stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jari-Pekka Laitio-Ramone

| Jari-Pekka Laitio-Ramone> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. toukokuuta 1978 Karijoki
Ammatti:  toimittaja-kirjailija
Muut tiedot
Merkittävät teokset: Heaven Needed A Lead Singer: Fans Remember Joey Ramone, Rock In Peace: Dee Dee And Joey Ramone ja Ramones: Soundtrack Of Our Lives.
Aiheesta muualla
Kotisivu
Ramonesin basisti CJ Ramone, kauhajokelainen Jari-Pekka Laitio-Ramone ja Ramonesin alkuperäinen rumpali Tommy Ramone Johnny Ramone -tribuuttitapahtumassa Los Angelesissa 2009.
Jari-Pekka Laitio-Ramone (s. 19. toukokuuta 1978 Karijoki) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija. Kauhajoella asuva Laitio-Ramone on kirjoittanut kolme Ramonesiin liittyvää englanninkielistä kirjaa, joista Heaven Needed A Lead Singer: Fans Remember Joey Ramone -kirja julkaistiin vuonna 2002, Rock In Peace: Dee Dee And Joey Ramone vuonna 2004 ja Ramones: Soundtrack Of Our Lives vuonna 2009.
Vuonna 1974 perustettu ja vuonna 1996 uransa lopettanut Ramones tunnetaan punkin perustajayhtyeenä. Laitio-Ramone on haastatellut kirjoihinsa Ramones-jäsenten ja yhtyeen lähipiirin lisäksi lähes kahtasataa artistia tai muuten kuuluisaa henkilöä. Heistä osa on kirjoittanut tekstin hänelle. Kirjoista voi lukea Ramones-jäsenten ja heidän lähipiirinsä lisäksi esimerkiksi MC5:n, Misfitsin,  Guns N’ Rosesin, Motörheadin, The Dictatorsin, Sex Pistolsin, The Hellacoptersin, Backyard Babiesin, U2:n, Turbonegron, Die Toten Hosenin, Volbeatin, Hanoi Rocksin, The 69 Eyesin, Children of Bodomin, Eppu Normaalin, Ne Luumäkien, Popedan, Apulannan ja Klamydian jäsenten ajatuksia sekä lisäksi muun muassa Bebe Buellin, Pelle Miljoonan, Ismo Alangon, Leena Lehtolaisen ja Arto Nybergin mietteitä.
Laitio-Ramone on ylläpitänyt vuodesta 1995 lähtien maailman suurimpia Ramones-kotisivuja. Vasta joulukuussa 1999 perustettiin Ramonesin ensimmäinen virallinen maailmanlaajuinen faniklubi. Laitio-Ramone sai faniklubin ensimmäisen jäsennumeron, joka annettiin Ramonesin lähipiirin ja jäsenistön ulkopuolelle. Samoihin aikoihin hän sai Ramones-jäseniltä virallisen luvan alkaa käyttää sukunimeä Laitio-Ramone.Hän on ollut mukana Ramones-jäsenten kiertueilla Australiassa, Espanjassa, Italiassa, Kanadassa, Latviassa, Meksikossa, Norjassa, Ruotsissa, Suomessa, Tanskassa ja Yhdysvalloissa. Hän on nähnyt vuoteen 2019 mennessä noin 70 keikkaa, jolla on esiintynyt ainakin yksi Ramones-jäsen.
Kauhajoella asuva mies on laulanut esimerkiksi Dee Dee Ramonen ja Marky Ramonen keikoilla. Hänestä ovat omiin kirjoihinsa kirjoittaneet esimerkiksi Dee Dee Ramone ja Henry Rollins.
Levyjulkaisuja

Jari-Pekka Laitio-Ramone on myös ollut mukana muutamissa nauhoituksissa, kuten Richie Ramonen ja The Gobshitesin kanssa studiossa.  Yhdessä Apulannan Sipe Santapukin, Ne Luumäkien Heko Luumäen, Luonteri Surfin Martti Ripaojan ja Rehtorien Kuraattori Kurjen kanssa hän nauhoitti helmikuussa 2002 Ramones-kappaleet Slug ja I Wanna Be Well. Snails Of Finland & Jari-Pekka Laitio-Ramone -kokoonpanon Slug on julkaistu kahdella Ramones-tribuuttilevyllä: saksalaisella All Good Cretins Go To Heaven - A Tribute To The Ramonesilla  (2005) ja argentiinalaisella Todos Somos Ramonesilla  (2005).
Laitio-Ramone on kuvannut muutamien albumien ja singlejen kansia, kuten Dee Dee Ramonen Born To Lose -singlen. Klamydian Klamydia Rockperry Live 2003 -DVD:n kannen pääkuva on hänen ottamansa. Johnny Thunders And The Heartbreakersin Walter Luren Live In Berlin -levyn kansivihon kuvista suurin osa on Laitio-Ramonen ottamia.
Toimittaja-kirjailija

Vuonna 1995 alkaneen toimittajauransa aikana Laitio-Ramone on kirjoittanut artikkeleita esimerkiksi Helsingin Sanomiin, Kauppalehteen, Turun Sanomiin, Kymen Sanomiin, Ilkkaan, Pohjalaiseen ja Kauhajoki-lehteen, joka on hänen päätyönantajansa (2019).
Laitio-Ramone on tehnyt kolme Ramonesiin liittyvää kirjaa. Lisäksi hän on osallistunut muutamien muiden Ramones-kirjojen tekemiseen ja hän on esimerkiksi yksi kolmesta Kauhajoen Karhun Satavuotias Kauhajoen Karhu on voimissaan -satavuotishistoriikin tekijästä.
Aiheesta muualla

http://www.ramonesheaven.com
Jevgeni Novikov (jalkapalloilija)

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Jevgeni Novikov
Syntymäaika: 28. kesäkuuta 1980
Syntymäpaikka: Narva, Viro
Kansalaisuus:  Viro
Pelipaikka: puolustaja, keskikenttäpelaaja
Pituus: 182
Maajoukkue
|  |  Viro |  |
Jevgeni Novikov (s. 28. kesäkuuta 1980 Narva) on virolainen entinen jalkapalloilija. Hän toimi puolustajana sekä keskikenttäpelaajana.
Ura

Novikovin ensimmäinen seura ammattilaisuralla oli JK Narva Trans. Vuonna 2001 Novikov siirtyi FC Flora Tallinnan riveihin. Hän on pelannut myös Venäjällä ja FF Jaron joukkueessa Suomessa.
Ihmisoikeudet Yhdysvalloissa

Ihmisoikeudet Yhdysvalloissa ovat kansainvälisten sopimusten ja Yhdysvaltojen perustuslain määrittelemät jokaiselle ihmiskunnan jäsenelle yhtäläisesti kuuluvat vapaudet ja oikeudet, jotka pohjautuvat käsitykseen ihmisarvon yleismaailmallisesta yhtäläisyydestä ja loukkaamattomuudesta.
Henkilökohtaiset vapausoikeudet

Vapausoikeudet turvaavat yksilön vapautta julkisen vallan puuttumisilta. Tällaisia oikeuksia ovat muun muassa oikeus elämään, henkilökohtaiseen vapauteen ja koskemattomuuteen samoin kuin liikkumisvapaus, yksityiselämän suoja ja yhdistysvapaus sekä omaisuuden suoja.
Ulkoministeriö voi kieltää passin saamisen henkilöiltä, jotka ovat ehdonalaisessa vankeudessa tietyistä rikoksista, kuten huumeiden salakuljetuksesta tai seksiturismista, tai osallisina lasten huoltajuuskiistoissa.
Matkustaminen Kuubaan on ollut vuosikymmenten ajan laitonta osana kauppasaartoa. Vuondesta 2014 matkustusrajoituksia on lievennetty asteittain, ja vuonna 2016 matkustusluvan saattoi saada 12 erikoistapauksessa, ei kuitenkaan pelkkää turismimatkaa varten.
Henkilökohtaiset vapausoikeudet > Kuolemanrangaistus

Kuolemanrangaistus on vuonna 2024 käytössä 27 Yhdysvaltojen osavaltiossa.
Henkilökohtaiset vapausoikeudet > Vankilaolot

Vankien määrä ja osuus Yhdysvalloissa kuuluu maailman suurimpiin, yli 700 vankia sataatuhatta asukasta kohti (Valko-Venäjällä 314, Suomessa 55). Erityisesti on arvosteltu eristyksiin tuomittujen vankien suurta määrää. Sitä on vaikea arvioida, koska eri osavaltioissa käytännöt ja nimitykset poikkeavat toisistaan, mutta karkean arvion mukaan eristettyinä on  joka hetki 80 00–100 000 vankia. Amnestyn mukaan näin laajamittaista ja pitkäaikaista vankien eristämistä ei juuri tapahdu muualla maailmassa.
Poliittiset oikeudet ja vapaudet

Poliittisia oikeuksia ovat muun muassa äänioikeus, sananvapaus, kokoontumisvapaus sekä yhdistysvapaus.
Yhdysvaltain perustuslain ensimmäinen lisäys määrittelee sananvapauden olevan valtiovallan suojeluksessa. Se määrittelee sananvapauden oikeudeksi esittää informaatiota, ideoita ja mielipiteitä vapaasti ilman virkavallan sisällöllisiä rajoitteita.
Yhdysvaltalaisen Freedom House-järjestön mukaan lehdistö ei kohtaa viranomaisten sensuuria, ja itsesensuuri on harvinaista. Vuoden 2001 terroristi-iskuista alkaen lehdistön on kuitenkin ollut vaikeaa saada tietoa terrorismin vastaisesta toiminnasta. Pariisissa päämajaansa pitävän Toimittajat ilman rajoja -järjestön julkaiseman lehdistön vapautta mittaavan indeksin mukaan Yhdysvallat oli vuonna 2016 sijalla 41. maailman 180 valtion joukossa.
Tasa-arvo-oikeudet

Tasa-arvo-oikeuksiin kuuluvat muun muassa rodullinen, sukupuolellinen ja uskonnollinen yhdenvertaisuus.
Rodullinen yhdenvertaisuus on ollut tärkeä kysymys Yhdysvalloissa valtion perustamisen ajoista alkaen. YK:n vuonna 1965 hyväksymää Kaikkinaisen rotusyrjinnän poistamista koskevaa kansainvälistä yleissopimusta valvova YK:n rotusyrjintäkomitea (CERD) arvioi vuonna 2014, ettei Yhdysvallat toteuta sopimuksen velvoitteita. Tämä on yksi vain kolmesta yleissopimuksesta, jotka Yhdysvallat on ratifioinut.
Taloudelliset, sosiaaliset ja sivistykselliset oikeudet

Perusoikeuksiin kuuluvat myös taloudelliset, sosiaaliset ja sivistykselliset oikeudet. Tällaisia ovat esimerkiksi oikeus työhön, sosiaaliturvaan ja opetukseen. Julkisella vallalla on velvoite turvata ja edistää näiden oikeuksien toteutumista.
Lasten oikeuksia edistävä kansalaisjärjestö Humanicum arvioi, että Yhdysvaltojen koulutusjärjestelmä on yksi kehittyneen maailman epätasa-arvoisimmista järjestelmistä. Koulutusmahdollisuudet vaihtelevat suuresti perheen varallisuuden ja sosiaalisen aseman mukaan.
Historia

Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen mukaan kaikki ihmiset on luotu tasa-arvoisiksi. Ihmisten tasa-arvo ulottui alun perin kuitenkin vain miespuolisiin valkoisiin maanomistajiin ja kaupunkien liikemiehiin. Orjuus oli laillista osassa Yhdysvaltojen osavalloista vuoteen 1865 asti.
Terrorismin vastainen sota

George W. Bushin määräyksestä Yhdysvallat sallii terrorismista epäillyn pidätysoikeuden rajoittamattomaksi ajaksi ilman oikeudenkäyntiä.
Terrorismin vastainen sota > Guantanamo Bay

Guantanamo Bayn vankileiri Kuubassa perustettiin Afganistanin sodan alussa vaarallisille sotilaille. Siitä vastaa merijalkaväki. Leiri on eristetty ja myös Punaisen Ristin toimintaa on rajoitettu. Vankien määrä on vaihdellut 400–700. Osa vangeista on ollut pidätettynä kuusi vuotta ilman syytettä ja oikeudenkäyntiä. Oikeustuomioistuimen mukaan vankien kohtelu rikkoo Geneven sopimusta. Geneven sopimus on Yhdysvaltojen perustuslain mukaan kansainvälinen sopimuksena korkein laki maassa. Abu Ghraibin vankilan ja Guantanamo Bayn vangeista suurin osa on pidätetty sattumanvaraisesti. Vain viisi prosenttia on Yhdysvaltain asevoimien pidättämiä. Suurin osa vangeista on Pakistanin armeijan ja pohjoisafganistanilaisten liittolaisten luovuttamia. Miehittäjät maksoivat vangeista hyvin. Vankien luovutus oli tuottavaa liiketoimintaa.
Senaatin puolustusvaliokunta laati raportin Guantanamo Bayn vankilasta joulukuussa 2008. Myös sen mukaan Yhdysvaltojen vankien kohtelu rikkoo Geneven sopimusta. Bushin kaudella luotiin Abu Ghraibin, Guantanamo Bayn ja CIA:n vankilat. Apulaisoikeusministerin vuoden 2002 ”kidutusmuistion” mukaan kidutuksen tunnusmerkit täyttyvät vasta, jos se johtaa kuolemaan tai sisäelinten vaurioitumiseen. Esimerkiksi saudiarabialaisen miehen raju kohtelu johti kaksi kertaa sydämen hidastumiseen, mikä vaati sairaalahoitoa. Häntä kuulusteltiin 18–20 tuntia päivässä puolentoista kuukauden ajan. Vangin piti esittää koiraa, pukeutua rintaliiveihin, seistä alastomana naiskuulustelijan edessä ja kuunnella väitteitä, että hänen äitinsä ja sisarensa ovat huoria.
Salakuuntelu

The New York Times paljasti vuonna 2006, että Yhdysvaltojen hallitus salakuunteli luvattomasti yhdysvaltalaisia laajasti ainakin 3 vuoden ajan ilman tuomioistuimen lupaa. Useat isot teleyhtiöt osallistuivat viranomaisten kanssa puhelimien, faxien ja sähköpostiyhteyksien vakoiluun. Hallituksen lakimiehen mukaan salakuuntelu kuuluu presidentin sodanaikaisiin valtuuksiin. Perustuslain mukaan vain kongressi voi julistaa sotatilan, mitä se ei ole tehnyt 2000-luvulla. Kongressi kumosi Bushin aloitteet salakuunteluun vuosina 2006 ja 2007.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ihmisoikeudet Yhdysvalloissa Wikimedia Commonsissa
Jaakko Puokka

Jaakko Ilmari Puokka (5. heinäkuuta 1915 Helsinki – 23. toukokuuta 2004) oli suomalainen taidehistorioitsija. Hän väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1950 tutkielmalla Magnus Enckell: Ihminen ja taiteilija. Hän oli isänsä Wäinö Puokan perustaman Kemigraafinen Oy:n toimitusjohtaja 1945–1976. Hän työskenteli myös television kulttuuritoimittajana 1960-luvun alussa.
Puokka väitti 1979 ilmestyneessä kirjassaan Paloon Stenvallit nurmijärveläiseen perimätietoon nojautuen, että Aleksis Kiven isoisä ei olisi ollut merimies Antti Stenvall vaan Raalan kartanon omistaja Carl Henrik Adlercreuz. Samoin Puokan mukaan Aleksis Kiven syntymäkoti olisi ollut Adlercreutzien häälahja 1824 naimisiin menneelle Kiven isälle räätälimestari Erik Stenvallille.
Julkaisuja

Suomen taidegrafiikka, 1945
Gunnar Finne, 1947
Erkki Tantun exlibriksiä, 1948
Magnus Enckell: Ihminen ja taiteilija, 1949
Paloon Stenvallit, Otava, 1979
Kolmipäinen koira: Topi Vikstedt, 1920-luvun taiteilija ja hänen maailmansa. Otava, 1983
Joensuun Urheiluautoilijat

JoeUA logo
Joensuun Urheiluautoilijat ry (JoeUA) on Joensuussa toimiva autourheiluseura. Joensuun Urheiluautoilijat ry on perustettu vuonna 1962. Vuonna 2020 seuraan kuului noin 370 jäsentä. Joensuun Urheiluautoilijoiden moottoriradat sijaitsevat Liperin Ylämyllyllä. Joensuun Urheiluautoilijoissa voi harrastaa jokamiesluokkaa, rallia, rallicrossia, rallisprintiä, autosuunnistusta, rata-autoilua, crosskartia, kartingia, pienoisautoilua sekä autourheilun toimitsija tehtäviä.
Joensuun Urheiluautoilijoiden radat ja kilpailut

Ylämyllyn autourheilukeskuksessa on rallycross/JM -rata, karting rata, pienoisautoilu rata sekä rallin harjoittelu erikoiskoe. Ratojen lisäksi autourheilukeskuksessa useita seuratoimintaan ja kilpailujen järjestämiseen käytettäviä rakennuksia.
Ylämyllyn rallycross/JM -rata on 1 080 metriä pitkä. Radasta 65% on sorapintaa ja 35% asfalttia. Talvella rata tampataan ja jäädytetään autourheilun jääratalajeja varten. Radalla on mahdollista harjoitella jäsenmaksua tai kertamaksua vastaan.
Joensuun rallicross/JM -radalla järjestetään perinteisesti jokamiesluokan kansallinen Kevätmylly-kilpailu. Vuodesta 2006 radalla on järjestetty jokamiesluokan EVK-liiga joukkuekilpailu. Vuodesta 1988 saakka Ylämyllyn rallycross/JM -radalla on ajettu useita rallicrossin ja jokamienluokan SM-kilpailuja. Vuonna 2019 radalla ajettiin ensimmäiset crosskartin SM-kilpailut. Talvisin radalla ajetaan Joensuun Urheiluautoilijoden jäsentenvälisiä winter rallycrossa -kilpailuja.
Ylämyllyn kartingrata 1 041 metriä pitkä. Kartingrata on auki vain kesäisin. Radalla on mahdollista harjoitella jäsenmaksua tai kertamaksua vastaan. Radalla järjestetään myös kerhoniltoja, joissa yleisöllä on mahdollista ajaa seuran vuokra-autoilla.
Joensuun kartingradalla on järjestetty vuodesta 2000 saakka lähes vuosittain alueellisia ja kansallisia kartingkilpailuta, kartingin eri SM- ja CUP-luokkien osakilpaliluita sekä kartingleirejä.
Ylämyllyn pienoisautoilurata on auki vain kesällä. Radalla järjestetty useita pienoisautoilun SM-kilpailuja. Radalla järjestetään myös kerhoniltoija, joissa yleisö voi kokeilla pienoisautoilua seuran vuokra-autoilla. Joensuun Urheiluautoilijoiden pienoisautoilujaosto Joensuun pienoisautoilijat on vuokrannut talveksi hallitiloja harrastuspaikoiksi.
Ylämyllyn harjoitus-EK on noin 5, 95 kilometriä pitkä. Harjoitus-EK on käytössä vain talviaikaan ja sen pituus vaihtelee lumitilanteen ja aurausten mukaan. Harjoitus-EK:lla ajetaan harjoitusajoja ralli- ja rallisprintautoilla. Joensuun Urheiluautoilijoiden jäsentenvälisten winter rallycross kilpailuiden yhteydessä harjoitus-EK:lla on ajettu jäsentenvälisiä rallisprintkilpailuja.
Itäralli on Joensuun Urheiluautoilijoiden vuodesta 1963 saakka järjestämä rallikilpailu. Itäralli® on nimisuojattu Joensuun Urheiluautoilijoille. Itärallia on ajettu sekä rallin kansallisena kilpailuna sekä SM-kilpailuna. Perinteisesti Itäralli on ajettu talvella Pohjois-Karjalassa.
Jim Craig

| Jim Craig |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 31. toukokuuta 1957 (ikä 67) North Easton, Massachusetts
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  186 cm
Paino:  86 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1980–1984
Seurat:  Atlanta Flames (NHL) Boston Bruins (NHL) Erie Blades (AHL) Minnesota North Stars (NHL) Salt Lake Golden Eagles (CHL)
NHL-varaus:  72. varaus, 1977 Atlanta Flames
| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jim Craigin varusteet vuoden 1980 olympialaisista näytteillä Hockey Hall of Famesaa. |  Jim Craigin varusteet vuoden 1980 olympialaisista näytteillä Hockey Hall of Famesaa. |  Jim Craigin varusteet vuoden 1980 olympialaisista näytteillä Hockey Hall of Famesaa. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lake Placid 1980 | jääkiekko |  |
James Downey ”Jim” Craig (s. 31. toukokuuta 1957 North Easton, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti.
Aiheesta muualla

Craigin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Ocala Starin uutinen Craigin auto-onnettomuudesta[vanhentunut linkki]
Craig hockeygoalies.orgissa
Yhdysvaltain joukkue – Talviolympialaiset 1980
1 Janaszak |
3 Morrow |
5 Ramsey |
6 Baker |
8 Silk |
9 Broten |
10 Johnson |
11 Christoff |
15 Wells |
16 Pavelich |
17 O’Callahan |
19 Strobel |
20 Suter |
21 Eruzione |
23 Christian |
24 McClanahan |
25 Schneider |
27 Verchota |
28 Harrington |
30 Craig |
Valmentaja Brooks
Jalkapallo kesäolympialaisissa 1936

| Jalkapallo kesäolympialaisissa 1936 |
| --- | --- |
Joukkueet:  16
Isäntämaa:   Saksa
Kaupungit:  Berliini
Ajankohta:  3.8.-15.8.1936
 
Mitalistit
–  Kulta:   Italia
–  Hopea:   Itävalta
–  Pronssi:   Norja
 
Maalintekijä:   Annibale Frossi (7)
  ← 1928 1948 →
Jalkapallo oli taas olympialaisten ohjelmassa Berliinin vuoden 1936 kesäolympialaisissa. Vuoden 1932 kesäolympialaisissa jalkapalloturnausta ei pelattu, sillä Kansainvälinen olympiakomitea ja Kansainvälinen jalkapalloliitto FIFA eivät päässeet yhteisymmärrykseen ammattilais- ja amatööriurheilun määritelmästä.
FIFA järjesti ensimmäiset jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut vuonna 1930, ja turnauksessa sallittiin ammattilaispelaajien osallistuminen. Tämä aiheutti sen että KOK jätti jalkapallon pois vuoden 1932 olympialaisista, sillä olympialaisissa sallittiin vain amatööriurheilijat. KOK hyväksyi jälkapallon mukaan taas vuoden 1936 olympialaisiin, mutta amatöörisäännöillä. Joukkueiden pelaajat eivät saaneet ottaa vastaan korvausta pelaamisestaan, mukaan lukien pelaajien työnantajille maksettava korvaus. Tämä aiheutti sen että useat Euroopan ja Etelä-Amerikan maat eivät osallistuneet turnaukseen.
Turnaukseen osallistui 16 maata. Olympiakultaa voitti Italia.
Ottelut > Puolivälierät

1Ottelun tulos mitätöitiin, sillä Perulaiskannattajat hyökkäsivät ottelun jatkoajalla Itävallan pelaajien kimppuun. Peru teki tämän jälkeen kaksi maalia ja voitti ottelun. Itävalta teki ottelusta protestin ja tulos mitätöitiin ja määrättiin pelattavaksi uudelleen. Peru ei hyväksynyt päätöstä vaan vetäytyi turnauksesta ja Itävalta sai luovutusvoiton.
Ottelukaavio

Perun ja Itävallan ottelu määrättiin uusittavaksi, mutta Peru luopui.
Lopputulokset

| Sija | Joukkue |
| --- | --- |
:  Italia (ITA)
:  Itävalta (AUT)
:  Norja (NOR)
4.:  Puola (POL)
5.-8.:  Japani (JPN)
5.-8.:  Saksa (GER)
5.-8.:  Peru (PER)
5.-8.:  Iso-Britannia (GBR)
9.-16.:  Yhdysvallat (USA)
9.-16.:  Ruotsi (SWE)
9.-16.:  Turkki (TUR)
9.-16.:  Luxemburg (LUX)
9.-16.:  Egypti (EGY)
9.-16.:  Suomi (FIN)
9.-16.:  Unkari (HUN)
9.-16.:  Kiinan tasavalta (ROC)
Mitalistit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
|  Italia (ITA)Bruno Venturini Alfredo Foni Pietro Rava Giuseppe Baldo Achille Piccini Ugo Locatelli Annibale Frossi Libero Marchini Luigi Scarabello Carlo Biagi Giulio Cappelli Sergio Bertoni Alfonso Negro Francesco Gabriotti |  Itävalta (AUT)Franz Fuchsberger Max Hofmeister Eduard Kainberger Karl Kainberger Martin Kargl Josef Kitzmüller Anton Krenn Ernst Künz Adolf Laudon Franz Mandl Klement Steinmetz Karl Wallmüller Walter Werginz |  Norja (NOR)Henry Johansen Fredrik Horn Nils Eriksen Frithjof Ulleberg Jørgen Juve Rolf Holmberg Sverre Hansen Magnar Isaksen Alf Martinsen Reidar Kvammen Arne Brustad Øivind Holmsen Odd Frantzenr Magdalon Monsen |
Italian olympiakultaa voittanut jalkapallomaajoukkue Berliinin 1936 olympialaisissa.
Koskipujottelun maailmanmestaruuskilpailut

Koskipujottelun maailmanmestaruuskilpailut on Kansainvälisen Kanoottiliiton järjestämä kansainvälinen koskipujottelukilpailu. Ensimmäiset maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1949.
Kilpailut

| # | Vuosi | Kaupunki | Maa | Lajeja |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 1949 | Geneve |  Sveitsi | 8 |
| 2. | 1951 | Steyr |  Itävalta | 8 |
| 3. | 1953 | Meran |  Italia | 8 |
| 4. | 1955 | Tacen |  Jugoslavia | 9 |
| 5. | 1957 | Augsburg |  Länsi-Saksa | 10 |
| 6. | 1959 | Geneva |  Sveitsi | 9 |
| 7. | 1961 | Hainsberg |  Itä-Saksa | 8 |
| 8. | 1963 | Spittal an der Drau |  Itävalta | 9 |
| 9. | 1965 | Spittal an der Drau |  Itävalta | 10 |
| 10. | 1967 | Lipno |  Tšekkoslovakia | 9 |
| 11. | 1969 | Bourg-Saint-Maurice |  Ranska | 10 |
| 12. | 1971 | Meran |  Italia | 9 |
| 13. | 1973 | Muotathal |  Sveitsi | 9 |
| 14. | 1975 | Skopje |  Jugoslavia | 9 |
| 15. | 1977 | Spittal an der Drau |  Itävalta | 9 |
| 16. | 1979 | Jonquière |  Kanada | 8 |
| 17. | 1981 | Bala |  Iso-Britannia | 9 |
| 18. | 1983 | Meran |  Italia | 8 |
| 19. | 1985 | Augsburg |  Länsi-Saksa | 8 |
| 20. | 1987 | Bourg-Saint-Maurice |  Ranska | 8 |
| 21. | 1989 | Savage River |  Yhdysvallat | 8 |
| 22. | 1991 | Tacen |  Jugoslavia | 8 |
| 23. | 1993 | Mezzana |  Italia | 8 |
| 24. | 1995 | Nottingham |  Iso-Britannia | 8 |
| 25. | 1997 | Três Coroas |  Brasilia | 8 |
| 26. | 1999 | La Seu d'Urgell |  Espanja | 8 |
| 27. | 2002 | Bourg-Saint-Maurice |  Ranska | 8 |
| 28. | 2003 | Augsburg |  Saksa | 8 |
| 29. | 2005 | Penrith |  Australia | 7 |
| 30. | 2006 | Praha |  Tšekki | 8 |
| 31. | 2007 | Foz do Iguaçu |  Brasilia | 8 |
| 32. | 2009 | La Seu d'Urgell |  Espanja | 8 |
| 33. | 2010 | Tacen |  Slovenia | 9 |
| 34. | 2011 | Bratislava |  Slovakia | 9 |
| 35. | 2013 | Praha |  Tšekki | 10 |
| 36. | 2014 | Deep Creek Lake |  Yhdysvallat | 9 |
| 37. | 2015 | Lontoo |  Iso-Britannia | 10 |
| 38. | 2017 | Pau |  Ranska | 12 |
| 39. | 2018 | Rio de Janeiro |  Brasilia | 11 |
| 40. | 2019 | La Seu d'Urgell |  Espanja | 9 |
| 40. | 2019 | Praha |  Tšekki | 2 |
| 41. | 2021 | Bratislava |  Slovakia |  |
| 42. | 2022 | Augsburg |  Saksa |  |
| 43. | 2023 | Lontoo |  Iso-Britannia |  |
| 44. | 2025 | Sydney |  Australia |  |
Jassem Khalloufi

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 2. syyskuuta 1981 (ikä 43)
Syntymäpaikka: Kram, Tunisia
Pelipaikka: Maalivahti
Pituus: 187 senttimetriä
Junioriseurat
: EOG Kram
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2001–2006 2006–2007 2007–2012 | AS Marsa ES Sahel CS Sfaxien |  2 (0) 28 (0) |
Maajoukkue
| 2004– |  Tunisia | 1 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 26. joulukuuta 2009.
Jassem Khalloufi (arab. جاسم الخلوفي‎, s. 2. syyskuuta 1981 Kram, Tunisia) on tunisialainen jalkapallomaalivahti. Hän aloitti uransa EOG Kramissa ja pelaa tällä hetkellä CS Sfaxienissa. Khaloufi oli mukana vuoden 2004 olympialaisissa Tunisian jalkapallomaajoukkueessa.
Seurajoukkueura

Khalloufi aloitti ammattilaisuransa AS Marsassa, josta hän siirtyi yhden kauden ajaksi varamaalivahdiksi ES Saheliin. Hän saavutti joukkueen riveissä Tunisian mestaruuden ja siirtyi kauden jälkeen CS Sfaxien ykkösmaalivahdiksi. Hän saavutti joukkueen riveissä Afrikan Confederation Cupin mestaruuden kahdesti peräkkäin vuosina 2007 ja 2008. Kaudella 2011–2012 hän menetti ykkösvahdin roolinsa Rami Jridille ja ilmoitti kauden puolivälin jälkeen heinäkuussa lopettavansa sopimuksensa Sfaxienin kanssa.
Saavutukset

Pohjois-Afrikan Cup-voittajien cup: 2009
Tunisian cup: 2009
Hopeaa: 2010
Afrikan Confederation Cup: 2007, 2008
Tunisian-mestaruus: 2007
Aiheesta muualla

onpedia (englanniksi)
7M.CN[vanhentunut linkki] (englanniksi)
FIFA.com (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Tunisian joukkue – Kesäolympialaiset 2004
1 Fadhel |
2 Boussaïdi |
3 Haggui |
4 Yahia |
5 Trabelsi |
6 Ragued |
7 Haj Massaoud |
8 Bhairi |
9 Zitouni |
10 Mouelhi |
11 Ltifi |
12 Ayari |
13 Ben Yahia |
14 Traoui |
15 Clayton |
16 Merdassi |
17 Jedidi |
18 Khalloufi |
Valmentaja Labidi