stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Johannes Brahms
Brahmsin teokset > Sinfoniat

Robert Schumann oli sanonut, että Brahmsista tulee seuraava Beethovenin kaltainen suuri säveltäjä. Tämä asetti kovia paineita Brahmsille. Beethoven oli itse säveltänyt ensimmäisen sinfoniansa 30-vuotiaana, mutta nuori Brahms ei pitänyt itseään tarpeeksi kypsänä sinfonian säveltämiseen. Hänen ensimmäinen sinfoniansa julkaistiin vasta vuonna 1876, jolloin Brahms oli jo 43-vuotias. Loput kolme sinfoniaa valmistuivat yhdeksän vuoden sisällä, ja toinen sinfonia seurasi jo vuotta myöhemmin ensimmäisen jälkeen.
Ensimmäinen sinfonia (c-molli op. 68) on teoksena kunnianhimoisimman tuntuinen pitkän finaalinsa ja dramaattisen ensimmäisen osansa takia. Sinfonian ensimmäinen osa on antanut teokselle synkän ja uhkaavan maineen, mutta pitkän finaalin pääteema on jo selkeästi duurissa. Brahmsin kaikissa sinfonioissa toinen osa on perinteitä kunnioittaen sinfonian hitain osa. Nämä hitaat osat ovat myös aina sävyltään varsin lämminhenkisiä. Hitaissa osissa on myös tyypillistä, että ne alkavat aina hyvin rauhallisesti, mutta yltyvät myöhemmissä kohdissaan paikoin hyvinkin voimakkaiksi ja dramaattisiksi.
Toinen sinfonia (D-duuri op. 76) alkaa ensimmäisestä poiketen lempeällä teemalla ja pysyy muutenkin suurimmaksi osaksi duurissa. Teoksen ensimmäisessä osassa voi kuulla Brahmsin hyödyntävän paikoin kehtolaulunsa melodian alkua. Tämän sinfonian hidas osa on hitain ja unenomaisin. Sinfonia päättyy mahtipontiseen finaaliin.
Kolmas sinfonia (F-duuri op. 90) on vähiten esitetty, joskin monet kriitikot pitävät sitä parhaana. Eräs kapellimestari ehdotti Brahmsille teoksen kutsumista ”herooiseksi” sen sankarillisen sävyn takia. Brahmsin sinfonioissa kolmas osa on aina lyhyin. Lukuun ottamatta kolmatta sinfoniaa, kolmannet osat ovat aina kevyempiä, tempoltaan varsin nopeahkoja, ja kulkevat enimmäkseen duurissa. Kolmannen sinfonian kolmas osa on muista poiketen kaihoisa ja romanssityylinen. Kolmannen sinfonian finaali muistuttaa toisen sinfonian loppua, joskin ei ole dynaamisesti aivan yhtä mahtipontinen, ja myös sisältää loppuhuipennuksen asemasta raukeasti hiljentyvän päätöksen.
Neljäs ja Brahmsin samalla viimeinen sinfonia (e-molli op. 98) on suosituin konserttiyleisön keskuudessa. Neljännen sinfonian ensimmäinen osa alkaa surullisella, syksyisellä teemalla. Toisen osan aloittaa käyrätorven rauhallinen teema. Kolmas osa on Brahmsin mittapuulla varsin leikkisä ja tanssimainen. Neljännen sinfonian viimeinen osa on muodoltaan passacaglia, eli se on muunnelmateos, joka on sävelletty koko osan läpi toistuvan bassokulun päälle.
Brahmsin teokset > Konsertot

Pianokonsertto nro 1, d-molli, op. 15
Viulukonsertto, D-duuri, op. 77
Pianokonsertto nro 2, B-duuri, op. 83
Kaksoiskonsertto viululle ja sellolle, a-molli, op. 102
Brahmsin teokset > Kuoroteokset

Brahmsin kuorotuotanto on erittäin laaja ja monipuolinen. Oratoristen teosten lisäksi (joista tärkein on Ein deutsches Requiem) Brahms sävelsi paljon a cappella -musiikkia sekakuorolle, naiskuorolle ja mieskuorolle. Nämä laulut muodostavat erittäin tärkeän osan romantiikan ajan kuoromusiikkia. Tuotanto sisältää sekä maallista että hengellistä musiikkia, neliäänisistä kansanlaulusovituksista aina hyvin vaativiin motetteihin. Lisäksi Brahms sävelsi laulusarjoja kuorolle ja pianolle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Johannes Brahms Wikimedia Commonsissa
Johannes Brahms. Taideyliopiston Sibelius-Akatemia.
Yhtenäistetty Johannes Brahms. Koko sävellystuotanto listattuna.
Brahms-institut. (englanniksi)
Johannes Brahms WebSource. (englanniksi)
Johannes Brahms International Music Score Library Project (englanniksi)
Vapaasti käytettävissä olevia Brahmsin partituureja. Mutopia Project. (englanniksi)
Johannes Brahms vuonna 1853.
Johann Strauss nuorempi ja Johannes Brahms.
Brahmsin hauta Wienissä.
Azarmidokht

| Azarmidokht> Persian kuningas |
| --- | --- |
Valtakausi:  631

Suku:  Sassanidit
Isä:  Khusrau II
Uskonto:  zarathustralaisuus
Azarmidokht  oli Sassanidien hallitsijasukuun kuulunut Persian kuningatar.
Azarmidokhtin lyhyt kausi alkoi pahaenteisissä merkeissä. Vuoteen 630 mennessä Azarmidokhtin isä Khusrau II ja kaikki tämän pojat oli surmattu, joten Persian hallitsijaksi nousi hänen vanhempi sisarensa Boran. Boran hallitsi vuoden ja neljä kuukautta, kunnes hänkin kuoli ja valta siirtyi Azarmidokhtille. Historioitsija Tabarin mukaan Khorasanin provinssin kuvernööri Farrokh Hormozd kosi tuoretta kuningatarta. Azarmidokht pelkäsi kuvernööriä ja suostui mutta järjesti sulhasensa salamurhan tämän saavuttua palatsiin. Hormozdin poika halusi kostaa isänsä kuoleman, hyökkäsi pääkaupunkiin ja vangitsi ja teloitutti Azarmidokhtin.
Jyrki Saarikoski

Jyrki Olavi Saarikoski (12. kesäkuuta 1958 Helsinki) on suomalainen toimittaja, joka on työskennellyt 1980-luvun alusta Yleisradion ulkomaantoimittajana, erityisesti television A-ohjelmissa. Vuosina 1990–1995 hän oli Ylen kirjeenvaihtajana Moskovassa, ja hän on myöhemminkin raportoinut Venäjältä, Tšetšenian sodasta ja Ukrainan kriisistä sekä lyhyinä uutisjuttuina että laajoina dokumenttiohjelmina. Hän on tehnyt paljon juttuja myös Afrikasta.
Alppilan yhteislyseon jälkeen Saarikoski opiskeli tiedotusoppia Tampereen yliopistossa ja toimi 1980–1981 ainejärjestön puheenjohtajana.
Jyrki Saarikosken tytär on aktivisti, toimittaja Atlas Saarikoski.
Aiheesta muualla

Ulkomaantoimittaja Jyrki Saarikoski Yle Radio 1:n Kuuluttajan vieraana
Jyrki Saarikoski Ritva-ohjelmatietokannassa
Australia paralympialaisissa

Australia on osallistunut kaikkiin paralympialaisiin lukuun ottamatta vuoden 1976 talviparalympialaisia. Maa oli saavuttanut 2016 paralympialaisiin mennessä 379 kultaa, 399 hopeaa ja 377 pronssia, eli yhteensä 1155 mitalia.
Australian paralympiamitalit lajeittain

| Urheilumuoto | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Yleisurheilu | 153 | 157 | 157 | 467 |
| Uinti | 128 | 150 | 142 | 420 |
| Pyöräily | 37 | 31 | 29 | 97 |
| Ammunta | 15 | 7 | 3 | 25 |
| Alppihiihto | 11 | 6 | 13 | 30 |
| Nurmikeilailu | 8 | 7 | 6 | 21 |
| Painonnosto | 4 | 3 | 5 | 12 |
| Purjehdus | 4 | 2 | 1 | 4 |
| Jousiammunta | 3 | 9 | 4 | 16 |
| Pyörätuolitennis | 3 | 4 | 3 | 8 |
| Esteratsastus | 3 | 1 | 5 | 9 |
| Pyörätuolikoripallo | 2 | 5 | 1 | 8 |
| Pöytätennis | 2 | 3 | 3 | 8 |
| Pyörätuolirugby | 2 | 2 | 0 | 3 |
| Parakanootti | 1 | 1 | 1 | 3 |
| Dartchery | 1 | 1 | 0 | 2 |
| Judo | 1 | 0 | 0 | 1 |
| Triathlon | 1 | 0 | 0 | 1 |
| Voimanosto | 0 | 5 | 1 | 6 |
| Soutu | 0 | 3 | 0 | 2 |
| Pyörätuolimiekkailu | 0 | 1 | 1 | 2 |
| Boccia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Yhteensä | 379 | 399 | 377 | 1155 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Australia paralympialaisissa Wikimedia Commonsissa
Justyna Bąk

Justyna Bąk (s. 1. elokuuta 1974 Bilgoraj) on puolalainen kestävyysjuoksija, päämatkanaan 3000 metrin estejuoksu. Bąk on 3000 metrin esteiden entinen maailmanennätysnainen. Ensimmäisen kerran Bąk paransi ennätystä vuonna 2001, jolloin hän juoksi 9. heinäkuuta Nizzassa ajan 9.25,31. Hänen onnistui vielä parantaa ennätystään 5. kesäkuuta 2002 Milanossa ajalla 9.22,29. Alesja Turava rikkoi Bąkin ennätyksen kuitenkin jo seitsemän päivää myöhemmin, 12. kesäkuuta.
Ennätykset

1500 m – 4.12,09 (1999)
3000 m – 8.59,83 (1997)
2000 m esteet – 6.13,86 (2002)
3000 m esteet – 9.22,29 (2002)
5000 m – 15.41,18 (2000)
10000 m – 32.58,97 (2000)
20 km – 1.09.48 (2006)
puolimaraton – 1.12.14 (2007)
maraton – 2.37.58 (2010)
Saavutuksia

Puolan mestaruus 3000 metrin esteistä 2004
Puolan mestaruus 5000 metriltä 2005
Aiheesta muualla

Justyna Bąk Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
Atsushi Sakurai

Atsushi Sakurai (7. maaliskuuta 1966 – 19. lokakuuta 2023) oli japanilaisen Buck-Tick-yhtyeen laulaja vuodesta 1985. Sakurai oli myös Schwein-yhtyeen kokoonpanossa yhdessä Hisashi Imain (Buck-Tick), Sascha Konietzkon (KMFDM) ja Raymond Wattsin (PIG) kanssa. Vuonna 2004 hän julkaisi ensimmäisen soololevynsä 愛の惑星 (Ai no Wakusei, Rakkauden planeetta). Samana vuonna hän teki näyttelijädebyyttinsä Ryuhei Kitamuran lyhytfilmissä Longinus.
Jyrki Kuikka

Jyrki Kuikka (11. huhtikuuta 1946 Pieksämäki – 11. joulukuuta 2011 Pieksämäki) oli suomalainen professori ja ylifyysikko.
Kuikka opiskeli hiukkasfysiikkaa ja työskenteli uransa aikana useissa sairaaloissa. Pisimpään hän kuitenkin toimi Kuopion yliopistollisessa sairaalassa, josta hän jäi eläkkeelle. Hänen ansiokseenn katsotaan, että Suomi tunnettiin aiemmin isotooppilääketieteen tasokkaana tutkimuspaikkana. Hän oli kutsuttuna vierailevana professorina sekä Yhdysvalloissa että Saksassa. Kuwaitissa hän oli yliopistollisen sairaalan professori, samoin Helsingin yliopistossa. Hän koulutti sairaalafyysikoita, ja osin hänen ansiotaan on, että koulutus vaikiintui osaksi yliopistojen tutkijakoulutusta. Häntä pidetään yleisesti alan uranuurtajana.
Kuikan ansioluettelo sisältää milteii 300 artikkelia. Hänen ansiostaan Suomessa järjestettiin 2004 Euroopan isotooppiyhdistyksen vuosikokous.
Kuopion yliopisto myönsi Kuikalle professorin arvonimen 1999.
Kuikka kuoli sairauskohtaukseen kotonaan 65-vuotiaana.
Bart Veldkamp

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Bart Veldkamp |  Bart Veldkamp |  Bart Veldkamp |  |
Miesten pikaluistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
Maa:   Alankomaat
|  Kultaa | Albertville 1992 | 10 000 m |  |
|  Pronssia | Lillehammer 1994 | 10 000 m |  |
Maa:   Belgia
|  Pronssia | Nagano 1998 | 5 000 m |  |
| Yleisluistelun MM-kilpailut  | Yleisluistelun MM-kilpailut  | Yleisluistelun MM-kilpailut  |  |
Maa:   Alankomaat
|  Pronssia | Innsbruck 1990 | yleisluistelu |  |
|  Pronssia | Heerenveen 1991 | yleisluistelu |  |
Maa:   Belgia
|  Pronssia | Budapest 2001 | yleisluistelu |  |
| Matkakohtaiset MM-kilpailut  | Matkakohtaiset MM-kilpailut  | Matkakohtaiset MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Hamar 1996 | 10 000 m |  |
|  Hopeaa | Heerenveen 1999 | 5 000 m |  |
|  Pronssia | Calgary 1998 | 5 000 m |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
Maa:   Alankomaat
|  Kultaa | Heerenveen 1990 | pikaluistelu |  |
|  Pronssia | Sarajevo 1991 | pikaluistelu |  |
Maa:   Belgia
|  Hopeaa | Baselga di Pinè 2001 | pikaluistelu |  |
Bart Veldkamp (s. 22. marraskuuta 1967 Haag) on belgialainen, alun perin alankomaalainen entinen pikaluistelija.
Albertvillen olympialaisissa 1992 Veldkamp voitti 10 000 metrillä kultamitalin. Ennen Lillehammerin olympialaisia 1994 hän ei ollut tyytyväinen Alankomaiden kovatasoisen pikaluistelujoukkueen karsintatapaan ja vaihtoi tämän takia myöhemmin Belgian kansalaiseksi. Lillehammerissa Veldkamp saavutti pronssia 10 000 metrillä. 1998 Naganon olympialaisissa Veldkamp kilpaili Belgian joukkueessa ja saavutti 5 000 metrillä pronssia, mikä oli Belgian kautta aikain ensimmäinen pikaluistelun olympiamitali.
Veldkamp voitti yleisluistelun MM-kisoista pronssia vuosina 1990, 1991 ja 2001. 
Matkakohtaisista MM-kisoista hän sai hopeaa 10 000 metrillä 1996. 5 000 metrillä hän sai pronssia 1998 ja hopeaa 1999. EM-kilpailuissa hän sai kultaa 1990, pronssia 1991 ja hopeaa 2001.
Veldkamp lopetti uransa 2006.
Henkilökohtaiset ennätykset

500 m:	37,55, 	15. tammikuuta 2000, Hamar
1 000 m: 1.12,80, 20. marraskuuta 2005, Salt Lake City
1 500 m: 1.49,00, 4. maaliskuuta 2001, Calgary
3 000 m: 3.47,56, 5. helmikuuta 2006, Torino
5 000 m: 6.23,64, 2. maaliskuuta 2001, Calgary
10 000 m: 13.27,48, 22. helmikuuta 2002, Salt Lake City
Jyrki Kiviniemi

Jyrki Kiviniemi (s. 10. helmikuuta 1960 Kemijärvi) on suomalainen tuomari, joka toimii Rovaniemen hovioikeuden presidenttinä.
Kiviniemi valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Lapin korkeakoulusta vuonna 1985 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1987. Hän toimi Itä-Suomen hovioikeuden ja Rovaniemen hovioikeuden viskaalina vuosina 1987–1991, Rovaniemen tuomiokunnan ja käräjäoikeuden käräjätuomarina vuosina 1991–2009, Kemi-Tornion käräjäoikeuden laamannina vuosina 2010–2013 sekä Lapin käräjäoikeuden laamannina vuosina 2013–2022. Hänet nimitettiin Rovaniemen hovioikeuden presidentiksi elokuusta 2022 alkaen. Kiviniemi on myös toiminut Käräjäoikeustuomarit ry:n puheenjohtajana, Tuomariliiton hallituksen jäsenenä ja Juristiliiton valiokuntajäsenenä.
Autiotalo (albumi)

| 20 suosikkia – Autiotalo Dingo |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1984–1993
 Julkaistu: 1997
 Formaatti: CD-levy
 Tuottaja(t): Pave Maijanen
 Tyylilaji: suomirock
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Muut kannet
   Kokoelmalevyn takakansi.
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 1.
Dingon muut julkaisut
| Via Finlandia 1994 | 20 suosikkia - Autiotalo 1997 | Parhaat 1999 |
20 suosikkia – Autiotalo on vuonna 1997 julkaistu Dingon kokoelmalevy, joka kuuluu Warner Music Finlandin julkaisemaan 20 suosikkia -levysarjaan.
Kokoelmalevy myi kultaa. Sitä on myyty 26 736 kappaletta.
Kappaleet

Autiotalo – 3.58
Sinä ja minä – 3.59
Apinatarhaan – 3.40
Aino – 3.41
Lähetyssaarnaaja – 3.20
Rio ohoi – 3.55
Valkoiset tiikerit – 3.21
Pyhä klaani – 5.11
Hullu Henri – 4.03
Suru tahtoo sua – 3.42
Levoton Tuhkimo – 4.24
Lakatut varpaankynnet – 3.00
Huumeita Japaniin – 3.28
Jokainen aamu – 2.41
Nahkatakkinen tyttö – 3.06
Kerjäläisten valtakunta – 4.31
Hämähäkkimies – 3.45
Sata rohkeaa laivaa – 3.10
Perjantai – 4.56
Kunnian kentät – 5.42
Muusikot

Pertti Neumann – laulu
Jonttu Virta – kitara
Jarkko Eve – bassokitara, laulu (kappaleet 2–5 ja 11–14)
Pepe Laaksonen – bassokitara, laulu (kappaleet 1, 6–10 ja 15–20)
Juha Seittonen – rummut
Pete Nuotio – kosketinsoittimet (kappaleet 1–18 ja 20)
Pave Maijanen – kosketinsoittimet (kappale 19)
Julie Delpy

| Julie Delpy |
| --- | --- |
 Julie Delpy Cannesin elokuvajuhlilla 2002
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. joulukuuta 1969 (ikä 54) Pariisi, Ranska
Ammatti:   käsikirjoittaja  laulaja-lauluntekijä  näyttelijä  ohjaaja  tuottaja 
Näyttelijä
Aktiivisena:  1978–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Julie Delpy [ʒyli dɛlpi] (s. 21. joulukuuta 1969 Pariisi, Ranska) on ranskalais-amerikkalainen näyttelijä ja käsikirjoittaja.
Ura

Delpy saavutti kansainvälisen suosion elokuvalla Europa Europa vuonna 1991. Sittemmin hän näytteli ranskalaista Dominiquea ohjaaja Krzysztof Kieślowskin väritrilogiassa, johon kuuluivat elokuvat Kolme väriä: Sininen, Valkoinen (jossa hän oli pääroolissa) sekä Punainen.
Delpyä on lapsuudesta asti kiinnostanut elokuvaohjaajan ura. Vuonna 2002 hän päätti ottaa askeleen kohti haavettaan ja ohjasi lyhytelokuvan Looking for Jimmy, jossa hän toimi myös käsikirjoittajana, tuottajana ja näyttelijänä. Hän on näytellyt pääroolin elokuvassa Rakkautta ennen aamua, jolle tehtiin myöhemmin jatkoksi Rakkautta ennen auringonlaskua. Jälkimmäiseen hän on tehnyt myös käsikirjoituksen. Vuonna 2013 ilmestyi trilogian viimeinen osa, nimeltään Rakkautta ennen keskiyötä. Muita Delpyn elokuvia ovat muun muassa Kolme muskettisoturia, Ihmissusi Pariisissa, Killing Zoe. Hän on näytellyt myös monessa televisiosarjassa, kuten Rikos ja rangaistus ja Teho-osasto.
Delpylla on myös musiikillisia lahjoja. Hän julkaisi omakustannelevyn vuonna 2003, jonka sisältämistä kappaleista kolme, ”A Waltz for a Night”, ”An Ocean Apart” sekä ”Je t’aime tant” on julkaistu elokuvan Rakkautta ennen auringonlaskua soundtrackilla.
Valikoitu filmografia

Kolme muskettisoturia (The Three Musketeers, 1993)
Killing Zoe (1994)
Kolme väriä: Sininen (1993)
Kolme väriä: Valkoinen (1994)
Kolme väriä: Punainen (1994)
Rakkautta ennen aamua (1995)
Ihmissusi Pariisissa (1997)
LA Without a Map (1998)
Rakkautta ennen auringonlaskua (2004)
Broken Flowers (2005)
Rakkautta ennen keskiyötä (2013)
2 päivää Pariisissa (2007)
Kreivitär (2009)
2 päivää New Yorkissa (2 Days in New York, 2012)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Järvsöfaks

| Järvsöfaks |
| --- | --- |

Syntynyt:  23. kesäkuuta 1994
Kuollut:  19. lokakuuta 2020 (26 vuotta)
Sukupuoli:  ori
Rotu:  kylmäveriravuri
Synnyinmaa:   Ruotsi
Rekisteröintimaa:   Ruotsi
Isä:  Trollfaks
Emä:  Järvsö Anna
Emänisä:  Lapp Nils
Kasvattaja:  Jan-Olov Persson
Omistaja:  Jan-Olov Persson
Ohjastaja:  Jan-Olov Persson
Lähdöt:  234: 201-16-4
Autoennätys:  1.17,9
Tasoitusennätys:  1.18,4
Voittosumma:  21 027 665 kruunua
Muut saavutukset
 kylmäveristen ME 1.17,9 (2005) 
Järvsöfaks (23. kesäkuuta 1994 Järvsö, Ljusdal – 19. lokakuuta 2020) oli ruotsalainen kylmäverinen ravihevonen, jota pidetään maailman kaikkien aikojen parhaana kylmäverisenä ravihevosena. Järvsöfaks juoksi vuodet 1997–2009 kestäneellä urallaan yhteensä 234 kilpailua, joista se voitti 201. Vuonna 2005 ori ravasi edelleen voimassa olevan kylmäveristen maailmanennätyksen 1.17,9. Järvsöfaksia valmensi ja ohjasti hevosen omistaja Jan-Olov Persson.
Ura

Järsöfaks voitti urallaan lukuisia suurkilpailuja ansaiten palkintorahoja noin 2,1 miljoonaa euroa. Ori voitti muun muassa Solvallassa kilpailtavan Elitkampenin vuosina 2002–2006. Järvsöfaks saavutti myös kylmäveristen maailmanennätyksen perättäisten voittojen määrässä voitettuaan 42 kilpailua vuosina 2003–2005. Voitettujen lähtöjen määrässä Järvsöfaks rikkoi norjalaisen Alm Svartenin maailmanennätyksen 184:nnellä voitollaan joulukuussa 2008.
Järvsöfaks äänestettiin Ruotsissa vuoden hevoseksi (Årets häst) neljä kertaa peräkkäin vuosina 2002—2005 ja vuoden kylmäveriseksi (Årets kallblod) 12 kertaa 1998–2009. Ruotsin raviurheilun Hall of Fameen Järvsöfaks valittiin vuonna 2013. Vuonna 2010 Hudiksvallissa nimettiin Järvsofaksin mukaan tie Järvsöfaks väg.
Vuonna 2004 Järvsöfaks sairastui harvinaiseen Baron Gruff -taudiksi kutsuttuun sisäelinsairauteen, mutta palasi kilparadoille vielä saman vuoden lopussa. Lokakuussa 2020 ilmoitettiin, että Järvsöfaks lopetetaan. Päätöksen taustalla ovat hevosen korkea ikä ja sen kärsimät erilaiset vaivat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Järvsöfaks Wikimedia Commonsissa
Jyrki Rahkonen

Jyrki ”Jykä” Rahkonen on suomalainen elokuvaäänittäjä ja äänisuunnittelija. Hän on äänittänyt useita suomalaisia elokuvia, kuten Lomalla (2000), Kahlekuningas (2002), Pahat pojat (2003), Vares – yksityisetsivä (2004), Matti (2006), V2 – Jäätynyt enkeli (2007), Tummien perhosten koti (2008) ja Dark Floors (2008). Suurin osa Rahkosen äänittämistä elokuvista on Solar Filmsin tuottamia.
Vuonna 2004 Rahkonen voitti Jussi-palkinnon Pahojen poikien (2003) äänisuunnittelusta. Hän oli ehdolla myös vuonna 2009 Tummien perhosten kodin (2008) äänisuunnittelusta.
Aiheesta muualla

Jyrki Rahkonen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jyrki Rahkonen Elonetissä.
Azat Artsakh

Azat Artsakh (Ազատ Արցախ, ”Vapaa Artsakh”) on Vuoristo-Karabahin pääkaupungissa Stepanakertissä ilmestynyt armeniankielinen sanomalehti.
Lehti perustettiin vuonna 1923 Şuşassa nimellä Gharabaghi geghjuk (Ղարաբաղի գեղջուկ, ”Karabahin talonpoika”). Se siirtyi pian Stepanakertiin ja sai vuonna 1924 nimen Khorhrdajin Gharabagh (Խորհրդային Ղարաբաղ, ”Neuvosto-Karabah”). Vuonna 1940  nimi muutettiin muotoon Sovetakan Gharabagh (Սովետական Ղարաբաղ, ”Neuvosto-Karabah”).
Sovetakan Gharabagh oli Azerbaidžanin kommunistisen puolueen Vuoristo-Karabahin aluekomitean ja alueneuvoston äänenkannattaja. Vuodesta 1980 lähtien sen rinnalla ilmestyi myös venäjänkielinen Sovetski Karabah. Kuudesti viikossa julkaistun lehden painosmäärä oli 15 000 kappaletta vuonna 1975.
Lehdellä oli suuri merkitys Vuoristo-Karabahin konfliktin aikana, jolloin sen tilaajamäärän väitetään nousseen sataan tuhanteen. Se sai jälleen nimen Khorhrdajin Gharabagh vuonna 1989. Vuonna 1992 lehdestä tuli Vuoristo-Karabahin tasavallan korkeimman neuvoston virallinen lehti nimellä Artsakh. Vuonna 1994 se sai nimen  LGh Hanrapetutjun (ԼՂ Հանրապետություն, ”Vuoristo-Karabahin tasavalta”) ja vuonna 1998 siitä tuli ”tasavallan lehti” nimellä Azat Artsakh.
Azat Artsakhin Internet-sivustoa on päivitetty sen jälkeenkin, kun armenialaiset joutuivat syyskuussa 2023 pakenemaan Vuoristo-Karabahista. Samalla on nostettu esiin kysymys lehden toiminnan jatkamisesta.
Aiheesta muualla

Lehden sivusto[vanhentunut linkki]
Azarakhsh

Kuvassa IRIAF:n suihkuhävittäjä HESA Azarakhsh.
Azarakhsh on Iranin ensimmäinen kotimaisvalmistettu suihkumoottoreilla toimiva hävittäjälentokone. Sen suunnittelusta ja valmistamisesta ilmoitettiin vuonna 1997.
Kehittely

Huhtikuussa 1997 prikaatikenraali Naser Arasteh, Iranin ilmavoimien kenraaliesikunnan varakomentaja, ilmoitti että Iran on menestyksekkäästi suunnitellut, rakentanut ja testannut ensimmäisen hävittäjänsä.
Vuoden 1997 lopussa Iran aloitti koneen joukkotuotannon ja vuonna 2000 tuotannon ilmoitettiin olevan noin kymmenen hävittäjää vuodessa.
Hävittäjän uskotaan suureksi osaksi perustuvan Yhdysvaltalaisiin hävittäjiin, esimerkiksi F-5 Freedom Fighter, F-14 Tomcat ja F-4 Phantom II.
Juho Alasaari

| Juho Alasaari |
| --- | --- |
 Alasaari alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2023
Henkilötiedot
Koko nimi:  Juho Daniel Alasaari
Syntynyt: 29. syyskuuta 2003 (ikä 21) Laihia
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Pituus:  183 cm
Laji:  seiväshyppy
Seura:  Laihian Luja
Valmentaja:  Mikael Westö (–2020) Mikko Latvala (2020–)
Saavutukset
Ennätykset:  100 m 11,27 (2023)  seiväshyppy 571 (2023)
Juho Daniel Alasaari (s. 29. syyskuuta 2003 Laihia) on suomalainen seiväshyppääjä, joka edustaa Laihian Lujaa. Hänen valmentajanaan on toiminut Mikko Latvala vuodesta 2020. Aiemmin häntä valmensi Mikael Westö.
Alasaari saavutti hopeaa Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla Bakussa 2019 tuloksella 490. Hän sijoittui neljänneksi Tallinnan alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2021 tuloksella 534. Hän saavutti saman ikäluokan MM-hopeaa Nairobissa 2021 tuloksella 535 ja Calissa 2022 ennätyksellään ja ikäluokan Suomen ennätystä sivunneella tuloksella 560. Hän karsiutui loppukilpailusta Münchenin EM-kilpailuissa 2022. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Espoossa 2023 hän voitti kultaa ennätyksellään ja ikäluokan Suomen ennätystä sivunneella tuloksella 571. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 Alasaari jäi karsintaan tuloksella 535. Hän karsiutui loppukilpailusta myös Rooman EM-kilpailuissa 2024.
Alasaari on saavuttanut sisäratojen SM-kilpailuissa kultaa 2023, hopeaa 2024 ja pronssia 2022. Kalevan kisoissa hän voitti ensimmäiset mitalinsa, kultaa, vuosina 2023 ja 2024.
Alasaari hyppäsi toukokuussa 2021 alle 20-vuotiaiden sisäratojen Suomen-ennätyksen 540 cm. Hän sivusi ennätystä tammikuussa 2022 ja paransi sitä kahdesti (551 cm ja 552 cm) helmikuussa 2022. Ulkoradoilla hänen ennätyksensä on 571 cm.
Yksityiselämä

Alasaari kihlautui joulukuussa 2023 ja avioitui syyskuussa 2024 nelisen vuotta aiemmin tapaamansa urheilija Siiri Lithoviuksen kanssa. Alasaari on julkisesti kertonut olevansa uskovainen.
Juusto katolle

| ”Juusto katolle” Teflon Brothers (mukana Setä Tamu) |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 20. lokakuuta 2015
 Tekijä(t): Mikko Kuoppala, Heikki Kuula, Kyösti Salokorpi, Jaakko Salovaara, Jani Tuohimaa
 Tyylilaji: rap, pop
 Kesto: 03.43
 Levy-yhtiö: Johanna Kustannus / Universal Music
Teflon Brothersin muut singlet
| ”Ay Ay Ay” 2015 | ”Juusto katolle” 2015 |   |
"Juusto katolle" on suomalaisen rap-yhtye Teflon Brothersin kolmas single tulossa olevalta viidenneltä studioalbumilta. Sen julkaisi Universal Music 20. lokakuuta 2015. Kappaleen ovat tehneet yhtyeen jäsenet Mikko "Pyhimys" Kuoppala, Heikki Kuula ja Jani "Voli" Tuohimaa sekä Kyösti Salokorpi ja Jaakko Salovaara. Kappaleella esiintyy myös Setä Tamu.
Kappaleen musiikkivideo julkaistiin YouTubessa 20. marraskuuta 2015. Sen on ohjannut Samu Amunét.
Singlen B-puolena on "Posin kautta" -niminen kappale.
Kappaleet

"Juusto katolle" (mukana Setä Tamu) (3:43)
"Posin kautta" (3:29)