stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Game of Thrones
Tuotanto > Käsikirjoittaminen ja ohjaus

Alun perin Benioffin ja Weissin piti ensimmäisellä kaudella käsikirjoittaa kaikki jaksot, paitsi yhden, joka varattaisiin George R. R. Martinille, mutta myöhemmin Jane Espenson ja Bryan Cogman lisättiin käsikirjoittajien tiimiin. Espenson käsikirjoitti jakson ”Kultainen kruunu” (engl. A Golden Crown) ja Cogman jakson ”Raajarikot, äpärät ja särkyneet” (engl. Cripples, Bastards and Broken Things). Martin käsikirjoitti jakson ”Terävä pää” (engl. Pointy End).
Toisella tuotantokaudella käsikirjoittajien joukkoon lisättiin Vanessa Taylor, joka käsikirjoitti kaksi jaksoa. Ohjaajista Tim Van Patten ohjasi sarjan kaksi ensimmäistä jaksoa ja oli ehdolla parhaan ohjauksen Emmy-palkintoon. Brian Kirk ja Daniel Minahan ohjasivat kumpikin kolme jaksoa ja Alan Taylor ensimmäisen kauden kaksi viimeistä.
Toisella kaudella uusia ohjaajia olivat yhden jakson ohjannut Alik Sakharov sekä David Nutter ja David Petrarca, jotka ohjasivat kaksi jaksoa. Elokuvaohjaaja Neil Marshall ohjasi jakson ”Mustavirta” (engl. Blackwater). Marshall palasi ohjaamaan sarjan neljännen kauden yhdeksännen jakson, joka sekin sisältää suuren taistelun. Kolmannella tuotantokaudella uusia ohjaajia sarjassa olivat Alex Graves ja Michelle MacLaren. Sarjan pyörittäjät Benioff ja Weiss ohjasivat kauden kolmannen jakson ”Rangaistujen kuja” (engl. Walk of Punishment).
George R. R. Martinin viimeiseksi käsikirjoitukseksi sarjassa jäi neljännen kauden jakso ”Ruusu ja leijona” (engl. The Lion and the Rose), jonka jälkeen hän kertoi jättäytyvänsä pois ja keskittyvänsä Tulen ja jään laulu -kirjasarjansa jatkamiseen.
Tuotanto > Kuvaukset

Kuvauspaikkoina käytetyt Mdinan kaupungin kadut ja Wardin linna Pohjois-Irlannissa.
Sarjan esittämätön pilottijakso kuvattiin lokakuussa 2009 Marokossa ja Skotlannissa. Muut sarjan jaksot on kuvattu Maltalla, Pohjois-Irlannissa, Islannissa ja Kroatiassa. Yksittäisiä kohtauksia kuvattiin myös Yhdysvalloissa ja Kanadassa.
Ensimmäisen tuotantokauden kuvaukset alkoivat 26. heinäkuuta 2010 Belfastissa, Pohjois-Irlannissa ja Mdinan kaupungissa Maltalla. Ulkoilmakohtaukset kuvattiin Pohjois-Irlannin Sandy Braessa Mourne-vuoristossa, Wardin linnassa, Saintfieldin kartanossa, Tollymoren metsissä, Carncastlessa ja Shane’s Castlessa. Muuriin kuuluvan Mustalinnan sisäpiha rakennettiin Magheramornen kivilouhokselle. Päätökseen kuvata Pohjois-Irlannissa vaikuttivat niin verohelpotukset kuin alueen monipuolisuus: kuvausryhmällä oli lyhyen ajomatkan päässä käytössä hyvin vaihtelevia maastoja, kuten jokia, rantoja, keskiaikaisia raunioita ja korkeita kalliojyrkänteitä. Lavastajana toimi Gemma Jackson. Ensimmäisen tuotantokauden jaksot kuvattiin epätavalliseen tapaan epäjärjestyksessä, mikä muistutti enemmän elokuvatuotantoa.
Toisella kaudella Kuninkaansatamaan sijoittuvat kohtaukset kuvattiin Maltan sijasta Kroatiassa. Lohikäärmekivelle sijoittuvat kohtaukset kuvattiin Downhill Beach -rannalla Pohjois-Irlannissa. Lokrumin saarella, St. Dominicin luostarissa sekä Rector's Palacessa kuvattiin Qarthiin sijoittuvat kohtaukset. Lokakuussa 2011 kuvattiin Vatnajökullissa, Islannissa.
Kolmannella kaudella kuvausryhmä palasi Marokkoon, Islantiin, Pohjois-Irlantiin ja Kroatiaan. Kuvaukset alkoivat 9. heinäkuuta 2012 Pohjois-Irlannissa ja päättyivät Islannissa 24. marraskuuta 2012. Kolmannen kauden kuvaukset kestivät yhteensä 139 vuorokautta.
Neljännellä kaudella käytettiin kahta eri kuvausryhmää kolmen sijaan. Sarjaa kuvattiin yhä Islannissa, Pohjois-Irlannissa ja Kroatiassa, mutta Marokko jäi pois. Viidennen tuotantokauden Dorneen sijoittuvat kohtaukset kuvattiin sekä Sevillan maakunnassa Espanjassa että Portstewartin hiekkadyyneillä Pohjois-Irlannin pohjoisrannikolla. Viidennellä kaudella oli käytössä neljä kuvausryhmää.
Kahdeksatta eli viimeistä tuotantokautta kuvattiin yhdeksän kuukautta, vaikka siihen kuului vain kuusi jaksoa. Aikaisempia 10-jaksoisia kausia oli kuvattu keskimäärin 6 kuukautta.
Sarjan myöhemmillä kausilla käsikirjoituksia ei enää tulostettu ja kuvauspaikkoja vartioitiin tarkasti, jotta ulkopuolisten kuvaamaa materiaalia ei leviäisi verkkoon. Pohjois-Irlannissa kuvauspaikkoja suojeltiin hallituksen myöntämillä lentokieltoalueilla, ja esimerkiksi Espanjassa asevoimat rakensivat kuvauspaikalle tiesulun. Hahmoista alettiin käyttää tuotantoasiakirjoissa koodinimiä, ja näyttelijöiden asuntovaunujen ovissa oli hahmojen nimien sijaan vain numeroita. Tuottajat yrittivät johtaa salakuvaajia harhaan esimerkiksi lavastamalla kohtauksia, jotka eivät vastanneet käsikirjoitusta, sekä kutsumalla kuvauspaikoille näyttelijöitä, jotka eivät todellisuudessa osallistuneet kohtauksiin. Turvajärjestelyistä huolimatta ilmakuvia ja valokuvia vuosi nettiin, ja ne paljastivat jopa huomattavia juonenkäänteitä.
Tuotanto > Puvustus

Sarjan puvusti Michele Clapton, joka taustatyötä tehdessään luki Tulen ja jään laulu -kirjoja, sarjan käsikirjoitusta ja tutustui historian eri aikakausien pukuihin. Clapton haki vaikutteita muun muassa antiikin Kreikasta, Rooman valtakunnasta, renessanssista, Bysantista ja samuraista. Dothrakien pukeutuminen muistuttaa beduiinien tyyliä, ja villit pukeutuvat turkiksiin kuten inuiitit. Muiden villien ja Yövartion jäsenten käyttäessä hattuja päähenkilöt ovat paljain päin, jotta katsojan on helpompi tunnistaa heidät. Asujen ei toivottu perustuvan liikaa fantasiaan, vaan niiden haluttiin olevan loogisia ja valmistettavan sellaisista materiaaleista ja väreistä, joiden voisi kuvitella olevan sarjan hahmoilla käytössä. Asujen tuli sopia sarjan maailman historiaan, sääolosuhteisiin sekä esimerkiksi ratsastamiseen.
Muun muassa Lena Headey, Natalie Dormer ja Emilia Clarke käyttivät sarjaa kuvatessaan peruukkeja, joita valmistettiin kymmenittäin sarjaa varten. Peruukit olivat lähes metrin pituisia ja maksoivat jokainen noin 7 000 dollaria. Jokainen peruukki pestiin ja muotoiltiin kuten oikeat hiukset. Peruukkien asettaminen päähän oli pitkä prosessi, ja esimerkiksi Clarken ruskeiden hiusten muotoileminen platinanvärisellä peruukilla ja leteillä kesti noin kaksi tuntia. Muut näyttelijät, kuten Jack Gleeson ja Sophie Turner, joutuivat värjäämään hiuksensa usein. Muun muassa Clarken ja dothrakien hiukset, peruukit ja puvut muotoiltiin näyttämään siltä kuin niitä ei olisi pesty viikkoihin.
Tuotanto > Musiikki

Saksalaissyntyinen Ramin Djawadi vastasi televisiosarjan kaikkien kahdeksan tuotantokauden musiikista. Ennen sarjaa hän oli säveltänyt musiikin elokuvaan Iron Man ja televisiosarjaan Pako. Djawadin tyyliä ovat muovanneet sekä hänen iranilaiset sukujuurensa että hänen ohjaajansa Hans Zimmer ja monet muut esikuvat. Televisiosarjassa käytetään esimerkiksi paljon Zimmerille tyypillisiä lyömäsoittimia. Djawadi itse epäili ottaneensa tiedostamatta vaikutteita Lähi-idän musiikista Game of Thronesin tunnuskappaleeseen.
Djawadin mielestä sello sopi soittimista parhaiten sarjan tunnelmaan. Sen lisäksi hän käytti myös suurta valikoimaa muita soittimia, kuten kaikenlaisia jousisoittimia, vaskipuhaltimia ja jopa armenialaista dudukia. Sitä vastoin pianoa ja huilua häntä pyydettiin välttämään, koska pianon ajateltiin olevan liian herkkä soitin raakaan sarjaan ja huilumusiikin tuovan keskiaikatapahtumien tuntua. Pianoa päädyttiin kuitenkin lopulta käyttämään kuudennen tuotantokauden kappaleessa ”Light of the Seven” ja viimeisellä tuotantokaudella kappaleessa ”The Night King”.
George R. R. Martin on sanoittanut osan televisiosarjan kappaleista. Tulen ja jään laulu -kirjasarjassa esitellään seitsemänkymmentä kuvitteellista laulua, joita hän käyttää osana tarinankerrontaa. Televisiosarjaan näistä valikoitiin ”Castameren sateet”, ”Karhu ja kaunokainen” ja ”Jennyn laulu”.
Tuotanto > Alkutekstit

Game of Thronesin alkutekstien oleellinen osa on auringon ympäri pyörivä astrolabi, jonka kaiverruksissa näkyvät sarjan keskeisimpien sukujen symbolit leijona, susi, hirvi ja lohikäärme. Sarjan maailmaa Westerosia ja Essosta esitellään inversioympyrässä digitaalista kameraa muistuttavan linssin läpi, ja keskeisimmät tapahtumapaikat on toteutettu ratasmaisina linna- ja vaakunakoneistoina. Alkutekstit suunnitteli Angus Wall, joka oli aikaisemmin toteuttanut alkutekstit HBO-sarjoihin Carnivàle ja Rooma. Alkutekstien taustalla soi Ramin Djawadin säveltämä tunnuskappale.
Tuotanto > Erikoistehosteet

Sarjassa on paljon erikoistehosteita, joista iso osa käytettiin mytologisiin olentoihin, kuten lohikäärmeisiin ja hurjasusiin. Sarjan alkupuolella hurjasusia esittivät koirat, mutta eläinten kasvaessa kerronnan mukana niitä alettiin esittää aidoilla susilla, joita suurennettiin tietokonegrafiikalla. Erityisen haastavaa oli eläinten turkkien animointi. Tuottajat eivät olleet täysin tyytyväisiä lopputulokseen, ja hurjasusien roolia päädyttiinkin pienentämään kirjasarjasta.
Tuotanto > Televisiointi

Game of Thronesia alettiin esittää HBO-kanavalla 17. huhtikuuta 2011 sekä Yhdysvalloissa että Kanadassa. Seuraavana päivänä Sky Atlantic alkoi esittää sarjaa Isossa-Britanniassa ja Irlannissa. Keski-Euroopassa esitykset alkoivat samana päivänä HBO Central Europe -kanavalla. Aasiassa lähetykset alkoivat 28. elokuuta 2011 HBO Asia -kanavalla. Japanissa Star Channel aloitti sarjan esityksen vasta 21. tammikuuta 2013.
C More (silloinen Canal+) alkoi esittää sarjaa Suomessa ja muualla Skandinaviassa 4. toukokuuta 2011. HBO tarjosi Yleisradiolle sopimusta, jonka mukaan se saisi lähettää HBO:n sarjoja yhdeksän kuukautta Yhdysvaltain ensi-illan jälkeen. Yhtiö tarttui mahdollisuuteen ja Yle TV2:lla Game of Thrones alkoi 12. tammikuuta 2012. Yle esitti sarjaa myös nimellä Valtaistuinpeli.
Tuotanto > Suhde kirjasarjaan

Televisiosarjan tuotannon pelättiin alusta alkaen ehtivän päästä keskeneräisen Tulen ja jään laulu -kirjasarjan edelle, sillä vuonna 2011 julkaistun Lohikäärmetanssin kirjoittamiseen oli kulunut kuusi vuotta, ja kirjasarjasta puuttui vielä kaksi osaa. Oletus piti paikkaansa, eikä kirjasarjan seuraavaa osaa The Winds of Winter ole vieläkään julkaistu. George R. R. Martin uskoi pitkään kirjasarjan pysyvän televisiosarjan edellä, koska Korppien kestit- ja Lohikäärmetanssi-romaaneissa oli paljon uusia hahmoja ja hänen mukaansa tarpeeksi materiaalia useiksi tuotantokausiksi. David Benioff ja D. B. Weiss halusivat kuitenkin ylläpitää katsojille tuttuja tarinalinjoja ja keskittyä jo vakiintuneeseen, yli 30 päähenkilöstä koostuvaan näyttelijäkaartiin. Kirjasarjan hahmoja ja juonikuvioita leikattiin huomattavasti.
»Emme saa bonuspisteitä siitä, että olemme tiukasti uskollisia kirjoille. Siitä ei tule mitään lisäarvoa. Jos ratkaisuja tehdessämme näemme tien haarautuvan, ja vasemmalle johtava haara liittyy tiukasti kirjoihin ja oikealle johtava haara on parempi sarjalle, olemme aina valinneet oikealle johtavan haaran.» 
(David Benioff)
Televisiosarjan kerronnan saavuttaessa kirjasarjaa George R. R. Martin suostui kertomaan sarjan tuottajille, miten kirjasarjan on tarkoitus päättyä. Samalla hän paljasti useita juonikäänteitä, kuten Hodorin taustan ja Shireen Baratheonin kohtalon. D. B. Weissin mukaan Martin ei ollut kaavaillut kovinkaan tarkkoja versioita tarinansa viimeisistä sadoista sivuista. Tuottaja-käsikirjoittaja Bryan Cogmanin mukaan tuottajien täytyi tarkkaan miettiä, mikä kaikki Martinin kertomasta toimisi televisiosarjassa. Televisiosarjan neljä viimeistä tuotantokautta noudattavat kirjasarjan juonta huomattavasti aikaisempia kausia vähemmän.
Martin on kertonut, että hän on tulevaa The Winds of Winter -romaania kirjoittaessaan vienyt juonen ”kauemmaksi ja kauemmaksi” televisiosarjasta, ja että kirjasarja tulee päättymään eri tavalla. Martin on kertonut huomanneensa sarjan ryhtyneen osittain omavaraiseksi jo ensimmäisellä tuotantokaudella, kun Benioff ja Weiss tekivät kirjasarjan juonesta poikkeavia ratkaisuja. Hän koki, ettei häntä otettu tuotantoprosessiin täysin mukaan.
Tuotanto > Lopetuspäätös

Sarjan suuresta suosiosta huolimatta tuottajat Benioff ja Weiss halusivat pysyä alkuperäisessä suunnitelmassaan eli tarinan pitämisessä noin 70–80 jakson mittaisena. Lopetuspäätöstä tukivat muiden menestyneiden televisiosarjojen osoittama esimerkki, kuten AMC:n Breaking Bad, joka jätettiin viiden kauden mittaiseksi. Samalla uusien tarinalinjojen lisääminen Game of Thronesiin, kuten esimerkiksi heikon vastaanoton saanut Dorne-juonikuvio viidennellä kaudella, oli tuottajille huono kokemus. Benioff ja Weiss kokivat, että sarja oli parempi lopettaa suosionsa huipulla kuin jatkaa sitä niin pitkään, ettei siitä enää pidettäisi. Samalla tuotannolle oli käymässä hankalaksi pitää mukana vakionäyttelijöitä, jotka saivat uusia työtarjouksia muualta. HBO yritti turhaan suostutella Benioffia ja Weissiä jatkamaan sarjaa uusilla tuotantokausilla. Viimeiselle kaudelle HBO tarjosi kymmentä jaksoa, mutta Benioff ja Weiss perustelivat kuuden jakson olevan parempi tarinalle. George R. R. Martin toivoi sarjan jatkuvan vähintään kymmenen tuotantokautta, ”kenties 12 tai 13 kautta.”
Näyttelijät

Sean Bean esittää Talvivaaran lordi Eddard ”Ned” Starkia. Michelle Fairley esittää hänen vaimoaan (Catelyn Stark, o.s. Tully). Heidän viittä lastaan esittävät Richard Madden (Robb), Sophie Turner (Sansa), Maisie Williams (Arya), Isaac Hempstead-Wright (Bran) ja Art Parkinson (Rickon). Kit Harington näyttelee Nedin äpäräpoikaa Jon Nietosta. Alfie Allen näyttelee lordi Starkin suojattia Theon Greyjoyta. Kuningas Robert Baratheonin roolissa on Mark Addy ja hänen vaimoaan Cersei Lannisteria näyttelee Lena Headey. Cersein kahta veljeä Jaime ja Tyrion Lannisteria esittävät Nikolaj Coster-Waldau ja Peter Dinklage. Cersein vanhinta poikaa Joffrey Baratheonia esittää Jack Gleeson ja tämän henkivartijaa, Sandor Cleganea, Rory McCann. Aidan Gillen näyttelee Petyr ”Pikkusormi” Baelishia, joka on yksi kuninkaan neuvonantajista.
Meren takana maanpaossa elävät vallasta syrjäyteyt Targaryenin sisarukset Viserys (Harry Lloyd) ja Daenerys (Emilia Clarke). Viserys naitti siskonsa dothrakipäällikkö Khal Drogolle (Jason Momoa) saadakseen Drogon lupaaman armeijan. Iain Glen näyttelee Jorah Mormontia, Westerosista karkotettua miestä, joka on vannonut suojelevansa sisaruksia. Charles Dance esittää Tywin Lannisteria, joka on Jaimen, Cersein ja Tyrionin isä, ja Casterlykallion valtias. Jon Nietoksen hyvää ystävää Samwell Tarlya näyttelee John Bradley. James Cosmo esittää Yövartion ylikomentajaa Jeor Mormontia. Conleth Hill näyttelee eunukki Varysta, joka toimii kuninkaan neuvonantajana Kuninkaansatamassa. Sibel Kekilli esittää Tyrionin Kolmikärjellä tapaamaa huoraa Shaeta, jonka palkkasoturi Bronn (Jerome Flynn) hankki hänelle. Toisella kaudella mukaan tulleita hahmoja ovat Liam Cunninghamin näyttelemä entinen salakuljettaja Davos Merenverto, Natalie Dormerin näyttelemä Margaery Tyrell, Gwendoline Christie näyttelemä Tarth Brienne ja kuninkaaksi itsensä julistanut Stannis Baratheon (Stephen Dillane) sekä tämän neuvonantajana toimiva, maagisia voimia omaava Melisandre (Carice van Houten).
Sarjassa on myös lukuisia sivurooleja: Julian Glover esittää vanhaa suurmestari Pycellea, joka kuuluu kuninkaanneuvostoon. Gethin Anthony esittää kuningas Robertin veljeä Renly Baratheonia. Ian McElhinney esittää Barristan Selmyä, kunniallista ritaria, joka on kuningas Robertin palveluksessa. Donald Sumpter näyttelee mestari Luwinia, joka on Talvivaarassa Starkin palveluksessa. Ron Donachie näyttelee Rodrik Casselia, joka kouluttaa Talvivaaran miehiä taistelussa. Susan Brown esittää Septa Mordanea, Sansan ja Aryan opettajaa. Francis Magee esittää Yövartion rekrytoijaa Yorenia.
Näyttelijät > Näyttelijöiden valinta > Ensimmäinen tuotantokausi

Koska sarjan budjetista suurin osa kului lavasteisiin, puvustukseen ja erikoistehosteisiin, tuottajilla ei juuri ollut varaa palkata tunnettuja näyttelijöitä. Sopivia näyttelijöitä etsittiin tuhansien koe-esiintymisvideoiden joukosta. Poikkeuksen tekivät Sean Bean, Peter Dinklage sekä Walder Freytä esittänyt David Bradley, joita pidettiin niin sopivina rooleihinsa, että näyttelijät pyydettiin mukaan ilman koekuvauksia. Tywin Lannisteriksi valittu Charles Dance oli ainoa rooliin koe-esiintynyt näyttelijä, eikä näyttelijäksi tuottajien mukaan harkittu ketään muuta. Näyttelijävalinnoista vastasivat roolittajat Nina Gold ja Robert Sterne, mutta myös George R. R. Martin, showrunnerit David Benioff ja D. B. Weiss sekä pilottijakson ohjaaja Tom McCarthy.
Sarjan näyttelijät ovat pääosin brittejä, mutta joukossa on myös muun muassa yhdysvaltalaisia ja saksalaisia. Dinklagen valinnasta Tyrion ”Peikko” Lannisterin rooliin ilmoitettiin 5. toukokuuta 2009, ja 19. heinäkuuta 2009 ilmoitettiin lisää näyttelijävalintoja, kuten Kit Harington (Jon Nietos), Jack Gleeson (Joffrey Baratheon), Harry Lloyd (Viserys Targaryen) ja Mark Addy (Robert Baratheon). Elokuussa 2009 Catelyn Starkin rooliin valittiin Jennifer Ehle. Ehle ei kuitenkaan halunnut muuttaa Pohjois-Irlantiin, ja rooliin vaihdettiin Michelle Fairley. 20. elokuuta 2009 ilmoitettiin lisää valintoja, joiden joukossa olivat muun muassa Nikolaj Coster-Waldau, Tamzin Merchant, Richard Madden, Iain Glen, Alfie Allen, Sophie Turner ja Maisie Williams. 1. syyskuuta 2009 Cersei Lannisterin rooliin ilmoitettiin Lena Headey. Myöhemmin näyttelijäkaartiin valittiin Rory McCann, Isaac Hempstead-Wright ja Jason Momoa. Tamzin Merchant esitti Daenerys Targaryenia alkuperäisessä pilottijaksossa, jota ei esitetty, ja uuteen pilottijaksoon HBO vaihtoi hahmon näyttelijäksi Emilia Clarken. HBO:n ohjelmajohtajan Michael Lombardon mukaan Merchantin ja Jason Momoan väliset kohtaukset ”eivät vain toimineet”. Ennen Clarken valitsemista rooliin harkittiin myös Imogen Pootsia.
Oli tavanomaista, että näyttelijät hakivat sarjasta useita eri rooleja. Esimerkiksi Alfie Allen esitti ensimmäisissä koekuvauksissa Jon Nietosta, mutta roolin mentyä Kit Haringtonille tuottajat pyysivät Allenia uusiin koekuvauksiin Theon Greyjoyn roolia varten. Samoin kävi Varysta esittävälle Conleth Hillille, joka alun perin pyrki kuningas Robert Baratheonin rooliin. Davos Merenvertoa esittävä Liam Cunningham on kertonut hakeneensa alun perin Jorah Mormontin roolia, ja Margaery Tyrelliä näyttelevä Natalie Dormer taas on kertonut pyrkineensä Melisandren rooliin. Cunninghamin mukaan ”kaikki [näyttelijät Britanniassa] halusivat olla mukana” Game of Thronesissa.
Näyttelijät > Näyttelijöiden valinta > Myöhemmät kaudet

Toisen kauden näyttelijävalinnat alkoivat toukokuussa 2011. Uusia hahmoja sarjassa olivat muun muassa Gwendoline Christien näyttelemä Tarth Brienne, Liam Cunninghamin esittämä Davos Merenverto, Oliver Ford Daviesin näyttelemä mestari Cressen, Stephen Dillanen näyttelemä Robertin veli Stannis Baratheon, Natalie Dormerin näyttelemä Renlyn vaimo Margaery Tyrell ja Rose Leslien esittämä Ygritte.
Kolmannen tuotantokauden uudet näyttelijävalinnat ilmoitettiin vuoden 2012 San Diego Comic-Conissa heinäkuun puolivälissä. Diana Rigg esittää Olenna Tyrellia, Margaeryn ja Lorasin isoäitiä. Thomas Sangster ja Ellie Kendrick näyttelevät Jojen ja Meera Reediä, nuoria sisaruksia jotka Bran tapaa, Tobias Menzies esittää Catelynin veljeä Edmure Tullya ja Clive Russell Brynden Tullya, Catelynin setää. Tara Fitzgerald näyttelee Stannis Baratheonin vaimoa Selyse Florentia ja Kerry Ingram heidän tytärtään Shireenia. Richard Dormer esittää kapinallisjoukon johtajaa Beric Dondarrionia. Hänen kanssaan matkaavat Thoros (Paul Kaye) sekä Anguy (Philip McGinley). Mackenzie Crook näyttelee villiä Orellia ja Kristofer Hivju toista villiä, Tormundia. Nathalie Emmanuel näyttelee Missandeita ja Anton Lesser entistä mestaria, Qyburnia. Iwan Rheon valittiin näyttelijäkaartiin 27. heinäkuuta 2012. Hän esittää Ramsay Nietosta. Ciarán Hinds valittiin esittämään villien kuningasta Mance Rayderia 17. elokuuta 2012. Kolme päivää myöhemmin Ed Skrein valittiin esittämään Daario Naharista. Samana päivänä Harmaan Madon rooliin valittiin Jacob Anderson.
Neljännellä kaudella Daario Nahariksen rooli valittiin uudelleen ja Ed Skreinin korvasi Michiel Huisman. Pedro Pascalin esittämä Dornen prinssi Oberyn Martell esitellään neljännellä kaudella. Oberynin rakastajaa Ellaria Hietaa esittää Indira Varma. Roger Ashton-Griffiths näyttelee Suurtarhan lordia Mace Tyrellia, joka saapuu Kuninkaansatamaan tyttärensä Margaeryn häihin. Joel Fry esittää Hizdahr zo Loraqia, jalosukuista miestä Meereenistä, joka tapaa Daenerysin.
Viidennellä kaudella Doran Martellia esittää Alexander Siddig, ja hänen poikaansa Trystanea näyttelee Toby Sebastian. Myrcella Baratheonin rooli valittiin uudelleen ja viidennellä tuotantokaudella häntä esittää Nell Tiger Free. Doran Martellin kaartinkapteenia Areo Hotahia näyttelee DeObia Oparei. Oberyn Martellin äpärätyttäriä esittävät Jessica Henwick (Nymeria Hieta), Rosabell Laurenti Sellers (Tyene Hieta) ja Keisha Castle-Hughes, joka näyttelee Obara Hietaa. Jonathan Pryce valittiin uuden yliseptonin rooliin. Enzo Cilenti näyttelee entistä orjakauppiasta Yezzania.
Juoni

Sarja sijoittuu Westerosin Seitsemään kuningaskuntaan, jossa aatelissuvut taistelevat valtaistuimesta. Tarinan alussa vallassa on kuningas Robert Baratheon, joka matkustaa pohjoiseen Talvivaaraan tapaamaan ystäväänsä Eddard Starkia nimittääkseen tämän kuninkaan Kouraksi. Viran edellisen haltijan ja heidän molempien yhteisen ystävän Jon Arrynin kuoltua ennenaikaisesti Eddard alkaa selvittää asiaa ja lähtee Robertin mukana pääkaupunki Kuninkaansatamaan. Samanaikaisesti meren takana maanpaossa asuvat aikaisemman hallitsijan, Aerys Targaryenin, jälkeläiset suunnittelevat vallankaappausta.
Juoni > Tuotantokaudet

| Kausi | Kausi | Jaksot | Ensiesitys Yhdysvalloissa> Avausjakso | Ensiesitys Yhdysvalloissa> Päätösjakso | Ensiesitys Suomessa> Avausjakso | Ensiesitys Suomessa> Päätösjakso |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 10 | 17. huhtikuuta 2011 | 19. kesäkuuta 2011 | 12. tammikuuta 2012 | 15. maaliskuuta 2012 |
|  | 2 | 10 | 1. huhtikuuta 2012 | 3. heinäkuuta 2012 | 7. helmikuuta 2013 | 11. huhtikuuta 2013 |
|  | 3 | 10 | 31. maaliskuuta 2013 | 9. kesäkuuta 2013 | 5. joulukuuta 2013 | 6. helmikuuta 2014 |
|  | 4 | 10 | 6. huhtikuuta 2014 | 15. kesäkuuta 2014 | 25. joulukuuta 2014 | 26. helmikuuta 2015 |
|  | 5 | 10 | 12. huhtikuuta 2015 | 14. kesäkuuta 2015 | 11. tammikuuta 2016 | 16. helmikuuta 2016 |
|  | 6 | 10 | 24. huhtikuuta 2016 | 26. kesäkuuta 2016 | 7. tammikuuta 2018 | 1. maaliskuuta 2018 |
|  | 7 | 7 | 16. heinäkuuta 2017 | 27. elokuuta 2017 | 18. maaliskuuta 2018 | 29. huhtikuuta 2018 |
|  | 8 | 6 | 14. huhtikuuta 2019 | 19. toukokuuta 2019 | 15. huhtikuuta 2019 | 20. toukokuuta 2019 |