stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dressmann
Perustaminen

Dressmann-ketjun historia ulottuu vuoteen 1962, jolloin 25-vuotias norjalainen Frank Varner päätti perustaa ainoastaan miesten vaatteita myyvän liikkeen. Perustamiseen tarvittavat rahat hän sai lainaksi äidiltään ja anopiltaan. 40 000 kruunulla hän avasi ensimmäisen myymälän Thorvald Meyersgatanille Osloon. Vuonna 1965 avattiin toinen myymälä Oslossa, ja kolmas avautui Trondheimiin. Dressmann tuli ketjun nimeksi vuonna 1967, kun Oslon Skippergatanin myymälä avautui. Ketju käytti iskulausetta ”laatua kohtuuhintaan”.
Vuonna 1991 Frank Varner antoi 70 myymälästä koostuvan ketjun ohjakset pojalleen Petter Varnerille, jonka käsissä ketjun myymälöiden lukumäärä ylitti kolmensadan ja liikevaihto kahden miljardin rajan. Dressmann on saavuttanut miesten vaatteiden markkinajohtajuuden Pohjois-Euroopan markkinoilla.
Laajeneminen

Dressmann laajeni voimakkaasti muualle Eurooppaan 1990-luvun loppupuolella. Vuonna 1995 avattiin myymälä Latvian pääkaupungissa Riiassa ja koko maan myymälöiden määrä nousi kolmeen. Vuonna 1996 Dressmann avasi ensimmäisen neljästä Islannin-myymälästään Reykjavíkissa. Vuonna 1997 Dressmann osti ruotsalaisen Hägenfelt-vaateliikeketjun ja alkoi toimia Ruotsissa. Dressmann avasi ensimmäiset myymälänsä Saksassa, Hampurissa vuonna 2001. Tanskassa ketju aloitti vuonna 2003. Suomeen Dressmann rantautui vuonna 2000, kun ketjun kaksi ensimmäistä myymälää avattiin Lahteen ja Tampereelle.
2000-luvun puolivälissä Dressmann oli yksi Varner-yhtymän yhdeksästä ketjusta. Muita olivat muun muassa farkkuketju Carlings, nuorten naisten Bik Bok, aikuisten naisten Vivikas ja koko perheen Cubus.
Aiheesta muualla

Dressmannin suomalaiset sivut
HMS Dristigheten (1900)

| HMS Dristigheten |
| --- | --- |
 HMS Dristigheten vesilentokoneidenemälaivana

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Lindholmens Mekaniska Verkstad
Laskettu vesille:  28. huhtikuuta 1900
Palveluskäyttöön:  5. syyskuuta 1901
Poistui palveluskäytöstä:  13. kesäkuuta 1947
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 1961
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 200 t (standardi) 3 600 t (kuormattu)
Pituus:  89 m (kokonaispituus)
Leveys:  14,78 m
Syväys:  4,88 m
Koneteho:  5 400 ihp
Nopeus:  16,8 solmua
Miehistöä:  275
Aseistus
Aseistus:  2 × 210 mm/L44 Bofors M/98 -tykkiä 6 × 152 mm/L44 Bofors M/98 -tykkiä 10 × 57 mm/L55 M/89B -tykkiä 2 × 457 mm torpedoputkea
HMS Dristigheten oli Ruotsin laivaston rannikkopanssarilaiva (ruots. Pansarskepp).
Valmistus

Kuninkaallinen määräys laivastoesikunnalle annettiin 10. lokakuuta 1896, minkä mukaan esikunnan tuli toimittaa 1. syyskuuta 1897 mennessä uuden Oden-luokan aluksen piirustukset hyväksyttäviksi. Esikunta valmisti piirustuksen uutta tyyppiä olevasta aluksesta ja piirustukset hyväksyttiin 5. marraskuuta. Aluksen hankintaan tarvittavista varoista käyty keskustelu aiheutti kiistelyä parlamentissa. Yhtenä mahdollisuutena esitettiin tullimaksuista saatujen säästöjen käyttämistä aluksen hankintaan. Tällöin eräs kansanedustaja muistutti vuoden 1888 sopimuksesta, jonka mukaan säästöt olisivat budjetin tasaamiseen eikä uus'hankintoihin.
Vuoden 1898 konservatiivihallitus esitti varojen saamista Luulajan ja Narvikin väliseen rautatiehen sekä uuden rannikkopanssarilaivan hankintaan, jolloin rautatie jätettiin budjetin ulkopuolelle aluksen hankinnan ollessa halvempi.
Valmistussopimus allekirjoitettiin syksyllä 1898 Lindholmens Mekaniska Verkstad, joka toimitti rungon ja osti koneiston Motalalta. Aluksen hankintahinnaksi asetettiin 1 910 000 ruotsin kruunua. köli laskettiin lokakuussa 1898. Alus laskettiin vesille 28. huhtikuuta 1900 ja otettiin palveluksen 5. syyskuuta 1901.
Palvelus

Alus muutettiin vesilentokoneidenemälaivaksi 1927, missä tehtävässä se palveli aina 13. kesäkuuta 1947 palveluksesta poistoonsa saakka. Alus jatkoi maalilaivana, kunnes se myytiin 1961 romutettavaksi Göteborgiin.
Jakolasku

Jakomerkki
Jakolasku on yksi aritmeettisista laskutoimituksista. Se on kertolaskun käänteisoperaatio. Jakoyhtälö liittyy kiinteästi jakolaskuun.
Jos
missä b ei ole nolla (nollalla ei voi jakaa, sillä tulos on määrittelemätön),
(sanotaan ”c jaettuna b:llä”, joskus myös latinaan perustuen ”c per b”). Esimerkiksi 12 : 3 = 4, sillä 4 · 3 = 12.
Jakolaskun vastausta, a:ta, nimitetään osamääräksi; lukua c jaettavaksi ja b jakajaksi. Jakolaskua voidaan merkitä myös c / b tai  {\frac {c}{b}}\  tai vanhahtavasti c ÷ b.
Käsitteellisesti voidaan puhua kahdentyyppisestä jakolaskusta. Jos luku c ajatellaan jaettavaksi b yhtä suureen osaan, on kyseessä ositusjako. Jos taas lasketaan, kuinka monta kertaa luku b sisältyy joukkoon c, on kyseessä sisältöjako. Nämä ovat kuitenkin lähinnä pedagogisia käsitteitä, sillä kummassakin tapauksessa saadaan kuitenkin tulokseksi sama luku. Kun jakolasku käsitetään sisältöjaoksi, osamäärää c : b sanotaan myös lukujen c ja b suhteeksi.
Kokonaislukujen joukossa jako ei aina mene tasan, vaan osamäärän ohella saadaan myös jakojäännös. Esimerkiksi jos luku 7 jaetaan 3:lla, saadaan osamääräksi 2 ja jakojäännökseksi 1, sillä 7 = 2 · 3 + 1. Jos jakolaskun c : b jakojäännös on nolla, sanotaan luvun c olevan jaollinen b:llä. Sen sijaan rationaalilukujen joukossa ei jakojäännöstä esiinny, vaan osamäärä on aina toinen rationaaliluku, ellei jakaja ole nolla. Tämän vuoksi sanotaan, että nollasta eroavien rationaalilukujen joukko on suljettu jakolaskun suhteen, eli kahden nollasta eroavan rationaaliluvun osamäärä on aina rationaaliluku. Rationaaliluvut voidaan ilmoittaa kahden kokonaisluvun osamäärinä muodossa  {\frac {c}{b}}\ . Näin merkittyinä niitä sanotaan murtoluvuiksi.
Kirjallisuutta

Thompson, Jan & Martinsson, Thomas: Matematiikan käsikirja.  Helsinki:  Tammi, 1994.  ISBN 951-31-0471-0
Dubăsari

| Dubăsari |
| --- | --- |
 vaakuna
 Dubăsari
 Koordinaatit: 47.2687°N, 29.1491°E 
Valtio:   Moldova
Itsehallinnollinen alue:   Transnistria
Piiri:  Dubăsarin piiri
Väkiluku (2014):  25 060
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 www.dubossary.ru 
 Venäläinen sivusto  Piirin virallinen moldovalainen kotisivu 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dubăsari (ven. Дубоссары, Dubossary, ukr. Дубоссари, Dubossary) on Moldovan itäosissa, autonomisessa, separatistisessa Transnistriassa sijaitseva kaupunki ja Dubăsarin piirin keskus. Kaupunki sijaitsee maanteitse 62 kilometriä aluekeskus Tiraspolista luoteeseen Dnestrin itärannalla. Molodovan pääkaupunki Chișinău on noin 50 kilometriä Dubăsarista lounaaseen. Moldovan puoleinen rajakaupunki Dnestrin länsipuolella on Criuleni.
Vuoden 2014 alussa kaupungin väkiluvuksi arvioitiin 25 060, kun koko Dubăsarin piirissä asui yhteensä 34 994 henkeä. Vuosikymmen aikaisemmin (2004) kaupungissa oli 23 650 ja piirissä 37 449 asukasta.
Dubăsarin piirin kartta. Huomaa seudun jakautuminen Moldovan (kellertän vihreä) ja separatistisen Transnistrian alueisiin.
Kaupungin nimi Dubăsari tarkoittaa soutajaa. Paikkakunta on yksi Dnestrin varren kohdista, joihin aikoinaan rakennettiin linnoitus (kuten Benderiin etelämpänä ja Sorocaan pohjoisempana). Seutu on ollut pitkään asuttua, sillä ympäristöstä on löydetty kivikautista esineistöä, vaikka Neuvostoliiton ajan raskas teollisuus turmelikin osan muinaisista asuinpaikoista. Itse Dubăsarin kylä on 1500-luvulta. Kaupungin eteläpuolella on silta Dnestrin yli ja rajanylityspaikka Transnistriasta varsinaisen Moldovan puolelle. Viitisen kilometriä sillasta luoteeseen - kaupungin länsipuolella - on Dubăsarin vesivoimala (Dubossaeskaja GES), jossa on mahdollista vierailla.
Rajanylityspaikkana kaupungissa käytiin vuoden 1992 sodan tärkeimpiä taisteluita. Luodinreikiä saattaa yhä nähdä rakennusten seinissä (tieto vuodelta 2010). Palvelut ovat keskittyneet erityisesti prospekt Leninan varrelle. Sieltä löytyy muun muassa ravintola, muutama kahvila ja sairaala.
Kaupungin vaakuna.
Leninin patsas.
Näkymä Dnestrin Dubăsarin vesivoimalan padolta.
Dubăsarin vesivoimalaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dubăsari Wikimedia Commonsissa
Kaupungin kartta venäläissivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (dubossary.ru)
Dubossary (Portaali Transnistriasta - Kaupungit - Dubossary) newspmr.com. Viitattu 30.1.2015. (venäjäksi)
Vladimir Dudin

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Ateena 1969 | 3 000 metrin esteet |  |
Vladimir Dudin (s. 13. joulukuuta 1941) on neuvostoliittolainen yleisurheilija, jonka päälaji oli 3 000 metrin estejuoksu.
Dudin juoksi 3 000 metrin estejuoksussa maailmanennätysajan 8.22,2 Kiovassa 19. elokuuta 1969. Noin kuukausi myöhemmin hän saavutti Ateenan EM-kilpailuissa estejuoksussa pronssia ajalla 8.26,6. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän sijoittui yhdeksänneksi ajalla 8.39,0. Maailmanennätyksen häneltä vei australialainen Kerry O'Brien heinäkuussa 1970.
Jalkapallon Euroopan cupin kausi 1965–1966

Jalkapallon Euroopan cupin kausi 1965–1966 oli mestarijoukkueiden Euroopan cupin 11. kausi. Cupiin osallistui 31 joukkuetta, joista hallitseva mestari Internazionale pääsi suoraan toiselle kierrokselle. Joukkueet pelasivat cup-muotoisen kilpailun, jossa välieriin saakka kukin joukkuepari pelasi ottelun koti- ja vieraskentällä yhteistuloksen ratkaistessa jatkoon pääsemisen. Loppuottelu pelattiin Heyselstadionilla, Brysselissä 11. toukokuuta 1966. Espanjalainen Real Madrid voitti loppuottelussa jugoslavialaisen Partizanin maalein 2–1. Tämä oli Real Madridin kuudes mestaruus, ja joukkueen pelaajista Francisco Gento oli ollut voittamassa niitä kaikkia.
Jalkapallon Euroopan cupin kausi 1982–1983

Jalkapallon Euroopan cupin kausi 1982–1983 oli mestarijoukkueiden Euroopan cupin 28. kausi. Cupiin osallistui 33 joukkuetta, ja yhden karsintaotteluparin jälkeen 32 joukkuetta aloittivat cup-muotoisen kilpailun, jossa välieriin saakka kukin joukkuepari pelasi ottelun koti- ja vieraskentällä yhteistuloksen ratkaistessa jatkoon pääsemisen. Loppuottelu pelattiin Spýros Loúis Stadionilla, Ateenassa 25. toukokuuta 1983. Saksalainen HSV voitti loppuottelussa italialaisen Juventuksen maalein 1–0.
Englantilaisjoukkueet olivat voittaneet kuusi edellistä mestaruutta mutta nyt sekä hallitseva mestari Aston Villa että vuoden 1981 mestari Liverpool putosivat jatkosta puolivälierissä, kun ensin mainittu hävisi Juventukselle ja jälkimmäinen puolalaisseura Widzew Łódźille.
Kauden paras maalintekijä oli kuusi maalia tehnyt Juventuksen Paolo Rossi.
Dubovka

Dubovkan vaakuna
Dubovka (ven. Ду́бовка) on kaupunki Volgogradin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan muodostaman Volgogradin tekoaltaan rannalla 52 kilometriä Volgogradista koilliseen. Kaupunki on Dubovkan piirin keskus. Sen kautta kulkee Volgogradin ja Saratovin välinen maantie. Asukkaita on 14 700 henkeä (vuonna 2008).
Vuodesta 1734 Dubovka toimi Volgan kasakoiden keskuspaikkana. Vuonna 1771 kasakat karkotettiin Pugatšovin kapinan takia ja paikalle tuotiin uudisasukkaita. Kaupunginoikeudet Dubovka sai vuonna 1803, mutta menetti ne myöhemmin kahteen otteeseen. Vuonna 1925 siitä tuli jälleen kaupunki. Nykyisin siellä on mm. metalli-, elintarvike- ja puunjalostusteollisuutta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Dubovkan piiri Volgogradin alueen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Marian Dudziak

| Mitalit> Maa:   Puola.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Puola.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Puola.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Puola> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Tokio 1964 | 4×100 metriä |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Budapest 1966 | 200 metriä |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1971 | 4×100 metriä |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Madrid 1968 | 1+2+3+4 kierrosta |  |
Marian Andrzej Dudziak (s. 2. helmikuuta 1941) on entinen puolalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Dudziak juoksi Tokion 1964 olympialaisissa neljännen osuuden 4 × 100 metrin viestissä, jossa Puolan joukkue saavutti hopeaa ajalla 39,3 s. Budapestin EM-kilpailuissa 1966 hän saavutti 200 metrin juoksussa hopeaa ajalla 21,0 s. Sisäratojen EM-kilpailuissa Madridissa 1968 hän saavutti hopeaa 1+2+3+4 kierroksen viestissä, jossa hän juoksi yhden kierroksen osuuden. Méxicon 1968 olympialaisissa hän oli 100 metrillä paras puolalainen mutta karsiutui toisissa alkuerissä. Viestissä hän juoksi ankkuriosuuden ja toi Puolan maaliin kahdeksantena ajalla 39,2 s. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän juoksi viestissä jälleen ankkurina, kun Puola saavutti hopeaa ajalla 39,7 s.
Mikko Jalavisto

Mikko Elias Jalavisto (s. 1937 Oulu) on suomalainen taidemaalari.
Jalavisto opiskeli Vapaassa Taidekoulussa 1959 ja Suomen Taideakatemian koulussa 1959-1964, muun muassa Sam Vannin oppilaana. Ensimmäisen yksityisnäyttelynsä Jalavisto piti vuonna 1967. Jalavisto maalaa valokuvamaisia puolittain abstrakteja maalauksia, joissa hän kritisoi maisema- ja rakennuskonstruktioiden muodostamaa urbaanin ympäristön kylmyyttä. Hän on saanut maalauksiinsa vaikutteita amerikkalaisesta poptaiteesta, mutta alkoi vuonna 1966 valokuvata erilaisia näkymiä maalaustensa tarpeisiin. Osa hänen teoksistaan lähestyykin fotorealismia tai valokuvajulisteita ja useissa maalauksissa on muitakin valokuviin viittaavia seikkoja, kuten jopa filmin siirtorullien aukot.
Aiheesta muualla

Mikko Jalavisto taiteilijamatrikkelissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Taiteenala:  ULAN
Downshifting

Downshifting eli downshiftaus tai leppoistaminen tai elämän kohtuullistaminen on alun perin Yhdysvalloissa syntynyt aatesuuntaus ja elämänasenne, jonka tarkoituksena on parantaa elämänlaatua vähentämällä työntekoa ja kulutusta. Downshiftingin yleistyminen elämänasenteeksi nuorten aikuisten keskuudessa voidaan nähdä vastalauseena nyky-yhteiskunnan materialistista, suorittavaa mentaliteettia kohtaan.
Tavoitteet

Stressitason äärimmilleen venyttäminen sekä jatkuva parempaan pyrkiminen ja loputtomat ylityöt ovat ominaisia nykypäivän yritysmaailmassa. Downshiftaaja näkee näiden asioiden johtavan ennen pitkää romahdukseen, sairastumisiin, perhesuhteiden rakoiluun ja unettomuuteen.lähde? Keskeisenä ajatuksena on, ettei raha tuota ihmiselle onnellisuutta vaan sosiaalinen pääoma ja perusasioiden toimivuus, joka luo turvallisuuden tunteen ja pohjan mielenrauhalle. Ihmiselle keskeisimpinä asioina nähdään työn sijaan olevan esimerkiksi perhe, ystävät, elämykset ja niin henkinen kuin fyysinen terveys, joista downshiftaaja ei ole valmis luopumaan rahan tai statuksen tähden. Kyse on yksinkertaisimmillaan siis arvojärjestyksen uudistuksesta, jossa ihminen punnitsee, mitkä asiat hänelle todellisuudessa merkitsevät, ja alkaa käytännössä elää arvojensa mukaisesti. Tavoitteena on mielekkäämpi elämä ja mielenrauha.
Seuraukset

Downshiftaamisen vaikutuksista yhteiskuntaan tiedetään vielä toistaiseksi hyvin vähän, sillä termi on lanseerattu käyttöön vasta 2000-luvulla. Ilmiönä aate on kuitenkin hyvin vanha. Sen juuret ovat itämaisessa filosofiassa, ja sen voidaan nähdä olevan ominaisempaa kehitysmaille kuin hyvinvointivaltioille.lähde? Länsimaissa pelätään, että aate voisi yleistyessään johtaa kulutusyhteiskunnan rapistumiseen, elintason ja peruspalveluiden laskuun, työttömyyden rajuun nousuun ja perinteisten sukupuoliroolien vahvistumiseen.lähde? Ideologian perusajatus on kuitenkin, että aidosti hyvinvoiva yhteiskunta tulee menestymään ja vaikka ei tulisikaan, olisi eläminen mielekkäämpää kuin suorituskeskeisessä valtiossa, missä yhteiskunnan hyvinvointi pannaan ihmisen hyvinvoinnin edelle.
Nuoren sukupolven kapinana

Ilmiönä downshiftaus on ominainen Y-sukupolvelle (Generation Y) eli vuosituhannen vaihteen jälkeen aikuistuvalle sukupolvelle, jolle avioerot ja burnoutit ovat arkipäivää. Downshiftaaminen voidaan nähdä myös kapinana aikaisempaa sukupolvea X-sukupolvea vastaan tai vaihtoehtoisesti kiittämättömyytenä toimivaa yhteiskuntaa varten nähtyä työtä kohtaan.kenen mukaan? Aatteen toivotaan parhaassa tapauksessa poistavan työikäisten stressiä sekä vähentävän nuorten masentuneisuutta ja tarvetta eskapismiin.
Näkemyksiä

Jyväskylän yliopiston professori Juha Hakalan mukaan downshiftaus voi olla hyvä ratkaisu, jos työelämä uhkaa täydellisesti uuvuttaa ja hölläämiseen tarjoutuu mahdollisuus. Hakalan mukaan "monet eivät uskalla elää sellaista elämää kuin haluaisivat, vaikka ulkoisesti puitteet ja hyvän elämän tunnusmerkit, kuten autot ja talot, olisivatkin kunnossa. Jokaisen olisi löydettävä oma tapansa elää." Hakala arvioi, että liian suuret työpaineet johtavat esimerkiksi mieliala- ja muiden lääkkeiden käyttöön.
Keskuskauppakamarin varatoimitusjohtajan Leena Linnainmaan mukaan downshiftaus saattaa pysäyttää naisen etenemisen työuralla. Koska downshiftaus houkuttelee erityisesti koulutettuja, hyvässä asemassa olevia naisia, se saattaa myös voimistaa vanhoja sukupuolirooleja lisäämällä naisten vastuuta kodista.
Elinkeinoelämän valtuuskunnan johtaja Matti Apusen mukaan leppoistaminen on itsekästä ja ihmisten pitäisi tehdä enemmän töitä, jotta he kartuttaisivat yhteistä kassaa, josta hyvinvointipalvelut maksetaan. Apusen mukaan ihminen toteuttaa itseään parhaiten tekemällä oikeaa, merkityksellistä työtä. Myös yritysvalmentaja Jari Sarasvuo piti downshiftingia itsekkäänä Suomi-areenassa kesällä 2011.
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Mikä ihmeen downshifting?
Aiheesta muualla > Kirjallisuutta

Davis, Kaarina: Irti oravanpyörästä.  Helsinki:  Nemo, 2010.  ISBN 978-952-240-034-5
Henriksson, Tom & Stranius, Leo: Ekopop: Ekologisen ja onnellisen elämän opas.  Helsinki:  Avain, 2011.  ISBN 978-951-692-842-8
Hodgkinson, Tom: Joutilaisuuden ylistys.  ((How to be idle, 2005.) Suomentanut Risto K. Träff)  Helsinki:  Basam books, 2006.  ISBN 952-5534-42-1
Hodgkinson, Tom: Vapauden ylistys.  ((How to be free, 2006.) Suomentanut Osmo Saarinen)  Helsinki:  Basam books, 2007.  ISBN 978-952-5534-66-5
Hodgkinson, Tom: Joutilaat vanhemmat.  ((The idle parent, 2009.) Suomentanut Mirja Muurinen)  Helsinki:  Basam books, 2009.  ISBN 978-952-5734-48-5
Honoré, Carl: Slow: Elä hitaammin!.  ((In praise of slow: How a worldwide movement is challenging the cult of speed, 2004.) Suomentanut Outi Huovinen)  Helsinki:  Bazar, 2006.  ISBN 951-9107-67-3
Kopomaa, Timo: Leppoistamisen tekniikat.  (Into-pamfletti 09)  Helsinki:  Like: Into, 2008.  ISBN 978-952-01-0209-8
Küstenmacher, Tiki Werner: Vähemmän on enemmän elämässä.  (Simplify your life, 2002)  Helsingissä:  Otava, 2010.  ISBN 978-951-1-23718-1
Naish, John: Riittää jo: Irti maailmasta, jossa kaikkea on ihan liikaa.  ((Enough: Breaking free from the world of more, 2008.) Suomentanut Heli Naski)  Jyväskylä:  Atena, 2009.  ISBN 978-951-796-563-7
Ojala, Kari: Irti tavarasta.  Helsinki:  Etukeno, 2009.  ISBN 978-952-99593-9-6
Rajander-Juusti, Ritva: Kohtuus kaikessa: Enemmän elämää vähemmällä.  Helsinki:  Minerva, 2010.  ISBN 978-952-492-379-8
Simonen, Leila: Polulta poikkeamisen taito.  Helsinki:  Voimapaja, 2012.  ISBN 978-951-97991-8-6
Schönburg, Alexander von: Tyylikkään köyhäilyn taito.  ((Die Kunst des stilvollen Verarmens, 2005.) Suomentanut Raija Nylander)  Jyväskylä:  Atena, 2007.  ISBN 978-951-796-475-3
Dragsfjärdin myrkkyskandaali

Dragsfjärdin myrkkyskandaali oli tapahtumasarja, joka liittyi laivuri Jukka Ojarannan 1980-luvun alussa tekemään törkeään ympäristörikokseen. Ojaranta upotti Oy Euro Industri Ab:n toimeksiannosta vaarallisia, PCB:tä sisältäviä ongelmajätteitä mereen Dragsfjärdin saaristoon. Osaa upotetuista myrkkytynnyreistä ei koskaan löydetty.
Taustaa

Erilaisten jätteiden, myös myrkkyjen, upottaminen mereen oli Suomessa yleistä ja laillista vielä 1960-luvulla ja 1970-luvun alkupuolella. Suomi lopetti jätteiden upotukset mereen vuonna 1974, jolloin allekirjoitettiin  Itämeren suojelua koskeva Helsingin sopimus.
Myrkkyastialöytö saaristosta

Dragsfjärdin pieneltä ulkoluodolta löytyi 1. heinäkuuta 1982 ajelehtimasta kolme 200 litran tynnyriä, jotka sisälsivät myrkyllisiä aineita. Tynnyreissä oli eri kokoisia pulloja ja astioita, joihin oli liimattu myrkkyvaroituksia, sekä etikettejä, joissa oli maahantuojien ja käyttäjien nimiä. Osa aineista oli ilmeisesti jo valunut mereen. Myrkkyjen uskottiin olevan suuremmaksi vaaraksi saaristossa lomaileville ihmisille kuin luonnolle.
Keskusrikospoliisi sai nopeasti selville että kysymyksessä olivat Nokian ja Keskuslaboratorio Oy:n jätemyrkyt, jotka Oy Euro Industri-niminen yhtiö oli sopinut toimittavansa Itä-Saksaan tuhottavaksi. Hävitettäväksi viennin sijaan yhtiö upotutti myrkyt tynnyreissä mereen. Kysymyksessä oli törkeä jätehuoltorikos ja myrkkylain rikkominen.
Myrkkyjen upotus

Ongelmajätteen kuljetukset ja upotukset oli suorittanut turkulainen laivuri Jukka Ojaranta Normandie-nimisellä troolarillaan. Ojaranta oli tuomittu useita kertoja muun muassa alkoholin salakuljetuksesta, sekä varastetun tavaran kätkemisestä. Ojaranta oli tullut tunnetuksi liikanimellä ”Turun Jukka”.
Kasnäsin laiturissa Hiittisissä ankkuroituna ollut Normandie-troolari oli jo keväällä 1982 herättänyt viranomaisten huomiota, koska myrkkyjä oli tuotu alukselle öisin. Kun tullivirkamiehet aikoivat tutkia troolarin, Ojaranta esti heidän aikeensa. Myös poliisi kiinnostui Ojarannan puuhista, mutta päätteli hänen palanneen vanhan harrastuksensa, alkoholin salakuljetuksen pariin ja jätti Ojarannan rauhaan.
Ojaranta lähti troolarillaan Kasnäsin laiturista kohti avomerta kesäkuisena yönä 1982. Aluksen kannella oli kymmeniä tynnyreitä, jotka sisälsivät Keskuslaboratorion ja Nokian kondensaattoritehtaan jätevarastoista peräisin olleita myrkyllisiä kemikaaleja. Poliisikuulusteluissa Ojaranta kertoi, että myrkyt oli alun perin tarkoitus upottaa mereen Virossa Hiidenmaan vesillä, jonne venäläiset olivat upottaneet taistelukaasuja ja muuta vaarallista jätettä. Kun yksi tynnyreistä hajosi kovassa merenkäynnissä paiskautuessaan troolarin laitaa vasten jo pian Hiittisistä lähdön jälkeen, Ojaranta miehistöineen päätti heittää kaikki tynnyrit alukselta mereen. Vain vähän myöhemmin Ojaranta kävi upottamassa samalle alueelle vielä toisen vastaavanlaisen myrkkykuorman. Tynnyreihin hakattiin reikiä uppoamisen helpottamiseksi.
Teko paljastui vain vähän myöhemmin. Helsingin Sanomat kirjoitti 3. heinäkuuta 1982:
» Suomalaisen rikollisliigan epäillään upottaneen Itämereen kenties satoja tynnyreitä teollisuuden myrkkyjätettä. Dragsfjärdin edustalle ajelehtineet myrkkytynnyrit ja pullot ovat sadan metrin syvyyteen tarkoitetusta lastista. Jätelaitoksen sijasta suistettiinkin tiettävästi 20 tonnia myrkkyä turkulaisen troolarin kannelta Itämeren aaltoihin.»
HS:n uutisessa ei mainittu Jukka Ojarantaa nimeltä, mutta tekijää kuvailtiin ”tunnetuksi alamaailman monitoimimieheksi”.
Alueella aloitettiin laajat tuloksettomiksi jääneet etsinnät sukeltajien, palomiehen sekä varusmiesten voimin. Väliin Ojarannan epäiltiin upottaneen mereen jopa 20 000 kiloa vaarallisia teollisuusmyrkkyjä. Todellinen määrä oli kuitenkin huomattavasti vähäisempi, 33 tynnyriä.