stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Neu-Isenburg
Aiheesta muualla

Neu-Isenburg, Hessen, Saksa — Sunrise, Sunset, and Daylength
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Neu-Isenburg
Neu-Isenburgin rautatieasema (avattu 1852)
Käännös suomeksi
Ina ♥ porno

| Ina <3 porno |
| --- | --- |
Kestoaika:  43 minuuttia
Alkuperämaa:  Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  Sub
Esitetty:  21. helmikuuta 2018 – 28. maaliskuuta 2018
Jaksoja:  6
Ikäraja:  
Sisältömerkintä:  
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Iris Olsson
Tuotantoyhtiö(t):  GimmeYaWallet Productions Oy
Palkinnot
Voitetut:  Kultainen Venla Lifestyleohjelma 2018
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Ina <3 porno on suomalainen televisiosarja, jonka juontaja ja toimittaja on Ina Mikkola. Idea ohjelmaan on tullut Mikkolalta itseltään ja ohjelmassaan hän tutkii eri maiden pornokulttuureja. Kuusiosaisen sarjan ensimmäinen jakso esitettiin Subilla 21. helmikuuta 2018. Jakso sai erittäin positiivisen vastaanoton sosiaalisessa mediassa.
Mikkolan tarkoitus on saada aikaan avointa keskustelua pornosta ja kasvattaa katsojien pornolukutaitoa ja seksuaalista älykkyysosamäärää.
Ohjelma palkittiin Kultainen Venla -gaalassa vuoden 2018 parhaana lifestyleohjelmana. Ohjelmaformaatti sai jatkoa, kun syksyllä 2019 esitettiin Ina ♥ Suomi -ohjelma, jossa Mikkola tutkii Suomessa vallitsevia tapoja, uskomuksia, ideoita ja ihmisiä.
Jaksot

| Jakso | Ensiesitys |
| --- | --- |
1. Los Angeles – Pornokapitaalin legendat ja uudet tulokkaat: 21.2.2018
2. Japani – VR-peliporno, bondage ja eroottinen manga: 28.2.2018
3. Yhdysvallat – Porno vallankumouksen välineenä: 7.3.2018
4. Brasilia – Fetissit ja webcam-porno: 14.3.2018
5. Etelä-Afrikka – Apartheidin jälkeiset pornopioneerit: 21.3.2018
6. Suomi – Amatööripornon ja alastomuuden kehto: 28.3.2018
Aiheesta muualla

Ina <3 porno MTV:n suoratoistopalvelussa (Arkistoitu – Internet Archive)
AMD Athlon 64

AMD Athlon 64 3400+ "Newcastle" Socket 754 -kannassa
AMD Athlon 64 on AMD:n valmistama AMD64-käskykantaa ajava 64-bittinen suoritin. Suoritin perustuu K8-arkkitehtuuriin, joka tunnetaan myös nimellä Hammer. Suorittimesta on valmistettu 1,8–3,2 GHz nopeuksilla toimivia malleja, ja siitä on saatavilla FX-loppuisilla nimillä tunnetut kerroinlukottomat ja kalliimmat mallit. Athlon 64:n sekä sen palvelinversion Opteronin menestys on johtanut siihen, että Intel joutui myös lisäämään uusiin suorittimiinsa AMD64-käskykannan tuen.
Athlon 64 pohjaa samaan suunnittelufilosofiaan kuin aikaisempi Athlon-suoritin, ja siinä on paljon yhtäläisyyksiä edeltäjäänsä, vaikka leventäminen 64-bittiseksi ja uusi väylärakenne onkin tarkoittanut merkittäviä muutoksia.
AMD Athlon 64 on ylikellotuksen vähentämiseksi kerroinlukittu, joten ilman fyysisiä muutoksia suorittimen kellotaajuuden kerrointa ei saa muutettua. Athlon 64 FX -suorittimessa sitä vastoin kyseistä kerroinlukkoa ei ole, joten Athlon FX on ihanteellinen ylikellotettava.
Uusimmat Athlon 64 -suorittimet (tuotenimeltään X2) sisältävät tuplaytimen valmistettuna yhdelle piirille.
Elokuussa 2007 julkaistu 3,2 GHz kellotaajuudella toimiva kaksiytiminen 6400+-malli jäi nopeimmaksi Athlon 64 -malliksi. Tämän jälkeen Athlon 64 korvattiin K10-pohjaisilla Phenom-suorittimilla, jotka julkaistiin loppuvuodesta 2007.
Suoritinkannat

AMD Athlon 64 -suoritin liitetään Socket 754, Socket 939 tai Socket AM2 -kantaan. Kalleimmat mallit käyttävät 939- tai AM2-kantaa, kun vastaavasti edullisimmat mallit käyttävät Socket 754- tai 939-kantaa. Socket AM2 -kannan tulo poisti Socket 754 -kannan kokonaan käytöstä, sillä mikään uusista suorittimista ei enää tue Socket 754:ää.
Socket 754 -kannan ja Socket 939 -kannan suurin ero on muistin käsittelyleveys. Socket 939:n muistinkäsittelyn kaistanleveys on Socket 754 -malliin verrattuna kaksinkertainen. Socket 939 -kannan ja Socket AM2 -kannan ero on yksi pinni kannassa lisää, lisäksi eroa tuo AM2-kantaan uusittu muistiohjain, joka tukee DDR SDRAMin sijasta DDR2 SDRAM muistia.
Athlon 64 -suorittimissa on mallista riippuen 512 kt tai 1024 kt L2-välimuistia, ja tuplaytimellisissä Athlon 64 X2 -suorittimissa mallista riippuen 2*512 tai 2*1024 kt. Samalla kellotaajuudella myytävästä suorittimesta on yleensä sekä 512 kt:n että 1024 kt:n versiot siten, että isommalla välimuistilla varustetussa versiossa on hiukan suurempi mallinumero.
Muistiohjain

Athlon 64:ssä on sisäänrakennettu muistiohjain, eli muistipiirit keskustelevat suoraan suorittimen kanssa ilman välissä olevaa muistiohjainpiiriä. Tämä mahdollistaa muistista datan saamisen pienemmällä viiveellä, mikä nopeuttaa suorittimen toimintaa. 
Toisaalta sisäänrakennettu muistiohjain myös tarkoittaa sitä, että muistityypin vaihtamiseksi pitää itse suorittimeen tehdä muutoksia, eikä riitä että vain vaihtaa muistiohjainpiiriä. Tämä lienee osasyynä siihen, että AMD otti DDR2-muistityypin käyttöön vasta yli vuosi Intelin jälkeen.
Sukulaisuus Opteroniin ja moniprosessorituki

Palvelinkoneisiin myytävä AMD Opteron -suoritin on käytännössä aivan sama kuin Athlon 64, eroa on vain erilainen kanta ja useampi hypertransport-linkki monen suorittimen kytkemiseksi toisiinsa; normaalit Athlon 64:t eivät toimi usean suorittimen kokoonpanoissa.
Vastauksena Intelin neliydinsuorittimelle AMD julkaisi syksyllä 2006 uudet tuplaytimiset Athlon 64 FX-70 -sarjan suorittimet, jotka menevät Opteronia varten suunniteltuun 1207-kantaan ja toimivat kahden suorittimen kokoonpanoissa. AMD markkinoi näitä suorittimia ja niitä tukevia emolevyjä markkinointinimellä Quad FX (4x4 on vanha nimitys), mikä on hiukan hämäävä nimi, koska ytimiä on yhteensä vain neljä, ei 16 kappaletta: toinen 4 tulee mahdollisuudesta käyttää neljää näytönohjainpiiriä. Quad FX ei kuitenkaan saavuttanut markkinoilla suurta menestystä, koska se oli kallis eikä siltikään pärjännyt suorituskyvyssä Intelin neliydinprosessoreille pelikäytössä.
Markkina-asema

Tullessaan markkinoille syksyllä 2003 Athlon 64 oli Intelin Pentium 4 -suoritinta tehokkaampi, ja se menestyi hyvin tätä vastaan markkinoilla seuraavien parin vuoden ajan. Intelin julkaistua uudet Intel Core 2 Duo -suorittimet kesällä 2006 AMD jäi kuitenkin suorituskyvyssä hiukan jälkeen, ja on tämän jälkeen joutunut myymään Athlon 64 -suorittimia selvästi aiempaa halvempaan hintaan.
Ensimmäiset kaksi suoritinydintä sisältävät Athlon 64 X2 -suorittimet tulivat markkinoille 31. toukokuuta 2005
Treffit pimeässä

| Treffit pimeässä |
| --- | --- |

Kestoaika:  60 minuuttia
Pääosissa:  Susanna Laine
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Sub
Esitetty:  7. huhtikuuta 2010 – 26. toukokuuta 2010
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  8
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Solar Television Oy
Treffit pimeässä on deittiohjelma, jossa seurataan jokaisessa jaksossa kolmea sinkkunaista ja sinkkumiestä jotka muuttavat kolmeksi päiväksi pilkkopimeään huoneeseen ja sen aikana heillä on mahdollisuus löytää toisistaan se oikea. Juontajana toimii Susanna Laine.
Jaksot

| Jakso | Nimi | Ensiesitys |
| --- | --- | --- |
| 1. | Ensimmäisessä jaksossa treffailevat keravalainen sijoitusasiantuntija Jussi, espoolainen opiskelija Mikko sekä tamperelainen opiskelija Teemu | 7. huhtikuuta 2010 |
| 2. | Artenomi Mikko Nummelasta, ja insinöörit Ari Alahärmästä ja Teemu Tampereelta saavat tarjota luksusillallisen treffikumppanilleen pimeässä huoneessa | 14. huhtikuuta 2010 |
| 3. | Pimeässä huoneessa herkutellaan sushia sekä taiteillaan treffikumppanille vartalomaalaus | 21. huhtikuuta 2010 |
| 4. | Loistohotellin muuttaa muiden sinkkujen mukana viime vuoden Big Brotherista tuttu Sami | 28. huhtikuuta 2010 |
| 5. | Pimeässä treffailevat toimistosihteeri Juulia, henkilöstöpäällikkö Susanna, ja jakeluautonkuljettaja Leena sekä sinkkumiehet, turvatarkastaja Maxim, erityisnuorisotyöntekijä Janne ja myyntineuvottelija Toni | 5. toukokuuta 2010 |
| 6. | Pimeässä huoneessa treffailevat porvoolainen lentoemäntä Tanja, helsinkiläinen farmaseutti Kirsi, ojakkalalainen parturi-kampaaja Emilia sekä upeat urhot, helsinkiläiset insinööri Peter ja myyntimies Juha sekä kuopiolainen yo-merkonomi Tomi | 12. toukokuuta 2010 |
| 7. | Pimeässä huoneessa toisiinsa tutustuvat tamperelainen Diana, helsinkiläiset Mia ja Anna, turkulainen Jani, seinäjokelainen Vesa sekä hyvinkääläinen Miika | 19. toukokuuta 2010 |
| 8. | Pimeässä treffailevat espoolaiset Mirja ja Jenny sekä helsinkiläinen Heidi | 26. toukokuuta 2010 |
Tuulitunneli (televisiosarja)

| Tuulitunneli |
| --- | --- |

Tyyli:  viihde
Kestoaika:  42 minuuttia
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Sub
Esitetty:  7. huhtikuuta 2015 –  9. kesäkuuta 2015
Jaksoja:  10
Tuotanto
Tuottaja(t):  Jenni Pääskysaari
Vastaava(t) tuottaja(t):  Olli Suominen, Tuomas Summanen, Sari Valtanen (MTV)
Ohjaaja(t):  Teija Paajamaa
Käsikirjoittaja(t):  Jasmine Patrakka, Jani Niipola, Jenni Pääskysaari
Leikkaaja(t):  Matti Mikkonen
Tuotantoyhtiö(t):  Rabbit Films
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Tuulitunneli on huhti–kesäkuussa 2015 Sub-kanavalla esitetty ohjelma, jossa eri tositelevisiosarjoista julkisuuteen nousseet henkilöt keskustelivat ja kilpailivat ajankohtaisiin asioihin liittyvissä kysymyksissä. Aiheina käsiteltiin tuoreita uutisia, politiikkaa, taloutta, maantietoa, tiedettä sekä taidetta.
Ohjelmaa juonsi Aki Linnanahde ja sen vakiopanelisteina toimivat Niko Saarinen sekä Maisa Torppa. Vaihtuvina panelisteina toimivat Suvi Pitkänen, Sahra Ali, Johanna Pulkkinen, Elina Tervo ja Marianne Kallio.
Ohjelma perustuu tuotantoyhtiö Rabbit Filmsin kehittämään formaattiin.
Katsojaluvut

| Jakso | Esityspäivä | Katsojaluvut |
| --- | --- | --- |
| 1 | 7. huhtikuuta 2015 | 182 000  |
| 2 | 14. huhtikuuta 2015 | 144 000  |
| 3 | 21. huhtikuuta 2015 | 87 000  |
| 4 | 28. huhtikuuta 2015 | 110 000  |
| 5 | 5. toukokuuta 2015 | 89 000  |
| 6 | 12. toukokuuta 2015 | 52 000  |
| 7 | 19. toukokuuta 2015 | alle 53 000  |
| 8 | 26. toukokuuta 2015 | 71 000  |
| 9 | 2. kesäkuuta 2015 | 96 000  |
| 10 | 9. kesäkuuta 2015 | 96 000  |
Sibylla (Jerusalemin kuningatar)

| Sibylla |
| --- | --- |
 Yksityiskohta Sibyllan ja Guy de Lusignanin häitä esittävästä teoksesta.
Jerusalemin kuningatar
Valtakausi:  1186–1190
Kruunajaiset:  1186
Edeltäjä:  Balduin V
Seuraaja:  Guy de Lusignan

Syntynyt:  n. 1159/1160
Kuollut:  25. heinäkuuta 1190 Akko
Puoliso:  Guilhem Longa-Espia "Pitkämiekka" de Monferrat (naim. 1176, k. 1177)   Guy de Lusignan (naim. 1180)
Lapset:  Balduin V  Alix   Marie   nimeltä tuntematon tytär   nimeltä tuntematon tytär  
Sibylla (n. 1159/1160 – 25. heinäkuuta 1190 Akko, Jerusalemin kuningaskunta) oli Jerusalemin ristiretkivaltion kuningatar omalla oikeudellaan, suo jure vuosina 1186–1190, hänen puolisonsa Guy de Lusignan oli Jerusalemin kuningas jure uxoris eli avioliittonsa kautta.
Suku

Sibyllan vanhemmat olivat Jerusalemin kuningas Amalric I ja tämän ensimmäinen puoliso frankkilainen aatelisnainen Agnes de Courtenayn (n. 1136 – n. 1184), joka oli Edessan kreivi Joscelin II:n ja tämän toisen puolison Beatrice de Saonen tytär. Hänellä oli kaksi nuorempaa sisarusta, prinssi Balduin ja prinsessa Alix, joka kuoli jo lapsena.
Kuningatar

Sibylla nousi hallitsijaksi veljensä Balduin IV:n ja poikansa Balduin V:n kuoleman jälkeen jokseenkin epäselvissä oloissa. Alkuperäinen Balduin IV:n toivoma perimysjärjestys olisi tehnyt Sibyllan pojasta Balduin V:stä kuninkaan, joka oli Balduin IV:n kuollessa vasta kuusivuotias. Balduin V ehti toimia kuninkaana sijaishallitsijoiden ohjauksessa vain hieman yli vuoden, kunnes menehtyi kesällä 1186. Balduin V:n kuoleman jälkeen valta siirtyi edelleen Sibyllalle.
Avioliitot ja jälkeläiset

Sibylla avioitui vuonna 1176 Jaffan ja Askalonin kreivi Guilhelm Longa-Espia ("Pitkämiekka") de Montrerratin (1140-luvun alku–1177) kanssa, joka oli markiisi Guillaume V de Montferratin ja Itävallan rajakreivitär Judith von Babenbergin vanhin poika. Sibyllalle syntyi poika Balduin joko joulukuussa 1177 tai tammikuussa 1178. Guilhelm oli kuollut Askalonissa todennäköisesti malariaan kesäkuussa 1177.
Leskeydyttyään vain vuoden mittaisen avioliiton jälkeen, Sibylla avioitui vuonna 1180 Guy de Lusignanin kanssa. Heille syntyi yhteensä neljä tytärtä, joista nimeltä tunnetaan Alix ja Marie, jotka kuolivat äitinsä kanssa tautiepidemiassa Akkossa heinäkuussa 1190.
Valtakausi

Ennen Sibyllan valtakautta oli Balduin V:n sijaishallitsijana toiminut Tripolin kreivi Raymond III solminut aselevon Saladinin johtamien muslimijoukkojen kanssa. Aselepo oli Jerusalemille suotuisa, mutta raukesi vallan siirryttyä Sibyllan ja Guy de Lusignanin hallinnolle. Vallanvaihto johti tuhoisaan sotaan Saladinia vastaan. Sota ratkesi Saladinin eduksi Hattinin taistelussa vuonna 1187, ja pian tämän jälkeen Saladin onnistui myös valloittamaan Jerusalemin kaupungin. Jerusalemin kukistuminen johti osaltaan kolmannen ristiretken aloittamiseen kaupungin takaisinvaltaamiseksi.
Kuolema ja vallanperimys

Kun kolmas ristiretki alkoi vuonna 1189 Sibylla seurasi Guytä Akkon piiritykseen yhdessä sisarpuolensa Isabellan, tämän ensimmäisen puolison Toronin paroni Onfroy IV:n, äitipuolensa Maria Komnenoksen ja tämän toisen puolison Balian d'Ibelinin kanssa. Tautiepidemia iski ristiretkeläisten leiriin vuonna 1190. Kuningatar Sibylla kuoli Akkossa 31-vuotiaana 25. heinäkuuta 1190, muutama päivä sen jälkeen, kun hänen alle 10-vuotiaat tyttärensä Alix ja Marie kuolivat. Ei ole selvää, olivatko kaksi muuta nimeltä tuntematonta tytärtä kuolleet aikaisemmin vai samaan aikaan.
Itinerarium tallensi syytöksiä Guy:n väärinkäytöstä, mutta todellisuudessa heidän kuolemansa riisti Guylta kaiken oikeuden valtaistuimelle. Sibyllan perillinen oli hänen sisarpuolensa Isabella I. Kuolemaa seurasi vallanperimyskiista, jossa leski Guy de Lusignan taisteli kruunusta Sibyllan sisarpuolen kuningatar Isabellan puolisoa Konrad de Monferratoa vastaan. Sodan seurauksena Guy de Lusignan luovutti lopulta kruunun Rikhard Leijonamielen haltuun ja sai vastineeksi hallittavakseen Kyproksen.
Populaarikulttuurissa

Ajanjaksosta on tehty vuonna 2005 Ridley Scottin ohjaama fiktiivinen elokuva Kingdom of Heaven - Taivas maan päällä.
Käännös suomeksi
Amillenialismi

Amillenialismi on kristinuskon käsitys, joka kieltää kirjaimellisen tuhatvuotisen valtakunnan ja tulkitsee tämän hengellisesti kirkoksi. Amillenialismissa kielletään se, että maailmanlaajuinen vanhurskauden ja rauhan maanpäällinen vuosituhat joko edeltää tai seuraa Jeesuksen toista tulemista.
Me, Myself and I (viihdeohjelma)

| Me, Myself and I |
| --- | --- |
 Ohjelman tunnusteksti.
Tyyli:  talk show, viihde
Kestoaika:  noin 30 minuuttia
Kehittäjä(t):  Filmiteollisuus Fine
Pääosissa:  kommentaattorina Paavo Väyrynen Lisäksi vieraina monia muita julkisuuden henkilöitä
Alkuperämaa:  Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  Subtv
Esitetty:  2. syyskuuta – 5. marraskuuta 2007
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  10
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Filmiteollisuus Fine
Aiheesta muualla
IMDb 
Me, Myself and I oli suomalainen Subtv:llä esitetty talk show-tyylinen vuonna 2007 valmistunut viihdeohjelma. Ohjelmaa tehtiin yhden tuotantokauden verran, joka käsitti kymmenen jaksoa. Sarja ensiesitettiin syys-marraskuussa 2007, ja esitettiin uusintana kesällä 2008.
Ohjelmaformaatti

Ohjelmassa julkisuuden henkilöt esiintyvät ”omana itsenään” sekä talk show’n juontajan että hänen haastattelemansa vieraan roolissa. Osuudet on luotu kuvaustekniikalla, jolla kaksi otosta samasta henkilöstä liitetään yhteen kuvaan: ensin on kuvattu vieraan kysymykset ja sitten hänen vastauksensa, minkä jälkeen kuvamateriaalit on liitetty yhteen.
Ohjelman kommentaattorina toimi Paavo Väyrynen, joka haastatteli myös itseään ohjelman viimeisessä jaksossa. Subtv:n silloisen kanavajohtaja Maaretta Tukiaisen kertoman mukaan Väyrynen valittiin ohjelmaan sen takia, koska ohjelman linjaan kuului, että sen tekoon tarvittiin kokoelma kiinnostavia suomalaisia henkilöitä, ja Väyrynen oli suomalaisten silmissä "värikäs persoona", josta jokaisella on jokin mielipide.
Ohjelmaformaatti > Jaksot ja niissä esintyneet henkilöt

Jakso 1: Simo Frangén ja Ismo Leikola (ensiesitys 2.9.2007)
Jakso 2: Jone Nikula ja Ari Peltonen (ensiesitys 9.9.2007)
Jakso 3: Oskari Katajisto ja Marika Fingerroos (ensiesitys 16.9.2007)
Jakso 4: Piia-Noora Kauppi ja Steen1 (ensiesitys 23.9.2007)
Jakso 5: Arno Kotro ja Aira Samulin (ensiesitys 30.9.2007)
Jakso 6: Jori Kopponen ja Rosa Meriläinen (ensiesitys 7.19.2007)
Jakso 7: Roman Schatz ja Hannele Lauri (ensiesitys 14.10.2007)
Jakso 8: Jorma Uotinen ja Lotta Backlund (ensiesitys 21.10.2007)
Jakso 9: Eija Vilpas ja Marco Bjurström (ensiesitys 28.10.2007)
Jakso 10: Paavo Väyrynen (ensiesitys 3.11.2007)
Simo Frangén haastattelee itseään ohjelman ensimmäisessä jaksossa
Marimekko

| Marimekko Oyj |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Osake:  OMXH: MEKKO
Markkina-arvo:  687,5 milj. € (31.12.2021)
ISIN:  FI0009007660
Perustettu:  1951
Perustaja:  Armi ja Viljo Ratia Riitta Immonen
Toimitusjohtaja:  Tiina Alahuhta-Kasko
Puheenjohtaja:  Mika Ihamuotila
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Toimiala:  tekstiili ja vaatetus
Tuotteet:  vaatteet, asusteet, laukut, kankaat, koti
Liikevaihto:   152,2 milj. € (2021)
Liikevoitto:   31,2 milj. € (2021)
Tilikauden tulos:   24,4 milj. € (2021)
Henkilöstö:   409 31.12.2021
Kotisivu:  www.marimekko.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Marimekko Oyj on suomalainen tekstiili- ja vaatetusalan pörssiyhtiö, jonka perustivat Armi ja Viljo Ratia vuonna 1951. Yhtiö suunnittelee, valmistuttaa, myy ja markkinoi vaatteita, tekstiilejä ja asusteita Marimekko-tuotemerkillä. Armi Ratia vei yhtiön Helsingin pörssiin 1974 ja johti yhtiötä 28 vuotta kuolemaansa saakka 1979. Vuonna 1985 yhtiö ostettiin osaksi Amer-yhtymää. Myöhemmin rahoitusvaikeuksiin ajautuneen yhtiön osti Kirsti Paakkanen, joka johti yritystä 1991–2008 ja vei sen uudestaan Helsingin pörssin I-listalle vuonna 1999. Vuonna 2008 Marimekon pääomistajaksi tuli Mika Ihamuotila. Huhtikuusta 2015 alkaen toimitusjohtajana on toiminut Tiina Alahuhta-Kasko.
Marimekon markkina-arvo oli vuoden 2021 lopussa 687,5 miljoonaa euroa, ja sen liikevaihto vuonna 2021 oli 152,2 miljoonaa euroa. Sen henkilöstöön kuului vuoden lopussa 409 työntekijää, ja sillä oli maailmanlaajuisesti 152 myymälää. Suomessa oli 64 myymälää.
Talous ja organisaatio

| --- | --- |
Omavaraisuusaste: 58,5 %
Nettovelkaantumisaste (gearing): 8,8 %
Oman pääoman tuotto (ROE): 14,5 %
Sijoitetun pääoman tuotto (ROI): 15,8 %
Osinko/osake: 0,40 €
Talous ja organisaatio > Myymälät

Marimekon tuotteiden vähittäismyynti tapahtuu muiden jälleenmyyjien lisäksi yhtiön omissa myymälöissä ja konseptimyymälöissä. Marimekolla oli vuoden 2016 lopussa maailmanlaajuisesti 159 myymälää. Niistä 42 oli omia myymäliä, 13 omia outlet-myymälöitä, 64 jälleenmyyjien myymälää ja 40 jälleenmyyjäshop-in-shopia. Suomessa myymälöitä oli 63, Aasian-Tyynenmeren alueella 60, Pohjois-Amerikassa 23, Skandinaviassa 10 ja muualla Euroopan, Lähi-idän ja Afrikan alueella 3. Vuoden aikana myymälöiden määrä kasvoi kuudella, vaikka kahdeksan myymälää suljettiin.
Liikevaihto kasvoi vuoden 2016 aikana kuusi prosenttia. Vähittäismyynti nousi kaksi prosenttia, mitä tuki erityisesti Suomen ja Australian hyvä tulos. Sen sijaan Pohjois-Amerikassa vähittäismyynnin tulos oli heikko, mihin vaikutti osaltaan Beverly Hillsin myymälän sulkeminen. Tukkumyynnin liikevaihto kasvoi yhdekseän prosenttia, mutta lisenssimyynnin liikevaihto laski 31 prosenttia. Yrityksen 99,6 miljoonan euron liikevaihdosta 55,77 miljoonaa tuli Suomesta ja loput muualta maailmasta.
Talous ja organisaatio > Hallitus ja johtoryhmä

Marimekon hallituksessa istuvat päätoimisena puheenjohtajana Mika Ihamuotila, varapuheenjohtajana Reiman toimitusjohtaja Elina Björklund  ja muina jäseninä Arthur Engel, Mikko-Heikki Inkeroinen, Joakim Karske ja Catharina Stackelberg-Hammaren. Yrityksen johtoryhmän muodostavat Tiina Alahuhta-Kasko (puheenjohtaja) ja jäseninä Elina Aalto (talous), Päivi Lonka (myynti), Päivi Paltola (markkinointi) ja Tanja Strohmayer (henkilöstöjohtaja).
Talous ja organisaatio > Tehtaat ja alihankinta

Vuoden 2016 lopussa Marimekolla oli 431 työntekijää. Niistä 320 työskenteli Suomessa ja loput 111 ulkomailla. Omissa myymälöissä työntekijöitä oli 254. Vuoden 2015 lopusta henkilöstön koko oli pienentynyt, sillä silloin Marimekolla oli 476 työntekijää.
Sisustuskankaita lukuun ottamatta tuotteet valmistetaan alihankintana Euroopassa (70 %) ja Aasiassa (30 %). Suurin valmistusmaa on Viro: vuonna 2015 siellä tehtiin 19 % tuotannosta. Liettuan osuus on 17 %, Suomen 16 % ja Portugalin 15 %. Marimekolla oli vuoteen 2013 asti kolme omaa tehdasta, jotka kaikki sijaitsivat Suomessa: kangaspaino Helsingissä, vaatetustehdas Kiteellä ja laukkutehdas Sulkavalla. Kiteen ja Sulkavan tehtaat lakkautettiin 2013.
Finnwatch tutki kevään ja syksyn 2013 ajan Bangkokin lähellä sijaitsevaa lasitehdasta, jossa valmistetaan Marimekon Sukat makkaralla -astiasarjaa. Finnwatchin mukaan Marimekon ja Iittalan astioita valmistavalla thaimaalaistehtaalla on moitittavat työolot. Ongelmia havaittiin muun muassa työturvallisuudessa, ylitöissä ja palkanmaksussa. Vuoden 2015 seurantaraportissa olojen todettiin parantuneen. Tapahtumien yhteydessä Marimekko alkoi julkaista alihankkijoittensa nimiä verkkosivuillaan.