stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luce

Lucen vastavalmistunut toimitalo vuonna 1937.
Luce (lyhenne sanoista L’Unione Cinematografica Educativa, ”Opetuselokuvan liitto”) on Italian kansallinen elokuvainstituutti.
Instituutti on saanut alkunsa vuonna 1919 perustetusta dokumenttielokuvien tekijöiden ammattiliitosta (Sindacato Istruzione Cinematografica). Vuonna 1924 sille annettiin nimi L’Unione Cinematografica Educativa (LUCE) sekä virallinen tehtävä koordinoida opetus- ja uutiselokuvien tuotantoa. Suoraan Mussolinin alaisuudessa toiminut LUCE tuotti uutiskatsauksia ja dokumentteja, joita oli pakko näyttää maan kaikissa elokuvateattereissa. Lisäksi se järjesti kiertäviä elokuvanäytäntöjä maaseudulla.
Fasismin aikana LUCE:lla oli suuri merkitys vallanpitäjien propagandavälineenä ja Mussolinin henkilökultin rakentajana. Vuonna 1935 instituutin aloitteesta perustettiin Italian kansallinen elokuvahallinto (Ente Nazionale Industrie Cinematografiche). Pian sen jälkeen LUCE siirrettiin kansankulttuurin ministeriön alaisuuteen ja se sai toimitilat vastikään rakennetussa Cinecittàssa.
Toisen maailmansodan jälkeen LUCE oli vähällä joutua lakkautetuksi, mutta vuonna 1949 se sai jälleen tehtäväkseen opetuselokuvien tuottamisen. Myöhemmin instituutin asema muuttui useaan kertaan, ja vuonna 1982 se liitettiin valtion elokuvalevitysyhtiöön Italnoleggio Cinematograficoon. Vuonna 1998 Istituto Lucesta tuli osa kulttuuriministeriön alaista Cinecittà Holdingia. Tämän jälkeen se muun muassa aloitti valtavan arkistonsa siirtämisen DVD:lle. Vuonna 2011 perustettiin valtiollinen Istituto Luce Cinecittà, jonka tehtävänä on italialaisen elokuvan kehittäminen ja markkinointi kotimaassa ja ulkomailla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Luce Cinecittàn sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
Lucen arkiston sivusto (italiaksi)
Luce Cinecittà You Tubessa (italiaksi)
HMS Lowestoft (1913)

| HMS Lowestoft |
| --- | --- |
 HMS lowestoft

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Chathamin telakka
Kölinlasku:  29. heinäkuuta 1912
Laskettu vesille:  23. huhtikuuta 1913
Palveluskäyttöön:  huhtikuu 1914
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 8. tammikuuta 1931
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 440 t
Pituus:  139 m
Leveys:  15 m
Syväys:  4,8 m
Koneteho:  25 000 shp
Nopeus:  25,5 solmua (47 km/h)
Miehistöä:  433
Aseistus
Aseistus:  9 x 6" (152,4 mm) BL Mk XII -tykkiä 1 x 3" (76 mm) ilmatorjuntatykki 4 x QF 3 naulan -tykkiä 2 x konekivääriä 2 x 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Lowestoft oli Britannian kuninkaallisen laivaston Birmingham-luokan kevyt risteilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa. Alus tilattiin osana vuoden 1911 laivasto-ohjelmaa.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Suuren laivaston 1. risteilijäviirikköön. Alus upotti elokuussa 1914 saksalaisen kauppalaivan Fernbellinin. Se otti osaa Helgolandin taisteluun 28. elokuuta ja Doggermatalikon taisteluun 24. tammikuuta 1915.
Alus siirrettiin helmikuussa 2. risteilijäviirikön lippulaivaksi ja edelleen 1916 Välimeren laivaston 8. risteilijäviirikön lippulaivaksi, kunnes se siirrettiin 1919 Afrikan asemalle 6. risteilijäviirikköön, jossa se palveli aina vuoteen 1924 saakka. Aluksesta tehtiin viirikön lippulaiva elokuussa 1921. Alus myytiin romutettavaksi 8. tammikuuta 1931 Wardille Milford Haveniin.
Lucinda

| Lucinda |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Cindy 
Vastineita eri kielissä:  Lucinde 
Nimen alkuperä:  Lucia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lucinda on  naisen etunimi. Se on pidentymä nimestä Lucia. Lucindasta tuli Englannissa suosittu etunimi 1700-luvulla, mutta jo sitä ennen se oli esiintynyt henkilönnimenä Miguel de Cervantesin klassikkoteoksessa Don Quijote (1605).
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2021 mennessä tilastoitu noin 40–50 Lucinda-nimistä naista.
Tunnettuja Lucindoja

Lucinda Dryzek (s. 1991), englantilainen näyttelijä
Lucinda Green (s. 1953), brittiläinen kenttäratsastaja ja olympiamitalisti
Lucinda Riley (1966–2021), pohjoisirlantilainen kirjailija ja näyttelijä
Lucinda Williams (s. 1953), yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä
Lu’an guapian

| Lu’an guapian |
| --- | --- |

Tyyppi:  vihreä tee
Muut nimet:  kiin. 六安瓜片, Liù ān Guā Piàn
Alkuperä:  Lu’anin prefektuuritason kaupunki, Anhuin maakunta, Kiina
Lu’an guapian (kiin. 六安瓜片, Liù ān Guā Piàn) on Kiinan kymmenen parhaimman teen joukkoon lukeutuva vihreä tee. Sitä tuotetaan Anhuin maakunnan luoteisosan Lu’anin kaupunkitason prefektuurin alueella.
Teenviljely alkoi Lu’anin eteläosiin ulottuvilla Dabievuorilla (Dabieshan) Tang-kaudella. Lu’anin vihreää teetä vietiin Ming- ja Qing-kausilla veroteenä hoville. Laadultaan korkeatasoisinta teetä kasvaa Qiyun-vuoren Xianhua-huipun viljelmillä. Nykyään tätä teetä lahjoitetaan usein ulkomaisille valtiovieraille.
Vuosisademäärä on noin 1 200 millimetriä ja ilman suhteellinen kosteus keskimäärin noin 70 %.
Guapian tarkoittaa meloninsiementä ja viittaa käsiteltyjen teelehtien ulkonäköön. Lu’an guapian -tee valmistetaan ennen huhtikuun 20. päivää poimituista guyu-sadon lehdistä.  Tee valmistetaan teepensaan verson toisesta lehdestä, josta poistetaan lehtiruoti. Hapettaminen katkaistaan pannukuumennuksella. Ennen huhtikuun 5. päivää poimituista ensisadon lehdistä valmistetaan Lu’an tipian -nimellä tunnettua toista laatuteetä.
Haudutus 1-2 minuuttia 80 °C vedellä. Lehtiä voi hauduttaa jopa neljä kertaa. Teejuoma on kirkasta, heikosti kellertävän vihreää. Teetä luonnehditaan hyvin piristäväksi ja pehmeäksi. Miellyttävä kukkainen makeus kasvaa suussa. Juoman jälkimausta voi löytää samankaltaisuutta Tie Guanyin -wulongteen kanssa.
Aiheesta muualla

Lu An Gua Pian. Thé vert. Chine (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi) (mariagefreres.com)
Lucky Luciano

| Charles "Lucky" Luciano> Salvatore Lucania |
| --- | --- |
 Lucky Luciano
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. marraskuuta 1897
Kuollut: 26. tammikuuta 1962 (64 vuotta) Napoli, Italia
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Ammatti:  mafiapomo
Muut tiedot
 Nimikirjoitus
Charles “Lucky“ Luciano (alun p. Salvatore Lucania) (24. marraskuuta 1897 Lercara Friddi, Sisilia, Italia – 26. tammikuuta 1962 Napoli, Italia) oli merkittävä amerikanitalialainen gangsteri ja mafioso. Hänellä oli keskeinen rooli nykyaikaisen Yhdysvaltain mafian kehittymisessä.
Ura

Luciano syntyi Sisiliassa vuonna 1897. Perhe muutti New Yorkiin, Lower East Siden naapurustoon, missä hän ajautui rikollisille teille jo lapsuudessaan. Hän ystävystyi teini-ikäisenä Meyer Lanskyn ja Bugsy Siegelin kanssa, joista tuli hänen uransa tärkeimmät liittolaiset. Vuonna 1916 hänet tuomittiin kuudeksi kuukaudeksi vankilaan heroiinikaupasta. 1920-luvulla hän työskenteli Giuseppe ”Joe the Boss” Masserialle ja Arnold Rothsteinille.
1930-luvun alussa, Joe Masserian ja Salvatore Maranzanon mafiasodan jälkeen, Luciano siirtyi johtamaan yhtä New Yorkin viidestä perheestä. Hän oli perustamassa amerikanitalialaisten rikollisperheiden välistä komissiota sekä kansallista rikollissyndikaattia, joka mahdollisti yhteistyön esimerkiksi amerikanjuutalaisten ja -irlantilaisten rikollisjärjestöjen kanssa. Mafiasta tuli järjestäytyneempi ja voimakkaampi.
Vuonna 1936 Luciano tuomittiin 30–50 vuodeksi vankilaan, mistä käsin hän edelleen osallistui mafian toimintaan ja antoi käskyjä. FBI kuitenkin vapautti Lucianon vankilasta 1943, jotta tämä käyttäisi suhteitaan Sisiliassa vastarinnan luomiseen saksalaisia vastaan liittoutuneiden suunnitellessa maihinnousua. Tämä onnistuikin, mutta hintana oli mafian vaikutusvallan kasvu koko Italiassa sodan jälkeen. Mussolinin fasistinen poliisi oli poikkeuslakien nojalla onnistunut melkein tuhoamaan ensimmäistä kertaa Italian historian aikana koko mafian.
Sodan päätyttyä Luciano karkotettiin kotimaahansa Italiaan vuonna 1946. Hänellä oli yhä valtaa amerikkalaisessa rikollissyndikaatissa, ja hän matkusti Havannaan Kuubaan Lanskyn järjestämään mafiakokoukseen. Yhdysvaltain hallituksen painostuksesta myös Kuuba pian karkotti Lucianon. Italiassa hän hyötyi edelleen mafiasuhteistaan, mutta hänen valtansa heikkeni vuosien kuluessa. Hän kuoli sydänkohtaukseen Napolin lentokentällä 1962.
Love Is Like Oxygen

| ”Love Is Like Oxygen” Sweet |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Level Headed
 B-puoli: ”Cover Girl”
 Julkaistu: tammikuu 1978
 Formaatti: 7"-single
 Tekijä(t): Andy Scott, Trevor Griffin
 Tuottaja(t): Sweet
 Tyylilaji: rock, AOR, taiderock, progressiivinen rock
 Kesto: 03.45 (singleversio)
 Levy-yhtiö:  Polydor Records    Capitol Records
Listasijoitukset
  4. (14. toukokuuta 1978)   6. (26. helmikuuta 1978)   8. (1978)   8. (11. maaliskuuta 1978)   8. (1978)   9. (28. tammikuuta 1978)   9. (1978)   10. (1978)   20. (25. helmikuuta 1978)   23. (15. huhtikuuta 1978)
Sweetin muut singlet
| ”Stairway to the Stars” 1977 | ”Love Is Like Oxygen” 1978 | ”California Nights” 1978 |
Ääninäyte
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
”Love Is Like Oxygen” on brittiläisen Sweet-yhtyeen tammikuussa 1978 julkaistu kappale ja single albumilta Level Headed. Kappale sijoittui Britanniassa sijalle 9, ja oli siellä yhtyeen ensimmäinen top 10 -hitti sitten vuoden 1975 singlen ”Fox on the Run”. Yhdysvaltain Billboard-listalla se oli korkeimmillaan sijalla 8. ”Love Is Like Oxygen” jäi yhtyeen viimeiseksi hitiksi molemmissa maissa. Singlen julkaisi Euroopassa Polydor Records ja Yhdysvalloissa Capitol Records.
Kappale on yhtyeen kitaristin Andy Scottin sekä Trevor Griffinin kirjoittama. Griffin oli toiminut Sweetin PA-vastaajana kahdeksan vuoden ajan sekä vieraillut kosketinsoittajana yhtyeen albumilla Give Us a Wink (1976). AOR-vaikutteisena rock-kappaleena ”Love Is Like Oxygen” esitteli musiikillisesti uudistuneen Sweetin, joka viimeiset vuodet oli julkaissut lähes yksinomaan hard rock -tyylistä materiaalia. Kappale kirjoitettiin Joan Collinsin elokuvan Tuhma nainen tunnuskappaleeksi ja laulun sanoitus, jonka Andy Scott oli kirjoittanut jo vuosia aiemmin, kuvaa rakkautta elämän lähteenä ja kuoleman torjujana. ”Love Is Like Oxygen” pääsi myös ehdolle Ivor Novello -palkinnon saajaksi, mutta hävisi Gerry Raffertyn kappaleelle ”Baker Street”.
Kappaleen albumi- ja singleversiot eroavat toisistaan. Lähes seitsemänminuuttinen albumiversio sisältää Trevor Griffinin säveltämän väliosan ja lisäksi lopussa on funk-tyylinen jamittelu. Useiden osien vuoksi kappaleen voi laskea edustavan jonkinasteista progressiivista rockia. Singleversiosta nämä kaksi osaa on leikattu pois kappaleen pituuden ollessa vajaat neljä minuuttia.
Alkuperäisen singlen b-puolella oli kappale ”Cover Girl”, joka edusti tyylillisesti totutumpaa Sweetiä, lähennellen hard rockia. Kappaleen tekijöiksi on merkitty koko yhtye ja laulun sanoitus kertoo miehen ihastuksesta lehden kansikuvatyttöön. ”Cover Girl” ei sisälly millekään yhtyeen studioalbumille.
Kappaleet

A-puoli
Love Is Like Oxygen – 3.45 (säv. Andy Scott/Trevor Griffin, san. Scott)
B-puoli
Cover Girl – 3.34 (säv. Brian Connolly/Steve Priest/Scott/Mick Tucker)
Aiheesta muualla

Promovideo yhtyeen virallisella YouTube-kanavalla
Lubnyn piiri

| Lubnyn piiri Лубенський район |
| --- | --- |
 Piirin sijainti Pultavan alueen kartalla
 Lippu:  Vaakuna
 Koordinaatit: 50.0114°N, 33.0044°E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Pultavan alue
Perustettu:  1923, laajennettu 17.7.2020
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Lubny 44 595 ( as., 2021)
Pinta-ala  ():  5 487,8 km²
Väkiluku (2021, arvio):  187 538
Aikavyöhyke:  UTC+2
– kesäaika:  UTC+3
 
Verkkosivu
Lubnyn piiri (ukr. Лубенський район, Lubenskyi raion) on hallinnollinen piiri Ukrainan eteläosassa Pultavan alueella. Piiri on perustettu alkujaan vuonna 1923. Nykyään – heinäkuun 2020 aluelaajennusten jälkeen – Lubnyn piiri rajoittuu idässä Myrhorodin piiriin, etelässä Krementšukin piiriin, lännessä Tšerkasyn alueeseen, luoteessa Kiovan alueeseen (Boryspilin piiri) ja pohjoisessa Tšernihivin alueeseen (Prylukyn piiri).. Piirin hallinnollinen keskus on Lubnyn kaupunki (44 595 as., 2021).
Lubnyn piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Pultavan alueen piirien lukumäärän neljään. Laajentuneen Lubnyn piirin pinta-alaksi tuli 5 487,8 neliökilometriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Lubnyn piirin väkiluvuksi 187 538 (1.1.2021). Kaupunkilaisiksi luokiteltiin 
48,3 prosenttia piirin asukkaista (90 622 as.), eli neljän kaupungin (Hrebinka 10 645 as., Lubny 44 595 as., Pyrjatyn 15 111 as. ja H’orol 12 720 as.) ja kolmen kaupunkityyppisen taajaman väestö. Piirin laajenemisen (7/2020) seurauksena uusi piiri on aiempaa samannimistä piiriä väkirikkaampi (2017 väestöarvio oli 31 477 as.).
Lubnyn piiri oli pienialaisempi ennen heinäkuun 2020 alueuudistusta.
Hrebinkan rautatieasema.
Lubnyn rautatieasema.
Pietarin ja Paavalin kirkko H’orolissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lubnyn piiri Wikimedia Commonsissa
Poltavska oblast (tietosanakirjan Isrorija mist i sil Ukrajinskoji RSR 17. voluumin Poltavska oblast - artikkelit Lubnyn piiristä, ja siihen 7/2020 liitetyistä muista piireistä, ja piirien paikkakunnista) (ukrainaksi) (ukrssr.com.ua)
Lindex Group

| Lindex Group Oyj |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Osake:  OMXH: LINDEX
Markkina-arvo:   154,5 milj. € (31.12.2019)
Perustettu:  1862
Perustaja:  G. F. Stockmann
Toimitusjohtaja:  Susanne Ehnbåge
Puheenjohtaja:  Sari Pohjonen
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Toimiala:  Vähittäiskauppa
Tuotteet:  pukeutuminen, kosmetiikka, kodin tuotteet, vapaa-ajan tuotteet
Liikevaihto:  951,7 milj. € (2023)
Liikevoitto:  Oikaistu liiketulos: 80,0 milj. € (2023)
Henkilöstö:  Keskimäärin 5 801 (2023)
Kotisivu:  Lindex Group
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lindex Group Oyj (ent. Stockmann) on suomalainen, Helsingin pörssissä listattu kaupan alan yritys. Konserni harjoittaa vähittäiskauppaa Suomen lisäksi myös Baltian maissa, Ruotsissa, Norjassa, Islannissa, Puolassa, Tšekissä, Slovakiassa, Bosnia-Hertsegovinassa, Serbiassa, Kroatiassa ja Lähi-idässä. Vuonna 2018 Stockmann myi viimeisen kauppakeskuskiinteistönsä Venäjällä.
Stockmann Oyj Abp vaihtoi yhtiökokouksessa 21. maaliskuuta 2024 nimekseen Lindex Group Oyj.
Lindex Group Oyj jakautuu kahteen liiketoimintayksikköön: Lindex koostuu 458:sta muotimyymälästä 18 maassa ja verkkokaupasta; Stockmann koostuu kahdeksasta Stockmann-tavaratalosta ja verkkokaupasta Lindex tuottaa suurimman osan konsernin liikevaihdosta ja tuloksesta.
Vähittäiskauppa on ollut 2010-luvulla suurissa vaikeuksissa digitalisaation ja kulutustottumisten muuttumisen myötä, mikä on johtanut voimakkaisiin toimintojen uudelleenjärjestelyihin ja karsimisiin, ja lopulta vuonna 2020 yrityssaneeraukseen, josta konserni on selvinnyt Lindexin tuella.
Stockmannin Helsingin keskustan tavaratalo on tunnettu maamerkki ja kulttuurihistoriallisesti arvokas rakennus. Se on Pohjoismaiden suurin ja Euroopan toiseksi suurin tavaratalo, ja sen myyntipinta-ala on 50 000 neliömetriä. Samalla se on myös koko Stockmann-konsernin arvokkain, näkyvin ja tuottavin yksikkö.
Historia > Aikajana Stockmannin historiasta

1862: Georg Franz Heinrich Stockmann perustaa sekatavarakaupan  Kauppatorille.
1880: Sekatavarakauppa laajentuu ja  Stockmann avaa Senaatintorin laidalle Kiseleffin taloon ”mannermaisen tavaratalon”.
1913: Stockmann laajenee Senaatintorin laidalle.
1926: Tavaratalon ensimmäinen osa valmistuu Keskuskadun ja Aleksanterinkadun kulmaan.
1930: Nykyinen tavaratalo avataan.
1930: Stockmann ostaa Akateemisen Kirjakaupan.
1957: Tavaratalo avataan Tampereelle.
1985: Stockmann ostaa postimyyntiyritys Hobby Hallin.
1986: Stockmann aloittaa Hullut Päivät.
1988: Stockmann ostaa vaateketju Seppälän.
1989: Moskovassa avataan Stockmannin liike.
1996: Tavaratalo avataan Tallinnaan.
2007: Stockmann ostaa ruotsalaisen vaateketjun Lindexin.
2010: Pietarin ydinkeskustan Nevsky Centre -kauppakeskus ja tavaratalo valmistuvat.
2015: Stockmann myy Seppälän.
2015: Akateeminen Kirjakauppa myydään Bonnierille.
2016: Stockmann myy Venäjän-tavarataloliiketoiminnan 75 miljoonan euron tappiolla.
2016: Stockmann myy Hobby Hallin.
2020: Stockmann hakeutuu yrityssaneeraukseen.
2022: Helsingin keskustan tavaratalokiinteistö myydään Kevalle 400 miljoonalla eurolla.
2023 syyskuu: Stockmann ilmoittaa harkitsevansa konsernin nimen muuttamista Lindexiksi.
Historia > 1862–1950

Vuonna 1862 saksalainen kauppias Georg Franz Heinrich Stockmann perusti nimeään kantavan Stockmann-yhtiön. Yhtiön alkuna oli Stockmannin kauppahuone, joka aluksi toimi Helsingissä Kauppatorin laidalla, niin sanotussa Lampan talossa ja vuodesta 1880 alkaen Senaatintorin reunalla Kiseleffin talossa. Stockmann Auton syntymävuotena voidaan nähdä vuosi 1904, kun Stockmann myi ensimmäisen auton apupappi Walter Lampénille. Ensimmäinen myyty auto oli Ford. Tapahtuma saattoi olla Suomen ensimmäinen autokauppa. Stockmannin tavaratalo ja hallinto siirtyivät Helsingissä nykyiselle paikalleen Aleksanterinkadun ja Mannerheimintien kulmaan valmistuneeseen rakennukseen 1930-luvullalähde?. Akateemisen kirjakaupan Stockmann osti vuonna 1930.
Suomen ensimmäinen julkinen televisiolähetys tapahtui Helsingin tavaratalossa 18. marraskuuta 1950, ja sen kuva välittyi kaapeleilla.lähde?
Historia > Vaikeudet 2010–

2010-luvulla Stockmann ajautui vaikeuksiin muun muassa Venäjän-liiketoiminnassaan. Pitkäaikainen toimitusjohtaja Hannu Penttilä erosi tehtävästään elokuussa 2014.
Kesällä 2014 Mika D. Rubanovitschin perustama "Pelastetaan Stocka – Siellä on kaikki" -Facebook-ryhmä keräsi mediahuomion lisäksi yli 3 500 jäsentä kolmessa viikossa. Kolmen viikon keskusteluista kerättiin 55-sivuinen raportti, joka luovutettiin Stockmannin johdolle.
Penttilän jälkeen toimitusjohtajana toimi marraskuusta 2014 huhtikuun alkuun 2016 ruotsalainen Per Thelin. Hänen aikanaan Stockmann muutti strategiaansa luopumalla Venäjän tavarataloista, Akateemisesta Kirjakaupasta ja Seppälä-vaateketjusta sekä keskittymällä enemmän tavaratalojensa tiettyihin tuotealueisiin. Thelin erosi tehtävästään huhtikuun alussa 2016 ja jätti tehtävänsä heti. Hänen seuraajakseen yhtiö nimitti Stockmannin talousjohtajana toimineen Lauri Veijalaisen.
Tammikuussa 2019 vaikeuksissa ollut Stockmann nimitti kriisijohtajana tunnetun Lauri Ratian hallituksensa puheenjohtajaksi. Toimitusjohtaja Lauri Veijalainen irtisanoutui maaliskuussa 2019, jolloin Ratia ryhtyi toimitusjohtajan sijaiseksi. Uudeksi toimitusjohtajaksi nimitettiin Jari Latvanen elokuussa 2019.
Alkuvuodesta 2020 liiketoiminta kehittyi hyvin, kunnes koronavirusepidemia pudotti Stockmannin kävijämääriä ja huhtikuussa 2020 Stockmann hakeutui yrityssaneeraukseen.
Yrityssaneerausselvityksen mukaan pääsyyt Stockmannin taloudellisiin ongelmiin ovat olleet sen merkittävät rakennushankkeet; aggressiiviset investoinnit Venäjällä; sekä Lindexin ostaminen. Lisäksi Stockmannin panostukset verkkokauppaan aloitettiin liian myöhään ja ne jäivät vajavaisiksi samaan aikaan, kun netin osuus kaupasta kasvoi. Osaltaan tilannetta on vaikeuttanut myös Stockmannin maksamien ja perimien vuokrien taso.
Yrityssaneerausselvityksen mukaan Stockmann oli perustamisestaan lähtien tunnettu viimeisimpien, kansainvälisiltä markkinoilta hankittujen laatutuotteiden myyjänä, mutta sittemmin yhtiö eksyi alkuperäisestä markkina-asemastaan tavallisten kauppakeskustavaroiden myyjäksi. Stockmann tunnettiin myös erinomaisen asiakaspalvelukokemuksen tuottajana, mutta tämä vahvuus heikkeni, kun ruokaosastot myytiin pois, myyjien määrää vähennettiin ja heidän koulutustaan vähennettiin.
Yrityssaneerausselvityksen mukaan edellytykset saneerausmenettelyn onnistumiseen ovat kuitenkin olemassa.
Joulukuussa 2020 julkistettiin kahdeksanvuotinen saneerausohjelma, jonka mukaan Stockmann myy Helsingin, Tallinnan ja Riian tavaratalokiinteistönsä, mutta jatkaa toimintaansa niissä vuokralaisena. Tallinnassa ja Riiassa sijaitsevat tavaratalokiinteistöt myytiin joulukuussa 2021 ja Helsingin keskustan tavaratalokiinteistön yhtiö myi Kevalle maaliskuussa 2022.
Toukokuussa 2023 Stockmann-konsernin uudeksi toimitusjohtajaksi nimettiin Susanne Ehnbåge. Ehnbåge oli vuodesta 2018 lähtien johtanut muotiketju Lindexiä, jonka varassa Stockmann-konsernin liikevaihto ja tulos olivat koronakriisin ja konkurssiuhan aikana. Ehnbåge jatkaa myös Lindexin toimitusjohtajana.
Tavarataloryhmä

Tavaratalot ovat verkkokaupan ohella Stockmann-konsernin ydinliiketoimintaa, sillä ne muodostavat puolet koko konsernin liikevaihdosta. Lindexin osuus on vajaa puolet ja kiinteistöliiketoiminnan osuus loput.
Tavarataloryhmä > Stockmann-tavaratalot Suomessa

Stockmannin Suomen tavaratalot ovat perinteisesti sijoittuneet erinomaisille liikepaikoille suurten kaupunkien ydinkeskustoihin hyvien kulkuyhteyksien päähän. Helpon saavutettavuuden ja suomalaisittain suurten ihmismassojen kääntöpuolena on kalliit kiinteistökulut ja kalliimpi pysäköinti. Poikkeuksena ovat Itiksen ja Jumbon tavaratalot, jotka sijaitsevat suurissa ostoskeskuksissa kauempana tiiviisti rakennetuista kaupunkikeskustoista.
Tavaratalot rakentuvat pitkälti saman konseptin varaan, ja erot Stockmann-tavaratalojen välillä ovat suhteellisen pieniä. Helsingin keskustan lippulaivatavaratalo on merkittävä poikkeus sekä kokoluokassaan että rakenteeltaan. Muista, niin sanotuista paikallistavarataloista, Tampereen tavaratalo on myyntipinta-alaltaan seuraavaksi suurin.
Kaikissa Suomen tavarataloissa on vähintään kaksi kerrosta (Itis) ja Helsingin tavaratalossa myyntikerroksia on laskutavasta riippuen peräti kaksitoista, mikäli kellarikerrokset lasketaan mukaan. Muu tavarataloille tyypillinen piirre muista kauppamuodoista erottuen on keskitetyn kassalinjan puute: vuokralaisten tuotteita lukuun ottamatta kaikki tavaratalon ostokset voi maksaa mille tahansa kassalle.
Kaikista tavarataloista löytyy Stockmannin omat päätuotealueet kosmetiikka, muoti ja kodin tuotteet. Tyypillisesti nämä sijoittuvat kerroksiin edellä mainitussa järjestyksessä siten, että kosmetiikka katutasossa ja kodin osasto ylimmässä kerroksessa. S-ryhmän Herkku-kaupat sijoittuvat tavaratalon alimpiin kerroksiin, yleensä katutason alapuolelle. Toimintaa täydentää Stockmannin kumppanien kanssa solmimat vuokrasopimukset, joilla täydennetään tavaratalojen tarjontaa. Tyypillisiä vuokralaisia ovat esimerkiksi parturi-kampaamot, Alko, Forexin valuutanvaihtopisteet, Power, apteekit, kukkakaupat ja Akateeminen Kirjakauppa.
Kaikki Suomen tavaratalot ovat täysin kaksikielisiä, sillä kaikki materiaali on saatavilla sekä suomeksi että ruotsiksi. Myös esimerkiksi Tampereen tavaratalossa toimitaan palvelukokemuksen yhtenäisyyden vuoksi näin, vaikka alueen ruotsinkielisten osuus on melko pieni. Suurin osa erityisesti ohjaavasta viestinnästä on saatavilla myös englanniksi. Toisaalta esimerkiksi sulkemiskuulutukset annetaan edellä mainittujen kielten lisäksi saksaksi ja venäjäksi. Henkilökunnalla on nimikylteissään lippusymbolit, jotka ilmaisevat myyjän kielitaitoa. Henkilökunnalle pidetään kielikokeita ennen lippusymbolien myöntämistä.
Nykyiset Suomen tavaratalot:
Keskusta, Helsinki
Itis, Helsinki
Tapiola, Espoo
Jumbo, Vantaa
Tampere
Turku
Aiemmin Stockmannilla on ollut Suomessa tavaratalot myös Pietarsaaressa, Kouvolassa ja Oulussa. Näistä Pietarsaaren ja Kouvolan tavaratalot suljettiin vuonna 1982 ja Oulun Stockmann tammikuun loppupuolella vuonna 2017.
Tavarataloryhmä > Stockmann-tavaratalot ulkomailla

Stockmannilla on kaksi tavarataloa ulkomailla, kummatkin Baltiassa.
Stockmannin Riian tavaratalo jouluvalaistuksessa.Riian tavaratalo Latviassa on avattu vuonna 2003.
Virossa Stockmannin Tallinnan tavaratalo aloitti toimintansa vuonna 1993 ja valmistui täysin vuonna 1996. Vuonna 2000 siitä tuli suurin Baltian maissa toimivista tavarataloista tehdyn laajennuksen ansiosta.lähde? Tavaratalo sijaitsee Tallinnan modernissa liikekeskustassa Tornimäen kaksoistornien juurella.