Iranin historia
Pahlavi-dynastia > Reza Khanin valtakausi

Reza Khanin toimet saivat laajalti kannatusta ja šaahi Ahmad Šah nimitti hänet myös pääministeriksi vuonna 1923. Šaahi lähti itse pidennetylle lomalle Eurooppaan, mistä hän ei koskaan palannut. Reza Khanin päämääränä oli tasavallan perustaminen samaan tapaan, kuin Atatürk oli tehnyt Turkissa. Maan poliittisen mielialan ja ulaman vastustuksen vuoksi hän joutui kuitenkin hylkäämään tasavaltaan tähtäävän politiikkansa. Sen sijaan hän otti omaksi nimekseen Pahlavi ja nosti itsensä uudeksi Pahlavi-dynastian šaahiksi. Majlis vahvisti tämän vuonna 1926.
Jo ennen šaahiksi nimittämistään Reza Khan oli ryhtynyt toimiin vahvan keskushallinnon luomiseksi. Kruunaamisensa jälkeen hän käynntisti muutosohjelman maan modernisoimiseksi. Maa oli 1920-luvulla edelleen maalaiskylien ja heimojen maa, väeston enemmistö oli lukutaidotonta ja teollisuutta oli vain vähän. Muutoksista suurin oli maan sotilaallisten joukkojen vahvistaminen. Majlis vahvisti asevelvollisuuslain vuonna 1925, mutta sitä vastustettiin laajalti heimojen keskuudessa. Armeijaa maan hallinto tarvitsi paitsi oman valtansa vahvistamiseksi, myös maan rauhoittamiseen ja heimojen saattamiseksi hallinnon käskyvallan alle.
Maan modernisointiin tähtääviä toimia pyrittiin vahvistamaan maan infrastruktuuria kehittämällä. Suuren osan maan tieverkostosta olivat rakentaneet ulkovallat ensimmäisen maailmansodan aikana. Maan hallitus kehitti maantie- ja rautatieverkkoa kotimaisten vientitavaroiden, kuten tekstiilien, tupakan, sokerin ja muiden elintarvikkeiden kuljetukseen. Reza Khanin hallinto panosti vahvasti myös kansalaisten koulutukseen ja maahan perustettiin maallinen koulujärjestelmä. Koulua käyvien määrä kasvoi 1920-luvun 55 000 koululaisesta yli 400 000:nnella toiseen maailmansotaan mennessä. Koulutusjärjestelmän ulkopuolella olivat kuitenkin edelleen maaseudun asukkaat. Maan ensimmäinen eurooppalaistyylinen yliopisto, Teheranin yliopisto, aloitti toimintansa 1935. Koulutusuudistus oli myös suunnattu murtamaan uskonnollinen hierarkia, sillä maallisen koulujärjestelmän perustamiseen päättyi ulaman koulutusmonopoli. Ulamalta riistettiin myös oikeudellinen päätäntävalta, ja luotiin maallinen oikeusistuin ja siviililaki.
Reza Khan päätti yhtenäistää kansakunnan ja vapauttaa naiset. Hänen määräyksestään kansan tuli pukeutua länsimaalaisittain, naisten hunnut kiellettiin ja myös tytöt päästettiin kouluun. Hän pyrki kuitenkin myös poistamaan ulkomaailman vaikutuksen, ja kieliuudistuksella persian kielestä poistettiin ne sanat, jotka eivät olleet kotoperäsiä. Vuonna 1935 Reza Khan määräsi, että ulkovaltojen tuli luopua nimestä Persia, ja siirtyä käyttämään nimeä Iran, joka oli ollut muinainen nimi, jota iranilaiset olivat aina käyttäneet.
Ulkovalloilla, etenkin maan eteläosien öljyä hyödyntävillä briteillä oli kuitenkin edelleen vankka asema Iranissa. Reza Khan halusi neuvotella brittien kanssa sopimuksen öljyvarojen hyödyntämisestä uudelleen. Neuvottelut kariutuivat ja šaahi irtisanoi sopimuksen yksipuolisesti. Sopimus lopulta syntyi, mutta molemmille osapuolille jäi tapauksesta huono maku, Iran ei päässyt täysin tavoitteisiinsa ja britit suhtautuivat šaahiin entistä epäluuloisemmin. Suhteet Britanniaan heikkenivät tapauksen myötä, Neuvostoliittoon suhteet olivat heikentyneet Iranille epäedullisen kauppapolitiikan vuoksi jo aiemmin. Tasapainottaakseen Britannian ja Neuvostoliiton vaikutusta, Reza Khan rohkaisi saksalaisia käymään kauppaa Iranissa. Toisen maailmansodan alkaessa Saksa oli Iranin suurin kauppakumppani.
Reza Khan sai alkuun laajan tuen järjestyksen palauttamiseksi Iraniin, maan yhdistämiselle, itsenäisyyden vahvistamiselle, sekä talous- ja koulutusuudistuksilleen. Tavoitteiden toteuttamiseksi hän kuitenkin syrjäytti Majlisin ja otti todellisen vallan itselleen. Lehdistön toimintaa rajoitettiin ja hallinnon vastustajat vaiennettiin. Monet uskonnolliset johtajat vangittiin tai lähetettiin maanpakoon. Myös monia heimopäällikköjä surmattiin, ja saman kohtalon kokivat myös liian vaikutusvaltaisiksi kasvaneet byrokraatit, kuten oikeusministerinä toiminut ja öljyneuvotteluja brittien kanssa johtanut Abdulhossein Timurtaš. Vakavin välikohtaus tapahtui vuonna 1935 Mašhadissa, Imaami Rezan pyhäkköalueella, missä järjestettiin mielenosoitus šaahin määräyksiä vastaan, jotka koskivat länsimaista pukeutumista ja huntukieltoa. Šaahin joukot hajottivat mielenosoituksen aseellisesti, sadat saivat surmansa ja maan hallinnosta tuli yhä epäsuositumpi. Šaahin kansansuosiota söi myös veropolitiikka, joka rasitti etenkin talonpoikaisväestöä. Valtion kauppamonopolit, joita oli määrätty joillekin aloille valtion tulojen lisäämiseksi, rasittivat basaarikauppiaita. Laajaa tyytymättömyyttä lisäsivät sortotoimet, sensuuri, ja suosittujen poliitikkojen murhat. Nämä kaikki yhdessä aiheuttivat sen, että toisen maailmansodan alkaessa Riza Khan ei enää nauttinut kansan luottamusta.