stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Djanet

| Djanet جانت |
| --- | --- |
 Näkymä Djanetiin.
 Djanetin sijainti Illizin maakunnassa.
 Djanet
 Koordinaatit: 24°33′18″N, 9°29′06″E 
Valtio:  Algeria
Maakunta:  Illizi
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kaupunki
Väkiluku (1998)  (väestönlaskenta):  9 699
Aikavyöhyke:  UTC+1
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Djanet (arab. جانت‎) on kaupunki Illizin maakunnassa Algeriassa. Asukkaita kaupungissa on 9 699 (1998).
Djanetissa on muun muassa tori, alueen historiaa ja ympäristöä esittelevä museo, postitoimisto, pankkeja, matkatoimistoja, hotelleja, ravintoloita, kahviloita ja sairaala. Suurempi sairaala sijaitsee seitsemän kilometrin päässä Ifrissä. Djanet Inedbirenen lentoasema sijaitsee 35 kilometrin päässä Djanetista. Lentoasemalle on lentoja Algerian pääkaupungista Algerista, Tamanrassetista ja Ouarglasta. Djanetiin on myös Ranskan Pariisista ja Marseillesta suoria lentoja.
Djanetin suurin juhla on kymmenen päivää kestävä Sebiba, johon Tassili n'Ajjerin vuoriston alueen tuaregit perinteisissä asuissaan saapuvat muistelemaan ja uusimaan muinaista rauhansopimusta. Sopimus päätti aikoinaan konfliktin kahden tuaregiheimon, Azellouazin ja El-Mihanen, välillä.
Dakar-rallin reitti on kulkenut Djanetin kautta vuosina 1983 ja 1988.
Maantiede

Djanet sijaitsee Algerian kaakkoisosassa ja kuuluu Illizin maakuntaan (wilaya). Kaupungista on matkaa Illizin kaupunkiin 400 kilometriä, Libyaan 80 kilometriä ja Ksar Azellouazin raunioalueelle 5 km. Ksar Azellouaz oli yksi alueen vanhimmista asutuskeskuksista. Djanetista pohjoiseen sijaitsee esihistoriallisista kalliomaalauksistaan tunnettu Tassili n'Ajjerin vuoristo samannimisine kansallispuistoineen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Djanet Wikimedia Commonsissa
Djanetin kartta ja kuvia (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Näkymä Djanetin kaupunkiin.
Dodekanoli

| Dodekanoli |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1-dodekanoli
CAS-numero:  112-53-8
PubChem CID:  8193
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C12H26O
Moolimassa:  186,4 g/mol
Ulkomuoto:  Kiinteä, kiteinen
Sulamispiste:  24–26 °C
Kiehumispiste:  250 °C
Tiheys:  0,83 g/cm3
Liukoisuus veteen:  veteen 0,004 g/l (25 °C)
Dodekanoli eli 1-dodekanoli eli n-dodekanoli eli dodekyylialkoholi eli 1-hydroksidodekaani eli lauryylialkoholi on primäärinen suoraketjuinen alkoholi, jossa on kaksitoista hiiliatomia. Yhdiste on palavaa ja se on huoneenlämmössä puhtaana yhdisteenä kiinteää, valkoista kiteistä ainetta ja sulamispisteen yläpuolella väritöntä nestettä, jolla on tunnusomainen kukkainen haju. Dodekanolin molekyylikaava on C12H26O ja rakennekaava CH3(CH2)11OH.
Dodekanolin moolimassa on 186,4 g/mol, sulamispiste 24–26 °C, kiehumispiste 250 °C (101,3 kPa:n paineessa), tiheys 0,83 g/cm3 (24 °C:n lämpötilassa), leimahduspiste 121 °C (c.c.), taitekerroin 1,4428 ja CAS-numero 112-53-8. Dodekanoli ei juurikaan liukene veteen, sillä liukoisuus on 0,004 g/l 25 °C:n lämpötilassa eli erittäin huono. Liukenee etanoliin ja dietyylieetteriin. Dodekanolia voidaan valmistaa kookosöljyn sisältämistä rasvahapoista tai niiden estereistä.  Dodekanolissa voi esiintyä epäpuhtauksina tetradekanolia ja dekanolia. Altistuminen yhdisteelle voi ärsyttävää ihoa, silmiä ja mahdollisesti hengityselimiä. Aine on erittäin myrkyllistä vesieliöille.
Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Aiheesta muualla

1-dodekanolin kansainvälinen kemikaalikortti
PubChem: 1-Dodecanol (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): Dodecanol (englanniksi)
DrugBank:  1-Dodecanol (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): 1-Dodecanol (englanniksi)
ChemBlink: 1-Dodecanol (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Dodecanol (englanniksi)
Pherobase: Floral Compound – 12OH (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Pherobase: Semiochemical – 12OH (englanniksi)
Inchem: 1-Dodecanol CAS N°: 112-53-8 (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (pdf)
Alkoholit
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| metanoli | etanoli | propanoli | butanoli | pentanoli | heksanoli | heptanoli | oktanoli | nonanoli | dekanoli | undekanoli | dodekanoli |
| CH3OH | C2H5OH | C3H7OH | C4H9OH | C5H11OH | C6H13OH | C7H15OH | C8H17OH | C9H19OH | C10H21OH | C11H23OH | C12H25OH |
Viljo Aho

Viljo Johannes Aho (2. marraskuuta 1932 Kanneljärvi – 23. helmikuuta 2013 Sysmä) oli suomalainen nyrkkeilijä.
Aho edusti Suomea Rooman 1960 olympialaisissa 67-kiloisten sarjassa. Hän voitti ensimmäisessä ottelussaan marokkolaisen Mehmed Atmanin tuomariäänin 4–1 mutta hävisi sitten espanjalaiselle Navarro Morenolle pistein 0–5 ja karsiutui jatkosta. Hän saavutti Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa pronssia vuonna 1957.
Seuratasolla Aho edusti Sysmän Sisua ja Lahden Ahkeraa. Hän voitti Suomen mestaruuden 71-kiloisten sarjassa vuonna 1961. SM-hopeaa hän saavutti vuonna 1960 ja SM-pronssia vuonna 1957.
Viljo Ahon veli Matti Aho kuului myös Rooman 1960 olympialaisten nyrkkeilyjoukkueeseen.
Dodekaani

| Dodekaani |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  112-40-3
PubChem CID:  8182
SMILES:  CCCCCCCCCCCC
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C12H26
Moolimassa:  170,38 g/mol
Sulamispiste:  −9,6 °C
Kiehumispiste:  216,2 °C
Tiheys:  0,75 g/cm3
  
Dodekaani eli n-dodekaani (C12H26) on 12-hiilinen suoraketjuinen alkaani. Se on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön, veteen liukenematon neste. Dodekaanin rakennekaava on CH3(CH2)10CH3, moolimassa 170,38 g/mol, sulamispiste −9,6 °C, kiehumispiste 216,2 °C, tiheys 0,75 g/cm3,  leimahduspiste 71 °C, itsesyttymislämpötila 205 °C ja CAS-numero 112-40-3.
Yhdistettä esiintyy kasveissa ja niiden tuoksuissa. Dodekaania voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä ja liuottina. Myös polttoainekäyttöä on tutkittu
Dodekaanilla (C12H26) on 355 isomeerista muotoa.
| C11 | C12 | C13 |
| --- | --- | --- |
| Undekaani | Dodekaani | Tridekaani |
Aiheesta muualla

Dodekaanin käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich, viitattu 28.1.2015.
PubChem: n-Dodecane (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): N-Dodecane (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Dodecane (englanniksi)
ChemBlink: Dodecane (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Dodecane (englanniksi)
Pherobase: Floral Compound - 12Hy (englanniksi)
Constitutional Isomers of Alkanes (englanniksi)
Yksinkertaisimmat hiilivedyt
Joseph Dodge

Hayato Ikeda ja Joseph Dodge
Joseph Morrell Dodge (18. marraskuuta 1890 Detroit – 2. joulukuuta 1964 Detroit) oli yhdysvaltalaisen Detroit Bankin eli nykyisen Comerican johtaja. Myöhemmin hän toimi taloudellisena neuvonantajana toisen maailmansodan jälkeisissä talouden vakauttamisohjelmissa Saksassa ja Japanissa.
Dodge muodosti talouden uudelleenjärjestelysuunnitelman Länsi-Saksalle sodan jälkeen kenraali Lucius D. Clayn neuvonantajana ja toimi Yhdysvaltain komission edustajana Wienissä Itävallassa. Vuoden 1949 helmikuussa hän muutti Japaniin SCAP:n talousneuvonantajaksi ja laati uuden taloussuunnitelman, joka tunnetaan Dodgen linjana.
Vuosina 1953–1954 hän toimi Dwight D. Eisenhowerin budjettiosaston (Bureau of the Budget) johtajana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joseph Dodge Wikimedia Commonsissa
| n k  Liittovaltion budjettijohtajat |
| --- | --- | --- |
|  Dawes  Lord  Roop  Douglas  D. W. Bell  Smith  Webb  Pace  Lawton  Dodge  Hughes  Brundage  Stans  D. E. Bell  Gordon  Szhultze  Zwick  Mayo  Shultz  Weinberger  Ash  Lynn  Lance|Lance  McIntyre  Stockman  Miller  Wright  Darman  Panetta  Rivlin  Raines  Lew  Daniels  Bolten  Portman  Nussle  Orszag  Lew  Burwell  Donovan  Mulvaney  Vought  Young  |  Dawes  Lord  Roop  Douglas  D. W. Bell  Smith  Webb  Pace  Lawton  Dodge  Hughes  Brundage  Stans  D. E. Bell  Gordon  Szhultze  Zwick  Mayo  Shultz  Weinberger  Ash  Lynn  Lance|Lance  McIntyre  Stockman  Miller  Wright  Darman  Panetta  Rivlin  Raines  Lew  Daniels  Bolten  Portman  Nussle  Orszag  Lew  Burwell  Donovan  Mulvaney  Vought  Young  |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  NARA  SNAC
Ahmadu Séku

| Ahmadu Séku |
| --- | --- |
 
Toucouleurin hallitsija
Valtakausi:  1864–1892
Edeltäjä:  Umar Tal

Syntynyt:  21. kesäkuuta 1836
Kuollut:  15. joulukuuta 1897 (61 vuotta) Sokoton valtakunta
Uskonto:  islam
Ahmadu Séku (21. kesäkuuta 1836 – 1898, tunnettu myös nimillä Ahmadu Sefu, Ahmadu ibn Umar Tal) oli Toucouleurin kuningaskunnan perustajan Umar Talin poika ja kuningaskunnan viimeinen hallitsija. Hänen valtakaudellaan Ranska valtasi Toucouleurin alueet osaksi omaa siirtomaaimperiumiaan. Séku kuoli syrjäytettynä Sokoton valtakunnassa.
Elämäkerta

Ahmadu Sékun äiti oli hausaorja ja hänen isänsä Umar Tal oli perustanut Toucouleurin kuningaskunnan Senegal- ja Nigerjokien yläjuoksulle 1850-luvun loppupuolella. Umar Tallin valtakaudella maata ravistelivat useat kapinat ja Umar kuoli yrittäessään kukistaa yhtä näistä Macinassa vuonna 1864. Ahmadu oli yksi Umarin 50:tä lapsesta ja peri isänsä aseman katkeran valtataistelun jälkeen. Kuningaskunnan sisäiset ongelmat jatkuivat Ahmadun valtakaudella ja 1870-luvulla Ranskan laajeneva siirtomaaimperiumi muodostui myös uhaksi. Vuonna 1887 Ahmadu ja Ranska muodostivat väliaikaisen liiton Toucouleurin ja Ranskan yhteisiä vihollisia vastaan, mutta kahden vuoden jälkeen Ranska alkoi ottaa haltuunsa Toucouleurin entisiä alueita liittäen ne Ranskan Länsi-Afrikkaan. Ahmadu teki vastarintaa, mutta ylivoimaiset ranskalaiset kukistivat hänen joukkonsa vuoteen 1893 mennessä. Ahmadu vietti tämän jälkeen jonkin aikaa siirtyen paikasta toiseen, asettuen lopulta äitinsä kotimaahan Sokoton valtakuntaan, jossa hän kuoli vuonna 1898.
Ahmadun palatsi Ségoussa.
Dionysos

Dionysos 500-luvulta eaa. peräisin olevassa kreikkalaisessa maalauksessa.
Dionysos (m.kreik. Διόνυσος, lat. Dionysus) on kreikkalaisessa mytologiassa viinin, näyttämötaiteen, päihtyneen hurmion ja hedelmällisyyden jumala. Roomalaisille Dionysos oli nimeltään Bacchus (m.kreik. Βάκχος, Bakkhos).
Dionysoksen kerrotaan olevan ylijumala Zeuksen poika, jonka kasvattivat nymfit. Palattuaan matkaltaan Intiasta Dionysos hyväksyttiin jumalten joukkoon. Hän kosti jumaluutensa epäilijöille tekemällä naiset hulluiksi. Dionysoksen kultin menoihin kerrotaan kuuluneen ekstaattista tanssia, viinin juontia ja eläinten uhraamista.
Alkuperä ja nimi

Dionysoksen on arveltu olevan Kreikassa vierasperäinen jumala, joka omaksuttiin Kreikkaan varsin myöhään. Hänen on ehdotettu olevan peräisin Traakiasta tai Vähä-Aasiasta. Homeros mainitsee hänet vain harvoin. Erään teorian mukaan Dionysos oli kuitenkin alkuperältään mykeneläinen, ja hänen nimensä mainitaan Pyloksesta Peloponnesokselta löydetyissä lineaari-B-kirjoituksissa.
Dionysoksen nimen ensimmäisen tavun on arveltu viittaavan taivaan jumalaan, sillä taivaan jumala Zeuksen nimen genetiivi on Dios. Nimen loppuosan merkitystä ei tiedetä varmasti, mutta se saattaa viitata Nysavuoreen, jolla Dionysos varttui.
Palvonta ja juhliminen

Dionysos oli kreikkalaisille viinin, hurmion, hedelmällisyyden ja näyttämötaiteen jumala. Roomalaisille hän oli viinin ja juhlinnan jumala.
Dionysoksen kultista on todisteita Naksoksella jo mykeneläiseltä kaudelta 1300-luvulla eaa., ja saaren Dionysoksen pyhäkkö säilyi tärkeänä kulttipaikkana aina roomalaiselle kaudelle saakka. Ateenassakin oli Dionysoksen pyhäkkö ja teatteri, ja esimerkiksi Dionissa kulttipaikka Dionysoksen taloksi kutsutussa yksityistalossa. Dionysoksen kultista tuli tärkeä osa uskontoa Ateenassa 500-luvulta eaa. alkaen. Ateenan ja muiden Kreikan kaupunkien Dionysia-juhla omaksuttiin myös Roomaan, mistä siitä kehittyivät bakkanaalit.
Kulttimenoissaan Dionysoksen seuraajat tanssivat ekstaattisesti ja joivat viiniä, jotta Dionysos ottaisi heidät valtaansa. Myytit kertovat myös kulttilaisten suorittamista eläinuhreista. Myyttien mukaan Dionysoksen naispuoliset seuraajat muuttuivat vahingoittumattomiksi, ja repivät hurjilla voimillaan vuohen kappaleiksi ja söivät sen raakana. Eläinuhrien tarkoitus oli yhtyä jumalaan, joka oli ottanut vuohen tai härän hahmon.
Taiteessa

Dionysos kuvattiin taiteessa aluksi kypsänä ja parrakkaana miehenä, joka pukeutui pitkään kaapuun ja piti kädessään juoma-astiaa. 400-luvulta eaa. alkaen hänet alettiin kuvata nuorekkaana ja parrattomana miehenä, joka oli pukeutunut kevyesti. Dionysoksen tunnus on thyrsos-sauva, jossa on usein muratti- tai viinikoristeet.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dionysos Wikimedia Commonsissa
Dionysosta esittävä roomalainen patsas, jonka mallina oli kreikkalainen patsas.
Caravaggion maalaus Bacchus (1593–1594)
Dionysos (oikealla) kädessään thyrsos-sauva.
Do or Die (Wigwamin kappale)

| ”Do or Die” Wigwam |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Nuclear Nightclub
 B-puoli: ”Save My Money and Name”
 Julkaistu: 1975 (vain Japani)
 Tekijä(t): säv. Pekka Rechardt san. Jim Pembroke
 Tyylilaji: progressiivinen rock
 Kesto: 03.20
 Levy-yhtiö: Virgin
Wigwamin muut singlet
| ”Tramdriver” 1975 | ”Do or Die” 1975 | ”Borders to Be Crossed” 1993 |
Do or Die on Wigwam-yhtyeen kappale heidän Nuclear Nightclub -albumiltaan. Kappaleen on säveltänyt Pekka Rechardt ja sanoittanut Jim Pembroke. Siinä kuullaan Esa Kotilaisen Moog-syntetisaattorilla soittama soolo. Kappale on ollut keskeisessä osassa Wigwamin keikkasetissä ilmestymisestään lähtien. Siitä on julkaistu yli 12 minuuttia pitkä liveversio livealbumilla Wigwam Plays Wigwam – Live.
Virgin Records julkaisi kappaleen vuonna 1975 singlenä Japanissa b-puolenaan ”Save My Money and Name”. Kappaleen singleversion pituus on 3 minuuttia ja 20 sekuntia. Albumiversio kestää yli viisi minuuttia.
Kokoonpano

Jim Pembroke – laulu, piano
Pekka Rechardt – kitara
Måns Groundstroem – basso
Ronnie Österberg – rummut
Esa Kotilainen – kosketinsoittimet
Pave Maijanen – taustalaulu
Aiheesta muualla

Mikko Meriläinen: Wigwam.  Nemo, 2006.  ISBN 952-5180-97-2
Kappaleen sanoitus ja soinnut Nuclear Netclub -fanisivustolla
Ahmad al-Mansur

| Ahmad al-Mansur |
| --- | --- |
 
Marokon sulttaani
Valtakausi:  4. elokuuta 1578 – 20. elokuuta 1603
Edeltäjä:  Abd al-Malik
Seuraaja:  Zidan al-Nasir

Syntynyt:  1549 Fès
Kuollut:  20. elokuuta 1603 Fès
Suku:  Saadi
Isä:  Muhammad al-Shaikh
Uskonto:  islam
Ahmad al-Mansurin rakennuttama El Badin palatsi.
Saadien hautakammio. Keskellä Ahmad al-Mansurin hauta.
Aḥmad al-Manṣūr (arab. أحمد المنصور السعدي‎‎, 1549 Fès – 20. elokuuta 1603 Fès) oli Marokon sulttaani. Hän oli Saadi-dynastian kuudes hallitsija ja nosti sen huippuunsa keskittämällä valtaa itselleen ja diplomaattisin keinoin. Hän koulututti armeijaa osmanien avulla ja loi valtion virkamiehille keskitetyn järjestelmän, jossa keskusvaltaa palvelevat virkamiehet saivat verohelpotuksia ja maaomaisuutta.
Elämäkerta

Ahmadin isä oli sulttaani Muhammad al-Shaikh. Hän toimi sotapäällikkönä isänsä palveluksessa. Muhammad al-Shaikhin kuoltua Ahmadin veljet Abd al-Malik ja Muhammad al-Mutawakkil kamppailivat vallasta. Sulttaaniksi noussut Abd al-Malik karkotti Muhammad al-Mutawakkilin Marokosta, jolloin tämä etsi tukea Portugalin Sebastian I:ltä.
Ahmad osallistui vuonna 1578 Ksar el-Kebirin taisteluun, jossa Sebastian ja Muhammad al-Mutawakkil saivat surmansa. Vakavasti sairas Abd al-Malik kuoli taistelun aikana, ja Ahmad julistettiin sulttaaniksi lisänimellä al-Mansur (’voittoisa’). Taistelussa otetuista vangeista saadut lunnaat rahoittivat Ahmad al-Mansurin uudistukset, ja monet vangeista jäivät sotilaiksi hänen armeijaansa.
Ahmad al-Mansur loi makhzen-nimisen hallintojärjestelmän, joka säilyi 1900-luvun alkuun saakka. Marokko jaettiin paššojen ja beyden hallitsemiin alueisiin, ja veroista vapautetut sotilaat järjestettiin turkkilaismalliseksi armeijaksi. Ahmad al-Mansur linnoitti Tazan, Fèsin ja Marrakechin kaupungit, murskasi suufilaisveljeskuntien ja heimoryhmien vastarinnan ja loi Marokkoon neljännesvuosisadan kestäneen rauhan kauden.
Ahmad al-Mansur oli taitava diplomaatti. Hän ehkäisi Algerin ottomaanikuvernöörin valtapyrkimykset, neuvotteli espanjalaisten kanssa ja liittoutui sitten Englannin Elisabet I:n kanssa Espanjan Filip II:sta vastaan. Kaupankäynnistä ja teollisuudesta tuli valtion monopoli, ja Englantiin vietiin suuria määriä sokeria ja salpietaria.
Etelässä Ahmad al-Mansur tavoitteli songhaivaltakunnan hallitsemia Taghazan suolakaivoksia. Hän neuvotteli songhaihallitsija Dawudin kanssa ja ryhtyi sitten sotatoimiin tämän seuraajaa Ishaq II:sta vastaan. Ahmad lähetti vuonna 1590 Nigerjoen keskijuoksulle Jawdar-paššan johtaman armeijan, joka valloitti tuliaseineen helposti Gaon ja Timbuktun. Songhaivaltakunnan kulta ja orjat antoivat Ahmadille hänen toisen lisänimensä al-Dhahabi (’kultainen’).
Ahmad al-Mansur tunnettiin myös taiteiden suosijana. Hän rakennutti pääkaupunkiinsa Marrakechiin valtavan palatsin ja tuki kirjailijoita, joista tunnetuin oli runoilija ja historioitsija Abd al-Aziz al-Fishtalli.
Ahmad al-Mansurin viimeisiä vuosia varjostivat hänen poikiensa valtataistelu sekä pääkaupungin väestön hävittänyt koleraepidemia. Saadi-dynastian suurin hallitsija on haudattu Marrakechiin hänen itseään ja perhettään varten rakennuttamaan mausoleumiin.
Potkuri

Moderni lentokoneen potkuri eroaa geometrialtaan merkittävästi perinteisestä lentokonepotkurista. Tällaisia kutsutaan "unducted fans", puhaltimiksi, jossa yhteys ohivirtauskaasuturbiiniin tulee esiin.
Potkuri on siipipyörä, joka muuttaa lapojensa pyörivän liikkeen väliaineen nopeutta kasvattamalla työntövoimaksi. Potkurin voimanlähteenä on yleensä moottori, poikkeuksena esim. gyrokopterin roottori, jonka pyörimisen aikaansaa aluksen liike ilmassa. Potkureita käytetään esimerkiksi lentokoneiden, laivojen ja sukellusveneiden liikuttamiseen. Potkuri on useilla kielillä ”propelli”, joka tulee latinan sanasta propellere, ajaa eteenpäin.
Potkuri muodostuu kahdesta tai useammasta samaan akseliin kiinnitetystä pienestä siivestä, lavasta. Potkurin pyöriessä lapojen eri puolille muodostuu paine-ero ja väliaine kiihtyy suurempaan nopeuteen, joka aiheuttaa potkuriin eteenpäin suuntautuvan voiman.
William Froude kehitti vuonna 1878 lapaelementti-teorian laivojen potkureille, jonka avulla potkurin toiminta voidaan matemaattisesti mallintaa. Venäjällä toiminut puolalainen Stefan Drzewiecki kehitti vuoteen 1892 mennessä teorian ilmassa pyöriville potkureille ja kehitti mm. sukellusveneiden potkureita.
Potkuri luo työntövoimansa kuten lentokoneen siipi ja samalla syntyy vastusmomentti, jonka moottorin tehon tulee ylittää. Vedessä potkurin ongelmiin kuuluvat mm. kavitaatio. Ilmassa lentokonepotkureiden ongelma oli lavan kärjen suuret virtausnopeudet, joissa syntyy tiivistysaaltoja ja virtauksen irtoamista ja sitä kautta värähtelyjä.
Laivan potkuri
Vanhimmat potkurit olivat ruuvimaisia ja niitä käytettiin veden pumppaamiseen.
Suomessa potkureita valmistaa laivateollisuuteen mm. Tevo Oy.
Marilyn Monroe pitelee lentokoneen potkuria. Yhdysvaltain armeijan viikkojulkaisu YANKin kansikuva 26. kesäkuuta 1945.
Do You Want to Dance

Do You Want to Dance on Bobby Freemanin kirjoittama ja levyttämä musiikkikappale vuodelta 1958. Kappale sijoittui Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla sijalle viisi. Kappaleen teema on aikakaudelleen tyypillinen; siinä pyydetään tyttöä tanssimaan.
Myös Cliff Richard on tehnyt kappaleesta kuuluisan version. Muita levyttäjiä ovat olleet muun muassa Del Shannon, The Beach Boys, The Mamas & the Papas, Bette Midler ja Ramones.
Hurriganesin versio

| ”Do You Wanna Dance” Hurriganes |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 B-puoli: ”True Fine Mama”
 Äänitetty : vuoden 1973 loppu; Finnlevy-studio, Helsinki
 Julkaistu: joulukuu 1973
 Formaatti: vinyylisingle
 Tekijä(t): Bobby Freeman
 Tyylilaji: rock and roll
 Kesto: 02.25
 Levy-yhtiö: Love Records
Listasijoitukset
  Suomi: 3.
Hurriganesin muut singlet
|   | ”Do You Wanna Dance” 1973 | ”Blue Suede Shoes” 1974 |
Suomalainen Hurriganes-yhtye julkaisi kappaleesta cover-version vuonna 1973.
Kappale äänitettiin Finnlevyn studioilla Helsingissä vuoden 1973 lopulla. Single ilmestyi joulukuun lopulla 1973. Se muodostui hitiksi kasvattaen yhtyeen ihailijapohjaa entisestään. Single nousi listalle tammikuussa 1974, ja oli korkeimmillaan kolmannella sijalla.
Tapio Korjus arvioi singleä helmikuun 1974 Introssa:
»Komppi jyrää voimalla, Albertin kitarasoolo irtoaa juuri niin kuin pitääkin ja Remu laulaa naurettavan hyvin. Naurettavan hyvin siinä mielessä, etteihän jätkä ole englanninkieltä kirjoista opiskellut, mutta homma käy silti luonnollisesti ja vieläpä aidolla jenkkifiiliksellä.» 
(Tapio Korjus, Intro 2/74)
Singlen B-puolella on yhtyeelle tyypillisempi, rhythm and blues -tyylinen kappale ”True Fine Mama”, joka on alun perin Little Richardin tuotantoa.
Kokoonpano

Remu Aaltonen – laulu, rummut
Cisse Häkkinen – bassokitara
Albert Järvinen – kitara
Ahuitzotl

Ahuitzotl Codex Mendozassa
Ahuitzotl oli asteekkien kahdeksas hallitsija (tlatoani) vuosina 1486–1502. Hän nousi hallitsijaksi veljensä Tizocin kuoltua. Ahuitzotl oli julma ja tehokas sotapäällikkö, jonka onnistui tukahduttaa asteekkien valloittamien alueiden kapinat ja laajentaa Asteekkivaltakuntaa kauas etenkin länteen ja etelään. Voittojensa kunniaksi Ahuitzotl järjesti vuonna 1487 Tenochtitlánin suuren pyramidin uusimman rakennusvaiheen vihkiäiset, joiden aikana uhrattiin valtavat määrät sotavankeja kauhistuneiden ulkomaisten lähettiläiden edessä. Valloittaessaan asteekkien alle uusia alueita Ahuitzotl toteutti julmia kansanmurhia. Hän myös rakennutti paljon.
Ahuitzotlin valloitukset kartassa keltaisella
Matti Ahonen (jalkapalloilija)

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 10. toukokuuta 1955
Syntymäpaikka: Vaasa, Suomi
Kuolinaika: 9. huhtikuuta 2016 (60 vuotta)
Kuolinpaikka: Vaasa, Suomi
Pelipaikka: laitapuolustaja
Pituus: 176 cm
Junioriseurat
: VPS
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1972–1977 | VPS | 105 | (5) |
| 1978–1981 | OPS | 102 | (7) |
| 1982 | Sepsi-78 | 25 | (0) |
| 1983–1991 | VPS | 199 | (25) |
| Yhteensä | Yhteensä | 431 | (37) |
Maajoukkue
| 1972 | Suomi U18 | 3 | (0) |
| 1976–1977 | Suomi U21 | 8 | (0) |
| 1976–1980 | Suomi | 4 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Matti Tapani Ahonen  (10. toukokuuta 1955 Vaasa – 9. huhtikuuta 2016) oli suomalainen jalkapalloilija.
Laitapuolustajana pelannut Ahonen edusti urallaan Vaasan Palloseuraa 1972–1977 ja 1983–1992, Oulun Palloseuraa 1978–1981 ja Sepsi-78:a 1982. Hän voitti OPS:ssa Suomen mestaruuden 1979 ja 1980. Kaikkiaan Ahonen pelasi kahdeksan pääsarjakauden aikana 190 ottelua, joissa hän teki 11 maalia.
Ahonen pelasi vuosina 1976–1980 maajoukkueessa yhteensä 4 maaottelua.
Dirikkidikloridi

| Dirikkidikloridi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  10025-67-9
PubChem CID:  24807
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  S2Cl2
Moolimassa:  135,04 g/mol
Ulkomuoto:  Oranssineste
Sulamispiste:  -80 °C
Kiehumispiste:  135,6 °C 
Tiheys:  1,678 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Reagoi veden kanssa
    
Dirikkidikloridi eli rikkimonokloridi (S2Cl2) on rikin ja kloorin muodostama epäorgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään kumin vulkanoinnissa ja orgaanisessa synteesissä.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa dirikkidikloridi on kellertävän punertavaa nestettä. Yhdiste liukenee bentseeniin, tetrakloorimetaaniin ja hiilidisulfidiin. Veden kanssa dirikkidikloridi reagoi muodostaen vetykloridia, rikkiä ja rikkidioksidia.
Dirikkidikloridi kykenee liuottamaan rikkiä. Polysulfaanit reagoivat dirikkidikloridin kanssa muodostaen kloorattuja useita rikkiatomeja sisältäviä yhdisteitä.
Dikkirikkidikloridi esiintyy huoneenlämpötilassa niin kutsuttuna gauche-konformaationa. Yhdisteellä on isomeerinen muoto S=SCl2, joka muodostuu dirikkidikloridia fotolysoimalla.
Valmistus

Dirikkidikloridia valmistetaan sulassa muodossa olevan rikin ja kloorikaasun välisellä reaktiolla. Klooria ollessa ylimäärin muodostuu lisäksi rikkidikloridia.