stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Billy the Kid
New Mexicossa

Silver City oli syrjäinen paikka. Apassit kävivät sotaa seudulla. Silver Cityn asukkaista espanjankieliset olivat suurena enemmistönä. William Antrim kierteli kaivoksilla ja pelasi rahasta korttia, Catherine pesi vaatteita ja teki leipää myyntiin.
Billy omaksui New Mexicon erilaisen elämäntavan. Hän oppi paikalliset tavat ja tottumukset. Hän piti kortinpeluusta, tanssimisesta ja laulamisesta. Ystävä Frank Coe kertoi haastattelussa 1920-luvulla, että Billyn suosikkilaulu oli ”Turkey in the Straw”. Billy osasi lukea ja kirjoittaa. On epäselvää, kävikö hän koulua tai saiko hän kotiopetusta, mutta Silver Cityssä hänen tiedetään käyneen koulua vähän aikaa. Gale Cooper on kirjassaan Billy the Kid’s Writings, Words & Wit (2018) analysoinut Billyn kirjoittamia kirjeitä, todistajanlausuntoja ja oikeudenkäyntiasiakirjoja sekä sanomalehtihaastatteluja. Aineistosta käy Cooperin mukaan ilmi Billyn luonne: ironinen äly ja itserakas rohkeus poliittisen epäoikeudenmukaisuuden edessä.
Catherine McCarty kuoli syyskuussa 1874 tuberkuloosiin. Isäpuoli ei enää ollut kiinnostunut Billyn kasvatuksesta. Myös Billyn ja hänen veljensä Joseph McCarty Antrimin tiet erosivat vuoden 1874 lopulla. Joseph hankki elantonsa uhka­pelurina. He tapasivat toisiaan silloin tällöin. 15-vuotiaana Billy teki töitä hotellia pitävälle Truesdellin perheelle. Mahdollisesti joko Police Gazetten tarinoiden yllyttämänä tai ilman vanhempien rajoitustoimenpiteitä Billy ajautui pikkuvarkauksiin. Billyn ensimmäinen rikkomus oli 15-vuotiaana tehty voivarkaus myyntitarkoituksessa.
William H. Bonney

Billy liittyi erääseen seudun röyhkeimmistä rikollisporukoista nimeltään ”Pojat” (engl. Boys). Porukan aivot oli John Kinney, jonka karjatila Mesillan lähellä oli tunnettu pahantekijöiden kohtauspaikkana, mutta sen kiistaton johtaja oli Jesse Evans. Evans oli aiemmassa elämässään työskennellyt John Chisumin karjatilalla. Billyn ystävyys Jesse Evansin kanssa päättyi, ja hän jätti Evansin porukan parin kuukauden jälkeen.
Eräiden kertomusten mukaan Billy seikkaili Tom O’Keefe -nimisen miehen kanssa, kun he joutuivat apassien hyökkäyksen kohteeksi. Menetettyään hevosensa Billy joutui kävelemään pitkän matkan, kunnes pääsi turvaan Heiskell ja Barbara Jonesin taloon. Tiedetään, että Billy oleskeli Jonesin perheen luona syksyllä 1877, mutta on epävarmaa, tapahtuiko välikohtausta intiaanien kanssa todellisuudessa.
Vuoden 1877 lopulla Billy alkoi käyttää nimeä William H. Bonney. On esitetty, että Bonney olisi ollut joko hänen isänsä tai äidinisänsä nimi ja että Billy olisi syntyjään Bonney. Billyn oletettu sukulaisuussuhde Lincolnin latinoväestöön on myös ollut tutkimuksen kohteena. Kumpaakaan teoriaa ei ole voitu vahvistaa. Jotkut tutkijat otaksuvat, että Billy olisi lukenut kirjailija Edward Bonneyn seikkailukirjoja ja lainannut kirjailijan sukunimen.
Billy antoi väestönlaskijalle Fort Sumnerissa kesällä 1880 tietoja itsestään. Hän ilmoitti, että hänen nimensä on William Bonney, että hän on 25-vuotias (joka tarkoittaa, että hän olisi syntynyt 1855) ja että hän on syntynyt Missourissa, kuten hänen vanhempansa. Jos tietojen antaja oli todella Billy, hän kertoi henkilöllisyydestään tekaistun sepitelmän.
Pako Lincolnin vankilasta

Billy vietiin tarkasti vartioituna Lincolniin. Hänen sellinsä oli käräjätalon, entisen Murphy–Dolanin kaupan, toisessa kerroksessa sijainnut huone. Seriffi Pat Garrett määräsi James W. Bellin ja Ameredith Robert ”Bob” Olingerin vartioimaan Billyä yötä päivää. Billy ja Olinger eivät tulleet toimeen keskenään. Olinger oli ollut mukana Seven Riversin etsintäpartiossa, joka tappoi valvojien johtajan Frank MacNabin, ja myöhemmin hän taisteli Talon puolella. Elokuussa 1879 Olinger oli tappanut Jonesin perheen pojan Johnin, joka oli ollut Billyn ystävä.
Huhtikuun 28. päivänä 1881 Garrett oli White Oaksissa hoitamassa asioita. Bob Olinger vei viisi muuta vankia syömään kadun toisella puolella olevaan hotelliin ja jätti Bellin huolehtimaan Billystä. Todennäköisesti Billy pyysi päästä käymään ulkohuoneessa. Paluumatkalla portaita noustessaan hän huitaisi Belliä päähän käsiraudoillaan ja sai käsiinsä Bellin aseen. Bellin yrittäessä paeta Billy ampui hänet. Toisen vaihtoehdon mukaan Billyllä oli avustajia, kuten Yginio Salazar ja John Tunstallin entinen konttoristi Samuel ”Sam” Corbet, ja Bellin surmaamisessa käytetty ase oli ollut piilotettuna ulkohuoneeseen. Kun Olinger riensi paikalle, Billy ampui hänet kadulle käräjätalon toisen kerroksen ikkunasta. Olinger oli itse ladannut kyseisen haulikon saman päivän aamuna. Billy vapautti itsensä osittain kahleista Gottfried ”Godfrey” Gaussin avustuksella. Gauss oli käräjätalon talonmies ja oli aiemmin ollut kokkina Tunstallin karjatilalla. Billy oli ylittänyt itsensä, ja piirikunnan sanomalehdet villiintyivät.
Hänestä oli luvattu toinen 500 dollarin palkkio, mikä olisi nykyrahassa noin 10 000 dollaria.  Billy ei kuitenkaan lähtenyt New Mexicosta. Hän pysytteli Yginio Salazarin ja muiden latinoystäviensä parissa. Ystäviä olivat myös mainitun Paulita Maxwellin lisäksi muun muassa Jesús Silva, Francisco Lobato, Abrana García ja Celsa Gutiérrez sekä Celsan puoliso Sabal. Celsa, omaa sukua Martínez, oli Pat Garrettin ensimmäisen vaimon sisar. Abrana Garcían jälkeläisten keskuudessa on elänyt pitkään perimätieto, että Abrana sai pojan Billyn kanssa.
Yginio Salazar kuvaili Billyä myöhemmin seuraavasti:
»Billy the Kid oli rohkein koskaan tuntemani mies. Hän ei tiennyt, mitä pelko tarkoittaa. Kaikki, jotka tunsivat hänet, pitivät hänestä. Hän oli ystävällinen ja hyvä köyhille. Hän oli aina herrasmies. Suuressa vaarassa ollessaan hän oli kylmäverisin näkemäni ihminen – hän toimi kuin aseen suuliekki. Hän oli nopea kuin kissa ja kun hän suuntasi pistoolinsa ja laukaisi, jotain putosi; hän ei koskaan ampunut ohi.»
Kuolema Fort Sumnerissa

Seriffi Pat Garrett sai vihiä siitä, että Billy yhä oleskeli Fort Sumnerissa. Garrett ja hänen kaksi apulaistaan, John W. Poe ja Thomas ”Kip” McKinney, saapuivat Fort Sumneriin illalla 14. heinäkuuta 1881 ja asettuivat tarkkailemaan. He kuulivat espanjankielistä puhetta hedelmäpuuviljelmältä. Garrett kertoi myöhemmin kirjassaan nähneensä kuunvalossa tunnistamattoman hahmon nousevan maasta ja kadonneen näkyvistä.
Puolenyön aikoihin lainvalvojat saapuivat Peter (Pedro) Maxwellin talon pihalle. Lopulta Garrett meni Maxwellin makuuhuoneeseen kysymään, oliko tämä nähnyt Kidiä. Billy lähestyi taloa aikomuksenaan leikata palan kuistilla riippuvasta ruhosta. Kun Billy huomasi Poen ja McKinneyn, hän perääntyi verannalta suoraan Maxwellin pimeään huoneeseen ja kysyi tältä, keitä miehet olivat. Hänen täytyi huomata, että huoneessa oli Maxwellin lisäksi toinenkin henkilö, sillä hän kysyi espanjaksi ”¿Quién es?” (”Kuka siellä?” tai ”Kuka olet?”). Garrett ampui kahdesti. Garrettin mukaan ensimmäinen luoti osui Billyn sydämen yläpuolelle, toinen meni ohi. Garrett arveli kuulleensa kolme laukausta ja oletti, että Billy ehti laukaista aseensa, mutta huoneesta ei löytynyt luodin jälkiä. Billyn revolverin liipaisin lepäsi tyhjän hylsyn päällä, mutta tämä oli normaali käytäntö vahingonlaukauksien estämiseksi. Garrett tutki aseen ja päätteli, että sitä ei ollut laukaistu vähään aikaan.
Laukausten äänet toivat Maxwellin talon asukkaat ja naapurit katsomaan tapahtunutta. Yhden version mukaan Billyn ruumis vietiin heti läheiseen verstaaseen, johon ystävät kerääntyivät viettämään läpi yön kestäneitä ruumiinvalvojaisia. Toisen kertomuksen mukaan ruumis jätettiin paikoilleen seuraavaan aamuun ja siirrettiin sen jälkeen työpajaan. Aamulla rauhantuomari Alejandro Segura pyysi Milnor Rudulphia, joka oli järkevä ja suuresti arvostettu, kokoamaan kuolemansyyntutkijalautakunnan. He tarkastivat ruumiin ja tapahtumapaikan sekä kuulivat Garrettin ja Maxwellin todistajanlausunnot. Iltapäivällä Billy haudattiin Fort Sumnerin hautausmaahan.
Hauta merkittiin aluksi lautaristillä, joka myöhemmin katosi. Syyskuussa 1904 Pecosjoen tulva peitti hautausmaan veden alle. Vuonna 1906 sotilaiden ruumiit, jotka oli haudattu 1863–1868, kaivettiin haudoista ja siirrettiin Santa Fen hautausmaahan. Ei ole täysin mahdotonta, että Billy the Kidin jäänteet siirrettiin samalla, mutta se ei ole varmaa. David G. Thomas kertoo kirjassaan Billy the Kid’s Grave (2017), että Kidin ruumiin siirtämisestä ei ole näyttöä. Hautapaikka Fort Sumnerissa sai pysyvän muistomerkin vuonna 1931, jolloin Charles W. Foor pani toimeen keräyksen monumentin saamiseksi. Keräyksen tuotoilla hän hankki hautakiven, johon kaiverrettiin Tom O’Folliardin, Charlie Bowdren ja Billy the Kidin nimet. Hautapaikka jouduttiin myöhemmin suojaamaan verkkoaidalla muistoesineiden keräilijöiden aiheuttamien vahinkojen takia. Vuonna 1940 J. N. Warner, joka oli kivenhakkaaja ja Billyn ihailija, halusi lahjoittaa pienemmän hautakiven ainoastaan Billyn muistoksi. Tämä yläosastaan kolmikulmainen graniittikivi on varastettu ja palautettu paikoilleen kahdesti.
Kuolema Fort Sumnerissa > Mahdollinen selviäminen

Suositun myytin mukaan Billy the Kidiä ei ollutkaan ammuttu, vaan hän olisi selviytynyt.
Vuonna 1948 William Henry Roberts, oikealta nimeltään Oliver P. Roberts, väitti olevansa Billy the Kid. Roberts kuoli 27. joulukuuta 1950 sydänkohtaukseen. Hän osasi muun muassa kertoa jo purettujen rakennusten sisustuksia ja oli samanpituinen ja samanlainen ruumiinrakenteeltaan kuin Billy the Kid. Roberts anoi armahdusta New Mexicon kuvernööriltä, koska oli lakimiehensä mukaan väsynyt pakoiluun. Kuvernööri Thomas J. Mabry kuuli Robertsia, mutta ei uskonut tämän kertomukseen. Robertsin perheraamatussa olleen merkinnän mukaan hän oli syntynyt vuonna 1879, eivätkä sukulaiset antaneet tukea hänen väitteelleen, että hän oli Kid. Todennäköisesti Roberts oli teeskentelijä, ja hänellä oli yhteistä Billy the Kidin kanssa vain hyvä mielikuvitus. Texasissa sijaitsevan Hicon asukkaat pitävät edelleen tunteenomaisesti ”Brushy Bill” Robertsia oikeana Billy the Kidinä, jota Pat Garrett ei ampunutkaan, vaan päästi pakenemaan toiseen elämään.
Kuolema Fort Sumnerissa > Armahdusanomus

New Mexicon kuvernöörille Bill Richardsonille toimitettiin vuonna 2010 Billy the Kidiä koskeva armahdusanomus. Richardson keskusteli seriffi Pat Garrettin jälkeläisten kanssa, jotka vastustivat armahdusta, kuten myös kuvernööri Lew Wallacen jälkeläinen. Richardsonin mukaan kuvernööri Wallace oli luvannut armahduksen, mutta hänellä ei ollut tarpeeksi todistusaineistoa siitä, miksi Wallace oli kuitenkin päättänyt toisin. Richardson otti myös huomioon, että Billy the Kid oli tappanut kaksi oikeudenpalvelijaa sen jälkeen, kun kuvernöörin sopimus oli rauennut ja että Billy oli paennut vankilasta. Kuvernööri Richardson päätti, että hän ei armahda Billy the Kidiä.
Liioiteltuja kertomuksia

Syyskuussa 1876 newyorkilaiset sanomalehdet kirjoittivat New Yorkissa puukkoa käyttäneestä Michael McCarthy -nimisestä murhaajasta. Heinäkuussa 1881 useat sanomalehdet samaistivat Michael McCarthyn Billy the Kidiksi.
Billy the Kidin kuoleman jälkeen lasvegasilainen sanomalehti Optic kertoi, että Billyn etusormi oli alkoholiin säilöttynä esillä lehden toimituksessa. Myöhemmin Optic väitti, että Kidin ruumis oli kaivettu ylös haudasta ja kiillotettua pääkalloa pidettiin pyhäinjäännöksenä.
Eräiden kertomusten mukaan Billy tekeytyi joskus naiseksi pukeutumalla naisten vaatteisiin, jotta olisi voinut huijata lakia. Heinäkuussa 1881 Grant County Heraldissa mainittiin, että paettuaan Lincolnin vankilasta hän oli antanut partansa kasvaa ja oli värjännyt ihonsa meksikolaisen näköiseksi.
Pat Garrettin kirjassa Authentic Life Billyn kerrottiin tappaneen ensimmäisen kerran 12-vuotiaana, kun muuan mies oli solvannut hänen äitiään. Ennen Lincolnin piirikunnan sotaa hän oli lisäksi tappanut intiaaneja sekä yhden kortinjakajan Sonorassa ja toisen Chihuahuassa. Emerson Houghin kirjassa The Story of the Cowboy Billyn kerrottiin tappaneen seitsemän meksikolaista.
Oikea- vai vasenkätinen?

Yleisesti uskottiin Billy the Kidin olleen vasenkätinen. Tämä virheellinen tieto levisi hänestä otetun kuvan mukana, missä hänen revolverinsa näyttää olevan vasemmalla puolella. Kuvan tarkempi tarkastelu paljastaa kuvan kiväärin olevan Winchester Model 1873, jonka latausportti on aina oikealla puolella, joten ”vasenkätinen” kuva on todellisuudessa peilikuva.Vasenkätinen Billy esiintyy myös vuoden 1958 elokuvassa Billy the Kid - Henkipatto (The Left Handed Gun).
Vuonna 1954 historioitsija James D. Horan ja toimittaja Paul Sann ilmitoivat kirjassaan Pictorial History of the Wild West, että McCarty (Billy the Kid) oli ”oikeakätinen ja kantoi asettaan oikealla lonkallaan.”
Useat Billyn aikalaiset, kuten Silver Cityn koulun opettaja, muistelivat hänen olleen molempikätinen.
Valokuvat

Tunnetun kuvan Billy the Kidistä otti kiertelevä valokuvaaja ilmeisesti Fort Sumnerissa vuonna 1879 tai 1880. Visiittikortin tyyppinen rautapellille kehitetty ferrotyyppi on kooltaan noin 2 × 3 tuumaa (noin 5,1 × 7,5 cm). Kuvan toisessa reunassa näkyy heijastinkangasta pitelevän kuvausavustajan sormet. Puseron etumuksessa on kuviointi, joka saattaa olla ankkuri, ja pikkusormessa hänellä on sormus. Billy pitelee Winchester Model 1873 -karbiinia ja pitää pistoolikotelossa Colt Model 1873 Single Action Army -revolveria. Kamera valmisti neljä samanlaista kuvaa muutamassa minuutissa, ja Billy maksoi niistä ehkä 25 senttiä. Yksi kuvista päätyi Pat Garrettille todennäköisesti Billyn kiinnioton yhteydessä joulukuussa 1880. Garrett käytti kuvaa vuoden 1882 kirjassaan. Kaivostyöntekijä ja kauppias Patrick McGraw ja Maxwellin taloudessa asunut Deluvina Maxwell saivat Billyltä lahjaksi kumpikin yhden kuvan. Billyn ystävälleen Daniel C. Dedrickille antama kuva on ainoa, joka on säilynyt. Dan Dedrick antoi kuvan myöhemmin sukulaiselleen Frank L. Uphamille. Kuva tuli julkisuuteen vuonna 1986, jolloin Uphamin perhe luovutti kuvan lainaksi näyttelyyn. Kuva myytiin huutokaupalla kesäkuussa 2011 floridalaiselle yritysjohtajalle ja tunnetulle taiteen keräilijälle William Kochille 2,3 miljoonalla dollarilla.
Vuosien mittaan esiin on tullut useita valokuvia, joiden väitetään esittävän Billy the Kidiä.
Eräs oikeaksi väitetty valokuva Billysta julkaistiin vuonna 2015: siinä hän pelaa krokettia joukkionsa kanssa New Mexicossa 1878.Kuvan löysi Randy Guijarro vanhoja valokuvia sisältäneestä laatikosta vanhan tavaran kaupasta Fresnossa vuonna 2010. Guijarro piti kuvassa olevaa henkilöä Billy the Kidinä ja pyysi siitä arvioita eri asiantuntijoilta. Tuottaja Jeff Aiello, Kagin’sin toimitusjohtaja Don Kagin ja numismaatikko David McCarthy ovat vahvistaneet kuvan esittävän Kidiä. Historioitsijat, kuten Frederick Nolan ja Robert M. Utley, ovat esittäneet vahvaa kritiikkiä. Heidän mielestään kuvan alkuperästä ei ole todisteita.
Billy the Kid populaarikulttuurissa

Ensimmäinen Billy the Kidistä kertova äänielokuva on King Vidorin vuonna 1930 ohjaama Billy the Kid. Vuonna 1943 valmistui Howard Hughesin Lainsuojaton ja vuonna 1950 Kurt Neumannin Texasin kauhu. Arthur Penn ohjasi elokuvan Billy the Kid - Henkipatto (1958) ja Marlon Brando elokuvan Vihan riivaama (1961). Julio Buchs ohjasi spagettiwesternin Minä ammuin Billy the Kidin vuonna 1967. Lincolnin piirikunnan sotaa kuvataan Andrew V. McLaglenin ohjaamassa elokuvassa Chisum (1970). Vuonna 1972 ilmestynyt Dirty Little Billy, jonka Stan Dragoti ohjasi, esittää Billyn puolestaan epäonnisena antisankarina. Sam Peckinpah ohjasi elokuvan Pat Garrett ja Billy the Kid (1973). Christopher Cainin ohjaustyö Young Guns – nuoret sankarit valmistui 1988 ja sen jatko-osa, Geoff Murphyn Young Guns II 1990. Vuonna 1989 valmistui William A. Grahamin Billy the Kid – lännen lainsuojaton. Michael Hirstin luoma draamasarja Billy the Kid esitettiin vuonna 2022.
Charles A. Siringon kirja History of Billy the Kid ilmestyi vuonna 1920 ja Walter Noble Burnsin The Saga of Billy the Kid vuonna 1926. Michael Ondaatjen runoteos The Collected Works of Billy the Kid ilmestyi vuonna 1970. Larry McMurtry ja N. Scott Momaday ovat kuvanneet Billy the Kidiä romaaneissaan Anything for Billy (1988) ja The Ancient Child (1989).  Elizabeth Facklerin Billy the Kid, The Legend of El Chivato (2003) ja John Vernonin Lucky Billy (2008) yhdistävät faktaa ja fiktiota.
Billy the Kid esiintyy Lucky Luke -sarjakuvissa (ensi kerran tarinassa Billy the Kid, pikku nappula) sekä Muumilaakson tarinoita -animaatiosarjassa jaksossa Muumipeikko Villissä lännessä.
Rudolfo Anaya on kirjoittanut näytelmän Billy the Kid (1994).Charles Cisselin käsikirjoittamaa ja Gabriel Vega Weissmanin ohjaamaa näytelmää Must esitettiin New Yorkissa marraskuussa 2017.
Yhdysvaltalainen säveltäjä Aaron Copland sävelsi partituurin koreografi Eugene Loringin Ballet Caravan -ryhmälle tekemään balettiteokseen Billy the Kid (1938). Pat Garrett & Billy the Kid on albumi, jonka Bob Dylan julkaisi vuonna 1973; albumin musiikkia käytettiin samannimisessä elokuvassa. Charlie Daniels levytti kappaleen ”Billy the Kid” vuonna 1976. Blaze of Glory (1990) on Jon Bon Jovin soololevy. Two Gallantsin kappale ”Las Cruces Jail” (2005) näyttää viittaavan Billy the Kidin vankeuteen Las Crucesissa (Mesilla).
Andrew Jenkins sävelsi ja sanoitti yhdessä tytärpuolensa Irene Spainin kanssa Billy the Kidiä käsittelevän balladin ”Billy the Kid” (1927). Kappaleen levytti Vernon Dalhart vuonna 1927. Hänen jälkeensä sitä ovat tulkinneet ainakin Ry Cooder, Woody Guthrie, Burl Ives, Tex Ritter ja Marty Robbins.
Kirjallisuus

Bagge, Tapani: Billy the Kidin ensimmäinen kerta.  (Selkokielinen nuorille lukijoille suunnattu novelli Päivi Haanpään ja Marika Riikosen toimittamassa teoksessa Likainen tusina — Novelleja)  Art House, 2021.  ISBN 978-9518848380  (suomeksi)
Burns, Walter Noble: The Saga of Billy the Kid.  (Alkuperäinen julkaisuajankohta 1926)  University of New Mexico Press, 1999.  ISBN 978-0826321534  (englanniksi)
Cooper, Gale: Billy the Kid’s Writings, Words & Wit.  Gelcour Books, 2018.  ISBN 978-1-949626-05-6  (englanniksi)
Domingo, Alfonso: La balada de Billy el Niño.  Algaida Editores, 2014.  ISBN 978-8490671023  (espanjaksi)
Etulain, Richard W.: Thunder in the West: The Life and Legends of Billy the Kid.  University of Oklahoma Press, 2020.  ISBN 978-0806166254  (englanniksi)
Gardner, Mark Lee: To Hell on a Fast Horse: The Untold Story of Billy the Kid and Pat Garrett.  HarperCollins, 2011.  ISBN 978-0-06-136829-5  (englanniksi)
Jacobsen, Joel: Such Men as Billy the Kid: The Lincoln County War Reconsidered.  University of Nebraska Press, 1994.  ISBN 978-0803225763  (englanniksi)
Mills, James B.: Billy the Kid: el bandido simpático.  University of North Texas Press, 2022.  ISBN 978-1-57441-878-1  (englanniksi)
Nolan, Frederick: The West of Billy the Kid.  University of Oklahoma Press, 1998.  ISBN 0-8061-3082-2  (englanniksi)
Otero, Miguel Antonio, Jr.: The Real Billy the Kid: With New Light on the Lincoln County War.  (Alkuperäinen julkaisuajankohta 1936)  Arte Público Press, 1998.  ISBN 1-55885-234-4  (englanniksi)
Tatum, Stephen: Inventing Billy the Kid: Visions of the Outlaw in America 1881–1981.  University of Arizona Press, 1997.  ISBN 978-0816517190  (englanniksi)
Thompson, Paul B.: Billy the Kid: "It Was a Game of Two and I Got There First".  Enslow Publishers Inc., 2010.  ISBN 978-0-7660-3480-8  (englanniksi)
Tuska, Jon: Billy the Kid: His Life and Legend.  University of New Mexico Press, 1997.  (englanniksi)
Utley, Robert M.: Billy the Kid: A Short and Violent Life.  University of Nebraska Press, 1989.  ISBN 0-8032-9558-8  (englanniksi)
Wallis, Michael: Billy the Kid: The Endless Ride.  W. W. Norton & Company Ltd., 2007.  ISBN 978-0-393-33063-2  (englanniksi)
Weddle, Jerry: Antrim Is My Stepfather’s Name: The Boyhood of Billy the Kid.  Arizona Historical Society, 1993.  ISBN 978-0910037310  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Villi Länsi – suomalainen sivusto, joka käsittelee Villin lännen historiaa ja henkilöitä.
Billy the Kid Outlaw Gang – kansainvälisen kerhon englanninkieliset nettisivut.
Interview with Jose Garcia y Trujillo – Billy the Kidin tavanneen miehen haastattelu vuodelta 1936. Library of Congress.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Australia  Alankomaat 
Taiteenala:  FID 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef 
John Tunstall (noin 1872)
Dick Brewer (noin 1870)
Tom O’Folliard (noin 1875)
Lew Wallace (1893)
John Chisum (noin 1870-luku)
Pat Garrett (noin 1903)
Billy the Kidin kirje kuvernööri Wallacelle 2. maaliskuuta 1881.
Billy lahjoitti Henry Hoytille hevosen 24. lokakuuta 1878. Raha ei vaihtanut omistajaa, mutta Billy kirjoitti kauppakirjan, jotta hevosen omistajasta ei ole epäselvyyttä.
Lincolnin käräjätalo ja vankila (ent. Murphy–Dolanin ”Talo”), josta Billy the Kid pakeni 28. huhtikuuta 1881. Parvekkeelle johtavat molemminpuoliset portaat lisättiin myöhemmin.
Alkuperäinen ferrotyyppi Zoom
Vuonna 2015 julkaistu valokuva, jossa Billyn (vas.) väitetään pelaavan krokettia joukkionsa kanssa New Mexicossa 1878 (osasuurennos).
Billy the Kidin hauta. Fort Sumner, New Mexico.
J. N. Warnerin vuonna 1940 lahjoittama hautakivi. Fort Sumner, New Mexico.
Sirviö

Sirviö on suomenkielinen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Antero Sirviö, arkkitehti
Arto Sirviö (s. 1962), jääkiekkoilija
Esa Sirviö (s. 1969), Kotkan kaupunginjohtaja
Heikki Sirviö (s. 1955), diplomi-insinööri ja yritysjohtaja, teollisuusneuvos
Heili Sirviö (s. 2011), rullalautailija ja olympiaurheilija
Heli Sirviö, näyttelijä
Juha-Matti Sirviö (s. 1984), pesäpalloilija
Jussi Sirviö, ”Focus” (s. 1983), break-tanssija, tanssinopettaja, yrittäjä ja kulttuurituottaja
Kaisu Sirviö (s. 1954), kuvataiteilija ja taidegraafikko
Maarit Aarni-Sirviö (s. 1953), hallitusammattilainen, Rahapajan ent. toimitusjohtaja
Perttu Sirviö (s. 1982), Big Brother -julkkis
Petri Sirviö (s. 1962), kulttuurivaikuttaja
Riikka Sirviö (s. 1974), entinen maastohiihtäjä
Sami Sirviö (s. 1970), ruotsalainen muusikko
Sami Sirviö (s. 1970), pesäpalloilija
Samuli Sirviö (s. 1985), muusikko
Toni Sirviö (s. 1992), keihäänheittäjä
Saija Tarkki (o.s. Sirviö, s. 1982), jääkiekkoilija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Jindřich Staněk

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 27. elokuuta 1996
Syntymäpaikka: Strakonice, Tšekki
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 192 cm
Seura
Seura: Slavia Praha
Maajoukkue
| 2011–2012 | Tšekki U16 | 7 | (0) |
| 2012–2013 | Tšekki U17 | 10 | (0) |
| 2013 | Tšekki U18 | 2 | (0) |
| 2013–2015 | Tšekki U19 | 18 | (0) |
| 2016 | Tšekki U20 | 1 | (0) |
| 2015–2018 | Tšekki U21 | 10 | (0) |
| 2021– | Tšekki | 13 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 17. tammikuuta 2025.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 17. tammikuuta 2025.
Jindřich Staněk (s. 27. elokuuta 1996 Strakonice) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Tšekin liigassa Slavia Prahaa. Hän pelasi Tšekin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran vuonna 2021.
Staněk pelasi kotimaassaan Sparta Prahan junioreissa vuosina 2006–2014 ja siirtyi sitten Englantiin Evertoniin, jonka edustusjoukkueessa hän ei päässyt pelaamaan. Hän palasi Tšekkiin vuonna 2016 ja pelasi Třebíčin, Dynamo České Budějovicen ja Viktoria Plzeňin joukkueissa ennen kuin siirtyi tammikuussa 2024 Slavia Prahaan. Hän voitti Tšekin liigan mestaruuden Viktoria Plzeňin joukkueessa vuonna 2022. Hän on pelannut kauden 2023–2024 loppuun mennessä 120 pääsarjaottelua.
Staněk pelasi Tšekin nuorisomaajoukkueissa alle 16-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän pelasi Tšekin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Belgiaa vastaan. EM-kilpailuissa 2024 hän oli maajoukkueen ykkösmaalivahti ja pelasi kaikki kolme ottelua mutta joutui kolmannessa tulemaan vaihtoon 55. peliminuutilla loukkaantumisen vuoksi. Hän on pelannut vuoden 2024 loppuun mennessä 13 A-maaottelua.