stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Heggenin kirkko
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Heggenin kirkko Wikimedia Commonsissa
Isometrinen projektio

Isometrinen projektio
Isometrinen projektio on yksi ortografisen tai tarkemmin aksonometrisen projektion alalaji. Se on eräs menetelmä, jossa kolmiulotteinen kappale voidaan esittää kaksiulotteisena niin, että kappaleesta nähdään kolme sivua. Projektion x-, y-, ja z-akseleiden väliset kulmat ovat 120°. Isometristä projektiota käytetään lähinnä teknisessä piirustuksessa ja joissakin peleissä.
Termi isometrinen tulee kreikan sanoista "sama mitta", joka tarkoittaa sitä että kaikkien akseleiden suuntaiset viivat ovat samassa skaalassa.
Isometristä projektiota voidaan havainnollistaa kuution muotoisen kappaleen avulla. Isometrisessä projektiossa kuutiota katsotaan jommankumman yläkulman suunnasta kohti vastapäistä alakulmaa. x-akseli on viistosti alhaalla oikealla, y-akseli viistosti alhaalla vasemmalla ja z-akseli on suoraan ylöspäin. Syvyyttä vastaa kuvassa kappaleen korkeus. Akseleiden suuntaiset viivat ovat 120° kulmassa toisiinsa nähden.
Kappaleella, jonka pinnat ovat toistensa kanssa kohtisuorat tai rinnakkaiset, isometrinen projektio saadaan, kun kappaletta käännetään ensin +/- 45° pystysuoran akselin ympäri, jonka jälkeen kappaletta käännetään vaakasuoran akselinsa ympäri noin +/- 35,264° (eli  \arcsin(\tan(30^{\circ }))) alkuasennon ollessa kohtisuoraan edestä katsottuna.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Limerickin yliopiston esitys isometrisestä projektiosta (Internet Archive, arkistoitu 15.12.2016)
Hertfordshiren yliopiston esitys ja käsikirja isometrisestä piirtämisestä (Internet Archive, arkistoitu 10.2.2019)
Kiss FM

| Kiss FM |
| --- | --- |
 "Päivän parasta musiikkia"
Perustettu:  9. maaliskuuta 1995
Lopettanut:  4. maaliskuuta 2007
Kuuluvuus: Puolivaltakunnallinen
Helsinki: 104,6 MHz
Turku: 98,7 MHz
Tampere: 89,6 MHz
Hämeenlinna: 106,5 MHz
Oulu: 101,4 MHz
Lahti: 105,0 MHz
Mikkeli: 100,5 MHz
Jyväskylä: 101,6 MHz
Vaasa: 104,4 MHz
Kuopio: 93,0 MHz
Joensuu: 87,9 MHz
Mediatiedot
Omistaja:  SBS Finland
Kiss FM (myöh. KISS tai Uusi KISS) oli Suomessa vuosina 1995–2007 toiminut puolivaltakunnallinen kaupallinen radiokanava, joka aloitti toimintansa 9. maaliskuuta 1995 kuuluen pääkaupunkiseudun lisäksi Turussa, Tampereella ja Oulussa. Kiss FM oli Suomen ensimmäinen puolivaltakunnallinen kaupallinen nuorisoradio ja ensimmäinen soittolistoja käyttävä hittiradio. Myöhemmin samana vuonna aloitti pääkaupunkiseudulla lähetyksensä Kiss FM:n pääasiallinen kilpailija, edelleen toiminnassa oleva NRJ.
Kanavan omisti kansainvälinen SBS Broadcasting Group, ja sen kohderyhmänä olivat 15–35-vuotiaat (formaatit Hot AC ja CHR).
Kiss FM uudisti ilmettään ja ohjelmistoaan vuoden 2005 lopulla juontajaskandaalin vuoksi (Katso alempana), ja otti käyttöön uuden nimen, Uusi Kiss. Vuoden 2006 loppupuolella kanavan nimi kuitenkin lyheni muotoon "KISS", ja alkuvuodesta 2007 kanavan nimi vaihdettiin SBS:n televisiokanavan mukaan nimelle The Voice.
Vuonna 2006 Finnpanelin mukaan KISSin kanavaosuus oli 3 prosenttia.
Historia

Kiss FM profiloitui aluksi selkeästi nuorisoradioksi. 1990-luvun loppupuolella sen kuuluvuusalue laajeni kattamaan maan suurimpien kaupunkien lisäksi myös lähes koko Etelä-, Keski-, Länsi- ja Kaakkois-Suomen. Tässä vaiheessa kanavan kuulijaprofiilia muutettiin hieman. Soittolistoilla tämä näkyi suomalaisen popmusiikin sekä 1980-luvun klassikkohittien lisääntyneenä soittona. Kanavan uudistumista siivitti kohu Aamutiimi-ohjelman lähetyksestä, jossa harrastettiin ryhmäseksiä suorassa radiolähetyksessä.
2000-luvulle tultaessa kanavan kuuluvuusalue laajeni yhä, kattaen nyt myös Pohjanmaan, Perämeren ja Kajaanin seudut sekä suuren osan Itä-Suomea. Edelleen laajentuneen kuuluvuusalueen ja muuttuneen kilpailutilanteen seurauksena Kiss FM läheni alkuperäistä formaattiaan ja vähensi 2000-luvun kuluessa suomalaisen pop-musiikin soittoa ja tiputti 1980-luvun klassikot kokonaan pois soittolistoilta. Kanava oli Suomen suosituin kanava kuulijalukujen perusteella vuosituhannen vaiheessa. Kiss FM:llä oli tuolloin enemmän kuulijoita kuin valtakunnallisella Radio Novalla.
Kanava ajautui kriisiin vuoden 2004 loppupuolella, kun kanavan Aamutiimi-ohjelman juontaja, Timo "Timpe" Salonen sai tuomion alaikäisen hyväksikäytöstä, ja pian tämän jälkeen hänet kanavan sisällä korvannut Marko Pirttinen irtisanoutui, kun hänen vanha sakkotuomionsa lapsipornon hallussapidosta tuli julki mediassa. Pirttisen irtisanoutumisen seuraksena Aamutiimi-ohjelma päätettiin lopettaa.
Kiss FM:n imagoa pyrittiin kohottamaan kanavauudistuksella elokuun lopussa 2005, jolloin kanavan viralliseksi nimeksi vaihdettiin Uusi Kiss. Myös ohjelmistoon tehtiin uudistuksia. Vuoden 2006 lopussa nimi vaihtui muotoon KISS.
Kanavan omistava SBS Finland ilmoitti helmikuussa 2007 korvaavansa KISSin The Voice radiolla televisiokanava The Voicen nimen mukaisesti. The Voice radio aloitti lähetyksensä 5. maaliskuuta 2007.
Kanavan juontajia

| --- | --- |
 Henri ”Henkka” Hyppönen  Jenni Pääskysaari  Tuomas Enbuske  Eeva Rajala  Kirsi-Maria Muukkonen  Samuli Sainio  Jari ”Häre” Härkönen  Ilona Reiniharju  Heidi Hannikainen  Jenni Vuorio  Tomi Yrjölä  Jani Aaltonen  Arto Puska  Pasi Piipponen  Timo "Timpe" Salonen  Marko Mauge Saikkala  Wille Niinistö  Mikko "Peltsi" Peltola  Marko Pirttinen  Minna Turunen  Mikko Suursalmi  Lauri Salovaara  Sanna Kiiski  Sanna Mämmi  Mika Lähteenmäki  Miia Valtonen  Mira Kuronen  Sirkku Rajala  Tea Khalifa:  Annika Metsäketo  Tico Anttonen  Wallu Valpio (Remppajengi)  Taavi Salmivaara  Lauri Saarilehto  Jussi Lehmuskallio  Silvia Modig  Eppu Salminen  Janne Tolonen  Unne Sormunen  Marko Loukaskorpi  Vappu Pimiä  Niko Kivelä  Satu Järvinen  Mikko Koivusipilä  Jouni Aikala  Susanna Laine  Juha Valvio  Juana (Jesse Saari)
Kanavan ohjelmia

Aamutiimi
Kisscountdown
7UP uudet ympyrät
7UP seitsemän suora
Sähkökääpiö
Kiss FM Top 20 kuuntelijalista
Kiss FM Top 30 kuuntelijalista
Club Kiss
Teemaviikonvaihde
Countdown FI
Remppajengi
Maksimaalinen musaviikonvaihde
Party
Retrosunnuntai
90 astetta
Maailman ykköset
Seitsemän parasta seitsemältä
Kimppakyyti
Aamuklubi
Kivelän ja Vesterisen ohjelma radiossa
Vihdoinkin perjantai!
Kanavan iskulauseet

Hittejä, hittejä, hittejä - Kiss, kiss, kiss
Suosikkisi 80- ja 90-luvuilta ja parhaat uutuudet
Suomen suosituinta musiikkia
Suomi ei ole koskaan kuulostanut paremmalta
Korville joille kelpaa vain paras
Tämän päivän parasta musiikkia
Suomen ainoa hittiasema
Aiheesta muualla

Yle, 28.10.2015, Sami Tenkanen: Kiss FM:n aamutiimi - ohjelma joka muutti kaupallisen radion
Suomalaiset radioasemat
| --- | --- |
Yle:   Yle Radio 1  YleX  Yle Radio Suomi  Yle Vega  Yle X3M 
Bauer Media Group:   Basso  Iskelmä  Radio 957  Radio City  Radio Classic  Radio Mega Oulu  Radio Nova  Radio Pooki  SuomiRock  SuomiRäp  Auran Aallot  Radio Pori  Kasari  Ysäri  Top51  KISS 
Nelonen Media:   Aito Iskelmä  Easy Hits  Groove FM  Helmiradio  HitMix  Kantriradio  Loop  Radio Rock  Radio Suomipop 
NRJ Finland:   NRJ  Radio Nostalgia 
Keskisuomalainen:   Radio Keskisuomalainen  Radio Voima  Savon Aallot 
Muut:   Classic Hits  FUN Tampere  Järviradio  Kuhan.fm  Radio Dei  Radio Helsinki  Radio Inari  Radio Kaleva  Radio Moreeni  Radio Ramona  Radio Rex  Radio Sandels  Radio SUN  Radio Vaasa  Rattoradio  Sea FM Radio  Suviseuraradio  Tampereen Kiakkoradio 
Lakkautetut asemat:   Aito Hitti (2016–2019)  Aito Kajaus (1989–2019)  Box (2018–2020)  Business FM (2016–2019)  I LUV 2K (2018–2020)  Metro Helsinki (2005–2017)  Me Naiset Radio (2021–2023)  Oi FM (2007–2015)  Pispalan Radio (2015–2021)  Päijänneradio (1989–2001)  Radio 88,2 (1989–2020)  Radio 967 (2007–2011)  Radio Aalto (2007–2020)  Radio Alex  Radio Kaakko (2020–2023)  Radio KLF (2005–2015)  Radio Lakeus (1985–1989)  Radio Manta (1989–2011)  Radio Majakka (1999–2008)  Radio Melodia (2008–2016)  Radio Mikkeli (2013–2020)  Radio Rapu (2014–2016)  Radio Seinäjoki  Radio Sputnik (1999–2019)  Radio Ykkönen  Rogmo FM (2000–2009)  RÄP (3/2020–9/2020)  Spin FM (2009–2020)  Spirit FM (2015–2018)  The Voice (2007–2016)  Zoom FM (2008–2011)  Yle Puhe (1998–2024)
Monotrysia

| Monotrysia |
| --- | --- |
 Metsäsurviaiskoi (Nemophora degeerella)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
(luokittelematon)::  Monotrysia  Börner, 1939
Yläheimot
 Andesianoidea  Kääpiökoimaiset Nepticuloidea  Läiskäkoimaiset Tischerioidea  Palaephatoidea  Seulakoimaiset Incurvarioidea 
Katso myös
   Monotrysia Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Monotrysia on erilaissuonisten perhosten toinen ryhmä (toisen muodostavat aitoperhoset). Monotrysiaan kuuluvien lajien naarailla on vain yksi genitaaliaukko, kun aitoperhosilla niitä on kaksi. Kaikki lajit ovat pienikokoisia ja yleensä suhteellisen vaatimattoman näköisiä. Ryhmällä ei katsota olevan varsinaista taksonomista asemaa eikä esimerkiksi ITIS käytä sitä luokituksessaan.
Sid Vicious

| Sid Vicious |
| --- | --- |
 Sid Vicious tammikuussa 1978.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Simon John Ritchie Simon John Beverley (v:sta 1965)
Syntynyt: 10. toukokuuta 1957 Lewisham, Englanti
Kuollut: 2. helmikuuta 1979 (21 vuotta) Greenwich Village, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  basisti, laulaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Sid Vicious 
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1976–1979
Tyylilajit:  punk rock
Soittimet:  bassokitara 
Yhtyeet:  Sex Pistols (1977–1978)
Levy-yhtiöt:  Virgin Records ja EMI 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Sid Vicious (oikealta nimeltään Simon John Ritchie, sukunimi vuodesta 1965 Beverley, 10. toukokuuta 1957 Lontoo – 2. helmikuuta 1979 New York) oli englantilaisen Sex Pistols punk-yhtyeen basisti.
Elämäkerta

Sid Vicious oli kotoisin köyhistä oloista. Hänen äitinsä Anne Beverley kasvatti hänet yksin ensin isän ja myöhemmin isäpuolen kuoltua.
Hän muutti äitinsä kanssa Royal Tunbridge Wellsistä ensin Bristoliin ja sieltä Pohjois-Lontooseen. Anne Beverley käytti huumeita: heroiinia ja muita opiaatteja.
John Wardle (alias Jah Wobble) tutustui John Beverleyhin (alias Sid Vicious) vuonna 1974. Sid Vicious kävi samaa oppilaitosta kuin hänen ystävänsä John Lydon (alias Johnny Rotten). Lydonin kaveri oli John Grey. Neljä kaverusta alkoivat käydä King’s Roadilla, joka oli 1960-luvulla mod-kulttuurin ja 1970-luvulla punk-kulttuurin keskuspaikkoja.
Elämäkerta > Sid Vicious

Alias-nimensä hän otti käyttöön Johnny Rottenin lemmikkihamsterin ”Sid the Viciousin” mukaan. Vicious (suom. vihainen, häijy) pohjautui Lou Reedin samannimiseen kappaleeseen. Nimi oli alkuaan huumoria, sillä Sid Vicious oli tuolloin hauska ja hyvin tyylitietoinen: Slits-yhtyeen kitaristin Viv Albertinen mukaan hän oli ”kultainen”. Ystävä John Wardlen mukaan Sid Viciousilla oli outo, hautova luonteenpiirre, joka oli hänen toinen puolensa. Kun  punkista tuli kansallinen ilmiö, Sid Vicious alkoi kasvaa rooliinsa. Musiikkitoimittaja Jon Savagen mukaan henkilö (persoona) ja henkilöhahmo (persona) alkoivat sekoittua toisiinsa tuhoisalla tavalla. Sex Pistolsin valokuvaaja Dennis Morris kertoo valokuvateoksessaan Never Mind the B*ll*cks (1991) Sid Viciousin olleen sisimmältään ujo.
Kesäkuussa 1976 Sid Vicious löi musiikkitoimittaja ja Sex Pistolsin varhaisen kokoonpanon lyhytaikaista kitaristia Nick Kentiä viisi kertaa polkupyörän ketjulla.
Siouxsie and the Banshees -yhtyeessä Vicious soitti yhden illan ajan rumpuja yhtyeen ensimmäisellä keikalla 20. syyskuuta 1976 Lontoon 100 Clubilla. Seuraavana päivänä The Damned -yhtyeen esiintymisen aikana yleisössä ollut nainen sai lavalle heitetystä olutlasista pahoja silmävammoja. Sid Vicious pidätettiin. Pidätettynä ollessaan hän kirjoitti kirjeen kitaristi Viv Albertinelle ja kertoi lukevansa kirjaa Charles Mansonista.
Sid Vicious muodosti The Flowers of Romance -yhtyeen Viv Albertinen kanssa. Yhtyeessä soitti samaan aikaan myös The Clashissa soittanut Keith Levene. Sid Vicious opetteli basson soittoa kuuntelemalla Ramonesin ensimmäistä albumia. Hän sovelsi ”I Don't Wanna Go Down to the Basement” -kappaleen kuviota lähes kaikessa soitossaan.
Elämäkerta > Sex  Pistols

Helmikuussa 1977 Sid Viciousista tuli Glen Matlockin seuraaja Sex Pistolsin basistina ystävänsä Rottenin aloitteesta. Vicious oli käytännössä soittotaidoton, mutta Rotten uskoi hänen oppimiskykyynsä. Keikoilla Viciousin bassoa ei usein ollut edes kytketty vahvistimeen.[lähde? ] Esimerkiksi Never Mind the Bollocks, Here's the Sex Pistols -albumilla hän soitti ainoastaan raidan "Bodies". Yhtyeen kitaristi Steve Jones soitti suurimmaksi osaksi levyn basso-osuudet.
Elämäkerta > My Way

Sex Pistolsin hajottua Vicious yritti soolouraa, mutta ei menestynyt. Hän kuitenkin levytti huomiota herättäneen punkversion Frank Sinatran tunnetuksi tekemästä, Paul Ankan englanniksi sanoittamasta kappaleesta ”My Way”. Nykyisin se luetaan tärkeiden cover-kappaleiden joukkoon. Kappale löytyy esimerkiksi brittiläisen The Observer -lehden Top 50 -coverkappaleiden äänestyslistalta. Kappale julkaistiin kesäkuussa 1978 yhdessä Ronnie Biggsin laulaman ”No One Is Innocent” -kappaleen kanssa kahden A-puolen singlenä sekä myöhemmin Sex Pistolsin The Great Rock ’n’ Roll Swindle -elokuvan soundtrackilla. Single nousi Britannian singlelistalle seitsemännelle sijalle. Singlen kannessa on mainittu erikseen sekä Sid Vicious että Sex Pistols, mutta levyn etiketissä mainitaan vain Sex Pistols. Sex Pistolsin jäsenistä levytyksessä soittaa kitaristi Steve Jones.
Maaliskuussa 1979 Ranskassa julkaistiin 12 tuuman single, joka sisälsi Viciousin laulamat kappaleet ”My Way”, ”Something Else” ja ”C'mon Everybody”. Tässä julkaisussa on esittäjäksi merkitty kanteen ja B-puolen etikettiin ainoastaan Sid Vicious, mutta A-puolen (”My Way”) etiketissä on mainittu sekä Sex Pistols että Sid Vicious.
Aikoinaan kappale myös innoitti muun muassa saksalaista punk-muusikko Nina Hagenia tekemään kappaleesta oman versionsa.
Elämäkerta > Sid & Nancy

Marraskuussa 1977 Vicious tapasi Lontoossa yhdysvaltalaisen Nancy Spungenin, jonka kanssa hän alkoi seurustella. Nancy kärsi skitsofreniasta, ja hänen dominoiva läsnäolonsa johti pian Viciousin hankaukseen yhtyeen kanssa. Kiertuemanageri Nils Stevenson on kertonut, että vähitellen Vicious alkoi inhota kaikkea muuta paitsi heroiinia ja Spungenia. Valokuvaaja Dennis Morrisin mukaan Sex Pistolsin Yhdysvaltain-kiertueella vuonna 1978 Vicious oli arvaamaton ja oikukas. Hän joi paljon ja käytti huumeita.
Nancy Spungenin ja Sid Viciousin suhde oli surullinen ja väkivaltainen; Sid saattoi hakata Nancyä ja huutaa tälle, mutta Nancyn itsetuhoisuus jopa ylitti Sid Viciousin pahoinvoinnin. Spungenin vaikutus oli tuhoisa. Spungen oli jo entuudestaan narkomaani, ja hän sai Sid Viciousin ottamaan huumeet uudestaan käyttöön.
12. lokakuuta 1978 Sid Vicious löysi aamulla herättyään Nancy Spungenin kuolleena kylpyhuoneen lattialta Hotel Chelseassa New Yorkissa. Spungenia oli puukotettu kerran vatsaan ja kuolinsyyksi todettiin verenhukka. Vicious pidätettiin ja hän sai syytteen teosta epäiltynä. Hän kertoi kuulusteluissa, että ei muista tapahtunutta.
Spungenin kuolemasta on esitetty erilaisia teorioita. Manageri Malcolm McLarenin palkkaamat yksityisetsivät löysivät todisteita, jotka antoivat aihetta epäillä, että joku muu oli murhannut Spungenin: asunnossa oli ollut useita ystäviä, joista yksi oli ollut muille tuntematon. Asunnossa oli käyty jonkinlaista huumekauppaa ja suuri lunastettu Virgin Recordsin sekki oli ollut suojaamattomana esillä.
Sekä Sid Vicious että Nancy Spungen olivat tunnettuja siitä, että he olivat hyvin kiinnostuneita veitsistä. Molemmat olivat heroiiniriippuvaisia. Viciousin kerrotaan olleen päihtynyt, kun hänet oli pidätetty.
Musiikkitoimittaja Jon Savagen mukaan on hyvin epätodennäköistä, että Sid Vicious olisi harkitusti tappanut Nancy Spungenin: todennäköisesti suullinen provokaatio yhdistettynä välinpitämättömyyteen johti puukotukseen. Yritettyään itsemurhaa Vicious vietti kolme päivää psykiatrisessa hoidossa sairaalassa. Hänet vapautettiin äitinsä huostaan sairaalasta 6. marraskuuta 1978. Hän asui tuolloin äitinsä kanssa hotellissa Manhattanilla.
Sid Vicious kutsuttiin oikeuteen vastaamaan syytteeseen 21. marraskuuta 1978. Hän esiintyi oikeudessa jännittyneenä ja depressiivisenä. Syyttäjän mukaan Vicious oli huumeista riippuvainen, ”eikä hänellä ollut arvoa yhteiskunnalle”. Puolustuksen mukaan hän oli käynyt säännöllisesti huumehoitoklinikalla ja osoitti parantumisen merkkejä. Sid Vicious kielsi syyllisyytensä. Tuomari määräsi jatkoa 50 000 dollarin takuusummalle. Sid Viciousin tuli jatkaa päivittäistä ilmoittautumista metadoniklinikalle ja ilmoittautua päivittäin oikeusviranomaisille, eikä hän saanut poistua New York Citystä. Asia ei edennyt tuomioon asti, koska Vicious kuoli ennen oikeuskäsittelyä. Joulukuun alussa 1978 hän löi pullolla Patti Smithin veljeä Todd Smithiä, minkä jälkeen hänet lähetettiin Rikers Islandin vankilaan kahdeksi kuukaudeksi.
Elämäkerta > Kuolema

Sid Vicious kuoli 21-vuotiaana New Yorkissa 2. helmikuuta 1979 ollessaan vapaalla takuita vastaan. Takuut oli maksanut levy-yhtiö Virgin Records. Hän oli ottanut vankilasta vapautumispäivänään hyvin puhdasta heroiinia. Hänen alaston ruumiinsa löytyi Michelle Robinsonin asunnosta Greenwich Villagesta. Kuolinsyyksi todettiin heroiinin yliannostus. Yleisen käsityksen mukaan hänen oma äitinsä olisi antanut hänelle kyseisen heroiinin, joka epätavallisen vahvuutensa takia olisi aiheuttanut tappavan yliannostuksen.
New Yorkin CBGB-musiikkiklubin eteisvahtimestari ja valokuvaaja Roberta Bayley keskusteli Sid Viciousin kanssa puhelimessa 20. tammikuuta 1978 sen jälkeen kun Sex Pistols oli hajonnut yhtyeen San Franciscon esiintymisen jälkeen. Bayley oli tutustunut Sid Viciousiin Sex Pistolsin Yhdysvaltain kiertueen aikana. Puhelinkeskustelua edeltävänä päivänä Sid Vicious oli vajonnut valiumin ja metadonin käytön aiheuttamaan koomaan ollessaan lentokoneessa matkalla San Franciscosta. Hänet otettiin sairaalahoitoon New Yorkissa. Bayley nauhoitti puhelinkeskustelun, jossa Sid Vicious kertoi, että ei voi olla selvinpäin ja että tulee kuolemaan kuuden kuukauden kuluessa. Sid Vicious tiesi, että oli tappamassa itsensä, mutta hänellä ei ollut voimaa välttää väistämätöntä kohtaloa.
Sid Viciousista tuli yksi punkin kulttihenkilöistä, paljolti nuorella iällä tapahtuneen kuolemansa johdosta. Sid Viciousilla ei ollut suurta osaa Sex Pistolsin musiikissa, vaan hänet tunnettiin paremmin rivosta käytöksestään, olemuksestaan ja elämäntyylistään.
Levyjä

Kaikki levytykset on julkaistu Viciousin kuoleman jälkeen.
Levyjä > Sid Vicious

My Way/Something Else/C’mon Everybody (1979, 12”, Barclay, Barclay 740 509)
Sid Sings (1979, LP, Virgin, V2144)
Live (1980, LP, Creative Industry Inc., JSR 21)
Vicious Burger (1980, LP, UD-6535, VD 6336)
Love Kills N.Y.C. (1985, LP, Konexion, KOMA 788020)
The Sid Vicious Experience – Jack Boots and Dirty Looks (1986, LP, Antler 37)
The Idols With Sid Vicious (1993, CD, Last Call Records, LC22289)
Never Mind the Reunion Here’s Sid Vicious (1997, CD)
Sid Dead Live (1997, CD, Anagram, PUNK 86)
Sid Vicious Sings (1997, CD)
Vicious & Friends (1998, CD, Dressed To Kill Records, Dress 602)
Better (to provoke a reaction than to react to a provocation) (1999, CD, Almafame, YEAAH6)
Probably His Last Ever Interview (2000, CD, OZIT, OZITCD62)
Better (2001, CD)
Vive Le Rock (2003, 2CD)
Too Fast To Live... (2004, CD)
Naked & Ashamed (7”, Wonderful Records, WO-73)
Sid Live At Max’s Kansas City (LP, JSR 21)
Sid Vicious (LP, Innocent Records, JSR 21)
Sid Vicious McDonald Bros. Box (3CD, Sound Solutions, 003)
Levyjä > Sid Vicious & Friends

(Don’t You Gimme) No Lip/(I’m Not Your) Steppin’ Stone (1989, 7”, SCRATCH 7)
Sid Vicious & Friends (1998, CD, Cleopatra, #251, ASIN: B0000061AS)
Levyjä > Sid Vicious/Eddie Cochran

Sid Vicious vs Eddie Cochran – The Battle Of The Rockers (LP, Jock, LP 6)
Levyjä > Sid Vicious/Elvis Presley

Cult Heroes (1993, CD)
Aiheeseen liittyviä elokuvia

Sex Pistols Number One (1976, dir. Derek Jarman)
Will Your Son Turn into Sid Vicious? (1978)
Mr. Mike's Mondo Video (1979, dir. Michael O'Donoghue)
The Punk Rock Movie (1979, dir. Don Letts)
The Great Rock'n'Roll Swindle (1980, dir. Julian Temple, VHS/DVD)
DOA (1981, dir. Lech Kowalski)
Sid & Nancy (1986)
Buried Alive (1991, Sex Pistols)
Decade (1991, Sex Pistols)
Bollocks to Every (1995, Sex Pistols)
Filth to Fury (1995, Sex Pistols)
Classic Chaotic (1996, Sex Pistols)
Kill the Hippies (1996, Sex Pistols, VHS)
The Filth and The Fury (2000, dir. Julien Temple, VHS/NTSC/DVD)
Live at the Longhorn (2001, Sex Pistols)
Live at Winterland (2001, Sex Pistols, DVD)
Never Mind the Bollocks Here's the Sex Pistols (2002, Sex Pistols, VHS/DVD)
Punk Rockers (2003, Sex Pistols, DVD)
Blood on the Turntable: The Sex Pistols (2004, dir. Steve Crabtree)
Music Box Biographical Collection (2005, Sex Pistols, DVD)
Punk Icons (2006, Sex Pistols, DVD)
Chaos! Ex Pistols Secret History: The Dave Goodman Story (2007, Sex Pistols, DVD)
Pirates of Destiny (2007, dir. Tõnu Trubetsky, DVD)
Rock Case Studies (2007, Sex Pistols, DVD)
Aiheeseen liittyvää kirjallisuutta

Anne Beverley: The Sid Vicious Family album (1980, Virgin Books)
Gerald Cole: Sid And Nancy (1986, Methuen)
Alex Cox & Abbe Wool: Sid And Nancy (1986, Faber and Faber)
Keith Bateson and Alan Parker: Sid’s Way (1991, Omnibus Press)
Jon Savage: England's Dreaming: Anarchy, Sex Pistols, Punk Rock, and Beyond (1992, St. Martin's)
Tom Stockdale: Sid Vicious: They Died Too Young (1995, Parragon)
Malcolm Butt: Sid Vicious: Rock‘n’Roll Star (1997, Plexus)
David Dalton: El Sid (1998, St. Martin’s Griffin)
Sid Vicious: Too Fast To Live... Too Young to Die (1999, Retro Publishing)
Alan Parker: Vicious: Too Fast To Live... (2004, Creation Books)
Mark Paytress: Sid Vicious: The Art of Dying Young (2004, Sanctuary Publishing)
Alan Parker: Sid Vicious: No One is Innocent (2007, Orion)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sex Pistols Trondheimissa Norjassa vuonna 1977. Sid Vicious etualalla.
Sid Vicious
Tyylitelty kuva Sid Viciousista madridilaisen talon seinässä.
Hällberga

| Hällberga |
| --- | --- |
 Hällberga
 Koordinaatit: 59°19′12″N, 16°35′51″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Södermanlandin lääni
Maakunta:  Södermanland
Kunta:  Eskilstuna
Väkiluku (2021):  610
Hällberga on taajama Eskilstunan kunnassa Södermanlandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 610 asukasta vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hällberga Wikimedia Commonsissa
Knut Urban

| Knut Urban> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. kesäkuuta 1941 (ikä 83)
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Stuttgartin yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Alfred Seeger
Instituutti:  Jülichin tutkimuskeskus
Tutkimusalue:  elektronioptiikka
Palkinnot:  Kavlin palkinto 2020 Wolfin palkinto 2011
Knut Urban (s. 25. kesäkuuta 1941) on saksalainen fyysikko. Hänen kehitystyönsä on parantanut elektronimikroskooppien erotuskykyä merkittävästi.
Lukion jälkeen Urban oli työharjoittelussa Siemensillä ennen kuin pääsi Stuttgartin yliopistoon lukemaan fysiikkaa. Hänen ohjaajansa Alfred Seeger oli osallisena myös Max Planck -instituutin elektronimikroskoopin hankinnassa, ja sitä kautta Urban tutustui laitteen kehittäjiin.
Urban on työskennellyt yhdessä Harald Rosen ja Maximilian Haiderin kanssa vuodesta 1990. Rose kehitti teorian elektronimikroskoopin objektiivin palloaberraation korjaamiseksi. Haider rakensi prototyypin jossa teoriaa sovellettiin ja Urban kehitti siitä toimivan laitteen. Työn seurauksena läpäisyelektronimikroskoopin erotuskyky parani atomien kokoluokkaan.
Haider, Rose ja Urban saivat saavutuksestaan Wolfin fysiikan palkinnon vuonna 2011. ja Kavlin palkinnon nanotieteestä vuonna 2020.