stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Karin Widnäs

Widnäsin teos Kimono Turussa.
Kauniimpi kaupunki -ympäristötaideteos, yhdessä Pekka Paikkarin kanssa. Teos on kahdessa peräkkäisessä Lahdenväylän alittavassa alikulkutunnelissa Helsingin Jakomäessä.
Karin Widnäs-Weckström (s. 1946 Helsinki) on suomalainen keraamikko. Hän työskentelee Fiskarsissa.
Widnäs on opiskellut Taideteollisessa korkeakoulussa ja valmistunut 1977.
Widnäs on suunnitellut ravintola Savoylle uniikin astiaston For Savoy, joka valmistetaan käsityönä. Siihen kuuluu 16 osaa, suunnittelutyössä on ollut mukana Savoyn keittiöpäällikkö Kari Aihinen. Astiasto on valkoinen ja muodoltaan yksinkertainen. Sarja on osa Helsingin muotoilupääkaupunkivuotta. Hänelle myönnettiin vuonna 2017 Pro Finlandia -kunniamerkki. Vuonna 2019 hänelle myönnettiin taiteilijaeläke.
Kimono

Widnäs on suunnitellut Turkuun Kimono-nimisen taideteoksen. Teos koostuu pyörivään teräskehikkoon kiinnitetyistä valkoisista keraamisista kimonon mallisista osista. Talvella pimeään aikaan keraamiset osat on valaistu värillisellä valolla. Yön mittaan valon väri vaihtuu sinisestä purppuraan ja edelleen vaaleanpunaiseen. Sylinterin muotoinen teos on korkeudeltaan noin 7,5 metriä ja halkaisijaltaan noin 1,2 metriä. Se on sijoitettu peittämään 1950-luvulla rakennetun jätevedenpumppaamon hajunpoistopiippu. Pumppaamo on Aurajoen rannassa, Sairashuoneenkadun päässä. Se aiheutti pahoja hajuhaittoja, jotka poistuivat, kun taideteoksen asennuksen yhteydessä piippu sai ilmansuodattimen. Teos on Turun kulttuuripääkaupunkivuoden 2011 hanke ja paljastettiin kulttuuripääkaupunkivuoden avajaispäivänä 15. tammikuuta 2011.
Kauniimpi kaupunki

Maailman muotoilupääkaupunki Helsinki 2012 -organisaation yhtenä hankkeena oli Savi ja puu kaupungissa. Pekka Paikkarin ja Karin Widnäsin vetämä hanke teki Helsingin Jakomäen ja Alppikylän asuinalueet yhdistävään Lahdenväylän alikulkuun ympäristötaideteoksen Kauniimpi kaupunki. Moottoritien alikulkutunnelin seinät saivat päällystyksekseen keramiikkalaatoista tehdyn teoksen. Laattojen kuvioinnit ovat syntyneet alueen lasten työpajoissa ja Widnäs jäljensi sanat ja kuvat keramiikkapintaan.
Katalonian tasavalta (1931)

Katalonian tasavalta (kat. República Catalana) oli Francesc Maciàn vuonna 1931 itsenäiseksi julistama valtio. Katalonian tasavallasta oli tarkoitus tulla osa Iberian liittovaltiota, mutta kyseistä liittovaltiota ei perustettu ja tasavallasta tuli osa Espanjan toista tasavaltaa.
Historia

14. huhtikuuta 1931 Katalonian tasavaltalaisen vasemmiston johtaja Francesc Macià julisti Katalonian tasavallan itsenäiseksi muutema tunti ennen Espanjan toisen tasavallan julistamista. Macià oletti että Espanjan muut kansat olisivat julistautuneet tasavalloiksi luodakseen Iberian liittovaltion.
Kolme päivää myöhemmin Espanjan tasavalan hallitus lähetti kolme ministeriä Barcelonaan neuvottelemaan Maciàn ja Katalonian hallituksen kanssa. Macià pääsi ministerien kanssa sopuun ja Katalonian tasavalta nimettiin Katalonian hallitukseksi ja siitä tuli osa Espanjaa. Francesc Maciàsta pysyi Katalonian hallituksen presidenttinä vuoteen 1933 asti jolloin hän kuoli.
Kapingamarangi

| Kapingamarangi |
| --- | --- |
 Atolli kuvattuna avaruudesta
Maantiede
Muut nimet:  Greenwich Island
Merialue:  Tyyni valtameri
Saaria yht.:  33
Suurin saari:  Hare
Muita saaria:  Touhou
Pinta-ala:  1,12 km²
Valtio
Valtio:   Mikronesia
Osavaltio:  Pohnpei
Väestö
Väkiluku:  350 (vuonna 2010)
Tärkein kieli:  kapingamarangi
Kapingamarangi (Greenwich Island) on atolli Mikronesian liittovaltiossa. Se sijaitsee valtion eteläisissä osissa. Atolli on osa Karoliinien saaristoa.
Historia

Vuosina 1916–1918 noin 90 Kapingamarangin asukkaista muutti kuivuutta pakoon Ponapen (Pohnpein) saarelle, jossa he perustivat Porakietin kylän.
Toisen maailmansodan aikana atolli oli Japanin hallussa ja Yhdysvaltain armeijan pommitusten kohteena.
Maantiede

Kapingamarangi on yhdessä Nukuoron kanssa sijainniltaan Mikronesian liittovaltion syrjäisin atolli. Kapingamarangin lähin naapurisaari on Nukuoro.
Väestö

Vuonna 2010 atollilla eli asukkaita 350 ja heitä kutsutaan nimellä "kapinga"[lähde? ]. Kapingamarangilaisten tärkein elinkeino on kalastaminen. Saarella viljellään myös banaania.
Kulttuuri

Vaikka Kapingamarangi kuuluu maantieteellisesti Mikronesiaan, atollin asukkaat puhuvat polynesialaiseen kieliryhmään kuuluvaa kapingamarangin kieltä. Sen läheisin sukulaiskieli on nukuoro.
Kannusjärvi (Heinola)

| Kannusjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Heinola
Koordinaatit:  61°14′02″N, 26°15′23″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Rievelin valuma-alue (14.17)
Laskuoja:  oja Viilajärveen 
Järvinumero:  14.179.1.015
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  83,9 m  
Pituus:  1,9 km  
Leveys:  640 m  
Rantaviiva:  6,419 km  
Pinta-ala:  35,182 ha  
Saaria:  2 
 fiKannusjärvi 
Kannusjärvi  on Päijät-Hämeessä Heinolassa Hirvisalon kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 35 hehtaaria, se on 1,9 kilometriä pitkä ja 650 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta.  Sen rantaviivan pituus on 6,4 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Imjärven valuma-alueeseen (14.179) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 83,9 metriä mpy.
Aiheesta muualla

Häkkinen, Hanna & Raunio, Janne: Hartolan, Heinolan ja Sysmän vesistötutkimukset vuonna 2009 (PDF) (tutkimusraportti 120/2010) Kymijoen vesi ja ympäristö ry. Viitattu 27.10.2022.
(14.1)
Kangaslampi (Saarijärvi, Kiehuvanperä)

| Kangaslampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Saarijärvi
Koordinaatit:  62°44′07″N, 24°43′02″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Karankajärven va (14.66)
Laskupuro:  Kangaspuro Vihanninjärveen 
Järvinumero:  14.664.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  169,6 m  
Pituus:  420 m  
Leveys:  290 m  
Rantaviiva:  1,186 km  
Pinta-ala:  8,286 ha  
Tilavuus:  0,0001899 km³ 
Keskisyvyys:  2,29 m  
Suurin syvyys:  4,7 m  
Saaria:  1 
 fiKangaslampi 
Kangaslampi  on Keski-Suomessa Saarijärvellä  Kiehuvanperän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 420 metriä pitkä, 290 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 8,3 hehtaaria. Lammella on kartan mukaan yksi saari. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 189 900 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,3 metriä ja suurin syvyys on 4,7 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Karankajärven valuma-alueella (14.66), jonka Vihanninjoen valuma-alueeseen (14.664) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 169,6 metriä mpy.
Karin Swanström

| Karin Swanström |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. kesäkuuta 1873 Norrköping, Ruotsi
Kuollut: 5. heinäkuuta 1942 (69 vuotta) Tukholma, Ruotsi
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Stellan Claësson   (1915–1942)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Karin Sofia Swanström (13. kesäkuuta 1873 Norrköping, Ruotsi – 5. heinäkuuta 1942 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen näyttelijä. Hän myös ohjasi joitakin mykkäelokuvia.
Filmografia

1921 – De landsflyktige
1924 – Gösta Berlingin taru
1926 – Flickorna Gyurkovics
1926 – Flickan i frack
1927 – En perfekt gentleman
1928 – Gustaf Wasa del I
1928 – Gustaf Wasa del II
1935 – Swedenhielms
1940 – Juninatten
Aiheesta muualla

Karin Swanström Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kasvinsyöjä

Vuohi käyttää ravinnokseen kasveja.
Kasvinsyöjä eli herbivori on eläin, jonka ravinto koostuu yksinomaan tai pääasiassa kasveista. Lihansyöjiin ja sekaravintoa käyttäviin eläimiin verrattuna kasvinsyöjille on tyypillistä mutkikas ja perinpohjainen ruoansulatus, jotta kasvien sisältämät ravintoaineet tulisivat kunnolla hyödynnetyiksi. Kasvinsyöjät muodostavat tärkeän osan ravintoketjusta, koska ne siirtävät syömiensä kasvien varastoimaa Auringon energiaa eteenpäin niitä saaliina käyttäville petoeläimille.
Kasvinsyöjät voidaan luokitella ruokavalion mukaan ekologisesti muun muassa frugivoreihin (hedelmänsyöjät), folivoreihin (lehtiensyöjät) ja granivoreihin (siementensyöjät). Nämä luokitelmat eivät kuitenkaan aina päde, koska pääasiallisesti hedelmiä tai lehtiä syövät eläimet käyttävät ravinnokseen muitakin kasvin osia, kuten siemeniä ja juuria. Kasvinsyöjien ravintotottumukset vaihtelevat vuodenaikojen mukaan varsinkin lauhkealla ilmastovyöhykkeellä.
Herbivori-selkärankaisten ruoansulatuskanava on kasviravinnon hankalan sulavuuden takia yleensä hyvin pitkä, vaikka poikkeuksiakin löytyy (esimerkiksi isopanda). Nisäkkäillä ruuan huono sulavuus on johtanut useiden monimutkaisten ominaisuuksien, kuten märehtijöiden nelimahaisen ruoansulatuskanavan, kehittymiseen.
Kasvinsyöjätkin voivat olla vaarallisia ihmiselle. Esimerkiksi norsut ja virtahevot tappavat kummatkin noin 500 ihmistä vuodessa.
Kasvinsyöjiä

Nämä eläimet ovat pääasiassa kasvinsyöjiä. Jotkut niistä voivat syödä eläimen osia (esimerkiksi luita) täyttääkseen ravinteiden puutetta. Useimmat pystyvät sulattamaan lihaa, ja jotkut syövät avuttomia eläimiä. Jotkut lampaat ovat syöneet linnunpoikasia.
Onttosarviset (lehmät, lampaat, vuohet, puhvelit, antiloopit, biisonit, gasellit)
Hevoset (aasit, hevoset, seeprat)
Hirvieläimet
Norsut
Sarvikuonot
Virtahevot
Kirahvit
Gorillat
Orangit
Pandat
Jyrsijät kuten piikkisiat, majavat, vesisiat ja marsut.
Kanit
Jänikset
Papukaijat
Kanalinnut
Eräät peipot
Eräät kilpikonnat
Heinäsirkat ja monet muut hyönteiset
Tuhatjalkaiset
Etanat
Perhoset
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kasvinsyöjä Wikimedia Commonsissa
Karen Reyes

Karen Jissel Reyes Hernández (s. 12. helmikuuta 1998) on yhdysvaltalaissyntyinen elsalvadorilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä tai keskikenttäpelaaja. Hän edusti kaudella 2021 Suomen Kansallisessa liigassa pelaavaa Åland Unitedia. Hän pelasi kauden aikana 19 liigaottelua ja teki niissä kaksi maalia, yhden toisessa liigaottelussaan huhtikuussa Tampereen Ilvestä ja yhden toukokuussa Kuopion Palloseuraa vastaan. Hän saavutti SM-pronssia ja voitti Suomen Cupin mutta ei pelannut cupin loppuottelussa.
Reyes on pelannut El Salvadorin maajoukkueessa.
Kaldoaivin erämaa

Ruostevillaa Sammuttijängällä vuonna 1960
Näätämöjoen ylittävä riippusilta
Kaldoaivin erämaa (pohjoissaameksi Gálddoaivvi meahcceguovlu) on yksi Lapin kahdestatoista erämaa-alueesta. Alue sijaitsee Inarissa ja Utsjoella, mutta tietön alue jatkuu myös Norjan puolelle. Kaldoaivi on Suomen suurin erämaa: sen pinta-ala on 2 924 neliökilometriä eli noin 57 prosenttia koko Utsjoen pinta-alasta. Alue on perustettu vuonna 1991 ja sitä hoitaa Metsähallitus.
Erämaa rajautuu lounaassa Sammuttijängän-Vaijoenjängän soidensuojelualueeseen.
Luonto

Kaldoaivi on pääosin tunturikoivua kasvavaa ylänköä 200–300 metriä merenpinnan yläpuolella. Kallioperä muodostuu pääosin happamia gneissejä ja liuskeita, mikä tekee alueesta kasvillisuudelle haasteellisen. Merkittävä poikkeus on gabrosta ja muista ultraemäksisistä kivilajeista muodostuva Čuomasvárri, jonka alueella kasvi- ja eläinlajisto on alueelle poikkeuksellinen. Maaperä on pääosin moreenia. Erämaa-alueen poikki kulkee pohjois-eteläsuunnassa loivapiirteinen ja muusta ylängöstä verraten heikosti erottuva Gálddoaivin-Guorboaivin tunturiselänne, joka on lähes kauttaaltaan puutonta, joskin vaivaiskoivun värittämää paljakkaa. Korkein kohta on 443 metrin korkeuteen ulottuva Guorboaivi.
Alueella on erittäin runsaasti järviä ja lampia sekä jokia ja puroja. Suurimmat järvet ovat erämaan eteläreunalla sijaitsevat Iijärvi ja Pautujärvi. Muita merkittävän kokoisia järviä ovat Jullamojärvi, Johttijärvi, Vetsijärvi, Stuorát Duolbajávri sekä Stuorát Golmmesjávri. Merkittävimmät joet ovat alueen etelärajalla virtaava Näätämöjoki ja sen latvajoki Vaijoki sekä Tenoon laskevat Ylä-Pulmankijoki ja Vetsijoki. Kaikki Kaldoaivin erämaa-alueen vedet laskevat Jäämereen. Vetsijoki ja Ylä-Pulmankijoki ovat erämaassa paikoin uurtaneet itsensä jyrkkäreunaiseen kanjoniin, ja ennen laskemistaan Pulmankijärveen Ylä-Pulmankijoki vielä meanderoi voimakkaasti. Jääkauden muodostumista harjuja ja drumliineja on yleisesti. Lähellä Silisjoen ja Näätämöjoen yhtymäkohtaa on Látnabuolža-niminen laaja kames-maasto.
Suot ovat ohutturpeisia ja monilla soilla on turvekerroksen lävistäviä kiviä. Erämaassa on runsaasti palsasoita, etenkin Vetsijärven ympäristössä. Korkeimmat alueelta mitatut palsakummut ovat nelimetrisiä. Erämaan eteläosissa ja soidensuojelualueella suot ovat lähinnä aapoja. Routa on monin paikoin merkittävin maastoa muokkaava tekijä ja avosoiden vähälumisina pysyvillä reunamilla on laajoja routimisen aiheuttaman mekaanisen rasituksen vuoksi puuttomana pysyviä ”routamaita”.
Luonto > Kasvillisuus

Mäntymetsän raja kulkee jotakuinkin erämaa-alueen etelärajalla. Likimain Iijärven pohjoispään korkeudelle saakka mäntyä esiintyy yksittäispuina koivujen joukossa. Pulmankijärven eteläpuolella Ylä-Pulmankijokilaaksossa on noin kilometrin levyinen ja kolme kilometriä pitkä männyn erillisesiintymä, Beahceguolbba, joka lienee jäänyt eristyksiin atlanttisen lämpökauden päätyttyä. Muutoin alueen puusto on tunturikoivikkoa. Merkittävä osa erämaa-alueen maapinta-alasta on puutonta paljakkaa. 1960-luvulla tapahtunut tunturimittarin massaesiintymisen jäljiltä Kaldoaivissa on edelleen laajoja pystyynkuolleita ja vähitellen lahoavia tunturikoivikoita.
Tyypillistä aluskasvillisuutta ovat metsäisemmillä alueilla variksenmarja ja mustikka, paljakalla variksenmarja, kurjenkanerva, riekonmarja sekä vaivaiskoivu. Tunturien lakialueilla on omanlaistaan lajistoa, kuten tunturivihvilä, tähkäpiippo ja uuvana. Kaldoaivin erämaassa sijaitsevat pensaskanervan ja valkopärskäjuuren Suomen ainoat luonnonvaraiset esiintymät, joskin pensaskanervan kasvustot ulottuvat jonkin verran myös erämaa-alueen rajauksen ulkopuolelle. Kaldoaivin alueelta tavattuja kasviharvinaisuuksia ovat myös suikeanoidanlukko, pohjannoidanlukko, pohjannokkonen, sukassara, tundrasara, tunturinuppisara, nyylähaarikko, lapinesikko ja lapinalppiruusu.
Čuomasvárrin ympäristöstään selvästi poikkeava, ultraemäksinen kallioperä tarjoaa kasvupaikan sellaisille lajeille kuin sini-, kulta-, pahta-, mätäs-, nuokku- ja purorikko, lapinvuokko, verkkolehtipaju, kalliosara, soukkasara, lapinnätä sekä valkokämmekkä. Osa näistä lajeista on kalkinvaatijoita, joita ei tavata missään muualla Inarin Lapin alueella.
Luonto > Eläimistö

Erämaan runsaimmat pesimälinnut ovat niittykirvinen, lapinsirkku, järripeippo, pajulintu ja urpiainen. Etenkin palsasoilla pesivät liro, suokukko, kapustarinta ja  tunturikihu. Iijärven ympäristössä kaakkurikanta on Suomen tihein. Kaldoaivin erämaa on punakuirin, lapinsirrin, allin ja mustalinnun merkittävin pesimäalue Suomessa ja pilkkasiiven merkittävin pesimäalue Lapissa. Erämaassa pesivät myös tunturihaukka ja maakotka. Tunturipöllön pesintöjä on todettu muutamia. Karujen talviolojen vuoksi talvilinnustoon kuuluvat lähinnä korppi ja riekko sekä vähemmissä määrin kiiruna, lapintiainen, maakotka ja tunturihaukka.
Alueelta tunnetaan yli 50 vanhaa naalin pesää, mutta yhtään pesintää ei ole todettu 1990-luvun puolivälin jälkeen ja muutoinkin naalikanta on huvennut korkeintaan kymmeniin yksilöihin. Suurpedoista Kaldoaivissa tavataan yleisimmin ahmaa, ja ilves on mahdollisesti yleistymässä. Susi ja karhu ovat satunnaisia vierailijoita. Hirvikanta on suhteellisen pieni, mutta laji on yleistymään päin. Metsäjänis on yleinen, joskin harvalukuinen ja esiintyy koko alueella. Tunturisopulia tavataan huippuvuosien ulkopuolella hyvin harvoin, mutta sillä oletetaan kuitenkin olevan vakituinen populaatio alueella. Sen sijaan punamyyrä, harmaakuvemyyrä, peltomyyrä ja lapinmyyrä ovat yleisiä. Poroja erämaa-alueella laiduntaa noin 10 000 yksilöä.
Kaldoaivin erämaa-alueen laajimmin levinnyt kalalaji on taimen, minkä lisäksi siikaa esiintyy useimmissa vesistöissä. Osa siikapopulaatioista on istutusten tulosta, mikä on paikoin vahingoittanut luontaista kalakantaa. Näätämöjoki on merkittävä lohijoki aina Iijärvelle ja Vaijokeen saakka, minkä lisäksi lohia nousee erämaan alueelle useissa Tenoon laskevissa joissa. Näätämön sivuhaarassa, Silisjoessa, on oma lohikantansa. Nieriä viihtyy etenkin latvavesistöissä ja myös sitä on pyritty paikoin siirtoistuttamaan alkuperäisen kannan taannuttua. Harjusta tavataan yleisesti virtavesien lisäksi myös järvissä ja made on levinnyt lähes kaikkiin vesistöihin. Myös hauki on vesistöissä yleinen. Ahven on harvinaisempi, mutta muutamissa järvissä se on ainoa kalalaji.
Kaldoaivin tyypillistä perhoslajistoa ovat lapinverkkoperhonen, lapinnokiperhonen, pohjanhopeatäplä, tundrahopeatäplä ja paljakkakylmänperhonen, metsäpohjanmttari, tunturipunatäplä, tuhkapaljakkayökkönen, tunturikangasyökkönen, paljakkakangasyökkönen ja jäkälänopsayökkönen. Pienet taigakirjokääriäiset ja korpikirjokääriäiset voivat olla keskikesällä hyvin runsaslukuisia. Harvinaisempia ovat lapinkeltaperhonen, ruijannokiperhonen sekä Čuomasvárrin erikoisuus pörhönopsayökkönen. Ludelajeista pohjoisia erikoisuuksia ovat pohjankaitalude ja kätköjänölude. Hämähäkeistä tunturipaljakalla viihtyy Pardosa lapponica ja -koivikoissa Pardosa hyperborea. Muun räkän ohessa seudun poroja ahdistelevat porokiiliäinen sekä poronnenäsaivartaja. Näätämöjoessa on pieni jokihelmisimpukkakanta. Pohjoisena erikoisuutena monissa seudun pikkulampareissa elää Polyartemia forcipata -lehtijalkaisäyriäisiä.
Kaldoaivin vaellusreittejä

Alue on tietön, mutta sinne ulottuu useita paikallisten asukkaiden aktiivisesti käyttämiä kulku-uria. Erämaassa on merkittyjä vaellusreittejä, yksi melontareitti sekä muutama moottorikelkkaura. Vaellusreittien varrella on Metsähallituksen ylläpitämiä autiotupia.
Sevettijärvi–Pulmanki (noin 70 km, myös hiihtoreitti)
Inarinpolku (noin 100 km, jatkuu Norjan puolella)
Saamenpolku (noin 90 km)
Skaidijärven polku (noin 6 km rengasreitti)
Näätämöjoen melontareitti (noin 90 km)
Nimi

Nimi Kaldoaivi on mukaelmasuomennos alueen nimikkotunturin pohjoissaamenkielisestä nimestä Gálddoaivi. Nimen etymologia on sikäli epäselvä, että alkuosan Gáldd- tulee joko pohjoissaamen lähdettä merkitsevästä sanasta gáldu tai kuohitsemista merkitsevästä sanasta gáldet, joskin inarinsaamenkielinen vastine Kaaldduáivi viittaa enemmän jälkimmäiseen tulkintaan. Päätä merkitsevä oaivi puolestaan on pyöreälakinen tunturi. Nimi on ollut käytössä jo 1744–1746 julkaistussa norjalaisessa kartassa muodossa Galdoive.
Aiheesta muualla

Osmonen, Olli: Kaldoaivin ja Vätsärin erämaa-alueiden linnusto.  Metsähallitus, 2002.  ISBN 952-446-360-1.
Erämaa-alueet
Hammastunturi
Kaldoaivi
Kemihaara
Käsivarsi
Muotkatunturi
Paistunturi
Pulju
Pöyrisjärvi
Tarvantovaara
Tsarmitunturi
Tuntsa
Vätsäri
Karen Pricen murha

Karen Price oli 15-vuotias walesilaistyttö, joka katosi lastenkodista vuonna 1981. Pricen ruumis löydettiin mattoon käärittynä 7. joulukuuta 1989. Päässä oli muovipussi ja kädet oli sidottu selän taakse. Tapaus oli ensimmäinen, jossa DNA:ta käytettiin tunnistamiseen. Kasvot pystyttiin mallintamaan luiden perusteella.
Murhasta vuonna 1991 tuomitun Alan Charltonin valitus tutkittiin Criminal Cases Review Commissionin toimesta, koska poliisi oli tehnyt virheitä todistajien kuulemisissa. Pricen parittajan Idris Alin tuomio kumottiin. Hän sai uuden oikeudenkäynnin ja tunnusti tapon, jonka jälkeen hänet vapautettiin.
Karvasenlampi

| Karvasenlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Karjala
Kunnat:  Luumäki
Koordinaatit:  60°55′45″N, 27°21′11″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kivijärven reitin valuma-alue (14.19)
Laskuoja:  Lamminoja Kaitaan 
Järvinumero:  14.199.1.011
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  76,7 m  
Pituus:  510 m  
Leveys:  430 m  
Rantaviiva:  1,673 km  
Pinta-ala:  16,307 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKarvasenlampi 
Karvasenlampi Saarilampi on Etelä-Karjalassa Luumäellä Hietaniehen kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 16,3 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 450 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Naistinjoen–Hiijärven valuma-alueeseen (14.199) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 76,7 metriä mpy.
Karen Rolton

Karen Rolton
Karen Louise Rolton (s. 21. marraskuuta 1974 Adelaide) on australialainen kriketinpelaaja. Hän teki Test-debyyttinsä vuonna 1995 ja pääsi Australian naisten maajoukkueen kapteenin asemaan Belinda Clarkin seuraajana helmikuussa 2006. Hän oli vuodesta 1997 ollut varakapteenina.
Rolton palkittiin Allan Border -mitalien jakotilaisuudessa vuoden kansainvälisen naiskriketinpelaajan palkinnolla vuosina 2002, 2003, 2005 ja 2006.
Kriketin ulkopuolella Rolton on varsinaiselta ammatiltaan postityöntekijä.
Kay Kendall

Kay Kendall
Kay Kendall (21. toukokuuta 1926 Withernsea – 6. syyskuuta 1959 Lontoo) oli brittiläinen näyttelijä. Hänellä oli rooli esimerkiksi Henry Corneliuksen komediaelokuvassa Vauhtihirmut valloillaan (Genevieve, 1953). Kendallin ja Taina Elgin esiintyminen elokuvamusikaalissa Tytöt (Les Girls, 1957) toi molemmille Golden Globe -palkinnon.
Kendall, alkuperäiseltä nimeltään Justine Kay McCarthy, meni vuonna 1957 naimisiin Rex Harrisonin kanssa. Hän kuoli leukemiaan syyskuussa 1959 ollessaan vain 33-vuotias.
Aiheesta muualla

Kay Kendall Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kamenets (Šestin lähdejärvi)

| Kamenets Каменец |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Venäjä
Alue:  Pihkovan alue
Piiri:  Opotškan piiri
Koordinaatit:  56°49′30″N, 29°18′28″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Šestin valuma-alue
Laskujoki:  Šest
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  227 m
Pituus:  0,76 km 
Leveys:  0,72 km 
Pinta-ala:  30,2 ha  
Tilavuus:  0,0008 km³ 
Keskisyvyys:  2,5 m 
Suurin syvyys:  6 m 
Valuma-alue:  1,4 km² 
Saaria:  2 
 fiKamenets 
Kamenets (ven. Каменец) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Opotškan piirissä.
Maantietoa

Kamenets on 0,76 kilometriä pitkä, 0,72 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 30,2 hehtaaria. Järvi sijaitsee Bežanitsyn ylängön luoteispuolella. Se on selkeän muotoinen ja sillä on yksi selvä länteen päin työntyvä lahti. Järven etelärannan tuntumassa on kaksi saarta, joiden yhteispinta-ala on 0,2 hehtaaria. Sitä ympäröi sekametsä, jossa on mukana niittymaita. Rannoilla ei asu kukaan, mutta pari kilometriä luoteeseen päin Kuninojärven rannalla sijaitsee pieni Kuninon kylä (ven. Кунино).
Luontoarvoja

Bežanitsyn ylängön maaperä on moreenimaata, joka muotoutui viime jääkauden lopulla. Alue kasvaa sekametsää ja järven rannat ovat autiot. Järvessä elää runsaasti eri kalalajeja: hauki, ahven, pasuri, karppi, pasuri, suutari, ruutana, salakka ja mutakala, sekä joitakin Rutilus-suvun kalalajeja.
Vesistösuhteita

Kamenets sijaitsee Šestin valuma-alueella. Šest on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Järven valuma-alueen koko on 1,4 neliökilometriä. Järven laskuoja on Šest.
Huomautuksia

1 2 3 4 5 6  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus sekä asutus on tarkistettu Internetin karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä.