stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hajjim Nahman Bialik

| Hajjim Nahman Bialik> חיים נחמן ביאליק |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1873 Rady, Volynian kuvernementti, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 1934 (60–61 vuotta) Wien, Itävalta
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: heprea
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Hajjim Nahman Bialik (hepr. ‏חיים נחמן ביאליק‎; 1873 Rady,  Volynian kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 1934 Wien, Itävalta) oli ukrainanjuutalainen runoilija. Hän on uuden ajan hepreankielisen runouden klassikkorunoilija ja Israelin kansallisrunoilija. Hän opetti hepreaa ja johti odessalaista kirjankustantamoa. Hän muutti 1921 pois Venäjältä.
Ensimmäiset runot Bialik julkaisi 1892. Teemoina runoissa on juutalaisuus ja sionismin poliittinen herääminen. Hän loi uudenaikaisen heprealaisen runouden kielen käyttämällä hyväksi eri aikojen hepreaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hajjim Nahman Bialik Wikimedia Commonsissa
Petri Liukkonen, Hayim Nahman Bialik Books & Writers (englanniksi)
Merkinnän syy: Esimerkiksi elämäkertaa tulisi laajentaa kuten myös kirjailijanuraa. Myös kirjailijan työn merkittävä vaikutus tulisi ilmetä artikkelista.
God's Caliph

| God's Caliph: Religious Authority in the First Centuries of Islam |
| --- | --- |

Kirjailija:  Patricia Crone ja Martin Hinds
Kieli:  englanti
Genre:  islamin historia
Kustantaja:  Cambridge University Press
Julkaistu:  1986
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  155
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kalifi Muawija lähdössä valloittamaan Kyprosta (Moustafa Farroukh, 1939).
God's Caliph. Religious authority in the first centuries of Islam on Patricia Cronen ja Martin Hindsin vuonna 1986 julkaisema tutkimus siitä, miten varhaiset kalifit halusivat ymmärtää uskonnollisen auktoriteetin islamin varhaisvuosina. Kirjoittajat perustelevat väitettä, että varhaiset kalifit pitivät itseään shiialaisuuden tavoin myös uskonnollisina auktoriteetteina sen sijaan, että korkein auktoriteetti olisi siirtynyt uskonoppineille, kuten sunnalaisuudessa. Sunnalainen oppi kalifista vain "uskovien puolustajana" olisi kehittynyt vasta kalifien hävittyä kiistansa uskonoppineiden kanssa. Shiialaisuus edustaisi siten varhaisinta ratkaisua kalifin ja ulaman valtasuhteista. Kirjoittajien mukaan profeetta Muhammedin asema islamin keskushahmona olisi kehittynyt vasta vähitellen ja tällöin syrjäyttänyt kalifien auktoriteetin.
Metodiikka

Molemmat kirjoittajat kuuluvat islamintutkimuksen historiallis-kriittiseen koulukuntaan. He nojaavat tutkimuksessaan valikoidusti islamilaiseen perimätietoon sellaisena kuin se löytyy varhaisilta islamilaisilta kirjoittajilta. He katsovat, että näiden teoksissa esiintyvä runous ja dokumentit olisivat historiallisesti luotettavampaa aineistoa kuin muu teksti. Kirjoittajat myöntävät, että heidän käyttämänsä aineisto voi olla myös epäautenttista. He haluavat kuitenkin mieluummin erehtyä uskottavuuden puolelle kuin olla liian kriittisiä.
Kunnianimi "kalīfat Allāh"

Kirjoittajien mukaan kaikki umaijadikalifit käyttivät kunnianimeä khalīfat Allāh, joka tarkoittaa "Jumalan edustaja". Ensimmäinen käyttäjä olisi ollut kalifi Uthman, ja sen jälkeen sufianidikalifit Muawija ja Yazid I. Nimikettä käyttivät myös marwanidikalifit Marwan I (ei tosin dokumentteja käytöstä), Abd al-Malik, Walid I, Suleiman, Omar ibn Abd al-Aziz eli Omar II, Jazid II, Hisham ibn Abd al-Malik, Walid II, Jazid III ja Marwan II.
Luetelluista nimistä kalifin titteli on päätelty perimätiedon nojalla; numismaattisessa aineistossa kalifina esiintyy vain Abd al-Malik. Tavallisin hallitsijan nimitys oli kuitenkin amīr al-mu'minīn eli uskovien komentaja. Myös abbasidit käyttivät Cronen ja Hindsin mukaan kalifin nimikettä, vaikka vasta al-Ma'mūn antoi lyödä sen kolikoihin. Kalifin nimike seurasi myös monia muita dynastioita, kuten Espanjan umaijadeja (Córdoban kalifaatti), Pohjois-Afrikan fatimideja, Osmanien valtakunnan hallitsijoita, sekä Jaavan ja Afrikan eräitä hallitsijoita.
Sunnimuslimit ovat Cronen ja Hindsin mukaan korostaneet, että kalifi Abu Bakr omaksui nimen khalifat rasul Allah eli "Jumalan profeetan edustaja" eikä nimeä khalīfat Allāh eli "Jumalan edustaja". Tällä tarkoitettaisiin, että oikeaan johdetut kalifit eivät olisi omaksuneet uskonnollista auktoriteettia Jumalan edustajina, vaan vaatimattomamman kunnianimen röyhkeitä umaijadeja lukuun ottamatta. Nimikkeellä khalīfat Allāh hallitsijat olisivat astuneet ulaman tontille ilmoittamalla, että he edustavat Jumalaa, eikä tarvita uskonoppineita, jotka muistivat, mitä profeetta oli hänestä sanonut.
Umaijadien käsitys kalifaatista

Crone ja Hinds toteavat, että sufianidikalifien aikana 600-luvulla missään aikalaisdokumentissa ei mainita profeetta Muhammedia, ei kolikoissa, piirtokirjoituksissa eikä hautakivissä. He katsovat tämän tarkoittavan, ettei profeetalla ollut yleisesti hyväksyttyä asemaa vielä tällöin. Tilanne muuttui marwanidien noustua valtaan 680-luvulla, jolloin sana muhammad ilmestyi kolikoihin ja piirtokirjoituksiin muodossa muhammad rasul Allah.
Crone ja Hinds pitävät autenttisena dokumenttina Walid II:n kirjettä, jonka al-Tabari on sisällyttänyt historiikkiinsa. Kirjeessä pelastushistoria jaetaan profeettojen ja kalifien kausiin. Muhammedin jälkeen kalifit olivat korkeimpia uskonnollisia auktoriteetteja. Kalifit olivat oikeaan uskoon ohjaajia ja imaameja, joita ilman ei ollut ummaa eli uskovien yhteisöä.
Kalifit islamilaisen lain lähteenä

Crone ja Hinds väittävät, että kalifin hengellinen asema merkitsi sitä, että heitä pidettiin Jumalan lain eli sharian määrittelijöinä, ja toimivat myös tuomareina. Myös Joseph Schacht katsoi, että islamilaisen lain lähtökohdat löytyvät umaijadien ajalta, mutta hän katsoi, että tällöin laki olisi ollut luonteeltaan maallista. Crone ja Hinds katsovat, että laki ei vielä ollut saanut yksityiskohtaisia muotojaan, vaan siinä vedottiin sunnaan, joka tarkoitti kalifin antamaa yleistä esimerkkiä. Lain lähde oli jumalallinen inspiraatio, joka säteili Jumalan edustajan eli kalifin toiminnasta.
Siirtymä kalifien sunnasta Profeetan sunnaan

Crone ja Hinds katsovat, että vetoaminen Jumalan sanaan sekä sunnaan aluksi tarkoittivat vain oikeudenkäyttöä yleisesti. He katsovat, että viittaukset siirtyivät Profeettaan vasta Omar II:n kaudella (717–720) ja hadithien merkitys Profeetan sunnalle alkoi kohota näkyviin vasta abbasidien vallan aattona ennen vuotta 750. Sitä ennen myös Profeetan sunnaan vetoaminen oli retoriikkaa, joka ilmaisi lain periaatteellisen alkulähteen.
Cronen ja Hindsin mukaan abbasidit seurasivat umaijadien käsitystä kalifin asemasta oikeaan johdettuina imaameina. Lisäksi he olivat Profeetan sukulaisia, mikä oli tullut välttämättömäksi vallan oikeuttajaksi Profeetan hahmon noustua näkyviin. Abbasidien oli kuitenkin hyväksyttävä se, että Profeetan sunnaa oli alettu lukea haditheista, joiden parhaita muistajia olivat uskonoppineet.  Se tarkoitti, että Jumalasta inspiroituneen valtion rinnalle ilmestyi Jumalan lain asiantuntijoita, jotka tulivat valtioapparaatin ulkopuolelta.  Imaami Muhammad al-Shafi‘in (767-820) esiintymisen jälkeen sunna kiinnittyi lopullisesti Profeetta Muhammediin ja hänestä kertoviin haditheihin, mikä sitoi kalifien kädet lainsäätäjinä ja irrotti lain kalifien käsistä. Näin lain sisältö irtosi valtiovallan tarkoitusperistä. Kalifin asemesta lain tulkinnan välineeksi tuli ijmā' eli uskonoppineiden yksimielisyys, al-Shaf'ille koko umman yksimielisyys.
Kalifi  al-Ma'mūn yritti ratkaista syntyneen ristiriidan edukseen käymällä sotaan uskonoppineita vastaan teologisin eikä lakia koskevin perustein. Hänen mahdollisuutensa olivat kuitenkin jo alun perin heikot sen jälkeen, kun uskonoppineiden asema Profeetan perinnön parhaana muistelijana oli vakiintunut.  Al-Ma'mūn pyrki tavoitteeseen myös nimittämällä shiialaisten kahdeksannen imaamin seuraajakseen ja aloittamalla uskonoppineiden vainon mihna-instituution avulla. Myös kolikoihin ilmestyi nyt teksti khalīfat Allāh, jota al-Malik oli viimeksi käyttänyt. Imaami Ahmad ibn Hanbalin  johdolla ulama kuitenkin torjui kalifien pyyteet uskonasioissa ja vakiinnutti pysyvästi uskonoppineiden auktoriteetin islamin sisällä.
Yhteenvetoa

Crone ja Hinds toteavat, että kun al-Mutawakkil lakkautti mihnan vuonna 848 ja kalifit hävisivät kiistansa ulaman kanssa, kalifien uskonnollinen rooli ei silti koskaan hävinnyt, mikä näkyi siinä, että he jatkoivat symbolisina hallitsijoina 1200-luvulla mamelukkien Egyptissä. Kalifit menettivät asemansa imaameina uskonoppineille. Kalifin  rooliin kuului aluksi olla Jumalan lähettilään edustaja maan päällä, pelastuksen välikappale, Jumalan lain tulkki ja muita paitsi profeettoja ylempi ihminen.
Crone ja Hinds näkevät kalifin hallinnollisen roolin nousseen heidän roolistaan Muhammedin seuraajina ja siitä, että heidän käytössään olleet resurssit kasvoivat niin suuriksi, että valtiottomaan elämään tottuneet beduiinit eivät  kyenneet sitä vastustamaan. Lisäksi veroja maksoivat pääasiassa vain dhimmit, ja muslimit saivat niistä osansa valtioapparaatin kautta. Kirjoittajien mukaan heimoylimystön asema alkoi heiketä 700-luvulla kaupunkien aseman kasvaessa.  Kalifien absoluuttinen valta ulottui kuitenkin vain politiikkaan, kun taas ulaman käsiin jäänyt Jumalan laki merkitsi periaatteessa eräänlaista perustuslaillista järjestelmää, vaikkakin ilman byrokraattista koneistoa.
Crone ja Hinds toteavat, että ilman lainsäädäntövaltaa jäänyt hallitsija pystyi hallitsemaan alamaisiaan enää vain sotilaallisin keinoin. Kun juutalaiset kehittivät uskonnollisen lakinsa, he loivat oman yhteisönsä pakkosiirtolaisuuden oloihin. Islamissa valtiovallan suhde yhteiskuntaan katkesi. Intiassa brahmaanit loivat vastaavasti kaikenkattavan pyhän lakinsa. Kaikessa kolmessa tapauksessa suhde valtaan oli sellainen, että sitä oli toteltava, mutta ulkopuolisena voimana, ei yhteisöä itseään edustavana valtana. Islamissa kuitenkin poikkeuksena olivat hallitsijan rituaaliset tehtävät rukouksen johtajina ja jihadin toimeenpanijoina. Valtio oli yhteisön yläpuolella, ei osa sitä, mikä johti vuorovaikutuksen minimiin ja siihen, että poliittinen kehitys pysähtyi.
Ulama saavutti siten voittonsa kalliilla hinnalla. Vähemmän yhteiskuntaa tylsyttävä vaihtoehto olisi ollut se, että vain rituaalinen ja yksityisoikeudellinen lainsäädäntö olisi jäänyt uskonoppineille. Jumalan laki oli kuitenkin jakamaton, millä oli ratkaiseva vaikutus erityisen islamilaisen sivilisaation muodostumiselle, joka on osoittautunut myös periksiantamattomaksi länsimaiselle vaikutukselle.
Arviointeja

Islamilainen professori Khalid Yahya Blankinship suhtautui kielteisesti kirjoittajien näkemykseen, että islam olisi ollut kehitystä tylsyttävä voima; yhtä hyvin länsimaista maailmaa voisi väittää ideologisesti vastahankaiseksi islamin vaikutukselle. Blankinship vastustaa myös väitettä, että Muhammed olisi noussut arvoasteikossa vasta vähitellen. Islamin perustajana hänen on täytynyt olla keskushahmo alusta alkaen.
Norman Calder pitää teoksen lähteiden käyttöä liian valikoivana, mutta kiittää johtopäätöstä siitä, että umaijadit eivät olleet maallistuneita kalifeja.
Haapalammi (Vilppula)

| Haapalammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Mänttä-Vilppula
Koordinaatit:  62°07′45″N, 24°20′23″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Elänteen valuma-alue (35.37)
Laskuoja:  oja Kurkijärveen 
Järvinumero:  35.372.1.008
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  107,9 m  
Rantaviiva:  1,368 km  
Pinta-ala:  8,49 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHaapalammi 
Haapalammi  on Pirkanmaalla Mänttä-Vilppulassa Kanervakylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 8,5 hehtaaria ja se on 600 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Elänteen valuma-alueella (35.37), jonka Kurkijärven alueeseen (35.372) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 107,9 metriä mpy.
Haapalammi (Ylöjärvi)

| Haapalammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Kunnat:  Ylöjärvi
Koordinaatit:  61°43′52″N, 23°23′38″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Lavajärven valuma-alue (35.59)
Laskujoki:  oja Työläjärveen 
Järvinumero:  35.593.1.014
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  116,5 m 
Rantaviiva:  1,145 km 
Pinta-ala:  0,03929 km² 
 fiHaapalammi 
Haapalammi  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Lavajärven valuma-alueeseen. Haapalammi on osa Karhejärven aluetta.
Maantieto

Järvi on 500 metriä pitkä, 270 metriä leveä ja sen pinta-ala on 3,9 hehtaaria. Kahilavuorelta etelästäpäin laskee järveen kaksi suo-ojaa, jotka laskevat järveen Lamminvuoren kummaltakin puolelta. Pohjoisrantojen pelloilta kulkeutuu vain pinta-valuntaa järveen. Sen laskuoja lähtee pohjoispäästä ja se virtaa 300 metriä Työläjärveen. Rantaviiva on 1,1 kilometriä pitkä ja sinne on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa. Niille pääsee yhdystieltä 2771.
Historiaa

Vuoden 1799 isojakokartassa Haapalammen nimi kirjoitettiin Hyönölammi. Silloin ei kartan mukaan ollut länsipuolella asutusta, mutta itäpäässä oli sen sijaan niitty. Mitään laskuojaa ei silloin merkitty karttaan.
Hangover (PSYn kappale)

| ”Hangover” PSY ft>  Snoop Dogg |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Psy 6 (Six Rules), Part 2
 Äänitetty : 2014
 Julkaistu: 9. kesäkuuta 2014
 Formaatti: Digitaalinen
 Tuottaja(t): Park Jae-Sang
 Tyylilaji: K-pop
 Kesto: 03.56
 Levy-yhtiö: YG Entertainment, School Boy Records, Republic Records
PSY:n muut singlet
| ”Gentleman” 2013 | ”Hangover” 2014 | ”Daddy” 2015 |
Snoop Doggin muut julkaisut
| ”Wiggle” 2014 | ”Hangover” 2014 | ”You and Your Friends” 2014 |
Hangover on korealaisartisti PSYn kappale tulevalta LP:ltä. Sen julkaisivat YG Entertainment, School Boy Records sekä Republic Records artistin uran kahdentenakymmenentenä ja tulevan Psy 6 (Six Rules), Part 2-LP:n ensimmäisenä singlenä 9. kesäkuuta 2014. Kappaleella esiintyy myös yhdysvaltalaisräppäri Snoop Dogg. Artisti itse on kuvaillut singlen olevan tyyliltään edeltäjiään erilaisempi sillä tavalla, että se sisältää viittauksia hip hopiin. Kappale esitettiin ensimmäisen kerran livenä ABC:n Jimmy Kimmel Live: Game Night -ohjelmassa 8. kesäkuuta. Kappaleeseen liittyvä musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa päivää ennen singlejulkaisua. Pääesiintyjien lisäksi videolla vierailee esimerkiksi G-Dragon. Muutamassa tunnissa video keräsi jo 1,7 miljoonaa katsojaa.
Kappaleet

Digitaalinen lataus
"Hangover" (feat. Snoop Dogg) - 3:56
Listasijoitukset

| Listat (2014) | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Belgia (Ultratip Vallonia): 48
Ranska (SNEP): 171
Tšekki (IFPI): 83
Yhdysvallat (Billboard Hot 100): 26
Yhdysvallat (Billboard Hot Rap Songs): 3
Yhdysvallat (Billboard Dance/Electronic Songs): 4
Haruna

Haruna tarkoittaa seuraavia:
Haruna, entinen kauppala Gunman prefektuurissa Japanissa
Haruna, järvi Japanissa
Haruna, vuori Japanissa
Haruna, keisarillisen Japanin laivaston Kongō-luokan taisteluristeilijä
JDS Haruna, Japanin meri-itsepuolustusvoimien Haruna-luokan nimikkoalus
Haruna-luokka, japanilainen helikopterihävittäjäluokka
Henkilöt

Ai Haruna, televisiopersoona ja laulaja
Haruna Hosoya, yleisurheilija
Haruna Iikubo, malli, näyttelijä ja poplaulaja
Haruna Ikezawa, ääninäyttelijä
Haruna Kojima, laulaja ja näyttelijä
Haruna Matsuo, taistelulajien harjoittaja
Haruna Babangida, jalkapalloilija
Lukman Haruna, jalkapalloilija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Haruna”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
HMS Acheron (P411)

| HMS Acheron |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Chathamin telakka
Kölinlasku:  26. elokuuta 1944
Laskettu vesille:  25. maaliskuuta 1947
Palveluskäyttöön:  1948
Poistui palveluskäytöstä:  myyty romutettavaksi 1972
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 120 t
Pituus:  67,36 m
Leveys:  6,71 m
Syväys:  5,18 m
Nopeus:  18 solmua (pinnalla) 8 solmua (sukelluksissa)
Miehistöä:  61
Aseistus
Aseistus:  1 × 4″ QF tykki 10 × 21″ (533 mm) torpedoputkea
HMS Acheron (viirinumero P411) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amphion-luokan sukellusvene, joka palveli toisen maailmansodan jälkeen.
Palvelus

Acheron palveli pääosin kotivesillä 1948–1964 lukuun ottamatta huollossa oloaikoja: Devonportissa 1950 sekä 1960 ja Portsmouthissa 1952 sekä 1954. Alus oli Lähi-idässä näyttämässä lippua marraskuusta joulukuuhun 1959.
Sukellusvene oli lainassa Kanadan laivastolla 1965–1967. J. Cashmore Limited romutti aluksen elokuussa 1972 Newportissa.
Haploryhmä T (Y-DNA)

Haploryhmä T
Haploryhmä T (Y-DNA) (T-M184) on melko harvinainen ihmisen isälinjan haplotyyppi, jota esiintyy eniten paikoin Lähi-idässä, Etelä-Aasiassa
ja Afrikassa. Tämä haploryhmän tyyppi haarautui ryhmästä LT noin 40000-50000 vuotta sitten. Haploryhmän tavallisimmat alaryhmät ovat T1 ja T2
Aiheesta muualla

Haplomaps
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Haplogroup_T-M184
Käännös suomeksi
Haugsbygda

| Haugsbydga |
| --- | --- |
 Haugsbydga
 Koordinaatit: 62°14′09″N, 5°35′05″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Møre ja Romsdal
Kunta:  Sande
Pinta-ala:  
 – Maa:  0,3 km²
Väkiluku (2023):  299
 – Väestötiheys:  996,7 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Haugsbygda on taajama Sanden kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,3 neliökilometriä ja asukasluku 299 vuonna 2023.
Hannu Peltomaa

Hannu Peltomaa leikkaus­laitteiston ääressä vuonna 1977. Taustalla istuu Rauni Mollberg.
Hannu Kalevi Peltomaa (s. 17. huhtikuuta 1941 Toholampi) on suomalainen elokuvaohjaaja, -kuvaaja, -tuottaja ja -leikkaaja. Hänen tunnetuimpiin teoksiinsa kuuluvat palkittu dokumenttielokuva Rantojen miehet (1971) sekä pitkät lastenelokuvat Taikapeli (1984) ja Kumma juttu (1989). Peltomaa on tehnyt lisäksi toistasataa lyhyttä fiktio- ja dokumenttielokuvaa.
Peltomaa valmistui Taideteollisen oppilaitoksen kamerataiteen osastolta vuonna 1967. Yhdessä Virke Lehtisen kanssa hän toimi kuvaajana Aito Mäkisen elokuvissa Vain neljä kertaa (1968) ja Muurahaispolku (1970). Yhdessä Kari Sohlbergin kanssa Peltomaa kuvasi Mollbergin vuoden 1973 elokuvan Maa on syntinen laulu.
Kuvausprojektiensa ohessa Hannu Peltomaa teki veljensä Erkki Peltomaan kanssa lyhytelokuvia, kuten Anselm Hollon tekstittämään lauluun ”Miten mielelläni” perustuvan Huuto (1970) ja rappioalkoholistidokumentin Rantojen miehet (1971), joka voitti Gran Prix’n Tampereen elokuvajuhlilla ja palkittiin myös valtionpalkinnolla. 1980-luvun alussa veljekset tekivät ”Lapsen silmin” -teemalla lyhytelokuvat Sunnuntaiaamu (1981) ja Kadulla (1982). Niitä seurasivat lapsiaiheiset kokoillan näytelmäelokuvat Taikapeli (1984) ja Kumma juttu (1989).
Vuosina 1973–1980 Peltomaa toimi Kymen läänin läänintaiteilijana.
Syksyllä 2014 Peltomaa piti Imatralla valokuvanäyttelyn Ensonrannan tukkinippujen purkajista. Samassa työssä hän oli itsekin nuoruudessaan.
Hannu Peltomaan poika on sarjayrittäjä ja Raptori-muusikko Juho Peltomaa.
Aiheesta muualla

Hannu Peltomaa Elonetissä.
Haukilampi (Kangasniemi, Simpiänniemi)

| Haukilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Kangasniemi
Koordinaatit:  61°51′51″N, 26°41′23″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Puulaveden alue (14.92)
Laskuoja:  oja Puulaan 
Järvinumero:  14.923.1.052
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  97,3 m  
Pituus:  400 m  
Leveys:  80 m  
Rantaviiva:  0,782 km  
Pinta-ala:  1,963 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHaukilampi 
Haukilampi  on Etelä-Savossa Kangasniemellä  Simpiänniemen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 400 metriä pitkä, 80 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,0 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Puulaveden alueella (14.92), jonka Puulan lähi-alueeseen (14.923) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 97,3 metriä mpy.
Gustav Klutsis

Gustav Klutsis vuonna 1915.
Gustav Klutsis (latv. Gustavs Klucis, ven. Густав Густавович Клуцис, Gustav Gustavovitš Klutsis) (4. tammikuuta 1895 – 26. helmikuuta 1938) oli latvialais-neuvostoliittolainen valokuvaaja ja konstruktivistisen avantgarde-taiteen tekijä. Hän on tunnettu yhdessä vaimonsa ja pitkäaikaisen yhteistyökumppaninsa Valentina Kulaginan kanssa tekemästään Neuvostoliiton vallankumouksellisesta ja stalinistisesta propagandasta. Hänen nimestään käytetään suomen kielessä sekä latviankielistä asua Gustavs Klucis että venäjänkielistä asua translitteroidussa muodossa Gustav Klutsis.
Elämäkerta

Klutsis syntyi Latviassa Rūjienassa. Hän opiskeli taidekoulussa Riiassa vuosina 1912–1915.
Hän päätyi Venäjälle vuonna 1915 tsaarin armeijassa ja päätti jäädä sinne lokakuun vallankumouksen jälkeen latvialaisten tarkka-ampujien joukossa. Seuraavan kolmen vuoden aikana hän alkoi tutustua taiteeseen Kazimir Malevitšin ja Antoine Pevsnerin oppilaana ja liittyi Neuvostoliiton kommunistiseen puolueseen. Hän tutustui Valentina Kulaginaan, ja he avioituivat. Hän valmistui Valtion taidekoulusta VKhUTEMASista. Hän jatkoi koulun väriteorian professorina vuodesta 1924, kunnes koulu suljettiin vuonna 1930.
Klutsis opetti, kirjoitti ja tuotti Neuvostoliiton valtiollista poliittista taidetta koko loppuelämänsä. Pariskunnan taide oli omistettu edistämään Josif Stalinin henkilökulttia.
Huolimatta aktiivisesta ja uskollisesta palvelusta Neuvostoliiton kommunistiselle puolueelle Klutsis pidätettiin Moskovassa 17. tammikuuta 1938, kun hän valmistautui lähtemään New Yorkin maailmannäyttelyyn. Epätietoisuus Klutsisin kohtalosta jatkui vuoteen 1989 saakka, jolloin todettiin, että hänet oli teloitettu Stalinin vainoissa pian vangitsemisensa jälkeen vuonna 1938.
Klutsis on yksi neljästä taiteilijasta, jotka keksivät poliittisen valokuvamontaasin 1918 (yhdessä saksalaisen dadaistien Hannah Höch ja Raoul Hausmann sekä venäläisen El Lisitskin kanssa). Hän työskenteli El Lisitskin kanssa kansainvälisessä näyttelyssä Kölnissä ja Pariisissa vuonna 1937.
Työt

Klutsisin tunnetuimpia teoksia ovat
”Krasnyi tšelovek” (Punainen ihminen, 1918)
”Dinamitšeskij gorod” (Dynaaminen kaupunki, 1919)
”Aksonometritšeskaja živopis” (Aksonometrinen maalaus, 1920)
”Spartakiadi-sarja” (Moskovan spartakiadeihin suunniteltu juliste- ja postikorttisarja, 1928)
”Vypolnim plan velikih rabot” (Täytämme suurten töiden suunnitelman, 1930)
”SSSR – ydarnaja brigada proletariata vsego mira (Neuvostoliitto – koko maailman proletariaatin iskuprikaati, 1931).
Konstruktsija, 1921. Latvian valtion taidemuseo.
Hallijärjestys

Hallijärjestys eli hallisääntö (ruots. hallordning) oli Ruotsissa ja Suomessa 1700- ja 1800-luvuilla voimassa ollut asetus, jolla säädettiin käsityöammateille ja teollisuuslaitoksille oma erityinen elinkeinolainsäädäntö. Se sisälsi määräyksiä esimerkiksi kisälliksi ja mestariksi pääsemisen ehdoista, työntekijöiden velvollisuuksista, työolosuhteista, valmistettavien tavaroiden tarkastamisesta ja leimaamisesta, teoslainakiinnityksistä sekä hallioikeuksista.
Ensimmäinen hallijärjestys annettiin 1722, seuraava edellistä laajempi 21. toukokuuta 1739 ja uusin 2. huhtikuuta 1770. Vuoden 1770 hallijärjestys kumottiin Suomessa asetuksella ja julistuksella 12. joulukuuta 1859, elinkeinoista 31. maaliskuuta 1879 annetulla asetuksella sekä 17. helmikuuta 1923 annetulla lailla irtaimistokiinnityksestä (55/1923).