stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Slovakian tasavalta (1939–1945)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Slovakian tasavalta (1939–1945) Wikimedia Commonsissa
Slovakian hallinnollinen jako.
Tiso (keskellä) Slovakian tasavallan perustamisen toisena vuosipäivänä 14. maaliskuuta 1941.
Hitler ja Tiso Berliinissä lokakuussa 1941.
Yhden Slovakian korunan kolikko vuodelta 1942.
Yhdysvaltain ilmavoimat pommittamassa Bratislavaa 16. kesäkuuta 1944.
Slovakian kansannousuun osallistuvia joukkoja.
Slovakialainen propagandajuliste, jossa varoitetaan ”ryhtymästä juutalaisen palvelijaksi”.
Slovakian aluemuutokset.
Luettelo akustiikan suureista ja yksiköistä

Tämä on luettelo akustiikan suureista ja yksiköistä.
| Suure (engl> ) | Suureen tunnus | Yksikkö (engl> ) | Yksikön tunnus | Yksikön määritelmä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| äänenpaine, äänipaine (sound pressure) | p | pascal | Pa | kuten paine yleensä / Pa |
| äänenpainetaso, äänipainetaso (sound pressure level) | LP | desibeli | dB | vertailutaso p0 = 20 μPa, kymmenkertaista painetta vastaa 20 dB suurempi painetason arvo |
| äänitaso, melutaso (sound level) |  | desibeli | dB | vertailutaso p0 = 20 μPa 1 kHz taajuudella, kymmenkertaista painetta vastaa 20 dB suurempi tason arvo (taajuuspainotettu äänenpainetaso) |
| ääniteho | P | watti | W | äänilähteen teho ääniaalloissa / W |
| äänitehotaso, äänen tehotaso | LW | desibeli | dB | vertailutaso P0 = 1 pW; kymmenkertaista tehoa vastaa 10 dB suurempi tehotason arvo |
| äänen intensiteetti (sound intensity) | I | wattia neliömetriä kohden | W/m² | ääniaalloissa kulkeva teho pinta-alaa kohti / W/m² |
| äänen intensiteettitaso (sound intensity level) | LI | desibeli | dB | vertailutaso I0 = 10-12 W/m², kymmenkertaista intensiteettiä vastaa 10 dB suurempi intensiteettitason arvo |
| jälkikaiunta-aika (reverberation time) | T, T60 | sekunti | s | aika jona äänenvoimakkuus laskee 60 dB äänilähteen sulkemisesta |
Psykoakustiikka
| äänekkyys, kuuluvuus (loudness) | N | soni eli sooni (engl. sone < lat. sonus) | soni | Lineaarinen asteikko, jossa 1 soni = 40 fonia 1 kHz:n taajuudella (äänenpainetaso 40 dB 1 kHz:n taajuudella). Muiden taajuuksien korjaus vakioäänekkyyskäyrästön avulla. |
| äänekkyystaso, kuuluvuustaso (loudness level) | LN, LL | foni eli fooni (engl. phon < kreik. fōnē) | foni | Logaritminen asteikko, jossa lukuarvo sama kuin äänenpainetaso desibeleissä 1 kHz:n taajuudella. Muiden taajuuksien korjaus vakioäänekkyyskäyrästön avulla. |
| äänenkorkeus |  | hertsi-asteikko | Hz |  |
| äänenkorkeus |  | puolisävel-asteikko. | st | Asteikko, jossa hertsitaajuuksien kaksinkertaistuminen kasvattaa puolisävelarvoja määrällä 12 ja hertsitaajuuksien puolittuminen pienentaa puolisävelarvoja määrällä 12. Puolisävel-asteikko on tasavälinen mitta-asteikko. |
| äänenkorkeus |  | koenig-asteikko |  |  |
| äänenkorkeus |  | mel-asteikko, meli-asteikko | mel | Mel-asteikko on tasavälinen mitta-asteikko. |
| äänenkorkeus |  | Bark-asteikko | Bark | Bark-asteikko on tasavälinen mitta-asteikko. |
| äänenkorkeus |  | ERB-asteikko | ERB | ERB-asteikko on tasavälinen mitta-asteikko. |
Bert Hölldobler

Bert Hölldobler
Bert Hölldobler on itävaltalainen biologi, sosiobiologi ja yksi myrmekologian johtavista tutkijoista.
Vuonna 1951 Hölldobler kirjoittautui Würzburgin yliopistoon tavoitteenaan oppikoulun biologian opettajan tutkinto. Hän kuitenkin asetti itselleen vielä kovempia tavoitteita ja alkoi tavoitella tohtorin arvoa. Vuonna 1973 Hölldoblerista tuli Harvardin yliopiston biologian professori.
Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 1994.
Kirjallisuutta

Hölldobler, Bert & Edward O. Wilson: Muurahaiset.  ((Alkuteos: Journey to the ants, 1994.) Suomentanut Kimmo Pietiläinen)  Helsinki: Art House, 1996.  ISBN 951-884-194-2
Derbi

| Derbi |
| --- | --- |

Perustettu:  1922
Kotipaikka:   Barcelona, Espanja
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Toimiala:  ajoneuvot
Tuotteet:  moottoripyörät, skootterit
Emoyhtiö:  Piaggio
Kotisivu:  derbi.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Derbi on  Nacional Motor S.A.U:n, Piaggion espanjalaisen tytäryhtiön brändi, jonka nimissä se valmistaa mopoja, kevytmoottoripyöriä, skoottereita ja mönkijöitä.
Historia

Derbin historia alkaa pienestä polkupyöräpajasta Molletin kylästä Barcelonan läheltä, jonka perusti Simón Rabasa i Singla vuonna 1922. Yritys keskittyi polkupyörien korjaamiseen ja vuokraamiseen, kunnes toukokuussa 1944 Singla perusti Bicicletas Rabas nimisen osakeyhtiön, joka alkoi tuottaa polkupyöriä teollisesti. Yritys oli menestyksekäs ja vuonna 1946, tukien sen voittoja, alettiin toteuttaa ensimmäistä moottoroitua pyörää.
Ensimmäinen pyörä oli 48-kuutioinen SRS niminen mopo, joka osoittautui menestykseksi saaden yrityksen muuttamaan päätoimialaansa. Yhtiö muutti 7. marraskuuta 1950 nimensä Nacional Motor SA:ksi.
Historia > Derbi nykyään

Toisin kuin Ossa, Bultaco ja Montesa, Derbi on selviytynyt haasteista joita ovat tuoneet Espanjan siirtyminen demokratiaan ja  liittyminen Euroopan yhteisöön. Simón Rabasa i Signla kuoli vuonna 1988, mutta yritys pysyi itsenäisenä vuoteen 2001 asti, kunnes italialainen Piaggio osti sen.
Derbin nimi on lyhennys sanoista "Derivados  de Bicicletas, joka viittaa Derbin moponvalmistusperinteisiin.
Historia > Derbi moottoriurheilussa

Moottoripyörien maailmanmestaruuskilpailuissa Derbi on voittanut yhteensä kymmenen kuljettajien ja kahdeksan valmistajien mestaruutta.
Ensimmäinen maailmanmestaruus on Ángel Nieton vuonna 1969 50 cm³-luokassa. Kaudella 2006 Lukáš Pešek ajoi Derbin tehdastallissa 125 cm³-luokassa, sijoittuen lopputuloksissa kuudenneksi. Kaudella 2008 Mike di Meglio voitti Derbillään kuljettajien mestaruuden 125 cm³-luokassa.
Mallit

Derbin moottoripyörä- sekä mopomallit valmistetaan Italiassa. Derbin tunnetuin mallisto on Derbi Senda. Nykyään erilaisia Senda-malleja on jo useita, näistä suosituimpia Senda DRD Racing- ja DRD Pro -mallit, sekä Senda X-Race- ja X-Treme -mallit. Derbi tuottaa mallejaan sekä kyykky- (GPR) katu- (SM) että maastomalleina (R).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Derbi Wikimedia Commonsissa
Derbin suomenkieliset verkkosivut
Derbi DH2.0
Lämpökapasiteetti

Lämpökapasiteetti,  C, on se lämpömäärä, joka tarvitaan kappaleen tai fysikaalisen järjestelmän lämpötilan kohottamiseksi yhdellä asteella, 1 K, joko vakiotilavuudessa,  C_{v},  tai vakiopaineessa,  C_{p}. Lämpökapasiteetin SI-yksikkö on J K-1. Lämpökapasiteetti on ekstensiivisuure, vastaava intensiivisuure ominaislämpökapasiteetti saadaan jakamalla kappaleen lämpökapasiteetti sen massalla,  c={\frac {C}{m}}. Jaettaessa kappaleen lämpökapasiteetti sen ainemäärällä, saadaan moolinen lämpökapasiteetti (J K-1 mol-1).
Kappaleen (tai yhdisteen) lämpökapasiteetti vakiotilavuudessa mitataan kalorimetrilla. Kappaleen lämpökapasiteetin mittaus vakiopaineessa suoritetaan kalorimetrillä, jossa on jatkuva ainevuo (engl. continuous flow calorimeter).
Lämpökapasiteetti vakiopaineessa ja -tilavuudessa

Skotlantilainen Joseph Black määritti kokeellisesti 1700-luvun lopulla lämmön siirtymisiä ja havaitsi riippuvuuden siirtyneen lämpömäärän  dq  ja muuttuneen lämpötilan  dT välillä: Kun kaksi eri lämpötilassa olevaa kappaletta ovat kosketuksessa toisiinsa, niin terminen tasapaino saavutetaan kun kappaleiden lämpötilat ovat tulleet yhtäsuureksi. Lämpötilaero kappaleiden välillä aiheuttaa lämmönvirtauksen. Kappaleesta siirtyneen lämpömäärän ja kappaleen lämpötilan muutoksen suhde on sen lämpökapasiteetti. Black totesi myös, että materiaalin lämpökapasiteetilla  C voi olla lämpötilariipuvuus, joten se määritellään
Lämpökapasiteettin arvo riippuu siitä missä olosuhteissa se on mitattu. Ektensiivisuureisena sen arvo kaksinkertaistuu, jos aineen tai järjestelmän massa kaksinkertaistuu. Lämpökapasiteetti on määritelty vakiopaineeseen  C_{p} ja vakiotilavuuteen  C_{v}, jolloin sitä merkitään
Kun tarkasteltavana on materiaali, joka absorboi lämpöä vakiopaineessa (ja vain tilavuustyötä tapahtuu), niin lämpömäärä voidaan merkitä entalpiaksi. Yhtälö (2) voidaan uudelleen kirjoittaa seuraavasti:
Koska  dH on eksaksi differentiaali, niin materiaalin  C_{p}:llä on tarkka arvo määritellyssä tilassa. Vastaavasti jos materiaali absorboi lämpöä vakiotilavuudessa, niin lämpömäärä voidaan merkitä sisäenergiaksi. Yhtälö (3) voidaan uudelleen kirjoittaa seuraavasti:
Integroimalla yhtälö (4) voidaan laskea, kun kyseessä ei ole faasimuutos eikä kemiallinen reaktio, entalpian muutos lämpötilan muuttuessa. Kapealla lämpötila-alueella lämpökapasiteetti yleensä oletetaan vakioksi, jolloin entalpian lämpötilariippuvuus yksinkertaistuu.
Tässä  n on ainemäärä. Tämä yhtälö pätee ihannekaasulle vaikka paine ei olisi vakio, koska entalpia riippuu määritelmän mukaisesti vain lämpötilasta. Sisäenergian lämpötilariippuvuus voidaan määrittää yhtälön (6) tapaan:  \Delta U=C_{v}\,\Delta T.
Lämpökapasiteettien välinen riippuvuus sisäenergian avulla

Yhtälö (4) voidaan ilmaista sisäenergian avulla, jolloin saadaan
Käyttämällä sisäenergian kokonaisdifferentiaalia lämpötilan ja tilavuuden suhteen voidaan yhtälössä (7) sisäenergian osittaisderivaatta lämpötilan suhteen kirjoittaa
 {\Bigg (}{\frac {\partial U}{\partial T}}{\Bigg )}_{P}={\Bigg (}{\frac {\partial U}{\partial T}}{\Bigg )}_{V}+{\Bigg (}{\frac {\partial U}{\partial V}}{\Bigg )}_{T}{\Bigg (}{\frac {\partial V}{\partial T}}{\Bigg )}_{P}. Sijoittamalla tämä yhtälöön (7) ja lisäksi sijoittamalla  {\Bigg (}{\frac {\partial U}{\partial V}}{\Bigg )}_{T}=T{\Bigg (}{\frac {\partial P}{\partial T}}{\Bigg )}_{V}-P saadaan:
Yhtälö (8) voidaan edelleen sieventää yhtälöksi (10) käyttämällä osittaisderivaattojen ketjusääntöä (engl. cyclic rule) ja merkitsemällä lämpölaajenemiskertoimeksi  \beta  ja isotermiseksi puristuvuuskertoimeksi  \kappa
Yhtälö (10) kytkee kaasujen "abstraktiset" osittaisderivaatat kokeellisesti mitattavaan tietoon ja lämpökapasiteettien erotus mittauslämpötilassa on määriteltävissä tilavuuden, lämpölaajenemiskertoimen ja isotermisen puristuvuuden avulla. Yhtälö (10) on sovellettavissa aineen eri olomuodoille kun kyseessä ei ole faasimuutos tai kemiallinen reaktio. Molemmat kertoimet ovat positiivisia kaasuille, joten lämpökapasiteettien erotus on positiivinen. Ihannekaasun tapauksessa  {\Bigg (}{\frac {\partial U}{\partial V}}{\Bigg )}_{T}=0 ja  P{\Bigg (}{\frac {\partial V}{\partial T}}{\Bigg )}_{P}=P{\Big (}{\frac {nR}{P}}{\Big )}, joten lämpökapasiteettien välinen riippuvuus on yksinkertaistunut:
Tässä  R on yleinen kaasuvakio ja  n on ainemäärä. Vastaavasti moolisten lämpökapasiteettien erotus on  C_{p,m}-C_{v,m}=R. Tätä sanotaan Mayer'n relaatioksi (ks. Julius von Mayer).
Lämpökapasiteettien osamäärän,  \gamma \,=\,{\frac {C_{p}}{C_{v}}}, avulla on laskettavissa lämpökapasiteetit.
Nesteille ja kiinteille pätee  C_{p}\simeq C_{v}, koska yhtälössä (8)  {\Bigg (}{\frac {\partial V}{\partial T}}{\Bigg )}_{P} näille olomuodoille paljon pienempi kuin kaasulle.
Toisaalta ominaislämpökapasiteettien osamäärä on adiabaattivakio ja sillä on tärkeä sovellus on termodynaamisessa reversiibelissä prosessissa.
Lämpökapasiteettien välinen riippuvuus entalpian avulla

Yhtälössä (8) sisäenergian osittaisderivaatta tilavuuden suhteen voidaan antaan myös entalpian avulla, jolloin saadaan
Tämä voidaan sieventää ketjusääntöä käyttäen yhtälöksi (13):
Lämpökapasiteetin käyttö

Klassisen termodynamiikan avulla ei voi määrittää numeerisia arvoja lämpökapasiteeteille, vaan ne on mitattavissa esim. kalorimetrisesti. Lämpökapasiteetti on laskettavissa myös spektroskooppisesta mittaustiedosta käyttämällä molekulaarisia jakaumafunktioita. Käytännössä kaasun moolinen lämpökapasiteetti lämpötilan funktiona ilmaistaan polynomilla  C_{p,m}=a+b\,T+c\,T^{2}+..., jossa lämpötilan kertoimina olevat vakiot määritetään kokeellisesti mittauksista, joissa paine on pidetty vakiona. Tätä yhtälöä käytetään lämpökapasiteettilaskuissa laskettaessa mm. entalpia- ja entropiamuutoksia eri lämpötiloissa.
Kemiassa termodynaamiset suureet ilmaistaan intensiivisuureina, joten kemian kirjallisuudessa lämpökapasiteetti on annettu moolisena lämpökapasiteettina. Esimerkikisi laskettaessa entalpian kokonaismuutosta kun -5 oC:nen jää lämmitetään 105 oC:ksi höyryksi käyttäen seuraavia kirjallisuusarvoja:  C_{p,m}^{\ominus }({\text{jää}})=37,7{\text{ J K}}^{-1}{\text{mol}}^{-1},  C_{p,m}^{\ominus }({\text{vesi}})=75,3{\text{ J K}}^{-1}{\text{mol}}^{-1}, veden höyrystymisentalpia  \Delta _{\text{vap}}H_{373{\text{ K}}}^{\ominus }=40,656{\text{ kJ mol}}^{-1}, ja jään sulamisentalpia  \Delta _{\text{fus}}H_{273{\text{ K}}}^{\ominus }=6,008{\text{ J mol}}^{-1}. Entalpian eri vaiheet ovat:
Kokonaismuutoksen standardinen entalpian muutos on:
{\begin{aligned}\Delta H^{\ominus }&\,=\,\Delta H^{\ominus }(a)+\Delta H^{\ominus }(b)+\Delta H^{\ominus }(c)+\Delta H^{\ominus }(d)+\Delta H^{\ominus }(e)\\&\,=\,\int _{268{\text{ K}}}^{273{\text{ K}}}C_{p,m}^{\ominus }dT+\Delta _{\text{fus}}H_{273{\text{ K}}}^{\ominus }+\int _{273{\text{ K}}}^{373{\text{ K}}}C_{p,m}^{\ominus }dT+\Delta _{\text{vap}}H_{373{\text{ K}}}^{\ominus }+\int _{373{\text{ K}}}^{378{\text{ K}}}C_{p,m}^{\ominus }dT\\&\,=\,(37,7{\text{ J K}}^{-1}{\text{mol}}^{-1})(273-268){\text{K}}+(6008{\text{ J mol}}^{-1})+(75,3{\text{ J K}}^{-1}{\text{mol}}^{-1})(373-273){\text{K}}\\&\qquad +(40,656{\text{ kJ mol}}^{-1})+(37,7{\text{ J K}}^{-1}{\text{mol}}^{-1})(378-373){\text{K}}\\&\,=\,54,57{\text{ kJ mol}}^{-1}\end{aligned}}
Eri vaiheiden entalpioista on todettavissa, että kokonaisentalpian muutoksesta n. 75% muodostuu veden höyrystymisestä, n. 10% jään sulamisesta ja n. 15% veden kuumentamisesta sulavedestä kiehumispisteeseen. Veden höyrystymisen energiasisältö mahdollistaa lämpöenergian siirron vesiputkissa pitkiäkin matkoja.
Lämpökapasiteetin käyttö > Ominaislämpökapasiteetti

Ominaislämpökapasiteetti (engl. specific heat capacity) on se lämpömäärä, joka tarvitaan kohottamaan massayksikön suuruisen ainemäärän lämpötilaa yhdellä asteella. Täten  m-massaisen ainemäärän lämmittäminen lämpötilasta  T lämpötilaan  T+dT tarvitaan lämpömäärä  dq=m\,c\,dT, jossa  c on lämpötilasta riippuva ominaislämpökapasiteetti. Sen yksikkö on J g-1 K-1. Esimerkiksi lämpöenergia, joka tarvitaan korottamaan yhden kilogramman suuruisen vesimäärän lämpötilaa yhdellä asteella on 4184 J, joten veden ominaislämpökapasiteetti on 4184 J kg-1 K-1. Ominaislämpökapasiteetti on määritetty vakiotilavuudessa  c_{v} tai vakiopaineessa  c_{p} ja nämä eroavat merkittävästi toisistaan kaasuilla. Sen suuruus kaasuille on suunnilleen: atomilla 1,67; kaksiatomisella molekyylillä 1,40; ja vesihöyryllä 1,28.
Luettelo sähköopin suureista ja yksiköistä

Tämä on luettelo sähköopin kansainvälisen yksikköjärjestelmän mukaisista suureista ja yksiköistä. Osa yksiköistä johdannaisyksiköitä tai perustuu lisäyksiköihin.
| Suure | Suureen tunnus | Yksikkö | Yksikön tunnus | Yksikön kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
Perusyksikkö
| sähkövirta | I  | ampeeri  | A  | Ampeeri on perusyksikkö, joka on määritelty antamalla alkeisvaraukselle kiinteä lukuarvo 1,602 176 634 · 10−19 kun yksikkönä on C, joka on yhtä kuin As, missä sekunti on määritelty ΔtCs:n avulla. |
Nimettyjä johdannaisyksiköitä
| jännite  | U | voltti  | V | kg·m² / (s³ A) (= W/A = J/C) |
| sähköinen potentiaali  | V | voltti  | V | kg·m² / (s³ A) (= W/A = J/C) |
| sähkömotorinen voima  | E | voltti  | V | kg·m² / (s³ A) (= W/A = J/C) |
| resistanssi , sähköinen vastus | R | ohmi  | Ω | kg·m² / (s³·A²) (=V/A) |
| reaktanssi | X | ohmi  | Ω | kg·m² / (s³·A²) (=V/A) |
| impedanssi | Z | ohmi  | Ω | kg·m² / (s³·A²) (=V/A) |
| konduktanssi  (”sähkönjohtavuus”) | G | siemens  | S | s³·A² / (kg·m²) (= 1/Ω = A/V) |
| transkonduktanssi | gm | siemens  | S | s³·A² / (kg·m²) (= 1/Ω = A/V) |
| suskeptanssi | B | siemens  | S | s³·A² / (kg·m²) (= 1/Ω = A/V) |
| admittanssi | Y | siemens  | S | s³·A² / (kg·m²) (= 1/Ω = A/V) |
| sähkövaraus | Q | coulombi  | C | A·s |
| sähkövuo | Ψ | coulombi  | C | A·s |
| kapasitanssi | C | faradi  | F | s4 A² / (kg m²)  (= A·s/V) |
| magneettivuo, käämivuo | Φ | weber  | Wb | kg·m² / (s²·A) (= V·s) |
| magneettisen navan voimakkuus | p | weber  | Wb | kg·m² / (s²·A) (= V·s) |
| induktanssi | L | henry  | H | kg·m² / (s²·A²) (= V·s/A) |
| keskinäisinduktanssi | M | henry  | H | kg·m² / (s²·A²) (= V·s/A) |
| permeanssi | Λ | henry  | H | kg·m² / (s²·A²) (= V·s/A) |
| magneettivuon tiheys | B | tesla  | T | kg / (s²·A) (= Wb/m² = V·s/m²) |
Muita johdannaisyksiköitä
| sähkövuon tiheys | D | coulombi neliömetriä kohti | C / m² | A·s / m² |
| sähkövaraustiheys | ρ | coulombi kuutiometriä kohti | C / m³ | A·s / m³ |
| ominaisvastus eli resistiivisyys | ρ | ohmimetri | Ωm | kg·m³ / (s³·A²) |
| konduktiivisuus eli sähkönjohtavuus  | σ |  | S/m | s³·A² / (kg·m³) = 1/(Ωm) |
| reluktanssi, magneettivastus | Rm |  | 1/H | s²·A² / (kg·m²) = A/(V·s) |
| permittiivisyys | ε |  | F/m | A·s/(V·m) = C²/(N·m²) |
| permeabiliteetti  | μ |  | H/m | V·s/(A·m) = T·m/A |
| sähkökentän voimakkuus  | E | voltti metriä kohti | V/m | kg·m / (s³·A) |
| magneettikentän voimakkuus , magnetoituma | H | ampeeri metriä kohti | A/m |  |
| sähkövirran tiheys  | J | ampeeri neliömetriä kohti | A/m² |  |
| magneettinen momentti | μ, m | ampeerineliömetri | A·m² | J/T |
Lisäyksiköistä johdettuja yksiköitä
| sähköenergia | E, W | kilowattitunti  | kWh | 3,6 MJ |
| sähkövaraus | Q | ampeeritunti | Ah | 3 600 As = 3 600 C |
Muita yksiköitä
| loisteho | Q | vari | var | (V·A, ei W!) |
| näennäisteho | S | volttiampeeri | VA | (V·A, ei W!) |
Rocky

| Rocky |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  John G. Avildsen
Käsikirjoittaja:  Sylvester Stallone
Tuottaja:  Robert Chartoff Irwin Winkler
Säveltäjä:  Bill Conti
Kuvaaja:  James Crabe
Leikkaaja:  Richard Halsey Scott Conrad
Pääosat:  Sylvester Stallone Talia Shire Burt Young Burgess Meredith  Carl Weathers  Tony Burton
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   United Artists
Levittäjä:  Mokép Netflix
Ensi-ilta:   3. joulukuuta 1976    12. elokuuta 1977
Kesto:  119 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  1 100 000 dollaria
Tuotto:  225 miljoonaa
Seuraaja:  Rockyn uusintaottelu
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rocky on vuonna 1976 ensi-iltansa saanut Oscar-palkittu nyrkkeilyyn keskittyvä draamaelokuva, jonka on käsikirjoittanut elokuvan pääosan esittäjä Sylvester Stallone ja ohjannut John G. Avildsen. Stallonen ohella elokuvan merkittävimmissä rooleissa nähdään Talia Shire, Burt Young, Carl Weathers sekä Burgess Meredith. Elokuva kertoo Philadelphiassa asuvasta Rocky Balboasta, köyhästä ja lämminsydämisestä nyrkkeilijästä, joka ei ole vielä tehnyt läpimurtoaan. Rocky harkitsee jo nyrkkeilyuransa päättämistä, kunnes raskaansarjan maailmanmestari Apollo Creed haastaa täysin tuntemattoman Rockyn näytösotteluun.
Rocky kuvattiin 28 päivässä hieman alle miljoonan dollarin budjetilla. Elokuva palkittiin kolmella Oscar-palkinnolla, ja se tuotti maailmanlaajuisesti yli 200 miljoonan dollarin lipputulot ollen vuoden 1976 tuottoisin elokuva. Rocky oli myös arvostelumenestys, ja se nosti aiemmin B-luokan elokuvia tehneen Stallonen maailmantähteyteen.  Rockyn ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 21. marraskuuta 1976 New Yorkissa, ja Suomessa elokuva ensiesitettiin 12. elokuuta 1977.
Elokuva aloitti Rocky-elokuvien sarjan. Se on poikinut kaikkiaan viisi jatko-osaa: Rockyn uusintaottelu (1979), Tiikerinsilmä – Rocky III (1982), Rocky IV (1985), Rocky V (1990) ja Rocky Balboa (2006) sekä saanut kaksi spin-offia: Creed: The Legacy of Rocky (2015) ja Creed II (2018).
Tuotanto

Stallone sai inspiraationsa Rockyn käsikirjoitukseen nähtyään Muhammad Alin ja haastaja Chuck Wepnerin välisen ottelun vuonna 1975. Wepner lähti otteluun suurena altavastaajana, mutta ylitti odotukset lyömällä Alin kanveesiin yhdeksännessä erässä. Ali voitti Wepnerin tyrmäyksellä viimeisessä erässä ja säilytti mestaruutensa.
Elokuvan tuotantoyhtiö United Artists piti Stallonen käsikirjoituksesta, ja kaavaili alun perin Rockyn rooliin muun muassa Ryan O'Nealia, James Caania, Burt Reynoldsia ja Robert Redfordia. Stallone kuitenkin halusi itse näytellä pääosan, vaikka tuottajat olivat jopa valmiita maksamaan hänelle siitä, että pääosaan valittaisiin kuuluisampi näyttelijä. Stallone on myöhemmin maininnut, ettei olisi ikinä antanut itselleen anteeksi, jos olisi myynyt käsikirjoituksensa ja elokuvasta olisi tullut vastaava menestys.
Raskaan sarjan nyrkkeilyn entisen maailmanmestarin Ken Nortonin piti esittää Apollo Creediä, mutta kun hän estyi, rooliin valittiin Carl Weathers. Elokuvassa nähtiin kuitenkin yksi oikea nyrkkeilijä, cameoroolin tehnyt Joe Frazier.
Palkintoja

Rocky sai yhdeksän Oscar-ehdokkuutta, joista se voitti kolme: paras elokuva, paras ohjaus ja paras leikkaus. Sylvester Stallone on kolmas näyttelijä elokuvahistoriassa, joka on saanut ehdokkuudet (paras miespääosa ja paras alkuperäinen käsikirjoitus) samasta elokuvasta. Kaksi muuta ovat Charles Chaplin elokuvasta Diktaattori (1940) ja Orson Welles elokuvasta Citizen Kane (1941).
Sports Illustrated -lehti valitsi Rockyn vuonna 2003 kaikkien aikojen toiseksi parhaaksi urheiluelokuvaksi Vampin ja veteraanin jälkeen. American Film Institute valitsi sen vuonna 2006 kymmenen kaikkien aikojen innoittavimman yhdysvaltalaiselokuvan joukkoon.
Palkintoja > Oscarit

Paras elokuva: Irwin Winkler ja Robert Chartoff
Paras ohjaus: John G. Avildsen
Paras leikkaus: Richard Halsey ja Scott Conrad
Ehdokkuudet:
Paras miespääosa: Sylvester Stallone
Paras miessivuosa: Burgess Meredith
Paras miessivuosa: Burt Young
Paras naispääosa: Talia Shire
Paras alkuperäinen käsikirjoitus: Sylvester Stallone
Paras äänitys: Harry W. Tetrick, William L. McCaughey, Lyle J. Burbridge ja Bud Alper
Paras laulu: Bill Conti (sävellys) ja Carol Connors & Ayn Robbins (sanoitus) kappaleesta ”Gonna Fly Now”
Raitamakrilli

| Raitamakrilli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Scombroidei
Heimo::  Makrillit Scombridae
Suku::  Acanthocybium
Laji::  solandri
Kaksiosainen nimi
 Acanthocybium solandri  (Cuvier, 1832) 
Katso myös
   Raitamakrilli Wikispeciesissä   Raitamakrilli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Raitamakrilli eli wahoo (Acanthocybium solandri) on suurikokoinen makrillikala ja sukunsa ainoa edustaja. Laji tunnetaan Havaijilla nimellä Ono.
Lajia tavataan laajalla trooppisella alueella Atlantilla, Intian valtamerellä ja Tyynellä valtamerellä muutaman kymmenen yksilön parvina. Ravinnokseen se syö muita, pienempiä kaloja ja kalmareita. Lajilla on valtava kita, jolla se voi nielaista hämmästyttävän suuria saaliita.
Koko ja ulkonäkö

Raitamakrilli voi kasvaa noin 80 kilon painoiseksi ja 250 cm pitkäksi. Lajin yksilöt voivat uida 80 km/h, eli se on yksi merten nopeimmista kaloista.
Raitamakrillin vartalo on pitkä ja kapea, vaaleansininen, ja sitä koristavat 20-30 pystysuuntaista tummansinistä raitaa. Etummainen selkäevä on erikoisen matala ja pitkä verrattuna muihin makrillilajeihin. Pyrstöevä on tasainen ja korkea. Raitamakrilli muistuttaa enemmän barrakudaa kuin muita makrillilajeja. Ne näyttävät ensisilmäyksellä samanlaisilta, mutta eroja löytyy.
Kalastus

Raitamakrilli on erittäin aggressiivinen ja vahva mutta suosittu saalis urheilukalastuksessa. Muuten sitä saadaan pääasiassa sivusaaliina tonnikalan pitkäsiimapyynnissä. Sen liha on hyvin vaaleaa, kiinteää ja maukasta.
Raitamakrilli pyydettynä Bonairessa, Alankomaiden Antilleilla.
Luettelo kanoottipujottelun Suomen mestareista

Tämä on luettelo kanoottipujottelun Suomen-mestareista.