stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tanja Karpela

| Tanja Karpela |
| --- | --- |

Suomen kulttuuriministeri
 Jäätteenmäen hallitus 17.4.2003–23.6.2003 Vanhasen I hallitus 24.6.2003–19.4.2007  
Edeltäjä:  Kaarina Dromberg
Seuraaja:  Stefan Wallin
Kansanedustaja
 24.3.1999–19.4.2011  
Ryhmä/puolue:  Keskustan eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Uudenmaan vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. elokuuta 1970 (ikä 54) Salo
Puoliso:  Totti-Mikael Karpela (1995–1999) Olli Saarela (2006–2008)  Janne Erjola (2009–)
Tiedot
Puolue:  Suomen Keskusta
Koulutus:  Sosionomi (AMK) (2000), ammattitutkinnon suorittanut eläintenkouluttaja
Tanja Tellervo Karpela (ent. Saarela (2006–2008), Karpela (1995–2006 ja 2008–), o.s. Vienonen, s. 22. elokuuta 1970 Salo) on suomalainen missi ja poliitikko. Hän toimii nykyisin erikoisetsintäkoirien kouluttajana. Koulutukseltaan hän on sosionomi (AMK) ja eläintenkouluttaja.
Jätettyään eduskunnan ja politiikan vuoden 2011 vaaleissa Karpela vetäytyi julkisuudesta eikä ole sen jälkeen antanut haastatteluja. Nykyisin Karpela toimii koirien kouluttajana.
Missiura

Tanja Vienonen valittiin Miss Suomeksi 20-vuotiaana vuonna 1991. Hän erottui kurvikkuudellaan muista 1990-luvun suomalaismisseistä. Vienonen oli 171 senttimetriä pitkä, painoi 54 kiloa, ja hänen rinnan-, vyötärön- ja lantionympärysmittansa olivat 94–60–94 senttimetriä.
Karpela edusti Suomea Miss Universum -kilpailuissa 1991 Yhdysvaltain Las Vegasissa, mutta ei sijoittunut. Miss Eurooppa -kilpailussa hän pääsi finaaliin. Miss Skandinavia -kilpailuun hän ei osallistunut lääkärin määräämän sairausloman takia. Ennen Miss Suomi -titteliä Karpela valittiin Miss Turuksi 1989, Miss Yyteriksi 1990 ja Aurinkotytöksi 1990. Hän työskenteli 1990-luvulla valokuvamallina.
Animalia palkitsi vuonna 1994 Karpelan lisäksi missit Henna Meriläisen ja Mia Forsellin turkisten vastustamisesta.
Poliittinen ura

Tanja Karpela valittiin eduskuntaan Uudeltamaalta 1999 Suomen keskustan edustajana. Vuoden 2003 eduskuntavaaleissa hän oli Uudenmaan äänikuningatar jättäen 19 169 äänellään taakseen esimerkiksi Suvi-Anne Siimeksen ja Antti Kalliomäen. Hän nousi Jäätteenmäen hallitukseen 2003 kulttuuriministeriksi. Hallituksen erottua Karpela jatkoi samassa tehtävässä II opetusministerinä pääministeri Vanhasen hallituksessa.
Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Karpela valittiin uudestaan eduskuntaan, hän sai Uudeltamaalta 5 712 ääntä.
Espoolainen sosiaalidemokraattinen kansanedustaja Maria Guzenina-Richardson on väittänyt, että Tanja Karpela olisi alun perin halunnut SDP:n kansanedustajaksi, mutta SDP ei häntä huolinut. Karpela on kuitenkin kumonnut väitteen. Maaliskuussa 2010 Karpela ilmoitti että hän ei pyri enää eduskuntaan vuoden 2011 eduskuntavaaleissa.
Poliittinen ura > Internet-sensuuri

Karpela sai joulukuussa 2005 kansalaisoikeusjärjestö EFFI ry:n myöntämän Big Brother -palkinnon kouluihin ja kirjastoihin ajamastaan internetin esto-ohjelmasta, jolla on tarkoitus sensuroida epäilyttäviä www-sivuja automaattisesti avainsanojen perusteella jättäen estokriteerien varsinaisen määrittelyn ohjelmaa myyvän yrityksen tehtäväksi.
Yritykset ja ura koirankouluttajana

Tanja Karpela toimii nykyisin yrittäjänä ja koirankouluttajana.
Karpela on osaomistaja IK9-nimisessä yrityksessä, joka on erikoistunut muun muassa työkoirien koulutukseen. Lisäksi hänellä on yhteinen koirahoitola miehensä Janne Erjolan kanssa. Karpela on suorittanut eläintenkouluttajan ammattitutkinnon ja on erikoistunut jäljityskoirien koulutukseen..
Karpela kouluttaa muun muassa liito-oravien ja jokihelmisimpukoiden elinpaikkojen jäljittämiseen erikoistuneita koiria ja louhosten työturvallisuuden parantamiseen tarkoitettuja räjähdekoiria. Karpela toimii myös pääkouluttajana Luxemburgissa sijaitsevassa suomalaistaustaisessa Martha&Friends-keskuksessa.
Karpela toimi Eläintenkouluttajat ry:n puheenjohtajana vuosina 2019-2020.
Yksityiselämä

Missivuotenaan Tanja Vienonen oli kihloissa marokkolaistaustaisen tanssijan Simon Kraitisin kanssa. Vuonna 1993 Vienonen tuomittiin rattijuopumuksesta 75 päiväsakkoon. Hän selitti paenneensa väkivaltaisesti käyttäytynyttä miesystäväänsä Totti Karpelaa. Vienonen ja Karpela avioituivat kesällä 1995. Heillä on vuosina 1995 ja 1998 syntyneet lapset. Pari erosi vuonna 1999.
Karpela kihlautui vuonna 2003 silloisen valtiovarainministerin Sauli Niinistön kanssa, mutta kihlaus purkautui kesällä 2004.
Vuonna 2006 Karpela avioitui elokuvaohjaaja Olli Saarelan kanssa ja otti tämän sukunimen. Marraskuussa 2007 Tanja Saarela haki eroa miehestään, ja otti seuraavan vuoden helmikuussa käyttöön entisen sukunimensä Karpela. Karpela ja Saarela peruivat avioeronsa maaliskuussa 2008, mutta jättivät lopullisen avioerohakemuksen 12. kesäkuuta 2008.
Marraskuussa 2008 Karpela kihlautui myyntipäällikkö Janne Erjolan kanssa ja he avioituivat huhtikuussa 2009. Karpela säilytti samalla ensimmäisen aviomiehensä sukunimen. Karpelalla ja Erjolalla on syyskuussa 2009 syntynyt lapsi.
Karpela on verrannut yksityiselämäänsä kohdistuvaa runsasta mediahuomiota perheväkivaltaan. Karpela vetäytyi julkisuudesta vuonna 2011.
Teokset

Karpela, Tanja & Vanhanen, Matti: Uudistajat.  Nurmijärvi:  Uudenmaan suunta, 1999.  ISBN 978-952-9-10690-5
West, Taina & Saarela, Tanja: Elämisen sietämätön keveys.  WSOY, 2006.  ISBN 951-0-31856-6  - Kirjassa Tanja Karpela kertoo haastattelumuotoisesti urastaan, elämästään ja suhteestaan julkisuuteen
Kirjallisuutta

Mikkonen, Timo T.A.: Suomen kauneimmat. Missivuodet 1931–2000.  WSOY, 2000.  ISBN 951-0-24644-1
Puonti, Maija: Vuosisadan missit. Kaikki Miss Suomet 1933–1999.  Hymy, 2000.  ISBN 952-5257-19-3
Lea Kärhä

Lea Kyllikki Kärhä (s. 7. tammikuuta 1939 Hämeenlinna) on suomalainen poliitikko ja varatuomari. Hän teki pitkän työuran vakuutusoikeudessa ja hoiti vuosina 1996–2002 sen korkeinta vakuutusylituomarin virkaa. Kärhä toimi kansanedustajana kaksi vaalikautta vuosina 1983–1991 edustaen Uudenmaan vaalipiiriä ja kuului kokoomuksen eduskuntaryhmään.
Kärhä suoritti oikeustieteen kandidaatin tutkinnon vuonna 1963 Helsingin yliopistossa ja sai kolme vuotta myöhemmin varatuomarin arvon. Vuodet 1965–1966 hän toimi apulaistoimistopäällikkönä Suomen oikeusministeriössä ja siirtyi sitten vakuutusoikeuden vakuutussihteeriksi. Vuonna 1973 hän eteni nuoremmaksi ja vuonna 1989 vanhemmaksi vakuutustuomariksi. Vakuutusylituomarin virassa hän toimi eduskuntavuosiensa jälkeen 1996–2002.
Lea Kärhä oli Kansaneläkelaitoksen valtuutettuna 1987–1990, presidentin valitsijamiehenä 1988 ja Suomi–Inkeri-seuran puheenjohtajana 1990–1991.
TPG Capital

| TPG Capital, L> P. |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Yksityinen
Perustettu:  1992
Perustaja:  David Bonderman James Coulter William S. Price III
Kotipaikka:   Fort Worth, Teksas  San Francisco, Kalifornia
Toiminta-alue:  Maailmanlaajuinen
Toimiala:  Pääomasijoittaminen
Tuotteet:  Velkarahoitteiset yritysostot (LBO) Venture capital- ja kasvurahoitus
Henkilöstö:  noin 11 000 (2005)
Tytäryhtiöt:   TPG Growth   TPG Capital LLP 
Kotisivu:  www.tpg.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
TPG Capitalin San Franciscon toimitilat
TPG Capital (aikaisemmin Texas Pacific Group) on yhdysvaltalainen pääomasijoitusyhtiö. TPG Capital käyttää useita sijoitusinstrumentteja ja sijoittaa lukuisille aloille. Kokonaisuudessaan yritys hallinnoi noin 45 miljardin dollarin sijoitusomaisuutta. TPG:n portfolioyritykset työllistävät 300 000, ja niiden yhteenlaskettu liikevaihto on noin 65 miljardia euroa.
TPG Capitalin päätoimipaikat sijaitsevat Fort Worthissa, Teksasissa ja San Franciscossa, Kaliforniassa. Yrityksellä on lisäksi yli tusinan verran sivutoimistoja kahdeksassa eri maassa. Toimipaikkoja ovat Hongkong, Lontoo, Luxemburg, Melbourne, Menlo Park, Moskova, Mumbai, New York City, Shanghai, Singapore, Tokio ja Washington, D.C..
Sijoituksia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Burger King (2002–2006)  Beringer Wine Estates (1996–2000)  Debenhams   Del Monte Foods (1996–1999) |  Digita (TPG omistaa emoyhtiö TDF:stä 42 %)  Ducati (1996–2005)  Lenovo (6,6 %)  Metro-Goldwyn-Mayer (21 %) |  Petco (2006–)  SunGard (2005–) |
Sijoituksia > LBO-buumi 2006–2007

Texas Pacific Group oli yksi innokkaimmista toimijoista ajanjaksolle 2006–2007 sijoittuneessa velkavetoisten yritysostojen (LBO) buumissa. TPG osallistui eri kumppaneiden kanssa lukuisiin miljardiluokan yritysostoihin. 1. joulukuuta 2006 yhtiö kertoi suunnittelevansa yhdessä Kohlberg Kravis Robertsin kanssa ennätyksellistä, 100 miljardin dollarin LBO-kauppaa. Liiketoimi, jota ei kuitenkaan toteutettu, olisi kohdistunut Yhdysvaltain toiseksi suurimpaan vähittäiskauppaketjuun, Home Depotiin. Suurin haaviin jäänyt kohde oli TXU-energiayhtiö eli nykyinen Energy Future Holdings Corporation. TPG:n, Kohlberg Kravis Robertsin ja Goldman Sachs Capital Partnersin vetämä joukko osti yrityksen 44,37 miljardilla dollarilla, joka on kaikkien aikojen suurin velkavetoinen yritysosto. Vuoden 2006 aikana TPG Capital teki kauppoja kaikkiaan 101 miljardin dollarin edestä, mikä oli alan suurin määrä. Kevättalvella 2007 Texas Pacific Group vaihtoi nimensä TPG Capitaliksi.
Sijoituksia > LBO-buumi 2006–2007 > Toteutuneet yritysostot

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Alltel  Avaya  Biomet  Energy Future Holdings Corporation |  First Data  Freescale Semiconductor  Harrah's Entertainment  Midwest Air Group  |  Neiman Marcus  Sabre Holdings  Surgical Care Affiliates  Univision |
Sijoituksia > Merkittävimmät tappiot

Eräs TPG Capitalin viime aikojen suurimmista tappioista syntyi, kun se sijoitti 7. huhtikuuta 2008 kaksi miljardia dollaria yhdysvaltalaisen Washington Mutual -säästöpankin osakkeisiin. Kun liittovaltio otti hätätoimena pankin haltuunsa 25. syyskuuta 2008, sen suurimmalle osakkeenomistajalle TPG:lle aiheutui 1,35 miljardin dollarin tappiot. Helmikuussa 2009 puolestaan TPG:n portfolioyritys Aleris International Inc. hakeutui Chapter 11 -uudelleenjärjestelyyn Yhdysvaltain toimintojensa osalta, jonka myötä TPG menetti noin 830 miljoonaa dollaria. TPG hankki alumiinin tuottaja Aleriksen 3,3 miljardilla dollarilla joulukuussa 2006.
Pääkilpailijat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Apollo Management  Bain Capital  Blackstone Group  Carlyle Group |  Cerberus Capital Management  Clayton, Dubilier & Rice  Forstmann Little & Co  HM Capital Partners |  Heico Companies  Kohlberg Kravis Roberts  Thomas H. Lee Partners  |
Aiheesta muualla

TPG Capitalin nettisivut
TPG Growth (entinen TPG Ventures) (Arkistoitu – Internet Archive)
Behind the Buyouts: TPG (Arkistoitu – Internet Archive)
Merja Kuusisto

Merja Kuusisto (s. 4. joulukuuta 1954 Hausjärvi) on suomalainen sosiaalidemokraattien poliitikko, joka oli Uudenmaan vaalipiirin kansanedustaja vuosina 2007–2015. Hän asuu Tuusulassa ja on ammatiltaan erikoissairaanhoitaja. Kuusisto oli Tuusulan kunnanvaltuuston puheenjohtajana 2001–2006.
Martti O. Kölli

Martti Oskari (Martti O.) Kölli (4. joulukuuta 1910 Urjala – 19. toukokuuta 1985 Forssa) oli suomalainen varatuomari ja maanviljelijä, joka toimi Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajana Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä vuosina 1945–1954.
Kölli kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1932. Ylemmän oikeustutkinnon hän suoritti vuonna 1942 ja varatuomariksi hän valmistui vuonna 1944. Maanviljelijänä hän työskenteli Koijärvellä, nykyisen Forssan alueella, vuodesta 1939 lähtien. Kunnallispolitiikassa Kölli oli mukana toimimalla kunnanvaltuuston jäsenenä Koijärvellä.
Köllin vanhemmat olivat maanviljelijä Martti Vihtori Kölli ja Susanna Karén. Kölli oli naimisissa Aino Annikki Huhtisen kanssa vuodesta 1948 lähtien.
Urho Kulovaara

Urho Albinus Kulovaara (entinen Jakobsson) (1. maaliskuuta 1889 Kaarina − 15. kesäkuuta 1964 Turku) oli suomalainen kansakoulunopettaja, kaupunkineuvos sekä SDP:n ja myöhemmin sos.dem. opposition ja Työväen ja pienviljelijäin sosialidemokraattisen liiton TPSL:n kansanedustaja.
Kulovaaran vanhemmat olivat kirvesmies Gustaf Jakobsson ja Emilia Alexandra Enqvist. Hän kävi kansakoulun ja valmistui kansakoulunopettajaksi 1915 Sortavalan seminaarista. Kulovaara toimi kansakoulunopettajana Koivistolla 1911–1915 ja Turussa 1915–1956. Hän sai kaupunkineuvoksen arvonimen 1961. Hänen mukaansa on nimetty Turun ylioppilaskylässä sijaitseva Urho Kulovaaran katu.
Kulovaara oli SDP:n kansanedustajana vuosina 1930–1962 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli eduskunnan laki- ja talousvaliokunnan puheenjohtajana 1941–1942. Kulovaara kuului 21. heinäkuuta 1958 saakka sosialidemokraattiseen eduskuntaryhmään ja siirtyi sitten sosialidemokraattisen opposition eduskuntaryhmään ja toukokuusta 1959 alkaen Työväen ja pienviljelijäin sosialidemokraattisen liiton TPSL:n eduskuntaryhmään.
Kulovaara oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1931, 1937, 1940, 1943, 1950 ja 1956 presidentinvaaleissa ja kuului myös Turun kaupunginhallitukseen.
Kulovaara oli naimisissa vuodesta 1911 Toini Mainingin kanssa. Turun ja Porin läänin maaherra (1957–1971) Esko Kulovaara oli heidän poikansa.
Hanna Kohonen

| Hanna Kohonen |
| --- | --- |
 Hanna Kohonen vuonna 1917.
Kansanedustaja
 4.4.1917–25.9.1918  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Kuopion läntinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. lokakuuta 1885 Iisalmen mlk
Kuollut: 22. helmikuuta 1944 (58 vuotta) Karaganda
Ammatti:  puoluetoimitsija
Puoliso:  Jalo Kohonen (1911–1935)
Johanna ”Hanna” Kohonen (o.s. Rönkkö, v. 1905–1911 Ranta, 11. lokakuuta 1885 Iisalmen mlk – 22. helmikuuta 1944 Karaganda) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1917–1918. Sisällissodan aikana hän työskenteli Suomen kansanvaltuuskunnan palveluksessa paeten sodan loppuvaiheessa Neuvosto-Venäjälle. Kohonen vangittiin myöhemmin Stalinin vainojen yhteydessä ja hän kuoli vankileirillä Kazakstanin neuvostotasavallassa. Hanna Kohosen puoliso oli kansanedustaja Jalo Kohonen.
Elämä > Varhaiset vuodet

Iisalmen maalaiskunnan Pörsänmäessä syntyneen Hanna Kohosen vanhemmat olivat mökkiläinen Tuomas Juhonpoika Rönkkö (1856-1943) ja Iisalmen kaupungista kotoisin ollut Fredrika Korhonen (1860-1901). Kansakoulun käynyt Kohonen liittyi sosialidemokraattiseen puolueeseen vuonna 1904. Puolueen agitaatiokurssin suoritettuaan hän työskenteli piirijärjestöjen kiertävänä puhujana Lahdessa, Vaasassa ja Turussa vuodesta 1906 lähtien. Kohonen toimi myös Työläisnaisen asiamiehenä ja puhujana sekä Vaasan eteläisen vaalipiirin piirisihteerinä. Vuonna 1909 Kohonen asettui Viipuriin, jossa hän työskenteli puhujana sekä Sosialidemokraattisen nuorisoliiton ja Sosialidemokraattisen naisliiton toimitsijana. Kohonen kuului myös naisliiton liittotoimikuntaan ja vaikutti Ihanneliitossa. Vuosikymmenen puolivälissä hän muutti puolisonsa mukana Kuopioon työskennellen kiertävänä puhujana 1916-1917. Kohonen valittiin kansanedustajaksi vuoden 1916 eduskuntavaaleissa.
Elämä > Neuvostoliitossa

Sisällissodan aikana Kohonen toimi kansanvaltuuskunnan elintarvikeasiain osaston luvananto- ja korttiosaston johtajana. Sodan loppuvaiheessa hän pakeni puolisonsa kanssa Neuvosto-Venäjälle, jossa he asettuivat Pietariin. Kohonen liittyi SKP:n sekä NKP:n jäseneksi ja työskenteli suomenkielisen Vapaus-lehden toimittajana 1919-1920. Nuoremman tyttärensä synnyttyä hän keskittyi lastenhoitoon, mutta jatkoi kirjoittamista Suomessa ilmestyneeseen Työläisnaiseen. Kohonen raportoi erityisesti Neuvostoliitossa harjoitetusta lääketieteeseen perustuvasta lastenkasvatuksesta. Hän esitteli lukijoilleen maan päiväkoti- ja koulujärjestelmää, mutta kertoi myös yhteiskuntakokeilujen vastoinkäymisistä. Vuosina 1923–1927 Kohonen opetti kommunistisen puolueen historiaa Leningradissa toimineessa Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopistossa. Vuosikymmenen jälkipuoliskolla hän avusti myös vanhan ystävänsä Lyyli Latukan toimittamaa Työläis- ja talonpoikaisnaista.
Kesällä 1929 Kohonen erotettiin Kustannusosuuskunta Kirjan kollektiivista ”epäkommunistisen käyttäytymisen” johdosta. Myös Jalo Kohonen erotettiin samana syksynä tehtävistään muun muassa runsaan alkoholinkäytön vuoksi. Jukka Lehtosaaren sekä Suomen porvarilehtien esittämien väitteiden mukaan taustalla oli myös heidän lapsiinsa kohdistama ruumiillinen kuritus, jonka vuoksi Hanna Kohosen kerrottiin saaneen kahden vuoden vankeustuomion. 1930-luvun alussa pariskunta muutti Petroskoihin, jossa Kohonen työskenteli aluksi kirjaltain liiton palveluksessa ja vuodesta 1935 lähtien keskuskirjaston kirjastonhoitajana. Joulukuussa 1937 hänet vangittiin syytettynä vastavallankumouksellisesta kansalliskiihkoisesta toiminnasta. Kohonen tuomittiin kymmeneksi vuodeksi pakkotyöhön ja passitettiin suorittamaan rangaistustaan Karagandan työleirille Kazakstaniin. Hän kuoli vankileirillä helmikuussa 1944. Kohonen rehabilitoitiin vuonna 1955.
Perhe

Hanna Kohonen otti puolisonsa Jalo Kohosen sukunimen vuonna 1911, mutta heitä ei ilmeisesti vihitty. Pariskunnalla oli vuosina 1914 ja 1920 syntyneet tyttäret.
Marjut Köpsi

Marjut Hannele Köpsi (o.s. Kaarilahti, s. 26. helmikuuta 1960 Skövde, Ruotsi) on suomalainen poliitikko. Koulutukseltaan hän on terveydenhoitaja. Kaarilahti toimi kansanedustajana kaksi vaalikautta vuosina 1991–1999. Hän edusti Turun läänin eteläistä vaalipiiriä ja kuului Kansallisen Kokoomuksen eduskuntaryhmään.
Juho Komu

| Juho Komu |
| --- | --- |

Kansanedustaja
 2.5.1907–3.4.1917, 1.11.1917–16.5.1918  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Oulun eteläinen, Vaasan pohjoinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. joulukuuta 1877 Haapavesi
Kuollut: 16. joulukuuta 1928 (51 vuotta) Leningrad
Ammatti:  toimittaja, piirisihteeri
Johan Alfred (Juho, J. A.) Komu (10. joulukuuta 1877 Haapavesi – 16. joulukuuta 1928 Leningrad) oli suomalainen toimittaja ja poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1918.
Elämä

Komu syntyi suntio ja unilukkari Aleksi Komun ja Anna Sofia Pihlajaniemen perheeseen Haapavedellä 1877. Perheessä oli kahdeksan lasta, joista Juho oli vanhin. Hän kävi kansakoulun 1885–1889, ja Haapaveden kansanopistossa hän opiskeli vuosina 1896–1897. Juho Komu toimi kiertokoulunopettajana, ja 20-vuotiaana hänet valittiin kansakoulunopettajaksi Haapaveden Karsikkaan koululle. Komu toimi opettajana kuuden vuoden ajan. Tämän jälkeen hänestä tuli SDP:n puhuja ja muuttaessaan Ouluun 1906 Komu siirtyi Kansan Tahto -lehden toimittajaksi. Hänen toimituskautensa loi pohjaa sosialismin aatteille Oulun ja Lapin läänien alueilla.
Komu valittiin eduskuntaan Oulun läänin eteläisestä vaalipiiristä vuosiksi 1907–1917 sekä 1917–1918 Vaasan läänin pohjoisesta vaalipiiristä. Eduskunnassa Komu kuului pankki-, talous- ja valtiovarainvaliokuntiin.
Sisällissodan jälkeen tapahtumiin aktiivisesti punaisten puolella osallistunut Komu pakeni Venäjälle, jossa hän osallistui pakolaisten yhteistoimintaan. Komu osallistui elokuussa 1918 suomalaisten sosiaalidemokraattien neuvottelukokoukseen Moskovassa, mutta hän ei kannattanut niin sanottujen Rahjan teesien hyväksymistä eikä siten osallistunut Suomen kommunistisen puolueen perustavaan kokoukseen. Komu kuitenkin liittyi puolueeseen myöhemmin, ja hän oli läsnä äänivaltaisena edustajana sen toisessa edustajakokouksessa 1919. Komu työskenteli Venäjällä Vapaus-lehden ja petroskoilaisen Punainen Karjala -lehden toimittajana sekä opetti Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopistossa. Komu kirjoitti teoksen Kumousvuosi 1905, joka julkaistiin Leningradissa vuonna 1925. Hän kuoli Leningradissa vuonna 1928.
Perhe

Juho Komu oli naimisissa vuodesta 1910 diakonissa Lydia Eliaantytär Sarasen (1879–1966) kanssa. Hänen veljensä oli kansanedustaja Yrjö Komu.
Eurooppalainen mufloni

| Eurooppalainen mufloni |
| --- | --- |
 Pässi
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläimet Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Onttosarviset Bovidae
Alaheimo::  Vuohieläimet Caprinae
Suku::  Lampaat Ovis
Laji::  Lammas aries
Alalaji::  musimon
Kolmiosainen nimi
 Ovis aries musimon  (Pallas, 1811) 
Synonyymit
 Aegoceros ammon Pallas, 1811  Aegoceros musimon Pallas, 1811  Ovis ammon musimon (Pallas, 1811)  Ovis gmelini musimon (Pallas, 1811)  Ovis gmelinii musimon (Pallas, 1811)  Ovis musimon (Pallas, 1811)  Ovis musimon musimon (Pallas, 1811)  Ovis orientalis musimon (Pallas, 1811) 
 Eurooppalaisen muflonin levinneisyys
Katso myös
   Eurooppalainen mufloni Wikispeciesissä   Eurooppalainen mufloni Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Eurooppalainen mufloni eli sardinianmufloni eli mufloni (Ovis aries musimon tai Ovis gmelini musimon tai Ovis gmelinii musimon) on villiintynyt sorkkaeläin, jonka ihminen on tuonut Välimeren saarille ja Eurooppaan. Eri tutkijat luokittelevat eurooppalaisen muflonin joko samaan lajiin kesyjen lampaiden kanssa (Ovis aries) tai samaan lajiin villien mufloneiden kanssa (Ovis gmelini tai Ovis gmelinii). Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton (IUCN) mukaan villiintyneet kesylampaat tulisi luokitella lajiin Ovis aries, eikä muflonin uhanalaisuusarvioinnissa käsitellä eurooppalaisia mufloneita. Joidenkin tutkijoiden mukaan eurooppalaisen muflonin kantamuodon kesyttäminen oli kuitenkin niin rajallista, että eläimen voi edelleen luokitella samaan lajiin villin kantamuodon kanssa. Suomessa mufloneita on nykyisin istutettuina ainakin seitsemällä rannikon saarella yhteensä noin 150 yksilöä.
Piirteet > Ulkonäkö ja koko

Muflonin selkäpuoli on tumman punaruskea, ja selässä on tumma selkäjuova. Uroksella on kyljessä yleensä valkoinen satulamainen laikku. Vatsapuoli, raajojen alaosat, peräpeili ja turpa ovat vaaleammat, yleensä harmaanruskeat tai valkoiset. Turkki on yleensä kesällä lyhyt ja punertava, talvella taas paksumpi ja tummanharmaa tai mustanruskea. Turkki on tiheä, sileä- ja lyhytkarvainen eikä muistuta kesylampaan villaa. Uroksilla on kaulan alapuolella parta. Ruumiin pituus on 110–130 cm, hartiakorkeus 65–75 cm ja paino 25–50 kg. Hännän pituus on 4–10 cm. Naaraat ovat pienempiä ja usein vaaleampia kuin urokset, ja ne painavat enintään 35 kg. Uroksilla on aina sarvet, naaraat voivat olla sarvellisia tai nupoja. Uroksen sarvet ovat paksut, 50–80 cm pitkät ja sivuille kaartuvat. Toisin kuin hirvieläinten, muflonin ja muiden onttosarvisten sarvet eivät putoa, vaan kasvavat jatkuvasti. Sarviin tulee joka vuosi uusi rengas, minkä perusteella uroksen ikä voidaan päätellä. Vanhojen pässien sarvet voivat painaa jopa viisi kilogrammaa. Sarvet ovat metsästäjien keskuudessa arvostettuja trofeita.
Piirteet > Äänet

Mufloni ääntelee samalla tavoin määkimällä kuin lammas. Sen varoitusääni muistuttaa pidäteltyä aivastusta.
Piirteet > Jäljet ja jätökset

Muflonin sorkanjäljet muistuttavat lampaan jälkiä, mutta ovat leveämmät ja niissä ovat kynnet enemmän harallaan. Pässin jälki on noin 5,5 cm pitkä ja 4,4 cm leveä, naaraan jäljet ovat hieman pienemmät. Mufloni liikkuu rauhallisesti kulkiessaan käyden tai ravaten ja paetessaan laukaten tai hyppien. Sen askelväli on lyhyt ja askelleveys pitkä. Pelästyessään se voi hypätä jopa 2,5 metrin korkeuteen.
Muflonin ulosteet ovat noin senttimetrin pituisia, kulmikkaita papanoita, jotka yleensä liimautuvat yhtenäiseksi paakuksi tai pötköksi.
Alkuperä ja levinneisyys

Enemmän tai vähemmän domestikoitunutta lammasta siirrettiin jo neoliittisella kaudella Lounais-Aasiasta Välimeren saarille Korsikaan ja Sardiniaan. Saarille tuodut lampaat villiintyivät ja kotiutuivat näiden saarten vuoristoisiin sisäosiin, missä kehittyi muutamien tuhansien vuosien aikana eurooppalainen mufloni eli sardinianmufloni. Näillä kahdella Välimeren saarella elävät muflonit ovat jo pitkään olleet harvinaisia. Niitä on kuitenkin istutettu Manner-Eurooppaan jo 1700-luvulta lähtien, ja esimerkiksi Saksassa, Tšekissä, Slovakiassa, Etelä-Ranskassa ja Espanjassa ne ovat nykyään varsin yleisiä. Manner-Euroopan kannaksi arvioidaan noin 20 000 yksilöä, mikä on moninkertaisesti suurempi kuin Korsikassa ja Sardiniassa jäljellä olevan alkuperäisen kannan koko. Mufloneita on siirretty myös Euroopan ulkopuolelle Yhdysvaltoihin, Havaijille ja Uuteen-Seelantiin.