stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Legend of Zelda: Collector’s Edition

| The Legend of Zelda: Collector’s Edition |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Nintendo
Julkaisija:  Nintendo
Pelisarja:  The Legend of Zelda
Julkaistu:  24. marraskuuta 2003
Lajityyppi:  Kokoelma
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Kaikenikäisille 
Alusta:  Nintendo GameCube
Jakelumuoto:  GameCuben optinen levy
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
The Legend of Zelda: Collector’s Edition on pelikokoelma Nintendo GameCubelle. Siihen sisältyy yksi demo ja neljä täysimittaista The Legend of Zelda -pelisarjan peliä:
The Legend of Zelda
Zelda II: The Adventure of Link
The Legend of Zelda: Ocarina of Time
The Legend of Zelda: Majora’s Mask
The Legend of Zelda: The Wind Waker (20 minuuttia pelattava esittelyversio)
Pelikokoelma ei sisällä The Legend of Zelda: A Link to the Pastia, sillä kokoelmaa tehdessä Game Boy Advance -versio pelistä oli edelleen saatavilla. Collector’s Editionin julkaisun yhteydessä Nintendo ilmoitti[lähde? ], että Game Boy Player -lisälaitteella varustetulla Nintendo GameCubella pystyi nyt pelaamaan jokaista siihen mennessä ilmestynyttä The Legend of Zelda -peliä.
Tuotetta ei myyty erikseen, vaan sitä tarjottiin vuonna 2003 Pohjois-Amerikassa, Euroopassa ja Australiassa markkinoidun GameCuben kylkiäisenä ja Nintendon järjestämissä erikoistapahtumissa. Japanissa pelin saattoi hankkia Nintendo-klubin jäsenyyden kautta. Pohjois-Amerikassa Nintendo Power ja Ruotsissa Club Nintendo -lehdet jakoivat peliä tilaajalahjana. Yhdysvalloissa GameCuben hankkineet pelaajat saattoivat hankkia pelin ilmaiseksi rekisteröimällä Nintendo of Americalle konsolinsa ja kaksi muuta Nintendon peliä.
Kokoelmaa varten peleistä ei tehty GameCube-versioita, vaan niitä käytettiin emulaation avulla. Majora’s Maskin emulaatiossa ilmeni ongelmia, jotka saattoivat johtaa pelin kaatumiseen. Ocarina of Timessä ja Majora’s Maskissa emulaatio vaihtoi pelien resoluution Nintendo 64:n 320x240 pikselistä GameCuben 640x480 pikseliin.
Aiheesta muualla

The Legend of Zelda: Collector’s Edition MobyGamesissa (englanniksi)
The Legend of Zelda -pelisarja
| --- | --- |
Pääsarjan pelit::   The Legend of Zelda  The Adventure of Link  A Link to the Past  Link’s Awakening  Ocarina of Time  Majora’s Mask  Oracle of Ages  Oracle of Seasons  Four Swords  The Wind Waker  Four Swords Adventures  The Minish Cap  Twilight Princess  Phantom Hourglass  Spirit Tracks  Skyward Sword  A Link Between Worlds  Tri Force Heroes  Breath of the Wild  Tears of the Kingdom 
Spinoff-pelit::   Zelda LCD -pelit  Freshly-Picked Tingle’s Rosy Rupeeland  Link's Crossbow Training  Ripening Tingle’s Balloon Trip of Love  Hyrule Warriors 
Uudelleenjulkaisut::   BS Zelda  BS Zelda: Kodai no Sekiban  A Link to the Past/Four Swords  Ocarina of Time Master Quest  Ocarina of Time 3D  The Wind Waker HD  Majora's Mask 3D  Twilight Princess HD 
CD-i-pelit::   Link: The Faces of Evil  Zelda: The Wand of Gamelon  Zelda’s Adventure 
Kokoelmat::   Collector’s Edition 
Julkaisemattomat::   The Triforce Trilogy  Mystical Seed of Courage 
Universumi::   Hahmot Link  Prinsessa Zelda  Ganon  Midna  Tingle  Hyrule
The Lost 1971 Studio Session

| The Lost 1971 Studio Session Tasavallan Presidentti |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : syksy 1971
 Julkaistu: tammikuu 2023
 Formaatti: LP, CD, digitaalinen
 Tyylilaji: progressiivinen rock
 Kesto: 42.10
 Levy-yhtiö: Svart Records
Listasijoitukset
 Suomi: 3. (fyysiset albumit, 3/2023)
Tasavallan Presidentin muut julkaisut
| State Visit 2022 | The Lost 1971 Studio Session 2023 | Live at Ruisrock 1971 2024 |
The Lost 1971 Studio Session on suomalaisen Tasavallan Presidentti -yhtyeen tammikuussa 2023 julkaistu livealbumi. Yleisradion arkistoista löytynyt äänitys on peräisin syksyltä 1971, ja se on yhtyeen viimeinen studiosessio alkuperäissolisti Frank Robsonin kanssa. Albumin julkaisi Svart Records vinyylilevynä ja CD-levynä.
Äänityksen ensimmäinen osa julkaistiin alkujaan 6. tammikuuta 1972 Ylen rinnakkaisohjelman Poppia-lähetyksessä, ja toinen osa 2. huhtikuuta 1972 Äänilevykonsertti-ohjelmassa.
Kappaleet > Vinyyli 1

Impressions of India – 4.15 (säv. Jukka Tolonen)
Falling Deeper (The Bargain) – 16.46 (säv. Jukka Tolonen, san. Frank Robson)
Kappaleet > Vinyyli 2

Celebration of the Saved Nine / After Celebration – 13.28 (säv. Pekka Pöyry, Jukka Tolonen, Måns Groundstroem, Vesa Aaltonen)
Hills and Dales – 7.41 (säv. Pekka Pöyry, Jukka Tolonen, Måns Groundstroem, Vesa Aaltonen)
Kokoonpano

Jukka Tolonen – sähkökitara (1-3), piano (4)
Frank Robson – laulu (2)
Pekka Pöyry – huilu (1), alttosaksofoni (2,3), lehmänkello (2), urut (4)
Måns Groundstroem – bassokitara
Vesa Aaltonen – rummut
Thomas Bell

Thomas Bell
Thomas Bell (11. lokakuuta 1792 – 13. maaliskuuta 1880) oli englantilainen eläintieteilijä, kirurgi ja kirjailija. Hän toimi eläintieteen professorina King's College Londonissa ja luennoi anatomiasta Guy's Hospitalissa. Hän myös toimi Linnean Societyn puheenjohtajana vuosina 1858–1859. Kun Charles Darwin palasi kuuluisalta matkaltaan vuonna 1836, Bellin tehtäväksi annettiin matkalla kerättyjen eläinnäytteiden tutkiminen. Bell ymmärsi ensimmäisenä, että Galápagossaarilla tavatut kilpikonnat olivat saarilla kotoperäisiä. Tämä oivallus oli yksi niistä, jotka saivat Darwinin kehittämään evoluutioteoriansa. Linnean Societyn puheenjohtajana Bell johti kokousta, jossa Darwin ja Alfred Russel Wallace esitelmöivät evoluutioteorioistaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Thomas Bell Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Thomas Bell (zoologist)
Käännös suomeksi
Suonenjoen kirjasto

| Suonenjoen kirjasto |
| --- | --- |
 Suonenjoen kirjasto elokuussa 2019.
Sijainti:  Olavi Leskisen katu 12, 77600 Suonenjoki 
Tyyppi:  kaupunginkirjasto
Kotisivut
Suonenjoen kirjasto on Suonenjoen keskustassa toimiva yleinen kirjasto. Kirjastorakennuksen alakerrassa toimii taidegalleria (Kellarigalleria).
Tampereen Taiteilijaseura

| Tampereen Taiteilijaseura ry |
| --- | --- |
Perustettu:  1920
Kotipaikka:  Tampere
Jäsenmäärä:  281
Puheenjohtaja:  Juha Merta
Aiheesta muualla
Tampereen Taiteilijaseura
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tampereen Taiteilijaseura on kuvataiteilijoiden etujärjestö, joka edistää pirkanmaalaista kuvataidetta ja  järjestää galleria-, taidelainaamo- ja työpajatoimintaa. Yhdistys on perustettu vuonna 1920.
Taiteilijaseura järjestää vaihtuvia näyttelyitä Taidekeskus Mältinrannassa ja muuta näyttelytoimintaa. Seuralla on myös ateljeetiloja kuten Tampereen ateljeetalo ja Ateljeetalo Pesula sekä yhteistyötiloja Mältinrannan taidekeskuksessa. Toimintaan kuuluu myös kurssitoimintaa, työpajoja ja näyttelyopastuksia. Lisäksi seura jakaa stipendejä jäsenilleen Alli ja Allan Salon rahastosta.
Historia

Tampereen Taiteilijaseuran perustava kokous pidettiin Tampereen Teatterin lämpiössä 1920. Kokoukseen tuli runsaat neljäkymmentä henkilöä, jotka muodostivat uuden seuran kantajäsenistön. Seuran ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin taidemaalari Gabriel Engberg, joka toimi tehtävässä parinkymmentä vuotta.
Varhaisvaiheissaan Taiteilijaseuran jäsenet edustivat kaikkia taiteen alueita. Lisäksi seuraan kuului muita kulttuurista kiinnostuneita henkilöitä. Puhtaasti kuvataiteilijoiden yhdistykseksi seura muuttui vuonna 1943. Toimintansa alkuvaiheissa seura keskittyi ohjelmallisten kokousiltojen ja juhlien järjestämiseen. Varsinaista taidenäyttelypaikkaa ei ollut, joten seuran näyttelyitä järjestettiin Tampereen Raatihuoneen juhlasalissa ja Näsinlinnassa, joskus myös Tampereen Teatterin lämpiössä. Ensimmäinen taidenäyttelyille suunniteltu tila valmistui vuonna 1925 Vanhan kirjastotalon yhteyteen. Tästä tilasta muodostui näyttelykeskus, jossa pidettiin muun muassa Taiteilijaseuran vuosinäyttelyt. Kirjasto otti näyttelytilan omaan käyttöönsä 1970-luvulla. Tilanne koheni näyttelyiden kannalta, kun Tampereen kaupunki kunnosti Mältinrannan entisen vedenpuhdistuslaitoksen Taiteilijaseuran ja Pirkkalaiskirjailijoiden käyttöön. Taidekeskuksen avajaiset pidettiin vuonna 1983.
Aiheesta muualla

Tampereen taiteilijaseuran kotisivu
Suonenjoen helluntaiseurakunta

| Suonenjoen helluntaiseurakunta |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  helluntaiherätys
Kirkkokunta:  itsenäinen
Perustettu:  1949
Pääkirkko:  Rautalammintie 24 77600 Suonenjoki
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suonenjoen helluntaiseurakunta on vuonna 1949 perustettu suonenjokelainen helluntaiseurakunta. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Suonenjoen keskustassa Rautalammintiellä.
Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten lisäksi sanan ja rukouksen illat, lastenkuoro sekä ystävätyö.
Teemu Eskola

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 5. heinäkuuta 1978 (ikä 46)
Syntymäpaikka: Pori
Seura
Seura: SPL
Tehtävä: aluevalmentaja
Valmennusura
2004–2005: Porin Palloilijat (3 Div ja 2 Div)
2007–2008: Porin Palloilijat/2 (3 Div)
2009–2013: FC Jazz (D13-B17)
2014–: SPL Länsi
2016-: Suomi U-16
2005–2006, 2007–2009: PoPa (futsal)
2009–2010: GFT (futsal)
2012–2013: FC Jazz (futsal)

Teemu Eskola (s. 5. heinäkuuta 1978) on suomalainen jalkapallovalmentaja, joka työskentelee Suomen Palloliiton läntisen alueen poikien aluevalmentajana sekä Suomen U16-maajoukkueen päävalmentajana. Hän siirtyi tehtävään FC Jazzin valmennuspäällikön paikalta Jarkko Wissin seuraajaksi. Kaudella 2016 Eskola toimii myös Suomen poikien U15 maajoukkueen vastuuvalmentajana yhdessä Kai Nyyssösen kanssa sekä toimii Suomen U20 maajoukkueessa Mika Nurmelan apuvalmentajana.
Eskola on aikaisemmin toiminut Futsal-liigassa Porin Palloilijoiden, Golden Futsal Teamin sekä FC Jazzin päävalmentajana. Hän saavutti SM-hopeaa PoPan valmentajana vuonna 2008 ja pronssia 2009. GFT:n Eskola valmensi SM-hopealle 2010 sekä Futsal Cupin voittoon vuonna 2009.
Jalkapallossa Eskola toimi Porin Palloilijoiden toisena valmentaja kausina 2004 ja 2005. Kaudella 2004 PoPa nousi Kolmosesta Kakkoseen, ja kaudella 2005 PoPa oli Kakkosessa toinen. Joukkueen päävalmentajana toimi Mikko Mannila. Kaudella 2012 Eskola toimi FC Jazzin B-nuorten päävalmentajana. Joukkue sijoittui SM-sarjassa neljänneksi. Palloliiton Satakunnan piiri palkitsi Eskolan kauden 2012 jälkeen Satakunnan parhaana nuorten valmentajana, kuten myös kauden 2011 jälkeen.
Eskola on Suomen Palloliiton pelaajakehitysvaliokunnan jäsen. Vuosina 2010–2012 hän toimi Palloliiton huippujalkapallovaliokunnan jäsenenä, ja vuosina 2008–2012 Palloliiton futsal-valiokunnan jäsenenä. Eskola on suorittanut UEFA A-valmentajatutkinnon.
Stankonia

| Stankonia OutKast |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1999-2000
 Julkaistu: 31. lokakuuta 2000
 Tuottaja(t): Earthtone III   Organized Noize
 Tyylilaji: Hip hop, R&B, Funk
 Kesto: 73.17
 Levy-yhtiö: LaFace/Arista
Muut kannet

OutKastin muut julkaisut
| Aquemini 1998 | Stankonia 2000 | Speakerboxxx/The Love Below 2003 |
Stankonia on OutKast-yhtyeen neljäs studioalbumi ja yksi kaikkien aikojen menestyneimmistä hip hop -levyistä. Albumi myi ilmestymisviikollaan yli 530 000 kappaletta. Albumin lauluosuudet on jaettu OutKastin jäsenien, André 3000:n ja Big Boin, kesken.
Stankonia sai yleisön lisäksi hyvän vastaanoton myös kriitikoilta. Albumin useita eri musiikkityylejä ja instrumentteja omalaatuisella tavalla yhdistellyt ulosanti poiki vertailuja muun muassa Princen tuotantoon. Arvostetut lehdet, kuten Rolling Stone arvosti Stankonian kaikkien aikojen 500 parhaimman albumin joukkoon, ja Time 100 parhaan joukkoon.
Albumilta julkaistiin kolme singleä: B.O.B., Ms. Jackson ja So Fresh, So Clean.
Kappaleet

Kaikki kappaleet tuotti Earthtone III, tuotantotiimi, johon kuuluivat OutKast ja David "Mr. DJ" Sheats. Poikkeuksena kappaleet "So Fresh, So Clean", "Spaghetti Junction" ja "We Luv Deez Hoez", jotka tuotti Organized Noize.
"Intro" - 1:09
"Gasoline Dreams" (feat. Khujo Goodie Goodie Mobista) - 3:34
"I'm Cool" (Välisoitto) - 0:42
"So Fresh, So Clean" - 4:00
Sämpläys "Before the Night is Over" Joe Simon
"Ms. Jackson" - 4:30
Sämpläys "Strawberry Letter #23" The Brothers Johnson
"Snappin' & Trappin'" (feat. Killer Mike & J-Sweet) - 4:19
"D.F." (Välisoitto) - 0:27
"Spaghetti Junction" - 3:57
"Kim & Cookie" (Välisoitto) - 1:12
"I'll Call Before I Come" (feat. Gangsta Boo & Eco) - 4:18
"B.O.B." - 5:04
"Xplosion" (feat. B-Real) - 4:08
"Good Hair" (Välisoitto) - 0:14
"We Luv Deez Hoez" (feat. BackBone & Big Gipp Goodie Mobista) - 4:10
Sämpläys "Worldwide" Allen Toussaint
"Humble Mumble" (feat. Erykah Badu) - 4:50
"Drinkin' Again (Välisoitto)" - 0:24
"?" - 1:28
"Red Velvet" - 3:52
"Cruisin' in the ATL" (Välisoitto) - 0:19
"Gangsta Shit" (feat. Slimm Calhoun, C-Bone & T-Mo Goodie Mobista) (Tuottaja Carl Mo Earthtone III:lle) - 4:41
"Toilet Tisha" - 4:24
"Slum Beautiful" (feat. Cee-Lo Goodie Mobista) - 4:07
"Pre-Nump (Välisoitto)" - 0:27
"Stankonia (Stanklove)" (feat. Big Rube & Sleepy Brown) - 6:51
Listasijoitukset > Albumi

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Albumi | Listasijoitukset | Listasijoitukset |  |
| Vuosi | Albumi | Billboard 200 | Top R&B/Hip-Hop Albums | Top Canadian Albums |
| 2000 | Stankonia | #2 | #2 | #4 |
Listasijoitukset > Singlet

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Kappale | Listasijoitukset | Listasijoitukset | Listasijoitukset | Listasijoitukset |  |  |  |
| Vuosi | Kappale | Billboard Hot 100 | Hot R&B/Hip-Hop Singles & Tracks | Hot Rap Singles | Rhythmic Top 40 | Top 40 Tracks | Top 40 Mainstream | Canadian Singles Chart |
| 2000 | "B.O.B." | - | #69 | - | - | - | - | - |
| 2000 | "Ms. Jackson" | #1 | - | - | #1 | #13 | - | - |
| 2001 | "Ms. Jackson" | - | - | #1 | - | - | #13 | #9 |
| 2001 | "So Fresh, So Clean" | #30 | - | #13 | #10 | #40 | - | - |
Aiheesta muualla

Stankonia allmusic.com:issa (englanniksi)
Arvostelu rollingstone.com (englanniksi)
OutKast
| --- | --- |
Studioalbumit:   Southernplayalisticadillacmuzik  ATLiens  Aquemini  Stankonia  Speakerboxxx/The Love Below  Idlewild 
Muut albumit:   Big Boi and Dre Present... Outkast  Sir Lucious Left Foot: The Son of Chico Dusty  Vicious Lies and Dangerous Rumors 
Singlet:   "Player's Ball"  "Southernplayalisticadillacmuzik"  "Git Up, Git Out"  "Elevators (Me & You)"  "ATLiens"  "Jazzy Belle"  "Rosa Parks"  "Skew It on the Bar-B"  "Da Art of Storytellin' (Pt. 1)"  "B.O.B"  "Ms. Jackson"  "So Fresh, So Clean"  "The Whole World"  "Land of a Million Drums"  "Hey Ya!"  "The Way You Move"  "Roses"  "Ghetto Musick / Prototype"  "Mighty O"  "Morris Brown"  "Idlewild Blue (Don'tchu Worry 'Bout Me)"  "Hollywood Divorce"  "The Train" 
Muuta:   Diskografia  Dungeon Family  Idlewild (elokuva)
Stefan Edberg

| Stefan Edberg |
| --- | --- |
 Stefan Edberg vuonna 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. tammikuuta 1966  Västervik 
Kansalaisuus:   Ruotsi
Tennispelaaja
Pituus:  187 cm
Paino:  77 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  1983–1996
Palkintorahat:  20 630 941 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  1. (13.8.1990)
Turnausvoittoja:  42
Voitot/tappiot:  801–270
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  voitto (1985, 1987)
Ranskan avoimet:  loppuottelu (1989)
Wimbledon:  voitto (1988, 1990)
Yhdysvaltain avoimet:  voitto (1991, 1992)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  1  (9. kesäkuuta 1986)
Voitot/tappiot:  283–153
Aiheesta muualla
ITF
ATP
Stefan Bengt Edberg (s. 19. tammikuuta 1966 Västervik) on entinen ruotsalainen tennispelaaja. Hän voitti urallaan kuusi Grand Slam -turnausta kaksinpelissä ja kolme nelinpelissä. Edberg tunnetaan yhtenä kaikkien aikojen parhaista syöttö–volley-pelaajista sekä herrasmiesmäisestä käytöksestään kentällä ja sen ulkopuolella.
Ura

Edberg nousi tennismaailman tietoisuuteen menestyvänä junioripelaajana 1980-luvun alussa. Vuonna 1983 hän voitti kaikki juniorien Grand Slam -turnaukset. Ammattilaisena Edberg otti ensimmäisen turnausvoittonsa nelinpelissä vuonna 1983 Baselissa ja kaksinpelissä vuonna 1984 Milanossa.
Edberg voitti kaksi ensimmäistä Grand Slam -titteliään Australian avoimissa. Vuonna 1985 hän voitti maanmiehensä Mats Wilanderin suoraan kolmessa erässä ja vuonna 1987 viimeisissä ruohoalustalla pelatuissa Australian avoimissa isäntämaan Pat Cashin viiden erän kamppailussa. Vuonna 1987 hän voitti myös Australian avointen ja Yhdysvaltain avointen nelinpeliturnaukset parinaan maanmiehensä Anders Järryd.
Edberg selviytyi Wimbledonin loppuotteluun kolme kertaa, kaikki peräkkäisinä vuosina. Vuoden 1988 loppuottelu Boris Beckeriä vastaan kesti sateen vuoksi kolme päivää – Edberg voitti Beckerin neljässä erässä. Myös kahtena seuraavana vuonna Edbergin loppuotteluvastustajana oli Boris Becker. Vuonna 1989 Becker voitti turnauksen suoraan kolmessa erässä ja vuoden 1990 loppuottelun voitti puolestaan Edberg viiden erän kamppailun jälkeen.
Edberg nousi maailmanlistan kärkeen elokuussa 1990. Hän piti sijaa hallussaan loppuvuoden ja suuren osan myös vuosista 1991 ja 1992. Hän on myös International Tennis Federationin maailmanmestari vuodelta 1991.
Edbergin viimeiset Grand Slam -voitot tulivat Yhdysvaltain avoimissa: vuonna 1991 hän voitti yhdysvaltalaisen Jim Courierin suoraan kolmessa erässä ja seuraavana vuonna saman maan Pete Samprasin neljässä erässä.
Vuonna 1996 Edberg voitti Australian avoimissa kolmannen ja viimeisen Grand Slam -tittelinsä nelinpelissä parinaan Petr Korda.
Ainoa Grand Slam -turnaus, jota Edberg ei kyennyt voittamaan, oli Ranskan avoin tennisturnaus. Hän eteni turnauksen loppuotteluun kerran, vuonna 1989, mutta hävisi 17-vuotiaalle Michael Changille viidessä erässä. Yleensäkin Edberg menestyi paremmin nopeilla alustoilla: neljä hänen kuudesta kaksinpelin Grand Slam -turnausvoitostaan tuli ruoholla, joka on tennisalustoista nopein.
Edberg oli myös neljä kertaa voittamassa Davis Cupia Ruotsin joukkueessa: 1984, 1985, 1987 ja 1994. Hän pelasi yhteensä seitsemän kertaa Davis Cup -finaaleissa, mikä on Ruotsin ennätys. Edberg voitti Ruotsin joukkueessa myös vuosien 1988, 1991 ja 1995 World Team Cupin, joka on Davis Cupin jälkeen toiseksi arvostetuin miesten joukkuekilpailu tenniksessä.
Vuoden 1984 kesäolympialaisissa Los Angelesissa, joissa tennis oli näytöslajina, Edberg voitti kultaa miesten kaksinpelissä. Vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa Edberg voitti pronssia sekä kaksinpelissä että nelinpelissä.
Edberg voitti urallaan yhteensä 42 kaksinpeliturnausta ja 18 nelinpeliturnausta ja esiintyi ennätyksellisesti 54 peräkkäisessä Grand Slam -turnauksessa. Hän oli maailmanlistan kärjessä yhteensä 72 viikkoa. Edberg vastaanotti myös viisi kertaa ATP:n reilun urheiluhengen palkinnon (1988–1990, 1992 ja 1995). Tunnustuksena tästä saavutuksesta palkintoa kutsutaan nykyään nimellä "Edberg Sportsmanship Award". Vuonna 2004 hänet valittiin tenniksen kansainväliseen Hall of Fameen.
Grand Slam -loppuottelut kaksinpelissä > Kuusi voittoa

| Vuosi | Turnaus | Vastustaja loppuottelussa | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1985 | Australian avoimet |  Mats Wilander | 6–4, 6–3, 6–3 |
| 1987 | Australian avoimet |  Pat Cash | 6–3, 6–4, 3–6, 5–7, 6–3 |
| 1988 | Wimbledon |  Boris Becker | 4–6, 7–6, 6–4, 6–2 |
| 1990 | Wimbledon |  Boris Becker | 6–2, 6–2, 3–6, 3–6, 6–4 |
| 1991 | Yhdysvaltain avoimet |  Jim Courier | 6–2, 6–4, 6–0 |
| 1992 | Yhdysvaltain avoimet |  Pete Sampras | 3–6, 6–4, 7–6, 6–2 |
Grand Slam -loppuottelut kaksinpelissä > Viisi tappiota

| Vuosi | Turnaus | Vastustaja loppuottelussa | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1989 | Ranskan avoimet |  Michael Chang | 6–1, 3–6, 4–6, 6–4, 6–2 |
| 1989 | Wimbledon |  Boris Becker | 6–0, 7–6, 6–4 |
| 1990 | Australian avoimet |  Ivan Lendl | 4–6, 7–6, 5–2 |
| 1992 | Australian avoimet |  Jim Courier | 6–3, 3–6, 6–4, 6–2 |
| 1993 | Australian avoimet |  Jim Courier | 6–2, 6–1, 2–6, 7–5 |
Aiheesta muualla

Edbergin pelaajaprofiili ATP:n sivuilla
Stefan Stambolov
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stefan Stambolov Wikimedia Commonsissa
Teemu Eskelinen

Teemu Petteri Eskelinen (s. 30. toukokuuta 1976) on suomalainen laulaja ja muusikko. Hän oli syksystä 1997 vuoden 2001 loppuun Absoluuttinen Nollapiste -yhtyeen taustalaulaja ja lyömäsoittaja. Vuodesta 2008 hän on soittanut rumpuja Musta Joutsen -yhtyeessä. Eskelinen on myös soittanut ja laulanut Tommi Liimatan sooloalbumilla Liimatan Pan Alley ja Tropical Cocktail sekä lukemattomissa Diu Dau Tapesin kokoonpanoissa, kuten Ahkerat Simpanssit (salanimellä Cornelius).
TCP/IP

| TCP/IP-pino |
| --- | --- |
sovelluskerros sovelluskerros: BGP · DHCP · DNS · ESMTP · FTP · HTTP · IMAP · IRC · LDAP · MGCP · NNTP · NTP · POP3 · RPC · RTP · RTSP · SIP · SMTP · SNMP · SOCKS · SSH · Telnet · TLS/SSL · XMPP  ·  (..lisää..)
kuljetuskerros kuljetuskerros: TCP · UDP · QUIC · DCCP · SCTP · RSVP · RIP · ECN
verkkokerros verkkokerros: IP (IPv4 ja IPv6) · ICMP (ICMPv6) · IGMP · IPsec
siirtoyhteyskerros: ARP · IS-IS · NDP · OSPF · L2TP · PPP
fyysinen kerros
TCP/IP (Transmission Control Protocol / Internet Protocol) on usean Internet-liikennöinnissä käytettävän tietoliikenneprotokollan yhdistelmä eli pino. IP-protokolla on alemman tason protokolla, joka vastaa päätelaitteiden osoitteistamisesta ja verkkopakettien reitittämisestä verkossa. Sen päällä voidaan ajaa useita muita verkko- tai kuljetuskerroksen protokollia, joista TCP-protokolla on yleisin. Se vastaa kahden päätelaitteen välisestä tiedonsiirtoyhteydestä, pakettien järjestämisestä ja hukkuneiden pakettien uudelleenlähetyksestä.
Vaikka TCP/IP-protokollaperheeseen kuuluu monia muitakin protokollia, pääosa liikennöinnistä tapahtuu TCP-yhteyksinä IP-protokollan päällä. Tämän takia protokollaperhe yleensä tunnetaan nimellä TCP/IP.
TCP/IP-protokollapino.
Historia

TCP/IP toteuttaa Internet-arkkitehtuurin ja juontaa juurensa ARPANETin referenssimalliin (engl. ARPANET Reference Model, ARM). Muita kehitettyjä protokolla-arkkitehtuureja ovat muun muassa Xeroxin XNS sekä IBM:n SNA. TCP/IP protokollaperhe noudattaa ARPANETin mallia, jossa on viisi kerrosta toisin kuin OSI-mallin seitsemän, ja osa toiminnoista on epävirallisessa kerroksessa 2.5 kuten ARP-protokolla.
Xerox halusi pitää XNS:n suljettuna ja tiukasti omassa hallussaan. Samaan aikaan TCP/IP oli vasta varhaisessa vaiheessa.
Louis Pouzin kehitti Ranskassa CYCLADES-tietokoneverkkoa, joka vaikutti myös TCP/IP:n kehitykseen.
ARPANETin käyttämän NCP-protokollan ja CYCLADESin käyttämän STST-protokollan epäyhteensopivuuksien tutkimuksen myötä Gérard Le Lann kutsuttiin Stanfordiin Vint Cerfin ryhmään, jossa hän osallistui "liukuvan ikkunan" menetelmän kehitykseen TCP/IP:tä varten.
Vint Cerf työskenteli DARPAssa TCP/IP:n toteutuksen kanssa ja Bill Joy sai tehtäväkseen integroida TCP/IP:n Unixiin, mutta kirjoitti toteutuksen uudelleen vuonna 1982 pelkän integroimisen sijaan. Seurauksena toteutuksen lähdekoodit olivat saatavilla käyttöjärjestelmän mukana, joka oli saatavilla myös VAX-alustalle ja Ethernet-verkkoon.
ARPANET siirtyi käyttämään TCP/IP:tä 1. tammikuuta 1983. Berkeley Unixin myötä TCP/IP levisi myös CERNiin.
OSI-protokollapinon oli tarkoitus korvata TCP/IP 1980-luvulla, mutta TCP/IP oli jo kasvavassa käytössä.
Varhaiset versiot TCP/IP protokollapinosta on kuvattu Internet Experiment Note (IEN) dokumenteissa, joista IEN 2 kuvailee TCP:n ja IP:n erillisinä protokollina eikä yhdistettynä kuten aiemmin. IEN 2:ssa TCP-protokollan tehtävät jaetaan kahtia ja esitellään IP-protokollan versio 0. TCP:n vastuulle jää "päästä-päähän" tapahtuva kommunikaatio ja IP:n vastuulle reititettävä "hyppy-hypyltä" kommunikaatio, jotka aiemmin olivat molemmat TCP:n tehtäviä.
Kerrokset

Eri kerroksien protokollatiedot (engl. protocol data unit, PDU) kapseloidaan toisessa kerroksessa. Kerroksittaisella kapseloinnilla mahdollistetaan protokollien multipleksaus ja usean eri protokollan eläminen yhdessä samassa infrastruktuurissa. Kapselointi mahdollistaa useita yhtäaikaisia instansseja (kuten yhteydet, connections) ilman häiriöitä toisiinsa. Kapselointi käsittelee toisen kerroksen dataa läpinäkymättömästi tulkitsematta sitä.