stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nordnet
Historia > eQ:n osto

Heinäkuussa 2009 Nordnet Bank AB osti suomalaisen eQ Oyj:n vararikkoon ajautuneelta islantilaiselta Straumur Burdarasilta noin 37 miljoonan euron kauppahintaan. Vielä huhtikuussa 2009 silloinen Nordnetin Suomen maajohtaja Taru Rantala kumosi huhun siitä, että Nordnet olisi ostamassa eQ Pankkia. eQ oli Suomen suurin online-välittäjä, jolla oli kauppahetkellä noin 57 000 asiakasta ja 154 työntekijää.
Heinäkuussa 2009 Nordnet myi eQ:n Corporate Finance -liiketoiminnan Adviumin johtoryhmälle. eQ Pankin instituutiovälitys- ja markkinatakaustoiminta lopetettiin marraskuussa 2009. Tässä yhteydessä eQ:n analyysitiimi siirtyi kokonaisuudessaan Swedbankille. Joulukuussa 2009 Nordnet myi eQ:n varainhoito- ja rahastoliiketoiminnan varainhoitoliiketoiminnan toimivalle johdolle ja Ehrnroothien Fennogens Investments S.A.:lle.
Tuotteet

Suomalaiset asiakkaat voivat käydä Nordnetin verkkopalvelun kautta kauppaa osakkeilla, warranteilla, optioilla, pörssinoteeratuilla rahastoilla ja rahastoilla. Osakevälityksen lisäksi Nordnetillä on Norjassa ja Tanskassa erilaisia eläketuotteita. Ruotsissa on valikoimissa myös pankkipalvelut.
Nordnet on valittu useana vuonna Suomen parhaimpien online-osakevälittäjien kärkeen Arvopaperi-lehden tekemässä välittäjävertailussa. Ykkössijan Nordnet vei esimerkiksi vuonna 2008, jolloin Nordnet sai hinnoitteluosiosta selvästi paremmat pisteet kuin kovimmat kilpailijansa. Nordnet valittiin ykköseksi Välittäjä 2017 -tutkimuksessa.
Nordnet muutti hinnoitteluaan toukokuussa 2010. Muutoksen ei katsottu suosivan vähän kauppaa tekeviä piensijoittajia ja se synnytti runsaasti keskustelua useilla eri keskustelufoorumeilla. Arvopaperi-lehden välittäjävertailussa 2011 kuitenkin todettiin, että hintatietoiselle osakesäästäjälle Nordnet on yhä useimmiten edullisin palveluntarjoaja.
Nordnet julkisti kesällä 2014 neljä passiivista sijoitusrahastoa, joissa markkinoille poikkeuksellisesti ei ole kuluja asiakkaalle. Nordnet kattaa rahastojen kulut, kuten hallinnointipalkkion, omasta markkinointibudjetistaan.
Aiheesta muualla

Nordnet Suomi
Nordnet AB -yrityssivusto (englanniksi, ruotsiksi)
Suomalaiset pankit
Aktia
Bigbank
Danske Bank
Evli
Handelsbanken
Hypo
Nordea
Nordnet
OmaSp
OP
POP-pankki
SEB
S-Pankki
Säästöpankkiryhmä
Ålandsbanken
Mikkelinsaaret

| Mikkelinsaaret |
| --- | --- |
 Mikkelinsaaret ja Märasskär satelliittikuvassa.
Maantiede
Muut nimet:  Mickelsörarna
Merialue:  Pohjanlahti
Saaria yht.:  n. 300
Suurin saari:  Vildskär
Muita saaria:  Stora Källskär, Kummelskär
Valtio
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Pohjanmaa
Kunta:  Vöyri
Mikkelinsaaret (ruots. Mickelsörarna) on Vöyrin kunnassa entisen Maksamaan kunnan alueella noin 10 kilometrin päässä rannikolta sijaitseva saariryhmä Merenkurkussa. Saariryhmä koostuu noin 300 saaresta, joista suurimmat ovat Vildskär ja Stora Källskär.
Luonto

Mikkelinsaaret ovat melko matatalia; korkein kohta Stora Höuvanissa sijaitsee noin 15 metriä merenpinnan yläpuolella. 
Mikkelinsaarten luonto on monipuolista. Mikkelinsaaret koostuvat avoimista ulkoluodoista sekä puustoisista 
sisäsaaristomaisista saarista. Lisäksi Mikkelinsaarilla on lukuisia fladoja, glo-järviä, lampia ja suojaisia lahtia. Puusto saarilla koostuu pääosin mänty- ja kuusimetsistä sekä rantalepikoista. Rantavyöhyke on saarilla yleensä kapea. Rannat ovat pääosin kivikkoisia. Lisäksi muutamilla saarilla esiintyy myös kallio- ja hiekkarantoja. Hiekkaa on riittänyt myös poisvietäväksi;
esimerkiksi Järnstångenilta ja Stora Sandöreniltä on viety hiekkaa muun muassa tien rakennuskäyttöön. Saarilla harjoitettiin talousmetsänhoitoa varsinkin 1950-luvulta lähtien. 1970-luvulla metsänhakkuut kiihtyivät, kun maanomistajat pelkäsivät menettävänsä maansa rauhoituspäätöksien myötä. Nykyisin suuri osa Mikkelinsaarista on rakennuskiellossa olevaa rauhoitettua aluetta.
Hyötymarjoista Mikkelinsaarilla esiintyy runsaasti puolukkaa ja mustikkaa. Lisäksi alueella kasvaa myös jossain määrin muun muassa karpaloita ja tyrnejä. Myös kurtturuusua esiintyy Fänisbådanilla. Mikkelinsaarilla on runsas linnusto. Siellä esiintyy samanaikaisesti arktisia, pohjoisia, itäisiä, eurooppalaisia ja siperialaisia lintulajeja. Saarilla esiintyy harvinaisemmista lintulajeista muun muassa merikotkia, räyskiä, lapasotkia, pilkkasiipiä ja selkälokkeja.
Historia

On arveltu, että Mikkelinsaarten saaristoa on hyödynnetty 1400-luvulta lähtien kalastus ja hylkeenpyynnin tukikohtana. 
1500-luvun puolivälistä lähtien verotiedot vahvistavat kalastuksen Mikkelinsaarten saaristossa. 
Tarkasta ajankohdasta riippumatta joka tapauksessa Mikkelinsaarilla on kulkenut ihmisiä useiden vuosisatojen ajan. 
Tästä kertovat saariston lukuisat muinaisjäännökset, asumusten jäänteet, jatulintarhat, kompassiruusut, kiviuunit, 
yöpymissuojat ja  metsästäjien ampumasijojen jäännökset. Tunnettuja asumusten jäänteitä sijaitsee esimerkiksi
Kummelskärillä ja Boskärillä. Tunnettuja jatulintarhoja sijaitsee puolestaan esimerkiksi Järnstång -saarella (N63 24.317 
E21 49.208), Krokskärillä (N63 27.485 E21 47.223), jossa kivessä vuosiluku 1701, Boskärillä (N63 27.9 E21 44.3) 
ja Stora Kolaningenilla (N63 27.105 E21 51.954). Samalla saarella sijaitsee myös Mikkelinsaarten parhaiten säilynyt 
kiviuuni. Kyseisen kiviuuniin uskotaan rakennetun jo 1550-luvulla. Tätä nuorempia ryssän uuneja on sijainnut
usealla saarella, esimerkiksi Skrävelbådanilla ja Stora Höuvanilla, osa tosin on jo melko vaikeasti löydettävissä.
Suullisen perimätiedon mukaan Isonvihan aikana mantereelta väkeä muutti asumaan Mikkelinsaarten Västra Finnholmenille pakoon venäläisiä, josta venäläiset lopulta heidät löysivät. Ensimmäinen dokumentoitu pysyvä asutus saariryhmälle saapui vuonna 1830, jolloin Grönvikin lasitehtaan palkkaama koivulahtelainen metsänvartija Marcus Bäck ja hänen vaimonsa Brita asettuivat sinne asumaan. Viimeinen pysyvä asukas, Marcuksen ja Britan jälkeläinen kolmannessa polvessa, muutti pois Mikkelinsaarilta 1990-luvulla. On esitetty laskelmia, että kaikkiaan pysyviä asukkaita olisi tänä aikana ollut Mikkelinsaarilla 267. Mikkelinsaarten asukkaat elivät pääosin omavaraistaloudessa kalastuksen ollessa pääelinkeino. Lisäksi saarilla on metsästetty hylkeitä ja poltettu tervaa jo ennen vakituisen asutuksen saapumista ja sen jälkeen. Suomen itsenäistyttyä osa Mikkelinsaarten asukkaista hyödynsi saarten sijaintia harjoittamalla muun muassa kahvin salakuljetusta Ruotsista Suomeen.
Varsinaista kesämökkiasutusta Mikkelinsaarille alkoi muodostua 1930-luvulta lähtien. Tuolloin tonttien ostajat olivat pääosin johtajia ja kauppiaita. 1960-luvulla kesämökkien rakentaminen kiihtyi. 1970- ja 1980-luvuilla rakennettiin alueelle keskimäärin 40 uutta kesämökkiä vuosikymmenessä. 1980-luvun lopulla Maksamaan kunnan tekemän inventoinnin mukaan saarilla sijaitsi 104 kesämökkitonttia.
Saariryhmän sijainnin vuoksi sinne sijoitettiin erilaista merivartiotoimintaa
jo Venäjän vallan aikana. Merivartiotoiminta Mikkelinsaarilla loppui, kun Kummelskärin 
merivartioasema lopetti toimintansa vuonna 1993. Nykyään merivartioasema toimii
metsähallituksen omistamana luontoasemana. Mikkelinsaarilla on ollut myös muunlaista
vartiotoimintaa. Esimerkiksi talvisodan aikaan Mikkelinsaarilla oli myös Maksamaan 
suojeluskuntalaisia vartiossa.
Retkeily

Mikkelinsaarilla sijaitsee Pidä Saaristo Siistinä ry:n hoitama rantautumispaikka Kummelskärin luontoaseman ohella myös Kisbockenilla (N63 26.7 E21 46.1), jossa on käymälä ja grillikatos. Aiemmalle jätepisteellä varustetulle rantautumispaikalle Fassgrundilla (N63 26.78 E21 47) pääsee enää ainoastaan pienveneillä.
Aiheesta muualla

Mikkelinsaaret Vöyrin kunnan sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Mikkelinsaaret Vaasapediassa
Merenkulkulkulaitoksen virtuaalinen veneretki (Arkistoitu – Internet Archive)
Pidä Saaristo Siistinä ry.[vanhentunut linkki]
Vitfågelskärin hiekkarantaa. Saaren metsä kaadettiin ja pohja poltettiin 1950-luvulla
Mikkelinsaarten luontoasema Kummelskärillä.
Fassgrundin kalliorantaa. Saarella sijaitsee Pidä Saaristo Siistinä ry:n jätepiste.
Aldous Huxley

| Aldous Huxley |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. heinäkuuta 1894 Godalming, Surrey, Yhdistynyt kuningaskunta
Kuollut: 22. marraskuuta 1963 (69 vuotta) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.huxley.net
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Aldous Leonard Huxley (26. heinäkuuta 1894 Godalming, Englanti – 22. marraskuuta 1963 Los Angeles, Yhdysvallat) oli englantilainen kirjailija. Hänet tunnetaan erityisesti dystooppisesta tieteisromaanistaan Uljas uusi maailma (1932).
Suomennetut teokset

Elämän kontrapunkti.  (Point Counter Point, 1928)  Suomentanut Marja Kelo. Weilin + Göös, 1963.
Uljas uusi maailma.  (Brave New World, 1932)  Suomentanut I. H. Orras. Helsinki:  Tammi, 1944.
Ajan täytyy seisahtaa.  (Time Must Have a Stop, 1944)  Suomentanut Esko Pennanen. Delfiini-kirjasto. Otava, 1954.
Tajunnan ovet; Taivas ja helvetti.  (The Doors of Perception, 1954; Heaven and Hell, 1956)  Suomentanut ja selityksillä varustanut Ville-Juhani Sutinen. Helsinki:  Like, 2009.  ISBN 978-952-01-0151-0
Sääli uutta sukupolvea.  (Brave New World Revisited, 1958)  Suomentanut Antti Vahtera. Helsinki:  Otava, 1961.
Saari.  (Island, 1962)  Suomentanut Ville-Juhani Sutinen. Helsinki:  Basam Books, 2013.  ISBN 978-952-260-139-1
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Aldous Huxley Wikisitaateissa (englanniksi)
Aldous Huxleyn teoksia Gutenberg-projektissa (englanniksi)
somaweb.org: Aldous Huxley (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja 2  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  zbMATH 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz  Victoria  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
KNM Tunsberg Castle

| KNM Tunsberg Castle |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Swan Hunter and Wigham Richardson, Wallsend
Kölinlasku:  5. toukokuuta 1943
Laskettu vesille:  16. elokuuta 1943
Palveluskäyttöön:  29. huhtikuuta 1944
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut osuttuaan miinaan 12. joulukuuta 1944
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 010 t
Pituus:  76,81 m
Leveys:  11,13 m
Syväys:  4,01 m
Koneteho:  2 980 ihp
Nopeus:  17 solmua
Miehistöä:  100-110
Aseistus
Aseistus:  QF 4" Mk XVI -tykkiä Mk XXIV -asennuksina 2 × Oerlikon 20 mm yksiputkisina asennuksina 4 × Oerlikon 20 mm kaksiputkisina asennuksina Squid Mk I -sukellusveneentorjuntaheitin 2 × Mk IV syvyyspomminheitintä 1 syvyyspommikisko
KNM Tunsberg Castle (viirinumero K374) oli Norjan laivaston Castle-luokan korvetti, jonka Britannian kuninkaallisen laivaston luovutti Norjalle toisen maailmansodan lopulla.
Valmistus

Alus tilattiin Wallsendistä Swan Hunter and Wigham Richardsonilta, missä köli laskettiin 5. toukokuuta 1943. Alus laskettiin vesille 16. elokuuta ja otettiin palvelukseen 29. huhtikuuta 1944.
Palvelus

Alus  lainattiin 17. huhtikuuta 1944 Norjan laivastolle korvaamaan tuhoutunut Flower-luokan korvetti KNM Potentilla. Aluksen omisti Britannian kuninkaallinen laivasto, mutta sen miehistö oli norjalainen. Sen ylläpidon maksoi Britannia. Alus oli Tobermoryssä miehistökoulutuksessa, jonka päätyttyä se liitettiin toukokuussa 1944 saattajaryhmä B2:een suojaamaan Gibraltarin ja Britteinsaarten välisiä saattueita.
Elokuussa alus määrättiin Finnmarkin takaisin valtaukseen, jolloin se liitettiin muihin norjalaisten miehittämiin aluksiin. Alus suojasi saattuetta JW62, josta vapauduttuaan se lähti 11. joulukuuta Båtsfjordiin. Seuraavana päivänä alus upposi osuttuaan miinaan.
RN Ippolito Nievo

Ĺ
| RN Ippolito Nievo |
| --- | --- |
 RN Ippolito Nievo vuonna 1929.

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Cantieri navali Odero, Sestri Ponente
Kölinlasku:  19. elokuuta 1913
Laskettu vesille:  24. heinäkuuta 1915
Palveluskäyttöön:  1. lokakuuta 1915
Poistui palveluskäytöstä:  25. huhtikuuta 1938
Tekniset tiedot
Uppouma:  625 t (standardi) 914 t (kuormattu)
Pituus:  73 m (kokonaispituus)
Leveys:  7,34 m
Syväys:  2,72 m
Koneteho:  15 500 shp
Nopeus:  30 solmua
Miehistöä:  95
Aseistus
Aseistus:  5 × 102 mm tykkiä 2 × 40 mm ilmatorjuntatykkiä 4 × 450 mm torpedoputkea 10 × miinaa
RN Ippolito Nievo (ital. Regia Nave Ippolito Nievo) oli Italian kuninkaallisen laivaston Pilo-luokan hävittäjä ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Sestri Ponentesta Cantieri navali Oderolta, missä köli laskettiin 19. elokuuta 1913. Alus laskettiin vesille 24. heinäkuuta 1915 ja liitettiin laivastoon vielä saman vuoden lopulla, 1. lokakuuta.
Palvelus

Alus luokiteltiin 1. lokakuuta 1929 torpedoveneeksi (ital. torpediniere). Se poistettiin alusluettelosta 25. huhtikuuta 1938.
Oskar I

| Oskar I |
| --- | --- |
 Arvid Julius Gottfried Virginin 1858 tekemä kopio Carl Theodor Staaffin maalauksesta 1856
Ruotsin ja Norjan kuningas
Valtakausi:  8. maaliskuuta 1844 – 8. heinäkuuta 1859
Kruunajaiset:  28. syyskuuta 1844 Tukholman Suurkirkko, ei kruunattu Norjassa
Edeltäjä:  Kaarle XIV ja III Juhana
Seuraaja:  Kaarle XV ja IV
Sijaishallitsija:  Kaarle XV ja IV

Syntynyt:  4. heinäkuuta 1799 Rue Cisalpine 291, Pariisi, Ranskan ensimmäinen tasavalta
Kuollut:  8. heinäkuuta 1859 (60 vuotta) Tukholman kuninkaanlinna, Tukholma, Ruotsi
Hautapaikka:  Riddarholmskyrkan, Tukholma
Puoliso:  Joséphine
Lapset:  Kaarle XV  Gustaf   Oskar II Eugénie  August   (aviottomat) Hjalmar Högquist   Max Högquist
Koko nimi:  Joseph François Oscar Bernadotte
Suku:  Bernadotte
Isä:  Jean-Baptiste Bernadotte
Äiti:  Désirée Clary
Uskonto:  luterilainen (vuoteen 1810 katolilainen)
Nimikirjoitus:  
Oskar I (Joseph François Oscar Bernadotte); (4. heinäkuuta 1799 Rue Cisalpine 291, Pariisi, Ranskan ensimmäinen tasavalta – 8. heinäkuuta 1859 Tukholman kuninkaanlinna, Tukholma, Ruotsi-Norjan kuningaskunta) oli Ruotsin ja Norjan kuningas vuosina 1844–1859.
Suku ja koulutus

Hän oli Napoleonin marsalkka, sotaministeri Jean Baptiste Jules Bernadotten, sittemmin Ruotsin ja Norjan kuningas Kaarle XIV Juhanan ja Bernhardine Eugénie Désirée Claryn, kuningatar Desiderian ainoa lapsi. Hänen setänsä Joseph Bonaparte oli naimisissa Désiréen vanhemman sisaren Julien kanssa. Hän syntyi Rue Cisalpine 219:ssä sijaitsevassa talossa Pariisissa (nyk. Rue Monceau 32). He asuivat setänsä Mortefontainen linnassa ja isänsä Grosbois'n linnassa Pariisin lähellä. Hänen ensimmäinen opettajansa Pariisissa oli vuodesta 1807 lähtien Le Moine, joka herätti pojan kiinnostuksen klassikoihin.
Isän vaihtuvien komennuksien vuoksi Oscar ei nähnyt isäänsä juurikaan ensimmäisten vuosien aikana. Hän ja hänen äitinsä elivät läheisessä yhteydessä äidin suvun Claryn perheen kanssa. Äiti oli varakas ja perheen taloutta paransivat suuresti suuret läänitykset ja muut taloudelliset palkkiot, jotka Jean Baptiste sai asemansa vuoksi. Oscar vietti lapsuutensa yltäkylläisyydessä La Grangen kartanossa Pariisin kaakkoispuolella tai perheen ylellisessä kaupunkiasunnossa rue d'Anjoulla, joka oli henkilökohtainen lahja keisari Napoleonilta.
Kun Bernadotte, tuolloinen Ponte Corvon ruhtinas valittiin Ruotsin kruununprinssiksi Örebrossa elokuussa 1810, Oscar ja hänen äitinsä lähtivät Pariisista ja saapuivat Tukholmaan tammikuussa 1811. Kruununprinsessa Desideria palasi takaisin Ranskaan sisarensa luokse jo kesällä 1811 ja Oscar näki äitinsä seuraavan kerran vasta vuonna 1822 omissa häissään.
Kaarle XIII myönsi Oscarille Södermanlandin herttuan arvonimen vuonna 1811. Hän oppi nopeasti ruotsin kielen vuodesta 1812 lähtien opettajansa vapaaherra C. L. Cederhielmin johdolla ja sai erinomaisen koulutuksen. Hän sai opetusta myös sotataitoon ja osallistui muun muassa Ruotsin-Norjan sotaan vuonna 1814. Hänelle opetettiin myös hallintoa, valtio-oppia, tieteitä ja taiteita. Hänelle opetti saksaa Per Daniel Amadeus Atterbom, kemiaa Jacob Berzelius  ja luterilaista uskontoa Johan Olof Wallin.
Kolmetoistavuotiaana hänestä tuli everstiluutnantti ja vuonna 1815 hänet ylennettiin everstiksi ja 1817 kenraalimajuriksi. Kun hänen isänsä tuli Ruotsin ja Norjan kuninkaaksi vuonna 1818, Oscarista tuli kruununprinssi ja samana vuonna hänet valittiin Uppsalan yliopiston kansleriksi. Vuonna 1819 hänestä tuli Ruotsin ja Norjan armeijan kenraali.
Kruununprinssi

Kruununprinssinä ollessaan hän käytti paljon aikaa perheensä kanssa. Oscar oli säveltäjä, pianisti ja laulaja, ja hän osallistui aktiivisesti Ruotsin musiikkielämään. Hän oli taiteellisesti suuntautunut joka sekä maalasi että lauloi. Hänen suurin menestyksenä oli luultavasti hänen oma musiikkinsa ja hän esiintyi mielellään laulajana ja pianistina pienissä ryhmissä. Hän sävelsi noin kaksikymmentä musiikkikappaletta. Hän oli kiinnostunut myös teatterista, ja kun esityksiä pidettiin hovissa, hän pääsi mukaan ohjaamisen, musiikin ja pukujen suunnitteluun.
Vuonna 1839 hän kirjoitti sarjan artikkeleita kansankoulutuksesta ja nimettömänä teoksen Om Straff och straffanstalter, vaatien vankilauudistuksia ja vastusti kuolemanrangaistusta. Näitä asioita hän ajoi edelleen kuninkaaksi tultuaan.
Vuonna 1824 ja 1833 kruununprinssi oli hetken Norjan pääministeri. Vuonna 1838 kuningas alkoi epäillä perillisensä ja liberaalipuolueen juonivan ministerien vaihtoa, tai jopa vallankaappausta. Oscar vastustikin isänsä itsevaltaista käytöstä, mutta vältti välirikon.
Kuningas

Hänen vapaamielisyytensä oli kuitenkin varovaista, kuten saatiin nähdä hänen noustuaan valtaan 8. maaliskuuta 1844. Oskar I kieltäytyi uudistamasta vuoden 1809 vanhentunutta perustuslakia, mutta salli kuitenkin lehdistönvapauden. Hän asetti Ruotsin ja Norjan kuningaskunnat virallisesti tasavertaiseen asemaan ottamalla käyttöön uudet liput ja vaakunan.
Oskarin varhaiset liberaalit näkemykset ja edistykselliset ajatukset kysymyksissä kuten finanssipolitiikka, lehdistönvapaus ja rikosoikeudelliset uudistukset osuivat sattumanvaraisesti yhteen yhteiskunnallisen, poliittisen ja teollisen muutoksen aikakaudella. Valtaantulonsa jälkeen hän työskenteli valtiopäivien kanssa edistääkseen erilaisia ​​uudistuksia. Näitä olivat miesten ja naisten yhtäläisten perintöoikeuksien vahvistaminen vuonna 1845, kiltalaitoksen lakkauttaminen vuonna 1846 ja vuonna 1858 naimattomien naisten oikeus tulla täysi-valtaisiksi 25-vuotiaana.
Suurin osa Oskar I:n ajan uudistustyöstä keskittyi Ruotsin taloudellisen aseman parantamiseen, ja valtiopäivät julistikin 1857 hänen parantaneen materiaalista hyvinvointia enemmän kuin yksikään edeltäjänsä. Ulkopolitiikassa Oskar I oli kansallisaatteen kannattaja. Vuonna 1848 hän tuki Tanskaa ensimmäisessä Schleswigin sodassa Preussia vastaan ja asetti ruotsalaisia ja norjalaisia joukkoja Pohjois-Schleswigiin ja Fynille vuosina 1849–1850. Hän oli myös välittämässä Malmön rauhaa 26. elokuuta 1848 ja takasi Tanskan yhtenäisyyttä Lontoon sopimuksessa 8. toukokuuta 1852.
Vuonna 1850 Oskar suunnitteli kolmen Skandinavian kuningaskunnan unionia, mutta suunnitelma hylättiin. Hän onnistui kuitenkin lopettamaan isänsä Venäjään kohdistaman nöyristelypolitiikan. Pelko Venäjän aluevaatimuksista Norjassa sai hänet jäämään neutraaliksi Krimin sodan aikana, mikä päätti Ison-Britannian ja Ranskan kanssa solmitun liiton.
Oskar romutti isänsä Venäjä-mielisen ulkopolitiikan, ja vuonna 1855 Ruotsi lupasi liittyä Ranskan ja Ison-Britannian puolelle Krimin sodassa. Ruotsi ei kuitenkaan koskaan julistanut sotaa Venäjälle ja sen seurauksena onnistui saamaan venäläisiltä lupauksen olla linnoittamatta Ahvenanmaata. Oskar uskoi lujasti myös skandinavismiin, ajatukseen, että Skandinavian maiden – Tanskan, Norjan ja Ruotsin – välillä vallitsi vahva kulttuurinen side ja näin ollen myös hyvät mahdollisuudet tiiviimpiin suhteisiin näiden kolmen maan välillä.
Oskarista tuli eräs Tukholman raittiusyhdistyksen ensimmäisiä jäseniä, ja vuodesta 1855 lähtien kaikki paloviinan tuotanto siirrettiin valtion hallintaan ja kotipolton lopullinen lakkauttaminen alkoi monien harmiksi. Hän seisoi opposition tukena jo kruunuprinssi aikanaan 1830-luvulla esittämänsä julkisen koulujärjestelmä vaatimuksen takana ja työskenteli aktiivisesti suvaitsevaisemman vankilajärjestelmän puolesta, hän muun muassa halusi kuolemanrangaistuksen poistamista. Nähtiin että hän kärsi suunnattomasti, kun kuolemanrangaistus jäi edelleen voimaan. Hän päätti myös uskonnonvapauden lisäämisestä Ruotsissa.
Viimeiset vuodet

Hänen terveytensä alkoi heiketä 1850-luvulla, hänellä alkoi vuodesta 1852 lähtien olla yhä useampia ja pitempiä poissaolokohtauksia sekä paikalleen jäykistynyt asento, syksyllä 1852 hän sairastui lavantautiin.
Perheessä vuosina 1852 (toiseksi vanhin poika Gustaf) ja 1854 (Kaarlen poika Carl Oscar) sattuneet traagiset kuolemantapaukset olivat myös osasyynä. Vuonna 1857 hän halvaantui, jolloin vanhin poika Kaarle toimi sijaishallitsijana. Kuningas Oskar I kuoli 60-vuotiaana heinäkuussa 1859 Tukholmassa. Ruumiinavauksessa löydettiin kananmunan kokoinen aivokasvain. Hänet on haudattu Riddarholmin kirkkoon.
Kuvagalleria

Kruununprinssi (1818-1826)
Kruununprinssi (1826-1844)
Norjan ja Ruotsin kuningas
Monogrammi
Tyypin 1936A hävittäjä

| Tyyppi 1936A |
| --- | --- |
 Yhdysvaltain laivaston tunnistekuva luokan aluksesta

Tekniset tiedot
Uppouma:  2 600 t (standardi) 3 605 t (kuormattu)
Pituus:  127 m
Leveys:  12 m
Syväys:  4,65 m
Koneteho:  70 000 hv (52,2 MW)
Nopeus:  37,5 solmua (69 km/h)
Miehistöä:  220
Aseistus
Meritorjunta:  4-5 × 15 cm tykkiä 8 × 533 mm torpedoputkea 60 × miinaa
Ilmatorjunta:  4 × 3,7 cm L/83 C30 -ilmatorjuntatykkiä C30 asennuksena 8 × 2 cm Flak 30 C30 asennuksena
Tyyppi 1936A eli Narvik-luokka oli Saksan laivaston kaikkiaan 15 vuosina 1938-1941 valmistetun hävittäjän muodostama alusluokka toisessa maailmansodassa. Se jakautui kahteen alaluokkaan eli varsinaiseen tyyppiin 1936A ja tyyppiin 1936A Mob.
Suunnittelu

Luokan alukset oli aseistettu hyvin raskaasti. Ne muistuttivatkin lähinnä keveitä risteilijöitä. Pääaseistuksena oli 150 millimetrin tykit eikä normaalisti käytettyjä 120-127 millimetrin tykkejä kuten liittoutuneiden vastaavissa aluksissa. Tykit piti alun perin asentaa etukannelle kaksiputkisiin torneihin, mutta niiden valmistuksen viivästyessä tykit asennettiin alkusarjan aluksissa yksiputkisiin torneihin.
Alusten propulsiojärjestelmänä oli korkeapaineturbiinit, joiden luotettavuus ei ollut paras mahdollinen. Samoin alusten merikelpoisuus oli heikohko keularakenteen ja raskaan etukannelle sijoitetun tykkitornin seurauksena. Propulsio-ongelmat saatiin korjattua tyypin 1936A Mob aluksissa.