stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Halsua-Veteli Pesis
Sarjatulokset

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | 26 | 27 | 28 | 29 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Runkosarja | Runkosarja | Runkosarja | Runkosarja | Runkosarja | Runkosarja | Runkosarja | Runkosarja | Runkosarja | Runkosarja | Runkosarja | Runkosarja | Runkosarja | Runkosarja | Runkosarja | Runkosarja | Pudotuspelit | Pudotuspelit | Pudotuspelit | Pudotuspelit | Pudotuspelit | Pudotuspelit | Pudotuspelit | Pudotuspelit | Pudotuspelit | Pudotuspelit | Pudotuspelit | Pudotuspelit | Pudotuspelit | Pudotuspelit |
| Kausi | Sarja | O | V | T | H | 3p | 2p | tp | 1p | 0p | TJ | PJ | Y | P | Sijoitus | O | V | T | H | 3p | 2p | tp | 1p | 0p | TJ | PJ | Y | P | Sijoitus |
| 2003 | Ykköspesis | 22 | 12 | 0 | 10 | 7 | 5 | 0 | 4 | 6 | 134 | 180 |  | 26 | 5. |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 5. |
| 2004 | Ykköspesis | 22 | 9 | 0 | 13 | 4 | 5 | 0 | 4 | 9 | 126 | 101 |  | 35 | 5. |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 5. |
| 2005 | Ykköspesis | 22 | 0 | 0 | 22 | 0 | 0 | 0 | 3 | 19 | 65 | 353 |  | 3 | 16. |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 5. |
| 2006 | Suomensarja | 18 | 9 | 0 | 9 | 4 | 5 | 0 | 5 | 4 | 143 | 153 |  | 27 | 6. |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 6. |
| 2007 | Suomensarja | 16 | 12 | 0 | 4 | 5 | 7 | 0 | 1 | 3 | 196 | 155 |  | 30 | 3. |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 3. |
| 2008 | Suomensarja | 16 | 10 | 0 | 6 | 6 | 4 | 0 | 1 | 5 | 165 | 137 |  | 27 | 5. |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 5. |
| 2009 | Suomensarja | 18 | 9 | 0 | 9 | 4 | 5 | 0 | 3 | 6 | 152 | 155 |  | 25 | 5. |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 5. |
| 2010 | Suomensarja | 18 | 11 | 0 | 7 | 7 | 4 | 0 | 3 | 5 | 169 | 155 |  | 31 | 4. |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 4. |
| 2011 | Suomensarja | 18 | 8 | 0 | 10 | 5 | 3 | 0 | 1 | 9 | 172 | 174 |  | 22 | 6. |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 6. |
| --- | --- |
    : 1. korkein sarjataso
    : 2. korkein sarjataso
    : 3. korkein sarjataso
    : 4. korkein sarjataso
    : Sota-aika
O: Ottelut
V: Voitot
T: Tasapeli
H: Häviöt
3p: Kolmen pisteen voitto (Voitto 2-0 tai 1-0)
2p: Kahden pisteen voitto (Voitto supervuorossa tai kotiutuskisassa)
1p: Yhden pisteen tappio (Tappio supervuorossa tai kotiutuskisassa)
0p: Tappio (Suoraan 0-2 tai 0-1)
Juoksut: Joukkueen tehdyt ja päästetyt juoksut
P: Pisteet
Anáfi

Anáfin saarta.
| --- | --- |
Sijainti:  36°22′00″N, 25°47′00″E, Anáfi Thíra, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Kykladit
Korkein kohta:  Vígla, 582 m
Pinta-ala:  38,636 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  271
Kieli:  kreikka
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Anáfi (kreik. Ανάφη), antiikin Anafe (m.kreik. Ἀνάφη, Anafē, lat. Anaphe), on Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään. Saaren pinta-ala on 38,636 neliökilometriä ja asukasluku 271 (vuonna 2011). Hallinnollisesti Anáfi kuuluu Anáfin kuntaan, Thíran alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Saaren pääkylä on Anáfin kylä.
Maantiede

Anáfi sijaitsee Välimereen kuuluvassa Egeanmeressä. Se on Kykladien saariryhmän kaakkoisin saari. Sen lähimmät suuremmat saaret ovat Santorínin pääsaari Thíra länsipuolella ja Astypálaia kauempana koillispuolella.
Anáfin saari on eristyksissä muista Kykladien saarista. Laiva- ja veneyhteyksiä saarelle on vähän, varsinkin talvisin. Saaren maaperä on hyvin kivinen ja vuoristoinen ja pinnanmuotojen vaihtelut ovat jyrkkiä. Saaren korkein kohta on Vígla (582 metriä). Saaren eteläpuolelta löytyy useita hiekkarantoja, joihin pääsee veneellä.
Maantiede > Hallinto ja kylät

Anáfi kuuluu hallinnollisesti Anáfin kuntaan, johon kuuluu myös pienempiä lähisaaria.
Saaren suurimmat asutukset ovat Anáfin kylä eli Chóra (256 asukasta), joka sijaitsee saaren eteläosassa, sekä Klisídi (12) ja satamakylä Órmos Agíou Nikoláou eli Ágios Nikólaos (3). (Katso myös: Luettelo Anáfin kunnan kylistä.)
Historia > Antiikki

Kreikkalaisen mytologian mukaan argonautit nimesivät saaren Anafeksi, kun Apollon oli nostanut saaren merestä argonauttien pelastukseksi myrskyltä. Saarella on Apollon Aigleteen temppelin rauniot. Temppeli on mytologian mukaan argonauttien perustama.
Santorínin tulivuoren purkautuminen noin 1650–1600 eaa. aiheutti jopa 150 metrin korkeuden saavuttaneen tsunami-aallon joka pyyhki noin 30 km:n päässä räjähdyksestä sijaitsevan Anáfin yli 250 metrin korkuisin aalloin, tuhoten saaren luonnon ja mahdollisen asutuskulttuurin täysin.
Antiikin aikana Anafe tunnettiin myös nimellä Membliaros samannimisen Kadmoksen pojan mukaan. Saaren asuttivat foinikialaiset ja sitten doorilaiset. Arkaaisen ja klassisen kauden Anafe oli itsenäinen polis eli kaupunkivaltio, ja sen kaupunkikeskus sijaitsi noin kolme kilometriä koilliseen nykyisestä Anáfin kylästä.
Historia > Myöhempi historia

Venetsialaiset ottivat saaren haltuunsa vuonna 1207. Merirosvot ryöväsivät saaren vuonna 1537, jonka jälkeen saapuivat osmanit. Apollonin temppelin raunioiden päälle oli rakennettu neitsyt Kalamiótissan luostari, joka tuhoutui vuoden 1956 maanjäristyksessä.
1800-luvulla useita saarelaisia muutti Ateenaan uuden pääkaupungin rakennustöihin. Tämän peruja Ateenassa on pieni kykladista saaristokylää muistuttava Anafiótikan kaupunginosa, joka sai nimensä saaresta. Se syntyi, kun saarelaiset rakennuttivat itselleen omat talot kaupunkiin.
Saari on tunnettu myös nimimuodoissa Anaphe, Namfi ja Namfio.
Nähtävyydet ja turismi

Anáfin saarella ei ole juurikaan turismia. Eräs nähtävyys on Kastéllin vuori, joka on saaren antiikin aikainen akropolis eli linnavuori. Siellä on venetsialaisaikainen linna (Kástro). Tärkein antiikin aikainen nähtävyys ovat Apollon Aigleteen temppelin rauniot osana Elävöittävän lähteen luostaria (Moní Zoodóchou Pigís). Muita nähtävyyksiä ovat korkealla saaren itäpäässä sijaitseva Kalamiótissan luostari (Moní Panagías Kalamiótissas) ja sinne johtava vaellusreitti. Saaren pääkylässä on vuokrahuoneita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anáfi Wikimedia Commonsissa
Anafi.gr (kreikaksi, englanniksi, ranskaksi, italiaksi)
Kykladit
| --- | --- |
Pääsaaret:  Amorgós  Anáfi  Ándros  Antíparos  Delos  Folégandros  Íos  Kéa  Kímolos  Kýthnos  Mílos  Mýkonos  Náxos  Páros  Santoríni Thíra  Sérifos  Sífnos  Síkinos  Sýros  Tínos 
Muut suuremmat saaret:  Antímilos  Despotikó  Donoúsa  Gyáros  Irakleiá  Káto Koufonísi  Kéros  Koufonísi  Makrónisos  Nikoúria  Pacheiá  Polýaigos  Ríneia  Schoinoúsa  Thirasía 
Pienet saaret:  Agía Kalí  Agía Paraskeví  Ágios Andréas, Kímolos  Ágios Andréas, Koufonísia  Ágios Artémios  Ágios Efstáthios  Ágios Geórgios  Ágios Ioánnis  Ágios Nikólaos, Makáres  Ágios Nikólaos, Thíra  Ágios Spyrídonas  Akráthi  Almyronísi  Anánes  Áno Antikéri  Ánydros  Árgilos  Askaniá  Áspro  Aspronísi, Santoríni  Aspronísi, Schoinoúsa  Avelonísia Megálos Avelás  Mikrí Akradiá  Avoladonísi  Báos  Christianí  Daskalió  Diakoftó  Didými  Dipló  Drakonísi  Dryonísi  Dýsvato  Escháti  Evriókastro  Filídi  Foínisses  Ftená  Foúis  Gaïdouronísi  Galiátsos  Gavrionísia Akamátis  Alidonísi  Gáidaros  Megálo  Platý  Prásso  Tourlítis  Glarómpouta  Glaronísi, Gyáros  Glaronísi, Koufonísia  Glaronísi, Sérifos  Glaronísia  Gramvoússa  Kalógeroi, Kímolos  Kalógeroi, Tínos  Kalógeros  Kampána  Káravos  Kardiótissa  Kasséles  Káto Antikéri  Kávouras, Antíparos  Kávouras, Mýkonos  Kitrianí  Klidoúra  Klimatónisa  Kounelonísi  Krommýdi  Ktapódia  Lazaronísi  Lázaros  Makáres  Makrá  Makronísi  Manolonísi  Mantó  Marmaronísi  Mavronísi  Megáli Pláka  Megálo Viókastro  Megálos Refmatiáris  Mikrí Pláka  Mikronísi  Mikró Viókastro  Mikrós Avelás  Mikrós Refmatiáris  Moschonás  Náta  Néa Kaméni  Ofeidoússa  Palaiá Kaméni  Panagía  Panteronísi  Paximádi  Petalídi, Íos pohj.  Petalídi, Íos loun.  Pipéri  Pláka  Plakí  Planítis  Porí  Práso  Prasonísi, Íos  Prasonísi, Kímolos  Prasoúra  Psathonísi, Íos  Psathonísi, Sýros  Revmatonísi  Revmatonísia  Sáliagkos  Schinonísi  Serifopoúla  Sfontíli  Skylonísi  Strongylí, Antíparos  Strongylí, Makáres  Strongyló, Sýros Ermoúpoli  Strongyló, Sýros Poseidonía  Tetartonísi  Theotókos  Thermonísia  Tigáni  Toúrlos, Antíparos  Toúrlos, Páros  Tragonísi  Tría Adélfia  Tsimintíri  Tsouloúfi  Varvaronísi  Varvaroúsa  Venétiko  Voúlgari  Vous  Vryokastráki 
Näkymä Anáfin kylästä eli Chórasta.
Anáfin etelärantaa. Taustalla Kálamoksen niemi.
Jukka Rasila

| Jukka Rasila |
| --- | --- |
 Jukka Rasila toukokuussa 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. elokuuta 1969 (ikä 55) Oulu
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Jugi (lempinimi)
Aktiivisena:  1991–
Merkittävät roolit:  Hanhen selästä Studio Julmahuvi Aku Ankka Me Stallarit Läpiveto JugiStyle Ihmebantu Putous
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Jukka ”Jugi” Rasila (s. 12. elokuuta 1969 Oulu) on suomalainen näyttelijä, joka on tullut tunnetuksi erityisesti television komediasarjoista.
Ura

Rasilan ensirooli oli sotilas televisiosarjassa Häkkilinnut (1991). 1990-luvun lopulla hän tuli tunnetuksi muun muassa Studio Julmahuvista ja televisiosarjasta Kaverille ei jätetä. Vuosina 2006 ja 2007 Rasila esiintyi Yleisradion suositussa suorassa sketsiviihdeohjelmassa Läpiveto ja vuosina 2010–2014 MTV3:n Putouksessa. Rasila on toiminut myös ääninäyttelijänä, muun muassa Aku Ankkana Disney-animaatioissa ja Aasina Shrek-elokuvissa.
Rasila on näytellyt muun muassa Turun, Helsingin, Rauman ja Espoon kaupunginteattereissa, Komediateatteri Arenassa, UIT:n revyissä Hei me tervataan (2004), Da Lintsi-koodi (2007), sekä 10 sketsiä, jotka muuttivat maailman (2008) sekä Linnateatterissa, Aleksanterin teatterissa ja Mikkelin teatterissa.
Jukka Rasila esitti tiedetoimittaja Joona Vaappoa Yleisradion Radioteatterin huvikuunnelmasarjassa Hanhen selästä, jota esitettiin yli sata jaksoa Yle Radio 1 -kanavalla keväästä 2011 alkaen.
Yksityiselämä

Rasila on eronnut ja hänellä on liitostaan vuonna 2000 syntynyt tytär ja 2004 syntynyt poika. Rasilan veli on näyttelijä Kimmo Rasila. Rasila on seurustellut vuodesta 2020 Mirva Niemisen kanssa ja he kihlautuivat marraskuussa 2024. Mikko Rasila on hänen enonsa.
Kuunnelmat

Hanhen selästä (Joona Vaappo)
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1994 | Pieniä valheita | poliisi |
| 1996 | Syrjähyppyjä | Ari |
| 2003 | Tuulikaappimaa | lääkäri |
| 2005 | FC Venus | Ville |
| 2006 | Kummelin Jackpot | luisteluvalmentaja |
| 2008 | Kummeli Alivuokralainen | juontaja Stifu |
| 2010 | Risto Räppääjä ja polkupyörävaras | ambulanssimies Repa |
| 2010 | Prinsessa | psykologi Holma |
| 2011 | Herra Heinämäki ja Leijonatuuliviiri | Mauri Mutka |
| 2014 | Kummeli V | Sakari Äes |
| 2016 | Tyttö nimeltä Varpu | isämies |
| 2018 | Supermarsu | taksimarsukuski |
| 2018 | Valmentaja | Parantainen |
| 2020 | Se mieletön remppa | virkamies |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1991 | Häkkilinnut | Tomi |
| 1994 | Kovaa maata | Pentti nuorena |
| 1995–1996 | Toini ja Heikki Haaman show | useita rooleja |
| 1998 | Studio Julmahuvi | useita rooleja |
| 1998 | Sydänten akatemia | Lauri Myllylä |
| 1998 | Isänmaan toivot | Max |
| 1999 | Kotikatu | poliisi Kari Halme |
| 1999–2001 | Kaverille ei jätetä | useita rooleja |
| 2000 | Mennen tullen | useita rooleja |
| 2002 | Tummien vesien tulkit | Heikki Rapunen |
| 2004 | Me Stallarit | Kössi-eno |
| 2006 | Majakka | Väntänen |
| 2006–2008 | Läpiveto | useita rooleja |
| 2007 | Runeberginkatu | Mige |
| 2008 | Suojelijat | nisti |
| 2008 | Kymenlaakson laulu | mies portaissa |
| 2008 | Hymy pyllyyn | useita rooleja |
| 2009 | JugiStyle | useita rooleja |
| 2009 | Ihmebantu | useita rooleja |
| 2010–2014 | Putous | useita rooleja |
| 2010 | Hiphop Hamlet | Olympia-aforisti Pihlström |
| 2011 | Vedetään hatusta | itsensä |
| 2012 | Uuden Musiikin Kilpailu | dj Asko 4000 |
| 2013 | Hauskat eläinvideot | useita rooleja |
| 2014 | Jari ja Kari | Kari |
| 2015 | Luojan kiitos! | useita rooleja |
| 2015 | Ismo | Petrus Heikkinen |
| 2019 | Jarin ja Karin kesäloma | Kari |
| 2021 | Kioski | arpamies |
| 2021 | Pahan väri | Jani Anttila |
| 2022 | True Story Suomi | pomo |
Aiheesta muualla

Jukka Rasila Voice Chaserissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Yle 
Loppuun asti lystikkäät -teatteriesityksessä vuodelta 1993 Jukka Rasila (vas.), Tiina Lymi ja Rauno Ahonen.
Foča

| Foča Фоча |
| --- | --- |
 Näkymää kaupunkiin.
 vaakuna
 Fočan kunta merkitty karttaan tummansinisellä.
 Koordinaatit: 43°30′N, 18°47′E 
Valtio:  Bosnia ja Hertsegovina
Entiteetti:  Serbitasavalta
Alue:  Foča
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1 135 km²
Väkiluku (2013):  17 580
 – Väestötiheys:  15,5 as./km²
 
 www.opstinafoca.rs.ba 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Foča (serb. Фоча) on kaupunki itäisessä Bosnia ja Hertsegovinassa Drinajoen varrella, nykyisellä Bosnian serbialueella. 
Kaupunki sijaitsee 70 kilometrin päässä Sarajevosta. Fočan kunnassa oli vuoden 2013 väestönlaskennan mukaan noin 17 600 asukasta. Kunnan väestöstä noin 92 prosenttia on serbialaisia, seitsemän prosenttia bosniakkeja ja loput muita. Noin 92 prosenttia asukkaista on ortodokseja, seitsemän prosenttia muslimeja ja loput muunuskoisia tai uskonnottomia.
Foča oli yksi ensimmäisiä bosnialaisia kaupunkeja, joka joutui serbien käsiin sodassa vuonna 1992. Bosnian sodassa suurin osa kaupungin muslimeista ajettiin pois sieltä, mutta osa vietiin leireille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Foča Wikimedia Commonsissa
Virallinen sivusto
Lone preacher: the Serb mayor who is trying to heal Bosnia's scars of war (The Telegraph)
Mario & Yoshi

| Mario & Yoshi |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Game Freak
Julkaisija:  Nintendo
Jakelija:  Nintendo eShop
Ohjaaja:  Satoshi Tajiri
Tuottaja:  Shigeru Miyamoto
Säveltäjä:  Junichi Masuda
Pelisarja:  Yoshi
Julkaistu:  1991
Lajityyppi:  pulmapeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  PEGI 3  USK 0 
Alusta:  NES, Game Boy
Jakelumuoto:  Digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Mario & Yoshi (Pohjois-Amerikassa nimellä Yoshi) on vuonna 1992 Nintendon valmistama peli Nintendo Entertainment System ja Game Boy -konsoleille.
Pelaaminen

Peli on Tetris-peliä muistuttava pulmapeli, jossa Mario pitelee kahta lautasta ilmassa, joihin on tarkoituksena pudottaa Yoshi-dinosauruksen munanpuolikkaat, jolloin ne yhdistyvät ja munasta kuoriutuu uusi Yoshi.
Munanpuolikkaiden väliin voi pisteiden keräämiseksi asettaa muita putoavia asioita. Jos näitä asetetaan kaksi samanlaista päällekkäin, ne poksahtavat pois.
Muut putoavat asiat ovat esimerkiksi vanhemmista Mario-peleitä tutut viholliset Goomba, piraijakasvi ja pyöreä kummitus.
Pelissä on kaksi eri tyyppiä pelata sekä kaksinpeli (jolloin toisella pelikentällä on Luigi)
Peliä pelataan niin kauan (pisteitä keräten) kunnen peli päättyy kentän täyttyessä. Peli vaikenee eteenpäin mentäessä.
Pelissä on tarkoitettuna saada kenttä tyhjäksi mahdollisimman nopeasti.
Kaksinpelissä pelataan vain tyyppiä B.
Pelin ohjattavuus on hyvin yksinkertainen. Pelissä liikutellaan Marioa (ja Luigia) neljän lautasen alla edestakaisin ja käännellään sitä, jotta lautaset päällysteineen vaihtaisivat paikkoja.
Aiheesta muualla

Yoshi MobyGamesissa (englanniksi)
Tiesenhausen

Tiesenhausen on baltialainen kreivillinen ja vapaaherrallinen suku. Suomen historiaa sivuavista suvun jäsenistä mainittakoon Kaspar Tiesenhausen, joka kuningas Sigismundin sotaväen päällikkönä otti osaa hänen ja Kaarle-herttuan välisiin sotatapahtumiin myös Suomen puolella. Myöhemmin isovihan loppuvuosina olivat Venäjän hallituksen asettamina laamanneina (maaherroina) B. J. von Tiesenhausen Hämeen ja Porvoon lääneissä, O. J. von Tiesenhausen Pohjanmaalla; viimeksimainittu erotettiin vuonna 1718 virasta sen vuoksi että hän oli liian paljon tarkoittanut paikallisen väestön parasta.
Aiheesta muualla

The von Tiesenhausen Family (englanniksi) ja (saksaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Tšekki 
Henkilöt:  Deutsche Biographie
Etelänaratti

| Etelänaratti |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Papukaijat Psittacidae
Suku::  Etelänaratit Enicognathus
Laji::  ferrugineus
Kaksiosainen nimi
 Enicognathus ferrugineus  (P.L.S. Müller), 1776 
Katso myös
   Etelänaratti Wikispeciesissä   Etelänaratti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Etelänaratti (Enicognathus ferrugineus) on eteläamerikkalainen papukaija. Sen elinympäristö käsittää Chilen ja Argentiinan eteläisimmät osat Tulimaahan saakka, ja se on kaikkein eteläisin papukaijalaji. Lajista tunnetaan kaksi alalajia, joista nimialalaji ferrugineus on eteläisempi ja minor pohjoisempi. Sen holotyypin kuvaili Philipp Ludwig Statius Müller Magalhãesinsalmelta 1776.
Koko ja ulkonäkö

Etelänaratti on pitkäpyrstöinen lintu, jonka pituus nokasta pyrstön kärkeen on noin 33 senttimetriä ja se painaa noin 160 grammaa. Väritykseltään etelänaratti on papukaijalinnuista vaatimattomampia. Sen kokonaisväritys on melko lähellä oliivinvihreää, siivet ovat hieman runkoa tummemmat. Siipien sisäpinnat ovat harmahtavat. Otsalla ja alavatsalla on punaisenruskeaa kuviointia, samoin pyrstö on punaisenruskea. Nokka on musta ja jalat harmaat.
Lemmikkinä

Etelänaratin hoito ei eroa juuri lemmikkilintujen perushoidosta. Voidakseen hyvin se tarvitsee lajitoverin seuraa, runsaasti tilaa, lajityypillisiä tarpeita tyydyttävän ruokavalion, riittävästi virikkeitä, lintulähtöiset käsittely- ja koulutustavat sekä päivittäistä vapaanaoloa häkistä turvalliseksi tehdyssä sisätilassa.
Laji kuuluu CITES II/B-liitteeseen, jonka vuoksi lajilla kauppaa käytäessä on yksilöllä oltava vähintään lintuun liitettävä alkuperätodistus. Myös lajia pesittäessä on molemmilla vanhemmilla oltava alkuperätodistukset.
Etelänaratteja
Rasvanki

| Rasvanki  (Iisvesi–Virmasvesi–Rasvangin järvenosa) |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Tervo
Koordinaatit:  62°54′56″N, 26°49′00″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Iisveden−Virmasveden alue (14.722)
Tulouomat:  Äyskoski ja Kolun kanava Nilakasta, Alajoki Ahvenisesta, Linnonsalmi ja Siltasalmi Virmasvedestä
Lasku-uoma:  Pulkkilansalmi ja Airosalmi Iisveteen
Taajamat:  Tervon kirkonkylä
Mittaustietoja (järvenosa)
Pinnankorkeus:  97,9 m  
Pituus:  17,9 km  
Leveys:  4,3 km  
Rantaviiva:  80 km  
Pinta-ala:  32 km²  
Keskivirtaama:  yli 24 m³/s (MQ) 
Saaria:  noin 130 
:  Ryönänsaari, Sikosaari, Pölkkysaari
 fiRasvanki 
Rasvanki on Pohjois-Savossa Tervossa sijaitsevan Iisvesi–Virmasvesi–Rasvangin järvenosa. Ainoa järven rannassa sijaitseva taajama on Tervon kirkonkylä.
Vaikka paikalliset asukkaat käyttävät nimitystä Rasvanki, se ei ole itsenäinen järvi. Vesistöviranomaiset liittävät siihen myös Virmasveden ja Iisveden, sillä niitä yhdistävät toisiinsa leveät salmet ja järvenosien vedenpinnan korkeudet ovat likimain samat. Sen sijaan lähellä sijaitsevaa Niinivettä ei lueta mukaan järveen, vaikka sen vedenpinnan korkeus on Karttapaikan mukaan sama.
Iisvesi–Virmasvesi–Rasvangin yleisiä asioita käsitellään omassa artikkelissa ja tässä artikkelissa esitellään Rasvangin järvenosan asiat yksityiskohtaisemmin.
Maantietoa > Yleistä

Rasvangin pituus on luoteessa Koskiselän Äyskoskelta mitattuna Linnonsalmen puoliväliin 17,9 kilometriä. Linnonsalmen puoliväli on luonteva kohta Rasvangin ja Virmasveden raja-alueeksi vaikka salmi onkin pitkä. Toinen luonteva rajakohta on Linnonsaaren ja Käpysaaren välisen Siltasalmen silta. Sekä Pulkkilansaaren luoteispäässä oleva Hyvölänsalmi sekä Pulkkilansaaren ja Käpysaaren välisen Airosalmen kapein kohta ovat sopivia rajakohtia Iisveden ja Rasvangin välille. Tämän vuoksi Rasvangin suurin leveys 4,3 kilometriä löytyy Aironiemen ja vastarannalla Ryönänsalmen välillä. Rasvangin pinta-ala on usein määritetty 32 neliökilometriksi . Rasvanki on järvenosana luonteeltaan kaksiosainen. Eteläosa on osista suurin ja siitä yli puolet on aavaa järvenselkää. Kaakkoisosa sukeltaa saaristoisena Linnonsalmeen, josta pääsee Virmasveteen. Pohjoisrannikosta työntyy Joutenniemi ja Riitniemi. Järvenosan pohjoispuoliskon muodostaa lähes kymmenen kilometriä pitkä lahti, jonka pohjukkaa kutsutaan Koskiseläksi ja kapeikkoa Tervonsalmeksi. Salmen yli kulkee yli 150-metrinen silta, joka yhdistää eri puolilla salmea sijaitsevat Tervon taajama-alueet toisiinsa. Rasvangin rannikko on korkeussuhteiltaan alavaa metsämaata poikkeuksena kaakkoisosassa kohoavaa Lapinmäkeä. Se näkyy kauaksi järvelle noin 55 metrin korkeuteen kohoavana mäkenä. Myös Käpysaaren Aironiemessä on mäki, joka kohoaa kuitenkin vain alle 40 metrin korkeuteen. Eniten peltomaata näkyy järvelle Joutenlahdella Tervon ympäristössä.
Maantietoa > Saaria

Rasvangissa on kartoista laskettuna noin 130 saarta . Tähän lukuun ei sisälly Linnonsaari, Käpysaari ja Pulkkilansaari, jotka sijaitsevat järvenosien rajalla. Suuri osa saarista ovat pieniä luotoja, mutta joukossa on myös joitakin suurempia saaria. Äyskosken alla sijaitsevat saaret sijaitsevat veneväylän vieressä ja ne voivat olla peräisin väylän ruoppaamisesta. Koskiselällä suurin saati on Sikosaari (24 ha), joka on 1,3 kilometriä pitkä. Rasvangin järvenselän reunoilla on pientä saaristoa. Joutenlahdelta ja Pulkkilansaaren edustalta voidaan mainita Hämeensaari (3 ha), Kumpusaari (6 ha), Lehtosaari, Kannassaari ja Talassaari. Riitniemen kaakkoispuolelta ovat esimerkiksi Auvisensaari (2 ha), Hynnisensaari (3 ha), Poikkisaari ja kauempana Jakosaari (2 ha). Erikoisuutena mainittakoon Malvisaari ja Kalliosaari, jotka on yhdistetty toisiinsa kävely-yhteydellä. Virmasveden kaakkoisosissa ovat vielä Ryönänsaari (16 ha), Lehtosaari, Pölkkysaari (15 ha), Hoikinsaaret, Pahkasaari, Voudinsaari (4 ha) ja Haasiansaaret. Vain Pulkkilansaari, Käpysaari ja Linnonsaari ovat vuoden ympäri kiinteästi asuttuja.
Maantietoa > Syvyyssuhteita

Rasvanki on luodattu ainakin osittain. Ne on luodattu 1980–1990-lukujen vaihteessa. Tässä on ollut käytettävissä peruskarttoihin painetut syvyyskäyrät, joiden mukaan vain veneväylistä ja niiden lähiympäristöistä on luotaustietoja. Niitä ei vielä ole Pulkkilansalmessa , mutta järvenselän pohjoisosissa on väylän ympärillä yleensä 3–10 metriä syvää. Tervoon johtavassa salmessa on vain yksi yli 10-metrinen kohta, mutta sillan jälkeen ei ole luotaustietoja. Järvenselän itäosissa on luotaustietoja kaakkoon päin Linnonsalmeen asti. Vaikka tällä reitillä vaikuttaisi olevan matala syvännejakso, on täällä järvenpohja epätasainen ja sen syvyydet vaihtelevat metristä 20 metriin. Suurimmat syvyydet löytyvät Suurpään itäpuolelta ja Kannansaaren lounaispuolella. Jos syvyyskäyriä on tämän jälkeen täydennetty, eivät ne ehtineet peruskartta-aineistoon.
Maantietoa > Vesiväylät

Järvenosan veneväylät on merkitty karttoihin neljällä eri syväyksellä, jotka ovat 2,4 m, 1,8 m, 1,5 m ja 1,2 metriä. Rasvangin pääväylä on 2,4-metrinen ja se on merkitty Pulkkilansalmen ja Kolun kanavan välille. Se johtaa yläjuoksulla keiteleeseen ja Pielavedelle saman syvyisenä. Syväväylä haarautuu ensin Tervossa 1,5-metriseksi pienveneväyläksi venesatamiin ja Kolun kanavalta Äyskoskelle johtavaksi 1,2-metriseksi veneväyläksi. Pulkkilansalmen väylä haarautuu järvenselällä myös etelään johtavaksi 1,8-metriseksi väyläksi, joka kulkee Linnonsalmen kautta Virmasvedelle.
Syvin väylä on pääasiassa uiton käytössä. Se on osa Rasvingin kautta kulkevaa Pielavesi–Neiturin -väylää, joka on 125 kilometriä pitkä ja jossa on pudotusta seitsemän metriä. Väylällä on neljä sulkukanavaa.