stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Australian Grand Prix 2008
Raportti > Kierrokset 31–48

Piquet'n auto hajosi aikaisempien kolareiden aiheuttamien vaurioiden takia. Kierrosta myöhemmin Satōlle tapahtui vastaavasti. Räikkönen otti samaan aikaan edellään ollutta Glockia kiinni lähes 3 sekuntia/kierros. Hän kuroi muutamassa kierroksessa eron umpeen, mutta pyörähti pienen leveäksi ajon seurauksena.
Hamilton johti edelleen kilpailua ennen Kovalaista ja Heidfeldia. Pysähdyksensä jälkeen Kovalainen otti johtopaikan tehden heti nopeimman kierroksen. Hän olisi voinut tehdä riittävän eron Hamiltoniin, mutta Glockin osuttua tuhoisasti kanttariin, turva-auto laitettiin jälleen radalle. Samalla Kovalaisen johto mureni, mikä puolestaan päätti käytännössä voittotaistelun.
Turva-auton ollessa radalla joutui Barrichello tulemaan varikolle säännöistä huolimatta. Tikkarimies päästi kuitenkin Honda-kuljettajan liian aikaisin matkaan, sillä polttoaineletku oli vielä autossa kiinni. Kaiken lisäksi Barrichello ajoi varikon liikennevaloista läpi punaisen valon palaessa. Hän sai ensin 10 sekunnin stop & go -rangaistuksen ja hylättiin myöhemmin kilpailun jälkeen.
Hieman ennen turva-auton poistumista radalta Nakajima ajoi Kubican perään ja molemmat kuljettajat joutuivat tulemaan varikolle. Nakajima selvisi etusiiven vaihtamisella, mutta Kubica joutui keskeyttämään. Bourdais oli noussut samaan aikaan neljänneksi. Nakajima sai tapauksen johdosta kymmenen pykälän lähtöruuturangaistuksen seuraavaan Malesian osakilpailuun.
Raportti > Kierrokset 49–58

Kovalainen onnistui ohittamaan Räikkösen nousten kuudenneksi. Räikkönen kärsi radalla teknisistä ongelmista, jotka päättyivät Ferrarin moottoririkkoon kierroksella 54. Ironisesti kierrosta myöhemmin myös Bourdais'n Toro Rosson Ferrari hajosi. Koska kuljettajia oli kuitenkin jäljellä enää kahdeksan ja kierroksia enää kolme, oli Bourdais'n pistesija varma.
Loppukierroksilla käytiin taistelua neljännestä sijasta Alonson ja Kovalaisen välillä. Kovalainen onnistui ohittamaan Alonson, joka kuitenkin ohitti pääsuoralla uudestaan Kovalaisen, joka oli vahingossa painanut varikonnopeusrajoittimen päälle. Suomalainen ei enää onnistunut nostamaan sijoitustaan.
Hamilton ajoi voittoon ennen Heidfeldia ja Rosbergia, jolle palkintosija oli F1-uran ensimmäinen. Alonso oli neljäs, Kovalainen viides, Barrichello kuudes, Nakajima seitsemäs, Bourdais kahdeksas ja Räikkönen keskeytyksestään huolimatta yhdeksäs. Kolmen viimeisen sijoitukset nousivat yhdellä Barrichellon hylkäyksen takia. Nakajiman kuudes sija jäi hänen uransa parhaaksi.
Tulokset > Aika-ajot

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Aika (1>  erä) | Aika (2>  erä) | Aika (3>  erä) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 22 |  Lewis Hamilton | McLaren-Mercedes | 1.26,572 | 1.25,187 | 1.26,714 |
| 2. | 4 |  Robert Kubica | BMW Sauber | 1.26,103 | 1.25,315 | 1.26,869 |
| 3. | 23 |  Heikki Kovalainen | McLaren-Mercedes | 1.25,664 | 1.25,452 | 1.27,079 |
| 4. | 2 |  Felipe Massa | Ferrari | 1.25,994 | 1.25,691 | 1.27,178 |
| 5. | 3 |  Nick Heidfeld | BMW Sauber | 1.25,960 | 1.25,518 | 1.27,236 |
| 6. | 11 |  Jarno Trulli | Toyota | 1.26,427 | 1.26,101 | 1.28,527 |
| 7. | 7 |  Nico Rosberg | Williams-Toyota | 1.26,295 | 1.26,059 | 1.28,687 |
| 8. | 9 |  David Coulthard | Red Bull-Renault | 1.26,381 | 1.26,063 | 1.29,041 |
| 9. | 15 |  Sebastian Vettel | Toro Rosso-Ferrari | 1.26,702 | 1.25,842 | Ei aikaa |
| 10. | 17 |  Rubens Barrichello | Honda | 1.26,369 | 1.26,173 |  |
| 11. | 5 |  Fernando Alonso | Renault | 1.26,907 | 1.26,188 |  |
| 12. | 16 |  Jenson Button | Honda | 1.26,712 | 1.26,259 |  |
| 13. | 8 |  Kazuki Nakajima | Williams-Toyota | 1.26,891 | 1.26,413 |  |
| 14. | 10 |  Mark Webber | Red Bull-Renault | 1.26,914 | Ei aikaa |  |
| 15. | 1 |  Kimi Räikkönen | Ferrari | 1.26,140 | Ei aikaa |  |
| 16. | 21 |  Giancarlo Fisichella | Force India-Ferrari | 1.27,679 |  |  |
| 17. | 14 |  Sébastien Bourdais | Toro Rosso-Ferrari | 1.27,446 |  |  |
| 18. | 20 |  Adrian Sutil | Force India-Ferrari | 1.27,859 |  |  |
| 19. | 12 |  Timo Glock  | Toyota | 1.26,919 | 1.26,164 | 1.29,593 |
| 20. | 18 |  Takuma Satō | Super Aguri-Honda | 1.28,208 |  |  |
| 21. | 6 |  Nelson Piquet Jr. | Renault | 1.28,330 |  |  |
| 22. | 19 |  Anthony Davidson | Super Aguri-Honda | 1.29,059 |  |  |
Tulokset > Kilpailu

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 22 |  Lewis Hamilton | McLaren-Mercedes | 58 | 1.34.50,616 | 1 | 10 |
| 2 | 3 |  Nick Heidfeld | BMW Sauber | 58 | +5,478 | 5 | 8 |
| 3 | 7 |  Nico Rosberg | Williams-Toyota | 58 | +8,163 | 7 | 6 |
| 4 | 10 |  Fernando Alonso | Renault | 58 | +17,181 | 11 | 5 |
| 5 | 23 |  Heikki Kovalainen | McLaren-Mercedes | 58 | +18,014 | 3 | 4 |
| 6 | 8 |  Kazuki Nakajima | Williams-Toyota | 57 | +1 kierros | 13 | 3 |
| 7 | 14 |  Sébastien Bourdais | Toro Rosso-Ferrari | 55 | +3 kierrosta (Moottori) | 17 | 2 |
| 8 | 1 |  Kimi Räikkönen | Ferrari | 54 | Moottori | 15 | 1 |
| DSQ | 17 |  Rubens Barrichello | Honda | 58 | Hylättiin (+52,453) | 10 |  |
| Kesk. | 4 |  Robert Kubica | BMW Sauber | 48 | Kolari (Nakajima) | 2 |  |
| Kesk. | 12 |  Timo Glock | Toyota | 44 | Ulosajo | 18 |  |
| Kesk. | 18 |  Takuma Satō | Super Aguri-Honda | 33 | Vaihteet | 19 |  |
| Kesk. | 6 |  Nelson Piquet Jr. | Renault | 31 | Kytkin | 20 |  |
| Kesk. | 2 |  Felipe Massa | Ferrari | 30 | Moottori | 4 |  |
| Kesk. | 9 |  David Coulthard | Red Bull-Renault | 26 | Kolari (Massa) | 8 |  |
| Kesk. | 11 |  Jarno Trulli | Toyota | 20 | Moottori | 6 |  |
| Kesk. | 20 |  Adrian Sutil | Force India-Ferrari | 9 | Hydrauliikka | 18 |  |
| Kesk. | 10 |  Mark Webber | Red Bull-Renault | 1 | Kolari (Davidson) | 14 |  |
| Kesk. | 16 |  Jenson Button | Honda | 1 | Kolari (Vettel) | 12 |  |
| Kesk. | 19 |  Anthony Davidson | Super Aguri-Honda | 1 | Kolari (Nakajima, Webber) | 21 |  |
| Kesk. | 15 |  Sebastian Vettel | Toro Rosso-Ferrari | 1 | Kolari (Fisichella) | 9 |  |
| Kesk. | 21 |  Giancarlo Fisichella | Force India-Ferrari | 1 | Kolari (Vettel) | 16 |  |
Lähde:
Tulokset > Johtokierrokset

| Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset |
| --- | --- | --- | --- |
| 22 |  Lewis Hamilton | McLaren-Mercedes | 1–17, 22–42, 47–58 |
| 23 |  Heikki Kovalainen | McLaren-Mercedes | 18–21, 43–46 |
Muuta

Force Indian ensimmäinen kilpailu.
Sébastien Bourdaisin ja Nelson Piquetin uran ensimmäinen kilpailu.
Timo Glockin ensimmäinen kilpailu Toyotalla.
Giancarlo Fisichellan ja Adrian Sutilin ensimmäinen kilpailu Force Indialla.
Robert Kubican ensimmäinen eturivi.
Nico Rosbergin ensimmäinen palkintopallisija.
Heikki Kovalaisen ensimmäinen kilpailun nopein kierros.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Australian Grand Prix 2008 Wikimedia Commonsissa
Formula 1 -luokan Australian Grand Prix’t
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950-luku | 1950 | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 |
| 1960-luku | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 |
| 1970-luku | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980-luku | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990-luku | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000-luku | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 |
| 2020-luku | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 |  |  |  |  |  |
Radat: Adelaiden katurata (1985–1995) Melbourne Grand Prix Circuit (1996–2019), Albert Park Circuit (2022–)
Osakilpailut Formula 1 -kaudella 2008
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Australia |  Malesia |  Bahrain |  Espanja |  Turkki |  Monaco |
|  Kanada |  Ranska |  Britannia |  Saksa |  Unkari |  Eurooppa |
|  Belgia |  Italia |  Singapore |  Japani |  Kiina |  Brasilia |
Hamilton, Heidfeld ja Rosberg palkintokorokkeella.
Eclipse (huvijahti)

| Eclipse |
| --- | --- |

Tyyppi:  huvijahti
Lippuvaltio:   Bermuda
Omistaja:  Roman Abramovitš
Rakennustelakka:  Blohm + Voss
Hinta:  340 000 000 €
Luovutettu:  9.12.2010
Tekniset tiedot
Pituus:  162,5 m
Bruttovetoisuus (GT):  13 000
Miehistö:  70
Lähteet:  http://www.boatinternational.com/yachts/the-register/top-200-largest-yachts/ http://www.smh.com.au/world/russian-tycoon-buys-a-yacht-to-eclipse-all-others-20090616-cgkn.html http://www.liveyachting.com/motor-yacht-eclipse-launched
M/Y Eclipse on Blohm + Vossin rakentama suuri huvijahti, jonka omistaa venäläinen miljardööri Roman Abramovitš. Laivan ulko- ja sisätilat on suunnitellut Terence Disdale Design. Alus luovutettiin Abramovitšille 9. joulukuuta 2010. Eclipse on maailman toiseksi suurin huvijahti Azzamin ollessa sitä 17,3 metriä pidempi.[lähde? ] Laivan hinnaksi on arvioitu 340 miljoonaa euroa. Arviot kuitenkin vaihtelevat, ja joissakin lähteissä hinnaksi mainitaan suurempia summia, jopa 780 miljoonaa euroa.
Ominaisuudet

Eclipsessä on kaksi helikopterikenttää, 24 vierashyttiä, kaksi uima-allasta, useita poreammeita ja disco. Laiva on varustettu myös kolmella veneellä ja pienellä sukellusveneellä, joka kykenee sukeltamaan 50 metriin. Laivalla on 70-henkinen miehistö vastaamassa laivan ohjauksesta ja vieraiden palvelusta.[lähde? ]
Turvallisuussyistä laivassa on myös hälytinjärjestelmäselvennä. Lehdistön mukaan laivasta löytyy armeijatason ohjussuojaus sekä paparazzeilta suojaava, kameroita häiritsevä laserjärjestelmä, mutta sen toiminta on kyseenalaistettu.
Laiva on vuokrattavana 1,24 miljoonan euron viikkohintaan SuperYachtsMonaco-yrityksen kautta, mutta Motor Boat & Yacht Magazine uskoo, että aluksen listaaminen vuokrattavaksi olisi vain keino välttää verotusta Euroopassa (vuokrattavana olevasta huvijahdista ei tarvitse maksaa kiinteistöveroa).[lähde? ]
Kuvia

Yksi Eclipsen veneistä ollaan lähettämässä.
Eclipse Blohn + Vossin telakalla
Eclipse telakalla Hampurissa
Eclipse New Yorkissa.
Eclipse laiturissa tammikuussa 2012.
Eiji Yoshikawa

| Eiji Yoshikawa> 吉川 英治 |
| --- | --- |
 Eiji Yoshikawa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. elokuuta 1892 Kanagawan prefektuuri, Japani
Kuollut: 7. syyskuuta 1962 (70 vuotta) Tokio, Japani
Kansalaisuus:   Japani
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: japani
Tuotannon kieli: japani
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Eiji Yoshikawa (jap. 吉川 英治, Yoshikawa Eiji, 11. elokuuta 1892 Kanagawan prefektuuri, Japani – 7. syyskuuta 1962 Tokio, Japani) oli japanilainen kirjailija. Hänen tunnetuin teoksensa on Musashi (宮本武蔵, Miyamoto Musashi), joka kertoo japanilaisen rōninin, Miyamoto Musashin elämästä. Yoshikawa on saanut työstään useita palkintoja ja on yksi kotimaansa arvostetuimmista historiallisten romaanien kirjoittajista. Eiji Yoshikawa kuoli syöpään vuonna 1962.
Aiheesta muualla

Way of the Samurai, Path of the Tedious The New York Times.  13.9.1981. Viitattu 19.5.2019 (englanniksi).
Eiji Yoshikawa: Japan's Legendary Writer of Historical Fiction Yabai.com.  27.9.2018. Viitattu 19.5.2019 (englanniksi).
Despacito

| ”Despacito” Luis Fonsi feat>  Daddy Yankee |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 13. tammikuuta 2017
 Tekijä(t): Luis Fonsi, Erika Ender, Ramon Ayala
 Tuottaja(t): Andrés Torres, Mauricio Rengifo
 Tyylilaji: reggaeton, pop
 Kesto: 03.47
 Levy-yhtiö: Universal Music Latino
Listasijoitukset
 Suomen virallinen lista: • Singlelista: 20. • Latauslista: 1. • Striimatuimmat: 21. Justin Bieberin remix: • Singlelista: 1. • Latauslista: 1. • Striimatuimmat: 1.
Luis Fonsin muut singlet
| ”Tantación” 2015 | ”Despacito” 2017 | ”Wave Your Flag” 2017 |
Daddy Yankeen muut singlet
| ”Shaky Shaky” 2016 | ”Despacito” 2017 | ”Hula Hoop” 2017 |
”Despacito” (suom. hitaahkosti) on puertoricolaisen laulajan Luis Fonsin kappale, jolla vierailee Daddy Yankee. Kappale julkaistiin 13. tammikuuta 2017 ensimmäisenä singlenä Luis Fonsin myöhemmin ilmestyvältä albumilta. Espanjankielisestä kappaleesta on julkaistu myös Justin Bieberin osittain englanniksi laulama versio.
”Despacito” nousi Yhdysvaltojen Billboard Hot 100 -listan ykköseksi toukokuussa 2017 ja piti paikkansa kuudentoista viikon ajan, mikä tuolloin sivusi ennätystä Billboardin pitkäaikaisimpana listaykkösenä. Heinäkuussa kappaleesta tuli kaikkien aikojen striimatuin kappale, kun se oli kerännyt puolessa vuodessa 4,6 miljardia soittokertaa suurimmissa musiikin suoratoistopalveluissa. Kappaleen musiikkivideo ilmestyi tammikuussa 2017 ja saman vuoden elokuussa  siitä tuli YouTuben katsotuin video kolmella miljardilla katselukerralla, ja sittemmin video on kerännyt yli seitsemän miljardia katsojaa. Despacito menetti YouTuben katsotuimman videon tittelin 2. marraskuuta 2020 lasten musiikkivideo Baby Shark Dancelle.
Musiikkivideo

Kappaleen musiikkivideo julkaistiin YouTubessa 12. tammikuuta 2017. Video keräsi kolmessa kuukaudessa (97 päivässä) miljardi katsomiskertaa, ja se oli Adelen Hello-videon jälkeen YouTuben toiseksi nopeiten miljardin katsojan rajan rikkonut musiikkivideo. Kesäkuussa video ylitti kahden miljardin katsojan rajapyykin, mikä oli uusi nopeusennätys. Despacito oli 4. elokuuta 2017 – 2. marraskuuta 2020 YouTuben katsotuin video ja ensimmäinen video joka keräsi kolme miljardia katselukertaa. 11. lokakuuta 2017 musiikkivideo saavutti neljä miljardia näyttökertaa. Videolla esiintyy muun muassa vuoden 2006 Miss Universum Zuleyka Rivera.
Listasijoituksia

Helmikuussa 2017 ”Despacito” nousi Yhdysvaltojen viralliselle singlelistalle, kun se debytoi Billboard Hot 100 -listan sijalla 88 ja nousi myöhemmin sijalle 44. Huhtikuussa kappaleesta julkaistiin Justin Bieberin remix-versio, jossa Bieber laulaa osan laulusta englanniksi, ja uusi versio nousi toukokuussa listaykköseksi. ”Despacito” oli ensimmäinen pääasiassa espanjankielinen kappale Billboardin listakärjessä yli 20 vuoteen. Edellinen espanjankielinen single kärkipaikalla oli Los del Ríon kappale ”Macarena” vuonna 1996 – tosin tuolloinkin ykkössijaan tarvittiin versio, jossa osa kappaleesta laulettiin englanniksi.
Suomessa kappale debytoi maaliskuussa 2017 Suomen virallisen latauslistan sijalla 10 ja nousi heinäkuussa latauslistan ykköseksi. Justin Bieberin remix-versio sijoittui listaykköseksi sekä latauslistalla että Suomen virallisella singlelistalla.
| Maa | Listasijoitus |
| --- | --- |
 Alankomaat: 1
 Australia: 1
 Belgia: 1
 Espanja: 1
 Italia: 1
 Itävalta: 1
 Norja: 22
 Ranska: 1
 Ruotsi: 1
 Saksa: 1
 Singlelista: 20
 Latauslista: 1
 Striimatuimmat: 21
 Sveitsi: 1
 Tanska: 1
 Billboard Hot 100: 44
Listasijoituksia > Justin Bieberin remix

| Maa | Listasijoitus |
| --- | --- |
 Espanja: 3
 Norja: 1
 Singlelista: 1
 Latauslista: 1
 Striimatuimmat: 1
 Uusi-Seelanti: 1
 Billboard Hot 100: 1
Aiheesta muualla

Kappaleen virallinen musiikkivideo YouTubessa
Chicago Fire

Chicago Fire on yhdysvaltalainen jalkapalloseura, joka pelaa ammattilaissarjassa Major League Soccer (MLS). Seura pelaa kotiottelunsa Toyota Park -stadionilla, joka sijaitsee Bridgeview’ssä Cookin piirikunnassa Illinois’n osavaltiossa. Seuran omistaa Anshutz Entertainment Group, jonka omistukseen kuuluu myös kaksi muuta MLS-seuraa, Los Angeles Galaxy ja Houston Dynamo.
Chicago Fire perustettiin 8. lokakuuta 1997, Chicagon suuren tulipalon 126. vuosipäivänä. Fire pelasi ensimmäisen kautensa MLS:ssä vuonna 1998 ja voitti heti samana vuonna ensimmäisen mestaruutensa. Seura kaatoi MLS:n loppuottelussa D.C. Unitedin maalein 2–0. MLS:n pudotuspeleihin seura on edennyt sittemmin yhtä poikkeusta lukuun ottamatta joka vuosi. Vuosina 2000 ja 2003 seura pelasi jälleen MLS Cupin loppuottelussa, mutta hävisi mestaruuden molemmilla kerroilla, vuonna 2000 Kansas City Wizardsille maalein 0–1 ja vuonna 2003 San Jose Earthquakesille maalein 2–4. Fire on voittanut myös neljä kertaa Lamar Hunt U.S. Open Cupin, vuosina 1998, 2000, 2003 ja 2006. Fire on parhaiten U.S. Open Cupissa menestynyt MLS-seura.  Vuonna 2003 seura voitti myös MLS Supporters’ Shieldin, eli se sai eniten pisteitä MLS:n runkosarjassa.
Seuralla on ollut perustamisensa jälkeen kolme kotistadionia: Soldier Field, Cardinal Stadium ja Toyota Park. Soldier Fieldillä, joka sijaitsee Chicagossa, Fire pelasi kaudet 1998–2001 ja 2004–2005. Seura muutti vuonna 2002 Cardinal Stadiumille Napervilleen Soldier Fieldin kunnostuksen takia ja palasi työn valmistuttua aiemmalle stadionilleen. Vuodesta 2006 seura on pelannut kotiottelunsa Toyota Park -stadionilla Bridgeview’ssä.
Chicago Fire kuuluu nykyisin Major League Soccerin itäiseen konferenssiin. Ensimmäisinä kausinaan se pelasi läntisessä konferenssissa, mutta kaudeksi 2000 MLS:n joukkueet jaettiin uudelleen läntiseen, keskiseen ja itäiseen divisioonaan. Chicago kuului tuolloin uuteen keskiseen divisioonaan. Kuitenkin vuonna 2002, molempien Floridan joukkueiden (Tampa Bay Mutiny ja Miami Fusion) lopetettua toimintansa edellisen kauden jälkeen, MLS palasi vanhaan jakoon itäiseen ja läntiseen konferenssiin ja Chicago sijoitettiin tällä kertaa itäiseen konferenssiin.
Vuodesta 2001 Chicago Fire ja FC Dallas ovat pelanneet Brimstone Cupin voitosta, jonka ovat perustaneet molempien seurojen kannattajat. Palkinnon saa kauden päätteeksi se joukkue, joka on menestynyt paremmin seurojen keskinäisissä kohtaamisissa MLS-kauden aikana.
Joukkue > Kokoonpano

Päivitetty: 18. joulukuuta 2023
Entisiä ja nykyisiä pelaajia

Chris Armas (1998–)
DaMarcus Beasley (2000–2004)
Cuauhtémoc Blanco (2007–)
Jorge Campos (1998)
Carlos Bocanegra (2000–2003)
Frank Klopas (1998–1999)
Roman Kosecki (1998–1999)
Dema Kovalenko (1999–2002)
Luboš Kubík (1998–2000)
Jesse Marsch (1998–2005)
Piotr Nowak (1998–2002)
Jerzy Podbrożny (1998–1999)
Ante Razov (1998–2000, 2001–2004)
Hristo Stoitškov (2000–2002)
Zach Thornton (1998–2006)
Josh Wolff (1998–2002)
Eric Wynalda (2001)
Päävalmentajat

Bob Bradley (1998–2002)
Dave Sarachan (2003–)
Puheenjohtajat

Robert Sanderman (1997–2000)
Peter Wilt (2001–2005)
John Guppy (2005–)
Aiheesta muualla

Seuran virallinen verkkosivu
Duke Ellington

| Duke Ellington |
| --- | --- |
 Ellington 1940-luvulla.
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. huhtikuuta 1899 Washington DC, Yhdysvallat
Kuollut: 24. toukokuuta 1974 (75 vuotta) New York, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  yhtyeenjohtaja, pianisti, säveltäjä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Duke Ellington 
Aktiivisena:  1914–1974
Tyylilajit:  jazz, big band, swing
Soittimet:  piano
Levy-yhtiöt:  Columbia Records, Decca Records ja Philips Records 
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Edward Kennedy ”Duke” Ellington (29. huhtikuuta 1899 Washington DC – 24. toukokuuta 1974 New York) oli yhdysvaltalainen jazzsäveltäjä, pianisti ja yhtyeenjohtaja. Duke Ellington oli jazzin suuri voimahahmo 1920-luvulta 1960-luvulle asti. Hänellä oli monia menestyskappaleita, esimerkiksi ”Mood Indigo” (1930), ”Rockin’ in Rhythm” (1931), ”Sophisticated Lady” (1933), ”Caravan” (1936, säveltänyt Juan Tizol), ”Take the ’A’ Train” (1941, sanat ja musiikki: Billy Strayhorn) ja ”Satin Doll” (1953).
Ellington oli musiikillinen kokeilija, ja hän levytti myös John Coltranen ja Charles Mingusin kanssa. Hänelle myönnettiin vuonna 1969 Yhdysvalloissa Presidential Medal of Freedom ja vuonna 1973 Ranskan kunnialegioonan ansiomerkki. Ne ovat maiden korkeimmat siviiliansiomerkit.
Elämä ja ura

Ellington sävelsi 1920- ja 1930-luvuilla usein managerinsa Irving Millsin kanssa, kunnes heidän välinsä katkesivat 1930-luvun loppupuolella. Billy Strayhornista tuli Ellingtonin työtoveri, tosin häntä ei aina mainittu kappaleiden tekijänä, vuodesta 1940 Strayhornin kuolemaan 1960-luvun keskivaiheille asti.
Ellington sävelsi aina yhtyeensä muusikkojen taitoja ajatellen. Yhtyeeseen kuuluivat Johnny Hodges, Bubber Miley, Joe ”Tricky Sam” Nanton, Barney Bigard, Ben Webster, Harry Carney, Sonny Greer, Otto Hardwick ja Wellman Braud. Monet muusikot pysyttelivät Ellingtonin mukana vuosikymmeniä.
Ellington aloitti soittamisen Washington, DC:ssä teini-iässä. Myöhemmin hän perusti yhtyeen The Washingtonians, jonka hän siirsi New Yorkiin vuonna 1923. Ellington ja The Wasthingtonians soittivat monissa newyorkilaisissa klubeissa ja kiersivät New Englandia tanssiyhtyeenä ennen ensimmäistä suurta läpimurtoaan vuonna 1927. Ellingtonille tarjottiin työtä vakituisena yhtyeenä maineikkaassa Cotton Clubissa. Duke Ellington and his Jungle Band -yhtye tunnettiin laajalti Yhdysvalloissa Cotton Clubilta lähetettyjen säännöllisten radiolähetysten ansiosta.
Ellington saattoi säveltää eri tyylilajeja edustavaa musiikkia tanssiteatterinäytöksiin kuten myös yhtyeen omiin esiintymisiin. Ne sisälsivät paljon musiikillista kokeilua. Lopettaessaan soittamisen Cotton Clubilla vuonna 1931 Ellington oli Yhdysvaltojen tunnetuimpia afroamerikkalaisia. Hän levytti säännöllisesti usealle levy-yhtiölle ja esiintyi elokuvissa. Ellington kiersi yhtyeensä kanssa Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Lisäksi hän teki 1960-luvulla kiertueen, joka ulottui lähes ympäri maailman.
Jotkut Ellingtonin muusikoista, kuten Jimmy Blanton, vaikuttivat jazzin kehitykseen sinä lyhyenä aikana, jonka he soittivat Ellingtonin orkesterissa.
Ellington sävelsi myös elokuvamusiikkia, esimerkiksi elokuvaan Black and Tan (1929) ja myöhemmin Otto Premingerin elokuvaan Erään murhan anatomia (1959), jossa pääosaa esitti James Stewart. Ellington esittää siinä cameoroolin. Hän sävelsi musiikin myös Martin Rittin elokuvaan Pariisin rytmiä (1961), jossa Paul Newman ja Sidney Poitier näyttelivät jazzmuusikoita.
Ellington oli ehdolla Pulitzer-palkinnon saajaksi vuonna 1965, mutta jäi palkinnotta. Hänen kommenttinsa oli: ”Kohtalo on minua kohtaan suopea, se ei halua minusta kuuluisaa liian nuorena.”
Duke Ellington kuoli 24. toukokuuta 1974, ja hänet haudattiin Woodlawnin hautausmaalle Bronxiin New Yorkiin. Kuvanveistäjä Robert Graham veisti Ellingtonille muistomerkin, joka pystytettiin New Yorkin Keskuspuistoon lähelle Fifth Avenueta ja 110th Streetiä risteykseen nimeltä Duke Ellington Circle.
Ellingtonin orkesterin albumi At Newport (1956) valittiin mukaan vuonna 2005 julkaistuun englanninkieliseen hakuteokseen 1001 Albums You Must Hear Before You Die.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Duke Ellington Wikimedia Commonsissa
Jazzin aatelia Iltatähdessä. Ylen Elävä arkisto.
Herttua Helsingissä 1966. Ylen Elävä arkisto.
Duke Ellington
| --- | --- |
Albumit:  ...And His Mother Called Him Bill
Kappaleet:   ”Blood Count”  ”Caravan”  ”Chelsea Bridge”  ”In a Sentimental Mood”  ”It Don’t Mean a Thing (If It Ain’t Got That Swing)”  ”Lush Life”  ”Mood Indigo”  ”Prelude to a Kiss”  ”Perdido”  ”Satin Doll”  ”Solitude”  ”Something to Live For”  ”Take the ’A’ Train”  ”Things Ain’t What They Used to Be” 
Soittajat:   Harold Ashby  Louie Bellson  Jimmy Blanton  Mercer Ellington  Otto Hardwick  Al Hibbler  Johnny Hodges  Herb Jeffries  Oscar Pettiford  Billy Strayhorn  Billy Taylor  Clark Terry  Juan Tizol  Ben Webster 
Ellington vuonna 1971.
Ephraim Graham

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten ratsastus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten ratsastus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten ratsastus. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten ratsastus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Tukholma 1912 | Joukkuekenttäratsastus |  |
Ephraim Foster Graham (10. elokuuta 1881 Pinewood – 23. joulukuuta 1962 San Antonio) oli yhdysvaltalainen kenttäratsastaja ja olympiamitalisti.
Graham osallistui Tukholman olympialaisissa 1912 sekä henkilökohtaiseen että joukkuekilpailuun. Hän oli henkilökohtaisessa kisassa kahdestoista ja sai joukkuekisasta pronssimitalin.