stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nasutoceratops
Löydöt

Nasutoceratopsin holotyyppi löydettiin ja otettiin talteen vuonna 2006 Utahin yliopiston käynnistämässä Kaiparowitsin vesistöhankkeessa. Se oli säilynyt hiekkakivessä Kaiparowitsin muodostumassa, Grand Staircase-Escalante National Monumentilla, joka on peräisin Campania-vaiheen jälkipuoliskolta noin 75 miljoonaa vuotta sitten. Nasutoceratops oli toinen Yhdysvaltain lounaisosasta löytynyt sarvinaamoihin kuulunut dinosaurus. Se tunnetaan hyvin holotyyppinsä (UMNH VP 16800) lähes täydellisestä kallosta ja vasemmasta eturaajasta ja oikean eturaajan osista.
Nasutoceratopsin kuvaili ja nimesi ensimmäisenä Eric Karl Lund vuonna 2010. Hän antoi lajille nimen Nasutuceratops titusi. Vuonna 2013 antoivat Scott D. Sampson, Lund, Mark A. Loewen, Andrew A. Farke ja Katherine E. Clayton sille uuden nimen Nasutoceratops. Suvun tyyppilaji on Nasutoceratops titusi.
Kuvaus

Nasutoceratopsin holotyypin kallon pituus on noin 1,5 metriä. Sen ruumiin pituuden on arvioitu olleen noin 4,5 metriä ja painon noin 1,5 tonnia. Lajilla ei ollut sarvea kuononsa päällä, mutta sillä oli kaksi erikoisen näköistä sarvea kaulurissa. Molempien sarvien pituudeksi on arvioitu noin 1,2 metriä. Sarvet olivat kaarevia ja osoittivat eteenpäin. Sarvet muistuttivat nykyajan härän sarvia. Ne toivat turvaa lihansyöjiltä ja houkuttelivat lajikumppaneita.
Nasutoceratopsin kuono oli lyhyt ja korkea. Nenäluissa on sisäisiä onteloita. Tämä on huomionarvoista, koska melkein miltään muulta sarvinaamalajilta ei ole löydetty tällaista piirrettä.
Nasutoceratops oli hidas sarvinaama, joka vaelsi suurissa laumoissa, jotta ne pystyivät suojelemaan toisiaan ja syömään yhdessä. Laji eli nykyisen Etelä-Utahin rannikon soilla.
Piirros Nasutoceratopsin oletetusta luurangosta. Löydetyt osat valkoisella.
Nasutoceratopsin holotyyppi preparoitavana
Muurahaisten valtakunta

| Muurahaisten valtakunta> Empire of the Ants |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Bert I. Gordon
Käsikirjoittaja:  Bert I. Gordon Jack Turley
Perustuu:  H. G. Wellsin novelliin
Tuottaja:  Samuel Z. Arkoff Bert I. Gordon
Säveltäjä:  Dana Kaproff
Kuvaaja:  Reginald Morris
Leikkaaja:  Michael Luciano
Pääosat:  Joan Collins Robert Lansing John Carson
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Cinema 77
Levittäjä:  American International Pictures
Ensi-ilta:  29. heinäkuuta 1977
Kesto:  89 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Muurahaisten valtakunta (engl. Empire of the Ants) on vuonna 1977 ensi-iltansa saanut, Bert I. Gordonin ohjaama ja yhdessä Jack Turleyn kanssa löyhästi H. G. Wellsin novellin pohjalta käsikirjoittama tieteiskauhuelokuva. Elokuva kertoo tonttiesittelymatkalle lähtevästä seurueesta, joka joutuu jättimäisten muurahaisten hyökkäyksen kohteeksi.
Juoni

Johdannossa kertojaääni esittelee lyhyesti muurahaisten käyttäytymistä. Esiin nostetaan erityisesti feromonien käyttö muurahaisten viestinnässä. Alkutekstien takana näytetään laiva, josta pudotetaan mereen tynnyreittäin radioaktiivista jätettä. Lopulta yksi tynnyreistä huuhtoutuu rantaan, missä tynnyristä vuotava hohtava mönjä alkaa vetää puoleensa muurahaisia.
Maankäyttösuunnittelija Marilyn Fryser (Collins) vie huviveneellisen asiakkaitaan saarelle, jolla Fryser aikoo esitellä myytävänä olevaa hiekkarantatonttia. Ranta on sama, jolle radioaktiivinen tynnyri aiemmin huuhtoutui.
Pian esittelykiertueen alettua lähes henkilöauton kokoiset muurahaiset käyvät seurueen kimppuun. Ihmiset pakenevat rantaan, mutta muurahaiset ovat jo valtaamassa huvivenettä. Kapteeni (Lansing) yrittää torjua niitä kirveen avulla, mutta joutuu perääntymään ja sytyttää lopulta veneen palamaan ennen kuin pakenee uiden rantaan.
Kapteeni päättelee muurahaisten karttavan tulta, joten seurue viettää seuraavan yön rannalla nuotion äärellä. Aamun tullen sade sammuttaa nuotion, ja seurue päättää paeta sisämaahan, missä Fryserin yhtiöllä on jokivene. Muurahaiset eivät jätä heitä rauhaan, ja osa seurueesta päätyy mutanttihirviöiden saaliiksi. Jäljelle jääneet löytävät kapteenin johdolla veneen ja pääsevät sillä joelle.
Joelle kaatunut puu katkaisee matkan ja muurahaiset hyökkävät jälleen. Ne ajavat seurueen lopulta paikallisten asukkaiden pariin, ja heidät viedään kaupunkiin.
Kaupunkilaisten omituinen käytös herättää kuitenkin kapteenin epäilykset, ja seurue yrittää jälleen paeta. Sheriffi miehineen ottaa heidät kiinni ja vie sokeritehtaalle, josta käsin muurahaiskuningatar pitää kaupunkilaisia alamaisinaan feromoninsa avulla. Kapteeni pannaan muurahaiskuningattaren kanssa huumauskammioon, mutta hän sytyttää soihdun ja polttaa sillä hyönteisen tuntosarvia. Tämä saa muurahaiset ja muurahaiskuningattaren huumaamat ihmiset sekasorron valtaan. Muurahaiskuningatar tappaa Fryserin.
Kapteeni ja kaksi seurueen naista pakenee sokeritehtaalta, mutta Joe (Carson) käyttää polttoainetankkiautoa aseenaan ja onnistuu räjäyttämään sen tehtaan sisällä. Joe ennättää joelle, missä kapteeni ja muut ovat jo moottoriveneessä, ja yhdessä he pakenevat jokea pitkin kaupungista.
Erikoistehosteet

Muiden Bert I. Gordonin elokuvien tapaan Muurahaisten valtakunnan jättiläismuurahaiset ovat enimmäkseen suurennoksia ja taustaprojektoreilla heijastettua kuvamateriaalia elävistä hyönteisistä. Muurahaisten koko vaihtelee kohtauksesta toiseen. Ne kävelevät useinkin ikään kuin ilmassa, koska ovat kuvattaessa nousseet lavasteita jäljittelevien taustavalokuvien pinnalle.
Lähikuvissa näyttelijöiden kanssa käytettiin muurahaisina isoja lavaste-esineitä. Joan Collins ei tiettävästi pitänyt niistä, koska ne kolhivat ja raapivat näyttelijöitä.[lähde? ]
Rooleissa

Joan Collins - Marilyn Fryser
Robert Lansing - kapteeni Dan Stokely
John David Carson - Joe Morrison
Albert Salmi - sheriffi Art Kincade
Jacqueline Scott - Margaret Ellis
Pamela Susan Shoop - Coreen Bradford
Robert Pine - Larry Graham
Aiheesta muualla

Muurahaisten valtakunta Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Empire of the Ants (film)
Joan Collins Muurahaisten valtakunnassa
Käännös suomeksi
Vesa-Matti Loiri (albumi)

Vesa-Matti Loiri (albumi) voi tarkoittaa:
Vesa-Matti Loiri, vuoden 1988 albumi
Vesa-Matti Loiri, vuoden 1994 albumi.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vesa-Matti Loiri (albumi)”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vesa

Vesa voi tarkoittaa seuraavia:
vesa, monivuotisen siemenkasvin, yleensä lehtipuun tai pensaan juuresta, rönsystä tai ilmavarren tyvestä alkuperäisen perusrungon rinnalle tai tilalle kasvava pystyverso
Vesa, miehen etunimi, esiintyy myös sukunimenä.
VESA, Video Electronics Standards Association, tietokonenäyttöjen standardiorganisaatio
Vesisamoilijat, lyh. VeSa, melontaseura.
Mynämäen Vesa, mynämäkeläinen pesäpalloseura
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vesa”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Nicolás Terol

Nicolás Terol Jerezin radalla vuonna 2007.
Nicolás ”Nico” Terol Peidro (s. 27. syyskuuta 1988 Alcoy, Alicanten maakunta, Espanja) on espanjalainen ratamoottoripyöräilijä, joka ajaa Aprilia -tallissa 125-kuutioisten MM-sarjassa.
Terol debytoi MM-sarjassa 125-kuutioisissa vuonna 2005 Derbi-tallissa ja saavutti yhden MM-pisteen. Seuraavalla kaudella hän nousi sarjan keskikastiin kerättyään 53 MM-pistettä, joilla hän sijoittui neljänneksitoista. Hän jatkoi Derbi-tallissa vielä kaudella 2007, jolloin hän onnistui saavuttamaan vain 19 pistettä ja sijoittui 22:nneksi.
Terol siirtyi kaudeksi 2008 Aprilia-talliin, jossa hän teki läpimurtonsa maailman eliittiin. Hän sijoittui vielä kauden avauskilpailussa Qatarissa kymmenneksi. Jo seuraavassa kilpailussa Espanjassa hän ajoi ensimmäistä kertaa palkintokorokkeelle Simone Corsin jälkeen toiseksi – se on myös hänen paras sijoituksensa tähän mennessä. Seuraavassa kisassa Portugalin Estorilissä hän ajoi kolmanneksi Corsin ja maanmiehensä Joan Oliven jälkeen. Kiinan GP:ssä hän jäi palkintosijojen ulkopuolelle sijoittuessaan kahdeksanneksi mutta seuraavassa kilpailussa Ranskassa hän ajoi kolmanneksi. Ensimmäisen osakilpailuvoittonsa hän saavutti Indianapolisissa, ja kauden loppupisteissä hän sijoittui viidenneksi.
Seuraavat kaudet Terol ajoi edelleen Aprilialla. Kaudella 2009 hän voitti Tšekin osakilpailun ja sijoittui kokonaispisteissä kolmanneksi. Kaudella 2010 hän voitti Qatarin, Tšekin ja Indianapolisin osakilpailut ja sijoittui kokonaiskilpailussa toiseksi. Kaudella 2011 hän voitti maailmanmestaruuden oltuaan nopein kahdeksassa osakilpailussa.
Aiheesta muualla

Sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
125cc-luokan kuljettajien maailmanmestarit
Muuramen seurakunta

| Muuramen seurakunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Muuramen kirkko
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Lapuan hiippakunta
Rovastikunta:  Eteläisen Keski-Suomen rovastikunta
Pääkirkko:  Muuramen kirkko
Jäsenmäärä:  7 323 (heinäkuu 2024)
– Osuus asukkaista:  69,1 %
Kirkollisvero:  1,55 %
Kirkkoherra:  Heikki Myllykoski
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Muuramen seurakunta on Lapuan hiippakuntaan ja Eteläisen Keski-Suomen rovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimii Muuramen kunnan alueella.
Historia

Muuramen alue oli kuulunut kulmakuntana Korpilahteen, josta se erotettiin itsenäiseksi emäseurakunnaksi vuonna 1921. Samaan kulmakuntaan kuului myös Säynätsalon alue, mutta se erotettiin omaksi seurakunnakseen jo vuonna 1922. Muurame sai oman kirkon vuonna 1929.
Papisto > Kirkkoherrat

1969–1996: Tapio Vähäkangas
Aiheesta muualla

Muuramen seurakunnan kotisivut
Venciūnai

Kylän sijainti kartalla
Venciūnai ilmasta nähtynä
Venciūnai on kylä eteläisessä Liettuassa, Alytusin kunnallispiirissa, Alytusin läänissä. Vuonna 2001 kylässä asui 588 asukasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Venciūnai Wikimedia Commonsissa
Alytusin lääni
| --- | --- |
Kunnat:  Alytusin kaupunkikunta • Alytusin kunnallispiiri • Druskininkain kunta • Lazdijain kunnallispiiri • Varėnan kunnallispiiri
Kaupungit:  Alytus • Simnas • Daugai • Druskininkai • Lazdijai • Veisiejai • Varėna
Kauppalat:  Butrimonys • Alovė • Leipalingis • Viečiūnai • Seirijai • Šeštokai • Kapčiamiestis • Krosna • Merkinė
Kylät:  Miklusėnai • Punia • Luksnėnai • Venciūnai • Daugai • Ūdrija • Neravai • Gailiūnai • Švendubrė • Ricieliai • Jovaišiai • Grūtas • Jaskonys • Kailiniai • Lazdijai • Teizai • Verstaminai • Matuizos • Senoji Varėna • Marcinkonys • Perloja • Naujieji Valkininkai • Žilinai • Kriviliai • Vydeniai
Niemijärvi (Virrat)

| Niemijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Virrat
Koordinaatit:  62°13′25″N, 23°36′10″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Vaskuunjärven valuma-alue (35.44)
Laskuoja:  Kivioja Koronjokeen 
Järvinumero:  35.441.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  136,4 m  
Rantaviiva:  1,788 km  
Pinta-ala:  7,348 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiNiemijärvi 
Niemijärvi  on Pirkanmaalla Virroilla Koronkylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 7,3 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Vaskuunjärven valuma-alueella (35.44), jonka Koronjoen alueeseen (35.441) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 136,4 metriä mpy.
Uunijuusto

Uunijuusto on suomalainen perinneruoka, jossa ternimaito hyydytetään kuumentamalla se uunissa. Uunijuusto on valmis, kun sen pinta on kauniin ruskea ja seos täysin hyytynyt. Ruokaa tarjoillaan usein jälkiruokana. Uunijuusto sopii myös alku- tai cocktailpalaksi anjoviksen tai mädin kanssa.
Hankaluutena on saada ternimaitoa. Sitä myydään pakasteena. Uunijuuston kanssa syödään lisukkeita, kuten hilloa tai marjoja.
Newtonin–Pepysin ongelma

Newtonin–Pepysin ongelma on todennäköisyysongelma, joka käsittelee todennäköisyyttä heittää kuutoset vaihtelevalla määrällä noppia.
Vuonna 1693 Samuel Pepys ja Isaac Newton kiistelivät Pepysin esittämästä väitteestä, josta Pepys aikoi lyödä vetoa. Ongelma oli tämä:
Pepys ajatteli intuitiivisesti, että vaihtoehdolla C olisi suurin todennäköisyys, mutta Newton päätteli oikein, että itse asiassa vaihtoehdolla A on suurin todennäköisyys toteutua.
Ratkaisu

Todennäköisyydet vaihtoehdoille A, B ja C ovat:
Tulokset voidaan havaita soveltamalla binomijakaumaa. Yleisesti, jos P(N) on todennäköisyys heittää ainakin n kuutosta kuudella n nopalla, niin:
Kun n kasvaa, P(N) vähenee monotonisesti kohti asymptoottista rajaa 1/2.
Newtonin selitys

Vaikka Newton laski oikein heittojen todennäköisyydet, hän tarjosi Pepysille erillisen, intuitiivisemman selityksen. Hän kuvitteli, että vaihtoehdoissa B ja C heitetään noppia kuutosten ryhmissä, ja sanoi että A oli kaikkein todennäköisin vaihtoehdoista, koska se vaati kuutosen saamisen vain yhdellä heitolla, kun taas B ja C vaativat kuutosen saamista jokaisella heitolla. Tämä selitys olettaa, että ryhmä ei tuota enempää kuin yhden kuutosen, joten se ei itse asiassa vastaa alkuperäiseen ongelmaan.
Käännös suomeksi
Uuniemen kirkko

| Uuniemen kirkko Nesseby kirke |
| --- | --- |

Sijainti:  Uuniemi
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Nord-Hålogalandin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1858
Materiaali:  Puu
Istumapaikkoja:  250
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Uuniemen kirkko (norj. Nesseby kirke) on kappeli Norjan Uuniemellä Finnmarkin läänissä.
Kirkko valmistui vuonna 1858. Se on rakennettu puusta ja on malliltaan pitkäkirkko. Kirkossa on 250 istumapaikkaa. Alttaritaulu on peräisin vuosina 1589-1747 toimineesta Kibergin (Kiiperi) kylän kirkosta nykyisen Vuoreijan alueelta ja on siirretty aiempaan Uuniemen kirkkoon vuonna 1747. Se on ilmeisesti valmistettu 1700-luvun alkupuolella.
Kirkon alttaritaulu on ollut käytössä sekä vuonna 1747 puretussa Kibergin kirkossa että nykyistä kirkkoa edeltäneessä Uuniemen kirkossa.
Nightwish (kirja)

| Nightwish |
| --- | --- |

Kirjailija:  Mape Ollila
Kustantaja:  Like
Julkaistu:  2006
ISBN:  952-471-692-5
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Nightwish on musiikkitoimittaja Mape Ollilan vuonna 2005 kirjoittama kirja Nightwish-yhtyeestä. Teoksen julkaisi Like vuonna 2006. Ollilalta kului teoksen tekemiseen neljä vuotta. Yhtyeen jäsenet eivät olleet mukana teoksen teossa.
Lakikanne

Tarja Turusen aviomies Marcelo Cabuli nosti lakikanteen kirjan tekijöitä vastaan syyttäen herjauksesta. Oikeus hylkäsi kanteen sanoen, ettei se vaikuta negatiivisesti Cabulin työhön tai maineeseen Etelä-Amerikassa. Ollila ei esittänyt Cabulia negatiivisesti ja kirjoittajana Ollilalla oli oikeus raportoida mitä hänelle kerrottiin haastatteluissa.
Aiheesta muualla

Jarkko Jokelainen: Cabuleita Nightwishin rattaissa. Helsingin Sanomat 12.5.2006.
Nitor

| Nitor Group Oy |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Digitaalinen insinööritoimisto
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  2007
Toimitusjohtaja:  Olli Auvinen
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Toimiala:  ohjelmistot
Liikevaihto:  35,4 milj. € (2021)
Tilikauden tulos:  5,4 milj. € (2021)
Henkilöstö:  184 (2021)
Kotisivu:  nitor.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nitor Group Oy on vuonna 2007 perustettu suomalainen ohjelmistoyritys. Nitor Groupin liiketoiminnoista Nitor Creations kehittää sähköisen liiketoiminnan ratkaisuja ja Nitor Delta kouluttaa ketteriä menetelmiä ja valmentaa organisaatioita ketterään malliin.
Historia

Nitor perustettiin 2007 ja on yksi Suomen nopeimmin kasvaneista ohjelmistoyrityksistä. Talentumin Tivi-lehti valitsi yrityksen 250 suurimman tietoalan yrityksen joukosta vuoden Tivi-yritykseksi vuonna 2014. Yritys on sijoittunut kolmena peräkkäisenä vuonna (2012–2014) Deloitten Technology Fast 50 -kilpailun päälistalle.
Nitor valittiin Suomen edustajaksi European Business Award -kilpailuun vuonna 2013 ja valittiin kansalliseksi voittajaksi (National Public Champion)
Suomen Asiakastieto valitsi vuonna 2011 Nitorin Uudenmaan vahvimmaksi yritykseksi Suomen Asiakastieto on rankannut Nitorin Suomen Vahvimpien yritysten joukkoon 2008–2015.
Ernst & Young valitsi Nitorin aluevoittajaksi Uudeltamaalta Suomen Entrepreneur of the Year 2012 -kilpailussa
Riippumattoman tutkimusyhtiö Onwayn asiakastyytyväisyysmittauksissa Nitorin asiakastyytyväisyys on ollut Onwayn historian korkeinta Suomessa IT-alalla.
Nitor sijoittui vuoden 2017 Suomen parhaat työpaikat -kilpailussa keskisuurten sarjassa toiseksi.
Aiheesta muualla

Nitorin kotisivut
Nasum

| Nasum> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1992–2005
Tyylilaji:  grindcore, death metal
Kotipaikka:  Örebro, Ruotsi
Laulukieli:  englanti
Entiset jäsenet:  Mieszko Talarczyk, kitara, bassokitara, laulu (1998-2004)  Anders Jakobson, rummut, basso, laulu   Urban Skytt, kitara   Jon Lindqvist, basso, taustalaulu   Rickard Alriksson, rummut, laulu   Jesper Liveröd, basso, taustalaulu  
Levy-yhtiö:  Burning Heart Records, 2004–2005   Relapse Records, 1997–2003  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nasum oli ruotsalainen, Örebrosta kotoisin ollut grindcore-yhtye. Se tunnettiin energisestä ja aggressiivisesta musiikista sekä sosiaalisesta ja poliittisesta kantaaottavuudestaan.
Nasum aloitti toimintansa vuonna 1992, mutta hajosi käytännössä vuoden 2005 alussa laulaja/kitaristi/sanoittaja/säveltäjä Mieszko A. Talarczykin kuoltua vuoden 2004 Intian valtameren maanjäristyksen tsunamissa Thaimaassa.
Nasum julkaisi vielä syksyllä 2005 kokoelman Grind Finale, joka sisälsi singlejä, EP:itä ja runsain mitoin ennen julkaisematonta materiaalia. Kokoelman oheen oli liitetty kattavasti yksityiskohtaista tietoa yhtyeen historiasta. Yhtyeen perustajajäsen Anders Jakobson pitää vielä yllä Nasumin usein päivitettäviä kotisivuja.
Vuonna 2012 Nasum teki jäähyväiskiertueen, jonka aikana laulajana toimi Rotten Soundin ja Medeian vokalisti Keijo Niinimaa.
Jäsenet

Viimeinen kokoonpano
Mieszko Talarczyk – kitara, bassokitara, laulu
Anders Jakobson – rummut, basso, laulu
Urban Skytt – kitara
Jon Lindqvist – basso, taustalaulu
Entiset jäsenet
Rickard Alriksson – rummut, laulu
Jesper Liveröd – basso, taustalaulu
Julkaisut

Inhale/Exhale (1998,  Relapse Records)
Human 2.0 (2000,  Relapse Records)
Helvete (2003,  Relapse Records)
Shift (2004,  Burning Heart Records)
Kokoelma-albumit
Grind Finale (2005,  Relapse Records)
Livealbumit
Doombringer (2008,  Relapse Records)
Aiheesta muualla

Nasumin kotisivut
Nasum Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Veršino-Darasunski

Veršino-Darasunskin kultakaivos.
Veršino-Darasunski (ven. Верши́но-Дарасу́нский) on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Tungokotšenin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Darasun-joen yläjuoksulla 56 kilometriä piirikeskuksesta Verh-Usuglista kaakkoon. Asukkaita on 6 500 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1861 löydetyn Darasunin kultaesiintymän yhteyteen. Sen teollinen hyödyntäminen alkoi vuonna 1911. Kaivoksen asutus sai kaupunkimaisen taajaman aseman vuonna 1932. Vuosina 1948–1953 kaivoksen yhteydessä toimi Gulag-järjestelmään kuulunut Darasunin vankileiri.
Kaivoksen lisäksi Veršino-Darasunskissa toimii maatalousyritys. Taajamassa on kaksi keskikoulua, lasten luomistyön keskus, sairaala ja poliklinikka. Lentokenttä suljettiin 1990-luvulla.
Aiheesta muualla

Veršino-Darasunskille omistettu sivusto (venäjäksi)
Vartsalansaari

Vartsalansaari
| --- | --- |
Sijainti:  60°18′52″N, 023°00′54″E, Salo Varsinais-Suomi Suomi
Vesialue:  Halikonlahti
Merialue:  Saaristomeri
Korkein kohta:  28  m 
Pinta-ala:  3,25 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  4 (2009)
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Vartsalansaari on kallioinen ja mäntyinen saari Halikonlahdella Salossa. Saari on Vartsalan kylän kanta-alue. Saaren pinta-ala on 325 hehtaaria. Vuonna 2009 saaren asukasluku oli neljä, mutta kesäasukkaita oli 168.
Saaren pysyvä asutus on keskittynyt pohjoisosaan, jossa harjoitetaan myös maanviljelyä. Siellä sijaitsee vanha Vartsalan puustelli, eli Vartsalan tila.
Jyrkkärinteinen eteläosa on pääasiassa kesämökkikäytössä. Etelälaidassa sijaitsee myös vanha todennäköisesti 1700-luvulta peräisin oleva ruotusotamiehen torppa.
Saaren länsiosassa on Kirrinkari-niminen pikkusaari, sekä Vartsalansaaresta irralliset Iso ja Pikku Petassaari. Ne ovat rehevöitymisen ja maankohoamisen vuoksi kasvaneet yhteen.
Vartsala (Kustavi)

Vartsala
Yhteysalus Viggen saapuu Vuosnaisten vierassataman lauttarantaan
| --- | --- |
Sijainti:  Kustavi Varsinais-Suomi Suomi
Saariryhmä:  Turun saaristo
Merialue:  Saaristomeri
Pinta-ala:  30,9 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  96
Asutuskeskukset:  Etelä-Vartsala, Koelsuu, Pohjois-Vartsala, Vuosnainen ja yhteenkasvaneen saaren Anavainen
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Vartsala on yksi Kustavin kolmesta pääsaaresta. Vartsalan saaresta on 952 metrin mittainen lauttayhteys mantereelle. Matka kestää noin kymmenen minuuttia. Saapuessaan Kustavin Kivimaalta Ströömin salmen yli Vartsalan lautalla saareen saapuja huomaa, ettei lauttarannassa ole palveluja. Rannasta alkaa maantieyhteys saaren vastakkaiselle laidalle (länsireunalle), jossa on Vuosnaisten satama. Sieltä on lauttayhteys Ahvenanmaalle Brändön Åvaan. Kesäisin satamassa on tarjolla palveluja. Vartsalan saarella on neljä kylää: Etelä-Vartsala, Koelsuu, Pohjois-Vartsala ja Vuosnainen. Vartsala ja naapurisaari Anavainen ovat kasvaneet kiinni toisiinsa niin, että niitä erottaa vain oja.
Vartsalan kappeli eli Pyhän Johanneksen kappeli(seurakunta) yhdistettiin Pyhän Jaakopin kappelin eli Kunnaraisten kappelin kanssa vuonna 1782. Tällöin muodostui Kustavin kappeli(seurakunta). Vartsalan kappelin vanha kirkkotarha on yhä saarella. Pyhän Johanneksen kappelista on maininta Mikael Agricolan 1554 laatimassa luettelossa saaristokirkkojen omaisuudesta. Ei ole varmaa oliko silloinen kappeli sama rakennus, joka 1783 purettiin ja kellotapuli myytiin Brändön kirkolle. Se tiedetään, että 1748 kappeliin rakennettiin uusi parveke ja 1764 kappelin sakaristo uusittiin. Kustavin seurakunnan nykyisten tietojen mukaan kappeliseurakuntien yhdistyminen olisi tapahtunut 1783.
Vertical Limit

| Vertical Limit |
| --- | --- |
 Alkuperäinen elokuvajuliste
Ohjaaja:  Martin Campbell
Käsikirjoittaja:  Robert King Terry Hayes
Tuottaja:  Martin Campbell Robert King Marcia Nasatir Lloyd Phillips
Säveltäjä:  James Newton Howard
Kuvaaja:  David Tattersall
Leikkaaja:  Thom Noble
Pääosat:  Chris O’Donnell Robin Tunney Scott Glenn Bill Paxton Izabella Scorupco
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Columbia TriStar
Levittäjä:  Columbia Pictures Netflix
Ensi-ilta:   3. joulukuuta 2000  5. tammikuuta 2001
Kesto:  124 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  75 000 000 dollaria
Tuotto:  215 663 859 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vertical Limit on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut Martin Campbellin ohjaama jännitys-ja toimintaelokuva. Elokuvan pääosassa esiintyvät Chris O’Donnell, Robin Tunney, Scott Glenn, Bill Paxton ja Izabella Scorupco.
Juoni

Nuori vuorikiipeilijä Peter Garrett lähtee retkikuntineen vaaralliselle kahdeksan kilometrin matkalle K2-vuorelle pelastaakseen siskonsa Annien, joka on joutunut vaaralliseen ansaan.