Smile (The Beach Boysin albumi)
Studiotekniikka

Smilen äänitysten aikoihin oli vielä tavanomaista, että popkappaleet äänitettiin livenä studiossa yhdellä otolla. Brian Wilson kehitti kuitenkin modulaarisemman lähestymistavan, joka nojautui uusimpaan äänitystekniikkaan käyttäen sekä neliraitanauhureita että uudempia kahdeksanraitanauhureita. Useiden nauharaitojen päällekkäin soittamisen lisäksi vuodesta 1964 lähtien Wilson alkoi editoida äänittämiään masternauhoituksia. Aluksi tätä käytettiin pienten lyhyiden, vaikeasti laulettavien osuuksien liittämiseksi aiemmin äänitettyjen kappaleiden alkuihin tai loppuihin. Vuoden 1965 Summer Days -albumin aikaan Wilson käytti tekniikkaa jo monipuolisemmin: esimerkiksi lyhyt a cappella -laulu ”And Your Dreams Come True” äänitettiin useissa muutaman nuotin pätkissä, jotka liitettiin yhteen lopullisessa kappaleessa.
Wilson hioi käyttämänsä tekniikan huippuunsa Pet Soundsin äänitysten aikaan vuosina 1965 ja 1966. Hän tuotti Pet Soundsin kappaleet kahdessa erässä: muun yhtyeen ollessa kiertueella hän käytti joukkoa losangeleslaisia studiomuusikoita (ryhmää kutsutaan usein nimellä ”The Wrecking Crew”) soittamaan kappaleiden instrumentaalitaustat. Perusraidat äänitettiin tyypillisesti livenä yhdellä otolla neliraitanauhurille. Näistä muodostettiin lopulliset taustanauhat käyttäen useita neliraitaäänityksiä, jotka siirrettiin sitten kahdeksanraitanauhalle ja miksattiin monona yhdelle toisen kahdeksanraitanauhurin raidalle. Kun muu osa Beach Boysista palasi kiertueelta, Wilson äänitti lauluraidat käyttäen silloin vielä harvinaista tekniikkaa, jossa jokainen lauluääni nauhoitettiin omalle raidalleen jättäen kahdeksannen raidan "avoimeksi" ylimääräisille lisä-äänille tai instrumentaalidubbauksille.
”Good Vibrationsissa” Wilson vei tämän modulaarisen lähestymistapansa vielä pidemmälle. Hän teki lopulliset kappaleet työstämällä ne useista eri aikaan nauhoitetuista pätkistä. Aiemmin hän oli äänittänyt jokaisen raidan enemmän tai vähemmän lopullisen kappaleen kaltaisena, nyt hän jakoi kappaleet ja raidat osiin, joista nauhoitettiin useita otoksia. Näitä paloja Wilson sitten kehitti ja vaihteli tuotantoprosessin edistyessä. Toisinaan hän äänitti samoja kohtia uudelleen eri studiossa saadakseen käytettyä studioiden erilaista äänimaailmaa ja erikoistehosteita. Sen jälkeen hän valitsi parhaat esitykset jokaisesta osasta ja editoi nämä parhaaksi mahdolliseksi yhdistelmäksi. Lopputuloksena oli populaarimusiikin levytyksen mullistava tekniikka, jossa jokainen kappaleen osa muodosti oman selväpiirteisen äänellisen osionsa verrattuna perinteiseen homogeeniseen ”yhden oton” studioäänitykseen.
Wilson jatkoi tätä Smilen kappaleiden kanssa. Hän työskenteli enimmäkseen United Western Recordersin äänitysstudiolla numero 3, sillä silloin hän pystyi työskentelemään suosikkiteknikkonsa Chuck Britzin kanssa ja toisinaan myös Phil Spectorin suosikkistudiolla Gold Star Studiolla Los Angelesissa. Kaikkiaan äänityssessioita oli noin 50 (lisäksi Good Vibrationsiin oli tarvittu 17 sessiota) alkaen loppuvuonna 1966 jatkuen alkuvuoteen 1967. Hän käytti myös Sunset Sound Studiota ja Columbia Studiota Sunset Boulevardilla. Columbialla oli ainoana merkittävistä studioista käytössä kahdeksanraitanauhuri joten Pet Soundsin tapaan lauluäänitykset tehtiin useimmiten Columbialla.
Monet lyhyemmistä äänityksistä kuten lyhyet instrumentaali- ja lauluotokset oli selvästikin tarkoitus käyttää yhdistävinä linkkeinä varsinaisten kappaleiden välillä. Tällainen laulujen pieniin osiin pilkkominen ja vahvasti muokkaava tuotantotyyli olivat Smilen aikaan uniikkia valtavirran popmusiikissa ja se kertoo siitä, että Wilson oli tietoinen esimerkiksi konkreettisen musiikin (musique concrète) tekniikoista.
Vaikka stereoäänitykset olivat tulleet jo suosituiksi, Wilson teki aina lopullisen miksauksen monona kuten Phil Spector. Wilson teki sen useista eri syistä: hänen mielestään monomiksaus antoi paremman kontrollin kuuntelijan kuulemaan lopputulokseen minimoiden kaiuttimien sijoittelun ja eri laitteistojen äänenlaadun vaihtelun. Lisäksi radioasemat lähettivät yhä monona ja useimmat auto- ja kotiradioista olivat monofonisia. Lisäksi Wilson on ollut kuuro oikeasta korvastaan syntymästä lähtien.