stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Joanne Simpson

| Joanne Simpson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. maaliskuuta 1923
Kuollut: 2010
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Chicagon yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Herbert Riehl
Instituutti:  NOAA NASA ja monia muita
Tutkimusalue:  tropiikin ilmasto, pilvet
Joanne Simpson (o.s. Gerould 23. maaliskuuta 1923 – 2010) oli yhdysvaltalainen meteorologi, joka tutki etenkin tropiikin pilviä ja ilmavirtauksia. Yli 50 vuotta kestäneen uransa aikana hän tutki hurrikaaneja, pasaatituulten vaikutusta pilvien muodostumiseen, meren ja ilmakehän vuorovaikutusta, pilvien keskinäistä vuorovaikutusta, kehitti pilvimallin ja osallistui TRMM (Tropical Rainfall Monitoring Mission) -satelliittihankkeeseen.
Simpson väitteli Chicagon yliopistossa vuonna 1949. Hän oli Yhdysvaltojen ensimmäinen naispuolinen meteorologian tohtori. Simpson aloitti meteorologian opinnot toisen maailmansodan aikana, kun Carl-Gustaf Rossby oli juuri perustanut Chicagoon meteorologian laitoksen. Hänen väitöskirjansa aihe olivat pilvet, joita Rossby piti vähämerkityksellisinä, ja ohjaajana toimi Herbert Riehl joka oli luennoinut Simpsonille tropiikin meteorologiaa.
Riehl ja Simpson osoittivat 1950-luvulla lentokoneilla tehdyillä kokeellisilla tutkimuksilla ja niihin liittyvillä teoreettisilla tarkasteluilla, että tropiikin kumpupilvet ovat Hadleyn solun ja pasaatituulten liikkeellepaneva voima.
Riehlin toinen oppilas, Robert Simpson tutki hurrikaanin energianlähteitä. Joanne ja Robert Simpson olivat naimisissa 45 vuoden ajan, ja he työskentelivät myös yhdessä.
Simpson oli myös ensimmäisiä meteorologian tutkijoita, jotka pyrkivät mallintamaan pilven fysiikkaa fysikaalis-matemaattisella mallilla. Aluksi hän suoritti tarvittavat laskutoimitukset laskutikulla. Pian pilvien mallintajia oli satoja. Heitä motivoi mahdollisuus sadepilvien kylvämiseen. Simpson siirsi mallinsa tietokoneelle vuonna 1960, ja arveli pilvien kylvämisen olevan paras tapa testata mallin toimivuutta. Tähän olisi ollut mahdollisuus hurrikaanien heikkenemiseen tähtäävässä Stormfury-projektissa, mutta se herätti niin suurta huomiota, että Simpson pysytteli mieluummin teoreettisemmissa projekteissa.
1970-luvun puolivälissä Simpson toimi muutaman vuoden yliopistoprofessorina, mutta totesi että akateeminen maailma oli vielä niin miesten hallinnassa, ettei naisprofessori saanut edes sihteeriä. David Atlas kutsui hänet juuri perustamansa Goddardin avaruuskeskuken ilmakehäosaston voimakkaita myrskyjä tutkivan yksikön johtoon. NASAssa Simpson sai kaipaamiaan työtovereita. Pilvimallia kehitettiin edelleen. Vuonna 1986 Simpson pääsi suunnittelemaan satelliittiohjelmaa, joka mittasi sadetta tropiikissa. Hän piti itse yli kymmenen vuoden kauttaan TRMM-projektissa uransa huipentumana.
American Geophysical Society jakaa vuosittain 2–3 Simpsonin mukaan nimettyä palkintoa maapallon tai avaruuden tutkimuksessa kunnostautuneille tieteilijöille. American Meteorological Society taas jakaa The Joanne Simpson Tropical Meteorology -palkinnon tropiikin meteorologian tutkijalle.
Kalifornianlahti

Kalifornianlahti merkittynä karttaan vaaleansinisellä.
Kalifornianlahti Aqua-satelliitin kuvassa.
Kalifornianlahti (engl. Gulf of California, Sea of Cortés, esp. Golfo de California, Mar de Cortés) on Tyynenmeren merialue, joka erottaa Kalifornian niemimaan muusta Meksikosta. Sen rannikolla sijaitsee neljä Meksikon osavaltiota: Baja California, Baja California Sur, Sonora ja Sinaloa. Kalifornianlahtea kutsutaan joskus myös Cortésinmereksi (esp. Mar de Cortés, engl. Sea of Cortez).
Kalifornianlahden eteläraja kulkee Meksikon Piastla Pointista (23°38' N) Kalifornian niemimaan eteläpäähän.
Kalifornianlahdella on kaksi isompaa saarta, Isla Ángel de la Guarda ja Isla del Tiburón. Kalifornianlahteen laskee Coloradojoki.
Kaliforniankeiju

| Kaliforniankeiju |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Ulappalinnut Procellariiformes
Heimo::  Ulappakeijut Hydrobatidae
Suku::  Ulappakeijut Hydrobates
Laji::  homochroa
Kaksiosainen nimi
 Hydrobates homochroa  (Coues, 1864) 
Katso myös
   Kaliforniankeiju Wikispeciesissä   Kaliforniankeiju Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Muna.
Kaliforniankeiju (Hydrobates homochroa) on ulappakeijujen heimoon kuuluva valtamerilintu. Sen elinympäristö käsittää Kalifornian edustan saaria, muun muassa Channel Islandsin kansallispuiston, sekä Meksikon luoteisrannikon saaria, kaikkiaan 17 pesimäyhdyskuntaa. Elliott Coues kuvaili lajin holotyypin Kalifornian Farallonsaarilta 1864.
Jälkimarkkinat

Jälkimarkkinat ovat markkinat, joilla yhden tuotteen tai palvelun ostaneet asiakkaat ostavat todennäköisesti siihen liittyviä jatkotuotteita ja -palveluita, kuten esimerkiksi huoltopalvelut, takuut, varaosa- ja lisätarvikemyynti. Jälkimarkkinoilla voidaan tarkoittaa myös jo yhden tai useamman kerran aikaisemmin myydyn tuotteen tai palvelun markkinoita. Tällöin tarkoitetaan yleensä käytetyn tavaran markkinoita, mutta se voi tarkoittaa myös esimerkiksi joukkovelkakirjojen myymistä niiden ensimmäisiltä ostajilta toisille ostajille.
Jumalaa paossa

| Jumalaa paossa |
| --- | --- |
Kirjailija:  Mika Waltari
Kieli:  suomi
Genre:  romaani
Kustantaja:  Suomen merimieslähetysseura
Julkaistu:  1925 (uusintapainos 1995)
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Jumalaa paossa on Mika Waltarin esikoisteos, jonka Waltari kirjoitti ollessaan 17-vuotias. Suomen merimieslähetysseura tilasi ja kustansi romaanin vuonna 1925. Ajatuksen tilata uskonnollinen nuorisokirja kirjallisia taipumuksia osoittaneelta abiturientilta sai Mika Waltarin setä Toivo Waltari, joka johti noihin aikoihin Merimieslähetysseuraa ja toimitti sen julkaisusarjaa. Mika Waltari ei myöhemmin urallaan tuonut kirjaa erityisemmin esille ja hänen esikoisteoksenaan mainittiin usein Suuri illusioni.
Aiheesta muualla

Kulmala, Teppo: Jumalaa paossa - Mika Waltari Keskisuomalainen.  12.4.2008. Viitattu 26.10.2023.
Jälkimarkkinointi

Jälkimarkkinoinnilla tarkoitetaan asiakkuusprosessia ostotapahtuman jälkeen. Jälkimarkkinoinnin tarkoitus on vahvistaa asiakastyytyväisyyttä ja ylläpitää lisämyynnin avulla myös asiakaspysyvyyttä. Jälkimarkkinointi voidaan siis käsittää asiakkuustyökaluna, jolla asiakkaan kanssa tehdään yhteistyötä varsinaisten palvelujen tai tuotteiden ostotapahtumien välillä.
Jälkimarkkinoinnin yksi tärkeä päämäärä on taata asiakkaan tuotteiden huolto ja palvelutaso ennakoivasti, jolloin käyttäjien kokemat käyttökatkokset ja niihin liittyvä korjaushuoltopalvelu saadaan minimoitua. Jälkimarkkinointi pitää yllä tasaista palvelutasoa myös asiakkaan liiketoiminnassa.
Jälkimarkkinoinnilla voidaan tarkoittaa myös perinteisiä huoltopalveluja, kuten esimerkiksi teknisten tuotteiden huoltoa, korjaamista ja varaosapalvelua. Jälkimarkkinointi tarkoittaa tässä yhteydessä useimmiten reaktiivisia huoltopalveluja.
Jälkipolvitaulu

Jälkipolvitaulu on kaavio suvun vanhempi-lapsi-suhteista ajallisesti historiasta tulevaisuuteen päin. Jälkipolvitaulussa kunkin henkilön jälkeen kuvataan hänen lapsensa. Puolison tiedotkin voivat olla mukana.
Henkilöllä voi olla 0–n jälkeläistä. Jälkipolvitaulun rakenne on n-oksainen puu. Jälkipolvien henkilöiden määrää laskettaessa tulisi tietää kunkin polven kunkin henkilön lasten lukumäärä.
John Entwistle

John Entwistle 1976.
John Alec Entwistle (9. lokakuuta 1944 Lontoo, Englanti – 27. kesäkuuta 2002 Las Vegas, Yhdysvallat) oli brittiläinen rockmuusikko, joka soitti bassokitaraa The Who -yhtyeessä aina kuolemaansa saakka. John Entwistlen, Pete Townshendin ja Roger Daltreyn yhteinen soittoura alkoi jo 1960-luvun alussa yhtyeessä The Detours, jonka nimeksi vaihdettiin myöhemmin The High Numbers ja lopulta The Who.
Entwistle oli oman sukupolvensa kuuluisimpia ja arvostetuimpia rockbasisteja. Hän myös lauloi ja soitti käyrätorvea joillakin The Whon kappaleilla. The Whon kuuluisista kappaleista ”Boris the Spider” (1966) ja ”My Wife” (1971) olivat hänen säveltämiään. Entwistle viljeli tunnusmerkkinään pidettyä mustaa huumoria myös soololevyillään, joista tunnetuin lienee Smash Your Head Against The Wall (1971).
Ajoittain päihdeongelmien kanssa painiskellut Entwistle kuoli 57-vuotiaana kokaiinin aiheuttamaan sydänkohtaukseen Las Vegasissa The Whon Amerikan kiertueen aattona 2002. Townshendin mukaan kiertueen tarkoituksena oli auttaa velkaantunutta Entwistleä taloudellisesti.
John Entwistlen kirjoittamat The Who -albumeilla julkaistut kappaleet

”Boris the Spider” ja ”Whiskey Man” (A Quick One, 1966)
”Heinz Baked Beans” ja ”Medac” (The Who Sell Out, 1967)
”Cousin Kevin” ja ”Fiddle About” (Tommy, 1969)
”Heaven and Hell” (Live at Leeds, 1970)
”My Wife” (Who's Next, 1971)
”Postcard” (Odds & Sods, 1974)
”Success Story” (The Who by Numbers, 1975)
”Had Enough”, ”905” ja ”Trick of the Light” (Who Are You, 1978)
”The Quiet One” ja ”You” (Face Dances, 1981)
”It's Your Turn”, ”Dangerous” ja ”One at a Time” (It's Hard, 1982)
Diskografia > Sooloalbumit

Smash Your Head Against the Wall (1971)
Whistle Rymes (1972)
Rigor Mortis Sets In (1973)
Mad Dog (1975)
Too Late the Hero (1981)
The Rock (1996)
King Biscuit Flower Hour Presents in Concert (1996)
Left for Live (1999)
Music From Van Pires (2000)
Diskografia > DVD:t

Bassguitar Master Class – opetus-DVD, aiemmin myös VHS-nauhana
John Entwistle Band Live (2003)
Thunderfinger - John Entwistle - The Who (2004)
John Entwistle an Ox's Tale (2006)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta John Entwistle Wikimedia Commonsissa
Kaasuvalaistus

Historiallinen kaasulamppu Helsingissä Sofiankadulla.
Kaasuvalaistus yleistyi nopeasti kaupunkikaasun käyttöönoton myötä. Alkuun valaisimet olivat pelkkiä kaasusoihtuja, joiden valaisu perustui liekissä hehkuvaan hiileen. Valokaasun täytyi siten sisältää hiilivetyjä, jotka paloivat valaisevalla liekillä.
Kaupunkien keskustoihin ilmestyi nopeasti lyhtypylväitä, joissa paloi kaasuvalo öisin. Syntyi myös ammattikunta, jonka tehtävänä oli sytytellä valot joka ilta. Sittemmin tekniikka kehittyi, sytyttäminen ja sammuttaminen hoidettiin automaattisilla lyhdyillä, jotka reagoivat kaasuverkon paineeseen. Päivisin niissä paloi vain pieni herätystuli. Kunnolla kaasuvalo alkoi loistaa vasta 1800-luvun lopulla hehkusukan keksimisen jälkeen. [lähde? ]
Auer von Welsbachin keksimän auer-lampun ansiosta tuli käyttöön valaistus, joka syntyy, kun kaasuliekki kuumentaa hehkusukkaa niin, että sen lämpötila nousee 1 700-2 500 celsiusasteeseen, jolloin se valaisee. Kaasusukan materiaali on luonnonkuitua tai tekokuitua. Siihen imeytetään harvinaisten maametallien, lähinnä toriumin ja ceriumin, typpiyhdisteitä. Sukka käsitellään kestävyyttä pidentävillä aineilla. Kuitu palaa pois, ja jäljelle jää mekaanisesti heikko mineraalisukka.
Sähkövalo syrjäytti kaasuvalon 1900-luvulla. Nykyään kaasuvaloa käytetään retkivalaisimissa ja muualla sähköverkon ulottumattomissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaasuvalaistus Wikimedia Commonsissa
Valonlähteet
| --- | --- |
Luonnollinen: Luminesenssi - Taivaankappaleet - Salama - Tuli
Palaminen: Kynttilä - Lyhty - Kalkkivalo - Kaasuvalaistus - Öljylamppu - Öljytuikku - Argand-lamppu - Bude-lamppu - Carcel-lamppu 
Hehkuminen: Hehkulamppu - Halogeenilamppu - Nernst-lamppu - PAR-lamppu - Tilley-lamppu - Voimavalolyhty
Fluoresenssi: Loistelamppu - Energiansäästölamppu - Induktiolamppu
Valokaari: Kaarilamppu - Jablotškovin kynttilä
Kaasupurkauslamppu: Suurpainenatriumlamppu - Pienpainenatriumlamppu - Monimetallilamppu - Elohopeahöyrylamppu - Ksenonlamppu - Hohtolamppu
Muut: hohtodiodi (LED) - Rikkiplasmalamppu - Plasmapallo
Jumala teitä siunatkoon, herra Rosewater

| Jumala teitä siunatkoon, herra Rosewater> God Bless You, Mr. Rosewater |
| --- | --- |
 Tammen 1981 julkaiseman pokkaripainoksen kansi.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Kurt Vonnegut
Kieli:  englanti
Genre:  musta huumori, satiiri
Kustantaja:  Dell Publishing
Julkaistu:  1965
Suomennos
Suomentaja:  Marjatta Kapari
Kansitaiteilija:  Timo Mänttäri (Vuoden 2009 Keltaisen kirjaston painos)
Kustantaja:  Kustannusosakeyhtiö Tammi
Julkaistu:  1972
Sivumäärä:  216
ISBN:  978-951-31-4846-1
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Jumala teitä siunatkoon, herra Rosewater tai Helmiä sioille on Kurt Vonnegutin kirjoittama romaani, joka julkaistiin vuonna 1965. Vonnegutin muiden teosten tapaan se on vahvasti mustan huumorin ja satiirin sävyttämä. Yhdysvalloissa kirjaa on jopa poistettu koulujen kirjastoista sekä sensuroitu kahdessa osavaltiossa.
Juoni

Teoksen juoni keskittyy ihmisystävällisen miljonäärin, jopa hieman hullun Eliot Rosewaterin ympärille. Rosewater jättää upeat asuinsijansa ja muuttaa tunkkaiseen vinttikamariin rapistuvaan Rosewaterin kaupunkiin. Kaupungissa asuu voimakkaan teollistumisen ja automaation vuoksi vain tarpeettomia ihmisiä. Eliot sijoittautuu näiden onnettomien surkimusten keskelle ja alkaa auttaa heitä. Hän perustaa puhelinpalvelun johon ihmiset voivat soittaa ja kertoa ongelmistaan. Hyväntekijänä hän jakaa lääkkeitä ja voiteita kipuihin sekä auttaa rahallisesti. Eliotin kuluttaessa sukunsa perustaman Rosewater-säätiön rahoja eräs juristi huomaa tilaisuutensa: juopotteleva hyväntekijä Eliot voitaisiin todistaa mielisairaaksi ja näin säätiön perintöasiat hoituisivat järkevällä tavalla. Aikeet kuitenkin epäonnistuvat ja lopulta Eliot saa pitää säätiön itsellään[lähde? ] – Vonnegutin luoman tieteiskirjailija Kilgore Troutin tullessa apuun.
Aiheesta muualla

Kirja Kustannusosakeyhtiö Tammen sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Joanne Wise

Joanne Wise (s. 15. maaliskuuta 1971 Solihull) on brittiläinen pituushyppääjä. Hän sijoittui neljänneksi vuoden 1997 yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuissa ja viidenneksi vuoden 1999 yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän voitti kultaa vuoden 1998 Kansainyhteisön kisoissa.
Aiheesta muualla

Joanne Wise Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Joanne Wise
Käännös suomeksi
Kartiskajärvi (Orivesi, Kutema)

| Kartiskajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Orivesi
Koordinaatit:  61°38′32″N, 24°12′59″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Vesijärven valuma-alue (35.73)
Laskujoki:  oja Kortejärviin 
Järvinumero:  35.734.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  140,2 m  
Rantaviiva:  1,369 km  
Pinta-ala:  3,602 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKartiskajärvi 
Kartiskajärvi  on Pirkanmaalla Orivedellä Kuteman lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,6 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee valtatien 9 lähellä alavalla suolla. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä ja sen rannat ovat suomaata. Pohjoisrannalle on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet valtatieltä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Vesijärven valuma-alueella (35.73), jonka Kutemajärven valuma-alueeseen se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 140,2 metriä mpy. Siihen on johdettu kuusi metsäojaa, josta pohjoisrantaan tuleva oja on Valkjärven ja Kailajärven yhteinen laskuoja. Laskuoja lähtee sen kaakkoisrannasta ja se laskee 550 metrin päässä suurempaan Kortejärveen. Laskuojalla tulee pudotusta tällä välillä 0,5 metriä.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa ei Kartiskajärven ole huomattu nimetä eikä värittää siniseksi. Laskuoja on kuitenkin merkitty oikein . Vuoden 1956 peruskartassa järvi oli autio, mutta valtatien ilmaannuttua viereen, rakennettiin myös mökit sen pohjoisrantaan.
Juno II

Juno II:n laukaisu 13.10.1959. Kantoraketti kuljetti onnistuneesti kiertoradalle Explorer VII -satelliitin.
Juno II oli varhainen amerikkalainen satelliittien ja luotainten laukaisuun käytetty kantoraketti, jossa käytettiin ensimmäisenä vaiheena Jupiter-ohjusta. Ylimmissä rakettivaiheissa käytettiin Sergeantin rakettimoottoreita: yhtätoista toisessa rakettivaiheessa, kolmea kolmannessa vaiheessa ja yhtä neljännessä vaiheessa - sama konfiguraatio jota käytettiin pienemmän Juno I -raketin ylävaiheissa.[lähde? ]
Kantoraketin ensilaukaisu tapahtui 6. kesäkuuta 1958, viimeinen laukaisu 24. toukokuuta 1961. Kantoraketin kymmenestä laukaisusta neljä onnistui täysin, yksi osittain. Laukaisut suoritettiin Cape Canaveral Air Force Stationista Floridasta. Kantoraketilla laukaistiin lähinnä Pioneer- ja Exlorer-ohjelmien satelliitteja. Juno II pystyi kuljettamaan matalalle Maan kiertoradalle 41 kg:n hyötykuorman, Kuuta kiertävälle radalle 6 kg:n hyötykuorman. Kantoraketin korkeus oli 24,0 m, halkaisija 2,67 m ja massa 55 110 kg.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Juno II Wikimedia Commonsissa
Kalle Lassila

| Kalle Lassila |
| --- | --- |
 Lassila Tour de Skillä 2010
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. tammikuuta 1985 (ikä 39) Veteli, Suomi
Uran tiedot
Seura:  Vetelin Urheilijat
Laji:  maastohiihto 
Maailmancup
Kaudet:  2005–2015
Paras sijoitus:  4.
 Tietolaatikko päivitetty 12. marraskuuta 2018 
Aiheesta muualla
Kalle Lassila (s. 23. tammikuuta 1985 Veteli) on suomalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä. Sapporon MM-kisoissa 2007 Lassila sijoittui perinteisen sprinttihiihdossa sijalle 11. Liberecin MM-hiihdoissa 2009 vapaan sprintissä sijalle 18.  Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli perinteisen sprintissä kymmenes. Val Di Fiemmen MM-kisoissa 2013 perinteisen sprintissä 28. Hän hiihti ensimmäisen maailmancupin kilpailunsa Lahdessa vuonna 2005 ja sai samalla ensimmäiset maailmancupin pisteensä oltuaan perinteisen sprintissä 29.  Maailmancupissa hän on ollut parhaimmillaan neljäs Kuusamon sprinttikilpailussa marraskuussa 2008.  SM-kisoissa hän voitti sprintissä hopeaa 2008 ja pronssia 2007. Lassila edusti Vetelin Urheilijoita. Nykyään Lassila toimii Yle Urheilun maastohiihtoasiantuntijana.
Lassila työskentelee urheiluseurojen edunvalvojajärjestön Keski-Pohjanmaan Liikunta ry:n (Kepli) aluejohtajana. Kevättalvella 2023 Lassila herätti kritiikkiä Keskipohjanmaa-lehden videoblogisarjallaan 10 väitettä liikunnasta, jossa hän arveli koululiikunnasta saatuja traumoja liioitelluiksi ja niistä puhumisen kertovan pikemminkin vääristä asenteista liikuntaa kohtaan.
John Martin Dougherty

John Martin Dougherty (29. huhtikuuta 1932 Scranton – 16. huhtikuuta 2022) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Scrantonin hiippakuntaan 15. kesäkuuta 1957 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Sufetulan titulaaripiispaksi 7. helmikuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi James Clifford Timlin, jota avustivat Joseph Carroll McCormick ja Francis Xavier DiLorenzo.
Dougherty jäi eläkkeelle 31. elokuuta 2009.
Jessica Pilz

| Jessica Pilz |
| --- | --- |
 Pilz vuonna 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. marraskuuta 1996 (ikä 27) Haag, Itävalta
Kansalaisuus:   Itävalta
Uran tiedot
Pituus:  165 cm
Laji:  kisakiipeily, urheilukiipeily, boulderointi
Pilz maailmancupissa vuonna 2017
Pilz MM-kisoissa vuonna 2018
Pilz EM-kisoissa Munchenissä vuonna 2022
Jessica "Jessy" Pilz (s. 22. marraskuuta 1996) on itävaltalainen ammattikiipeilijä, joka on erikoistunut kisakiipeilyyn. Vuonna 2018 hän voitti lead-kiipeilyn maailmanmestaruuden.
Kiipeilyura

Pilz aloitti kiipeilyn vuonna 2005 ja osallistui ensimmäisen kerrain kilpailuun pian sen jälkeen hänen valmentajansa sitä ehdotettua. Sen jälkeen hän alkoi osallistua kansallisiin kilpailuihin. Sijoituttuaan kansallisissa kilpailuissa neljän parhaan joukkoon hän sai osallistua kansainvälisiin kiipeilykisoihin ensimmäisen kerran vuonna 2010. Vuodesta 2011 vuoteen 2015 hän voitti kuusi kansainvälistä nuorten lead-kilpailua. Vuonna 2014 hän voitti Euroopanmestaruuden boulderoinnissa omassa ikäluokassaan.
Vuonna 2018 hän voitti Innsbruckissa järjestetyt lead-kiipeilyn maailmanmestaruuskilpailut. Toiseksi tullut Janja Garnbret kiipesi finaalireitin muutamaa sekuntia hitaammin.
Vuonna 2019 Pilz oli yhdistetyn kiipeilyn maailmanmestaruuskisoissa kymmenes saaden paikan 2020 Olympialaisiin, joissa sijoittui seitsemänneksi.
Elokuussa vuonna 2023 Pilz sijoittui yhdistetyn kiipeilyn maailmanmestaruuskisoissa toiseksi saaden paikan 2024 olympialaisiin.
Pilz on kiivennyt ulkona ensimmäisellä yrityksellä kaksi 8c+-vaikeustasoisen lead-reitin Olianassa, Espanjassa.
Kilpailu tuloksia > Maailmancup

| Laji | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 | 2021 | 2022 | 2023 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Lead | 33. | 19. | 13. | 3. | 9. | 4. | 2. | 10. | - | 10. | 1. |
| Boulder | - | - | - | - | 25. | 58. | 11. | 5. | 12. | 7. | 17. |
| Speed | - | - | - | - | - | 57. | 63. | - | - | - | - |
| Yhdistetty | - | - | - | - | 3. | 10. | 4. | 3. | - | - | 4. |
Kilpailu tuloksia > MM-kisat > Nuorten

| Laji | 2010 Youth B | 2011 Youth B | 2012 Youth A | 2013 Youth A | 2014 Junior | 2015 Junior |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Lead | 16. | 1. | 1. | 1. | 2. | 2. |
| Boulder | - | - | - | - | - | 3. |
| Speed | - | - | - | - | - | 21 |
Kilpailu tuloksia > MM-kisat > Aikuisten

| Laji | 2016 | 2018 | 2019 | 2023 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Lead | 5. | 1. | 6. | 6. |
| Boulder | - | 4. | 33. | 8. |
| Speed | - | 59. | 43. | - |
| Yhdistetty | - | 3. | 10. | 2. |
Kilpailu tuloksia > EM-kisat > Nuorten

| Laji | 2012 Youth A | 2013 Youth A | 2014 Junior | 2015 Junior |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Lead | 1. | 1. | 2. | 1. |
| Boulder | - | 2. | 1. | 2. |
Kilpailu tuloksia > EM-kisat > Aikuisten

| Laji | 2013 | 2015 | 2017 |
| --- | --- | --- | --- |
| Lead | 11. | 3. | 3. |
| Boulder | - | 5. | 12. |
| Speed | - | 31. | 41. |
Kilpailu tuloksia > Euroopan Youth Cup

| Laji | 2010 Youth B | 2011 Youth B | 2012 Youth A | 2012 Youth A | 2014 Junior | 2015 Junior |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Lead | 5. | 2. | 2. | 6. | 2. | - |
| Boulder | - | 3. | 5. | 12. | 1. | 2. |
Mitalien määrä maailmancupeissa > Lead

| Kausi | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 |  |  | 1 | 1 |
| 2015 |  | 3 | 3 | 6 |
| 2016 |  | 1 |  | 1 |
| 2017 |  | 1 |  | 1 |
| 2018 | 2 | 3 | 1 | 6 |
| 2019 |  | 1 | 1 | 2 |
| 2023 |  |  | 1 | 1 |
| Yhteensä | 2 | 9 | 7 | 18 |
Mitalien määrä maailmancupeissa > Boulder

| Kausi | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 |  |  | 1 | 1 |
| Yhteensä | 0 | 0 | 1 | 1 |
Junosuvannon piiri

| Junosuvannon piiri |
| --- | --- |
 Junosuvannon kirkko
 fiJunosuvannon piiri 
 67°25′37″N, 22°30′18″E 
Valtio:   Ruotsi
Maakunta:  Norrbotten
Lääni:  Norrbottenin lääni
Kunta:  Pajalan kunta
Piirikoodi:  325025
Väestö
Väkiluku (2022):  760 
Junosuvannon piiri (ruots. Junosuando distrikt) sijaitsee Pajalan kunnassa Ruotsissa. Sen väkiluku on 760  (31. joulukuuta 2022).
Aiheesta muualla

SCB Regina Web Map (Näyttää piirin rajat karttapalvelussa) Statistiska centralbyrån. (ruotsiksi)
Pajalan kunnan piirit
Juhani Rinne (kaupunginjohtaja)

Juhani Rinne (17. marraskuuta 1939 – 6. toukokuuta 2023) oli suomalainen varatuomari, virkamies ja kaupunginjohtaja.
Työura

Rinne toimi Lohjan kaupunginjohtaja vuosina 1983–1996 ja uudelleen vuosina 1998–2002. Vuosina 1997–1998 Rinne oli Lohjan apulaiskaupunginjohtaja kun Lohjan ja Lohjan kunnan yhdistyessä kaupunginjohtajaksi tuli Lohjan kunnan kunnanjohtaja Pekka Myllyniemi, joka jäi eläkkeelle 1998. Rinne jäi eläkkeelle samasta tehtävästä vuonna 2002. Tätä ennen Rinne toimi Uudenmaan läänin lääninhallituksessa sosiaali- ja terveysoston päällikkönä vuosina 1974–1980 ja kansliapäällikkönä 1980–1983.