stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen urheilu 1998
Pohjoismaiset hiihtolajit

Naganon talviolympialaisten pohjoismaisissa hiihtolajeissa Suomi saavutti kaksi kultaa, kolme hopeaa ja kaksi pronssia. Mika Myllylä voitti kultaa perinteisen hiihtotavan 30 kilometrillä ja saavutti pronssia perinteisen tyylin 10 kilometrillä sekä Harri Kirvesniemen, Sami Revon ja Jari Isometsän kanssa viestissä. Myllylä sijoittui kuudenneksi takaa-ajokilpailussa, ja 30 kilometrillä Isometsä oli neljäs ja Kirvesniemi kuudes. Mäkihypyssä Jani Soininen voitti kultaa normaalimäessä ja saavutti hopeaa suurmäessä. Janne Ahonen sijoittui normaalimäessä neljänneksi ja Suomi joukkuemäessä viidenneksi. Yhdistetyssä Samppa Lajunen saavutti hopeaa sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että Jari Mantilan, Tapio Nurmelan ja Hannu Mannisen kanssa joukkuekilpailussa. Naisten hiihdossa Tuulikki Pyykkönen sijoittui perinteisen tyylin 15 kilometrillä 12:nneksi ja viestissä Suomi oli seitsemäs.
Lentomäen maailmanmestaruuskilpailuissa 24.–25.1. Oberstdorfissa, Saksassa Janne Ahonen sijoittui kahdeksanneksi.
Maastohiihdon maailmancupissa 1997–1998 Jari Isometsä sijoittui yhteispisteissä viidenneksi ja Mika Myllylä seitsemänneksi.
Mäkihypyn maailmancupissa 1997–1998 Jani Soininen sijoittui yhteispisteissä seitsemänneksi ja Janne Ahonen yhdeksänneksi.
Yhdistetyn maailmancupissa 1997–1998 Hannu Manninen sijoittui yhteispisteissä viidenneksi ja Samppa Lajunen kahdeksanneksi.
Keski-Euroopan mäkiviikolla 1997–1998 Janne Ahonen sijoittui kokonaiskilpailussa kolmanneksi ja Jani Soininen viidenneksi.
Nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa tammikuussa Sankt Moritzissa, Sveitsissä Hannu Manninen ja Samppa Lajunen ottivat yhdistetyssä kaksoisvoiton ja voittivat myös joukkueyhdistetyn Mikko Keskinarkauksen ja Jaakko Talluksen kanssa.
Suomen Tietotuomisto julkisti 21.1. eli pari viikkoa ennen Naganon talviolympialaisten alkua uutisen, jossa se väitti hiihtäjä Jari Räsäsen ostaneen ja käyttäneen dopingaineena kiellettyä kasvuhormonia ja myös joidenkin Suomen Hiihtoliiton johtohenkilöiden sotkeutuneen asiaan. Uutisointia ryhdyttiin aikanaan käsittelemään oikeudessa.
Purjehdus

2.4 mR-luokan maailmanmestaruuskilpailut käytiin 30.7.–1.8. Näsijärvellä, Tampereella. Rikard Bjurström voitti kultaa ja Matti Rouhiainen saavutti hopeaa.
Kansainvälisen Purjehtijaliiton 470-luokan maailmanmestaruuskilpailuissa maaliskuussa Dubaissa Petri Leskinen ja Kristian Heinilä voittivat kultaa.
Pyöräily

Maantiepyöräilyn maailmanmestaruuskilpailuissa 7.–11.10. Valkenburgissa, Alankomaissa Pia Sundstedt sijoittui 23 kilometrin aika-ajossa 17:nneksi.
Miesten Ranskan ympäriajossa Joona Laukka nousi kahdeksannen etapin kuudennella sijallaan kokonaistilanteessa neljänneksi ja säilytti saman sijan vielä seuraavankin etapin jälkeen. Hän joutui keskeyttämään 12. etapin jälkeen virustulehduksen vuoksi.
Naisten Italian ympäriajossa 1.–12.7. Pia Sundstedt sijoittui viidenneksi.
Naisten Ranskan ympäriajossa 11.–23.8. Pia Sundstedt sijoittui yhdeksänneksi.
Ratsastus

Maailmanmestaruuskilpailuissa 30.9.–11.10. Roomassa, Italiassa Kyra Kyrklund sijoittui Flyinge Amiral -ratsullaan kouluratsastuksessa kymmenenneksi ja Piia Pantsu Uppercut-ratsullaan kenttäratsastuksessa samalle sijalle. Suomi oli kouluratsastuksen joukkuekilpailussa seitsemäs.
Valjakkoajon maailmanmestaruuskilpailuissa 27.–28.6. Fohlenhoff-Ebbsissä, Itävallassa Arja Mikkonen voitti SG Oberon -hevosellaan kultaa henkilökohtaisessa yhden hevosen valjakkoajossa.
Raviurheilu

Raviohjastajien Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1.–2.5. Marsassa, Maltalla Jorma Kontio voitti mestaruuden.
Kuninkuusraveissa 8.–9.8. Kuopiossa kuninkuuden voitti Kaarlo Ahokkaan ohjastama Viesker kolmannen peräkkäisen kerran ja kuningatartittelin Risto Tupamäen ohjastama Uja.
Salibandy

Miesten maailmanmestaruuskilpailut pelattiin 25.–30.5. Prahassa ja Brnossa, Tšekissä. Suomi saavutti pronssia hävittyään välierissä Sveitsille rangaistuslaukauskilpailun jälkeen ja voitettuaan pronssiottelussa Tanskan 4–1. Suomalaisista tähdistöjoukkueeseen valittiin hyökkääjä Mika Kohonen.
Miesten Suomen-mestaruuden voitti helsinkiläinen Viikingit, hopeaa sai Espoon Oilers ja pronssille sijoittui Helsingin IFK.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti Vantaa Floorball Team, hopeaa sai helsinkiläinen Tapanilan Erä III ja pronssille sijoittui joensuulainen Josba.
Squash

Joukkueiden Euroopan-mestaruuskilpailut pelattiin 23.–26.4. Espoossa. Suomen miesjoukkue saavutti hopeaa hävittyään loppuottelussa Englannille 1–3. Joukkueeseen kuuluivat Juha Raumolin, Janne Kyttänen, Olle Poutiainen, Mika Monto, nuorten EM-pronssin aiemmin huhtikuussa saavuttanut Olli Tuominen ja Timo Tuominen. Suomen naisjoukkue sijoittui 12:nneksi.
Suunnistus

Maailmancupin loppupisteissä Johanna Asklöf oli toinen ja Reeta-Mari Kolkkala neljäs. Miesten pisteissä Timo Karppinen sijoittui viidenneksi.
Jukolan viestissä 13.–14.6. Siuntiossa Angelniemen Ankkuri voitti Venlojen viestin kokoonpanolla Monica Boström, Marika Mikkola, Kirsi Tiira ja Johanna Asklöf ja Pargas IF sijoittui toiseksi. Miesten viestissä kauniaislainen OK-77 oli parhaana suomalaisjoukkueena kolmas.
Taitoluistelu

Maailmanmestaruuskilpailuissa 30.3.–5.4. Minneapolisissa, Yhdysvalloissa Markus Leminen sijoittui miesten yksinluistelussa 19:nneksi ja Alisa Drei naisten yksinluistelussa 25:nneksi.
Euroopan-mestaruuskilpailuissa 14.–18.1. Milanossa, Italiassa Alisa Drei sijoittui naisten yksinluistelussa kymmenenneksi ja Markus Leminen miesten yksinluistelussa 23:nneksi.
Tanssiurheilu

Ammattilaisten latinalaistanssien maailmanmestaruuskilpailuissa 20.9. Sun Cityssä, Etelä-Afrikassa Jukka Haapalainen ja Sirpa Suutari-Jääskö saavuttivat pronssia.
Ammattilaisten latinalaistanssien Euroopan-mestaruuskilpailuissa 22.11. Kasselissa, Saksassa Jukka Haapalainen ja Sirpa Suutari-Jääskö voittivat kultaa.
Ammattilaisten latinalaistanssien British Openissa 27.5. Blackpoolissa, Englannissa Jukka Haapalainen ja Sirpa Suutari-Jääskö voittivat mestaruuden.
Uinti

Pitkän radan maailmanmestaruuskilpailuissa 7.–18.1. Perthissä, Australiassa B-finaaliin ylsivät suomalaisista Jani Sievinen 200 metrin sekauinnissa, Vesa Hanski 200 metrin perhosuinnissa ja Tero Välimaa 100 metrin perhosuinnissa.
Lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailuissa 11.–13.12. Sheffieldissä, Englannissa Jani Sievinen voitti kultaa 100 metrin sekauinnissa ja saavutti pronssia 200 metrin sekauinnissa. Lisäksi hän oli kuudes 400 metrin sekauinnissa sekä kuului Göran Porvalin, Vesa Hanskin ja Jere Hårdin kanssa neljänneksi sijoittuneeseen 4 × 50 metrin sekauintiviestijoukkueeseen. Hård sijoittui neljänneksi 50 metrin perhosuinnissa ja Hanski oli viides 200 metrin perhosuinnissa sekä seitsemäs 50 metrin ja 100 metrin perhosuinnissa. Anu Koivisto sijoittui 200 metrin selkäuinnissa neljänneksi ja 50 metrin selkäuinnissa kahdeksanneksi sekä Marja Päivinen 50 metrin perhosuinnissa viidenneksi ja 100 metrin perhosuinnissa seitsemänneksi..
Voimanosto

Naisten maailmanmestaruuskilpailuissa 21.–24.5. Mo i Ranassa, Norjassa hopealle ylsivät Raija Koskinen alle 44-kiloisten sarjassa ja Leena Jokitalo alle 48-kiloisissa sekä pronssille Anna-Liisa Prinkkala alle 44-kiloisissa ja Eeva Nikander alle 56-kiloisissa.
Miesten Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin 7.–10.5. Sotkamossa. Pasi Martikainen saavutti hopeaa alle 125-kiloisten sarjassa.
Naisten Euroopan-mestaruuskilpailuissa 4.–6.12. Chernasyssa, Ukrainassa Eeva Nikander saavutti hopeaa ja Mervi Sirkiä pronssia alle 56-kiloisten sarjassa.
Yhdysvaltalaislehti Powerlifting valitsi 7.5. Anna-Liisa Prinkkalan kaikkien aikojen parhaaksi naisvoimanostajaksi. Kaksi viikkoa myöhemmin Prinkkala saavutti uransa 13. MM-mitalin.
Voimistelu

Euroopan-mestaruuskilpailuissa 23.4.–3.5. Pietarissa, Venäjällä Jari Mönkkönen saavutti rekillä hopeaa ja Jani Tanskanen oli samalla telineellä seitsemäs. Renkailla Riku Koivunen sijoittui kuudenneksi. Kuusiottelussa Tanskanen sijoittui yhdeksänneksi ja Mönkkönen 15:nneksi. Miesten joukkuekilpailussa Suomi oli yhdestoista.
Yleisurheilu

Euroopan-mestaruuskilpailuissa 18.–23.8. Budapestissa, Unkarissa Suomi sijoittui kahdella hopea- ja yhdellä pronssimitalilla kisojen mitalitilastossa 16:nneksi. Valentin Kononen saavutti hopeaa 50 kilometrin kävelyssä ja Eduard Hämäläinen kymmenottelussa. Mikaela Ingberg otti pronssia keihäänheitosta. Juha Laukkanen ja Heli Rantanen sijoittuivat keihäänheitossa viidenneksi ja Annemari Sandell oli 5 000 metrin juoksussa viides ja 10 000 metrillä seitsemäs. Mika Halvari kuulantyönnössä, Samuli Vasala 5 000 metrin juoksussa ja naisten joukkue (Heidi Hannula, Sanna Kyllönen, Johanna Manninen, Heli Koivula) 4 × 100 metrin viestijuoksussa sijoittuivat kuudenneksi. Heikki Vääräniemi seiväshypyssä ja Matti Närhi keihäänheitossa päätyivät kahdeksanneksi.
Puolimaratonin maailmanmestaruuskilpailuissa 27.9. Usterissa, Sveitsissä Annemari Sandell sijoittui viidenneksi Suomen-ennätyksellä 1.10.04.
Sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 27.2.–1.3. Valenciassa, Espanjassa Mika Halvari saavutti hopeaa ja Arsi Harju pronssia kuulantyönnössä. Tiia Hautala sijoittui seitsenottelussa neljänneksi.
Maastojuoksun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 12.–13.12. Ferrerassa, Italiassa Annemari Sandell saavutti hopeaa.
Juhani Suutarinen

| Juhani Suutarinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. toukokuuta 1943 (ikä 81) Uukuniemi, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Laji:  ampumahiihto
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten ampumahiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten ampumahiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten ampumahiihto. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten ampumahiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa |  Sapporo 1972 |  4 × 7,5 km |  |
|  Hopeaa |  Innsbruck 1976 |  4 × 7,5 km |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Minsk 1974 | 10 km |  |
|  Kultaa | Minsk 1974 | 20 km |  |
|  Kultaa | Anterselva 1975 | 4 × 7,5 km |  |
|  Hopeaa | Minsk 1974 | 4 × 7,5 km |  |
Taisto Juhani Suutarinen (s. 24. toukokuuta 1943 Uukuniemi) on suomalainen ampumahiihdon maailmanmestari ja olympiamitalisti. Suutarinen voitti olympia- ja MM-tasolla kaikkiaan kuusi mitalia.
Suutarinen aloitti ampumahiihdon armeija-aikanaan. Hän kilpailee edelleen veteraanisarjoissa hiihdossa, ampumahiihdossa ja ampumajuoksussa.
Saavutuksia > Olympialaiset

1968 Grenoble viides viesti
1972 Sapporo hopeaa viesti
1976 Innsbruck hopeaa viesti
Saavutuksia > Maailmanmestaruuskilpailut

1974 Minsk kultaa 10 km ja 20 km, hopeaa viesti
1975 Anterselva kultaa viesti
Saavutuksia > PM-kilpailut

1970 kultaa 20 km
1972 kultaa viesti
Saavutuksia > SM-kilpailut

1966 kultaa 20 km
1970 kultaa viesti
1971 kultaa viesti
1974 kultaa 20 km ja viesti
Aiheesta muualla

Tiet täynnä evakkoja, karjaa ja ruumisrekiä, Suutarisen haastattelu Etelä-Saimaa -lehdessä 1. syyskuuta 2004.
Suurkaupungin yöelämän seuraukset

| Suurkaupungin yöelämän seuraukset> Ved Fængslets Port |
| --- | --- |

Ohjaaja:  August Blom
Käsikirjoittaja:  Ljut Stensgaard, Erling Stensgaard
Tuottaja:  Nordisk Film
Kuvaaja:  Axel Graatkjær
Pääosat:  Valdemar Psilander, Clara Wieth, Augusta Blad
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Tanska
Tuotantoyhtiö:  Nordisk Films Kompagni
Levittäjä:  Fotorama
Ensi-ilta:  6. maaliskuuta 1911 (Tanska) 17. huhtikuuta 1911 (Suomi)
Kesto:  820 metriä (41 min.)
Alkuperäiskieli:  mykkäelokuva
Aiheesta muualla
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suurkaupungin yöelämän seuraukset (tansk. Ved Fængslets Port, ”Vankilan portilla”) on vuonna 1911 valmistunut tanskalainen mykkäelokuva. August Blomin ohjaaman melodraaman päähenkilöä esittää Valdemar Psilander.
Juoni

Aage on valtioneuvoksen lesken poika, joka tuhlaa rahansa suurkaupungin öisiin huvituksiin. Äiti suostuu maksamaan hänen velkansa, mutta kun poika tuo kotiin rahanlainaajan tyttären Annan, hän heittää heidät molemmat pihalle. Uudelleen velkaantunut Aage väärentää äitinsä allekirjoituksen ja yrittää epätoivoissaan varastaa hänen rahansa. Sillä aikaa Anna saa Aagen velkakirjan käsiinsä, hänen isänsä kuolee sydänkohtaukseen ja kaikki päättyy nuorenparin kannalta onnellisesti.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Augusta Blad  | … |  Metha Hellertz, valtioneuvoksen leski   |
|  Valdemar Psilander  | … |  Aage Hellertz, pankkivirkailija, Methan poika   |
|  Richard Christensen  | … |  Bruun, Aagen ystävä   |
|  H. C. Nielsen  | … |  Block, Aagen ystävä   |
|  Holger Hofman  | … |  Hansen, tarjoilija ja rahanlainaaja   |
|  Clara Wieth  | … |  Anna, Hansenin tytär   |
|  Thora Meincke  | … |  Stella, varieteelaulaja   |
|  Gudrun Bruun Stephensen  | … |  Didi, varieteelaulaja   |
|  Frederik Jacobsen  | … |     |
|  Elna From  | … |     |
|  Julie Henriksen  | … |  rouva Hellertzin palvelustyttö   |
Tuotanto ja vastaanotto

Nordisk Films Kompagnin tuottama Suurkaupungin yöelämän seuraukset oli Valdemar Psilanderin läpimurtoelokuva ja yhtiön suurimpia menestyksiä. Sen ansioita ovat onnistuneet näyttelijäsuoritukset, tehokas tarinankerronta ja ulkokuvien luoma autenttisuuden tuntu. Paikallaan pysyvää kameraa kompensoivat erilaiset kuvakoot ja määrätietoinen leikkaus. Huomio kiinnittyy myös dramattiseen valaistukseen ja peilin käyttöön tilan luojana. Elokuvan juoni on nykynäkökulmasta banaali ja jopa huvittava, ja sen yhteiskuntakritiikki on latteaa.
Suurkaupungin yöelämän seuraukset myi 246 kopiota, lähes yhtä paljon kuin Nordisk Filmin edellinen suuri menestys, Viggo Larsenin Leijonanmetsästys vuonna 1907. Se sai kiittäviä arvioita Tanskan lehdistössä ja teki Psilanderista Asta Nielsenin jälkeen maan tunnetuimman elokuvatähden. Karismaattisesta näyttelijästä tuli erityisen suosittu Saksassa, Venäjällä ja Unkarissa.
Elokuvaa esitettiin Suomessa aluksi nimellä Suuren kaupungin yöelämän seuraukset. Sen alaotsikot Valkoinen orjakauppa III ja Valkoisen orjakaupan hedelmät viittasivat Alfred Cohnin ja Alfred Lindin Fotoramalle tekemään eroottiseen melodraamaan Den hvide Slavehandel (1910), josta August Blom ja Nordisk olivat kopioineet oman versionsa. Suurkaupungin yöelämän seuraukset sai Helsingissä heti suuren suosion ja sitä näytettiin elokuvateatteri Lyyrassa poikkeuksellisesti kahden viikon ajan.
DVD-julkaisu

Tanskan elokuvainstituutin vuonna 2004 restauroima elokuva on julkaistu samalla DVD:llä kahden muun Psilander-elokuvan kanssa. Elokuvat on varustettu Neil Brandin pianomusiikilla ja englanninkielisellä tekstityksellä.
Aiheesta muualla

Suurkaupungin yöelämän seuraukset Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Švaa

Švaa-kirjain näyttää ylösalaisin olevalta e-pienaakkoselta.
Švaa on kielitieteellinen termi, jolla voidaan asiayhteyden, tutkimusalan ja tutkimuksen kielen mukaan tarkoittaa eri vokaaleja. Esimerkiksi englanninkielisessä käytössä švaa (engl. schwa < saksa < heprea) viittaa lavean väliseen keskivokaaliin eli niin sanottuun neutraalivokaaliin, mutta suomenkielisessä käytössä švaaksi kutsutaan yleensä niin sanottuja loisvokaaleja. Kumpikin käytäntö perustuu samaan mutta eri tavoin tulkittuun heprean kielen tutkimusperinteeseen.
Švaa voi englanninkielisessä käytössä tarkoittaa myös kirjainta ə, jota käytetään foneettisessa tarkekirjoituksessa ja eräiden kielten oikeinkirjoituksessa.
Kielitieteessä > Välinen keskivokaali ja neutraalivokaali

Englannin mukaisena terminä švaa (schwa) viittaa väliseen keskivokaaliin [ə]. Lähtökohtaisesti se on kuin mikä tahansa vokaaliäänne, joka voi kielestä ja tilanteesta riippuen esiintyä painollisena tai painottomana. Ehkä tyypillisimmin sillä kuitenkin tarkoitetaan painotonta, epäselvää, täysin redusoitunutta neutraalivokaalia, jolta puuttuvat kaikki artikulatoriset piirteet. Esimerkiksi englannin kielen painottomissa tavuissa ääntyy useimmiten juuri neutraalivokaali, joka onkin puhutun englannin yleisin vokaali.
On huomattava, että švaa ei todellisuudessa realisoidu täysin redusoituneena keskivokaalina, kuten muutkaan vokaalit eivät realisoidu täysin fonologisten vastineidensa mukaisesti. Esimerkiksi ranskassa švaan realisaatio voi tilanteen mukaan olla puolisuppea [ø] tai puoliväljä [œ],lähde? jotka molemmat suomalainen mieltää lähinnä ö:ksi.
Suomen kielen foneemijärjestelmään ei välinen keskivokaali tai neutraalivokaali kuulu, joten suomalaiset hahmottavat sen usein joksikin tutummaksi vokaaliksi. Koska švaa on äännearvoltaan kaikkien muiden vokaalien välimuoto, sen hahmotus vaihtelee. Esimerkiksi englannin sana America [əˈmɛɹɪkə] kuullaan usein ämerikä tai ömerikä. Akustisesti švaata lähin suomen vokaali on useimmissa ympäristöissä ö /ø/.
Nopeasti puhuttaessa monet vokaalifoneemit voivat painottomina ääntyä suomessakin epämääräisesti hieman švaan kaltaisena. Esimerkiksi normaalisti laveana ääntyvä e voi sanassa jäätelö ääntyä summittaisesti [jæːtəlø], jos ääntöväylää lavean ja väljän ä:n jälkeen supistaessaan puhuja kiirehtii jo e:n aikana kääntämään huuliaan pyöreän ö:n mukaiseen asentoon.
Nimitys švaa (saks. Schwa) juontuu erään heprealaisen vokaalimerkin nimestä (hepr. ‏שְׁוָא‎ šva, šəva tai šəwâ), jonka translitteroinnissa käytetään joskus myös švaa-kirjainta.
Kielitieteessä > Väli- eli loisvokaali suomen murteissa

Suomenkielisessä tutkimuksessa termillä švaa (myös svaa; sanskritiksi svarabhakti) yleensä viitataan niin sanottuun ylimääräiseen väli- tai loisvokaaliin, mutta tämä on harhaanjohtavaa, sillä suomessa ei todellisuudessa ole neutraalivokaalia, jollaista švaa esimerkiksi saksan ja englannin ja ranskan tutkimuksessa tarkoittaa. Suomen loisvokaali on vokaali, joka laajalti suomen murteissa (kuten savolaismurteissa ja eteläpohjalaisissa murteissa) ilmestyy kahden eri konsonantin väliin: kolme → kolome, kylmä → kylymä, paljon → palijo, vanha → vanaha. Useimmissa murteissa švaa on sama kuin edeltävä vokaali, mutta joissakin se voi tietyissä tapauksessa olla artikulatorisesti noiden välissä.
Švaa-kirjain ja sen muunnelmat

Švaa-kirjain (ə) näyttää ylösalaisin kiepautetulta pienaakkoselta e, ja sitä käytetään kansainvälisessä foneettisessa kirjaimistossa (IPA:ssa) välisen keskivokaalin tai neutraalivokaalin merkkinä. Lisäksi latinalainen švaa-kirjain kuuluu azerin kielen oikeinkirjoitukseen, jossa se foneettisesta kirjaimistosta poiketen edustaa laveaa lähes väljää etuvokaalia [æ] eli vastaa ääntämyksellisesti suomen ä-kirjainta. Suuraakkonen Ə on ulkomuodoltaan kuin isonnettu pienaakkonen. Švaa-kirjaimesta on olemassa myös kyrillinen muunnelma, joka on kuitenkin samannäköinen kuin latinalainen švaa.
| Näyte | Unicode | Nimi | HTML | Laajennettu suomalainen näppäimistö |
| --- | --- | --- | --- | --- |
Latinalaisen merkistön laajennusosa B
| Ə | U+018F | latinalainen suuraakkonen švaa | &#399; &#x18F; | AltGr·⇧ Shift·A |
IPA-täydennyksiä
| ə | U+0259 | latinalainen pienaakkonen švaa | &#601; &#x259; | AltGr·A |
Kyrillisiä merkkejä
| Ә | U+04D8 | kyrillinen suuraakkonen švaa | &#1240; &#x4D8; |  |
| ә | U+04D9 | kyrillinen pienaakkonen švaa | &#1241; &#x4D9; |  |
| Ӛ | U+04DA | kyrillinen suuraakkonen švaa ja treema | &#1242; &#x4DA; |  |
| ӛ | U+04DB | kyrillinen pienaakkonen švaa ja treema | &#1243; &#x4DB; |  |
Švaa-kirjain ja sen muunnelmat > Samankaltaisia merkkejä

Unicode-merkistöön sisältyy švaan lisäksi myös niin sanottu ylösalainen e (ǝ), joka pienaakkosena näyttää samalta kuin švaa, mutta sen suuraakkosellinen vastine näyttää E-kirjaimen peilikuvalta (Ǝ). Tämä ylösalainen tai käänteinen e-kirjain esiintyy eräiden afrikkalaisten kielten oikeinkirjoituksessa. Unicodessa on erikseen käänteinen e pienaakkosenakin, mutta sitä ei tavallisesti käytetä vastaavan suuraakkosen parina; sen sijaan kansainvälisessä foneettisessa kirjaimistossa sillä merkitään laveaa puolisuppeaa keskivokaalia [ɘ].
| Näyte | Unicode | Nimi | HTML |
| --- | --- | --- | --- |
Latinalaisen merkistön laajennusosa B
| Ǝ | U+018E | latinalainen suuraakkonen käänteinen e | &#398; &#x18E; |
| ǝ | U+01DD | latinalainen pienaakkonen ylösalainen e | &#477; &#x1DD; |
IPA-täydennyksiä
| ɘ | U+0258 | latinalainen pienaakkonen käänteinen e | &#600; &#x258; |
Matemaattisia operaattoreita
| ∃ | U+2203 | on olemassa | &exist; &#8707; &#x2203; |
| ∄ | U+2204 | ei ole olemassa | &#8708; &#x2204; |
Svenska frivilligkompaniet

| Svenska frivilligbataljonen |
| --- | --- |
 Ruotsalaisvapaaehtoinen Itä-Karjalssa Syvärillä.
Toiminnassa:  1942-1944
Valtio:   Suomi
Puolustushaarat:  Maavoimat
Rooli:  Taistelujoukko
Koko:  komppania
Sodat ja taistelut:  Jatkosota Syvärin rintama Talin–Ihantalan taistelu
Komentajat
Tunnettuja komentajia:  kapteeni Rickard Nilsson ratsumestari Stig Mauritz Möllersvärd luutnantti Axel Hård af Segerstad kapteeni Jon Liljedahl luutnantti Orvar Nilsson
Svenska frivilligbataljonen viralliselta nimeltä Erillinen Komppania oli ruotsalaisista koostunut vapaaehtoisjoukko jatkosodassa. Tammikuussa 1942 Suomeen jääneistä ruotsalaisista sekä uusista tulokkaista perustettiin Erillinen Komppania (Er.K) ruotsinkieliseen 17. Divisioonaan kuuluneeseen Jalkaväkirykmentti 13:een. Vapaaehtoisjoukko taisteli vuodet 1942, 1943 ja alkuvuoden 1944 Itä-Karjalassa Syvärillä, mistä heidät siirrettiin kesäkuussa 1944 Karjalankannakselle. Siellä he osallistuivat Talin–Ihantalan taisteluihin.
Suomessa taisteli kesästä aina joulukuun alkuun 1941 Hangon rintamalla ruotsalainen vapaaehtoispataljoona. Puna-armeijan vetäydyttyä talvisodan rauhassa sille siirtyneeltä Hangon vuokra-alueelta taistelut päättyivät Hangon rintamalla ja ruotsalainen vapaaehtoispataljoona hajotettiin.
Taistelut Itä-Karjalassa Syvärillä

Tammikuussa 1942 Suomeen jääneistä ruotsalaisista sekä uusista tulokkaista perustettiin Erillinen Komppania (Er.K) ruotsinkieliseen 17. Divisioonaan kuuluneeseen Jalkaväkirykmentti 13:een (JR 13). Heidät kuljetettiin Turusta Itä-Karjalaan Podporožjeen eli suomalaisittain Koskenalaan. Heidän rintamaosansa oli Syvärin rintamalla Jandebajoen linjalla kahden kilometrin mittainen rintamaosa. Sodan kestäessä komppanian kannalta ongelmaksi tuli sotilaiden väheneminen, sillä uusia vapaaehtoisia ei tullut palvelukseen riittävästi korvatakseen poistumaa. Kaikkiaan Erillisessä Komppaniassa palveli 404 vapaaehtoista - osa vain lyhyen aikaa.
Taistelut Karjalankannaksella

Neuvostoliiton aloitettua kesäkuussa 1944 suurhyökkäyksen Karjalankannaksella Erillinen Komppania siirrettiin JR 13:n mukana Syväriltä Kannakselle. Komppanian vahvuus oli tällöin vain 64 miestä, joista 53 oli ruotsalaista vapaaehtoista. Komppania osallistui Tali-Ihantalan suurtaisteluun ja koki kovia menetyksiä. Komppanian vahvuus putosi muutamassa päivässä 20 mieheen. Kaikkiaan ruotsalainen vapaaehtoiskomppania menetti 41 kaatuneena ja 84 haavoittuneena.
Muista jatkosodan ruotsalaisvapaaehtoisista

Erillisen Komppanian lisäksi ruotsalaisvapaaehtoisia oli myös muissa sotayhtymissä eli ruotsinkielisissä Jalkaväkirykmentti 24:ssä ja Jalkaväkirykmentti 61:ssä. Kenttätykistössä oli noin 30 ja ilmatorjuntatykistössä 10 ruotsalaisvapaaehtoista. Lisäksi ruotsalaisvapaaehtoisia oli jatkosodan aikana panssarivaunuasentajina noin 100 ja automekaanikkoina 170. Ruotsalaisia lääkäreitä, eläinlääkäreitä ja sairaanhoitajia työskenteli Suomessa jatkosodan eri vaiheissa 210 henkilöä. Myöhemmin hoitohenkilökuntaa kotiutettiin vuonna 1943, mutta hoitoa Suomen armeijan haavoittuneille sotilaille järjestettiin sen jälkeen Ruotsissa.
Kaikkiaan jatkosodan aikana Suomen armeijassa palveli 1709 ruotsalaisvapaaehtoista sotilas- ja siviilitehtävissä.