stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Genius ohjaa nuoruutta

| Genius ohjaa nuoruutta |
| --- | --- |

Nimi:  Genius ohjaa nuoruutta
Tekijä:  Wäinö Aaltonen
Valmistumisvuosi:  1960
Julkistettu:  12. toukokuuta 1961
Taiteenlaji:  kuvanveisto
Teostyyppi:  Veistos
Materiaali:  Pronssi
Korkeus:  n. 300 cm
Sijainti:  Yliopistonmäki, Turku
Koordinaatit:  60°27′17.1″N, 022°17′03.5″E
Genius ohjaa nuoruutta on kuvanveistäjä Wäinö Aaltosen suunnittelema, vuonna 1961 paljastettu suihkukaivoveistos. Se sijaitsee Turun Yliopistonmäellä, Turun yliopiston keskusaukiolla.
Veistos ja suihkukaivo kuuluivat jo arkkitehti Aarne Ervin alkuperäisiin yliopiston keskusaukeaman suunnitelmiin. Veistos tilattiin Wäinö Aaltoselta ja sen lahjoitti vuorineuvos Veli Arvonen. Veistoksen alkuperäinen nimi oli Muusan kuiskaus. Nimi kuitenkin muutettiin jo ennen teoksen paljastamista, joka tapahtui J. V. Snellmanin päivänä 12. toukokuuta 1961.
Genius ohjaa nuoruutta -veistos kuvaa naista ja nuorukaista, ja sen ympärillä on laaja suihkukaivoallas. Pronssiveistoksen korkeus on noin 300 senttimetriä. Teoksesta on myös valmistettu useita 47 senttimetrin korkuisia pienoisveistoksia.
Turun yliopiston ainejärjestön Synapsi ry:n jäsenet pesevät veistoksen vuosittain vapunaattona.
Guernica (maalaus)

| Guernica |
| --- | --- |

Nimi:  Guernica
Tekijä:  Pablo Picasso
Valmistuspaikka:  Pariisi
Valmistumisvuosi:  1937
Taiteenlaji:  Historiamaalaus
Teostyyppi:  öljymaalaus
Materiaali:  Öljyväri ja kangas (maalauspohja)
Korkeus:  349 cm
Leveys:  776 cm
Kokoelma:  Museo Reina Sofía
Sijainti:  Museo Reina Sofía
Guernica (baskiksi Gernika) on espanjalaisen taidemaalarin Pablo Picasson kubismia edustava öljymaalaus vuodelta 1937. Samana vuonna tapahtuneesta Guernican pommituksesta innoituksensa saanut työ on yksi hänen tunnetuimpia maalauksiaan. Se on nykyään näytteillä Madridin Museo Reina Sofíassa.
Mustavalkoinen, kooltaan 776 × 349 cm maalaus on Picasson suurin. Se valmistui vuonna 1937 pidettyyn Pariisin maailmannäyttelyyn, jonka jälkeen maalaus kiersi eri puolilla maailmaa päätyen lopulta New Yorkin Museum of Modern Artiin vuonna 1939. Picasson toivomuksesta maalaus palautettiin Espanjaan vasta vuonna 1981, kun kenraali Francisco Francon sotilasdiktatuuri oli päättynyt ja maalle säädetty demokraattinen perustuslaki.
Guernican mukaan tehty gobeliini oli vuosina 1985–2009 näytteillä New Yorkissa YK:n turvallisuusneuvoston istuntosalin sisäänkäynnin yhteydessä. Alun perin vuonna 1955 Yhdysvaltain entiselle varapresidentille Nelson A. Rockefellerille valmistunut gobeliini poikkeaa väritykseltään hieman alkuperäisestä maalauksesta. Nykyään se on nähtävillä San Antonion modernin taiteen museossa.
Guernica kuvaa inhimillistä kärsimystä ja sen aihe on peräisin Espanjan sisällissodan aikana 26. huhtikuuta 1937 tapahtuneesta natsi-Saksan ilmavoimien pommituksesta, joka tuhosi Baskimaassa sijaitsevan Guernican kaupungin lähes kokonaan. Hyökkäyksessä kuoli arviolta 1 700 siviiliä. Guernican pommitus oli siihenastisen sotahistorian suurin ja tuhoisin ilmapommitus.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Guernica Wikimedia Commonsissa
Satamakatu (Tampere)

Satamakatua keväällä 2024.
Satamakatu on Tampereen keskustassa sijaitseva itä-länsisuuntainen katu, joka kulkee Nalkalan ja Kaakinmaan kaupunginosissa. Kadun pituus on noin 750 metriä. Sen itäpää sijoittuu Laukontorille ja länsipää Mariankadun risteykseen. Muita poikkikatuja ovat Kuninkaankatu, Näsilinnankatu, Hämeenpuisto, Papinkatu, Koulukatu ja Mäntykatu.
Kadun nykyinen nimi Satamakatu on ollut kaupungin asemakaavassa vuodesta 1886 lähtien. Aikaisemmin kadusta on käytetty nimiä Rantakatu, Eteläinen rantakatu ja Pyynikinkatu.
Satamakadun nimikilpi Svenska samskolanin seinässä. Tampere on yksikielinen kunta, joten ruotsinkielisiä kadunnimiä ei yleensä käytetä.
Rakennuksia

Satamakadulla sijaitsee useita merkittäviä, tunnettujen suunnittelijoiden piirtämiä taloja.
Laukontori 10 (Satamakadun kulmassa): Arthur af Hällströmin suunnittelema Laukonkulma (1901)
Satamakatu 7: Lambert Pettersonin suunnittelema kerrostalo (1892) ja sen laajennusosa (Heikki Tiitola 1907)
Satamakatu 8: Aarne Sarvelan suunnittelema kerrostalo (1933)
Satamakatu 11: Wivi Lönnin suunnittelema Tyttölyseo, nyk. Pyynikin koulu (1902)
Satamakatu 12: Marjatta ja Martti Jaatisen suunnittelema Tampereen Työväen Teatteri (1985)
Satamakatu 17: Satamakadun Trikoon entinen tehdasrakennus (useita laajennuksia ja eri suunnittelijoita, vanhin osa 1906)
Satamakatu 19: August Krookin suunnittelema Svenska samskolan (1902)
Kuvia

Laukonkulma.
Tampereen Työväen Teatteri.
Satamakadun Trikoo.
Satamakatu 26.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Satamakatu Wikimedia Commonsissa
Hoikkalampi (Suonenjoki)

| Hoikkalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Suonenjoki
Koordinaatit:  62°41′38″N, 27°05′48″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Virmasveden alue (14.72)
Laskujoki:  oja Rastinjokeen 
Järvinumero:  14.728.1.034
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  141,3 m  
Pituus:  600 m  
Leveys:  90 m  
Rantaviiva:  1,374 km  
Pinta-ala:  3,622 ha  
Suurin syvyys:  5,9 m  
Saaria:  ei saaria 
  [ ohje ]  
Hoikkalampi  on Pohjois-Savossa Suonenjoella  Iisveden lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 600 metriä pitkä, 90 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 3,6 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Virmasveden alueella (14.72), jonka Petäjäjoen valuma-alueeseen (14.728) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 141,3 metriä mpy.
Mustikainen (Suonenjoki, Mustolanmäki)

| Mustikainen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Suonenjoki
Koordinaatit:  62°44′18″N, 27°01′49″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Virmasveden alue (14.72)
Laskujoki:  Mustikaisenpuro Ilotunjokeen 
Järvinumero:  14.728.1.029
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  129,3 m  
Pituus:  1,2 km  
Leveys:  420 m  
Rantaviiva:  2,92 km  
Pinta-ala:  26,775 ha  
Suurin syvyys:  5,9 m  
Saaria:  ei saaria 
  [ ohje ]  
Mustikainen  on Pohjois-Savossa Suonenjoella  Mustolanmäen lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 1,2 kilometriä pitkä, 420 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 27 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 2,9 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Virmasveden alueella (14.72), jonka Petäjäjoen valuma-alueeseen (14.728) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 129,3 metriä mpy.
Vehmasjärvi (Suonenjoki)

| Vehmasjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Suonenjoki
Koordinaatit:  62°42′33″N, 27°07′58″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Virmasveden alue (14.72)
Tulo-ojat:  oja Kartiskalammesta, Luiponpuro Luiponlammesta
Laskupuro:  Rastinpuro Iso-Rastiin
Järvinumero:  14.728.1.037
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  141,8 m  
Pituus:  1,5 km  
Leveys:  1,1 km  
Rantaviiva:  5,161 km  
Pinta-ala:  46,722 ha   
Suurin syvyys:  30,4 m  
Saaria:  2 
 fiVehmasjärvi 
Vehmasjärvi on Pohjois-Savossa Suonenjoella Kärkkäälässä sijaitseva järvi. Etäisyys Kuopiosta on 34 kilometriä lounaaseen.
Maantietoa

Vehmasjärvi on 1,5 kilometriä pitkä, 1,1 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 47 hehtaaria. Se on muodostunut itäpuolisten Vehmaanmäen, Romuvuoren, Tuuliaismäen ja Soikanvuoren sekä läntisen Isoahon väliseen painaumaan. Tuuliaismäki kohoaa lähes 40 metriä järvenpinnan yläpuolelle. Järven piirteitä ovat etelään päin kapeneva Kirkkolahti ja länteen työntyvä huomattava Piispanlahti. Matalaa lahdensuuta suojaa saari. Muita lahtia ovat pohjoisessa Marttilanlahti ja koillisessa Hevoslahti, jossa sijaitsee rannan tuntumassa toinen saari. Saarille ei ole merkitty karttoihin nimiä. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järvessä on kolme syvännettä. Pääaltaan eteläisessä syvänteessä on 30,4 metriä syvää , pohjoisessa syvänteessä 13,0 metriä ja Piispanlahden syvänteessä 8,2 metriä syvää. Järviwikin mukaan Vehmasjärvi on Suonenjoen viidenneksi syvin vakavesi, kun kriteerinä on keskisyvyyden sijaan syvin kohta.lähde?
Järven rantaviivan pituus on 5,2 kilometriä. Se on metsämaata, mutta koillisrannassa peltomaat ulottuvat rantaan asti. Siellä sijaitsee Kärkkäälän kulmakunta. Järven rannoilla ei ole kiinteää asutusta, mutta sinne on rakennettu viisi vapaa-ajan asuntoa. Järven itäpuolitse Kärkkäälän peltojen halki kulkee paikallistie 16157.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Virmasveden alueella (14.72), jonka Petäjäjoen valuma-alueeseen (14.728) järvi kuuluu. Se on valuma-alueensa latvajärviä. Petäjäjoen valuma-alueella on 40 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Vehmasjärvi on kuudenneksi laajin. Valuma-alueen järvistä vain Iso-Rasti on yli neliökilometrin laajuinen. Järven vedenpinnan korkeus on 141,8 metriä mpy. Kirkkolahdessa sijaitsee järven luusua, josta alkaa Rastipuro. Se laskee yli kilometrin päässä Iso-Rastiin (274 ha), jolloin puron pudotukseksi muodostuu 7,0 metriä. Vehmasjärven Piispanlahteen laskee Kartiskalammen (8 ha) laskuoja ja itärantaan Luiponlammen (4 ha) laskuoja Luiponpuro.
Pöngänlampi

| Pöngänlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Suonenjoki
Koordinaatit:  62°42′58″N, 27°06′47″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Virmasveden alue (14.72)
Laskujoki:  Pöngänpuro Ilotunjokeen 
Järvinumero:  14.728.1.036
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  141,3 m  
Pituus:  1 km  
Leveys:  240 m  
Rantaviiva:  2,238 km  
Pinta-ala:  10,076 ha  
Suurin syvyys:  16,6 m  
Saaria:  ei saaria 
  [ ohje ]  
Pöngänlampi  on Pohjois-Savossa Suonenjoella  Kärkkäälän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 1,0 kilometriä pitkä, 240 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 10,1 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Virmasveden alueella (14.72), jonka Petäjäjoen valuma-alueeseen (14.728) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 141,3 metriä mpy.
Haukilampi (Suonenjoki, Iisvesi)

| Haukilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Suonenjoki
Koordinaatit:  62°41′17″N, 27°04′07″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Virmasveden alue (14.72)
Laskujoki:  suo-oja 
Järvinumero:  14.728.1.033
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  145 m  
Pituus:  350 m  
Leveys:  60 m  
Rantaviiva:  0,706 km  
Pinta-ala:  1,514 ha  
Suurin syvyys:  2,4 m  
Saaria:  ei saaria 
  [ ohje ]  
Haukilampi  on Pohjois-Savossa Suonenjoella  Iisveden lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 350 metriä pitkä, 60 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,5 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Virmasveden alueella (14.72), jonka Petäjäjoen valuma-alueeseen (14.728) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 145 metriä mpy.
Suomen Rooman-instituutti

Suomen Rooman-instituutin koti, renessanssihuvila Villa Lante.
Suomen Rooman-instituutti on suomalainen Institutum Romanum Finlandiae -säätiön ylläpitämä tiedeinstituutti Roomassa, Italiassa. Se järjestää opetusta ja tutkimusta erityisesti antiikintutkimuksen eri aloilla. Instituutin johtajana toimii vuodesta 2021 klassillisen arkeologian dosentti Ria Berg.
Instituutti toimii Villa Lanten renessanssihuvilassa, joka sijaitsee Rooman Gianicolo-kukkulalla. Huvila on ollut Suomen valtion omistuksessa vuodesta 1950 lähtien.
Historia

Instituutti aloitti toimintansa vuonna 1954. Se on vanhin Suomen ulkomailla toimivista instituuteista. Instituutti oli ainoa ulkomailla toimiva suomalainen instituutti vuoteen 1984 asti, jolloin Suomen Ateenan-instituutti perustettiin.
Historia > Tausta

Rooma on aina ollut suomalaisille ja muille pohjoismalaaisille tärkeä kiintopiste. Katolisen kirkon kautta pohjoinen Eurooppa päätyi aikoinaan Rooman kulttuurin piiriin, eikä uskonpuhdistuskaan katkaissut yhteyttä Roomaan. Roomaan ovat halunneet tutustua pyhiinvaeltajat, kirkon virkamiehet, taiteilijat, kirjailijat ja oppineet.
1900-luvun alussa Suomella ei ollut Roomassa kiinnekohtaa, joka olisi tukenut maasta sinne saapuneita tutkijoita ja taiteilijoita. Tutkijat olivat tuohon aikaan kiinnostuneita enimmäkseen Vatikaanin asiakirjoista. Heitä olivat historioitsijat ja teologit, joita Vatikaanissa oli käynyt jo 1400-luvulla. Antiikin tutkijoita Roomaan lähti vasta 1800-luvun lopulla. Samaan aikaan eri maat alkoivat perustaa omia arkeologisia instituuttejaan Roomaan.
Ensimmäinen järjestäytynyt suomalaistutkijaryhmä, niin kutsuttu expédition finlandaise, toimi Italiassa 1904–1915. Tutkijat etsivät Vatikaanin arkistosta Suomea koskevia asiakirjoja. Ennen oman instituutin perustamista suomalaiset hyötyivät vuonna 1926 toimintansa aloittaneesta Ruotsin instituutista, jonka toimintaan osallistui myös useita suomalaisia.
Historia > Perustaminen

Alkusysäyksen Suomen Rooman-instituutille antoi klassisten kielten opettaja Einar Pontán, joka esitti ajatuksen instituutin perustamisesta Säätytalossa klassikkopäivillä 1938. Pontán myös ideoi instituutin latinankielisen nimen Institutum Romanum Finlandiae. Ajatuksen innoittamana liikemies Amos Andersonin johdolla perustettiin Suomen Rooman-instituutin säätiö, jonka pyrkimyksenä oli saada Suomelle oma instituutti Roomaan. Andersson teki myös ensimmäisen miljoonan markan lahjoituksen säätiölle sen perustamisvuonna. Sota kuitenkin katkaisi suunnitelmat eikä instituutin perustamiseen ollut varoja myöskään sodan jälkeen.
1940-luvun lopulla saatiin tieto, että Villa Lanten omistanut kenraali Demetrio Helbig olisi halukas luovuttamaan renessanssihuvilasta instituutille tarvittavat tilat hyvin edullisin ehdoin. Keväällä 1950 Anderson ja säätiön sihteeri Torsten Steinby tulivat Roomaan ja Villa Lante ostettiin Suomen valtiolle Andersonin myöntämän rahallisen tuen turvin. Villa Lante tuli Suomen valtion omistukseen, mutta säätiön käyttöön. Rakennus oli päässyt edeltävien vuosikymmenten aikana huonoon kuntoon, joten se vaati ennen käyttöönottoa pitkällisen kunnostuksen. Suomen Rooman-instituutti vihittiin lopulta käyttöön 29. huhtikuuta 1954. Talo oli kuitenkin majoittanut tutkijoita ja taiteilijoita jo ennen virallista käyttöönottoa. Instituutin varsinainen tieteellinen toiminta alkoi avajaisten jälkeen.
Vuonna 1966 Villa Lanten alakerroksiin rakennettiin Rakel Wihurin tuella taiteilija-ateljee instituutissa toimivien taiteilijoiden käyttöön.
Historia > Johtajat

Torsten Steinby (1953–1955)
Johan Henrik Zilliacus (1956–1959)
Veikko Väänänen (1959–1962)
Jaakko Suolahti (1962–1965)
Patrick Bruun (1965–1968)
Veikko Väänänen (1968–1969)
Tuomo Pekkanen (1969–1972)
Henrik Lilius (1972–1976)
Heikki Solin (1976–1979)
Margareta Steinby (1979–1982)
Veikko Litzen (1983–1985)
Unto Paananen (1986–1989)
Anne Helttula (1989–1992)
Margareta Steinby (1992–1994)
Päivi Setälä (1994–1997)
Christer Bruun (1997–2000)
Christian Krötzl (2000–2003)
Mika Kajava (2003–2006)
Kaj Sandberg (2006–2009)
Katariina Mustakallio (2009–2013)
Tuomas Heikkilä (2013–2017)
Arja Karivieri (2017–2020)
Ria Berg (2021–)
Toiminta

Suomen Rooman-instituutti harjoittaa tieteellistä tutkimusta, kouluttaa tutkijoita ja järjestää opetusta ennen kaikkea antiikintutkimuksen alalta. Instituutin tutkimusalat ovat antiikin ja keskiajan historia, klassillinen filologia (erityisesti epigrafiikka), klassillinen arkeologia ja taidehistoria. Yleensä tutkimus keskittyy kulloisenkin johtajan valitseman aihepiiriin.
Instituutin henkilökuntaan kuuluu johtajan lisäksi tutkijalehtori (vuosina 1973–2009 assistentti), intendentti ja amanuenssi. Varsinaisen henkilökunnan lisäksi instituutissa toimii (vuodesta 1965 lähtien) vuodeksi kerrallaan valittu Wihuri-stipendiaatti, joka on väitöskirjaa tekevä jatko-opiskelija.
Instituutti tukee suomalaisten tutkijoiden tieteellisiä hankkeita Roomassa ja järjestää tieteellisiä sekä yleissivistäviä kursseja suomalaisille yliopisto-opiskelijoille, opettajille ja kulttuurivaikuttajille. Instituutti asuntoloineen ja kirjastoineen auttaa suomalaisten tutkijoiden, opiskelijoiden ja taiteilijoiden työtä ja oleskelua Italiassa.
Instituutissa pidetään suurelle yleisölle avoimia konsertteja sekä luentoja ja kansainvälisiä konferensseja. Instituutti osallistuu myös Suomen ja Italian väliseen kulttuurivaihtoon, mutta toisin kuin Suomen kulttuuri-instituutit, jotka muodostavat instituuttien valtaosan ja joiden toiminta liittyy ensisijaisesti kulttuurivientiin, Suomen Rooman-instituutti on ennen kaikkea tieteellinen tutkimuslaitos.
Toiminta > Tutkimusprojekteja ja kaivauksia

Piirtokirjoitukset. Muun muassa: Vatikaanin museon Galleria Lapidarian kaikkien ennen julkaisemattomien piirtokirjoitusten toimittaminen (1956-1963); piirtokirjoitusten nimistön tutkiminen; Palatinuksen seinäkirjoitukset eli graffiitit (1959-1962); Via Triumphaliksen varrella olleen keisariaikaisen hautausmaan piirtokirjoitukset (1968); Latiumin historia piirtokirjoitusten avulla (1976-1979); Isola Sacran piirtokirjoitukset (1989-)
Tiilileimojen tutkimus; erityisesti Ostian tiilileimat (1962-)
Etruskien myöhäishistoria ja roomalaistuminen (1965-)
Ficanan arkeologiset kaivaukset yhteispohjoismaisena projektina (1976-)
Forum Romanumin Lacus Iuturnaen alueen historia ja kaivaukset (1979-)
Nemijärven kaivaukset (1998-2002)
Naiset, varallisuus ja valta Rooman keisarikunnassa (1994–1997)
Roomalainen vesihuoltojärjestelmä ja tiiliteollisuus (1997–2000)
Kommunikaatio keskiajan Roomassa (2000–2003)
Oraakkeli-instituutiot ja oraakkelikonsultaatiot hellenistisellä ja roomalaisella ajalla (2003–2006)
Tasavallan ajan Rooman julkisen oikeuden ja poliittisen kulttuurin kehitys (2006–2009)
Lapsuus, nuoruus ja uskonto antiikin ja keskiajan maailmassa (2009–2013)
Aika ja sen jäsentäminen antiikissa ja keskiajalla (2013–2017)
Ostian satamakaupungin väestö ja identiteetit (2017–2021)
Antiikin roomalaisten luontosuhde (2021–)
Lähde
Toiminta > Villa Lanten Ystävät ry

Vuonna 1978 perustettiin yhdistys Villa Lanten Ystävät, jonka tarkoitus on tukea Suomen Rooman-instituutin toimintaa. Yhdistys pyrkii tekemään tunnetuksi instituutissa harjoitettavaa tieteellistä tutkimusta ja kurssitoimintaa sekä edistää jäsentensä antiikin ja Italian kulttuurien harrastusta. Sillä on Roomassa Amici di Villa Lante al Gianicolo -niminen sisaryhdistys.
Kirjallisuutta

Setälä, Päivi & Suvikumpu, Liisa & Sihvola, Juha & Keinänen, Timo: Villa Lante. Suomen Rooman-instituutti 1954–2004.  Helsinki:  WSOY, 2004.  ISBN 978-951-0-29630-1
Tammisto, Antero: Institutum Romanum Finlandiae 1954–2004. Folium Classicum, 2004, nro 66, s. 18–28.  Klassillis-filologinen yhdistys ry. PDF-versio (1,9 Mt).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suomen Rooman-instituutti Wikimedia Commonsissa
Suomen Rooman-instituutti
Villa Lanten Ystävät ry (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland 2 
Muut:  IdRef 
Institutum Romanum Finlandiae. Anno MDCCCCLIII. Seinään on kirjattu Villa Lanten kunnostusvuosi 1953; instituutti aloitti toimintansa seuraavana vuonna.
Instituutin tiloja.
Amalie Arena

| Amalie Arena |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Tampa Bay, Tampa, Florida
Rakennustyöt aloitettu:  1995
Avattu:  20. lokakuuta 1996
Omistaja:  Tampa Sports Authority
Kustannukset:  139 milj. USD
Arkkitehti:  Ellerbe Beckett
Aiemmat nimet:  Ice Palace (1996-2002) St. Pete Times Forum (2002-2012) Tampa Bay Times Forum (2012-2014)
Käyttäjät
 Nykyiset:  Tampa Bay Lightning  Tampa Bay Storm 
Katsojakapasiteetti
 n. 20 000 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Areena sisältä
Amalie Arena on monitoimiareena Tampassa, Floridassa.
Amalie Arena rakennettiin aikaisemmin Thunderdomella pelanneen NHL-joukkue Tampa Bay Lightningin uudeksi kotiareenaksi. Rakennustyöt alkoivat vuonna 1995 ja areena avattiin 20. lokakuuta 1996 Lightningin ja New York Rangersin välisellä jääkiekko-ottelulla. Myös AFL-joukkue Tampa Bay Storm siirtyi pian uudelle areenalle. Jääkiekon ja arena footballin lisäksi sillä on järjestetty myös muun muassa koripallo-, tennis-, showpaini- ja nyrkkeilyotteluita, taitoluistelukilpailuja sekä konsertteja. Areenalle mahtuu noin 20 000 katsojaa.
Areenan nimioikeudet myytiin vuonna 2002 Tampa Bayn alueella ilmestyvälle St. Petersburg Times -sanomalehdelle, mitä ennen se tunnettiin nimellä Ice Palace. Vuonna 2012 St. Petersburg Timesin vaihdettua nimeään areenan nimi muutettiin vastaamaan lehden uutta nimeä Tampa Bay Times. Syyskuussa 2014 areena nimettiin Amalie Arenaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Amalie Arena Wikimedia Commonsissa
Amalie Arenan sivusto (englanniksi)
NHL-joukkueiden kotiareenat
| Läntinen konferenssi |  | Itäinen konferenssi |
| --- | --- | --- |
| Dallas Stars: American Airlines Center | Colorado Avalanche: Ball Arena | Nashville Predators: Bridgestone Arena | Winnipeg Jets: Canada Life Centre | Seattle Kraken: Climate Pledge Arena | Los Angeles Kings: Crypto.com Arena | St. Louis Blues: Enterprise Center | Anaheim Ducks: Honda Center | Arizona Coyotes: Mullett Arena | Vancouver Canucks: Rogers Arena | Edmonton Oilers: Rogers Place | San Jose Sharks: SAP Center at San Jose | Calgary Flames: Scotiabank Saddledome | Vegas Golden Knights: T-Mobile Arena | Chicago Blackhawks: United Center | Minnesota Wild: Xcel Energy Center |  | Tampa Bay Lightning: Amalie Arena | Ottawa Senators: Canadian Tire Centre | Washington Capitals: Capital One Arena | Montreal Canadiens: Centre Bell | Florida Panthers: FLA Live Arena | Buffalo Sabres: KeyBank Center | Detroit Red Wings: Little Caesars Arena | New York Rangers: Madison Square Garden | Columbus Blue Jackets: Nationwide Arena | Carolina Hurricanes: Lenovo Center | Pittsburgh Penguins: PPG Paints Arena | New Jersey Devils: Prudential Center | Toronto Maple Leafs: Scotiabank Arena |  Boston Bruins: TD Garden | New York Islanders: UBS Arena | Philadelphia Flyers: Wells Fargo Center |