stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Karhulampi (Kouvola, Jaala)

| Karhulampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kymenlaakso
Kunnat:  Kouvola
Koordinaatit:  61°05′07″N, 26°27′17″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Karijärven valuma-alue (14.94)
Laskujoki:  suo-oja Relusjärveen 
Järvinumero:  14.944.1.013
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  100,9 m  
Pituus:  210 m  
Leveys:  150 m  
Rantaviiva:  0,535 km  
Pinta-ala:  1,402 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKarhulampi 
Karhulampi  on Kymenlaaksossa Kouvolassa  Jaalan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 210 metriä pitkä, 150 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,4 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Karijärven valuma-alueella (14.94), jonka Johdasjärven valuma-alueeseen (14.944) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 100,9 metriä mpy.
Jan Uuspõld

| Jan Uuspõld |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. joulukuuta 1973 (ikä 50) Tallinna, Viro
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb
Elonet
Jan Uuspõld  (s. 14. joulukuuta 1973 Tallinna) on virolainen näyttelijä, muusikko ja televisiotähti.
Jan Uuspõld on Viron tunnetuimpia näyttelijöitä. Hän oli toistakymmentä vuotta Viron draamateatterin vakituisena näyttelijänä. Nykyään hän toimii freelancerina. Uuspõld on esiintynyt useissa Viron suosituimmissa televisiosarjoissa, kuten esimerkiksi Wremja, ja voittanut muun muassa virolaisten Tanssii tähtien kanssa -ohjelman. Suomessa Uuspõld on esiintynyt Ylen televisiosarjassa Siperian nero.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jan Uuspõld Wikimedia Commonsissa
Jan Tuckman

Jan Tuckman (myös Tuckmann, k. 20. huhtikuuta 1918 Punkalaidun) oli virolainen matruusi, joka Suomen sisällissodan aikana toimi punaisten Karkun rintaman ylipäällikkönä. Hänet tunnetaan myös Porissa tapahtuneesta joukkomurhasta, jonka yhteydessä teloitettiin yksitoista valkoista..
Toiminta sisällissodan aikana

Tuckman kuului ensimmäisen maailmansodan aikana Poriin sijoitettuun Venäjän keisarillisen laivaston osastoon. Joidenkin tietojen mukaan hän oli sotilasarvoltaan kapteeni. Sisällissodan alussa 6. helmikuuta 1918 Tuckman osallistui Pietniemessä sijaitsevan Vanhakartanon piirtykseen. Vangiksi saadut yksitoista valkoista teloitettiin samana iltana Porin Lyseon pihassa ilmeisesti Tuckmanin käskystä.
Maalis-huhtikuussa Tuckman toimi Lavian–Suodenniemen rintaman ja Karkun rintaman ylipäällikkönä. Hänen väitettiin kuuluneen myös Porin punakaartin lentävään osastoon. Punaisten perääntyessä Lauttakylän kautta Punkalaitumen suuntaan, Tuckman lähti 20. huhtikuuta tiedustelemaan valkoisten asemia ja kaatui väijytyksessä Vanttilan työväentalon luona. Hänet ampuneet valkoisten tiedustelijat Eino Jokioinen ja Kalle Liuhala saivat palkkioksi kantasormukset.
Tuckman haudattiin 25. huhtikuuta juhlallisin menoin Hämeenlinnan kaupunginpuistoon punaisten sankarihautaan. Saksalaisten vallattua Hämeenlinnan hänen ruumiinsa ilmeisesti siirrettiin johonkin kaupungissa sijaitsevaan punaisten joukkohautaan.
Kattelussaari

Kattelussaari
| --- | --- |
Sijainti:  Taipalsaari Etelä-Karjala Suomi
Vesialue:  Saimaa: Suur-Saimaa, Pien-Saimaa
Korkein kohta:  102 m mpy. 
Pinta-ala:  8 km² km³ 
| --- | --- |
Asutuskeskukset:  Kattelussaari
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kattelussaari on saari ja kylä varsinaisella Saimaalla Suur-Saimaan ja Pien-Saimaan välissä Taipalsaarella Etelä-Karjalassa.
Virkistysarvoja

Saaren itäosassa Päihäniemessä sijaitsee kangasmaastoinen metsäalue, jonka etelärannalla levittäytyy pitkä autio hiekkaranta Satamahiekka. Kohde on saavutettavissa vesitse ja autolla. Paikalla on grillikatos, nuotiopaikka ja käymälät. Satamahiekalla voi kauniina kesäviikonloppuna olla väentungosta.
Luontoarvoja > Luonnonhistoriaa

Päihäniemi, ja samalla koko Kattelussaari, on ensimmäisen- ja toisen Salpausselän välinen reunamuodostuma. Se on syntynyt mannerjäätikön reunan eteen Baltian jääjärveen, joka on ollut Itämeren jääkauden jälkeinen vaihe. Muodostuman tasalakiset osat ovat kerrostuneet jäätikköjoen eteen, jolloin vesi ja samalla viimeiset kiviainekset ovat purkautuneet vedenpinnantasolle. Vedenpinta sijaitsi 105 metriä nykyistä korkeammalla tasolla. Muodostuman syntyminen arvioidaan tapahtuneen 12 000 vuotta sitten.
Saaren rannikkorinteissä näkyy edelleen terassimaisia muinaisrantoja, jotka ovat eri Saimaan jääjärvi-vaiheen vedenpinnan korkeuksilla tapahtuneen aallokkoeroosion jäänteitä. Näiden alapuolella erottuu selvästi Muinais-Saimaan Suursaimaan aikainen rantavalli Satamahiekan hiekkaranta-alueen pohjoisreunassa. Vedenpinta laski alemmalle korkeudelle Vuoksen syntymisen yhteydessä 5 700 vuotta sitten. Muinaisranta on muodostumana 800 metriä pitkä ja se kohoaa 1–2 metriä ympäristöään korkeammalle.
Luontoarvoja > Harjujensuojelualue

Saaren itäosan metsäiset harjut kuuluvat mukaan harjujensuojeluohjelmaan (HSO), jossa Kattelussaaresta on suojeltu 325 hehtaaria maa-aluetta ja kokonaisuudessa yhteensä 586 hehtaaria. Arvokkaaksi arvioitua harjualuetta on 444 hehtaaria. Aleen reunassa on kaksi sorakuoppaa, joille on myönnetty soranottolupa.
Harjuun sisältyy suuri pohjavesivaranto, jonka pinta-ala on 4,9 neliökilometriä ja josta varsinainen muodostuma on 3,1 neliökilometriä. Harjun pohjavesi purkautuu pääosin Saimaaseen. Sen I-luokan pohjaveden antoisuus on 1 600 kuutiometriä vuorokaudessa.
Historiaa

Mustamäen alla Kylälahden rannassa on laaja kivikautinen asuinpaikka, joka ulottuu yli lahtia yhdistävän kannaksen. Löytömateriaaliin kuuluu sekä kampakeramiikkaa että asbestikeramiikkaa. Jänniemessä on mäen rinteillä edelleen näkyvissä kaskirauniot, jotka on raivattu ennen kaskenpolttoa. Rauniot ovat nuoria eli historiallisia.
Vuonna 1928 julkaistussa Lappeenrannan seudun taloudellisessa kartassa sijaitsivat saaren viljelymaat saaren länsiosassa. Saaren kannaksen alueella oli kolme maatilaa ja kaksi torppaa, länsiosan eteläosassa sijaitsi neljän talon peltomaat ja Tullisalmen etelärannassa oli vielä kaksi maatilaa. Saaren tiet yhdistyvät vain kylän eri maatalot toisiinsa. Muualla saaressa on vielä kolmen talon karttamerkit. Yhteydet mantereelle hoidettiin veneillä ja laivoilla. Naurissaari oli silloin vielä erillinen saari.
Saarella on jäänteitä toisen maailmansodan aikaisesta Salpalinjasta. Niitä löytyy koko saaren etelärannikolta esimerkiksi Kummelniemeltä, Satamahiekalta, Jänniemeltä, Uittoniemeltä, Rekiniemeltä ja Laitniemeltä. Jäänteet ovat enimmäkseen vallihautoja, panssariesteitä ja bunkkereita.
Vuoden 1971 peruskartassa oli Naurissaari ja eräs sen nykyisistä niemistä Honkasaari erillisiä saaria. Kylältä kulki itään päin Päihäniemen painaumaan asti metsätie. Rannoilla on noin 20 vapaa-ajan asuntoa. Vuoden 1983 kartassa on saaren eteläosien peltomaita metsitetty ja viljelytoiminta lopetettu. Kylän alueella ovat peltomaat vielä viljeltävinä. Naurissaaren salmi ja samoin Honkasaaren matalikko on merkitty maa-alueeksi. Saari on saanut vuosien 1971–1983 aikana siltayhteyden Vehkataipaleensaareen.
Aiheesta muualla

Väisänen, Riitta: Taipalsaaren Kattelussaaren kivikautinen asuinpaikka aiemmin tiedettyä laajempi, YLE, 2015
Paula Savelius: Päihäniemen hiekat, 2015
Janel Moloney

| Janel Moloney |
| --- | --- |
 Janel Moloney (kuvassa oikealla) lokakuussa 2004.
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. lokakuuta 1969 (ikä 55) Woodland Hills, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1991–2009 
Merkittävät roolit:  Donna Moss (West Wing)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Janel Moloney (s. 3. lokakuuta 1969 Woodland Hills, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan roolistaan West Wing -televisiosarjan Donnatella ”Donna” Mossina, Valkoisen talon apulaiskansliapäällikkö Josh Lymanin avustajana. Vuosina 2002 ja 2004 Moloney oli ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi kategoriassa paras naissivuosa draamasarjassa.
Ennen televisionäyttelijän uraansa Moloney opiskeli näyttelemistä Los Angelesissa ja sitä aiemmin New Yorkin osavaltionyliopistossa, jossa hänen opintonsa jäivät kesken 1989. Moloney esiintyi 1990-luvulla useissa televisioelokuvissa ja sai pieniä rooleja myös valkokangaselokuvissa. West Wing -sarjassa hän alkoi näytellä 1999. Vuonna 2005 valmistuneessa tv-elokuvassa Amber Frey: Witness for the Prosecution Moloney esitti Amber Freytä.
Televisiotyön lisäksi Moloney on näytellyt Off Broadway -teatterinäytelmissä. Sellaisessa hän esiintyi ensimmäisen kerran ollessaan mukana näytelmässä 100 Saints You Should Know vuonna 2007.
Jalokotkat

| Jalokotkat |
| --- | --- |
 Kuningasjalokotka (Spizaetus ornatus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Päiväpetolinnut Accipitriformes
Heimo::  Haukat Accipitridae
Alaheimo::  Aquilinae [lähde? ]
Suku::  Jalokotkat   Spizaetus  Vieillot, 1816
Katso myös
   Jalokotkat Wikispeciesissä   Jalokotkat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jalokotkat (Spizaetus) on haukkojen heimoon kuuluva päiväpetolintusuku. Jalokotkiin kuului aiemmin enemmän lajeja, mutta 2000-luvulla osa lajeista on siirretty uuteen aasianjalokotkien (Nisaetus) sukuun.
Jalokotkalajit

Kuningasjalokotka (Spizaetus ornatus)
Ritarijalokotka (Spizaetus tyrannus)
Rotkokotka (Spizaetus isidori)
Töyhtöjalokotka (Spizaetus melanoleucus)
Aiheesta muualla

ITIS: Spizaetus (englanniksi)
Kita

Kita  voi tarkoittaa:
Paikkakunnat

Kita, kaupunki Malissa.
Paikkakunnat > Japanissa

Kita (yleensä jap. 北, "pohjoinen") on useiden paikkakuntien ja kaupunkien suuralueiden nimi Japanissa.
Kita-ku, suuralue Hamamatsussa
Kita-ku, suuralue Kōbessa
Kita-ku, suuralue Kumamotossa
Kita-ku, suuralue Kiotossa
Kita-ku, suuralue Nagoyassa
Kita-ku, suuralue Niigatassa
Kita-ku, suuralue Okayamassa
Kita-ku, suuralue Osakassa
Kita-ku, suuralue Saitamassa
Kita-ku, suuralue Sakaissa
Kita-ku, suuralue Sapporossa
Kita, erillisalue Tokiossa
Kita, kylä Hokkaidōssa
Kitan piirikunta Ehimen prefektuurissa
Kitan piirikunta Kagawan prefektuurissa
Muuta

kita, yleiskielinen nimitys suuontelolle ja nielulle
Sampsa "Kita" Astala, suomalainen muusikko, Lordin entinen rumpali
Kita, suomalainen kirjankustantamo
Kita Kita, filippiiniläinen elokuva vuodelta 2017
Kita, Jalmari Vaulan romaani vuodelta 1945
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kita”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kamennogorskin rautatieasema

Kamennogorskin rautatieasema on Venäjän Kamennogorskissa (ent. Antrea) sijaitseva rautatieasema, joka on Viipuri–Hiitola, Kamennogorsk–Svetogorsk ja Losevo–Kamennogorsk -ratojen risteysasema.
Historia

Antrean rautatieasema avattiin vanhan Karjalan radan eli Viipuri–Joensuu-rata valmistuessa vuonna 1892. Imatra–Antrea-rata avattiin liikenteelle 1893. Ensimmäinen asemarakennus oli arkkitehti Knut Nylanderin suunnittelemaa ja sitä laajennettiin 1911. Sisällissodan aikana strategisesti merkittävä risteysasema oli valkoisten hallussa ja sen eteläpuolella käytiin veriset Antrean rintaman taistelut.[lähde? ] Asemmarakennus tuhoutui talvisodan alussa 1939 Neuvostoliiton ilmapommituksissa. Välirauhan aikana neuvostoliittolaiset aloittivat uuden aseman rakennustyöt, jotka keskeytyivät jatkosodan käynnistyessä.
Vuonna 2017 avattiin Losevo-Kamennogorsk-rata, jonka tarkoituksena on vähentää tavaraliikenteen määrää etelämpänä kulkevalla Pietari–Viipuri-radalla. Samassa yhteydessä valmistui myös Kamennogorskin tavara-asema pari kilometriä vanhan aseman itäpuolelle. 2010-luvun lopussa oli suunnitelmia Imatran ja Pietarin välisesta henkilöliikenteestä, joka olisi kulkenut myös Kamennogorskin kautta. Suomen Väyläviraston mukaan liikenne olisi mahdollisesti käynnistynyt vuonna 2025.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kamennogorskin rautatieasema Wikimedia Commonsissa
Katy Jurado

| Katy Jurado |
| --- | --- |
 Katy Jurado vuonna 1953.
Henkilötiedot
Koko nimi:  María Cristina Estela Marcela Jurado García
Syntynyt: 16. tammikuuta 1924 Guadalajara, Meksiko
Kuollut: 5. heinäkuuta 2002 (78 vuotta) Cuernavaca, Meksiko
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Víctor Velázquez   Ernest Borgnine
Lapset:  2
Näyttelijä
Aktiivisena:  1943–2002
Palkinnot
 Golden Globe (1953)   Ariel-palkinto (1954, 1974, 1999) 
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Katy Jurado, oik. María Cristina Estela Marcela Jurado García (16. tammikuuta 1924 Guadalajara, Meksiko – 5. heinäkuuta 2002 Cuernavaca, Meksiko) oli meksikolainen näyttelijä, joka teki pitkän uran sekä kotimaassaan että Yhdysvalloissa. Hän aloitti uransa Meksikossa, mutta sai huomiota myös Yhdysvalloissa erityisesti Sheriffin jälkeen, josta hän voitti Golden Globen. Kotimaassaan hänet palkittiin kolmella Meksikon elokuva-akatemian Arielilla.
Nuoruus

Katy Jurado syntyi Guadalajarassa vuonna 1924. Hänen oikea nimensä oli María Cristina Estella Marcella Jurado García. Hänen perheensä kuului rikkaaseen maanomistajasukuun, jonka omaisuus oli kuitenkin takavarikoitu Meksikon vallankumouksen aikana. Hänen isänsä oli karjatilallinen ja omisti appelsiinilehdon. Äiti oli jättänyt uransa oopperalaulajana mennessään naimisiin.
Ura > Elokuvauralle vanhempien vasteluista huolimatta

Jurado kävi uskonnollista koulua Méxicossa ja haaveili urasta asianajajana. Hänen ulkonäkönsä herätti kuitenkin monien tuottajien ja ohjaajien huomion. Emilio Fernández tarjosikin Juradolle roolia elokuvasta La isla de la pasión (1941). Vaikka Juradon kummisetä oli näyttelijä Pedro Armendáriz, hänen vanhempansa eivät antaneet lupaa.
Jurado sai uuden rooliehdotuksen vuonna 1943 elokuvasta No matarás. Tällä kertaa hän hyväksyi roolin kysymättä vanhemmiltaan lupaa. Jurado saavutti muutamassa vuodessa suurta suosiota femme fatale -rooleillaan niin sanotulla Meksikon elokuvan kultakaudella.
Ura > Yhdysvalloissa ja Meksikossa

Juradon ensimmäinen yhdysvaltalainen elokuva oli Härkätaistelija ja senorita (1951). Ohjaaja Budd Boetticher ja tuottaja John Wayne olivat huomanneet Juradon härkätaistelussa ja miettineet hänen palkkaamisestaan elokuvaansa tietämättä, että hän oli näyttelijä. Jurado puhui vain vähän englantia, joten hän luki vuorosanansa foneettisesti. Meksikossa kuvatun elokuvan jälkeen Jurado esiintyi muun muassa Luis Buñuelin meksikolaiselokuvassa El bruto (1952). Siitä hän voitti Meksikon elokuva-akatemian jakaman Ariel-palkinnon parhaasta naissivuosasta.
Yhdysvalloissa Jurado sai mainetta elokuvasta Sheriffi, josta hän voitti Golden Globen parhaasta naissivuosasta. Jurado teki koko 1950-luvun säännöllisesti elokuvia Yhdysvalloissa, mutta hän palasi usein takaisin kotimaahansa kuvausten jälkeen. Sheriffin jälkeen Juradon yhdysvaltalaisiin elokuviin kuuluvat Intiaaniluopio (1953), Katkaistu peitsi (1954), josta hän oli ehdolla parhaan naissivuosan Oscar-palkintoon, Trapetsi (1956) ja Vihan riivaama (1959).
Vaikka Jurado tei 1960-luvun alun jälkeen vähemmän yhdysvaltalaisia elokuvia, hän näytteli edelleen aktiivisesti. Hän teki muun muassa meksikolaisia ja italialaisia elokuvia sekä 1970-luvulla televisiosarjoja. Parhaan naispääosan Ariel-palkinnon hän sai vuonna 1974 elokuvasta Fé, Esperanza y Caridad. Vuonna 1973 ensi-iltansa sai myös yhdysvaltalainen Pat Garrett ja Billy the Kid. Televisiossa hän näytteli muun muassa lännensarjoissa Alias Smith and Jones ja Virginialainen.
Ura > Viimeiset vuodet

Jurado jatkoi näyttelemistä aivan viimeisiin vuosiinsa saakka. Vuonna 1982 hän oli elokuvasta La seducción ehdolla naispääosan Ariel-palkintoon. Hänen viimeiset yhdysvaltalaiset elokuvansa olivat Tulivuoren juurella (1984) ja Minne tuuli kuljettaa (1998). Kolmannen Ariel-palkintonsa (paras naissivuosa) Jurado sai vuonna 1999 elokuvasta Uusi Jerusalem. Hänen viimeinen elokuvansa Un secreto de Esperanza sai ensi-iltansa vasta Juradon kuoleman jälkeen.
Yksityiselämä

Jurado oli kahdesti naimisissa. Hänen ensimmäinen miehensä oli meksikolainen näyttelijä Víctor Velázquez, jonka kanssa hän avioitui salaa. He saivat 13 vuotta kestäneestä liitostaan kaksi lasta. Juradon toinen aviomies oli näyttelijä Ernest Borgnine. He olivat naimisissa 1959–1964.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Katy Jurado Wikimedia Commonsissa
Charlton Heston ja Jurado elokuvassa Intiaaniluopio.
Killing Joke (vuoden 1980 albumi)

| Killing Joke Killing Joke |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Lontoo, Englanti
 Julkaistu: elokuu 1980
 Tuottaja(t): Killing Joke
 Tyylilaji: post-punk
 Kesto: 35.10
 Levy-yhtiö: E.G. Records
Killing Joken muut julkaisut
| Almost Red 1979 | Killing Joke 1980 | What's THIS For...! 1981 |
Killing Joke on brittiläisen rock-yhtye Killing Joken vuonna 1980 julkaistu debyyttialbumi.
Kappaleet > A-puoli

Requiem – 3.45
Wardance – 3.47
Tomorrow's World – 5.30
Bloodsport – 4.47
Kappaleet > B-puoli

The Wait – 3.42
Complications – 3.08
S.O.36 – 6.52
Primitive – 3.39
Alkuperäisessä Yhdysvaltain-julkaisussa kappaleiden Complications ja S.O.36 väliin oli lisätty epävirallisena singlenä julkaistu kappale Change  .
Vuoden 2005 remasteroidun version bonus-kappaleet
Change – 4.01
Requiem (single version) – 3.47
Change (Dub) – 4.00
Primitive (Rough mix) – 3.34
Bloodsport (Rough mix) – 4.50
Kokoonpano

Jaz Coleman – laulu, kosketinsoitin
Kevin "Geordie" Walker – kitara
Martin "Youth" Glover – bassokitara
Paul Ferguson – rummut, laulu
Aiheesta muualla

Killing Joke Remasters (Arkistoitu – Internet Archive)
Allmusic
Rate Your Music
Discogs
Jalkapallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 1984

Vuoden 1984 jalkapallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut (engl. European Competition for Women's Football) olivat ensimmäiset UEFA:n järjestämät naisten EM-kisat. Kisat eivät olleet viralliset, sillä osallistuneita joukkueita oli 16, mikä on alle puolet UEFA:n jäsenmaista. Kisoissa ei pelattu varsinaista lopputurnausta vaan neljän karsintalohkon parhaat joukkueet pelasivat kaksiosaiset välierät ja finaalin. Mestaruuden voitti Ruotsi.
Jerit

| Jerit |
| --- | --- |
 Neomixis tenella
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Hertut Cisticolidae
Suku::  Jerit Neomixis  Sharpe, 1881
Katso myös
   Jerit Wikispeciesissä   Jerit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jerit (Neomixis) on herttujen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Jerejä on kolme lajia, jotka joskus luokitellaan kuuluviksi joko timalien tai kerttujen heimoon. Jerit ovat Madagaskarin kotoperäisiä lajeja.
Lajit

Metsäjeri, Neomixis tenella
Latvusjeri, Neomixis viridis
Viirurintajeri, Neomixis striatigula
Johan Wassenius

Johan Wassenius, aateloituna Lagermarck (10. kesäkuuta 1620/22 Vänersborg – 1691 Ulvila) oli suomalainen ruotsalaissyntyinen tuomari ja filosofi. Hän toimi jonkin aikaa Turun akatemian filosofian apulaisena, ja käsitteli teoksissaan muun muassa sallittua ja kiellettyä magiaa.
Myöhemmin Wassenius siirtyi oikeuden palvelukseen. Hän toimi Turun hovioikeuden kanneviskaalina vuosina 1650–1662 ja asessorina vuosina 1662–1685, sekä kihlakunnantuomarina eri paikkakunnilla. Wassenius aateloitiin vuonna 1688.
Johan Wanaeus

Johan Wanaeus (22. toukokuuta 1680 Orivesi – 5. toukokuuta 1746 Orivesi) oli suomalainen pappi ja latinaksi julkaissut runoilija.
Wanaeuksen vanhemmat olivat kappalainen Johannes Petri Wanaeus ja Margareta Prytz. Wanaeuksen ensimmäinen puoliso vuodesta 1708 oli Anna Flachsenius (k. 1723), toinen vuodesta 1725 Maria Gertrud Arenfelt, rovasti Aron Hoffrenin leski, ja kolmas vuodesta 1732 Margareta Juslenius (k. 1768). Wanaeus vihittiin papiksi 1705 ja maisteriksi 1707. Hän toimi pappina Lappeenrannassa 1706–1710 ja sitten Karjalan rakuunarykmentin pastorina, ottaen osaa suuren Pohjan sodan aikaiseen Norjan retkeen 1718–1719. Vuonna 1722 Wanaeus kutsuttiin Oriveden kirkkoherraksi. Hän oli latinan kielen taitaja, jonka latinaksi julkaisemia runoja painettiin, kuten Oratio metrica de peccato originis (1724) ja Jesu Christi passio cruenta (1746). Wanaeus avusti Daniel Jusleniusta tämän laatiman suomen kielen sanakirjan Suomalaisen Sana-Lugun Coetus valmistamisessa, sen alussa on hänen kirjoittamansa onnitteluruno.
Johan Walheim

Johan Walheim (28. maaliskuuta 1779 Hämeenlinna – 25. lokakuuta 1842 Helsinki) oli suomalainen senaattori ja todellinen valtioneuvos.
Walheimin vanhemmat olivat lääninsihteeri, asessori Johan Woivalenius, vuodesta 1769 Walheim (1741–1800) ja Elisabet Furuhjelm. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1792 ja suoritti tuomarintutkinnon 1797 sekä sai varatuomarin arvon 1803.
Walheim toimi Uudenmaan ja Hämeen lääninhallituksen maanmittaus- ja isojakoasiain varalääninviskaalina 1797–1801 ja hän oli Turun hovioikeudessa ylimääräisenä notaarina vuodesta 1798, kanslistina vuodesta 1808 ja ylimääräisenä viskaalina 1809. Walheim oli hallituskonseljin talousosaston protokollasihteerinä 1809–1812 ja valtiovaraintoimituskunnan apulaisesittelijäsihteerinä 1812–1822. Hän oli samalla myös Ala-Sääksmäen tuomiokunnan tuomarina 1817–1842. Walheim oli Suomen senaatin talousosaston jäsenenä 1822–1840 toimien kirkollistoimikunnan päällikkönä 1822–1831 ja 1833–1840 sekä kansliatoimituskunnan päällikkönä 1831–1833. Walheim sai esittelijäsihteerin arvon 1814, valtioneuvoksen arvon 1830 ja todellisen valtioneuvoksen arvon 1837.
Jeff Lynne

| Jeff Lynne |
| --- | --- |
 Lynne vuonna 2016
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. joulukuuta 1947 (ikä 76) Birmingham, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  muusikko, tuottaja
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1966–
Tyylilajit:  rock, pop rock
Soittimet:  kitara ja piano 
Yhtyeet:  Electric Light Orchestra Traveling Wilburys The Idle Race The Move
Levy-yhtiöt:  United Artists Records 
Aiheesta muualla
www.jefflynneselo.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jeffrey "Jeff" Lynne (s. 30. joulukuuta 1947, Shard End, Birmingham) on englantilainen muusikko ja musiikkituottaja. Hänet tunnetaan Electric Light Orchestran keulahahmona ja superyhtye Traveling Wilburysin jäsenenä sekä monen menestysalbumin tuottajana.