stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Margitinsaari
Nähtävyydet

Margitinsaaren vanhin rakennus on 1100-luvulta olevan Mikaelinkirkon rauniot. Premonstratenssimunkit rakensivat kirkon 1100-luvulla, ja sen raunioista on löydetty vieläkin vanhemman kappelin perustukset. Osmanit hävittivät kirkon, mutta se rakennettiin uudelleen 1930-luvulla. Kirkon tornissa on Unkarin vanhin kirkonkello. Ilmeisesti munkit onnistuivat piilottamaan sen osmaneilta, ja se löytyi 1914, kun sen päällä kasvanut puu kaatui myrskyssä. Hyvin vanhoja ovat myös 1200-luvulla rakennetun dominikaaniluostarin ja -kirkon jäännökset.
Saaren keskivaiheella on vuonna 1911 rakennettu, suojeltu vesitorni. Torni on 57 metriä korkea, ja sitä käytetään nykyään näyttelytilana. Tornin juurella on 3 500 -paikkainen kesäteatteri, jossa järjestetään oopperaesityksiä kesäisin. Saaren pohjoiskärjessä lähellä japanilaista puutarhaa on transilvanialaisen Péter Bodorin suunnittelema musiikkikaivo. Bodor rakensi alkuperäisen kaivon Târgu Mureșiin 1820. Margitinsaaren kaivo on kopio siitä ja rakennettu 1936.
Saaren eteläosassa on olympiavoittajan ja uimarin Alfréd Hajósin suunnittelema Hajósin uimahalli, ja sen keskivaiheilla on suosittu Palatinuksen uimala. Saaren pohjoisosassa on kaksi hotellia. Miklós Ybl suunnitteli vuonna 1872 Hotelli Danubius Grandin, joka oli pitkään Budapestin hienoin hotelli. Se modernisoitiin toisen maailmansodan jälkeen. Sen vieressä on 1970-luvulla rakennettu Thermal. Kummassakin hotellissa on mahdollisuus kylpeä kuumissa lähteissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Margitinsaari Wikimedia Commonsissa
Pyhän Margaretin hauta.
Margitinsaaren vesitorni.
Marhet

| Marhet |
| --- | --- |
 Pittamarhi (Atelornis pittoides)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Säihkylinnut Coraciiformes
Heimo::  Marhet  Brachypteraciidae  Bonaparte, 1854
Suvut
 Pittamarhet (Atelornis)  Märkämarhi (Brachypteracias)  Suomumarhi (Geobiastes)  Pyrstömarhi (Uratelornis) 
Katso myös
   Marhet Wikispeciesissä   Marhet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Marhet eli maasininärhet (Brachypteraciidae) on säihkylintujen lahkoon kuuluva lintuheimo, johon kuuluu neljä sukua ja viisi lajia. Marhia tavataan vain Madagaskarin saarella. Ne ovat sininärhien sukulaisia ja luetaan joskus samaan heimoon niiden kanssa.
Koko ja ulkonäkö

Marhet ovat keskikokoisia tukevaruumiisia lintuja. Niiden ruumiinpituus 25-45 senttiä. Nokka on suuri ja tukeva, pää on iso. Siivet ovat lyhyet ja pyöreäpäiset. Pyrstö ja jalat ovat suhteellisen pitkät. Marhet ovat melko kirkasvärisiä, vaikka väritys on jonkin verran vaatimattomampi kuin muilla lahkon jäsenillä. Väritystä hallitseviä keltaista ja vihreitä sävyjä elävöittävät punaiset, siniset ja valkoiset täläkuviot. Koiras ja naaras ovat samannäköiset.
Levinneisyys ja elinympäristö

Marhet ovat endeemisiä Madagaskarissa. Neljä lajia elää saaren itärannikon tiheäpuustoisissa trooppisissa ja subtrooppisissa sademetsissä. Pyrstömarhen elinympäristöä ovat sitä vastoin saaren lounaisosien kuivat piikkipensaikot. Tällä hetkellä kolme lajia vaarantuneita ja yksi silmälläpidettävä. Toistaiseksi vain pittamarhi ei ole millään tavoin vaarassa.
Elintavat

Marhet ovat pääosin hämäräaktiivisia lintuja, jotka viettävät hiljaista elämää ja ovat työläitä tutkittavia. Ne lähtevät liikkeelle iltahämärissä ja jatkavat ruoanhakuaan myöhään yöhön. Marhet ovat sukulaisiaan säihkynärhiä hiljaisempia. Marhet viihtyvät maanpinassa tai sen tuntumassa. Toisinaan ne asettuvat korkealle oksistoon, josta ne voivat lähteä säihkynärhimäiseen taitolentoon. Marhet liikkuvat verkkaisesti metsäaukeilla ja etenevät tiheissä kohdissa pensaiden oksistoa myöten. Pelästytettyinä sademetsälajit joko pakenevat juoksemalla tai jäykistyvät liikkumattomiksi. Jos nämä keinot eivät auta, marhet lentävät surisevin siivin matalalle oksalle suojaan. Kuivemmassa ympäristössä elävä isompi pyrstömarhi pakenee lähes aina juoksemalla piiloutuakseen liikkumattomaksi jonkin pensaikon tai ruohikon suojiin.
Marhet hankkivat ravintonsa maasta. Niiden saaliseläimet koostuvat hyönteisistä, pienistä liskoista ja sammakoista. Marhet pesivät aina koloissa, jotka sijaitsevat joko maassa tai puussa. Maapesänsä ne kaivavat itse.
Pyrstömarhi elinympäristössään
Marilii

Marilii (oik. Laura Eklund, o.s. Koivuniemi; s. 14. heinäkuuta 1978 Karkku)  on suomalainen laulaja ja lauluntekijä.
Maalaistalon tyttärenä varttuneen Mariliin musiikilliseen taustaan kuuluvat kymmenen vuoden tanssiopinnot sekä pianon ja harmonikan soitto. Hänen pitkäaikainen haaveensa laulajan urasta toteutui, kun manageri Hannele Laurila keksi uuden tulokkaan ja kiinnitti hänet omistamaansa Eurorecords-levy-yhtiöön pienimuotoisen koelaulutilaisuuden jälkeen. Samalla hän risti nuoren laulajan Mariliiksi.
Mariliin ensilevytys, single Siivilläin lennän sai ensiesityksensä TV2:n Huvin vuoksi -ohjelman Tähtiputkessa vuonna 1998. Sen jälkeen single soi ahkerasti radioissa. Vuonna 2000 ilmestyi Mariliin ensimmäinen albumi, ensilevytyksen mukaan nimetty vahvasti slaavilaissävyinen Siivilläin lennän, jonka tunnetuimmiksi kappaleiksi nousivat käännösballadi Sinun sekä Viktor Drobychin ja Pertti Mäenpään Mariliille kirjoittama Nautin elämästä.
Marilii on asettunut asumaan Kauhajoelle ja on toiminut muusikon uransa ohella mm. maatalouslomittajana ja radiojuontajana. Vuonna 2002 hänet nähtiin Seinäjoen Tangomarkkinoiden semifinaalissa. Hän on esiintynyt 2008 alkaen myös erilaisilla kokoonpanoilla, kuten nimellä MistyLate. Taiteilijanimen ''Marilii” hän otti käyttöön uudelleen keväällä 2014 ja ryhtyi työstämään uutta albumia. Ensimmäinen single Luurangot Henkarilla julkaistiin syyskuussa 2014.
Kesäkuussa 2015 Marilii julkaisi albumin Omat siivet kantaa, jonka sävellykset ja sanoitukset ovat pääosin laulajan omia.
Marilii on kertonut julkisuudessa kokemuksistaan alkoholistin läheisenä ja hänen tarinaansa kerrottiin Ylen Pullopostia lapsuudesta dokumenttisarjassa. Hän on tehnyt muusikon uransa lisäksi päihdetyötä ja on ollut luomassa läheisille suunnattua hoito-ohjelmaa. Tällä hetkellä hän toimii yrittäjänä Kirkkonummella ja Turussa Minnesota-mallista päihde- ja läheishoitoa tarjoavassa Fria-klinikka Oy:ssa.
Diskografia > Albumit

Siivilläin lennän (2000)
Omat siivet kantaa (2015)
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Mariliin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz
Olavi Köykkä

Olavi Köykkä (s. 21. kesäkuuta 1943) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Hyökkääjänä pelannut Köykkä edusti urallaan Oulun Työväen Palloilijoita 1963–1967 ja  1970–1978 sekä ruotsalaista Halmstadia 1967, Upon Palloa 1968 ja Lahden Reipasta 1969. Kaikkiaan hän pelasi yhdeksän kauden aikana 171 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 60 maalia. Köykkä pelasi maajoukkueessa vuosina 1973–1975 kaksi maaottelua.
Kerstin Köppen

| Mitalit> Naisten soutu.Maa:   Itä-Saksa.MM-kilpailut  | Mitalit> Naisten soutu.Maa:   Itä-Saksa.MM-kilpailut  | Mitalit> Naisten soutu.Maa:   Itä-Saksa.MM-kilpailut  | Naisten soutu> Maa:   Itä-Saksa. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tasmania 1990 | pariaironelonen |  |
Maa:   Saksa
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Barcelona 1992 | pariairokaksikko |  |
|  Kultaa | Atlanta 1996 | pariaironelonen |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Wien 1991 | pariaironelonen |  |
|  Kultaa | Indianapolis 1994 | pariaironelonen |  |
|  Kultaa | Tampere 1995 | pariaironelonen |  |
|  Kultaa | Aiguebelette 1997 | pariaironelonen |  |
|  Hopeaa | Račice 1993 | pariairokaksikko |  |
Kerstin Köppen (s. 24. marraskuuta 1967) on saksalainen, kansainvälisen uransa alussa Itä-Saksaa edustanut soutaja. Hän voitti kaksi olympiakultaa ja viisi maailmanmestaruutta.
Köppen voitti olympiakultaa pariairokaksikossa Kathrin Boronin kanssa Barcelonassa 1992 ja pariaironelosessa Atlantassa 1996. Ensimmäisen maailmanmestaruutensa hän voitti Itä-Saksan edustajana pariaironelosessa Tasmaniassa 1990. Saksojen yhdistymisen jälkeen hän voitti MM-kultaa samassa luokassa Wienissä 1991, Indianapolisissa 1994, Tampereella 1995 ja Aiguebelettessa 1997. Račicen MM-kilpailuissa 1993 hän saavutti pariairokaksikossa Kathrin Boronin kanssa hopeaa.
Marjut

| Marjut |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  15. elokuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Marjaana, Marjatta, Marjukka, Marjo
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Marja, Maria
Infobox OKNimi-testi OK: 
Marjut on suomalainen naisen etunimi, Marja-nimen muunnelma. Suomenkielisen kalenterin mukaan Marjutin nimipäivää vietetään  15. elokuuta. Nimi on ollut kalenterissa vuodesta 1964 lähtien. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Marjut on annettu 14 505 henkilölle. Nimeä Marjut voidaan taivuttaa kahdella tavalla: samoin kuin t-loppuisia nomineja suomessa yleensä (esim. Marjuen, vrt. kevyen, kätkyen, ohuen, oluen) tai niin, että vartalona on Marjuti- (esim. Marjutin).
Tunnettuja Marjut-nimisiä

Marjut Ahokas, Ilomantsin kunnanjohtaja
Marjut Aikio, sosiolingvistiikan ja saamelaisen kulttuurin tutkija, professori ja tietokirjailija
Marjut Hannula, laulaja ja laulupedagogi
Marjut Heinonen, skeet-ampuja
Marjut Helminen, toimittaja ja kirjailija
Marjut Hjelt, toimittaja ja kirjailija, kansanperinteen tutkija
Marjut Jokela, Korkeimman oikeuden jäsen, oikeusneuvos
Marjut Jyrkinen, sukupuolentutkimuksen professori
Marjut Kinnunen, salibandyn pelaaja
Marjut Komulainen, näyttelijä, käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja
Marjut Köpsi, o.s. Kaarilahti, terveydenhoitaja ja Kokoomuksen ent. kansanedustaja
Marjut Lindberg, Helsingin Sanomien pääkirjoitustoimittaja
Marjut Maristo, näyttelijä
Marjut Pippola, aitajuoksija
Marjut Rimminen, animaatiotaiteilija
Marjut Rolig (o.s. Lukkarinen), kilpahiihtäjä, olympiavoittaja
Marjut Sariola, näyttelijä
Marjut Tynkkynen, harmonikkataiteilija
Marjut Töyli, aitajuoksija
Maria Kristiina (Itävallan arkkiherttuatar, 1742–1798)

Maria Kristiinan omakuva
Maria Kristiina (13. toukokuuta 1742 Wien − 24. kesäkuuta 1798 Wien) oli Itävallan arkkiherttuatar ja Teschenin herttuatar.
Suku

Hän oli Maria Teresian ja Frans I:n viides lapsi. Maria Kristiina oli älykäs, voimakastahtoinen ja taiteellisesti lahjakas. Maria Kristiinalla oli sama syntymäpäivä kuin äidillään ja hän oli Maria Teresian suosikkitytär. Veljensä Joosef II:n kanssa Maria Kristiinalla oli huonot välit. Maria Teresian suosikkina hänellä oli vaikutusvaltaa äitiinsä. Hän onnistui muun muassa menemään naimisiin rakkaudesta eikä poliittisista syistä kuten muut sisaruksensa, mikä lisäsi muiden sisarusten jo muutenkin tuntemaa kateutta Maria Kristiinan asemasta.
Avioliitto ja lapset

Maria Kristiinan puoliso oli Saksin prinssi Albert (1738–1822), August III:n ja kuningatar Maria Josefinan neljäs poika. Maria Kristiina ja Albert avioituivat huhtikuussa 1766. Koska Albert ei ollut kovin varakas, Maria Kristiinan äiti Maria Teresia antoi tyttärelleen suuret myötäjäiset ja teki Albertista Teschenin herttuan. Heistä tehtäisiin myöhemmin Itävallan alankomaiden hallitsijoita, kun silloinen käskynhaltija Karl Alexander kuolisi. Sillä välin Albert nimitettiin käskynhaltijaksi Unkariin, jotta he pääsisivät usein vierailemaan anoppi Maria Teresian luona. Seuraavana vuonna Maria Kristiina melkein kuoli synnytykseen. Tytär Kristina, Saksi-Tecshenin prinsessa kuoli, eikä Maria Kristiina saanut enää lapsia. Heidän kasvattipoikansa oli Kaarle, Maria Kristiinan veljenpoika.
Alankomaitten hallitsijat

Käskynhaltija Karl Alexander kuoli vuonna 1780 ja Maria Kristiinasta ja Albertista tuli viimein Itävallan Alankomaiden hallitsijoita. He pitivät hoviaan muun muassa Brysselissä. Ranskan vallankumouksen jälkeen he pakenivat Maria Kristiinan veljen luokse Bonniin. He palasivat takaisin vuonna 1791, kunnes joutuivat lopullisesti pakenemaan vuonna 1792 Ranskan valloitettua Itävallan Alankomaat. Maria Kristiina kuoli Wienissä 1798.
Marketta

| Marketta |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  20. heinäkuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  17. heinäkuuta
Muunnelmia:  Margetta, Margit, Reeta, Reetta
Vastineita eri kielissä:  Margareth, Margarete, Margherita, Margret, Marguerite
Nimen alkuperä:  Margareta
Infobox OKNimi-testi OK: 
Marketta on suomalainen naisen etunimi, Margareta-nimen muunnelma. Marketan nimipäivää juhlitaan suomalaisessa kalenterissa 20. heinäkuuta.  Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi oli Suomessa annettu 22 488 henkilölle.
Marketta oli 1980- ja 1990-luvuilla myös erään Elannon myymäläketjun nimenä.
Marketta-nimisiä henkilöitä

Marketta eli Margareeta (k. 304?), pyhimys, joka kärsi marttyyrikuoleman Diocletianuksen aikana
Marketta Enegrén (1916–1969), kirjallisuuden suomentaja
Marketta Franck (1944–2013), museonjohtaja
Marketta Hartikka (s. 1949), jalkapalloilija
Marketta Horn (s. 1949), ympäristövaikuttaja, kirjailija ja poliitikko
Marketta Kitkiöjoki (s. 1957), Sysmän ent. kunnanjohtaja
Marketta Kokkonen (s. 1946), kaupunkineuvos, Espoon ent. kaupunginjohtaja
Marketta Kääriäinen (s. 1951), kuulantyöntäjä
Marketta Mattila (s. 1956), toimittaja, kolumnisti ja tuottaja
Marketta Pietarintytär Parkkonen (1600-luvulla), noita ja kerjäläinen
Marketta Ristontytär Punasuomalainen (n. 1600–1658), kansanparantaja
Marketta Sihvo (s. 1993), puhe- ja ääniterapian kehittäjä
Marketta Sipi (s. 1954), puuteknologian professori
Marketta Sundman (1949–2022), pohjoismaisen filologian professori
Marketta Tikkanen (s. 1993), näyttelijä
Marketta Valve (s. 1939), pianisti ja cembalisti
Marketta Viitala (s. 1935), tanssitaiteilija, koreografi ja opetusneuvos
Käärmeenpäät

| Käärmeenpäät |
| --- | --- |
 Korukäärmeenpää (Channa bleheri)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Käärmeenpääkalat Channoidei
Heimo::  Käärmeenpäät Channidae  Fowler, 1934
 Käärmeenpäiden luontainen levinneisyys
Suvut
 Channa  Parachanna 
Katso myös
   Käärmeenpäät Wikispeciesissä   Käärmeenpäät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Käärmeenpäät, aiemmin käärmeenpääkalat (Channidae) on ahvenkaloihin kuuluva kalaheimo, jonka luonnollista esiintymisaluetta ovat Afrikan ja Aasian makeat vedet. Akvaarioharrastuksen seurauksena heimon lajeja on levinnyt myös muun muassa useaan Yhdysvaltojen osavaltioon.
Taksonomia ja anatomia

Käärmeenpäiden heimosta tunnetaan 37 nykyistä lajia kahdessa suvussa.  Käärmeenpäät ovat pitkulaisia kaloja. Suurimmat lajit voivat saavuttaa 1,2–1,8 metrin pituuden ja 7–20 kilogramman painon. Tyypillisiä piirteitä ovat kookkaat suomut päässä ja pitkät selkä- ja peräevät, eräiltä lajeilta saattaa puuttua vatsaevät. Silmät ja suu sijaitsevat pään kärjessä. Kaloilla on labyrinttikalojen labyrinttielintä muistuttava elin, jonka avulla ne voivat selviytyä vähähappisissakin vesissä.
Käärmeenpäiden heimo Channidae on Channoidei-alalahkon ainoa heimo.
Levinneisyys ja elintavat

Käärmeenpäistä 34 Channa-sukuun kuuluvaa lajia elää Aasiassa alueella, joka ulottuu Iranista Etelä-, Kaakkois- ja Itä-Aasian rannikkoa pitkin pohjoisimmillaan aina Pohjois-Koreaan asti. Kolme lajia, afrikankäärmeenpää (Parachanna africana), kongonkäärmeenpää (Parachanna insignis) ja marmorikäärmeenpää (Parachanna obscura), elää trooppisen Afrikan makeissa vesissä. Heimoon kuuluvien lajien fossiileita on löydetty myös Euroopasta, mutta fossiloituneiden otoliittien avulla tehty lajin määritys on epävarmaa. Käärmeenpäät ovat makean veden kaloja, jotka elävät joissa, lammikoissa ja soissa. Ne pystyvät tulemaan toimeen vähähappisissakin vesissä ja jopa kuivalla maalla useita tunteja hengityselimensä avulla. Kalat voivat jopa siirtyä lammikosta toiseen kuivan maan kautta.
Aikuisten käärmeenpäiden ravintoa ovat pienemmät kalat, sammakot, äyriäiset, matelijat ja pienet vesilinnut sekä nisäkkäät. Nuoret kalat syövät vesihyönteisiä ja planktoneliöstöä. Lisääntymiskausi vaihtelee lajeittain, mutta pääosin ne kutevat kesäkuukausina. Aikuiset vartioivat munia hyvin aggressiivisesti ja niiden tiedetään tappaneen jopa ihmisiä puolustaessaan muniaan ja jälkikasvuaan. Käärmeenpäät tulevat toimeen vesissä, joiden lämpötila on 0–30 °C.
Levinneisyys ja elintavat > Akvaario- ja ruokakaloina

Suuret lajit ovat varsinkin Aasiassa arvostettuja ruokakaloja. Tällaisia ovat muun muassa idänkäärmeenpää (Channa argus), juovakäärmeenpää (Channa micropeltes), pilkkukäärmeenpää (Channa punctata) ja afrikankäärmeenpää. Pienempiä lajeja ja suurien lajien poikasia voidaan pitää akvaarioissa.
Levinneisyys ja elintavat > Vieraslajeina

Ruokakaloina viljelyn ja erityisesti akvaarioihin liian isoiksi kasvaneiden käärmeenpäiden luontoon päästämisen seurauksena käärmeenpäät ovat levinneet vieraslajeiksi luonnollisen esiintymisalueensa ulkopuolelle. Yhdysvalloissa heimoon kuuluvia lajeja idänkäärmepäätä, pilkkukäärmepäätä, raitakäärmeenpäätä (Channa striata) ja juovakäärmeenpäätä on tavattu muun muassa Havaijilta, Marylandista, Floridasta, ja Kaliforniasta. Käärmeenpäälajit ovat hyvin ahnaita petoja, lisääntyvät nopeasti ja sopeutuvat monenlaisiin makean veden ympäristöihin ja ovat siksi haitallisia alkuperäisten kalojen, sammakkoeläinten ja äyriäisten kannoille. Niiden mukana leviää myös kaloille vaarallisia tauteja ja ihmiseenkin tarttuva Gnathostoma-sukkulamato. Käärmeenpäiden tuonti Yhdysvaltoihin onkin nykyään kielletty lailla. Käärmeenpäiden poistaminen vesistöistä on hankalaa. Siihen on käytetty muun muassa sähkösokkeja ja rotenonikäsittelyä. Rotenoni on kuitenkin hyvin kallista ja tappaa myös muita eliölajeja.
Mantineia

| Mantineia> Mαντινεία |
| --- | --- |
 Mantineian Poseidon Hippioksen pyhäkön rauniot.
Sijainti
 Mantineia
Koordinaatit:  37°37′06″N, 22°23′31″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Mantíneia, Trípoli, Arkadia, Peloponnesos
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Arkadia
Aiheesta muualla
  Mantineia Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mantineia (m.kreik. Mαντινεία, lat. Mantinea), myöhemmin Antigoneia (Ἀντιγόνεια, lat. Antigonia), oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Arkadiassa Kreikassa. Se oli useiden nimeään kantavien taisteluiden paikka. Kaupungin arkeologinen alue sijaitsee nykyisen Trípolin kunnan Mantíneian kunnallisyksikössä, joka on nimetty antiikin aikaisen kaupungin mukaan, noin 12 kilometriä koilliseen Trípolin kaupungista.
Maantiede

Mantineian kaupunki sijaitsi keskisellä Peloponnesoksella Mantineian tasangolla, joka tunnetaan nykyisin Trípolin tasankona. Tasangon pituus on noin 40 kilometriä ja leveys noin 1,5–13 kilometriä, ja se sijaitsee noin 600 metrin korkeudella merenpinnasta. Tasangon länsipuolella ovat Mainalon-vuoret (nyk. Maínalo), ja itäpuolella Artemision-vuoret (nyk. Artemísio), jotka erottavat sen Argoliin alueesta. Kaupunkivaltion alueen pohjoispuolella sijaitsi Orkhomenoksen alue eli Orkhomenia. Sen ja Mantineian välillä oli matalampi kukkulajono. Mantineian eteläpuolella sijaitsi puolestaan Tegean alue eli Tegeatis. Sen ja Mantineian välillä oli Mainalonin ja Artemisionin vuorten välinen sola. Tasangon läpi virtasi Ofis-joki.
Historia > Esihistoria ja arkaainen kausi

Mantineia on ollut asuttu viimeistään helladisella kaudella, jolloin asutus keskittyi myöhemmän akropoliin alueelle. Varhaisin maininta kaupungista on Homeroksen Iliaan laivaluettelossa, jossa se esiintyy yhtenä arkadialaisista kaupungeista, jotka lähettivät laivoja Troijan sotaan. Kreikkalaisessa mytologiassa kaupunki sai nimensä Lykaonin pojasta Mantineuksesta.
Klassisella kaudella Mantineia oli viiden kylän yhteenliittymänä (synoikismos) syntynyt kaupunki. Se oli Arkadian tärkeimpiä kaupunkeja yhdessä Tegean kanssa, jonka kanssa se usein soti. Mantineian hallinto oli demokraattinen ja sen lakeja pidettiin antiikin aikana yleisesti hyvinä. Kun Kyrenen asukkaat tarvitsivat asiassa apua, he kääntyivät mantineialaisten puoleen, ja nämä lähettivät kaupunkiin Demonaksin lainsäätäjäksi.
Mantineia oli alun perin liitossa Spartan kanssa, ja soti yhdessä tämän kanssa 400-luvun eaa. alkupuolen persialaissodissa. Thermopylain taisteluun mantineialaisia osallistui 500, mutta Plataiain taistelusta nämä myöhästyivät.
Historia > Klassinen kausi

Peloponnesolaissodassa Mantineia oli aluksi edelleen Spartan puolella ja osa peloponnesolaisliittoa. Sodittuaan vuonna 423 eaa. vanhaa vihollistaan, oligarkkisesti hallittua Tegeaa vastaan se vaihtoi kuitenkin Ateenan, Argoksen ja Eliin puolelle vuonna 421 eaa. Samoihin aikoihin Mantineia liitti itseensä Parrhasian sekä myöhemmän Megalopoliin alueen.
Seurauksena Mantineia päätyi sotaan Spartaa vastaan, mikä johti Mantineian ensimmäiseen taisteluun vuonna 418 eaa. Se oli peloponnesolaissodan suurin taistelu ja tunnetuin Mantineian taisteluksi kutsutuista viidestä taistelusta historian aikana. Taistelussa toisella puolella olivat Sparta ja sen jäljellä olleet liittolaiset, ja toisella puolella Ateena liittolaisineen, sekä Spartaa vastaan kapinoineet kaupungit Mantineia mukaan lukien. Taistelu käytiin Mantineian eteläpuolella sen ja Tegean välisellä alueella. Sparta voitti taistelun.
Taistelun jälkeen Mantineia joutui Spartan alaisuuteen 33 vuodeksi. Kaupunkien välille syttyi uusi sota vuonna 385 eaa., kun Mantineia yritti vapautua Spartan vallasta. Kaupunkia piirittäessään spartalaiset ohjasivat Ofis-joen uudelleen niin, että se alkoi murentaa kaupungin muureja. Seurauksena Sparta sai kaupungin vallattua, ja pakotti sen asukkaat hajaantumaan maaseudun kyliin, joista kaupunki oli alun perin muodostettu. Noihin aikoihin Mantineian vapaiden kansalaisten määräksi arvioidaan 13 000. Sotilaita kaupungilla oli tuolloin 3 000.
Mantineia rakennettiin uudelleen vuonna 371 eaa. Vuonna 370 eaa. kaupunki liittyi Arkadian liittoon ja osallistui Megalopoliin rakentamiseen liiton keskukseksi. Tässä oli aktiivisena erityisesti mantineialainen Lykomedes. Kaupunki kuitenkin erosi liitosta vuonna 364 eaa. syistä, joita ei täysin tunneta, ja liittyi jälleen Spartan puolelle. Tämä johti Mantineian toiseen taisteluun, joka käytiin vuonna 362 eaa. Tässä taistelussa Ateena ja Sparta olivat liittolaisia. Theba voitti taistelun, mutta sen suurin kenraali Epameinondas kuoli taistelussa. Lopulta Theban hegemonia murtui.
Historia > Hellenistiseltä kaudelta eteenpäin

Mantineian kolmas taistelu käytiin vuonna 295 eaa. Siinä Demetrios Poliorketes voitti Spartan. Mantineian neljännessä taistelussa vuonna 242 eaa. Aratoksen johtama Akhaian liitto voitti Agis IV:n johtaman Spartan. Mantineia liittyi Akhaian liittoon, mutta erosi siitä myöhemmin Orkhomenoksen ja Tegean ohella, ja liittyi Aitolian liittoon. Vuonna 282 eaa. samat kaupungit erosivat Aitolian liitosta ja liittoutuivat Spartan kanssa. Akhaian liitto voitti ja valloitti Mantineian vuonna 226 eaa.
Vuonna 222 eaa. kaupunki kapinoi ja liittyi jälleen Spartan puolelle. Makedonialaiset tuhosivat sen Antigonos Dosonin johdolla ja myivät asukkaat orjiksi. Antigonos rakennutti kaupungin uudelleen ja nimesi sen nimelle Antigoneia. Mantineian viides taistelu käytiin vuonna 207 eaa. Siinä Akhaian liitto voitti Spartan Filopoimenin johdolla. Kaupunki säilyi olemassa roomalaisella kaudella Antigoneian nimellä 100-luvulle jaa. saakka.
Mantineian arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1887–1889. Ne suoritti École française d’Athènes eli Ranskan arkeologinen koulu. 1900-luvun loppupuolelta lähtien kaivauksia ovat jatkaneet kreikkalaiset arkeologit.