stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kainun institutti

Kveeni-instituutti.
Kainun institutti - Kvensk institutt on kansallinen kveenin (kainun) kielen ja kulttuurin keskus. Kveeni-instituutti avattiin virallisesti vuonna 2007. Kveeni-instituutti sijaitsee Norjassa Pyssyjoella Porsangin kunnassa. Instituutin työtehtäviin kuuluvat kveenin kieliraadin hallinnointi sekä kielestä ja kulttuurista tiedottaminen. Keskeisinä päämäärinä on kehittää, dokumentoida ja tehdä tunnetuksi kveenin kieltä ja kulttuuria sekä edistää kielen käyttöä yhteiskunnassa. Kveeni-instituutti myös myy kveeneihin liittyviä tuotteita ja tuottaa sisältöä YouTubeen.
Aiheesta muualla

Kveeni-instituutin kotisivut
Kveeni-instituutin YouTube-kanava
Mariankirkko (Neubrandenburg)

| Mariankirkko> St. Marienkirche |
| --- | --- |
 Mariankirkko vuonna 2007.
Sijainti:  Neubrandenburg, Saksa
Koordinaatit:  53°33′20″N, 013°15′37″E
Rakennustyyppi:  kirkko, myöhemmin konserttitalo
Valmistumisvuosi:  1298
Suunnittelija:  konserttisali: Pekka Salminen
Rakennuttaja:  kirkko: rajakreivi Juhana I   konserttisali: Neubrandenburgin kaupunki
Käyttäjä:  Veranstaltungszentrum Neubrandenburg GmbH
Runkorakenne:  tiili ja betoni
Julkisivumateriaali:  tiili
Bruttoala:  6 500 m2
Tilavuus:  42 220 m3
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mariankirkko (saks. St. Marienkirche) on vuonna 1298 valmistunut kirkkorakennus Neubrandenburgissa Saksassa. Sen rakennutti Brandenburgin rajakreivi Juhana I, ja sitä uudistettiin 1832–1841. Kirkko tuhoutui pahoin toisen maailmansodan loppuvaiheessa. Kirkon raunioihin päätettiin tehdä konserttisali ja taidegalleria. Konserttisalin avajaiset olivat 2001, ja rakennus tunnetaan nykyään nimellä Neubrandenburgin konserttikirkko (saks. Konzertkirche Neubrandenburg).
Kirkkorakennus

Brandenburgin rajakreivi Juhana I määräsi vuonna 1248 rakennettavaksi Neubrandenburgin kaupungin ja kaupungin seurakuntakirkon. Mariankirkon vanhimmat osat ovat tornin alaosat ja sen pohjoispuolella oleva halli, jotka on muurattu luonnonkivestä (saks. feldstein (pellolta kerätty kivi)). Muutoin kirkko on muurattu tiilestä. Se vihittiin käyttöön vuonna 1298. Kirkon keskilaivan holvi tuhoutui, kun kaupungissa raivosi tulipalo vuonna 1676.
Kiinnostus goottilaiseen arkkitehtuuriin lisääntyi. Mecklenburg-Strelitzin suurherttua Yrjön määräyksestä kirkkoon tehtiin mittava uudistyö vuosina 1832–1841. Uudistyön arkkitehtina oli Friedrich Wilhelm Buttel. Hän säilytti kirkon alkuperäiset osat ja lisäsi puuttuvien osien tilalle goottilaista tyyliä olevia uudisosia. Samalla lisäysten tuli kuitenkin ilmentää vallitsevaa romanttista suuntausta.
Pohjamuodoltaan Mariankirkko oli alun perin kolmilaivainen hallikirkko, jonka sivulaivat olivat leveydeltään puolet keskilaivasta. Keskilaivassa oli yhdeksän ristiholvia. Kirkon torni on länsipäädyssä. Itäpäädyn näyttävä seinä on suora, siinä on alaosassa kolme ikkunaa ja ulkopuoliset tukipilarit. Itäpäädyssä on käytetty tiilien lisäksi kiveä, runsaasti muototiiliä ja taidokasta muuraustekniikkaa. Päädyn kruunaa viisi fiaalia, koristeellista pikkutornia, jotka jakavat päätykolmion neljään osaan. Näissä osissa on holvikaaret, keskimmäisissä kaksi päällekkäin. Holvikaari-valeikkunoiden eteen on muurattu verhofasadiksi koristeellinen sauvasto ja ruususto (saks. maßwerk). Kirkon jokaisessa kulmassa on monikulmaiset porrastornit, jotka toimivat myös vinojäykisteinä.
Toisen maailmansodan viimeisinä päivinä 29.–30. huhtikuuta 1945 noin 80 % Neubrandenburgin kaupungin historiallisesta keskustasta tuhoutui tulipalossa, kun puna-armeija jyräsi kaupungin. Kirkosta jäi pystyyn vain tiiliset ulkoseinät ja osa tornista.
Jälleenrakennus > Ulkopuoli

Vuonna 1975 Meclenburgin evankelis-luterilainen kirkko, Neubrandenburgin kaupunki ja Neubrandenburgin hallinnollinen piirikunta (Bezirk) sopivat, että raunioituneeseen kirkkoon rakennetaan konserttisali ja sen ullakolle taidegalleria. Rakennustyöt alkoivat seuraavana vuonna. Neubrandenburgilaiset olivat tosin jo vuonna 1948 raivanneet kirkon päälaivan juhlistaakseen kaupunkinsa perustamisen 700-vuotispäivää. Kirkon ulkoseinät restauroitiin ja siihen rakennettiin teräksiset vesikattorakenteet ja yläpohja ontelolaattasovellutuksena. Vesikaton kuormat tulivat ulkoseinien varaan, koska suunnitellusta käytöstä johtuen keskilaivaa kannattavat pilarit olisivat olleet tiellä eikä niitä siksi rakennettu uudelleen.
Jälleenrakennus > Sisätilat

Vuonna 1989 kaupunki uusi päätöksen rakentaa kirkkoon konserttisali ja taidegalleria. Suunnittelijaksi valittiin aluksi neubrandenburgilainen arkkitehti Josef Walter. Kirkossa tehtiin 1994–1995 arkeologisia kaivauksia ja yleisö pääsi 1996 tutustumaan kirkon rakennustöihin. Samana vuonna taloussyyt pakottivat muuttamaan kirkon käyttösuunnitelmia. Vanhat suunnitelmat hyllytettiin ja konserttisalin rakentamiseksi järjestettiin Euroopan laajuinen arkkitehtikilpailu. Kilpailun voitti suomalainen arkkitehtitoimisto Pekka Salminen Oy. Muutostyön suunnittelu alkoi Salmisen johdolla vuonna 1997 ja rakentaminen 1998.
Kirkon sisärakenteet on toteutettu pääosin betonirakentein, joiden pinnat ovat puhdasvalettuja ja sileitä. Entisen kirkkosalin takaosaan rakennettiin lämpiö. Sen ja konserttisalin välinen seinä on lasia. Seinän tukirakenteena on kapeat levymäiset betonipilarit, joihin 164-paikkainen urkuparvi osittain tukeutuu. Parvi on betonirakenteinen ja sen alapinta on porrastettu. Lämpiössä on parvikerrokset, jotka tukeutuvat kahteen 35 metriä korkeaan betoniseen torniin kuten yleisöporraskin. Tornien sisällä on hissi, varapoistumistieporras ja tekniikkakuiluja. Koska kirkkosali oli konserttisalin akustiikalle turhan leveä, sitä kavennettiin lisäämällä lasiset heijastinpinnat sivuseinien ylä- ja alaosaan.
Kirkkosalin DDR:n aikainen betonikatto on peitetty valokatolla, joka on tehty erimuotoisista teräs–lasi-rakenteisista pyramideista. Pyramidit ohjaavat äänen akustiikan vaatimusten mukaisesti. Valokaton yläpuolinen tila on varusteltu teattereiden köysiullakon tapaan. Konserttisalin ulkoseinät on jätetty tiilipinnalle.
Kirkon avajaiskonsertti pidettiin 13. heinäkuuta 2001.
Konserttisalissa on 851 istumapaikkaa, joista 164 parvella. Salin tilavuus on 15 200 kuutiometriä. Uudistustyön kustannukset olivat 1. rakennusvaiheessa 16,5 milj. euroa ja 2. vaiheessa 5,3 milj. euroa, jolla hankittiin muun muassa urut ja näyttämötekniikkaa.
Jälleenrakennus > Kellot

Marienkirchenin tornissa olleet viisi kirkonkelloa olivat olleet neubrandenburgilaisille niin tärkeät, että he olivat jopa maksaneet lunnaat estääkseen niiden tuhoamisen kolmikymmenvuotisen sodan aikana. Tämän jälkeen kellot vaurioituivat tulipaloissa ja tornisortumissa, ja lopulta ne varastettiin. Vuonna 2006 torniin saatiin viimein viisi uutta teräksistä kelloa.
Palkinnot

Marienkirchen konserttisali sai Suomessa vuoden 2001 Vuoden betonirakenne -palkinnon. Pääsuunnittelijan, arkkitehtitoimisto Pekka Salminen Oy:n lisäksi palkittiin kohteen rakennesuunnittelija insinööritoimisto Oy Matti Ollila & Co sekä yhteistyökumppanit, työmaan johdosta ja valvonnasta vastannut Bauleitung + Projektsteuerung Thoma + Noack, betonitöiden urakoitsija Bilfinger + Berger Bauaktiengesellschaft ja rakennuttaja, Neubrandenburgin kaupunki.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Konzertkirche Neubrandenburgin kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Konzerhalle Marienkirche PES-arkkitehtien sivuilla. (englanniksi)
Sodan raunioittama kirkko vuonna 1952.
Mariankirkon goottilaista itäpäätyä vuonna 2007.
Konserttisali vuonna 2013.
MM-rallikausi 1994

MM-rallikausi 1994 oli järjestyksessään rallin maailmanmestaruussarjan 22. kausi. Kaudella ajettiin 10 osakilpailua, kun FIA otti tälle kaudelle käyttöön osakilpailujen kierrätyksen. Osakilpailujen määrän vähentämisellä pyrittiin karsimaan kustannuksia. Viimeksi yhtä vähän osakilpailuja oli kaudella 1976.
Kuljettajien mestaruuden voitti Didier Auriol, joka oli ensimmäinen mestaruus ranskalaiselle kuljettajalle MM-sarjassa.
Carlos Sainz sijoittui toiseksi ja Juha Kankkunen kolmanneksi. Valmistajien mestaruuden voitti Toyota Team Europe ennen Ford Motor Companya sekä Subaru World Rally Teamia.
Kilpailukalenteri

Kaudella 1994 otettiin käyttöön kilpailujen vuorottelukierto, jolloin kilpailutapahtuman oli oltava poissa kalenterista kerran kolmen vuoden jaksolla. Kaudella oli kymmenen kilpailua, joista kahdeksan parasta tulosta laskettiin mukaan valmistajien mestaruussarjaan ja valmistajien oli osallistuttava yhdeksään kilpailuun. Kauden aikana Ruotsin rallissa, Australian rallissa ja Katalonian rallissa ajettiin vain FIA:n kaksilitraisten maailmancupin kilpailut (FIA 2L Cup).
| Nro | Päivä | Kilpailu | Raportti |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 22.–27. tammikuuta |  Monte Carlo -ralli | Raportti |
| 2 | 1.–4. maaliskuuta |  Portugalin ralli | Raportti |
| 3 | 31. maaliskuuta – 3. huhtikuuta |  Safari-ralli | Raportti |
| 4 | 5.–7. toukokuuta |  Korsikan ralli | Raportti |
| 5 | 29.–31. toukokuuta |  Akropolis-ralli | Raportti |
| 6 | 30. kesäkuuta – 2. heinäkuuta |  Argentiinan ralli | Raportti |
| 7 | 29.–31. heinäkuuta |  Uuden-Seelannin ralli | Raportti |
| 8 | 26.–28. elokuuta |  Suomen ralli | Raportti |
| 9 | 9.–12. lokakuuta |  Sanremon ralli | Raportti |
| 10 | 20.–23. marraskuuta |  RAC-ralli | Raportti |
Lähde:
Tulokset > Pistejärjestelmä

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sija | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| Pisteet | 20 | 15 | 12 | 10 | 8 | 6 | 4 | 3 | 2 | 1 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sijoitus | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| Pisteet | 12 | 10 | 8 | 7 | 6 | 5 | 4 | 3 | 2 | 1 |
Tulokset > Valmistajien maailmanmestaruusarja

| Sija | Valmistaja | MON  | POR  | KEN  | FRA  | GRE  | ARG  | NZL  | FIN  | ITA  | GBR  | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Toyota | 2 | 1 | 1 | 1 | (3) | 1 | 2 | 2 | 1 | (2) | 151 |
| 2 |  Subaru | 3 | (4) | (4) | 2 | 1 | 2 | 1 | 3 | 2 | 1 | 140 |
| 3 |  Ford | 1 | 3 |  | 5 | 5 | 3 | (Kesk.) | 1 | 3 | 3 | 116 |

Kauden 1994 kilpailut kartalla.
Kaarttanen

| Kaarttanen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hämeenlinna
Koordinaatit:  61°09′54″N, 25°06′18″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Teuronjoen valuma-alue (35.83)
Laskuoja:  oja Tevänti (Hämeenlinna)
Järvinumero:  35.835.1.008
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  142,8 m  
Rantaviiva:  0,964 km  
Pinta-ala:  2,22 ha  
 fiKaarttanen 
Kaarttanen  on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa  Iso-Evon kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi sijaitsee mäen takana suolla. Sen pinta-ala on 2,2 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä ja kaikki rannat ovat suomaata. Lampi on autio eikä sinne johda tietä.
Vesistösuhteet

Lampi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Teuronjoen valuma-alueeseen. Se jaetaan vielä Haarajoen valuma-alueeseen, johon lampi kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 142,8 metriä mpy. Järveen laskee suolta muutamia suo-ojia. Oma laskuoja laskee Oksjärveen, joka vuorostaan laskee Teväntiin.
Kansainvälinen transnäkyvyyden päivä

| Kansainvälinen transnäkyvyyden päivä |
| --- | --- |
 Kansainvälisen transnäkyvyyden päivän juhlintaa Kolumbiassa vuonna 2019.
Tyyppi:  kansainvälinen vuosipäivä
Vietetään:  31. maaliskuuta
Järjestämistiheys:  vuosittain
Ensimmäisen kerran:  2009
Liittyy:  transsukupuolisiin
Kansainvälinen transnäkyvyyden päivä (engl. International Transgender Day of Visibility) on 31. maaliskuuta vietettävä vuosipäivä, joka omistettu juhlistamaan transsukupuolisia ihmisiä ja heidän saavutuksiaan yhteiskunnassa sekä lisäämään tietoisuutta transihmisten kohtaamasta syrjinnästä.
Päivä sai alkunsa Yhdysvalloista vuonna 2009 michiganilaisen transaktivisti Rachel Crandallin toimesta reaktiona siihen, että ainoa silloin tunnettu transihmisiä koskettava vuosipäivä oli kansainvälinen transihmisten muistopäivä, jolloin muistetaan henkirikoksen uhreina menehtyneitä transihmisiä. Kansainvälisen transnäkyvyyden päivänä pyrkimyksenä on sen sijan juhlia eläviä transyhteisön jäseniä. Ensimmäistä kansainvälistä transihmisten näkvyyden päivää juhlittiin 31. maaliskuuta vuonna 2009.
Mario Moretti

Mario Moretti
Mario Moretti (s. 16. tammikuuta 1946 Porto San Giorgio, Marche, Italia) on italialainen kommunisti, entinen terroristi ja yksi Punaisten prikaatien perustajajäsenistä. Haastattelussa antamansa tunnustuksen ja Germano Maccarin todistajanlausunnon mukaan Moretti ampui Italian kristillisdemokraattien puheenjohtajan Aldo Moron Roomassa 9. toukokuuta 1978 varhain aamulla 55 päivää kestäneen kidnappausdraaman päätteeksi. Moretti ei kuulu niin sanottuihin ”irtaantuneisiin” (”dissociati”) jotka hakivat tuomioihinsa huomattavia lievennyksiä allekirjoittamalla paperin, jossa myönsivät, että Punaisten prikaatien toiminta ja heidän liittymisensä siihen olivat suuria erehdyksiä. Moretti on päinvastoin ilmaissut mielipiteenään, että Punaiset prikaatit kävivät valtiota vastaan silloiset olosuhteet huomioon ottaen oikeutettua aseellista taistelua. Ainakin osittain tästä syystä Morettia ei vieläkään (2018) ole laskettu täyteen vapauteen. Hän viettää edelleenkin yöt vankilassa.
Viimeiset vuodet vapaudessa ja oikeudelliset seuraamukset

Moron murhan jälkeen Morettin johtamat Punaiset prikaatit pyrkivät aloittamaan kansainvälisen yhteistyön muiden samantapaisten järjestöjen kanssa. Moretti ei osannut vieraita kieliä, ja hänen mukanaan lähti useille ulkomaanmatkoille Moron vartija Braghetti, joka puhui ranskaa sujuvasti ja jonkin verran englantia. He kävivät useita kertoja Pariisissa, mutta tapaamiset ranskalaisten kommunistien kanssa eivät johtaneet mihinkään. Yhteyttä otettiin myös sellaisiin järjestöihin kuin Saksan RAF ja Espanjan ETA, mutta tilanne näissä maissa ei ollut otollinen, joten asiat jäivät poliittisten keskustelujen tasolle. Yhteistä toimintaa ei syntynyt. Moretti kääntyi taas kotimaan ongelmien puoleen. Koko Punaisten prikaatien paikallinen johto Milanossa oli pidätetty 1978, ja pari vuotta myöhemmin toiminta siellä oli muuttunut anarkiaksi, jossa pienet ryhmittymät toimivat omin päin. Yhdessä Barbara Balzeranin kanssa Moretti meni Milanoon pistämään asioita kuntoon, mutta hänet tunnistettiin ja pidätettiin 4. huhtikuuta 1981.
Tutkintavankeudessa Moretti joutui murhayrityksen kohteeksi, kun hänelle täysin tuntematon Camorran jäsen puukotti häntä useita kertoja heidän kohdatessaan selliosaston käytävällä. Syy ja käskyn antaja ovat jääneet selvittämättä. Moretti tuomittiin tammikuussa 1983 elinkautiseen vankeuteen. Hänen käytöksensä vankilassa oli moitteetonta, ja neljä päivää kestänyt ensimmäinen loma myönnettiin jo tammikuussa 1993. Joulukuusta 1997 alkaen Moretti on saanut poistua vankilasta päiväaikaan, mutta hänen on edelleenkin (2018) vietettävä siellä yönsä.
Kirjallisuutta

Anton Monti: Punaiset prikaatit – Italian väkivallan vuodet 1970–1988. Into, Helsinki 2015.
Kansainvälinen tehtävämestari

Kansainvälinen tehtävämestari eli laadinnan kansainvälinen mestari on tehtäväshakin suurmestarin jälkeen toiseksi korkein tehtäväshakissa ansioista shakkitehtävien laatimisessa myönnettävä kansainvälinen arvonimi.
Kansainvälisen tehtävämestarin arvonimen myöntää nykyisin maailman tehtäväshakkijärjestö (World Federation for Chess Compositions, WFCC). Aiemmin WFCC oli nimeltään FIDE:n pysyvä tehtäväshakillinen toimikunta (PCCC) ja se toimi maailman shakkijärjestön (FIDE) alaisuudessa. Se irtautui itsenäiseksi järjestöksi ja muutti nimensä WFCC:ksi vuonna 2010.
Kansainvälisen tehtävämestarin arvon saamiseksi vaaditaan FIDE-albumeissa julkaistuista tehtävistä vähintään 25 pistettä. Pisteitä jaetaan siten, että lopputehtävästä saa 1,67 pistettä ja muista tehtävistä yhden pisteen.. Mikäli tehtävällä on useampi laatija, tehtävästä saatava pistemäärä jaetaan tasan laatijoiden kesken..
Laadinnan kansainvälisen mestarin arvo on myönnetty vuoden 2012 loppuun mennessä kaikkiaan 186 henkilölle.  Kuten tehtäväshakin suurmestarin titteli, myös kansainvälisen tehtävämestarin arvonimi voidaan myöntää vanhoista ansioista myös postuumina, mikäli FIDE-albumien pistevaatimus täyttyy.
Ensimmäisenä laadinnan kansainvälisen mestarin arvon saivat vuonna 1959 André Chéron (1895–1980), Arnoldo Ellerman (1893–1969), Aleksandr Herbstmann (1900–1982), Jan Hartong (1902–1987) ja Cyril S. Kipping (1891–1964). Suomesta arvonimen ovat saaneet :
Pauli Perkonoja (s. 1941) 1969
Matti Myllyniemi (1930–1987) 1976
Jan Hannelius (1916–2005) 1977
Erkki A. Wirtanen (1911–1979) 1979
Unto Heinonen 1992
Kaipaan vapauteen

| Kaipaan vapauteen Kai Hyttinen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1987
 Formaatti: LP-levy, C-kasetti
 Levy-yhtiö: Gold Disc
Kai Hyttinen muut julkaisut
| Dirlanda 1987 | Kaipaan vapauteen 1987 | Vie minne vain 1990 |
Kaipaan vapauteen on Kai Hyttisen studioalbumi vuodelta 1987.
Levyn tunnetuimpia kappaleita on Hyttisen oma sävellys ”Kurki”.
Kappaleet

Kaipaan vapauteen
Dirlanda
Pieni kipinä
Jokaiselle joku on kai rakkain (Everybody Loves Somebody)
Täyttä elämää
St. Louis blues
Kurki
Sateenkaari
Kun sinä vain jaksat rinnallain
Sokeripala
Yksi suomalainen vastasi kymmentä muuta
Lännenlokari
Kalsiumbentsoaatti

| Kalsiumbentsoaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  2090-05-3
PubChem CID:  62425 ja 90470399
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Ca(C7H5O2)2
Moolimassa:  282,305
Tiheys:  1,44 g/cm3
Kalsiumbentsoatti eli kalsiumdibentsoaatti on bentsoehapon kalsiumsuola. Kalsiumbentsoaatin kidevedettömän muodon kemiallinen kaava on Ca(C7H5O2)2, moolimassa 282,305 g/mol ja CAS-numero 2090-05-3.
Kalsiumbentsoaatti on säilöntäaine, jonka elintarvikkeiden E-koodi on E 213. Sitä käytetään myös kotisäilönnässä ja se on tehokas hiivojen, homeiden  ja joidenkin bakteerien tappaja. Kalsiumbentsoaatin ylin hyväksyttävä päivittäinen saanti eli ADI-arvo on 5 mg/kg/vrk.
Kalsiumbentsoaatilla on myös monohydraatti eli C14H10O4Ca· H2O ja trihydraatti eli C14H10O4Ca· 3H2O.
Aiheesta muualla

PubChem: Calcium benzoate (englanniksi)
ChemBlink: Calcium benzoate (englanniksi)
Food and Agriculture Organization of the United Nations: Calcium benzoate (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf) (englanniksi)
Jussi Pussi

| Jussi Pussi |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ere Kokkonen
Käsikirjoittaja:  Esko Laukka
Tuottaja:  Pertti Pasanen
Säveltäjä:  Esko Linnavalli   Christian Schwindt   Heikki Annala
Kuvaaja:  Kari Sohlberg
Leikkaaja:  Taina Kanth   Irma Taina
Pääosat:  Vesa-Matti Loiri   Leena Brusiin   Simo Salminen   Leila Itkonen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  Filmituotanto Spede Pasanen Oy
Ensi-ilta:   24. huhtikuuta 1970
Kesto:  85 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Katsojat:  167 844
Edeltäjä:  Speedy Gonzales
Seuraaja:  Kahdeksas veljes
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jussi Pussi on vuonna 1970 ensi-iltansa saanut Ere Kokkosen ohjaama elokuva, jonka pääosassa esiintyy Vesa-Matti Loiri. Tuottajana toimi Spede Pasanen.
Jussi Pussi käsittelee 1960- ja 1970-lukujen yliopistomaailmaa, joka erityisesti Pariisin vuoden 1968 tapahtumien jälkeen oli noussut poliittisesti kuumaksi aiheeksi. Myös sukupuolielämällä on keskeinen rooli.
Elokuvan päähenkilö on naisten ihailema opiskelija. Simo Salminen esittää vanhempaa opiskelijaa, joka tekee sosiologian väitöskirjaa sukupuolisuudesta. Muissa osissa muun muassa Irja Kuusla, Leila Itkonen, Sulevi Peltola ja Jaakko Talaskivi.
Jussi Pussi oli Suomen elokuvateattereissa 167 844 katsojallaan vuoden 1970 viidenneksi katsotuin elokuva ja neljänneksi katsotuin kotimainen. Kolmantena oli niin ikään Ere Kokkosen ohjaama Speedy Gonzales – noin 7 veljeksen poika.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Vesa-Matti Loiri  | … |  Jussi Lietessalo, psykologian opiskelija   |
|  Leena Brusiin  | … |  Irmeli Vierre, taidehistorian opiskelija   |
|  Simo Salminen  | … |  Taneli Huurre, fil. lisensiaatti, "Tane"   |
|  Leila Itkonen  | … |  etupenkin nainen   |
|  Irja Kuusla  | … |  hotellin siivooja   |
|  Pentti Irjala  | … |  professori Vaapio   |
|  Sulevi Peltola  | … |  Veistäjä, vasemmistolainen opiskelija   |
|  Jaakko Talaskivi  | … |  Yrjö Volanen, oikeistolainen opiskelija   |
|  Rauni Ranta  | … |  professori Vaapion vaimo   |
|  Irene Ubbesen  | … |  kynttilöitä ostava neiti   |
|  Virpi Miettinen  | … |  vatkaimen ostaja   |
|  Tuula Hietanen  | … |  kylpyyn menevä kotirouva   |
|  Anitra Lahtinen  | … |  myötämielinen neiti   |
|  Taito Loiri  | … |  piirustustaidon opettaja   |
|  Lauri Tykkyläinen  | … |  Vasala, vasemmistolainen opiskelija   |
|  Erkki Seiro  | … |  Häyrinen, vasemmistolainen opiskelija   |
|  Anssi Mänttäri  | … |  Öykky, vasemmistolainen opiskelija   |
|  Paul Brück  | … |  vasemmistolainen opiskelija   |
|  Anja Hiltunen  | … |  vasemmistolainen opiskelija   |
|  Matti Kuortti  | … |  vasemmistolainen opiskelija   |
|  Jouko Lumme  | … |  vasemmistolainen opiskelija   |
|  Thorleif Nyblin  | … |  vasemmistolainen opiskelija   |
|  Päivi Purhonen  | … |  vasemmistolainen opiskelija   |
|  Erkki Salmela  | … |  vasemmistolainen opiskelija   |
|  Marja-Terttu Salokari  | … |  vasemmistolainen opiskelija   |
|  Riikka Tuomari  | … |  vasemmistolainen opiskelija   |
|  Juha-Veli Äkräs  | … |  vasemmistolainen opiskelija   |
|  Marja Hautala  | … |  Mandu, vasemmistolainen opiskelija   |
|  Tapio Suominen  | … |  Kari, oikeistolainen opiskelija, runoilija   |
|  Risto Halme  | … |  oikeistolainen opiskelija   |
|  Timo Humaloja  | … |  oikeistolainen opiskelija   |
|  Pirkko Juntto  | … |  oikeistolainen opiskelija   |
|  Marja Kivelä  | … |  oikeistolainen opiskelija   |
|  Jaana Lappo  | … |  oikeistolainen opiskelija   |
|  Pertti Mutanen  | … |  oikeistolainen opiskelija   |
|  Raimo Virtanen  | … |  julisteiden kiinnittäjä   |
|  Elina Katainen  | … |  julisteiden kiinnittäjä   |
|  Verneri Salmenhaara  | … |  julisteiden repijä   |
|  Paavo Aitio  | … |  eduskuntaan menevä kansanedustaja   |
|  Erkki Hara  | … |  eduskuntaan menevä kansanedustaja   |
|  Juha Rihtniemi  | … |  eduskuntaan menevä kansanedustaja   |
|  Anna-Liisa Tiekso  | … |  eduskuntaan menevä kansanedustaja   |
|  Hannu Lauri  | … |  nuori näyttelijä   |
|  Hellevi Seiro  | … |  nuori näyttelijä   |
|  Ere Kokkonen  | … |  teatteriohjaaja   |
Näyttelijät > Tekijät

Ohjaus: Ere Kokkonen
Käsikirjoitus: Esko Laukka (Ere Kokkonen)
Kuvaus: Kari Sohlberg
Leikkaus: Taina Kanth ja Irma Taina
Äänitys: Paul Jyrälä
Musiikki: Esko Linnavalli, Christian Schwindt ja Heikki Annala
Kuvausassistentit: Jorma Aarroskari ja Verneri Salmenhaara
Äänitysassistentti: Oskari Viskari
Kuvaussihteeri: Elina Katainen
Järjestäjä: Pentti Silvennoinen
Mixaus: Tuomo Kattilakoski (Finnvox)
Musiikin äänitys: Jouko Ahera (Scandia-Studiot)
Tuottaja: Pertti Pasanen
Valokuvat: Elina Katainen
Musiikin sävellys: Jukka Tolonen (musiikkinumero Piirrustussali)
Tuotantoyhtiö: Filmituotanto Spede Pasanen Oy
Valmistusvuosi: 1970
Televisioesitykset

| Päivämäärä | Kanava | Katsojamäärä |
| --- | --- | --- |
| 20.9.1971 | MTV1 | 1 310 000 |
| 18.7.1974 | MTV2 | 894 000 |
| 28.7.1977 | MTV2 | 1 187 000 |
| 20.9.1993 | MTV3 | 755 000 |
| 16.8.1995 | MTV3 | 36 000 |
| 15.7.2006 | MTV3 |  |
| 30.6.2019 | Sub | 63 000 |
| 16.10.2019 | MTV3 |  |
Aiheesta muualla

Jussi Pussi Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Jussi Pussi Elonet. (suomeksi)