stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Riina Tikkanen
Viimeisimpiä esityksiä

Veljeni Leijonamieli (2024, ohj. Jakob Höglund), Helsingin kaupunginteatteri
Whatever Love Means (2024, ohj. Merja Pöyhönen), Nykyesityksen näyttämö, Helsingin kaupunginteatteri
Erään itsemurhan anatomia (2024, ohj. Davide Giovanzana ja Sanna Silvennoinen), Circo Aereo, Teatteri Metamorfoosi ja & Espoon Teatteri
Into the Wild (2023, Kallo Collective ja Teatteri Metamorfoosi)
Kris och Katastrof i Mumindalen (2022, ohj. Jakob Höglund), Lilla Teatern, Helsingin kaupunginteatteri
Sukupuuttoparatiisi (2022, ohj. Alma Rajala), Elävä ensemble Mekaaninen joutsen
Funny (2021, ohj. Pia Kalenius), Nukketeatteri Kuuma ankanpoikanen
Leda (2020, ohj. Merja Pöyhönen), Merja Pöyhönen & CO ja Turun kaupunginteatteri
Delay (2020, ohj. Antti-Juhani Manninen ja Jouni Järvenpää), Tehdas Teatteri
Kalevala (2018, ohj. Jakob Höglund), Åbo Svenska Teatern
Jacob Alexejevitsch Kavaleff

Jacob Alexejevitsch Kavaleff (19. lokakuuta 1799 Lappeenranta – 12. syyskuuta 1879 Helsinki) oli suomalainen venäläistaustainen kartanonomistaja, kauppias ja hyväntekeväisyyden edistäjä.
Kavaleff muutti 1820-luvulla Lappeenrannasta Helsinkiin ja hankki Tuomarinkylän kartanon Helsingin maalaiskunnasta vuonna 1845. Venäjän keisari Nikolai I oli lahjoittanut perheelle arvokkaan helmi- ja timanttikorun kiitokseksi vieraanvaraisuudesta yövyttyään Kavaleffin suvun talossa Helsingissä. Jacob käytti kartanon hankkimiseen korun myymisestä saatuja varoja.
Jacob lahjoitti vaimonsa kanssa Lappeenrannan kaupungille ja Lapveden kunnalle rahaa koulujen toimintaan.
Perhe

Hänen puolisonsa oli Natalia Vilhelmina Klementina Kavaleff os. Hultman (1809–1888), hän oli kauppaneuvos Carl Hultmanin ja Lovisa Böninghin tytär. He menivät naimisiin Tammisaaressa 4.2.1827 ja juhlivat kultahäitään 1877. Heillä oli neljä poikaa ja tytär. Hänellä oli sisko Anna von Möller.
Kotilammi

| Kotilammi |
| --- | --- |
Valtiot:   Suomi
Paikkakunta:  Isokyrö, Seinäjoki
Koordinaatit:  62°52′52″N, 22°23′58″E
Järvinumero:  42.028.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  42  m 
 fiKotilammi 
Kotilammi (epävirallisesti Orisbergin järvi) on Kyrönjoen tulvasuojeluksi rakennettu tekojärvi, joka sijaitsee Isossakyrössä ja Seinäjoella. Sen vesipinta-ala on 104 hehtaaria ja valuma-ala on 5 500 hehtaaria. Järvi kuuluu Kyrönjoen valuma-alueeseen.
Kotilammi on Suomen vanhin tekojärvi. Sen rannalla sijaitsevat Orisbergin kartano ja kirkko.
Tuomas M. S. Lehtonen

Tuomas Martti Samuel Lehtonen (s. 8. tammikuuta 1960 Helsinki) on suomalainen historiantutkija ja Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran (SKS) pääsihteeri vuodesta 2004.
Elämä ja ura

Lehtonen valmistui ylioppilaaksi Tapiolan iltalukiosta 1980 ja  filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta 1987 pääaineenaan yleinen historia ja sivuaineena kotimainen kirjallisuus ja Suomen historia. Hän opiskeli myös taidehistoriaa, klassillista filologiaa, filosofiaa ja yleistä kirjallisuustiedettä. Lehtonen vaikutti professori Matti Viikarin tutkijaryhmässä ja hänet ohjasi keskiajan tutkimuksen pariin filosofian professori Simo Knuuttila.
Vuosina 1987–1988 Lehtonen toimi Tiede & edistys -aikakauskirjan toimitussihteerinä. Vuosina 1988–1999 ja 2000 hän toimi tutkijana Helsingin yliopiston Renvall-instituutissa. Hän väitteli filosofian tohtoriksi 1996 aiheenaan 1100- ja 1200-luvun vaihteen latinankielinen runous (Carmina Burana). Lehtonen on ollut Helsingin yliopiston Euroopan historian dosentti vuodesta 1999. Hän toimi Renvall-instituutin johtajana 2000–2004. Hän on ollut tutkijana ja johtajana useissa Suomen Akatemian tutkimushankkeissa. Lehtoselta on ilmestynyt yli sata tieteellistä julkaisua.
Lehtonen sai valtion tiedonjulkistamispalkinnon 1998 ja 2006 sekä Glossa ry:n jakama Valoisa keskiaika -kunniamaininta 2006. Vuonna 2016 Lehtonen nimitettiin Jyväskylän yliopiston kunniatohtoriksi. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 2019.
Lehtosen isä oli piispa Samuel Lehtonen.
Teoksia > Kirjoittanut

Fortuna, money, and the sublunar world: Twelfth-century ethical poetics and the satirical poetry of the Carmina Burana.  (Diss. Bibliotheca historica, 9)  Helsinki:  Finnish Historical Society, 1995.  ISSN 1238-3503  ISBN 951-710-027-2
Hopeamarkkojen evankeliumi: Kirjoituksia sydänkeskiajan kulttuurihistoriasta.  Helsinki:  WSOY, 2000.  ISBN 951-0-25075-9
Teoksia > Toimittanut

Lopun leikit: Uskon, historian ja tieteen eskatologiat.  Helsinki:  Gaudeamus, 1999.  ISBN 951-662-773-0
Suomi: Outo Pohjoinen maa. Näkökulmia Euroopan äären historiaan ja kulttuuriin.  Jyväskylä:  PS-kustannus, 1999.  ISBN 952-451-001-4
Lehtonen, Tuomas M. S. & Joutsivuo, Timo: Suomen kulttuurihistoria 1: Taivas ja maa.  Helsinki:  Tammi, 2002.  ISBN 951-31-1842-8
Aiheesta muualla

Lehtonen Helsingin yliopiston tutkimusportaalissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii  ORCID 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Kondrati Rylejev

| Kondrati Rylejev> Кондратий Фёдорович Рылеев |
| --- | --- |
 Kondrati Rylejev vuonna 1826.
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. syyskuuta (J: 18. syyskuuta) 1795 Batovo, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 25. heinäkuuta (J: 13. heinäkuuta) 1826 Pietari, Venäjän keisarikunta
Ammatti:  upseeri, runoilija
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Kondrati Fjodorovitš Rylejev (ven. Кондра́тий Фёдорович Рыле́ев; 29. syyskuuta (J: 18. syyskuuta) 1795 Batovo, Venäjän keisarikunta – 25. heinäkuuta (J: 13. heinäkuuta) 1826 Pietari, Venäjän keisarikunta) oli venäläinen runoilija ja dekabristikapinan johtohenkilöitä.
Virka-ura

Rylejev palveli Venäjän armeijassa nuorena vänrikkinä Napoleonin sodissa vuosina 1814–1818. Tämän jälkeen hänestä tuli siviilioikeuden asessori, jossa virassa hän palveli Pietarin oikeusvirastossa aikalaisten mukaan luotettavasti ja oikeudenmukaisesti. Hän kirjoitti sanomalehtiin arvostelevia runoja. Runoja lukeneet liberaalit salaliittolaiset kutsuivat hänet jäseneksi ja myöhemmin johtajaksi Pohjoinen salaseuraan.
Kirjallinen ura

Hän julkaisi vuosina 1823-1825 Aleksandr Bestuževin kanssa Poljarnaja Zvezda -nimistä vuosikirjaa.
Rylejevin runoissa henkii isänmaanrakkautta ja vapauden ihailua. Tunnetuin on kokoelma Dumy (ven. Думы, ’Mietelmiä’), lisäksi merkittävä on esimerkiksi eeppinen runoelma Vojnarovski (ven. Войнаровский). Hänen kootut teoksensa ovat ilmestyneet Pietarissa ja Leipzigissa (1864, laajennettu painos).
Hän oli runoilijana myöhäisklassisti, jonka historiallisia runoelmia pidettiin jo ilmestyessään vanhahtavana.
Dekabristikapinassa 14. joulukuuta 1825 Rylejev oli mukana tuomassa sotilaita Senaatinaukiolle. Kapinan kukistuttua hänet vangittiin ja hirtettiin yhdessä neljän muun päätekijän kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kondrati Rylejev Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Australia  Kroatia  Alankomaat  Puola  Venäjä 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  IdRef
Iijoki (Laatokan Karjala)

| Iijoki eli Ihalanjoki Иййоки |
| --- | --- |
 Iijoen Kalliokoski
Maanosa:  Eurooppa
Maat:  Venäjä
Alue:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Lahdenpohja
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Nevan vesistö
Valuma-alue:  Iijoen valuma-alue
Pinta-ala:  318 km²  
Pääuoman pituus:  noin 50 km 
Pääuoman osuudet:  Iijoki ←Iso-Iijärvi ←Repolansalmenjoki ←Kurkelanjärvi
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Iso-Iijärvi 
 :  61.5711°N, 29.8676°E
Laskupaikka:  Laatokka 
 :  61.4223°N, 30.2006°E
Läpivirtausjärvet:  Laatokka
Sivu-uomat:  Kalajoki 
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  86 m mpy. 
Laskukorkeus:  4,8 m mpy. 
Korkeusero:  81,2 m
Pituus:  40 km  
Kaltevuus:  2,03 m/km
Muuta
Muualla:  Wikimedia Commons
Iijoki  eli Ihalanjoki  (ven. И́ййо́ки tai И́халанйо́ки) on Venäjällä Karjalan tasavallan Sortavalan piirissä virtaava joki, joka laskee Laatokan luoteisrantaan Iivedenselkään liittyvään Kumolanlahteen.
Joen kulku

Iijoki saa alkunsa Iso-Iijärven (ven. Исо-Ийярви) eteläpäästä ja se virtaa pian Raivion (ven. Райвио) kylän itäpuolella sijaitsevien suomaiden (Iijoensuo, Jänisjoensuo ja Ahmasuo) läpi kohti kaakkoa, jossa se saapuu vaaran (Oinavaaran) länsipuolelle. Täällä siihen yhtyy 11 kilometriä pitkä Kalajoki (ven. Кала-йоки, Kala-joki), joka on sen suurin sivujoki. Joki kääntyy vaaran kohdalla etelään päin ja alittaa sitten rautatien Ihalan kylän lähellä. Joki saapuu kangasmaastoon (Rapolankangas ja Kiriojankangas), jonne se on uurtanut uomalle syvät mutkaiset raviinit. Täällä kulkee valtatien A-121 Käkisalmen ja Lahdenpohjan välinen osuus, jonka joki alittaa. Se saapuu Lumivaaran kylään (ven. Лумиваара), jossa se alittaa Lahdenpohjalle johtavan maantien. Viimeiset 7–8 kilometriä joki mutkittelee kapeassa peltolaaksossa, jossa se virtaa kahden lammen välistä ja laskee Laatokkaan. Pellot ovat aikoinaan kuuluneet Kumolan kylälle.
Luontoarvoja

Joessa on lohikalojen kutemiseen kelpaavia jokiosuuksia yhteensä 1,5 hehtaaria. Ne jakaantuvat viiteen jokiosuuteen 12–21 kilometrin päähän joensuusta. Lohi elää joessa kaksi ensimmäistä vuotta, jolloin 40 % smolteista jättää joen ensimmäisinä. Lohen kehittymisestä Iijoessa ei ole tutkittua tietoa. Valuma-alueella elävä lohi viettää järvessä aikaa 2–3-vuotiaana. Nousu jokeen kutemaan alkaa heinäkuun lopulla ja päättyy juuri ennen kutemista lokakuun puolivälissä. Lohen noususta ei ollut vuoteen 2008 mennessä tutkittua tietoa.
Kontiovaaran koski
Iijoen valuma-alueen lähteikkö
Kalliokosken entinen silta Ihalan länsipuolella
Kalliokosken virtaus (video)
Ihalan vanhan tien kivisilta
Valtatien uusi Ihalan silta
Lumivaara
Vesistösuhteita

Iijoen valuma-alue kuuluu Nevan vesistössä Laatokan valuma-alueeseen ja valuma-alue sijaitsee lähes kokonaan Venäjällä Karjalan tasavallan Sortavalan piirissä. Latvavesistä pieni osa yltää Suomen puolelle Parikkalassa . Valuma-alueen pääuoma muodostuu joensuusta Isoon Iijärveen asti Iijoen uomasta. Ison ja Pienen Iijärven välissä virtaa parisataametrinen Reposalmenjoki. Yläjuoksun pääuomaa on vaikea päätellä kartoista, mutta jos valitaan valtioiden rajalla sijaitsevasta Kurkelanjärvestä (ven. Куркеланъярви ) alkava yli kilometrinen uoma, joudutaan ottamaan pääuomaan mukaan vesisreittiä Suomelle kuuluvasta Joutsenlammesta asti.
Valuma-alueen suurimpia järviä ovat Iso-Iijärvi ja Pieni-Iijärvi (ven. Исо-Ийярви, ) sekä Kurkelanjärvi. Ne sijaitsevat valuma-alueen latvoilla Venäjän puolella.
Huomioita

1 2  Asia on katsottu Internetin karttapalveluista kuten esimerkiksi Google Maps, GeoMixer ja AMCE.
1 2  Asia on luettu venäjänkielisen Wikipedian artikkelista ru:Иййоки (река, впадает в Ладожское озеро).
↑  Asia on luettu venäjänkielisen Wikipedian artikkelista ru:Исо-Ийярви.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Iijoki Wikimedia Commonsissa
Svoboda (albumi)

| Svoboda Popeda |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : heinäkuu 1991 – tammikuu 1992 Harasoo-studio, Tampere; MSL-studio, Lempäälä; Baby Monster, Broadway, New York
 Julkaistu: 19. helmikuuta 1992
 Tuottaja(t): Costello Hautamäki Markku Petander
 Tyylilaji: suomirock
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Listasijoitukset
  Suomi 1. (2 viikkoa, helmikuu 1992)
Popedan muut julkaisut
| Kans’an Popeda 1990 | Svoboda 1992 | Peetlehemin pesäveikot (nopein saa) 1993 |
Svoboda (vapautta tarkoittava venäjän kielen ja eräiden muiden slaavilaisten kielten sana) on rockyhtye Popedan yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1992. Albumilta hiteiksi nousivat kappaleet ”Kersantti Karoliina”, ”Repe ja Lissu” sekä ”Punaista ja makeaa”. Keikoilla on näiden lisäksi kuultu usein myös ”Mää ja Tapparan mies” -kappaletta. ”Repe ja Lissu” on kuulunut jo pidempään keikkojen vakiosettiin. Svoboda on Popedan menestynein albumi ja on ylittänyt platinarajan. Albumi on myös ainoa, joka päässyt listaykköseksi.
Kappaleet

| --- | --- |
 A-puoli Kirje – 3.13  (alkup. The Letter, säv. Wayne Carson, suom. san. Juice Leskinen)  Kersantti Karoliina – 3.00  (säv. ja sov. V-P. Hautamäki, san. Mika Sundqvist)  Mää ja Tapparan mies – 4.05  (alkup. Tomahawk Kid, säv. Harvey-McKenna-Batchelor, suom. san. Leskinen)  Viimeiset kaupungit – 3.33  (säv. Hautamäki, sov. Hautamäki & Markku Petander, san. Leskinen)  Repe ja Lissu – 3.39  (säv. ja sov. Petander, san. Pate Mustajärvi)  Kansainvälinen herran pelko – 3.17  (säv. ja sov. Hautamäki, san. Mustajärvi)  Pornokaupan johtaja – 2.50  (säv. ja sov. Hautamäki, san. Artturi Ahonen) :  B-puoli Irmeli – 3.09  (säv., san. ja sov. Petander)  Mehu-Maija ja Temppu-Eeva – 3.23  (säv. ja sov. Petander, san. Mustajärvi)  Kuinka kummassa voikin käydä näin – 4.01  (säv. ja sov. Hautamäki, san. Mustajärvi)  Punaista ja makeaa – 2.54  (säv. ja sov. Petander, san. Mustajärvi)  Venäläinen ruletti – 3.14  (säv. ja sov. Petander, san. Sundqvist)  Kotiin – 3.41  (säv. ja sov. Seppo Hakasalo, san. Markku Lonkila)  Maapallo – 4.01  (instr., säv. ja sov. Hautamäki)
Tekijät

| --- | --- |
 Kokoonpano Costi Hautamäki – Carvin-kitara, laulu  Jukkis Järvinen – kosketinsoittimet  Pate Mustajärvi – laulu  Markku Petander – Carvin-basso, stunt-kitara, laulu (kappale 8)  Kari Holm – rummut Vierailevat muusikot Raaka-Arska – laulu (kappale 7)  Lucjan Czaplicki – saksofoni (kappaleet 2 ja 5)  Jyrki Niemi – torvet (kappale 7)  Safka – hanuri (kappale 3) :  Tuotanto Gipsy Brothers – tuottajat  Costello Hautamäki – äänittäjä, miksaaja (Harasoo-studio)  Mika Sundqvist – äänittäjä, miksaaja (MSL-studio)  Bob Mitchell – äänittäjä, miksaaja (Baby Monster)  Juho Juntunen – kansikuva  Risto Vainio – kuvat  Jouko Järvinen – kuvat  Sepi Toivonen – polttoleikkaus + Erityiskiitokset – Panssariprikaati (Parolannummi)
Poikkeus (rautatieliikennepaikka)

Poikkeus (lyh. Pkk) on rautatieliikennepaikka Tampere–Seinäjoki-radalla Parkanon kaupungissa. Liikennepaikka toimii ainoastaan junakohtauspaikkana eikä sillä ole kaupallista liikennettä.
Nominalismi

Nominalismi eli olio-olemassaolokäsitys on ontologinen kanta, josta on olemassa kaksi versiota. Ensimmäinen kieltää universaalien eli yleiskäsitteiden olemassaolon mielen ulkopuolella. Toinen kieltää kaikkien abstraktien olioiden eli sellaisten olioiden, jotka eivät sijaitse aika-avaruudessa, olemassaolon.
Ensin mainittu kanta on peräisin keskiajan filosofiasta ja liittyy universaalien ongelmaan. Jälkimmäinen kanta on syntyjään myöhäisempi. Mikäli kaikkien yleiskäsitteiden katsotaan olevan abstrakteja olioita, nämä kaksi nominalismin merkitystä kuitenkin sulautuvat yhteen.
Nominalismi on käsiterealismin eli ominaisuus-olemassaolokäsityksen vastakohta. Käsiterealismi katsoo, että kun käytämme sellaisia kuvaavia käsitteitä kuin 'kissa' tai 'vihreä', näiden käsitteiden muodot ovat todella olemassa itsenäisenä maailmasta, jonkinlaisessa abstraktissa todellisuudessa. Nominalismi puolestaan katsoo, että yleiskäsitteiden kuvaamilla ideoilla ei ole erillistä olemassaoloa mielikuvituksemme ulkopuolella.
Suurin osa nominalisteista katsoo, että ainoastaan aika-avaruudelliset fysikaaliset partikulaarit eli yksilöoliot ovat todellisia, ja yleiskäsitteet ovat olemassa vain niistä johdettuina (universalia post res, ”universaalit asioiden jälkeen”). Jotkut nominalistit kuitenkin katsovat, että on olemassa yksilöolioita, jotka ovat abstrakteja entiteettejä, kuten luvut.
Nominalismista on olemassa useita muunnelmia, jotka vaihtelevat äärimmäisestä nominalismista lähes realismiin.
Tausta > Historia

Termi ”nominalismi” tulee latinan sanasta nomen (”nimi”). Tämä johtuu siitä, että alkuperäisessä käyttöyhteydessä, keskiajan universaalikiistan aikana, nominalismi viittasi kantaan, jonka mukaan yleiskäsitteiden sijasta on olemassa vain asioiden nimiä, ”nimilappuja”, joita käytämme kuvaamaan joitakin olioita. Nominalismin perustajana pidetään usein Roscellinusta. Klassisen nominalismin pioneereja oli Vilhelm Occamilainen. Myöhemmistä filosofeista muun muassa John Locke ja George Berkeley olivat nominalismin tiukkoja kannattajia.
Tausta > Universaalien ongelma

Nominalismi syntyi universaalikiistan aikana vastauksena yleiskäsitteiden eli universaalien ongelmaan, erityisesti ongelmaan siitä, minkä asioiden voidaan katsoa olevan samaa tyyppiä. Esimerkiksi, että Kissi ja Mirri ovat kummatkin kissoja, tai että jotkut ominaisuudet ovat toistettavissa olevia useiden erilaisten kappaleiden välillä, kuten että ruoho, sammakko ja omena ovat kaikki vihreitä. Universaalien ongelmassa halutaan tietää, mikä tarkkaan ottaen tekee sekä Kissistä että Mirristä kissoja, ja mikä tekee ruohosta, paidasta ja sammakosta vihreitä.
Käsiterealismin vastaus on, että kaikki vihreät asiat ovat vihreitä, koska on olemassa erillinen universaali, yksittäinen abstrakti olio, jonkinlainen 'vihreys', joka on osana kaikkia vihreitä asioita. Ruohossa, paidassa ja sammakossa on yksi samanlainen osa. Voidaan siis ajatella, että nämä kolme osaa, kolme vihreyttä, ovatkin yksi asia. 'Vihreys' on siis yksi olemassa oleva asia, joka esiintyy aina siellä missä on vihreitä asioita. Tällainen ajattelutapa yhdistetään muun muassa Platoniin ja hänen ideaoppiinsa.
Nominalismi kieltää universaalien olemassaolon. Tähän on useita perusteita. Ensimmäinen koskee sitä, missä universaalit sijaitsisivat. Platon esitti tunnetusti, että jossain on olemassa abstraktien muotojen, ideoiden tai universaalien "valtakunta", joka on erillään fyysisestä todellisuudesta. Olemassa olevat fyysiset kappaleet ovat ainoastaan näiden universaalien toteutumia. Tämä herättää kuitenkin kysymyksen, missä tämä "valtakunta" sijaitsee. Yksi mahdollisuus on, että se olisi ajan ja paikan ulkopuolella. Jotkut ovat kuitenkin sitä mieltä, että ajan ja paikan ulkopuolella ei ole mitään. Maltilliset realistit katsovat, että universaalit eivät sijaitse missään erillisessä paikassa, vaan että ne sijaitsevat ajassa ja paikassa siellä missä niihin milloinkin viitataan.
Asia tulee vielä monimutkaisemmaksi, jos kysytään, mikä on universaalin ja sen toteutuman välinen suhde? Ajatellaan, että 'kissuus' tai 'vihreys' olisi yksi asia. Nominalistit katsovat, ettei yksi asia voi olla monessa paikassa yhtä aikaa. Realistit taas katsovat, että on vain yksi 'kissuus' tai 'vihreys', ja se on jossain suhteessa yksittäisiin toteutumiin. Tätä suhdetta ei kuitenkaan yleensä selitetä.
Monet filosofit suosivat yksinkertaisia ontologioita, joihin kuuluu vain minimimäärä erilaisia tyyppejä. He pyrkivät esittämään kaiken mitä haluavat, ilman että heidän olisi tarve käyttää sellaisia universaaleja kuin 'kissuus' tai 'vihreys'.
Nominalismin muunnelmia > Äärimmäinen nominalismi

Äärimmäinen nominalismi ei tunnusta universaalien ongelman olemassaoloa eikä erottelua yleiskäsitteiden ja yksilöolioiden välillä. Äärimmäisen nominalismin mukaan yleiskäsitteistä puhuminen on väärinkäsitystä. Todellisuudessa ne eivät ole olemassa edes näennäisesti. Muun muassa W. V. O. Quine ja Michael Devitt ovat kannattaneet äärinominalismia.
Nominalismin muunnelmia > Predikaattinominalismi

Predikaattinominalismin mukaan yleiskäsitteet ovat pelkästään kielellisiä predikaatteja. Yleiskäsitteet syntyvät, kun samaa predikaattia sovelletaan useaan yksilöolioon. Predikaattinominalismia on kannattanut esimerkiksi John Searle. Lisäksi se muistuttaa Gottlob Fregen teoriaa ominaisuuksista predikaattifunktioina.
Predikaattinominalismin mukaan esimerkiksi Kissi ja Mirri ovat kummatkin kissoja sillä perusteella, että predikaattia 'kissa' sovelletaan kumpaankin niistä. Sama pätee kaikkeen olioiden ominaisuuksien samankaltaisuuteen.
Tärkein vastaväite predikaattinominalismia vastaan on se, ettei se tarjoa riittävää ratkaisua universaalien ongelmaan. Se ei esimerkiksi selitä, millä perusteella joukko olioita on samanlaisia jonkun ominaisuuden suhteen. Toisekseen predikaattinominalismi sallii sekä liian harvoja että liian monia ominaisuuksia. Ensiksi mainitussa on kyse siitä, että predikaattinominalismi ei salli sellaisten ominaisuuksien olemassaoloa, joille ei ole vielä kehitetty predikaattia. Esimerkkinä voisi olla joku fysikaalinen ominaisuus, jota ei ole vielä havaittu. Viimeksi mainitussa on kyse siitä, että predikaattinominalismi sallii sellaisten luonnottomienkin ominaisuuksien olemassaolon, jolle joku kehittää predikaatin. Tästä ovat esimerkkinä Nelson Goodmanin esittelemät predikaatit ”grue” ja ”bleen”.
Nominalismin muunnelmia > Käsitenominalismi eli konseptualismi

Käsitenominalismin eli konseptualismin mukaan yleiskäsitteet syntyvät ihmismielessä, ja ne ovat todellisia mielen käsitteitä eli mielteitä tai mentaalisia representaatioita. Tätä näkemystä on kannattanut muun muassa Vilhelm Occamilainen. Keskiajan universaalikiistaa käsiteltäessä konseptualismi on usein erotettu kolmanneksi vaihtoehdoksi nominalismin ja käsiterealismin ohelle, mutta koska se kieltää yleiskäsitteiden olemassaolon mielen ulkopuolella, myös se luetaan nykyisin useimmiten nominalistiseksi kannaksi.
Konseptualismilla on sama ongelma kuin predikaattinominalismilla. Sekään ei selitä, millä perusteella joistakin olioista käytetään samoja käsitteitä. Sekä predikaattinominalismi että konseptualismi ovat liian riippuvaisia inhimillisestä kielestä tai käsitejärjestelmästä.
Nominalismin muunnelmia > Luokka- ja samankaltaisuusnominalismi

Luokkanominalismin mukaan yleiskäsitteet ovat jäsenyyksiä yksilöolioiden muodostamissa luokissa, jotka käyttäytyvät joukko-opin joukkojen tapaan. Luokat muodostavat näin uuden olevaisen kategorian. Luokat eivät kuitenkaan ole toistettavia eivätkä siksi yleiskäsitteitä; ne ovat ainutkertaisia yksilöitä.
Eräs luokkanominalismin ongelma liittyy juuri ajatukseen luokista yksilöolioina. Tällöin sellainen luokka, jossa on ainoastaan yksi yksilöolio, on erillinen yksilöolio, mikä vaikuttaa ontologian tarpeettomalta laajennokselta. Toinen ongelma liittyy siihen, että luokkanominalismissa jokaista ominaisuutta vastaa olioiden joukko ja jokaisen oliojoukon voidaan ajatella vastaavan jotain ominaisuutta. Tämä ei kuitenkaan salli ominaisuuksia, joita ei ole millään oliolla; toisaalta sen mukaan kaikilla satunnaisestikin muodostetun oliojoukon olioita yhdistäisi joku ominaisuus.
Ongelma voidaan pyrkiä ratkaisemaan vaatimalla, että luokat ovat joko luonnollisia primitiivisiä luokkia tai perustuvat johonkin aitoon samankaltaisuuteen.
Jälkimmäiseen lähestymistapaan perustuva samankaltaisuusnominalismi on yksi luokkanominalismin alalaji. Siinä kuhunkin luokkaan kuuluvien olioiden on muistutettava kaikkia muita luokan jäseniä enemmän kuin ne muistuttavat luokan ulkopuolisia olioita. Samankaltaisuusnominalistit katsovat esimerkiksi, että 'kissa' sopii kumpaankin kissaan joko siksi, että sekä Kissi että Mirri muistuttavat keskimääräistä kissaa tarpeeksi, että ne voidaan luokitella yhdessä sen kanssa samaan luonnolliseen luokkaan, tai siksi, että ne eroavat toisistaan (ja muista kissoista) vain suhteellisen vähän, verrattuna siihen kuinka paljon ne eroavat muista olioista.
Jotkut nominalistit katsovat, että tämä samankaltaisuussuhde on itsessään universaali, mutta että se on ainoa tarpeellinen universaali. Tämä on kuitenkin nominalismin hengen vastaista, koska nomalismi yleisesti kieltää juuri universaalit. Jotkut nominalistit puolestaan katsovat, että jokainen samankaltaisuussuhde on itsessään partikulaari, ja samankaltaisuussuhde yksinomaan sillä perusteella, että sillä on samankaltaisuussuhde muiden samankaltaisuussuhteiden kanssa.