stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Prosessiteoriat (motivaatio)
Edwin Locken päämääräteoria

Edwin A. Locke aloitti motivaatiotutkimukset 1960-luvulla ja jatkoi niitä kolmekymmentä vuotta. Tutkimukset saivat alkunsa Aristoteleen mietteistä ”tarkoitus aiheuttaa toiminnan”. Locken päämääräteoria on yksi käytetyimmistä motivaatioteorioista yrityksissä, koska se on kaikista validein. Locken mukaan työntekijät motivoituvat selkeistä tavoitteista ja selkeästä ja tarkoituksenmukaisesta palautteesta. Työskentely selkeää tavoitetta kohti lisää suoritusta ja sitoutumista. (Robbins 2000, 166-167; Ruohotie 1998, 55-57)
Locken tutkimukset osoittivat tehtävän vaikeuden ja selkeyden vaikuttavan suuresti ihmisten suoritukseen. Haastavat ja selkeät tavoitteet johtavat parempiin suorituksiin kuin helpot ja epäselvät tavoitteet. Tavoitteiden ei tule olla esimerkiksi seuraavanlaisia: ”Tee parhaasi” ja ”Yritä kovaa”, vaan parempi motivoida selkeillä tavoitteilla kuten ”Ole parempi kuin viimeksi” tai ”Tee vähintään 80 % oikein”. (Robbins 2000, 166-167; Ruohotie 1998, 55-57)
Locken mukaan tavoitteiden asettamisessa tulee ottaa huomioon viisi pääperiaatetta:
1.selkeys (clarity)
Selkeät tavoitteet ovat mitattavia, yksiselitteisiä ja käytännöllisiä. Kun tavoite on selkeä, täsmällinen ja aika rajattu, on helpompi tietää, mistä käyttäytymisestä palkitaan ja mitä odotetaan. Jos tavoite on epäselvä tai yleinen ”Tee parhaasi”, on sillä rajallinen motivointivaikutus. (Robbins 2000, 166 - 167; Ruohotie 1998, 55 - 57)
2. haastavuus (challenge)
Yksi tärkeimmistä motivoivan tavoitteen tekijöistä on sen haastavuus. Ihmiset ovat usein motivoituneita aikaansaannoksistaan ja arvioivat tehtäviä sen mukaan, saako niistä saavuttamisen iloa. Tehtävä ei saa myöskään olla liian haastava ja sen pitää olla realistisesti saavutettava. (Robbins 2000, 166 - 167; Ruohotie 1998, 55 - 57)
3. sitovuus (commitment)
Työntekijät sitoutuvat helpommin tavoitteisiin, jos he ovat mukana luomassa tavoitteita. Tavoitteiden asettamisessa pitäisi käyttää työntekijöitä osallistavia menetelmiä, ja kun työntekijä on samaa mieltä tavoitteista, hän sitoutuu niihin paremmin. Ihmisen sitoutumisen asteesta voidaan huomata, miten tavoittelemisen arvoisena hän pitää tavoitetta. (Robbins 2000, 166 -167; Ruohotie 1998, 55 - 57)
4. palaute (feedback)
Hyvän tavoiteohjelman lisäksi tarvitaan palautetta. Palaute tarjoaa mahdollisuuden selvittää odotukset, asettaa tehtävän vaikeustaso ja saada tunnustusta työstä. On tärkeätä asettaa kiintopisteitä, jotta yksilö voi seurata omaa suoritustaan työn aikana. (Robbins 2000, 166 -167; Ruo-hotie 1998, 55 - 57)
5. monimutkaisuus (task complexity)
Silloin kun työt ovat erittäin monimutkaisia, täytyy pitää huolta, ettei työstä tule liian ylitsepääsemätön ja antaa aikaa parantaa suoritusta ja tutustua tavoitteisiin. Kompleksinen tehtävä saattaa haitata suoritusta, jos oppiminen on alkuvaiheessa, tehtävä edellyttää keksimistä tai suoritukseen kohdistuu painetta. (Robbins 2000, 166 -167; Ruohotie 1998, 55 - 57)
Marvelin nuorten televisiosarjat

| Marvelin nuorten televisiosarjat> Marvel’s young adult television series |
| --- | --- |
Kestoaika:  42–54 minuuttia
Perustuu:  Marvel Comicsin sarjakuvahahmoihin
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Verkko:   Hulu  Freeform 
Esitetty:  2017-11-2121. marraskuuta 2017 –  2019-12-1313. joulukuuta 2019
Tuotantokausia:  5 (2 eri sarjasta)
Jaksoja:  53
Tuotanto
Vastaava(t) tuottaja(t):  Jeph Loeb
Tuotantoyhtiö(t):   ABC Signature Studios  Marvel Television 
Levittäjä:   Hulu  Walt Disney Television 
Marvelin nuorten televisiosarjat ovat kaksi Marvel Cinematic Universeen (MCU) sijoittuvaa supersankaritelevisiosarjaa, jotka perustuvat Marvel Comicsin sarjakuviin ja jotka ovat suunnattu nuorille. Sarjat ovat Marvel Televisionin ja ABC Signature Studiosin tuottamia, ja niihin vaikuttavat myös muiden MCU-televisiosarjojen tapahtumat.
Vuonna 2016 Hulu Marvel Televisionilta televisiosarjan Runaways ja Freeform tilasi televisiosarjan Cloak & Dagger. Runawaysin julkaiseminen alkoi joulukuussa 2017 ja päättyi kolmanteen tuotantokauteen joulukuussa 2019. Cloak & Daggerin esittäminen alkoi kesäkuussa 2018 ja päättyi toiseen tuotantokauteen toukokuussa 2019. Runawaysissä Rhenzy Feliz, Lyrica Okano, Virginia Gardner, Ariela Barer, Gregg Sulkin ja Allegra Acosta näyttelevät Karkureiden jäseniä: Alex Wilderia, Nico Minorua, Karolina Deania, Gert Yorkesia, Chase Steinia ja Molly Hernandezia. Cloak & Daggerissä Olivia Holt ja Aubrey Joseph näyttelevät Tandy Bowenia / Tikaria ja Tyrone Johnsonia / Viittaa. Vaikka Hulu ja Freeform olivat aikoivat alun perin pitää molemmat sarjat erillisinä, Marvel Television paljasti, että Runawaysin sisältäisi crossover-esiintymisen Holtilta ja Josephilta.
Sarjat

| Sarja | Tuotantokausi | Tuotantokausi | Jaksot | Alkuperäinen esitys / julkaisu> Alkoi | Alkuperäinen esitys / julkaisu> Päättyi | Alkuperäinen esitys / julkaisu> Verkko | Showrunner |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| Runaways |  | 1 | 10 | 2017-11-2121. marraskuuta 2017 | 2018-1-88. tammikuuta 2018 | Hulu | Josh Schwartz ja Stephanie Savage |
| Runaways |  | 2 | 13 | 2018-12-2121. joulukuuta 2018 | 2018-12-2121. joulukuuta 2018 | Hulu | Josh Schwartz ja Stephanie Savage |
| Runaways |  | 3 | 10 | 2019-12-1313. joulukuuta 2019 | 2019-12-1313. joulukuuta 2019 | Hulu | Josh Schwartz ja Stephanie Savage |
| Cloak & Dagger |  | 1 | 10 | 2018-6-77. kesäkuuta 2018 | 2018-8-22. elokuuta 2018 | Freeform | Joe Pokaski |
| Cloak & Dagger |  | 2 | 10 | 2019-4-44. huhtikuuta 2019 | 2019-5-3030. toukokuuta 2019 | Freeform | Joe Pokaski |
Sarjat > Runaways (2017–2019)

Kun kuusi teini-ikäistä savat selville heidän vanhempiensa olevan roistoja, he päätyvät vastahakoisesti yhdistämään voimansa näitä vastaan. Teinit päätyvät karkaamaan vanhempiensa luota, joutuen pärjäämään omillaan ja huomaten, että yksi heistä saattaa olla petturi.
Elokuussa 2016 Marvel julkisti tilausvideopalvelu Hulun tilanneen pilottijakson sekä ylimääräisiä kirjoituksia sarjalle Marvel’s Runaways, joka perustuu supersankariryhmään Karkurit. Pilottijakson käsikirjoittavat Josh Schwartz ja Stephanie Savage, jotka tulevat toimimaan myös sarjan vastaavina tuottajina ja showrunnereina. Helmikuussa 2017, Marvel julkisti Karkureiden näyttelijät: Rhenzy Feliz näyttelee Alex Wilderia, Lyrica Okano Nico Minorua, Virginia Gardner Karolina Deania, Ariela Barer Gertrude "Gert" Yorkesia, Gregg Sulkin Chase Steinia ja Allegra Acosta Molly Hernandezia. Pian tämän jälkeen julkistettiin PRIDE:n, Karkureiden vanhempien muodostaman rikollisyhteisön, jäsenten näyttelijät: Randy Sands näyttelee Geoffrey Wilderia, Angel Parker Catherine Wilderia, Brittany Ishibashi Tina Minorua, James Yaegashi Robert Minorua, Kevin Weisman Dale Yorkesia, Brigid Brannagh Stacey Yorkesia, Annie Wersching Leslie Deania, Kip Pardue Frank Deania, James Marsters Victor Steinia ja Ever Carradine Janet Steinia. Hulu tilasi sarjan toukokuussa 2017. Kuvaukset alkoivat Los Angelsissa helmikuussa 2017 ja päättyivät lokakuussa 2017. Hulu tilasi sarjalle toisen tuotantokauden 8. tammikuuta 2018. Hulu tilasi sarjalle kolmannen tuotantokauden 24. maaliskuuta 2019.
Elokuvassa Doctor Strange esiintyi aiemmin Mystisten taitojen mestari nimeltä Tina Minoru, jota näytteli Linda Louise Duan, mutta tämä ei ole sama hahmo. Ensimmäinen tuotantokausi koostuu 10 jaksosta, joista kolme ensimmäistä julkaistiin 21. marraskuuta 2017 alkaen. Toisen tuotantokauden kaikki 13 jaksoa julkaistiin 21. joulukuuta 2018. Toisella tuotantokaudella mainittiin Roxxon Oil ja Wakanda ja se sisälsi myös yhteyden Doctor Strangessä mainittuun Pimeyden Ulottuvuuteen. Kolmannen tuotantokauden kaikki 10 jaksoa julkaistiin 13. joulukuuta 2019. Kolmannella tuotantokaudella tulee olemaan crossover-jaksoja, joissa Tandy Bowenia / Tikaria ja Tyrone Johnsonia / Viittaa näyttelevät Olivia Holt ja Aubrey Joseph tekevät vierailevan esiintymisen.
Sarjat > Cloak & Dagger (2018–2019)

Tyrone Johnson ja Tandy Bowen, kaksi supervoimaista teini-ikäistä, joilla on erilaiset taustat, tutustuvat toisiinsa ja huomaavat voimiensa toimivan parhaiten, kun he ovat yhdessä, mutta heidän tunteensa toisiaan kohtaan tekevät heidän monimutkaisesta maailmastaan entistä haastavamman.
Huhtikuussa 2016 ABC:n omistama kanava Freeform tilasi televisiosarjan Viitasta ja Tikarista suoraan ilman pilottijaksoa. Ohjelman kuvailtiin olevan "supersankarirakkaustarina". Tammikuussa 2017 Olivia Holt ja Aubrey Joseph valittiin näyttelemään Tandy Bowenia / Tikaria ja Tyrone Johnsonia / Viittaa. Sarjan showrunnerina toimii Joe Pokaski. Sarja on kuvattu New Orleansissa. Toinen tuotantokausi tilattiin 20. heinäkuuta 2018. Freeform ilmoitti 24. lokakuuta 2019 lopettavansa sarjan toiseen tuotantokauteen.
Ensimmäinen tuotantokausi alkoi 7. kesäkuuta 2018. Sarjassa nähdään Roxxon Oil sekä S.H.I.E.L.D. Agenteissa ja Agent Carterissa aiemmin nähty pimeävoima, joka toimii Viitan voimien lähteenä. Tuotantokausi tekee suoran viittauksen Luke Cagen hahmoihin ja asetelmaan. Toinen tuotantokausi alkoi 4. huhtikuuta 2019.
Vastaanotto

| Sarja | Tuotantokausi | Tuotantokausi | Rotten Tomatoes | Metacritic |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Runaways |  | 1 | 86% (81 arvostelua) | 68 (22 arvostelua) |
| Runaways |  | 2 | 86% (22 arvostelua) | — |
| Runaways |  | 3 | 86% (22 arvostelua) | — |
| Cloak & Dagger |  | 1 | 89% (54 arvostelua) | 68 (15 arvostelua) |
| Cloak & Dagger |  | 2 | 86% (7 arvostelua) | — |
Perutut projektit > New Warriors

Doreen Green / Oravatyttö, Craig Hollis / Herra Kuolematon, Dwayne Taylor / Yöraastaja, Robbie Baldwin / Vauhtipallo, Zach Smith / Mikrobi ja Deborah Fields / Debrii, joilla on hyvin erilaiset voimat kuin Kostajilla, haluavat vaikuttaa maailmaan omalla tavallaan, vaikka eivät ole vielä aivan valmiita sankareiksi.
Elokuun 2016 lopussa Marvel Television ja ABC Studios kehittivät noin 30 minuutin jaksoilla varustettua komediasarjaa Uusista Sotureista ja Oravatytöstä, jota tarvittiin useisiin kaapelitelevisio- ja tilausvideopalveluihin. Huhtikuussa 2017 Freeform tilasi sarjan Marvel’s New Warriors suoraan ilman pilottijaksoa. Lisäksi Kevin Biegel nimitettiin sarjan showrunneriksi ja sai vastuulleen ensimmäisen jakson käsikirjoittamisen. Heinäkuussa 2017 paljastettiin sarjan päähenkilöiden näyttelijät, mukaan lukien Milana Vayntrub ja Derek Theler, jotka näyttelevät Doreen Greenia / Oravatyttöä ja Craig Hollisia / Herra Kuolematonta. Marraskuussa 2017 ilmoitettiin, ettei Freform tulekaan esittämään sarjaa ja että Marvel etsi sarjalle uutta esittäjää, toiveenaan esittää sarja vuoden 2018 aikana. Ensimmäisen tuotantokauden oli tarkoitus koostua 10 jaksosta. Syyskuussa 2019 sarjan tuotannon raportoitiin peruuntuneen, koska ohjelmalle ei löytynyt uutta esittäjää.
Perutut projektit > Muut

Joulukuussa 2019, kun Marvel Television lakkautettiin ja vastuu kaikista jo tuotannossa olevien sarjojen tuotannoista siirtyi Marvel Studiosille, kehitysvaiheeseen jääneet sarjat päätettiin jättää toteuttamatta.
Putkola

Putkola Oy:n tavaratalo Iisalmessa vuonna 1970.
Putkola Oy oli suomalainen tukku- ja vähittäiskauppaan keskittynyt yritys, jolla oli tavaratalo Iisalmessa. Yritys omisti myös auto- ja rautakauppoja.
Historia

Putkolan historia alkaa iisalmelaisesta kauppiaasta Joachim Putkosesta. Putkosen yritys ajautui konkurssiin vuonna 1879, jonka jälkeen yrityksen johtajaksi nimitettiin Lauri Kärkkäinen. Joachim Putkonen menehtyi vuonna 1882, jonka jälkeen yrityksen pääomistajana toimi Joachim Putkosen vaimo Fredrika Putkonen. Fredrika Putkonen myi yrityksen osuudet pojilleen Kalle Putkoselle ja Jonas Putkoselle sekä vävylleen Lauri Kärkkäiselle. Yritys kasvoi Kärkkäisen johdolla merkittäväksi kauppahuoneeksi Iisalmessa.
Yritys harjoitti päivittäistavaroiden, viljan, puutavaran ja halkojen tukkukauppaa. Sen vähittäiskauppaan kuuluivat rautakaupat, maatalouskoneiden myynti sekä kangaskaupat. Lisäksi yrityksellä oli kaksi myllyä ja kaksi vientisahaa, joista toinen tuotti 25 000 kuutiometriä sahatavaraa ja työllisti 84 henkeä vuonna 1920. Yritys laajensi toimintaansa valmistukseen puusepäntehtaan, konepajan, sementtivalimon ja tiilitehtaan kautta. Yritys omisti merkittäviä maaomaisuuksia, kuten 18 000 hehtaaria metsää sekä useita maatiloja. Sen hallussa oli myös yhdeksän rahti- ja henkilöhöyrylaivaa. Toiminta keskittyi Iisalmeen, Kuopioon ja Kajaanin.
Kärkkäinen & Putkonen Oy joutui 1930-luvulla taloudellisiin vaikeuksiin, johtuen osittain kokemattoman johdon ja liike-elämään vähän perehtyneen pääomistajan aiheuttamasta ylivelkaantumisesta Kansallis-Osake-Pankille (KOP). Tilanteen seurauksena Adolf Esais Aminoff ja Kaarlo Tossavainen perustivat vuonna 1936 KOP:n tuella Iisalmen Sahat Oy:n, joka liitti toimintaansa Kärkkäinen & Putkosen Luuniemen teollisuuslaitokset sekä Iisalmen Puutavara Oy:n ja Peltosalmella sijainneet toimintayksiköt. Vuonna 1937 Kärkkäinen & Putkosen tukku- ja vähittäiskaupan liiketoiminnot eriytettiin uudeksi yhtiöksi Putkola Oy:ksi, jonka omistukseen siirtyivät Aminoffin suvun edustajat kuten yrityksen pitkäaikaisena toimitusjohtajana tunnettu Lars Mikael Aminoff. Kärkkäinen & Putkonen Oy säilytti puutavarakaupan ja laajat maaomistukset, mukaan lukien metsäalueet, joka fuusoituivat Rauma-Repola Oy:hyn vuonna 1953.
Putkola Oy

Putkola muodostui monialayritykseksi Lars Aminoffin aikana. Yritys siirtyi harjoittamaan tukku-, tavaratalo-, rautakauppa- ja autokauppatoimintaa.
Vuonna 1965 tapahtunut Putkolan pamaus räjäytti vanhan Putkolan konttorin, myymälät ja varastot. Vanhan Putkolan tilalle rakennettiin nykyaikainen tavaratalo. Uusi tavaratalo avattiin vuonna 1966 ja laulaja Tapio Rautavaara toimi avajaisten pääesiintyjänä. Avajaisten onnitelurahoilla perustettiin Putkolan rahasto. Putkolasta muodostui nykyaikainen tavaratalo, jolla oli laaja tuotetarjonta. Putkolaa kutsuttiin "Iisalmen Stockmanniksi", jonka alennusmyyntikampanjan nimi oli "Hullut hinnat". Putkolalla oli yhteistyötä Stockmannin kanssa.
Putkolan tukkukauppatoiminta kattoi koko Ylä-Savon.
Autokauppaa harjoitettiin tavaratalon tiloissa, mutta lisätilalle oli tarvetta, jonka takia autokaupalle rakennettiin omat liiketilat. Putkolan edustamia automerkkejä olivat Mercedes-Benz, Audi, BMW, Toyota ja Honda.
Suomen vähittäiskauppa ketjuuntui, jonka takia itsenäisten markkinatoimijoiden tila kapeni. Putkola oli tehnyt historian parhaimmat tulokset, mutta siitä huolimatta Aminoffin omistajasuku päätyi myymään osia liiketoiminnasta. Anttila osti Putkolan tavaratalon vuonna 1990 juuri ennen Suomen 1990-luvun alun lamavuosia. Pohjanmaa Oy osti rautakaupat. Putkolan omistukseen jäivät Tukkumanni ja autokaupat. Delta Motor Group Oy osti autokaupan vuonna 2004.
Savonia (ruokailuvälinesarja)

Kaksi Savonia-sarjan ruokalusikkaa lautasella
Savonia on Suomen myydyin aterinsarja, jonka suunnitteli saksalainen muotoilija Adolf Babel vuonna 1967. Suomalainen Hackman-yhtiö toi tuotteen markkinoille seuraavana vuonna. Aterinsarjan nimi viittaa Savoon, jossa Savonia-sarja syntyi, Sorsakoskella. Sarjan aterimet ovat materiaaliltaan ruostumatonta terästä. Vuoteen 1998 mennessä aterimia oli myyty yli 100 miljoonaa kappaletta.
Reijo Pajamo

| Reijo Matti Juhani Pajamo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: Sortavala 
Aiheesta muualla
Kotisivu
Reijo Matti Juhani Pajamo on filosofian tohtori, Sibelius-Akatemian emeritusprofessori ja tietokirjailija,  jonka tutkimusalana on suomalainen laulu- ja veisuuperinne.
Tutkinnot

Pajamo suoritti kansakoulunopettajan tutkinnon Rauman seminaarissa 1959, jatkoi opintojaan Sibelius-Akatemiassa, missä suoritti kanttori-urkurin tutkinnon 1966 ja musiikinopettajan tutkinnon 1971. Pajamo kirjoitti yksityisesti ylioppilaaksi Riihimäen lyseosta 1968 ja aloitti Helsingin yliopistossa musiikkitieteen (pääaine), kasvatustieteen ja taidehistorian opinnot. Hän suoritti humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnon 1969, filosofian kandidaatin tutkinnon 1970, filosofian lisensiaatin tutkinnon 1973 ja väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1976.
Toiminta ja virat

Pajamo toimi kansakoulunopettajana Nurmeksen mlk:n Saramon koululla vuosina 1960-1963, kanttorina Helsingin
seurakuntayhtymässä vuosina 1968-1976 (tuomiokirkko, vanhakirkko, Kallion srk), musiikkitieteen va. professorina 1978 Jyväskylän yliopistossa, vt. professorina 1982-1983 ja nimitettiin musiikkitieteen dosentiksi 1986. Pajamo toimi Sibelius-Akatemiassa kirkkomusiikin lehtorina 1983-1991, apulaisprofessorina/professorina 1991-2002, jolloin jäi eläkkeelle. Pajamo toimi Sibelius-Akatemian kirkkomusiikin ainejohtajana 1985-89 ja osastonjohtajana 1990-96. Hän toimi 1970-1972  S-A:n sotilasmusiikkiosastossa musiikin historian tuntiopettajana sekä kirkkolaulun tuntiopettajana Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa 1972-1975.
Tutkimukset

Pajamon kirjallisen toiminta on hyvin laaja sisältäen tutkimuksia ja julkaisuja hymnologian, Suomen kirkkomusiikin historian, Suomen kuorohistorian, suomalaisen laulu- ja virsiperinteen sekä luovutetun Karjalan alueen musiikkiperinteen alalta. Hänen tutkimuksistaan merkittävimmät ovat musiikkitieteen väitöskirja ”Suomen koulujen laulunopetus vuosina 1843-1881” (1976), Suomen Laulajain ja Soittajain liitto 60 vuotta (1982),  Sortavala, Laatokan laulava kaupunki (1985), Suomen Kirkkomusiikkiliitto 60 vuotta (1991), Maakuntalaulumme (1999), Virsikirjan sävelmistöuudistus (2001), Suomen Kirkkomusiikin historia 2005 (Erkki Tuppuraisen kanssa), Sibelius-Akatemia 125 vuotta (2007), Musiikin juhlaa Wiipuris (2018) ja Erik August Hagfors, suomenkielisen kuorolaulun isä (2022). Pajamon julkaisuluettelo ks. Repale-Kustannus.
Perehtyminen suomalaiseen laulu- ja veisuuperinteeseen johdatti Pajamon yhteislaulun pariin. Hän aloitti yhteislaulutilaisuuksien pitämisen Nurmeksessa vuonna 1961 ja on sen jälkeen pitänyt koulu- ja joululauluihin, maakuntalauluihin sekä virsiin ja hengellisiin lauluihin liittyviä yhteislaulutilaisuuksia eri puolilla Suomea yli tuhat kertaa ja saanut laajoilla yleistiedoillaan lempinimen ”kävelevä tietosanakirja”.
Luottamustoiminta

Pajamo oli suomenkielisen virsikirjakomitean musiikkijäsen 1973-1984 ja toimituskunnan puheenjohtaja 1986-1987. Hänen lukuisista luottamustoimistaan mainittakoon puheenjohtajuudet Suomen Kikrkkomusiikkiarkistoyhdistyksessä, Hymnologisessa seuranssa, Sibelius-Akatemian promootiotoimikunnassa,  ja Suomen Lähetysseuran musiikkitoimikunnassa sekä jäsenyydet Suomen Lähetysseuran johtokunnassa, Laatokan-karjalaisten avustusyhdistyksessä, Karjalan Evankelisen Seuran hallituksessa, Karjalaisen Kulttuurin Edistämissäätiön hallintoneuvostossa, Luterilaisen Kulttuurin Edistämissäätiön hallintoneuvostossa sekä Sortavala-Säätiön hallituksessa. Pajamo toimi Kirkkomusiikkilehden päätoimittajana 1981-1996 sekä Sortavala-Säätiön asiamiehenä 2008-2020.
Harrastukset

Pajamon harrastuksista tärkeimmät ovat hiihto, uinti  ja kuorolaulu. Hän hiihti Finlandiahiihdon 16 kertaa saaden hiihtoneuvoksen arvonimen vuonna 2002. Hänen johtamistaan kuoroista mainittakoon RUK:n kurssi 101:n mieskuoro, Nurmeksen kirkkokuoro, Nurmeksen Musiikkiyhdistyksen mieskuoro, Helsingin tuomiokirkon kuoro, Helsingin Vanhankirkon kuoro, Kallion srk:n Suvilahden kappelikuoro, Hyvinkään Työväen mieskuoro, Helsingin Sotaveteraanikuoro sekä Laulu-Miesten seniorikuoro Urisevat Ukot. Hän on myös toiminut Helsingin Kauppakorkeakoulun Ylioppilaskunnan (KYL) kuoron ja Helsingin Sotainvalidipiirin Veljeskuoron varajohtajana. Hän on Laulu-Miesten seniorikuoron kunnialaulunjohtaja, Hyvinkään Työväen mieskuoron ja Helsingin Sotaveteraanikuoron kunniajäsen sekä Viipurin Lauluveikkojen taiteilijajäsen.
Huomionosoitukset

Pajamolle on myönnetty Suomen Leijonan Ritarikunnan I lk:n ritarimerkki, Suomen Sotainvalidien Liiton kultainen ansiomerkki, Suomen Sotaveteraaniliiton kultainen ansiomerkki, Suomen Laulajain ja Soittajain liiton kultainen ansiomerkki, Suomen Kirkkomusiikkiliiton erityisansiomerkki. Monipuolisesta työstään karjalaisen kulttuurin parissa sekä ansiokkaasta työstään kirkkomusiikin parissa hänelle myönnettiin Pro Carelia –mitali vuonna 2002 ja Kirkon kulttuuripalkinto vuonna 2008. Pajamo on res. luutnantti. Hänelle on lisäksi myönnetty Suomen Mieskuoroliiton kunniamerkki vuonna 2023.
Värmlanti

| Värmlannin maakunta |
| --- | --- |
 vaakuna

Valtio:   Ruotsi
Pääalue:  Sveanmaa, ennen vuotta 1818 Götanmaa
Lääni:  Värmlannin lääni, Örebron lääni ja Länsi-Götanmaan lääni
Pinta-ala:  
 – Maa:  18 227,6 km²
Väkiluku:  310 914
 – Väestötiheys:  17,1 as./km²
Symbolit:  
 – Maakuntakukka:  metsätähti
 – Maakuntaeläin:  susi
 Väkiluvun ja maapinta-alan lähteenä Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluvun ajankohta 31.12.2011 ja maapinta-alan vuosi 1982. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Metsätähti on Värmlannin maakuntakukka.
Susi on Värmlannin maakuntaeläin.
Värmlanti (joskus myös Vermlanti, ruots. Värmland) on yksi Ruotsin maakunnista. Se sijaitsee Keski-Ruotsissa Sveanmaan pääalueella. Värmlannin pinta-ala on 18 227,6 km². Vuoden 2011 lopussa maakunnassa oli 310 914 asukasta, joten väestötiheys oli 17,1 asukasta neliökilometriä kohti.
Luonnonmaantieteellisesti ilmaistuna maakunta sijaitsee Vänernin pohjoispuolella. Maakunnan alue käsittää Värmlannin läänin ja länsiosan Örebron läänistä sekä pienen osan Länsi-Götanmaan läänistä. Suurimpia kaupunkeja ovat Karlstad, Karlskoga, Kristinehamn ja Arvika.
Alueen maatalous on pientilavaltaista, ja metsistä samoin kuin puunjalostuksesta valtaosa on ollut suurten yritysten (Uddeholm, Billerud) hallussa. Bergslagenin alueen raudanjalostus on valtakunnallisesti merkittävää.
Värmlanti on ollut monien kuuluisien kirjailijoiden, kuten Gustaf Frödingin, Selma Lagerlöfin ja Esaias Tegnérin kotiseutu.
Prinssi Carl Philipillä on muodollinen arvonimi "Värmlannin herttua", ja hänen puolisonsa prinsessa Sofia on "Värmlannin herttuatar".
Historia

Årjängin kunnassa sijaitsevat muinaisjäännöksiksi luokitellut Värmlannin kalliomaalaukset.
Värmlanti on ollut suurten muuttovirtausten maakunta. Jo 1600-luvulla sinne muutti runsaasti suomalaisia, jotka asuttivat alueen suomalaismetsät. Suomen kieli säilyi alueella jopa 1900-luvun puoleen väliin saakka. Vielä 1950-luvulla Värmlantiin muutti suomalaisia metsätöihin. Värmlannista lähti 1800-luvun lopulla siirtolaisia Amerikkaan ja rautatietyömaille ympäri Skandinaviaa.
Kunnat

Arvikan kunta
Edan kunta
Filipstadin kunta
Forshagan kunta
Grumsin kunta
Hagforsin kunta
Hammarön kunta
Karlskogan kunta
Karlstadin kunta
Kilin kunta
Kristinehamnin kunta
Munkforsin kunta
Storforsin kunta
Sunnen kunta
Säfflen kunta
Torsbyn kunta
Årjängin kunta
Väestönkehitys

| Värmlannin maakunnan väestönkehitys 1910–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1910 | 1910 |    | 277 743 | 277 743 |
| 1920 | 1920 |    | 286 251 | 286 251 |
| 1930 | 1930 |    | 290 757 | 290 757 |
| 1940 | 1940 |    | 299 834 | 299 834 |
| 1950 | 1950 |    | 318 683 | 318 683 |
| 1960 | 1960 |    | 335 438 | 335 438 |
| 1970 | 1970 |    | 333 997 | 333 997 |
| 1980 | 1980 |    | 331 825 | 331 825 |
| 1990 | 1990 |    | 327 296 | 327 296 |
| 2000 | 2000 |    | 315 492 | 315 492 |
| 2010 | 2010 |    | 311 558 | 311 558 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB). Lähdeviitteet ovat vuosiluvun perässä.
Väestönkehitys > Väestö lääneittäin

Värmlannissa oli vuoden 2011 lopussa yhteensä 310 914 asukasta, jotka jakaantuivat eri lääneihin seuraavasti:
| Lääni | Väkiluku (31> 12.2011) |  % |
| --- | --- | --- |
| Värmlannin lääni | 272 581 | 87,7 |
| Örebron lääni | 37 922 | 12,2 |
| Länsi-Götanmaan lääni | 411 | 0,1 |
Kaikki läänit kuuluvat maakuntaan vain osittain.