stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Levamisoli

| --- | --- |


Levamisoli
Systemaattinen (IUPAC) nimi
(6S)-6-fenyyli-2,3,5,6-tetrahydroimidatso[2,1-b][1,3]tiatsoli
Tunnisteet
CAS-numero: 14769-73-4
ATC-koodi: P02CE01
PubChem CID: 26879
DrugBank: DB00848
Kemialliset tiedot
Kaava: C11H2N2S 
Moolimassa: 204,296
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Tiheys: 1,31 g/cm³
Sulamispiste: 60–61.5 °C 
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Proteiinisitoutuminen: 20–25 %
Metabolia: Hepaattinen
Puoliintumisaika: 4–6 h
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Oraalinen
Levamisoli on imidatsotiatsoleihin kuuluva heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä ja eläinlääketieteessä loismatoja vastaan sekä immunomodulaattorina.
Vaikutusmekanismi ja käyttö

Levamisoli vaikuttaa loismatojen asetyylikoliinireseptoreihin ja se depolarisoi lihassolujen solukalvoja. Ainoastaan (S)-(-)-isomeerilla on vaikutusta loismatoihin ja yhdisteen raseemista seosta kutsutaan tetramisoliksi (CAS 5036-02-2). Yhdiste on tehokas muun muassa sukkulamatoja vastaan. Levamisolia käytetään muun muassa kissojen, koirien, sikojen, lehmien, lampaiden ja siipikarjan madottamiseen. Ihmisten matolääkkeenä sen käyttö lopetettiin Yhdysvalloissa vuonna 1999 ja Kanadassa vuonna 2003. Levamisoli on immunostimulantti ja se vaikuttaa stimuloimalla ganglioiden toimintaa. Levamisolia on tutkittu muun muassa paksusuolen syövän hoidossa. Usein levamisolia käytetään sen hydrokloridisuolana (CAS 16595-80-5).
Levamisoli on optisesti aktiivinen yhdiste ja sen ominaiskiertokyky kloroformiliuoksessa on -85,1 °.
Haittavaikutukset ja resistenssi

Vakavin levamisolin pitkäaikaiskäytön haittavaikutus on agranulosytoosi eli jyvässolukato, jossa valkosolujen määrä elimistössä laskee vaarallisen alas. Useimmiten tila palautuu normaaliksi, mutta myös agranulosytoosista aiheutuvia kuolemantapauksia tunnetaan. Agranulosytoosi johtuu todennäköisesti yliherkkyysreaktiosta. Eräiden eläinten sukkulamatojen on huomattu kehittäneen resistenttiyden levamisolia vastaan.
Valmistus

Tärkeä levamisolin synteesin välituote on 1-(2-fenyyli-2-hydroksietyyli)-2-imino-1,3-tiatsolidiini, jota voidaan valmistaa joko fenasyylibromidin ja tiourean välisellä reaktiolla ja suojaamalla yhdiste etikkahappoanhydridin avulla ja pelkistämällä tuotteen ketoryhmä natriumboorihydridillä, styreenioksidin ja tiourean välinen reaktio tai käsittelemällä styreenioksidin ja etyleeni-imiinin reaktiotuotetta kaliumtiosyanaatilla tai tiourealla. 1-(2-fenyyli-2-hydroksietyyli)-2-imino-1,3-tiatsolidiini reagoi tionyylikloridin ja etikkahappoanhydridin kanssa muodostaen raseemisen seoksen eli tetramisolin, josta levamisoli voidaan erottaa resoluutiolla ja reagenssina resoluutiossa käytetään D-kamferisulfonihappoa.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database (HMDB): Levamisole (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Levamisole (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Tetramisole (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Levamisole hydrochloride (englanniksi)
Miekkailu kesäolympialaisissa 1980

Moskovan kesäolympialaisissa 1980 miekkailussa kilpailtiin kahdeksassa lajissa. Miehet kilpailivat sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa kalvalla, säilällä ja floretilla. Naiset kilpailivat sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa floretilla.
Mitalistit

| Laji: | Kultaa: | Hopeaa: | Pronssia: |
| --- | --- | --- | --- |
| Miesten floretti | Vladimir Smirnov  Neuvostoliitto | Pascal Jolyot  Ranska | Aleksandr Romankov  Neuvostoliitto |
| Miesten floretin joukkuekilpailu |  Ranska Didier Flament Pascal Jolyot Frédéric Pietruszka Philippe Bonnin Bruno Boscherie |  Neuvostoliitto Aleksandr Romankov Vladimir Smirnov Ašot Karagian Vladimir Lapitski Sabiržan Ruzijev |  Puola Boguslaw Zych Asam Robak Marian Sypniewski Lech Koziejowski   |
| Miesten kalpa | Johan Harmenberg  Ruotsi | Ernő Kolczonay   Unkari | Philippe Riboud  Ranska |
| Miesten kalvan joukkuekilpailu |  Ranska Philippe Riboud Patrick Picot Hubert Gardas Michel Salesse Philippe Boisse |  Puola Piotr Jablkowski Andrzej Lis Mariusz Strzalka Ludomir Chronowski Leszek Swornowski |  Neuvostoliitto Boris Lukomski Aleksandr Abušahmetov Vladimir Smirnov Ašot Karagian Aleksandr Možajev |
| Miesten säilä | Viktor Krovopuskov  Neuvostoliitto | Mihail Burtsev  Neuvostoliitto | Imre Gedővári   Unkari |
| Miesten säilän joukkuekilpailu |  Neuvostoliitto Mihail Burtsev Viktor Krovopuskov Viktor Sidjak Vladimir Nazlimov Nikolai Aljohin |  Italia Michele Maffei Mario Aldo Montano Marco Romano Ferdinando Meglio   |  Unkari Imre Gedővári Rudolf Nébald Pál Gerevich Ferenc Hammang György Nébald |
| Naisten floretti | Pascale Trinquet  Ranska | Magda Maros   Unkari | Barbara Wysoczańska  Puola |
| Naisten floretin joukkuekilpailu |  Ranska Brigitte Gaudin Pascale Trinquet Isabelle Boeri-Begard Veronique Brouquier Christine Muzio |  Neuvostoliitto Valentina Sidorova Nailia Guiliazova Jelena Belova Irina Ušakova Larisa Tsagarajeva |  Unkari Ildikó Schwarczenberger Magda Maros Gertrud Stefanek Zsuzsa Szöcz Edit Kovács |
Mitalitaulukko

| Sijoitus | Maa | Kulta | Hopea | Pronssi | Mitalien määrä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Ranska | 4 | 1 | 1 | 6 |
| 2. |  Neuvostoliitto | 3 | 3 | 2 | 8 |
| 3. |  Ruotsi | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4. |  Unkari | 0 | 2 | 3 | 5 |
| 5. |  Puola | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 6. |  Italia | 0 | 1 | 0 | 1 |
Levo-Patamo

| Levo-Patamo |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Somero (Somerniemi)
Koordinaatit:  60°34′25″N, 23°52′25″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Välijoki
Järvinumero:  23.073.1.013 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  107,3 m 
Rantaviiva:  5,232 km 
Pinta-ala:  0,32 km² 
Suurin syvyys:  6 m 
Valuma-alue:  16 km² 
 fiLevo-Patamo 
Levo-Patamo (paikallisesti myös Ala-Patamo, Hämihuhdan Patamo, Väli-Patamo, Pikku-Patamo) on eräs Somerniemen Härjänojan kylän pienistä metsäjärvistä Somerolla. Järvi on tunnettu etenkin punaisista lumpeistaan.
Vesistösuhteet

Levo-Patamoon laskevat idästä Vainijokea pitkin Patamo (paikallisesti myös Ylä-Patamo, Hyrkkylän Patamo, Iso-Patamo) ja Kivijärvi Lohjan puolelta, Särkijärvi Someron ja Lohjan rajalta ja Vähä-Särkijärvi Someron puolelta. Lisäksi järveen laskevat pienet Maulammi ja Lautalampi. Levo-Patamosta vedet virtaavat Välijokea pitkin viereiseen Myllyjärveen. Tämä laskee edelleen Myllyjoen kautta Someron ja Lohjan rajalla sijaitsevaan Arimaajärveen, joka on yksi Karjaanjoen vesistöön kuuluvan Nummenjoen latvajärvistä.
Järvi koostuu kolmesta matalien kynnysten erottamasta altaasta. Eteläisimmän ja suurimman altaan maksimisyvyys 5 metriä, keskimmäisen ja pienimmän 3 metriä ja pohjoisimman 6 metriä. Koska yläpuolisen Patamo-järven vesi on vähäravinteisempaa kuin Levo-Patamon, ja sekä Levo-Patamoon laskevan Vainijoen suu että Levo-Patamon lasku-uomana olevan Välijoen luusua ovat Levo-Patamon pohjoisessa altaassa, on veden väri siinä runsaan läpivirtauksen takia kirkkaampi, kun taas eteläisessä altaassa vesi on luontaisesti ruskeampaa.
Vedenlaatu, valuma-alue ja kalasto

Vesi järvessä on kirkasta, humuksen takia ruskeaa ja lievästi hapanta. 1980-luvulla järvessä havaittiin lievää happamoitumista. Se ei kuitenkaan ollut vesieliöstölle vielä haitallista, ja järvellä todettiin olevan riittävästi puskurikykyä. Rehevyystasoltaan järvi on lievästi rehevä. Levätuotantoa järvessä rajoittava minimiravinne on fosfori.
Järven koko valuma-alue on noin 1600 ha ja lähivaluma-alue 371 hehtaaria. Suurin osa valuma-alueesta on metsää ja maaperä pääosin moreenimaata, josta korkeimmissa kohdissa paljastuu kallio, ja alimmissa kohdissa on turvetta. Viljeltyä maata on hiukan vain valuma-alueen koillisreunalla Pusulan Kärkölässä. Lähivaluma-alueella ei ole peltoa.
Järveen tulevasta kuormituksesta suurin osa on luontaista. Ihmisen toimista suurimpia kuormittajia ovat laskeuma, metsätalous ja asutus, joka järven valuma-alueella on pääosin loma-asutusta. Vuonna 2006 tehdyssä selvityksessä järven Fosforikuormituksesta 69 % ja typpikuormituksesta 73 % oli luonnonhuuhtoumaa. Ihmisen aiheuttaman laskeuman osuus oli fosforin kokonaiskuormituksesta 15 % ja typen kokonaiskuormituksesta 21 %. Asutuksen osuus typen kokonaiskuormituksesta oli 2 % ja fosforin kokonaiskuormituksesta 9 %. Metsätalouden osuus typpikuormituksesta oli 4 % ja fosforikuormituksesta 7 %. Näin järven tilaan voidaan sen valuma-alueella vaikuttaa eniten toisaalta metsätaloustoimenpiteiden suunnittelulla ja toisaalta asutuksen jätevesistä huolehtimisella.
Järvessä esiintyviä kalalajeja ovat hauki, ahven, made, särki ja kiiski. Haukea ja lahnaa on istutettu 1990-luvun lopulla.
Punaiset lumpeet

Kasviston erikoisuutena järvessä on havaittu punakukkaisia lumpeita 1910-luvulta 1950-luvulle ja uudestaan 1980-luvulta alkaen. Somerniemen kasvistoa pitkään tutkinut biologi Tauno Toivonen on pitänyt näiden aiemman vähenemisen todennäköisenä syynä toisaalta piisamia, jota istutettiin Arimaa-järveen mutta jonka kanta sittemmin väheni, ja toisaalta kasvien keruuta, joka päättyi kun lumpeen punaiset muodot rauhoitettiin 1950-luvulla. Niinpä vuonna 2008 kanta vaikuttikin elinvoimaiselta.
Levo-Patamon punainen lumme on pohjanlumpeen punakukkainen muoto, jota on Suomessa tavattu kuudesta järvestä tai järviryhmästä. Lisäksi järvestä otetuista näytteistä on havaittu lajiristeytymiä tämän ja pohjanlumpeen valkokukkaisen muodon sekä isolumpeen kanssa. Muualla Suomessa punakukkaisia muotoja on tavattu myös suomenlumpeesta noin 17:llä järvellä. Levo-Patamon lisäksi lumpeen punakukkaisia muotoja on tavattu myös eräissä lähijärvissä.
Maisema ja kulttuuriset viittaukset

Järvi on muodoltaan sokkeloinen ja maisemaltaan kaunis, joskin nyttemmin avohakkuut ja vapaa-ajan asutus ovat vaikuttaneet maisemakuvaan. 1950-luvulla se sijoittui Lounais-Hämeen kauneinta näköalapaikkaa valittaessa kahdeksanneksi.
Somerniemen Härjänojalla vaikuttanut kirjailija Helvi Hämäläinen on kirjoittanut järvestä runon Rakastettu järvi, joka ilmestyi vuonna 1943 kokoelmassa Lapsellinen maa. Runossa kirjailija kuvaa järveä "Hämihuhdan helläksi pikkujärveksi" läheisen Hämihuhdan talon mukaan.
2000-luvulla "Punainen lumme" järvessä kasvavien lumpeiden mukaan otettiin nimeksi myös Somerniemellä Helsingintien läheisyydessä toimineelle ravintolalle.
Leskhe

Leskhe (m.kreik. λέσχη, leskhē, mon. λέσχαι, leskhai) oli antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa kokoontumistila, joka oli esimerkiksi jonkun kaupungin kansalaisten tai jonkun ammattikillan käytössä. Eri kaupungit ja ammattikunnat rakensivat tällaisia tiloja muun muassa kauppapaikoille sekä panhelleenisille kulttipaikoille.
Sana leskhe on joonialaista murretta ja tarkoittaa ”sohvaa” ja ”keskustelua” ja näistä johdetusti ”oleskelupaikkaa” ja ”keskustelupaikkaa”. Tiloja käytettiin oleskeluun, keskusteluun ja lepopaikkoina sekä kiltataloina, ja ne tarjosivat myös suojaa köyhille.
Tunnettu esimerkki leskhestä on Delfoissa sijainnut niin kutsuttu Knidoslaisten leskhe. Ateenassa sanotaan olleen 360 leskheä. Spartassa jokaisella fylellä eli heimolla oli oma leskhe.
Mies joka osti elämänsä

| Mies joka osti elämänsä> Pasqualino Settebellezze |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Lina Wertmüller
Käsikirjoittaja:  Lina Wertmüller
Tuottaja:   Lina Wertmüller  Giancarlo Giannini  Arrigo Colombo 
Säveltäjä:  Enzo Iannacci
Kuvaaja:  Tonino Delli Colli
Leikkaaja:  Franco Fraticelli
Tuotantosuunnittelija:  Enrico Job
Pääosat:  Giancarlo Giannini
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia
Tuotantoyhtiö:  Medusa Distribuzione
Ensi-ilta:  1975, Suomessa 1977
Kesto:  117 min
Alkuperäiskieli:  italia saksa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mies joka osti elämänsä (Pasqualino Settebellezze) on Lina Wertmüllerin käsikirjoittama ja ohjaama italialainen draamakomedia vuodelta 1975. Elokuvan nimiosaa, toisen maailmansodan keskitysleiriltä naisten avulla selviytyvää mieshahmoa esittää Wertmüllerin vakionäyttelijä Giancarlo Giannini. Veijaritarina tuotti kaikkien aikojen ensimmäisen naispuoliselle ohjaajalle annetun Oscar-ehdokkuuden parhaasta ohjauksesta.
Vastaanotto

Elokuva tuotti neljä Oscar-ehdokkuutta, Golden Globe -ehdokkuuden parhaan elokuvan sarjassa sekä neljä ehdokkuutta New York Film Critics Circlen palkintoon.
Helsingin Sanomien Paula Talaskivi luonnehti elokuvaa erikoiseksi yhdistelmäksi kitkerää satiiria, irvokkaita hahmoja ja tilanteita sekä terävää ajankuvaa. Saman lehden Helena Ylänen kirjoitti Giancarlo Gianninin yhdessä silmien siristyksessä olevan enemmän ihmistuntemusta kuin monen Hollywood-tähden koko tuotannossa. Wertmüllerin kerronta on hänestä herkkää, nyansoitua ja täynnä rikkaita yksityiskohtia. Video-oppaassa vuodelta 1994 Kati Sinisalo luonnehti elokuvaa selviytyjän brutaaliksi tarinaksi, joka on täynnä mustaa huumoria, sadomasokismia ja kammottavia naishahmoja. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Mikael Bourtzes

Mikael Bourtzesin johtamat bysanttilaiset valtaavat Antiokian. Miniatyyrimaalaus Madrid Skylitzesin kuvitetusta käsikirjoituksesta 1100-luvulta.
Mikael Bourtzes (kreik. Μιχαήλ Βούρτζης; s. noin 930/935 – k. vuoden 996 jälkeen) oli bysanttilainen sotapäällikkö 900-luvulla. Hän oli Eufrat-joen alueelta kotoisin olevan Bourtzes-suvun ensimmäinen merkittävä edustaja.
Vuonna 968 keisari Nikeforos II Fokas nimitti Bourtzesin patrikiokseksi ja pienen Amanos-vuorilla lähellä Antiokiaa sijainneen Mauron Orosin ('Musta vuori') sotilas- ja siviilihallintoalueen (thema) käskynhaltijaksi ja sotilaskomentajaksi (strategos). Hän sai tehtäväkseen johtaa arabien hallussa olevan Antiokian piirittämistä. Bourtzes kuitenkin rikkoi Nikeforoksen käskyjä ja hyökkäsi kaupunkiin vallaten sen lokakuussa 969. Hän joutui tämän takia epäsuosioon ja Nikeforos erotti hänet virastaan. Myöhemmin Bourtzes liittyi salaliittoon, joka murhasi Nikeforoksen joulukuussa 969.
Keisari Basileios II nimitti Bourtzesin Antiokian maaherraksi (douks) ja tämä osallistui vuonna 976 taisteluun kapinaan noussutta Bardas Sklerosta vastaan Laparan taistelussa. Keisarille uskolliset joukot kärsivät kuitenkin tappion ja Bourtzes siirtyi Skleroksen puolelle. Kapinallisten kärsittyä tappion Bourtzes vaihtoi jälleen puolta. Vuosina 990–996 hän toimi Antiokian maaherrana, jonka jälkeen hän katoaa lähteistä.
Levofloksasiini

| --- | --- |


Levofloksasiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
(S)-9-fluori-2,3-dihydro-3-metyyli-10-(4-metyylipiperatsin-1-yyli)-7-okso-7H-pyrido[1,2,3-de]-1,4-bentsoksatsiini-6-karboksyylihappo
Tunnisteet
CAS-numero: 100986-85-4
ATC-koodi: J01MA12
PubChem CID: 149096
DrugBank: DB01137
Kemialliset tiedot
Kaava: C18H20N3FO4 
Moolimassa: 361,37
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 90 %
Proteiinisitoutuminen: 24–38 %
Metabolia: Ei metaboloidu
Puoliintumisaika: 7 h
Ekskreetio: Virtsan mukana
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Oraalinen, intravesooni
Levofloksasiini (C18H20FN3O4) on fluorokinoloneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä laajakirjoisena antibioottina.
Vaikutusmekanismi ja käyttö

Levofloksasiini on ofloksasiinin S-enantiomeeri yhdisteellä on bakteereja vastaan 8–128-kertainen teho verrattuna raseemiseen ofloksasiiniin. Muiden fluorokinoloniantibioottien tavoin levofloksasiinin teho perustuu bakteerien DNA-gyraasientsyymin inhibointiin, jolloin bakteeri ei kykene syntetisoimaan RNA:ta, kopioimaan DNA:ta eikä lisääntymään.
Levofloksasiini tehoaa moniin bakteereihin muun muassa Streptococcus- ja Staphylococcus-suvun lajeihin ja Haemophilus influenzaeen. MRSA-bakteeri on sille usein resistentti ja grampositiivisia bakteereita vastaan levofloksasiinin teho ei ole yhtä hyvä kuin gramnegatiivisia bakteereita vastaan. Lääkeainetta voidaan käyttää muun muassa keuhkokuumeen ja keuhkoputkentulehduksen hoidossa sekä virtsatieinfektioiden hoitoon. Levofloksasiinia voidaan ottaa joko suun kautta tablettina tai annostella ruiskeena laskimoon.
Haittavaikutukset

Levofloksasiini on yleisesti ottaen hyvin siedetty lääkeaine. Tyypillisimmät haittavaikutukset ovat ruuansulatuskanavan oireet kuten huonovointisuus ja vatsakipu. Muita lääkkeen käytöstä aiheutuvia haittavaikutuksia voivat olla myös päänsärky ja väsymys.
Eräs harvinainen haittavaikutus on jänteiden tai nivelsiteiden kipu ja tulehdus, jotka voivat johtaa repeämään. Tätä esiintyy useimmiten akillesjänteessä.
Valmistus

Levofloksasiinia voidaan erottaa raseemisesta ofloksasiinista resoluution avulla joko kiteyttämällä tai entsymaattisesti. Yhdisteen synteesiin on kehitetty myös asymmetrinen synteesimenetelmä.
Aiheesta muualla

Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Levofloxacin (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Levofloxacin (englanniksi)
ChemBlink: Levofloxacin (englanniksi)
Tapio Levo

| Tapio Levo |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. syyskuuta 1955 (ikä 69) Pori
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Pratu, Bratu
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  87 kg
Pelinumero:  12
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1972–1993
Seurat:  Ässät (SML) Colorado Rockies (NHL) New Jersey Devils (NHL) HPK (SML) Junkkarit HT (I-divisioona)
NHL-varaus:  139. varaus, 1975 Pittsburgh Penguins
Tapio Antero Levo (s. 24. syyskuuta 1955 Pori) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja.
Ura

Levo muistetaan etenkin Ässien hyökkäävänä puolustajana. Hän pelasi Porissa 18 kautta (1972–1981 ja 1983–1992). Levo kiekkoili myös kahden kauden verran Pohjois-Amerikassa ja HPK:ssa uransa päätöskauden. Levo on yksi SM-liigan tehokkaimpia puolustajia kautta aikojen. Hän teki pisteet 201+215 pelaamassaan 593 runkosarjaottelussa. Pudotuspelien 60 ottelussa Levolle kertyi saldo 22+22. Hän voitti yhden Suomen mestaruuden ja yhteensä kuusi mitalia.
Pohjois-Amerikassa Levo pelasi kaksi vuotta. Ensimmäisen kauden hän edusti Colorado Rockies -seuraa ja toisen kauden New Jersey Devilsiä Coloradon Rockiesin siirryttyä sinne. Levo oli kummallakin kaudellaan joukkueensa tehokkaimpia puolustajia. Hän teki NHL:n heikoimpiin lukeutuvissa joukkueissa tehot 16+53 107 ottelussa.
Levo oli jo päättänyt paketoida uransa kevääseen 1992, mutta Kalajoen Junkkareiden valmentaja ja entinen pelikaveri Ässistä, Antero Kivelä sai houkuteltua hänet vielä pelaamaan divariin. Sieltä hänet houkuteltiin vielä siirtotakarajalla tuomaan kokemusta HPK:n puolustukseen kevään pudotuspeleihin. Pitkä ura päättyi siten hopeamitaliin Hämeenlinnassa.
Suomea Levo edusti viisissä MM-kisoissa, kerran olympialaisissa ja kahdessa Kanada-cupissa. MM-kisoissa 1982 Levo oli Leijonien avainpelaajia ja myös vuoden 1981 Kanada-cupissa maajoukkueen ykköskentässä. Hän pelasi yhteensä 152 A-maaottelua saldolla 26+18.
Uran jälkeen

Jääkiekkouransa jälkeen Levo toimi haastemiehenä Satakunnan käräjäoikeudessa.
Ässät jäädytti Levon pelinumeron 12 seuran 40-vuotisjuhlaottelussa Jokereita vastaan marraskuussa 2007.
Saavutukset ja palkinnot

1 Suomen mestaruus (1978)
4 SM-hopeaa ja 1 -pronssi
SM-liigan paras puolustaja (1984, 1985)
Valinta SM-liigan All Stars -kentälliseen (1984, 1985)
Pittsburgh Penguins varasi Levo NHL:ään numerolla 139 vuonna 1975
Suomen Jääkiekkoleijona #100
Ässät on jäädyttänyt Levon numeron 12
Aiheesta muualla

Levon tiedot Jääkiekkomuseon sivulla
Tapio Levo Eurohockey.com. (englanniksi)
Tapio Levo nhlfinns.com:ssa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Seppo Lindström | Suomen kapteeni talviolympialaisissa 1980 | Seuraaja: Anssi Melametsä |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Nikolai Makarov | Pekka Rautakallio -palkinnon voittaja 1984 ja 1985 | Seuraaja: Pekka Rautakallio |
Jääkiekon SM-liigassa jäädytetyt pelaajanumerot
| Blues | HIFK | HPK | Ilves | JYP | KalPa | KooKoo | Kärpät | Lukko | Pelicans | SaiPa | Sport | Tappara | TPS | Ässät |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 10Lehtinen | 1Wetzell | 2Salisma | 2 Wasama | 1Siekkinen | 1Kuivalainen | 36Outinen | 10Ruotsalainen | 4Rastio | 11Koskinen | 3Partinen | 14 Laaksoharju | 2Numminen | 3Nummelin | 2Heikkilä |
| 33Hirvonen | 5Riihiranta | 9Louhi | 7Honkavaara | 10Rastela | 27Rinne | 81Nurmberg | 24Viuhkola | 4Peltonen | 13Laine | 8Koho | 27Väkelä | 3Marjamäki | 8Wahlsten | 4Javanainen |
|   | 7Saarinen | 13Palo | 13Jalo | 19Mikkilä | 24S.Kapanen |   | 15Kiimalainen | 7Keinonen | 17Eloranta | 9Skriko | 29Hjerpe | 7Jutila | 23Virta | 12Levo |
|   | 17Murto | 17Hietanen | 14Oksanen | 30Kurkinen | 44Timonen |   | 6Mikkola | 8Vehmanen |   | 20Mälkiä |   | 8Ojanen | 16Tammelin | 13Ketola |
|   | 20Hagman | 18Savolainen | 16Peltonen |   |   |   | 5Kukkonen | 13Torkki |   |   |   | 10Susi | 11Koivu | 89Otevřel |
|   | 22Kortelainen | 36Tuulola | 30Tammi |   |   |   |   | 26Forss |   |   |   | 12E.Lehtonen | 15Leppänen | 11Kilpiö |
|   | 23P.Lehtonen |   | 41Helminen |   |   |   |   | 77Hämäläinen |   |   |   | 81Peltola | 12Vilander | 5Rautakallio |
|   | 35Lindfors |   |   |   |   |   |   | 35Vehanen |   |   |   |   |   | 22Makkonen |
|   | 9Kuhta |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
Miekkailu kesäolympialaisissa 1964

Tokion kesäolympialaisissa 1964 miekkailussa kilpailtiin kahdeksassa lajissa. Miehet kilpailivat sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa kalvalla, säilällä ja floretilla. Naiset kilpailivat sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa floretilla.
Mitalistit

| Laji: | Kultaa: | Hopeaa: | Pronssia: |
| --- | --- | --- | --- |
| Miesten floretti | Egon Franke  Puola | Jean-Claude Magnan  Ranska | Daniel Revenu  Ranska |
| Miesten floretin joukkuekilpailu |  Neuvostoliitto German Svešnikov Juri Sisikin Mark Midler Viktor Ždanovitš Juri Šarov |  Puola Zbigniew Skrudlik Witold Woyda Egon Franke Ryszard Parulski Janusz Rózycki |  Ranska Daniel Revenu Jacky Courtillat Pierre Rodocanachi Christian Noël Jean-Claude Magnan |
| Miesten kalpa | Grigori Kriss  Neuvostoliitto | Henry Hoskyns  Yhdistynyt kuningaskunta | Guram Kostava  Neuvostoliitto |
| Miesten kalvan joukkuekilpailu | Unkari Győző Kulcsár Zoltán Nemere Tamás Gábor István Kausz Árpád Bárány |  Italia Gianluigi Saccaro Giovanni Battista Breda Gianfranco Paolucci Giuseppe Delfino Alberto Pellegrino |  Ranska Claude Brodin Yves Dreyfus Claude Bourquard Jack Guittet Jacques Brodin |
| Miesten säilä | Tibor Pézsa  Unkari | Claude Arabo  Ranska | Umar Mavlihanov  Neuvostoliitto |
| Miesten säilän joukkuekilpailu |  Neuvostoliitto Jakov Rylski Nugzar Asatiani Mark Rakita Umar Mavlihanov Boris Melnikov |  Italia Wladimiro Calarese Cesare Salvadori Gianpaolo Calanchini Pierluigi Chicca Mario Ravagnan |  Puola Emil Ochyra Jerzy Pawłowski Ryszard Zub Andrzej Piatkowski Wojciech Zablocki |
| Naisten floretti | Ildikó Ujlaki-Rejtö  Unkari | Helga Mees  Saksa | Antonella Ragno  Italia |
| Naisten floretin joukkuekilpailu | Unkari Ildikó Ujlaki-Rejtö Katalin Juhász-Nagy Lidia Sákovics-Dömölky Judit Mendelényi-Ágoston Paula Marosi |  Neuvostoliitto Galina Gorohova Valentina Prudskova Tatjana Samusenko Ljudmila Šišova Valentina Rastvorova |  Saksa Heidi Schmid Helga Mees Rosemarie Scherberger Gudrun Theuerkauff |
Mitalitaulukko

| Sijoitus | Maa | Kulta | Hopea | Pronssi | Mitalien määrä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Unkari | 4 | 0 | 0 | 4 |
| 2. |  Neuvostoliitto | 3 | 1 | 2 | 6 |
| 3. |  Puola | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 4. |  Ranska | 0 | 2 | 3 | 5 |
| 5. |  Italia | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 6. |  Saksa | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 7. |  Yhdistynyt kuningaskunta | 0 | 1 | 0 | 1 |