stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
50 kilometrin kävely
EM-mitalistit

| Vuosi | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 1934 |  Janis Dalinš |  Arthur Schwab |  Ettore Rivolta |
| 1938 |  Harold Whitlock |  Herbert Dill |  Edgar Bruun |
| 1946 |  John Ljunggren |  Henry Forbes |  Charles Megnin |
| 1950 |  Giuseppe Dordoni |  John Ljunggren |  Verner Ljunggren |
| 1954 |  Vladimir Uhov |  Josef Doležal |  Antal Róka |
| 1958 |  Jevgeni Maskinskov |  Abdon Pamich |  Max Weber |
| 1962 |  Abdon Pamich |  Grigori Panitškin |  Don Thompson |
| 1966 |  Abdon Pamich |  Gennadi Agapov |  Aleksandr Scherbina |
| 1969 |  Christoph Höhne |  Peter Selzer |  Venjamin Soldatenko |
| 1971 |  Venjamin Soldatenko |  Christoph Höhne |  Peter Selzer |
| 1974 |  Christoph Höhne |  Otto Bartsch |  Peter Selzer |
| 1978 |  Jorge Llopart |  Venjamin Soldatenko |  Jan Ornoch |
| 1982 |  Reima Salonen |  José Marin |  Bo Gustafsson |
| 1986 |  Hartwig Gauder |  Vjatšeslav Ivanenko |  Valeri Suntsov |
| 1990 |  Andrei Perlov |  Bernd Gummelt |  Hartwig Gauder |
| 1994 |  Valeri Spitsyn |  Thierry Toutain |  Giovanni Perricelli |
| 1998 |  Robert Korzeniowski |  Valentin Kononen |  Andrei Plotnikov |
| 2002 |  Robert Korzeniowski |  Aleksei Vojevodin |  Jesús Ángel García |
| 2006 |  Yohann Diniz |  Jesús Ángel García |  Juri Andronov |
| 2010 |  Yohann Diniz  |  Grzegorz Sudoł  |  Sergei Bakulin |
| 2014 |  Yohann Diniz |  Matej Tóth |  Ivan Noskov |
Miesten 50 kilometrin kävelyn maailmanennätyksen kehitys

| aika | urheilija | kansalaisuus | päivämäärä | paikka |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 4.40.15 | Hermann Müller |  Saksa | 7.9.1921 | München |
| 4.36.22 | Karl Hähnel |  Saksa | 20.9.1924 | Berliini |
| 4.34.03 | Paul Sievert |  Saksa | 5.10.1924 | München |
| 4.30.22 | Romano Vecchietti |  Italia | 16.9.1928 | Rooma |
| 4.26.41 | Edgar Bruun |  Norja | 28.6.1936 | Oslo |
| 4.24.47 | Viggo Invorsen |  Tanska | 17.8.1941 | Odense |
| 4.23.40 | Josef Doležal |  Tšekkoslovakia | 4.8.1946 | Podebrady |
| 4.23.14 | Josef Doležal |  Tšekkoslovakia | 24.8.1952 | Podebrady |
| 4.20.30 | Vladimir Uchow |  Neuvostoliitto | 29.8.1952 | Leningrad |
| 4.16.06 | Josef Doležal |  Tšekkoslovakia | 12.9.1954 | Podebrady |
| 4.07.29 | Anatoli Jegorow |  Neuvostoliitto | 17.11.1955 | Tiflis |
| 4.05.13 | Grigori Klimov |  Neuvostoliitto | 10.8.1956 | Moskova |
| 4.03.53 | Anatoli Wedjakov |  Neuvostoliitto | 13.8.1959 | Moskova |
| 4.03.02 | Abdon Pamich |  Italia | 16.10.1960 | Ponte San Pietro |
| 4.01.39 | Grigori Klimov |  Neuvostoliitto | 17.8.1961 | Leningrad |
| 4.00.50 | Michail Lawrov |  Neuvostoliitto | 5.9.1961 | Kasan |
| 3.55.36 | Gennadi Agapov |  Neuvostoliitto | 17.10.1965 | Alma-Ata |
| 3.52.45 | Bernd Kannenberg |  Länsi-Saksa | 27.5.1972 | Bremen |
| 3.45.52 | Raúl González |  Meksiko | 23.4.1978 | Mixhuca |
| 3.41.20 | Raúl González |  Meksiko | 11.6.1978 | Podebrady |
| 3.40.46 | José Marin |  Espanja | 13.3.1983 | Valencia |
| 3.38.31 | Ronald Weigel |  Itä-Saksa | 20.7.1984 | Berliini |
| 3.38.17 | Ronald Weigel |  Itä-Saksa | 25.5.1986 | Potsdam |
| 3.37.41 | Andrei Perlov |  Neuvostoliitto | 5.8.1989 | Leningrad |
| 3.37.26 | Valeri Spitsyn |  Venäjä | 21.5.2000 | Moskova |
| 3.36.03 | Robert Korzeniowski |  Puola | 27.8.2003 | Pariisi, Saint-Denis |
| 3.35.47 | Nathan Deakes |  Australia | 2.12.2006 | Geelong |
| 3.34.14 | Denis Nižegorodov |  Venäjä | 11.5.2008 | Tšeboksary |
| 3.32.33 | Yohann Diniz |  Ranska | 15.8.2014 | Zürich |
Aiheesta muualla

Miesten 50 km kävely – Maailman- ja maanosaennätykset IAAF:n sivuilla
Naisten 50 km kävely – Maailman- ja maanosaennätykset IAAF:n sivuilla
ARA Guerrico (P-32)

| ARA Guerrico |
| --- | --- |
 ARA Guerrico

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Lorient, Ranska
Kölinlasku:  1. lokakuuta 1976
Laskettu vesille:  13. syyskuuta 1977
Palveluskäyttöön:  9. marraskuuta 1978
Poistui palveluskäytöstä:  palveluksessa
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 170 t
Pituus:  80 m
Leveys:  10,3 m
Syväys:  3,55 m
Koneteho:  12 000 shp
Nopeus:  23 solmua
Miehistöä:  95
Aseistus
Aseistus:  4 × MM38 Exocet 1 × DP 100 mm -tykki 4 × 40 mm ilmatorjuntatykkiä 2 × .50" konekivääriä 2 × .20" automaattikivääriä 6 × 324 mm torpedoputkea
ARA Guerrico (runkonumerot P-2 ja P-32) on Argentiinan laivaston Drummond-luokan korvetti.
Valmistus

Etelä-Afrikan hallitus tilasi helmikuussa 1976 aluksen Ranskasta Lorientin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 1. lokakuuta 1976. Se laskettiin vesille 13. syyskuuta 1977 nimettynä SAS Transvaaliksi. Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselma UNSCR 418 Etelä-Afrikan asekauppakiellosta esti aluksen luovutuksen tilaajalle. Alus poistettiin Etelä-Afrikan alusluettelosta 17. marraskuuta 1977 ja myytiin Argentiinalle, joka liitti sen laivastoonsa 9. marraskuuta 1978 nimellä ARA Guerrico. Aluksen runkonumerona oli P-1.
Palvelus

Vain kuukausi palvelukseen oton jälkeen alus osallistui Chilen vastaisiin toimiin operaatio Soberaníassa. Alus osallistui Falklandin sotaan ja se  oli mukana Etelä-Georgian valtauksessa. Alus vaurioitui valtauksessa Britannian merijalkaväen aseiden tulessa. Se joutui kolmeksi vuorokaudeksi telakalle kunnostettavaksi ennen kuin se pystyi liittymään sisaraluksiinsa, jotka operoivat Falklandin pohjoispuolella Task Group 79.4:ssä. Espora-luokan korvettien astuttua palvelukseen 1985 aluksen viirinumeroksi vaihdettiin P-32.
Aluksen tukikohtana oli 1994 Roosevelt Roadsin laivastoasema, kun se osallistui Haitissa operaatio Uphold Democracyyn. Se oli myös Buenos Airesissa ja Rio de Janeirossa Tall Ship Race -purjehduksen avustajana. Aluksen kotisatamana on Mar del Plata, ja sen normaalipalvelukseen kuuluu Argentiinan laajennetun talousalueen kalastuksenvalvonta. Alus on pidättänyt vuosien aikana alueelta useita luvattomasti kalastaneita troolareita.
Adolf Paul

| Adolf Paul |
| --- | --- |
 Adolf Paul 1880-luvulla. (Valokuva Daniel Nyblin.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Georg Wiedersheim-Paul
Syntynyt: 6. tammikuuta 1863 Brommö, Ruotsi
Kuollut: 30. syyskuuta 1943 (80 vuotta) (joissakin lähteissä mainittu myös 1. lokakuuta ja 5. lokakuuta 1943) Berliini, Saksa
Kirjailija
Salanimi: Georg Wiedesheim 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Adolf Paul (oik. Adolf Georg Wiedersheim-Paul; 6. tammikuuta 1863 Brommö, Ruotsi – 30. syyskuuta 1943 Berliini, Saksa) oli ruotsiksi ja saksaksi kirjoittanut kirjailija, joka asui Suomessa vuodesta 1872 vuoteen 1889.
Elämä

Paulin isä oli tilanomistaja Alfred Fredrik Wiedersheim-Paul ja äiti Hedda Charlotta Cecilia Blix. Paulin perhe muutti Suomeen vuonna 1872 hänen ollessaan 9-vuotias. Paul kävi lyseota Turussa, opiskeli Mustialan maanviljelysopistossa ja toimi sitten tilanhoitajana isänsä omistamilla maatiloilla. Hän siirtyi kuitenkin pian musiikin ja kirjallisuuden pariin.
Paul tutustui säveltäjä Jean Sibeliukseen opiskellessaan 1886–1889 Helsingin konservatoriossa pianisti Ferruccio Busonin oppilaana. Sibelius sävelsi musiikin Paulin näytelmään Kuningas Kristian II (1898) ja häämarssin komediaan Die Sprache der Vögel (Lintujen kieli) (1911).
Paul aloitti kirjailijanuransa muutettuaan Saksaan 1889. Hänen ensimmäinen teoksensa oli omaelämäkerrallinen romaani En bok om en människa (1891), jossa hän kuvasi myös ystävyyttään Sibeliuksen kanssa. Paulin Suomessa tunnetuimmat näytelmät ovat Kuningas Kristian II ja Kaarina Maununtytär 1899. Sensuuri takavarikoi hänen novellikokoelmansa The Ripper (1892).
Paulin puoliso vuodesta 1897 oli Nathalie Brehmer. Timo Koivusalon ohjaamassa Sibelius-elokuvassa Paulia näyttelee Kunto Ojansivu.
Kirjallisuutta

Dahlström, Fabian (toim.): Din tillgifne ovän: Korrespondensen mellan Jean Sibelius och Adolf Paul 1889–1943.  (Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland, 806)  Helsingfors:  Svenska litteratursällskapet i Finland, 2016.  ISSN 0039-6842.  ISBN 978-951-583-345-7.
Aiheesta muualla

Paul, Adolf teoksessa Biografiskt lexikon för Finland (2007).
Paul, Adolf hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Adolf Paulin novelli- ja näytelmäkokoelma The Ripper vuodelta 1892. Casebook Jack the Ripper -sivusto.
ARA Garibaldi

| ARA Garibaldi |
| --- | --- |
 ARA Garibaldi

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Gio. Ansaldo & C., Genova, Italia
Laskettu vesille:  25. toukokuuta 1895
Palveluskäyttöön:  14. heinäkuuta 1895
Poistui palveluskäytöstä:  koululaivaksi 1920
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 5. marraskuuta 1936
Tekniset tiedot
Uppouma:  6 882 t
Pituus:  104,9 m
Leveys:  15,4 m
Syväys:  7,1 m
Koneteho:  13 000 ihp (9,7 MW)
Nopeus:  20 solmua
Miehistöä:  500
Aseistus
Aseistus:  2 × 10"/L40 Armstrong -tykkiä 10 × 6"/L40 tykkiä 6 × 4,7″ tykkiä 10 × 6 naulan tykkiä 4 × 18″ torpedoputkea
ARA Garibaldi oli Argentiinan laivaston Garibaldi-luokan panssariristeilijä. Alus valmistettiin Italiassa Ansaldon telakalla sisaraluksensa kanssa. Alukset muodostivat Giuseppe Garibaldi -luokan alaluokan Garibaldi-luokan.
Valmistus

Alus tilattiin Italiasta Genovasta Gio. Ansaldo & C.:ltä. Alus laskettiin vesille 27. toukokuuta 1895 ja otettiin palvelukseen 14. heinäkuuta.
Palvelus

Alus palveli Argentiinan laivastossa aina 20. maaliskuuta 1934 saakka. Alus muutettiin öljykäyttöiseksi 1930-luvun alussa ja se siirrettiin koululaivaksi.
ARA Drummond (P-31)

| ARA Drummond |
| --- | --- |
 ARA Drummond

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Lorient, Ranska
Kölinlasku:  12. maaliskuuta 1976
Laskettu vesille:  5. maaliskuuta 1977
Palveluskäyttöön:  9. marraskuuta 1978
Poistui palveluskäytöstä:  palveluksessa
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 170 t
Pituus:  80 m
Leveys:  10,3 m
Syväys:  3,55 m
Koneteho:  12 000 shp
Nopeus:  23 solmua
Miehistöä:  95
Aseistus
Aseistus:  4 x MM38 Exocet 1 x DP 100 mm -tykki 4 x 40 mm ilmatorjuntatykkiä 2 x .50" konekivääriä 2 x .20" automaattikivääriä 6 x 324 mm torpedoputkea
ARA Drummond (runkonumerot P-1 ja P-31) on Argentiinan laivaston Drummond-luokan korvetti.
Valmistus

Etelä-Afrikan hallitus tilasi helmikuussa 1976 aluksen Ranskasta Lorientin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 12. maaliskuuta 1976. Se laskettiin vesille 5. maaliskuuta 1977 nimettynä SAS Goop Hopeksi Hyväntoivonniemen mukaan. Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselma UNSCR 418 Etelä-Afrikan asekauppakiellosta esti koeajoissa olleen aluksen luovutuksen tilaajalle. Alus poistettiin Etelä-Afrikan alusluettelosta 17. marraskuuta 1977 ja myytiin Argentiinalle, joka liitti sen laivastoonsa 9. marraskuuta 1978 nimellä ARA Drummond. Aluksen runkonumero oli aluksi P-1.
Palvelus

Alus osallistui Falklandin sotaan. Se upotti 7. lokakuuta 1983 taisteluammunnoissa Exocet-ohjuksella maalilaivana olleen hävittäjä ARA Almirante Domecq Carcian. Espora-luokan korvettien astuttua palvelukseen 1985 aluksen viirinumeroksi vaihdettiin P-31.
Aluksen tukikohtana oli 1994 Roosevelt Roadsin laivastoasema, kun se osallistui Haitissa operaatio Uphold Democracyyn. Se oli myös Buenos Airesissa ja Rio de Janeirossa Tall Ship Race -purjehduksen avustajana. Aluksen kotisatamana on Mar del Plata, ja sen normaalipalvelukseen kuuluu Argentiinan laajennetun talousalueen kalastuksenvalvonta. Alus on pidättänyt vuosien aikana alueelta useita luvattomasti kalastaneita troolareita.
Aimo Huhtala

Eversti Aimo Huhtala vuonna 1963.
Aimo Antti Elias Huhtala (4. maaliskuuta 1920 Kauhava – 20. heinäkuuta 1994 Helsinki) oli Suomen ilmavoimien eversti ja lentäjä. Hän toimi muun muassa Hämeen ja Satakunnan lennostojen komentajana.
Elämä ja ura

Huhtala pääsi ylioppilaaksi Kauhavan keskikoulusta ja lukiosta 1939. Talvisodan aikana hän oli suorittamassa asevelvollisuutta Ilmavoimien reserviupseerikurssilla ja Täydennyslentorykmentti 4:ssä, josta hän siirtyi suoraan Kadettikouluun. Tätä seuranneelta upseerikurssilta hän ehti valmistua luutnantiksi juuri ennen jatkosodan alkua.
Jatkosodassa ja Lapin sodassa Huhtala lensi Bristol Blenheim -pommikoneilla yhteensä 141 sotalentoa, aluksi tähystäjänä ja myöhemmin ohjaajana. Hänet ylennettiin kapteeniksi vuonna 1944. Hänestä tehtiin nimitysesitys Mannerheim-ristin ritariksi heinäkuussa 1944, esitys ei kuitenkaan mennyt läpi.
Sodan jälkeen Huhtala oli vuoteen 1949 asti Luonetjärven varuskunnassa lentueen päällikkönä. Vuosina 1950–1953 hän kävi Sotakorkeakoulun sekä yleisen että aseteknillisen linjan, minkä jälkeen hän oli muun muassa teknillisen koulutusosaston johtajana Ilmasotakoulussa Kauhavalla vuoteen 1955. Hänet ylennettiin majuriksi 1954.
Vuosina 1955–56 Huhtala oli Vampire-laivueen komentajana Satakunnan lennostossa Porissa, mistä hän siirtyi 1957 lennostoupseeriksi Hämeen lennostoon Luonetjärvelle. Everstiluutnantiksi ylennettynä hänet nimitettiin 1958 Ilmavoimien teknillisen osaston päälliköksi Helsinkiin. Hän oli keskeisesti mukana Ilmavoimien Fouga Magister-, Saab 35 Draken-, Folland Gnat- ja Saab 91 Safir -hankinnoissa. Hän oli Maarianhaminan lentoturman 1963 tutkijalautakunnanpuheenjohtaja. Hän osallistui valtakunnalliseen maanpuolustuskurssiin numero 20 keväällä 1966.
Huhtala nimitettiin Hämeen lennoston komentajaksi ja ylennettiin everstiksi 1963. Komentajakautenaan hän toimi oman viran ohessa jonkin aikaa ilmavoimien komentajan ja Sisä-Suomen sotilasläänin komentajan sijaisena. Hän erosi ilmavoimista 1969.
Huhtala käänsi vielä Draken-hävittäjien ohjekirjat suomeksi Saabin tehtailla Linköpingissä 1970–1973 ja toimi LKV-tutkinnon suoritettuaan jonkin aikaa kiinteistönvälittäjänä ennen jäämistään lopullisesti eläkkeelle vuonna 1976.
Sodanaikaisista ansioista Huhtalalle oli myönnetty muun muassa VR 2 -mitali. Hänelle oli myönnetty myös Suomen Leijonan ritarikunnan komentajamerkki. Hengenpelastusmitali hänelle myönnettiin rohkeasta toiminnasta erään Gnat-onnettomuuden yhteydessä.
Huhtalan moniin luottamustehtäviin kuuluivat muun muassa puheenjohtajuus Suomen Ilmailu-upseeriyhdistyksessä 1961–1962 ja Ilmavoimien kunniatuomioistuimessa 1965-1969. Hän oli aktiivisesti mukana maanpuolustuskiltojen ja -yhdistysten toiminnassa ja aivan viime aikoihin asti hän piti esitelmiä eri maanpuolustusjärjestöjen tilaisuuksissa. Hän myös luki, tarkisti ja korjasi muun muassa ilmavoimien varuskuntien historiaan liittyviä kirjoja ja opinnäytteitä. Itse hän julkaisi yhdessä toisen tekijän kanssa kirjan Lentokoneen ohjausoppi (Ilmavoimien esikunta, 1955).
Huhtala oli kiinnostunut historiasta, politiikasta ja kansantaloudesta ja seurasi tiiviisti maailmanpolitiikan tapahtumia. Hämeen lennoston komentaja-aikanaan hän osallistui myös Jyväskylän Rotary-klubin toimintaan. Hän kuoli 20. heinäkuuta 1994 Helsingissä sairauskohtaukseen.
ARA Heroína (D-12)

| ARA Heroína |
| --- | --- |
 ARA Heroína

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Blohm + Voss, Hampuri
Kölinlasku:  24. elokuuta 1981
Laskettu vesille:  17. helmikuuta 1982
Palveluskäyttöön:  7. marraskuuta 1983
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 360 t
Pituus:  126 m
Leveys:  14 m
Syväys:  5,8 m
Koneteho:  36 200 shp (72 000 kW)
Propulsio:  COGAG (4 kaasuturbiinia)
Nopeus:  30,5 solmua
Miehistöä:  224
Aseistus
Aseistus:  1 × OTO Melara 127 mm -tykki 1 × Selenia/Elsaq Albatross -ohjustenlaukaisualusta, johon 24 Aspide-ilmatorjuntaohjusta 8 × MM40 Exocet 8 × Bofors 40 mm/L70 6 × 324 mm torpedoputkea 1 × Aérospatiale AS555 Fennec
ARA Heroína (runkonumero D-12) on Argentiinan laivaston Almirante Brown -luokan hävittäjä. Se oli kolmas Argentiinan laivastolle valmistuneista MEKO 360H2 -tyypin fregateista, jotka luokiteltiin hävittäjiksi.
Valmistus

Alus tilattiin Hampurista Saksasta Blohm + Vossilta, missä köli laskettiin 24. elokuuta 1981. Alus laskettiin vesille 17. helmikuuta 1982 ja luovutettiin tilaajalle 7. marraskuuta 1983. Se saapui 21. joulukuuta Puerto Belgranoon.
Palvelus

Aluksen kotisatamana on Puerto Belgrano, jossa se kuuluu sisaraluksistaan koottuun 2. hävittäjäviirikköön.
Amurinmonni

| Amurinmonni |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Monnikalat Siluriformes
Heimo::  Monnit Siluridae
Suku::  Silurus
Laji::  soldatovi
Kaksiosainen nimi
 Silurus soldatovi  (Nikolsky ja Soin, 1758) 
Katso myös
   Amurinmonni Wikispeciesissä   Amurinmonni Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Amurinmonni (Silurus soldatovi) on monnien (Siluridae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Lajia tavataan Amur-joelta. Amurinmonni kuvattiin ensimmäisen kerran tieteelle vuonna 1948.
Koko ja ulkonäkö

Amurinmonni voi kasvaa jopa 4 metrin pituiseksi ja painaa jopa 40 kiloa. Sillä on pitkät viikset ja kirjavat evät.
Aiheesta muualla

FishBase
Aimo Hiltunen

Aimo Vesa Heikki Hiltunen (24. huhtikuuta 1929 Leppävirta – 27. toukokuuta 2002) oli suomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja. Hiltunen toimi johtajana Lahden, Jyväskylän ja Kuopion kaupunginteattereissa.
Hiltunen ohjasi myös Pyynikin kesäteatterin esityksiä ja toimi näyttelijä-ohjaajana Suomen Kansallisteatterissa. Vaimonsa Sirkka-Liisa Wilénin tapaan hänkin toimi myös radioäänenä ja elokuvanäyttelijänä. Elokuvarooleista hänen tunnetuimpana pidetään Lampisen roolia Tuntemattomassa sotilaassa.
Hiltunen on haudattu Isolle hautausmaalle Kuopioon.
Filmografia

Kovanaama (1954)
Herrojen Eeva (1954)
Tuntematon sotilas (1955)
Sankarialokas (1955)
Rakkaus kahleissa (1955)
Onni etsii asuntoa (1955)
Rintamalotta (1956)
Vääpelin kauhu (1957)
Herra sotaministeri (1957)
Sotapojan heilat (1958)
Autuas eversti (1958)
Ei ruumiita makuuhuoneeseen (1959)
Kovaa peliä Pohjolassa (1959)
Miljoonavaillinki (1961)
Nuoruuteni savotat (1988)
Akateemiset rituaalit

Akateemiset rituaalit ovat etenkin yliopistoissa noudatettavia perinteisiä tapoja, joista jotkut ovat hyvinkin institutionalisoituneita. Kenties tunnetuin akateeminen rituaali ja juhla on promootio.
Akateemisen lukuvuoden juhlia ovat avajaiset, väitökset ja karonkat, virkaanastujaiset, vuosijuhla sekä publiikit.
Publiikkeja järjestetään Suomessa tyypillisesti joulu- ja toukokuussa vastavalmistuneille opiskelijoille. Esimerkiksi Jyväskylän yliopiston yhteiskuntatieteellisessä tiedekunnassa publiikki on järjestetty 1980-luvun alusta asti, ja sen ohjelmaan kuuluu todistuksen ojentamisen lisäksi jouluna joulupussin ja toukokuussa ruusun antaminen.
Euroopan yliopistokulttuurin rituaalien tausta ulottuu parituhatta vuotta ajassa taaksepäin ja ammentaa muotonsa antiikin olympialaisista, katolisen kirkon piispan vihkiäisistä sekä keskiajan ammattikuntakiltojen ja katedraalikoulujen initiaatioseremonioista.
Afta

| Afta |
| --- | --- |
 Afta alahuulessa.
Luokitus
ICD-10:  K12.0
ICD-9:  528.2
MedlinePlus:  000998
Huom!:  Tämä artikkeli tarjoaa vain yleistä tietoa aiheesta. Wikipedia ei anna lääketieteellistä neuvontaa.
Afta (stomatitis aphthosa) on suuontelon limakalvoille syntyvä haavauma. Aftat ovat yleisiä, ja niitä voi esiintyä suun kaikilla limakalvoilla, kielessä, nielussa, huulissa ja ikenissä. Aftat ovat yleensä vaaleita, ja niiden reuna on punainen. Niiden läpimitta on useimmiten 4–6 millimetriä, mutta suurempiakin aftoja esiintyy. Yleensä niitä on suussa kerralla 1–6 kappaletta.
Aftan etiologia on tuntematon, mutta niitä esiintyy ainakin viidesosalla ihmisistä. Aftoilla on havaittu olevan kuitenkin yhteys hormonitoimintaan, stressiin, raudan, foolihapon ja B12-vitamiinin puutteeseen sekä joihinkin tauteihin. Lisäksi niiden yleisyyteen saattavat vaikuttaa perinnölliset tekijät.
Aftat saattavat olla niin kipeitä, että ne häiritsevät ruokailua. Niihin ei ole kuitenkaan parannuskeinoa, mutta ne paranevat yleensä muutamassa viikossa. Aftojen oireita voidaan kuitenkin lievittää kipulääkityksellä tai aineilla, jotka muodostavat aftan päälle suojakalvon.
Oireet

Aftat ovat pieniä suun limakalvojen haavaumia. Ne ovat matalia, muodoltaan pyöreitä tai soikeita, ja niiden keskus on vaalea ja reuna punainen. Aftaa edeltää usein noin vuorokauden kestävä kutiava tunne.
Aftat voidaan jakaa kolmeen eri päätyyppiin. Yleisin niistä on muoto, jossa on pieniä 4–6 millimetriä läpimitaltaan olevia haavaumia. Niitä on yleensä 1–6 kappaletta. Toisessa muodossa haavat ovat suurempia, ja ne ovat läpimitaltaan jopa 1–2 senttimetriä. Niitä on yleensä vain muutama. Lisäksi on herpestä muistuttava aftamuoto, jossa on kymmeniä pieniä haavaumia. Aftoja voi ilmaantua poskien limakalvoille, huuliin, kieleen, ikeniin ja suunpohjaan. Suurempia aftoja voi olla samoissa paikoissa, mutta niitä ilmaantuu erityisesti nielurisojen lähelle ja kieleen.
Aiheuttajat ja esiintyvyys

Aftojen aiheuttajaa ei tiedetä, ja suurimmassa osassa tapauksia afta kehittyy täysin terveelle ihmisille tuntemattomasta syystä. Aftat eivät ole kuitenkaan tarttuvia, joten sellaista ei voi saada toiselta ihmiseltä. Ainakin viidesosa ihmisistä saa aftan jossain elämänsä vaiheessa. Useimmin ensimmäiset aftat syntyvät 10–40 vuoden iässä. Tämän jälkeen ne voivat uusiutua, mutta oireiden välillä voi olla jopa vuosien tauko. Vanhemmiten niiden esiintyvyys laskee.
Vaikka aftojen syytä ei tiedetä, niihin on pystytty yhdistämään joitakin mahdollisia tekijöitä. Aftoja voi esimerkiksi syntyä vammojen, kuten huonosti suuhun sopivien hammasproteesien tai kovien hammasharjojen, seurauksena. Jotkut naiset ovat havainneet, että aftoja tulee juuri ennen kuukautisia, ja joillain naisilla niitä tulee vasta menopaussin jälkeen. Sen sijaan tupakoitsijoilla aftoja on saattanut syntyä tupakoimisen lopettamisen jälkeen. Aftat esiintyvät yleisinä joissain perheissä, joten geneettisillä tekijöillä saattaa olla jonkinlainen rooli niiden yleisyydessä. Lisäksi stressi voi aiheuttaa aftoja.
Jotkut lääkkeet saattavat aiheuttaa aftoja. Tällaisia lääkkeitä ovat nikorandiili, tulehdusta rauhoittavat lääkkeet ja suun kautta nautittavat nikotiinikorvauslääkkeet. Joissain tapauksissa raudan tai tiettyjen vitamiinien, kuten B12-vitamiinin ja foolihapon, puute voi olla laukaiseva tekijä. Joissain harvoissa tapauksissa myös ruoka-allergiat voivat aiheuttaa aftoja. Lisäksi jotkut tutkijat epäilevät tavallisten natriumlauryylisulfaattia sisältävien hammastahnojen aiheuttavan aftoja.
Eräistä taudeista kärsivillä ihmisillä aftat ovat normaalia yleisimpiä. Tällaisia tauteja ovat Crohnin tauti, keliakia, HIV ja Behçetin tauti. Toistuvat aftat vaikuttavat liittyvän noin parilla prosentilla tapauksista keliakiaan, mutta taudin ja aftojen välistä yhteyttä ei ole varmistettu.
Hoito ja ehkäisy

Suurin osa aftoista paranee 1–2 viikossa ilman hoitoa, vaikkakin suurikokoisten aftojen parantumiseen voi kulua useampikin viikko. Hoitoon ei ole lääkettä, ja hoito onkin vain oireita lievittävää. Hyvän suuhygienian avulla voi lievittää kipua ja ehkäistä aftan tulehtumista. Apteekista voi myös ostaa geeli-, spray- ja tablettivalmisteita, jotka muodostavat aftan päälle suojakalvon.
Jos aftat vaikeuttavat syömistä tai puhumista tai sen epäillään olevan uusiutuvaa herpestä, kannattaa mennä lääkärin vastaanotolle. Lääkäri voi määrätä esimerkiksi paikallisia kortisonivoiteita tai jopa tilapäisiä puuduttavia liuoksia ruokailua helpottamaan. Veteen liuotetuista tetrasykliinikapseleista voi joskus olla apua.
Aftojen syntymisen ehkäisemiseksi ei käytännössä ole keinoja. Natriumlauryylisulfaattia sisältämättömät hammastahnat saattavat helpottaa, jos epäilee tavallisten hammastahnojen aiheuttavan aftoja.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tohtori.fi - Aftat
Aftab.fi (Arkistoitu – Internet Archive)