stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Barentsin euroarktinen neuvosto
Puheenjohtajuus ja tapaamiset > Virkamieskomitea

Virkamieskomitea (Committee of Senior Officials, CSO) on Barentsin euroarktisen neuvoston elin, joka vastaa yhteistyön koordinoinnista ja työskentelyn organisoinnista BEAC:ssa ulkoministeritason kokousten välillä. Virkamieskomitea koostuu kuuden jäsenmaan hallituksia ja Euroopan unionia edustavista virkamiehistä. Myös yhdeksän tarkkailijamaan edustajille annetaan usein mahdollisuus osallistua. Järjestö kokoontuu säännöllisesti noin 4–5 kertaa vuodessa ja useimmiten BEAC:n puheenjohtajamaassa.
Barentsin alueneuvosto (BRC) > Jäsenet

Suomi: Kainuu, Lappi, Pohjois-Pohjanmaa, Pohjois-Karjala
Norja: Nordland, Tromssa-Finnmark
Venäjä: Arkangeli, Murmansk, Nenetsia, Karjala, Komi
Ruotsi: Norrbotten, Västerbotten
Barentsin alueneuvosto (BRC) > Puheenjohtajuus

Barentsin alueneuvoston puheenjohtajuus on kaksivuotinen ja vaihtuu samaa aikaa BEAC-puheenjohtajuuden kanssa. Puheenjohtajuus kiertää Suomen, Norjan, Venäjän ja Ruotsin työhön osallistuvien 13 alueen kesken.
| Vuodet | Alue | Puheenjohtajuusohjelma |
| --- | --- | --- |
| 2021–23 | Nenetsia |  |
| 2019–21 | Västerbotten |  |
| 2017–19 | Finnmark |  |
| 2015–17 | Kainuu |  |
| 2013–15 | Arkangeli |  |
| 2011–13 | Norrbotten |  |
| 2009–11 | Tromssa |  |
| 2007–09 | Pohjois-Pohjanmaa |  |
Työryhmät

Käytännön Barents-yhteistyötä tehdään sektorityöryhmissä, jotka ovat: terveys- ja sosiaaliasiat, opetus ja tutkimus, kulttuuri, metsät, matkailu, liikenne ja logistiikka, business-yhteistyö, ympäristö, nuorisoasiat, Barentsin alueen nuorisoneuvosto (BRYC), Barentsin alkuperäiskansojen työryhmä (WGIP) ja pelastusalan yhteistyö. Työryhmät muodostavat rajat ylittävän foorumin virkamiehille ja alan ammattilaisille sekä kansallisella että alueellisella tasolla. Työryhmissä on toteutettu myös useita hankkeita.
Kirkkoniemeen perustettiin vuonna 2008 kansainvälinen Barentsin sihteeristö (International Barents Secretariat, IBS). Sihteeristö tukee monenkeskistä toimintaa Barentsin euroarktisessa neuvostossa ja Barentsin alueneuvostossa sekä huolehtii yhteistyön johdonmukaisuudesta ja tehokkuudesta. IBS ylläpitää Barentsin euroarktisen neuvoston ja Barentsin alueneuvoston arkistoja ja toimii tietopankkina.
Työryhmät > Alkuperäiskansojen alueellinen työryhmä

Barentsin euroarktisessa neuvostossa alkuperäiskansoja edustaa oma työryhmä (Working Group of Indigenous Peoples, WGIP), joka perustettiin alueneuvoston toimesta pysyvästi vuonna 1995, vaikka Barentsin alueneuvostossa alkuperäiskansojen yhteistyö aloitettiin jo vuonna 1993. Barentsin alkuperäiskansojen ryhmän työhön osallistuvat Barentsin alueen saamelaisten, nenetsien ja vepsäläisten edustajat. Sen tarkoituksena on kannustaa alkuperäiskansoja alueidensa kestävään kehitykseen monella eri tavalla, kuten terveydenhuollon, koulutuksen, kulttuurin ja perinteiden saralla. Barentsin alkuperäiskansojen työryhmällä on itsenäinen asema suhteessa Barentsin euroarktiseen neuvostoon ja Barentsin alueneuvostoon. Lisäksi ryhmällä on neuvoa-antava rooli sekä Barentsin euroarktisen neuvoston varsinaisille jäsenille eli ulkoministereille, että alueellisille päätöksentekijöille. Alkuperäiskansatyöryhmän puheenjohtaja edustaa alueen alkuperäiskansoja Barentsin euroarktisen neuvoston ministerikokouksissa ja puheenjohtajalla on myös pysyvän tarkkailijan rooli Barentsin euroarktisen neuvoston virkamieskomiteassa (CSO). Alkuperäiskansojen työryhmällä on edustaja myös alueneuvostossa, aluekomiteassa ja asianomaisissa Barents-työryhmissä.
Työryhmät > Barentsin alueen nuorisoneuvosto

Barentsin Alueellinen Nuorisoneuvosto (Barents Regional Youth Council, BRYC) on toiminut vuodesta 2004. BRYC koostuu yhdestä nuorison edustajasta kultakin jäsenalueelta ja yhdestä alkuperäiskansojen nuorisoedustajasta. BRYC edistää Barentsin alueella asuvien nuorten etua. Sen tavoitteena on vahvistaa ihmisten välistä yhteistyötä ja lisätä nuorten aktiivista osallistumista. Neuvosto kokoontuu kaksi kertaa vuodessa keskustelemaan alueen nuorisotoiminnasta. BRYC:n vuosikokous ja vuositapahtuma ovat neuvoston pääasiallisia toimintoja.
Työryhmät > Luettelo BEAC-työryhmistä

Terveys- ja sosiaaliasiat
Opetus ja tutkimus
Kulttuuri
Metsät
Matkailu
Liikenne ja logistiikka
Business-yhteistyö
Ympäristö
Nuorisoasiat
Pelastusalan yhteistyö
Barentsin alkuperäiskansojen työryhmä
Barentsin alueen nuorisoneuvosto
Aiheesta muualla

Barentsin euroarktisen neuvoston viralliset sivut (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat 
Suomen BEAC-puheenjohtajuuskauden symbolina on Suomessa erittäin uhanalainen naali.
Seitsemästoista ulkoministerikokous pidettiin Tromsøssa Norjassa 26.10.2021, jossa puheenjohtajuus siirrettiin Suomelle.
Suomen BEAC-puheenjohtajuuskauden ensimmäinen virkamieskomitean kokous pidettiin Rovaniemellä 15.11.2021.
Suomalaisen arjen historia

Suomalaisen arjen historia on Weilin+Göösin kustantama neliosainen tietokirjasarja. Se kuvaa Suomen ja suomalaisten historiaa keskittyen tavallisen ihmisen arkeen.
Kirjan ensimmäinen osa Savupirttien Suomi valmistui elokuussa 2006. Toinen osa Säätyjen Suomi valmistui maaliskuussa 2007. Kolmas osa Modernin Suomen synty valmistui myös vuonna 2007 ja viimeinen osa Hyvinvoinnin Suomi helmikuussa 2008.
Arjen historiaa käsitellään aikajärjestyksessä. Savupirttien Suomi -kirja kattaa ajanjakson ristiretkistä isoonvihaan. Säätyjen Suomi ulottuu 1700-luvun alusta 1800-luvun loppupuolelle.
Kirjan toimituskuntaan kuuluivat dosentti Kai Häggman, professori Markku Kuisma, vs. professori Pirjo Markkola ja yliopistolehtori, FT Panu Pulma.
Bernardo Arévalo

| Bernardo Arévalo |
| --- | --- |
 Virallinen muotokuva (2024).
Guatemalan presidentti
 15. tammikuuta 2024 –  
Edeltäjä:  Alejandro Giammattei
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. lokakuuta 1958 (ikä 66) Montevideo, Uruguay
Kansalaisuus:  guatemalalainen
Vanhemmat:  Juan José Arévalo ja Margarita de León
Tiedot
Puolue:  Semilla
 Nimikirjoitus
César Bernardo Arévalo de León (7. lokakuuta 1958 Montevideo, Uruguay) on guatemalalainen poliitikko ja diplomaatti, joka valittiin Guatemalan presidentiksi vuoden 2023 vaaleissa. Hänen presidenttikautensa alkoi 15. tammikuuta 2024.
Tausta ja yksityiselämä

Bernardo Arévalo syntyi 1958 Uruguayn Montevideossa, missä perhe asui poliittisessa maanpaossa. Bernardon äiti oli Margarita de León ja isä Juan José Arévalo oli ollut Guatemalan ensimmäinen demokraattisesti valittu presidentti, joka oli vallassa 1945–1951. Arévalot olivat lähteneet maanpakoon, sen jälkeen kun CIA:n tukemassa vuoden 1954 vallankaappauksessa Arévalon seuraaja Jacobo Árbenz oli syösty vallasta. Perhe asui ensin Uruguayssa ja sitten Venezuelassa, Chilessä ja Meksikossa.
Äidinkielensä espanjan lisäksi Arévalo puhuu myös englantia, hepreaa, ranskaa ja portugalia.
Opiskelut ja ura diplomaattina

Arévalo opiskeli 1980-luvun alussa sosiologiaa Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa. Guatemalaan hän palasi 1983, ja hänen diplomaattinen uransa alkoi ulkoasiainministeriössä. Arévalo työskenteli 1984–1987 Guatemalan Israelin-suurlähetystössä. Hän toimi 1989–1995 erilaisissa hallinnon tehtävissä ja vastasi muun muassa kahdenvälisistä suhteista. Arévalo oli 1995–1996 Guatemalan Espanjan-suurlähettiläs.
Guatemalan sisällissodan päättänyt rauhansopimus solmittiin 1996, minkä jälkeen Arévalo keskittyi rakentamaan sodan jälkeistä vuoropuhelua ja konsensusta. Hän toimi tehtävässä yhteistyössä YK:n kehitysohjelman UNDP:n kanssa. Arévalo pyrki mahdollistamaan sisällissodan osapuolten vaäliset keskustelut ja näin edistämään sovinnontekoa ja yhteiskunnan uudelleenrakentamista. Hän alkoi tehdä 1999 yhteistyötä rauhanjärjestö Interpeacen kanssa. Hän toimi 2011–2013 Interpeacen apulaispääsihteerinä.
Poliittinen ura

Arévalo asui 2010-luvun alussa Genevessä Sveitsissä, mutta muutti vuonna 2015 takaisin Guatemalaan. Hän liittyi vaimonsa Lucrecian kanssa Semillaan, joka oli alkanut ajatushautomona mutta joka oli siirtymässä polittiseksi puolueeksi. Semilla oli mukana vuoden 2019 vaaleissa ja sai niissä seitsemän paikkaa kongressiin. Arévalo oli yksi valituista.
Guatemalan presidenttinä

Arévalo valittiin Guatemalan presidentiksi vuoden 2023 vaaleissa. Hän yllätti ensimmäisellä kierroksella oltuaan toiseksi ääniä saanut ehdokast 12 prosentin osuudella. Hän ei ollut saanut yhdessäkään gallupissa yli 3 prosenttia äänistä. Presidentinvaaleissa todistettiin myös kansan valtava tyytymättömyys politiikkaan, sillä peräti kuudennes äänistä oli tyhjiä tai ne jouduttiin hylkäämään. Vaalilautakunta oli hylännyt kolme ehdokasta, jotka olivat kritisoineet hallitusta korruptiosta, joten opposition äänet saattoivat kasaantua ensimmäisellä kierroksela Arévalolle.
Arévalo kampanjoi Guatemalan turvallisuustilanteella, ja tärkeimmäksi asiakseen hän nosti korruption vastaisen taistelun. Tämän lisäksi hän haluaisi uudistaa poliisilaitosta ja asevoimia taistellakseen tehokkaammin järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan sekä lisätä poliisin läsnäoloa pahiten rikollisuudesta kärsilillä alueilla. Arévalo kohtasi toisella kierroksella entisen ”ensimmäisen naisen” Sandra Torresin. Arévalo sai alustavien tulosten perusteella 58 prosenttia ja Torres 37 prosenttia äänistä. Arévalo vannoi virkavalan 15. tammikuuta 2024.
Huhtikuussa 2024 Arévalo leikkasi omaa, ja varapresidentin, palkkaa 25 %:lla, minkä jälkeen hänen kuukausipalkkansa oli 100 855 quetzalia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bernardo Arévalo Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Alankomaat 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Bear Grylls

Bear Grylls vuonna 2012.
Edward Michael "Bear" Grylls (s. 7. kesäkuuta 1974) on brittiläis-irlantilainen seikkailija, kirjailija, motivaatiopuhuja ja tv-juontaja. Hän on tullut tunnetuksi Discovery Channelilla esitetystä sarjasta Hiuskarvan varassa (Ultimate Survival, Iso-Brit. ja USA Man vs. Wild). Grylls on yksi kaikkien aikojen nuorimmista Mount Everestin huipulle kiivenneistä. Hän oli tuolloin 23-vuotias Ison-Britannian armeijan erikoisjoukkojen sotilas.
Gryllsin isä oli konservatiivipuolueen pitkäaikainen parlamenttiedustaja Sir Michael Grylls (1934–2001) ja äiti Sarah (o.s. Ford). Myös useat Gryllsin iso- ja esivanhemmat saavuttivat huomattavaa tunnettuutta eri elämänalueilla. Vuonna 2000 Bear Grylls avioitui Shara Cannings Knightin kanssa. Heillä on kolme poikaa: Jesse, Marmaduke ja Huckleberry.
Kritiikki liittyen Hiuskarvan varassa -ohjelmaan

Vuonna 2007 paljastettiin, että ohjelman kaikki tilanteet eivät olleet aitoja, esimerkiksi
Grylls vietti öitä hotelleissa vaikka katsojille väitettiin, että hän on yksin erämaassa.
Eräässä jaksossa hän yritti ratsastaa villihevosilla, mutta ne olivat oikeasti kesyjä ja ne oli tuotu autoilla läheiseltä tallilta.
Sarjassa esitettiin tulivuorenpurkaus. Oikeasti laava olikin sulatettua kivihiiltä ja "myrkkykaasut" tehtiin savukoneella.
Katsojille näytettiin, kuinka "karhu" liikuskelee Gryllsin majan lähistöllä. Oikeasti se oli ohjelman työryhmän jäsen karhupuvussa.
Paljastukset raivostuttivat Isossa-Britanniassa ja ohjelma jouduttiin hyllyttämään muutamaksi viikoksi. Jaksoja jouduttiin muokkaamaan ja lisäksi Grylls joutui pyytämään julkisesti anteeksi.  Suomessa näytettiin kyseisiä jaksoja vuonna 2009, mutta niiden alussa oli tiedotus, jossa mainittiin että kaikki tilanteet eivät ole aitoja turvallisuussyistä. Vaikka uusia jaksoja tehdään  edelleen, Gryllsin maine on kärsinyt kohusta. Uusia jaksoja esitetään nykyisin Isossa-Britanniassa Channel 4-kanavalla ja Discovery-kanavalla.
Pyhän kirjan varjo

| Pyhän kirjan varjo |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Arto Halonen
Käsikirjoittaja:  Kevin Frazier , Arto Halonen 
Tuottaja:  Arto Halonen
Säveltäjä:  Timo Peltola
Kuvaaja:  Hannu Vitikainen   Arto Halonen
Leikkaaja:  Samu Heikkilä   Timo Peltola
Pääosat:  Arto Halonen, Kevin Frazier 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  Art Films Production AFP Oy
Ensi-ilta:   29. helmikuuta 2008
Kesto:  90 min
Budjetti:  390 240 €
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pyhän kirjan varjo on Arto Halosen dokumenttielokuva, joka käsittelee Turkmenistanin valtiota ja siellä etenkin 2000-luvun alussa vallinnutta Ruhnama-kulttia.
California Newsreel levittää Arto Halosen dokumenttia Pyhän kirjan varjo  dvd-versiona Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Saksassa elokuva esitettiin elokuvateattereissa. Tv-oikeudet on myyty 20 maahan.
Pyhän kirjan varjo oli vuonna 2008 yhtenä kymmenestä dokumenttielokuvasta ehdolla Euroopan elokuva-akatemian jakaman Prix Arte –palkinnon voittajaksi. Palkintoa on jaettu vuodesta 1988 ja Pyhän kirjan varjo on toinen suomalainen dokumenttielokuva, joka on saanut ehdokkuuden.
Uuden Suomen Mikko Piela ilahtui, että Suomessa pitkästä aikaa viljellään journalistisen dokumenttielokuvan lajityyppiä, vaikka Halosen tyyli muistuttaakin ehkä liikaa Michael Moorea. Piela kuitenkin arvelee, ettei Moore olisi uskaltanut tarttua näin tulenarkaan aiheeseen. Hän ehdotti arvostelussaan Haloselle jopa tiedonjulkistamisen valtionpalkintoa.
Kannas-sarja

Kannas-sarja (kutsutaan joissakin yhteyksissä myös Kannakselaissarjaksi) on Laila Hirvisaaren (silloisen Hietamiehen) kirjoittama romaanisarja, joka käsittää viisi vuosina 1980–1984 ilmestynyttä romaania. Sarjan on kustantanut Otava. Kannas-sarja kuuluu Lehmusten kaupunki -sarjan ohella Hirvisaaren (Hietamiehen) pääteoksiin.
Sarja sijoittuu pieneen Valkjärven pitäjässä Karjalankannaksella sijaitsevaan Suontaan kylään kuvaten siellä asuvien ihmisten elämää ihmisläheisesti ja hieman humoristisestikin. Sarja kuvaa ihmiskohtaloiden lisäksi Suomen historiaa vuodesta 1925 talvi- ja jatkosotien läpi vuoteen 1945.
Sarjan osat

Mäeltä näkyy toinen mäki (1980)
Maa suuri ja avara (1981)
Hylätyt talot, autiot pihat (1982)
Vierailla poluilla, oudoilla ovilla (1983)
Edessä elämän virrat (1984)
Sarjan dramatisoinnit

Hylätyt talot, autiot pihat, kuunnelma, YLE (1989)
Mäeltä näkyy toinen mäki, Katinhännän kesäteatteri (1989)
Maa suuri ja avara, Katinhännän kesäteatteri (1994)
Hylätyt talot, autiot pihat, Katinhännän kesäteatteri (1998)
Mäeltä näkyy toinen mäki, Lopen teatteri/kesäteatteri (1999)
Hylätyt talot, autiot pihat, elokuva (2000)
Mäeltä näkyy toinen mäki, Lemin nuorisoseura (2005)
Guatemalan presidentti

| Guatemalan presidentti |
| --- | --- |
 Presidente de la República de Guatemala
 Presidentin käyttämä lippu
 
 Nykyinen Bernardo Arévalo 14. tammikuuta 2024 lähtien
Virka-asunto:  Presidentillinen talo
Kauden pituus:  4 vuotta
Perustettu:  3. joulukuuta 1839
Ensimmäinen:  Rafael Carrera
Palkka:  100 855 GTQ kuukaudessa
Guatemalan presidentti (esp. Presidente de la República de Guatemala) on sekä Guatemalan valtionpäämies että hallituksen pää. Presidentti ja varapresidentti valitaan suoralla kansanvaalilla. Peräkkäiset kaudet on rajoitettu yhteen.
Pätevyysvaatimukset

Guatemalan perustuslain mukaan presidentin, ja varapresidentin, tulee olla vähintään 40-vuotias syntyperäinen Guatemalan kansalainen. Lisäksi perustuslaki luettelee myös tilanteita, joissa henkilö ei ole enää pätevä tulemaan valituksi:
vallankaappausjohtaja, tai vastaava, joka on muuttanut maan perustuslakia
on toimittanut presidentin tai varapresidentin virkaa vaalien aikana
on istuvan presidentin tai varapresidentin lähisukulainen, ja olisi vaalien jälkeen nousemassa kyseisiin virkoihin
on toiminut hallituksen ministerinä alle kuusi kuukautta ennen vaaleja
on ollut aktiivisessa palveluksessa ollut sotilas alle viisi vuotta ennen vaaleja
on uskonnollisen yhteisön tai kultin johtaja
toimii keskusvaalilautakunnan palveluksessa
Palkkio ja etuudet

Vuonna 2024 presidentin kuukausipalkka oli 100 855 quetzalia.
Presidentin virka-asuntona toimii Guatemalan pääkaupungissa sijaitseva presidentillinen talo.
Guatemalan valtionpäämiehet > Guatemalan valtionpäämiehet Keski-Amerikan liittovaltiossa (1821-1839)

Alejandro Díaz Cabeza de Vaca (väliaikainen): 15. syyskuuta  1824 – 12. lokakuuta 1824
Juan Nepomuceno Barrundia Cepeda: 12. lokakuuta 1824 – 9. syyskuuta  1826
Cirilo Flores (vt.): 9. syyskuuta  1826 – 13. lokakuuta 1826
José Domingo Estrada (vt.): 2. tammikuuta 1827 – 1. maaliskuuta  1827
Mariano de Aycinena y Piñol: 1. maaliskuuta  1827 – 13. huhtikuuta 1829
Mariano Zenteno (väliaikainen): 13. huhtikuuta 1829 – 30. huhtikuuta 1829
Juan Nepomuceno Barrundia Cepeda: 30. huhtikuuta 1829 – 23. elokuuta 1829
Pedro Molina Mazariegos: 23. elokuuta 1829 – 10. helmikuuta 1831
José Gregorio Márquez (vt.): 10. helmikuuta 1831 – 28. elokuuta 1831
Mariano Gálvez: 28. elokuuta 1831 – 3. maaliskuuta  1838
Pedro José Valenzuela y Jáuregui (vt.): 3. maaliskuuta  1838 – 29. heinäkuuta 1838
Mariano Rivera Paz (vt.): 29. heinäkuuta 1838 – 30. tammikuuta 1839
Carlos Salazar Castro (väliaikainen): 30. tammikuuta 1839 – 13. huhtikuuta 1839
Mariano Rivera Paz (vt.): 13. huhtikuuta 1839 – 3. joulukuuta 1839
Itsenäisen Guatemalan tasavallan valtionpäämiehet (vuodesta 1839) > Valtionpäämiehet  (1839–1847)

| Sija | Presidentti | Presidentti | Virka-aika | Puoluekanta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Mariano Rivera Paz | 3 . joulukuuta 1839 - 25 . helmikuuta 1842 | Liberaalipuolue |
| 2 |  | José Venancio López Requena vt. | 25 . helmikuuta 1842 - 14 . toukokuuta 1842 | Liberaalipuolue |
| 3 |  | Mariano Rivera Paz | 14 . toukokuuta 1842 - 14 . joulukuuta 1844 | Liberaalipuolue |
| 4 |  | Rafael Carrera | 14 . joulukuuta 1844 - 21 . maaliskuuta  1847 | Konservatiivipuolue |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Guatemalan presidentti Wikimedia Commonsissa
Vuosikirja

Vuosikirja on kerran vuodessa ilmestyvä aikakauskirja, esimerkiksi Tilastollinen vuosikirja. Vuosikirjoja julkaistaan eri aloilta, ja järjestöt julkaisevat omasta toiminnastaan kertovia vuosikirjoja.
Vuosikirjoja

Aikuiskasvatuksen vuosikirja
Kalevalaseuran vuosikirja
Studio – elokuvan vuosikirja
Suomen tilastollinen vuosikirja
Urheilun vuosikirja
Tähdet: Ursan vuosikirja (tähtitieteellinen vuosikirja)
Bay City (Michigan)

| Bay City |
| --- | --- |

 Koordinaatit: 43°35′45″N, 83°53′19″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Michigan
Piirikunta:  Bay
Hallinto:  
 – Pormestari:  Charles M. Brunner
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  29,3 km²
 – Josta vettä:  2,4 km² 
Korkeus:  178,3 m
Väkiluku (2006):  34 449
Aikavyöhyke:  UTC-5 (kesäaika UTC-4)
 
 http://www.baycitymi.org/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bay City on kaupunki Michiganin osavalloissa, Yhdysvalloissa. Vuonna 2006 kaupungissa oli 34 449 asukasta. Kaupungin pormestari on Charles M. Brunner. Bay City perustettiin vuonna 1837, ja se nimitettiin kaupungiksi vuonna 1865.
Tunnettuja baycitylaisia

Madonna - laulaja, näyttelijä
John List - joukkomurhaaja
Ystävyyskaupungit

Bay Cityllä on neljä ystävyyskaupunkia:
Ansbach, Saksa
Goderich, Kanada
Lomé, Togo
Poznań, Puola
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset internetsivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Raittius

Yhdysvaltalainen poliittinen piirros "Naisten pyhä sota" vuodelta 1874: raittiusliike tuhoaa "Jumalan ja ihmiskunnan puolesta" alkoholitynnyreitä.
Raittius tarkoittaa pidättymistä alkoholin käytöstä.  Se voi tarkoittaa myös yleisluontoisesti kaikista päihteistä, kuten tupakasta ja huumausaineista.
Raittiudessa voidaan määritelmästä riippuen erottaa erilaisia asteita. Absolutismi tarkoittaa ehdotonta raittiutta, jossa henkilö pidättäytyy alkoholin käytöstä nautintoaineena täysin. Absolutismin harjoittajaa kutsutaan absolutistiksi eli ehdottoman raittiiksi. Absolutismia painottavat muun muassa punkkareiden Straight Edge -kulttuuri sekä useat uskonnot kuten monet islamin suuntauksista. Toisaalta on myös raittiina itseään pitäviä ihmisiä, jotka nauttivat alkoholia vain harvoin ja niukasti tulematta siitä humalatilaan.
Raittius Suomessa nykyisin

Alkoholinkäyttö on Suomessa lisääntynyt myös naisten keskuudessa. 1960-luvulla lähes puolet 30–49-vuotiaista naisista ilmoitti olevansa raittiita, vuonna 2000 enää neljä prosenttia.
Alkoholinkäytön lisääntyminen on merkinnyt, että alkoholivapaita alueita ei ole enää yhtä paljon kuin ennen. Tämä tuo paineita esimerkiksi nuorten alkoholinkäyttöön ja raittiudesta luopumiseen.
Raittius on kuitenkin yleistynyt nuorison keskuudessa. Toisin kuin 1960-luvun ”märän sukupolven” ajattelussa, alkoholinkäyttö saatetaan yhdistää vapautuneisuuden sijasta ärsyttävään teeskentelyyn. Nuorten harrastusmahdollisuudet ovat parantuneet ja päihtymiseen kannustava ryhmäpaine on vähentynyt. Kulutus- ja ruokatietoisuus on lisääntynyt, ja myös alkoholin liikakäytön epäterveellisyys – lihottavuus, vaikutus aivoihin ja niin edelleen – tiedostetaan entistä laajemmin.
2000-luvun ensimmäisen vuosikymmenen puolivälissä yleistyi sana ”pissis” kuvaamaan juopottelevaa tyttöä. Sanan on katsottu kertovan nuorison kielteisistä humaltumisasenteista. Jossain määrin Suomeen on levinnyt myös streittariliike, joka on punk-piireissä syntynyt vastalause itsetuhoiselle elämäntavalle ja välinpitämättömyydelle maailmasta.
Kirjallisuutta

Koistinen, Paavo: Onko yksikin liikaa: Alkoholin käytöstä ja sen seurauksista.  Helsinki:  Yliopistopaino, 1994.  ISBN 951-570-190-2
Kojo, Raimo O.: Eroon viinasta: Uudenlaisia näkemyksiä alkoholismista ja siihen suhtautumisesta.  Helsingissä:  Otava, 1998.  ISBN 951-1-15174-6
Seppänen, Juhani: Selvästi juovuksissa.  Helsingissä:  Otava, 2006.  ISBN 951-1-20914-0
Winter, Torsten: Nuorten raittius ja siihen vaikuttavat tekijät.  (Väitöskirja, Helsingin yliopisto. Kansanterveystieteen julkaisuja M 182)  Helsinki:  Helsingin yliopisto, 2004.  ISBN 952-10-1364-8  Teoksen verkkoversio (PDF). (Arkistoitu – Internet Archive)
Aiheesta muualla

Raittiuden ystävät.
Raittius.net (Arkistoitu – Internet Archive).
Erick Cabrera: Onnellinen hullu (Arkistoitu – Internet Archive). Fifi 11.3.2014.
Pohjanmaa-sarja

Pohjanmaa-sarja on kirjailija Antti Tuurin kuusiosainen kirjasarja, joka kertoo fiktiivisen pohjalaisen Hakalan suvun vaiheista Suomessa ja siirtolaisena Amerikassa. Kirjasarjan aikajänne ulottuu 1920-luvulta 1990-luvulle saakka.
Teossarjan ensimmäinen kirja Pohjanmaa ilmestyi vuonna 1982. Vielä tuolloin Tuuri ei suunnitellut kirjoittavansa sarjaa, mutta 1980-luvulla Pohjanmaa sai jatkokseen neljä teosta: Talvisota (1984), Ameriikan raitti (1986), Uusi Jerusalem (1988) ja Maan avaruus (1989). Vuonna 1997 julkaistiin vielä sarjan päättävä Lakeuden kutsu, josta Tuuri palkittiin Finlandia-palkinnolla.
Teoksista on filmattu kronologisessa aikajärjestyksessä neljä viimeisintä.
Teosten kronologia

Pohjanmaa-sarjan teosten julkaisujärjestys ei vastaa todellista kronologiaa, joka on seuraava:
Uusi Jerusalem, siirtolaisena 1920–1930-lukujen Amerikassa.
Maan avaruus, siirtolaisena 1920–1930-lukujen Amerikassa.
Talvisota, Hakaloiden suku talvisodassa.
Pohjanmaa, vuosi 1978, Hakaloiden suku kokoontuu jakamaan isoisän Amerikan perintöä.
Ameriikan raitti, 1980-luvun puoliväli, Erkki Hakala Floridassa.
Lakeuden kutsu, vuosi 1996, Erkki Hakala palaa Yhdysvalloista takaisin Pohjanmaalle.
Aiheesta muualla

Markku Kulmala: Miss' laaja aukee? Antti Tuurin Pohjanmaa-sarjan merkitysrakenteita. Väitöskirja, Tampereen yliopisto 13.12.2003.
Doverin metroasema

Dover on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Queenstownissa Singaporen keskisellä suuralueella. Se avattiin 18. lokakuuta 2001. Asemaa käyttävät East West Linen junat.