stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Diddy Kong
Fyysinen ulkonäkö

Diddyllä on ruskea turkki, ruskeat silmät ja erottuva apinan häntä. Hänellä on yllään punainen paita, jossa on keltaisia ​​tähtiä, ja punainen lippalakki, jossa on Nintendo-logo. Diddy käyttää harvoin muita vaatteita. Yksi ainoa muu vaate on hänen panssarinsa Mario Strikers sarjassa. Diddy on ainoa Kongeista jolla on häntä.
Hahmo peleissä > Mario Spin-off -esiintymiset

Diddy Kong oli pelattavissa Mario Golf: Toadstool Tourissa. Hänet pantiin peliin toimimaan Donkey Kongin kumppanina. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun Diddy Kong esiintyi perinteisessä Mario Bros. -sarjan pelissä.
Diddy Kong esiintyi Mario Tennis -sarjassa peleissä Mario Power Tennis, Mario Tennis Open ja Mario Tennis Aces.
Diddy Kong on Mario Strikers Chargedissa avattava kapteeni. Hänet avataan lyömällä hänet Crystal Cupissa. Diddy Kong on Playmaker-kapteeni, ja hän on erittäin nopea ja ketterä. Hänen superkykynsä kutsuu valonsäteen, joka vetää minkä tahansa pelaajan taivaalle viideksitoista sekunniksi. Diddy Kong palaa peliin Mario Strikers: Battle League pelattavana hahmona Paulinen rinnalla ilmaisessa syyskuun päivityksessä vuonna 2022.
Hahmo peleissä > Mario Kart -sarja

Diddy Kongin ensimmäinen esiintyminen Mario Kartissa oli Mario Kart: Double Dash!!. Hän on kevyt hahmo, ja hänen erikoisaseensa on Giant Banana, joka on jaettu Donkey Kongin kanssa. Hänen kumppaninsa on Donkey Kong ja hänen oma henkilöautonsa on Barrel Train. Tämä on myös viimeinen peli, jossa Chris Sutherlandin äänileikkeitä käytettiin Diddy Kongissa ennen kuin Katsumi Suzuki otti roolin. Diddy palaa pelattavana hahmona Mario Kart Wiissä keskisarjan hahmona, mutta on tällä kertaa avattavissa. Hänet avataan voittamalla 50cc Lighting Cupin tai pelaamalla 450 kilpailua.
Diddy Kong esiintyy Mario Kart Tourissa pelattavana hahmona, jossa hänet luokitellaan superhahmoksi. Hänen erikoisaseensa on Banana Barrels, jonka hän jakaa Funky Kongin kanssa.
Diddy Kong on tarkoitus lisätä Mario Kart 8 Deluxeen pelattavana hahmona Booster Course Passin kuudenteen aaltoon Funky Kongin, Paulinen ja Peachetten rinnalla.
Hahmo peleissä > Super Smash Bros. -sarja

Diddy Kong liittyy Super Smash Bros. -sarjaan pelattavana hahmona Super Smash Bros. Brawlissa ja palaa Super Smash Brosissa Nintendo 3DS / Wii U:lle ja Super Smash Bros. Ultimatelle. Hän on nopea, ketterä ja erittäin akrobaattinen, aivan kuten hän on Donkey Kong -sarjassa. Diddy Kongin paino on 93 yksikköä Super Smash Bros. Brawlissa ja Super Smash Brosissa Nintendo 3DS / Wii U:lle; Super Smash Bros. Ultimatessa hänen painonsa on pudonnut 90 yksikköön.
Muussa mediassa > Donkey Kong Country -animaatiosarja

Diddy Kong esiintyi päähenkilönä Donkey Kong Country -animaatiosarjassa. Täällä hän oli edelleen Donkey Kongin paras ystävä, mutta hän ei ole niin iloinen kuin peleissä. Vaikka hän kantaa ilkikurista ja viisasta luonnetta, hän voi myös olla kateellinen, sarkastinen ja välinpitämätön.
Muussa mediassa > Super Mario Bros. -elokuva

Elokuvassa hänet nähdään väkijoukossa Marion ja Donkey Kongin taistelun aikana. Hän kannustaa Donkey Kongia Dixien ja Chunky Kongin välissä istuessa. Hän jatkaa hurraamista senkin jälkeen, kun Cranky on hiljentänyt väkijoukon, kunnes hän käskee häntä olemaan hiljaa, jolloin Diddy pyytää anteeksi. Hänen äänenään on Eric Bauza.
European Battery Technologies

European Battery Technologies on yritys, joka jatkaa Varkaudessa vuonna 2013 konkurssiin päätyneen yrityksen European Batteries toimintaa. Alkuperäinen yritys aloitti toimintansa 2010.
HMS Adventure (M23)

| HMS Adventure |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Vickers Limited, Barrow-in-Furness/Devonportin telakka
Kölinlasku:  29. marraskuuta 1922
Laskettu vesille:  18. kesäkuuta 1924
Palveluskäyttöön:  2. lokakuuta 1926
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 1947
Tekniset tiedot
Uppouma:  6 740 t (standardi) 8 370 t (kuormattuna)
Pituus:  164 m
Leveys:  18 m
Syväys:  5,26 m
Koneteho:  40 000 shp
Nopeus:  28 solmua
Miehistöä:  395 (rauhan aikana) 560 (sodan aikana)
Aseistus
Aseistus:  4 x QF 4,7" Mk VIII -ilmatorjuntatykkiä yksiputkisina HA Mk XIII -asennuksina 4 x QF 2 naulan Mk II -ilmatorjuntatykkiä yksiputkisina HA Mk II -asennuksina 280-340 x miinaa
HMS Adventure (viirinumero M23) Britannian kuninkaallisen laivaston miinalaiva. Alus oli ensimmäinen vartavarten rakennettu miinalaiva ja dieselristeilymoottoreilla varustettu sotalaiva Kuninkaallisessa laivastossa.
Valmistus

Alus tilattiin Barrow-in-Furnessista Vickers Limitediltä, missä köli laskettiin 29. marraskuuta 1922. Alus laskettiin vesille 18. kesäkuuta 1924 ja otettiin palvelukseen 2. lokakuuta 1926.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Atlantin laivastoon. Alus oli 1931-1932 huollettavana telakalla, jolloin sille valmistettiin pyöristetty perä alkuperäisen kulmikkaan tilalle.
Alus vaurioitui pahoin osuttuaan miinaan 13. marraskuuta 1939 Thames-joen suistossa. Aluksen miehistöstä menehtyi 23 henkeä ja lisäksi sen saattajana toiminut hävittäjä HMS Blanche ajoi myös miinaan. Alus joutui telakalle Sheernessiin. Palvelukseen palattuaan se laski miinoituksen 1940 Orkneysaarten vesille ja Yrjön kanavaan. Alus vaurioitui osuttuaan miinaan 1941 Liverpoolin edustalla.
Alus muutettiin 1944 maihinnousulaivaston korjaus- ja majoitusalukseksi. Alus siirrettiin 1945 reserviin. Alus myytiin romutettavaksi 1947 T. W. Ward Ltd:lle ja romutettiin Briton Ferryssä.
Palvelus > Päälliköt

Aluksen päällikköinä olivat:
John H. D. Cunningham
Emil Molin

| Emil Molin> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. helmikuuta 1993 (ikä 31) Gävle, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  81 kg
Seura
Seura:  Östersunds IK
Sarja:  HockeyAllsvenskan
Pelinumero:  22
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2011–
Aik. seurat:  Brynäs IF (SEL/SHL) Rögle BK (HA) Texas Stars (AHL) Idaho Steelheads (ECHL) MODO Hockey (HA) Malmö Redhawks (SHL) KooKoo (SML)
NHL-varaus:  105. varaus, 2011 Dallas Stars
Emil Molin (s. 3. helmikuuta 1993 Gävle, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa kotimaansa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskan-joukkue Östersunds IK:ssa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta Molin osaa pelata myös keskellä.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Venäjä 2013 | jääkiekko |  |
Molin pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2013, jolloin hän voitti hopeaa. Yhteensä Molin on pelannut 16 nuorten maaottelua.
Muuta

Molinin pikkuveli Linus pelaa hyökkääjänä HockeyTvåan-joukkue Jonstorps IF:ssä. Veljesten isä Ove Molin pelasi omalla urallaan hyökkääjänä pudotuspelit mukaan lukien yhteensä 860 Elitserien-ottelua. Ove kuului myös Ruotsin vuoden 1999 MM-pronssijoukkueeseen. Hän toimii nykyään Brynäs IF:n Allsvenskan-joukkueen apuvalmentajana. Seura on jäädyttänyt Oven pelinumeron 21.
Emil Molin on sairastanut 11-vuotiaasta lähtien tyypin 1 diabetesta.
Eitzing

| Eitzing |
| --- | --- |
 Eitzingin kirkko
 vaakuna
 Eitzing
 Koordinaatit: 48°14′23″N, 13°25′47″E 
Valtio:  Itävalta
Osavaltio:  Ylä-Itävalta
Piirikunta:  Ried im Innkreis
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  8,563 km²
Korkeus:  419 m
Väkiluku (2017):  801
 – Väestötiheys:  93,5 as./km²
 
 www.eitzing.at 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Eitzing on Itävallan kunta Ylä-Itävallan osavaltiossa Ried im Innkreisin piirikunnassa. Se sijaitsee osavaltion länsiosassa Ried im Innkreisin kaupungin luoteispuolella. Kunnassa on arviolta 801 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 8,563 neliökilometriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eitzing Wikimedia Commonsissa
Kunnan internetsivut
HMS Affleck

| HMS Affleck |
| --- | --- |
 HMS Affleck

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Bethlehem-Hingham Shipyard Inc., Hingham, Massachusetts
Kölinlasku:  5. huhtikuuta 1943
Laskettu vesille:  30. kesäkuuta 1943
Palveluskäyttöön:  29. syyskuuta 1943
Poistui palveluskäytöstä:  palautettu elokuussa 1945 Yhdysvalloille
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 800 t (max)
Pituus:  93 m
Leveys:  11,1 m
Syväys:  3,4 m
Nopeus:  24 solmua (44 km/h)
Miehistöä:  170-180
HMS Affleck (viirinumero K462) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Captain-luokan fregatti toisessa maailmansodassa. Alus oli Lend-Lease-sopimuksen nojalla Yhdysvalloista saatu Buckley-luokan saattuehävittäjä USS Oswald, joka luokiteltiin Kuninkaallisessa laivastossa fregatiksi. Se nimettiin Yhdysvaltain vapaussodan vuoden 1780 kuutamotaistelussa 74-tykin linjalaivaa HMS Bedfordia komentaneen Sir Edmund Affleckin mukaan.
Valmistus

Alus tilattiin 10. tammikuuta 1942 Bethlehem-Hingham Shipyard Inc.:ltä Hinghamista Massachusettsista Yhdysvalloista, missä köli laskettiin 5. huhtikuuta 1943. Alus laskettiin vesille paria kuukautta myöhemmin 30. kesäkuuta ja valmistui vielä samana vuonna 17. syyskuuta.
Palvelus

Affleck oli 1. saattajaryhmän johtoaluksena ja oli Pohjois-Atlantilla, Normandian maihinnousussa sekä Englannin kanaalissa. Pohjois-Atlantilla alus upotti 25. helmikuuta HMS Goren ja HMS Gouldin kanssa Saksan laivaston sukellusvene U-91:n, joka pakotettiin pintaan syvyyspommein ja upotettiin tykkitulella (49°45′N, 26°20′W). Sama osasto vahvennettuna HMS Garliesilla havaitsivat 29. helmikuuta Azorien koillispuolella sukellusvene U-358:n. Osasto seurasi sukellusvenettä 29 tunnin aikana yli sata mailia, jonka jälkeen Garlies ja Gore palasivat Gibraltarille. Affleck ja Gould jatkoivat seuraamista vielä yhdeksän tuntia, kun sukellusveneen laukaisema akustinen torpedo upotti Gouldin. Sukellusvene nousi pintaan, jolloin Affleck upotti sen tykkitulella ja syvyyspommein (45°46′N, 23°16′W). Sukellusveneen takaa-ajo oli toisen maailmansodan pisin.
Gibraltarinsalmessa alus upotti 16. maaliskuuta syvyyspommein sukellusvene U-392:n (35°55′N, 05°41′W) HMS Vanocin ja kolmen Yhdysvaltain laivaston ilmavoimien VP-63-laivueen Catalina-lentoveneen kanssa. Aluksen miehistö pelasti 27. huhtikuuta 1944 HMS Bentleyn kanssa 54 eloonjäänyttä panamalaisesta rahtialuksesta Colinista, jonka sukellusvene U-859 oli edellisenä päivänä  torpedoinut Pohjois-Atlantilla (54°16′N, 31°58′W).
Sukellusvene U-486 laukaisi 26. joulukuuta Cherbourgin edustalla kolme akustista torpedoa (GNAT) kohden 1. saattajaryhmän aluksia. Sukellusveneen miehistö havaitsi kolme räjähdystä, mutta ainoastaan Affleckiin ja HMS Calpeen osui torpedo. Affleck hinattiin satamaan, jossa se todettiin korjauskelvottomaksi. Alus poistettiin laivastoluettelosta heinäkuuhun 1945 mennessä ja palautettiin Yhdysvaltain laivastolle Britteinsaarilla.
Alus myytiin 24. tammikuuta 1947 Portugalin kauppalaivastolle proomuna Nostra Senora de la Luz. Se romutettiin 1970.
Päälliköt

Aluksen päälliköinä olivat:
E. I. Pilditch
C. Gwinner
Etuveto

Etumoottorisen, etuvetoisen auton periaatekuva. A on moottori ja B on tasauspyörästö.
Etuveto tai etupyöräveto tarkoittaa vetotapaa, jossa ajoneuvon etupyörät ovat vetävät. Muita vetotapoja ovat takaveto ja neliveto. Etuvetoisessa autossa on moottori asennettu nykyisin lähes aina niin sanotusti poikittain. Sylinterit ja moottorin akselit ovat samansuuntaiset etuakselin kanssa ja moottori on vierekkäin vaihdelaatikon kanssa.
Etuvetoinen auto käyttää tyypillisesti transakselirakennetta, jossa vaihteisto ja tasauspyörästö ovat yhtenä kokonaisuutena.
Historia

Maailman ensimmäinen etuvetoinen auto on Franz Gräfin 1897 valmistama yksittäiskappale. Myöhemmin Franz Gräf oli yksi Gräf & Stift -autotehtaan perustajista.
Varhaisia etuvetoautojen valmistajia ovat olleet ranskalainen Société Parisienne, 1920-luvulla englantilainen Alvis, ranskalainen Bucciali, yhdysvaltalaiset Cord ja Ruxton sekä 1930-luvulla saksalaiset DKW, Stoewer, Adler ja Audi. Etuvetoisten suursarjatuotannon aloitti Ranskassa vuonna 1934 Citroën Traction Avantin valmistus.
Renault’n 1960-luvulla suunnitellussa mallissa 12 oli perinteinen pitkittäinen moottorin asettelu, ja voima siirrettiin eturenkaisiin vaihdelaatikon kyljistä lähtevillä vetoakseleilla.
Etupyöräveto on noussut yleisimmäksi vetotavaksi eurooppalaisissa ja aasialaisissa autoissa 1970-luvun lopulta alkaen.
Etuvedon ominaisuudet

Etuvedon etuja ovat edullisemmat valmistuskustannukset sekä pienempi koko ja paino muihin vetotapoihin verrattuna.
Etuvedon haittoihin kuuluvat aliohjautuminen liukkaalla alustalla ja vetely kiihdytettäessä. Nykyään käytössä olevilla elektronisilla järjestelmillä näitä haittoja on kyetty jossain määrin vähentämään.
Helmi Leppänen

Helmi Tuulikki Leppänen (s. 20. tammikuuta 1981 Kerava) on suomalainen kuulantyöntäjä. Hän edustaa Keravan Urheilijoita ja hänen valmentajanaan toimii Jorma Hyttinen. Kalevan kisoista Leppänen on voittanut kuulantyönnössä hopeaa ja kaksi pronssia. Lisäksi hän on saavuttanut sisäratojen SM-kilpailuissa kuulantyönnön pronssia.
Evankelisuus

Evankelisuus voi tarkoittaa
Suomessa toimivaa evankelista herätysliikettä
tai sen organisoitunutta toimintaa suomen kielellä Suomen Luterilaisessa Evankeliumiyhdistyksessä
tai ruotsiksi Svenska Lutherska Evangeliföreningenissä
Yleisesti protestanttista kristillisyyttä
evankelis-luterilaisten ja reformoitujen seurakuntien yhteistä kirkkoyhteisöä Saksassa
Evankelikalismia eli herätyskristillisyyttä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Evankelisuus”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Helokukonharja

| Helokukonharja |
| --- | --- |
 Helokukonharja São Tomélla
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Revonhäntäkasvit Amaranthaceae
Suku::  Kukonharjat Celosia
Laji::  argentea
Kaksiosainen nimi
 Celosia argentea  L. 
Katso myös
   Helokukonharja Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Helokukonharja eli kukonharja (Celosia argentea) on koristekasvina tunnettu revonhäntäkasvilaji. Se on kotoisin Afrikan keskiosista ja levinnyt ympäri maailman. Helokukonharja on yksivuotinen ruoho, jolla on värikkäät tähkämäiset kukinnot. Lajin koristekasvilajikkeita ryhmitellään kukinnon muodon mukaan lajikeryhmiin, joita ovat muun muassa kukonheltat (Cristata-ryhmä), kukontöyhdöt (Plumosa-ryhmä) ja kukonpyrstöt (Spicata-ryhmä). Luonnonkannasta poikkeavilla lajikkeilla kukinto voi laakautunut litteäksi tai haarautuu monihaaraiseksi töyhdöksi. Kukinnon väri vaihtelee keltaisesta oranssiin, punaiseen ja violetinpunaiseen. Helokukonharjaa käytetään kesäkukkaistutuksissa.
Helvi Kärki

| Helvi Kärki> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. joulukuuta 1906 Eräjärvi
Kuollut: 23. tammikuuta 2017 (110 vuotta) Hämeenlinna
Siviilisääty:  naimaton
Helvi Kaarina Kärki (7. joulukuuta 1906 Eräjärvi – 23. tammikuuta 2017 Hämeenlinna) oli pitkäikäinen suomalainen. Hän oli kuollessaan Tilastokeskuksen mukaan Suomen vanhin asukas. Kärki asui 107-vuotiaaksi asti Hämeenlinnan keskustassa ja viimeiset vuotensa hämeenlinnalaisessa hoivakodissa. Kärki ei ollut koskaan naimisissa. Hänen töihinsä kuuluivat lähinnä kodin ja suvun maalaistalojen askareet.
HMS Attacker (D02)

| HMS Attacker |
| --- | --- |
 HMS Attacker

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Western Pipe and Steel Corporation, San Francisco
Kölinlasku:  17. huhtikuuta 1941
Laskettu vesille:  27. syyskuuta 1941
Palveluskäyttöön:  30. syyskuuta 1942
Poistui palveluskäytöstä:  palautettu Yhdysvaltain laivastolle 6. tammikuuta 1946
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 1980
Tekniset tiedot
Uppouma:  11 600 t (kuormattu)
Pituus:  150,04 m
Leveys:  21,2 m
Syväys:  7,9 m
Koneteho:  8 500 shp (6,3 MW)
Nopeus:  17 solmua (31 km/h)
Miehistöä:  646
Aseistus
Aseistus:  2 × DP 4" (102 mm) -tykkiä 8 × 40 mm ilmatorjuntatykkiä kaksiputkisina asennuksina 21 × 20 mm ilmatorjuntatykkiä kaksi ja yksiputkisina asennuksina 24 lentokonetta
HMS Attacker (viirinumero D02) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Attacker-luokan saattuetukialus toisessa maailmansodassa. Se oli toimitettu Britannialle Yhdysvalloista lend-lease sopimuksen nojalla.
Alus oli sodan ajan ensin saattuetehtävissä Atlantilla ja muutostöiden jälkeen lokakuusta 1943 alkaen rynnäkkötukialuksena, missä tehtävässä se oli Välimerellä ja Tyynellämerellä. Alus oli mukana todistamassa Japanin antautumista Malesiassa.
Valmistus

Yhdysvaltain meriministeriö tilasi aluksen runkona numero 160 Western Pipe and Steel Corporationilta San Franciscosta, missä köli laskettiin 17. huhtikuuta 1941 nimellä Steel Artisan. Yhdysvaltain laivasto otti aluksen palvelukseen 30. syyskuuta 1942 nimellä USS Barnes (runkonumero CVE-7), jolloin se samalla siirrettiin lend-lease-sopimuksen mukaisesti Kuninkaalliselle laivastolle, joka nimesi aluksen HMS Attackeriksi palvelukseen otettaessa.
Palvelus

Alus valmistui 30. syyskuuta 1942 ja sen ensimmäisenä päällikkönä oli W. W. P. Shirley-Tolliaon. Alus oli lokakuun satamassa hyväksyntätesteissä sekä varustettavana. Marraskuussa alukselle siirrettiin Fairey Swordfish -laivue henkilökuntineen ja se aloitti 12. marraskuuta meri- ja laskeutumiskokeet San Franciscon edustalla, mistä se lähti 9. joulukuuta Norfolkiin Virginiaan. Matkalla aluksella olleet neljä 838 laivueen Swordfish konetta jatkoivat laskeutumiskokeita.
Alus läpäisi 22. joulukuuta Panaman kanavan ja saapui tammikuussa Norfolkiin käytyään sitä ennen Curacoassa ja Jamaikalla. Norfolkissa miehistön koulutus jatkui, kunnes se lähti helmikuussa Jamaikalle. Maaliskuussa alukselle siirrettiin neljä 840 laivueen Swordfish-konetta henkilöstöineen ennen sen lähtöä Britteinsaarille saattueessa CV1, mistä se erkani 2. huhtikuuta Clydeen saavuttaessa ja jatkoi matkaansa Liverpooliin. Alus siirrettiin 10. huhtikuuta telakalle muutettavaksi kuninkaallisen laivaston vaatimusten mukaiseksi. Telakalla yhdysvaltalaiset viiden tuuman ilmatorjuntatykit vaihdettiin brittiläisiin nelituumaisiin ja polttoaineensyöttöä muutettiin.
Palvelus > Salernon maihinnousu

Alus palautettiin 15. kesäkuuta palvelukseen Clydessä, jolloin 886 ja 879 Seafire laivueiden koulutus aloitettiin. Heinäkuussa alus määrättiin Välimeren laivastoon. Clydessä alukselle asennettiin ennen lähtöä tyypin 79B ilmavalvontatutka ja tyypin 272 merimaalitutka. Alus lähti 3. elokuuta HMS Stalkerin kanssa Välimerelle, jossa ne aloittivat palveluksensa 10. elokuuta.
Alus liitettiin Salernon maihinnousun saattuetukialuksista muodostettuun Force V:hen. Syyskuussa aluksen lentokalustoa täydennettiin 886 laivueella. Alus saapui 5. syyskuuta Maltalle, jossa se liittyi maihinnousun Task Force 88:aan. Alus suojasi 8. syyskuuta koneineen Maltalta sillanpäähän matkannutta saattuetta. Seuraavana päivänä lentokoneet suojasivat maihinnousua tehden 52 lentosuoritetta. Alus joutui jäämään sillanpäähän, koska maihin rakennettavien kenttien valmistuminen viivästyi. Se vapautettiin 13. syyskuuta operaatiosta, jonka jälkeen alus matkasi osastonsa mukana Palermoon. Alus lähti 16. syyskuuta osaston lakkauttamisen jälkeen Gibraltarille.
Palvelus > Rynnäkkötukialukseksi

Attacker suojasi 30. syyskuuta Gibraltarilta kotimaahan lähtenyttä saattuetta MKF24, josta se erkani 7. lokakuuta saavuttuaan Clydeen. Alus määrättiin muutettavaksi rynnäkkötukialukseksi, minkä vuoksi se jatkoi matkaansa Rosythiin. Aluksen laivueet ja niiden henkilöstö siirrettiin telakalle siirron vuoksi maihin. Se otettiin 10. lokakuuta telakalle, jossa muun muassa sen komento- ja viestitiloja laajennettiin.
Aluksen palattua marraskuussa palvelukseen se siirtyi Clydeen, jossa se oli joulukuun koulutettavana. HMS Chaser törmäsi 22. tammikuuta 1944 nousuveden aikana aluksen ankkuriköysiin, mutta alukset eivät vaurioituneet. Kaksi päivää myöhemmin tapahtuneessa vastaavassa onnettomuudessa HMS Fencerin kanssa se sitä vastoin vaurioitui ja alus siirrettiin 9. helmikuuta Liverpoolissa Alexandra Dockin telakalle korjattavaksi.
Palvelus > Pohjanmerellä

Alus palasi palvelukseen 16. maaliskuuta Clydessä jatkamaan miehistönkoulutusta. Alukselle siirrettiin 879 laivue henkilöstöineen. Alus oli 31. maaliskuuta Belfastissa, jossa se päästi henkilöstöään vapaalle. Alus jatkoi 17. huhtikuuta koulutustaan Clydessä ja se määrättiin kuun lopulla Kotilaivastoon HMS Hunterin ja HMS Stalkerin kanssa tukemaan Norjan rannikkoliikenteen häirintää.
Alus lähti 30. huhtikuuta Scapa Flowhun operaatio Hoopsiin, joka kuitenkin peruutettiin ennen toteuttamista. Aluksen palveluspaikka vaihdettiin Välimereksi, joten se lähti 14. toukokuuta Liverpoolista Gibraltarille suojaten saattuetta OS177/KMS51. Alus aloitti läntisen Välimeren saattueiden suojaamisen.
Palvelus > Etelä-Ranskan maihinnousu

Heinäkuussa alus määrättiin Etelä-Ranskan maihinnousuun operaatio Dragooniin, jota ennen se oli huollettavana Algerissa. Huollon ajaksi lentokoneet siirrettiin maatukikohtaan. Huollon päätyttyä lentokoneet palasivat alukselle ja se lähti Maltalle liittyäkseen maihinnousun lentotukialusosastoon TF88.1:een. Alus osallistui elokuun alussa osaston mukana maihinnousuharjoitteluun Maltan rannikolla.
Alus saapui 15. elokuuta maihinnousualueelle aloittaen lentotoiminnan, kunnes se lähti 19. elokuuta osaston mukana Maddalenaan täydennettäväksi. Alus palasi 22. elokuuta osaston mukana sillanpäähän Marseillen eteläpuolelle jatkamaan lentotoimintaa, kunnes se lähti 24. elokuuta Maddalenaan. Alus vapautui 28. elokuuta operaatiosta palaten Välimeren laivaston komentajan alaisuuteen. Se siirrettiin Aleksandriaan, jossa se liittyi 30. elokuuta Egeanmeren osastoon tukemaan itäisen Välimeren saarten takaisin valtausta.
Palvelus > Egeanmeren saarten takaisin valtaus

Alus saapui 2. syyskuuta Aleksandriaan, josta se lähti 14. syyskuuta vapauttaakseen Hunterin operaatio Outingista eli iskuista Kreetalle ja Rhodokselle. Seuraavana päivänä alus liittyi HMS Pursuerin, HMS Emperorin, HMS Searcherin ja HMS Khediven muodostamaan Force A:han. Alus aloitti 16. syyskuuta ilmaiskut ja tiedustelulennot.
Aluksen koneet syöksypommittivat 19. syyskuuta Rodoksen satamaa. Seuraavana päivänä se vapautui operaatiosta palaten Aleksandriaan huollettavaksi. Alus osallistui 27. syyskuuta alkaen iskuihin Egeanmeren liikennettä vastaan operaatiossa Outing II, kunnes se palasi 5. lokakuuta Aleksandriaan täydennettäväksi. Alus määrättiin Egeanmeren saarten ja Kreikan mannermaan maihinnousuihin operaatio Mannaan.
Saattuetukialukset Attacker, Stalker, Emperor, risteilijä HMS Royalist ja kaksi hävittäjää lähtivät 13. lokakuuta operaatio Mannaan. Alus palasi 18. lokakuuta Aleksandriaan, josta se palasi 23. lokakuuta operaatioon. Alus tuki 26. lokakuuta Mitylenen maihinnousua ja 29. lokakuuta Piskopin maihinnousua, jonka jälkeen se vapautettiin operaatiosta. Alus palasi seuraavana päivänä Aleksandriaan, josta se lähti 31. lokakuuta Hunterin ja Stalkerin kanssa Britteinsaarille.