stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Länsi-Suomen Rukoilevaisten Yhdistys
Historia > Liikkeen kehittyminen

1800-luvun alkuun mennessä oli 1700-luvulla alkanut herätys pääosin taantunut. Tuohon aikaan ilmeni eri puolilla maata paikallisia hurmoksellisia herätyksiä, ja vuosina 1817–1829 vaikutti niin sanottu hyppyherätys Satakunnan ja Vakka-Suomen alueella. Tämän ja varhemman herätyksen pohjalta muodostui nykyinen rukoilevaisuus. Hurmoksellisten piirteiden lisäksi korostettiin rukousta ja aktiivista parannuksen tekoa. 1870-luvulla liike joutui kilpailemaan kannatuksesta evankelisuuden kanssa sen levittyä rukoilevaisuuden kannatusalueille. Tässä kohtaamisessa rukoilevaisuuden tietoisuus oman uskontulkintansa omaleimaisuudesta terävöityi. 1800-luvun lopulta alkaen tuli ongelmaksi myös suhtautuminen uusiin kirkollisiin kirjoihin. Rukoilevaiset eivät hyväksyneet uutta virsikirjaa, kirkkokäsikirjaa tai raamatunkäännöstä vaan käyttivät edelleen siihen asti käytössä olleita vuoden 1701 virsikirjaa, vuoden 1776 Raamattua ja vuoden 1693 kirkkokäsikirjaa. Tämä aiheutti osittaista vetäytymistä kirkon aktiivisesta jumalanpalveluselämästä omien seurojen puitteisiin. 1900-luvulla liike alkoi organisoitua alkamalla pitää yhteisiä herännäisjuhlia vuodesta 1906. Vuonna 1911 perustettiin oma lehti, Länsi-Suomen Herännäislehti ja 1926 perustettiin Eurajoen kristillinen opisto. Yhdistykseksi liike organisoitui vuonna 1941.
Historia > Jakautuminen

1984 rukoilevaisuus jakaantui kahtia, Suomen rukoilevaisen kansan yhdistykseksi ja Länsi-Suomen Rukoilevaisten Yhdistykseksi. Suurimpana syynä jakaantumiselle oli yhdistysten erilainen suhtautuminen kirkollisiin uudistuksiin. Länsi-Suomen Rukoilevaisten Yhdistys halusi säilyttää rukoilevaisuudelle ominaiset tunnusmerkit (polvirukous, vanhojen veisuu- ja saarnakirjojen käyttö) sekä pitäytyä naispappeuden vastaisella kannalla, mitä yhdistys perusteli Raamatulla. Suomen Rukoilevaisen Kansan Yhdistys taas halusi uudistaa liikettä (esimerkiksi hyväksymällä naispappeuden) rukoilevaisuudelle tunnusomaisten piirteiden jäädessä osittain pois. Länsi-Suomen Rukoilevaisten Yhdistykselle jäi jo vuonna 1911 perustettu Länsi-Suomen Herännäislehti, kun taas Suomen rukoilevaisen kansan yhdistykselle jäi Eurajoen kristillinen opisto, rukoilevaisuuden perinteikäs keskus.
Perinteet

Herätysliikkeenä Länsi-Suomen Rukoilevaisten Yhdistys edustaa Varsinais-Suomen 1700-luvun jälkipuoliskon pietististen kansanherätysten perintöä. Sen ydinalue on Länsi-Suomessa Porin ja Rauman ympäristön maaseutu. Liikkeelle on tyypillistä polvirukous seurojen aikana sekä vanhojen laulu- ja saarnakirjojen käyttö. Seurapuheet ovat toisinaan pitkiä ja ammentavat sisältönsä vanhasta hartauskirjallisuudesta. Julistus on juurevaa herätys- ja parannussaarnaa, jossa kuulijoita muistutetaan syntiturmeluksen syvyydestä ja rohkaistaan omistamaan Kristuksen hankkima lahjavanhurskaus. Lisäksi kuulijoiden mieliin kerrataan armonjärjestystä. Jumalanpalvelukset pidetään vanhan 1600-luvun lopulta peräisin olevan kirkkokäsikirjan mukaan ja virret veisataan vuoden 1701 virsikirjasta. Seuroissa lauletaan myös vanhoja Siionin virsiä sekä laulukokoelmaa Halullisten Sielujen hengelliset laulut. Myös vuoden 1776 raamatunkäännös, Biblia, on ahkerassa käytössä. Lisäksi kotikäytössä on Svebiliuksen katekismus, joka on Lutherin Vähä katekismus piispa Olaus Svebiliuksen selittämänä, sekä vaihtelevassa määrin myös luterilais-pietististä hartauskirjallisuutta, kuten esimerkiksi Lutheria, Arndtia ja Scriveriä.
Toiminta

Nykyään Länsi-Suomen Rukoilevaisten Yhdistys edustaa oman kuvauksensa mukaan vireää ja elinvoimaista herätysliikettä, joka on laajentanut toimintaansa voimakkaasti. Vuonna 1996 perustettiin oma osa-aikainen papin virka vastaamaan liikkeen hengellisestä työstä. Saman vuoden syksyllä aloitettiin Keniassa luterilaisten Tunnustuskirjojen kääntäminen swahiliksi. Yhteistyökumppanina toimii vastaaviin hankkeisiin eri maissa erikoistunut yhdysvaltalainen järjestö Lutheran Heritage Foundation. Länsi-Suomen Rukoilevaisten Yhdistys on myös voimakkaasti mukana Kenian maasai-alueilla sekä Saksan muslimien parissa tehtävässä lähetystyössä. Lähetykselle suunnatut varat ohjataan kohteisiinsa erillisen lähetysrahaston kautta. Suomessa vanhan käsikirjan mukaisia ehtoollisjumalanpalveluksia ja seuroja järjestetään eri puolilla Länsi-Suomea osin yhteistyössä paikallisseurakuntien kanssa. Uraauurtavasta kustannustoiminnasta mainittakoon esimerkkinä vuosisatoja käytössä olleiden kansankoraalien kerääminen ja julkaiseminen (Siionin Virret ja Halullisten Sielujen hengelliset laulut), jota voidaan syystä pitää myös varsinaisena kulttuuritekona, sekä vuoden 1701 virsikirjan nuottipainoksen julkaiseminen (V. 1701 Virsikirjan Nuotit Rukoilevaisten tapaan). Kuukausittain ilmestyvä Länsi-Suomen Herännäislehti toimii rukoilevaisten pää-äänenkannattajana. Lehden päätoimittajana toimii pastori Timo Laato.
Toiminta > Nuorten toiminta

Länsi-Suomen Rukoilevaisten Yhdistyksen järjestää vuosittain oman rippileirin. Nuorteniltoja järjestetään 2–3 viikon välein rukoilevaisperheiden kodeissa tai paikallisten seurakuntien tiloissa. Perinteeksi ovat muodostuneet vuosittaiset nuorten järjestämät lastenleirit, puuhapäivät ja lähetysmyyjäiset. Lisäksi nuoret ovat järjestäneet muun muassa äitien hemmottelupäivän, säilömistalkoita ja vastanneet vuosittaisten kesäseurojen ruokailun järjestämisestä. Lähetysmyyjäisistä saamillaan varoilla nuoret lähettävät keskuudestaan talkoolaisia lyhyille työjaksoille (1–3 kk.) Keniaan, ostavat lääkkeitä lähetyskentille ja tukevat lähetystyöntekijöitä jne. Nuorten piirissä toimii myös vanhan virren veisuuseen erikoistunut kuoro, joka on julkaissut kolme äänitettä (Ah suloisin mun Vapahtajain, Sun tykös turvaan Jumalan ja Jouluvirsi veisatkaam). Nuorten toiminnassa pidetään tärkeänä, etteivät nuoret lokeroidu omaksi osastokseen, vaan osallistuvat nuorteniltojen lisäksi myös seuroihin ja vanhan käsikirjan mukaisiin jumalanpalveluksiin.
Toiminta > Kesäseurat

Kesäseurat ovat Länsi-Suomen Rukoilevaisten yhdistyksen vuotuinen kesäjuhla. Niitä vietetään viikonloppuna heinäkuun puolenvälin jälkeen.
Vuonna 1996 kesäseurat olivat Luvialla , 
1997 Kankaanpäässä , 
1998 Laitilassa , 
1999 Eurassa, 
2000 Raumalla , 
2001 Nakkilassa , 
2002 Huittisissa, 
2003 Lapissa , 
2004 Kalannissa, 
2005 Kiukaisissa , 
2006 Noormarkussa , 
2007 Eurassa , jolloin juhlavieraita oli noin 700–800 , 
2008 Eurajoella , 
2009 Pomarkussa , 
2010 Laitilassa , 
2011 Lapissa , jolloin juhlavieraita oli noin 700 , 
2012 Luvialla , 
2013 Kokemäellä , 
2014 Harjavallassa , 
2015 Huittisissa , 
2016 Nakkilassa , 
2017 Kiukaisissa , 
2018 Noormarkussa  ja 
2019 Eurajoella . 
Vuoden 2020 kesäseurat peruttiin koronapandemian vuoksi.
Kesäseurojen vietto jatkui vuonna 2022 Lapissa , 
2023 Kalannissa  ja
2024 Luvialla .
Aiheesta muualla

Länsi-Suomen Rukoilevaisten Yhdistys
Lutheran Heritage Foundation
Laukaus Kyproksessa

| Laukaus Kyproksessa |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Åke Lindman
Käsikirjoittaja:  Kari Uusitalo Yrjö Höysnemi
Perustuu:  liikemies Oleg Jakovlewin ideaan
Tuottaja:  Oleg Jakovlew
Säveltäjä:  George Kotsonis
Kuvaaja:  Kalle Peronkoski
Leikkaaja:  Allan Wallenius
Pääosat:  Demetra Demetri Monica Vassiliou Åke Lindman Jaakko Ahvonen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Ensi-ilta:  2. huhtikuuta 1965
Kesto:  92 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Laukaus Kyproksessa on Åke Lindmanin ohjaama elokuva vuodelta 1965.
Kyprokselle meni suomalaisia rauhanturvaajia ensi kerran 1964. Lindmanin elokuva valmistui seuraavana vuonna vaikeuksien jälkeen. Lindman itse on sanonut sitä katastrofiksi.
Suomalaisnäyttelijät olivat pääosin harrastajia. Rooli oli myös maskeeraaja monsieur Mossella eli Raimo Jääskeläisellä, jonka lempinimi on peräisin juuri tästä elokuvasta.
Suuren kohun saattelemasta elokuvasta ei tullut yleisömenestystä, vaan se poistui ohjelmasta pian. Elokuva jäi tuottaja Oleg Jakovlewin ainoaksi tuotannoksi, eikä Lindmankaan ohjannut 30 vuoteen yhtään elokuvateatterielokuvaa.
Arviot

Aikalaiskriitikoista muun muassa Paula Talaskivi, Heikki Eteläpää ja Greta Brotherus antoivat elokuvalle murskakritiikin, Inkeri Lius (Suomen Sosialidemokraatti) oli myönteisempi: "Kuvauksen (Peronkoski) puolesta rauhallinen ja mielenkiintoinen filmi, jonka musiikkia seuraa mielellään" mutta "rakkaustarina on erittäin yksinkertainen eikä se siedä erittelyjä". Myönteisehköön arvioonsa Martti Savo (Kansan Uutiset) lisää: "Elokuvalle on eduksi se, että siinä näkee enemmän kyproslaisia kuin suomalaisia".
Arto Pajukallio (Katso) arvioi elokuvaa televisioesityksen aikana myönteisin sanakääntein: "Vaara, romantiikka ja eksotiikka kihelmöivät lopputuloksessa jännittävällä tavalla. Kulttuurit lähentyvät kreikkalaisen kansantanssin ja suomalaisen letkajenkan muodossa jotain etelänmatkoille tyypillistä tavoittavassa kohtauksessa." Jussi Karjalainen (Helsingin Sanomat) löytää jopa camp-huumoria.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Demetra Demetri  | … |  Stalo Pelikanos   |
|  Monica Vassiliou  | … |  Maria, Stalon ystävätär   |
|  Åke Lindman  | … |  Onni Lintula, suomalainen jääkärivääpeli   |
|  Jaakko Ahvonen  | … |  Masa, suomalainen jääkäri   |
|  Raimo Jääskeläinen  | … |  Mosse, suomalainen jääkäri   |
|  Juha Soisalo  | … |  Jaska, suomalainen jääkäri   |
|  Veikko Piironen  | … |  Teemu, suomalainen jääkäri   |
|  Timo Helin  | … |  Göran Karlsson, suomalainen jääkäri   |
|  Nicos Pantelides  | … |  Stalon isä   |
|  Elli Panayiotou  | … |  Stalon äiti   |
|  Andreas Nicolis  | … |  Antonis, Stalon veli   |
|  Takis Stavrinides  | … |  postikonttorinhoitaja Astaki Costis   |
|  Christos Eleftheriades  | … |  pappi   |
|  Tasos Kotsoulides  | … |  sairaan lapsen isä   |
|  Afentra Kotsoulides  | … |  sairaan lapsen äiti   |
|  Maro Kotsoulides  | … |  sairas lapsi   |
|  Kostakis Khristoforou  | … |  sulhanen   |
|  Yiannoula Kharalambous  | … |  morsian   |
|  Tuomo Kattilakoski  | … |  lääkintämajuri   |
Aiheesta muualla

Yle Areena - Laukaus Kyproksessa
Neljä rakkautta

| Neljä rakkautta |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Hampe Faustman Johan Jacobsen
Käsikirjoittaja:  Hampe Faustman  Volodja Semitjov (Ruotsi) Olle Hellbom (Ruotsi) Mika Waltari (Suomi) Arvid Müller (Tanska) Victor Borg (Norja)  Soya (Norja)
Tuottaja:  T. J. Särkkä (Suomi)
Säveltäjä:  Heikki Aaltoila (Suomi)
Kuvaaja:  Kalle Peronkoski (Suomi)
Leikkaaja:  Armas Vallasvuo (Suomi)
Lavastaja:  Jaakko Hurme (Suomi)
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi, Ruotsi, Norja, Tanska
Tuotantoyhtiö:  Suomen Filmiteollisuus Sandrew-Ateljéerna Flamingo Film Fotorama Filmbureau
Ensi-ilta:   3. syyskuuta 1951  12. lokakuuta 1951  11. helmikuuta 1952  9. kesäkuuta 1952
Kesto:  100 min
Alkuperäiskieli:  suomi, ruotsi, norja, tanska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Neljä rakkautta on neljän Pohjoismaan yhteistyöelokuva vuodelta 1951. Sen ruotsalaisen ja suomalaisen osuuden on ohjannut Hampe Faustman ja tanskalaisen ja norjalaisen osuuden Johan Jacobsen, joilla kummallakin oli takanaan kymmeniä elokuvaohjauksia. Käsikirjoitustiimissä oli mukana muun muassa Mika Waltari.
Tarina alkaa, kun Pohjoismaiden kuninkaat kohtaavat 1914 vakavassa poliittisessa tilanteessa. Tilaisuuteen osallistuu suomalainen aateliskaunotar, johon kuninkaat ihastuvat, ja joku heistä onnistuu pääsemään neidon huoneeseen. Tuloksena on tytär, josta kehkeytyy laulajatar.
Arviot

Suomalaisten kriitikkojen mukaan suomalainen osuus oli paras. Eugen Terttula katsoi, että käsikirjoituksen ja ohjauksen keskittäminen yksiin käsiin olisi estänyt hajanaisuuden.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sonja Wigert  | … |  suomalainen aatelisnainen / hänen tyttärensä laulajatar Nina Lind   |
|  William Markus  | … |  insinööri Toivo Nurminen   |
|  Aku Korhonen  | … |  autonkuljettaja Onni Halla   |
|  Heikki Savolainen  | … |  tukkilainen   |
|  Joel Asikainen  | … |  tukkilainen   |
|  Sture Lagerwall  | … |  lentäjäeversti Gustaf Dalander   |
|  Poul Reichhardt  | … |  dosentti Axel Foulsen   |
|  Asbjørn Andersen  | … |  saksalainen aliupseeri   |
|  Georg Richter  | … |  meteorologi Finn Borg   |
|  Henki Kolstad  | … |  Björn Moe, Finn Borgin avustaja   |
|  Claus Wiese  | … |  Stein Foss, Finn Borgin avustaja   |
|  Georg Skarstedt  | … |  somistaja   |
|  Leo Riuttu  | … |  kirjanpitäjä   |
|  Arvo Kuusla  | … |  tukkilainen   |
|  Kauko Vuorensola  | … |  pontikankeittäjän apulainen   |
|  Armas Jokio  | … |  tukkilainen   |
|  Veikko Linna  | … |  työnjohtaja Mäkinen   |
|  Heimo Lepistö  | … |  tukkilainen   |
|  Eija Inkeri  | … |  sihteeri   |
|  Bengt Blomberg  | … |  Sigurd Torarinsen, islantilainen   |
|  Hannes Veivo  | … |  komisario   |
|  Matti Lehtelä  | … |  poliisiupseeri   |
|  Bjarne Bø  | … |  kapteeni   |
|  Arttu Suuntala  | … |  pontikankeittäjä   |
|  Pentti Irjala  | … |  tukkilaisia   |
|  Juhani Kumpulainen  | … |  tukkilaisia   |
|  Pentti Auer  | … |  tukkilaisia   |
|  Kauno Laine  | … |  tukkilaisia   |
|  Arvo Lehesmaa  | … |     |
|  Karl Gustav Ahlefeldt  | … |  vastarintaliikkeen jäsen   |
|  Kjeld Petersen  | … |  vastarintaliikkeen jäsen   |
|  Tavs Neiiendam  | … |  vastarintaliikkeen jäsen   |
|  Søren Weiss  | … |  vastarintaliikkeen jäsen   |
|  Kjeld Jacobsen  | … |  kasvitieteilijä Leif Høst   |
|  Louis Miehe-Renard  | … |  ”insinööri”   |
|  Theodor Weissman  | … |  teknillinen johtaja Gråhara   |
|  Alexander Baumgarten, von  | … |  salapoliisi   |
|  Stig Johansson  | … |  autonkuljettaja/salapoliisi   |
|  Georg Funkqvist  | … |  Malmön pormestari   |
|  Bengt Logardt  | … |  ensimmäinen adjutantti   |
|  Börje Mellvig  | … |  toinen adjutantti   |
|  Gyrd Løfqvist  | … |  kolmas adjutantti   |
|  Jack Feldstad  | … |     |
|  Kåre Wiklund  | … |     |
|  Toralf Sandø  | … |  portieeri   |
Erämaan turvissa

| Erämaan turvissa |
| --- | --- |
 Elokuvan mainos Elokuva-lehdessä.
Ohjaaja:  Friedrich von Maydell  Kalle Kaarna  Carl von Haartman
Käsikirjoittaja:  Vitalis von Plato  Friedrich von Maydell  Hertha von Maydell
Tuottaja:  Hugo Stenlund
Säveltäjä:  Jean Sibelius  Toivo Palmroth
Kuvaaja:  Josef Dietze
Pääosat:  Bernhard Goetzke   Elisabeth Frisk   Aarne Leppänen   Hanna Taini
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Sarastus Oy
Ensi-ilta:  19. lokakuuta 1931
Kesto:  83 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  ei tiedossa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Erämaan turvissa (mainostettiin myös nimillä Naisen tähden, Tundra–Valse Triste sekä Oliko hän vakoilija?) on vuonna 1931 valmistunut suomalais-saksalainen elokuva, jonka ovat ohjanneet saksalainen paroni Friedrich von Maydell sekä suomalaiset Kalle Kaarna ja Carl von Haartman. Elokuvan ensi-ilta oli 19. lokakuuta 1931 Kino-Palatsi-teatterissa Helsingissä.
Vuoteen 1913 sijoittuvassa elokuvassa Bernhard Goetzken esittämä venäläisupseeri pelastaa ohranan takaa-ajaman anarkistin Vera Maretskajan (Hanna Taini) Helsingin kadulta. Heidän välilleen syntyy romanssi, mutta ohrana pidättää upseerin ravintolaillan aikana ja hänet karkotetaan Siperiaan syytettynä vallankumouksellisten avustamisesta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Bernhard Goetzke  | … |  vanha metsästäjä, entinen upseeri   |
|  Aarne Leppänen   | … |  nuori metsästäjä, sotilas   |
|  Elisabeth Frisk   | … |  Liisa, sairas nainen   |
|  Hanna Taini  | … |  nihilistityttö Vera Maretskaja   |
|  Kalle Kaarna   | … |  ohranan salapoliisi   |
|  Carl von Haartman  | … |  kuulusteleva ohranan upseeri   |
|  Jorma Suomalainen   | … |  vartiomies   |
|  Theodor Tugai   | … |  lappalainen   |
|  Aku Korhonen   | … |  juhliva lappalainen   |
|  Waldemar Wohlström  | … |  juhliva lappalainen   |
|  Toivo Pohjakallio  | … |     |
Muut tekijät

Hugo Stenlund	  - tuottaja
Jean Sibelius	- musiikki
Toivo Palmroth	- musiikki
Friedrich von Maydell	- käsikirjoitus
Vitalis von Plato	- käsikirjoitus
Hertha von Maydell	- käsikirjoitus
Josef Dietze  - kuvaus
Väinö Hukka  - järjestäjä
Bertil von Alftan - valokuvat
Mikko Anttonen

Parikkalan ritarimuistomerkki Harjulinnassa.
Mikko Johannes Anttonen (15. maaliskuuta 1911 Parikkala – 22. helmikuuta 2005 Savonlinna) oli suomalainen Mannerheim-ristin ritari ja maanviljelijä. Hän työskenteli koko ikänsä maanviljelijänä kotitilallaan Parikkalassa. Hänen vanhempansa olivat Pekka Anttonen ja Vilhelmiina Vilska, puoliso Parikkalan Tyrjällä syntynyt Martta Pajari (1915–2011). Perheeseen syntyi kahdeksan lasta.
Henkilötiedot

Mikko Anttonen syntyi Parikkalan Rautalahden kylässä 1911 ja kuoli Savonlinnan keskussairaalassa 2005. Hänet on haudattu Parikkalan hautausmaalle. Anttonen on Mannerheim-ristin ritari numero 166, Mannerheim-ristin ritarin arvon hän sai 21. joulukuuta 1944 ansioistaan jatkosodassa. Hänen sotilasarvonsa ritariksi nimitettäessä oli kersantti, 4. kesäkuuta 1968 hänet ylennettiin vääpeliksi.
Sotilasura

Varusmiespalvelus: Käkisalmen Jääkäripataljoona 1932–1933
Talvisota: KTR12, Kollaa, lähettialiupseeri.
Jatkosota: 33. RjK.; Vallilan Rykm./2.P; JR28/12.K; Tyrjä, Elisenvaara, Kurkijoki, Räisälä, Muolaa, Salmenkaita, Joutselkä, Valkeasaari, Kannas as.sota, Inkeri, Hartonen, Siiranmäki, Ahijärvi, Äyräpään sillanpää, Hopeasalmi, Punnus, Salmenkaita, Vuosalmi. Puolijoukkueen johtaja, joukkueen johtaja. Haavoittunut 4.9.1941 Valkeasaaressa luodista kaulaan ja 23.6.1944 Hopeasalmessa sirpaleesta vasempaan reiteen. MMR no. 166 21.12.1944 (MMR2), VR4 kahdesti, VM1, VM2 kahdesti, talvisodan muistomitali, jatkosodan muistomitali. Kotiutettu 14.11.1944 Rantasalmella. Sotainvalidien kultainen ansiomerkki.
Jalkaväkirykmentti 49:n komentajan esitys

Jalkaväkirykmentti 49:n komentajan, everstiluutnantti T. Peitsaran 30.09.44 allekirjoittama ja rykmentin esikuntapäällikön, majuri R. Hämäläisen varmentama esitys Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin myöntämisestä kersantti Mikko Johannes Anttoselle:
»Kers. Anttonen on toiminut talvisodassa kk-ryhmänjohtajana saaden ansioistaan Vm. 2:n ja Vm. 1 :n. Kesähyökkäyksen ajan kers. Anttonen toimi myös erinomaisella tavalla kk. ryhmänjohtajana saaden ansioistaan VR 4. Asemasodan ajan on kers. Anttonen toiminut kk.joukkueessa puolijouk. ja joukkueenjohtajana kunnostautuen erikoisesti tarkka-ampujana. Hänen "tilillään" on tältä ajalta useita kymmeniä kaatuneita vihollisia. Vetäytymisvaiheen aikana toimi kers. Anttonen kk.joukkueen johtajana 9.6.44 ja 10.6.44 kunnostautui "Sorrentossa" Ohtan lohkolla vihollisen voimakkaiden partioiden torjunnassa. 11.6.44 torjui Hartosissa kkilla vihollishyökkäyksen kaataen lukuisia vihollisia. 11. ja 12.6.44 kävi yhteensä kolmen partion mukana niiden johtajana syvällä vihollisasemissa, tuoden joka kerralla selvän kuvan vih. vahvuudesta ja toiminnasta. Poistui viimeisenä Hartosista jälkijoukon johtajana aiheuttaen ryntäävälle viholliselle taas raskaita tappioita. 15.6.–16.7.44 oli alistettuna 11./JR :lle Ahijärvellä.  Kunnostautui erinomaisella tavalla, torjuen mitä ankarimmassa kranaattitulessa 3 kk:lla vihollisen hyökkäykset, aiheuttaen viholliselle erittäin raskaat tappiot. Talloin kers. Anttonen väsymättä kannusti miehiä taisteluun, toimien itse aina kuumimmassa paikassa. 22.6.44 haavoittui kers. Anttonen Äyräpään sillanpääaseman taisteluissa, mutta jäi vammastaan huolimatta paikalleen, osallistuen kolmeen vastaiskuun niiden johtajana. Tällöin hän keräsi miehet sieltä mistä sai ja itse edeltä hyökäten esimerkillään sai väsyneet miehet mukaansa. Vasta jouduttuaan haavansa johdosta kuumeeseen, lahti JSp:lle ja joutui sieltä evakuoitavaksi. Kers. Anttonen on käytökseltään erittäin sotilaallinen. Hänellä on esimiestensä ja alaistensa ehdoton luottamus.»
Rykmentinkomentajan esityksessä on 2. divisioonan komentajan, kenraalimajuri 
A. Blickin allekirjoitus sekä hänen käsin kirjoitettu lausuntonsa: "Puollan 6.10.44.". Esitys on kirjattu Päämajan komento-osastolla 8.10.1944 (N:o 3707).
Komentoesikunnan päällikön esittely

"Ehdotetaan 2. Divisioonan komentajan, kenraalimajuri A. Blick'in esityksestä, että kersantti Mikko Johannes Anttonen (2.DE, III/JR 49) nimitettäisiin Vapaudenristin 2 lk:n Mannerheim-ristin ritariksi..." Esittelylistan alkuperäinen päivämäärä .10.1944. on korjattu nimityspäivämääräksi 21.12.1944.
Viralliset nimitysperustelut

"Ylipäällikkö on pvm:llä 21.12.44 nimittänyt Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi kersantti Mikko Johannes Anttosen. ..."
JR 49:n kirj. N:o 3666/1/6 sal./30.09.1944.
Esittelylista N:o 2270; PM:n komento-osaston kirj. N:o 3707/Kom.5/sal.
Luettelo Ylipäällikön myöntämistä kunniamerkeistä N:o 115/24.1.1945.
Cloud1

| Cloud1 Oy |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
Perustettu:  2012
Toimitusjohtaja:  Seppo Kuula
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Toiminta-alue:  Suomi
Toimiala:  informaatioteknologia
Liikevaihto:  10,1 milj. € (2023)
Liikevoitto:  0,5 milj. € (2023)
Henkilöstö:  65 (2023)
Kotisivu:  www.cloud1.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Cloud1 Oy on suomalainen vuonna 2012 Helsingissä perustettu IT-palveluyritys. Vuonna 2023 Cloud1 työllisti noin 65 työntekijää.
Cloud1:n osaaminen kattaa datan hallinnan ja hyödyntämisen kokonaisuuden lähdejärjestelmistä sovelluksiin ja raportointiin. Erikoistumisalueet ovat data-alustat ja integraatiot. Yhtiön asiakkaita ovat mm. Alko, Helen ja Kemira. Yhtiön edustajat ovat julkisuudessa kritisoineet IT-alan muuttumista henkilöstövuokraukseksi.
Hallinto, omistajat ja yritysostot

Yhtiön toimitusjohtajana aloitti vuonna 2024 Seppo Kuula, ja sen on perustanut Harri Puupponen. Yhtiön henkilöstön lisäksi vähemmistöomistajana on vuodesta 2022 alkaen ollut pääomasijoitusyhtiö Voland Partners. Vuoden Microsoft-vaikuttajaksi valitun Jouni Heikniemen perustama Devisioona oli Cloud1:n ensimmäinen yritysosto ja koneoppimisen asiantuntija Smartbi seuraava yritysosto. Suomen Pääomasijoittajat ry:n mukaan Cloud1 on yksi IT-alan yhdestätoista potentiaalisesta lähivuosien pörssilistautujasta.
Aiheesta muualla

Cloud1 Oy:n verkkosivut
Devisioona Oy:n verkkosivut
Smartbi Oy:n verkkosivut
Singapore (albumi)

| Singapore Frederik |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1984
 Tuottaja(t): Kassu Halonen
 Tyylilaji: Iskelmä
 Levy-yhtiö: Reetu Records
Frederikin muut julkaisut
| Roadstar 1983 | Singapore 1984 | Vänrikki Skool 1986 |
Singapore on Frederikin julkaisema ja hänen perustamansa Reetu Recordsin toinen levy. Levyltä löytyy mm. Reetun Leena Vanamon kanssa laulettu ”Haluan vain sun”. Albumi myi kultaa tuoden Frederikille neljännen kultalevyn.
Kappaleet

A
Tule tyttö kyytiin – 3.46
Porompompom – 3.13
Isä älä muistele pahalla – 3.12
Haluan vain sun – 3.31 (Voulez vous danser)
Alla tähtitaivaan – 3.18
Elämäni nainen – 3.12
B
Singapore – 3.18
En voi kääntää sinusta pois ka ka katsettani – 3.11
Sinun muistosi elää – 3.10
Mari – 3.26
Älä kiellä suudelmaa – 3.31
Anna mulle yö – 3.34
Aiheesta muualla

Singapore discogs.com -sivustolla (englanniksi)
| n k Frederik |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Tulin, näin ja voitin...  En periks anna milloinkaan  Se jokin minulla on  Ramaya  Olen Dracula  Tuu jo tangoon  Tsingis Khan  Kolmekymppinen  Alta pois  Roadstar  Singapore  Vänrikki Skool  Poing Poing Poing  Frederik & Café Casablanca  Uhri rakkauden  Parhaat vuodet - Prinssi Frederik XIV  Killeri  Hulabaloo  Adios  Kuka sinä olet  Sä tulit koputtamatta  Täydet kympit  Pelimies  Äijäenergiaa  Ladyboy  Missä on jatkot? 
Kokoelmat:  Parhaat päältä  28 parasta  Pelkkää rautaa  2 alkuperäistä Tsingis Khan ja Kolmekymppinen  20 suosikkia – Tsingis Khan  20 suosikkia – Rensselit pykälään  30 hittiä! – Live  Kovimmat hitit  20 suosikkia – Se jokin sinulla on  Tuu jo tangoon – 35 vuotta rautaista Reetua  Nostalgia  Tähtisarja – 30 suosikkia (Frederik)  Tulin näin ja voitin, Kolmekymppinen  Suomidiskon Kuningas - Livenä Flamingo Clubilla  Finnhits 2012 kiertue  MatsoRakkautta 
Muuta:  diskografia