stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tunturihirvenjäkälä

| Tunturihirvenjäkälä> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Elinvoimainen 
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kotelosienet Ascomycota
Luokka::  Lecanoromycetes
Alaluokka::  Lecanoromycetidae
Lahko::  Maljajäkälät Lecanorales
Heimo::  Karpeet Parmeliaceae
Suku::  Hirvenjäkälät Cetraria
Laji::  nigricans
Kaksiosainen nimi
 Cetraria nigricans  Nyl. 
Katso myös
   Tunturihirvenjäkälä Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tunturihirvenjäkälä (Cetraria nigricans) on hirvenjäkälien sukuun kuuluva jäkälä. Se on löyhästi mätästävä ja niukkahaarainen. Yläpinnoilta se on mustanruskea, alapinnoilta vaaleanruskea. Liuskat ovat 0,5–1 millimetriä leveitä ja yläpinnalta hieman kiiltäviä. Kasvaa nimensä mukaisesti tuntureilla sekä avoimilla kankailla ja rakkakivikoissa. Yleinen Pohjois-Suomen tuntureilla.
Tunturihirvenjäkälän jäkäläaineena eli sekundaarisena aineenvaihduntatuotteena esiintyy protolikesteriinihappoa (C19H32O4).
Aiheesta muualla

Laji.fi: Tunturihirvenjäkälä (Cetraria nigricans)
UniProt: Taxonomy - Cetraria nigricans (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Cetraria nigricans (englanniksi)
Consortium of Lichen Herbaria: Cetraria nigricans (englanniksi)
PheroBase: Semiochemicals of Cetraria nigricans (englanniksi)
Trijntje Oosterhuis

Trijntje Oosterhuis 2015
Judith Katrijntje "Trijntje" Oosterhuis (s. 5. helmikuuta 1973) on alankomaalainen laulaja. Hän aloitti uransa vuonna 1987 perustaessaan Total Touch -yhtyeen veljensä Tjeerd Oosterhuisin kanssa. Soolouralle hän siirtyi 2000-luvun alussa. Oosterhuis edusti Alankomaita vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa kappaleella Walk along. Kappale sijoittui semifinaalissa sijalle 14. eikä päässyt finaaliin.
Oosterhuis voitti Barbara Dex -palkinnon vuonna 2015.
Diskografia > Albumit

For Once in My Life (1999)
Trijntje Oosterhuis (2003)
Strange Fruit (2004)
See You As I Do (2005)
The Look Of Love (2006)
Sundays in New York (2011)
We've Only Just Begun (2011)
Wrecks We Adore (2012)
Collected (2015)
Diskografia > Singlet

Wereld zonder jou (1996)
Vlieg met me mee (het avontuur) (1998)
Free (2003)
Nu dat jij er bent (2003)
Merry Christmas Baby (2004)
See You As I Do (2005)
Where Is The Love? (2006)
Do You Know The Way To San José? (2006)
That's What Friends Are For (2007)
Face In The Crowd (2008)
Everything Has Changed (Imaani's Song) (2011)
Sundays In New York (2011)
Knocked Out (2012)
I'll Carry You (2014)
Walk Along (2014)
Aiheesta muualla

Artistin kotisivu
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Urho Kähkönen

Urho Kähkönen esittelee kuivaneulatyötään konstellaationa purkinkansille Kajaanin taidemuseossa 3.2.2019
Urho Kähkönen (s. 23. tammikuuta 1967 Kuhmo) on suomalainen kuvataiteilija, joka käyttää monenlaista tekniikkaa, kuten kuvataidetta, videotaidetta, veistostaidetta ja erilaisia sekatekniikoita sekä yhteisöteoksia. Hän on toiminut erilaisissa työtehtävissä Etelä-Suomessa. Hän on suorittanut tutkinnon Turun taiteen ja viestinnän oppilaitoksen elokuva- ja videoilmaisun nelivuotisella linjalla 1999.
Kähkönen palasi synnyintilalleen Kuhmon Kuusamonkylään vuonna 2008 vapaaksi taiteilijaksi, ja hän työskentelee myös opettajana kansalaisopistossa. Kähkönen on hyvin tuottelias ja arvostettu. Hän on ollut mukana useissa kutsunäyttelyissä, myös ulkomailla, ja yksityisnäyttelyitä on hänellä ollut yli 20. Hänellä on alkuvuodesta oma näyttely Kajaanin taidemuseossa alkuvuodesta 2019. Hänen mottonaan on pyrkimys valoon, koska kokee nykyajassa paljon pimeitä piirteitä. Myös Kähkösen kotimaisemia pidetään merkittävänä taiteellisena ympäristötekona.
Aiheesta muualla

https://www.kuhmolainen.fi/artikkeli/nayttely-tuonen-virrassa-sieluon-ilmaa-kevyempi-193723731/ (Arkistoitu – Internet Archive)
https://www.taiko.art/urho-kahkonen
http://ots.artoulu.fi/taiteilija/kahkonen-urho (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.galleria12.fi/fi/ws/350/k%C3%A4hk%C3%B6nen+urho.html
https://www.maaseuduntulevaisuus.fi/artikkeli-1.371409 (Arkistoitu – Internet Archive)
https://tapahtumat.luontoon.fi/hae-tapahtumia/630%5Bvanhentunut+linkki%5D
https://kaltio.fi/tag/urho-kahkonen/
https://www.instagram.com/art_urho_kahkonen/?hl=fi
https://www.taidetarinat.com/taidetarinat/urho-khknen-karkkitaivas?c=1 (Arkistoitu – Internet Archive)
Urho Kujala

Urho Kujala (s. 18. toukokuuta 1957, Vampula) on suomalainen entinen suunnistaja, joka oli tuomassa Suomelle MM-pronssia suunnistusviestissä 1978 ja voittamassa Tiomila-viestiä 1982.
Urho Kujala edusti Suomea kolmissa suunnistuksen MM-kisoissa. Debyytti tapahtui Norjan Kongsbergissa 1978, kun Kujala sai paikan Suomen viestijoukkueen ykkösosuuden suunnistajana. Norja ja Ruotsi pysyivät selvästi edellä, mutta pronssimitalin Suomeen hankkivat Kujalan lisäksi Jorma Karvonen, Simo Nurminen sekä Risto Nuuros, joka sai pidettyä Sveitsin juoksijan seitsemän sekunnin päässä takanaan. Kujalan MM-kisaura sai jatkoa Sveitsin Thunissa 1981, mutta henkilökohtaisen kisan vaatimaton 39. sija ei tuottanut jatkotehtäviä. Vuoden 1983 MM-kisoissa Unkarin Zalaegerszegissa Kujala oli henkilökohtaisessa kisassa viidestoista ja pääsi viestiin kakkososuudelle, mutta tällä kertaa viestikisa tuotti vain seitsemännen sijan.
Liedon Parmaa edustanut Urho Kujala pääsi 1982 juhlimaan Tiomila-viestin voittoa, mikä onnistui tuolloin vasta toista kertaa ei-ruotsalaiselta joukkueelta. Edelliset suomalaisjuhlat ruotsalaisviestissä oli vietetty 1954, kun Helsingin Suunnistajat oli ykkönen. Kujala juoksi viestissä yhdeksännen osuuden, ja Hannu Kottonen ankkurina varmisti voiton 20 sekunnin erolla isäntämaan Almby IK:hon.
Saavutukset

MM-pronssia viestissä 1978
MM-kisoissa henkilökohtaisella matkalla 15:s 1983 ja 39:s 1981
Tiomila-viestin voitto 1982 (Liedon Parma)
Tuomas Kärkkäinen

Tuomas Kärkkäinen on suomalainen graafinen suunnittelija, kuvittaja ja muusikko. Hän on opiskellut graafista suunnittelua Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulussa ja valmistunut valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta. Taiteellisten kuvitusten lisäksi hän tehnyt toimituksellisia kuvituksia mm. Arvopaperiin, Grafia-lehteen ja Voimaan.
Aiheesta muualla

Illustration & Graphic Design – Tuomas Kärkkäisen verkkosivusto.
Säröjä asumiskoneen pinnassa. Lastenkirja kansalaisuuskasvattajana – Taiteen kandidaatin opinnäyte, Aalto-yliopisto.
ToeJam & Earl

| ToeJam & Earl |
| --- | --- |

Kehittäjä:  ToeJam & Earl Productions
Julkaisija:  Sega
Jakelija:  Nintendo eShop
Suunnittelija:  Greg Johnson
Pelisarja:  ToeJam & Earl
Julkaistu:  12. helmikuuta 1992
Lajityyppi:  tasohyppely/seikkailu
Pelimuoto:  yksinpeli/moninpeli
Ikäluokitus:  CERO: A (kaikenikäisille)  ESRB: Kaikenikäisille  PEGI 3  USK 0 
Alusta:  Sega Mega Drive
Jakelumuoto:  4 MB kasetti
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
ToeJam & Earl on Kalifornian San Rafaelissa majaansa pitävän ToeJam & Earl Productionsin kehittämä tasohyppely/seikkailupelisarja useille konsoleille. Sarjaan kuuluvat Sega Mega Drivelle julkaistut ToeJam & Earl (Yhdysvalloissa 12. helmikuuta 1992) ja ToeJam & Earl in Panic on Funkontron (1993) sekä Xboxille vuonna 2003 julkaistu ToeJam & Earl III: Mission to Earth. Ensimmäinen osa julkaistiin uudelleen 22. joulukuuta 2006 Nintendo Wiin Virtual Console -palvelussa.
Pääosissa ovat planeetta Funkontronilta kotoisin olevat avaruusoliot ToeJam ja Earl, joiden lempimusiikkia on 1970-luvun tyylinen funk-musiikki. Musiikkityyli on sarjan kantava teema, ja sitä hyödynnetään hieman tuon ajan blaxploitaatioelokuvien tavoin. Kehitystyöstä ovat pääasiallisesti vastanneet Greg Johnson ja Mark Voorsanger. Pelin on tuottanut Scott Berfield ja julkaisijana toimi Sega. Musiikin on säveltänyt John Baker.
Hahmot

ToeJam on punainen, laiha ja kolmijalkainen avaruusolio, jolla on etanamaiset silmät, pitää valkoista lippalakkia, mustavalkoisia kenkiä ja ylisuurta kaulakorua. Kaulakoru muistuttaa Flavor Flavin vastaavaa. ToeJam liikkuu nopeammin kuin Earl.
Earl on oranssi ylipainoinen avaruusolio, joka käyttää aurinkolaseja ja sinisiä shortseja, jotka tuppaavat putoamaan. Earlin energiamittari on pidempi kuin ToeJamin.
ToeJam & Earl > Tarina

Peli alkaa sillä kun ToeJam ja Earl lentävät avaruuden halki aluksellaan. ToeJam päättää antaa Earlin ohjata, minkä seurauksena heidän on tehtävä pakkolasku planeetta Maahan. Avaruusalus menee kymmeneksi kappaleeksi, jotka leviävät ympäriinsä. Kotiin päästäkseen ystävysten täytyy yhdistää palaset ja koota alus uudelleen.
Maassa he kohtavaat maakalaisia kuten hullu hammaslääkäri (Painus Maximus), seko shoppailija (Spenditallinadae), nörttilauma (Geekus Dorkia), postilaatikkomörkö (Mailboxim Dontturustium), hulatanssija (Hawaiinus Bootius Shakium), amor (Cupidus Stupidus) ja kummitusjäätelöauto (Driverus Insanicus Ghostium). Kaikki edellä mainitut yrittävät vahingoittaa pelaajaa ja viedä häneltä hengen. Maa on vaarallinen paikka.
ToeJam & Earl > Pelattavuus

ToeJam & Earlin kentät on jaettu tasoihin, joissa täytyy kerätä avaruusaluksen puuttuva osanen ja löytää hissi, jolla pääsee seuraavalle tasolle. Samalla kerätään mahdollisimman paljon lahjapaketteja, joista löytyy erilaisia tavaroita, joilla saa erilaisia kykyjä. Esimerkiksi rakettikengillä voi liikkua erittäin nopeasti, Ikarus-siivillä voi lentää ja ankkakellukkeilla pysyy pinnalla uidessa. Paketeista voi saada myös lisäelämiä. Lisäenergiaa saa syömällä hahmojen mieltymysten mukaista ruokaa.
Toinen pelin merkittävä ominaisuus on jaetun ruudun kaksinpeli. Jos pelaajat menevät tarpeeksi kauaksi toisistaan, yhtenäinen ruutu jaetaan kahtia. Pelaajat voivat olla jopa eri tasoilla, mikä oli erittäin harvinaista pelin ilmestymisen aikoihin.
ToeJam & Earl in Panic on Funkontron

ToeJam & Earl in Panic on Funkontron julkaistiin Mega Drivelle vuonna 1993. Jatko-osassa käytetään edeltäjästä poiketen sivukuvakulmaa. Pelissä paljastuu, että joukko maakalaisia salamatkusti ToeJamin ja Earlin avaruusaluksessa heidän kotiplaneetalleen Funkontronille. Sankareiden täytyy kaapata nämä iljettävät oliot purkkeihin ja lähettää heidät takaisin Maahan jokaisen tason lopussa. Sivutehtävänä on löytää universumin kaiken funkin lähteen Lamont "Funkapotamuksen" kymmenen kadonnutta esinettä ja suostutella hänet palaamaan takaisin Funkontronille.
Pelaajalla on käytössään arsenaali "funk-voimia", joista on apua kiinniotettaessa maakalaisia. Näihin taitoihin kuuluvat funk-liikkuminen - pelaaja voi liikkua seinien ja muiden esineiden läpi, sekä funk-tutka, joka näyttää piilotetut esineet. Pelistä löytyy myös muita uusia asioita, kuten minipeli Jam Out, Parappa the Rapperin tyylinen rytmipeli, sekä Hyperfunk-alueet, joissa pitää hankkia mahdollisimman paljon bonusesineitä rajoitetussa ajassa. Lahjapaketit ja ruuat tekevät odotetun paluun. Pelitilanteen voi tallentaa tietyissä kohdissa annettavien salasanojen avulla.
ToeJam & Earl III

ToeJam & Earl III oli määrä julkaista Sega Dreamcastille, mutta sen valmistuksen loputtua vuonna 2001 päätettiin vaihtaa alustaksi Xbox. Valmis peli näki päivänvalon vuonna 2003. Sarjan ensimmäinen kolmiulotteinen peli pohjasi enemmän ensimmäisen osan konseptille, vaikka toisestakin osasta oli ideoita. Kolmas osa myös otti aikuisemman lähestymistavan aiheeseen.
ToeJam & Earl: Back in the Groove

Sarjan neljäs osa, ToeJam & Earl: Back in the Groove julkaistaan 1. maaliskuuta 2019 Nintendo Switch-, Xbox One- ja PlayStation 4 -konsoleille..
Muita esiintymisiä

ToeJam & Earl olivat mukana myös Mega Driven Ready-Aim-Tomatoes!-pelissä, jossa ammuttiin Menacer-sädepistoolilla tomaatteja ilkeitä maakalaisia päin. Hahmot ovat myös Art Alive! ja Wacky Worlds -piirrosohjelmissa, jotka julkaistiin Mega Drivelle.
ToeJam & Earl
ToeJam & Earl
ToeJam & Earl in Panic on Funkontron
Tänään (Anita Hirvosen albumi)

| Tänään Anita Hirvonen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1976
 Formaatti: LP
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 37.23
 Levy-yhtiö: Satsanga
Anita Hirvosen muut julkaisut
|   | Tänään 1976 | Villitsee mun 1977 |
Tänään on Anita Hirvosen esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1976. Albumin on äänittänyt Pekka Nurmikallio.[lähde? ]
Kappaleet

Kaikki kappaleet sovittanut Jörgen Petersen.
Tänään – 3.15
Jo kauan sitten – 4.25
Tule luoksein – 3.25
Eilinen – 2.07
Surujen kitara – 3.10
Hunajaisin huulin – 3.25
Chiri biri bim – 3.10
Lady bump – 3.43
Vielä vaan – 2.58
Niin se käy – 2.32
Mamma mia – 3.23
Nyt huolet pois – 3.13
Aiheesta muualla

Tänään discogs.com -sivustolla
Tänään iTunesissa
Tähtisara

| Tähtisara |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Sarakasvit Cyperaceae
Suku::  Sarat Carex
Laji::  echinata
Kaksiosainen nimi
 Carex echinata  Murray 
Katso myös
   Tähtisara Wikispeciesissä   Tähtisara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tähtisara (Carex echinata) on sarakasvien heimoon ja sarojen sukuun kuuluva monivuotinen kasvilaji. Tähtisara on tyypillisesti matalakasvuinen ja mätästävä sara, joka kasvaa noin 10–40 cm korkeaksi. Tähtisara kasvaa monenlaisilla kosteilla paikoilla.
Tähtisaran varsi on sileä ja lehdet ovat hieman vartta lyhyemmät. Tähtisara on yhtäläistähkäinen sara ja sen tähkistö on noin neljä senttimetriä pitkä ja sisältää yleensä kolmesta viiteen toisistaan erillistä kullanruskeaa tähkää. Tähkissä on sekä hede- että emikukkia ja emikukat ovat kaksiluottisia. Tähtisaran pullakot ovat väriltään aluksi vihreitä, kunnes muuttuvat kypsyessään lopulta kullanruskeiksi, ja niissä on pitkä suuota. Tähkäsuomut ovat muodoltaan tylppiä sekä munanmuotoisia ja niissä on vihertävä keskisuoni. Tähtisara on tuulipölytteinen, ja se kukkii kesä-heinäkuussa.
Tähtisaraa kasvaa yleisenä Ahvenanmaalla ja koko eteläisessä Suomessa aina napapiirin korkeudelle asti, joskin Pohjanmaan rannikkoseudulla hieman harvinaisempana kuin idempänä.
Tähtisaran pullakoissa voi esiintyä Anthracoidea karii -nokisientä.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Tähtisara (Carex echinata)
Kasviatlas 2022: Tähtisaran (Carex echinata) levinneisyys Suomessa
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Carex echinata (englanniksi)
JSTOR Global Plants: Carex echinata (englanniksi)
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Carex echinata (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Carex echinata (englanniksi)
Flora of North America: Carex echinata (englanniksi)
Tuomas Laaksonen

Tuomas Laaksonen kosii Veera Sahlbergia Kalevan kisoissa 2020.
Tuomas Laaksonen (s. 9. maaliskuuta 1990 Turku) on uransa vuonna 2018 lopettanut suomalainen keihäänheittäjä. Hänen saavutti 17-vuotiaiden MM-kullan vuodelta 2007 sekä kolme ikäluokkansa ulkoratojen Suomen mestaruutta, vuosilta 2004, 2005 ja 2007. Vuosina 2006 ja 2009 hän oli SM-hopealla. Laaksosen ennätys miesten 800 g keihäällä oli 81,73, jonka hän heitti kesäkuussa 2013 Turun Paavo Nurmi Gamesissa parantaen ennätystään kuusi ja puoli metriä. Ennätys nuorten 700 g keihäällä oli 79,71. Hän edusti koko yleisurheilu-uransa ajan Turun Urheiluliittoa.
Laaksonen lopetti heittäjäuransa vuonna 2018 selän nikamakaaren murtumaan ja siirtymään. Hän toimii nykyään keihäsvalmentajana Turun urheiluakatemiassa ja Liikuntakeskus Pajulahdessa. Kalevan kisoissa 2020 hänen valmennettavansa Sanne Erkkola ja Jatta-Mari Jääskeläinen ottivat keihäänheitossa kaksoisvoiton.
Laaksosen avopuoliso on Veera Sahlberg, joka toimii Paavo Nurmi Gamesin markkinointipäällikkönä ja vuoden 2020 Kalevan kisojen pääsihteerinä. Laaksonen kosi Sahlbergia julkisesti Paavo Nurmen stadionilla Kalevan kisojen 2020 viimeisenä kilpailupäivänä.
Aiheesta muualla

Tuomas Laaksonen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Täpläviheltäjäsorsa

| Täpläviheltäjäsorsa |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Sorsalinnut Anseriformes
Heimo::  Sorsat Anatidae
Suku::  Viheltäjäsorsat Dendrocygna
Laji::  guttata
Kaksiosainen nimi
 Dendrocygna guttata  Schlegel, 1866 
Katso myös
   Täpläviheltäjäsorsa Wikispeciesissä   Täpläviheltäjäsorsa Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Dendrocygna guttata
Täpläviheltäjäsorsa (Dendrocygna guttata) on sorsalintu.
Levinneisyys

Täpläviheltäjäsorsaa tavataan Australiassa, Indonesiassa, Filippiineillä ja Papua-Uudessa-Guineassa. Sen kannaksi arvioidaan 10 000–25 000 yksilöä. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Urho Lehtinen

Urho Valdemar Lehtinen (24. syyskuuta 1887 Tampere – 6. marraskuuta 1982) oli suomalainen taidemaalari. Hänen töitään oli ensi kerran julkisesti esillä Turussa vuonna 1907. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa muotokuvia, maisemamaalauksia sekä kirkkomaalauksia, joista tunnetuimpia ovat Jämsän, Kankaanpään ja Ylistaron kirkkojen suuret henkilösommitelmat. Hänet tunnetaan erityisesti suomalaisen kansanelämän kuvaajana.
Lehtisen vanhemmat olivat puuseppä ja koristeveistäjä Juho Lehtinen ja Maria Amanda Lehtinen (s. Palmqvist). Lehtinen opiskeli  Turun piirustuskoulussa Victor Westerholmin ja Elias Muukan johdolla vuosina 1903–1905 ja sen jälkeen Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa Helsingissä vuosina 1906–1909, opettajinaan muun muassa Albert Gebhard, Eero Järnefelt ja Väinö Blomstedt.
Taideopintojensa ohessa Lehtinen hankki myös ammattimaisen koristemaalarin taidot. Taiteilijanuransa alussa hän toimikin koristemaalarina mutta ryhtyi hyvän näyttelymenestyksensä myötä pian päätoimiseksi taiteilijaksi. Vuonna 1911 Lehtinen solmi avioliiton Hilja Lentzin (1886–1968) kanssa, ja pari muutti Helsingistä ensin vuonna 1917 Jämsään ja vuonna 1920 Jyväskylään, jossa Lehtinen osallistui aktiivisesti kaupungin taide-elämään.
Urho Lehtisen Elävän veden virta (1926; Kuopion tuomiokirkko, Kuopio).
Lehtisen maalaustuotanto on varsin laaja ja monipuolinen. Siihen sisältyy niin maisemia, henkilösommitelmia, muotokuvia kuin kukka-asetelmia, ja hän maalasi myös kirkkojen koristuksia ja kirkkomaalauksia. Varhaiset teokset olivat värimaailmaltaan impressionistisia mutta myöhemmin taiteilijan tyyli muuttui ekspressionismin suuntaan. Vaikka Lehtisen töissä näkyy vaikutteita monista eri taidesuunnista ja tyyleistä, hänen taiteensa lähtökohtana on pidetty suomalaista kansanomaisuutta. Maalausten ohella Lehtinen teki paljon piirustuksia, joihin hän ikuisti lukuisia lähiympäristönsä ihmisiä.
Jyväskylään muuton jälkeen myös koristemaalaus palasi Lehtisen toiseksi ammatiksi, ja hänet tunnetaankin laajasti kirkkomaalarina. Hän työskenteli kaikkiaan 50 eri kirkossa, joihin hän maalasi alttaritauluja, uskonnollisaiheisia henkilösommitelmia, koristesommitelmia ja lasimaalauksia. Hän laati myös kirkkojen sisävärityssuunnitelmia ja teki niiden entisöinti- ja puhdistustöitä.
Lehtinen sai ensimmäisen puolisonsa kanssa kolme lasta. Leskeksi jäätyään hän avioitui Annelin Ikosen (s. 1928) kanssa.
Urho Lehtisestä on julkaistu Louna Lahden, Jyrki Markkasen ja Esa Sirosen kirjoittama monografia Sinappiaurinko.
Aiheesta muualla

Piirrelmiä Urho Lehtisen taiteilijataipaleen varrelta, Helsingin Sanomat, 10.10.1937, nro 273, s. 34, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Tuija Halonen

| Tuija Halonen |
| --- | --- |
 Arena-Jurkan näyttelijöitä vuonna 1960: vasemmalta Ritva Nuutinen, Pehr-Olof Sirén, Sakari Jurkka, Seppo Haukijärvi ja Tuija Halonen.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Tuija Kaarina Halonen
Syntynyt: 24. elokuuta 1926 Helsinki
Kuollut: 4. tammikuuta 2009 (82 vuotta) Helsinki
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Hannu Olavi Halonen   Armand Lohikoski  (vih. 1964; k. 2005)
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  oik. Halonen-Lohikoski   o.s. Vartiainen
Merkittävät roolit:  Kaunis Veera eli ballaadi Saimaalta   Muhoksen Mimmi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Svensk Filmdatabas
Tuija Kaarina Halonen (oik. Halonen-Lohikoski, o.s. Vartiainen; 24. elokuuta 1926 Helsinki – 4. tammikuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän työskenteli sotien jälkeen muun muassa Helsingin Ympäristöteatterissa ja Lappeenrannan Työväenteatterissa, kunnes sai sivuosan elokuvasta Kaunis Veera eli ballaadi Saimaalta (1950). Tämä johti kiinnitykseen Suomen Filmiteollisuuden elokuvanäyttelijäksi 1951.
Ura

Valkokankaalla Halosen tyypitettyjä rooleja olivat vaaleat ja amerikkalaistyyliset hurmaajattaret. Tällaisia olivat muun muassa Sannin rooli elokuvassa On lautalla pienoinen kahvila (1952) ja nimiosa Muhoksen Mimmissä (1952). Hän esiintyi myös muun muassa Pekka Puupää -elokuvissa. Halosen elokuvaura päättyi parodiseen elokuvaan Taape tähtenä (1962).
Näyttelijänuransa jälkeen Halonen avasi lahjatavaraliike Finn-Shopin Helsingin Eerikinkadulle.
Yksityiselämä

Tuija Halonen oli naimisissa kapellimestari Hannu Olavi Halosen kanssa 1945–1947. Vuonna 1964 hän avioitui elokuvaohjaaja Armand Lohikosken (1912–2005) kanssa.
Filmografia

Kaunis Veera eli ballaadi Saimaalta (1950)
Tytön huivi (1951)
On lautalla pienoinen kahvila (1952)
Muhoksen Mimmi (1952)
Huhtikuu tulee (1953)
Pekka Puupää (1953)
Me tulemme taas (1953)
Kuningas kulkureitten (1953)
Kummituskievari (1954)
Hei, rillumarei! (1954)
Pekka ja Pätkä lumimiehen jäljillä (1954)
Taikayö (1954)
Lähellä syntiä (1955)
Syntipukki (1957)
Tirlittan (1958)
Patarouva (1959)
Lasisydän (1959)
Kohtalo tekee siirron (1959)
Taape tähtenä (1962)
Se alkoi omenasta (1962)
Aiheesta muualla

Niiniluoto, Maarit: Tuija Halonen-Lohikoski (muistokirjoitus) Helsingin Sanomat.  4.1.2009. Arkistoitu 15.7.2014.
Tuomion selitys

Tuomion selitys on aiemmin käytössä ollut oikeus saada tuomioistuimelta lisäselvitys epäselvästä tuomiosta. Nykyisin voidaan vastaavassa tapauksessa käyttää kantelua tai oikaisua.
Tuomion selityksestä säädettiin vuoden 1734 lain oikeudenkäymiskaaren 24 luvun pykälissä 10 ja 11. Jos jompikumpi asianosainen pyysi oikeudelta selitystä, pyyntö tuli tehdä niin ajoissa, että myös vastapuoli pystyi antamaan asiasta vastineensa. Oikeuden tuli antaa selitys ennen kuin tuomio tai päätös sai lain voiman. Selityksen laativat samat henkilöt, jotka olivat tuomiostakin päättäneet. Henkilöä, joka pyysi selitystä selkeästä tai riidattomasta tuomiosta sakotettiin 5, 10 tai 20 talaria rikoksen vakavuuden mukaan.
Kiellettyä ei ollut pyytää selitystä kauan tuomion tai päätöksen jälkeen, jos siihen oli tarvetta. Jos asian ratkaissut tuomari ei ollut enää saman oikeuden palveluksessa, selityksen laati hänen sijaansa tullut yhdessä lautakunnan kanssa. Jos riitapuolille annetussa selityksessä oli jotain selkeästi mainitsematonta, niin asianosainen oli oikeutettu valittamaan asiasta.
Tuomion selitystä koskevat säännökset kumottiin lailla oikeudenkäymiskaaren muuttamisesta (109/1960), joka tuli voimaan heinäkuun alussa 1960. Uusi 24 luvun 10 pykälä säätää, että tuomion sisältäessä kirjoitus- tai laskuvirheen se tulee oikaista heti. Oikaisun teki aiemmin tuomari tai kihlakunnanoikeus, nykyisin tuomioistuin, sen puheenjohtaja tai lainoppinut jäsen. Oikaisu tulee merkitä alkuperäiseen tuomioon ja asianosaisten kappaleisiin, jos se on mahdollista. Jos asianosaisen kappaletta ei saada korjattua, hänelle tulee toimittaa maksutta jäljennös oikaistusta kantatuomiosta. Jos juttu on siirtynyt ylempään oikeuteen, niin tieto oikaisusta on toimitettava myös sille. Jos asianosainen katsoo, että tuomiota on oikaistu virheellisesti, hänen tulee kannella asiasta 30 päivän kuluessa tiedon asiasta saatuaan.