stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Klamydian kappaleista
V

Vaasalaiset on… (Los celibatos)
Vaatteet pois (…ja pylly tänne) (Klamytologia)
Valmistalo halvat hinnat (Zulupohjalta)
Vanha holvikirkko (Los celibatos)
Vartiotoimistoon (Älpee)
Vastaantulija (Tippurikvartetti)
Vatsahapposhow (Klamysutra)
Venäläisiä unelmia (Lahjattomat)
Veroparatiisi (Masturbaatio ilman käsiä)
Vihaan loskaa! (Tyhmyyden ylistys)
Viidakkolaulu (Los celibatos)
Viikko pieleen (Pää kiinni painajainen)
Vilho (Los celibatos)
Virsi 633 (Snapsin paikka -EP)
Viulisti (Klamytologia)
Viva Sisilia (Klamydia)
Voi hyvä isä! (Punktsipum)
Voittajan malja (Rujoa taidetta)
VPS Shot (Klamytologia)
Vuosisadan spektaakkeli (Punktsipum)
Vähäjärkinen (Klamytologia)
Väärät lääkkeet (Klamydia)
W

Waagina, linnanneito (Klamytapit)
Werstaan pohjat (XXV)
X

XXXX (Ryssä mun leipääni syö -EP)
Y

Yhden päivän sankari (Rujoa taidetta)
Yksi laki (Loputon luokkaretki)
Ylpee kuu (Los celibatos)
Yhdet Suomelle (Hiljainen pöytä läheltä orkesteria)
Z

Zulupohjalta (Zulupohjalta)
Ä

Älä pelkää! (XXV)
Viisiottelu olympialaisissa

| Yleisurheilu olympialaisissa Viisiottelu  |
| --- | --- |
Laji:  Yleisurheilu
Olympialajina:  Miehet 1912-1924 Naiset 1964-1980
Viisiottelu on entinen yleisurheilun olympialaji, joka kuului olympialaisten ohjelmaan miehillä kolme kertaa vuosina 1912-1924 ja naisilla viisi kertaa vuosina 1964-1980.
Mitalitaulukot

|  Miesten viisiottelun olympiamitalistit   ohje |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |
| 1912 Tukholma tulokset |   Jim Thorpe (USA) |   Ferdinand Bie  (NOR)  James Donahue (USA) |   Frank Lukeman (CAN) |  |
| 1920 Antwerpen tulokset |   Eero Lehtonen (FIN) |   Everett Bradley (USA) |   Hugo Lahtinen (FIN) |  |
| 1924 Pariisi tulokset |   Eero Lehtonen (FIN) |   Elemér Somfay (HUN) |   Robert LeGendre (USA) |  |
  Lähde: Athletics — Pentathlon, Men (discontinued) Olympedia. Viitattu 16.7.2022. (englanniksi)
|  Naisten viisiottelun olympiamitalistit   ohje |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |
| 1964 Tokio tulokset |   Irina Press (URS) |   Mary Rand (GBR) |   Galina Bystrova (URS) |  |
| 1968 México tulokset |   Ingrid Becker (FRG) |   Liese Prokop (AUT) |   Annamária Tóth (HUN) |  |
| 1972 München tulokset |   Mary Peters (GBR) |   Heide Rosendahl (FRG) |   Burglinde Pollak (GDR) |  |
| 1976 Montréal tulokset |   Siegrun Siegl (GDR) |   Christine Laser (GDR) |   Burglinde Pollak (GDR) |  |
| 1980 Moskova tulokset |   Nadežda Tkatšenko (URS) |   Olga Rukavišnikova (URS) |   Olga Kuragina (URS) |  |
  Lähde: Athletics Women's Pentathlon Medalists Sports-Reference. Viitattu 4.10.2015. (englanniksi)
Vikapuuanalyysi

Vikapuuanalyysin mallikaavio
Vikapuuanalyysi on menetelmä, jota käytetään onnettomuuden syiden määrittämisessä. Vikapuu on graafinen malli, joka esittää eri yhdistelmiä, jotka voivat johtaa onnettomuuteen.
Vikapuu käsittää normaalien tapahtumien, laitteiston vikojen, inhimillisten virheiden ja ympäristötekijöiden eri yhdistelmiä, jotka johtavat järjestelmän kriittiseen tapahtumaan. Mukana on todennäköisyys, että kyseinen kriittinen tapahtuma sattuu tietyllä aikavälillä. Huipputapahtuma yhdistyy perusvikatapahtumiin loogisilla porteilla ja tapahtumaselityksillä.
Vikapuuanalyysi kattaa sekä kvalitatiivisen (millainen tapahtuma/vikayhdistelmä) että kvantitatiiviset (mikä todennäköisyys) kuvaukset. Analyysiin tarvitaan sen laatijoilta riittävän hyvää ymmärrystä tarkasteltavasta järjestelmästä ja vikaantumismekanismeista ja lähtökohtana ovat järjestelmäkaaviot ja toimintakuvaukset. Analyysissä on tunnistettava mitä (tapahtuman tyyppi ja luonne kuten tulipalo), missä (tarkka esiintymispaikka) ja milloin (esiintymistilanne). Lisäksi käytetään tapahtumapuuanalyysiä.
Vikapuuanalyysia käytetään koneturvallisuudessa ja luotettavuustekniikassa osana suunnittelua.
Syy-seuraus-tarkasteluun liittyviä standardeja ovat EN 954-1 (SFS, CEN) ja sen korvaavat ISO 13849 ja IEC 62061 (sähköiset, elektroniset ja ohjelmoitavat ohjausjärjestelmät). Muita standardeja ovat CENELEC EN 61025.
Valtion liikelaitos

Valtion liikelaitos (ruots. statligt affärsverk) on Suomen valtion liiketoimintaa harjoittava laitos, joka toimii yritysten tapaan markkinoilla ja vastaa omasta taloudestaan. Toiminnasta määrätään liikelaitoslaissa. Liikelaitoksia ohjaavat eduskunta ja hallitus.
1990-luvulla useita liikelaitoksia muutettiin valtio-omisteisiksi osakeyhtiöiksi.
Valtion liikelaitoksissa työskentelee noin 1400 työntekijää.
Suomen valtion liikelaitokset

Metsähallitus
Senaatti-kiinteistöt
Yhtiöitettyjä entisiä valtion liikelaitoksia

Useita 1990- ja 2000-luvuilla perustettuja valtion liikelaitoksia on sittemmin muutettu osakeyhtiöiksi.
Posti- ja telelaitos (1990-1993), nykyään Posti Group Oyj ja Telia Finland Oyj
Valtionrautatiet (1990-1995), nykyään VR-Yhtymä Oy
Ilmailulaitos (1991-2009), nykyään Finavia Oyj
Autorekisterikeskus (1993-1995), nykyään A-Katsastus Group Oy
Tieliikelaitos (2001-2007), nykyään Destia Oy
Varustamoliikelaitos (2004–2009), nykyään Arctia Oy
Luotsausliikelaitos (2004-2010), nykyään Finnpilot Pilotage Oy
Aiheesta muualla

Laki valtion liikelaitoksista 1062/2010
Veden ionitulo

Veden ionitulo on lauseke, joka on johdettu veden autoprotolyysireaktion tasapainovakion lausekkeesta.
Veden autoprotolyysin tasapainovakio on:
K={\frac {[{\mbox{H}}_{3}{\mbox{O}}^{+}][{\mbox{OH}}^{-}]}{[{\mbox{H}}_{2}{\mbox{O}}][{\mbox{H}}_{2}{\mbox{O}}]}}
Vesi ei ionisoidu kovin voimakkaasti, joten veden konsentraatio on lähes vakio. Se yhdistetään K:n arvoon, ja tätä arvoa merkitään termillä Kw.
K{[{\mbox{H}}_{2}{\mbox{O}}][{\mbox{H}}_{2}{\mbox{O}}]}={[{\mbox{H}}_{3}{\mbox{O}}^{+}][{\mbox{OH}}^{-}]}
K_{w}=[{H}_{3}{O}^{+}][{OH}^{-}]
Konsentraation yksikkö on mol/dm3 eli M.
Puhtaan veden auto­protolyysi­reaktiossa syntyvien oksonium- ja hydroksidi-ionien konsentraatiot ovat pienet, koska vain pieni osa vesi­molekyyleistä ionisoituu, mutta molempien ionien konsentraatiot ovat luonnollisesti yhtä suuret. Lämpötilassa +25 °C tämä konsentraatio on
{[{\mbox{H}}_{3}{\mbox{O}}^{+}]}={[{\mbox{OH}}^{-}]}=1{,}004\cdot {10}^{-7}M.
Näistä kaavoista saadaan johdettua veden ionitulon lauseke:
K_{w}={[{\mbox{H}}_{3}{\mbox{O}}^{+}][{\mbox{OH}}^{-}]}=(1{,}004\cdot {10}^{-7}M)^{2}=1{,}008\cdot {10}^{-14}M^{2}
Ionien konsentraatio ja sen mukaisesti veden ionitulo riippuu kuitenkin voimakkaasti lämpötilasta.
Yhteys happovakioon ja emäsvakioon

Kun kerrotaan keskenään hapon happovakio ja sen vastinemäksen emäsvakio, saadaan johdettua ionitulo Kw.
K_{a}(HA)\cdot K_{b}({A}^{-})={\frac {[{\mbox{A}}^{-}][{\mbox{H}}_{3}{O}^{+}]}{[{\mbox{HA}}]}}\cdot {\frac {[{\mbox{HA}}][{\mbox{OH}}^{-}]}{[{\mbox{A}}^{-}]}}=[{H}_{3}{O}]\cdot [{OH}^{-}]=K_{w}
K_{a}\cdot K_{b}=K_{w}=1{,}008\cdot {10}^{-14}{M}^{2}
pKw ja pH

Usein käytetään veden ionitulon kymmenkantaista logaritmia pKw.
pK_{w}=-\lg K_{w}=-\lg([{H}_{3}{O}^{+}][{OH}^{-}])=(-\lg[{H}_{3}{O}^{+}])+(-\lg[{OH}^{-}])=13{,}9965\approx 14{,}00
Yhtälö voidaan ilmaista käyttö­kelpoisemmin seuraavasti pH:n ja pOH:n avulla.  Liuoksen happamuuden mittana yleisesti käytetty pH tarkoittaa oksonium­ionien pOH taas hydroksidi-ionien konsentraation kymmen­kantaista logaritmia.
pK_{w}=pH+pOH=14,00
pKw voidaan muuttaa myös takaisin Kw:ksi logaritmin laskusääntöjen avulla.
K_{w}={10}^{{-pK}_{w}}
pKw :n yhteys happovakioon ja emäsvakioon

Ionitulolla on aiemmin mainittu yhteys happovakioon ja sen vastinemäksen emäsvakioon. Näin ollen myös kymmenkantaisilla logaritmeilla on yhteys toisiinsa, eli pKw:llä on yhteys happovakion ja emäsvakion kymmenkantaisiin logaritmeihin pKa ja pKb.
pK_{W}=-lg(K_{a}\cdot K_{b})=-lgK_{a}+(-lgK_{b})=pK_{a}+pK_{b}
pK_{a}+pK_{b}=-lg({\frac {[{\mbox{A}}^{-}][{\mbox{H}}_{3}{O}^{+}]}{[{\mbox{HA}}]}})-lg({\frac {[{\mbox{HA}}][{\mbox{OH}}^{-}]}{[{\mbox{A}}^{-}]}})=-lg({\frac {[{\mbox{A}}^{-}][{\mbox{H}}_{3}{O}^{+}]}{[{\mbox{HA}}]}}\cdot {\frac {[{\mbox{HA}}][{\mbox{OH}}^{-}]}{[{\mbox{A}}^{-}]}})=-lg([{H}_{3}{O}]\cdot [{OH}^{-}])=14,00
Kaava voidaan lyhentää seuraavasti:
pK_{W}=pK_{a}+pK_{b}
pK_{a}+pK_{b}=14,00
Virtsanjohdintulehdus

Virtsanjohdintulehdus eli ureteriitti on virtsanjohtimissa esiintyvä, harvoin primaarinen tulehdus. Se saattaa kehittyä virtsarakon tulehduksen tai pyelonefriitin seurauksena, mutta se voi liittyä myös appendisiittiin tai salpingiittiin. Infektio saattaa olla levinnyt myös etu- tai rakkularauhasesta.
Esimerkiksi ahtaumat, megaureter ja ureteroseele altistavat virtsanjohdinten tulehduksille. Virtsanjohdintulehdus saattaa jäädä krooniseksi. Ureteritis cystica eli kystinen virtsanjohdintulehdus on yksi sairauden muoto, ja se on seurausta kroonisesta virtsateiden ärsytyksestä.
Viisisopet

| Viisisopet |
| --- | --- |
 Amerikanviisisoppi (Penthorum sedoides)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Ylälahko::  Rosanae
Lahko::  Saxifragales
Heimo::  Penthoraceae
Suku::  Viisisopet Penthorum  L.
Katso myös
   Viisisopet Wikispeciesissä   Viisisopet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viisisopet (Penthorum) on Penthoraceae-heimoon kuuluva kasvisuku ja samalla heimon ainoa suku. Suku on sijoitettu joskus myös maksaruohokasvien (Crassulaceae) heimoon.
Lajeja

Penthorum chinense
Penthorum sedoides – amerikanviisisoppi
Aiheesta muualla

Laji.fi: Viisisopet (Penthorum)
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Penthorum (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Penthorum (englanniksi)
Flora of China: Penthorum (englanniksi)
The Plant List: Penthorum (englanniksi)
USS Montpelier (SSN-765)

| USS Montpelier |
| --- | --- |
 USS Montpelier
Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Newport News Shipbuilding and Drydock Company, Newport News, Virginia
Kölinlasku:  19. toukokuuta 1989
Laskettu vesille:  23. elokuuta 1991
Palveluskäyttöön:  13. maaliskuuta 1993
Tekniset tiedot
Uppouma:  6 000 t (pinnalla) 6 927 t (sukelluksissa)
Pituus:  110,3 m
Leveys:  10 m
Syväys:  9,4 m
Koneteho:  1 × S6G-painevesireaktori
Nopeus:  pinnalla: 25 solmua (46 km/h) sukelluksissa: 30 solmua (56 km/h)
Miehistöä:  12 upseeria ja 98 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  4 x 533 mm Mk67 torpedoputkea 12 x Mk36 VLS -siiloa Tomahawk-risteilyohjusten laukaisemiseksi
USS Montpelier (runkonumero SSN-765) on Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin 6. helmikuuta 1987 Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä  köli laskettiin 19. toukokuuta 1989. Se laskettiin vesille 23. elokuuta 1991 kumminaan rouva Nancy Hayes Sununu ja luovutettiin laivastolle 13. maaliskuuta 1993 ensimmäisenä päällikkönään Victor R. Fiebing.
Palvelus

Palvelukseenotettaessa alus sijoitettiin Norfolkin laivastotukikohtaan Virginiaan. Risteilijä USS San Jacinto törmäsi 13. lokakuuta 2012 Montpelieriin. Seuraavana päivään aluksen vauriot tarkistettiin Kings Bayn sukellusvenetukikohdassa. Aluksesta tehtiin 15. helmikuuta 2013 vaurioiden korjaamiseksi 32 miljoonan dollarin täydennystilaus jo tilattuun modernisointiin. Töiden odotetaan valmistuvan heinäkuussa 2013.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta USS Montpelier (SSN-765) Wikimedia Commonsissa
Veikko Jussila

Veikko Pentti Jussila (20. helmikuuta 1918 Kuolemajärvi – 5. marraskuuta 1978) oli suomalainen pika-aitajuoksija. Jussila edusti urallaan Riihimäen Kiskoa.
Jussila osallistui vuoden 1946 Euroopan-mestaruuskilpailuihin Oslossa. Hän oli oman alkueränsä viides ajalla 15,1 s, eikä päässyt finaaliin.
Kalevan kisoissa Jussila sai kultaa vuosina 1938, 1940, 1943, 1944, 1946 ja 1947 sekä hopeaa vuosina 1936, 1937, 1942 ja 1945. Hänen ennätyksensä on 14,8 s, jonka hän juoksi vuosina 1946 ja 1947. Jussila edusti Suomea maaotteluissa vuosina 1937–1940 ja 1945–1947.
Jussila joutui lopettamaan kilpailemisen vatsasairauden takia vuonna 1948. Jussila oli ammatiltaan tarkastaja ja hänen kotikuntansa oli Riihimäki. Urheilusaavutuksistaan Jussilalle on myönnetty Riihimäen Kiskon kultainen ansiomerkki. Hän harrasti kuparitaontaa, maalaamista, puutöitä ja kalastusta.
Jussila kuoli 5.11.1978.
Vik (Kvæfjord)

| Vik |
| --- | --- |
 Vik vuonna 1930.
 Vik
 Koordinaatit: 68°44′28.3″N, 16°16′32.2″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Tromssa
Kunta:  Kvæfjord
Pinta-ala:  
 – Maa:  0,3 km²
Väkiluku:  276
 – Väestötiheys:  920 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vik tai Vikvågen on taajama Kvæfjordin kunnassa Tromssan läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,3 neliökilometriä ja asukasluku 276 vuonna 2023.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vik (Kvæfjord) Wikimedia Commonsissa
Virtsanerityselimistö

Ihmisen virtsaelimet: 1. munuainen, 2. virtsajohdin, 3. virtsarakko ja 4. virtsaputki.
Virtsanerityselimistö jaetaan ylempiin ja alempiin virtsateihin. Ylempiin virtsateihin kuuluvat munuaiset, munuaisaltaat ja virtsanjohtimet. Alempiin virtsateihin kuuluvat virtsarakko ja virtsaputki. Munuaiset suodattavat virtsaa verestä, joka edelleen kulkee virtsanjohtimia pitkin virtsarakkoon. Virtsarakosta virtsa poistuu elimistöstä virtsaputkea pitkin.
Virtsaelimiä tutkiva lääketieteen haara on nimeltään urologia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Internetix: Munuaiset ja virtsatiet
Uli Stielike

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Ulrich Stielike
Syntymäaika: 15. marraskuuta 1954 (ikä 69)
Syntymäpaikka: Ketsch, Baden-Württemberg, Saksa
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 176 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1972–1977 |  Borussia Mönchengladbach | 109 | (12) |
| 1977–1985 |  Real Madrid | 215 | (41) |
| 1985–1988 |  Neuchâtel Xamax | 66 | (0) |
Maajoukkue
| 1975–1984 |  Saksa | 42 | (3) |
Valmennusura
1989–1991:  Sveitsi
1992–1994:  Neuchâtel Xamax
1994–1995:  SV Waldhof Mannheim
1998–2000:  Saksa (apuv.)
2000–2006:  Saksa U19/20/21
2006–2008:  Norsunluurannikko
2008:  FC Sion
2008–2010:  Al-Arabi SC
2010–2012:  Al-Sailiya SC
2013–2014:  Al-Arabi SC
2014–2017:  Etelä-Korea
2017–2020:  Tianjin Teda
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Uli Stielike (s. 15. marraskuuta 1954) on saksalainen uransa päättänyt jalkapallovalmentaja ja puolustaja.
Ura pelaajana

Stielike aloitti ammattilaisuransa Saksan Bundesliigaseura Borussia Mönchengladbachissa 1972. Stielike edusti seuraa menestyksekkään 1970-luvun alkupuolen ja oli voittamassa kolmen Saksan mestaruuden lisäksi UEFA Cupia kaudella 1974–75. Stielike oli myös mukana, kun Mönchengladbach hävisi kaudella 1976–77 Euroopan Cupin loppuottelussa Liverpoolille 3–1.
Stielike jätti Mönchengladbachin 1977 ja siirtyi Real Madridiin. Realissa Stielike voitti kolme Espanjan mestaruutta, kaksi Espanjan cupia sekä yhden Espanjan liigacupin. Kaudella 1984-85 Stielike voitti Realin kanssa uransa toisen UEFA Cupin.
Kahdeksan Espanjan-vuoden jälkeen Stielike siirtyi pelaamaan sveitsiläiseen Neuchâtel Xamaxiin. Stielike lopetti uransa Xamaxissa kahteen Sveitsin mestaruuteen ripustaen pelikengät naulaan 33-vuotiaana kauden 1987–88 jälkeen.
Saksan maajoukkueessa Stielike pelasi vuosina 1975–1984 kaikkiaan 42 A-maaottelua ja teki niissä kolme maalia. Stielike oli mukana voittamassa Euroopan mestaruutta 1980  ja MM-hopeaa 1982. Stielike ei päässyt mukaan MM-kisoihin 1978, kun Saksan jalkapalloliitto kielsi maajoukkuepelit Bundesliigan ulkopuolisilta pelaajilta. Maajoukkuetasolla Stielike lopetti uransa EM-kisoihin 1984, joissa Saksa jäi alkulohkonsa kolmanneksi.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

MM-hopeaa: 1982
Euroopan mestaruus: 1980
Euroopan Cup
Hopeaa: 1977
UEFA Cup (2): 1975, 1985
Saksan mestaruus (3): 1975, 1976, 1977
Espanjan mestaruus (3): 1978, 1979, 1980
Espanjan Cup (2): 1980, 1982
Espanjan Liigacup: 1985
Sveitsin mestaruus (2): 1987, 1988
Ura valmentajana

Stielike aloitti valmennusuransa Sveitsin maajoukkueen päävalmentajana 1989. Hän jätti tehtävänsä 1991 Sveitsin jäätyä ulos 1990 MM-kisoista ja 1992 EM-kisoista. Stielike jatkoi valmennusuraansa Sveitsissä 1992 siirtyen Neuchâtel Xamaxin peräsimeen. Menestys jäi kuitenkin vaisuksi ja Stielike jätti tehtävänsä 1994.
Palattuaan kotimaahansa 1994 Stielike siirtyi 2.Bundesliigassa pelanneen SV Waldhof Mannheimin päävalmentajaksi. Hän luotsasi seuraa kahden kauden ajan onnistumatta nostamaan seuraa pääsarjatasolle.
Syyskuussa 1998 Stielike siirtyi Erich Ribbeckin apuvalmentajaksi Saksan maajoukkueeseen. Erimielisyydet Ribbeckin kanssa johtivat kuitenkin siihen, että Stielike erosi tehtävistään toukokuussa 2000 - vain noin kuukausi ennen katastrofaalisesti päättyneitä EM-kisoja.
Jätettyään A-maajoukkueen Stielike jatkoi uraansa Saksan nuorten maajoukkuevalmentajana. 2004–2006 hän työskenteli alle 21-vuotiaiden maajoukkueen peräsimessä ennen siirtymistään Norsunluurannikon maajoukkueen päävalmentajaksi.
Stielike jätti tehtävänsä Norsujen päävalmentajana tammikuussa 2008 juuri ennen Afrikan mestaruuskisoja poikansa terveydentilan huononnuttua hengenvaarallisesti. Michael Stielike menehtyi helmikuussa 2008 vain 23-vuotiaana.
Kesäkuussa 2008 Stielike palasi valmennustehtäviin ja siirtyi kaudella 2007–08 Sveitsin Superliigassa seitsemänneksi sijoittuneen FC Sionin päävalmentajaksi.  Pesti sveitsiläisseurassa jäi kuitenkin lyhyeksi ja Stielike sai potkut jo marraskuun alussa 13 liigakierroksen jälkeen. Viimeiseksi otteluksi jäi 3–0 tappioon päättynyt vieraspeli FC Baselia vastaan.
Stielike palasi valmennustehtäviin tammikuussa 2009, kun hän allekirjoitti 1,5-vuotisen sopimuksen qatarilaisen Al-Arabin kanssa.  Kesällä 2010 Stielike jätti Al-Arabin siirtyen Al-Sailiyan valmentajaksi.  Seura putosi Stieliken johdolla Qatarin pääsarjasta kauden 2010/11 päätteeksi. Seura jatkoi saksalaisen sopimusta, mutta huono menestys kaudella 2011/12 johti potkuihin maaliskuussa 2012.
Kesällä 2013 Stielike palasi Al-Arabin päävalmentajaksi.  Syyskuussa 2014 Stielikestä tuli Etelä-Korean maajoukkueen päävalmentaja.  Aasian mestaruuskisoissa 2015 Stielike johdatti Etelä-Korean vakuuttavaan alkulohkovoittoon. Pudotuspeleissä joukkue raivasi tieltään Uzbekistanin ja Irakin. Loppuottelussa Stieliken suojatit taipuivat isäntämaa Australialle lopulta jatkoajalla 2–1.  Myöhemmin syksyllä 2015 Stielike juhli EAFF Itä-Aasian Cupin mestaruutta Etelä-Korean kanssa. Kehno menestys MM2018-karsinnoissa johti Stieliken potkuihin kesäkuussa 2017.
Syyskuussa 2017 Stielikestä tuli Kiinan Superliigassa pelanneen Tianjin Tedan päävalmentaja. Hän toimi seuran valmentajana kolmen vuoden ajan. Hän sai potkut seurasta elokuussa 2020 Tianjinin majaillessa Superliigan viimeisenä.
Joulukuussa 2020 Stielike ilmoitti lopettavansa valmennusuransa.
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Qatarin 1. divisioona: 2012
Aasian mestaruuskilpailut
Hopeaa: 2015
EAFF Itä-Aasian Cup: 2015
Victor Antonio Tamayo Betancourt

Victor Antonio Tamayo Betancourt (s. 20. heinäkuuta 1937) on kolumbialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Barranquillan hiippakuntaan Germán Villa Gaviria 20. joulukuuta 1964. Hänet nimitettiin Barranquillan vihkipiispaksi ja Voncarianan titulaaripiispaksi 12. joulukuuta 2003, ja piispaksi vihkiminen seurasi 24. tammikuuta 2004. Pääkonsekraattorina toimi Jesús Rubén Salazar Gómez, jota avustivat Beniamino Stella ja Hugo Eugenio Puccini Banfi.
Victor Alphonse Duvernoy

Victor Alphonse Duvernoy
Victor Alphonse Duvernoy (30. elokuuta 1842 – 7. maaliskuuta 1907) oli ranskalainen säveltäjä ja pianisti. Hän opiskeli Pariisin konservatoriossa pianonsoittoa, missä häntä opettivat Marmontel ja Bazin. Myöhemmin hänestä tuli saman oppilaitoksen opettaja. Alphonse sävelsi pianomusiikin lisäksi kaksi oopperaa, kamarimusiikkia sekä baletteja. Duvernoy kuului aikanaan sopraano Aino Acktén suurimpiin ihailijoihin ja sävelsi tälle muun muassa kappaleen L´AURORE.
Vedekieli

Vedekieli tai vedenkieli on leikkikieli, joka oli yleinen erityisesti 1950-luvun Helsingissä. Vedeä puhuttiin eniten 1950–1980-luvulla ja Tsennaaks stadii, bonjaaks slangii -slangisanakirjassaan Heikki Paunonen rajaa vedenkielen erityisesti Hämeentien, Pengerkadun ja Sakarinkadun kortteleihin, joissa sitä puhuttiin runsaasti. Muiden leikkikielten tapaan kielen tarkoitus oli toimia sisäpiiri- tai salakielenä.
Vedekieli heräsi uudelleen henkiin 2000-luvun alussa Itä-Helsingin rap-musiikkipiireissä. Vedekieltä käytti esimerkiksi räppäri Steen1 Salaliittoteoria-levyllään osana pyrkimystään rakentaa itähelsinkiläistä identiteettiä. Sittemmin vedekielestä on tullut pysyvä elementti nuorten itähelsinkiläisten puheessa, jossa suomeen sekoittuu lukuisia vieraita kieliä.
Muita suomalaisia leikkikieliä ovat muun muassa kontinkieli, fikon-kieli ja vitikieli.
Rakenteet

Esimerkkikeskustelu:
– Tuletko meille?
– Tulen.
Rakenteet > Menetelmä 1

Rakenne on "sana" = sana + vede → venasade
– Veletko tude veille mede?
– Velen tude.
Rakenteet > Menetelmä 2

Ensimmäisen tavun perään lisätään äänneyhdistelmä -dve.
– Tudveletko meildvele?
– Tudvelen.
Rakenteet > Menetelmä 3

Sanan alkuun lisätään tavu -ve , loppuun lisätään tavu -de .
– Vetuletkode vemeillede?
– Vetulende.
Aiheesta muualla

Seppo Palander: Katujen kieli – Helsingin 1940–60-lukujen puhekielen sanakirja web.archive.org.  1999, 2000.
Vlado Bučkovski

Vlado Bučkovski
Vlado Bučkovski (mak. Владо Бучковски, s. 2. joulukuuta 1962 Skopje) on pohjoismakedonialainen poliitikko. Hän oli Pohjois-Makedonian eli tuolloisen Makedonian tasavallan pääministeri 15. joulukuuta 2004 lähtien elokuuhun 2006. Hän oli puolustusministeri toukokuusta 2001 marraskuuhun 2001 ja uudelleen marraskuusta 2002 joulukuuhun 2004. Hän oli Makedonian sosiaalidemokraattisen liiton (SDSM) johtaja.
Bučkovski suoritti alemman korkeakoulututkinnon oikeustieteessä Skopjessa 1986, ylemmän 1991 ja väitteli tohtoriksi 1998. Hän toimi osatasavaltansa parlamentin asiantuntijana 1987–1988 ja työskenteli yliopistossa vuodesta 1998. Varaprofessoriksi hänet nimitettiin 2003. Bučkovski oli keskusvaalilautakunnan jäsen 1998–2000 ja Skopjen kaupunginvaltuuston puheenjohtaja 2000–2001.
Bučkovski nimitettiin puolustusministeriksi Ljubčo Georgievskin laajapohjaiseen hallitukseen toukokuussa 2001, ja hän katkoi tointa SDSM:n Branko Crvenkovskin toisessa hallituksessa 1. marraskuuta 2002 alkaen. Kun Crvenkovski voitti ennenaikaiset presidentinvaalit huhtikuussa 2004. Hänen seuraajansa Hari Kostov erosi yllättäen jo marraskuussa ja Bučkovskista tuli 26. marraskuuta puolueensa johtaja ja hallituksen muodostaja. Hän otti kahdeksan Kostovin ministerin lisäksi mukaan kymmenen uutta ja otti tavoitteekseen kehittää maan EU- ja NATO-integraatiota.
Vuonna 2013 Bučkovski uhkasi erota SDSM:stä ja perustaa uuden puolueen. Myöhemmin samana vuonna hänet tuomittiin valtion varojen väärinkäytöstä puolustusministerikaudellaan kolmeksi vuodeksi vankilaan.