stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Claudius Gothicus
Elämä > Sota gootteja vastaan

Välittömästi Gardajärven voiton jälkeen seurasi kuitenkin lisää vastoinkäymisiä; gootit olivat herulien johdolla päättäneet hyökätä Balkaneilla Tonavan yli Moesiaan, Traakiaan ja Kreikkaan. Joidenkin lähteiden mukaan yhteensä 320 000 soturia ja 2 000 laivaa osallistuivat hyökkäykseen. Vaikka nämä luvut ovat todennäköisesti liioiteltuja, niin goottien hyökkäys oli kuitenkin erittäin vakava uhka roomalaisille. Claudius lähetti Aurelianuksen johtaman sotajoukon karkottamaan gootit Balkaneilta. Hän itse jäi vielä Pohjois-Italiaan, sillä germaaneja ei ollut vielä täysin kukistettu ja samaan aikaan Gallian keisarikunnassa oli alkanut kapina keisari Postumusta vastaan Ulpius Laelianuksen johdolla. Claudius suunnitteli luultavasti hyökkäävänsä pääarmeijan kanssa Galliaan ja valtaavansa Postumuksen hallitsemat alueet takaisin Rooman valtaan. Myöhemmin hän kuitenkin totesi, että goottien uhka oli paljon vakavampi ja marssi armeijansa kanssa auttamaan Aurelianusta. Hän jätti nuoremman veljensä Quintilluksen vartioimaan Italiaa, ja käski Egyptin prefektin ja laivaston komentajan Tenagino Probuksen lähettää laivastonsa goottien laivoja vastaan.
Goottien laivasto oli sillä aikaa hyökännyt Moesian Mustanmeren rannikolla sijaitseviin kaupunkeihin, jonka jälkeen se oli yrittänyt ryöstää Byzantionin ja Kyzikoksen mutta tuloksetta. Tämän jälkeen he seilasivat Aigeianmerelle, ja hyökkäsivät Kreikan kaupunkeihin Makedoniassa, piirittäen maajoukkojen kanssa muun muassa Thessaloniken ja hyökäten Kassandreiaan. Kun gootit saivat tietää roomalaisten olevan tulossa he vetäytyivät Koillis-Makedoniaan, missä Aurelianuksen joukot saivat heidät kiinni. Seuranneessa taistelussa roomalaiset onnistuivat aiheuttamaan 3000 miehen tappiot gooteille ja ajamaan heitä pohjoiseen. Claudiuksen johtama Rooman pääarmeija tavoitti gootit Moesia superiorissa lähellä Naissusta. Taistelu oli kovaa, ja tappiot olivat raskaita kummallakin puolella, mutta gootit onnistuttiin lyömään, jolloin he joutuivat perääntymään kohti etelää.
Koko loppukesän 269 roomalaisten ratsuväki ahdisteli gootteja näiden perääntyessä kohti Balkanvuoria. Gootit alkoivat kärsiä nälästä ja väsymyksestä. Syksyllä he huomasivat joutuneensa piiritetyiksi vuoristossa, ja kun talvi saapui, nälkä, kylmyys, ja taudit verottivat goottien armeijaa. Roomalaisetkaan eivät säästyneet taudeilta, ja taistelutahto sekä kuri alkoivat laskea Rooman armeijan keskuudessa. Gootit yrittivät murtautua ulos saarroksista, jolloin Claudius mahdollisesti aliarvioi heidät ja lähetti pelkän jalkaväkensä vihollista vastaan. Gootit kuitenkin melkein tuhosivat roomalaisten joukot, ja vain Aurelianuksen ratsuväen nopea hyökkäys ehti pelastaa tilanteen. Se oli kuitenkin liian myöhäistä, sillä gootit pääsivät murtautumaan ulos.
Koko kevään 270 goottien armeija jatkoi hidasta perääntymistään Traakian halki. Heikentyneinä nälästä, monet gooteista kuolivat Balkaneilla raivonneeseen kulkutautiin, joka iski Rooman armeijaankin ja keisariinkin. Claudius joutui lähtemään Sirmiumiin, ja jätti Aurelianuksen Rooman joukkojen komentoon.
Elämä > Kuolema

Taistelut jatkuivat vielä kesään asti. Jotkut gooteista värvättiin Rooman armeijaan, tai asetettiin asumaan Moesiaan, jotta heidät voitaisiin tarvittaessa kutsua aseisiin. Kesällä 270 Claudius otti arvonimen Gothicus Maximus, ja juhli saavutustaan kolikoissaan. Jossakin vaiheessa hän saattoi ottaa myös arvonimen Parthicus Maximus, mutta tämä on epävarmaa. Hän oli lähdössä sotimaan juthungeja ja vandaaleja vastaan, mutta kuoli elokuussa Sirmiumissa kulkutautiin.
Claudiuksen kuoleman jälkeen hänen veljensä Quintillus julistautui keisariksi Italiassa. Samaan aikaan kuitenkin Tonavan joukot huusivat Aurelianuksen keisariksi. Myöhemmin Quintillus teki itsemurhan, tai hänet murhattiin. Aurelianus antoi myöhemmin lyöttää kolikoita jumalaksi julistetun Claudiuksen kunniaksi (Divus Claudius).
Perintö

Claudius oli suosittu keisari, jota kuvaa se että myöhemmin Konstantinus Suuri väitti häntä esi-isäkseen. Senaatin sanottiin kunnioittaneen Claudiusta pystyttämällä 3 metriä korkean ja kullatun patsaan Capitoliumille, Juppiterin temppelin eteen. Tämä saattaa tosin olla fiktiota. Armeija ja senaatti pitivät Claudiusta mallikeisarina, ja myöhemmin kerrottiin tarinaa, että Claudius olisi tietoisesti hyväksynyt kuolemansa valtion hyväksi, mutta tämäkin on varmasti myöhempää keksintöä.
Kirjallisuutta

Alf Henrikson: Antiikin tarinoita 1–2.  WSOY, 1993.  ISBN 951-0-18515-9
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Claudius Gothicus Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Gallienus | Rooman keisari | Seuraaja: Quintillus |
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: Marinianus ja Paternus | Rooman konsuli Paternuksen kanssa  vuonna 269 | Seuraaja: Flavius Antiochianus ja Virius Orfitus |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF 2  3  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Kreikka  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef  Te Papa (New Zealand) 
Gallienus, Rooman keisari 260–268.
Quintillus, Claudiuksen veli ja Rooman keisari lyhyen aikaa syyskuussa 270.
Hurri (täsmennyssivu)

Hurri voi viitata seuraaviin:
Sukunimenä:
Jan Hurri, suomalainen taloustoimittaja
Joonas Hurri (s. 1991), suomalainen jääkiekkoilija
Keijo Hurri (1927–1995), suomalainen jalkapalloilija
Maija Hurri, suomalainen kristillinen kirjailija
Olavi Hurri (1927–2010), suomalainen päätoimittaja ja toiminnanjohtaja
Vihtori Hurri, suomalainen punakaartin rintamapäällikkö
Muita merkityksiä:
hurrilaiset, muinainen kansa
hurri, hurrilaisten kieli
hurri, suomenruotsalaisista ja joskus myös ruotsinruotsalaisista käytetty haukkumanimi
Sana hurri tarkoittaa myös erilaisia karvaisia asioita. Nimitys ei ole yhteydessä ruotsinkielisten ihmisten nimityksen kanssa.
Hurmemullo

| Hurmemullo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Mullot Mullidae
Suku::  Pseudupeneus
Laji::  prayensis
Kaksiosainen nimi
 Pseudupeneus prayensis  (Cuvier, 1829) 
Synonyymit
 Upeneus prayensis Cuvier, 1829 
Katso myös
   Hurmemullo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hurmemullo (Pseudupeneus prayensis) on mullojen (Mullidae) heimoon kuuluva merivesissä elävä kalalaji.
Hurmemullo kasvaa yleensä noin 35 senttimetrin mittaiseksi ja korkeintaan 55 senttimetrin mittaiseksi. Lajilla on selkäevässään kahdeksan piikkiruotoa ja yhdeksän pehmeää ruotoa. Peräevässään sillä on seitsemän pehmeää ruotoa. Hurmemullo on väriltään ruusunpunainen.
Hurmemulloa tavataan itäiseltä Atlantin valtamereltä Marokon ja Angolan välisellä alueella. Lajista on tehty havaintoja myös Espanjasta. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut hurmemullon vaarantuneeksi lajiksi.
Hurmemullo on pohjakala. Se käyttää ravinnokseen vedenpohjassa eläviä selkärangattomia. Hurmemullon elinympäristöä ovat matalat hiekka- ja mutapohjaiset rannikot ja kallioiset riutat. Laji elää 10–300, yleensä 20–75 metrin syvyydessä.
Hurmemullo on taloudellisesti hyvin tärkeä laji Länsi-Afrikan valtioissa. Sitä kalastetaan enemmän kuin mitään muuta mullojen heimon lajia. Vuonna 2009 lajia kalastettiin Ghanassa verkoilla keskimäärin 318 kilogrammaa päivässä.
Hulluna rakkaudesta

| Hulluna rakkaudesta> Fool for Love |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Robert Altman
Käsikirjoittaja:  Sam Shepard
Perustuu:  Shepardin näytelmään Ikuisesti sinun
Tuottaja:  Yoram Globus Menahem Golan
Säveltäjä:  George Burt
Kuvaaja:  Pierre Mignot
Tuotantosuunnittelija:  John Hay
Pääosat:   Sam Shepard  Kim Basinger  Randy Quaid  Harry Dean Stanton 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Levittäjä:  Cannon Films Netflix
Ensi-ilta:  1985
Kesto:  106 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hulluna rakkaudesta (Fool for Love) on Robert Altmanin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1985. Sen on käsikirjoittanut Sam Shepard oman näytelmänsä (suom. Ikuisesti sinun) pohjalta, ja hän näyttelee myös elokuvan pääosaa. Muita keskeisiä näyttelijöitä ovat Kim Basinger, Randy Quaid ja Harry Dean Stanton.
Juoni

Kiertelevä cowboy (Shepard) palaa rakastettunsa (Basinger) ja juopon isänsä (Stanton) luo nuhjuiseen hotelliin keskilännessä. Kamarinäytelmän kaltaisessa elokuvassa esiin nousee kipeitä teemoja, kuten insestiä.
Vastaanotto

Helsingin Sanomien videouutuusesittelyssä 1987 Mikael Fränti sanoo Shepardin tekstin käynnistyvän hitaasti mutta huipentuvan lopulta suorastaan trilleriksi. Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen kehuu Shepardin roolisuoritusta ja tekstiä ja antaa elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Aiheesta muualla

Hulluna rakkaudesta Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Humayun

| Humayun |
| --- | --- |
 Maalaus Humayunista 1700-luvulta.
Suurmogulien valtakunnan hallitsija
Valtakausi:  26. joulukuuta 1530–17. toukokuuta 1540
Edeltäjä:  Babur
Seuraaja:  Sher Shah Suri
Valtakausi:  22. helmikuuta 1555–27. tammikuuta 1556
Edeltäjä:  Adil Shah Suri
Seuraaja:  Akbar

Syntynyt:  6. maaliskuuta 1508 Kabul
Kuollut:  27. tammikuuta 1556 (47 vuotta) Purana Qila, Delhi
Suku:  Timurid
Isä:  Babur
Äiti:  Maham Begum
Uskonto:  sunnalaisuus
Nasiruddin Humayun (1508–1556) oli isänsä Baburin perustaman Suurmogulien valtakunnan toinen hallitsija vuosina 1530–1540 sekä 1555–1556. Valtakunta ulottui Afganistanista ja Pakistanista Intian pohjoisosiin. Humayunin poika ja perijä oli Akbar Suuri, jota pidetään suurmoguleista merkittävimpänä.
Elämäkerta

Humayun syntyi vuonna 1508 Kabulissa nykyisessä Afganistanissa ja oli isänsä Baburin toiseksi vanhin poika. Vuonna 1526 hän osallistui isänsä mukana Panipatin taisteluun, josta alkoi Intian valloitus. Sittemmin Humayun toimi isänsä alaisuudessa Kabulin kuvernöörinä palaten Intiaan hieman Baburin kuoleman jälkeen. Humayunista tuli Babutrin perustaman Suurmogulien valtakunnan hallitsija vuonna 1530, mutta hänen valtansa jäi nimelliseksi. Humayun nimitti neljä veljeään eri maakuntien kuvernööreiksi ja kaksi heistä, Kamran ja Askari, liittoutuivat keskenään halliten Punjabia itsenäisesti. Afgaanien vastarintaa moguleja vastaan johtanut Šer Šah Suri hallitsi puolestaan Biharin aluetta. Humayun kärsi myös pahenevasta oopiumiriippuvuudesta. Vuonna 1537 Šer Šah valtasi Bengalin ja kukisti häntä vastaan marssineen Humayunin Chausan taistelussa Gangesin varrella vuonna 1539 ja Kannaujin taistelussa vuoden 1540 puolella. Humayun joutui pakenemaan maastaan eläen kodittomana Sindissä ja Rajasthanissa.
Humayunin vaimo synnytti pariskunnan pojan Akbarin vuonna 1542 parin pakoillessa Sindissä. Vuonna 1544 Humayun siirtyi Persiaan, jossa hän sai turvapaikan safavidihallitsija Tahmasp I:tä käännyttyään sunnalaisuudesta šiialaisuuteen. Persian tuella Humayun valtasi Kandaharin vuonna 1545 luvaten palauttaa kaupungin Persialle. Hän toteutti myös kolme sotaretkeä veljeään Kamrania vastaan vallaten vuonna 1553 Kabulin. Humayunin toinen vanha vihollinen Šer Šah kuoli vuonna 1545 ja tämän poika Islam Šah Sur hallitsi vuoteen 1553. Islam Šah Surin kuleman jälkeen Sur-dynastia valtakunta jaettiin neljään eri osaan, joiden johdossa oli hänen sukulaisiaan. Hajaannus ja syntynyt nälänhätä johtivat yleisen mielipiteen kääntymiseen Sur-dynastian hallitsijoita vastaan. Humayun käytti tilannetta hyväkseen vallaten Lahoren helmikuussa 1555 ja kukisti Punjabia hallinneen Sikander Surin Sirhindin taistelussa vallaten Delhin ja Agran vakiinnuttaen asemansa Intian hallitsijana. Humayun kuoli seuraavana vuonna 1556 hänen kaatuessaan portaissa observatoriossaan Purana Qilassa.
Humayunin mausoleumi Delhissä on Unescon maailmanperintökohde. Sen rakennuttaminen aloitettiin Humayunin pojan Akbarin valtakaudella 1560-luvulla. Mausoleumin rakennuttaminen innoitti useita arkkitehtuurisia keksintöjä, jotka huipentuivat Taj Mahalin rakentamiseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Humayunin mausoleumi Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef  İslâm Ansiklopedisi 
Humayunin mausoleumi.
Hudson (joki)

| Hudson |
| --- | --- |
 Hudsonin alajuoksua Bear Mountain State Parkin kohdalla.
Alkulähde:  Lake Tear of the Clouds
Laskupaikka:  Upper New York Bay
Maat:  Yhdysvallat (New York ja New Jersey)
Pituus:  507 km
Virtaama:  606 m³/s
Valuma-alue:  36 260 km²

Hudson on joki New Yorkin osavaltiossa Yhdysvaltain itäosissa. Se on 507 kilometriä pitkä ja laskee Atlanttiin New Yorkin kaupungin kohdalla.
Kulku

Hudson saa alkunsa Adirondackvuorilta ja virtaa etelään kohti Atlanttia. Sen valuma-alueeseen kuuluu suurin osa New Yorkin osavaltion itäosista.
Hudson voidaan jakaa neljään osuuteen. Yläjuoksu virtaa 0,26 prosentin kaltevuudella 150 kilometrin matkan Adirondackin metsien läpi. Vesi on kirkasta, ja joenpohjana on soraa ja kiviä. Veden määrä on suurimmillaan keväällä lumien sulaessa vuorilta. Virtaamaa säädellään Indian Laken tekojärvellä.
Hudsonin toinen osuus on leveä ja lähes tasainen. Joki virtaa maalaismaisemassa 100 kilometrin matkan. Joen pohja on mutaa, hiekkaa ja vesikasveja.
Kolmas osuus alkaa 250 kilometriä ennen merta Mohawk-sivujoen haarasta ja on 100 kilometrin mittainen. Joenuoma on keskimäärin 8 metriä syvä ja 900 metriä leveä, eikä kallistusta käytännössä ole lainkaan. Vuorovesi nostaa joen pintaa 0,8–1,6 metrillä, jolloin virtaus kääntyy takaisinpäin. Joenpohja on hiekkaa, mutaa ja kasvillisuutta. Kesäisin veden lämpötila nousee yli 26 asteen, ja talvella joki saa jääpeitteen.
Joen viimeiset 100 kilometriä Newburghista New York Cityyn on murtovettä uomassa, joka on syvimmillään 66 metriä ja leveimmillään viisi kilometriä.
Historia

Hudson on nimetty englantilaisen tutkimusmatkailijan ja merenkulkijan Henry Hudsonin mukaan, joka Alankomaiden lipun alla löysi joen vuonna 1609.
Alueen alkuperäisasukkaille algonkineille ja irokeeseille Hudson tarjosi runsaasti ravintoa. Eurooppalaisille joki on ollut tärkeä liikenneväylä 1600-luvulta alkaen. Sen varrella käytiin Yhdysvaltain vapaussodan tärkeimmät taistelut. Joki on myös ollut suosittu maisemamaalausten aihe, ja se antoi nimensä Hudson River -taidemaalarikoulukunnalle. Hudsonin suojelu oli näkyvässä osassa Yhdysvaltain ympäristöliikkeen syntyvaiheissa.
Joen uomaa on muokattu voimakkaasti etenkin keskijuoksulla, jotta jokea olisi helpompi liikennöidä. Joessa on useita vesivoimaloita, ja sen keskijuoksulla on 14 patoa. Erien kanava, joka avattiin 1825, loi Hudsonjoelta kulkuyhteyden Suurille järville. Kanava teki New Yorkista tärkeimmän sataman Euroopan viennille ja tuonnille sekä siirtolaisuudelle.
Hudsonia hyödynnetään nykyisin virkistäytymiseen, kalastukseen, tavaraliikenteeseen ja juomavedeksi. Joki oli vielä 1970-luvulla melko saastunut, mutta nykyisin se on saatu pitkälti puhdistettua.
”Hudsonjoen ihmeeksi” kutsutaan 15. tammikuuta 2009 tapahtunutta hätälaskua, jolloin US Airwaysin lento 1549 joutui tekemään hätälaskun Hudsonjokeen. Kaikki koneen 155 ihmistä selvisivät hengissä.
Eläimistö

Hudsonissa ja sen rannoilla on rikas eliöstö. Joessa elää yli 200 kalalajia, joista noin puolet ovat merikaloja ja elävät joen alajuoksulla. Yläjuoksun kylmässä vedessä elää vain muutama kalalaji. Suurimpia nisäkkäitä ovat majavat ja merinisäkkäät kuten hylkeet, delfiinit ja valaat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hudson (joki) Wikimedia Commonsissa
Jokea nimitetään Hudsoniksi siitä alkaen, kun se laskee Hendersonjärvestä.
Hudsonin suuta. Oikealla Manhattan, vasemmalla Jersey City.
Huonosti käyttäytyvät jumalat

| Huonosti käyttäytyvät jumalat> Gods Behaving Badly |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Marie Phillips
Kieli:  englanti
Genre:  fantasiakirjallisuus
Suomennos
Suomentaja:  Titia Schuurman
Kustantaja:  Bazar
Julkaistu:  2009
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  301
ISBN:  978-952-5635-42-3
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Huonosti käyttäytyvät jumalat (engl. Gods Behaving Badly) on Marie Phillipsin vuonna 2007 ilmestynyt esikoisromaani. Teos on humoristinen fantasia, jossa antiikin Kreikan jumalat elävät nykyajan Lontoossa. Teos ilmestyi suomeksi 2009 Titia Schuurmanin suomentamana, ja sen kustansi Bazar.
Kirjasta suunnitellaan myös TV-sarjaa.
Aiheesta muualla

Kirjan esittely Kirjasampo-sivustolla
Huopalahden järvi

Huopalahden järvi tai Pikku-Huopalahdenjärvi (ruots. Hoplax träsk) on Helsingissä sijainnut kuivatettu järvi.
Se sijaitsi suunnilleen nykyisessä Pohjois-Pasilassa Töölönjärven pohjoispuolella ja laski Kumpulanjokea pitkin Vanhankaupunginlahteen. Järvi kuivattiin 1900-luvun alussa.
Aiheesta muualla

Kumpulan kartanon laakso – perinteikäs kulttuuriympäristö (PDF) (Sivu 22: Liiteartikkeli 1. Kumpulan puro) www.miro.fi. Viitattu 15.4.2013.
Mika Mäkelä: Helsingin seutu kartoin 1930- ja 2010-luvuilla, s. 7.  (Kartta on "Trakten Omkring Helsingfors. Recognoserad af P. Klerck år 1776.")  AtlasArt, 2014.  ISBN 978-952-5671-47-6  (Karttaan on piirretty Huopalahden järvi, Töölön järvi ja Sörnäisten järvi.)
Humiseva harju (vuoden 1939 elokuva)

| Humiseva harju> Wuthering Heights |
| --- | --- |

Ohjaaja:  William Wyler
Käsikirjoittaja:   Ben Hecht  Charles MacArthur 
Perustuu:  Emily Brontën romaani
Tuottaja:  Samuel Goldwyn
Säveltäjä:  Alfred Newman
Kuvaaja:  Gregg Toland
Leikkaaja:  Daniel Mandell
Pääosat:   Laurence Olivier  Merle Oberon 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  United Artists
Levittäjä:  United Artists Netflix
Ensi-ilta:  24. maaliskuuta 1939
Kesto:  104 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Humiseva harju (Wuthering Heights) on William Wylerin ohjaama Emily Brontën samannimiseen romaanin pohjautuva yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1939. Elokuva oli Oscar-ehdokkaana kahdeksassa eri kategoriassa, joista se sai yhden Gregg Tolandin tuomana parhaasta kuvauksesta.
Elokuva valittiin vuonna 1993 Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti­sesti, historialli­sesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Juoni

Matkamies nimeltä Lockwood (Miles Mander) joutuu lumimyrskyn kouriin ja saa suojan Humiseva harju-nimiseltä tilalta. Tilan taloudenhoitaja Nelly Dean (Flora Robson) kertoo Lockwoodille tarinan, joka näytetään yleisölle takaumien muodossa. Dean kertoo Lockwoodille Heathcliffistä (Laurence Olivier) ja Catherinesta (Merle Oberon) sekä heidän ongelmallisesta suhteestaan: Catherine on vauraan perheen tytär ja Heathcliff puolestaan köyhä tallipoika, joka ei voi juurikaan toivoa saavansa osakseen hyväksyntää Britannian luokkaerotteluun perustuvalta yhteiskunnalta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Laurence Olivier  | … |  Heathcliff   |
|  Merle Oberon  | … |  Catherine Earnshaw Linton   |
|  David Niven  | … |  Edgar Linton   |
|  Flora Robson  | … |  Ellen Dean   |
|  Donald Crisp  | … |  Dr. Kenneth   |
|  Geraldine Fitzgerald  | … |  Isabella Linton   |
|  Leo G. Carroll  | … |  Joseph   |
|  Hugh Williams  | … |  Hindley Earnshaw   |
Houtskari

| Houtskari Houtskär> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Parainen |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  60°13′20″N, 021°22′20″E
Lääni:  Länsi-Suomen lääni
Maakunta:  Varsinais-Suomen maakunta
Seutukunta:  Turunmaan seutukunta
Kuntanumero:  101
Hallinnollinen keskus:  Houtskarin kirkonkylä
Perustettu:  
– Kirkkoherrakunta:  1867
– Kunnallishallinto:  1870
Liitetty:  2009
– liitoskunnat:  Iniö Korppoo Nauvo Parainen Houtskari
– syntynyt kunta:  Länsi-Turunmaa
Pinta-ala:  566,81 km²  (1.1.2008)
– maa:  119,93 km²
– sisävesi:  0,71 km²
– meri:  446,17 km²
Väkiluku:  621   (31.12.2008)
– väestötiheys:  5,18 as./km² (31.12.2008)
Ikäjakauma:  2007 
– 0–14-v.:  14,8 %
– 15–64-v.:  60,3 %
– yli 64-v.:  24,8 %
Houtskari (ruots. Houtskär) on entinen Suomen kunta, joka sijaitsi Varsinais-Suomen maakunnassa, Länsi-Suomen läänissä. Kunta on ollut vuodesta 2003 lähtien kaksikielinen, sitä ennen ainoastaan ruotsinkielinen. Asukkaista 86 prosenttia puhuu äidinkielenään ruotsia ja 14 prosenttia suomea.
Houtskarissa oli vuoden 2008 lopussa 621 asukasta. Saaren pinta-ala on 566,81 km², josta 119,93 km² maata, 0,71 km² sisävesiä ja loput 446,17 km² merta. Naapurikunnat ovat Ahvenanmaan maakunnan puolelta Brändö, Kökar ja Sottunga sekä Varsinais-Suomesta Iniö ja Korppoo.
Houtskari koostuu noin 700 saaresta. Kunnassa on merkittävästi vapaa-ajan asutusta esim. noin 800 ulkopaikkakuntalaisten omistamaa kesämökkiä. Luonto on vaihtelevaa, ja kasvilajien määrä on runsas mm. kalkkipitoisen maaperän sekä hyvän ilmaston ansiosta. Houtskari sijaitsee osittain Saaristomeren kansallispuiston alueella.
Historiaa

Joitakin kivestä ladottuja jatulintarhoja ja niin kutsuttuja ryssänuuneja on Houtskarin alueella siellä täällä, mutta ne ovat tuskin peräisin esihistorialliselta ajalta. Paikallinen perimätieto kertoo ensimmäisten pysyvien asukkaiden tulleen Taalainmaalta Ruotsista.
Houtskarin nimi on muuntunut seudun vanhasta suomalaisnimestä "Hautasaari tai Hautasalo". Historiallisissa asiakirjoissa Houtskari mainitaan ensimmäisen kerran Korppoon kappeliseurakuntana vuonna 1554. Piispa Isak Rothovius määräsi vuonna 1627 Korppoon kappalaisen muuttamaan Houtskariin, ja vuonna 1639 määrättiin Houtskariin rakennettavaksi uusi kirkko entisen lahonneen tilalle. Itsenäinen seurakunta Houtskarista tuli vuonna 1867 ja kunnallishallinto Houtskariin perustettiin vuonna 1870.
Kalastuksen ja merenkulun kukoistuskaudella 1900-luvun alkuvuosikymmenillä Houtskarista vietiin kalaa Turkuun, Tukholmaan, Tallinnaan ja Suomenlahden pohjoisiin rannikkokaupunkeihin. Kalanpyydyksiä ja veneitä valmistettiin kotiteollisuutena yli oman tarpeen.
Parainen, Nauvo, Korppoo, Houtskari ja Iniö yhdistyivät vuoden 2009 alussa uudeksi Länsi-Turunmaan kaupungiksi, joka vuoden 2012 alussa otti käyttöön uudestaan nimen Parainen.
Kylät

Berghamn, Björkö, Hyppeinen (Hyppeis), Hönsnäs, Jungfruskär, Järvis, Kittuinen (Kittuis), Kivimo, Lempnäs, Medelby, Mossala (Mussala), Nåtö, Näsby, Roslax, Saverkeit, Stor-Pensar, Sördö, Träskby, Äppelö
Nähtävyyksiä

Houtskarin kirkko
Ruokakulttuuri

Houtskarin pitäjäruoiksi äänestettiin 1980-luvulla kolapojkar eli hiillostetut silakat sekä kirnupiimävelli.
Valokuvia

Venevaja, Näsby
Kylätie, Kittuis
Vanha rakennus, Träsk
L/A Merituuli saapumassa Houtskarin lauttarantaan.
Näsbyn kirkko
Näsbyn satama
Björkö venevajat
Kirjallisuutta

Kurt Zilliacus, Ortnamnen i Houstskär : en översikt av namnförrådets sammansättning / Kurt Zilliacus., Helsinki, 1966 (ISSN 0039-6842 ja 2490-1547, verkkoversio)