stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gösta Ekman

| Gösta Ekman |
| --- | --- |
 Gösta Ekman vuonna 2014.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Hans Gösta Gustaf Ekman
Syntynyt: 28. heinäkuuta 1939 Tukholma, Ruotsi
Kuollut: 1. huhtikuuta 2017 (77 vuotta) Tukholma, Ruotsi
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Hans Gösta Gustaf Ekman (28. heinäkuuta 1939 Tukholma, Ruotsi – 1. huhtikuuta 2017 Tukholma) oli ruotsalainen näyttelijä, Ekmanien teatterisuvun kuuluisimpia jäseniä. Hän esitti poliisi Martin Beckiä Sjöwallin ja Wahlöön kirjojen filmatisoinneissa vuosina 1993–1994. 1980-luvulla hän esitti yhtä Veijarikopla-elokuvien (Jönssonligan) päähenkilöä, Charles-Ingvar ”Sickan” Jönssonia. Vuonna 1978 hän esitti nimiosaa Tage Danielssonin ohjaamassa komediassa Picasson seikkailut.
Ekman paitsi näytteli, myös ohjasi, käsikirjoitti, tuotti ja sävelsi. Hän aloitti uransa ohjaajan apulaisena aluksi isänsä ohjaamissa elokuvissa ja työskenteli myöhemmin myös Ingmar Bergmanin kanssa. Hänen näyttelijänuransa alkoi vuonna 1956. Vaikka Ekman tunnetaan parhaiten komediarooleista, hän teki näyttämöllä ja elokuvissa vakaviakin osia. Hän oli Tukholman kaupunginteatterin vakituinen näyttelijä 1960- ja 1970-luvulla.
Gösta Ekmanin isä oli ohjaaja ja näyttelijä Hasse Ekman. Myös Ekmanin isoisä oli nimeltään Gösta Ekman ja Ruotsin tunnetuimpiin kuulunut teatterinäyttelijä. Hän esiintyi myös mykkäelokuvissa 1920- ja 1930-luvulla.
Elokuvia

Omenasota (Äppelkriget, 1971)
Picasson seikkailut (Picassos äventyr, 1978)
Rakkauden kesä (En kärleks sommar, 1979)
Kesälesket (Gräsänklingar, 1982)
Tappava tehtävä (Slagskämpen, 1984)
Veijarikopla kultakuumeessa (Jönssonligan får guldfeber, 1984)
Kissanviiksiä ja herneitä (Morrhår och ärtor, 1986, myös ohjaus)
Veijarikopla tulee taas (Jönssonligan dyker upp igen, 1986)
Veijarikopla Mallorcalla (Jönssonligan på Mallorca, 1989)
Sairaalan salaisuus (Underjordens hemlighet, 1991)
Martin Beck: Mies parvekkeella (Mannen på balkongen, 1993)
Martin Beck: Kadonnut paloauto (Brandbilen som försvann, 1993)
Martin Beck: Roseanna (1993)
Martin Beck: Poliisi, poliisi, perunamuusi (Polis, polis, potatismos, 1993)
Nu är pappa trött igen (1996)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gösta Ekman Wikimedia Commonsissa
Gösta Ekmanin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
HMS Mandate (J438)

| HMS Mandate |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Toronto Ship Building Company, Toronto
Kölinlasku:  1. huhtikuuta 1944
Laskettu vesille:  9. elokuuta 1944
Palveluskäyttöön:  22. maaliskuuta 1945
Loppuvaihe:  romutettu 1957
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 030 t
Pituus:  68,58 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,82 m
Syväys:  2,59 m
Koneteho:  VTE: 2 400 ihp
Nopeus:  16,5 solmua
Miehistöä:  85
Aseistus
Aseistus:  1 × QF 4" (102 mm) Mk V -ilmatorjuntatykki 4 × Oerlikon 20 mm
HMS Mandate (viirinumerot J438 ja M438) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1945 valmistunut Algerine-luokan miinanraivaaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Torontosta Toronto Ship Building Companyltä, missä köli laskettiin 1. huhtikuuta 1944. Se laskettiin vesille 9. elokuuta ja valmistui 22. maaliskuuta 1945.
Palvelus

Alus romutettiin 1957 Charlestownissa.
HMS Starkodder (P164)

| HMS Starkodder |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Bergens Mekaniske Verksteder, Bergen
Laskettu vesille:  11. marraskuuta 1980
Palveluskäyttöön:  24. elokuuta 1981
Poistui palveluskäytöstä:  2008
Tekniset tiedot
Uppouma:  180 t
Pituus:  36,6 m
Leveys:  6,3 m
Syväys:  1,7 m
Koneteho:  2 x MTU MB20V -dieselmoottoria, 5 400kW
Nopeus:  30 solmua
Miehistöä:  23
Aseistus
Aseistus:  1 x 57 mm allmkan 7102 6 x RBS 12-merimaaliohjusta tai 24 x miinaa 2 x 7,62 mm ksp M/58 2 x 57 mm lysraketställ syvyyspommeja
HMS Starkodder (runkonumero P164) oli Ruotsin laivaston Hugin-luokan partioalus, joka myöhemmin modernisoituna oli osa Kaparen-luokkaa.
Valmistus

Alus tilattiin Bergenistä Bergens Mekaniske Verkstederiltä. Se laskettiin vesille 11. marraskuuta 1980 ja liitettiin laivastoon 24. elokuuta 1981.
Palvelus

1990-luvun alussa alus modernisoitiin asentamalla siihen voimanlähteeksi kaksi 16-sylinteristä MTU-dieselmoottoria, jotka tuottivat 2 310 kilowattia. Lisäksi alukselle asennettiin Toadfish VDS. Modernisoitu alus luokiteltiin uudeksi Kaparen-luokaksi.
Alus myytiin 2008 Rådmansö Rederi AB:lle.
HMS Star

| HMS Star |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Palmers Shipbuilding and Iron Company, Jarrow
Kölinlasku:  23. maaliskuuta 1896
Laskettu vesille:  11. elokuuta 1896
Palveluskäyttöön:  syyskuu 1898
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 10. kesäkuuta 1919
Tekniset tiedot
Uppouma:  366 t
Pituus:  66 m
Koneteho:  5 900 ihp
Nopeus:  30 solmua (suunniteltu)
Miehistöä:  63
Aseistus
Aseistus:  1 × QF 12 naulan 12 cwt laivatykki 3 × QF 6 naulan Hotchkiss -tykkiä 2 × 18" torpedoputkea
HMS Star oli Britannian kuninkaallisen laivaston Star-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin 23. joulukuuta 1895 Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä Jarrowista, missä köli laskettiin 23. maaliskuuta 1896 telakkanumerolla 710. Alus laskettiin vesille 11. elokuuta 1896 ja valmistui syyskuussa 1896.
Palvelus

Vuonna 1905 alus vieraili Gibraltarilla, mutta muuten se palveli Britteinsaarilla.
Alus upotti 29. syyskuuta 1918 Northumberlandin rannikolla syvyyspommein yhdessä HMS Ousen kanssa Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneen SM UB-115, joka vei mennessään koko 39 hengen miehistönsä. Alus myytiin 10. kesäkuuta 1919 romutettavaksi Wardille New Hollandiin.
HMS Staunch (1910)

| HMS Staunch |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  William Denny and Brothers, Dumbarton
Kölinlasku:  15. tammikuuta 1910
Laskettu vesille:  29. lokakuuta 1910
Palveluskäyttöön:  maaliskuu 1911
Poistui palveluskäytöstä:  vaurioitunut korjauskelvottomaksi 11. marraskuuta 1917
Tekniset tiedot
Uppouma:  780 t
Pituus:  75,13 m (kokonaispituus)
Leveys:  7,7 m
Syväys:  2,7 m
Koneteho:  13 500 shp
Nopeus:  27 solmua
Miehistöä:  72
Aseistus
Aseistus:  2 × BL 4 tuuman Mk VIII -tykkiä yksiputkisina P Mk V -asennuksina 2 × QF 12 naulan 12 cwt laivatykkiä yksiputkisina P Mk I -asennuksina 2 × 21" torpedoputkea
HMS Staunch (viirinumerot H89 ja H2A)  oli Britannian kuninkaallisen laivaston Acorn-luokan hävittäjä ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Dumbartonista William Denny and Brothersilta, missä köli laskettiin 15. tammikuuta 1910. Alus laskettiin vesille 29. lokakuuta 1910 ja valmistui maaliskuussa 1911.
Palvelus

Alus vaurioitui korjauskelvottomaksi 11. marraskuuta 1917.
Haahka (saari)

Haahka
| --- | --- |
Sijainti:  65°39′24″N, 024°45′16″E, Simo Lappi Suomi
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Haahka on saari Simon kunnan vesialueella Perämerellä. Se sijaitsee Ykskuusen ja Karsikon niemien välisellä lahdella rannan läheisyydessä, Puntarniemi-nimisen pienen niemen ja kulmakunnan kaakkoiskärjessä Maksniemen kylän eteläpuolella. Saarella on vakituisia sekä kesäasuntoja, ja sinne johtaa pengertie Puntarniemestä. Saaren etelärannan tuntumassa sijaitsee pieni Prusinkari-niminen saari.
Hallinnon alaiset piirit

Hallinnon alaiset piirit korostettuna punaisella Tadžikistanin kartalla
Hallinnon alaiset piirit (tadžikiksi Ноҳияҳои тобеи ҷумҳурӣ, Nohijahoi tobei çumhurī) on hallinnollinen erityisalue Tadžikistanissa. Alueella on 13 piiriä, jotka eivät kuulu mihinkään maakuntaan vaan ovat suoraan hallinnon alaisia. Alueen yhteispinta-ala on 28 600 neliökilometriä ja sen asukasluku on arviolta 1 922 000 (vuonna 2015).
Gaston Orléans

Henrik IV
Ludvig XIII
Gaston Orléans
Henriette-Marie
Ludvig XIII
Ludvig XIV
Filip I, Orléansin herttua
Ludvig XIV
Ludvig, Grand Dauphin
Ludvig, Burgundin herttua
Filip V, Espanjan kuningas
Kaarle, Berryn herttua
Ludvig XV
Ludvig XV
Ludvig, Dauphin
Ludvig XVI
Ludvig XVIII
Kaarle X
Ludvig XVI
Ludvig XVII
Ludvig XVII
Ludvig XVIII
Kaarle X
Gaston Jean Baptiste, Orléansin herttua (ransk. Gaston de France, Gaston d'Orléans); (25. huhtikuuta 1608 Fontainebleaun linna, Ranskan kuningaskunta – 2. helmikuuta 1660 Bloisin linna) oli Bourbon-sukuinen ranskalainen prinssi. Hänet tunnettiin ensin Anjoun herttuana, vuonna 1626 hän sai arvonimet Orléansin herttua eli Monsieur ja Bloisin sekä Chartresin kreivi.
Gaston, Anjoun herttua kolmivuotiaana, Frans Pourbus nuorempi 1611
Suku

Gaston Jean Baptisten vanhemmat olivat Ranskan kuningas Henrik IV ja tämän toinen puoliso, kuningatar Maria de' Medici. Hänellä oli neljä sisarusta, joista hän oli kolmanneksi vanhin. Hänen vanhin veljensä oli Ludvig XIII, vanhin sisar Elisabet Ranskalainen (1602–1644) oli Espanjan kuningatar, vanhempi sisar Christine de Bourbon (1606–1663) oli Savoijin herttuatar ja nuorempi sisar Henrietta Maria (1609–1669) oli Englannin kuningatar ja Kaarle I:n puoliso.
Henkilökuva

Gaston oli sivistynyt, mutta heikkotahtoinen ja huikenteleva. Hän vietti elämänsä juonitellen kardinaali Richelieuta ja myöhemmin kardinaali Mazarinia vastaan. Salaliitot ja vehkeilyt kuitenkin kariutuivat aina, sillä hänellä ei ollut todellista poliittista ohjelmaa. Usein hän lopulta hylkäsi vehkeilytoverinsa, ja osa heistä tuhoutui lopullisesti, kuten esimerkiksi Jean-Baptiste d'Ornano, Chalaisin kreivi, Henri II de Montmorency, ja Henri Coiffier de Ruzé d'Effiat, eli Cinq-Marsin markiisi.
Herttuana

Erään vehkeilynsä jälkeen vuonna 1626 Gaston suostui avioitumaan rikkaan Montpensierin herttuattaren Marie de Bourbonin (1605–1627) kanssa, joka oli kardinaali Richelieun ehdokas. Samalla hän sai Orléansin herttuakunnan apanage-läänityksenä sekä Chartresin ja Bloisin kreivikunnan. Hovissa häntä kutsuttiin nyt nimellä Monsieur.
Seuraavana vuonna syntyi heidän tyttärensä Anne Marie Louise d'Orléans, Montpensierin herttuatar (1627–1693), jota tultiin kutsumaan nimellä Grande Mademoiselle, joka myös tuli kuuluisaksi rikkautensa vuoksi ja pysyi naimattomana. Montpensierin herttuatar kuoli synnytykseen ja jätti perintönsä sekä arvonimensä aviomiehensä sijasta tyttärelleen.
Vuonna 1629 Gaston suunnitteli avioituvansa Mantovan herttuan tyttären, Marie de Gonzaguen kanssa.
Vuonna 1630 hän osallistui Montmorencyn herttuan Henri II:n kapinaan palkka-armeijan johdossa. Hän esitti vetoomuksen kuninkaalliselle armeijalle ennen Montmorencyn kapinan kukistumista ja tämän jälkeen hän pakeni Lothringenin herttuan Kaarle IV:n turviin. Gaston Orlèansin herttua otti osaa myös Fronden kapinaan ja kardinaali Mazarin karkotti hänet linnaansa Bloisissa.
Suojautuessaan pääministerin, kardinaali Richelieun vihalta, Gaston rakastui Marguerite de Lorraineen (1615–1672). Koska Ranska ja Lorrainen herttuakunta olivat vihollisia, Gastonilta evättiin lupa mennä naimisiin herttua Kaarle IV:n sisaren kanssa. Tästä huolimatta Gaston palasi Lorraineen ja otti Margueriten vaimokseen salaisessa avioliittoseremoniassa tämän perheen läsnä ollessa Nancyssa yöllä 2.–3. tammikuuta 1632. Koska hän ei ollut saanut ennakkoon lupaa vanhemmalta veljeltään – joka yksi hänen monista uhmatoimistaan ​​– pariskunta ei voinut saapua hoviin ja avioliitto pidettiin salassa.
Kaikista setänsä vehkeilyistä huolimatta Ludvig XIV, Gastonin veljenpoika, nimitti Gaston de Francen kuningaskunnan sotilasjoukkojen komentajaksi. Leskikuningatar Anna Itävaltalainen ohitti tässä tilanteessa Pariisin parlamentin ja otti itselleen vallan ohjat.
Vuonna 1642 Gaston sai äitinsä testamenttaamana Luxembourgin palatsin, josta tuli hänen ja puoliso Marguerite d'Orléansin, jota kutsuttiin hovissa tittelillä Madame, pariisilainen asuinpaikka nimellä Palais d'Orléans, kun heidät oli palautettu kuninkaan suosioon.
Perintö

Gaston kuoli 51-vuotiaana 2. helmikuuta 1660 Blois'n linnassa ja sai kaikesta huolimatta kuninkaallisen perheen jäsenille varatun viimeisen suuren palveluksen ja tuli haudatuksi Ranskan hallitsijoiden hautapaikkaan Saint-Denis’n basilikaan.
Gaston de France d'Orléansin jälkeen häntä seurasi Orléansin herttuana Ludvig XIV:n nuorempi veli Filip.
Hän kirjoitti muistelmat Les Mémoires, jotka julkaistiin vuonna 1683.
Avioliitot ja lapset

Gaston de France d'Orléans avioitui 6. elokuuta 1626 Nantesissa Montpensierin herttua Henri de Bourbonin tyttären, Marie de Bourbonin (1605–1627) kanssa. Tästä avioliitosta syntyi yksi tytär:
Anne Marie Louise d'Orléans, Montpensierin herttuatar (1627–1693), La Grand Mademoiselle
Gaston avioitui toisen kerran 31. tammikuuta 1632 Nancyssa, Lothringenin herttuan Kaarle IV:n sisaren Marguerite de Lorrainen (1615–1672) kanssa. Tästä avioliitosta syntyi neljä tytärtä ja poika:
Marguerite Louise (28. heinäkuuta 1645, Pariisi – 17. syyskuuta 1721, Pariisi), avioitui Firenzessä 20. kesäkuuta 1661 Toscanan suurhettua Cosimo III de' Medicin (1642–1723) kanssa, vuonna 1675 Marguerite palasi Ranskaan ilman puolisoaan; heillä oli kolme lasta, joilla ei ollut jälkeläisiä
Élisabeth Marguerite (26. joulukuuta 1646, Pariisi – 17. maaliskuuta 1696, Versailles), Alençonin herttuatar, avioitui Saint-Germain-en-Layessa 15. toukokuuta 1667 Guisen herttuan Louis Josephin (1650–1671) kanssa, heillä oli yksi poika ja sukuhaara sammui heihin
Françoise Madeleine (13. lokakuuta 1648, St. Germain-en-Laye – 14. tammikuuta 1664, Torino), avioitui Louvressa 4. maaliskuuta 1663 Savoijin herttua Kaarle Emanuel II:n (1634–1675) kanssa, kuoli 15-vuotiaana eikä vuoden kestäneeseen avioliittoon syntynyt jälkeläistä
Jean Gaston (17. elokuuta 1650, Pariisi – 10. elokuuta 1652, Pariisi), Valoisin herttua, kuoli alle kaksivuotiaana
Marie Anne (9. marraskuuta 1652, Pariisi – 17. elokuuta 1695, Blois), Mademoiselle de Chartres, kuoli kolmivuotiaana
Lisäksi hänellä oli useita aviottomia lapsia:
Suhteesta Marie Porcherin kanssa avioton tytär:
Marie, bâtarde d'Orléans (1. tammikuuta 1631, Pariisi – ?).
Suhteesta Louise-Roger de La Marbelièren kanssa avioton poika:
Louis, bâtard d'Orléans, chevalier de Charny, (13. tammikuuta 1638, Joué les Tours – 1692, Espanja), kenraali Espanjan kuninkaan palveluksessa.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gaston Orléans Wikimedia Commonsissa
Gaston, Orléansin herttua n. 1630
Gaston, Orléansin herttua, Antoon van Dyck 1634
Käännös suomeksi
Haagin sopimus (1698)

Haagin sopimus eli ensimmäinen jakosopimus allekirjoitettiin 26. syyskuuta 1698 ja ratifioitiin 11. lokakuuta 1698 Englannin ja Ranskan välillä. Sopimuksen tarkoituksena oli ratkaista, kuka perisi Espanjan valtaistuimen lapsettoman Kaarle II:n kuoltua. Sopimuksessa perijäksi esitettiin Baijerin vaaliprinssiä Joosef Ferdinandia. Lisäksi sopimuksessa ehdotettiin, että Ranskan dauphin Ludvig saisi Napolin, Sisilian, Finalen, Presidin ja Baskimaan provinssi Gipuzkoan, kun taas Pyhä Rooman keisari Leopold I:n nuorempi poika arkkiherttua Kaarle saisi Milanon herttuakunnan ja sen alusmaat. Joosef Ferdinand saisi suurimman osan Espanjan niemimaasta, Espanjan Alankomaat, Sardinian ja merentakaiset provinssit.
Kun Joosef Ferdinand kuoli yllättäen vuonna 1699, ensimmäinen jakosopimus muuttui pätemättömäksi, joten laadittiin toinen jakosopimus, jota Leopold I ei kuitenkaan suostunut allekirjoittamaan.
Kaarle II laati 3. lokakuuta 1700 sairasvuoteellaan testamentin, jossa hän hylkäsi jakosopimukset ja määräsi koko perintönsä Ranskan dauphinin toiseksi vanhimmalle pojalle, Filipille, Anjoun herttualle. Kun Kaarle II kuoli kuukauden kuluttua, Ranskan kuningas Ludvig XIV mitätöi sopimuksen ja toimi Kaarle II:n testamentin mukaan. Testamentista seurannut kiista johti vuonna 1701 Espanjan perimyssotaan.
HMS Perseus (R51)

| HMS Perseus |
| --- | --- |
 HMS Perseus

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Vickers-Armstrong
Kölinlasku:  1. tammikuuta 1943
Laskettu vesille:  26. maaliskuuta 1944
Palveluskäyttöön:  19. lokakuuta 1945
Poistui palveluskäytöstä:  1957
Loppuvaihe:  romutettu 1958
Tekniset tiedot
Uppouma:  13 190 t (standardi) 18 040 t (kuormattu)
Pituus:  211 m
Leveys:  24,38 m
Syväys:  7,09 m
Koneteho:  40 000 shp
Nopeus:  25 solmua
Miehistöä:  1 300
Aseistus
Aseistus:  24 x QF 2 naulan (40 mm/39) -ilmatorjuntatykkiä 37 lentokonetta
HMS Perseus oli toisen maailmansodan lopulla valmistunut Colossus-luokan lentotukialus.
Valmistus

Alus tilattiin Vickers-Armstrongilta Tyne-joen varrelta, missä köli laskettiin 1. kesäkuuta 1942. Alus laskettiin vesille 26. maaliskuuta 1944 ja valmistui 19. lokakuuta 1945. Aluksen lopullinen valmistuminen tapahtui vasta toisen maailmansodan päätyttyä, jolloin se oli muutettu lentokoneiden huoltolaivaksi.
Palvelus

Alus oli 1949 koealuksena testattaessa höyrykatapulttia. Alus muutettiin 1953 lentokoneiden kuljetusalukseksi. Se siirrettiin 1955 telakalle huollettavaksi ennen reserviin siirtoa. Alus myytiin romutettavaksi 1958.
Aiheesta muualla

Maritimequest HMS Perseuksen kuvagalleria (englanniksi)
Colossus-luokan lentotukialukset
HMS Pembroke (1694)

| HMS Pembroke |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Edward Snelgrove, Limehouse
Laskettu vesille:  22. marraskuuta 1694
Palveluskäyttöön:  17. tammikuuta 1695
Poistui palveluskäytöstä:  vallattu 1709
Loppuvaihe:  myyty 1713 Espanjalle haaksirikkoutunut 1718
Tekniset tiedot
Uppouma:  908 bm
Pituus:  44,2 m (tykkikansi)
Leveys:  11,47 m
Syväys:  4,2 m
Aseistus
Aseistus:  60 tykkiä
HMS Pembroke oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1694 vesillelaskettu 60-tykkinen neljännen luokan linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin 8. tammikuuta 1694 Edward Snelgrovelta Limehousesta. Alus laskettiin vesille 22. marraskuuta 1694 ja otettiin palvelukseen 17. tammikuuta 1695 ensimmäisenä päällikkönään Roger Bellwood.
Palvelus

Vuonna 1709 alus oli Välimerellä Bakerin johtamassa laivueessa. Kolme Ranskan laivaston alusta valtasivat aluksen yhdessä HMS Falconin kanssa Toulonin edustalla 29. joulukuuta. Taistelussa aluksen miehistöstä kaatui tai haavoittui 140 henkeä. Alus vallattiin takaisin 22. maaliskuuta 1711, mutta se haaksirikkoutui jo samana päivänä. Se myytiin Genovaan kauppalaivana.
Palvelus > Nuestra Señora del Carmen y San Antonio

Helmikuussa 1713 alus myytiin genovalaisena kaapparina Espanjalle. Alus lähti 12. syyskuuta 1713 Cádizista Barcelonan piiritykseen, mistä se lähti syyskuussa 1714 Genovaan päällikkönään Ansrés del Pes. Aluksen tehtävänä oli noutaa kuningatar Isabel de Farnesio Espanjaan. Alus lähti 11. kesäkuuta 1715 Majorcan sotaretkelle. Se saapui 15. kesäkuuta  Majorcan Calogneen, missä seuraavana päivänä miehistö nousi maihin.  Alus lähti 18. maaliskuuta 1716 Cádizista Príncipe de Asturiasin, Hermionan ja kahden kauppalaivan kanssa Bahaman kanavaan. Se palasi vielä samana vuonna Cádiziin.
Alus lähti 16. joulukuuta 1716 Cádizista Ranskan laivaston Triomphantin, Pélerinen ja Conquerantin kanssa Chileen ja Peruun, joissa sen tehtävänä oli estää ranskalaisten salakuljettajien toiminta. Kaphornin lähellä alus erkani 16. huhtikuuta 1717 ranskalaisaluksista. Se saapui yksin Montevideoon, missä se valtasi ranskalaisen 12-tykkisen kaapparin Petit Danycanin. Alus oli hylätttiin palveluskelvottomana Buenos Airesiin, jolloin miehistö siirrettiin muihin aluksiin.
HH Kuriiri

| HH-Kuriiri Oy |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
Perustettu:  1994
Toimitusjohtaja:  Hannu Hakko 1994 – 2013  Jukka Jyrkinen 2013 –
Kotipaikka:  Lappeenranta, Suomi
Toimiala:  Venäjälle suuntautuva kuriiripostipalvelu ja henkilöliikenne.
Kotisivu:  https://www.hh-kuriiri.fi/
Huomioitavaa:  Y-tunnus 0982975-5
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
HH-Kuriiri Oy perustettiin Lappeenrantaan hoitamaan yritysten kuriiri- ja postipalveluita Venäjälle. Toiminta on 2010-luvulla laajentunut harjoittamaan henkilöliikennettä Viipuriin ja Pietariin ja tilausajoja Venäjälle.
HH Kuriirin perustaminen

Hannu Hakko perusti HH-Kuriiri Oy:n vuonna 1990 saadessaan henkilölinjaliikenneluvan pikkubussille reitillä Lappeenranta – Leningrad – Lappeenranta. Reitillä kuljetettiin henkilöiden lisäksi myös kuriiripostia. Suomalaiset yritykset halusivat saada asiakirjansa ja postinsa nopeasti ja luotettavasti Venäjälle. HH-Kuriiri Oy oli Suomessa ensimmäinen Venäjän kuriiripostipalveluja tuottanut yritys.
HH Kuriirin toiminta

Kuriirikuljetukset ajavat säännöllisesti pikkubussilla Lappeenranta-Nuijamaa-Pietari reitillä ja postin ja lehtien mukana on kulkenut myös matkustajia. Matka-aika on 3-3,5 tuntia yhteen suuntaan..
HH Kuriiri kehitti toimintaa ja jo 2016 yrityksellä oli neljä venäläistä työntekijää Pietarissa. Omaa matka-aikaa saatiin lyhennettyä ajamalla pikkubussi Viipuriin, josta venäläinen HH-Kuriirin kuljettaja vei matkustajat ja postin Pietariin. Pietarissa kuljettajat jakavat suomalaisen kuriirin Viipuriin tuomat asiakirjat, sanomalehdet, kirjeet ja matkustajat.
Koronakeväänä 2020 Suomen ja Venäjän maa- ja ilmarajojen sulkeuduttua Suomen ja Venäjän puolelle puolelle mottiin useita henkilöitä ja henkilöryhmiä. Suomen Pietarin pääkonsulaatti ja Venäjän Suomen suurlähetystön kaupallinen osasto tarvitsivat suljetun rajan ylittävää matkustaja- ja postikuljetusta. HH Kuriirin toimitusjohtaja Jukka Jyrkinen oli jo useiden vuosien ajan hoitanut kuljetuksia luotettavasti. Saatuaan luvan hän otti ajotehtävän henkilökohtaisesti itselleen ja ajaa kolmesta viiteen kertaa viikossa Viipuriin. Maalis-heinäkuun aikana hän on kuljettanut yli 900 rajanylittäjää. Matkustajina ovat pääasiassa Venäjälle jääneet Suomen kansalaiset sekä Suomessa vakituisesti asuvia Venäjän kansalaisia. Myös eri maiden diplomaatteja ja mm. KHL-liigassa pelanneita suomalais-kanadalaisia jääkiekkoilijoita sekä EU -maiden ja usean eri maailman maan kansalaisia on ollut Jyrkisen bussissa.
Saimaa Express Oy

Saimaa Express Oy on Etelä-Karjalan alueella toimiva linja-autoyritys, joka ajaa tilausajoja Pietariin, Karjalan kannakselle, muualle Suomeen, Baltiaan sekä Pohjoismaihin. Saimaa Express Oy omistaa HH-Kuriiri Oy:n.
Itämatkat Oy

Vuonna 2016 HH-Kuriiri Oy osti Itämatkat Oy:n matkatoimiston. Se tarjoaa viisumi- ja matkapalvelutoimintaa.
Jäsenyydet

Suomalais-Venäläinen kauppakamari
Suomen Yrittäjät
Hajjah (maakunta)

Hajjahin maakunnan sijainti
Hajjahin maakunta (arab. حجة‎ , lausutaan Hadžža) on Jemenin maakunta maan länsilaidalla Punaisenmeren rannalla. Maakunnan pinta-ala on noin 8 300 neliökilometriä ja sen asukasluku on noin 1 834 300. Maakunnan hallinnollinen keskus on Hajjah.
Maakuntaa rajaavat Punaisenmeren lisäksi Amranin, Hodeidan ja Saadan maakunnat sekä Saudi-Arabia. Hajjah on jaettu 31 piirikuntaan. Hajjah sijaitsee Tihamahin rannikkotasangolla, jossa sataa muuta Jemeniä enemmän.
Grand prix

Grand prix on ranskaa ja merkitsee "suurta palkintoa". Se voi viitata moniin asioihin:
Urheilussa

Grand Prix -autoilu
Formula 1 -kilpa-autoluokan kilpailut
GP2 – kilpa-autoluokka
GP3 - kilpa-autoluokka
Moto GP – ratamoottoripyöräilyä
yleisurheilun GP-kisat
FIDE Grand Prix
Grand Prix Championship, FOTA:n formulasarja
kouluratsastuksen korkein kilpailuluokka
Grand Prix, vuosina 1982-2009 järjestetty snookertunnus, nykyisen World Openin edeltäjä
Tietokonepelejä

Geoff Crammondin Grand Prix -sarja:
Formula One Grand Prix
Grand Prix 2
Grand Prix 3
Grand Prix 4
Grand Prix Challenge (Atari)
Grand Prix Legends
Musiikkialbumeja

Grand Prix, Teenage Clubin albumi vuodelta 1995
Grand Prix, Edu Kettusen albumi vuodelta 2002
Grand Prix, Asteen albumi vuodelta 2018
Muissa yhteyksissä

Grand Prix – vuonna 1966 valmistunut Formula 1 -maailmaan sijoittuva  elokuva
Grand Prix on Cannesin elokuvajuhlien merkittävin palkinto Kultaisen palmun jälkeen.
Grand Prix -hyökkäys on sisilialaisen puolustuksen muunnelma shakissa
Grand Prix (jap. Arrow Emblem Grand Prix no Taka), japanilainen animaatiosarja vuodelta 1977, jonka on ohjannut Rintaro.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Grand Prix”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.