stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mikroprosessori
Kehitys

Kuten mikropiireille yleisesti, eri valmistustekniikoita ovat olleet muun muassa PMOS, HMOS, CMOS ja NMOS.
Ensimmäinen kaupallinen mikroprosessori (Intel 4004, 1971) oli valmistettu PMOS-tekniikalla. 1970-luvun alkupuolella PMOS-tekniikka oli dominoiva kunnes NMOS paransi suorituskykyä 1970-luvun loppupuolella. Ensimmäinen CMOS-prosessori (Intersil 6100) julkaistiin vuonna 1975, mutta CMOS ei valloittanut markkinoita ennen 1980-luvun puoliväliä. Eräitä mikroprosessoriarkkitehtuureita (muun muassa Intel 80286) markkinoitiin ensin NMOS-versiona ja myöhemmin toteutettiin CMOS:lla alhaisemman virran käyttökohteisiin.
Mikroprosessorien suorituskyvyn lisääminen kellotaajuutta nostamalla on vaikeutunut.
Muita korvaavia kehityssuuntia ovat moniytimellisyys, monisäikeistys ja moniprosessointi.
Vastauksena monimutkaistuville suorittimille esitettiin RISC-arkkitehtuuria (erona CISC-arkkitehtuurille), jonka sanottiin olevan entistä tärkeämpää VLSI-tekniikan myötä:
toteutusmahdollisuus: suuri määrä asioita riippuu kyvystä suunnitella suoritin yhdelle mikropiirille
suunnitteluaika: suunnittelun vaikeus on tärkeä tekijä VLSI-tekniikkaa käyttävän tietokoneen menestykselle
nopeus: kustannustehokkuuden kannalta algoritmin suoritusnopeus on merkittävä tekijä
parempi piirialan käyttö: RISC-arkkitehtuurilla vapautettava piiriala voidaan käyttää parantamaan kiinnostavuutta esimerkiksi välimuistia kasvattamalla
Sekä CISC- että RISC-arkkitehtuureilla on etunsa ja haittansa.
Mikroprosessorien suunnittelu on erittäin paljon aikaa vaativaa. Suunnittelu voi vaatia jopa seitsemän vuotta. Suunnittelussa käytetään simulaatioita, jotka mallintavat satoja miljardeja käskyjä suorituskykytestiä kohden ja tämä tarvitaan jokaista suunnittelukohtaa varten. Simulointi on kolmesta neljään kertaa hitaampaa kuin varsinaisella laitteistolla suorittaminen.
Käyttökohteet

Mikroprosessorin tultua markkinoille siihen perustuvat tietokoneet kattoivat laajan hintahaarukan henkilökohtaisista tietokoneista täysiin moniprosessointijärjestelmiin. Mikroprosessorit yleistyivät lopulta kaikissa tietokoneluokissa.
Vuonna 2009 valmistetuista prosessoreista 98% oli sulautettuihin järjestelmiin. 8-bittisten prosessorien myynti on pysynyt merkittävänä. Hintojen laskun myötä myös uusia käyttökohteita tulee.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Technological innovation in the semiconductor industry : a case study of the International Technology Roadmap for Semiconductors (ITRS) (englanniksi)
Intel 4004
Claude Goretta

Claude Goretta
Claude Goretta (23. kesäkuuta 1929 – 20. helmikuuta 2019) oli sveitsiläinen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja sekä televisiotuottaja. Hänen tunnetuin työnsä on vuoden 1977 draamaelokuva Pitsinnyplääjä, jonka pääosaa esittää nuori Isabelle Huppert.
Goretta syntyi Genevessä ja opiskeli jonkin aikaa oikeustiedettä Geneven yliopistossa. Hän muutti yhdessä toisen tulevan ohjaajan Alain Tannerin kanssa 1950-luvun puolivälissä Lontooseen, jossa työskenteli British Film Institutessa. Palattuaan takaisin Sveitsiin Goretta työskenteli televisio-ohjaajana, kunnes vuonna 1968 perusti tuotantoyhtiön nimeltä Groupe de 5 yhdessä Alain Tannerin, Jean-Louis Royn, Claude Soutterin ja Yves Yersinin kanssa.
Pitsinnyplääjän lisäksi Gorettan Suomessa nähtyjä elokuvia ovat Kutsut (1973), Rakkaani ryöstää pankkeja (1974), Pikkukaupungin tyttö (1981) ja Täällä kuoli Mario Ricci (1983). 1990-luvulla Goretta saavutti mainetta ohjaamalla Maigret-rikostarinoita. Vuonna 1995 hän ohjasi televisiolle draamasarjan Belgian suru Hugo Clausin samannimisen romaanin pohjalta.
Goretta on ollut ehdolla Berliinin Kultaisen karhun (1981), kolmen Cannesin Kultaisen palmun (1973, 1977, 1983) ja César-palkinnon saajaksi (1978). Vuonna 1973 hän voitti Cannesissa tuomariston palkinnon.
Kirjallisuutta

Bagh, Peter von: ”Modernin elokuvan äärellä”, Claude Gorettan haastattelu. Filmihullu 4/2007.
Walder, Martin:  Claude Goretta : der empathische Blick.  Marburg : Schüren Verlag, 2017. ISBN 978-3-89472-975-2.
Aiheesta muualla

Claude Goretta Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Elonet 
Muut:  Dictionnaire historique de la Suisse  SNAC  IdRef
Goraali

| Goraali |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Onttosarviset Bovidae
Alaheimo::  Vuohieläimet Caprinae
Suku::  Naemorhedus
Laji::  goral
Kaksiosainen nimi
 Naemorhedus goral  (Hardwicke, 1825) 
 Goraalin levinneisyys
Katso myös
   Goraali Wikispeciesissä   Goraali Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Goraali (Naemorhedus goral) on pienikokoinen vuohieläin, joka elää 1 000–4 000 metrin korkuisilla vuorilla Kashmirissa ja koko Himalajan vuorijonon alueella itään päin.
Levinneisyys

Goraaleja tavataan edelleen Burman, Thaimaan, Kaakkois- ja Itä-Kiinan vuoristoissa sekä Koreasta Ussurin alueelle Venäjällä.
Ravinto

Goraalit syövät kasvinosia, kuten heinää, ruohoja, pensaiden lehtiä ja versoja ja tammenterhoja.
Lisääntyminen

Noin 8 kuukauden kantoajan jälkeen syntyy yksi jälkeläinen.
Baltasar Gracián

| Baltasar Gracián |
| --- | --- |
 Baltasar Gracián
Henkilötiedot
Koko nimi:  Baltasar Gracián y Morales
Syntynyt: 1500-luvun lopulla
Kuollut: 1658
Kansalaisuus:  Espanja
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Salanimi: Lorenzo Gracián 
Äidinkieli: espanja
Tuotannon kieli: espanja
Aikakausi:  1600-luku
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Baltasar Gracián y Morales (1500-luvun lopulla – 1658) oli espanjalainen kirjailija. Hän toi espanjalaiseen proosaan, samoin kuin Luis de Góngora runouteen, estilo culton. Graciánin teos La agudezza y arte de ingegno (1649), jossa hän esitti mielipiteitään, oli 1600-luvun loppupuoliskolla maun lakikirja. Graciánin teoksien sisällys oli arvokasta, ja ne levisivät laajalle mutta vaikuttivat epäedullisesti keinotekoisella tyylillään. Hänen teoksistaan esimerkkejä ovat El heroé (1637), Oraculo manual, El discreto (1646), El criticon (1650–1664).
Suomennetut teokset

Viisauden käsikirja: kolmesataa sääntöä maailmanviisautta; suom. Sirkka Salomaa Arthur Schopenhauerin saksannoksesta Hand-orakel und Kunst der Weltklugheit, WSOY 1950
Viisauden käsikirja (Oráculo manual y arte de prudencia), suom. Tyyni Tuulio, WSOY 1954
Maallisen viisauden käsikirja (Oráculo manual y arte de prudencia), suom. Annikki Suni, WSOY 1994 ISBN 951-0-19424-7
Sankarin taskupeili, valikoima, espanjankielisistä alkuteoksista El heroe, El criticon, Agudeza y arte de ingenio ja El discreto  suomentanut Tarja Härkönen, WSOY 1996
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Baltasar Gracián Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  KulturNav 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Artto Granroth

Artto Granroth (oikealla)
Artto Einar August Granroth (12. maaliskuuta 1914 Helsinki – 15. maaliskuuta 1987) oli suomalainen sellotaiteilija. Hän opiskeli Helsingissä Ossian Fohströmin ja Tibor de Machulan ohjaamana sekä Berliinissä ja Pariisissa. Hän soitti Viipurin orkesterissa vuosina 1933–1935, Helsingin teatteriorkesterissa 1935–1937 ja vuodesta 1937 Radion sinfoniaorkesterissa, jossa hän oli soolosellisti vuodesta 1947. Kamarimuusikkona hän soitti muun muassa Radion sinfoniasekstetissä vuosina 1938–1958, Sibelius-kvartetissa 1938–1963 sekä triossa, jossa soittivat hänen veljensä viulisti Arno Granroth ja pianisti Timo Mikkilä.
Päihderiippuvuus

Päihderiippuvuus  eli päihdeaddiktio  syntyy  pitkäaikaisen päihteiden käytön seurauksena. Alkoholiriippuvuudesta käytetään nimitystä alkoholismi ja huumausaineriippuvuudesta narkomania.
YK:n huumeiden ja rikollisuuden torjunnasta vastaavan toimiston UNODC:n maailman huumeraportti 2020:n mukaan maailmassa arvioidaan olleen noin 269 miljoonaa ihmistä, jotka käyttivät ainakin yhtä huumausainetta vuonna 2018. Päihdehäiriö arvioidaan olevan noin 36 miljoonalla huumeita käyttävällä henkilöllä, eli 13 prosentilla kaikista huumeita käyttävistä.
Jokaisella päihteellä on erilainen riippuvuuspotentiaali: esimerkiksi LSD:llä tai kannabiksella on  huomattavasti alhaisempi riippuvuuspotentiaali kuin esimerkiksi kokaiinilla tai heroiinilla. Riippuvuuspotentiaali määräytyy päihteen tavasta vaikuttaa käyttäjän elimistöön ja päihteen käyttöön syntyneestä psyykkisestä tottumuksesta, päihtymystilan kaipuusta.
Riippuvuuteen liittyy myös elimistön kyky kehittää sietokyky (toleranssi) riippuvuutta aiheuttavaan aineeseen, jolloin tarvitaan edellistä käyttökertaa suurempi annos saman vaikutuksen saamiseksi.
Fyysinen riippuvuus

Fyysisessä riippuvuudessa käyttäjän elimistö on tottunut aineeseen, jolloin käytön lopettaminen ja aineen katoaminen elimistöstä saattaa aiheuttaa erilaisia fyysisiä vieroitusoireita, kuten väsymystä, pahoinvointia, vapinaa tai joidenkin aineiden kohdalla jopa aistiharhoja. Luultavasti tunnetuin esimerkki on krapulana tunnettu alkoholin vieroitusoire. Fyysisen vieroitusoireen voimakkuuteen vaikuttaa yleensä paitsi käytetyn aineen määrä, myös aika jonka käyttö on kestänyt ja poistumisen nopeus. Fyysinen riippuvuus voi syntyä vain erilaisiin aineisiin jota henkilö nauttii tai käyttää. Tyypillisiä voimakkaita fyysisen riippuvuuden aiheuttavia aineita ovat nikotiini, heroiini tai alkoholi.
Psyykkinen riippuvuus

Psyykkinen riippuvuus on henkilön päihteen käyttöön liittyvä tottumus, josta on hankala päästä eroon. Psyykkiseen riippuvuuteen ei liity varsinaisesti fyysisiä vieroitusoireita, joskin jotkut kokevat voimakkaan henkisen riippuvuuden myös fyysisenä (psykosomaattiset oireet).
Sosiaalinen riippuvuus

Sosiaalisella riippuvuudella tarkoitetaan riippuvuutta kaveripiiristä ja suhteista, jotka rakentuvat vahvasti tai kokonaan päihteidenkäytön ympärille. Huumeet, tupakka tai alkoholi voivat olla edellytys johonkin kaveriporukkaan pääsemiselle tai ainakin niiden käyttö liittyy vahvasti näihin ihmisiin. Tällöin toimivaan vieroitushoitoon kuuluu irtautuminen näistä porukoista, mikä jättää käytön lopettaneen sosiaalisiin suhteisiin suuren aukon ja aiheuttaa yksinäisyyttä ja kaipuuta ystäviensä pariin.
Usein riippuvuudessa saattaa olla myös yhtäaikaisesti kyse sekä fyysisestä että psyykkisestä riippuvuudesta. Esimerkiksi alkoholista fyysisesti riippuvainen henkilö on usein myös psyykkisessä riippuvuudessa aineeseen. Tämä johtuu usein aineen käytön tuoman psyykkisen tilan kaipuuseen. Psyykkinen riippuvuus on usein vaikeampi voittaa lopullisesti, ja psyyke saattaa vetää jo fyysisestä riippuvuudesta eroon päässeen henkilön takaisin käyttäjäksi. Tällöin riippuvuudesta eroon pääseminen on usein tavallistakin vaikeampaa.
Vaikean päihderiippuvuuden oireita

Vaikeassa päihderiippuvuudessa päihteenkäyttö ei ole enää valinnanvaraista nautinnonhakua, vaan tuskaista pakkomiellettä. Vaikeaan päihderiippuvuuteen kuuluvat myös ajoittaiset psykoosit, joiden aikana ihminen ei hahmota todellisuutta oikein.
Hoito

Päihderiippuvuudesta kärsiville tarjotaan usein erilaisia katkaisu- tai vieroitushoitoja, joissa riippuvaista yritetään auttaa pääsemään eroon elämäänsä haittaavasta riippuvuudesta. 12 askeleen ohjelmat ovat itsehoidossa merkittävä hoitotapa.lähde? Myös lääkehoitoa on kokeiltu päihderiippuvuuksiin. Suomessa esimerkiksi alkoholiriippuvuutta hoitaa sekä yksityinen että julkinen sektori. Suomen lain mukaan jokainen kunta on velvoitettu järjestämään hoitopaikan hoitoa tarvitsevalle. Hoito voi olla avohoitoa tai laitoshoitoa.
Huumeiden osalta potilas ei usein uskalla kertoa huumeiden käytöstään lääkärille, koska huumeiden käyttö on rangaistavaa, mikä voi haitata huumeongelman hoitamista.
Suomessa toimii kristillisiin arvoihin perustuvia hoitokoteja mm. KAN-kodit. Niissä päihdeongelmaiset miesasiakkaat voivat etsiä vastauksia elämän peruskysymyksiin kristillisessä viitekehyksessä sekä saada tukea ja kuntoutusta arkisiin asioihin. Maailmanlaajuisesti kristillisessä viitekehyksessä vieroitushoitoa tarjoaa mm. Teen Challenge-järjestö yli 1 200 hoitokeskuksella yli 80 maassa.
Kirjallisuutta

Kaukonen, Olavi & Pekka Hakkarainen (toim.): Huumeiden käyttäjä hyvinvointivaltiossa.  Helsinki:  Gaudeamus, 2002.  ISBN 951-662-863-X
Aiheesta muualla

Päihdelinkin Huumeidenkäyttötestin (DAST-20), huumeidenkäytön riskit -testin (DUDIT) ja Alkoholinkäytön riskit -testin (AUDIT) avulla voi tunnistaa huumeiden, lääkkeiden tai alkoholin ongelmakäytön ja arvioida sen vaikeusastetta.
Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen (THL) Päihteiden riippuvuus -vertailu
Huumeiden addiktiopotentiaali
Päihdelinkki
KAN-Kodit Suomessa
TEDxRio+20 - Gabor Maté - The Power of Addiction and The Addiction of Power
Mielenterveystalo.fi
Alkoholin liikakäytön nettiterapia
The Addicted Brain ilmainen Coursera verkkokurssi.
Ten Studies That Shook the Addiction World Substance.com 27.20.2014.
Alkoholiongelmaisen hoito Käypä hoito -suositus 04.11.2015.
Huumeongelmaisen hoito Käypä hoito -suositus 05.09.2012.
Peter J. Grant

Peter James Grant (1943 – 16. huhtikuuta 1990) oli brittiläinen lintutieteilijä.
Grant kirjoitti useita lintukirjoja, muun muassa The New Approach to Identification, yhdessä Killian Mullarneyn kanssa,  määrityskirjan lokeista Gulls, an identification guide ja  parhaaksi määritysoppaaksi arvostetun Fåglarna - Alla Europas och Medelhavsområdets fåglar i fält yhdessä Mullarneyn, Lars Svenssonin ja Dan Zetterströmin kanssa (julkaistu suomenkielisenä laitoksena 1999 nimellä Lintuopas – Euroopan ja Välimeren alueen linnut sekä isokokoinen painos samasta kirjasta 2001 nimellä Suuri lintukirja - Euroopan ja Välimeren alueen linnut). Postuumisti häneltä julkaistiin yhdessä Svenssonin, Mullarneyn, Zetterströmin ja David Christien kanssa  Collins Bird Guide: The Most Complete Guide to the Birds of Britain and Europe (ISBN 978-0-00-726726-2).
Grant toimi Britannian rariteettikomitean British Birds Rarities Committeen kolmantena puheenjohtajana vuosina 1976–1986.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Alankomaat 
Muut:  IdRef
Globalisaatio

Maapallon läntinen pallonpuolisko.
Globalisaatio eli globaalistuminen, globalisoituminen tai maapalloistuminen tarkoittaa valtioiden välisiä taloudellisia suhteita koskevien kattavien maailmanlaajuisten kuvioiden kehittymistä sekä päätöksentekojärjestelmien, markkinoiden ja viestimien asteittaista muuttumista koko maailmaa käsittäviksi.
Globaalisaatio koskettaa paitsi taloutta, myös kulttuuria, arvoja ja tapoja. Globalisaatiota kuvataan prosessina, jossa maantieteen merkitys sosiaalisille ja kulttuurisille järjestelyille pienenee. Globalisaatio vahvistaa maailman eri osien keskinäisriippuvuutta ja kytkeytymistä sekä yhden yksittäisen maailmantilan syntyä.
Käsite

Globalisaatio on maailman integraation prosessi, jonka aluksi voidaan esittää höyrykoneen ja lennättimen keksimistä. Yleensä kun siitä puhutaan / kirjoitetaan, käsitellään sen lieveilmiöitä, murroskauteen liittyviä ongelmia ihmisten muodostamissa yhteiskunnissa (työmarkkinamurros, pakolaisongelma). Yksilötasolla globalisaatio on valintojen ja käyttäytymisen muutos, joka ilmenee lisääntyvinä yhteyksinä ihmisten välillä, täysin riippumatta kunkin sijainnista planeetalla. Globalisaatio on siis maailmanlaajuista verkottumista.
Monesti globalisaatiota tarkastellaan vain taloudellisena ilmiönä. Globalisaatio tosin voidaan ymmärtää myös kulttuurin, informaation, politiikan, ympäristön ja hallinnon tasolla, näiden globalisoitumisprosessina. Asiayhteydestä riippuen globalisaatio on siis joko ihmisten lähentymistä toisiaan kohti, markkinoiden lähentymistä toisiaan kohti tai jopa globaalia hallintoa. Joissain määrittelyissä globalisaatio-termi korostaa kansallisvaltioiden rajojen hämärtymistä ja etenemistä kohti tietynlaista maailmankansalaisuutta. Globalisaatio käsittää siis lähes kaiken ihmisten välisen toiminnan.
Globalisaation taloudellisten ja kapitalististen piirteiden ylikorostamisesta, muut globalisaation ulottuvuudet huomiotta jättäen, käytetään nimitystä globalismi. Globaalisti ajattelevia kutsutaan globalistiksi.
Globalisaation teorioita

Eräs globalisaation teoria on Marshall McLuhanin maailmankylä-teoria, jossa maailma vähitellen, tekniikan kehityksen kautta, kutistuu kuin yhdeksi pieneksi kyläksi, jossa ihmiset ovat yhtä lähellä kuin heimossa ihmiset kylän keskusaukiolla. Tekniikka on tässä tapauksessa poistanut välimatkat.
Darren J. O’Byrne ja Alexander Hensby määrittelivät teoksessaan Theorizing Global Studies (2011) globalisaation kahdeksan eri mallia. Ne olivat:
globalisaatio, johon kuuluu ajatus yhdestä maailmasta
liberalisaatio, jossa kansallisvaltioiden rajat rapautuvat
polarisaatio, jossa maailma jakaantuu rikkaisiin ja köyhiin
amerikkalaistuminen, jossa Yhdysvallat on kovan ja pehmeän vallan avulla imperiumi
Mcdonaldisaatio, jossa maailman kulttuurit muuttuvat samanlaisiksi
kreolisaatio, jossa alueellisten virtausten myötä tapahtuu jatkuvia paikallisia muutoksia
transnationalisaatio, jossa syntyy ylikansallinen hallinto
balkanisaatio, jossa maailma jakaantuu keskenään ristiriitaisiin kulttuuripiireihin.
Immanuel Wallersteinin maailmanjärjestysmalli pitää 1500-luvulta kehittynyttä globaalia kapitalismia maailman talousjärjestelmänä. Wallertein pitää sitä laajenevana järjestelmänä, johon on sisäänrakennettu keskuksen ja periferian vastakkainasettelu. Hänen mukaansa se ei pysty laajenemaan ikuisesti, minkä vuoksi se tulee romahtamaan.
Globalisaation vaikutuksia

Toisen maailmansodan jälkeen globalisaatio on yleisesti liitetty tiettyihin kehityssuuntiin, kuten tavaroiden vapaampaan liikkumiseen maailmanmarkkinoilla, ihmisten liikkuvuuteen ja tiedonkulkuun.
Yleensä globalisaatioon liitetään:
tavaroiden vapaampi kulku
kansainvälisen kaupan kehitys
pääoman lisääntyminen suorina ulkomaisina sijoituksina
kansallisvaltioiden rajojen yli tapahtuvan viestintätekniikan kehitys
suurempi kansainvälinen kulttuurivaihto (esimerkiksi amerikkalainen kulutuskulttuuri, idän eksotiikka yms.)
kulttuurisen monimuotoisuuden vähentyminen (länsimaistuminen, amerikkalaistuminen yms.)
puhuttujen kielten väheneminen
valtioiden suvereniteetin vähentyminen
vallan siirtyminen ylikansallisille organisaatioille
poliittisen vallan katoaminen kokonaan tietyillä osa-alueilla
matkailun laajeneminen
siirtolaisuuden (laillisen ja laittoman) lisääntyminen
maailmanlaajuisen dataliikenteen kehitys
maailmanlaajuisten rahamarkkinoiden kehitys
kansainvälisten yhtiöiden suurentuva asema maailmanmarkkinoilla
rahaliikenteeseen sitoutuvien organisaatioiden (WTO, IMF jne.) vallan kasvu
standardoituminen (lait, yksiköt yms.), joista tulee globaalin yhteistoiminnan mukana tärkeitä.
Vuodesta 1945 kansainvälisen kaupan tiellä olevia esteitä on purettu sopimusteitse, esimerkiksi GATT-sopimuksen (General Agreement on Tariffs and Trade) kautta.
Vapaakaupan edistäminen
Tullitariffien vähentäminen tai poistaminen kokonaan, tulliliittojen perustaminen
Pääoman valvonnan vähentäminen (esimerkiksi valtiollisen valvonnan)
Etuostojen (esimerkiksi valtioiden alihankkijoilta) vähentäminen (johtaa kilpailuttamiseen)
Älyllisen pääoman turvaaminen
tekijänoikeuslakien standardoiminen
"tekijänoikeus" -käsitteen ja -lakien laajentuminen uusille osa-alueille ja lainsäädännön tiukentuminen
patenttien maailmanlaajuinen tunnustaminen
geenien, ohjelmistojen ym. tiedon siirtyminen patenttijärjestelmän piiriin
Globalisaatio vaikuttaa keskeisimmin tiedon, esimerkiksi globaalin median ja globaalin informaatiotekniikan alueella. Tiedosta ja sen liikkeistä tulee globaalia. Toiseksi se vaikuttaa erikoistumisen kautta tavaroiden tuotannossa. Sen sijaan globalisaatio ei vaikuta suoraan niinkään paljon palveluihin, joissa ihmisen täytyy olla paikalla, eli esimerkiksi syöminen, parturi, hieronta jne. Jälkimmäisimmissä toimii lokalisaatio.
Globalisaation vaikutuksia > Globalisaatio ja kehittyvät maat

»Jokainen 1900-luvun onnistunut esimerkki taloudellisesta kehityksestä – joka tapaus, jossa köyhä valtio on työstänyt tiensä kohtuulliseen tai ainakin dramaattisesti parempaan elintasoon – on tapahtunut globalisaation kautta, tuottamalla maailmanmarkkinoille pikemmin kuin pyrkimällä omavaraisuuteen.» 
(Taloustieteilijä Paul Krugman.)
Yhdistyneiden kansakuntien kehitysohjelman raportin mukaan inhimillisen kehityksen mittarit osoittavat huomattavaa paranemista 2000-luvulla. Syynä tähän on kaupan kasvu. Globalisaatio on vähentänyt kaupan esteitä ja levittänyt tuotantoketjuja valtionrajojen yli. Tämä on kiihdyttänyt köyhien maiden talouskasvua. Niiden osuus maailmankaupasta kolminkertaistui 1980–2011.
Globalisaation vaikutuksia > Globalisaatio ja teollisuusmaat

Laajemmat viestinsiirtokanavat ovat mahdollistaneet toimintojen hajauttamisen ja muun muassa toimintojen siirtämisen teollisuusmaista halvemman tuotantokustannuksen maihin kuten Kiinaan ja Intiaan.
Globalisaation historia

Globalisaatiota kaupassa ja ihmisten välisenä siirtymisenä rajoitti vuosituhansia sopivan infrastruktuurin puute. Ei osattu navigoida valtamerillä eikä kuljetuskapasiteetti ollut merkittävä. Ensimmäisiä globalisaatioita lienee ollut nykyihmisen levittäytyminen maapallolla.
Roland Robertson jakoi teoksessaan Globalization – social theory and global culture (1992) globalisaation vaiheet neljään aaltoon. Ensimmäinen aalto kesti 1500-luvun alusta 1800-luvulle. Sitä luonnehti kartoituksen kehitys, uusien alueiden tuleminen markkinoiden piiriin ja kolonialismi. Globalisaation toinen vaihe kesti 1800-luvun puolestavälistä 1940-luvulle. Siihen kuuluivat imperialismi, teollinen vallankumous, kansainvälisyys ja maailmansodat. Kolmas aalto kesti 1940-luvulta 1990-luvulle ja sitä Robertson piti amerikkalaisen globalismin (Pax Americana) kautena. Neljännen aallon hän ajoitti 1990-luvun alkuun, jolloin maailmanpolitiikka muuttui epävarmaksi ja sen kaksinapaisuus päättyi sekä Aasia nousi.
Tätä näkökulmaa on kritisoitu eurosentrismistä. Esimerkiksi ennen Euroopan maiden tutkimusmatkoja kauppaa käytiin Silkkitiellä, ja Aasia oli taloutta ajava voima. Globalisaation alkamisen ajoittaminen ei ole yksiselitteistä. Globalisaation voidaan määritellä alkaneen, kun ylijäämä mahdollisti perustat kaupankäynnille. Tällaisen mahdollisti maanviljelyn kehittyminen pronssikaudella.