Joe Bonamassa
Sooloura

Bonamassan ensimmäinen sooloalbumi oli A New Day Yesterday, joka ilmestyi 2000, ja sen tuotti Tom Dowd. Kappaletta "Miss You / Hate You" samaiselta cd:ltä Bonamassa soitti uransa alkuaikoina joka esiintymisellään. Bonamassa otti rumpali Kenny Krammen ja basisti Eric Czarin tueksi kiertueelle ja avuksi albumin tekoon.
Ensimmäisen albumin tueksi tehdyn kiertueen jälkeen Bonamassa ja yhtye palasivat vuonna 2002 studioon tekemään tuottaja Clif Magnessin kanssa toista albumia So It's Like That. Toinen albumi, joka on lähempänä perinteistä rockmusiikkia kuin bluesia, kuten hänen kolme muuta studioalbumiaan, nousi ykkössijalle Billboardin blueslistalla. Vuonna 2002 Julkaistiin myös livealbumi A New Day Yesterday, live.
Kiertueen aikana ihailijat kyselivät, oliko yhtyeeltä tulossa enemmänkin perinteistä bluesia edustavia albumeja. Palautteen vuoksi Bonamassa teki vuonna 2003 ilmestyneen Blues Deluxe -albumin. Albumilla on yhdeksän coverkappaletta klassista bluesmusiikkia.
Vuonna 2004 Joe Bonamassa perusti managerinsa Roy Weismanin kanssa oman levy-yhtiön J&R Adventures ja julkaisi yhtyeensä kanssa Had To Cry Today -albumin, joka tyylillisesti edusti juuribluesin ja 60-luvun brittiläisen blues rock -vaikutteiden sekoitusta. "Olimme laittaneet viimeiset lanttimme sen varaan, että Had To Cry Today-albumi alkaisi tuottaa yhtiöllemme rahaa. Ja levyä myytiin hyvin!" kertoo Bonamassa.
Vuonna 2006 Bonamassan viides soololevy You & Me nousi Billboard-lehden blues-listan ykköseksi. Levyllä soittivat Joe Bonamassan lisäksi Jason Bonham (rummut), Rick Melick (kosketinsoittimet), Carmine Rojas (bassokitara) sekä orkesterisovituksista vastasi Jeff Bova. Melick ja Rosas ovat soittaneet Bonamassan bändissä myös tästä eteenpäin. Tuottajana toimi ensi kertaa Kevin Shirley. Levyn nimi You & Me on saanut innoituksensa kitaristin Django Reinhardtin laulusta "Vous & Moi". Levyllä kuullaankin hänelle omistettu kappale Django.
Sloe Gin julkaistiin vuonna 2007. Levyllä esiteltiin entistä enemmän Joe Bonamassan musiikin akustista puolta, vaikkakin blues rock oli edelleenkin tärkeänä elementtinä mukana. Jälleen kerran levyn tuottajana toimi Kevin Shirley. Tämä albumi piti 10 viikkoa hallussaan Billboard-lehden blues-listan ykkössijaa.
Vuoden 2008 julkaisu oli LIVE From Nowhere in Particular, joka sisälsi Pohjois-Amerikan kiertueella 2007 äänitetyt 13 kappaletta. Tupla-albumilla Bonamassa esittelee live-versioita studio-albumiensa biiseistä ja myös ZZ Topin varhaiskauden tuotantoa edustava Just Got Paid on mukana.
Vuoden 2009 albumin The Ballad of John Henry tekemistä Bonamassa kuvailee yhdeksi hienoimmista hetkistä urallaan, mutta myös vaikeat hetket ihmissuhteissa leimasivat levyn tekemisen ajanjaksoa. Tästä kertoo mm. kappale "The Great Flood". Albumi meni suoraan Billboard-lehden blueslistan ykköseksi ja pysyi listalla kuusi kuukautta.
Toukokuussa 2009 Joe Bonamassa esiintyi loppuun myydyssä konsertissa Lontoon Royal Albert Hallissa, paikassa jossa hänen lapsuusvuosiensa idoli Eric Clapton oli pitänyt jäähyväiskonserttinsa Cream-yhtyeen kanssa vuonna 1968. Bonamassan konsertin aikana Eric Clapton nousi lavalle ja yhdessä Bonamassan kanssa he esittivät Claptonin hitin "Further On Up The Road".  Live From The Royal Albert Hall julkaistiin sekä DVD:nä vuonna 2009 että tupla-CD:nä myöhemmin seuraavana vuonna.
Vuonna 2010 ilmestyi albumi Black Rock, jolla Bonamassa otti askeleen maailmanmusiikin suuntaan. Maaliskuussa 2011 Ilmestyi Joe Bonamassan kahdestoista soololevy Dust Bowl. Kolmastoista sooloalbumi Driving Towards the Daylight ilmestyi toukokuussa 2012. Teppo Nättilä kuvaili albumia Blues Newsissa "täydelliseksi kokonaisuudeksi, jolla ei ole heikkoja hetkiä ja joka on täynnä kohokohtia sekä huimia musiikillisia onnistumisia".