stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Suomen paikannimien latinankielisistä eksonyymeistä

Luettelo Suomen paikannimien latinankielisistä eksonyymeistä sisältää Suomen kaupunkien, kuntien, maakuntien, läänien ja muiden Suomessa sijaitsevien paikkojen latinan kielessä käytettyjä nimiä eli latinankielisiä eksonyymejä.
Vaikka latina vaikutti kirkollisena käyttökielenä Suomessa läpi keskiajan, vain yksittäisiä paikannimiä on attestoitu säilyneestä lähdemateriaalista. Siksi paikannimien latinannokset on jaetaan neljään luokkaan:
jo keskiajalta tunnetut nimimuodot (Aboa),
jo uuden ajan alussa vakiintuneet nimet, joiden juuret voivat olla keskiaikaiset (Arctopolis, Arx Nova),
etupäässä Turun Akatemian oppineiden 1600- ja 1700-lukujen aikana opinnäytteitään varten sommittelemat latinannokset (Borgoa, Uloa) ja viimeisenä
myöhempien aikojen latinistien keksimät latinannokset.
Nimiä on niin ikään johdettu monella tavalla. Yhtäältä nimiä on muodostettu pitäjän vanhan ruotsinkielisen nimen pohjalta (Åbo → Aboa 'Turku'; Nyslott → Arx Nova 'Savonlinna'). Nimi saattoi sisältää myös käännöslainan (Joensuu → 'Ostia'). Kiinnostava tapa muodostaa nimistöä on seurata uuden ajan oppineiden käytäntöjä muodostaa opillisia nimiä. Opintielle lähtenyt talollisen poika muokkasikin itselleen nimen kotipitäjänsä suoran ruotsinnoksen mukaan (Seinäjoki → vägg + älv → Wegelius), ja myöhemmällä ajalla  oppineisto saattoi nimittää koko pitäjää mahtisuvun mukaan Vegeliaksi. Näin on latinannettu myös muiden muassa Kälviä (Calovius) ja Ähtävä (Essevius).
Vain rajallinen osa nimimuodoista voidaan katsoa vakiintuneiksi (esim. Aboa, vrt. Turkua). Monien nimien kohdalla kiistely jatkuu (Helsinkium? Helsingia? Helsingforsia? Forsia Helsingiorum?), ja yleisesti ottaen latinisteilla onkin varsin vapaat kädet tehdä mieleisiään uudismuodostuksia. Monet nimityksistä päättyvät -um tai -a ja ovat alkuaan luonteeltaan adjektiivisia. Muotoihin onkin alkujaan ajateltu pääsanaksi esimerkiksi oppidum ('kaupunki'), urbs ('suurkaupunki'), colonia ('siirtokunta') tai civitas ('kaupunkivaltio, polis').
Maakunnat

| Latinankielinen nimi | Suomenkielinen nimi |
| --- | --- |
Alandia: Ahvenanmaa
Bothnia: Pohjanmaa
Carelia: Karjala
Finnia Propria: Varsinais-Suomi
Lapponia: Lappi
Nylandia: Uusimaa
Quaenia: Kainuu
Satagundia: Satakunta
Savonia: Savo
Tavastia: Häme
Luettelo Taivassalon julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Taivassalon julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Taivassalon kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Tämä luettelo on osa valtakunnallista Suomen julkisten taideteosten ja muistomerkkien luettelointia. Luettelossa on pysyvästi julkisilla paikoilla olevia taideteoksia, muistomerkkejä ja muistolaattoja sekä hautausmailla olevia yleisiä muistomerkkejä ja patsaita. Luettelossa ei mainita rakennusten sisällä ja suljetuilla sisäpihoilla olevia julkisia teoksia eikä yksittäisten hautojen veistoksia. Teokset ovat luettelossa nimensä mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Sijaintipaikka on puiston, aukion, rakennuksen tai muun vastaavan nimi ja/tai katuosoite. Alue tarkoittaa kaupunginosaa/kunnanosaa, taajamaa, kylää, osa-aluetta tai asuinaluetta. Karttalinkki osoittaa teoksen sijaintipaikan kymmenien metrien tarkkuudella. Paljastusvuosi on teoksen julkistuksen tai paljastuksen vuosi sijaintipaikalla (suluissa on mainittu valmistumisvuosi, jos se poikkeaa huomattavasti paljastusvuodesta).
| Julkinen teos | Paikka | Alue | Kartalla | Tekijä | Paljastusvuosi | Kuva | WD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Helsinginrannan taistelun muistomerkki | Helsinginrannan lossilaiturin vieressä, Helsinginrannantie | Helsinki | 60.606°N, 21.4365°E | Auvinen, EeroEero Auvinen ja Antti Vaalikivi |  |  |  |
| Kahiluodon taistelupaikka 27.9.–2.10.1808 | Haltinmaa, Haltin saaren luoteisnurkalla rannalla vedenrajassa irtolohkare, jossa muistolaatta (sijainti ei varma) | Kahiluoto | 60.5151°N, 21.5135°E |  | 1990 |  |  |
| Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki | Taivassalon kirkko, Taivassalon hautausmaa, Keskustie 4 |  | 60.5631°N, 21.6068°E |  |  |  |  |
| Sankarihautojen muistomerkki | Taivassalon kirkko, Taivassalon hautausmaa, Keskustie 4 |  | 60.5629°N, 21.6074°E | Vikainen, JussiJussi Vikainen | 1952 |  |  |
| Veteraanikivi | Taivassalon kirkon luona, Keskustie 4 |  | 60.563°N, 21.6069°E |  | 1995 |  |  |
| Vapaussodan v.1918 valkoisten muistomerkki | Taivassalon kirkko, Taivassalon hautausmaa, Keskustie 4 |  | 60.5631°N, 21.6074°E | Salminen, O. A.O. A. Salminen ja J. Rannikko | 1920 |  |   |
Ivan Korčok

| Ivan Korčok |
| --- | --- |
 Ivan Korčok vuonna 2022
Slovakian ulko- ja eurooppaministeri
 2020–2022  
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. huhtikuuta 1964 (ikä 60)  Banská Bystrica, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:   Slovakialainen
Tiedot
Puolue:  Progresívne Slovensko (2024–)
Aiheesta muualla
Kotisivu
Ivan Korčok (s. 4. huhtikuuta 1964, Banská Bystrica, Tšekkoslovakia) on slovakialainen diplomaatti ja poliitikko. Hän toimi Slovakian ulko- ja eurooppaministerinä vuosina 2020–2022. Tätä ennen Korčok toimi diplomaattina lähes kolmekymmentä vuotta.
Korčok oli ehdolla Slovakian presidentinvaaleissa keväällä 2024, mutta hävisi toisella kierroksella Peter Pellegrinille.
Elämä

Korčok syntyi ja kasvoi keski-slovakialaisessa Banská Bystrican kaupungissa. Hän valmistui Bratislavan Comenius-yliopistosta 1990-luvun alussa ja aloitti työskentelyn Slovakian ulkoministeriössä vuonna 1992. Korčokin ura eteni nopeasti ja vuosina 2001–2002 hän toimi ministeriön valtiosihteerinä. Tämän jälkeen hän toimi muun muassa Slovakian Nato-valtuuskunnan johtajana (2002–2003) sekä Berliinin ja Brysselin suurlähettiläänä.
2015–2018 Korčok nimettiin jälleen ulkoministeriön valtiosihteeriksi, jonka jälkeen hän toimi Slovakian Washingtonin suurlähettiläänä. Vapaus ja solidaarisuus (SaS) -puolue nimitti Korčokin Igor Matovičin hallituksen ulko- ja eurooppaministeriksi vuonna 2020. Hän jatkoi ministerinä Eduard Hegerin hallituksessa, mutta erosi tehtävästään yhdessä SaS:in kanssa hallitusksen riitauduttua keväällä 2022.
Elokuussa 2023 Korčok ilmoitti asettuvansa ehdolle seuraavan vuoden presidentinvaaleissa kun silloinen presidentti Zuzana Čaputová ilmoitti ettei hakisi jatkokautta. Hän hävisi toisella kierroksella entiselle pääministerille Peter Pellegrinille. Korčok ilmoitti liittyvänsä liberaaliin Progresívne Slovensko puolueeseen marraskuussa 2024. Puolueessa hän sai tehtäväkseen ulkopolitiikan ja vuoden 2027 vaalien esivaaliohjelman valmistelun.
Poliittiset mielipiteet

Presidentivaalikampanjassaan Korčok kampanjoi länsimielisyydellään ja Robert Ficon vuonna 2023 muodostaman hallituksen vastaisuudellaan. Presidentin roolin määrittelyssä hän kannatti väistyvän presidentti Čaputován linjaa.
Vaalimenestys > Presidentinvaalit

| Vuosi | Ääniä | Prosenttiosuus | Lähde |
| --- | --- | --- | --- |
| 2024 (1. kierros) | 958 393 | 42,51 |  |
| 2024 (2. kierros) | 1 409 255 | 46,87 |  |
Yksityiselämä

Korčok on naimisissa vaimonsa Soňan kanssa. Heillä on kaksi poikaa.
Luettelo Suomen lentokentistä välirauhan aikana

Tämä on luettelo Suomen lentokentistä heinäkuussa 1940.
Valmiit siviilikentät

Malmi
Mikkeli
Tampere
Maarianhamina
Kemi
Pori
Turku
Oulu
Petsamo
Vaasa
Salo
Valmiit sotilaskentät

Kitee
Ilmee-Laikko
Immola
Konnunsuo
Lappeenranta
Joensuu-Höytiäinen
Puumala
Rautavaara
Taipalsaari
Santahamina
Joroinen
Suonenjoki
Luonetjärvi
Vaala
Siikakangas
Parola
Jämijärvi
Karvia
Kauhava
Laajalahti
Mänkijärvi
Keskeneräisiä ilmavoimien käyttämiä sotilas- ja siviilikenttiä

Padasjoki
Savitaipale
Halinkangas-Kuorevesi (oik. Hallinkangas)
Nummela
Hollola
Iisalmi-Verhoo (oik. Nerkoo)
Kajaani-Paltaniemi
Kemijärvi
Pudasjärvi
Rovaniemi
Sodankylä
Vuotso
Hyvinkää
Loppi
Lestijärvi
Ylivieska
Rissala-Kuopio
Utti
Pieksämä
Vesivehmaa
Rakenteilla olleita kenttiä

Selänpää
Kiikkala (oik. Kiikala)
Rantasalmi
Oripää
Veronica Kristiansen

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Veronica Kristiansen vuonna 2015. |  Veronica Kristiansen vuonna 2015. |  Veronica Kristiansen vuonna 2015. |  |
Maa:   Norja
Naisten käsipallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Rio 2016 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tanska 2015 |  |  |
|  Hopeaa | Saksa 2017 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Unkari/Kroatia 2014 |  |  |
|  Kultaa | Ruotsi 2016 |  |  |
Veronica Egebakken Kristiansen (s. 10. heinäkuuta 1990 Stavanger) on norjalainen käsipalloilija. Hän on pelannut Norjan maajoukkueessa maaliskuusta 2013 alkaen 113 maaottelua ja tehnyt niissä 376 maalia. Hän saavutti olympiapronssia Rio de Janeirossa 2016 sekä voitti maailmanmestaruuden Tanskassa 2015 sekä Euroopan-mestaruuden Unkarin ja Kroatian yhdessä järjestämissä kisoissa 2014 ja Ruotsissa 2016. Seuratasolla Kristiansen edustaa kaudella 2017–2018 FC Midtjyllandia, josta hän siirtyy seuraavaksi kaudeksi unkarilaiseen Győri Audi ETO KC:hen.
Veronica Kristiansenin sisko Jeanett Kristiansen on myös käsipalloilija.
Luettelo suomalaisesta nimipäiväkalenterista poistetuista etunimistä

Tämä on luettelo suomalaisesta nimipäiväkalenterista poistetuista etunimistä. Luettelossa olevat nimet ovat olleet osa suomalaisen nimipäiväkalenterin nimilistaa, mutta ne on poistettu esimerkiksi harvinaisuuden takia.
Luetteloon ei ole listattu suomenruotsalaisesta nimipäiväkalenterista poistettuja etunimiä. Osalla nimipäiväkalenterista poistetuista, useimmiten ruotsinkielisiksi katsotuilla etunimillä, on nimipäiväpaikka suomenruotsalaisessa nimipäiväkalenterissa. Osa nimipäiväkalenterista poistetuista etunimistä on voitu palauttaa myöhemmin takaisin nimipäiväkalenteriin, esimerkiksi nimen yleistyessä.
Taustaa

Suomalaiseen nimipäiväkalenteriin on tehty tarkistuksia 1900-luvun alusta 1950-luvulle noin 20 vuoden välein ja myöhemmin noin 10 vuoden välein. Vuodesta 1995 alkaen kalenteria on tarkistettu viiden vuoden välein. Tarkistuksien ensisijainen syy on se, että Suomi on yksi niistä maista, jossa on tapana juhlistaa nimipäivää.
Suomenkielisen väestön etunimistö suomalaistui kansallisuus- ja suomalaisuusaatteen myötä melko perinpohjaisesti vuosien 1880–1930 aikana. Suurimmat muutokset nimipäiväkalenteriin tehtiin vuosina 1890, 1908 ja 1929. Vuonna 1929 nimipäiväkalenteriin tehtiin erityisen suuria muutoksia, mikä muutti selvästi suomalaisen ja suomenruotsalaisen kalenterin nimipäiviä. Tuolloin suomalaisesta nimipäiväkalenterista poistettiin varsin suuri joukko ruotsinkielisiksi katsottuja nimiä, mutta ne jäivät yleisesti suomenruotsalaiseen nimipäiväkalenteriin. Poistettujen nimien tilalle otettiin vielä suurempi määrä uusia ja varsinkin omakielisiksi katsottuja nimiä. Tällöin almanakkaan otettiin joukko sellaisiakin muinaissuomalaisia nimiä, jotka eivät olleet tulleet uudestaan käyttöön, mutta jotka tällä tavoin yritettiin saada elvytetyiksi.
Monet kalenteriin lähes käyttämättömiksi jääneet nimet kuitenkin poistettiin almanakasta 1950-luvun alussa, ja tilalle otettiin jo yleistyneitä. Sitä vastoin myöhemmissä muutoksissa (1964, 1973, 1984 sekä vuodesta 1995 lähtien joka viides vuosi) nimiä on pääasiassa vain lisätty sekä muutamia myös siirretty päivältä toiselle; vain harvoja nimiä kuten Augusta, Klemetti, Mataleena ja Roine on enää vuoden 1960 jälkeen poistettu kalenterista.
1980-luvulta 2010-luvun alkuun nimipäivälistan tarkistuksessa noudatettiin periaatetta, että jos uuden etunimen on saanut noin 1 000 lasta ja suurelta osin ensimmäiseksi etunimeksi, nimi pyritään lisäämään suomalaiseen nimipäiväkalenteriin. Vuosien 2020 ja 2025 uudistuksissa nimen kalenteriin pääsyn perusehtona on ollut, että nimi esiintyy vähintään 500 ihmisellä. Kuitenkaan kaikkia tämän rajan ylittäneitä nimiä ei automaattisesti oteta kalenteriin.
Rajan ylittäneiden nimien sijoittamista kalenteriin voivat vaikeuttaa seuraavat ehdot:
Alkuperältään yhteen kuuluvat nimet on pyrittävä sijoittamaan samalle päivälle.
Sama nimi tai nimen suomen- ja ruotsinkieliset asut pitää sijoittaa samalle päivälle suomalaisessa ja suomenruotsalaisessa nimipäiväkalenterissa.
Jos uudelleen yleistynyt nimi on aiemmin ollut pitkähkön ajan kalenterissa, mutta poistettu, se on pyrittävä sijoittamaan vanhalle paikalleen.
Viime vuosikymmeninä monet aiemmin poistetuista etunimistä ovat kuitenkin yleistyneet uudelleen, koska vieraskieliset nimiasut ovat olleet suosiossa. Nimipäiväkalenteriin ne on sijoitettu useimmiten entisille paikoilleen, jolloin ne ovat tavallisesti joutuneet jonkin yleisen omakielisen nimen rinnalle.
Aiheesta muualla

Almanakkatoimiston nimipäiväsivut
Kristillinen ajanlasku

Kristillinen ajanlasku tarkoittaa ajanlaskua, jossa vuosiluvut lasketaan Kristuksen oletetusta syntymävuodesta. Tätä vuosilukujen järjestelmää on käytetty sekä juliaanisen että nykyisen gregoriaanisen kalenterin yhteydessä.
Kristuksen syntymästä luetut vuosiluvut otti käyttöön Dionysius Exiguus 500-luvulla, mutta se syrjäytti muut vuosilukujärjestelmät vasta vähitellen vuosisatojen kuluessa. Sitä ennen oli juliaanisessa kalenterissa käytetty useita eri alkukohtia vuosilukujen laskemiselle, roomalaisaikana tavallisimmin Rooman oletettua perustamisvuotta 753 eaa. Vuonna 525 Dionysius Exiguus kirjoitti, että on väärin laskea vuodet kristittyjen vainoojan, keisari Diocletianuksen hallituskauden mukaan, mikä oli siihen saakka ollut käytäntönä. Dionysius laski, että Jeesus oli syntynyt 754 vuotta Rooman perustamisen jälkeen (Ab urbe condita). Hän luultavasti erehtyi arvioidessaan ajan, sillä Jeesus olisi hänen arvionsa mukaan syntynyt aikana jolloin Herodes oli jo kuollut.
Grigori Kriss

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Grigori Kriss |  Grigori Kriss |  Grigori Kriss |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Miesten miekkailu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tokio 1964 | kalpa |  |
|  Hopeaa | México 1968 | kalpa |  |
|  Hopeaa | México 1968 | kalvan joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | München 1972 | kalvan joukkuekilpailu |  |
Grigori Jakovlevitš Kriss (ven. Григорий Яковлевич Крисс, s. 24. joulukuuta 1940 Kiova) on entinen Neuvostoliittoa edustanut miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli kalpa.
Grigori Kriss voitti kalpamiekkailussa olympiakultaa Tokiossa 1964. Joukkuekilpailussa Neuvostoliitto jäi seitsemänneksi. Méxicon 1968 olympialaisissa Kriss sai hopeaa niin henkilökohtaisessa kilpailussa kuin joukkuekilpailussakin. Münchenin 1972 olympialaisissa hän sai pronssia joukkuekilpailussa.
Henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Kriss voitti vuonna 1971 Wienin MM-kilpailuissa.
Saavutukset

Olympiakultaa kalvan henkilökohtaisessa kilpailussa 1964
Olympiahopeaa kalvan henkilökohtaisessa kilpailussa 1968
Olympiahopeaa kalvan joukkuekilpailussa 1968
Olympiapronssia kalvan joukkuekilpailussa 1972
MM-kultaa kalvan henkilökohtaisessa kilpailussa 1971
MM-hopeaa kalvan henkilökohtaisessa kilpailussa 1967
Kriittinen realismi

Kriittinen realismi on tietoteoreettinen näkemys ja havaitsemisen teoria, jonka mukaan todellisuutta ei pystytä havaitsemaan sellaisenaan, mutta tiede yrittää saavuttaa yhä parempaa tietoa todellisuudesta. Käsitykset eivät siis vastaa totuutta täydellisesti, mutta tieteen itseäänkorjaavan menetelmän myötä lähestyvät sitä, eli käsitysten totuudenkaltaisuus kasvaa.
Kirjallisuutta

Bhaskar, Roy: The possibility of naturalism: A philosophical critique of the contemporary human sciences.  (Third edition. Critical realism)  London:  Routledge, 2000.  ISBN 0-415-19873-9  (englanniksi)
Kuusela, Pekka & Niiranen, Vuokko (toim.): Realismin haaste sosiaalitieteissä.  Kuopio:  Unipress, 2006.  ISBN 951-579-219-3
Töttö, Pertti: Syvällistä ja pinnallista: Teoria, empiria ja kausaalisuus sosiaalitutkimuksessa.  (2. painos 2005)  Tampere:  Vastapaino, 2004.  ISBN 951-768-127-5
Aiheesta muualla

Centre for Critical Realism (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Journal of Critical Realism (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Web Site for Critical Realism (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Luettelo suomennetuista H. C. Andersenin teoksista

Tämä on luettelo tanskalaisen H. C. Andersenin suomennetuista teoksista. Andersenin satuja on suomennettu paljon ja useilla nimillä. Seuraavassa luetellaan eri nimillä ilmestyneet teokset ja jonkin verran myös samalla nimellä ilmestyneitä teoksia, joiden sisältö on kuitenkin selvästi erilainen. Lisäksi Andersenin saduista on tehty lukemattomia mukaelmia, jotka eivät ole hänen nimissään.
Yksittäisteokset

Satu äitistä ja pikku veljestä (Chr. Ev. Barck 1850)
Satu (Clouberg ja K. 1864)
Yökausi Lahdella (Andersenin mukaelma Charles Victor Varin ja Louis Lefèvren teoksesta; 1883)
Kuvaton kuvakirja (Karisto 1915)
Maailman ihanin ruusu (Hämeenlinnan seminaarin toverikunta 1932)
Peukalo-Liisa (Kuvataide 1944)
Isä tekee aina oikein (Gummerus 1950)
Molemmat paroonittaret (Karisto 1950; myös nimellä Kaksi paronitarta, Karisto 1969)
Keisarin uudet vaatteet (Gummerus 1960)
Satakieli (Gummerus 1960)
Sikopaimen (Gummerus 1960)
Iso Klaus ja pikku Klaus (Gummerus 1961)
Pieni merenneito (Kynäbaari 1961)
Pieni tulitikkutyttö (Kynäbaari 1961)
Prinsessa ja herne (Kynäbaari 1961)
Prinsessa ja Tyhmeliini (Kynäbaari 1961)
Ruma ankanpoikanen (Kynäbaari 1961)
Vanha talo (Kynäbaari 1961)
Pieni ankanpoikanen (Otava 1961)
Lumikuningatar (Otava 1961)
Tulukset (Gummerus 1961)
Tuhma Jussi (Gummerus 1962)
H. C. Andersen (Kirja-Lito 1965)
Lentävä matka-arkku (Kirja-lito 1970)
Villijoutsenet (Artko 1971)
Peukaloinen (Lasten keskus 1978)
Tulitikkutyttö (Kirja-lito 1981)
Kuusi (Mestarikustannus 1981)
Todellinen prinsessa (Kirja-lito 1981)
Paimentyttö ja nokipoika (Mestarikustannus 1981)
Keijukaiskumpu (Mestarikustannus 1982)
Pikkuruinen (SLEY-kirjat 1985)
Ihan varmasti totta (SLEY-kirjat 1985)
Jonne Tomppeli (SLEY-kirjat 1987)
Meidän isä tekee aina oikein (SLEY-kirjat 1989)
Hyrrä ja pallo (Lasten keskus 1989)
Kuusen tarina (Lasten keskus 1990)
Andersen (WSOY 1991)
Elämäni tositarina (Suomen nuorisokirjallisuuden instituutti 1995)
Kokoelmat

Satu punaisista kengistä ja Hannusta ja Rietusta (J. Simeliuksen perilliset 1848)
Sadut (J. Simeliuksen perilliset 1850)
Uusia tarinoita (P. Th. Stolpe 1861)
Kaksi tarinata (P. Th. Stolpe 1862)
Satuja 1–4 (P. Th. Stolpe 1869–1872)
Satuja 5: (Stolpe 1879)
Satuja 6: (Stolpe 1881)
Satuja 7 (Holm 1880)
Muutamia kauneimpia satuja (WSOY 1884)
Uudet sadut ja tarinat (K. E. Holm 1892)
Valikoima satuja (Otava 1905)
Satuja ja seikkailuja (WSOY 1905)
Satuja ja tarinoita 2 (WSOY 1906)
Kauneimpia satuja (Victor Hoving 1909)
Satuja ja tarinoita 6 (WSOY 1919)
Satuja ja tarinoita 8 (WSOY 1925)
Satuja ja tarinoita 9 (WSOY 1927)
Valikoituja satuja ja tarinoita 1–2 (WSOY 1928–1928)
H. C. Andersenin valikoituja satuja ja tarinoita 1–2 (WSOY 1936)
Kootut sadut ja tarinat 1–3 (WSOY 1951)
H. C. Andersenin satuja (Otava 1955)
Neljä Andersenin satua lapsille mukailtuina (Otava 1955)
H. C. Andersenin satuja (Kuvataide 1956)
Pieni merenneito ja muita Andersenin satuja (Kuvataide 1957)
Matkatoveri ja muita Andersenin satuja (Kustantamo Kuvataide 1957)
Andersenin satuja (WSOY 1960)
Todellinen prinsessa ja Se on ihan tosi (Gummerus 1962)
Andersenin satukirja (WSOY 1963)
Tulukset; Keisarin uudet vaatteet; Peukalo-Liisa (Kirja-Lito 1966)
Kolme Andersenin satua (Kirja-lito 1967)
Satuja (Consert hall society 1969)
Satuja (Otava 1969)
Andersenin kauneimmat sadut (Otava 1972)
Andersenin satuja (Weilin + Göös 1973)
Andersenin sadut (Sanoma 1975)
Andersenin satuja (Karisto 1979)
Satuja (kolmen kirjan pakkaus; Lasten keskus 1980)
Satuja (Kirjalito 1983)
Hans Christian Andersenin satuja (PR-tuotanto 1984)
Lumikuningatar: H. C. Andersenin satuja (Weilin + Göös 1987)
Perinteisiä satuja (myös Grimmin veljesten satuja; Kirjalito 1989)
Andersenin suuri satukirja.  (Suomentanut Maila Talvio (1905-27). Kuvittaneet V. Pedersen ja L. Frölich. H. C. Andersenin Koottujen satujen ja tarinoiden (1951–53) yhteislaitos)  Helsinki:  WSOY, 1990 (3. painos 2003).  ISBN 951-0-16403-8 )
Rudolf Koivun satuja ja tarinoita (myös muita kirjoittajia; WSOY 1992)
Suuri satuaarteeni (myös Grimmin veljesten satuja; Kirjalito 1996)
H. C. Andersenin satuaarteita (Otava 2001, juhlapainos 2005)
Kauneimmat sadut.  ((H. C. Andersens bedste eventyr, 2001.) Kuv. Svend Otto S. Suom. Eeva-Liisa Manner, Maila Talvio ja Kaija Pakkanen)  Tammi, 2002.  ISBN 951-31-2509-2
H. C. Andersenin satuja (Egmont Kustannus 2011, iPad/iPhone -sovelma)
Andersenin satuja (Gummerus 1972)
Peukalo-Liisan kuvitusta. Piirros: Vilhelm Pedersen, (1820–1859).
Lentävän matka-arkun kuvitusta. Piirros: Anne Anderson (1874–1930).
Andersen Rolighedissa, jossa hän asui Melchiorin perheen vieraana.
Krister

| Krister |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  13. marraskuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Krisse 
Vastineita eri kielissä:  Christer
Nimen alkuperä:  Kristian
Infobox OKNimi-testi OK: 
Krister on skandinaavinen miehen etunimi, Kristian-nimen muunnelma.
Suomessa nimi Krister on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan noin 3 500 henkilölle.  Kristerin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 13. marraskuuta.
Tunnettuja Kristerejä

Krister Ahlström (s. 1940), suomalainen diplomi-insinööri, yritysjohtaja ja vuorineuvos
Krister Brommels (1919–2020), suomenruotsalainen diplomi-insinööri ja yritysjohtaja
Krister Henriksson (s. 1946), ruotsalainen näyttelijä
Krister Holmberg (s. 1972), suomalainen riistamaaliampuja ja maailmanmestari
Krister Höckerstedt (s. 1942), suomalainen lääkäri ja kirurgian professori
Krister Klaunpoika Horn (k. 1520), suomalainen linnanherra, Horn af Åminne-suvun kantaisä
Krister Klaunpoika Horn (1554–1612), Åminnen vapaaherra
Krister Klaunpoika Horn (1622–1692), ruotsalainen kenraalikuvernööri ja sotamarsalkka
Krister Ludvig Reinhold Jägerskiöld (1812–1904), suomalainen eversti ja valtiopäivämies
Krister Robert Otto Edgar Jägerskiöld (1852–1931), suomalainen juristi, tilanhoitaja, virka- ja valtiopäivämies
Krister Löfroth (s. 1968), suomalainen valokuvaaja ja toimittaja
Krister Mähönen (s. 1992), suomalainen jääkiekkoilija
Krister Savonen (s. 1994), suomalainen salibandyn pelaaja ja maailmanmestari
Krister Stendahl (1921–2008), ruotsalainen piispa ja Uuden testamentin tutkija
Krister Ståhlberg (s. 1947), suomalainen yhteiskuntatieteilijä
Krister Teräsvuori (1942–1983), suomalainen rikollinen
Krister Niilonpoika Vaasa (1365–1442), Ruotsin drotsi ja Viipurin linnanpäällikkö
Krister Wickman (1924–1993), ruotsalainen poliitikko ja pankinjohtaja
Krister Åberg (s. 1958), suomalainen iskelmälaulaja
Kreetan historia

Kreetan kartta vuodelta 1861.
Kreetan historia käsittää Välimerellä sijaitsevan Kreetan saaren historian kivikaudelta minolaiselle ajalle, osaksi Rooman valtakuntaa, Bysanttia, Venetsiaa, osmanien valtakuntaa ja lopulta Kreikkaa.
Kivikausi

Kreetan ensimmäiset asukkaat saapuivat noin vuonna 9000 eaa. tai toisen lähteen mukaan 6000 eaa. mahdollisesti Afrikasta tai Vähästä-Aasiasta. Tulijat toivat mukanaan saarelle kivikauden kulttuurin. Asukkaat asuivat luolissa ja osasivat valmistaa yksinkertaisia astioita ja työkaluja. Asukkaat olivat paimentolaisia ja perustivat laitumia ja maatiloja etelärannikon Messarán tasangolle. Vähitellen he alkoivat valmistaa savesta edistyneempiä tavaroita, rakentaa kyliä sekä viljellä maata. Aluksi asumuksia oli ainoastaan saaren itä- ja keskiosissa, mutta vuosisatojen kuluessa ne levisivät kaikkialle saarelle. Tuon ajan asukkaiden tiedetään myös valmistaneen hedelmällisyysjumalia ja ihmis- ja eläinveistoksia.