stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pekka Arbelius

Pekka Arbelius (s. 22. kesäkuuta 1960 Oulu) on suomalainen, 1980-luvulla maajoukkueessa pelannut jääkiekkoilija. Hänet valittiin Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 177.
Nuorten SM-liigan pistepörssin Pekka Arbelius voitti kaudella 1978–1979. Arbelius edusti Suomea nuorten MM-kisoissa 1980.
Arbelius pelasi SM-liigaa Oulun Kärpissä 1979–1985 ja JyP HT:ssä 1987–1990. Arbelius oli vuoden tulokas kaudella 1979–1980. Hän voitti yhden Suomen mestaruuden, yhden hopean ja kolme pronssia. Ruotsissa Arbelius pelasi vuodet 1985–1987 MoDo:n joukkueessa.
Kärpissä ja Jypissä sekä Modossa hänet on palkittu kauden parhaana pelaajana. 20-vuotiaana hän teki Kärppien kaikkien aikojen piste-ennätyksen yhdessä peliisä (2+5=7), Kärpät-Lukko 2.10.1980, jonka ennätyksen rikkoi myöhemmin Kari Jalonen 29.1.1987 käydyn ottelun Kärpät-Kalpa 15-4, jossa Kari Jalonen teki kärppien yhden ottelun henkilökohtaisen piste-ennätyksen tehoilla 3+6=9. Hänet valittiin SM-liigan avainpelaajaksi vuonna 1984. Hän oli Ruotsin vuoden tulokas kaudella 1985–1986. Arbelius edusti Suomen jääkiekkomaajoukkuetta 112 maaottelussa. Hän osallistui viisi kertaa MM-kisoihin ja kerran Kanada Cupiin. Vuonna 1985 Prahan MM-kisoissa Arbelius teki viisi maalia ja seuraavana vuonna 1986 Moskovassa kuusi maalia. Kaikkiaan hän teki MM-kilpailuissa 14 maalia ja sai seitsemän syöttöpistettä. MM-Prahassa 1985 hän saavutti tehot 5+4=9 ja MM-Moskovassa 1986 tehot 6+0=6, mikä yhteensä on 11 maalia kaksissa peräkkäisissä MM-kisoissa. Kärpissä Arbelius pelasi 372 ottelua, joissa hän teki 276 maalia ja 276 syöttöpistettä, yhteensä 525 pistettä pistekeskiarvolla 1,41.
Pekka Arbelius on toiminut Oulun Kärppien hallituksessa vuodet 1995–2005 sekä Kärppä-Säätiön hallituksessa 2001–2005.
Pekka Arbelius lopetti kiekkouransa vuonna 1994. Hänet aateloitiin Jääkiekkoleijonaksi vuonna 2006 numerolla 177.
Julia Dolgorukova

| Julia Dolgorukova |
| --- | --- |
 Julia Dolgorukova 1985.
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. helmikuuta 1962 Moskova
Kansalaisuus:  venäläinen
Taiteilija
Ala:  taidemaalari, akateemikko
Taidesuuntaus:  Ekspressionismi
Aiheesta muualla
dolgorukova.h1n.ru
Julia Vitalievna Dolgorukova (ven. Юлия Витальевна Долгорукова) on venäläinen taidemaalari ja vastaava jäsen kansainvälisessä nykytaiteen akatemiassa 2020.
Galleria Julia

THE ALL-SEEING EYE 2020
Lilies in a blue vase 2018
Bouquet of irises with yellow canaries. 2021
Red sea. 2006
Desert in the evening. 2006
Mount Sober 1994
Aksin'ino. Church 1982
Siedra. 2021
Margarita and Voland. 1994
Dance of fire 2009
Näyttelyt

XII Moskovan nuorten taiteilijoiden näyttely. Luettelo. M., MOSH. Vuonna 1981.
XIII nuorten Moskovan taiteilijoiden näyttely. Luettelo. Moskova, Neuvostoliiton taiteilija, 1983.
XV-näyttely nuoria Moskovan taiteilijoita. Luettelo. Moskova, Neuvostoliiton taiteilija, 1985, sivu 25.
näyttely Neuvostoliiton taiteilijoiden teoksista, joka on omistettu maan rautateiden 150-vuotisjuhlille. Maalaus. Grafiikka. Veistos. Luettelo . M., 1987, sivu 14.
Koko unionin kattava nuorten taiteilijoiden näyttely, joka on omistettu Komsomolin 70-vuotisjuhlille. Luettelo. Moskova, Neuvostoliiton taiteilija. Vuonna 1988.
Koko unionin näyttely ja kilpailu "Kultainen harja". Luettelo. Moskova, Neuvostoliiton taiteilija. Vuonna 1991.
Moskovan kansainväliset taidemessut ja näyttely ART-MIF-93. Moskova, 1993. Negoryuhin B.Vernissage-aatelisto / / pohjoinen totuus. 1994, 27. toukokuuta.
20-vuotisjuhlanäyttely paviljongissa "Mehiläishoito" Näyttely Neuvostoliiton taloudellisista saavutuksista. Luettelo. M., IFA, 1995, sivu 34.
Aidinyan C. Margarita, Woland ja muut / / Culture. 1995, 18. maaliskuuta.
Aidinyan C. "huono" talo, kuvannut Bulgakov / / chimes. 1995, 21. maaliskuuta.
Aidinyan C. "Bulgakov kotona" / / Moscow News. Vuonna 1995.
Siellä Bulgakov hallitsee / / Presnya. 1995, huhtikuu, nro 11.
Koktebel - Karadag. Näyttelyn luettelo. Moskova, Näyttelyhalli "Vykhino". Vuonna 1997.
Liiketanssi- / / taiteelliset messut. Toukokuu 2000 (004).
Julia Dolgorukova L.Urazovan taide / / Moskovalainen. Helmikuu 2002.
Grekov S. "Sielu, joka ei tiedä mittaa" / / Liiketoiminta Alexandrov. 2002, 3. heinäkuuta (nro 190).
Seija Lipsanen. "Kolme naista Galleriarissa" / / Vikkoset. 4.7.2007.
"Art Gellary on avattu" / / Mahmutlar Haber. 2010, Jule. Natalia Yilmaz
Natalia Yilmaz "Julia Dolgorukovan Luova Sinfonia" "SAFFRON", nro 2 2017, s. 32-41
Aiheesta muualla

Julia Dolgorukova Moskovan taiteilijaliiton virallisella sivustolla.
Julia Dolgorukova Moskovan Taiteilijaliiton Maalareiden Liiton virallisilla verkkosivuilla.
ohjelma "Vesti", Julia Dolgorukovan avajaispäivä "Bulgakovin talossa" (Video)
TV "Anastasia" (Kostroma), Julia Dolgorukovan avajaiset Kostroman alueellisessa taidemuseossa (video)
Julia Dolgorukova ammattitaiteilijoiden rekisterissä. Avajaiset
Julia Dolgorukova Moskovan luoteisen "Scarlet Sails" - näyttelysalissa. (Arkistoitu – Internet Archive)
Taide Alanyassa: Taidemaalari Julia Dolgorukova
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  Europeana
Harald Sarkko

Kaarle Harald Sarkko, sukunimi vuoteen 1935 Sarén (2. toukokuuta 1889 Sauvo – 16. huhtikuuta 1956) oli suomalainen Viipurin kaupunginlääkäri ja lääkintöneuvos.
Sarkon vanhemmat olivat rakennusmestari Kaarle Anton Sarén ja Amanda Aleksandra Anttila. Hän pääsi ylioppilaaksi 1910 ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1914, lääketieteen lisensiaatiksi 1921 ja sisätautien erikoislääkäriksi 1929. Sarkko teki opintomatkoja Itävaltaan 1924, Ruotsiin 1934  sekä Sveitsiin ja Pohjoismaihin 1948.
Sarkko oli Viipurin maalaiskunnassa kunnanlääkärinä 1920–1928, Viipurin sotasairaalassa osastolääkärinä 1924–1941, Helsingin yleisen sairaalan II sisätautien osaston vapaaehtoisena apulaislääkärinä 1927–1929, Viipurin kaupunginlääkärinä 1932–1940 ja lääkintöneuvoksena vuodesta 1941. Hän oli puolustuslaitoksessa lääkärin tehtävissä 1918–1923 sekä sotavuosina 1939–1940 ja 1941–1944. Suomen sisällissodan aikana Sarkko oli kenttäambulanssin johtajana Varkaudessa ja Karjalan rintamalla. Sarkko oli myös tapaturmavakuutusyhtiö Ilmarisen (myöhemmin Imatra-Karjalan) ylilääkärinä vuodesta 1930 ja Suomen vakuutus Oy:n ylilääkärinä vuodesta 1945. Hänestä tuli lääkintäeverstiluutnantti 1941.
Sarkko oli Suomen Punaisen Ristin Viipurin piirihallinnon varapuheenjohtajana 1934–1940, Rauhan piirimielisairaalan liittovaltuuston jäsenenä vuodesta 1934, maatalousministeriön eläinlääkintöosaston neuvottelukunnan jäsenenä 1942–1950, terveydenhoitolakikomitean puheenjohtajana vuodesta 1946, rikki-, suolahappo- ja superfosfaattiteollisuuden työntekijöiden terveydenhoidollisten haittojen tutkimiskomitean ja rottien hävittämiskomitean jäsenenä, Suomen elintarviketutkijain seuran kansallisen metodikomitean lääkärijäsenenä 1948 ja Suomen WHO-toimikunnan varapuheenjohtajana vuodesta 1951. Hän oli Viipurin yksityissairaalan osakas ja johtokunnan jäsen.
Harald Sarkko oli naimisissa 1921–1933 kauppaneuvos Johan Hallenbergin tyttären Hilja Helena Hallenbergin kanssa. Avioeron jälkeen hän meni naimisiin 1935 Katri Heikkisen kanssa.
Kymmenen käskyä (vuoden 1956 elokuva)

| Kymmenen käskyä> The Ten Commandments עשרת הדיברות |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Cecil B. DeMille
Käsikirjoittaja:   J.H. Ingraham  A.E. Southon  Dorothy Clarke Wilson  Æneas MacKenzie  Jesse Lasky Jr.  Jack Gariss  Fredric M. Frank 
Tuottaja:  Cecil B. DeMille
Säveltäjä:  Elmer Bernstein
Kuvaaja:   Wallace Kelley  J. Peverell Marley  John F. Warren 
Leikkaaja:  Anne Bauchens
Lavastaja:   Hal Pereira  Albert Nozaki  Walter Tyler 
Pääosat:   Charlton Heston  Yul Brynner  Anne Baxter 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:   Yhdysvallat:  5. lokakuuta 1956  Suomi:  22. elokuuta 1958 
Kesto:  220 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  $13 500 000 
Edeltäjä:  The Ten Commandments (1923)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Charlton Heston näytteli elokuvassa Moosesta.
Kymmenen käskyä (engl. The Ten Commandments) on vuonna 1956 ensi-iltansa saanut elokuva, joka perustuu Raamatun kertomukseen kymmenestä käskystä ja Mooseksesta, adoptoidusta Egyptin prinssistä, joka oppii todelliset heprealaiset juurensa sekä asemansa kansansa vapauttajana. Elokuvan ohjasi ja tuotti Cecil B. DeMille. Pääosaa, Moosesta, näytteli Charlton Heston. Sivupääosassa oli Yul Brynner Mooseksen adoptioveljenä ja faaraona, Ramses II:na.
Kymmenen käskyä on osittain uudelleenohjaus DeMillen vuoden 1923 mykkäelokuvasta Kymmenet käskyt. Osa näyttelijöistä ja muusta vuoden 1956 tiimistä työskenteli myös alkuperäisessä versiossa.
Kymmenen käskyä on kaikkien aikojen viidenneksi tuottoisin elokuva 927 480 000 dollarilla. Uskonnollisten elokuvien suurituottoisimman tittelin ilman inflaatiokorjausta se säilytti aina vuoteen 2004 asti, jolloin  The Passion of the Christ ohitti sen.
Elokuva valittiin vuonna 1999 Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat Kymmenen käskyä vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Tuotanto ja suunnittelu

DeMillellä oli aikaisempaa kokemusta uskonnollisista töistä.  Vuoden 1927 Kuninkaiden Kuningas (engl. The King of Kings) kertoi Jeesuksesta.  Vuoden 1932 draamaelokuva Ristin merkki (engl. The Sign of the Cross) kertoi kristittyjen vainon ajasta sekä siihen liittyvästä rakkaustarinasta.   Raamatun Simsonista ja Delilasta hän ohjasi elokuvan Simson ja Delila (engl. Samson and Delilah) vuonna 1949, ennen Kymmentä käskyä.
Elokuvakäsikirjoitus oli useamman kirjailijan luomus. Sitä johti romaanikirjailija J. H. Ingraham, kirjalla Pillar of Fire ja A. E. Southon, kirjalla On Eagle's Wings. Käsikirjoitukseen osallistui myös Dorothy Clarke Wilson, kirjalla Prince of Egypt, Aeneas MacKenzie, Jesse Lasky, Jr., Jack Gariss ja Fredric M. Frank osaltaan myös myötävaikuttivat kolmen kirjan syntyyn.
Dvd:n kommentaarissa Katherine Orrison kertoo historiallisesta tutkimuksesta, jota DeMille ja hänen apulaisensa tekivät elokuvan aikana. Orrison toteaa, että monet yksityiskohdat Mooseksen elämästä, joita ei ole Raamatussa, mainitaan Koraanissa, jota joissakin kohdissa oli käytetty lähteenä.
Charlton Hestonin vastasyntynyt poika Fraser näyttäytyy Mooses-lapsena elokuvassa. Orrisonin mukaan DeMille tarkoituksella ajoitti  elokuvan kuvaukset aikaan, jolloin Fraser Heston oli noin kolmen kuukauden ikäinen. Orrison kirjoitti myöhemmin kirjan Written in Stone: Making Cecil B. DeMille's Epic, The Ten Commandments.
Asetelmia, pukuja ja lavastuksia oli ostettu ja uudelleenkäytettiin elokuvasta Sinuhe, egyptiläinen. Tapahtumat Sinuhesta sijoittuvat vain 70 vuotta aikaisemmaksi kuin Ramses II:n valtakausi. DeMille myös tahtoi pitää samoja näyttelijöitä Kymmenessä käskyssä, joita oli käytetty Sinuhessakin. Tanssijoiden koreografia ja puvut pohjautuivat haudasta löydettyihin maalauksiin Grand Vizeri Mehun 6. valtakauden ajalta.
Kymmenen käskyä jäi Cecil DeMillen viimeiseksi elokuvaohjaukseksi. DeMille sai kuvausten aikana sydänkohtauksen, mutta palasi muutaman päivän sairausloman jälkeen kuvaamaan elokuvan loppuun – vastoin lääkärin määräystä.  Häntä oli pyydetty myös tekemään oma uudelleenohjaus Merirosvojen kuningas -elokuvasta, mutta hänen viimeinen sairastumisensa pakotti hänet väistymään ohjaajan roolistaan, johon myös hänen vävynsä, Anthony Quinn kehotti. Hän myös suunnitteli elokuvaa partioliikkeen perustajan Robert Baden-Powellin elämästä David Nivenin kanssa, mutta tätä projektia ei koskaan toteutettu.
Elokuvan julkaisi Paramount Pictures -yhtiö VistaVision-tekniikalla 5. lokakuuta 1956.
Näyttelijät

Charlton Heston, Mooses
Yul Brynner, Faarao Ramses II
Anne Baxter, Nefretiri
Edward G. Robinson, kiero Daatan
Yvonne De Carlo, Sippora
Debra Paget, Lilia
John Derek, Joosua
Sir Cedric Hardwicke, Faarao Seti I
Nina Foch, Faaraon tytär Bitja
Martha Scott, Mooseksen äiti, Jookebed
Judith Anderson, Bitjan palvelija Memnet
Vincent Price, egyptiläinen Baka
John Carradine, Mooseksen veli Aaron
Douglass Dumbrille, Jannes
Olive Deering, Mooseksen sisko Miriam
Mike Connors, amalekilainen Touch Connors
Elokuvan roolisuoritukset ja puvut sijoittuvat Seti I ja Ramses II valtakausille.
Muita tunnettuja elokuvan tuhansien näyttelijöiden joukosta olivat Herb Alpert heprealaisena rumpalina, Carl ”Alfalfa” Switzer orjana, Michael Ansara uskollisena egyptiläisenä, Robert Vaughn heprealaisena miekkataistelijana, Clint Walker Sardinian kapteenina ja DeMille itse elokuvan kertojana.
Vastaanotto

Vuonna 1957 elokuva sai parhaiden erikoistehosteiden Oscar-palkinnon ja oli ehdolla myös kuuden muun Oscar-palkinnon saajaksi. Vuonna 1960 se sai Fotogramas de Plata -palkinnon parhaimmasta ulkomaalaisesta näyttelijästä.
Vuonna 1999 Kymmenen käskyä valittiin säilytettäväksi Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Film Registryssä. Kesäkuussa 2008 Yhdysvaltain elokuvainstituutti julkaisi sen "Ten top Ten"—parhaimmat kymmenen filmiä, kymmenen klassisimman elokuvan sarjassa.selvennä Äänestykseen osallistui yli 1 500 ihmistä luovasta työryhmästä. Kymmenen käskyä oli hyväksytty myös kymmenen parhaan elokuvan joukkoon eeposelokuvien sarjassa.
Aiheesta muualla

Kymmenen käskyä Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kymmenen käskyä Wikimedia Commonsissa
DeMille vuonna 1952
Yul Brynner Ramses II:na
Edward G. Robinson Daatanina
Julen Lopetegui

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Julen Lopetegui Argote
Syntymäaika: 28. elokuuta 1966 (ikä 58)
Syntymäpaikka: Asteasu, Espanja
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 185 senttimetriä
Seura
Seura: avoin
Tehtävä: päävalmentaja
Junioriseurat
: Real Sociedad
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1985–1988 | Real Madrid Castilla | 61 | (0) |
| 1988–1991 | Real Madrid | 1 | (0) |
| 1988–1989 | → Las Palmas (laina) | 31 | (0) |
| 1991–1994 | Logroñés | 107 | (0) |
| 1994–1997 | Barcelona | 5 | (0) |
| 1997–2002 | Rayo Vallecano | 112 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 317 | (0) |
Maajoukkue
| 1994 | Espanja | 1 | (0) |
Valmennusura
2003: Rayo Vallecano
2008–2009: Real Madrid B
2010–2013: Espanja U19
2010–2013: Espanja U20
2012–2014: Espanja U21
2014–2016: Porto
2016–2018: Espanja
2018: Real Madrid
2019–2022: Sevilla
2022–2023: Wolverhampton Wanderers
2024–2025: West Ham United
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Julen Lopetegui Argote (s. 28. elokuuta 1966 Asteasu, Guipúzcoan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen maalivahti.
Hän on valmentanut aiemmin urallaan muun muassa Espanjan maajoukkuetta, Portoa, Real Madridia ja Sevillaa.
Pelaajaurallaan Lopetegui pelasi lähes 150 ottelua Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa. Valtaosa otteluista tuli Logroñésissa, jonka lisäksi hän pelasi Rayo Vallecanossa sekä muutaman ottelun Real Madridissa ja Barcelonassa. Valmentajana Lopetegui on saavuttanut Euroopan-mestaruuksia Espanjan nuorisomaajoukkueiden kanssa.
Ura pelaajana

Lopetegui oli Real Sociedadin kasvatti, mutta ei noussut Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa pelanneeseen seuran edustusjoukkueeseen, vaan pelasi parhaimmillaan reservijoukkue San Sebastiánissa Segunda División B:tä. Vuonna 1985 Real Madrid hankki hänet Segunda Divisiónissa pelanneeseen reservijoukkueeseensa Real Madrid Castillaan, jossa hän pelasi vuoteen 1988 asti. Kauden 1988–1989 Lopetegui pelasi lainalla Segunda Divisiónin Las Palmasissa ja kaudeksi 1989–1990 hän nousi Real Madridin edustusjoukkueen kokoonpanoon. Peliaika joukkueessa oli vähissä Paco Buyon toimiessa ykkösmaalivahtina, mutta Lopetegui pääsi kuitenkin tekemään ensiesiintymisensä Primera Divisiónissa paikallisottelussa Atlético Madridia vastaan 28. huhtikuuta 1990.
Kaudeksi 1991–1992 Lopetegui siirtyi Logroñésiin, jossa viettämänsä kolmen kauden aikana hän pelasi 107 sarjaottelua ja nousi yhdeksi Espanjan arvostetuimmista maalivahdeista. Hyvät peliesitykset palkittiin maajoukkuekutsulla ja paikalla vuoden 1994 MM-kilpailuissa, jossa hän toimi Espanjan kolmosmaalivahtina. Ensi- ja ainoan esiintymisensä maajoukkueessa hän teki harjoitusottelussa Kroatiaa vastaan 23. maaliskuuta 1994. Hän pelasi muutaman ottelun myös epävirallisessa Baskimaan maajoukkueessa.
MM-kilpailuiden jälkeen Barcelona hankki Lopeteguin juuri seurasta lähteneen Andoni Zubizarretan korvaajaksi, mutta hän putosi pian vaihtopenkille. Tähän vaikutti suuresti hänen tekemänsä karvas virhe supercupin ottelussa Real Zaragozaa vastaan. Virhe ei ratkaissut ottelua, mutta sai monet epäilemään Lopeteguin kykyjä. Lopulta pitkään Zubizarretan varamiehenä toiminut Carles Busquets vei Lopeteguin paikan, ja Vítor Baían saapuminen kaudella 1996–1997 pudotti hänet järjestyksessä kolmanneksi. Kolmen Barcelonassa viettämänsä kauden aikana Lopetegui pelasi viisi sarjaottelua.
Lopetegui lähti Barcelonasta vuonna 1997 ja siirtyi Segunda Divisiónin Rayo Vallecanoon, jossa hän palasi jälleen ykkösmaalivahdin asemaan. Kaudeksi 1999–2000 Rayo nousi takaisin Primera Divisióniin, minkä jälkeen Lopetegui joutui aluksi Kasey Kellerin ja sitten Imanol Etxeberrian varjoon, mutta sai edelleen kuitenkin säännöllisesti peliaikaa ja pelasi kolmen kauden aikana yhteensä 36 sarjaottelua. Hän päätti uransa vuonna 2002.
Meriitit valmentajana

Eurooppa-liiga: 2020
Alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruus: 2012
Alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruus: 2013
Aiheesta muualla

Julen Lopeteguinin pelaajauran tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Julen Lopeteguinin valmentajauran tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Luis Milla | Espanjan U21-maajoukkueen päävalmentaja 2012–2014 | Seuraaja: Albert Celades |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Luís Castro | Porton päävalmentaja 2014–1/2016 | Seuraaja: José Peseiro |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Vicente del Bosque | Espanjan maajoukkueen päävalmentaja 2016–2018 | Seuraaja: Fernando Hierro |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Zinédine Zidane | Real Madridin päävalmentaja 7–10/2018 | Seuraaja: Santiago Solari |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Joaquín Caparrós | Sevillan päävalmentaja 2019–10/2022 | Seuraaja: Jorge Sampaoli |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Bruno Lage | Wolverhampton Wanderersin päävalmentaja 11/2022–8/2023 | Seuraaja: Gary O’Neil |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: David Moyes | West Ham Unitedin päävalmentaja 2024–1/2025 | Seuraaja: Graham Potter |
Espanjan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1994
1 Zubizarreta |
2 Ferrer |
3 Otero |
4 Camarasa |
5 Abelardo |
6 Hierro |
7 Goikoetxea |
8 Guerrero |
9 Guardiola |
10 Bakero |
11 Begiristain |
12 Sergi |
13 Cañizares |
14 Juanele |
15 Caminero |
16 Miñambres |
17 Voro |
18 Alkorta |
19 Salinas |
20 Nadal |
21 Luis Enrique |
22 Lopetegui |
Valmentaja Clemente
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Puola
Bambi

| Bambi |
| --- | --- |

Ohjaaja:  David Hand
Käsikirjoittaja:  Felix Salten   Larry Morey
Tuottaja:  Walt Disney
Säveltäjä:  Frank Churchill   Edward H. Plumb
Pääosat:  Bobby Stewart   Donnie Dunagan   Hardie Albright   John Sutherland
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Walt Disney Productions
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures Disney+
Ensi-ilta:   13. elokuuta 1942  29. elokuuta 1947
Kesto:  70 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  858 000 $
Seuraaja:  Bambi 2
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Bambi on Disneyn animaatioelokuva, jonka ensi-ilta oli 13. elokuuta 1942. Elokuvan valmistelu aloitettiin jo vuonna 1937. Se perustuu Felix Saltenin vuonna 1923 kirjoittamaan kirjaan Bambi: Tarina metsästä. Elokuva kertoo Bambi-nimisestä muulipeurasta (Saltenin kirjassa metsäkauriista).
Vuonna 2006 Bambille tehtiin jatko-osa, Bambi 2.
Disneyn Juhlajulkaisussa Bambi on uudelleen dubattu.
Bambi valittiin vuonna 2011 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat Bambin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Henkilöstö

Tarinan mukaan: Felix Salten
Värit: Technicolor
Ohjaus: David Hand
Apulaisohjaus: Perce Pearce
Käsikirjoitus: Larry Morey
Musiikki: Frank Churchill, Edward Plumb
Musiikinjohto: Alexander Steinert
Orkesterinjohto: Paul Smith, Charles Wolcott
Kuorosovitukset: Charles Henderson
Apulaiskäsikirjoitus: George Stallings, Melvin Shaw, Carl Freeberg, Chuck Couch, Ralph Wright
Lavastus: James Algar, Bill Roberts, Norman Wright, Sam Armstrong, Paul Satterfield, Graham Heid
Taiteellinen ohjaus: Thomas H. Codrick, Robert C. Cormack, Al Zinnen, McLaren Stewart, Lloyd Harting, David Hilberman, John Hubley, Dick Kelsey
Taustat: Merle Cox, Tyrus Wong, Dick Anthony, Art Riley, Stan Spohn, Bob McIntosh, Ray Huffine, Travis Johnson, Ed Levitt, Joe Stahley
Äänityksen valvojat: Frank Thomas, Eric Larson, Milt Kahl, Ollie Johnston
Ääninäyttelijät

| Rooli | Englanniksi | Suomeksi (vuoden 1969 dubbaus) | Suomeksi (vuoden 2005 dubbaus) |
| --- | --- | --- | --- |
| Bambi | Bobby Stewart (vauva) Donnie Dunagan (nuori) Hardie Albright / John Sutherland (aikuinen) | Jaana Saarinen | Miika Vintturi (nuori) Samuel Harjanne (aikuinen) |
| Kalle Kaniini (1969) / Rumpali (2005) | Peter Behn (nuori) Tim Davis / Sam Edwards (aikuinen) | Jaana Saarinen | Akira Takaki (nuori) Jon-Jon Geitel (aikuinen) |
| Kukka | Stan Alexander (nuori) Tim Davis / Sterling Holloway (aikuinen) | Elina Saarinen | Henri Piispanen (nuori) Aksu Palmén (aikuinen) |
| Minna (1969) / Faline (2005) | Cammie King (nuori) Ann Gillis (aikuinen) | ? | Rebekka Holi (nuori) Saara Lehtonen (aikuinen) |
| Metsän suuri prinssi (1969) / Metsän ruhtinas (2005) | Fred Shields | Reino Bäckman | Markus Bäckman |
| Bambin äiti | Paula Winslowe | Ritva Lehtelä | Sari Ann Moilanen |
| Pöllöystävä (1969) / Pöllövaari (2005) | Will Wright | Reino Bäckman | Jyrki Kovaleff |
| Rumpalin äiti | Margaret Lee | Vuokko Saarinen | Satu Nipuli |
| Falinen äiti | Thelma Boardman | ? | Ulla Renko |
| sivuäänet | Mary Lansing, Perce Pearce, Thelma Boardman | Jaana Saarinen, Reino Bäckman, Elina Saarinen, Piu Sihvonen, Ritva Lehtelä, Lisbeth | Leena Liimatainen, Teuvo Matala |
Ääninäyttelijät > Vuoden 1969 dubbaus

Laulut esittää: Jukka Kuoppamäki & Ritva Lehtelä
Ohjaus: Reino Bäckman
Suomennos: Solveig Holm
Laulujen suomennos: Jukka Kuoppamäki & Reino Bäckman
Äänittäjä: Raimo Kiialainen
Tuotanto: Suomi-Filmi Oy
Ääninäyttelijät > Vuoden 2005 dubbaus

Vuoden 2005 jälkiäänityksen ohjasi Ulla Renko ja käänsi Teuvo Matala.
Kappaleet > Vuoden 2005 äänitys

Rakkauden laulu – Tomi Metsäketo + Kuoro
Sadepisarat ja Kevätlaulu – Markus Bäckman, Päivi Hilska, Matti Holi, Pekka Kuorikoski, Leena Liimatainen, Ulla Renko, Tommi Varis ja Inna Vintturi.
Sen lauluksi loin – Hannu Lehtonen, Leena Liimatainen + Kuoro.