Diakoni
Diakoni eri kirkkokunnissa > Protestanttiset kirkot

Protestanttisissa kirkoissa diakoni tätä nykyä  merkitsee joko seurakunnan palveluksessa olevaa käytännöllistä laupeudentoimintaa tekevää henkilöä (karitatiivinen palvelu) tai liturgista diakonaattia, jossa diakonilla on jumalanpalvelustehtäviä sekä erityisiä kirkollisia oikeuksia suorittaa pyhiä toimituksia. Karitatiivisen diakonin virka on ollut vallalla erityisesti Saksassa ja Pohjoismaissa, kun puolestaan anglikaaninen kirkko on säilyttänyt liturgisen diakonin viran. Luterilaisessa kirkossa on korostettu kirkon erityisen viran ykseyttä niin, että diakonin virka on irtautunut jumalanpalveluksista ja kirkon pyhistä toimituksista. Anglikaanisessa kirkossa on sen sijaan korostettu kirkon erityisen viran kolmisäikeisyyttä, jolloin diakonin virkaa on pidetty yhtenä erityisen viran osana yhdessä papin ja piispan kanssa.
Aikaisemmin diakoniatyötä tekevästä naisesta on käytetty nimitystä diakonissa ja miehestä nimitystä diakoni. Nykyisin kuitenkin diakoni on henkilö, joka on opiskellut sosionomi (AMK) -tutkinnon diakonin suuntautumisvaihtoehdolla, ja diakonissa on henkilö, joka on opiskellut sairaanhoitaja (AMK) -tutkinnon diakoniatyön suuntautumisvaihtoehdolla. Diakoni ja diakonissa -nimitykset eivät ole sukupuolisidonnaisia vaan koulutussidonnaisia.
Suomessa diakonien koulutus käynnistyi vuonna 1901 Sortavalan diakonialaitoksella seurakuntapalvelija -nimisenä koulutuksena. Kyseinen, vain miehille tarkoitettu, diakonia-alan koulutus päättyi kuitenkin jo 1920-luvulla. Diakonien koulutus käynnistyi uudelleen vuonna 1953 Seurakuntaopistolla Järvenpäässä, johon otettiin opiskelijoiksi sekä miehiä että naisia. Diakoniksi ja diakonissaksi voi nykyisin opiskella Diakonia-ammattikorkeakoulussa ja Yrkeshögskolan Noviassa.
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkkojärjestyksen mukaan seurakunnassa tulee olla diakonian virka (diakoni tai diakonissa). Kelpoisuutena olevan tutkinnon päättää kirkkohallitus (Arkistoitu – Internet Archive). Virka voi olla seurakuntien yhteinen. Diakonin valitsee seurakunnan kirkkoneuvosto, seurakuntayhtymässä seurakuntaneuvosto.
Diakonin viran liturginen luonne on viime vuosina vahvistunut. Jumalanpalveluksen oppaan mukaisesti (s. 79) diakonian virkaan vihitty voi tehdä useita tehtäviä jumalanpalveluksessa. Diakonian virkaan vihityllä on myös oikeus viedä messusta ehtoollinen seurakuntalaisen kotiin ja toimittaa lyhyt ehtoollishetki sairaan ehtoollisen kaavalla (s. 102).
Piispainkokous on antanut suosituksen diakonian virkaan vihkimisestä 2016 ja uudistanut suosituksen 2021. Suositus yhdenmukaistaa eri hiippakuntien käytäntöjä diakonian virkaan vihkimisessä. Suostuksen mukaisesti vihkimystä anovalta edellytetään kirkkohallituksen päätöksen mukaista koulutusta sekä vokaatiota eli seurakunnan kutsua palvelemaan diakonian virassa. Tietyin edellytyksin diakonian virkaan voidaan vihkiä koulutusvaatimukset täyttävä henkilö myös kristillisen järjestön tai vastaavan palvelukseen. Diakonian virkaan vihkimyksen toimittaa aina piispa. Vihkimys antaa oikeuden käyttää viran näkyvinä tunnuksina vihreää virkapaitaa (ns. pantapaita) sekä jumalanpalveluksessa stolaa, joka kulkee vasemmalta olkapäältä vinottain rinnan yli.