stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aleksib
Ura > ENCE eSports (2018–2019)

Virolainen siirtyi uudestaan ENCE eSportsiin huhtikuussa 2018. Joukkue voitti GG.BET Majestic -turnauksen kesäkuussa, joka tiesi sille paikkaa ESL One: Cologne 2018 -suurturnaukseen heinäkuussa. ENCE voitti kesäkuussa Super Jymyn Vectorama 2018 -turnauksessa. ENCE sijoittui Colognessa 7. sijalle. ENCE voitti suomenmestaruuden ASUS ROG Finnish Championship 2018 -turnauksesta elokuun alussa. Joukkue tuli toiseksi merkittävästä DreamHack Open Montreal 2018 -turnauksesta syyskuussa.
Virolainen sai finaalissa Kinguinia vastaan 28 tappoa ja kuoli 43 kertaa, joten hänen ratinginsa oli 0,78. Suurimpana voittona, ENCE voitti StarSeries & i-League Season 6 -turnauksen lokakuussa 2018. Virolaisen finaalirating oli joukkueen toiseksi alhaisin 1,04, joka koostui 77 taposta ja 73 kuolemasta. Hän teki keskimäärin 67 vahinkopistettä kierroksella. ENCE oli ensimmäinen suomalainen joukkue Counter-Strike: Global Offensivessa, joka oli voittanut suurturnauksen. Joukkue ansaitsi voittorahoja 125 000 dollaria. Joukkue voitti myöhemmin marraskuussa Assemblyn järjestämän Assembly GameXpo 2018 -turnauksen.
ENCE aloitti vuoden 2019 voitolla Europe Minor Championship - Katowice 2019 -turnauksesta, jossa se voitti Vitalityn finaalissa. Maaliskuussa joukkue hävisi maailmanlistan ensimmäisenä olleelle Astralikselle erittäin merkittävillä Katowicen majoreilla. ENCE oli vähällä pudota turnauksessa jo ennen pudotuspelejä, kun se hävisi toisessa lohkovaiheessa kaksi ensimmäistä ottelua. Lopulta joukkue kuitenkin voitti kolme ratkaisevaa ja pääsi turnaukseen. ENCE sai kesäkuussa hopeaa DreamHack Masters Dallas 2019 -turnauksesta, jossa se hävisi Liquidille finaalissa. Virolaisen semifinaalirating FaZe Clania vastaan oli turnauksen alhaisin 0,84.
Finaalissa hän sai yhden merkittävän kolmen tapon kierroksen ja 0,94 ratingin. Seuraavan hopean joukkue sai noin kuukauden päästä erittäin merkittävästä järjestetystä Intel Extreme Masters XIV - Chicago -turnauksesta. Virolainen erotettiin ENCE:stä elokuussa 2019, ja joukkueeseen hankittiin tilalle Miikka ”suNny” Kemppi. Siirto oli erittäin kohuttu, koska ENCE oli silloin maailmanlistan neljäntenä. Virolainen kertoi itse potkujen satuttaneen ja loukanneen häntä.
Ura > OG (2019–2021)

Virolaisen kerrottiin liittyneen Dota 2 -menestyksestä tunnetun OG:n listoille lokakuussa 2019. Joukkue sai pronssia joukkueen ensimmäisestä ottelusta, joka oli cs_summit 5. Virolainen sai hävityssä semifinaalissa Mouzia vastaan 32 tappoa ja kuoli 58 kertaa. Joukkue tuli toiseksi Flashpoint Season 2 -turnauksesta joulukuussa 2020 ja sai 250 000 dollaria tappiorahaa. Virolaisen keskiarvo oli finaalissa Virtus.prota vastaan joukkueen alhaisin 0,89.
Joukkue voitti kesäkuussa 2021 Spring Sweet Spring #2 -turnauksen voittamalla Entropiqin finaalissa. Virolaisen keskiarvo oli finaalissa 1,01.
Ura > G2 ja Ninjas in Pyjamas (2022–2023)

Virolainen liittyi G2-joukkueeseen täydentämään joukkueen avauskokoonpanoa ennen kauden 2022 alkua. Joukkue tuli nopeasti hopealle IEM Katowice 2022 -turnauksesta. Virolainen sai finaalissa yhteensä 0,81 keskiarvon saatuaan 54 tappoa ja kuoltuaan 87 kertaa. Tulos oli joukkueen toisiksi alhaisin. Joukkue sijoittui heikosti Antwerpin majoreilla 9. sijalle. Joukkueen menestys olikin vuoden 2022 alussa kaukana odotetusta. Virolainen kertoi etsivänsä uutta joukkuetta heinäkuussa. G2:n kerrottiin uudistavansa kokoonpanoa heikkojen sijoitusten vuoksi.
Virolainen liittyi Ninjas in Pyjamasiin elokuussa, kun Nicolas ”Plopski” Gonzalez Zamora penkitettiin. Joukkueen kommunikointikieli vaihdettiin ruotsista englanniksi siirron myötä. Joukkue voitti nopeasti Svenska Cupen 2022 -turnauksen lokakuussa. Virolaisen keskiarvo oli finaalissa 1,20. NiP selviytyi huonosti sijalle 11. Pariisin Majoreilta.
Ura > Natus Vincere (2023–)

Natus Vincere julkisti virallisesti Virolaisen, kun se paljasti uuden kokoonpanonsa kesäkuussa 2023. Joukkue tuli toiseksi ESL Pro League Season 18 -turnauksesta lokakuussa. Virolaisen rating oli finaalissa joukkueen toisiksi alhaisin 0,82.
Virolainen voitti maaliskuussa 2024 NaVin kanssa ensimmäisen Counter-Strike 2:n major-turnauksen, PGL Major Copenhagenin. Hänestä tuli kaikkien aikojen ensimmäinen Majorit voittanut suomalainen. Virolainen oli finaalissa FaZe Clania vastaan joukkueensa keskitasoa saatuaan 32 tappoa ja kuoltuaan 38 kertaa.
Virolainen voitti NaVin kanssa erittäin merkittävän Esports World Cupissa pelatun Counter-Strike-turnauksen heinäkuussa 2024. Hänen ratinginsa oli finaalissa 1,28. Virolainen pääsi samoihin aikoihin joukkueensa kanssa ensimmäiseksi Counter-Strikeen keskittyneen HLTV-sivuston ylläpitämän maailman parhaiden joukkueiden listalla.
Joukkue sai hopeaa IEM Cologne 2024 -turnauksesta elokuussa 2024. Virolainen oli finaalissa Team Vitalityä vastaan joukkueensa keskitasoa 67 tapollaan ja 79 kuolemallaan.
NaVi jatkoi voittojaan syys-lokakuussa ESL Pro League Season 20 -ja IEM Rio 2024 -turnauksista. Virolaisen kerrottiin lokakuun lopulla olevan ensimmäisenä kilpapelaajana ehdokkaana vuoden urheilijaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aleksib Wikimedia Commonsissa
Aleksib:n pelaajaprofilli Liquipedia-palvelussa
Aleksib:n pelaajaprofilli HLTV.org-sivustolla
Docstop: Inside ENCE -dokumentti ENCE eSportsista Yle Areenassa
Simca 1307

| Simca 1307 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Espanja  Iso-Britannia  Kolumbia  Ranska  Suomi
Valmistaja:  Chrysler Europe (1975–1979) PSA Group (1979–1986)
Valmistusvuodet:  1975–1986
Muut nimet:  Chrysler 150 Chrysler Alpine Dodge Alpine Simca 1308/1309 Talbot 150 Talbot 1510 Talbot Alpine Talbot Solara
Korimalli:  4-ovinen sedan 5-ovinen hatchback
Luokka:  D-segmentti
Edeltäjä:  Simca 1300/1500
Iskutilavuus:  1,3–1,6 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  4-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen manuaali 3-vaihteinen automaatti
Simca 1307 on aluksi Chrysler Europen ja myöhemmin PSA-konsernin vuosina 1975–1986 valmistama ylemmän keskiluokan automalli, joka korvasi Simca 1300- ja 1500-mallit. Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Irlannissa ja Uudessa-Seelannissa auton nimenä oli aluksi Chrysler Alpine, Espanjassa Chrysler 150 ja Kolumbiassa Dodge Alpine. Vuonna 1979 PSA-konserni osti Chrysler Europen, jolloin auton merkiksi useimmilla markkinoilla tuli Talbot. Tämän jälkeen esiteltiin myös neliovinen sedan-versio nimeltään Talbot Solara.
Chrysler Alpine
Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 1975 esitelty etuvetoinen ja hatchback-korinen Simca 1307 oli aikanaan edistyksellinen automalli. Se valittiin Vuoden autoksi Euroopassa 1976. 1307 oli 1,3-litraisella moottorilla varustettu perusmalli, suurempien moottorien yhteydessä mallinimet olivat 1308 ja 1309.
Facelift-mallin Talbot Alpine.
Uudessakaupungissa valmistettu Talbot 1510.
Chrysler- ja Simca-merkeistä luovuttiin vuonna 1979, kun Chrysler Europe myytiin PSA-konsernille, joka nimesi auton Talbotiksi useimmilla markkinoilla. Manner-Euroopassa mallinimenä oli 1510 ja Isossa-Britanniassa edelleen Alpine.
Talbot Solara
Vuoden 1979 lopulla mallin keulaa kallistettiin hieman taaksepäin viistoksi. Seuraavana keväänä esiteltiin uutena korimallina neliovinen sedan, joka sai nimekseen Talbot Solara.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Simca 1307 Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Talbot Solara Wikimedia Commonsissa
Rantolampi

| Rantolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Suonenjoki
Koordinaatit:  62°42′45″N, 26°58′41″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Virmasveden alue (14.72)
Laskujoki:  oja Iisveteen 
Järvinumero:  14.722.1.017
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  98 m  
Pituus:  420 m  
Leveys:  80 m  
Rantaviiva:  0,851 km  
Pinta-ala:  2,126 ha  
Suurin syvyys:  2,2 m  
Saaria:  ei saaria 
  [ ohje ]  
Rantolampi  on Pohjois-Savossa Suonenjoella  Mustolanmäen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 420 metriä pitkä, 80 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,1 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Virmasveden alueella (14.72), jonka Iisveden–Virmasveden alueeseen (14.722) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 98 metriä mpy.
Onkilampi (Suonenjoki, Onkilammen vieressä)

| Onkilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Suonenjoki
Koordinaatit:  62°38′37″N, 27°01′51″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Virmasveden alue (14.72)
Laskujoki:  oja Onkilampeen 
Järvinumero:  14.722.1.026
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  113 m  
Pituus:  190 m  
Leveys:  120 m  
Rantaviiva:  0,525 km  
Pinta-ala:  1,354 ha  
Suurin syvyys:  1,9 m  
Saaria:  ei saaria 
  [ ohje ]  
Onkilampi  on Pohjois-Savossa Suonenjoella  Lintharjun lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 190 metriä pitkä, 120 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,4 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Virmasveden alueella (14.72), jonka Iisveden–Virmasveden alueeseen (14.722) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 113 metriä mpy.
Mustalampi (Suonenjoki, Piispalanmäki)

| Mustalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Suonenjoki
Koordinaatit:  62°42′15″N, 27°04′02″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Virmasveden alue (14.72)
Laskujoki:  suo-oja Ruunalampeen 
Järvinumero:  14.722.1.021
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  145,9 m  
Pituus:  350 m  
Leveys:  80 m  
Rantaviiva:  0,772 km  
Pinta-ala:  1,292 ha  
Suurin syvyys:  8,9 m  
Saaria:  ei saaria 
  [ ohje ]  
Mustalampi  on Pohjois-Savossa Suonenjoella  Piispalanmäen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 350 metriä pitkä, 80 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,3 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Virmasveden alueella (14.72), jonka Iisveden–Virmasveden alueeseen (14.722) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 145,9 metriä mpy.
Hannu Taanila

| Hannu Taanila |
| --- | --- |
 Hannu Taanila Turun kirjamessuilla 2009.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Hannu Matti Kusti Taanila
Syntynyt: 10. toukokuuta 1939 Ylivieska
Kuollut: 4. maaliskuuta 2024 (84 vuotta)
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  toimittaja
Vanhemmat:  Kusti Taanila ja Saima Emilia Hovila
Puoliso:  Kati Hämäläinen
Toimittaja
Koulutus:  humanististen tieteiden kandidaatti
Aktiivisena:  1961–2005
Televisio:  Yleisradio
Radio:  Yleisradio
Ohjelmat:  Jatkoaika (1968–1969) Hannu Taanilan sävelradio (2003–2005)
Lehti:  Turun ylioppilaslehti (1961–1966) Ylioppilaslehti (1965–1966)
Hannu Matti Kusti Taanila (10. toukokuuta 1939 Ylivieska – 4. maaliskuuta 2024) oli suomalainen toimittaja, joka työskenteli pitkään Yleisradiossa. Hän oli koulutukseltaan humanististen tieteiden kandidaatti. Taanila työskenteli erityisesti radiossa, ja hänet muistetaan kulttuuri- ja viihdeohjelmistaan sekä vasemmistolaisista mielipiteistään.
Elämä

Hannu Taanilan vanhemmat olivat maanviljelijä Kusti Taanila ja tämän kolmas puoliso Saima Emilia Hovila. Hän pääsi ylioppilaaksi 1957 ja valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi 1964. Taanila oli Turun ylioppilaslehden vakinaisena avustajana 1961–1966 ja Ylioppilaslehden avustajana 1965–1966. Hän toimi myös Paraisten ruotsalaisen seurakunnan kanttori-urkurina vuonna 1964.
Taanila aloitti uransa Yleisradiossa TV1:n kulttuuriohjelmien freelance-toimittajana 1965–1975 ja toimi myös viihdeohjelmien freelance-toimittajana 1968–1972. Radio- ja televisiotyön lisäksi hänen toimintansa ulottui sanoma- ja aikakauslehtiin. Päätoimisesti hän työskenteli Suomen ylioppilaskuntien liiton kulttuurisihteerinä 1965–1967 ja Kustannusosakeyhtiö Tammen osastopäällikkönä 1967–1975. Taanila juonsi Jatkoaika-ohjelmaa vuosina 1968–1969 yhdessä muun muassa Lenita Airiston ja Aarre Elon kanssa.
Taanila valittiin Radio 2:n kulttuuritoimituksen toimituspäälliköksi 1975. Hän toimi tässä tehtävässä 1975–1984, radion tiede- ja kulttuuriohjelmien toimituspäällikkönä 1985–1990 ja sen jälkeen Radio Ylen Ykkösen projektipäällikkönä ja erikoistoimittajana vuoden 2003 alkuun saakka, jolloin hän siirtyi eläkkeelle. Eläkkeellä ollessaan hän teki vielä freelancerina Yle Radio 1 -radiokanavalle ohjelmaa Hannu Taanilan sävelradio vuoden 2005 loppuun. Taanilalla oli keskeinen rooli Yleisradion latinankielisten uutisten ideoinnissa ja käynnistämisessä.
Näkemyksiä ja julkisia esiintymisiä

Taanila on tunnettu puhetaidostaan, urkumusiikin harrastuksestaan sekä vasemmistolaisista mielipiteistään. J. P. Roos on luonnehtinut Taanilaa seuraavasti:
”Hän edustaa häikäilemättömästi Kekkosen ajan ihannointia, pilkkaa nyky-Suomen tekniskaupallista eliittiä ja mediakellokkaita, analysoi talouden kehitystä marxilaiselta kannalta, vastustaa jyrkästi Natoa ja amerikkalaista imperialismia jne. Silti hän edustaa sellaista klassisen sivistyksen kunnioittamista, perinpohjaisuutta ja työteliäisyyttä että monet – – varmaan vasten tahtoaankin pitävät häntä jonkinlaisessa arvossa. – – hän ei ole aina pimeyden voimiin turvautuva Luihuinen vaan suoraan hyökkäävä Rohkelikko.”
Taanila puolusti yhtäläiseen hyvinvointiin perustuvaa sivistysvaltiota, jota hän itse oli rakentamassa 1960-luvulla. Jo tuolloin hänen sanomisensa ärsyttivät poliittista ja taloudellista eliittiä:
”’Ärsyttää porvareita’ tarkoitti tanssiin kutsumista: kutsumista avoimeen ja julkiseen keskusteluun, jossa kaikilla osapuolilla on yhtäläinen sanomisen vapaus, niin että syntyy dialogi, julkinen, avoin ja jatkuva. Ärtyminen on ainoastaan ylemmän oikeistolaisen keskiluokan etuoikeus ja ominaisuus. Köyhillä ei ole minkäänlaista yhteiskunnallista varaa ärtyä.”
Retoriikan tutkija Juhana Torkki piti Taanilaa yhtenä parhaista suomalaisista puhujista, sillä tämä vetosi sekä kuulijan älyyn että mielikuvitukseen. Pohjimmiltaan hän oli surullinen hahmo, joka kantaa huolta sellaisista suurista uhista kuin köyhien köyhtyminen ja sivistyksen rapautuminen. Taanila rakensi puhettaan kuin musiikkia, kehitteli teemoja kuin säveltäjä ja vetää eriparisia asioita yhteen kuin sinfoniassa ikään.
Kesällä 2011 Taanila nousi otsikoihin, kun hän puhuessaan parin viikon välein urkukonsertissa Merimaskun kirkossa ja Lahden urkuviikkojen pakinakonsertissa herjasi muun muassa naispappeuden vastustajia ja Jyrki Kataisen hallitusta sekä esitti virren 542 säkeistöön laatimansa uudet, EU-kriittiset sanat.
Täyttäessään 80 vuotta toukokuussa 2019 Taanila luonnehti Suomen tilaa ”fundamentalistiseksi kapitalismiksi” ja  kansainvälistä asemaa ”USA:n kuvernementiksi ja etuvartioksi”.
Yksityiselämä

Taanila oli naimisissa cembalisti-urkuri Kati Hämäläisen kanssa. Hänen siskonsa oli runoilija ja opettaja Katri Taanila.
Taanila on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Palkintoja ja tunnustuksia

Organum-seuran kunniajäsen vuodesta 1995
Kirkon tiedonvälityspalkinto 1997
Radioviihteen vuotuinen Studio Kymppi -palkinto 1998
Radio- ja televisioalan Kouran sivistyspalkinto 2004
Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto 2003
Teoksia

Kouludemokratia.  Helsinki. Määritä julkaisija!
Suomen ylioppilaskuntien liiton koulunuudistuspäivät Jyväskylässä 4.–6.11.1966.  Sininen kirja, 1967.
Esko Seppänen; Taanila, Hannu: Ken on maassa rikkahin.  Jyväskylä:  Gummerus, 1983.  ISBN 951-20-2499-3
Pertti Karkama; Seppänen, Esko; Taanila, Hannu: EU vai ei?  E. Seppänen, 1994.  ISBN 9529053096
Suomennoksia

Donella Meadows: Kasvun rajat: Ihmiskunnan kohtalontilannetta koskevaan Rooman klubin tutkimussuunnitelmaan liittyvä raportti.  (The Limits to Growth, 1972)  Helsinki:  Tammi, 1973.  ISBN 978-951-3-02471-0
Ilmari Hustich: Yksi maailma, monta maailmaa.  (Världens klyftor och broar, 1973)  Helsinki:  Tammi, 1974.  ISBN 978-951-3-02839-8
Mihajlo Mesarovic & Eduard Pestel: Ihmiskunta tienhaarassa: Rooman klubin toinen raportti.  (Mankind at the turning point, 1974)  Helsinki:  Weilin+Göös, 1975.  ISBN 978-951-3-51328-3
Nikolaus Harnoncourt: Puhuva musiikki: Johdatusta musiikin uudenlaiseen ymmärtämiseen.  (Musik als Klangrede: Wege zu einem neuen Musikverstandnis, 1982)  Helsinki:  Otava, 1986.  ISBN 978-951-1-08773-1
Kirjallisuutta

Alajoutsijärvi, Seppo: ”Mitä tulikaan sanottua”: Hannu Taanilan radiopuheen analyysi.  (Väitöskirja. Acta Universitatis Lapponiensis, 163)  Rovaniemi:  Lapin yliopisto, 2009.  ISSN 0788-7604  ISBN 978-952-484-304-1
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hannu Taanila Wikimedia Commonsissa
Hannu Taanilan radiopäiväkirjoissa liikuttiin maan ja taivaan välillä. Ylen Elävä arkisto.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taanila vuonna 1970 Helsingin Karhupuistossa.
Onkilampi (Suonenjoki)

| Onkilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Suonenjoki
Koordinaatit:  62°38′40″N, 27°01′36″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Virmasveden alue (14.72)
Laskujoki:  oja Onkilampeen 
Järvinumero:  14.722.1.027
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  113 m  
Pituus:  450 m  
Leveys:  170 m  
Rantaviiva:  1,284 km  
Pinta-ala:  5,007 ha  
Suurin syvyys:  5,4 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiOnkilampi 
Onkilampi  on Pohjois-Savossa Suonenjoella  Lintharjun lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 450 metriä pitkä, 170 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 5,0 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Virmasveden alueella (14.72), jonka Iisveden–Virmasveden alueeseen (14.722) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 113 metriä mpy.
Mercedes-Benz E-sarja (W211)

| Mercedes-Benz W211 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Egypti  Indonesia  Iran  Itävalta  Kiina  Malesia  Meksiko  Saksa
Valmistaja:   DaimlerChrysler 2002–2007  Daimler AG 2007–2009 
Valmistusvuodet:  2002–2009
Korimalli:  4-ovinen sedan 5-ovinen farmari
Luokka:  E-segmentti
Edeltäjä:  Mercedes-Benz W210
Seuraaja:  Mercedes-Benz W212
Teknisesti samankaltaisia:  Mercedes-Benz C219
Tekniset tiedot
Moottori:  R4 R5 R6 V6 V8
Iskutilavuus:  1,8–6,2 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  takaveto neliveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen automaatti 7-vaihteinen automaatti
Mercedes-Benz W211 on Mercedes-Benz E-sarjan kolmannen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2002–2009. Se korvasi edeltäneen W210-mallin ja seuraajaksi tuli W212. Malliin perustuu coupé-korinen CLS-sarja (C219).
Mercedes-Benz W211 (2002–2009)

Mercedes-Benz W211 esiteltiin Brysselin autonäyttelyssä tammikuussa 2002. Ulkomuodoltaan se ei muuttunut merkittävästi edeltäjäänsä verrattuna, vaan esimerkiksi säilytti neljä pyöreää ajovaloa.
Vuoden 2002 Euro NCAP -kolaritestistä W211 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Suorituskykyisin malli E 55 AMG esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syyskuussa 2002. Siinä oli mekaanisesti ahdettu 5,4-litrainen V8 teholtaan 476 hevosvoimaa. Esittelyaikanaan se oli nopein sarjavalmisteinen sedan-korinen auto maailmassa.
Vuonna 2006 malli sai muun muassa uudelleenmuotoillun, aiempaa suuremman etusäleikön ja uuden etupuskurin. Myös takavaloihin tehtiin muutoksia.
E 55 AMG korvattiin uudella E 63 AMG -mallilla, jossa oli 6,2-litrainen V8 teholtaan 514 hevosvoimaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mercedes-Benz E-sarja (W211) Wikimedia Commonsissa
Mercedes-Benz S211
Mercedes-Benz W211 E 55 AMG
Facelift-mallin Mercedes-Benz W211.
Mercedes-Benz W211 E 63 AMG
Péter Magyar

Péter Magyar
Péter Magyar (s. 16. maaliskuuta 1981 Budapest) on unkarilainen juristi ja liikemies, nyttemmin poliitikko, Kunnioitus ja vapaus -puolueen (TISZA) johtaja ja europarlamentaarikko.
Opinnot ja uran alku

Péter Magyar opiskeli oikeustiedettä Budapestissa ja Hampurissa ja valmistui juristiksi Péter Pázmány -yliopistosta 2004. Työskenneltyään Budapestin raastuvanoikeudessa hän siirtyi liike-elämään ja toimi lainopillisena asiantuntijana Unkarissa toimiville kansainvälisille sijoittajille. Vuonna 2010 hän siirtyi ulkoministeriön palvelukseen ja työskenteli Brysselissä Unkarin EU-edustustossa, missä hänen toimialanaan olivat erityisesti liikenne- ja energiapolitiikka sekä yhtiö- ja kilpailuoikeus. Vuodesta 2015 hän toimi diplomaattitehtävissä vastaten Unkarin hallituksen ja Euroopan parlamentin yhteydenpidosta mm. laki-, markkina-, budjetti-, kauppa- ja kehityspolitiikan kysymyksissä. Syyskuussa 2018 hänestä tuli Unkarin valtion kehityspankin (Magyar Fejlesztési Bank) EU-oikeusosaston johtaja. Kesäkuussa 2019 hänet nimitettiin pankin tytäryhtiön, opintolainoja myöntävän Diákhitel Központin toimitusjohtajaksi.
Yksityiselämä

Péter Magyar oli vuosina 2006–2023 naimisissa Fidesz-poliitikko Judit Vargan kanssa, ja heillä on kolme poikaa. Jo vuonna 2021 lehdistössä oli liikkunut huhuja avioliiton hajoamisesta, mutta tuolloin ne vielä kiistettiin; julkisesti pari ilmoitti eroaikeistaan maaliskuussa 2023. Sittemmin Unkarin mediassa on kerrottu, että Fidesz-puolue ei aiemmin sallinut ministerin ja merkittävimmän naispoliitikkonsa ottaa avioeroa, koska se olisi tuottanut negatiivista julkisuutta ennen vuoden 2022 parlamenttivaaleja.
Magyarin haastettua julkisesti Orbánin järjestelmän keväällä 2024 hänen avioliittoaan ja eroon johtaneita tapahtumia riepoteltiin mediassa ja Fidesz-puolueen kampanjoinnissa. Judit Varga on kertonut julkisuudessa miehensä kohdelleen häntä kaltoin, pelotelleen ja uhkailleen häntä. Erityistä huomiota sai tässä yhteydessä Magyarin tammikuussa 2023 salaa tallentama äänite, jolla Judit Varga kertoi, että hallituksen edustajat olivat käyneet poistamassa arkaluontoisia tietoja korruptiojutun tutkinta-asiakirjoista. Varga selitti myöhemmin lausunnon syntyneen painostuksen alla, uhkaavassa tilanteessa.
Avioeronsa jälkeen Péter Magyar seurusteli jonkin aikaa Evelin Vogelin kanssa, joka nähtiin hänen tukijoukoissaan kevään 2024 yleisötilaisuuksissa. Suhteen kariuduttua kesällä 2024 Evelin Vogelia haastateltiin ja hänen kertomuksistaan uutisoitiin laajalti hallitusta ja Fidesz-puoluetta lähellä olevassa mediassa syksyn 2024 mittaan. Julki tuotiin myös Vogelin salaa äänittämiä tallenteita heidän keskusteluistaan, joissa Magyar esimerkiksi puhuu puolueensa jäsenistä ja kannattajista ikävään sävyyn. Politiikan- ja mediatutkija Miklós Sükösdin mukaan tästä noussut kohu ei ollut vain juorujulkisuuden ”saippuaoopperaa” vaan kyseessä oli tietoisesti Venäjän mallin mukaan kehitelty propagandakampanja.