stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen markka
Rahat > Setelit > Setelimallit 1897–1898

Suomen Pankki ryhtyi yhteistyöhön englantilaisen Bradbury, Wilkincon & Co. -yhtiön kanssa, jolla oli tarjota uudenlaista painotekniikkaa väärennösten välttämiseksi. Tuloksena oli kokonaan uudenlainen, selvästi aiemmista seteleistä poikkeava setelisarja 1897–1898. Setelien piirustukset tehtiin Lontoossa, ja kuvituksessa on runsaasti abstraktia guilloche-ornamentiikkaa, mutta näkyvästi myös Walter Runebergin suomalaisten veistosten kuvia. Toinen puoli painettiin Lontoossa, toinen Helsingissä. Tämä järjestely oli tehty turvallisuussyistä, jotta Lontoosta Helsinkiin tapahtuvan kuljetuksen aikana mahdollisesti tehtävässä ryöstössä varkaat eivät saisi käsiinsä valmiita seteleitä.lähde?
5 markan setelissä oli aiheena veistos ”Patria” eli ”Lex”, joka sisältyy Senaatintorilla olevaan Aleksanteri II:n patsaan jalustaan, kuten muutkin alla luetellut veistokset ”Suomi”-veistosta lukuun ottamatta. Kääntöpuolella oli suuri ornamenttiruusuke (kuten kaikissa tämän sarjan seteleissä) ja sen keskellä Suomen vaakuna, jonka ympärillä oli kuusenhavuja, myöhemmässä painoksessa männynhavuja. Seteli on pystysuuntainen. Yleisväri on sininen.lähde?
10 markan setelin aiheena on veistos ”Pax”. Seteli on vaakasuuntainen ja yleisväriltään violetti.
20 markan setelissä on kuvattuna veistos ”Lux”. Seteli on pystysuuntainen ja yleisväriltään vihreä.
50 markan seteli esittää veistosta ”Suomi”, joka sisältyy Helsingin Esplanadilla olevaan runoilija J. L. Runebergin muistomerkkiin. Seteli on vaakasuuntainen ja yleisväriltään sininen.
100 markan setelissä aiheena on veistos ”Labor”. Seteli on vaakasuuntainen ja yleisväriltään violetti.
500 markan seteli esittää ”Patria”-veistosta. Seteli on vaakasuuntainen ja yleisväriltään sininen.
Setelisarjan painatus osoittautui käytännössä sen verran heikoksi, että väri irtosi etenkin Lontoossa painetulta puolelta melko nopeasti kulutuksessa.
Rahat > Setelit > Setelimallit 1918

Suomen itsenäistymisen aikoihin käydyn sodan aikana setelipaino Helsingissä joutui vuoden 1918 aikana joksikin aikaa punaisten hallintaan. He jatkoivat painon toimintaa ja painoivat aidoilla välineillä aidolle setelipaperille vuoden 1909 setelisarjaa. Sodan päätyttyä nämä setelit julistettiin laittomiksi, ja ne erotti laillisista vain sarjanumeron perusteella. Liikkeellä olleisiin seteleihin kirjoitettiin ”Laiton”, ”Väärä”, ”Mitätön” jne. Monilla seteleiden haltijoilla oli kiusaus väärentää sarjanumero laillisen setelin sarjanumeroksi raaputtamalla ja muilla keinoilla, koska kaikilta muilta osin laittomat setelit olivat laillisten kaltaisia.lähde?
Tilanteen vuoksi vuoden 1909 setelisarjasta otettiin uusia painoksia merkinnällä Litt. A (littera A, seteleissä usein käytetty merkintätapa uudempien painosten merkkinä). Sen jälkeen tehtiin myös ”Sarja II”-merkinnällä vuoden 1909 seteleitä, osa vain eri värisinä kuin vuoden 1909 mallit. Osasta oli myös jätetty pois Venäjän vaakuna mutta ei vielä venäjänkielistä tekstiä.lähde?
Tämän sekavan tilanteen korjaamiseksi vuonna 1918 suunniteltiin uusi setelisarja. Se oli kuvitukseltaan käytännössä täysin samanlainen kuin vuoden 1909 sarja ja vuoden 1916 pikkusetelit, mutta Venäjän vaakuna oli jätetty pois tai korvattu ornamenttiruusukkeella, samoin venäjänkielinen teksti oli poistettu, joidenkin nimellisarvojen värit olivat toisenlaiset, ja vuosilukuna oli 1918. Lisäksi oli muutamia tekstien ja muiden yksityiskohtien asetteluihin tehtyjä pieniä muutoksia.lähde?
25 penniä: lähes kuten vuoden 1916 malli, mutta ilman Venäjän vaakunaa ja venäjänkielistä tekstiä.
50 penniä: lähes kuten vuoden 1916 malli, mutta ilman Venäjän vaakunaa ja venäjänkielistä tekstiä.
1 markka: lähes kuten vuoden 1916 malli, mutta ilman Venäjän vaakunaa ja venäjänkielistä tekstiä.
5 markkaa: lähes kuten vuoden 1909 malli, mutta Venäjän vaakunan paikalla kalojen suusta tulevia pieniä vesikuplia, ei venäjänkielistä tekstiä, ja yleisväriltään vihreä.
10 markkaa: lähes kuten vuoden 1909 malli, mutta Venäjän vaakuna korvattu kuusisakaraisella ruusukkeella, ja ilman venäjänkielistä tekstiä.
20 markkaa: lähes kuten vuoden 1909 malli, mutta Venäjän vaakuna korvattu monisakaraisella ruusukkeella, ei venäjänkielistä tekstiä, ja yleisväriltään sininen vaaleankeltaisella pohjalla.
50 markkaa: lähes kuten vuoden 1909 malli, mutta Venäjän vaakuna korvattu monisakaraisella ruusukkeella, ja ilman venäjänkielistä tekstiä.
100 markkaa: lähes kuten vuoden 1909 malli, mutta Venäjän vaakuna korvattu monisakaraisella ruusukkeella, ei venäjänkielistä tekstiä, ja yleisväriltään oranssi ja harmaa.
500 markan seteliä ei vuoden 1918 sarjaan tehty.
1 000 markkaa: lähes kuten vuoden 1909 malli, mutta Venäjän vaakuna jätetty pois lisäämättä mitään tilalle, ei venäjänkielistä tekstiä, ja yleisväriltään hiukan vaaleamman ruskea kuin vuoden 1909 seteli.
Rahat > Setelit > Setelimallit 1922–1941

Väärennösten ja muiden syiden takia vuodelta 1909 periytyvä, vuonna 1918 hiukan muutettu setelisarja päätettiin vuonna 1919 uusia kokonaan. Suunnitelmat tilattiin jälleen Eliel Saariselta. Sarjasta tuli huomattavan erilainen kuin edellisestä: kansallisromanttisten aiheiden tilalle tuli klassismi, ja 50 markan ja sitä suuremmissa seteleissä alastomat ihmishahmot, joista tämä setelisarja on kuuluisa. Toinen hallitseva aihe on havupuut.lähde?
5 markkaa: kuusipuu, kääntöpuolella Suomen vaakuna kuusenhavujen ympäröimänä, yleisväriltään vihreä.
10 markkaa: mäntypuu, kääntöpuolella Suomen vaakuna männynhavujen ympäröimänä, yleisväriltään ruskea.
20 markkaa: mäntypuu valkeassa kehässä, kääntöpuolella Suomen vaakuna männynhavujen ympäröimänä valkeassa kehässä, yleisväriltään ensin harmahtava, myöhemmissä painoksissa punainen, vielä myöhemmissä violetti. Seteli tuli käyttöön vasta 1926.
50 markkaa: alaston ihmisryhmä, taka-alalla höyrylaiva, kääntöpuolella suuri Suomen vaakuna kuusenoksien ympäröimänä, yleisväriltään siniharmaa.
100 markkaa: alaston ihmisryhmä, taka-alalla tehdas savupiippuineen, kääntöpuolella suuri Suomen vaakuna männynoksien ympäröimänä, yleisväriltään ruskea.
500 markkaa: alaston ihmisryhmä pelto- ja järvimaisemassa, kääntöpuolella suuri Suomen vaakuna kuusenoksien ympäröimänä, yleisväriltään vihreä.
1 000 markkaa: alaston ihmisryhmä utuisessa järvimaisemassa kantamassa köynnöspunosta, kääntöpuolella suuri Suomen vaakuna männynoksien ympäröimänä, yleisväriltään harmahtava, myöhemmissä painoksissa ruskehtava ja sinertävänharmaa.
Tästä setelisarjasta otettiin useita merkinnöillä Litt. A, Litt. B jne. olevia lisäpainoksia, joissa värisävyjen lisäksi oli vain pientä vaihtelua sarjanumeroiden paikoissa ja numeromäärissä ym. yksityiskohdissa. Vuosiluku pysyi 1922:na.
Vuonna 1939 tehtiin 50 markan setelistä painos, jonka väri oli vaaleamman sininen ja vuosilukuna 1939. Samalla tehtiin 100 markan setelistä uusi versio, jossa kummankin puolen kuvitus muuttui samanlaiseksi kuin 50 markan setelissä arvomerkintöjä lukuun ottamatta, väritys vihertävämmäksi ruskeaksi ja vuosiluku 1939:ksi.lähde?
Vuodelle 1939 osui myös kokonaan uuden nimellisarvon, 5 000 markkaa, käyttöönotto. Sitä oli valmisteltu jo pari vuotta, mutta muun muassa Karjalankannaksen linnoitustöiden aiheuttaman käteistarpeen vuoksi jouduttiin ensiksi laskemaan liikkeelle vuoden 1922 mallisesta 500-markkasesta päällepainatuksella tehtyjä 5 000-markkasia. Kokonaan uusi 5 000 markan seteli saatiin liikkeelle vuonna 1940, vaikka seteliin tulikin vuosiluvuksi 1939. Setelin suunnitteli setelipainon taiteilija Aarne Karjalainen. Ensimmäistä kertaa Suomen seteliin tuli todellinen henkilöhahmo, J. V. Snellman. Kääntöpuolella on suuri Suomen vaakuna viljantähkien ja ornamentiikan ympäröimänä. Pohjapainatus on ruskeaa, harmaata ja sinistä, osa kuva-aiheista ja punaisella ja sinisellä, jotka vaihtuvat liukuvasti toisikseen.lähde?
Vuonna 1941 tehtiin 1 000 markan setelistä uusi versio kyseisellä vuosiluvulla varustettuna ja tummemman ruskeana, mutta muutoin samanlaisena kuin vuoden 1922 malli.
Rahat > Setelit > Setelimallit 1945

Talvi- ja jatkosotien jälkeen suunniteltiin vuonna 1945 uudet seteli­­mallit, jotka laskettiin liikkeeseen seuraavan vuoden alussa setelin­­vaihdon yhteydessä, jolloin kaikki setelit oli määrä­ajassa vaihdettava uusiin. Uusimisessa päädyttiin kuitenkin käyttämään sotaa edeltäneitä Saarisen setelimalleja vain hiukan muutettuina (väreiltään, vuosiluvultaan ja joiltain yksityiskohdiltaan). 50 ja 100 markan setelimallit kuitenkin vaihdettiin kokonaan uusiin, ja ne suunnitteli taiteilija Signe Hammarsten-Jansson.
5 markkaa: kuten vuoden 1922 malli, mutta vuosiluku 1945 ja väriltään oranssi.
10 markkaa: kuten vuoden 1922 malli, mutta vuosiluku 1945 ja väriltään punainen.
20 markkaa: kuten vuoden 1922 malli, mutta vuosiluku 1945 ja väriltään sininen.
50 markkaa: pienehkö Suomen vaakuna ja arvomerkinnät, kääntöpuolella Walter Runebergin veistos ”Labor” ornamenttikehyksessä, väri ruskea.
100 markkaa: edellistä suurempi Suomen vaakuna, kääntöpuolella Walter Runebergin veistos ”Patria” ornamenttikehyksessä, väri sinivihreä.
500 markkaa: lähes kuten vuoden 1922 malli, mutta vuosiluku 1945 ja väriltään harmahtava sininen.
1 000 markkaa: lähes kuten vuoden 1922 malli, mutta vuosiluku 1945 ja väriltään violetti.
5 000 markkaa: kuten vuoden 1939 malli, mutta vuosiluku 1945 ja koko painatus ruskealla.
Näistäkin seteleistä tehtiin Litt-merkinnöillä myöhempinä vuosina uusia painoksia.
Sarjaan oli suunniteltu myös 10 000 markan seteli, kuva-aiheeltaan Elias Lönnrot, mutta sitä ei toteutettu.
Rahat > Setelit > Setelimallit 1955–1957

Vuoden 1945 sarjasta viiden setelin malli oli vuodelta 1922, ja kokonaisuudistusta tarvittiin. Jo vuonna 1946 julistettiin suunnittelukilpailu, jonka voitti taiteilija Tapio Wirkkala. Erinäisten vaiheiden jälkeen uusi setelisarja tuli käyttöön kuitenkin vasta 1955. Kaikista seteleistä tuli saman kokoisia (142 mm × 69 mm), joka säilyi markkasetelien kokona aina euron tuloon asti eli lähes 50 vuotta. Rahan arvon heikennyttyä alle 100 markan arvoisia seteleitä ei enää tarvittu. Uudessa setelisarjassa tekstit olivat yhdellä puolella vain suomeksi, toisella vain ruotsiksi
100 markkaa: rukiintähkiä, kääntöpuolella Suomen vaakunaleijona heraldisine ruusuineen mutta ilman kilpeä, väri harmaa.
500 markkaa: männynoksia, kääntöpuolella vaakunaleijona kuten 100-markkasessa ja tyyliteltyjä kuusenhavuja, yleisväri sininen.
1 000 markkaa: J. K. Paasikivi, taka-alalla Suomen vaakunaleijona ja tyyliteltyjä havunoksia, kääntöpuolella vaakunaleijona kuten edellisissä nimellisarvoissa ja nelilehdykkäkuvioita, reunassa molemmin puolin valkea alue, yleisväri harmaansävyinen vihreä.
5 000 markkaa: K. J. Ståhlberg, taka-alalla ”Patria”-veistos ja tammenlehviä, kääntöpuolella Suomen vaakuna kilven kanssa ja kohokuviomaisesti tammenlehviä, reunassa molemmin puolin valkea alue, yleisväri tummanruskea.
10 000 markkaa: J. V. Snellman tähkistä muodostuvan pyörteisen nauhakuvion keskellä, taka-alalla havunoksia, kääntöpuolella Suomen vaakuna kilven kanssa ja kohokuviomaisena maamies, vaimo ja lapsi, yleisväri tumma violetti.
Setelien samankokoisuus ja toisiaan muistuttavat värit aiheuttivat valituksia, että seteleitä on vaikea erottaa toisistaan. Jo käyttöönottoa seuraavana vuonna 1956 Aarne Karjalainen laati 100 ja 500 markan seteleistä muutetut versiot. 100-markkasesta tuli pohjaväriltään ruskehtava keltainen, painatukset punaruskealla, ja seteli tuli käyttöön 1956. 500-markkasen väri muutettiin kirkkaahkoksi siniseksi, ja seteli tuli käyttöön 1957. Molempien setelien muotoilua muutettiin jonkin verran muutenkin, ja vaakunapuolesta tehtiin sekä suomen- että ruotsinkielinen.
Rahat > Setelit > Setelimallit 1963–1977

Vuonna 1963 tapahtuneen rahauudistuksen myötä käyttöön otettu setelisarja perustui jo vuodesta 1955 käytössä olleisiin, Tapio Wirkkalan suunnittelemiin seteleihin. 1970-luvun puoliväliin tultaessa vuoden 1963 sarjan setelit olivat menettäneet jo puolet ostovoimastaan, joten sarjaa täydennettiin ottamalla käyttöön vuonna 1975 500 markan seteli. Sarjojen kuva-aiheet olivat seuraavat:
1 markan setelissä oli rukiin tähkiä ja kääntöpuolella Suomen leijona.
5 markan setelissä oli havuja ja kääntöpuolella Suomen leijona (setelistä tehtiin myöhempinä vuosina hiukan muunneltuja sarjoja).
10 markan setelissä oli Juho Kusti Paasikivi ja kääntöpuolella Suomen leijona (setelistä tehtiin myöhempinä vuosina hiukan muunneltuja sarjoja).
50 markan setelissä oli K. J. Ståhlberg ja kääntöpuolella Suomen leijona (setelistä tehtiin myöhempinä vuosina hiukan muunneltuja sarjoja ja vuonna 1977 kokonaan uusittu malli).
100 markan setelissä oli J. V. Snellman ja kääntöpuolella Suomen leijona (setelistä tehtiin myöhempinä vuosina hiukan muunneltuja sarjoja ja vuonna 1976 kokonaan uusittu malli).
500 markan setelissä oli Urho Kekkonen ja talvinen maisema Vuokatista sekä kääntöpuolella Suomen historiallisten maakuntien vaakunat. Setelin suunnitteli taiteilija Paavo Huovinen ja se laskettiin liikkeeseen Kekkosen 75-vuotissyntymäpäivänä 3. syyskuuta 1975.
Rahat > Setelit > Viimeinen markkasetelisarja, mallit 1986–1997

Viimeisen, vuodelta 1986 peräisin olevan ja sen jälkeen vielä yksityiskohdiltaan uudistetun sarjan etusivut ovat pääosin Torsten Ekströmin ja takasivut Erik Bruunin suunnittelemat. Sarja oli graafiselta tyyliltään ja väritykseltään täysin erityyppinen kuin edeltävä sarja; setelien ulkomitat kuitenkin pysyivät samoina kuin ne olivat olleet vuodesta 1955, 142 mm × 69 mm (sarjan kaikki nimellisarvot samankokoisia). Vuoden 1986 sarjan eri nimellisarvot eivät tulleet kaikki yhtä aikaa käyttöön, vaan vuosina 1986, 1987 ja 1993 (alla tarkemmin nimellisarvoittain). Seteleiden aiheet:
10 markan setelissä oli Paavo Nurmi ja kääntöpuolella Helsingin olympiastadion. Laskettiin liikkeelle vuonna 1987. Se kuitenkin poistui yleisestä käytöstä jo 90-luvun alussa kun vuonna 1990 otettiin käyttöön uusi kolikkosarja johon kuului 10 markan kolikko
20 markan setelissä oli Väinö Linna ja kääntöpuolella näkymä Satakunnansillalta Tammerkosken tehdasmaisemaan. Lisättiin sarjaan vuonna 1993 keltaisen ja sinisen sävyisenä. Vuonna 1997 väritys muutettiin kauttaaltaan sinisävyiseksi, koska kelta-sinisenä setelin oli havaittu käytössä sekoittuvan liian helposti kelta-vihreään sadan markan seteliin.
50 markan setelissä oli Alvar Aalto ja kääntöpuolella Finlandia-talo. Laskettiin liikkeelle vuonna 1986.
100 markan setelissä oli Jean Sibelius ja kääntöpuolella laulujoutsenia. Laskettiin liikkeelle vuonna 1986.
500 markan setelissä oli Elias Lönnrot ja kääntöpuolella aamuinen maisema Punkaharjulta. Laskettiin liikkeelle vuonna 1987.
1 000 markan setelissä oli Anders Chydenius ja kääntöpuolella Suomenlinnan Kuninkaanportti. Laskettiin liikkeelle vuonna 1986.
Sarjaan luonnosteltiin myös viidentuhannen markan seteli, joka olisi voitu ottaa käyttöön inflaation niin vaatiessa. Setelin henkilökuvana olisi ollut Mikael Agricola ja taustapuolella olisi ainakin Erik Bruunin yhden luonnoksen mukaan mahdollisesti ollut kuvattuna Turun tuomiokirkko. Käyttöönottotarvetta ei kuitenkaan tullut siihen mennessä, kun Suomi liittyi euroon.lähde?
Rahat > Setelit > Muut kuin Suomen Pankin setelit

1800-luvun jälkipuolella myös Suomen Yhdyspankki ja Pohjoismaiden Osakepankki saivat oikeuden painaa laillisia seteleitä. Vain Suomen Yhdyspankki painoi seteleitä, ja ensimmäisten vuosimalli oli 1866. Nimellisarvot olivat 15, 25 ja 100 markkaa, ja setelien kuvitus oli erilainen kuin Suomen Pankin seteleissä. Toinen setelisarja on vuodelta 1882, nimellisarvot 25 ja 100 markkaa ja kuvitus jälleen erilainen kuin Suomen Pankin seteleissä.lähde?
Vuonna 1918 Vaasan Osake-Pankki painoi Akseli Gallen-Kallelan suunnittelemia 25, 100 ja 500 markan seteleitä. Näitä tarvittiin, kun Suomen Pankin setelipaino oli punaisten hallussa ja valkoisten alueella tuli pulaa maksuvälineistä setelipainon puuttuessa. Setelien kuvitus oli erilainen kuin samaan aikaan käytössä olleessa Saarisen vuoden 1909 sarjassa. Setelien erikoisuutena oli, että molemmat puolet olivat samanlaiset lukuun ottamatta kieltä, joka toisella puolella on suomi ja toisella ruotsi.
Markan arvon historia (1957–1999)

Suomen Pankki pyrki pitämään markan ulkoisen arvon vakaana siinä onnistumatta. Ongelmana oli muun muassa kauppataseen alijäämä. Ongelma johti toistuviin devalvointeihin, joilla laskettiin markan arvoa. Devalvoinnit olivat tulonsiirto palkansaajilta ja muulta taloudelta kilpailukykynsä menettäneille vientiyrityksille. Muutaman kerran markka myös revalvoitiin, jolloin markan arvo nousi inflaatiopaineiden hillitsemiseksi.
| Päivä | Tapahtuma | Markan devalvaatio / revalvaatio (−) | Valuuttojen kallistuminen | Huomautus |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 16.9.1957 | Devalvaatio | 28,1 % | 39,1 % | Samalla vapautettiin ulkomaankauppaa |
| 12.10.1967 | Devalvaatio | 23,8 % | 31,25 % | Samalla hintataso vakautettiin ja indeksisidonnaisuudet purettiin mm. talletuksista |
| 15.2.1973 | Revalvoituminen | −5,1 % | −4,9 % |  |
| 5.4.1977 | Devalvaatio | 5,7 % | 5,7 % |  |
| 1.9.1977 | Devalvaatio | 3,0 % | 3,0 % |  |
| 17.2.1978 | Devalvaatio | 8,0 % | 8,0 % |  |
| 21.9.1979 | Revalvaatio | −2,0 % | −2,0 % |  |
| 25.3.1980 | Revalvoituminen | −2,0 % | −2,0 % | Indeksin rajoissa |
| 6.10.1982 | Devalvaatio | 3,8 % | 4,3 % | Vaihtelualueen rajoissa |
| 11.10.1982 | Devalvaatio | 5,7 % | 6,0 % |  |
| 16.5.1986 | Devalvaatio | 1,6 % | 1,6 % | Vaihtelualueen rajoissa |
| 17.3.1989 | Revalvaatio | −3,8 % | −4,0 % | Indeksin vaihteluväliä muuttamalla |
| 7.6.1991 | Ecu-kytkentä |  |  |  |
| 15.11.1991 | Devalvaatio | 12,3 % | 14,0 % |  |
| 8.9.1992 | Kellunta |  |  |  |
| 12.10.1996 | ERM-kytkentä |  |  | 1 ecu = 5,80661 mk (keskikurssi) |
| 31.12.1998 | Euron muuntokurssin vahvistaminen |  |  | 1 € = 5,94573 mk |
| 1.3.2012 | Markkojen lunastus loppui |  |  | Markkaseteleiden ja -kolikoiden lunastus päättyi Suomen Pankissa |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suomen markka Wikimedia Commonsissa
Kolikot, setelit, juhlarahat, variaatiot ja allekirjoitukset sekä historiaa suomenmarkat.fi
Suomen rahayksikköjen historiaa (arkistoversio)
Tilastokeskuksen rahanarvonmuunnin
| n k Euro |
| --- | --- | --- |
Kursivoidut maat eivät vielä käytä euroja, mutta suunnittelevat ottavansa käyttöön
| Eurot maittain |  Alankomaat  Andorra  Belgia  Bulgaria  Espanja  Irlanti  Italia  Itävalta  Kreikka  Kroatia  Kypros  Latvia  Liettua  Luxemburg  Malta  Monaco  Portugali  Ranska  Romania  Saksa  San Marino  Slovakia  Slovenia  Suomi  Vatikaani  Viro  |  |
| Erikoisrahat ja juhlarahat |  2 euron erikoisrahat  |  |
| Euromaiden entiset rahayksiköt |  Alankomaiden guldeni  Belgian frangi  Espanjan peseta  Irlannin punta  Italian liira  Itävallan šillinki  Kreikan drakma  Kroatian kuna  Kyproksen punta  Latvian lati  Liettuan liti  Luxemburgin frangi  Maltan liira  Portugalin escudo  Ranskan frangi  Saksan markka  Slovakian koruna  Slovenian tolar  Suomen markka  Viron kruunu  |  |
Autonomisessa Suomessa vuosina 1864–1915 käytössä ollut hopeamarkka. Tunnuspuolella kuvattuna Venäjän kaksipäinen kotka, jonka sydänvaakunassa Suomen vaakunaleijona.
20 Mk kolikko vuodelta 1912
2 markan kolikko vuodelta 1867, taus
10 ja 50 markan kolikot vuodelta 1954 ja 1953, etumus.
10 ja 50 markan kolikot vuodelta 1954 ja 1953, taus.
Markan kolikko vuodelta 1983.
20 markan seteli vuodelta 1862
Viiden markan seteli vuodelta 1897.
Suomen Pankin liikkeeseen laskema paikallinen seteli, jonka nimellisarvo on "500 markkaa" vuodelta 1909.
5000 markan seteli vuodelta 1945.
Yhden markan seteli vuodelta 1963.
10 markan seteli vuodelta 1963.
500 markan seteli vuodelta 1975.
10 markan seteli vuodelta 1987.
20 markan seteli vuodelta 1993.
50 markan seteli.
100 markan seteli.
500 markan seteli.
1 000 markan seteli vuodelta 1986.
Kramforsin kunta

| Kramforsin kunta |
| --- | --- |
 vaakuna

Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Västernorrlandin lääni
Maakunta:  Ångermanland
Keskustaajama:  Kramfors
Kuntakoodi:  2282
Pinta-ala  ():  
 – Maa:  1 694,65 km²
Väkiluku (31.12.2021)  ():  18 005
 – Väestötiheys:  10,6 as./km²
 
 www.kramfors.se 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rödvikenin lahti Ullångerin lähellä. Alue on osa Höga kustenia, joka on UNESCOn maailmanperintökohde.
Kramforsin kunta (ruots. Kramfors kommun) on Västernorrlandin läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Ångermanlandiin. Kunnan keskustaajama on Kramfors.
Kunnan maapinta-ala on 1 694,65 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 18 005 henkeä (31.12.2021).
Kunnan rannikkoalue kuuluu Korkearannikkoon (ruots. Höga kusten), jolle ovat ominaista suuret korkeuserot. Siellä sijaitseva Skuleskogenin kansallispuisto on osin Kramforsin, osin Örnsköldsvikin kunnan alueella.
Vuonna 2007 kunnassa oli 81,41 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 4,8 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Kuntajaon kehitys

Vuonna 1885 Ytterlännäsin maalaiskuntaan perustettiin Nylandin taajaväkinen yhdyskunta vuonna 1889 Gudmundrån maalaiskuntaan Kramforsin taajaväkinen yhdyskunta. Vuonna 1947 Gudmundrå muutettiin Kramforsin kaupungiksi, jolloin taajaväkinen yhdyskunta lakkautettiin.
Vuoden 1952 kuntauudistuksessa muodostettiin seuraavat "suurkunnat":
Bjärtrå (ei muutosta)
Boteå (Boteå, Styrnäs, Sånga ja Överlännäs)
Noraström (Nora ja Skog)
Nordingrå (ei muutosta)
Ullånger (Ullånger ja Vibyggerå)
Ytterlännäs (Dal, Torsåker ja Ytterlännäs)
Kramforsin kaupunkiin uudistus ei vaikuttanut. Vuonna 1971 Ruotsissa siirryttiin yhtenäiseen kuntamuotoon ja Kramforsin kaupunki muuttui Kramforsin kunnaksi. Samalla lakkautettiin Nylandin taajaväkinen yhdyskunta, joka oli viimeisimpiä jäljellä olleita lajissaan. Kramforsin kuntablokin kuntaliitos toteutettiin vuonna 1974. Tuolloin edellä mainitut "suurkunnat" liitettiin Kramforsin kuntaan. Boteån kunta kuitenkin jaettiin, ja vain Styrnäsin seurakunta liitettiin siitä osaksi uutta Kramforsin kuntaa.
Vaakuna

Nykyinen vaakuna on entisen Kramforsin kaupungin vaakuna. Myös kahdella maalaiskunnalla oli oma vaakuna.
Bjärtrån maalaiskunta
Boteån maalaiskunta
Väestönkehitys

| Kramforsin kunnan väestönkehitys 1950–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1950 | 1950 |    | 38 355 | 38 355 |
| 1955 | 1955 |    | 36 322 | 36 322 |
| 1960 | 1960 |    | 33 692 | 33 692 |
| 1965 | 1965 |    | 31 452 | 31 452 |
| 1970 | 1970 |    | 29 005 | 29 005 |
| 1975 | 1975 |    | 27 892 | 27 892 |
| 1980 | 1980 |    | 26 611 | 26 611 |
| 1985 | 1985 |    | 25 223 | 25 223 |
| 1990 | 1990 |    | 24 555 | 24 555 |
| 1995 | 1995 |    | 23 449 | 23 449 |
| 2000 | 2000 |    | 21 382 | 21 382 |
| 2005 | 2005 |    | 20 107 | 20 107 |
| 2010 | 2010 |    | 18 911 | 18 911 |
| 2015 | 2015 |    | 18 359 | 18 359 |
| 2020 | 2020 |    | 18 005 | 18 005 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Kunnan väestö taustan mukaan on esitetty seuraavassa taulukossa.
| Tausta | Tarkempi jaottelu | Henkilöä (31> 12.2015) |  % |
| --- | --- | --- | --- |
| Ulkomaalaistaustaiset | Ulkomailla syntyneet | 1 927 | 10,5 |
| Ulkomaalaistaustaiset | Ruotsissa syntyneet, joiden molemmat vanhemmat syntyneet ulkomailla | 300 | 1,6 |
| Ruotsalaistaustaiset | Ruotsissa syntyneet, joiden vanhemmista toinen syntynyt Ruotsissa ja toinen ulkomailla | 820 | 4,5 |
| Ruotsalaistaustaiset | Ruotsissa syntyneet, joiden molemmat vanhemmat syntyneet Ruotsissa | 15 312 | 83,4 |
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 401 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 2,1 prosenttia kunnan väestöstä.
Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 3,0 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 516 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 2,0 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 165 871 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 50 000 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
0–17-vuotiaat: 16,6 %
18–64-vuotiaat: 56,6 %
65 vuotta täyttäneet: 26,9 %