stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hautakylä

Maisemakuvaa Rapakkojoelta
Hautakylä on kylä Kiuruveden kaupunkitaajaman eteläpuolella Pohjois-Savossa. Hautakylä sijaitsee linnuntietä noin 5 kilometriä Kiuruveden kirkon eteläpuolella.
Usein - esimerkiksi kulttuuriperintöä käsitellessä - Hautakylää tarkastellaan yhdessä siitä noin kolme kilometriä etelään sijaitsevan Rapakkojoen kylän kanssa nimellä Hautakylä-Rapakkojoki. Hautajärven, Kilpijärven ja Rapakkojärven seudun kyläalueet liittyvät toisiinsa saumattomasti avarien maisematilojen jatkumoina, eikä selviä kylärajoja polveilevilla kyläteillä kulkiessa havaitse. Maisemakuvalle on ominaista laajat, suhteellisen loivarantaiset peltoaukeat, joissa paremman pienilmaston ja rakentamispohjan vuoksi tilakeskukset sijoittuvat kauemmaksi vesistöjen rantalinjasta. Pääelinkeino on ollut maatalous.
Hautakylä-Rapakkojoen alueella on noin 350 asukasta 2004).[lähde? ]
Hautakylä-Rapakkojoken tai lähialueiden kulttuuriperintökohteisiin kuuluu muun muassa muinaismuistolain nojalla suojeltu Paljakanvuori (koordinaatit noin 63.5582°N, 26.6714°E). Se on vanha huvittelupaikka. Perimätiedon mukaan Paljakka on myös merkkitulien pitopaikka ja lähellä on kulkenut Pähkinäsaaren rauhan rajalinja. Vuoren luoteissivulla on Pirunpesänä tunnettu onkalo ja vuoren laella on kuppikiviä tai kallioon koverrettuja uhrikuppeja. Luonnonmuistomerkeistä huomattavimpiin kuuluu 8-9 metriä korkea, puumainen, rauhoitettu Petäjäharjun pylväskataja. Maakunnallisesti merkittäväksi seudun rakennusperintökohteeksi on luokiteltu vuonna 1908 rakennettu ja vuonna 1924 laajennettu entinen Rapakkojoen koulu. Koulu lakkautettiin vuonna 2010. Rakennuksessa toimii nyttemmin Rapakkojoen Seurahuone.
Hautakoski

Hautakoski on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Väinö Erik Hautakoski (1991–1965), jääkäri
Otto Hautakoski (1995–1948), jääkäri
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hautakoski”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Robert Wirén

Robert Wirén.
Robert Reinhold Wirén (myös von Wirén, ven. Роберт Николаевич Вирен, Robert Nikolajevitš Viren; 6. tammikuuta 1857 (J: 25. joulukuuta 1856) Novgorod – 14. maaliskuuta (J: 1. maaliskuuta) 1917 Kronstadt, Pietari) oli suomalaista sukua ollut Venäjän laivaston amiraali, joka osallistui Venäjän–Japanin sodan aikana Port Arthurin puolustukseen ja toimi Kronstadtin laivastotukikohdan komentajana vuosina 1909–1917. Hänet surmattiin helmikuun vallankumouksen yhteydessä.
Sukutausta ja perhe

Wirénin isoisä Johan Petterinpoika (1778–1867) oli lähtöisin Virroilta Hauhuun kylän Viinikan talosta, ja toimi vuosina 1807–1862 kirkkoherrana Kapriossa Inkerinmaalla, jossa muutti sukunimensä Viinikasta Wiréniksi. Robert Wirénin isä oli Vironmaan Wesenbergissä (nyk. Rakvere) syntynyt Tallinnan Aleksanteri-lukion rehtori Nikolaus Wirén (1828–1901), joka sai vuonna 1896 Venäjällä perinnöllisen aatelisarvon ja alkoi käyttää nimestään muotoa von Wirén. Amiraali Wirénin äiti oli kapriolainen Johanna Emilie Frants.
Wirén oli vuodesta 1883 naimisissa Nadežda Aleksandrovan kanssa. Heillä oli viisi lasta, joista tytär Nadežda Rejman loi uran oopperalaulajana ja kolme aikuiseksi elänyttä poikaa palvelivat isänsä tavoin upseereina Venäjän laivastossa.
Ura

Wirén kirjoittautui Pietarin merikadettikouluun vuonna 1873 ja valmistui viisi vuotta myöhemmin. Vuosina 1879–1883 hän palveli Venäjän Yhdysvalloista ostamalla höyrylaiva Zabijakalla, joka muun muassa purjehti maailman ympäri. Wirén suoritti vuosina 1883–1884 Pietarissa meriupseerien miinakurssin, minkä jälkeen hänet ylennettiin 2. luokan ja vuonna 1887 1. luokan miinaupseeriksi. Hän palveli eri aluksilla, ja yleni 2. luokan kapteeniksi 1894 sekä 1. luokan kapteeniksi 1901. Hän oli päällikkönä vuosina 1896–1897 miinaristeilijä Posadnikilla, 1898–1899 koululaiva Vernyillä, 1899–1900 monitori Streletsillä ja vuodesta 1902 korvetti Bojarinilla.
Venäjän–Japanin sodassa Wirén komensi Bojarinia useissa meritaisteluissa Port Arthurin edustalla. Amiraali Wilhelm Withöftin kuoltua Keltaisenmeren taistelussa ja kontra-amiraali Pavel Uhtomskin erottua Wirén komensi Port Arthurissa motissa olleen laivastoeskadroonan jäänteitä Port Arthurin piirityksen loppuvaiheessa 4. syyskuuta 1904 – 2. tammikuuta 1905, aina kaupungin antautumiseen saakka. Wirén ylennettiin 5. syyskuuta 1904 kontra-amiraaliksi. Hän haavoittui piiritystaistelussa joulukuun 1904 alussa ja jäi Port Arthurin antauduttua japanilaisten sotavangiksi. Hän vapautui vasta sodan päätyttyä saman vuoden lopulla.
Vuonna 1906 Wirén nimitettiin nuoremmaksi lippukomentajaksi Mustanmeren laivastoon, mistä hän pian siirtyi vastaavaan tehtävään Itämeren laivastossa. Seuraavana vuonna hän yleni Mustanmeren laivaston ja satamien päälliköksi. Hänet nimitettiin vuonna 1908 amiraliteettineuvoston jäseneksi ja 1909 Kronstadtin sataman ylipäälliköksi sekä Kronstadtin sotakuvernööriksi, missä tehtävässä hän palveli kuolemaansa asti. Hän sai joulukuussa 1909 ylennyksen vara-amiraaliksi ja vuoden 1916 lopulla amiraaliksi.
Tiukkana ja pikkutarkkana kurinpitäjänä tunnettu Wirén oli epäsuosittu alaistensa keskuudessa, joten helmikuun vallankumouksen puhjettua kapinoivat matruusit vangitsivat hänet yhdessä noin 60 muun upseerin kanssa. Hänet surmattiin pistimillä Kronstadtin Jakornaja-aukiolla eli Ankkuritorilla. Hänet on haudattu Kronstadtin luterilaiselle hautausmaalle.
Kronstadtiin on 1990-luvulla pystetty Wirénin muistomerkki.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Robert Wirén Wikimedia Commonsissa
Wirénin hauta Kronstadtin luterilaisella hautausmaalla.
Saksan Grand Prix 1973

|  Saksan Grand Prix 1973  |
| --- | --- |
 11 osakilpailu 15 osakilpailusta kaudella 1973. 

Päivämäärä:  5. elokuuta 1973
Sijainti:  Nürburgring, Nürburg, Saksa
Ratatyyppi:  moottorirata
Radan pituus:  22,835 km
Kilpailun pituus:  14 kierrosta, 319,690 km
Sää:  kuiva
Paalupaikka
Kuljettaja:   Jackie Stewart   (Tyrrell)
Paaluaika:  7.07,8
Palkintokoroke
Voittaja:   Jackie Stewart   (Tyrrell)
Toinen:   François Cevert   (Tyrrell)
Kolmas:   Jacky Ickx   (McLaren)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Carlos Pace   (Surtees)
Kierrosaika:  7.11,4 (kierroksella 13)
Saksan Grand Prix 1973 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 5. elokuuta 1973 Nürburgringin radalla. Kilpailun voitti Jackie Stewart, jolle voitto oli kauden viides.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Valmistaja | Kierroksia | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 5 |  Jackie Stewart | Tyrrell-Ford | 14 | 1.42.03,0 | 1 | 9 |  |
| 2 | 6 |  François Cevert | Tyrrell-Ford | 14 | 1,6 | 3 | 6 |  |
| 3 | 30 |  Jacky Ickx | McLaren-Ford | 14 | 41,2 | 7 | 4 |  |
| 4 | 24 |  Carlos Pace | Surtees-Ford | 14 | 53,8 | 11 | 3 |  |
| 5 | 11 |  Wilson Fittipaldi | Brabham-Ford | 14 | + 1.19,9 | 13 | 2 |  |
| 6 | 1 |  Emerson Fittipaldi | Lotus-Ford | 14 | + 1.24,3 | 14 | 1 |  |
| 7 | 31 |  Jochen Mass | Surtees-Ford | 14 | + 1.25,2 | 15 |   |  |
| 8 | 17 |  Jackie Oliver | Shadow-Ford | 14 | + 1.25,7 | 17 |   |  |
| 9 | 8 |  Peter Revson | McLaren-Ford | 14 | + 2.11,8 | 7 |   |  |
| 10 | 26 |  Henri Pescarolo | Iso Marlboro-Ford | 14 | + 2.22,5 | 12 |   |  |
| 11 | 9 |  Rolf Stommelen | Brabham-Ford | 14 | + 3.27,3 | 16 |   |  |
| 12 | 7 |  Denny Hulme | McLaren-Ford | 14 | + 3.38,7 | 8 |   |  |
| 13 | 12 |  Graham Hill | Shadow-Ford | 14 | + 3.49,0 | 20 |   |  |
| 14 | 23 |  Mike Hailwood | Surtees-Ford | 13 | + 1 krs. | 18 |   |  |
| 15 | 18 |  David Purley | March-Ford | 13 | + 1 krs. | 22 |   |  |
| 16 | 15 |  Mike Beuttler | March-Ford | 13 | + 1 krs. | 19 |   |  |
| Kesk. | 10 |  Carlos Reutemann | Brabham-Ford | 7 | Moottori | 6 |   |  |
| Kesk. | 19 |  Clay Regazzoni | BRM | 7 | Moottori | 10 |   |  |
| Kesk. | 16 |  George Follmer | Shadow-Ford | 5 | Ulosajo | 21 |   |  |
| Kesk. | 20 |  Jean-Pierre Beltoise | BRM | 4 | Vaihdelaatikko | 9 |   |  |
| Kesk. | 21 |  Niki Lauda | BRM | 1 | Ulosajo | 5 |   |  |
| Kesk. | 2 |  Ronnie Peterson | Lotus-Ford | 0 | Sytytys | 2 |   |  |
Lähde:
Robert Benton

Robert Benton (s. 29. syyskuuta 1932 Waxahachie, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja sekä kolminkertainen Oscar-voittaja.
Ura

Benton aloitti vuonna 1956 Esquire-lehdessä, jonka toimituksessa hän tapasi myös pitkäaikaisen yhteistyökumppaninsa David Newmanin. Heidän ensimmäinen elokuvakäsikirjoituksensa oli Arthur Pennin elokuvaan vuodelta 1967 Bonne ja Clyde, josta Benton sai myös ensimmäisen Oscar-ehdokkuutensa.  Tämän jälkeen he kirjoittivat epätavallisen lännenelokuvan Lännen kieroin kaveri ja olivat mukana kirjoittamassa menestyskomediaa Ottaaks’ päähän? yhdessä Peter Bogdanovichin ja Buck Henryn kanssa. Bentonin esikoisohjaus oli Yhdysvaltain sisällissotaan sijoittuva elokuva Paha porukka.
Toisen kerran Benton sai Oscar-ehdokkuuden käsikirjoituksesta vuoden 1977 elokuvasta Viimeinen näytös, jonka hän myös ohjasi . Kaksi vuotta myöhemmin Benton ohjasi ja käsikirjoitti elokuvan Kramer vastaan Kramer, joka oli hänen suurin menestyksensä. Kramer vastaan Kramer voitti viisi Oscaria, mukaan luettuna Bentonille parhaasta ohjauksesta ja sovitetusta käsikirjoituksesta. Vuoden 1984 elokuvasta Tilaa sydämessä Benton oli jälleen ehdolla molemmissa kategorioissa, mutta voitti vain alkuperäisen käsikirjoituksen palkinnon.
Benton on tehnyt harvakseltaan töitä viime vuosina.
Palkintoja

1968 – Oscar-ehdokkuus: Paras alkuperäinen käsikirjoitus – Bonnie ja Clyde
1968 – Golden Globe -ehdokkuus: Paras käsikirjoitus – Bonnie ja Clyde
1978 – Oscar-ehdokkuus: Paras alkuperäinen käsikirjoitus – Viimeinen näytös
1980 – Oscar-palkinto: Paras ohjaus – Kramer vastaan Kramer
1980 – Oscar-palkinto: Paras sovitettu käsikirjoitus – Kramer vastaan Kramer
1980 – Golden Globe -palkinto: Paras käsikirjoitus – Kramer vastaan Kramer
1980 – Golden Globe -ehdokkuus: Paras ohjaus – Kramer vastaan Kramer
1981 – BAFTA-ehdokkuus: Paras ohjaus – Kramer vastaan Kramer
1981 – BAFTA-ehdokkuus: Paras käsikirjoitus – Kramer vastaan Kramer
1985 – Oscar-palkinto: Paras alkuperäinen käsikirjoitus – Tilaa sydämessä
1985 – Oscar-ehdokkuus: Paras ohjaus – Tilaa sydämessä
1985 – Golden Globe -ehdokkuus: Paras käsikirjoitus – Tilaa sydämessä
1995 – Oscar-ehdokkuus: Paras alkuperäinen käsikirjoitus – Kukaan ei ole täydellinen
Filmografiaa > Ohjaus ja käsikirjoitus

Paha porukka (Bad Company, 1972)
Viimeinen näytös (The Late Show, 1977)
Kramer vastaan Kramer (Kramer vs. Kramer, 1979)
Yön hiljaisuudessa (Still of the Night, 1982)
Tilaa sydämessä (Places in the Heart, 1984)
Nadine – luodinkestävä rakkaus (Nadine, 1987)
Kukaan ei ole täydellinen (Nobody’s Fool, 1994)
Twilight (1988)
Filmografiaa > Ohjaus

Billy Bathgate (1991, myös tuottajana)
Ihmisen tahra (The Human Stain, 2004)
Rakkauden kahvila (Feast of Love, 2007)
Filmografiaa > Käsikirjoitus

Bonnie ja Clyde (Bonnie and Clyde, 1967)
Lännen kieroin kaveri (There Was a Crooked Man…, 1970)
Ottaaks’ päähän? (What’s Up, Doc?, 1972)
Teräsmies (Superman, 1978)
Jäätävää satoa (The Ice Harvest, 2005)
Aiheesta muualla

Robert Benton Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Robert Benton Elonetissä.
Rio Grande Mud

| Rio Grande Mud ZZ Top |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Robin Hood -studiot, Tyler, Texas
 Julkaistu: 4. huhtikuuta 1972
 Formaatti: LP, CD
 Tuottaja(t): Bill Ham
 Tyylilaji: blues rock, hard rock, southern rock
 Kesto: 40.51
 Levy-yhtiö: London Records
Muut kannet

Listasijoitukset
  104. (1972) (10 viikkoa)
ZZ Topin muut julkaisut
| ZZ Top's First Album 1971 | Rio Grande Mud 1972 | Tres Hombres 1973 |
Albumin mainosjuliste sen julkaisuajoilta.
Rio Grande Mud on ZZ Topin vuonna 1972 julkaistu toinen studioalbumi. Albumi ei saavuttanut juurikaan huomiota, mutta toisin kuin edeltäjänsä ZZ Top's First Album, albumi pääsi Billboard 200 -albumistalla sijalle 104. Albumi on saanut nimensä Rio Grande -joesta, joka sijaitsee Yhdysvaltojen ja Meksikon rajalla. Rio Grande tarkoittaa suomen kielellä suurta jokea.
Kappale ”Francine” julkaistiin singlenä ja se nousi Yhdysvalloissa listan sijalle 69. Kappale ”Just Got Paid” ei koskaan julkaistu singlenä, mutta se soitetaan usein live-esiintymisissä ja on ollut yhtyeen kolmella kokoelma-albumilla. Kappale on yhtyeen laulaja-kitaristi Billy Gibbonsin ja Rio Grande Mudin tuottaja Bill Hamin käsialaa.
Albumi uudelleenmiksattiin CD:ksi vuonna 1987. Tämän vuoksi koko albumia ei ole saatavilla CD:nä alkuperäismiksausten kera. Kyseisessä miksauksessa kappaleiden pituudet ovat hieman erimittaiset kuin alkuperäisessä, mutta esimerkiksi kappaleen ”Just Got Paid” uudelleenmiksattu versio on peräti 40 sekuntia lyhyempi kuin alkuperäismiksattu versio. Kaikki kappaleet, paitsi ”Mushmouth Shoutin”, ”Apologies to Pearly” ja ”Down Brownie” ovat saatavilla alkuperäismiksauksen kera CD:nä kokoelma-albumilla Chrome, Smoke & BBQ.
Kappaleet

A-puoli
Francine – 3.33 (säv. Billy Gibbons/Perron/Cordray)
Just Got Paid – 4.28 (säv. Gibbons/Bill Ham)
Mushmouth Shoutin' – 3.41 (säv. Ham/Gibbons)
Ko Ko Blue – 4.56 (säv. Gibbons/Dusty Hill/Frank Beard)
Chevrolet – 3.47 (säv. Gibbons)
B-puoli
Apologies to Pearly – 2.39 (säv. Gibbons/Ham/Hill/Beard)
Bar-B-Q – 3.34 (säv. Ham/Gibbons)
Sure Got Cold After the Rain Fell – 7.39 (säv. Gibbons)
Whiskey'n Mama – 3.20 (säv. Gibbons/Ham/Beard/Hill)
Down Brownie – 2.53 (säv. Gibbons)
Kokoonpano > ZZ Top

Billy Gibbons – soolokitara, slidekitara, huuliharppu, laulu
Dusty Hill – bassokitara, laulu kappaleissa ”Francine” ja ”Chevrolet”
Frank Beard – rummut
Kokoonpano > Vierailijat

Pete Tickle – akustinen kitara kappaleessa ”Mushmouth Shoutin’”
Julkaisut > Painokset

Lähde:
| Formaatti | Valtio | Levy-yhtiö ja tunnus | Julkaistu |
| --- | --- | --- | --- |
| LP |  | London SH-U 8433 | 1972 |
| LP |  | London SHA-U 133 | 1972 |
| LP |  | London XPS 612 | 1972 |
| LP |  | Warner Bros. 56602 | 1980 |
| LP |  | Warner Bros. BSK 3269 | 1987 |
| CD |  | Warner Bros. 3269-2 | 1987 |
| CD |  | Warner Bros. 7599-27380-2 | 1987 |
| CD |  | Warner Bros. 7599-27380-2 |  |
Saksan autoteollisuus

Volkswagen Kuplaa kootaan Wolfsburgissa vuonna 1973
Saksan autoteollisuus on Saksan yksi merkittävimpiä teollisuuden aloja, sen työllistäessä noin 866 000 henkeä vuonna 2005. Maan osuus Euroopan koko henkilöautotuotannosta oli 29 prosenttia vuonna 2002. Saksan osuus hyötyajoneuvojen tuottajana on myös huomattava.
Saksaa pidetään auton kotimaana, sillä saksalaiset Karl Benz ja Nicolaus Otto kehittivät kumpikin tahoillaan bensiinimoottoria jo 1870-luvun lopulla. Ensimmäisen autonsa Benz valmisti 1887. Maailmanlaajuisen 1930-luvun alun talouslaman myötä myös Saksan autoteollisuus koki kovia. Käännekohta Saksan autoteollisuudessa koitti natsipuolueen noustua valtaan valtaan 1933. Yksi sen monista visioista oli maan autoistaminen, johon kuului laajan moottoritieverkoston luominen ja edullisen massatuotantona valmistettavan kansanauton kehittäminen. Saksaan luotiin kokonainen uusi kaupunki autotehdasta varten. Toisen maailmansodan jälkeen aluetta miehittäneet britit nimesivät sen uudelleen Wolfsburgiksi. Nykyään siellä sijaitsee Volkswagenin suurin autotehdas ja pääkonttori.
Saksan alue jaettiin toisen maailmansodan jälkeen voittajavaltioiden miehitysvyöhykkeisiin. Länsivaltioiden hallitsemille alueille muodostui Saksan liittotasavalta, kun Neuvostoliiton miehittämälle alueelle syntyi Saksan demokraattinen tasavalta, eli niin sanottu Itä-Saksa. Molemmissa Saksoissa oli sen jälkeen autoteollisuutta, mutta itäblokkiin jääneessä Itä-Saksassa tekninen kehitys polki paikallaan lähes neljäkymmentä vuotta. Sen autoteollisuus kykeni tuottamaan ainoastaan yksinkertaisia ja vanhahtavaan tekniikkaan perustuvia automalleja, joita valmistettiin lähes muuttumattomina aina kommunistisen järjestelmän romahtamiseen ja Saksojen yhdistymiseen asti. Autojen tuotantomäärät olivat kysyntään nähden riittämättömiä ja niiden laatuongelmat löivät vahvan itäauton leiman ihmisten mieliin vuosikymmeniksi. Itä-Saksan tunnettuja automerkkejä olivat IFA, Wartburg ja Trabant. Saksan liittotasavallassa autoteollisuus lähti sodan jälkeen ripeästi käyntiin. Maassa oli huutava pula moottoriajoneuvoista ja tilannetta ryhdyttiin korjaamaan muun muassa aloittamalla uudelleen kansanautojen eli Kuplavolkkareiden valmistus. Tämänkin automallin tekniset ratkaisut vanhenivat hyvin pian mutta silti sitä valmistettiin Saksassa aina vuoteen 1978 asti. Saksan liittotasavallan autoteollisuus kasvoi ja kehittyi voimakkaasti koko sotien jälkeisen ajan.
Nykyään Saksan henkilöautotuotantoa hallitsee viisi yhtiötä: BMW AG, Daimler AG, Ford-Werke GmbH, Volkswagen Groupin alaiset Audi AG, Volkswagen AG ja Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG, sekä Stellantis NV:n alainen Opel Automobile GmbH.
Aiheesta muualla

Kiista autojen päästöjen vähentämisestä jakaa Eurooppaa Yle, 2018
Rumble Pak

Rumble Pak on Nintendo 64 -pelikonsolille tehty lisälaite. Se kytketään Nintendo 64:n ohjaimen laajennusporttiin, ja toimii kahdella AAA-paristolla.
Rumble Pak oli ensimmäinen massamarkkinoille suunnattu haptista palautetta käyttävä laite, eli laite joka tärisyttää peliohjainta riippuen siitä mitä pelissä tapahtuu. Esimerkiksi lähellä oleva räjähdys tai osuma pelaajan hahmoon saattaa aiheuttaa täräyksen. Julkaisun aikaan tätä ominaisuutta ei ollut missään muussa pelikonsolissa tai ohjaimessa, joten se oli varsin edistyksellinen ja merkittävä toiminto.
Nintendo myy "Rumble Pak"-nimellä myös Nintendo DS:n vastaavaa tärinälaajennusta.
Historiaa

Rumble Pakin sai alun perin Lylat wars -pelin mukana ja sen jälkeen erillisenä. Kuitenkin vasta Raren kehittämä GoldenEye 007 näytti mihin Rumble Pak pystyi. Pian Rumble Pak-yhteensopivuus löytyi miltei jokaisesta N64-pelistä, ja joistain peleistä tehtiin jopa uusia versioita, jotka tukivat Rumble Pakia.
Myöhemmin Sony kopioi Rumble Pakin idean, mutta jalosti sitä tekemällä kokonaan uuden ohjaimen pelikonsolilleen. DualShock -malli sisälsi tehokkaamman tärinän ja kaksi analogitikkua, jotka tekivät pelaamisesta sulavampaa.
Jokainen seuraavan sukupolven konsoli hyödynsi tärinäefektiä, ainoana poikkeuksena Sega Dreamcast, jonka ohjaimeen tuli asettaa Rumble Pakin kaltainen lisälaite.
Nintendo DS:n Rumble Pak

Nykyään Rumble Pakin saa myös Nintendo DS:lle. Tämä kytketään koneen Game Boy Advance-pelien porttiin. Ensimmäinen Rumble Pakia tukenut peli oli Metroid Prime Pinball, jonka mukana Rumble Pakia myös myytiin.
Saaristo

Näkymä Airistolta, Turun saaristosta.
Saaristo eli saariryhmä (joskus myös arkipelagi ) on useiden saarten muodostama ryhmä tai ketju. Saariryhmä on saarien lukumäärällä mitattuna pienempi kuin saaristo, joka voi olla useiden saariryhmien muodostama kokonaisuus. Saariryhmiä voi esiintyä merissä, järvissä ja joskus joissa tai jokien suistoissakin.
Saaristo tai saariryhmä on voinut syntyä esimerkiksi tulivuoritoiminnan, eroosion, sedimentoitumisen tai maankohoamisen seurauksena. Esimerkiksi Havaiji on syntynyt Tyynenmeren mannerlaatan kulkiessa itään niin sanotun kuuman pisteen yli, jolloin paikalle on syntynyt tuliperäisten saarten ketju. Saaristomeri puolestaan on syntynyt jääkauden ja sitä seuranneen maankohoamisen tuloksena. Indonesia muodostaa maailman laajimman saariston, jonka pituus on 5 600 kilometriä ja johon kuuluu noin 17 000 saarta. Eniten saaria ja luotoja maailman saaristoista on kuitenkin Saaristomeressä, noin 40 000.[lähde? ]
Luettelo saaristoista saarten lukumäärän mukaan

| Saariston nimi | Saarten,  luotojen, riuttojen,  koralliriuttojen ja pienten saarien lukumäärä | Maa |
| --- | --- | --- |
|  Saaristomeri | 41 000 |  Suomi |
| Malaijien saaristo | 38 000 |  Indonesia |
| Kanadan Arktinen saaristo | 36 563 |  Kanada |
| Tukholman saaristo | 34 316 |  Ruotsi |
| Thirty Thousand Islands | 30 000 |  Kanada |
| Lake of the Woods | 14 632 |  Kanada  ·   Yhdysvallat |
| Smålandin saaristo | 12 740 |  Ruotsi |
| Öregrundin saaristo | 9 722 |  Ruotsi |
| Östergötlandin saaristo | 8 888 |  Ruotsi |
| Filippiinien saaristo | 7 641 |  Filippiinit |
| Merenkurkku | 6 500 |  Suomi |
| Britteinsaaret | 6 289 |  Britannia  ·   Irlanti |
| Södermanlandin saaristo | 5 371 |  Ruotsi |
| Korean niemimaa | 3 579 |  Korea |
| Bahaman saaristo | 3 200 |  Bahama |
| Japaninsaaristo | 6 852 |  Japani |
| Seton sisämeri | 3 000 |  Japani |
| Iso Valliriutta | 2 900 (riuttoja)  900 (saaria) |  Australia |
| Chilen saaristo | 43 471 |  Chile |
| Halonginlahti | 1 960 – 2 000 |  Vietnam |
| Thousand Islands | 1 864 |  Kanada  ·   Yhdysvallat |
| Zhoushan | 1 390 |  Kiina |
| Thaimaan saaristo | 1 430 |  Thaimaa |
| Andamaanit ja Nikobaarit ja  Lakshadweep   | 1208 |  Intia |
| Kreikan saaristo | 1 200 – 6 000 |  Kreikka |
| Dalmatia | 1 200 |  Kroatia |
| Malediivien saaristo | 1 192 (korallisaaret) |  Malediivit |
| Alexandersaaristo | 1 100 |  Yhdysvallat |
| Länsi-Viron saaristo | 900 |  Viro |
| Italian saaristo | 800 |  Italia |
|  Merguisaaret | 800 |  Myanmar |
|  Falklandinsaaret | 776 |  Falklandinsaaret |
| Uuden-Seelannin saaristo | 600 |  Uusi-Seelanti |
| Egeanmeri,  Marmaranmeri ja  Mustameri | 500 |  Turkki |
| Länsi-Australia, Eteläinen jäämeri ja Recherchensaaristo | 105 |  Australia |
Saksan demokraattinen naisliitto
Aiheesta muualla

Demokraattisen naisliiton kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Henrik Harpestreng

Henrik Harpestreng (myös Harpestraeng tai Harpestræng; k. 1244) oli tanskalainen kaniikki ja Tanskan ja Pohjoismaiden ensimmäinen tunnettu lääkäri. Tiedot hänestä rajoittuvat lähinnä mainintaan, että hän oli "Medicus et Canonicus Roschildensis" ('roskildeläinen lääkäri ja kaniikki'). Hän toimi todennäköisesti kuningas Erik IV Plovpenningin lääkärinä.
Henrik on todennäköisesti sama henkilö kuin Henricus Dacus, joka on kirjoittanut teoksen De simpliciubus. Hän on kirjoittanut myös teoksen Liber Herbarum. Nämä molemmat ovat latinankielisiä, mutta myöhemmin hän kirjoitti tanskaksi.
Naantalin birgittalaisluostarissa oli käytössä vuodesta 1440 alkaen sinne Vadstenan emoluostarista toimitettu sairaanhoidon ohjeeksi laadittu "nadhen dals closters book" (Naantalin luostarin kirja), jonka tiedot ovat pitkälti peräisin Harpestrengiltä.
Aiheesta muualla

Henrik Harpestrengs Liber Herbarum (ca. 1300) online på Det Kongelige Bibliotek