stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Häpy Endkö? Eli kuinka Uuno Turhapuro sai niin kauniin ja rikkaan vaimon

| Häpy Endkö? Eli kuinka Uuno Turhapuro sai niin kauniin ja rikkaan vaimon> Häpy endkö? Eli kuinka Uuno Turhapuro sai niin kauniin ja rikkaan vaimon |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Ere Kokkonen
Käsikirjoittaja:  Spede Pasanen
Tuottaja:  Pertti Pasanen
Säveltäjä:  Jaakko Salo
Kuvaaja:  Pekka Aine   Pasi Immonen   Raimo Paananen
Leikkaaja:  Risto Salo   Liisa Pernu
Lavastaja:  Kristine Elo
Pääosat:  Vesa-Matti Loiri  Marjatta Raita   Tapio Hämäläinen   Ritva Valkama
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  Spede-Production Oy
Ensi-ilta:  26. elokuuta 1977
Kesto:  84 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  722 307 mk
Katsojat:  407 877
Edeltäjä:  Lottovoittaja UKK Turhapuro
Seuraaja:  Rautakauppias Uuno Turhapuro – presidentin vävy
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Häpy Endkö? Eli kuinka Uuno Turhapuro sai niin kauniin ja rikkaan vaimon (käytetään myös nimeä Häpy Endkö) on vuonna 1977 ensi-iltansa saanut Uuno Turhapuro -elokuvasarjan neljäs elokuva.
Elokuva oli Suomen teattereissa vuoden 1977 kolmanneksi katsotuin yli 434 000 katsojallaan. Parempaan ylsivät vain Viimeinen savotta ja 007 rakastettuni.
Juoni

Uuno muuttaa isänsä maatilalta lentorahtina Helsinkiin etsimään kaunista ja rikasta vaimoa. Uuno ostaa hienot vaatteet kahdeksalla markalla eräästä kuolinpesästä ja hänestä tulee kahdessa viikossa Helsingin tavoitelluin poikamies, johon kaikki naiset ovat täydessä hurmiossa. Uuno menee myös tarjoilijaksi ravintola Vaaleanpunaiseen sikaan, ja sen myötä tuleekin jo hänen ja tulevan appiukkonsa välille ensimmäiset erimielisyydet. Kosinnoissa Uunoa auttavat tekniikan tohtori Lörsson (myöh. Sörsselssön) ja teknikko Härski Hartikainen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Vesa-Matti Loiri  | … |  Uuno Daavid Goljat Turhapuro   |
|  Marjatta Raita  | … |  Elisabeth Unelma Tuura, myöh. Turhapuro   |
|  Ritva Valkama  | … |  Kreetta Tuura   |
|  Tapio Hämäläinen  | … |  Karolus Tuura   |
|  Olavi Ahonen  | … |  maanviljelijä Turhapuro   |
|  Helge Herala  | … |  Kalevi, kansakoulunopettaja   |
|  Marja Korhonen  | … |  kansakoulunopettajan rouva   |
|  Pertti Palo  | … |  avioliittotoimiston johtaja   |
|  Mirjam Himberg  | … |  vaimoehdokas numero 7 avioliittotoimstossa   |
|  Simo Salminen  | … |  Lörsson, tekniikan tohtori   |
|  Spede Pasanen  | … |  Härski-Hartikainen   |
|  Seppo Laine  | … |  patentinhakuosaston virkailija / Tossavainen   |
|  Seela Sella  | … |  Lörssonska   |
|  Juhani Kumpulainen  | … |  lääkäri   |
|  Pekka Autiovuori   | … |  kirurgi   |
|  Heidi Herala  | … |  leikkaussalin hoitaja   |
|  Jukka Virtanen  | … |  pappi   |
|  Mauno Hyvönen  | … |  kertoja   |
|  Ere Kokkonen  | … |  mies työnvälitystoimiston jonossa   |
|  Raimo Paananen  | … |  mies työnvälitystoimiston jonossa   |
|  Eliel Snell  | … |  vanhempi mies työnvälitystoimiston jonossa   |
|  Heikki Miettinen  | … |  Veijo   |
|  Helge Nieminen  | … |  poika laiturilla   |
|  Tiia Louste  | … |  levykaupan myyjä elokuvasta Uuno Turhapuro   |
|  Anna-Liisa Ruotsi  | … |  huvilanaapuri elokuvasta Uuno Turhapuro   |
|  Marita Nordberg  | … |  rouva Tuura elokuvasta Lottovoittaja UKK Turhapuro   |
|  Anna-Liisa Ruotsi   | … |  huvilanaapuri elokuvasta Uuno Turhapuro   |
|  Helena Holopainen  | … |  lottovoittaja Uunon tyttöystävä elokuvasta Lottovoittaja UKK Turhapuro   |
|  Raija Salmela  | … |  lottovoittaja Uunon tyttöystävä elokuvasta Lottovoittaja UKK Turhapuro   |
Elokuvan alkuteksteihin on jäänyt Pentti Siimeksen nimi, mutta hänen roolinsa leikattiin pois lopullisesta elokuvasta.
Tekijät

Ohjaus: Ere Kokkonen
Käsikirjoitus: Spede Pasanen
Kuvaus: Pekka Aine, Pasi Immonen (B-kuvaaja) & Raimo Paananen (B-kuvaaja)
Leikkaus: Risto Salo & Liisa Pernu (leikkausapulainen)
Äänitys: Veikko Partanen & Tom Forsström
Musiikki: Jaakko Salo
Lavastus: Kristine Elo
Valot: Helge Nieminen & Hannu Lipitsä
Kuvaussihteeri: Marja-Liisa Raunio
Järjestäjä: Eliel Snell
Miksaus: MTV Oy
Tuottaja: Pertti Pasanen
Muusikko / Jaakko Salon studio-orkesteri:
Jari Lappalainen: viulut / musiikkikappale Gipsy Love Song / Mustalainen (muusikko)
Juhani Aaltonen
Tom Bildo
Unto Haapa-aho
Markku Johansson
Hannu Koistinen
Heikki Laurila
Heikki Virtanen
Negatiivinleikkaus: Leena Palmu
Tuotanto: Spede-Production Oy
Valmistumisvuosi: 1977
TV-esitykset

| Päivämäärä | Kanava | Katsojamäärä |
| --- | --- | --- |
| 10.7.1980 | MTV2 | 1 999 000 |
| 12.2.1984 | MTV1 | 1 275 000 |
| 1.5.1998 | MTV3 | 495 000 |
| 11.9.2005 | MTV3 | 742 000 |
| 1.5.2008 | MTV3 |  |
| 3.10.2015 | MTV3 | 217 000 |
| 9.1.2016 | MTV3 | 357 000 |
| 19.8.2016 | MTV3 | 196 000 |
| 10.2.2017 | MTV3 |  |
| 18.7.2018 | Sub | 107 000 |
| 18.2.2019 | Sub |  |
| 24.2.2019 | Sub | 67 000 |
| 10.7.2019 | Sub | 102 000 |
| 14.7.2019 | Sub |  |
| 25.12.2019 | Sub | 130 000 |
| 10.6.2020 | Sub | 102 000 |
| 12.6.2020 | Sub |  |
| 14.7.2022 | Sub | 104 000 |
| 27.8.2022 | Sub | 93 000 |
| 19.8.2023 | MTV Sub |  |
Muuta tietoa

Uunon anoppia näyttelee Marita Nordbergin sijaan Ritva Valkama Nordbergin oltua tuolloin muiden elokuvaprojektien vuoksi estynyt.
Elokuva sisältää kohtauksen jossa Uuno, Lörssön ja Härski Hartikainen valmistelevat Uunon ja Elisabethin treffejä luonnon helmassa, mutta järjestelyistä ei meinaa sohvasta löytyneen piikin aiheuttamien kommellusten takia tulla yhtään mitään. Kyseinen kohtaus perustuu lähes täysin Spede Show'n sketsiin, jossa Speden, Veskun ja Simon esittämät huono-onniset miehet valmistelevat eväsretkeä ja josta juontaa juurensa lentävä lause: ”Siinä meni retkeilyhousut”. Elokuva sisältää myös kohtauksen, jossa Uuno toimii katsastusinsinöörinä johtaja Tuuralle. Samantapainen kohtaus nähtiin hieman muutettuna Spede Show'ssa 1970-luvulla.
Urho Kekkonen näkyy elokuvan yhdessä kohtauksessa kävelemässä taustalla
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Olavi Similä kuvaili Häpy Endköä ”keskitason törmäilyksi” ja ”totutun alkeelliseksi puuhasteluksi”, joka kuitenkin aiheutti jopa satunnaisen tirskahduksen. Hän antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Aiheesta muualla

Häpy Endkö? Eli kuinka Uuno Turhapuro sai niin kauniin ja rikkaan vaimon Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Häpy Endkö? Eli kuinka Uuno Turhapuro sai niin kauniin ja rikkaan vaimon Elonet. (suomeksi)
| n k Uuno Turhapuro |
| --- | --- |
Pitkät elokuvat:  Uuno Turhapuro (1973)  Professori Uuno D. G. Turhapuro (1975)  Lottovoittaja UKK Turhapuro (1976)  Häpy Endkö? Eli kuinka Uuno Turhapuro sai niin kauniin ja rikkaan vaimon (1977)  Rautakauppias Uuno Turhapuro – presidentin vävy (1978)  Uuno Turhapuron aviokriisi (1981)  Uuno Turhapuro menettää muistinsa (1982)  Uuno Turhapuron muisti palailee pätkittäin (1983)  Uuno Turhapuro armeijan leivissä (1984)  Uuno Epsanjassa (1985)  Uuno Turhapuro muuttaa maalle (1986)  Uuno Turhapuro – kaksoisagentti (1987)  Tupla-Uuno (1988)  Uunon huikeat poikamiesvuodet maaseudulla (1990)  Uuno Turhapuro herra Helsingin herra (1991)  Uuno Turhapuro Suomen Tasavallan Herra Presidentti (1992)  Uuno Turhapuron poika (1993)  Uuno Turhapuron veli (1994)  Johtaja Uuno Turhapuro – pisnismies (1998)  Uuno Turhapuro – This Is My Life (2004) 
TV-sarjat:  Uuno Turhapuro (1996)  Kansalainen Turhapuro (2017) 
Videopelit:  Uuno Turhapuro muuttaa maalle (1986)
Harri Harvala

Harvala 1960-luvulla.
Harri Vesa Harvala (s. 13. toukokuuta 1941 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1960–1970 ja voitti kaksi Suomen-mestaruutta.
Harvala edusti SM-sarjaurallaan Tampereen Tapparaa vuosina 1960–1965, lahtelaista Upon Palloa vuosina 1967–1969 sekä Lahden Reipasta kaudella 1969–1970. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 118 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 12 + 15 = 27 ja jäähymääränsä 58 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden Tapparan joukkueessa vuosina 1961 ja 1964 sekä saavutti yhden SM-hopean ja yhden SM-pronssin.
Hesburger

| Burger-In Oy (aputoiminimi Hesburger) |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Makusi mukaan
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1980
Perustaja:  Heikki Salmela
Toimitusjohtaja:  Kari Salmela
Puheenjohtaja:  Heikki Salmela
Kotipaikka:  Turku, Suomi
Toiminta-alue:  Suomi, Viro, Latvia, Liettua, Saksa, Ukraina, Bulgaria, Puola, Romania 
Toimiala:  pikaruoka
Tuotteet:  hampurilaiset, ranskalaiset perunat, kananugetit, salaatit
Tytäryhtiöt:  Hes-Pro Finland Oy
Omistaja:  Salmelan perhe
Kotisivu:  hesburger.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hesburger on suomalainen pikaruokaravintolaketju, jonka päätuote ovat hampurilaiset. Yritys on saanut alkunsa Heikki Salmelan vuonna 1966 Naantaliin perustamasta grillikioskista. Salmela avasi ensimmäisen Hesburgerin Turkuun Kristiinankadulle. Hesburger-ketjun Suomen ravintoloiden verollinen myynti vuonna 2022 oli 264 miljoonaa euroa ja ulkomailla 145 miljoonaa euroa. Hesburger-ravintoloita löytyy yhdeksästä maasta: Suomesta, Virosta, Latviasta, Liettuasta, Saksasta, Ukrainasta, Puolasta, Bulgariasta ja Romaniasta. Ketju työllistää ulkomaat mukaan lukien noin 8 000 henkilöä.
Historia

Heikki Salmela perusti yhdessä vaimonsa Kirstin kanssa grillikioskin, Kievarin grillin, Naantaliin vuonna 1966. Yritys laajeni Turkuun 1970-luvulla, jolloin Puutorilla avautui Puutorin grilli. Ensimmäinen Hesburger-ravintola sisätiloissa avautui vuonna 1980 kauppakeskus Hansakorttelissa Kristiinankadun varrella.
Salmela on kertonut haastattelussa, että alkuaikoina grillin nimeksi riitti katuosoite. Hesburgerin perustamisen myötä ketjulle piti keksiä nimi. Kun omistajan etunimi on Heikki, Hesburger-nimeä pohdittiin, mutta Salmelan mielestä nimessä ei ollut "jenkkifiilistä". Siksi hän pyysi apuun mainostoimiston, joka pohdittuaan asiaa pari viikkoa julkisti 100 000 markan laskun saattelemana ehdotuksensa: Hesburger.
Salmela myi ketjun ja omistamansa hotellit vuonna 1988 lähes 200 miljoonalla markalla (34 miljoonaa euroa) ja osti ketjun takaisin kolme vuotta myöhemmin laman aikaan takaisin 25 miljoonalla (4 miljoonaa euroa). Turussa Hesburger on onnistunut pitämään kilpailijansa poissa. Vuonna 2014 Turussa oli 21 Hesburgeria, kun taas McDonald’seja oli kaksi. Hesburger oli aikaisemmin toiminut Helsingissäkin, mutta varsinaisesti se pääsi sinne ostaessaan Carrols-ketjun Keskolta vuonna 2002. Lähes kaikki Carrolsit muuttuivat Hesburgereiksi; vain viisi ravintolaa jäi silloin entiselle nimelle, mutta keväällä 2012 näistäkin tuli Hesburgereita Carrolsin jäädessä brändinä historiaan.
Historia > Kansainvälistyminen

Baltian maihin Hesburger rantautui vuonna 1996, jolloin ketjun ensimmäiset ravintolat Virossa avattiin. Latviassa Hesburger aloitti vuonna 2003 ja Liettuassa vuonna 2007.
Hesburger pyrki 2000-luvun alussa laajentumaan Lähi-itään, ja Hesburgerilla oli ravintola Syyrian pääkaupungissa Damaskoksessa vuosina 2004–2006. Syyrian ravintolan sulkemisen aikoihin yhtiö ilmoitti aikeistaan laajentaa toimintaansa kahdeksaan muuhun alueen maahan, kuten Kuwaitiin, Iraniin ja Saudi-Arabiaan. Hesburger solmi franchising-sopimuksen kuwaitilaisen UFIG-pörssiyhtiön kanssa, mutta yhteistyö ei sujunut toivotusti. Vuonna 2008 Heikki Salmela myönsi yhtiön olevan aikataulusta jäljessä, ja hän arvioi tuolloin ensimmäisen ravintolan avautuvan Kuwaitissa aikaisintaan vuonna 2010. Laajentuminen Lähi-itään ei tuolloin onnistunut, mutta maaliskuussa 2018 yhtiö tiedotti allekirjoittaneensa franchising-sopimuksen Arabiemiraatteihin ja neuvottelevansa yhä franchising-toiminnasta myös muissa alueen maissa.
Vuonna 2010 Hesburger laajeni Venäjälle, jossa se solmi franchising-sopimuksen paikallisen MegaGroup-yhtiön kanssa. Vuonna 2021 ravintoloita Venäjällä oli yhteensä 37. Ukrainaan kohdistuneen hyökkäyksen takia Hesburger ilmoitti maaliskuussa 2022 lopettavansa Venäjän liiketoimintansa kokonaan. 1. toukokuuta 2022 Hesburger ilmoitti lopettaneensa kaikkien omien ravintoloidensa toiminnan Venäjällä.
Huhtikuussa 2014 Hesburger avasi ravintolan Turkin Alanyaan. Ukrainaan Hesburger laajensi toimintansa elokuussa 2015 avaamalla ensimmäisen ravintolansa maan pääkaupunkiin Kiovaan. Ketjun laajentuminen jatkui vuoden 2016 lopulla, jolloin Hesburger tiedotti avanneensa ensimmäisen ravintolansa Bulgariassa Stara Zagoran kaupungissa, ja vuoden 2017 alussa myös Valko-Venäjän ensimmäinen Hesburger avasi ovensa maan pääkaupungissa Minskissä. Huhtikuussa 2018 paikallinen franchising-yrittäjä avasi ensimmäisen Hesburgerin Iranin pääkaupunkiin Teheraniin, mutta lopetti liiketoimintansa kansainvälisten pakotteiden tuoman epävarmuuden vuoksi saman vuoden syksyllä.
Liiketoiminta

Hesburger-tavaramerkkiä ja -aputoiminimeä hallinnoi Burger-In Oy. Yhtiön keskusvarasto ja tuotanto sijaitsevat Kaarinassa. Noin puolet Suomen Hesburger-ravintoloista on franchising-vetoisia, eli osaa Hesburger-ravintoloista pyörittävät itsenäiset yrittäjät. Ketjulla oli ravintoloita kesäkuussa 2024 Suomessa 274, Liettuassa 61, Virossa 52, Latviassa 51, Bulgariassa 31, Ukrainassa 7, Romaniassa 3, Saksassa 1 ja Puolassa 1 kotiinkuljetuskeittiö. Baltian maissa Hesburger-ravintolat ovat yhtiön omassa omistuksessa. Saksalaisissa ja ukrainalaisissa Hesburgereissa juomaksi voi valita oluen. Suomessa tämä onnistuu vain neljässä tapahtumaravintolassa, joissa on anniskeluoikeudet.
Hesburger on laajentanut toimintaansa. Hesburgerilla on Turun linja-autoaseman läheisyydessä Hesburger-ravintolan yhteydessä toimiva 15 huoneen kokoinen Hesehotelli sekä Hesepesu. Vuonna 2006 on ollut myynnissä Hese GSM -liittymiä.
Suomessa S-ryhmä ja öljy-yhtiöt ovat tehneet yhteistyötä Hesburgerin kanssa. Alueosuuskaupat omistavat ja toimivat franchising-yrittäjinä yli 60 Hesburger-ravintolassa. Nämä ravintolat sijaitsevat tavallisesti ABC-liikenneasemien, Prisma-hypermarketien ja Sokos-tavaratalojen yhteydessä, ja näistä saa S-etukortilla Bonusta.
Syksyllä 2017 Hesburger aloitti tuotteidensa kotiinkuljetukset Helsingissä, Espoossa, Tampereella ja Turussa. Tilaukset tehdään älypuhelinsovelluksella, ja ne toimittaa perille Foodora-yhtiö.
Vuonna 2018 Salmela ilmoitti, että ilmastonmuutos huomioidaan ravintoloiden tuotteissa rakentamalla soijatehdas Kaarinaan ja kehittämällä tuotteista myös kasvisproteiini- ja soijaversioita, joiden on tarkoitus tulla myyntiin vuoden 2019 lopussa. Hesburgerin tavoitteena on, että vuonna 2030 puolet ketjun myymistä tuotteista on lihattomia.
Kesällä 2024 Hesburger laajensi Romaniaan. Yritys on avannut Râmnicu Vâlcean kaupunkiin Romanian ensimmäisen Hesburger-ravintolan.
2024 Puolan pääkaupunkiin Varsovaan avattiin uusi Hesburger-kotiinkuljetuskeittiö. Se on Puolan ensimmäinen Hesburger. Kyseessä on täysin uusi konsepti Hesburgerille. Kotiinkuljetuskeittiöpalvelulla myydään tuotteita vain ruokalähettipalvelujen kautta asiakkaille. Ravintolasta puuttuvat asiakastilat kokonaan.
Konseptit

Hesburger-hampurilaisravintolat
HeseKebab (hampurilaisravintolan yhteydessä kebab-annoksia)
Hesehotelli
Hese Kotituotteet (vähittäiskaupan tuotteita)
El Nam (meksikolaistyylinen ravintola)
Hesekauppa (Hesburger-vaatteita myyvä verkkokauppa)
Hesepesu (Hesburgerin asiakkaille tarkoitettu autopesula)
Burger Clean (siivouspalvelu)
Hesen Lastenklubi
Bonusklubi
Konseptit > Lakkautetut konseptit

Parilla Steak House (pihviravintola, lopetettu 18.4.2024)
Kirjallisuutta

Heikkilä, Markku: Kansan kerrokset: Hesburger-Salmeloiden taival kaikilla mausteilla.  Kirjapaja, 2009.  ISBN 978-951-607-971-7
Talamo-Kemiläinen, Maarit: Kerros kerrokselta hyvää Suomen Turusta, teoksessa Kupila, Sanna (toim.): Sisua, siloa ja sinappia: merkkituotteita Turusta, s. 182–195.  Turku:  Turun maakuntamuseo, 2004.  ISBN 951-595-090-2
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hesburger
HeseKauppa
Hesburgerin hampurilainen
Hesburger-ravintola Helsingin yliopiston metroasemalla vuonna 2016.
L. P. Hartley

L. P. Hartley kuvassa keskellä.
Leslie Poles Hartley (30. joulukuuta 1895 – 13. joulukuuta 1972) oli brittiläinen kirjailija. Hän julkaisi romaaneja ja novelleja.lähde?
Hartley syntyi Whittleseyssä Cambridgeshiressa. Hän oli pitkään melko vähäinen nimi ennen kuin menestysteos The Go-Between (suom. Sananviejä, 1955) ilmestyi Lontoossa vuonna 1953. Kirjasta on Joseph Losey ohjannut elokuvan Sanansaattaja (1971). Siitä on tehty myös samanniminen televisioelokuva (2015). David Earl on säveltänyt tarinan vuonna 1991 oopperaksilähde?.
Hartley tukahdutti homoseksuaalisuutensa myöhäisimpiin vuosiinsa saakka. Kärsittyään henkisen romahduksen 1920-luvun alussa Hartley vietti runsaasti aikaa Venetsiassa Italiassa. Hänelle myönnettiin vuonna 1947 James Tait Blackin muistopalkinto ja vuonna 1956 CBE. Hän kuoli 76-vuotiaana.lähde?
Suomennetut teokset

Sananviejä (The gobetween); suom. J. A. Hollo. Tammi, 1955. (Keltainen kirjasto 6.)
"Ajatus", antologiassa: Englantilaiset aaveet, suom. ja toim. Sari Kallioinen ja Anita Puumalainen, WSOY 1994
"Matkaava hauta", suom. Matti Rosvall, antologiassa Paha vieras, WSOY 1996
"Päivällinen kolmelle tai neljälle", suom. Kari Salminen, antologiassa Murha à la carte, Book Studio 1996
"Vieras maan äärestä" ("Visitor from down under"), suom. Matti Rosvall, antologiassa: Wendigo ja muita yliluonnollisia kauhukertomuksia. Jalava, 2015, ISBN 978-951-887-512-6
Eduard Hanslick

| Eduard Hanslick |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. syyskuuta 1825 Praha, Itävallan keisarikunta
Kuollut: 6. elokuuta 1904 Baden, Itävalta-Unkari
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Wienin yliopisto
Oppilaat:  Eusebius Mandyczewski
Tutkimusalue:  musiikkiestetiikka
Tunnetut työt:  Musiikille ominaisesta kauneudesta
 Nimikirjoitus
Eduard Hanslick (11. syyskuuta 1825 Praha – 6. elokuuta 1904 Baden) oli itävaltalainen musiikkitieteilijä ja aikansa vaikutusvaltaisimpia musiikkiarvostelijoita.
Varhaisvaiheet

Eduard Hanslick syntyi musikaaliseen perheeseen; hänen isänsä Joseph Adolph Hanslick työskenteli estetiikan opettajana ja kirjastonhoitajana ja opetti lapsilleen musiikkia. Äiti Karoline o.s. Kisch oli juutalaista kauppiassukua.
Hanslick opiskeli aluksi oikeustiedettä Prahan ja Wienin yliopistossa ja valmistui vuonna 1849. Hän opiskeli myös pianonsoittoa ja sävellystä Václav Jan Křtitel Tomášekin johdolla vuosina 1843–1847. Hän sävelsi lauluja, mutta niitä julkaistiin vasta vuonna 1875. Hanslick työskenteli lakimiehenä Klagenfurtissa vuodet 1850–1852.
Musiikkiarvostelijana

Arvostelijanuransa Hanslick aloitti 1840-luvulla. Hän kirjoitti wieniläisiin musiikkilehtiin arvosteluja, jotka olivat asiantuntevia, tarkkoja, usein sarkastisia ja poleemisia. Hänen toimeksiantajiaan olivat 1848–1853 Wiener Zeitung, 1853–1864 Die Presse ja 1864–1901 Die Neue Freie Presse. Hän matkusteli laajalti Euroopassa, ja hän oli keskeinen hahmo aikansa musiikkielämässä ja tunsi henkilökohtaisesti useimmat nimekkäät muusikot.
Aikansa musiikkirintamilla Hanslick asettui vastustamaan Richard Wagneria ja Anton Bruckneria; hän kuului Johannes Brahmsin lähimpiin ystäviin. Hanslickista tulikin yksi Wagner- ja Brahms-leirien kiistelyn keskushahmoista. Wagner parodioi Hanslickia oopperansa Nürnbergin mestarilaulajat Beckmesserin hahmossa.
Esteettinen teoria

Hanslickin tunnetuin teos on musiikkiesteettinen tutkielma Vom Musikalisch-Schönen vuodelta 1854. Hanslick asettuu vastustamaan 1840-luvun tunne- ja sisältöestetiikkaa. Kirjasta tuli suosittu, ja sen pohjalta alettiin väitellä musiikin olemuksesta. Hanslick edusti muotoestetiikkaa: musiikin olemuksena ovat ”liikkuvat sävelmuodosteet” (saks. tönend bewegte Formen). Hanslick pyrki vastustamaan niin sanottua uussaksalaista koulukuntaa (Franz Liszt, Richard Wagner) ja sen tunteenomaista ja ohjelmallista musiikkikäsitystä ja puolustamaan musiikin itseisarvoa ja riippumattomuutta; hänen mukaansa musiikki ei ole suoraan yhteydessä tunteisiin, vaikka musiikki voikin havainnollistaa tunteen dynaamista luonnetta. Tunteiden asemesta Hanslick korosti musiikillisia ideoita ja niiden dynaamisuutta sekä musiikin rakennetta ja muotoa. Häntä voidaankin pitää strukturalistien edelläkävijänä. Hanslick piti W. A. Mozartia ja Ludwig van Beethovenia musiikillisen kehityksen huipentumina ja Robert Schumannia ja Johannes Brahmsia näiden arvollisina seuraajina.
Kriitikontoimensa rinnalla Hanslick teki myös akateemista uraa. Hän väitteli vuonna 1856 Wienin yliopistossa tohtoriksi musiikin historiasta ja estetiikasta ja opetti yliopistossa aluksi yksityisdosenttina vuodesta 1856 ja professorina 1861–1895. Hän oli Wienin yliopiston musiikinhistorian professuurin ensimmäinen hoitaja. Hän sai hovineuvoksen arvonimen vuonna 1886.
Hanslickin teos Musiikille ominaisesta kauneudesta julkaistiin suomeksi 160 vuotta ilmestymisensä jälkeen vuonna 2014.
Teoksia > Saksaksi

Vom Musikalisch-Schönen. Ein Beitrag zur Revision der Ästhetik der Tonkunst. 1854
Geschichte des Concertwesens in Wien II. Aus dem Concertsaal. 1870
Die moderne Oper: Kritiken und Studien. 1875
Die moderne Oper II: Musikalische Stationen. 1880
Die moderne Oper III: Aus dem Opernleben der Gegenwart. Neue Kritiken und Studien. 1884
Suite: Aufsätze über Musik und Musiker. 1884
Concerte, Componisten und Virtuosen der letzten fünfzehn Jahre: Kritiken. 1886
Die moderne Oper IV: Musikalisches Skizzenbuch. Neue Kritiken und Schilderungen. 1888
Die moderne Oper V: Musikalisches und Litterarisches. 1890
Die moderne Oper VI: Aus dem Tagebuche eines Musikers. 1892
Aus meinem Leben I–II. 1894
Die moderne Oper VII: Fünf Jahre Musik. 1896
Die moderne Oper VIII: Am Ende des Jahrhunderts. 1899
Die moderne Oper IX: Aus neuer und neuster Zeit. Musikalische Kritiken und Schilderungen. 1900
Sämtliche Schriften. Aufsätze und Rezensionen I–. 1993–
Teoksia > Suomeksi

Musiikille ominaisesta kauneudesta: Yritys säveltaiteen estetiikan uudistamiseksi.  ((Vom Musikalisch-Schönen. Ein Beitrag zur Revision der Ästhetik der Tonkunst, 1854.) Suomentanut Ilkka Oramo)  Tampere:  Niin & näin, 2014.  ISBN 978-952-5503-81-4
Kirjallisuutta

Grimes, Nicole (toim.): Rethinking Hanslick: Music, Formalism, and Expression.  Rochester:  University of Rochester Press, 2013.  ISBN 978-1-58046-432-1
Jahn, Michael (toim.): Was denken Sie von Wagner? Mit Eduard Hanslick in der Wiener Hofoper. Kritiken und Schilderungen.  Wien:  Verlag Der Apfel, 2007.  ISBN 978-3-85450-223-4
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eduard Hanslick Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta Eduard Hanslick on Wikiaineistossa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  BMLO  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  RISM  SNAC  IdRef