stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Berliinin olympiastadion

| Berliinin olympiastadion |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Charlottenburg-Wilmersdorf, Berliini, Saksa
Koordinaatit:  52°30′53″N, 13°14′22″E
Rakennustyöt aloitettu:  1934
Avattu:  1. elokuuta 1936
Remontoitu:  1974, 2000–2004
Omistaja:  Berliinin osavaltio
Hoitaja:  Olympiastadion Berlin GmbH
Kenttä:  nurmi
Kustannukset:  43 000 000 RM
Arkkitehti:  Werner March ja Albert Speer
Aiemmat nimet:  Deutsches Stadion
Käyttäjät
 Hertha BSC (1963–) 
Katsojakapasiteetti
 74 475 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Olympiastadion vuonna 1936.
Olympiastadion on Berliinin vuoden 1936 olympialaisia varten valmistunut jalkapallo- ja yleisurheilustadion. Se rakennettiin vuoden 1916 olympialaisia varten valmistuneen Deutsches Stadionin paikalle. Vaikkakin stadionin arkkitehti Werner March valittiin jo ennen kansallissosialistien valtaannousua, vaikutti Adolf Hitler suuresti sen suunnitteluun. Lopulta valmistui vahvasti antiikin arkkitehtuurista vaikutteita saanut suurstadion jopa 110 000 katsojaa varten suuremman olympiakompleksin osaksi. Propagandantäyteiset olympialaiset olivat natsihallinnolle suuri menestys, kisoja seurasi noin neljä miljoonaa maksanutta katsojaa[lähde? ].
Stadion selvisi toisesta maailmansodasta suurelta osin tuhoutuneessa kaupungissa lähes vahingoittumattomana, vaikkakin myös siitä käytiin tuhansia kuolonuhreja vaatinut taistelu Neuvostoliiton puna-armeijan ja kansallissosialistien Hitlerjugend-joukkojen välillä. Sodan jälkeen stadionkompleksi oli brittiarmeijan alaisuudessa niin sotilas- kuin siviiliurheilukäytössäkin. Jalkapallon Bundesliigan syntyessä vuonna 1963 muutti myös Hertha BSC stadionille, ja joukkue pelaa sillä kotiottelunsa edelleen. Vuoden 1974 jalkapallon MM-kisoissa oli stadion alkulohko A:ssa Chilen kaikkien otteluiden pelipaikka maan kohdatessa Australian lisäksi sekä DDR:n että isäntä Saksan liittotasavallan. Vuodesta 1985 lähtien Saksan cupin loppuottelu on pelattu vuosien 1937 ja 1939–1943 tapaan stadionilla.[lähde? ]
Berliinin muurin murtuessa ja Saksan yhdistyessä stadion nousi vuosikymmenten hiljaiselosta jälleen myös poliittisen keskustelun kohteeksi. Joidenkin mielestä Olympiastadion muodosti historiallisen painolastin, ja se olisi tullut raivata kokonaan uuden stadionin tieltä, toiset taas ehdottivat stadionin jättämistä rappeutumaan Rooman Colosseumin tapaan. Lopulta stadion päätettiin kuitenkin kunnostaa 242 miljoonan euron suurremontilla kansainväliset vaatimukset täyttäväksi, ja sille päätettiin antaa keskeinen rooli myös 2006 jalkapallon MM-kisoissa, joissa se oli neljän alkulohko-ottelun, puolivälierän ja finaalin pitopaikka. Uudistusten jälkeen stadionille mahtuu jalkapallo-otteluun 74 220 katsojaa. Stadionilla pelattiin myös naisten MM-kisojen 2011 virallinen avausottelu Saksa–Kanada, jossa kapasiteettia oli 73 680.
Vuoden 2009 yleisurheilun MM-kilpailut järjestettiin Berliinin Olympiastadionilla. Myös yleisurheilun EM-kilpailut vuonna 2018 järjestettiin stadionilla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Berliinin olympiastadion Wikimedia Commonsissa
Ensi olympialaisissaan elävä Saksa, Hakkapeliitta, 16.10.1934, nro 42, s. 21, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Bundesliigan stadionit
Allianz Arena • BayArena • Borussia-Park • Deutsche Bank Park • Europa-Park Stadion • Merck-Stadion am Böllenfalltor • Mewa Arena • MHPArena • PreZero Arena • Red Bull Arena • RheinEnergieStadion • Signal Iduna Park • Stadion An der Alten Försterei • Voith-Arena • Volkswagen Arena • Vonovia Ruhrstadion • Wohninvest Weserstadion • WWK Arena
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen loppuottelun järjestäneet stadionit
1930  Centenario (Montevideo) | 1934  Nazionale (Rooma) | 1938  Stade Olympique (Pariisi) | 1950  Maracanã (Rio de Janeiro) | 1954  Wankdorf (Bern) | 1958  Råsunda (Tukholma) | 1962  Nacional (Santiago) | 1966  Wembley (Lontoo)  | 1970  Azteca (México) | 1974  Olympiastadion (München) | 1978  Monumental (Buenos Aires) | 1982  Santiago Bernabéu (Madrid) | 1986  Azteca (México) | 1990  Stadio Olimpico (Rooma) | 1994  Rose Bowl (Pasadena) | 1998  Stade de France (Pariisi) | 2002  International (Jokohama) | 2006  Olympiastadion (Berliini) | 2010  Soccer City (Johannesburg) | 2014  Maracanã (Rio de Janeiro) | 2018  Lužniki (Moskova) | 2022  Lusailin stadion (Lusail) | 2026  MetLife Stadium (New York)
Mestarien liigan loppuottelun järjestäneet stadionit
1993  Olympiastadion (München) | 1994  Olympiako Stadio (Ateena) | 1995  Ernst Happel (Wien) | 1996  Stadio Olimpico (Rooma) | 1997  Olympiastadion (München) | 1998  ArenA (Amsterdam) | 1999  Camp Nou (Barcelona) | 2000  Stade de France (Pariisi) | 2001  San Siro (Milano) | 2002  Hampden Park (Glasgow) | 2003  Old Trafford (Manchester) | 2004  Arena AufSchalke (Gelsenkirchen) | 2005  Atatürk Olimpiyat (Istanbul) | 2006  Stade de France (Pariisi) | 2007  Olympiako Stadio (Ateena) | 2008  Lužniki (Moskova) | 2009  Stadio Olimpico (Rooma) | 2010  Santiago Bernabéu (Madrid) | 2011  Wembley (Lontoo) | 2012  Allianz Arena (München) | 2013  Wembley (Lontoo) | 2014  Estádio da Luz (Lissabon) | 2015  Olympiastadion (Berliini)  |  2016 
San Siro (Milano) | 2017  Millennium Stadium (Cardiff) | 2018  Kiovan olympiastadion (Kiova) | 2019  Wanda Metropolitano (Madrid) | 2020  Estádio da Luz (Lissabon)
BE Group

BE Group on ruotsalainen terästä ja alumiinia myyvä tukkuliike, joka syntyi vuonna 1999 ruotsalaisen Bröderna Edstrand Ab:n ja suomalaisen Starckjohann Steel Oy:n yhdistyessä. Konsernin henkilöstömäärä vuonna 2011 oli noin 900, joista Suomessa 350. BE Groupin markkina-alueita ovat Ruotsi ja Suomi sekä Baltian maat, Venäjä, Puola, Tšekki, Slovakia ja Tanska. Yhtiöryhmän pääkonttori on Malmössä.
Suomessa BE Group Oy Ab:n pääkonttori on Lahdessa ja muut toimipaikkakunnat ovat Helsinki, Joensuu, Jyväskylä, Lappeenranta, Lapua, Oulu, Pori, Tampere ja Turku.
Historiaa

BE Groupin varhaisimmat juuret juontavat Viipuriin, jossa vuonna 1868 saksalainen Peter Starckjohann kumppaneineen perusti Starckjohann & Co -rautakaupan. Pari vuosikymmentä myöhemmin syntyi Malmössä Bröderna Edstrand -yhtiö.
Historiaa > Oy Starckjohann & Co. Ab

Kun Viipuri siirtyi alueluovutuksen yhteydessä Neuvostoliitolle, Oy Starckjohann & Co. Ab muutti Lahteen, jonne se perusti pääkonttorin ja rakensi varastointitiloja Mytäjäisten alueelle.  Starckjohann avasi vuonna 1950 Lahden keskustaan ensimmäisenä Suomessa itsepalvelurautakaupan. 1960–1970-luvuilla siitä kasvoi maanlaajuinen rautakauppaketju, ja toimintaa laajennettiin automyynti- ja korjaamotoimintaan sekä terästukkukauppaan, joka levitti toimintaansa myös Länsi- ja Itä-Eurooppaan. Starckjohann liittyi vuonna 1969 perustettuun Rautia-ketjuun
Yhtiön pitkäaikainen toimitusjohtaja 1950-luvun lopulta 1970-luvun alkuun oli vuonna 1970 kauppaneuvoksen arvonimen saanut Jalo Kumela.
Historiaa > Starckjohann-Telko Oy

Starckjohann ja Telko Oy yhdistyivät 1980-luvun alussa. Näin syntynyt Starckjohann-Telko Oy kasvoi suureksi tekijäksi Suomen ja Neuvostoliiton välisessä bilateraalikaupassa. Starckjohann-Telko Oy oli monipuolinen kauppahuone, jonka asiakkaita olivat niin teollisuus, rakennusliikkeet, jälleenmyyjät kuin kuluttajatkin. Päätuotteita olivat rautakauppatavarat, rakennustarvikkeet ja teräkset. Starckjohann-Telkolla oli valtakunnallinen varastointi- ja jakelupalvelu asiakasyritysten materiaalinsaannin varmistamiseksi. Telko oli tukkuliike ja maahantuoja, joka välitti teollisuuden raaka-aineita, koneita ja laitteita sekä ajoneuvojen renkaita. Suomen lisäksi Starckjohann-Telko teki kauppaa Pohjoismaissa, Keski-Euroopassa, Neuvostoliitossa ja muissa SEV-maissa sekä Pohjois-Amerikassa.
Historiaa > Yrityssaneeraus ja pilkkominen

Yritysostojen avulla Starckjohann-Telkosta tuli yksi Suomen kymmenestä suurimmasta kauppayrityksestä, jonka henkilöstömäärä oli suurimmillaan yli 2 000. Suomen 1990-luvun alun lama ja Neuvostoliiton hajoaminen aiheuttivat Starckjohannin joutumisen yrityssaneeraukseen vuosiksi 1993–1997. Starckjohannin suku menetti enemmistöomistuksensa Yhdyspankille. Telko siirtyi Kaukomarkkinat Oy:n ja myöhemmin Aspon omistukseen. Rautakauppaketju sai nimekseen Starkki, se yhtiöitettiin ja myytiin vuonna 2000 tanskalaiselle rakennustarvikeyritykselle Danske Trælast A/S:lle. Terästuotteisiin erikoistunut Starckjohann Steel ja LVI-tuotteita myyvä Suomen LVI-Tukku jatkoivat itsenäisinä yrityksinä, ja autokauppatoiminta myytiin.
Historiaa > Trelleborgista BE Groupiin

Ruotsalainen Trelleborg osti vuonna 1988 Bröderna Edstrandin ja vuosikymmentä myöhemmin Starckjohann Steelin. Nordic Capital tuli vuonna 1999 enemmistöosakkaaksiselvennä ja osti Trelleborgilta loputkin sen omistamat osakkeet 2004. BE Group AB listautui Tukholman pörssiin marraskuussa 2006.
Huomiolista

↑  Yhtiön kolmas toimitusjohtaja Peter Starckjohann nuorempi (1885–1973), joka oli toisen toimitusjohtajan Julius Starckjohannin (1860–1929) poika, ja Julius taas liikkeen perustaneen ensimmäisen Peter Starckjohannin (1837–82) veljenpoika
Kirjallisuutta

Erävuori, Jukka (1987): Rautapuodista Kauppahuoneeksi: Starckjohann-Telko Oy 120 vuotta.
Rickard Bergh (1985): Bröderna Edstrand – ett begrepp.
Aiheesta muualla

Pörssitiedon esitys Starckjohann-yhtiön historiasta
Peter Starckjohann nuorempi Antti Favénin piirtämänä vuonna 1931
Viewtiful Joe

| Viewtiful Joe |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Capcom Production Studio 4
Julkaisija:  Capcom
Ohjaaja:  Hideki Kamiya
Tuottaja:  Atsushi Inaba
Taiteilija:  Kumiko Suekane
Säveltäjä:  Masakazu Sugimori Masami Ueda
Ohjelmoija:  Noriyuki Ōtani
Julkaistu:  Nintendo GameCube JP 26. kesäkuuta 2003 NA 7. lokakuuta 2003 EU 24. lokakuuta 2003 PlayStation 2 NA 24. elokuuta 2004 JP 9. syyskuuta 2004 EU 22. lokakuuta 2004
Lajityyppi:  toiminta, tasohyppely, beat 'em up
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 12 ESRB: T  Virheellinen ESRB-arvo
Alusta:  Nintendo GameCube, PlayStation 2
Jakelumuoto:  optinen levy, DVD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK    : 
Viewtiful Joe (jap. ビューティフル ジョー, Byūtifuru Jō) on Capcomin Production Studio 4:n kehittämä ja Capcomin vuonna 2003 julkaisema beat 'em up -peli. Peli ja sen jatko-osa ovat ilmestyneet Nintendo GameCubelle ja PlayStation 2:lle. PlayStation 2 -version käännöksen teki Clover Studio.
Alun perin Viewtiful Joe kuului Capcomin julkistamaan Capcom Fiveen, viiden pelin sarjaan, jonka oli tarkoitus ilmestyä yksinoikeudella GameCubelle. Kuten useimmat muutkin Capcom 5:n peleistä, myös VJ käännettiin lopulta PlayStation 2:lle.
Pelaaminen

Viewtiful Joe on sivuttainvierivä cel-shading-grafiikalla toteutettu beat 'em up. Cel-shading-grafiikat antavat pelille omaleimaisen sarjakuvamaisen ilmeen. Muutoin peli on melko suoraviivainen toimintapeli, jossa juostaan läpi kenttien ja tuhotaan eteen tulevat viholliset. Jokaisen kentän lopussa on loppuvastus.
Pelin pohjimmainen idea on taistella mahdollisimman tyylikkäästi. Joen supervoimia voi kehittää pisteillä (V-points) joita ansaitaan onnistuneella liikesarjojen ja VFX-voimien käytöllä. Kahlattavana on useita vaihtelevanpituisia kenttiä, ja vaikeustasoja löytyy neljä: kids, adults, V-rated sekä Ultra V-rated.
Joen perusliikkeisiin kuuluvat hyppy + tuplahyppy, väistöliikkeet ylös ja alas, lyönti ja potku. Torjumista ei ole, joten viholliset on väistettävä. Lisäksi Joella on käytössään V-Watch -niminen ranneke, jonka avulla hän saa kolme erilaista VFX Power- eli Viewtiful Effects -voimaa. VFX-voimien käyttäminen kuluttaa VFX-mittaria, jonka kuluessa loppuun Joe on hetken aikaa tavallinen itsensä kunnes osa mittarista on jälleen täyttynyt. Normaalissa tilassa Joe ottaa vahingon kaksinkertaisena ja menettää kykynsä tuplahyppyyn sekä VFX-voimiin.
VFX-voimia käytetään taisteluiden lisäksi myös pelin pulmien selvittämiseen. Jokaista voimaa tai niiden yhdistelmiä tarvitaan ainakin kerran pelin esteiden selvittämiseksi.
Slow hidastaa aikaa hieman Matrix-elokuvien hengessä. Joen reaktionopeus sekä iskujen ja potkujen voima kasvaa. Hidastuksen aikana Joe väistää useimmat luodit ja iskut huolimatta siitä onnistuuko pelaaja siinä vai ei. Hidastusta voi käyttää myös esimerkiksi erilaisten pommien ja ohjusten räjähdysvoiman ja -laajuuden kasvattamiseen.
Mach speed nopeuttaa aikaa jolloin Joe liikkuu supernopeasti. Nopeutusefektin aikana Joe jättää ruutuun useita jälkikuvia itsestään lyöden ympärillä kuhisevia vihollisia ja esineitä. Lisäksi hän syttyy liekkeihin ja on näin vahingoittumaton tulelle. Nopeutusefektiä voi käyttää pulmissa esimerkiksi vesisäiliön nopeaan täyttymiseen.
Zoom on lähikuva, joka kasvattaa Joen hyökkäysten voimaa. Viholliset hänen ympärillään jähmettyvät paikoilleen hämmästyttävän tyylikkyyden voimasta. Lyöminen muuttuu nopeaksi iskusarjaksi ja potkuhyökkäys tehokkaaksi kierrepotkuksi. Hyppääminen sinkoaa kierivän Joen ilmaan.
Kahta VFX-voimaa voi käyttää yhtä aikaa, mutta tämä kuluttaa kaksinkertaisen määrän VFX-mittaria. Yhdistelmät ovat joko Slow ja Zoom, tai Mach ja Zoom.
Jokaisen osion jälkeen Joelle voi ostaa kentistä saaduilla pisteillä uusia voimia. PlayStation 2 -versiossa voi myös pelata Dantella (Devil May Cry) pelin läpäisyn jälkeen.
Juoni ja hahmot

Joe on tavallinen toimintaelokuvia ja supersankareita rakastava nuori mies, joka on eräänä päivänä treffeillä tyttöystävänsä Silvian kanssa. He katsovat elokuvateatterissa Joen suosikkia, Captain Blue -supersankarileffaa, kunnes valkokangas yllättäen herää henkiin ja Silvia kaapataan elokuvan sisään (Movieland). Joe säntää pelastamaan häntä ja joutuu itsekin Movielandiin. Hän saa idoliltaan ja opettajaltaan Captain Bluelta V-Watch -nimisen esineen, jonka avulla hänestä tulee supersankari Viewtiful Joe. Joen tehtävänä on päästä Silvian kaapanneen Jadow 'n, pelin pääkonnien muodostaman ryhmän jäljille.
Sankarit
Joe: Pelin päähenkilö, supersankarifani joka pääsee elämään unelmaansa tyttöystävänsä pelastusretken ohessa. Joesta tulee supersankari Viewtiful Joe sanottuaan sanan "Henshin" (tarkoittaa kirjaimellisesti käännettynä muuntautumista), tai "Henshin a go-go, baby!", josta on tullut hänen tavaramerkkilauseensa.
Silvia: Joen tyttöystävä, joka joutui Jadow'n (pelin pääkonnien muodostama rikollisorganisaatio) kidnappaamaksi. Jatko-osissa Silvia taistelee Joen rinnalla nimellä Sexy Silvia.
Captain Blue: Joen opettaja ja ihailun kohde. Joe sai häneltä V-Watchin, jonka avulla hän voi käyttää VFX-voimiaan. Lopulta Captain Bluesta tulee King Blue "The Omnipotent", paljastuen samalla Jadow'n johtajaksi. Paljastuu myös että Blue on Silvian isä, elokuvaohjaaja joka jäi kiinni elokuvien maailmaan ja menetti kosketuksensa todellisuuteen. Joe lopulta pelastaa hänet hulluilta suunnitelmiltaan, jonka jälkeen hän jatkaa tehtävässään seuraavan osan ohjaajana.
Jadow
(Blade Master) Alastor: Jadow'n agentti, joka käyttää lempinimeä "The Midnight Thunderboy". Esiintyy ensimmäisen kerran salaperäisenä Another Joena (Joen kaksoisolento). Vaikka Alastor työskenteleekin Jadow'lle, hän ei piittaa heidän suunnitelmistaan vaan etsii itselleen vertaistaan vastustajaa.
Charles the Third: Lepakkovastus, jonka kohtaa ensimmäisen osion lopuksi.
Hulk Davidson (Iron Ogre): Kypäräpäinen sarvikuono. Captain Bluen arpi on peräisin taistelusta hänen kanssaan. Kantaa taistelukirvestä. Ennen kohtaamista pelin toisen osion lopussa Davidson laulaa toimistossaan "Davidson is in the house! Hulk Davidson is born to be wild!". Hän myös keräilee moottoripyöriä. Nimi viittaa todennäköisesti Harley-Davidson -moottoripyöriin sekä Marvel-sankari Incredible Hulkiin (vihreä iho).
Gran Bruce (Aquatic Terror): Hain kaltainen vastus kolmannen osion lopussa. Ei ole järin fiksu verrattuna muihin pelin hahmoihin. Hän paljastaa Joelle vahingossa Jadow'n piilopaikan ja unohtelee vuorosanojaan. Nimi viittaa Tappajahai-elokuvan kuvauksissa käytettyyn mekaaniseen haihin jota kutsuttiin "Bruceksi".
Fire Leo (Inferno Lord): Jadow'n entinen johtaja.
The Joker: Lierihattuinen, zorron kaltainen välivastustaja.
Viittauksia muihin medioihin

Peli sisältää useita viittauksia japanilaisiin 1970-luvun tokusatsu-toimintasarjoihin (tokusatsu = special effects = erikoistehosteet), erityisesti Shotaro Ishinomorin luomiin Kamen Rider - ja Kaiketsu Zubat -sarjoihin.
Aiheesta muualla

Viewtiful Joe MobyGamesissa (englanniksi)
Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Velhokala

| Velhokala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Simppukalat Scorpaeniformes
Heimo::  Velhokalat Synanceiidae
Suku::  Synanceia
Laji::  verrucosa
Kaksiosainen nimi
 Synanceia verrucosa  Bloch & Schneider, 1801 
Katso myös
   Velhokala Wikispeciesissä   Velhokala Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Johann Friedrich Hennigin piirros velhokalasta vuodelta 1801.
Velhokala eli kivikala (Synanceia verrucosa) on maailman myrkyllisin kala.
Ulkonäkö ja koko

Velhokala voi kasvaa noin 40 cm pitkäksi. Suurin mitattu yksilö painoi 2,4 kiloa. Se on yleisväriltään useimmiten harmaa tai ruskea, ja siinä saattaa olla punertavia tai oransseja läikkiä. Kalan pinta on epätasainen ja näyttää kiveltä.
Levinneisyys ja elinympäristö

Kivikaloja elää indopasifisella merialueella Punaiseltamereltä ja Itä-Afrikasta Riukiusaarille ja Australiaan asti. Niitä esiintyy useimmiten koralliriuttojen läheisyydessä.
Käyttäytyminen ja myrkyllisyys

Velhokalat saalistavat pienempiä kaloja väijyksistä.
Velhokalaa pidetään myrkyllisimpänä kalalajina. Velhokalalla on selässään noin 13 vahvaa piikkiä, jotka ovat yhteydessä tappavan voimakasta proteiinipohjaista hermomyrkkyä sisältäviin myrkkyrauhasiin. Jos velhokalan päälle astuu, terävät piikit lukkiutuvat pystyasentoon ja uppoavat uhriin. Piikkien juuressa oleva myrkky vapautuu piikkien kautta uhrin elimistöön. Piikkien uppoamissyvyydestä riippuen myrkky voi tappaa ihmisen jopa muutamassa tunnissa, mikäli uhri ei pääse nopeasti sairaalahoitoon. Monissa tapauksissa uhri kuitenkin hukkuu erittäin voimakkaan kivun lamaannuttamana. Vaarallisuutta tehostaa se, että velhokalaa on hyvin vaikeaa havaita sen erinomaisen naamioitumiskyvyn takia: se näyttää pohjassa aivan tavalliselta kivenmurikalta peiteltyään itsensä hiekalla ja muutettuaan väritystään ympäristönsä mukaiseksi. Pistokohdan upottaminen mahdollisimman kuumaan veteen voi auttaa, koska myrkyn proteiini hajoaa kuumuuden vaikutuksesta.
Velhokalan päälle astunut jalka saattaa halvaantua täysin. Pahimmassa tapauksessa jalka saatetaan joutua amputoimaan. Myrkky aiheuttaa tunteja kestävän sietämättömän voimakkaan tuskan, halvauksen, šokin ja pistoksen saaneeseen jalkaan usein myös kuolion. Potilaan verenkiertojärjestelmä halvaantuu, minkä takia pulssi kiihtyy. Vahingoittunut raaja paisuu hyvin paljon. Henkiin jääneet uhrit ovat kärsineet hermovaurioista, jotka johtavat lihasten surkastumiseen. Myös myrkyttyneen alueen ympärillä olevat kudokset voivat alkaa tuhoutua. Hoidettuinakin kipu ja turvotus voivat jatkua kuukausia.
Myrkky sisältää seoksen hemolyyttistä stonustoksiinia, proteiinipohjaista verrukotoksiinia ja kardiotoksista kardioleputiinia.
Bernhard (sukunimi)

Bernhard on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Christoph Bernhard (1628–1692), saksalainen säveltäjä ja musiikkiteoreetikko
Kerstin Bernhard (1914–2004), ruotsalainen valokuvaaja
Kerttu Bernhard (1902–1944), suomalainen pianotaiteilija
Lucian Bernhard, Emil Kahn (1883–1972), saksalainen kuvataiteilija, kuvittaja, kirjainmuotoilija ja sisustussuunnittelija
Ruth Bernhard (1905–2006), yhdysvaltalainen valokuvaaja
Sandra Bernhard (s. 1955), yhdysvaltalainen laulaja ja koomikko
Thomas Bernhard (1931–1989), itävaltalainen kirjailija
Timo Bernhard (s. 1981), saksalainen autourheilija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Wassyn verilöyly

Wassyn verilöylyä esittävä kuparipiirros Jacques Tortorelin ja Jean Perrissinin kokoelmasta.
Wassyn verilöyly tapahtui 1. päivänä maaliskuuta vuonna 1562 Ranskan Champagnen maakunnassa sijainneessa Wassyn pikkukaupungissa, missä François Guisen johtamat aseistautuneet katoliset surmasivat 63 hugenottia eli protestanttia, jotka olivat kokoontuneet jumalanpalvelukseen. Sataneljäkymmentä hugenottia haavoittui. Verilöyly oli seurausta edellisessä tammikuussa annetusta julistuksesta, jolla kuningas Kaarle IX oli antanut hugenoteille oikeuden harjoittaa julkisesti jumalapalveluksia kaupunkien ulkopuolella ja joka oli saanut katoliset raivostumaan. Wassyn verilöyly oli alkua Ranskan uskonsodille.
Villach

| Villach |
| --- | --- |

 vaakuna
 Villach
 Koordinaatit: 46°37′0″N, 13°51′0″E 
Valtio:  Itävalta
Osavaltio:  Kärnten
Väkiluku (1.1.2017):  61 662
 
 www.villach.at 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Villach (ital. Villaco, sloveeniksi Beljak), on kaupunki Itävallassa. Se on Klagenfurtin jälkeen Kärntenin osavaltion toiseksi suurin kaupunki. Kaupungin asukasluku on 61 662 (2017).
Villach sijaitsee Itävallan eteläosassa lähellä Italian ja Slovenian vastaisia rajoja. Kaupunki on tärkeä rautatie- ja autoliikenteen solmukohta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Villach Wikimedia Commonsissa
Bernhard Bang

| Bernhard Bang |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. kesäkuuta 1848 Sorø, Tanska
Kuollut: 22. kesäkuuta 1932 (84 vuotta) Kööpenhamina, Tanska
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  eläinlääketiede
Bernhard Bang (7. kesäkuuta 1848 Sorø – 22. kesäkuuta 1932 Kööpenhamina) oli tanskalainen eläinlääkäri ja Tanskan kuninkaallisen eläinlääkärikorkeakoulun professori. Hän löysi avustajansa V. Striboltin kanssa Brucella abortus -bakteerin, joka aiheuttaa bruselloosia. Sitä kutsutaan useilla kielillä "Bangin taudiksi". Bang kehitti myös tuberkuloosikokeita lehmille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bernhard Bang Wikimedia Commonsissa
Black Masses

| Black Masses Electric Wizard |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : touko–elokuu 2010
 Julkaistu: 2010
 Tuottaja(t): Jus Oborn ja Liam Watson
 Tyylilaji: doom metal, stoner metal
 Kesto: 59.09
 Levy-yhtiö: Rise Above
Muut kannet
 Rajoitettu painos
Listasijoitukset
  32.
Electric Wizardin muut julkaisut
| Witchcult Today 2007 | Black Masses 2010 | Legalise Drugs & Murder (EP) 2012 |
Black Masses on doom metal -yhtye Electric Wizardin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2010.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 32.
Kappaleet

Black Mass – 6.06
Venus in Furs – 6.22
The Nightchild – 8.02
Patterns of Evil – 6.30
Satyr IX – 9.58
Turn Off Your Mind – 5.51
Scorpio Curse – 7.31
Crypt of Drugula – 8.49
Kokoonpano

Jus Oborn – kitara ja laulu
Liz Buckingham – kitara
Tas Danazoglou – bassokitara
Shaun Rutter – rummut
Arvostelut

About.com:
AllMusic:
Blabbermouth: 9/10
Imperiumi: 9½/10
Metal Forces: 8/10
Aiheesta muualla

Black Masses rateyourmusic.com-sivustolla
Discogs
Albumi Black Masses Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)