stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Seppo Kuusela
Valmennusura > Hongan apuvalmentajana ja päävalmentajana (1969–1974)

Kesällä 1969 Hongan valmentaja Olli Virtanen pyysi Kuuselaa joukkueensa apuvalmentajaksi, ja hän suostui tehtävään. Kuusela oli edelleen ansiotyössä, mutta Virtanen ajatteli Kuuselan kokemuksesta olevan hyötyä pääsarjatasolla. Kauden 1969–1970 aikana Kuusela nousi entistä suurempaan rooliin apuvalmentajana, ja hän tuli tunnetuksi temperamenttisesta valmennustyylistään. Kausi päättyi kuitenkin Hongan kolmanteen perättäiseen mestaruuteen.
Keväällä 1970 maajoukkueen päävalmentaja Robert Petersen pyysi Kuuselaa apuvalmentajaksi PM-kilpailuihin. Maajoukkueessa pelasi lukuisia Hongan pelaajia, ja siksi hän ajatteli Kuuselan olevan hyvä apuvalmentaja. Turnaus sujui hyvin, sillä Suomi voitti kaikki ottelunsa keskimäärin 42 pisteen erolla. Kuusela jatkoi kaudella 1970–1971 Hongan apuvalmentajana, mutta loppuvuonna 1970 joukkue joutui tappioputkeen. Siksi seuran puheenjohtaja ilmoitti Kuuselalle, että päävalmentaja Olli Virtanen saisi potkut, ja hänen tilalleen haluttiin nostaa Kuusela. Uutinen yllätti Kuuselan, joka lupautui päävalmentajaksi ainoastaan, mikäli Virtanen saisi jatkaa apuvalmentajana. Valmentajavaihdoksen myötä Honka alkoi voittaa otteluita ja varmisti loppukauden aikana Suomen-mestaruuden. Kuusela ilmoitti pelaajille lopettavansa päävalmentajana, mutta pelaajat vastustivat päätöstä. Kesällä 1971 hän oli jälleen maajoukkueen apuvalmentajana, kun Suomi pelasi EM-karsintoja Turkissa. Kuusela joutui valmentamaan yli puolet ottelusta, sillä päävalmentaja Petersen poistettiin pelistä teknisen virheen takia. Ottelu päättyi Turkin seitsemän pisteen voittoon. Kuusela jatkoi Hongan päävalmentajana kaudella 1971–1972, joka päättyi viidenteen perättäiseen mestaruuteen.
Kaudella 1972–1973 Honka hankki ensimmäisen ulkomaisen pelaajan, Greg Douglasin. Joukkue pääsi myös Euroopan cupiin, ja siksi seura hankki myös toisen ulkomaalaispelaajan kansainvälisiin peleihin. Honka kohtasi cupin ensimmäisellä kierroksella CS Dinamo Bucureştin, joka voitti molemmat osaottelut. Kauden edetessä joukkue hankkiutui molemmista ulkomaalaispelaajistaan eroon ja pelasi loppukauden suomalaispelaajilla. Honka saavutti SM-pronssia, mikä oli seuralle pettymys. Kaudella 1973–1974 Honka pääsi jatkamaan samalla pelaajistolla, mutta joukkueeseen nostettiin myös Anssi Rauramo ja Veli-Pekka Sirola. Runkosarja eteni joukkueelta hyvin, ja seura eteni pudotuspeleihin, joissa se kohtasi Pantterit. Honka päätti pelata välieräottelunsa uudessa Tapiolan urheiluhallissa, mikä Kuuselan mukaan häiritsi joukkueen pelaajia. Ottelu päättyikin Hongan tappioon, ja ottelusarjan päätteeksi joukkue joutui pronssiotteluihin. Seura sijoittui lopulta neljänneksi, kun Turun NMKY voitti SM-pronssia. Kauden päätteeksi Kuusela lopetti päävalmentajana ja siirtyi osa-aikaiseksi apuvalmentajaksi. Sen sijaan apuvalmentaja Olli Virtanen nostettiin takaisin päävalmentajaksi, ja Kuuselan rooli oli joukkueen motivointi.
Valmennusura > Nuorten valmentajana ja Hongan apuvalmentajana (1974–1985)

Lopetettuaan Hongan päävalmentajana Kuusela aloitti seuran nuorten valmentamisen. Hän johdatti joukkueensa muun muassa B-nuorten SM-sarjan loppuotteluun vuonna 1975. Myöhemmin Kuusela valmensi seuran A-nuoret Suomen-mestaruuteen. Joukkueessa pelasivat muun muassa hänen poikansa Jukka sekä Roy Herold. Nuorten valmennuksen ohella Kuusela oli edelleen mukana Hongan edustusjoukkueen valmennusryhmässä. Joukkue päätti kauden 1974–1975 SM-pronssiin.
Vuonna 1976 espoolaisseurat Playboys ja Tapion Honka päätettiin yhdistää Playhongaksi. Seurafuusio ei miellyttänyt Kuuselaa, joka jättäytyi pois seuran toiminnasta. Hän oli silti mukana farmijoukkue Kelohongan toiminnassa, sillä joukkueessa pelasi hänen poikansa. 1980-luvun aikana Kuusela aloitti työt Riihimäellä, jolloin paikalliset koripalloilijat pyysivät häntä alasarjoissa pelanneen Riihimäen Pallonlyöjien valmentajaksi. Lyhyen mietinnän jälkeen hän suostui valmentajaksi. Kuusela täydensi lisäksi joukkuetta pelaajilla, jotka eivät mahtuneet Hongan SM-sarjajoukkueeseen. Joukkue menestyi hyvin, sillä se eteni muun muassa Suomen cupissa neljännesvälieriin ja oli vähällä nousta toiselle sarjatasolle Suomen-sarjaan. Pallonlyöjät ei noussut kuitenkaan korkeammalle sarjatasolle, mutta Kuuselan tulon myötä paikkakunnalta nousi monia tulevia SM-sarjapelaajia.
Valmennusura > Viimeiset kerrat päävalmentajana (1985–1992)

Kaudella 1984–1985 Scotch Team -nimellä pelannut Honka oli hävinnyt lukuisia otteluita valmentaja Kari Liimon alaisuudessa. Siksi seura otti alkuvuonna 1985 yhteyttä Kuuselaan, joka haluttiin joukkueen uudeksi apuvalmentajaksi. Hän suostui päävalmentajaksi vain sillä ehdolla, että Olli Virtanen olisi joukkueen apuvalmentaja. Samalla Kuusela joutui päättämään valmentamisen Riihimäellä. Hän valmensi Scotch Teamin lopulta kahdeksanneksi, jolloin seura säilyi pääsarjatasolla.
Kuusela ei tämän lyhyen valmentajapestinsä jälkeen valmentanut missään, mutta kaudella 1991–1992 Honka otti häneen jälleen yhteyttä. Honka oli kärsinyt loukkaantumisista, ja joukkue oli sarjan viimeisenä. Kuusela siirtyi loppukaudeksi joukkueen päävalmentajaksi Jyrki Suhosen tilalle. Honka joutui karsintasarjaan, jossa SM-sarjapaikka ratkesi vasta viimeisessä ottelussa. Joukkue voitti siinä Äänekosken Huiman, jolloin seura varmisti sarjapaikkansa. Kauden jälkeen Kuusela lopetti valmentamisen.
Ura maajoukkueessa

Kuusela edusti ensimmäistä kertaa Suomen koripallomaajoukkuetta vuonna 1954. Hän nousi pian maajoukkueen avausviisikkoon ja hänet nimettiin vuoden 1955 EM-joukkueeseen. Kisojen avausottelussa Suomi kohtasi kisaisäntä Unkarin. Ottelut pelattiin Népstadionilla, jonne oli tullut kymmeniätuhansia katsojia. Ottelu päättyi Unkarin 94–58-voittoon, vaikka Suomi oli ollut tasoissa pitkään. Joukkue hävisi myös kaksi seuraavaa ottelua, mutta voitti tämän jälkeen useamman ottelun perättäin. Suomi sijoittui lopulta kisojen kymmenenneksi.
Seuraavan kerran Kuusela pelasi arvokisoissa vuonna 1957, jolloin Suomi pelasi Romanian EM-kilpailuissa. Joukkue oli pitkään lähellä jatkopaikkaa kahdeksan parhaan joukkoon, mutta viimeisessä ottelussa kärsitty tappio Romanialle pudotti Suomen pelaamaan sijoituspelejä. Suomen lopullinen sijoitus oli yhdestoista. Kuusela oli mukana myös vuoden 1959 EM-kilpailuissa, jotka järjestettiin Istanbulissa. Maajoukkueen runko pyrittiin pitämään samana, joten pelaajistossa ei tapahtunut suurta vaihtuvuutta edelliskisoihin nähden. Kuuselan mukaan kisat menivät huonommin kuin joukkue odotti. Suomi hävisi kaikki alkusarjan ottelunsa selvästi ja aloitti sijoitusottelut tappiolla. Joukkue voitti lopulta kaksi ottelua ja sijoittui kisojen kolmanneksitoista.
Kuusela ylitti 50 pelatun maaottelun rajan Jugoslavian EM-kilpailuissa vuonna 1961. Suomi oli lähtenyt kisoihin suurin odotuksin, mutta joukkueen pelit olivat olleet vaihtelevia. Suomi päätyikin pelaamaan alemman loppusarjan sijoituspelejä. Kuusela teki kisoissa 16,3 pistettä ottelua kohden, jolla hän sijoittui pistetilastossa viidenneksi. Kisojen paras korintekijä oli isäntämaata edustanut Radivoj Korać.
Viimeisen kerran Kuusela pelasi arvokisoissa vuonna 1963, jolloin EM-kilpailut pelattiin Puolassa. Suomen joukkueelta odotettiin paljon, ja suomalaislehdistö sanoi joukkueen olevan historian lupaavin ryhmä. Maajoukkuetta edusti kisoissa muun muassa Kari Liimo, Martti Liimo, Timo Lampén, Jorma Pilkevaara ja Raimo Lindholm. Kisat alkoivat Suomelta kolmella tappiolla Itä-Euroopan koripallomaille. EM-kilpailuiden viidennessä pelissä Kuusela reväytti pohkeensa ja joutui jättämään pelit kesken. Suomi sijoittui kisoissa lopulta neljänneksitoista, ja Kuusela suunnitteli maajoukkueuransa olevan ohi. Maajoukkueen päävalmentaja Kalevi Tuominen kysyi häneltä vielä halua yrittää Tokion olympiajoukkueeseen, mutta Kuusela halusi antaa tilaa nuoremmille pelaajille.
Kesällä 1968 Koripalloliitto ilmoitti, ettei sillä ollut varaa lähettää maajoukkuetta PM-kilpailuihin. Niinpä Honka ilmoitti haluavansa edustaa Suomea turnauksessa. Joukkue voitti PM-kilpailuissa Islannin, Tanskan sekä Norjan, jolloin se eteni loppuotteluun. Finaalissa joukkue sai vastaansa Ruotsin, jolle Kuusela ei ollut hävinnyt koko maaottelu-uransa aikana. Loppuottelussa Kuusela teki kuusi pistettä ja johdatti joukkueensa PM-mestaruuteen.
Pelityyli ja pelifilosofia

Kuuselan mukaan hänen laajasta lajitaustastaan oli apua koripallossa. Esimerkiksi yleisurheilussa hän oli hankkinut itselleen nopeutta, jota hän hyödynsi koripallossa. Hän oli myös fyysisesti muita ajan pelaajia edellä. Kuusela harjoitteli paljon heittoaan, ja siksi hänellä oli tarkka heitto. Kuusela heitti palloa hyppyheitolla, mikä oli aikakauteen nähden harvinaista. Hän oli omaksunut heiton italialaiselta Sergio Stefaninilta, joka oli vieraillut Suomessa vuonna 1952. Muun muassa Timo Lampén on sanonut Kuuselan hyppyheiton olleen tehokkain heitto, jonka hän on nähnyt.
Kuuselaa arvosteltiin liian hyökkäysvoittoisesta pelitavasta. Peliuransa jälkeen hän on myöntänyt, ettei hän ollut yhtä innostunut puolustamaan kuin hyökkäämään.
Valmentajana Kuusela vaati joukkueensa pelaajilta nopeutta ja kovaa fyysistä kuntoa. Siksi hän piti joukkueelleen yleisurheilupainotteisia harjoituksia. Lisäksi hän oletti pelaajien osaavan koripallon perusteet. Kuuselan joukkueet käyttivät pelissään paljon nopeita hyökkäyksiä, minkä lisäksi hän käytti paljon vaihtelevia puolustusmuotoja. Valmentajana hänet tunnettiin hyvänä pelaajien motivoijana ja kannustajana.
Yksityiselämä

Kuuselan lapsuudenperheeseen kuuluivat äiti Aili Kuusela ja isä Gunnar Kuusela. Perheen isä työskenteli Elannolla tarkastajana. Gunnar Kuusela toimi myös Nyrkkeilyliiton puheenjohtajana, minkä lisäksi hän pelasi jalkapalloa ja harrasti uintia. Seppo Kuusela asui nuoruudessaan myös Toijalassa, mutta oppikoulun hän aloitti sotien jälkeen Helsingin normaalilyseossa. Hän kävi oppikoulua kuusi luokkaa, mutta jätti sen kesken ja jatkoi opintoja Suomen Liikemiesten Kauppaopistossa.
Kuusela avioitui Raita Saarnikon kanssa. Saarnikon isä Eino Saarnikko edusti Suomea vuoden 1948 olympialaisissa. Kuuselan ja Saarnikon esikoinen Jukka syntyi 1958 ja perheen toinen lapsi, sittemmin maajoukkueessakin koripalloa pelannut Petteri vuonna 1963.
Koripallouransa aikana Kuusela työskenteli muun muassa Gillettellä ja Elizabeth Ardenin kosmetiikkayhtiössä. Myöhemmin hän työskenteli myös Karl Larkin kosmetiikkayhtiössä. 1980-luvulla Kuusela työskenteli Riihimäen lasitehtaalla ja Nuutajärven lasitehtaalla. Hänestä kertova elämäkerta Hyppyheitto – Seppo Kuuselan tarina ilmestyi vuonna 2010.
Kuusela kuoli 16. lokakuuta 2014, 80 vuoden iässä. Hänet nimettiin Suomen koripallon Hall of Fameen vuonna 2019.
Saavutukset > Pelaajana

Koripallon Suomen-mestaruus: 1952, 1953, 1954, 1955, 1956, 1957, 1959, 1968, 1969
Vuoden koripalloilija: 1959, 1960
SM-sarjan paras pisteidentekijä: 1960, 1961
Käsipallon Suomen-mestaruus: 1953, 1955
Saavutukset > Valmentajana

Koripallon Suomen-mestaruus: 1970, 1971, 1972
Aiheesta muualla

FIBA Europen pelaajaprofiili (englanniksi)
Suomen Koripalloliitto (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1955
3 Lampén |
4 Nuutinen |
5 Lindholm |
6 Suviranta |
7 Heinänen |
8 Virtanen |
9 Salonen |
10 Sylander |
11 Ravantti |
12 Kuusela |
13 Jokinen |
14 Mutru |
15 Tuominen |
Valmentajat Ojanen & Tuominen
Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1957
3 Lampén |
4 Nuutinen |
5 Lindholm |
6 Suviranta |
7 Jantunen |
8 Suhonen |
9 Kala |
10 Kuusela |
11 Sylander |
12 Salonen |
13 Mutru |
14 Koivisto |
Valmentaja Tuominen
Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1959
3 Köli |
4 Lampén |
5 Palkoaho |
6 Nenonen |
7 Nuutinen |
8 Lindholm |
9 Jantunen |
10 Rousti |
11 Kala |
12 Kuusela |
13 Salonen |
14 Vartia |
Valmentaja Tuominen
Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1961
4 Manninen |
5 K. Liimo |
6 Lampén |
7 Laanti |
8 Nurma |
9 M. Liimo |
10 Bärlund |
11 Lindholm |
12 Ailus |
13 Jantunen |
14 Kuusela |
15 Vartia |
Valmentaja Tuominen
Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1963
4 Manninen |
5 K. Liimo |
6 Lampén |
7 Laanti |
8 M. Liimo |
9 Harjula |
10 Siljola |
11 Ailus |
12 Kauppinen |
13 Pilkevaara |
14 Kuusela |
15 Vartia |
Valmentaja Tuominen
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Raimo Lindholm | Vuoden koripalloilija 1959 ja 1960 | Seuraaja: Timo Lampén |
Panttereiden ottelu Porin Vetoa vastaan vuonna 1962. Kuusela numerolla 7.
Kuusela pallon kanssa maaottelussa Ruotsia vastaan.
Helsingin Sanomain Säätiö

Helsingin Sanomain Säätiön logo.
Helsingin Sanomain Säätiö sr on yksityinen, yleishyödyllinen säätiö. Sen tarkoituksena on edistää ja tukea korkeatasoista tutkimusta ja sananvapauden toteutumista. Erityisesti säätiö tukee viestintään liittyvää tutkimusta ja tulevaisuuden ennakointiin tähtäävää tutkimusta. Tehtäväänsä säätiö toteuttaa jakamalla apurahoja sekä ylläpitämällä Helsingissä toimivaa Median museo ja arkisto Merkkiä, joka luotiin vuonna 2023 yhdistämällä Päivälehden museo ja Päivälehden arkisto. Museon ja arkiston aiempi nimi viittasivat Helsingin Sanomien edeltäjään Päivälehteen, joka ilmestyi vuosina 1889–1904.
Toiminnallaan säätiö haluaa olla kehittämässä suomalaista viestintäteollisuutta ja olla vaikuttamassa erityisesti sanomalehden menestykseen tulevaisuudessakin. Helsingin Sanomain Säätiö perustettiin vuonna 2005, kun Helsingin Sanomain 100-vuotissäätiö ja Päivälehden arkistosäätiö yhdistettiin. Vuosina 2006−2022 säätiö jakoi apurahoja ja stipendejä 48 212 005 euroa yhteensä 405 hankkeelle.
Säätiön yliasiamiehen Heleena Savelan seuraajaksi nimitettiin vuoden 2015 lopussa Ulla Koski. Säätiön toiminnasta teetettiin vuonna 2017 laaja vaikuttavuusarviointi.
Apurahat

Säätiö myöntää rahoitusta viestintäalan tutkimukseen ja koulutukseen, sananvapauden edistämiseen liittyvään tutkimukseen sekä erilaisiin sananvapaushankkeisiin.
Erityisesti säätiö tukee tutkimusta, joka tähtää tulevaisuuden ennakointiin tai edistää uusien innovaatioiden kehittämistä viestintäteollisuuteen. Lisäksi säätiö tukee toimittajien ja viestinnän alan post doc -tutkijoiden ja professoreiden kansainvälistymistä. Rahoitus on tarkoitettu ennen kaikkea väitöskirjan jälkeiseen tutkimustyöhön. Suurin osa rahoituksesta maksetaan yliopistojen ja tutkimuslaitosten kautta. Hakijana voi olla yksityishenkilö, työryhmä tai rekisteröity yhteisö.
Säätiön tutkimusrahoitusta voi hakea ympäri vuoden. Haku on kaksivaiheinen. Ensimmäiseen vaiheeseen osallistutaan ideapaperilla ja alustavalla budjetilla. Ideapapereiden perusteella säätiö valitsee hankkeet toiseen vaiheeseen. Säätiön hallitus tekee rahoituspäätökset kaksi kertaa vuodessa.
Toimittajastipendit

Säätiö myöntää keskivälillä uraansa oleville toimittajille stipendejä jatko-opiskeluun ulkomaisissa huippuyliopistoissa Britanniassa, Kiinassa, Saksassa, Tanskassa ja Yhdysvalloissa. Toimittajastipendit ovat haettavissa kerran vuodessa syksyllä.
Palkinnot ja kilpailut

Tiedettä suomeksi -palkinnolla säätiö haluaa tukea viestinnän alalla tehtävää suomenkielistä tieteellistä julkaisemista ja nostaa sen arvostusta. Palkinto jaetaan joka toinen vuosi. Palkinnon suuruus on 25 000 euroa, ja se voidaan jakaa korkeintaan kolmen saajan kesken.
Ilkka Malmberg -palkinto kirjoittavalle toimittajalle jaettiin ensimmäisen kerran syksyllä 2022. Palkinnolla säätiö haluaa kiinnittää huomiota taitavaan journalistiseen kirjoittamiseen. Palkinto on nimetty Helsingin Sanomien toimittajan Ilkka Malmbergin (1954−2016) mukaan.
Kehitysjournalismipalkinto Suomen Punaisen Ristin, Viestintä ja kehitys -säätiö Vikesin, Journalistiliiton ja Helsingin Sanomain Säätiön vuonna 2020 perustama palkinto, joka jaetaan kerran vuodessa. Palkinnolla halutaan nostaa esiin laadukkaita ja innovatiivisia journalistisia julkaisuja, jotka käsittelevät globaaleja teemoja. Palkinnon voittaja saa 3 000 euron rahapalkinnon, ja lisäksi jaetaan kunniamainintoja.
Uutisraivaaja-kilpailussa etsitään yhteiskunnallisesti merkittäviä ja ajankohtaisia journalistisia projekteja, jotka soveltavat uusia teknologioita. Kilpailun tavoite on uudistaa journalismia ja tiedonvälitystä sekä löytää uusia tapoja tehdä journalismia. Kilpailu on järjestetty joka toinen vuosi vuodesta 2011 alkaen.
Pöytäkirjojen ulkopuolelta -kirjoituskilpailun säätiö on järjestänyt kolmesti: Päivälehti–Helsingin Sanomien täyttäessä 120 vuotta (2009), 125 vuotta (2014) ja 130 vuotta (2019). Sanoma Media Finland Oy:n entisille ja nykyisille työntekijöille suunnatussa kilpailussa on kerätty talteen muistoja ja kokemuksia mediayhtiön arjesta vuosikymmenten varrelta.
Aiheesta muualla

Säätiön kotisivut
Kauko Hynninen

| Kauko Hynninen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 10. maaliskuuta 1933 Joroinen
Kuollut: 21. joulukuuta 1989 (56 vuotta) Kuopio
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Kauko Kalervo Hynninen (10. maaliskuuta 1933 Joroinen – 21. joulukuuta 1989 Kuopio) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli Kuopion Yhteisteatterissa vuodesta 1963 alkaen. Lisäksi hänellä oli useita sivurooleja kokoillan elokuvissa ja televisiotuotannoissa.
Ura

Kauko Hynnisen vanhemmat olivat Vilho Hynninen ja Eva Hynninen. Hän aloitti näyttelijän uransa Varkauden työväen teatterissa 1958–1961, minkä jälkeen hän näytteli Vaasan Suomalaisessa teatterissa 1961–1963. Hynninen kiinnitettiin Kuopion kaupunginteatterin edeltäjään Kuopion Yhteisteatteriin 1963.
Hynninen näytteli uransa varhaisvaiheessa Konsta Pylkkäsen roolin näytelmässä Havukka-ahon ajattelija. Syksyllä 1967 hänellä oli päärooli musikaalissa Viulunsoittaja katolla. Hynnisen rooliluetteloon kuuluu myös muun muassa Marski (Päämajassa) ja Petruccio (Kiss Me Kate).
Teatterityönsä ohella Hynninen näytteli sivurooleja muutamissa Mikko Niskasen ohjaamissa elokuvissa (Aika hyvä ihmiseksi, Ajolähtö, Syksyllä kaikki on toisin). Lisäksi hän näytteli erinäisissä televisiotuotannoissa (Ruusubaletti, Siunattu hulluus, Vetää kaikista ovista).
Hynninen opiskeli nuoruudessaan laulua Elbe Nissisen, Aila Itäkylän ja Oiva Ruhasen ohjaamana.
Pauno Kymäläinen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 14. marraskuuta 1949 (ikä 74)
Syntymäpaikka: Rauma, Suomi
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 188 cm
Junioriseurat
: VG-62
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1968–1969 | VG-62 |  |  |
| 1970 | Pyrkivä |  |  |
| 1971–1986 | TPS | 368 | (21) |
| Yhteensä | Yhteensä | 368 | (21) |
Maajoukkue
| 1972–1981 | Suomi U21 | 12 | (1) |
| 1975–1985 | Suomi | 39 | (0) |
Valmennusura
1987–1990: PPT
1993: TPS
1995: ÅIFK

Pauno Kymäläinen (s. 14. marraskuuta 1949 Rauma) on suomalainen entinen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Laitapuolustajana ja liberona pelannut Kymäläinen pelasi lähes koko uransa Turun Palloseurassa.
Kymäläinen muutti Naantaliin perheensä mukana vuonna 1962. Kymäläisen pelaajaura alkoi VG-62:ssa, jossa hän pelasi vuosina 1967–1969 sekä jääkiekkoa että jalkapalloa. Vuonna 1970 hän siirtyi Turun Pyrkivään ja sieltä yhden kauden jälkeen Turun Palloseuraan. TPS:ssa Kymäläinen voitti heti ensimmäisellä kaudellaan mestaruuden. Lisää mestaruuksia tuli 1972 ja 1975, ja lisäksi hän voitti kahdesti hopeaa sekä kolmesti pronssia. Kymäläisen ura jatkui TPS:ssa aina vuoteen 1986 asti. Hän toimi seuran kapteenina useita vuosia ja pelasi sen riveissä 368 pääsarjaottelua, joissa teki 21 maalia.
Maajoukkueeseen Kymäläinen pääsi ensimmäisen kerran 1972, seuraavan kerran 1975, mutta vakiokokoonpanoon hän nousi vasta 1982 ollessaan jo 32-vuotias. Hän toimi myös maajoukkueen kapteenina ja lopulta pelasi kaikkiaan 39 maaottelua.
Pelaajauran jälkeen Kymäläinen valmensi Porin Pallo-Tovereita 1987–1990 ja Turun Palloseuraa 1993. Vuonna 2010 Kymäläinen pelaa ikämiesten M55-sarjaa VG-62:ssa.
Kyberpunk

Berliinissä sijaitseva Sony Center on saanut vaikutteita kyberpunk-estetiikasta.
Kyberpunk (engl. cyberpunk) on tieteiskirjallisuuden alalaji, jossa yhdistyvät korkea tekniikka ja yhteiskunnan pohjasakka. Kyberpunkia ovat myös sellainen popmusiikki, anime, manga ja videopelit, joissa punk-ideologia yhdistyy tieteisseikkailujen kauhukuvitelmiin.
Historia

Kyberpunk syntyi 1980-luvulla. Nimitystä cyberpunk käytti ensimmäisenä yhdysvaltalainen Bruce Bethke kertomuksessaan Cyberpunk (1980). Nimitys on yhdistelmä sanoista kybernetiikka ja punk. William Gibsonin niin sanottu kyberavaruustrilogia Neurovelho (1984), Kreivi Nolla (1986) ja Mona Lisa (1988) oli suuntauksen keskeinen käynnistäjä. Muita merkittäviä kyberpunk-kirjailijoita ovat esimerkiksi K. W. Jeter, Philip K. Dick, Walter Jon Williams ja Bruce Sterling. Kyberpunkin ennakoijiksi on kutsuttu muun muassa Mary Shelleyn Frankensteinia, Aldous Huxleyn Uljasta uutta maailmaa ja George Orwellin Vuotta 1984.
Teemat ja piirteet

Kyberpunkin keskeisiä aiheita ovat tietoverkot, väestöräjähdys, yhteiskunnan pirstotuminen, ekologiset kriisit, ihmisen toiminta kyberavaruudessa, tekoäly ja suuryhtiöt. Kertomusten tapahtumapaikkana on yleensä lähitulevaisuus ja siellä uhkaava dystopia, joka liittyy teknologian kehitykseen, ympäristökysymyksiin tai poliittisiin järjestelmiin. Tarinoissa esiintyy usein urbaania väkivaltaa ja korruptiota.
Kyberpunkissa sankari on outsider-tyyppinen. Tyypillisiä hahmoja ovat jengiläiset ja katujen elätit, palkkasoturit sekä dekkerit, jotka tuntevat virtuaalimaailman ja tietokoneet. Henkilöhahmoihin kuuluu myös kyborgeja eli koneen ja ihmisen yhteenliittymiä.
Alalajit

Kyberpunkissa on useita omia alalajeja, kuten myyttipunk, kellopelipunk, atomipunk, steampunk, decopunk, dieselpunk, dreampunk, elfpunk, nowpunk, solarpunk, stonepunk, nanopunk ja biopunk. Myyttipunk käsittelee kuvitteellista myyttistä menneisyyttä. Kellopelipunk kuvaa tulevaisuutta tai vaihtoehtohistoriaa, jossa käytetään kellopeliteknologiaa. Atomipunkissa kuvataan atomienergian hyödyntämistä 1950-luvun atomiuskon hengessä. Solarpunkissa nähdään luonnon ja ihmisen harmonia sekä vapautuminen ilmaston saastumisongelmista.
Elokuvat

Elokuvista Blade Runner, Ruohonleikkaaja, Terminator, Ghost in the Shell, Total Recall, Nirvana ja Matrix-elokuvasarja sisältävät kyberpunk-aineksia. Myös televisiosarja Dark Angel on saanut vaikutteita kyberpunkista. Valkokankaalle William Gibsonin tuotannosta ovat päässeet novellit Johnny Mnemonic (Johnny Mnemonic – kuoleman kuriiri, 1995) ja New Rose Hotel (New Rose Hotel - Tuomiopäivän salaliitto, 1998).
Musiikki

Billy Idolin albumi Cyberpunk on saanut inspiraatiota William Gibsonin kirjasta Neurovelho.
Pelit

Vuonna 1990 julkaistu Cyberpunk 2020 on kyberpunk-maailmaan sijoittuva roolipeli synkästä lähitulevaisuudesta. Kyberpunk-tyylisiä tarinoita ja ympäristöjä on myös videopeleissä Snatcher, Flashback, Syndicate, Deus Ex, Shin Megami Tensei: Devil Summoner: Soul Hackers, Shadowrun, System Shock ja Cyberpunk 2077.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kyberpunk Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta Kyberpunk on Wikiaineistossa
Hyperkonjugaatio

Hyperkonjugaatio kaksoissidoksen (C=C) ja metyyliryhmän σ-sidoksen (C–H) välillä.
Hyperkonjugaatio on orgaanisessa kemiassa tyhjän p- tai π*-orbitaalin tai täyden π-orbitaalin ja sen viereisen σ-sidoksen (usein C–H) välisestä peitosta johtuva stabiloiva vuorovaikutus. Hyperkonjugaatio stabiloi karbokationeja ja substituoituja alkeeneja.
Hydroksyyliamiini

| Hydroksyyliamiini |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  7803-49-8
PubChem CID:  787
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  NH2OH
Moolimassa:  33,034
Ulkomuoto:  Valkoinen kiteinen aine
Sulamispiste:  33 °C
Tiheys:  1,204 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Liukenee hyvin veteen
Hydroksyyliamiini (NH2OH) on epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Ainetta käytetään orgaanisessa synteesissä ja pelkistimenä.