen unilaulu – 3.04
Kokoonpano

Jarmo Koponen – laulu, basso
Petteri Kukkonen – kosketinsoittimet, laulu
Hannu Lajunen – rummut, laulu
Luettelo harmonikansoittajista

Luettelo harmonikansoittajista kattaa merkittäviä suomalaisia ja muita vähärivisten, monirivisten ja pianoharmonikan soittajia sekä harmonikkayhtyeitä.
Suomalaisia harmonikansoittajia > 1- ja 2-rivisten harmonikkojen soittajia

Tauno Aho
Teppo Aho
Aapeli Hautanen
Veli-Matti Järvenpää
Ilja Kotikallio
Markku Lepistö
Iisakki Myllymäki
Jaana Rinta-Ruona
Veikko Turja
Teppo Välimäki
Suomalaisia harmonikansoittajia > Monirivisten harmonikkojen soittajia

Veikko Ahvenainen
Erkki Friman
Matti Hietanen
Jussi Homan
Mika Huusari
Olavi Huuska
Veikko Huuskonen
Erkki Ihalainen
Teuvo Ihanus
Merja Ikkelä
Petri Ikkelä
Johanna Juhola
Irene Juselius
Jorma Juselius
Unto Jutila
Maria Kalaniemi
Aaro Kurkela
Veli Kujala
Esko Könönen
Lasse Könönen
Onni Laihanen
Altti Laiho
Pentti Laiho
Veikko Laiho
Seppo Leino
Markku Lepistö
Toivo Manninen
Leander Norrback
Paul Norrback
Kalevi Nyqvist
Esa Pakarinen
Sami Perttula
Lasse Pihlajamaa
Kimmo Pohjonen
Matti Rantanen
Janne Rättyä
Ari Matti-Saira
Pale Saarinen
Heli Siekkinen
Väinö Siikava
Netta Skog
Jarmo Tinkala
Paavo Tiusanen
Viola Turpeinen
Taito Vainio
Viljo Vesterinen
Kaarlo Vihinen
Matti Viljanen
Mika Väyrynen
Suomalaisia harmonikansoittajia > Pianoharmonikansoittajia

Pedro Hietanen
Jani Uhlenius
Suomalaisia harmonikansoittajia > Harmonikkayhtyeitä ja -kokoonpanoja

Laiho Trio
Trio Fratres
Muita harmonikansoittajia

Goran Alachki
Iñaki Alberdi
Teodoro Anzellotti
Jonas Aras
Nick Ariondo
Tommy Banner
Alan Bern
Dr. Busker
Drew Carey
Nico Carstens
Angel Luis Castaño
Tony Cedras
Régine Chassagne
Jared Claxon
Jenny Conlee
Antti Kosola
Dick Contino
Art van Damme
Joey DeVilla
Theo Erasmus
James Fearnley
Myron Floren
Richard Galliano
Daniel Handler
Rolf Harris
Kevin Hearn
Matt Hensley
Matt Hodgson
Rocky Howard
Nihad Hrustanbegovic
Boris Karlov
Guy Klucevsek
Julian Koster
John Linnell
Ibro Lolov
Tony Lovello
Charles Magnante
Frank Marocco
Ivan Milev
Corn Mo
Dan Newton
Pauline Oliveros
Walter Ostanek
Vasile Pandelescu
Zoltan Racz
Steve Roxton
Dr. William Schimmel
Jimmy Shand
Andrei Smirnov
Paul Stein
Tom Torriglia
Ilie Udila
Gus Viseur
Lawrence Welk
Frankie Yankovic
"Weird Al" Yankovic
Guoping Zhang
La Hague

La Haguen matkailutoimisto Beaumont-Haguessa.
La Hague on kunta Luoteis-Ranskassa Manchen departementissa. Kunnassa on 11 387 asukasta (2018). Kunta muodostui vuoden 2017 alusta liittämällä yhteen useita kuntia.
Liitetyt kunnat

Beaumont-Hague (keskushallinnon sijainti), Acqueville, Auderville, Biville, Branville-Hague, Digulleville, Éculleville, Flottemanville-Hague, Gréville-Hague, Herqueville, Jobourg, Omonville-la-Petite, Omonville-la-Rogue, Sainte-Croix-Hague, Saint-Germain-des-Vaux, Tonneville, Urville-Nacqueville, Vasteville ja Vauville.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta La Hague Wikimedia Commonsissa
Kálymnos (alueyksikkö)

| Kálymnoksen alueyksikkö Περιφερειακή ενότητα Καλύμνου> Alueyksikkö |
| --- | --- |
 Sijainti
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Egea
Alue:  Etelä-Egean saaret
Kuntia:  6
Perustettu:  1.1.2011
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Póthia
Pinta-ala:  300,6 km²
Väkiluku (2011):  29 452
 – väestötiheys:  97,98 as./km²
Lyhenteet:  
 – NUTS:  EL421 (osa)
Kálymnoksen alueyksikkö (kreik. Περιφερειακή ενότητα Καλύμνου, Perifereiakí enótita Kalýmnou) on yksi Kreikan alueyksiköistä. Se sijaitsee Etelä-Egean saarten alueella ja sen hallinnollinen keskus on Póthia. Alueyksikön pinta-ala on 300,6 neliökilometriä ja asukasluku 29 452 (vuonna 2011).
Alueyksikkö käsittää Dodekanesian saariryhmän pohjoisimmat ja läntisimmät saaret, mukaan lukien Kálymnos, Léros, Pátmos ja Astypálaia. Se perustettiin vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman myötä. Tuolloin aiempi Dodekanesian prefektuuri lakkautettiin ja jaettiin neljäksi alueyksiköksi, joista Kálymnos on yksi.
Kunnat

Alueyksikkö jakaantuu kuuteen kuntaan seuraavasti:
Kööpenhaminan roomalaiskatolinen hiippakunta

| Kööpenhaminan roomalaiskatolinen hiippakunta |
| --- | --- |
 Vaakuna

Kirkkokunta:  Katolinen kirkko
Seurakuntia:  45
Jäseniä:  44 428 eli 0,8% alueen väkiluvusta (2016)
Perustettu:  29. huhtikuuta 1953
Piispa:  Czeslaw Kozon
Tuomiokirkko:  Pyhän Ansgarin katedraali
Virallinen sivusto
Kööpenhaminan roomalaiskatolinen hiippakunta on katolinen hiippakunta Tanskassa. Sen keskuspaikka on Kööpenhamina ja sen alue käsittää koko Tanskan mukaan lukien Färsaaret ja Grönlannin.
Historia

7. elokuuta 1868 perustettiin Tanskan apostolinen prefektuuri, joka ylennettiin apostoliseksi vikariaatiksi 15. maaliskuuta 1892. Siitä syntyi Kööpenhaminan hiippakunta 29. huhtikuuta 1953.
Aikaisemmin myös Islanti oli osa Tanskan apostolista vikariaattia kunnes joulukuussa 1923 Reykjavíkin hiippakunta irtautui siitä.
Piispat > Tanskan apostoliset prefektit

Herman Grüder (7. syyskuuta 1869 – 15. joulukuuta 1883)
Johannes von Euch (17. helmikuuta 1884 – 15. maaliskuuta 1892)
Piispat > Tanskan apostoliset vikaarit

Johannes von Euch (15. maaliskuuta 1892 – 18. maaliskuuta 1922)
Josef Ludovico Brems (10. lokakuuta 1922 – marraskuu 1938)
Johannes Theodor Suhr (13. joulukuuta 1938 – 29. huhtikuuta 1953)
Piispat > Kööpenhaminan piispat

Johannes Theodor Suhr (29. huhtikuuta 1953 – 6. lokakuuta 1964)
Hans Ludvig Martensen 22. maaliskuuta 1965 – 22. maaliskuuta 1995)
Czeslaw Kozon (22. maaliskuuta 1995 alkaen)
Lavametri

Lavametri on lähetyksen kuten rahdin tarvitsema tilan yksikkö. Yksi lavametri tarkoittaa metrin tilaa pituussuunnassa koko 2,4 metrin  kuormatilan leveydeltä tilan kattoon asti.
Laskukaava:
leveys (mm) × pituus (mm) / 2 400 mm = lavametrit (lvm)
Jos lavan alle, päälle tai sivulle ei voi lastata muuta tavaraa, niin silloin käytetään rahditusperusteena lavametriä.
Esimerkkejä:
FIN-lava (1 200 mm × 1 000 mm) 0,5 lvm (lavametrin ja 2 × FIN-lavan pinta-ala poikittain 2,4 m²)
EUR-lava (1 200 mm × 800 mm) 0,4 lvm (2 × EUR-lavan pinta-ala poikittain 1,92 m²)
Myymälälava (800 mm × 600 × mm) 0,2 lvm
Leipälaatikko (600 mm × 400 mm) 0,1 lvm
La Manga del Mar Menor

La Manga del Mar Menor satelliittikuvassa.
La Manga El Galán
La Manga del Mar Menor on Murcian alueella Espanjassa sijaitseva 24 kilometriä pitkä maakaistale, joka erottaa Mar Menorin ja Välimeren toisistaan.
Vielä 1500-luvulla Mar Menor oli avoin Välimeren lahti ja nykyinen La Manga joukko pieniä saaria, jotka ovat ajan myötä yhdistyneet merivirtojen siirtämien sedimenttien kautta. Alue sai olla sellaisenaan 1960-luvulle asti, minkä jälkeen se on otettu matkailukäyttöön. Nykyään alue on vahvasti rakennettu lukuun ottamatta aivan pohjoisosaa, joka on säilytetty alkutilassaan luonnonpuistona. Mar Menoria ja Välimerta yhdistävät pienet kanavat.
Lämpimän ilmastonsa ja pitkien rantojensa vuoksi La Manga on erityisesti vesiurheilun harrastajien suosiossa. Lähistöllä sijaitseva urheilu- ja vapaa-aikakeskus La Manga Club puolestaan houkuttelee golfin, tenniksen ja jalkapallon harrastajia.
Hallinnollisesti La Manga on jaettu Cartagenan, San Javierin ja San Pedro del Pinatarin kuntien kesken. Lähin lentoasema on Murcia-San Javier.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tourist Portal to the Murcia Region: La Manga (englanniksi)
La Manga Club (englanniksi)
La Malène

| La Malène |
| --- | --- |
 Montesquioun kartano
 vaakuna
 La Malène
 Koordinaatit: 44°18′11″N, 3°19′16″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Languedoc-Roussillon
Departementti:  Lozère
Arrondissementti:  Florac
Väkiluku:  160
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
La Malène on kunta Etelä-Ranskassa Lozèren departementissa Languedoc-Roussillonin alueella. Se sijaitsee Tarn-joen varrella. Kunnan nähtävyys on Castel Merlet-linnan rauniot. Se on tiettävästi vanhin linna Ranskassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta La Malène Wikimedia Commonsissa
Luettelo Suomen vuoden 1931 presidentinvaalin valitsijamiehistä

Tämä on luettelo Suomen vuoden 1931 presidentinvaalin valitsijamiehistä.
Valitsijamiehiksi valitut, jotka eivät osallistuneet presidentin valintaan

| Nimi | vaalipiiri | puolue/ehdokaslista | huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- |
| Herttua, VihtoriVihtori Herttua | Vaasan läänin pohjoinen vaalipiiri | kokoomus | jäi pois sairauden vuoksi, tilalla Viljo Knaapi |
Käärijä-muraali

| Käärijä-muraali |
| --- | --- |
 Käärijä-muraali (2023) Vantaan Tikkurilassa. Teoksen leveys on 37 metriä.
Nimi:  Käärijä-muraali
Tekijä:  Viivi Vierinen, Juha Lahtinen ja Joonas Koponen
Valmistumisvuosi:  2023
Taiteenlaji:  muraali (seinämaalaus)
Korkeus:  noin 20 m
Leveys:  37 m
Nykyinen omistaja:  Vantaan kaupunki
Sijainti:  Tikkurilan Prisman ulkoseinä, Orvokkitie (Tikkuraitti)
Paikkakunta:  Vantaa
Koordinaatit:  60.2932°N, 25.0351°E
Käärijä-muraali on Vantaan Tikkurilassa sijaitseva suurikokoinen seinämaalaus, joka esittää Suomea Euroviisuissa 2023 edustanutta Käärijää. Tikkurilan Prisman Orvokkitien puoleisella ulkoseinällä sijaitseva seinämaalaus julkistettiin 4. lokakuuta 2023. Teoksen leveys on leveys 37 metriä ja korkeus noin 20 metriä.
Käärijä-muraali on Vantaan kaupungin järjestämän suunnittelukilpailun voittajateos. Sen ovat suunnitelleet ja toteuttaneet Viivi ”VivMagia” Vierinen, Juha Lahtinen ja Joonas Koponen. Teoksessa kieltään näyttävää, neonvihreään boleroon pukeutunutta Käärijä-hahmoa ympäröi kalligrafisella kirjaimistolla toteutettu ”Cha cha cha” -kappaleen lause ”Nyt lähden tanssimaan, niinku cha cha cha, enkä pelkääkään tätä maailmaa”.
Suunnittelukilpailu ja muraalin toteutus

Vantaan kaupunki järjesti kutsukilpailun Käärijää esittävän muraalin suunnittelemiseksi. Alun perin kaupunki suunnitteli muraalin paikaksi Ruskeasantaa, Käärijän nuoruudenajan asuinympäristöä. Sopiva paikka löytyi kuitenkin lopulta Tikkurilasta, Prisma-hypermarketin ulkoseinästä. Yleisöäänestyksellä neljästä raadin valitsemasta ehdokkaasta valittiin kaksi työtä, joista Jere Pöyhönen eli Käärijä valitsi suosikkinsa. Voittajaneen Käärijä-muraalin ohella finaaliin selvisi Jukka ”JUGIX2” Metsäahon ehdotus King Käärijä.
Teos toteutettiin elo–syyskuussa 2023. Julkistamistilaisuus järjestettiin teoksen äärellä ja viereisellä Tikkuraitilla sijaitsevassa kahvila-ravintola Bla bla bla:ssa 4. lokakuuta 2023.
Teoksen taiteilijat

Viivi ”VivMagia” Vierinen maalasi teoksen Käärijä-hahmon. Hän on maalannut urallaan useita ihmishahmoja, erityisesti taiteilijoita ja tanssijoita, monesti ulkomailla. Tyypillisesti henkilöhahmot edustavat maagista realismia ja niissä käytetään hehkuvan vahvoja värejä. Teoksissa kasvojen väritys saattaa poiketa luonnollisen ihon väreistä.
Lahtelainen Joonas Koponen toteutti muraalin kalligrafisen tekstin. Mittavan teoksen teksti on suurikokoista. Kirjainkorkeus on 1,5 metriä ja kirjainmerkkien leveys 0,6 metriä. Tekstin asemoimiseksi hän käytti 30-metristä naruharppia.
Juha Lahtinen laati laaja-alaisen teoksen väritaustan.
Arvioita ja reaktioita teoksesta

Muraalia vastapäätä sijaitseva asunto-osakeyhtiö ei pitänyt seinämaalauksesta, vaan valitti teoksesta ensin Vantaan kaupungille, sitten edelleen hallinto-oikeuteen. Taloyhtiön mielestä muraali ei sopinut katukuvaan ja oli ”lyhytaikaisen Euroviisu-huuman lopputulos”. Kaupunki hylkäsi valituksen, mutta myönsi, ettei seinämaalauksen päätöksentekoprosessi ollut mennyt täysin oikein. Lähialueen asukkaita ei kuultu ennen kuin muraalin maalaaminen oli jo aloitettu, ja muraalikiinteistön omistaja haki toimenpidelupaa vasta maalaustöiden aloittamisen jälkeen. Vantaan rakennusvalvonta kuitenkin myönsi luvan.
Helsingin hallinto-oikeuden mukaan muraalin ei voida katsoa aiheuttavan maankäyttö- ja rakennuslain mukaista haittaa viereiselle asunto-osakeyhtiölle. Myöskään maalaamisluvan myöntämiselle ei katsottu olleen lainmukaisia esteitä.
Käärijä-muraalin viimeistelyvaihetta syyskuun lopulla 2023. Maalaustyö tehtiin nostolavojen avulla. Kuvassa jo alaslasketun nostolavan päällä Viivi "VivMagia" Vierinen.
Käärijä-muraali (2023) Vantaan Tikkurilassa. Teos sijaitsee Tikkurilan Prisman Orvokintien puoleisessa päädyssä, selvästi katutason yläpuolella.
Käärijä-muraalin taiteilijat.
La Madeleine

| La Madeleine |
| --- | --- |
 L’église de la Madeleine, Magdalan Marialle omistettu kirkko.
Sijainti:  Pariisi
Koordinaatit:  48°52′12″N, 2°19′27″E
Rakennustyyppi:  kirkko
Valmistumisvuosi:  1828
Suunnittelija:  Pierre-Alexandre Vignon
Käyttäjä:  katolinen kirkko
Tyylisuunta:  uusklassismi
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
L’église de la Madeleine tai L’église Sainte-Marie-Madeleine (tai lyhyesti La Madeleine) on Magdalan Marialle omistettu kirkko Pariisin kahdeksannessa arrondissementissa. Vuonna 1842 käyttöön vihityn, uusklassista tyyliä edustavan rakennuksen suunnitteli Pierre-Alexandre Vignon.
Kirkon rakentaminen paikalle ehdittiin aloittaa pariinkin otteeseen, mutta työt keskeytyivät Ranskan vallankumouksen vuoksi. Napoleon päätti vuonna 1806 rakentaa jo olemassa oleville perustuksille muistorakennuksen armeijansa kunniaksi. Hän kuitenkin luopui alkuperäisestä ajatuksestaan, ja kuningas Ludvig XVIII päätti viimeistellä rakennuksen kirkoksi. Lopullisesti se valmistui vuonna 1842.
Kirkon urkureina ovat toimineet muun muassa Camille Saint-Saëns, Gabriel Fauré ja Jeanne Demessieux. Siellä on pidetty myös heidän hautajaisensa, samoin Frédéric Chopinin (1849) ja Marlene Dietrichin (1992).
Kirkko sijaitsee Madeleine-metroaseman kohdalla Madeleinen aukiolla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kirkon kotisivut. (ranskaksi)
La MaMa Experimental Theatre Club

La MaMa Experimental Theatre Club (La MaMa E.T.C.) on yhdysvaltalainen voittoa tavoittelematon kulttuurijärjestö East Villagessa alisella  Manhattanilla. Se on yksi ensimmäisistä niin sanotuista Off-Off-Broadway-teattereista. La MaMa voitti Drama Desk Special Award -palkinnon vuonna 1980.
Merkittäviä esiintyjiä

Monet näyttelijät, ohjaajat ja näytelmäkirjailijat ovat aloittaneet uransa La MaMassa. Heidän joukossaan ovat muun muassa:
Robert De Niro
Al Pacino
Harvey Keitel
Jackie Curtis
Danny DeVito
Diane Lane
Billy Crystal
Patti Smith
Nick Nolte
Sam Shepard
Andrei Şerban
Lisa Edelstein
Lanford Wilson.
Aiheesta muualla

Official website
Ellen Stewart receiving her first Obie, 1965 (Arkistoitu – Internet Archive)