stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tri Ivo ”Eggman” Robotnik
Apurit > Apurit peleissä

Tri Robotnikilla on ollut useita apureita niin peleissä kuin sarjakuvissa. Ensimmäinen apuri oli Metal Sonic. Seuraavat olivat Scratch, Grounder ja Coconuts (Dr. Robotnik’s Mean Bean Machinessa). Hän on huijannut useasti myös Knuckles the Echidnan toimimaan apurinaan ja palkannut palkkionmetsästäjä Nack the weasel/Fang the Sniperin toimimaan hänelle. Sonic Adventuressa hänen apurinaan toimi Chaos-niminen muinainen vesijumala, joka kääntyi häntä vastaan. Samassa pelissä hänellä on myös neljä roboteista koostuva iskuryhmä, joihin kuuluu myös E-102 Gamma. Sonic Adventure 2:ssa hänen apureinaan toimivat Shadow ja Rouge. Peleissä Sonic Battle ja Sonic Advance 3 hänellä on apunaan ”gizoidi” G-Mel (joka tunnetaan myös nimellä Emerl). Sonic Unleashedissa hänellä on apulaisena robotti nimeltä Orbot, joka sanoo suoraan Eggmanin tekemistä virheistä, mikä ärsyttää Eggmania. Sonic Coloursissa tämä saa avukseen toisen robotin nimeltä Cubot, joka on vähän laiska ja äänilaitteet ovat juuttuneet hänellä ”cowboy-moodille”, minkä jälkeen sitä yritettiin korjata normaaliksi. Kummatkin robotit tässä pelissä auttavat Eggmaniä nappaamaan Wispeiksi kutsuttuja alieneita.
Apurit > Apurit animaatioissa ja sarjakuvissa

Scratch ja Grounder toimivat Robotnikin pääapureina animaatiosarjassa Adventures of Sonic the Hedgehog ja kuuluvat Sonic Super Search and Smash Squad -joukkioon (SSSS-Squad), kuten myös Coconuts-robotti.
Snively Kintobor toimii Robotnikin pääapurina animaatiossa Sonic the Hedgehog ja sarjakuvassa Sonic Archie.
Nack the Weasel on työskennellyt hänelle (sarjakuvassa). Vähemmän tunnettuja apureita ovat muun muassa Bark the Polarbear ja Bean the Dynamite.
Sleet ja Dingo puolestaan toimivat hänen kätyreinään animaatiossa Sonic Underground, jossa Snively ei esiinny.
Sarjakuvissa Robotnik on useasti palkannut Destructix-tiimin (vastavoima Team Chaotixille) käyttöönsä.
A.D.A.M. (”Autonomous Digital Assault Microbe”) ja E.V.E. (”Exceptionally Versatile Evolvanoid”) ovat Sonicin tuhoamiseen suunniteltuja nanoboteista koostuvia muuntautumiskykyisiä robotteja, jotka kääntyivät molemmat lopulta Robotnikia vastaan.
Nykyisessä sarjakuvajatkumossa (ennen hulluksi tulemistaan sekä Snivelyn ja Iron Queenin valtaannousua) hänen apureinaan toimi myös Dark Legion -niminen joukkio.
Sonic X-animaatiossa hänen pääapureinaan toimivat robotit Bocoe ja Decoe.
Sukulaiset

Animaatio Adventures of Sonic the Hedgehog:
Momma Robotnik on Robotnikin mielisairaalassa asuva äiti.
Lisäksi Robotnik on rakentanut itselleen muun muassa pojan (Robotnik Junior) ja robottivaimon, jotka molemmat kääntyivät häntä vastaan.
Sarjakuva Sonic Archie ja Sonic SatAM:
Snively Kintobor, Robotnikin luihu veljenpoika.
Pelit:
Prof. Gerald Robotnik, Robotnikin isoisä.
Maria Robotnik, Robotnikin serkku ja Geraldin tyttärentytär.
Gerald ja Maria kuolivat molemmat G.U.N.-nimisen järjestön toimesta noin 50 vuotta ennen Sonic Adventure 2:n tapahtumia.
Luomukset ja saavutukset

Robokone: Kone, jolla eläimet ja henkilöt voidaan muuttaa roboteiksi ja alistaa orjiksi. Robottikonetta ei nähdä itse peleissä ikinä, mutta sarjakuvissa ja animaatioissa siitä nähdään useampia eri versioita.
Badnikit: Pikkurobotit, joita ohjastavat aivopestyt pieneläimet. Nämä robotit partioivat alueita ja ovat valmiita tuhoamaan Sonicin. Myös sarjakuvissa on erilaisia robotteja, jotka eivät esiinny peleissä, kuten Swat Bots.
Metal Sonic: Sonicin robottivastine. Tämä robotti oli suunniteltu voittamaan Sonicin. Sen on sanottu olevan jopa Sonicia nopeampi. Ensiesiintyminen tapahtui Sonic the Hedgehog CD:ssa.
Sonic the Hedgehog 2:ssa nähtiin Silver Sonic -niminen robotti. Sonic & Knucklesissa oli Mecha Sonic. Sonic the Hedgehog CD:ssä nähtiin Metal Sonic, joka esiintyi uudestaan Sonic Heroesissa muuttuen Neo Metal Soniciksi, joka kopioi toisten sankareiden tietoja. Neo Metal Sonic muuttui Metal Overlordiksi ja kääntyi Eggmania vastaan.
Kuolemanmuna: Ensimmäinen Kuolemanmuna (Death Egg, vastaava kuin Kuolontähti Tähtien sodassa) on Sonic the Hedgehog 2:ssa. Sama Kuolemanmuna tavataan Sonic the Hedgehog 3:ssa ja Sonic & Knucklesissa, jossa Robotnik pyrki käyttämään Master Emeraldia Kuolemanmunan voimanlähteenä. Kuolemanmuna on Robotnikin avaruustukikohta, jolta käsin hän pyrkii johtamaan toimiaan. Sonic on onnistunut tuhoamaan Kuoleman munan kokonaan.
Ilmalaivat: Robotnikilla on ollut useita ilmalaivoja alkaen Sonic the Hedgehog Master Systemin Air Basen, Wing Fortressin ja Flying Batteryn. Sonic Adventuressa hänellä on vasta valmistunut Egg Carrier, joka on hänen lentävä tukikohtansa. Egg Carrierista on uudempi versio pelissä "Sonic Nextgenissa", joka kokee loppunsa sabotaasissa.
Space Colony ARK: ARK ei ole itsensä Robotnikin rakentama, vaan hänen isoisänsä Gerald Robotnikin. Robotnik käyttää ARK:ia hyväkseen Shadown kanssa valloittaakseen maailman.
Egg Fleet: Robotnikin valtaisa ilma-armada. Tämä lentävä tuhon laivasto nähtiin ensimmäistä kertaa Sonic Heroesissa. Robotnik hallitsee kaikkia armadan aluksia lippulaivastaan käsin. Egg Fleet tavataan myös sarjakuva Sonic Archiessa.
Robotnik on esiintynyt lähes kaikissa Sonic-peleissä, lukuun ottamatta Tails Skypatrol,
Tails Adventures ja Sonic and The Black Knight- pelejä.
Aiheesta muualla

Sonic HQ
Sonic Retro
Mobius Encyclopaedia
Klassinen Tri. Robotnik ensimmäisissä peleissä.
Robotnik Sonic SatAM-animaatiossa
Knuckles the Echidna

| Knuckles the Echidna |
| --- | --- |
 Knuckles the Echidna pelissä Sonic & Sega All-Stars Racing.
Pelisarja:  Sonic the Hedgehog
Ensimmäinen peli:  Sonic the Hedgehog 3 – 1994
Luoja:  Takashi Yuda
Ääninäyttelijä  (englanti):  Michael McGaharn (1999, 2003) Ryan Drummond (2000)  Scott Dreier (2001–2004)  Dan Green (2005–2010) Travis Willingham (2010–) Elokuvat: Idris Elba (2022)
Ääninäyttelijä (suomi):  Animaatiot: Markus Niemi (Sonic Boom (televisiosarja) ja Sonic Prime) Elokuvat: Tuukka Haapaniemi (Sonic the Movie 2, Knuckles (sarja) ja Sonic the Hedgehog 3)
Lisää peliartikkeleitavideopelien teemasivulla
Knuckles the Echidna (jap. ナックルズ・ザ・エキドゥナ, Nakkurusu za Ekiduna) on Sonic-videopeleistä tutuksi tullut kuvitteellinen hahmo, jonka loi Takashi Yuda. Hahmo teki ensi esiintymisensä Sonic the Hedgehog 3 -pelissä vuonna 1994. 
Hahmon ainoa oma peli on Knuckles’ Chaotix, jossa esiintyy myös tiimi Team Chaotix. Sonic the Hedgehog 3:n suomenkielisessä ohjekirjassa Knucklesia kutsutaan Nyrkkiraudaksi.
Knuckles on 16-vuotias, ensiesiintymisessään 15-vuotias punainen nokkasiili, jolla on punaiset rastat. Hahmon on kuvailtu olevan 110 senttimetriä pitkä ja painavan 40 kilogrammaa. Knucklesin nimi juontaa sen neljästä rystysestä, joita on kaksi kummassakin kädessä ja ne ovat samalla teräviä piikkejä. Piikeistä on kolme koulukuntaa, ensimmäisen mukaan piikit ovat Knucklesin hanskoissa, toisen mukaan ne ovat erikoistuneet etusormi ja pikkurilli ja kolmannen mukaan piikit kasvavat rystysistä (sormien lukumäärän vaihdellessa kolmesta viiteen). Piikkien avulla hän voi murskata erilaisia esteitä ja kiivetä seiniä pitkin. Hän kykenee myös liitämään ilmassa jonkin aikaa.
Hahmon tehtävänä on ollut syntymästä lähtien vartioida Master Emerald -nimistä jalokiveä, jotka sijaitsee hänen kotisaarellaan Angel Islandilla.
Master Emerald

Master Emerald, eli Mestari Smaragdi, mahtavin Kaaossmaragdi jolla on voima pysäyttää Kaaossmaragdien energia sijaitsee Angel Islandilla. Master Emerald, joka yleisimmin lyhennetään M.E., mahdollistaa Angel Islandin ilmassa pysymisen (josta nimi "leijuva saari" juontuukin). Master Emerald on yleensä kuvattu jättimäisenä osittain läpikuultavana vihreänä briljanttina, eritoten ensi esiintymisessään Sonic & Knuckles-pelissä. Toisinaan se vastaa kooltaan liki tavallista Kaaossmaragdia (kuten Sonic Archie-sarjakuvan vanhoissa numeroissa). Master Emerald voi myös hajota sirpaleiksi, mutta se on kasattavissa ehjäksi, Sonic Adventure 2ssa Knuckles itse hajotti kiven estääkseen sen joutumisen vääriin käsiin.
Master Emerald itsessään on erittäin voimakas jalokivi, sen lisäksi että se pitää Angel Islandin ilmassa, Robotnik valjasti sen Kuoleman Munan voimanlähteeksi nostaakseen sen Angel Islandilta (Sonic & Knuckles-pelissä). Lisäksi muun muassa Mecha Sonic muuttui Super Mecha Soniciksi ilman Kaaossmaragdeja hyppäämällä Master Emeraldin päälle. Sarjakuvissa myös Sonicin on nähty käyttäneen samaa metodia taistellessaan Enerjak-Knucklesia vastaan.
The server's are the seven Chaos. Chaos is power enriched by the heart. The Controller is the one that unifies the Chaos--
(suom. Serverit ovat Seitsemän kaaosta. Kaaos on sydämen rikastuttamaa voimaa. Hallitsija on se, joka yhdistää Kaaoksen)
Mantra, jolla M.E.lta on "rukoiltu" apua.
Sarjakuvat ja animaatiot > Archie Comics sarjakuvat

Knuckles esiintyy amerikkalaisessa Sonic the Hedgehog-sarjakuvassa. Archie Comic julkaisi myös 32 numeroa Knuckles the Echidna-nimistä sarjakuvaa. Tämän lisäksi Knuckles esiintyy Sonic X ja Sonic Universe-sarjakuvissa.
Sarjakuvat ja animaatiot > Sonic the Hedgehog (OVA-elokuva)

Knuckles esiintyy myös vuonna 1996 tehdyssä Sonic the Hedgehog: The Movie-elokuvassa, mikä oli alun perin kaksi-osainen ja muutettu myöhemmin yksiosaiseksi. Elokuvassa hän ilmestyy auttamaan Sonicia ja Tailsia heidän tehtävässään pysäyttää Hyper Metal Sonic. Elokuvassa Sara kutsuu Knucklesia myyräksi, tietämättään hänen olevan nokkasiili. Elokuvassa Knucklesin japanilaisena ääninäyttelijänä on toiminut Yasunori Matsumoto sekä englanninkielisessä Bill Wise.
Sarjakuvat ja animaatiot > Sonic Underground

Knuckles esiintyy Sonic Underground-sarjassa jaksoissa 19 ja 28,29 ja 30. Sarjassa hänen ääninäyttelijänä toimii Ian James Corlett.
Sarjakuvat ja animaatiot > Sonic X

Knuckles esiintyy vuonna 2003 julkaistussa Sonic X animesarjassa, jossa hänen kerrottaan olevan lajinsa viimeinen nokkasiili, jonka tehtävänä on vartioida Master Emerald (Mestari Smaragdi) -nimistä jättimäistä Kaaossmaragdia leijuvalla Angel Island-saarella. Väärissä käsissä Master Emerald aiheuttaa suuria tuhoja, jonka vuoksi sitä on yritetty monesti varastaa. Angel Island on Knucklesin koti, joka on rauhallinen ja hiljainen, jonka myötä Knuckles on tottunut elämään yksin. Hän on todella vahva ja kykenee siirtämään isojakin kivenlohkareita helposti. Knuckles kaivaa mielellään tunneleita ja on myös jonkin sortin aarteenmetsästäjä. Aika usein hän joutuukin etsimään, joko kadonnutta Mestari Smaragdiaan, Kaaossmaragdeja tai avaimia vainunsa avulla.
Knuckles on hyväuskoinen, ja Tri. Robotnik on huijannut häntä useampaan otteeseen. Knuckles pyrkii välttelemään seuraa ja työskentelee mieluummin yksin tehtävän sattuessa eteen. Hän on erittäin jääräpäinen ja suuttuu helposti, jonka myötä Knuckles antaa nyrkkien puhua puolestaan. Hän ei halua puhua omista asioistaan muille. Varsinkin Rouge the Bat aiheuttaa hänelle animessa usein päänvaivaa. Sarjassa Knucklesin japanilaisena ääninäyttelijänä toimii Nobutoshi Canna sekä englannin dubbauksissa Dan Green.
Sarjakuvat ja animaatiot > Sonic Boom

Knuckles esiintyy Sonic Boom -animaatiossa. Animaatiossa hän on pidempi ja hoikempi kuin peleissä. Hän on animaatiossa myös huomattavasti tyhmempi. Monissa jaksoissa hän usein kilpailee Sonicin kanssa milloin mistäkin, mutta he ovat silti hyviä ystäviä. Tails toimii usein tuomarina Knucklesin ja Sonicin välisissä kilpailuissa. Hän usein riitelee Amy Rosen kanssa, mutta useimmiten he tulevat hyvin toimeen. Sticks the Badgerin kanssa Knucklesilla on ystävä-kilpailija-suhde. Usein Knucklesin tyhmyys ja Sticksin villeys aiheuttaa ongelmia.
Aiheesta muualla

Sonic Retro (englanniksi)
Mobius Encyclopaedia (englanniksi)
Heino Nyyssönen

Heino Nyyssönen (s. 1963) on suomalainen politiikan tutkija ja tietokirjailija. Hän työskentelee valtio-opin yliopistonlehtorina Turun yliopistossa. Hän on valtio-opin, kansainvälisen politiikan ja poliittisen historian dosentti. Nyyssösen erityisiä tuntemuksen kohteita ovat muun muassa Unkarin ja Itä-Euroopan politiikka.
Vuonna 2017 ilmestyi Nyyssösen kirjoittama tietokirja Tasavallan loppu? Unkarin demokratian romahdus (Atena).
Unkarilaisen autoritarismin nousu (2024) sai kehut Veli-Pekka Leppäseltä Kanavan artikkelissa. Leppänen kiittää Nyyssösen perehtyneisyyttä: "Pitkästä katsannosta kumpuaa se etu, että hän osaa tarkasti erotella pohjimmaisia virtoja pelkistä pintaväreistä. Teos on itsenäinen mutta myös täydentävä jatko kirjalle Tasavallan loppu?, ja nyt ei otsikossa enää ole kysymysmerkkiä, kuten Leppänen huomauttaa.
Kirjat

(toim.): Nimet poliittisessa symboliikassa.  Jyväskylän yliopisto, 1993.  ISBN 951-680-960-X
Historia poliittisena argumenttina: vuoden 1956 tulkinnat Unkarissa Kádárin ajasta monipuoluevaaleihin.  Jyväskylän yliopisto, 1997.  ISBN 951-39-0242-0
Presence of the Past in Politics.  Jyväskylän yliopisto, 1999.  ISBN 951-39-0547-0
Kruunu: Unkarin tuhatvuotinen arvoitus.  Atena, 2001.  ISBN 951-796-252-5
(toim.): Itäinen Keski-Eurooppa vuonna 2004.  Aleksanteri-instituutti, 2003.  ISBN 952-10-1309-5
& Halmesvirta, Anssi: Unkarin kansannousu 1956.  WSOY, 2006.  ISBN 978-951-0-31814-0
& Halmesvirta: Bridge building and political cultures - Hungary and Finland 1956-1989.  Jyväskylän yliopisto, 2006.  ISBN 951-39-2422-X
(toim. & Vares, Mari): Nations and their others : Finland and Hungary in comparison.  East-west books Helsinki, 2012.  ISBN 978-952-99592-9-7
Tasavallan loppu? Unkarin demokratian romahdus.  Atena, 2017.  ISBN 978-952-300-312-5
Unkarilaisen autoritarismin nousu. Vastapaino 2024. ISBN 978-952-397-184-
Shimanen prefektuuri

| Shimanen prefektuuri 島根県 |
| --- | --- |
 Izumon pyhäkkö
 Lippu:  Symboli
 Shimanen prefektuurin sijainti Japanissa
Valtio:  Japani
Alue:  Chūgoku
Kuntia:  19
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Matsue
 – kuvernööri:  Tatsuya Maruyama
Pinta-ala:  6 707,89 km² (18.)
Väkiluku (1.10.2012):  707 000 (46.)
 – väestötiheys:  105 as./km²
Symbolit:  
 – puu:  Japaninmustamänty
 – kukka:  Paeonia suffruticosa
 – lintu:  Joutsen
 – kala:  Liitokala
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  JP-32
 
Prefektuurin internetsivut
Shimanen prefektuuri (jap. 島根県, Shimane-ken) on yksi Japanin prefektuureista. Se sijaitsee Chūgokun alueella, Japanissa ja sen pääkaupunki on Matsue.
Maantiede

Shimanen vuoristoinen prefektuuri sijaitsee Japaninmeren rannalla Honshūn saaren eteläosassa. Prefektuurin naapureja ovat Tottorin, Hiroshiman ja Yamaguchin prefektuurit. Okisaaret sijaitsevat 40–80 kilometriä manner-Shimanen rannikolta pohjoiseen päin.
Maantiede > Ilmasto

Vuoden keskilämpötila on 14,3 °C.
Aluejako

Shimanen prefektuuri jakautuu kahdeksaan kaupunkiin ja 11 muuhun kuntaan, joista kymmenen on maaseutukaupunkeja ja yksi on kyläkunta. Kunnat kuuluvat viiteen piirikuntaan, joilla ei ole hallinnollista merkitystä.
Gōtsu
Hamada
Izumo
Masuda
Matsue (pääkaupunki)
Ōda
Unnan
Yasugi
| Piirikunta | Kunta |
| --- | --- |
Iishi: Iinan
Kanoashi: Tsuwano · Yoshika
Nita: Okuizumo
Ōchi: Kawamoto · Misato · Ōnan
Oki: Ama · Chibu · Nishinoshima · Okinoshima
Historia

Shimane muodostuu vanhoista Iwamin, Izumon ja Okin provinsseista. Keskiajalta Edo-kaudelle Okisaaret tunnettiin karkotuspaikkana, jonne muun muassa keisari Go-Daigo lähetettiin hänen yritettyään syrjäyttää silloisen shōgunaatin vallasta.
Kamakura-kaudella aluetta hallitsi Sasakin suku, joka kuitenkin menetti alueen Amako-suvulle, jonka hallinnassa alue pysyi Sengoku-kauden ajan. Vuonna 1566 valta siirtyi jälleen ja Mōri-klaani otti alueen hallintaansa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shimanen prefektuuri Wikimedia Commonsissa
Shimanen prefektuurin viralliset sivut (japaniksi)
| n k Shimanen prefektuuri |
| --- | --- | --- |
| Kaupungit |  Gōtsu  Hamada  Izumo  Masuda  Matsue (pääkaupunki)  Ōda  Unnan  Yasugi  |  |
| Kunnat piirikunnittain | Iishin piirikunta (Iinan) · Kanoashin piirikunta (Tsuwano · Yoshika) · Nitan piirikunta (Okuizumo) · Ōchin piirikunta (Kawamoto · Misato · Ōnan) · Okin piirikunta (Ama · Chibu · Nishinoshima · Okinoshima) |  |
| n k Japanin prefektuurit ja alueet |
| --- | --- | --- |
| Hokkaidō |  Hokkaidō  |  |
| Tōhoku |  Aomori  Iwate  Miyagi  Akita  Yamagata  Fukushima  |  |
| Kantō |  Ibaraki  Tochigi  Gunma  Saitama  Chiba  Tokio  Kanagawa  |  |
| Chūbu |  Niigata  Toyama  Ishikawa  Fukui  Yamanashi  Nagano  Gifu  Shizuoka  Aichi  |  |
| Kansai |  Mie  Shiga  Kioto  Osaka  Hyōgo  Nara  Wakayama  |  |
| Chūgoku |  Tottori  Shimane  Okayama  Hiroshima  Yamaguchi  |  |
| Shikoku |  Tokushima  Kagawa  Ehime  Kōchi  |  |
| Kyūshū · Ryūkyū |  Fukuoka  Saga  Nagasaki  Kumamoto  Ōita  Miyazaki  Kagoshima  Okinawa  |  |
Shimanen prefektuurin kartta.
John Bolton

| John Bolton |
| --- | --- |
 Bolton vuonna 2018
Yhdysvaltain 27. kansallisen turvallisuuden neuvonantaja
 9. huhtikuuta 2018 – 10. syyskuuta 2019  
Presidentti:  Donald Trump
Edeltäjä:  H. R. McMaster
Seuraaja:  Charles Kupperman (vt.)
Yhdysvaltain Yhdistyneiden kansakuntien suurlähettiläs
 2. elokuuta 2005 – 31. joulukuuta 2006  
Presidentti:  George W. Bush
Edeltäjä:  Anne W. Patterson (vt.)
Seuraaja:  Zalmay Khalilzad
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. marraskuuta 1948 (ikä 76) Baltimore, Maryland
Puoliso:  Christine Bolton (1972–1983) Gretchen Smith
Tiedot
Puolue:  Republikaanit
 Nimikirjoitus
John Robert Bolton (20. marraskuuta 1948) on yhdysvaltalainen diplomaatti, joka toimi Yhdysvaltain kansallisen turvallisuuden neuvonantajana huhtikuusta 2018 syyskuuhun 2019. George W. Bushin hallinnossa hän toimi Yhdysvaltain edustajana Yhdistyneissä kansakunnissa elokuusta 2005 joulukuuhun 2006. Hän toimii useissa konservatiivisissa tutkimusinstituuteissa, mukaan lukien American Enterprise Institutessa ja Project for the New American Century -ajatushautomossa.
Ronald Reaganin ja George H. W. Bush hallinnoissa Boltonilla oli useita virkoja ulkoministeriössä, oikeusministeriössä ja liitovaltion kehitysapuvirastossa.
Presidentti George W. Bushin hallinnossa hän toimi kansainvälisestä turvallisuudesta vastaavana apulaisulkoministerinä 2001–2005 ja Yhdysvaltain YK-edustajana. Hänet tunnetaan voimakkaana YK:n kriitikkona. Bolton tunnetaan jyrkkänä "sotahaukkana", joka ajaa kovaa voimatoimiin ja painostuksiin perustuvaa ulkopolitiikkaa. Presidentti Trump erotti Boltonin, koska tämä ei kannattanut neuvotteluja Yhdysvaltain vihollismaiden kanssa.
Koulutus

Bolton opiskeli Yalen yliopistossa, josta hän valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1970 ja tohtoriksi 1974.
Bushin hallinnossa

Bolton nimitettiin kansainvälisestä turvallisuudesta vastaavaksi apulaisulkoministeriksi presidentti George W. Bushin hallintoon 11. toukokuuta 2001, jossa virassa hänen tehtäviinsä kuului joukkotuhoaseiden leviämisen estäminen.
Trumpin hallinnossa

Bolton toimi yli 1,5 vuotta Donald Trumpin hallinnossa turvallisuusneuvonantajana. Trump erotti Boltonin, koska ei kannattanut kovia otteita ulkopolitiikassa niin kuin Bolton. Boltonille oli valtion taholta järjestetty turvatoimia, jotka Donald Trump toiselle kaudelle presidentiksi tultuaan perui tammikuussa 2025 lähes ensitöikseen.
Johanna Rusanen-Kartano

| Johanna Rusanen-Kartano |
| --- | --- |
 Johanna Rusanen-Kartano vuonna 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. heinäkuuta 1971 (ikä 53) Kuopio
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  oopperalaulaja
Siviilisääty:  naimisissa
Puoliso:  Antti-Pekka Kartano
Katri Johanna Rusanen-Kartano (aik. Rusanen-Kuhlman; s. 30. heinäkuuta 1971 Kuopio) on suomalainen oopperalaulaja (sopraano).
Rusanen on laulanut eri oopperoissa muun muassa Savonlinnan oopperajuhlilla, Kansallisoopperassa, Berliinissä, Moskovan Bolšoi-teatterissa sekä Oulussa ja Kuopiossa. Oopperaroolien lisäksi hän on konsertoinut ja esiintynyt monenlaisten orkesterien solistina Leningrad Cowboysia myöten.
Rusanen voitti vuonna 1995 Timo Mustakallio -laulukilpailun ja jakoi vuonna 1996 Lappeenrannan valtakunnallisten laulukilpailujen naisten sarjan ykköstilan Camilla Nylundin kanssa. Rusanen sai Karita Mattila -palkinnon vuonna 2001. Pro Finlandia -mitali hänelle myönnettiin 2021.
Johanna Rusanen-Kartanon puoliso on Antti-Pekka Kartano ja veli oopperalaulaja Ville Rusanen. Hänen isänsä on oopperalaulaja, kanttori Pertti Rusanen.
Rooleja

Tuomas Kantelisen Paavo Nurmi -oopperan Paavo Suuri. Suuri juoksu. Suuri uni naispääosa (2000)
Alban Bergin Wozzeckin Marie
Pjotr Tšaikovskin Jevgeni Oneginin Tatjana
Charles Gounodin Faustin Margareta
Richard Wagnerin Valkyyrian Ortlinde
Giuseppe Verdin Aidan Ylipapitar
Giuseppe Verdin Naamiohuvien Amelia
Mozartin Taikahuilun Ensimmäinen nainen
Giacomo Puccinin La bohèmen Mimi
Lähde:
Salatut elämät – 21. esityskausi (2018–2019)

| Salatut elämät 21>  kausi (2018–2019) |
| --- | --- |
 
 Salattujen elämien tunnus vuosina 2019–2023.  Otettiin käyttöön sarjan 20-vuotisjuhlakauden kunniaksi, 25.1.2019.
 
Alkuperämaa:   Suomi
Esittäminen
Verkko:  MTV3 mtv / C More
Ensimmäinen esitys:  2018-08-2020. elokuuta 2018
Viimeinen esitys:  2019-06-1919. kesäkuuta 2019
Esitysten määrä:  190
Kaudet
 ← Edellinen 20. kausi (2017–2018) Seuraava → 22. kausi (2019–2020)
Salatut elämät -saippuasarjan 21. kausi esitettiin MTV3-kanavalla alkaen elokuussa 2018 ja päättyen kesäkuussa 2019.
Henkilöt > Päähenkilöt

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Esko Kovero  | … |  Ismo Laitela   |
|  Pete Lattu  | … |  Kalle Laitela   |
|  Sami Uotila  | … |  Aki Nikkinen   |
|  Maija-Liisa Peuhu  | … |  Ulla Taalasmaa   |
|  Tommi Taurula  | … |  Kari Taalasmaa   |
|  Nora Rinne  | … |  Camilla Mustavaara   |
|  Teemu Lehtilä  | … |  Aaro Vaalanne   |
|  Johanna Puhakka  | … |  Alissa Nikkinen   |
|  Emil Hallberg  | … |  Tale Taalasmaa   |
|  Sara Parikka  | … |  Peppi Puolakka   |
|  Sofia Arasola  | … |  Lola Vinberg   |
|  Miikka Wallin  | … |  Pietari Haukkala   |
|  Jasmin Voutilainen  | … |  Aino Kaukovaara   |
|  Eva Adamson  | … |  Tiina Järvinen   |
|  Roope Puhakka  | … |  Severi Sievinen   |
|  Aaron Bojang  | … |  Benjamin Taalasmaa   |
|  Mikko Parikka  | … |  Jiri Viitamäki   |
|  Pinja Kanon  | … |  Iida Mustonen   |
|  Kerttu Rissanen  | … |  Sanni Pohjonen   |
|  Maarit Poussa  | … |  Jutta Korhonen   |
|  Tiia Elg  | … |  Eva Tamminen   |
|  Sonja Kasurinen / Emma Nopanen  | … |  Nella Tamminen   |
|  Monika Lindeman  | … |  Linda Eerikäinen   |
|  Vivi Wahlström  | … |  Viola Helenius   |
|  Raimo Grönberg  | … |  Gunnar Mustavaara   |
|  Inkeri Mertanen  | … |  Dahlia Mustavaara   |
|  Jarkko Miettinen  | … |  Noel Axelsson   |
|  Hemmo Karja  | … |  Janne Haukkala   |
|  Rauli Ylitalo  | … |  Sami Kosonen   |
|  Irina Vartia  | … |  Monica Mustavaara  |