stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mihály Szilágyi

Mihály Szilágyi (k. 1461) oli Unkarin valtionhoitaja ja Kroatian, Slavonian ja Dalmatian baani.
Mihály Szilágyi kuului Horogszegin Szilágyi-sukuun. Hän oli Bácsin ispaanin László Szilágyin ja Katalin Bellyénin poika, ja toimi Unkarin kuningaskunnan valtionhoitajana sisarenpoikansa Matias Corvinuksen ollessa alaikäinen. Sotiessaan armeijan ylipäällikkönä turkkilaisia vastaan yhdessä Miklós Újlakin kanssa hän joutui vangiksi ja mestattiin Konstantinopolissa sulttaani Mehmedin käskystä. Hänen avioliittonsa paroni István Báthoryn tyttären Margit Báthoryn kanssa jäi lapsettomaksi.
Sky & Telescope

| Sky & Telescope |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  aikakauslehti
Julkaisija:  Sky Publishing Corporation
ISSN:  ISSN 0037-6604
Levikki:  82 836 (2010)
Perustettu:  1941
Kotimaa:  Yhdysvallat
Ilmestymistiheys:  kuukausittain
Kieli:  englanti
Aiheesta muualla
Sky & Telescope
Sky & Telescope on kuukausittain ilmestyvä tähtitieteen harrastukseen keskittyvä yhdysvaltalainen aikakauslehti. Lehti syntyi vuonna 1941, kun The Sky ja The Telescope fuusioituivat samaksi lehdeksi.
Aiheesta muualla

Lehden viralliset sivut skyandtelescope.com (englanniksi)
Ove Aunli

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ove Aunli vuonna 1980. |  Ove Aunli vuonna 1980. |  Ove Aunli vuonna 1980. |  |
Maa:   Norja
Miesten hiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Lake Placid 1980 | 4 × 10 km |  |
|  Pronssia | Lake Placid 1980 | 15 km |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Oslo 1982 | 4 × 10 km |  |
|  Kultaa | Seefeld 1985 | 4 × 10 km |  |
|  Hopeaa | Seefeld 1985 | 30 km |  |
|  Pronssia | Lahti 1978 | 4 × 10 km |  |
|  Pronssia | Seefeld 1985 | 50 km |  |
|  Pronssia | Oberstdorf 1987 | 4 × 10 km |  |
Ove Aunli  (s. 12. maaliskuuta 1956) on entinen norjalainen maastohiihtäjä.
Aunli saavutti urallaan kolme henkilökohtaista ja viisi viestihiihdon arvokisamitalia. Viestissä hän voitti maailmanmestaruuden Oslossa 1982 ja Seefeldissä 1985.
Ove Aunlin vaimo on hiihdon olympiavoittaja Berit Aunli (o.s. Kvello).
Sarajevon 1984 olympiakisoissa Ove Aunli hylättiin 15 kilometrin hiihdossa, kun hän silloisten sääntöjen vastaisesti hiihti maalialueella luistelutyylillä. Hylkäyksen suorittaneen juryn jäsenenä oli hänen appensa Kristen Kvello. Aunlin aika olisi riittänyt lopputuloksissa viidenneksi.
Aunli hiihti Salpausselän kisoissa vuonna 1981 toiseksi 15 kilometrin kilpailussa ja seuraavana vuonna matkan kuudenneksi.
Arvokisamitalit

1978 Lahden MM-hiihdot
Pronssia 4 x 10 kilometrin viestissä
1980 Lake Placidin olympialaiset
Hopeaa 4 x 10 kilometrin viestissä
Pronssia 15 kilometrillä
1982 Oslon MM-hiihdot
Kultaa 4 x 10 kilometrin viestissä
1985 Seefeldin MM-hiihdot
Kultaa 4 x 10 kilometrin viestissä
Hopeaa 30 kilometrillä
Pronssia 50 kilometrillä
1987 Oberstdorfin MM-hiihdot
Pronssia 4 x 10 kilometrin viestissä
Yläneen kartano

Yläneen Vanhakartano
Yläneen kartano eli Vanhakartano on keskiajalta lähtien tunnettu kartano entisessä Yläneen kunnassa Pöytyällä. Suurin osa Yläneen alueesta on ollut kartanon alusmaita.
Historia

Vuosisatojen kuluessa kartano on ollut useiden tunnettujen aatelissukujen, kuten Fleming-, Creutz-, Lybecker- ja Jägerhorn af Spurila-suvun omistuksessa.
Yläneen kartanon maat olivat 1800-luvun alussa noin 25 000 hehtaaria. Puolet kartanosta myytiin Isac Reinhold Salbergille V.1811 hän myi sen pojalleen Carl Reinhold Sahlbergille. Sahlbergien osaa alettiin kutsua Yläneen Uusikartanoksi ja toista osaa Vanhakartanoksi.
Euralainen Frans Fredrik Björni osti 14. toukokuuta 1890 Yläneen kartanon Uusikartanon leskirouva Walter Reinhold Sahlbergin perikunnalta. Björni osti 10. elokuuta 1892 Yläneen kartanon Vanhakartanon irtaimistoineen sen viimeiseltä aatelissäätyiseltä omistajalta nimituomari (varatuomari) Reinhold Ernst Petter Jägerhornilta.
Björni myi 8. huhtikuuta 1905 Vanhakartanon irtaimistoineen vanhimmalle pojalleen Onni Björnille (myöhemmin Rantasalo). Uudenkartanon hän myi 24. toukokuuta 1913 nuorimmalle pojalleen Sulholle.
Vuodesta 1905 lähtien kartanon omisti maanviljelysneuvos, kansanedustaja Onni Rantasalo (1884–1977), jonka suvulla kartano on edelleen.
Kartanon puinen, kaksikerroksinen päärakennus on 1790-luvulta. Pihamaata rajaavat siipirakennukset ovat 1600-luvulta. 1930-luvun lopulla löytyi kartanon restaurointitöiden yhteydessä kartanon suuren salin katosta suuri 8 x 9 metrin kokoinen raamatullisaiheinen paholaisen kytkemistä esittänyt öljyvärimaalaus, joka oli peräisin 1600-luvulta.
Museovirasto on vuonna 2009 määritellyt Yläneen Vanhakartanon ja ympäröivän viljelysmaiseman valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Vuonna 2010 Turun AMK selvitti yhä maanviljelystilana toimivan kartanon rakennusten kunnostamismahdollisuuksia yhdessä omistajan kanssa tavoitteena toteuttaa kunnostus EU-hankkeena.
Aiheesta muualla

Kartanon väen syksy : Yläneen Vanhankartanon työväki muistelee, koonneet Arimo Helmisaari ja Sirkku Pihlman. Priimus Media Oy, Loimaa 2008
Kartta Yläneen kartanon alueesta vuonna 1803, Kansallisarkisto
Historiallisten hahmojen jäljillä. Vanhassa varsinaissuomalaisessa valtamiesten kartanossa, Helsingin Sanomat, 17.06.1934, nro 160, s. 21, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
1600-luvun kattomaalauksia päivänvaloon. Yläneen Vanhankartanon arvoituksellinen katto, Suomen Kuvalehti, 21.01.1939, nro 3, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Saksan alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue

Saksan alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue edustaa Saksaa jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa. 2000-luvulla joukkue on pelannut välillä 1. divisioonaa ja pääsarjaa.
Saksan paras sijoitus on kotikisoista vuodelta 1981, jolloin joukkue oli viides. Tuolloin se edusti vielä Länsi-Saksaa. Vuodesta 1991 joukkue on edustanut yhdistynyttä Saksaa.
Vuoden 2024 maailmanmestaruuskilpailuissa Saksa voitti ensimmäistä kertaa Suomen, lukemin 4–3. Tätä ennen joukkueet olivat kohdanneet aikaisemmissa kisoissa 25 kertaa.
Sijoitukset maailmanmestaruuskilpailuissa

| --- | --- |
 1977 – 6.  1978 – 7.  1979 – 7.  1980 – 6.  1981 – 5.  1982 – 7.  1983 – 7.  1984 – 7.  1985 – 7.  1986 – 8. (putosi B-sarjaan)  1987 – B-sarja; 1 (nousi pääsarjaan)  1988 – 7.  1989 – 8. (putosi B-sarjaan)  1990 – B-sarja; 2.  1991 – B-sarja; 1 (nousi pääsarjaan)  1992 – 7.  1993 – 7.  1994 – 7.  1995 – 7.  1996 – 8.  1997 – 9.  1998 – 10. (putosi B-sarjaan)  1999 – B-sarja; 4.  2000 – B-sarja; 2.:  2001 – 1. divisioona; 2.  2002 – 1. divisioona; 1. (nousi pääsarjaan)  2003 – 9. (putosi 1. divisioonaan)  2004 – 1. divisioona, lohko-A; 1. (nousi pääsarjaan)  2005 – 9.  2006 – 1. divisioona, lohko-A; 1. (nousi pääsarjaan)  2007 – 9. (putosi 1. divisioonaan)  2008 – 1. divisioona, lohko-A; 1. (nousi pääsarjaan)  2009 – 9. (putosi 1. divisioonaan)  2010 – 1. divisioona, lohko-A; 1. (nousi pääsarjaan)  2011 – 9. (putosi 1. divisioonaan)  2012 – 1. divisioona, lohko-A; 1. (nousi pääsarjaan)  2013 – 9.  2014 – 9.  2015 – 10.  2016 – 1. divisioona, lohko-A; 5.  2017 – 1. divisioona, lohko-A; 2.  2018 – 1. divisioona, lohko-A; 3.  2019 – 1. divisioona, lohko-A; 1. (nousi pääsarjaan)  2020 – 9.  2021 – 6.  2022 – 6.  2023 – 8.  2024 – 9.
Uuraisten seurakunta

| Uuraisten seurakunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Uuraisten kirkko
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Lapuan hiippakunta
Rovastikunta:  Eteläisen Keski-Suomen rovastikunta
Pääkirkko:  Uuraisten kirkko
Perustettu:  1868
Jäsenmäärä:  2 582 (2022)
– Osuus asukkaista:  72,3 %
Kirkollisvero:  1,95 %
Kirkkoherra:  Antti Toivio
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Uuraisten seurakunta on Uuraisilla Keski-Suomessa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Lapuan hiippakuntaan ja Eteläisen Keski-Suomen rovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra on Antti Toivio.
Pietaryrtit

| Pietaryrtit |
| --- | --- |
 Reunuspietaryrtti (Tanacetum parthenium) Köhler's Medizinal-Pflanzenissa.
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset Eudicots
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Alaheimo::  Asteroideae
Tribus::  Anthemideae
Suku::  Pietaryrtit Tanacetum  L.
Katso myös
   Pietaryrtit Wikispeciesissä   Pietaryrtit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pietaryrtit (Tanacetum) on kasvisuku asterikasvien heimossa. Siihen kuuluu lähes 140 lajia, jotka kasvavat pääosin vanhan maailman lauhkeilla alueilla. Pietaryrtit ovat usein monivuotisia, pystyvartisia ruohokasveja. Kukintona on huiskilomainen mykeröstö. Pietaryrtit tuoksuvat heikosti tai voimakkaasti ryydilleselvennä. Joitain lajeja viljellään koristekasveina.
Lajeja

palsamipietaryrtti eli palsamipäivänkakkara (Tanacetum balsamita)
dalmatianpietaryrtti (Tanacetum cinerariifolium)
punapietaryrtti eli punapäivänkakkara (Tanacetum coccineum)
huiskilopietaryrtti (Tanacetum corymbosum)
jättipietaryrtti (Tanacetum macrophyllum)
reunuspietaryrtti eli reunuspäivänkakkara (Tanacetum parthenium)
kanarianpietaryrtti (Tanacetum ptarmiciflorum)
pietaryrtti eli rohtopietaryrtti (Tanacetum vulgare )
kähäräpietaryrtti (cv. 'Crispum')
kuolanpietaryrtti (Tanacetum bipinnatum)
pilvipietaryrtti (Tanacetum ferulaceum)
hopeapietaryrtti (Tanacetum millefolium)
guayedranpietaryrtti (Tanacetum oshanahanii)
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Pietaryrtit (Tanacetum)
Suomen Lajitietokeskus: Pietaryrtit – 'Tanacetum
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q54016  Wikispecies: Tanacetum  APDB: 195313  APNI: 80047  CoL: 7SCM  eFloraSA: Tanacetum  EoL: 59478  EPPO: 1TNCG  FNA: 132267  FoAO2: Tanacetum  FoC: 132267  GBIF: 3118160  GRIN: 11863  iNaturalist: 54521  IPNI: 98394-3  IRMNG: 1035511  ITIS: 36321  NBN: NHMSYS0000464148  NCBI: 99105  NZOR: 1b63abfe-f1be-4cb7-8178-367def0fdac6  Open Tree of Life: 1019571  Panarctic Flora: 8621  PLANTS: TANAC  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30005379-2  Tropicos: 40009910  VASCAN: 1739  VicFlora: 9ca0a584-7310-4464-90b2-007ff801850e  WFO: wfo-4000037526  WoRMS: 993748
Eskil Palmén

Eskil Heribert Palmén (31. elokuuta 1863 Helsinki – 15. heinäkuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra ja juristi, joka sai laamannin arvonimen.
Palménin vanhemmat olivat sijaiskansleri, vapaaherra Johan Philip Palmén ja hänen toinen puolisonsa Adolfina Fredrika Emilia Sallmén. Palménin puoliso vuodesta 1896 oli Sally Maria Skog (k. 1938), hovioikeudenneuvos Alma Skogin tytär. Palmén tuli ylioppilaaksi Svenska normallyceumista 1881 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1886. Lakitieteen kandidaatti hänestä tuli 1890 ja varatuomarin arvon hän sai 1893.
Palmén oli Vaasan hovioikeuden kanslisti 1900–1906, notaari 1906–1909, viskaali 1909–1911, kanneviskaali 1911–1914 ja asessori 1914–1918. Helsingin tuomiokunnan tuomari Palmén oli 1918–1933. Hän toimi myös Vaasan suomalaisen ja ruotsalaisen tyttökoulun jatkoluokkien opettajana 1901–1918, Vaasan rahatoimikamarin puheenjohtajana 1907–1918 ja Vaasan säästöpankin johtokunnan varapuheenjohtajana 1913–1918. Laamannin arvonimen Palmén sai 1921.
Sokoinen maatalousyliopisto

| Sokoinen maatalousyliopisto> Sokoine University of Agriculture |
| --- | --- |
Motto:  Ardhi ni Hazina engl. Land is Treasure
Perustettu:  1984 (1965 maatalousoppilaitos)
Tyyppi:  julkinen
Opiskelijoita:  7 853 (2015-2016)
Sijainti:  Morogoro, Morogoron alue  Tansania (6.8523°S, 37.6576°E)
Osoite:  P.O. Box 3000, Chuo Kikuu, Morogoro, Morogoron alue
Sivusto:  www.sua.ac.tz
Sokoinen maatalousyliopisto (engl. Sokoine University of Agriculture, lyhennys SUA) on julkinen yliopisto Morogorossa, Tansaniassa. Yliopisto kantaa Tansanian toisen pääministerin Edward Sokoinen nimeä.
Kampukset

Yliopistolla on neljä kampusaluetta. Pääkampus sijaitsee kolmen kilometriä Morogoron keskustasta etelään, ja noin 200 kilometriä Dar es Salaamsta länteen. Kampusalueiseen kuuluu noin 33,50 neliökilometriä maata harjoitteluun, tutkimukseen ja tuotantokäyttöön. Yliopistolla on myös 8,4 neliökilometriä metsää Olmotonyissa Arushan alueella; 3,2 neliökilometriä ikimetsää tutkimustarkoituksiin Lushotossa Usambaran vuorilla Tangassa ja 5,0 neliökilometriä miombo-metsää Kitulanghalossa Morogoron alueella.
Opiskelijat, Tansanian toiseksi korkeatasoisin yliopisto

Lukuvuonna 2015-2016 yliopistossa opiskeli yhteensä 7 853 opiskelijaa, joista vajaa kolmannes (2429) oli naisia. Ylempää korkeakoulututkintoon tähtäsi tai jatko-opintoja teki heistä vain 276.
Verkkonäkyvyyttä painottava espanjalainen Webrometrics-yliopistovertailu luokitteli yliopiston keväällä 2022 Tansanian toiseksi korkeatasoisemmaksi yliopistoksi (ja sija 84 Afrikassa), ja saman kansallisen sijan antoivat eurooppalainen Edurank-yliopistoranking (46. sija Afrikassa) sekä uniRank (sija 94 Afrikassa, 2021).
Historiaa

Yliopisto on perustettu vuonna 1984, mutta sen juuret ulottuvat vuonna 1965 perustettuun maatalousoppilaitokseen. Kun Dar es Salaamin yliopisto (UDSM) itsenäistyi Itä-Afrikan yliopistosta vuonna 1970, maatalousoppilaitoksesta muodostettiin UDSM:n maataloustieteellinen tiedekunta. Se ryhtyi antamaan alempaan yliopistotutkintoon (B.Sc. Agric.) johtavaa yliopisto-opetusta. Vuonna 1974 UDSM:n tiedekuntaa laajennettiin metsätieteillä; nimeksi vaihdettiin Dar es Salaamin yliopiston Maatalous-metsätieteellinen tiedekunta. Eläinlääketieteen opetus lisättiin vuonna 1976, ja tiedekunnan nimi piteni vastaavasti. Heinäkuussa 1984 tämän pohjalta muodostettiin Sokoinen maatalousyliopisto (SUA).
Aiheesta muualla

Sokoine University of Agriculture (englanniksi) (foodland-africa.eu)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Sokoine University of Agriculture
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Yhdysvallat 
Sokoinen maatalousyliopiston käytännön kenttäopetusta: mittojen ottamista siipikarjasta.
Käännös suomeksi
Scientific American

| Scientific American |
| --- | --- |

 Scientific American Special Navy Supplement (1898)
Lehtityyppi:  aikakauslehti
Aihealue:  tiede
Julkaisija:  Scientific American, Inc.
ISSN:  ISSN 0036-8733
Perustettu:  1845
Kotimaa:  Yhdysvallat
Ilmestymistiheys:  kuukausittain
Kieli:  amerikanenglanti
Aiheesta muualla
Kotisivu
Scientific American on yhdysvaltalainen kansantajuinen tiedelehti. Sen ensimmäinen numero ilmestyi 28. elokuuta 1845, ja se on siten vanhin yhdysvaltalainen edelleen ilmestyvä aikakauslehti. Aluksi se ilmestyi viikoittain ja marraskuusta 1921 lähtien kuukausittain. Lehden pääsisältö ovat uusien tutkimustulosten kansantajuiset esittelyt.
Scientific American oli aiemmin kohdennettu keksijöille ja tieteilijöille, jotka olivat kiinnostuneita muista kuin omista erikoisaloistaan. Nykyisin lehti on kohdennettu yleisölle, jolla ei välttämättä ole tieteellistä taustaa lainkaan. American Scientist on suunnattu perehtyneemmälle yleisölle.
Scientific American -logo vuodelta 1870
"Scientific American Goes Woke"

(Tieteenhistorioitsija, dosentti, Skeptic-lehden perustaja ja päätoimittaja, The Skeptics Societyn johtaja ja) Scientific American -lehden pitkäaikainen kolumnisti Michael Shermer totesi lehden muuttuneen wokeksi ja luetteli esimerkkejä, kuten kreationismin väittäminen valkoisen ylivallan muodoksi tai naisten ja mustien aliedustuksen matemaatikoissa väittäminen misogyniaksi ja rasismiksi, vaikka yliopistot nimenomaan yrittävät palkata naisia ja vähemmistöjä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Online edition of Scientific American with partially free access to the current issue (englanniksi)
Online archive (not free) of the issues from 1993 to the present (englanniksi)
Online archive of Scientific American between 1846 and 1869 (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  VIAF 
Kansalliset:  Yhdysvallat  Ruotsi
G-duuriasteikko

G-duuriasteikon etumerkintä diskanttiavaimella
G-duuriasteikko on g-sävelestä alkava sävelasteikko, johon kuuluvat sävelet g, a, h, c, d, e, fis ja g. G-duurin rinnakkaissävellaji on e-molli ja muunnossävellaji g-molli. G-duuria käytetään paljon populaarimusiikissa sen helppouden ja ergonomisuuden vuoksi.
G-duurin sävelille rakennettuja sointuja

| I | ii | iii | IV | V | vi | vii° |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| G | Am | Bm | C | D | Em | F♯° |
G-duurin etumerkintä eri nuottiavaimilla > Neljällä yleisimmällä avaimella

Neljällä yleisimmällä nuottiavaimella (diskantti-, altto-, tenori- ja bassoavain) on vakiintuneet standardit, miten niille kirjoitetaan etumerkit. G-duurin etumerkit kirjoitetaan niille ylläolevin tavoin.
Tunnettuja teoksia G-duurissa

Wolfgang Amadeus Mozart – Eine kleine Nachtmusik
Claude Debussy – Pianotrio g-duuri
Johannes Brahms – Jousikvintetti no. 2
Ramage – Ya Lil (Al Anisa Farah)
Tunhovdin kirkko

| Tunhovdin kirkko Tunhovd kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2012.
Sijainti:  Nore og Uvdal, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Tunsbergin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1942
Suunnittelija:  A. Rustberggård
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  150
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tunhovdin kirkko (norj. Tunhovd kirke) on Nore og Uvdalin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1942.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tunhovdin kirkko Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Taiteenala:  KulturNav
Ruslan Magomedov

| Ruslan Magomedov> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. marraskuuta 1986 (ikä 38) Tsudakhar, Dagestanin ASNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Venäjä
Vapaaottelija
Lempinimi:  Leopard
Aktiivisena:  2010–
Pituus:  191 cm
Paino:  107 kg
Painoluokka:  raskassarja
Kätisyys:  oikea
Taistelutyyli:  nyrkkeily, thainyrkkeily, paini
Seura:  Akhmat Fight Club Berkut Fight Club American Kickboxing Academy (2016)
Tilastot
Ottelut:  17
Voitot:  15
– tyrmäyksellä:  4
– luovutuksella:  2
– päätöksellä:  9
Tappiot:  2
– tyrmäyksellä:  2
Ruslan Gadžimagomedovitš Magomedov (ven. Руслан Гаджимагомедович Магомедов, s. 26. marraskuuta 1986 Tsudakhar, Dagestanin ASNT, Neuvostoliitto) on venäläinen raskaansarjan vapaaottelija. Hänestä tuli UFC historian ensimmäinen ottelija, joka sai elinikäisen ottelukiellon Yhdysvaltoihin, kun Yhdysvaltain antidopingtoimikunta ilmoitti Magomedovin jääneen kiinni dopingista kolmannen kerran 2018.
Muualla

Magomedov on pelattavana hahmona vapaaottelupeleissä EA Sports UFC 2 (2016), EA Sports UFC 3 (2018).
Uuden-Seelannin rugby union -maajoukkue

Uuden-Seelannin rugby union -maajoukkue, lempinimeltään All Blacks, on Uuden-Seelannin kansallinen Rugby union -joukkue. Uusi-Seelanti on voittanut rubgyn maailmanmestaruuden kolmesti. Joukkue on maailman rankingissa toisena (tilanne toukokuussa 2020).
Historia

Uuden-Seelannin maajoukkue pelasi ensimmäisen ottelunsa vuonna 1884 australialaista Cumberland Countya vastaan. Ensimmäisen maaottelunsa All Blacks pelasi Australiaa vastaan 1903 voittaen pistein 22–3. Kaksi vuotta myöhemmin joukkue teki kiertueen pohjoiselle pallonpuoliskolle häviten vain Walesille. Maaottelusarjan Etelä-Afrikkaa vastaan Uusi-Seelanti voitti ensimmäisen kerran 1956. Pisimmän maaotteluiden voittoputkensa, 17 ottelua, Uusi-Seelanti on saavuttanut vuosina 1965–1970. Britannian ja Irlannin yhteinen joukkue, British and Irish Lions, on voittanut maaottelusarjan Uutta-Seelantia vastaan vain 1971. Uusi-Seelanti puolestaan saavutti seitsemän vuotta myöhemmin ensimmäisen Grand Slaminsa, eli voitti samalla kiertueella sekä Englannin, Irlannin, Skotlannin että Walesin. Vuonna 1996 Uusi-Seelanti voitti ensimmäisen kerran vieraskentällä maaottelusarjan Etelä-Afrikkaa vastaan.
Kansainväliset kisat > Maailmanmestaruuskisat

Kaikkien aikojen ensimmäisten maailmanmestaruuskilpailujen 1987 loppuottelussa Uusi-Seelanti kukisti Ranskan pistein 29–9, vuoden 2011 finaalissa niin ikään Ranskan pistein 8–7 ja 2015 loppuottelussa Australian 34–17. Lisäksi joukkue on tullut toiseksi vuonna 1995, kolmanneksi vuosina 1991, 2003 ja 2019 sekä neljänneksi vuonna 1999.
Kansainväliset kisat > Tri-Nations ja The Rugby Championships

Uuden-Seelannin, Australian ja Etelä-Afrikan vuodesta 1996 pelaaman Tri Nationsin – Argentiinan tultua mukaan 2012 The Rugby Championshipin – All Blacks on voittanut vuosina 1996, 1997, 1999, 2002, 2003, 2005, 2006, 2007, 2008, 2010, 2012, 2013, 2014, 2016, 2017 ja 2018.
Pelaajat

| Etupelaajat | Takapelaajat |
| --- | --- |
Ardie Savea: Aaron Cruden
Brodie Retallick: Aaron Smith
Charlie Faumuina: Beauden Barrett
Codie Taylor: Ben Smith
Dane Coles: Charlie Ngatai
Elliot Dixon: Damian McKenzie
Jerome Kaino: Israel Dagg
Joe Moody: Julian Savea
Kieran Read: Lima Sopoaga
Liam Squire: Malakai Fekitoa
Luke Romano: Ryan Crotty
Nathan Harris: Seta Tamanivalu
Ofa Tuungafasi: Tawera Kerr-Barlow
Owen Franks: Waisake Naholo
Patrick Tuipulotu: 
Sam Cane: 
Samuel Whitelock: 
Wyatt Crockett: 
Varapelaajina loukkaantumisten varalta toimivat Tom Franklin sekä TJ Perenara.
Haka

Uuden-Seelannin joukkue esittää perinteisesti haka-tanssin ennen jokaista ottelua. Ensimmäinen haka-tanssi esitettiin Englannissa 1889. Vuoteen 1975 asti tanssi esitettiin vain vierasotteluissa, mutta nykyisin se esitetään jokaisessa maajoukkueen ottelussa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Joukkueen viralliset sivut (englanniksi)
Rugbyn maailmanmestarit
1987  Uusi-Seelanti | 1991  Australia | 1995  Etelä-Afrikka | 1999  Australia | 2003  Englanti | 2007  Etelä-Afrikka | 2011  Uusi-Seelanti | 2015  Uusi-Seelanti | 2019  Etelä-Afrikka | 2023  Etelä-Afrikka
Uuden-Seelannin joukkue esittämässä hakaa Ranskan joukkueelle 2006.
George Lakoff

George Lakoff vuonna 2008.
George P. Lakoff (s. 24. toukokuuta 1941) on yhdysvaltalainen kielitieteilijä ja filosofi. Hän oli lingvistiikan (ja erityisesti kognitiivisen lingvistiikan) professori Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä vuodesta 1972 vuoteen 2016. Vaikka osa hänen tutkimustyöstään onkin keskittynyt kielitieteen yleisiin ongelmiin, kuten kielellisten konstruktioiden kieliopillisuuteen, hän on tunnetuin ideoistaan metaforien keskeisyydestä ihmisen toiminnassa, poliittisessa käyttäytymisessä ja yhteiskunnassa. Lakoff on myös perustanut progressiivisen ajatusmyllyn, Rockridge Instituten.