stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rõivasin I hallitus
Hallituksen kokoonpano

| Ministeri | Tehtävissä | Puolue |
| --- | --- | --- |
| Pääministeri Taavi Rõivas |  26.3.2014–9.4.2015 |  Reformipuolue |
| Ulkoministeri Urmas Paet Keit Pentus-Rosimannus |  26.3.2014–17.11.2014 17.11.2014–9.4.2015 |  Reformipuolue Reformipuolue |
| Oikeusministeri Andres Anvelt |  26.3.2014–9.4.2015 |  Sosiaalidemokraattinen puolue |
| Sisä- ja alueministeri Hanno Pevkur |  26.3.2014–9.4.2015 |  Reformipuolue |
| Puolustusministeri Sven Mikser |  26.3.2014–9.4.2015 |  Sosiaalidemokraattinen puolue |
| Valtiovarainministeri Jürgen Ligi Maris Lauri |  26.3.2014–3.11.2014 3.11.2014–9.4.2015 |  Reformipuolue Reformipuolue |
| Opetus- ja tiedeministeri Jevgeni Ossinovski |  26.3.2014–9.4.2015 |  Sosiaalidemokraattinen puolue |
| Maatalousministeri Andres Anvelt Ivari Padar |  26.3.2014–7.4.2014 7.4.2014–9.4.2015 |  Sosiaalidemokraattinen puolue Sosiaalidemokraattinen puolue |
| Talous- ja rakenneministeri Urve Palo |  26.3.2014–9.4.2015 |  Sosiaalidemokraattinen puolue |
| Sosiaaliministeri Helmen Kütt |  26.3.2014–9.4.2015 |  Sosiaalidemokraattinen puolue |
| Ympäristöministeri Keit Pentus-Rosimannus Mati Raidma |  26.3.2014–17.11.2014 17.11.2014–9.4.2015 |  Reformipuolue Reformipuolue |
| Kulttuuriministeri Urve Tiidus |  26.3.2014–9.4.2015 |  Reformipuolue |
| Terveys- ja työministeri Urmas Kruuse |  26.3.2014–9.4.2015 |  Reformipuolue |
| Ulkomaankauppa- ja yrittäjyysministeri Anne Sulling |  26.3.2014–9.4.2015 |  Reformipuolue |
Sopdu

Sopdu oli muinaisessa Egyptissä palvottu taivaan ja itäisten rajaseutujen jumala. Taivaanjumalana Sopdu liitettiin Orionin tähdistön henkilöitymään Sah-jumalaan ja Sirius-tähden jumalattareen Sothikseen.
Idän jumalana Sopdun uskottiin suojelevan Egyptin itäisiä raja-asemia ja auttavan faaraota hallitsemaan näiden alueiden vierasmaalaisia asukkaita. Sopdua kutsuttiinkin Idän herraksi, ja hänen tärkein kulttikeskuksensa sijaitsi Ala-Egyptin itäisimmässä nomoksessa nimeltä Per-Sopdu (myös Sepdu, Sopdu), ”Sopdun talo”.
Stanisław Szukalski

Szukalski vuonna 1936.
Stanisław Szukalski (1893–1987) oli puolalaissyntyinen, lapsineroksikin julistettu maalari ja kuvanveistäjä, joka tuotti valtavan määrän hyvin persoonallisia teoksia 75-vuotisen uransa aikana.
Szukalski muutti Chicagoon, Yhdysvaltoihin teini-ikäisenä ja palasi Puolaan 1934, kun hallitus julisti hänet ”Puolan suurimmaksi eläväksi taiteilijaksi” ja rakennutti oman museon hänen töilleen. Vuonna 1939 museo kuitenkin tuhoutui Saksan hyökättyä Varsovaan samoin kuin suuri määrä hänen töitään. Hän muutti Kaliforniaan, missä elätti itsensä piirtämällä karttoja. Vaikka Szukalskin töitä arvostettiin ja ihailtiin joka puolella, galleriat kieltäytyivät pitämästä näyttelyitä, koska hän oli ”liian hullu”, vihasi kriitikoita ja haukkui avoimesti muita taiteilijoita. Tämän vuoksi hän jäikin suurelle yleisölle varsin tuntemattomaksi.
Szukalski keksi pseudotiede Zermatismin. Hän esimerkiksi uskoi, että ihmiskunnan kulttuuri periytyi Pääsiäissaarelta ja Jetien ja ihmisten jälkeläiset (”Yetisyny”) kävivät jatkuvaa sotaa ihmiskuntaa vastaan. Zermatismi ei kerännyt koskaan mainittavaa kannatusta, mutta Szukalskin aiheeseen liittyvät veistokset ja maalaukset olivat kulttimaineessa esteettisen kauneutensa vuoksi.
Szukalskin töiden ihailijoihin kuuluvat muiden muassa Tool-yhtye ja Leonardo DiCaprio.
Szukalski kuoli 1987. Hänen tuhkansa levitettiin Pääsiäissaarelle.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Official onlline source for artist Stanislav Szukalski (1893-1987) szukalski.com. Viitattu 17.11.2010. (englanti)
Szubert, Piotr: Stanisław Szukalski  February 2002. culture.pl. Viitattu 17.11.2010. (puola)
Markku Laakso

| Markku Laakso> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. maaliskuuta 1949 (ikä 75) Vampula
Kansalaisuus:  suomalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto (VTT, LuK, 1975) Kuopion yliopisto (LKT, 1986)
Väitöstyön ohjaaja:  Kalevi Pyörälä
Instituutti:  Itä-Suomen yliopisto Kuopion yliopisto Suomen Akatemia Kuopion yliopistollinen sairaala
Tutkimusalue:  diabetes, verisuonitaudit
Tunnetut työt:  tyypin 2 diabeteksen diagnostiikan, sekä hoidon ja ehkäisyn kehittymiseen johtaneet tutkimukset
Palkinnot:  Matti Äyräpään palkinto Castelli Pedroli -palkinto Kelly West -palkinto Sydäntutkimuksen suurpalkinto Suomen tiedepalkinto (2015)
Markku Heikki Sakari Laakso (s. 28. maaliskuuta 1949 Vampula) on suomalainen lääkäri ja akatemiaprofessori, joka on johtanut Suomen Akatemian nimittämää huippuyksikköä, Verisuonitautien ja tyyppi 2 diabeteksen tutkimusryhmää Itä-Suomen yliopistossa. Hän on kansainvälisesti tunnettu diabetestutkija, joka on vastaanottanut useita alansa merkittäviä tutkimuspalkintoja, muun muassa Matti Äyräpään palkinnon vuonna 2007.
Laakso on ollut monena vuonna Kuopion yliopiston siteeratuin (vuonna 2009 yli 25 000 kertaa) tutkija. Hänen väestötutkimuksistaan eniten huomiota on saanut New England Journal of Medicine -lehdessä julkaistu tutkimus, joka osoitti, että tyypin 2 diabeetikoilla, jotka eivät ole sairastaneet sydäninfarktia, on yhtä suuri riski kuolla sydäninfarktiin seitsemän vuoden seurannassa kuin aikaisemmin sydäninfarktin saaneilla ei-diabeetikoilla. Tutkimus muun muassa muutti lipidisuosituksia Yhdysvalloissa. Sittemmin Laakso on panostanut geenitutkimukseen. Hän on tutkimusryhmineen löytänyt muun muassa kaikkiaan 20 geeniä, jotka lisäävät tyypin 2 diabetesriskiä.
Koulutus ja työura

Laakso väitteli valtiotieteiden tohtoriksi ja luonnontieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1975. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli vuonna 1986 Kuopion yliopistossa. Hänet nimitettiin samana vuonna Kuopion yliopiston sisätautiopin dosentiksi. Hän teki tyypin 2 diabetekseen liittyviä sydänsairauksia käsittelevän väitöskirjansa Kalevi Pyörälän ohjauksessa. Pyörälä aloitti tyypin 2 diabeteksen tutkimuslinjan Kuopion yliopistossa.
Vuosina 1987–1989 Laakso toimi vierailevana tutkijana Kalifornian yliopistossa San Diegossa, Veterans Administration Hospitalissa. Hän vieraili myös Seattlessa 1993–1994 professori Samir S. Deebin laboratoriossa ja kiinnostui tuolloin genetiikasta.
Vuonna 1995 Laakso nimitettiin Kuopion yliopiston sisätautiopin professoriksi. Hän toimi akatemiaprofessorina 2005–2010 ja toisen viisivuotiskauden 2011–2015. Laakso on toiminut myös sisätautien ylilääkärinä Kuopion yliopistollisessa sairaalassa.
Laakso on julkaissut yli 600 alkuperäisartikkelia, yli 100 katsausartikkelia, oppikirjan lukua (sisätautiopin alueelta) tai kirjettä tieteelliselle lehdelle sekä ohjannut 49 väitöskirjaa (2015 mennessä). Hänen tutkimuksiinsa on viitattu yli 63 000 kertaa.
Tutkimusalueet ja löydöt > Viime aikojen tutkimuskohteet

Energiankulutusta säätelevien geenien vaikutus sokeritasapainoon.
Geenidiagnostiikka yhden geenin aiheuttamiin sairauksiin. Laakso kehitti diagnostiikkamenetelmän harvinaisille, yhden geenivirheen aiheuttamille taudeille. Sitä käytetään nykyisin harvinaisten diabetestyyppien sekä sydän- tai aineenvaihduntasairauksien diagnosointiin geeninäytteistä Kuopion yliopistossa.
Toukokuussa 2009 Laakso sai kaksivuotisen, 100 000 euron tutkimusapurahan Diabetestutkimussäätiöltä. Hänen tutkimuksensa on ”DNA- ja RNA-analyysi tyypin 2 diabeteksen uusien geenien identifioimisessa”. 11. toukokuuta 2009 Nature Genetics -lehdessä julkaistiin Laakson, hänen vaimonsa lääkäri-professori Johanna Kuusiston, sekä 93 eurooppalaisen ja amerikkalaisen keskuksen laaja tutkimus, jonka tuloksena löydettiin 8 verenpainetasoon vaikuttavaa geeniä.
Toukokuussa 2010 Sydäntutkimussäätiö myönsi Laaksolle 180 000 euron tutkimusapurahan. Hänen ryhmänsä tutkii insuliiniresistenttien geenien merkitystä sydänsairauksien riskitekijöinä.
Näkemyksiä

Laakson mielestä roskaruoka täytyisi laittaa verolle, yhteiskunnan tulisi hinnoittelun kautta suosia terveellisempiä vaihtoehtoja ja koululiikuntaa pitäisi myös lisätä. Ehkäisevää terveydenhuoltoa hän ei pidä kuin pelkkänä puheena, jos sitä ei aleta nähdä muuten kuin lisäkuluna. Laakso on tuonut ilmi myös syvän pettymyksensä yhteiskunnan arvoihin – hän kokee kaiken pyörivän rahan ympärillä. Tämän Laakso kertoo näkyvän myös sairaalamaailmassa, jossa osastoista on tullut tulosyksiköitä.
»Jokaisen suomalaisen pitäisi tehdä yksi hyvä kansalaisteko, palkatta.» 
(Markku Laakso, 26.9.2009.)
Tunnustukset

Vuonna 1999 professori valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi. Vuonna 2003 Laakso vastaanotti pohjoismaisen NovoNordisk Foundation -diabetespalkinnon. Loppusyksystä 2006 hän sai Euroopan diabetestutkijoiden seuran EASD:n Castelli Pedroli -palkinnon merkittävästä ja korkeatasoisesta diabetestutkimuksesta.
Tammikuussa 2007 Laaksolle myönnettiin Matti Äyräpään palkinto. Keväällä 2008 hän vastaanotti American Diabetes Associationin Kelly West -palkinnon. Syksyllä 2009 hän sai Sydäntutkimussäätiön Sydäntutkimuksen suurpalkinnon.
Vuonna 2011 Laakso sai Düsseldorfin Heinrich-Heine yliopiston Jühling-palkinnon ansioistaan diabetestutkimuksessa. Vuonna 2015 hänelle myönnettiin Suomen tiedepalkinto Tiedefoorumi-tapahtumassa.
Perhe

Laaksolla on kolme lasta ja hän on toista kertaa naimisissa. Hänen vaimonsa on Itä-Suomen yliopiston professori Johanna Kuusisto. He tutustuivat kun Laakso ohjasi Kuusiston väitöskirjan. Sittemmin Kuusisto on ollut mukana lukuisissa Laakson tutkimuksissa.
Aiheesta muualla

Matti Äyräpää -palkittu Markku Laakso: Diabetes kasvamassa epidemiaksi. Radio Kantti (haastattelu, .mp3)
Sokrates-kahvila

Sokrates-kahvila on kokoontuminen, jossa pohditaan ideoita sokraattisella metodilla. Kokoontuminen on saanut ideansa freelance-kirjailijan Christopher Phillipsin kirjasta, joka on suomennettu vuonna 2007. Arvion mukaan tällä hetkellä ympäri maailmaa on satoja vapaaehtoisten pitämiä Sokrates-kahviloita. Suomessa niitä on järjestetty ainakin Helsingissä ja Oulussa.
Filosofian professori Janet Sisson on kyseenalaistanut voiko metodia historiallisesti kutsua sokraattiseksi, sillä Sokrates pyrki metodilla totuuden etsimiseen eikä henkilökohtaiseen kasvuun.
Aiheesta muualla

Socrates Café Official Website (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
International Alliance of Socrates Cafes (englanniksi)
STS-7

STS-7 oli Nasan avaruussukkulaohjelman seitsemäs ja Challenger-sukkulan toinen lento. Laukaisu tapahtui 18. kesäkuuta 1983 kello 11.33 UTC-aikaa Kennedyn avaruuskeskuksesta. Lento päättyi laskeutumiseen 24. kesäkuuta kello 14.56 Edwardsin lentotukikohtaan.
Lennon viisihenkinen miehistö oli siihenastisista sukkulalennoista suurin. Challengerin komentajana toimi STS-1-lennon lentäjä Robert Crippen. Ensimmäisellä lennollaan olivat lentäjä Frederick H. Hauck sekä tehtäväspesialistit John M. Fabian, Norman E. Thagard ja Nasan ensimmäinen naisastronautti Sally Ride.
Hyötykuormana lennolla oli kaksi tietoliikennesatelliittia, kanadalainen Anik C2 sekä indonesialainen Palapa B-1. Sukkulan rahtitilassa oli myös länsisaksalainen SPAS-I-tutkimussatelliitti, joka irrotettiin RMS-robottikäsivarrella sukkulasta ja poimittiin lennon päätteeksi taas kyytiin maahan paluuta varten. Satelliitti sisälsi 10 tutkimuslaitteistoa, jotka suorittivat muun muassa materiaalitutkimusta, maapallon tarkkailua sekä spektrometriaa. Lisäksi astronautti Thagard suoritti lääketieteellisiä tutkimuksia avaruuspahoinvoinnista sukkulan keskikannella.
Lento oli ensimmäinen, jolla käytettiin hyväksi STS-6-lennolla laukaistua TDRS-tietoliikennesatelliittia sukkulan ja maa-asemien väliseen tiedonsiirtoon. Challengerin oli tarkoitus laskeutua tehtävän päätteeksi Kennedyn avaruuskeskuksen uudelle 4,5 kilometrin kiitotielle, mutta epäsuotuisan sään takia laskeutuminen tapahtui Edwardsin lentotukikohtaan.
Media

Challengerin laukaisu
Challenger SPAS-1:n kameran kuvaamana
SPAS-1-tutkimussatelliitti ja RMS-robottikäsivarsi
Challengerin ikkunaan iskeytynyt mikrometeoriitti
Ride Challengerin ohjaamossa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta STS-7 Wikimedia Commonsissa
Astronautix.com: STS-7 (englanniksi)
Spacefacts.de: STS-7 (englanniksi)
NSSDC: STS-7 (englanniksi)
Nasan video (Arkistoitu – Internet Archive) lennon kohokohdista astronauttien kommentoimana (16 min)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: STS-6 | Nasan avaruussukkulalennot | Seuraaja: STS-8 |
Southamptonin lentoasema

Southamptonin lentoasema (IATA: SOU, ICAO: EGHI) on julkinen lentoasema, joka sijaitsee Eastleighissä Hampshiren kreivikunnassa. Lentoasema on Yhdistyneen kuningaskunnan 20. suurin ja suurin osa lennoista on Eurooppaan suuntautuneita. Lentoaseman omistaa ja sitä operoi BAA Limited.
Vuonna 2009 lentoaseman kautta kulki 1 789 901 matkustajaa, mikä oli kahdeksan prosenttia vähemmän kuin vuonna 2008.
Historia

Lentoaseman kiitotie on tarinan mukaan rakennettu paikalle, jossa aikoinaan sijaitsi roomalainen huvila.
Paikan ilmailuhistoria alkoi vuonna 1910, kun Edwin Moon käytti North Stonehamin kartanon niittyjä yksitasoisen lentokoneensa, Moonbeam Mk II lentoonlähtö- ja laskeutumispaikkana. Vuonna 2010 lentoasemalla järjestettiin tilaisuuksia 100-vuotishistorian juhlistamiseksi.
Ensimmäisen maailmansodan aikana vuonna 1917 paikalle ryhdyttiin rakentamaan lentokonesuojia Yhdysvaltain laivaston lentokoneille. Parhaimmillaan noin 4 000 miestä majoittui alueella.
Sodan jälkeen lentokentästä tuli pääasiassa Euroopasta Yhdysvaltoihin pyrkineiden venäläisten pakolaisten tilapäinen säilytyspaikka. Laivanvarustamot Cunard ja White Star Line sekä Canadian Pacific Railway perustivat "Atlantic Park Hostel Companyn" pakolaisten tilapäiseksi majoittamiseksi. Vuonna 1921 lentokentän hallit muutettiin asuntoloiksi.
Hostellin oli tarkoitus olla lyhytaikainen majoituspaikka ennen matkustajien siirtymistä Atlantin ylittäviin laivoihin, mutta Yhdysvaltain maahanmuuttoviranomaisten tekemien muutosten johdosta osa pakolaisista joutui asumaan Southamptonissa huomattavasti pidempään. Vuonna 1924 hostellissa asui noin 980 ukrainanjuutalaista. Osa heistä oli jäljellä vielä seitsemän vuoden kuluttua ja he olivat joutuneet loukkuun Yhdysvaltain ja Britannian välillä. He eivät myöskään voineet palata kotimaahansa. Atlantic Parkissa oli koulu, kirjasto ja synagoga. Nuoret muodostivat jalkapallojoukkueita. Suurimmillaan alueen läpi kulki 20 000 henkilöä vuonna 1928, mutta tämän jälkeen lukumäärä alkoi pienentyä ja hostelli suljettiin vuonna 1931.
Vuonna 1932 Southampton Corporation osti maan ja perusti paikalle Southampton Municipal Airportin. Vuonna 1935 Ison-Britannian laivaston ilmavoimat käytti osaa lentokentästä. Sotilaslentokenttä siirrettiin Ison-Britannian laivaston komentoon vuonna 1936 ja vuonna 1939 se sai nimekseen HMS Raven. Siviiliomistukseen lentokenttä palasi huhtikuussa 1946.
1950-luvulla pääosa lentokentän liikenteestä koostui Silver City Airwaysin operoimasta Englannin kanaalin ylittävästä autojen kuljetusliikenteestä Bristol Freighter ja Bristol Superfreighter-koneilla. Vuonna 1965 rakennettiin uusi kiitotie.
Vuonna 1936 lentokonevalmistaja Supermarine avasi paikalla lentokoneiden testauspaikan. Pian tämän jälkeen lentokentän eteläpäätyyn rakennettiin Cunliffe-Owen Aircraftin tehdas. Molemmat yritykset sulkivat toimintonsa myöhemmin. Supermarine siirsi toiminnan Chilbotoniin ja Cunliffe-Owen myi tehtaan Fordille. Tehdas on edelleen käytössä, tosin hieman eri paikassa johtuen M27 moottoritien avaamisesta vuonna 1983. Juan de la Ciervan Cierva Autogiro Company vuokrasi osia Cunliffe-Owenin tehtaasta vuonna 1946 ja joutui siirtymään tehtaan myymisen jälkeen.
Yhteys Spitfiren

5. maaliskuuta 1936 Supermarine Spitfire -koneen ensilento tapahtui Southamptonin lentokentältä. Tapahtuman muistoksi lentokentän sisäänkäynnin läheisyyteen pysytettiin lähes luonnollisen kokoinen veistos Spitfiren prototyypistä K5054.
5. maaliskuuta 2006 klo 16.30 viisi restauroitua Spitfireä nousi lentoon Southamptonin lentokentältä, kunnioittaen koneen 70-vuotista historiaa.
Lentoaseman uudelleennimeämiseksi Spitfiren suunnittelijan R. J. Mitchellin mukaan on olemassa Southamptonin kaupunginvaltuuston tukema suunnitelma.
Vuonna 2010 lentoasemalla avattiin R. J. Mitchellin mukaan nimetty "Mitchell's Kitchen & Bar"-niminen ravintola.
Lentoyhtiöt ja kohteet

Aurigny Air Services (Alderney)
Air France (Pariisi-Orly)
Blue Islands (Alderney, Guernsey, Jersey)
Eastern Airways (Aberdeen, Durham/Tees Valley, Leeds Bradford, Liverpool, Stavaanger, Stornoway, Wick)
Flybe (Alicante, Amsterdam, Avignon, Belfast City, Bergerac, Bordeaux, Brest, Bryssel, Dublin, Düsseldorf, Edinburgh, Faro, Frankfurt, Glasgow, Guernsey, Hannover, Inverness, Mansaari, Jersey, La Rochelle, Leeds/Bradford, Limoges, Málaga, Manchester, Newcastle upon Tyne, Nizza, Palma de Mallorca, Paris-CDG, Rennes, Bern [kausittainen], Béziers [alkaa 27. toukokuuta], Chambery [kausittainen], Clermont-Ferrand [alkaa 21. toukokuuta], Geneve [kausittainen], Pau [alkaa 25. toukokuuta]
Isles of Scilly Skybus (Scillyn saaret)
Thomson Airways, (Palma de Mallorca [kausittainen])
Thomas Cook Airlines (Palma de Mallorca [kausittainen])
Liikenneyhteydet

Lentoasemalla on rautatieasema Southampton Airport Parkway. Matka Waterloon rautatieasemalle kestää 66 minuuttia. Lentoasemalta on myös yhteys Winchesteriin, Southamptoniin, Bournemouthiin, Pooleen, Dorchesterin ja Weymouthiin. Lentoasema sijaitsee moottoriteiden M3 ja M27 risteyksessä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Southampton Airport
Yhdistyneen kuningaskunnan lentoasemat
| --- | --- |
Lontoo:   City  Gatwick  Heathrow  Luton  Stansted  Ashford  Southend 
Englanti:   Birmingham  Blackpool  Bournemouth  Bristol  Coventry  Doncaster-Sheffield  Durham Tees Valley  East Midlands  Exeter  Humberside  Leeds-Bradford  Liverpool  Manchester  Newcastle  Newquay  Norwich  Southampton  Brighton  Land’s End  Plymouth City  St. Mary’s 
Skotlanti:   Aberdeen  Edinburgh  Glasgow International  Glasgow Prestwick  Inverness  Sumburgh  Barra   Benbecula   Campbeltown   Dundee   Fair Isle   Islay   Kirkwall   Lerwick   North Ronaldsay   Papa Westray   Stornoway   Tiree   Westray   Wick  
Wales:  Cardiff
Pohjois-Irlanti:   Belfast City  Belfast International  Derry 
Kruununsiirtomaat:   Alderney  Guernsey  Mansaari  Jersey 
Merentakaiset alueet:   Anguilla  Ascension  Bermuda  Ambergris Cays  Anegada  Beef Island  Virgin Gorda  Little Cayman  Cayman Brac  Grand Cayman  Mount Pleasant  Port Stanley  Gibraltar  Montserrat  Saint Helena  Grand Turk  Middle Caicos  North Caicos  Pine Cay  Providenciales  Salt Cay  South Caicos 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Southampton airport
Käännös suomeksi
Sopanen

Sopanen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Adolf Albin Sopanen (1835–1879), kauppias ja liike- ja valtiopäivämies
Eero Sopanen (1911–1987), Siiloan-seurakunnan johtaja
Eetu Sopanen (s. 1996), jääkiekkoilija
Elias Sopanen (1863–1926), kansanedustaja (nuorsuomalainen), ministeri, tuomari, Adolf Albin Sopasen poika
Hannu Sopanen (1943–2016), trumpetisti, kanteleensoittaja, kapellimestari ja säveltäjä
Iiro Sopanen (s. 1989), jääkiekkoilija
Jeri Sopanen (1929–2008), suomalaissyntyinen yhdysvaltalainen elokuvaaja
Miikka Sopanen (s. 1973), koripalloilija, -valmentaja
Rainer Sopanen (s. 1893), toimittaja ja itsenäisyysaktivisti
Satu Sopanen (s. 1967), muusikko ja musiikkikasvattaja
Senni Sopanen (s. 1927), veteraaniurheilija
Tapani Sopanen (s. 1950), helluntaikristillinen kirjailija
Teija Sopanen (1933–2011), televisiokuuluttaja, toimittaja
Vili Sopanen (s. 1987), jääkiekkoilija.
Onni von Sopanen, Johanna Vuoksenmaan ohjaama ja Johanna Hartikaisen käsikirjoittama suomalainen lastenelokuva vuodelta 2006
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Sokrateen kuolema

Jacques-Louis David: Sokrateen kuolema (1787).
Sokrateen kuolema (ransk. La Mort de Socrate) on ranskalaisen Jacques-Louis Davidin tunnettu historiamaalaus vuodelta 1787. Se esittää antiikin kreikkalaisen filosofi Sokrateen viimeisiä hetkiä ennen kuin tämä kuolemaantuomittuna juo myrkkymaljan.
Sokrates oli määrätty valitsemaan joko opetustensa kieltäminen tai kuolema juomalla myrkkykatkosta valmistettua myrkkyä. Maalauksessa Sokrates valmistautuu tyynesti kuolemaansa surevien oppilaittensa keskellä. Maalaus perustuu löyhästi Platonin dialogissa Faidon olevaan kuvaukseen Sokrateen kohtalosta. David kuitenkin yhdisteli siihen ideoita monesta eri lähteestä, muun muassa André Chénier’n runoista sekä Denis Diderot’n laatimasta runoutta käsittelevästä tutkielmasta.
Maalaus on 196 senttimetriä leveä ja 130 senttimetriä korkea. Se kuuluu nykyään New Yorkin Metropolitan Museum of Art -taidemuseon kokoelmiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sokrateen kuolema Wikimedia Commonsissa
Rõivasin II hallitus

| Rõivasin II hallitus |
| --- | --- |
  Viron tasavallan  hallitus
Toimikausi alkoi:  9. huhtikuuta 2015
Toimikausi päättyi:  23. marraskuuta 2016
Valtionpäämies:  Toomas Hendrik Ilves Kersti Kaljulaid
Jäsenet
Hallituksen johtaja:  Taavi Rõivas
Hallituspuolueet:  Reformipuolue  Sosiaalidemokraattinen puolue  Isänmaan ja Res Publican liitto
Oppositiopuolue:   Keskustapuolue  Viron vapaapuolue  EKRE 
Historia
Viimeiset vaalit:  Riigikogun vaalit 2015
Edellinen:  Rõivasin I hallitus
Seuraava:  Ratasin I hallitus
Rõivasin II hallitus oli Viron tasavallan hallitus, joka toimi 9. huhtikuuta 2015 – 23. marraskuuta 2016. Pääministeri Taavi Rõivasin johtaman Reformipuolueen lisäksi hallitus muodostui Sosiaalidemokraattisesta puolueesta (SDE) ja Isänmaan ja Res Publican liitosta (IRL).
Hallitus kaatui 9. marraskuuta 2016 Riigikogun antamaan epäluottamuslauseeseen. Äänestystä aiemmin Reformipuolueen hallituskumppanit sosiaalidemokraatit ja IRL olivat tiedottaneet lähtevänsä hallituksesta ja pyytäneensä pääministeri Rõivasia eroamaan. Sosiaalidemokraattien ja IRL:n mukaan hallituksen kaatamisen taustalla oli puolueiden kesken vallinnut luottamuspula.
Hallituksen kokoonpano

| Ministeri | Tehtävissä | Puolue |
| --- | --- | --- |
| Pääministeri Taavi Rõivas |  9.4.2015–23.11.2016 |  Reformipuolue |
| Ulkoministeri Keit Pentus-Rosimannus Marina Kaljurand Jürgen Ligi |  9.4.2015–16.7.2015 16.7.2015–12.9.2016 12.9.2016–23.11.2016 |  Reformipuolue sitoutumaton Reformipuolue |
| Oikeusministeri Urmas Reinsalu |  9.4.2015–23.11.2016 |  Isänmaan ja Res Publican liitto |
| Sisäministeri Hanno Pevkur |  9.4.2015–23.11.2016 |  Reformipuolue |
| Puolustusministeri Sven Mikser Hannes Hanso |  9.4.2015–14.9.2015 14.9.2015–23.11.2016 |  Sosiaalidemokraattinen puolue Sosiaalidemokraattinen puolue |
| Opetus- ja tiedeministeri Jürgen Ligi Maris Lauri |  9.4.2015–12.9.2016 13.9.2016–23.11.2016 |  Reformipuolue Reformipuolue |
| Ympäristöministeri Marko Pomerants |  9.4.2015–23.11.2016 |  Isänmaan ja Res Publican liitto |
| Kulttuuriministeri Indrek Saar |  9.4.2015–23.11.2016 |  Sosiaalidemokraattinen puolue |
| Talous- ja rakenneministeri Kristen Michal |  9.4.2015–23.11.2016 |  Reformipuolue |
| Yrittäjyysministeri Urve Palo Liisa Oviir |  9.4.2015–14.9.2015 14.9.2015–23.11.2016 |  Sosiaalidemokraattinen puolue Sosiaalidemokraattinen puolue |
| Maaseutuministeri Urmas Kruuse |  9.4.2015–23.11.2016 |  Reformipuolue |
| Valtiovarainministeri Sven Sester |  9.4.2015–23.11.2016 |  Isänmaan ja Res Publican liitto |
| Terveys- ja työministeri Rannar Vassiljev Jevgeni Ossinovski |  9.4.2015–14.9.2015 14.9.2015–23.11.2016 |  Sosiaalidemokraattinen puolue Sosiaalidemokraattinen puolue |
| Sosiaaliturvaministeri Margus Tsahkna |  9.4.2015–23.11.2016 |  Isänmaan ja Res Publican liitto |
| Julkishallintoministeri Arto Aas |  9.4.2015–23.11.2016 |  Reformipuolue |