Rudolf Holsti
Suomen ulkoasiainministerinä > Holstin ero

Erityisesti Holstin useita päiviä kestänyt vierailu 7. helmikuuta 1937 alkaen Moskovassa aiheutti hankaluuksia Suomen ja Saksan välillä. Saksan Helsingin suurlähettiläs Wipert von Blücher käytti Holstin mukaan peräti sanoja ”jotka eivät soveltuneet diplomaattiseen kielenkäyttöön”. Hampurin Helmut Schmidt -yliopiston professorin Michael Jonasin mukaan von Blücher johti Saksan lähetystöstä käsin Holstin-vastaista kampanjaa, johon värvättiin avuksi suomalaisia poliitikkoja IKL:stä aina sosialidemokraatteihin saakka sekä puolustusvoimien kenraaleja, muun muassa Ilmari Helenius. Ulkoministeriön lehdistötoimiston saksalaismielinen päällikkö K. N. Rantakari toimi von Blücherin salaisena tietolähteenä ja levitti Holstia parjaavia juttuja.
Holsti joutui eroamaan ulkoasiainministerin tehtävästä sen jälkeen, kun hänen väitettiin alkoholin vaikutuksen alaisena arvostelleen sopimattomasti Adolf Hitleriä ja Saksan hallitusta 26. syyskuuta 1938 Genevessä Sudeettialueiden kriisin takia pidetyillä diplomaatti-illallisilla. Tapahtuma oli seuraavankaltainen: 26. syyskuuta 1938 Holsti oli kuunnellut radiosta Hitlerin puhetta Kansainliiton yleiskokouksen puheenjohtajan, irlantilaisen Eamon de Valeran tarjoamien diplomaattipäivällisten jälkitilanteessa. Holstin väitetään runsaasti pöytäjuomia otettuaan tokaisseen: ”Hitler on hullu koira. Hänet pitäisi ampua.” Paikalla oli ollut läsnä myös Saksan edustaja. Kuukauden hiljaisuuden jälkeen Suomen Saksan suurlähettiläs Aarne Wuorimaa kuuli Saksan ulkoministeriön valtiosihteeriltä von Weizsäckeriltä, että Holsti on hiljattain kunnostautunut solvaamalla Saksan hallitusta ja valtakunnankansleria. Holsti itse kiisti koko tapahtuman ja tuohtui siitä, että asia otettiin esiin. Holsti kertoi vain kääntäneensä illallisten ranskalaisille osanottajille otteita Hitlerin samana päivänä pitämästä puheesta. Holsti kävi keskusteluja asiasta presidentti Kallion kanssa, ja pian keskustelujen jälkeen hän sai sydänkohtauksen.lähde?
Holstin eroon johtaneeksi syyksi on mainittu myös palkkaerimielisyydet. Valtion tilintarkastajat olivat lokakuussa 1938 kiinnittäneet huomiota siihen, että Holsti oli ulkoministerin palkan lisäksi saanut Suomen Geneven-lähettilään palkkaa, mihin tilintarkastajat eivät katsoneet Holstin olleen oikeutettu.
Holstin sairastellessa Suomen Saksan suurlähettiläs Wuorimaa laati saksalaisia näkökantoja esitelleen raportin. Siinä hän kertoi presidentille ja hallitukselle, että Holstilla ei ole minkäänlaista luottamusta Saksassa ja että Suomeen suhtaudutaan sen mukaisesti niin kauan kuin Holsti toimii ulkoministerinä. Eron välttämättömyys oli selviö jo Holstillekin, ja hän erosi tehtävistään muun muassa terveydellisiin syihin vedoten. Jukka-Pekka Pietiäinen ja Timo Soikkanen suhtautuvat kriittisesti Sakari Virkkusen ja samalla myös Heikki Brotheruksen tulkintaan Holstin eron syistä. Pietiäisen mukaan Virkkunen ei ole esittänyt lähteitä väitteelleen siitä, että Holsti olisi sanonut Hitleriä hulluksi koiraksi. Myöskään näyttöä vahvasta humalatilasta ei ole, vaikka Holstin alkoholinkäyttö oli toki tiedossa. Mutta, Pietiäinen sanoo, Holsti oli tuolloin päivällisillä väsynyt, sairaudesta toipuva mies. Hänen mukaansa Holsti ei kaatunut ”juoneen eikä juomaan” (Brotheruksen ilmaus) vaan hän ”erosi terveydellisistä syistä ja koska hänen kannatuksensa oli huvennut”.
Holstin erottua ulkoasiainministeriksi nimitettiin aluksi Väinö Voionmaa ja joulukuussa 1938 Eljas Erkko. Max Jakobsonin mukaan Holstin ero tulkittiin Moskovassa Saksan voitoksi.
Eronsa jälkeen Holsti jatkoi vielä Suomen lähettiläänä Bernissä ja Suomen edustajana Kansainliitossa kesään 1940 saakka, jolloin Kansainliiton toiminta päättyi käytännössä. Holsti siirrettiin virasta 31. elokuuta 1940, ja tämän jälkeen hän siirtyi Yhdysvaltoihin yliopisto-opettajaksi.