stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Phaedruksen faabelit
Sisältö > Kirja IV

Kirja IV käsittää 26 faabelia. Sen sisältö on seuraava:
Alkusanat, runoilija Particulolle · 1. Aasi ja Kybelen papit · 2. Runoilija · 3. Kettu ja viinirypäleet · 4. Hevonen ja villisika · 5. Runoilija · 6. Hiirien ja kärppien taistelu · 7. Phaedrus · 8. Käärme sepän pajassa · 9. Ovela kettu ja pukki joutuvat vaaraan · 10. Ihmisten vioista · 11. Varas ja lamppu · 12. Rikkaudet ovat pahasta · 13. Leijona hallitsijana · 14. Leijona hallitsijana ja apina · 15. Prometheus · 16. Prometheus · 17. Parrakkaista vuohista · 18. Ihmisten kohtalonkäänteistä · 19. Koirat lähettivät lähetystön Zeuksen luo · 20. Säälijäänsä vahingoittava käärme · 21. Kettu ja käärme · 22. Phaedrus · 23. Simonides · 24. Synnyttävä vuori · 25. Muurahainen ja kärpänen · 26. Runoilija · Jälkisanat: runoilija Particulolle.
Sisältö > Kirja V

Kirja V käsittää kymmenen faabelia. Alkusanoissa Phaedrus toteaa jo maksaneensa Aisopokselle aikoja sitten takaisin sen, mitä oli hänelle velkaa, ja käyttävänsä Aisopoksen nimeä enää lähinnä saadakseen työlleen enemmän arvoa. Kirjan sisältö on seuraava:
Alkusanat · 1. Kuningas Demetrios ja runoilija Menandros · 2. Kaksi matkamiestä ja rosvo · 3. Kaljupäinen mies ja paarma · 4. Aasi ja porsas · 5. Ilveilijä ja maalainen · 6. Kaksi kaljua miestä · 7. Ruhtinas-niminen huilunsoittaja · 8. Aika · 9. Härkä ja vasikka · 10. Vanha koira, susi ja metsästäjä.
Sisältö > Täydennysosa

1. Kettu ja apina · 2. Eläinten ominaisuudet · 3. Hermes ja naiset · 4. Totuus ja valhe · 5. Manalan rangaistukset · 6. Delfoin oraakkeli · 7. Aisopos ja kirjailija · 8. Pompeius ja sotilas · 9. Hera, Afrodite ja kana · 10. Nuori ja vanha härkä · 11. Aisopos ja urheilukilpailun voittaja · 12. Aasi ja lyyra · 13. Leskivaimo ja sotilas · 14. Neito ja kaksi kosijaa · 15. Aisopos ja emäntä · 16. Kukko ja kantotuolia kantavat kissat · 17. Synnyttävä emakko ja susi · 18. Aisopos ja karannut orja · 19. Nelivaljakosta poisajettu hevonen · 20. Karhu ja meriravut · 21. Tervehtivä korppi · 22. Katkennut sarvi · 23. Käärme ja sisilisko · 24. Varis ja lammas · 25. Sokrates ja irstas orja · 26. Jänis ja kyntömies · 27. Ilotyttö ja nuorukainen · 28. Majava eli Kastor · 29. Perhonen ja ampiainen · 30. Töyhtöleivonen ja kettu.
Tarinoita eri lähteistä: Sairas haukka · Jänikset ja sammakot · Leijona ja hiiri · Kirves ja kädensija · Jäähyväiset.
Kirjallisuutta > Suomennokset

Phaedrus: Phaedruksen faabelit.  (Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 1083. Kääntänyt ja toimittanut Tuulikki Elo. Sisältää latinankielisen tekstin)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006.  ISBN 951-746-830-X
Faedrus. 42 faabelia. Teoksessa Kivimäki, Arto & Vesterinen, Sampo: Otollinen tilaisuus – Antiikin faabeleita, s. 31–78.  Helsinki:  Tammi, 2002.  ISBN 951-31-2595-5
Phaedrus: Auguston Vapautetun, Aisopolaisia satuja.  (Suomentanut Samuel Roos. Julkaistu Suomi, kirjoituksia isänmaallisista aiheista sarjassa (1. jakso))  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1860.
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Phaedrus: Fables. Teoksessa Babrius, Phaedrus: Fables.  (Translated by Ben Edwin Perry. Loeb Classical Library 436)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1965.
Phaedrus: Fabulae.  (Ed. Mueller)  Teubner, 1926.
Phèdre: Fables.  (Ed. Brenot. Société d'édition ”Les belles lettres”)  Budé, 1969.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Phaedruksen faabelit Wikimedia Commonsissa
Phaedrus: The Fables of Phaedrus. Perseus. (latinaksi)
Phaedrus: The Fables of Phaedrus. Perseus. (englanniksi)
Phaedrus: Aisopolaisia satuja. Latinasta suomentanut Samuel Roos. Gutenberg-projekti.
Phaedrus kuparipiirroksessa vuodelta 1745.
Pihlava

| Pihlava |
| --- | --- |
 Kerrostaloja Pihlavassa.
Kaupunki:  Pori
Suuralue:  Meri-Pori
Kaupunginosa nro:  36
Väkiluku:  1 565 (2013)
Postinumero(t):  28800
Pihlava (ruots. Svinhamn) on Porin kaupunginosa. Se sijaitsee Meri-Porin alueella, kaupungin läntisellä laidalla, noin 15 kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Pihlava on Porin kaupunginosista järjestysnumeroltaan 36:s. Vuonna 2005 Pihlavassa asui 1 665 ihmistä, mikä oli 25 vähemmän kuin vuonna 2000.
Historia ja asutus

Pihlavan esikaupunkialue syntyi vuonna 1875 perustetun Pihlavan sahan ja vuonna 1899 avatun Porin ja Mäntyluodon välisen rautatien vaikutuksesta. Se kuului vuoden 1967 alkuun saakka Porin maalaiskuntaan, jonka suurin taajama se oli. Pihlavan seurakunta perustettiin vuonna 1960.
Pihlavan rakennuskanta koostuu suurimmaksi osaksi 1970-luvulla rakennetuista kerrostaloista. Lisäksi on omakotitaloja. Pihlavan naapurikaupunginosat ovat Enäjärvi, Rieskala, Metsämaa ja Huvilaranta. Länteen päin mentäessä on muutaman kilometrin päässä Kaanaan ja Yyterin kaupunginosat. Valtatie 2 (aikaisemmin seututie 265) ohittaa Pihlavan sen etelä- ja lounaispuolelta.
Palvelut

Pihlavan palvelut ovat melko lähellä toisiaan. Kaupunginosan keskellä on Pihlavan kirkko. Lisäksi Pihlavan keskustassa sijaitsee lähikauppa, terveysasema, asukastupa, urheilukenttä, pizzeria, kolme parturia, kampaamo, pankki, kukkakauppa, lahjaliike, kuntosali ja apteekki. Rieskalan puolella sijaitsevat Meri-Porin uimahalli sekä koulukeskus, jossa on yhtenäiskoulu ja kirjasto. Meri-Porin lukio lakkautettiin vuonna 2015, ja Meri-Porin, Pihlavan ja Mäntyluodon kouluista muodostettiin Meri-Porin yhtenäiskoulu.
Vanhustenhoidosta huolehtivat vanhusten palvelutalo, dementiahoitokoti Dagmaria ja tuetun asumisen palvelukoti Omenapuu.
Alueella toimii Pihlavan Työväen Urheilijat, PiTU, joka on erikoistunut uintiin ja jalkapalloon. Meri-Porin alueella toimivan partiolippukunnan, Meri-Porin partio ry:n toimitilat sijaitsevat Pihlavassa.
Pihlavan vanhalla koululla toimii Mepon kotipesä ry, joka luo aktiviteetteja junioreille ja senioreille.
Liikenne

Porin ja Mäntyluodon välisellä rataosalla avattiin Pihlavan seisake (lyhenne Plv) radan valmistuttua vuonna 1899. Pysäkkirakennus rakennettiin arkkitehti Bruno Granholmin piirustusten mukaan ja sitä laajennettiin vuonna 1907. Seisakkeelta rakennettiin pistoraide Pihlavan sahalle vuonna 1904. Sieltä kuljetettiin siitä alkaen jätepuuta polttoaineeksi Porin radan liikennepaikoille. Lähistöllä ovat radan varrella sijainneet myös Enäjärven (lyh. Enj, toiminnassa vuodesta 1906) ja Rieskalan (lyh. Ril, vuodesta 1929) seisakkeet. Henkilöliikenne Porin ja Mäntyluodon välillä siirtyi kokonaan linja-autojen hoidettavaksi vuonna 1953 ja Pihlava muutettiin miehittämättömäksi rautatieliikennepaikaksi vuonna 1962. Enäjärven ja Rieskalan liikennepaikat lakkautettiin vuonna 1968. Pihlavan pysäkkirakennus purettiin vuonna 1989, minkä jälkeen paikalla on ollut vain ratapiha. Entisen Rieskalan seisakkeen tuntumassa sijaitsi vuonna 1975 kiskobusseilla hoidetun kokeiluluonteisen henkilöliikenteen seisake.
Pihlavaan on Porin kauppatorilta ja matkakeskukselta hyvät bussiyhteydet. Porin Linjojen linjat 34, 34M, 34R, 34W, 35 ja 43 liikennöivät Pihlavaan.
Muuta

Pihlavan työväentalo paloi 28. heinäkuuta 2011 poliisin epäilyn mukaan tuhopoltossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pihlava Wikimedia Commonsissa
Pihlava Pori-tiedossa (poritieto.com)
Porin kaupunginosat
1. Linna | 2. Teljä | 3. Malminpää | 4. Karhunpää | 5. Itätulli | 6. Päärnäinen | 7. Aittaluoto | 8. Isosanta | 9. Riihiketo | 10. Tiilinummi | 11. Tiilimäki | 12. Uusikoivisto | 13. Kuninkaanhaka | 14. Herralahti | 15. Tupala | 16. Koivula | 17. Kalaholma | 18. Isojoenranta | 19. Sunniemenranta | 20. Koivistonluoto | 21. Karjaranta | 22. Käppärä | 23. Musa | 24. Tikkula | 25. Vähärauma | 26. Liinaharja | 27. Liikastenmäki | 28. Tuorsniemi | 29. Pietniemi | 30. Ulasoori | 31. Leppäkorpi | 32. Isomäki | 33. Tiiliruukki | 34. Kyläsaari | 35. Uusiniitty | 36. Pihlava | 37. Rieskala | 38. Metsämaa | 39. Enäjärvi | 40. Harmaalinna | 41. Kartano | 42. Impola | 43. Vanhakoivisto | 44. Väinölä | 45. Metallinkylä | 46. Mikkola | 47. Sampola | 48. Paratiisinmäki | 49. Luotsinmäki | 50. Murtosenmutka | 51. Ruosniemi | 52. Toejoki | 53. Pormestarinluoto | 54. Hyvelänviiki | 55. Lotskeri | 56. Hyvelä | 57. Kirjurinluoto | 58. Hanhiluoto | 59. Hevosluoto | 60. Yyteri | 61. Kaanaa | 62. Uniluoto | 63. Karhuluoto | 64. Herrainpäivät | 65. Mäntyluoto | 66. Kirrinsanta | 67. Kaanaankorpi | 68. Huvilaranta | 69. Viikinäinen | 70. Raatimiehenluoto | 71. Reposaari | 72. Parkkiluoto | 73. Tahkoluoto | 74. Isokatava | 75. Vähäkatava | 76. Tyltty | 77. Lukkarinsanta | 78. Tuulikylä | 79. Paarnoori | 80. Honkaluoto | 81. Finpyy | 82. Lahdenmaa | 83. Hakalanvainio | 84. Länsimetsä | 85. Mäntylä | 86. Palstakallio | 87. Lehtola | 88. Kotometsä | 89. Klasipruuki | 90. Perko | 91. Susikoski | 92. Salaplakkari
Ilmakuva Pihlavasta.
Daniel Steibelt

Daniel Steibelt
Daniel Steibelt (22. lokakuuta 1765 Berliini – 2. lokakuuta 1823 Pietari) oli saksalainen pianisti ja säveltäjä. Steibeltilla ei ollut merkittäviä opettajia, mutta hän oli jo noin 20-vuotiaana vakiinnuttanut asemansa Pariisin musiikkielämässä pianistina ja muun muassa oopperoiden säveltäjänä. Hän vaikutti uransa aikana myös Englannissa, Hollannissa, Prahassa, Berliinissä, Wienissä, jossa hän kilpaili vaatimattomalla menestyksellä Beethovenin kanssa, ja lopulta Pietarissa, jossa hän asui vuodesta 1810 elämänsä loppuun. Pietarissa esitettiin monia Steibeltin säveltämiä oopperoita. Steibelt oli naimisissa englantilaisen tamburiininsoittajan kanssa, joka esiintyi hänen kanssaan yhdessä lähes joka konsertissa. Tälle poikkeukselliselle duokokoonpanolle Steibelt sävelsi erityisiä "bakkanaaleja". Vuoden 1814 jälkeen Steibelt lakkasi esiintymästä ja teki poikkeuksen vain kahdeksannen pianokonserttonsa kantaesityksessä.
Steibelt oli erikoinen persoona, jota monet pitivät ilveilijänä ja huijarina. Hän oli turhamainen ja huonokäytöksinen. Steibelt muun muassa teeskenteli kotimaassaan Saksassa olevansa kielitaidoton ulkomaalainen. Hän velkaantui, syyllistyi petokseen kustantajaansa kohtaan ja lienee kärsinyt jonkinlaisesta kleptomaniasta.
Pianistina Steibeltin aseita olivat aikaansa edellä ollut pedaalinkäyttö ja myrskyisät tremolot. Toisaalta ajan muusikot olivat laajalti yhtä mieltä, että Steibelt ei osannut esittää hitaita osia. Hänen pianosonaateissaan onkin usein vain kaksi nopeaa osaa. Myös Steibeltin vasenta kättä arvosteltiin heikoksi, vaikka hänen soittonsa olikin tulista ja siinä oli omaperäistä lavasäteilyä.
Steibeltin sävellysten taso vaihtelee suuresti, mutta muutamissa niistä on poikkeuksellista mielikuvituksen lentoa. Hänen pianokappaleensa istuvat soittimelle hyvin ja ovat täynnä romanttisia oivalluksia. Steibeltin kahdeksas pianokonsertto (1820, neljä vuotta ennen Beethovenin yhdeksättä sinfoniaa) on Busonin konserton ohella ainoa pianokonsertto, jossa on kuorofinaali.
Stefanus III

| Stefanus III |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 720 (?) 
Kuollut: 24. tammikuuta 772
Paavi
Paavius alkoi:  1. heinäkuuta 768
Paavius päättyi:  24. tammikuuta 772
Edeltäjä:  Paavali I
Seuraaja:  Hadrianus I
Stefanus III oli paavina 1. heinäkuuta 768 – 24. tammikuuta 772. Hän syntyi Sisiliassa vuoden 720 paikkeilla. Hän muutti Roomaan Gregorius III:n ollessa paavina ja nousi palvellessaan seuraavia paaveja yhä ylemmäs kirkollisessa hierarkiassa.
Stefanus III nousi paaviksi, kun vastapaavi Konstantin II pakotettiin eroamaan. Hänen paaviuskautensa politiikka oli kallellaan enemmän langobardeihin kuin frankkeihin päin.
On huomattava, että Stefanus-nimisten paavien numeroinnissa on erilaisia käytäntöjä, sillä ennen Stefanus II:ta ehdittiin valita toinen Stefanus-niminen paavi, jota ei ehditty kuitenkaan siunata tehtäväänsä, ennen kuin hän kuoli sydänkohtaukseen.
Stadium

| Stadium AB |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Join the movement
Yritysmuoto:  Osakeyhtiö (aktiebolag)
Perustettu:  1974
Perustaja:  Ulf Eklöf
Toimitusjohtaja:  Karl Eklöf
Kotipaikka:   Norrköping
Tuotteet:  urheiluvälineet
Kotisivu:  stadium.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Stadium on ruotsalainen urheiluvälineitä ja -vaatteita myyvä kauppaketju.
Stadiumin pääkonttori sijaitsee Norrköpingissä, jonne perustettiin myös ketjun ensimmäinen kauppa – alkuperäiseltä nimeltään Spiralen Sport. Vuonna 2012 Stadiumilla oli yli 140 liikettä Ruotsissa, Tanskassa ja Suomessa. Yrityksen liikevaihto oli vuonna 2013 noin 4,8 miljardia kruunua. Vuonna 2014 Stadium avasi ensimmäisen liikkeensä Saksaan, Hampuriin. Vuonna 2015 yhtiö avasi toisen liikkeen Saksaan ja vuonna 2016 kolmannen.
Historiaa

Stadium juontaa juurensa vuoteen 1974, jolloin Ulf Eklöf osti Norrköpingistä Spiralen Sport -nimisen liikkeen. Ensimmäinen Stadium-niminen kauppa avattiin vuonna 1987 Tukholman Sergelgatanille ”elämysten areenaksi”. Myymälää kiersi juoksuratakuvio, josta tuli osa ketjun myymäläkonseptia yhdessä sisäänkäynnin tunnelman ja tuotteiden esillepanon kanssa.
Stadiumin myymälät Suomessa

Suomen ensimmäinen Stadium avattiin huhtikuussa 2001 Helsingin Forumissa. Joulukuussa 2015 Suomessa  oli 28 myymälää sekä verkkokauppa.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Espoo Ainoa  Iso Omena  Sello  Helsinki Forum  Itis  Kaari  Kamppi  Redi  Hämeenlinna Goodman  Hyvinkää Willa  Jyväskylä Sokos tavaratalo  Kempele Kauppakeskus Zeppelin  Kuopio Matkus  |  Lahti Kauppakeskus Karisma  Trio  Lappeenranta IsoKristiina  Lempäälä Ideapark  Mikkeli Kauppakeskus Stella  Oulu Oulu City  Ideapark Oulu  Pori Kauppakeskus Puuvilla  Porvoo  Raisio Mylly  Rovaniemi Kauppakeskus Revontuli  |  Salo Plaza  Seinäjoki Ideapark Seinäjoki  Tampere Koskikeskus  Lielahti  Turku Hansa  Skanssi  Vaasa Keskusta  Vantaa Jumbo  Tammisto  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stadium Wikimedia Commonsissa
Stadium
Stadiumin myymälä Tampereen Lielahdessa
Stadiasmus Maris Magni

| Stadiasmus Maris Magni> Σταδιασμὸς ἤτοι περίπλους τῆς μεγάλης θαλάσσης.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  tuntematon
Kieli:  muinaiskreikka
Genre:  maantiede, periplus
Julkaistu:  n. 250–300 jaa.
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Stadiasmus Maris Magni (lat., ”Suuren meren stadionmittaus”; m.kreik. Σταδιασμὸς ἤτοι περίπλους τῆς μεγάλης θαλάσσης, Stadiasmos ētoi periplūs tēs megalēs thalassēs, ”Stadionmittaus eli suuren meren ympäripurjehdus”) on antiikin kreikkalainen roomalaisaikainen maantieteellinen teos, joka on kuvaus Välimeren ympäripurjehduksesta. Se on säilynyt nykyaikaan katkelmallisena. Teos tunnetaan yleensä latinankielisellä nimellään.
Historia

Stadiasmus Maris Magni ajoitetaan roomalaiselle kaudelle noin vuosiin 250–300 jaa. Sen kirjoittajaa ei tunneta. Teoksen teksti on säilynyt vain yhtenä käsikirjoituksena, joka on mukana Hippolytoksen teoksen Kronikka (Khronikon) käsikirjoituksessa, joka on 900-luvulta ja tehty Konstantinopolissa. Teoksen kreikkalainen teksti sekä sen latinankielinen käännös julkaistiin osana Karl Müllerin toimittamaa kokoelmaa Geographi Graeci minores (1855).
Sisältö

Teos edustaa lajityypiltään periplus-kirjallisuutta eli rannikoiden ympäripurjehdusten kuvauksia. Se luettelee Välimeren rannoilla olevia satamapaikkoja ja antaa niistä lyhyet kuvaukset. Lisäksi annetaan satamien välisiä etäisyyksiä stadioninmittoina, sekä kuvataan purjehdussuuntia ja tuulia sekä saaria ja niiden ulkomuotoa mereltä nähtynä.
Teos alkaa omistuksella ja johdannolla, jossa kirjoittajaa kertoo aloittavansa kuvauksensa Aleksandrian Farokselta ja etenevänsä tämän jälkeen ensin Libyan eli Afrikan pohjoisrantaa länteen Herakleen pylväille eli nykyiselle Gibraltarille. Tämän jälkeen kuvataan rannikkoa Aleksandriasta itään päin aina Pontokselle eli Mustallemerelle saakka. Lopulta kuvataan Euroopan rannikkoa alkaen Khalkedonin Zeus Urioksen pyhäköltä Bosporokselta ja päättyen Herakleen pylväille.
Kirjallisuutta

Anonymi Stadiasmus sive periplus Maris Magni. Teoksessa Müller, Karl (toim.): Geographi Graeci minores, s. 427–.  (Volume 1)  Firmin Didot, 1855.  Teoksen verkkoversio.
Cuntz, Otto (toim.): Der Stadiasmus Maris Magni. Teoksessa Bauer, Adolf (toim.): Die Chronik des Hippolytos im Matritensis Graecus 121, s. 243–276.  Leipzig:  J. C. Hinrichs, 1906.  Teoksen verkkoversio.
Uggeri, Giovanni A. A. (toim.): Stadiasmus Maris Magni: un contributo per la datazione. Teoksessa Khanoussi, Mustapha (toim.): L’Africa Romana (Atti del’XI convegno di studio Cartagine, 15–18 dicembre 1994), s. 277–285.  (Pubblicazioni del Dipartimento di storia dell’Università degli studi di Sassari 28)  Sassari:  Ozieri: Il Torchietto, 1996.  Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

Σταδιασμὸς ἤτοι περίπλους τῆς μεγάλης θαλάσσης. Wikisource. (muinaiskreikaksi)
The Anonymous Stadiasmus of the Great Sea. ToposText. (englanniksi)
Leopold Steinbatz

| Leopold Steinbatz> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. lokakuuta 1918  Wien, Itävalta-Unkari
Kuollut: 23. kesäkuuta 1942 (23 vuotta)  Vovtšansk, Ukrainan valtakunnankomissariaatti
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Itävalta  Saksa
Palvelusvuodet:  1937–1942
Taistelut ja sodat:  Toinen maailmansota
Sotilasarvo:  Ylivääpeli
Kunniamerkit:  Rautaristin ritariristi tammenlehvin ja miekoin
Joukko-osasto:  Luftwaffe, Jagdgeschwader 52
Leopold Steinbatz (25. lokakuuta 1918 Wien, Itävalta - 15. kesäkuuta 1942 Vovtšansk, Ukrainan valtakunnankomissariaatti) oli itävaltalaissyntyinen Saksan armeijan hävittäjä-ässä, joka saavutti ennen kuolemaansa yhteensä 99 ilmavoittoa toisen maailmansodan itärintamalla.
Steinbatz värväytyi Itävallan armeijaan 1937, mutta siirtyi seuraavana vuonna natsi-Saksan armeijaan Anschlussin myötä. 1939 hänet siirrettiin Luftwaffeen, jossa hän pääsi lentäjäkoulutukseen. Steinbatz ei kerennyt sodan ensimmäisiin operaatioihin, mutta keväällä 1941 hän oli mukana Saksan sotakoneen vyöryessä Balkanille ja Kreetalle. Tuolloin hän lensi maatukikoneita. Ensimmäisen ilmavoittonsa hän sai vasta operaatio Barbarossan alkuvaiheissa kesällä 1941, kun Saksa hyökkäsi Neuvostoliittoon. Hän sai ensimmäisen pudotuksensa 1. elokuuta 1941. Helmikuussa 1942 hän sai ritariristinsä. Hänellä oli tuolloin 42 ilmavoittoa tilillään. 5. toukokuuta hän ampui alas jo 50. vastustajansa.
Kesäkuun 15. päivään mennessä hän oli pudottanut yhteensä 99 konetta 300 taistelulennon aikana. Tuona päivänä hän oli palaamassa lennolta, kun puna-armeijan ilmatorjuntatykki osui hänen Messerschmitt Bf 109 F -koneeseensa. Steinbatz yritti päästä ulos, mutta ei onnistunut ja hänen koneensa putosi metsään. Kuollessaan hän oli alle 24-vuotias. Hänen ritariristiinsä myönnettiin miekat, jolloin hänestä tuli Saksan asevoimien ainoa aliupseeri, joka ne sai – tosin vasta kuolemansa jälkeen. Hänet ylennettiin postyymisti myös luutnantiksi.
Stefanus IV

| Stefanus IV |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: n. 770 Rooma
Kuollut: 24. tammikuuta 817 Rooma
Paavi
Paavius alkoi:  22. kesäkuuta 816
Paavius päättyi:  24. tammikuuta 817
Edeltäjä:  Pyhä Leo III
Seuraaja:  Pyhä Paschalis I
Stefanus IV (n. 770– 24. tammikuuta 817) oli paavina 22. kesäkuuta 816 – 24. tammikuuta 817. Heti valintansa jälkeen hän komensi roomalaiset vannomaan uskollisuutta Ludvig Hurskaalle. Hän kruunasi Ludvigin Reimsissä ja kuoli Roomassa pian palattuaan kruunajaisista.
Stefanus-nimisten paavien numeroinnissa on erilaisia käytäntöjä, sillä ennen Stefanus II:ta ehdittiin valita toinen Stefanus-niminen paavi jota ei ehditty kuitenkaan siunata tehtäväänsä ennen kuin hän kuoli sydänkohtaukseen.
Stalai

| Stalai> Στᾶλαι |
| --- | --- |
 Roomalaisen huvilan raunioita Stalain toisessa mahdollisessa paikassa Makrý Gialóksessa.
Sijainti
 Stalai
Koordinaatit:  35°02′11″N, 25°58′19″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Makrý Gialós, Ierápetra, tai Dasonári, Siteía Lasíthi, Kreeta
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Kreeta
Infobox OKNimi-testi OK: 
Stalai (m.kreik. Στᾶλαι, Stālai, lat. Stalae) eli Stelai (m.kreik. Στῆλαι, Stēlai, lat. Stelae) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsi Kreetan etelärannikolla, mutta sen sijaintia ei tunneta varmuudella.
Maantiede

Stalain poliksen kaupunkikeskus sijaitsi Kreetan etelärannikolla itään Hierapytnasta. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta, ja siitä on kaksi teoriaa. Toisen teorian ja Barrington Atlas of the Greek and Roman World -kartaston mukaan se olisi sijainnut saaren etelärannikolla nykyisen Makrý Gialóksen paikalla Ierápetran kunnan alueella lounaaseen sisämaan Praisoksesta (35°02′11″N, 25°58′19″E), ja toisen teorian mukaan idempänä Dasonárissa Siteían kunnan alueella Praisoksesta etelään (35°00′53″N, 26°07′15″E).
Aiemmin Stalai on sijoitettu joskus myös Rizókastron kukkulalle, johon nykyisin sijoitetaan Priansoksen kaupunki. Makrý Gialókseen taas on sijoitettu myös Syrinthoksen kaupunkia, joka on toinen ehdokas Dasonárissa olleeksi kaupungiksi, mikäli Stalai ei sijainnut siellä.
Stalain kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä.
Historia

Stalain vaiheista ei tiedetä antiikin lähteiden kautta käytännössä mitään. Piirtokirjoitusten perusteella se vaikuttaa olleen ainakin hellenistisellä kaudella 200-luvulla eaa. poliksena puoli-itsenäinen ja Praisoksen alaisuudessa. Varhaisemmin klassisella kaudella se saattoi olla samanlaisessa asemassa tai itsenäisempi polis.
Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Stālitēs (Σταλίτης) tai Stēlitēs (Στηλίτης).
Rakennukset ja löydökset

Makrý Gialóksesta on löydetty paljon antiikin aikaisia jäänteitä, kuten roomalaisen huvilan rauniot, sekä myös minolaisen huvilan jäänteet. Kaupungin toiselta mahdolliselta paikalta Dasonárista on löydetty pintalöytöinä antiikin aikaisen asutuksen jäänteitä, jotka ajoittuvat arkaaiselle ja klassiselle kaudelle.
Steerinen este

Tri(tert-butyyli)amiini on esimerkki steerisesti estyneestä molekyylistä
Steerinen este eli steerinen vaikutus on atomien ja atomiryhmien koosta aiheutuva kemiallisen reaktion nopeutta alentava tekijä. Steerinen este johtuu repulsiovoimista molekyyliorbitaalien elektronien välillä. Molekyylin geometriasta johtuva steerinen este kohottaa reaktion tapahtumiseen tarvittavan aktivoitumisenergian määrää, minkä vuoksi reaktio tapahtuu hitaammin tai ei ollenkaan. Steerinen este on suuri varsinkin silloin, jos yhdiste sisältää useita kookkaita atomiryhmiä.
Vaikutukset reaktiivisuuteen

Steerinen este vaikuttaa molekyylien reaktiivisuuteen. Tämä tulee esiin esimerkiksi aldehydien ja ketonien kyvyssä reagoida nukleofiilisella substituutioreaktiolla. Nukleofiili hyökkää karbonyyliryhmän hiiliatomiin. Aldehydi, jossa tähän hiileen on kiinnittynyt hiilivetyryhmän lisäksi vain pieni vetyatomi reagoi herkemmin, koska sen steerinen este on pienempi kuin ketonilla, jossa karbonyyliryhmän hiiliatomiin kiinnittyneet hiilivetyketjut aiheuttavat steeristä estettä. Tämän vuoksi reaktiossa syntyvä välituote on jännittynyt ja heikommin pysyvä.
Staurakios

Nikeforos I ja Staurakios Nikeforoksen lyöttämässä soliduksessa.
Staurakios (k. 11. tammikuuta 812) oli Bysantin keisari lyhyen ajan vuonna 811.
Staurakios oli keisari Nikeforoksen poika. Hän haavoittui taistelussa bulgaareja vastaan ja hallitsi vain yhden kuukauden ajan. Staurakioksen lanko Mikael I julistautui keisariksi ja Staurakios vetäytyi luostariin, jossa hän kuoli viisi kuukautta myöhemmin.
Kirjallisuutta

John Julius Norwich: Byzantium: The Apogee.  Viking, 1991.  ISBN 0-394-53779-3
Georg Ostrogorsky: History of the Byzantine State.  Rutgers University Press, 1969.  ISBN 0-8135-1198-4
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Stauracius (A. D. 811) An Online Encyclopedia of Roman Emperors
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Nikeforos I | Bysantin keisari | Seuraaja: Mikael I |
Stampe & Renard SR-7

Museoitu SR-7.

Stampe & Renard SR-7 oli belgialainen, yksimoottorinen ja kaksipaikkainen sotilaskoulukone, joka oli kehitelmä Stampe SV-4b-koneesta. Koneen ensilento tehtiin 11. heinäkuuta 1952. Koneesta tehtiin kaksi prototyyppiä, joita Belgian ilmavoimat arvioivat päätyen ostamaan italialaisia SIAI Marchetti SF.260 -koulukoneita. Kolmas kappale myytiin Ranskaan, jossa se sai nimen Farman 500 Monitor I.