Venäjän keisarikunnan historia
Keisarikunnan synty > Pietarin sodat > Suuri Pohjan sota

Pietari Suuren hallituskauden merkittävin tapahtuma oli Suuri Pohjan sota vuosina 1700–1721. Ruotsin kuningasta Kaarle XII:ta vastaan suunnattu liittouma sai alkusysäyksensä 1699, kun hän peruutti aatelin läänitykset. Liivinmaalainen aatelismies Johann Reinhold Patkul halusi vapaammat olot Puolan yhteydessä, ja alkoi valmistella salaliittoa Ruotsia vastaan. Ruotsin vastaiseen liittoumaan yhtyivät Tanskan kuningas Fredrik IV ja Saksin vaaliruhtinas August II Väkevä, joka oli myös Puolan kuningas, sekä keisari Pietari I, joka lupautui liittymään sotaan heti, kun sota osmaneja vastaan oli ohi.
Tanska ja Saksi aloittivat Ruotsin vastaiset sotatoimet helmikuussa vuonna 1700. Ruotsin armeija oli kuitenkin vahvempi ja pakotti Tanskan ja Saksin vetäytymään sodasta. Pietari Suuren joukot liittyivät sotaan saman vuoden syyskuussa, hyökäten Inkerinmaalle. Pietari kykeni näin hyödyntämään sitä, että ruotsalaisjoukot olivat menossa Liivinmaalle hyökätäkseen Puolaan. Kaarle joutui marssittamaan joukot Pärnusta Narvaan puolustaakseen Inkeriä. Seuranneessa Narvan taistelussa 10 000 ruotsalaissotilaan armeija kykeni tykistönsä tukemana kukistamaan Narvaa piirittäneen 32 000 hengen venäläisarmeijan.
Kaarle XII kuvitteli Venäjän jo lyödyksi ja lähti jatkamaan Puolan ahdistamista, jättäen Baltian ja Suomen puolustamisen suomalaisjoukoille. Kaarle onnistui kukistamaan Puolan joukot ja saamaan August II:n luopumaan maan kruunusta, mutta sota sitoi Ruotsin joukot Puolaan vuoteen 1706 saakka. Tänä aikana Pietari kykeni kokoamaan venäläisjoukot uudelleen. Jo vuonna 1701 Novgorodin ja Pihkovan alueella oli 70 000 miehen vahvuinen venäläisarmeija, joka hyökkäsi Liivinmaalle ja pakotti sitä puolustaneen armeijan vetäytymään Pärnuun. Seuraavana vuonna venäläiset valtasivat Pähkinälinnan ja 1703 Nevajoen suulla sijainneen pienen Nevanlinnan. Valloitusten myötä Venäjällä oli jälleen yhteys Itämerelle.
Nevanlinnan valloituksesta tuli merkittävä askel maan historiassa. Pietari alkoi rakennuttaa alueelle Pietarin kaupunkia. Suuri Pohjan sota jatkui edelleen ja Pietari lähetti joukkoja Puolan avuksi. Kaarle XII sai itselleen liittolaisen Ukrainan Kasakkahetmanaatin hetmanista Ivan Mazepasta. Keväällä 1709 Kaarlen joukot piirittivät strategiselta merkitykseltään vähäistä Pultavan kaupunkia. Pietari lähetti oman armeijansa Pultavaan ja seuranneessa Pultavan taistelussa venäläiset olivat ylivoimaisia. Heillä oli 42 000 miehen vahvuinen armeija, kun taas kylmä edellistalvi oli kutistanut Ruotsin armeijan 30 000 sotilaasta 23 000:een. Pultavan taistelu muodostui suuren Pohjan sodan käännekohdaksi. Kaarle XII pelastautui Turkin alueelle, missä hän yritti koota liittoumaa Venäjää vastaan ja sai aikaan Venäjän ja Turkin välisen sodan.
Pietarin joukot miehittivät vuonna 1710 koko Baltian, mutta Turkkia vastaan syttynyt sota hidasti venäläisjoukkojen etenemistä pohjoisessa. Vuonna 1713 Pietarin laivasto pääsi etenemään Suomenlahdella ja miehitti Helsingin. Venäläiset kykenivät miesylivoimallaan etenemään ja suomalaisvastarinta murtui Napuen taistelun jälkeen vuonna 1714. Samana vuonna käydyssä Riilahden meritaistelussa Venäjän laivasto kukisti Ruotsin laivasto-osaston, minkä myötä Venäjällä oli tie myös Ahvenanmaalle ja Pohjanlahdelle, jolloin koko Suomi jäi Pietarin käsiin. Pietari yritti koota liittoumaa hyökätäkseen Ruotsiin, mutta Englanti ei suostunut tukemaan Pietarin aikeita. Ruotsi ja Venäjä aloittivat rauhanneuvottelut vuonna 1718, jossa Pietari vaati Baltiaa ja Karjalaa liitettäväksi omaan valtakuntaansa. Kaarle ei tähän suostunut. Rauhanneuvottelut keskeytyivät kun Kaarle XII menehtyi Norjan sotaretkellään vuonna 1718. Vuonna 1721 solmitussa Uudenkaupungin rauhassa Ruotsin oli pakko taipua Pietarin vaatimuksiin, ja se joutui luovuttamaan Venäjälle sen sata vuotta sitten menettämät Inkerin ja Laatokan Karjalan. Uusina alueina Venäjä sai Liivinmaan, Viron ja Viipurin seudut. Merkittävintä Venäjälle oli se, että sillä oli jälleen pääsy Itämerelle. Suuren Pohjan sodan voittojen myötä Pietari otti itselleen keisarin arvonimen ja Moskovan Venäjästä tuli Venäjän keisarikunta. Venäjä kohosi Ruotsin tilalle Pohjolan merkittävimmäksi mahdiksi, mutta se ei ollut pelkästään eurooppalainen suurvalta, sillä sen alue ulottui Itämereltä Tyynellemerelle ja Jäämereltä Kaspianmerelle.