stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Liberia
Historia > Doen diktatuuri 1980–1990

Tyytymättömyys entisten orjien jälkeläisten etuasemaan ja harvainvaltaan kasvoi 1970-luvulla, mikä johti vallankaappaukseen vuonna 1980. Huhtikuussa vuonna 1980 vain 28-vuotias ylikersantti Samuel Doe johti armeijan veristä vallankaappausta, jossa presidentti William R. Tolbert ja useita hallinnon johtavia henkilöitä surmattiin. Vallankaappaus toi ensimmäistä kertaa valtaa Liberian alkuperäisasukkaille, mutta se johti pääomien sekä amerikan–liberialais-taustaisen yläluokan laajaan pakenemiseen maasta. Doen vallankaappaus päätti 133 vuotta kestäneen amerikikkalais–liberialaisen yläluokan vallan maassa ja Doe oli maan ensimmäinen alkuperäisväestöön kuuluva johtaja. Doen hallinto oli brutaali, väkivaltainen ja ihmisoikeuksia kunnioittamaton. Alkuun Doe loi välit Libyan kanssa, mutta varsin pian Liberia palasi läheisiin suhteisiin Yhdysvaltojen kanssa. Vuonna 1985 pidetyissä vilpillisiksi todetuissa vaaleissa Samuel Doe valittiin Liberian presidentiksi ja kaikkiaan hänen synkkä valtakautensa kesti 10 vuotta ja ajoi Liberian lopulta veriseen sisällissotaan.
Historia > Liberian ensimmäinen sisällissota 1989–1997

Liberian ensimmäinen sisällissota alkoi jouluna 1989 kapinallisten aloitettua hyökkäyksen presidentti Samuel Doen hallintoa vastaan. Sisällissodan vuosien aikana Liberia jakaantui lukuisiin aseellisiin ryhmiin, jotka olivat syntyneet lähinnä eri etnisten ryhmien mukaan. Kapinallisilla oli myös keskinäisiä yhteenottoja. Kapinalliset saartoivat pääkaupunkia Monroviaa ja presidentti Samuel Doe surmattiin syyskuussa 1990. Merkittävimmäksi kapinallisryhmäksi oli noussut Charles Taylorin johtama NPFL (National Patriotic Front of Liberia). Doen tilalle tullut Amos Sawyerin johtama väliaikaishallinto hallitsi käytännössä vain pääkaupunki Monroviaa – ja sitäkin vain Länsi-Afrikan maiden rauhanturvajoukkojen tuella – muun maan ollessa kapinallisten, lähinnä Taylorin joukkojen, hallinnassa. Taylorin joukot hallitsivat myös Liberian luonnonvaroja (puu, mineraalit, timantit). Charles Taylor oli sekaantunut myös samanaikaiseen Sierra Leonen sisällissotaan ja sai hallintaansa myös Sierra Leonen timanttivaroja. Verinen sisällissota loppui lopulta siihen, että saatiin järjestettyä vuonna 1997 koko Liberian laajuiset vaalit, joissa Charles Taylor valittiin ylivoimaisella vaalivoitolla Liberian presidentiksi.
Historia > Liberian toinen sisällissota 1999–2003

Presidentti Charles Taylorin hallinto oli erittäin korruptoinut, ihmisoikeuksia loukkaava ja etnisiä ristiriitoja syventävä. Kaksi kapinallisarmeijaa LURD ja MODEL alkoivat aseellisen taistelun Taylorin hallintoa vastaan, ja Liberia oli taas vuosia kestäneessä verisessä sisällissodassa. Kapinalliset armeijat saartoivat Monrovian ja Liberia ajautui humanitaariseen katastrofiin. Lopulta elokuussa 2003 Taylor suostui eroaamaan ja lähtemään maasta Nigeriaan. Varapresidentti Moses Blah jäi maahan ja allekirjoitti hallinnon puolesta rauhansopimuksen kapinallisten kanssa ja sota päättyi.
Liberian sisällissodat tunnetaan laajoista siviiliväestöön kohdistuneista raakuuksista. Arviolta 300 000 ihmistä tapettiin ja miljoona ajettiin pakolaisiksi kolmen miljoonan asukkaan maasta.
Historia > Liberia sisällissotien jälkeen 2003–

Taylorin vallasta luopuminen ja YK-joukkojen tulo maahan vuonna 2003 rauhoitti tilanteen. Maassa käynnistyi yksi YK:n historian suurimmista aseistariisuntaoperaatioista. Ellen Johnson Sirleaf valittiin presidentiksi 8. marraskuuta 2005 pidetyissä vaaleissa. Hän oli Afrikan ensimmäinen nainen, joka oli valittu vaaleilla presidentiksi.  Vuonna 2006 perustettiin totuuskomissio, jonka tehtävänä on tutkia ihmisoikeusrikkomuksia vuosina 1979–2003. Johnson Sirleifin aloittaessa presidenttinä Liberia oli vuosien verisen sotimisen raunioittama ja katkeroittama maa, jonka työttömyysprosentti oli 80. Hänen kaudellaan Liberian tilanteessa tapahtui huomattavaa toipumista ja rauha säilyi. Vuonna 2011 Johnson Sirleafille myönnettiin yhdessä kahden muun henkilön kanssa Nobelin rauhanpalkinto tunnustuksena hänen työstään naisten aseman parantamiseksi. Ellen Johnson Sirleaf toimi Liberian presidenttinä 12 vuotta (vuosina 2006–2018) voitettuaan presidentinvaalit vuosina 2005 ja 2011.
Vuonna 2012 Liberian vangittuna oleva entinen presidentti Charles Taylor tuomittiin 50 vuodeksi vankeuteen Haagissa toimineessa YK:n alaisessa erityistuomioistuimessa osuudestaan Sierra Leonen sisällissodan sotarikoksiin vuosina 1996–2000. Taylor siirrettiin kärsimään tuomiotaan Isoon-Britanniaan ja vuonna 2015 hylättiin Taylorin anomus päästä siirtymään tuomiotaan kärsimään Isosta-Britanniasta Ruandaan.
Vuonna 2014 Liberia oli yksi kolmesta Länsi-Afrikan ebolaepidemiasta pahimmin kärsineestä maasta.
Joulukuussa 2017 presidentinvaalit voitti entinen maailmanluokan huippujalkapalloammattilainen George Weah., joka astui virkaansa Sirleaf Johnsonin seuraajana maan uutena presidenttinä tammikuussa 2018. Kyseessä oli ensimmäinen kerta sitten vuoden 1944, kun Liberiassa valta siirtyi demokraattisesti valitulta presidentiltä toiselle.
Maaliskuussa vuonna 2018 YK lopetti 15 vuotta kestäneen rauhanturvaoperaationsa Liberiassa. Tuona aikana 16 000 ihmistä yli 12 maasta ehti palvella YK:n menestyksellisessä Liberia-operaatiossa.
Politiikka

Liberian poliittinen järjestelmä seuraa Yhdysvaltain esikuvaa. Liberian valtionpäämies on presidentti, joka johtaa sekä maata että hallitusta. Pääministerin virkaa ei ole. Presidentti valitaan kuusivuotiskaudelle suoralla kansanvaalilla. Presidentti nimittää hallituksen, senaatti vahvistaa valinnan. Kaksikamarinen parlamentti koostuu 30-paikkaisesta senaatista ja 73-paikkaisesta edustajainhuoneesta. Senaatti valitaan yhdeksäksi, edustajainhuone kuudeksi vuodeksi. Vuoden 2009 parlamenttivaalien jälkeen useita pieniä puolueita on yhdistynyt, ja suurimmat puolueet ovat Yhtenäisyyspuolue (Unity Party, UP, 18 paikkaa alahuoneessa), Demokraattisen muutoksen kongressi (Congress for democratic change, CDC, 15 paikkaa) ja Vapauspuolue (Liberty party, LP 9 paikkaa).
Liberia on muodollisesti Afrikan vanhin demokratia. Käytännössä poliittista elämää on dominoinut vuodesta 1877 saakka vapautettujen orjien jälkeläisistä muodostunut amerikkalais-liberialaisten ryhmä. Heidän True Whig -puolueensa oli ainoa sallittu ja piti valtaa käsissään yli sadan vuoden ajan. Vuosien 1989–2003 veristen sotien jälkeen Liberian demokratia-kehitys on ollut erittäin positiivista ja maassa on toteutunut jo vallansiirtokin demokraattisesti valitulta johtajalta toiselle.
YK:lla on ollut maassa rauhanturvaajia vuodesta 2003 alkaen, enimmillään 15 000 sotilasta. Vuonna 2012 tehdyn suunnitelman mukaan joukkoja vähennetään asteittain niin, että vuonna 2015 maassa on 3 750 YK:n sotilasta ja enintään 1 795 poliisia.
YK:n menestyksekäs Liberian rauhanturva-operaatio lopetettiin 15 vuoden jälkeen vuonna 2018.
Politiikka > Vapauksien kehitys

Freedom Housen vuoden 2022 raportin mukaan Liberiassa on vallinnut lähes kaksi vuosikymmentä rauhaa ja vakautta maan toisen sisällissodan päättyttyä vuonna 2003. Tänä aikana maa on edistynyt huomattavasti hallituksen kapasiteetin uudelleenrakentamisessa, oikeusvaltion palauttamisessa ja kansalaisten poliittisten oikeuksien ja kansalaisvapauksien varmistamisessa. Vuonna 2017 tapahtui ensimmäinen rauhanomainen vallansiirto johtajien välillä sitten vuoden 1944. Liberiassa on kuitenkin edelleen vakavia korruption, rankaisemattomuuden ja naisiin kohdistuvan väkivallan ongelmia.
Hallinnollinen jako

Liberia jakautuu aluehallinnon ylimmällä tasolla viiteentoista piirikuntaan (engl. counties):
Bomi
Bong
Gbarpolu
Grand Bassa
Grand Cape Mount
Grand Gedeh
Grand Kru
Lofa
Margibi
Maryland
Montserrado
Nimba
River Cess
River Gee
Sinoe
Talous

Liberian väestöstä vain 15 prosenttia on palkkatyössä.
Maatalous on perinteisesti talouden suurin osa-alue, vuonna 2000 se työllisti 70 prosenttia työvoimasta ja toi 76,9 prosenttia bruttokansantuotteesta. Maatalous tuottaa kumia, kahvia, kaakaota, riisiä, kassavaa, palmuöljyä, sokeria ja banaaneita. Merkittävimmät luonnonvarat ovat rautamalmi, timantit, kulta ja puu. Merkittävimmät vientituotteet ovat rauta, puutavara, kaakao, kahvi ja kumi. Viennistä suurin osa suuntautuu Saksaan, Etelä-Afrikkaan, Puolaan, Yhdysvaltoihin ja Espanjaan. Suurimmat tuontimaat ovat Etelä-Korea, Singapore ja Japani.
Maassa on 29 lentokenttää, joista kahdella on yli kolme kilometriä pitkä kiitotie. Rautatietä on 429 kilometriä. Suuri osa siitä vahingoittui sisällissodissa, mutta korjaustyöt ovat käynnissä monilla rataosuuksilla. Päällystettyä maantietä on 657 kilometriä. Buchanan ja Monrovia ovat satamakaupungit.
Veritimanttien kauppa on ongelma myös Liberiassa. Sen jälkeen kun naapurimaa Sierra Leone joutui YK:n boikottiin, timantteja on yritetty tuoda markkinoille Liberian kautta. Asia oli esillä entisen presidentin Charles Taylorin oikeudenkäynnissä Haagissa.
Liberian lipun alla purjehti yli 2 500 alusta vuonna 2010, toiseksi eniten maailmassa (Panaman jälkeen). Liberia on ollut maailman suosituimpia mukavuuslippumaita yli 40 vuoden ajan.
Väestö

Liberian kolmen miljoonan asukkaan joukossa on 16 eri etnistä alkuperäiskansaa sekä sekalainen joukko ulkomaalaisia. Alkuperäisasukkaita on noin 95 prosenttia väkiluvusta, joista suurin ryhmä ovat kpellet Keski- ja Länsi-Liberiassa. Liberian afro­amerikkalaisia, jotka ovat vapautettujen orjien jälkeläisiä, on arviolta viisi prosenttia väestöstä. He ovat olleet Liberian hallitseva yläluokka. Heistä puolet on Yhdysvalloista ja puolet Karibialta. Lisäksi maassa on merkittävä määrä libanonilaisia, intialaisia ja muita kansalaisuuksia läntisestä Afrikasta, jotka ovat tärkeä osa Liberian talousmaailmaa. Perustuslain mukaan valkoihoiset eivät voi saada Liberian kansalaisuutta.
Vuoden 2008 väestönlaskennan mukaan suurimmat etniset ryhmät olivat kpellet (20,3 %), bassat (13,4 %), grebot (10 %), giot eli danit (8 %), manot (7,9 %), krut (6 %), lormat (5,1 %), kissit (4,8 %), golat (4,4 %), ja muut (20,1 %). Kristittyjä oli 85,6 prosenttia ja muslimeita 12,2 prosenttia.selvennä
Vuonna 2013 Liberian väestönkasvu oli 2,5 prosenttia, joka oli CIA:n tilastojen mukaan maailman 29. korkein.
Terveydenhoidon taso on alhainen. Esimerkiksi äitiyskuolleisuus on eräs maailman korkeimmista. Vuonna 2015 maassa menehtyi keskimäärin 725 äitiä 100 000 synnytystä kohden. Vuonna 2014 vastasyntyneen poikalapsen elinajanodote oli 56 vuotta, tyttölapsen 59,9 vuotta.
Vuonna 2007 arvioitiin, että HIV:n kantajia oli noin 1,7 prosenttia aikuisväestöstä, kaikkiaan noin 35 000 henkeä. Antiretroviraalilääkitystä olisi tarvinnut noin 8 500 henkeä, mutta sitä sai noin 17 prosenttia heistä, noin 1 400 henkeä. Lääkitystilanne oli parantunut huomattavasti, vuonna 2005 lääkettä sai viisi prosenttia tarvitsijoista.
Vuonna 2010 arvioitiin, että 15 vuotta täyttäneistä liberialaisista vain 60,8 prosenttia oli lukutaitoisia, miehistä 64,8 prosenttia ja naisista vain 56,8 prosenttia. Unicefin ja presidentti Ellen Johnson Sirleafin suojelema ohjelma tähtää etenkin tyttöjen koulunkäynnin lisäämiseen. Liberian yliopisto on yksi Länsi-Afrikan vanhimmista korkeakouluista. Se perustettiin nimellä Liberia College vuonna 1862 ja sai yliopiston oikeudet vuonna 1951.
Väestö > Kielet

Liberian neljä miljoonaa asukasta puhuu yhteensä 31 eri kieltä, joista 30 on luonnollisia ja yksi (Liberian pidginenglanti, vuonna 1984 noin 1 500 000 vieraana kielenä puhujaa) on kauppakieli, jolla ei ole äidinkielisiä puhujia. Jotkut näistä kielistä tulevat Libanonista ja Länsi-Afrikasta.selvennä Ainoa virallinen kieli on englanti, joka jakautuu neljään tai viiteen eri murteeseen, ja englanti murteineen on ainut Liberiassa puhuttu kieli, joka ei kuulu nigeriläis-kongolaisten kielten kielikuntaan. Liberian 17 eri etnisen ryhmän puhutut kielet kuuluvat yhteensä neljään eri kielikuntaan: kru, länsiatlanttinen, mandelainen ja indoeurooppalainen.
Vuonna 2006 Liberian yleisenglantia puhui 70 000 ihmistä. Puhutumpia kieliä Liberiassa ovat muun muassa kpelle (487 000 puhujaa 1991), bassa (406 000 puhujaa 2006), klao (213 000 puhujaa 2006) ja mann (188 000 puhujaa 2006). Mandinkan kielen itäinen murre on maahanmuuttajakieli ja sitä puhuu 38 000 ihmistä.selvennä
Kulttuuri

Liberialaisista 70 prosenttia on jonkin alkuperäisuskonnon kannattajia, 10 prosenttia kristittyjä ja 20 prosenttia muslimeita. Ensimmäiset afrikkalaisten kirjoittamat romaanit ilmestyivät maassa jo 1800-luvulla. Sitä ennen kirjallinen perinne muodostui kansanrunoista, saduista ja sananlaskuista. Perinteinen kuvataiteen muoto ovat danien tekemät naamiot.
Liberian yleisradio, Liberia Broadcasting System (LBS) aloitti toimintansa virallisesti vuonna 1960. Lähetykset lakkasivat 1990-luvulla sodan aikana työntekijöiden pakoon ja laitteistojen ryöstöön. 2000-luvulla sillä oli yksi FM-radiokanava, joka kuului vajaan 100 kilometrin päähän pääkaupungista. Loppuvuodesta 2008 otettiin käyttöön Kiinan lahjoittama ja ylläpitämä lähetinverkosto, jolla kuuluvuus laajeni koko maahan. Maan oman radion lisäksi maassa kuuluvat BBC, Radio France internationale ja China Radio International.
Liberiassa ilmestyy päivittäin viisi sanomalehteä. Paikallisradioista moni toimii järjestöjen, kuten YK:n UNMILin tai kirkkokuntien tuella. Lisäksi maassa toimii kolme yksityistä televisiokanavaa.
Liberialaisen ruokavalion runko muodostuu riisistä ja mausteisesta kastikkeesta. Liha tai kala on lisuke tai kastikkeen osa. Päivän pääateria on lounas tai illallinen työpäivän kulusta riippuen. Aamiaiseksi varsinkin maaseudulla syödään edellispäivän tähteitä lämmitettyinä, ja välipaloiksi syödään hedelmiä.
Kulttuuri > Urheilu

Liberia on osallistunut olympialaisiin vuodesta 1956 alle kymmenen urheilijan joukkueella. Se ei ole saanut mitaleita. Liberian jalkapallomaajoukkue on ollut FIFA:n rankingissa korkeimmillaan sijalla 66 heinäkuussa 2001. Syyskuussa 2014 se oli sijalla 126.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Liberia Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Liberia Wikivoyagessa (englanniksi)
| n k Afrikan valtiot |
| --- | --- | --- |
|  Pohjois-Afrikka |  Algeria  Egypti  Libya  Marokko  Mauritania  Sudan  Tunisia  |  |
|  Länsi-Afrikka |  Benin  Burkina Faso  Gabon  Gambia  Ghana  Guinea  Guinea-Bissau  Kamerun  Kap Verde  Kongon tasavalta  Liberia  Mali  Norsunluurannikko  Niger  Nigeria  Päiväntasaajan Guinea  São Tomé ja Príncipe  Senegal  Sierra Leone  Togo  |  |
|  Keski-Afrikka |  Burundi  Keski-Afrikan tasavalta  Kongon demokraattinen tasavalta  Ruanda  Tšad  |  |
|  Itä-Afrikka |  Djibouti  Eritrea  Etelä-Sudan  Etiopia  Kenia  Seychellit  Somalia  Tansania  Uganda  |  |
|  Eteläinen Afrikka |  Angola  Botswana  Etelä-Afrikka  Komorit  Lesotho  Madagaskar  Malawi  Mauritius  Mosambik  Namibia  Swazimaa  Sambia  Zimbabwe  |  |
 Itsehallintoalueet: Länsi-Sahara kiistanalainen alue  Mayotte  Réunion  Saint Helena 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska 2  3  BnF data 2  3  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Taiteenala:  KulturNav 
Henkilöt:  Trove  UK Parliament  Yle 
Muut:  Encyclopedia of Modern Ukraine  Dictionnaire historique de la Suisse  NARA  IdRef 
Liberian topografinen kartta
Samuel Doe valtiovierailulla Yhdysvalloissa vuonna 1982.
Joseph Boakai, Liberian presidentti vuodesta 2024
Liberian piirikunnat.
Dan-kansan tekemä naamio.
Manitoba Moose

| Manitoba Moose |
| --- | --- |

Historia:  Minnesota Moose (IHL) 1994–1996 Manitoba Moose (IHL) 1996–2001 Manitoba Moose (AHL) 2001–2011 St. John's IceCaps 2011–2015 Manitoba Moose 2015–
Perustettu:  1996
Kaupunki:   Winnipeg, Manitoba
Kotiareena:  Bell MTS Place
Sarja:  AHL
Konferenssi:  Läntinen
Divisioona:  Keskinen
Värit:                     
Toimitusjohtaja:   Craig Heisinger
Päävalmentaja:   Mark Morrison
Omistaja:  True North Sports & Entertainment Limited
Yhteistyöseurat:   Winnipeg Jets (NHL)  Norfolk Admirals (ECHL)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Manitoba Moose on kanadalainen jääkiekkojoukkue, joka pelaa American Hockey Leaguessa. Joukkueen kotipaikka on Winnipeg Manitoban provinssissa, kotiottelunsa joukkue pelaa Bell MTS Placessa. Manitoba Moose on NHL-seura Winnipeg Jetsin farmiseura.
Historia

Vuonna 1996 Minnesota Moose muutti St. Paulista Minnesotasta Winnipegiin ja sai kotikentäkseen silloisen Winnipeg Arenan. Tuolloin Manitoba Moose oli yksi IHL:n joukkueista.
Kun IHL lopetettiin, joukkue liittyi American Hockey Leagueen, ja siitä tuli NHL-joukkue Vancouver Canucksin farmiseura. Entinen Canuksin pelaaja Stan Smyl siirtyi Moosen valmentajaksi. Myöhemmin hänet korvattiin Randy Carlylella, joka pian siirtyi Mighty Ducks of Anaheimiin. Alain Vigneault toimi valmentajana yhden kauden ennen siirtymistään Vancouveriin, ja hänen tilalleen palkattiin entinen Winnipeg Jetsin pelaaja Scott Arniel.
NHL-seura Atlanta Thrashersin muutettua Winnipegiin vuonna 2011, Manitoba Moose purki farmiseurasopimuksen Vancouverin kanssa ja siitä tuli farmiseura Winnipegin uudelle joukkueelle. Winnipeg Jets siirsi Moosen St. John'sin kaupunkiin Newfoundlandille, ja joukkue otti uudeksi nimekseen St. John’s IceCaps.
St. John’s IceCaps pelasi AHL-liigassa vuosina 2011–2015. Kauden 2014–2015 jälkeen Winnipeg Jets siirsi seuran takaisin Winnipegiin ja se otti uudelleen käyttöön nimen Manitoba Moose.
Saavutukset kausittain

American Hockey League
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Ott. | Voitot | Tappiot | Tasapelit | OL | SOL | Tehdyt maalit | Päästetyt maalit | Pist. | Sijoitus | Pudotuspelit |
| 2006–07 | 80 | 45 | 23 | -- | 7 | 5 | 232 | 201 | 102 | 3. (North) | putosi 2. kierroksella |
| 2005–06 | 80 | 44 | 24 | -- | 7 | 5 | 243 | 217 | 100 | 3. (North) | putosi 2. kierroksella |
| 2004–05 | 80 | 44 | 26 | 7 | 3 | -- | 243 | 210 | 98 | 3. (North) | putosi 3. kierroksella |
| 2003–04 | 80 | 32 | 35 | 11 | 2 | -- | 214 | 232 | 77 | 6. (North) | ei päässyt pudotuspeleihin |
| 2002–03 | 80 | 37 | 33 | 8 | 2 | -- | 229 | 228 | 84 | 2. (Canadian) | putosi 2. kierroksella |
| 2001–02 | 80 | 39 | 33 | 4 | 4 | -- | 270 | 260 | 86 | 4. (Canadian) | putosi 1. kierroksella |
International Hockey League
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Ott. | Voitot | Tappiot | Tasapelit | OL | SOL | Tehdyt maalit | Päästetyt maalit | Pist. | Sijoitus | Pudotuspelit |
| 2000–01 | 82 | 39 | 31 | - | 12 | - | 222 | 230 | 90 | 3rd, West | putosi 2. kierroksella |
| 1999–00 | 82 | 37 | 31 | - | 14 | - | 227 | 237 | 88 | 5th, West | putosi 1. kierroksella |
| 1998–99 | 82 | 47 | 21 | - | 14 | - | 269 | 236 | 108 | 2nd, Midwest | putosi 2. kierroksella |
| 1997–98 | 82 | 39 | 36 | - | 7 | - | 269 | 254 | 85 | Last, Northwest | putosi 1. kierroksella |
| 1996–97 | 82 | 32 | 40 | - | 10 | - | 262 | 300 | 74 | Last, Midwest | ei päässyt pudotuspeleihin |
Joukkue kaudella 2024–2025

| Maalivahdit> Numero | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Hanskakäsi | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka | Maalivahdit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 32 |  | Thomas Milic | L | 2027 | Coquitlam, Brittiläinen Kolumbia, Kanada |  |
| 50 |  | Domenic DiVincentiis | L | 2027 | Bolton, Ontario, Kanada |  |
|   |  | Chris Driedger | L | 2025 | Winnipeg, Manitoba, Kanada |  |
| Puolustajat> Numero | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka | Puolustajat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2 |  | Tyrel Bauer | R | 2025 | Cochrane, Alberta, Kanada |  |
| 3 |  | Isaak Phillips | L | 2025 | Barrie, Ontario, Kanada |  |
| 4 |  | Dawson Barteaux | L | 2026 | Foxwarren, Manitoba, Kanada |  |
| 6 |  | Ashton Sautner (A) | L | 2026 | Flin Flon, Manitoba, Kanada |  |
| 7 |  | Simon Lundmark | R | 2025 | Tukholma, Ruotsi |  |
| 8 |  | Ben Zloty | L | 2026 | Calgary, Alberta, Kanada |  |
| 22 |  | Ville Heinola | L | 2026 | Honkajoki, Suomi |  |
| 43 |  | Graham Sward | L | 2025 | Abbotsford, Brittiläinen Kolumbia, Kanada |  |
| 44 |  | Elias Salomonsson | R | 2027 | Skellefteå, Ruotsi |  |
| 47 |  | Dylan Anhorn | L | 2025 | Calgary, Alberta, Kanada |  |
| Hyökkääjät> Numero | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Pelipaikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 10 |  | Kevin Conley | L | VLH / KH | 2025 | Wasau, Wisconsin, Yhdysvallat |
| 13 |  | Brad Lambert | R | KH / OLH | 2027 | Lahti, Suomi |
| 14 |  | Ben King | R | KH / OLH | 2025 | Vernon, Brittiläinen Kolumbia, Kanada |
| 16 |  | Chaz Lucius | R | KH | 2026 | Lawrence, Kansas, Yhdysvallat |
| 17 |  | Danny Žilkin | L | KH | 2026 | Mississauga, Ontario, Kanada |
| 18 |  | Mason Shaw (A) | L | KH | 2025 | Wainwright, Alberta, Kanada |
| 19 |  | Nikita Tšibrikov | L | LH | 2026 | Moskova, Venäjä |
| 20 |  | Tyson Empey | L | KH / VLH | 2025 | Swift Current, Saskatchewan, Kanada |
| 25 |  | Parker Ford | R | KH / OLH | 2025 | Wakefield, Rhode Island, Yhdysvallat |
| 26 |  | Fabian Wagner | L | KH / OLH | 2027 | Nyköping, Ruotsi |
| 27 |  | C.J. Suess | L | KH | 2025 | Forest Lake, Minnesota, Yhdysvallat |
| 28 |  | Jaret Anderson-Dolan | L | H | 2026 | Calgary, Alberta, Kanada |
| 41 |  | Axel Jonsson Fjällby | L | VLH | 2025 | Tukholma, Ruotsi |
| 45 |  | Dominic Toninato (C) | L | KH | 2025 | Duluth, Minnesota, Yhdysvallat |
| 49 |  | Mark Liwiski | L | KH / VLH | 2025 | Dauphin, Manitoba, Kanada |
|   |  | Colson Gengenbach | L | H | Try-out | Edmonton, Alberta, Kanada |
Joukkue kaudella 2024–2025 > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Mark Morrison
Apuvalmentaja: Éric Dubois
Apuvalmentaja: Morgan Klimchuk
Maalivahtivalmentaja: Drew MacIntyre
Videovalmentaja: Alex Matheson
Fysiikkavalmentaja: William Sadonick-Carriere
Taitovalmentaja: Vaughan Rody
Huoltopäällikkö: Riley Kosmolak
Toimitusjohtaja: Craig Heisinger
Jääkiekkotoiminnanjohtaja: Brad Andrews
Lähde: EliteProspects
Aiheesta muualla

Manitoba Moose Official Site
The Internet Hockey Database - Manitoba Moose (AHL)
The Internet Hockey Database - Manitoba Moose (IHL)
CJOB broadcasts all Manitoba Moose games
| Itäinen konferenssi | Itäinen konferenssi | Läntinen konferenssi | Läntinen konferenssi |
| --- | --- | --- | --- |
| Atlantin Divisioona | Pohjoinen Divisioona | Keskilännen Divisioona | Tyynenmeren Divisioona |
| Bridgeport Sound Tigers | Albany Devils | Charlotte Checkers | Bakersfield Condors |
| Hartford Wolf Pack | Binghamton Senators | Chicago Wolves | Ontario Reign |
| Hershey Bears | Rochester Americans | Grand Rapids Griffins | San Antonio Rampage |
| Lehigh Valley Phantoms | St. John's IceCaps | Iowa Wild | San Diego Gulls |
| Portland Pirates | Syracuse Crunch | Lake Erie Monsters | San Jose Barracuda |
| Providence Bruins | Toronto Marlies | Manitoba Moose | Stockton Heat |
| Springfield Falcons | Utica Comets | Milwaukee Admirals | Texas Stars |
| Wilkes-Barre/Scranton Penguins |  | Rockford IceHogs |  |
Monologi (albumi)

| Monologi Jenni Vartiainen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 7. syyskuuta 2018
 Formaatti: CD, LP, digitaalinen
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 31.38
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Listasijoitukset
   Suomen virallinen lista: 1.   Fyysinen albumilista: 2. 
Jenni Vartiaisen muut julkaisut
| Terra 2013 | Monologi 2018 | Ihmisten edessä 2007–2019 2019 |
Singlet albumilta Monologi
 ”Turvasana” Julkaistu: 28. tammikuuta 2017  ”Se oikea” Julkaistu: 5. heinäkuuta 2017  ”Väärään suuntaan” Julkaistu: 1. helmikuuta 2018  ”Voulez-vous” Julkaistu: 8. kesäkuuta 2018  ”Made in Heaven” Julkaistu: 7. syyskuuta 2018
Monologi (tyyliteltynä MONOLOGI) on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Jenni Vartiaisen neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 7. syyskuuta 2018. Se nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan kärkeen. Albumi pysyi listalla 31 viikkoa.