stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Miletos
Historia > Myöhempi historia ja kaivaukset

Kristillisellä ajalla Miletos oli osa Efesoksen hiippakuntaa. Kaupungin historia päättyy, kun turkkilaiset tuhosivat sen. Turkkilaisaikana paikalle syntyi Balat-niminen asutus ja karavaaniseralji, mutta sisämaahan ilman satamia jääneenä se oli suhteellisen merkityksetön paikka. Se tuhoutui maanjäristyksessä vuonna 1955. Tämän jälkeen asutus siirrettiin jonkin matkan päähän, mihin syntyi Yeni-Balat (”Uusi Balat”).
Miletoksen rauniot peittyivät ajan kuluessa Maiandros-joen lietteeseen. Tämän seurauksena Richard Chandler ja useat muut 1700–1800-lukujen matkailijat erehtyivät luulemaan Myuksen raunioita Miletoksen jäänteiksi. Miletoksen arkeologiset kaivaukset aloitettiin vuonna 1899. Kaivauksia ovat suorittaneet saksalaiset arkeologit.
Rakennukset ja löydökset

Miletoksen kaupunki oli aikanaan suuri ja monumentaalinen, mutta siitä on nykyisin hankala saada kokonaiskuvaa, sillä se on paljolti peittynyt Maiandros-joen lietteeseen. Miletoksen asutus sijaitsi alun perin geometrisella ja arkaaisella kaudella myöhemmän Athenen temppelin ympäristössä etelään Teatterisatamasta. Miletoksessa oli ruutuasemakaava jo arkaaisella kaudella, jolloin kaupunki oli suurimmillaan. Arkaaisen kaupungin tarkkaa alaa ei kuitenkaan tunneta, koska kaupunginmuurien reittiä ei tunneta tarkasti.
Vuoden 479 eaa. jälleenrakennuksen yhteydessä Miletoksen keskustaa siirrettiin koilliseen niin kutsutun Pohjoisen agoran ympäristöön lähelle Leijonasatamaa, Teatterisataman itäpuolelle. Samalla kaupunkiin tehtiin niin kutsuttu Hippodamoksen asemakaava. Pohjoisen agoran läheisyydessä sijaitsivat monet merkittävät rakennukset, kuten Buleuterion ja Apollonin Delfinion-pyhäkkö. Delfinionilta alkunsa saanut kulkuekatu, joka oli Didymaan johtaneen Pyhän tien alkuosa, sai roomalaisella kaudella monumentaalisen muodon. Se oli reunustettu pylväshalleilla, ja sen varrella sijaitsivat myös kolmikerroksinen Nymfaion eli lähdekaivorakennus sekä kaksikerroksinen portti, niin kutsuttu Miletoksen portti, Eteläisen agoran pohjoislaidalla. Kaupungin länsiosissa sijaitsi teatteri, ja lounaisosassa stadion ja Läntinen agora.
Rakennukset ja löydökset > Akropolis ja kaupunginmuurit

Kalabaktepen kukkula toimi Miletoksen akropoliina geometriselta kaudelta lähtien, ja oli ympäröity muureilla jo tuolloin. Kaupungin jälleenrakentamisessa myös akropolista rakennettiin uudelleen. Lopulta, viimeistään noin 100 eaa., se kuitenkin hylättiin lopullisesti, koska se jäi pienentyneen kaupungin ulkopuolelle. Kaupungin toiseksi akropoliiksi on ehdotettu Kaletepeä eli Teatterikukkulaa, mutta tätä ei ole kyetty vahvistamaan arkeologisesti.
Alakaupungin kaupunginmuureissa on useita rakennusvaiheita, jotka tunnetaan vain vajavaisesti, ja ne ovat ympäröineet eri aikoina hyvin eri kokoisen alueen. Varhaisimman, myöhäismykeneläisen muurin jäänteitä on löydetty läheltä Teatterisatamaa. Se on ajoitettu noin vuosiin 1350–1050 eaa. Ensimmäiset antiikin aikaiset kaupunginmuurit rakennettiin arkaaisella kaudella noin vuonna 650 eaa. ja ne kunnostettiin noin vuonna 550 eaa. Niiden alaa ei kuitenkaan tunneta varmuudella. Muurit ympäröivät mahdollisesti koko Miletoksen niemen tai ainakin osan siitä, ja ulottuivat ilmeisesti Kalabaktepelle asti.
Kaupungin jälleenrakentamisen jälkeen rakennettiin uudet muurit ilmeisesti vasta noin vuosina 411–402 eaa., sillä persialaiset eivät sallineet tätä aiemmin. Muurien arvellaan kattaneen alun perin ainakin saman alueen kuin arkaaisten muurien, sillä miletoslaiset toivoivat kaupungin kasvavan entiselleen. Näin ne olisivat ympäröineet koko Miletoksen niemen satamineen sekä sulkeneet sisäänsä myös Kalabaktepen. Viimeistään 300-luvulla eaa. näin laajat muurit kävivät kuitenkin hankaliksi, sillä kaupunki ei kasvanut kattamaan muurien sisäpuolista aluetta, ja piiritystekniikat kehittyivät.
Lopulta noin vuonna 200–190 eaa. Miletoksen niemen poikki sen juuren kohdalta rakennettiin torneilla varustettu muuri, josta tuli kaupunginmuurien eteläsivu. Näin vanha, muurien ulkopuolelle jäänyt Kalabaktepen akropolis hylättiin. Tämän osuuden pituus oli noin 500 metriä, ja siinä oli tornit 60 metrin välein. Sitä kunnostettiin noin 150–125 eaa. tai viimeistään 88 eaa. ennen Mithridateen sotia. Suurimmillaan kaupunginmuurien paksuus oli noin 4–5 metriä. ja korkeus noin 8–9,5 metriä.
Koko muuri kunnostettiin vuonna 263 jaa. goottien hyökkäysten aikaan. Keisari Justinianuksen aikana vuonna 538 rakennettiin uudet muurit, jotka ympäröivät aiempaa pienemmän alueen Miletoksen niemen pohjoisosassa. Ne kattoivat Humeitepen, Kaletepen ja Leijonasataman. Myöhemmin bysanttilaisella keskiajalla 900- tai 1000-luvulla Teatterikukkulalle rakennettiin linnoitus, ja asutus vetäytyi sen ympäristöön.
Kaupunginmuurin tärkein portti oli Pyhä portti, jonka kautta kulki Didymaan johtanut Pyhä tie. Portti sijaitsi muurin etelänpuolisessa osuudessa. Myös sillä oli useita rakennusvaiheita sen historian aikana. Vanhimman portin leveys oli noin viisi metriä, ja sitä reunusti kaksi tornia. Portti uusittiin noin vuonna 200–190 eaa., ja sen viimeinen merkittävä rakennusvaihe oli noin vuonna 100 jaa.
Rakennukset ja löydökset > Agorat

Miletoksen tärkeimmät agorat olivat Pohjoinen agora ja Eteläinen agora. Niiden välillä sijaitsi eräänlainen keskusaukio, jonka länsilaidalla sijaitsi Buleuterion, itälaidalla Nymfaion ja etelälaidalla Eteläisen agoran pohjoisportti, joka tunnetaan Miletoksen porttina. Pyhä tie yhdistyi aukioon. Sen alkupään itäsivun käsitti niin kutsuttu Joonialainen stoa, kun taas länsisivun pylväikkö kytkeytyi Pohjoiseen agoraan.
Pohjoinen agora
Pohjoinen agora sijaitsi Miletoksen niemen keskellä lähellä Leijonasatamaa. Se oli Miletoksen agoroista vanhin ja muodosti kaupungin kaupallisen keskustan. Agora oli suorakulmion muotoinen ja sen koko oli noin 50 × 87,5 metriä. Sitä ympäröineet rakennukset tehtiin kahdessa päävaiheessa klassisen kauden lopulla ja hellenistisellä kaudella noin vuosina 350–160 eaa.
Aukiota reunusti kaksi L-kirjaimen muotoista yksilaivaista stoaa. Stoista toinen käsitti agoran pohjoissivun ja länsisivun pohjoisosan, ja toinen agoran eteläsivun ja länsisivun eteläosan. Niissä oli myymälätiloja. Stoien pylväät edustivat doorilaista tyyliä. Agoran länsisivun keskellä sijaitsi pieni joonialaista tyyliä edustanut prostyyli temppeli. Itäsivulta agora oli alun perin avoin. Myöhemmin itäsivulle rakennettiin muuri ja sittemmin myymälätiloja.
Eteläinen agora ja Miletoksen portti
Eteläinen agora sijaitsi Miletoksen niemen keskellä etelään Pohjoisesta agorasta. Se rakennettiin vaiheittain hellenistisellä kaudella noin vuosina 280–150 eaa. Agoraa on ehdotettu Miletoksen poliittiseksi agoraksi, jota käytettiin virallisissa tilaisuuksissa. Hallitsijat tekivät sinne paljon lahjoituksia.
Agoran koko oli noin 164 × 194 metriä, mikä tekee siitä yhden kreikkalaisen maailman suurimmista agoroista. Agoran pohjoisportti tunnetaan Miletoksen porttina. Se rakennettiin noin vuonna 120 jaa. Portin pituus oli noin 29 metriä ja korkeus noin 17 metriä. Se oli kaksikerroksinen, ja sen alakerroksen pylväät edustivat kompositatyyliä ja yläkerroksen pylväät korinttilaista tyyliä. Agoran sisäänkäyntinä toimivat alakerroksen kolme kaariholvattua porttiaukkoa. Nykyisin portti on pystytetty uudelleen Pergamon-museoon Berliinissä.
Agoran itäsivulla sijaitsi niin kutsuttu Itäinen stoa, jonka pituus oli noin 189 metriä. Pohjoissivun ja länsisivun pohjoisosan käsitti L-kirjaimen muotoinen stoa, ja toinen samanmuotoinen stoa käsitti aukion eteläsivun ja länsisivun eteläosan. Agoralla oli myös eteläportti.
Läntinen agora
Läntinen agora sijaitsi Teatterisataman eteläpuolella ja Athenen temppelin pohjoispuolella. Se rakennettiin 100-luvulla eaa. ja oli kaupungin agoroista nuorin. Aukion koko oli noin 191 × 79 metriä.
Rakennukset ja löydökset > Temppelit ja pyhäköt

Athenen temppeli
Athenelle omistetun temppelin paikalla oli ollut pyhäkkö jo mykeneläisellä ja arkaaisella kaudella, ja se oli näin kaupungin varhaisin. Myös kaupungin varhaisin asutus oli ollut samalla paikalla. Vuoden 479 eaa. jälkeen rakennettu klassisen kauden temppeli edusti joonialaista tyyliä. Se oli rakennettu poikkeuksellisesti pohjois-eteläsuunnassa ja sen koko oli noin 17,2 × 28,2 metriä. Temppelissä oletetaan olleen pseudodipteraalipylväikkö, jossa oli 8 × 14 pylvästä, ja joka oli pronaoksen puolella aito dipteraali. Sisällä temppelissä oli pronaoksen lisäksi naos eli cella.
Delfinion eli Apollonin pyhäkkö
Delfinion eli Apollon Delfiniokselle omistettu pyhäkkö sijaitsi lähellä Leijonasatamaa. Se liittyi Apollonin kulttiin Didymassa. Delfinionilta alkoi Didymaan johtanut noin 18 kilometriä pitkä Pyhä tie, jota pitkin kulki juhlakulkue joka kevät Taureon-kuussa Didyman Apollonin temppelille.
Pyhäkön varhaisimmat löydökset ovat kaikki vuoden 479 eaa. jälkeiseltä ajalta. Raunioina säilynyt rakennusvaihe tehtiin noin 340–320 eaa. Siihen on kuulunut doorilaista tyyliä edustanut peristyylipiha, joka ajan kuluessa laajennettiin 50 × 60 metrin kokoiseksi oltuaan alun perin puolet pienempi. Varhaisella hellenistisellä kaudella pyhäkkö ympäröitin pohjois-, itä- ja eteläsivulta pylväshalleilla. Sisäänkäynti oli länsisivulta, johon lisättiin myöhemmin myös pylväshalli. Tämän jälkeen pyhäkkö muodosti täydellisen peristyylin. Roomalaisella kaudella pyhäkön keskukseksi rakennettiin monopteros-pyörötemppeli. Pyhäkköä uusittiin vielä myöhäisellä keisarikaudella, jolloin siihen lisättiin muun muassa propylon-sisäänkäynti.
Nymfaion
Nymfaion sijaitsi keskusaukion itälaidalla vastapäätä Buleuterionia. Se rakennettiin noin vuonna 79–81 jaa. Nymfaionin taustarakennus oli kolmikerroksinen ja jäljitteli roomalaisen teatterin taustaseinää (scaenae frons). Jokaisessa kerroksessa oli useita syvennyksiä ja aediculoita, joissa oli patsaita. Nymfaionin leveys oli noin 20,3 metriä ja sen vesialtaan koko noin 16,2 × 6,4 metriä.
Serapeion
Serapeion sijaitsi Eteläisen agoran länsipuolella. Se oli omistettu Zeus Serapiille, joka yhdistettiin Heliokseen, ja rakennettiin 200-luvulla jaa. Temppeli koostui pronaoksesta ja naoksesta. Pronaos oli oikeastaan tetrastyyli eli nelipylväinen prostyyli portiikki, jonka pylväät edustivat kompositatyyliä. Naoksen koko oli noin 22,5 × 12,5 metriä, ja sen sisällä oli kaksi riviä joonialaisia pylväitä. Temppelin lähellä sijaitsi mahdollisesti erillinen Isikselle omistettu temppeli.
Kalabaktepen temppeli
Niin kutsuttu Kalabaktepen temppeli on saanut nimensä siitä, että se sijaitsi nykyisin Kalabaktepenä tunnetulla kukkulalla. Se rakennettiin noin vuonna 525 eaa. Temppeli edusti joonialaista tyyliä ja sen koko oli noin 6,8 × 8,7 metriä.
Rakennukset ja löydökset > Satamat

Teatterisatama sijaitsi Miletoksen niemen länsirannikolla etelään teatterista, mistä se on saanut nimensä. Satama on ollut käytössä esihistorialliselta ajalta myöhäisantiikkiin. Satamasta on tutkittu erityisesti sen eteläpuolta. Teatterin lisäksi sataman ympärillä sijaitsivat Eumenes II:n stadion ja gymnasion sekä Läntinen agora.
Leijonasatama sijaitsi Humeitepen ja Teatterikukkulan välissä, ja sen satamalahti työntyi syvälle Miletoksen niemen pohjoisosaan. Leijonasatama toimi Miletoksen sotasatamana. Se on saanut nimensä kahdesta suuresta leijonapatsaasta, jotka oli sijoitettu sen suun kummallekin puolelle. Toinen patsaista on säilynyt ehjänä ja toinen osina. Sataman laidalla sijaitsi 32 metriä pitkä L-kirjaimen muotoinen doorilaista tyyliä edustanut stoa, jossa oli liike- ja varastotiloja. Roomalaisella kaudella sataman lounaiskulmaan pystytettiin kaksi suurta muistomerkkiä, jotka tunnetaan Suurena ja Pienenä muistomerkkinä. Sataman lähellä sijaitsi Miletoksen kaupallinen pääagora Pohjoinen agora.
Rakennukset ja löydökset > Muut rakennelmat

Kaupungin perustajana pidetyn Neileuksen heroon sijaitsi oletettavasti Pyhän portin lähellä. Roomalaisella kaudella rakennettiin noin kaksi kilometriä pitkä akvedukti, joka toi kaupunkiin vettä läheisillä kukkuloilla olleilta lähteiltä.
Rakennukset ja löydökset > Kaupungin ulkopuolella

Didyma ja Apollonin temppeli
Didyma oli Miletoksen alaisuuteen kuulunut Apollonille omistettu pyhäkköalue, jossa toimi oraakkeli eli ennustusinstituutio. Alue tunnetaan suurikokoisesta Apollonin temppelistä eli Didymaionista, joka oli antiikin maailman suurimpia. Pyhäkköalueella sijaitsivat myös muun muassa Artemiin temppeli, teatteri ja stadion.
Didyman Apollonin temppelissä oli useita rakennusvaiheita. Ensimmäinen temppeli rakennettiin 700- tai 600-luvulla eaa. Tämän tilalle alettiin rakentaa uudempaa temppeliä noin vuosina 550–540 eaa. Persialaiset tuhosivat sen Miletoksen kaupungin tavoin vuonna 494 eaa. Kolmatta temppeliä alettiin rakentaa noin vuonna 331 eaa. Sen stylobaatin koko oli noin 51,1 × 109,3 metriä. Se oli dipteraalitemppeli, ja sen naosta kiersi ulommassa rivissä 10 × 21 pylvästä ja sisemmässä rivissä 8 × 19 pylvästä.
Poseidonin alttari
Poseidonille omistettu alttari sijaitsi Poseidionin niemen kärjessä Miletoksen eteläpuolella, noin seitsemän kilometriä Didymasta lounaaseen. Se rakennettiin noin vuonna 575 eaa. Alttari oli suorakulmainen, ja koostui alttaripengerryksestä ja sen itäsivulla olleesta varsinaisesta uhrialttarista. Pengerryksen koko oli noin 11,1 × 9,5 metriä ja uhrialttarin koko noin 1,8 × 3 metriä.
Rakennukset ja löydökset > Esinelöydöt

Miletoksesta tehtyjä löytöjä on muun muassa Pergamon-museossa Berliinissä sekä Miletoksen arkeologisen alueen yhteydessä toimivassa Miletoksen museossa.
Kirjallisuutta

Gorman, Vanessa B.: Miletos, the Ornament of Ionia: A History of the City to 400 B.C.E..  University of Michigan Press, 2001.  ISBN 047211199X
Greaves, Alan M.: Miletos: Archaeology and History.  (Cities of the Ancient World)  Routledge, 2005.  ISBN 1134556470
Turunen, Ari: ”Miletos: Antiikin vapaakaupunki”. Teoksessa Turunen, Ari: Maailmanhistorian kukoistavimmat kaupungit, s. 15–41.  Helsinki:  Into-Kustannus, 2015.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Miletos Wikimedia Commonsissa
Maiandros-joen suun liettyminen ja rannikon siirtyminen Miletoksen, Prienen ja Myuksen seudulla arkaaiselta kaudelta hellenistiselle kaudelle, myöhäisantiikkiin ja nykyaikaan tultaessa.
Miletoksen niemi nykyisin, näkymä koilliseen kohti niemen kärkeä. Vihreä tasankoalue oli antiikin aikana merta.
Miletoksen arkeologinen alue ja Maiandros-joen tasanko nähtynä saksalaisten arkeologien kaivaustalolta. Taustalla Mykale-vuori.
Miletoksesta löydetty amforiskos eli öljykannu, n. 550–500 eaa.
Miletoksen lyömä raha, n. 600–550 eaa. Kuvituksessa mm. leijona.
Miletoksesta löydetty hautaleijona, 500-luvun eaa. loppu tai 400-luvun eaa. alku.
Miletoksen lyömä raha, 400-luku eaa. Kuvituksessa mm. leijona.
Miletoksen arkeologista aluetta. Etualalla Pohjoisen agoran ja taempana Eteläisen agoran aluetta.
Veistos Faustinan kylpylästä. Miletoksen museo.
Kaavakuva Miletoksesta.
Miletoksen keskustan ennallistus pienoismallina. Etualalla Leijonasatama, taustalla keskellä Pohjoinen agora. Pergamon-museo, Berliini.
Joonialaisen stoan kunnostettuja raunioita.
Miletoksen portti Pergamon-museossa Berliinissä.
Delfinionin rauniot.
Buleuterionin rauniot.
Miletoksen teatterin rauniot.
Faustinan kylpylän raunioita.
Leijonasatamaa.
Didyman Apollonin temppelin rauniot.
Amedeo Modigliani

| Amedeo Modigliani |
| --- | --- |
 Modigliani vuonna 1919
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. heinäkuuta 1884 Livorno, Toscana
Kuollut: 24. tammikuuta 1920 (35 vuotta) Pariisi, Ranska
Kansalaisuus:  italialainen
Taiteilija
Ala:  taidemaalari
Taidesuuntaus:  ekspressionismi
 Nimikirjoitus
Amedeo Modigliani (12. heinäkuuta 1884 Livorno – 24. tammikuuta 1920 Pariisi) oli italialainen taidemaalari ja kuvanveistäjä. Hänet tunnetaan muotokuvista ja naismalleja kuvaavista maalauksista, joissa on pidennettyjä ja soikeita muotoja. Surumielisten hahmojen silmät ovat usein mantelinmuotoiset. Maalauksille on ominaista herkkä viivankäyttö ja täyteläiset kuparinpunaiset, ruskeat, siniharmaat ja syvän vihreät värisävyt. Monet teokset tunnistaa pitkulaisista, naamionkaltaisista kasvoista.
Elämä ja ura > Varhainen elämä, taideopinnot ja Pariisiin muutto

Modigliani syntyi Livornossa kulttuurimyönteiseen juutalaiseen kauppiasperheeseen. Hän opiskeli maalausta vuodesta 1902 alkaen ulkoilmamaalari Guglielmo Michelin johdolla neljä vuotta ja kävi myös Italian merkittävimmissä taidekaupungeissa. Hän muutti Pariisiin vuonna 1906, ja viihtyi muiden muualta muuttaneiden taiteilijoiden, kuten Chaïm Soutinen ja Moïse Kislingin seurassa. Siellä alkoi muovautua hänen omintakeinen tyylinsä, joka sai vaikutteita primitiivisestä taiteesta ja pariisilaisten taiteilijaystävien tyylistä.
Primitiivinen taide oli Pariisissa tuolloin yleinen kiinnostuksen kohde. Monet keskeiset taiteilijat, kuten Paul Gauguin, Constantin Brâncuși, Henri Matisse ja Pablo Picasso, tekivät arkaisoivia puu- ja kiviveistoksia. Modigliani ystävystyi läheisesti Brancusin kanssa ja sai häneltä vahvoja vaikutteita.
Elämä ja ura > Taiteilijanura

Tuottelias Modigliani teki Pariisin vuosina 1906–1920 noin 420 maalausta, lukemattomia piirustuksia ja 31 veistosta. Veistoksia hän teki kivestä 1914 alkaen. Pelkistetyissä, tavallisesti päätä kuvaavissa veistoksissa on tyyliteltyjä vaikutteita afrikkalaisesta, oseanialaisesta ja kykladisesta veistotaiteesta.
Modigliani tunnetaan parhaiten 1915–1919 maalaamistaan pelkistetyistä muotokuvista ja alastonkuvista. Modigliani aloitti vuonna 1916 makaavia malleja kuvaavien yli kahdenkymmenen maalauksen sarjan. Sarja tehtiin Léopold Zborowskin toimeksiannosta, joka oli taidekauppias ja myi hänen teoksiaan. Zborowski hankki mallit ja antoi asuntonsa Modiglianille maalauskäyttöön. Yläsuunnasta nähdyt mallit poseeraavat usein tummalla peitteellä ja katsojaa kohti katsoen. Tiukasti rajatut vartalot täyttävät koko kuvapinnan, jonka ulkopuolelle kädet ja jalat usein jäävät. Alastonmaalaukset jatkavat renessanssin taiteesta alkanutta Venus-maalausten perinnettä. Asennot muistuttavat Tizianin, Goyan ja Velázquezin tunnettuja maalauksia. Modiglianin maalauksissa aiemmin tärkeä mytologinen yhteys jää kuitenkin taustalle ja eroottinen ja provokatiivinen sisältö on etualalla. Mallit olivat aina ammattimalleja, eivät ystäviä tai rakastettuja. Esimerkiksi Jeanne Hébuterne oli mallina 20 maalauksessa, mutta aina puettuna.
Elämä ja ura > Viime vaiheet ja perintö

Modigliani kuoli tuberkuloosiin 35-vuotiaana. Hänen terveytensä oli ollut heikko jo nuorena, hän muun muassa joutui lopettamaan koulun 14-vuotiaana keuhkopussintulehduksen vuoksi. Viimeisinä Pariisin vuosina terveyttä heikensivät myös päihteet.
Modigliani on toiminut boheemitaiteilijan perustyyppinä. Hänen elämänvaiheistaan on kirjoitettu paljon ja tehty useita elokuvia, kuten Elin päivästä päivään (1958) ja Modigliani (2004).
Ateneumin taidemuseon kokoelmassa on vuonna 1955 hankittu öljymaalaus Taidemaalari Léopold Survagen muotokuva. Ateneumin taidemuseossa nähtiin syksyllä 2016 Amedeo Modiglianin retrospektiivi, jossa oli esillä yli sata Modiglianin teosta.
Teoksia

Maude Abrantesin muotokuva, 1907.
Malli, 1908.
Malli (Jeanne), 1908.
Sellisti, 1909.
Naisen pää, kalkkikiviveistos, 1912.
Madame Pompadour, 1914.
Pablo Picasson muotokuva, öljy, 1915.
Istuva malli, 1916.
Punainen alaston, 1917.
Tyttö keltaisessa puvussa, öljy, 1917.
Taidemaalari Léopold Survagen muotokuva, 1918
Omakuva, 1919.
Talo ja puita, 1919.
Jeanne Hebuternen muotokuva, 1919.
Modiglianin maalausten myyntejä

4.11.2015 Modiglianin maalaama muotokuvamaalaus Paulette Jourdain myytiin Sotheby’sin huutokauppakamarilla 42,8 miljoonan dollarin (39,7 miljoonan euron) hintaan.
9.11.2015 Modiglianin maalaama alastonkuva Nu couché (Punainen alaston) myytiin Christie’sin huutokauppa New Yorkissa 170,45 miljoonan dollarin (158,2 miljoonan euron) hintaan.
Aiheesta muualla

Amedeo Modigliani Kansallisgallerian kokoelmissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Amedeo Modigliani Wikimedia Commonsissa
Modigliani Tate-galleryssä
Modigliani MoMassa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  KulturNav  Museum of Modern Art  Victoria  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Dizionario Biografico degli Italiani  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Yle 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand) 
Modiglianin malli ja rakastettu Jeanne Hebuterne Modiglianin ateljeessa Montparnassella.
Lineaarikombinaatio

Lineaarikombinaatio tai lineaariyhdistely on matematiikassa lause, jossa joukko termejä kerrotaan kukin omalla kertoimellaan ja lasketaan yhteen.
Määritelmä

Olkoon K kunta ja V K kertoiminen vektoriavaruus K. Tällöin V:n alkioita nimitetään vektoreiksi ja K:n alkioita skalaareiksi. Jos  v1,...,vn ovat V:n vektoreita ja  a1,...,an \in K ovat skalaareita, on näiden vektoreiden lineaarikombinaatio muotoa
Tilanteesta riippuen K ja V voidaan antaa eksplisiittisesti tai ne voidaan olettaa asiayhteydestä tunnetuksi. Jos kerroinkunta tiedetään, voidaan puhua yleisesti vektoreiden  v1,...,vn lineaarikombinaatiosta. Jos toisaalta S on V:n osajoukko, voi käsite lineaarikombinaatio tarkoittaa sitä, että vektorit kuuluvat joko S:ään tai V:hen. Selkeyden vuoksi on tällöin mainittava kumpaa joukkoa tarkoitetaan.
Määritelmän mukaan lineaarikombinaatiossa on otettuna mukaan vain äärellisen monta vektoria. Itse vektoriavaruus V voi toki sisältää äärettömän monta vektoria, mutta niistä on valittava vain äärellisen monta, mikäli halutaan puhua lineaarikombinaatiosta.
Esimerkki

Olkoon x ja y lineaarisesti riippumattomia  \mathbb {R} ^{2}:n vektoreita. Tällöin
 ax+by, missä  a,b\in \mathbb {R} , kattavat kaikki 2-ulotteisen reaaliavaruuden pisteet. Toisaalta kaikki reaalikertoimiset vektoreiden x ja y lineaarikombinaatiot ovat tätä muotoa.
Kirjallisuutta

Kivelä, Simo K.: Algebra ja geometria.  Helsinki:  Otatieto, 1989.  ISBN 951-672-103-6
Rikkonen, Harri: Matematiikan pitkä peruskurssi I: Vektorialgebra ja analyyttinen geometria.  Helsinki:  Otakustantamo, 1969.  ISBN 951-671-067-0
Lipaasi

Haiman lipaasi PLRP2.
Lipaasi on vesiliukoinen entsyymi, joka katalysoi esterisidosten hydrolyysia lipidisubstraateilla. Ihmiselimistössä lipaasia tuottavat haima  ja suolinesterauhaset, ja entsyymi vaikuttaa lähinnä ohutsuolessa. Lipaasi hajottaa rasvoja, ja hajoamistuotteena syntyy monoglyseridejä ja rasvahappoja. Ihmisellä tärkeimmät lipaasit ovat haiman tuottamat HPL ja PLRP2. Myös monet muut eliöt, kuten bakteerit ja sienet, tuottavat omia lipaasejaan.
Lipaasientsyymiä voidaan hyödyntää teollisuudessa rasvan- ja öljynjalostuksessa. Sitä käytetään mm. kookosrasvan valmistukseenlähde?.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lipaasi Wikimedia Commonsissa
FS Linois (1894)

| Linois |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Forges et Chantiers de la Méditerranée, La Seyne-sur-Mer
Kölinlasku:  elokuu 1892
Laskettu vesille:  30. tammikuuta 1894
Palveluskäyttöön:  1895
Poistui palveluskäytöstä:  1910
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 285 t
Pituus:  98,00 m
Leveys:  10,62 m
Syväys:  5,44 m
Koneteho:  6 800 ihp
Nopeus:  20,5 solmua
Miehistöä:  201
Aseistus
Aseistus:  4 × 140 mm/45 -tykkiä 2 × 3,9" tykkiä 8 × 47 mm tykkiä 4 × 37 mm Mle 1885 -tykkiä 4 × 18" torpedoputkea 120 miinaa
FS Linois oli vuonna 1895 valmistunut Ranskan laivaston Linois-luokan panssarikansiristeilijä.
Valmistus

Alus tilattiin La Seyne-sur-Meristä Forges et Chantiers de la Méditerranéeltä ja sen köli laskettiin elokuussa 1892. Alus laskettiin vesille 30. tammikuuta 1894 ja se otettiin palvelukseen 1895.
Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 1922.