stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
EssilorLuxottica

| EssilorLuxottica |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Société Anonyme
Osake:  Euronext: EL
ISIN:  FR0000121667
Perustettu:  2018
Toimitusjohtaja:  Paul du Saillant
Puheenjohtaja:  Paul du Saillant
Kotipaikka:  Charenton-le-Pont, Ranska
Toimiala:  Optinen
Liikevaihto:  14,429 mrd. € (2020)
Kotisivu:  www.essilorluxottica.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
EssilorLuxottica on ranskalais-italialainen monikansallinen yhtiö, joka sijaitsee Charenton-le-Pontissa Pariisin lähellä ja joka perustettiin 1. lokakuuta 2018 yhdistämällä ranskalainen Essilor ja italialainen Luxottica. Se on silmälinssienselvennä, optisten laitteiden, lääkemääräyslasien ja aurinkolasien suunnittelija, tuottaja ja markkinoija.
Konsernin liikevaihto on 14 miljardia euroa ja sen markkina-arvo on 33 miljardia euroa. Yhtiö on noteerattu Pariisin Euronext-markkinoilla ja se on osa CAC 40 -indeksiä, joka sisältää 40 suurinta Pariisin pörssissä noteerattua yritystä, ja Euro Stoxx 50: tä, johon kuuluvat 50 suurinta yritystä euroalueella.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
EssilorLuxottica (ranskaksi, englanniksi, italiaksi)
Länsikaaren koulu

| Länsikaaren koulu |
| --- | --- |
Sijainti:  Kehätie 37, 05200 Rajamäki
Koordinaatit:  60.5200°N, 24.7597°E
Tyyppi:  suomenkielinen alakoulu
Rehtori:  Jonna Harju
Luokat:  1–6
Oppilaita:  148 (2022-2023)
Verkkosivut
Länsikaaren koulu on Nurmijärven Rajamäellä toimiva, syyslukukaudella 2011 toimintansa aloittanut suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6). Koulua käy noin 150 oppilasta.
Koulun vieressä toimii päiväkoti.
Eroge

Eroge on japanilainen videopelien lajityyppi, joka tarkoittaa erotiikkaa sisältävää videopeliä. Seksin määrä lajityypin peleissä vaihtelee hyvin pienestä määrästä nimenomaan masturbaation apuna toimivaan nukige-lajityyppiin. Jotkin lajityypin peleistä ovat suunnattu naisille.
Jotkin draama-aiheiset nakige ("itkupeli")-videopelit ovat myös eroottisia pelejä, mutta eivät kaikki. Pelit kuten One: Kagayaku Kisetsu e (1998) perustuivat yksinkertaiseen kaavaan, jossa on komedinen alku, romanttinen välivaihe, traaginen eroaminen ja tunteikas palaaminen yhteen. Peliä seurasi hyvin menestynyt Kanon.
Erotiikkaa voidaan käyttää lisänä peleissä, joissa se ei ole pääaihe. Jotkin menestyneet anime-sarjat perustuvat eroge-peleihin, mutta usein ilman esikuvansa eroottista sisältöä.
Historia

Lajityypin synty ajoittuu 1980-luvun lopulle, jolloin NEC julkaisi NEC PC-9801 -sarjan mikrotietokoneet. Tietokone oli rajoittuneempi näyttöominaisuuksiltaan kuin kilpailevat Sharp X68000 tai FM Towns, mutta sille oli saatavilla paljon lajityypin pelejä.
Ihmisten kyllästyminen yksioikoisiin seksipeleihin johtivat peleihin kuten ASCII Corporationin roolipeli Chaos Angel, mutta lajityyppi oli vielä pääasiassa pornoa. Dokyusei (1992) lisäsi lajityyppiin eri tarinavaihtoehdot. Myöhemmin kiintolevyjen lisääminen tietokoneisiin mahdollisti paremman grafiikan ilman jatkuvaa levykkeiden vaihtoa ja visual novel -lajityyppi syntyi.
Sensuuri

Lajityypin pelejä sensuroidaan Japanissa, joka puretaan vain kun peli lisensoidaan länsimarkkinoille.
Peleistä tuotetaan myös versioita ilman niiden eroottista sisältöä eli kaikenikäisille sopivia versioita.
Pelikonsoleilla on tiukemmat säännöt julkaistavalle sisällölle ja niille julkaistuissa versioissa ei ole eroottisia kohtauksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eroge Wikimedia Commonsissa
Erikoisfunktio

Erikoisfunktiot ovat funktioita, joilla merkittävyytensä vuoksi on jossain määrin vakiintunut nimi ja merkintätapa.
Monet erikoisfunktioista ovat differentiaaliyhtälöiden ratkaisuja tai alkeisfunktioiden integraaleja.
Peruserikoisfunktiot

Heavisiden funktio: 0 negatiivisille ja 1 positiivisille argumentin arvoilla. Diracin deltafunktion integraali.
Indikaattorifunktio
Itseisarvo: etäisyys origosta, nollakohdasta
Lattia- ja kattofunktio
Porrasfunktio: Äärellinen lineaarinen yhdistelmä indikaattorifunktioita puoliavoimilla väleillä.
Signum-funktio: Antaa luvun merkin, positiivinen on +1 tai negatiivinen −1.
Analyyttiset erikoisfunktiot

Nämä määritellään alkeisfunktioiden integraalien tai differentiaaliyhtälöiden avulla.
Besselin funktio
Gammafunktio
Virhefunktio
Lukuteoreettiset funktiot

Näillä funktioilla on erityisesti käyttöä lukuteoriassa.
Alkulukufunktio: Laskee lukua pienempien tai yhtäsuurien alkulukujen määrän.
Eulerin φ-funktio: Laskee lukua pienempien tai yhtäsuurien suhteellisten alkulukujen määrän.
Partitiofunktio (matematiikka)
Sigmafunktio: Laskee luvun jakajat tai niiden potenssien summat.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Encyclopedia of Mathemathics: Special functions
Fouesnant

| Fouesnant |
| --- | --- |
 Majakka Fouesnantissa
 vaakuna
 Fouesnant
 Koordinaatit: 47°53′39″N, 4°0′36″W 
Valtio:  Ranska
Hallintoalue:  Bretagne
Departementti:  Finistère
Arrondissementti:  Quimper
Kantoni:  Fouesnant
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Roger Le Goff
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  32,76 km²
Väkiluku (1999):  8 076
 – Väestötiheys:  246,5 as./km²
 
 www.ville-fouesnant.fr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Fouesnant on kunta Finistèren departementissa Bretagnen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 8 076 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Fouesnantin pinta-ala on 33 neliökilometriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fouesnant Wikimedia Commonsissa
Fagales

| Fagales |
| --- | --- |
 Euroopanpyökki (Fagus sylvatica)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kaari::  Streptophyta
Luokka::  Embryopsida
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Aitokaksisirkkaisten ydinryhmä
Kladi::  Rosidit Rosidae
Kladi::  Fabidit Fabidae
Lahko::  Fagales  Engl.
Katso myös
   Fagales Wikispeciesissä   Fagales Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Fagales on puuvartisia kasveja sisältävä lahko, jonka tunnettuja edustajia ovat koivu- ja pyökkikasvit. Sen edustajilla on juurissaan Frankia-sädesieniä, joiden tehtävänä on sitoa vapaata ilmakehän typpeä.
Lahkoa luonnehtivia ominaisuuksia ovat sienijuurten yleisyys (niiden välityksellä kasvit ovat yhteydessä sienirihmastoon), flavonolien ja ellagihapon esiintyminen, korkkijällen esiintyminen myös varren kuoriosan eli korteksin ulkokerroksessa, siiviläputkien yksinkertaiset tai porrasmaiset perforaatiot ja proteiinikappaleet. Silmut ovat suomuisia. Lehdet ovat hammaslaitaisia. Kasvit ovat yksikotisia eli yksineuvoiset emi- ja hedekukat sijaitsevat samassa kasviyksilössä. Kukinto on tähkä tai norkko ja hyvin pienet kukat ovat niissä tiheissä viuhkomaisissa ryhmissä. Kukissa on kehälehtiä ja siitepölyhiukkaset ovat vaihtelevissa määrin piikkipintaisia. Mesiäinen puuttuu ja kukat ovatkin pääasiassa tuulipölytteisiä, joten hyönteisiä ei tarvitse houkutella. Sikiäin on kehänalainen ja siinä on kutakin emilehteä kohden kaksi riippuvaa ja yksikalvoista siemenaihetta, jotka eivät vielä pölytyksen tapahtuessa ole kunnolla kehittyneet, joten hedelmöitys on viivästynyt. Siitepölyhiukkasen siiteputki kasvaa alkiorakkoa kohden siemenaiheen varren kiinnittymiskohdan eli kalatsan kautta (kalatsogamia). Emin luotit ovat johteisia ja erittämättömiä. Hedelmä on kuiva ja yksisiemeninen pähkinä tai pähkylä.
Heimot

Lahkossa on kahdeksan heimoa, joista koivu-, pyökki- ja suomyrttikasvit ovat edustettuina Suomen kasvistossa.
Nothofagaceae
yksi suku (etelänpyökit Nothofagus) ja 38 lajia Uudessa-Guineassa, Itä-Australiassa, Uudessa-Seelannissa, Uudessa-Kaledoniassa ja Etelä-Amerikan Patagoniassa
Fagaceae – pyökkikasvit
7 sukua ja yli 730 lajia pohjoisella pallonpuoliskolla, etenkin lauhkeilla alueilla, Malaijien saaristossa päiväntasaajan eteläpuolelle asti
synonyymit: Castaneaceae, Quercaceae
Myricaceae – suomyrttikasvit eli norkkomyrttikasvit
neljä sukua ja 57 lajia enemmän tai vähemmän yleismaailmallisesti, muttei Australiassa
synonyymi: Canacomyricaceae
Juglandaceae – jalopähkinäkasvit
yhdeksän sukua ja 50 lajia enimmäkseen pohjoisessa lauhkeassa ilmastovyöhykkeessä
synonyymit: Engelhardtiaceae, Platycaryaceae
Rhoipteleaceae
vain yksi laji Rhoiptelea chiliantha Kiinassa ja Pohjois-Vietnamissa
Rhoiptelea chiliantha, ja sitä myötä myös koko heimo, voidaan sisällyttää myös jalopähkinäkasveihin (Juglandaceae)
Casuarinaceae – kasuariinakasvit
neljä sukua ja 95 lajia Kaakkois-Aasiasta lounaisen Tyynenmeren alueelle ulottuvalla alueella
Ticodendraceae
vain yksi laji Ticodendron incognitum Keski-Amerikassa
Betulaceae – koivukasvit
kuusi sukua ja 145 lajia pääasiassa pohjoisella lauhkealla vyöhykkeellä
synonyymit: Carpinaceae, Corylaceae
Fougerolles (Haute-Saône)

| Fougerolles |
| --- | --- |

 vaakuna
 Fougerolles
 Koordinaatit: 47°53′10″N, 6°24′12″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Burgundi-Franche-Comté
Departementti:  Haute-Saône
Arrondissementti:  Lure
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  51,1 km²
Väkiluku (2014):  3 721 
 – Väestötiheys:  72 as./km²
Kunnan numero:  70245
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Fougerolles on kunta itäisessä Ranskassa Haute-Saônen departementissa Burgundi-Franche-Comtén alueella.
Kirsch de Fougerolles
Kunnan erikoisuuksia on paikallinen kirsikkaviini Kirsch de Fougerolles.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fougerolles (Haute-Saône) Wikimedia Commonsissa
Espoo Metro Areena

| Espoo Metro Areena |
| --- | --- |


Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Urheilupuistontie 3, 02120 Espoo
Koordinaatit:  60°10′40″N, 024°47′09″E
Omistaja:  Tapiolan Monitoimiareena Oy
Kenttä:  jää
Kustannukset:  20 miljoonaa €
Arkkitehti:  Matti Savolainen Oy
Aiemmat nimet:  LänsiAuto-areena Barona Areena
Käyttäjät
 Blues (1999–2016)  Espoon Areenat Esar Oy (2014–2016)  Espoo United (2016–2018)  Suomen koripallomaajoukkue (2018–)  Kiekko-Espoo (2018–) 
Katsojakapasiteetti
 Yhteensä: 6 982 Alakatsomot: 3 129  Yläkatsomot: 2 831  Aitiot: 1 012  Invapaikat: 10 Konsertit: 8 582 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Espoo Metro Areena (aikaisemmin Barona Areena ja LänsiAuto Areena) on Espoon Tapiolan Urheilupuistossa sijaitseva, vuonna 1999 valmistunut urheilun ja viihteen monitoimihalli. Se toimii Suomen koripallomaajoukkueen sekä SM-Liiga-jääkiekkoseura Kiekko-Espoon kotihallina.
Areenalla on järjestetty myös muun muassa tenniksen Davis Cupin otteluita sekä vuoden 2019 jääkiekon naisten MM-kisat. Urheilun lisäksi areenalla voidaan järjestää yritystilaisuuksia, konsertteja ja televisiolähetyksiä, kuten Uuden musiikin kilpailu 2018.
Historia

Monitoimiareenan suunnitteli arkkitehtitoimisto Matti Savolainen Oy, ja rakennusprojektista vastasi Rakennuttajatoimisto CMC Oy. Noin 20 miljoonan euron hintainen hanke rahoitettiin pääosin yksityisillä varoilla kuten sponsorisopimuksilla sekä aitioiden ja klubi-istuinten myynnillä. Ensimmäinen yleisötapahtuma järjestettiin 28. tammikuuta 1999, kun hallissa pelattiin jääkiekon SM-liigan ottelu Blues–HIFK, jonka HIFK voitti maalein 3–1. Vuonna 2001 areenan pääomistajaksi tuli liikemies Jussi Salonojan omistama Erja-yhtymä Oy.
Henkilöstöpalveluyritys Barona tuli hallin nimisponsoriksi kymmenvuotisella sopimuksella tammikuussa 2009. Sitä ennen rakennus tunnettiin LänsiAuto Areenan nimellä. Barona Areenan nimi päätettiin vaihtaa, kun Espoon kaupunki sopi hallia hallinnoivan yrityksen kanssa yhteistyösopimuksen 2015. Nimi vaihtui virallisesti 7. lokakuuta 2015.
Areena oli valmistumisestaan lähtien vuoden 2016 konkurssiinsa asti jääkiekon SM-liigassa pelaavan Espoo Bluesin kotihalli. Blues oli kevääseen 1998 asti nimeltään Kiekko-Espoo ja se pelasi kotiottelunsa Matinkylän jäähallissa. Uuden hallin valmistumiseen asti Blues pelasi evakossa Helsingin jäähallissa. Vuosina 2016–2018 Espoo United käytti Espoo Metro Areenaa omana kotihallinaan. Suomi-sarjan kaudella 2019-2020 Kiekko-Espoo siirtyi pelaamaan Metro Areenalle.
Ominaisuudet

Halli on rakennettu nykytrendin mukaisesti helposti muunneltavaksi urheilun ja viihteen monitoimihalliksi. Hallin yleisökapasiteetti vaihtelee tilaisuuksien mukaan. Jääkiekko-ottelussa kiinteitä istumapaikkoja on 6 982. Lisäksi hallissa on ravintolatiloja sekä runsaasti erikokoisia aitioita ja kokoustiloja.
Areenan pääasiallinen käyttäjä oli vuoden 2016 konkurssiinsa asti jääkiekon SM-liigassa pelannut Espoo Blues. Hallissa ovat esiintyneet myös Suomen jääkiekko- ja koripallomaajoukkue, Korisliigassa pelaava Espoon Honka ja Salibandyliigaa pelaava Esport Oilers. Hallissa on pelattu myös kaksi KHL-jääkiekkoliigan ottelua. Palloilun lisäksi areena on isännöinyt mm. nyrkkeily-, taitoluistelu-, tanssi- ja vapaaottelukilpailuja.
Musiikkiviihteen puolelta hallissa ovat vierailleet monet kotimaiset ja kansainväliset artistit. Uuden Musiikin Kilpailu on järjestetty areenalla neljä kertaa; 2013, 2014, 2017 ja 2018. [lähde? ] Urheilun ja viihteen ohella areena on toiminut erilaisten messu-, myynti- ja yritystapahtumien näyttämönä.
Espoo Metro Areenan yhteydessä on harjoitushalli, jonka tehtävänä on palvella mm. Espoo Bluesin junioritoimintaa. Noin 500-paikkainen halli valmistui elokuussa 2015.
Vanha logo
Halli ulkoa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Espoo Metro Areena Wikimedia Commonsissa
Espoo Metro Areenan sivut
Emily Remler

| Emily Remler |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. syyskuuta 1957
Kuollut: 4. toukokuuta 1990 (32 vuotta)
Muusikko
Aktiivisena:  1976–1990
Tyylilajit:  jazz
Soittimet:  kitara
Levy-yhtiöt:  Condor Jazz
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Emily Remler (18. syyskuuta 1957 Englewood Cliffs, New Jersey – 4. toukokuuta 1990 Sydney, Australia) oli yhdysvaltalainen jazzkitaristi. Hän syntyi New Jerseyissä, aloitti kitaransoiton kymmenvuotiaana ja opiskeli vuosina 1976–1979 Bostonin Berklee College of Musicissa Massachusettsissa.
Remler oli naimisissa muusikkokollegansa Monty Alexanderin kanssa vuosina 1981–1984. Pari otti avioeron.
Uransa aikana Remler paitsi johti omia kokoonpanojaan, vaikutti myös duossa Larry Coryellin kanssa. Hän aloitti levytysuransa 1980-luvun alussa ja jatkoi sitä, kunnes kuoli sydänkohtaukseen 32-vuotiaana Australiassa konsertoidessaan.
Diskografiaa

Firefly, 1981
Take Two, 1982
Transitions, 1983
Catwalk, 1985
Together - with Larry Coryell, 1985
East to Wes, 1988
This is Me, 1990
Retrospective, Volume One: Standards, 1991
Retrospective, Volume Two: Compositions, 1991
Aiheesta muualla

Allmusic.com: Emily Remler (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Maarit Kaipiainen

Maarit Kaipiainen (s. 19. maaliskuuta 1952 Helsinki) on turkulainen arkkitehti. Kaipiainen valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1977 ja suoritti Master of Architecture-tutkinnon Cornellin yliopistossa vuonna 1982. Kaipiainen on toiminut arkkitehtisuunnittelijana, opettajana TKK:lla, tutkijana ja poliitikkona. Lisäksi hän on osallistunut aktiivisesti järjestötoimintaan esimerkiksi SAFA:ssa ja Bryggman-säätiössä.
Kaipiainen on naimisissa arkkitehti Richard Alaskewiczin kanssa.
Foucault’n heiluri

Animaatio Foucault'n heilurin liikkeestä eteläisellä pallonpuoliskolla.
Foucault’n heiluri [fu'kon] on heiluri, jolla voidaan osoittaa maapallon pyörimisliike akselinsa ympäri. Nimensä se on saanut keksijänsä, ranskalaisen fyysikon Léon Foucault’n mukaan.
Foucault’n heiluri on hyvin pitkävartinen heiluri, joka on ripustettu siten, että se voi vapaasti kiertyä suhteessa kiinnityskappaleeseen, esimerkiksi ristinivelellä. Kun heiluri saatetaan heiluriliikkeeseen, se jatkaa heilumista samassa tasossa. Koska maapallo pyörii, heilumistaso kiertyy suhteessa maan pintaan.
Foucault esitteli heilurinsa yleisölle ensi kerran Pariisin Panthéonissa vuonna 1851. Heilurin varsi oli 67 metriä pitkä teräslanka ja sen päässä oli 2,7 kilogramman messinkipallo heilurina. Kuuluisa Foucault’n heiluri sijaitsi aikoinaan Pietarin Iisakin kirkossa, jossa neuvostoaikana toimi ateismin museo. Heiluri oli maailman suurin, yli 90 metriä pitkä. Suomen ensimmäinen Foucault’n heiluri asennettiin Eurajoen vesitorniin vuonna 1986. Kuusamon vesitorniin rakennettiin 40 metriä korkea heiluri vuonna 2001. Myös Lahdessa Pirttiharjun vesitornissa, Turun yliopistossa fysiikan laitoksella ja Vantaalla tiedekeskus Heurekassa on Foucault’n heiluri.
Heilurin on väitetty hidastuvan auringonpimennyksen aikana. Auringonpimennyksen välillisten vaikutusten on arvioitu riittävän selittämään tämän Allais’n efektiksi kutsutun ilmiön.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
NASAn artikkeli (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Chris P. Duifin tutkimus (englanniksi)
Luettelo suomalaisten muusikoiden taiteilijanimistä – V
V

V. Arti (Kaarlo Väinö Valve)
V. Esine (Rauli Somerjoki)
V. Hehtolitra (Reijo Lehtovirta)
V. Kivirinta (Ville Aukusti Laurila)
V. Vekkuli (Antero Alpola)
Valdemar (Martti Piha)
Vale Tynys (Valto Veikko Tynnilä)
Valentin (Ensio Rislakki)
Valentin (Marko Virkkula)
Valki (Valma Kivitie)
Vanha-Vaari (Kauko Käyhkö)
Varastomies (Ilkka Jussi Vainio)
Vasara (Toivo Kärki)
VeePee Lehto (Veli-Pekka Juhani Lehto)
Veikko Takala (Einari Kurt Marvia)
Veikko Vallas (Sauvo Niilo Pellervo Puhtila)
Veikko Virmajoki (Arvo Kalliola)
Veikko Ukonniemi (Rafael Ylkänen)
Veli Lehto  (Lehtinen Viljo Leopold)
V-P Lehto (Veli-Pekka Juhani Lehto)
Veka Järviö (Veikko Järviö)
Vekara (Veikko Nisukangas)
Veli Veijo (Vilho Viikari)
Veli-Juhani (Bror Hugo Wiik)
Vellamo (Jan Vellamo)
Veltto Virtanen (Pertti Virtanen)
Vera (Heidi Susanna Puurula, ent. Vahakallio)
Vesa Lehti (Toivo Kärki)
Vesa Vain (Vesa Puukkoniemi)
Vexi Salmi (Veikko Salmi)
Vicky Rosti (Virve Hannele Rosti)
Victor Kalborek (Erik Kristian Mantere)
Vieno Hymy (Timo Sakari Jokinen)
Vieno Vainaa (Raul Tapio Reiman)
Vigues De Laborrek (Erik Kristian Mantere)
Viima (Sten Ducander)
Viktor Hurmio (Roland Viktor Rantschukoff)
Vili Vilperi (Harry Vuorinen)
Viljo Kyttälä (Mauri Antero Numminen)
Ville (Vilho Koljonen)
Vilski (Vili Räikkä)
Vinnie Lane (Veijo Uolevi Mäki)
Vinski Matias Kutvonen (Juhani Yrjö Lahti)
Viola Talvi (Viola Nikkanen)
Vilho Kari (Aimo Vilho Andersson)
Virve (Virve Nortia)
Vivian Bardot (Lasse Aaltonen)
Vivian Sin'amor (Risto Solopuro)
Voude (Ari Vuotilainen)
Vuokko (Kerttu Mustonen)
VVV (Marko Antero Viitasaari)  (ks. Maj Karma)
Lusignanin hallitsijasuku

Suvun vaakuna
Lusignanin hallitsijasuku oli suku, joka sai alkunsa Poitousta, läheltä Lusignania, läntisessä Ranskassa varhaisella 900-luvulla. He nousivat alueen merkittävimmäksi ylimyssuvuksi ja hallitsivat La Marchea ja Angoulêmea. Ristiretkien aikaan suvun maihin kuuluivat myös Jerusalemin, Kyproksen ja Kilikian kuningaskunnat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lusignanin hallitsijasuku Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Empiretyyli

Versailles’n Grand Trianonin palatsin empiresalonki, joka kuului Napoleon I:lle ja Marie-Antoinettelle. Huonekalut on tehnyt François-Honoré-Georges Jacob-Desmalter.
Empire on uusklassisen arkkitehtuurin ja sisustuksen tyylisuuntaus, jonka Ranskan keisari Napoleon otti hovityylikseen hallintokaudellaan 1804–1815. Tyyliä edelsi tai siihen on luettu direktoriokauden tyyli, jonka Jacques-Louis David loi vuosina 1795–1804. Napoleonin hovissa empiretyylin pääarkkitehteja olivat Charles Percier ja Pierre-François-Léonard Fontaine. Ranskasta empiretyyli levisi muualle Eurooppaan kuten Pohjoismaihin ja Venäjälle. Empire oli juhlallisen jäykkä tyyli, jonka koristeaiheet olivat peräisin etenkin antiikin Roomasta ja muinaisesta Egyptistä.
Historia

Empiretyyli syntyi keisari Napoleon I:n hallintokaudella (1804–1815), jonka loppumiseen sen Ranskassa katsotaan myös päättyneen. Tyyliä edelsi vuosina 1795–1804 taiteilija Jacques-Louis Davidin luoma direktoriokauden tyyli, jota pidetään empiren alkuvaiheena. Empiretyylin loivat Charles Percier ja Pierre-Francois-Léonard Fontaine. Myös huonekalusuunnittelijat Georges Jacob ja hänen poikansa François-Honoré Jacob-Desmalter vaikuttivat tyylin syntymiseen. Jacob-Desmalter kehitti veljensä kanssa gondolituolin, joka on yksi empiren tyypillisiä huonekaluja.
Empire levisi Ranskasta Pohjoismaihin ja Venäjälle. Britanniassa empireä vastasi regencytyyli. Pohjoismaissa empireaikaa oli noin 1810–1830. Suomessa empireä edelsi kustavilainen tyyli, josta siirryttiin Carl Ludvig Engelin vaikutuksesta niin sanottuun pietarilaiseen empireen. Engel aloitti vuonna 1827 niin kutsutun empirekaavoituksen suunnittelemallaan Turun ruutuasemakaavalla.
Empire vaikutti 1830-luvulle saakka.
Piirteet

Empiretyylissä pyrittiin juhlalliseen vaikutelmaan. Sen koristeaiheet olivat peräisin antiikin Roomasta ja muinaisesta Egyptistä. Tyylin keskeisiä aiheita olivat esimerkiksi Napoleoniin viittaavat kotka- ja mehiläisaiheet, laakeriseppeleet, sfinksit, trofeet, siivekkäät voitonjumalat, leijonat, lyyrat ja palmetit.
Empiressä jäljiteltiin kreikkalaista pylvästemppeliä ja roomalaista sotapäällikön telttaa. Sisustuksessa suosittiin runsaita laskostettuja kangasverhoja ja tumman mahonkisia huonekaluja, joissa oli pronssikoristeinen viimeistely. Myös kultaa ja valkoista väriä käytettiin.
Empire-kalusto suunniteltiin yhtenäiseksi, ja sohva, pöytä sekä noja- ja pikkutuolit sommiteltiin ryhmäksi. Peilit kohosivat kattoon asti. Sivupuiden varassa eteen- ja taaksepäin kääntyvä psykhè-peili tuli muotiin. Lipastojen koko kasvoi aikaisemmasta. Sisäkkäin menevistä osista koostuva ruokapöytä ja päästä vedettävä vuode yleistyivät.
Arkkitehtuurissa empire oli suoraviivaista ja jäykkää, ja siinä suosittiin laakeita aumakattoja sekä kylmiä ja kovia värejä. Pietarissa arkkitehtuurilla pyrittiin kuvaamaan erityisesti hallitsijan valta-asemaa. Kolossaalipylväitä käytettiin paljon etenkin Pietarin arkkitehtuurissa, kuten myös suuria holvikaaria sekä temppelipäätyaihetta mukailevia keski- ja päätyulokkeita.
Piirteet > Pukeutuminen

Naisten pukeutumisessa tuli suosituksi empirepuku, avokaulainen, lyhythihainen ja pitkähelmainen puku, joka on rintojen alta kurottu poimulangalla vartalonmyötäiseksi. Mekoissa leveys alettiin kerätä vaatteen takaosaan ja niihin tehtiin pienet puhvihihat. Vaatekankaat olivat silkistä ja sametista, eli aiempaa raskaampia. Asusteista naisten muodissa suosittuja olivat pitkät, värikkäät hartialiinat ja pienemmät kolmikulmaliinat. Polvihousut poistuivat miesten muodista lähes kokonaan, ja niiden sijaan yleistyivät pitkät housut. Vuoden 1815 aikaan sanskulottien käyttämät pitkät, valkoiset housut tulivat muodikkaiksi. Leikkaus nousi puvuissa aiempaa tärkeämpään osaan.
Galleria

Jacques-Louis Davidin Madame Récamier, 1800. Maalaus on yksi empireajan tunnetuimmista symboleista.
Kazanin katedraalissa Pietarissa on empirelle tyypillisiä pylväskäytäviä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Empiretyyli Wikimedia Commonsissa
Empiressä suosittuja siivekkäitä leijonia pöydänjalkoina.
Emacs

| Emacs |
| --- | --- |


Kehittäjä:  GNU
Kehityshistoria
Vakaa versio:  29.4 (2024)
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  tekstieditori
Alusta:  alustariippumaton
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Versiohallinta
Emacs on tekstieditorien perhe, jotka ovat lähtöisin tai saaneet inspiraatiota ensimmäisestä tämän nimisestä editorista. Keskeinen piirre on ohjelmoitava laajennettavuus.
Ensimmäisen Emacs kirjoitettiin TECO-tekstieditorin laajennuskielellä DEC PDP-10 ja PDP-11 -koneille 1970-luvun puolessavälissä. Ensimmäinen Emacs Unixille oli Gosling Emacs, josta tuli kaupallinen Unipress Emacs. GNU Emacsin kirjoitti Richard Stallman, joka oli alkuperäisen TECO Emacsin pääkehittäjä, ja se on edelleen ylläpidetty.
Emacs yhdessä Vi:n kanssa ovat kaksi suosittua klassista tekstieditoria, joita monet ohjelmoijat edelleen käyttävät.