stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Parempi kuin Beckham

| Parempi kuin Beckham> Bend It Like Beckham |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Gurinder Chadha
Käsikirjoittaja:  Gurinder Chadha Guljit Bindra Paul Mayeda Berges
Tuottaja:  Gurinder Chadha Deepak Nayar
Säveltäjä:  Craig Pruess
Kuvaaja:  Lin Jong
Leikkaaja:  Justin Krish
Tuotantosuunnittelija:  Nick Ellis
Pukusuunnittelija:  Ralph Wheeler-Holes
Pääosat:  Parminder Nagra Keira Knightley Jonathan Rhys Meyers
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta Yhdysvallat Saksa
Tuotantoyhtiö:  BSkyB Kintop Pictures Road Movies Filmproduktion Roc Media Bend It Films
Levittäjä:  Lionsgate UK Fandango at Home Disney+
Ensi-ilta:  2002
Kesto:  112 min
Alkuperäiskieli:  englanti punjabi hindi saksa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Parempi kuin Beckham on romanttinen urheilukomediaelokuva, jonka pääosissa ovat Parminder Nagra, Keira Knightley ja Jonathan Rhys Meyers. Elokuva valmistui vuonna 2002.
Juoni

Jesminder (Nagra) asuu Lontoossa ja on maahanmuuttaja toisessa polvessa. Jesminderin koko perhe on intialainen, ja se tarkoittaa etteivät tytön vanhemmat ja sukulaiset hyväksy tytön rakkautta jalkapalloon, vaan tahtovat tämän opettelevan ruoanlaittoa. Englantilainen poikatyttö Jules (Knightley) kuitenkin näkee Jessin pelaavan puistossa ja pyytää tätä tulemaan tämän jalkapallojoukkueen Hounslow Harriersien pääsykokeisiin. Jess pääsee sisälle ja rupeaa käymään harjoituksissa väittäen vanhemmilleen että hän käy kesätöissä.
Lopulta vanhemmat kuitenkin saavat selville että tyttö on pelannut salaa jalkapalloa ja pitävät huolen ettei sellainen toistu. Tämä ei kuitenkaan ole Jessin ainoa huoli: kun Hounslow Harriersien pelimatkalla Saksassa valmentaja Joen (Rhys Meyers) ja Jessin suhde lähenee, mistä Jules ei pidä, ystävysten välit katkeavat. Tämän lisäksi Julesin äiti luulee että Jessillä ja Julesilla on suhde. Mutta kun tärkeä peli, jossa myös amerikkalainen kykyjenetsijä on paikalla, koittaa, tytöt unohtavat riitansa ja päättävät keskittyä vain peliin. Se kannattaa, sillä kykyjenetsijä tarjoaa molemmille tytöille stipendiä Kaliforniaan, missä heidän on mahdollisuus kouluttautua ammattilaispelaajiksi. Lopussa Jess saa Joen itselleen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Parminder Nagra  | … |  Jesminder ”Jess” Kaur Bhamra   |
|  Keira Knightley  | … |  Juliette ”Jules” Paxton   |
|  Jonathan Rhys Meyers  | … |  Joe   |
|  Archie Panjabi  | … |  ”Pinky” Kaur Bhamra   |
|  Shaznay Lewis  | … |  Marlena ”Mel” Goines   |
|  Anupam Kher  | … |  Mohaan Singh Bhamra   |
|  Shaheen Khan  | … |  rouva ”Sukhi” Kaur Bhamra   |
|  Frank Harper  | … |  Alan Paxton   |
|  Juliet Stevenson  | … |  Paula Paxton   |
|  Ameet Chana  | … |  Tony   |
|  Kulvinder Ghir  | … |  Teetu   |
|  Ash Varrez  | … |  Teetun isä   |
|  Pooja Shah  | … |  Meena   |
|  Preeya Kalidas  | … |  Monica   |
|  Trey Farley  | … |  Taz   |
|  Zohra Sehgal  | … |  Biji   |
|  Saraj Chaudhry  | … |  Sonny   |
|  Paven Virk  | … |  Bubbly   |
|  Gary Lineker  | … |  itsenään   |
|  Alan Hansen  | … |  itsenään   |
|  John Barnes  | … |  itsenään   |
Esitys Pohjois-Koreassa

Parempi kuin Beckham oli ensimmäinen Pohjois-Korean televisiossa näytetty länsimaalainen elokuva. Elokuvasta oli sensuroitu kymmenen minuutin verran materiaalia ja sillä juhlistettiin Pohjois-Korean ja Ison-Britannian pitkiä diplomaattisuhteita.
Aiheesta muualla

Elokuvan kotisivut (englanniksi)
Markku Soikkeli: Parempi kuin Beckham
Côte-d’Or

Côte-d’Or on Ranskan departementti numero 21. Departementti sijaitsee Itä-Ranskassa Burgundin hallintoalueella. Departementti on pinta-alaltaan 8 763 neliökilometriä, ja siellä on 517 168 asukasta (vuonna 2006). Côte-d’Orin pääkaupunki on Dijon. Côte-d’Or on jaettu edelleen kolmeen arrondissementtiin, 43 kantoniin ja 707 kuntaan.
Côte-d’Or oli yksi 83 departementista, jotka syntyivät Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790. Côte-d’Or muodostettiin osasta Burgundin provinssia.
Departementista on kaksi kylää päässyt Ranskan kauneimpien kylien järjestön Les Plus Beaux Villages de France jäseniksi: Châteauneuf-en-Auxois ja Flavigny-sur-Ozerain.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Côte-d’Or Wikimedia Commonsissa
Côte-d’Orin departementin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
| n k Burgundi-Franche-Comté |
| --- | --- |
Departementit:  Côte-d’Or  Doubs  Haute-Saône  Jura  Nièvre  Saône-et-Loire  Territoire de Belfort  Yonne 
Côte-d’Or on merkittävää viinintuotantoaluetta.
Antonov An-72P

| Antonov An-72P |
| --- | --- |

Tyyppi:  merivalvontakone
Valmistaja:  Antonov/HGAPP
Miehistö:  3
Matkustajat:  32-68
Ensilento:  31. elokuuta 1977 An-72
Mitat
Pituus:  28,07 m
Kärkiväli:  31,89 m
Korkeus:  8,65 m
Siipipinta-ala:  98,62 m²
Voimanlähde
Koneisto:  2 kpl Progress D-36
Teho:  2 x 63 740 N
Aseistus
Aseistus:  tykki: GŠ-23 (23 mm tai 30 mm:n konetykki)  raketit: UB-23M -rakettien laukaisutelineet siipien alla  pommit: 2 x 100 kg  torpedot: sukellusvenetorpedoita
Antonov An-72P (Nato:”Coaler” IATA:”AN7” ICAO:”AN72”) on ukrainalainen Antonov An-72:een perustuva merivalvontalentokone. Koneessa on merivalvontavarustus ja vaihtoehtona D-36:ia voimakkaammat D-436-moottorit. Myös koneen massa ja jotkin ulkomitat ovat suurempia.
Koneessa voi olla 23 mm:n GŠ-23 -konetykki tai 30 mm:n konetykki, neljä valopommia siipien alla ja sukellusvenetorjuntatorpedo. Merivalvontavarustukseen voi kuulua kameroita ja videokuvaava laitteisto.
Israel Aircraft Industries voi tarjota parannellun version, mikä voidaan varustella laserohjatulla pommilla, Elta EUM 2022A-tutkalla, sekä sähköoptisella pitkän matkan valvontavarustuksella sekä elektronisen sodankäynnin järjestelmä Elisralla.
Tekniset tiedot

Lähde: lähde?
Yleiset ominaisuudet
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&034500.&&&&0034 500 kg
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0705.&&&&00705 km/h
Matkalentonopeus: &&&&&&&&&&&&0550.&&&&00550 km/h
Taistelusäde: &&&&&&&&&&&&0800.&&&&00800 km
Käyttäjiä

Libyan ilmavoimat
Ukrainan rajavartiojoukot
Ukrainan ilmavoimat
Venäjän ilmavoimat
Venäjän rajavartiojoukot
Aiheesta muualla

AN-72P – Patrol aircraft Airwar.ru. Viitattu 10.4.2022. (englanniksi)
Ан-72 / Военно-транспортный самолет АвиаПорт.Ru.  3.09.2013. Viitattu 10.4.2022. (venäjäksi)
Ammoniumioni

Ammoniumionin rakenne
Ammoniumioni on moniatominen positiviinen kompleksi-ioni, jonka kemiallinen kaava on  NH4+. Se syntyy ammoniakkimolekyylin (NH3) ottaessa vastaan protonin eli vetyionin (H+).
Ammoniumioni esiintyy kationina ammoniumsuoloissa, kuten ammoniumkloridissa eli salmiakissa. Ammoniumsuolat muistuttavat ominaisuuksiltaan huomattavasti vastaavia alkalimetallien suoloja, ja niinpä ammoniumionia kutsutaankin pseudoalkalimetalli-ioniksi. Lisäksi ammoniumioneja esiintyy jonkin verran myös ammoniakin vesiliuoksessa, sillä ammoniakki on emäs, jonka molekyyli voi ottaa vesimolekyyliltä vastaan protonin muodostaen ammoniumionin.
Nimeä ammonium käytetään myös kationeista, jotka syntyvät jonkin amiinin ottaessa vastaan protonin, sekä kvaternäärisissä ammonium­yhdisteissä esiintyvistä ioneista NR4+. Näiden voidaan ajatella syntyvän ammonium­ionista (NH4+ korvaamalla yksi tai useampi siinä olevista vety­atomeista jollakin orgaanisella radikaalilla, josta käytetään merkintää R.
Happo- ja emäsominaisuudet

Ammoniumioni syntyy, kun ammoniakki, joka on heikko emäs, reagoi jonkin hapon kanssa vastaanottaen protonin:
Ammoniumioni itse on heikko happo, jonka happovakio (pKa) on 9,2. Happo­luonteensa vuoksi se reagoi Brønstedin happo-emästeorian mukaisesti emästen kanssa muodostaen ammoniakkia:
Tämän vuoksi ammoniakkia syntyy ammonium­suolojen väkevien liuosten reagoidessa vahvojen emästen kanssa. Toisaalta kun ammoniakki liukenee veteen, pieni osa siitä muuttuu ammonium­ioneiksi:
Kuinka suuri osa ammoniakista muuttuu ammonium­ioneiksi, riippuu liuoksen pH:sta. Jos pH on alhainen eli liuos on hapan, reaktion tasa­paino siirtyy oikealle: suurempi määrä ammoniakki­molekyylejä muuttuu ammonium­ioneiksi. Jos pH on korkea eli liuos on emäksinen, tasapaino siirtyy vasemmalle, sillä hydroksidi-ionit ottavat protoneja ammonium­ioneilta, jotka muuttuvat takaisin ammoniakiksi.
Ammonium­yhdisteitä voi syntyä myös höyrytilassa. Esimerkiksi, jos ammoniakki­höyry joutuu kosketuksiin vetykloridihöyryn kanssa, syntyy valkoinen, ammoniumkloridista koostuva pilvi, joka vähitellen tiivistyy kiinteänä aineena ohueksi kerrostumaksi lähellä olevien kappaleiden pinnoille.
Ammoniumsuolat

Ammonium esiintyy kationina monissa suoloissa kuten ammonium­karbonaatissa, ammoniumkloridissa ja ammonium­nitraatissa. Useimmat yksinkertaiset ammonium­suolat liukenevat runsaasti veteen. Poikkeuksena on ammoniumheksakloroplatinaatti, jota on aikoinaan käytetty ammoniumin tutkimukseen. Ammonium­nitraatti ja varsinkin ammoniumperkloraatti ovat herkästi räjähtäviä, ja niissä ammonium­ioni toimii pelkistimenä.
Rakenne ja sidokset

Ammoniakin typpiatomilla (N) on vapaa elektronipari, jolla se voi sitoa protonin (H+).  Tämän vuoksi ammonium­ionissa kaikki neljä N-H -sidosta ovat samanlaisia, polaarisia kovalenttisia sidoksia. Ioni on isoelektrinen metaanin ja boorihydridin kanssa. Ammonium­ionin läpimitta on 175 pm, mikä on lähellä cesiumionin läpimittaa, 183 pm.
Orgaaniset ammoniumionit

Ammoniumionin vety­atomit voidaan korvata alkyylilla tai muulla orgaanisella ryhmällä, jolloin saadaan substituoituja ammonium­ioneja eli IUPACin nimistön mukaan aminium-ioneja. Orgaanisten ryhmien lukumäärästä riippuen näitä ioneja sanotaan primaarisiksi, sekundaarisiksi, tertiaarisiksi tai kvaternäärisiksi ammoniumkationeiksi. Kvaternäärisiä ammoniumioneja lukuun ottamatta ne ovat heikkoja happoja.
Esimerkkinä reaktiosta, jossa syntyy tällainen ioni, voidaan mainita dimetyyliamiinin (CH3)2NH ja happojen väliset reaktiot, joissa syntyy dimetyyliammonium-ioni (CH3)2NH2+:
Kvaternäärisissä ammonium­ioneissa on typpi­atomiin sitoutuneina neljä orgaanista ryhmää. Niissä ei ole typpi­atomiin sitoutunutta vety­atomia. Näitä kationeja, esimerkiksi tetra-n-butyyliammoniumia, käytetään joskus korvaamaan natrium- tai kaliumionit vastaavan anionin liukoisuuden nostamiseksi orgaanisissa liuottimissa. Primaariset, sekundaariset ja tertiaariset ammonium­suolat vaikuttavat samoin, mutta ovat vähemmän lipo­fiilisiä. Niitä käytetään myös faasi­muutos­katalysaattoreina ja tensideinä.
Biologinen merkitys

Ammoniumioneja syntyy eläinten aineenvaihdunnan jäteaineina. Kaloista ja selkärangattomista vesieläimistä se erittyy suoraan veteen. Nisäkkäillä, hailla ja sammakkoeläimillä se muuttuu ureasyklissä ureaksi, koska on vähemmän myrkyllistä ja tehokkaammin varastoitavaa. Lintujen, matelijoiden ja maan matojen aineenvaihdunnassa syntyvä ammonium muuttuu virtsahapoksi, joka on kiinteää ja voidaan sen vuoksi erittää menettämättä paljonkaan vettä.
Ammonium on tärkeä typen lähde monille kasveille, varsinkin niille, jotka kasvavat vähähappisessa maaperäksi. Lannoitteina käytetäänkin muun muassa ammoniumnitraattia ja ammoniumsulfaattia. Liian suurena määränä ammonium on kuitenkin useimmille lajeille myrkyllistä, ja sen vuoksi sitä harvoin käytetään kasvien ainoana typen lähteenä.
Metallinen ammonium

Ammoniumionilla on hyvin samankaltaisia ominaisuuksia kuin raskaimmilla alkali­metalleilla, ja sitä pidetään usein niiden läheisenä sukulaisena. Tämän vuoksi oletetaankin, että hyvin suuressa paineessa ammonium voi esiintyä metallisessa muodossa, jolloin ammoniumionit muodostaisivat kidehilan ja niiden välissä esiintyisi vapaiden elektronien meri samaan tapaan kuin metalleissa. Metallista ammoniumia on arveltu esiintyvän suurten kaasuplaneetojen kuten Uranuksen ja Neptunuksen sisuksissa.
Vaikka puhdasta metallista ammoniumia ei ole voitu valmistaa, ammonium voi monien metallien tavoin muodostaa elohopean kanssa tahdasmaisen seoksen, ammoniumamalgaamin, jota saadaan elektrolysoimalla ammoniumkloridia elohopean toimiessa katodina. Tämä amalgaami on kuitenkin pysymätön, sillä siinä oleva ammonium hajoaa vähitellen ammoniakiksi ja vedyksi.
Suolahappo- ja ammoniakkiliuoksista haihtuvat höyryt reagoivat keskenään muodostaen valkoisen pilven, joka on ammoniumkloridia.
Ammoniumin muodostuminen
Mie oon Lordi

| Mie oon Lordi |
| --- | --- |

Kirjailija:  Jussi Ahlroth
Kansitaiteilija:  Mr. Lordi
Kieli:  suomi
Genre:  henkilöhistoria, musiikin historia
Kustantaja:  Johnny Kniga
Julkaistu:  9. marraskuuta 2006
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  266
ISBN:  951-0-32584-8
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Mie oon Lordi on 9. marraskuuta 2006 julkaistu virallinen suomenkielinen Lordi-yhtyettä käsittelevä kirja. Kirjan on kirjoittanut Helsingin Sanomien kulttuuritoimittaja Jussi Ahlroth. Kirja on kirjoitettu yhdessä yhtyeen kanssa, joka vastaa myös sen sisältämästä kuvamateriaalista. Visuaalisesta asusta vastaa Mr. Lordi.
Kirja on tiettävästi Lordin ainoa julkaisu, jossa yhtye on virallisesti paljastanut oikeat nimensä. Nimet paljastettiin levy-yhtiön toiveesta.
Sisältö

Kirja käsittelee yhtyeen silloisen kokoonpanon jäsenten elämää syntymästä lähtien. Lordin uraa siinä seurataan lähinnä Mr. Lordin näkökulmasta. Kirjan sisältämä kuva-, piirros- ja luonnosmateriaali on suurelta osin ennenjulkaisematonta. Keikka- ja dokumenttikuvien lisäksi kirjassa on Mr. Lordin lapsuudenpiirroksia ja kuvia esiintymisasujen eri vaiheista, myös ajalta ennen ensimmäistä levytyssopimusta. Kirja alkaa kaksisivuisella esipuheella, jonka on kirjoittanut Jussi Ahlroth.
Mie oon Lordi sisältää yhtyeen laajan historian lisäksi myös kattavan liiteosion, jossa käsitellään yksityiskohtaisesti muun muassa yhtyeen menneiden ja nykyisten jäsenten hirviöhahmoja, lavaesiintymistä, maskien tekoa, oheistuotteita, tatuointeja, diskografiaa sekä yhtyeen tärkeää innoittajaa, Kissiä.
Kirja sisältää runsaasti kuvia kulissien takaa, sekä yhtyeen jäsenten lapsuuskuvia. Lordin imagon nimissä Mr. Lordi on editoinut kirjassa nähtävien jäsenten kasvojen eteen kyseisten jäsenten maskit.
Aiheesta muualla

Desibeli.netin kirja-arvostelu Mie oon Lordista
| n k Lordi |
| --- | --- |
 Mr. Lordi  Kone  Hiisi  Hella  Mana   G-Stealer  Magnum  Enary  Kalma  Kita  Otus  Awa  OX  Amen 
Studioalbumit:  Get Heavy  The Monsterican Dream  The Arockalypse  Deadache  Babez for Breakfast  To Beast Or Not To Beast  Scare Force One  Monstereophonic – Theaterror vs. Demonarchy  Sexorcism  Killection  Lordiversity  Screem Writers Guild 
Kokoelmat:  The Monster Show  Famous Five (EP)  Zombilation  Scarchives Vol. 1 
Singlet:  ”Would You Love a Monsterman?”  ”Devil Is a Loser”  ”My Heaven Is Your Hell”  ”Blood Red Sandman”  ”Hard Rock Hallelujah”  ”Who's Your Daddy?”  ”Would You Love a Monsterman 2006”  ”It Snows in Hell”  ”They Only Come Out at Night”  ”Beast Loose in Paradise”  ”Bite It Like a Bulldog”  ”Deadache”  ”This Is Heavy Metal”  ”Rock Police”  ”The Riff”  ”Nailed by the Hammer of Frankenstein”  ”Hug You Hardcore”  ”Your Tongue’s Got the Cat”  ”Naked in My Cellar”  ”Shake the Baby Silent”  ”I Dug a Hole in the Yard for You”  ”Like A Bee To The Honey”  ”Believe Me”  ”Abracadaver”  ”Borderline”  ”Merry Blah Blah Blah”  ”Demon Supreme”  ”Day Off Of The Devil”  ”Spear Of The Romans”  ”Reel Monsters”  ”Hard Rock Hallelujah” (Feat. Bürger Lars Dietrich)  ”Lucyfer Prime Evil”  ”Thing in the Cage”  ”Made Of Metal” 
DVD:t:  Market Square Massacre  Bringing Back the Balls to Stockholm 2006  Recordead Live – Sextourcism in Z7 
Elokuvat:  The Kin  Dark Floors 
Kirjat:  Mie oon Lordi  Songs for the Rockoning Day  Lordiary 
Varhaistuotanto:  Bend Over and Pray the Lord 
Muuta:  Lordin aukio  Lordi’s Rocktaurant  Bringing Back the Balls to Rock  Diskografia  Kappaleluettelo  Hahmokuvaukset
Tangonsaari

Tangonsaari
| --- | --- |
Muut nimet:  Iso Tangonsaari
Sijainti:  65°19.3′N, 025°16.4′E, Ii Suomi
Saariryhmä:  Iijoen suisto
| --- | --- |
Asukasluku:  n. 100
Asutuskeskukset:  Tupakkaperä Maa-Klaama
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Tangonsaari on Iijoen suiston Natura-alueeseen kuuluva ja alueen suurin saari Iijoen etelärannalla Iin kunnassa Perämerellä. Saarella sijaitsevat Alarannan kylään kuuluvat Maa-Klaaman ja Tupakkaperän kulmakunnat.
Tangonsaaren erottaa mantereesta Tangonhaara-niminen Iijoen sivuhaara ja luoteispuolella olevasta Karhun saaresta sen erottaa Sarrionhaara. Saarelle on kiinteä tieyhteys Alarannan Valassaaren alueelta. Maa-Klaaman alue muodostaa pienen niemen saaren lounaisosaan.
Saaren pohjoisosat ovat pääosin metsän peitossa, kun eteläosat ovat seka- ja lehtimetsän peittämät. Saaren etelärannalla Sorsaletonsäikässä on merenrantaniittyjä.
Partahöylä

Nykyaikainen partahöylä, jossa on kasettimallinen vaihtoterä.
Partahöylä on parranajoväline, jolla parran leikkaus suoritetaan käsin höyläysperiaatteella. Partahöylässä ihon ja terän välissä on suojus, joka vähentää haavautumista ja tekee parranajosta helpompaa verrattuna partaveitsen käyttöön. Partahöyliä on olemassa sekä kertakäyttöisiä että vaihtoteräisiä. Teriä on yleensä yhdestä kolmeen, mutta nykyään myös neljä- ja viisiteräiset höylät ovat yleisiä.
Höylällä partaa ajettaessa käytetään partavaahtoa, joka pehmentää partaa sekä parantaa terän liukumista estäen ihon ärsyyntymistä ja haavautumista. Ajon jälkeen ajetulle alueelle levitetään yleensä partavettä tai balsamia, jotta iho ei ärsyynny.
Partaa voidaan leikata myös partakoneella ja partaveitsellä.
Historia

Partahöylä.
Partahöylän terä
Osiin purettu partahöylä.
Höylätyyppisen parranajovälineen patentoi ensimmäisenä englantilainen keksijä William Henson vuonna 1847. Kyseinen patentti kuvailee kampamaisen suojuksen joka voidaan kiinnittää sekä partaveitseen että kuokkaa muistuttavaan pieneen välineeseen johon on kiinnitetty sopivassa leikkauskulmassa oleva terä. Vuonna 1876 yhdysvaltalaiset veljekset Frederick ja Otto Kampfe patentoivat Star-nimisen partahöylän, joka erosi sitä edeltäneistä höylistä lisäämällä terän lähelle syvennyksen johon saippua ja leikatut partakarvat kerääntyivät ajon aikana. Omintakeista oli myös koveraksi hiottu terä, joka kiinnitettiin paikalleen kahdella salpamaisella nipistinmekanismilla. Tästä tuli yksiteräisten höylien de facto -standardi noin 40:n vuoden ajaksi. Käytännössä terä oli lyhyt pätkä partaveistä joka piti ennen käyttöä kiinnittää erityiseen telineeseen, teroittaa nahkavyön avulla ja lähettää välillä ammattimiehen hiottavaksi.
Yhdysvaltalainen kauppamatkustaja King Camp Gillette patentoi kaksipuolisia, kertakäyttöisiä teriä käyttävän partahöylän vuonna 1901. Keksintö menestyi varsin hyvin ja vuoteen 1906 mennessä Gilletten perustama yhtiö The Gillette Company myi partahöyliä 300 000 kappaletta vuodessa. Yhdysvaltain markkinajohtajaksi Gillette päätyi kuitenkin vasta ensimmäisen maailmansodan aikana: vuonna 1918 Yhdysvaltain asevoimat päätti jakaa kaikille varusmiehille Gilletten valmistamat parranajovälineet. Sodan päätyttyä tämä loi suuren kysynnän partaterille Gilletten partahöylään tottuneiden sotilaiden kotouduttua.
Partaterät valmistettiin enimmäkseen hiiliteräksestä kunnes Wilkinson Sword toi vuonna 1962 markkinoille ensimmäisen ruostumattomasta teräksestä valmistetun partaterän. Käyttäjien mukaan Wilkinsonin terät pysyivät käyttökelpoisina kolme kertaa pidempään kuin hiiliteräksestä valmistetut terät. Gillette – joka oli jo aiemmin kehittänyt ja patentoinut menetelmän partaterien valmistamiseen ruostumattomasta teräksestä – viivytteli parempien terien tuomista markkinoille koska hiiliteräksiset terät kuluivat nopeammin ja tuottivat yhtiölle näin enemmän voittoa, mutta päätyi kuitenkin tuomaan oman ruostumattomasta teräksestä valmistetun partateränsä myyntiin noin vuosi Wilkinsonin jälkeen.
Vuonna 1971 Gillette julkisti partahöylän, jossa oli kaksi terää. Väitettiin, että yksi terä nostaa karvaa ylös ja toinen leikkaa sen. Vuonna 1975 Saturday Night Live -ohjelmassa vitsailtiin kuvitteellisesta kolmiteräisestä partahöylästä, jota mukamas myytiin mainoslauseella "Koska sinähän nyt uskot ihan mitä vain."  Mutta vuonna 1998 Gillette tosiaan julkisti maailman ensimmäisen kolmiteräisen partahöylän. Vuonna 2004 Schick pani paremmaksi julkistamalla neliteräisen partahöylän. Samana vuonna satiirilehti The Onion väänsi vitsiä viisiteräisestä höylästä. Seuraavana vuonna Gillette esitteli viiden terän partahöylän. Terien määrä nousi kuuteen vuonna 2012. Teknikan kehitys saavutti huippunsa vuonna 2015, kun esiteltiin partahöylä, jossa oli seitsemän terää.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Parranajajat.fi, suomalainen parranajosivusto
Waits, Robert K.: A Safety Razor Compendium: The Book.  Lulu.com, 2014.  ISBN 9781312293533  Kirjan Google Books -sivu.. (englanniksi)
Kolmiteräinen partahöylä.
Viisiteräinen partahöylä.
Rhône (departementti)

Rhône on Ranskan departementti numero 69. Se sijaitsee Itä-Ranskassa, Rhône-Alpesin hallintoalueella. Departementti on saanut nimensä sen läpi virtaavan Rhônejoen mukaan. Pääkaupunki on Lyon.
Naapurini Totoro

| Naapurini Totoro / Näkymätön ystävä> となりのトトロ (Tonari no Totoro) |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Hayao Miyazaki
Käsikirjoittaja:  Hayao Miyazaki
Tuottaja:  Tōru Hara
Säveltäjä:  Joe Hisaishi
Kuvaaja:  Hisao Shirai
Leikkaaja:  Takeshi Seyama
Tuotantosuunnittelija:  Kazuo Oga
Pääosat:  Chika Sakamoto Noriko Hidaka Hitoshi Takagi
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Japani
Tuotantoyhtiö:  Ghibli International
Levittäjä:  20th Century Studios HBO Max
Ensi-ilta:   1988
Kesto:  86 minuuttia
Alkuperäiskieli:  japani
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Naapurini Totoro (jap. となりのトトロ, Tonari no Totoro) on japanilainen Hayao Miyazakin käsikirjoittama ja ohjaama fantasia-aiheinen anime-elokuva vuodelta 1988. Elokuvan tuotti Studio Ghibli. Naapurini Totoro on nykyään yksi Ghiblin tunnetuimmista ja suosituimmista animeista, ja elokuvassa esiintyvästä Totoro-kuninkaasta on sittemmin tullut studion tunnuksessa esiintyvä maskotti. Elokuvaa pidetään joskus omaelämäkerrallisena, sillä ohjaaja Miyazakin oma äiti sairasti elokuvan päähenkilöiden äidin tapaan tuberkuloosia. Miyazaki suunnitteli Totoro-aiheista lastenkirjaa 1970-luvulla, mutta päätyi toteuttamaan visionsa animaatioelokuvana seuraavalla vuosikymmenellä.
Yleisradio esitti elokuvan ensimmäisen kerran Suomen televisiossa vuonna 1995.  Teatteri-ensi-iltansa elokuva sai syyskuussa vuonna 2006, 18 vuotta valmistumisensa jälkeen. Suomeksi puhutun version ääninäyttelijöitä on ohjannut Pekka Lehtosaari. Yleisradion televisioesityksessä elokuvasta käytettiin nimeä Näkymätön ystävä..
Elokuvalle on tehty 13-minuuttinen jatko-osa Mei to konekobasu (”Mei ja kissanpentubussi”), joka on yksi monista Hayao Miyazakin ohjaamista, Mitakan Ghibli-museon elokuvateatterissa näytetyistä lyhytelokuvista. Lyhytelokuvaa ei ole koskaan levitetty museon ulkopuolella.