stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Menorcanpodenco
Ulkomuoto

Menorcanpodenco näyttää maatiaismaiselta ja sen koko vaihtelee normaalisti keskikokoisesta pieneen, mutta myös kookkaita yksilöitä esiintyy. Pää on leveä ja kuono suora. Silmät ovat pienet ja vinoasentoiset. Ne ovat väriltään yleensä vaaleat, paitsi mustilla yksilöillä, joilla ne ovat mustat. Korvat ovat suuret, matalalle kiinnittyneet ja liikkuvat. Levossa ne ovat taaksekääntyneet, mutta suuntautuvat eteenpäin koiran keskittyessä johonkin. Huulet ovat ohuet ja vaaleanpunaiset ja purenta leikkaava.
Runko on pitkänomainen ja korkeuttaan pidempi, mikä pätee erityisesti pienikokoisiin yksilöihin. Selkä on suora ja voimakas, lantio leveä ja kylkiluut litteät. Raajat ovat keskikokoisilla yksilöillä pitkät ja voimakkaat ja pienillä lyhyet ja usein epätasaiset suhteessa runkoon. Käpälät ovat lähes jäniksenkäpälät ja kynnet voimakkaat ja vaaleat. Häntä on paksu ja kohtuullisen pitkä.
Karvapeite on tiheä ja 2–5 cm pitkä. Yleisin väritys on punainen valkoisin merkein (67 % populaatiosta), toiseksi yleisin ruskea tan-merkein (14 % populaatiosta) ja kolmanneksi yleisin yksivärinen punainen (10 % populaatiosta). Harvinaisin väritys on musta, joko valkoisin merkein tai ilman.
Luonne ja käyttäytyminen

Menorcanpodenco on ketterä, nopea ja taitava kaniinin metsästäjä, minkä vuoksi saaren metsästäjät pitävät sitä suuressa arvossa.
Alkuperä

Menorcanpodenco on erittäin vanha menorcalainen metsästyskoira. Se kuuluu muiden podencojen ohella Välimeren jäniskoirien ryhmään, joka polveutuu muinaisesta egyptinmetsästyskoirasta ja jonka vanhin nykyisin elossa oleva kantarotu lienee kreetankoira. Sitä on käytetty kotisaarellaan villikaniinin metsästykseen jo hyvin kauan, ja ennen se oli hyvin runsaslukuinen. Se on alkanut risteytyä muiden rotujen kanssa, mikä lisää populaation sisäistä muuntelua ja laajentaa geenipoolia. Tämä on kuitenkin myös vähentänyt merkittävästi puhdasrotuisten yksilöiden määrää ja tehnyt niistä harvinaisia.
Aiheesta muualla

Kuvia (Arkistoitu – Internet Archive)
Ca de conills de Menorca. Conselleria d'Agricultura i Pesca de les Illes Balears (Arkistoitu – Internet Archive)
Ca de conills. Patronat per a la recuperació i defensa de les races autòctones de les Illes Balears (PRAIB)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: ca:Ca de conills
Käännös suomeksi
Miss World (albumi)

| Miss World Briard |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : elokuu 1983, Finnvox Studiot
 Julkaistu: 1983
 Tuottaja(t): Ralf Örn
 Tyylilaji: punk
 Kesto: 36.03
 Levymerkki: Johanna
Briardin muut julkaisut
|   | Miss World 1983 | Briard 1996 |
Miss World on suomalaisen punkrockyhtye Briardin vuonna 1983 julkaistu albumi. Briardin varsinaisena toiminta-aikana 1977–1980 yhtyeeltä ilmestyi ainoastaan neljä singleä. Vuonna 1983 Briard koottiin uudelleen Miss Worldin levytystä varten ja Miss World on ainoa Briard-nimellä julkaistu studioalbumi. Albumi ilmestyi CD-muodossa vuonna 2005. CD-versiossa on varsinaisen albumin lisäksi sen kappaleiden live-versioita ja Briardin aikaisempi singletuotanto.
Kappaleet

| --- | --- |
 A-puoli Backstreet Boys – 2.26  Briard Song – 4.15  James Dean Pop – 1.38  Product of the TV-Generation – 2.34  Don’t Turn the Pages – 3.12  Fuck the Army – 3.29 B-puoli Me & My Habbit – 2.34   I Want Ya Back – 2.31  The Life of Nasty – 1.27  Miss World – 2.41  Superstars – 2.44  Finndisc – 2.49  Teenage Blues – 4.19 :  Vuoden 2005 CD-version bonuskappaleet (Johanna, JHNCD 3028) I Really Hate Ya – 3.04   I Want Ya Back (singleversio) – 2.03  Fuck the Army (singleversio) – 2.25  Product of the TV-Generation (singleversio) – 2.32  Chirpy Chirpy Cheep Cheep – 2.46  Superstars (singleversio) – 2.31  Anarchy in the U.K.K. – 2.01  Rockin’ on the Beach – 2.19  Miss World (singleversio) – 2.16  Philosophy – 1.56  Backstreet Boys (live) – 2.24  I Want Ya Back (live) – 2.10  Miss World (live) – 2.05  Fuck the Army (live) – 2.13  Superstars (live) – 2.47
Kokoonpano

Pete Malmi – laulu
Andy McCoy – kitara, laulu (kappale "I Want Ya Back")
Ilkka Hulkko – basso, levynkannessa nimellä Jan Vincent
Sidi Vainio – rummut
Måns Kullman – basso, kitara ja taustalaulu (osa kappaleista, ei varsinainen jäsen)
Margareta Melin

Anna Margareta Melin, os. Giertz (s. 23. heinäkuuta 1935 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen kirjailija ja virsirunoilija.
Elämänvaiheet ja työ

Melin on kotoisin tukholmalaisesta lääkäriperheestä. Hän opiskeli teologiaa Upsalassa 1955-60 ja on toiminut retriittiohjaajana, luennoitsijana, keskustelijana ja menotorina. Hän on asunut Jönköpingissä vuodesta 1967.
Keskeinen paikka hänen toiminnalleen on ollut Wettershusin retriittikartano Jönköpingin lähellä, jonka hallituksen jäsenenä hän on toiminut 25 vuotta ja johtanut siellä useita hiljaisuuden retriittejä.
Melin on julkaissut useita kirjoja, ja niiden aiheet kuvaavat eri vaiheita elämässä. Keskeisiä aiheita ovat eksistentiaaliset kysymykset, dialogi toisten kanssa. Hän on kirjoittanut paljon rukouksia, mietiskelytekstejä ja hänen lastenlaulujaan on julkaistu äänitteinä.
Hän on myös kirjoittanut virsiä ja lyhyitä rukouslauluja, joita on julkaistu laulukokoelma ”Kärnord”. Kirjassa on oma rukouslaulu kirkkovuoden jokaista viikkoa varten. Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa on kuusi hänen kirjoittamaansa virttä, monet niistä lastenvirsien osastossa, Lars-Åke Lundbergin säveltäminä. Tunnetuin hänen kirjottamista lastenlauluista on ”Vi sätter oss i ringen”. Melin on kirjoittanut virsiä tietoisesti myös naisnäkökulmasta. Joissakin hänen virsissään Jumalaa kuvataan samalla tavalla kuin äiti suojelee ja huolehtii lapsestaan.
Melinin kirjoja ja äänitteitä (Valikoima)

Barn och bön 1971,1996
Jag vill tala med Gud (1971)
Vi sätter oss i ringen (LP-levy,1972)
Bejaka sig själv (1974)
Vilja och Frihet (1977)
Den inre källan (1985)
Vara den jag är (1988),
Kärnord (1995)
Vindens barn (CD-levy 1996)
Vindens barn (1996)
Melinin kirjoittamat virret Ruotsin kirkon virsikirjassa

549 Oi Herra, murhe painaa /  Min Gud, jag är bedrövad 1980 (Suom. Anna-Maija Raittila 1999, säv. Walesista 1865)
605 Koti Jumalan on kirkkauden maa / Gud bor i ett ljus 1969 (Suom. Anna-Mari Kaskinen 1995, säv. Lars Åke Lundberg 1970)
607 Taas turvaan tulla saan ( Jag är hos dig, min Gud, som barnet 1969 (Suom. Pekka Kivekäs 1998, säv. Lars Åke Lundberg 1970)
608 Me istuudumme piiriin / Vi sätter oss i ringen 1969 (Suom. Anna-Mari Kaskinen 1995, säv. Lars Åke Lundberg 1970)
609 Maan päällä adventin aikaan / Advent är mörker och kyla 1969 (Suom. Anna-Maija Raittila 1997, säv. Lars Åke Lundberg 1970)
612 Hän ylös nousi, hurraa / Uppstånden har Jesus, hurra 1971 (Suom. Anna-Mari Kaskinen 1997, säv. Lars Åke Lundberg 1972)
Aiheesta muualla

Melinin kotisivu (ruotsiksi)
Milan Kajkl

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Milan Kajkl |  Milan Kajkl |  Milan Kajkl |  |
Maa:   Tšekkoslovakia
Miesten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Innsbruck 1976 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Puola 1976 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | Itävalta 1977 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Länsi-Saksa 1975 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Tšekkoslovakia 1978 | jääkiekko |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Puola 1976 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | Itävalta 1977 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Länsi-Saksa 1975 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Tšekkoslovakia 1978 | jääkiekko |  |
Milan Kajkl (14. toukokuuta 1950 Plzeň – 18. tammikuuta 2014 Plzeň, Tšekki) oli Tšekkoslovakiaa edustanut jääkiekkoilija, olympiamitalisti, maailman- ja Euroopan mestari.
Kajkl pelasi kotimaassaan Škoda Plzeň -seurassa. Hän saavutti Tšekkoslovakian maajoukkueessa olympiahopeaa 1976. Lisäksi hän saavutti maailmanmestaruuden 1976 ja 1977 ja MM-hopeaa vuosina 1975 ja 1978. MM-kilpailuista jaettiin myös vastaavat EM-mitalit.
Kajkl kuoli Plzeňissä 18. tammikuuta 2014, 63-vuotiaana.
Mensa

G-tekijän (g-factor; general factor) avulla voidaan selvittää henkilön eri älykkyysalueiden mediaani. Mensan pääsyvaatimuksena on sen sijoittuminen älyllisen lahjakkuuden, huippuälykkyyden alueelle.
Mensa on kansainvälinen järjestö, jonka toiminnan tarkoituksena on sen oman ilmoituksen mukaan "älykkyyden tunnistaminen ja kehittäminen ihmisyyden hyväksi, älykkyystutkimuksen tukeminen sekä älyllisen ja sosiaalisen ympäristön tarjoaminen jäsenilleen". Mensaan voi liittyä henkilö, joka saavuttaa järjestön hyväksymässä älykkyystestissä paremman tuloksen kuin 98 % väestöstä. Kun keskihajontana käytetään arvoa 15, on pistemäärän raja-arvona 130. Suomen Mensan käyttämän testin erottelukyvyn vuoksi sen käyttämä raja-arvo on kuitenkin 131.
Taustaa

Mensan perustivat vuonna 1946 Englannissa australialainen juristi Roland Berrill ja englantilainen tieteilijä sekä juristi Lancelot Ware. Heidän ajatuksenaan oli perustaa älykkäiden ihmisten yhdistys, jonka ainoana liittymisehtona olisi korkea älykkyysosamäärä. Yhdistyksen toiminnan tarkoituksena olisi kehittää rauhanomaisia ratkaisuja maailman ongelmiin.
Yhdistyksen nimi tulee latinan mieltä merkitsevästä sanasta mens tai pöytää merkitsevästä sanasta mensa. Tällä viitattaisiin siihen, että Mensassa kaikki ovat "saman pyöreän pöydän" ympärillä samanarvoisia sukupuoleen, rotuun ja sosiaaliseen asemaan katsomatta. Mensa järjestönä ei ota kantaa yhteiskunnallisiin, poliittisiin tai uskonnollisiin asioihin.
Mensa maailmalla ja Suomessa

Kansainvälisellä Mensalla on kansallisia järjestöjä yli 40 maassa ja jäseniä noin sadassa. Yhdistyksellä on koko maailmassa noin 100 000 jäsentä.
Suomen Mensa perustettiin joulukuussa 1966, ja 40-vuotisjuhlavuonnaan 2006 siinä oli jäseniä yli 2 000. Suomen Mensa ry on riippumaton aatteellinen yhdistys. Perustamisestaan lähtien yhdistys on toiminut aktiivisesti, ja sen jäsenmäärä on jatkuvasti kasvanut. Jäsenistä noin kolmasosa asuu Helsingin paikallisosaston vaikutusalueella. Suomen Mensa on väkilukuun suhteutettuna suurin koko maailmassa. Jäsenistä on naisia 1/3 (sama osuus kuin on testiin tulijoista). Jäsenten ikäjakauma on välillä 16–75 vuotta ja eniten on 25–30-vuotiaita. Tuomas Enbuske, Katariina Souri ja Mikael Jungner ovat tunnettuja Suomen Mensan jäseniä.
Toimintaa Suomessa

Mensa järjestää säännöllisesti älykkyydentestaustilaisuuksia. Suomessa käytetyt testit ovat kulttuuririippumattomia kuviopäättelytehtäviä, ja arvion älykkyydestä tekee aina laillistettu psykologi. Älykkyyden mittaamisella on myös tarkoitus antaa ihmisille tietoa omasta persoonallisuudestaan. Näiden lisäksi Mensa järjestää jonkin verran muita yleisötapahtumia, esimerkiksi Älypää-kilpailun yhteistyössä City-lehden kanssa ja juhlavuonna 2006 järjestettiin mensalaisten taidenäyttely oheistapahtumineen.
Jäsenilleen Mensa tarjoaa keskustelu- ja harrastusseuraa sekä tapahtumien että nettikeskustelun muodossa. Puolitosissaan Mensaa on verrattu myös vertaistukiryhmään.
Mensan toiminta keskittyy paljolti paikallisosastoihin, joita on yhteensä 17. Maantieteellisesti paikallisosastot kattavat koko maan. Mensanuorilla on oma osastonsa, joka kattaa koko Suomen. Paikallisosastojen toiminta vaihtelee hauskanpidosta ja peli-illoista yritysvierailuihin tai vakavampiin keskustelutilaisuuksiin. Paikallistoiminta on hyvin jäsenlähtöistä. Mensassa toimii myös paljon harrasteryhmiä eli SIGejä (Special Interest Group), kuten Kulttuuri-SIG, Musiikki-SIG, Golf-SIG, Sportti-SIG ja Pokeri-SIG.
Suomen Mensa jakaa vuosittain Mensa-palkinnon henkilölle tai yhteisölle, joka on merkittävästi edistänyt esimerkiksi lahjakkuuden ja älykkyyden tunnistamista, käyttöä ja koulutusta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mensa International
Suomen Mensa
Mongoliläiskä

Sinertävä mongoliläiskä taiwanilaisen tyttövauvan alaselässä.
Mongoliläiskä on joillakin vastasyntyneillä ja pikkulapsilla esiintyvä, yleensä yksittäinen 2–15 senttimetrin kokoinen siniharmaa läiskä ristiselässä tai pakaroissa. Se on synnynnäinen ihon pigmenttimuutos eli syntymämerkki. Vaikka mongoliläiskä näkyykin yleensä jo vastasyntyneellä, joskus se tulee näkyviin vasta seuraavina viikkoina.
Mongoliläiskä kehittyy sikiöaikana. Läiskän kohdalla pigmenttiä tuottavat solut eli melanosyytit eivät ole nousseet ihon pintakerrokseen vaan jäävät syvemmälle verinahkaan, jolloin ne kuultavat paksun ihokerroksen läpi siniharmaana. Läiskiä voi joskus olla useampia eri puolilla kehoa.
Mongoliläiskä yleensä häviää neljään ikävuoteen mennessä, mutta suuret ja tarkkarajaiset läiskät voivat säilyä koko elämän ajan. Mongoliläiskä pystytään poistamaan laserilla.
Mongoliläiskää esiintyy 95–100 prosentilla aasialaisvauvoista, 90–95 prosentilla itäafrikkalaisvauvoista, 85–90 prosentilla intiaanivauvoista, 50–70 prosentilla hispaanovauvoista, mutta vain 1–10 prosentilla valkoisista vauvoista.
Missa Papae Marcelli

Palestrinan Missa Papae Marcellin Kyrie-osan ensimmäiset tahdit, jossa esiintyy monia Palestrina-tyylille ominaisia piirteitä.
Missa Papae Marcelli (eli paavi Marcelluksen messu) on Giovanni Pierluigi da Palestrinan säveltämä, kuusiääninen (cum sex vocibus: sopraano, altto, kaksi tenoriääntä ja kaksi bassoa), messu, jonka hän omisti vain kolme viikkoa paavina olleelle Marcellus II:lle. Teos julkaistiin vuonna 1567 ja se on luultavasti sävelletty vuonna 1562. Missa Papae Marcelli on ollut Palestrinan sävellyksistä tunnetuin ja esitetyin tähän päivään asti.
Teokseen on liitetty legenda, jonka mukaan teos teki niin suuren vaikutuksen  Trenton kirkolliskokoukseen, että se hautasi aikeensa kieltää polyfonisen musiikin käyttö katolisessa kirkossa.  Kiihkeimmät vastauskonpuhdistajat katsoivat, että polyfonisessa musiikissa liturgisten tekstien selkeys kärsii liikaa ja vaativat sen sijaan yksiääniseen musiikkiin paluuta gregoriaanisen kirkkolaulun tapaan. Kirkolliskokouksen lopullisessa pöytäkirjassa tyydyttiin kuitenkin vain varoittamaan kaikista ”epäpuhtaista ja riettaista” elementeistä kirkkomusiikissa. Palestrinan 1800-luvulla elänyt elämäkerran kirjoittaja Giuseppe Baini sanoi tämän johtuneen Missa Papae Marcellista, jonka Gloria ja Credo osat erityisesti ovat selkeitä ja julistavia paksun polyfonisen kudelman sijaan. Nykytutkimuksen näkemys on, että vaikka kyseistä väitettä ei voida pitää puhtaasti epätotena, on se kuitenkin suuresti liioiteltu.
Palestrinan aikaan oli jo vuosisatoja ollut tavallista, että messuihin ja muuhun liturgiseen musiikkiin lainattiin melodioita, eli imitoitiin, esimerkiksi moteteista, mutta myös maallisista lauluista. Uudistusmielisten mielestä kirkkomusiikissa ei kuitenkaan tullut käyttää maallisen musiikin melodioita.  Muun muassa Missa Papae Marcellissa Palestrina poisti lähes kaikki viittaukset maalliseen musiikkiin ja käytti pääasiassa yksiäänisestä kirkkomusiikista lainattuja teemoja.
Mongolistiikka

Mongolilaisten kielten puhuma-alat.
Mongolistiikka on kielitieteen ala, joka tutkii mongolilaisia kieliä. Nykyaikaisen mongolistiikan perustaja on suomalainen kielitieteilijä Gustaf John (G. J.) Ramstedt. Hän on ensimmäinen tutkija, joka tutki mongolin kielen murteita kenttäolosuhteissa. Eritoten hänen julkaisemansa kalmukin kielen sanakirja vuodelta 1935 on mongolistiikan merkkiteoksia. Ramstedtin muu mongolistiikan alan tuotanto on laajaa ja monessa suhteessa uraauurtavaa. Mongolistiikka kuuluu turkologian ohella altaistiikan tutkimusalaan.
Toinen merkittävä mongolistiikan tutkija oli Pietarin yliopiston mongolian ja kalmukin kirjallisuuden professorin Andrej Rudnev. Hän hoiti virkaa Pietarin yliopistossa jo vuodesta 1903 saatuaan nimityksen dosentiksi. Ylimääräiseksi professoriksi hänet nimitettiin vuonna 1916 ja varsinaiseksi professoriksi vuoden 1918 bolševikkivallankumouksen tapahduttua. Rudnev sattui olemaan Viipurissa perheensä luona vierailulla, kun Suomen ja Venäjän välinen raja suljettiin, eikä hän sen jälkeen enää voinut palata Venäjälle. Koska Rudnev ei ollut varautunut tapahtumiin hänen koko omaisuutensa ja tieteellinen arkistonsa jäivät Pietariin. Vuonna 1918 Suomesta tuli hänen uusi kotimaansa ja Viipurista uusi kotikaupunki. Rudnevia ei milloinkaan Suomessa hyväksytty oman alansa tiedeyhteisöön. Myös professori Juha Janhunen on korostanut, että mikäli Ramstedt olisi kiinnittänyt Rudnevin altaistiikan professoriksi, kun Ramstedt itse oli kymmenen vuotta Japanissa vuosina 1919–1929, Helsingin yliopisto olisi saanut ylivoimaisen kärkisijan tuolla kansainvälisesti harvinaisella tutkimusalalla. Olivathan Ramstedt ja Rudnev kaksi maailman johtavaa nykyaikaisen mongolistiikan tutkijaa. Myöhemmin Helsingin yliopiston vertailevan kielitieteen professori Pentti Aalto edusti lähes samaa alaa kuin Ramstedt ja Rudnev.
Miekkailu kesäolympialaisissa 1896

Olympialaisissa 1896 kilpailtiin kolmessa miekkailulajissa, jotka olivat kaikki miehille. Lajit olivat floretti, ammattilaisten floretti ja säilä. Myös kalvassa piti kilpailla, mutta kyseinen turnaus peruttiin. Turnaukset miekkailtiin 7. huhtikuuta ja 9. huhtikuuta 1896 Ateenassa. Kisoihin osallistui 15 miekkailijaa neljästä maasta.
Ateenassa palkittiin vain kaksi parasta, voittajalle hopeaa ja toiseksi tulleelle pronssia. Alla kuitenkin tulokset perinteisessä muodossa.
Mitalistit

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| floretti |  Eugène-Henri Gravelotte |  Henri Callot |  Periklis Pierrakos-Mavromihalis | Raportti |
| ammattilaisten floretti |  Leonidas Pirgos |  Jean Maurice Perronet | – | Raportti |
| säilä |  Ioannis Georgiadis |  Tilemahos Karakalos |  Holger Nielsen | Raportti |
Miekkailulajien mitalitaulukot > Kansallisuudet

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sija | Maa | Kulta | Hopea | Pronssi | Mitalien määrä |
| 1. |  Kreikka | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 2. |  Ranska | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 3. |  Tanska | 0 | 0 | 1 | 1 |

Myös Itävallalla oli kilpailuissa mukana miekkailija, mutta hän jäi mitaleitta.
Miekkailulajien mitalitaulukot > Urheilijat

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sija | Urheilija | Kulta | Hopea | Pronssi | Mitalien määrä |
| 1. |  Eugène-Henri Gravelotte | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 1. |  Leonidas Pirgos | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 1. |  Ioannis Georgiadis | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4. |  Henri Callot | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 4. |  Jean Maurice Perronet | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 4. |  Tilemahos Karakalos | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 7. |  Periklis Pierrakos-Mavromihalis | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 7. |  Holger Nielsen | 0 | 0 | 1 | 1 |
Miekkailu olympialaisissa
1896 •
1900 •
1904 •
1908 •
1912 •
1920 •
1924 •
1928 •
1932 •
1936 •
1948 •
1952 •
1956 •
1960 •
1964 •
1968 •
1972 •
1976 •
1980 •
1984 •
1988 •
1992 •
1996 •
2000 •
2004 •
2008 •
2012 •
2016 •
2020 •
2024
Kesäolympialaisten 1896 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Miekkailu | Paini | Painonnosto | Pyöräily | Tennis | Uinti | Voimistelu | Yleisurheilu
Maxie Vaz

| Mitalit> Maa:   Intia. Olympialaiset .Miesten maahockey | Mitalit> Maa:   Intia. Olympialaiset .Miesten maahockey | Mitalit> Maa:   Intia. Olympialaiset .Miesten maahockey | Maa:   Intia> .Miesten maahockey |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Helsinki 1952 | joukkuekilpailu |  |
Max "Maxie" Vaz (1923 Goa, Intia – 21. heinäkuuta 1991 Mombasa, Kenia) oli intialainen maahockeypelaaja. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1948 ja 1952. Hän myös kuului näistä kisoista kaksi olympiakultaa voittaneeseen maahockeyjoukkueeseen.
Mureakuha

Mureakuha oli suomalainen vuosina 2001–2014[lähde? ] toiminut ohjelmointisivusto.
Sivustoon kuului uutiset, keskustelupalsta, wiki
ja IRC-kanava #mureakuha ja käyttäjien koodikirjasto, jossa oli esimerkkikoodeja.
Sivuston perusti nimimerkki Akiro keväällä 2001 ja japp lahjoitti tähän käyttöön mureakuha.com-domainin. Alkuperäinen idea sivustosta oli Maniacen.
Sivustoon on viitattu lisämateriaalina suomalaisten yliopistojen ja ammattikorkeakoulujen oppimateriaaleissa



, sekä lähteenä opinnäytetöissä.
Sivusto oli esikuvana ja kilpailijana toiselle suomalaiselle sivulle Ohjelmointiputka.net. Siihen verrattuna Mureakuhan käyttäjät olivat vanhempia, sivusto oli "aikuisempi", ja siellä keskusteltiin web 2.0 -tekniikoista kuten PHP ja MySQL, kun taas Ohjelmointiputkassa QBasic oli suosiossa.
Luettelo 20th Century Studiosin elokuvista

Tämä on luettelo 20th Century Studiosin tuottamista elokuvista. 20th Century Fox syntyi 1935, kun Fox Film Corporation (perustettu 1915) ja Twentieth Century Pictures (perustettu 1932) fuusoituivat.
20th Century Foxin elokuvia

Listassa on merkitty sulkuihin vuosiluvun ja muiden täsmennystietojen lisäksi myös vaihtoehtoinen suomenkielinen nimi, sillä jotkut elokuvat on teatterilevityksen jälkeen nimetty uudestaan esimerkiksi televisio- tai videolevitystä varten.
Asteriskillä (*) merkityt elokuvat ovat public domainissa.
20th Century Foxin elokuvia > 1910-luku

Maanalainen New York* (1915)
Kleopatra* (1917)
20th Century Foxin elokuvia > 1920-luku

Lights of New York* (1922)
Madness of Youth (1923)
Circus Cowboy (1924)
Rautahepo (1924)
Viikunalehti (1926)
The Cowboy and The Countess (1926)
Voittajien jälkeläinen (1926)
Hell's Four Hundred (1926)
The Joy Girl (1927)
Seitsemännessä taivaassa (1927)
Auringonnousu (1927)
None But the Brave (1928)
Kadun enkeli (1928)
In Old Arizona (1928)
Fox Follies (1929)
Häät Hollywoodissa (1929)
Elä elämäsi hymyillen (1929)
Laiska Jimmy (1929)
The Cock-Eyed World (1929)
20th Century Foxin elokuvia > 1930-luku

New Movietone Follies of 1930 (1930)
Onnellisia päiviä (1930)
Are You There? (1930)
High Society Blues (1930)
Yllätyksiä v. 1980 (1930)
Suuri lännen tie (1930)
Song O' My Heart (1930)
Uhkapeli (1930)
Cheer Up and Smile (1930)
Man Trouble (1930)
Liliom (1930)
Delicious (1931)
Naiskohtalo (1931)
Charlie Chan Carries On (1931)
Jenkki kuningas Arthurin hovissa (1931)
Naisten lääkärin vaimo (1931)
Charlie Chan's Chance (1932)
Rajua rakkautta (1932)
Rebecca of Sunnybrook Farm (1932)
Myrskyn tytär (1932)
Cavalcade (1932)
Berkeley Squaren aave (1933)
Hoop-La (1933)
Onnen kiertokulku (1933)
Lääkärin menneisyys (1934)
Stand Up and Cheer! (1934)
Säteilevät silmät (1934)
Tuomari Priest (1934)
Bottoms Up (1934)
Charlie Chan Pariisissa (1935)
Pikku eversti (1935)
Charlie Chan Egyptissä (1935)
Tupsukka (1935)
Charlie Chan Kiinassa (1935)
Pieni kapinoitsija (1935)
Kultakutri (1936)
Kapteeni Tammikuu (1936)
Heidi (1937)
Chicago palaa (draama, 1937)
Alexanterin jazzyhtye (draama, 1938)
Rebekka (1938)
Broadwayn pikku veitikka (1938)
Sherlock Holmes – Moriartyn kukistaja (1939)
Pikku Prinsessa* (1939)
Vapauttajan nuoruus (draama, 1939)
20th Century Foxin elokuvia > 1940-luku

Rebekka (jännitys-draama, 1940)
Zorron merkki (1940)
Vihan hedelmät (draama, 1940)
Vihreä oli laaksoni (draama, 1941, parhaan elokuvan Oscar-voittaja)
Verta ja hiekkaa (draama, 1941)
Yhdennellätoista hetkellä (draama, 1942)
Bernadetten laulu (draama, 1943)
Kuolemantuomiopaikka (draama, western, 1943)
Tutti frutti (1943)
Ystäväni Flicka (draama 1943)
Taivas saa odottaa (komedia, 1943)
Laura (draama, 1944)
Wilson (draama, 1944)
Kotiopettajattaren romaani (draama, 1944)
Kevättä ilmassa (musikaali, 1945)
Minun on kosto (draama, 1945)
Anna ja Siamin kuningas (draama, 1946)
Hiljainen sopimus (1947, parhaan elokuvan Oscar-voittaja)
Susanin kääntymys (komedia-draama, 1947) (ja sen uusintaversio nimellä Joulu Manhattanilla vuonna 1994)
Minun mieheni – vai sinun? (draama, 1949, televisiossa nimellä Kirje kolmelle naiselle)