stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Zvenyhora

| Zvenyhora> Звенигора |
| --- | --- |
 Zvenyhora-elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Oleksandr Dovženko
Käsikirjoittaja:  Maik Johansen, Juri Tjutjunnyk (Юрій Тютюнник), Oleksandr Dovženko
Säveltäjä:  Vyacheslav Ovchinnikov (käännä suomeksi)
Kuvaaja:  Boris Zavelev (käännä suomeksi)
Leikkaaja:  Oleksandr Dovženko
Pääosat:  Semen Svašenko, Mykola Nademskyi, Les Podorožni, Volodymyr Uralskyi,   Heorhi Astafjev, J. Seljuk, Leonid Barbe, Marija Paršyna,  Polina Skljar-Otava, Anastasi Symonov, Juri Myh’alov, Mykola Tšarov 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Neuvostoliitto
Tuotantoyhtiö:  Odessan elokuvastudio
Levittäjä:  Mosfilm
Ensi-ilta:  1927
Kesto:  versiosta riippuen 67 min (1927), 92 min (1973) tai 97 min (2011)
Alkuperäiskieli:  - venäjä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Zvenyhora (ukr. Звенигора, ven. Звенигора, Zvenigora) on Oleksandr Dovženkon ohjaama, Odessan elokuvastudiolla toteutettu neuvostoliittolainen mustavalkoinen mykkäelokuva, jonka ensi-ilta oli vuonna 1928.
Alkuperäiset vuoden 1927 ukrainankieliset välitekstit korvattiin 1930-luvulla venäjänkielisillä teksteillä. Elokuvan Suomen ensi-ilta oli vuonna 1967. Elokuvasta on myös Mosfilmin vuonna 1973 julkaisema, musiikilla taustoitettu 92-minuuttinen restauroitu versio. Vuonna 2011 elokuva restauroitiin digitaaliseen muotoon Dovženko-keskuksessa ja samalla ukrainankieliset välitekstit palautettiin Dovženkon käsikirjoituksen avulla. Vuonna 2011 julkaistun, musiikilla taustoitetun version kesto on 97 minuuttia.
Zvenigora-elokuva, välitekstit  (venäjäksi) (kesto 1 h 31 min 40 s)
Elokuva oli ensimmäinen Dovženkon mykkäelokuvan trilogiasta, ja loi hänelle johtavan ukrainalaisen elokuvaohjaajan maineen. Sergei Eisenstein totesi elokuvan nähtyään: "Kun valot tulivat jälleen päälle me tunsimme, että olimme todistaneet elokuvan kehityksen muistiin jäävää tapahtumaa."
Vuonna 2021 elokuva arvioitiin Ukrainan elokuvahistorian 19. parhaaksi teokseksi Dovženko-keskuksen julkaisemalla Ukrainan elokuvahistorian sata parasta elokuvaa -listalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zvenyhora Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Zvenigora
Käännös suomeksi
Adhara

| Adhara |
| --- | --- |

Bayerin designaatio:  Epsilon Canis Majoris,ε CMa ,ε Canis Majoris, EPS CMA
Flamsteedin designaatio:  21 Canis Majoris, 21 CMa
HD-designaatio:  HD 52089
Muut designaatiot:  Adara, Adharaz, Undara, Undara, HR 2618, CoD -28°3666, SAO 172676, FK5 268, HIP 33579, GC 9188, ADS 5654, CCDM 06586-2858
Fyysiset ominaisuudet
Näennäinen kirkkaus:  1,51 mv
Absoluuttinen kirkkaus:  −4,11 Mv
Valovoima:  20000 aurinkoa
Spektriluokka:  B2 Iab
Väri-indeksi:  B-V −0,13  U-B −0,93
Lämpötila:  24750 K
Metallipitoisuus:  20% Auringon
Astrometriset ominaisuudet
Tähdistö:  Iso Koira, Canis Major, CMa
Rektaskensio (J2000):  06h 58m 37,6s
Deklinaatio (J2000):  −28° 58' 19"
Etäisyys:  valovuotta, parsekia
Parallaksi:  7,57+- 0,57 mas
Säteisnopeus:  +27,3 km/s
Ominaisliike:  RA 2,63  dekl. 2,29 mas/v
 Näkyy leveysasteiden 62° N  ja 90° S välillä. 
Epsilon Canis Majoris (ε Canis Majoris, ε CMa, EPS CMA, ) eli Adhara/Adara on Ison koiran tähtikuvion toiseksi kirkkain tähti ja yksi yötaivaan kirkkaimmista tähdistä. Adhara on arabian kielessä عذارى eli ‘aðāra’,"neitsyet".
Adara on 470 valovuoden päässä oleva kaksoistähti, jonka
näennäinen kirkkaus on 1,50, väri-indeksi B-V -0,21 ja päätähden, joka on kirkas sininen jättiläistähti spektriluokka B2II ja pintalämpötila 20 000 kelviniä.
Adhara on yksi kuumimmista kirkkaista tähdistä.
Tähden kirkkaus näkyvällä alueella on 3 700 Aurinkoa
ja kokonaissäteily kaikilla sähkömagneettisen säteilyn aaltoalueilla ainakin 15 000 Aurinkoa.
Tähden absoluuttinen kirkkaus on -5,0. B-komponentin kirkkaus on +7,5 ja etäisyys A:sta ehkä noin 1 000 AU.
| --- | --- |
Tähdet:  Sirius, ε CMa, δ CMa, β CMa, η CMa, ζ CMa, ο2 CMa, σ CMa, κ CMa, ο1 CMa, ν2 CMa, ω CMa, θ CMa, γ CMa, ξ1 CMa, ι CMa, τ CMa, ν3 CMa, 27 CMa, λ CMa, ξ2 CMa, π CMa, 15 CMa, 145 CMa, 29 CMa, μ CMa, 10 CMa, HD 47536, 11 CMa, FR CMa, R CMa, ν1 CMa, 17 CMa, 26 CMa, 12 CMa
Eksoplaneetat:  HD 47536 b
Taivaan kirkkaimmat tähdet
Way Out

| Way Out Technicolour |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2003
 Julkaistu: syyskuu 2003
 Tuottaja(t): Jukka Backlund
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 46.27
 Levy-yhtiö: EMI
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 37.
Technicolourin muut julkaisut
|   | Way Out 2003 | Only Shadows Dance 2005 |
Singlet albumilta Way Out
 ”One Night” Julkaistu: 2003  ”Fireflies” Julkaistu: 2003  ”Endless” Julkaistu: 2004
Way Out on Technicolourin esikoisalbumi, joka julkaistiin syyskuussa 2003. Levyn on tuottanut Jukka Backlund, ja se on ainoa Aki Rädyn kanssa äänitetty albumi, sillä hän jätti yhtyeen henkilökohtaisista syistä vuonna 2005 ennen toista studioalbumia Only Shadows Dance.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 37.
Kappaleet

One Night – 3.45
Come With Me – 3.42
Fireflies – 4.31
Endless – 4.01
Technicolour – 4.42
The Troubadour – 4.31
Way Out – 4.17
Something More – 3.48
Staring – 3.56
Leave It All Behind – 4.36
Crawling – 4.35
Kokoonpano

Jimi Pääkallo – laulu, akustinen kitara
Toni – bassokitara, haitari
Dingo – rummut
Aki Räty – kosketinsoitin, kitara, taustalaulu, haitari
Gary - kitara
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Mikko Raita – kitara (kappale 9)
Jukka Backlund – kosketinsoitin, Hammond-urut
Kokoonpano > Tuotanto

Jukka Backlund – tuottaja, äänittäjä
Mikko Raita – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
Tehdas Numero Kolme – design
Thomas Eberger – masteroija
Kaisa Matikainen – valokuvat
Arvostelut

Soundi:
Aiheesta muualla

Way Out discogs.com -sivustolla
Ylimmäinen (Joensuu)

| Ylimmäinen |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Karjala
Kunnat:  Joensuu
Koordinaatit:  62°42′21″N, 30°21′30″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Vuoksen vesistö (04)
Järvinumero:  04.348.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  127,9 m 
Rantaviiva:  29,45 km 
Pinta-ala:  4,09 km² 
Tilavuus:  0,0187 km³ 
Keskisyvyys:  4,5 m 
Suurin syvyys:  23,8 m 
Saaria:  32
:  Mäntysaari Ruissaari Saunasaari Suurisaari Ukonsaari
 fiYlimmäinen 
Ylimmäinen on syvyyssuhteiltaan epäyhtenäinen metsäjärvi Joensuussa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 4,1 neliökilometriä. Etäisyys Joensuun keskustasta on 31 kilometriä itäkoilliseen.
Maantiede

Ylimmäisen pituus kaakosta luoteeseen on 4,9 kilometriä. Järven pohjoisosa on eteläosaa leveämpi. Huomattavia lahtia ovat järven keskivaiheilla sijaitseva Kalliolahti ja järven läntisimmän osan muodostava Jokilahti. Noin viidesosa Ylimmäisestä on enintään metrin syvä ja noin kahdeksasosa on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvintä aluetta on järven pohjoisosan Lokkiselkä, jossa sijaitsee myös järven syvin kohta, 24 metriä. Myös järven keskiosassa on kymmenestä viiteentoista metriä syviä vyöhykkeitä. Järven eteläisimmän osan Ylimmäisenluhta on erittäin matalaa vesialuetta ja se rajautuu suohon.
Ylimmäisen saariluku on 32. Saarista yksi on alle aarin laajuinen luoto. Viisi saarta on yli hehtaarin laajuisia. Laajin saari on noin seitsenhehtaarinen Suurisaari järven keskiosassa, sen kaakkoispuolella sijaitsee noin kaksihehtaarinen Mäntysaari. Järven eteläosassa sijaitsee usean hehtaarin laajuiset Ukonsaari ja Saunasaari, länsiosassa sijaitsee Ruissaari, jonka tuntumassa on useita pieniä saaria. Ylimmäisen rannat ovat metsä- ja suomaata, ranta-alueella on jonkin verran pientaloja.
Ylimmäiseen laskee Mäntylamminpuro luoteesta Suuri-Mainin (127,9 metriä mpy) kautta. Lisäksi järveen laskee useita suo-ojia. Ylimmäisen luusua sijaitsee järven länsikolkassa, josta alkaa länteen kohti Sarvinginjokea virtaava lasku-uoma. Sarvinginjoki jatkuu Pohjanjokena ja Vääräjokena luoteeseen ja päätyy Pielisjokeen.
Ylimmäisen vesitilavuus on 18 677 000 kuutiometriä.
Ylimmäinen (04.348.1.004) kuuluu Vääräjoen valuma-alueeseen (04.348), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Pielisjoen yläosan alue (04.34) ja ensimmäinen on Oriveden–Pyhäselän alue (04.3). Ylimmäinen on Vääräjoen valuma-alueen laajin vakavesi, toiseksi laajin on Pieni Mäntylampi ja kolmanneksi laajin on Tuomijärvi. Alueeseen kuuluu 23 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista vain Ylimmäinen on yli neliökilometrin laajuinen.
World Open (snookerturnaus)

World Open, aikaisemmin myös järjestetty pitkään nimellä Grand Prix, on maailmanmestaruuskisojen ja UK Championship-turnauksen jälkeen kolmanneksi suurin, ja perinteinen, snookerin ranking-turnaus. Se on käyty vuosittain vuodesta 1982 lähtien, jolloin sen nimi oli Professional Players Tournament, eikä sillä ollut sponsoria. Grand Prix-nimitys tuli käyttöön vuonna 1984, jolloin tapahtumaa sponsoroi tupakkamerkki Rothmans. Vuosina 2001-2003 turnaus järjestettiin nimellä LG Cup. Vuosina 2006-2008 alkaen pääsponsorina toimi kellovalmistaja Royal London Watches, ja aikaisemmin sponsoreina ovat toimineet Totesport sekä Škoda 1990-luvulla. Tapahtuma luotiin alun perin, koska ranking-turnausten määrää haluttiin kasvattaa.
Vuosien mittaan turnauksen palkintorahat ovat kasvaneet huimasti, koska ensimmäisessä turnauksessa voittaja sai palkintorahaa £5 000, kun huippuvuosina voittaja sai £82 500. Viimeisin palkintosumma oli £75 000.
Uusi formaatti

Perinteinen turnaus koki muutoksia mentäessä kaudelle 2010/2011, sillä ensinnäkin nimeksi muutettiin World Open . Formaatti on muuttunut myös siten, että edellisen kierroksen selvittäneiden pelaajien vastustajat arvotaan sen sijaan, että kaavio muodostuisi ranking-sijoituksen mukaisesti. Turnaus on myös nykyään avoin eli amatööripelaajillakin on mahdollisuus osallistua karsintoihin.
Historiallisia tapahtumia

Vuonna 1982 turnaus pelattiin ensimmäisen kerran, jolloin nuori Jimmy White eteni finaaliin, jossa pidemmän korren veti kuitenkin 1970-luvun valtias Ray Reardon. Tämä jäi historiaan Dracula Reardonin viimeisenä suurturnausvoittona. Tämän jälkeen pelipöytiä hallitsi Steve Davis.
Vuonna 1986 finaalissa pelasi kaikkien aikojen vanhin finalisti Rex Williams, joka hävisi tämän kuitenkin Jimmy Whitelle.
Vuonna 1999 Ronnie O'Sullivan teki turnauksen historian ensimmäisen maksimibreikin ensimmäisen kierroksen ottelussaan Graeme Dottia vastaan.
Vuonna 2001 O'Sullivan teki turnauksen historian toisen maksimibreikin toisen kierroksen ottelussaan Drew Henryä vastaan.
Vuonna 2002 Chris Small saavutti ensimmäisen ja ainoan ranking-turnausvoittonsa.
Vuosina 2003 ja 2004 John Higgins teki O'Sullivanin tapaan turnaushistorian kaksi peräkkäistä maksimibreikkiä. Nämä olivat turnauksen historian kolmas ja neljäs lajiaan. Ensimmäinen maksimi tuli finaaliottelussa Mark Williamsia vastaan, ja jälkimmäinen seuraavan vuoden karsintavaiheessa Ricky Waldenia vastaan.
Vuoden 2005 finaalissa John Higgins teki neljään peräkkäiseen erään yli sadan pisteen lyöntisarjan ja teki 494 pistettä siten, että vastustaja O'Sullivan ei saavuttanut pistettäkään. Finaali päättyi murskalukemin 9–2 .
Vuonna 2006 nuori Jamie Cope teki turnauksen historian viidennen maksimibreikin ottelussaan Michael Holtia. Saman turnauksen finaalissa oli vastakkain kaksi ranking-turnauksen finaalin ensikertalaista, joista toinen oli Cope. Voittajaksi selvytyi kuitenkin Ronnie O'Sullivanin matkallaan pudottanut Neil Robertson. Vuosina 2006 ja 2007 turnaus aloitettiin poikkeuksellisesti alkulohkomuotoisena.
Vuonna 2007 Tom Ford teki historian kuudennen maksimibreikin ottelussaan mestari Davisia vastaan .
Vuonna 2009 Neil Robertson voitti tämän turnauksen jo toistamiseen urallaan .
Vuonna 2010 Ronnie O'Sullivan teki ennätyksellisen 10. maksimibreikin uusitussa World Open-turnauksessa, jonka voittajaksi selviytyi juuri The Rocketin finaalissa kaatanut Neil Robertson, joka osallistui kuudennen kerran ranking-turnauksen finaaliin ja saavutti myös kuudennen voittonsa. Turnausmuoto koki myös uudistuksen nopeampien ja lyhyempien pelien muodossa.
Steve Davis voitti 1980-luvulla turnauksen peräti kolme kertaa, ja oli neljä kertaa finaalissa. Parempaan on yltänyt vain Stephen Hendry, joka voitti ensimmäisen kerran vuonna 1987 ja tämän jälkeen 1990-luvulla kolmesti, sekä turnauksen historian menestynein pelaaja John Higgins neljällä voitolla ja seitsemällä finaalillaan. Higginsin viimeisin voitto on vuodelta 2008 ja ensimmäinen vuodelta 1994. Myös Mark Williams on menestynyt turnauksessa hyvin, koska hänen saavutuksensa ovat täysin samat kuin Davisin. Higgins ja Williams ovat menestyneet turnauksessa pääasiassa 2000-luvulla.
Voittajat

| Vuosi | Voittaja | Finaalivastustaja | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
World Open
| 2019 |  Judd Trump |  Thepchaiya Un-Nooh | 10–5 |
| 2018 |  Mark Williams |  David Gilbert | 10–9 |
| 2017 |  Ding Junhui |  Kyren Wilson | 10–3 |
| 2016 |  Ali Carter |  Joe Perry | 10–8 |
World Grand Prix (Ei rankingturnaus)
| 2015 |  Judd Trump |  Ronnie O’Sullivan | 10–7 |
Star Xing Pai Haikou World Open
| 2014 |  Shaun Murphy |  Mark Selby | 10–6 |
| 2013 |  Mark Allen |  Matthew Stevens | 10–4 |
| 2012 |  Mark Allen |  Stephen Lee | 10–1 |
12bet.com World Open
| 2010 |  Neil Robertson |  Ronnie O'Sullivan | 5–1 |
Grand Prix
| 2009 |  Neil Robertson |  Ding Junhui | 9–4 |
Royal London Watches Grand Prix
| 2008 |  John Higgins |  Ryan Day | 9–7 |
| 2007 |  Marco Fu |  Ronnie O'Sullivan | 9–6 |
| 2006 |  Neil Robertson |  Jamie Cope | 9–5 |
Grand Prix
| 2005 |  John Higgins |  Ronnie O'Sullivan | 9–2 |
Totesport Grand Prix
| 2004 |  Ronnie O'Sullivan |  Ian McCulloch | 9–5 |
LG Cup
| 2003 |  Mark Williams |  John Higgins | 9–6 |
| 2002 |  Chris Small |  Alan McManus | 9–5 |
| 2001 |  Stephen Lee |  Peter Ebdon | 9–4 |
Grand Prix
| 2000 |  Mark Williams |  Ronnie O'Sullivan | 9–5 |
| 1999 |  John Higgins |  Mark Williams | 9–8 |
| 1998 |  Stephen Lee |  Marco Fu | 9–2 |
| 1997 |  Dominic Dale |  John Higgins | 9–5 |
| 1996 |  Mark Williams |  Euan Henderson | 9–5 |
Skoda Grand Prix
| 1995 |  Stephen Hendry |  John Higgins | 9–5 |
| 1994 |  John Higgins |  Dave Harold | 9–6 |
| 1993 |  Peter Ebdon |  Ken Doherty | 9–6 |
Rothmans Grand Prix
| 1992 |  Jimmy White |  Ken Doherty | 10–9 |
| 1991 |  Stephen Hendry |  Steve Davis | 10–6 |
| 1990 |  Stephen Hendry |  Nigel Bond | 10–5 |
| 1989 |  Steve Davis |  Dean Reynolds | 10–0 |
| 1988 |  Steve Davis |  Alex Higgins | 10–6 |
| 1987 |  Stephen Hendry |  Dennis Taylor | 10–7 |
| 1986 |  Jimmy White |  Rex Williams | 10–6 |
| 1985 |  Steve Davis |  Dennis Taylor | 10–9 |
| 1984 |  Dennis Taylor |  Cliff Thorburn | 10–2 |
Professional Players Tournament
| 1983 |  Tony Knowles |  Joe Johnson | 9–8 |
| 1982 |  Ray Reardon |  Jimmy White | 10–5 |
Yeelen

| Yeelen |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Souleymane Cissé
Käsikirjoittaja:  Souleymane Cissé
Perustuu:  Bambaroiden kansantarinaan
Tuottaja:  Souleymane Cissé
Säveltäjä:  Salif Keïta
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Mali Burkina Faso Ranska
Levittäjä:  Netflix
Kesto:  105 minuuttia
Alkuperäiskieli:  bambara  fulani
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Yeelen on afrikkalainen elokuva vuodelta 1987. Se voitti Cannesissa tuomariston palkinnon.
Juoni

Nuori mies Nianankoro ja hänen äitinsä ovat kymmenen vuotta paenneet pojan isän Soman vihaa. Isä on tietäjä, Komon korkeimman yhteisön jäsen, ja pelkää poikansa uhkaavan valta-asemaansa. Äiti on piilotellut poikaansa, mutta nyt pojan on astuttava esiin. Nianankoro ystävystyy kuninkaan kanssa. Käy ilmi, että Nianankoro on tahtomattaan pettänyt kuningasta tämän nuorimman vaimon Attoun kanssa.
Vastaanotto

Helsingin Sanomien Leena Virtanen kirjoitti, että Yeelenissä on sekä outoa mystiikkaa että paljon tuttua, samoja kansantarinan elementtejä kuin vaikkapa Kalevalassa. Hänestä se on universaali satu isän ja pojan välisestä vihasta, jossa perimmältään on kyse vallanhimosta ja hyvän ja pahan taistelusta. Virtanen kehuu veistoksellisen kaunista pääosan esittäjää ja Cissén etnografisesti tarkkaa kerrontaa, jossa tallennus tosin tahtoo joskus mennä sisällön edelle. Komeilla kuvilla tehty elokuva muistuttaa hänestä länsimaista taide-elokuvaa, mutta yllättää dramaturgiansa erilaisuudella.
World Open Karate Championship

| World Open Karate Championship |
| --- | --- |
Laji:  Kyokushin
Perustettu:  1975
Toimitusjohtaja:  Akiyoshi Matsui
Hallitseva mestari:   Oleksandr Jeremenko
Eniten mestaruuksia:   Makoto Nakamura (2)
World Open Karate Championships on joka neljäntenä vuotena Tokiossa käytävä Kyokushin maailmanmestaruuskilpailut. Sitä on järjestetty vuodesta 1975 lähtien ja se käydään avoimessa painoluokassa. Perustaja Mas Oyaman kuoltua 1994 Kyokushinin järjestö IKO hajosi useiksi muiksi järjestöiksi, kuten IKO 2 ja IKO 3. Sen myötä kuudennesta turnauksesta lähtien järjestöt ovat pitäneet omalla nimellä World Open turnauksia. Turnaus kestää kolme päivää, sillä osallistujia on lähes kaksisataa noin sadasta eri maasta. Ensimmäisissä kilpailuissa osallistujia oli 128 kolmestakymmenestäkahdesta eri maasta. Sitä vastoin viidensissä kilpailuissa osallistujia oli 205, 112 eri maasta.
Säännöt

Ottelut kestävät alukierroksilla kaksi minuuttia, jonka jälkeen neljä kulmatuomaria ja päätuomari antavat pisteensä voittajalle. Mikäli pisteet menevät tasan jatketaan kahdella yksittäisellä jatkoerällä, kunnes voittaja on saatu selville. Mikäli vastustaja saa yhden puolipisteen eli wazarin ja otteluaika menee umpeen julistetaan hänet voittajaksi. Sitä vastoin kahdesta puolipisteestä saa täyden pisteen eli ipponin, jonka jälkeen ottelu päättyy. Täyden pisteen saa sitä vastoin mikäli tyrmää vastustajansa tai osuman jälkeen vastustaja näyttää kipua ja kaatuu maahan yli kolmen sekunnin ajaksi. Turnauksen edetessä 32 parhaan joukkoon, ottelun kesto nousee kolme minuuttiin. Ottelut käydään täyskontaktina, jossa ei käytetä ollenkaan suojia. Säännöissä kuitenkin kielletään lyönnit päähän, eikä esimerkiksi vastustajaa saa lyödä ns. veitsikädellä kaulaan tai kasvoihin. Potkut nivusiin ovat myös kiellettyjä, jotka muussa tapauksessa johtavat hylkäykseen. Vastustajaa ei saa tarttua myöskään karatepuvusta eli gistä, jonka myötä heitot ovat kiellettyjä. Päällä ei saa myös osua toista kasvoihin.
Tulokset

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| 1975 |  Katsuaki Sato |  Hatsuo Royama |  Joko Nimoniya |
| 1979 |  Makoto Nakamura |  Keiji Sanpei |  Willie Williams |
| 1984 |  Makoto Nakamura |  Keiji Sanpei |  Akiyoshi Matsui |
| 1987 |  Akiyoshi Matsui |  Andy Hug |  Akira Masuda |
| 1991 |  Kenji Midori |  Akira Masuda |  Horoki Kurosawa |
| 1995 |  Kenji Yamaki |  Hajime Kazumi |  Francisco Filho |
| 1999 |  Francisco Filho |  Hajime Kazumi |  Alexander Pitchkounov |
| 2003 |  Hitoshi Kiyama |  Sergei Plehanov |  Ewerton Teixeira |
| 2007 |  Ewerton Teixeira |  Jan Soukup |  Arthur Hovhannisyan |
| 2011 |  Tariel Nikoleishvili |  Ewerton Teixeira |  Goderzi Kapanadze |
| 2015 |  Zahari Damyanov |  Djema Belkhodja |  Darmen Sadvokasov |
| 2019 |  Mikio Ueda |  Oleksandr Jeremenko |  Andrei Luzin |
| 2023 |  Oleksandr Jeremenko |  Kaito Nishimura |  Andrei Luzin |
2027:
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Japani | 8 | 7 | 4 | 19 |
| 2 |  Venäjä | 2 | 2 | 5 | 9 |
| 3 |  Brasilia | 2 | 1 | 2 | 5 |
| 4 |  Bulgaria | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5 |  Sveitsi | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5 |  Tšekki | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5 |  Ranska | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 8 |  Yhdysvallat | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 8 |  Armenia | 0 | 0 | 1 | 1 |
Palkinnot

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Paras taisteluhenki | Paras tekniikka | Tameshawari | Paras nuoriottelija |
| 1975 |  |  |  Howard Collins (19) |  |
| 1979 |  |  |  Willie Williams (26) |  |
| 1984 |  |  |  Akira Masuda (29) |  |
| 1987 |  Jeoffrey Cebekulu |  Kenji Midori |  Michael Lehner (22) |  |
| 1991 |  Francisco Filho |  Michael Thompson |  Kiyofumi Abe (24) |  |
| 1995 |  Hiroki Kurosawa |  Ryū Narushima |  Walter Schnaubelt (29) |  |
| 1999 |  Tatsuya Fukuda |  Ryū Narushima |  Emil Kostov (25) |  |
| 2003 |  Emil Kostov  Hiroyuki Kidachi |  Masafumi Tagahara |  Sergei Plehanov (29) |  |
| 2007 |  Tatsuya Murata |  Arthur Hovhannisyan |  Letši Kurbanov (31) |  |
| 2011 |  Goderzi Kapanadze |  Yuta Sawamura |  Zahari Damjanov (24) |  |
| 2015 |  Ašot Zarinjan |  Yuta Takahashi |  David Sarkhosyan (25) |  Kenta Nanbara |
| 2019 |  Ryunosuke Hoshi  Ašot Zarinjan |  Konstantin Kovalenko |  Ilja Karpenko (28) |  Icaro Nascimento |
| 2023 |  Shintaro Okabe |  Daiki Yamagami  Takumi Sato |  Danil Goryushkin (28) |  Bogomil Kostov |
Ísleifur Gissurarson

Ísleifur Gissurarson (1006 – 5. heinäkuuta 1080) oli islantilainen pappi, josta tuli Islannin ensimmäinen piispa maan omaksuttua kristinuskon.
Hänen vanhempansa olivat Gissur Teitsson Mosfellingarin suvusta ja Þórdís Þóroddsdóttir. Hänen opiskeltuaan Herfordissa Saksassa Bremenin arkkipiispa Adalbert Hampurilainen nimitti hänet Islannin piispaksi vuonna 1056. Hän perusti piispanistuimen kotiseudulleen Skálholtiin ja rakennutti koulun. Yksi hänen oppilaistaan oli Jón Ögmundsson, josta tuli myöhemmin ensimmäinen Hólarin piispa. Ísleifur toimi piispana 24 vuotta, kuolemaansa asti. Hänen vaimonsa oli nimeltään Dalla Þorvaldsdóttir, ja heillä oli kolme poikaa: Þorvaldur, Teitur ja Gissur, josta tuli piispa isänsä kuoleman jälkeen.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: - | Skálholtin piispa   | Seuraaja: Gissur Ísleifsson |
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019 – naisten kuulantyöntö

| Lajit yleisurheilunMM-kilpailuissa 2019   |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m | miehet | naiset |  |
| 200 m | miehet | naiset |  |
| 400 m | miehet | naiset |  |
| 800 m | miehet | naiset |  |
| 1 500 m | miehet | naiset |  |
| 5 000 m | miehet | naiset |  |
| 10 000 m | miehet | naiset |  |
| 100 m aj |  | naiset |  |
| 110 m aj | miehet |  |  |
| 400 m aj | miehet | naiset |  |
| 3 000 m ej | miehet | naiset |  |
| 4 × 100 m | miehet | naiset |  |
| 4 × 400 m | miehet | naiset | seka |
| Maraton | miehet | naiset |  |
| 20 km kävely | miehet | naiset |  |
| 50 km kävely | miehet | naiset |  |
| Korkeushyppy | miehet | naiset |  |
| Seiväshyppy | miehet | naiset |  |
| Pituushyppy | miehet | naiset |  |
| Kolmiloikka | miehet | naiset |  |
| Kuulantyöntö | miehet | naiset |  |
| Kiekonheitto | miehet | naiset |  |
| Moukarinheitto | miehet | naiset |  |
| Keihäänheitto | miehet | naiset |  |
| Seitsenottelu |  | naiset |  |
| Kymmenottelu | miehet |  |  |
n · k · 
Naisten kuulantyöntö yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 järjestettiin Khalifa International Stadiumilla 2.–3. lokakuuta 2019.
Aikataulu

| Päivämäärä | Aika | Kierros |
| --- | --- | --- |
| 2. lokakuuta | 16.55 | Karsinta |
| 3. lokakuuta | 22.35 | Loppukilpailu |