stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mika Hatanpää

Mika Hatanpää (s. 28. toukokuuta 1972 Pori) on Kankaanpään kaupunginjohtaja. Hän on toiminut Kankaanpään kaupunginjohtajana vuodesta 2015.
Mika Hatanpää on toiminut ennen kaupunginjohtajaksi tulemistaan Pomarkun kunnansihteerinä 2000–2006 ja Kankaanpään kaupunginsihteerinä 2007-2015. Koulutukseltaan hän on artesaani ja hallintotieteiden maisteri.
Mihail Leštšinski

Mihail Mihailovitš Leštšinski (ven. Михаил Михайлович Лещинский, 19. toukokuuta 1958 – 7. toukokuuta 2006) oli venäläinen jääpalloilija, pelipaikaltaan maalivahti.
Leštšinski aloitti jääpallon peluun krasnojarskilaisessa junioriseurassa Brigatinassa. Koko aikuisiän uransa hän pelasi Krasnojarskin Jenisein joukkueessa, missä hän debytoi vuonna 1976. Hän pelasi joukkueessa kaikkiaan 15 vuoden ajan, ja tuolle ajalle ajoittuivat myös seuran historian menestyksekkäimmät vuodet: vuonna 1978 pronssia ja vuosina 1980–1991 kaikkiaan 11 Neuvostoliiton mestaruutta sekä yksi hopea, Neuvostoliiton cupin voitto 1984 ja maailmancupin voitto 1982 ja 1984.
Leštšinski kuoli auto-onnettomuudessa 47-vuotiaana 7. toukokuuta 2006.
Mississippin lippu

Mississippin lippu vuodesta 2021 alkaen.
Mississippin lippu on Yhdysvaltain osavaltio Mississippin virallinen tunnus sen sinetin ohella. Lipussa on punaisella taustalla sininen kultareunainen kenttä, jossa on osavaltion virallinen kukka magnolia. Kukkaa ympäröi 20 valkoista tähteä (Mississippi oli 20. osavaltio, joka liittyi Yhdysvaltoihin) ja yksi kultainen tähti, joka symboloi alueen alkuperäisväestöä. Yhdysvaltain motto ”In God We Trust” (suom. Jumalaan me luotamme) on kirjattu valkoisin kirjaimin. Lipun mittasuhteet ovat 3:5. Lipun käyttöönotosta järjestettiin kansanäänestys 3. marraskuuta 2020.
Nykyinen lippu otettiin käyttöön sunnittelukilpailun tuloksena 11. tammikuuta 2021. Sen on suunnitellut graafinen taiteilija Rocky Vaughan. Uusi lippu päätettiin suunnitella, sillä osavaltion edelliset liput olivat osoittautuneet kiistanalaisiksi niiden suorista viittauksista Amerikan konfederaatioon. Vuoteen 2020 asti käytössä olleessa lipussa oli yhtenä elementtinä Etelävaltioiden sotalippu.
Edelliset liput

1861–1865
1894–1996
1996–2001
2001–2020
Mihail Lesin

Mihail Lesin (vas.) ja Vladimir Putin.
Mihail Lesin (11. heinäkuuta 1958 Moskova – 5. marraskuuta 2015 Washington, DC) oli venäläinen poliitikko ja Vladimir Putinin neuvonantaja. Hän oli RT-uutispalvelun (entinen Russia Today) perustaja. Lesin toimi mediaministerinä 1999–2004 ja Venäjän presidentin neuvonantajana 2004–2009. Vuonna 2013 hän nousi Gazprom-Median johtoon.
Lesin riitautui Gazprom-Median omistaman Eho Moskvy -radioaseman johdon kanssa, kun hän yritti estää oppositiovaikuttaja Aleksei Navalnyin haastattelun julkaisun. Asema kuitenkin julkaisi haastattelun ja Lesin erosi myöhemmin mediayhtiön johdosta.
Lesin löydettiin kuolleena hotellihuoneesta Washingtonista 5. marraskuuta 2015. Venäläisten tiedotusvälineiden mukaan kuolinsyy on sydänkohtaus. Maaliskuussa 2016 Washingtonin kuolinsyytutkija ja poliisi kuitenkin kertoivat kuolinsyyksi pahoinpitelystä aiheutuneet päävammat.
Mika Helin

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 7. huhtikuuta 1978 (ikä 46)
Syntymäpaikka: Helsinki, Suomi
Pelipaikka: laitapuolustaja
Pituus: 175 cm
Junioriseurat
1989: Kiffen
1990–1992: MPS
1993–1997: HJK
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1998 | PK-35 | 1 | (0) |
| 1999 | FinnPa | 24 | (2) |
| 2000–2001 | Jokrut | 35 | (5) |
| 2001–2002 | Jokerit | 27 | (0) |
| 2002 | → FJK (laina) | 2 | (0) |
| 2003 | Haka | 2 | (0) |
| 2003 | → PS-44 (laina) | 4 | (1) |
| 2003 | → TPS (laina) | 10 | (0) |
| 2004–2005 | TPS | 35 | (0) |
| 2006–2007 | Honka | 31 | (0) |
| 2007 | → Atlantis (laina) | 2 | (1) |
| 2008 | Viikingit | 12 | (0) |
| 2009–2012 | Kiffen | 48 | (3) |
| Yhteensä | Yhteensä | 232 | (12) |
Maajoukkue
| 1996 | Suomi U19 | 2 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Mika Antero Helin (s. 7. huhtikuuta 1978 Helsinki) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan laitapuolustaja. Helin pelasi myös futsalia, jossa hän on esiintynyt maajoukkueessa.
Helin pelasi Veikkausliigassa kausina 1998 sekä 2001–2007 edustaen PK-35:a, Jokereita, Hakaa, TPS:ää ja Honkaa. Hän pelasi Veikkausliigassa kaikkiaan 84 peliä ja saavutti SM-hopeaa Hakassa ja SM-pronssia PK-35:ssä. Veikkausliiga-uransa jälkeen Helin on edustanut Viikinkejä kaudella 2008 Ykkösessä, ja kaudella 2009 hän toimii Kakkosessa pelaavan Kiffenin pelaaja-valmentajana.
Maajoukkueessa Helin on esiintynyt kahdesti alle 19-vuotiaiden riveissä, tehden debyyttinsä Moldovaa vastaan vuonna 1996.
Futsalissa Helinin seura on Marmiksen Kuula. Hän on pelannut myös Suomen futsalmaajoukkueessa 10 maaottelua ja tehnyt yhden maalin.
Mieliönlammi

| Mieliönlammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Urjala
Koordinaatit:  61°02′10″N, 23°32′32″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tarpianjoen valuma-alue (35.28)
Laskujoki:  Mieliönoja 
Järvinumero:  35.287.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  123,6  m tai 124  m 
Rantaviiva:  1,351 km 
Pinta-ala:  6,814  ha 
 fiMieliönlammi 
Mieliönlammi  on Pirkanmaalla Urjalassa sijaitseva metsälampi.
Maantietoa

Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueella. Valuma-alue on jaettu vielä Nuutajoen valuma-alueeseen, johon lampi kuuluu. Se sijaitsee metsäalueella 40 metriä korkean Mieliönlamminvuoren juurella. Lammen vedenpinnan korkeus on 123,6 metriä meren pinnan yläpuolella. Lampeen on johdettu viisi metsä- ja suo-ojaa, joista itärantaan laskeva Mieliönlamminkorven kuivatusoja on huomattavin. Länsirannan kolme ojaa jatkavat lännessä Mieliönojana, joka yhtyy alempana Virttamonojaan. Se puolestaan laskee Rutajärveen. Lampi on 550 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 6,8 hehtaaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä ja koko eteläranta on jyrkkää mäenrinnettä. Lammen itäpäässä sijaitsee kolme vapaa-ajan asuntoa ja vuoren päässä on laavu. Niille johtaa tiet Kolkasta ja yhdystieltä 13603.
Mississippi RiverKings

| Mississippi RiverKings |
| --- | --- |

Perustettu:  1992
Entiset nimet:  Memphis RiverKings (CHL) (1992-2007) Mississippi RiverKings (CHL) (2007-2011) Mississippi RiverKings (SPHL) (2011-) 
Kaupunki:  Southaven, Mississippi
Kotiareena:  Lander's Center
Sarjataso:  SPHL
Värit:                     
Päävalmentaja:  Derek Landmesser
Omistaja:  The Maddox Foundation
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mississippi RiverKings on yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Southavenista Mississippista. Se pelaa SPHL-liigaa.
Aiheesta muualla

Mississippi RiverKingsin verkkosivut (englanniksi)
Merkinnän syy: Tälle pitäisi myöskin keksiä tarkempi luokitus, kun kerran luokkaa 'yhdysvaltalaiset jääkiekkoseurat' ei ole olemassa.
Mieskuoro

Mieskuoro on miehistä koostuva kokoonpano, jossa on yleensä neljä eri ääntä eli stemmaa; ensimmäinen tenori, toinen tenori, ensimmäinen basso ja toinen basso. Kuoro voi laulaa orkesterin säestyksellä tai ilman orkesteria (a cappella).
Tunnettuja suomalaisia mieskuoroja ovat muun muassa Mieskuoro Huutajat ja Seminaarinmäen mieslaulajat, jotka molemmat tunnetaan persoonallisesta esiintymistavastaan. Suomen tunnetuin mieskuoro lienee kuitenkin Ylioppilaskunnan Laulajat eli YL.
Suomen vanhin mieskuoro on Helsingin yliopiston yhteydessä toimiva Akademiska Sångföreningen, joka perustettiin vuonna 1838 nimellä Akademiska Sångsällskapet. Vanhin suomenkielinen mieskuoro on aikoinaan AS:n entisistä suomenmielisistä jäsenistä perustettu YL, jonka P. J. Hannikainen perusti 1883. Muista perinteikkäisistä mieskuoroista voidaan mainita mm. Viipurissa vuonna 1897 perustettu Viipurin Lauluveikot (joka siirtyi jatkosodan jälkeen toimimaan Helsinkiin), Mieskuoro Sirkat, jonka Hannikainen perusti Jyväskylässä 1899, sekä vuonna 1900 perustettu Polyteknikkojen Kuoro. Laulu-Miehet-mieskuoron perusti keväällä 1914 joukko entisiä Ylioppilaskunnan Laulajien ja Suomen Laulun mieskuoron laulajia. Samoihin aikoihin heräsi Turussa tarve perustaa suomenkielinen mieskuoro. Syksyllä 1914 aloitti toimintansa Mieskuoro Laulun Ystävät, joka piti ensikonserttinsa 21. helmikuuta 1915 Turun akatemiantalossa.
Suomalaisten mieskuorojen yhteenliittymänä toimii Suomen mieskuoroliitto, jolla on yhteensä 123 jäsenkuoroa.
Aiheesta muualla

Yle Elävä arkisto: Mieskuorolaulu on tunteiden jylhää tulkintaa
Metsätähtimö

| Metsätähtimö |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kohokkikasvit Caryophyllaceae
Suku::  Tähtimöt Stellaria
Laji::  longifolia
Kaksiosainen nimi
 Stellaria longifolia  Willd. 
Katso myös
   Metsätähtimö Wikispeciesissä   Metsätähtimö Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Metsätähtimö (Stellaria longifolia) on pienikukkainen, metsissä kasvava kohokkikasvien heimoon kuuluva kasvi.
Ulkonäkö

Monivuotinen metsätähtimö kasvaa 15–25 cm korkeaksi. Kasvi on koheneva ja hento, mutta muodostaa usein tiiviitä kasvustoja. Varsi on runsashaarainen ja ainakin alaosasta pienistä, läpikuultavista nystermistä karhea. Vastakkain olevat, ruodittomat lehdet ovat tasasoukan suikeita tai kapean vastapuikeita, väriltään vaalean- tai kellanvihreitä, karhealaitaisia ja tyveltä usein harvaripsisiä. Kukinto on runsaskukkainen kaksihaarainen viuhko, joka joskus on muuntunut yksikukkaiseksi. Kukinnon tukilehdet ovat kalvomaisia ja kaljuja. Kukan verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä. Verholehdet ovat epäselvästi suonisia ja kaljuja. Verholehtien kanssa samanpituiset, valkoiset terälehdet ovat syvään kaksijakoisia ja 2–3 mm pitkiä. Emiö on kolmilehtinen. Heteiden ponnet ovat 0,3–0,5 mm pitkiä. Suomessa metsätähtimö kukkii kesä-heinäkuussa. Hedelmä on kuusiliuskaisesti aukeava lyhyt kota. Siemen on kooltaan noin 0,9 mm.
Suomessa tavattavista tähtimölajeista metsätähtimö muistuttaa eniten heinätähtimöä (S. graminea).
Metsätähtimö risteytyy yleisesti pohjantähtimön (S. borealis) kanssa. Risteymää kutsutaan nimellä viitatähtimö (S. × alpestris). Risteymä muistuttaa ulkonäöltään lähinnä pohjantähtimöä.
Levinneisyys

Metsätähtimön levinneisyysalue on sirkumpolaarinen ja keskittyy pohjoiselle havumetsävyöhykkeelle. Euroopassa se on itäinen laji, jonka pääesiintymisalue ulottuu Norjasta Ruotsin ja Suomen läpi Baltiaan ja Pohjois-Venäjälle. Muualla Euroopassa sitä kasvaa Alppien alueella, Itä-Saksassa, Puolassa ja Romaniassa. Levinneisyysalue jatkuu Venäjältä itään Aasian puolelle läpi Keski- ja Etelä-Siperian aina Tyynelle valtamerelle saakka. Lajia kasvaa myös Pohjois-Japanissa. Pohjois-Amerikassa metsätähtimö on levinnyt Alaskan eteläosista suurimpaan osaa Kanadaa ja Yhdysvaltojen pohjois- ja keskiosia.
Suomessa metsätähtimöä kasvaa koko maassa. Laji on paikoitellen hyvin yleinen aina Oulun korkeudelle saakka. Pohjoisempana laji harvinaistuu ja puuttuu korkeimmilta tunturialueilta.
Elinympäristö

Nimensä mukaisesti metsätähtimö on metsien laji. Sitä kasvaa tuoreissa ja soistuvissa kuusikoissa, kivikkoisilla lehtorinteillä, joenvarsipensaikoissa ja ruokokorvissa. Metsätähtimöä tapaa myös usein hakkuuaukeilla ja voimalinja-aukoilla, joissa se saattaa muodostaa suuria, sotkuisia kasvustoja.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2020: Metsätähtimön (Stellaria longifolia) levinneisyys Suomessa
Luontoportti: Metsätähtimö (Stellaria longifolia)
Pohjolan kasvien pauloissa: Stellaria longifolia – metsätähtimö
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Stellaria longifolia (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Stellaria longifolia (englanniksi)
Flora of China: Stellaria longifolia (englanniksi)
Miho Takeda

| Mitalit> Maa:   Japani.Naisten taitouinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Japani.Naisten taitouinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Japani.Naisten taitouinti. Olympialaiset  | Maa:   Japani> Naisten taitouinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Sydney 2000 | pariuinti |  |
|  Hopeaa | Sydney 2000 | joukkueohjelma |  |
|  Hopeaa | Ateena 2004 | pariuinti |  |
|  Hopeaa | Ateena 2004 | joukkueohjelma |  |
|  Pronssia | Atlanta 1996 | joukkueohjelma |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Fukuoka 2001 | pariuinti |  |
|  Hopeaa | Perth 1998 | pariuinti |  |
|  Hopeaa | Perth 1998 | joukkueohjelma |  |
|  Hopeaa | Fukuoka 2001 | joukkueohjelma |  |
|  Hopeaa | Barcelona 2003 | pariuinti |  |
|  Hopeaa | Barcelona 2003 | joukkueohjelma |  |
| Aasian kisat  | Aasian kisat  | Aasian kisat  |  |
|  Kultaa | Bangkok 1998 | pariuinti |  |
|  Kultaa | Busan 2002 | pariuinti |  |
Miho Takeda (jap. 武田美保, Takeda Miho, s. 13. syyskuuta 1976 Kioto) on japanilainen taitouimari, maailmanmestari ja viisinkertainen olympiamitalisti. Olympiamitaleista kaksi on tullut pariuinnista ja kolme joukkueohjelmasta. Pariuinnissa Takedan parina on uinut Miya Tachibana. Aasian kisoista Takeda on voittanut kaksi kultamitalia pariuinnista. Maailmanmestaruuden Takeda ja Tachibana voittivat Fukuokan kotikisoista 2001.
Mississippi John Hurt

Mississippi John Hurt
John Smith Hurt (3. heinäkuuta tai 8. maaliskuuta 1892 Teoc, Mississippi – 2. marraskuuta 1966 Grenada, Mississippi), oli yhdysvaltalainen blues-laulaja ja -kitaristi.
John Hurt eli lapsuutensa Mississippin Avalon-nimisessä pikkukylässä, jossa hän oppi kitaransoiton yhdeksänvuotiaana. Hän soitti nuorena ahkerasti tanssipaikoissa sekä huvikseen ystäviensä kanssa. Hänen varhainen yhteistyökumppaninsa oli viulunsoittaja Willie Narmour. Kun Narmour oli vuonna 1928 voittanut levytysmahdollisuuden OKeh Records -yhtiölle ykköspalkintona viulunsoittokilpailusta, hän suositteli OKehille myös John Hurtia. Tällöin Hurt pääsi levyttämään kahdessa sessiossa. Yhteensä materiaalia nauhoitettiin runsaat puoli tuntia. Levyjen kanteen liitettiin Hurtin nimen eteen sana ”Mississippi”, jonka arveltiin lisäävän myyntiä. Joka tapauksessa levyjen myynti jäi vähäiseksi ja OKeh Records meni muutenkin konkurssiin 1930-luvun laman aikana. Hurt palasi Avalonin kylään toimien maataloustöiden parissa samalla jatkaen kuitenkin musisointia juhlissa ja tanssiaisissa.
Vuonna 1963 kansanmusiikintutkija Tom Hoskins lähti etsimään John Hurtia kuultuaan tämän vanhat levyt. Eräässä kappaleessa Hurt laulaa kotipaikkansa olevan Avalon, ja tämän perusteella Hoskins onnistui löytämään Hurtin. Hän joutui kuitenkin turvautumaan vuodelta 1878 peräisin olevaan karttaan, koska Avalonin nimi oli pyyhitty pois uudemmista kartoista. Hurtin soitto- ja laulutaidot olivat ennallaan, ja hän lähti Hoskinsin mukaan Washingtoniin. Näin Hurt pääsi vihdoin esiintymään suurelle yleisölle. Elettiin suuren kansanmusiikkibuumin aikaa, joten Hurtin bluesia ja countryä yhdistelevä tyyli upposi nuoriin ihmisiin hyvin, ja esiintymisiä riitti paljon. Hurt myös pääsi levyttämään uudestaan, ja näin syntyi muutamia uusia levyjä Vanguard Recordsille vuoden 1928 levytysten jatkoksi. Hurt päätyi myös Johnny Carsonin vieraaksi television suosittuun Tonight Show'hun. Hurt kuitenkin kuoli jo vuonna 1966 74-vuotiaana.
Mississippi John Hurtin musiikki poikkeaa muista kuuluisimmista country blues -artisteista tyyliltään. Hänen soittotyylissään sormet soittavat yleensä alati juoksevaa taustakuviota. Hän ei käyttänyt slidea. John Hurtin lauluääni on hento, ja hänen laulumelodiansa muistuttavat paljon folk- tai country-kappaleita.
Vuonna 2009 Mississippi John Hurtin albumi Today! (1966) valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
Aiheesta muualla

Mississippi John Hurt Museum (Arkistoitu – Internet Archive)
Illustrated Mississippi John Hurt diskografia
Video Mississippi John Hurtin hautapaikalta
Mikko Outinen

Mikko Outinen (s. 7. huhtikuuta 1971 Kuusankoski) on entinen suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi KooKoossa vuosina 1989–1994, 1995–1996 ja 1998–2003. Outinen pelasi urallaan KooKoon lisäksi myös AaKoossa, Ketterässä, Junkkareissa, Ahmoissa, Västervik IKssa ja Waco Wizardsissa
KooKoo on jäädyttänyt Outisen pelinumeron 36.
Mary Olki

Mary Edit Olki, sukunimi vuoteen 1935 Ollonqvist, omaa sukua Wuorenmaa (8. tammikuuta 1891 Pori – 27. joulukuuta 1974) oli suomalainen käsityönopettaja, käsityökirjailija ja toimittaja. Olki oli Suomen tunnetuimpia käsityökirjailijoita ja hänen tekemiään kuvitettuja käsityöohjekirjoja ilmestyi 1920-luvulta alkaen.
Mary Oljen vanhemmat olivat isännöitsijä Kaarlo Juha W. Wuorenmaa (Wessman) ja Tekla Maria Bergbom. Hän oli naimisissa 1916–1929 varatuomari Wilhelm Frederik Ollonqvistin kanssa ja heillä oli kaksi poikaa.
Olki pääsi ylioppilaaksi 1912 ja hän valmistui käsityönopettajaksi Helsingin käsityökoulun opettajaosastolta 1914.
Olki kirjoitti Kotiliesi-lehteen artikkeleita vuodesta 1923 alkaen. Artikkelit käsittelivät käsityöaiheiden lisäksi lasten ja naisten pukeutumista. Hän toimi myös tuntiopettajana Helsingin käsityökoulussa 1922–1925 sekä oli Helsingin kaupungin naisten työtupien johtokunnan jäsenenä vuosina 1931–1939 ja naisten varatöiden tarkastajana vuosina 1931–1932. Olki oli kansanhuoltoministeriön tiedotussihteerinä 1942–1949. Hän oli myös Helsingin Osuuskaupan hallintoneuvoston jäsen 1927–1956 ja trikooteollisuudessa toimineen Kudos Oy Silon johtokunnan jäsen 1928–1959.
Teoksia

Nimellä Mary Ollonqvist:
Pikkulasten vaatteet : ohjeita äideille heidän valmistaessaan vaatteita pienokaisille, joita odotetaan, sekä niille, jotka jo heidän ympärillänsä taapertavat. Kotilieden kirjasto 4. WSOY 1924, 3. korjattu ja lisätty painos 1930, 4. uusittu painos 1938
Kodin syys- ja talvipukuja : 70 naisten ja lasten pukumallia. WSOY 1926
Ommelkaa itse pukunne : ohjeita itseompelijoille ; kaavat piirtänyt Anna Mesterton. Kotilieden kirjasto 18. WSOY 1928, 2. lis. panos 1930
Virkkuupitsejä : 150 mallia ; Kotilieden virkkuupitsikilpailuun lähetetyistä töistä valinnut ja selityksillä varustanut Mary Ollonqvist. Kotilieden kirjasto 29. WSOY 1930, 2. painos 1933
Suomalainen reikäompelu. Kotilieden kirjasto 33. WSOY 1931, 2. uusittu ja lisätty painos 1949, 6. painos 1971
Kotiapulaisen kirja ; esipuheella varustanut Hedvig Gebhard. Kotilieden kirjasto 49. WSOY 1934, 2. uus. painos 1941
Nimellä Mary Olki:
Kirjokintaita ja muita kansanomaisia neuletöitä. WSOY 1943, 8. painos 1953, näköispainos 2011
Suomalaisia sukkia ja muita neuleitöitä. WSOY 1948, 2. painos 2008
Uusia ja vanhoja virkkuupitsejä. WSOY 1950, 7. painos 1971, 1980
Lisää kintaita ja muita neuletöitä. WSOY 1952
Lapset langoista tekevi. WSOY 1955
Värikästä puikoilla kutoen. WSOY 1956
Uusi pitsikirja. WSOY 1959, 8. painos 1974
Ristipistotöitä. WSOY 1964
Kirjokintaista kauneimmat ja muita neuletöitä. WSOY 1965, 4. painos 1978
Virkattuja vuodepeitteitä. WSOY 1966, 7. painos 1975
Virkattuja peitteitä ja hartiahuiveja. WSOY 1968, 5. painos 1975
Peitteitä ja hartiahuiveja : kolmas kokoelma. WSOY 1973, 3. painos 1975
Mary Oljen kauneimmat käsityöt ; toim. Maija Nieminen ; kuvat Ulla Finnilä, Henrik Schütt, Arto Hallakorpi. WSOY 1976, 6. painos 1997
Mary Oljen kauneimmat pitsit. WSOY 1996, 3. painos 2000
Toimitustöitä

Nimellä Mary Ollonqvist:
Nenäliinoja ; toim. Mary Ollonqvist. Kotilieden kirjasto 37.  WSOY 1932
Nimellä Mary Olki:
Uusia riepumattoja ; toim. Mary Olki. WSOY 1950, 3. painos 1966, näköispainos 2009
Ruth Zechlin : Tyttöjen askartelukirja ; suomeksi toim. Mary Olki ; suom. Mary Olki, Mirja Velve, Kaj Nuorivaara. WSOY 1954, 2. painos 1960 (alkuteos Werkbuch für Mädchen)
Kaisla-, niini-, olki- ja rottinkitöitä ; Ruth Zechlinin teoksesta Werkbuch für Mädchen toim. Mary Olki. WSOY 1956
Nahkatöitä ; Ruth Zechlinin teoksesta Werkbuch für Mädchen toim. Mary Olki. WSOY 1956
Paperi- ja kartonkitöitä ; Ruth Zechlinin teoksesta Werkbuch für Mädchen toim. Mary Olki. WSOY 1956
Seuraleikkivälineitä ja juhlakoristeluja ; Ruth Zechlinin teoksesta Werkbuch für Mädchen toim. Mary Olki. WSOY 1956
Veistotöitä ; Ruth Zechlinin teoksesta Werkbuch für Mädchen toim. Mary Olki. WSOY 1956
Kotien kirja : asiantuntijatietoutta kodinperustajille, lastensa kasvattajille, kotinsa vaalijoille, osat 1-2 ; toim. Mary Olki ; kuvataitto ja somistus Helena Malisto. WSOY 1962
Suomennoksia

Ingeborg Maria Sick : Saavuttamaton : romaani ; suomentanut Mary Ollonqvist. WSOY 1918, 2. painos 1920
Metsävahakkaat

| Metsävahakkaat |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Hygrophoraceae
Suku::  Metsävahakkaat Hygrophorus  Fr. (1836)
Katso myös
   Metsävahakkaat Wikispeciesissä   Metsävahakkaat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Metsävahakkaat (Hygrophorus) on Hygrophoraceae-heimoon kuuluva suku.
Ulkonäkö

Metsävahakkaat ovat väriltään ruskeita, harmaita tai vaaleita. Ne ovat kookkaampia kuin helovahakkaat (Hygrocybe). Metsävahakkaiden jalka on renkaaton, mutta jalkaa peittävä lima voi toisinaan muodostaa paksun kuvion jalan latvaan.
Elinympäristö

Metsävahakkaita esiintyy kangasmetsissä ja lehdoissa, toisin kuin helovahakkaat, joita tavataan niityillä ja kulttuuriympäristössä.
Lajeja

Hallavahakas (Hygrophorus hypothejus)
Mustavahakas (Hygrophorus camarophyllus)
Harmaakirjovahakas (Hygrophorus olivaceoalbus)
Rusotäplävahakas (Hygrophorus erubescens)
Tuoksuvahakas (Hygrophorus agathosmus)
Valkovahakas (Hygrophorus piceae)
Keltahelttavahakas (Hygrophorus melizeus)
Aiheesta muualla

Pinkka: Sienituntemus - Malikat, vahakkaat ja valmuskat
UniProt, Taxonomy: Hygrophorus (englanniksi)
Mieti elämääs I

| Mieti elämääs I Kivesveto Go Go |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: tammikuu 2013
 Formaatti: 7" vinyyli
 Tyylilaji: punk rock
 Kesto: 07.40
 Levy-yhtiö: Rock ’n’ Roll Bullshit, Ratbite
Kivesveto Go Gon muut julkaisut
| Saatana kutsuu minua (EP) 2009 | Mieti elämääs I 2013 | Mieti elämääs II (EP) 2013 |
Mieti elämääs I on punkyhtye Kivesveto Go Gon EP-levy, joka julkaistiin tammikuussa 2013 Rock ’n’ Roll Bullshit Recorsdin ja Ratbite Recordsin yhteisjulkaisuna. Infernon Miika ”Mega” Kuusinen on maininnut albumin ”haisevan ja maistuvan eletyltä elämältä”. EP:n kansikuva on pastissi Guns N’ Rosesin Use Your Illusion I -albumin kannesta.
Kappaleet

Asioita tapahtuu – 1.42
Ahti – 2.02
Aamuvuoro – 0.49
Sunnuntai – 3.07
Aiheesta muualla

Discogs
Michael Chang (ohjaaja)

Michael Chang on yhdysvaltalainen animaatio-ohjaaja ja animaattori, joka tuli tunnetuksi ohjattuaan yli 20 jaksoa Teen Titans -animaatiosarjassa. Hän aloitti uransa vuonna 2000 animaatiosarjassa Roughnecks: The Starship Troopers Chronicles.
Filmografia > Elokuvat

Teen Titans: Trouble in Tokyo (2006) – ohjaaja
Wonder Woman (2009) – storyboard
Superman/Batman: Public Enemies (2009)
Justice League: Crisis on Two Earths (2010)
Superman/Batman: Apocalypse (2010) – storyboard
All-Star Superman (2011) – storyboard
Catwoman (2011) – storyboard
Superman vs. The Elite (2012) – ohjaaja
Batman: The Dark Knight Returns, Part 1 (2012) – storyboard
Filmografia > Televisiosarjat

Roughnecks: The Starship Troopers Chronicles (2000)
Heavy Gear: The Animated Series (2001)
Teen Titans (2003–2006)
Batman – pelottomat (2008–2011)
Young Justice (2011)
Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat (2012)
Aiheesta muualla

Michael Chang (ohjaaja) Internet Movie Databasessa. (englanniksi)