stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Almazbek Atambajev
Kirgisian presidenttinä > Keski-Aasian vuoden 1916 kapinan muisto

Atambajev on alueen historian ainoa Keski-Aasian presidentti, joka kunnioitti Venäjän valtakunnan rangaistusjoukkojen vuoden 1916 joukkomurhan uhrien muistoa. Tämä tapahtuma, joka tunnetaan nimellä Urkun tai Keski-Aasian kapina vuonna 1916, oli traaginen sivu alueen historiassa. Muistomerkin avaamisesta tuli noiden kauheiden tapahtumien kunnioituksen ja muiston symboli. Atambajevin teot korostivat historiallisen muistin ja yhtenäisyyden merkitystä menneiden epäoikeudenmukaisuuksien edessä, ja päätöstä pidettiin merkittävänä askeleena kohti kansallista sovintoa ja Keski-Aasian kansojen identiteetin vahvistamista. 17. syyskuuta 2016 Kirgisian presidentti Atambayev, Venäjän Vladimir Putin, Armenian Serž Sargsjan ja Moldovan pääministeri Pavel Filip kunnioittivat uhrien muistoa laskemalla kukkia vuonna 1916 kuolleiden muistomerkille Atassa.
Atambajev allekirjoitti lokakuussa 2017 lain, jolla perustettiin Kirgisian kansannousun ja maastamuuton muistoksi "historian ja esi-isien muistopäivä", jota vietetään 7.–8. marraskuuta.
Vuonna 2015 Atambajev luopui Neuvostoliiton jälkeisissä maissa käytetyn Pyhän Yrjön nauhan käytöstä vuoden 1916 kansannousun muistosymbolina. Tämä herätti mielenosoituksia Kirgisian venäjänkielisen väestön keskuudessa.
Kirgisian presidenttinä > Mielipiteitä presidentin kaudesta

George Soros puhui myönteisesti Atambajevista ja totesi, että "Kirgisia oli onnekas saadessaan korruptoitumattoman presidentin", huomautti, että sellaisen henkilön valtaantulo, joka ei ole juuttunut korruptioon, on hyväksi maan demokraattisen kehityksen kannalta. Alexander Soros arvioi myönteisesti Kirgisian hallituksen digitalisointipyrkimyksiä Taza Koom -projektissa. Vladimir Putin luonnehti Almazbek Atambajevia henkilöksi, joka "pitää sanansa... Hänen kanssaan on joskus vaikea päästä yhteisymmärrykseen jostakin, mutta jos jostakin on jo sovittu, niin hän toteuttaa tehdyt sopimukset loppuun asti."
Atambaevin presidenttikauden lopussa YK:n pääsihteeri António Guterres vieraili Kirgisiassa ja totesi:
Olin vakuuttunut siitä, että Kirgisia ja maan ihmiset ovat sitoutuneet ihmisoikeuksien ja demokratian periaatteisiin, ja tämä oli itse asiassa tärkeä valinta Kirgisian kansalle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Almazbek Atambajev Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Puola 
Raisa Atambajeva, Almazbeк Atambajev, Ilham Alijev ja Mehriban Alijeva in 2012.
Uusi biometrinen vaalijärjestelmä, joka perustuu sormenjälkiin
Federica Mogherini tunnusti "Almazbek Atambajevin kiistattomat ansiot tasavallan vaaliprosessin kokonaisvaltaisessa parantamisessa sekä demokraattisten instituutioiden kehittämisessä".
Martin Schulz ja Almazbek Atambajev
Keski-Aasian vuoden 1916 kansannousun muistomerkki
2019 Kirgisian mielenosoitus Koy Tashissa lähellä pääkaupunkia Biškekia
Atambajev yhdessä Espanjan pääministerin Pedro Sanchezin kanssa vapautumisen jälkeen
Hallila

| Hallila |
| --- | --- |

Kaupunki:  Tampere,
Suuralue:  Kaakkoinen suuralue
Suunnittelualue:  Kauka
Kaupunginosa nro:  62
Väkiluku:  2 685 (2015)
Postinumero(t):  33820
Lähialueet:  Hervanta, Korkinmäki, Lukonmäki
Hallila on Tampereen kaakkoisiin kaupunginosiin kuuluva Korkinmäen ja Hervannan välissä sijaitseva kaupunginosa. Hallilassa oli 2 685 asukasta vuonna 2015.
Historiaa

Hallilan kylä mainittiin asiakirjoissa jo vuonna 1441, ja ensimmäinen nimeltä tunnettu Hallilan talon isäntä oli Martti Halli, josta löytyy maininta vuoden 1544 maakirjasta. Tila, jonka alkuperäinen nimi oli todennäköisesti Halli, joutui myöhemmin Hatanpään kartanon sivutilaksi. Hallilan tilan rakennukset purettiin 1930-luvulla. Vanhan kylän alkuperäisistä taloista olivat silloin jäljellä vielä Vanha-Juva, Uusi-Juva, Suutarla ja Karimaa. Hallilan alue liitettiin Messukylän kunnan mukana Tampereen kaupunkiin vuonna 1947. Kaupunginosan ensimmäinen osa-asemakaava vahvistettiin vuonna 1988. Koska vanhaa paikallista nimiaineistoa on varsin niukasti, Hallilan kadunnimet ovat ryhmänimiä aihepiirinä metsä ja sen kasvit.
Ennen päätöstä rakentaa Hallila kaupunginosaksi nykyisen Hallilan alueella sijaitsi vain kaksi taloa, jotka sijaitsevat nykyisen Kerkkäkadun päässä. Kaupunginosana Hallila on melko uusi; suurin rakentamiskausi oli 1990-luvun alku- ja keskivaiheilla. Ensimmäiset talot valmistuivat vuoden 1992 tienoilla nykyisen Pehkusuonkadun varrelle. Näitä taloja kutsutaan hallilalaisten keskuudessa "peltitaloiksi".
Palvelut ja rakennukset

Hallilassa on asuinrakennusten lisäksi vain muutamia taloja: kaksi vierekkäistä taloa, joissa toimivat lähikauppa, pizzeria, seurusteluravintola ja seurakunnan toimitilat. Nämä talot muodostavat niin kutsutun Hallilan liikekeskuksen, ja näiden talojen välistä pientä aluetta kutsutaan Kuusikontoriksi. Lisäksi on vielä muutamia taloja, joissa sijaitsevat Hallilan ala-aste (luokat 1.–4.), Hallilan neuvola, Hallilan päiväkoti ja Havumetsän päiväkoti. Näillä palveluilla on suorat ja nopeat yhteydet toisiinsa, molemmilla päiväkodeilla on sama yhteinen piha-alue koulun piha-alueen vieressä. Päätalossa sijaitsee Hallilan koulun päätilat, toinen talo on Hallilan koulun käytössä oleva koulun sivurakennus ja kolmannessa rakennuksessa toimii Havumetsän päiväkoti. Näiden rakennusten lähellä sijaitsee Hallilan sorakenttä, joka on lähinnä jalkapallojunioreiden käytössä. Katajikonkadulta löytyy Hallilan toinen päiväkoti. Kaupungin ostopalveluna toimiva Kotipehkun päiväkoti on noin 20 lapsen pienehkö päiväkoti. Hallilassa on toiminut nuorille tarkoitettu klubi ja näytelmäkerho, jota ohjasi Matti Pussinen.
Asuinrakennusten osalta Hallilassa näkyy selvästi rivi-, omakoti-, ja kerrostaloalueet.
Sijainti ja liikenneyhteydet

Hallila sijaitsee Kaakkois-Tampereella melko hyvien liikenneyhteyksien läheisyydessä. Kaupunginosa sijaitsee valtatie 9 ja Hervannan valtaväylän risteyksen lounaispuolella. Koska kaupunginosa rajoittuu pohjoisesta ja idästä moottori- ja valtateihin, lännestä suohon, lounaasta Lahdes- ja Särkijärveen ja etelästä Hervantaan on kaupunginosan kasvaminen ollut haaste viime aikona. Tämän vuoksi kaupunginosan keskellä sijaitsevia pienehköjä metsäalueita on alettu hakata pois uusien talojen tieltä.
Hallilaa palvelevat raitiovaunu- ja bussilinjat:
| Linja | Reitti |
| --- | --- |
13: Lintuhytti–TAYS Arvo
3: Sorin Aukio – Hervantajärvi (raitiovaunu)
Hallilan ulkoilumaasto on erittäin hyvää; lounaassa ja lännessä Hallilasta nähtynä sijaitsee metsässä kulkevia sorateitä, jotka ovat talvella hiihtäjien latukäytössä. Soratiet avaavat yhteydet Hervantaan ja lähimmällä uimarannalle, joka sijaitsee Lahdesjärvellä. Hallila on metsässäliikkujalle erinomainen asuinalue, sillä Hallilasta pääsee helposti useassa suunnassa oleviin isoihin metsiin.
Syksyllä 2021 valmistunut Tampereen raitiotie sivuaa Hallilaa Hervannan valtaväylän ja Pehkusuonkadun välisellä alueella.
Hallila-seura

Hallilassa toimii myös Hallila-Seura, joka on tarkoitettu asukkaiden yhdistykseksi. Hallila-seura pyrkii järjestämään alueen asukkaille tapahtumia ja toimintaa.
Muuta

Hallilassa asuu varsin nuorta väestöä: väestön keski-ikä on noin 29 vuotta (tieto vuodelta 2004), tämän selittää suurimmalti se, että Hallila on lapsiperheiden suosiossa muun muassa palveluittensa ja bussi- ja muiden liikenneyhteyksien takia
Hallilassa sijaitsee paljon puistoja, esimerkiksi Karikepuisto (kuvassa) ja Neulaspuisto
Kaikki Hallilan katujen (lukuun ottamatta Loukkaankatua, joka alkaa tosin jo Korkinmäessä) ja puistojen nimet liittyvät metsään ja/tai luontoon
Hallilantie ei kulje lainkaan Hallilan kaupunginosan puolella, vaan Muotialan, Korkinmäen, Veisun ja Koivistonkylän puolella
Hallilassa ei ole yhtään liikennevaloja
Hallilassa on vain neljä kaksikaistaista tietä, Havumetsänkatu, Pehkusuonkatu, Loukkaankatu ja Kuusikonkatu.
Hallilan päärakenne on iso ympyrä, joka on täytetty pikkuteillä ja kujilla.
Hallilan koulu
Karikepuisto
Taidekeskus Väinölä

| Taidekeskus Väinölä |
| --- | --- |
 Taidekeskus Väinölä kesällä 2019. Rakennuksen edustalla on Taru Mäntysen veistos Irtaantuminen (1982) ja seinustalla Timo Hämäläisen päivänkakkara-aiheinen teos (2016).
Tyyppi:  taidekeskus, kahvila ja atelje
Sijainti:  Ahlströminkatu 8-10, Päiviönsaari, 78250 Varkaus
Perustettu:  1999  
Kotisivut:  taidekeskusvainola.fi
Koordinaatit:  62.3133°N, 27.8884°E
 fiTaidekeskus Väinölä 
   
Taidekeskus Väinölä on Varkauden keskustassa, Päiviönsaaressa sijaitseva taidekeskus, jonka näyttelytiloissa esitellään taidetta. Rakennuksessa toimii myös kahvila ja siellä on taiteilijoiden ateljetiloja. Kesäisin rakennuksessa on esitellään naivismia suositulla ILOA – Naivistit Varkaudessa -näyttelyllä.
Taidekeskus Väinölän käytössä oleva hirsirunkoisen puutalon rakennutti A. Ahlström Oy vuonna 1913. Se oli alkujaan kahden perheen asuintalo, ja oli asuinkäytössä vuoteen 1983 asti. Vuonna 1983 rakennus siirtyi Varkauden kaupungille yhdessä viereisen tiilirunkoisen, tehtaan hotellina tunnetun rakennuksen kanssa. Saneerauksen jälkeen puurakennukseen muutti kaupungin kulttuuritoimisto, ja sitä käytettiin myös yhdistysten kokoontumispaikkana. Kaupunki asetti rakennuksen myyntiin, ja keväästä 1999 lähtien tiloissa on toiminut taidegalleria ja -kehystämö. Talo sai nimen Taidekeskus Väinölä rakennuksen alkuperäisen Väinölä-nimen mukaisesti. Viereinen tehtaan hotelli toimii nykyään Varkauden museon ja Varkauden taidemuseon näyttelytilana.
George Newbern

| George Newbern |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  George Young Newbern
Syntynyt: 10. joulukuuta 1964 (ikä 60)  Little Rock, Arkansas
Näyttelijä
Aktiivisena:  1982–
Merkittävät roolit:  Charlie (Scandal) Teräsmies (Justice League) Sephiroth (Kingdom Hearts II)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
George Young Newbern (s. 10. joulukuuta 1964 Little Rock, Arkansas) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ura

Hän tuli tunnetuksi elokuvasta Vauhdikas vaihtokauppa vuonna 1987, jonka jälkeen Newbern on tehnyt enimmäkseen useita vierailevia rooleja televisiosarjoissa, kuten Scandal, Courthouse, Enkelin kosketus, Chicagon lääkärit, Frendit, Vain yksi elämä, CSI, Boston Legal, Las Vegas ja Num3rot. Vuonna 2009 Newbernilla oli päärooli Disneyn elokuvassa Sisäinen sankari.
Ura > Ääninäyttelijänä

Ääninäyttelemiseen Newbern saapui 1990-luvulla, jolloin hän oli mukana Hanna-Barberan tuottamassa animaatiosarjassa The Pirates of Dark Water. Newbernin merkittävin äänirooli oli Teräsmies Justice League- ja Justice League Unlimited -animaatiosarjoissa. Samalla se oli Newbernin näyttelijän uran pisin rooli, joka kesti yhteensä viisi vuotta. Alun perin hän tuli Tim Dalyn tilalle, koska Daly oli näyttelemässä toisessa televisiosarjassa. Aluksi Newbern sai Justice League -sarjan ensimmäisen tuotantokauden jälkeen paljon kritiikkiä, koska hänellä ei ollut yhtä auktoriteettinen ja matala ääni kuin Dalyllä. Myöhemmin Newbern kuitenkin kykeni parantamaan ääntään tuleville tuotantokausille. Hän uusi Teräsmiehen roolinsa vuonna 2007 Batman -animaatiosarjan 5. tuotantokaudella.
Newbernin toimi myös Sephirothin äänenä Final Fantasy VII: Advent Children anime-elokuvassa ja Kingdom Hearts II -videopelissä.
Filmografia > Televisiosarjat

The Blue and the Gray (1982)
Perhe on paras (1986)
Designing Women (1986–1987, 1990, 1992)
Äärirajoilla (1997)
Enkelin kosketus (1997)
Chicagon lääkärit (1997–1998)
Avaruuden sankarit (1998)
Lemmen solmut (1998)
Frendit (1998)
Wall Streetin pörssihait (2000)
Vain yksi elämä (2002)
Lain luola (2003)
C.S.I. (2004)
Boston Legal (2004)
Reunion (2005)
Las Vegas (2005)
Ilman johtolankaa (2006)
Todistettavasti syyllinen (2006)
Num3rot (2006)
Näkijä (2007)
Castle (2009)
Scandal (2012–2018)
Filmografia > Animaatiot

The Pirates of Dark Water (1991–1993)
Justice League (2001–2004)
Static Shock (2003)
Justice League Unlimited (2004–2006)
Final Fantasy VII: Advent Children (2005)
Batman (2007)
Ben 10: Alien Force (2008)
Batman: Gothamin ritari (2008)
Superman/Shazam! – Return of Black Adam (2010)
Superman vs. The Elite (2012)
Aiheesta muualla

Voice Chasers (Arkistoitu – Internet Archive)
Anime News Network
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Yhdysvallat  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Elonet
Jan Mlakar

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 23. lokakuuta 1998
Syntymäpaikka: Ljubljana, Slovenia
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 183 cm
Seura
Seura: Pisa
Maajoukkue
| 2021– | Slovenia | 26 | (4) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 24. joulukuuta 2024.
Jan Mlakar (s. 23. lokakuuta 1998 Ljubljana) on slovenialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on edustanut elokuusta 2023 italialaista Pisaa. Hän on pelannut Slovenian maajoukkueessa vuodesta 2021.
Mlakar siirtyi kotimaansa Domžalen junioreista italialaisseura Fiorentinaan tammikuussa 2015. Hän pelasi Fiorentinan edustusjoukkueessa yhden Serie A -ottelun huhtikuussa 2017 ja lainalla Veneziassa kolme Serie B -ottelua marras-joulukuussa 2017. Hän palasi tammikuussa 2018 Sloveniaan Mariborin joukkueeseen, jonka pelaajana hän voitti liigamestaruuden vuonna 2019 ja oli liigan maalintekijätilaston jaetulla kärkipaikalla kaudella 2020–2021. Hän pelasi noina vuosina myös Englannissa, jossa hän oli Brighton & Hove Albionin omistuksessa mutta sai peliaikaa lainapesteillä Queens Park Rangersissa ja Wigan Athleticissa yhteensä seitsemässä mestaruussarjaottelussa. Kaudet 2021–2023 Mlakar edusti kroatialaista Hajduk Splitia. Hän pelasi Kroatian liigassa 64 ottelua, joissa hän teki 18 maalia, ja voitti kahdesti Kroatian cupin. Hän siirtyi elokuussa 2023 Italian Serie B:ssä pelaavaan Pisaan.
Mlakar pelasi useissa Slovenian nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Slovenian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2021 ystävyysotteluissa Pohjois-Makedoniaa ja Gibraltaria vastaan. EM-kilpailuissa 2024 hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki neljä ottelua. Hän on pelannut vuoden 2024 loppuun mennessä 26 A-maaottelua, joissa hän on ollut avauskokoonpanossa 23 kertaa. Hän on tehnyt neljä A-maaottelumaalia: kesäkuussa 2021 Gibraltaria, syyskuussa 2023 EM-karsintaottelussa San Marinoa, kesäkuussa 2024 ystävyysottelussa Armeniaa ja lokakuussa 2024 Kansojen liigan ottelussa Kazakstania vastaan.
Nathalie Ahlström

Anja Nathalie Ahlström (s. 1974) on suomalainen yritysjohtaja, joka on toiminut Fiskarsin toimitusjohtajana vuodesta 2021. 
Hän on työskennellyt aiemmin Fazerilla.
Ahlström on koulutukseltaan tuotantotalouden ja paperiteknologian diplomi-insinööri. Hänen työuransa on ollut kansainvälinen, sillä hän on viettänyt maailmalla yhteensä yhdeksän vuotta. Työuransa hän aloitti liikkeenjohdon konsulttina Pöyryllä, jonka toiminta oli maailmanlaajuista. Siellä hän oppi, ettei ole vain yhtä oikeaa tapaa johtaa yritystä. Seuraavaksi Ahlström työskenteli Singaporessa aluksi Huhtamäen palveluksessa ja sitten australialaisen pakkausyhtiö Amcorin Aasian toimintojen johtajana. Singaporesta hän siirtyi Sveitsiin johtamaan Amcorin yhtä divisioonaa. Maailmalta Ahlström palasi perheineen Suomeen Fazer Makeisten toimitusjohtajaksi ja siitä työstä Fiskarsin palvelukseen, ensin hallitukseen ja sitten toimitusjohtajaksi.
Sukutaustaltaan Ahlström kuuluu Ahlströmien teollisuussukuun. Hänen isänsä Krister Ahlström johti muun muassa kuitumateriaaleja valmistavaa Ahlström-yhtiötä.
Jasmin Kurtić

Jasmin Kurtić toukokuussa 2018.
Jasmin Kurtić (s. 10. tammikuuta 1989 Črnomelj, Slovenian ST, Jugoslavia) on slovenialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa italialaista Südtirolia. Hän on pelannut Italiassa vuodesta 2011 ja välillä lyhyempiä aikoja Kreikassa ja Romaniassa. Hän on pelannut Slovenian maajoukkueessa vuodesta 2012.
Kurtić edusti kotimaassaan Bela Krajinaa ja Goricaa. Tammikuussa 2011 hän siirtyi Italiaan, jossa hän pelasi siitä saakka kesään 2021 saakka ja uudelleen tammikuusta 2024. Hän on edustanut Italiassa Palermoa, Varesea, Sassuoloa, Torinoa, Fiorentinaa, Atalantaa, SPAL:ia ja Parmaa sekä tammikuusta 2024 alkaen Serie B:ssä pelaavaa Südtirolia. Hän pelasi Serie B:ssä myös Varesen joukkueessa kaudella 2011–2012 mutta muutoin Serie A:ssa.
Kurtićilla on Serie A:ssa 289 ottelua, ja hän on tehnyt niissä 29 maalia. Parhailla yksittäisillä kausillaan 2016–2017 Atalantassa ja 2018–2019 SPAL:issa hän on tehnyt kuusi maalia. Hän on pelannut Eurooppa-liigassa kahdella kaudella yhteensä yhdeksän ottelua. Kausiksi 2021–2023 hän siirtyi Serie B:hen pudonneesta Parmasta lainalle Kreikan Superliigassa pelaavaan PAOK:iin. Hän pelasi joukkueessa 41 Kreikan Superliigan ottelua, joissa hän teki 18 maalia, ja yhdeksän Konferenssiliigan ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Elokuusta 2023 tammikuun 2024 alkuun hän edusti romanialaista Universitatea Craiovaa. Hän pelasi 15 Liga I:n ottelua ja teki niissä yhden maalin.
Kurtić pelasi Slovenian maajoukkueessa ensimmäisen kerran toukokuussa 2012 ystävyysottelussa Kreikkaa vastaan. EM-kilpailuissa 2024 hän pääsi kentälle vain yhden alkulohko-ottelun lopulla. Hän on vuoden 2024 loppuun mennessä pelannut 96 A-maaottelua, joista 27 ottelua EM-karsinnoissa ja 24 ottelua MM-karsinnoissa. Avauskokoonpanossa hän on ollut 80 ottelussa. Ainoat maalinsa hän on tehnyt ensimmäisessä maaottelussaan Kreikkaa vastaan ja marraskuussa 2020 Kansojen liigan ottelussa Kosovoa vastaan.
Vesisärötys

Vesisärötyksen periaate
Vesisärötys eli hydraulinen murtaminen (engl. fracking tai hydraulic fracturing) on menetelmä, jolla porataan fossiilisia energiavaroja (maakaasua, liuskekaasua, liuskeöljyä) 1–2 kilometrin syvyydessä olevista liuskekivihuokosista, öljyliuskeesta. Vesisärötyksellä voidaan tuottaa myös geotermistä energiaa. Menetelmä vaatii paljon vettä ja kuluttaa paikallisia vesivaroja. Se on aiheuttanut myös pohjavesien pilaantumista. Menetelmässä maahan porataan 1–2 kilometriä syvä pystysuora reikä. Siihen pumpataan suurella paineella vettä, hiekkaa ja kemikaaleja, jolloin kova paine lohkoo huokoista kiveä ja kaasu irtoaa.
Ympäristövaikutukset

Liuskekaasu- ja liuskeöljyesiintymät ovat olleet tiedossa jo pitkään, mutta niitä on ruvettu hyödyntämään vasta 2000-luvulla. Syynä on teknologian kehittyminen taloudellisesti kannattavaksi. Suuri mullistus on meneillään Yhdysvalloissa, joka on nykyisin kaasun suhteen omavarainen.
EU:n tekemän selvityksen mukaan liuskekaasun hiilidioksidipäästöt ovat tuotettua energiamäärää kohden laskettuna hiukan suuremmat kuin perinteisen maakaasun, mutta jopa puolet pienemmät kuin kivihiilen tuottamat päästöt. Ilmaston kannalta kivihiilen poltto on näin ollen liuske- ja maakaasun polttoa haitallisempaa.
Vesisärötys itsessään tuhoaa luontoa porausalueelta, ja on saattanut jopa aiheuttaa maanjäristyksiä erityisesti johtuen runsaan jäteveden pumppaamisesta huokoisiin kivilajeihin kuten kalkkikiveen. Esimerkiksi Yhdysvaltojen Oklahomasta näyttää tulleen erityinen maanjäristysriskialue. Suurin vaikutus vesisärötyksellä on pohjavedelle. Yhdysvaltojen Wyomingissa pohjavedestä on löytynyt samoja kemikaaleja, joita vesisärötyksessä käytetään, ja osa niistä on myrkyllisiä tai syöpää aiheuttavia.  Vaikka Yhdysvallat panostaa menetelmään voimakkaasti, monet maat ja osavaltiot ovat kieltäneet tai keskeyttäneet vesisärötyksen käyttämisen alueellaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vesisärötys Wikimedia Commonsissa
Öljyhuippu
Moskovan ammattiliittojen talo

Ammattiliittojen talo (ven. Дом Союзов, Dom Sojuzov) on historiallinen rakennus Moskovassa.
Talo rakennettiin 1700-luvulla ja se oli aluksi Moskovan kenraalikuvernöörin hallussa, mutta myöhemmin siitä tuli Venäjän aateliston juhlapaikka. Lokakuun vallankumouksen jälkeen rakennus annettiin Moskovan ammattiliittojen neuvostolle, josta sen nykyinen nimi johtuu. Neuvostoaikana se toimi enimmäkseen paikkana tärkeille valtion tapahtumille, kuten kommunistisen puolueen kongresseille ja konferensseille sekä valtion palkintojenjakotilaisuuksille, sekä konserttitalona klassisen ja populaarimusiikin esityksille.
Sillä oli myös rooli kommunistisen puolueen korkeiden virkamiesten ja johtajien valtiollisissa hautajaisissa. Vladimir Lenin, Josif Stalin, Leonid Brežnev, Konstantin Tšernenko, Juri Andropov ja Mihail Suslov olivat kaikki makaamassa pilarisalissa ennen hautaamista Kremlin muurin hautausmaalle Punaiselle torille. Myös Neuvostoliiton viimeinen johtaja Mihail Gorbatšov makasi salissa hänen kuolemansa jälkeen vuonna 2022; hänet haudattiin Moskovan Novodevitšin hautausmaalle vaimonsa Raisan viereen.
Käännös suomeksi
Hjalmar Ekholm

Carl (Karl) Hjalmar Ekholm (23. toukokuuta 1876 Vihti – 12. helmikuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen juristi, virkamies ja pankin- ja yritysjohtaja.
Ekholmin vanhemmat olivat hovineuvos Carl Fredrik Ekholm ja Anna Yolanda Strandberg ja puolisot 1903–1919 Anna Maria Sandberg ja vuodesta 1919 Anna Elisabet Huber.  Ekholm tuli ylioppilaaksi 1894 ja valmistui molempien oikeuksien kandidaatiksi 1901, varatuomarin arvon hän sai 1904. Hän oli asianajaja 1905, senaatin kopisti 1904–1906, Suomen metalliteollisuuden työnantajainliiton sihteeri ja asiamies 1906–1914, Helsingin kaupunginvaltuuston sihteeri 1909–1914, A. Ahlström -yhtiön toinen johtaja ja johtokunnan jäsen 1915–1924 ja Liittopankin johtokunnan jäsen, johtaja 1924–1928 ja toimitusjohtaja 1928–1931. Ekholm oli myös vuodesta 1918 Suomen Työnantajain Keskusliiton hallituksen jäsen ja 1924–1932 sen puheenjohtaja.
Aarre Metsävirta

Aarre Uolevi Metsävirta (22. helmikuuta 1945 Salo – 22. syyskuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Metsävirran vanhemmat olivat toimistopäällikkö Reino Rafael Metsävirta ja Aline Kyllikki Järvi ja puoliso 1970–1993 Ulla-Maija Saarnivaara. Diplomi-insinööriksi valmistunut Metsävirta teki diplomityönsä A. Ahlström -yhtiön Varkauden paperitehtaalla ja tuli sitten toimineeksi siellä yli kymmenen vuotta, edeten ympäristönsuojeluinsinööristä tutkimusjohtajaksi.
1980-luvun alussa Metsävirta siirtyi Rauma-Repolan  palvelukseen Rauman paperitehtaan johtajaksi ja vuonna 1988 Anjalankoskelle Tampellan varatoimitusjohtaksi, vastaamaan paperi-, kartonki- ja sahateollisuudesta. Kun Tampellan liiketoimintaa yhtiöitettiin vuonna 1991, Metsävirrasta tuli Tampella Forestin toimitusjohtaja.
Veitsiluoto-yhtiöön Metsävirta meni 1993 puolipäivätoimiseksi hallituksen puheenjohtajaksi. Enson fuusioitua Veitsiluodon Metsävirta päätyi varatoimitusjohtajaksi ja painopaperiryhmän johtajaksi Metsä-Serlaan,  vastaten myöhemmin myös yhtiön muun tuotannon ja energia-, osto-, tutkimus- sekä ympäristötoimintojen valvonnasta. Vuonna 2003 hänestä tuli myös toimitusjohtajan sijainen. Eläkkeelle Metsävirta jäi 2007, teollisuusneuvoksen arvonimen hän oli saanut 2002.