stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dele Aiyenugba
Aiheesta muualla

Aiyenugban profiili national-football-teams.com -sivustolla (englanniksi)
Nigerian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2006
1 Enyeama |
2 Yobo |
3 Taiwo |
4 Kanu |
5 Odiah |
6 Enakarhire |
7 Utaka |
8 Mikel |
9 Martins |
10 Okocha |
11 Lawal |
12 Ejide |
13 Yussuf |
14 Obinna |
15 Obiefule |
16 Oruma |
17 Aghahowa |
18 Obodo |
19 Makinwa |
20 Odemwingie |
21 Nwaneri |
22 Kaita |
23 Aiyenugba |
Valmentaja Eguavoen
Nigerian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2008
1 Enyeama |
2 Yobo |
3 Taiwo |
4 Kanu |
5 Nwaneri |
6 Shittu |
7 Utaka |
8 Yakubu |
9 Martins |
10 Mikel |
11 Odemwingie |
12 Ejide |
13 Afolabi |
14 Olofinjana |
15 Uche |
16 Etuhu |
17 Makinwa |
18 Obinna |
19 Emeghara |
20 Okonkwo |
21 Eromoigbe |
22 Apam |
23 Aiyenugba |
Valmentaja Vogts
Nigerian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2010
1 Enyeama |
2 Yobo |
3 Taiwo |
4 Kanu |
5 Nwaneri |
6 Shittu |
7 Obasi |
8 Yakubu |
9 Martins |
10 Mikel |
11 Odemwingie |
12 Ejide |
13 Yussuf |
14 Olofinjana |
15 Kaita |
16 Uche |
17 Odiah |
18 Obinna |
19 Mohamed |
20 Etuhu |
21 Echiéjilé |
22 Apam |
23 Aiyenugba |
Valmentaja Amodu
Nigerian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Enyeama |
2 Yobo |
3 Taiwo |
4 Kanu |
5 Afolabi |
6 Shittu |
7 Utaka |
8 Yakubu |
9 Martins |
10 Ideye |
11 Odemwingie |
12 Uche |
13 Yussuf |
14 Kaita |
15 Haruna |
16 Ejide |
17 Odiah |
18 Obinna |
19 Obasi |
20 Etuhu |
21 Echiéjilé |
22 Adeleye |
23 Aiyenugba |
Valmentaja Lagerbäck
Fluxus

Fluxus (lat. fluxus 'katoavainen', häilyvä' 'virtaava') on kansainvälinen taiteilijoiden, säveltäjien ja muotoilijoiden verkosto, joka perustettiin vuonna 1962. Sille on tyypillistä eri taiteenalojen ja suuntausten yhdistäminen. Fluxustaiteilijat ovat olleet aktiivisia kuvataiteissa, musiikissa, sekä kirjallisuudessa, kaupunkisuunnittelussa, arkkitehtuurissa ja muotoilussa. Fluxusta kuvataan usein sanalla intermedia. Esimerkiksi runous ja kuvataide kohtaavat toisensa visuaalisessa runoudessa.
Varhaisvaiheet

Fluxus-sanan otti käyttöön liettualaissyntyinen, Yhdysvalloissa asunut taiteilija Jurgis Mačiūnas (1931-78) vuonna 1962. Ryhmän juuria voidaan jäljittää 1950-luvun lopulle New Yorkin New School for Social Researchin kokeellisen säveltämisen kursseille, joita johti John Cage 1957-1959. Monet Cagen oppilaat olivat taiteilijoita, joilla oli vähän kokemusta musiikista. Fluxuksen perustajia olivat Jackson Mac Low, Al Hansen, George Brecht ja Dick Higgins. Cagen luokilla vierailivat myös muun muassa Fluxukseen vaikuttaneet Marcel Duchamp ja Allan Kaprow (jota pidetään ensimmäisten happeningien luojana). Varhaiskaudella Fluxus oli aktiivinen Euroopassa, erityisesti Saksassa sekä Japanissa ja Yhdysvalloissa.
Keskeiset ideat

Fluxus rohkaisi itse tehtyyn estetiikkaan, arvosti yksinkertaisuutta monimutkaisuuden sijaan. Kuten dada ennen sitä, fluxukseen kuului vahva epäkaupallisuus ja anti-taide, joka halveksi perinteistä taidemarkkinoiden ohjaamaa taidemaailmaa ja suosi taiteilijakeskeistä luovaa käytäntöä. Fluxus-taiteilijat työskentelivät yleensä millä tahansa materiaaleilla, joita oli saatavilla, ja joko loivat omat teoksensa tai toimivat yhteistyössä kollegoidensa kanssa. Fluxuksen taiteilijat eivät tavallisesti ulkoistaneet luovaa prosessia kaupallisille valmistajille.
Fluxuksella ei ole yleistä hyväksyttyä määritelmää. Useimmat fluxus-tutkijat ja taiteilijat ovat samaa mieltä seuraavista:
Fluxus on asenne. Se ei ole liike tai tyyli.
Fluxus on intermediaa. Fluxuksen tekijät haluavat nähdä, mitä tapahtuu kun eri mediat kohtaavat toisensa.
Fluxuksen tekijät haluavat sekoittaa asioita. He käyttävät löydettyjä ja jokapäiväisiä esineitä, ääniä, kuvia ja tekstejä.
Fluxuksen pitäisi olla yksinkertaista. Taide on pientä, tekstit ja performanssit ovat lyhyitä.
Fluxuksen pitäisi olla hauskaa. Jos se ei ole hauskaa, se ei ole Fluxusta.
Fluxus Suomessa

Suomessa ei ole varsinaisia fluxuksen toimintaan osallistuneita. Fluxus yhdistetään Suomessa usein 1960-luvun undergroundiin. J. O. Mallanderilla oli yhteyksiä ryhmään ja hänen taidettaan voisi nimittää fluxukseksi.
Postitaiteen pioneereina olivat fluxus-taiteilijat. Suomeen postitaide saapui 1960- ja 1970-lukujen taitteessa. Tuon ajan tunnetuimpia osallistujia olivat J. O. Mallander, Arto Kytöhonka ja Ilkka Juhani Takalo-Eskola. Performanssiryhmä Kone-Kekkosen toteuttamaa ”lottovoittohuijausta” vuonna 2010 voidaan pitää esimerkkinä uuden sukupolven fluxus-taiteesta.
Valmistellessaan 40 vuotta: fluxus ja sen vaikutus -näyttelyä Wiesbadeniin René Block vieraili vuonna 2001 Pohjoismaissa. Pohtiessaan jälkeenpäin, mitä tekemistä tämän päivän nuorella pohjoismaisella taiteella on fluxuksen kanssa, hän kirjoitti vaikutelmistaan:
»Tutkimukseni tulokset ovat lohdullisia: ei yhtään mitään. Siitä huolimatta monilla nuorilla taiteilijoilla on paljon enemmän tekemistä sen kanssa kuin he saattavat ymmärtääkään. Näin siksi, että suuri osa siitä, mihin fluxus-taiteilijat pyrkivät ja mitä he keksivät, 1900-luvun puolivälistä alkaen, kuuluu tämän päivän jokapäiväiseen estetiikkaan ja älylliseen sanastoon:
Mitä polkua musiikki olisi kulkenut, ellei olisi ollut Cagea?
Kuinka ohutta olisi keskustelun taso merkittävissä nykytaiteen näyttelyissä ellei Beuys olisi aikanaan kehittänyt ruumiillisia ilmaisumuotoja. Puhumattakaan hänen vaikutuksestaan performanssitaiteeseen ja hänen uudesta tavastaan määritellä veistos.
Ja mikä olisi tämän päivän videotaiteen ilmaisuvoima, ellei Nam June Paik olisi toiminut sen pioneerina?
Kolme kysymystä, joihin tuskin voidaan antaa vastausta.»
Fluxus-taiteilijoita

Fluxuksen yhteydessä  on toiminut useita taiteilijoita, kirjailijoita ja säveltäjiä, muun muassa:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Eric Andersen  Ay-O  Joseph Beuys  George Brecht  Don Boyd  Allen Bukoff  Joseph Byrd  John Cage  Giuseppe Chiari  Henning Christiansen  Philip Corner  Gautam Dasgupta  Jean Dupuy  Robert Filliou  Henry Flynt |  Ken Friedman  Jacques Halbert  Al Hansen  Beck Hansen  Geoffrey Hendricks  Dick Higgins  Ruud Janssen  Ray Johnson  Joe Jones  Bengt af Klintberg  Alison Knowles  Takehisa Kosugi  Philip Krumm  Shigeko Kubota |  George Landow  Vytautas Landsbergis  György Ligeti  Jackson Mac Low  George Maciunas  Barry McCallion  Gustav Metzger  Larry Miller  Charlotte Moorman  Yoko Ono  Kimmo Penttilä  Genesis P-Orridge  Nam June Paik  Ben Patterson  Dieter Roth |  Carolee Schneemann  Litsa Spathi  Daniel Spoerri  Yasunao Tone  Cecil Touchon  Mikko Räihälä  Ben Vautier  Natasha Vita-More  Cynthia Von Buhler  Wolf Vostell  Yoshi Wada  Emmett Williams  La Monte Young  Christian Xatrec |
Fluxus-tutkijoita, -kriitikoita ja -kuraattoreita

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Thomas Albright  Simon Anderson  Philip Auslander  Marianne Bech  Mark Bloch  Ina Blom  Walter Cianciusi  Bertrand Clavez  Ina Conzen  David Doris  Stephen C Foster |  Peter Frank  Adrian Glew  Emily Harvey  Jon Hendricks  Hannah Higgins  Judith Hoffberg  Sidney Huttner  Jill Johnston  Thomas Kellein  Henry Martin  Jonas Mekas |  Estera Milman  Barbara Moore  Karen Moss  Harry Ruhé  Craig Saper  Jean Sellem  Kristine Stiles  Owen Smith  Nicholas Zurbrugg |
Tärkeimmät kokoelmat ja arkistot

Alternative Traditions in Contemporary Art, University Library and University Art Museum, University of Iowa Iowa City, Iowa, USA
Archiv Sohm, Stadtsgalerie Stuttgart, Stuttgart, Saksa
Archivio Conz, Verona, Italia
Artpool, Budapest, Unkari
Emily Harvey Foundation, New York, New York, ja Venetsia, Italia
Fluxus Collection, Fluxus West in England Papers, Tate Gallery Archives, The Tate Gallery, Lontoo, Englanti
Fluxus Collection, Walker Art Center, Minneapolis, Minnesota, USA
Franklin Furnace Archive, The Museum of Modern Art, New York, USA
George Maciunas Memorial Collection, The Hood Museum of Art, Dartmouth College, Hanover, New Hampshire, USA
Gilbert and Lila Silverman Fluxus Foundation, Detroit, Michigan, and New York, New York, USA
Jean Brown Archive, Getty Center for the History of the Arts and Humanities, Los Angeles, Kalifornia, USA
Kirjallisuutta

Block, René (toim.) 1962. Wiesbaden Fluxus 1982. Wiesbaden (BRD): Harlekin Art; Wiesbaden: Museum Wiesbaden and Nassauischer Kunstverein; Kassel: Neue Galerie der Staatliche, 1982.
Friedman, Ken (toim.). The Fluxus Reader. Chicester, West Sussex and New York: Academy Editions, 1998.
Gray, John. Action Art: A Bibliography of Artists’ Performance from Futurism to Fluxus and Beyond. Westport, Connecticut: Greenwood Press, 1993.
Held, John Jr. Mail Art: an Annotated Bibliography. Metuchen, New Jersey and London: The Scarecrow Press, Inc., 1991.
Hendricks, Geoffrey (toim.). Critical Mass, Happenings, Fluxus, performance, intermedia and Rutgers University 1958-1972. Mason Gross Art Galleries, Rutgers, and Mead Art Gallery, Amherst, 2003.
Hendricks, Jon. 'Fluxus Codex. New York: Harry N. Abrams, Inc. 1989.
Jon Hendricks (toim.). Fluxus, etc.: The Gilbert and Lila Silverman Collection. Bloomfield Hills, Michigan: Cranbrook Museum of Art, 1982.
Higgins, Hannah. Fluxus Experience. Berkeley: University of California Press, 2002.
Kellein, Thomas. Fluxus. London and New York: Thames and Hudson, 1995.
Milman, Estera (toim.). Fluxus: A Conceptual Country. (Visible Language, vol. 26, Nos. 1/2.) Providence: Rhode Island School of Design, 1992.
Moren, Lisa. Intermedia. Baltimore, Maryland: University of Maryland, Baltimore County, 2003.
Phillpot, Clive, ja Jon Hendricks (toim.). Fluxus: Selections from the Gilbert and Lila Silverman Collection. New York: Museum of Modern Art, 1988.
Saper, Craig J. Networked Art. Minneapolis and London: University of Minnesota Press, 2001.
Schmidt-Burkhardt, Astrit. Maciunas’ Learning Machine from Art History to a Chronology of Fluxus. Detroit, Michigan: Gilbert and Lila Silverman Fluxus Collection, 2005.
Smith, Owen F. Fluxus: The History of an Attitude. San Diego, California: San Diego State University Press, 1998.
Williams, Emmett ja Ann Noel (toim.). Mr. Fluxus: A Collective Portrait of George Maciunas 1931-1978. London: Thames and Hudson, 1997.
Courlay

| Courlay |
| --- | --- |
 vaakuna
 Courlayn kartta
 Courlay
 Koordinaatit: 46°46′49″N, 00°33′56″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Uusi-Akvitania
Departementti:  Deux-Sèvres
Arrondissementti:  Bressuire
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  29,5 km²
Väkiluku (2016):  2 454
 – Väestötiheys:  83,3 as./km²
Postinumero:  79440
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Courlay on Ranskan kunta Deux-Sèvresin departementissa Uuden-Akvitanian hallintoalueella. Sen pinta-ala on 29,5 neliökilometriä ja siellä on arviolta 2 454 asukasta (vuonna 2016).
Kunta sijaitsee noin 10 kilometrin päässä Bressuiresta. Se kuuluu kaupungin ympärille syntyneeseen 44 kunnan muodostamaan taajamakuntaan Communauté d’agglomération du Bocage bressuirais.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Courlay Wikimedia Commonsissa
David Autor

David Autor (2015)
David Autor (s. 1967) on yhdysvaltalainen taloustieteilijä ja taloustieteen professori (Ford Professor of Economics) Massachusetts Institute of Technologyssa (MIT). Autor on yksi maailman johtavista työn taloustieteilijöistä. Hänen tutkimuksensa käsittelevät mm. inhimillistä pääomaa, kykyjen tarjontaa ja kysyntää sekä teknologisen kehityksen ja globalisaation työllisyysvaikutuksia.
Autor toimi vuosina 2002-2003 Pentti Kourin nimikkoprofessuurissa (Pentti J.K. Kouri Career Development Assistant Professor of Economics) MIT:ssä.
Keskeisiä tutkimuksia

Autor, D., Katz, L.F., Krueger, A.B.: Computing Inequality: Have Computers Changed the Labor Market?. Quarterly Journal of Economics, 1998, 113. vsk, nro 4, s. 1169-1213.
Autor, D., Dorn, D. & Hanson, G.: The China Syndrome: Local Labor Market Effects of Import Competition in the United States. The American Economic Review, 2013, 103. vsk, nro 6, s. 2121–2168.
Aiheesta muualla

David Autorin tutkimukset IDEASissa
David Autorin kotisivu
Costa Mediterranea

| Costa Mediterranea |
| --- | --- |
 Costa Mediterranea Oslossa 2. elokuuta 2008.
Tyyppi:  risteilyalus
Lippuvaltio:   Italia
Kotipaikka:  Genova
IMO-numero:  9237345
MMSI-numero:  247088200
Tunnuskirjaimet:  IBCF
Omistaja:  Costa Crociere S.p.A.
Rakennustelakka:  Kvaerner Masa-Yards, Helsingin Uusi Telakka,  Suomi
Rakennusnumero:  502
Kölinlasku:  1. lokakuuta 2000
Vesillelasku:  24. syyskuuta 2002
Tekniset tiedot
Kansien määrä:  16 (12 matkustajien käyttöön)
Pituus:  292,50 m
Leveys:  32,20 m
Syväys:  8,00 m
Bruttovetoisuus (GT):  85 619
Koneisto:  6 × Wärtsilä 9L46D -dieselmoottori 2 × ABB Azipod
Koneteho:  62 370 kW
Nopeus:  41 km/h
Nopeus:  22,0 kn
Hyttipaikkoja:  2 680
Hyttejä:  1 057 (8 vammaisille matkustajille)
Matkustajia:  2 680
Miehistö:  897
Sisaralukset:  Costa Atlantica Carnival Spirit Carnival Pride Carnival Legend Carnival Miracle
Lähteet:  
Costa Mediterranea on Costa Crocieren omistama risteilyalus. Se risteilee Välimerellä, Atlantilla, Karibialla, Etelä-Amerikassa ja Pohjois-Euroopassa.
Rakentaminen

Alus on tilattu Suomesta Kværner Masa-Yardsin Helsingin Uudella Telakalta. Sen köli laskettiin telakkanumerolla 502 ja alus laskettiin vesille 24. syyskuuta 2002. Se oli koeajoissa Itämerellä 27.–30. huhtikuuta 2003. Alus luovutettiin Helsingissä Costa Crociere SpA:lle Genovaan Italiaan 22. toukokuuta.
Käyttöhistoria

Alus lähti 23. toukokuuta 2003 Helsingistä Genovaan. Matkalla alus poikkesi Hampurissa 26. toukokuuta, Doverissa 28. toukokuuta, Le Havressa 30. toukokuuta ja Barcelonassa 4. kesäkuuta. Kaikissa satamissa alusta editeltiin matkatoimistoille, lehdistöille ja paikallisille. Se saapui 6. kesäkuuta Napoliin, jossa seuraavana päivänä kastettiin Costa Mediterraneaksi kumminaan espanjalainen näyttelijätär Ines Sastre. Alus saapui 9. kesäkuuta Genovaan, jossa se esiteltiin Italian lehdistölle ja matkanjärjestäjille. Se aloitti neitsytmatkansa 16. kesäkuuta Genovasta kiertäen kahdeksan vuorokautta Välimerta poiketen Espanjassa, Marokossa ja Portugalissa. Suuren kysynnän vuoksi järjestettiin toinen ”neitsytmatka”, joka kesti viisi vuorokautta 24. kesäkuuta alkaen. Alus vieraili tällä kertaa Napolissa, Tunisissa, Palma de Mallorcalla ja Barcelonassa. Ensimmäisen kesän alus teki seitsemän vuorokauden risteilyitä Välimerellä.
Aiheesta muualla

Costa Cruisesin viralliset kotisivut
Demokraattinen tsunami

Ryhmän logo.
Demokraattinen tsunami eli Tsunami Democràtic on Espanjan Kataloniassa toimiva ryhmä, joka aktivoitui Katalonian itsenäisyysliikkeen johtajien lokakuussa 2019 saamien tuomioiden jälkeen. Ryhmästä ei toistaiseksi tiedetä juuri mitään, mutta se on saanut ihmisiä lähtemään tuomioita arvosteleviin mielenosoituksiin. Liike saa tukea itsenäisyysliikkeen johtajilta, ja muun muassa jalkapallovalmentaja Josep Guardiola on julkaissut verkossa videon ryhmän tueksi.
Aiheesta muualla

Tsunami Democràtic (Arkistoitu – Internet Archive)
Cold as Ice

| Cold as Ice Thee Apple Thieves |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: 2007
 Tyylilaji: psychobilly, punk, alternative rock
 Levy-yhtiö: omakustanne
Thee Apple Thievesin muut julkaisut
| Lads Will Be Lads 2002 | Cold as Ice 2007 | Psycho Mind 2009 |
Cold as Ice on suomalaisen psychobilly-yhtye Thee Apple Thievesin EP-levy, joka julkaistiin vuonna 2007.
Lammaszinen Teemu Lahtinen piti EP:tä onnistuneena ja svengaavana teoksena. Miinusta sai laulaja Mickey Whyten monotonisuus.
Kokoonpano

Mickey Whyte – laulu, kitara
Harry Myers – kontrabasso
Herman Herman – kitara, taustalaulut
Mark Who? – rummut
Kappaleet

Falling
Cold as Ice
It’s Time to Bop
Cynthia Macdonald

Cynthia Macdonald vunna 1979.
Cynthia Macdonald (o.s. Lee; 2. helmikuuta 1928 New York – 3. elokuuta 2015 Logan, Utah) oli yhdysvaltalainen runoilija.
Macdonald opiskeli Bennington Collegessa ja Sarah Lawrence Collegessa. Hän opetti Sarah Lawrence Collegen lisäksi Johns Hopkinsin yliopistossa ja toimi Houstonin yliopiston professorina.
Macdonald meni vuonna 1954 naimisiin E. C. Macdonaldin kanssa, ja hänelle syntyi tytär Jennifer vuonna 1956. Hänen ensimmäinen kokoelmansa Amputations oli vuodelta 1972. Hänelle myönnettiin O. B. Hardison, Jr:n runopalkinto vuonna 1992.
Julkaisut

Amputations (1972)
Transplants (1976)
(W)holes (1980)
Alternate Means of Transport (1985)
Living Wills: New and Selected Poems (1991)
I Can’t Remember (1997)
Dale Joseph Melczek

Dale Joseph Melczek (9. marraskuuta 1938 Detroit – 25. elokuuta 2022) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Detroitin arkkihiippakuntaan John Francis Dearden 6. kesäkuuta 1964. Hänet nimitettiin Detroitin vihkipiispaksi ja Traguriumin titulaaripiispaksi 3. joulukuuta 1982. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. tammikuuta 1983. Pääkonsekraattorina toimi Edmund Casimir Szoka, jota avustivat Harold Robert Perry ja Arthur Henry Krawczak.
Melczek sai 19. elokuuta 1992 nimityksen Garyn apostoliseksi hallitsijaksi ja 28. lokakuuta 1995 sen koadjuuttoripiispaksi. 1. kesäkuuta 1996 hänestä tuli sen piispa.
Cynthia Myers

| Cynthia Myers |
| --- | --- |
 Cynthia Myers vuonna 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. syyskuuta 1950 Toledo, Ohio, Yhdysvallat
Kuollut: 4. marraskuuta 2011 (61 vuotta) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Ammatti:  valokuvamalli, näyttelijä
Aiheesta muualla
Kotisivu
Cynthia Myers (12. syyskuuta 1950 Toledo, Ohio, Yhdysvallat – 4. marraskuuta 2011 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä. Hän oli Playboyn Playmate of the Month joulukuussa 1968.
Myers esitti Casey Andersonin roolin elokuvassa Beyond the Valley of the Dolls (1970).
Myers kuoli keuhkosyöpään 61-vuotiaana vuonna 2011.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Myersin virallinen kotisivu (englanniksi)
Cynthia Myers Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Cynthia Myers Playmate Directory (englanniksi)
Danny Drinkwater

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Daniel Noel Drinkwater
Syntymäaika: 5. maaliskuuta 1990 (ikä 34)
Syntymäpaikka: Manchester, Englanti
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 177 senttimetriä
Paino: 70 kilogrammaa
Seura
Seura: Kasımpaşa (lainalla Chelseasta)
Junioriseurat
2006–2009: Manchester United
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2009–2012 | Manchester United | 0 | (0) |
| 2009–2010 | → Huddersfield Town | 33 | (2) |
| 2010–2011 | → Cardiff City | 9 | (0) |
| 2011 | → Watford | 12 | (0) |
| 2011–2012 | → Barnsley | 17 | (1) |
| 2012–2017 | Leicester City | 193 | (13) |
| 2017– | Chelsea | 12 | (1) |
| 2019 | → Burnley | 1 | (0) |
| 2020 | → Aston Villa | 4 | (0) |
| 2021 | → Kasımpaşa | 11 | (0) |
Maajoukkue
| 2007–2008 | Englanti U18 | 2 | (1) |
| 2008–2009 | Englanti U19 | 14 | (1) |
| 2016 | Englanti | 3 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 7. kesäkuuta 2021.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 7. kesäkuuta 2021.
Daniel Noel ”Danny” Drinkwater (s. 5. maaliskuuta 1990 Manchester) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa turkkilaisseura Kasımpaşaa lainalla Englannin Valioliigan Chelseasta. Oikeajalkainen Drinkwater on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut kolme ottelua Englannin jalkapallomaajoukkueessa.
Seurajoukkueura

Drinkwater on Manchester Unitedin kasvatti. Hän kuului seuran edustusjoukkueeseen vuodet 2009–2012, muttei pelannut yhdessäkään ottelussa. Suurimman osan Manchester United -ajastaan Drinkwater vietti lainalla Englannin mestaruussarjan ja ykkösliigan joukkueissa. Hän edusti Huddersfield Townia, Cardiff Cityä, Watfordia ja Barnsleya.
Tammikuussa 2012 Drinkwater siirtyi lopullisesti pois Unitedista, Englannin mestaruussarjan Leicester Cityyn. Kaudella 2013–2014 hän juhli seuran kanssa Mestaruussarjan mestaruutta ja nousua Valioliigaan. Hän teki pääsarjadebyyttinsä elokuussa 2014 Evertonia vastaan. Kaudella 2014–2015 Drinkwater pelasi 23 valioliigaottelussa. Ensimmäisen valioliigamaalinsa Drinkwater teki tammikuussa 2016 Stoken verkkoon. Tuolla kaudella hän onnistui maalinteossa kaksi kertaa 35 ottelussa Leicesterin voittaessa yllättäen Valioliigan mestaruuden. Hän siirtyi syyskuussa 2017 viiden vuoden sopimuksella lontoolaiseen Chelseaan. Syksyn 2019 hän oli lainalla Burnleyssä mutta pelasi vain yhden ottelun Valioliigassa ja yhden liigacupissa. Tammikuussa 2020 hän siirtyi lainalle Aston Villaan ja pelasi Valioliigassa kevätkauden aikana neljä ottelua. Keväällä 2021 hän pelasi Turkin Superliigan Kasımpaşassa lainasopimuksella 11 ottelua.
Maajoukkueura

Drinkwater edusti vuosina 2007–2008 Englannin alle 18-vuotiaiden ja vuosina 2008–2009 alle 19-vuotiaiden maajoukkuetta. Englannin jalkapallomaajoukkueessa hän teki debyyttinsä maaliskuussa 2016 ystävyysottelussa Alankomaita vastaan. Saman vuoden toukokuussa hän pelasi Turkkia ja Australiaa vastaan mutta ei päässyt EM-kisajoukkueeseen.
Saavutukset

Seurajoukkuetasolla
Englannin Valioliiga: 2015–2016
Englannin mestaruussarja: 2013–2014
Henkilökohtainen
Englannin mestaruussarjan tähdistöjoukkue: 2013–2014
Dmitri Kagarlitski

Dmitri Kagarlitski vuonna 2012.
Dmitri Kagarlitski (s. 1. elokuuta 1989) on venäläinen jääkiekkoilija. Kagarlitski on pelipaikaltaan laitahyökkääjä ja kätisyydeltään right. Hän edustaa KHL-seura SKA Pietaria. Hänen entisiä seurojaan ovat Dinamo Moskova, Severstal Tserepovets, Metallurg Novokuznetsk, Donbass Donetsk ja Atlant Mytishi. Kagarlitski debytoi KHL:ssä kaudella 2008-2009. 10. huhtikuuta 2020 mennessä Kagarlitski on pelannut 454 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 116 maalia ja 206 syöttöä eli 322 tehopistettä. 25 pelaamassaan pudotuspeliottelussa Kagarlitski on tehnyt kahdeksan maalia ja seitsemän syöttöä eli 15 tehopistettä.
Dominique Herr

Dominique Herr
Domimique Herr (s. 25. lokakuuta 1965 Basel, Sveitsi) on entinen sveitsiläinen jalkapalloilija.
Herr edusti Sveitsin maajoukkuetta vuosien 1989-1995 aikana 52 kertaa ja teki 4 maalia, mukaan lukien 4 ottelua vuoden 1994 MM-kilpailuissa.
Sveitsin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1994
1 Pascolo |
2 Hottiger |
3 Quentin |
4 Herr |
5 Geiger |
6 Bregy |
7 Sutter |
8 Ohrel |
9 Knup |
10 Sforza |
11 Chapuisat |
12 Lehmann |
13 Egli |
14 Subiat |
15 Grassi |
16 Bickel |
17 Fournier |
18 Rueda |
19 Studer |
20 Sylvestre |
21 Wyss |
22 Brunner |
Valmentaja Hodgson
Dodge Aries

| Dodge Aries Plymouth Reliant |
| --- | --- |
 1985-89 Plymouth Reliant sedan
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat  Meksiko
Valmistaja:  Chrysler Corporation
Valmistusvuodet:  1980–1988
Korimalli:  4-ovinen farmari (1981-1988) 4-ovinen sedan (1981-1989) 2-ovinen coupe (1981-1989)
Luokka:  Mid-size
Edeltäjä:  Dodge Aspen / Plymouth Volaré
Seuraaja:  Dodge Spirit / Plymouth Acclaim
Dodge Aries eli Plymouth Reliant on ensimmäinen Chrysler-yhtiön etuvetoinen automalli. 2,2 litran moottorissa käytettiin samankokoisia mäntiä kuin Volkswagenin 1700 kuutiosenttimetrin koneessa. Alun perin moottorissa oli 93 hevosvoimaa (SAE) kaasutinversiossa, myöhemmin ruiskulla varustetuissa malleissa (1987–) teho nousi 97:ään. Turbon tullessa markkinoille moottoria tarjottiin noin 140 hevosvoiman tehoisena. Moottoria valmistettiin pitkään, ja se kasvoi porausta suurentamalla 1990-luvulla 2,5-litraiseksi, jolloin moottorin saattoi löytää muun muassa 1990-luvun lopusta vielä Chrysler Voyagerin keulalta.
Farmarikorinen Dodge Aries.
Ensimmäisiin vuosimalleihin oli saatavilla myös Mitsubishin tekemä 2,6-litrainen 101 hevosvoiman tehoinen nelosmoottori.
Coupé-korinen Dodge Aries.
Automalli oli yksi malleista, joka pelasti Chrysler-yhtiön vararikolta 1980-luvulla. Sitä myytiin yhden sukupolven aikana lähes miljoona kappaletta. Niin sanottu K-sarja esiteltiin vuonna 1981 ja sitä valmistettiin vuoteen 1990. Ariesin sisarmalli K-sarjassa oli Plymouth Reliant.
Mallin korvasi Dodge Spirit.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dodge Aries Wikimedia Commonsissa