stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tieteenfilosofia
Mannermainen tieteenfilosofia

Suuri osa yllä olevasta käsittelystä liittyy tieteenfilosofiaan analyyttisessä filosofiassa, joka on akateemisen filosofian valtavirta muun muassa englanninkielisissä maissa ja Pohjoismaissa.
Eräitä muita filosofisia koulukuntia luetaan usein laajan mannermaisen filosofian käsitteen alle. Mannermaisessa perinteessä tiede on nähty usein maailmanhistoriallisesta näkökulmasta. Eräs ensimmäisiä tätä näkemystä kannattaneita ajattelijoita oli G. W. F. Hegel. Sellaiset filosofit kuten Ernst Mach, Pierre Duhem ja Gaston Bachelard ovat myös kirjoittaneet tällaisesta maailmanhistoriallisesta lähestymistavasta tieteeseen. Useita mannermaisen filosofian lähestymistapoja yhdistää tieteen tarkastelu historiallisesta ja sosiologisesta näkökulmasta, ja eletyn kokemuksen (eräänlaisen elämismaailman) painotus analyyttisen perinteen painottaman edistyskeskeisen ja epähistoriallisen näkökulman sijasta.
Tällaisia ajatussuuntia ovat Edmund Husserlin ja Martin Heideggerin hermeneutiikka ja fenomenologia. Martin Heideggerin hyökkäsi teoreettista asennetta (”esilläoleva”, vorhanden) vastaan, mikä sisältää myös tieteellisen asenteen.
Eräitä muita esimerkkejä ovat Kuhnin edelläkävijä Alexandre Koyré sekä Michel Foucaultin analyysi historiallisesta ja tieteellisestä ajattelusta teoksessa Sanat ja asiat, ja hänen tutkimuksensa vallasta ja muista vaikuttimista ”tieteessä” hulluuden suhteen. Muita mannermaisia tieteenfilosofeja 1900-luvun jälkimmäiseltä puoliskolta ovat Jürgen Habermas (esim. Wahrheit und Rechtfertigung, 1999), Carl Friedrich von Weizsäcker (Die Einheit der Natur, 1971) ja Wolfgang Stegmüller (Probleme und Resultate der Wissenschafttheorie und Analytischen Philosophie, 1973–1986).
Tieteenfilosofeja

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Antiikki ja keskiaika: Platon  Aristoteles  Empedokles  Al-Kindi  Ibn al-Haitham (Alhacen)  Ibn Sina (Avicenna)  Robert Grosseteste  Roger Bacon 1500-luku: Francis Bacon 1600-luku: Galileo Galilei  René Descartes  Thomas Hobbes  Isaac Newton 1700-luku: David Hume  Immanuel Kant 1800-luku: Auguste Comte  John Stuart Mill  William Whewell  Edmund Husserl  Ernst Mach  Charles S. Peirce 1900–1930: Henri Poincaré  Pierre Duhem  Niels Bohr |  Albert Einstein  Bertrand Russell  Frank Ramsey  Moritz Schlick  Alfred North Whitehead 1930–1960: Alfred J. Ayer  Hans Reichenbach  Georges Canguilhem  Alexandre Koyré  Karl Popper  Rudolph Carnap  Michael Polanyi  Otto Neurath  Carl Gustav Hempel  Paul Oppenheim  Gaston Bachelard  R. B. Braithwaite  Werner Heisenberg  Mitsuo Taketani 1960–1980: Paul Feyerabend  Marjorie Grene  Mary Hesse  Thomas Kuhn  Imre Lakatos  Ernest Nagel  Hilary Putnam  W. V. O. Quine  Carl Friedrich von Weizsäcker |  1980–: Richard Boyd  Nancy Cartwright  Daniel Dennett  Ronald Giere  Adolf Grünbaum  Ian Hacking  Philip Kitcher  Larry Laudan  Peter Lipton  David Miller  ‎Leszek Nowak  Roger Penrose  Wesley C. Salmon  Elliott Sober  Wolfgang Stegmüller  David Stove  Patrick Suppes  Bas van Fraassen  William C. Wimsatt  James Woodward  ‎John Worrall |
Tieteenfilosofeja > Suomalaisia tieteenfilosofeja

Uskali Mäki
Ilkka Niiniluoto
Raimo Tuomela
Petri Ylikoski
Kirjallisuutta > Suomeksi

Haaparanta, Leila & Niiniluoto, Ilkka: Johdatus tieteelliseen ajatteluun.  (Helsingin yliopiston filosofian laitoksen julkaisuja 3/1986. 6., korjattu painos)  Helsinki:  Helsingin yliopisto, 1991.  ISBN 951-45-4077-8
Kakkuri-Knuuttila, Marja-Liisa & Heinlahti, Kaisa: Mitä on tutkimus? Argumentaatio ja tieteenfilosofia.  Helsinki:  Gaudeamus, 2006.  ISBN 951-662-932-6
Kiikeri, Mika & Ylikoski, Petri: Tiede tutkimuskohteena: Filosofinen johdatus tieteentutkimukseen.  Helsinki:  Gaudeamus, 2004.  ISBN 951-662-926-1
Niiniluoto, Ilkka: Johdatus tieteenfilosofiaan: Käsitteen- ja teorianmuodostus.  (2. painos 1997)  Helsinki:  Otava, 1980.  ISBN 951-1-14831-1
Niiniluoto, Ilkka: Tieteellinen päättely ja selittäminen.  Helsingissä:  Otava, 1983.  ISBN 951-1-07379-6
Niiniluoto, Ilkka: Tiede, filosofia ja maailmankatsomus: Filosofisia esseitä tiedosta ja sen arvosta.  Helsinki:  Otava, 1984.  ISBN 951-1-08016-4
Niiniluoto, Ilkka: Totuuden rakastaminen: Tieteenfilosofisia esseitä.  Helsingissä:  Otava, 2003.  ISBN 951-1-18589-6
Raatikainen, Panu: Ihmistieteet ja filosofia.  Helsinki:  Gaudeamus, 2004.  ISBN 951-662-898-2
Salonen, Toivo: Tieteenfilosofia.  Rovaniemi:  Lapin yliopistokustannus, 2007.  ISBN 978-952-484-076-7
Tuomela, Raimo: Tiede, toiminta ja todellisuus: Tieteellisen maailmankäsityksen filosofiset perusteet.  Helsinki:  Gaudeamus, 1983.  ISBN 951-662-334-4
Tuomi, Jouni: Tutki ja lue: Johdatus tieteellisen tekstin ymmärtämiseen.  Helsinki:  Tammi, 2007.  ISBN 978-951-26-5640-0
Kirjallisuutta > Englanniksi

Bird, Alexander: Philosophy of science.  London:  UCL Press, 1998.  ISBN 1-85728-681-2  (englanniksi)
Boyd, Richard & Gasper, Paul & Trout, J. D. (editors): The philosophy of science.  Cambridge, Massachusetts:  Blackwell, 1991.  ISBN 0-262-52156-3  (englanniksi)
Curd, Martin & Cover, J. A. (editors): Philosophy of science: The central issues.  New York:  Norton, 1998.  ISBN 0-393-97175-9  (englanniksi)
DeWitt, Richard: Worldviews: An introduction to the history and philosophy of science.  Malden, Massachusetts:  Blackwell, 2004.  ISBN 1405116196  (englanniksi)
Godfrey-Smith, Peter: Theory and Reality: An Introduction to the Philosophy of Science.  Chicago & Lontoo:  University of Chicago Press, 2003.  ISBN 978-0226300634  (englanniksi)
Gutting, Gary: Continental philosophy of science.  Cambridge, Massachusetts:  Blackwell Publishers, 2004.  ISBN 0-631-23609-0  (englanniksi)
Klee, Robert: Introduction to the philosophy of science.  New York:  Oxford University Press, 1996.  ISBN 9780195106114  (englanniksi)
Klemke, E. D. & Hollinger, Robert & Rudge, David Wÿss (editors): Introductory readings in the philosophy of science.  (Edited with A David Kline. Third edition)  Amherst, New York:  Prometheus Books, 1998.  ISBN 1-57392-240-4  (englanniksi)
Ladyman, James: Understanding philosophy of science.  London: New York:  Routledge, 2002.  ISBN 0-415-22156-0  (englanniksi)
Losee, John: A historical introduction to the philosophy of science.  (4th edition (first edition 1972))  Oxford:  Oxford University Press, 2001.  ISBN 0-19-870055-5  (englanniksi)
Newton-Smith, W. H. (editor): A companion to the philosophy of science.  (Blackwell companions to philosophy)  Oxford:  Blackwell, 2000.  ISBN 0-631-17024-3  (englanniksi)
Okasha, Samir: Philosophy of science: A very short introduction.  (Very short introductions 67)  Oxford: New York:  Oxford University Press, 2002.  ISBN 9780192802835  (englanniksi)
Papineau, David (editor): The philosophy of science.  Oxford:  Oxford University Press, 1997.  ISBN 0-19-875164-8  (englanniksi)
Rosenberg, Alexander: Philosophy of science: A contemporary introduction.  Lontoo:  Routledge, 2000.  ISBN 0-19-875164-8  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Cat, Jordi: Unity of Science The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Halonen, Ilpo: Johdatus tieteenfilosofiaan. Helsingin yliopisto
Hickey, Thomas J.: History of Twentieth-Century Philosophy of Science (englanniksi)
Newall, Paul: An introduction to the Philosophy of Science (Arkistoitu – Internet Archive) The Galilean Library. (englanniksi)
Sajama, Seppo: Johdatus tieteenfilosofiaan. Itä-Suomen yliopisto 2010. (PDF)
Philosophy of Science Resources (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Philosophy of Science Archive. (englanniksi)
Philosophy of Science Association. (englanniksi)
1700-luvulla löydetyt mustajoutsenet kumosivat käsityksen siitä, että kaikki joutsenet olisivat valkoisia.
Ray Sheppard

| Ray Sheppard> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 27. toukokuuta 1966 (ikä 58)
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1986–2001
Seurat:  Rochester Americans (AHL) Buffalo Sabres (NHL) New York Rangers (NHL) Detroit Red Wings (NHL) San Jose Sharks (NHL) Florida Panthers (NHL) Carolina Hurricanes (NHL) SCL Tigers (NLA)
NHL-varaus:  60. varaus, 1984 Buffalo Sabres
Ray Sheppard (s. 27. toukokuuta 1966) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Kirjallisuutta

Sheppard, Chess: Heaven on Ice: Ray Sheppard's Life in Hockey.  General Store Publishing House, 1997.  ISBN 1-896182-75-5
Aiheesta muualla

Ray Sheppard The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Arboga Tidning

| Arboga Tidning |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  paikallislehti
Kustantaja:  Bonnier
Kokonaislevikki:  1 700 (2021)
Perustettu:  1850
Päätoimittaja:  Helena Tell
Sitoutuneisuus:  liberaali
Kotikunta:  Köping
Kotimaa:  Ruotsi
Ilmestymistiheys:  ma, ke, pe
Kieli:  ruotsi
Aiheesta muualla
Kotisivu
Arboga Tidning on ruotsalainen vuonna 1850 perustettu paikallislehti, jolla on yhteinen toimitus Bärgslagsbladetin kanssa Köpingissä. Arboga Tidning ilmestyy kolmesti viikossa, on poliittiselta linjaltaan liberaali ja kuuluu Bonnier-konserniin.
Aiheesta muualla

Arboga Tidningin ja Bärgslagsbladetin yhteiset verkkosivut (ruotsiksi)
| n k Bonnier News Local |
| --- | --- |
Sanomalehdet:  100% Avesta  Arbetarbladet  Arboga Tidning  Avesta Tidning  Bärgslagsbladet  Barometern OT  Blekinge Läns Tidning  Borås Tidning  Borlänge Tidning  Dala-Demokraten  Fagersta-Posten  Falköpings Tidning  Falu-Kuriren  Finnveden NU  Gefle Dagblad  Helsingborgs Dagblad  Hudiksvalls Tidning  Jönköpings-Posten  Jnytt  Kalmar Läns Tidning  Kristianstadsbladet  Länstidningen Östersund  Ljusdals-Posten  Ljusnan  Länstidningen Södertälje  Lokaltidningen  Mora Tidning  Nacka Värmdö Posten  Norrtelje Tidning XL  Nerikes Allehanda  Norrtelje Tidning  Nya Ludvika Tidning  Sala Allehanda  Skånska Dagbladet  Skaraborgs Läns Tidning  Skövde Nyheter  Smålands Dagblad  Smålandsposten  Smålänningen  Sundsvalls Nyheter  Sundsvalls Tidning  Sydöstran  Sydsvenskan  Söderhamns-Kuriren  Södertäljeposten  Södra Dalarnes Tidning  Tidningen Härjedalen  Tidningen Ångermanland  Tranås Tidning  Tranåsaktuellt  Tranås-Posten  Trelleborgs Allehanda  Ulricehamns Tidning  Värnamo Nyheter  Västboandan  Västgöta-Bladet  Vetlanda-Posten  Växjöbladet  Vestmanlands läns tidning  Ystads Allehanda  Ölandsbladet  Örebroar'n  Örnsköldsviks Allehanda  Östersunds-Posten 
Uutissivustot:  Bandypuls  Folkracepuls  Hockeypuls  Nu i Österåker
Pohjois-Makedonia lasten Eurovision laulukilpailussa

| Pohjois-Makedonia lasten Eurovision laulukilpailussa |
| --- | --- |

Paikallinen TV-asema:  MKRTV
Esiintymiset
Ensiesiintyminen:  2003
Esiintymiskerrat:  19
Paras sijoitus:  5. (2007, 2008)
Huonoin sijoitus:  17. (2015)
Paras pistemäärä:  150
Huonoin pistemäärä:  14
Viimeinen sija:  3 (2006, 2013, 2015)
Pohjois-Makedonia eli tuolloinen Makedonian tasavalta osallistui lasten euroviisuihin ensi kertaa vuonna 2003 ja on siitä lähtien osallistunut kilpailuun joka kerta lukuun ottamatta vuosia 2012, 2014 ja 2020. Sen paras sijoitus on vuodelta 2007, kun Rosica Kulakova & Dimitar Stojmenovski esittivät kappaleen Ding Ding Dong, ja Makedonia sijoittui 5. sijalle. Sen huonoin sijoitus on vuodelta 2015, kun Ivana Petkovskan ja Magdalena Aleksovskan kappale Pletenka - Braid of Love saavutti kaksikymmentäkuusi pistettä sijoittuen seitsemänneksitoista.
Osallistujat

| Vuosi | Esittäjä | Kappale | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2003 | Marija & Viktorija | "Ti Ne me Poznavaš" | 12 | 19 |
| 2004 | Martina Siljanovska | "Zabava" | 7 | 64 |
| 2005 | Denis Dimoski | "Rodendenski Baknež" | 8 | 68 |
| 2006 | Zana Aliu | "Vljubena" | 15 | 14 |
| 2007 | Rosica Kulakova & Dimitar Stojmenovski | "Ding Ding Dong" | 5 | 111 |
| 2008 | Bobi Andonov | "Prati Mi SMS" | 5 | 93 |
| 2009 | Sara Markoska | "Za Ljubovta" | 12 | 31 |
| 2010 | Anja Veterova | "Eooo, Eooo" | 12 | 38 |
| 2011 | Dorijan Dlaka | "Zimi Ovoj Frak" | 12 | 31 |
| 2013 | Barbara Popović | "Ohrid i muzika" | 12 | 19 |
| 2015 | Ivana Petkovska & Magdalena Aleksovska | "Pletenka - Braid of Love" | 17 | 26 |
| 2016 | Martija Stanojković | "Love Will Lead Our Way (Ljubovta ne vodi)" | 12 | 41 |
| 2017 | Mina Blažev | "Dancing Through Life" | 12 | 69 |
| 2018 | Marija Spasovska | "Doma (Дома)" | 12 | 99 |
| 2019 | Mila Moskov | "Fire" | 6 | 150 |
| 2021 | Dajte Muzika | "Green Forces" | 9 | 114 |
| 2022 | Lara feat. Jovan & Irina | "Životot E Pred Mene" | 14 | 54 |
| 2023 | Tamara Grujeska | "Kaži mi, kaži mi koj" | 12 | 76 |
| 2024 | Ana & Aleksej | "Marathon" | 16 | 54 |
Tohmajoki

| Tohmajoki Тохмайоки |
| --- | --- |
 Tohmajoen koski lähellä Ruskealaa
Maanosa:  Eurooppa
Maat:  Venäjä, Suomi
Alue:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Sortavala
Maakunnat:  Pohjois-Karjala
Kunnat:  Tohmajärvi
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Nevan vesistö
Valuma-alue:  Kiteenjoen–Tohmajoen vesistö (02) 
Pinta-ala:  1 594,59 km² 
Järvisyys:  5,64 % 
Pääuoman pituus:  noin 100 km 
Pääuoman osuudet:  Tohmajoki ←Rämeenjärvi ←Tohmajoki ←Tohmajärvi ←Luosojoki ←Saarekkeenpuro
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Tohmajärvi, Tohmajärvi
 :  62.1784°N, 30.4196°E
Laskupaikka:  Laatokka, Sortavala
 :  61.7320°N, 30.7524°E
Läpivirtausjärvet:  Ruokojärvi, Rämeenjärvi
Sivu-uomat:  Kiteenjoki, Karanko-oja, Tetripuro, Pusunjoki
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  80,2 m mpy. 
Laskukorkeus:  4,8 m mpy. 
Korkeusero:  75,4 m
Pituus:  77 km  
Kaltevuus:  0,98 m/km
Keskivirtaama:  17,8 m³/s (MQ) 
Muuta
Muualla:  Wikimedia Commons
Tohmajoki (ven. Тохмайоки, Тохма-йоки, Tohmajoki, Тохма, Tohma) on Venäjällä Karjalan tasavallan Sortavalan piirissä ja Suomessa Pohjois-Karjalan Tohmajärvellä virtaava 77 kilometriä pitkä joki, joka laskee Laatokkaan Sortavalassa. Tohmajoki muodostaa noin 100 kilometriä pitkään pääuoman koko alajuoksun.
Joen kulku

Joki alkaa Tohmajärven itärannasta ja virtaa Suomen puolella Tohmajoensuolla 10 kilometrin päähän Rämeenjärveen. Järvi sijaitsee valtioiden välisellä rajalla. Joen alkuosuus on 12,8 kilometriä pitkä ja Venäjän puolelle jää vielä 64 kilometriä (myös 64 km ).
Joki kallistuu Suomen puolella vain vähän ja Rämeenjärven jälkeen se virtaa Kotajärven (Κотаярви) kautta, ja jatkaa etellä Ruokojärvelle (Руокоярви). Ruokojärven vedenpinta sijaitsee vielä noin 75 metrin korkeudella, mutta joka alkaa pian laskeutua alemmaksi jyrkemmin ja 7 kilometrin päässä ollaankin jo 36 metrin korkeudella. Ruskealan eteläpuolella on maantien varressa luonnonnähtävyytenä Ruskealan vesiputoukset, jossa eri saarille on rakennettu kävelysillat. Joen alajuoksun jyrkkyydesta seuraa, ettei joessa ole enää järviä. Muutamien koskien alle on muodostunut suvantoja, jotka ovat kartasta katsottuna pieniä. Joki jatkaa pääsuuntanaan etelä, mutta Sortavalan lähestyessä se kääntyy itään päin. Ympäristö ei ole enää jyrkkää ja ennen Helylää joki virtaa peltoaukion keskellä. Ennen laskua Laatokan Hiidenselästä pistävään Suikasenlahteen, se yhtyy oikealta Sortavalan suunnalta tulevaan Kiteenjokeen. Matkaa Laatokan rantaan on yhtymäkohdasta enää kolme kilometriä.
Sortunut pato Ruskealassa
Ahinkoski
Ruskealan vesiputousten näköalapaikka
Sortavalan alueen kartta vuodelta 1954
Luontoarvoja

Joen vedenlaatua on tutkittu tarkemmin vasta 2010-luvulla. Luvut ilmoitetaan tässä ensin yläjuoksulta ja sitten alajuoksulta. Vedenväri on silloin 256 deg ja 125 deg, happamuustaso pH 6,37 ja pH 6,87, kokonaisfosforipitoisuus 33,8 μg/l ja 61,8 μg/l ja kokonaistyppipitoisuus 1 120 μg/l ja 890 μg/l (μg/l eli mikrogrammaa litrassa vettä).
Historiaa

Suomen puoleinen osa kuuluu Tohmajärven kuntaan. Se virtaa myös entisten Pälkjärven ja Ruskealan kuntien sekä Sortalavalan maalaiskunnan läpi luovutetulla alueella.
Valuma-alue > Valuma-alueen pinta-alat

Kiteenjoen–Tohmajoen valuma-alueen nimi on kaksiosainen, sillä Tohmajoki ja Kiteenjoki yhtyvät toisiinsa vain kolme kilometriä ennen Laatokkaa. Vesistöalue sijaitsee Suomessa ja Venäjällä, joiden vesistöviranomaisten ilmoittamat pinta-alat poikkeavat toisistaan hieman. Tässä esitetyt venäläiset arvot ovat neuvostoaikaisia, osa luvuista Suomen Vesihallituksen aikaisia (1976) ja osa myöhemmän raportin aikaisia (Ekholm 1993). Ne mahtuvat kaikki noin sadan neliökilometrin virhemarginaalin sisälle. Vesistöalueen pinta-alaksi on ilmoitettu 1 602 neliökilometriä (km² ), 1 594,59 km² , 1 618 km²  ja 1 700,4 km² . Tässä artikkelissa käytetään Ekholmin arvoja, jolloin vesistöalueen pinta-ala on 1 594,59 neliökilometriä, josta 759,81 km² (48 %) kuuluu Venäjälle ja 834,78 km² (52 %) Suomelle.
Vesistöalueen jako Tohmajoen ja Kiteenjoen valuma-alueisiin ei ole saatavilla Ekholmin tulosten kanssa yhteneviä arvoja. Tästä huolimatta sellaiset estitetään mainitsemalla kaksi. Vesihallituksen julkaisemat pinta-alat (vuodelta 1976) ovat Tohmajoen valuma-alueelle 910,4 km², josta sijaitsee Suomen puolella 290 km², ja Kiteenjoen valuma-alueelle 790,0 km², josta Suomessa sijaitsee 465 km². Venäläisten julkaisemat arvot ovat Tohmajoelle 841 km² ja Kiteenjoelle 761 km². Tohmajoen valuma-alueen järvisyys on 4,3 %, josta Suomen puolisen osan järvisyys on 6,0 %, ja Kiteenjoen valuma-alueen järvisyys on 7,0 %, josta Suomen puolisen osan on 8,3 % . Eräässä artikkelissa on järvisyydelle annettu arvo 5,0 % .
Valuma-alue > Tohmajoen pääuoma

Valuma-alueen pääuoman alajuoksu muodostuu Tohmajoesta. Siitä 64 kilometriä  kuuluu Venäjälle ja noin 13 kilometriä  Suomelle. Pääuoman Venäjän puoleiset latvaosat virtaavat Rämeenjärven ja Ruokojärven kautta. Suomelle kuuluvan Tohmajärven pohjoispuolella kuuluvat pääuomaan Luosojoki ja ylempänä Saarekkeenpuro, joilla on vaatimattomat sivuojat. Pääuoman lähteitä ovat laaja suoalue, jota käytetään turvetuotantoon.
Valuma-alue > Pääuoman sivu-uomia

Tohmajoen valuma-alue muodostuu edellä kuvatun pääuoman ympärille. Pääuoman sivujoista on suurimmat kerätty alla olevaan taulukkoon. Taulukon tiedot on luettu alla luetelluista lähteistä, joita on eritelty taulukon oikeassa sarakkeessa.
| Laskujoen nimi suom>    | Nimi ven>      | Uoman kohta     | Etäisyys Laatokasta (km) | Pituus (km)   | Virtaama (MQ m³/s)   | Valuma-alue (km²)   | Lähteet     |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kiteenjoki | Kitenjoki (Китенйоки) | Tohmajoki | 3 | 56 |  | 761 | 3,1,2,1,1,–,1 |
| Turpoja |  | Tohmajoki |  |  |  |  | 2,–,2,–,–,–,– |
| Heinoja | Heinoja (Хейноя) | Tohmajoki | 15 | 14 |  |  | 2,1,2,1,1,–,– |
| Karanko-oja | Karanko-oja (Каранко-оя) | Tohmajoki | 31 | 12 |  |  | 2,1,2,1,1,–,– |
| Tetripuro | Tetripuro (Тетри-пуро) | Tohmajoki | 44 | 14 |  |  | 2,1,2,1,1,–,– |
| Törisevänpuro |  | Ruokojärvi |  |  |  |  | 2,1,2,–,–,–,– |
| Katihtanpuro |  | Yläjoki |  |  |  |  | 3,–,2,–,–,–,– |
| Lamajoki |  | Tohmajoki |  |  |  |  | 2,–,2,–,–,–,– |
| Kylmäpuro |  | Rämeenjärvi |  |  |  |  | 2,–,2,–,–,–,– |
| Pusunjoki |  | Tohmajoki |  |  |  |  | 3,–,3,–,–,–,– |
| Perttisenjoki |  | Tohmajärvi |  |  |  |  | 3,–,3,–,–,–,– |
| Lahdenjoki |  | Tohmajärvi |  |  |  |  | 3,–,3,–,–,–,– |
| Kalapuro |  | Tohmajärvi |  |  |  |  | 3,–,3,–,–,–,– |

Lähteet: 1 = luettu Venäjän vesistörekisterin tietokannasta , 2 = luettu Karjalan kartat- verkkopalvelusta , 3 = luettu Kansalaisen karttapalvelusta , 4 = luettu Wikipedian suomenkielisestä artikkelista.
Huomioita

↑  Tieto on lähteetön ja pituusarvio on saatu yhdistämällä venäläisen vesistötietokannan luvut Karttapaikan mittaustietoon. Arvio on siksi summittainen ja se tulisi korvata lähteistetyllä tiedolla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tohmajoki Wikimedia Commonsissa
Ranska lasten Eurovision laulukilpailussa

| Ranska lasten Eurovision laulukilpailussa |
| --- | --- |

Paikallinen TV-asema:  France 3
Toiminut isäntämaana:  2021, 2023
Esiintymiset
Ensiesiintyminen:  2004
Esiintymiskerrat:  8
Paras sijoitus:  1. (2020, 2022, 2023)
Huonoin sijoitus:  6. (2004)
Paras pistemäärä:  228
Huonoin pistemäärä:  78
Ranska on osallistunut ensimmäisen kerran Lasten Eurovision laulukilpailuun vuonna 2004. Ranskaa edusti Thomas kappaleella "Si On Voulait Bien", joka sijoittui kilpailussa kuudenneksi. Ranska vetäytyi kilpailusta vuoden 2004 jälkeen, mutta palasi vuoden 2018 kilpailuun.
Ranska voitti kilpailun ensimmäistä kertaa vuonna 2020, jolloin Valentinan esittämä kappale ”J'imagine” keräsi 200 pistettä. Ranska voitti toisen kerran vuonna 2022, jolloin maata edusti Lissandro kappaleella ”Oh Maman!”. Ranska voitti kolmannen kerran vuonna 2023, jolloin maata edusti Zoé Clauzure kappaleella ”Cœur”.
Osallistujat

| Vuosi | Esittäjä | Kappale | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | Thomas | "Si On Voulait Bien" | 6 | 78 |
| 2018 | Angélina | "Jamais sans toi" | 2 | 203 |
| 2019 | Carla | "Bim bam toi" | 5 | 169 |
| 2020 | Valentina | "J'imagine" | 1 | 200 |
| 2021 | Enzo | "Tic Tac" | 3 | 187 |
| 2022 | Lissandro | "Oh Maman!" | 1 | 203 |
| 2023 | Zoé Clauzure | "Cœur" | 1 | 228 |
| 2024 | Titouan | "Comme ci, comme ça" | 4 | 177 |
Portugali lasten Eurovision laulukilpailussa

| Portugali lasten Eurovision laulukilpailussa |
| --- | --- |

Paikallinen TV-asema:  RTP
Esiintymiset
Ensiesiintyminen:  2006
Esiintymiskerrat:  9
Paras sijoitus:  2. (2024)
Huonoin sijoitus:  18. (2018)
Paras pistemäärä:  213 (2024)
Huonoin pistemäärä:  15 (2007)
Portugali on osallistunut Lasten Eurovision laulukilpailuun yhdeksän kertaa, ensimmäisen kerran vuonna 2006. Portugali piti vuoden 2007 kilpailun jälkeen taukoa kilpailusta ja se palasi vuoden 2017 kilpailuun. Portugalin paras sijoitus on vuodelta 2024, jolloin se sijoittui toiseksi Victoria Nicolen esittämällä kappaleella "Esperança".
| Vuosi | Esittäjä | Kappale | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 | Pedro Madeira | "Deixa-Me Sentir" | 14 | 22 |
| 2007 | Jorge Leiria | "Só Quero é Cantar" | 16 | 15 |
| 2017 | Mariana Venâncio | "Youtuber" | 14 | 54 |
| 2018 | Rita Laranjeira | "Gosto de Tudo (Já Não Gosto de Nada)" | 18 | 42 |
| 2019 | Joana Almeida | "Vem comigo (Come With Me)" | 16 | 43 |
| 2021 | Simão Oliveira | "O Rapaz" | 11 | 101 |
| 2022 | Nicolas Alves | "Anos 70" | 8 | 121 |
| 2023 | Júlia Machado | "Where I Belong" | 13 | 75 |
| 2024 | Victoria Nicole | "Esperança" | 2 | 213 |
Esa Holopainen (raviohjastaja)

| Esa Holopainen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. maaliskuuta 1961 (ikä 63) Outokumpu
Kansalaisuus:   Suomi
Raviohjastaja
Kotirata:   Jokimaa, Lahti
Lisenssi:  Ammattiohjastaja (D)
Voittosumma:  20 367 731 €
Starttien määrä:  52 327
Voittoja:  5 684
1000. voitto:  1994
2000. voitto:  2000
3000. voitto:  2005
4000. voitto:  2010
5000. voitto:  2018
Tilastot päivitetty:  16.11.2024
Aiheesta muualla
Kotisivu
Esa Taneli Holopainen (s. 24. maaliskuuta 1961 Outokumpu) on suomalainen raviohjastaja. Ohjastamisen hän aloitti vuonna 1977 veljensä Tuomon hevosella Snobben Nova ja valmentajana hän on toiminut vuodesta 1982.
10. marraskuuta 2018 mennessä Holopainen on ohjastanut runsaat 45 600 ravilähtöä, joista hän on voittanut yli 5 000 lähtöä ja palkintorahoja yli 17 miljoonaa euroa. 5 000 voittoon hän ylsi kuudentena suomalaisohjastajana. Hän on voittanut Suomen ohjastajien voittotilaston ajajaliigan kahdella kaudella, vuosina 2003 ja 2005. 2022 sosiaalinen media paljasti Holopaisten tallissa Hollolassa meneillään olevan vallanvaihdoksen: Olli-Pekka Holopainen on ottamassa tallin valmennusvastuun. Esa Holopainen auttaa poikaansa ja jatkaa lainaohjastajana.
Aiheesta muualla

www.esaholopainen.com
Esa Holopainen Hippoksen tietokannassa