Kokemäenkartano
Historia > 1900-luvulta nykypäivään

Vuonna 1903 Yyterin kartanossa syntynyt, Villilän kartanon leskiemäntä Maria Pohjola osti Kokemäenkartanon ja useita muita samassa yhteydessä myytyjä tiloja. Kauppahinta oli 355.000 markkaa. Tarinan mukaan Maria Pohjola olisi maksanut kaupantekotilaisuudessa koko kauppahinnan, kun häneltä oli tiedusteltu tai jopa epäilty hänen maksukykyään. Asiakirjojen mukaan tämä on kuitenkin legendaa, sillä pakkohuutokaupan pöytäkirjan mukaan Maria Pohjola maksoi pakkohuutokaupan yhteydessä 1 000 markkaa ja seuraavana päivänä 9 000 markkaa sekä loput hieman myöhemmin.
Kokemäenkartanon pinta-ala pieneni vuonna 1918. Torpparivapautuksen seurauksena  Kokemäenkartanosta erotettiin 60 torppaa ja mäkitupaa. Torpparilain tavoitteena oli, että vuokraviljelijä saa lunastaa tilan itselleen ¼ - 1/3 hinnalla.
Maria Pohjola siirsi 1920-luvun puolessa välissä omistuksensa Kokemäenkartanosta tyttärensä pojalle Erik Grönlundille ja omistuksensa Pyhänkorvan tilasta tyttärensä tyttärelle Margaretha Cederbergille. Vaikka Kokemäenkartano oli siirtynyt Erik Grönlundin omistukseen 1920-luvulla, hän ryhtyi hallinnoimaan Kokemäenkartanoa vasta Maria Pohjolan kuoleman jälkeen vuonna 1936. Villilän kartanoa viljeli puolestaan Erik Grönlundin veli Lauri Grönlund. Sisaruksilla on tuolloin ollut huomattavat maa-alueet omistuksessaan.
Asiakirjojen mukaan Kokemäenkartanon pinta-ala oli ennen toista maailmansotaa noin 1600 hehtaaria, josta peltoa oli noin 600 hehtaaria. Kokemäenkartano käsitti siten edelleen laajat alueet Kokemäenjoen rannalla sijaitsevalta talouskeskukselta Pitkäjärven kautta aina Köyliön rajalle saakka. Kartanon pinta-ala pieneni merkittävästi 1940-luvulta lähtien, kun kartanosta erotettiin Tuomaalan alue pika-asutusta varten.
Erik Grönlund oli paikkakunnalla merkittävä hahmo, joka lahjoitti ja myi vähitellen omistamiaan Kokemäenkartanon maa-alueita. Innokkaana hevosurheilun ystävänä hän muun muassa lahjoitti kartanon maa-alueita vuonna 1950 rakennettua Kokemäen ravirataa varten. Vuonna 1976 kartano siirtyi Erik Grönlundin sisarenpojan Kari Cederbergin ja vaimonsa Eeva-Liisa Cederbergin omistukseen.
Koska Kokemäenkartano oli tosiasiallisesti ollut pitkään asumattomana, eikä kovin hyvässä hoidossa, Kokemäenkartanon rakennukset ja pellotkin olivat päässeet huonoon kuntoon. Kari Cederberg perheineen toteutti kartanoon mittavat uudistustyöt ja saattoi maatalouden toimivaksi elinkeinoksi. Kari Cederbergin aikana toteutettiin kartanossa entistämistöitä sekä rakennusten että laajojen puistoalueiden osalta. Päärakennus sai modernisoidun mutta perintöä kunnioittavan ulkoasun ja sisustukseen hankittiin arvokasta vanhaa kulttuuriperinteen mukaista esineistöä.
Maria Pohjolan suvun aikakausi päättyi Kokemäenkartanossa vuonna 1994, jolloin Kokemäenkartano siirtyi nykyisen omistajansa Ossan perheen haltuun. Ennen kartanon siirtymistä Ossan perheen haltuun Kokemäen kaupungin johdossa oli herännyt ajatus käyttää kaupungille mahdollisesti kuuluvaa etuosto-oikeutta. Lopulta Kokemäen kaupungin ja Ossan perheen kanssa saavutettiin sovinto, eikä kaupunki ryhtynyt käyttämään etuosto-oikeuttaan. Ossat luovuttivat kaupungille kartanon maista 10 hehtaaria ja  saivat vastineeksi Tuomaalasta Kokemäenkartanon vanhoja maa-alueita. Kokemäen kaupunki myi parikymmentä vuotta myöhemmin edellä mainitun 10 hehtaarin maa-alueen takaisin Martti Ossalle, koska alue myöhemmin laaditussa kaavassa määriteltiin maatalousmaaksi eikä sitä voitu siten hyödyntää kaupungin toimesta enää esimerkiksi tonttimaaksi.
Kokemäenkartanon talouskeskusta kokonaisuutena sekä maatilataloutta on kehitetty paljon 1990-luvulta alkaen. Rakennuksia on peruskorjattu, ajantasaistettu ja rakennettu lisää. Laaja puistoalue on saatettu uudelleen puistomaiseen kuntoon.