stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Näkymätön muste
Toivottuja ominaisuuksia

Riippuu käyttötarkoituksesta, mikä kulloinkin on paras näkymätön muste. Esimerkiksi omaisuuden merkitsemiseen soveltuu parhaiten muste, joka on helppo lukea ultraviolettivalossa, kun taas vakoilijoiden käyttöön sellainen olisi liian helposti paljastettavissa, sillä suurikin joukko kirjeitä voitaisiin ultraviolettisäteilyn avulla lukea varsin nopeasti.
Näkymättömillä musteilla ei tekstiä voida salata ulkopuolisilta, jos he ovat päättäväisiä ja hyvin varustautuneita, joskin toisaalta on työlästä paljastaa suuri joukko sillä kirjoitettuja tekstejä. Jos elektronisen sala­kirjoituksen avain joutuu ulkopuolisen haltuun, tämän on helpompi avata sillä miljoonia salattuja viestejä kuin edes pieni osa vastaavasta määrästä näkymättömällä musteella kirjoitettuja kirjeitä. Diktatuurivaltioissa on tyypillisesti suuri joukko henkilö­kuntaa, joka vakoilee muita kansalaisia, mutta useimmissa muissa maissa on voimassa kirjesalaisuus, josta on säädetty poikkeuksia vain erityisestä syistä epäilyksen­alaisiksi joutuneiden henkilöiden osalta.
Toisessa maailman­sodassa brittiläinen Special Operations Executive (SOE) listasi "ihanteelliselle" näkymättömälle musteelle seuraavat ominaisuudet:
Se sekoittuu veden kanssa.
Se ei haihdu ja on sen vuoksi täysin hajutonta.
Siitä ei muodostu paperille kiteitä, jotka helposti näkyisivät vilkkuvassa valossa.
Se on ultraviolettivalossakin näkymätöntä.
Se ei hajota eikä värjää paperia, minkä vuoksi esimerkiksi hopeanitraatti ei kelpaa.
Se ei reagoi jodin eikä muiden yleisesti käytettyjen kehitteiden kanssa.
Kehitteitä, joilla se saadaan näkyviin, tulee olla mahdollisimman vähän.
Se ei tule näkyväksi kuumennettaessa.
Sen tulee olla helposti saatavilla olevaa ainetta, jota yleisesti käytetään aivan muuhun tarkoitukseen, niin että sen hallussapito ei herätä epäilyksiä.
Se ei ole useiden kemikaalien seos, sillä tämä olisi vastoin kohtaa #7.
Käytäntö osoitti, että kohdat 6 ja 9 olivat yleensä yhteen­sopimattomat.  SOE:n agentit eivät halunneet vaarantaa henkiään turvautumalla epäluotettaviin musteisiin, joista monet olivat peräisin ensimmäisen maailman­sodan ajalta. Yleensä SOE käytti näkymättömiä musteita tiedon­välityksen varakeinona, kun muut, turvallisemmat menetelmät eivät olleet käytettävissä. SOE:n tiedettiin tarjoavan kentällä toimiville agenteilleen erikois­musteita, jottei heidän tarvinnut itse selvittää, mitä saatavilla olevia kemikaaleja tarkoitukseen voitiin käyttää. Kun agenttien oli pakko itse valita jokin aine, heitä neuvottiin laimentamaan näkymätöntä mustettaan mahdollisimman paljon, jotta sen paljastumisen riski olisi mahdollisimman pieni.
Salattujen viestien lukeminen

Tarpeeksi päättäväinen henkilö voi saada minkä tahansa näkymättömän musteen näkyväksi, mutta sitä rajoittaa yleensä käytettävissä oleva aika, sillä suuren paperimäärän tutkiminen sen selvittämiseksi, onko joissakin niistä salaisia viestejä, kestää helposti monta tuntia. Näkymättömän musteen käyttö viestin salaamiseen onnistuukin parhaiten, jos ne, joilta se halutaan salata, eivät osaa edes epäillä sellaista käytetyn.
Vaikka muste sinänsä on näkymätöntä, sillä kirjoittaminen voi jättää paperiin kynän raapaisujälkiä tai epätasaisuutta tai se voi muuttaa paperin heijastusominaisuuksia tekemällä sen kiiltävämmäksi tai vähemmän kiiltäväksi. Tällaiset jäljet tarkkaavainen havaitsija voi helposti huomata ainakin kirkkaassa valossa tai suurennuslasin avulla. Jos päälle on kirjoitettu jokin näkyvä teksti, jotkin siinä esiintyvät avainsanat tai oudot koodisanat saattavat herättää epäilyksiä, että samalla paperilla on jokin näkymättömällä musteella kirjoitettu viesti. Näkymätön muste ei myöskään ole tehokas salauskeino kiiltävillä tai hyvin ohuilla paperi­laaduilla, sillä niissä oleva liisteri estää mustetta imeytymästä syvälle paperiin ja siten se on helposti nähtävissä, varsinkin vilkkuvassa valossa. On kuitenkin kaupallisesti saatavissa ei-huokoisille pinnoille tarkoitettuja musteita, jotka näkyvät vain ultraviolettivalossa.
Ultraviolettivalon tai jodihöyryssä useimmilla näkymättömillä musteilla kirjoitetut viestit saadaan helposti näkyviin tarvitsematta ensin kehittää niitä niin, että ne tulevat pysyvästi näkyviksi. Tällä tavalla viestin välittäjä tai esimerkiksi sensuuri­viranomainen voi saada viestin sisällön selville ja lähettää kirjeen sen jälkeen tarkoitetulle vastaan­ottajalle, joka ei voi havaita, että joku muu on jo lukenut viestin.
Näkymättömiä musteita

Seuraavassa näkymättömät musteet on lueteltu sen mukaan, millä tavoin niillä kirjoitetut viestit saadaan näkyviin. Jotkin niistä, erityisesti orgaaniset aineet ja useiden kemikaalien seokset voidaan kuitenkin saada näkyviin useammallakin tavalla. Esimerkiksi saippuavedellä kirjoitettu teksti voidaan saada näkyviin kuumentamalla, antamalla sen reagoida fenoliftaleiinin kanssa, kohdistamalla siihen ultravioltetti­valo tai jodihöyryn avulla.
Näkymättömiä musteita > Kuumentamalla kehitettävät musteet

Jotkin näistä ovat orgaanisia yhdisteitä, jotka hapettuvat kuumassa ja tulevat silloin tavallisesti ruskeiksi. Tarkoitukseen käy mikä tahansa hapan neste. Turvallisin tapa on käyttää jotakin seuraavista aineista näkymättömänä musteena on laimentaa se, yleensä vedellä, lähelle pienintä pitoisuutta, jolla se vielä on helposti kehitettävissä.
Tähän tarkoitukseen käyttökelpoisia aineita ovat esimerkiksi:
kolajuomat
hunajaliuos, sokeriliuos (sokeri dehydratoituu kuumennettaessa karamelliksi)
sitruuna-, omena-, appelsiini- tai sipulimehu (orgaaniset hapot esteröityvät paperin kanssa kuumassa)
maito (laktoosi dehydratoituu)
ruumiinnestet kuten veriseerumi
saippuavesi (karboksylaatti hapettuu osittain)
viini tai etikka
kobolttikloridi, joka kuumennettaessa muuttuu siniseksi, mutta ellei sitä kuumenneta liiaksi, se tulee jonkin ajan kuluttua jälleen näkymättömäksi.
Viesti saadaan näkyviin kuumentamalla paperia esimerkiksi radiaattorilla, silitysraudalla, hiustenkuivaimella, uunissa tai viemällä lähelle sadan watin hehkulamppua, joka todennäköisimmin ei vahingoita paperia.
Näkymättömiä musteita > Kemiallisella reaktiolla kehitettävät musteet

Useimmissa tapauksissa aineen väri muuttuu happojen tai emäsen vaikutuksesta.
fenoliftaleiini, jota yleisesti käytetään pH-indikaattorina, muuttuu vaaleanpunaiseksi emästen kuten ammoniakkihöyryn tai soodan eli natriumkarbonaatin vaikutuksesta.
etikka, joka saadaan näkyviin punakaaliveden avulla. Etikka sisältää etikkahappoa, joka vaikuttaa punakaalissa oleviin, pH-indikaattoreina toimiviin aineisiin. Etikalla kirjoitettu viesti saadaan näkyviin myös kuumentamalla, kuten edellä mainittiin.
ammoniakkiliuos, joka saadaan myös näkyviin punakaaliveden avulla.
kuparisulfaatti, joka saadaan näkyviin natriumjodidin, natriumkarbonaatin, ammoniumhydroksidin tai kaliumferrisyanidin avulla.
lyijy(II)nitraatti, joka saadaan näkyviin natriumjodidin avulla.
rauta(II)sulfaatti, joka saadaan näkyviin natriumkarbonaatin tai kaliumferrisyanaatin avulla.
rauta(III)sulfaatti, joka saadaan näkyviin natriumsulfidin avulla.
kobolttikloridi, joka saadaan näkyviin kaliumferrisyanidin avulla.
tärkkelys, joka jodiliuoksen vaikutuksesta muuttuu tummansiniseksi, samalla kun paperi muuttuu vaaleansiniseksi.
sitruunamehu, joka jodiliuoksen vaikutuksesta muuttuu valkoiseksi, samalla kun paperi muuttuu vaaleansiniseksi.
natriumkloridi eli tavallinen ruokasuola, joka saadaan näkyviin hopeanitraatin avulla.
ceriumoksalaatti, joka saadaan näkyviin mangaanisulfaatin tai vetyperoksidin avulla.
Näkymättömiä musteita > Ultraviolettivalossa näkyvät musteet

Jotkut musteet fluoresoivat heikosti, kun niihin kohdistuu ultraviolettisäteilyä. Tämä ominaisuus on monilla, varsinkin orgaanisilla aineilla ja ruumiin nesteillä.
Toiset musteet toimivat kuta­kuinkin päin­vastaisella tavalla. Ne absorboivat ultravioletti­säteilyä, mutta eivät fluoresoi. Kun niillä on kirjoitettu fluoresoivalle paperille ja siihen kohdistetaan ultra­violettivalo, musteen peittämät kohdat fluoresoivat vähemmän kuin paperin muut kohdat. Näin on varsinkin eräiden keltaisten musteiden laita.
Jotkin ultraviolettivalossa näkyvät musteet saadaan näkyviin myös valokopioimalla, koska kopiokoneessa skannaukseen käytetty valo sisältää melko runsaasti ultraviolettia.
Näkymättöminä musteina käytettyjä, ultraviolettivalossa näkyviin tulevia aineita ovat esimerkiksi:
optisia kirkasteita sisältävät pyykinpesuaineet
saippua
ruumiin nesteet, veriplasma, sylki, siemenneste
aurinkovoiteet
sitruunamehu.
Näkymättömiä musteita > Paperin pintaa muuttavat musteet

Näihin kuuluvat lähes kaikki näkymättämät musteet, mutta tarkoitukseen voidaan käyttää myös puhdasta tislattua vettä. Mikä tahansa neste muuttaa paperin pinnan kuituja tai liisteröintiä.
Jodikiteiden kuumentamisesta syntyvät höyryt kehittävät tekstin näkyviin, jolloin se näkyy ruskeana, koska jodi kiinnittyy parhaiten paperin muuttuneisiin osiin. Voimakkaassa auringonvalossa tai valkaisuaineiden vaikutuksesta teksti muuttuu jälleen näkymättömäksi.
Jos paperia hieman kostutetaan sienellä tai höyryllä ja sitten kuivataan, ennen kuin viesti kirjoitetaan, viestiä ei saada tällä tavoin näkyviin, mutta paperia on kostutettu liiaksi, se rypistyy.
Näkymättömiä musteita > Häviävät musteet

Häviävät musteet ovat musteita, jotka näkyvät vain jonkin aikaa ja joita ei enää sen jälkeen saada uudestaan näkyviin. Ne perustuvat tavallisimmin tynoftaleiinin ja jonkin emäksisen aineen kuten natriumhydroksidin väliseen kemialliseen reaktioon. Tymoftaleiini on normaalisti väritöntä, mutta emäksisessä liuoksessa se muuttuu siniseksi. Kun emäs vähitellen reagoi ilmassa aina esiintyvän hiilidioksidin kanssa, liuoksen pH laskee arvon 10,5 alapuolelle ja se menettää värinsä. Nykyisin on saatavissa kyniä, joilla kirjoitettu teksti voidaan pyyhkiä toisen erikoisvalmisteisen kynän avulla. Häviäviä musteita on käytetty ruiskeisiin, vain rajoitetun ajan tarvittaviin salaisiin viesteihin, kuten pääsy­lippuihin, jotta niitä ei käytettäisi petoksellisiin tarkoituksiin.
Nykyinen merkitys

Useimmat edellä mainitut näkymättömät musteet tunnettiin viimeistään ensimmäisen maailman­sodan loppuun mennessä. Yhdysvalloissa CIA luokitteli kuitenkin vielä vuonna 1999 ensimmäisen maailman­sodan aikaisisten näkymättömien musteiden koostumuksen edelleen salassa pidettäviksi, koska niillä katsottiin yhä olevan merkitystä kansallisen turvallisuuden kannalta.. Salassapitomääräykset olivat voimassa vuoteen 2011 saakka.
Entinen MI-6-agentti Richard Tomlinson paljasti vuonna 2001 julkaisemassaan kirjassa, että MI-6-agentit käyttivät komennuksilla ollessaan säännöllisesti Pentel Rolling Writer -kyniä salaisten viestien kirjoittamiseen.
Vuonna 2001 Yhdysvalloissa paljastui rikollisryhmä, joka oli levittänyt liittovaltion vankiloihin kehotuksia nousta kapinaan käyttämällä viesti­kanavinaan sala­kielisiä puheluja ja näkymättömällä musteella kirjoitettuja viestejä.
Vuonna 2008 brittiläiseltä islamisti Rangzied Ahmedin löydettiin muistikirja, joka sisälsi Al Qaedan puhelin­numeroita kirjoitettuina näkymättömällä musteella.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Invisible ink
Aiheesta muualla

Näkymätön kirjoitus, Hakkapeliitta, 29.11.1938, nro 48, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Näkymättömällä musteella kirjoitettu varmistusosa ohjelmiston käyttöohjeessa
Käännös suomeksi
Oinoanda

| Oinoanda> Οἰνοάνδα |
| --- | --- |
 Oinoandan teatterin rauniot.
Sijainti
 Oinoanda
Koordinaatit:  36°48′38″N, 29°33′12″E
Valtio:  Turkki
Paikkakunta:  İncealiler, Muğla
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Lyykia
Aiheesta muualla
  Oinoanda Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oinoanda (m.kreik. Οἰνοάνδα, lat. Oenoanda) oli antiikin aikainen kaupunki Lyykiassa nykyisen Turkin alueella Muğlan maakunnassa. Se sijaitsi noin 1,5 kilometriä luoteeseen nykyisestä İncealilerista.
Maantiede

Oinoanda sijaitsi Lyykiassa, vaikka joskus se on sijoitettu myös Pisidian länsiosaan. Jossakin vaiheessa historiaansa kaupunki vaikuttaisi puolestaan olleen osa Galatiaa. Oinoanda kuului ainakin myöhemmin Kibyran alaisuuteen Balburan ja Bubonin ohella. Kaupunki oli rakennettu kukkulalle, joka sijaitsee heti nykyisen İncealilerin kylän yläpuolella. Kukkula on jyrkkä muilta paitsi eteläsivultaan.
Historia

Kibyra, Oinoanda, Balbura ja Bubon muodostivat yhdessä tetrapoliin, poliittisen liiton, jossa Kibyralla oli kaksi ääntä ja muilla yksi ääni. Oinoanda esiintyy ensimmäisen kerran historiassa tässä yhteydessä. Murena hajotti tetrapoliin vuonna 81 eaa. toisen Mithridateen sodan lopulla. Tämän jälkeen Oinoanda, Balbura ja Bubon olivat mukana Lyykian liitossa. Kaupunki mahdollisesti erotettiin liitosta, koska se tuki Rooman sisällissodassa Brutusta. Oinoanda löi omaa rahaa ainakin noin vuoden 100 eaa. tienoilla.
100-luvulla jaa. Oinoandan mainitaan saaneen miljonääri Opramoaalta 10 000 denaaria kylpylän rakentamista varten. Varhaiskristillisellä ajalla Oinoanda oli piispanistuin, jonka piispa oli Myran metropoliitan alaisuudessa. Hierokles mainitsee kaupungin vielä 500-luvulla jaa., joskin korruptoituneessa nimimuodossa Enoanda.
Rakennukset ja löydökset

Oinoandan akropoliina eli linnoituksena toimi kaupungin kukkulan huippu. Muu kaupunki oli rakennettu kukkulan etelärinteeseen pengerretyille tasanteille. Kaupunki oli ympäröity muurein, joita on säilynyt erityisesti niiden eteläosassa, parhaimmillaan jopa 10 metrin korkeudelta.
Kaupungin keskiössä oli agora eli kokoontumis- ja kauppapaikka. Sen pohjoispuolella sijaitsee usein esplanadiksi kutsuttu ylempi agora. Kummallakin on ollut suuri määrä patsaita, joiden jalustoja on säilynyt. Ylemmän agoran etelälaidalla sijaitsi stoa eli pylväshalli, johon paikallinen Diogenes Oinoandalainen kirjoitutti pisimmän tunnetun kreikankielisen piirtokirjoituksen, joka tunnetaan Oinoandan piirtokirjoituksena. Se esittelee epikurolaisen filosofian oppeja. Piirtokirjoitus oli alun perin 2,37 metriä korkea ja 80 metriä pitkä. Siihen kuului alun perin noin 25 000 sanaa ja se täytti noin 260 neliömetrin alan seinämästä. Kirjoituksesta on säilynyt noin neljäsosa.
Agoroiden läheltä on tunnistettu myös gymnasion. Hieman pohjoisempaa on löydetty kreikkalainen teatteri. Sen läpimitta on noin 42 metriä. Siinä on ollut poikkeuksellisen suuri orkhestra, mutta vain 15 penkkiriviä.
Kaupungin ympäristöstä on löydetty lukuisia hautoja, mukaan lukien yksi mausoleumi, jossa on pitkä erään oinoandalaisen suvun sukuhistoriaa käsittelevä piirtokirjoitus, sekä kalliohautoja, joiden julkisivu jäljittelee temppeliä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oinoanda Wikimedia Commonsissa
Oinoandan raunioita.
Oinoandan raunioita.
Oinoandan piirtokirjoituksen osa.
Ojamo

Ojamo on Lohjan 9. kaupunginosa. Ojamo sijaitsee kolmen kilometrin päässä Lohjan keskustasta lounaaseen. Luoteessa sen erottaa Ojamonkankaasta Ojamonharjuntie.
Suurelta osin Ojamon kartanon entisille maille rakennettu kaupunginosa oli ensimmäisiä laajoja aluerakentamiskohteita Lohjalla, kun alueen rakentaminen käynnistyi vuonna 1965. Alue muodostuu Voudinpuiston ja Lahokallion kerrostalo- ja rivitaloalueista, sekä näiden väliin jäävästä Mirjalan rivitaloalueesta. Myös Mirjala kaavoitettiin alun perin kerrostaloalueeksi, mutta muutos asuntomuotojen kysynnässä pakotti rakennusyhtiö Ruolan pyytämään kaavamuutosta. Kaavamuutos myönnettiin, ja Mirjalan rivitaloalue rakennettiin vuosina 1984 - 1990.
Ojamon liikekeskuksessa sijaitsee useita ravintoloita ja päivittäistavarakauppoja. Ojamolla toimii myös kirjasto, ala-asteen koulu ja päiväkoti. Alue sijaitsee Lohjanjärven rannassa.
Kaivokset

Ojamolla on sijainnut kaksikin kaivosta. Kuningas Kustaa Vaasa antoi vuonna 1542 Erik Flemingille luvan rautamalmin louhintaan Suomen ensimmäisestä rautakaivoksesta, Ojamon rautakaivoksesta. Kaivoksen toiminta loppui vuonna 1863.
Toisen kaivoksen, Ojamon kalkkikivikaivoksen Lohjan Kalkkitehdas Oy avasi vuonna 1925. Kaivos oli pitkän aikaa Virkkalan kalkki- ja sementtitehtaan ainoa kalkkikiven lähde. Kaivos suljettiin kuitenkin vuonna 1965. Nykyään kaivoslammessa harjoitetaan sukellus- ja pelastautumiskoulutusta.
Oíti

Oíti-vuori.
| --- | --- |
Sijainti:  Fthiotis, Keski-Kreikka, Kreikka
Vuoristo:  Pindos 
Korkeus merenpinnasta:  2 151 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Oíti (kreik. Οίτη), antiikin Oite (m.kreik. Οἴτη, Oitē) tai Oita (m.kreik. Οἴτα, lat. Oeta), on vuori Keski-Kreikassa. Sen korkeus on 2 151 metriä. Oíti-vuoren alue muodostaa kansallispuiston nimellä Oítin kansallismetsä (Εθνικός Δρυμός Οίτης, Ethnikós Drymós Oítis).
Oíti sijaitsee Fthiotiin ja Fokiin alueyksiköiden alueella linnuntietä noin 16 kilometriä lounaaseen Lamían kaupungista. Vuoren korkeimman huipun nimi on Pýrgos (Πύργος). Muut korkeimmat huiput ovat Grevenó (Γρεβενό, 2 114 m), Sémpi (Σέμπι, 2 091 m), Alýkaina eli Aloumpórachi (Αλύκαινα/Αλουμπόραχη, 2 052 m) ja Dýo Vouná (Δύο Βουνά, 1 615 m).
Neochórin kylä ja Oítivuoren maisemia.
Kreikkalaisessa mytologiassa Oitevuori oli paikka, jossa Herakles kuoli polttoroviolla. Vuorella oli Herakleen kultti viimeistään arkaaiselta kaudelta lähtien ja doorilaista tyyliä edustanut temppeli 200-luvulta eaa.
Oítin kansallispuisto perustettiin vuonna 1966. Sen pinta-ala on 7 210 hehtaaria, josta kansallispuiston pääalueen muodostaa 3 370 hehtaarin alue.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oíti Wikimedia Commonsissa
Εθνικός Δρυμός Οίτης - Mt Oiti National Park. Kansallispuiston verkkosivut. (kreikaksi) (englanniksi)
Kreikan vuoret ja vuoristot
| --- | --- |
Korkeimmat vuoret (yli 2 000 m):   Ólympos  Smólikas  Vóras  Grámmos  Gkióna  Týmfi  Vardoúsia  Parnassós  Ída eli Psiloreítis  Páchnes  Kakardítsa  Taÿ́getos  Kyllíni  Aroánia  Varnoúntas  Tymfristós  Lákmos  Katarachiás  Vasilítsa  Falakró  Erýmanthos  Órvilos  Tringía  Doúsko  Piéria  Karáva  Tzéna  Lýgkos  Kakoplévri  Mavrovoúni  Pínovo  Oíti  Díkti  Avgó  Aféntis Christós  Vérno  Áskio  Kaliakoúda  Vérmio  Chatzí  Áthos  Bélles  Trapezítsa 
Vuoristot:   Ágrafa  Akarnaniká  Asteroúsia  Athamaniká  Bélles  Koúla  Kroússia  Lasíthi  Lefká Óri  Óri Kyparissías  Píndos  Rodópi  Thryptí 
Kreikan kansallispuistot
| --- | --- |
Kansallismetsät:   Aínoksen kansallismetsä  Oítin kansallismetsä  Ólympoksen kansallismetsä  Parnassóksen kansallismetsä  Párnithan kansallismetsä  Píndoksen kansallismetsä  Préspajärvien kansallismetsä  Samarián kansallismetsä  Soúnion kansallismetsä  Víkoksen–Aóoksen kansallismetsä 
Merikansallispuistot:   Alónnisoksen ja Pohjoisten Sporadien merikansallispuisto  Zákynthoksen merikansallispuisto 
Muut kansallispuistot:   Amvrakikóslahden kosteikkojen kansallispuisto  Axióksen suiston kansallispuisto  Chelmóksen–Vouraïkóksen kansallispuisto  Dadián, Lefkímin ja Souflín metsien kansallispuisto  Évroksen suiston kansallispuisto  Itä-Makedonian ja Traakian kansallispuisto  Kerkíni-järven kansallispuisto  Koróneia- ja Vólvi-järvien ja Makedonian Témpin kansallispuisto  Kotýchin ja Strofylián kosteikkojen kansallispuisto  Mesolóngin–Aitolikón laguunien kansallispuisto  Pohjoisen Píndoksen kansallispuisto  Préspajärvien kansallispuisto  Rodópi-vuorten kansallispuisto  Schiniáksen kansallispuisto  Tzoumérkan, Peristérin ja Árachthoksen rotkon kansallispuisto
Mika Ojala

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 21. kesäkuuta 1988 (ikä 36)
Syntymäpaikka: Paimio, Suomi
Pelipaikka: oikea laitalinkki
Pituus: 178 cm
Paino: 78 kg
Lempinimi: Mo
Junioriseurat
1998–2000: PaiHa
2001–2005: Inter
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2004–2006 | VG-62 | 39 | (8) |
| 2006–2012 | Inter | 175 | (53) |
| 2013 | BK Häcken | 21 | (0) |
| 2014–2015 | Inter | 33 | (10) |
| 2015–2017 | VfR Aalen | 47 | (10) |
| 2017–2020 | Inter | 64 | (10) |
| Yhteensä | Yhteensä | 379 | (91) |
Maajoukkue
| 2003 | Suomi U15 | 2 | (1) |
| 2004 | Suomi U16 | 3 | (2) |
| 2005 | Suomi U17 | 5 | (0) |
| 2005–2006 | Suomi U18 | 14 | (1) |
| 2007 | Suomi U19 | 2 | (0) |
| 2008 | Suomi U20 | 2 | (0) |
| 2007–2010 | Suomi U21 | 17 | (2) |
| 2010–2014 | Suomi | 8 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 6. marraskuuta 2020.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 18. heinäkuuta 2017.
Mika Ojala (s. 21. kesäkuuta 1988 Paimio) on uransa jo lopettanut suomalainen jalkapalloilija, joka edusti viimeksi kaudella 2019–2020 Veikkausliigassa pelannutta Interiä. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitalinkki. Ojalan vahvuuksina pidettiin muun muassa lujaa ja tarkkaa potkutekniikkaa sekä kykyä antaa ratkaisusyöttöjä.
Ojala aloitti jalkapallon Paimion Hakan riveissä. Myöhemmin juniorina hän siirtyi FC Interiin, jonka silloisessa reservijoukkueessa VG-62:ssa hän 16-vuotiaana debytoi myös aikuisten tasolla. Veikkausliigassa hän teki ensiesiintymisenä kaudella 2006.
Kausi 2008 oli Ojalalle menestys, sillä hän saavutti Interissä Suomen mestaruuden. Tämän lisäksi hän voitti liigan tehotilaston ja tuli valituksi Veikkausliigan vuoden keskikenttäpelaajaksi. Vuonna 2009 Ojala oli puolestaan voittamassa Suomen Cupia. Ojala voitti tehotilaston myös sekä vuonna 2011 tehden 16 maalia ja syöttäen 19, että 2012 12 maalilla ja 18 maaliin johtaneella syötöllä. Kumpanakin kautena hänet palkittiin Veikkausliigan vuoden keskikenttäpelaajana.
Tämän jälkeen vuonna 2013 Ojala siirtyi Allsvenskanin BK Häckeniin kolmen vuoden sopimuksella. Ruotsissa läpimurto jäi Ojalalta kuitenkin tekemättä ja kauden päätteeksi hän purki sopimuksensa seuran kanssa. Hän palasi Interiin helmikuussa 2014 yhden kauden mittaisella sopimuksella. Heinäkuun 2015 alussa Ojala siirtyi Saksan 3. Ligassa pelaavaan VfR Aaleniin.
Kahden Saksan kauden jälkeen Ojala palasi takaisin Turkuun ja FC Interin riveihin kauden 2020 loppuun kestäneillä sopimuksilla.
Ojala pelasi myös Suomen eri maajoukkueissa. Vuonna 2007 hän nousi Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen. Kaiken kaikkiaan hän pelasi alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa 17 ottelua, joissa teki kaksi maalia.
Ojala valittiin myös alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuihin 2009, mutta hän loukkaantui kesäkuun alussa pelatussa liigaottelussa niin, että joutui jäämään turnauksesta pois. A-maajoukkueessa Ojala debytoi tammikuussa 2010 Etelä-Koreaa vastaan.
Saavutukset

Suomen mestaruus 2008
SM-hopea 2011, 2012 ja 2019
Suomen Cup 2009, 2018
Liigacup 2008
Vuoden liigakeskikenttäpelaaja 2008, 2011, 2012