stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nibiru
Muut nimet ja samastukset > Sedna tai Eris

Toiset taas ovat sekoittaneet Nibirun Sednaan (90377 Sedna) tai Erikseen (136199 Eris), Mike Brownin vuosina 2003 ja 2005 löytämiin transneptunisiin kohteisiin. Eristä, josta aluksi käytettiin vain koodinimeä 2003 UB313, sanottiin aluksi NASAn lehdistö­tiedotteessakin ”kymmenenneksi planeetaksi”, mutta nyttemmin se on luokiteltu kääpiö­planeetaksi. Se on vain hieman massivisempi kuin Pluto. Eriksen rata tunnetaan hyvin, eikä se koskaan tule lähemmäksi kuin 5,5 miljardin kilometrin päähän Maasta. Sedna on hieman Plutoa pienempi, eikä se koskaan tule lähemmäksi kuin 11,4 miljardin kilometrin päähän Maasta. Mike Brown arvelee sekaannuksen johtuneen siitä, että sekä todellisella Eriksellä että kuvitellulla Nibirulla on erittäin soikeat kiertoradat.
Muut nimet ja samastukset > Tykhe

Jotkut ovat myös samastaneet Nibirun ja hypoteettisen Tykhe-planeetan. Tykhe on University of Louisiana at Lafayetten tutkijoiden John Matesen ja Daniel Whitmiren antama nimi heidän olettamalleen taivaankappaleelle, joka vaikuttaisi komeettojen ratoihin Oortin pilvessä. He antoivat kohteelle tämän nimen kreikkalaisen jumalatar Nemesiksen ”hyvän sisaren” mukaan, koska heidän mukaansa tämä kohde, toisin kuin Mullerin olettama Nemesis, ei muodostaisi uhkaa Maalle. Nemesiksen tavoin tämänkin kohteen kiertoaika, mikäli se on olemassa, on satoja kertoja pidempi kuin Nibirun väitetty kiertoaika, eikä se koskaan tule Aurinkokunnan sisäosiin. Vuonna 2014 NASA ilmoitti WISE-teleskoopilla suoritettujen kartoitusten osoittaneen, ettei Matesen ja Whitmeren väittämää Tycheä ole olemassa.
Muut nimet ja samastukset > Komeetta Elenin

Jotkut ovat myös yhdistäneet Nibirun pitkäperiodiseen komeetta Eleniniin, jonka venäläinen Leonid Elenin löysi 10. joulukuuta 2010.. Salaliitto­teorioita esittelevillä verkko­sivustoilla väitettiin tämän komeetan olleen törmäys­kurssilla ja olevan yhtä suuri kuin Jupiter tai jopa ruskea kääpiö ja että jo löytäjän nimi, Leonid Elenin, olisi koodinimi ja viittaisi lyhenteeseen ELE, Extinction Leevl Event (sukupuuttotason tapahtuma).
Vaikka komeettojen kokoja on vaikea määrittää tarkkailematta niitä läheltä, todennäköisesti komeetta Eleninin läpimitta on alle 10 kilometriä. Elenin itse arvioi komeetan ytimen läpimitan olevan noin 3–4 km. Se olisi siis miljoonia kertoja pienempi kuin oletettu Nibiru. Komeettoihin liittyvä hysteria ei muutoinkaan ole harvinaista. On yritetty löytää yhteyksiä Eleninin aseman ja maanjäristysten kuten Japanin vuoden 2011 maajäristyksen, Canterburyn vuoden 2010 maanjäristyksen ja Chilen vuoden 2010 maanjäristyksen välillä; maanjäristykset kuitenkin aiheutuvat Maan sisäisistä voimista eivätkä niitä saa aikaan ohi kulkevat taivaankappaleet, vaikka olisivat Eleniniä suurempiakin. Vuonna 2011 Leonid Elenin ajoi omassa blogissaan simulaation, jossa komeetan massa olisi ruskean kääpiön luokkaa (0,05 Auringon massaa). Hän osoitti, että sen gravitaatio saisi aikaan havaittavan muutoksen Saturnuksen radassa vuosia ennen kuin se saapuisi Aurinkokunnan sisäosiin.
Elokuussa 2011 Elenin-komeetta alkoi hajota,, ja lokakuussa 2011, jolloin sen olisi pitänyt olla lähimmillään, sitä ei enää voitu havaita suurimmillakaan kaukoputkilla.
Muut nimet ja samastukset > Komeetta ISON

21. syyskuuta 2012 Vitali Nevski ja Artyom Bovichonok löysivät Kansainvälisen tieteellisen optisen verkoston (ISON) kaukoputkien avulla komeetan C/2012 S1, joka on kansan­omaisemmin tullut tunnetuksi ISON-komeettana. Sen arveltiin tulevan 26. joulukuuta 2013 vain 0,429 tähtitieteellisen yksikön (noin 64 200 200 kilometrin) päähän Maasta. Nibiruun ja sen törmäykseen uskovat kuitenkin pitivät sitä Nibiruna ja väittivät sen sanottuna päivänä osuvan maahan tai että se hajoaisi kappaleiksi, joista osa törmäisi Maahan. Internetissä levinneet ”komeetan kappaleiden” kuvat voitiin osoittaa kameran avulla keinotekoisesti tehdyiksi. Hubble-avaruusteleskooppi otti 30. huhtikuuta 2013 komeetasta 12 tunnin kuluessa kolme kuvaa, jotka on tallennettu Hubblen arkistoon. Salaliitto­teorioiden kannattajat epäilivät kuvan perusteella, että komeetta olisi hajonnut kolmeen osaan tai että se olisi ufo. Kun ISON sivuutti perihelinsä 28. marraskuuta, se alkoi nopeasti himmetä, mikä sai monet epäilemään, että se olisi tuhoutunut sivuuttaessaan Auringon. Kun sen himmeä jäänne lopulta palasi Auringon läheisyyteen, sen katsottiin yleensä olevan pölypilvi eikä kiinteä kappale. NASA vahvisti 2. joulukuuta 2013, että komeetta ISON oli täysin hajonnut. Hubble-avaruusteleskooppi ei enää 18. joulukuuta 2013 kyennyt löytämään sen osia. Seuraavana vuonna 8. toukokuuta julkaistiin yksityis­kohtainen tutkimus komeetan hajoamisesta, ja sen mukaan komeetta hajosi täysin tunteja ennen saapumistaan periheliin.
Muut nimet ja samastukset > Planeetta Yhdeksän

Toukokuussa 2014 tähtitieteilijät Chad Trujillo ja Scott Sheppard julkaisivat Nature-lehdessä tutkimuksen, jossa he väittivät transneptunisten kohteiden perihelien sijaitsevan tavalla, joka viittaisi suuren transneptunisen planeetan olemassaoloon. Mike Brown ja Konstantin Batygin ilmoittivat 20. tammikuuta 2016 vahvistaneet Trujillon ja Sheppardin löydöt, ja he uskovat, että kyseessä on planeetta, ”Planeetta Yhdeksän”, jonka massa on suunnilleen kymmenen kertaa Maan massa ja radan isoakselin puolikas noin 400–1500 AU (60–225 miljardia kilometriä). Nibiruun ja Nibiru-kataklysmiin uskovat väittivät heti, että tämä vahvistaisi heidän väitteensä. Tähtitieteilijät kuitenkin huomauttivat, että jos tämä planeetta olisi olemassa, sen periheli eli lyhyin etäisyys Auringosta olisi noin 200 AU eli 30 miljardia kilometriä.
Yleisön reaktiot

Ammattimaiset tähtitieteilijät ovat hämmästelleet yleisön keskuuteen levinnyttä Nibiru-katastrofin pelkoa. Vuonna 2008 Mike Brown sanoi, että Nibiru oli yleisin pseudo­tieteellinen aihe, josta häneltä oli kysytty.
Ennen eläkkeelle jäämistään vuonna 2012 David Morrison, SETIn johtaja, CSI:n jäsen ja NASAn astro­biologisen instituutin vanhempi tutkija Ames Research Centerissä, sanoi saaneensa viikoittain sähköpostitse 20–26 viestiä, joissa kysyttiin Nibirun tulosta: osa niiden lähettäjistä oli peloissaan, osa vihaisia ja syyttivät häntä osallisuudesta salaliittoon, joka yritti salata yleisöltä tiedon tulossa olevasta apokalypsistä, ja jotkut jopa kysyivät, pitäisikö heidän tappaa itsensä, lapsensa tai lemmikki­eläimensä. Puolet näistä viesteistä tuli Yhdys­valtojen ulko­puolelta. Tiedetoimittaja Govert Schilling totesi: ”Nibiru saa planeetta­tieteilijät raivoihinsa. Eikä se ole yllättävää; he ovat omistaneet niin paljon aikaa, energiaa ja luovuutta lumoavaan tieteelliseen tutkimukseen ja olevansa mitä erikoisimpien ja mielen­kiintoisimpien asioiden äärellä – ja samaan aikaan suurta yleisöä kiinnostaa vain jonkun sekopään teoria savi­tauluista, jumala-astronauteista ja planeetasta, jota ei ole olemassa.” Ennen joulukuuta 2012 Morrison toivoi, että se, ettei Nibiru tulekaan, olisi terveellinen opetus yleisölle, joka oppisi ”järkevää ajattelua ja tarkkaavaista havainnontekoa”, mutta epäili, ettei niin tapahtuisi.
Eräässä FORA.tv:ssä pitämässään esitelmässä Morrison totesi, että syvä kuilu erotti toisistaan suuren ihmisjoukon, joka uskoi Nibirun saapuvan, ja tutkijoiden enemmistön, joka ei ollut koskaan siitä kuullutkaan. Hän on edelleen ainoa huomattava NASAn tutkija, joka säännöllisesti kommentoi Nibirua koskevia väitteitä.
Kulttuurinen vaikutus

Roland Emmerichin ohjaamassa Sony Pictures -yhtiön elokuvassa 2012 vuodelta 2009 kuvataan vuodeksi 2012 ennustettua maailmanloppua. Sen mainos­kampanjassa esiintyy ”Inhimillisen jatkuvuuden instituutin” (engl. Institute for Human Continuity) varoitus, jossa mainittiin Planeetta X:n saapuminen yhtenä tuomiopäiväennustuksista. Mike Brown mainitsi samassa yhteydessä huolestuneista sähköpostiviesteistä ja puheluista, joita hän tämän vuoksi yleisöltä sai.
Piirretyssä televisiosarjassa Scooby-Doo! Mystery Incorporated Nibiru esiintyi toisella tuotantokaudella huomattavassa osassa. Siinä apokalyptinen tapahtuma yhdistettiin myyttiin, josta se oli saanut nimensä.
Aiheesta muualla

ZetaTalk zetatalk.com.
Bad Astronomy (ZetaTalkin tähtitieteellisistä virheistä) badastronomy.com.
Suosittuja salaliittoteorioita
| --- | --- |
Kuolemia:   John F. Kennedyn salamurhan teoriat  Salaliittoteoriat prinsessa Dianan kuolemasta  Salaliittoteoriat Dag Hammarskjöldin kuolemasta  Salaliittoteoriat Adolf Hitlerin kuolemasta  Salaliittoteoriat Elvis Presleyn kuolemasta  Salaliittoteoriat Johannes Paavali I:n kuolemasta  Salaliittoteoriat Osama bin Ladenin kuolemasta 
Onnettomuuksia:   Estonian uppoamisen salaliittoteoriat 
Terrori-iskuja:   Venäjän kerrostalopommeja koskevat salaliittoteoriat  Syyskuun 11. päivän terroritekojen salaliittoteoriat 
Avaruus ja maan ulkopuolinen elämä:   Apollo-ohjelmaa koskevat huijaussyytökset  Black Knight -satelliitti  Liskoihmiset  Mustapukuiset miehet  Natsiufot  Nibiru  Roswellin tapaus 
Muita:   Bilderberg-ryhmä  Die Glocke  Epäilyt Barack Obaman kansalaisuudesta  Eurabia/Väestönvaihto/Kalergi-salaliittoteoria  Great Reset  Grooming  HAARP  Holokaustin kiistäminen  Illuminati  Keksitty keskiaika  Kemikaalivanat  Koronaviruspandemiaan liittyvät salaliittoteoriat  Kulttuurimarxilaisuus  Kuollut internet -teoria  Lilla Saltsjöbadsavtalet  Mustat helikopterit  NESARA  Paul on kuollut  Philadelphia-koe  Pizzagate  QAnon  Selkäänpuukotusteoria  Siionin veljeskunta  Siionin viisaiden pöytäkirjat  Syvä valtio  Uusi kronologia  Uusi maailmanjärjestys  Valkoisten kansanmurha  Varsovan keskitysleirin puolalaisten murhaaminen  ZOG 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Nibury cataclysm
Nancy Lieder
NASAn kuvat valokaiun laajenemisesta V838 Mon:in ympärillä vuosina 2002–2004
Fotomontaasi ISON-komeetasta johon liittyi paljon UFO-väitteitä.
Käännös suomeksi
David Price Racing

Michael Herck ajaa David Price Racingin autoa vuonna 2008.
David Price Racing, lyhenteeltään DPR on brittiläinen formulatalli, joka kilpaili GP2-sarjassa kausina 2005-2010. Talli on kilpaillut aiemmin Formula 3, Aurora F1, Formula Renault, A1 Grand Prix, FIA GT Championship ja BPR Global GT Series -sarjoissa. Talli voitti vuoden 1995 BPR-sarjan mestaruuden. Talli on osallistunut myös Le Mansin 24 tunnin ajoon vuonna 1999.
Vuodesta 2005 talli on kilpaillut GP2-sarjassa. Talli saavutti kaksi voittoa debyyttikaudellaan. Seuraavina vuosina tallin menestys on ollut heikkoa. Vuonna 2009 talli myytiin Michael Herckin isälle Andrelle.
Vuosi 2010 oli DPR-tallin viimeinen esiintyminen GP2:ssa ja samalla tiimin paras kausi sitten vuoden 2005. Tallin toinen kuljettaja Giacomo Ricci pystyi jopa yhteen voittoon Unkarin sprinttikisassa. Michael Herck ajoi paalupaikalle Belgiassa, joka olisi ollut DPR-tallin historian ensimmäinen paalupaikka, mutta rangaistuksen takia, Herck putosi lähtöruutuun 4. Viimeisellä kaudellaan talli saavutti 28 pistettä sijoittuen sarjan kahdeksanneksi.
Aasian GP2 -tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Runko Moottori Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008 | GP2/05 Renault V8 B |  | DUB1FEA | DUB1SPR | INDFEA | INDSPR | MALFEA | MALSPR | BHRFEA | BHRSPR | DUB2FEA | DUB2SPR |  |  | 8 | 11. |
| 2008 | GP2/05 Renault V8 B |  Armaan Ebrahim | 21 | Kesk. | Kesk. | 9 | Kesk. | 19 | 13 | 16 | 19 | Kesk. |  |  | 8 | 11. |
| 2008 | GP2/05 Renault V8 B |  Andy Soucek | 3 | 7 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 8 | 11. |
| 2008 | GP2/05 Renault V8 B |  Diego Nunes |  |  | Kesk. | 10 | 10 | 13 | 7 | Kesk. | 17 | 12 |  |  | 8 | 11. |
| 2008–2009 | GP2/05 Renault V8 B |  | CHNFEA | CHNSPR | DUBFEA | DUBSPR | BHR1FEA | BHR1SPR | QTAFEA | QTASPR | MALFEA | MALSPR | BHR2FEA | BHR2SPR | 0 | 13. |
| 2008–2009 | GP2/05 Renault V8 B |  Michael Herck | 16 | 16 | 15 | C | 18 | 18 | 15 | Kesk. | 13 | Kesk. | 13 | Kesk. | 0 | 13. |
| 2008–2009 | GP2/05 Renault V8 B |  Yūhi Sekiguchi | Kesk. | 12 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 0 | 13. |
| 2008–2009 | GP2/05 Renault V8 B |  Giacomo Ricci |  |  | 13 | C | Kesk. | 16 | Kesk. | 13 | 16 | 15 | 11 | 10 | 0 | 13. |
| 2009–2010 | GP2/05 Renault V8 B |  | ABU1FEA | ABU1SPR | ABU2FEA | ABU2SPR | BHR1FEA | BHR1SPR | BHR2FEA | BHR2SPR |  |  |  |  | 36 | 3. |
| 2009–2010 | GP2/05 Renault V8 B |  Michael Herck | 13 | 9 | 7 | 2 | 23 | 13 | 18 | Kesk. |  |  |  |  | 36 | 3. |
| 2009–2010 | GP2/05 Renault V8 B |  Giacomo Ricci | Kesk. | Kesk. | 5 | 3 | 4 | 2 | 5 | 1 |  |  |  |  | 36 | 3. |
Nokkavarpunen

| Nokkavarpunen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Peipot Fringillidae
Suku::  Coccothraustes
Laji::  coccothraustes
Kaksiosainen nimi
 Coccothraustes coccothraustes  (Linnaeus, 1766) 

Katso myös
   Nokkavarpunen Wikispeciesissä   Nokkavarpunen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Nokkavarpunen (Coccothraustes coccothraustes) on suurikokoinen peippolaji.
Koko ja ulkonäkö

Nokkavarpunen on tanakka ja paksuniskainen lintu, vartalomuodoltaan muistuttaa punatulkkua. Nokka vaikuttaa suhteettoman suurelta. Omalaatuisen värinen: pää on punaruskea, niska harmaa, vatsa harmaanruskea, siivet mustat. Siipien ja pyrstön valkeat raidat erottuvat hyvin linnun lentäessä. Lentää tyypillisen syväaaltoisesti ja näyttää lennossa sukkulamaiselta valtavan nokan vuoksi. Koiras on naarasta suurempi.
Pituus: 18–20 cm
Siipien kärkiväli: 32 cm
Paino: 40–55 g.
Ääni on hiljaista tiksahtelua ja sirinää. Laulu koostuu näiden äänten rivittelystä ja on hyvin hiljaista. Nokkavarpunen on piileskelevä, arka lintu, joka on vaikea havaita. Lintulaudoilla se vierailee usein.
Vanhin suomalainen rengastettu nokkavarpunen on ollut 7 vuotta 11 kuukautta 13 päivää vanha. Euroopan vanhin on ollut 12 vuoden 7 kuukauden ikäinen saksalainen lintu.
Levinneisyys

Nokkavarpunen pesii Euroopassa ja Aasiassa. Aasian linnut talvehtivat etelässä. Suomessa pesii vähälukuisena eteläisimmässä Suomessa, pesimäkantamme lienee noin 350 paria. Laji on runsastunut voimakkaasti 2000-luvulla, ja pesiviä pareja saattaa olla jo yli tuhat. Suomalaiset nokkavarpuset ovat pääasiassa muuttolintuja, jotka talvehtivat Keski-Euroopassa. Joitakin yksilöitä talvehtii lintulautojen turvin. Välillä talvisin nähdään jopa kymmenien yksilöiden suurparvia.
Euroopassa pesii 1,1–1,5 miljoonaa nokkavarpusparia.
Elinympäristö

Nokkavarpunen viihtyy lehti- ja sekametsissä, puistoissa ja pientaloalueilla.
Lisääntyminen

Nokkavarpunen tekee pesän pensaaseen tai puuhun, ja siihen 4–5 munaa. Muninta tapahtuu toukokuussa, uusintapesiä on kesäkuussa. Naaras hautoo noin 12 päivää. Poikaset lähtevät pesästä pariviikkoisina.
Ravinto

Nokkavarpunen syö silmuja, versoja, perhosentoukkia ja paksukuorisia siemeniä, joiden kuoren se murskaa jykevällä nokallaan. Suomessa etenkin tuomen- ja kirsikanmarjat ovat sen herkkua. Talvella syö lintulautojen siementarjontaa, lähinnä auringonkukansiemeniä ja maapähkinöitä.
Aiheesta muualla

Ylimaunu, Juha, Ylimaunu, Onni & Ylipekkala, Jouni 1986: Miksi nokkavarpusen ja pähkinähakin levinneisyysalue on laajentunut? – Lintumies 2.1986 s. 98–99. LYL.
LuontoPortti: Nokkavarpunen (Coccothraustes coccothraustes)
ITIS: Coccothraustes coccothraustes (englanniksi)
Nokkavarpusen munia.
DK Metcalf

| DK Metcalf |
| --- | --- |
 Metcalf vuonna 2020
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. joulukuuta 1997 (ikä 26) Oxford, Mississippi
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Pituus:  193 cm
Paino:  103 kg
Pelipaikka:  Laitahyökkääjä
Seura
Pelinumero:  14
Seura:  Seattle Seahawks
Sarja:  NFL
Pelaajaura
NFL-varaus:  64., 2019 Seattle Seahawks
Pääsarjaura:  2019–
DeKaylin Zecharius "DK" Metcalf (14. joulukuuta 1997, Oxford, Mississippi) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänen pelipaikkansa on laitahyökkääjä. Metcalf edustaa Seattle Seahawksia, joka varasi Metcalfin toisella kierroksella varaustilaisuuden 64. pelaajana vuoden 2019 varaustilaisuudessa.
Ura > Yliopistoura

Metcalf edusti yliopistotasolla Mississippin yliopistoa. Hän pelasi Mississippissä vuodet 2016–2018. Hän pelasi yliopistossa 21 ottelua, joissa vastaanotti 1228 jaardia ja teki 14 touchdownia. Parhaalla kaudellaan hän vastaanotti 646 jaardia ja teki seitsemän touchdownia. Ensimmäinen kausi yliopistossa jäi kesken jalan murtumisen takia ja viimeinen kausi niskavamman takia.
Ura > Ammattilaisura

Seattle Seahawks varasi Metcalf NFL:n vuoden 2019 varaustilaisuuden toisella kierroksella koko varaustilaisuuden 64. pelaajana. Seahawks ja Metcalf solmivat nelivuotisen tulokassopimuksen toukokuussa 2019. Metcalf pelasi ensimmäisellä kaudellaan kaikki 16 runkosarjan ottelua. Hän teki seitsemän touchdownia ja vastaanotti 900 jaardia. Lisäksi hän pelasi kaksi pudotuspeliottelua, joissa vastaanotti 219 jaardia ja teki yhden maalin. Vuonna 2020 Metcalf vastaanotti runkosarjassa 1303 jaardia ja teki 10 touchdownia. Pudotuspeleissä hän pelasi yhden ottelun, jossa teki kaksi touchdownia ja vastaanotti 96 jaardia. Hänet valittiin kauden 2020 jälkeen Pro Bowliin.
Tilastot

Lähde:
Tilastot > Runkosarja

| Kausi | Joukkue | Ottelut | Vastaanotto> Vastaanotot | Vastaanotto> Jaardit | Vastaanotto> TD | Juoksu> Juoksut | Juoksu> Jaardit | Juoksu> TD | Rähmäykset> Kaikki | Rähmäykset> Menetykset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | Seahawks | 16 | 58 | 900 | 7 | 2 | 11 | 0 | 3 | 3 |
| 2020 | Seahawks | 16 | 83 | 1303 | 10 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 2021 | Seahawks |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Yhteensä | Yhteensä | 32 | 141 | 2203 | 17 | 2 | 11 | 0 | 4 | 4 |
Tilastot > Pudotuspelit

| Kausi | Joukkue | Ottelut | Vastaanotto> Vastaanotot | Vastaanotto> Jaardit | Vastaanotto> TD | Juoksu> Juoksut | Juoksu> Jaardit | Juoksu> TD | Rähmäykset> Kaikki | Rähmäykset> Menetykset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | Seahawks | 2 | 11 | 219 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2020 | Seahawks | 1 | 5 | 96 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| Yhteensä | Yhteensä | 3 | 16 | 315 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
Nytkymenjärvi

| Nytkymenjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jämsä
Koordinaatit:  61°51′28″N, 24°56′30″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskujoki:  Nytkymenjoki Päijänteeseen 
Järvinumero:  14.226.1.026
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  144,9 m  
Pituus:  5,1 km  
Leveys:  3,1 km  
Rantaviiva:  41,8187 km  
Pinta-ala:  4,42294 km²  
Tilavuus:  0,0400546 km³  
Keskisyvyys:  9,06 m  
Suurin syvyys:  30,05 m  
Saaria:  45 
 fiNytkymenjärvi 
Nytkymenjärvi  eli Nytkyn , tai myös Nytkimenjärvi , on Keski-Suomessa Jämsässä Hallin lähellä sijaitseva järvi. Jämsässä 12 kilometrin päässä Alhojärvellä sijaitsee toinenkin järvi, jonka nimi on Nytkyn.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 442 hehtaaria eli 4,4 neliökilometriä, se on 5,1 kilometriä pitkä ja 3,1 kilometriä leveä. Sen keskialue on laajaa järvenselkää, joka pirstoutuu pohjoisessa kolmen suuren saaren takia. Eteläpäässä sijaitsee laaja saaristoinen lahti ja itäpuolelta työntyy koilliseen ja lopuksi luoteeseen 3,5 kilometriä pitkä lahti. Lahden pohjukka laajenee Uitinsalmen jälkeen Lahdenpohjanseläksi. Järven keskelle jää Sudenpesänmaaksi kutsuttu niemimaa, joka on 1,7 kilometriä pitkä ja 1,9 kilometriä leveä. Lahdenpohjanselältä työntyy kapean salmen kautta pohjoiseen 550 metriä pitkä ja kapea lahti Lammi. Järven eteläpäässä sijaitsee Ahosaaren suojassa 600 metriä pitkä ja kapea Sivinlahti, jonka lahdensuuta kutsutaan Sivinrasiksi.
Järvessä on 45 saarta, joiden pinta-ala on 41,9 hehtaaria eli noin 8,6 prosenttia järven kokonaispinta-alasta. Saarista seitsemän, eli pohjoiset Riukusaari, Vasikkasaari ja Pirttisaari, eteläiset Kortesaari, Ahosaari ja Rynösaari, sekä vielä Lankasaari, on yli hehtaarin suuruisia, muista saarista 25 on yli aarin ja loput 13 ovat alle aarin kokoisia. Muita nimettyjä saaria ovat Jussinsaari, Kelkkasaari, Siankärsänsaari, suurempi Jussinsaari, Hämesaari, Karhunpesänsaari ja vielä Lahdenpohjanselällä sijaitseva Pikkusaari.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 40,05 miljoonaa kuutiometriä eli 0,04005 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 9,1 metriä ja suurin syvyys on 30,1 metriä. Syvin kohta sijaitsee Talvinenän edustalla . Valtaosa järvenselästä on yli 20 metriä syvää ja syvänteessä on länsirannan tuntumassa laaja yli 25 metriä syvänne ja Talvinenän edustalla toinen samanlainen. Muilla järvenalueilla ylittyy monin paikoin 10 metrin syväys.
Järven rantaviivan pituus on 41,8 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 11,6 kilometriä. Rannat ovat pääosin metsämaata, mutta neljässä kohdassa rantaan tulee peltomaata. Järven haja-asutus muodostuu seitsemästä kiinteästä asutuksesta ja yli 50 vapaa-ajan asunnosta. Niille tulee tiet yhdystieltä 6031, 16547 ja 16554 haaratuvilta metsäautoteiltä.
Luontoarvoja

Nytkymenjärvi on liitetty mukaan Natura 2000-ohjelmaan (FI0900052, 483 ha) ja rantojensuojeluohjelmaan (RSO090078), johon kuuluu useita yksityisten maalla olevia luonnonsuojelualueita. Rannat ovat erämaata, joka muodostuu kuivista kallioisista ja tuoreista kangasmetsistä. Kallioperä on fylliittiä ja emäksisiä syväkiveä ja maakerroksen moreeni on ohutta. Järvellä on paljon kivikko- ja louhikkorantoja, mutta suorantoja taas verraten vähän. Järven vesi vaihtuu hitaasti ja sen humuspitoisuus on noin 35–40 mg Pt litrassa vettä. Järveä ei säännöstellä ja se on kasvillisuudeltaan kortejärvityyppiä, vaikka niukkakasviset rannat ovat paljolti myös pohjaversoisvaltaisia. Pohjakasvien valtalaji on nuottaruoho.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Kurujoen–Nytkymenjoen valuma-alueeseen (14.226) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 144,9 metriä mpy.
Järvi sijaitsee valuma-alueensa latvaosissa ja siihen laskee vain yksi suurempi oja Myllyoja Moisionjärvestä, mutta ojan valuma-alueella on muitakin pieniä järviä. Myllyojan suualueen viereen laskee Pitkäjärvenoja, joka on Pitkäjärven laskuoja. Se on samalla ojitettujen soiden johto-oja. Nytkymenjärven lähialueelta laskee siihen etelästä päin esimerkiksi Nimetön, Keilasjärvi ja Kalliojärvi. Itärantaan tulee Valkeajärven lyhyt oja ja tämän kohdan vastarannalle laskee Vihijärvenoja. Pohjoisrantaan Lammin lahteen laskee Rumppusuon johto-oja. Laajan ja paikoin tiheästi ojitetun Nytkymensuon kuivatusvedet on ohjattu Nytkymenjokeen, joka on järven laskujoki. Joki laskee Päijänteeseen Jämsän eteläpuolella Olkkolanlahteen. Joen alaosan nimi on Kurujoki. Nytkymenjoelle tulee pudotusta 67 metriä.
Historiaa

Vuoden 1963 peruskartassa kulki Kuoreveden ja Jämsän välinen kuntaraja järven länsiosan yli. Kuntaraja hävisi sen jälkeen, kun Kuorevesi liittyi vuonna 2001 Jämsään. Järven karttanimi oli silloin Nytkyn ja sen rinnalla käytettiin seuraavassa vuoden 1980 kartassa Nytkymenjärven nimeä. Se näyttäisi olevan nykyään ensisijainen nimitys järvelle. Järven yleisilme on ollut metsäjärvi, mutta joissakin kohdissa peltomaat ulottuivat sen rantaan asti. Näin oli järven pohjoispuolella, jossa sijaitsi useita maatiloja. Niitä oli esimerkiksi Lahdenpohjanselän pohjoisrannoilla ja Hakaniemessä, Niitoksensalmella ja Riukusaaren suojassa Myllyojan lähellä. Nykyisen yhdystien 6031 linjaus on varhainen, mutta siitä etelään haarautuva tie Pitkäjärvelle on tehty vasta 1963 peruskartan jälkeen.