stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tommi Jäminki
Ura > Seuraura

Jäminki on Keravan Shakersin kasvatti. Hän pelasi juniorina sittemmin KJT:ssä, josta Jäminki siirtyi Espoo Bluesiin kaudeksi 2000–2001. Kaudella 2001–2002 hän teki siellä SM-liigadebyyttinsä. Jäminki pelasi kauden aikana SM-liigassa neljä runkosarjaottelua jääden niissä ilman tehopisteitä. Chicago Blackhawks varasi hänet viidennellä kierroksella 142. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2001.
Kaudeksi 2002–2003 Jäminki siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Tampereen Ilvekseen. Kausi oli hänelle tulokaskausi SM-liigassa ja se toi Jämingille 45 runkosarjaottelussa kaksi maalia, joista liigauran avausmaaliksi jäänyt ensimmäinen osuma syntyi 27. helmikuuta 2003 paikallisvastustaja Tapparaa vastaan. Hän edusti kauden aikana myös Ilveksen A-nuoria, joita Jäminki vahvisti kevään 2003 karsintasarjassa. Kaudella 2003–2004 hän teki yhden kauden piste-ennätyksensä SM-liigassa tehtyään 51 runkosarjaottelussa tehot 3+3=6. Toukokuussa 2004 Jäminki teki 1+1-vuotisen jatkosopimuksen Ilveksen kanssa.
Marraskuussa 2004 Jäminki kävi kahden ottelun verran try-outilla Pelicansissa, mutta jäätyään ilman sopimusta hän palasi loppukaudeksi 2004–2005 Ilvekseen. Jäminki ei lopulta onnistunut tekemään läpimurtoaan SM-liigassa, eikä hänen sopimuksessaan ollutta optiota käytetty. Elokuussa 2005 Jäminki teki sopimuksen Mestis-joukkue Kiekko-Vantaan kanssa, mutta hän siirtyi kauden 2005–2006 kynnyksellä kuitenkin try-outille Rauman Lukkoon, jossa Jäminki jäi viiden ottelun jälkeen ilman sopimusta. Lokakuussa hän kävi neljän ottelun ajan try-outilla Vaasan Sportissa, mutta marraskuussa Jäminki siirtyi loppukaudeksi Kokkolan Hermekseen, joka oli hänelle jo kauden neljäs seura. Jäminki jakoi yhdeksällä osumallaan joukkueen sisäisen maalipörssin kolmannen sijan Ismo Sirenin ja Jari-Pekka Pajulan kanssa. Hermes putosi lopulta kauden päätteeksi Suomi-sarjaan.
Kaudeksi 2006–2007 Jäminki siirtyi Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa pelanneeseen IFK Arboga IK:hon. Hän ei kuitenkaan ollut tyytyväinen saamaansa peliaikaan, purki sopimuksensa joukkueen kanssa ja siirtyi tammikuussa 2007 loppukaudeksi Mestiksen nousijajoukkue Heinolan Kiekon riveihin. Kaudeksi 2007–2008 Jäminki siirtyi sarjatasoa alemmas Suomi-sarjaan ja HC Keravan joukkueeseen. Hän oli tehoilla 20+15=35 joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Jäminki voitti kauden päätteeksi Suomi-sarjan pronssia. Kaudella 2008–2009 HC Keravan nimeksi vaihtui HC Keski-Uusimaa.
Jäminki oli kausina 2009–2010 ja 2010–2011 kokonaan pelaamatta. Tammikuussa 2012 hän palasi kaukaloihin ja siirtyi III-divisioonajoukkue KJT KerHoon. Kaudella 2012–2013 Jäminki voitti tehoilla 19+28=47 koko joukkueen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Suomi 2001 | jääkiekko |  |
Jäminki pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2001, jolloin hän voitti pronssia. Jäminki pelasi myös alle 17-vuotiaiden World Hockey Challengessa vuonna 2000.
Muuta

Kesäkuussa 2010 Jäminki voitti Helsingin Grand Casinon Midnight Sun -pokeriturnaustapahtumassa 200+20 euron texas no limit hold'em turbo -turnauksen.
Valse Triste

Valse Triste voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Valse triste, Jean Sibeliuksen sävellys
Valse Triste, suomalainen yhtye.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Valse Triste”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Tupsutuhatjalkainen

| Tupsutuhatjalkainen |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthopoda
Alajakso::  Tuhatjalkaiset Myriapoda
Luokka::  Kaksoisjalkaiset Diplopoda
Alaluokka::  Tupsukaksoisjalkaiset Penicillata
Lahko::  Tupsutuhatjalkaiset Polyxenida
Yläheimo::  Polyxenoidea
Heimo::  Polyxenidae
Suku::  Polyxenus
Laji::  lagurus
Kaksiosainen nimi
 Polyxenus lagurus  Linnaeus, 1758 
Katso myös
   Tupsutuhatjalkainen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tupsutuhatjalkainen (Polyxenus lagurus) on kaksoisjalkaisten luokkaan kuuluva tuhatjalkainen. Se on Suomen yleisimpiä kaksoisjalkaisia.
Tupsutuhatjalkainen sukulaisineen poikkeaa rakenteeltaan huomattavasti muista kaksoisjalkaisista, ja ne luokitellaankin omaan Penicillata-alaluokkaansa. Niillä on yhteisiä piirteitä juoksujalkaisten ja joidenkin alkeellisten hyönteisten kanssa. Tupsutuhatjalkainen esimerkiksi liikkuu juoksujalkaisten tavoin ja muistuttaa niitä kutikulan rakenteen ja spermansiirron perusteella. Carl von Linné piti tupsutuhatjalkaista juoksujalkaisena, kun hän kuvasi sen ja 11 muuta lajia Scolopendra-sukuun kuuluviksi vuonna 1758. Tupsutuhatjalkaisen tunnistaa kaksoisjalkaiseksi sukupuoliaukon sijainnista ja siitä, että sen ruumiin viidessä viimeisessä jaokkeessa on kaksi paria raajoja.
Ulkonäkö ja koko

Tupsutuhatjalkainen on 2–3 millimetrin pituinen. Kuten sen nimestä voi päätellä, sen ruumis on karvatupsujen peittämä. Kuten muillakin Polyxenus-lajeilla, tupsutuhatjalkaisella on vain 13 paria jalkoja, joka on vähemmän kuin tuhatjalkaisilla yleensä. Ruumis on lyhyt ja koostuu 11 jaokkeesta.
Levinneisyys ja elinympäristö

Tupsutuhatjalkaista esiintyy hyvin erilaisissa elinympäristöissä. Se suosii asuinpaikkanaan mäntyä, jonka kaarnan raoissa se oleskelee. Lisäksi sitä elää esimerkiksi karikkeessa, kasvien juuristoissa ja seinillä.
Elintavat

Tupsutuhatjalkainen on aktiivinen pääasiassa öisin. Se on Suomessa yleensä partenogeneettinen, ja koiraat ovat erittäin harvinaisia. Naaras munii hedelmöitymättömiä munia.
Aiheesta muualla

Voima: Tappava tupsu
Uprising (kappale)

| ”Uprising” Muse |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: The Resistance
 Julkaistu: 7. syyskuuta 2009
 Tuottaja(t): Muse
 Tyylilaji: alternative rock
 Kesto: 05.03
 Levy-yhtiö: Warner Bros., Helium 3
Musen muut singlet
| ”Map of the Problematique” 2007 | ”Uprising” 2009 | ”Undisclosed Desires” 2009 |
Uprising on Musen ensimmäinen julkaistu single yhtyeen viidenneltä studioalbumilta The Resistance.
Kappaleen on sanoittanut ja säveltänyt yhtyeen laulaja-kitaristi-pianisti Matthew Bellamy. Bellamyn mukaan kappale kuvaa kyllästymisen tunnetta muun muassa pankkiireita ja poliitikkoja kohtaan. Sen inspiraationa toimivat Lontoon G20-mielenosoitusten, rahoituskriisin sekä Britannian parlamentissa koetun kulukorvausskandaalin herättämät tunteet.
Single on yhtyeen menestynein Yhdysvalloissa, sillä se oli Billboard Alternative Songs -listan ykkössijalla yhteensä 17 viikkoa. Britannian singlelistalla se nousi sijalle 9. Vuonna 2010 single palkittiin parhaana Music Producers Guild Awards -gaalassa.
Aiheesta muualla

Musiikkivideo (Arkistoitu – Internet Archive)
Sanoitukset (Arkistoitu – Internet Archive)
Muse
| --- | --- |
Studioalbumit:   Showbiz  Origin of Symmetry  Absolution  Black Holes and Revelations  The Resistance  The 2nd Law  Drones  Simulation Theory  Will of the People 
Kokoelmat ja konserttitallenteet:   Hullabaloo Soundtrack  Absolution Tour  HAARP  Live at Rome Olympic Stadium 
Demot ja EP:t:   This Is A Muse Demo  Muse  Muscle Museum  Random 1-8  Dead Star/In Your World  Summer Stadiums 2010  Live at Köln Gloria Theatre
Töyhtöangervot

| Töyhtöangervot |
| --- | --- |
 Pikkutöyhtöangervo (Aruncus aethusifolius)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Suku::  Töyhtöangervot  Aruncus  L.
Katso myös
   Töyhtöangervot Wikispeciesissä   Töyhtöangervot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Töyhtöangervot (Aruncus) on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Kahta sen lajia ja lajikkeita käytetään monivuotisina koristekasveina. Kukinnot ovat kermanvalkoisia ja hieman tuoksuvia. Lehdet ovat muodoltaan liuskaisia ja muuttuvat syksyllä punaisiksi tai keltaisiksi.
Lajeja

pikkutöyhtöangervo (Aruncus aethusifolius)
isotöyhtöangervo (Aruncus dioicus )
hapsutöyhtöangervo (A. dioicus 'Kneiffii')
ellantöyhtöangervo (Aruncus 'Ella')
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Aruncus
Suomen Lajitietokeskus: Töyhtöangervot – Aruncus
ITIS: Aruncus (englanniksi)
Valla

Valla voi viitata seuraaviin:
Valla, taajama Katrineholmin kunnassa Ruotsissa
Valla, taajama Östersundin kunnassa Ruotsissa
Balla (lat. Valla), antiikin aikainen kaupunki Pieriassa Makedoniassa
Sukunimenä

Erkki Valla (s. 1964), suomalainen jalkapalloilija
Gerd-Liv Valla (s. 1948), norjalainen ammattiyhdistysjohtaja ja poliitikko
Kristin Hille Valla (s. 1944), norjalainen poliitikko.
Lorenzo Valla (n. 1407–1457), italialainen renessanssifilosofi, humanisti, reetori ja opettaja
Trebisonda Valla (1916–2006), italialainen pika-aitajuoksija, olympiavoittaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Valla”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Umpihankifutis

Umpihankifutis on suomalainen versio jalkapallosta, jota pelataan vihreän veran sijaan umpihangessa. Säännöt ovat samat kuin suopotkupallossa.
Kilpailut

Ensimmäinen umpihankifutisturnaus pelattiin vuonna 2000 Hyrynsalmen Syväjärven jäällä, tittelinä Suomen Mestaruus. Vuonna 2001 turnaus sai EM-kisojen arvon. Vuodesta 2002 lähtien Syväjärvellä on kilpailtu lajin maailmanmestaruudesta.
Sääntöjä

Tapahtuma pelataan hyvässä ja reippaassa urheiluhengessä. Epäurheilijamaisesti käyttäytyvät joukkueet voidaan hylätä kisoista. Peliaika on 2 × 10 minuuttia ja kentän koko on 60 × 35 metriä. Kulmapotkut, rangaistuslaukaukset sekä raja"heitot" annetaan käsistä potkaisemalla. Pelaajien lukumäärä joukkuetta kohden kentällä on maalivahti ja 5 kenttäpelaajaa. Joukkueella pitää olla kentällä vähintään 4 pelaajaa, vaihtopelaajien määrää ei ole rajoitettu. Myöskään vaihtojen määrää ei ole rajoitettu ja ne saa suorittaa "lennosta". Pelissä ei ole paitsiosääntöä.
Aiheesta muualla

Suopotkupallon ja Umpihankifutiksen viralliset sivut
Vehkuri (Ikaalinen)

| Vehkuri |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ikaalinen
Koordinaatit:  61°54′46″N, 22°46′34″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  oja Kuusijokeen 
Järvinumero:  35.555.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  114,2 m 
Rantaviiva:  0,461 km 
Pinta-ala:  0,01192 km² 
 fiVehkuri 
Vehkuri  eli Vehkalampi  on Pirkanmaalla Ikaalisissa Välikylässä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kovesjoen valuma-alueeseen. Vehkuri on osa Kuusijoen valuma-aluetta.
Maantietoa

Lammen pituus on 200 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,2 hehtaaria. Se sijaitsee peltoalueen sisällä. Siihen laskee idästä metsäoja, joka tuo myös läheisen Vehkasuon vesiä. Laskuojan luusua sijaitsee itäpäässä ja se yhtyy Kuusijokeen 700 metrin jälkeen. Rantaviivan pituus on 450 metriä. Rannan erottaa peltomaasta metsittynyt ja soistunut suoja-alue. Rannoille ei ole rakennettu mitään.
Varšavskajan metroasema

| Varšavskaja (Варшавская) |
| --- | --- |

 Moskovan metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  Kahovskaja (1969-2019)
Sijainti:  55.6533°N, 37.6194°E
Paikkakunta:  Moskova, Venäjä
Avattu:  11. elokuuta 1969
Suljettu:  26. lokakuuta 2019 (jälleenrakennus)
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Varšavskaja (ven. Варшавская) on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 11. elokuuta 1969.
Ukrainalainen viittomakieli

| Ukrainalainen viittomakieli |
| --- | --- |
 Sormiaakkoset
Oma nimi:  Українська жестова мова
Tiedot
Alue:   Ukraina
Puhujia:  219 000
Kielenhuolto:  Ukrainan kansallinen pedagoginen akatemia Viittomakielen opetuksen osasto
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  Viittomakielet
Kieliryhmä:  Venäläinen viittomakieli
ISO 639-3:  ukl
 Ohje 
Ukrainalainen viittomakieli (ukrainaksi Українська жестова мова, lyh. УЖМ) on Ukrainan kuurojen käyttämä viittomakieli. Kieli perustuu venäläiselle viittomakielelle.
Arviolta 219 000 henkilöä käyttää ukrainalaista viittomakieltä. Kielenhuollosta vastaa erillinen osasto Ukrainan kansallisessa pedagogisessa akatemiassa.
Ensimmäinen kuuroille tarkoitettu koulu perustettiin Ukrainaan vuonna 1830. Ukrainan kuurojen liitto perustettiin vuonna 1933. Vuonna 1992 Ukrainan parlamentti tunnusti järjestön kuurojen viralliseksi edustajaksi.
Syyskuussa Kiovassa järjestetään kuurojen teemaviikko, jonka tarkoituksena on tuoda esille ukrainalaisen viittomakielen käyttäjien kulttuuria sekä opettaa viittomakielen alkeita ihan kenelle tahansa. Ohjelmaan kuuluu myös ukrainalaista musiikkia, jota on käännetty viittomakielelle.
Vuonna 2014 ensi-iltansa saanut elokuva Plemja (ukr. Плем'я) voitti monia palkintoja. Elokuvan alkuperäisessä julkaisussa käytetään ainoastaan viittomakieltä eikä sitä ole tekstitetty.
Vas

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Vas voi tarkoittaa seuraavia:
Vas, Länsi-Unkarin lääni
vas, latinankielinen nimitys verisuonelle
VAS-jana (visual analogue scale), kivun vaikeusasteen mittaamiseen käytetty asteikko
Vas., Vasemmistoliiton lyhenne
sukunimenä:
Gereben Vas, oik. Jozsef Radákovics (1823–1868), unkarilainen kirjailija
Illja Vas, oik. Vasili Lytkin, (1895–1981) komilainen kielitieteilijä ja kirjailija
János Vas (s. 1984), unkarilainen jääkiekkoilija
Márton Vas (s. 1980), unkarilainen jääkiekkoilija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”VAS”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Valdemar Møller

Hans Valdemar Møller (19. tammikuuta 1885 Kööpenhamina – 16. helmikuuta 1947) oli tanskalainen näyttelijä.
Valdemar Møller syntyi syyttäjän ja näyttelijän perheeseen. Hän opiskeli Kuninkaallisen teatterin näyttelijäkoulussa ja työskenteli siellä vuodesta 1905 aina kuolemaansa saakka. Møllerin elokuvaura alkoi Nordisk Filmillä vuonna 1908. Vuodesta 1912 hän teki yli 30 elokuvaa Filmfabriken Danmarkilla, usein vaimonsa Hildur Møllerin kanssa. Vuodesta 1917 hän työskenteli Olaf Fønssin Dansk Filmillä ja Dansk Astra Filmillä. Kaikkiaan Møller näytteli lähes 50 mykkäelokuvassa ja lähes 20 äänielokuvassa. Hän teki myös paljon radiokuunnelmia. Møllerin sisar Petrine Sonne oli myös näyttelijä.
Elokuvia

Palavat intohimot, 1911
Jokamies, 1915
Suuri onnettomuus viljavarastossa, 1916
Aiheesta muualla

Valdemar Møller Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Suomen jääkiekkomaajoukkue talviolympialaisissa

Suomen jääkiekkomaajoukkue on edustanut Suomea talviolympialaisissa kuusitoista kertaa. Ensimmäistä kertaa jääkiekkomaajoukkue pelasi olympialaisissa vuonna 1952. Vuoden 1960 turnauksesta lähtien jääkiekkomaajoukkue on kilpaillut jokaisissa olympialaisissa. Suomi on saavuttanut jääkiekossa kuusi olympiamitalia, ja Suomen jääkiekkomaajoukkue on voittanut mitalin kolmesta viimeisestä olympiaturnauksesta.
Oslon talviolympialaiset 1952 > Joukkue

Maalivahdit
Pekka Myllylä
Unto Wiitala
Puolustajat
Eero Salisma
Ossi Kauppi
Jukka Wuolio
Matti Rintakoski
Kauko Mäkinen
Pentti Isotalo
Hyökkääjät
Lauri Silván
Yrjö Hakala
Eero Saari
Matti Karumaa
Aarne Honkavaara C
Christian Rapp
Keijo Kuusela
Erkki Hytönen
Esko Rekomaa
Valmennusjohto
Päävalmentaja: Risto Lindroos
Apuvalmentaja: Joe Wirkkunen
Oslon talviolympialaiset 1952 > Turnaus

Suomi osallistui talviolympialaisten jääkiekkoon ensi kertaa vuonna 1952 Norjan järjestämissä olympialaisissa. Suomen jääkiekkomaajoukkueen valmensi sen historian ensimmäisiin talviolympialaisiin Risto Lindroos, joka valitsi kisajoukkueeseen kaksi maalivahtia, kuusi puolustajaa ja yhdeksän hyökkääjää. Suomen tuon ajan suurin tähtipelaaja oli Tampereen Ilveksen hyökkääjä Aarne Honkavaara, joka oli myös maajoukkueen kapteeni.
Turnaukseen osallistui seitsemän joukkuetta, jotka kaikki pelasivat samassa lohkossa ja pelasivat kaikkia joukkueita vastaan yhden ottelun. Suomi avasi turnauksen ja samalla koko jääkiekkomaajoukkueen olympiahistorian 15. helmikuuta ottelulla Ruotsia vastaan. Ottelu päättyi Ruotsin 9–2-voittoon. Tämän jälkeen Suomi pelasi turnauksessa seitsemän ottelua, se hävisi Sveitsille, Kanadalle, Yhdysvalloille, Puolalle ja Tšekkoslovakialle sekä voitti isäntämaa Norjan ja Saksan. Suomen voitto Norjasta maalein 5–2 oli Leijonien kautta aikojen ensimmäinen olympiaturnaus-ottelun voitto. Suomi sijoittui yhdeksän joukkueen sarjassa seitsemänneksi, Kanada voitti olympiakultaa.
Squaw Valleyn talviolympialaiset 1960 > Joukkue

Maalivahdit
Juhani Lahtinen
Esko Niemi
Puolustajat
Erkki Koiso
Matti Lampainen
Kalevi Numminen
Hyökkääjät
Yrjö Hakala C
Raimo Kilpiö
Esko Luostarinen
Pertti Nieminen
Heino Pulli
Kalevi Rassa
Teppo Rastio
Jorma Salmi
Jouni Seistamo
Voitto Soini
Seppo Vainio
Juhani Wahlsten
Valmennusjohto
Päävalmentaja: Joe Wirkkunen
Apuvalmentaja: Aarne Honkavaara
Squaw Valleyn talviolympialaiset 1960 > Turnaus

Suomen jääkiekkomaajoukkue ei osallistunut vuoden 1956 talviolympialaisten jääkiekkoon, mutta vuonna 1960 Yhdysvaltojen olympialaisissa, Leijonat teki paluun olympiajäille. Suomea valmensi vuoden 1952 olympiajoukkueen apuvalmentaja, kanadalainen Joe Wirkkunen ja apuvalmentajana toimi vuoden 1952 joukkueen kapteeni Aarne Honkavaara. Olympiaturnaukseen osallistui yhdeksän joukkuetta, jotka jaettiin kolmeen alkulohkoon. Alkulohkojen kaksi parasta selviytyi ylempään loppusarjaan taistelemaan olympiakullasta ja lohkon viimeiseksi jääneet joukkueet joutuivat alempaan loppusarjaan pelaamaan sijoituksista 7.–9. Suomi pelasi B-alkulohkossa, jossa pelasivat myös Neuvostoliitto ja Saksa. Suomi hävisi ensimmäisen ottelunsa Neuvostoliitolle 8-4 ja kun myös Saksa kärsi tappion Neuvostoliitolle, ratkaisivat Suomi ja Saksa lohkon päätöspelissä ylempään loppusarjaan menijän. Saksa voitti ottelun 4-1 ja pudotti Suomen alempaan loppusarjaan. Siellä Suomi kohtasi Australian ja Japanin. Alemmassa loppusarjassa pelattiin kaksinkertainen sarja, eli joukkueet kohtasivat kaikki joukkueet kahdesti. Suomi oli alemmassa loppusarjassa ylivoimainen: Leijonat murjoi Australian 14-1 ja 19-2 ja pelasi Japanin kanssa 6-6 tasapelin, johtuen Suomen heikosta viimeisestä erästä, sekä voitti Japanin toisessa ottelussa 11-2. Näin ollen Suomi voitti alemman loppusarjan ja sijoittui turnauksessa lopulta seitsemänneksi. Olympiakultaa voitti isäntämaa Yhdysvallat.
Innsbruckin talviolympialaiset 1964 > Joukkue

Maalivahdit
Urpo Ylönen
Juhani Lahtinen
Puolustajat
Rauno Lehtiö
Ilkka Mesikämmen
Jorma Suokko
Jarmo Wasama
Kalevi Numminen
Hyökkääjät
Esko Kaonpää
Raimo Kilpiö C
Esko Luostarinen
Seppo Nikkilä
Lasse Oksanen
Jorma Peltonen
Heino Pulli
Matti Reunamäki
Jouni Seistamo
Juhani Wahlsten
Valmennusjohto
Päävalmentaja: Joe Wirkkunen
Apuvalmentaja: Risto Lindroos
Joukkueenjohtaja: Aarne Honkavaara
Innsbruckin talviolympialaiset 1964 > Turnaus

Vuoden 1964 jääkiekon olympiaturnaus oli siihenastisen historian suurin, sillä ensimmäistä kertaa mukana oli 16 maata. Suomi pääsi mukaan olympiaturnaukseen edellisten MM-kilpailuiden sijoituksen perusteella, sillä kaikki edellisen MM-turnauksen joukkueet osallistuivat olympiaturnaukseen. Suomi olikin rankattu turnauksen viidenneksi maaksi, jonka myötä joukkue kohtasi alkukarsinnassa Itävallan, joka oli sijoitettu turnauksen kahdenneksitoista. Karsintaottelu päättyi lopulta Suomen 8–2-voittoon.
Alkukarsinnan voiton myötä Suomi sijoitettiin A-lohkoon, jossa olivat kahdeksan alkukarsinnan voittanutta joukkuetta. Kaikki joukkueet pelasivat kerran toisiaan vastaan. Suomen otteluista viisi pelattiin Olympiastadionilla ja kaksi ottelua pelattiin pienemmässä Messuhallissa. Suomi aloitti lohko-ottelut voittamalla Sveitsin 4–0. Voitetun Sveitsi-ottelun jälkeen Suomi hävisi Tšekkoslovakialle (0–4), Ruotsille (0–7), Neuvostoliitolle (0–10), Kanadalle (2–6). A-lohkon viimeistä edeltävän ottelun Suomi voitti Yhdysvaltoja vastaan maalein 3–2, mutta hävisi viimeisessä ottelussaan Saksalle 1–2.
Suomen lopullinen sijoitus oli lopulta kuudes, kun olympiakultaa voitti Neuvostoliiton joukkue.
Grenoblen talviolympialaiset 1968 > Joukkue

Maalivahdit
Urpo Ylönen
Pentti Koskela
Puolustajat
Ilpo Koskela
Pekka Kuusisto
Seppo Lindström
Lalli Partinen
Juha Rantasila
Paavo Tirkkonen
Hyökkääjät
Matti Harju
Kari Johansson
Matti Keinonen
Veli-Pekka Ketola
Pekka Leimu
Lasse Oksanen
Jorma Peltonen
Esa Peltonen
Matti Reunamäki C
Juhani Wahlsten
Valmennusjohto
Päävalmentaja: Gustav Bubník
Joukkueenjohtaja: Pekka Aitero
Grenoblen talviolympialaiset 1968 > Turnaus

Suomen joukkue vuoden 1968 turnaukseen oli aiempia selvästi nimekkäämpi. Suomella oli joukkueessaan nyt jo useita tähti- ja kulttipelaajia, kuten maalivahti Urpo Ylönen, SM-sarjassa loistaneet puolustajat Lalli Partinen ja Juha Rantasila, sekä hyökkääjät Lasse Oksanen, Esa Peltonen ja ensi kertaa maajoukkueessa mukana ollut Veli-Pekka Ketola. Valmennusjohto oli vaihtunut edellis-turnauksesta, sillä päävalmentajaksi oli palkattu tšekkoslovakialainen Gustav Bubník ja joukkueenjohtajana toimi nyt Pekka Aitero.
Suomi aloitti turnauksensa alkukarsinnalla, jossa vastaan asettui Jugoslavia. Suomi voitti ottelun selvästi 11-2 ja eteni A-sarjaan, jossa pelattiin olympiakullasta sekä sijoista 1.–8. Ensimmäisessä A-sarjan ottelussaan Suomi hävisi Neuvostoliiton äärimmäisen vahvalle joukkueelle 8-0, mutta sen jälkeen Leijonajoukkue teki todellisen uroteon voittaessaan moninkertaisen olympiavoittajan ja todellisen jääkiekon suurmaan Kanadan 5-2. Myös turnauksen loppu sujui hyvin, Suomi voitti Itä-Saksan ja Länsi-Saksan, pelasi tasapelin Yhdysvaltojen kanssa, sekä hävisi Ruotsille 5-1. Leijonat sijoittui lopputaulukossa viidenneksi ja oli jo lähellä olympiamitalia. Turnauksen voitti Neuvostoliitto, sillä Kanadan pudotessa kolmanneksi johtuen Suomi-tappiostaan.
Sapporon talviolympialaiset 1972 > Joukkue

Maalivahdit
Jorma Valtonen
Stig Wetzell
Puolustajat
Heikki Järn
Ilpo Koskela
Seppo Lindström
Pekka Marjamäki
Juha Rantasila
Heikki Riihiranta
Hyökkääjät
Matti Keinonen
Veli-Pekka Ketola
Harri Linnonmaa
Lauri Mononen
Matti Murto
Lasse Oksanen C
Jorma Peltonen
Esa Peltonen
Seppo Repo
Juhani Tamminen
Timo Turunen
Jorma Vehmanen
Valmennusjohto
Päävalmentaja: Seppo Liitsola
Apuvalmentaja: Rauli Virtanen
Joukkueenjohtaja: Olli Pulkkanen