stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Miesten Superpesiksen kausi 2007
Lopulliset sijoitukset

| Sija | Joukkue |
| --- | --- |
: Hyvinkään Tahko
: Sotkamon Jymy
: Koskenkorvan Urheilijat
4.: Nurmon Jymy
5.: Vimpelin Veto
6.: Puijon Pesis
7.: Pattijoen Urheilijat
8.: Joensuun Maila
9.: Kouvolan Pallonlyöjät
10.: Kiteen Pallo
11.: Seinäjoen Maila-Jussit
12.: Oulun Lippo
13.: Jyväskylän Kiri
Aiheesta muualla

Nurmon Jymy - Hyvinkään Tahko, 5. välieräottelu, video
Moj svijet

Moj svijet (suom. Maailmani) on montenegrolaisen laulajan Sergej Ćetkovićin kappale. Se valittiin edustamaan Montenegroa Eurovision laulukilpailussa 2014 Kööpenhaminassa, Tanskassa.
Kappale kilpaili ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sai 63 pistettä, sijoittui seitsemänneksi ja pääsi finaaliin. Finaalissa se sai 37 pistettä ja sijoittui sijalle 19.
Amy Robsart

Amy Robsart William Frederick Yeamesin maalauksessa.
Amy Robsart oli englantilainen aatelisrouva, varakkaan norfolkilaisen maanomistajan tytär. Hän oli naimisissa Robert Dudleyn kanssa vuodesta 1550 alkaen traagiseen kuolemaansa asti vuonna 1560. Amy Robsart oli kotona Cumnorin kartanossa ilman palvelijoitaan, ja hänet löydettiin portaiden alapäästä kuolleena, niskat murtuneena. Kuolinsyyntutkimuksen mukaan tapaus oli onnettomuus.
Walter Scottin romaanissa Kenilworth vuodelta 1820 kuvataan Amy Robsartin, Robert Dudleyn ja kuningatar Elisabet I:n kolmiodraamaa ja Amyn kuolemaa. Tarina ei toista historiallisia tosiasioita oikein, mutta se sai monia turisteja vierailemaan Cumnorissa. Victor Hugo kirjoitti Kenilworthin pohjalta viisinäytöksisen näytelmän Amy Robsart.
Amerikankääpiökettuterrieri

| Amerikankääpiökettuterrieri |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Määrä:  Suomessa rekisteröity 102
Rodun syntyaika:  1930-luku
Alkuperäinen käyttö:  työkoira, tuholaisten torjunta
Nykyinen käyttö:  seurakoira, harrastuskoira
Elinikä:  13–15 vuotta
Muita nimityksiä:  Toy Fox Terrier, Toy Fox, Amertoy, TFT, AKKT, toy fox terjer
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu SKL: ryhmä 3 Terrierit alaryhmä 4 Kääpiöterrierit #998
Ulkonäkö
Paino:  1,5–6 kg
Säkäkorkeus:  25–30 cm
Väritys:  tricolor, white & tan, white & black
Amerikankääpiökettuterrieri (engl. Toy Fox Terrier) on Yhdysvalloista kotoisin oleva koirarotu. Amerikankääpiökettuterrieri rekisteröidään Suomen Kennelliittoon, joka otti rodun omaan ER lisärekisteriinsä vuoden 2010 alussa. Voidaan rekisteröidä myös United Kennel Clubin (UKC) rekisteriin. American Kennel Clubin (AKC) rekisteriin ei enää oteta muita kuin Yhdysvalloissa syntyneitä pentuja.
Rotu ei ole FCI hyväksytty. Amerikankääpiökettuterrierit voivat kilpailla kuitenkin näyttelyissä sertifikaatista ja kansallisista titteleistä Suomessa, mutta eivät CACIBista. Kansainvälisessä näyttelyssä rotunsa parhaaksi (ROP) valittu koira ei saa osallistua ryhmäkilpailuun, mutta kansallisissa näyttelyissä ROP-koira voi kilpailla ryhmäkehässä normaalisti. Amerikankääpiökettuterrierit voivat kilpailla myös Voittaja-tittelistä Suomessa muiden rotujen tapaan. Amerikankääpiökettuterrieri sijoittuu roturyhmään 3.
Ulkonäkö

Amerikankääpiökettuterrieri on pieni terrierirotu. Sen säkäkorkeus on 21–30 cm (ihannekoko 23–28 cm) ja paino 1,5–6 kg. Turkin perusväri on valkoinen, jossa on ruskeita tai mustia merkkejä. Karva on lyhyttä ja sileää. Viralliset värit ovat kolmivärinen, valko-ruskea punaruskein merkin, valko-punaruskea ja valkomusta. Kaikissa värityksissä rungon pääväri on valkoinen.
valko-punaruskea
tricolor
Luonne ja käyttäytyminen

Rotu on luonteeltaan erittäin terrierimäinen ja periksiantamaton, iloinen, vilkas ja usein leikkisä koko ikänsä. Ulospäinsuuntautunut ja reipas luonne näkyy mm. ennakkoluulottomuutena vieraita tilanteita ja ihmisiä kohtaan. Se on tilaisuuden tullen erinomainen rotanpyydystäjä. Se on osoittautunut erinomaiseksi vammaisten apukoiraksi ympäri maailmaa.
Alkuperä

Tämä vuonna 1936 United Kennel Club:ssa tunnustettu rotu kehitettiin American Kennel Clubin (AKC) virallisten tietojen mukaan kun sileäkarvaiset kettuterrierit risteytettiin chihuahuan, manchesterinterrierin, kääpiöpinserin ja vinttikoirien kanssa. Sileäkarvaisesta kettuterrieristä amerikankääpiökettuterrierit peri riistaviettinsä, mutta pienen kokonsa vuoksi ne voivat metsästää onnistuneesti vain pieniä jyrsijöitä ja lintuja. Rotua onkin käytetty esimerkiksi maatiloilla rotan ja hiiren pyyntiin.
Yhdysvalloissa kyseistä rotua käytettiin hyvän koulutettavuuden vuoksi myös sirkusesityksissä ja koirat matkustivat paljon ympäri maata.
Terveys

Amerikankääpiökettuterrierien terveydestä ei ole Suomessa kattavaa tilastotietoa.
Silmien linssiluksaatiota (PLL) sekä polvien patellaluksaatiota on raportoitu rodun harrastajien keskuudessa jonkin verran. Linssiluksaatioon altistava geeni voidaan löytää geenitestin avulla, ja kaikki jalostukseen käytettävät koirat olisi suositeltavaa testata.
Harrastukset

Amerikankääpiökettuterrierit ovat nykypäivänä enimmäkseen seurakoiria, mutta sopivat lajiin kuin lajiin niiden energisyyden ansiosta. Rotu on miellyttämishaluinen ja nopea oppimaan. Pienen kokonsa vuoksi amerikankääpiökettuterrierit ovat erittäin nopeita ja muutamia yksilöitä on nähty esimerkiksi agilityn parissa. Amerikankääpiökettuterrierit ovat varsin sinnikkäitä ja jaksavat pitkiäkin lenkkejä, joten moni käy myös vaeltamassa koiransa kanssa.
Aiheesta muualla

FCI 3 Terrierit - Suomen Kennelliitto
https://amerikankääpiökettuterrieri.fi
Anne Brochet

Anne Brochet Cannesissa 2001.
Anne Brochet (s. 22. marraskuuta 1955 Amiens, Ranska) on ranskalainen elokuva- ja teatterinäyttelijä sekä käsikirjoittaja.
Anne Brochet valmistui näyttelijäksi Ranskan kansallisesta taideinstituutista ja sai ensimmäisen filmiroolinsa Cinéma 16 -filmisarjasta (1986). Ensimmäinen elokuvapääosa oli filmissä Masques (1987). Sen jälkeen hän on esiintynyt kymmenissä eri filmi- ja teatteriproduktioissa. Hänen tunnetuimmat roolityönsä ovat elokuvissa Cyrano de Bergerac (1990) ja Kaikki elämän aamut (Tous les matins du monde, 1991).  Hän on saanut yhden César-palkinnon filmistä Kaikki elämän aamut sekä kolme César-palkintoehdokkuutta.
Hänellä on yksi lapsi aviomiehensä Gad Elmalehin kanssa.
Aiheesta muualla

Anne Brochet Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Altistunut alue

Altistunut alue tai riskialtis alue (ruots. utsatt område) on Ruotsin poliisin nimitys alueille, joilla on korkea rikollisuus ja vakavaa sosiaalista syrjäytymistä. Vuonna 2015 poliisi ilmoitti 53 tällaista aluetta. Vuonna 2017 tunnistettiin 61 uhanalaista aluetta parantuneiden tietojen ansiosta; vuonna 2019 niitä oli 60.
Kaikki tällaiset asuinalueet sijaitsevat Etelä-Ruotsissa (Gävlen eteläpuolella), ne rakennettiin enimmäkseen vuosina 1965–1974 miljoonaohjelman aikana ja niille on ominaista suuri Afrikasta ja Lähi-idästä tulleiden arabimaahanmuuttajien osuus.
Ominaisuudet

Altistuneet alueet ovat alueita, joiden sosioekonominen asema on alhainen ja joihin korkea rikollisuus vaikuttaa sosiaalisesti negatiivisesti. Nämä on jaettu kolmeen tasoon: (yksinomaan) altistuneet alueet (ruotsiksi: utsatt område (enbart)), riskialueet (ruotsiksi: riskområde) ja erityisesti altistuneet alueet (ruotsiksi: särskilt utsatt område) vaaran lisääntymisen mukaan.
Media kutsuu näitä alueita joskus nimityksellä "no-go zone", koska hätäpalvelut, kuten palomiehet ja ensihoitajat, eivät pääse näille alueille ilman poliisin suojaa rikollisryhmien hyökkäysten takia.
Näiden alueiden asukkailla on korkea työttömyysaste muuhun Ruotsiin verrattuna; koko maassa työllisyysaste on 67 %, altistuneilla alueilla se on vain 49 %.
Vähittäiskauppaa hallitsevat paikalliset pienyritykset, kun taas suuria ketjuja toimii vain muutama.
Ruotsin puolustusministeriön vuonna 2017 tekemän raportin mukaan 70 % ihmisistä, jotka olivat lähteneet Ruotsista terroristitoiminnan vuoksi Syyriaan ja Irakiin olivat altistuneiden alueiden asukkaita.
Ruotsin television (SVT) vuonna 2018 tekemän raportin mukaan tilanne näillä alueilla on paranemassa: työllisyysasteet, tulot ja koulumenestys ovat nousussa.
Altistuneilla alueilla äänestysaktiivisuus on suhteellisen alhainen, esimerkiksi Göteborgin Gårdstenin alueen asukkaista vain kolmasosa äänesti vuoden 2014 Ruotsin parlamenttivaaleissa. Toimittajat, jotka halusivat haastatella alueen asukkaita, epäonnistuivat usein, koska asukkaat eivät puhuneet ruotsia tai englantia.
Viimeistään vuoteen 2018 mennessä uhanalaisille alueille pitkään tyypillinen jengirikollisuus levisi myös laajemmin yhteiskuntaan. Sairaalatyöntekijät ilmoittivat aseellisista yhteenotoista ensiapuhuoneissa, ja koulujen rehtorit raportoivat uhkailuista, ja aseista oli tulossa tavanomaisia.
Ominaisuudet > Altistunut alue

Altistuneiden alueiden luokkaan kuuluvalle alueelle on ominaista alhainen sosioekonominen asema ja rikollisten kielteinen vaikutus yhteiskuntaan ja julkisiin instituutioihin. Rikolliset voivat käyttää suoria uhkauksia ja kiristystä tai epäsuoria keinoja, kuten väkivaltarikollisuutta tai huumekauppaa. Heidän toiminnansä seurauksena asukkaat kokevat turvattomuutta, mikä estää todistamasta rikollisia vastaan.
Vuoden 2019 raportin mukaan (yksinomaan) altistuneita alueita oli 28.
Ominaisuudet > Riskialue

Riskialue täyttää kaikki altistuneen alueen kriteerit, mutta ei kaikkia erityisesti altistuneen alueen kriteerejä.  Vuoden 2019 raportin mukaan tällaisia alueita oli kymmenen.
Ominaisuudet > Erityisen altistunut alue

Tähän kategoriaan kuuluvalle alueelle on ominaista, että mahdollinen rikollisten uhka on johtanut yleiseen haluttomuuteen saattaa rikolliset oikeuden eteen. Näillä erityisen altistuneilla alueilla on järjestelmällistä uhkailua ja väkivaltaa todistajia ja syyttäjiä kohtaan. Nämä olosuhteet tekevät poliisin toiminnan erittäin vaikeaksi.
Erityisen uhanalaisia alueita leimaa osittain rinnakkaisyhteiskunnat, rikolliset ja islamismi.
Helmikuussa 2017 työllisyysaste oli 47 prosenttia.  Monet asukkaista ovat joko maahanmuuttajia tai maahanmuuttajien lapsia (50-60 %).
Vuonna 2017 poliisi ilmoitti, että sosiaaliturvapetokset olivat yleisiä näillä alueilla.  Poliisi huomasi manipuloituja rekisteritoimistojen numeroita. Esimerkiksi 2 %:ssa kaikista Rinkebyn asunnoista asui kussakin 10-30 asukasta, mikä tarkoitti, että sosiaalietuuksia voitiin nostaa huomattavasti.
Vuoden 2019 raportin mukaan näitä erityisen altistuneita alueita oli 22. Asukasluku vaihtelee välillä 4 000 (Södra Sofielund Malmössä) ja 35 000 (Rinkeby/Tensta Tukholmassa).
Ruotsin rikollisryhmät > Ryhmän tausta ja motivaatio

Ryhmät ovat ensisijaisesti kiinnostuneita rikollisesta liiketoiminnasta. Huume- ja asekaupan lisäksi näitä ovat kiinteistökauppa, kiristys, petokset ja laillisten yritysten harjoittama rahanpesu. Tärkeä kokemus Ruotsin järjestäytyneille jengeille oli kansainvälisesti toimivien moottoripyöräjengien Helvetin enkelit ja Bandidos syntyminen 1990-luvulla, joista he ottivat mallia.
Ruotsin rikollisryhmät > Alkuperä, ikä ja jäsenmäärä

Lähiöissä toimivat jengit koostuvat 50-60 prosentista syntyperäisistä ruotsalaisista. Useimmissa tapauksissa heidän vanhempansa muuttivat maahan. Yli 90 prosenttia Ruotsin noin 15 000 jengin jäsenestä on miehiä, joista suurin osa on nuoria.
Ruotsin rikollisryhmät > Koulutustaso

40 % asukkaista ei ole suorittanut peruskoulutusta (förgymnasial utbildning).   Ruotsin rikoksentorjuntaneuvoston (BRÅ) tilastojen mukaan vain perusasteen koulutuksen saaneet tuomittiin rikoksista 5,7 kertaa todennäköisemmin kuin toisen asteen koulutuksen saaneet. Vuonna 2017 keskimäärin alle puolet 15-vuotiaista Göteborgin haavoittuvimmilla alueilla suoritti toisen asteen koulutuksen (eftergymnasial utbildning). Bergsjönin läänissä 70 prosenttia Bergsjöskolanin 15-vuotiaista opiskelijoista jätti peruskoulun saavuttamatta toisen asteen koulutuksen edellyttämiä luku- ja laskutaitoja; Biskopsgårdenin Sjumilaskolan-koulussa se oli 67 prosenttia. Vertailun vuoksi Ruotsin kansallinen keskiarvo on 17,5 prosenttia.  Verrattuna viiden vuoden takaisiin lukuihin, siellä oli jopa heikkenemistä.
Reaktiot

Huhtikuussa 2019 paikallispoliitikot kritisoivat altistuneiden alueiden listan julkistamista leimaavana ja investointeja hillitsevänä. Poliisi vastasi, että he eivät näe mitään syytä piilottaa luetteloa. Luettelo tarjoaa myös johdonmukaisen perustan piirien luokittelulle eri puolilla maata. Sisäministeri Morgan Johansson sanoi, että luettelo pysyy julkisesti saatavilla.
Tyypillinen elementtirakennus Husbyssa (Tukholma).
Husbyn mellakat 2013
Moja republika

Moja republika (kyrillisesti kirjoitettuna serb. Моја република) eli Tasavaltani on Bosnian serbitasavallan hymni, jonka alueen parlamentti hyväksyi 15. heinäkuuta 2008. Aiempi hymni oli vuonna 2007 Bosnia-Hertsegovinan perustuslakituomioistuimen vuonna 2007 hylkäämä Bože Pravde.
Тамо гдје најљепша се зора буди

Часни и поносни живе добри људи

Тамо гдје се рађа нашег сунца сјај

Стамен, пркосан је мој завичај
За њега сви се сад помолимо

Другу земљу ми немамо
У срцу мом само је један дом

У срцу је велика моја република

У срцу мом најљепша звијезда сја

Моја република, Република Српска
Тамо гдје су наши преци давни

Име уписали у сваки корак славни

Тамо гдје се рађа нашег сунца сјај

Стамен и пркосан је мој завичај
За њега сви се сад помолимо

Другу земљу ми немамо
У срцу мом је један дом

У срцу је велика моја република

У срцу мом најљепша звијезда сја

Моја република, Република Српска
Nadine Horchler

Nadine Horchler vuonna 2011.
Nadine Horchler (s. 21. kesäkuuta 1986 Ottlar) on saksalainen ampumahiihtäjä. Nové Měston MM-kilpailuissa 2013 Horchler oli normaalimatkalla kahdeskymmeneskahdeksas. Hän voitti ampumahiihdon maailmancupin yhteislähtökilpailun Antholzissa kaudella 2016–2017. Tätä ennen hän oli parhaimmillaan sijoittunut maailmancupin osakilpailussa kahdesti viidenneksi. Hän on parhaimmillaan sijoittunut maailmancupin kokonaistilanteessa sijalle 25 kaudella 2012-2013. Horchler on saavuttanut ampumahiihdon EM-kilpailuissa kultaa pikakilpailussa 2016, hopeaa sekaviestissä 2019 sekä pronssia takaa-ajossa 2011 ja 2019 sekä viestissä 2011 ja 2012.
Antinkankaan koulu

| Antinkankaan koulu |
| --- | --- |
 Antinkankaan koulu toimii vuonna 2018 käyttöön otetussa Antinkankaan monitoimitalossa.
Sijainti:  Isoholmintie 6, 92130 Raahe
Koordinaatit:  64°41.42′N, 24°31.09′E
Tyyppi:  suomenkielinen alakoulu
Rehtori:  Janne Auronen,  apulaisjohtaja Timo Elfving
Luokat:  1–6
Oppilaita:  n. 390 (2020)
Verkkosivut
Antinkankaan koulu on Raahen Antinkankaalla sijaitseva peruskoulun alakoulu. Koulussa on luokat 1–6, joiden lisäksi koulussa järjestetään erityisopetusta luokilla 1–9. Koulu toimii vuonna 2018 käyttöön otetussa Antinkankaan monitoimitalossa. Vuonna 2020 koulussa oli noin 390 oppilasta. Koulun rehtorina toimii Janne Auronen.
Antinkankaan koulu toimi aiemmin samalla paikalla sijainneessa koulurakennuksessa, jonka ensimmäinen osa oli vuodelta 1976. Rakennusta laajennettiin vuosina 1980–1981 ja 1987–1988. Vuonna 2014 rakennus poistettiin käytöstä sisäilmaongelmien takia, ja oppilaat siirrettiin väistötilaan. Rakennus purettiin, ja sen tilalle alettiin rakentaa Antinkankaan monitoimitaloa vuonna 2016. Monitoimitalo valmistui 2018, ja se maksoi noin 15 miljoonaa euroa.
Antero Kajanto

Antero Kajanto 1930-luvun alussa.
Antero Kajanto (nimi aikaisemmin Anton Kononoff, salanimet: A. K. ja Antero-setä 4. joulukuuta 1895 Joensuu – 23. syyskuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen Tulenkantajat-ryhmään kuulunut kirjailija.
Henkilöhistoria

Kajanto kävi viisi luokkaa Joensuun suomalaista klassillista lyseota ja suoritti lennätinvirkamiehen tutkinnon 1915. Hän toimi 1915–1920 lennätinvirkailijana ja 1920–1923 sähköttäjänä. Nuoren Voiman liiton kirjallisen piirin puheenjohtaja Kajanto oli 1923–1924. Aikakauslehteä Sana ja kuva hän toimitti 1927-1928 ja Lukki 1930. Lennättäjä -julkaisun päätoimittajana Kajanto työskenteli vuodesta 1945. Hän toimi myös lausunta-, teatteri- ja kirjallisuuskriitikkona. Kajanto oli naimisissa vuodesta 1929 Anita Maria Sällströmin kanssa.
Kirjallinen tuotanto > Teokset

Valkeat tunnit, runoja. Gummerus 1923
Ukonnuoli ynnä muita runoja. Gummerus 1924
Sattuupa hyvinkin, novelleja. Schildt 1926
Maan kasvot, runoja. Kustannusosakeyhtiö Kirjallisuus, Helsinki 1928
Karkelo, runoja. Karisto 1929
Elämän vankeja. Karisto 1929
Joulupuuro: huumorilukemisto kaikelle kansalle, keittäneet Hj. Nortamo, Tiitus, Tatu Valkonen, Eva Hirn, Ernst Lampén, Yrjö Kivimies ja Antero Kajanto, kuvittanut Erkki Koponen. Karisto 1930
Vihreät lyhdyt, sikermä kuvauksia. Karisto 1930
Elämä on rikas, kuvauksia. Karisto 1931
Pelto ja siemen: juhlaruno pienviljelijäjuhliin 1934. Pienviljelijäin liitto, Helsinki 1934
Näkymätön rintama, novelleja. Gummerus 1935
Huomenvainiot: juhlaruno pienviljelijäinpäiväjuhlaan. Pienviljelijäin liitto, Helsinki 1937
Lentäen Pohjoisnavalle: runoseikkailu Suomen lapsille, kuvittanut Eeli Jaatinen. Gummerus 1937
Savuava ranta, runoja. Gummerus 1937
Pekko ja Matti kilpasilla, lastenkirja, kuvitus Martti Santala. Otava 1940
Uhrasimme henkemme: koti, isänmaa ja uskonto sankarivainajiemme kirjeiden valossa, toimittanut Rolf Tiivola, toimittamisessa avustaneet Antero Kajanto ja Alfred Ehder. Fennia, Helsinki 1941
Iloinen päivä: pieniä kertomuksia ja runoja lapsille, kertomukset Aili Konttisen ja runot Antero Kajannon, kuvittanut Venny Soldan-Brofeldt. WSOY 1943
Kirjapaja metsässä, lastenkirja. Tammi 1944, näköispainos 1989
Runoaapinen. WSOY 1944, lisäpainos 1946 (Rita Rappin kanssa)
Laulun miekka, runokokoelma, toimittaneet Martti Larni, Heikki Asunta, Antero Kajanto, Viljo Kajava, Larin-Kyösti ja Riku Sarkola. Suomen kirja 1944
Maa laulaa: maahenkisiä tunnelma- ja lausuntarunoja. Pellervo-seura 1945
Erakkomaja, runoja. Kirjokansi 1945
Nallen koulunkäynti, tekstin mukaillut Antero Kajanto, kuvat Maija-Kaarina Nenonen. WSOY 1945, 2. painos 1946, 3. painos 1949, 4. painos 1953, 5. painos 1979
Paarma: eläintarinoita, kuvitus Eino Karppanen. Pellervo-seura 1946
Maisema elää: tunnelmia ja tuokiokuvia, valokuvat Arvi Matilainen. Pellervo-seura 1947
Rakas pikkukaupunki, novelleja. Pellervo-seura 1948
Murjaanien maassa, runoja, kuvitus Onni Mansnerus. WSOY 1949
Lumikuun poika, runoja. Pellervo 1955
Paluu, valittuja novelleja. Kirjayhtymä 1965
Kirjallinen tuotanto > Suomennokset

Olli Oravainen; teksti Mogens Kaarøe, kuvat Wilhelm Hansen, suomeksi mukaillut Antero Kajanto. WSOY 1945, 2. painos 1951
Felix Timmermans: Muheva maa: romaani Flanderista, suomentanut Aune Brotherus, runot suomentanut Antero Kajanto. WSOY 1947 (alkuteos Pallieter)
Molukkirapu

| Molukkirapu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Molukkiravut Xiphosura
Lahko::  Xiphosurida
Heimo::  Nykymolukkiravut Limulidae
Suku::  Limulus
Laji::  polyphemus
Kaksiosainen nimi
 Limulus polyphemus  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Molukkirapu Wikispeciesissä   Molukkirapu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Molukkirapu (Limulus polyphemus) on elävä fossiili, joka elää valtamerissä. Sen sukulaisia eli merissä jo 400–350 miljoonaa vuotta sitten. Nykyisin heimosta elää neljä lajia, muut niistä ovat pienikokoisempia ja niitä tavataan Aasian rannikoilla.
Nimestään huolimatta molukkirapu on läheisempää sukua hämähäkeille ja skorpioneille kuin ravuille.
Molukkirapu kykenee kasvattamaan hävinneen raajan tilalle uuden.
Ulkonäkö ja koko

Molukkiravut ovat väriltään vihertäviä tai ruskeita. Naaras kasvaa suuremmaksi kuin koiras, sen ruumiin halkaisija voi olla 30 cm. Ravun pituus otsasta pyrstön kärkeen on noin kaksi kertaa sen leveys. Molukkiravun veri on kuparipitoinen koska siinä happea kuljettaa hemoglobiinin asemasta hemosyaniini ja siksi sen väri on sinertävä.
Molukkiravun vartalo on kolmejaokkeinen. Sileässä, puolipyöreässä etuosassa ovat viisi paria silmiä, pikku sakset joiden avulla se siirtää ruokaa suuhunsa, viisi paria jalkoja liikkumiseen ja suu jalkojen välissä. Takimmaiset jalat ovat melamaiset, ja auttavat rapua lipumaan vedessä. Keskiosassa on maha, kidukset ja sukupuolielimet sekä iso osa eläimen lihaksista. Takaosa on pitkä kapea pyrstö.
Kasvaessaan molukkirapu joutuu vaihtamaan kuorta. Se kehittää uuden kuoren vanhan alle ja pumppaa sitten kiduksillaan niin, että vanha kuori halkeaa kahden etummaisen jaokkeen saumasta. Uusi kuori on pehmeä ensimmäisen vuorokauden ajan. Jokaisessa kuorenvaihdossa molukkirapu kasvaa 25–30 %.
Levinneisyys

Molukkirapuja tavataan Pohjois-Amerikan itärannikolla Mainesta Floridan eteläosaan, Meksikonlahdelle ja Jukatanin niemimaalle asti.
Pieniä molukkirapuja voi pitää meriakvaariossa, mutta harva allas on tarpeeksi suuri täysikokoiselle ravulle.
Aiheesta muualla

Peripiatus (Arkistoitu – Internet Archive) - an overview of arthropod relationships.
Paleos - a site with a synoptic account of the Xiphosura, focused on fossils.
http://www.saltwater-fish-tanks.com/fish/horseshoe-crab-conservation.php (Arkistoitu – Internet Archive) The Alarming Decrease in Population.
http://www.ocean.udel.edu/horseshoecrab/Research/eye.html (Arkistoitu – Internet Archive) Biomedical Eye Research
Antero Jyränki

| Antero Jyränki |
| --- | --- |
 Antero Jyränki Turun kirjamessuilla 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. elokuuta 1933 Hamina
Kuollut: 29. huhtikuuta 2020 (86 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:   Suomi
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  valtiosääntöoikeus
Veli Orko Antero Jyränki  (9. elokuuta 1933 Hamina – 29. huhtikuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen valtiosääntöoikeutta tutkinut oikeustieteilijä, joka toimi valtiosääntöoikeuden ja kansainvälisen oikeuden professorina Turun yliopistossa vuosina 1980–1998 sekä tasavallan presidentin kansliapäällikkönä vuosina 1970–1973. Jyränki kuului Suomen johtaviin valtiosääntöoikeuden tutkijoihin, ja toimi aktiivisesti myös akateemisen maailman ulkopuolella asiantuntijatehtävissä ja poliittisena osallistujana.
Oikeustiede

Jyrängin on katsottu edustaneen 1970-luvulla alkanutta suomalaisen valtiosääntöoikeustieteen kolmatta vaihetta, jota luonnehti kriittinen tutkimusote. Jyrängin tutkimuksille oli ominaista kiinnostus valtiosäännön ilmiöiden historialliseen taustaan ja niihin liittyvään poliittiseen todellisuuteen. Hän esitti, että perinteinen lainoppi tulisi määritellä uudelleen yhteiskunnalliseen vallankäyttöön keskittyvän politologian mukaan.
Jyränki piti magnum opuksenaan laajaa teostaan Lakien laki: Perustuslaki ja sen sitovuus eurooppalaisessa ja pohjoisamerikkalaisessa oikeusajattelussa suurten vallankumousten kaudelta toiseen maailmansotaan (1989). Teos sisältää analyysin uudenaikaisten perustuslakikäsitysten juurista. Se on myös oikeusvertaileva historiallinen tutkimus Ruotsista, Pohjois-Amerikasta, Ranskasta, Saksasta, Norjasta, Belgiasta ja Itävallasta 1700- tai 1800-luvulta lähtien 1930–1940-luvulle sekä Suomesta Porvoon valtiopäivistä toiseen maailmansotaan.
Jyränki suhtautui suomalaisista valtiosääntötutkijoista kriittisimmin Suomen EU-jäsenyyteen. Hän myös kritisoi perustuslakivaliokunnan EU-sopimuksiin omaksumaa kantaa, jonka mukaan eduskunta voi täydentää jo solmittuja sopimuksia yksinkertaisella enemmistöllä.