stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Arkkitehtuuri
Arkkitehtuurin opetus

1700-luvulta lähtien arkkitehtuuriin ja arkkitehtuuriopetukseen on suhtauduttu neljästä eri näkökulmasta: akateemisesta, muodonantoon ja kompositioon keskittyvästä näkökulmasta, käsityötaidon ja käytännön rakentamisen näkökulmasta, teknillistieteellisestä näkökulmasta ja myöhemmin viime vuosikymmeninä sosiologisesta ja yhteiskuntatieteellisestä näkökulmasta. Arkkitehtuurin olennaisia perusasioita lukuun ottamatta eri yliopistot ympäri maailmaa opettavatkin arkkitehtuuria omasta näkökulmastaan ja omassa kontekstissaan käyttäen erilaista pedagogiikkaa. Informaatioteknologian käyttöönotto on muuttanut arkkitehdin ammatin tavoin voimakkaasti myös arkkitehtuuriopetusta. Perinteisesti opetuksen ytimeen on kuulunut työskentely piirustusstudioissa. Opetukseen kuuluu esimerkiksi luentoja ja erilaisia yksilö- ja ryhmätöinä suoritettavia suunnittelutehtäviä.
Muodollinen arkkitehtikoulutus sai alkunsa 1800-luvun vaihteessa Ranskan École des Beaux-Artsin yhteydessä; arkkitehti nähtiin nyt mestarisuunnittelijana, joka esitti suunnitelmansa paperilla abstraktissa muodossa. Koulu perustui työskentelyyn ateljeissa. Écolen pedagogiikan haastoi ensimmäisen maailmansodan jälkeen Saksan Bauhaus, jonka tavoitteena oli yhdistää rakennustaiteellinen kokonaissuunnittelu taiteeseen ja käsityöhön. Bauhausin malli otettiin laajalti käyttöön arkkitehtuuriopetuksessa. Erään luettelon mukaan maailman parhaimpiin arkkitehtuurikouluihin kuuluivat vuonna 2017 Massachusetts Institute of Technology, Bartlett School of Architecture, Delftin teknillinen yliopisto, Kalifornian yliopisto (Berkeley) ja ETH Zürich. Suomessa arkkitehtikoulutus aloitettiin vuonna 1872. Nykyään arkkitehtuuria voi opiskella kolmessa yliopistossa: Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulussa, Tampereen teknillisessä yliopistossa ja Oulun yliopistossa.
Arkkitehtuurin instituutiot > Ammatti- ja edunvalvontajärjestöt

Arkkitehtien ammattijärjestöjen kansainvälisenä liittona toimii vuonna 1948 perustettu Union Internationale des Architectes eli UIA, jonka päämaja sijaitsee Pariisissa. Siihen kuuluvat arkkitehtiliitot yli sadasta maasta. Sen suomalainen jäsen on Suomen arkkitehtiliitto eli SAFA, joka toimii Suomen arkkitehtien edunvalvojana sekä ammatillisena ja aatteellisena yhteisönä. Siihen kuuluu vajaat 80 prosenttia Suomen arkkitehdeista, noin 3 000 arkkitehtia. Suomalaisia arkkitehtitoimistoja edustaa vuonna 1988 perustettu Arkkitehtitoimistojen liitto ATL. Liitto edistää luovaa suunnittelua, edustaa suomalaisia arkkitehtitoimistoja ja toimii arkkitehtitoimistojen edunvalvojana.
Arkkitehtuurin instituutiot > Arkkitehtuuripalkinnot

Arkkitehtuuripalkinnoista merkittävin on ”arkkitehtuurin Nobeliksikin” kutsuttu kansainvälinen Pritzker-palkinto, joka jaetaan vuosittain erityisen ansioituneelle arkkitehdille. Palkinnon perusti chicagolainen Pritzker-suku vuonna 1979, ja palkintosumma on 100 000 dollaria. Huomattava suomalainen arkkitehtuuripalkinto on kolmen vuoden välein jaettava Alvar Aalto -mitali.
Arkkitehtuurin instituutiot > Arkkitehtuurimuseot

Eri puolilla maailmaa sijaitsevat arkkitehtuurimuseot tallentavat ja levittävät tietoa arkkitehtuurista muun muassa järjestämällä arkkitehtuuriin liittyviä näyttelyitä, tapahtumia ja harjoittamalla julkaisutoimintaa. Suomessa tehtävää hoitaa vuonna 1956 perustettu Suomen arkkitehtuurimuseo, jonka tehtävänä on toimia ”siltana arkkitehtuurin ja sen käyttäjien välillä ja toisaalta alan ammattilaisten yhdyssiteenä sekä kansallisessa että kansainvälisessä vuorovaikutuksessa.” Arkkitehtuurimuseoiden kansainvälinen yhteistyöelin eli ICAM on perustettu vuonna 1979 ja siihen kuuluu runsaat sata yhteistyöjäsentä.
Arkkitehtuurin instituutiot > Arkkitehtuurikilpailut

Arkkitehtuurikilpailulla on ollut instituutiona jo 1800-luvulta saakka merkittävä asema paitsi ammattiaan harjoittavien arkkitehtien työssä myös arkkitehtuurikoulutuksessa. Kilpailusääntöjen käyttöönotto 1900-luvun vaihteessa tapahtui samaan aikaan, kun arkkitehdit järjestäytyivät ammattiliittoihin. Kilpailujen kautta on löydetty uusia ajattelutapoja ja arkkitehtuurinäkemyksiä. Euroopan unionin lainsäädännön myötä 1990-luvulta lähtien kilpailuille on muodostunut kaksi roolia: hyvien suunnitteluratkaisujen löytäminen arkkitehtuurin ja kaupunkisuunnittelun ongelmiin sekä muodollinen tapa hankkia suunnittelupalveluita julkisille rakennushankkeille. Kilpailut voivat olla avoimia kilpailuja tai suljettuja kutsukilpailuja. Suomessa arkkitehtuurikilpailuja on 1870-luvulta 2010-luvulle mennessä järjestetty noin 2 000, ja niitä ovat järjestäneet paitsi julkiset tahot myös yksityiset rakennuttajat.
Kirjallisuutta

Arkkitehtuurin sanakirja.  (Taskufacta. Toimittaja: Liisa Honkala)  Helsinki:  WSOY, 2000.  ISBN 951-0-24579-8
Nyman, Kaj: Arkkitehtuurin kadotettu kieli.  (Erottaja-sarja)  Helsinki:  Multikustannus, 2008.  ISBN 978-952-468-186-5
Jokiniemi, Erkki; Davies, Nicholas: Kuvitettu rakennussanakirja suomi-englanti-suomi. Illustrated Building Dictionary Finnish-English-Finnish.  (Sanakirjat)  Helsinki:  Rakennustieto Oy, 2012.  ISBN 978-951-682-890-2
Penttilä, Timo: Oikeat ja väärät arkkitehdit: 2000 vuotta arkkitehtuuriteoriaa.  Gaudeamus, 2013.  ISBN 9789524953115
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arkkitehtuuri Wikimedia Commonsissa
ArchDaily (englanniksi)
Taiteen ja ympäristön peruskäsitteet
Installaatio
Julkinen taide
Kuvanveisto
Maataide
Maisema-arkkitehtuuri
Maisemataide
Paikkasidonnainen taide
Prosenttiperiaate
Rakennustaide
Tilataide
Valotaide
Ympäristötaide
Teoksessa I quattro libri dell’architettura Andrea Palladio esitti oman suunnittelun teoriansa.
Oscar Niemeyer, Brasilian kansalliskongressin talo.
Helsingin tuomiokirkko on yksi Suomen tunnetuimmista rakennuksista.
Frank Lloyd Wright, Fallingwater.
Itsukushiman pyhäkkö, Hiroshimassa, Japanissa.
Vuonna 1926 valmistunut Bauhaus-koulu Dessaussa, Saksassa tuli kuuluisaksi sekä arkkitehtuuristaan, että koulutuksesta.
Kamil Samigullin

| Kamil Samigullin> Камиль Самигуллин  Камил Сәмигуллин  کامل سميع الله |
| --- | --- |
 Kamil Səmiğullin
Henkilötiedot
Muut nimet:  Abu Ahmad al-Kazani
Syntynyt: 22. maaliskuuta 1985 (ikä 39) Marin ASNT, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Aiheesta muualla
Kotisivu
Kamil Iskanderovitš Samigullin (ven. Камиль Искандерович Самигуллин, tat. Камил Искәндәр улы Сәмигуллин, Kamil İskəndər ulı Səmiğullin; s. 22. maaliskuuta 1985, Marin ASNT), tunnetaan myös nimellä Abu Ahmad al-Kazani (Абу Ахмад аль-Казани), on Tatarstanin tasavallan mufti, joka on toiminut sen henkisen hallituksen puheenjohtajana vuodesta 2013. Samigullin on myös uskonnollisia teoksia julkaissut hanafitutkija ja maturiditeologi.
Rukoustilaisuus Samigullinin johtamana (Tatarstan, 2022).
Samigullinin on kuvailtu olevan Koraanin hafiz, jonka asiantuntemus on tataarien- sekä koko Venäjän muslimien korkeimpaa tasoa. Samigullin aloitti korkeamman uskonnollisen kouluttautumisensa vuonna 2003 Mahatškalan islamilaisessa yliopistossa jatkaen Turkissa, missä valmistui konservatiivisesta suufilaisesta İsmailağa -madrasasta. Samigullin puhuu sujuvaa arabiaa ja turkkia.
Julkisia kannanottoja

Kun Venäjä hyökkäsi Ukrainaan vuonna 2022, Samigullin totesi, että se oli "väistämätöntä ja perusteltua". Samigullin oli jo vuonna 2014 tukenut Krimin miehitystä.
Samigullin on ollut mukana valtioduuman kokouksissa "taistelemassa LGBT -propagandaa vastaan". Vuonna 2022 hän ilmaisi: "Erikoisoperaation alkamisen jälkeen olemme nähneet, kuinka maassamme on tapahtunut aggressiivista kansannousua. Länsi-myönteiset epäperinteiset näkemykset perhe- ja moraalikysymyksistä ovat kasvaneet voimakkaasti." Vuonna 2016 Samigullin oli todennut, että "ihmisten, joilla on ei-perinteinen suuntautuminen, tulisi tehdä parannus."
Kun lokakuussa 2023 Dagestanissa tapahtui anti-semitistisiä mellakoita, joissa muun muassa vallattiin lentokenttä Mahatškalassa, Samigullin esitti, että tekijöitä kohtaan pitäisi suoda "armahdusta". Hän tarkentaa: "On ilmeistä, että joukkovainotoimet Dagestanissa järjestivät ulkopuoliset toimijat, vaikka tietysti Israelin provosoimina. Dagestanin tapaus on myös puhdas provokaatio, jota länsimaiset tiedustelupalvelut käyttävät, leikitellen uskovien tunteilla."
Gazan sodan alettua Samigullin on osoittanut vahvan tukensa palestinialaisille ja kutsunut syypääksi "sionistisia tunkeutujia" sekä "kollektiivista länttä, joka tukee kansanmurhaa".
Samigullin kannattaa perjantairukouksen toimittamista tataarin kielellä. "Itse Allah loi meidät tataareiksi ja on meidän velvollisuutemme säilyttää kielemme ja siirtää se seuraavalle sukupolvelle”. Kun Samigullinilta kysyttiin tataarien harjoittamasta islaminuskosta ja sen perinteestä, vastasi Samigullin seuraavasti: "Tämä kysymys saa erinäisiä tulkintoja aikaan, mutta fakta on se, että meidän perinne on Sunna. Olemme todistettavasti seuranneet Abū Ḥanīfan Madhabia ja Abu Mansur al-Maturidin Aqidahia yli tuhat vuotta. Tämä on meidän perinne, ja kaikki muu on ulkopuolista vaikutusta, jota emme hyväksy".
Teoksia

"Jokaisesta voi tulla Koraanin hafiz" («Каждый может стать Коран-хафизом»)
"Ikuinen rakkaus" («Вечная любовь»)
"Kerro minulle Islamista" («Расскажи мне об исламе»)
"Uraza" («Ураза»)
"Johdatus Hanafi Fiqhiin" («Введение в ханафитский фикх»)
"Rukoukseni" («Догаларым»)
"Islam 75 oppitunnissa" («Ислам в 75 уроках»)
"Vierailu haudoilla" («Посещение могил»)
"Viesti Khidr alaikhissalamin elämästä ja Ibn Taymiyyahin ja hänen seuraajiensa kiistäminen" («Послание о жизни Хидра алейхиссалям и опровержение Ибн Таймии и его последователей»)
"Ahl al-Sunnah wa al-Mahad Haqidah" («Әһле сөннәт вәл җәмәгать гакыйдәсе»)
"Sunnakansan usko ja suostumus" («Вероубеждение людей Сунны и Согласия»)
"Koraanin lukemiseen liittyvät rukousvirheet" («Ошибки в намазе, связанные с чтением Куръана»)
Aiheesta muualla

Haastattelu tataarin kielellä
Kamil Samigullin, Wikimedia Commons
Rondônianmuura

| Rondônianmuura |
| --- | --- |
 Rondônianmuuranaaras.
Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Puumuurat Thamnophilidae
Suku::  Pystynokkamuurat Clytoctantes
Laji::  atrogularis
Kaksiosainen nimi
 Clytoctantes atrogularis  Lanyon, Stotz & Willard, 1990 

Katso myös
   Rondônianmuura Wikispeciesissä   Rondônianmuura Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Rondônianmuura (Clytoctantes atrogularis) on Brasiliassa elävä lintu.
Väriltään koiraat ovat mustia ja naarat ruosteenvärisiä. Kovin paljoa ei tiedetä tämän lajin elintavoista. Linnut elävät trooppisissa metsissä. Lajin luultiin olevan kuollut sukupuuttoon, mutta niitä löydettiin Rondôniasta. Suurin lajiin kohdistuva uhka on maan raivaus viljelyyn, jolloin rondônianmuurien elinympäristö tuhoutuu.
16 Psyche

| 16 Psyche |
| --- | --- |
 Psyche VLT:n kuvaamana.
Löytäminen
Löytäjät:  A. de Gasparis
Löytöaika:  17. maaliskuuta 1852
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  2,921 AU
Pienin etäisyys Auringosta:  2,52 AU
Suurin etäisyys Auringosta:  3,32 AU
Eksentrisyys:  0,138
Kiertoaika Auringon ympäri:  4,99 vuotta
Inklinaatio:  3,10°
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  ~253 km  (~280×230×190) km
Pyörähdysaika:  4,20 h
Albedo:  0,120
Asteroidiluokka:  M
16 Psyche (symboli: ) on asteroidivyöhykkeellä kiertävä iso asteroidi. Sen löysi A. de Gasparis vuonna 1852. Psyche sai nimensä kreikkalaisen mytologian Psykhen mukaan. Pikkuplaneetan etäisyys Auringosta on 2,921 AU, radan soikeus 0,138 ja kaltevuus 3,10°. Kiertoaika on 4,99 v. Sen koko on ~280×230×190 km. Se on suurin rautanikkelipitoinen M-tyypin asteroidi, jossa ei ole vettä tai vesipitoisia mineraaleja. Tiheys on 3,3 ± 0,7 g/cm3 ja albedo 0,120.
Se lienee törmäyksessä hajonneen asteroidin metallinen ydin. Psyche on kyllin massiivinen aiheuttaakseen ratahäiriöitä muiden pikkuplaneettojen ratoihin. Se on huokoinen, 30-40% siitä tiheys- ja koostumusarvion perusteella on tyhjää, ja sen rakenne lienee kivikasamainen niin kuin monilla asteroideilla.
NASA lähetti 13. lokakuuta, 2023 luotaimen tutkimaan asteroidia.
Psychen rata (sinisellä) verrattuna sisimpien planeettojen ratoihin (punaisella). Uloin kuvan planeetoista on Jupiter.
Taiteilijan näkemys Psychestä
Valokäyrämittausten avulla luotu kolmiulotteinen malli Psychestä eri suunnista nähtynä.
Animaatio Psychen muodosta, punainen tappi esittää nollapituuspiirin ja päiväntasaajan risteyskohdan (0°,0°).
Animaatio Psychen muodosta, punainen tappi esittää nollapituuspiirin ja päiväntasaajan risteyskohdan (0°,0°).
Rondonianlaulumuura

| Rondônianlaulumuura |
| --- | --- |
 Rondônianlaulumuuranaaras.
Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Puumuurat Thamnophilidae
Suku::  Laulumuurat Hypocnemis
Laji::  ochrogyna
Kaksiosainen nimi
 Hypocnemis ochrogyna  Zimmer, 1932 

Katso myös
   Rondonianlaulumuura Wikispeciesissä   Rondonianlaulumuura Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Rondônianlaulumuura (Hypocnemis ochrogyna) on puumuurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Rondônianlaulumuuraa tavataan Boliviassa ja Brasiliassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 518 000 km2. Vuonna 2017 lajin populaatioksi arvioitiin 500 000–999 999 aikuista yksilöä. Lajia uhkaavat metsien hakkuut, ja se on luokiteltu vaarantuneeksi.
Kääpiökiilakylki

| Kääpiökiilakylki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Heimo::  Seeprakalat Danionidae
Suku::  Trigonostigma
Laji::  somphongsi
Kaksiosainen nimi
 Trigonostigma somphongsi  (Meinken, 1958) 
Katso myös
   Kääpiökiilakylki Wikispeciesissä   Kääpiökiilakylki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kääpiökiilakylki (Trigonostigma somphongsi) on seeprakaloihin (Danionidae) kuuluva särkikalalaji. Lajia tavataan uhanalaisena Thaimaassa. Sitä pidetään myös akvaarioissa.
Koko ja ulkonäkö

Kääpiökiilakylki kasvaa yleensä noin 3 cm pitkäksi. Naaras on koirasta suurempi ja ruumiinmuodoltaan tukevampi. Väritykseltään kala on harmahtava tai kelvertävä ja lisääntymisaikana koiraan väri muuttuu oranssiksi. Kääpiökiilakyljen kyljessä kulkee pyrstöstä ruumiin puoliväliin musta juova.
Levinneisyys ja elintavat

Kääpiökiilakylkeä tavataan keskisestä Thaimaasta Mae Klong ja Chao Phraya -joista, tulvatasangoilta ja riisipelloilta. Olennaista elinympäristölle on runsas vesikasvillisuus. Kala liikkuu parvissa muiden pienten särkikalalajien kanssa. Kääpiökiilakyljen ravintoa ovat todennäköisesti pienet selkärangattomat eläimet. Kala kutee vesikasvien lehtien alapinnoille.
Kääpiökiilakylki luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi. Suurin uhka kannalle on elinympäristön häviäminen.
Ankronikka: Kadonneen lampun metsästäjät

| Ankronikka: Kadonneen lampun metsästäjät> DuckTales the Movie: Treasure of the Lost Lamp |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Bob Hathcock
Käsikirjoittaja:  Alan Burnett
Tuottaja:  Bob Hathcock Jean-Pierre Quenet
Säveltäjä:  David Newman
Leikkaaja:  Charles King
Pääosat:  Alan Young Terrence McGovern Russi Taylor Richard Libertini Christopher Lloyd June Foray Chuck McCann Joan Gerber Rip Taylor
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Walt Disney Pictures Disney MovieToons Walt Disney Television Animation Walt Disney Animation France
Levittäjä:  Buena Vista Pictures
Ensi-ilta:   1990-09-033. syyskuuta 1990 (Yhdysvallat)  1991-03-2222. maaliskuuta 1991 (Suomi)  
Kesto:  74 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  20 miljoonaa $
Tuotto:  18,1 miljoonaa $
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ankronikka: Kadonneen lampun metsästäjät (engl. DuckTales the Movie: Treasure of the Lost Lamp) on Disneyn samannimiseen animaatiosarjaan perustuva animaatioelokuva, joka sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa vuonna 1990. Elokuva parodioi elokuvaa Indiana Jones ja kadonneen aarteen metsästäjät. Elokuvaa markkinoitiin yhdysvaltalaisen taiteilijan Drew Struzanin suunnittelemalla Indiana Jones -aiheisella julisteella (Struzan oli maalannut myös alkuperäisten elokuvien julisteita). Suomenkielisen version ääninäyttelijät ovat samat kuin sarjassa.
Juoni

Roope Ankka, Tupu, Hupu ja Lupu, Tepa sekä Heimo Huima lähtevät etsimään Collie Baban ja hänen 40 varkaansa aarretta. He löytävät taikalampun ja hengen, joka täyttää jokaiselta kolme toivetta.
Myös paha muinainen velho Merlock (alkuperäisenä äänenä Christopher Lloyd) tahtoo lampun, joten hän ja hänen apulaisensa Dijon tekevät kaikkensa saadakseen sen.
Ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Alan Young  | … |  Roope Ankka  |
|  Russi Taylor  | … |  Tupu, Hupu, Lupu ja Tepa  |
|  Christopher Lloyd  | … |  Merlock  |
|  Terry McGovern  | … |  Heimo Huima  |
|  Rip Taylor  | … |  henki  |
|  Richard Libertini  | … |  Dijon  |
|  Chuck McCann  | … |  Ankenström  |
|  Joan Gerber  | … |  Selma Taateli  |
|  June Foray  | … |  Neiti Näpsä  |
Suomenkieliset ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Pekka Autiovuori  | … |  Roope Ankka   |
|  Elli Castrén  | … |  Tupu, Hupu ja Lupu   |
|  Keijo Komppa  | … |  Merlock   |
|  Joonas Myllyveräjä  | … |  Heimo Huima   |
|  Ilkka Moisio  | … |  Ankenström   |
|  Ulla Ollikainen  | … |  Selma Taateli, Neiti Näpsä   |
|  Päivi Sorsa  | … |  Tepa   |
|  Pentti Siimes  | … |  henki   |
|  Antti Pääkkönen  | … |  Dijon   |
|  Pave Maijanen  | … |  laulu  |
Suomenkielisen jälkiäänityksen ohjasivat Costi Snellman ja Ari Parviainen.
Toteutuksesta vastasi Tuotantotalo Werne Oy.
Vastaanotto

Elokuva tuotti arvion mukaan 18 miljoonaa dollaria, mikä jäi alle sen 20 miljoonan dollarin budjetin ja oli rahallisesti pettymys (engl. Box Office Bomb). Heikon tuoton vuoksi suunnitellut jatko-osat peruttiin ja elokuvasarjalle suunnitellusta MovieToons -nimestä luovuttiin. Elokuvan tuotannosta vastannut pariisilainen tuotantoyhtiö sen sijaan jatkoi Disneyn televisiosarjojen tuottamista sekä osallistui vielä Hopon poppoo -elokuvan tuottamiseen.
Elokuva sai vaihtelevat arvostelut. Deseret News -lehden kriitikko Chris Hicks kehui elokuvaa siitä, kuinka vähillä ennakko-odotuksilla elokuva osoittautuu nerokkaaksi ja hauskaksi. The New York Times -lehden kriitikko Caryn James kritisoi elokuvan monimutkaista juonta ja sen aiheuttamaa tapahtumapaikkojen välistä poukkoilevaa siirtymistä, mitkä tylsistyttävät nuorimpia lapsikatsojia. The Washington Post -lehden kriitikon Richard Harringtonin mukaan elokuvan juonenkäänteet ovat ennalta arvattavissa. Chicago Tribunen Dave Kehrin mukaan elokuvasta puuttuu sarjakuvapiirtäjä Carl Barksin Roope Ankan tarinoille ominaista visuaalista ja tarinallista tyyliä. Los Angeles Timesin Charles Solomonin mukaan elokuvassa esiintyvä Dijon-hahmo on stereotypia Lähi-idän asukkaista.
Nord-Hålogalandin hiippakunta

| Nord-Hålogalandin hiippakunta |
| --- | --- |

Valtio:   Norja
Uskontokunta:  Norjan kirkko
Piispanistuin:  Tromssa
Tuomiokirkko:  Tromssan tuomiokirkko
Piispa:  Olav Øygard
Perustettu:  1952
 
 Nord-Hålogaland bispedømme 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nord-Hålogaland on Norjan kirkkoon kuuluva hiippakunta. Siihen kuuluvat Tromssan lääni, Finnmarkin lääni ja Huippuvuoret. Piispanistuin on Tromssassa, ja piispana on vuodesta 2014 lähtien ollut Olav Øygard. Tuomiokirkkona toimii Tromssan tuomiokirkko.
Historia

Nord-Norge erotettiin Nidarosin hiippakunnasta itsenäiseksi hiippakunnakseen vuonna 1803. Se oli aluksi nimeltään Tromsø Stift, mutta nimeksi vaihtui Hålogaland bispedømme vuonna 1918. Kun Huippuvuoret annettiin Norjalle vuonna 1920 se liitettiin myös osaksi hiippakuntaa.
Hiippakunta jaettiin Nord-Hålogalandiksi ja Sør-Hålogalandiksi vuonna 1952.
Rovastikunnat

Hiippakunta jakautuu yhdeksään rovastikuntaan, jotka puolestaan jakautuvat 64 seurakuntaan.
| Rovastikunta (prosti) | Kunnat, jotka kuuluvat rovastikunnan alueeseen |
| --- | --- |
Tromsø domprosti: Tromssa, Karlsøy, Svalbard
Alta prosti: Alta, Hasvik, Loppa
Hammerfest prosti: Gamvik, Hammerfest, Kvalsund, Lebesby, Måsøy, Nordkapp
Indre Finnmark prosti: Karasjok, Kautokeino, Nesseby, Teno, Porsanger
Indre-Troms prosti: Balsfjord, Bardu, Lavangen, Målselv, Salangen
Nord-Troms prosti: Kvænangen, Kåfjord, Lyngen, Nordreisa, Skjervøy, Storfjord
Senja prosti: Berg, Dyrøy, Lenvik, Sørreisa, Torsken, Tranøy
Trondenes prosti: Gratangen, Harstad, Ibestad, Kvæfjord, Skånland
Varanger prosti: Berlevåg, Båtsfjord, Sør-Varanger, Vadsø, Vardø
Piispat

Alf Wiig 1952–1961
Monrad Norderval 1961–1972
Kristen Kyrre Bremer 1972–1979
Arvid Nergård 1979–1990
Ola Steinholt 1990–2001
Per Oskar Kjølaas 2002–2014
Olav Øygard 2014–
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset sivut
| n k Norjan kirkko |
| --- | --- | --- |
| Hiippakunnat |  Nidaros  Bjørgvin  Oslo  Stavanger  Hamar  Agder ja Telemark  Tunsberg  Sør-Hålogaland  Nord-Hålogaland  Borg  Møre  |  |
| Tuomiokirkot |  Nidaros  Bergen  Oslo  Stavanger  Kristiansand  Hamar  Tønsberg  Bodø  Tromssa  Fredrikstad  Molde  |  |
| Preses |  Tandberg (1917–1922)  Lunde (1922–1937)  Beggrav (1937–1951)  Smemo (1951–1968)  Birkeli (1968–1972)  Støylen (1973–1977)  Aarflot (1977–1998)  Bondevik (1998–2002)  Wagle (2002–2006)  Skjevesland (2006–2010)  Haugland Byfuglien (2010–2020)  Fykse Tveit (2020→)  |  |
Hiippakunnan tuomiokirkko on Tromssan tuomiokirkko.
Kongoli

| Kongoli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Pseudaphritidae
Suku::  Pseudaphritis
Laji::  urvillii
Kaksiosainen nimi
 Pseudaphritis urvillii  (Valenciennes in Cuvier & Valenciennes, 1832) 
Katso myös
   Kongoli Wikispeciesissä   Kongoli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kongoli (Pseudaphritis urvillii) on ahvenkaloihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan Australian eteläosista.
Taksonomia

Kongolin luokittelu heimoihin on vaihdellut ja se on luokiteltu esimerkiksi kongoleihin (Bovichtidae) tai jääahveniin (Nototheniidae). Molekyylifylogeneettisten tutkimusten perusteella se on sittemmin erotettu kuuluvaksi omaan heimoonsa Pseudaphritidae.
Koko ja ulkonäkö

Kongoli kasvaa yleensä 15–20 cm pitkäksi, mutta suurimmat yksilöt voivat saavuttaa 35 cm:n pituuden. Ruumiinmuodoltaan kala on pitkänomainen ja sukkulamainen. Pää on litteä ja kuono pitkä. Kongolilla on kaksi selkäevää, joista etumainen on lyhyempi. Rintaevät ovat suuret ja muodoltaan pyöreät ja peräevä on pitkä. Kongoli on pohjaväriltään ruskea ja selässä on vihreää ja vatsassa harmaata laikutusta. Kylkiivan alla kulkee tumma juova.
Levinneisyys ja elintavat

Kongolin levinneisyysalue ulottuu Etelä-Australiasta Uuteen Etelä-Walesiin ja Tasmaniaan. Lajin elinympäristöä ovat makeat ja murtovedet. Naaraat elävät joissa, kun taas koiraat viettävät koko elämänsä murtovesissä esimerkiksi jokien suistoissa. Kongolit elävät pohjaan tai lehtiin kaivautuneena. Kalan ravintoa ovat kalat ja selkärangattomat eläimet kuten hyönteiset ja äyriäiset. Lajin naaraat vaeltavat lisääntymisaikaan mereen, missä kutu tapahtuu ja kuolevat sen jälkeen. Poikaset kehittyvät murtovesissä ja naaraat vaeltavat jokiin kasvamaan täysikasvuisiksi.
Kongoli on erinomainen ruokakala, mutta pienehkön kokonsa vuoksi sitä ei juurikaan kalasteta.