stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Charles Webster Leadbeater
Syytteet pederastiasta

Vuonna 1906 Leadbeateria syytettiin ensimmäisen kerran pederastiasta. Leadbeaterin Englantiin paluun jälkeen 14-vuotias seuran Chicagon kirjeenvaihtajan poika, jonka Leadbeater oli ottanut mukaansa San Franciscoon ensimmäisellä luentomatkallaan, tunnusti vanhemmilleen syyn mentoriaan kohtaan tuntemaansa vastenmielisyyteen – Leadbeater oli rohkaissut häntä harrastamaan masturbaatiota. Lähes samaan aikaan myös toinen teosofisen liikkeen virkailija syytti Leadbeateria samasta rikoksesta. Tapauksia tutkimaan asetettiin komissio, mutta ennen kuin se ehti aloittaa tutkimuksensa, Leadbeater erosi Teosofisesta Seurasta, kuten hän eversti Olcottille kertoi: "Säästääkseen seuran häpeältä."
Leadbeater kirjoitti myös Annie Besantille tapauksesta kirjeessä: "...Kun pojat tulivat minun hoiviini, mainitsin heille tästä asiasta [masturbaatiosta] muiden asioiden ohessa, yrittäen aina välttää kaikenlaista valheellista häpeää ja tehdä asian niin luonnolliseksi ja yksinkertaiseksi kuin mahdollista..."
Leadbeateria ei koskaan syytetty pederastiasta oikeudessa, vaikka on todisteita, jotka antavat olettaa, että hänellä oli seksuaalisia suhteita oppilaidensa kanssa Yhdysvalloissa, Intiassa ja Australiassa. Elämäkertoja Peter Michel uskoo, että syytösten takana olivat Leadbeaterin oletetut vihamiehet: Alexander Fullerton, Herbert Burrows, G. R. S. Mead, Hubert van Hook, Katherine Tingley ja Hilda Martyn.
Krishnamurtin löytäminen

Leadbeaterin tunnetuin teko oli Jiddu Krishnamurtin löytäminen huhtikuussa 1909 Intiassa Teosofisen Seuran päämajan yksityisrannalta. Krishnamurti ja hänen perheensä olivat asuneet päämajassa tuolloin jo muutamia kuukausia. Krishnamurtista oli määrä tulla "maailmanopettaja", jota monet teosofit olivat odottaneet. Leadbeater uskoi voivansa nähdä edellisiä elämiä, ja hän käytti tätä kykyään Krishnamurtiin. Leadbeaterin mukaan Krishnamurti oli todelliselta nimeltään Alcyone, ja hän julkaisi 30 tämän edellistä elämää The Theosophist -lehdessä huhtikuusta 1910 lähtien. Tarkastellut elämät ulottuivat vuodesta 20 000 eaa. vuoteen 624 jaa. Alcyone oli naispuolinen yhdessätoista elämästä. Leadbeater johti Krishnamurtin koulutusta ja valmistamista tehtäväänsä aina vuoteen 1915 asti, jolloin muutti Australiaan. Aikuisena Krishnamurti ilmoitti, että hän ei ole odotettu Maailmanopettaja.
Vapaa katolinen kirkko

Australiassa Leadbeater liittyi J. I. Wedgwoodin perustamaan Vapaaseen Katoliseen Kirkkoon ja ryhtyi sen piispaksi 1916.
Selvänäköisyys

Leadbeater esitti käyttävänsä selvänäköisyyttään muun muassa auran ja chakrojen tutkimiseen ja kirjoitti useita kirjoja, muun muassa The Chakras ja Man, Visible and Invisible. Leadbeater herätti huomiota kirjassa The Inner Life esittämillään väitteillä, että Marsissa elää ihmisen kaltaisia olentoja, joiden ulkonäköä, kulttuuria, yhteiskuntaa ja teknologiaa hän kykeni kuvailemaan tarkoin. Väite liittyi teosofiseen uskomukseen, että ihmiset ovat aiemmin asuneet Marsissa ja että Merkurius olisi planetaarisessa kiertokulussa ihmiskunnan seuraava koti.
Kirjassa Occult Chemistry hän yhdessä Annie Besantin kanssa esitti näkemyksensä atomin rakenteesta. Leadbeater väitti psykokineettisesti kykenevänsä pysäyttämään atomin liikkeen ja tarkastelemaan sitä ns. kolmannen silmän avulla. Leadbeaterin ja Besantin julkaisemat tulokset eivät vastaa nykytieteen näkemyksiä. Heidän kuvailemiaan alkuaineita occultumia ja adyariumia ei ole löydetty.
Teokset > Alkuperäisiä teoksia

Reincarnation (1898)
Thought Forms (1901)
Man Visible And Invisible (1902)
The Inner Life (1911)
Man: Whence, How and Whither (1913)
Occult Chemistry (1919)
The Inner Side Of Christian Festivals (1920)
The Science of the Sacraments (1920)
The Masters And The Path (1925)
Glimpses of Masonic History (1926)
The Hidden Life in Freemasonry (1926)
The Chakras (1927); The Theosophical Publishing House, Wheaton, IL
Teokset > Suomennettuja teoksia

Sakramenttien tiede (1900)
Astraalitaso, sen näkymät, asukkaat ja ilmiöt (1909)
Sureville (1923; uusi painos 2005)
Älytaso ynnä taivasmaailma (1924)
Teosofia: Yleiskatsaus teosofiseen maailmankatsomukseen (1925)
Teosofian ulkopiirteet (1928)
Okkultinen elämä (1974)
Kuoleman toisella puolella (1978)
Ihminen näkyväisenä ja näkymättömänä (1983)
Luonnonhenget (1984)
Ajatuksen voima (1989)
Näkymättömiä auttajia (1990)
Tsakrat (1991)
Mestarit ja polku (1992)
Selvänäkö (1992)
Unet (1992)
Vegetarismi: Eettinen näkökulma (1994)
Talismaanit (2003)
Ääni, väri ja muoto (2003)
Telepatia ja mielellä parantaminen (2007)
Syyn ja seurauksen laki (2009)
Taivasmaailma eli Devachan (2011)
Muinaiset mysteerit ja muita kirjoituksia (2019)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen Vapaa Katolinen Kirkko
Leadbeaterin tutkimukset Marsista
Kuvia ja biografia (Arkistoitu – Internet Archive)
AnandGholap.net - Nettikirjoja
Okkulttisia tutkimuksia
Leadbeaterin alkuperäisteoksien digiversioita (Arkistoitu – Internet Archive) www.hermeetikko.com e-kirjasto
CWL World
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Australia  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef 
Felix Mendelssohnin musiikin ajatusmuoto Annie Besantin ja  C. W. Leadbeaterin mukaan kirjassa Thought Forms  (1901)
Petri Sahlström

| Petri Sahlström> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23. joulukuuta 1971 (ikä 53)
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  laskentatoimen professori, taloustieteet
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Vaasan yliopisto (KTM 1995, KTL 1998, KTT 2000)
Instituutti:  Oulun yliopisto
Tutkimusalue:  kansainvälinen laskentatoimi, rahoitusmarkkinat ja yritysrahoitus
Aiheesta muualla
Kotisivu
Petri Tapani Sahlström (s. 23. joulukuuta 1971) on suomalainen taloustieteilijä. Hän on toiminut Oulun yliopiston laskentatoimen professorina vuodesta 2005. Hän on toiminut myös Oulun yliopiston kauppakorkeakoulun dekaanina.
Sahlström kirjoitti ylioppilaaksi Haukiputaan lukiosta (1990). Hän valmistui Vaasan yliopistosta kauppatieteen maisteriksi 1995, lisensiaatiksi (1998) ja tohtoriksi (2000). Osan jatko-opinnoistaan hän suoritti Yhdysvalloissa Louisianan osavaltionyliopistossa (1997-1998). Hänen englanninkielinen, laskentatoimen ja rahoituksen alaan kuuluva väitöskirjansa (2000) oli otsikoitu The effects of stock derivative markets on the underlying stock market : a study of the option markets using Finnish market as a laboratory. Sahlström sai dosentin arvon Vaasan yliopistosta vuonna 2007.
Työurallaan Sahlström on toimi Vaasan yliopiston määräaikaisena professorina vuosina 1999–2003 ja varsinaisena professorina vuosina 2003–2005. Vuodesta 2005 hän on ollut Oulun yliopiston laskentatoimen professorina.
Teoksia

Juha-Pekka Kallunki, Anna-Maija Lantto & Petri Sahlström (2008). Tilinpäätösanalyysi IFRS-maailmassa. Talentum. (suomeksi)
Jussi Nikkinen, Timo Rothovius & Petri Sahlström (2002). Arvopaperisijoittaminen. (Investments). WSOY. (suomeksi). Toinen painos 2005.
Arto Ikola, Timo Rothovius & Petri Sahlström (2004). Yritystoiminnan tukeminen kunnissa (Municipal Subsidicing of Entrepreneurship) Kunnallisalan kehittämissäätiö, tutkimusjulkaisut nro 40. (suomeksi)
Elif Şafak

Elif Şafak.
Elif Şafak (s. 25. lokakuuta 1971 Strasbourg, Ranska) on brittiläis-turkkilainen kirjailija. Hänen teoksiaan on käännetty 56 kielelle.
Elämä ja ura

Şafak syntyi Ranskassa ja vietti nuoruutensa Espanjassa, mutta muutti myöhemmällä iällään Turkkiin.lähde? Şafak on myös tutkija ja hänellä on maisterintutkinto sukupuolentutkimuksesta ja filosofian tohtorin tutkinto pääaineenaan Contemporary Western Political Thought ja sivuaineenaan Middle Eastern Studies. Şafakilla on apulaisprofessorin virka Arizonan yliopistossa Near Eastern Studies -laitoksella. Social Scientists Institute palkitsi Şafakin lopputyön "The Deconstruction of Femininity Along the Cyclical Understanding of Heterodox Dervishes in Islam". Työ käsittelee islamia, naisia ja mystiikkaa.
Şafakin esikoiskirja Kem Gözlere Anadolu julkaistiin 1994. Hänen romaaninsa Pinhan (The Sufi) voitti Turkissa Mevlana-palkinnon vuonna 1998. Romaani Şehrin Aynaları (Mirrors of the City) saavutti laajan lukijakunnan ja toi hänelle "Union of Turkish Writers" -palkinnon vuonna 2000. Şafak voitti kaikki merkittävät kirjallisuuspalkinnot Turkissa alle 30-vuotiaana.
Şafakin romaani The Bastard of Istanbul toi hänelle Turkissa syytteen "turkkilaisuuden loukkaamisesta" vuonna 2006, sillä romaani käsitteli Armenian kansanmurhaa. Tuomiota ei kuitenkaan pantu käytäntöön näyttöjen puutteen vuoksi.lähde?
Şafakin teos 10 Minutes 38 Seconds in This Strange World (suom. 10 minuuttia 38 sekuntia tässä oudossa maailmassa) oli Booker-palkintoehdokkaana 2019.
Şafak asuu puolet vuodesta Yhdysvalloissa ja kirjoittaa useisiin lehtiin niin siellä kuin Euroopassakin. Vuonna 2005 Şafak avioitui turkkilaisen journalistin Eyüp Canin kanssa.lähde?
Kirjallisuus > Suomennetut teokset

Rakkauden aikakirja (2011)
Kirottu Istanbul (2012)
Kunnia (2013)
Valkoinen elefantti (2014)
Eevan kolme tytärtä (2018)
10 minuuttia 38 sekuntia tässä oudossa maailmassa (2021)
Kadotettujen puiden saari (2023)
Kem Gözlere Anadolu, 1994, Evrensel, ISBN 9757837296
Pinhan, 1997, Metis, ISBN 975-342-297-0
Şehrin Aynaları, 1999, Metis, ISBN 975-342-298-9
Mahrem, 2000,  Metis, ISBN 975-342-285-7
Bit Palas, 2002, Metis, ISBN 975-342-354-3
Araf (käännös teoksesta The Saint of Incipient Insanities), 2004, Metis, ISBN 975-342-465-5
Beşpeşe, 2004, Metis, ISBN 975-342-467-1 (Muut tekijät Murathan Mungan, Faruk Ulay, Celil Oker ja Pınar Kür)
Med-Cezir, 2005,  Metis, ISBN 975-342-533-3
Baba ve Piç (käännös teoksesta The Bastard of Istanbul), 2006, Metis, ISBN 975-342-553-8
The Saint of Incipient Insanities, 2004, Farrar, Straus ja Giroux, ISBN 0-374-25357-9
The Flea Palace (käännös teoksesta Bit Palas), 2005, Marion Boyars, ISBN 0-7145-3101-4 (toinen tekijä Muge Gocek)
The Gaze käännös teoksesta Mahrem), 2006, Marion Boyars, ISBN 0-7145-3121-9
The Bastard of Istanbul, 2006, Viking Adult, ISBN 0-670-03834-2
10 Minutes 38 Seconds in This Strange World, 2019
The Island of Missing Trees, 2021
There Are Rivers in the Sky, 2024
Spiegel der Stadt, Literaturca Verlag, ISBN 3-935535-06-6
Die Heilige des nahenden Irrsinns, 2005, Eichborn Verlag, ISBN 3-8218-5750-1
Aiheesta muualla

Elif Şafakin verkkosivut (englanniksi)
Elif Shafak: Writing Under a Watchful Eye NPR.org. (englanniksi)
Elif Shafak: The revolutionary power of diverse thought TED Talk 2017.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  IdRef
Šahty

| Šahty Шахты |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Rostovin alueen sijainti Venäjällä, alla kaupungin sijainti alueella
 Šahty
 Koordinaatit: 47.709°N, 40.215°E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Rostovin alue
Kaupunkioikeudet:  1867
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  158,2 km²
Väkiluku (2010):  240 152
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK) 
Postinumero:  346500–346538
Suuntanumero(t):  +7 8636
Rekisterikilpi:  61, 161
 
 www.shakhty-gorod.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Šahty (ven. Ша́хты) on kaupunki Rostovin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Gruševka-joen rannalla 96 kilometriä Donin Rostovista koilliseen. Sen kautta kulkee Lihajan ja Donin Rostovin välinen rautatie (Šahtnajan asema). Kaupungin lähellä risteytyvät M4- ja M19-valtatiet. Asukkaita on 240 152 henkeä (vuonna 2010).
Šahtyn kaupunkia
1600–1700-lukujen vaihteessa Gruševka-joen rannalle syntyi Donin kasakoiden asutus, jonka läheltä alettiin louhia kivihiiltä. Kaivosten keskellä sijainnut Gruševskojen kylä sai kaupunginoikeudet vuonna 1867. 1800-luvun lopulla seutu oli Etelä-Venäjän suurimpia kivihiilentuotantoalueita. Vuonna 1881 nimeksi tuli Aleksandrovsk-Gruševski ja vuonna 1920 Šahty (suomeksi ”kaivokset”). Vuoteen 1925 saakka se kuului Ukrainan neuvostotasavaltaan. Toisen maailmansodan aikana kaupunki oli saksalaisten miehittämä. Neuvostoaikana Šahty oli yksi Donbassin kivihiilen tuotannon ja metalliteollisuuden keskuksista. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen suurin osa kaivoksista on suljettu.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Šahty Wikimedia Commonsissa
Hallinnollinen keskus: Donin Rostov

Aksai |
Azov |
Bataisk |
Belaja Kalitva |
Donetsk |
Gukovo |
Kamensk-Šahtinski |
Novotšerkassk |
Novošahtinsk |
Konstantinovsk |
Krasnyi Sulin |
Millerovo |
Morozovsk |
Proletarsk |
Salsk |
Semikarakorsk |
Šahty |
Taganrog |
Tsimljansk |
Volgodonsk |
Zernograd |
Zverevo
Rostovin alue
Helvi Juvonen

| Helvi Juvonen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. marraskuuta 1919 Iisalmi
Kuollut: 1. lokakuuta 1959 (39 vuotta) Helsinki
Ammatti:  runoilija, kääntäjä
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Helvi Inkeri Juvonen (5. marraskuuta 1919 Iisalmi – 1. lokakuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen runoilija, joka sodanjälkeisen modernin lyriikan ensimmäisiä tekijöitä Suomessa. Juvosen runoissa oli uskonnollisia vaikutteita, joita on tulkittu kristillisyyden lisäksi myös panteistisiksi.
Elämä

Juvosen vanhemmat olivat vaatekauppias Juho Petterinpoika Juvonen ja Impi Maria Liimatainen. Juvonen kirjoitti ensimmäiset runonsa jo kouluvuosinaan, ja hänen mielirunoilijansa oli Emily Dickinson. Juvonen kirjoitti ylioppilaaksi Iisalmen yhteislyseosta 1939 ja aloitti suomen kielen ja kirjallisuuden opinnot Helsingin yliopistossa. Sotavuosina Juvosella oli vaikeuksia löytää vuokra-asuntoa Helsingistä, ja hän joutui palaamaan vuonna 1942 joksikin aikaa Iisalmeen. Seuraavana vuonna pahasta aliravitsemuksesta kärsinyt ja vain 43 kiloa painanut Juvonen oli jonkin aikaa Lapinlahden mielisairaalassa. Vuodesta 1949 lähtien hän asui Aila Meriluodon sisaren Sirkka Meriluodon kanssa kuolemaansa saakka.
Vuonna 1951 Juvonen matkusti Mirjam Polkusen kanssa Italiaan, jossa hän kävi Roomassa ja Firenzessä. Juvosen sairaudet haittasivat hänen työkykyään, mutta 1950-luvun puolivälissä hänen taloudellinen tilanneensa alkoi parantua, kun hän sai valtion kirjallisuuspalkinnon runokokoelmastaan Kalliopohja. Lisäksi hän sai apurahoja Suomen Akatemialta. Juvonen hankki lisätuloja myös käännöstöillä ja kirjoittamalla Parnassoon ja Suomen Sosialidemokraattiin. Häntä vaivasivat kuitenkin päänsärky, masennus sekä aliravitsemuksesta ja huonoista asuinoloista aiheutuneet sairaudet, jotka heijastuivat myös tuotantoon.
Juvonen kuoli 1959 pitkään jatkuneesta särkylääkkeiden käytöstä aiheutuneeseen munuaisten vajaatoimintaan noin kuukautta ennen 40-vuotissyntymäpäiväänsä. Viimeiset runonsa hän saneli Sirkka Meriluodolle sairaalassa.
Teokset

Kääpiöpuu, WSOY 1949
Kuningas Kultatakki, WSOY 1950
Pohjajäätä, WSOY 1952
Päivästä päivään, WSOY 1954
Kalliopohja, WSOY 1955
Valikoima runoja, WSOY 1958
Sanantuoja, WSOY 1959 (esipuhe Tuomas Anhava)
Kootut runot, WSOY 1960
Helvi Juvosen runoja. Valikoinut Maunu Niinistö. WSOY 1964
Pikku Karhun talviunet. Toimitus ja jälkisanat Mirkka Rekola. Helsinki: WSOY 1974. ISBN 951-0-06414-9
Eläin ja kääpiöpuu. Sikermä Helvi Juvosen runoja koonnut Mirjam Polkunen. Yleisradio 1989
Aukea ei koskaan metsään ovi: Kootut. Toimittaneet Liisa Enwald ja Mirkka Rekola. WSOY 2009. ISBN 978-951-0-35622-7 – Ntamo 2020 ISBN 978-952-215-801-7 (Sisältää myös Helvi Juvosen runosuomennoksia, esseitä sekä artikkeleita Helvi Juvosesta.)
Palkinnot

Kalevi Jäntin palkinto 1950
Valtion kirjallisuuspalkinto 1955
Nuoren Voiman Liiton kultamerkki 1956
Eino Leinon palkinto 1957
Palkinto vuoden parhaasta Parnassossa julkaistusta esseestä 1958
Kirjallisuutta

Enwald, Liisa: Pohjajään ilo: Helvi Juvosen runoudesta. SKS 2006. ISBN 951-746-790-7
Aiheesta muualla

Sitaatteja aiheesta Helvi Juvonen Wikisitaateissa
Enwald, Liisa: Haaksirikkoiset ja kiven elämä. Runouslehti Taite 11.10.2004
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiasampo 
Muut:  IdRef
Doug Sahm

Doug Sahm vuonna 1974.
Douglas Wayne Sahm (6. marraskuuta 1941 San Antonio, Texas – 18. marraskuuta 1999) oli yhdysvaltalainen muusikko, jota pidetään yhtenä texmex-musiikkityylin keskeisistä edustajista. Hänen yhtyeensä tunnetaan nimellä Sir Douglas Quintet.
Texasin San Antoniossa syntynyt Doug Sahm oli musikaalinen ihmelapsi, joka voitti paikallisen radioaseman kykykilpailun jo viisivuotiaana. Alle kymmenvuotiaana hänen väitettiin hallinneen jo kitaran, steel-kitaran, mandoliinin ja viulun soiton, ja viidentoista vuoden iästä alkaen hän vieraili lavalla monien countrymusiikkitähtien esiintyessä San Antonion klubeilla. High schoolin päätettyään Doug Sahm vieraili Kaliforniassa, New Yorkissa ja Chicagossa tutustumassa sikäläisiin musiikkikuvioihin.
Vuonna 1964 Sahm alkoi soittaa säännöllisesti saman kokoonpanon kanssa sanantoniolaisessa Blue Note Loungessa. Elettiin The Beatlesin ja muun brittiläisen popin invaasion aikaa Yhdysvalloissa. Niinpä tuottaja Huey P. Meaux nimesi yhtyeen  Sir Douglas Quintetiksi ja pyrki luomaan sille ”englantilaista” soundia yhdistämällä kotivaltionsa Louisianan cajun-rytmi Texasin chicano-rytmiin ja tuomalla kokoonpanoon sähköurut, kuivakasääniset Voxit joita soittamaan tuli Augie Meyers. Muita alkuperäisjäseniä olivat basisti Jack Barber ja lyömäsoittajat John Perez ja Leon Beaty. Esikoissingle ”She’s About a Mover” nousi kymmenen myydyimmän listalle. Myöhempiä Sir Douglas Quintetin hittejä olivat ”Mendocino” (1969), ”Dynamite Woman” ja ”Nuovo Laredo”. Yhtye sai suosiota myös Euroopassa, etenkin Saksassa, jossa se teki ensimmäisen kiertueensa vuonna 1970.
Vuonna 1983 Sir Douglas Quintetin Suomen ja Ruotsin välillä kulkevista ruotsinlaivoista kertova laulu ”Meet Me in Stockholm” nousi pieneksi hitiksi myös Suomessa, jossa yhtye kävi muutaman kerran esiintymässä. Ruotsissa yhtye teki Sonet-levymerkille neljä albumia, joilla on muitakin Pohjoismaista kertovia lauluja.
Doug Sahmin myöhemmin perustamia yhtyeitä olivat Texas Tornados ja Los Super Seven.
Diskografia > Solo Albumit

1970 – Together After Five (Mercury, Evangeline), the Sir Douglas Quintet
1971 – The Return of Doug Saldaña (Mercury), the Sir Douglas Quintet
1973 – Doug Sahm and Band (Atlantic)
1973 – Texas Tornado (Atlantic), as the Sir Douglas Band
1974 – Groover's Paradise (Warner Bros, Collectors' Choice), with the Tex Mex Trip
1976 – Texas Rock For Country Rollers (abc, Edsel), as Sir Doug & the Texas Tornados
1980 – Hell of a Spell (Takoma)
1982 – Still Growing (Sonet, UK), Augie Meyers with Doug Sahm
1983 – The West Side Sound Rolls Again (Teardrop), Doug Sahm, Augie Meyers, the West Side Horns
1984 – Live: Goin' To San Antone (P-Vine Special, Japan)
1987 – Doug Sahm presents the Texas Mavericks (New Rose, France), as the Texas Mavericks
1987 – The Return of the Formerly Brothers (Stony Plain, Rykodisc), with Amos Garrett and Gene Taylor
1988 – Back to the 'Dillo (Sonet, Edsel), 1977 live recordings from the Armadillo World Headquarters, Austin, Texas
1988 – Live (Line, Bear Tracks)
1989 – Juke Box Music (Antone's)
1991 – Live in Japan 1990 (Stony Plain/Mobile Fidelity Sound Lab), with the Amos Garrett–Doug Sahm–Gene Taylor Band
1994 – The Last Real Texas Blues Band (Discovery), featuring Doug Sahm, half recorded live at Antone's, Austin, Texas, in 1988
1998 – SDQ '98 (Watermelon), with the Gourds and founders and second-generation SDQ members
2000 – The Return of Wayne Douglas (Tornado)
2012 – The Return of Wayne Douglas (Steady Boy), first release on vinyl LP
2012 – Live in Stockholm (San Antonio Records), Doug Sahm and the Last Real Texas Blues Band
2012 – Inlaws and Outlaws (All Access), Doug Sahm and Band, 1973 radio broadcast
Solo compilations
Lars Sacklén

Lars Sacklén.
Lars Sacklén, ent. Sacklinius, (12. marraskuuta 1724 Mynämäki – 15. elokuuta 1795 Pori) oli suomalainen kauppaneuvos ja valtiopäivämies. Hän toimi Porin pormestarina vuodet 1750–1791.
Yleistä

Lars Sacklénia pidetään yhtenä Porin merkittävimmistä johtajista kautta aikojen. 41-vuotisen virkakautensa aikana hän sai kaupungin nousemaan isonvihan aiheuttamasta rappiotilasta yhdeksi maan merkittävimmistä kauppakaupungeista. Lisäksi Sacklén paransi muun muassa Porin köyhäinhuoltoa sekä terveydenhoitoa.
Sacklén syntyi Mynämäellä, jossa hänen isänsä toimi kirkkoherrana. Vuonna 1739 Sacklén kirjautui Turun akatemiaan, josta siirtyi viisi vuotta myöhemmin Turun hovioikeuden auskultantiksi. Vuonna 1747 hänet nimitettiin Vehmaan ja Ala-Satakunnan kihlakunnan tuomariksi.
Parin vuoden kuluttua Sacklén haki Porin pormestarin virkaa, mutta sai vaalissa vain vajaan kymmenyksen äänistä. Eniten ääniä saanut ehdokas kuitenkin peruutti hakemuksensa, jonka jälkeen Turun ja Porin läänin maaherra valitsi tehtävään Sacklénin.
Kaupunginjohtajana ja liike-elämässä

Sacklén pyrki aktiivisesti tehtävässään elvyttämään kaupungin talouselämää. Porin lisäksi hän puolusti myös Rauman asemaa. Sacklén vaati molemmille kaupungeille takaisin menetettyä oikeutta ulkomaankauppaan ja vaati toimia talonpoikaispurjehduksen sekä laittoman maakaupan lopettamiseksi.
Sacklén oli myös itse mukana liike-elämässä. Hän perusti kaupunkiin sen ensimmäisen tupakan ja lasitavaroiden erikoisliikkeen sekä sijoitti varojaan paikalliseen tupakkatehtaaseen. 1781 hän perusti Tuorsniemen lasitehtaan, jonka tuotteita myytiin muun muassa Tukholmassa. Sacklénilla oli omistuksessaan myös tiilitehdas ja vuonna 1792 hän perusti tupakkatehtaan yhdessä majuri Henrik Johan von Knorringin kanssa.
Vuonna 1765 Pori sai jälleen tapulikaupunkioikeudet, joka oli pitkälti Sacklénin ansiota. Hän kannusti kaupungin porvareita purjehtimaan Itämeren alueen sijaan Välimerelle, jossa oli vähemmän kilpailua suomalaisten laivanvarustajien kesken. 1800-luvun alkuun mennessä Pori oli noussut yhdeksi Suomen johtavista ulkomaankauppakaupungeista. Kaupungin asukasluku oli myös yli kaksinkertaistunut hänen pormestarikaudellaan.
Maatalous ja valtiopäivätoiminta

Sacklén kunnostautui lisäksi maatalouden alalla. Hänellä oli Tuorsniemessä oma maatila, jossa Sacklén otti käyttöön alan viimeisimmät menetelmät. Hän noudatti erityisesti hyvän ystävänsä maataloustieteilijä Johan Kraftmanin luomia uusia metodeja. Vuonna 1783 Sacklénille myönnettiin ansioistaan maatalouden ja liike-elämän saralla kauppaneuvoksen arvonimi.
Valtiopäivämiehenä Sacklén toimi vuodesta 1751 lähtien kahdeksilla peräkkäisillä valtiopäivillä. Hattupuoluetta edustaneen Sacklén väitettiin kuuluneen kuningas Kustaa III:n vastustajiin ja Anjalan liiton tukijoihin. Hän kuitenkin selvisi esitetyistä syytteistä ja oli viimeisillä valtiopäivillään vuonna 1781 jälleen kuninkaan tukija.
Lars Sacklénin poika Johan Fredrik Sacklén teki merkittävän lääkärinuran Ruotsissa. Sacklénin mukaan on nimetty katu Porin VI kaupunginosassa.
Vuonna 1762 Sacklén oli Tukholmassa mukana perustamassa Suomen ensimmäistä vapaamuurariloosia.
Aiheesta muualla

Lars Sacklén Pori-tiedossa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Biografiasampo 
Elias Martin: Pormestari Lars Sacklénin muotokuva, 1700-luku, Porin kaupungin taidekokoelma, Porin taidemuseo