stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bilel Mohsni
Maajoukkueura

Mohsni pelasi ensimmäisen maaottelunsa Tunisian paidassa 28. toukokuuta 2014 Etelä-Koreaa vastaan.
Saavutukset

Football League Trophy
Hopeaa: 2013
Skotlannin ykkösliiga: 2014
Firestone (Kygon kappale)

| ”Firestone” Kygo ft>  Conrad Sewell |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Cloud Nine
 Äänitetty : 2014
 Julkaistu: 1. joulukuuta 2014
 Formaatti: digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): Kygo
 Tyylilaji: deep house, tropical house
 Kesto: 04.32 (albumiversio) 03.24 (radio edit)
 Levy-yhtiö: Ultra Music RCA Records
Kygon muut singlet
| ”Cut Your Teeth (Remix)” 2014 | ”Firestone” 2014 | ”ID” 2015 |
Conrad Sewellin muut singlet
|   | ”Firestone” 2014 | ”Hold Me Up” 2015 |
Firestone on norjalaisen DJ-tuottaja Kygon kappale, jolla vierailee myös australialaislaulaja Conrad Sewell. Kappaleen on sanoittanut hollantilainen lauluntekijä Martijn Konijnenburg, joka sai inspiraation kappaleen sanoihin Kalifornian Venicessä havaitsemastaan Firestonen mainostaulusta. Kappale julkaistiin singlenä 1. joulukuuta 2014 ja se saavutti Norjan singlelistan ensimmäisen sijan sekä nousi kansainväliseksi hitiksi myös monilla muilla listoilla. Birdy esitti kappaleesta coverversion BBC Radio 1:n Live Loungessa.
Käännös suomeksi
Georg Nordenswan

Georg Nordenswan (14. lokakuuta 1813 Turku – 23. kesäkuuta 1874) oli suomalainen maanviljelijä, tehtailija ja virka- ja valtiopäivämies.
Nordenswanin vanhemmat olivat tehtailija, kamarineuvos Gustaf Georg Nordenswan ja Anna Magdalena Indrén ja puoliso vuodesta 1845 Elisabet Constance Roos (k. 1910). Nordenswan tuli ylioppilaaksi Helsingissä 1830 ja suoritti kameraalitutkinnon 1839. Hän oli senaatin talousosaston ylimääräinen kamarikirjuri 1840, mutta myös maanviljelijä ja tehtailija, joka omisti Tervakosken paperitehtaan Janakkalassa vuoteen 1856. Alisen Sääksmäen kihlakunnan kruununvouti Nordenswan oli 1865. Hän hukkui Vanajaveteen kesäkuussa 1874.
Nordenswan oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863–1864, edustaen von Heideman-sukua.
Georg Mischon

| Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Maa:   Sveitsi> Miesten käsipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Berliini 1936 | joukkuekilpailu |  |
Georg Mischon (28. heinäkuuta 1907 – ?) oli sveitsiläinen käsipalloilija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä ja kuului siellä lajissa pronssia saaneeseen joukkueeseen. Hän pelasi kisoissa neljä ottelua.
Georg Müller (piispa)

Georg Müller (7. kesäkuuta 1951 Volkesfeld – 25. lokakuuta 2015) oli saksalainen katolisen kirkon pappi, joka toimi Trondheimin piispana vuosina 1997–2009.
Müller syntyi Volkesfeldissä, Saksassa. Hän opiskeli pappisseminaarissa ja päätti opintonsa vuonna 1977, jonka jälkeen hänet vihittiin papiksi 18. maaliskuuta 1978 Simpelveldissä, Alankomaissa. Vuonna 1981 hän valmistui teologian lisensiaatiksi Münsterin yliopistosta. 28. heinäkuuta 1997 hänet vihittiin Trondheimin piispaksi.
Müller jätti piispanvirkansa kesäkuussa 2009. Syy hänen eroamiseensa kerrottiin vasta seuraavana vuonna; hän oli seksuaalisesti hyväksikäyttänyt alaikäistä poikaa toimiessaan pappina Trondheimissa.
Fredrik I (Saksi)

Fredrik I.
Fredrik I Sotaisa (saks. Friedrich der Streitbare; 11. huhtikuuta 1370 – 4. tammikuuta 1428 Altenburg, Thüringen) oli ensimmäinen Wettinin hallitsijasukua edustanut Saksin vaaliruhtinas vuosina 1423–1428. Hänen jälkeensä Wettinit hallitsivat Saksia lähes 500 vuotta.
Fredrikin isä oli Meissenin rajakreivi Fredrik III, jonka kuoltua vuonna 1381 hän hallitsi Meisseniä aluksi yhdessä veljiensä Yrjön (k. 1401) ja Vilhelmin (k. 1424) kanssa ja näiden kuoltua yksinään nimellä Fredrik IV. Hän lisäsi vaikutusvaltaansa auttamalla muita pikkuruhtinaita syrjäyttämään Saksan kuningas Wenzel Luxemburgilaisen. Kun Böömin kuninkaaksi siirtynyt Wenzel karkotti saksalaiset oppineet Prahan yliopistosta, Fredrik kutsui heidät vuonna 1409 pääkaupunkiinsa ja tuli siten perustaneeksi Leipzigin yliopiston. Böömin hussilaissotien aikana Fredrik tuki keisari Sigismundin taistelua kerettiläisinä pidettyjä hussilaisia vastaan. Hän johti keisarilliset joukot voittoon vuoden 1421 tärkeässä Brüxin taistelussa. Kun viimeinen Askania-sukuinen Saksin vaaliruhtinas Albrekt III kuoli ilman perillistä vuoden 1422 lopulla, keisari Sigismund antoi koko Saksin ja vaaliruhtinaan arvon Fredrikille tammikuussa 1423 sillä ehdolla, että tämä jatkaisi sotaa hussilaisia vastaan.
Fredrik I:n puoliso oli vuodesta 1402 Braunschweig-Calenbergin herttuatar Katariina. Heidän poikiaan olivat Saksin vaaliruhtinas Fredrik II ja Thüringenin rajakreivi Vilhelm III. Fredrik I:n ollessa sotaretkellä Katariina kokosi Saksista armeijan, joka kärsi tappion hussilaisille vuoden 1426 Aussigin taistelussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fredrik I (Saksi) Wikimedia Commonsissa
Blonde Crazy

| Blonde Crazy |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Roy Del Ruth
Käsikirjoittaja:  Kubec Glasmon John Bright
Säveltäjä:  Leo F. Forbstein
Kuvaaja:  Sidney Hickox
Leikkaaja:  Ralph Dawson
Pääosat:  James Cagney Joan Blondell
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  Warner Bros.
Ensi-ilta:  3. joulukuuta 1931 (US)
Kesto:  79 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Blonde Crazy (engl. Blonde Crazy) on vuonna 1931 ensi-iltansa saanut Roy Del Ruthin ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen komedia-/rikos-/draamaelokuva, jonka päätähtinä ovat James Cagney ja Joan Blondell. Sivuosissa ovat muiden muassa Louis Calhern ja Ray Milland.
Kubec Glasmon ja John Bright kirjoittivat käsikirjoituksen heidän tarinansa alta. Blonde Crazy on mustavalkoinen ja pituudeltaan 79 minuuttia. Blonde Crazy sai ensi-iltansa kotimaassaan 3. joulukuuta vuonna 1931. Warner Bros. -yhtiö tuotti elokuvan. Blonde Crazy on neljäs seitsemästä Blondellin ja Cagneyn yhteistyöstä.
Juoni

Keskilännen hotellissa, juonittelevalla hotellipoika Bert Harrisilla (Cagney) on sormi jokaiseen piiraaseen. Harris tukee työpaikkaa hohdokkaalle Anne Robertsille (Blondell), mutta Roberts ei välittömästi anna periksi Harrisin charmille. Kuitenkin Bert pian värvää Annen hänen kumppanikseen uuteen huijarin ammattiinsa. Useimmat uhreista, jotka he "kynii" ovat lainrikkojia keskenään. Mutta Bertillä on houkutus yrittää todellista varastamista ja Anne pelkää sen tuovan huonoa onnea.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  James Cagney  | … |  Bert Harris   |
|  Joan Blondell  | … |  Anne Roberts   |
|  Louis Calhern  | … |  Dapper Dan Barker   |
|  Noel Francis  | … |  Helen Wilson   |
|  Ray Milland  | … |  Joe Reynolds   |
|  Guy Kibbee  | … |  A. Rupert Johnson Jr.   |
|  Polly Walters  | … |  Peggy   |
|  William Burress  | … |  Eversti Bellock   |
|  Maude Eburne  | … |  Rouva Snyder   |
|  Nat Pendleton  | … |  Hank, alias Pete   |
Lainauksia

Bert Harris: Now, you play ball with me... and your worrying days will be over.
Ann Roberts: Yeah? How about the nights?
Bert Harris: [virnistää] Well, I'll see what I can do about those too, honey!
Bert Harris: Mmm, that dirty, double-crossin' rat!
Panttilainaamon pitäjä: [tutkii varastettua rannerengasta, jonka Bert on tuonut] It's nice. Maybe it's too nice. What'll I do with it? That stuff is hard to sell.
Bert Harris: Who cares? Give to your wife for a Christmas present.
[tarraa panttilainaamon pitäjän korvasta]
Bert Harris: Listen three-balls, I want five thousand dollars and I want it in a hurry. It's worth twenty thousand. And don't give me any backtalk.
Bert Harris: If I had the wings of an angel honey, over these prison walls I would fly!
Aiheesta muualla

Blonde Crazy Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Blonde Crazy TCM Movie Databasessa
Blonde Crazy Allmoviessa
Blonde Crazy Answersissa
Blonde Crazy Who's Dated Whossa
Blonde Crazy Movie Classicissa
Blonde Crazy NNDB:ssä
Frédéric Auguste Bartholdi

| Frédéric Auguste Bartholdi |
| --- | --- |
 Frédéric Auguste Bartholdi, 1880
Henkilötiedot
Koko nimi:  Frédéric Auguste Bartholdi
Syntynyt: 2. elokuuta 1834 Colmar
Kuollut: 4. lokakuuta 1904 (70 vuotta) Pariisi
Taiteilija
Salanimi:  Amilcar Hasenfratz
 Nimikirjoitus
Frédéric Auguste Bartholdi (2. elokuuta 1834 Colmar – 4. lokakuuta 1904 Pariisi) oli ranskalainen kuvanveistäjä, joka käytti myös nimeä Amilcar Hasenfratz. Hänen tunnetuin työnsä on New Yorkin Vapaudenpatsas. Kerrotaan, että taiteilija ehdotti Suezin kanavan avajaisten kunniaksi patsasta, joka esittää soihtua pitelevää naista. Tämä idea kuitenkin hylättiin. Bartholdi suunnitteli myöhemmin Vapaudenpatsaan samankaltaiseksi kuin tämä aiempi malli oli, vaikka kuolemaansa saakka hän kielsi yhteyden näiden kahden välillä.
Vapaudenpatsaan pienoismalli Luxembourgin puistossa Pariisissa.
Bartholdi opiskeli arkkitehtuuria ja maalausta. Egyptiin tehty matka sai hänet ymmärtämään suurikokoisten veistosten vaikutuksen ihmisiin, ja arkkitehtuuriopintojensa takia hän kykeni teknisesti toteuttamaan sellaisia. Vapaudenpatsaan lisäksi hänet tunnetaan Ranskan Belfortissa sijaitsevasta suuresta leijonapatsaasta.
Fuerte-luokka

| Fuerte-luokka |
| --- | --- |

Tekniset tiedot
Pituus:  41,45 m
Leveys:  13,41 m
Syväys:  6,55 m
Aseistus
Meritorjunta:  alempi tykkikansi: 24 x 18 naulan tykkiä ylempi tykkikansi: 26 x 12 naulan tykkiä puoli- ja etukansi: 10 x 6 naulan tykkiä
Fuerte-luokka oli Espanjan laivaston kolmen kaksikantisen 60-tykkisen linjalaivan muodostama alusluokka.
Suunnittelu

Vuoden 1721 määräykset täyttävä 60-tykkisen linjalaivan prototyypin suunnittelun aloitti 1726 Juan de Acosta. Suunnittelussa havaittujen ongelmien vuoksi Autrán teki yksityiskohtaiset ohjeet alusten valmistamisesta, mikä sisälsi muun muassa puutavaran hankintaan ja laatuun liittyviä yksityiskohtia.
Kesällä 1736 laivastoministeri José Patiño määräsi Havannan valmistamaan kaksi 60-tykkistä linjalaivaa ja töitä valvomaan Juan de Acostan. Suunnitelmaksi määrättiin Ciprían Autránin Fuerte-luokan piirustuksen. Acosta käytti aluksiin aiemman Castillan romutuksesta saadun puutavaran.
Alukset

| Nimi (lempinimi) | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Fuerte (Nuestra Señora de Guadalupe) | Havanna |  | 1727 | 1. syyskuuta 1728 | myyty 1759 |
| África | Havanna |  | 1733 | 31. kesäkuuta 1733 | miehistönsä upottama ja polttama 25. maaliskuuta 1741 |
| Europa | Havanna | 10. syyskuuta 1733 | 1734 | 15. huhtikuuta 1734 | miehistönsä upottama 11. kesäkuuta 1762 |
| Castilla (Santo Cristo de Burgos)) | Havanna |  | 13. kesäkuuta 1737 | 24. marraskuuta 1737 | haaksirikkoutunut 11. marraskuuta 1771 |
| Dragón (Santa Rosa de Lima)) | Havanna |  | 28. kesäkuuta 1737 | 31. joulukuuta 1737 | miehistönsä upottama 5. huhtikuuta 1741 |
Funeral doom

| Funeral doom |
| --- | --- |
Alkuperä:  Death-doom • doom metal • hautajaismusiikki • dark ambient
Alkuperämaa:   Englanti •  Suomi
Kehittymisen ajankohta:  1990-luvun alku
Tyypillisiä soittimia:  Kitara • basso • rummut • laulu • kosketinsoitin
Funeral doom on metallimusiikin tyylilaji, doom metallin äärimmäisen hidas muoto, joka painottaa epätoivon ja tyhjyyden ilmapiiriä. Se on soinniltaan erittäin raskasta ja kaikki doom metallille tunnusomaiset piirteet on siinä viety äärimmilleen. Funeral doomille tyypillistä ovat kymmenien minuuttien mittaiset, hidastempoiset kappaleet, death metalliin viittaavat laulumörinät, depressiiviset sanoitukset ja melankoliset kitaramelodiat. Myös kosketinsoittimien käyttö on yleistä.
Funeral doomin pioneereiksi voidaan laskea suomalaiset Skepticism ja Thergothon sekä norjalainen Funeral. Genre on hyvin pitkälle kehittynyt Suomessa, ja nykyiseen tyyliin sen muovasikin suomalainen Skepticism. Nykyisistä suomalaisista yhtyeistä funeral doomia edustavat myös Wormphlegm, Shape of Despair, My Shameful, Ordog, Tyranny, MistGuide ja Colosseum, jonka musiikissa on vaikutteita myös dark ambientista ja klassisesta musiikista.
Funeral doom metal-yhtyeitä

Agalloch
Ahab
Beatrik
Bell Witch
Colosseum
Depressed Mode
Ea
Esoteric
Evoken
Frowning
MistGuide
Monolithe
My Shameful
Nortt
Ordog
Pantheist
Remembrance
Shape of Despair
Skepticism
The Funeral Orchestra
Thergothon
Tyranny
Until Death Overtakes Me
Wormphlegm
Worship
Françoise Abanda

| Françoise Abanda |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. helmikuuta 1997 (ikä 27)
Kansalaisuus:   Kanada
Tennispelaaja
Pituus:  178  cm
Paino:  66 kg
Kätisyys:  oikea
Palkintorahat:  550 300 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  205. (18.8.2014)
Voitot/tappiot:  197–145
Grand Slam -turnauksissa
Ranskan avoimet:  2. kierros (2017)
Wimbledon:  2. kierros (2017)
Yhdysvaltain avoimet:  1. kierros (2014)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  197  (8. syyskuuta 2014)
Voitot/tappiot:  27–33
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Françoise Abanda (s. 5. helmikuuta 1997 Montreal) on kanadalainen tennispelaaja. Abanda pelasi WTA-turnauksen pääsarjassa ensimmäisen kerran Washingtonissa heinäkuussa 2014 häviten ensimmäisellä kierroksella Vania Kingille. Hän teki Grand Slam -debyyttinsä Yhdysvaltain avoimissa 2014.
Aiheesta muualla

Françoise Abanda WTA:n sivuilla (englanniksi)
Françoise Abanda ITF:n sivuilla (englanniksi)
Bermuda olympialaisissa

Bermuda osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Berliinin 1936 kesäolympialaisissa ja on ollut sen jälkeen mukana kaikissa kesäolympialaisissa lukuun ottamatta Moskovan 1980 kisoja, joita se boikotoi. Bermuda on saavuttanut olympialaisissa yhden kultamitalin ja yhden pronssimitalin. Talviolympialaisiin maa on osallistunut Albertvillen 1992 kisoista lähtien, mutta ilman menestystä.
Bermudan ainoat olympiamitalistit ovat nyrkkeilijä Clarence Hill, joka sijoittui raskaassa sarjassa pronssille Montréalin 1976 olympialaisissa ja triathlonisti Flora Duffy, joka voitti kultaa Tokion 2020 kisoissa. Karibianmeren alueen vahvassa urheilumuodossa yleisurheilussa Bermudan parhaat olympiasaavutukset ovat korkeushyppääjä Clarence Saundersin viides sija Soulissa 1988 ja kolmiloikkaaja Brian Wellmanin viides sija Barcelonassa 1992. Sydneyssä 2000 lähelle mitalia ylsivät purjehtijat Peter Bromby ja Lee White, jotka sijoittuivat Star-luokassa neljänneksi.
Olympiamitalit urheilumuodoittain

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä | Sija |
|  Nyrkkeily | 0 | 0 | 1 | 1 | 69 |
|  Triathlon | 1 | 0 | 0 | 1 | 8 |
| Yhteensä | 1 | 0 | 1 | 2 | 110 |
Lähteet:
Mitalit kesäolympialaisittain

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Olympialaiset | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä | Sija |
1936  1936 Berliini: 0
1948  1948 Lontoo: 0
1952  1952 Helsinki: 0
1956  1956 Melbourne: 0
1960  1960 Rooma: 0
1964  1964 Tokio: 0
1968  1968 Mexico City: 0
1972  1972 München: 0
| 1976  1976 Montreal | 0 | 0 | 1 | 1 | 37 |
1984  1984 Los Angeles: 0
1988  1988 Soul: 0
1992  1992 Barcelona: 0
1996  1996 Atlanta: 0
2000  2000 Sydney: 0
2004  2004 Ateena: 0
2008  2008 Peking: 0
2012  2012 Lontoo: 0
2016  2016 Rio de Janeiro: 0
| 2020  2020 Tokio | 1 | 0 | 0 | 1 | 63 |
| Yhteensä | 1 | 0 | 1 | 2 | 110 |
Lähteet:
Olympiamitalistit

| Mitali | Nimi | Vuosi | Laji | Tapahtuma |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 3 Pronssia | Clarence Hill | 1976  1976 Montreal |  Nyrkkeily | Yli 81 kg |
| 1 Kultaa | Flora Duffy | 2020  2020 Tokio |  Triathlon | Naisten kilpailu |
Lähteet:
Gervazio Moses Chisendera

Gervazio Moses Chisendera (1928 – 14. elokuuta 2004) oli malawilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 4. syyskuuta 1960 ja nimitettiin Dedzan hiippakunnan johtoon 25. kesäkuuta 1984. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Matthias A. Chimole, jota avustivat James Chiona ja Medardo Joseph Mazombwe.
Chisendera erosi tehtävistään Dedzan piispana 7. syyskuuta 2000.
Gaheris

Guinevere roviolla, taustalla Lancelot on lyönyt Gaheriksen maahan.
Gaheris tai Sir Gaheris on yksi pyöreän pöydän ritareista, joka esiintyy kuningas Arthuriin liittyvissä legendoissa. Gaheris on kuningas Lotin ja Arthurin sisaren Morgausen poika, ja hänen veljiään ovat Agravain, Gawaine, Gareth ja Mordred.
Tarinoissa Gaherista ei aina erota veljestään Garethista. Gaheris ja Gareth ovatkin saattaneet alun perin olla sama henkilö. Myöhemmissä Arthurin legendojen versioissa Gaheris kuitenkin eriytyy itsenäiseksi henkilöksi. Thomas Maloryn Le Morte d'Arthur -teoksessa Gareth menee naimisiin Lyonesin kanssa ja Gaheris tämän sisaren Lynetten kanssa.
Le Morte d'Arthur -kirjassa Gaheris on aluksi vanhemman veljensä Gawainen aseenkantaja ennen kuin hänet lyödään ritariksi. Gaheris on myöhemmin osallisena Pellinoren – isänsä surmaajan – ja Pellinoren pojan Lamorakin murhissa. Gaherisin pahin teko on kuitenkin hänen äitinsä Morgausen surma. Gaheris tappaa äitinsä yllätettyään tämän yhdessä Lamorakin kanssa. Myöhemmin Gawain, Agravain, Mordred ja Gaheris surmaavat Lamorakin. Gaheris ja Gareth kuolevat taisteluissa sen jälkeen, kun Lancelot on ensin pelastanut Guineveren, joka oli aiottu polttaa roviolla.
Gahččanjávri

Sijainti Finnmarkin läänissä.
Gahččanjávri on järvi Norjan Koutokeinossa. Järven pinta-ala on 4,71 km². Järvi kuuluu Alattio-Koutokeinojoen vesistöön.
Boudicca

| Boudicca |
| --- | --- |
 William Sharpin John Opien alkuperäiseen maalaukseen perustuva Boudiccaa esittävä kaiverrus vuodelta 1793.
Ikeenien kuningatar
Edeltäjä:  Prastotagos
Henkilötiedot
Kuollut: vuonna 60 tai 61
Boudicca tai Boudica, joskus myös Boadicea (k. 60 tai 61 jaa.), oli ikeenien kuningatar. Ikeenit hallitsivat alueita Britannian itärannikolla nykyisen East Anglian alueella. Boudiccasta tuli ikeenien johtaja hänen miehensä Prastotagoksen kuoltua. Tämän kuollessa syttyi myös kiista roomalaisten kanssa, mikä johti Boudiccan ruoskimiseen ja tämän tyttärien raiskaukseen. Suivaantuneet ikeenit nousivat Boudiccan johdolla kapinaan ja tuhosivat nykyiset Colchesterin ja Lontoon kaupungit surmaten niiden roomalaiset asukkaat ja roomalaisten kannattajat. Lopulta Boudiccan joukot kärsivät kuitenkin tappion Suetonius Paulinuksen johtamille joukoille. Boudicca teki lähteestä riippuen joko itsemurhan tai kuoli tautiin vuonna 60 tai 61. Hänen tarinansa unohdettiin pitkäksi aikaa, mutta siitä tuli jälleen suosittu 1800-luvulla.
Elämäkerta > Tausta

Useat roomalaiset historialliset lähteet kertovat Boudiccan vaiheista, ja yksi merkittävimmistä lähteistä on Tacitus. Tacituksen kertomaa tarinaa voitaneen pitää suhteellisen tarkkana, sillä hänen appensa Agricola oli toiminut Britannian kuvernöörinä vuosien 78 ja 85 välillä. Roomalaisia Boudiccassa lienee kiehtonut naispäällikön amatsonimaisuus. Tacituksen mukaan paikallisilla ei ollut tapana tehdä päällikköä valitessaan eroa sukupuolten välillä. Naispäälliköitä tiedetään olleen ikeenien ohella myös muilla brittiheimoilla. Esimerkiksi briganttien heimoa johti Cartimandua-niminen kuningatar. Dion Kassios kuvaili Boudiccan ulkomuotoa teoksessaan Historiae Romanae. Hän kirjoitti Boudiccalla olleen kirkkaanpunaiset lantiolle yltäneet hiukset. Boudiccaa kuvailtiin myös suurikokoiseksi, hänen ilmettään julmaksi ja ääntä ankaraksi. Sekä Kassioksen että Tacituksen kuvaukset ovat lähteinä puolueellisia, mutta niiden perusteella saatetaan kuitenkin ymmärtää Boudiccan tarinan suurpiirteinen aikajana. Tarinaa on yritetty todentaa arkeologian avulla, mutta kaivauksissa on omat ongelmansa, kuten todisteiden katoaminen vuosien varrella ja varojen riittämättömyys suurimittaisiin tutkimuksiin.
Boudiccan nimi on juonnettu kelttiläisistä kielistä, ja se tarkoittaa voittoisaa naista. Aikanaan nimi on saattanut olle pikemminkin arvonimi kuin henkilönnimi. Boudiccan henkilökohtaisena nimenä sitä alkoi käyttää Tacitus. Vastaava nimi nykyisessä kymrissä on Buddug, ja muinaisiirissä buadach tarkoittaa voittoisaa. Muinaiskornissa ja bretonissa esiintyy miehen nimi Budic. Boudiccan nimi kirjoitetaan joskus myös virheellisessä muodossa Boadicea.
Ikeenit liittoutuivat luultavasti Rooman kanssa keisari Claudiuksen vuoden 43 jaa. Britannian-sotaretken aikoihin ja sitä seuranneen sodan aikana roomalaisvaltaa vastaan kamppaillutta Caratacosia vastaan. Boudiccan mies Prastotagos tai Prasutagos oli roomalaisten vasallihallitsija. Vasallikuningaskunnat olivat tyypillinen välivaihe ennen jonkin alueen liittämistä kiinteäksi osaksi Rooman valtakuntaa. Prastotagoksen kuningaskunta kattoi suuren osan nykyisistä Norfolkin ja Suffolkin alueista. Joitakin Britanniasta löydettyjä kolikkoja pidettiin pitkään virheellisesti Prastotagoksen lyöminä, mutta tästä huolimatta on selvää, että ikeenit hyötyivät hänen valtakaudellaan suhteistaan Roomaan. Prastotagosin kuoltua keisari Neron valtakaudella syntyi perimyskiista. Samaan aikaan Britannia kärsi myös muista jännitteistä. Trinovanttien heimo oli menettänyt perinteisiä alueitaan roomalaisen Camulodunumin eli nykyisen Colchesterin colonian perustamista varten. Myös paikallisten verotaakkaa oli kasvatettu.
Elämäkerta > Boudiccan kapina

Prastotagoksen kuoltua keisarillinen veronkantaja Catus Decanius lähetti ikeenien pariin lähettiläänsä. Prastotagos oli ollut velkaa Neron neuvonantajalle, filosofi Senecalle, ja Daciuksen tarkoituksena oli ilmeisesti tämän velan perintä. On kuitenkin epäselvää, mistä syntyneessä kiistassa oli tarkemmin kyse. Prastotagos jätti ilmeisesti kuningaskuntansa perintönä tyttärilleen ja keisarille. Roomalaiset tulkitsivat tätä joko tahallaan väärin siten, että he katsoivat nyt koko kuningaskunnan kuuluvan Roomalle, tai siten, että heillä oli oikeus valita vapaasti, mitkä kuningaskunnan osat olivat nyt osa Roomaa. Kolmantena mahdollisuutena roomalaiset takavarikoivat kuningaskunnan Prastotagoksen velan takia.
Boudicca esitti vastalauseita roomalaisten toimia kohtaan, ja hänet ruoskittiin tavallisen maksukyvyttömän velallisen tapaan ja hänen tyttärensä raiskattiin. Tyttärien raiskaaminen saattoi tehdä heistä naimakelvottomia, mikä merkitsi ikeenien hallitsijasuvun loppua. Roomalaiset olivat mahdollisesti arvioineet leskikuningattaren arvovallan väärin, ja heidän törkeyksiensä jälkeen ikeenit kääntyivät kuningattarensa puoleen. Ikeenien kapinoidessa heihin liittyivät trinovantit, ja heimojen liitto tuhosi Camulodunumin. Roomalaiset olivat kapinan syttyessä haavoittuvaisia, koska suuri osa heidän sotajoukoistaan Britanniassa oli samaan aikaan kuvernööri Suetonius Paulinuksen johdolla sotaretkellä druidien tukikohtaa Angleseytä vastaan. Camulodunum tuhottiin kokonaan ilmeisen järjestelmällisesti. Jälkiä sen tuhoamisesta on löydetty arkeologisissa kaivauksissa.
Camulodunumista Boudicca johti joukkonsa etelään kohti Londiniumia (nykyinen Lontoo). Matkan varrella Boudiccan joukkohin liittyi muita brittiheimoja, ja sen aikana he kohtasivat Petillius Cerialiksen komentaman roomalaisen sotaväen. Cerialiksen joukko oli brittejä huomattavasti pienempi ja se tuhottiin miltei tyystin. Cerialis kuitenkin pakeni pienen ratsuväkiosaston kanssa. Tällä välin Suetionius Paulinius oli palannut sotaretkeltään Londiniumiin, mutta hän piti kaupungin puolustamista mahdottomana ja hylkäsi sen. Decianus oli puolestaan paennut meren yli Roomaan. Brittien vallatessa Londiniumin he eivät ottaneet vankeja tai antaneet armoa. Cassius Dio kuvaili erilaisia julmia tapoja, joilla Boudiccan armeija kohteli brittien jalkoihin jääneitä paikallisia. Noin 70 000 roomalaista ja näiden kannattajaa sai surmansa ja Boudiccan armeija alkoi palata kohti Verulamiumia eli nykyistä St Albansia.