stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Belgian Grand Prix 2007
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Belgian Grand Prix 2007 Wikimedia Commonsissa
Belgian GP 2007 - F1-ruutu (Arkistoitu – Internet Archive)
Formula 1 -luokan Belgian Grand Prix’t
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950-luku | 1950 | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 |
| 1960-luku | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 |
| 1970-luku | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980-luku | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990-luku | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000-luku | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 |
| 2020-luku | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 |  |  |  |  |  |
Radat: Circuit de Spa-Francorchamps (1950–1956, 1958, 1960–1968, 1970, 1983, 1985–2002, 2004–2005, 2007–) Nivelles-Baulers (1972, 1974) Circuit Zolder (1973, 1975–1982, 1984)
Formula 1 -kausi 2007
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Australia |  Malesia |  Bahrain |  Espanja |  Monaco |  Kanada |
|  Yhdysvallat |  Ranska |  Britannia |  Eurooppa |  Unkari |  Turkki |
|  Italia |  Belgia |  Japani |  Kiina |  Brasilia |  |
Bernie Ecclestone

| Bernie Ecclestone |
| --- | --- |
 Ecclestone vuoden 2012 Bahrainin Grand Prix'ssa
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. lokakuuta 1930 
Kansalaisuus:   Britannia
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1958
Talli(t):  B C Ecclestone
Kilpailuja:  2 (0 starttia)
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Monacon Grand Prix 1958
Viimeinen kilpailu:  Britannian Grand Prix 1958
Bernard Charles "Bernie" Ecclestone (s. 28. lokakuuta 1930 Ipswich, Suffolk, Englanti) on englantilainen entinen Formula 1 -sarjaa hallinnoivien Formula One Management sekä Formula One Administration -yhtiöiden pää- ja toimitusjohtaja.
Ecclestone määräsi yhtiöidensä kautta muun muassa F1-sarjan televisiointioikeuksista 1970-luvulta lähtien vuoteen 2017. Lisäksi Concorde-sopimuksen seurauksena hänen yhtiönsä päättävät F1-kilpailujen hallinnosta, järjestämisestä ja logistiikasta. Ecclestone aloitti F1-brändin kehittämisen jo 1970-luvun lopulla, jolloin hän palkkasi Patrick McNallyn myymään mainostilaa ratojen varsilta. Ecclestone syrjäytettiin 86-vuotiaana johtoasemastaan tammikuussa 2017.
Elämäkerta > Liikemiesuran alku

Ecclestone aloitti liikemiehen uransa tekemällä kauppaa moottoripyörillä Etelä-Englannissa toisen maailmansodan jälkeen. Hän osallistui moottoripyörä- ja Formula 3-kilpailuihin, mutta huonolla menestyksellä. Humoristisesti onkin todettu Ecclestonen näyttävimmän saavutuksen Formula 3:ssa olleen jättiruuhkan aiheuttaminen Brands Hatchissä. Hän siirtyi lajin bisnespuoleen ajettuaan pahan kolarin Brands Hatchissä 1949. Silti Ecclestone osallistui kahteen F1-kisaan vuonna 1958 mutta karsiutui sekä Monacon että Silverstonen aika-ajon jälkeen. Ecclestone itse on kommentoinut puuttellisia kisakuskin taitojaan: "Minulla oli huonot silmät. Tärkeintä kilpa-ajajalle on erinomainen näkö- ja havaintokyky".
Elämäkerta > Manageri-aika

1957 Ecclestonesta tuli nuoren Stuart Lewis-Evansin manageri. Hän osti Connaughtin F1-tallin, ja sillä oli sarjassa neljä kuljettajaa. Yhden hän yritti omin avuin turhaan saada Monacon GP:n karsinnan läpi. Lewis-Evansin kuoltua Marokon GP:ssä Ecclestone vetäytyi F1-sarjasta muutamaksi vuodeksi. Hän palasi F1-sarjaan 1960-luvun puolivälissä Jochen Rindtin manageriksi. 1968–1969 hän johti Lotuksen F2-tallia, jonka kuljettaja Rindt oli.
Elämäkerta > Brabham-talli ja Focan perustaminen

1972 Ecclestone osti Brabham-tallin ja havaitsi samalla, että koko Formula 1-sarja tarvitsi parempaa organisointia. Ecclestonesta tuli yksi tallien yhdistyksen, FOCA:n perustajista 1974. Samalla hän nousi sen merkittäväksi johtohahmoksi. Aluksi Ecclestone johti tallien taistelua uutta ilmoittautumisjärjestelmää vastaan, joka takasi kaikille mukana oleville talleille aikaisempaa suuremman starttirahan. Taistelu päättyi Focan voitoksi, ja Ecclestone käynnisti seuraavaksi taistelun televisiointioikeuksista. Siitä kehittyi arvovaltainen taisto Jean-Marie Balestren johtaman Fisan ja Ecclestonen johtaman Focan välillä.
Elämäkerta > Fisan ja Focan kiista

Fisan ja Focan kiista oli Formula 1 -historian merkittävimpiä "taisteluita", jossa lajin kattojärjestöt taistelivat vallasta F1-sarjassa. Lopulta kiista päättyi kompromissiin Concorde-sopimuksella, joka olisi voimassa 25 vuotta. Fisa päätti säännöistä, ja Foca hoiti taloudelliset asiat, kuten televisiointioikeudet, ja siitä aukeni Ecclestonelle reitti F1-sarjan yksinvaltiaaksi.
Elämäkerta > Lopullinen valtaannousu

Focan lisäksi Ecclestone johti Brabham-tallia, joka oli joutunut pahaan alamäkeen sen perustajan Jack Brabhamin lopetettua uransa 1970. Ecclestonen palkattua talliin brasilialaisen Nelson Piquet'n talli nousi hetkeksi takaisin voittojen ja jopa mestaruuksien tielle. Lopullinen alamäki alkoi vasta, kun Piquet lähti Williamsille 1986, minkä jälkeen talli ei voittanut enää yhtään kilpailua. Alamäen alkaessa Ecclestone erosi Brabhamin tallipäällikön paikalta ja siirtyi hänelle varatulle paikalle F1:n diktaattoriksi. Kun F1 sai television välityksellä lisää katsojia, alkoi sarjan menestys ulkomailla, mikä tuotti Ecclestonelle taloudellista menestystä. Ecclestonen valta kasvoi entisestään, kun hänen kiistakumppaninsa Balestre syöstiin Fisan johdosta ja tilalle nousi Ecclestonen hyvä ystävä Max Mosley. Siitä lähtien Ecclestone johti F1-sarjan bisnesimperiumia yksinvaltiaan tavoin vuoteen 2017 saakka, kunnes hänet syrjäytettiin.
Elämäkerta > Politiikka

Ecclestone on tukenut Britannian työväenpuoluetta. Vuonna 2000 nousi kohu, kun Ecclestone lahjoitti puolueelle miljoona puntaa. Kohun vuoksi lahjoitus palautettiin Ecclestonelle. Toisaalta Ecclestone on esittänyt myönteisiä kannanottoja muun muassa Adolf Hitleristä ja Saddam Husseinista, ja ilmaissut kallistuvansa pikemmin totalitarismin kuin demokratian kannalle.
Formula 1 -tulokset

| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1958 | B C Ecclestone | ARG   | MON DNQ | NED   | 500   | BEL   | FRA   | GBR DNQ | GER   | POR   | ITA   | MOR   | 0 | 63. |
Yksityiselämä

Vuonna 2011 talouslehti Forbesin mukaan Ecclestonen omaisuus oli 4,2 miljardia dollaria, ja näin ollen hän oli Yhdistyneen kuningaskunnan neljänneksi rikkain henkilö. Edellisenä vuonna hänen tulonsa olivat olleet 200 miljoonaa dollaria.
Vuonna 2004 Ecclestone myi Kensington Palace Gardenissa sijaitsevan asuntonsa, koskaan siinä asumatta, liikemies Lakshmi Mittalille 57,1 miljoonan dollarin hintaan. Tämä teki siitä tuolloin maailman kalleimman talon.
Ecclestone on ollut naimisissa kolmesti. Hänen ensimmäinen vaimonsa oli nimeltään Ivy, ja heillä on tytär nimeltä Deborah. Myöhemmin hän nai Slavica Ecclestonen (o.s. Radić) (s. 1958), jonka kanssa hän oli naimisissa liki 25 vuotta. Jugoslavian, nykyisen Kroatian, Rijekasta kotoisin oleva Slavica on entinen Armanin malli. Heillä on kaksi tytärtä; Tamara Ecclestone (s. 1984) ja Petra Ecclestone (s. 1988). Pariskunta erosi virallisesti 11. maaliskuuta 2009. Vuonna 2012 elokuussa hän nai jälleen huomattavasti nuoremman naisen, Fabiana Flosin, joka oli 46 vuotta nuorempi kuin Ecclestone. He saivat Ace-nimisen pojan kesällä 2020.
Ecclestone oli oikeudessa Münchenissä syytettynä saksalaispankkiirin lahjomisesta. Hän sopi syyttäjän kanssa oikeusprosessin nopeuttamisesta lahjoittamalla 75 miljoonaa euroa Baijerin vapaavaltiolle. Hänet todettiin syyttömäksi. Jos Ecclestone olisi tuomittu, hän olisi voinut saada jopa kymmenen vuoden vankeusrangaistuksen ja joutua luopumaan formulaliiketoiminnasta. Kyseisissä sopimustapauksissa saatuja rahoja käytetään esimerkiksi hyväntekeväisyyteen. Syyttäjän mukaan muun muassa Ecclestonen ikä vaikutti sopimuksen syntymiseen.
Ecclestone tuomittiin lokakuussa 2023 Lontoossa 17 kuukauden ehdollisen vankeustuomion verorikoksesta pimitettyään verottajalta vuonna 2015 610 miljoonaa euroa ja hänet määrättiin maksamaan 750 miljoonan korvaukset.
Untrue

| Untrue The Machete |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 5. syyskuuta 2007
 Tyylilaji: thrash metal
 Kesto: 42.53
 Levy-yhtiö: Spinefarm
Listasijoitukset
  25.
The Macheten muut julkaisut
| Regression 2005 | Untrue 2007 |   |
Untrue on thrash metal -yhtye The Macheten toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 5. syyskuuta 2007. Se on yhtyeen viimeinen julkaisu, jossa laulajana toimii Tuomo Saikkonen. Albumin on masteroinut Mika Jussila.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 25.
Kappaleet

Human Being Human – 2.43
Warmonger – 3.31
Shatters – 3.45
Blow by Blow – 3.12
No Solace – 5.21
Ready for Blood – 2.59
Back for More – 2.37
Ignorance – 4.08
Craving – 4.30
Life Sold – 3.57
Lie Agreed Upon – 6.10
Kokoonpano

Tuomo Saikkonen – laulu
Santtu Hämäläinen – kitara
Juha Javanainen – kitara
Antti Vajanto – bassokitara, taustalaulu
Teemu Saikkonen – rummut
Arvostelut

Imperiumi.net:
The Metal Observer:
Soundi:
Aiheesta muualla

Albumi Untrue Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Untrue discogs.com-sivustolla
Valdemar Willgrén

Valdemar Willgrén, sukunimi vuodesta 1937 Vilpolinna (s. 28. elokuuta 1884) oli suomalainen kapellimestari ja huilutaiteilija.
Valdemar Willgrén kävi Helsingissä orkesterikoulun ja liittyi 16-vuotiaana Filharmonisen Seuran orkesteriin. Hän siirtyi sitten Viipuriin Viipurin Musiikin Ystävien orkesteriin ja Viipurin Torvisoittokuntaan ja toimi jälkimmäisessä isänsä kapellimestari Johan Willgrénin rinnalla varajohtajana. Willgrén oli välillä armeijassa sotilaskapellimestarina ja vuonna 1924 hän muutti Turkuun Turun  kaupunginorkesterin soittajaksi. Willgrén sovitti useita musiikkikappaleita torvisoittokunnille.
1930-luvun lopulla Valdemar Vilpolinna piti vaimonsa kanssa Vilpolinnan lepokotia Ryömälän tilalla  Mouhijärvellä.
U-1206

| U-1206 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  F. Schichau, Danzig
Kölinlasku:  12. kesäkuuta 1943
Laskettu vesille:  30. joulukuuta 1943
Palveluskäyttöön:  16. maaliskuuta 1944
Loppuvaihe:  upposi 14. huhtikuuta 1945
Tekniset tiedot
Uppouma:  769 t (pinnalla) 871 t (sukelluksissa)
Pituus:  67,1 m
Leveys:  6,2 m
Syväys:  4,74 m
Koneteho:  3 200 hv (pinnalla) 750 hv (sukelluksissa)
Nopeus:  17,7 solmua (pinnalla) 7,6 solmua (sukelluksissa)
Toimintamatka:  8 500 nm@10 solmua (pinnalla) 80 nm@4 solmua (sukelluksissa)
Miehistöä:  44–52
Aseistus
Aseistus:  5 × torpedoputkea, joihin 14 torpedoa ilmatorjuntatykit
U-1206 oli Saksan laivaston tyypin VIIC sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Aluksen tunnuskuvana oli mustalla kilvellä vihreänokkainen ja -jalkainen valkoinen haikara.
Valmistus

Alus tilattiin 2. huhtikuuta 1942 F. Schichaulta Danzigista, missä köli laskettiin 12. kesäkuuta 1943 telakkanumerolla 1576. Alus laskettiin vesille 30. joulukuuta 1943 ja otettiin palvelukseen 16. maaliskuuta 1944.
Palvelus

Valmistuttuaan vene liitettiin 8. sukellusvenelaivueeseen päällikkönään yliluutnantti (saks. Oberleutnant zur See) Günther Fritze. Heinäkuussa 1944 uudeksi päälliköksi tuli kapteeniluutnantti (saks. kapitänleutnant) Karl-Adolf Schlitt. Alus oli harjoituskäytössä 31. tammikuuta 1945 asti ja siirtyi seuraavana päivänä aktiivipalvelukseen 11. laivueeseen.
Ensimmäiselle partiomatkalleen U-1206 määrättiin maaliskuussa 1945. Se lähti Kielistä Norjan Horteniin ja sieltä Kristiansandiin, josta sen oli tarkoitus jatkaa kohti Britteinsaarten rannikkoa. Alus lähti 6. huhtikuuta 1945 Kristiansandista partiomatkalle. Se saapui partioalueelleen 12. huhtikuuta ja havaitsi pian saattueen, mutta sai toiseen pääkoneeseensa vian ja joutui suojautumaan alueella olleen miinakentän läheisyyteen, kun vikaa korjattiin. Alus jatkoi matkaansa seuraavana päivänä, ja korjauksia jatkettiin sukelluksissa.
U-1206 oli 14. huhtikuuta Skotlannin edustalla noin 60 metrin syvyydessä, kun päällikkö Schlitt meni käymälään. Aluksessa oli uuden mallinen käymälä, joka oli suunniteltu toimimaan vanhoja malleja syvemmällä. Schlittillä oli vaikeuksia monimutkaisen käymälän huuhtomisessa. Hän pyysi neuvoa mekaanikolta, joka avasi vahingossa väärän venttiilin, minkä seurauksena alukseen tulvi merivettä.
Kun merivesi pääsi tekemisiin käymälän alle sjoitettujen akkujen kanssa, niistä vapautui kloorikaasua. Aluksen täyttyessä myrkyllisellä kaasulla Schlittin oli pakko antaa käsky pintaannoususta. Miehistö alkoi pinnalle päästyään tuulettaa alusta, mutta koska se oli vain 16 kilometrin päässä Skotlannin rannikolta, paikalle tuli pian lentokone. Sen hyökkäyksessä kannella olleet neljä miestä saivat surmansa ja alus vaurioitui niin pahasti, ettei pystynyt enää sukeltamaan. Schlittin käskystä miehistö hylkäsi aluksen ja päätyi kumisilla lautoilla Skotlannin rannikolle, jossa heidät otettiin vangiksi. Hylkäämisen jälkeen alus kääntyi kyljelleen ja upposi. Kolme miehistön jäsentä kuoli yrittäessään nousta rantaan jyrkillä kallioilla kovassa merenkäynnissä. Uppoamiseen päättynyt partiotehtävä jäi veneen ainoaksi. Se oli myös Schlittin uran ainoa tehtävä, jolla hän toimi aluksen päällikkönä.
Hylky löydettiin etsinnöistä huolimatta vasta 1970-luvun puolivälissä, kun British Petroleumin työryhmä kartoitti Fortiesin öljykentälle johtavan putken reittiä. Sukelluksilla on selvinnyt, että kohtalaisen hyväkuntoinen alus on 86 metrin syvyydessä kallistuneena 45 astetta paapuuriin.
Val d’Arcomie

| Val d’Arcomie |
| --- | --- |

 Val d’Arcomie
 Koordinaatit: 44°56′08″N, 3°12′38″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Auvergne-Rhône-Alpes
Departementti:  Cantal
Arrondissementti:  Saint-Flour
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  86,3 km²
Väkiluku (2016):  993 
 – Väestötiheys:  11 as./km²
Kunnan numero:  15108
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Val d’Arcomie on kunta keskisessä Ranskassa Cantalin departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 20 kilometriä Saint-Flourin kaupungista kaakkoon.
Kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2016 jolloin neljä kuntaa Faverolles, Loubaresse, Saint-Just ja Saint-Marc yhdistyivät muodostaen Val d’Arcomien kunnan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Val d’Arcomie Wikimedia Commonsissa
Unto Wiitala

| Unto Wiitala |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. heinäkuuta 1925 Kuolemajärvi
Kuollut: 16. tammikuuta 2019 (93 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:   Suomi
Puoliso:  Pirkko
Lapset:  4
Muut tiedot
Lempinimet:  Unski
Aktiivisena:  1946-1959 (pelaajana)
Unto Mauri Wiitala (5. heinäkuuta 1925 Kuolemajärvi – 16. tammikuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen jääkiekkomaalivahti ja kansainvälisesti arvostettu erotuomari. "Unski" oli aikansa kärkimaalivahteja, joka aloitti uransa Karhu-Kissoissa vuonna 1946. Erotuomarina hänet valittiin mestaruussarjan parhaaksi neljä kertaa. Aktiiviuransa jälkeen Wiitalasta tuli SM-liigan ensimmäinen erotuomarijohtaja- ja Suomen Jääkiekkoerotuomarien liiton puheenjohtaja. Liiga jakaa vuosittaista Wiitalan erotuomaripalkintoa. Vuonna 2002 hän sai Pro Urheilu -mitalin.
Nuoruus ja ura

Wiitalan vanhemmat olivat hänen syntyessään vuonna 1925 Kannaksen tykistöleirillä. Isä oli urheilu-upseeri ja äiti voimistelunopettaja. Nuorempana Unto Wiitala harrasti mäkihyppyä, jalkapalloa, käsipalloa, maahockeyta, yleisurheilua, moottoripyöräilyä, ja hieman myöhemmin myös purjelentoa, jonka parissa hän toimi arvostettuna opettajana. Lopulta  Wiitala päätyi kuitenkin valitsemaan jääkiekon, jota edesauttoi perheen asuminen Kampin kentän vieressä. Hän pelasi alkuun HJK:n kanssa, kunnes päätyi joidenkin pelikavereidensa kanssa perustamaan Karhu-Kissat. Vaikka Wiitalan ura virallisesti alkoi vuonna 1946, katsotaan sen myös tavallaan saaneen alkunsa keväällä 1939, kun hän joutui tuuraamaan MM-kisoissa ollutta Lasse Blomia.
Wiitala oli yksi 1940-luvun lopun ja 1950-luvun alun parhaimmista suomalaista jääkiekkomaalivahdeista, joka tunnettiin "aktiivisen mailapelaamisen edelläkävijänä". Helsinkiläisseurassa Wiitala pelasi 11 kautta ennen siirtymistään kahdeksi kaudeksi Hämeenlinnan Tarmoon. Wiitala valittiin pelaajaurallaan kolme kertaa Suomen parhaaksi jääkiekkoilijaksi. Hän saavutti myös kaksi SM-mitalia. Wiitala edusti Suomea viisi kertaa MM-kisoissa ja kerran olympialaisissa. Maaotteluita Wiitalalle kertyi yhteensä 81.
Peliuransa jälkeen Wiitala siirtyi erotuomariksi. Hän toimi tuomarin tehtävässä 15 menestyksekästä kautta ja ehti viheltää kolme kertaa MM-kilpailussa ja kahdesti olympialaisissa. Hän tuomitsi SM-sarjassa kaikkiaan 251 ottelua. Wiitala valittiin neljä kertaa SM-sarjan parhaaksi tuomariksi. Hän toimi myös Kansainvälisen jääkiekkoliiton (IIHF) tuomarikomiteassa ja SM-liigan tuomaripäällikkönä. Wiitalasta tuli Jokereiden toimitusjohtaja vuonna 1988.
Suomen Jääkiekkomuseo valitsi Wiitalan vuonna 1985 ensimmäisten joukossa Suomen Jääkiekkoleijonaksi. Hänet valittiin IIHF:n Hall of Fameen vuonna 2003 ensimmäisenä suomalaisena erotuomarina. SM-liiga jakaa vuosittain hänen kunniakseen nimettyä palkintoa, jonka saa vuoden paras erotuomari.
Jääkiekon ohella Wiitala työskenteli pitkään Shellin myynti- ja mainospäällikkönä.
Saavutukset ja palkinnot

1 SM-hopea ja 1 -pronssi
Suomen paras jääkiekkoilija (1949, 1954, 1956)
Vuoden erotuomari (1972, 1973, 1974, 1975)
Jääkiekkoleijona #17
IIHF Hall of Famen tuomarijäsen
Pro Urheilu -mitali (2002)
Antanut nimensä SM-liigan parhaan erotuomarin palkinnolle
Muuta

Vanhemmissa lehtiartikkeleissa Unto Wiitalan sukunimi kirjoitetaan muotoon Viitala.
Aiheesta muualla

Unto Wiitalan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Maalivahti Unto Wiitala 1950-luvulla.
Valeri Jakobi

Valokuva Valeri Jakobista
Valeri Ivanovitš Jakobi (ven. Валерий Иванович Якоби; 15. toukokuuta (J: 3. toukokuuta) 1834 Kudrjakovo, Kazanin kuvernementti – 26. toukokuuta (J: 13. toukokuuta) 1902 Nizza) oli venäläinen taidemaalari ja kuuluisan vallankumouksellisen ja etnografin Pavel Jakobin vanhempi veli.
Elämäkerta

Valeri Jakobi syntyi kartanomistajan perheeseen ja aloitti opiskelunsa Kazanin yliopistossa, mutta hän lopetti opiskelunsa liittyäkseen armeijaan Krimin sodan aikaan. Vuonna 1856 armeijasta erotessaan hän päätti hylätä yliopisto-opintonsa ja tavoitella sen sijaan taiteilijan uraa.
Vuosina 1856−1861 hän opiskeli Keisarillisessa taideakatemiassa saaden pienen kultamitalin teoksestaan Kerjäläisen seesteinen vapaapäivä vuodelta 1860. Vuonna 1861 hän maalasi ehkä tunnetuimman teoksensa Vankien pysähdyspaikka. Vuosina 1861−1869 matkusteli Euroopassa Akatemian myöntämän apurahan turvin käyden Saksassa, Sveitsissä, Ranskassa ja Italiassa.
Vuonna 1870 Jakobista tuli Vaeltajien perustajajäsen, mutta hänet suljettiin järjestöstä pois vuonna 1872, koska ei pystynyt osallistumaan järjestön näyttelyyn ja koska hän oli eri mieltä järjestön ajatusten kanssa. Myöhemmin häntä pidettiin konservatiivisena ja skeptisenä järjestön ideoita kohtaan.
Jakobi oli Keisarillisen taideakatemian jäsen vuodesta 1868 alkaen ja professori 1871 alkaen, jossa hän opetti vuosina 1878−1889. Hän asui pääsääntöisesti Pietarissa, jossa hän loi historiallisia maalauksia kuten Narrit Anna Ivanovnan hovissa (1872), Jääpalatsi (1878) jne. Hänen teoksiaan kritisoitiin pelkiksi koristeiksi ilman sisältöä.
Jakobi kuoli Nizzassa, Ranskassa vuonna 1902.
Teoksia

Kerjäläisen seesteinen vapaapäivä, 1860
Vankien pysähdyspaikka, 1861
Narrit keisarinna Annan hovissa, 1872
Keisarinna Annan jääpalatsi, 1878
Itämainen kaunotar, 1881
Taideakatemian avaaminen, 1889
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Valery Jacobi
Käännös suomeksi
Vapahtaja

Vapahtajalla voidaan viitata seuraaviin hahmoihin:
Jeesus, jota kutsutaan kristinuskossa vapahtajaksi
Mahdi, jota kutsutaan islamissa vapahtajaksi
Soter
Vapahtajajumalat, katso mysteeriuskonto.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vapahtaja”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vastaava hoitaja (vartioimisliike)

Turvallisuusalan elinkeinoluvan haltijan vastaavalla hoitajalla tarkoitetaan yksityisistä turvallisuuspalveluista annetun lain (LYTP) 2§(19) mukaan turvallisuusalan elinkeinoluvan haltijan palveluksessa olevaa henkilöä, joka vastaa siitä, että luvan haltijan toimintaa tai liikettä hoidetaan laissa olevien säännösten mukaisesti.[lähde? ]
Vastaavaksi hoitajaksi hyväksymisen myöntää poliisihallitus. Poliisihallitus voi hyväksyä vastaavaksi hoitajaksi sellaisen henkilön joka on täyttänyt 18 vuotta, on hyväksytysti suorittanut sisäministeriön asetuksella säädetyt vaatimukset täyttävän, ammatillisesta koulutuksesta annetun lain mukaisen turvallisuusvalvojan tai sitä vastaavan erikoisammattitutkinnon sekä tunnetaan rehelliseksi ja luotettavaksi ja on henkilökohtaisilta ominaisuuksiltaan sopiva vastaavaksi hoitajaksi.
Jos turvallisuusalan elinkeinoluvan haltija tai luvan hakija harjoittaa ainoastaan hyväksymistä edellyttäviä turvasuojaustehtäviä käsittävää turvasuojaustoimintaa ja haltijan tai hakijan palveluksessa työskentelee vakituisesti vähemmän kuin viisi henkilöä, vastaavaksi hoitajaksi voidaan hyväksyä myös edellä kohdissa 1 ja 3 säädetyt vaatimukset täyttävä henkilö, joka on ennen vastaavaksi hoitajaksi hyväksymisen hakemista harjoittanut turvasuojaustoimintaa vähintään kolmen vuoden ajan. Vastaavaksi hoitajaksi hyväksyminen on voimassa toistaiseksi, kuitenkin enintään niin kauan kuin vastaava hoitaja toimii tehtävässään.[lähde? ]
Vuoden 2017 alussa voimaan astuneen lain yksityisistä turvallisuuspalveluista mukaan käytännössä vain turvallisuusvalvojan erikoisammattitutkinnon suorittanut henkilö voi toimia turvallisuusalan elinkeinoluvan haltijan vastaavana hoitajana. Tämä vahvistaa yksityiselle turvallisuusalalle räätälöidyn turvallisuusvalvojan erikoisammattitutkinnon asemaa alan esimiestutkintona.[lähde? ]
Uimahypyt kesäolympialaisissa 2004 – naisten 3 metrin ponnahduslauta

| Uimahypyt kesäolympialaisissa 2004 > Yksilökilpailu |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 3 m ponnahduslauta |  | Miehet |  | Naiset |
| 10 m kerroshypyt |  | Miehet |  | Naiset |
Parikilpailu
| 3 m ponnahduslauta |  | Miehet |  | Naiset |
| 10 m kerroshypyt |  | Miehet |  | Naiset |
Naisten 3 metrin ponnahduslautahypyt Ateenan olympialaisissa kilpailtiin 25. – 26. elokuuta 2004.
Kilpailu jakautui kolmeen vaiheeseen: karsintakierrokseen, välierään ja finaaliin. Karsintoihin osallistui 33 hyppääjää, joista parhaimmisto eteni välierään. Parhaat karsinnan ja välierän yhteistuloksen tehneet naiset selviytyivät loppukilpailuun. Siinä finaalihyppyjen kanssa laskettiin yhteen aiemmat välierähypyt, ja yhteispistemäärät määräsivät loppusijoitukset.
Jokaisella kierroksella kilpailijoiden oli hypättävä yksi kierrehyppy, yksi hyppy eteenpäin, yksi taaksepäin, yksi sisäänpäin ja yksi ulospäin.