stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Araneomorphae
Piirteitä

Osalahkoon kuuluvilla hämähäkeillä on useita tärkeitä anatomisia piirteitä, jotka erottavat ne alkeellisempina pidetyistä ryhmistä. Saalistuksen kannalta tärkeänä seikkana eläimen kelikerit (koukkuleuat) liikkuvat sivusuunnassa, minkä vuoksi myös leukapiikit ("myrkkyhampaat") ovat sivusuuntaiset. Tämä mahdollistaa leukapiikkien upottamisen suurempaankin saaliiseen paljastamatta eläimen haavoittuvaa vatsapuolta. Leukapiikkien suunta onkin yleensä ensimmäinen asia, jota hämähäkkien määrityskaavoissa kysytään.
Kehruurauhasia, jotka sijaitsevat takaruumiin kärjessä, on lähes aina kahdesta kolmeen paria. Kehruurauhasten yhteydessä saattaa esiintyä erityinen anatominen rakenne, kehruulevy (cribellum), joka sotkee hämähäkin erittämän seitin villamaiseksi. Tällöin saalis sotkeutuu seittirihmojen hienorakenteeseen mekaanisesti, eikä hämähäkki tarvitse seittiinsä liimaa. Kuivuvan liiman puuttuessa hämähäkin ei tarvitse uusia seittiään usein. Aikaisemmin kehruulevyn esiintymisen ajateltiin olevan taksonomisesti merkittävä piirre, mutta myöhemmin on osoitettu, että joissakin heimoissa esiintyy sekaisin lajeja, joilla levy on ja joilta se puuttuu.
Pihtileukahämähäkeillä on takaruumissaan pääsääntöisesti vain yksi pari lehtikeuhkoja. Kuitenkin heimojen Hypochilidae sekä Gradungulidae edustajilla keuhkoja on kaksi paria. Joiltakin heimoilta lehtikeuhkot ovat kokonaan surkastuneet, jolloin hengityselimenä toimii vain ilmaputkisto.
Entelegyynit ja haplogyynit

Pihtileukahämähäkit voidaan jakaa edelleen kahteen alaryhmään, joilla ei kuitenkaan ole varsinaista taksonomista asemaa. Jako perustuu sukuelinten rakenteeseen.
Entelegyynit (sukulevylliset): Koiraiden pedipalpit ovat muuttuneet rakenteeltaan monimutkaisiksi pipettiä muistuttaviksi elimiksi, joita käytetään apuna lisääntymisessä. Aikuisen naaraan sukuelimet avautuvat takaruumiin alapinnalla sijaitsevaan, kovaan kudosmuodostumaan, sukulevyyn epigyyniin (sukulevyyn). Silmiä on yleensä kahdeksan kappaletta. Jotkin lajit ovat kuitenkin sokeita, ja muutamilla lajeilla on vain kuusi silmää. Suurin osa kaikista hämähäkeistä on entelegyynejä.
Haplogyynit (sukulevyttömät): Koiraiden pedipalpit ovat rakenteeltaan huomattavasti yksinkertaisemmat kuin entelegyyneillä, eikä naaraan sukuelimiin liity epigyyniä. Silmiä on yleensä kuusi kappaletta. Joillakin lajeilla silmien lukumäärä on vain neljä tai kaksi ja toisaalta heimossa Plectreuridae silmiä on kahdeksan.
Heimot

Maailmanlaajuisesti alalahkoon kuuluu 92 heimoa.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Aavehämähäkit (Anyphaenidae)  Aavikkohämähäkit (Sicariidae)  Ammoxenidae  Amphinectidae  Anapidae  Archaeidae  Austrochilidae  Caponiidae  Chummidae  Cithaeronidae  Ctenidae  Cyatholipidae  Cycloctenidae  Deinopidae  Desidae  Diguetidae  Drymusidae  Filistatidae  Gallieniellidae  Gradungulidae  Hersiliidae  Holarchaeidae  Homalonychidae |  Huttoniidae  Hypochilidae  Hyppyhämähäkit (Salticidae)  Hämähäkinsyöjät (Mimetidae)  Ilveshämähäkit (Oxyopidae)  Jahtihämähäkit (Sparassidae)  Juoksuhämähäkit (Lycosidae)  Karikehämähäkit (Hahniidae)  Kiitohämähäkit (Pisauridae)  Kirjohämähäkit (Zoropsidae)  Kivikkohämähäkit (Gnaphosidae)  Lamponidae  Leptonetidae  Louhikkohämähäkit (Titanoecidae)  Luolahämähäkit (Nesticidae)  Lyhtyhämähäkit (Liocranidae)  Malkaridae  Mecysmaucheniidae  Micropholcommatidae  Mysmenidae  Nephilidae  Nicodamidae  Nopsahämähäkit (Philodromidae) |  Ochyroceratidae  Okajalkahämähäkit (Zoridae)  Orsolobidae  Pallohämähäkit (Theridiidae)  Palpimanidae  Pararchaeidae  Periegopidae  Phyxelididae  Pikarihämähäkit (Corinnidae)  Pimentohämähäkit (Amaurobiidae)  Pimoidae  Plectreuridae  Prodidomidae  Psechridae  Punkkihämähäkit (Oonopidae)  Pussihämähäkit (Clubionidae)  Pykäverkkohämähäkit (Uloboridae)  Rapuhämähäkit (Thomisidae)  Riippuhämähäkit (Linyphiidae)  Ristihämähäkit (Araneidae)  Samettihämähäkit (Eresidae)  Sauvaristihämähäkit (Tetragnathidae)  Selenopidae |  Senoculidae  Siirahämähäkit (Dysderidae)  Stenochilidae  Stiphidiidae  Suppilohämähäkit (Agelenidae)  Sylkijähämähäkit (Scytodidae)  Symphytognathidae  Synaphridae  Synotaxidae  Talohämähäkit (Oecobiidae)  Telemidae  Tengellidae  Tetrablemmidae  Theridiosomatidae  Torvihämähäkit (Segestriidae)  Trechaleidae  Trochanteriidae  Vaaksiaishämähäkit (Pholcidae)  Varpuhämähäkit (Dictynidae)  Vesihämähäkit (Cybaeidae)  Viherpussihämähäkit (Miturgidae)  Zodariidae  Zorocratidae |
Aiheesta muualla

Araneomorphae The Tree of Life Web Project.  1.1.1995. Viitattu 30.1.2020. (englanniksi)
Arabian lakko

Arabian lakko oli syksyllä 1948 Arabian Posliinituotetehtaalla Helsingin Toukolassa järjestetty korpilakko. Lakko sai voimakkaan poliittisia sävyjä, sillä sen katsottiin kytkeytyvän Suomen Kommunistisen Puolueen (SKP) kampanjaan Fagerholmin sosiaalidemokraattisen vähemmistöhallituksen kaatamiseksi. Tehtaan ammattiosasto oli kommunistijohtoinen. Sosiaalidemokraattien johtama Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliitto (SAK) vastusti lakkoa, sillä se piti tärkeämpänä hallituksen tukemista, ja päätyi siten samalle puolelle työnantajan kanssa. Lakko muistetaan varsinkin sen yhteydessä tehtaan porteilla 22. lokakuuta 1948 tapahtuneesta mellakasta, jossa ratsupoliisit hajottivat väkivaltaisesti lakkolaisten mielenosoituksen. Lakko päättyi työnantajan täydelliseen voittoon.
Lakkoon johtanut kehitys

Ammattiyhdistystoiminta Arabian tehtaalla oli alkanut 1945, kun 400 Helsingin työväentalolle kokoontunutta Arabian työntekijää perusti 28. huhtikuuta Helsingin posliinityöntekijäin ammattiosaston (HPT). Samassa kokouksessa hyväksyttiin alalle ensimmäinen Arabian Helsingin ja Turun tehtaita koskeva työehtosopimus.
Ensimmäinen laittomista ylitöistä aiheutunut lakko tehtaalla oli jo helmikuussa 1945. Työ tehtaalla oli raskasta ja kiireistä, ja kun työtahtia lisättiin ilman että palkat olisivat nousseet vastaavasti, järjestettiin tehtaalla istumalakko lokakuussa 1946. Lakko päättyi, kun Suomen hallitus asetti komitean tutkimaan tehtaan työoloja.
Komitean esitykset työoloista kuitenkin ohitettiin. Wärtsilä-yhtymä hankki Arabian omistukseensa syksyllä 1947, ja konsernin pääjohtaja Wilhelm Wahlforss nimitti tehtaan uudeksi toimitusjohtajaksi insinööri Gunnar Ståhlen. Hän pyrki rationalisoimaan työntekoa, minkä erityisesti uuniosaston työntekijät katsoivat merkitsevän työtahdin kiristämistä. Tehtaanjohto erotti jo keväällä 1948 muutamia oma-aloitteisesti protestiksi töistä poisjääneitä uuniosaston työntekijöitä, mutta SKP:läinen pääluottamusmies Arvo Hautala sai koko ammattiosaston asettumaan heidän tuekseen. Johto vastasi erottamalla elokuun alussa satoja työntekijöitä, jotka kuitenkin oli pakko palkata jo seuraavana aamuna takaisin. Riita jäi kytemään ammattiosaston vaatiessa korotuksia urakkapalkkoihin ja työolojen parantamista. Osaston painostuksesta sosiaalidemokraattijohtoinen Lasi- ja Posliinityöväen Liitto pyysi 7. syyskuuta SAK:lta Arabialle lakkolupaa. Sosiaalidemokraattien yhden äänen enemmistöllä SAK:n johto kuitenkin epäsi luvan kahdessakin käsittelyssä (18. ja 21.9.) ja antoi vain suosituksen työolojen tutkimisesta. Tämä kanta tuntui työntekijöistä pilkanteolta, koska aiemmat työolojen tutkimukset eivät olleet johtaneet mihinkään parannuksiin.
Työnantajapuoli pysyi täysin taipumattomana; Ståhle vieläpä toimeenpani pakkolomautuksia ja alensi urakkapalkkoja. SKP:n johto oli aluksi kieltänyt korpilakon, jonka pelättiin johtavan kommunistien aseman heikkenemiseen SAK:ssa, mutta lopulta paineet tehtaalla olivat niin suuret, että lupa oli annettava. Päätös lakosta syntyi suurella enemmistöllä ensin ammattiosaston (24.9.) ja sitten kaikkien tehtaalaisten kokouksessa (27.9.) SAK:n ja posliiniliiton vastustuksesta huolimatta. Niinpä Arabian ammattiosasto aloitti lakon ja 2 500:n työntekijän tehdas pysähtyi 29. syyskuuta 1948.
Arabian mellakka

Sosiaalidemokraattien edustajat irtautuivat jo ensimmäisenä päivänä lakkokomiteasta, sillä oli syntynyt vastakkainasettelu, jossa olivat yhdellä puolella työnantaja, maan hallitus, SAK ja ammattiliitto sekä toisella lakkolaiset ja SKP. Lakko sujui ensimmäiset kaksi viikkoa rauhallisesti; SKP:n johto halusi kehittää sen tueksi muuta liikehdintää, mutta päätöksiä ei saatu tehtyä. SAK:n puheenjohtaja Emil Huunosen aloitteesta keskusjärjestön työvaliokunta julisti 16. lokakuuta yllättäen lakon laittomaksi ja asettui näin lopullisesti työnantajan puolelle. Samalla ilmoitettiin Arabian tehtaan olevan ”lakosta vapaa”, millä siunattiin rikkurityövoiman käyttö tehtaalla. Pian osa lakkolaisista palasikin työhön, mikä ärsytti lakkoa jatkaneita. SKP:n ammatillinen jaosto määräsi asettamaan 20. lokakuuta alkaen lisää lakkovahteja tehtaan porteille ylipuhumaan rikkureita ”estävällä selvitystyöllä”, missä kuitenkin epäonnistuttiin surkeasti.
Tilanne Arabian tehtaan porteilla rikkureiden ja lakkovahtien välillä kiristyi, ja paikalle lähetettiin poliiseja suojelemaan ensin mainittuja. Lokakuun 22. päivän aamuna paikalle saapui nuorisoliittolaisten mielenosoitus arvostelemaan rikkurien toimintaa. Kun tehdasta Hämeentietä pitkin lähestyneet mielenosoittajat eivät noudattaneet ratsupoliisien pysähtymiskehotusta, nämä alkoivat silmittömästi pamputtaa ja suomia ratsupiiskoillaan kaikkia paikalla olleita ja vastaan tulleita sekä pidättää vastaan kamppailleita. Hämeentiellä ollut ihmisjoukko pakeni paikalta muun muassa läheisten talojen pihojen kautta. Myöhemmin kymmenen mellakkaan osallistunutta tuomittiin ehdolliseen vankeuteen. Vielä seuraavanakin päivänä samalla paikalla oli levottomuuksia ja eräs poliisi loukkaantui päähänsä osuneesta mielenosoittajan heittämästä kivestä. Päätöksen poliisivoiman käytöstä oli tehnyt Fagerholmin hallitus, joka yhdessä presidentti Paasikiven kanssa tähtäsi lakon murtamiseen. Myös joitain armeijan osastoja oli pidetty valmiustilassa, mutta niiden käyttöön ei tarvinnut turvautua. Poliisien toiminnasta viime kädessä vastuussa ollut sisäministeri Aarre Simonen sai loppuiäkseen lempinimen ”Sapeli-Simonen”, sillä eräässä Vapaan Sanan kirjoituksessa poliisien väitettiin hyökänneen ”paljastetuin sapelein”.
Väkivaltainen mellakka kiristi voimakkaasti poliittisten leirien välisiä suhteita Suomessa: SKDL:n lehdet nimittivät ratsupoliisia ”Fagerholmin gestapoksi” ja maalaisliiton Lalli-lehdessä vaadittiin mellakoiden kukistamista sotaväen tai tarvittaessa ”talonpoikaismarssin” avulla.
Lakon päättyminen

SKP pyrki mellakan jälkeen organisoimaan tukilakkoja eri puolille maata ja SKDL teki asiasta kaksi eduskuntakyselyä, mutta Arabian työtaistelu päättyi työntekijöiden tappioon. Fagerholmin hallitus antoi 27. lokakuuta julistuksen, jossa vaadittiin neuvotteluita ja lakon päättämistä, mutta sopua ei vieläkään saatu aikaan. Toimitusjohtaja Ståhle ilmoitti nyt, että ne työntekijät, jotka eivät palaisi töihin 3. marraskuuta mennessä, menettäisivät työpaikkansa, eläke-etunsa ja tehtaanasuntonsa. Tämä taittoi lakkolaisten taistelutahdon, ja monet palasivat työhön. Viimeiset lakkolaiset ja ”lakkokenraali” Hautala luovuttivat 14. marraskuuta ja tekivät päätöksen lakon lopettamisesta.
Työnantaja piti yli kuudensadan työntekijän irtisanomiset voimassa ja aloitti heidän häätämisensä tehtaan työsuhdeasunnoista. Kommunistit menettivät hallitsevan asemansa ammattiosastossa ja myös pääluottamusmies Hautala erotettiin. Irtisanotuista lakkolaisista tehtiin ”mustia listoja”, joilla pyrittiin estämään heitä saamasta työtä muualta.
SAK:n ja Fagerholmin hallituksen asennetta selittää se, että lakko nähtiin kommunistien ja sosiaalidemokraattien välisenä valtataisteluna. Vuotta myöhemmin asetelma toistui Kemissä, tuloksena niin sanottu Kemin veritorstai.
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Lakot olivat osa Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestön valtataistelua
Ari Kallinen: Arabian tehtaan lakko 1948 Kumpula-forum (Internet archive)
https://www.youtube.com/watch?v=sUUrNGjUIuQ 3:35- Komisario Pentti Mehtonen kuvailee poliisin näkökulmasta lakkotapahtumia
Alakulttuurikeskus Loukko

Alakulttuurikeskus Loukko on Helsingin Kalliossa sijaitseva matalankynnyksen kohtaamispaikka. Loukko on voittoa tavoittelematon, vegaaninen ja turvallisemman tilan periaatteita noudattava tila. Loukossa toimii muun muassa galleria, työpajoja ja erilaisia musiikki- sekä alakulttuuritapahtumia.
Alakulttuurikeskus Loukko aloitti toimintansa vuonna 2017, joka vakiintui Suvilahden tehdasalueella Valvomo-rakennuksessa Oranssi ry:n kiinteistössä 2018. Vuonna 2019 Loukko siirtyi omiin tiloihin Castréninkadulle.
Vuonna 2019 Helsingin kaupunki antoi Loukolle vuoden Kulttuuriteko-palkinnon.
Atef Maoua

| Atef Maoua> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Atef Maoua
Syntynyt: 28. tammikuuta 1981 (ikä 43) Nabeul, Tunisia
Kansalaisuus:   Tunisia
Koripalloilija
Pelipaikka:  Heittävä takamies/Pieni laitahyökkääjä
Pituus:  199 cm
Paino:  99 kg
Nyk. joukkue:   ES Sahel
Sarja:  Tunisian koripalloliiga
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2001–2009 2009–2010 2010–:   JS Kairouan  CB Huelva Baloncesto  ES Sahel
Maajoukkueet
2005–:   Tunisia
Ottelut (pisteet):  31 (262)
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Maa:   Tunisia.Miesten koripallo.Afrikan-mestaruuskilpailut  | Mitalit> Maa:   Tunisia.Miesten koripallo.Afrikan-mestaruuskilpailut  | Mitalit> Maa:   Tunisia.Miesten koripallo.Afrikan-mestaruuskilpailut  | Maa:   Tunisia> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Libya 2009 |  |  |
Atef Maoua (arab. عاطف موه‎, s. 28. tammikuuta 1981 Nabeul) on tunisialainen koripalloilija. Heittävänä takamiehenä ja pienenä laitahyökkääjänä pelaava Maoua edustaa Tunisian koripalloliigassa pelaavaa ES Sahelia.
Ura

Maoua on edusti vuosina 2001–2009 JS Kairouania, joka saavutti menestystä voittamalla Tunisian mestaruuden kolmesti vuosina 2001, 2002 ja 2003. Sittemmin hän siirtyi kaudella 2009–2010 Espanjan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavaan Huelvan riveihin. Kauden päätyttyä Maoua siirtyi takaisin Tunisiaan, elokuussa 2010 neljän vuoden sopimuksella ES Saheliin.
Ura > Maajoukkueura

Maoua on edustanut Tunisian maajoukkuetta vuodesta 1999 lähtien. Hän oli voittamassa Tunisialle Afrikan mestaruus pronssia vuoden 2009 Afrikan kisoissa. Hänet valittiin myös Tunisian joukkueeseen Turkissa pidettyihin vuoden 2010 MM-kisoihin.
Aiheesta muualla

Eurobasket (englanniksi)
Tunisian joukkue – Koripallon AM-kilpailut 2007
4 Slimane |
5 Amri |
6 Knioua |
7 Dhifallah |
8 Laghnej |
9 Stiti |
10 Maoua |
11 Dhouibi |
12 Mouhli |
13 Rzig |
14 Braa |
15 Maalaouli |
Valmentaja Tlatli
Tunisian joukkue – Koripallon AM-kilpailut 2009
4 Ghyaza |
5 Lahmar |
6 Knioua |
7 Dhifallah |
8 Kechrid |
9 Hdidane |
10 Maoua |
11 Ben Romdhane |
12 Hedidane |
13 Rzig |
14 Braa |
15 Mejri |
Valmentaja Tlatli
Tunisian joukkue – Koripallon MM-kilpailut 2010
4 Slimane |
5 Laghnej |
6 Knioua |
7 Dhifallah |
8 Kechrid |
9 Hdidane |
10 Maoua |
11 Ghyaza |
12 Ben Romdhane |
13 Rzig |
14 Braa |
15 Mejri |
Valmentaja Tlatli
Tunisian joukkue – Kesäolympialaiset 2012
4 Slimane |
5 Laghnej |
6 Maghrebi |
7 el-Mabrouk |
8 Kechrid |
9 Hdidane |
10 Maoua |
11 Ghyaza |
12 Ben Romdhane |
13 Rzig |
14 Hafsi |
15 Mejri |
Valmentaja Tlatli
Akiyoshin luola

Akiyoshin luolan sisäänkäynti
Akiyoshin luola (jap. 秋芳洞, Akiyoshi-dō) on Akiyoshin ylängöllä, Japanin laajimmalla kalkkikivialueella sijaitseva luola. Se sijaitsee Honshūn saaren eteläpäässä Yamaguchin prefektuurissa Yamaguhchin kaupungista luoteeseen.
Alueen maasto koostuu 350 miljoonaa vuotta sitten muodostuneesta, ylösalaisin kääntyneestä koralliriutasta. Akiyoshin luola on muodostunut 300 000 vuotta sitten. Luolan suuaukko on korkea, mutta se on varsin kapea ja se on kalkkikiviylängön syvimmässä kohdassa. Suuaukon lähellä joki virtaa ensin kalkkikivikallion alla ja virtaa sitten lähialueen halki. Luolassa on suuri tippukivipylväs ja lammikon ja vesiputousten muotoisia kalkkikivimuodostumia. Luolassa on kävijöiden käytettävissä polkua 1,7 km matkalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Akiyoshin luola Wikimedia Commonsissa
Amber Tamblyn

| Amber Tamblyn |
| --- | --- |
 Amber Tamblyn
Henkilötiedot
Koko nimi:  Amber Rose Tamblyn
Syntynyt: 14. toukokuuta 1983 (ikä 41) Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, runoilija
Puoliso:  David Cross
Näyttelijä
Aktiivisena:  1995–
Merkittävät roolit:  Joan Girardi (Joanin salaisuus) Aubrey Davis (Kauna 2)  Emily (General Hospital) Tibby ”Tib” Rollins (Neljä tyttöä ja maagiset farkut)
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Amber Rose Tamblyn (s. 14. toukokuuta 1983 Santa Monica, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja runoilija. Hänen ensimmäinen roolinsa oli Deb Rebellious -elokuvassa vuonna 1995, jonka kautta hän pääsi näyttelemään elokuviin Live Nude Girls vuonna 1995 ja Johnny Mysto: Boy Wizard vuonna 1997.
Tamblyn teki läpimurtonsa saippuasarjassa General Hospital, jossa hän näytteli Emily Qaurtermainea ensimmäistä kertaa vuonna 1995. Hän oli mukana sarjassa kuuden vuoden ajan, vuoteen 2001 asti. Vuodesta 2003 lähtien Tamblyn esitti Joan Girardia draamasarjassa Joanin salaisuus. Vuonna 2004 hän sai suorituksestaan Joanina sekä Emmy- että Golden Globe -ehdokkuudet. Joanin salaisuus päättyi kahden tuotantokauden jälkeen vuonna 2005.
Tamblyn on vieraillut myös useissa muissa televisiosarjoissa, esimerkiksi Buffy, vampyyrintappajan kuudennen tuotantokauden jaksossa ”Kuoleman suudelma”. Vuodesta 2010 vuoteen 2011 hänellä oli Martha Mastersin rooli televisiosarjassa House. Lisäksi hän on näytellyt monissa amerikkalaisissa elokuvissa, kuten Neljä tyttöä ja maagiset farkut (2005), Kauna 2 (2006), Sarahin salaisuudet (2008), Ring (2005), Blackout (2008) ja 127 tuntia (2010).
Tamblynin isä on näyttelijä Russ Tamblyn, joka tunnetaan parhaiten roolistaan vuoden 1961 musikaalielokuvassa West Side Story. Tamblynin äiti on puolestaan laulaja ja taiteilija Bonnie Murray Tamblyn. Amber Tamblyn on naimisissa näyttelijä David Crossin kanssa ja he asuvat New Yorkissa. Heillä on vuonna 2017 syntynyt tytär.
Näyttelemisen ja teatterin lisäksi Tamblyn pitää tanssimisesta ja laulamisesta.
Tamblynin kirjoittamat runokirjat

Free Stallion (2005)
Bang Ditto (2009)
Filmografia > Televisiosarjat

House (Martha Masters)
Joanin salaisuus (Joan Girardi)
Portlandia (Cat Nap)
The Increasingly Poor Decisions of Todd Margaret (Tyttö, uutisreportteri Stephanie Daley, Todin tyttöystävä)
Ilman johtolankaa (Clare Metcalf)
C.S.I. Miami: Camp Fear (Senior Cadet Valerie Barreiro)
The Increasingly Poor Decisions of Todd Margaret (Girl)
Comedy Showcase (girl)
The Unusuals (Detective Casey Shraeger)
Hämärän rajamailla (Jenna Winslow)
Käytäväpeliä (Melissa Campbell)
Buffy, vampyyrintappaja (Janice)
General Hospital (Emily Quartermaine)
Miehen puolikkaat (Jenny)
Filmografia > Elokuvat

Django Unchained (cameorooli)
3 Nights in the Desert
127 tuntia (Megan)
Blackout (Claudia)
Ring (Katie)
Kauna 2 (Aubrey)
The Russell Girl - Sarahin salaisuudet (Sarah Russell)
Main Street (Mary Saunders)
Neljä tyttöä ja maagiset farkut (Tibby Rollins)
Neljä tyttöä ja maagiset farkut 2 (Tibby Tomko-Rollins)
Normaalia keskenkasvuisten käytöstä (Wendy)
Spring Breakdown (Ashley Hartmann)
Väärä alibi (Ella Crystal)
Babylon Fields (Janine Wunch)
Stephanie Daley (Stephanie Daley)
Ten Minutes Older: The Trumpet (Kate (segment "Twelve Miles to Trona")
Prep
Johnny Mysto: Boy Wizard (Sprout)
Live Nude Girls (Young Jill)
Rebellious (Deb)
Spiral (Amber)
I'm Still Here: Real Diaries of Young People Who Lived During the Holocaust (ääninäyttelijänä)
The Quinn-tuplets (Miriam Quinn)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Amber Tamblyn Wikimedia Commonsissa
Amber Tamblynin viralliset sivut
Amberin virallinen Facebook-sivu
Amber Tamblyn Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tamblyn MuchMusic Video Awards -tapahtumassa vuonna 2007.
Akrar

Akrarin sijainti Färsaarilla.
Akrar on kylä Färsaarilla. Se sijaitsee Suðuroyn saarella. Kylä perustettiin vuonna 1817. Vuoden 2013 alussa kylän väkiluku oli 21. Akrar on osa Sumban kuntaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Akrar Wikimedia Commonsissa
Akramýtis

Akramýtis-vuori.
| --- | --- |
Sijainti:  Ródos, Etelä-Egean saaret, Kreikka
Korkeus merenpinnasta:  823 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Akramýtis (kreik. Ακραμύτης; transl. myös Akramítis) on vuori Ródoksen saarella Kreikassa. Sen korkeus on 823 metriä (joissakin lähteissä 825 metriä).
Akramýtis on Ródoksen toiseksi korkein vuori ja sijaitsee saaren länsiosassa Siánan kylän länsipuolella. Se on osa kahta Natura-aluetta yhdessä sen itäpuolella sijaitsevan Attávyros-vuoren kanssa. Vuorella on pieni Pyhälle Johannekselle (Ágios Ioánnis) omistettu kirkko.
Näkymä Akramýtis-vuoren huipulta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Akramýtis Wikimedia Commonsissa
Albanian presidentinvaali 2012

Albanian presidentinvaali 2012 pidettiin Albaniassa 11. kesäkuuta 2012. Vaalin voittajaksi nousi sisäministeri Bujar Nishani, joka astui virkaan edeltäjänsä Bamir Topin toimikauden päätyttyä heinäkuussa. Vaalit olivat poliittisesti vaikeat, ja parlamentti onnistui valitsemaan presidentin vasta neljännellä yrittämällä, koska puolueet eivät löytäneet tarpeeksi kannatusta saavia ehdokkaita. Nishani sai ainoana ehdokkaana 140-paikkaisen parlamentin äänestyksessä 73 ääntä.
55 Hudson Yards

| 55 Hudson Yards |
| --- | --- |
 55 Hudson Yards rakenteilla kesäkuussa 2018
Tiedot
Sijainti:  Manhattan, New York City
Valmistumisvuosi:  2019
Rakennettu:  2015–2019
Käyttötarkoitus:  monikäyttö
Tila:  valmis
Yritykset
Arkkitehti:  Kohn Pedersen Fox Roche-Dinkeloo
Insinööri:  Parsons Brinckerhoff
Urakoitsija:  Gilbane Building Company
Kehittäjä:  Mitsui Fudosan The Related Companies Oxford Properties
Tekniset tiedot
Kerroksia:  51
Kerrospinta-ala:  120 700 m²
Korkeus
Kattokorkeus:  240 m
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
55 Hudson Yards (aiemmalta nimeltään One Hudson Yards tai One Hudson Boulevard) on New Yorkin Manhattanilla sijaitseva, vuonna 2019 valmistunut pilvenpiirtäjä.
55 Hudson Yardsin rakentaminen aloitettiin 22. tammikuuta 2015. Alkuperäisessä suunnitelmassa rakennuksen tontin alueelle oli suunniteltu World Product Center, mutta hanke kuitenkin peruuntui.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta 55 Hudson Yards Wikimedia Commonsissa
Akosombon pato

Näkymä Akosombon padolle
Akosombon pato on Volta-jokeen rakennettu pato lähellä Akosombon pikkukaupunkia Ghanassa.
Pato kohoaa korkeimmillaan 134 metrin korkeuteen maanpinnasta ja sen pituus on 671 metriä. Pato on rakennettu kiviaineksesta ja sen tilavuus on lähes 8 miljoonaa kuutiometriä. Joki padon yläpuolella on muuttunut laajaksi Voltajärveksi, jonka tilavuus on 153 miljardia kuutiometriä. Voltajärvellä harjoitetaan kaupallista kalastusta ja siellä voi myös purjehtia.
Pato valmistui vuonna 1965 ja sen rakentamisen rahoittajina toimivat Ghanan hallinto, Maailmanpankki, Yhdysvallat sekä Iso-Britannia. Patoon on yhdistetty suuri sähköä tuottava voimalaitos, joka tuottaa sähköä 912 megawatin kapasiteetilla. Sähköntuotanto ylittää Ghanan oman tarpeen ja ylijäävää sähköä myydään naapurivaltioille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Akosombon pato Wikimedia Commonsissa