stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Viljonlampi

| Viljonlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Heinola
Koordinaatit:  61°16′36″N, 26°12′38″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Rievelin valuma-alue (14.17)
Laskuoja:  oja Ala-Rääveliin 
Järvinumero:  14.171.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  84 m  
Pituus:  220 m  
Leveys:  140 m  
Rantaviiva:  0,581 km  
Pinta-ala:  2,374 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiViljonlampi 
Viljonlampi  on Päijät-Hämeessä Heinolassa Muikkusalmen kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,4 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Ala-Rievelin alueeseen (14.171) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 84 metriä mpy.
Wayne Wirkkula

Wayne Wirkkula (s. 1939) on uransa lopettanut amerikansuomalainen jääkiekkoilija, joka oli kotoisin Minnesotasta. Hän teki pitkän uran amatöörimestarijoukkue Waterloo Black Hawksissa. Joukkue edusti vuosien 1968–1969 vaihteessa Yhdysvaltoja sen maajoukkueena, kun maa valmistautui Tukholman maailmanmestaruuskisoihin. Joukkue kuitenkin epäonnistui maaottelukiertueellaan. Tästä johtuen Yhdysvallat kokosi nopeasti uuden joukkueen wisconsinilaisesta Greenbay Bobcatsista ennen Tukholman maailmanmestaruusturnausta.
Léon Houa

Léon Houa
Léon Houa (8. marraskuuta 1867 Liège – 31. tammikuuta 1918 Bressoux) oli belgialainen maantiepyöräilijä, joka voitti kolme ensimmäistä Liège–Bastogne–Liège-kilpailua vuosina 1892–1894. Lempinimellä La Doyenne ("vanhin nainen") tunnettu kilpailu on vanhin ammattipyöräilyn viidestä monumentista.
Kahtena ensimmäisenä vuonna Liège-Bastogne-Liège oli amatöörikilpailu. Houa oli 29. toukokuuta 1892 paras 32 ajajasta voittaen 250 kilometrin mittaisen kilpailun ajalla 10 tuntia 48 minuuttia 36 sekuntia. 28. toukokuuta 1893 hän kukisti 25 kanssakilpailijaansa viivyttyään reitillä 10 tuntia 40 minuuttia. Samana vuonna hän voitti lisäksi amatöörien Belgian maantieajomestaruuden.
Houa voitti vuonna 1894 Liège-Bastogne-Liègen ensimmäisen ammattilaisversion, joka ajettiin 223 kilometrin reitillä, ajalla 8 tuntia 52 minuuttia 5 sekuntia. Samana vuonna hän voitti myös Belgian maantieajomestaruuden.
Léon Lesambo Ndamwize

Léon Lesambo Ndamwize (21. kesäkuuta 1929 – 19. marraskuuta 2017) oli kinshasankongolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 21. heinäkuuta 1956 ja nimitettiin Inongon hiippakunnan piispaksi 12. kesäkuuta 1967. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Émile André Jean-Marie Maury, jota avustivat Jan van Cauwelaert ja Martin-Léonard Bakole wa Ilunga.
Lesambo Ndamwize jäi eläkkeelle 27. heinäkuuta 2005.
Volume One (Two Steps from Hellin albumi)

| Volume One Two Steps from Hell |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Tyylilaji: Klassinen musiikki
Two Steps from Hellin muut julkaisut
| - - | Volume One 2006 | Shadows and Nightmares 16. syyskuuta 2006 |
Volume One on Two Steps from Hellin ensimmäinen näytealbumi ja ylipäätään ensimmäinen albumi, joka julkaistiin vuonna 2006.
Kappaleet

Epic / Action
Super Strenght – 2.01
Super Strenght (Alternate Mix) – 2.01
Super Strength (Orchestral) – 2.02
Two Steps From Hell – 1.35
Two Steps From Hell (Orchestral) – 1.34
From The Abyss – 2.21
From The Abyss (Orchestral) – 2.21
Bigger Than Kong – 1.57
The Legend of Aramis – 2.25
The Summoning – 1.51
The Summoning (Orchestral) – 1.51
Battle Of Dark Vs Light – 3.54
Born Of Ash – 2.37
Born Of Ash (Orchestral) – 2.36
Interceptros Duel – 1.47
North Country – 1.40
North Country (Orchestral) – 1.40
Rise Of Evil – 1.56
Rise Of Evil (Orchestral) – 1.57
Bloodlust – 1.47
Bloodlust (Orchestral) – 1.46
Spirit Of Death – 1.17
Spirit Of Death (Orchestral) – 1.19
The Descending Storm – 2.08
The Descending Storm (Orchestral) – 2.09
Necromantics – 1.40
Souls Feast – 0.29
Over The Pass – 1.53
Over The Pass (Orchestral) – 1.53
City Of Malice – 1.14
Birth Of Power – 1.12
Birth Of Power (Orchestral) – 1.09
Dominius – 1.02
Dominius (Orchestaral) – 1.02
Dawn Of War – 2.19
Epic / Action Continued
Black Winged Messenger – 2.07
Lord Of Chaos – 1.42
Unfolding Armies – 1.42
Unfolding Armies (Orchestral) – 1.42
Extinction Level Event – 1.25
Extincion Level Event (Orchestral) – 1.24
Peacekeepers – 1.00
Peacekeepers (Orchestral) – 1.00
Temple Of Damnation – 2.06
Temple Of Damnation (Orchestral) – 2.08
Cursed! – 0.46
Front Line – 1.30
Front Line (Orchestral) – 1.29
Catch 666 – 2.29
Horrors And Enchantments – 3.11
Evil Supremacy – 0.59
Exodus – 1.36
Exodus (Orchestral) – 1.36
Crimson Death – 3.57
Fistfulla Drums – 1.04
Fatespinner Drums – 1.11
Tsunamis Risimus – 0.52
Adventure
Two Steps From Heaven – 1.35
Fireflies – 1.02
Across Continents – 1.49
Return To Base – 2.32
Captain Universe – 1.53
Protector Of The Skies – 1.54
Battle At Sea – 1.59
Chronicles Of A Hero – 3.29
Adventures Of Enchantment – 4.28
Drama / Suspense
Breath Of Cold Air (Merethe Soltvedt) – 4.29
Life Of A Legend – 1.42
Secrets In Blood (Liz Constantine) – 2.13
Secrets In Blood (Orchestral) – 2.15
Prophecies (Merethe Soltvedt) – 1.12
Prophecies (Orchestral) – 1.13
Season Of Fate – 1.44
Undying Faith – 3.46
Straw Man – 1.09
Guns And Oil (Merethe Soltvedt) – 4.22
Trafficking – 2.34
Trafficking (Orchestral) – 2.34
Eternal Conflict – 1.17
Eternal Conflict (Alternate Mix) – 1.19
Eternal Conflict (Orchestral) – 1.17
Vast Conspiracy – 1.41
Wind Queen (Merethe Soltvedt) – 2.24
Child's Play – 1.48
Department Of Deception – 1.32
Path Less Travelled (Liz Constantine) – 1.49
Path Less Travelled (Orchestral) – 1.49
The Truth Unravels (Merethe Soltvedt) – 2.02
Serbian Suns – 1.59
Famous Year – 2.08
Lost In Asia – 1.33
Heavenly Lights – 1.51
Aftershock (Liz Constantine) – 1.41
Aftershock (Orchestral) – 1.42
Playing With Fire – 1.27
Black Flowers (Liz Constantine) – 2.02
Black Flowers (Orchestral) – 2.03
Dire Crisis – 2.08
Eternal Love – 2.17
Vera Duševina

| Vera Duševina |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. lokakuuta 1986  Moskova 
Kansalaisuus:   Venäjä
Tennispelaaja
Pituus:  180 cm
Paino:  73 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2003–
Palkintorahat:  3 204 753 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  31. (4.7.2005)
Turnausvoittoja:  1
Voitot/tappiot:  329–251
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  4. kierros (2005)
Ranskan avoimet:  2. kierros (2004, 2006, 2007, 2011)
Wimbledon:  2. kierros (2007, 2008, 2009, 2010)
Yhdysvaltain avoimet:  3. kierros (2004, 2007)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  27  (25. kesäkuuta 2007)
Turnausvoittoja:  1
Voitot/tappiot:  196–190
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Vera Jevgenjevna Duševina (ven. Вера Евгеньевна Душевина, s. 6. lokakuuta 1986 Moskova) on venäläinen tennispelaaja.
Tennisuran alkuvuodet

Duševina pelasi ensimmäisen ITF-tason nelinpeliturnauksensa marraskuussa 2001. Hän voitti Minskissä pelatun turnauksen parinsa Anna Bastrikovan kanssa; loppuottelussa kaatuivat Daria Kustava ja Tatsiana Uvarova luvuin 7–5, 3–6, 6–0. Seuraavan vuoden huhtikuussa hän pelasi ensimmäisen kaksinpeliturnauksensa ITF-tasolla; hän eteni Cavtatissa Kroatiassa pelatun turnauksen semifinaaleihin. Toukokuussa 2002 hän eteni karsintojen kautta Varsovassa pelatun Tier IV -luokan WTA-turnauksen pääsarjaan; hän putosi turnauksen ensimmäisellä kierroksella hävittyään Virginia Ruano Pascualille suoraan kahdessa erässä. Hän voitti kauden 2002 aikana kaksi ITF-tason nelinpeliturnausta, Sofian ja Minskin turnaukset; Sofiassa hänen parinaan oli Galina Voskoboeva ja Minskissä Daria Chemarda.
Duševina menestyi juniorina hyvin. Hän voitti vuonna 2002 Wimbledonin turnauksen tyttöjen kaksinpelin (loppuottelussa kaatui Marija Šarapova) sekä Orange Bowl -junioriturnauksen (finaalivastustajana Anna-Lena Grönefeld) ja vuonna 2003 hän oli Ranskan avointen tyttöjen kaksinpelin loppuottelussa häviävänä osapuolena (loppuottelun voitti Grönefeld). Duševina oli juniorien kaksinpelin maailmanlistalla kauden 2002 päättyessä sijalla kaksi. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 2003.
Kaudella 2003 Duševina voitti toukokuussa Cagnes-sur-Merissa pelatun ITF-tason nelinpeliturnauksen parinaan Galina Voskoboeva. Heinäkuussa hän voitti Innsbruckissa pelatun ITF-tason kaksinpeliturnauksen loppuottelussa Melinda Czinkin luvuin 7–6, 6–2 ja ansaitsi näin suoran pääsyn elokuussa Helsingissä pelatun WTA-turnauksen pääsarjaan. Duševina eteni Helsingin turnauksessa semifinaaleihin, joissa hän hävisi Jelena Kostanićille luvuin 7–6, 6–4. Syksyllä 2003 Duševina selvitti karsintojen kautta tiensä Yhdysvaltain avointen kaksinpelin pääsarjaan, mutta hänen matkansa katkesi jo turnauksen ensimmäisellä kierroksella tappioon Ashley Harkleroadia vastaan.
Parhaat pelivuodet

Vuoden 2004 alussa Duševina nousi ensimmäistä kertaa kaksinpelin maailmanlistalla sadan parhaan joukkoon. Hän esiintyi kauden aikana kaikkien Grand Slam -turnausten kaksinpelin pääsarjassa ja menestyi parhaiten Yhdysvaltain avoimissa, joissa eteni kolmannelle kierrokselle. Australian avoimissa ja Ranskan avoimissa Duševinan matka katkesi toisella kierroksella ja Wimbledonissa jo ensimmäisellä kierroksella. Vuonna 2005 Duševinan paras tulos Grand Slam -kisojen kaksinpeleissä oli paikka neljännesvälierissä Australian avoimissa; hänen matkansa katkesi tappioon Svetlana Kuznetsovalle luvuin 4–6, 2-6. Ranskan avoimissa ja Wimbledonissa Duševina putosi ensimmäisellä kierroksella ja Yhdysvaltain avoimissa toisella kierroksella. Kesäkuussa hän eteni Eastbournen ruohokenttäturnauksessa ensimmäistä kertaa urallaan WTA-turnauksen loppuotteluun; hän voitti turnauksessa muun muassa Amélie Mauresmon ja Marion Bartolin. Kim Clijsters osoittautui kuitenkin loppuottelussa vahvemmaksi, Duševina hävisi loppuottelun luvuin 5–7, 0–6. 4. heinäkuuta 2005 julkaistulla kaksinpelin maailmanlistalla Duševina nousi sijalle 31, mikä on tämän tähän astisen uransa paras sijoitus. Elokuussa Duševina eteni Tukholman WTA-turnauksessa semifinaaleihin, joissa hän hävisi Katarina Srebotnikille luvuin 0-6, 5-7. Nelinpelissä hän pelasi kauden aikana kolmen WTA-turnauksen semifinaaleissa, Tukholmassa, Soulissa ja Moskovassa. Tukholmassa hänen parinaan oli Barbora Strýcová, Soulissa Shahar Pe'er ja Moskovassa Dinara Safina. Lisäksi Duševina pelasi nelinpelissä myös Wimbledonin turnauksen puolivälierissä, parinaan Shahar Pe'er, ja hän myös edusti maataan Fed Cupin kahdella ensimmäisellä kierroksella.
Vuodet 2006–2009

Kaudella 2006 Duševinan menestyi selvästi heikommin kuin edellisellä. Hän eteni useammassa WTA-kiertueen turnauksessa kuudentoista parhaan joukkoon, mutta ei sitä pitemmälle. Grand Slam -turnauksista hän eteni Ranskan avoimissa toiselle kierroksella, kun muissa hän putosi jo ensimmäisellä kierroksella. Kauden päättyessä hän oli kaksinpelin maailmanlistalla sijalla 97. Nelinpelissä hän eteni WTA-kiertueella parhaimmillaan semifinaaleihin, mikä tapahtui lokakuussa Soulissa ja Moskovassa. Soulissa hänen parinaan oli Vera Zvonarjova ja Moskovassa Marija Kirilenko.
Vuonna 2007 Duševina paransi jälleen esityksiään. Nelinpelissä hän voitti Varsovan turnauksen Tetjana Perebiynisin kanssa. Kaksinpelissä hän selviytyi Tukholman turnauksen loppuotteluun ja pääsi Yhdysvaltain avoimissa kolmannelle kierrokselle. Vuoden päättyessä hän oli kaksinpelin WTA-listalla sijalla 41.
Vuonna 2008 Duševina selviytyi loppuotteluun kolmessa nelinpeliturnauksessa ja Tukholman kaksinpeliturnauksessa mutta ei voittanut näistä yhtään. Grand Slam -turnauksissa hän selviytyi kaksinpelin toiselle kierrokselle ainoastaan Wimbledonissa. Vuoden lopussa hän oli maailmanlistalla sijalla 88.
Heinäkuussa 2009 Duševina voitti ensimmäisen kerran urallaan kaksinpelin WTA-turnauksen. Istanbulin turnauksen loppuottelussa hän voitti Lucie Hradeckán pistein 6–0, 6–1. Grand Slam -turnauksissa hän pääsi kaksinpelin toiselle kierrokselle jälleen vain Wimbledonissa.
Taustat

Duševina aloitti tenniksen peluun seitsemänvuotiaana ja häntä valmentaa tällä hetkellä Irina Granaturova. Duševinan isä Jevgeni on ammatiltaan insinööri ja hänen äitinsä Jelena on opettaja. Hän on kertonut ihailevansa kanssapelaajistaan erityisesti Kim Clijstersia ja Jennifer Capriatia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vera Duševina Wikimedia Commonsissa
Duševinan pelaajaprofiili WTA:n sivustolla (englanniksi)
Duševinan pelaajaprofiili Venäjän tennisliiton sivustolla (venäjäksi)
1 2  Modèle [[Modèle:Lien web|Malline:Lien web]] : parametri  url  puuttuu. WTA:n kotisivutUrl . Tieto on haettu Wikidatasta.
Väinämöisen Tuonelan-matka

Väinämöinen Tuonelassa, Pekka Halonen, 1895–1910
Väinämöisen Tuonelan-matka, joskus myös Tuonelassa käynti on suomalaisen kansanrunouden kertomus, jossa Väinämöinen matkaa kuolleiden maahan Tuonelaan. Motiivina voi olla esimerkiksi veneen rakentamiseen tai reen korjaamiseen tarvittavan työvälineen tai puuttuvien sanojen (luote) hakeminen. Kalevalassa kertomus esiintyy kahdesti, 16. ja 21. runossa; näistä ensimmäisessä Väinämöinen tarvitsee sanoja rakentaakseen veneen, toisessa puolestaan etsii "orasta" tai "vääntiätä" eli jonkinlaista poraa korjatakseen rikkoutuneen reenjalaksen.
Väinämöisen Tuonelan-matkasta kertovan runon toisintoja on kerätty pääasiassa Vienasta ja Repolasta, mutta yksittäisiä hajatapauksia on tavattu muualtakin. Eräässä toisinnossa runo on sulautunut yhteen Lemminkäisen virren kanssa, ja sen päähenkilönä on Väinämöisen sijaan Kaukomieli.
Juoni

Kertomuksen sisältö vaihtelee eri toisinnoissa. Pääpiirteissään Kalevalan 16. runon kertomusta muistuttava vienalaisen runonlaulajan Arhippa Perttusen toisinto alkaa Oluen uhkauksella ja Päivölän pidoilla, joissa Väinämöisen reki rikkoutuu. Väinämöinen pyytää paikallaolijoita hakemaan Tuonelasta "oran" eli "vääntiön", mutta nämä kieltäytyvät. Varoituksista huolimatta Väinämöinen lähtee itse Tuonelaan. Perille päästyään hän pyytää Tuonen lautturia Tuonen tyttiä saattamaan hänet Tuonen mustan virran yli, jolloin tytti vaatii häntä kertomaan tulosyynsä. Väinämöinen valehtelee olevansa kuollut, mutta tytti tietää tarkalleen, millaisia ovat eri tavoin kuolleet – rautaan kuolleet ovat verisiä, hukkuneet vetisiä ja palaneen vaatteet ovat tulessa. Väinämöinen kuitenkin lopulta pääsee Tuonelle kerrottuaan tytille matkansa todellisen tarkoituksen.
Tuonelassa Väinämöinen ruokitaan kelvottomalla ruoalla ja laitetaan nukkumaan käärmevuoteeseen. Hän onnistuu kuitenkin pakenemaan Tuonen tytin rautaverkon läpi muuttumalla käärmeeksi, kuten šamaaneille on tyypillistä Manalan-matkoillaan. Palattuaan Väinämöinen kertoo eläville Tuonelan oloista ja varoittaa heitä matkaamasta elävinä kuolleiden maahan.
Väinämöinen käy myös vaarallisella matkalla ammoin kuolleen tietäjä Antero Vipusen vatsassa hakemassa kolmea puuttuvaa sanaa, jotka hän saakin taottuaan raudasta korennon.
Léon Kalenga Badikebele

Léon Kalenga Badikebele huhtikuussa 2017
Léon Kalenga Badikebele (17. heinäkuuta 1956 Kamina – 12. kesäkuuta 2019) oli kinshasankongolainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Luebon hiippakuntaan François Kabangu wa Mutela 5. syyskuuta 1982. Hän sai 1. maaliskuuta 2008 nimityksen apostoliseksi nuntiukseksi Ghanaan ja Magnetumin titulaariarkkipiispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Tarcisio Bertone, jota avustivat Agostino Vallini ja Francesco Coccopalmerio.
Léon Hégelé

Léon Hégelé (30. tammikuuta 1925 Montreux-Vieux – 11. helmikuuta 2014 Sierentz) oli ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Strasbourgiin 8. huhtikuuta 1950 ja nimitettiin Strasbourgin vihkipiispaksi sekä Utican titulaaripiispaksi 9. syyskuuta 1985. Piispaksi vihkiminen seurasi 10. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Charles Amarin Brand, jota avustivat Léon-Arthur-Auguste Elchinger ja Joseph Candolfi.
Hégelé jäi eläkkeelle 18. joulukuuta 2000.
Walter Lambe

Walter Lambe (1450/1 – myöhemmin kuin 1499) oli englantilainen säveltäjä. Hän oli muun muassa yksi Eton Choirbookin pääsäveltäjistä. Hänet valittiin King's Scholariksi Eton Collegeen vuonna 1467, ja vuonna 1479 hän aloitti työskentelyn St George's Chapelissa, Windsorin linnassa. Vuoden 1492 jälkeen hänen liikkeistään on hyvin vähän tietoa. Hänen sävellyksiinsä lukeutuu Eton Choirbookin pisin antifoni, "O Maria plena gratia".
Aiheesta muualla

International Music Score Library Project: Nuotteja
Walter Krüger

| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Rooma 1960 | Keihäänheitto |  |
Walter Krüger (11. huhtikuuta 1930 Altenpleen – 28. lokakuuta 2018 Prohn, Mecklenburg-Etu-Pommeri) oli saksalainen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili keihäänheitossa. Hän edusti maajoukkuetasolla Itä-Saksaa ja seuratasolla Schweriner SC:tä. Krüger voitti hopeaa Rooman olympialaisissa 1960 tuloksellaan 79,36 metriä.
Krüger voitti maansa mestaruuskilpailuissa kaksi mitalia, kultaa vuonna 1960 ja pronssia vuonna 1958.
Henkilökohtaiset ennätykset

Keihäänheitto: 79,61 m (1959)
Walmir Alberto Valle

Walmir Alberto Valle (14. huhtikuuta 1938 Nova Trento – 26. elokuuta 2019 Joaçaba) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Consolata-lähetyssaarnaajien papiksi 21. joulukuuta 1963 ja nimitettiin Cândido Mendesin hiippakunnan johtoon 5. marraskuuta 1985. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1986. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Agostino Casaroli ja Bernardin Gantin. Valle asetettiin virkaansa 2. kesäkuuta.
Valle sai 6. marraskuuta 2002 nimityksen Joaçaban koadjuuttoripiispaksi, ja 9. huhtikuuta 2003 hänestä tuli sen piispa. Hän erosi tehtävistään 14. huhtikuuta 2010.
Väinämöinen (kirjallisuuslehti)

Väinämöinen oli suomalainen kirjallisuuslehti, joka ilmestyi 1924–1926.
Historia

Väinämöinen ilmestyi ensin Lahdessa, päätoimittajana Yrjö Heilala. Lehti ilmestyi viikoittain lauantaina, ja se painettiin Aug. Kanervan kirjapainossa. A. Kanervan nimi on vastaavana toimittajana numerosta 1925:11 alkaen. Numerossa 1925:13 on tiedote, että lehden toimitustyö siirtyy Eero Alpin harteille ja samalla lehden ilmestymispaikaksi Helsinki. Lehden jatkamisen edellytykseksi esitettiin tilausmäärän kaksinkertaistaminen. Seuraavassa numerossa 1925:14 Aug. Kanerva on yhä vastaava toimittaja, mutta toimittajaksi on siis tullut Alpi. Etusivulla on lehden tulevaisuutta hahmotteleva kirjoitus.
Numerosta 1925:16 lähtien lehti painettiin Keravan kirjapainossa, ja numerosta 1925:17 alkaen on Alpi vastaavana toimittajana. Kesäkuussa 1925 lehti lakkasi tilapäisesti ilmestymästä. Viimeinen numero oli 1925:2, ja se painettiin Keravalla Keravan kirjapainossa. Etusivulla keskeytyksestä kerrottiin lehden alkaessa jälleen syyskuussa numerosta 1925:26 alkaen jatkaa. Vastaavana toimittajana ja päätoimittajana jatkoi Alpi, ja toimitus oli siirtynyt Meilahdesta Hietalahdenranta 17:ään Puromiehen kirjapainon osoitteeseen. Kirjapainoksi tuli Puromiehen kirjapaino. Lehti muutti ulkoasuaan aikakauslehtimäiseksi numerosta 1925:35 alkaen. Muutosta ennakoitiin numeron 1925:34 takasivulla (s. 4), jolloin kerrottiin, että sivumääräksi tulee 20–24 ja että lehti ilmestyy joka toinen lauantai. Uuden ulkoasun lehti alkoi ilmestyä 7. marraskuuta 1935 (nro 1935:35). Lehden viimeiseksi numeroksi jäi 1936:6.
Kirjallisuutta

Suomen lehdistön historia 9. Aikakauslehdistön historia: erikoisaikakauslehdet.  Kuopio:  Kustannuskiila, 1991.  ISBN 951-657-326-6.
Wanda Klaff

Naispuolisia SS-vartijoita tuomiolla Stutthofin 1. oikeudenkäynnissä. Eturivissä vasemmalta: Elisabeth Becker, Gerda Steinhoff, Wanda Klaff. Takarivi: Erna Beilhard, Jenny-Wanda Barkmann
Wanda Klaff (6. maaliskuuta 1922 – 4. heinäkuuta 1946) oli SS-nainen ja keskitysleirivartija toisen maailmansodan aikana.
Klaff syntyi Danzigissa saksalaisille vanhemmille Wanda Kalacinskina. Hän päätti koulunsa 1938 ja meni töihin tehtaaseen. Tätä kesti vuoteen 1942, jolloin hän nai Willy Gapesin ja ryhtyi kotiäidiksi. 1944 Wanda liittyi keskitysleirihenkilökuntaan Stuthofin Praustin alaleirillä (Pruszcz). Siellä Wanda syyllistyi monien vankien hyväksikäyttöön. 5. lokakuuta 1944 hän saapui Russoschinin alaleirille Stutthofiin (nykyään Pohjois-Puolaa). Siellä hän jatkoi vankien sadistista kohtelua. Hän pakeni leiristä alkuvuodesta 1945. 11. kesäkuuta 1945 Puolan viranomaiset pidättivät hänet, ja laittoivat vankilaan, jossa hän sairastui keuhkokuumeeseen. Hän joutui oikeuteen muiden SS-naisten kanssa. Väitetään että hän sanoi oikeudenkäynnissä:
»Olen hyvin älykäs ja täysin omistautunut työhöni leireillä. Hakkasin ainakin kaksi vankia joka päivä»
Hän sai kuolemantuomion vankien hyväksikäytöstä. Hänet hirtettiin 4. heinäkuuta 1946 Biskupia Gorka-kukkulalla lähellä Gdańskia.
Wanda Gattino

Wanda Gattino
Wanda Gattino (oik. Nestor Gattino; s. 6. marraskuuta 1969) on argentiinalainen Aku Ankka -sarjakuvan piirtäjä. Vuonna 1990 hän pääsi Disney-taiteilija Santiago Scalabronin apulaiseksi, ja tämän ja muiden taiteilijoiden tussaajana hän oppi piirtämään ankkoja. Daniel Brancanselvennä opastuksella hän alkoi piirtää omia sarjojaan 1990-luvun loppupuolella.[lähde? ]
1990-luvulla hän työskenteli Jaime Diazin piirustusstudiolla ja alkoi sinä aikana piirtää Disneyn hahmojen lisäksi  myös Warner Brosin ja Hanna-Barberan tuotantoihin. 1990-luvun puolivälissä hän siirtyi piirtäjäksi Egmontille Kööpenhaminaan. Hän on myös tehnyt käsikirjoituksia Aku Ankkoihin. Hänen ja brasilialaisen Carlos Motan käsialaa on muun muassa kuvitus Roope-sedän seikkailuun Euroopassa, jolloin tämä käy myös Lapissa. Tarinan käsikirjoituksen on tehnyt Per-Erik Hedman.[lähde? ]
Vsevolod Nestaiko

Vsevolod Nestaiko (30. tammikuuta 1930 Berdytšiv, Ukrainan SNT – 2014 Ukraina) oli ukrainalainen lastenkirjailija. Hän on ukrainalaisen lastenkirjallisuuden klassikoita.
Nestaikon isä katosi 1930-luvun vainoissa, ja äiti ja poika muuttivat Kiovaan. Nestaiko työskenteli lehdissä ja Molod-kustantamossa ja 1956–1987 päätoimittajana Veselka-kustantamossa. Hän julkaisi kertomuksia aluksi lehdissä. Ensimmäinen kirja Šurka & Šurko ilmestyi 1956, ja sen jälkeen ilmestyi kertomuksia, satuja, romaaneja ja näytelmiä yhteensä noin 30. Romaanien filmatisoinnit ovat saaneet useita palkintoja elokuvajuhlilla. Hän on saanut Lesja Ukrajinkan kirjallisuuspalkinnon ja monia muita palkintoja, ja hänen kirjansa 'Toreadori Vasjukivkasta' on liitetty kansainvälisen lasten- ja nuortenkirjallisuusneuvoston ylläpitämään H. C. Andersenin luetteloon merkittävistä lastenkirjoista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vsevolod Nestaiko Wikimedia Commonsissa
Machher Jhol

Machher Jhol -annos.
Machher jhol (bengaliksi মাছের ঝোল) on suosittu bengalilaiseen keittiöön kuuluva mausteinen pataruoka, joka tarjoillaan yleensä riisin kanssa. Se tunnetaan myös Odishassa nimellä machha jhola (ମାଛ ଝୋଳ).
Machher jholin pääraaka-aine on kala, joka on yleensä jättilabeo (Labeo rohita), mutta myös muut kalat käyvät. Muita ainesosia ovat sipuli, tomaatti, inkivääri ja valkosipuli.
Viipymä

Veden viipymä eli viipymä tarkoittaa teoreettista aikaa, jonka kuluessa jonkin vesistösysteemin vesivarasto uusiutuu kertaalleen. Viipymä lasketaan tavallisesti jakamalla vesivaraston varastotilavuus sen läpivirtaamalla. Läpivirtaamalla tarkoitetaan yleensä joko tulovirtaamien eli tulojokien tai  laskuvirtaamien eli laskujokien kuljettaman veden virtaamaa. Yleisimmät suureen soveltamiskohteet ovat järvet, joet ja jäätiköt.