stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aarne Kauhanen
Elämä > Sodan jälkeen

Pian Moskovan välirauhan solmimisen jälkeen syyskuussa 1944 Kauhanen pakeni Ruotsiin. Valpon henkilökunnasta pakenivat samaan aikaan myös muun muassa Arno Anthoni, apulaispäällikkö Ville Pankko, ylietsivä Arvid Ojasti ja etsivä Erik Jaarma. Helmikuussa 1945 Kauhanen ilmoitti ettei valvontakomission pelossa aio enää palata Suomeen, jossa häntä syytettiin useista kuulustelujen yhteydessä tapahtuneista pahoinpitelyistä. Vuoden 1944 lopussa Puolan valtio oli ehdottanut länsiliittoutuneille Horellin, Anthonin ja Kauhasen lisäämistä sotarikollisten luetteloon, mutta Neuvostoliiton johtama valvontakomissio ei joistain syystä välittänyt pyyntöä Suomen viranomaisille, ja näin heitä ei asetettu syytteeseen sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä.
Kauhanen ei saanut Ruotsista turvapaikkaa, vaan jatkoi Tukholmassa myönnetyllä pakolaispassilla Venezuelaan, jonne oli sodan päätyttyä paennut myös useita muita suomalaisia. Hänen kerrotaan hankkineen elantonsa kaupustelulla yhdessä Arvid Ojastin kanssa. Kauhanen pidätettiin Venezuelan pääkaupungissa Caracasissa toukokuussa 1947, kun Valpon kuulusteltavana Helsingissä ollut virolainen insinööri Edgar Jakapi tunnisti hänet Yhdysvaltain konsulaatin edustalla. Venezuelan viranomaiset kuulustelivat Kauhasta odottaen Suomesta lisätietoja pidetäänkö häntä sotarikollisena. Jakapi syytti Kauhasta kidutuksesta, ja kun tieto pidätyksestä kiiri Ruotsiin ilmoittautui Expressenille useita juutalaispakolaisia, jotka kertoivat olevansa valmiita todistamaan häntä vastaan kuulustelujen aikaisista pahoinpitelyistä ja kidutuksista. Kauhasta ei kuitenkaan luovutettu Suomeen, vaan hän kuoli epäselvissä oloissa Venezuelassa lokakuussa 1949.
Toimittaja Elina Sanan vuonna 1978 saaman muistitiedon mukaan Pikmäk-niminen virolainen mies olisi ampunut Kauhasen Argentiinassa tai Uruguayssa. Kertomuksen mukaan Kauhanen kidutti Pikmäkiä Valpon kuulusteluissa, minkä tämä oli päättänyt kostaa. Voi olla myös mahdollista, että kyseessä oli juuri Kauhasen tunnistanut Jakapi.
Perhe

Kauhasen puoliso oli Sylvia Nyblom, jonka kanssa hän oli avioliitossa vuosina 1931–1944.
Yleisluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 1923

Euroopan luistelumestaruudesta kilpailtiin Hamarissa 3.–4. helmikuuta 1923. Vain miehet kilpailivat. Osanottajia oli 18 neljästä maasta, pohjoismaiden lisäksi Neuvostoliitosta oli kaksi luistelijaa.
Miesten yleismestaruus

| Sija | Kilpailija | Maa | 500 m | # | 5 000 m | # | 1 500 m | # | 10 000 m | # | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Harald Strøm |  Norja | 45,3 | 5T | 8.42,6 | 1 | 2.24,2 | 2 | 18.00,5 | 2 |   10,5 |
| 2 | Clas Thunberg |  Suomi | 44,1 | 1 | 9.06,4 | 6 | 2.20,7 | 1 | 18.31,3 | 7 | 15 |
| 3 | Roald Larsen |  Norja | 44,6 | 2 | 8.56,2 | 4 | 2.25,2 | 5 | 18.10,4 | 5 | 16 |
| 4 | Jakov Melnikov |  Neuvostoliitto | 45,3 | 5T | 8.56,7 | 5 | 2.24,4 | 3 | 18.04,4 | 4 |   17,5 |
| 5 | Ole Olsen |  Norja | 46,8 | 9 | 8.44,2 | 2 | 2.26,6 | 6 | 17.57,0 | 1 | 18 |
| 6 | Asser Wallenius |  Suomi | 45,0 | 3T | 9.09,4 | 7 | 2.24,8 | 4 | 18.46,4 | 9 |   23,5 |
| 7 | Fridtjof Paulsen |  Norja | 47,2 | 11 | 8.55,4 | 3 | 2.27,6 | 7 | 18.03,8 | 3 | 24 |
| 8 | Oskar Olsen |  Norja | 45,0 | 3T | 9.15,7 | 15 | 2.28,0 | 9 | 18.48,4 | 10 |   37,5 |
Testament

| Testament |
| --- | --- |

 Testament Sweden Rock Festivaleilla vuonna 2008.
Tiedot
Toiminnassa:  1983–
Tyylilaji:  thrash metal
Kotipaikka:  San Francisco, Kalifornia
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Chuck Billy, laulu   Eric Peterson, rytmikitara   Alex Skolnick, kitara   Steve DiGiorgio, basso   Dave Lombardo, rummut  
Entiset jäsenet:  ks. Entiset jäsenet  
Levy-yhtiö:  Atlantic, (1987–1994)   Megaforce, (1987–1994)   Burnt Offerings, (1997–1999)   Prosthetic, (1999)   Spitfire, (1999)   Nuclear Blast, (2008–)  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Testament on kalifornialainen vuonna 1983 perustettu thrash metal -yhtye.
Vaikka yhtyeen levynmyynti ja suosio eivät ole olleet yhtä suurta kuin thrash metallin neljällä suurellä yhtyeellä, on se silti yhtä merkittävä yhtye tyylilajin historiassa ja se on suosittu thrash metal -fanien keskuudessa.
Yhtyeen historia > 1980-luku

Rumpali Louie Clemente, kitaristi Eric Peterson ja hänen kitaristiystävänsä Derrick Ramirez perustivat Testamentin San Franciscon alueella vuonna 1983. Basistiksi kiinnitettiin Greg Christian ja laulajaksi valikoitui Steve Souza. Derrick Ramirez korvattiin myöhemmin Alex Skolnickilla. Steve Souza lähti Exodus-nimiseen yhtyeeseen ja hänen tilalleen tuli Chuck Billy. Yhtyeen nimi oli ensiksi Legacy, mutta he muuttivat sen Testamentiksi kuultuaan, että oli jo toinen yhtye, joka käytti nimeä The Legacy.
Megaforce Records julkaisi ensimmäisen Testament-albumin The Legacy vuonna 1987. Testament lähti toisen thrash metal -yhtyeen Anthraxin kanssa Yhdysvaltojen ja Euroopan kiertueelle, jolla nauhoitettiin Live At Eindhoven (EP).
Toinen studioalbumi The New Order julkaistiin vuonna 1988. Tätä seurasi jälleen kiertue, jonka jälkeen Testament palasi studioon tekemään seuraavaa albumiansa. Practice What You Preach julkaistiin 1989. Albumi toi yhtyeelle lisää julkisuutta, ja sen nimikkoraitaa soitettiin MTV:n Headbanger's Ballissa.
Yhtyeen historia > 1990-luku

Vuonna 1990 julkaistiin albumi Souls Of Black, joka ei saavuttanut läheskään niin suurta suosiota kuin Practice What You Preach -albumi. Kaksi vuotta myöhemmin 1992 Testament julkaisi albumin The Ritual, jossa oltiin siirtymässä pois thrash metallista enemmän perinteiseen heavy metaliin. Levy myi huonosti ja yhtyeen jäsenet alkoivat lähteä yksitellen omille teilleen. Testament kävi lämmittelemässä Iron Maidenia Helsingin jäähallissa elokuussa 1992.
Pääkitaristi Alex Skolnick turhautui Testamentin toimintaan ja lähti pian The Ritualin jälkeen ja liittyi väliaikaisesti yhtyeeseen nimeltä Savatage. Rumpali Louie Clemente sai myös tarpeekseen ja lähti yhtyeestä jättäen muusikon uran.
1993 Skolnickin ja Clementen tilalle tulivat Glen Alvelais ja Paul Bostaph. Tällä kokoonpanolla julkaistiin livetallenne Return To The Apocalyptic City (EP). Pian sen jälkeen Alvelais lähti yhtyeestä ja Bostaph liittyi Slayeriin jättäen Testamentin.
1994 julkaistiin Low. Rumpuja soitti tällä kertaa John Tempesta ja kitaraa Death-yhtyeen James Murphy. Low oli erilainen albumi edellisiin tuotoksiin nähden. Siinä oli erilaisia vaikutteita, kuten balladi "Trail of Tears". Low menestyi hyvin vanhojen fanien joukossa ja toi myös samalla uusiakin faneja. Vuosien 1994–1995 kiertueen jälkeen Greg Christian, John Tempesta ja James Murphy lähtivät yhtyeestä.
Seuraavassa albumissa, Demonic (1997), oli jonkin verran death metalin piirteitä. Eric Peterson soitti tällä albumilla sekä soolo- että rytmikitarat. Bassossa oli aikaisempi jäsen Derrick Ramirez ja rummuissa entinen Dark Angelin jäsen Gene Hoglan.
1999 Hoglan erosi yhtyeestä ja James Murphy tuli takaisin The Gathering -albumin julkaisuun. Bassossa oli Deathin Steve DiGiorgio ja rummuissa Slayerin Dave Lombardo.
Yhtyeen historia > 2000-luku

Pian The Gatheringin julkaisun jälkeen pääkitaristilla James Murphyllä todettiin aivokasvain, josta hän parantui täydellisesti, mutta ei pysty muistamaan mitään The Gatheringin nauhoituksista. Vuonna 2001 todettiin vuorostaan Chuck Billyllä syöpä ja hän aloitti hoidon sitä vastaan. Huolimatta näistä vaikeuksista Testament onnistui julkaisemaan First Strike Still Deadly -levyn kahden ensimmäisen albumin kappaleista. Alex Skolnick tuli takaisin kitaraan ja John Tempesta rumpuihin.
Vuonna 2003 Chuck oli täysin parantunut syövästään ja Testament aloitti taas konsertoinnin uuden rumpalin, John Allenin, kanssa. Seuraavana vuonna yhtye vaihtoi taas kokoonpanoaan kesän festareille. Paul Bostaph korvasi John Allenin ja pääkitaristi Steve Smyth lähti liittyäkseen Nevermoreen. Hänet korvasi Mike Chlasciak. Kuitenkin vähän Steve Smythin lähdön jälkeen Eric Peterson mursi jalkansa kaatuessaan portaissa ja Smyth tuli takaisin tuuraamaan Petersonia vähäksi aikaa. Tällä kokoonpanolla yhtye esiintyi myös Suomessa, Provinssirockissa, Seinäjoella.
2005 Testament teki Euroopan kiertueen alkuperäisellä kokoonpanolla. Yhtye esiintyi Oulun Jalometalli-festivaaleilla 17. elokuuta 2007 .
Testament julkaisi uuden albumin The Formation of Damnation huhtikuussa 2008 ja esiintyi Tampereella Sauna Open Air -festivaaleilla saman vuoden kesäkuussa. Vantaan Ankkarock-festivaaleilla yhtye esiintyi 2. elokuuta 2009 ja Tuska-festivaaleilla Helsingissä 2010.
Yhtyeen rumpali Gene Hoglan erosi yhtyeestä tammikuussa 2022. Dave Lombardo teki paluun yhtyeen rumpaliksi.
Vuonna 2023 yhtye solmi kolmen albumin mittaisen sopimuksen Nuclear Blastin kanssa.
Kokoonpano

Chuck Billy – laulu
Eric Peterson – kitara, taustalaulu
Alex Skolnick – kitara, taustalaulu
Steve DiGiorgio – basso
Dave Lombardo – rummut
Kokoonpano > Entiset jäsenet

Greg Christian – basso
Steve Smyth – kitara
Paul Bostaph – rummut
Steve Souza – laulu
James Murphy – kitara
Derrick Ramirez – basso/kitara
Glen Alvelais – kitara
Jon Allen – rummut
Mike Chlasciak – kitara
Jon Dette – rummut
Nick Barker – rummut
Steve DiGiorgio – basso
Louie Clemente – rummut
Gene Hoglan – rummut
Diskografia > Studioalbumit

The Legacy (1987,  Atlantic Records, Megaforce Records)
The New Order (1988,  Atlantic Records, Megaforce Records)
Practice What You Preach (1989,  Atlantic Records, Megaforce Records)
Souls of Black (1990,  Atlantic Records, Megaforce Records)
The Ritual (1992,  Atlantic Records, Megaforce Records)
Low (1994,  Atlantic Records, Megaforce Records)
Demonic (1997,  Burnt Offerings)
The Gathering (1999,  Spitfire Records, Burnt Offerings, Prosthetic Records)
The Formation of Damnation (2008,  Nuclear Blast)
Dark Roots of Earth (2012,  Nuclear Blast)
Brotherhood of the Snake (2016,  Nuclear Blast)
Titans of Creation (2020,  Nuclear Blast)
Konsertit Suomessa

Helsingin jäähalli, Helsinki (1992)
Nosturi, Helsinki (2000)
Provinssirock, Seinäjoki (2004)
Tuska, Helsinki (2005)
Jalometalli Festival, Oulu (2007)
Sauna Open Air, Tampere (2008)
Ankkarock, Vantaa (2009)
Tuska, Helsinki (2010)
Tuska, Helsinki (2013)
Jalometalli Festival, Oulu (2014)
Nummirock, Kauhajoki (2015)
Tuska, Helsinki (2016)
Porispere, Pori (2017)
The Circus, Helsinki (2020)
Pakkahuone, Tampere (2020)
Rockfest, Hyvinkää (2023)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Testament Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
| n k Testament |
| --- | --- |
 Chuck Billy  Eric Peterson  Alex Skolnick  Greg Christian  Paul Bostaph   Nick Barker  Louie Clemente  Glen Alvelais  James Murphy  John Tempesta  Derrick Ramirez  Gene Hoglan  Steve DiGiorgio  Dave Lombardo  Steve Smyth  Jon Allen  "Metal" Mike Chlasciak 
Studioalbumit:  The Legacy  The New Order  Practice What You Preach  Souls of Black  The Ritual  Low  Demonic  The Gathering  First Strike Still Deadly  The Formation of Damnation  Dark Roots of Earth  Brotherhood of the Snake  Titans of Creation 
Livealbumit:  Live at Eindhoven  Return to the Apocalyptic City  Live at the Fillmore  Live in London 
Kokoelmat:  The Best of Testament  Signs of Chaos  The Very Best of Testament  Days of Darkness  The Spitfire Collection 
DVD:t:  Seen Between the Lines  Live at the Fillmore  Live in London 
Muuta:  diskografia 
Chuck Billy
Alex Skolnick
Sandra Shine

Sandra Shine
Sandra Shine (s. 9. syyskuuta 1981 Budapest) on unkarilainen pornonäyttelijä. Hänen oikea nimensä on Judit Dios. Shine on käyttänyt myös taiteilijanimeä Judith Divine.
Shine muutti 13–vuotiaana Unkarista Yhdysvaltoihin kahden siskonsa kanssa kerättyään tarvittavat matkarahat. Hän aloitti pornoelokuvissa esiintymisen vuonna 2001. Hänen kuviaan on julkaistu myös Penthouse-lehdessä, jossa hän oli kuukauden Penthouse Pet helmikuussa 2001 (Judith Divine) ja elokuussa 2003 (Sandra Shine).
Joutsan työväentalo

| Joutsan työväentalo> Joutsan työväentalo Yhteispirtti |
| --- | --- |

Osoite:  Jousitie 50,  19650 Joutsa
Sijainti:  Joutsa
Koordinaatit:  61°44′42″N, 26°07′14″E
Valmistumisvuosi:  1908
Rakennuttaja:  Joutsan työväenyhdistys
Omistaja:  Joutsan työväenyhdistys
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
Kerrosluku:  2
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Työn vuosikymmenet 1906-1996, Riitta Schroderuksen suunnittelema muistomerkki, Työväentalon piha-alue
Joutsan työväentalo eli Yhteispirtti on Joutsan keskustan tuntumassa sijaitseva työväentalo, joka on rakennushistoriallisesti arvokas. Työväentalon omistaa Joutsan työväenyhdistys ja se edustaa työväentalorakentamiselle ominaista rakennustyyppiä.
Historia

Työväentalo valmistui vuonna 1908. Ensimmäinen laajennus tehtiin jo vuonna 1912. Talon koko on 270 neliömetriä ja sillä on oma tontti, joka on noin 4100 neliömetriä. Taloa remontoitiin 1980-luvun lopulla. Vuosina 2009-2018 on tehty kolme isoa kunnostusta, joihin on saatu ESR-rahoitusta. Tällöin on uusittu kaikki talotekniikka, parannettu energiatehokkuutta sekä uusittu mm. ulkovuoraus ja lämmöneristys sekä katto. Taloon on rakennettu inva-wc. Työt on tehty enimmäkseen talkoilla. Talon lämmitysjärjestelmänä on suora sähkölämmitys ja kolme ilmalämpöpumppua.
Rakennus

Talossa on sali, keittiö, eteinen ja sosiaalitilat sekä yläkerrassa 70 neliön asunto. Ulkorakennuksessa on autotalli, varasto, sauna ja 32 neliön asunto.
Toimintaa työväentalolla

Talon asunnot on vuokrattu yksityishenkilöille. Salia ja kahviota vuokrataan perhejuhliin, kokouksiin, konsertteihin ja tansseihin. Salia käyttävät iltaisin kansalaisopisto ja päivisin Joutsan lukio.
PGM-19 Jupiter

Yhdysvaltain ilmavoimien Jupiter IRBM
PGM-19 Jupiter (alkujaan SM-78) oli yhdysvaltalainen ydinkärjellä varustettu keskimatkan ballistinen ohjus, joka kehitettiin lisäämällä Redstone-rakettiin jatkorakettivaiheita. Se oli kolmas Yhdysvaltojen keskimatkan ohjuksista, ensimmäinen oli Thor, jos ei SM-65 Atlas I: ta poislueta. Jupiterin kantomatka oli 2 400 km, siinä oli usean megatonnin taistelukärki ja sen CEP-osumatarkkuus oli 1 800 metriä.
Jupiterin käyttö

Jupiter-raketin polttoaineena käytettiin happea ja RP-1:tä (eräs kerosiinijaloste). Yhdysvalloilla oli Jupiter-ohjuksia 30 Italiassa ja 15 Turkissa. Vuosina 1961 ja 1962 sattui kaksi onnettomuutta, joissa salama iski italialaiseen tukikohtaan sijoitettuun Jupiter-ohjukseen. Molemmissa tapauksissa ydinkärjet aktivoituivat osittain. Muutaman salamaniskun jälkeen amerikkalaiset rakensivat Jupiter-laukaisualustojen ympärille ukkosenjohdattimia.
Jupiter-rakettia käytettiin laukaisemaan monia Yhdysvaltojen ensimmäisiä Explorer-sarjan satelliitteja ja epäonnistuneita kuuluotaimia. Sillä laukaistiin myös apinoita koelennoille. Tunnetuimmat Jupiterit lienivät Jupiter A ja C. Satelliitin laukaisuun käytetty Juno/Juno I oli Jupiter C, jossa oli yksi lisävaihe. Juno II oli Jupiter-ohjuksesta kehitety kantoraketti.
Jupiterin polttoainetankkia ja moottoreita käytettiin Saturnus 1 -rakettien osina.
Jupiter IRBM -ohjuksen tekniset tiedot

Pituus: 18,3 m
Läpimitta: 2,67 m
Koko paino: 49 885 kg
Tyhjäpaino: 6 221 kg
Nestehapen (LOX) paino: 31 189 kg
RP-1 (kerosiini) paino: 13 796 kg
Työntövoima: 667 kN
Moottori: Rocketdyne LR70-NA (Model S-3D)
ISP: 247,5 s (2,43 kN·s/kg)
Paloaika: 157,8 s
Polttoaineen kulutus: 284,7 kg/s
Kantomatka: 2 410 km
Lentoaika: 1 016,9 s
Päätenopeus: 14 458 km/h – Mach 13,04
Paluunopeus: 17 131 km/h – Mach 15,45
Kiihtyvyys: 13,69 g (134 m/s²)
Maksimi hidastuvuus: 44,0 g (431 m/s²)
Huippukorkeus: 628 km
Tarkkuus CEP 1 800 m
Taistelukärki: 1,45 Mt:n vetypommi W-49 – 750 kg
Sytytys: Lähestyminen, törmäys
Ohjaus: Inertia
Jupiter-raketin vaiheet

| Parameteri | 1:s vaihe | 2:s vaihe | 3:s vaihe | 4:s vaihe |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Massa täytenä | 54 431 kg | 462 kg | 126 kg | 42 kg |
| Tyhjämassa | 5 443 kg | 231 kg | 63 kg | 21 kg |
| Työntövoima | 667 kN | 73 kN | 20 kN | 7 kN |
| Isp | 248 s (2,43 kN·s/kg) | 214 s (2,10 kN·s/kg) | 214 s (2,10 kN·s/kg) | 214 s (2,10 kN·s/kg) |
| Paloaika | 182 s | 6 s | 6 s | 6 s |
| Pituus | 18,28 m | 1,0 m | 1,0 m | 1,0 m |
| Läpimitta | 2,67 m | 1,0 m | 0,50 m | 0,30 m |
| Moottori: | Rocketdyne S-3D | 11 Sergeant-moottoria | 3 Sergeant-moottoria | Sergeant-moottori |
| Polttoaine | LOX/RP-1 | Kiinteä | Kiinteä | Kiinteä |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jupiter M-19
Globalsecurity jupiter
Globalsecurity Jupiter C
Encyclopedia Astronautica – Jupiter IRBM
Explorer 7:n laukaisu Juno II:lla
Redstone, Jupiter-C, Mercury.
Estonia (televisiosarja)

| Estonia |
| --- | --- |

Tyyli:  draama
Kestoaika:  40–43 minuuttia
Pääosissa:   Jussi Nikkilä  Pelle Heikkilä  Pertti Sveholm  Hannes Suominen  Anders Mossling  Peter Andersson  Claes Hartelius  Katia Winter  Egon Nuter  Gert Raudsep  Arndt Schwering-Sohnrey  Nicolas Alechine 
Alkuperämaa:   Suomi
Alkuperäiskieli:  ruotsi suomi viro englanti
Verkko:  MTV Katsomo
Julkaistu:  12.10.2023
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  8
Ikäraja:  
Sisältömerkintä:  
Tuotanto
Vastaava(t) tuottaja(t):   Matti Halonen  Johannes Lassila 
Ohjaaja(t):   Måns Månsson  Juuso Syrjä 
Käsikirjoittaja(t):  Pääkäsikirjoittaja: Miikko Oikkonen  Käsikirjoittajat: Tuomas Hakola  Olli Suitiala  Sanna Reinumägi 
Tuotantoyhtiö(t):  Fisher King
Aiheesta muualla
IMDb 
Estonia on MTV Katsomo -suoratoistopalvelussa 12. lokakuuta 2023 julkaistu kahdeksanosainen suomalainen draamasarja, joka kertoo vuonna 1994 tapahtuneesta matkustaja-autolautta Estonian uppoamisesta. Sarja pohjautuu tutkimusraportteihin. Tarina seuraa useiden henkilöiden kautta onnettomuustutkintaa Suomessa, Ruotsissa ja Virossa. Sarjassa nähdään tapahtumia myös autolautalla, Estonian uppoaminen ja sen matkustajien pelastustoimia.
Estonia-sarjan pääkäsikirjoitti Miikko Oikkonen ja sen ohjasivat Måns Månsson ja Juuso Syrjä.
Tuotanto

Estonia on MTV:n tiedotteen mukaan toistaiseksi kallein Suomessa tuotettu draamasarja. Sarjan budjetti on noin 15 miljoonaa euroa. Sitä ovat rahoittaneet C More, MTV ja ruotsalainen televisiokanava TV4. Suomen elokuvasäätiö myönsi hankkeelle kehittämistukea vuosina 2020–2022 yhteensä 225 000 euroa. Sarjan näyttelijät ovat Suomesta, Ruotsista, Virosta ja Saksasta.
Sarjan kuvaukset alkoivat kesäkuussa 2022 ja ne päättyivät saman vuoden lokakuussa. Kuvauksia tehtiin Suomessa, Ruotsissa, Virossa ja Turkissa. Merikohtaukset kuvattiin vesikohtauksiin keskittyvillä studioilla Belgiassa. Tehosteita tehtiin muun muassa Englannissa ja Kanadassa.
Rooleissa > Pääosissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jussi Nikkilä  | … |  Henri Peltonen   |
|  Pelle Heikkilä  | … |  Ari Luoma-aho   |
|  Pertti Sveholm  | … |  Pasi Toukola   |
|  Hannes Suominen  | … |  Kimmo Mandelin   |
|  Anders Mossling  | … |  Erik Claeson   |
|  Peter Andersson  | … |  Jörgen Berglund   |
|  Claes Hartelius  | … |  Johan Bildgren   |
|  Katia Winter  | … |  Jenny Andersson   |
|  Egon Nuter  | … |  Arnold Rooste   |
|  Gert Raudsep  | … |  Ermo Raud   |
|  Arndt Schwering-Sohnrey  | … |  Gustav Keipp   |
|  Nicolas Alechine  | … |  MIcha   |
Griootti

Griootti kädessään luuttu (1910).
Griootti tarkoittaa länsiafrikkalaista kiertelevää muusikkoa ja runoilijaa. Naispuolista grioottia kutsutaan joskus jelimusoksi. Griootit kuuluvat muun muassa Malin, Gambian, Guinean ja Senegalin kulttuureihin. Grioottiperinne sai alkunsa 1300-luvulla Malin kuningaskunnassa.
Grioottiperinnettä jatkavat esimerkiksi senegalilaiset muusikot Amadou Diagne ja Yamar Thiam.
Griootit kuuluvat suulliseen kansanperinteeseen, joka elää Afrikassa edelleen vahvana. Griootti on runonlaulaja ja ”ihmiskunnan muisti”, joka on eräs yhteisönsä arvohenkilö. Suullisen perinteen lajit muistuttavat suomalaista kansantarustoa. Grioottien lajeja ovat  kansantarinat, runot, sananlaskut, näytelmät, arvotukset, eläintarinat, kummitusjuttut ja myytit.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Griootti Wikimedia Commonsissa
Felipe Benevides

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Felipe de Oliveira Benevides
Syntymäaika: 1. maaliskuuta 1989 (ikä 35)
Pelipaikka: keskikenttä
Pituus: 174 cm
Lempinimi: Vellu
Seura
Seura: MP
Pelinumero: 19
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2009–2010 | MYPA | 28 | (1) |
| 2009 | → MP (laina) | 7 | (4) |
| 2011– | MP | 2 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 9. toukokuuta 2011.
Felipe de Oliveira Benevides (s. 1. maaliskuuta 1989) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Suomen Kakkosessa pelaavaa Mikkelin Palloilijoita.
Kotimaassaan Benevides pelasi Cearán osavaltiossa Foco Atleta Brasilin akatemiassa ja Verdes Mares Esporte Clubessa. Suomeen hän saapui vuonna 2008, jolloin hän pelasi Myllykosken Pallon A-junioreissa. Kaudella 2009 Benevides nousi seuran Veikkausliiga-joukkueeseen ja esiintyi kaikkiaan seitsemässä liigaottelussa. Hän pelasi myös lainasopimuksella Kakkosen Mikkelin Palloilijoissa, joka nousi kauden päätteeksi Ykköseen. Lokakuussa 2009 Benevides ja MYPA solmivat 1 + 2 -vuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2010 hän pelasi 21 liigaottelussa, useimmiten vaihtopelaajana, ja teki ensimmäisen liigamaalinsa.
Kaudeksi 2011 Benevides siirtyi jo kaudella 2009 edustamaansa Mikkelin Palloilijoihin.
Aiheesta muualla

Felipe Benevidesin esittely Veikkausliigan sivustolla
Kaapu

Papin kaapu
Kaapu on pitkä vaate, joka ulottuu kaulasta jalkoihin saakka. Kaavuissa on yleensä hihat. Monissa saduissa niitä käyttävät velhot tai noidat. Satujen omaisia ja muita kaapuja käytetään usein naamiaisissa.
Kaapu uskonnoissa

Luostarien munkit pukeutuvat usein kaapuihin. Benediktiinit käyttävät ruskeaa puuvillaista kaapua. Ortodoksisessa munkkiluostarissa noviisit eli kuuliaisuusveljet käyttävät pelkkää alusviittaa. Viitankantajat, jotka eivät myöskään ole vielä tehneet luostarilupausta, käyttävät alusviitan lisäksi skufiaa ja päällysviittaa. Luostarilupauksen tehneet munkit käyttävät pitkää laahuksellista viittaa, mantiaa. Katolisissa nunnaluostareissa kaapujen väri vaihtelee paljolti sääntökuntien mukaan. Ortodoksinunnat käyttävät joko tummia tai vaaleita kaapuja käyttötarkoitukseen mukaan. Buddhalaisuudessa munkin kaavun väri on oranssi. Buddhalaismunkin kaavun yksinkertaisuus perustuu buddhalaisuuden käsitykseen munkkien yhteisöllisyydestä ja siitä, että heidän tulee elää ilman rikkauksia.
Islamissa naiset käyttävät kaapua. Burkhaa, kasvot peittävää kaapua tai huntua, käytettiin Afganistanissa Taliban-hallinnon aikaan laajalti. Muita islamilaisten naisten kaapuihin yhdistettyjen huntujen muotoja ovat niqab, joka peittää kasvot silmiä lukuun ottamatta sekä hijab, joka peittää pään yläosan ja kaulan.
Alba, jota kirkoissa käyttävät konfirmoitavat ja papit, on muotoutunut antiikin aikana silloin käytetystä tunikasta. Messussa liturgina toimiva pappi käyttää alban päällä messukasukkaa, jonka väri määräytyy kunakin kirkkovuoden aikana sillä hetkellä käytettävän liturgisen värin mukaan. Tällaisessä kasukassa on selkäpuolella risti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaapu Wikimedia Commonsissa