Brexit
Brexitin aikajana > 2019

15. tammikuuta: Ensimmäinen äänestys erosopimuksesta järjestettiin Britannian parlamentin alahuoneessa. Britannian hallituksen esitys kaatui äänin 432–202.
12. maaliskuuta: Toinen äänestys Britannian hallituksen kanssa tehdystä erosopimuksesta hylättiin äänin 391–242.
14. maaliskuuta: Britannian hallituksen esitys hyväksyttiin äänin 412–202 artiklan 50 määräajan pidentämiseksi.
20. maaliskuuta: Theresa May pyysi EU:ta jatkamaan 50 artiklan määräaikaa 30. kesäkuuta 2019 asti.
21. maaliskuuta: Eurooppa-neuvosto ehdottaa, että 50 artiklan jaksoa pidennetään 22. toukokuuta 2019 asti, jos erosopimus hyväksytään 29. maaliskuuta 2019 mennessä, mutta jos ei, niin Britannialla on 12. huhtikuuta 2019 asti aikaa osoittaa etenemistapa neuvotteluissa. Jatkosta sovittiin virallisesti seuraavana päivänä.
29. maaliskuuta: Artiklan 50 jakson alkuperäinen määräaika loppui ja samalla alkuperäinen suunniteltu brexitin päivämäärä raukeaa. Kolmas äänestys erosopimuksesta järjestetään sen jälkeen, kun se erotettiin poliittisesta julistuksesta. Britannian hallitus hävisi äänestyksen äänin 344–286.
5. huhtikuuta : Theresa May pyysi toisen kerran EU:ta jatkamaan 50 artiklan määräaikaa 30. kesäkuu 2019 saakka
10. huhtikuuta : Eurooppa-neuvosto myöntää 50 artiklan mukaiselle ajanjaksolle toisen pidennyksen 31. lokakuuta 2019 asti tai erosopimuksen hyväksymiskuukautta seuraavan kuukauden ensimmäiseen päivään sen mukaan, kumpi tulee ensin. Jos Britanniassa ei järjestetä europarlamenttivaaleja toukokuussa 2019 (kuten se myöhemmin tapahtui), Britannia lähtee 1. kesäkuuta 2019 Euroopan unionista
23. toukokuuta: Britanniassa järjestettiin europarlamenttivaalit, joissa toisaalta Nigel Faragen johtama Brexit-puolue on suurin puolue, joka sai 29 paikkaa, ja toisaalta puolueet, jotka kannattavivat uutta kansanäänestystä saivat 37 paikkaa siis 55,5 prosenttia äänistä. Brexitiä vastustavista puolueista sai liberaalidemokraatit Vince Cablen johdolla 16 paikalla, työväenpuolue sai vain 10 paikkaa. Konservatiivit putosivat neljään paikkaan 8,8 %, mikä on kaikkien aikojen suurin hallitsevan puolueen tappio koko Britannian laajuisissa vaaleissa.
24. toukokuuta: Theresa May ilmoittaa eroavansa konservatiivipuolueen johtajan tehtävästä 7. kesäkuuta alkaen, koska hän ei saanut brexit-suunnitelmaansa läpi parlamentissa, ja useiden epäluottamusäänestysten vuoksi hänen hallituksensa jatkaa toimitusministeristönä, kunnes konservatiivit valitsevat uuden johdon.
18. heinäkuuta: Kansanedustajat hyväksyvät 41 äänen enemmistöllä muutoksen Pohjois-Irlantia koskevaan lakiin, joka estää parlamenttityön keskeyttämisen 9. lokakuuta ja 18. joulukuun välisenä aikana, ellei uutta Pohjois-Irlannin hallitusta muodosteta
24. heinäkuuta: Theresa May erosi virallisesti ja Boris Johnson hyväksyi kuningattaren kutsun muodostaa uusi hallitus ja hänestä tuli Britannian pääministeri, kolmas erokansanäänestyksen jälkeen
25. heinäkuuta: Britannian parlamentin molemmat kamarit ovat kesätauolla 25. heinäkuuta – 3. syyskuuta.
28. elokuuta: Boris Johnson ilmoitti aikovansa keskeyttää parlamentin toiminnan syyskuuhun asti. Kuningattaren on puhe valtaistuimelta 14. lokakuuta aloittaakseen uuden istunnon keskeytetään. Tämä oli kiistanalainen toimenpide Johnsonilta, koska se rajoittaisi parlamentin aikaa hyväksyä lainsäädäntöä ennen 50 artiklassa asetettua määräaikaa 31. lokakuuta. Kuningatar hyväksyi aikataulun Privy-neuvoston kokouksessa Balmoralissa.
3. syyskuuta: Esitys hätäkeskusteluksi hyväksyvä laki, joka sulkee pois yksipuolisen sopimuksettoman brexitin pakottaa hallituksen saamaan parlamentin hyväksynnän joko erosopimukselle tai sopimuksettomalle brexitille. Tämä esitys, joka sallii keskustelun seuraavana päivänä, hyväksyttiin äänin 328–301. Esityksen puolesta äänesti 21 konservatiivista kansanedustajaa.
4. syyskuuta: Laki, jossa säädetään lisäsäännöksistä Euroopan unionista eroamisneuvottelujen määräaikaan liittyen läpäisi toisen käsittelyn äänin 329–300; 22. konservatiivi Caroline Spelman äänesti hallituksen kantaa vastaan. Myöhemmin samana päivänä kansanedustajat hylkäsivät Johnsonin esityksen lokakuun parlamenttivaalien järjestämisestä äänin 298–56, mikä ei saavuttanut tarvittavaa 2/3 enemmistöä lain taakse. Työväenpuolueen kansanedustajat pidättyivät äänestämästä.
9. syyskuuta: Hallitus hävisi jälleen yrityksen määrä aikaisista parlamenttivaalien järjestämisestä. Alahuone hyväksyi Dominic Grieven esituksen jossa vaaditaan kabinettitoimiston avainhenkilöitä julkistamaan yksityisiä viestejä parlamentille. Puhemies John Bercow ilmoittaa aikovansa erota alahuoneen puhemiehen tehtävästä viimeistään. Parlamentti on tauolla14. lokakuuta 2019 asti. Puolueiden kokouskausi alkaa, kun odotukset rakentuvat vaalien ympärille.
7. lokakuuta: Skotlannin sessio-oikeus eli maan korkein siviiliasioiden tuomioistuin hylkäsi kanteen, jonka vetoomuksen esittäjät, mukaan lukien Joanna Cherry, ovat nostaneet ja vaativat oikeuden määräystä, jolla Boris Johnson pakotetaan kirjoittamaan kirje, jossa pyydetään, että laki, jossa säädetään lisäsäännöksistä Euroopan unionista eroamisneuvottelujen määräaikaan liittyen edellyttämää pidennystä Johnsonin lausumien perusteella. ja hänen edustajansa, joista kerrottiin, että he voisivat yrittää kiertää lakiaselvennä. Tuomioistuin hyväksyi sille hallituksen asianajajien antaman vakuutuksen, että Johnson kirjoittaisi vaaditun kirjeen. Tuomioistuin hylkäsi myös määräyspyynnön, jolla estetään hallitusta riitauttamalla lakia, jossa säädetään lisäsäännöksistä Euroopan unionista eroamisneuvottelujen määräaikaan liittyen, esimerkiksi pyytämällä toista EU-maata veto-oikeudella pyydettyä Brexitin pidentämistä, sen jälkeen kun hallituksen asianajajat lupasivat tuomioistuimelle, ettei tällaisiin toimiin ryhdytä. Asiasta valitettiin ylemmälle oikeusateelle. Vetoomuksen esittäjät pyytävät erikseen oikeudelta päätöstä, jonka mukaan jos tällaista kirjettä vaaditaan ja Johnson ei kirjoita sitä, tuomioistuin kirjoittaa kirjeen itse – tämä on epätavallinen menettely, joka on käytettävissä vain Skotlannissa.
9. lokakuuta: Oikeus lykkäsi päätöksensä 21. lokakuuta asti ja totesi: ”Ennen kuin kirjeen lähetysaika on saapunut, pääministeri ei ole toiminut lainvastaisesti, mitä tahansa hänen ja hänen virkamiestensä kerrotaan sanoneen yksityisesti tai julkisesti.” Tilanne pysyy vaihtelevana. Seuraavien kahden viikon aikana olosuhteiden ajateltiin väistämättä muuttuvan.
24. syyskuuta: Britannian korkein oikeus päätti yksimielisesti, että Boris Johnsonin päätös pyytää kuningatarta lykkäämään parlamentin istuntoa oli lainvastainen ja että sovittelu itsessään on näin ollen mitätön ja tehoton
25. syyskuuta: Parliamentti kutsuttiin koolle
2. lokakuuta: Hallitus julkaisee valkoisen kirjan, jossa hahmotellaan Irlannin kysymyksen korvaamiseksi uusi suunnitelma, joka sisälsi saman sääntelyn yhdenmukaistamisen lain Irlannin saarella mutta säilyttää tullirajan Irlannin tasavallan ja Pohjois-Irlannin välillä. Lyhyempi jatkoaika ilmoitetaan 8.–14. lokakuuta.
14. lokakuuta: Parlamentti palaa tauolta. Kuningatar avasi ensimmäisen istunnon.
17. lokakuuta: Yhdistynyt kuningaskunta ja Euroopan komissio sopivat tarkistetusta erosopimuksesta, joka sisälsi uuden Pohjois-Irlannin pöytäkirjan. Eurooppa-neuvosto hyväksyy sopimuksen.
19. lokakuuta: Parlamentin ylimääräinen lauantai-istunto, jossa keskustellaan tarkistetusta erosopimuksesta. Pääministeri aikoo hyväksyä sopimuksen. Parlamentin jäsenet hyväksyvät ensin äänin 322–306 Sir Oliver Letwinin esitykseen tekemän tarkistuksen, mikä viivytti sopimuksen käsittelyä, kunnes sen täytäntöönpanoa koskeva lainsäädäntö on hyväksytty; esitys viedään sitten muutettuna toteuttaen Letwinin viiveen. Tämä viivästys aktivoi lain, jossa säädetään lisäsäännöksistä Euroopan unionista eroamisneuvottelujen määräaikaan liittyen, mikä vaatii pääministerin välittömästi kirjoittamaan Eurooppa-neuvostolle pyynnön vetäytymisen jatkamisesta 31. tammikuuta 2020 asti.
19. lokakuuta: Pääministeri Boris Johnson lähetti Eurooppa-neuvoston puheenjohtajalle Donald Tuskille kaksi kirjettä: yksi, jonka väitetään olevan Britannian pääministeriltä, mutta jota ei ole allekirjoitettu, viittaa lakiin, jossa säädetään lisäsäännöksistä Euroopan unionista eroamisneuvottelujen määräaikaan liittyen vaatimuksiin ja pyysi pidennystä 31. päivään tammikuuta 2020 asti; toinen, jonka Johnson on allekirjoittanut henkilökohtaisesti ja joka on kopioitu kaikille neuvoston jäsenille, toteaa, että Johnson uskoo viivästyksen olevan virhe, ja pyysi komission presidentiltä ja neuvoston jäseniltä tukea hänen jatkuville ponnisteluilleen varmistaa vetäytyminen ilman jatkoaikaa. Kirjeet toimittaa Britannian pysyvä edustaja Brysselissä yhdessä hänen allekirjoittaman saatekirjeen kanssa, joka vahvistaa, että ensimmäinen kirje on lain mukainen, jossa säädetään lisäsäännöksistä Euroopan unionista eroamisneuvottelujen määräaikaan liittyen.
21. lokakuuta: Alahuoneen puhemies hylkäsi hallituksen pyynnön uudesta äänestyksestä eroehdotuksesta soveltaen käytäntöä, jonka mukaan ”sisällöltään” samaa esitystä ei voida palauttaa yhden parlamentin istunnon aikana.
21. lokakuuta: Tuomioistuimeen vetoomuksen esittäjät myöntävät, että Johnson on täyttänyt lain, jossa säädetään lisäsäännöksistä Euroopan unionista eroamisneuvottelujen määräaikaan liittyen ja jonka mukaan hänen on pyydettävä pidennystä, mutta väittävät, että hänen toinen kirjeensä kumoaa ensimmäisen. Tuomioistuin hylkäsi hallituksen pyynnön asian hylkäämisestä ja päätti, että tapauksen tulisi jäädä tuomioistuimen käsiteltäväksi ”kunnes on selvää, että [lain, jossa säädetään lisäsäännöksistä Euroopan unionista eroamisneuvottelujen määräaikaan liittyen] mukaiset velvoitteet on täytetty täysimääräisesti”. Hallituksen lakimiehet vakuuttivat 9. lokakuuta, että Johnson noudattaa kaikkia lain vaatimuksia, joista yksi on vastata EU:n reaktioon hänen kirjeeseensä. Tämän sitoumuksen rikkominen olisi voinut tuoda Johnsonille syytteen oikeuden halventamisesta.
21. lokakuuta: Hallitus esitteli yhteisymmärryksessä EU:n (erosopimus) lakiesityksen, jonka otsikko on: ”Lakiehdotus Britannian ja EU:n välisen sopimuksen täytäntöönpanosta ja muusta määräyksestä Euroopan unionin perustamissopimuksen artiklan 50 kohdan 2 mukaisesti. Euroopan unioni, jossa määritellään Britannian EU:sta eroa koskevat järjestelyt”.
22. lokakuuta: EU:n erosopimuslaki hyväksyttiin (toisessa käsittelyssä) äänin 329–299, mutta siihen liittyvä ”ohjelmaesitys”, jotta lakiesityksen kaikki vaiheet saataisiin valmiiksi kolmessa päivässä ja siten ennen 31. lokakuuta, hylättiin 322 äänellä. 308:aan sen jälkeen, kun kansanedustajat vastustivat, että tämä ei antaisi riittävästi aikaa harkita. EU:n neuvoston puheenjohtaja Donald Tusk sanoo Brysselissä suosittelevansa neuvostolle, että se hyväksyisi Britannian pyynnön jatkaa määräaikaa.
24. lokakuuta: Pääministeri Boris Johnson pyysi oppositiojohtaja Jeremy Corbynia tukemaan 28. lokakuuta hallituksen esitystä parlamenttivaaleista 12. joulukuuta (määräaikaisten parlamenttien vaatiman kahden kolmasosan enemmistön saavuttamiseksi). Corbyn vaatii edelleen, että sopimukseton Brexit on ensin ”poistettava pöydästä”.
25. lokakuuta: Euroopan komission kokouksen jälkeen tiedottaja ilmoitti, että ”EU-27 ovat sopineet pidentämisen periaatteesta ja työ jatkuu nyt lähipäivinä”, ja että he suunnittelivat päättävänsä päivämäärästä ilman hätähuippukokousta.
28. lokakuuta: Eurooppa-neuvosto päätti jatkaa Brexit-määräajan pidentämistä 31. tammikuuta 2020 asti – kolmas pidennys.
28. lokakuuta: Hallituksen esitys 12. joulukuuta pidettävistä vaaleista hylättiin äänin 299–70, mikä on alle määräaikaisia parlamentteja koskevan lain edellyttämän kahden kolmasosan enemmistön, kun useimmat työväenpuolueen kansanedustajat pidättyivät äänestämästä. Hallitus veti pois EU:n (erosopimus) lakiesityksen ja ilmoittaa aikomuksestaan esittää 29. lokakuuta ”lyhyt lakiesitys 12. joulukuuta pidettävistä vaaleista”.
28. lokakuuta Liberaalidemokraatit ja Skotlannin kansallispuolue ilmoittavat kannattavansa ennenaikaisia vaaleja ja esittävät omaa yksisivuista lakiesitystään vaaleihin 9. joulukuuta.
29. lokakuuta: Hallitus antaa lakiesityksen vuoden 2019 ennenaikaisista parlamenttivaaleista.
30–31. lokakuuta: Ylähuone hyväksyi ennenaikaisen parlamentin vaalien lakiehdotuksen muuttamattomana, ja saatuaan kuninkaallisen suostumuksen seuraavana päivänä siitä tulee laki vuoden 2019 ennenaikaisten parlamentaaristen vaalien lailla.
31. lokakuuta: Laki, jossa säädetään lisäsäännöksistä Euroopan unionista eroamisneuvottelujen määräaikaan liittyen, saa kuninkaallisen hyväksynnän ja astui voimaan.
6. marraskuuta: Parlamentti hajotettiin
12. joulukuuta: Parlamenttivaalit
13. joulukuuta: Konservatiivipuolue sai ylivoimaisen 80 paikan enemmistön parlamentissa. Kuningatar kutsui Boris Johnsonin muodostamaan toisen hallituksensa, jonka aikana Brexit saatetaan päätökseen.
20. joulukuuta: Erosopimus läpäisi toisen käsittelyn alahuoneessa äänin 358–234.