stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Akharnai
Rakennukset ja löydökset

Suuren väkimäärän vuoksi Akharnain on täytynyt olla suurikokoinen ja siellä on täytynyt olla lukuisia julkisia rakennuksia. Antiikin aikaisten lähteiden mukaan Akharnaissa oli temppelit tai alttarit Apollon Argyieukselle, Herakleelle, Areelle, Athene Areialle, Athene Hygieialle, Athene Hippialle, Dionysos Melpomenokselle ja Dionysos Kissokselle. Niistä ei kuitenkaan ole löytynyt jäänteitä. Demoksessa tiedetään myös olleen teatteri.
Archarnéen alueen kirkoista ja rakennuksista on löydetty lukuisia piirtokirjoituskiviä, jotka koskevat akharnailaisia, mikä vahvistaa demoksen sijainneen lähistöllä. Vielä 1800-luvun alkupuolella Acharnéen länsipuolella 40 Pyhän kirkon kukkulan alueella sanotaan olleen havaittavissa jäännöksiä suhteellisen suuresta kaupungista. Toiseksi Akharnain paikaksi on ehdotettu Gerovoúnon kukkulaa noin kaksi kilometriä Acharnéesta lounaaseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Akharnai Wikimedia Commonsissa
Oineis-fyle
| --- | --- |
Asty:  Butadai · Epikefisia · Hippotomadai · Lakiadai · Lusia · Perithoidai · Ptelea · Tyrmeidai
Paralia:  Fyle · Kothokidai · Oe · Thria
Mesogeios:  Akharnai
Acharnéesta löydetty akharnailaisen naisen hautakivi, 300-luvun puoliväli eaa. Metropolitan Museum of Art.
Drâa

Drâajoki Agdzissa.
Drâa (myös Dra) on joki Marokon eteläosassa. Sen pituus on noin 1 150 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 15 100 neliökilometriä.
Drâa saa alkunsa Korkean-Atlaksen etelärinteiltä ja laskee toisinaan Atlantin valtamereen. Sen virtaus on jatkuvaa vain yläjuoksulla. Vesi käytetään lähes kokonaan keinokasteluun.
Drâan alueella on ollut tärkeä merkitys Marokon historiassa. Sen asukkaat ovat haratineja, berberejä ja arabeja.
Dorotheos (sotapäällikkö)

Rooman ja Persian välinen raja myöhäisantiikin aikana.
Dorotheos (k. 533) oli itäroomalainen sotapäällikkö, joka johti roomalaisia joukkoja Armeniassa 530-luvun alussa. Hänen arvonimensä oli magister militum per Armeniam.
Elämä

Itä-Rooman ja sassanidien Persian välisen sodan aikana (527–532) vuonna 530 Dorotheos oli Armeniassa magister militum praesentalis Sittaksen alaisuudessa. Kuultuaan, että persialaiset olivat kokoamassa armeijaa lähellä Theodosiopolista, Sittas ja Dorotheos tekivät yllätyshyökkäyksen persialaisten leiriin saaden runsaasti ryöstösaalista. Persialaiset pakenivat ja roomalaiset palasivat omille alueilleen. Persialaiset kokosivat uuden armeijan ja hyökkäsivät roomalaisten hallitsemaan Armeniaan, mutta Sittas ja Dorotheos kukistivat heidät Satalan taistelussa.
Callinicumin taistelun jälkeen vuonna 531 Dorotheos johti joukkoja persialaisten alueelle (luultavasti Persarmeniaan) ja valtasi useita persialaisten linnoituksia. Myöhemmin samana vuonna hunnit hyökkäsivät Armeniaan ja etenivät Euphratensiksen provinssiin ja Kilikiaan asti. Hunnit perääntyivät kuullessaan Dorotheoksen armeijan lähestyvän, mutta Dorotheos seurasi heitä ja onnistui saamaan takaisin suuren osan hunnien keräämästä ryöstösaaliista.
Vuonna 533 Dorotheos osallistui vandaalien vastaiseen sotaretkeen (vandaalisota), ja hän oli yksi Rooman armeijan foederati-joukkojen yhdeksästä komentajasta. Dorotheos kuitenkin sairastui matkalla Pohjois-Afrikkaan, ja kuoli Cataniassa, Sisiliassa. Aikalaishistorioitsija Prokopioksen mukaan joukot surivat häntä suuresti. Prokopios kuvasi Dorotheosta älykkääksi ja taitavaksi sodankävijäksi.
Dorotheos Gazalainen

Abba Dorotheoksen fresko Athoksen Pyhän Dionysioksen luostarissa.
Abba Dorotheos Gazalainen (m.kreik. Δωρόθεος τῆς Γάζης, Dōrotheos tēs Gazēs, 505 – noin 565) oli kristitty munkki ja luostarin johtaja, igumeeni.
Häneltä on suomennettu kristikunnassa laajalti tunnettuja opetuksia nimellä Kaksitoista opetuspuhetta.
Kirjallisuutta

Abba Dorotheoksen kaksitoista opetuspuhetta.  Suomentanut Kyllikki Härkäpää. WSOY, 1979.  ISBN 951-0-09474-9
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3  4  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Australia  Kreikka  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  IdRef
Akhilleion (Troas)

| Akhilleion> Ἀχιλλήιον.Sijainti |
| --- | --- |
 Akhilleion
Koordinaatit:  39°54′54″N, 26°09′03″E
Valtio:  Turkki
Paikkakunta:  Beşika Burnu, Yeniköy, Çanakkale
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Troas
Aiheesta muualla
  Akhilleion Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Akhilleion (m.kreik. Ἀχιλλήιον, Akhillēion, lat. Achilleum, Achilleium) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Troaksessa Vähän-Aasian luoteisosassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Çanakkalen maakunnan Yeniköytä.
Maantiede

Akhilleion sijaitsi Troaksen rannikolla noin kahdeksan kilometriä etelään Sigeionin kaupungista ja niemestä. Se on paikannettu nykyisin nimellä Beşika Burnu tunnetulle pienelle niemelle noin 2,4 kilometriä lounaaseen nykyisestä Yeniköystä. Kaupungin kukkula tunnetaan nimellä Yassıtepe (Beşik-Yassıtepe). Akhilleionin kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä. Akhilleionista etelään samaa rannikkoa pitkin sijaitsi Akhaiion. Kaupungista koilliseen sijaitsi Ilion ja muinaisen Troijan paikka.
Historia

Akhilleionin paikalla on ollut asutusta viimeistään noin 3000 eaa. eli Troija I -kaudella sekä edelleen myöhemmällä pronssikaudella eli Troijan sodan perinteisen ajoituksen aikoihin. Akhilleion sai nimensä siitä, että sitä pidettiin Troijassa kaatuneen Akhilleuksen hautapaikkana. Homeroksen Odysseian mukaan Akhilleuksen kuoltua häneen ruuminsa poltettiin, ja jäänteet sijoitettiin samaan kultaiseen uurnaan aiemmin kuolleen Patrokloksen jäänteiden kanssa. Tämän jälkeen päälle kasattiin suuri tumulus-hauta.
Myöhempi kreikkalainen Akhilleionin kaupunki oli Lesboksen Mytilenestä tulleiden aiolialaisten arkaaisen kauden alussa noin vuonna 700 eaa. perustama siirtokunta. Käsitys kaupungista Akhilleuksen hautapaikkana on peräisin viimeistään tuolta ajalta. Herodotos mainitsee mytileneläisten käyttäneen Akhilleionia tukikohtanaan, kun kaupunki oli sodassa Ateenaa vastaan koskien ateenalaisten perustaman Sigeionin hallintaa.
Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Akhilleion kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 425/424 ja 421 eaa. Akhilleionin arvellaan lyöneen omaa pronssirahaa noin vuosina 350–300 eaa., tosin joskus samat rahat on laitettu läheisen Akhaiionin nimiin. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Akhilleiōtēs  (Ἀχιλλειώτης) ja Akhilleitēs (Ἀχιλλείτης).
Kun Aleksanteri Suuri valloitti Vähän-Aasian, hän vieraili paikalla ja seppelöi Akhilleuksen hautakummun. Roomalaisella kaudella vuonna 216 keisari Caracalla jäljitteli Aleksanteria ja järjesti haudalla hautakisat. Kaupungin paikalla on merkkejä asutuksesta myös bysanttilaisella ja osmanikaudella.
Rakennukset ja löydökset

Kaupunki
Akhilleionin kaupunki oli ympäröity muureilla, joiden mytileneläisten kerrottiin ottaneen Troijan tai Ilionin raunioista. Beşika Burnulta on löydetty muurien jäänteitä, jotka ajoitetaan arkaaisen kauden loppupuolelle 500-luvulle eaa.
Akhileuksen hauta
Homeroksen kuvausten mukaan Akhilleuksen tumulus-hauta tehtiin lähelle Akhilleuksen leiriä, toisin sanoen kreikkalaisten rantautumis- ja leiriytymispaikkaa, ja näkyi kauas Hellespontokselle. Niin kutsuttu ”Akhilleuksen hauta” on tumulus-hauta, joka ajoitetaan hellenistiselle kaudelle ja on oletettavasti tehty paikalle, jossa Aleksanterikin uhrasi. Se tunnetaan nykyisin nimillä Beşiktepe ja Sivritepe, ja sijaitsee noin 700 metriä Akhilleionin kaupungin paikasta itäkoilliseen. Seudulla on kuitenkin myös useita muita tumulus-hautoja, joita on tutkimuksen historian aikana ehdotettu ”Akhilleuksen haudoiksi”.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Akhilleion Wikimedia Commonsissa
Troaslainen raha joko Akhilleionista tai Akhaiionista. Kuvituksessa laakeriseppelöity Apollonin pää sekä laakeriseppele ja kirjaimet ΑΧ ja ΑΙ.
Tumulus, jota on perinteisesti pidetty Akhilleuksen hautapaikkana. Kuvitusta Heinrich Schliemannin teoksessa Troy and its remains (1875).
Drabos

| Drabos> Δράβος.Sijainti |
| --- | --- |
 Drabos
Koordinaatit:  40°21′29″N, 26°20′9″E
Valtio:  Turkki
Paikkakunta:  Beşyol, Çanakkale
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Traakian Khersonesos
Infobox OKNimi-testi OK: 
Drabos (m.kreik. Δράβος, lat. Drabus) oli antiikin aikainen kaupunki Traakian Khersonesoksella nykyisen Turkin alueella. Se sijoitetaan noin kolme kilometriä pohjoiseen nykyisestä Çanakkalen maakunnan Beşyolista.
Drabos sijaitsi Traakian Khersonesoksen pohjoisrannikolla koilliseen Alopekonnesoksesta ja lounaaseen Kardiasta. Joskus se on nähty samana kaupunkina kuin Araplos.
Dragonáda

| --- | --- |
Sijainti:  35°20′46″N, 26°10′42″E, Siteía Lasíthi, Kreeta Kreikka
Saariryhmä:  Dionysadit, Kreetan saaret
Pinta-ala:  2,892 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Dragonáda (kreik. Δραγονάδα) on Kreikan saari, joka kuuluu Kreetan saariin ja tarkemmin Dionysadeihin. Se sijaitsee Egeanmereen kuuluvassa Kreetanmeressä Kreetan koilliskärjen pohjoispuolella. Saaren pinta-ala on 2,892 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Dragonáda kuuluu Siteían kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen.
Dragonáda on Dionysadien kolmesta pääsaaresta keskimmäinen ja pinta-alaltaan suurin. Sen pohjoispuolella sijaitsee Paximádan saari ja eteläpuolella Gianysáda.
Dragonádalta on löydetty merkkejä asutuksesta antiikin ajalta, sekä muun muassa varhaiskristillisiä hautakiviä.
Dopakinoni

| Dopakinoni |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-amino-3-(3,4-dioksosykloheksa-1,5-dien-1-yyli)propaanihappo
CAS-numero:  4430-97-1
PubChem CID:  439316 ja 44229226
SMILES:  C1=CC(=O)C(=O)C=C1CC(C(=O)O)N
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C9H9NO4
Moolimassa:  195,172 g/mol
Dopakinoni (C9H9NO4) on aminohappoihin ja kinoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdiste on tärkeä välivaihe melaniinien biosynteesissä eliöissä.
Biologinen rooli

Dopakinonia muodostuu eliöissä tyrosiinista. Entsyymi nimeltä tyrosinaasi hapettaa tyrosiinin ensin L-dopaksi ja edelleen dopakinoniksi. Dopakinoni on hyvin reaktiivinen yhdiste. Sille voi tapahtua molekyylinsisäinen syklisoitumisreaktio, jossa muodostuu indolirakenteisia yhdisteitä kuten dopakromia, joista muodostuu edelleen hapettavan polymeroitumisen kautta eumelaniineja. Hapettimena reaktioissa toimii dopakinoni ja happi. Dopakinoni voi myös reagoida konjugaattiadditiolla kysteiiniaminohapon kanssa, jolloin muodostuu kysteinyylidopajohdannaisia. Nämä johdannaiset syklisoituvat ja polymeroituvat rikkiä sisältäviksi feomelaniineiksi, joissa on feomelaniine- ja bentsotiatsoliyksiköitä. Dopakinoni voi edelleen hapettua topakinoniksi, joka toimii kofaktorina muun muassa eräissä amiinioksidaasientsyymeissä.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database (HMDB): Dopaquinone (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Dopaquinone (englanniksi)
Dogonit

Dogonit on etninen ryhmä, joka elää Malin kaakkoisosassa ja Burkina Fasossa lähellä Niger-joen mutkaa. Siihen kuuluu noin 300 000 henkeä, jotka ovat asettuneet satoihin kyliin Bandiagaran kallioiden läheisyyteen. Bandiagara on Unescon maailmanperintökohde sekä maisemansa että dogonien ikiaikaisten perinteiden takia. Dogonit puhuvat dogonin kieltä.
Historia

Dogonien alkuperästä tai heidän historiastaan ennen Bandiagaraan asettumisesta ei tiedetä paljoa. Dogonien oman perimätiedon mukaan alueen luolista löydetyt puuveistokset ovat yli 2 000 vuotta vanhoja ja ne teki kansa nimeltä telemit, jonka dogonit uskovat asuttaneen aluetta ennen heitä. Vanhimmat puuveistokset on kuitenkin ajoitettu vain 200 vuotta vanhoiksi ja ne muistuttavat tyyliltään dogonien veistoksia. Samoin dogonit ovat pitäneet alueelta löydettyjä luita telemien jäännöksinä, mutta niistäkin vanhimmat ovat ajoitettu 1000-luvulle. Edelleen dogonien perimätiedon mukaan dogonien esi-isät tulivat alueelle vasta 1200-luvulla Niger-joen länsipuolelta näiden paetessa laajenevien Ghanan, Malin ja Songhain tieltä. Heidän piti liikkua jälleen 1400-luvulla mossien tieltä ja tuolloin he muuttivat nykyisille alueilleen. Alueen kallioinen maasto tarjosi turvaa myöhemminkin 1700- ja 1800-luvuilla jihadia käyneitä muslimeja vastaan. Vuosina 1892–1905 Ranska laajensi siirtomaaimperiumiaan nykyiseen Maliin, mutta heidän käydessä sotaa pääasiassa alueen muslimeja vastaan dogonit jäivät tapahtumista syrjään. Eurooppalaiset pyrkivät ottamaan yhteyttä dogoneihin ensimmäistä kertaa varsinaisesti vasta 1930-luvulla, jolloin tutkijat kirjasivat ylös heidän tapojaan. Malin itsenäistyttyä vuonna 1960 dogonit ovat pysytelleet syrjässä maan poliittisesta elämästä. Hiljattain dogoneja on kuitenkin muuttanut perinteisiltä alueiltaan muille alueille, joilla maanviljely on helpompaa. Dogonit tulivat tunnetuksi maailmalla ja heidän on väitetty omaavan kehittynyttä astrologista tietoa, mutta nämä väitteet on sittemmin kumottu.
Kulttuuri > Asuminen

Omalaatuisimpia dogonien asumuksista ovat Bandiagaran kallioille ja niiden alapuolelle rakennetut kylät, joissa on tyypillisesti noin 1 000 asukasta. Kaivojen ja juomapaikkojen ympärillä on usein useampi kylä. Jokaisessa kylässä asuu yksi tai useampi suku, joka polveutuu samasta esi-isästä isälinjan kautta. Sukuja johtaa suvun vanhin mies, joka asuu rakennuksessa jota kutsutaan nimellä ginna. Yhden suvun kylissä hän toimii myös kylän päällikkönä. Kylien talot tehdään mudasta ja niiden korkeat katot mudasta ja kivistä. Kylissä on myös korkeita aikoinaan viljan säilytyksessä käytettyjä torneja, mutta nykyisin niitä pidetään usein yleisvarastoina. Kylien keskustassa on togu na -niminen talo, jota käytetään miesten kyläkokouksissa.
Kulttuuri > Elinkeinot

Maanviljelylle epäsuotuisasta maastosta huolimatta useat dogonit ovat maanviljelijöitä. Viljely tapahtuu tätä varten rakennetuilla terasseilla ja niitä lannoitetaan kompostilla ja linnun jätöksillä. Hirssi on viljellyistä kasveista tärkein. Viljelyn lisäksi dogonit pitävät esimerkiksi lampaita, vuohia ja kanoja. Lehmiä ja aaseja kasvatetaan alueilla, joilla niille on tarpeeksi tilaa. Dogonien alueiden vesivarannot ovat vähäisiä ja esimerkiksi 1960- ja 1980-lukujen kuivuudet aiheuttivat nälänhätiä. Nykyisin monet dogonit lähtevät töihin kaupunkeihin lähettäen osan palkastaan kotiin.
Kulttuuri > Uskonto

Nykyisin miltei puolet dogoneista on muslimeja joiden lisäksi osa on kääntynyt kristinuskoon. Hekin ovat tosin usein säilyttäneet perinteisen uskon piirteitä. Perinteiseen uskoon kuuluu monimutkainen käsitys heidän ympäristöstään ja ne tuntevat parhaiten hogon-nimiset papit tai hengelliset johtajat. Usko koostuu tarinoista, joita pidetään tositapahtumina. Useimmat tuntevat niistä kuitenkin vain muutamia. Kuolleet haudataan usein alueen luoliin ja niissä säilytetään myös uskonnollisiin rituaaleihin tarvittavaa esineistöä, kuten esimerkiksi naamioita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dogonit Wikimedia Commonsissa
Yksi dogonien kylistä
Hogoni.
Julio dos Santos

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Julio Daniel dos Santos Rodríguez
Syntymäaika: 7. toukokuuta 1983 (ikä 41)
Syntymäpaikka: Asunción, Paraguay
Pelipaikka: hyökkäävä keskikenttäpelaaja
Pituus: 186 senttimetriä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2001–2005 2006– 2006– 2007 2007– | Cerro Porteño Bayern München II Bayern München → Wolfsburg (laina) → Almería (laina) | 75 (13) 3 (2) 5 (0) 0 (0) 0 (0) |
Maajoukkue
| 2004– | Paraguay | 33 (5) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 29. heinäkuuta 2007.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 10. tammikuuta 2019.
Julio dos Santos, koko nimeltään Julio Daniel dos Santos Rodríguez (s. 7. toukokuuta 1983 Asunción, Paraguay) on paraguaylainen jalkapalloilija. 189 senttimetriä pitkän Dos Santosin pelipaikka on hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Dos Santos aloitti ammattilaisuransa vuonna 2001 Cerro Porteñon riveissä. Hän ehti voittaa seurassa kahdesti Paraguayn mestaruuden, kunnes siirtyi Saksaan Bayern Müncheniin vuonna 2005. Hänen tilastoihinsa jäi kotimaan sarjasta tuolloin 75 liigaottelua ja 13 liigamaalia.
Saksassa dos Santos jäi todella pieneen rooliin ja seuran manageri Uli Hoeneß luokitteli hänet Bild-lehdessä epäonnistuneiden hankintojensa joukkoon. Dos Santos joutuikin Bayernista lainalle muun muassa Wolfsburgiin sekä espanjalaisseura Almeríaan.
Paraguayn maajoukkueessa dos Santos on pelannut 33 ottelua ja tehnyt niissä viisi maalia vuosina 2004–2014. Hän oli mukana maajoukkueessa Saksan MM-kisoissa 2006 ja pelasi yhdessä ottelussa vaihtopelaajana sekä yhdessä ottelussa avauskokoonpanossa.
Aiheesta muualla

Dos Santos FootballDatabase-tietokannassa (englanniksi)
Paraguayn joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Villar |
2 Núñez |
3 Toledo |
4 Gamarra |
5 Cáceres |
6 Bonet |
7 Cabañas |
8 Barreto |
9 Santa Cruz |
10 Acuña |
11 Gavilán |
12 Gómez |
13 Paredes |
14 da Silva |
15 Manzur |
16 Riveros |
17 Montiel |
18 Valdez |
19 Dos Santos |
20 López |
21 Caniza |
22 Bobadilla |
23 Cuevas |
Valmentaja Ruiz
Kirsti Doukas

Kirsti Irene Doukas (s. 7. lokakuuta 1964 Alajärvi) on suomalainen korusuunnittelija ja kultaseppä, joka toimi Kalevala Korun pääsuunnittelijana vuosina 1994–2010 sekä myöhemmin saman yrityksen muotoilujohtajana.
Doukas on opiskellut Lahden Muotoiluinstituutissa artenomiksi ja kultasepäksi sekä Taideteollisessa korkeakoulussa taiteen maisteriksi. Hän sai muotoilun valtionpalkinnon vuonna 2006 ja Vuoden kultaseppä -nimityksen 1999. Vuonna 2014 hänet palkittiin Pro Finlandia -mitalilla.
Doukas toimii korusuunnittelijana aviomiehensä, kultaseppämestari Kristian Saarikorven kanssa yhteisessä Saarikorpi Design Oy:ssä Fiskarsissa.
Aiheesta muualla

Kirsti Doukasin sivusto
Yle Areena: Hopeinen tahto (dokumentti Kirsti Doukasista, 2001)
Akhaia

| Akhaian alueyksikkö Περιφερειακή ενότητα Αχαΐας> Alueyksikkö |
| --- | --- |
 Sijainti
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Peloponnesos, Länsi-Kreikka ja Jooniansaaret
Alue:  Länsi-Kreikka
Kuntia:  5
Perustettu:  1.1.2011
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Patras
Pinta-ala:  3 272 km²
Väkiluku (2011):  309 694
 – väestötiheys:  94,65 as./km²
Lyhenteet:  
 – NUTS:  EL632
 
www.achaia.gr
Akhaia (kreik. Αχαΐα, Achaḯa) eli Akhaian alueyksikkö (Περιφερειακή ενότητα Αχαΐας, Perifereiakí enótita Akhaías) on yksi Kreikan alueyksiköistä. Se sijaitsee Länsi-Kreikan alueella ja sen hallinnollinen keskus on Patras. Alueyksikön pinta-ala on 3 272 neliökilometriä ja asukasluku 309 694 (vuonna 2011).
Alueyksikkö sijaitsee Peloponnesoksen niemimaan pohjoisosassa. Sen alue vastaa paljolti historiallista Akhaian maakuntaa ja antiikin Akhaiaa.
Maantiede

Akhaian alueyksikon itäpuolella sijaitsee Korinthian alueyksikkö ja eteläpuolella Arkadian alueyksikkö ja Eliin alueyksikkö. Pohjoisessa Akhaia rajautuu mereen, rannikon länsiosassa Patraksenlahteen ja itäosassa Korintinlahteen, jotka kummatkin ovat osa Joonianmerta. Akhaian korkein vuori on Panachaïkó (1 928 m). Etelässä Akhaian erottavat Arkadiasta Erýmanthos-, Aroánia- ja Kyllíni-vuoret.
Akhaian yhdistää Peloponnesoksen pohjoisenpuoleiseen Keski-Kreikkaan Ríon–Antírrion silta, joka ylittää Korintinlahden sen suun kohdalla. Akhaian pohjoisrannikkoa pitkin kulkevat sekä A8-valtatie että rautatie Ateenaan.
Kunnat

Alueyksikkö jakaantuu viiteen kuntaan seuraavasti:
| Kartta |  | Kunta | Kuntakeskus | Väkiluku |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | Patras | Patras | 213 984 |
|  | 2 | Aigiáleia | Aígio | 49 872 |
|  | 4 | Erýmanthos | Chalandrítsa | 8 877 |
|  | 5 | Kalávryta | Kalávryta | 11 045 |
|  | 3 | Dytikí Achaḯa | Káto Achaḯa | 25 916 |
Historia > Antiikki

Akhaia on yksi Kreikan historiallisista maakunnista. Homeroksen Iliaassa ja Odysseiassa kreikkalaisia kutsutaan yleensä akhaijeiksi. Siksi on arveltu, että mykeneläisellä kaudella Akhaia olisi viitannut lähes koko Peloponnesokseen.
Historiallisen antiikin aikana Akhaian polikset eli kaupunkivaltiot muodostivat Akhaian liiton, joka oli olemassa löyhänä uskonnollisena liittoumana jo klassisella kaudella viimeistään 400-luvulla eaa. Siihen kuului kaksitoista kaupunkia, Aigai, Aigeira, Aigion, Bura, Dyme, Farai, Helike, Olenos, Patrai, Pellene, Rhypes ja Tritaia.
Uusi Akhaian liitto perustettiin hellenistisellä kaudella vuonna 280 eaa. Se kasvoi ajan kuluessa erilleen alkuperäisestä Akhaian kaupunkien liitosta, kun siihen liitettiin uusia jäseniä, ja laajimmillaan se käsitti koko Peloponnesoksen. Liiton tärkeimpiä johtajia olivat Aratos ja Filopoimen. Akhaian liitto soti historiansa aikana Aitolian liittoa, Spartaa ja Makedoniaa ja lopulta Rooman valtakuntaa vastaan. Roomalaiset kukistivat ja hajottivat liiton vuonna 146 eaa.
Roomalaisella kaudella Akhaian mukaan nimetty Achaea oli yksi Rooman provinsseista. Siihen kuuluivat paitsi alkuperäinen Akhaia ja muu Peloponnesos, myös Keski-Kreikka. Näin se käsitti koko Hellaan.
Historia > Myöhempi historia

Keskiajalla ristiretkeilijät perustivat Akhaian ruhtinaskunnan, joka joutui ensin Venetsian ja lopulta Osmanien valtakunnan vallan alle. Akhaian Agía Lávran luostaria pidetään itsenäisen Kreikan symbolisena synnyinpaikkana, sillä se oli paikkoja, josta Kreikan vapaussota sai alkunsa. Akhaia vapautui turkkilaisvallasta vuonna 1828.
Nyky-Kreikan aiemmassa prefektuurijaossa Akhaia muodosti Akhaian prefektuurin (Νομός Αχαΐας, Nomós Akhaías). Nykyinen Akhaian alueyksikkö perustettiin vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman myötä, ja se korvasi tuolloin lakkautetun prefektuurin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Akhaia Wikimedia Commonsissa
Περιφερειακή ενότητα Αχαΐας (Arkistoitu – Internet Archive). Akhaian alueyksikön kotisivu. (kreikaksi) (englanniksi)
Länsi-Kreikan alue
| --- | --- |
Akhaian alueyksikkö:   Aigiáleia  Erýmanthos  Kalávryta  Patras  Dytikí Achaḯa 
Aitolia-Akarnanian alueyksikkö:   Agrínio  Áktio-Vónitsa  Amfilochía  Mesolóngi  Nafpaktía  Thérmo  Xirómero 
Eliksen alueyksikkö:   Archaía Olympía  Andravída-Kyllíni  Andrítsaina-Kréstena  Ilída  Pineiós  Pýrgos  Zacháro
Double Trouble (Hurriganesin albumi)

| Double Trouble Hurriganes, Remu Aaltonen |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 1997
 Tyylilaji: rock and roll
 Levy-yhtiö: Fazer
Listasijoitukset
  25. (marraskuu 1997)
Hurriganesin muut julkaisut
| Live in Stockholm 1977 1996 | Double Trouble 1997 | 25 Golden Greats 1997 |
Double Trouble, alaotsikkonaan The Best of Remu and Hurriganes, on kahden CD-levyn kokoelma-albumi, joka sisältää sekä Hurriganes-yhtyeen että Remu Aaltosen kappaleita.
Ensimmäinen, englanninkielinen CD sisältää tunnetuimpia ja harvinaisempia Hurriganes-kappaleita sekä näytteitä Remun soololevyiltä. Toinen, suomenkielinen CD taas Remun 1990-luvun tunnetuimmat laulut sekä pari harvinaisempaa levytystä.
Ensimmäisen CD:n ”I Gotta Know” on vuoden 1984 Hurrygames-levyn sessioista julkaisematta jäänyt kappale. Toisen CD:n kappaleet ”Vanha salakuljettaja Laitinen” ja ”Juhannustanssit” ovat Remun levyttämät laulut Juha ”Watt” Vainion sävellyksistä kootulta Matkan varrelta -kokoelmalta (1994). Remun taustalla soitti Radio Cityn Radio-orkesteri Putkimiehet. ”Eletään vaan vaikka piruuttaan” on Remun vuonna 1992 trikkiäänityksenä Irwin Goodmanin kanssa laulama duetto.