Mongolian historia
Moderni aika > Perustuslaillinen uudistus

Jumžagijn Tsedenbal syrjäytettiin Mongolian johdosta vuonna 1984, hallittuaan maata sitä ennen eri nimikkeillä 40 vuoden ajan. Hänen autoritaarinen hallintotapansa ja ylläpitämänsä henkilökultti aiheuttivat arvostelua muiden puoluejohtajien taholta ja Tsedenbal syrjäytettiin hänen ollessaan Moskovassa. Mongolian poliittiseksi keulakuvaksi hänen tilalleen nousi puolueen johtoon noussut Žambyn Batmönh. Hän vaati järjestelmän uudistusta ja alkoi noudattaa Mihail Gorbatšovin toteuttamaa glasnost ja perestroika politiikkaa. Näihin liittyvään taloudelliseen ja poliittiseen rakenneuudistukseen tähtäävät toimet olivat tehottomia, ja tuloksena oli taloudellisen kehityksen pysähtyminen. Vuosikymmenen lopulla maassa alkoi muodostua demokraattisia uudistuksia vaativia mielenosoituksia, jotka kehittyivät vallankumoukseksi. Kansa alkoi järjestäytyä poliittisiin liikkeisiin, kuten demokraattiseen yhdistykseen, jonka koordinaattorina toimi Sanjaasürengiin Zorig. Yhdistys järjesti suuria mielenosoituksia Ulanbaatarissa joulukuussa 1989 ja alkuvuonna 1990, vaatien MPRP:n johtoa eroamaan. Mielenosoittajat aloittivat nälkälakon Ulanbaatarin Sükhbaatarin aukiolla, mikä sai lopulta MPRP:n taipumaan ja Batmönh erosi puolueen johdosta.
Vallankumouksellinen liikehdintä sai maan hallinnon hyväksymään muutoksia perustuslakiin. Niistä keskeisimpänä oli MPRP:n poliittisen yksinvaltiuden poistaminen ja poliittisten puolueiden lailistaminen, monipuoluevaalien järjestäminen ja presidentinviran perustaminen. Maassa järjestettiin vaalit heinäkuussa 1990 ja syksyllä uusi hallitus nimitti presidentiksi Punsalmaagiin Otširbatin.
Uuden perustuslain mukaan maan lainsäädäntäelin muodostui 76-paikkaisesta yhden kamarin kansalliskokouksesta. Valtion päämies oli presidentti, joka valitaan suoralla vaalitavalla nelivuotiskaudeksi. Mongolian kansantasavalta lakkautettiin ja maan lipusta poistettiin kommunismia kuvaava tähti. Maa alkoi siirtyä vähitellen kohti markkinatalousjärjestelmää.
Neuvostoliiton uudistusmielistä johtajaa Mihail Gorbatšovia vastaan suunnattu vallankaappausyritys elokuussa 1991 johti Neuvostoliiton kommunistisen puolueen kieltämiseen. Tämän jälkeen myös Mongoliassa alettiin vaatia MPRP:n kieltämistä. Tässä päästiin kompromissiratkaisuun, jossa muun muassa armeijan ja oikeuslaitoksen johtajilta evättiin oikeus osallistua poliittisten puolueiden toimintaan. Viimeiset neuvostojoukkojen jäänteet lähtivät Mongoliasta vuonna 1992, kun viimeiset venäläisjoukot lähtivät maasta.
Ilmapiirin vapautuessa 1990-luvulla maassa alettiin tutkia 1930- ja 1940-lukujen kommunistisia puhdistuksia. Uskotaan, että näissä puhdistuksissa menehtyi noin 35 000 ihmistä, joista puolet oli lamoja. Suuri osa uhreista haudattiin merkitsemättömiin hautoihin. Puhdistusten uhreille omistettu muistomuseo perustettiin puhdistuksissa surmatun entisen pääministeri Peljidiin Gendenin kotiin. Neuvostoliiton hajoamisen ja kommunismin kukistumisen jälkeen Mongoliassa saatettiin taas nostaa esiin kansallinen ylpeydenaihe Tšingis-kaani, jonka esille nostamisen Neuvostoliitto ja MPRP olivat kieltäneet, jotta kansallinen nationalismi ei nostaisi päätään. Mongoliassa yritettiin nostaa kansallisia perinteitä esille myös mongolin kirjaimiston palauttamisella käyttöön, jonka mongolin kyrillinen kirjaimisto oli syrjäyttänyt. Tästä uudistuksesta oli kuitenkin luovuttava parissa vuodessa, sillä vanha kirjoitustapa osoittautui epäsuosituksi ja sen käyttöönotto olisi ollut liian kallista.