stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hellä Pelkonen
Monipuolinen kansansivistystyö ja luottamustehtävät

Hellä Pelkosella oli runsaasti luottamustehtäviä. Hän kuului Jaakkiman kunnanvaltuustoon ja useisiin lautakuntiin. Hän oli William ja Ester Otsakorven Säätiön valtuuskunnan (hallintoneuvosto) jäsen.
Kansanopistotyönsä ohella hän tuli tunnetuksi laajasta ja monipuolisesta osallistumisestaan vapaaseen kansansivistystyöhön eri järjestöissä. Hän toimi jo nuorena perheensä tukemana Jaakkiman nuorisoseuran kantavana voimana ja Kanneljärven kansanopiston johtaja Juho Hurmalainen ohjasi hänet paikallisen nuorisoseurapiirin työhön. Impilahdella hän toimi Harlun nuorisoseurapiirin puheenjohtajana koko sen toiminta-ajan. Vuonna 1922 Hellä Pelkonen valittiin Etelä-Karjalan Nuorisoseuran johtokuntaan ja sen julkaiseman Nuorisoseura-lehden toimituskuntaan. Sittemmin hän kuului vuonna 1933 perustetun maakunnallisen keskusjärjestön Laatokan-Karjalan Nuorisoseurojen Liiton perustajajäseniin ja toimi sen johtajana ja kutsuttiin sen kunniajäseneksi. Paljolti hänen ansiokseen luettiin nuorisoseuraliikkeen ripeä leviäminen Raja-Karjalassa ja koko Laatokan-Karjalassa. Myös opiskelijat saivat tutustua nuorisoseuraharrastukseen Itä-Karjalan kansanopistossa.
Hän vaikutti myös vuonna 1925 alueen opintokerhojen keskusjärjestöksi perustetun Raja-Karjalan Sivistysliiton johtotehtävissä. ja sen julkaiseman Nuori Karjala -aikakauslehden toimituskunnassa. Opintokerhomuotoinen opetus aloitettiin Itä-Karjalan kansanopistossa jo vuonna 1923. Esimerkiksi kirjallisuuskerho kokoontui Hellä Pelkosen johdolla.
Hän kuului Laatokan-Karjalan marttapiiriliiton johtokuntaan, ja johti vuonna 1935  perustamaansa Impilahden Rannankylän marttakerhoa vuosien ajan. Punkaharjulla hän aloitti marttakerhoa vastaavan äitikerhon varttuneemmalle väelle.
Hellä Pelkonen oli suosittu puhuja ja piti tärkeänä puhujamatkoillaan tutustumista maakunnan oloihin ja ihmisiin. Syksyllä 1941 teki puhujamatkan rohkaisua ja tulevaisuudenuskoa kaipaavien karjalaisten evakkojen keskuuteen. Viimeiseksi jääneen puheensa hän piti Itä-Karjalan kansanopiston, Raja-Karjalan sivistysliiton ja Laatokan-Karjalan nuorisoseurojen liiton järjestämässä suuressa kotiinpaluujuhlassa kesäkuussa 1942 Impilahden Viipulanniemessä, kun opiston jälleenrakennus vielä oli käynnissä.
Hellä Pelkonen oli myös taitavaksi tunnustettu ja innokas harrastajanäyttelijä ja -ohjaaja. Hän esiintyi näyttämöllä muun muassa Minna Canthin Anna-Liisan, Aleksis Kiven Kullervon äidin ja Gustaf von Numersin Elinan surman Suomelan Elinan rooleissa.
Hellä Pelkosta arvosteltiin kantaaottamattomuudesta, koska hän luonteenomaisesti karttoi erimielisyyttä ja vastakkainasetteluja. Toisaalta hänet nähtiin eri tahoja yhdistävänä, luottamusta rakentavana rauhantekijänä.
Jatkosodan aikana keväällä 1943 Hellä Pelkosen toimiessa Punkaharjulla Itä-Karjalan opiston johtajana Kaarlo Kuusamon sijaisena hän joutui sairaalaan vakavan sairauden vuoksi ja kuoli Helsingissä Mehiläisen sairaalassa 13. marraskuuta 1943.
Yö (täsmennyssivu)

Yö voi viitata esimerkiksi seuraaviin asioihin:
yö, vuorokaudenaika
Yö ry, suomalainen taiteilijayhdistys
Yö, suomalainen rock-yhtye
Yö, Michelangelo Antonionin elokuva vuodelta 1961
Yö, Edwin Lydénin öljyvärimaalaus vuodelta 1923.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Yö”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Merivirta

Pintamerivirtojen kartta vuodelta 1943.
Merivirta on valtameressä tapahtuva virtaus, jossa pintavesi liikkuu eteenpäin tai pintavesi liikkuu pystyvirtauksena painuen alaspäin. Monet merivirrat ovat suuria, satoja jollei jopa tuhat kilometriä leveitä ja melko pysyviä. Merivirrat jaetaan lämpimiin ja kylmiin merivirtoihin niiden kuljettaman veden ja vastaavalla leveyspiirillä vallitsevan meriveden lämpötilan mukaan.
Merivirrat syntyvät veteen vaikuttavien voimien vaikutuksesta. Tällaisia voimia ovat Maan pyöriminen, tuuli, lämpötila- ja suolaisuuserot sekä vuorovesivoima. Lämpö- ja suolaisuuserot aiheuttavat erityisesti pystyvirtauksia. Myös merenpohjan muodot, rannikko ja toiset merivirrat vaikuttavat merivirtojen suuntiin ja voimakkuuksiin. Merivirrat kaartuvat pohjoisella pallonpuoliskolla myötäpäivään eli oikealle ja eteläisellä vastapäivään eli vasemmalle lähinnä Coriolis-ilmiön vaikutuksesta. Merivirrat siirtyvät hieman tuulten vuodenaikaissiirtymän mukaisesti, mikä taas johtuu lähinnä Auringon zeniittiaseman muutoksesta.
Maapallon lämpötilaerojen tasaantuminen on ilmakehän ja sen tuulten lisäksi myös merivirtojen ansiota. Päiväntasaajan seudulle keskittynyt auringonpaiste lämmittää paikalliset vesimassat, jotka siirtyvät merivirtojen välityksellä kohti kylmiä napa-alueita. Lämpösäteilyn ylijäämäalueilta lämpöenergia siis siirtyy merivirtojen välityksellä säteilyn alijäämäalueille meriveteen absorboituneena. Vesi varastoi lämpöä paljon ilmaa pidempään, joten määränpäässä tuulet saavat merivirrasta lämpöä tai vastaavasti viileyttä riippuen siitä, onko kyseessä lämmin vai kylmä merivirta. Merivirrat aiheuttavat mantereisiin ja saariin törmätessään kyseisille alueille sateita tai kuivuutta. Lisäksi merivirtojen kumpuamisalueet ovat hyviä kalastusalueita, koska merivirrat kumpuavat mannerjalustaan tai toisiinsa törmätessään ravintoa merenpohjasta pintavesiin.
Meren virtauksiin vaikuttavia tekijöitä

Pääasialliset meren virtauksien säätelijät
Tuulet 100 m:n syvyyteen asti
Pasaatituulet
Länsituulet
Meren lämpötilaerot
Meren tiheyserot
Suolaisuus
Haihdunta
Sadanta
Makean veden virtaaminen meriin
Joet
Jäävuorien sulaminen
Sekä myös
maapallon pyörimisen aiheuttama Coriolis-ilmiö
painovoima
kitka (varsinkin syvävirtauksiin)
merenpohjan muodot (varsinkin syvävirtauksiin)
Meren virtaukset

Merivirrat jaetaan lämpimiin ja kylmiin merivirtoihin niiden kuljettaman veden ja vastaavalla leveyspiirillä vallitsevan meriveden lämpötilan mukaan. Todellisuudessa merivirtojen lämpötilaerot ovat vain muutamia asteita.
Meren virtaukset > Lämpimät merivirrat

Lämmin merivirta on merivirta, jonka lämpötila on korkeampi kuin ympärillä olevan veden. Lämpimät merivirrat tuovat päiväntasaajalta lämmintä merivettä kohti napoja. Tunnetuin lienee Karibianmereltä alkava Pohjois-Atlantin Golfvirta. Sen lisäksi esimerkiksi Kuroshio eli Japaninvirta on lämmin merivirta. Lämpimien merivirtojen alueilla haihtuminen on voimakasta, ja sen vuoksi lämpimät merivirrat usein lisäävät sademääriä.
Meren virtaukset > Kylmät merivirrat

Kylmä merivirta taas kuljettaa ympäristöään viileämpää vettä. Se aiheuttaa kuivuutta, koska kosteus tiivistyy jo merellä ja sataa alas. Useat Välimeren ilmaston alueet ja aavikot ovat kylmien merivirtojen vaikutusalueilla. Kylmät merivirrat saavat alkunsa napojen läheltä ja voivat kulkea osittain lämpimien merivirtojen alitse.lähde?
Tunnetuimpia kylmiä merivirtoja ovat esimerkiksi Kanarianvirta Kanariansaarten lähellä ja Labradorinvirta Grönlannin lähellä sekä Ojasivo ja Humboldtinvirta eli Perunvirta Tyynellämerellä. Etelämannerta kiertää lännestä itään kylmä virtaus, Länsituulten virta, joka yhdistää eri valtameret toisiinsa.
Meren virtaukset > Syvänmeren virtaukset

Syvällä meressä on omat virtauksensa, joiden suunta on usein toinen kuin pintavirtojen. Lisäksi on olemassa virtauksia, jotka kulkevat pintavirtausten alla, muun muassa Cromwellin virta. Niihin vaikuttavat lämpötilan ja suolaisuuden aiheuttamat veden tiheyserot. Napaseuduilla merivesi on tavallista suolaisempaa, koska vesi sitoutuu jäätiköihin. Tavallista suolaisempi vesi on myös tavallista tiheämpää, ja napaseuduilla vesi on jo kylmyydenkin vuoksi tiheimmillään. Tällainen vesi painuu alas ja aiheuttaa pystyvirtauksen. Samoin tapahtuu trooppisilla alueilla, joissa vettä haihtuu voimakkaasti. Haihtuminen nostaa veden suolapitoisuutta, ja vesi painuu samalla tavoin alas.
Pysty- ja pintavirtaukset liittyvät yhteen saumattomaksi kokonaisuudeksi, termohaliinikierroksi. Ilman sitä meret päiväntasaajan seudulla, missä vettä haihtuu enemmän kuin sataa, muuttuisivat ajan mukana yhä suolaisemmiksi, kun taas jokien lähellä suolapitoisuus vain laskisi laskemistaan. Länsi-Eurooppaa talvella lämmittävä Golfvirta on termohaliinikierron osa.
Merivirtojen vaikutukset

Merivirrat tasaavat maapallon lämpötiloja päiväntasaajan ja pohjoisten leveysasteiden välillä. Merivirrat ovat merkittäviä Maan lämpötasapainon kannalta, sillä ilman niiden ja tuulten tasaavaa vaikutusta esimerkiksi Suomessa olisi nykyistä noin 10 °C kylmempää ja vastaavasti päiväntasaajalla nykyistä kuumempaa.
Voimakas kylmä merivirta viilentää maapalloa, lämmin lämmittää. Jos kylmä merivirta kiertää esteettä maapallon navan ympäri, maapallo kylmenee. Jos lämmin merivirta kiertää päiväntasaajaa, maapallo lämpenee.lähde?
Merivirtojen voima ja suunta muuttuvat ilmastonmuutosten mukana. Tunnettu ilmastoon vaikuttava merivirtojen suunnan jaksoittainen muutos on El Niño -ilmiö. Se syntyy, kun päiväntasaajan vastavirta on voimakas ja tavanomaista lämpimämpi Etelä-Amerikan rannikolla. Sillä on huomattavia ilmastollisia vaikutuksia Etelä-Amerikassa, Aasiassa ja Australiassa. Se lisää kuivuutta Aasiassa ja Australiassa ja se lisää sateisuutta Pohjois-Amerikassa.
Merkittävimpiä merivirtoja > Atlantin valtameri

Päiväntasaajanvirta (lämmin, pohjoisella sekä eteläisellä pallonpuoliskolla)
Golfvirta (lämmin, pohjoisella pallonpuoliskolla)
Labradorinvirta (kylmä, pohjoisella pallonpuoliskolla)
Itä-Grönlannin virta (kylmä, pohjoisella pallonpuoliskolla)
Kanarianvirta (kylmä, pohjoisella pallonpuoliskolla)
Brasilianvirta (lämmin, eteläisellä pallonpuoliskolla)
Benguelanvirta (kylmä, eteläisellä pallonpuoliskolla)
Länsituulten virta (kylmä, eteläisellä pallonpuoliskolla)
Merkittävimpiä merivirtoja > Intian valtameri

Päiväntasaajanvirta (lämmin, pohjoisella sekä eteläisellä pallonpuoliskolla)
Länsi-Australian virta (kylmä, eteläisellä pallonpuoliskolla)
Länsituulten virta (kylmä, eteläisellä pallonpuoliskolla)
Merkittävimpiä merivirtoja > Tyynimeri

Kuroshio eli Japaninvirta (lämmin, pohjoisella pallonpuoliskolla)
Oyashio eli Kuriilienvirta (kylmä, pohjoisella pallonpuoliskolla)
Alaskanvirta (lämmin, pohjoisella pallonpuoliskolla)
Kalifornianvirta (kylmä, pohjoisella pallonpuoliskolla)
Päiväntasaajanvirta (pohjoisella sekä eteläisellä)
Itä-Australian virta (lämmin, eteläisellä pallonpuoliskolla)
Perunvirta (kylmä, eteläisellä pallonpuoliskolla)
Länsituulten virta (kylmä, eteläisellä pallonpuoliskolla)
Aiheesta muualla

The Canadian Encyclopedia: Ocean Current (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Merivirrat kartalla (englanniksi)
Valtteri Lehtinen

| Valtteri Lehtinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Valtteri Johannes Nikolai Lehtinen
Syntynyt: 31. heinäkuuta 1996 (ikä 28)
Ammatti:  näyttelijä, laulaja, juontaja
Näyttelijä
Aktiivisena:  2010–
Merkittävät roolit:  Jani Hellemaa (Uusi päivä) Leevi Koskinen (Syke)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Valtteri Johannes Nikolai Lehtinen (s. 31. heinäkuuta 1996) on suomalainen näyttelijä, laulaja ja juontaja. Hänet tunnetaan muun muassa roolistaan Quuppana eli Juha Seittosena elokuvassa Levoton Tuhkimo, Jani Hellemaan roolista draamasarjassa Uusi päivä ja Leevi Koskisen roolista sarjassa Syke sekä useista teatterirooleista mm. Turun ja Tampereen kesätettereissa.
Lehtinen on myös juontanut sekä tv-sarjoja että radiota Ylen eri kanavissa.
Lehtinen on valmistunut ylioppilaaksi Tampereen yhteiskoulun lukiosta keväällä 2016.
Ura

Lehtinen aloitti Ylen Uusi päivä -draamasarjassa Jani Hellemaan roolissa sarjan alussa vuonna 2010. Hän näytteli sarjassa vuoteen 2017 asti, jolloin hänen hahmonsa kirjoitettiin ulos sarjasta. Hän kuitenkin palasi rooliin vielä sarjan viimeisessä osassa loppuvuodesta 2018. Hän näytteli samaa roolia myös Uuden päivän spin-off-sarjassa Vihreät Valot – Väärät bileet. Hän on ollut vuodenvaihteessa 2014 ja 2015 yhtenä juontajana Yleisradion Vuosi vaihtuu -lähetyksissä.
Teatterin lavalla hän on näytellyt muun muassa Kirjurinluodon kesäteatterissa Linjat kuumina -näytelmässä (2013), Laajavuoren kesäteatterin Peppi Pitkätossussa (2012) sekä pääroolin Taaborin kesäteatterin Peter Panissa vuonna 2014. Lehtinen on näytellyt myös Tampereen Työväen Teatterin Seitsemässä veljeksessä vuosina 2007–2008 sekä Tampereen Teatterin Sugar – Piukat paikat -näytelmässä vuosina 2015–2016.
Vuonna 2014 Lehtinen aloitti juontajana YleX-radiokanavalla. Vuoteen 2015 hän oli mukana ohjelmassa Jani Hellemaa & Aapo Rönkkö, jossa hän esitti Uuden Päivän hahmoaan. Vuoden 2016 alusta hän on juontanut omalla nimellään Bäkkäri-ohjelmaa ensin yhdessä Kalle Ruusukallion kanssa, myöhemmin yhdessä kollegansa Thelma Sibergin kanssa. Bäkkäri-ohjelma päättyi kanavalla loppuvuodesta 2018. Kesällä 2015 Lehtisellä oli kanavalla myös oma ohjelma YleX kesätoiveet.
Syksystä 2017 alkaen hän on juontanut Galaxi Play ja Meidän luokka -lastenohjelmia.
Teatterirooleja

Seitsemässä veljeksessä (Tampereen Työväen Teatteri, 2007–2008)
Peppi Pitkätossu (Laajavuoren kesäteatteri, 2012)
Linjat kuumina (Kirjurinluodon kesäteatteri, 2013)
Peter Pan (päärooli, Taaborin kesäteatteri, 2014)
Sugar – Piukat paikat (Tampereen Teatteri, 2015–2016)
Vaahteramäen Eemeli, (päärooli, Turun Kesäteatteri, 2016)
Vesta-Linnea ja aavelapsen arvoitus (Tampereen Työväen Teatteri, 2016)
Kissa kuumalla katolla (Tampereen Työväen Teatteri, 2016)
Risto Räppääjä ja Nuudelipää (Kirjurinluodon Kesäteatterissa, 2017)
Heinähattu, Vilttitossu ja Rubensin veljekset (Taaborin kesäteatteri, 2017)
Daniel Ross

| Daniel Ross |
| --- | --- |
Tiedosto:Daniel Ross.jpg
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. elokuuta 1980 (ikä 44)  Washington D.C.
Näyttelijä
Aktiivisena:  2003–
Merkittävät roolit:  Starscream (Transformers: The Game)
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Daniel Ross (19. elokuuta 1980 Washington) on yhdysvaltalainen näyttelijä, ääninäyttelijä ja tuottaja. Hän on kolmas henkilö joka on toiminut Aku Ankan virallisena ääninäyttelijänä.
Ross on toiminut myös mm. Transformers: The Game -videopelin Starscreamin äänenä.
Näyttelijänä hän on ollut rooleissa elokuvissa ja televisiosarjoissa, kuten Langalla, Rouva presidentti ja The Sentinel – Salaliitto.
Rosvall

Rosvall tai Roswall on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Esa Rosvall (s. 1945), suomalainen jazzrumpali ja sirkustaiteilija
Jessika Roswall (s. 1972), ruotsalainen poliitikko ja ministeri
Kaisa-Maija Rosvall (s. 1992), suomalainen pesäpalloilija
Kaj Rosvall (1942–2023), suomalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja
Matti Rosvall (1941–2024), kääntäjä, televisiokäsikirjoittaja ja -toimittaja
Viljo Rosvall (1898–1929), kanadansuomalainen ammattiyhdistyaktiivi ja henkirikoksen uhri
Yrjö Rosvall, myöhemmin Yrjö Rosola (1904–1989), suomalainen kuvanveistäjä ja lasitaiteilija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Bergqvist

Bergqvist tai Bergkvist on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Axel Bergkvist (s. 2000), ruotsalainen jääkiekkoilija
Barbro Bergqvist (s. 1939), suomalainen pianisti ja musiikkipedagogi
Emil Bergkvist (s. 1994), ruotsalainen ralliautoilija
Erik Bergkvist (1965–2024), ruotsalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko ja europarlamentaarikko
J. T. Bergqvist (s. 1957), suomalainen talouselämän vaikuttaja ja Nokia Oyj:n ent. johtaja
Jonas Bergqvist (s. 1962), ruotsalainen jääkiekkoilija
Kajsa Bergqvist (s. 1976), ruotsalainen korkeushyppääjä
Kari Bergqvist (s. 1957), suomalainen jalkapalloilija
Kjell Bergqvist (s. 1953), ruotsalainen näyttelijä
Magnus Bergkvist, Embee (s. 1977), ruotsalainen hip hop -DJ ja tuottaja
Maria Bergkvist (s. 1977), ruotsalainen jalkapalloilija ja valmentaja
Olof Bergqvist (1862–1940), ruotsalainen luterilainen piispa ja valtiopäiväedustaja
Sandra Bergqvist (s. 1980), suomalainen yrittäjä, RKP:n kansanedustaja ja ministeri
Sven Bergqvist (1914–1996), ruotsalainen jääkiekkoilija, jalkapalloilija, jääpalloilija ja käsipalloilija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Puolan ansioristi

Ansioristi ja sen mukana tuleva todistus
Puolan ansioristi (puol. Krzyż Zasługi) on puolalainen kunnianosoitus, joka perustettiin ensimmäisen kerran vuonna 1923 ja uudelleen vuonna 1992. Ansioristiä myönnetään tunnustuksena poikkeuksellisesta palveluksesta niin sotilaille kuin siviileillekin. Saajan ei tarvitse olla Puolan kansalainen. Aloitteen kunniamerkin jakamisesta voi tehdä joko pääministeri, ministeri, voivodi tai valtion viraston johtaja. Päätöksen ansioristin jakamisesta tekee Puolan presidentti.
Ansioristiä jaetaan kolmessa luokassa:
kultainen
hopeinen
pronssinen
Hypergamia

Hypergamia on käsite biologiassa ja yhteiskuntatieteissä. Yhteiskuntatieteissä hypergamia tarkoittaa "ylöspäin naimista", toisin sanoen omaa asemaansa korkeamman puolison löytämistä.
Naiset ovat miehiä valikoivampia kumppaninsa valinnassa (Feingold, 1992; Hatfield & Sprecher, 1995; Hill & Hurtado, 1996; Kenrick et al., 1990).
Biologiassa ja evoluutiopsykologiassa hypergamia tarkoittaa lisääntymiskäyttäytymistä (seksuaalikäyttäytymistä), jossa naiset (yleensä) tai miehet (joskus) etsivät kumppaneita, jotka ovat objektiivisesti katsoen parempikuntoisia kuin he itse. Naaraiden hypergaminen käyttäytyminen johtuu yksinkertaisesti siitä, että anisogamiasta johtuen naaraiden kyky tuottaa jälkeläisiä on paljon rajoitetumpi kuin urosten, joten paras strategia geenien siirtämiseksi eteenpäin on valita mahdollisimman laadukas kumppani.
Gilles Saint-Paul (2008) väitti matemaattisten mallien perusteella, että naisten hypergamia ihmisrodussa johtuu siitä, että naisilla on enemmän menetettävää yksiavioisesta seksuaalisesta käyttäytymisestä (kun otetaan huomioon heidän alhaisempi lisääntymisnopeutensa ja rajalliset hedelmällisyyskaudet), minkä avioliitto voi kompensoida. Avioliitto heikentää naisen jälkeläisten geneettistä kokonaislaatua sikäli kuin se sulkee pois mahdollisuuden hedelmöitymiseen miehen kanssa, joka on vielä laadukkaampi kuin naisen kumppani, vaikka se ei lisäisikään kyseisen vanhemman panosta lapsen kasvatukseen. Tämä vaje voidaan kuitenkin korvata geneettisesti alempiarvoisen aviomiehen vanhempien panoksella lasten kasvatuksessa.
Yhtenä hypergamian muotona on pidetty pariutumista  vanhemman kumppanin kanssa. Suomessa miesten ensimmäisen avioliiton keskimääräinen solmimisikä on hieman naisia suurempi (n. 2,1 vuotta).
Lepidodendrales

| Lepidodendrales |
| --- | --- |
 Lepidodendron
 Devonikausi - Permikausi  Myöhäisdevonikausi–Cisural  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset, Eucarya
Kunta::  Kasvit, Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Liekomaiset Lycopodiophytina
Luokka::  Isoëtopsida
Lahko::  †Lepidodendrales  Tidwell et al.
Alaryhmät
 †Bothrodendron  †Jurinodendron  †Lepidodendropsis  †Diaphorodendraceae †Diaphorodendron  †Synchysidendron  †Lepidodendraceae †Lepidodendron  †Lepidophloios  †Hizemodendron  †Sigillariaceae †Sinettipuut Sigillaria 
Katso myös
   Lepidodendrales Wikispeciesissä   Lepidodendrales Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lepidodendrales on sukupuuttoon kuollut luokkaan Isoëtopsida kuuluva liekomaisten lahko. Sen jäsenet elivät devoni-, kivihiili- ja permikausien aikana. Kivihiilikaudella niiden levinneisyys oli maailmanlaajuinen. Lahkoon kuului kookkaita puumaisia kasveja, joista osa kasvoi yli 40 metrin korkuisiksi ja kahden metrin levyisiksi.
Niiden jäänteistä muodostuu suuri osaa Maapallon kivihiilivaroista. Kivihiilikauden aikaisista kerrostumista löytyvät "Stigmaria"-juurifossiilit ovat näiden kasvien juuria. Suuri osa lahkon lajeista kuoli sukupuuttoon kivihiilikauden lopulla, jolloin puusaniaiset eli Pteridospermatophytan puut laajalti korvasivat ne. Kuitenkin osa Lepidodendralesin edustajista selvisi keskiselle permikaudelle asti nykyisen Kiinan alueella. Lepidodendrales-lahkon lähimmät nykyään elävät sukulaiset ovat lahnanruohokasveja. Lepidodendrales on parhaiten tunnettu esihistoriallisten liekomaisten kasvien ryhmä, sillä niiden fossiileita on kerätty paljon ja niistä on säilynyt esimerkiksi eri kasvuvaiheissa olleita yksilöitä.
Petri Koivisto

| Petri Koivisto |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. marraskuuta 1986 Kiiminki, Suomi
Kuollut: 26. tammikuuta 2024 (37 vuotta)
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Pete, Koikka
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  177 cm
Paino:  81 kg
Pelinumero:  31
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2005–2012
Seurat:  Hokki (Mestis)   TuTo (Mestis)   Kärpät (SM-liiga) Espoon Blues (SM-Liiga)
Petri Koivisto (15. marraskuuta 1986 Kiiminki – 26. tammikuuta 2024) oli suomalainen jääkiekkomaalivahti. Koivisto edusti viimeiseksi jääneellä kaudellaan 2011–2012 Espoon Bluesia, mutta joutui jättämään kauden kesken henkilökohtaisista syistä.
Ura

Koiviston kasvattajaseura oli Kiimingin Kiekko-Pojat, josta hän siirtyi C-juniori-ikäisenä Oulun Kärppiin. Jo A-juniori-ikäisenä hän oli Kärppien varamaalivahtina SM-liigassa kausina 2003–2004 sekä 2005–2006. Hän oli SM-liigan pudotuspeleissä Kärppien kokoonpanossa kaudella 2005–2006, jolloin Kärpät voitti pronssia. Suomen jääkiekkoliiton kilpailusääntöjen mukaisesti yksikin kokoonpanopöytäkirjaan merkitty pudotuspeliottelu riittää antamaan pelaajalle SM-mitalin, joten Koivisto on Suomen jääkiekkoliiton käytännön mukaisesti SM-liigajoukkueen pronssimitalisti.
Ura > Mestis-vuodet 2006–2008

Koivisto pelasi urallaan myös Mestistä Kajaanin Hokissa ja TuTossa. Koivisto voitti Hokissa Mestiksen mestaruuden kaudella 2006–2007, mutta hän oli joukkueen kakkosmaalivahtina Joni Myllykosken varjossa. Toisella Mestis-kaudella TuTossa Koivisto torjui joukkueelleen mestaruuden, joka hänen hänen uransa toinen Mestiksen mestaruus.
TuTossa Koivisto otti kiistattoman ykkösmaalivahdin paikan. 4. joulukuuta Koivisto valittiin Mestiksen marraskuun pelaajaksi. Tähän mennessä Koivisto oli pelannut joukkueensa jokaisen siihen mennessä pelatun ottelun kokonaan ja torjunut 23 ottelussa neljä nollapeliä torjuntaprosentilla 92,96 %. Marraskuun torjuntaprosentti oli peräti 94,4 prosenttia. Valintahetkellä TuTo oli Mestiksen sarjakärjessä, toiseksi vähiten maaleja päästäneenä.
Runkosarjassa kaudella 2007–2008 Koivisto pelasi yhtä peliä lukuun ottamatta jokaisen TuTon ottelun. Hän voitti Mestiksen maalivahtipörssin ollen koko Mestiksen vähiten maaleja päästänyt (1,97), parhaimmalla torjuntaprosentilla torjunut (93,09 %) ja eniten nollapelejä (8) pelannut maalivahti. Hänet valittiin myös Mestiksen helmikuun pelaajaksi 2008. Hän pelasi runkosarjan aikana ennätykselliset kahdeksan nollapeliä, joista kolme helmikuussa. Koiviston kauden saavutukset noteerattiin valtakunnallisesti muun muassa iltapäivälehdissä. Hän on myös Suomen jääkiekkoliiton palkituin Mestis-jääkiekkoilija kaudella 2007–2008 ja oman joukkueensa palkituin pelaaja. Koivisto valittiin myös jääkiekkojulkaisu Jatkoajan All Stars -maalivahdiksi.
Kauden 2007–2008 lopuksi Koivisto voitti toisena peräkkäisenä vuonna Mestiksen mestaruuden, kun TuTo oli loppuottelusarjassa Hokkia parempi voitoin 3–1. Koivisto pelasi kaikki TuTon pudotuspelit ja hänellä oli täysiä otteluita pelanneista maalivahdeista pudotuspelien paras torjuntaprosentti (94,97 %).
Ura > SM-liigaan Kärppien kautta

Koivisto solmi kaudeksi 2008–2009 vuoden jatkosopimuksen TuTon kanssa. Hän halusi aluksi jatkaa TuTossa. Koivisto kommentoi asiaa maaliskuussa 2008 seuraavasti:
»Jos saan ensi kaudella kokemusta yhtä paljon kuin nyt, olen varmasti ensi vuonna valmiimpi kilpailemaan liigassa peliajasta. Vuoden kuluttua TuTo voi sitä paitsi nousta koko joukkueena SM-liigaan.»
Toukokuussa 2008 Koivisto kuitenkin purki sopimuksensa yhteisymmärryksessä seuransa kanssa ja palasi Oulun Kärppiin, jossa voitti SM-hopeaa keväällä 2009. Kolmen Kärpät-kauden jälkeen Koivisto teki kaksivuotisen sopimuksen Bluesin kanssa.
Ura > Joukkueet

Kärpät (2008–2011)
Blues (2011–2012)