stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Issaka Daboré

| Mitalit> Maa:   Niger.Miesten nyrkkeily.Kesäolympialaiset  | Mitalit> Maa:   Niger.Miesten nyrkkeily.Kesäolympialaiset  | Mitalit> Maa:   Niger.Miesten nyrkkeily.Kesäolympialaiset  | Maa:   Niger> Miesten nyrkkeily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | München 1972 | kevyt välisarja |  |
Issaka Daboré (1940 Dingazi Banda – 25. joulukuuta 2021 Niamey) oli nigeriläinen nyrkkeilijä.
Daboré saavutti pronssia kevyessä välisarjassa (63,5 kg) Münchenin olympialaisissa 1972. Hän kukisti puolivälieräottelussa Japanin Kyoji Shinoharan tuomariäänin 3–2, mutta hävisi välierässä Bulgarian Angel Angeloville tuomariäänin 0–5. Tämä oli Nigerin ainoa olympiamitali vuoteen 2016 saakka. Daboré edusti maataan myös vuosien 1964 ja 1968 olympialaisissa.
Daboré saavutti lisäksi hopeaa Afrikan kisoissa 67 kg:n sarjassa Brazzavillessä 1965  ja 63,5 kg:n sarjassa Lagosissa 1973 .
Ilči

Ilči (Илчи, suomeksi ”Sanansaattaja”) on Venäjällä Dagestanin pääkaupungissa Mahatškalassa ilmestyvä lakinkielinen sanomalehti.
Ilči on perustettu vuonna 1991. Samannimistä lehteä julkaistiin muutaman kuukauden ajan vuonna 1917. Nykyään se ilmestyy kerran viikossa A3-kokoisena ja 24-sivuisena. Painosmäärä oli vuoden 2011 alussa noin 3000 kappaletta.
Lehden teemoja ovat Dagestanin yhteiskuntaelämä sekä lakien kulttuuri ja historia. Julkaisijoina toimivat tasavallan hallitus ja kansalliskokous. Päätoimittaja on Katšar Guseinajeva.
Aiheesta muualla

Ilčin sivusto
Instrumentointi (ohjelmointi)

Instrumentointi tietotekniikassa ja ohjelmoinnissa tarkoittaa kykyä seurata tai mitata ohjelman suorituskykyä, diagnosoida vikatilanteita ja kirjoittaa seurantatietoa.
Instrumentointia voi tehdä käsin (lisäämällä lähdekoodiin toimintoja) tai ohjelmointikielen kääntäjän avustuksella. Instrumentointi tulee käyttöön tilanteessa, jossa käyttöön asennettu ohjelma tekee jotain ennakoimatonta ja on epäkäytännöllistä tai mahdotonta selvittää tilannetta kehitysympäristössä.
Jezerištše (järvi Pihkovan alueella)

| Jezerištše Езе́рище |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Venäjä
Alue:  Pihkovan alue
Piiri:  Pustoškan piiri
Koordinaatit:  56°24′10″N, 29°08′33″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Velikajan valuma-alue
Järveen tulevat joet:  Velikaja, Sverzjanka
Laskujoki:  Velikaja
Järvinumero:  01030000111102000025571
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  139 m  mpy. 
Pituus:  5 km 
Leveys:  1,2 km 
Pinta-ala:  3,29 km² 
Tilavuus:  0,0082 km³ 
Keskisyvyys:  2,5 m 
Suurin syvyys:  5,5 m 
Valuma-alue:  2 670 km² 
Saaria:  3 
 fiJezerištše 
Jezerištše (ven. Езе́рище) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Pustoškan piirissä. Järvi sijaitsee Bežanitsyn ylängön tunnetun järvialueen reuna-alueella.
Maantietoa

Järvi on 5,0 kilometriä pitkä, 1,2 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 3,29 neliökilometriä eli 329 hehtaaria. Järvellä on kaksi järviallasta, jotka yhtyvät keskellä sijaitsevan niemen edustan matalassa salmessa. Ilmakuvissa vaikuttaa siltä, että järven keskellä kulkee vedenalainen harjujakso, jonka selkä pilkistää välillä vedenpinnan yläpuolelle muodostaen peräkkäisiä saaria, matalikkoja ja järven kaakkoispäässä sijaitsevan 600 metriä pitkän niemen. Järvellä on kolme saarta, joiden yhteispinta-ala on 10 hehtaaria. Suurin saari sijaitsee mainitun niemen jatkeena ja se on 800 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järven keskisyvyys on 2,5 metriä ja syvänteessä on 5,0 metriä vettä. Järven kaakkoisosan pohjoisrantaan laskee joki Velikaja, jonka rantaan on kasvanut pieni kylä Zajozerje (ven. Заозерье). Järven kaakkoispäässä sijaitsee Lukjanovon (ven. Лукьяново) kylä ja sen länsipuolella on Sebežin piirin puolella Mikulinon (ven. Микулино) kulmakunta. Järven luoteispää on asumatonta seutua. Siellä järvi kapenee pitkäksi lahdeksi. Pustoškan ja Opotškan välinen maantie E95 eli P-23 ohittaa sen parin kilometrin päässä ja sieltä tulee Zajozerjeen tie. Järven eteläpuolelle tulee tiet etelästä maantieltä E22 eli M-9. Järven ympäristö on metsämaata, jota rikkovat peltopalstat ja metsittyvät niityt. Järven vesialue kuuluu kokonaan Pustoškan piirin alueelle, mutta järven lounaispuolen rannat ovat jo Sebežin piiriä.
Luontoarvoja

Järvessä elää ainakin hauki, ahven, särki, lahna, seipi, turpa, säyne, mutu, suutari, made, kiiski, sorva, rantanuoliainen, allikkosalakka, mutakala, törö, salakka, pasuri, punasalakka, ruutana, nieriä, simppu, kymmenpiikki, sekä jokirapu, jota tavataan niukasti. Järven pohja on hiekkaa, jonka päälle on laskeutunut muta. Kiviset ja matalat rannat ovat hiekkapohjaisia. Rantavedessä kasvaa ilmakuvien perusteella tiheä vesikasvillisuus leveänä vyöhykkeenä.
Vesistösuhteita

Jezerištše sijaitsee Velikajan valuma-alueella. Velikaja on Velikajan valuma-aluen pääuoma ja valuma-alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen eteläisimmän osan. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen.
Lounaisrantaan tulee metsäalueelta ainakin kuusi ojaa. Järven kaakkoispäähän laskee idästä tuleva joki Sverzjanka (ven. Сверзянка, tai myös Krupjanka ven. Крупянка). Se on 28 kilometriä pitkä sivujoki, jonka valuma-alueen pinta-ala on 238 neliökilometriä. Sen alimmat järvet ennen laskemista Jezerištšeen ovat Ostrovno (ven. Островно) ja pieni nimetön lampi.
Järven valuma-alueen koko on lähteestä riippuen 1 010  tai 2 670 neliökilometriä. Suuri koko johtuu Velikajasta, joka laskee järven itärantaan. Järvi on Velikajan läpivirtausjärvi ja Velikaja jatkaa matkaansa luoteispään kapeasta lahdesta kohti luodetta, jossa siihen yhtyy kilometrin päässä Alolja. Sitten Velikaja kääntyy kohti lounasta, missä siihen yhtyy etelästä sivujoki Nevedrjanka. Joen uomassa on ennen Jezerištšeä läpivirtausjärviä Jasskoje ja Zverino, mutta Jezerištšen jälkeen uomassa ei enää ole luonnollisia järviä. Sen sijaan Maksjutinossa (ven. Максютино) sijaitsee vuonna 1957 valmistunut Maksjutinon vesivoimalaitoksen (ven. Максютинская ГЭС) säännöstelypato ja tekojärvi, joka on muuttanut noin 8 kilometriä joenuomaa saaristoiseksi ja sokkeloiseksi järveksi .
Huomautuksia

1 2 3 4 5 6 7 8  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus, asutus ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä.
Ilām (provinssi)

Provinssi Iranin kartalla.
Ilām on yksi Iranin 31 provinssista. Se sijaitsee maan länsiosassa,  Irakin vastaisella rajalla. Provinssin pääkaupunki on Ilam. Vuonna 2010 provinssissa eli noin 566 000  asukasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ilām (provinssi) Wikimedia Commonsissa
Iranin provinssit
Ālborz
Ardabīl
Āzārbāyjān-e Gharbī
Āzārbāyjān-e Sharqī
Būšehr
Chahār Mahāl ja Bakhtīārī
Esfahan
Fārs
Gīlān
Golestan
Hamadān
Hormozgān
Īlām
Kermān
Kermānšāh
Khorāsān-e Junoubi
Khorāsān-e Razavi
Khorāsān-e Shomali
Khūzestān
Kohgiluye ja Buyer-Ahmad
Kordestān
Lorestān
Markazī
Māzandarān
Qazvīn
Qorn
Semnān
Sīstān ja Balūchestān
Teheran
Yazd
Zanjān
Jack McCartan

Jack McCartan
Jack William McCartan (s. 5. elokuuta 1935, Saint Paul, Minnesota, Yhdysvallat) on entinen jääkiekkomaalivahti, joka saavutti kultaa vuoden 1960 talviolympialaisissa. Hän kuuluu United States Hockey Hall of Fameen ja vuodesta 1998 IIHF Hall of Fameen.
McCartan opiskeli University of Minnesotassa, josta valmistuttuaan hän meni armeijan palvelukseen. Siellä McCartan liittyi USA:n olympiajoukkueeseen. Hänen huikeat torjuntansa siivittivät joukkueen voittoon Kanadan, Neuvostoliiton ja Tšekkoslovakian nimekkäistä joukkueista ja varmistivat isäntämaalle kultaa Squaw Valleyn kisoissa.
Ura National Hockey Leaguessa ei ollut yhtä menestyksekäs.
McCartan toimi myöhemmin Vancouver Canucksin kykyjenetsijänä.
Aiheesta muualla

Jack McCartan Legends of Hockey -sivustolla (englanniksi)
Jean Rhys

| Jean Rhys |
| --- | --- |
 Jean Rhys (vasemmalla) vuonna 1970 ja Mollie Stoner vuonna 1970.
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. elokuuta, 1890 Roseau, Dominica
Kuollut: 14. toukokuuta, 1979 Exeter, Devon, Iso-Britannia
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tyylilajit:  modernismi, postkolonialismi
Esikoisteos:  The Left Bank (1927) novellikokoelma  Kvartetti (1928, engl. Postures; julkaistiin nimellä Quartet vuonna 1929) romaani
Palkinnot
 1966 Royal Society of Literature Award (Siintää Sargassomeri)  1966 Fellow of Royal Society of Literature  1967 WH Smith Literary Award (Siintää Sargassomeri)   1978 CBE 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jean Rhys, alkuperäinen nimi Ella Gwendolen Rees Williams, (24. elokuuta 1890 Roseau, Dominica – 14. toukokuuta 1979 Exeter, Britannia) oli brittiläis-dominicalainen kirjailija. Hänen tunnetuin teoksensa on romaani Siintää Sargassomeri (1966), jonka tapahtumat kertovat Charlotte Brontën Kotiopettajattaren romaanin ullakolle päätyvän vaimon menneisyydestä.
Lapsuus ja nuoruus

Jean Rhys syntyi Dominican saarella. Hän oli viidestä lapsesta toiseksi vanhin. Hänen isänsä William Rees Williams oli walesilainen lääkäri, joka toimi Länsi-Intian saarilla hallinnollisissa tehtävissä. Hänen äitinsä oli skottilaissyntyinen kreoli Minna Lockhart, jonka perhe oli viljellyt saarella sokeriplantaaseja monen sukupolven ajan. Gwen oli yksinäinen lapsi, joka kirjoitti runoja ja näytelmiä. Hän kävi luostarikoulua, mutta kuusitoistavuotiaana hänet lähettiin Clarice-tätinsä luokse Englantiin. Cambridgessä hän kävi Persen tyttökoulua, mutta jätti sen yhden lukukauden jälkeen. Hän suostutteli isänsä panemaan hänet Lontoon kuninkaalliseen draamakouluun 1909. Isän kuoltua hän jätti teatterikoulun yhden lukukauden jälkeen. Tytär ei halunnut palata kotiin, vaan hän teki sekalaisia töitä kuorotyttönä, mannekiinina ja haamukirjoittajana. Vaihdettuaan nimeä monta kertaa hän päätyi Jean Rhysiin.
Jean Rhysillä oli rakkaussuhde itseään kaksikymmentä vuotta vanhempaan pörssivälittäjään Lancelot Grey Hugh Smithiin. Suhteen päätyttyä Rhys sai mieheltä rahallista avustusta, joka yhdessä satunnaisten teatteritöiden kanssa riitti elämiseen. Suhteen päättyminen ja Rhysin hengen vaarantanut abortti heijastuvat myöhemmin hänen romaanissaan Voyage in the Dark (1934). Vuonna 1917 meni naimisiin Jean Langeltin kanssa, joka oli hollantilainen muusikko, lauluntekijä ja journalisti. Pariskunta asui Pariisissa. He saivat pojan, joka kuoli jo pikkulapsena sekä tyttären. Langlet vangittiin 1923, koska hän ei ollut noudattanut maastapoistumismääräystä, ja Jean Rhys jäi rahattomaksi.
Kirjallisissa piireissä

Pariisissa Jean Rhys ystävystyi kirjailija Ford Madox Fordin kanssa. Ford kannusti häntä kirjoittamaan ja julkaisi hänen tekstejään Translantic Review -lehdessä. Hän myös kirjoitti esipuheen, kun tekstit julkaistiin 1927 teoksena The Left Bank (1927). Rhysin ensimmäinen romaani Postures (1928), myöhemmältä nimeltään Qartet liittyy hänen ja Fordin suhteeseen. Erottuaan Lengletistä 1932 Rhys avioitui Leslie Tilden Smithin kanssa, joka oli kustannustoimittaja. Aviomiehen kuoltua 1945 Rhys meni 1947 naimisiin serkkunsa Max Hamerin kanssa, joka oli runoilija ja eläkkeellä oleva meriupseeri. Pariskunta eli taloudellisesti ahtaasti. Hamer joutui vankilaan kavallettuaan työnantajansa varoja. Miehen vapauduttua vankilasta he asuivat Englannissa Cornwallissa ja Devonissa, jonne Jean Rhys jäi aviomiehen kuoltua 1964.
Jean Rhysin teoksissa on vahvasti omaelämäkerrallisia aineksia. Naispäähenkilöt muistuttavat häntä itseään: He ovat juurettomia, ulkopuolisia ja tuntevat tulevansa miesten hyväksikäyttämiksi. Huomenta, keskiyö (suom. Hanna Tarkka, 2002) on tragikoominen kuvaus Sasha-nimisestä naisesta, joka on rahattomana Pariisissa. Hän suunnittelee itsemurhaa, mutta on toisaalta huolissaan kampauksesta ja vaatteistaan.
Unohduksen vuodet

Kriitikot olivat kiittäneet Jean Rhysin teoksia, mutta ne eivät saavuttaneet suurta yleisöä. Hän eli syrjäisessä Devonissa täysin unohduksissa, ja hänen arveltiin jopa kuolleen. Vuonna 1957 radioyhtiö BBC etsi häntä lehti-ilmoituksella saadakseen kuunnelmaoikeudet teokseen Huomenta, keskiyö. Tuolloin Jean Rhys kirjoitti romaaniaan Siintää Sargassomeri (suom. Eva Siikarla, 1968), jonka innoittajana oli Bertha Mason, Rochersterin hullu vaimo Charlotte Bronten Kotiopettajattaren romaanissa. Teos voitti useita kirjallisia palkintoja, ja Rhysin varhaisemmasta tuotannosta otettiin uusia painoksia. Menestys tuli kuitenkin myöhään. Kirjailija David Plante on kuvannut ikääntynyttä Jean Rhysiä armottomasti teoksessaan Difficult Women (1983). Entinen kaunotar oli itsekeskeinen, oikukas ja alkoholisoitunut. Jean Rhys kuitenkin jatkoi kirjoittamista kuolemaansa asti.
Teokset > Suomennetut teokset

Kvartetti.  (Postures, 1928; julkaistiin nimellä Quartet 1929.)  Suomentanut Hanna Tarkka. Saatesanan kirjoittanut Anna Lassila. Helsinki:  Otava, 2000.  ISBN 951-1-16386-8.
Herra Mackenzien jälkeen.  (After Leaving Mr Mackenzie, 1931.)  Suomentanut Hanna Tarkka. Helsinki:  Otava, 2001.  ISBN 951-1-16385-X.
Huomenta, keskiyö.  (Good Morning, Midnight, 1939.)  Suomentanut Eva Siikarla. Saatesanan kirjoittanut Raija Siekkinen. Helsingissä:  Otava, 2002.  ISBN 951-1-16384-1.
Siintää Sargassomeri.  (Wide Sargasso Sea, 1966.)  Suomentanut Eva Siikarla. Helsinki:  WSOY, 1968.
Teokset > Muut

The Left Bank and Other Stories (1927)
Voyage in the Dark (1934)
Tigers Are Better-Looking. With a Selection from ’The Left Bank’ (1968)
Penguin Modern Stories 1 (1969, myös muita)
My Day. Three Pieces (1975)
Sleep It Off Lady (1976)
Smile Please. An Unfinished Autobiography (1979)
Jean Rhys Letters 1931–1966 (1984)
Early Novels (1984)
The Complete Novels (1985)
Tales of the Wide Caribbean (1985)
The Collected Short Stories (1987)
Kirjallisuutta

Angier, Carole: Jean Rhys. Life and Work (1990)
Harrison, Nancy R.: Jean Rhys and the Novel as Women’s Text (1988)
Howells, Cora Ann: Jean Rhys (1991)
Mellown, Edwin Wendell: Jean Rhys. A Descriptive and Annotated Bibliography of Works (1984)
O’Connor, Teresa F.: Jean Rhys. The West Indian novels (1986)
Ilpo Rossi

Ilpo Aulis Rossi on suomalainen laulaja, säveltäjä ja sanoittaja, jonka levytysura alkoi kevyellä musiikilla vuonna 1974 erilaisilla kokoelmalevyillä, mutta täyspitkissä levyissä tyyli oli muuttunut gospelmusiikkiin.
Diskografia

Hetki elämää (1986)
Merellä tuulee (1991)
Hyvää huomenta elämä (1998)
On aika kiitoksen (2004)
Aiheesta muualla

Ilpo Rossin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Ilpo Rossin sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Ilpo Rossin sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Itäkivi

Itäkivi on Virolahden kirkonkylässä noin 650 metriä Virolahden kirkosta pohjoiseen sijaitseva vuoden 1721 Uudenkaupungin rauhan rajakivi.
Kivi on korkeudeltaan 2,5 metriä ja pituudeltaan kuusi metriä. Kiven eteläsivulla on venäläisten tekemä hakkausmerkintä, jossa on risti ja vuosiluku 1723. Ruotsalainen hakkausmerkintä kruunu ja F-kirjain on kiven länsisivulla.
Uudenkaupungin rauhan rajankäynnistä on Virolahdella säilynyt Itäkiven lisäksi yhdeksän muuta rajakiveä: Hurppu, Heijarinkivi, Everstienkivi, Kirkkotien kivi, Alapihlajan kivi, Sahantauksen kivi, Lepkankaan kivi, Kallionpellon kivi ja Käyhkäntien kivi.
Ilmari Pitkänen

| Ilmari Pitkänen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. heinäkuuta 1990 (ikä 34) Viljakkala, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Ipe, Don Punkero
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  182 cm
Paino:  87 kg
Seura
Seura:  Kiekko-Espoo
Sarja:  Suomi-sarja
Pelinumero:  73
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2008–
Aik. seurat:  Jokerit (SML) Kiekko-Vantaa (Mestis) Jokipojat (Mestis) Blues (SML) SaiPa (SML) Lukko (SML) Jukurit (SML) HIFK (SML)
Ilmari Pitkänen (s. 18. heinäkuuta 1990 Viljakkala) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi kaudella 2019–2020 Suomi-sarjajoukkue Kiekko-Espoossa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Pitkänen on tunnettu ammattilaisurallaan lähinnä alempien ketjujen vastustajia ärsyttävänä "agitaattorina". Hän on myös varsin jäähyherkkä pelaaja, mistä kertoo mm. Mestiksen jäähypörssin voitto kaudella 2011–2012.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Hodonín 2007 | jääkiekko |  |
Pitkänen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2008, jolloin hän voitti 46 minuutillaan koko turnauksen jäähypörssin. Pitkänen pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2007, jolloin hän voitti hopeaa. Pitkänen pudotettiin Kristian Näkyvän kanssa viimeisenä alle 20-vuotiaiden MM-joukkueesta vuoden 2009 turnaukseen. Yhteensä hän on pelannut neljä nuorten ja 40 poikien maaottelua.
Muuta

Kaudella 2019–2020 Pitkänen harjoitteli media-alan opintojensa ohella Radio City -kanavalla, jossa hän teki vuoroja aamushow'ssa ja toimi kommentaattorina HIFK:n otteluissa J-P Jalon parina.
Kesäkuussa 2020 Pitkänen aloitti juontajana yhdessä hänen entisen joukkuetoverinsa Siim Liivikin kanssa Spotifyssa ja YouTubessa alkaneessa jääkiekkoaiheisessa Jargoni -podcastissa, jonka on tuottanut hänen toinen ex-joukkuetoverinsa Henrik Koivisto.
Itäkoski

Itäkosken entinen koulu.
Itäkosken kylä sijaitsee  Kemijoen suurimman kosken, Taivalkosken, itärannalla Keminmaan kunnassa Lapin maakunnassa. Koskeen valmistui vesivoimalaitos vuonna 1975, joten kosken tilalla on nyt patoallas. Ennen valjastamista Taivalkoski oli yksi Euroopan parhaista lohen, siian ja nahkiaisen pyyntipaikoista. Itäkosken koulu ja kaupat on lopetettu, mutta kylällä toimii maaseutuhotelli Juopperin Kartano. Muistoksi kalastusajoista Taivalkosken sillan läheisyyteen pystytettiin kuvanveistäjä Teppo Laurinollin Lippomies-patsas vuonna 1988.
Jack McCulloch

Jack McCulloch suunnilleen vuonna 1897 –1898.
John K. "Jack" McCulloch (15. elokuuta 1872 – 1918) oli kanadalainen monipuolinen urheilija, joka parhaiten menestyi pikaluistelussa.
Vuonna 1897 pikaluistelun maailmanmestaruuskilpailut pidettiin Montrealissa ja tuolloin McCulloch voitti ensimmäisenä ja toistaiseksi ainoana kanadalaisena miehenä yleisluistelijoiden maailmanmestaruuden. Kisoissa McCulloch sijoittui 500 metrillä toiseksi norjalaisen Alfred Næssin takana, voitti 5 000 metriä ja luisteli 1 500 metrillä saman ajan Næssin kanssa. McCulloch voitti matkan uusinnan ajalla 2.40,8. 10 000 metriä McCulloch voitti selvällä erolla seuraaviin ajalla 20.02,4. 5 000 metrin luistelu sittemmin hylättiin, koska matka oli ollut kierroksen liian lyhyt. McCulloch voitti kuitenkin myös seuraavana päivänä järjestetyn uusintakilpailun ajalla 9.25,4. Vuosina 1893 ja 1897 McCulloch voitti Kanadan mestaruuden ja vuonna 1896 Yhdysvaltain mestaruuden.
Luistelu-uransa ohella McCulloch pelasi jääkiekkoa Winnipeg Victorias -joukkueessa ja harrasti lisäksi pyöräilyä ja soutua.
Aiheesta muualla

McCulloch Skateresults.com -tietokannassa (Arkistoitu – Internet Archive)
Impedanssitomografia

Vastasyntynyt lapsi, jonka vartaloon on kiinnitetty elektrodeja impedanssitomografiaa varten.
Impedanssitomografia (EIT, engl. electrical impedance tomography) on lääketieteellinen kuvantamismenetelmä, jossa kudosten impedanssia eli niiden vaihtovirralle aiheuttamaa resistanssia mitataan elektrodimittauksilla useiden pisteiden välillä. Mittauksessa tutkittavaan kohteeseen syötetään pieni vaihtovirta. Koska eri kudoksilla on erilainen sähkönjohtavuus, voidaan eri puolilta mitattujen jännitteiden perusteella muodostaa kuva kohteesta. Impedanssitomografia ei ole juurikaan käytössä rutiinilääketieteessä, mutta esimerkiksi vuonna 2021 julkaistussa artikkelissa sitä pidetään lupaavana kuvausmenetelmänä.
Impedanssitomografian etuna on, ettei siinä käytetä röntgensäteilyä kuten vaikkapa tietokonetomografiassa. Käytettävät virrat ovat niin pieniä, että ne ovat potilaalle kivuttomia ja harmittomia. Lisäksi impedanssitomografialaitteet ovat verrattain pienikokoisia ja halpoja. Impedanssitomografian heikkoutena  on saadun kuvan vaatimaton resoluutio.
Samankaltaisia menetelmiä voidaan käyttää lääketieteen lisäksi esimerkiksi teollisuudessa putkien sisäisten virtausten kuvaamiseen sekä geofysiikassa maanalaiseen kuvaamiseen. Tässä yhteydessä käytettyä tekniikkaa kutsutaan nimellä ERT (electrical resistivity tomography).
Teoria

Johtavuuksien päätteleminen elektrodimittauksista on haastava matemaattinen ongelma. Tietokonetomografiassa käytetyt röntgensäteet etenevät suoraviivaisesti, kun taas impedanssitomografian sähkövirrat liikkuvat kolmiulotteisesti kaikkialla kappaleessa, riippuen eri osien sähkönjohtavuuksista. Matemaattisesti sähkövirtojen liikettä kuvataan differentiaaliyhtälöllä, ja johtavuuksien päätteleminen mittausten perusteella on inversio-ongelma, joka on hyvin herkkä mittauksen epätarkkuuksille.
Sovellukset

Impedanssitomografiaa voitaisiin hyödyntää monien eri ruumiinosien kuvantamiseen. Aivojen kuvaamisen tapauksessa tutkitaan impedanssitomografian käyttöä aivoverenvuotopotilaiden tilan reaaliaikaiseen seuraamiseen. Mikäli muutoksia havaitaan, potilas voitaisiin viedä tarkempiin tutkimuksiin. Lisäksi tutkimuksen kohteena on laite, jolla voitaisiin jo ensihoidossa erottaa oireiltaan samankaltaiset aivoverenvuoto ja aivoinfarkti toisistaan. Tämä sovellus on kuitenkin edellistä hankalampi toteuttaa. Myös epilepsiapotilaiden aivoja voitaisiin kuvata. Lisäksi impedanssitomografiaa voitaisiin käyttää muun muassa keuhkojen, sydämen tai rintasyövän kuvaamiseen.
Jack McLeod

Robert John "Jackie" McLeod (30. huhtikuuta 1930 Regina, Saskatchewan, Kanada – 8. joulukuuta 2022) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Hän valmensi Kanadaa talviolympialaisissa 1968, joissa joukkue sai pronssia. Ammattilaispelaajana hän edusti National Hockey Leaguen seuraa New York Rangers. Hänet kutsuttiin International Ice Hockey Federation Hall of Fameen 1999.
Aiheesta muualla

IIHF Hockey Hall of Fame bio (Arkistoitu – Internet Archive)
Issad

Issadin kolminaisuuden kirkko.
Issad (ven. Исса́д) on kylä ja maalaiskunta Leningradin alueen Olhavan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Olhavanjoen rannalla 20 kilometriä Olhavan kaupungista pohjoiseen. Kylän ohi kulkee M18-valtatie, josta haarautuu maantie Vologdaan. Kunnassa on 1700 asukasta (vuonna 2010).
Kylän nimi perustuu muinaisvenäläiseen ’kauppalaituria’ tarkoittavaan sanaan. 1500-luvun lopulla se oli kalastajakylä, jossa toimi myöhemmin hävitetty Kolminaisuuden luostari. Vuosina 1863–1867 Issadiin rakennettiin Konstantin Tonin suunnittelema venäläistyylinen Kolminaisuuden kirkko. Neuvostoaikana raunioitunutta rakennusta ollaan nykyään restauroimassa.
Issadin kuntaan kuuluu keskuskylän lisäksi 15 asutuskeskusta: Babino, Belyje Kresty, Berezje, Gljadkovo, Gortšakovštšina, Juškovo, Kustkovo, Nemjatovo-1, Nemjatovo-2, Poljaša, Ves', Zlatyn, posjolok Retšnikov ja Volhovskije plitnyje razrabotki. Kunnassa toimii maatalousyritys, kivilouhimo, puunhankinta- ja rakennusyritys. Palveluja ovat lastentarha, peruskoulu, kulttuuritalo ja kaksi ensiapuasemaa. Nähtävyyksiin kuuluvat Laatokan kanavan muistomerkit (”punainen ja valkoinen majakka”) Nemjatovon kylässä.
Aiheesta muualla

Issadin kunnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
InterPride

InterPride New Yorkissa vuonna 2019.
InterPride on pride-järjestäjien kansainvälinen yhdistys. Se pitää aluekonferensseja ja vuosittaisen maailmankonferenssin. Lisäksi se valitsee vuosittaisen kansainvälisen HLBTI-prideteeman ja järjestää WorldPride-tapahtumia. InterPride perustettiin vuonna 1982 Bostonissa nimellä National Association of Lesbian and Gay Pride Coordinators. Yhdistyksen toiminta laajeni kansainväliseksi, ja vuoden 1999 konferenssi Glasgow'ssa oli ensimmäinen Pohjois-Amerikan ulkopuolella järjestetty. InterPride on Yhdysvaltain veronlain pykälän 501(c)(3) mukainen verovapaa yhteisö Texasissa.