stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hävityksen huoneet

| Hävityksen huoneet Nicole |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 20. syyskuuta 2013
 Tyylilaji: alternative metal, groove metal, metalcore
 Kesto: 50.12
 Levy-yhtiö: Biotech Records
Listasijoitukset
  12. (40/2013)
Nicolen muut julkaisut
| Tuomittujen joukkoon 2009 | Hävityksen huoneet 2013 | Entropia 2025 |
Hävityksen huoneet on suomalaisen metalliyhtye Nicolen viides studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2013 levymerkillä Biotech Records.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 12, ja pysyi listalla yhteensä 3 viikkoa, ollen siten Nicolen menestynein albumi.
Kappaleet

Vihollisteni peilit – 3.47
Resistanssi – 4.00
Harha – 4.22
Kuolleet ystävät – 4.10
Uneen kahlitut – 3.57
Langenneet – 4.30
Naamiot – 5.49
Kuolleen sydämen aika – 3.42
Varjeltu kadotus – 3.52
Hävityksen huoneet – 3.38
Monumentti – 4.16
Ajan ulkopuolella – 4.09
Kokoonpano

Ville Sahakangas – rummut
Ilkka Laitala – laulu, kitara
Olli Ketola – kitara
Jonne Soidinaho – bassokitara
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi.net: 6+
Kaaoszine:
Rumba:
Soundi:
V2.fi:
Aiheesta muualla

Hävityksen huoneet Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Hävityksen huoneet Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Nicole
| --- | --- |
Albumit:  Odotus  Suljetut ajatukset  Sivu syyttömistä  Tuomittujen joukkoon  Hävityksen huoneet 
EP:t:  Demo  Kun päivästä tulee yö  Lahja  Harmonia 
Singlet:  ”Ikuista”  ”Valve”  ”Horros”  ”Illuusio”  ”Saturaatio” 
DVD:t:  120 minuuttia  Tasavalta  X 
Musiikkivideot:  Lahja  Pysähdy  Valve  Kaaos  Suunta  Suljetut ajatukset  8442  Harha
Shahrixon

| Shahrixon |
| --- | --- |
 Ponsodin moskeija.
 Shahrixon
 Koordinaatit: 40°42′46″N, 72°3′15″E 
Valtio:  Uzbekistan
Alue:  Andižanin alue
Piiri:  Shahrixonin piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunki
Väkiluku (2016):  71 400
Shahrixon on kaupunki ja samannimisen piirikunnan hallinnollinen keskus Andižanin alueella Uzbekistanissa. Se sijaitsee Shahrihonsoyjoen ja Suuren Ferganan kanavan varrella 30 kilometriä Andižanista länteen. Kaupungissa oli 71 400 asukasta vuonna 2016.
Kaupungin on perustanut Kokandin kaani Amir Umarxon 1800-luvun alussa. Se oli huomattava käsityöammattien ja kaupankäynnin keskus. Vuonna 1928 Shahrixoniin rakennettiin sivurata Asakasta.
Kapungissa on varsinkin tekstiiliteollisuutta. Sen kautta kulkee Taškentin ja Ošin välinen valtatie. Ympäröivällä maaseudulla viljellään puuvillaa ja viljaa sekä tuotetaan silkkiä. Nähtävyyksiin kuuluu vuonna 1825 rakennettu Ponsadin moskeija.
Dinama Aircorp Inc.

| Dinama Aircorp Inc>  |
| --- | --- |
Perustettu:  2013
Lakkautettu:  2015 (de facto)
Laivaston koko:  10 (lensimme Dinama Aircorp-brändin alla)
Kotipaikka:  Delaware
Avainhenkilö(t):  Conrad Kulatz
Dinama Aircorp Inc. oli englantilainen heinäkuussa 2013 perustettu lentoyhtiö. Yhtiön koneet osallistuivat kokaiinin kuljettamiseen ilmateitse.
Laivasto

Koko toimintansa aikana 10 konetta on lentänyt Dinama Aircorp-brändin alla. Kuten Challenger 601-lentokoneen alas ampumisesta Aruban yllä tehty tutkimus myöhemmin osoitti, yli 200 lentokonetta oli rekisteröity osoitteeseen, jossa Dinama Aircorp on rekisteröity.
Laivasto:
10 Canadair CL-601 Challenger
Onnettomuudet

29. tammikuuta 2015 Venezuelan ilmavoimat ampui alas Canadair CL-601 Challenger-koneen Aruban taivaalla. Turmapaikalta löytyi 400 pakettia huumeita, joista suurin osa oli kokaiinia.
Bill Belichick

Bill Belichick
William Stephen "Bill" Belichick (s. 16. huhtikuuta 1952 Nashville, Tennessee) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Hän valmensi vuodesta 2000 lähtien vuoteen 2024 saakka NFL:n New England Patriotsia ja johti joukkueen kuuteen Super Bowl-mestaruuteen. Belichick on myös valittu NFL:n vuoden valmentajaksi kolme kertaa.
Apuvalmentajana

Belichick kiinnostui valmentamisesta jo nuorena, sillä hänen isänsä toimi yliopistosarjoissa valmentajana. 1980-luvun lopulla hän toimi menestyksekkäästi puolustuksen koordinaattorina New York Giantsin organisaatiossa ja oli mukana voittamassa kahta Super Bowl -mestaruutta. Joukkueen päävalmentajana toimi tuolloin Bill Parcells.
Cleveland Browns

Cleveland Browns palkkasi Belichickin päävalmentajakseen vuonna 1991, mutta pesti päättyi potkuihin vuonna 1995. Belichick ei onnistunut Brownsin peräsimessä tehden virheitä mm. pelaajahankinnoissa ja julkisuuden hallinnassa. Browns selvisi vain kerran pudotuspeleihin hänen alaisuudessaan. Belichickin potkujen jälkeen koko seura siirtyi Baltimoreen ottaen nimekseen Baltimore Ravens. Tämän jälkeen Belichick toimi jälleen Parcellsin alaisuudessa New England Patriotsissa ja New York Jetsissä.
Patriotsin jälkeen

Joulukuussa 2024 Pohjois-Carolinan yliopisto palkkasi Belichickin amerikkalaisen jalkapallon joukkueensa päävalmentajaksi.
Kirjallisuutta

David Halberstam: Education of a Coach.
Michael Holley, Patriot Reign: Bill Belichick, the Coaches, and the Players Who Built a Champion.
Michael Holley, War Room: The Legacy of Bill Belichick and the Art of Building the Perfect Team.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bill Belichick Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Pete Carroll | New England Patriotsin päävalmentaja 2000-2024 | Seuraaja: Jerod Mayo |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Bud Carson | Cleveland Brownsin päävalmentaja 1991–1995 | Seuraaja: Chris Palmer |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat  Alankomaat
S/S Equity

S/S Equity.
S/S Equity oli saksalainen höyrylaiva, joka toi kahdella matkallaan Saksasta Suomeen syksyllä 1917 aseita suojeluskunnille.
Ensimmäinen matka

Equity oli alun perin englantilainen rahtilaiva, jonka saksalaiset olivat kaapanneet ja ottaneet omaan käyttöönsä. Ensimmäiselle matkalleen Suomeen alus lähti 27. lokakuuta 1917 Danzigista. Laivan lastina oli muun muassa 6 500 venäläistä Mosin-Nagant kolmen linjan jalkaväkikivääriä, 500 Mauser-pistoolia, 30 venäläistä Maxim-konekivääriä, 4 500 käsikranaattia ja 2,6 miljoonaa patruunaa. Lisäksi laivalla matkusti kahdeksan jääkäriä, joiden oli tarkoitus aloittaa suojeluskuntien kouluttaminen Pohjanmaalla. Ryhmää johtivat Juho Heiskanen ja Lauri Tiainen, muut jäsenet olivat Arvid Kokko, Juho Komonen, Kalle Kuokkanen, Viljo Laakso, Einar Mäkinen ja Reino Vuolle. Aluksen matkan ja aselastin oli järjestänyt aktivistien johtomies Kai Donner.
Aluksen lastista purettiin ensin puolet 31. lokakuuta Vaasan pohjoispuolella Maksamaan Västerössä ja loput seuraavana päivänä Tolvmangrundetilla Larsmossa Pietarsaaren ulkopuolella. Aseiden purkupaikalle Tolvmangrundille on pystytetty muistomerkki. Equitylla tulleet jääkärit organisoivat aseiden jakelun eteläisen Pohjanmaan suojeluskunnille ja muodostivat koulutusrenkaan, Juho Heiskasen mukaan nimetyn ns. Heiskasen staabin. Sen toiminnan tuloksena Etelä-Pohjanmaalla oli jo vuoden 1918 alkaessa 2 500–3 000 peruskoulutettua miestä.
Toinen matka

Toisen matkansa Suomeen Equity aloitti 2. joulukuuta 1917. Mukana oli aselasti sekä 22 jääkäriä, joita johti jääkäri Asplund. Alus saapui 8. joulukuuta Merikarvian lähistölle Revelin saaren tuntumaan. Sää oli tuulinen, satoi lunta ja meri oli osin jäässä. Aselaivan täytyi myös varoa Mäntyluodon vesillä partioivia Venäjän keisarikunnan laivaston risteilijöitä Berkut ja Kondor, joten lastin purku tapahtui pimeällä. Vastaanottamassa oli merikarvialaisen kalastaja Mauri Rantasen kalastusvene, joka kuljetti yön aikana kolmella eri matkalla aselastia Aspskärin (Aspuskerin) saarelle, jonne aseet piilotettiin kallionkoloihin. Lastista saatiin maihin lopulta vain pieni osa: kaksi konekivääriä, muutama laatikollinen kivääreitä, jonkin verran "lyhyitä aseita", käsikranaatteja sekä kaksi radiovastaanottimen akkumulaattoria. Myös jääkärit saatiin maihin ja pääsi jatkamaan matkaansa sisämaahan.
Ensimmäisellä lastin purkupaikalla Västerön Storsandvikenissä sijaitsee nykyisin Equityn muistomerkkiselvennä.
Kirjallisuutta

Gustav Pezold: Das Waffenschiff. Geheime Waffenfahrten mit S. M. H. "Equity" für Finnlands Freiheitskampf im Herbst 1917 (The weapon ship. Secret weapon transports with His Majesty´s Auxiliary Ship "Equity" for the Finnish freedom fight in autumn 1917), Hamburg (Dulk) 1943. The author was the former commander of the "Equity".
Aiheesta muualla

Kahden vuosikymmenen takaa. Aselaiva Equity tuo ensimmäisen lastinsa Vaasan ja Pietarsaaren seuduille, Aamulehti, 30.10.1937, nro 293, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Sievin poika

Sievin poika (Mutti-Matti) on Taru Mäntysen vuonna 1998 tekemä suihkukaivoveistos Sievin keskustassa kunnantalon etupihalla. Veistos on tehty pronssista ja kivestä. Poikahahmo paljastettiin Muttimarkkinoilla, ja sillä onkin toinen nimi "Mutti-Matti". Taiteilija on kuvannut teokseen mukaan seudun historiaa ja myös kaivauksissa vuonna 1911 löytyneen rautakautisen soljen (hahmon alaosassa, kuvassa oikeassa alareunassa).
Talin tenniskeskus

Talin tenniskeskus
Talin Tenniskeskus on vuonna 1976 avattu tenniskeskus, joka sijaitsee Helsingin Talissa, Pitäjänmäen välittömässä läheisyydessä. Siellä on yhteensä 33 tenniskenttää, joista 22 on sisällä ja 11 ulkona. Lisäksi siellä on sisällä neljä sulkapallokenttää. Talin Tenniskeskus on yksi Euroopan suurimmista tenniskeskuksista.
Hallissa on muun muassa kuntosali, kahvilaravintola, tenniskauppa, kerhotiloja, mailahuolto sekä hieroja. Hallin päivittäinen pelaajamäärä on noin 700–800 pelaajaa.
Voimistelu kesäolympialaisissa 1908

Voimistelu
Vuoden 1908 kesäolympialaisten voimistelu järjestettiin 14. – 16. heinäkuuta 1908 Lontoossa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Tämä oli neljäs kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 327 osanottajaa 14 eri maasta. Tapahtumia oli kaksi, jotka kummatkin olivat vain miehille.
Mitalistit

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| Moniottelu |  Italia Alberto Braglia |  Yhdistynyt kuningaskunta Walter Tysall |  Ranska Louis Ségura |
| Joukkuekilpailu  Tulokset |  Ruotsi Gösta Åsbrink Carl Bertilsson Hjalmar Cedercrona Andreas Cervin Rudolf Degermark Carl Folcker Sven Forssman Erik Granfelt Carl Hårleman Nils Hellsten Gunnar Höjer Arvid Holmberg Carl Holmberg Oswald Holmberg Hugo Jahnke John Jarlén Gustaf Johnsson Rolf Johnsson Nils von Kantzow Sven Landberg Olle Lanner Axel Ljung Osvald Moberg Carl Martin Norberg Erik Norberg Tor Norberg Axel Norling Daniel Norling Gösta Olson Leonard Peterson Sven Rosén Gustaf Rosenquist Axel Sjöblom Birger Sörvik Haakon Sörvik Karl Johan Svensson Karl Gustaf Vinqvist Nils Widforss |  Norja Arthur Amundsen Carl Albert Andersen Otto Authén Hermann Bohne Trygve Bøyesen Oskar Bye Conrad Carlsrud Sverre Grøner Harald Halvorsen Harald Hansen Petter Hol Eugen Ingebretsen Ole Iversen Per Mathias Jespersen Sigge Johannessen Nicolai Kiær Carl Klæth Thor Larsen Rolf Lefdahl Hans Lem Anders Moen Frithjof Olsen Carl Alfred Pedersen Paul Pedersen Sigvard Sivertsen John Skrataas Harald Smedvik Andreas Strand Olaf Syvertsen Thomas Thorstensen |  Suomi Eino Forsström Otto Emil Granström Johan Kemp Iivari Kyykoski Heikki Lehmusto John Lindroth Yrjö Linko Edvard Linna Matti Markkanen Kalle Mikkolainen Veli Nieminen Kalle Kustaa Paasia Arvi Pohjanpää Aarne Pohjonen Eino Railio Ale Riipinen Arno Saarinen Einar Sahlstein Aarne Salovaara Torsten Sandelin Elis Sipilä Viktor Smeds Kaarlo Soinio Kurt Stenberg Väinö Tiiri Magnus Wegelius |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Italia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 1. |  Ruotsi | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3. |  Yhdistynyt kuningaskunta | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3. |  Norja | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5. |  Suomi | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 5. |  Ranska | 0 | 0 | 1 | 1 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Voimistelu kesäolympialaisissa 1908 Wikimedia Commonsissa
Voimistelu olympialaisissa
1896 •
1900 •
1904 •
1908 •
1912 •
1920 •
1924 •
1928 •
1932 •
1936 •
1948 •
1952 •
1956 •
1960 •
1964 •
1968 •
1972 •
1976 •
1980 •
1984 •
1988 •
1992 •
1996 •
2000 •
2004 •
2008 •
2012 •
2016 •
2020 •
2024
Kesäolympialaisten 1908 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Haavipallo | Jalkapallo | Jeu de paume | Jousiammunta | Köydenveto | Maahockey | Miekkailu | Moottoriveneily | Nyrkkeily | Paini | Poolo | Purjehdus | Pyöräily | Racquets | Rugby | Soutu | Taitoluistelu | Tennis | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
Éamon de Valera

| Éamon de Valera |
| --- | --- |
 Éamon de Valera noin 1922–1930.
Irlannin presidentti
 25.6.1959 – 24.6.1973  
Edeltäjä:  Seán T. O'Kelly
Seuraaja:  Erskine H. Childers
Taoiseach (Irlannin pääministeri)
 29.12.1937 – 18.2.1948 13.6.1951 – 2.6.1954 20.3.1957 – 23.6.1959  
Edeltäjä:  – John A. Costello John A. Costello
Seuraaja:  John A. Costello John A. Costello Seán Lemass
Irlannin vapaavaltion toimeenpanevan neuvoston puheenjohtaja (pääministeri)
 9.3.1932 – 29.12.1937  
Edeltäjä:  W. T. Cosgrave
Seuraaja:  –
Dáil Éireannin presidentti (Irlannin ensimmäisen tasavallan valtionpäämies)
 1.4.1919 – 9.1.1922  
Edeltäjä:  Cathal Brugha
Seuraaja:  Arthur Griffith
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. lokakuuta 1882 New York, Yhdysvallat
Kuollut: 29. elokuuta 1975 (92 vuotta) Blackrock, Dublin, Irlanti
Kansalaisuus:  Yhdysvallat, Irlanti
Puoliso:  Sinéad de Valera (1910→)
Tiedot
 Nimikirjoitus
Éamon de Valera (synt. George de Valero, joskus iiriksi Éamonn de Bhailéara; 14. lokakuuta 1882 New York, Yhdysvallat – 29. elokuuta 1975 Dublin, Irlanti) oli irlantilainen valtiomies ja pitkään maansa politiikan hallitseva hahmo. Hän toimi Irlannin hallituksen johtajana vuosina 1919–1922, pääministerinä 1932–1948, 1951–1954 ja 1957–1959, samanaikaisesti ulkoministerinä 1932–1948 sekä presidenttinä 1959–1973. De Valeralla oli merkittävä rooli Irlannin itsenäistymisessä ja täyden suvereniteetin saavuttamisessa sekä nykyisen perustuslain säätämisessä vuonna 1937. Hän perusti Fianna Fáil -puolueen ja toimi sen ensimmäisenä puheenjohtajana 1926–1959.
Hänet tunnettiin lempinimellä ”Dev”.
Elämänvaiheet > Nuoruus

De Valera syntyi New Yorkin Manhattanilla. Hänen äitinsä oli Yhdysvaltoihin siirtolaiseksi muuttanut irlantilainen Catherine Coll ja isänsä Espanjan Baskimaalta syntyisin ollut taiteilija Juan Vivion DeValera. Eräiden tutkijoiden mukaan DeValeran isä olisi syntynytkin joko Kuubassa Espanjasta lähtöisiin olleeseen sukuun tai Espanjan Sevillassa. Isä kuoli de Valeran ollessaan kaksivuotias, jolloin hänet lähetettiin enonsa maatilalle Brureen kylään Limerickin kreivikuntaan Irlantiin, missä isoäiti kasvatti hänet. Amerikkaan jäänyt äiti meni myöhemmin uudelleen naimisiin.
De Valera aloitti koulunkäyntinsä Limerickissä ja sai 16-vuotiaana vaatimattoman stipendin Dublinin katoliseen Blackrock Collegeen. Hän opiskeli matematiikkaa Dublinin kuninkaallisessa yliopistossa ja valmistui vuonna 1904. Hän työskenteli matematiikan opettajana Rockwell Collegessa vuosina 1903–1904 ja sen jälkeen Belvedere Collegessa. De Valera liittyi vuonna 1908 iirin kielen elvyttämistä ajeneeseen Conradh na Gaeilge -seuraan ja vuonna 1913 Irlannin vapaaehtoisjoukkoihin, joiden oli tarkoitus puolustaa suunniteltua itsehallintolakia. Thomas MacDonagh kutsui hänet myös tasavaltalaisseparatistien salaiseen taistelujärjestöön Irlannin tasavaltalaisveljeskuntaan (IRB). De Valera muutti etunimensä Edwardista iirinkieliseksi Éamoniksi.
Elämänvaiheet > Myöhempi ura

Toisen maailmansodan puhjettua de Valera julisti syyskuussa 1939 Irlannin pysyvän puolueettomana, mutta maahan julistettiin sodan ajaksi hätätila (emergency). Puolueettomuutta pidettiin tärkeänä Irlannin itsenäisyyden ilmaisuna. Vaikka Irlanti ei osallistunut sotaan, se teki sota-aikana salaista sotilaallista ja tiedusteluyhteistyötä Ison-Britannian ja Yhdysvaltojen kanssa, sillä de Valera arveli Saksan mahdollisen voiton vaarantavan Irlannin itsenäisyyden. Joulukuussa 1941 Ison-Britannian pääministeri Winston Churchill tarjosi salaa jopa Pohjois-Irlantia vastineena Irlannin liittymisestä sotaan liittoutuneiden puolelle, mutta de Valera torjui tarjouksen epärealistisena. Pää- ja ulkoministerin tehtävien ohella de Valera oli omassa hallituksessaan myös opetusministerinä vuosina 1939–1940 sekä kunnallishallinto- ja terveysministerinä vuonna 1941.
Sota-aikana Irlanti nautti suhteellisesta vauraudesta, mutta sodan jälkeen taloudellinen kehitys alkoi polkea paikallaan. Pyhän Patrickin päivänä 1943 pitämässään kuuluisassa radiopuheessa de Valera maalasi kuvan Irlannin tulevaisuudesta pienviljelyyn perustuvana maalaisidyllinä, jossa perinteinen yhteisöllisyys olisi aineellista vaurautta keskeisempää. Poliittiset vastustajat leimasivat tämän jälkeen hänet menneisyyteen juuttuneeksi modernisaation vastustajaksi.
De Valera säilyi pitkään suosittuna, mutta hajanainen oppositio onnistui yhdistämään voimansa helmikuun 1948 parlamenttivaaleissa, joissa Fianna Fáil menetti enemmistönsä, vaikka säilyikin suurimpana puolueena. Pääministeriksi tuli Fine Gael -puolueen John A. Costello, jonka hallitus julisti Irlannin lopullisesti tasavallaksi myöhemmin samana vuonna. De Valeran johtama Fianna Fáil ja Costellon liittouma vuorottelivat tämän jälkeen vallassa, mutta niiden välillä ei ollut suuria aatteellisia eroja eivätkä ne kyenneet ratkaisemaan maan talouden kasautuvia ongelmia. De Valera oli vähemmistöhallitusten pääministerinä vaalikauden 1951–1954 ja vuodesta 1957, kunnes hänet valittiin Irlannin presidentiksi (Uachtarán na hÉireann) kesäkuun 1959 vaaleissa. Hän erosi samalla puolueensa johdosta.
De Valera toimi presidenttinä kaksi seitsemän vuoden kautta, sillä hänet uudelleenvalittiin vuoden 1966 vaaleissa. Hänen näkökykynsä oli heikentynyt 1930-luvulta alkaen ja presidenttikautensa lopulla hän oli lähes sokea. Toisen kautensa päätyttyä vuonna 1973 hän vetäytyi 90-vuotiaana viettämään eläkepäiviään hoitokotiin Dublinin esikaupunkialueelle Blackrockiin. Hän kuoli siellä kaksi vuotta myöhemmin. Kuolinsyyksi ilmoitettiin keuhkokuume ja sydämen vajaatoiminta. Hänet haudattiin Glasnevinin hautausmaalle Dubliniin.
Perintö

De Valeran saavutukset ovat olleet Irlannissa kiisteltyjä. Häntä on kutsuttu ”nyky-Irlannin isäksi”, mutta toisaalta syytetty muun muassa sisällissodan aiheuttamisesta. Käytännössä hänen valtakautenaan katolisuus muodostoi keskeiseksi osaksi Irlannin kansallista identiteettiä. De Valeran toteutumattomana elinikäisenä tavoitteena oli Irlannin ja Pohjois-Irlannin yhdistäminen.
De Valeralle pystytettiin vuonna 1981 näköispatsas Ennisiin entisen vaalipiirinsä alueelle.
Perhe

De Valeran puoliso oli vuodesta 1910 Sinéad de Valera, o.s. Flanagan. Heille syntyi seitsemän lasta. Monet de Valeran jälkeläisistä ovat osallistuneet Irlannin politiikkaan, muun muassa hänen poikansa Vivion de Valera sekä hänen lapsenlapsensa Síle de Valera ja Éamon Ó Cuív.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Éamon de Valera Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: – John A. Costello John A. Costello | Irlannin tasavallan taoiseach 1937–1948 1951–1954 1957–1959 | Seuraaja: John A. Costello John A. Costello Seán Lemass |
Irlannin presidentit
Douglas Hyde
Seán T. O’Kelly
Éamon de Valera
Erskine H. Childers
Cearbhall Ó Dálaigh
Patrick Hillery
Mary Robinson
Mary McAleese
Michael D. Higgins
| n k Irlannin pääministerit |
| --- | --- | --- |
:  de Valera  Costello  de Valera  Costello  de Valera  Lemass  Lynch  Cosgrave  Lynch  Haughey  FitzGerald  Haughey  FitzGerald  Haughey  Reynolds  Bruton  Ahern  Cowen  Kenny  Varadkar  Martin  Varadkar  Harris 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  MathSciNet  zbMATH 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  MusicBrainz 
Henkilöt:  Irlanti  Deutsche Biographie  Trove 
Muut:  NARA  SNAC  IdRef 
Presidentti de Valera vuoden 1964 tienoilla.
De Valeran hauta Glasnevinin hautausmaalla.
Havukruunu

| Havukruunu |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  2013–
Tyylilaji:  black metal, pakanametalli
Kotipaikka:  Hausjärvi
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Stefan, (2013–)   Noitavalo, (2016–)  
Entiset jäsenet:  Humö, (2013–2016)  
Levy-yhtiö:  Naturmacht Procuctions, (2015–)  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Havukruunu on suomalainen metallimusiikin -yhtye, joka perustettiin Hausjärvellä vuonna 2013. Yhtyeen kappaleiden sanoitukset käsittelevät pakanuutta. Yhtyeen tyylilajeiksi mainitaan black metal ja folk metal.
Historia

Yhtye toimi alkuaikoina nimellä Talvikuu ennen nykyistä nimeä.
Huhtikuussa 2015 yhtye solmi levytyssopimuksen saksalaisen Naturmacht Productionsin kanssa. Havukruunua on tituleerattu vuonna 2018 toimintansa lopettavan Alghazanthin manttelinperijäksi.
Havukruunun viimeisin studioalbumi Uinuos Syömein Sota julkaistiin 14. elokuuta 2020.
Jäsenet

Stefan – kitarat (2013–), rummut (2013–2016), basso (2014–2015), laulu (2014–2015)
Kostajainen – rummut, lyömäsoittimet (2016–)
Humö – bassokitara (2013-2016, 2024-)
Henkka – sähkökitara (2019-)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Humö – basso, laulu (2013–2016)
Sinisalo - basso (2019-2023)
Diskografia

Havulinnaan (2015)
Kelle surut soi (2017)
Uinuos syömein sota (2020)
Tavastland (2025)
Metsänpeitto (2013)
Usvakuningas (2014)
EP:t
Rautaa ja tulta (2015)
Kuu Erkylän yllä (2021)
Verta, tulta ja kuolemaa (2015)
Liekkiö (2015)
Kuu Erkylän yllä (2021)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Havukruunu Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Havukruunu Discogsissa. (englanniksi)
So Alone

| So Alone Johnny Thunders |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Studio : Basing Street Studios
 Julkaistu: 22. syyskuuta 1978
 Tuottaja(t): Steve Lillywhite
 Tyylilaji: punk rock, rock and roll
 Levy-yhtiö: Real Records, Sire Records
Johnny Thundersin muut julkaisut
| L.A.M.F. 1977 | So Alone 1978 | Live at Max's Kansas City 1979 |
So Alone on yhdysvaltalaisen laulajan ja kitaristin Johnny Thundersin vuonna 1978 julkaisema sooloalbumi. Se sai ilmestyessään hyviä arvosteluja ja myi suhteellisen hyvin. Sitä on yleisesti pidetty yhtenä Johnny Thundersin parhaimmista levyistä.
Albumi sisältää Johnny Thundersin kappaleen ”You Can’t Put Your Arms Around a Memory”,  jota pidetään yleisesti Johnny Thundersin tunnuskappaleena.