stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Boris Oništšenko

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Boris Oništšenko |  Boris Oništšenko |  Boris Oništšenko |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Nykyaikainen viisiottelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | München 1972 | Joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | México 1968 | Joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | München 1972 | Yksilö |  |
Boris Oništšenko (Борис Григорьевич Онищенко, s. 19. syyskuuta 1937 Berezniaky, Ukraina) on neuvostoliittolainen nykyaikainen viisiottelija ja olympiavoittaja. Siviiliammatiltaan hän oli upseeri.
Oništšenko osallistui ensimmäisen kerran olympialaisiin Méxicossa 1968. Tällöin hän oli yksilökilpailussa viides. Hän osallistui myös Neuvostoliiton joukkueessa joukkuekilpailuun, jossa hän voitti olympiahopeaa, kun Unkari voitti olympiakultaa. Münchenissä 1972 Oništšenkon edustama Neuvostoliiton joukkue saavutti olympiakultaa. Hän saavutti samana vuonna yksilökilpailussa hopeaa.
Oništšenko osallistui myös Montrealin olympialaisiin 1976. Oništšenko oli yksi kilpailujen ennakkosuosikkeja sekä yksilökilpailussa että edustamansa joukkue joukkuekilpailussa. Joukkuekilpailuissa Ison-Britannian joukkue johti ensimmäisen lajin jälkeen Neuvostoliittoa. Seuraavassa lajissa, miekkailussa, Oništšenko otteli Adrian Parkeria vastaan, jolloin Oništšenko näytti saavan osuman, vaikka ei osunut Parkeriin. Sama tapahtui seuraavan urheilijan Jim Foxin kanssa, joka protestoi voimakkaasti asiaa. Ottelun jälkeen selvisi, että Oništšenko oli käyttänyt miekkaa, jossa oli sähkölaite, joka näytti, että miekkailija oli saanut osuman, vaikka näin ei ollutkaan. Oništšenko hylättiin yksilökilpailussa sekä Neuvostoliiton joukkue hylättiin. Oništšenko sai tapauksesta elinikäisen kilpailukiellon.
Oništšenko voitti urallaan myös yksilökilpailun maailmanmestaruuden vuonna 1971 sekä joukkuemaailmanmestaruuden neljästi vuosina 1969, 1971, 1973 ja 1974. Hän voitti myös kolme Neuvostoliiton mestaruutta vuosina 1969, 1970 ja 1976.
Buddh International Circuit

| Buddh International Circuit |
| --- | --- |


Sijainti:  Greater Noida, Uttar Pradesh, Intia
Aikavyöhyke:  UTC +5:30
Valmistumisvuosi:  2011
Suunnittelija:  Hermann Tilke
Katsojakapasiteetti:  100 000
Radan pituus:  5,125 km
Mutkia:  16
Rataennätys:  1.27,249 ( Sebastian Vettel, Red Bull, 2011)
Suurimmat tapahtumat:  Formula 1, WSBK
Formula 1
Kilpailun pituus:  60 kierrosta (307,249 km)
Ensimmäinen GP:  2011
Viimeinen GP:  2013
Grand Prix’itä ajettu:  3
Eniten voittoja:   Sebastian Vettel (3 kpl)
Buddh International Circuit on moottorirata Dankaurissa Greater Noidan lähistöllä Uttar Pradeshin osavaltiossa Intiassa, noin 45 kilometriä New Delhistä kaakkoon. Moottoriradalla järjestettiin ensimmäinen Formula 1 -sarjan Intian Grand Prix 30. lokakuuta 2011. Radan on suunnitellut saksalainen arkkitehti Hermann Tilke. Kilpailu poistui F1-kisakalenterista kauden 2013 jälkeen ja sen uudelleen järjestämisen vaikeutena ovat olleet muun muassa verotusasiat.
Formula 1 -voittajat

| Kausi | Kuljettaja | Talli | Raportti |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 |  Sebastian Vettel | Red Bull | Raportti |
| 2012 |  Sebastian Vettel | Red Bull | Raportti |
| 2013 |  Sebastian Vettel | Red Bull | Raportti |

Käännös suomeksi
Bon kirkko

| Bon kirkko Bo kyrka |
| --- | --- |

Kirkkokunta:  Ruotsin kirkko
Hiippakunta:  Strängnäsin hiippakunta
Seurakunta:  Sköllersta församling
Rakentamisvuosi:  1733
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Bon kirkko (ruots. Bo kyrka) on kirkkorakennus Ruotsissa Hallsbergin kunnassa. Kirkko on peräisin vuodelta 1733 ja se on läänin parhaiten säilynyt karoliininen kirkko. Se on valkoiseksi maalatulla lautapaneelilla päällystetty ristinmuotoinen hirsikirkko, jossa on kattoratsastaja ristin keskikohdan päällä. Kirkon sisustukselle ei ole tehty paljoa muutoksia, sieltä puuttuu esimerkiksi sähkövalaistus.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Länsstyrelsen Örebro län: Bo kyrka och herrgårdslandskap (ruotsiksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Bo kyrka
Käännös suomeksi
Boris Pellegrini

| Boris Pellegrini> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. huhtikuuta 1980 (ikä 44)
Salibandyn pelaaja
Pelipaikka:  hyökkääjä
Seura:   Ticino Unihockey
Pelinumero:  20
Pituus:  181 cm
| Urheilijan ura> Seurat |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuodet | Seura | Ottelut (M+S=P) | Ottelut (M+S=P) |
|  |  Ticino Unihockey |  |  |
Maajoukkue
| 2008– |  Italia | 15 (5+12=17) | 15 (5+12=17) |

Boris Pellegrini (s. 20. huhtikuuta 1980) on sveitsiläis-italialainen salibandypelaaja. Hyökkääjänä pelaava Pellegrini edustaa sveitsiläistä Ticino Unihockeyta. Hän on pelannut Italian maajoukkueessa vuodesta 2008 lähtien.
Laurinmäen Torpparimuseo

| Laurinmäen Torpparimuseo |
| --- | --- |

Tyyppi:  Kotiseutumuseo, paikallismuseo 
Sijainti:  Hakoistentie 371, 14240 Janakkala
Perustettu:  1965
Ylläpitäjä:  Janakkalan kunta
Kotisivut:  www.janakkala.fi/laurinmaki
Koordinaatit:  60.89030°N, 24.59941°E
 fiLaurinmäen Torpparimuseo 
   
Laurinmäen torpparimuseo on Janakkalassa sijaitseva museoalue. Vuonna 1965 avatun museon perustivat Janakkala-Seura ry, Torpparien muisto ry ja Janakkalan kunta. Torpparimuseo tutustuttaa elämään 1800-luvun lopulla vauraassa torpassa. Vanhat rakennukset on tuotu paikalle eri puolilta Janakkalan kuntaa. Osa niistä siirrettiin Turengin kansanpuiston entiseltä museoalueelta. Rakennukset ovat kunnostettuja 1800-luvun lopun rakennuksia, jotka on sijoitettu entisaikojen suomalaisen mallin mukaan ympäröimään pihapiiriä ja kaivoa. Pihapiiriä ympäröi aita, joka erottaa asumapihan karjan laidunmaasta. Pihan ympärillä olevat rakennukset ja aita myös suojasivat pihaa petoeläimiltä.
Torppari oli vuokraviljelijä, joka oli vuokrannut viljeltäväkseen osan maatilasta. Torpparit maksoivat vuokran tyypillisesti tekemällä päivätöitä vuokranantajansa tilalla. Toisinaan vuokraa maksettiin myös torpan tuotteilla. 1900-luvulla sivuansiomahdollisuuksien parantuessa siirryttiin monin paikoin rahavuokraan. Janakkalassa oli runsaasti suurtiloja ja sen seurauksena myös paljon torppia. Janakkalan tiloista oli aikanaan torppia 65 % ja niiden käytössä oli 26 % kunnan peltopinta-alasta. Torpparien muisto ry:n toimesta museoalueelle pystytettiin torpparien muistomerkki vuonna 1969. Taiteilija Armas Hutrin suunnittelemassa muistomerkissä on 387 kiveä, jotka on kerätty entisten torppien mailta kunnioittamaan torpparien työtä ja muistoa.
Torpparimuseo, torpparien muistomerkki, venäläisten vuonna 1915 rakentamat juoksuhaudat sekä 2017 julkistettu Tarinmaan taistelujen muistomerkki edustavat kuitenkin alueen historian uudempaa kerrosta. Janakkala on ollut rautakautisen hämäläisen asutuksen etelärajaa, ja Laurinmäen aluetta pidetään paikallisena rautakautisena kulttikeskuksena. Alueella on ollut yhtäjaksoista asutusta arviolta 700-luvulta lähtien ja pitkästä asutushistoriasta kertovat Hakoisten linnavuori ja Janakkalan keskiaikainen kirkko sekä useat rautakauden kalmistolöydöt, uhrikivet ja -lähde. Laurinmäen luontopolku alkaa torpparimuseon alueelta ja kiertää monipuolisen reitin rehevässä puronvarsilehdossa ja kuusimetsässä; polku johtaa kulkijan kallioiselle Määkynmäelle, josta on näköalat Kernaalanjärven ja Hakoisten linnavuoren suuntaan. Lyhyemmän reitin varrelle jää mm. rautakautinen uhrilehto, kuppikivi ja Pyhän Laurin lähde. Reitti kiertää rauhoitetun männyn kautta takaisin museoalueelle.
Keltaisen talon kulttuurikahvila toimii museoalueen tukikohtana ja lipunmyyntipaikkana 1913 rakennetussa, entisessä rukoushuoneessa. Talo toimii konserttien, kurssien, perhejuhlien, teatterin ja runojen pitopaikkana. Laurinmäellä järjestetään vuosittain useita koko perheen tapahtumia, mm. Kesänavaus, Lasten Barokki ja Joulunavaus.
Aiheesta muualla

Laurinmäki - Torpparimuseo Janakkalan kunnan sivuilla
Blackwaterin metsäpalo

| Blackwaterin metsäpalo |
| --- | --- |

Alue:  Shoshone National Forest, Wyoming, Yhdysvallat
Ajankohta:  18. – 24. elokuuta 1937
Laajuus:  690 ha km²
Syttymissyy:  salama
Kuolleita:  15
Loukkaantuneita:  38
Blackwaterin metsäpalo syttyi salamaniskusta 18. elokuuta 1937 Wyomingissa Yhdysvalloissa. Palossa kuoli 15 palomiestä. Paloalue oli tiheäkasvuista douglaskuusimetsää, jonka pohjakasvustossa oli paljon kuolleita oksia ja pensasmaisia puita. Wapitin palovaroitusasemalla mitattiin syttymispäivänä ilmankosteudeksi kuusi prosenttia ja lämpötilaksi 32 celsiusastetta.
Boris Pankin

| Boris Pankin> Борис Панкин |
| --- | --- |

Neuvostoliiton ulkoasiainministeri
 28. elokuuta 1991 – 18. marraskuuta 1991  
Edeltäjä:  Aleksandr Bessmertnyh
Seuraaja:  Eduard Ševardnadze
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. helmikuuta 1931 (ikä 93) Frunze, Kirgiisien sosialistinen neuvostotasavalta
Ammatti:  toimittaja
Tiedot
Puolue:  NKP
Boris Dimitrijevitš Pankin (ven. Борис Дмитриевич Панкин; s. 20. helmikuuta 1931 Frunze, Kirgiisien sosialistinen neuvostotasavalta) on poliitikko, joka toimi lyhyesti Neuvostoliiton viimeisenä ulkoministerinä ennen sen kaatumista vuonna 1991. Hän toimi myös maansa suurlähettiläänä Ruotsissa (1982–1990) ja Tšekkoslovakiassa (1990–1991).
Pankin oli lastenkirjailija Astrid Lindgrenin (1907–2002) henkilökohtainen ystävä.
Pankin on myöhemmällä iällään muuttanut vakituisesti Brommaan, Ruotsiin. Hänellä on puolisonsa Valentinan kanssa kaksi lasta ja lapsenlapsia. Hänelle myönnettiin tammikuussa 2005 "kuukauden tukholmalaisen" arvonimi.
Heikki Suolahti

Heikki Suolahti
Heikki Theodor Suolahti (2. helmikuuta 1920 Helsinki – 27. joulukuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen varhaiskypsä säveltäjä, jota pidetään yhtenä Suomen musiikinhistorian suurista lahjakkuuksista.
Henkilöhistoria

Suolahden vanhemmat olivat lääkintäkenraalimajuri ja poliitikko Eino Suolahti ja Anna Forssell. Hänen vanhempi veljensä oli historiantutkija ja kulttuurivaikuttaja Eino E. Suolahti. Hän kävi Helsingin suomalaista yhteiskoulua vuoteen 1936 saakka, ylioppilaskokelaaksi sekä opiskeli pianon- ja urkujensoittoa ja musiikin teoriaa Arvo Laitisen johdolla Helsingin konservatoriossa 1929–1936. Suolahti kuoli vain 16-vuotiaana, ennen kuin yhtäkään hänen teoksistaan oli esitetty julkisesti.
Tuotanto

Suolahdelta jäi kuollessaan kesken ooppera Pärttylin yö sekä muutamia muita teoksia, kuten toinen sinfonia. Säveltäjän tiedetään ihannoineen Richard Wagneria, ja hänen tarkoituksenaan oli kesän 1937 aikana päästä Bayreuthin oopperajuhlille. Parhaiten Suolahden musiikista muistetaan vuonna 1935 sävelletty Sinfonia piccola h-molli, joka on sävelletty raikkaaseen täysromanttiseen tyyliin. Se esitettiin ensi kerran helmikuussa 1938 Tauno Hannikaisen johtamassa muistomatineassa. Teos painettiin 1959 Yhdysvalloissa, jossa se tunnetaan hyvin eri nuoriso-orkestereiden repertuaarissa. Suolahden sinfonian kuultuaan Jean Sibelius kirjoitti säveltäjän äidille 12.3.1938 kirjeen, jossa hän kiitti teosta:
"Poikanne sinfonia ei mene minun mielestäni. Teos teki minuun syvän vaikutuksen, siinä kun on sekä luontoa että sydäntä. Varmaa on, että Suomi Heikki Suolahdessa menetti suurimpia musikaalisia kykyjään."
Tuotanto > Sävellyksiä

Katkelmia oopperasta Pärttylin yö, 1932-1933
I osa pianokonsertosta, katkelmia sinfonisista runoelmista Hades, Kullervo ja Sydän ja kuolema, 1932-1935
Baletti Uponnut kaupunki, keskeneräinen, 1934-1935
Viulukonsertto, 1934
Sinfonia piccola h-molli, 1935
Birger Jarlin linna mezzosopraanolle ja orkesterille, 1935
Sonatine C-duuri pianolle, 1935
Fantasia pianolle ja vilulle, 1935
Agnus Dei mezzosopraanolle ja orkesterille, 1936
Yksinlauluja kuten Kesäyössä, Hyökyaalto ja Unten kalastaja, 1936
Aiheesta muualla

Heikki Suolahden esittely Suomalaisen musiikin tiedotuskeskuksen sivuilla
1743

| --- | --- |
Vuosisadat: 1500-luku · 1600-luku · 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku
Vuosikymmenet: 1690-luku · 1700-luku · 1710-luku · 1720-luku · 1730-luku · 1740-luku 1750-luku · 1760-luku · 1770-luku · 1780-luku · 1790-luku · 1800-luku
Vuodet: 1690 · 1691 · 1692 · 1693 · 1694 · 1695 · 1696 · 1697 · 1698 · 1699 1700 · 1701 · 1702 · 1703 · 1704 · 1705 · 1706 · 1707 · 1708 · 1709 1710 · 1711 · 1712 · 1713 · 1714 · 1715 · 1716 · 1717 · 1718 · 1719 1720 · 1721 · 1722 · 1723 · 1724 · 1725 · 1726 · 1727 · 1728 · 1729 1730 · 1731 · 1732 · 1733 · 1734 · 1735 · 1736 · 1737 · 1738 · 1739 1740 · 1741 · 1742 · 1743 · 1744 · 1745 · 1746 · 1747 · 1748 · 1749 1750 · 1751 · 1752 · 1753 · 1754 · 1755 · 1756 · 1757 · 1758 · 1759 1760 · 1761 · 1762 · 1763 · 1764 · 1765 · 1766 · 1767 · 1768 · 1769 1770 · 1771 · 1772 · 1773 · 1774 · 1775 · 1776 · 1777 · 1778 · 1779 1780 · 1781 · 1782 · 1783 · 1784 · 1785 · 1786 · 1787 · 1788 · 1789 1790 · 1791 · 1792 · 1793 · 1794 · 1795 · 1796 · 1797 · 1798 · 1799 1800 · 1801 · 1802 · 1803 · 1804 · 1805 · 1806 · 1807 · 1808 · 1809
Tapahtumia

23. kesäkuuta – Ruotsin valtiopäivät valitsivat Aadolf Fredrikin kruununperilliseksi pitkälti Venäjän keisarinna Elisabetin vaatimuksesta.
7. elokuuta – Turun rauha päätti hattujen sodan.
16. heinäkuuta – Hattujen sodassa Ruotsin armeijan ylipäällikköinä toimineet Henrik Magnus von Buddenbrock ja Charles Emil Lewenhaupt tuomittiin Ruotsin sotilaskunnian tahraamisesta kuolemaan ja mestattiin.
Kuolleita

3. tammikuuta – Ferdinando Galli Bibiena, italialainen arkkitehti ja taidemaalari (s. 1656)
4. tammikuuta – Otto Magnus Wolffelt, ruotsalainen eversti ja maaherra (s. 1663)
14. tammikuuta – Johann Christoph von Seherr-Thoss, saksalainen sotamarsalkka (s. 1670)
23. tammikuuta – Samuel von Triewald, ruotsalainen virkamies ja runoilija (s. 1688)
29. tammikuuta – André Hercule de Fleury, ranskalainen kardinaali ja valtiomies (s. 1653)
18. helmikuuta – Anna Maria Luisa de’ Medici, Pfalzin vaaliruhtinatar, Medici-suvun viimeinen edustaja (s. 1667)
12. huhtikuuta – Augustine Washington, amerikkalainen viljelijä, Yhdysvaltain presidentti George Washingtonin isä (s. 1694)
29. huhtikuuta – Charles Irénée Castel de Saint-Pierre, ranskalainen kirjailija (s. 1658)
2. toukokuuta – Rafael Casanova, katalonialainen juristi ja poliitikko (s. 1660)
6. toukokuuta – Andrew Michael Ramsay, skotlantilais-ranskalainen kirjailija ja vapaamuurari (s. 1686)
27. kesäkuuta – Jean du Castre d’Auvigny, ranskalainen sotilas ja kirjailija (s. 1712)
2. heinäkuuta – Spencer Compton, Ison-Britannian pääministeri (s. 1673)
16. heinäkuuta – Henrik Magnus von Buddenbrock, ruotsalainen vapaaherra ja kenraaliluutnantti (s. 1685)
1. elokuuta – Richard Savage, englantilainen runoilija (s. 1698)
4. elokuuta – Charles Emil Lewenhaupt (vanhempi), ruotsalainen kreivi, kenraali ja armeijan ylipäällikkö (s. 1691)
14. syyskuuta – Nicolas Lancret, ranskalainen taidemaalari (s. 1690)
17. syyskuuta – Zacharias Lithovius, suomalainen pappi ja runoilija (s. 1672)
21. syyskuuta – Jai Singh II, intialainen maharadža (s. 1688)
23. syyskuuta – Erik Benzelius nuorempi, Uppsalan arkkipiispa (s. 1675)
28. syyskuuta – Mihail Zemtsov, venäläinen arkkitehti (s. 1688)
6. joulukuuta – Johan Christoffer Holmberg, ruotsalainen pappi ja virsirunoilija (s. 1700)
19. joulukuuta – George Olivier Wallis, itävaltalainen sotamarsalkka (s. 1673)
27. joulukuuta – Hyacinthe Rigaud, ranskalainen muotokuvamaalari (s. 1659)
Kristofer Freidenfelt, ruotsalais-suomalainen ratsuväen upseeri (s. 1687)
Kaarle Killainen, suomalainen kirkonrakentaja
Hacı İvaz Mehmed pašša, turkkilainen sotilasjohtaja ja Osmanien valtakunnan suurvisiiri (s. 1675)
Carl Merthen, Turun pormestari ja valtiopäiväedustaja
Mikael Wanonius, suomalainen pappi ja runoilija (s. 1707)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta 1743 Wikimedia Commonsissa
Billy Bathgate

| Billy Bathgate |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Robert Benton
Käsikirjoittaja:  Tom Stoppard
Perustuu:  E. L. Doctorow’n romaaniin Gangsterin oppipoika
Tuottaja:   Robert Benton  Arlene Donovan 
Säveltäjä:  Mark Isham
Kuvaaja:  Néstor Almendros
Leikkaaja:   Alan Heim  Robert Reitano 
Lavastaja:   Tim Galvin  Dennis Bradford 
Pääosat:   Dustin Hoffman  Nicole Kidman  Loren Dean  Bruce Willis  Steven Hill 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Touchstone Pictures
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures Netflix Disney+
Ensi-ilta:  1991
Kesto:  107 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Billy Bathgate on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut rikoselokuva, joka perustuu E. L. Doctorow’n romaaniin Gangsterin oppipoika. Elokuvan on ohjannut Robert Benton. Elokuvan on käsikirjoittanut Tom Stoppard.
Elokuva on kuvattu muun muassa New Yorkin osavaltion Saratoga Springsissä, jossa myös sen pohjalla oleva romaani tapahtuu.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Dustin Hoffman  | … |  Dutch Schultz   |
|  Nicole Kidman  | … |  Drew Preston   |
|  Loren Dean  | … |  Billy Bathgate   |
|  Bruce Willis  | … |  Bo Weinberg   |
|  Steven Hill  | … |  Otto Berman   |
|  Stanley Tucci  | … |  Lucky Luciano   |
|  Mike Starr  | … |  Julie Martin   |
|  Steve Buscemi  | … |  Irving   |
|  Frances Conroy  | … |  Mary Behan   |
|  Moira Kelly  | … |  Rebecca   |
Lähde:
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Olavi Similä harmittelee, etteivät hieno visuaalinen toteutus tai hienot roolisuoritukset riitä peittämään elokuvan laimeata tunnelmaa. Hän antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Aiheesta muualla

Billy Bathgate (1991) American Film Institute – AFI. Viitattu 3.6.2022. (englanniksi)
SpaceX CRS-3

SpaceX CRS-3 oli SpaceX Dragonin viides ja Falcon 9:n yhdeksäs lento. Lento oli ensimmäinen Dragon-lento päivitetyllä Falcon 9 v1.1 -raketilla. Lento kuului NASAn Commercial Resupply Services -ohjelmaan.
Falcon 9 v1.1 -raketin ja Dragon-kapselin laukaisu Cape Canaveral AFS:n SLC-40 -alustalta
Uudelleenkäytettävän raketin kehitysohjelma

Lennolla yritettiin toisen kerran saada ensimmäinen vaihe laskeutumaan meren pintaa. Telemetriadatan mukaan laskeutuminen onnistuikin, mikä on ensimmäinen kerta historiassa, kun nesteraketin ensimmäinen vaihe on onnistunut tekemään pehmeän laskeutumisen. Kova merenkäynti kuitenkin hajotti vaiheen ennen kuin laskeutumisalueelle päästiin veneillä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta SpaceX CRS-3 Wikimedia Commonsissa
SpaceX:n Dragon- ja Dragon 2 -lennot()
| --- | --- |
Testilennot:   Dragon test flight  COTS-1  COTS-2  Pad Abort Test  Demo-1  In-Flight Abort Test  Demo-2 
ISS-logistiikka:   CRS-1  CRS-2  CRS-3  CRS-4  CRS-5  CRS-6  CRS-7†  CRS-8  CRS-9  CRS-10  CRS-11  CRS-12  CRS-13  CRS-14  CRS-15  CRS-16  CRS-17  CRS-18  CRS-19  CRS-20  CRS-21  CRS-22  CRS-23  CRS-24  CRS-25  CRS-26  CRS-27  CRS-28  CRS-29  CRS-30  CRS-31 
Miehitetyt lennot:   Demo-2  Crew-1  Crew-2  Inspiration4  Crew-3  Axiom-1  Crew-4  Crew-5  Crew-6  Axiom-2  Crew-7  Axiom-3  Crew-8  Polaris Dawn  Crew-9  Fram2 
Katso myös:   Falcon 9  Falcon 9:n laukaisut  COTS  CRS  Dragon  Dragon 2  Commercial Crew Development  Commercial Crew Program 
Kesken olevat lennot on lihavoitu • kursivoituja lentoja ei ole lennetty • †-merkki tarkoittaa epäonnistunutta laukaisua
Etnografia

Perun Sierran lapsia Cuscossa vuonna 2007.
Etnografia (kreik. ethnos ’kansa’, graphein ’kirjoittaa’) on kansan ja sen kulttuurin kuvaus. Etnografia viittaa nykyään laajasti kolmeen asiaan: se on tutkijan metodologinen asenne tai ote, tapa käsitteellistää ja teoretisoida kulttuurisia ilmiöitä kenttätyön pohjalta ja tutkimukseen liittyvää kirjoittamista.
Euroopassa termi alkoi esiintyä 1700-luvun lopussa tarkoittaen nimenomaan kenttätyön havaintojen perusteella kerättyä informaatiota, mutta etnografia voidaan koota myös historiallisista dokumenteista.[lähde? ]
Etnografia on kansojen ja kulttuureiden systemaattista tutkimusta. Se on suunniteltu sellaisten kulttuuristen ilmiöiden tutkimiseksi, joissa tutkija tarkkailee yhteisöä tutkimuksen aiheen näkökulmasta. Etnografia on keino, jolla voidaan esittää graafisesti ja kirjallisesti jonkin ryhmän kulttuuri. Sanalla voidaan sanoa olevan kaksoismerkitys, joka riippuu osaksi siitä, käytetäänkö sitä jaottomana vai jaollisena substantiivina. Tuloksena oleva kenttätutkimus tai tapausraportti heijastaa kulttuuriryhmän elämässä olevaa tietoa ja merkitysjärjestelmää.
Tiedonkeruun menetelmänä etnografia tarkoittaa tietyn yhteiskunnallisen tilanteen osallistujien käyttäytymisen tutkimista ja myös sellaisen käyttäytymisen tulkintaa. Dewan (2018) täsmentää, että käyttäytyminen voi muokata osallistujien tuntemia rajoituksia niiden tilanteiden mukaan, joissa he ovat, tai sen yhteiskunnan mukaan, johon he kuuluvat. Etnografia ihmisen yhteiskuntia ja kulttuureja koskevana empiiristen tietojen esittelynä oli edelläkävijä antropologian biologisilla, yhteiskunnallisilla ja kulttuurisilla aloilla, mutta se on myös yleistynyt yhteiskuntatieteissä yleisesti − sosiologiassa, viestintätutkimuksissa, historiassa − missä ihmiset tutkivat etnisiä ryhmiä, kokoonpanoja, koostumuksia, uudelleensijoittamisia, sosiaalisen hyvinvoinnin ominaisuuksia, olennaisuutta, henkisyyttä ja kansan etnogenesistä. Tyypillinen etnografia on kokonaisvaltainen tutkimus, ja siihen sisältyy lyhyt historia ja analyysi maastosta, ilmastosta ja elinympäristöstä. Aina sen pitäisi olla pohtiva, antaa merkittävä panos ihmisten sosiaalisen elämän ymmärtämiseen, vaikuttaa esteettisesti lukijaan ja ilmaista uskottavaa todellisuutta. Etnografia tallentaa kaiken havaitun käyttäytymisen ja kuvaa kaikkia symbolien merkityssuhteita käyttäen käsitteitä, jotka välttävät kausaalista selittämistä.[lähde? ]
Perinteisesti etnografia keskittyi niin sanotusti läntiseen katseeseen kohti eksoottiseksi koettua itää, mutta nykyisin tutkijat harjoittavat etnografiaa omassa sosiaalisessa ympäristössään. Dewanin (2018) mukaan, vaikka olisimme toinen, "muu" tai "syntyperäinen", olemme silti "toinen", koska meissä itessämme on monia julkisivuja, jotka yhdistävät meitä eroavaisuuksiamme korostaviin ihmisiin ja muihin julkisivuihin.[lähde? ]
Etnografia Suomessa

Suomessa sanaa käytti ensimmäisenä Antero Warelius artikkelissaan ”Bidrag till Finlands kännedom i ethnographiskt hänseende” (1847).[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Etnografia Wikimedia Commonsissa
Koppa - Etnografinen tutkimus Jyväskylän yliopisto.  23.4.2015. Viitattu 05.05.2018.
Hirvi, Laura & Koskinen-Koivisto, Eerika: Etnografiassa tutkija heittäytyy mukaan Helsingin yliopisto - Avoin yliopisto.  2016. Viitattu 05.05.2018.
Ritari-Kallio, Sanna: Viinapullo Pietarille? Hauta-antimia uuden ajan Suomessa.  (Pro gradu -tutkielma)  Helsingin yliopisto - Humanistinen tiedekunta, 25.4.2016.  Teoksen verkkoversio (pdf) (viitattu 05.05.2018).
Vesikansa, Jyrki: Warelius, Antero (1821 - 1904) SKS - Biografiakeskus.  28.2.2001. Viitattu 05.05.2018.
Lundin yliopisto

| Lundin yliopisto> Lunds universitet |
| --- | --- |
      

 lat. Universitas Lundensis 
 engl. Lund University 
Motto:  Ad utrumque (Valmiina molempiin)
Perustettu:  1666
Tyyppi:  Julkinen
Rehtori:  Torbjörn von Schantz
Henkilökunta:  8 000 (2018)
Opiskelijoita:  40 000 (2018)
Sijainti:  Lund, Skåne  Ruotsi
Sivusto:  www.lu.se
Lundin yliopisto (lyhenne LU, ruots. Lunds universitet, lat. Universitas Lundensis) on Lundissa Skånen läänissä sijaitseva julkinen tutkimuskorkeakoulu. Yliopisto on yksi Pohjoismaiden suurimmista koulutus- ja tutkimuslaitoksista, ja se on kansainvälisesti arvioitu sadan korkeatasoisimman yliopiston joukkoon.
Lundin yliopistossa on kahdeksan tiedekuntaa ja satelliittikampukset Malmössä ja Helsingborgissa. Yliopistossa opiskelee 40 000 opiskelijaa, ja siellä on 280 koulutusohjelmaa sekä noin 2 250 erillistä kurssia. Lisäksi Lundin yliopistolla on 680 kumppanuusyliopistoa yli 50 maassa, ja se kuuluu Euroopan tutkimusyliopistojen liittoon (LERU) sekä Universitas 21 -verkostoon.