stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kjelmøyn keramiikka
Tutkimushistoriaa

Norjassa löytyi jo 1870-luvulla Kjelmøyn saarelta Mestersandenilta kivikautisiksi luokiteltuja esineitä, jotka O. Rygh oli toimittanut julkisuuteen. Vasta 1900-luvun alussa suoritti Ole Solberg kaivauksia ja löytöpaikan arvo alkoi vihdoin paljastua. Kohde oli sikäli kiinnostava, että kalkkipitoisessa hiekassa oli säilynyt myös orgaanisia esineitä kuten luu- ja sarvityökalija. Löydetty keramiikka poikkesi aiemmin muista paikoista löydetyistä. Tulokset julkaistiin vuonna 1909 ja löydettyjen rautaveitsien vuoksi Solberg ehdotti ajoitukseksi 800–900 jaa. eli viikinkiaikaa. Vuonna 1923 julkaisi Helge Gjessing löytöjen kronologisen luokittelun ja hän väitti, että esineet olisivat kuuluneet vanhemman rautakauden jälkipuoliskolle eli kansainvaellusajalle. Vuonna 1935 julkaisi Gutorm Gjessing uuden ajatuksen, etteivät löydöt selittyisi norjalaisilla kultturivaikutteilla, vaan että ne tulisi sitoa siperialaisiin tai venäläisiin löytöihin. Hän kutsui vaikutusta Ananjinon impulssiksi.  Suomalaisten (alla) arviot eivät saaneet Norjassa vastakaikua ja Kjelmøyn kulttuuri ajoitettiin ajanlaskun alkuun. Vaikka löytöjen suuri merkitys alkoi selvitä, osuivat ajoitukset kohdalleen vasta vuonna 1988 otettujen radiohiiliajoitusten jälkeen.
Aiemmin tunnettiin Pohjois-Suomessa aluksi vain kivikautinen Säräisniemen keramiikka (Sär-1). Kun tämä traditio aikanaan loppui, syntyi Pohjois-Skandinaviaan pitkä aikaväli, jossa ei valmistettu keramiikkaa. Kivikautisilta asuinpaikoilta löytyneet niistä poikkeavat keramiikan tyylit yhdistettiin nyt metallikauteen ja sitä alettiin kutsua Säräisniemen keramiikka (Sär-2).
Jo A. M. Tallgren ajoitti Kjelmøyn löydöt samanaikaisiksi kuin vastikään tehdyt Ananjinon kulttuurin löydöt. Suomessa Säräisniemen keramiikkaa tutki Äyräpää, joka ajoitti keramiikan rannansiirtymäkronologian avulla (1953). Christian Carpelan (1965) esitti kuitenkin, että Sär-2 jaettaisiin kolmeen ryhmään eli pohjoisskandinaviseen, pohjoissuomalaiseen ja eteläsuomalaiseen ryhmään. Myöhemmin hän erotteli siitä neljä ryhmää: Luukonsaaren, Sirnihtan, Anttilan ja Kjelmøyn keramiikka. Carpelanin pohjoisskandinavinen ryhmä vastaa nykyistä Kjelmøyn keramiikkaa.
Norjalaisilla on Kjelmøyn kulttuurista paras tuntemus. Vasta viime aikoina he ovat ajoittaneet hyvin luokitellut näytteensä ja he esittävät kuttuurin alkavan noin 1000 eaa. ja loppuvan ajanlaskun alussa tai muutama vuosisata sen jälkeen. Tämä vastaa hyvin myös ruotsalaisten ja suomalaisten arvioita.
Ruotsalaisessa arkeologiassa tutkimuksen painopiste sijaitsi eteläisessä Ruotsissa. Pohjois-Ruotsissa tehdyt havainnot keramiikasta niputettiin otsikon ”norrlandske asbestkeramik” alle. Sitä ei tutkittu perusteellisesti, ja ilmiön kokonaiskuva jäi epätarkaksi. Saamelaistutkimuksen noustua keskeiseksi teemaksi Pohjois-Ruotsissa, -Norjassa ja -Suomessa syntyi lyhyessä aikaa nopeasti tarkentuva kokonaiskuva saamelaisidentiteetin muodostumisesta Pohjois-Fennoskandiassa. Venäläinen näkökulma on vielä ratkaiseva edeltävän tilanteen ymmärtämiseksi.
Aiheesta muualla

Nyman, Jan-Erik: Det blänkte som av silver i jorden(masteruppsats, pro gradu-tutkielma), Uppsalan yliopisto, 2010, Uppsala. 138 s.
Sundquist, Øyvind: Funksjon, relasjon, symbol. Kjelmøykeramikk og tidlig jernbruk i Finnmark, Tromsan yliopisto, 1998 (norjaksi)
Sundquist, Øyvind: Asbest som redskapsmateriale, Ottar , 1999, vol 2, ss.33-38 (norjaksi)
Sundquist, Øyvind: Funksjon, relasjon, symbol: Kjelmøykeramikk og tidlig jernbruk i Finnmark, Tromura, kulturhistorie. 32. Tromssan yliopisto, 2000
Det Grenseløse Vannet: Førhistorisk tid (Arkistoitu – Internet Archive) (norjaksi)
Piha, Minerva: Kivihaudat–saamelainen hautaustapa?, Kalmistopiiri, 2016
Tervakankaan rautakautinen kalmisto (Arkistoitu – Internet Archive)
Nisäkäsnimistötoimikunta

Nisäkäsnimistötoimikunta on nisäkkäiden suomenkielisiä nimiä kehittävä työryhmä, joka koostuu suomalaisen eläintieteen tutkimuksen kärkinimistä. Ryhmän perusti Heikki Henttonen 1990-luvun alkupuolella. Nisäkäsnimistötoimikunta on itsenäisesti toimiva vapaaehtoinen ryhmä, eikä kyse ole virallisesta komiteasta. Ryhmään ei kuulu kielitieteen edustajia.
Ryhmän ehdotukset maailman nisäkkäiden uusiksi suomenkielisiksi nimiksi julkaistiin vuonna 2008 Luonnontieteellisen keskusmuseon verkkosivuilla. Ehdotuksesta on käyty kriittistä keskustelua. Suomen kielen lautakunta kiitti ryhmää laajasta työstä ja aiemmin vailla suomenkielistä nimeä olleiden lajien nimeämisestä, mutta suhtautui moniin ehdotuksiin kriittisesti. Lautakunta suositti, että nisäkäsnimistötoimikunta tarkastelee aineistoa uudestaan.
Helsingin Sanomien päätoimittaja Kaius Niemi on todennut, ettei eläinten nimiä Suomessa virallisteta millään tavalla, eivätkä lautakunnan tai toimikunnan suositukset ole sitovia. Kuitenkin nimistön käyttöä on suositellut muun muassa Suomen nisäkästieteellinen yhdistys ja Helsingin Sanomat pitää ehdotusta painavana. Useiden riistaeläinten vakiintuneet nimet on kuitenkin kirjoitettu metsästyslakiin ja ovat siinä mielessä virallisia.
Jäsenet

Nisäkäsnimistötoimikunnan jäsenet vuonna 2008:
Heikki Henttonen, professori
Ilkka Koivisto†, filosofian tohtori
Seppo Lahti†, filosofian lisensiaatti
Juhani Lokki, professori
Petri Nummi, dosentti
Erkki Pankakoski†, dosentti
Juha Valste, filosofian maisteri
Kirjallisuutta

Pitkänen-Heikkilä, Kaarina: Tiedesanaston suomentamista koskevat normit: Eläintaksonomisen sanaston kehittämisestä 1800-luvulla ja 2000-luvulla. Virittäjä, 2018, 122. vsk, nro 4.  Artikkelin verkkoversio.
Aiheesta muualla

Nisäkäsnimistötoimikunta: Maailman nisäkkäiden suomenkieliset nimet.
Kuusipeura onkin täpläkauris. Etelä-Saimaa 24.10.2007.
Tutkijat tekisivät maaoravasta tikutakun. Helsingin Sanomat 25.8.2008.
Metsästäjäliitto suosittaa käyttämään yhä perinteistä peura-nimeä (arkistoitu linkki). Suomen Metsästäjäliitto 22.1.2009.
San Antonio Rampage

| San Antonio Rampage |
| --- | --- |

Perustettu:  2002
Kaupunki:  San Antonio, Teksas
Kotiareena:  AT&T Center
Sarja:  AHL
Konferenssi:  Läntinen
Divisioona:  Keskinen
Värit:                
Infobox OKNimi-testi OK: 
San Antonio Rampage oli AHL-liigassa pelaava yhdysvaltalainen jääkiekkoseura. Nykyisin se tunnetaan Henderson Silver Knights -nimellä.
Historia

San Antonio Rampage aloitti AHL:ssä vuonna 2002 NHL-seura Florida Panthersin farmijoukkueena. Florida Panthers ja Peter Holtin johtama Spurs Sports & Entertainment, joka omistaa myös NBA-seura San Antonio Spursin ja WNBA-seura San Antonio Silver Starsin, omistivat seuran yhdessä. Rampagen ja Panthersin yhteistyö kesti ensimmäisellä kerralla vuoteen 2005, jolloin Spurs Sports & Entertainment osti Panthersin osuuden seurasta. Kaudesta 2005–2006 alkaen seura toimi NHL-seura Phoenix Coyotesin farmijoukkueena. Kaudella 2009–2010 seura oli yhteistyössä myös NHL-seura Anaheim Ducksin kanssa. Vuonna 2011 Rampage palasi kuuden vuoden tauon jälkeen Florida Panthersin farmijoukkueeksi. Kaudesta 2015–2016 alkaen seura toimii NHL-seura Colorado Avalanchen farmijoukkueena.
Rampage ei ole saavuttanut suurta menestystä. AHL:n pudotuspeleihin seura on yltänyt kahdesti, ensimmäisellä ja kuudennella kaudellaan. Rampage sijoittui runkosarjakaudella 2002–2003 divisioonansa kolmanneksi kerättyään 80:ssä ottelussa 87 pistettä. Seura voitti 36 ottelua, pelasi 11 ottelua tasan ja hävisi 29 ottelua varsinaisella peliajalla sekä neljä jatkoajalla. Seura putosi pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Norfolk Admiralsia vastaan suoraan kolmessa ottelussa. Toisen kerran Rampage pääsi pudotuspeleihin kaudella 2007–2008, jolla sen tie katkesi niin ikään pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella, kun se hävisi Toronto Marliesille voitoin 3–4.
Yanick Lehoux pitää hallussaan San Antonio Rampagen yhden kauden piste- ja syöttöennätystä. Hän teki kaudella 2006–2007 73 tehopistettä, 31 maalia ja 42 syöttöpistettä, 72:ssa ottelussa. Seuran yhden kauden maaliennätys, 33 maalia, niin ikään kaudelta 2006–2007, on Donald MacLeanin hallussa. Kaikkiaan eniten sekä pisteitä, maaleja että syöttöpisteitä Rampagen riveissä kerännyt pelaaja on kauden 2010–2011 jälkeen Brett MacLean (155 tehopistettä, 74 maalia ja 81 syöttöpistettä runkosarjavuosina 2008–2011), joka on myös eniten otteluita seurassa pelannut pelaaja (201 runkosarjaottelua).
San Antonio Rampagen päävalmentajana toimii Dean Chynoweth. Seuran aiempia päävalmentajia ovat olleet John Torchetti, Scott Allen, Steve Ludzik, Pat Conacher, Greg Ireland, Ray Edwards ja Chuck Weber.
Joukkue kaudella 2020-2021

| Kokoonpano | Kokoonpano | Kokoonpano | Kokoonpano | Valmentajat |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Maalivahdit    Puolustajat |  |  Hyökkääjät |  |      Selitykset (C) Kapteeni  (A) Varakapteeni  Lähde: Määritä osoite! Päivitetty:   |  |  |
Aiheesta muualla

San Antonio Rampagen verkkosivut (englanniksi)
| Itäinen konferenssi | Itäinen konferenssi | Läntinen konferenssi | Läntinen konferenssi |
| --- | --- | --- | --- |
| Atlantin Divisioona | Pohjoinen Divisioona | Keskilännen Divisioona | Tyynenmeren Divisioona |
| Bridgeport Sound Tigers | Albany Devils | Charlotte Checkers | Bakersfield Condors |
| Hartford Wolf Pack | Binghamton Senators | Chicago Wolves | Ontario Reign |
| Hershey Bears | Rochester Americans | Grand Rapids Griffins | San Antonio Rampage |
| Lehigh Valley Phantoms | St. John's IceCaps | Iowa Wild | San Diego Gulls |
| Portland Pirates | Syracuse Crunch | Lake Erie Monsters | San Jose Barracuda |
| Providence Bruins | Toronto Marlies | Manitoba Moose | Stockton Heat |
| Springfield Falcons | Utica Comets | Milwaukee Admirals | Texas Stars |
| Wilkes-Barre/Scranton Penguins |  | Rockford IceHogs |  |
Helsingin ranskalais-suomalainen koulu

| Helsingin ranskalais-suomalainen koulu> Lycée franco-finlandais d'Helsinki |
| --- | --- |
 Arkkitehti Aarne von Boehmin suunnittelema koulurakennus.
Sijainti:  Raumantie 4, Munkkivuori, Helsinki
Koordinaatit:  60°12.47′N, 24°52.20′E
Perustettu:  1947
Rehtori:  Najat Ouakrim-Soivio
Luokat:  esikoulu, peruskoulu ja lukio
Oppilaita:  n. 600 (peruskoulu, 2023), n. 170 (lukio, 2023)
Verkkosivut
Helsingin ranskalais-suomalainen koulu on Suomen valtion ylläpitämä erikoiskoulu, jossa noudatetaan suomalaista opetussuunnitelmaa painotetulla ranskanopetuksella vahvistettuna. Kouluun kuuluvat esikoulu, peruskoulu, lukio sekä samassa rakennuksessa toimiva Ranskalaisen koulun ystävät ry:n ylläpitämä yksityinen leikkikoulu.
Vuonna 2023 peruskoulussa oli noin 600 oppilasta ja lukiossa noin 170 opiskelijaa.
Historia

Koulun perusti ranskalainen Catherine Servé, jonka aloittaman yksityisen ranskankielisen leikkikoulun jatkoksi perustettiin vuonna 1947 yksityinen alkeiskoulu. Alkuvuosina se toimi eräässä vanhassa puutalossa Kaivopuiston reunassa Puistokatu 4:ssä. Vuonna 1956 samaan yhteyteen perustettiin yksityinen ranskalais-suomalainen yhteislyseo. Suomen valtio on omistanut koulun vuodesta 1977, jolloin koulu myös siirtyi osaksi peruskoulujärjestelmää. Ranskan valtio on tukenut koulua alusta saakka.
Vuonna 1956 koulun ensimmäinen oma talo rakennettiin Eiraan Laivurinkadulle, ja myöhemmin lisätiloja saatiin Töölön Arkadiankadulta, jonne muuttivat koulun yläaste ja lukio tilojen käydessä ahtaaksi. Vuonna 1994 koulu muutti nykyisiin tiloihinsa Munkkivuoreen.
Nykyisen koulurakennuksen vanhan osan on suunnitellut arkkitehti Toivo Korhonen ja se valmistui vuonna 1959 silloisen Munkkivuoren yhteiskoulun käyttöön. Koulun 1990-luvulla rakennetun uudemman osan on suunnitellut arkkitehti Aarne von Boehm.
Keväällä 2020 ranskalais-suomalaisessa koulussa sattui tulipalo, jonka seurauksena koulun vanhemmalle puolelle levisi terveydelle haitallista savua ja nokea. Vanha puoli suljettiin käytöltä remontin valmistumiseen saakka. Lukio ja alakoulu siirtyivät väistötiloihin toimistotaloon Laajalahdentie 23:een, jossa he opiskelivat vuoden 2023 syksyyn saakka.
Koulu tänään

| Vuosi | Yleislinja Vaatimuksena A-ranskan arvosana>  | Erityistehtävälinja Vaatimuksena hyväksytty kielikoe, kielikokeesta saa 10 pistettä>  |
| --- | --- | --- |
| 2022–2023 |  7,38 |  17,92 |
| 2023–2024 |  7,00 |  17,08 |
| 2024–2025 |  7,31 |  17,00 |
Koulun menot katetaan valtion varoista. Lisäksi Ranskan valtio maksaa muutaman opettajan palkkauksen. Nämä ovat syntyperäisiä ranskankielisiä ja antavat opetusta ranskaksi. Opetussuunnitelman mukaan oppilas saa 14 vuotta kestävän koulunkäyntinsä aikana noin 40 prosenttia koko opetuksestaan ranskaksi. Ranskan kieli painottuu opetuksen alkuvaiheeseen ja vähenee opintojen edistymisen myötä.
Koulun oppilailla on hyvät mahdollisuudet opiskella erittäin laajaa kielivalikoimaa. Opetus on ainakin lukiossa hyväntasoista, sillä esimerkiksi STT:n keväällä 2020 tekemän lukiovertailun mukaan, jossa lukio sijoittui pienten lukioiden luokassa valtakunnallisesti toiseksi, oppilaiden osaaminen kehittyy selvästi keskimääräistä paremmin lukion aikana. Vuonna 2017 sisäänpäässeiden lukiolaisten yläkoulun todistuksen keskiarvo oli keskimäärin 8,19 ja lukion aikana kevään 2020 ylioppilaskirjoitusten arvosanojen perusteella kehittymistä arvioitiin tapahtuneen keskimäärin +0,97 arvoluvun verran.
Vuonna 2023 HRSK:n lukiossa oli noin 170 lukiolaista. Lukioon haetaan yhteishaussa yleislinjalle tai eritystehtävälinjalle. Yleislinjalle valituksi tuleminen edellyttää A-ranskan arvosanaa päättötodistuksessa ja eritystehtävälinjalle valituksi tuleminen kielikokeen suorittamista. Hakijat valitaan molemmille linjoille lukuaineiden keskiarvon perusteella.
Lisäksi Ranskan opetusministeriö myöntää ylioppilastutkinnon koulussa suorittaneille DELF-diplomin, joka oikeuttaa opiskelemaan ranskalaisissa yliopistoissa samoin oikeuksin kuin Ranskassa yo-tutkinnon suorittaneet.
Koulu sijaitsee nykyisin Munkkivuoressa sijaitsevassa koulurakennuksessa. Esikouluun ja perusopetukseen haetaan kielikokeella. Koulu on maksuton.
Tunnettuja alumneja

| --- | --- |
 Aleksi Barrière, ohjaaja-dramaturgi ja kirjailija  Irina Björklund, näyttelijä  Julianna Borsos, KTT  Michel Budsko, näyttelijä  Kanerva Cederström, ohjaaja  Fatim Diarra, poliitikko  Juhana Frösén, neurokirurgian professori  Gracias (Deogracias Masomi), muusikko, näyttelijä  Jarmo Gunn, lääketieteen professori  Minna Haapkylä, näyttelijä  Virve Hirvensalo, malli, mainonnan suunnittelija ja toimittaja  Vesa Hämes, näyttelijä  Juhani Härmä, ranskan kielen professori HY  Juha Höykinpuro, luontokuvaaja  Elias Kajander, koripalloilija ja lakimies  Heli Kajo, laulaja ja lauluntekijä  Niilo Kauppi, tutkimusprofessori, Jyväskylän ja Strasbourgin yliopisto  Mikko Kautto, toimitusjohtaja  Nathalie Lahdenmäki, keramiikkataiteilija  Marius Laiho, näyttelijä  Kuutti Lavonen, taiteilija, professori  Linnea Leino, näyttelijä :  Sonya Lindfors, koreografi, taiteellinen johtaja  Nosh A Lody, jalkapalloilija  Anna-Maaria Oramo, muusikko, cembalisti  Jeremie Malolo, muusikko, jalkapalloilija  Joni Malmi, lumilautailija, toimitusjohtaja  Oskari Martimo, muusikko  Kai Meriluoto, jalkapalloilija  Laura Mikkola, pianisti  Christian Moustgaard, musiikkialan vaikuttaja  Tuomas Muraja, toimittaja, yhteiskunnallinen vaikuttaja  Kaius Niemi, päätoimittaja (Helsingin Sanomat)  Lena Näre, sosiologian professori HY  Sakari Oramo, kapellimestari  Matti Peltola, jalkapalloilija  David Ramadingaye, jalkapalloilija  Antti Satuli, suurlähettiläs  Satu Teerikangas, professori, UTU  Katja Toivola, jazzmuusikko  Penna Urrila, ekonomisti  Tuukka Vasama, näyttelijä  Pihla Viitala, näyttelijä  Aku Vikström, toimitusjohtaja  Tuomas Vimma, kirjailija
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Helsingin ranskalais-suomalainen koulu Wikimedia Commonsissa
Ylen Elävä arkisto: Koulutie Helsinki-Pariisi
Puistokadun varrella oleva huvila, jossa koulu alkuvuosinaan toimi.
Entinen Helsingin ranskalais-suomalaisen koulun, nykyinen Eiran aikuislukion koulutalo Laivurinkadun varrella
Finlandia-hiihto

| Finlandia-hiihto |
| --- | --- |
 Finlandia-hiihdon mitali vuodelta 2014.
Tyyppi:  maastohiihtokilpailu
Ajankohta:  helmikuun loppu
Tapahtumapaikka:  Lahden urheilukeskus
Paikkakunta:  Lahti, Hollola
Ensimmäisen kerran:  1974
Seuraavan kerran:  2025
Aktiivisuus:  Vuosittain
Osallistujia:  noin 5 000
Kotisivut
Finlandia-hiihto on Suomessa vuosittain käytävä pitkän matkan maastohiihtokilpailu. Kilpailu järjestetään yleensä helmikuun viimeisenä viikonloppuna. Aluksi hiihtoreitti kulki Hämeenlinnasta Lammin kautta Lahteen. Koska kaupunkien välinen reitti kulkee useiden järvien yli ja ne eivät ole joka vuosi riittävän paksussa jäässä, kilpailu on siirtynyt nykyisin Lahden ympäristössä kulkevalle reitille. Miesten kilpailussa eniten voittoja on saavuttanut Kari Varis, kaikkiaan 12 kertaa. Naisten kilpailussa eniten voittoja on hiihtänyt Sisko Kainulainen, myöskin 12 kertaa.
Historia

Ensimmäistä Finlandia-hiihtoa suunniteltiin vuonna 1973 Hämeenlinnan ja Hyvinkään välille. Lumen vähyyden vuoksi se jouduttiin kuitenkin perumaan. Ensimmäinen startti tapahtui vuonna 1974, jolloin reittinä oli 75 kilometrin matka Hämeenlinnasta Lahteen. Vuonna 1976 osallistujia oli jo 3 500 kaikkiaan 14 eri maasta. Vuodesta 1978 Finlandia-hiihto on kuulunut Ruotsissa Uppsalassa perustettuun Worldloppet-sarjaan ainoana suomalaisena tapahtumana.
Vuonna 1982 hiihtäjiä oli ensi kertaa yli 10 000, mukana muun muassa Japanin prinssi Tomohito. Kahden vuoden kuluttua Finlandia pääsi Guinnessin ennätysten kirjaan maailman suurimpana massahiihtotapahtumana. Tuolloin osallistujia oli jo yli 13 000. Vuonna 1986 sallittiin ensimmäistä kertaa perinteisen ohella myös vapaa hiihtotapa. Finlandiaa hiihdettiin yhtä aikaa kummallakin hiihtotavalla, kunnes vuonna 1988 ainoaksi hiihtotekniikaksi vakiintui perinteinen. Perinteisen hiihtotavan rinnalle tuli vuonna 1990 vapaa Finlandia, joka hiihdettiin varsinaista Finlandiaa edeltäneenä päivänä. Vapaa Finlandia jäi tällöin lyhytaikaiseksi, mutta vapaalla hiihdettiin oma kisansa jälleen 2007.
1990-luvulla hiihto jouduttiin siirtämään lumiolojen vuoksi Hämeenlinnasta Lahteen peräti viidesti. Vuoden 2000 hiihdon jälkeen tehtiin päätös, että reitiksi valitaan vuodesta 2001 alkaen pysyvästi Lahti–Hollola–Lahti. Niinpä vuoden 1999 kisa oli viimeinen, joka hiihdettiin Hämeenlinnasta Lahteen. Vuoden 2011 Finlandia-hiihdossa oli ensimmäistä kertaa FIS maraton cupin arvo, mikä lisäsi hiihdon kilpailullista arvoa ja näkyvyyttä.
Finlandia-hiihdon 40-vuotisjuhlahiihdossa 2013 osallistujamäärä ylitti 7 000:n hiihtäjän rajan. Samana vuonna perustettiin Finlandia Ski Team, joka osallistuu kotimaisiin ja kansainvälisiin kilpahiihdon ja massahiihdon tapahtumiin. Vuonna 2020 Finlandia-hiihto jouduttiin perumaan ensimmäistä kertaa. Syynä oli lumen puute. Seuraavana vuonna 2021 kilpailu peruttiin toistamiseen, tällä kertaa koronarajoitusten takia.
Aiheesta muualla

Finlandia-hiihdon kotisivut
Finlandia-hiihdon kuva-arkisto
Marathon Skier -nettijulkaisu (Arkistoitu – Internet Archive) on Finlandia-hiihdon uusi kansainvälinen kanava. Viidellä kielellä ilmestyvä Marathon Skier on Worldloppet- ja Euroloppet-massahiihtojen esittelyfoorumi ja pitkän matkan hiihtoihin keskittyvän elämäntavan esittelijä.
Finlandia-hiihdon kuvat 2014 (Arkistoitu – Internet Archive)
Neliömetri

Neliömetri (tunnus m²) on SI-järjestelmän mukainen pinta-alan johdannaisyksikkö. Neliömetri on sellaisen neliön pinta-ala, jonka sivu on pituuden SI-perusyksikkö metri. Pinta-alan perusmittayksikkönä on metri × metri eli m².
Neliömetrin usein käytettyjä kerrannaisia ovat hehtaari, joka on 10 000 neliömetriä, ja aari, joka on 100 neliömetriä.
SI-järjestelmässä kerrannaisyksiköillä ilmoitetaan yksikön kerrannaisuutta, esimerkiksi etuliite kilo tarkoittaa tuhatkertaista. Pinta-alayksiköissä on kuitenkin huomattava, että kerrannaisyksikkö neliöityy, eli km² tarkoittaa km × km eikä k(m × m). 1 km² ei siis ole tuhat m² vaan tuhat kertaa tuhat m² eli miljoona m².
1 m² = 0,000001 km²
1 m² = 100 dm²
1 m² = 10 000 cm²
1 m² = 1 000 000 mm²
1 mm² = 0,000001 m²
1 cm² = 0,0001 m²
1 dm² = 0,01 m²
1 km² = 1 000 000 m²
Puhekielessä neliöillä pinta-alan yhteydessä (esimerkiksi asuntoalassa) tarkoitetaan lähes aina neliömetrejä.
Moskovan metro

| Moskovan metro   Московский метрополитен |
| --- | --- |

 Moskovan metron asemia.
Sijainti:  Moskova ja Krasnogorsk, Venäjä
Avattu:  15. toukokuuta 1935
Pituus:  412,1 km
Asemia:  239
Linjoja:  17
Raideleveys:  1 520 mm
Sähköistys:  virtakisko, 825 V DC
Matkoja päivässä:  noin 9 miljoonaa
  
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
Kijevskajan metro­asema Koltsevaja-linjalla
Elektrozavodskaja-metro­asema Arbatsko-Pokrovskaja-linjalla
Moskovan metro (ven. Московский метрополитен, Moskovski metropoliten) on maailman neljänneksi vilkkaimmin käytetty metrojärjestelmä. Se sisältää 236 asemaa ja 17 linjaa yhteensä 397,3 kilo­metrin pituisena, ja sitä käyttää arkisin 6–9 miljoonaa ihmistä. Monet asemista tunnetaan koristeellisesta suunnittelustaan sekä sosialistisen realismin taide­teoksista.
Historia

Metron rakentaminen aloitettiin 1930-luvulla Lazar Kaganovitšin tekemän Moskovan yleis­suunnitelman pohjalta. Ensimmäinen linja avattiin Sokolnikin ja Park Kulturyn välille 15. touko­kuuta 1935.
Asemat ja vuorovälit

Asemien keski­väli on varsin suuri, 1 800 metriä. Lyhin väli on 510 metriä ja pisin 3,4 kilometriä. Pitkien väli­matkojen ansiosta metro­junan keski­nopeus linjoilla on 42 kilometriä tunnissa. Vuoroväli ruuhka-aikana on 90 sekuntia, muulloin päiväsaikaan 2–3½ minuuttia ja yöllä 6–10 minuuttia. Tiheiden vuorovälien johdosta varsinaisia aika­tauluja ei ole saatavilla. Metro on auki kello 5.35–1.00. Linjoista 11 kulkee säteittäisesti kaupungin keskustan suunnassa, ja 20 kilometrin mittainen kehä­linja numero viisi (Koltsevaja) yhdistää säteittäis­linjat.
Linjat

| Linja | Linja | Linja | Avattu | Laajennus | Pituus   (km) | Asemat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Sokolnitšeskaja | Сокольническая | 1935 |  | &&&&&&&&&&&&&044.050000044,5 | 26 |
|  | Zamoskvoretskaja | Замоскворецкая | 1938 |  | &&&&&&&&&&&&&042.080000042,8 | 24 |
|  | Arbatsko-Pokrovskaja | Арбатско-Покровская | 1938 |  | &&&&&&&&&&&&&045.010000045,1 | 22 |
|  | Filjovskaja | Филёвская | 1958 |  | &&&&&&&&&&&&&014.090000014,9 | 13 |
|  | Koltsevaja | Кольцевая | 1950 |  | &&&&&&&&&&&&&019.030000019,3 | 12 |
|  | Kalužsko-Rižskaja | Калу́жско-Ри́жская | 1958 |  | &&&&&&&&&&&&&037.080000037,8 | 24 |
|  | Tagansko-Krasnopresnenskaja | Таганско-Краснопресненская | 1966 |  | &&&&&&&&&&&&&042.020000042,2 | 23 |
|  | Kalininsko  | Калининская | 1979 |  | &&&&&&&&&&&&&016.030000016,3 | 8 |
|  | Solntsevskaja  | Калининская | 2014 |  | &&&&&&&&&&&&&024.080000024,8 | 12 |
|  | Serpuhovsko-Timirjazevskaja | Серпуховско-Тимирязевская | 1983 |  | &&&&&&&&&&&&&041.050000041,5 | 25 |
|  | Ljublinsko-Dmitrovskaja | Люблинско-Дмитровская | 1995 |  | &&&&&&&&&&&&&038.030000038,3 | 23 |
|  | Bolšaja koltsevaja | Большая кольцевая | 2018 |  | &&&&&&&&&&&&&012.060000012,6 | 12 |
|  | Butovskaja | Бутовская | 2003 |  | &&&&&&&&&&&&&010.&&&&0010,0 | 7 |
|  | Nekrasovskaja | Некрасовская | 2019 |  | &&&&&&&&&&&&&022.030000022,3 | 8 |
| Yhteensä | Yhteensä | Yhteensä | Yhteensä | Yhteensä | &&&&&&&&&&&&0412.0100000412,1 | 239 |