stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Annina Rajahuhta

| Annina Rajahuhta |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: Helsinki 
| Mitalit> Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Naisten jääkiekko>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Vancouver 2010 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Pyeongchang 2018 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Suomi 2019 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Sveitsi 2011 | jääkiekko |  |
Annina Rajahuhta (s. 8. maaliskuuta 1989 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Rajahuhta edusti Suomea Vancouverin 2010 talviolympialaisissa, jossa Suomi voitti pronssia. Ennen olympialaisia hän oli pelannut 20 maaottelua eikä ollut osallistunut arvoturnauksiin. Hän sai pronssia myös Sveitsin MM-kilpailuissa 2011 sekä Pyeongchangin olympialaisissa 2018. Hän oli Suomen joukkueessa neljäs 2012 ja 2013 sekä viides olympialaisissa 2014. Suomen MM-kilpailuissa 2019 hän oli saavuttamassa Suomen ensimmäistä MM-hopeaa. Hän pelasi urallaan 168 maaottelua ja teki niissä tehopisteet 20+22=42.  MM-kilpailujen 25 ottelussa hän teki neljä maalia ja syötti yhden, olympialaisten 17 ottelussa hän antoi yhden maalisyötön.
Rajahuhta edusti SM-sarjassa nuorempana Itä-Helsingin Kiekkoa, Espoo Bluesia ja Tampereen Ilvestä sekä 1. divisioonassa Huntersia ja Salo HT:tä. Hän voitti Bluesin joukkueessa Suomen mestaruuden kaudella 2008–2009. Kesällä 2009 hän siirtyi Tampereen Ilvekseen ja voitti kaudella 2009–2010 jälleen Suomen-mestaruuden. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi Hämeenlinnan Pallokerhoon. Hän voitti taas SM-kultaa ja hänet valittiin lisäksi pudotuspelien parhaaksi pelaajaksi. Seuraavalla kaudella hän edusti sekä HPK:ta että kanadalaista Burlington Barracudas -joukkuetta. Vuosina 2012–2017 hän on edusti Bluesia, joka voitti Suomen-mestaruudet 2013, 2014 ja 2015. Lokakuussa 2017 hän siirtyi pelaamaan Kiinaan Kunlun Red Star -joukkueeseen, jossa pelasi yhden kauden. Kaudeksi 2018–2019 hän palasi Espoon Bluesiin, ja voitti samalla kaudella Suomen-mestaruuden. Elokuussa 2020 Rajajuhta teki jatkosopimuksen Kiekko-Espoon kanssa, ja voitti Suomen-mestaruuden jälleen 2021.
Rajahuhta päätti pelaajauransa kevääseen 2021.
Rajahuhta pelasi SM-sarjassa/liigassa 325 runkosarjaottelua, joissa hän teki 239 maalia ja antoi 298 maalisyöttöä. Pudotuspelien 92 ottelussa hän viimeisteli 57 ja alusti 48 maalia. Hänet valittiin SM-sarjan/liigan ykköstähdistöön kausilla 2010–2011, 2012–2013, 2013–2014, 2016–2017 ja 2018–2019. Kanadan CWHL-liigan 18 ottelussa hän teki kuusi ja syötti seitsemän maalia.
Syksyllä 2014 Rajahuhdan todettiin sairastavan MS-tautia.
Pelaajauransa jälkeen Rajahuhta on toiminut jääkiekkoasiantuntijana Discoveryllä ja TV5:llä. Keväällä 2022 hän toimi Yle Puheen asiantuntijana naisten liigan finaaleissa.
Saavutuksia

Olympiapronssia 2010, 2018
MM-hopeaa 2019
MM-pronssia 2011
SM-kultaa 2009, 2010, 2011, 2013, 2014, 2015, 2019, 2021
Les Misérables (vuoden 2012 elokuva)

| Les Misérables |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Tom Hooper
Käsikirjoittaja:  William Nicholson Alain Boublil Claude-Michel Schönberg Herbert Kretzmer
Perustuu:  Victor Hugon romaaniin Kurjat ja Alain Boublilin, Claude-Michel Schönbergin   ja Herbert Kretzmerin musikaaliin Les Misérables
Tuottaja:  Tim Bevan Eric Fellner Debra Hayward Cameron Mackintosh
Säveltäjä:  Claude-Michel Schönberg
Kuvaaja:  Danny Cohen
Leikkaaja:  Melanie Ann Oliver Chris Dickens
Tuotantosuunnittelija:  Eve Stewart
Pääosat:  Hugh Jackman Russell Crowe Anne Hathaway Amanda Seyfried Eddie Redmayne Samantha Barks Sacha Baron Cohen Helena Bonham Carter Aaron Tveit
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Britannia
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures
Levittäjä:  Melbourne UIP-Dunafilm Netflix iTunes
Ensi-ilta:   25. joulukuuta 2012  11. tammikuuta 2013  22. helmikuuta 2013
Kesto:  158 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  61 000 000 dollaria
Tuotto:  441 809 770 dollaria 
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Les Misérables on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut brittiläinen elokuvamusikaali, joka perustuu Victor Hugon romaaniin Kurjat ja siitä sovitettuun musikaaliin. Elokuvan on ohjannut Tom Hooper ja sen ovat käsikirjoittaneet William Nicholson, Alain Boublil, Claude-Michel Schönberg ja Herbert Kretzmer. Elokuvan pääosissa ovat Hugh Jackman, Russell Crowe, Anne Hathaway, Amanda Seyfried, Eddie Redmayne, Samantha Barks, Sacha Baron Cohen, Helena Bonham Carter ja Aaron Tveit. 1800-luvun Ranskaan sijoittuva Les Misérables, kertoo monien henkilöiden yhteenkietoutuneita kohtaloita. Entinen vanki Jean Valjean ottaa Fantinen aviottoman lapsen Cosetten vastuulleen ja yrittää välttää poliisitarkastaja Javertin haaviin jäämistä.
Les Misérables sai kahdeksan Oscar-ehdokkuutta ja voitti palkinnon kolmessa kategoriassa: parhaasta naissivuosasta (Hathaway), maskeerauksesta ja äänityksestä. Elokuva voitti eniten palkintoja vuoden 2013 Golden Globe -gaalassa saaden palkinnot paras musikaali- tai komediaelokuva, paras miespääosa musikaali- tai komediaelokuvassa (Hugh Jackman) ja paras naissivuosa (Anne Hathaway). Elokuva voitti eniten palkintoja myös Bafta-gaalassa, jossa se palkittiin parhaasta naissivuosasta (Hathaway), maskeerauksesta, äänityksestä ja lavastuksesta.
Elokuvan ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 25. joulukuuta 2012 ja Suomessa 22. helmikuuta 2013.
Näyttelijät > Päärooleissa

Hugh Jackman – Jean Valjean, ranskalainen mies, joka vapautetaan Toulonin vankilasta 19 vuoden vankeuden ja useiden pakoyritysten jälkeen oltuaan tuomittuna leivän varastamisesta.
Russell Crowe – poliisitarkastaja Javert, joka vapauttaa Valjeanin ehdonalaiseen, myöhemmin omistaa elämänsä Valjeanin uudelleenvangitsemiselle.
Anne Hathaway – Fantine, tehdastyöntekijä ja aviottoman lapsen Cosetten äiti. Hän päätyy lopulta prostituoiduksi.
Amanda Seyfried – Cosette, Fantinen avioton lapsi, joka kasvaa kauniiksi nuoreksi neidoksi Valjeanin huomassa ja rakastuu Mariukseen.
Isabelle Allen – Cosette lapsena
Samantha Barks – Éponine, Thénardierien rahaton tytär. Häntä hemmoteltiin päinvastoin kuin Cosettea. Varttuessaan hän ystävystyy Mariuksen kanssa ja salaa rakastaa tätä.
Sacha Baron Cohen – Herra Thénardier, rosvoava majatalon isäntä, Époninen isä.
Helena Bonham Carter – Rouva Thénardier, häikäilemätön majatalon emäntä ja Époninen äiti, joka miehensä kanssa majoittaa ja pitää orjanaan Cosettea, kunnes Valjean ostaa tytön tämän äidin kuoleman jälkeen.
Näyttelijät > Vallankumousjärjestö

Eddie Redmayne – Marius Pontmercy, vallankumouksellinen opiskelija, joka on Époninen ystävä, mutta rakastuu Cosetteen
Aaron Tveit – Enjolras, opiskelijoiden vallankumouksenjohtaja ja Mariuksen ystävä
Daniel Huttlestone – Gavroche, neuvokas katulapsi, joka auttaa vallankumouksellisia.
George Blagden – Grantaire
Killian Donnelly – Combeferre
Fra Fee – Courfeyrac
Alistair Brammer – Jean Prouvaire
Hugh Skinner – Joly
Gabriel Vick – Feuilly
Iwan Lewis – Bahorel
Näyttelijät > Sivurooleissa

Colm Wilkinson – Dignen piispa, mies, joka ottaa Valjeanin kirkkoonsa suojaan ja inspiroi Valjeania tämän tiellä hyväksi mieheksi
Frances Ruffelle – prostituoitu
Bertie Carvel – Bamatabois, nuori herrasmies, joka yrittää ostaa Fantinen seuraa ollen vastuussa tämän pidätyksestä
Adam Pearce – Brujon
Marc Pickering – Montparnasse
Michael Jibson – tehtaan esimies, jolle Fantine työskentelee ja jolta saa potkut
Hadley Fraser – Kansallisarmeijan Kenraali
Natalya Angel Wallace – Éponine lapsena
Cameron Mackintosh, Claude-Michel Schönberg, Michael Le Poer Trench ja Marie Zamora tekevät cameo-roolin.
Patrick Godfrey – Gillenormand, Mariuksen isoisä
Musikaalinumerot

| --- | --- |
 1. Look Down – Javert, Valjean ja vangit  2. On Parole – Valjean ja Dignen piispa  3. Valjean Arrested, Valjean Forgiven – Dignen piispa  4. Valjean's Soliloquy – Valjean  5. At the End of the Day – Kerjäläiset, työläiset, esimies, Fantine ja Valjean  6. The Runaway Cart – Javert ja Valjean  7. Lovely Ladies – Merimiehet, prostitoidut, rosvot, eukko, hammasmies, sutenööri ja Fantine  8. I Dreamed a Dream – Fantine  9. Fantine's Arrest – Fantine, Bamatabois, Valjean ja Javert  10. Who Am I?/The Trial – Valjean  11. Come to Me (Fantine's Death) – Fantine ja Valjean  12. The Confrontation – Javert ja Valjean  13. Castle on a Cloud – Nuori Cosette ja Rouva Thernardier  14. Master of the House – Thernardierit ja krouvin asiakkaat  15. The Bargain/The Thénardier Waltz of Treachery – Valjean, Thernardierit ja nuori Cosette  16. Suddenly – Valjean  17. Stars – Javert  18. Look Down – Gavroche, Enjolras, Marius, oppilaat ja kerjäläiset  19. The Robbery – Valjean, Thernardierit ja Eponine  20. Javert's Intervention – Javert ja hra. Thernardier  21. Éponine's Errand – Eponine ja Marius  22. ABC Café/Red and Black – Marius, Gavroche, Enjolras ja oppilaat  21. Rue Plumet/In My Life – Cosette, Valjean, Marius ja Eponine  22. A Heart Full of Love – Marius, Cosette ja Eponine  23. The Attack on Rue Plumet – Hra. Thernardier, rosvot, Eponine ja Valjean :  24. On My Own – Eponine  25. One Day More – Valjean, Cosette, Eponine, Marius, Javert, Thernardierit, Gavroche, Enjolras, oppilaat ja pariisilaiset  26. Do You Hear the People Sing? – Marius, Enjolras, oppilaat ja pariisilaiset  27. Building the Barricade (Upon These Stones) – Enjolras ja Javert  28. At the Barricade (Upon These Stones) – Enjolras ja oppilaat  29. Javert's Arrival – Javert ja Enjolras  30. Little People – Gavroche, Enjolras, oppilaat ja Javert  31. The First Attack – Enjolras ja oppilaat  32. A Little Fall of Rain – Eponine ja Marius  33. Night of Anguish – Enjolras, Marius, Javert, Valjean ja oppilaat  34. Drink with Me – Enjolras, Marius, Gavroche ja oppilaat  35. Bring Him Home – Valjean  36. Dawn of Anguish – Enjolras, Gavroche ja oppilaat  37. The Second Attack – Gavroche ja oppilaat  38. The Final Battle – Enjolras, kenraali ja oppilaat  39. Javert's Suicide – Javert  40. Turning – Pariisin naiset  41. Empty Chairs at Empty Tables – Marius  42. Every Day – Cosette, Valjean, Marius ja Gillenormand  43. Valjean's Confession – Marius ja Valjean  44. Wedding Chorale – Marius, Thernardierit ja kuoro  45. Beggars at the Feast-Thernardierit  46. Valjean's Death – Valjean, Cosette, Marius, Fantine ja Dignen piispa  47. Do You Hear the People Sing? (Reprise) – Elokuvan hahmot
Tuotanto > Kuvaukset

Elokuvan kuvaukset alkoivat Ranskassa 8. maaliskuuta 2012. Kuvauspaikkoina olivat muun muassa Winchester College, Winchester Cathedral Close, HMNB Portsmouth, Oxford ja Pinewood Studios Englannissa. 23. heinäkuuta 2012 Hugh Jackman tviittasi kuvausten päättyneen.
Tuotanto > Jälkituotanto

Elokuvan lauluosuudet nauhoitettiin livenä kuvauspaikalla pianon säestyksellä. Yleensä musikaalielokuvissa kappaleet on valmiiksi nauhoitettu, ja näyttelijät esittävät laulavansa kuvauksissa. Vaikka tämän sanottiin olevan ensi kerta kun näin tehtiin musikaalielokuvassa, samaa tapaa käytettiin myös elokuvissa At Long Last Love, The Fantasticks ja Hedwig and the Angry Inch. 27. elokuuta 2012 ilmoitettiin elokuvan musiikin nauhoitusten alkaneen Lontoossa 70 henkisen orkesterin voimin. Les Misérables -musikaalin säveltäjä Claude-Michel Schonberg sävelsi elokuvaan uuden kappaleen ”Suddenly”.
Julkaisu

Les Misérablesin oli tarkoitus saada ensi-iltansa Yhdysvalloissa 7. joulukuuta 2012, mutta ensi-iltapäivää siirrettiin ensin joulukuun 14. päivään ja 18. syyskuuta elokuvan julkaisua siirrettiin vielä kerran joulukuun 25. päivään, ettei se joutuisi kilpailemaan Hobitti – Odottamaton matka -elokuvan ensi-illan kanssa. Elokuva julkaistiin samana päivänä kuin Django Unchained.
Kun elokuva esitettiin ensi kerran valkokankaalla 23. marraskuuta 2012 Lincoln Centerissä New Yorkissa, yleisö taputti seisaaltaan elokuvan jälkeen.
Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 22. helmikuuta 2013.
Vastaanotto > Tuotto

Huhtikuuhun 2013 mennessä elokuva oli tuottanut maailmanlaajuisesti yli 437 miljoonaa dollaria. Elokuva rikkoi parhaan elokuvamusikaalin yhden päivän tuottoennätyksen, jota piti aiemmin hallussaan High School Musical 3: Senior Year. Elokuva on myös toiseksi parhaiten joulupäivänä tuottanut elokuva Yhdysvalloissa.
Vastaanotto > Arvostelut

Helsingin Sanomien Anna Möttölä arvioi elokuvan yhdistävän taitavasti realismin ja teatterimaisuuden. Episodi-lehden Jouni Vikman sanoo elokuvan olevan häpeilemätön liikuttaja, jossa katsojan sydäntä sykähdyttävät niin liikuttavat ihmiskohtalot kuin ihon kananlihalle nostava musiikkikin. Länsiväylän arvostelussa Teija Varis kehuu elokuvaa spektaakkeliksi ja sanoo sen kadottavan ajantajun katsojalta sekä elokuvan käsittevän globaalisti humaaneja teemoja kuten unelmia, rakkautta, intohimoa, uhrauksia ja katumusta. Filmitähti.fi-sivuston Ursula Borg sanoo elokuvan olevan ehkä hienoin elokuvamusikaali koskaan. Hän sanoo elokuvan tempaavan vastustamattomasti mukanaan, hukuttaen katsojan musiikkiin, aatteen paloon ja sanoo elokuvan pitävän otteessaan pitkään elokuvan päätyttyä. Tuomas Riskala totesi Iltalehden arvostelussaan elokuvan lopputuloksen olevan vangitsevaa koettavaa, oli musikaalien ystävä tai ei.
Anna Hathawayn roolisuoritusta Fantinena on ylistetty, ja häntä pidetään ennakkosuosikkina parhaan naissivuosan Oscarin saajaksi. Peter Travers Rolling Stone -lehdestä sanoi, että Hathaway särkee jokaisen sydämen, kun hän laulaa ”life has killed the dream I dreamed”, ja että hänen ilmiömäinen suorituksensa suorastaan huutaa Oscaria. Kohtausta, jossa Hathaway laulaa kappaleen ”I Dreamed a Dream”, on verrattu Jennifer Hudsonin Oscar-palkittuun roolisuoritukseen elokuvassa Dreamgirls. Helsingin Sanomien Anna Möttölä kirjoitti arviossaan vain ihmeen voivan estää Hathawayn voiton Oscareissa. Hän kuvailee Hathawayn suorituksen olevan teatraalisuudessaankin riipaisevan intiimi.
Metro-lehden Tero Toivanen sanoi arvostelussaan Hugh Jackmanin tekevän uransa parhaimman roolisuorituksen. Helsingin Sanomien Anna Möttölä sanoo Jackmanin olevan elokuvan sielu.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Daily Mail:   Episodi:   FilmiFIN:   Filmitähti:   Film-O-Holic:   |  Helsingin Sanomat:   Iltalehti:   Ilta-Sanomat:   Me Naiset:   Metro:   |  Mtv3:   New York Daily News:   Rolling Stone:   The Daily Telegraph:   V2:   |
Vastaanotto > Palkinnot ja ehdokkuudet

Elokuva on saanut lukuisia palkintoja: muun muassa kolme Oscar- ja Golden Globe -palkintoa, neljä Bafta-palkintoa ja Satellite-palkintoa.
| Palkinnot ja ehdokkuudet> Palkinto | Palkinnot ja ehdokkuudet> Kategoria | Palkinnot ja ehdokkuudet> Kenelle | Palkinnot ja ehdokkuudet> Voitto / Ehdokkuus |
| --- | --- | --- | --- |
| Bafta-palkinnot | Paras elokuva | Tim Bevan, Eric Fellner, Debra Hayward, Cameron Mackintosh | Ehdokkuus |
| Bafta-palkinnot | Paras brittielokuva | Tim Bevan, Eric Fellner, Debra Hayward, Cameron Mackintosh | Ehdokkuus |
| Bafta-palkinnot | Miespääosa | Hugh Jackman | Ehdokkuus |
| Bafta-palkinnot | Naissivuosa | Anne Hathaway | Voitto |
| Bafta-palkinnot | Kuvaus | Danny Cohen | Ehdokkuus |
| Bafta-palkinnot | Puvustus | Paco Delgado | Ehdokkuus |
| Bafta-palkinnot | Maskeeraus | Lisa Westcott | Voitto |
| Bafta-palkinnot | Äänitys | Simon Hayes, Andy Nelson, Mark Paterson, Jonathan Allen, Lee Walpole, John Warhurst | Voitto |
| Bafta-palkinnot | Lavastus | Eve Stewart, Anna Lynch-Robinson | Voitto |
| Golden Globe | Paras musikaali- tai komediaelokuva | Tim Bevan, Eric Fellner, Debra Hayward, Cameron Mackintosh | Voitto |
| Golden Globe | Paras miespääosa musikaali- tai komediaelokuvassa | Hugh Jackman | Voitto |
| Golden Globe | Naissivuosa | Anne Hathaway | Voitto |
| Golden Globe | Kappale | ”Suddenly” | Ehdokkuus |
| Oscar | Paras elokuva | Tim Bevan, Eric Fellner, Debra Hayward, Cameron Mackintosh | Ehdokkuus |
| Oscar | Miespääosa | Hugh Jackman | Ehdokkuus |
| Oscar | Naissivuosa | Anne Hathaway | Voitto |
| Oscar | Puvustus | Paco Delgado | Ehdokkuus |
| Oscar | Maskeeraus ja Hiukset | Lisa Westcott, Julie Dartnell | Voitto |
| Oscar | Kappale | ”Suddenly” Sävellys: Claude-Michel Schönberg, Sanat: Herbert Kretzmer ja Alain Boublil | Ehdokkuus |
| Oscar | Lavastus | Eve Stewart, Anna Lynch-Robinson | Ehdokkuus |
| Oscar | Äänitys | Andy Nelson, Mark Paterson, Simon Hayes | Voitto |
| Satellite-palkinto | Paras elokuva | Tim Bevan, Eric Fellner, Debra Hayward, Cameron Mackintosh | Ehdokkuus |
| Satellite-palkinto | Paras näyttelijäkokoonpano | Les Misérablesin näyttelijät | Voitto |
| Satellite-palkinto | Paras miespääosa | Hugh Jackman | Ehdokkuus |
| Satellite-palkinto | Paras miessivuosa | Eddie Redmayne | Ehdokkuus |
| Satellite-palkinto | Paras naissivuosa | Anne Hathaway | Voitto |
| Satellite-palkinto | Paras naissivuosa | Samantha Barks | Ehdokkuus |
| Satellite-palkinto | Paras lavastus | Eve Stewart, Anna Lynch-Robinson | Ehdokkuus |
| Satellite-palkinto | Paras puvustus | Paco Delgado | Ehdokkuus |
| Satellite-palkinto | Paras leikkaus | Chris Dickens | Ehdokkuus |
| Satellite-palkinto | Paras kappale | ”Suddenly” | Voitto |
| Satellite-palkinto | Paras äänitys | John Warhurst, Lee Walpole, Simon Hayes | Voitto |
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Virallinen traileri (englanniksi)
Les Misérables Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Les Misérables Box Office Mojossa. (englanniksi)
Les Misérables Rotten Tomatoesissa. (englanniksi)
Les Misérables Metacriticissä. (englanniksi)
Tom Hooperin ohjaamat elokuvat
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
2000-luku: Red Dust  (2004) · The Damned United (2009)
2010-luku: Kuninkaan puhe (2010) · Les Misérables (2012) · Tanskalainen tyttö (2016) · Cats (2019)
| n k Parhaan musikaali- tai komediaelokuvan Golden Globe -palkinto |
| --- | --- |
1951–1970:  Pariisin lumoissa (1951)  With a Song in My Heart (1952)  Carmen Jones (1953)  Enkeleitä Broadwaylla (1954)  Kuningas ja minä (1955)  Tytöt (1956)  Auntie Mame / Gigi (1957)  Porgy ja Bess /  Piukat paikat (1958)  Rakkauden unelma (1959)  West Side Story (1960)  Minkin kosketus (1961)  Musiikkimies (1962)  Tom Jones – hulivilihurmuri (1963)  My Fair Lady (1964)  Sound of Music (1965)  Venäläiset tulevat, venäläiset tulevat (1966)  Miehuuskoe (1967)  Oliver! (1968)  The Secret of Santa Vittoria (1969)  M.A.S.H. – armeijan liikkuva kenttäsairaala (1970) 
1971–1990:  Viulunsoittaja katolla (1971)  Cabaret (1972)  Svengijengi ’62 (1973)  Luunmurskaajat (1974)  The Sunshine Boys (1975)  Tähti on syttynyt (1976)  Rakkaus ei sula sateessa (1977)  Taivas saa odottaa (1978)  Fillarijengi (1979)  Kaivosmiehen tytär (1980)  Arthur (1981)  Tootsie – lyömätön lyyli (1982)  Yentl (1983)  Vihreän timantin metsästys (1984)  Prizzin kunnia (1985)  Hannah ja sisaret (1986)  Odotuksia (1987)  Working Girl – tieni huipulle (1988)  Palveluksessanne, Miss Daisy (1989)  Green Card (1990) 
1991–2010:  Kaunotar ja hirviö (1991)  The Player – pelimies (1992)  Mrs. Doubtfire – Isä sisäkkönä (1993)  Leijonakuningas (1994)  Babe – urhea possu (1995)  Evita (1996)  Elämä on ihanaa (1997)  Rakastunut Shakespeare (1998)  Toy Story 2 (1999)  Melkein julkkis (2000)  Moulin Rouge! (2001)  Chicago (2002)  Lost in Translation (2003)  Sideways (2004)  Walk the Line (2005)  Dreamgirls (2006)  Sweeney Todd – Fleet Streetin paholaisparturi (2007)  Vicky Cristina Barcelona (2008)  Kauhea kankkunen (2009)  The Kids Are All Right (2010)  
2011–:  The Artist (2011)  Les Misérables (2012)  American Hustle (2013)  The Grand Budapest Hotel (2014)  Yksin Marsissa (2015)  La La Land (2016)  Lady Bird (2017)  Green Book (2018) 
Ohjaaja Tom Hooper Les Misérablesin kuvauksissa Winchesterissä huhtikuussa 2012.
Jouni Hyytiä

Jouni Hyytiä (s. 24. kesäkuuta 1964 Lokalahti) on suomalainen jalkapalloerotuomari.
Ura

Hyytiä aloitti erotuomarinuransa vuonna 1992. Ensimmäisen pääsarjaottelunsa Ilves–Jazz hän tuomitsi vuonna 1996, ja tästä vuotta myöhemmin hänet nimettiin kansainväliseksi FIFA-tuomariksi. Kansainvälisiä otteluita hän on tuominnut yli 60.
Hyytiä saavutti 17. lokakuuta 2009 Veikkausliigan ottelussa HJK–Jaro 200 tuomitun pääsarjaottelun rajan. Vastaavaan olivat aikaisemmin yltäneet vain Martti Hirviniemi ja Mikko Vuorela. Hyytiä on valittu vuoden liigaerotuomariksi kuudesti ja Veikkausliigan 20-vuotisjuhlajoukkueeseen vuonna 2009. Hänet palkittiin Suomessa vuoden ansioituneimpana erotuomarina seitsemän kertaa, vuosina 1998, 2002–2006 ja 2009.
Hyytiä edustaa Turun erotuomarikerhoa. Ammatiltaan hän on opistoupseeri.
Hyytiä nimettiin Veikkausliigan legendaksi vuonna 2014.
Aiheesta muualla

Jouni Hyytiän esittely Veikkausliigan sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Multimedia

Eräs multimedian symboli.
Multimedialla tarkoitetaan usean eri mediamuodon yhdistelmää. Perinteisessä mediassa käytetään yleensä vain yhtä median ilmenemismuotoa, kuten esimerkiksi staattista tekstiä, mutta multimediassa voidaan yhdistää esimerkiksi kuva, ääni ja teksti saumattomaksi kokonaisuudeksi. Käyttökohteet vaihtelevat faktatiedon välittämisestä puhtaasti viihteellisiin käyttötarkoituksiin. Multimediaan on mahdollista lisätä myös interaktiivisia ominaisuuksia. Multimedian voidaankin sanoa hyödyntävän ihmisen eri aisteja samanaikaisesti.
Multimedia yhdistetään usein sähköisiin viestimiin, mutta laajemmassa määrityksessä esimerkiksi ääntä ja kuvaa yhdistävä kaitafilmi voidaan nähdä multimedian ilmentymänä. Yleensä multimedialla viitataan kuitenkin digitaalisen viestintään.
Multimedian historia

Multimedia-termille ei ole tarkoin rajattua määritelmää. Sana itsessään tarkoittaa mediaa, joka yhdistelee muita mediamuotoja kuten tekstiä, ääntä, kuvaa, videokuvaa, animaatiota tai interaktiivisuutta. Tämän määritelmän mukaan audiovisuaalisuutta sisältävä teatteriesitys, tai kirja jossa on kuvia, olisi multimediaa. Arkikielessä multimedia yhdistetään nykyään tietokoneisiin ja digitaalisuuteen.
Multimedia-termin lanseerasi lauluntekijä ja muusikko Bobb Goldstein vuonna 1966 "Lightworks"-esityksellään, jossa käytettiin musiikin lisäksi kuvia. Tämä aloitti multimediaesitysten trendin, joka lopulta johti musiikkivideoiden syntyyn. 1980-luvulla kotitietokoneiden yleistyessä multimedian suosio lähti räjähtävään nousuun tietokoneiden tarjoamien interaktiivisten mahdollisuuksien lisäännyttyä. Tämän myötä kuka tahansa pystyi ohjaamaan multimedian kulkua omalta koneeltaan käsin.
Multimedia-sana nousi voimakkaasti esille medioissa 1990-luvun aikana, kun kotitietokoneiden CD-ROM-asemat ja muu tekninen kehitys mahdollistivat videokuvan ja digitoidun äänen käytön tietokoneohjelmissa aiempaa laajemmin. Tuolloin myytiin erilaisia "multimedia-CD-ROMeja", jotka sisälsivät kuvia, ääntä ja liikkuvaa kuvaa erilaisilta aihealueilta.
Uusin käänne multimedian kehityksessä on internetin tuomat mahdollisuudet. Verkko on täynnä multimediaesityksiä ja -sovelluksia, joihin jokainen pääsee käsiksi. Käyttäjät vaikuttavat toisiinsa ja laitteisiin. Uusin teknologia mahdollistaa haptiikan eli tuntopalautteen käytön multimediasovelluksissa. Käyttäjä voidaan saada tuntemaan esimerkiksi värinää (pelikonsolien tärinäohjaimet), pintatekstuureita tai kipua. Kosketusta voidaan käyttää myös multimedialaitteiden ohjauksessa esimerkiksi taulutietokoneissa tai älypuhelimissa. Myös hajuaistin käyttöä osana multimediaa on kokeiltu. Smellophone-sirun avulla voi lähettää hajuaistimuksia matkapuhelimesta toiseen.