stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lasisydän
Tuotanto

Kassila kokeili yhdessä Osmo Harkimon kanssa elokuvantekoa omassa tuotantoyhtiössä, jollainen tapa oli muualla jo yleistynyt. Elokuva menestyi huonosti, ja kokeilu jäi ainoaksi. Pienessä tuotantoryhmässä oli näyttelijöiden lisäksi vain neljä henkilöä: ohjaaja, kuvaaja, äänittäjä ja järjestäjä. Elokuvanteon aikana äänittäjä Pentti Venovirta kuoli auto-onnettomuudessa hänen ja Harkimon ollessa palaamassa Lohjalta kuvauspaikalle. Harkimo loukkaantui lievästi.
Kuvauksissa käytettiin mykkäkameraa, ja kaikki äänet tehtiin jälkituotannossa.
Elokuva kuvattiin muun muassa Kymenlaaksossa, Päijät-Hämeessä ja läntisellä Uudellamaalla.
Arviot

Aikalaisarvioissa vastaanotto oli hyvin myönteinen, ja elokuvaa pidettiin ajan suomalaisessa elokuvatuotannossa poikkeuksellisena. Päivän Sanomien kriitikko vertasi sitä jopa samaan aikaan ensi-illassa olleeseen Jean Renoirin elokuvaan. Kriittisempi oli Greta Brotherus (Hufvudstadsbladet): ”Onhan tämä kevyt komedia - - mutta Lasisydän on kuitenkin laadukkaampi kuin useimmat kotimaiset huvinäytelmämme.”
Myöhemmässä arviossa Arto Pajukallio löytää elokuvasta suomalaiselle elokuvalle harvinaista herkkyyttä ja heijastusta luomisen tuskasta, vieraantumisesta ja sitoutumispelosta. Hän luonnehtii elokuvaa kokeelliseksi tie-elokuvaksi (Helsingin Sanomat 8.7.2011). Markku Tuuli (Katso) pitää sitä vuoden 1981 arviossaan yhtenä ”suomalaisen elokuvahistorian merkkitöistä, [joka on] erilainen ja yllättävästi edelleen tuore työ”.
Lorenza Mondada

Lorenza Mondada (s. 1963 Locarno, Ticino, Sveitsi) on sveitsiläinen kielitieteilijä ja professori.
Mondada opiskeli 1982–1985 Fribourgin yliopistossa ja toimi valmistuttuaan assistenttina eri yliopistoissa. Hän väitteli Lausannen yliopistossa 1994 ja tutki väitöskirjassaan tilan kuvauksia matkakertomuksissa. 1996–2001 hän oli Baselin yliopistossa apulaisprofessori. Vuonna 2001 hänet nimitettiin Lyon 2 -yliopiston kielitieteen osaston professoriksi ja tammikuussa 2007 ICAR-tutkimuslaboratorion johtajaksi.
Mondada on ollut vuodesta 2012 Baselin yliopiston ranskan kielen ja yleisen kielitieteen professori. Aiemmin hän oli Lyonin yliopiston kielitieteen osaston professori ja Institut Universitaire de Francen tutkija sekä ICAR Research Labin (UMR 5191 CNRS) tutkija. Vuonna 2006 hän oli Helsingin yliopistossa tutkijana.
Mondada valittiin vuonna 2016 Suomalaisen tiedeakatemian jäseneksi.
Mondada sai 2001 Latsis-palkinnon, joka myönnetään Sveitsissä vuosittain alle 40-vuotiaalle huippututkijalle.
Leo Ahlstedt

| Leo Ahlstedt |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. toukokuuta 1929 Helsinki
Kuollut: 11. joulukuuta 2002 (73 vuotta) Vantaa
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin kauppakorkeakoulu
Instituutti:  Turun kauppakorkeakoulu
Tutkimusalue:  liiketaloustiede
Palkinnot:  Suomen Leijonan ritarimerkki
Karl Leo Ahlstedt (30. toukokuuta 1929 Helsinki – 11. joulukuuta 2002 Vantaa) oli suomalainen kauppatieteen tohtori, joka toimi muun muassa Turun kauppakorkeakoulun liiketaloustieteen apulaisprofessorina 1987–1992.
Hän väitteli Helsingin kauppakorkeakoulussa vuonna 1978. Hänen suomenkielisen väitöskirjansa oli otsikoitu Erikoistuminen ja liikkuvuus liikkeenjohtajan urakehitystekijöinä. Häntä on luonnehdittu modernin johtajakoulutuksen uranuurtajaksi Suomessa.
Julkaisuja

Ahlstedt, Leo – Jahnukainen, I.: Yritysorganisaatio yhteistoiminnan ohjausjärjestelmänä. 1971.
Ahlstedt, Leo – Jahnukainen, I. – Vartola, J.: Organisaatio ohjausjärjestelmänä julkisessa hallinnossa. 1974.
Ahlstedt, Leo: Liikkuvuus ja erikoistuminen liikkeenjohtajan urakehitystekijöinä. Diss. 1978.
Karthago (kirja)

| Karthago |
| --- | --- |

Kirjailija:  Jukka M. Heikkilä
Kieli:  suomi
Genre:  historiallinen romaani
Kustantaja:  Karisto
Julkaistu:  2011
Sivumäärä:  408
ISBN:  978-951-23-5379-8

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Karthago on Jukka M. Heikkilän vuonna 2011 ilmestynyt seitsemäs historiallinen romaani.
Karthago kertoo Karthagon taistelusta Roomaa vastaan. Kirjan päähenkilönä on historiallinen hahmo, palkkasoturi Ksanthippos. Sivuhenkilöitä ovat muun muassa Hamilkar Barka ja Marcus Atilius Regulus. Autenttisen tuntuinen minäkerronta avaa spartalaisen soturin näkökulman maasodankäyntiin ja erityisesti elefantteihin sotakoneina.
Tapahtumat sijoittuvat vuosiin 256–255 eaa.
Helsingin Sanomat julkaisi kirjasta arvostelun.
Lori Dupuis

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Lori Dupuis vuonna 2010 |  Lori Dupuis vuonna 2010 |  Lori Dupuis vuonna 2010 |  |
Maa:  Kanada
Naisten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Salt Lake City 2002 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Nagano 1998 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Kanada 1997 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | Suomi 1999 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | Kanada 2000 | jääkiekko |  |
Lori Dupuis (s. 14. marraskuuta 1972 Ontario, Kanada) on kanadalainen 1990-, 2000- ja 2010-luvuilla pelannut jääkiekkoilija, jonka pelipaikka oli hyökkääjä. Hän pelasi Kanadan naisten jääkiekkomaajoukkueessa kolmet maailmanmestaruuskilpailut, joista jokaisessa hänen joukkueensa saavutti kultaa. Dupuis pelasi myös olympialaisten naisten jääkiekkoturnauksessa kahdesti saavuttaen ensin 1998 hopeaa Naganossa ja sitten 2002 kultaa Salt Lake Cityssä.
Dupuis asuu Bramptonissa Kanadassa.
Lentopallon miesten 1-sarjakausi 2004–2005

| Miesten 1-sarjan kausi 2004-2005 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  23
Mestari:  Muuramen Lentopallo
Toinen sija:  Kempeleen Pyrintö
Nousseet joukkueet:  Muuramen Lentopallo
Ylempi sarjataso:  SM-liiga
Alempi sarjataso:  2-sarja
  ← 2003-2004 :  2005-2006 → 
Lentopallon miesten 1-sarjakausi 2004–2005 pelattiin kahdessa lohkossa. Kummankin lohkon neljä parasta selvisi pudotuspeleihin.
Pudotuspelit > Lohkovälierät

| Muuramen Lentopallo – Pielaveden Sampo 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 23. helmikuuta | MuurLe | Sampo | 3–0 | 29-27 , 25-20 , 25-13 |
| 26. helmikuuta | Sampo | MuurLe | 0–3 | 19-25 , 21-25 , 22-25 |
MuurLe jatkoon voitoin 2–0
| Kempeleen Pyrintö – Himangan Urheilijat  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 23. helmikuuta | KemPy | HU | 3–1 | 21-25 , 25-21 , 25-15 , 25-22 |
| 26. helmikuuta | HU | KemPy | 3–1 | 15-25 , 25-18 , 25-19 , 25-21 |
| 27. helmikuuta | KemPy | HU | 3–0 | 25-21 , 25-18 , 25-23 |
KemPy jatkoon voitoin 2–1
| Laajasalon Voima – Loimijoen Hurrikaani  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 22. helmikuuta | Voima | Hurrikaani | 0–3 | 15-25 , 17-25 , 16-25 |
| 26. helmikuuta | Hurrikaani | Voima | 3–0 | 25-22 , 25-16 , 25-13 |
Hurrikaani jatkoon voitoin 2–0
| Valkeakosken Isku-Veikot – Korson Veto 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 23. helmikuuta | Isku-Veikot | KoVe | 3–0 | 25-22 , 25-18 , 25-14 |
| 26. helmikuuta | KoVe | Isku-Veikot | 1–3 | 25-16 , 20-25 , 22-25 , 16-25 |
Isku-Veikot jatkoon voitoin 2–0
Pudotuspelit > Ristikkäisvälierät

| Muuramen Lentopallo – Loimijoen Hurrikaani  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2. maaliskuuta | MuurLe | Hurrikaani | 3–1 | 25-17 , 21-25 , 25-18 , 25-22 |
| 5. maaliskuuta | Hurrikaani | MuurLe | 2–3 | 25-20 , 13-25 , 25-19 , 23-25 , 12-15 |
MuurLe liigakarsintaan voitoin 2–0
| Kempeleen Pyrintö – Valkeakosken Isku-Veikot  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2. maaliskuuta | KemPy | Isku-Veikot | 3–2 | 25-19 , 25-15 , 23-25 , 20-25 , 15-12 |
| 5. maaliskuuta | Isku-Veikot | KemPy | 3–2 | 19-25 , 25-23 , 21-25 , 25-21 , 15-12 |
| 6. maaliskuuta | KemPy | Isku-Veikot | 3–2 | 23-25 , 25-13 , 13-25 , 25-23 , 16-14 |
KemPy liigakarsintaan voitoin 2–1
Pudotuspelit > Liigakarsinta

| Sija | Joukkue | O | V | H | Vo Erät | Hä Erät | Eräpisteet | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Vaasan Kiisto | 6 | 4 | 2 | 15 | 7 | 510–444 | 9 |
| 2 | Muuramen Lentopallo | 6 | 4 | 2 | 13 | 11 | 538–531 | 9 |
| 3 | Lentopalloseura Etta | 6 | 3 | 3 | 12 | 12 | 499–531 | 6 |
| 4 | Kempeleen Pyrintö | 6 | 1 | 5 | 7 | 17 | 508–549 | 2 |

Muuramen Lentopallo voitti ykkössarjan mestaruuden ja onnistui karsintasarjasta nousemaan seuraavalle kaudelle SM-liigaan. Kempeleen Pyrintö jäi ykkössarjaan, johon putosi myös Lentopalloseura Etta.
| Karsintasarjan ottelut  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 11. maaliskuuta | ETTA | MuurLe | 1–3 | 21-25 , 25-22 , 14-25 , 21-25 |
| 11. maaliskuuta | KemPy | Kiisto | 0–3 | 16-25 , 18-25 , 19-25 |
| 13. maaliskuuta | MuurLe | KemPy | 3–1 | 21-25 , 25-23 , 25-21 , 25-22 |
| 13. maaliskuuta | Kiisto | ETTA | 3–0 | 25-18 , 25-15 , 25-12 |
| 18. maaliskuuta | KemPy | ETTA | 3–2 | 22-25 , 25-18 , 20-25 , 25-15 , 17-15 |
| 19. maaliskuuta | MuurLe | Kiisto | 3–1 | 23-25 , 25-19 , 26-24 , 25-20 |
| 20. maaliskuuta | ETTA | KemPy | 3–0 | 25-19 , 26-24 , 25-20 |
| 20. maaliskuuta | Kiisto | MuurLe | 3–0 | 25-18 , 25-13 , 25-21 |
| 23. maaliskuuta | KemPy | MuurLe | 2–3 | 19-25 , 25-21 , 21-25 , 25-17 , 13-15 |
| 23. maaliskuuta | ETTA | Kiisto | 3–2 | 21-25 , 25-14 , 20-25 ,  25-20 , 15-12 |
| 26. maaliskuuta | MuurLe | ETTA | 1–3 | 23-25 , 21-25 , 25-18 , 22-25 |
| 28. maaliskuuta | Kiisto | KemPy | 3–1 | 25-21 , 25-23 , 26-28 , 25-17 |
1-sarjan säilymiskarsinnoissa selvisivät voittajiksi Saloisten Salama ja Tampereen Kisatoverit.
Leveysaste

Leveysaste ilmaisee pisteen pohjois–etelä-suuntaisen sijainnin Maan pinnalla. Sen arvo vaihtelee päiväntasaajan 0°:sta napojen 90°:een. Leveysastetta käytetään yhdessä pituusasteiden kanssa määritettäessä pisteen tarkkaa sijaintia.
Mittaaminen

Leveysastetta (φ) mitataan astein (°) kulmamittana päiväntasaajan 0°:sta (matalat leveysasteet) napojen 90°:seen (korkeat leveysasteet). Leveyspiirin sijainnilla on absoluuttinen arvo, mutta leveysaste on arvojen vaihteluväli. Leveysaste (°) voidaan jakaa 60 minuuttiin (′) ja edelleen 60 sekuntiin (″). Nämä minuutit ja sekunnit ilmoitetaan maapallon navan puolelta, eli esim. leveyspiiri 23° 26′ 22″ S on kauempana päiväntasaajalta kuin leveyspiiri 23° 00′ 00″ S.
Merkitseminen

Pohjoista leveyttä merkitään yleensä kirjaimella N, eteläistä kirjaimella S. Joskus eteläinen leveys annetaan negatiivisena, pohjoinen positiivisena. Esimerkiksi Suomen mantereen pohjoisin kohta Utsjoen Nuorgamissa sijaitsee leveyspiirillä 70° 05′ N ja eteläisin Hangon Tulliniemessä vastaavasti kohdalla 59° 48′ N.
Leveysasteet muissa koordinaatistoissa

Ekliptisessä koordinaatistossa, jonka pohjana on eläinrata, määritellään ekliptinen latitudi. Galaktinen latitudi on leveysaste galaktisessa koordinaatistossa. Galaktinen 0-leveysaste seuraa Linnunradan tasoa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Leveysaste Wikimedia Commonsissa
Lehtislampi

| Lehtislampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jämsä
Koordinaatit:  62°09′18″N, 24°55′47″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Iso Rautaveden alue (14.52)
Järvinumero:  14.526.1.016
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  138,4 m 
Rantaviiva:  1,3 km 
Pinta-ala:  0,065 km² 
Tilavuus:  0,0002 km³ 
Keskisyvyys:  3 m 
Suurin syvyys:  4,7 m 
 fiLehtislampi 
Lehtislampi on Koskenpäällä Jämsän pohjoisosassa sijaitseva runsaan kuuden hehtaarin laajuinen järvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on 35 kilometriä pohjoisluoteeseen ja Tampereelta 95 kilometriä koilliseen. Lähin kaupunkimainen keskus on Keuruu noin kuusitoista kilometriä luoteeseen.
Maantiede

Lehtislammen pituus on noin 600 metriä ja leveys 200 metriä. Tilavuus on noin 196 000 kuutiometriä. Järvi on saareton ja sen kaakkoisrannalla on muutama rakennus. Lehtislammen koillispuolella sijaitsee Havunkylä, jonka luoteispuolella on Havunjärvi, jonka halki kulkee Jämsän ja Keuruun kuntaraja. Ympäristössä on peltotilkkuja, järviä ja lampia, kuten Saarislampi ja Vähä-Havu. Etelässä on Kunnarsuo, jonka eteläpuolella on Kunnarlampi. Idässä maasto kohoaa ylängöksi muutaman hehtaarin laajuisella alueella noin kilometri Lehtislammelta.
Lehtislampi kuuluu Vataanjoen valuma-alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistöalue Iso Rautaveden alueella, joka puolestaan on toisen jakovaiheen vesistö Jämsän reitin valuma-alueella. Päävesistönä on Kymijoen vesistö. Vesistön suurin järvi on Koijärvi, jonka pinta on noin 38 metriä Lehtislampea alempana. Koijärvi sijaitsee viitisen kilometriä Lehtislammelta kaakkoon.
Lehtislampi on vedenjakajalla, sillä Havunjärvi kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Kartessi

Kartessi
Kartessi (kartessiammus, raehaulipanos) oli 1800-luvulle asti suustaladattavissa tykeissä käytetty, jalkaväkeä vastaan tarkoitettu ammustyyppi. Kartessi muodostui kyseisen tykin ammuksen painoisesta määrästä metallihauleja, jotka pakattiin purjekangaspussiin. Tykin laukaisussa pussi repesi; pussin jäännökset ja välipanos huolehtivat siitä, että haulit lensivät ulos piipusta yhtenäisenä massana, joka kuitenkin vapaassa tilassa hajaantui melko laajalle alalle.[lähde? ]
Menetelmä oli hyvin tehokas nimenomaan elävää voimaa vastaan; vasta brittiläisen eversti Henry Shrapnelin (1761–1842) keksimä srapnelli, jota kokeiltiin ensi kerran Waterloon taistelussa, syrjäytti kartessin. Viimeisen kerran jo vanhahtavia kartessiammuksia käytettiin Yhdysvaltain sisällissodassa.[lähde? ]
Sana kartessi juontuu ranskan sanasta cartouche, joka puolestaan pohjautuu italian panosta tarkoittavaan sanaan cartuccia. Pyöreillä lyijykuulilla täytetty, kummastakin päästä suljettu lieriö voitiin valmistaa useasta aineesta. Varhaisin tyyppi oli kangaspussikartessi, jossa pitkulaisen pussin täytteenä oli sekä ruuti että pienet kuulat. Peltilieriökartessissa materiaalina oli metalli. Lieriö voitiin valmistaa myös pahvista. Ennen kartessien käyttöönottoa tykit ladattiin ruudilla ja irrallisilla rautakappaleilla kuten nauloilla ja kuulilla, ja ammuttiin raehaulilaukauksena.
Kartesseja käytettiin alle 300 metrin etäisyydellä olevia eläviä maaleja vastaan. Kartessin ampuminen on rinnastettavissa haulikolla ampumiseen. Kartessina voidaan ampua myös aikasytyttimellä varustettuja kranaatteja. Tällöin sopivan mallinen kranaatti aikautetaan niin, että se räjähtää lähellä tykin putken suuta.
Lasisienet

| Lasisienet |
| --- | --- |
 Venuksenkukkakori (Euplectella aspergillum)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Sienieläimet Porifera
Luokka::  Lasisienet Hexactinellida  Schmidt, 1870
Synonyymit
 Hyalospongiae  Triaxonia 
Alaluokat
 Amphidiscophora  Hexasterophora 
Katso myös
   Lasisienet Wikispeciesissä   Lasisienet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lasisienet (Hexactinellida, myös Hyalospongiae tai Triaxonia) ovat melko harvinaisia, hauraita ja pitkäikäisiä merten sienieläimiä, joiden runko muodostuu lähes puhtaasta silikaatista muodostuneista neulamaisista rakenteista. Rungon halkaisija voi olla jopa metrin mittainen ja niiden pehmytosat muodostuvat jättimäisistä monitumaisista synsytiumeista tai solusitkoksista.
Lasisienet elävät ainoastaan merissä ja pääsääntöisesti syvissä vesissä. Kuvattuja lajeja on 500 ja ne ovat tärkeä osa merien pohjamutien eliöyhteisöjä. Niiden esiintymisalueita tunnetaan ainoastaan neljä: Antarktis, jotkin eteläisen Uuden-Seelannin vuonot, muutama merenalainen luola Välimerellä sekä jotkin Pohjois-Amerikan Tyynenmeren rannikon vuonot ja mantereen reunavedet.
Lasisieniä tunnetaan kahta selvästi toisistaan eroavaa tyyppiä: Lyssaccine-lajin runko muodostuu neulasista, jotka pysyvät vain löysästi yhdessä kudoksen avulla, ja Dictyonine, jonka runkoneulaset liittyvät tiukasti toisiinsa ja muodostavat lujan rakennustelineiden kaltaisen rakenteen. Näitä kutsutaan myös Hexactinosida-sieniksi.
Pohjois-Amerikan rannikon lasisieniriutat

Lujin sidoksin rakentuvien lasisienten uskottiin kuolleen kaikkialla sukupuuttoon, kunnes Kanadan länsirannikolla sijaitsevalta Hecaten- ja Kuningatar Charlotten salmien alueelta löydettiin vuonna 1987 neljä lasisienten muodostamaa riuttaa, joiden kokonaispinta-ala on yhteensä noin tuhat neliökilometriä. Riutat sijaitsevat 140–240 metrin syvyydessä ja suurin niistä on 25 metriä korkea. Niiden iäksi on määritelty yli 9 000 vuotta ja yksittäisen lasisienen arvellaan elävän pidempään kuin 200 vuotta. Ulkonäöltään lasisienet eivät muistuta tyypillisiä pesusieniä, vaan ne kasvavat lähinnä maljamaisiksi tai suppilomaisiksi. Väriltään ne vaihtelevat kermanvärisistä kirkkaaseen keltaiseen.
Vuonna 2007 tehtiin uusi riuttalöytö, tällä kertaa Washingtonin osavaltion rannikolla, noin 50 kilometriä länteen Grays Harborista. Sieltä löydetyt kolme lajia olivat samat kuin Hecatensalmen riutoissa, mutta tällä kertaa ne olivat pystyneet menestymään suojaisan salmen sijaan talvisin myrskyävällä avomerellä. Nämä riutat ovat pitkiä ja syviä, mutta korkeutta niillä on vain 2–4,5 metriä.
Pohjois-Amerikan rannikon lasisieniriutat > Suojelutoimia

Lasisienten hauraat korallirakenteet särkyvät helposti kosketuksesta ja sedimentin lisääntyminen tukahduttaa sienieläimiä. Jos yksittäisen sienen runko särkyy tai se tuhoutuu muuten, uusia sieniä ei voi kasvaa vakauttamaan riutan rakennetta. Hecatensalmen riutat suljettiinkin pohjakalojen troolausalueen ulkopuolelle vuonna 2002. Vuonna 2006 suoja-aluetta laajennettiin ja alueeseen kohdistettiin lisää rajoituksia, mutta kalastus ja alueen muu käyttö vaarantavat edelleen lasisieniyhdyskunnat. Vuonna 2010 Kanadan hallitus julisti alueen erityisen tarkkailun kohteeksi. Sen tavoitteena on liitää alue kansallisten mertensuojelualueiden verkkoon. Se on tarkoitus perustaa vuoteen 2012 mennessä.
Etelänapamanner

Vuonna 2013 saksalaiset tutkijat raportoivat lasisienten valtaavan nopeasti alueita, jotka paljastuvat Etelämanteren jäämassojen vetäytyessä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lasisienet Wikimedia Commonsissa
Linnea Dale

Linnea Dale (2009)
Linnea Dale (s. 22. huhtikuuta 1991 Tinn) on norjalainen laulaja.
Elämäkerta

Linnea syntyi Tinnin kunnassa, Telemarkin läänissä, Norjassa keväällä 1991. Hän on opiskellut Skienin lukiossa. Hän osallistui Norjan Idolsiin vuonna 2007, jossa hän sijoittui seitsemänneksi. Hän esitti itse säveltämänsä ja sanoittamansa kappaleen ”What Do I Know About Love” semifinaalissa 10. lokakuuta. Vuonna 2009 Linnea liittyi Donkeyboy-yhtyeeseen, jonka debyyttialbumilla Caught in a Life hän vieraili naislaulajana kappaleissa ”Ambitions”, ”Sometimes” sekä ”Awake”. Hän on myös levyttänyt kappaleen ”Anything Goes (and Everything's Alright)” yhdessä Magnus Sinnesin kanssa. Dalen ensimmäinen EP, Children Of The Sun julkaistiin 27. tammikuuta 2012, ja ensimmäinen sooloalbumi Lemoyne Street huhtikuussa samana vuonna.
Diskografia

Lemoyne Street (2012)
Good Goodbyes (2014)
Le Castellet’n 8 tunnin ajo 2010

Paul Ricardin rata.
Kilpailun voittaja auto Audi R15 TDI plus.
Le Castellet’n 8 tunnin ajo 2010 oli Le Mans Series -kauden 2010 ensimmäinen osakilpailu, joka ajettiin 11. huhtikuuta Circuit Paul Ricard -moottoriradalla Le Castellet’ssa Ranskassa.
Kilpailun voitti Audilla ajaneet Allan McNish ja Rinaldo Capello.
Leroy Burrell

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Leroy Burrell vuonna 2019. |  Leroy Burrell vuonna 2019. |  Leroy Burrell vuonna 2019. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Barcelona 1992 | 4 × 100 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tokio 1991 | 4 × 100 m |  |
|  Kultaa | Stuttgart 1993 | 4 × 100 m |  |
|  Hopeaa | Tokio 1991 | 100 m |  |
Leroy Russel Burrell (s. 21. helmikuuta 1967) on yhdysvaltalainen yleisurheilija, joka paransi  kaksi kertaa 100 metrin juoksun maailmanennätystä. Kesäkuussa 1991 hän juoksi aikaan 9,90 ja 1994 aikaan 9,85.
Burrell kasvoi Lansdownessa, Pennsylvaniassa. Lapsuudessa tapahtuneesta onnettomuudesta johtuen hänen näkökykynsä oli heikko. Tämä haittasi monien urheilulajien harrastamista, mutta juokseminen onnistui ja Burrell päättikin keskittyä pikajuoksuun jo nuorella iällä. Hänen uraansa varjostivat useat loukkaantumiset, jotka monesti sattuivat juuri arvokilpailujen kannalta huonoon aikaan. MM-kilpailuissa 1991 hän voitti hopeaa 100 metrin juoksussa ja Barcelonan olympialaisissa
1992 100 metrin juoksussa hän epäonnistui. Samaisissa kisoissa hän kuitenkin voitti olympiakultaa Yhdysvaltain pikaviestijoukkueesta.
Vuonna 1994 Burrell meni naimisiin juoksija Michelle Finnin kanssa. Heillä oli kaksi poikaa, joista toinen, Cameron Burrell kuoli äkillisesti elokuussa 2021. Juoksu-uransa Burrell lopetti vuonna 1998. Hänen sisarensa Dawn Burrell voitti pituushypyssä Yhdysvaltain hallimestaruuden 1997.
Kristian Tuohilampi

| Kristian Tuohilampi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. marraskuuta 1989 (ikä 34) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Tuohi, Raissi
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  181 cm
Paino:  84 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2011–2020
Seurat:  Sport (Mestis/SML) HIFK (SML) TUTO Hockey (Mestis) SaiPa (SML) Ässät (SML)
Kristian Tuohilampi (s. 8. marraskuuta 1989 Helsinki) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi urallaan SM-liigaa Helsingin IFK:ssa, Saimaan Pallossa, Porin Ässissä ja Vaasan Sportissa yhteensä 188 runkosarjaottelua tehopistein 2+14=16 ja kuusi playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Tuohilampi pelasi suurimman osan urastaan kuitenkin Mestiksessä. Hän voitti Sportissa mestaruuden vuonna 2011. Tuohilampi toimi TUTO Hockey kapteenina kausina 2016–2017 ja 2021–2022, joista ensimmäisenä mainitulla hänet äänestettiin myös Mestiksen toiseen tähdistökentälliseen.
Linnea Henriksson

| Linnea Henriksson |
| --- | --- |
 Henriksson esiintymässä Spotifyn studiolla vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. marraskuuta 1986 (ikä 37) Halmstad, Ruotsi
Muusikko
Laulukielet:  ruotsi
Aktiivisena:  1995–
Tyylilajit:  pop, jazz
Levy-yhtiöt:  Sony Music, Epic
Aiheesta muualla
linneahenriksson.se
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Ellen Linnea Petrea Henriksson (s. 9. marraskuuta 1986 Halmstad) on ruotsalainen jazz- ja poplaulaja ja lauluntekijä. Henriksson osallistui Ruotsin Idol-kilpailuun vuonna 2010, sijoittuen neljänneksi.
Henriksson aloitti uransa musiikin parissa jo lapsena vuonna 1995, jolloin hän osallistui Småstjärnorna-lauluohjelmaan. Hän julkaisi ensimmäisen, Orupin kanssa kirjoittamansa soolosinglensä Väldigt kär/Obegripligt ensam vuonna 2011. Debyyttialbuminsa Till mina älskade och älskare Henriksson julkaisi vuonna 2012.
Toisen albuminsa Du söker bråk, jag kräver dans Henriksson julkaisi vuonna 2014.
Diskografia > Albumit

2010 – Kind of Green (Prylfin kanssa)
2012 – Till mina älskade och älskare
2014 – Du söker bråk, jag kräver dans
2017 – Linnea Henriksson
Diskografia > Singlet

2011 – "Väldigt kär/Obegripligt ensam"
2012 – "Alice"
2012 – "Lyckligare nu"
2012 – "Mitt rum i ditt hjärta"
2013 – "Jag vet nått som inte du vet"
2013 – "Du söker bråk, jag kräver dans"
2014 – "Cecilia"
2014 – "Halmstad"
2016 – "Se på mig nu" (yhdessä Petterin kanssa)
2017 – "Säga mig"
2017 – "Släpper allt" (yhdessä Norlien & KKV:n kanssa)
2018 – "Mamma är lik sin mamma" (yhdessä Storin kanssa)
2018 – "Bäst när det gäller" (yhdessä Gyllene Tiderin kanssa)
Lough Swilly

Sumuinen näkymä Lough Swillyltä.
Lough Swilly (iiriksi Loch Súilí "Varjojen järvi" tai "Silmien järvi") on 25 mailia (noin 40 kilometriä) pitkä jääkautinen vuono tai lahti Irlannissa Inishowenin niemimaan ja Fanadin niemimaan välissä Donegalin kreivikunnassa. Se on Carlingford Loughin ja Killary Harbourin ohella yksi Irlannin kolmesta jääkautisesta vuonosta.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Lough Swilly