stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Keskuskeittiötalo

Karjalaisten koti Helsingin Kruununhaassa 1900-luvun alussa oli keskuskeittiötalo.
Keskuskeittiötalo on nimitys asuinkerrostalolle, jossa on keskuskeittiö. Keskuskeittiötaloja rakennettiin useissa Euroopan maissa 1900–1930-luvuilla. Talojen ensimmäisessä kerroksessa tai kellarissa oli keittiö, jossa palkattu henkilökunta valmisti ruoan niille talon asukkaille, jotka halusivat sitä tilata. Ruoka toimitettiin perille ruokahissillä. Sillä myös palautettiin käytetyt astiat keittiöön. Asunnoissa ei välttämättä ollut omia keittiöitä lainkaan, tai niissä saattoi olla vain pieni keittokomero. Keskuskeittiön yhteydessä oli usein myös ruokasali, jossa ulkopuolisetkin saattoivat käydä syömässä.
Kansainvälinen ilmiö

Keskuskeittiötaloja rakennettiin 1900-luvun alkukymmeninä ainakin Tanskaan, Ruotsiin, Saksaan, Itävaltaan, Sveitsiin, Isoon-Britanniaan ja Suomeen. Ensimmäinen valmistui Kööpenhaminaan vuosina 1903–1905. Suomen ensimmäinen keskuskeittiötalo, Asunto-osakeyhtiö Päivölä Turussa, valmistui vuonna 1910. Kaikkiaan Suomeen rakennettiin vähintään kolmisenkymmentä keskuskeittiötaloa, valtaosa niistä Helsinkiin ja lukuisia Turkuun. Helsingissä keskuskeittiötalot sijoittuivat uudelle Töölön alueelle, Turussa pääosin Puolalanmäelle. Tampereen ainoa keskuskeittiötalo valmistui 1923, talon suunnittelivat arkkitehdit Bertel Strömmer ja Vilho Kolho.
Keskiluokan ja porvariston moderni koti

Keskuskeittiötalot olivat käytännössä erityisesti ylemmän luokan sekä porvariston ja keskiluokan koteja. Yksi niiden usein mainittu asukasryhmä olivat työssä käyvät, koulutetut naiset. Esimerkiksi virkamiesperheille talot tarjosivat modernin vaihtoehdon kaupunkiasumiseen tilanteessa, jossa perheellä ei välttämättä enää ollut varaa palkata palvelijoita ja pitää asunnossaan palvelijanhuonetta. Keskuskeittiön avulla ajateltiin voitavan pitää yllä porvarillista elämäntapaa pienemmillä kuluilla.
Keskuskeittiöiden loppu

Keskuskeittiötalojen kukoistuskautta Suomessa oli maailmansotien välinen aika. Suuri osa taloista luopui keskuskeittiöstä toisen maailmansodan aikaan, osa jo muutaman vuoden kokeilun jälkeen. Suomen ylivoimaisesti pisimpään toiminut kerrostalon keskuskeittiö lopetti toimintansa Turussa vuonna 2010.
Ennen ja jälkeen

Keskuskeittiötalon edeltäjinä voi pitää asuntohotelleja, joita rakennettiin Yhdysvalloissa, etenkin New Yorkissa, 1890-luvulla. Niiden pidemmälle viety seuraaja puolestaan olivat kollektiivitalot, joissa asukkaat jakoivat keskenään muitakin tiloja ja palveluja kuin ruoan valmistukseen liittyvät. Talosta saattoi löytyä mm. lastentarha, siivooja, pesula ja ravintola. Kollektiivitaloajattelu kukoisti erityisesti Ruotsissa 1930-luvulla.
Stirling Bridgen taistelu

Stirling Bridgen taistelu oli skotlantilaisen Stirlingin kaupungin lähellä 11. syyskuuta 1297 Englannin ja Skotlannin joukkojen välillä käyty taistelu, joka päättyi Skotlannin voittoon.
Vuonna 1296 Skotlannin kuningas Aleksanteri III kuoli lapsettomana. Englantilaisjoukon johtaja kreivi John de Warenne oli saanut kuninkaaltaan Edvard I:ltä tehtäväkseen skottien kukistamisen. Hän hyökkäsi 10 000 miehen armeijan voimin Stirlingin kaupunkiin johtavalle, Forthjoen yli kulkevalle sillalle. Sitä puolusti huonosti koulutettu, enintään parituhantinen skotlantilaisjoukko, jota johti sissipäällikkö William Wallace. Englannin armeijaan kuului myös hyvin varusteltu 3 000 ritarin ratsuosasto. Englannin ylivoimasta huolimatta taistelu päättyi Skotlannin torjuntavoittoon ja lähes 5 000 englantilaista kaatui.
Stirling Bridgen taistelu Braveheart-elokuvassa

Vuoden 1995 historiallinen elokuva Braveheart – taipumaton perustuu William Wallacen tarinaan, mutta poikkeaa monin tavoin todellisesta historiasta. Skotit eivät esimerkiksi käyttäneet Wallacen aikaan kilttejä eivätkä sinisiä kasvomaalauksia. Elokuvallisista syistä Stirling Bridgen taistelua vastaava taistelukohtaus ei sijoitu Stirlingin sillalle vaan avoimelle kentälle.
Cosmon

Triton-mallin mukainen kaaviokuva lähellä Diracin pistettä olevista hiukkasista.
Cosmon tai Cosmonium  on hypoteettinen alkuräjähdyksen alussa ollut aineen muoto, jossa universumi olisi  ollut tiiviissä aineenmuodossa Cosmon nimisessä hiukkasessa. Idean alkuperä on Georges Lemaître kehittämää, joka ehdotti ajatusta alkuatomista (L'Hypothèse de l'Atome Primitif) 1946. Hän havainnollisti tätä kuvittelemalla noin 30 kertaa auringon tilavuuden kokoisen alueen, joka sisältäisi koko Universumin massan jonka tiheys olisi noin  10^{15}{\text{g cm}}^{-3}. Tämä olisi hänen näkemyksessään hajonnut jossain 20 – 60 miljardin vuoden välissä. Tässä mallissa aine ei olisi kehittynyt singulariteetista toisin kuin nykyisen alkuräjähdysteorian mukaan.
Ajatus jäi elämään ja sitä kehitti eteenpäin Maurice Goldhaber 1956. Hänen ehdotuksessansa ensin olisi ollut piste, jota kutsuttaisiin Universoniksi, joka olisi hajonnut Cosmon ja Anticosmon pareiksi. Goldhaber pohti minkä takia ainetta on olemassa jos alkuräjähdyksessä syntyi tasainen määrä kumpaakin. Yksi selitys tähän on aineen epäsymmetria, jokaista 1001 ainetta kohti on voinut olla esimerkiksi 1000 antiainetta.  Goldhaberin ehdottomassa mallissa cosmon ja anticosmon olisivat lentäneet erilleen ja näin ollen selittäisi aineiden eroamisen ilman epäsymmetriaa.
Vuonna 1989 Hans Dehmelt pyrki nykyaikaistamaan ajatusta alkuatomista. Hänen hypoteesissa Cosmonium olisi universumin alussa ollut aineen raskain muoto.
Ville Ahlgren

| Ville Ahlgren> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. lokakuuta 1993 (ikä 31) Pori, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  175 cm
Paino:  78 kg
Pelinumero:  22
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  Ässät (SML) HC Chamonix-Morzine (Ranska) Hermes (Mestis)
Ville Johannes Ahlgren (s. 6. lokakuuta 1993 Pori) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Ura > Seuraura

Ahlgren on Porin Ässien kasvatti. Hän oli kaudella 2008–2009 joukkueen C-nuorten paras pistemies ja syöttäjä SM-karsinnoissa tehoilla 7+12=19. Ahlgren pelasi seuraavan kauden 2009–2010 MWEHL:ää Dallas Starsin B-juniorijoukkueessa, mutta hän palasi Ässiin kaudeksi 2010–2011. Kaudeksi 2011–2012 Ahlgren oli palaamassa Pohjois-Amerikkaan ja siirtymässä USHL-joukkue Sioux City Musketeersin riveihin, mutta hän jatkoi uraansa kuitenkin Espoo Bluesin A-nuorissa, joiden toiseksi paras pistemies Ahlgren oli Juuso Ikosen kanssa tehoilla 16+25=41.
Kaudeksi 2012–2013 Ahlgren nostettiin Bluesin SM-liigarinkiin. Hän ei kuitenkaan tehnyt vielä liigadebyyttiään, vaan kausi kului kokonaan joukkueen A-nuorissa, joiden kolmanneksi paras pistemies Ahlgren oli tehoilla 14+28=42. Hän voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-hopeaa.
Ahlgren palasi kaudeksi 2013–2014 vuoden mittaisella sopimuksella kasvattajaseuraansa Porin Ässiin. Hän teki liigadebyyttinsä kauden 2013–2014 neljännessä ottelussa 21. syyskuuta 2013 Espoo Bluesia vastaan. Liigauransa avausmaalin Ahlgren teki 29. marraskuuta 2013 vieraissa Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Kaikkiaan hänen tulokaskautensa toi 31 runkosarjaottelussa tehot 2+2=4. Ahlgren pelasi kauden aikana myös Ässien A-nuorissa, joissa hän voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Tammikuussa 2014 Ahlgren teki kahden vuoden mittaisen jatkosopimuksen Ässien kanssa.
Kaudeksi 2016–2017 Ahlgren siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ranskan Ligue Magnusin HC Chamonix-Morzineen. Hän pelasi loukkaantumisten takia kuitenkin vain 11 ottelua jääden ilman tehopisteitä. Tammikuussa 2017 Ahlgren jätti joukkueen ja palasi Suomeen henkilökohtaisiin syihin vedoten. Hän ei pelannut loppukaudella enää missään. Kaudeksi 2017–2018 Ahlgren siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Kokkolan Hermekseen.
Ura > Maajoukkueura

Ahlgren on pelannut yhteensä 12 nuorten ja kahdeksan poikien maaottelua.
Ville Eskelinen

| Ville Eskelinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 27. maaliskuuta 1986 (ikä 38) Kuopio, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Ese
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  190 cm
Paino:  90 kg
Seura
Seura:  ECDC Memmingen
Sarja:  Bayernliga
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2006–
Aik. seurat:  KalPa (SML) KooKoo (Mestis) SaPKo (Mestis) HPK (SML) Jokipojat (Mestis) Hokki (Mestis) Dunaújvárosi Acélbikák (MOL Liga)
Ville Eskelinen (s. 27. maaliskuuta 1986 Kuopio) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Saksassa neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla alueellisen Bayernligan ECDC Memmingenissä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Isokokoisen Eskelisen vahvuuksiin kuuluu ulottuvuus, koon käyttäminen, pelikäsitys, pelisilmä ja aloittaminen. Hänen heikkouksiinsa kuuluu ajoittainen varovaisuus osaksi Eskelisen loukkaantumishistorian vuoksi.
Ura

Eskelinen on Kalevan Pallon kasvatti. Hän voitti joukkueen A-nuorten sisäisen pistepörssin kaudella 2005–2006 tehoilla 11+20=31, jolloin Eskelinen toimi KalPan kapteenina. Hänet nostettiin kaudeksi 2006–2007 KalPan SM-liigarinkiin ja pelasi kauden aikana viisi liigaottelua ilman tehopisteitä. Lähes koko kauden vielä A-nuorissa pelannut Eskelinen oli joukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin kolmas tehoilla 9+16=25.
Syksyllä 2007 Eskelinen siirtyi try-outille Hämeenlinnan Pallokerhon riveihin. Hän sai syyskuussa vuoden mittaisen sopimuksen. Noin kaksi viikkoa myöhemmin HPK kuitenkin lainasi Eskelisen loppukaudeksi Mestis-joukkue KooKoohon. Hän pelasi siellä lopulta vain 19 ottelua tehoin 2+9=11, kun HPK kutsui hänet marraskuun 2007 lopulla joukkueeseensa paikkaamaan loukkantumisia. Eskelisen oli tarkoitus palata yhden siellä vietetyn viikon jälkeen KooKoohon, mutta hän HPK:ssa koko loppukauden 2007–2008 tehden 30 runkosarjaottelussa tehot 2+3=5. Eskelisen liigauran avausmaali syntyi 12. tammikuuta 2007 ottelussa Jokereita vastaan.
Eskelinen jatkoi HPK:ssa myös kaudella 2008–2009, mutta hän pelasi koko sopimuskauden Mestiksessä, eikä otteluakaan SM-liigassa. Eskelinen palasi syyskuussa 2008 lainalle KooKoohon, jossa hän pelasi seitsemän ottelua tehden yhden syöttöpisteen, kunnes loukkaantui. Eskelinen palasi marraskuun 2008 lopulla kaukaloihin ja siirtyi lainalle Savonlinnan Pallokerhoon aluksi kuuden ottelun mittaisella sopimuksella. Joulukuussa 2008 hän jatkoi joukkueessa toistaiseksi voimassa olevalla vuokrasopimuksella ja tammikuussa 2009 Eskelinen jatkoi sopimustaan kauden loppuun. Heinäkuussa 2009 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen SaPKon kanssa.
Kaudella 2009–2010 Eskelinen muodosti SaPKon tehoketjun Kalle Konstin ja Oskar Essénin kanssa. Hän teki 31 ottelussa tehot 6+35=41, joilla Eskelinen sijoittui SaPKon sisäisessä pistepörssissä toiseksi Konstin jälkeen sekä koko Mestiksen syöttöpörssissä kolmanneksi TuTon Tuukka Pulliaisen ja Jokipoikien Antti Kerälän jälkeen. Eskelisen kausi päättyi kuitenkin jo tammikuussa 2010 polven ristisidevamman takia.
Toukokuussa 2010 Eskelinen teki vuoden mittaisen sopimuksen Jokipoikien kanssa. Hänet hankittiin joukkueen ykkössentteriksi. Eskelinen teki runkosarjassa tehot 8+29=37, joilla hän sijoittui Jokipoikien sisäisessä pistepörssissä toiseksi ja koko Mestiksen syöttöpörssissä seitsemänneksi.
Kaudeksi 2011–2012 Eskelinen palasi SaPKoon. Hän oli tehoilla 8+23=31 joukkueen paras syöttäjä ja jakoi sisäisen pistepörssin toisen sijan Niko Laakkosen kanssa. Kauden 2012–2013 kynnyksellä, syyskuussa 2012 Eskelinen teki vuoden mittaisen sopimuksen Kajaanin Hokin kanssa. Hänen kautensa jäi jälleen rikkonaiseksi loukkaantumisten takia ja Eskelinen pelasi kauden aikana vain 31 runkosarjaottelua. Kaudeksi 2013–2014 hän palasi taas SaPKoon.
Eskelinen teki kaudeksi 2014–2015 sopimuksen Romanian pääsarjajoukkue CSM Dunărea Galațin kanssa. Joulukuussa 2014 hän siirtyi sieltä MOL Ligaan unkarilaiseen Dunaújvárosi Acélbikákiin. Kaudeksi 2015–2016 Eskelinen siirtyi Saksan neljänneksi korkeimmalle sarjatasolle alueellisen Bayernligan ECDC Memmingenin riveihin.
Judith Butler

| Judith Butler |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. helmikuuta 1956 (ikä 68)
Koulutus ja ura
Koulukunta:  postmoderni feminismi, mannermainen filosofia, poststrukturalismi
Vaikutusalueet:  sukupuolitutkimus, feministinen filosofia, poliittinen filosofia
Tunnetut työt:  sukupuoli sosiaalisena konstruktiona
Väitöstyön ohjaaja:  Maurice Natanson
Judith Butler (s. 24. helmikuuta 1956) on yhdysvaltalainen filosofi ja feminismin teoreetikko. Hänen vaikutuksensa feminismin teoriaan on ollut huomattava. Butlerin kuuluisin teesi on, että sukupuoli ei ole olemista vaan tekemistä, se on performatiivi. Sitä tuotetaan sosiaalisissa käytännöissä, diskursseissa ja instituutioissa tiettyjä sääntöjä ja normeja toistamalla.
Judith Butler syntyi amerikanjuutalaiseen perheeseen. Hän väitteli tohtoriksi Yalen yliopistossa G. W. F. Hegelin filosofiasta ja toimii nykyään Kalifornian yliopiston Berkeleyn kampuksen retoriikan laitoksen professorina. Butler on kertonut olevansa lesbo ja käyttää itsestään pronominia "they". Butler on feministi, ja hänen seksuaalista avoimuuttaan voidaan pitää myös poliittisena ratkaisuna.lähde?
Filosofiassa  Butler on ollut kiinnostunut jälkistrukturalistisesta filosofiasta, erityisesti ranskalaisista nykyajattelijoista, kuten Jacques Derrida, Michel Foucault, Luce Irigaray, Julia Kristeva, Monique Wittig, Louis Althusser, sekä psykoanalyyttisesta teoriasta, kuten Sigmund Freudin, Jacques Lacanin ja Slavoj Žižekin kirjoituksista.
Suomessa Butlerista on kirjoittanut erityisesti filosofi Tuija Pulkkinen.
Näkemyksiä > Poliittiset mielipiteet

Butlerin mielestä "on äärimmäisen tärkeää ymmärtää Hamas ja Hizbollah edistyksellisinä yhteiskunnallisina liikkeinä, jotka ovat vasemmistoa ja osa globaalia vasemmistoa". Butler katsoi, että Hamasin hyökkäys 7. lokakuuta 2023 ei ollut terroriteko vaan "aseellista vastarintaa." Kyse oli kapinasta, joka johtui palestiinalaisten pitkäaikaisesta sorrosta ja kohdistui väkivaltaiseen valtiokoneistoon, ei erityisesti israelilaisia vastaan.
Kritiikkiä

Judith Butler ”palkittiin” vuonna 1998 ensimmäisellä palkinnolla Philosophy and Literature -lehden ”Bad Writing” -kilpailussa. Palkittu virke kuului:
Martha Nussbaum väittää, että Butler viittaa mahdollisimman epämääräisesti useaan eri kirjoittajaan synnyttääkseen vaikutelman, että kirjoituksissa on jokin tärkeä ajatus, vaikka sellaista ei olekaan. Vuonna 1999 kirjallisuuslehti The New Criterion listasi Butlerin yhdeksi huonoimmin ja absurdeimmin kirjoittavista menestyskirjailijoista. Helen Pluckrose ja James Lindsay luonnehtivat kirjassa Cynical Theories Butlerin ajatuksia "naurettaviksi".
Teoksia

Subject of Desire: Hegelian Reflections in Twentieth-Century France, 1987
Gender Trouble: Feminism and the Subversion of Identity, 1990
Bodies that Matter: On the Discursive Limits of "Sex", 1993
Excitable Speech: Contemporary Scenes of Politics, 1997
The Psychic Life of Power: Theories in Subjection, 1997
Contingency, Hegemony, Universality: Contemporary Dialogues on the Left, 2000
Antigone’s Claim: Kinship between Life and Death, 2002
Undoing Gender, 2004
Precarious Life: The Powers of Mourning and Violence, 2004
Giving An Account of Oneself, 2005
Frames of War, 2009
Suomeksi
Hankala sukupuoli: Feminismi ja identiteetin kumous.  ((Gender trouble: Feminism, and the subversion of identity, 1990.) Suomentaneet Tuija Pulkkinen & Leena-Maija Rossi)  Helsinki:  Gaudeamus, 2006.  ISBN 951-662-913-X
Kirjallisuutta

Anttonen, Anneli, Kirsti Lempiäinen & Marianne Liljeström (toim.): Feministejä: Aikamme ajattelijoita.  Tampere:  Vastapaino, 2000.  ISBN 951-768-066-X
Birkenstein, Cathy: We Got the Wrong Gal: Rethinking the "Bad" Academic Writing of Judith Butler. College English, 2010, 72. vsk, nro 3, s. 269–283.  Artikkelin verkkoversio.
Karhu, Sanna: From Violence to Resistance: Judith Butler’s Critique of Norms.  (Diss)  Helsinki:  Helsingin yliopisto, 2017.  ISBN 978-951-51-3647-3  Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Judith Butler. European Graduate School (englanniksi)
Uotinen, Suvi: Sukupuolet tehdään toistamalla. Ylioppilaslehti 16/2006.
Vähäpassi, Emmi: Sukupuoli säpäleiksi. Voima 10/2006.
Wahlstedt, Pekka: Sukupuoleen ei synnytä, siihen kasvetaan. Helsingin Sanomat 11.12.2006.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii  ORCID  PhilPeople 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Röntgentutkimus

Chandra-avaruusteleskoopin röntgenkuva Linnunradan keskuksesta.
Röntgentutkimus tarkoittaa röntgensäteilyn käyttöä esineiden ja elävien eliöiden kuvantamiseksi sekä ilmiöiden ja aineiden mittaamiseksi. Menetelmä perustuu röntgensäteilyn absorbtioon tai sähkömagneettisen säteilyn emittoitumiseen röntgensäteilyn vaikutuksesta. Joitain röntgentutkimuksia tehdään mittaamalla suoraan kohteen lähettämää röntgensäteilyä. Joskus myös gammasäteilyllä kuvattuja radiografisia tutkimuksia nimitetään röntgentutkimuksiksi, vaikka fysikaalisesti kyseessä ei ole sama asia. Röntgenkuva on perinteisesti kohteen vaimentaman säteilyn muodostama varjokuva. Röntgendiffraktiossa kuvan muodostaa tutkittavan kohteen sirontakuvio ja röntgenfluoresenssispektrokopiassa tutkitaan kohteen emittoimaa sähkömagneettista spektriä, kun kohdetta säteilytetään röntgensäteillä. Röntgentähtitieteessä kuvataan avaruudesta peräisin olevaa röntgensäteilyä.
Röntgentutkimuksen aloitti saksalainen Wilhelm Röntgen keksiessään röntgensäteilyn. Röntgensäteet saivat poikkeuksellisen innokkaan vastaanoton niin tieteilijöiden kuin maallikoiden keskuudessa. Uudesta säteilystä kehittyi nopeasti lääketieteellinen röntgenkuvaus. Myös röntgendiffraktio keksittiin pian röntgensäteiden löytymisen jälkeen.
Röntgentutkimus jaotellaan säteilyturvallisuuskeskuksessa lääketieteelliseen kuvantamiseen ja teolliseen radiografiaan. Lääketieteellisiä tutkimuksia arvioidaan tehtävän maailmassa noin 5 miljardia tutkimusta vuodessa.
Toiminta

Röntgentutkimus perustuu lääketieteessä sähkömagneettisen säteilyn kykyyn läpäistä eri tavalla raskaita ja kevyitä atomeita. Lääketieteellisessä kuvauksessa rasvakudos ja ilmapitoinen keuhkokudos läpäisevät röntgensäteitä hyvin, ja ne näyttävät röntgenkuvissa tummilta, kun taas esimerkiksi luukudos absorboi tehokkaasti sähkömagneettista säteilyä eikä laske siitä läpi, jolloin luut näyttävät röntgenkuvissa vaaleilta.
Historiaa > Varhaishistoria

Röntgentutkimuksen periaatteen keksi saksalainen Wilhelm Röntgen vuonna 1895. Hän tajusi, että löytämillään säteillä pystyi valottamaan filmin. Hän sai löydöstään maailman ensimmäisen Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1901, mutta suhtautui löytämäänsä säteilyyn vaatimattomasti. Röntgenin löytö aiheutti pienen vallankumouksen fysiikan alalla, ja useat tieteilijät aloittivat sen tutkimisen. Löytö sai poikkeuksellisen innokkaan vastaanoton niin tieteilijöiden kuin maallikoiden keskuudessa.
Röntgenin keksintö omaksuttiin hämmästyttävän nopeasti lääketieteeseen. Menetelmää käytettiin ensimmäisen kerran Yhdysvalloissa vain alle kuukausi sen jälkeen, kun Röntgen oli julkaissut säteilystä kertovan artikkelin. Eddie McCarthy sai kunnian olla ensimmäinen potilas, jolla röntgensäteitä käytettiin diagnostiseen tarkoitukseen. McCarthy oli murtanut ranteensa luisteluonnettomuudessa järven jäällä.
Keksijä Thomas Edison kiinnostui myös röntgensäteilystä luettuaan Yhdysvalloissa Wilhelm Röntgenin artikkelin. Edison keksi, että scheeliitti fluoresoi röntgensäteilyä paljon kirkkaammin kuin Röntgenin käyttämä platinasyanidi Pt(CN)42-. Havaintonsa pohjalta Edison rakensi maailman ensimmäisen kaupallisen läpivalaisulaitteen, joka kuitenkin altisti katselijan silmät suoralle säteilylle. Edison melkein menetti näkönsä työskennellessään ahkerasti läpivalaisun kanssa. Lisäksi hänen apulaisensa Clarence Dally sairastui säteilysairauteen ja myöhemmin syöpään oltuaan paljon koekaniinina Edisonin läpivalaisuprojektissa. Kauhistunut Edison lopetti työnsä röntgensäteilyn kanssa näiden henkilökohtaisten menetyksien takia.
Vuonna 1912 Walter Friedrich ja Paul Knipping toteuttivat yhteistyönä ensimmäisen röntgendiffraktiotutkimuksen. Röntgendiffraktiokuvauksia alettiin nopeasti käyttää apuvälineenä kemian, geologian, metallurgian ja biologian tutkimisessa. Röntgendiffraktio perustui Max von Lauen oivallukseen, että röntgensäteilyn aallonpituus on kiteen ionien atomitason etäisyyksien suuruusluokkaa ja täten röntgensäteet diffraktoituvat kiteistä.
Historiaa > Moderni röntgentutkimus

Röntgenkuvauksen kehittyessä ensimmäisen maailmansodan jälkeen alalle alkoi kehittyä jo aiemmin kehitetyn läpivalaisun lisäksi muita erikoistuvia tekniikoita, kuten varjoainekuvaukset barium- tai jodivarjoaineen kanssa. Ensimmäisiä leikekuvauksia ja myöhemmin kolmiulotteisia kuvauksia tarjosivat tomografiatekniikat. Tietokonekerroskuvausten avulla päästään nykyisin lähes patologisen näytteen tarkkuuteen joissain keuhkojen sairauksissa. Ruotsalaisen radiologin, Sven Ivar Seldingerin vuonna 1953 kuvaama katetriröntgenkuvaus erikoistui nykyiseksi verisuonten varjoainekuvaukseksi.
1900-luvun lopulla ja 2000-luvun alussa suurimmat muutokset lääketieteellisessä röntgentutkimuksessa ovat tapahtuneet ilmaisintekniikassa ja digitaalisen radiografian tietokoneiden ohjelmistoissa. Parannukset ovat mahdollistaneet entistä nopeammat kuvaukset, pienemmät potilasannokset ja paremman kuvanlaadun. Nykyisin on suurimmaksi osaksi siirrytty röntgenfilmien käytöstä digitaaliseen kuvantamiseen. Ensimmäinen filmitön järjestelmä oli kuvalevyjärjestelmä CR-kaseteille (Computed radiography). Järjestelmässä kuva muodostuu filmin sijaan uudelleenkäytettävälle kuvauslevylle, joka luetaan CR-luentakoneella optisesti. Tuorein menetelmä röntgenkuvauksessa on suoradigitaalinen järjestelmä (Direct radiography, DR). DR-järjestelmissä kuvalevyilmaisin siirtää kuvan suoraan tietokoneelle ihmissilmän katseltavaksi.
Röntgentutkimuksien jako > Säteilyn käyttö lääketieteessä > Haittavaikutukset

Säteilyn haittavaikutusten todennäköisyys kasvaa säderasituksen kasvaessa. Potilaan ikä vaikuttaa myös riskiin. Alle 35-vuotiailla on suurempi elinikäinen riski sairastua syöpään röntgentutkimuksesta saamastaan säteilystä. Käytännössä kuitenkin todennäköisyys sairastua syöpäsairauksiin röntgenkuvantamisen takia on pieni. Vuosittain ihminen saa keskimäärin 1,7 millisievertin efektiivisen annoksen säteilyä, josta suurin osa on luonnon omaa taustasäteilyä. Määrä havaittavaan todennäköisyyteen syöpään sairastumiseen on noin 100 mSv.
Röntgentutkimuksien jako > Säteilyn käyttö lääketieteessä > Eläinröntgenkuvaus

Röntgentutkimus on eläinlääketieteen diagnostiikan yleisemmin käytettyjä menetelmiä. Röntgentutkimus on halpa tapa saada eläimestä diagnostista informaatiota ja lisäksi menetelmä ei vaadi leikkausta tai muuta kajoamista eläimen sisälle. Vaikka röntgentutkimus on kivuton, eläin täytyy silti usein rauhoittaa tai nukuttaa kuvauksen onnistumiseksi. Eläinlääketieteessä tehdään maailmanlaajuisesti ihmisten terveydenhuoltoon verrattuna paljon turhia tutkimuksia, joista ei ole mahdollista saada diagnostisesti hyödyllistä tietoa.
Suomessa tehdään vuosittain yli 100 000 eläinröntgentutkimusta. Röntgenkuvan onnistumisen kannalta on tärkeää, että eläin pidetään tutkimuksen aikana liikkumattomana. Kiinnipitäjinä toimivat yleensä henkilökunta tai eläimen saattajat. Uusintakuvauksien tarvetta voidaan vähentää rauhoittamalla eläin tutkimuksen ajaksi. Vaikeiden tutkimusolosuhteiden takia säteilyturvallisuus ei aina toteudu eläinröntgenissä. Tämän vuoksi on tärkeää kiinnittää huomiota henkilökunnan, kiinnipitäjien ja muiden henkilöiden säteilyturvallisuudesta ja käyttää säteilysuojaimia.