stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kemin sarjakuvakeskus
Näyttelytoiminta > Näyttelyjä Kemin sarjakuvapäivillä 1981–2016

Suomalaisia sarjakuvaoriginaaleja
Kemin ensimmäinen valtakunnallinen sarjakuvakilpailu
Ranskalaisen sarjakuvan näyttely
Kemin II valtakunnallinen sarjakuvakilpailu
Pekka Puupää
Kemin III valtakunnallinen sarjakuvakilpailu
Joonas
2 x 13 kerrosta, Barben sarjakuvia kaupungintalon hisseissä
Serge Clerkin julisteita
Uusia kotimaisia albumeja
Arkkitehtuuri sarjakuvissa
Tintin perilliset, selkeä viiva
Batman
Gilbert Shelton
Rosa Liksom
Erkki Pirtola
Erotiikkaa sarjakuvissa
Barbie
Länsimaisen sarjakuvan näyttely
Täältä tullaan kuolema! (Harri Pystynen)
Perkele! sarjakuvia Kittiläastä (Kalervo Palsa)
Pilapiirroksia Murmanskista
Epävirallisia pilapiirroksia Murmanskista (Jevgeni Sitnik)
Neekeriartsie (Vesa Ilmaranta & Arto Nyyssönen)
Jouluevankeliumi Hunt Emersonin mukaan
Jouluevankeliumi Luukkaan, Matteuksen ja Antero Karjalaisen mukaan
Sarjakuva-aiheisia postimerkkejä
Tom of Finland
Uusia seikkailuja kohti, Tintti ja muita sarjakuvia öljymaalauksina (Jouni Kesti)
Ismo Lento - rajaseudun poika, suomalaista sotapropagandaa sarjakuvissa
Erkki Pirtola
Crumbin maailma
Jope 20
Afrikkalaisia sarjakuvia
Kuka pelkäisi Aku Ankkaa, Carl Barksin litografioita ja Kaj Stenvallin maalauksia
Sarjakuva Venäjän vallankumouksen julisteissa
Arktinen sarjakuva
Mämmilä
Tintti
Comics Avenue Lumilinnassa, kv. lumiveistoskilpailu
Cape au Nord - Pohjoinen asema
Pohjoismaisia sanomalehtisarjakuvia
Ulf Lundkvist
Viivi ja Wagner (Juba Tuomola)
Pila & piirros (koonnut Matti Santajärvi)
101 possua, julkkisten possupiirroksia (koonnut Harri Turunen)
Suomalainen Aku Ankka 50 vuotta
BD@fi
Florence Cestac
Kemin sarjakuvakilpailujen voittajat 1981-2001
Lucky Luke (koonnut Patrick Gaumer)
Tex Willer (Bonelli-kustantamo)
Vala Auringolle (Petri Hiltunen)
Jasso 10 vuotta (Jii Roikonen)
Moebiuksen maailma (Isabelle Champeval – Kalervo Pulkkinen)
Sarjakuva & Musiikki (Kirsi Kinnunen – Sarianne Soikkonen – Ilpo Koskela)
Viivi ja Wagner (Ville Hänninen - Vesa Kataisto - Heikki Porkola - Risto Koskinen - Marja Huhta)
Ankkalinna LumiLinnakaupungin kesässä (Risto Koskinen / Kemin sarjakuvakeskus)
Kemin sarjakuvakilpailujen voittajat 1981-2006 (Jussi Korhonen - Jussi Heikkinen / Kemin sarjakuvakeskus)
Asterixin ystävät
Väritetyt unet (Kati Kovács - Pauli Kallio)
Jalkapallo (Jii Roikonen – Pauli Kallio, Ilpo Koskela)
Kiroileva siili (Milla Paloniemi)
Poikani Bremer (Karri Lehtonen, Antti Kiro, Mari Ahokoivu, Rami Selin, Miia Ahola, Jani Pellonpää, Janne Luokkanen, Kaisa Lepistö, Olli Hietala, Warda Ahmed, Harri Filppa, Hertta Nilsson)
Kehä (Tiitu Takalo)
Fumetton voittajan kelluva näyttely (Pauliina Mäkelä)
Jähti (Ilpo Koskela)
Karvinen -näyttely (Risto Koskinen / Kemin sarjakuvakeskus)
Pahkasika -näyttely  (Kemin sarjakuvakeskus)
Lordi-sarjakuvanäyttely (Risto Koskinen / Kemin sarjakuvakeskus)
Näyttelytoiminta > Muita, vuonna 2015 avatussa sarjakuvanäyttelyssä olleita vaihtuvia näyttelyosioita

2017 Jope Ruonansuun karikatyyreja
2017 Kalervo Palsa -näyttely
2017 Tähti-sarjakuvanäyttely
2017-2018 Kiinalaisen sarjakuvan näyttely
Ulkomaiset vieraat 1985–2011

Serge Clerk, Ranska
Patrick Boyer, Ranska
Pierre Christin, Ranska
Ted Benoit, Ranska
Joakim Pirinen, Ruotsi
Rolf Clarsson, Ruotsi
Alexandro Jodorowsky, Ranska
Loustal, Ranska
Arno, Ranska
Claire Bretecher, Ranska
Gilbert Shelton, USA / Ranska
Priit Pärn, Viro
Wolinski, Algeria / Ranska
Hunt Emerson, Englanti
Horst Schröder, Ruotsi
Carol Bennett, Englanti
Tony Bennet, Englanti
Chris Andrews, Englanti
Hunt Emerson, Englanti
Gilbert Shelton, USA / Ranska
Suzy Varty, Englanti
Andrew Bich, Englanti
David Shenton, Englanti
Berhard Willem, Hollanti
Vanessa Morgan, Englanti
Jose Munoz, Argentiina / Italia
Carlos Sampayo, Argentiina / Espanja
Anatoli Bavykin, NL
Hans Tjörneryd, Ruotsi
Pierre Holländer, Ruotsi
Norio Yamanoi, Japani
Francois Chuiten, Belgia
Benoit Peeters, Belgia
Craig Ylitalo, USA
Heiki Ernits, Viro
Margo Väinö, Viro
Frank Odoi, Kenia
Jean-Pierre Mercier, Ranska
Neil Gaiman, USA
Jean van Hamme, Belgia
Robert Crumb, USA / Ranska
Scott McCloud, USA
Hunt Emerson, Englanti
Luis Loiro, Portugali
Shpend Bengu, Albania
Miquelanxo Prado, Espanja
Raul, Espanja
Carsten Graabaek, Tanska
Sergei Smetanin, Venäjä
Recis Loisel, Ranska
Baru, Ranska
Arildt Mithun, Norja
Jeff Smith, USA
Vijaya Iyer, USA
Bryan Talbot, Englanti
Anders Westerberg, Ruotsi
Max Cabanes, Ranska
Jano, Ranska
Bjarni Hinriksson, Islanti
Joe Sacco, USA
Philippe Vuillemin, Ranska
Mato Zsolt, Unkari
Jan Romare, Ruotsi
Eddie Campbell, Australia
Ben Katchor, USA
Vicar, Chile
Florence Cestac, Ranska
Peter Madsen, Tanska
Morten Harper, Norja
Patrick Gaumer, Ranska
Vittorio Leonardo, Belgia
Carla Rui, Belgia
Mauritzio Dotti, Italia
Mauro Boselli, Italia
Teddy Kristiansen, Tanska
Moebius/Jean Giraud, Ranska
Isabelle Champeval, Ranska
Pascal Mezzo, Ranska
Christian Marmonnier, Ranska
Jano, Ranska
Benoit Mouchard, Ranska
David Lloyd, Englanti
Aurélia Aurita, Ranska
Frédéric Boilet, Ranska
Freddy Milton, Tanska
Paul Gravett, Englanti
Chie Kutsuwada, Japani
Guy Delisle, Kanada
Kiriko Kubo, Japani
Kolbeinn Karlsson, Ruotsi
Allan Haverholm, Tanska
Julkaisutoiminta

Vuonna 1986 Kemin kulttuurilautakunta julkaisi ensimmäisen suomalaisen sarjakuvaa käsittelevän esseekokoelman Puhekuplia - kirjoituksia sarjakuvasta. Kirjan toimitti kulttuuritoimiston siviilipalvelusmies Erkki Huhtamo, joka on myöhemmin toiminut muun muassa mediatieteen professorina Lapin yliopistossa. Teosta on käytetty yliopistollisena kurssikirjana. Puhekuplia 2 ilmestyi Heikki Ansan toimittamana seuraavana vuonna 1987.
Vuonna 1988 julkaisutoiminta jatkui ensimmäisellä suomalaisella sarjakuvan oppikirjalla, Keijo Ahlqvistin ja Ari Kutilan Piirrä sarjakuvaa!. Teoksesta on otettu kaksi painosta ja sitä on myyty 3500 kappaletta.
Ensimmäinen Sarjakuvakeskuksen itsensä kustantama teos oli Pekka Rönkön vuonna 1988 toimittama Kalervo Palsan (1947-1987) postuumi koostealbumi Kuolema ja intohimo. Albumin ranskankielinen laitos La mort et la passion ilmestyi Kirsi Kinnusen kääntämänä seuraavana vuonna. Se julkistettiin Angoulêmen sarjakuvafestivaaleilla.
Muita Sarjakuvakeskuksen kustantamia kotimaisia sarjakuva-albumeja ovat mm. Jope Pitkäsen Murmanskissa julkistettu Puolipohja (1990) ja Lempi-kooste Karjala takaisin (1991) sekä Hannu Hirvosen Eroottinen eläintarina. Ilpo Koskelan Irlantilainen ilmestyi (1991) ja Ari Kutilan Mustapukuinen mies (1995).
Suomennoksina Sarjakuvakeskus on kustantanut amerikansuomalaisen Craig Ylitalon Einon ja Toivon (1993) ja ruotsalaisen kulttipiirtäjän Ulf Lundkvistin albumin Kahvi kylmenee (1994).
Sarjakuvakeskus on julkaissut muiden vähän kustantamaa sarjakuvaa käsittelevää tietokirjallisuutta. Puhekuplia -sarjan jatkona ilmestyi Sauli Pesosen hakuteos Alkupalat (1992). Sani Liljenbäckin Erotiikan ruututarha - Sarjakuvan seksihistoria, lyhyt oppimäärä (1994) oli myyntimenestys. Keittokirjojakin on julkaistu: Ari Kutilan ja Ilpo Koskelan Sarjakuvakeittokirja (1992), joka sisältää sarjakuvatarinoihin liittyviä reseptejä.
Sarjakuvakeskuksen mittavin kustannushanke toteutui keväällä 1996, jolloin julkaistiin kahden vuoden toimitustyön tuloksena Heikki Jokisen ja Kalervo Pulkkisen Suomalaisen sarjakuvan ensyklopedia.
Pääosan Sarjakuvakeskuksen julkaisutoiminnasta muodostavat kuitenkin vuosittaisten sarjakuvakilpailuiden voittajatyöt sisältävät albumit. Niitä on julkaistu vuodesta 1982 lähtien.
1982 Ruusu
1983 X Dreams
1984 Taidetta taiteen vuoksi
1985 Vihaan sarjakuvia
1986 Insayddzoucqin linna
1987 Ihan kiva elämä
1988 Oi kuu
1989 Vihreä polkupyöräni
1991 Kemi 10
1992 Pieni Vampyyritarina
1993 Viimeinen bussi
1994 Kulohälytys koko maassa
1995 Hitleri poimii hilloja
1996 Coitus interruptus
1997 Outo äitipuoli
1998 Kanerva
1999 Lifti/Lift
2000 Musta*Naamio / Fan*Tom
2001 Vuoteen omat - ja vieraat / Till sängs - eller ej!
2002 Viimeinen kivi/ Den Sista Stenen
2003 Bileet / Inviteret
2004 Tissityttö / Bröstflickan
2005 Viimeinen juna / Sista tåget
2006 Kuin mitään ei olisi tapahtunut / Som om ingenting hade hänt
2007 Sarastus
Kemin sarjakuvakirjasto

Kemin kaupunginkirjaston tiloissa toimii sarjakuvakirjasto, jossa on noin 10000 nidettä ja muuta aineistoa, mm. Robert Crumbin kirjeet Pekka Gronowille 1970-luvun puolivälissä. Julkaisuja ei lainata, vaan ne on tarkoitettu tutkijoiden käyttöön itse paikalla.
Sarjakuvakirjaston laajaan undergroundsarjakuvien kokoelmaa on hyödyntänyt muun muassa Päivi Arffman ”Comics go underground!” (2004) väitöskirjassaan.
Muu toiminta

Kemin sarjakuvakeskus on yhteistyössä opetusministeriön ja Kemin kulttuuritoimen kanssa järjestänyt muun muassa sarjakuvatyöpajoja.
Aiheesta muualla

Kemin sarjakuvakeskus (Arkistoitu – Internet Archive)
Sarjakuvapäivien näyttelyt on järjestetty pääosin taidemuseossa Kemin kulttuurikeskuksessa.
Sallajoki

Sallajoki (ven. Саллайоки, Sallajoki), yläjuoksulla nimenä myös Sallanlatva (ven. Салланлатва, Sallanlatva), on joki pääosin Murmanskin alueella Venäjällä. Joki kuuluu Kemijoen vesistöön, jonka valuma-alueesta pääosa Suomessa, ja joka laskee Perämereen Suomessa, mutta pieni osa latvavesistä Venäjän puolella.
Sallajoki on Kemijoen sivujoen Tenniöjoen sivujoen Kuolajoen suurin Venäjän puolella oleva sivujoki. Suomen puolella Kuolajoen suurin sivujoki on Naruskajoki Sallassa.
Joki laskee Kuolajokeen kaakosta vajaan kymmenen kilometrin päässä Suomen ja Venäjän rajasta. Joen valuma-alueen pinta-ala on noin 280 km².
Joki sijaitsee kokonaan Suomen toisen maailmansodan jälkeen Neuvostoliitolle luovuttamalla Sallan–Kuusamon alueella. Joen suulla sijaitsi alueluovutuksiin asti Sallan kirkonkylänä ollut Sallansuu.
Kemijoen vesistö on myös Venäjällä Vienan Karjalassa. Vienan Kemijoki laskee Vienamereen Venäjällä, ja sen vesistöalueesta pääosa on Venäjän puolella. Etelämäpnä Suomen ja Venäjän rajalla Kuusamossa on joitakin Vienan Kemijoen latvavesiä.
Saittajärvi (Karttula)

| Saittajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Kuopio (Karttula)
Koordinaatit:  62°54′00″N, 27°11′28″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Tallusjärven valuma−alue (14.77)
Tulouomia:  Pönkäjoki Pieni-Selkeestä, Rajapuro Valkeisesta, Vaarunjoki Vaarunjärvestä, Kohisevanpuro
Laskujoki:  Saittajoki Pieneen Saittajärveen
Järvinumero:  14.774.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  116,5 m  
Pituus:  11,8 km  
Leveys:  2 km  
Rantaviiva:  62,998 km  
Pinta-ala:  7,91884 km²  
Tilavuus:  0,01998296 km³  
Keskisyvyys:  2,52 m  
Suurin syvyys:  14 m  
Saaria:  47 
:  Halonen, Korppisaari, Lehtosaari, Pieni-Lintunen, Iso-Lintunen, Peltosaari
 fiSaittajärvi 
Saittajärvi on Pohjois-Savossa Kuopion Karttulassa Pihkainmäen luoteispuolella sijaitseva järvi.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Tallusjärven valuma-alueella (14.77), jonka Saittajoen valuma-alueeseen (14.774) järvi kuuluu. Saittajoen valuma-alueessa, jonka pinta-ala on 73,25 neliökilometria , on 14 yli hehtaarin kokoista järveä. Saittajärvi on niistä suurin. Kaksi seuraavaksi suurinta ovat alajuoksulla sijaitseva Pieni Saittajärvi (62 ha) ja Saitanlahteen laskeva Vaarunjärvi (53 ha). Vaarunjärven valuma-alueella sijaitsevat myös pienet Pieni-Vaaru, Iso-Ilves (1 ha) ja Pieni-Ilves. Lahdenpohjukkaan laskee pitkä Kohisevanpuro. Sen valuma-alueen latvoilta löytää pienet Karhulampi ja Kirveslampi. Saitanlahden suuhun laskee Kaakkolampi (1 ha) ja Karvonsaaren kohdalle Kylmälammen laskuoja, jonka valuma-alueella ovat myös Pieni-Selkee (4 ha) ja Ohenlampi (5 ha). Tuliniemen vastarantaan tulee lyhyt lasketun Poijaslammen kuivatusoja. Tuliniemen Kylkisenlahteen laskee metsäoja, jonka valuma-alueella ovat Murtolampi ja Heikinlampi. Korppisaaren länsipuolelle tulee Valkeisesta (26 ha) alkava pelto-oja. Muita lounaisrannikolle tulevia järvien laskuojia ei ole. Itäiseen rantaa Lehtosaaren kohdalle tulee vielä Partalanmäen laella sijaitsevien ison Ruunalammen (2 ha) ja pienen Ruunalammin (1 ha) yhteinen oja. Pohjoispään lahteen tulee luoteesta virtaava Tyyrinvirta, joka alkaa Niinilammesta (16 ha). Sen valuma-alueella on myös pieni Ahvenlampi (6 ha). Niemelänniemen eteläpuolella sijaitsee Saittajoen luusua. Saittajoki laskee Pieneen Saittajärveen, josta Alajoki jatkaa Tallusjärveen. Saittajärven vedenpinnan korkeus on 116,5 metriä mpy, joten Saittajoelle kertyy pudotusta 7,0 metriä.
Historiaa

Saittajärven kuroutuminen omaksi järvekseen on arvioitu maankohoamiskäyrien perusteella noin 8300 eaa. Vanhat rannat ovat pohjoisrantoja lukuun ottamatta jääneet epätasaisen maankohoamisen aiheuttaman kallioperän kallistumisen vuoksi vedenpinnan alle. Niemelänniemen etelärannasta Saittajoen luusuasta on aikoinaan löytynyt kivikautinen kivikirves. Paikalla on saattanut olla asuinpaikka. Muinaisjäännösinventoinnissa tarkastettiin Kalmonsaari siltä varalta, että saarta olisi käytetty väliaikaisena tai pysyvänä eränkäynnin aikaisena hautapaikkana. Mitään näkyvää ei saarelta ole kuitenkaan löytynyt.
Vuoden 1971 peruskartassa on Saittajoken uoman päälle merkitty rakennus, joka oli vanha vesimylly. Myllyrakennus näkyi vielä 1990 julkaistussa kartassa, mutta sitä ei ole enää jäljellä . Pohjoispään suurin saari Peltosaari oli silloin vielä viljeltynä, mutta nykyään on saarelle kartoissa merkitty pieniä niittyjä. Saaren johtaa vieläkin silta. Vuoden 1972 peruskartassa Lehtosaari oli sekä asuttu että viljelty. Viljelty pinta-ala on nykyään pienentynyt murto-osaansa. Saaresta on edelleen silta sen eteläosasta mantereelle.
Vjatšeslav Tšornovil

| Vjatšeslav Tšornovil |
| --- | --- |
 Vjatšeslav Tšornovil
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. joulukuuta 1937 Jerky, Tšerkasyn alue
Kuollut: 25. maaliskuuta 1999 (61 vuotta) Horodyštšen lähellä, Kiovan alue, Ukraina
Ammatti:  toimittaja, kriitikko, poliitikko
Poliitikko
Puolue:  RUH (Ukrainan kansanliike)
Entiset puolueet:  Ukrainan Helsinki-liitto (UHA)
 Nimikirjoitus
Vjatšeslav Tšornovil ukr. В’ячеслав Чорновіл (24. joulukuuta 1937 Jerky, Tšerkasyn alue, Ukrainan SNT – 25. maaliskuuta 1999 Horodyštšen lähellä, Kiovan alue, Ukraina) oli merkittävä ukrainalainen toisinajattelija ja Neuvostoliiton aikainen poliittinen vanki, toimittaja, kirjallisuuskriitikko, poliitikko. Hän johti nationalistis-demokraattista itsenäisyysliikettä Ukrainassa 1980-luvun jälkipuoliskolla ja 1990-luvulla. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli toisinajattelija Olena Antoniv ja tämän kuoleman jälkeen hänen toinen puolisonsa oli Atena Paško. Hänen poikiaan ovat Lvivin lääketieteellisen yliopiston dosentti Andri Tšornovil ja poliitikko Taras Tšornovil.
Kuolema

Tšornovil kuoli juuri ennen keskiyötä pimeällä maantiellä Kiovan ulkopuolella. Auto, jossa hän oli matkustajana, törmäsi perävaunua vetävään raskaaseen kuorma-autoon, joka oli poikittain tiellä. Myös autoa ajanut Jevhen Pavlov kuoli ja toinen matkustaja, Ruhin lehdistösihteeri Dmytro Palamartšuk loukkaantui vakavasti. Tšornovilin kuolemasta on jatkuvasti esitetty erilaisia spekulaatiota ja salaliittoteorioita. Juuri ennen onnettomuutta Tšornovil oli tehnyt päätöksen asettua presidenttiehdokkaaksi. Rekan kuljettaja ei loukkaantunut kolarissa pahasti, mutta hänen kerrotaan kuolleen seuraavana vuonna sydänkohtaukseen. Onnettomuutta alettiin tutkia maaliskuussa 2001, jotta huhut onnettomuuden poliittisista motiiveista saataisiin vaiennetuksi. Tulosta odoteltaessa levisi huhuja poliisin tai sisäministeriön osuudesta onnettomuuteen, ja huhuttiin myös, että Tšornovil olisi ollut uhka presidentti Leonid Kutšman uudelleenvalinnalle vuoden 1999 vaalissa. Tapausta on tutkittu moneen otteeseen, ja sille pantiin piste tammikuussa 2014 Boryspilin tuomioistuimessa. Tapaus oli kuitenkin yhä maaliskuussa 2015 Ukrainan valtakunnansyyttäjän virastossa tutkittavana.
Tšornovilin hautajaiskulkueeseen osallistui kymmeniä tuhansia ihmisiä. Hänet haudattiin Baikoven hautausmaalle. Hän sai postuumisti elokuussa 2000 presidentin asetuksella Ukrainan sankarin siviilikunniamerkin Ukrainan itsenäistymisen hyväksi tekemästään työstä. Kiovaan on 2002 perustettu hänelle omistettu museo, samoin vuonna 2006 Vilhovetsin kylään Tšerkasyn alueelle. Hänen nimeään kantava journalismipalkinto perustettiin vuonna 2003 Vjatšeslav Tšornovilin valtionpalkinto. Myöhemmin hänen mukaansa on nimetty katuja ja oppilaitoksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vjatšeslav Tšornovil Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi 2  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Trove 
Muut:  Internet Encyclopedia of Ukraine  IdRef
Hanna (Alberta)

| Hanna |
| --- | --- |
 Hanna
 Koordinaatit: 51°38′18″N, 111°56′31″W 
Valtio:  Kanada
Osavaltio:  Alberta
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Chris Warwick
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  8,56 km²
Korkeus:  785 m
Väkiluku (2011):  2 673
 – Väestötiheys:  312 as./km²
 
 www.hanna.ca 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hanna on kaupunki itäisessä Keski-Albertassa, Kanadassa. Kaupungin asukasluku on noin 2 700 ja sen elinkeinoista tärkeimpiä ovat maatalouden ja öljyntuotannon lisäksi matkailu- sekä kaivostoiminta.
Kaupungin synty

Kaupunki syntyi ensimmäisten uudisasukkaiden saapuessa sen nykyiselle alueelle kesällä 1912. Aluetta huutokaupattiin Saskatoonin julkisessa huutokaupassa, ja pian sen lähialueilla liikkui jo huhu alueelle suunnitellusta kaupungista. Vuoden loppuun mennessä Hannaan oli muuttanut jo 800 asukasta.
Kaupungin syntyyn liittyy vahvasti teollistuminen ja varsinkin rautatieteollisuuden lisääntyminen.
Maantiede ja väestö

Hanna sijaitsee valtateiden 9 ja Veteran's Memorial Highwayn risteyksessä, 215 kilometrin päässä Calgarysta koilliseen. Matkaa Yhdysvaltain ja Kanadan väliselle rajalle on noin 330 kilometriä.
Hannan asukasluku on noin 2 673 ja pinta-ala 8,56 neliökilometriä.
Elinkeinot

Hannan pääelinkeinoja ovat maatalous, öljy- sekä polttoainetuotanto, kaivostoiminta sekä tehdasteollisuus. Myös turismilla on tuloissa merkittävä osa, sillä kaupunki sijaitsee valtateiden varsilla.
Maatalouden saralla eniten viljellään muun muassa ohraa, vehnää ja ruista. Karjankasvatuksessa tärkeimpiä ovat lampaat, siat sekä siipikarja.
Tunnettuja hannalaisia

Shirley McClellan, Kanadan sijaispääministeri ja valtiovarainministeri.
Lanny McDonald, entinen ammattijääkiekkoilija ja NHL:n Hall of Famen jäsen.
Jim Nill, entinen ammattijääkiekkoilija.
Marjorie Willison, kirjailija ja radiopersoona.
Myös kanadalaisyhtye Nickelback on perustettu Hannassa.lähde?
Osuuskauppa Hämeenmaa

| Osuuskauppa Hämeenmaa |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osuuskunta
Perustettu:  1992
Toimitusjohtaja:  Olli Vormisto
Puheenjohtaja:  Olli Vormisto
Avainhenkilöt:  Outi Hongiston (Lahti), Jussi Maksimainen (Hollola), Minna Patosalmi (Orimattila) ja Jussi Suomaa (Hattula) - hallituksen muita jäseniä. 
Kotipaikka:  Lahti
Toiminta-alue:  Kanta-Häme ja Päijät-Häme ilman Iittiä lisäntynä Myrskylällä
Toimiala:  market-, rauta-, tavaratalo-, erikoisliike-, auto-, liikennemyymälä- ja polttoneste- sekä majoitus- ja ravitsemiskauppa
Liikevaihto:   890,4 milj. euroa (2016)
Liikevoitto:   21,9 milj. euroa (2016)
Henkilöstö:  2 734 (31.12.2016)
Omistaja:  159 055 jäsentä (30.6.2017)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Osuuskauppa Hämeenmaa on yksi S-ryhmään kuuluvista alueosuuskaupoista. Se toimii Kanta-Hämeen ja Päijät-Hämeen alueilla sekä myös Uudenmaan Myrskylässä.
Hämeenmaalla on yksi Sokos-tavaratalo ja viisi Prismaa. Autotaloja Hämeenmaalla on kolme. Hämeenmaalla on myös yli 20 Sale-lähimyymälää ja 40 S-market-myymälää. Näiden lisäksi osuuskaupalla on viisi Emotion-myymälää, kaksi Sokos Hotellia ja S-Hotel Tuulonen sekä 16 ravintolaa, kahdeksan ABC-liikennemyymälää, 28 ABC-automaattiasemaa ja seitsemän ABC-autopesua. Osuuskauppa Hämeenmaalla on yli 159 000 omistajaa.
Osuuskauppa Hämeenmaalla on useita toimialoja: autokauppa, market-toimiala, rautakauppa, tavaratalokauppa, liikennemyymälätoimiala, polttonestekauppa sekä majoitus- ja ravitsemistoimiala.
Osuuskauppa Hämeenmaa syntyi 1. tammikuuta 1993, kun Etelä-Hämeen Osuuskauppa ja Päijät-Hämeen Osuuskauppa yhdistyivät. Päijät-Hämeen Osuuskauppa muodostettiin vuonna 1979, kun Heinolan Osuuskauppa ja Sysmän Osuuskauppa Yritys liitettiin Lahden Seudun Kauppakuntaan, ja myöhemmin vuonna 1984 mukaan liittyi orimattilalainen Osuusliike Toukola. Vuonna 1984 Etelä-Hämeen Osuuskauppaan liittyivät Forssan seudulla toiminut Osuuskauppa Hämeenkulma ja riihimäkeläinen Osuuskauppa Kara. Alueen viimeinen paikallisosuuskauppa oli Hämeenkoskella, Lammilla ja Tuuloksessa toiminut Lammin Osuuskauppa, joka liittyi Hämeenmaahan vuonna 2010.
Myymäläketjut

Luettelot puutteellisia
Myymäläketjut > Polttoainemyynti

| Liike | kunta | paikka | toimiala | perustettu | muuta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ABC Renkomäki | Lahti | Renkomäki | liikennemyymälä |  |  |
| ABC Tiiriö | Hämeenlinna | Tiiriö | liikennemyymälä |  |  |
| ABC Forssa | Forssa |  | liikennemyymälä |  |  |
| ABC Kivimaa | Lahti | Kivimaa | liikennemyymälä |  |  |
| ABC Heinola | Heinola |  | liikennemyymälä |  |  |
| ABC Nastola | Nastola | Villähde | liikennemyymälä |  |  |
| ABC Riihimäki | Riihimäki |  | liikennemyymälä |  |  |
| ABC Padasjoki | Padasjoki |  | liikennemyymälä |  |  |
Myymäläketjut > Elintarvikemyynti

| Liike | kunta | paikka | toiminnassa | muuta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Lahden Sokos | Lahti | Keski-Lahti | 1956 Sokos Valtakulma, 1983 City-Sokos | tavaratalon elintarvikeosasto |
| Sale Artjärvi | Orimattila | Artjärvi | 1992– |  |
| Sale Ersta | Lahti | Villähde | 2018– |  |
| Sale Forssa | Forssa | Forssa |  |  |
| Sale Heinola kk | Heinola | Heinolan kirkonkylä |  |  |
| Sale Hollola | Hollola | Hollolan kirkonkylä | 1992– |  |
| Sale Humppila | Humppila | Humppila |  |  |
| Sale Hämeenkoski | Hollola | Hämeenkosken kirkonkylä |  |  |
| Sale Hätilä | Hämeenlinna | Hätilä | 2014–2019 |  |
| Sale Jalkaranta | Lahti | Jalkaranta | –2017 |  |
| Sale Jyränkö | Heinola | Jyränkö | 2012– |  |
| Sale Karavaani | Riihimäki | Riihimäki |  |  |
| Sale Kukkila | Hollola | Kukkila | 2006– | 2016 800 m²:n laajennus |
| Sale Käikälä | Hämeenlinna | Käikälä | 2020– |  |
| Sale Liipola | Lahti | Liipola |  |  |
| Sale Läyliläinen | Läyliläinen | Loppi |  |  |
| Sale Metsäpelto | Lahti | Metsäpelto |  |  |
| Sale Myrskylä | Myrskylän kirkonkylä | Myrskylä |  |  |
| Sale Nastola | Lahti | Nastola |  |  |
| Sale Okeroinen | Lahti | Kärpänen |  |  |
| Sale Renko | Hämeenlinna | Renko |  |  |
| Sale Poltinaho | Hämeenlinna | Poltinaho |  |  |
| Sale Riihimäki | Riihimäki | Riihimäki |  |  |
| Sale Ryttylä | Ryttylä | Hausjärvi |  |  |
| Sale Vierumäki | Heinola | Vierumäki |  |  |
| Sale Ypäjä | Ypäjä | Ypäjä |  |  |
| S-Market Forssa | Forssa | Forssa |  |  |
| S-Market Goodman | Hämeenlinna | Myllymäki | 2014– |  |
| S-Market Hätilä | Hämeenlinna | Hätilä |  | uudisrakennus 2014 |
| S-Market Idänpää | Hämeenlinna | Idänpää | 2006- | aikaisemmin Spar, laajennettu 2022 |
| S-Market Jokioinen | Jokioinen | Jokioinen |  |  |
| S-Market Jukola | Hämeenlinna | Voutila |  |  |
| S-Market keskusta | Hämeenlinna | Kauppakeskus Linna, Hämeensaari | 1996–2015 | Sokoksen lakkautetun elintarvikemyynnin jatkaja |
| S-Market Parola | Hattula | Parola |  |  |
| S-Market Tammela | Tammela | Tammela |  |  |
| S-Market Turenki | Janakkala | Turenki |  |  |
| Liike | kunta | paikka | toiminnassa | muuta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Hämeenlinnan Sokos | Hämeenlinna | Kauppakeskus Linna, Hämeensaari | 1971–2014 | täysimittainen tavaratalo suljettu 1996 |
| Lahden Sokos | Lahti | Keski-Lahti | 1956- |  |
| Prisma Forssa | Forssa | Keskusta |  |  |
| Prisma Hollola | Hollola | Salpakangas | 2017– |  |
| Prisma Holma | Lahti | Holma | 2009– |  |
| Prisma Hämeenlinna | Hämeenlinna | Tiiriö |  | uudisrakennus 2011 |
| Prisma Laune | Lahti | Laune |  |  |
| Prisma Riihimäki | Riihimäki | Kauppakeskus Atomi |  |  |