stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aniki Bóbó

| Aniki Bóbó |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Manoel de Oliveira
Käsikirjoittaja:  Manoel de Oliveira
Tuottaja:  António Lopes Ribeiro
Leikkaaja:  Manoel de Oliveira
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Portugali
Kesto:  71 minuuttia
Alkuperäiskieli:  portugali
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aniki Bóbó on portugalilaisen Manoel de Oliveiran ensimmäinen pitkän elokuvan ohjaustyö vuodelta 1942. Se kuvaa Porton kaupungin läpi virtaavan Duerojoen varrella asuvien lasten elämää koulussa, kotona ja kaduilla. Elokuvan nimi tulee lasten laskemislorusta, samantapaisesta kuin suomalaislasten Entten tentten teelikamentten.
Elokuvaa pidetään italialaisen neorealismin yhtenä esikuvana, vaikka sen aihepiiri ja tunnelma ovatkin melko epärealistisia, lasten silmin nähtyjä ja fantasian sekoittamia.
Aniki Bóbó ei menestynyt kummemmin, ja Manoel de Oliveira sai odottaa 14 vuotta ennen kuin onnistui saamaan rahoitusta seuraavalle elokuvalleen. Siitä ura jatkuikin pitkään: Oliveira ohjasi viimeiset lyhytfilminsä vain vähän ennen kuolemaansa 106 vuoden ikäisenä vuonna 2015.
Wizz Air

| Wizz Air |
| --- | --- |

 IATA: W6  –  ICAO: WZZ 
Kutsukoodi:  WIZZAIR
Perustettu:  2003
Laivaston koko:  220 
Kohteiden määrä:  200 
Solmukohdat:  Budapest Bukarest Cluj-Napoca Gdańsk Katowice Luton Poznań Praha Sofia Timişoara Varsova Wrocław
Emoyhtiö:  Wizz Air Holdings Plc.
Tytäryhtiö(t):  Wizz Air Abu Dhabi Wizz Air Malta Wizz Air UK
Kotipaikka:  Vecsés, Unkari
Avainhenkilö(t):  József Váradi (toimitusjohtaja)
Yhtiön sivut:  wizzair.com
Wizz Air on unkarilainen halpalentoyhtiö, joka pitää päämajaansa Unkarin Vecsésissä. Yhtiö on keskittynyt lennoissaan Keski- ja Itä-Eurooppaan. Kuten monilla halpalentoyhtiöillä, sillä on monta tukikohtaa eri puolilla Keski- ja Itä-Eurooppaa.
Yhtiö operoi usein pääkenttiä hiljaisemmilta kakkoskentiltä. Suomessa se käyttää Turun lentoasemaa lennoillaan Gdańskiin. Aikaisemmin se on liikennöinyt Turusta myös muun muassa Roomaan ja Skopjeen.
Wizz Airin osake noteerataan Lontoon pörssissä. Yhtiö listautui vuonna 2015.
Laurus Offices Building B, Wizz Airin pääkonttori.
Maat, joissa on Wizz Airin kohteita.
Laivasto

Maaliskuussa 2023 Wizz Airin laivasto (sisältäen tytäryhtiöt) koostuu seuraavista lentokoneista. Laivaston keski-ikä on 4,5 vuotta.
| Konetyyppi | Lukumäärä | Tilauksia | Matkustaja- paikkoja | Liikennöijä | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Airbus A320-200 | 33 | — | 180 | Wizz Air |  |
| Airbus A320-200 | 1 | — | 186 | Wizz Air |  |
| Airbus A320-200 | 5 | — | 180 | Wizz Air Malta |  |
| Airbus A320-200 | 5 | — | 186 | Wizz Air Malta |  |
| Airbus A320-200 | 2 | — | 186 | Wizz Air UK |  |
| Airbus A320neo | 6 | 34 | 186 | Wizz Air Malta |  |
| Airbus A321-200 | 35 | — | 230 | Wizz Air |  |
| Airbus A321-200 | 6 | — | 230 | Wizz Air UK |  |
| Airbus A321neo | 34 | 278 | 239 | Wizz Air |  |
| Airbus A321neo | 8 | 278 | 239 | Wizz Air Abu Dhabi |  |
| Airbus A321neo | 30 | 278 | 239 | Wizz Air Malta |  |
| Airbus A321neo | 8 | 278 | 239 | Wizz Air UK |  |
| Airbus A321XLR | — | 47 | 239 | vahv. myöh. | Toimitukset alkavat vuonna 2023. |
Rahtilaivasto
| Airbus A330-200F | 1 | — | — | Hungary Air Cargo |  |
| Yhteensä | 174 | 359 |  |  |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wizz Air Wikimedia Commonsissa
Wizz Airin virallinen verkkosivusto (englanniksi)
Wizz Air
Wizz Air
Hungary Air Cargo •  Wizz Air Abu Dhabi •  Wizz Air Malta •  Wizz Air UK
Entiset:  Wizz Air Bulgaria •  Wizz Air Ukraine
Wizz Airin Airbus A320-200 laskeutumassa Vnukovon lentoasemalle.
Wizz Airin Airbus A320neo Gdańskin Lech Wałęsan lentoasemalla.
Wizz Airin Airbus A321-200 Frédéric Chopinin kansainvälisellä lentoasemalla.
Wizz Airin Airbus A321neo laskeutumassa Frankfurt am Mainin lentoasemalle.
Minä & prinssi

| Minä & prinssi> The Prince & Me |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Martha Coolidge
Käsikirjoittaja:   Jack Amiel  Michael Begler  Katherine Fugate 
Tuottaja:  Mark Amin
Säveltäjä:  Jennie Muskett
Kuvaaja:  Alex Nepomniaschy
Leikkaaja:  Steven Cohen
Tuotantosuunnittelija:  James H. Spencer
Pukusuunnittelija:  Magali Guidasci
Pääosat:   Luke Mably  Julia Stiles 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Lions Gate Films  Paramount Pictures  Sobini Films  Stillking Films 
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:  2004
Kesto:  105 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  22 000 000 USD
Tuotto:  37 666 766 USD
Seuraaja:  Minä ja prinssi 2 – kuninkaalliset häät
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Minä & prinssi (engl. The Prince and Me) on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen romanttinen komediaelokuva. Sen on ohjannut Martha Coolidge. Pääosia näyttelevät Luke Mably ja Julia Stiles.
Juoni

Edvard (Luke Mably) on Tanskan kruununprinssi, joka on kiinnostunut politiikan sijaan nopeista autoista ja kauniista naisista. Kuningasisänsä (Edward Fox) ja kuningataräitinsä (Miranda Richardson) vastustuksesta huolimatta raikulipoika päättää viettää vaihto-oppilaskauden Yhdysvalloissa Wisconsinin osavaltiossa, missä on televisiomainoksen mukaan hieman villejä opiskelijatyttöjä.
Wisconsinissa on kuitenkin myös rehti ja kunnianhimoinen maalaistyttö Paige (Julia Stiles), joka haluaa lääketieteelliseen ja halveksii turhanpäiväisiä Shakespeare-opintoja. Karismaattinen prinssi esiintyy uusille tovereilleen tavallisena yliopisto-opiskelijana, ja pian Romeon ja Julian säkeet heräävät Paigen korvissa aivan uuteen hehkuun.
Paige ja Eddie rakastuvat, kun Paige ottaa Eddien mukaansa kotiin maalle kiitospäiväksi. Eddie joutuu palaamaan Tanskaan kuninkaan huonon terveyden takia, mutta Paige seuraa tätä ja Eddie kosii Paigea. Paige suostuu ja alkaa valmistautua uuteen elämään Eddien rinnalla.
Ajatus kuningattaren roolista tuottaa Paigelle kuitenkin ongelmia ja hän päättää palata takaisin yliopistoon ja seurata unelmaansa lääkärin urasta. Eddien on jäätävä Tanskaan, kun hänet kruunataan kuninkaaksi. Hän ei kuitenkaan voi olla ilman Paigea ja tulee tämän luo Yhdysvaltoihin kertoen olevansa valmis odottamaan, kunnes Paige saa unelmansa toteutettua.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Julia Stiles  | … |  Paige      |
|  Luke Mably  | … |  Edvard   |
|  Ben Miller  | … |  Soren   |
|  James Fox  | … |  Edvardin isä, Tanskan kuningas   |
|  Miranda Richardson  | … |  Edvardin äiti, Tanskan kuningatar   |
|  Alberta Watson  | … |     |
|  John Bourgeois  | … |     |
Arvioita

Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä Minä & prinssi on lajityyppinsä kuluneita uria raapiva romanttinen komedia, niin ”kertakaikkisen hölmö hattara” että siinä voi nähdä tahallisen lisäksi myös tahatonta komiikkaa. Mielenkiintoisinta hänestä on Tanskan kuningaskunnan nostaminen amerikkalaisittain eksoottiseksi maaksi, kun studiokauden Hollywood-elokuvissa eurooppalaiset prinssit tai prinsessat olivat usein kotoisin keksityistä, itäiseen Eurooppaan sijoittuvista monarkioista.
Jatko-osat

Elokuvalle on tehty kolme suoraan videolle julkaistua jatko-osaa: Minä ja prinssi 2 – kuninkaalliset häät (2006), Minä ja prinssi: Häämatka (2008) ja Minä ja prinssi: Matka Aasiaan (2010). Ne on ohjannut Catherine Cyran, ja naispääosaa näyttelee Stilesin sijaan Kam Heskin.
Titaaninitraatti

| Titaaninitraatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  12372-56-4
PubChem CID:  139314 ja 49868234
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Ti(NO3)4
Moolimassa:  295,91
Ulkomuoto:  Valkoinen kiteinen aine
Sulamispiste:  58 °C
Liukoisuus veteen:  Reagoi veden kanssa
Titaaninitraatti (Ti(NO3)4) eli titaani(IV)nitraatti tai titaanitetranitraatti tai tetranitraattotitaani(IV) on titaani- ja nitraatti-ionien muodostama epäorgaaninen kompleksiyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muiden titaaniyhdisteiden valmistamiseen ja orgaanisen kemian synteeseissä reagenssina.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa titaaninitraatti on valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on monokliininen ja rakenteessa titaani on koordinoitunut nitraattiryhmien happiatomeihin. Titaaninitraatti sublimoituu helposti ja voimakkaasti kuumennettaessa se hajoaa titaanidioksidiksi. Aine hydrolysoituu veden vaikutuksesta.
Titaaninitraattia valmistetaan typpihappoon liuotetun titaanidioksidin (titaaninitraattihydraatti) tai titaanitetrakloridin ja dityppipentoksidin reaktiolla.
Titaaninitraattia voidaan käyttää lähtöaineena valmistettaessa titaanidioksidiohutkalvoja CVD-menetelmällä. Titaaninitraatti reagoi aromaattisten yhdisteiden kanssa nitraten ne.
Auld Lang Syne

| Auld Lang Syne |
| --- | --- |

Sanoittaja:  Robert Burns
   Frank C. Stanley, 1910 
Auld Lang Syne on 1700-luvulla julkaistu skotlantilainen kansanlaulu, joka yhdistetään nykyisin ennen kaikkea uuden vuoden juhlintaan.
Historia

Laulun teki tunnetuksi Skotlannin kansallisrunoilija Robert Burns (1759–1796). Hän väitti kuulleensa erään vanhan miehen laulavan tätä laulua, jota ei hänen mukaansa koskaan ollut kirjoitettu ylös. Laulussa oli alun perin kolme säkeistöä, joihin Burns lisäsi kaksi omaansa. Hän lähetti laulun skotlantilaisten kansanlaulujen keräilijälle James Johnsonille, jonka julkaiseman The Scots Musical Museum -kokoelman viidennessä painoksessa laulu julkaistiin vuonna 1796 Burnsin jo kuoltua. Johnson oli viivästyttänyt laulun julkaisemista, koska sama melodia oli julkaistu Museumissa eri sanoituksella jo aikaisemmin, ja melodian kaikkein ensimmäinen julkaisu oli jo vuodelta 1700 kokoelmassa Original Scotch Tunes.
”Auld Lang Synen” erosta kertova sanoitus perustuu useaan lähteeseen. Yksi on kansanballadi ”Auld Kyndnes Foryett” vuodelta 1568, toinen Robert Aytonin runo, joka julkaistiin vuonna 1711. Kolmas mahdollinen lähde on eräs 1600-luvun lopun katulaulu, kuten myös moni samankaltainen laulu. Laulusta lauletaan yleensä vain ensimmäinen säkeistö ja kertosäe.
Nykyisin tunnettu sävelmä on George Thomsonin valitsema. Aikaisemmin 1700-luvulla saman sävelmän nimi oli ollut muun muassa ”The Miller’s Wedding” tai ”The Miller’s Daughter”. Nykyisellä sävelmällään laulu julkaistiin ensimmäisen kerran kokoelmassa Select Scottish Airs (1799).
”Auld Lang Syne” tuli Yhdysvalloissa kuuluisaksi vuonna 1929, kun Guy Lombardon yhtye soitti sen radiossa uudenvuodenaattona. Sen myötä laulusta tuli Yhdysvalloissa suosittu uuden vuoden laulu. Japanissa, Filippiineillä ja Taiwanissa laulua on esitetty valmistujaisissa, hautajaisissa tai kaupoissa sulkemisaikaan, ja Euroopassa sitä on esitetty jäähyväislauluna. Laulun sävelmä oli aiemmin Etelä-Korean kansallislaulun Aegukgan melodiana. Melodiaa on käytetty monessa muussakin yhteydessä eri sanoituksin, ja sen on levyttänyt esimerkiksi Bobby Darin vuonna 1960.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
”Auld Lang Syne” from The Burns Encyclopedia (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Uusivuosi |
| --- | --- |
 Uudenvuodenaatto  Uudenvuodenpäivä 
Perinteet:  Ilotulitus  Illallinen yhdelle  Times Squaren pallo  Tinanvalanta  Uudenvuodenjuoksu  Uudenvuodenkello  Uudenvuodenkortti  Uudenvuodenrevyy  Uudenvuoden vierailut  Wienin filharmonikkojen uudenvuoden konsertti 
Musiikki:  Auld Lang Syne  Happy New Year  New Year’s Day  What’s Another Year? 
Urheilu:  Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut  Yliopistojalkapallon kuusikko: Rose  Orange  Sugar  Fiesta  Cotton  Peach  NHL Winter Classic  Spengler Cup  Tour de Ski  Uudenvuoden mäkikilpailu  Keski-Euroopan mäkiviikko 
Politiikka:  Puolustusministerin uudenvuodenpäivän vastaanotto  Tasavallan presidentin uudenvuodenpuhe 
Liittyvät:  Karkaussekunti  Gregoriaaninen kalenteri  Guy Lombardo
Accelleron Industries

| Accelleron Industries |
| --- | --- |
Osake:  SWX: ACLN
ISIN:  CH1169360919
Perustettu:  18. toukokuuta 2021
Kotipaikka:  Baden, Sveitsi
Henkilöstö:  n. 2 500
Kotisivu:  www.accelleron-industries.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Accelleron Industries Ltd on sveitsiläinen yritys, joka kehittää, valmistaa ja huoltaa turboahtimia ja suuria turboahdinkomponentteja moottoreihin. Yhtiön ratkaisut parantavat työntövoimaa ja lisäävät polttoainetehokkuutta vähentäen samalla päästöjä. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Badenissa, Sveitsissä. Yhtiö on perustettu vuonna 2021 ja se työllistää noin 2 500 työntekijää.
Uraanipentafluoridi

| Uraanipentafluoridi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  13775-07-0
PubChem CID:  83723
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  UF5
Moolimassa:  333,03
Ulkomuoto:  Sinertävä kiteinen aine
Tiheys:  5,81 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Reagoi veden kanssa
Uraanipentafluoridi (UF5) on uraanin ja fluorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste.
Ominaisuudet ja valmistus

Huoneenlämpötilassa uraanipentafluoridi on sinertävää tai harmahtavaa kiteistä ja hygroskooppista ainetta. Yhdiste on polymorfista ja sillä on α-ja β-kidemuodot. Uraanipentafluoridin alkeiskopiltaan tetragonaalinen β-muoto muuttuu kuumennettaessa 125 °C:n lämpötilaan α-muodoksi. Molempien muotojen rakenne on polymeeri. Uraanipentafluoridi reagoi veden kanssa hydrolysoituen uraanitetrafluoridiksi ja uranyylifluoridiksi. Voimakkaasti kuumennettaessa yhdiste disproportioituu uraaniheksafluoridiksi ja sekavalenttiseksi uraani(IV,V)fluoridiksi. Uraanipentafluoridi  on Lewis-happo ja reagoi esimerkiksi fluoridien kanssa kompleksiseksi heksafluorouranaatti(V)ioniksi ([UF6]-).
Uraanipentafluoridia voidaan valmistaa esimerkiksi hapettamalla uraanitetrafluoridia fluorilla, pelkistämällä uraaniheksafluoridia eri tavoin tai uraanitetrafluoridin ja uraaniheksafluoridin reaktiolla. Ainetta muodostuu myös eräissä uraaniheksafluoridin valmistusprosesseissa.
Leivänpaahdin

Nykyaikainen digitaalinen leivänpaahdin.
Leivänpaahdin on leivän paahtamiseen tarkoitettu pienkone. Sillä paahdetaan yleensä paahtoleipäviipaleita, mutta siinä voidaan paahtaa myös muita leipiä ja lisävarusteiden avulla myös esimerkiksi sämpylöitä paahtimen yläpuolella. Varhaisimmat leivänpaahtimet kehitettiin 1800- ja 1900-lukujen taitteessa, mutta paahdin, josta leipä ponnahtaa esiin, kehitettiin 1919.
Rakenne ja toiminta

Leipäviipaleet laitetaan leivänpaahtimeen, jossa viipaleiden molemmilla puolilla on vastuslangat, joiden tarkoituksena on leipien paahtaminen. Leivänpaahtimet toimivat joko aika- tai lämpötilaohjauksessa. Aikaohjattavat paahtimet paahtavat valitun ajan verran. Lämpötilaohjattavissa paahtimissa puolestaan on mittari, joka tarkkailee leipäviipaleen lämpötilaa ja katkaisee paahtamisen valitussa lämpötilassa. Paahtimiin mahtuu tavallisesti kaksi viipaletta, mutta markkinoilla on myös isompia laitteita. Joissakin leivänpaahtimissa on mahdollista paahtaa leivän pintaan erilaisia kuvioita.
Leivänpaahtimen lisävarustuksena voi tulla teline, joka voidaan asettaa paahtimen päälle. Sen avulla voidaan paahtaa esimerkiksi sämpylöitä tai piirakoita. Leivänpaahtimen puhdistamista varten jossakin paahtimissa on irrotettava murukotelo.
Leivänpaahdin voi olla myös jatkuvatoiminen, jollaisia näkee esimerkiksi hotellien aamiaishuoneissa. Jatkuvatoimisessa leivänpaahtimessa leipäviipaleet asetetaan liukuhihnalle, joka kuljettaa ne paahtimen sisällä olevien sähkövastusten vieritse. Valmiiksi paahtunut leipä tulee paahtimesta ulos sen kuljettua hihnalla paahtimen läpi. Paahtoastetta säädetään muuttamalla liukuhihnan nopeutta ja siten aikaa, jonka leipä on paahtumassa.
Historia

Ensimmäinen myyntiin tulleen sähköisen leivänpaahtimen keksi yhdysvaltalainen keksijä Frank Shailor vuonna 1909. Laitteen nimi oli D-12, ja sitä valmisti General Electric.
Ensimmäiset laitteet lämmittivät leipää vain toiselta puolelta, ja leivän paahtamiseksi molemmilta puolilta se oli käännettävä manuaalisesti. Nykyaikaisen leivänpaahtimen, josta leipä ponnahtaa esiin, kehitti 1919 Charles Strite.
Ensimmäinen paahdin, jossa oli kaksoismetallista valmistettu ajastin, ilmestyi markkinoille 1920-luvun lopussa. Sunbeam Corporation kehitti ajastinta niin, että 1940-luvun lopulla kaksoismetalli kontrolloi lämmitystä leivän lämmön mukaan; aiemmat mallit olivat mitanneet lämmitysvastuksen lämpöä. Mikropiiri kehitettiin Yhdysvalloissa 1950-luvulla. Keksintö muutti myös leivänpaahtimia, sillä jatkossa niiden elektroniikka kehittyi.
Leivänpaahtimien suunnitteluun vaikutti 1970-luvun lopulla lämpöäkestävien muovien kehittäminen. Tämän jälkeen uusia malleja alettiin muotoilla esimerkiksi pyöristetyillä kulmilla, ja leivänpaahtimia alkoi saada myös eri värisinä. Samaan aikaan yleistyivät myös paahtimet, joissa pystyttiin paahtamaan paksumpia tai useampia viipaleita. Paahtimien monipuolisuus on kasvanut tekniikan kehittyessä 2000-luvulla, ja markkinoille on esimerkiksi ilmestynyt laitteita, jotka pystyvät paahtamaan kahta erilaista leipää samaan aikaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta leivänpaahdin Wikimedia Commonsissa
The Toaster Museum Foundation (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
The Antique Toaster that's Better than Yours Technology Connections -kanavan video selittää kehittyneen vanhan leivänpaahtimen toimintaperiaatteen. YouTube, 18 min.
Leivänpaahdin, jossa on teline.
Leivänpaahdin 1910-luvulta.
Ari Pelkonen

| Ari Pelkonen |
| --- | --- |
 Kuvataiteilija Ari Pelkonen
Henkilötiedot
Syntynyt: 1978 Pori
Kansalaisuus:  Suomi
Taiteilija
Ala:  kuvataide
Taidesuuntaus:  Taidegrafiikka
Palkinnot
 Vuoden Nuori Taiteilija 2012 -tunnustus 
Ari Pelkonen (s. 1978 Pori) on suomalainen kuvataiteilija ja taidegraafikko. Pelkonen on valmistunut Turun Taideakatemiasta kuvataiteen kandidaatiksi vuonna 2004 ja Kuvataideakatemiasta kuvataiteen maisteriksi vuonna 2007. Vuodesta 2020 Pelkonen on ollut Valtion taideteostoimikunnan jäsen. Pelkonen on toiminut vuodesta 2009 opetustehtävissä Taideyliopiston Kuvataideakatemiassa taidegrafiikan opetusalueella.
Pelkosen taiteellinen työskentely linkittyy voimakkaasti painetun taiteen kenttään. Pelkosen teoksissaan käyttämät painotekniikat, maalaus, liikkuva kuva ja kolmiulotteisuus ovat kaikki keinoja hahmottaa painetun taiteen kenttää ja osaltaan laajentaa käsitystä mitä painettu taide ja taidegrafiikka ovat nykytaiteessa.
Omakohtaisten aiheiden ohella Pelkosen teosten lähtökohdat ovat painetun taiteen käsitteistössä. Rakennetut kuvat, peittyminen ja paljastuminen, siirtyminen ja välittyminen ovat läsnä. Yhteistyö painetun taiteen menetelmien ja materiaalien kanssa, sekä itse käsillä tekeminen ovat Pelkosen taiteentekemisen keskiössä.
Pelkonen valittiin Vuoden nuoreksi taiteilijaksi vuonna 2012.
Pelkosen teoksia on monissa merkittävissä julkisissa kokoelmissa, mm. Kiasma, Saastamoisen säätiö, Jenni ja Antti Wihurin säätiö sekä Suomen Valtion taidekokoelmissa. Hänellä on ollut lukuisia yksityis- ja ryhmänäyttelyitä Suomessa ja ulkomailla.
Valtteri Hietanen

| Valtteri Hietanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23. joulukuuta 1992 (ikä 31) Virrat, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Hietsu
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  186 cm
Paino:  96 kg
Seura
Seura:  Sport
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  50
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2012–
Aik. seurat:  D Team/JYP-Akatemia (Mestis) JYP (SML) Jukurit (SML) H’K Njoman Hrodna (BXL) Nikkō Ice Bucks (ALIH)
Valtteri Hietanen (s. 23. joulukuuta 1992 Virrat) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SM-liigajoukkue Vaasan Sportissa. Hän toimii joukkueen varakapteenina. Hietanen on pelityyliltään puolustava puolustaja.
Ura > Maajoukkueura

Hietanen on pelannut 17 nuorten maaottelua.
Uranyyliasetaatti

| Uranyyliasetatti |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  541-09-3
PubChem CID:  114927
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  (CH3COO)2UO2
Moolimassa:  388,118
Ulkomuoto:  Keltainen kiteinen aine
Sulamispiste:  275 °C (hajoaa)
Tiheys:  2,893 g/cm3(hajoaa)
Uranyyliasetaatti ((CH3COO)2UO2) on uranyyli- ja asetaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Sitä voidaan käyttää värjäysreagenssina elektronimikroskopiassa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Uranyyliasetaatti on huoneenlämpötilassa keltaista kiteistä ainetta. Siitä tunnetaan myös kidevedellinen dihydraatti ((CH3COO)2UO2·2H2O), jonka rakenteesta vesi poistuu kuumentamalla. Hyvin voimakkaasti kuumentaessa uranyyliasetaatti hajoaa uraanitrioksidiksi. Aine liukenee veteen ja alkoholeihin. Alkalimetalli-ionien kanssa yhdiste reagoi muodostaen veteen liukenemattomia komplekseja.
Uranyyliasetaattia valmistetaan liuottamalla uraanitrioksidia etikkahappoon.
Uranyyliasetaatin 3–5-prosenttisia vesi- tai alkoholiliuoksia käytetään elektronimikroskopiassa värjäysreagenssina tutkittaessa biologisia näytteitä. Sitä voidaan käyttää myös erikoismusteissa.
Mansikoita ja verta

| Mansikoita ja verta> The Strawberry Statement |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Stuart Hagmann
Käsikirjoittaja:  Israel Horovitz
Tuottaja:   Robert Chartoff  Irwin Winkler 
Säveltäjä:   Ian Freebairn-Smith  Buffy Sainte-Marie  Joni Mitchell  Neil Young 
Kuvaaja:  Ralph Woolsey
Leikkaaja:  Marjorie Fowler
Tuotantosuunnittelija:  E. Preston Ames
Pääosat:   Bruce Davison  Kim Darby  Bud Cort  Andrew Parks  Kristin Van Buren  Kristina Holland 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer
Ensi-ilta:  15. kesäkuuta 1970
Kesto:  104 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mansikoita ja verta (The Strawberry Statement) on vuonna 1970 valmistunut amerikkalainen draamaelokuva. Se käsittelee ajankohdan nuorison suosimia aatteita kuten hippiaatetta, kommunismia ja sodanvastaisuutta. Elokuva perustuu löyhästi James Simon Kunenin samannimiseen romaaniin, joka kertoo Columbian yliopiston mielenosoituksista vuonna 1968.
Juoni

Elokuvan päähenkilönä on kokematon nuorukainen Simon (Davison). Poika tutustuu poliittisen herätyksen saaneeseen Lindaan (Darby) ja menee mukaan radikaaliin toimintaan, aluksi vain tytön takia mutta vähitellen vakavammin. Opiskelijat valtaavat yliopistorakennuksen lukittautumalla sen sisään.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Bruce Davison  | … |  Simon   |
|  Kim Darby  | … |  Linda   |
|  Bud Cort  | … |  Elliot   |
|  Murray MacLeod  | … |  George   |
|  Tom Foral  | … |  valmentaja   |
|  Danny Goldman  | … |  Charlie   |
|  Kristina Holland  | … |  Irma   |
|  Bob Balaban  | … |  Elliot   |
|  Kristin Van Buren  | … |  arkistohuoneen tyttö   |
|  Israel Horovitz  | … |  tohtori Benton   |
|  James Simon Kunen  | … |  Chairman   |
|  Eddra Gale  | … |  Deanin sihteeri   |
|  Michael Margotta  | … |  Swatch   |
|  Jeannie Berlin  | … |  tyttö kirjoitusalustan kanssa   |
|  Carol Bagdasarian  | … |  puhelintyttö   |
|  Jon Hill  | … |  oppilas   |
|  Jess Walton  | … |  oppilas   |
|  Andrew Parks  | … |  oppilas   |
|  Booker Bradshaw  | … |  Lucas   |
|  Drew Eshelman  | … |  Tim   |
|  Greta Pope  | … |  kuoronjohtaja   |
|  David Dukes  | … |  vartija   |
|  Ed Greenberg  | … |  partainen johtaja   |
Lähde:
Vastaanotto

Elokuva voitti Tuomariston palkinnon (Prix du Jury) Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 1970.
Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla 1993 sen kestäneen aikaa varsin hyvin. Hänen mukaansa elokuva pyrkii dokumentaariseen ilmaisuun liikkuvalla ja pyörivällä kameralla, yllättävillä leikkauksilla sekä Neil Youngin ja Buffy Sainte-Marien musiikilla. Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen kehuu etenkin elokuvan ”musertavan tehokasta” loppua ja antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Aiheesta muualla

Mansikoita ja verta Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Vanadiini(III)

| Vanadiini(III)fluoridi> Tunnisteet |
| --- | --- |
CAS-numero:  10049-12-4
PubChem CID:  66230
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  VF3
Moolimassa:  107,94
Ulkomuoto:  Kellanvihreä kiteinen aine
Sulamispiste:  1395 °C
Tiheys:  3,363 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Vanadiini(III)fluoridi (VF3) eli vanadiinitrifluoridi on vanadiini- ja fluoridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Sitä voidaan käyttää esimerkiksi katalyyttinä.