stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kalankasvatus
Suomen kalatuotanto

Suomessa kasvatetaan vuosittain 13–15 miljoonaa kiloa ruokakalaa ihmisravonnoksi. Kokonaistuotantomäärät ovat olleet jokseenkin tasaisia vuodesta 2003. Vielä vuonna 1980 viljelytuotanto oli 5 miljoonaa kiloa, josta se kasvoi nopeasti 1990-luvun alun huippulukemiin noin 18 miljoonaan kiloon. Vuonna 2019 Suomessa kasvatettiin noin 15,3 miljoonaa kiloa kalaa.
Valtaosa kasvatuksesta on kirjolohta, jonka tuotanto vuonna 2019 oli 14,2 miljoonaa kiloa. Sen viljely tapahtuu pääasiassa verkkoaltaissa Itämeren alueella, ja puolet siitä Ahvenanmaalla. Toiseksi tärkein viljelykalalaji on siika, jonka viljely ruokakalaksi lähti vauhtiin vasta 2000-luvun alussa. Sen tuotanto nousi noin 1,2 miljoonaan kiloon kymmenessä vuodessa. Vuonna 2019 siikaa viljeltiin noin 0,8 miljoonaa kiloa. Väihäisempiä määriä ruokakalaksi viljeltyjä lajeja ovat taimen, nieriä, sampi ja kuha, mutta niiden tuotanto oli vuonna 2019 yhteensä vain noin 0,3 miljoonaa kiloa. Kirjolohen mätiä tuotettiin 0,4 miljoonaa kiloa. Kirjolohen tuotannon arvo vuonna 2019 oli noin 59,7 miljoonaa euroa ja siian 7,6 miljoonaa. Vuonna 2006 kalankasvatuksen osuus koko kalantuotannon arvosta oli 63 %.
Ruokakalan lisäksi kalaa viljellään myös istutettavaksi luonnonvesiin. Kalojen poikaskasvatuksen ansiosta monet Suomen luontaiset lohipitoiset vesistöt ovat pysyneet elinvoimaisina. Kalanpoikasten tuotanto on yleisintä Pohjois- ja Keski-Suomessa. Istutuksiin ja kasvatukseen tuotettujen kalan- ja ravunpoikasten kokonaismäärä 2019 oli noin 50 miljoonaa yksilöä.
Vuonna 2019 Suomessa oli 260 kalanviljely-yritystä.
Kalanviljelyn opetus ja käytännöt

Kalankasvatusta opetetaan osana kalatalouden opetusta.
Kalankasvatukseen kuuluu esimerkiksi altaiden hygieniasta huolehtimista, kalojen hyvinvoinnista huolehtimista kuten rokottamista erilaisia tauteja vastaan, ruokintaa ja kalojen lajittelua eri kokoluokkiin. Etenkin pienisilmäisiä verkkokasseja täytyy pestä usein, sillä tiheän verkon reiät tukkeutuvat nopeasti, ja se heikentää veden virtausta kassissa, mistä kala voi kärsiä. Lajittelemalla erotetaan kalaparvesta nopeimmin kasvaneet kalat, jotka siirretään suurisilmäisempään ja vähemmän huoltoa vaativaan verkkokassiin. Tasakokoisille kaloille on myös helpompi määritellä sopiva rehun raekoko.[lähde? ]
Kiertovesiviljely on kalankasvatusmenetelmä, jossa vettä kierrätetään pumppaamalla sitä kasvatusaltaan ja puhdistuslaitteiston välillä. Se vaikuttaa aiheuttavan kaloihin mudan makua. Mudan maku voi tarttua kalaan kuin kalaan tietyissä olosuhteissa, myös luonnossa. Mudan maku on kuitenkin ongelma, joka vaikuttaisi vaivaavan erityisesti kiertovesimenetelmällä kasvatettuja kaloja. Luonnonvarakeskuksen mukaan makuvirheet ovat kiertovesikasvatuksessa iso haaste. Tästä on pyritty pääsemään eroon laittamalla kalat uimaan huolellisesti puhdistettuun juoksevaan veteen ennen teurastusta siten, että kaloille ei ole annettu ruokaa. Menetelmä vaatii runsaasti vettä ja vie aikaa. Suomessa kiertovesikasvatuksen menetelmä on otettu käyttöön muun muassa ympäristölupajärjestelmän takia. Avovesiviljely kuormittaa vesistöjä, joten lupia tällaisen tuotantolaitosten perustamiselle on vaikea saada. Toisaalta kiertovesikasvatus kuluttaa paljon energiaa. Vuonna 2023 uutisoitiin, että kotimaisen kirjolohen kysyntä on kasvanut.
Kalanviljelyyn liittyy olennaisena osana emokalojen lypsäminen mädin saannin turvaamiseksi. Lypsetty mäti hedelmöitetään koiraskalan maidilla, hedelmöitynyt mäti kasvatetaan viljelylaitoksen erityisessä hautomo-osassa.[lähde? ]
Kalanviljelyn ekologiset vaikutukset

Vesiviljelyä pidetään yhtenä kestävimmistä keinoista tuottaa eläinproteiinia erityisesti siitä syystä, että kalat pystyvät hyödyntämään ravinnon maalla kasvatettavia eläimiä tehokkaammin. Samoin vesikasvien ja levien tuotantopotentiaalit ovat moninkertaiset maalla kasvatettaviin kasveihin verrattuna. Kalantuotannossa on tapahtunut murros – yli puolet ihmisten syömästä kalasta on alkuperältään viljeltyä ja viljellyn kalan osuus kulutuksessa lisääntyy nopeasti. Samalla kestävään vesiviljelyyn liittyvälle osaamiselle ja teknologialla on muodostunut nopeasti kasvavat markkinat.
Kalat pystyvät hyödyntämään ravinnon tehokkaasti – yhdellä rehukilolla on mahdollista tuottaa kilo kalaa.[lähde? ]
Kalanviljelyssä yksilötiheydet altaissa ovat tiheämmät kuin luonnossa. Tämä edesauttaa erilaisten patogeenien aiheuttamien sairauksien leviämistä, eikä luonnossa tapahtuvaa sairaiden yksilöiden karsiutumista predaation eli saalistuksen vaikutuksesta pääse tapahtumaan. Tämä on aiheuttanut suuria ongelmia ja taloudellisia menetyksiä kalankasvattamoille ympäri maailmaa. Norjassa ja Chilessä sijaitsevilta avoimista verkkoaltaista leviävät patogeenit ja loiset ovat aiheuttaneet ongelmia useissa luonnonkalakannoissa, etenkin kun niitä on sijoitettu vaelluskalojen kutureiteille. Näillä alueilla on havaittu massiivisia kalakuolemia, sekä mittavia taantumia kyseisissä kalakannoissa.
Petokalojen ruokinta vesiviljelyssä voi kuormittaa luonnonkalakantoja myös niiden tarvitseman ravinnon osalta. Viljeltyjen petokalojen rehu valmistetaan pääosin villinä kalastetuista kalalajeista, mikä puolestaan lisää kalastuspainetta monissa jo ylikalastetuissa kalakannoissa.
Kalankasvattamoiden verkkoaltaista karanneiden sekä luonnonkalojen risteytymillä voi olla epäsuotoisia vaikutuksia luonnonkalakantoihin. Esimerkiksi villin ja kasvatetun lohen hybridien on todettu syrjäyttävän nopealla poikasiän kasvullaan luonnonkaloja, mutta selviytyvän heikommin luonnonympäristössä.
Kalanviljely voi kuormittaa vesistöjä ravinnepäästöillään. Kasvatus suljettuun kiertoon perustuvissa allasjärjestelmissä on yksi sovellus, jolla kalanviljelyä voidaan tehostaa ja päästöt lähes eliminoida avovesillä viljelyyn verrattuna. Verkkoallaskasvatuksessa päästöillä ei Itämeren kokonaispäästöjen tasolla ole suurta merkitystä, mutta paikallisesti typpi ja fosfori voivat kuormittaa vesistöjä.
2015 julkaistun tutkimuksen mukaan kasvatuslohien terveyttä voitiin parantaa tarjoamalle kaloille tavallista virikkeellisempiä olosuhteita. Virikekasvatuksessa altaisiin sijoitetaan kalojen luontaista ympäristöä emuloivia elementtejä kuten suojapaikkoja ja virtausmuutoksia. Kokeissa virikkeettömiin oloihin verrattuna virikkellisissä oloissa kasvatetuilla lohilla oli pienempi kuolleisuus useimpiin kalatauteihin ja parempi vastustuskyky loistauteihin. Vaikutukset eivät kuitenkaan olleet samanlaisia kaikkia taudinaiheuttajia vastaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kalankasvatus Wikimedia Commonsissa
Mobile fish farms could soon navigate the oceans NewScientist, 2008, arkistoituna Internet Archiven palvelimella
RKTL vesiviljelytilastot
Kalanviljely Suomen Kalankasvattajaliitto
Ruokakalan viljely Gokalastus
Maailman tilastoidun kalastussaaliin (sininen) ja kasvatetun kalantuotannon (vihreä) kehitys 1950-2010, miljoonia tonneja (FAO:n tilasto).
Kalankasvatusta Ahvenanmaalla.
Jakob Hällsten

Jakob Hällsten (9. toukokuuta 1807 Kokkola – 6. marraskuuta 1851 Geta) oli suomalainen kappalainen ja Helsingin yliopiston oppihistorian dosentti.
Hällstenin vanhemmat olivat talollinen Matts Mattsson Hällinen ja Magdalena Katarina Gabrielsdotter Rönnberg. Hän kävi Oulun triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1825. Hällsten valmistui filosofian kandidaatiksi 1831 ja maisteriksi 1832. Hänet vihittiin papiksi 1832 ja hän laati dosentin väitöskirjansa 1837. Hällsten oli Jomalassa kirkkoherran apulaisena 1832 ja vt. kirkkoherrana sekä armovuodensaarnaajana 1833. Hän oli sitten pedagogina Tammisaaressa vuodesta 1834 mutta lähti virkavapaalle 1835 ja sai eron 1837. Tämän jälkeen Hällsten oli Helsingin yksityislyseon opettajana 1835–1839, Turun triviaalikoulun vt. konrehtorina 1840 ja Helsingin yliopiston oppihistorian dosenttina 1837–1841. Hän toimi Sundin kirkkoherran apulaisena 1840–1843, Jomalan kappalaisen apulaisena 1843–1845 ja Getan sekä Finströmin kappalaisena vuodesta 1845.
Teoksia

Dissertatio fata quae fuerunt literarum in Fennia medio aevo adumbratura, dosentin väitöskirja. 1837
Theses pro muneribus in scholis superioribus obtinendis. 1839
Jakob Hurt

Jakob Hurt
Jakob Hurt (22. heinäkuuta 1839 Vana-Koiola, Põlvamaa – 13. tammikuuta 1907 Pietari) oli virolainen kansanrunouden kerääjä ja julkaisija. Hän toimi myös opettajana Tartossa, kirkkoherrana Otepäässä ja Pietarin virolaisen seurakunnan pappina. Hurt väitteli tohtoriksi kielitieteen alalta Helsingin yliopistosta vuonna 1886. Hänen järjestämiinsä kansanrunouden keräystöihin osallistui satoja henkilöitä, ja hänen kuollessaan aineistoa oli kertynyt 262 000 numeroa. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura teetti Hurtin kokoelmista itselleen kopiot.
Jakob Hurtin kuva oli Viron 10 kruunun setelissä vuosina 1992–2010.
Hurtin ympärilleen kokoamasta ylioppilaiden Kalevipoegin lukupiiristä kehittyi Eesti Üliõpilaste Selts.
Julkaisuja

Vana kannel (1875–86)
Pildid isamaa sündinud asjust, Viron historia (1879)
Wiedemannin virolais-saksalaisen sanakirjan laajennettu ja tarkastettu laitos (1893 toim.)
Setukeste laulud (1904–1907)
Kauppa-Häme

Kauppa-Häme (oikealla) Hämeenkadun puolelta kuvattuna.
Kauppa-Häme on Tampereella Hämeenkatu 16:ssa ja Kauppakatu 1:ssä sijaitseva liike- ja toimistorakennus, joka on valmistunut vuonna 1965. Se on Aarne Ervin suunnittelema ja edustaa aikakaudelle tyypillistä modernistista liikerakentamisen arkkitehtuuria. Rakennus sijaitsee samalla tontilla Raatihuoneen kanssa. Ervi suunnitteli 1960-luvun alussa myös Raatihuoneen restauroinnin ja laajennuksen.
Korttelin läpi  ulottuva Kauppa-Häme koostuu 7-kerroksisesta kapeasta toimistorakennuksesta ja kaksikerroksisesta liikesiivestä, joka on rakennettu kiinni Raatihuoneeseen. Matala osa jättää tilaa viereiselle arvorakennukselle, ja korkea osa luo sille pelkistetyn taustan.
Kauppa-Hämeen talon paikalta purettiin vuonna 1964 Raatihuoneen kaksi siipirakennusta, jotka oli tehty 1800-luvulla. Hämeenkadun puolelta hävitettiin kaksikerroksinen kaupunginvankila ja VPK:n kalustohuone, Kauppakadulta puolestaan kolmikerroksinen poliisilaitoksena palvellut entinen kaupunginhotelli. Raatihuone säästyi purkamiselta, vaikka senkin asema oli 1960-luvun alussa uhattuna.
Kauppa-Hämeeseen tehtiin vuonna 1996 peruskorjaus, jonka suunnitteli Lasse Kosunen. Tässä yhteydessä avoin jalankulkupiha suljettiin ja katettiin.
Kansainvälinen apukieli

Kansainvälinen apukieli (harrastajien kesken joskus IAL tai auxlang englannin sanoista international auxiliary language) on keinotekoinen kieli, jota käytetään eri kieliä käyttävien kansallisuuksien välisessä kommunikaatiossa. Joskus sanalla voidaan tarkoittaa myös luonnollista kieltä, kuten latina, jota ehdotetaan käytettäväksi tällaisena kielenä, mutta useimmiten sillä tarkoitetaan harrastajien keskuudessa nimenomaisesti keinotekoista kieltä, jotka on luotu korvaamaan kansallisten valtakielten – kuten englannin, ranskan ja espanjan – asema lingua francana. Sanalla apukieli viitataan siihen, että kielen tarkoitus on olla ylimääräinen käyttökieli ihmisille, eikä niinkään korvata heidän äidinkieliään.
Kansainvälisiä apukieliä ei käytetä kovin laajalti, eivätkä eri apukielten kannattajat ole päässeet yksimielisyyteen siitä, minkä kielen pitäisi olla kansainvälisessä käytössä. Näiden pulmien ratkaisemiseksi on ehdotettu, että maailman kansojen valitsemat edustajat päättäisivät yhdessä asiantuntijoiden avustuksella sopivan kielen, jolla olisi sekä puhuttu että kirjoitettu muoto. Kieli otettaisiin käyttöön mahdollisimman monen valtion koulujärjestelmässä ensimmäisenä vieraana kielenä. Toisen ratkaisumallin mukaan kieltä yritetään levittää mahdollisimman laajaan käyttöön, jotta siitä tulisi yleisin lajissaan.
Myös yhteisen sokeiden kirjoitusjärjestelmän omaksumista on ehdotettu vastaamaan valittua kansainvälistä kieltä. Lisäksi viittomakieliä, kuten gestunoa, on ehdotettu kuurojen lingua francaksi, koska viittomakielet eivät ole keskenään ymmärrettäviä.
Luettelo kansainvälisistä apukielistä

esperanto
fasile
folkspraak
gestuno
glosa
idiom neutral
ido
interlingua
interslaavi
kotava
latino sine flexione
lingua franca nova
mondlango
novial
occidental
pandunia
ro
solresol
sona
volapük
Aiheesta muualla

OneTongue.com
Conlang Directory: International Communication
Keinotekoiset kielet
afrihili
babm
basic english
borduuri
budinos
dothraki
dunia
ekspreso
esperanto
esperanto II
europanto
fasala
gestuno
glosa
hutt
ido
interlingua
interlingue
interslaavi
ithkuil
klingon
kotava
latino sine flexione
lingua franca nova
loglan
lojban
loxian
mondlango
neo
novial
pandunia
quenya
sindar
slovio
solresol
sona
syldaavi
talossa
toki pona
uuskieli
volapük
kansainvälinen apukieli
taidekieli
suunnitelmakieli
luettelo keinotekoisista kielistä
Jakob Immenius

Jakob Immenius (15. heinäkuuta 1686 Turku – keväällä 1746 Vahto) oli suomalainen pitäjänapulainen ja päiväkirjan pitäjä.
Immenius kävi Turun katedraalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1713. Hänet vihki papiksi Turussa maaliskuussa 1720 tuomiorovasti ja Turun väliaikaisen tuomiokapitulin esimies Jacobus Johannis Ritz (1656–1739) yhdessä 23 muun papiksi vihityn kanssa.
Immenius oli Turun suomalaisen seurakunnan kanttorikoululaisena 1710–1713. Hän sai saarnaluvan isonvihan aikana vuonna 1714 Turun suomalaisen seurakunnan kirkkoherralta, professori Johannes Bernhardi Munsterilta ja toimi sitten saarna-apulaisena Turussa 1714–1717 sekä informaattorina Turun katedraalikoulussa 1716. Hänestä tuli Maskun pitäjänapulainen Vahdolla vuonna 1718 ja nimitys vahvistettiin 1722.
Immenius piti päiväkirjaa isonvihan ajalta aina vuoteen 1735 saakka ja päiväkirja on julkaistu suomeksi käännettynä vuonna 2004.
Immenius oli naimisissa vuodesta 1715 Maria Mattsdotter Hollon kanssa. Heidän poikiaan olivat Vahdon pitäjänapulaisena isänsä jälkeen ollut Johan Immenius (1717–1774) ja Eckerön kappalainen Isak Immenius (1731–1767). Immeniuksen veli oli Kalvolan kirkkoherra Sigfrid Immenius (1675–1756).
Kirjallisuutta

Jakob Immeniuksen päiväkirja : Vahdon kappelin apulaisen muistiinpanot isonvihan ajalta aina vuoteen 1735 ; ruotsinkielestä kääntänyt ja selityksin varustanut Turkka Myllykylä, valokuvat Tuomas Myllykylä. Turkka Myllykylä, Turku 2004
Kallavesi (Mäntyharju)

| Kallavesi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°25′34″N, 27°01′51″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pyhäveden valuma-alue (14.97)
Laskujoki:  Kiepinsalmi Pyhäveteen
Järvinumero:  14.972.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  81,5 m  
Pituus:  14,631 km  
Leveys:  9,433 km  
Rantaviiva:  122,408 km  
Pinta-ala:  13,9665 km²  
Tilavuus:  0,120584 km³  
Keskisyvyys:  8,63 m  
Suurin syvyys:  37,85001 m  
Saaria:  56 
 fiKallavesi 
Kallavesi  on Etelä-Savossa Mäntyharjulla ja Mikkelissä sijaitseva järven osa. Se on yhteydessä lännessä sijaitsevaan Pyhäveteen ja kaakossa sijaitsevaan Ala-Kuhaseen, joiden vedenpinnat ovat samalla korkeudella.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 1 400 hehtaaria (ha) eli 14 km². Se on 14,6 kilometriä pitkä ja 8,0 kilometriä leveä. Järvi on muodostunut varsin kapeisiin maaston painanteisiin. Painanteet ovat kallioperässä olevia murroslinjoja, joita viimeinen jääkausi on laajentanut. Järven länsipäässä on pohjois-etelä-suuntainen murros, joka on seitsemän kilometriä pitkä. Tämän linjan pohjoispäässä on kapea poikittainen linja, jonka itäpää on Suivaanlahti ja länsipää jatkuu 4,5 kilometrin jälkeen Kiepinsalmen länsipuolella Pyhävetenä. Pohjois-etelä-suuntaisen murroksen pohjoispuoliskosta erkanee itään kuusi kilometrinen linja, joka päättyy Laanaselällä. Siitä jatkaa kaakkoon 4,5 kilometriä pitkä murros, jonka itäpäässä Kallavesi haarautuu itään ja pohjoiseen työntyviksi Taipaleenlahdeksi ja Raajoenlahdeksi, sekä kaakkoon työntyväksi 2,5 kilometriä pitkäksi lahdeksi, jonka päässä sijaitsee kapean salmen takana lahdenpohjukaksi tulkittava Haapalampi.
Yleiskuvaa Kallavedestä voidaan vielä tarkentaa pienillä lisäyksillä. Länsipään pohjois-etelä-murroksen puolivälissä on järvessä laajennus, jossa on paljon saaria. Suurimmat saaret ovat Vuohisaari, Petäjäsaari, Naakansaari ja Junttisaari. Naakansaaren taakse jäävät Kallalahti ja Levälahti. Itä-länsi-suutaisesta murroslinjasta työntyvät pohjoiseen Katiskalahti, joka jää Mustasaaren taakse, Römmilanlahti, joka jää Särkiahonniemen taakse, edellisiä hieman suurempi Majaanlahti, sekä muita laajempi ja 2,5 kilometriä pitkä Kuikkolahti. Sitten tullaankin Laanaselälle, josta työntyy pohjoiseen vielä Ollikkalanlahti. Järven itäpäässä selälle työntyvä Juurakkoniemi ja Puuskansaari erottavat koillispuolelle suojaisan lahden. Juurakkoniemen länsipuolella jatkuu järven pohjois-etelä-suuntainen murros Raajoenlahden luoteispuolella kapean salmen takana sijaitsevalla järvenosalla, josta työntyy koilliseen pitkä ja kapea Myllylahti.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 120,6 miljoonaa kuutiometriä eli 0,12 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 8,6 metriä ja suurin syvyys on 37,9 metriä. Syvin kohta sijaitsee Laanaselällä, missä on kaksi yli 30 metristä syvännettä. Syvin kohta sijaitsee Laanavuoren edustalla . Järvessä on muitakin yli 30-metrisiä syvänteitä, mutta yli 20 metrin syvänteitä on pinta-alalla ilmoitettunakin runsaasti.
Järven rantaviivan pituus on 122 kilometriä. Rannat ovat jyrkkärinteisiä ja rantaan putoaa monin paikoin kalliojyrkanteen seinämiä. Järven rantojen lähiympäristössä on vain vähän peltoja. Järven rannoille ulottuvia taajamia ovat Mäntyharjun keskustaajama ja Kuomiokoski. Rannoille on rakennettu runsaasti vapaa-ajan asuntoja. Mäntyharjun ja Mikkelin välinen raja kulkee Kallaveden itä-länsi-suuntaista järvenosaa pitkin. Mäntyharjusta alkava seututie 381 kiertää Kallaveden länsipuolen eteläpään ja jatkaa sitten itään.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueella (14.9) Pyhäveden valuma-alueeseen (14.97), johon Kallaveden alue (14.972) kuuluu.
Järven vedenpinnan korkeus on 81,5 metriä mpy, mikä on sama kuin Pyhävedellä ja Ala-Kuhasella. Tämän vuoksi voidaan ajatella näiden vesistöjen olevan saman järven eri osia. Kallaveden alue saa pääosan vedestään etelästä Haapasalmesta, jonka kautta Ala-Kuhasen valuma-alue (14.973) laskee, pohjoisesta Kuomiokoskesta, jonka kautta laskevat Ala-Kuomion valuma-alueen (14.977) vedet, pohjoisesta Ruotimonojasta, jonka kautta tulevat Ruotimonojan valuma-alueen (14.976) vedet, pohjoisesta Sormusjokea myöten, jonka kautta laskevat pienen Sormusjoen valuma-alueen (14.975) vedet, ja vielä etelästä Tainanjoki, jonka kautta laskee Tainaveden valuma-alue (14.978).
Kallaveden alueella on 71 yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Niistä huomattavimpia ovat Mäntyharjun taajaman vierestä Kallaveteen suoraan laskevat Vuorijärvi (77 ha) ja Penttilänlampi (19 ha), hieman etelämpänä suoraan laskeva Mämmijärvi (24 ha) ja Haapapaunin kautta laskeva Haapajärvi (20 ha), Kylmojan kautta keskiosiin laskeva Hyhmäjärvi (23 ha), jonka kautta laskevat myös Ala-Salmijärvi (16 ha) ja Ylä-Salmijärvi (21 ha), suoraan laskeva Petjärvi (25 ha), Matlammen kautta kaakkoisosaan laskeva Valkjärvi (23 ha) ja samaan paikkaan laskeva Suurijärvi (17 ha). Kallaveden pohjoisesta laskee suoraan Ylä-Pyylampi (18 ha) ja Pieni Matkuslampi (11 ha), jonka kautta siihen laskee Kieluvainen (54 ha), suoraan järven pohjoispäähän Vääräjärvi (14 ha) ja sen vierestä Kallaveden keskiosiin laskee Pönniö (54 ha).
Jarmo Kytölehto

| Jarmo Kytölehto> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23. kesäkuuta 1961 (ikä 63) Petäjävesi, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
WRC-ura
Aktiivivuodet:  1990–1999
Kartanlukija(t):   Arto Kapanen
Entiset tallit:  Mitsubishi, Vauxhall, Ford, Hyundai
Kilpailuja:  21
Maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  2
Erikoiskoevoittoja:  3
MM-pisteitä:  24
Ensimmäinen kilpailu:  Suomen ralli 1990
Viimeinen kilpailu:  Walesin ralli 1999
Jarmo Antero Kytölehto (s. 23. kesäkuuta 1961 Petäjävesi) on suomalainen entinen ralliautoilija.
Kytölehto on pienen A-ryhmän Suomen-mestari vuodelta 1990 ja 1991, sekä N-ryhmän Suomen-mestari vuodelta 1992. MM-tasolla Kytölehto oli kärkitaistelussa tavallisesti Suomen rallissa, jossa sijoittui kolmanneksi vuosina 1996 ja 1997.
Vuoden 1998 Suomen ralliin Kytölehto pääsi ajamaan Colin McRaen tallikaverina Subarun tehdastallin Subaru Impreza WRC:llä. Hän jäi pistesijojen ulkopuolelle kahdeksanneksi. Viimeisinä aktiivivuosinaan 1999 ja 2000 Kytölehto ajoi tehtaan etuvetoisella Vauxhallilla pääasiassa Britannian mestaruussarjaa.
Kytölehdon kartanlukijana toimi lähes hänen koko uransa ajan Arto Kapanen.
Saavutuksia > Rallin maailmanmestaruussarja

21 osakilpailua kuljettajana:
1990 Suomen ralli Opel Kadett GSI; keskeytys
1991 Suomen ralli Opel Kadett GSI; luokkavoitto A7, yleiskilpailun 18.
1992 Ruotsin ralli Mitsubishi Galant VR-4; luokan N4 2., PWRC 2., yleiskilpailun 10.
1992 Suomen ralli Mitsubishi Galant VR-4; luokkavoitto N4, PWRC voitto, yleiskilpailun 18.
1992 Australian ralli Mitsubishi Galant VR-4; keskeytys
1992 RAC-ralli Mitsubishi Galant VR-4; keskeytys
1993 Ruotsin ralli Mitsubishi Galant VR-4; luokan N4 2., PWRC 2., yleiskilpailun 9.
1993 Suomen ralli Mitsubishi Galant VR-4; luokkavoitto N4, PWRC voitto, yleiskilpailun 11.
1994 Suomen ralli Mitsubishi Lancer Evo I; luokkavoitto N4, PWRC voitto, yleiskilpailun 8.
1995 Ruotsin ralli Vauxhall Astra GSI 16V; luokan A7 2., Ryhmän F2 2., yleiskilpailun 14.
1995 RAC-ralli Nissan Sunny GTI; luokan A7 2., yleiskilpailun 8.
1996 Suomen ralli Ford Escort RS Cosworth; luokan A8 3., yleiskilpailun 3.
1996 Sanremon ralli Ford Escort RS Cosworth; keskeytys
1996 Katalonian ralli Ford Escort RS Cosworth; keskeytys
1997 Ruotsin ralli Ford Escort RS Cosworth; keskeytys
1997 Suomen ralli Ford Escort WRC; luokan A8 3., yleiskilpailun 3.
1998 Suomen ralli Subaru Impreza S5 WRC; luokan A8 8., yleiskilpailun 8.
1998 RAC-ralli Vauxhall Astra Kit Car; luokan A7 2., yleiskilpailun 14.
1999 Suomen ralli Vauxhall Astra Kit Car; luokan A7 2., yleiskilpailun 16.
1999 Sanremon ralli Vauxhall Astra Kit Car; luokan A7 4., yleiskilpailun 19.
1999 RAC-ralli Vauxhall Astra Kit Car; luokan A7 3., yleiskilpailun 19.
Saavutuksia > Rallin Euroopanmestaruussarja

18 osakilpailua kuljettajana
1990 Tunturiralli Opel Kadett GSI; luokkavoitto A7, yleiskilpailun 13.
1990 Hankiralli Opel Kadett GSI; luokan A7 2., yleiskilpailun 11.
1991 Tunturiralli Opel Kadett GSI; keskeytys
1991 Hankiralli Opel Kadett GSI; luokkavoitto A7, 2., yleiskilpailun 8.
1991 Haspengouwrally Opel Kadett GSI; luokan A7 2., yleiskilpailun 7.
1992 Tunturiralli Mitsubishi Galant VR-4; keskeytys
1992 Hankiralli Mitsubishi Galant VR-4; luokkavoitto N4, yleiskilpailun 4.
1992 Ardennien ralli Mitsubishi Galant VR-4; keskeytys
1993 Tunturiralli Mitsubishi Galant VR-4; luokkavoitto N4, yleiskilpailun 2.
1993 Finnskog ralli Mitsubishi Galant VR-4; keskeytys?
1993 Hankiralli Mitsubishi Galant VR-4; keskeytys
1994 Tunturiralli Mitsubishi Galant VR-4; luokkavoitto N4, yleiskilpailun 2.
1995 Walesin ralli Vauxhall Astra GSI 16V; luokan A7 2., yleiskilpailun 3.
1995 Skotlannin ralli Vauxhall Astra GSI 16V; luokkavoitto A7, yleiskilpailun 2.
1995 Mansaaren ralli Vauxhall Astra GSI 16V; keskeytys
1996 Walesin ralli Ford Escort RS2000 Mk.VI; luokan A7 3., yleiskilpailun 6.
1996 Skotlannin ralli Ford Escort RS2000 Mk.VI; luokkavoitto A7, yleiskilpailun 2.
1997 Tunturiralli Ford Escort RS Cosworth; luokan A7 2., yleiskilpailun 2.