stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Meijeristi

Meijeristi-sanan merkitys on eri aikoina vaihdellut. Se on tarkoittanut meijeriliikkeen miespuolista johtajaa, jota naispuolisella on vastannut meijerska. Niiden tilalle tuli käytäntöön alkuun epäonnistuneena pidetty nimitys meijerikkö. Meijerikkö on uudemman määritelmän mukaan naispuolinen meijerissä toimiva ammattihenkilö, joka suorittanut asetuksen mukaisen meijeriharjoittelun ja tietopuolisen meijerikoulun. Sittemmin meijeristi on siirtynyt tarkoittamaan yleisesti maitotuotteiden valmistustehtävissä toimivaa meijerityöntekijää.
Nykyisin meijeristi on Suomessa meijerialan perustutkinnon tutkintonimike, ja sen suorittanut henkilö työskentelee meijerialan yrityksissä erilaisten maidosta valmistettujen tuotteiden valmistuksessa. Hän valmistaa, pakkaa ja varastoi niitä, seuraa ja säätää valmistusprosessia, käyttää koneita ja laitteita ja myös huolehtii pesu- ja puhdistustoiminnoista. Ainoa koulutuspaikka on Hämeen ammatti-instituutti (Hami), ja opiskelu kestää 2–3 vuotta.
Ed Sanders

Ed Sanders voi tarkoittaa ainakin seuraavia henkilöitä:
Ed Sanders, yhdysvaltalainen runoilija, yhteiskunta-aktivisti, ympäristönsuojelija ja julkaisija
Ed Sanders, brittiläinen televisiossa esiintyvä kirvesmies
Ed Sanders, yhdysvaltalainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja
Ed Sanders, brittiläinen näyttelijä
Ed Parish Sanders, yhdysvaltalainen teologi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ed Sanders”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Dyanne Thorne

Dyanne Thorne (14. lokakuuta 1936 Greenwich, Connecticut, Yhdysvallat – 28. tammikuuta 2020 Las Vegas) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja pin-up-lehtien alastonmalli, joka käytti myös taiteilijanimiä Lahna Monroe, Rosalee Stein, Diane Thorne ja Penni Walters.
Thorne tunnettiin parhaiten neljän natsieksploitaation kantateoksiin kuuluvan Ilsa-elokuvan pääosan esittäjänä. Sarjan tunnetuin elokuva on vuonna 1974 ilmestynyt Ilsa, She Wolf of the SS (1974), joka synnytti natsieksploitaatio-elokuvagenren. Elokuvassa Thorne esitti julmaa dominatrixia, joka tekee kokeita keskitysleirin vangeilla ja käyttää heitä seksuaalisesti hyväkseen. Saksassa aikanaan kielletty elokuva tuli kuuluisaksi sadistisesta sisällöstään ja natsien julmuuden kuvaamisesta seksuaalisuuden kontekstissa. Ilsa-sarjan muut osat ovat Ilsa, Harem Keeper of the Oil Sheiks (1976), Ilsa, the Tigress of Siberia (1977) ja Ilsa, the Wicked Warden (1977).
Elokuvien lisäksi Thorne esiintyi lukuisissa televisiosarjoissa, muun muassa alkuperäisessä Star Trekissä. Hän oli naimisissa myös Ilsa-elokuvissa esiintyneen Howard Maurerin kanssa.
Valikoitu filmografia

Sin in the Suburbs (1964)
Point of Terror (1971)
The Erotic Adventures of Pinocchio (1971)
Blood Sabbath (1972)
Snatched Women (1974)
Ilsa, She Wolf of the SS (1974)
The Swinging Barmaids (1975)
Ilsa, Harem Keeper of the Oil Sheiks (1976)
Beyond Fulfillment (1976)
Ilsa, the Tigress of Siberia (1977)
Ilsa, the Wicked Warden (1977)
Hellhole (1985)
Real Men (1987)
Aiheesta muualla

Dyanne Thorne Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Dyanne Thorne Elonetissä.
Dyanne Thorne Allmoviessa (englanniksi)
Dyanne Thorne Memory Alpha -Star Trek -wikissä (englanniksi)
Marzena Godecki

Marzena Godecki (s. 28. syyskuuta 1978, Bytom, Puola) on australialainen näyttelijä. Hänet muistetaan erityisesti vuosina 1994–1997 valmistuneesta televisiosarjasta Merenneito. Hän oli mukana myös muun muassa Ice Maidenissa.
Aiheesta muualla

Marzena Godecki Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Megan Still

| Mitalit> Maa:   Australia.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Australia.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Australia.Naisten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Australia> Naisten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Atlanta 1996 | perämiehetön kaksikko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tampere 1995 | perämiehetön kaksikko |  |
|  Pronssia | Indianapolis 1994 | perämiehetön nelonen |  |
Megan Still (myöh. Marcks, s. 19. lokakuuta 1972 Queanbeyan, Uusi Etelä-Wales, Australia) on australialainen soutaja, joka voitti olympiakultaa ja maailmanmestaruuden perämiehettömässä kaksikossa.
Still kilpaili Barcelonan olympialaisissa 1992 Australian perämiehettömässä nelosessa, joka sijoittui kuudenneksi MM-kilpailuissa 1994 joukkue saavutti pronssia. MM-kilpailuissa 1995 Still voitti Kate Slatterin kanssa kultaa perämiehettömässä kaksikossa, ja seuraavana vuonna Atlantassa he voittivat olympiakultaa.
Marstio

| Marstio Marstio |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1982
 Studio : SoundTrack Recording Studios
 Julkaistu: marraskuu 1982   (1992 CD-painos)
 Formaatti: LP-levy (KEL 638)   C-kasetti (KEC 638 / 220074)   CD-levy (220072 / 5052498397525)
 Tuottaja(t): Pedro Hietanen
 Tyylilaji: bluesrock, pop, rock
 Kesto: 35.25
 Levy-yhtiö: Ab Discophon Oy   Fazer Finnlevy (1992)   Warner Music Finland Oy (2011)
 Levymerkki: Kerberos   Finnlevy (1992)   WEA (2011)
Muut kannet
   C-kasetin kansikuva.
Listasijoitukset
  Suomi: 6. (marraskuu 1982)
Marstion muut studioalbumit
|   | Marstio 1982 | A Date With Mr. Marstio 1984 |
Singlet albumilta Marstio
 ”Tennesee Waltz / Savannah Woman” Julkaistu: maaliskuu 1983
Marstio on suomalaislaulaja Harri Marstion debyyttialbumi, joka julkaistiin marraskuussa 1982. Albumi julkaistiin vinyylilevynä ja C-kasettina Discophon-levy-yhtiön omalla Kerberos-levymerkillä. Albumi julkaistiin vuonna 1992 ja uudelleen 2011 CD-painoksena, joka sisälsi myös Marstion toisen studioalbumin A Date With Mr. Marstio vuodelta 1984.
Albumi sisältää pääosin uusia sovituksia vanhemmista blues-, rock- ja popmusiikkityylien kappaleista. Levyn tunnetuimmaksi kappaleeksi nousi alunperin Patty Pagen levyttämä Tennessee Waltz, joka oli maaliskuussa 1983 Suomen jukeboksien kolmanneksi soitetuin single ja Suomen 14. myydyin single.
Kappaleet

Kaikki kappaleet sovittanut Pedro Hietanen nimellä Heikki Hietanen.
Kappaleet > A-puoli

Lust For Life – 3.34 (säv. Harri Marstio, san. Esa Pajunen)
Savannah Woman – 3.29 (säv. Tommy Bolin, san. Jeff Cook)
I Get Along Without You – 4.19 (säv. Harri Marstio, san. Esa Pajunen)
Made Up My Mind – 2.54 (säv. ja san. Chris Youlden)
Light And Dark – 5.07 (säv. Harri Marstio, san. Peter Nicholson)
Kappaleet > B-puoli

Rhapsody in Red – 3.52 (säv. Jerry Garcia ja John Kahn, san. Robert Hunter)
One More Chance – 5.37 (säv. ja san. Lee Clayton)
J. G. Blues – 4.13 (säv. Harri Marstio, san. Esa Pajunen)
Tennessee Waltz – 2.20 (säv. ja san. Redd Stewart ja Pee Wee King)
Kokoonpano

Marstio – laulu
Kokoonpano > Soittajat

Hannu Lemola – rummut ja lyömäsoittimet/percussion (Quips)
Pekka Pohjola – basso
Albert Järvinen – kitara (Quips)
Juha Björninen – akustinen -ja sähkökitara
Pedro Hietanen – kosketinsoittimet
Eero Koivistoinen – altto- ja tenorisaksofoni
Jukka Orma – kitara
Kassu Halonen – taustalaulu/kuoro
Pave Maijanen – taustalaulu/kuoro
Kalle Fält – taustalaulu/kuoro
Kokoonpano > Tuotanto

Pedro Hietanen – tuottaja ja sovitukset
Iain Churches – äänitys ja kieliasu (SoundTrack Recording Studios)
Markus Heikkerö – logo ja kannen suunnittelu
Jorma Marstio – takakannen kuva
Finnvox - kaiverrus
Vastaanotto

Helsingin Sanomien Markku Fagerlund julisti Harri Marstion tämän esikoisalbumin ja keikkaesiintymisten perusteella vuoden kotimaiseksi uudeksi kasvoksi. Suomen Kuvalehden Jorma Tuominen kehui Pedro Hietasen tuottajan roolia.
Ed Rendell

Ed Rendell
Edward Gene "Ed" Rendell (s. 5. tammikuuta 1944) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän on toiminut muun muassa Philadelphian pormestarina vuosina 1992–2000 ja Pennsylvanian osavaltion kuvernöörinä vuodesta 2003 vuoteen 2011 asti. Hän on varsinaiselta ammatiltaan lakimies ja oli vuosina 1978–1985 Philadelphian piirisyyttäjä.
Rendell valmistui Pennsylvanian ja Villanovan yliopistoista. Hän on juutalainen. Hänellä on puolisonsa Marjorie Rendellin kanssa yksi poika.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ed Rendell Wikimedia Commonsissa
Meijerin hyppyrimäet

| Meijerin hyppyrimäet> Sijainti |
| --- | --- |
Paikkakunta:   Kuusamo, Suomi
Koordinaatit:  65°59′46″N, 29°09′44.5″E
Muut mäet:  Rukan hyppyrimäet
Seura:  Kuusamon Erä-Veikot
Meijerin hyppyrimäki
K-piste:  20 metriä
Mäkiennätys:  23,0 metriä  Wille Karhumaa (5.2.2011)
Naisten mäkiennätys:  12,0 metriä  Alisa Luukkonen (26.3.2021)
Muovitus:  Ei
K10
K-piste:  10 metriä
Mäkiennätys:  11,5 metriä  Tuomas Kaakkunen  Timi Heiskanen (5.2.2011, 18.2.2012)
Naisten mäkiennätys:  8,5 metriä  Alisa Luukkonen (26.3.2021)
Muovitus:  Kyllä
K5
K-piste:  5 metriä
Mäkiennätys:  6,0 metriä  Eelis Karjalainen  Jaro Veteläinen (5.2.2011)
Naisten mäkiennätys:  5,5 metriä  Enni Petrelius (5.2.2011)
Muovitus:  Ei
Tornin korkeus:  Luonnonmäki
Meijerin hyppyrimäet on kolmen hyppyrimäen muodostama mäkihypyn suorituspaikka Kuusamossa.
Mäkiennätykset

Meijerin hyppyrimäen mäkiennätyksen 23,0 metriä on hypännyt Wille Karhumaa 5. helmikuuta 2011 Santasport-cupissa. Naisten mäkiennätyksen 12,0 metriä on hypännyt Alisa Luukkonen 26. maaliskuuta 2021 Meijerin Mäen Kisoissa.
K10-mäen mäkiennätyksen 11,5 metriä ovat hypänneet Tuomas Kaakkunen 5. helmikuuta 2011 Santasport-cupissa kaksi kertaa ja Timi Heiskanen 18. helmikuuta 2012 Santasport-cupissa. Naisten mäkiennätyksen 8,5 metriä on hypännyt Alisa Luukkonen 26. maaliskuuta 2021 Meijerin Mäen Kisoissa.
K5-mäen mäkiennätyksen 6,0 metriä ovat hypänneet Eelis Karjalainen ja Jaro Veteläinen 5. helmikuuta 2011 Santasport-cupissa molemmat kaksi kertaa, naisten mäkiennätyksen 5,5 metriä on hypännyt Enni Petrelius 5. helmikuuta 2011 Santasport-cupissa.
Dyan Cannon

Dyan Cannon
Dyan Cannon (s. 4. tammikuuta 1937, syntymänimeltään Samille Diane Friesen) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on ollut kolmesti ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi, voittanut Golden Globen (1979) ja saanut tähden Hollywood Walk of Famella.
Cannon syntyi Tacomassa, Washingtonissa juutalaiselle äidille, ja oli vuosina 1965–1968 naimisissa Cary Grantin kanssa.
Tunnetuimpia elokuvia, joissa Cannon on esiintynyt, ovat Suuri kaappaus (1971), Kuolema astuu laivaan (1973), Vaaleanpunaisen pantterin kosto (1978), Murhaleikki (1982) ja Vanhat herrat vesillä (1997).
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Suomenkielinen nimi | Elokuvat> Alkuperäinen nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 1960 | Jack Diamond - gangsteri | The Rise and Fall of Legs Diamond | Dixie |
| 1960 | Nuorten kapina | This Rebel Breed | Wiggles |
| 1965 |  | The Murder Game |  |
| 1969 | Bob & Carol & Ted & Alice | Bob & Carol & Ted & Alice | Alice Henderson |
| 1971 | Valkoiset lesket | Doctors' Wives | Lorrie Dellman |
| 1971 | Suuri kaappaus | The Anderson Tapes | Ingrid Everly |
| 1971 | Lemmenkone | The Love Machine | Judith Austin |
| 1971 | Ryöstäjät | Le Casse (engl. The Burglars) | Lena Gripp's |
| 1971 | Suloiset ystävät | Such Good Friends | Julie |
| 1973 | Röyhkeä kuin piru | Shamus | Alexis Montaigne |
| 1973 | Kuolema astuu laivaan | The Last of Sheila | Christine |
| 1974 |  | Love Child | Domino |
| 1978 | Taivas saa odottaa | Heaven Can Wait | Julia Farnsworth |
| 1978 | Vaaleanpunaisen pantterin kosto | Revenge of the Pink Panther | Simone Legree |
| 1980 |  | Honeysuckle Rose | Viv Bonham |
| 1980 | Rannikolta rannikolle | Coast to Coast | Madie Levrington |
| 1982 |  | Deathtrap | Myra Bruhl |
| 1982 | Kirjailijaelämää | Author! Author! | Alice Detroit |
| 1988 | Vauva tulossa | She's Having a Baby | Dyan Cannon |
| 1988 | Karheikossa kuhisee | Caddyshack II | Elizabeth Pearce |
| 1990 |  | The End of Innocence | Stephanie |
| 1993 | Lentävä menestyselokuva | The Pickle | Ellen Stone |
| 1997 | Kissa vieköön | That Darn Cat | rouva Flint |
| 1997 | 8 päätä merimieskassissa | 8 Heads in a Duffel Bag | Annette Bennett |
| 1997 | Merta päin Vanhat herrat vesillä | Out to Sea | Liz LaBreche |
| 1997 |  | Allie & Me | Christine Brown |
| 1998 |  | The Sender | Gina Fairfax |
| 1998 |  | Kiss of a Stranger | Leslie |
| 2003 |  | Kangaroo Jack | Anna Carbone |
| 2004 | After the sunset - Keikka Bahamalla | After the Sunset | Dyan Cannon |
| 2005 |  | Boynton Beach Club | Lois |
| Televisioelokuvat> Vuosi | Televisioelokuvat> Suomenkielinen nimi | Televisioelokuvat> Alkuperäinen nimi | Televisioelokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 1974 |  | Virginia Hill | Virginia Hill |
| 1978 |  | Lady of the House | Sally Stanford |
| 1982 | Ristitulessa | Having It All | Thera Baylin |
| 1985 | Taikuri Merlin ja kiviraunioiden kirous | Arthur the King | Katherine |
| 1988 | Mikin juhlashow | Mickey's 60th Birthday | Annie Hackett |
| 1991 | Kahlekarkurit | Jailbirds | Rosie LaCroix |
| 1992 | Joulu Connecticutissa | Christmas in Connecticut | Elizabeth Blane |
| 1993 | Ei perustu tositapahtumiin | Based on an Untrue Story | Varda Gray |
| 1995 |  | A Perry Mason Mystery: The Case of the Jealous Jokester | Josie Joplin |
| 1996 |  | The Rockford Files: If the Frame Fits... | Jess Wilding |
| 1997 |  | Beverly Hills Family Robinson | Marsha Robinson |
| 1998 | Timanttityttö | Diamond Girl | Abby Montana |
| 1998 |  | Black Jaq | Abby 'Bubblin' Browne |
| 2000 |  | My Mother, the Spy | Gloria Shaeffer |
| 2008 |  | A Kiss at Midnight | Kay Flowers |
| 2010 |  | Women Without Men | Dominique |
Aiheesta muualla

Dyan Cannon Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ed Ryan

Edward Denis "Ed" Ryan (29. joulukuuta 1925 – 21. lokakuuta 2002) oli kanadalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän opiskeli Brittiläisen Kolumbian yliopistossa ja Kalifornian Saint Mary's Collegessa.
Ryan pääsi National Football Leagueen vuonna 1948. Hänen ammattilaisseuranaan oli yhden kauden ajan Pittsburgh Steelers. Pelipaikaltaan hän oli puolustuksen linjamies (defensive end).
Aiheesta muualla

Pro-football-reference.com: Ed Ryan (englanniksi)
Dinorah Varsi

Dinorah Varsi
Dinorah Varsi (15. marraskuuta 1939 Montevideo, Uruguay – 17. kesäkuuta 2013 Berliini, Saksa) oli uruguaylaissyntyinen pianisti. Hänelle myönnettiin Sveitsin kansalaisuus vuonna 1982.
Varsi oli Héctor Varsi Cavajanin ja María Celia Pérez Lestring de Varasin tytär. Hän aloitti pianonsoiton opintonsa Sarah Bourdillon de Santórsolan johdolla 4-vuotiaana ja piti jo kolme kuukautta myöhemmin ensimmäisen julkisen esiintymisensä, jossa tulkitsi teoksia Joseph Haydnilta, Johann Sebastian Bachilta, Robert Schumannilta ja Wolfgang Amadeus Mozartilta. Vuonna 1945 Varsi piti ensimmäisen äänityssessionsa; kapellimestari Erich Kleiber oli läsnä kuulemassa. Ensimmäisen sooloresitaalinsa Varsi piti vuonna 1946. Vuonna 1949 hän tulkitsi Johann Sebastian Bachin f-mollikonserton belohorizontelaisen sinfoniaorkesterin solistina. Vuonna 1952 hän esitti Teatro Solísissa Wolfgang Amadeus Mozartin pianokonserton nro 20 (d-molli).
Vuonna 1961 Varsi teki ensimmäisen esiintymisensä Yhdysvalloissa tulkitsemalla Ludwig van Beethovenin pianokonserton nro 4 Paul Kletzkin johtaman Dallasin sinfoniaorkesterin kanssa. Varsi pääsi stipendillä École normale de musique de Parisiin, jossa häntä opetti Blanche Bascourret de Gueraldi. Hän saavutti kilpailumenestystä muun muassa etenemällä Geneven kansainvälisessä musiikkikilpailussa finalistiksi (1961) ja voittamalla kansainvälisen Maria Canals -musiikkikilpailun Barcelonassa (1962). Vuonna 1963 Varsi valmistui École normale de musique de Parisista. Tulevina vuosina hän osallistui Géza Andan pitämille mestarikursseille. Andaa hän piti keskeisimpänä musiikillisena vaikuttimenaan. Hän täydensi opintojaan vielä vuonna 1965 Leonard Shuren johdolla New Yorkissa. Vuonna 1966 hän asettui Lenzburgiin, Sveitsiin.
Vuonna 1967 Varsi voitti Luzernissa kansainvälisen Clara Haskil -pianokilpailun. Hän solmi eksklusiivisen levytyssopimuksen Philips Recordsin kanssa ja piti ensimmäisen levytyssession sen artistina vuonna 1970. Hän teki Philipsille useita levytyksiä, mutta levytti sittemmin myös useille muille levy-yhtiöille, kuten Harmonia Mundille. Vuonna 1990 Varsi sai nimityksen opettajaksi Karslruhen musiikkiyliopistoon, jossa hän toimi vierailevana professorina vuoteen 1996. Varsi piti välillä urallaan taukoja esiintymisestä, mutta vetäytyi konserttilavoilta lopulta vuonna 2009.
Varsi soitti uransa aikana muiden muassa Berliinin filharmonikkojen, Lontoon filharmonisen orkesterin ja Münchenin filharmonisen orkesterin kanssa. Hänen konsertto-ohjelmistoonsa kuului teoksia muiden muassa Pjotr Tšaikovskilta, Sergei Rahmaninovilta, Franz Lisztiltä, Frédéric Chopinilta ja Johannes Brahmsilta. Kapellimestareihin, joiden johdolla Varsi esiintyi, kuuluivat Rudolf Kempe, Giuseppe Sinopoli, Semjon Bytškov, Charles Dutoit, Bernard Haitink, Witold Rowicki ja Lamberto Gardelli. Kamarimuusikkona hän soitti esimerkiksi belgialaisen viulisti Arthur Grumiaux'n kanssa.
Megan Taylor

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Megan Taylor vuonna 1932. |  Megan Taylor vuonna 1932. |  Megan Taylor vuonna 1932. |  |
Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Naisten taitoluistelu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tukholma 1938 | yksinluistelu |  |
|  Kultaa | Praha 1939 | yksinluistelu |  |
|  Hopeaa | Oslo 1934 | yksinluistelu |  |
|  Hopeaa | Pariisi 1936 | yksinluistelu |  |
|  Hopeaa | Lontoo 1937 | yksinluistelu |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Praha 1937 | yksinluistelu |  |
|  Hopeaa | Sankt Moritz 1938 | yksinluistelu |  |
|  Hopeaa | Lontoo 1939 | yksinluistelu |  |
|  Pronssia | Berliini 1936 | yksinluistelu |  |
Megan Olwen Devenish Ellis (ent. Mandeville, o.s. Taylor, 25. lokakuuta 1920 Rochdale – 23. heinäkuuta 1993) oli brittiläinen taitoluistelija ja maailmanmestari.
Taylor voitti naisten yksinluistelun maailmanmestaruuden vuosina 1938 ja 1939. Lisäksi hän saavutti urheilu-urallaan kolme MM-hopeaa, kolme EM-hopeaa (hävisi joka kerta maannaiselleen Cecilia Colledgelle) ja yhden EM-pronssin. Talviolympialaisiin Taylor osallistui kerran: Lake Placidissa 1932 Sonja Henien voittamassa kisassa hänen sijoituksensa oli seitsemäs. Kyseisissä olympialaisissa 11-vuotiaasta Colledgesta tuli kaikkien aikojen nuorin naisurheilija olympiakisoissa ja nuorin urheilija talviolympialaisissa. Taylorista tuli kyseisten kategorioiden toiseksi nuorin urheilija, sillä hän oli 34 päivää Colledgea vanhempi.
Henien lopetettua Colledge ja Taylor hallitsivat naisten yksinluistelua toiseen maailmansotaan asti. Kilpauransa lopetettuaan Taylor siirtyi luistelemaan näytöksissä.
Meidän safkaa

| Meidän safkaa |
| --- | --- |
Kestoaika:  30 minuuttia
Pääosissa:  Hanna Gullichsen Alexander Gullichsen
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  AVA
Esitetty:  20. tammikuuta 2014 – 25. maaliskuuta 2014
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  10
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Kassette Oy
Aiheesta muualla
IMDb 
Meidän safkaa on ruokaohjelma, jossa pariskunta Hanna Gullichsen ja Alexander Gullichsen tekevät ruokaa saaristossa ja samalla seurataan heidän elämää Nuuksion erämaassa ja Helsingissä.
Jaksot

| Jakso | Nimi | Ensiesitys |
| --- | --- | --- |
| 1. | Kesälounas ystävien kera | 20. tammikuuta 2014 |
| 2. | Perheen kanssa saaristossa | 27. tammikuuta 2014 |
| 3. | Kuhaa kesäkeittiössä | 3. helmikuuta 2014 |
| 4. | Picnic autiolla saarella | 10. helmikuuta 2014 |
| 5. | Avokadopastan synty | 17. helmikuuta 2014 |
| 6. | Fashionkirppis | 24. helmikuuta 2014 |
| 7. | Urheilun ja ruoan liitto | 3. maaliskuuta 2014 |
| 8. | Bileillallinen Taiteiden yönä | 10. maaliskuuta 2014 |
| 9. | Sadonkorjuun herkkuja | 17. maaliskuuta 2014 |
| 10. | Syysjuhlat Nuuksiossa | 25. maaliskuuta 2014 |
Ed Asner

| Ed Asner |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. marraskuuta 1929 Kansas City, Missouri, Yhdysvallat
Kuollut: 29. elokuuta 2021 (91 vuotta) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Näyttelijä
Aktiivisena:  1950–2021
Aiheesta muualla
www.ed-asner.com
IMDb 
Elonet
Eddie ”Ed” Asner (15. marraskuuta 1929 Kansas City, Missouri – 29. elokuuta 2021 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esitti 1970-luvulla ja 1980-luvun alussa Lou Grantia televisiosarjoissa The Mary Tyler Moore Show ja Lou Grant. Asnerilla on tähti Hollywood Walk of Famella. Hän oli kahdesti naimisissa ja esiintyi televisiotyönsä lisäksi elokuvissa. Hän toimi vuosina 1981–1985 Screen Actors Guildin puheenjohtajana.
Uran alku

Asner syntyi Kansas Cityssä aškenasijuutalaiseen ortodoksijuutalaiseen perheeseen ja opiskeli 1947–1949 Chicagon yliopistossa, jossa hän myös aloitti näyttämöuransa. Asner palveli 1951–1953 Yhdysvaltain maavoimissa.
Asner palasi sotilaspalveluksensa jälkeen Chicagoon, missä hän oli perustamassa Playwrights Theatre Clubia, joka myöhemmin otti uuden nimen Compass Players. Uusi teatteri oli improvisaatioteatteri, mikä ei Asneria kiinnostanut. Hän muutti siksi vuonna 1955 Chicagosta New Yorkiin j sai rooleja off Broadway -tuotannoista. Tunnetuin näytelmä oli vuosina 1955–1961 esitetty Bertolt Brechtin Kolmen pennin ooppera.
Asner muutti vuonna 1961 Los Angelesiin ja alkoi uran televisiossa. Hän näytteli vuonna 1961 rikossarjassa Alaston kaupunki, vuosina 1962–1963 gangsterisarjassa Lahjomattomat, vuonna 1963 sarjassa Alfred Hitchcock esittää ja vuonna 1964 poliisidraamassa Slattery’s People.
Läpimurto The Mary Tyler Moore Show’ssa

Asnerin läpimurto-ohjelma oli vuosina 1970–1977 esitetty tilannekomedia The Mary Tyler Moore Show, missä hän näytteli paikallisen televisioaseman johtajaa Lou Grantia. Asner voitti roolistansa Emmyn vuosina 1971, 1972 ja 1975. Hänen hahmonsa oli niin suosittu, että se sai oman spin-off-sarjansa Lou Grant, mistä Asner voitti Emmy-palkinnon 1978 ja 1980. Lou Grantia esitettiin 1977–1982. Asner voitti 1970-luvun puolivälissä Emmy-palkinnon sarjoista Rikas, rakas, köyhä, varas ja Juuret.
Asner toimi vuosina 1981–1985 näyttelijöiden ammattiliiton SAG:n puheenjohtajana. Hän muun muassa edisti asemassaan näyttelijöiden työehtoja, mutta hän sai myös arvostelua poliittisesta toiminnastaan. Asner vastusti Yhdysvaltain sotilaallista läsnäoloa Keski-Amerikassa erityisesti El Salvadorissa, ja hänellä oli siitä erimielisyyttä SAG:n jäsenen Charlton Hestonin kanssa. Lou Grant lakkautettiin vuonna 1982 sarjan suosiosta huolimatta, ja Asnerin mukaan taustalla olivat poliittiset syyt.
Viimeiset vuodet

Asner jatkoi uraansa 1980-luvulla televisiossa ja esiintyi kahdeksassa televisioelokuvassa. Hänellä oli myös pääroolit tilannekomediassa Off the Rack ja draamassa The Bronx Zoo. 1990-luvun merkittävin televisiosarja oli Thunder Alley (1994–1995). 2000-luvulla hän oli mukana vuosina 2006–2007 tehdyssä Studio 60 on the Sunset Stripissa ja vuonna 2019 alkaneessa sarjassa Dead to Me. Asnerin elokuvia olivat muun muassa Elf (2003), missä hän näytteli joulupukkia, ja animaatio Up – kohti korkeuksia (2009), missä hän ääninäytteli päähahmoa. Seitsemän Emmyn lisäksi Asner voitti urallansa viisi Golden Globea.
Salaliittoyhteydet

Asner esitti myös salaliittoja syyskuun 11. päivän 2001 terrori-iskun tapahtumisista. Hän oli mukana 9/11-totuusliikeessä ja teki useita vaihtoehtoisia dokumentteja iskuista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ed Asner Wikimedia Commonsissa
Edward Asner Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Asner vuonna 2015.
Ed Skrein

| Ed Skrein |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Edward George Skrein
Syntynyt: 29. maaliskuuta 1983 (ikä 41) Camden, Lontoo, Englanti
Ammatti:  näyttelijä, rap-artisti
Lapset:  1
Näyttelijä
Aktiivisena:  2004–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Edward George "Ed" Skrein (s. 29. maaliskuuta 1983 Camden, Lontoo, Englanti) on brittiläinen näyttelijä ja rap-artisti.
Skrein on tunnettu rooleistaan elokuvissa The Transporter Refueled (2015), Deadpool (2016) ja Alita: Battle Angel (2019), sekä roolistaan HBO-sarja Game of Thronesin kolmannella tuotantokaudella. Vuonna 2019 hän näytteli pääosaa sotaelokuvassa Midway.
Hänet on tunnettu artistinimillä The Dinnerlady P.I.M.P. ja Skrein. Vuonna 2004 hän julkaisi EP:n, ja vuonna 2007 hän julkaisi ensimmäisen albuminsa, The Eat Up.
Aiheesta muualla

Ed Skrein Internet Movie Databasessa. (englanniksi)