stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Real Madrid (koripallo)
Saavutukset

Espanjan liiga (33): 1957, 1958, 1960, 1961, 1962, 1963, 1964, 1965, 1966, 1968, 1969, 1970, 1971, 1972, 1973, 1974, 1975, 1976, 1977, 1979, 1980, 1982, 1984, 1985, 1986, 1993, 1994, 2000, 2005, 2007, 2013, 2015, 2016
Copa del Rey (27): 1951, 1952, 1954, 1956, 1957, 1960, 1961, 1962, 1965, 1966, 1967, 1970, 1971, 1972, 1973, 1974, 1975, 1977, 1985, 1986, 1989, 1993, 2012, 2014, 2015, 2016, 2017
Supercopa de España (4): 1985, 2013, 2014, 2015
Euroliiga (9): 1964, 1965, 1967, 1968, 1974, 1978, 1980, 1995, 2015
Saporta Cup (4): 1984, 1989, 1992, 1997
Korać Cup (1): 1988
ULEB Eurocup (1): 2007
Latin Cup (1): 1953
Intercontinental Cup (5): 1976, 1977, 1978, 1981, 2015
Kirjallisuutta

González López, Luis Miguel: El Rey de Europa: Historia del Real Madrid de Baloncesto.  Everest, 2007.  ISBN 8424110056
Aiheesta muualla

Koripallo Real Madridin virallinella sivustolla (espanjaksi)
Real Madrid ACB-liigan sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
Real Madrid Euroliigan sivustolla (englanniksi)
Real Madridin entisten pelaajien yhdistyksen sivusto (espanjaksi)
Euroliiga 2022–2023
Lohkovaihe

Alba Berlin | Anadolu Efes | Barcelona | Bayern München | Cazoo Baskonia | Virtus Bologna | Crvena zvezda | Olimpia Milano | Fenerbahçe Beko | AS Monaco Basket | ASVEL Lyon-Villeurbanne | KK Partizan | Maccabi Tel Aviv | Olympiakos | Panathinaikos | Real Madrid | Valencia BC | Žalgiris
Reisjärven vaakuna

Reisjärven vaakuna
Reisjärven vaakuna on Reisjärven kunnan tunnus, joka on saanut aiheensa sisäjärvikalastuksen muinaisesta merkityksestä. Samalla vaakuna viittaa epäsuorasti paikkakunnan nimen loppuosaan.
Vaakunan selitys kuuluu ”sinisessä kentässä hopeinen, viisihaarainen atraimen terä”. Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Reisjärven kunnanvaltuusto hyväksyi sen 26. kesäkuuta 1952. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 3. marraskuuta samana vuonna.
Ritva Reinikka

Ritva Sinikka Reinikka (aik. Reinikka-Soininen, s. 16. huhtikuuta 1955) on suomalainen taloustieteen tohtori, joka on vuodesta 1993 työskennellyt Maailmanpankissa Washingtonissa erityisesti Afrikkaan liittyvissä tehtävissä. Hän on yksi Maailmanpankin hierarkiassa korkeimmalle edenneistä suomalaisista. Vuonna 2014 hän oli yksi Suomen Kulttuurirahaston 30 000 euron palkinnon saajista.
Reinikka kirjoitti ylioppilaaksi Kouvolan yhteiskoulusta. Valmistuttuaan kauppatieteiden kandidaatiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta hän sai paikan ulkoministeriön kehitysyhteistyöosastolta 1978. Reinikka työskenteli YK:n palveluksessa Lesothossa 1982–1983 ja lähti sitten suorittamaan taloustieteen jatko-opintoja Kanadaan Montrealin ranskankieliseen yliopistoon lukuvuodeksi 1983–1984. Hän valmistui kauppatieteiden lisensiaatiksi Helsingistä 1990 ja väitteli tohtoriksi Oxfordin yliopistossa professori Paul Collierin johdolla 1993.
Oxfordissa Reinikka työskenteli Afrikan maiden taloudellisessa tutkimuskeskuksessa ja aloitti tohtoriksi valmistuttuaan uransa Maailmanpankissa Itäisen Afrikan ekonomistina. Myöhemmin hän toimi muun muassa tutkimuspäällikkönä pankin tutkimusosastolla, johtajana Afrikan ja Lähi-idän ja Pohjois-Afrikan alueilla sekä maajohtajana eteläisessä Afrikassa. Viimeksi hän toimi vuoden 2013 loppuun asti Maailmanpankin Afrikan inhimillisen kehityksen ohjelman johtajana.
Kulttuurirahaston palkintoperusteluissa todettiin Reinikan työllä olleen suuri merkitys sekä akateemiselle kehitystaloustieteelle että käytännön kehityspolitiikalle muun muassa kehitysmaiden verovarojen ja kehitysapurahojen käytön tehostumisen muodossa. Hän on tuonut varainkäytön tarkkailuun uusia menettelytapoja, kuten järjestelmällistä raportointia ja kyselytutkimuksia.
Ritva Reinikka on naimisissa amerikkalaisen Peter Deweesin kanssa. Heillä on vuonna 1992 syntyneet kaksostytöt. Aiemmasta avioliitostaan Reinikalla on poika.
Reitan Convenience

Reitan Convenience (entinen Reitan Servicehandel AS eli RSH) on norjalaiseen Reitangruppeniin kuuluva yritys, jonka on vuonna 2001 perustanut Odd Reitan yhdessä isänsä Ole Reitanin kanssa. Yritys syntyi, kun he ostivat norjalaisen Narvesen ASA:n, joka omisti ruotsalaisen Pressbyrån-ketjun ja jolla oli vuodesta 1997 ollut hallussaan oikeudet aloittaa Norjassa 7-Eleven-ketjun toiminta. Vuodesta 2012 Reitan Convenience on ollut myös R-kioskiketjun omistaja.
Reitan Convenienceen Norjassa, Ruotsissa ja Tanskassa kuuluu 7-Eleven. Lisäksi sillä on ketjut R-kioski (Suomi, Viro ja Liettua), Narvesen (Norja ja Latvia), Pressbyrån (Ruotsi) ja Preses Apvieniba (Latvia), joilla kullakin on kotimaassaan hallitseva markkina-asema.
Yritys soveltaa franchise-periaatetta. RSH:llä on Norjassa pääkonttori Oslossa ja kolme aluekonttoria. Pääkonttori vastaa muun muassa ja on myymälöiden palvelukeskus. Sanoma Oyj myi R-kioskien liiketoiminnan ja Rautakirja-nimen norjalaiselle Reitan Servicehandelille. Kaupan jälkeen yrityksen nimi muutettiin kansainvälisemmäksi, muotoon Reitan Convenience.
Reitangruppeniin kuuluu myös 1970-luvulla perustettu REMA 1000 -päivittäistavarakauppaketju.
Käännös suomeksi
Rekisteri (kieli)

Rekisteri on kielimuoto, jonka käyttö kytkeytyy tiettyihin tilanteisiin. Rekisterit voivat poiketa toisistaan muun muassa sanaston, kieliopin ja syntaksin suhteen.
Rekisteriltään vaihtelevia kirjoitettuja ja puhuttuja tekstilajeja ovat muun muassa sanomalehtitekstit, uskonnolliset tekstit, viralliset dokumentit, kirjallisuuden lajit, kasvokkain keskustelut, puhelinkeskustelut, väittelyt, radiolähetykset ja puheet.
Puhetilanteen muodollisuus tuo kielenkäyttöön täydempiä ääntämyksiä ja muotoja, ja samalla reduktiot, assimilaatiot ja arkikielisyydet karsiutuvat. Puhuja suunnittelee sanottavansa huolellisemmin, jolloin puhetilanteen syntaktiset rakenteet ovat lähellä yleiskielisiä normeja.
Rauta-rikkiproteiini

Rauta-rikkiproteiini on proteiini, johon on kiinnittynyt rautaioni, joka ei ole sitoutunut hemiryhmään. Sen sijaan rauta on sitoutunut joko kysteiiniaminohappoon tai kysteiinin lisäksi rikkiatomeihin muodostaen klustereita, joissa rautaan voi olla sitoutuneina muitakin ligandeja. Monet rauta-rikkiproteiinit osallistuvat eliöiden aineenvaihdunnassa hapetus-pelkistysreaktioihin tai toimivat sensoreina tai proteiinin rakennetta tukevina yksiköinä.
Rauta-rikkiproteiinien rakenne

Rauta-rikkiproteiineille tunnusomaista on, että proteiinit ovat kovalenttisesti sitoutuneet yksiköihin, joissa on yksi, kaksi, neljä tai kahdeksan rautaionia, rikkiatomeja ja mahdollisesti myös muita ligandeja. Näiden proteiinin molekyylimassa vaihtelee välillä 6–20 kDa. Rauta-rikkiproteiinit osallistuvat eliöiden aineenvaihdunnassa hapetus-pelkistysreaktioihin, koska rauta on stabiili sekä hapetusluvuilla +II että + III.
Rauta-rikkiproteiinien rakenne > Rubredoksiinit

Yksinkertaisimpia rauta-rikkiproteiineja ovat rubredoksiinit. Niiden rakenteessa rautaioni on sitoutunut joko neljään kysteiiniamonihappoon tai kahteen kysteiiniin ja kahteen histidiiniaminohappoon niin kutsuttujen Riesken proteiinien tapauksessa.
Rauta-rikkiproteiinien rakenne > 2Fe-2S-klusterit

Kahdesta rautaionista, joita yhdistää kahden sikkiatomin muodostama rikkisilta on yksinkertaisin rauta-rikkiproteiinien sisältämistä klustereista. Ferredoksiineissa tämän klusterit rautaionit ovat koordinoituneet lisäksi proteiinissa neljään kysteiiniaminohappoon ja niin kustutuissa Riesken proteiineissa rautoihin koordinoituvat kaksi kysteiiniä ja kaksi histidiiniä. Tällainen proteiini on myös eliöiden hapetus-pelkistystasapainoa säätelevä SoxR-proteiini.
Rauta-rikkiproteiinien rakenne > 4Fe-4S-klusterit

Neljästä rautaionista ja neljästä rikkiatomista koostuva rakenteeltaan kuutiomainen klusteri on yksi tyypillisimmistä rauta-riikiproteiineissa esiintyvistä klustereista. Nämä klusterit ovat lisäksi koordinoituneet kysteiiniaminohappoihin. Tätä klusteria esiintyy useissa hapetus-pelkistysreaktioita katalysoivissa entsyymeissä, kuten nitrogenaaseissa ja NADH-dehydrogenaasissa, radikaalireaktioita katalysoivissa entsyymeissä kuten biotiinisyntaasissa sekä eräissä muita kuin hapetus-pelkistysreaktioita katalysoivissa entsyymeissä kuten akonitaasissa ja amidofosforibosyylitransferaasissa. 4Fe-4S-klusteri esiintyy myös raudan imeytymistä ja kudoksissa siirtymistä säätelevissä proteiineissa.
Rauta-rikkiproteiinien rakenne > 3Fe-4S-klusterit

3Fe-4S-klusterit ovat harvinaisempia kuin 4Fe-4S-klusterit. Tällainen on esimerkiksi inaktiivisessa muodossa oleva akonitaasi, joka aktivoituu raudan lisäyksessä pelkistimen läsnä ollessa.
Rauta-rikkiproteiinien rakenne > Muita rauta-rikkiproteiineissa esiintyviä klustereita

Nitrogenaaseissa on 4Fe-4S-klusterien lisäksi 8 rauta-atomista ja 7 rikkiatomista koostuva klusteri, jonka keskusatomina on hiiliatomi ja lisäksi kolmeen rikkiatomiin on koordinoitunut myös molybdeeni-ioni. Rauta-atomit ovat lisäksi koosrdinoituneet kysteiiniaminohappoihin ja molybdeeni-ioni on koordinoitunut histidiiniin ja homositruunahappoon. Myös esimerkiksi hiilimonoksididehydrogenaasi sisältää useista rauta- ja rikkiatomeista koostuvan klusterin.
Raudan sitoutuminen rubredoksiinissa
2Fe-2S-klusterien rakenne
Entsymaattisesti inaktiivisessa akonitaasissa esiintyy 3Fe-4S-klusteri ja aktiivisessa muodossa on 4Fe-4S
Nitrogenaaseille tyypillinen useasta rauta- ja rikkiatomista koostuva klusteri
Regina (lehti)

Regina oli vuodesta 1959 vuoteen 2012 Kolmiokirja Oy:n kustantama sekä vuonna 2013 lyhyen aikaa virolaisen ModernOffice Oü:n kustantama lehti, joka sisälsi naisille suunnattuja novelleja ja ajanvietepalstoja. Regina ilmestyi Kolmiokirjan kustantamana alkuun kahdesti, myöhemmin kerran kuukaudessa. Huippuvuosina lehtiä myytiin irtonumeroina useita kymmeniä tuhansia.
Lehden nimellä julkaistiin myös pokkareita (vuodesta 2004 nimellä Reginapokkari, "Säväyttävät noin 150-sivuiset pokkarit naiselle kolme kertaa vuodessa!") ja käsitöitä (Reginan käsityöt vuodesta 1981).
1950-luvulla naisille tarkoitetut lukemistolehdet (esimerkiksi Nyyrikki ja Sirpale) olivat hyvin suosittuja. Regina syntyi 1959 Perjantai-lehden nuorekkaammaksi sisarlehdeksi. Perjantain toimittaja Margareta Keskitalo siirtyi toimittamaan Reginaa. Lehteä toimitti myös Leo Mäenpää. Lehden nimi tuli Perjantaissa ilmestyneestä Tuulikki Kallion jatkoromaanista ”Kaivopuiston kaunis Regina”.
Reginaan kirjoittivat Kallion lisäksi muun muassa Anni Hintsanen (nimimerkeillä Tuula Kaarnasto ja Susanna Pajunen), Elsa Kaarto, Lilli Vuorela, Rauni Ranta, Maja Kai (Fanny Leväsalo) ja Erna Wilén (myös nimellä Aila Tuulos). Jotkut kirjoittajanimistä ovat aivan ilmeisesti nimimerkkejä.
Reginassa käytettiin aluksi jatkokertomuksina saksalaisia tarinoita Goldroman-sarjasta. Kolmiokirja aloitti kuitenkin oman Kultasarjansa 1964, joka hiljalleen 1970-luvulle tultaessa muuttui kokonaan suomalaisten kirjoittamaksi.
Rautakirjan irtonumeromyynnissä Regina ei vielä vuonna 1963 sijoittunut 60 myydyimmän lehden joukkoon, mutta oli 1973 sijalla 13 ja 1983 sijalla 11.
Kolmiokirjan toimitusjohtaja Juha Määttä ilmoitti elokuussa 2012 lehden lakkauttamisesta. Lehden tilausmäärä oli laskenut tasaisesti koko 2000-luvun, ja oli loppuvaiheessa enää pari tuhatta.
Loppuvaiheessa lehden sisältöä kuvattiin lehden mainoksessa seuraavasti:
Vinkit ja neuvot romantiikkaan
Romanttiset novellit
Kysymys- ja vastauspalstat
Testejä, meikki- ja muotivinkit
Naisen unelmia – eroottiset fantasiat
Uusi kustantaja

Regina alkoi ilmestyä uudelleen helmikuussa 2013, kustantajana virolainen ModernOffice Oü ja päätoimittajana Sanna Tiihonen-Korppi. Uusi kustantaja palkkasi toukokuussa 2013 Reginan uudeksi päätoimittajaksi Radio Helsingin ohjelmapäällikön Anna Laineen, joka vastasi sekä suomen että viron kielellä ilmestyneistä Reginoista. . Laine ei kauan ehtinyt paikalla olla, vaan irtisanoutui tehtävästä lokakuussa 2013 viitaten maksamattomiin palkkoihin ja työskentelyolosuhteiden ongelmiin.
Aiheesta muualla

Regina-lehden kotisivut. (Arkistoitu – Internet Archive)
Manu Marttinen: Rouva Regina (Arkistoitu – Internet Archive). Journalisti 14/2012.
Tytti Reho

Tytti Åberg (tuolloin Reho) kesäkuussa 1995.
Tytti Tuulia Åberg (o.s. Reho, s. 5. elokuuta 1977 Heinävesi) on suomalainen keskimatkojen juoksija. Reho voitti 800 metrin juoksussa ja 1 500 metrin juoksussa ulkoradoilla neljä Suomen mestaruutta. Hänen hallussaan oli vuonna 2000 juostu sisäratojen 800 metrin juoksun Suomen ennätys 2.03,38. Sara Kuivisto rikkoi ennätyksen helmikuussa 2021. Lisäksi hänellä on nimissään 22-vuotiaiden sisäratojen (2.03,67) Suomen ennätys vuodelta 1999 ja 19-vuotiaiden ulkoratojen Suomen ennätys 2.04,26 vuodelta 1995. Seuratasolla hän edusti Kankaanpään seudun Leiskua. Hän sijoittui yleisurheilun alle 20-vuotiaiden Euroopan mestaruuskilpailuissa 1993 hopealle 800 metrillä.
Saavutukset

800 metrin juoksu
Suomen mestari: 1995, 1999, 2000
SM-pronssi: 1994, 1996
1 500 metrin juoksu
Suomen mestari: 2000
Henkilökohtaiset ennätykset

Ulkoradat
800 metrin juoksu: 2.01,29 (1999)
1 500 metrin juoksu: 4.13,58 (2000)
Sisäradat
800 metrin juoksu: 2.03,38 SE (2000)
Red Sonja

| Red Sonja |
| --- | --- |
 Elokuvan mainosjuliste
Ohjaaja:  Richard Fleischer
Käsikirjoittaja:  Clive Exton   George MacDonald Fraser
Tuottaja:  Christian Ferry
Säveltäjä:  Ennio Morricone
Kuvaaja:  Giuseppe Rotunno
Leikkaaja:  Frank J. Urioste
Tuotantosuunnittelija:  Danilo Donati
Pääosat:  Brigitte Nielsen   Arnold Schwarzenegger   Sandahl Bergman   Paul L. Smith   Ernie Reyes Jr.   Ronald Lacey   Pat Roach
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Dino De Laurentiis Corporation
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer Netflix
Ensi-ilta:  1985
Kesto:  90 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  17 900 000 $
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Red Sonja (”Punainen Sonja”) on miekka ja magia -lajityypin elokuva vuodelta 1985. Sen on ohjannut Richard Fleischer. Pääosissa näyttelevät Brigitte Nielsen ja Arnold Schwarzenegger ja muissa osissa Sandahl Bergman, Paul L. Smith, Ernie Reyes Jr., Ronald Lacey ja Pat Roach.
Elokuva perustuu Marvel-kustantamon Conan barbaari -sarjakuvien samannimiseen hahmoon, jonka Roy Thomas kehitti 1970-luvulla. Thomasin luoma hahmo pohjautuu löyhästi Robert E. Howardin novellissa ”The Shadow of the Vulture” esiintyvään Red Sonya of Rogatinoon.
Juoni

Sonjan (Brigitte Nielsen) elämä menee pirstaleiksi, kun kuningatar Gedren (Sandahl Bergman) tappaa hänen vanhempansa. Kuningatar hallitsee terrorismillaan ja kantaa talismaania, jonka avulla hän voi tuhota koko planeetan. Sonja päättää kostaa vanhempiensa kuoleman ja saa erikoisia voimia mysteerisen näyn kautta. Hänen täytyy kuitenkin vannoa vala, että hän saa rakastua mieheen vain, jos tämä on häntä voimakkaampi. Matkallaan kuningatar Gedren ja hänen assistenttinsa Ikolin (Ronald Lacey) luo hän tapaa Kalidorin (Arnold Schwarzenegger), muukalaisen, joka on epätavallisen voimakas.
Rooliluettelo

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Brigitte Nielsen   | … |   Red Sonja   |
|  Arnold Schwarzenegger   | … |   Lordi Kalidor   |
|  Sandahl Bergman   | … |   Gedren, Berkubanen kuningatar   |
|  Paul L. Smith   | … |   Falkon   |
|  Ernie Reyes Jr.   | … |   prinssi Tarn   |
|  Ronald Lacey   | … |   Ikol   |
|  Pat Roach   | … |   Lordi Brytag   |
|  Terry Richards   | … |   Djart   |
|  Janet Agren   | … |   Varna, Red Sonjan sisko   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen pitää Red Sonjaa huonoimpana kolmesta Dino De Laurentiisin tuottamasta barbaarieepoksesta. Hän antaa sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Remanenssi

Remanenssi BR magnetisaatiokäyrässä
Remanenssi eli jäännösmagnetismi (tunnus BR) on aineen ominaisuus, joka mittaa aineeseen jäävää magnetoitumaa ulkoisen magneettikentän poistuessa. Jos aineella on suuri remanenssi, sitä voidaan käyttää kestomagneettina. Remanenssilla on sama yksikkö kuin magneettivuon tiheydellä eli tesla.
Reimer–Tiemann-reaktio

Esimerkki Reimer–Tiemann-reaktiosta
Reimer–Tiemann-reaktio on kemiallinen reaktio, jossa fenolijohdannainen tai eräät typpeä sisältävät heterosykliset yhdisteet reagoivat emäksisissä olosuhteissa kloroformin kanssa muodostaen tuotteena aromaattisen aldehydin. Reaktion raportoivat ensimmäisen kerran saksalaiset Karl Reimer ja Ferdinand Tiemann vuonna 1876 ja se on nimetty heidän mukaansa.
Reagenssit ja mekanismi

Reimer–Tiemann-reaktio on tyypiltään elektrofiilinen aromaattinen substituutio. Nukleofiileinä reaktiossa toimivat fenolit ja eräät heterosykliset yhdisteet kuten indolit ja pyrrolit. Nämä voivat kuitenkin reagoida samoissa reaktio-olosuhteissa myös Ciamician–Dennstedt-toisiintumisella klooripyrimidiineiksi. Elektrofiilina reaktiossa toimii halokarbeeni, tyypillisesti joko dikloorikarbeeni, dibromikarbeeni tai dijodikarbeeni. Karbeeni muodostuu vahvasti emäksisissä olosuhteissa esimerkiksi natriumhydroksidin vaikutuksesta kloroformista, bromoformista, jodoformista tai trikloorietikkahaposta. Elektrofiilinen dihalokarbeeni reagoi fenolijohdannaisen kanssa pääasiassa o-asemaan tai mikäli molemmissa o-asemassa on substituentti, tapahtuu reaktio p-asemaan. Reaktiossa muodostuu välivaiheena bentsaalikloridijohdannainen, joka hydrolysoituu happamissa olosuhteissa aldehydiryhmäksi muodostaen aromaattisen hydroksialdehydin. Reimer–Tiemann-reaktio tapahtuu heikommin, mikäli fenolissa on elektroneja puoleensa vetäviä substituentteja. Reaktio on hyvin eksoterminen, ja sen huonona puolena ovat yleensä suhteellisen huonot saannot sekä sivutuotteena muodostuvat huomattavat natriumkloridimäärät.
SMS Regensburg (1914)

| SMS Regensburg |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  AG Weser, Bremen
Kölinlasku:  1912
Laskettu vesille:  25. huhtikuuta 1914
Palveluskäyttöön:  3. tammikuuta 1915
Poistui palveluskäytöstä:  luovutettu 1920 Ranskalle Strasbourg
Loppuvaihe:  romutettu 1944
Tekniset tiedot
Uppouma:  4 912 t (kuiva) 6 382 t
Pituus:  139,0 m (vesiraja) 142,7 m (kokonaispituus)
Leveys:  13,8 m
Syväys:  5,75 m
Koneteho:  29 000 shp
Nopeus:  28 solmua
Miehistöä:  385
Aseistus
Aseistus:  12 x 10,5 cm SKL/L45-tykkiä 2 x 50 cm torpedoputkea
SMS Regensburg oli Saksan keisarikunnan laivaston Graudenz-luokan kevyt risteilijä ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin AG Weseriltä Bremenistä osana vuoden 1911 laivasto-ohjelmaa ja sen köli laskettiin vuonna 1912. Alus laskettiin vesille 25. huhtikuuta 1914 ja se valmistui 3. tammikuuta 1915.
Saksan keisarikunnan laivasto 1914-1920

SMS Graudenz otettiin laivaston palvelukseen tammikuussa 1915 ja se liitettiin Avomerilaivastoon tiedustelijaksi.
Ranskan merivoimat 1920-1944

Alus luovutettiin 1920 sotakorvauksena Ranskalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Strasbourg. Alus osallistui 1928 ilmalaiva Italian etsintöihin.
Toisessa maailmansodassa 1940 Saksa valtasi Brestissä aluksensa takaisin. Se romutettiin 1944.
Reichenbachin putoukset

Reichenbachin pääputous suurella virtaamalla.
Sherlock Holmesin muistokyltti.
Reichenbachin putoukset (saks. Reichenbachfall tai Rychenbachfall) on Keski-Sveitsissä, Meiringenin eteläpuolella, Schattenhalbin kunnassa sijaitseva vesiputousketju. Putoukset sijaitsevat Reichenbach- eli Rychen Bach -purossa, joka laskee noin kilometrin matkalla 400 metriä ennen yhdistymistään Aarejokeen.
Matkailunähtävävyys

Erityisesti Reichenbachin putoukset ovat tulleet kuuluisaksi Arthur Conan Doylen Sherlock Holmes -tarinoista. Suurin putouksista on 120-metrinen matkailunähtävyys, jonne on funikulaariyhteys laaksosta.
Vesivoima

Reichenbachin vedet käytetään suurelta osin hyödyksi kahdessa EWR Energie AG:n vesivoimalaitoksessa:
| Voimalaitos | Nimellis- teho   MW | Putous- korkeus m | Rakenne- virtaama m³/s |
| --- | --- | --- | --- |
| Schattenhalb 1 | 1,3 | 220 | 0,8 |
| Schattenhalb 3 | 9,7 | 400 | 2,8 |
| Yhteensä | 11,0 |  | 3,6 |
Putousten juoksutusta säännöstellään ottaen huomioon matkailun tarpeet. Kesäpäivisin vettä juoksutetaan putouksista 850 litraa sekunnissa, öisin 150 litraa. Talvisin putousten kautta ei kulje lainkaan vettä.
Reina Regente -luokka

| Reina Regente -luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  4 725 t
Pituus:  96,62 m
Leveys:  15,24 m
Syväys:  6,21 m
Koneteho:  11 500 ihp
Nopeus:  20,4 solmua
Miehistöä:  440
Aseistus
Meritorjunta:  4 × Hontoria 7,9" tykkiä 6 × 4,7" tykkiä 6 × QF 6 naulan -tykkiä 6 × Nordenfeld konekivääriä 5 × torpedoputkea
Reina Regente -luokka oli Espanjan laivaston kolmen 1880-luvulla valmistetun aluksen muodostama panssarikansiristeilijäluokka.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Reina Regente | J. & G. Thomson, Glasgow | 20. kesäkuuta 1886 | 24. helmikuuta 1887 | 1. tammikuuta 1888 | haaksirikkoutunut maaliskuussa 1895 |
| Alfonso XIII | Ferrol | 1891 | 31. elokuuta 1891 | 1896 | poistettu alusluettelosta 1907 |
| Lepanto | Cartagena | 1. lokakuuta 1886 | 16. marraskuuta 1893 | 26. tammikuuta 1899 | poistettu alusluettelosta 1911 |
Remusanakirja

| Remusanakirja |
| --- | --- |

Kirjailija:  Jukka Annala
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Teos
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Remusanakirja on rockmuusikko Remu Aaltosen kielenkäytöstä kertova kirja, jonka on kirjoittanut Jukka Annala. Remu Aaltonen on tunnettu vapaamuotoisesti englantia käyttävistä sanoituksistaan kuten ”Get On” tai ”Let’s born to rock” ja omaperäisestä slangistaan.
Rebekka (romaani)

Kirjan ensimmäinen painos
Rebekka (engl. Rebecca) on Daphne du Maurierin kirjoittama romaani. Kun se julkaistiin vuonna 1938, du Maurier nousi – suureksi yllätyksekseen – yhdeksi tuon ajan suosituimmista kirjailijoista. Rebekkaa on luonnehdittu yhdeksi hänen parhaista töistään. Kirjassa on huomattu yhtäläisyyksiä Charlotte Brontën Kotiopettajattaren romaaniin. Du Maurier kirjoitti suuren osan romaanista Egyptin Aleksandriassa, jonne hänen miehensä oli tuolloin lähetetty.
Perintö

Kun Rebekka julkaistiin ensimmäisen kerran, sitä painettiin 20 000 kappaletta ja se oli huikea menestys. Se ei kuitenkaan ollut kriitikoiden suosiossa. The Times -lehti luonnehti romaania seuraavasti: ”aineisto on vähäpätöistä... mikään tässä ei yllä pienoisromaanin tasolle...”. Muutama näki romaanissa sen, mitä kirjailija halusi heidän näkevän: voimakkaan miehen ja heikon naisen suhteen tarkastelun.
Sovitukset > Elokuvat

Alfred Hitchcock ohjasi romaanin pohjalta ensimmäisen yhdysvaltalaisen elokuvansa Rebekka vuonna 1940. Hitchcockin elokuvista se oli ainoa, joka voitti parhaan elokuvan Oscar-palkinnon. Rebekka oli Hitchcockin toinen ohjaus du Maurierin teoksen pohjalta. Hänen edellinen ohjaustyönsä Jamaica Innin rannikkorosvot perustui niin ikään du Maurierin romaaniin.  Hitchcockin kolmas du Maurier -filmatisointi oli Linnut vuonna 1960.  Daphne Du Maurierin isä, näyttelijä, tuottaja ja kirjailija Gerald du Maurier, oli Hitchcockin ystävä. Siksi Daphne du Maurier lienee ollut yksi Hitchcockin suosikkikirjailijoista. Hitchcock ei näet ole tehnyt kenenkään muun kirjailijan teoksista näin monta elokuvasovitusta.
Sovitukset > Romaanit

Romaani on innoittanut kolmea uutta kirjaa ja kirjailijaa:
Rebekan varjo (Mrs de Winter) (1993), kirjailijalta Susan Hill
The Other Rebecca (1996), kirjailijalta Maureen Freely
Rebecca's Tale (2001), kirjailijalta Sally Beauman
Kirjallisuutta

Ferreira, Teresa: ”Reframing Absence: Masquerade as Turning Point in Du Maurier’s and Hitchcock’s Rebecca”, Turning Points: Concepts and Narratives of Change in Literature and Other Media, s. 229–244.  (Toim. Ansgar Nünning & Kai Marcel Sicks)  Berlin:  Walter de Gruyter, 2012.  ISBN 978-3-11-029694-5