stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Highway Hi-Fi

Highway Hi-Fi
Highway Hi-Fi kuvattuna vuoden 1956 DeSoto Adventurerin kojelaudan alla
Highway Hi-Fi oli Chrysler Corporationin ja Columbia Recordsin yhteistyönä syntynyt levysoitin-järjestelmä, joka oli saatavana lisävarusteena kaikkiin Chrysler Corporationin valmistamiin henkilöautoihin vuosina 1956–1958. Soitin edusti uutta Chryslerin "Forward Look"-tuotepolitiikkaa, joka esitteli yhtymän autojen viimeisimpiä innovaatioita. Highway Hi-Fi ei kuitenkaan saanut riittävää suosiota autonostajien keskuudessa, ja sen käytöstä luovuttiin vuonna 1958.
Laitteen hyvät ja huonot ominaisuudet

Lukuisten testikilometrien jälkeen Highway Hi-Fi otettiin mukaan Chrysler Corporationin vuoden 1956 henkilöautomallien lisävarustelistaan. Columbia Recordsin rakentamat levylautaset asennettiin iskunkestäviinn koteloihin auton kojelaudan keskiosan alapuolelle. Levysoitin toimi autoradion kaiuttimien välityksellä ja käytti radion vahvistinjärjestelmää. Levyn pyörimisnopeus 16 2/3 kierrosta minuutissa oli vähäinen verrattaessa sitä normaalien levyjen 33,3 (Lp), 48 (single) 78 (savikiekko) nopeuksiin. Levyn neula oli kolme kertaa ohuempi kuin kotisoittimissa ja levyn koko halkaisijaltaan 17 cm.
Laitteisto toimitettiin tehdasasennettuina eikä niitä voinut asentaa jälkikäteen. Jokaisen soittimen mukana tuli kuuden levyn valikoima, jonka ostaja sai valita mieltymystensä mukaan. Valikoima sisälsi 9–12 tuntia musiikkia, ja koostui yli 30 kokoelmasta The Pajama Game-musikaalista Tšaikovskin kuudenteen sinfoniaan. Highway Hi-Fiin levyn yhtä puolta saattoi soittaa lähes tunnin ajan.
Levykotelo sisälsi levylle tehdyn varastotilan, keraamisen äänivarren ja safiirisen neulan, joka oli kolme kertaa ohuempi kuin kotisoittimissa. Äkkikäännökset, ajoneuvon asento ja nopeus eivät vaikuttaneet soittimen ääneen, sillä lukuisat testit olivat minimoineet värähtelyt ja takasivat levyn pyörimisnopeuden tasaisuuden.
Highway Hi-Fi oli helppokäyttöinen, mutta käytännössä järjestelmä ei kuitenkaan vastannut odotuksia. Laitteen korkea hinta ja levyvalikoiman suppeus tekivät siitä epäsuositun. Myös laitteen toiminta sai osakseen kritiikkiä, joka kohdistui levy-urien nopeaan kulumineen. Ongelman syyksi osoittautui korkeaksi viritetyn äänivarren liiallinen paine. Samalla kun paine esti tehokkaasti neulan pomppimisen se kulutti tarpeettomasti levyä.
Kahden vuoden kokeilun jälkeen soittimesta luovuttiin. Vuosina 1960–1961 RCA ja Philips asensivat omia levysoittimiaan Chrysler Corporationin Plymouthin ja DeSoton malleihin, mutta tämäkin kokeilu jäi lyhytikäiseksi.
Taisto Lundberg

Taisto-Juhani Lundberg (22. huhtikuuta 1949 Vehmaa – 24. marraskuuta 2024) oli suomalainen muusikko, joka tunnetaan Hortto Kaalo -yhtyeen perustajajäsenenä.
Elämä

Lundberg syntyi Vehmaalla Terijoelta lähtöisin olevien romanievakkojen perheeseen. Isänsä kuoltua hän vietti ensimmäiset elinvuotensa Mäkkylän mustalaisleirillä Espoon Leppävaarassa. Leirin purkamisen jälkeen viranomaiset siirsivät Lundbergin Mustalaislähetyksen lastenkotiin Sipooseen ja myöhemmin hän asui Kauniaisissa toimineessa nuorisokodissa. Lundberg kävi nuorena ammattikoulua, mutta päätyi kuitenkin muusikoksi. Hän lauloi jo lapsena kirkkokuoroissa ja opiskeli myöhemmin Helsingin konservatoriossa viulunsoittoa.
Vuonna 1969 Lundberg perusti Hortto Kaalon yhdessä veljensä Feija Åkerlundin ja Marko Putkosen kanssa. Lundberg oli yhtyeessä aktiivisesti mukana 1970-luvun puoliväliin saakka ja sen jälkeen satunnaisesti. Vuonna 1978 hän sijoittui Syksyn sävel -kilpailussa toiseksi isosiskonsa Anneli Sarin ja Feija Åkerlundin kanssa esittämällään kappaleella ”Luonnonlapset”.
Vuodesta 1990 lähtien Lundberg asui Helsingin Kannelmäessä.
Perhe

Taisto Lundbergillä oli viisi lasta. Heistä Miritza ja Amadeus Lundberg tunnetaan myös muusikkoina.
Valikoitu diskografia

Hortto Kaalo (1971)
Hai Hortto Kaalot (1972)
Kättä päälle ja käsirahaa (1973)
Tunne riittää (1992)
Luonnonlapset (7", 1978)
Työväen lauluja (1969)
Iso mies ja keijukainen (1970)
Merimiesten lauluja (1972)
Japanin pääministeri

| Japanin pääministeri |
| --- | --- |
 内閣総理大臣 Naikaku-sōri-daijin
 Pääministerin lippu
 
 Nykyinen Shigeru Ishiba 1. lokakuuta 2024 lähtien
Virka-asunto:  Kantei
Nimittäjä:  Japanin keisari (Japanin parlamentti vahvistaa)
Kauden pituus:  4 vuotta (mahdollinen jatkokausi)
Perustettu:  22. joulukuuta 1885
Ensimmäinen:  Itō Hirobumi
Kotisivut:  japan.kantei.go.jp
Japanin pääministeri (jap. 内閣総理大臣, Naikaku sōri daijin) on Japanin hallituksen pää.
Nykyinen pääministerin asema määritellään vuoden 1947 perustuslaissa. Aiemmin, 1880-luvulta alkaen, pääministerin valitsi suoraan keisari, eikä hänen tarvinnut nauttia kansanedustuslaitoksen luottamusta.
Nykyisin pääministeriksi nimittää keisari parlamentin valitseman ehdokkaan. Pääministeri valitaan parlamentin jäsenten joukosta ja hänen täytyy nauttia parlamentin luottamusta.
Pääministerin nimittävät molemmat kamarit. Jollei valinta osu samalle henkilölle, muodostetaan yhteinen komitea. Jollei päätökseen päästä kymmenen päivän kuluessa, edustajainhuoneen edustaja valitaan. Pääministerin täytyy erota, jos hän saa edustajainhuoneelta epäluottamuslauseen, paitsi jos edustajainhuone hajotetaan kymmenen päivän sisällä ja järjestetään uudet vaalit. Pääministerin täytyy myös erota jokaisten vaalien jälkeen.
Pääministeriksi on valittu perinteisesti suurimman puolueen edustaja, joka on usein ollut liberaalidemokraattinen puolue.
Pääministerin virka-asunto sijaitsee parlamenttirakennusta vastapäätä. Nykyinen rakennus valmistui huhtikuussa 2002.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Japanin pääministeri Wikimedia Commonsissa
Pääministerin ja hallituksen virallinen kotisivu (englanniksi, japaniksi, kiinaksi)
Ossi Runne

| Ossi Runne |
| --- | --- |
 Ossi Runne vuonna 1966.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Yrjö Osvald Runne
Syntynyt: 23. huhtikuuta 1927 Viipuri
Kuollut: 5. marraskuuta 2020 (93 vuotta) Helsinki
Ammatti:  äänilevytuottaja, säveltäjä, kapellimestari, sovittaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Ossi Runne 
Soittimet:  trumpetti 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Yrjö Osvald ”Ossi” Runne (vuoteen 1936 Rundberg; 23. huhtikuuta 1927 Viipuri – 5. marraskuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen musiikkineuvos, trumpetisti, kapellimestari, orkesterinjohtaja, säveltäjä, sovittaja ja levytuottaja.
Ossi Runne oli säveltäjä ja sanoittaja Aili Runnen lanko.
Ura

Ossi Runnen musiikkiura alkoi, kun hän aloitti viulunsoiton opinnot Onni Suhosen johdolla Viipurin musiikkiopistossa 8-vuotiaana. Perhe joutui lähtemään Viipurista evakkoon talvisodan vuoksi Ossin ollessa 12-vuotias, ja uudeksi kotipaikaksi tuli Helsingin Kallio. 13-vuotiaana Runne liittyi Suomen Valkoisen Kaartin soittokuntaan, jolloin hänen soittimekseen vaihtui trumpetti. Ollessaan sotien jälkeen jäsenenä Ossi Aallon orkesterissa Runne tutustui Toivo Kärkeen. Hän soitti Kärjen yhtyeessä kiertueilla ja monissa levytyksissä vuodesta 1948 alkaen.
Uransa alkuaikoina Runne tunnettiin trumpetistina ja orkesterinjohtajana. Palattuaan Suomeen China Varieteen orkesterin kapellimestarin tehtävistä Tukholmasta vuonna 1957 hän siirtyi Musiikki-Fazerin studiopäälliköksi. Usean vuoden ajan hän johti isoa orkesteria ja soitti trumpettia levytyksillä, joista monet olivat Toivo Kärjen-Reino Helismaan tuotantoa.  Runne oli myös kysytty solisti muiden levy-yhtiöiden vaativissa trumpettiosuuksissa, esimerkkinä Scandian "Minka" Brita Koivusen laulamana. Vuonna 1965 Runne siirtyi Yleisradioon. Siellä hän toimi ensin Radion tanssiorkesterin johtajana, sitten Yle TV1:n kapellimestarina. Eläkkeelle hän jäi 1992. Musiikkineuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1995. Hän toimi myös Puhallinorkesteri Karelian johtajana 1986–2003.
Vuosina 1972–1983 Runne toimi trumpetinsoiton opettajana Oulunkylän Pop & Jazz Konservatoriossa. Vuonna 1971 hän julkaisi yhdessä Lauri Ojalan ja Uno Koivun kanssa oppikirjan Trumpettikoulu.
Runne toimi 1950-luvulla muutamia vuosia Levytukku-yhtiön studiopäällikkönä ja oli tänä aikana tiiviissä yhteistyössä saman yhtiön tuotantopäällikkönä toimineen Olavi Virran kanssa. Runne valvoi monien Virran tunnetuimpien kappaleiden levytykset, ja hän arvosti suuresti Virran ammattitaitoa ja korkeaa työmoraalia. Yhteistyöstä huolimatta Runne ei koskaan tuntenut päässeensä Virran todelliseksi ystäväksi, minkä hän arveli johtuneen Virran perusluonteesta: tämä ei halunnut päästää ketään liian lähelle. Runnen käsityksen mukaan Virta oli ”valtavasta ympärillään pyörineestä siipijengistä ja ihailijalaumasta huolimatta hyvin yksinäinen mies”. Fazerin studiopäällikkönä Runne valvoi vuonna 1966 Virran viimeisiksi jääneet levytykset ”Nyt soita balalaikka” ja ”Sateinen ilta”.
Eurovision laulukilpailut

Ossi Runne muistetaan Yleisradion pitkäaikaisena euroviisukapellimestarina. Ensimmäistä kertaa Runne toimi kapellimestarina Eurovision laulukilpailussa Luxemburgissa 1966, kun Suomi osallistui kilpailuihin kuudetta kertaa. Hän johti orkesteria Suomen kapellimestarina kaikkiaan 22 kertaa vuosina 1966-1989. Kapellimestarin työn lisäksi Runne toimi Yleisradion viisulähetyksen selostajana vuosina 1981 ja 1990. Runne myös sävelsi ja sanoitti Suomen vuoden 1966 edustuskappaleen, Ann-Christinen esittämän kappaleen ”Playboy”.
Yhtyeet

Ossi Runnen kvintetti (johtaja, trumpetisti 1944–1945)
Ossi Aallon orkesteri (trumpetisti 1945–1948)
Toivo Kärjen yhtye (trumpetisti 1948–1949)
Olle Lindströmin orkesteri (trumpetisti 1950–1951)
Erkki Ahon orkesteri (trumpetisti 1951–1953)
Ossi Runnen orkesteri (orkesterinjohtaja, trumpetisti 1954–1955)
Al Stefanon orkesteri (trumpetisti 1955–1956)
China Varieteen orkesteri (kapellimestari 1956–1957)
Karelia-puhallinorkesteri (orkesterinjohtaja 1986–2003)
Diskografia

Ossi Runne ja hänen kultainen trumpettinsa (1970)
Kultaisen trumpetin laulu (2007)
Kultainen trumpetti – äänitteitä vuosilta 1953–1984 (2011, Artie music)
Aiheesta muualla

Runne Pomus.netin tietokannassa.
Saarinen, Pale: Musiikkineuvos Ossi Runne – laaja-alainen vaikuttaja. (Arkistoitu – Internet Archive) Selvis 4/2000.
Musiikkineuvos Ossi Runne 90 vuotta – vieläkin soittokunnossa: ”Rilluttelu ei ole koskaan kuulunut ohjelmistoon.” Ilta-Sanomat 23.4.2017.
Runne, Ossi hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Uppslagsverket Finland 
Muut:  Europeana
Vili Sopanen

| Vili Sopanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. lokakuuta 1987 (ikä 37) Valkeala, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Teija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  191 cm
Paino:  99 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2005–2020
Seurat:  Pelicans (SML) HeKi/Peliitat (Mestis) JYP (SML) Luleå HF (SEL) HIFK (SML) ERC Ingolstadt (DEL) Schwenninger Wild Wings (DEL) Lukko (SML)
NHL-varaus:  177. varaus, 2007 New Jersey Devils
Vili Juhani Sopanen (s. 21. lokakuuta 1987 Valkeala) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän pelasi urallaan SM-liigaa Pelicansissa, JYPissä, Helsingin IFK:ssa ja Rauman Lukossa yhteensä 547 runkosarjaottelua tehopistein 149+213=362, 66 playoff-ottelua tehopistein 8+21=29 ja neljä liigakarsintaottelua tehopistein 1+1=2. Sopanen oli voittamassa SM-hopeaa Pelicansissa vuonna 2012 ja SM-pronssia HIFK:ssa vuonna 2018. Hän on Pelicansin seurahistorian kaikkien aikojen eniten tehopisteitä (295) ja maaleja (125) runkosarjassa tehnyt pelaaja sekä seuraa edeltänyt Lahden Reipas mukaan lukien kaikkien aikojen viidenneksi paras pistemies. Sopanen pelasi urallaan myös yhtenä kautena sekä Ruotsissa että Saksassa. Hän laukoi oikealta.
Ura > Seuraura > Junioriura

Sopanen on KooKoon kasvatti. Hän siirtyi C-juniori-ikäisenä Lahteen ja Kiekkoreippaan joukkueeseen kaudeksi 2002–2003. Kaudella 2005–2006 Sopanen jakoi 14 osumallaan Pelicansin A-nuorten sisäisen maalipörssin voiton Samu Vilkmanin kanssa. Hän debytoi samalla kaudella myös SM-liigassa, jossa Sopanen pelasi kolme runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän teki liigadebyyttinsä 27. joulukuuta 2005 Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan.
Kaudella 2006–2007 Sopanen oli tehoilla 18+21=39 Pelicansin A-nuorten toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Hän jakoi A-nuorten SM-liigan maalipörssin seitsemännen sijan neljän muun pelaajan kanssa. Sopanen voitti myös tehoilla 5+13=18 kevään 2007 pudotuspelien syöttöpörssin sekä Pelicansin sisäisen pistepörssin. Hän voitti kauden päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuden. SM-liigassa Sopanen pelasi kauden aikana seitsemän ottelua tehden yhden maalin. Osuma oli hänen liigauransa avausmaali, joka syntyi 24. helmikuuta 2007 ylivoimalla JYPiä vastaan. Sopanen palkittiin ottelun Ilta-Sanomien kahden tähden tähtipelaajana. Hän pelasi kauden aikana miesten pelejä myös kuuden Mestis-ottelun verran alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa tehopistein 1+1=2.
Ura > Maajoukkueura

Sopanen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2007. Suomen A-maajoukkueessa Sopanen pelasi yhteensä kolme ottelua tehden yhden maalin. Hänet valittiin Suomen ensimmäiseen MM-leiryhmään maaliskuussa 2008 ja Sopanen pääsi tekemään A-maajoukkudebyyttinsä 4. huhtikuuta 2008 Riiassa pelatussa harjoitusottelussa Latviaa vastaan. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa hän teki 7. syyskuuta 2008 Helsingissä pelatussa Finnkampen-ottelussa Ruotsia vastaan.
Muuta

Sopasen pikkuveljet Iiro ja Eetu ovat myös jääkiekkoilijoita. Hyökkääjänä pelannut Iiro pelasi neljä ottelua Pelicansin SM-liigajoukkueessa kaudella 2008–2009 ja puolustajana pelannut Eetu pelasi omalla urallaan yhteensä 35 SM-liigaottelua Pelicansissa ja Kalevan Pallossa. Veljesten isä Jarmo on entinen alempien sarjojen hyökkääjä.
Sopanen oli Kokoomuksen ehdokkaana Lahden kaupunginvaltuustoon vuoden 2021 kuntavaaleissa, jossa hän sai 105 ääntä, mutta ei tullut kuitenkaan valituksi.
Hjkr 14 Wiros

| Hjkr 14 Wiros |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Öresundsvarvet, Landskrona
Laskettu vesille:  3. huhtikuuta 1937
Palveluskäyttöön:  1. syyskuuta 1939
Poistui palveluskäytöstä:  11. joulukuuta 1945
Tekniset tiedot
Uppouma:  852 brt
Pituus:  68,5 m
Leveys:  10,9 m
Syväys:  3,7 m
Koneteho:  1  x 4-sylinterinen 2-tahtinen Atlas Polar -dieselmoottori 1 230 hv
Nopeus:  12 solmua
Miehistöä:  68
Aseistus
Aseistus:  2 x 12 cm M/94C -tykkiä 2 x 57 mm M/98B -tykkiä 2 x 8 mm lvksp M/36 28 x miinaa 24 x syvyyspommia
MS Wiros oli Stockholms Rederi AB Svean rahtialus, joka pakko-otettiin toisen maailmansodan alkaessa apuristeilijäksi Ruotsin merivoimille. Sodan jälkeen alus palautettiin omistajilleen.
Valmistus

Stockholms Rederi AB Svea tilasi aluksen Landskronasta Öresundsvarvetilta, missä köli laskettiin telakkanumerolla 46. Alus laskettiin vesille 3. huhtikuuta 1937 ja valmistui 4. lokakuuta 1938.
Palvelus

Alus aloitti lokakuussa 1938 Stockholms Rederi AB Svealla liikennöinnin Ruotsin rannikolla.
Palvelus > Toinen maailmansota

Merivoimat kutsui aluksen palvelukseen aputykkiveneenä Neuvostoliiton aloitettua hyökkäyksen Suomeen 30. marraskuuta 1939. Se oli tarkoitus sijoittaa 14. vartiovenelaivueen lippulaivaksi. Alus siirrettiin 9. syyskuuta Gävlessä telakalle, jossa  sille tehtiin muutostöitä ja se aseistettiin. Aluksen ollessa Warian sisaralus se päätettiin varustaa apuristeilijäksi. Työt aluksella saatiin päätökseen 15. marraskuuta, jolloin se liitettiin Tukholmaan sijoitettuun laivueeseen. Alukselle asennetut kaksi HMS Niordilla (numero 29) ja HMS Skagulilla (numero 34) ollutta 12 cm M/1894C -kanuunaa ja kaksi  57 millimetrin M/1889B -tykkiä (numerot 27 ja 74), joiden aiempi sijoituspaikka ei ole tiedossa. Lisäksi alukselle asennettiin neljä tyypin M/1933A syvyyspomminheitintä ja kaksi 8 millimetrin M/1936 ilmatorjuntakonekivääriä. Aluksen muuna varustuksena oli M/1931 paravaanijärjestelmä, 400 watin lyhytaaltoradio, 3 watin FM-radio M/1939 ja kolme lyhytaaltovastaanotinta M/1939.
Palvelus > Sodan jälkeen

Euroopan sotatoimien päätyttyä alus palautettiin 11. joulukuuta 1945 omistajilleen, joka liitti sen laivastoonsa alkuperäisellä nimellä. Helmikuussa 1959 alus myytiin Bremeniin Partenreederi m/s Korallelle, joka nimesi aluksen Koralleksi. Alus myytiin edelleen 1967 Halifaxiin Kanadaan Shaw Steamship Companylle, joka myi sen edelleen vielä samana vuonna Nova Salvage & Ship Breaking Limitedille. Aluksesta tehtiin toukokuussa 1969 vedenalainen kohde ja se ajettiin karille Kosakjoella. Kesäkuussa alus irrotettiin karilta ja se hinattiin Dartmouthiin, jossa sen todettiin olevan korjauskelvoton. Alus myytiin omistajuusoikeudenkäynnin jälkeen huhtikuussa 1978 Nova Salvage & Ship Breaking Limitedille romutettavaksi.
Packard Caribbean

| Packard Caribbean |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Packard
Konserni:  Packard Motor Car Company
Valmistusvuodet:  1953–1956
Korimalli:  2-ovinen convertible, hardtop
Tekniset tiedot
Henkilöluku:  6
Moottori:  V8
Teho:  180 - 310 hv
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  takaveto
Packard Caribbean oli Packard Motor Car Companyn valmistama luksusluokan auto, joka oli tuotannossa vuosina 1953-1956. Kahden ensimmäisen vuoden ajan Caribbeania oli saatavana ainoastaan avomallina, mutta viimeisen vuoden mallistoon lisättiin myös hardtop. Mallin valmistus loppui Packardin fuusioituessa Studebakerin kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Packard Caribbean Wikimedia Commonsissa
Hjkr 10 Fidra

| Hjkr 10 Fidra |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Finnboda
Laskettu vesille:  20. joulukuuta 1938
Palveluskäyttöön:  15. joulukuuta 1939
Poistui palveluskäytöstä:  6. lokakuuta 1945
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 489 brt
Pituus:  87,6 m
Leveys:  12,1 m
Syväys:  4,5 m
Koneteho:  2  x 5-sylinteristä 2-tahtista Atlas Polar -dieselmoottoria 1 516 hv
Nopeus:  12 solmua
Miehistöä:  95
Aseistus
Aseistus:  2 x 12 cm M/94C -tykkiä 2 x 57 mm M/98B -tykkiä 2 x 8 mm lvksp M/36 269 x miinaa 24 x syvyyspommia
MS Fidra oli Stockholms Rederi AB Svean rahtialus, joka pakko-otettiin toisen maailmansodan alkaessa apuristeilijäksi Ruotsin merivoimille. Sodan jälkeen alus palautettiin omistajilleen.
Valmistus

Stockholms Rederi AB Svea tilasi aluksen Nackasta Finnbodan telakalta, missä köli laskettiin telakkanumerolla 322. Alus laskettiin vesille 20. joulukuuta 1938 ja valmistui huhtikuussa 1939.
Palvelus

Stockholms Rederi AB Svea sijoitti aluksen reitille Tukholma-Malmö-Hull-Lontoo.
Palvelus > Toinen maailmansota

Merivoimat kutsui aluksen palvelukseen Neuvostoliiton aloitettua hyökkäyksen Suomeen 30. marraskuuta 1939. Alus siirrettiin 15. joulukuuta Göteborgissa Götaverkenille, jossa  sille tehtiin muutostöitä ja se aseistettiin. Työt aluksella saatiin päätökseen 2. huhtikuuta 1940, jolloin se liitettiin Ruotsin rannikkolaivastoon. Alukselle asennettiin kaksi HMS Niordilla ollutta 12 cm M/1894C -kanuunaa (numerot 25 ja 26) ja kaksi  HMS Tapperhetenillä ollutta 57 millimetrin M/1889B -tykkiä (numerot 38 ja 85). Lisäksi alukselle asennettiin kaksi tyypin M/1933 syvyyspomminheitintä ja kaksi 8 millimetrin M/1936 ilmatorjuntakonekivääriä. Aluksen muuna varustuksena oli M/1931 paravaanijärjestelmä, 400 watin lyhytaaltoradio, 3 watin FM-radio M/1939 ja kolme lyhytaaltovastaanotinta M/1939.
Palvelus > Sodan jälkeen

Euroopan sotatoimien päätyttyä alus palautettiin 6. lokakuuta 1945 omistajilleen, joka liitti sen laivastoonsa alkuperäisellä nimellä sijoittaen sen sotaa edeltäneelle reitille. Alus siirrettiin myöhemmin yhtiön Atlantin reiteille. Alus myytiin 1969 Italiaan Ignazio Messina Companylle, joka nimesi sen Gianvittorioemmeksi. Vuonna 1973 alus myytiin edelleen Kyprokselle Kalipolis Mar Companylle, joka antoi alukselle nimen Spyros. Seuraavana vuonna alus myytiin edelleen Libanoniin Al Toufic Shipping Companylle. Alus myytiin takaisin Kalipolis Mar Companylle, jonka kotipaikaksi vaihtunut Libanon. Alus poistettiin 1989 rekisteristä.
Ittoqqortoormiit

| Ittoqqortoormiit |
| --- | --- |
 Ittoqqortoormiit helikopterin laskeutumispaikalta nähtynä.
 Entisen Ittoqqortoormiitin kunnan sijainti Grönlannissa.
 Koordinaatit: 70°29′7″N, 21°58′0″W 
Valtio:  Tanska
Itsehallintoalue:  Grönlanti
Kunta:  Sermersooq
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Asutuskeskus
 – Pormestari:  Erling Madsen
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  235 000 km²
Väkiluku (1.1.2007):  529
 
 www.ittoqqortoormiit.gl 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ittoqqortoormiit [it:oq:ɔʁtɔ:ʁmi:t] (tansk. Scoresbysund) on asutuskeskus Sermersooqin kunnassa Grönlannissa. Asukkaita asutuskeskuksessa oli vuonna 2007 529, ja pinta-alaa sillä on 235 000 neliökilometriä. Ittoqqortoormiitin keskuspaikkakunta sijaitsee Scoresbynsalmen (grönlanniksi Kangertittivaq) suulla.
Ittoqqortoormiit sijaitsee Tanskansalmen ja Grönlanninmeren rannalla. Pohjoisessa Ittoqqortoormiit rajautuu maailman suurimpaan kansallispuistoon, Koillis-Grönlannin kansallispuistoon.
Nykyisin Ittoqqortoormiit on yksi maailman viimeisiä metsästysyhteisöjä. Monet metsästäjät ovat nykyisin yhdistäneet metsästyksen ja matkailun. Metsästyksen lisäksi paikkakunnalla järjestetään koiravaljakkomatkoja ja purjehdusta Scoresby Sund -vuonolla.
Historia

Ittoqqortoormiit tarkoittaa "paikkaa, jossa on suuria taloja". Ittoqqortoormiit on tanskaksi Scoresbysund. Se on nimetty englantilaisen valaanpyytäjä William Scoresbyn mukaan. Scoresby kartoitti Ittoqqortoormiitin alueen ensimmäisenä vuonna 1822. Ittoqqortoormiitin kaupunki perustettiin vuonna 1925 tanskalaisen naparetkeilijä Ejnar Mikkelsenin aloitteesta. Ittoqqortoormiit oli vuoden 2008 loppuun saakka itsenäinen kuntansa, jolloin se liittyi osaksi uutta Sermersooqin kuntaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ittoqqortoormiit Wikimedia Commonsissa
Kunnan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (tanskaksi) (grönlanniksi)
Ittoqqortoormiitin kirkon sisätiloja.
Laconnex

| Laconnex |
| --- | --- |
 Laconnex.
 vaakuna
 Laconnex
 Koordinaatit: 46°09′20″N, 6°02′09″E 
Valtio:  Sveitsi
Kantoni:  Geneven kantoni
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  3,83 km²
Korkeus:  428–473 m
Väkiluku (31.12.2022)  (vakituiset asukkaat):  703
 – Väestötiheys:  184 as./km²
 
 www.laconnex.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Laconnex on kunta Lounais-Sveitsissä Geneven kantonissa. Vuoden 2022 lopussa kunnassa oli 703 asukasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Laconnex Wikimedia Commonsissa
| n k Geneven kantonin kunnat |
| --- | --- | --- |
Geneven kantonin kunnat (45 kpl, 1960–)
| Geneven kantoni |  Aire-la-Ville  Anières  Avully  Avusy  Bardonnex  Bellevue  Bernex  Carouge  Cartigny  Céligny  Chancy  Chêne-Bougeries  Chêne-Bourg  Choulex  Collex-Bossy  Collonge-Bellerive  Cologny  Confignon  Corsier  Dardagny  Geneve  Genthod  Gy  Hermance  Jussy  Laconnex  Lancy  Le Grand-Saconnex  Meinier  Meyrin  Onex  Perly-Certoux  Plan-les-Ouates  Pregny-Chambésy  Presinge  Puplinge  Russin  Satigny  Soral  Thônex  Troinex  Vandœuvres  Vernier  Versoix  Veyrier  |  |
Hermance

| Hermance |
| --- | --- |
 Näkymä Hermanceen Genevejärvelle
 vaakuna
 Hermance
 Koordinaatit: 46°18′09″N, 06°14′39″E 
Valtio:  Sveitsi
Kantoni:  Geneve
Hallinto:  
 – Pormestari:  Bernard Laperrousaz
Pinta-ala:  
 – Maa:  1,44 km²
Korkeus:  372–410 m
Väkiluku (31.12.2022)  (vakituiset asukkaat):  1 189
 – Väestötiheys:  826 as./km²
 
 www.hermance.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hermance on kunta (ransk. commune) Geneven kantonissa Sveitsissä. Hermance sijaitsee Genevenjärven itärannalla noin 17 kilometriä Geneven keskustasta koilliseen ja aivan Ranskan rajalla. Vuoden 2012 lopulla kunnassa oli 965 asukasta, joista 31 % oli ulkomaalaisia.
Kuvia

Torni
Kunnantalo
Kirkko