Luotsikutteri Pitkäpaasi
Luotsikutterin vaiheet > Maailmalla

Vuonna 1933 Pitkäpaaden osti lavansaarelainen laivuri Vilho Kääriä, joka seuraavana vuonna purjehti ensimmäisenä suomalaisena yksin Atlantin yli Sportiksi nimetyllä Pitkäpaadella. Alun perin Kääriän ajatuksena oli ollut purjehtia maailmanympäri, mutta Atlantin myrskyjen jälkeen hän laski maihin Rio de Janeirossa, myi aluksensa ja ryhtyi maanviljelijäksi Brasiliassa vuonna 1935. Kääriä palasi toisen maailmansodan sytyttyä Suomeen ja sodan jälkeen hän kuljetti virolaisia pakolaisia kaljaasilla Virosta Yhdysvaltoihin.
Pitkäpaaden vaiheet vuosilta 1935–1954 ovat tuntemattomat, mutta ilmeisesti alus oli huvivenekäytössä Rio de Janeirossa. Kääriä oli myynyt aluksen Rio de Janeiron satamapäällikölle ja sen jälkeen alus oli vaihtanut omistajaa useasti, kokien erilaisia vaiheita ja kerran jopa upoten karilleajon seurauksena. Vuonna 1954 aluksen huomasi Riossa psykoterapeuttina työskennellyt ranskalainen Gérard Borg, joka myös kirjoitti filosofisia matkakirjoja. Borg ihastui alukseen, osti sen enimmäkseen iltapäiväkalastelua harrastaneelta vanhalta herralta ja kunnostutti aluksen Riossa. Gérard Borg nimesi aluksen uudestaan brasilialaisen Macumba-kultin merenjumalattaren mukaan Inaeksi. Aluksen korjausten valmistuttua 1957 Gérard Borg ja Pierre Jollois lähtivät Inaella kohti Eurooppaa kiertäen Karibian ja Välimeren kautta. Vaiheikkaan matkan jälkeen Inae-Pitkäpaasi saapui elokuussa 1958 Ranskan Rivieran Saint-Tropeziin. Borg ja Jollois kirjoittivat matkasta kumpikin muistelmateoksen: Borg teoksen Les tetragonautes ja Jollois teoksen Courir la mer. Seuraavan kerran Inae-nimeä kantava Pitkäpaasi suuntasi merelle vuonna 1964 Gérard Borgin ja hänen vaimonsa Maya Borgin ohjaamana, määränpäänään Mayan kotikaupunki Hamamatsu Japanissa.
Borgien purjehdus itään kulki Gérardin kehittelemän ”siksakodromian” myötä poukkoillen satamasta toiseen Välimerellä ja Suezin kanavan kautta Intian valtamerelle Malediiveille ja edelleen Kiinanmerelle. Japaniin asti Inae-Pitkäpaasi ei kuitenkaan koskaan päässyt. Matka päättyi 1969 Hongkongiin, mistä vanheneva pariskunta kääntyi paluumatkalle saapuen 1971 lopulta Seinejoelle. Seuraavana vuonna Borg myi Inaen raskain mielin tohtori Gervais’lle, joka puolestaan myi aluksen vuonna 1977 Joseph Cantonille ja Michéle Moalille. Gervais oli purjehtinut aluksen Seineltä Touloniin, missä se siirtyi Cantonille ja Moalille. He purjehtivat aluksen Ranskan kanavien kautta Bretagneen korjattavaksi vuosina 1980–1981. Vuonna 1982 Canton ja Moal lähtivät yhä Inae-nimeä kantavalla Pitkäpaadella pitkälle Atlantin-purjehdukselle. Matka kulki Bretagnesta Lissabonin kautta Kanariansaarten Las Palmasiin ja sieltä edelleen Kap Verdeen. Toukokuussa 1982 Canton ja Moal suuntasivat Atlantille päämääränään Brasilia. Inae saapui Recifeen 27. toukokuuta ja sen jälkeen Canton ja Moal risteilivät Etelä-Amerikan rannikolla ja Karibialla, kunnes he palasivat touko-heinäkuussa 1983 Ranskaan. Pitkän Karibian-purjehduksen jälkeen Inae oli Cantonin ja Moalin perhevene, jolla he tekivät tyttärensä kanssa matkoja Englantiin, Espanjaan ja Ranskan rannikolla. Vuonna 1997 Joseph Canton kuoli ja leskeksi jäänyt Michéle Moal halusi myydä veneen. Pariskunta oli perehtynyt aluksen historiaan ja Moal tiesi sen olevan kotoisin Suomesta.