stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomi-Unkari Seura
Rahoitus

Opetus- ja kulttuuriministeriö myöntää valtakunnallisten ystävyysseurojen toimintaan yleisavustuksia eli vuotuiseen toimintaan tarkoitettuja toiminta-avustuksia. Ehtona on, että toiminta on vakiintunutta sekä yhteiskunnallisesti ja kulttuuripoliittisesti vaikuttavaa. Eduskunta päättää vuosittain, minkä enimmäissumman ministeriö käyttää avustuksiin. Vuosina 2012–2024 ministeriö myönsi Suomi-Unkari Seuralle yleisavustuksia valtakunnalliseen ystävyysseuratoimintaan seuraavasti:
| Avustus | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| OKM:n ystävyysseurojen yleisavustus | &&&&&&&&&0111000.&&&&00111 000 € | &&&&&&&&&0107000.&&&&00107 000 € | &&&&&&&&&0110000.&&&&00110 000 € | &&&&&&&&&0110000.&&&&00110 000 € | &&&&&&&&&0110000.&&&&00110 000 € | &&&&&&&&&0110000.&&&&00110 000 € | &&&&&&&&&0114000.&&&&00114 000 € | &&&&&&&&&0143000.&&&&00143 000 € | &&&&&&&&&0143000.&&&&00143 000 € | &&&&&&&&&0137500.&&&&00137 500 € | &&&&&&&&&0142000.&&&&00142 000 € | &&&&&&&&&0150000.&&&&00150 000 € | &&&&&&&&&&090000.&&&&0090 000 € |
Aiheesta muualla

Kotisivut.
Viisikulmio

Viisikulmio eli pentagoni on geometriassa monikulmio , jossa on viisi kulmaa ja sivua. Viisikulmio voidaan ajatella syntyvän murtoviivasta, jonka viisi sivua voivat olla eri asennoissa ja jonka ensimmäisen ja viimeisen sivun päätepisteet on yhdistetty toisiinsa. Monikulmiosta voi silloin tulla yksinkertaisia tai itseään leikkaavia monikulmioita ja niillä voi olla joitakin säännöllisiäkin piirteitä. Tunnetuimmat viisikulmiot ovat säännöllinen viisikulmio ja pentagrammi.
Yksinkertaiset viisikulmiot

Monikulmio on yksinkertainen, kun sillä on yksi yhtenäinen sisäosa. Yksinkertainen monikulmio voi olla konveksi- tai konkaavi monikulmio.
Yksinkertaiset viisikulmiot > Konveksi viisikulmio

Konveksissa viisikulmiossa kaikki kulmat ovat määritelmän mukaan alle 180° eli koveria, jolloin koko monikulmio on kupera. Tällöin mistä tahansa viisikulmion reunaviivan pisteestä näkee sisäosan kautta suoraan kaikki muut reunaviivan pisteet. Erityisesti kärjistä piirretyt viisi lävistäjää kulkevat koko matkan viisikulmion sisäosassa.
Konveksin viisikulmion (kulmien lukumäärä n = 5) sisäkulmien summa on
Ulkokulma tarkoittaa monikulmiossa kulmaa, joka jää sivun jatkeen ja viereisen sivun väliin. Sisäkulman ja ulkokulman summa on aina 180°. Konveksin monikulmion ulkokulmien summa on aina 360° eikä se riipu kulmien lukumäärästä.
Jos yksi kulma on lähes 180° eli oikokulma, jää muille kulmille yli 360°. Siksi on mahdollista olla kaksi lähes 180° kulmaa. Jos ne ovat vierekkäiset kulmat, tulee viisikulmiosta ohut, jos ne ovat vastakkaiset kulmat, tulee viisikulmiosta kolmiomainen.
Viisikulmio on konveksi, kun kaikki kulmat ovat alle 180°. Monikulmion muoto on tällöin kupera.
Jos viisikulmio on syklinen, eli kärjet ovat ympyrällä, on se konveksi.
Myös tangentiaalinen viisikulmio on konveksi.
Säännöllinen viisikulmio on bisentrinen ja siksi konveksi.
Konkaavissa viisikulmiossa vähintään yksi kulma on yli 180°.
Yksinkertaiset viisikulmiot > Konkaavi viisikulmio

Viisikulmio on konkaavi, jos yksi sisäkulma on vähintään 180°. Silloin on vähintään yksi lävistäjä, joka ei kulje viisikulmion sisäosassa. Toinenkin kulma voi olla vähintään 180°, mutta ei enää kolmatta, koska jo niiden kolmen summa olisi yli 540°, joka on myös konkaavilla viisikulmiolla sisäkulmien summa.
Ulkokulman määritelmää voidaan laajentaa siten, että kuperan sisäkulman kärjessä oleva ulkokulma on arvoltaan negatiivinen. Ulkokulma on positiivinen, kun se aukeaa monikulmion ulkopuolelle, mutta negatiivinen, kun se aukeaa monikulmion sisäpuolelle. Tällä tavalla määriteltyjen ulkokulmien summa on edelleen 360°, vaikka joukossa olisi myös kuperia kulmia. Silloin saman kärjen ulko- ja sisäkulmat ovat edelleen komplementtiset.
Itseään leikkaavat viisikulmiot

Itseään leikkaava viisikulmio syntyy konveksista viisikulmiosta siten, että yksi kärjistä lähestyy sisäosan vastakkaista sivua ja muuttuu konveraksi (ja viisikulmio konkaaviksi). Kun kärki koskettaa vastakkaista sivua, kouroutuu sisäosa kahdeksi erilliseksi sisäosaksi. Jos kärki siirtyy ja ylittää sivun monikulmion ulkopuolelle, leikkaavat useat sivut toisensa ja muodostuu kolme sisäosaa. Monikulmio on muuttunut itseään leikkaavaksi.
Itseään leikkaavan viisikulmion sisäkulmien summa ei enää ole 540°. Konkaavissa viisikulmiossa kuperan kulman sisäkulma toteuttaa edelleen annetun ehdon. Jos tämä kulma siirtyy vastakkaisen sivun yli, leikkaavat eräät sivut toisiaan ja viisikulmiolla voi olla kolmekin sisäaluetta. Ehdon täyttävä kulma on kuitenkin syntyneen sisäkulman eksplementtikulma ja se on muuttunut sisäkulmasta ulkoalueen kulmaksi. Ulkokulmat muuttavat samalla tavalla statustaan. Jos siirtyvä kärki osuu vastakkaisen sivun päätepisteeseen eli kärkeen, syntyy erikoinen tilanne kun kaksi sivua yhtyvät saman mittaisina toisiinsa ja sisäosia muodostuu enää vain yksi.
Erityiset tapaukset > Tasasivuiset viisikulmiot

Tasasivuiset viisikulmiot voivat olla konvekseja- tai konkaaveja monikulmioita taikka tähtimonikulmioita. Säännöllinen viisikulmio on näistä tunnetuin. Muut konveksit ja konkaavit tasasivuiset viisikulmiot on helppo konstruoida esimerkiksi tulitikuista. Vaikka sivut ovatkin tasapitkät, voidaan jo viisikulmiosta taivuttaa itseään leikkaavan. Kun yksi kärki koskettaa vastaista sivua, syntyy kaksi sisäosaa. Kärjen saa siirtymään sivun yli, jolloin se muuttuu tähtimonikulmioksi ja sillä on aluksi kolme sisäosaa. Taivuttaminen tasasivuisena onnistuu aina pentagrammiksi asti, jolloin sisäosia on kuusi.
Tasasivuinen viisikulmio, joka on konveksi
tai konkaavi
tai itseään leikkaava ja kaksialueinen
tai tähtimonikulmio.
Säännöllinen tähtimonikulmio eli pentagrammi.
Erityiset tapaukset > Tasakulmaiset viisikulmiot

Tasakulmaisen viisikulmion kulmat ovat yhtä suuret 108° eli viidesosa viisikulmion kulmien summasta 540°. Vaikka sivujen pituudet voivat vaihdella, on tasakulmainen viisikulmio aina konveksi monikulmio. Tunnetuin tasakulmainen viisikulmio on säännöllinen viisikulmio.
Tasakulmainen viisikulmio on konveksi
ja sen kaikki kulmat ovat 108°.
Säännöllinen viiskulmio on tasasivuinen ja tasakulmainen.
Kaikki tasasivuisten viisikulmioiden variaatiot on piirretty αβ-koordinaatistoon, kun ehdoksi on asetettu α ≥ β ≥ δ. Kuvaajaan on rajattu alueet konveksille-, konkaaville- ja itseään leikkaavalle monikulmiolle. Huomaa myös tähtimonikulmiot, pentagrammi ja säännöllinen viisikulmio.
Tania Khalill

| Tania Khalill |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Tânia Calil Padis Campos
Syntynyt: 8. heinäkuuta 1977 (ikä 47)  Brasilia São Paulo
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Tânia Calil Padis Campos (s. 8. heinäkuuta 1977 São Paulo) on brasilialainen näyttelijä ja televisiojuontaja.
Khalill syntyi lastenlääkäri Emiliano Campokselle ja psykologi Terezinha Calille Campos São Paulon Partridge -kaupunginosassa. Hänen taiteilijanimensä Khalill on johdettu hänen sukunimestään Calil. Khalill on toinen kolmesta tyttärestä, ja hän on Espanjan ja Syyrian syntyperäinen.
Aiheesta muualla

Tania Khalill Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tania Weber

| Tania Weber> Tanja Sarsgardeer |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. elokuuta 1926 (ikä 98) Helsinki
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Tania Weber (oik. Tanja Sarsgardeer, s. 18. elokuuta 1926 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, joka esiintyi italialaisissa elokuvissa 1950-luvulla.
Filmografia

Carica eroica, ohjaus Francesco De Robertis (1952)
Loma Roomassa, ohjaus William Wyler (1952)
Uskottomia naisia, ohjaus Stefano Vanzina ja Mario Monicelli (1953)
Un giorno in pretura, ohjaus Stefano Vanzina (1953)
La nave delle donne maledette, ohjaus Raffaello Matarazzo (1953)
Siamo tutti inquilini, ohjaus Mario Mattòli (1953)
Il più comico spettacolo del mondo, ohjaus Mario Mattòli (1953)
Odysseus, ohjaus Mario Camerini (1954)
World Sportscar Championship

| World Sportscar Championship |
| --- | --- |
Järjestäjä:  FIA
Maa:  kansainvälinen
Ensimmäinen kausi:  1953
Viimeinen kausi:  1992
World Sportscar Championship oli FIAn autourheilusarja vuodesta 1953 vuoteen 1992. Sarja sisälsi tunnettuja kestävyysajokilpailuja.
Sarja tunnettiin myös nimillä World Championship for Sports Cars, World Endurance Championship, World Sports-Prototype Championship ja FIA Sportscar World Championship.
Autot

Sarjassa kilpailtiin muun muassa Group 6 ja Group 5 -luokkien autoilla ennen C-ryhmän autoja.
Kilpailut

Muun muassa seuraavat kilpailut laskettiin mukaan mestaruussarjaan tiettyinä vuosina:
Mille Miglia 1953–57
Nürburgringin tuhannen kilometrin ajo 1953–
RAC Tourist Trophy 1953–64
Sebringin 12 tunnin ajo 1953–
Carrera Panamericana 1953–54
Targa Florio 1955–73
Monzan tuhannen kilometrin ajo 1963–2008
Span tuhannen kilometrin ajo 1963–
Reimsin 12 tunnin ajo 1964–65
Buenos Airesin tuhannen kilometrin ajo 1954–72
Zeltwegin tuhannen kilometrin ajo 1966–76
Fujin tuhannen kilometrin ajo 1983–88
Norisringin 200 mailin ajo 1984–88
Watkins Glenin 6 tunnin ajo 1968–71, 1973–80
Whippet (auto)

| Whippet |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Merkin kotimaa:  Toledo, Ohio, Yhdysvallat
Valmistaja:  Willys-Overland
Valmistusvuodet:  1926 – 1931
Whippet oli Willys-Overland Motor Corporationin vuosina 1926 – 1931 valmistama automerkki. Autoja valmistettiin useina eri koriversioina, sekä neljä- että kuusisylinterisillä moottoreilla. Vuonna 1929 auton nimeksi muutettiin Superior Whippet.
Historia

Whippet-merkin historia on lyhyt mutta menestyksekäs. Ohion Toledoon sijoittunut Willys-Overland Motor Corporation esitteli Whippetin vuoden 1926 lopulla, sen oli tarkoitus korvata yhtiön Overland-merkillä valmistetut autot, jotka eivät olleet menestyneet kaupallisesti siinä edullisten autojen luokassa, johon ne oli suunniteltu. Joitain ensimmäisiä Whippetejä oli varustettu akseleiden napakupeilla tai jäähdyttimen kuorilla, joissa oli vielä nimi Overland (katso tietolaatikon kuva). Myös jotkin aikakauden myyntiesitteet kertoivat auton olevan Overland-Whippet, mutta nämä viitteet aiempaan merkkiin pyyhittiin nopeasti pois. Nimi Whippet oli johdettu englantilaisesta vinttikoirarodusta, sillä haluttiin kuvata ajoneuvoa joka on pieni ja vikkelä.
Whippet oli omana aikanaan yksi pienikokoisimmista amerikkalaisvalmisteisista autoista, sen ensimmäisten versioiden akseliväli oli 100 tuumaa (2546 mm). Moottorina oli 30 hevosvoimainen, nelisylinterinen sivuventtiili-rivimoottori, iskutilavuudeltaan 130 kuutiotuumaa (2100 cm3). Tämä moottori toimi perustana Willys Motorsin menestysekkäälle L-134 "Go-Devil"-moottorille. Nimen antama mielikuva nopeasta autosta sai enemmän katetta, kun alkuvuodesta 1927 esiteltiin Whippetin kuusisylinteriset mallit.
Samana vuonna Whippet Six -mallilla saavutettiin Indianapolisin moottoriradalla, alle 1000 dollaria maksavien autojen luokassa, 24-tunnin kestävyysajossa ennätys, auton keskinopeuden ollessa 56,52 mph (91 km/h). Mallia markkinoitiin lauseella: "Maailman edullisin kuusisylinterinen".
Whippet sai hyvän vastaanoton ja ensimmäisenä mallivuotenaan sitä myytiin noin 110 000 kappaletta. Merkin hyvä myyntimenestys nosti Willys-Overlandin vuonna 1928 Yhdysvaltain kolmanneksi suurimmaksi autojen valmistajaksi, Fordin ja Chevrolet'n jälkeen. Whippet tarjosi omistajilleen ominaisuuksia, joihin eivät kilpailijat tässä hintaluokassa kyenneet, esimerkkinä öljypumpulla hoidettu moottoreiden painevoitelu ja jäähdytinnesteen kierron tehostaminen vesipumpun avulla. Varustepuolelta voidaan mainita convertible-mallin ylösveivattavat sivuikkunat sekä ohjauspyörän monitoimikatkaisin. Tämä ratin keskiössä sijainnut "finger tip control"-monitoimikatkaisija on kaikkien nykyaikaisten monitoimikatkaisijoiden esi-esiäiti. Painamalla sitä se toimi äänimerkin painikkeena, sitä vetämällä auto käynnistettiin ja kiertämällä kytkettiin pysäköinti- ajo- ja kaukovalot. Whippet oli varustettu kaikkiin neljään pyörään vaikuttavilla mekaanisilla jarruilla, monet kilpailijat eivät tuolloin tarjonneet tätäkään varustetta.
Historia > Yhtiön tilanne

Willys-Overlandilla ymmärrettiin myös ajoneuvojen viennin merkitys myynnille. John Willysin ostettua vuonna 1908, viisi vuotta aiemmin perustetun Overland Automobile Companyn, oli pienestä alusta kasvanut Yhdysvaltojen kolmanneksi suurin autojen valmistaja, jolla oli oma tuotantoyksikkö Kanadassa sekä vientiä 37 maahan ympäri maailman. Willys-Overland osti vuonna 1915 kanadalaisen Russell Motor Car Companyn Torontossa sijainneet tuotantolaitokset, tämän luovuttua autojen valmistuksesta. Willys-Overland valmisti autoja näillä tehtailla vuodesta 1916 vuoteen 1933, lukuun ottamatta I-maailmansodan ajanjaksoa, jolloin tehdas valmisti lentokoneiden moottoreita. Toronton tuotantolaitoksilla valmistettiin autoja sekä vasemman- että oikeanpuoleisilla ohjauslaitteilla, Russell oli jo aiemmin vienyt autoja maihin joissa on vasemmanpuoleinen liikenne, joten heillä oli kokemusta autojen muuttamisesta eri markkina-alueille sopiviksi.
Vaikka Whippet myi hyvin, vuonna 1928 315 000 ja vuonna 1929 242 000 kappaletta, vuoden 1929 pörssiromahdus ja sitä seurannut taloudellinen lama kuritti Willys-Overlandia, samoin kuin muitakin ajoneuvojen valmistajia. Autojen myynnin romahtamisen seurauksena Willys-Overland joutui taloudellisiin vaikeuksiin ja valmistettavien mallien määrää alettiin vähentää. Whippetin valmistus lopetettiin vuonna 1931 ja sen tilalle tulivat mallit Willys Six ja Eight. Vuonna 1933 myös näiden valmistus lopetettiin, samaan aikaan Willys-Knightin kanssa. Vuonna 1933 esiteltiin uutena mallina Willys 77, joka oli käytännössä modernimpi kori asennettuna Whippetin alustalle. Yhtiö oli pakotettu myymään Toronton tehtaansa ja laman mentyä Willys-Overland oli pudonnut autonvalmistajien kastissa pienten joukkoon.
Willys-Overland Motors pääsi uuteen nousuun Willys 77- ja 37 -mallien myötä, lisää nostetta antoi liittovaltion kanssa tehty sopimus Willys MB-mallien toimittamisesta Yhdysvaltain sotavoimille. MB-malli muokattiin siviilimalliksi CJ jonka valmistus piti yhtiön talouden vakaana. Kaiser Motors osti Willys-Overlandin vuonna 1953 ja yhtiön nimeksi muutettiin Willys Motor Company. Erinäisten vaiheiden jälkeen yhtiö vaihtoi nimensä jälleen vuonna 1963, nyt Kaiser-Jeepiksi ja Willys lakkasi lopullisesti nimenä olemasta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
1929 Whippet myyntiesitteitä ja käyttöohjekirjoja (Arkistoitu – Internet Archive)
Amerikkalaisia Willys-Overland -yhtiön lehtimainoksia eri vuosikymmeniltä
Whippet-aiheisia videoita
1926 Whippet Touring
1927 Whippet Model 96 Roadster
1929 Whippet 96 Touring
1930 Whippet 96A Sedan
Särkijärvi (Virrat, Särkiperä)

| Särkijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Virrat
Koordinaatit:  62°10′59″N, 23°37′30″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Vaskuunjärven valuma-alue (35.44)
Laskuoja:  oja Koronjokeen 
Järvinumero:  35.443.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  130,6 m  
Rantaviiva:  0,453 km  
Pinta-ala:  1,129 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSärkijärvi 
Särkijärvi  on Pirkanmaalla Virroilla Särkiperän kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,1 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Vaskuunjärven valuma-alueella (35.44), jonka Saukkolammin valuma-alueeseen (35.443) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 130,6 metriä mpy.
Team Parker Racing

|  Team Parker Racing |
| --- | --- |
Perustettu:  1997
Tallipäällikkö:   Stuart Parker
Aikaisemmat sarjat:  Porsche Supercup
Tuloksia
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  2  (2005–2006)
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  3  (2005–2006, 2009)
Team Parker Racing on brittiläinen autourheilutalli, joka kilpailee Blancpain GT Series Endurance Cup, British GT Championship, Porsche Carrera Cup Great Britain ja British Touring Car Championship -sarjoissa.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Team Parker Racing
Winnaretta Singer

Winnaretta Singerin omakuva noin vuodelta 1885.
Winnaretta Eugénie Singer (vuodesta 1893 ruhtinatar de Polignac; 8. tammikuuta 1865 Yonkers, New York, Yhdysvallat – 26. marraskuuta 1943 Lontoo, Iso-Britannia) oli pääosan elämästään Ranskassa asunut yhdysvaltalais-ranskalainen miljoonaperijä, taiteilija ja taidemesenaatti, joka tuki taloudellisesti monia eurooppalaisia säveltäjiä ja taiteilijoita, erityisesti aikansa modernien taidesuuntausten edustajia. Hän perusti Fondation Singer-Polignac -taidesäätiön.
Elämä > Perhe ja avioliitot

Winnaretta Singerin isä oli ompelukoneen kehittäjänä tunnettu amerikanjuutalainen keksijä Isaac Singer, joka loi miljoonaomaisuuden perustamallaan Singer-ompelukonetehtaalla, ja äiti ranskalainen Isabella Eugenie Boyer, jonka on huhuttu olleen Vapaudenpatsaan kasvojen mallina. Perhe asui vuodesta 1866 Pariisissa Ranskassa ja vuodesta 1870 Englannissa. Isaac Singerillä oli 16 avioliitosta syntynyttä ja 6 aviotonta lasta, joiden kesken hänen omaisuutensa jaettiin hänen kuoltuaan vuonna 1875, Winnarettan ollessa 10-vuotias. Perhe palasi vuonna 1878 Pariisiin, jossa äiti Isabella nai luxemburgilaisen herttuan. Winnaretta sai oikeuden päättää perintöosuudestaan täytettyään 21 vuotta.
Singerillä oli kaksi lapsetonta avioliittoa, jotka oli tosin tarkoitettu vain julkisivuksi, sillä hän oli lesbo, mikä oli tuolloin yleisesti tiedossa seurapiireissä. Äiti valitsi hänen ensimmäisen puolisonsa, vanhaan aatelissukuun kuuluneen ruhtinas Louis de Scey-Montbéliardin. He menivät naimisiin vuonna 1887, mutta eivät tulleet lainkaan toimeen keskenään ja erosivat vuonna 1891. Liitto mitätöitiin virallisesti seuraavana vuonna. Vuonna 1893 Singer nai vielä mahtavampaan Polignacin ruhtinassukuun kuuluneen ja itseään yli 30 vuotta vanhemman Edmond de Polignacin, joka oli myös säveltäjä ja kulissiavioliittoa kaivannut homoseksuaali. Tämä liitto oli huomattavasti ensimmäistä onnellisempi, koska puolisot jakoivat yhteisen kiinnostukseen taiteeseen ja musiikkiin, mutta ruhtinas Polignac kuoli jo vuonna 1901.
Elämä > Oma taiteilijanura

Singerin kiinnostus taiteeseen ja musiikkiin heräsi jo lapsuudenkodissa ja hän tutustui äitinsä pitämässä salongissa tunnettuihin säveltäjiin. Hän opiskeli Pariisissa taidemaalari Félix-Joseph Barriasin johdolla, mutta kiinnostui pian enemmän impressionistisesta suuntauksesta, joka oli vielä tuolloin taidepiirien epäsuosiossa. Singerin maalauksia oli esillä Pariisin salongissa useasti vuosina 1885–1890.
Elämä > Toiminta mesenaattina

Singerin eli ruhtinatar Polignacin taloudellisesti tukemia säveltäjiä olivat muun muassa Gabriel Fauré, Emmanuel Chabrier, Erik Satie ja Igor Stravinsky. Singer piti vuodesta 1890 Pariisin avenue Henri-Martinin varrella suurta yksityistä salonkia, josta tuli tunnettu avantgarde-henkisten taiteilijoiden, kirjailijoiden, säveltäjien ja muusikoiden kohtaamispaikka. Siellä kantaesitettiin muun muassa Faurén Clair de lune ja Manuel de Fallan kamariooppera Mestari Pedron nukketeatteri. Muita vakiovieraita olivat kirjailijat Marcel Proust ja Oscar Wilde, runoilija Paul Valéry sekä säveltäjät Maurice Ravel ja Claude Debussy. Ravel omisti tunnetun sävellyksensä Pavane pour une infante défunte Singerille. Vuodesta 1908 Singerillä oli toinen kuuluisa salonki Lontoossa, jossa hän asui pitkiä aikoja.
Singer tuki suurilla summilla impressaario Sergei Djagilevin johtamaa Ballets russes -balettiseuruetta erityisesti vuoden 1908 esityskaudella, joka merkitsi useiden venäläisen baletin suurten nimien läpimurtoa Länsi-Euroopassa. Singerin rahoittamia tilaustöitä olivat muun muassa Stravinskyn oopperat Renard, Oedipus Rex ja Perséphone, Darius Milhaudin ooppera Les Malheurs d’Orphée, Satien lauluteos Socrate, Nicolas Nabokovin ooppera Job, Kurt Weillin 2. sinfonia sekä Francis Poulencin konsertot pianolle ja uruille. Singer tuki myös taidemaalareita, kuten Jacques-Émile Blanchea, Josep Maria Sertiä ja Romaine Brooksia, ja esiintyviä muusikkoja kuten Clara Haskilia ja Renata Borgattia. Hän rahoitti musiikkipedagogi Nadia Boulangerin orkesterin perustamisen.
Singerin henkilökohtaiseen ystäväpiiriin kuuluivat myös muun muassa säveltäjä Ignacy Paderewski, taidemaalari John Singer Sargent (ei sukua) sekä kirjailijat Ezra Pound, Jean Cocteau ja Colette. Säveltäjä Faurén kanssa Singerillä oli vuosikymmeniä jatkunut hyvin tiivis ystävyys, joka Faurén puolelta saattoi olla myös romanttinen. Singerin naispuolisia rakastajattaria olivat ainakin edellämainitut Romaine Brooks ja Renata Borgatti sekä säveltäjä Ethel Smyth, kirjailija Violet Trefusis ja puutarha-arkkitehti Alvilde Lees-Milne. Singerin salongissa esiintyneellä tanssija Isadora Duncanilla oli sittemmin suhde hänen veljensä Paris Singerin kanssa.
Singerin lahjoitusvaroilla perustettiin vuonna 1911 Royal Society of Literaturen Polignac-palkinto ja vuonna 1928 Singer-Polignac-säätiö, jonka ensimmäiseksi puheenjohtajaksi tuli hänen vanha ystävänsä, entinen Ranskan presidentti Raymond Poincaré. Ensimmäisen maailmansodan aikana Singer teki lahjoituksia myös Ranskan armeijalle ja Marie Curien radium-tutkimukseen. Myöhemmin Singer lahjoitti Collège de Francelle rahaa tieteellisiin tutkimuksiin, arkeologisiin kaivauksiin ja historiallisten rakennusten restaurointiin sekä Pelastusarmeijalle asunnottomien yömajoihin Pariisiin.
Toisen maailmansodan puhjetessa syksyllä 1939 Singer oli matkalla Englannissa ja päätti jättää palaamatta Ranskaan. Hän asui viimeiset vuotensa Lontoossa, jossa kuoli sydänkohtaukseen 78-vuotiaana marraskuussa 1943. Hänet haudattiin sukuhautaan Englannin Torquayhin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Winnaretta Singer Wikimedia Commonsissa
Antti Häyrynen: Ompelukoneista musiikiksi (Arkistoitu – Internet Archive) (osin maksullinen artikkeli) Rondo 1.1.2018.
Singer (keskellä) ystäviensä kanssa vuonna 1901. Takarivissä ensimmäisenä vasemmalta hänen puolisonsa ruhtinas Edmond de Polignac, kolmantena kirjailija Marcel Proust.
Taksin taustapeili

| Taksin taustapeili Nääsvillen veljekset |
| --- | --- | --- |

CD-levyn kansikuva.
Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Music Box -studiolla
 Julkaistu: 1995
 Formaatti: CD-levy
 Tuottaja(t): Nääsvillen veljekset
 Tyylilaji: country
 Kesto: 41.23
 Levy-yhtiö: Kane Records
Taksin taustapeili on Nääsvillen veljekset -nimisen yhtyeen studioalbumi vuodelta 1995. Tuotanto ja kappaleiden sovitukset ovat yhtyeen omaa käsialaa ja levymerkki on Kanerva Records Ky:n Kane Records.
Albumi on äänitetty Music Box -studiolla. Äänittäjänä ja miksaajana on toiminut Riddo Ridberg. CD-levyjä on valmistettu Itävallassa.
Levykannen on suunnitellut R. Kanerva ja kuvat on ottanut Rauli Karanen.
Kiitoksissa on mainittu Soitin-Laine instrumenttien lainauksesta.
Albumin nimikappaleen on levyttänyt myös Matti Esko albumilleen Viisi pitkää yötä.
Kappaleet

"Taksin taustapeili" (Säv. san. J. Tapaninen) – 3:07
"Vanha rakkauslaulu" (Säv. san. K. Ahonen) – 2:31
"Viimeinen Lättähattu Lieksaan" (Säv. san. K. Ahonen) – 3:15
"Minä lähden huitsin nevadaan" (Säv. san. M. Tuulenviemä) – 2:46
"Tähdet" (Säv. san. K. Ahonen) – 3:22
"Tiikerikakku" (Säv. san. J. Tapaninen) – 2:23
"Harald Hirmuinen" (Säv. san. K. Ahonen) – 2:46
"Sade peittää onnellisten jäljet" (Säv. san. J. Kainulainen) – 2:16
"Kun pohjoisesta tuulee" (Säv. san. H. Tuovinen) – 2:35
"Poika tämän maan" (Säv. san. J. Kainulainen) – 2:5
"Anna miehen pitää unelmansa" (Säv. K. Ahonen, san. J. Kainulainen) – 2:47
"Yhden tyylin taitaja" (Säv. san. K. Ahonen) – 3:08
"Laatokankiertäjä" (Säv. san. K. Purssila) – 2:25
"On aika tullut" (Säv. san. K. Ahonen) – 2:15
"Takaisin (rakkaansa luo)" (Säv. K. Ahonen, san. T. Mali) – 2:56