stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Antero Mertaranta
Yleistä

Mertarannan sukujuuret ovat Suojärvellä, Karjalassa. Nuoruudessaan Mertaranta vietti railakasta rock'n'roll -elämää, mutta sittemmin hän rauhoittui ja innostuttuaan kouluavustajan töistä pyrki Jyväskylään opettajankoulutuslaitokselle. Valmistuttuaan hän työskenteli ala-asteen opettajana. Mertarannan suosikkijalkapallojoukkue on Manchester United. Hän on ollut naimisissa vuoteen 2013 ja hänellä on kolme 1986, 1992 ja 1996 syntynyttä lasta tuosta avioliitosta.
Selostajana > Ura

Mertaranta oli Ylen pääasiallinen jääkiekkoselostaja vuosina 1994–2011. Hän selosti myös muita lajeja, muun muassa yleisurheilua Tapio Suomisen kanssa. Useiden vuosien ajan hänen selostusparinsa oli Bror-Erik Wallenius. Vauhdikkaasta selostustyylistään tunnettu Mertaranta on kertonut, että hänen lukuisista selostuspareistaan parhaiten yhteistyö sujui nimenomaan rauhallisen Walleniuksen kanssa, vaikka heidän selostustyylinsä ovatkin täysin päinvastaiset.
Mertaranta aloitti Ylessä Barcelonan vuoden 1992 kesäolympialaisten selostajana. Kisoissa hän selosti muun muassa ammuntaa ja pöytätennistä. Seuraavana vuonna hän selosti jo yleisurheilun MM-kisoja Stuttgartista. Vuonna 1994 hän toimi Lillehammerin olympialaisten jääkiekkoselostajana, ja kesällä hän selosti sekä Helsingin yleisurheilun EM-kisat 1994 että Jalkapallon MM-kisat 1994, mukaan lukien finaalin. Vuosien 1992–1999 välisenä aikana hän selosti muun muassa Englannin Valioliigaa Jukka Röngän kanssa. Eräs hänen suurimmista meriiteistään on 1998 Ranskan maailmanmestaruuskilpailuiden loppuottelun selostaminen.
Syksyllä 1999 Mertaranta siirtyi Yleisradion palkkalistoilta itsenäiseksi yrittäjäksi tehden selostuksia välillä myös Neloselle. Vuonna 1999 Mertarannan Yleisradiolta lähdön kunniaksi selostajakollega Hannu-Pekka Hänninen kumppaneineen kohotti vaaleanpunaiset samppanjalasit ilmaan. Mertarannan palattua Ylelle talossa kiersi hänen paluutaan vastustava nimilista, jolla ei kuitenkaan ollut vaikutusta hänen asemaansa. Yleisradion saama katsojapalaute ennen vuoden 2000 jääkiekon MM-kilpailuja aiheutti kuitenkin sen, että Yle teki kiireen vilkkaa Mertarannan kanssa sopimuksen jääkiekon arvokisaselostuksista. Sopimus ulottui kevääseen 2007 ja sisälsi myös sen, ettei Mertaranta tee televisiotöitä muille tahoille kuin Yleisradiolle. Myöhemmin sopimusta jatkettiin vuoteen 2011 asti.
Lokakuussa 2011 Mertaranta siirtyi MTV Urheilun palvelukseen päätoimenaan jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen selostaminen. Lisäksi Mertaranta selostaa MTV:n C More -kanavilla yleisurheilun Timanttiliigaa sekä jalkapallon Mestarien liigaa.. Vuosina 2011–2018 hän selosti MTV:n maksukanavilla myös maastohiihtoa. Tammikuussa 2017 Mertaranta teki kolmivuotisen jatkosopimuksen selostamisesta MTV:n kanavilla.
Toistaiseksi tunnetuimman selostuksensa Mertaranta teki vuoden 1995 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuiden kultaottelussa. Samanlainen maailmanmestaruushurma myös tv-selostajan ympärillä toistui keväällä 2011 Suomen voittaessa Ruotsin Bratislavassa pelatussa MM-finaalissa. Bratislavan kisojen Venäjä-ottelussa Mertaranta hehkutti Mikael Granlundin ilmaveivimaalia sellaisella innolla, että "Taivas varjele, mikä sieltä tulee" -selostuspätkästä tehtiin myös musiikkiversio.
Mertaranta toimii myös kuuluttajana: hän on mukana vuosittain mm. Turussa yleisurheilun Paavo Nurmi Gamesissa ja Lahdessa hiihdon maailmancupissa Salpausselän kisoissa.
Selostajana > Selostustyyli

Mertaranta on laajasti tunnettu värikkäästä ja energisestä selostustyylistään. Hänestä tuli tunnettu erityisesti jääkiekon vuoden 1995 maailmanmestaruuden myötä. Mertarannan selostustyyli koostuu nopeasta puheesta ja kielikuvista. Lukuisat hänen sutkautuksistaan ovat jääneet elämään lentäviksi lauseiksi, kuten ”se on siinä”, "löikö Mörkö sisään" ja ”ihanaa, Leijonat, ihanaa”. Mertarantaa voidaan pitää tunteikkaan urheiluselostamisen pioneerina Suomessa.kenen mukaan?
Mertaranta viljelee selostuksissaan usein myös huumoria ja puujalkavitsejä. Lisäksi hän tekee usein viittauksia taiteeseen; ”Bergenheim tinttaa Krajíčekia niin, että Tšekki-pelaajan silmissä näkyy hetken aikaa koko Heikki Hietamiehen tuotanto.”
Itseironia on tyypillistä Mertarannalle; ”Kauneuskilpailut ovatkin sitten sellaisia kilpailuja, että ne käydään ihan eri estradeilla. Ja niihin ei näillä joukkueilla ole asiaa. Eikä myöskään minulla. Varsinkaan minulla.” Lisäksi joskus hän puhuttelee pelaajia omasta näkökulmastaan; ”Päästä Öhlund jo irti, Lind on varattu mies. Lind tulee meikäläisen kanssa tangomarkkinoille laulamaan kesällä. Älä sinä ota sitä miestä ollenkaan haltuusi”
Mertarannan lausahdukset ovat päässeet äidinkielen ylioppilaskokeen materiaaliksi vuonna 2012. Kokelaiden piti analysoida Mertarannan selostuskielen piirteitä aineiston avulla.
Juontajana

Selostuksiensa lisäksi Mertaranta toimii juontajana. Hän juonsi TV2:lla esitettävää Se on siinä -urheiluvisailua, joka alkoi vuonna 2001 ja loppui 2009. Ohjelman vakiojäseninä esiintyivät myös Risto Kaskilahti ja Jukka Laaksonen. Vuosina 2004 ja 2005 Mertaranta toimi Suomen euroviisukarsintojen finaalien juontajana. Mertaranta juonsi myös YLE TV2:lla vuonna 2009 alkanutta Urheiluhullut-urheilutietovisaa. Hän on lisäksi juontanut muun muassa pajatson maailmanmestaruuskilpailut. Vuonna 2012 Mertaranta toimi MTV3:lla esitettävän Ennätystehtaan uutena juontajana yhdessä Eppu Salmisen kanssa.
Vuonna 2016 alkoi TV5-kanavalla Mertaranta ja legendat -sarja. Sarjan toinen kausi alkoi tammikuussa 2017.
Muusikkona ja dubbaajana

Mertarannan ääntä on kuultu myös äänitteillä. A-tyyppi -yhtye tilasi Mertarannan lausahduksia ja miksasi ne yhteen musiikin kanssa. Näin syntyi vuosituhannen vaihteessa "Ihanaa Leijonat, Ihanaa!"-hitti. Mertarannalla itsellään ei ollut asian kanssa muuta tekemistä kuin että hän antoi siihen suostumuksensa. Mertaranta on soittanut rumpuja, toiminut palomiehenä ja musiikkiluokan opettajana.
Mertarannan selostuksista on tehty myös kappale "Taivas Varjele", joka on koottu Mertarannan reaktiosta Granlundin ilmaveiviin.
Vuonna 2004 perustettu Anza Mertaranta Allstars suunnitteli levytystä loppuvuoteen 2005. Yhtyeen levyttämä esikoissingle "Nopea rakastumaan" jaettiin radioasemille keväällä 2006. Yhtye tekee vuodessa n. 30 keikkaa soittaen pääasiassa 1960- ja 1970-lukujen musiikkia ja solistinsa Seppo Tammilehdon levyttämää materiaalia. Yhtyeen kokoonpanossa Mertaranta soittaa rumpuja. Yhtyeeltä ilmestyi loppuvuodesta 2009 albumi Jytää, poppia ja rautalankaa. Kesällä 2010 yhtye julkaisi Seppo Tammilehdon säveltämän ja sanoittaman singlen Sinistä ja vihreää, josta muodostui yhtyeen ensimmäinen kestoradiohitti.
Antero Mertaranta on dubannut selostajan roolin Disneyn elokuvassa Pikku Kananen vuonna 2005.
Palkinnot

Mertaranta palkittiin vuoden 2010 Radio Gaalassa Kaikkien aikojen radiopersoonana.
Hänet valittiin Vuoden Positiivisimmaksi suomalaiseksi vuonna 2011
Kalevalaisten naisten liitto palkitsi vuonna 2011 Antero Mertarannan vuotuisella Larin Paraske -palkinnollaan.
Mertaranta palkittiin vuoden 2012 Suomen urheilugaalassa Urheilujournalismipalkinnolla.
Kirjallisuutta

Jokinen, Juha Veli (toim.): Se on siinä! Antero Mertarannan parhaat.  Helsinki:  Minerva, 2013.  ISBN 978-952-492-732-1
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Mertarannan haastattelu Etelä-Karjalan radiossa.
Anza Mertaranta Allstars.
Mertarannan haastattelu Sporttimeisterit-podcastissa.
Antero Mertaranta juontaa ja toimii kuuluttajana naisten pesäpallo-ottelussa Lappeenrannassa 21.6.2011.
Edvard Grieg

| Edvard Grieg |
| --- | --- |
 Grieg vuonna 1888
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. kesäkuuta 1843 Bergen, Ruotsi-Norja
Kuollut: 4. syyskuuta 1907 (64 vuotta) Bergen, Norja
Kansalaisuus:  norjalainen
Ammatti:  säveltäjä
Puoliso:  Nina Grieg (vih. 1867)
Muusikko
Tyylilajit:  kansallisromantiikka
Merkittävät teokset:  Peer Gynt -sarja
Soittimet:  piano 
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Edvard Hagerup Grieg (15. kesäkuuta 1843 Bergen – 4. syyskuuta 1907 Bergen) oli norjalainen kansallisromantiikan ajan säveltäjä ja pianisti. Hän on taidemaalari Edvard Munchin, kuvanveistäjä Gustav Vigelandin, kirjailija Henrik Ibsenin ja näyttelijä Liv Ullmannin ohella Norjan kansainvälisesti tunnetuimpia taiteilijoita.
Elämä

Grieg syntyi Bergenissä vuonna 1843. Hänen isänsä oli varakas liikemies ja Britannian konsuli Bergenissä. Hänen äitinsä oli lahjakas pianisti ja runoilija. Hän soitti Griegille rakastamiensa säveltäjien – Mozartin, Beethovenin ja Chopinin – teoksia. Griegin esi-isät olivat skottilaisia - hänen sukunimensä alkuperäinen kirjoitusasu oli Greig. Hänen isoisoisänsä pakeni Norjaan Cullodenin taistelua vuonna 1746.
Grieg aloitti pianonsoiton äitinsä opastuksella kuusivuotiaana. Pian kävi kuitenkin ilmeiseksi, että Grieg soitti mieluummin omia kappaleitaan kuin toisten säveltäjien teoksia. Hänen vilkas mielikuvituksensa musiikkiin yhdistettynä tuotti kauniita ja omaperäisiä melodioita. Griegin sävellystyö ei ollut vielä kovin järjestelmällistä eikä hän malttanut harjoitella tarpeeksi.
Norjassa ei ollut vielä tuohon aikaan muodollista musiikinkoulutuslaitosta ja ajalle tyypillistä oli lähettää nuoret musiikin opiskelijat jatkamaan opintojaan tunnettuihin kouluihin Euroopassa. Niinpä lokakuussa 1859 Grieg lähetettiin Saksaan Leipzigin konservatorioon.
Grieg ei kuitenkaan pitänyt ensimmäisistä opettajistaan, vaan piti heidän antamiaan soittoharjoituksia pitkäveteisinä. Oppilaiden luovuuteen ja omaperäisyyteen ei myöskään kiinnitetty suuresti huomiota. Griegiä pidettiin hankalana oppilaana siihen asti, kunnes hän sai opettajakseen tunnettuja muusikoita kuten E.F. Wenzelin, joka oli yksi hänen suurista innoittajistaan. Grieg alkoi harjoitella nyt niin kiivaasti, että lopulta sairastui. Hän sai vakavan keuhkopussintulehduksen, minkä seurauksena hän kärsi hengitysvaikeuksista koko lopun elämänsä ajan.
Wenzelin opastuksella Grieg kypsyi ja kehittyi muusikkona. Kun hän lähti itsevarmuutta uhkuen Leipzigista 1862, hän oli varma siitä, että voisi Norjaan palattuaan aloittaa uran säveltäjänä.
Hänen ensimmäinen konserttinsa Bergenissä oli suuri menestys. Bergenin kulttuurielämä ei kuitenkaan tarjonnut Griegille enää virikkeellistä työympäristöä ja hän loi katseensa Norjan ulkopuolelle ja päätti lähteä Tanskaan, Kööpenhaminaan. Grieg oli ajatellut kaupungin taiteellisen yhteisön tarjoavan vaikutteita monista eri kulttuureista, mutta hän kohtasikin siellä tanskalaisen säveltäjän, J. P. E. Hartmannin, joka oli hyvin kiinnostunut pohjoismaisesta kulttuurista ja tarustosta. Tämä herätti Griegissä halun oppia tuntemaan paremmin oman maansa kulttuuriperinnettä.
Griegin musiikkiin suurimman vaikutuksen teki norjalainen muusikko Rikard Nordraak, joka oli vuotta vanhempi kuin Grieg. He tapasivat 1864 kun Grieg oli 21-vuotias. Nordraakin innostus tarttui Griegiin, joka halusi nyt kunnioittaa sävellystyössään Norjan kansanmusiikkia ja historiaa.
Elämä > Rakkaus

Yksi Griegin innoituksen lähteistä oli hänen serkkunsa, tunnettu sopraano Nina Hagerup, jonka kanssa hän avioitui 1867. Nina rohkaisi Griegiä säveltämään laulumusiikkia ja Grieg puolestaan omisti kauneimmat melodiansa hänelle. Griegin laulun Jeg elsker dig sanoitus perustui hänen hyvän ystävänsä, kirjailija Hans Christian Andersenin, säkeisiin.
Vuonna 1866 Grieg haaveili vielä Euroopan matkasta. Nordraak, joka oli hänen läheisin ystävänsä, oli aina halunnut matkustaa Italiaan. Grieg ja Nordraak päättivät lähteä yhdessä Roomaan. He eivät kuitenkaan voineet toteuttaa suunnitelmiaan, sillä Nordraak sairastui tuberkuloosiin ja Griegin täytyi lähteä matkaan yksin. Matkalla ollessaan Grieg sai suru-uutisen Nordraakin kuolemasta. Hän palasi murheellisena Norjaan, jossa hän jatkoi ystävänsä muistoa kunnioittaen kansallismielisten teosten säveltämistä.
Grieg päätti asettua Norjan pääkaupunkiin Kristianiaan (nykyiseen Osloon), jonne hänellä oli aluksi vaikeuksia sopeutua. Hän halusi järjestää norjalaisen musiikin – lähinnä omien ja Nordraakin teosten – konsertin, mutta koki tehtävän vaikeaksi. Lokakuussa 1866 pidetty konsertti oli suuri menestys ja se vakiinnutti hänen asemansa yhtenä maan johtavista uusista säveltäjistä.
Vaimonsa Ninan tukemana Grieg päätti perustaa Norjan musiikkiakatemian vuonna 1867. Hän alkoi saada esiintymiskutsuja ulkomailta, sekä instituutioilta että muilta säveltäjiltä. Muun muassa kuuluisa pianisti Franz Liszt kutsui hänet Weimariin, Saksaan. Grieg tapasi viimein Lisztin Roomassa vuonna 1870. Se, että Liszt arvosti Griegin sävellyksiä, kasvatti tämän kansainvälistä suosiota.
Vuonna 1874 kirjailija Henrik Ibsen pyysi häntä säveltämään musiikin kirjoittamaansa näytelmään Peer Gynt. Näytelmän musiikista tuli kaksi vuotta myöhemmin Griegin kuuluisin ja menestyksekkäin teos.
Grieg matkusteli vielä jonkin verran, mutta hänen kotinsa oli nyt pysyvästi Norjassa. Vuonna 1877 hän oli löysi itselleen asuinpaikan ihanteellisesta ympäristöstä, Lofthusin häikäisevien vuonojen ja jäätikköjen läheisyydestä. Vuonna 1885 Grieg oli 42-vuotias ja hän ajatteli, että nyt oli viimein aika asettua asumaan pysyvästi. Grieg rakennutti talonsa Troldhaugenin maalaisympäristöön, jossa sävelsi monet runollisimmista teoksistaan.
Griegin työskentelytapa oli hyvin säännöllinen vuodenaikojen rytmittäessä hänen elämäänsä. Hän oli kiertueilla ulkomailla talvisin. Keväät ja kesät hän omisti säveltämiselle ja syksyisin hän teki kävelyretkiä luonnossa ystäviensä kanssa.
Hänen uransa kohokohta sattui hänen 55-vuotissyntymäpäivänsä aikoihin, kun häntä pyydettiin järjestämään norjalaisen musiikin festivaali synnyinkaupunkiinsa Bergeniin, jossa juhlistettiin samanaikaisesti norjalaista taidetta ja käsitöitä.
Elämä > Huono terveys

Vuosisadan vaihteessa Grieg sai monia kunnianosoituksia Euroopan akateemisilta instituutioilta, mutta samanaikaisesti hänen terveytensä alkoi heikentyä. Vuonna 1907 Grieg oli jo erittäin huonovointinen, mutta otti yhä vastaan esiintymiskutsuja ulkomailla. Hän hyväksyi muun muassa kutsun matkustaa Leedsin festivaaleille, mutta sydänkohtaus esti matkaan lähtemisen. Hän kuoli syyskuussa 1907, 64-vuotiaana.
Griegin kuva on ollut maalattuna yhden Norwegian Air Shuttlen sittemmin käytöstä poistuneen Boeing 737-800 -koneen pyrstöön.
Sävellyksiä > Orkesteriteokset

Sinfonia, c-molli
I höst, op. 11
Pianokonsertto, a-molli, op. 16
To elegiske melodier, op. 34
Fra Holbergs tid, op. 40
Peer Gynt -sarja nro 1, op. 46
Lyriske stykker, op. 54
Peer Gynt -sarja nro 2, op. 55
Sigurd Jorsalfar, op. 56
Symfoniske danser for orkester, op. 64
Sävellyksiä > Kamarimusiikki

Viulusonaatit 1, F, op. 8, 2, G, op. 13 ja 3, c-molli, op. 45
Jousikvartetto, op. 27
Sellosonaatti, op. 36
Sävellyksiä > Pianoteokset > 2-kätisesti

Neljä kappaletta, op. 1
Humoreskit, op. 6
Lyriske stykker, nro:t 1-10
Folkelivsbilder, op. 19
Balladi, g-molli, op. 24
Norske Folkeviser, op. 66
Slåtter, op. 72
Sävellyksiä > Pianoteokset > 4-kätisesti

To symfoniske stykker, op. 14
Norske danzer, op. 35
Walzer-Capricen, op. 37
Sävellyksiä > Vokaalimusiikki

Yli 120 laulua
Ave Maris Stella
Jeg elsker dig, op. 5
I sommer var skonen så grøn, op. 18
Hvor bølgen høit mot kysten slør, op. 18
Våren, op. 33
Fra Monte Pincio, op. 39
Haugtussa,  op. 67
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Poroila, Heikki: Yhtenäistetty Edvard Grieg (koko sävellystuotanto listattuna suomalaisia tiedonhakijoita ajatellen)
Edvard Griegin museo
Grieg International Music Score Library Project (englanniksi)
Vapaasti käytettävissä olevia Griegin partituureja. Mutopia Project.
Eilif Peterssen, Edvard Griegin muotokuva, 1891.
Griegin kuva Norwegianin Boeing 737:n pyrstössä.
Morehead City

| Morehead City |
| --- | --- |

 Morehead City
 Koordinaatit: 34°43′40″N, 76°44′48″W 
Valtio:  Yhdysvallat
osavaltio:  Pohjois-Carolina
Piirikunta:  Carteretin piirikunta
Perustettu:  1861
Väkiluku (2021):  9 688
Aikavyöhyke:  UTC-5
 – Kesäaika:  UTC-4
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Morehead City on pieni satamakaupunki Carteretin piirikunnassa, Pohjois-Carolinan osavaltiossa, Yhdysvalloissa.
Morehead City sai kaupungin aseman vuonna 1861. Kaupunki on nimetty Pohjois-Carolinan 29:n kuvernöörin John Motley Moreheadin mukaan, joka oli merkittävässä asemassa alueen kehityksessä.
Monteleone Rocca Doria

| Monteleone Rocca Doria (Monteleòne) |
| --- | --- |

 Sijainti Sassarin maakunnassa
 Monteleone Rocca Doria
 Koordinaatit: 40.471°0′0″N, 8.560°0′0″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Sardinia
Maakunta:  Sassari
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  13,39 km²
Korkeus:  368 m
Väkiluku:  102
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  07010
Suuntanumero(t):    079
Rekisterikilpi:  SS
 
 http://www.comune.monteleoneroccadoria.ss.it/index.php 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Monteleone Rocca Doria (sardiksi Monteleòne) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Sassarin maakunnassa. Kunnassa on arviolta 102 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 13,39 neliökilometriä. Se sijaitsee 368 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Monteleone Rocca Doria Wikimedia Commonsissa
Sassarin maakunta
Aggius | Aglientu | Alà dei Sardi | Alghero | Anela | Ardara | Arzachena | Badesi | Banari | Benetutti | Berchidda | Bessude | Bonnanaro | Bono | Bonorva | Bortigiadas | Borutta | Bottidda | Buddusò | Budoni | Bultei | Bulzi | Burgos | Calangianus | Cargeghe | Castelsardo | Cheremule | Chiaramonti | Codrongianos | Cossoine | Erula | Esporlatu | Florinas | Giave | Golfo Aranci | Illorai | Ittireddu | Ittiri | La Maddalena | Laerru | Loiri Porto San Paolo | Luogosanto | Luras | Mara | Martis | Monteleone Rocca Doria | Monti | Mores | Muros | Nughedu San Nicolò | Nule | Nulvi | Olbia | Olmedo | Oschiri | Osilo | Ossi | Ozieri | Padria | Padru | Palau | Pattada | Perfugas | Ploaghe | Porto Torres | Pozzomaggiore | Putifigari | Romana | San Teodoro | Sant’Antonio di Gallura | Santa Maria Coghinas | Santa Teresa Gallura | Sassari | Sedini | Semestene | Sennori | Siligo | Sorso | Stintino | Telti | Tempio Pausania | Tergu | Thiesi | Tissi | Torralba | Trinità d'Agultu e Vignola | Tula | Uri | Usini | Valledoria | Viddalba | Villanova Monteleone
Edmund Kemper

| Edmund Kemper |
| --- | --- |
 Edmund Kemper pidätyskuvassa vuonna 1973.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. joulukuuta 1948 Burbank, Kalifornia
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Muut tiedot
Muut nimet:  The Co-ed Killer, Big Ed
Rikokset:  murha
Uhrit:  10
Rangaistus:  elinkautinen vankeusrangaistus
Edmund ”Ed” Emil Kemper III (s. 18. joulukuuta 1948 Burbank, Kalifornia) on yhdysvaltalainen sarjamurhaaja ja nekrofiili. Kemper tappoi ja paloitteli 1970-luvun alussa kuusi naisliftaria Kalifornian Santa Cruzissa. Kemper tappoi myös äitinsä ja erään tämän ystävistä ennen antautumistaan viranomaisille. Hänet oli aiemmin tuomittu teini-ikäisenä, kun hän oli ampunut molemmat isovanhempansa. Kemper myönsi tekonsa, ja hänet tuomittiin elinikäiseen vankeusrangaistukseen.
Nuoruus

Edmund Kemper syntyi vuonna 1948 Clarnell Stage ja Edmund Emil Kemper Jr.:n ainoaksi pojaksi. Hän oli äärimmäisen älykäs ja hänen älykkyysosamääräkseen määritettiin 136. Kemperin käytöksessä oli kuitenkin jo nuorena havaittavissa sosiopaattisia piirteitä. Hän muun muassa kidutti ja tappoi eläimiä: hän surmasi perheen kissat. Tämä on hyvin tyypillinen piirre sarjamurhaajien lapsuudessa. Kemper alkoi jo nelivuotiaana suorittaa outoja seksuaalisia rituaaleja sisartensa nukeilla. Perheen ensimmäisen kissan 10-vuotias Kemper hautasi elävänä ja kaivoi sen esiin viikkoja myöhemmin irrottaakseen sen pään. Perheen toisen kissan Kemper tappoi, koska hän ajatteli sen pitävän enemmän Kemperin siskosta. Joitain toisen kissan ruumiinosia Kemper säilytti vaatekaapissaan.
Kemperin äiti pahensi tilannetta nöyryyttämällä poikaansa toistuvasti ja pakottamalla tämän nukkumaan lukitussa kellarissa. Kemper on kertonut joutuneensa kellariin jo kahdeksanvuotiaana ja alkaneensa jo tuohon aikaan fantasioida äitinsä tappamisesta, vaikka rakasti tätä. Syynä tähän oli äidin pelko siitä, että Kemper hyväksikäyttäisi sisariaan.
Ensimmäiset murhat ja laitokseen sulkeminen

27. elokuuta 1964, vieraillessaan isovanhempiensa Kalifornian North Folkissa sijainneella maatilalla, Kemper ampui isoäitinsä riidan päätteeksi, kun tämä istui keittiössä viimestelemässä uusinta lastenkirjaansa. Kun isoisä saapui ruokaostoksilta, Ed ampui hänetkin. Kemper kertoi ampuneensa isoisänsä koska ei halunnut tämän saavan tietää vaimonsa - jonka kanssa tämä oli ollut naimisissa 50 vuotta - kuolleen.
Tämän jälkeen hän soitti äidilleen, joka kehotti häntä soittamaan poliisille. Kuulusteluissa Edmund kertoi kylmästi: ”Halusin vain tietää, miltä tuntuisi tappaa isoäiti ja isoisä.” Hän oli tuolloin vasta 15-vuotias.
Kemper sijoitettiin Atascaderon valtiolliseen sairaalaan, missä hän ystävystyi psykologinsa kanssa ja pääsi lopulta jopa hänen assistentikseen. Ed oli tarpeeksi älykäs saavuttaakseen psykologiltaan niin suuren luottamuksen, että pääsi vapaaksi sairaalan lääkäreiden vastusteluista huolimatta.
Sittemmin hänet vapautettiin Kalifornian Santa Cruziin äitinsä huollettavaksi, sillä Kemper oli onnistunut vakuuttamaan hoitohenkilökunnalle olevansa terve.
Murhasarja

Toukokuun 1972 ja huhtikuun 1973 välisenä aikana Kemper murhasi kahdeksan naista. Kemper tappoi ja paloitteli kuusi naisliftaria Kalifornian Santa Cruzissa.
Kemperin tiedetään sanoneen: "Kun näen tytön, toinen puoli minusta haluaa jutella hänen kanssaan ja lähteä hänen kanssaan treffeille. Toinen puoli minusta haluaa nähdä, miltä hänen päänsä näyttäisi kepin nokassa."
7. toukokuuta 1972 Edmund Kemper aloitti murha-aallon, joka kesti aina helmikuuhun 1973 saakka. Hän väijyi usein yliopistojen läheisyydessä, josta hän poimi kyytiinsä liftaavia naisopiskelijoita, vei heidät sitten autollaan syrjäiselle alueelle ja surmasi. Hän ampui, tukehdutti tai puukotti uhrinsa kuoliaaksi. Kuljetettuaan ruumiit äitinsä luokse ja piilotettuaan ne häneltä, Kemper paloitteli ne ja raiskasi jäännökset.
Huhtikuussa 1973 Ed hakkasi äitinsä kuoliaaksi vasaralla tämän nukkuessa. Kemper katkaisi hänen kaulansa ja harrasti suuseksiä tämän päällä. Hän repi äitinsä äänihuulet ja kielen irti, ja heitti ne jätemyllyyn. Sitten hän käytti äitinsä irrotettua päätä tikkatauluna. Kemper kertoi myöhemmin haastattelussa, että oli halunnut tappaa äitinsä jo kahdeksanvuotiaasta asti. ”Enkä todellakaan ole ylpeä siitä”, hän sanoi.
Kun edes äidin surma ei riittänyt tyydyttämään Kemperin murhanhimoa, päätti hän vielä kutsua äitinsä ystävän, 59-vuotiaan Sally Halletin, käymään ja kuristi tämän kuoliaaksi piilotettuaan ensin kuolleen äitinsä vaatekaappiin.
Kemper tunnusti kaikki murha-aallon aikana tekemänsä teot, myöntäen myös olevansa kannibaali ja nekrofiili. Hän pyysi kuolemantuomiota, mutta sai elinkautisen, koska kuolemantuomio oli tuolloin väliaikaisesti poistettu käytöstä. Hän jopa toivoi tulevansa kidutetuksi kuoliaaksi.
Elämä vankilassa

Nykyisellään Kemper kärsii elinkautista rangaistusta Folsomin vankilassa, jossa hän on istunut jo yli 50 vuotta. Hänen terveytensä on sittemmin romahtanut: hän kärsii aivoinfarktin jättämistä pakko-oireista, joten hän voi esimerkiksi purskahtaa nauruun tai itkuun yhtäkkiä. Kemper kärsii myös diabeteksesta ja joutuu liikkumaan pyörätuolilla. Vaikka Kemper on hakenut ehdonalaiseen - johon hän voi hakea seuraavan kerran vuonna 2024 - hän kertoo nauttivansa olostaan vankilassa, eikä omasta mielestään ole riittävän terve selviytyäkseen normaalissa yhteiskunnassa. Silti hän haaveilee muuttavansa vapauduttuaan Ranskaan tai Australiaan, jossa asuu tämän kirjeenvaihtoystäviä. Kemper kertoo että saisi asuinpaikan näiden luota. Hän myös pelkää että joutuisi vapauduttuaan lehdistön silmätikuksi.
Uhrit

Kemperillä oli yhteensä 10 uhria.
Uhrit > Isovanhemmat

Maude Kemper (Edin isoäiti) 27. elokuuta 1964
Ed Emil Kemper (Edin isoisä) 27. elokuuta 1964