stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Idas

Marpessan ryöstö: Apollon (vasemmalla Artemiin kanssa) ja Idaan (oikealla Marpessan kanssa) välissä on Zeus.
Idas (m.kreik. Ίδας) oli kreikkalaisessa mytologiassa Afareuksen ja Arenen poika ja Lynkeuksen veli. Hänen mainitaan olleen yksi argonauteista ja osallistuneen myös Kalydonin metsästykseen.
Idas myös sieppasi Marpessan, Euenoksen tyttären, jota Apollon oli houkutellut rakkaakseen. Idas vei tämä siivekkäillä vaunuilla, jotka hän oli saanut Poseidonilta, ja Evenos lähti ajamaan tätä takaa saamatta häntä kuitenkaan kiinni. Messenessä Apollon yritti ryöstää Marpessan Idaalta, joka johti taisteluun tämän kädestä kunnes Zeus erotti heidät ja antoi Marpessan itse valita puolisonsa. Tämä valitsi Idaan, koska pelkäsi Apollonin hylkäävän hänet vanhana. Liiton hedelmänä syntyi tytär Kleopatra.
Idas ja Lynkeus joutuivat taisteluun serkkujensa dioskuurien kanssa. Lähteestä riippuen syynä oli joko dioskuurien suorittama karjavarkaus, tai sitten dioskuurit olivat siepanneet serkkujensa morsiamet häätilaisuudesta. Yleisesti eri lähteet päätyvät siihen, että Idas tappaa Kastorin ja Polydeukes Lynkeuksen. Idaksen kuolema mainitaan välillä Polydeukeksen aiheuttamaksi, mutta suosituin versio on se, jossa Zeus tappaa tämän salamallaan. Hyginus puolestaan kertoo Telefoksen kukistaneen Idaan tämän tavoiteltua Myysian kuninkuutta Teuthraalta.
Ilmarinen (sivistys- ja kulttuurikeskus)

Ilmarinen on Kiteen lukion oppilaitoskiinteistö Kiteellä.
Kiinteistö on vihitty käyttöön 1.9.2010, ja se on saanut nimensä Kiteen Puhoksessa vuonna 1833 rakennetun Suomen ensimmäisen höyrylaiva Ilmarisen mukaan. Nimi viittaa myös sivistys- ja kulttuurikeskukselle ominaiseen kulttuuriperimään sekä sopii koulumäellä oleviin muiden vesistöaiheisten ja teollisuushistoriaan liittyviin oppilaitoskiinteistöjen nimiin (Arppe, Rantala ja Ruori). Oppilaitoskiinteistössä toimivat Kiteen lukion lisäksi Keski-Karjalan kansalaisopisto, Keski-Karjalan musiikkiopisto, Kiteen kaupungin kulttuuri- ja nuorisotoimen hallinto sekä Kiteen kaupungin ruokapalvelut. Kiinteistössä on myös Kiteesali, noin 280-paikkainen, auditoriomuotoinen juhla- ja esiintymissali.
Pohjois-Karjalan rakennusalan ammatillisaatteelliset järjestöt (Pohjois-Karjalan Arkkitehdit SAFA, Pohjois-Karjalan Rakennusinsinöörit ja -arkkitehdit RIA ry, Joensuun Rakennusmestarit ja -insinöörit AMK ry ja Pohjois-Karjalan LVI-yhdistys ry) valitsivat Ilmarisen vuoden 2010 maakunnalliseksi rakennuskohteeksi. Palkinnon tarkoituksena on tuoda esille korkealaatuista suunnittelua ja rakentamista Pohjois-Karjalassa.
Sivistys- ja kulttuurikeskus Ilmarisen katuosoite on Koulutie 3, Kitee.
Humen giljotiini (EP)

| Humen giljotiini Valse Triste |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : One Ear Studio
 Julkaistu: heinäkuu 2001
 Formaatti: 7” vinyyli
 Tyylilaji: hardcore punk
 Kesto: 04.22
 Levy-yhtiö: Autotehtaat-Levyt
Valse Tristen muut julkaisut
| Turha ruokkia ruumiita 1999 | Humen giljotiini 2001 | Kompilaatio 2002 |
Humen giljotiini on hardcore punk -yhtye Valse Tristen EP-levy, joka julkaistiin heinäkuussa 2001 levymerkillä Autotehtaat-Levyt.
Kappaleet > A-puoli

Sellaista on elämä – 1.25
Raivaaja – 1.53
Sähköä vereen – 0.57
Kierrellen – 1.16
Kappaleet > B-puoli

Viimeinen selätys – 1.48
Murska – 0.44
Kurinpalautusta – 1.05
Vajous – 2.14
Kokoonpano

Wasky – laulu
Mikko – laulu
Essi – kitara
Raine – basso
Janne – rummut
+
Edward Backhill – äänittäjä
Aiheesta muualla

Humen giljotiini
Humen giljotiini finnmusic.net -sivustolla
Valse Triste
| --- | --- |
Studioalbumit:   Turha ruokkia ruumiita  Kompilaatio  Madon luku 
10":  Valse Triste / Osasto 11
EP:t ja 7":t:   Valse Triste  Sietämisen olematon keveys  Hyvästi nielurisat  split w/ Z  Varokaa kuulaa!  Pala palalta  Mielipuolen onnenpyörä  Primer Pasiente: Valse Triste / Silmäosasto / Eevan Tyttäret split  Hermovasara  Humen giljotiini  VT/DT  Naulatkaa!  Sininen hetki 
Demot / Kasetit:   Palava Enkeli  Voit Ostaa Revolverin Joka 15. Päivä!  Humalaisen Poliisin Pistoolinpiippu Oli Ohimollani  Valse Triste (Puola)  Valse Triste / Adolf & The Piss Artists split  Kulutusjuhlat  Neljä tai viisi Polvisella
Ilmarinen (1863 höyrylaiva)

Ilmarinen oli rautarunkoinen höyrylaiva joka rakennettiin Tampereella Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Oy:n konepajalla 1862–1863 ruotsalaisen insinööri Hermann Kauffmanin piirustusten pohjalta. Laiva oli ensimmäinen Hämeen vesistöissä liikkunut potkurialus.
Ilmarinen matkasi heinäkuussa 1863 Tampereelta Hämeenlinnaan ja onnistui suurien vaikeuksien jälkeen nousemaan ylös Lempäälän Kuokkalankoskea joka yhdisti Pyhäjärven ja Vanajaveden vesistöt. Saman kosken nousi ylös vuonna 1866 myös siipirataslaiva Vanaja mutta sen jälkeen kosken kautta ei kulkenut enää laivoja. Hämeenlinnan ja Tampereen välillä matkustajat joutuivat siirtymään jälkaisin Lempäälän Havaslahdesta maakannaksen poikki Kirkkojärven rantaan Pyhäjärven puolelle siihen saakka kunnes kannaksen poikki valmistui 1874 Lempäälän kanava.
Kuokkalankosken pohjoisrannalle Tampereentien sillan viereen pystytettiin vuonna 1963 höyrylaiva Ilmarisen Kuokkalankosken nousun 100-vuotismuistomerkki.
Idbyån

| Idbyån |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Maat:  Ruotsi
Läänit:  Västernorrland
Kunnat:  Örnsköldsvik
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Idbyånin vesistö
Pinta-ala:  222,4 km²  
Järvisyys:  5 % 
Pääuoman pituus:  noin 40 km 
Pääuoman osuudet:  Idbyån ←Bryngån ←Nylandsån ←Landsjöån ←Västerlandsjöån ←Getingstaån ←Grytsjöbäcken ←Perebäcken
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Ovansjösjön, Örnsköldsvik 
 :  63.2978°N, 18.9018°E
Laskupaikka:  Idbyn, Örnsköldsvik, Örnsköldsvik
 :  63.2899°N, 18.8789°E
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  26 m  mpy. 
Laskukorkeus:  0 m
Korkeusero:  26 m
Pituus:  2 km  
Kaltevuus:  26 m/km
Keskiylivirtaama:  18,3 m³/s (MHQ) 
Keskivirtaama:  3,1 m³/s (MQ) 
Keskialivirtaama:  0,42 m³/s (MNQ) 
Muuta
Idbyån on Ruotsissa Västernorrlandin läänissä virtaava 2 kilometriä pitkä joki, joka muodostaa Idbyånin vesistössä sen noin 40 kilometrisen pääuoman viimeisen alajuoksun. Joen valuma-alueen pinta-ala on 222 neliökilometriä ja se laskee Pohjanlahden Selkämereen Örnsköldsvikin kunnassa.
Käännös suomeksi
Hilma Virtanen

Hilma Matilda Virtanen (30. toukokuuta 1885 Heinola – 25. syyskuuta 1953 Asikkala) oli suomalainen opettaja ja runoilija.
Virtanen valmistui kansakoulun opettajaksi Heinolan opettajaseminaarista vuonna 1907 ja hän toimi opettajana Asikkalassa 1907–1953.
Teoksia

Elämän harppu. Suomen Lähetysseura, Helsinki 1919
Hyōshigi

Hyōshigi
Hyōshigi (jap. 拍子木) on perinteinen japanilainen lyömäsoitin, joka koostuu kahdesta suorakulmion muotoisesta puun palasta ja näitä yhdistävästä narusta. Soitinta soitetaan lyömällä puun paloja yhteen tai lattiaan. Hyōshigia käytetään muun muassa japanilaisen teatterin muodoissa kabukissa ja bunrakussa kiinnittämään katselijoiden huomio ja ilmoittamaan esityksen alkaminen. Samaan tarkoitukseen sitä käytetään myös sumopainissa.
Hyères (täsmennyssivu)

Hyères voi tarkoittaa seuraavia:
Hyères, kunta Varin departementissa Ranskassa
Hyères, joki Savoien departementissa Ranskassa
Hyères, joki Côtes-d'Armorin departementissa Ranskassa
Îles d’Hyères, saariryhmä Varin departementissa Ranskassa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hyères”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Hronsekin puukirkko

Hronsekin puukirkko
Hronsekin puukirkko on Unescon maailmanperintöluettelon kohteeseen Slovakian Karpaattien puukirkot kuuluva kirkko Hronsekin kylässä Slovakiassa.
Hronsekin protestanttinen puukirkko rakennettiin tarkkojen säännösten mukaan kokonaan puusta. Protestantit saivat luvan rakentaa kirkkoja vuonna 1681, mutta kirkkoväki jatkoi jumalanpalvelustensa järjestämistä Rothovin kartanossa. Vasta lokakuussa 1725 laskettiin uuden kirkon perustukset. Kirkko saatiin rakennettua noin vuodessa.
Laiva on ristinmuotoinen ja se on 8 metriä korkea ja 26 metriä pitkä. Kirkkoon mahtuu 1 100 ihmistä, sillä penkit ovat järjestetty amfiteatterimaisesti. Banskábystricalaisen mestarin Martin Podkonickýn suunnittelemat urut ovat vuodelta 1754. Kellotorni sijaitsee hieman erillään varsinaisesta kirkkorakennuksesta. Kirkon sisäosien koristelu on vähäistä ja se on pääasiassa yksityiskohtaisia kaiverruksia. Seinät ja katto on jätetty luonnolliseen puiseen väriinsä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hronsekin puukirkko Wikimedia Commonsissa
Suihku

Suihkusuutin toiminnassa.
Suihku on kylpy- tai pesuhuoneessa oleva peseytymiseen tarkoitettu laite, jonka pienistä rei'istä purkautuu vettä suihkuna. Suihkussa vesi virtaa suihkupäähän vesiputkiston paineella, ja suihkupää jakaa veden tavanomaisesti pisaroiksi.
Oikein säädetyn vesijohtoverkoston suihkuvirtaama on noin 12 litraa minuutissa. Yksi suihkukäynti kestää tyypillisesti 5-10 minuuttia. Tuon pituinen suihku kuluttaa noin 60-120 litraa vettä, josta kuuman veden osuus on noin 60 prosenttia.
Suurin osa suomalaisista ja muista pohjoismaiden asukkaista ei käy joka päivä suihkussa.  Nuoremmat peseytyvät yleensä vanhempia useammin ja pidempään. Lähes puolet 18–49-vuotiaista käy suihkussa joka päivä, kun taas 40 prosenttia 50–70-vuotiaista peseytyy vain muutaman kerran viikossa tai vieläkin harvemmin. Päivittäinen peseytyminen saattaa olla jopa haitallista iholle, koska lämmin vesi huuhtoo pois ihoa suojaavia mikro-organismeja.
Sijoitus

Suihku sijoitetaan yleensä pesuhuoneeseen tai kylpyhuoneeseen, usein suihkuseinän taakse tai suihkukaappiin. Suihkukaappi on vesitiivis suihkuseinien ja kulkuoven täysin erottama suihkutila. Suihkun voi erottaa muusta pesutilasta myös suihkuverho. Näiden tarkoitus on estää veden roiskuminen etäämmälle suihkusta ja toisinaan toimia myös näkösuojana.
Nopeus ja edullisuus

Suihkussa peseytyminen on nopeampaa kuin kylpyammeessa, ja se kuluttaa vähemmän vettä. Tavallisimmin yhden suihkukerran aikana vettä kuluu parista kymmenestä litrasta ylöspäin. Vähemmän vesimäärän lisäksi myös veden lämmittämiseen tarvittava energiamäärä pienenee. Sumusuihkussa, jossa suihkupää jakaa veden pisaroiden sijaan hienojakoiseksi sumuksi, veden ja energian kulutus edelleen pienenee.
Tyyppejä > Sekoitinsuihku

Sekoitinsuihku on tyypillisin suihkutyyppi kotitalouksissa. Sekoitinsuihku koostuu sekoittimesta ja suihkuosasta, joita yhdistää vesiletku. Sekoittimessa säädetään kylmä ja lämmin vesi haluttuun lämpötilaan. Kahvaosan kautta vesi tulee suihkuna ulos.
Useimmissa suihkumalleissa kahvaosa on vaihdettavissa ja tilalle voidaan laittaa mm. hierovia suihkukahvoja.
Joissakin sekoitinsuihkumalleissa on myös juoksuputki, jota voidaan käyttää normaalin hanan tavoin esimerkiksi saunakiulun täyttämiseen.
Tyyppejä > Sadesuihku

Sadesuihkuissa suihkusuutin on kiinteäasenteinen. Vesi tulee suuttimeen metalliputkea pitkin sekoitinosasta ja suihkuaa ulos suuttimesta sadepisaroiden tavoin.
Sadesuihkun suihkupaine on muita suihkumalleja matalampi johtuen suuttimen reikien suuremmasta pinta-alasta.
Tyyppejä > Suihkupaneeli

Suihkupaneeli on kiinteäasenteinen monisuuttimellinen suihkuyksikkö. Suihkupaneeleissa on normaalin suihkun lisäksi pienempiä, eri suuntiin asetettavia hierovia suihkuja. Hierova suihkuvaikutus perustuu normaalia suihkua kovempaan vedenpaineeseen.
Tyyppejä > Bideesuihku

Bideesuihku eli käsisuihku on saniteettitiloissa käytetty intiimihygienian hoitoon tarkoitettu väline. Käsisuihku kytketään erillisellä liittimellä hanaan. Hanan tulee olla bidee-yhteensopivia: hanan kahden tuloputken lisäksi hanasta tulee löytyä bidee-lähtöputki.
Bidee-käsisuihku.
Iddin kirkko

| Iddin kirkko Idd kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2008.
Sijainti:  Halden, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Borgin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1100-luku
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  180
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Iddin kirkko (norj. Idd kirke) on Haldenin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1100-luvulta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Iddin kirkko Wikimedia Commonsissa
Super Princess Peach

| Super Princess Peach |
| --- | --- |

Kehittäjä:  TOSE
Julkaisija:  Nintendo
Jakelija:  Nintendo eShop
Suunnittelija:  Takayuki Ikeda
Pelisarja:  Mario
Julkaistu:  JP 20. lokakuuta 2005NA 28. helmikuuta 2006EU 26. toukokuuta 2006
Lajityyppi:  tasohyppely
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: E  Virheellinen ESRB-arvo ELSPA: 3+ PEGI: 3
Alusta:  Nintendo DS
Jakelumuoto:  pelimoduuli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Super Princess Peach (jap. スーパープリンセスピーチ, Sūpā Purinsesu Pīchi) on TOSEn kehittämä ja Nintendon julkaisema tasohyppelypeli, joka on julkaistu vuonna 2005 Nintendo DSlle.
Peli sijoittuu Mario-pelisarjasta tuttuun sienivaltakuntaan ja sen päähenkilönä on Prinsessa Peach. 
Mario, Luigi ja joukko toadeja ovat joutuneet lumouksen alle. Prinsessa Peach yrittää pelastaa ystävänsä käyttämällä neljää tunteisiin perustuvaa voimaa: iloa, rauhallisuutta, raivoa ja surua. Tunteet esitetään neljään osaan jaetulla Nintendo DS:n kosketusnäytöllä. Tunnetta koskettamalla kyseinen voima aktivoituu mahdollistaen vihollisia vastaan taistelemisen tai ongelmien ratkaisemisen. Voimien käyttäminen laskee tunnemittarin pisteitä.
Pelaaminen

Super Princess Peachissa on monenlaisia eri maita, joissa pelitaso vaihtuu aina jonkun verran vaikeammaksi. Yhdessä maassa on kuusi kenttää, ja jokaisesta kentästä on saatava tähti, ja tähden saamiseksi on pelastettava kaikista kuudesta kentästä kolme toadia. Kun kaikissa kuudessa kentässä on tähdet, saa vastaansa välivastuksen. Melkein jokaisessa maassa on myös vedenalainen taso, jossa Perry-sateenvarjo muuttuu sukellusveneeksi, ja köysirata, jossa Perry on kori, jossa Peach istuu.
Itse pääpelin lisäksi pelissä on myös palapelejä, joiden paloja voi joko ostaa pelin shopista tai etsimällä niitä kentistä. Palapelissä on tarkoitus tehdä omia ennätyksiä, eli koittaa kasata ne nopeammin kuin edellisellä kerralla. Pelissä on myös minipelejä, joita voi kerätä etsimällä hohtavia palloja, joissa lukee "minigame". Lisäksi pelissä on vielä shop, extra ja musiikki-huone. Musiikki-huoneessa voi kuunnella pelin hauskoja musiikkeja (Musiikkia voi kerätä etsimällä nuotteja). Shopista voi ostaa Perry- sateenvarjolle lisätoimintoja, palapelin paloja, musiikkia yms. (Shopin löydät pelin oikeasta yläkulmasta) Pelissä on myös extra, jossa arvaillaan Perryn unia, jotka tapahtuivat oikeasti, kun hän oli vielä ihminen.
Äänirooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jen Taylor  | … |  Prinsessa Peach   |
|  Charles Martinet  | … |  Mario   |
|  Scott Burns  | … |  Bowser   |
Vastaanotto

Pelit-lehti antoi pelille pisteiksi 81/100 ja luonnehti peliä helpoksi, mutta vaihtelevaksi.
Aiheesta muualla

Super Princess Peach MobyGamesissa (englanniksi)
Nintendo Suomen kotisivu
Virallinen kotisivu (englanniksi)
Mario-pelit
| --- | --- |
Tasohyppelyt:   Donkey Kong  Mario Bros.  Super Mario Bros.  Super Mario Bros.: The Lost Levels (SMB2J)  Super Mario Bros. 2  Super Mario Land  Super Mario Bros. 3  Super Mario World  Super Mario Land 2  Super Mario 64  Super Mario Sunshine  Super Princess Peach  New Super Mario Bros.  Super Mario Galaxy  New Super Mario Bros. Wii  Super Mario Galaxy 2  Super Mario 3D Land  New Super Mario Bros. 2  New Super Mario Bros. U  Super Mario 3D World  Super Mario Odyssey 
Roolipelit:   Super Mario RPG  Mario & Luigi: Superstar Saga  Mario & Luigi: Partners in Time  Mario & Luigi: Bowser’s Inside Story  Mario & Luigi: Dream Team Bros.  Mario & Luigi: Paper Jam Bros. 
Paper Mario:   Paper Mario  Paper Mario: The Thousand-Year Door  Super Paper Mario  Paper Mario: Sticker Star  Paper Mario: Color Splash  Paper Mario: The Origami King 
Spinoff-pelit:   Mario Kart -pelisarja  Mario Party -pelisarja  Mario Golf -pelisarja  Mario Tennis -pelisarja  Luigi's Mansion  Mario Superstar Baseball  Mario Smash Football  Mario Strikers: Charged Football  Dance Dance Revolution Mario Mix  Super Mario Ball  Dr. Mario -pelisarja  Wrecking Crew  Wrecking Crew 98  Mario Slam Basketball  Mario Sports Mix  Mario & Sonic at the Olympic Games  Mario & Sonic at the Olympic Winter Games  Mario & Sonic at the London 2012 Olympic Games  Boom Street  Luigi’s Mansion 2  Mario & Sonic at the Sochi 2014 Olympic Winter Games  Mario & Sonic at the Rio 2016 Olympic Games  Mario & Sonic at the Tokyo 2020 Olympic Games 
Uudelleenjulkaisut:   Super Mario All-Stars  Super Mario Bros. DX  Super Mario Advance  Super Mario Advance 2  Super Mario Advance 4  Super Mario 64 DS 
Ajopelit:   Super Mario Kart  Mario Kart 64  Mario Kart: Super Circuit  Mario Kart: Double Dash!!  Mario Kart DS  Mario Kart Wii  Mario Kart 7  Mario Kart 8  Mario Kart 8 Deluxe 
Yoshi-pelit:   Super Mario World 2  Super Mario Advance 3  Yoshi’s Story  Yoshi’s Island DS  Yoshi’s Universal Gravitation  Yoshi Touch & Go  Yoshi’s New Island  Yoshi’s Woolly World  Yoshi’s Crafted World 
Muut pelit:   Hotel Mario  Marios FUNdamentals  Mario Is Missing!  Mario Teaches Typing  Mario's Time Machine  Super Mario: Blue Twilight DX  Super Mario's Wacky Worlds  Captain Toad: Treasure Tracker  Super Mario Maker  Super Mario Maker 2
Suomen kirjastoseura

Suomen kirjastoseura ry (ruots. Finlands biblioteksförening) on kaikille avoin kansalaisjärjestö, joka edistää yleisten kirjastojen asemaa ja näkyvyyttä yhteiskunnassa. Kirjastoseura tuottaa tietoa kirjastoista, viestii kirjastojen asioista kuntien ja valtion päättäjille, kehittää alan ammattilaisten osaamista ja tekee suomalaista kirjastoa tunnetuksi maailmalla. Seura julkaisee Kirjastolehteä ja järjestää joka toinen vuosi kirjastoalan suurimman ammattitapahtuman, valtakunnalliset kirjastopäivät. Lisäksi Kirjastoseura on järjestänyt vuodesta 2019 alkaen Kirjaston päivää 19. maaliskuuta.
Seuran toiminnanjohtaja on Juha Manninen, ja seuralla on noin 2 000 jäsentä. Kirjastoseuran jäsenet ovat kirjastoalan ammattilaisia ja kirjastojen ystäviä. Toimitilat sijaitsevat Helsingin Kampissa.
Kansainvälinen Kirjastoseura

Kirjastoseuralla on pitkät kansainväliset perinteet. Kirjastoseura osallistuu aktiivisesti alan kansainvälisten organisaatioiden toimintaan ja tukee kirjastoalan työntekijöiden verkostoitumista kansainvälisesti. Tavoitteena on myös tehdä Suomen kirjastolaitosta tunnetuksi maailmalla ja vastavuoroisesti tuoda maailmalta Suomeen uusia ideoita ja vaikutteita.
Kansainvälisen kirjastoseurojen liiton IFLA:n jäseneksi Kirjastoseura liittyi jo vuonna 1929. Myös pohjoismaista yhteistyötä on painotettu jo alkuajoista lähtien. 1970-luvulla suhteita solmittiin myös itään. 1980-luvun puolivälistä 1990-luvun alkupuolelle asti toimittiin aktiivisesti kehitysyhteistyön (Etelä-Afrikka, Tansania ja Namibia) parissa, 1990-luvun puolivälin jälkeen Suomen EU-jäsenyyden myötä alettiin tehostaa eurooppalaista yhteistyötä muun muassa EBLIDA:n (European Bureau of Library, Information and Documentation Associations), eurooppalaisen kirjastoalan lobbausjärjestön puitteissa, ja 2000-luvulla on painotettu IFLA-yhteistyötä.
Kirjastoalan maailmanlaajuinen IFLA-konferenssi järjestettiin Helsingissä 2012. Vuosina 2013–2015 Kirjastoseuran toiminnanjohtaja toimi IFLA:n puheenjohtajana.
Suomen kirjastoseuran merkkihenkilöitä

Helle Kannila toimi Kirjastoseuran puheenjohtajana 1942–1944 ja 1949–1961 sekä Kirjastolehden päätoimittajana 1921–1967. Kirjastoseuran johtokunnassa ja keskustoimikunnassa Kannila oli jäsenenä 1917–1968. Hän teki muutenkin merkittävän työn Suomen kirjastolaitoksen kehittämiseksi ja kirjoitti useita alaan liittyviä teoksia. Kannila korosti erityisesti kirjastotyöntekijöiden koulutusta ja arvostusta, ja on ollut Suomen kirjastoseuran merkittävimpiä vaikuttajia. Suomen kirjastoseuralla on ollut vuodesta 1949 lähtien Helle Kannilan nimeä kantava rahasto, josta myönnetään seuran jäsenille apurahoja kirjastoalan opintomatkoihin.
Mikko Mäkelä toimi Suomen kirjastoseuran Myyntikeskuksen johdossa. Myyntikeskuksen pääasiallisena tehtävänä alkuaikoina, 1950-luvulla, oli kirjastokorttien välitys maan kirjastoille. Myöhemmin korttien rinnalle tuli myös painotuotteita ja muita kirjastoille välttämättömiä tarvikkeita. Vuonna 1956 pääosa toiminnasta siirrettiin Mäkelän esityksestä Helsinkiin ja nimi muuttui Suomen kirjastoseuran Kirjastopalveluksi. Mäkelä jatkoi Tampereella Kirjastopalvelujen Kalustopalvelun yksikön johtamista, mutta toiminta päättyi vuonna 1959, kun Kirjastoseura halusi erottaa Kirjastopalvelun omaksi yksikökseen. Mäkelä valittiin Kirjastoseuran keskustoimikunnan jäseneksi 1948 ja toimi seurassa yli kaksikymmentä vuotta, muun muassa varapuheenjohtajana ja puheenjohtajana. Vuonna 1973 Mäkelä kutsuttiin Kirjastoseuran kunniapuheenjohtajaksi. Mäkelän mukaan on nimetty Suomen kirjastoseuran tutkimus- ja palkintorahastosta jaettava Mikko Mäkelä -palkinto, joka myönnetään kirjastoalalla tehdystä pitkäaikaisesta tai ansiokkaasta työstä. Vuonna 2020 tutkimus- ja palkintorahasto yhdistettiin Helle Kannila -rahastoon.
Hilkka M. Kauppi (1921–1996) toimi Suomen kirjastoseuran osa-aikaisena toiminnanjohtajana vuosina 1961–1967, minkä jälkeen hän siirtyi kokoaikaiseksi toiminnanjohtajaksi ja toimi tehtävissä eläköitymiseensä, vuoteen 1984, asti. Kirjastoneuvoksen arvonimen Hilkka M. Kauppi sai vuonna 1980. Kirjastokentän ohella Kauppi oli kantava voima myös Minna Canthin seurassa. Hän myös toteutti haaveensa omasta kirjallisesta tuotannostaan julkaisemalla muun muassa Helle Kannilan elämäkerran (Helle Kannilan elämänpuut, Otava, 1976). Suomen kirjastoseura myöntää Hilkka M. Kaupin nimeä kantavan palkinnon kirjastoalalla tehdystä teosta ja työstä, joka on edistänyt kirjastoalan kehitystä ja tunnetuksi tekemistä sekä avartanut alaan liittyviä näkemyksiä.
Suomen kirjastoseuran puheenjohtajat

Kirjastoseuran ylintä päätösvaltaa käyttää hallitus, johon kuuluu puheenjohtaja ja kahdeksan jäsentä. Hallituksen jäsenet valitaan seuran vuosikokouksessa ja kausi on kaksivuotinen, joskin puolet hallituksen jäsenistä vaihtuu vuorovuosittain. Kirjastoseura on painottanut puheenjohtajavalinnoissa vaikutusvaltaa, lainsäädäntötyön ja kulttuuripolitiikan tuntemusta sekä kirjastomyönteisyyttä.
Seuraavassa listaus Kirjastoseuran puheenjohtajista:
Juho Arvi Kemiläinen (1910–1914, 1931–1941)
H. F. Soveri (1915–1918)
A. H. Bergholm (1919–1924)
Uno Therman (1925–1930)
Helle Kannila (1942–1944, 1950–1961)
Mauno Kanninen (1945–1949)
Heikki Hosia (1962–1965)
Karl-Erik Henriksson (1966–1969)
Mikko Mäkelä (1969–1971)
Kari Turunen (1972)
Jouko Tyyri (1973–1976)
Tellervo Koivisto (1977–1982)
Pentti Lahti-Nuuttila (1982–1989)
Riitta Uosukainen (1990–1991)
Mirja Ryynänen (1992–1997)
Kaarina Dromberg (1998–2002)
Tarja Cronberg (2004–2007)
Markku Laukkanen (2008–2009)
Jukka Relander (2010–2017)
Silvia Modig (2018–2021)
Laura Rissanen (2022–)