stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Likvoristikiista

Likvoristikiista oli kuningas Eerik XIV:n hallituskaudella syntynyt opillinen kiista viinin tai muun nesteen (lat. liquor) käytöstä ehtoollisessa. Ehtoollisviinin puutteen vuoksi oli paikoin alettu käyttää sen sijaan vettä, simaa tai kirsikkamehua. Helmikuussa vuonna 1564 arkkipiispa Laurentius Petri vastusti tätä hiippakuntansa papistolle osoittamassaan kirjeessä, jossa hän vahvisti kannan, että Kristus asetti ehtoollisensa leipään ja viiniin; jos et saanut viiniä ehtoolliseen, niin pyhä toimitus oli lopetettava. Toisaalta piispa Johannes Ofeegh Västeråsissa kannatti käytäntöä korvata viini toisella nesteellä, muun muassa yhdessä lähettämässään paimenkirjeessä; Beurreuksen myötä Ruotsiin tunkeutunut kalvinismi etsi myös yhteyttä likvoristeihin. Sarja kiistakirjoituksia vaihdettiin. Kuningas yritti tukahduttaa intoa antamalla piispoille yleisen kehoituksen olla huolestuttamatta tavallisia ihmisiä sakramenttien sisällöllä. Arkkipiispa näyttää johtaneen asiaa sekä viisaasti että tarmokkaasti; hän on luultavasti kirjoittanut kaksi, ensimmäistä kertaa vuonna 1899 painettua kirjoitusta, joita käytettiin valtiopäivillä huhtikuussa 1565 perustana ehdotukselle piispojen ja pappien yhteiseksi julkilausumaksi: Fundamenta nostræ fidei etc.; tässä "fundamentassa" kaikkien muiden aineiden kuin viinin käyttö hylättiin nimenomaisesti. On todennäköistä, että arkkipiispa on laatinut myös tämän asiakirjan, jonka kaikki läsnäolijat allekirjoittivat, myös Ofeegh, joka luopui näin aiemmasta kannastaan. Näin kiista oli ohi.
J. A. Hollo

| J>  A. Hollo |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. tammikuuta 1885 Laihia
Kuollut: 22. tammikuuta 1967 (82 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  kasvatustieteilijä professori kääntäjä ja kriitikko
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto
Instituutti:  Helsingin yliopisto
Tunnetut työt:  Mielikuvitus ja sen kasvattaminen I–II
Juho August Hollo (17. tammikuuta 1885 Laihia – 22. tammikuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen kasvatustieteilijä, kääntäjä ja kriitikko.
Ura

Hollon vanhemmat olivat tehtaanomistaja Elias Hollo ja Susanna Widmark. Hollo pääsi ylioppilaaksi vuonna 1905 Vaasan reaalilyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1907 sekä filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi vuonna 1919 Helsingin yliopistosta.
Hollo oli Kristiinankaupungin ruotsalaisen yhteiskoulun opettajana vuosina 1908–1910 sekä Vaasan ruotsalaisen yhteiskoulun ja Vaasan kauppakoulun opettajana vuosina 1913–1919. Hän oli Helsingin yliopiston dosentti vuosina 1920–1930, kasvatus- ja opetusopin ylimääräinen professori vuosina 1930–1937, kasvatus- ja opetusopin virkaatekevä professori vuosina 1934 ja 1936, sekä professori vuosina 1937–1954.
Lisäksi Hollo oli Helsingin yliopiston Etelä-Pohjalaisen osakunnan inspehtori vuosina 1930–1932 ja Yhteiskunnallisen korkeakoulun kansleri vuosina 1951–1953.
Hollo oli Suomalaisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1938.
Hollo tutki muun muassa Aleksis Kiveä ja suoritti suomentajana mittavan ja laadukkaaksi mainitun työn. Hän käänsi muun muassa Miguel de Cervantesin, Anatole Francen, Gustave Flaubertin, Stendhalin, Voltairen, Charles Dickensin, Jonathan Swiftin, Johann Wolfgang von Goethen, Fjodor Dostojevskin, Leo Tolstoin, Knut Hamsunin ja Friedrich Nietzschen tuotantoa suomeksi. Hän suomensi ainakin 16 kielestä. Hollo oli myös merkittävä aforistikko, ja kasvatuksesta hän totesi: ”Kasvatus on kasvamaan saattamista.”
J. A. Hollon ensimmäinen puoliso vuodesta 1910 oli Aili Armida o.s. Pihlström. Vuodesta 1920 Hollo oli avioliitossa laulajatar Iris Antonina Anna Waldenin (1899–1983) kanssa. Heidän poikiaan ovat runoilija ja kääntäjä Anselm Hollo, joka asui 1960-luvulta alkaen Yhdysvalloissa, sekä oikeustieteilijä, professori Erkki Hollo.
Teoksia

Mielikuvitus ja sen kasvattaminen I–II, väitöskirja. 1918–1919.
Kasvatuksen maailma. 1927 (2. painos 1952).
Kasvatuksen teoria. 1927 (4. painos 1949).
Itsekasvatus ja elämisen taito. 1932.
Kohtaamiani. 1953.
Lukemisesta: Esseitä.  (Toimittanut Tellervo Krogerus. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 568)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1992.  ISSN 0355-1768  ISBN 951-717-728-3
Kirjallisuutta

Juhlakirja professori J. A. Hollon 70-vuotispäiväksi 17. 1. 1955.  Helsinki:  Suomen kasvatusopillinen yhdistys, 1955.
Aiheesta muualla

Suoranta, Juha: Juho A. Hollon neljä elämää. (PDF)
Taneli, Matti: Kasvatus on kasvamaan saattamista. (Arkistoitu – Internet Archive) (PDF)
Taneli, Matti: J. A. Hollon kasvatusteoriasta ja kasvatuksen maailmasta elämänmuotona. (Arkistoitu – Internet Archive) (PDF)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Biografiasampo 
Muut:  IdRef
Bill Hayden

| Bill Hayden |
| --- | --- |

Australian kenraalikuvernööri
 1989–1996  
Edeltäjä:  Ninian Stephen
Seuraaja:  William Deane
Australian ulkoministeri
 1983–1988  
Kansanedustaja
 1961–1988  
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. tammikuuta 1933 Ipswich, Australia
Kuollut: 2023 (90 vuotta)
Arvonimi: The Honourable
Tiedot
Puolue:  Australian työväenpuolue
William George ”Bill” Hayden (23. tammikuuta 1933 – lokakuu 2023) oli australialainen työväenpuolueen poliitikko, joka oli 1989–1996 Australian kenraalikuvernööri. Sitä ennen hän oli ollut työväenpuolueen kansanedustajana yli 20 vuoden ajan ja toiminut vuosina 1977–1983 puoluejohtajana. Hayden toimi 1972–1975 sosiaaliturvaministerinä, 1975 valtiovarainministerinä ja 1983–1988 ulkoministerinä. Hän oli sosiaaliturvaministerinä luomassa Australian nesimmäistä sairausvakuutusjärjestelmää, Medibankia.
Nuoruus

Bill Hayden syntyi 1933 Australian Ipswichissä. Hänen vanhempansa olivat George Hayden ja Violet Quinn. George-isä oli muuttanut Kaliforniasta Australiaan liityttyään Industrial Workers of the World -järjestöön. Bill oli isänsä neljäs lapsi, ja hänen äitinsä oli nuori leski. George Haydenin pieni musiikkiliike Rockhamptonissa meni nurin 1930-luvun laman aikana, eikä hän oikeastaan toipunut siitä ikinä. Hän joi paljon ja oli väkivaltainen vaimoaan kohtaan. Bill vihasi isäänsä ja vertasi häntä myöhemmin Arthur Millerin näytelmän Kauppamatkustajan kuolema päähenkilöön.
Hayden lopetti 16-vuotiaana koulunkäynnin ja työskenteli alkuun virkamiehenä. Hayden suoritti varusmiespalveluksena Australian laivastossa, ja sen jälkeen hän toimi 1953–1961 poliisina. Samaan aikaan hän luki osa-aikaisesti Queenslandin yliopistossa, mistä hän sai 1969 alemman korkeakoulututkinnon taloustieteestä.
Poliittinen ura

Hayden liittyi 1957 Australian työväenpuolueeseen, ja hänet valittiin Australian edustajainhuoneeseen vuoden 1961 vaaleissa. Hän voitti vaalipiirissään terveysministeri Donald Cameronin. Hayden kampanjoi ennen vaaleja Robert Menziesin hallituksen talouspolitiikkaa vastaan.
Hayden julkaisi 1968 pamfletin The Implications of Democratic Socialism, missä hän vaati valtiolle suurempaa roolia taloudessa epätasa-arvon kitkemiseksi ja pääomia hallinnoivien tahojen vaikutusvaltan rajaamiseksi. Hayden alkoi vuodesta 1969 kansallista sairausvakuutusta. Työväenpuolue sai vaalivoiton 1972, ja Haydenista tuli Gough Whitlamin sosiaaliturvaministeri. Hän oli tuolloin perustamassa Australian ensimmäistä yleistä sairausvakuutusjärjestelmää, Medibankia ja tuomassa yksinhuoltajaäitien eläkettä. Hayden sai 1975 paikan valtiovarainministerinä, kun Whitlam oli erottanut Jim Cairnsin.
Heikon talouden seurauksena työväenpuolue hävisi vuoden 1975 vaalit. Haydenista tuli 1977 puolueensa johtaja, ja hän johdatti työväenpuolueen vuoden 1980 vaaleissa peräti 13 lisäpaikkaan. Puolue jäi kuitenkin täpärästi toiseksi suurimmaksi, eikä puolueessa ollut luottoa Haydenin johtoon. Bob Hawke pyysi Haydenia eroamaan, mutta tämä voitti Hawken puolueen äänestyksessä. Hayden jätti lopulta paikkansa hieman ennen vuoden 1983 vaaleja, jotka työväenpuolue voitti selvästi. Hayden kommentoi piikikkäästi, että jopa paimenkoira olisi vienyt työväenpuolueen vaalivoittoon Australian tilanteessa.
Haydenista tuli uuden Hawken hallituksen ulkoministeri, ja hänen asialistallaan oli erityisesti Australian itseluottamuksen vahvistaminen suhteessa Yhdysvaltoihin. Hän oli myös vuonna 1987 yhdistämässä ulko- ja ulkomaankauppaministeriöitä.
Haydenista tuli vuonna 1989 Australian kenraalikuvernööri hieman lohdutuspalkintona puoluejohdon menettämisen seurauksena. Hän toimi kenraalikuvernöörinä seitsemän vuoden ajan.
Hayden kuului Australian ritarikuntaan.
Yksityiselämä

Hayden meni vuonna 1960 naimisiin Dallas Broadfootin kanssa. He saivat liittonsa aikana neljä lasta. Heidän vanhin tytär kuoli vain viisivuotiaana, kun auto osui tähän tämän juostessaan tien yli.
Hayden sai 2014 aivohalvauksen ja oli neljä kuukautta sairaalahoidossa. Tuona aikana hänen luonaan vieraili tunnettu brisbanelainen nunna Angela Mary Doyle, joka oli ollut pitkään Haydenin ystävä. Tämä kertoi myöhemmin, että hän oli kokenut seuraavana aamuna ymmärtäneensä olleensa pyhän naisen yhteydessä. Hayden oli ollut koko uransa näkyvä ateisti, mutta vuonna 2018 hän otti kristillisen kasteen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bill Hayden Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Australia 
Tieteilijät:  CiNii 
Muut:  SNAC  IdRef 
Hayden vuonna 1962.
Hayden ja Neuvostoliiton ulkoministeri Eduard Ševardnadze Moskovassa 1988.
Bo Ådahl

Bo Helsing Arvid Ådahl (21. heinäkuuta 1932 – 3. tammikuuta 2000) oli suomalainen diplomaatti. Hän oli vuosina 1981–1985 suurlähettiläs Lagosissa ja 1990–1992 Bukarestissa sekä vuosina 1985–1988 Suomen pääkonsuli Göteborgissa sekä 1988–1990 Suomen ulkoasiainministeriön neuvotteleva virkamies. Ådahl oli oppiarvoltaan valtiotieteiden maisteri. Opiskeluaikanaan Ådahl kuului Kannunvalajien hallitukseen vuosina 1953 ja 1956. Kannunvalajat on Helsingin yliopiston valtiotieteellisen tiedekunnan opiskelijajärjestö.
Ådahl kuoli tammikuussa 2000 tapaturmaisesti liukastuttuaan ja kaaduttuaan kotipihallaan.
Keski-Euroopan ralli 2023

|  Keski-Euroopan ralli 2023 |
| --- | --- |
 12. osakilpailu 13 osakilpailusta kaudella 2023. 
Ajankohta:  26.–29. lokakuuta 2023
Pituus:  18 erikoiskoetta, 310,01 km

Yleiskilpailu
Palkintokoroke
Voittaja:   Thierry Neuville    Martijn Wydaeghe  (Hyundai Shell Mobis WRT)
Toinen:   Kalle Rovanperä    Jonne Halttunen  (Toyota Gazoo Racing WRT)
Kolmas:   Ott Tänak    Martin Järveoja  (M-Sport Ford WRT)
WRC2
Palkintokoroke
Voittaja:   Nicolas Ciamin    Yannick Roche
Kilpailun voittaja Neuville haastattelussa.
Keski-Euroopan ralli 2023 oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 2023. Kilpailu ajettiin 26.–29. lokakuuta 2023. Kilpailun keskuspaikka oli Passaussa Saksassa.
Kilpailu oli kauden kahdestoista ja toiseksi viimeinen.
Kilpailu ajettiin kolmen valtion alueella. Kilpailun ensimmäiset erikoiskokeet ajettiin Tšekissä. Lauantaina ja sunnuntaina ajettiin Itävallassa ja Saksassa.
Kilpailun reitti paljastettiin heinäkuussa 2023, mutta sitä muutettiin vielä elokuussa jotta reitti olisi yksinkertaisempi sekä talleille että katsojille.
Kilpailijat

| Rally1-autot> Nro | Rally1-autot> Kuljettaja | Rally1-autot> Kartanlukija | Rally1-autot> Talli | Rally1-autot> Auto | Rally1-autot> Mestaruuskilpailu | Rally1-autot>  | Rally1-autot>  | Rally1-autot>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 3 |  Teemu Suninen |  Mikko Markkula |  Hyundai Shell Mobis WRT | Hyundai i20 N Rally1 | kuljettaja, kartanlukija, valmistaja |  |  |  |
| 4 |  Esapekka Lappi |  Janne Ferm |  Hyundai Shell Mobis WRT | Hyundai i20 N Rally1 | kuljettaja, kartanlukija, valmistaja |  |  |  |
| 7 |  Pierre-Louis Loubet |  Benjamin Veillas |  M-Sport Ford WRT | Ford Puma Rally1 | kuljettaja, kartanlukija, valmistaja |  |  |  |
| 8 |  Ott Tänak |  Martin Järveoja |  M-Sport Ford WRT | Ford Puma Rally1 | kuljettaja, kartanlukija, valmistaja |  |  |  |
| 11 |  Thierry Neuville |  Martijn Wydaeghe |  Hyundai Shell Mobis WRT | Hyundai i20 N Rally1 | kuljettaja, kartanlukija, valmistaja |  |  |  |
| 13 |  Grégoire Munster |  Louis Louka |  M-Sport Ford WRT | Ford Puma Rally1 | kuljettaja, kartanlukija |  |  |  |
| 17 |  Sébastien Ogier |  Vincent Landais |  Toyota Gazoo Racing WRT | Toyota GR Yaris Rally1 | kuljettaja, kartanlukija, valmistaja |  |  |  |
| 18 |  Takamoto Katsuta |  Aaron Johnston |  Toyota Gazoo Racing WRT | Toyota GR Yaris Rally1 | kuljettaja, kartanlukija |  |  |  |
| 33 |  Elfyn Evans |  Scott Martin |  Toyota Gazoo Racing WRT | Toyota GR Yaris Rally1 | kuljettaja, kartanlukija, valmistaja |  |  |  |
| 69 |  Kalle Rovanperä |  Jonne Halttunen |  Toyota Gazoo Racing WRT | Toyota GR Yaris Rally1 | kuljettaja, kartanlukija, valmistaja |  |  |  |
Lähde: 
Kilpailuun ilmoittautui kymmenen Rally1-autokuntaa ja yli 30 WRC2-autokuntaa. Mukana oli Rally2- ja Rally3-autoja, jotka kilpailivat WRC2- ja WRC3-sarjoissa. Lisäksi mukana oli Rally4-, Rally5- ja RGT-autoja. Kilpailuun ilmoittautui yhteensä 68 autokuntaa.
Kilpailuun ilmoittautumisen jälkeen Pierre-Louis Loubet ilmoitti yhteistyön päättymisestä Nicolas Gilsoulin kanssa. Hänen kartanlukijanaan kilpailussa toimi ranskalainen Benjamin Veillas.
Tapahtumia

WRC2-luokassa ajava Roope Korhonen joutui keskeyttämään kilpailun siirtymätaipaleella kahden ensimmäisen erikoiskokeen jälkeen. Myös eräillä muilla Rally2-kilpailijoilla oli vastaavia ongelmia ja FIA asetti 10 000 euron sakon italialaiselle B.M.P S.r.l tallille johtuen rekisteröintidokumenttien virheistä.
Sébastien Ogier oli torstain jälkeen kolmantena, mutta menetti perjantaina aikaa renkaan puhkeamisen vuoksi. WRC2-luokan mestaruudesta ajavat Yohan Rossel ja Andreas Mikkelsen suistuivat tieltä. Rossel joutui keskeyttämään. 
Esapekka Lappi keskeytti ulosajoon erikoiskokeella 5. Erikoiskoe 6 keskeytettiin yleisön vaarallisen sijoittumisen johdosta.
Pierre-Louis Loubet ja Benjamin Veillas saivat minuutin aikasakon, koska eivät käyttäneet turvavarusteita sääntöjen mukaisesti erikoiskokeella 4. Kypärähuppu ei ollut sääntöjen mukaisesti ja Loubetin kypärän kiinnityshihna ei ollut oikein. Erikoiskokeella 8 Loubet vaihtoi renkaan ja ajoi pitkäksi jarrutuksessa.
Lauantaina erikoiskokeella 11 Elfyn Evans suistui tieltä ja osui rakennuksen seinään. Evansin auton pyörät lukkiutuivat jarrutuksessa ja vasemman takarenkaan ripustus hajosi törmäyksessä.
Sunnuntaina WRC2-luokan johtopaikalla ajanut Emil Lindholm joutui keskeyttämään siirtymätaipaleella. Kalle Rovanperä varmisti toisen maailmanmestaruuden sijoittumalla toiseksi. Kilpailun voittoon ajoi Thierry Neuville. WRC2-sarjan mestaruuden varmistivat Andreas Mikkelsen ja Torsten Eriksen. Mikkelsen ajoi Power Stage -erikoiskokeella nopeimmiten WRC2-kilpailijoista ja varmisti mestaruuden ennen Rosselia ja Gus Greensmithiä. Adrien Fourmaux ajoi kilpailussa, mutta ei ollut rekisteröitynyt keräämään pisteitä. WRC2-luokan kilpailun voitti Nicolas Ciamin.
Tulokset

| Merkintä | Luokka |
| --- | --- |
WRC: Rallin MM-sarjaan osallistuja, oikeutettu valmistajien pisteisiin.
WRC: Osallistuja MM-sarjaan, ei valmistajan pisteille.
WRC2: Rekisteröitynyt osallistuja WRC-2 -mestaruuteen
WRC3: Rekisteröitynyt osallistuja WRC-3 -mestaruuteen

| Sija> Yleiskilpailu | Kuljettaja> Yleiskilpailu | Kartanlukija> Yleiskilpailu | Auto> Yleiskilpailu | Talli> Yleiskilpailu | Aika> Yleiskilpailu | Ero> Yleiskilpailu | Luokka> Yleiskilpailu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Thierry Neuville |  Martijn Wydaeghe | Hyundai i20 N Rally1 | Hyundai Shell Mobis WRT | 2:52.39,9 | 0.0 | WRC |
| 2. |  Kalle Rovanperä |  Jonne Halttunen | Toyota GR Yaris Rally1 | Toyota Gazoo Racing WRT | 2:53.37,5 | +57,6 | WRC |
| 3. |  Ott Tänak |  Martin Järveoja | Ford Puma Rally1 | M-Sport Ford WRT | 2:54.32,7 | +1.52,8 | WRC |
| 4. |  Sébastien Ogier |  Vincent Landais | Toyota GR Yaris Rally1 | Toyota Gazoo Racing WRT | 2:54.48,5 | +2.08,6 | WRC |
| 5. |  Takamoto Katsuta |  Aaron Johnston | Toyota GR Yaris Rally1 | Toyota Gazoo Racing WRT | 2:55.28,2 | +2.48,3 | WRC |
| 6. |  Teemu Suninen |  Mikko Markkula | Hyundai i20 N Rally1 | Hyundai Shell Mobis WRT | 2:55.46,2 | +3.06,3 | WRC |
| 7. |  Grégoire Munster |  Louis Louka | Ford Puma Rally1 | M-Sport Ford WRT | 2:57.02,2 | +4.22,3 | WRC |
| 8. |  Adrien Fourmaux |  Alexandre Coria | Ford Fiesta Rally2 | M-Sport Ford WRT | 3:04.15,7 | +11.35,8 |  |
| 9. |  Nicolas Ciamin |  Yannick Roche | Škoda Fabia RS Rally2 | Nicolas Ciamin | 3:04.33,0 | +11.53,1 | WRC2 |
| 10. |  Pierre-Louis Loubet |  Benjamin Veillas | Ford Puma Rally1 | M-Sport Ford WRT | 3:04.44,2 | +12.04,3 | WRC |
Lähde:
Tulokset > Power Stage -sijoitukset

| Sija | Kuljettaja | Aika | Luokka | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Elfyn Evans | 8.42,3 | WRC | 5 |
| 2. |  Thierry Neuville | +3,4 | WRC | 4 |
| 3. |  Sébastien Ogier | +4,8 | WRC | 3 |
| 4. |  Takamoto Katsuta | +6,1 | WRC | 2 |
| 5. |  Ott Tänak | +7,3 | WRC | 1 |
Lähde:
Kyrönjoki

| Kyrönjoki Kyro älv |
| --- | --- |
 Kesäinen Kyrönjoki Ylistarossa
Alkulähde:  Jalasjoen ja Kauhajoen yhtymä, Kurikka
Laskupaikka:  Koivulahti, Vassorfjärden, Perämeri  63°11′07″N, 21°58′26″E
Maat:  Suomi
Pituus:  80–200 km
Virtaama:  44,6  m³/s
Valuma-alue:  4922,97  km²
Kyrönjoki
Kyrönjoki (ruots. Kyro älv) on Etelä-Pohjanmaalla Kyrönjoen vesistöalueen laskujoki. Sen suurin pituus on eri laskutapojen mukaan 80–200 kilometriä. Kolmasosa joen valuma-alueesta on peltoa, viidesosa suota ja kaksi viidesosaa metsää. Kyrönjoen valuma-alueeseen kuuluu nykyisten käsitysten mukaan osittain tai kokonaan monia kuntia, joista suurimmat ovat Vaasa, Isokyrö, Seinäjoki, Ilmajoki, Kurikka ja Kauhajoki. Suurimmissa kunnissa asuu yhteensä noin satatuhatta ihmistä. Vaasan kaupunki ottaa raakavetensä Kyrönjoesta. Lisäksi joen vesistöalueella on muutamia vesivoimalaitoksia.
Maantiede

Kyrönjoella on kolme suurta latvahaaraa, Seinäjoki, Jalasjoki ja Kauhajoki. Kyrönjoen pääuoma alkaa nykykäsitysten mukaan Kauha- ja Jalasjoen yhtymäkohdasta Kurikasta, ja virtaa Ilmajoen, Seinäjoen, Isonkyrön, Vaasan ja Mustasaaren kautta Perämeren Vassorinlahteen Mustasaaren Koivulahden pohjoispuolella.
Kyrönjoen vesistöalue on pääosin metsää, peltoa ja suota. Peltovaltaisia valuma-alueita on alavilla jokilaaksojen alueilla, kuten Ilmajoella. Jokiuomasta kauempana on moreenipohjaista metsää. Kyrönjoen vedenjakaja-alueet ovat soisia. Soiden raivaus sekä soiden ja metsien ojitukset ovat äärevöittäneet Kyrönjoen virtaamavaihteluita, sillä vesi ei viivy ojitetuilla alueilla. Kesäisin kuivana aikana veden virtaama on pieni ja veden viipymä on pitkä. Tuona aikana veden ravinteet aiheuttavat voimakasta rehevöitymistä.
Kyrönjoen alue on loivapiirteinen topografialtaan. Alueella on paljon Itämeren litorinavaiheen aikana kehittynyttä hapanta alunamaata. Litorinameren aikana merenpohjalle sedimentoitunut savi sisältää paljon merivedestä peräisin olevia sulfideja. Kun sulfidi esimerkiksi pohjavesipinnan laskiessa hapettuu rikkihapoksi, se muodostaa helposti veteen liukenevia happamia suoloja. Happamuus on yksi Kyrönjoen leimallisia piirteitä, se aiheuttaa kalakuolemia ja on erityisen haitallista mädille ja kalanpoikasille.lähde?
Tulvasuojelun ja vesivoiman takia on Kyrönjoen vesistöalueen yhteyteen rakennettu Liikapuron, Pitkämön, Kalajärven ja Kyrkösjärven tekojärvet, Orisbergin Kotilammi sekä Malkakosken tekokoski.
Kansallismaisema

Kyrönjoen viljelylakeudet on valittu yhdeksi Suomen kansallismaisemista, ja ne kuuluvat Suomen valtakunnallisesti arvokkaisiin maisema-alueisiin. Kyrönjokilaakson kulttuurimaisema ilmentää edustavasti Pohjanmaan viljelylakeuksien tunnusomaisia piirteitä. Kyrönjokivarteen sijoittuu perinteisiä viljelylakeuksia, kylänäkymiä, perinnebiotooppeja sekä hyvin säilyneitä kaksifooninkisia pohjalaistaloja ja valtakunnallisesti merkittäviä kirkkoympäristöjä Isojoella, Vähässäkyrössä ja Ylistarossa.
Kalasto

Kyrönjoen kalasto on melko rikasta. Varsinkin suistoalueella esiintyy noin 60 kalalajia, joista suuri osa on merikaloja. Kyrönjoen suisto toimii yhtenä koko Merenkurkun alueen tärkeimmistä kalojen kutu- ja poikastuotantoalueista. Ajoittaisella happamuudella on siis merkittävä vaikutus koko Merenkurkun kalakantojen kehitykseen. Kyrönjoen kalakantoja hoidetaan istutuksilla. Jokeen on istutettu muun muassa lohta, taimenta, siikaa ja harjusta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kyrönjoki Wikimedia Commonsissa
Kalatalouden Keskusliitto: Kyrönjoen kalastusalue (Arkistoitu – Internet Archive)
Kyrönjoen tulvasota, Anssi Orrenmaa, 2004, AY338, Alueelliset ympäristöjulkaisut
Vaasan luonto
| --- | --- |
Järvet:   Kylälampi  Pilvilampi  Pukinjärvi  Storbottnen  Tiklaslampi  Viken 
Saaret:   Algrund  Andören  Annskäret  Apteekki  Bastugrund  Bengtskäret  Björkskäret  Blidgrundsbådan  Bockholmen  Boskär  Bullergrund  Bultarna  Bygrundet  Caprera  Fjärdskäret  Fjärdskärsören  Fårskärbådan  Fårörgrund  Gjusgrund  Gloskäret  Granskäret  Granskärsören  Gråsälsbådan  Gråsälsgrynnan  Harakrangrunden  Hietasaari  Hingmasören  Horskäret  Hästgrund  Inre Torgrund  Israelsgrund  Juckasgrund  Juckasgrynnan  Kantören  Kalvskinnsgrund  Kuusisaari  Kuparisaari  Kristiansgrund  Kråkan  Kynsiluoto  Lammassaaret  Lilla Högskäret  Långgrund  Långskär  Långören  Mansikkasaari  Mastören  Munkholmen  Munsmo Fårskäret  Pikisaaret  Pikisaari  Pissmörgrund  Rackelgrund  Revlarna  Ryövärinkarit  Rågskäret  Räätälinsaari  Rönnbuskören  Rönnskäret  Simpbådan  Själbådan  Stavas Svedjekäret  Stora Högskäret  Stora Skadebådan  Stora Svedjekäret  Storbådan  Storgrund  Storskär  Stånggrund  Svältgrund  Tegelgrund  Tistonskärsbådarna  Torskäret  Tuomarinkari  Tvåklobbören  Ukkokari  Variskarit  Vaskiluoto  Västerskäret  Yttre Granskärsören  Yttre Torgrund  Äggöarna  Äspskäret  Ösmansskäret 
Vesialueet:   Annskärsund  Bastuhålet  Bengtskärsfladan  Bodfladan  Byöfjärden  Emäntälahti  Eteläinen kaupunginselkä  Gerbynlahti  Glofladan  Horskärsfjärden  Isolahti  Kantfjärden  Korshamnsfjärden  Kuulahti  Långviken  Norrhålet  Onkilahti  Peniskarströmmen  Revelsund  Rönnskärsfjärden  Schäferiviken  Skärifjärden  Stadshålet  Stråkafladan  Strömmen  Sundet  Svartholmsviken  Torskärsfjärden  Tuomarinselkä  Utteröfjärden  Varisselkä  Väderskat hålet  Äspskärsfjärden  Östmansfjärden 
Virtavedet:   Kyrönjoki  Mullosbäcken  Vanhan Vaasan kanava
Martti Jaatinen

Oulun kaupunginkirjasto joulukuussa 2006.
Martti Olavi Jaatinen (25. heinäkuuta 1928 Sortavalan maalaiskunta – 19. helmikuuta 2008 Espoo) oli suomalainen arkkitehti.
Jaatisen perhe muutti sotien päätyttyä Ouluun. Martti Jaatinen valmistui arkkitehdiksi Teknillisen korkeakoulusta 1954. Jo opiskeluaikana hän oli Viljo Revellin toimiston palveluksessa. Hän työskenteli Suomen rakennustaiteen museon näyttelykomissaarina vuosina 1958–1962 ja näyttelyosaston päällikkönä 1964–1965.
Teknillisen korkeakoulun arkkitehtuurin professorina hän oli 1967–1991. Hän on suunnitellut puolisonsa Marjatta Jaatisen kanssa muun muassa Oulun monumentaalikeskustan asemakaavan, ja sen rakennuksista toteutettiin kaupunginteatteri ja pääkirjasto. Muita yhteisiä suunnittelutöitä ovat muodoltaan perinteisestä kirkkoarkkitehtuurista poikkeava, telttamainen Kannelmäen kirkko Helsingissä, Turun Kupittaan urheiluhalli sekä Tampereen Työväen Teatteri. Jaatisten tyylille oli ominaista rakenteen aitous.
Marjatta ja Martti Jaatisen suunnittelemia rakennuksia

Kannelmäen kirkko, 1968, Helsinki
Helsingin Puu-Käpylän säilyttävä asemakaava, 1971
Turun Kupittaan urheiluhalli, 1972
Oulun kaupunginteatteri, 1972
Oulun kaupunginkirjasto, 1981
Tampereen Työväen Teatteri, 1985
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Martti Jaatinen Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  ULAN