stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jon Lord

| Jon Lord |
| --- | --- |
 Jon Lord vuonna 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. kesäkuuta 1941 Leicester, Englanti
Kuollut: 16. heinäkuuta 2012 (71 vuotta) Lontoo, Englanti
Ammatti:  muusikko, laulunkirjoittaja
Muusikko
Aktiivisena:  1956–2012
Tyylilajit:  hard rock, heavy metal, blues rock, klassinen musiikki
Soittimet:  kosketinsoittimet
Yhtyeet:  Deep Purple, Whitesnake
Levy-yhtiöt:  Purple Records 
Aiheesta muualla
jonlord.org
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jonathan „Jon” Douglas Lord (9. kesäkuuta 1941 Leicester, Englanti − 16. heinäkuuta 2012 Lontoo, Englanti) oli brittiläinen kosketinsoittaja, joka muistetaan parhaiten Deep Purple -yhtyeestä, jossa hän soitti sen perustamisesta 1968 vuoteen 2002, jolloin jätti yhtyeen.
Lord aloitti kosketinsoittajan uransa 1960-luvun alussa, ja hän esiintyi muun muassa sessiomuusikkona. Sitten hän soitti useamman vuoden Artwoodsissa ja hetken aikaa myös Flowerpot Menissä ja Santa Barbara Machine Headissa.
Deep Purplen ollessa pitkällä tauolla 1976–1984 Lord soitti ensin Paice, Ashton & Lord -triossa ja sitten Whitesnakessa. Lord teki pääasiallisten yhtyeidensä ohella useita sooloalbumeja, muun muassa Gemini Suite (1972), Sarabande (1976), Before I Forget (1982) ja viimeisimpänä vuoden 2010 To Notice Such Things.
Jon Lordin sävellyksissä on usein vaikutteita klassisesta musiikista. Hänen käsialaansa oli myös rock-yhtyeen ja klassisen orkesterin uudella tavalla yhdistänyt Deep Purplen Concerto for Group and Orchestra -konsertto, joka äänitettiin livenä Royal Albert Hallissa syyskuussa 1969.
Lordin tavaramerkki oli hänen tunnistettava Hammond-urkusoundinsa, jonka hän loi yhdistämällä urkunsa kitaravahvistimeen. Tämä saa aikaan sähkökitaraa suuresti muistuttavan särösoundin, ja useita Lordin Hammondillaan soittamia riffejä voidaankin helposti luulla kitarariffeiksi (esim. kappaleen "Space Truckin'" intro). Urkusoundinsa lisäksi Lordin tunnisti heti muhkeista mursunviiksistä, jotka saivat huomiota jo Deep Purplen ensimmäisen levyn takakansitekstissä.
Jon Lord kuoli heinäkuussa 2012 kärsittyään pitkään haimasyövästä.
Diskografia > Deep Purplessa > Studioalbumit

Shades of Deep Purple – 1968
The Book of Taliesyn – 1968
Deep Purple – 1969
Deep Purple in Rock – 1970
Fireball – 1971
Machine Head – 1972
Who Do We Think We Are – 1973
Burn – 1974
Stormbringer – 1974
Come Taste the Band – 1975
Perfect Strangers – 1984
The House of Blue Light – 1987
Slaves and Masters – 1990
The Battle Rages on... – 1993
Purpendicular – 1996
Abandon – 1998
Diskografia > Deep Purplessa > Livealbumit

Concerto for Group and Orchestra – 1969
Made in Japan – 1972
Made in Europe – 1976
Deep Purple In Concert 1970-1972 – 1980
Deep Purple Live in London 1974 – 1982
Nobody's Perfect – 1988
Come Hell Or High Water, Live – 1993
Live At The Olympia´96 – 1997
Diskografia > Soolotuotanto

Gemini Suite (1972)
Windows (1974)
Sarabande (1975)
Before I Forget (1982)
Country Diary of an Edwardian Lady (1984)
Pictured Within (1998)
Live in the Basement, Jon Lord and the Hoochie Coochie Men (2003)
Beyond The Notes (2004)
To Notice Such Things (2010)
Diskografia > Whitesnakessa

Trouble (1978)
Lovehunter (1979)
Ready an' Willing (1980)
Live...In the Heart of the City (1981)
Come an' Get It (1981)
Saints & Sinners (1982)
Slide It In (1984)
Diskografia > Muut

Art Gallery (1966, The Artwoods)
Gemini Suite Live
The Last Rebel
Windows (1974, Eberhard Schoener)
First of the Big Bands (1974, Tony Ashton)
Malice in Wonderland (1977, PAL)
Line-Up (1981, Graham Bonnet)
The Country Diary Of An Edwardian Lady (1984, Alfred Ralston)
Zoom (1992, Alvin Lee)
From Darkness To Light (2000, ei julkaistu)
Calling The Wild  (2000, film score, ei julkaistu)
Boom Of The Tingling Strings  (2003, ei julkaistu)
Disguises (2004, ei julkaistu)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jon Lord Wikimedia Commonsissa
Jon Lordin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Ground Control

| Ground Control |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Massive Entertainment
Julkaisija:  Sierra On-Line
Jakelija:  Rebellion Developments, GOG.com, Steam, Mod DB ja Internet Archive
Julkaistu:  NA 1. kesäkuuta 2000EU 15. kesäkuuta 2000
Lajityyppi:  reaaliaikainen taktiikkapeli (en)
Pelimuoto:  moninpeli ja yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Teini-ikäisille  USK 12 
Alusta:  Windows
Lisenssi:  Ilmaisohjelma
Jakelumuoto:  CD-ROM, digitaalinen jakelu ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Ground Control on Massive Entertainmentin kehittämä ja Sierra On-Linen julkaisema reaaliaikainen strategiapeli. Peli on julkaistu kesäkuussa 2000 Windowsille.
Pelille on julkaistu laajennusosa Ground Control: Dark Conspiracy ja seuraaja Ground Control II.
Pelaaminen

Merkittävänä tekijänä aiempiin lajityypin peleihin oli maaston käytön merkitys pelissä: korkealla sijaitseva kukkula saattoi olla parempi vihollislinnoitukseen hyökkäämiselle kuin suoraan edestä.
Vastaanotto

Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 8.5/10.
Aiheesta muualla

Ground Control MobyGamesissa (englanniksi)
Ground Zero: In Your House

Bret "The Hitman" Hart säilytti WWF Mestaruuden Ground Zerossa.
Ground Zero: In Your House oli showpaini pay-per-view (PPV), minkä tuotti World Wrestling Federation. Se pidettiin 7. syyskuuta, 1997 Louisville Gardensilla Louisville, Kentuckyssa. Tämä oli 17. In Your House PPV. Tämä oli myös ensimmäinen kolmen tunnin In Your House ja ensimmäinen In Your House, kun "In Your House" nimi ei ollut otsikon etuosassa.
Tapahtuman kuudennessa matsissa WWF Mestari, Bret Hart kohtasi The Patriotin, joka oli tehnyt WWF debyyttinsä vasta heinäkuun puolivälillä alkaen feudaamaan Hartin kanssa. Matsi päättyi Bretin voittoon, kun hän sai Patriotin luovuttamaan Sharpshooterilla.
Päätapahtuma matsina nähtiin The Undertakerin ja Shawn Michaelsin välinen ottelu. Heidän feudi alkoi viime kuun SummerSlam:ssa, missä Michaels oli spesiaali tuomarina ja yritti lyödä terästuolilla Bret Hartia, mutta se vahingossa osuikin 'Takeria. Tämän seurauksena 'Taker menetti WWF Mestaruuden Hartille. Heidän feudiaan ei saatu päätökseen, koska matsiakaan ei saatu koskaan päätökseen Hunter Hearst Helmseyn ja Chynan sekaantumisen vuoksi.
Selostamossa toimi Vince McMahon, Jerry "The King" Lawler ja Jim Ross.
Matsit ja tulokset

| # | Matsit | Stipulaatiot | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Brian Pillman voitti Goldustin (Marlenan kanssa) | Tavallinen matsi | 11:05 |
| 2 | Brian Christopher voitti Scott Putskin ulos laskulla | Tavallinen matsi | 04:40 |
| 3 | Savio Vega voitti Crushin ja Faarooqin | Triple threat matsi | 11:39 |
| 4 | Max Mini voitti El Toriton | Tavallinen matsi | 09:20 |
| 5 | The Headbangers (Mosh ja Thrasher) voitti The Legion of Doomin (Hawk ja Animal), The Godwinnsit (Henry ja Phineas), ja Owen Hart & The British Bulldogin | Four-way eliminaatio matsi vapaasta WWF Tag Team Mestaruudesta | 17:15 |
| 6 | Bret Hart (c) voitti The Patriotin | Tavallinen matsi WWF Mestaruudesta | 19:20 |
| 7 | Shawn Michaels paini The Undertakerin kanssa "ei-tulokseen" | Tavallinen matsi | 16:03 |
Tapahtuma kronologia

Edellinen PPV: SummerSlam (1997)
Seuraava PPV: One Night Only
Tapahtuma kronologia > In Your House kronologia

Edellinen IYH: Canadian Stampede
Seuraava IYH: Badd Blood: In Your House
Giacomo Maraldi

Giacomo Filippo Maraldi (21. elokuuta 1665 – 1. joulukuuta 1729) oli ranskalais-italialainen tähtitieteilijä ja matemaatikko. Hän syntyi Perinaldossa (moderni Liguria), hän on Giovanni Cassinin veljenpoika, ja työskenteli suurimman osan elämästään Pariisin observatoriossa (1687–1718). Hän on myöskin Jean-Dominique Maraldin setä. Hän tutki Marsin kuita ja teki havaintoja komeetoista vuonna 1699 I C/1699 D1, vuonna 1702 C/1702 H1, vuonna 1706 C/1706 F1, vuonna 1707 1707 W1, vuonna 1723 C/1723 T1 ja vuonna 1729 C/1729 P1 sekä laski niiden kiertoradat.
Aiheesta muualla

Kronk, Gary W.: Cometography: Volume 1, Ancient-1799: A Catalog of Comets, s. 384–.  Cambridge University Press, 28 September 1999.  ISBN 978-0-521-58504-0.  Teoksen verkkoversio.
Gunnar Lönnqvist

| Gunnar Lönnqvist |
| --- | --- |
 Gunnar Lönnqvist syksyllä 1914.
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. tammikuuta 1891 Helsinki, Suomi
Kuollut: 26. joulukuuta 1978 (87 vuotta) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  valokuvaaja, liikemies
Puoliso:  Ida Järvenpää
Arthur Gunnar Lönnqvist (4. tammikuuta 1891 Helsinki – 26. joulukuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen valokuvaaja ja liikemies.
Lönnqvist aloitti uransa ateljeekuvaajana ja siirtyi pian harrastajakuvaajaksi. Hän kuvasi kotikaupunkiaan Helsinkiä ja sitä ympäröivän maaseudun luontoa, maisemia ja ihmisiä. Lönnqvist kuvasi myös muissa Suomen kaupungeissa sekä matkoillaan Euroopassa. Hänet tunnetaan erityisesti Helsingin valtausta huhtikuussa 1918 käsittelevistä kuvistaan. Lönnqvist on voittanut useita valokuvausalan palkintoja Suomessa ja ulkomailla.
Lönnqvist harrasti valokuvausta jo nuoresta pitäen. Päätettyään koulun hän aloitti vuonna 1904 työt valokuvaaja Daniel Nyblinin omistamassa Suomen Valokuvaustarvikekaupassa (Ab Finska Fotografiska Magasinet). Lönnqvist toimi aluksi konttoristina, kopistina ja kuvaaja-apulaisena ja johti myös valokuvalaboratoriota. Vuonna 1915 hän avioitui Ida Järvenpään (1893–1970) kanssa. Avioparille syntyi 6 lasta. 1919 Lönnqvististä tuli Valokuvaustarvikekaupan prokuristi ja myöhemmin 1920-luvulla yrityksen toimitusjohtaja. Vuonna 1933 Lönnqvist perusti Oy Valovarjo Ab:n, jonka toimitusjohtajana hän toimi 75-vuotiaaksi saakka. Yhtiöstä tuli Kodak-tuotteiden pääagentuuri Suomessa.
Vuodesta 1909 alkaen Lönnqvist osallistui aktiivisesti Amatörfotografklubbenin toimintaan. Hänet on valittu seuran kunniajäseneksi.
Turun kasarmin raunioilla 17.4.1918.
Pääesikunnan ratsukko Esplanadilla 16.5.1918.
Kirjallisuutta

Feiring, Clas – Gustafsson, Stig: AFK 1889–1989, s. 10, 18, 26.  Helsinki:  Amatörfotografklubben i Helsingfors 1989, 1989.  ISBN 952-90078-5-X.  (suomeksi), (ruotsiksi), (englanniksi)
Kukkonen, Jukka – Heikka, Elina: Punamustavalkea: 1918 kuvat, s. 35.  Helsinki:  Suomen valokuvataiteen museo, 2008.  ISBN 978-951-9086-74-3.  (suomeksi)
Kukkonen, Jukka – Vuorenmaa, Tuomo-Juhani – Hinkka, Jorma: Valokuvan taide: Suomalainen valokuva 1842–1982, s. 451.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1992.  ISBN 951-717-699-6.  (suomeksi)
Lintonen, Kati – Rastenberger, Anna-Kaisa – Heikka, Elina: Valokuvataiteen ydin: 1900-luvun suomalaiset valokuvat ja taidepuhe, s. 34–39.  Helsinki:  Maahenki, 2014.  ISBN 978-952-301-003-1.  (suomeksi)
Mäkelä, Asko – Sederholm, Nina: The Memory of the Photograph: Cataloguing & Classification Practices in the Nordic Countries, the Baltic States and Russia, s. 154.  Kööpenhamina:  Nordic Council of Ministers, 2001.  ISBN 92-893-0628-9.  (englanniksi)
Nyblin, Ragnar: A.B. Finska Fotografiska Magasinet F. D. Daniel Nyblin 18 7/7 77 – 19 7/7 27, s. 19–20.  Helsinki:  Osakeyhtiö Weilin & Göös Aktiebolag, 1927.  (ruotsiksi)
Nyblin, Ragnar: O.Y. Suomen Valokuvaustarpeiden Kauppa ent. Daniel Nyblin 18 7/7 77 – 19 7/7 27, s. 19–20.  Helsinki:  Osakeyhtiö Weilin & Göös Aktiebolag, 1927.  (suomeksi)
Uusikylä, A. ym. (toim.): Valoa ja varjoa: Suomalaisia valokuvia, s. 10.  Porvoo:  Werner Söderström osakeyhtiö, 1929.  (suomeksi)
Aiheesta muualla

AFK – Kerhon historiaa: Ensimmäiset sata vuotta afk.fi. Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 23.4.2016. (suomeksi)
AFK – History of the club: The First Hundred Years afk.fi. Arkistoitu 11.8.2016. Viitattu 11.7.2016. (englanniksi)
AFK – Klubbens historia: De första hundra åren afk.fi. Arkistoitu 11.8.2016. Viitattu 11.7.2016. (ruotsiksi)
Gunnar Lönnqvistin kuvia Museoviraston Kuvakokoelmat.fi-palvelussa kuvakokoelmat.fi. Arkistoitu 17.8.2016. Viitattu 23.4.2016. (suomeksi)
Graft-De Rijp

| Graft-De Rijp |
| --- | --- |
 Graftin vuonna 1613 rakennettu raatihuone
 lippu:  vaakuna
 Graft-De Rijp
 Koordinaatit: 52°33′00″N, 04°51′00″E 
Valtio:  Alankomaat
Provinssi:  Pohjois-Hollanti
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  21,75 km²
Väkiluku (2008):  6 471
 – Väestötiheys:  321 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Graft-De Rijp on entinen kunta Alankomaissa, Pohjois-Hollannin maakunnassa. Sen pinta-ala oli 21,76 km² ja asukasluku vuoden 2008 lopussa 6 471. Vuonna 2015 se liitettiin Alkmaariin.
Kylät

Kunnan alueella sijaitsivat seuraavat kylät:
De Rijp
Graft
Markenbinnen
Noordeinde
Oost-Graftdijk
Starnmeer
West-Graftdijk
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Graft-De Rijp Wikimedia Commonsissa
Kunnan omat sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Kartta Graft-De Rijpin kunnasta. Rajat esittävät osoitteiden ja rakennusten perusrekisterin mukaisia asuinpaikkoja (Basisregistratie Adressen en Gebouwen (BAG) woonplatsen).
Gustaf Magnus Schwartz

Gustaf Magnus Schwartz
Gustaf Magnus Schwartz (21. elokuuta 1783 Helsinki – 25. maaliskuuta 1858 Tukholma) oli suomalaissyntyinen Ruotsin metalliteosten tarkastuslaitoksen tirehtööri, Ruotsin tiedeakatemian professori ja Tukholman teknologisen instituutin ylitirehtööri. Hänet tunnettiin myös keksijänä ja frenologian harrastajana.
Schwartzin vanhemmat olivat helsinkiläinen kauppias, raatimies Petter Schwartz (k. 1793) ja hänen toinen puolisonsa Margareta Vilhelmina Philpp. Hän kävi Helsingin triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1799. Schwartz suoritti Turun akatemiassa vuoritutkinnon 1801 ja hän oli sitten vuorikollegion auskultanttina. Schwartz teki tieteellisiä opintomatkoja Saksaan, Ranskaan, Englantiin, Venäjälle, Tanskaan ja Itävaltaan.
Schwartz oli Ruotsin metalliteosten tarkastuslaitoksessa kanslistina vuodesta 1805, 1. kontrollöörinä vuodesta 1811 ja ylitirehtöörinä 1816–1833. Hän toimi samalla Ruotsin tiedeakatemian fysiikan ja teknologian professorina vuodesta 1809 ja teknologisen instituutin ylitirehtöörinä 1826–1845. Schwartzista tuli Ruotsin tiedeakatemian jäsen vuonna 1812. Hän teki useita maatalouskoneisiin liittyneitä keksintöjä ja perusti myös frenologisen museon.
Schwartz oli naimisissa 1806–1817 Maria Sofia Brandin (k. 1817) kanssa ja vuodesta 1818 Caroline Corbin-Durdantin kanssa, liitto päättyi asumuseroon. Hän eli vuodesta 1843 alkaen avoliitossa kirjailijatar Marie Sophie Birathin kanssa, koska ei saanut avioeroa toisesta puolisostaan.
Julkaisuja

Handbok i oryktognosien. 1803
Handbok i mineralogi. 1804
Gustaf Magnus Armfelt

Gustaf Magnus Armfelt
Gustaf Magnus Armfelt (ven. Густав Густавович Армфельт, Gustav Gustavovitš Armfelt; 2. huhtikuuta 1792 Tukholma – 8. heinäkuuta 1856 Halikko) oli suomalainen kreivi, kenraaliluutnantti, kuvernööri ja senaattori.
Elämäkerta

Armfeltin vanhemmat olivat jalkaväenkenraali, kreivi Gustaf Mauritz Armfelt ja kreivitär Hedvig Ulrika De la Gardie. Hän kävi sotilaskoulua Berliinissä ja vuonna 1809 hänestä tuli Ruotsin armeijan ratsastavan henkikaartin kornetti. Armfelt erosi Ruotsin armeijasta, muutti Suomeen ja meni vuonna 1811 Venäjän keisarillisen armeijan palvelukseen aliluutnanttina. Hän palveli vuodesta 1812 alkaen 3. Suomenmaalaisessa jääkärirykmentissä ja osallistui Napoleonia vastaan käytyyn sotaan vuosina 1812–1815. Armfeltista tuli luutnantti vuonna 1812, alikapteeni vuonna 1813 ja kapteeni vuonna 1814. Hän erosi palveluksesta vuonna 1816 everstiluutnanttina mutta palasi jo vuonna 1817 takaisin armeijaan.
Armfelt palveli vuosina 1817–1819 3. Suomen jääkärirykmentin Viipurin pataljoonan esikunnassa ja vuosina 1819–1820 Suomenmaalaisen divisioonan esikunnan Suomen joukkojen jaoston ensimmäisenä adjutanttina ja keisarin sivusadjutanttina. Hän oli 1. Suomen jalkaväkirykmentin komentajana vuosina 1820–1827 ja 1. Suomen tarkk’ampujaprikaatin komentajana vuosina 1827–1830 aina Suomen sotaväen lakkauttamiseen saakka. Armfelt ylennettiin everstiksi vuonna 1819 ja kenraalimajuriksi 1828. Hän erosi armeijan palveluksesta todellisena valtioneuvoksena vuonna 1830.
Armfelt oli Vaasan läänin maaherrana vuosina 1830–1832 ja Uudenmaan läänin maaherrana (vuodesta 1838 kuvernöörinä) 1832–1847. Hän sai keisarillisen hovin kamariherran arvon vuonna 1831 ja hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi vuonna 1834. Armfelt oli viimeksi senaatin talousosaston jäsenenä vuosina 1847–1853 ja Suomen ruotujakoisten tarkk’ampujapataljoonien tarkastajana vuosina 1854–1855. Hän omisti vuoteen 1852 saakka Elimon kartanon Pohjan pitäjässä ja sen jälkeen Oulunkylän kartanon Helsingin pitäjässä. Hän ei kuitenkaan asunut Oulunkylän kartanossa vaan perintötilallaan Halikon Joensuun kartanossa. Lisäksi Armfelt vuokrasi vuosina 1833–1844 valtion omistamaa Viikin latokartanoa Helsingin pitäjässä.
Armfelt oli naimisissa vuodesta 1819 englantilaisen Louise Cuthbert-Brooken (1801–1865) kanssa, jonka vanhemmat olivat Englannin armeijan eversti Thomas Brooke ja englantilaisyntyinen Sara Cuthbert Brooke Klinckowström (1772–1838). Heidän lapsiaan olivat kenraalimajuri Gustaf Wilhelm Artur Armfelt (1821–1880), Matilda Hedvig Sara Armfelt Wedel-Jarlsberg (1822–1862), vapaaherratar, keisarinna Aleksandra Fjodorovnan hovinainen Adelaide Auguste Wilhelmine Armfelt Gripenwaldt (1825–1871) ja Olga Lovisa Axelina Armfelt (1828–1855).
Armfelt vuonna 1843, tuntematon taiteilija.
Géraldine Reuteler

Géraldine Reuteler vuonna 2016.
Géraldine Reuteler (s. 21. huhtikuuta 1999) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 164-senttimetrinen. Hän edustaa saksalaisseura Eintracht Frankfurtia ja on pelannut Sveitsin naisten maajoukkueessa vuodesta 2017.
Reuteler edusti kotimaassaan FC Luzernia, josta hän siirtyi Saksaan sittemmin nimensä Eintrach Frankfurtiksi muuttaneeseen 1. FFC Frankfurtiin vuonna 2018.
Reuteler on pelannut Sveitsin naisten maajoukkueessa ennen MM-kilpailujen 2023 alkua 55 maaottelua ja tehnyt niissä 11 maalia.
Gérard Blitz

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Gérard Blitz |  Gérard Blitz |  Gérard Blitz |  |
Maa:   Belgia
Miesten uinti
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Antwerpen 1920 | 100 m selkäuinti |  |
Miesten vesipallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Antwerpen 1920 | vesipallo |  |
|  Hopeaa | Pariisi 1924 | vesipallo |  |
|  Pronssia | Berliini 1936 | vesipallo |  |
Gérard Blitz (1. elokuuta 1901 Amsterdam – 8. maaliskuuta 1979 Ganshoren) oli belgialainen uimari ja vesipalloilija. Hänen veljensä Maurice ja veljenpoikansa Gérard ovat myös olympiamitalisteja vesipallosta.
Kesäolympialaisissa 1920 Blitz voitti mitalin sekä vesipallossa että uinnissa. Hän voitti pronssia 100 metrin selkäuinnissa ajalla 1.19,0 ja hopeaa Belgian joukkueen jäsenenä vesipallossa. Myös hänen veljensä Maurice oli mukana joukkueessa.
16. syyskuuta 1921 Blitz teki uuden maailmanennätyksen 400 metrin selkäuinnissa (ei enää kilpailulaji).
Kesäolympialaisissa 1924 Blitz voitti toisen hopeamitalin vesipallossa.
Vuonna 1990 Blitz valittiin International Swimming Hall of Famen jäseneksi.
Gragnano

| Gragnano |
| --- | --- |
 Santa Maria dell'Assuntan kirkko
 Gragnano
 Koordinaatit: 40°42′N, 14°31′E 
Valtio:   Italia
Alue:  Campania
Metropolikaupunki:  Napoli
Pinta-ala:  
 – Maa:  1 990,27  km²
Korkeus:  141 (min. 6 – maks. 1 125) m
Väkiluku (2015):  29 136 
 – Väestötiheys:  14  as./km²
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gragnano on kunta Etelä-Italiassa Napolin metropolikaupungissa Campanian alueella. Se sijaitsee noin 30 kilometriä Napolista kaakkoon. Gragnano tunnetaan pastakaupunkina, Città della Pasta.
Pasta

Pastan ja erityisesti makaronin valmistus teki Gragnanosta tunnetun 1500- ja 1600-luvuilla. Varsinainen kulta-aika pastanvalmistuksella oli 1800-luvulla. Tuolloin pastanvalmistus oli vielä käsityötä. Pasta kuivattiin kaupungin pääkadun varrella. Pasta tarvitsi kuivuakseen valoa ja lämpöä. Kaupungin arkkitehdit olivat tämän takia määränneet taloille suurimman korkeuden, jota ei saanut ylittää, ettei pastan saama auringonvalo estyisi. Toisen maailmansodan jälkeen kansainvälinen kilpailu alkoi heikentää Gragnanon pastan menekkiä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Napolin metropolikaupungin kunnat
Acerra | Afragola | Agerola | Anacapri | Arzano | Bacoli | Barano d’Ischia | Boscoreale | Boscotrecase | Brusciano | Caivano | Calvizzano | Camposano | Capri | Carbonara di Nola | Cardito | Casalnuovo di Napoli | Casamarciano | Casamicciola Terme | Casandrino | Casavatore | Casola di Napoli | Casoria | Castellammare di Stabia | Castello di Cisterna | Cercola | Cicciano | Cimitile | Comiziano | Crispano | Ercolano | Forio | Frattamaggiore | Frattaminore | Giugliano in Campania | Gragnano | Grumo Nevano | Ischia | Lacco Ameno | Lettere | Liveri | Marano di Napoli | Mariglianella | Marigliano | Massa Lubrense | Massa di Somma | Melito di Napoli | Meta | Monte di Procida | Mugnano di Napoli | Napoli | Nola | Ottaviano | Palma Campania | Piano di Sorrento | Pimonte | Poggiomarino | Pollena Trocchia | Pomigliano d’Arco | Pompei | Portici | Pozzuoli | Procida | Qualiano | Quarto | Roccarainola | San Gennaro Vesuviano | San Giorgio a Cremano | San Giuseppe Vesuviano | San Paolo Bel Sito | San Sebastiano al Vesuvio | San Vitaliano | Sant’Agnello | Sant’Anastasia | Sant’Antimo | Sant’Antonio Abate | Santa Maria la Carità | Saviano | Scisciano | Serrara Fontana | Somma Vesuviana | Sorrento | Striano | Terzigno | Torre Annunziata | Torre del Greco | Trecase | Tufino | Vico Equense | Villaricca | Visciano | Volla
Pastan kuivausta
Giacomo Gentilomo

Giacomo Gentilomo (5. huhtikuuta 1909 Trieste – 16. huhtikuuta 2001 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja taidemaalari.
Taiteesta ja teatterista kiinnostunut Gentilomo työskenteli lavastajana ja aloitti elokuvauransa leikkaajana, käsikirjoittajana sekä Carlo Ludovico Bragaglian apulaisohjaajana. Hänen ensimmäinen ohjaustyönsä oli dokumenttielokuva Sinfonie di Roma (”Rooman sinfoniat”, 1937), jossa käytettiin ensimmäistä kertaa Italiassa Technicolor-värejä. Gentilomon ensimmäinen näytelmäelokuva oli Ecco la radio! (”Tässä on radio”) vuonna 1940. Vuonna 1945 valmistunut O sole mio sekoitti onnistuneesti neorealismia napolilaisperinteeseen.
Toisen maailmansodan jälkeen Gentilomo ohjasi lukuisia komedioita, melodraamoja ja seikkailuelokuvia. Elokuvauransa loppuvaiheessa hän teki joukon peplumfilmejä kuten Maciste e la regina di Samar (1964). 1960-luvun puolivälistä lähtien Gentilomo työskenteli taidemaalarina.
Elokuvia

Maciste contro il vampiro, 1961
Brenno, il nemico di Roma, 1963
Maciste e la regina di Samar, 1964
Aiheesta muualla

Internet Movie Database: Giacomo Gentilomo (englanniksi)
Elonet: Giacomo Gentilomo