stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vladimir Arnold

Vladimir Arnold vuonna 2008
Vladimir Igorevitš Arnold (ven. Влади́мир И́горевич Арно́льд, 12. kesäkuuta 1937 – 3. kesäkuuta 2010) oli venäläinen matemaatikko.
Arnold syntyi Odessassa Ukrainassa ja valmistui vuonna 1959 Moskovan valtiollisesta yliopistosta, jonka professoriksi hänet vuonna 1965 valittiin. Hän oli Venäjän tiedeakatemian jäsen vuodesta 1990, ja hän oli myös Royal Societyn ulkomaalaisjäsen. Vuosina 1995–1998 Arnold toimi matemaatikkojen kansalaisjärjestön International Mathematical Unionin (IMU) varapuheenjohtajana.
Arnoldille myönnettiin Leninin palkinto vuonna 1965 ja Wolfin palkinto 2001. Hän oli Moskovan matemaattisen seuran puheenjohtajana vuodesta 1996. Arnold tunnetaan kansainvälisesti muun muassa Kolmogorovin–Arnoldin–Moserin teoreemasta sekä kolmannentoista Hilbertin ongelman ratkaisusta 1957. Hänen mukaansa on nimetty myös ”Arnoldin kissa”.
24 (4. tuotantokausi)

| 24 tuotantokausi 4 |
| --- | --- |


Maa:  Yhdysvallat
Esittäminen
Verkko:   FOX  Subtv, MTV3
Julkaisupäivä:  6. joulukuuta 2005
Ensimmäinen esitys:  9. tammikuuta 2005
Viimeinen esitys:  23. toukokuuta 2005.
Esitysten määrä:  24
Televisiosarjan 24 neljäs tuotantokausi (tunnetaan myös nimellä Päivä 4)  käynnistyi Yhdysvalloissa 9. tammikuuta 2005 ja päättyi 23. toukokuuta 2005.
Yleiskatsaus

Jack Bauer työskentelee nykyään puolustusministeri James Hellerille, koska Erin Driscoll erotti hänet CTU:sta. Terroristit sieppaavat Hellerin ja hänen avustajansa, Hellerin tyttären Audrey Rainesin. Jackin täytyy työskennellä yhdessä CTU:n kanssa jotta hän voi selvittää tämän. CTU:ssa on jälleen kerran myyrä (Marianne Taylor), joka kertoo terroristeille kaiken mitä siellä tapahtuu. Lopuksi selviää että kaikki päivän tapahtumat ovat olleet vain osa yhtä suurempaa suunnitelmaa.
Yleiskatsaus > Tärkeitä tapahtumia

CTU:n johtaja on kauden alussa Erin Driscoll, nainen joka erotti Jackin.
Chloe O'Brian erotetaan CTU:sta, koska hän auttaa Jackia vastoin Driscollin käskyjä.
Kolmiodraama Jackin, Audrey Rainesin ja Audreyn aviomiehen Paulin välillä.
Tony ja Michelle palaavat yhteen lähes 18 kuukauden jälkeen ja työskentelevät yhdessä.
Aikajana

Päivä 4 alkaa kello 7:00 (7.00 am), 18 kuukautta päivän 3 jälkeen ja noin 6 vuotta päivän 1 jälkeen.
Näyttelijät > Päähenkilöt

| Näyttelijä | Hahmo | Jaksojen määrä |
| --- | --- | --- |
| Kiefer Sutherland | Jack Bauer | 24 jaksoa |
| Kim Raver | Audrey Raines | 24 jaksoa |
| Carlos Bernard | Tony Almeida | 18 jaksoa |
| Reiko Aylesworth | Michelle Dessler | 13 jaksoa |
| Roger Cross | Curtis Manning | 22 jaksoa |
| Arnold Vosloo | Habib Marwan | 17 jaksoa |
| William Devane | James Heller | 15 jaksoa |
Näyttelijät > Sivuhenkilöt

| Näyttelijä | Hahmo | Jaksojen määrä |
| --- | --- | --- |
| Mary Lynn Rajskub | Chloe O'Brian | 16 jaksoa |
| Louis Lombardi | Edgar Stiles | 24 jaksoa |
| Dennis Haysbert | David Palmer | 6 jaksoa |
| James Frain | Paul Raines | 10 jaksoa |
| Nestor Serrano | Navi Araz | 10 jaksoa |
| Shohreh Aghdashloo | Dina Araz | 12 jaksoa |
| Geoff Pierson | John Keeler | 13 jaksoa |
| Gregory Itzin | Charles Logan | 9 jaksoa |
| Alberta Watson | Erin Driscoll | 12 jaksoa |
Näyttelijät > Muita hahmoja

Jonathan Ahdout Behrooz Araz (12 jaksoa)
James Morrison Bill Buchanan (10 jaksoa)
Jude Ciccolella Mike Novick (8 jaksoa)
Logan Marshall-Green Richard Heller (7 jaksoa)
Aisha Tyler Marianne Taylor (7 jaksoa)
John Allen Nelson Walt Cummings (5 jaksoa)
Mia Kirshner Mandy (3 jaksoa)
Tzi Ma Cheng Zhi (2 jaksoa)
Glenn Morshower Aaron Pierce (2 jaksoa)
Aiheesta muualla

24: Season 4 arvostelu (Arkistoitu – Internet Archive) DVD Plaza
Wayne Newton

Wayne Newton vuonna 2012.
Wayne Newton (s. 3. huhtikuuta 1942) on yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä.
Uransa alkuvaiheessa Newtonilla oli poikkeuksellisen korkea ääni mieheksi. Newton oli nuorena aikuisena niin sanottu kontratenori, mutta hänen äänensä madaltui myöhemmin.
Newtonin tunnetuin kappale on "Danke Schoen", joka on hänen tunnuskappaleensa. Myös "April Showers" on tunnettu Newtonin kappale. Newtonista tuli vuosikymmenien ajaksi yksi tunnetuimmista Las Vegasin viihdyttäjistä.[lähde? ] Newton tunnetaankin lempinimellä "Mr. Las Vegas".
Newton on näytellyt muun muassa elokuvassa 007 ja lupa tappaa (1989).
Diskografia

Danke Schoen (Capitol, 1963)
Sings Hit Songs (Capitol, 1964)
In Person! (Capitol, 1964)
Red Roses for a Blue Lady (Capitol, 1965)
Summer Wind (Capitol, 1965)
The Old Rugged Cross (Capitol, 1966)
Now! (Capitol, 1966)
Songs for a Merry Christmas (Capitol, 1966)
It's Only the Good Times (Capitol, 1967)
Song of the Year – Wayne Newton Style (Capitol, 1967)
Michelle (Capitol, 1967)
Wow!: Live Hollywood Concert (Capitol, 1968)
The Greatest! (Capitol, 1968)
Somewhere My Love (Capitol, 1968)
"Dreams of the Everyday Housewife" and "Town & Country" (MGM, 1968)
One More Time (MGM, 1968)
Walking on New Grass (MGM, 1968)
Christmas Isn't Christmas Without You (MGM, 1968)
Live at the Frontier, Las Vegas (MGM, 1969)
How I Got This Way (Capitol, 1971)
Daddy Don't You Walk So Fast (Chelsea, 1972)
Can't You Hear the Song? (Chelsea, 1972)
While We're Still Young (Chelsea, 1973)
Pour Me a Little More Wine (Chelsea, 1973)
Everybody Knows (RCA Camden, 1974)
The Best of Wayne Newton Live (Chelsea, 1974)
The Midnight Idol (Chelsea, 1975)
Tomorrow (Chelsea, 1976)
Christmas Everywhere (Chelsea, 1976)
Change of Heart (20th Century Fox, 1978)
Wayne Primeau

| Wayne Primeau |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 4. kesäkuuta 1976 (ikä 48) Scarborough, Ontario
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  193 cm
Paino:  104 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1995–2010
Seurat:  Buffalo Sabres (NHL) Rochester Americans (AHL) Tampa Bay Lightning (NHL) Pittsburgh Penguins (NHL) San Jose Sharks (NHL)  Boston Bruins (NHL) Calgary Flames (NHL) Toronto Maple Leafs (NHL)
NHL-varaus:  17. varaus, 1994 Buffalo Sabres
Wayne Primeau (s. 4. kesäkuuta 1976 Scarborough, Ontario, Kanada) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän on jääkiekkoilija Keith Primeaun nuorempi veli.
Ura

Wayne Primeau pelasi ensimmäisellä kaudella joukkueessa Owen Sound Platers (OHL). Hän pysyi Platersissa kolme vuotta (1992–1995).
Buffalo Sabres varasi hänet NHL:ään vuoden 1994 varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella numerolla 17. Hän teki ensimmäisen NHL-maalinsa New Jersey Devilsin maalivahdin Martin Brodeurin vartioimaan maaliin. Hänet palkattiin Tampa Bay Lightningiin vuonna 2000 ja 1. helmikuuta 2001 Pittsburgh Penguinsiin.
Primeau hankittiin San Jose Sharksiin 11. maaliskuuta 2003. Hänet palkkasi Boston Bruins 30. lokakuuta 2005. Vuosina 2006–2009 hän pelasi Calgary Flamesissa. Heinäkuussa 2009 Calgary myi hänet Toronto Maple Leafsiin, josta seura sai vaihdossa Colin Stuartin ja Anton Strålmanin.
Westmalle (kylä)

Mallen kunta Antwerpin maakunnassa.
Westmalle on kylä Belgiassa Antwerpin maakunnassa. Kylä kuuluu Mallen kuntaan. Kylä on kuuluisa panimostaan, jota hoitaa luostari, Neitsyt Marian pyhän sydämen luostari (holl. Abdij van Onze-Lieve-Vrouw van het Heilig Hart), joka kuuluu sisterssiläisten sääntökuntaan. Luostarissa valmistetaan myös juustoa.
Westmallen linna on peräisin noin vuodelta 1100. Scherpenbergin tuulimylly on yhä toiminnassa, ja siihen voi käydä tutustumassa.
Ahmajoki

| Ahmajoki Geatkejohka |
| --- | --- |

Alkulähde:  Nimetön järvi Enontekiöllä
Laskupaikka:  Raisinjoki
Maat:  Suomi, Norja
Pituus:  20,36 km
Alkulähteen korkeus:  790,1 m
Valuma-alue:  170,06 km²
Ahmajoki (pohjoissaameksi Geatkejohka) on Raisinjoen vesistöön kuuluva joki Enontekiöllä Suomessa ja Raisissa Norjassa. Sen valuma-alueen laajuus 170,06 km²
Pääuoma

Joen pääuoman kulusta on erilaisia tietoja. Suomen Maanmittauslaitoksen peruskarttanimistön mukaan määriteltynä joki saa alkunsa nimettömästä, 790,1 metrin korkeudella merenpinnasta olevasta järvestä lähellä Norjan rajaa Enontekiöllä Suomessa. Norjan Vassdrags- og energidirektoratin uomaverkostotietokannassa joen hydrologisesti määritelty pääuoma on Norjan puolella Geatkegurran laaksossa Geatkejávrin luoteispuolella virtaava uoma.  Joki laskee Raisinjokeen Raisissa Norjassa.
Sivujoet

Joen suurin sivujoki on siihen pohjoisesta yhtyvä Gánešjohka, jonka valuma-alueen pinta-ala on 71,6 km². Siihen yhtyvät lounaasta Hárrvesjohka ja etelästä Unotjohka. Muita pienempiä sivujokia ovat joen suulta lueteltuna siihen etelästä yhtyvät Roggejohka ja Hoallojohka sekä jokeen pohjoisesta yhtyvä Ráikojohka, johon yhtyy lännestä Láddojohka.
Valuma-alueen järvet > Norjan puolella

Suurimpia järviä joen valuma-alueen Norjan puoleisessa osassa ovat Geatkejohkan yläjuoksun leventymänä oleva Geatkejávri (27,01 hehtaaria, 709 metriä merenpinnan yläpuolella), Ráikojohkan lähteenä oleva Ráikojávri (51,63 hehtaaria, 684 metriä merenpinnan yläpuolella), Hoallojohkan lähteenä olevat Hoallojávrit (kaksi järveä, toinen 15,32 hehtaaria ja toinen 5,26 hehtaaria, molemmat 764 metriä merenpinnan yläpuolella), Roggejohkan lähteenä oleva Roggejávri (35,57 hehtaaria, 637 metriä merenpinnan yläpuolella), Láddojohkan lähteenä olevat Láddojávrrit (kaksi järveä, alempi 8,97 ha, 758 metriä merenpinnan yläpuolella, ylempi 45,72 hehtaaria ja 759 metriä merenpinnan yläpuolella) sekä Hárrvesjohkan keskijuoksun leventymänä oleva Hárrvesjávri (23,05 hehtaaria, 693 metriä merenpiunnan yläpuolella).
Valuma-alueen järvet > Suomen puolella

Valuma-alueen Norjan puoleisista järvistä ylempi Láddojavri ulottuu länsireunastaan Suomen puolelle. Kokonaan Suomen puolella olevista valuma-alueen järvistä suurin on Geatkejohkan nimetön lähdejärvi (noin 21,3 hehtaaria, 790,1 metriä merenpinnan yläpuolella) ja lähinnä suurin Geatkejávriin Suomen puolelta laskeva Borijávri (noin 10,8 hehtaaria, 794,4 metriä merenpinnan yläpuolella).
Westling

Westling on Ruotsissa ja Suomessa esiintyvä sukunimi. Tunnettuja Westlingejä:
Daniel Westling, Prinssi Daniel (s. 1973), Länsi-Götanmaan herttua, Ruotsin kruununprinsessa Victorian aviomies
Georg Westling (1879–1930), suomalainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti
Viola Westling (s. 1999), suomalainen juoksija
Wolmar Westling (1845–1881), suomalainen arkkitehti
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Westley Allan Dodd

Westley Allan Dodd (3. heinäkuuta 1961 – 5. tammikuuta 1993) oli yhdysvaltalainen seksuaalirikollinen ja kolminkertainen murhaaja. Hänen teloituksensa Washingtonissa 1993 oli ensimmäinen hirttämällä toimeenpantu tuomio Yhdysvalloissa sitten vuoden 1965.
Dodd aloitti lasten seksuaalisen hyväksikäytön jo varhaisessa teini-iässä. Hänen tiedetään olleen seksuaalisessa kanssakäymisessä serkkujensa kanssa. Hänellä oli kaikkiaan kymmeniä uhreja, joista useimmat olivat hyvin nuoria, selvästi alle murrosikäisiä.
Dodd tuomittiin kuolemaan Cole Neerin (11) ja hänen veljensä Williamin (10) seksuaalisesta hyväksikäytöstä ja kuoliaaksi puukotuksesta Washingtonin osavaltiossa sekä erillisestä Lee Iselin (4) raiskauksesta ja murhasta.
Doddin käyttäytyminen oikeuden edessä oli melko ristiriitaista. Hän ilmaisi selvää katumusta teoistaan, mutta uhkaili myös tappaa lisää ihmisiä, jos ei tulisi teloitetuksi. Hän valitsi teloitustavaksi hirttämisen itse omien sanojensa mukaan sen vuoksi, että myös Lee Iseli oli saanut surmansa sillä tavoin. Doddin pyynnöstä teloituksen televisioinnista kieltäydyttiin.
Västeråsin lentoasema

Västeråsin lentoasema tai Hässlön lentoasema (IATA: VST, ICAO: ESOW) sijaitsee Ruotsissa, noin sata kilometriä Tukholmasta länteen. Lentoasemalle pääsee Tukholman keskusrautatieasemalta Flygbussarnan bussilla, jolla matka kestää noin 1,5 tuntia ja maksaa 130 kruunua.
Vuonna 2005 lentoaseman kautta kulki yhteensä 221 422 matkustajaa.
Lentoyhtiöt ja kohteet

Tällä hetkellä (2024) ainoa kenttää käyttävä lentoyhtiö on Ryanair ja se lentää sieltä Alicanteen, Lontoon Stanstediin ja Malagaan
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Västeråsin lentoasema Wikimedia Commonsissa
Lentoaseman kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Ruotsin lentoasemat
| --- | --- |
Tukholman lentoasemat:   Arlanda  Bromma  Skavsta  Västerås 
Muut päälentoasemat:   Göteborg-Landvetter  Göteborg City  Malmö  Luulaja  Uumaja 
Muut yli 50 000 matkustajan lentoasemat:   Östersund  Ängelholm-Helsingborg  Sundsvall-Timrå  Visby  Skellefteå  Ronneby  Kalmar  Växjö  Kiiruna  Örnsköldsvik  Jönköping  Halmstad  Örebro  Kristianstad  Norrköping  Linköping  Trollhättan-Vänersborg 
Alueelliset lentoasemat:   Arvidsjaur  Jällivaara  Borlänge  Kramfors  Lycksele  Storuman  Vilhelmina  Hemavan  Oskarhamn  Mora  Sveg  Hultsfred  Pajala  Hagfors  Torsby
Wilhelm Hellesen

Frederik Louis Wilhelm Hellesen ja hänen vaimonsa, noin vuonna 1890.
Frederik Louis Wilhelm Hellesen (s. 2. helmikuuta 1836 Kalundborg, Tanska – 22. joulukuuta 1892) oli tanskalainen keksijä ja teollinen suunnittelija. Vuonna 1887 hän suunnitteli ensimmäisen alkalipariston, mikä sai alkunsa Leclanchén parin tutkimisesta. Samana vuonna hän perusti Hellesens-paristotehtaan Valdemar Ludvigsenin (1861–1939) kanssa, joka auttoi paristojen jatkokehittämisessä. Vuonna 1889 hän myi ensimmäiset paristot Tanskan puhelinyritykselle. Wilhelm Hellesen kuoli vuonna 1892. Hänen leskensä jatkoi tehdastoimintaa vuoteen 1906, jolloin Ludvigsenista tuli tehtaan ainoa omistaja.
Vobiscum Satanas

| Vobiscum Satanas Dark Funeral |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 27. huhtikuuta 1998
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 35.06
 Levy-yhtiö: No Fashion Records
Dark Funeralin muut julkaisut
| The Secrets of the Black Arts 1996 | Vobiscum Satanas 1998 | Teach Children to Worship Satan 2000 |
Vobiscum Satanas on ruotsalaisen black metal -yhtye Dark Funeralin toinen studioalbumi.
Kappaleluettelo

Ravenna Strigoi Mortii – 4.27
Enriched by Evil – 4.43
Thy Legions Come – 4.13
Evil Prevail – 4.28
Slava Satan – 3.59
The Black Winged Horde – 4.38
Vobiscum Satanas – 5.00
Ineffable King of Darkness – 3.38
Albumilla soittavat muusikot

Lord Ahriman – kitara
Emperor Magus Caligula – basso ja laulu
Alzazmon – rummut
Typhos – kitara
Aiheesta muualla

Vobiscum Satanas Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Vobiscum Satanas Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Vobiscum Satanas
Käännös suomeksi
Volk

Volk (lausutaan folk) on saksan, hollannin ja afrikaansin kielien kansaa tarkoittava sana, joka on yleisesti käytössä etuliitteenä esimerkiksi ilmaisuissa Völkerbund (Kansojen liitto) ja Volkswagen (kansanauto).
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Saksassa syntyneissä etnis-nationalistis-romanttisissa liikkeissä sanan merkitys politisoitui voimakkaasti ja natsi-Saksan aikaan termi muodostui keskeiseksi kansallissosialistisessa retoriikassa kuten iskulauseissa Ein Volk, ein Reich, ein Führer (”Yksi kansa, yksi valtakunta, yksi johtaja”) tai Volk ohne Raum (”Kansa ilman (elin)tilaa”).  Myös Etelä-Afrikan apartheid-järjestelmän aikana maan afrikaanerit muodostivat poliittisessa ideologiassaan Volkin, jolla oli jumalallinen oikeus maahan.
Volk on kuitenkin saksan kielen yleissana kansalle, eikä sen käyttöön nykyisin yleensä liity mitään sanan aikanaan saamia poliittisia merkityksiä.
Käännös suomeksi
Wilhelm Hemprich

Friedrich Wilhelm Hemprich (24. kesäkuuta 1796 Glatz, Preussi – 30. kesäkuuta 1825 Massawa, Eritrea) oli saksalainen luonnontieteilijä ja tutkimusmatkailija.
Hemprich opiskeli lääketiedettä sekä Breslaussa että Berliinissä. Berliinissä hän ystävystyi Christian Gottfried Ehrenbergin (1795–1876) kanssa. Hemprich luennoi vertailevasta lääketieteestä Berliinin yliopistossa, jossa myös kirjoitti teoksensa Grundiss der Naturgeschichte (1820). Vapaa-ajallaan hän tutki matelijoita ja sammakkoeläimiä eläinmuseossa Martin Lichtensteinin opastuksella.
Vuonna 1820 Hemprich ja Ehrenberg kutsuttiin Egyptiin suuntautuneen arkeologisen retkikunnan luonnontieteilijöiksi. Retken johtajana toimi preussilainen kenraali von Minutoli. Berliinin Akatemia rahoitti kaksikon matkan. Maaliskuussa 1821 he erosivat retkikunnasta ja matkasivat Niiliä ylös Nubian pääkaupunkiin Dongolaan. Seuraavat kaksi vuotta he tutkivat Dongolan seudun luontoa.
Vuonna 1823 Hemprich ja Ehrenberg purjehtivat Suezinlahden yli ja asettuivat Siinaille El Suriin, jossa he viettivät yhdeksän seuraavaa kuukautta. He muun muassa kiipesivät Siinaivuorelle. Ehrenberg oli ensimmäisiä luonnontieteilijöitä, joka tutki Punaisenmeren merieläimiä. Vuonna 1824 Hemprich ja Ehrenberg tekivät matkan Libanoniin, matkaten maitse Beirutiin.
Marraskuussa 1824 he purjehtivat Punaisenmeren rannikkoa pitkin ja tutustuivat muun muassa Jeddaan. Lopulta he päätyivät Massawaan Eritreaan tarkoituksenaan nousta Etiopian ylängölle. Hemprich kuitenkin kuoli kuumetautiin Massawassa, ja Ehrenberg hautasi hänet Toalulin saarelle. Ehrenberg matkusti takaisin Eurooppaan ja julkaisi vuonna 1828 Symbolae Physicae -nimisen yhteenvedon heidän tutkimuksistaan, molempien nimellä. Tutkimusmatkan näytekokoelma sijoitettiin Berliinin museoon, ja se käsitti 46 000 kasvinäytettä 3000:sta lajista ja 34 000 eläinnäytettä 4000:sta lajista. Kokoelmassa oli runsaasti tieteelle uusia lajeja.
Hemprich ja Ehrenberg nimesivät linnuista muun muassa vaaleakultarinnan, kääpiökertun ja punapyrstölepinkäisen.
Hemprichin kunniaksi on nimetty ainakin nokilokki (Larus hemprichii) ja kalliotoko (Tockus hemprichii).
Aarno Pajunen

Aarno Edvard Pajunen (23. marraskuuta 1922 Helsinki – 19. maaliskuuta 1982 Helsinki) oli kauppaneuvos ja diplomikauppias, joka toimi kauppaketju Edv. Pajunen Oy:n toimitusjohtajana.
Aarno Pajusen vanhemmat Edvard ja Hilja Pajunen olivat perustaneet vuonna 1918 ensimmäisen elintarvikeliikkeensä Kulmalankadulle (nykyinen Kulmavuorenkatu) Helsingin Sörnäisiin. Hän oli ollut mukana kaupan toiminnassa pikkupojasta asti ja vanhempien elämäntyön jatkaminen oli hänelle luonnollinen valinta. Tähän tähtäsi myös opiskelu Suomen Liikemiesten Kauppaopistossa, jossa hän suoritti vuonna 1947 merkonomin tutkinnon.
Kauppiaana

Edvard Pajusen kuoltua vuonna 1953 toimitusjohtajan tehtävät siirtyivät Aarno Pajuselle. Hän oli samana vuonna suorittanut myös Suomen Vähittäiskauppiasliiton järjestämän kurssin ja diplomikauppiaan tutkinnon.
Edv. Pajunen Oy:n myymälät olivat pääasiassa pieniä kivijalkakauppoja. Aarno Pajusen aloittaessa toimitusjohtajana oli alkanut valintamyymälöiden läpimurto, ja Pajunen ymmärsi tämän myymälätyypin edut. Koska pienet liikehuoneistot eivät soveltuneet valintamyymälöiksi, hän ryhtyi hankkimaan isompia liiketiloja, joissa valintamyymälän toiminta oli mahdollista. Tällaisia myymälöitä Pajusen yrityksellä oli toistakymmentä 1960-luvun puoliväliin mennessä.
Kaupan järjestötoiminnassa

Pajunen oli aktiivisesti mukana alansa järjestötoiminnassa. Hän toimi Suomen Vähittäiskauppiasliitossa (sittemmin K-kauppiasliitto) elintarvikejaoston puheenjohtajana ja liiton varapuheenjohtajana, minkä lisäksi hän kuului Keskon hallintoneuvostoon. Hänen tärkein järjestötehtävänsä oli Vähittäiskaupan keskusliiton puheenjohtajuus 1964–1975. Hänen johdollaan liitto sai vähitellen arvovaltaa, ja se oli mukana perustamassa ensin Kaupan Keskusvaliokuntaa ja myöhemmin koko kaupan alan keskusjärjestöä Kaupan Keskusliittoa.
Urheilun järjestötoiminnassa

Pajunen oli myös innokas urheilumies ja urheilun järjestöaktiivi. Hänen päälajinsa oli pikaluistelu, mutta urheilu-ura jäi lyhyeksi päätyön vuoksi. Hän toimi Suomen Luisteluliiton puheenjohtajana 1960–1978, ja tähän ajankohtaan ajoittuivat suomalaisen pikaluistelun menestysvuodet. Luisteluliiton puheenjohtajana hän oli myös Suomen Olympiakomitean jäsen. Hän toimi Suomen luistelujoukkueen johtajana Innsbruckin (1964), Grenoblen (1968), Sapporon (1972) ja Innsbruckin (1976) talviolympialaisissa.
Jäsenyyksiä ja luottamustoimia

Hän oli jäsenenä Helsingin kauppakamarin hallituksessa, Kaupan tiedotustoimikunnassa, Suomen Liikemiesten Kauppaopiston kannatusyhdistyksessä, Kulosaaren Yhteiskoulun ystävät ry:ssä (puheenjohtajana), Laulu-Miehissä, Eläketurvakeskuksen hallituksessa, Helsingin kaupungin urheilu- ja ulkoilulautakunnassa ja Helsingin kaupunginvaltuustossa (Liberaalisen Kansanpuolueen edustajana).
Pajunen sai Suomen Leijonan ritarimerkin 1960 ja kauppaneuvoksen arvonimen 1973.
Hän sairasteli viimeisinä vuosinaan, ja liiketoiminta siirtyi hänen lapsilleen. Yksi heistä on Helsingin kaupunginjohtaja ja ylipormestari Jussi Pajunen, joka oli sukupolvenvaihdoksen aikoihin mukana Edv Pajunen Oy:n toiminnassa. Vuonna 1979 he perustivat Kuluttajain Pikatukku Alepan. Se myytiin vuonna 1987 SOK:lle. Se oli siihen mennessä laajentunut 37 myymälän kauppaketjuksi.
Aarno Pajunen kuoli 59-vuotiaana maaliskuussa 1982. Hänet on haudattu Kulosaaren hautausmaalle.
Vladimir Arzamaskov

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Montréal 1976 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Belgia 1977 |  |  |
Vladimir Ivanovitš Arzamaskov (ven. Владимир Иванович Арзамасков, 7. huhtikuuta 1951 Stalingrad, Venäjän SFNT – elokuu 1986) oli koripalloilija, joka edusti maajoukkuetasolla Neuvostoliittoa.
Miesten maajoukkuekilpailuissa Arzamaskov edusti Neuvostoliittoa, jonka pelaajana hän voitti olympiapronssia Montréalissa 1976 ja EM-hopeaa Belgiassa 1977.
Aiheesta muualla

Profiili FIBA Archive (englanniksi)
Neuvostoliiton joukkue – Kesäolympialaiset 1976
4 Arzamaskov |
5 Salnykov |
6 Miloserdov |
7 Žarmuhamedov |
8 Makejev |
9 Jedeško |
10 S. Belov |
11 Tkatšenko |
12 Myškin |
13 Korkia |
14 A. Belov |
15 Žigili |
Valmentaja Kondrašin
Voronin

Voronin on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Andri Voronin (s. 1979), ukrainalainen jalkapalloilija
Inga Voronina (1936–1966), neuvostoliittolainen pikaluistelija
Mihail Voronin (1945–2004), neuvostoliittolainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja
Valeri Voronin (1939–1984), neuvostoliittolainen jalkapalloilija
Vjatšeslav Voronin (s. 1974), venäläinen korkeushyppääjä
Vladimir Voronin (1890–1952), venäläinen merikapteeni ja arktisen alueen tutkija
Vladimir Voronin (s. 1941), moldovalainen poliitikko
Zinaida Voronina (1947–2001), neuvostoliittolainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Wang 2200

| Wang 2200 |
| --- | --- |

Valmistaja:  Wang Laboratories
Tyyppi:  minitietokone
Julkaistu:  1973
Wang 2200 oli An Wangin perustaman Wang Laboratoriesin valmistama minitietokone. Ensimmäinen mallin tietokone toimitettiin vuonna 1973.
Tietokonetta valmistettiin 1970-luvulla, mutta se ei vielä perustunut mikroprosessoriin vaan TTL-logiikkaan. Logiikka oli muutamalla sadalla TTL-piirillä, jotka olivat puolella tusinalla piirilevyllä. Tietokoneessa oli BASIC-tulkki ja se käytti mikro-ohjelmointia – käyttäjät eivät voineet käyttää konekieltä.
Laitetta ei markkinoitu tietokoneena vaan "ohjelmoitavana laskimena" (engl. computing calculator), jottei pelästytettäisi asiakkaita. Tietokone esiteltiin vuonna 1972, ja toimitukset alkoivat vuonna 1973. 2200-mallia myytiin noin 6 700 dollarin hinnalla, ja vuonna 1974 se toi Wang Laboratories -yhtiölle ennätysmäisen liikevaihdon ja liikevoiton. Vuoteen 1977 mennessä oli myyty yli 7 000 kappaletta .
Tietokoneessa oli integroituna kuvaputkinäyttö, joka teki käyttämisestä vuorovaikutteisempaa ja nopeampaa kuin tuolloin tavallinen tapa käyttää paperitulostetta. Tietokoneesta julkaistiin uudempia malleja, joissa muun muassa käytettiin kaupallista levykeasemaa.
Wang keskittyi laitteistoon eikä ohjelmistoon ja painotti tekstinkäsittelyä: tämä ja 1980-luvulla yleistyvien henkilökohtaisten tietokoneiden suosio johti yrityksen myöhempiin ongelmiin. Wang Laboratories ajautui konkurssiin 1992.
Aiheesta muualla

https://www.wang2200.org