stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Miro Aaltonen
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Miro Aaltonen The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Miro Aaltonen Eurohockey.com. (englanniksi)
Miro Aaltonen Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
Suomen joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 2017
4 Lehtonen |
5 Kukkonen (C) |
6 Jaakola (A) |
15 M. Aaltonen |
19 Savinainen |
20 Aho |
23 Kemppainen |
24 J. Lajunen |
29 Säteri |
31 Ortio |
33 Hännikäinen |
36 Järvinen |
37 Pyörälä |
38 Hietanen |
39 Puljujärvi |
40 Sallinen |
41 Pihlström |
47 V. Lajunen |
50 J. Aaltonen |
51 Filppula (A) |
55 Ohtamaa |
60 Honka |
62 Osala |
70 Korpisalo |
96 Rantanen |
Valmentaja Lauri Marjamäki
Suomen joukkue – Talviolympialaiset 2022
2 Pokka |
3 Friman |
4 Lehtonen |
12 Anttila (A) |
13 Kemiläinen |
15 Aaltonen |
20 Ojamäki |
24 Björninen |
25 Rajala |
28 Nättinen |
29 Säteri |
35 Tuohimaa |
38 Hietanen |
40 Lindbohm |
42 Vatanen |
45 Olkinuora |
51 Filppula (C) |
55 Ohtamaa (A) |
60 Granlund |
65 Manninen |
70 Hartikainen |
71 Komarov (A) |
80 Mäenalanen |
81 Pakarinen |
82 Pesonen |
Valmentaja Jukka Jalonen
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Yle
Tadelakt

Tadelakt on noin tuhat vuotta vanha marokkolainen rappaustekniikka.
Alkuperä

Historiallisen alkunsa se on saanut Marrakeshin kaupungin ympäristöstä, josta kerättyä kalkkikiveä poltettiin ja sammutettiin ja käytettiin sitten rappaamiseen. Rapattua pintaa pienellä kivellä hankaamalla muodostui erittäin tiivis vedenpitävä pinta. Tiettävästi ainoastaan tällä alueella on erityisiä hydraulisia lisäaineita sisältävää kalkkikiveä, joka antaa tadelaktille suuren pintatiiviyden ja vedenpitävyyden. Tadelaktin nimi ei ole tullut materiaalista itsestään, vaan juuri sen käsittelytekniikasta, ja se tarkoittaa suoraan käännettynä ”sisään hankaamista”. Se on vanhin ja arvostetuin marokkolainen kalkkilaasti maailmassa. Alun perin tadelaktia käytettiin juomavesisäiliöiden vedenpitävyyden varmistamiseen, sittemmin jo hamammien, riadien, palatsien julkisivujen, sisäseinien, sisäkattojen ja lattioiden päällystämiseen ja vedenpitävien pintojen saavuttamiseen. Tadelaktin marmorimainen pinta jää silkkiseksi ja sen väri vaihtelee valon muuttuessa. Tadelakt-pinta on hieman aaltoileva, joka syntyy pienellä kivellä kiillottamisen tuloksena. Tavallisista laasteista eroten tadelaktin väri ei ole koskaan tasainen, sillä paikat, joita on hierottu kivellä voimakkaammin, aiheuttavat ns. heijastukseltaan tummemman ja syvemmän jäljen. Jos tadelakt-pinta viimeistellään oliivisaippualla, lopputuloksena on  heijastukseltaan syvä pinta. Tadelaktilla päällystetyt pinnat ovat aina erilaisia, koska samanlaista pintamuotoa ja viimeistelyä on käytännössä mahdotonta toistaa. Jokaisella asentajalla on ns. oma käsialansa.
Käyttö

Tadelakt on sukupolvesta toiselle periytynyt viimeistelytekniikka, jolla voi päällystää erilaisia sisustuselementtejä ja muotoja. Tadelaktia voi käyttää seinien, sisäkattojen, lattioiden, työtasojen, pesualtaiden, kylpyammeiden ja myös kuumaa kestävien pintojen päällystämiseen. Laajoista asennusmahdollisuuksista huolimatta tulee aina harkita tilan tai pinnan käyttötarkoitusta. Tadelakt on hyvin kulutusta kestävä, mutta silti se ei sovi paikkoihin, jotka ovat iskulle tai tärinälle alttiita. Tadektia suunniteltaessa tulee ottaa huomioon, että paljon käytävissä paikoissa sekä siellä, missä pintoihin on tiivis kontakti, ei pintojen ulkonurkkia kannata suunnitella kovin teräviksi, sillä tällöin tadelakt-pinnat ovat rikkoutumiselle alttiimpia.selvennä Emäksisen reaktion vuoksi fungisidinenselvennä tadelakt-pinta estää homeitiöiden syntyä, jonka vuoksi tadelakt-laasti sopii ihanteellisesti kosteisiin tiloihin.lähde? Tadelaktille kaikkein sopivimpia pohjapintoja ovat betoni-, kivi- ja savirakenteet. Huomioon tulee ottaa myös rakenteiden ja materiaalien ns. elämisestä johtuvat paisumiset ja supistumiset, koska pohjien tulee olla mahdollisimman vakaita, ettei tadelakt muuta muotoaan. Tadelakt-rappaustekniikka on vanhaa perinteistä käsityötä.
Materiaali

Ominaispiirteiltään ja väriratkaisuiltaan tadelakt sopii käytettäväksi hyvin monenlaisissa tyyleissä. Koostumukseltaan mineraalisen tadelaktin sidosaineena on hydraulinen kalkki, täyteaineena eri koostumuksiset piihiekat, murskatut simpukat, marmorin seulontajäämät, erilaiset savet, selluloosa ja tuhka.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tadelakt Wikimedia Commonsissa
Tadelakt: Boulder artisan brings Moroccan technique to Colorado (englanniksi) (denverpost.com)
The Art and Practice of Tadelakt (englanniksi) (permaculturenews.org)
Non-destructive Prospection of Ancient Steam Bathes Covered with Tadelakt. First Preliminary Comparison of Hammam Kasbah des Caids of Tamnougalt and Hammam Kasbah of Taourirt, Morocco. Abstract. Advanced Materials Research. 2014, Issue 923, p174-182. 9p. (englanniksi)
Britta Wolff, 2013: Hydrophobized Lime Plasters as Protective Surface in Wet Rooms in Monument Preservation (abstract) (englanniksi)
Kirjallisuutta, esim. Michael Ochs, 10.12.2009: Tadelakt: An old Maroccan Plaster Technique Rediscovered (englanniksi) 112 sivua. Paperback, W. W. Norton & Company. ISBN 978-0393732955
Sydneyn oopperatalo

| Sydneyn oopperatalo> The Sydney Opera House |
| --- | --- |

Sijainti:   Sydney, Australia
Koordinaatit:  33°51′25″S, 151°12′55″E
Rakennustyyppi:  oopperatalo
Valmistumisvuosi:  1973
Suunnittelija:  Jørn Utzon
Rakennuttaja:  Civil & Civic   M.R. Hornibrook
Urakoitsija:  Ove Arup & Partners
Omistaja:  Sydney Opera House Trust
Haltija:  New South Wales Ministry of the Arts.
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sydneyn oopperatalo on vuonna 1973 valmistunut rakennus Sydneyssä Australiassa. Siinä toimivat Australian ooppera, Australian kamariorkesteri, Sydneyn teatteri, Sydneyn sinfoniaorkesteri ja Australian baletti.
Rakennus sijaitsee hyvin näkyvällä paikalla Bennelong Pointissa Sydneyn satamassa lähellä Sydney Harbour Bridgeä. Sydneyn oopperatalo on yksi 1900-luvun omaperäisimmistä ja kuuluisimmista rakennuksista. Se valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2007 merkittävänä 1900-luvun monumenttina, joka edustaa luovuutta sekä arkkitehtoniselta että rakennussuunnittelun kannalta.
Historia

Uuden Etelä-Walesin osavaltion hallitus järjesti vuonna 1956 avoimen kansainvälisen suunnittelukilpailun ja nimitti siihen itsenäisen tuomariston. Kilpailussa haettiin suunnitelmaa kahdesta esityssalista, toinen oopperaa ja toinen sinfoniakonsertteja varten. Suunnittelurajoituksia tai kulujen ylärajaa ei määritelty. Kilpailun voitti tanskalainen arkkitehti Jørn Utzon, joka nimettiin projektin ainoaksi arkkitehdiksi.
Yleisen käsityksen mukaan myöhässä nelihenkisen tuomariston kokoukseen saapunut Eero Saarinen pelasti Utzonin kilpailutyön hylättyjen joukosta ja sai muutkin tuomarit hyväksymään sen voittajaksi.
Osavaltion parlamentti myönsi projektille 3,5 miljoonan Australian punnan eli 7 miljoonan Australian dollarin rahoituksen. Rakennuksen oli tarkoitus valmistua tammikuussa 1963.
Rakennustyöt aloitettiin 1957, ja rakennus valmistui lopulta 1973. Sen rakensi insinööriyritys Ove Arup and Partners, ja urakoitsija oli australialainen M R Hornibrook. Rakennusprojektin kulujen voimakas kasvu aiheutti vuonna 1966 sen, että osavaltion hallitus lopetti projektin rahoittamisen. Sen seurauksena Utzon jätti projektin, ja hallitus nimitti siihen uudet arkkitehdit. He tekivät suuria muutoksia rakennuksen sisätilojen suunnitelmiin. Työn valmistumista valvoi arkkitehtiyritys Hall, Todd and Littlemore. Rakennuskustannukset olivat lopulta 102 miljoonaa Australian dollaria.
Rakennuksen avasi virallisesti Australian kuningatar Elisabet II 20. lokakuuta 1973. Televisioitu avajaisseremonia sisälsi muun muassa ilotulituksen ja Ludwig van Beethovenin 9. sinfonian esityksen. Utzonia ei ollut kutsuttu, eikä hänen nimeään mainittu tapahtumassa. Oopperatalon ensiesitys oli Sergei Prokofjevin Sota ja rauha.
Rakennuksen tulotietä ja etupihaa paranneltiin vuosina 1986–1988. Utzon palkattiin vuonna 1999 kehittämään rakennukselle suunnitteluperiaatteet, joita noudatettaisiin kaikissa myöhemmissä rakennustöissä rakennuksen arkkitehtonisen eheyden turvaamiseksi. Utzonin ensimmäinen toimenpide oli uudistaa vastaanottosali, joka nimettiin vuonna 2004 Utzon Roomiksi.
Vuonna 2006 valmistui Utzonin johtama ulkotilojen muutostyö. Sen yhteydessä rakennuksen länsipuolelle lisättiin lasi-ikkunat, joiden läpi teatterin aulasta pystyi näkemään Sydneyn satamaan. Sisätilojen kunnostuksen yhteydessä rakennukseen sijoitettiin ensimmäinen hissi ja liukuportaat. Utzon uusi myös vanhentunutta ja riittämättömäksi käynyttä oopperasalia.
Kuvaus

Sydneyn oopperatalo on mitoiltaan 185 × 120 metriä. Siinä on noin tuhat huonetilaa. Huonetiloihin sisältyy viisi teatterisalia, viisi harjoitustilaa, kaksi pääeteistä, neljä ravintolaa, kuusi baaria sekä useita matkamuistomyymälöitä.
Esityskäytössä olevat salit istumapaikkoineen:
konserttisali, 2 679 istumapaikkaa, muun muassa Sydneyn sinfoniaorkesterin esityssali, järjestetään myös populaarimusiikkikonsertteja
Joan Sutherland Theatre, 1 507 istumapaikkaa, Australian oopperan ja Australian baletin esityssali
draamanäyttämö, 544 istumapaikkaa
näytelmätalo, 398 istumapaikkaa
studionäyttämö, 280 pysyvää istumapaikkaa
Konserttisalissa sijaitsevat oopperatalon suuret urut, jotka ovat maailman suurimmat mekaaniset urut. Uruissa on yhteensä 10 244 pilliä.
Oopperatalon ulkokatossa on yli miljoona valkoista keraamista laattaa, jotka on valmistettu Ruotsissa. Vaikka laatat on viimeistelty itsepuhdistuviksi, niitä on ajoittain huollettava ja vaihdettava.
Konserttisalin sisätilat
Käyttö

Sydneyn oopperatalossa toimivat Australian ooppera, Australian kamariorkesteri, Sydneyn teatteri, Sydneyn sinfoniaorkesteri ja Australian baletti. Rakennus on yksi maailman aktiivisimmista esittävän taiteen keskuksista. Siellä järjestetään vuosittain jopa 2500 esitystä, joihin tulee noin 1,5 miljoonaa katsojaa. Vierailijoita rakennuksessa käy vuosittain neljä miljoonaa, ja opastetuille kiertokäynneille osallistuu 200 000 vierailijaa.
Kuvia

Lännestä
Luoteesta
Pohjoisesta
Idästä
Kaakosta
Australian kansallispäivänä
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sydneyn oopperatalon virallinen sivu (englanniksi)
National Heritage Places – Sydney Opera House Department of the Environment and Energy. Viitattu 18.10.2018.
Livekuvaa Sydneyn oopperatalolta: kamera 1, kamera 2, kamera 3
Tietokoneanimaatio, joka havainnollistaa Sydneyn oopperatalon rakennetta kolmiulotteisen mallin avulla
Unescon maailmanperintökohteet Australiassa
Australian itä-keskiosien sademetsien suojelualueet
Fossiilialueet: Naracoorte ja Riversleigh
Australian rangaistussiirtolat
Fraser Island
Iso Valliriutta
Greater Blue Mountains -alue
Heard ja McDonaldinsaaret
Kakadu
Lord Howe
Macquariensaari
Ningaloo
Purnululu
Royal Exhibition Building
Carlton Gardens
Shark Bay
Sydneyn oopperatalo
Tasmanian erämaat
Uluru-Kata Tjuta
Queenslandin tropiikki
Willandran järvialue
Oopperatalo rakennusvaiheessa.
MicroStrategy

MicroStrategyn logo
MicroStrategy on yhdysvaltalainen pörssiin listattu ohjelmisto- ja sijoitusyhtiö.
MicroStrategyn perustivat vuonna 1989 Michael Saylor, Sanju Bansal ja Thomas Spahr. Se oli pitkään huonosti tunnettu ohjelmistoyhtiö, jonka toiminta rakentui liiketoimintatiedon hallinnan ratkaisujen ympärille. MicroStrategysta tuli kuitenkin merkittävä suurten bitcoiniin tekemiensä sijoitusten myötä. MicroStrategy otti bitcoinin käyttöön alun perin vararahastona elokuussa 2020. Vuonna 2021 yhtiö ilmoitti ensimmäisen kerran alkavansa hankkia bitcoineja myös velkakirjarahoituksella. Vuoden 2023 lopussa MicroStrategyn arvosta 90 % oli sidottu bitcoinin arvoon. Siitä olikin tullut bitcoinien suurin yritysomistaja.
Yhtiöllä oli kesäkuussa 2022 noin 129 218 bitcoinia. Lukuun laskettiin mukaan MicroStrategyn tytäryhtiöidensä kautta omistamat bitcoinit. Marraskuussa 2024 MicroStrategy omisti 252 220 bitcoinia, jossa sen kassavarat olivat lähes kokonaisuudessaan.
Seydou Keita

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Seydou Keita
Syntymäaika: 16. tammikuuta 1980 (ikä 45)
Syntymäpaikka: Bamako, Mali
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 183 cm
Junioriseurat
1995–1997: Salif Keita
1997–1999: Marseille
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1999–2000 | Marseille | 6 | (0) |
| 2000–2002 | Lorient | 58 | (1) |
| 2002–2007 | Lens | 157 | (19) |
| 2007–2008 | Sevilla | 31 | (4) |
| 2008–2012 | Barcelona | 119 | (16) |
| 2012–2014 | Dalian Aerbin | 37 | (10) |
| 2014 | Valencia | 11 | (1) |
| 2014–2016 | Roma | 46 | (3) |
| 2016–2017 | El-Jaish | 16 | (6) |
Maajoukkue
| 1998–2015 | Mali | 102 | (25) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 22. helmikuuta 2025.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 22. helmikuuta 2025.
| Mitalit> Maa:   Mali.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Mali.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Mali.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Maa:   Mali> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Gabon-Päiväntasaajan Guinea 2012 | Jalkapallo |  |
|  Pronssia | Etelä-Afrikka 2013 | Jalkapallo |  |
Seydou Keita (s. 16. tammikuuta 1980 Bamako, Mali) on malilainen jalkapalloilija. Hän pelasi muun muassa Ranskassa, Espanjassa ja Italiassa. Uransa hän lopetti kaudella 2016–2017 Qatarissa.
Ura

Keita aloitti ammattilaisuransa ranskalaisessa Marseillessa syksyllä 1999, mutta siirtyi pian Lorientiin. Kahden vuoden jälkeen Keita siirtyi Lensiin, jossa hän kohosi aina kapteeniksi asti. 11. heinäkuuta 2007 seura luopui vastahakoisesti avainpelaajastaan hänen solmiessa nelivuotisen sopimuksen Sevillan kanssa. Toukokuussa 2008 hän siirtyi FC Barcelonaan, jonka uusi valmentaja Pep Guardiola halusi Chelseaan myydyn Decon tilalle juuri Keitan.
Vuonna 2012 Keita siirtyi ilmaiseksi Kiinan Dalian Aerbiniin. Hän edusti alkuvuonna 2014 Espanjan La Ligassa Valenciaa ja kausina 2014–2016 Italian Serie A:ssa AS Romaa.
Keita pelasi useimmiten puolustavan keskikenttämiehen roolissa, mutta osallistui silti aktiivisesti pelinrakentamiseen. Keita oli fyysisesti erittäin vahva pelaaja, joka taisi pallonriistämisen puhtaasti, ilman sääntörikkomusta. Hän oli myös kuulu voimakkaista kaukolaukauksistaan.
Ura > Maajoukkueura

Maajoukkuetasolla synnyinmaataan Malia edustaneen Keitan suurin saavutus on vuoden 1999 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuiden kolmas sija. Hän pelasi Malin A-maajoukkueessa 102 A-maaottelua vuosina 1998–2015 ja teki niissä 25 maalia. Hän on Malin A-maajoukkueessa eniten maaotteluita pelannut ja eniten maaottelumaaleja tehnyt miesjalkapalloilija.
Vimmerby

| Vimmerby |
| --- | --- |
 Astrid Lindgrenin koti Vimmerbyssä.
 Vimmerby
 Koordinaatit: 57°39′56″N, 15°51′17″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Kalmarin lääni
Maakunta:  Småland
Kunta:  Vimmerbyn kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  7,56 km²
Väkiluku:  15 578
 – Väestötiheys:  1 049,5 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vimmerby on kaupunki ja samannimisen kunnan keskuspaikka Smoolannissa, Etelä-Ruotsissa Kalmarin läänissä. Vimmerbyn taajaman asukasluku vuonna 2021 oli 8 182 ja koko kunnan asukasluku 15 578.
Historia

Vimmerbyn kaupunginsinetti mainitaan vuodelta 1350 olevassa asiakirjassa, ja ensimmäinen maininta on peräisin jo vuodelta 1253.
Vuonna 1532 Kustaa Vaasa peruutti Vimmerbyn kaupunkioikeudet taistellessaan Hansaliittoa vastaan. Kaarle IX palautti kaupunkioikeudet vuonna 1604, mutta samalla kaupungin oli luovuttava oikeudesta harjoittaa merenkulkua Figeholmista. Tämä oikeus siirtyi Kalmarin ja Västervikin kaupungeille. Vastineeksi merenkulkuoikeuksien menettämisestä Vimmerby sai laajennetut oikeudet toimia markkinapaikkana ja vuonna 1689 vahvistettiin kaupungin oikeus harjoittaa härkäkauppaa koko Smoolannin alueella.
Romanit hyväksyttiin kaupungin porvareiksi 1600- ja 1700- lukujen vaihteessa. Heinäkuussa 1713 kaupunki laati kaupungin "Zieugenereista" luettelon, joka sisälsi kymmenen romanimiehen nimet. Tämä merkintä on luultavasti ensimmäinen romanien rekisteröinti Ruotsissa.
Hallinto

Vimmerbyn seurakunnasta irroitettu Vimmerbyn kaupunki muutettiin kaupunkikunnaksi vuoden 1862 kuntauudistuksessa. Vuonna 1971 kaupunkikunta muutettiin Vimmerbyn kunnaksi, jonka keskuspaikkana toimi Vimmerby.
Alue kuului vuoteen 1948 asti Vimmerbyn raastuvanoikeuteen, minkä jälkeen se kuului Seveden ja Tunalänin tuomiokunnan käräjäkuntaan vuoteen 1969 asti. Tämän jälkeen alue kuului Västervikin tuomiokunnan käräjäkuntaan vuoteen 1971 asti. Vuodesta 1971 vuoteen 2005 Vimmerby oli osa Västervikin tuomiokuntaa ja vuodesta 2005 lähtien se on kuulunut Kalmarin tuomiokuntaan.
Väestönkehitys

| Vimmerbyn taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 | 1960 |    | 6 016 | 6 016 |
| 1965 | 1965 |    | 6 762 | 6 762 |
| 1970 | 1970 |    | 7 201 | 7 201 |
| 1975 | 1975 |    | 7 405 | 7 405 |
| 1980 | 1980 |    | 7 319 | 7 319 |
| 1990 | 1990 |    | 7 394 | 7 394 |
| 1995 | 1995 |    | 7 779 | 7 779 |
| 2000 | 2000 |    | 7 808 | 7 808 |
| 2005 | 2005 |    | 7 827 | 7 827 |
| 2010 | 2010 |    | 7 934 | 7 934 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Elinkeinoelämä

Vimmerbyssä on useita pienyrityksiä, kuten koneteollisuuspajoja. Suurimmat konepajayritykset ovat erikoistuneet esimerkiksi kevytmetallien painevaluun. Vimmerbyssä on myös useita suuria elintarvikealan yrityksiä, kuten Arlan maitojauhetehdas sekä panimo Åbro Bryggeri.
Elinkeinoelämä > Turismi ja kirjallisuus

Astrid Lindgrenin kirjailijauran myötä kaupungissa kasvanut elinkeino on matkailu, johon kuuluu muun muassa kaupungissa sijaitseva Astrid Lindgren -teemapuisto. Vuonna 2019 Astrid Lindgrenin maailmassa vieraili yli 500 000 ihmistä.
17.–19. lokakuuta 2019 järjestettiin ensimmäistä kertaa kirjallisuusfestivaali "Vimmerby berättar", joka keskittyy lasten- ja nuortenkirjallisuuteen ja sen on tarkoitus olla vuosittain toistuva tapahtuma. Yksi festivaalin tapahtumapaikoista on Astrid Lindgrens Näs.
Elinkeinoelämä > Pankkitoiminta

Vimmerbyn säästöpankki perustettiin vuonna 1847 ja siirtyi Göteborgin pankin omistukseen vuonna 1932. Uusi säästöpankki samalla nimellä perustettiin uudelleen vuonna 1941, ja se on yhä itsenäinen. Vuonna 2001 pankki otti haltuunsa Yhdyspankin aiemman toiminnan paikkakunnalla ja se muutettiin samalla osakepankiksi.
Sekä Smålands enskilda bank, että Kalmar enskilda bank pitivät toimipistettä Vimmerbyssä ainakin 1860-luvulta lähtien. Smålandin pankki sulki konttorinsa 1880-luvun loppupuolella. Vimmerbyn Kansanpankki perustettiin 7. huhtikuuta 1899. Vuonna 1906 kansanpankki yhdistettiin Tukholman Diskonttopankin kanssa, ja Kalmar enskilda bank yhdistettiin Bankaktiebolaget Södra Sverigeen. 1910-luvulla Skånska handelsbanken avasi toimipisteen paikkakunnalla, mutta vuosikymmenen lopussa Skånska handelsbanken siirtyi Skandinaviska kreditaktiebolagetin omistukseen, Södra Sverige yhdistettiin Svenska Handelsbankeniin ja diskonttopankki yhdistettiin Göteborgin pankkiin. Kaikki kolme pankkia säilyttivät konttorinsa Vimmerbyssä. Skandinaviska banken luovutti konttorinsa Vimmerbyssä Jordbrukarbankenille elokuussa 1949.
Kesäkuussa 2016 Nordea sulki konttorinsa paikkakunnalla. Tämän jälkeen Handelsbanken ja Vimmerbyn säästöpankki jäivät ainoiksi pankeiksi.
Liikenneyhteydet

Vimmerbyn laitamilla sijaitsee valtateiden 40 (Göteborg–Västervik) ja 34 (Kalmar–Motala) risteys. Kaupungissa sijaitseva rautatie on Stångådalsbanan, ja keskustassa on Krösatågen-junien asema. Lähin lentokenttä on Hultsfredin lentokenttä, joka sijaitsee yli 20 km etelään kaupungista.
Paikkakunnalla ei ole koskaan ollut varsinaista vesiväylää, mutta keskiajalla liikennöitiin Stångån kautta Linköpingiin, jolloin hankalimmat kohdat ohitettiin hinaamalla veneitä maitse. Suunniteltu Kinda kanalin jatke Vimmerbyhyn ei koskaan toteutunut.
Koulutus

Vimmerbyssä on kaksi peruskoulua: Astrid Lindgrens skola ja Vimarskolan, yksi lukio: Vimmerby gymnasium sekä yksi kansanopisto: Vimmerby folkhögskola.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kalmarin läänin kuntien keskustaajamat
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Vimmerby
Käännös suomeksi
Mirada de mujer

| Mirada de mujer |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  60 min
Pääosissa:   Angélica Aragón  Ari Telch  Fernando Luján 
Alkuperämaa:   Meksiko
Alkuperäiskieli:  espanja
Verkko:   Azteca 13
Esitetty:  9. kesäkuuta 1997 – 5. kesäkuuta 1998
Jaksoja:  240
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  TV Azteca
Aiheesta muualla
IMDb
Mirada de mujer  on televisioyhtiö TV Azteca:n esittämä meksikolainen TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Angélica Aragón, Ari Telch ja Fernando Luján.
Aiheesta muualla

IMDB
Alweg

Torinon monorail
Monorail Seattlessa.
ALWEG-tyyppinen monorail Kuala Lumpurissa.
Alweg oli saksalainen kuljetusyritys, joka tunnettiin uranuurtajana yksikiskoisten ratojen eli monorailien kehittäjänä.
Historia

Alwegin perusti ruotsalainen teollisuusmoguli Axel Wenner-Gren tammikuussa 1953 nimellä Alweg-Forschung, GmbH (Alweg Research Corporation), jonka kotipaikka oli Fühlingenissä, Kölnin esikaupungissa Saksassa. Yritys oli seurausta Verkehrsbahn-Studiengesellschaftista (Transit Railway Study Group), joka oli jo edellisenä vuonna esitellyt ensimmäiset monorail-suunnitelmansa ja prototyyppinsä. Alweg-nimi on lyhenne tohtori Wenner-Grenin nimestä (Axel Lennart WEnner-Gren).
Alweg muistetaan parhaiten sen roolista Disneylandin alkuperäisen, vuonna 1959 avatun Disneylandin monorail-järjestelmän rakentamisessa ja Seattle Centerin monorail-järjestelmän rakentamisessa, joka avattiin vuoden 1962 Century 21 -näyttelyyn. Molemmat järjestelmät ovat edelleen toiminnassa, ja Seattle Center Monorail käyttää edelleen alkuperäisiä Alwegin junia, jotka ovat kulkeneet yli miljoona kilometriä. Torinoon Italia 61 -näyttelyä varten rakennettu kolmas järjestelmä jäi käyttämättä muutama kuukausi näyttelyn päättymisen jälkeen, ja se tuhoutui 1970-luvun lopulla tulipalossa, jonka sytyttivät todennäköisesti vandaalit. Järjestelmän jäänteet romutettiin vuonna 1981, ja pohjoisasema on nykyään toimistorakennuksena.
Vuonna 1963 Alweg esitti Los Angelesin piirikunnan hallintoneuvostolle ehdotuksen monorail-järjestelmästä, jonka Alweg suunnittelisi, rakentaisi, ylläpitäisi ja ylläpitäisi Los Angelesin piirikunnassa Kaliforniassa. Alweg lupasi ottaa kaiken taloudellisen riskin rakentamisesta, ja järjestelmän kustannukset katettaisiin kerättävillä lipunmaksuilla. Valvojat hylkäsivät ehdotuksen lähinnä Standard Oil of California ja General Motorsin poliittisen painostuksen vuoksi, sillä nämä olivat vahvoja autoriippuvuuden puolestapuhujia. Kuuluisa kirjailija Ray Bradbury, joka kannatti monorail-hanketta ja paheksui myöhempää siirtymistä metron rakentamiseen Los Angelesiin, paheksui tätä suuresti.
Alwegin tekniikka lisensoitiin vuonna 1960 Hitachi Monorailille, joka jatkaa Alwegin tekniikkaan perustuvien yksikiskoisten ratojen rakentamista ympäri maailmaa. Vuosikymmenien ajan maailman vilkkaimmin liikennöity yksikiskoinen rata, Tokion yksikiskoinen rata, valmistui vuonna 1964 Hitachin silloisen Hitachi-Alweg-divisioonan toimesta, ja nykyisin vilkkain yksikiskoinen rata, Chongqing Rail Transit, perustuu myös Alwegin ja Hitachin teknologiaan.
Alwegin ajauduttua taloudellisiin vaikeuksiin Krupp otti haltuunsa Alwegin Saksan toiminnot. Krupp lopetti Alwegin kaikki toiminnot vuoteen 1964 mennessä.
1960-luvulla oli suunnitelma rakentaa ALWEGin yksikiskoinen kiskoköysirata Slovakian Korkeaan Tatraan.