stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Iso Tervajärvi (Ylöjärvi)
Maantietoa

Järven pituus on 1,4 kilometriä, leveys 250 metriä ja sen pinta-ala on 18 hehtaaria. Se sijaitsee yli 35 metriä järven ylitse kohoavien Tervavuorten länsipuolella ja etelässä sijaitsevan Kettukankaan pohjoispuolella. Järven länsipuolisella metsäalueella on paljon metsäojia, jotka on johdettu järveen. Todellisuudessa Iso Tervajärvi on Ruuppalammen kautta virtaavan Tervajoen läpivirtausjärvi, jonka oma laskuoja laskee kilometrin jälkeen Aurejärveen. Veden keskimääräinen viipymä järvessä on 28 vuorokautta. Rantaviiva on 3,5 kilometriä pitkä ja on pääasiassa kangasmetsää. Länsirannan ympäristössä sijaitsee kaksi maatilaa ja järven etelärannalla ja laskuojan rannalla sijaitsee toistakymmentä vapaa-ajan asuntoa. Muualla järvellä vapaa-ajan asuntoja on vain kaksi. Tiet näille asunnoille tulevat yhdystieltä 3350, joka kulkee Lassilan kylän läpi.
Vedenlaatu

Järven valuma-alueella on metsää, suota ja pienempiä järviä. Alueella järven länsipuolella sijaitsee myös pieniä peltoja ja pohjoispuolella Talasnevan 60 hehtaarin turvetuotantoalue. Turvetuotannosta huolimatta Iso Tervajärven vedenlaatua ei tarkkailla säännöllisesti. Järvestä on tutkimuksia vuosilta 1989, 1994 ja 2011.
Talvella 1994 järven happitilanne oli enää tyydyttävällä tasolla, koska pohjan lähellä esiintyi happikatoa. Tilanne oli vuosikohtainen, koska talvella 1989 happitilanne oli hyvä. Kuitenkin talvella 2011 happivajetta esiintyi myös pintavedessä. Alusvedestä on tutkimustuloksia käytettävissä vain vuodelta 1994 eikä kesätutkimuksia ei ole tehty. Siksi happipitoisuuksista on vaikeaa tehdä varmoja päätelmiä. Veden erittäin tumma väri ja korkeat humuspitoisuudet luokittelevat Ison Tervajärven suojärviin, joilla on yleensä veden happamuus alhainen. Isosta Tervajärven happamat vedet laskevat Aurejärveen, jonka selkävesillä veden happamuustaso on pysynyt vielä kuitenkin esimerkiksi muikulle riittävän korkealla. Iso Tervajärven päällysvedestä mitatut fosforipitoisuudet ovat korkeita ja niiden perusteella järvi on rehevöitynyt. Myös typpipitoisuudet ovat luonnontasoa korkeampia, sillä vedessä on paljon humusta. Vuonna 2011 talvella järven fosforipitoisuudet olivat vähäsateisista sääoloista johtuen aiempaa matalammat. Ison Tervajärvi soveltuu virkistyskäyttöön vain välttävästi ja rehevyysongelmia voi esiintyä myös kesäaikana.
Iso-Nuottanen

| Iso-Nuottanen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Viitasaari
Koordinaatit:  62°58′43″N, 26°12′14″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Keiteleen keskiosan alue (14.42)
Laskupuro:  Haarapuro Ihantjokeen 
Järvinumero:  14.421.1.050
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  114,4 m  
Pituus:  480 m  
Leveys:  190 m  
Rantaviiva:  1,116 km  
Pinta-ala:  5,567 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso-Nuottanen 
Iso-Nuottanen  on Keski-Suomessa Viitasaarella  Haaralan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 480 metriä pitkä, 190 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 5,6 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen keskiosan alueella (14.42), jonka Keski-Keiteleen lähialueeseen (14.421) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 114,4 metriä mpy.
Ivan Vidav

Ivan Vidav vuonna 1963
Ivan Vidav (1918–2015) oli slovenialainen matemaatikko joka tutki pääasiassa differentiaaliyhtälöitä, funktionaalianalyyseja ja algebraa. Hän työskenteli Slovenian tiede- ja taideakatemiassa ja sai töistään palkinnon Prešeren Awardsselvennä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ivan Vidav Wikimedia Commonsissa
Islands (Kajagoogoon albumi)

| Islands Kajagoogoo |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: toukokuu 1984
 Tuottaja(t): Colin Thurston & Kajagoogoo
 Tyylilaji: new wave, pop rock,
 Kesto: 39.36
 Levy-yhtiö: EMI
Kajagoogoon muut julkaisut
| White Feathers 1983 | Islands 1984 | Crazy People’s Right to Speak 1985 |
Islands on englantilaisen Kajagoogoo-yhtyeen toinen albumi. LP julkaistiin 1984. Singleinä julkaistiin kappaleet ”Big Apple”, ”The Lion’s Mouth” ja ”Turn Your Back on Me”. Yhdysvalloissa albumi julkaistiin nimellä Second Play ja sen kansitaide poikkeaa alkuperäisestä julkaisusta.
”Big Apple” oli ensimmäinen levytys, jolla basisti Nick Beggs on laulajana erotetun Limahlin sijaan. Se oli julkaistu singlenä 1983. Kappaleessa on vieraileva puhallinsektio, joka on mukana albumin useilla kappaleilla. Yhtye pyrki laajentamaan musiikillista ilmaisua ja erityisesti lauluissa ”Melting the Ice Away” ja ”On a Plane” on kuultavissa jazz-vaikutteita. Yhtyeen itsensä soitinvalikoima on monipuolisempi kuin White Feathers -esikoisalbumilla.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt Kajagoogoo sekä sanoittanut Nick Beggs
The Lion's Mouth – 3.34
Big Apple – 4.09
The Power to Forgive – 4.44
Melting the Ice Away – 5.15
Turn Your Back on Me – 4.00
Islands – 4.50
On a Plane – 4.13
Part of Me Is You – 3.55
The Loop – 4.38 (instrumentaali)
Kokoonpano

Nick Beggs – basso, nauhaton basso, Chapman Stick, laulu
Steve Askew – sähkö- ja akustiset kitarat
Stuart Neale – kosketinsoittimet, piano, taustalaulu
Jez Strode – rummut, lyömäsoittimet
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Colin Thurston – taustalaulu, lyömäsoittimet
Guy Barker – trumpetti
Phill Todd – saksofoni, huilu, puhallinsovitukset
Chris Hunter – saksofoni, pasuuna
Pete Beachill – pasuuna
Annie ”Arnie” McCaig – taustalaulu
David Geawt – taustalaulu
Kokoonpano > Muut tekijät

Äänityksiä tehtiin viidessä studiossa, mm. Manor-studiolla. Masterointi tehtiin Abbey Road-studiolla.
Colin Thurston – tuottaja
Steve Chase – äänittäjä (Manor-studio)
Kathy Bryan – masteroija (Abbey Road Studios)
Cream – kansikuva
Mick Karn – sisäpussin kuvan veistos
Aiheesta muualla

Islands discogs.com -sivustolla
James Whitmore

James Whitmore, silloinen vaimonsa Nancy Mygatt ja heidän kolme poikaansa vuonna 1954.
James Allen Whitmore (1. lokakuuta 1921 White Plains, New York – 6. helmikuuta 2009 Malibu, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli ehdolla parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon saajaksi roolistaan elokuvassa Taistelutanner (1949). Toisen ehdokkuutensa hän sai miespääosan esittäjän kategoriassa vuonna 1976.
Valmistuttuaan Amherst High Schoolista Whitmore aloitti opinnot Yalen yliopistossa ja palveli merijalkaväessä toisessa maailmansodassa.
Whitmoren myöhempien elokuvien joukossa ovat Asfalttiviidakko (1950), Hyökkäys merellä (1958), Apinoiden planetta (1968), Seitsemän rohkeaa ratsastaa jälleen (1969) ja Käärmeenmuna (1977). Marraskuussa 2008 Whitmorella todettiin keuhkosyöpä, johon hän kuoli helmikuussa 2009.
Whitmorella on tähti Hollywood Walk of Famella, ja hänelle myönnettiin vuonna 2000 Emmy-palkinto. Tasan puoli vuosisataa aiemmin hän oli voittanut Golden Globen. Näyttelijä James Whitmore nuorempi on hänen poikansa.
Iso Torkkelinjärvi

| Iso Torkkelinjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Orivesi
Koordinaatit:  61°41′59″N, 24°34′05″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Leppähampaanjoen valuma-alue (35.75)
Laskujoki:  oja Pikku-Torkkeliin
Järvinumero:  35.751.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  108,5 m  
Rantaviiva:  1,063 km  
Pinta-ala:  5,723 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Torkkelinjärvi 
Iso Torkkelinjärvi  tai myös Torkkelinjärvi on Pirkanmaalla Orivedellä Torkkelissa sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 5,7 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se jää Pentinvuoren ja Paasivuoren väliseen painanteeseen. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Rannoille on rakennettu viisi vapaa-ajan asuntoa ja sen ympäristöön kolme taloa. Niille tulee tiet valtatieltä 9 alkavalta ja Uuhiniemeen jatkavalta tieltä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Laasojärven alueeseen (35.751) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 108,5 metriä mpy. Järveen laskee yksi oja pohjoisesta. Järven oma laskuoja alkaa sen länsipäästä ja laskee Pikku-Torkkeliin.
Jambiya

Jambiya
Jambiya (arab. جنبية‎, janbiyya) on Jemenistä peräisin oleva kaareva tikari, jonka käyttö on levinnyt koko Lähi-itään samoin kuin Etelä- ja Kaakkois-Aasiaan. Jemenissä tikari kuuluu 14 vuotta täyttäneen miehen varusteisiin.
Tikarin kahva on perinteisesti tehty sarvikuonon sarvesta, mikä on merkinnyt uhkaa sarvikuonoille.
International Mathematical Union

International Mathematical Union (IMU) on kansainvälinen kansalaisjärjestö, joka on omistautunut kansainväliseen yhteistyöhön matematiikan alalla kaikkialla maailmassa. Se on International Council for Science (ISC) jäsen ja sen jäseniä ovat kansallisia matematiikan organisaatioita yli 80 maasta.
IMU:n tavoitteet ovat; edistää kansainvälistä yhteistyötä matematiikan alalla, tukea ja avustaa kansainvälistä matemaatikoiden kongressia (ICM) ja muita kansainvälisiä tieteellisiä kokouksia/konferensseja, tunnustaa erinomaiset tutkimuspanokset matematiikan alalla mm. tieteellisten palkintojen myöntämisen kautta, sekä muiden kansainvälisten matemaattiikaan liittyvien toimien kannustaminen ja tukeminen, joiden katsotaan todennäköisesti edistävän matemaattisen tieteen kehitystä kaikilla sen osa-alueilla.
IMU:n puheenjohtajat

| Vuodet | Puheenjohtaja | Varapuheenjohtajat |
| --- | --- | --- |
| 1952–1954 |  Marshall Harvey Stone |  Émile Borel  Erich Kamke |
| 1955–1958 |  Heinz Hopf |  Arnaud Denjoy  W. V. D. Hodge |
| 1959–1962 |  Rolf Nevanlinna |  Pavel Alexandrov  Marston Morse |
| 1963–1966 |  Georges de Rham |  Henri Cartan  Kazimierz Kuratowski |
| 1967–1970 |  Henri Cartan |  Mihail Lavrentjev  Deane Montgomery |
| 1971–1974 |  K. S. Chandrasekharan |  Abraham Adrian Albert  Lev Pontrjagin |
| 1975–1978 |  Deane Montgomery |  J. W. S. Cassels  Miron Nicolescu  Gheorghe Vrănceanu |
| 1979–1982 |  Lennart Carleson |  Masayoshi Nagata  Juri Prokhorov |
| 1983–1986 |  Jürgen Moser |  Ludvig Faddejev  Jean-Pierre Serre |
| 1987–1990 |  Ludvig Faddejev |  Walter Feit  Lars Hörmander |
| 1991–1994 |  Jacques-Louis Lions |  John H. Coates  David Mumford |
| 1995–1998 |  David Mumford |  Vladimir Arnold  Albrecht Dold |
| 1999–2002 |  Jacob Palis |  Simon Donaldson  Shigefumi Mori |
| 2003–2006 |  John M. Ball |  Jean-Michel Bismut  Masaki Kashiwara |
| 2007–2010 |  László Lovász |  Zhi-Ming Ma  Claudio Procesi |
| 2011–2014 |  Ingrid Daubechies |  Christiane Rousseau  Marcelo Viana |
| 2015–2018 |  Shigefumi Mori |  Alicia Dickenstein  Vaughan Jones |
| 2019–2022 |  Carlos Kenig |  Nalini Joshi  Loyiso Nongxa |

Käännös suomeksi
James Weir

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: James Michael Weir
Syntymäaika: 4. elokuuta 1995 (ikä 29)
Syntymäpaikka: Preston, Englanti
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Seura
Seura: Manchester United
Pelinumero: 47
Junioriseurat
0000–2011: Preston North End
2011–2016: Manchester United
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2016– | Manchester United | 1 | (0) |
Maajoukkue
| 2012–2013 | Englanti U18 | 2 | (0) |
| 2012 | Englanti U19 | 1 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 28. helmikuuta 2016.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 28. helmikuuta 2016.
James Michael Weir (s. 4. elokuuta 1995 Preston) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Valioliigassa pelaavaa Manchester Unitedia. Pelipaikaltaan Weir on keskikenttäpelaaja.
Weir siirtyi Manchester Unitediin vuonna 2011 kotikaupunkinsa Preston North Endistä. Hän on toiminut Unitedin alle 21-vuotiaiden joukkueen kapteenina. Weir debytoi seuran edustusjoukkueen paidassa Valioliigassa helmikuussa 2016 Arsenalia vastaan tullen vaihdosta kentälle.
Weir on edustanut Englantia alle 18- ja alle 19-vuotiaissa.
Jaakola

Jaakola voi tarkoittaa seuraavia:
Paikannimi

Jaakola, kylä Halikossa
Sukunimi

Aila Flöjt (o.s. Jaakola, s. 1946), suomalainen hiihtosuunnistaja
Aku Päiviö (oik. Aukusti Päiviö, e. Jaakola, e. Koponen, 1879–1956), suomalaissyntyinen Yhdysvalloissa ja Kanadassa asunut toimittaja ja runoilija
Alpo Jaakola (1929–1997), suomalainen kuvataiteilija
Antti Jaakola (s. 1971), suomalainen näyttelijä
Birgit Jaakola (1943–2017), suomalainen kotiseutuneuvos ja kulttuuriperinnön tutkija
Efraim Jaakola (1791–1857), suomalainen maallikkopuhuja ja virsirunoilija
Jorma Jaakola (s. 1950), suomalainen keihäänheittäjä
Juha Jaakola (s. 1945), suomalainen arkkitehti ja tietokirjailija
Konsta Jaakola (s. 1997), suomalainen jääkiekkoilija
Ossi-Petteri Jaakola (s. 2002), suomalainen jääkiekkoilija
Pirkko Jaakola (s. 1940), suomalainen kirjailija
Sisko Valkama (oik. Valma Jaakola, 1931–1996), suomalainen kirjailija.
Topi Jaakola (s. 1983), suomalainen jääkiekkopuolustaja.
Iso-Nivu

| Iso-Nivu |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Pieksämäki
Koordinaatit:  62°12′31″N, 27°02′10″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kyyveden alue (14.93)
Laskupuro:  Nivunpuro Naarajokeen 
Järvinumero:  14.934.1.027
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  109,7 m  
Pituus:  2,5 km  
Leveys:  730 m  
Rantaviiva:  5,94 km  
Pinta-ala:  63,936 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso-Nivu 
Iso-Nivu  on Etelä-Savossa Pieksämäellä  Etelä-Niskamäen lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 2,5 kilometriä pitkä, 730 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 64 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 5,9 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Kyyveden alueella (14.93), jonka Nykälänjoen–Naarajoen alueeseen (14.934) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 109,7 metriä mpy.
James Wilby (uimari)

| Mitalit> Maa:   Iso-Britannia.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Iso-Britannia.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Iso-Britannia.Miesten uinti. Olympialaiset  | Maa:   Iso-Britannia> Miesten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Tokio 2020 | 4 × 100 m sekauintiviesti |  |
| MM-kilpailut (pitkä rata)  | MM-kilpailut (pitkä rata)  | MM-kilpailut (pitkä rata)  |  |
|  Kultaa | Gwangju 2019 | 4×100 m sekauintiviesti |  |
|  Hopeaa | Gwangju 2019 | 100 m rintauinti |  |
|  Pronssia | Gwangju 2019 | 4×100 m sekauinnin sekaviesti |  |
|  Pronssia | Budapest 2022 | 4×100 m sekauintiviesti |  |
|  Pronssia | Doha 2024 | 4×100 m sekauinnin sekaviesti |  |
| EM-kilpailut (pitkä rata)  | EM-kilpailut (pitkä rata)  | EM-kilpailut (pitkä rata)  |  |
|  Kultaa | Glasgow 2018 | 4×100 m sekauintiviesti |  |
|  Kultaa | Rooma 2022 | 200 m rintauinti |  |
|  Hopeaa | Glasgow 2018 | 100 m rintauinti |  |
|  Hopeaa | Glasgow 2018 | 200 m rintauinti |  |
|  Pronssia | Budapest 2020 | 100 m rintauinti |  |
|  Pronssia | Rooma 2022 | 4×100 m sekauinnin sekaviesti |  |
Maa:   Englanti
| Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  |  |
|  Kultaa | Glasgow 2014 | 4×100 m sekauintiviesti |  |
|  Kultaa | Gold Coast 2018 | 200 m rintauinti |  |
|  Kultaa | Birmingham 2022 | 100 m rintauinti |  |
|  Kultaa | Birmingham 2022 | 4×100 m sekauintiviesti |  |
|  Hopeaa | Gold Coast 2018 | 100 m rintauinti |  |
|  Hopeaa | Gold Coast 2018 | 4×100 m sekauintiviesti |  |
|  Hopeaa | Birmingham 2022 | 200 m rintauinti |  |
|  Pronssia | Gold Coast 2018 | 50 m rintauinti |  |
|  Pronssia | Birmingham 2022 | 4×100 m sekauinnin sekaviesti |  |
James Wilby (s. 12. marraskuuta 1993 Glasgow, Skotlanti) on brittiläinen uimari, maailman- ja euroopanmestari, joka on erikoistunut rintauintiin.
Wilby voitti Gwangjun pitkän radan MM-kilpailuista 2019 kolme mitalia: kultaa 4×100 m sekauintiviestistä, hopeaa 100 metrin rintauinnista ja pronssia 4×100 m sekauinnin sekaviestistä. Budapestistä 2022 hän sai MM-pronssia miesten ja Dohassa 2024 sekajoukkueiden 4×100 m sekauintiviestistä. Pitkän radan EM-kilpailuista Wilby on voittanut 200 metrin rintauinnin Roomassa 2022 ja lisäksi kolme muuta mitalia rintauinnista sekä Glasgow’ssa 2018 Euroopan mestaruuden 4×100 metrin sekauintiviestistä ja lisäksi pronssia sekauinnin sekaviestistä. Tokion kesäolympialaisissa 2020 Wilby ui alkuerissä Britannian 4 × 100 metrin sekauintiviestijoukkueessa, joka lopulta saavutti hopeaa. Lisäksi hän asijoittui miesten 100 metrin rintauinnissa viidenneksi ja 200 metrin rintauinnissa kuudenneksi.
Kansainyhteisön kisoissa Wilby on saavuttanut Englannin edustajana neljä kultaa, kolme hopeaa ja kaksi pronssia.
International Karate Organization

| International Karate Organization Kyokushin-kaikan |
| --- | --- |

Perustettu:  1964
Perustaja:  Masutatsu Oyama
Puheenjohtaja:  Akiyoshi Matsui
Avainhenkilöt:  Yuzo Goda (kansainvälisen komitean puheenjohtaja) Seiji Isobe (kansainvälisen komitean jäsen) Kenny Uytenbogaardt (kansainvälisen komitean jäsen) Katsuhito Gorai (kansainvälisen komitean jäsen)
Kotipaikka:  Tokio, Japani
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Toimiala:  Kyokushin karate
Kotisivu:  kyokushinkaikan.org
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
International Karate Organization, myös Kyokushin-kaikan, lyhyesti IKO on japanilainen kyokushinjärjestö, joka perustettiin 1964. Järjestön puheenjohtaja on Akiyoshi Matsui, joka tunnetaan virallisemmin Kancho Shokei Matsui.
Historia

Kyokushinin perustaja Mas Oyama perusti kansainvälisen järjestön 1964 muutettuaan dojonsa Tokioon, jossa hän piti virallisen avajaisen kesäkuussa 1964. Sittemmin Kyokushinilla on jäseniä yli 120 maassa. 1969 Oyama järjesti ensimmäiset Japanin mestaruuskilpailut, jotka käytäisiin vuosittain. Myöhemmin 1975 hän perusti ensimmäiset maailmanmestaruuskilpailut, jotka puolestaan käydään joka neljäs vuosi. Oyama perusti vielä toisen Japanin mestaruuskilpailut, jotka käydään painoluokittain. Alkuperäinen turnaus käydään avoimessasarjassa.
Oyaman kuoltua 1994 hän jätti puheenjohtajan tehtävät epävirallisesti hänen oppilaalleen Akiyoshi Matsuille, joka nousi järjestön johtoon 1995. Sittemmin Matsui on laajentanut Kyokushinin kilpailutoimintaa ja järjestänyt maailmanmestaruuskilpailuja myös naisille, senioreille ja nuorille alle 18-vuotiaille. Lisäksi hän perusti katakilpailut maailmanmestaruuskilpailuihin ja vuodesta 1997 lähtien käyty painoluokallinen maailmanmestaruuskilpailut.
Ivan Zaitsev

| Ivan Zaitsev |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Ivan Zaitsev
Syntynyt: 2. lokakuuta 1988 (ikä 36) Spoleto, Italia
Kansalaisuus:   Italia
Lentopalloilija
Pituus:  202 cm
Paino:  92 kg
Nyk. joukkue:   Sir Safety Umbria Volley
Sarja:  Italian A1-liiga
Maajoukkueet
:   Italia
| Mitalit> Maa:   Italia.Miesten lentopallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten lentopallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten lentopallo. Olympialaiset  | Maa:   Italia> Miesten lentopallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Rio 2016 | Lentopallo |  |
|  Pronssia | Lontoo 2012 | Lentopallo |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | AUT/CZE 2011 |  |  |
Ivan Zaitsev (s. 2. lokakuuta 1988 Spoleto) on italialainen maajoukkuetason lentopalloilija ja lentopallon olympiamitalisti. Hän edustaa Italian A1-liigassa pelaavaa Sir Safety Umbria Volleyta. Pelipaikaltaan Zaitsev on hakkuri, vaikka pelasikin uransa alussa pääosin passarina.
Zaitsev voitti olympiapronssia Lontoon olympiaturnauksessa 2012 ja olympiahopeaa Rion olympiaturnauksessa 2016.
Perhe

Zaitsevin vanhemmat ovat kotoisin Venäjältä. Hänen isänsä Vjatšeslav Zaitsev on entinen lentopalloilija, joka voitti Neuvostoliiton joukkueessa urallaan yhden olympiakullan sekä kaksi olympiahopeaa. Zaitsevin äiti, Irina Pozdnjakova taas on entinen huipputason uimari ja maailmanennätysuimari 200 metrin rintauinnissa.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Ilmarinen

Akseli Gallen-Kallelan maalaus Sammon taonta vuodelta 1893. Ilmarinen on ahjon edessä seisova paidaton mies.
Ilmarinen eli seppä tai seppo Ilmarinen on suomalaisten kansanrunojen seppäsankari, yksi Kalevalan päähenkilöistä, alkuperäinen taivaanjumala ja yksi kalevanpojista.
Kuvaus

Iro-neito synnytti Ilmarisen yöllä, ja jo päivällä Ilmarinen teki itselleen sepän pajan. Ilmarinen takoi maailman alussa taivaankantta niin taidokkaasti, etteivät hänen työskennellessään näkyneet pihtien pitämät, eivätkä tuntuneet vasaran iskut. Ilmarisen kädenjälkeä ovat myös revontulet sekä aamu- ja iltaruskon värit. Myös raudan keksiminen ja alkutulen iskeminen ovat kansantarujen mukaan Ilmarisen saavutuksia.
Raudan käytön yleistymisellä oli suuri vaikutus itämerensuomalaisten kansojen mytologiaan, ja kansanperinteessäkin Ilmarisesta tuli Seppo tai "takoja iän ikuinen" vasta raudan käyttöönoton jälkeen. Tätä ennen Ilmari oli todennäköisesti taivaanjumala ja ukkosenjumala. Hänen nimensä lainattiin myös udmurtin kieleen udmurttien taivaanjumalalle muodossa Inmar, ja se esiintyy joskus myös saamen kielessäselvennä tuulenjumalana muodossa Ilmaris ja mahdollisesti myös ukkosenjumalana muodossa Ilmaričče.
Kalevalan henkilö

Ilmarinen on Kalevalan seppäsankari, ”takoja iänikuinen”. Hän asuu Väinölässä. Kalevalassa hän takoo monia esineitä, kuten sammon ja Kultaisen naisen, ja hän yrittää myös takoa uuden Auringon ja Kuun. Alkujaan Ilmarinen lienee ollut jumala, joka on myöhemmissä runoissa muuttunut kuolevaiseksi. Myös Kalevalassa Ilmarisen mainitaan olleen mukana kosmisessa luomisessa, takomalla taivaankantta ja asettamalla taivaankappaleita:
Tuli vanha Väinämöinen, ovelle asetteleikse.

Sanan virkkoi, noin nimesi: "Oi on seppo veikkoseni!

Mitä paukutat pajassa, ajan kaiken kalkuttelet?"



Se on seppo Ilmarinen sanan virkkoi, noin nimesi:

"Kuuta kullaista kuvoan, hope'ista aurinkoa

tuonne taivahan laelle, päälle kuuen kirjokannen."  
(Kalevala, Yhdeksäsviidettä runo)
Jumalana

Ilmarinen (Ilma, Ilmari, Ilmori, Ilmollinen) oli itämerensuomalaisten palvoma tuulen, sään ja ilman jumala. Hän oli myös mukana maailman syntymässä.
Anna-Leena Siikalan mukaan Ilmarisen attribuutti ovat palkeet. Palkeet liittyvät Ilmarisen asemaan tuulen jumalana, mutta toisaalta myös tämän rooliin kosmisena seppänä ja kulttuuriheeroksena. Itämerensuomalaisen kultaneito-runon joissakin inkeriläisissä toisinnoissa Ilmarisen taontatyö ei onnistu, ennen kuin hän tarttuu palkeisiin orjien sijasta itse. Siikalan mukaan vastakohta korostaa Ilmarisen asemaa tuulen jumalana.
Utsjoella tuulenjumala Biegga-gallesista (suom. Tuuli-ukko) käytettiin myös nimeä Ilmaris. 1600-luvulla Utsjoen saamelaiselta Anders Poulsenilta takavarikoidussa noitarummussa Ilmaris on kuvattu skandinaaviseen Thoriin ja itämerensuomalaiseen Ukkoon rinnastetun Tiermes-ukkosenjumaluuden rinnalla, mutta tästä erillisenä hahmona. Udmurttien Inmar-jumaluus on miespuolinen taivaan jumala, jota on verrattu Ilmariseen. Ilmarinen on saattanut samaistua myöhemmin palvottuun Ukkoon, mutta toisaalta saattoi myös muuttua suomalaisessa tarustossa seppäsankariksi.
Hindulaisuuden sään ja sodan jumalan Indran nimi on tullut mahdollisesti suomalais-ugrilaisesta sanasta Ilma tai Ilmari.
Galleria

Kuunkatsojat, Joseph Alanen, 1908–1910
Väinämöinen ja Ilmarinen suurella kuusella, Robert Wilhelm Ekman
Ilmarinen lentää kuun yli, Akseli Gallen-Kallela, v. 1892
Ilmarinen takoo Sammon, Berndt Godenhjelm, 1800-luku
Sammon taonta, Väinö Blomstedt, v. 1897
Sammon taonta, Joseph Alasen temperamaalaus, 1910–1911
Sammon taonta, Kalevalan kankahilla, Rudolf Koivu, v. 1931
Ilmarinen kyntää kyisen pellon, Akseli Gallen-Kallela, v. 1916
Kotka ja hauki, Joseph Alanen
Ilmarinen tulee sulhona Pohjolaan, Johan Kortmanin hiilipiirros, v. 1893
Pohjolan häät, Robert Wilhelm Ekman, 1860–1872
Pohjolan häät, Johan Kortman, v. 1890
Ilmarinen takoo kuuta, Walter Runeberg, v. 1866
Ilmarista kuvaava veistos Helsingin Vanhan ylioppilastalon pääovella, Robert Stigell, v. 1888