Hyvinvointisovinismi
Hyvinvointisovinismi ja populismi

Euroopassa oikeistopopulistiset puolueet ovat menestyneet 1980-luvulta lähtien ja tutkimusten mukaan niiden suosio perustuu suurilta osin maahanmuuttoon ja etniseen monimuotoisuuteen liittyvään tyytymättömyyteen.  Vuoden 2008 talouskriisin jälkeen ja oikeistopopulististen puolueiden suosion noustua, on poliittisessa keskustelussa käytetty entistä voimakkaammin maahanmuuttajia ensisijaisesti taloudellisena taakkana ja syynä kasvaneille sosiaalikuluille. Vaikka tällainen retoriikka keskittyy ennen kaikkea oikeistopopulistisiin puolueisiin, esiintyy sitä myös valtapuolueissa. Siitä huolimatta nimenomaan oikeistopopulistiset puolueet mielletään maahanmuuttovastaisiksi puolueiksi.
Oikeistopopulistisilla puolueilla on taloudelliset ja kulttuuriset agendansa, mutta lisäksi niille ominaista on sen korostaminen, että ne ovat syntyperäisen ”tavallisen kansan” asialla. Se, missä määrin hyvinvointivaltion etuuksiin liittyvät kysymykset ovat tärkeitä oikeistopopulististen puolueiden äänestäjille, on vielä tutkimatta. Kasvava maahanmuutto on muuttanut julkista keskustelua ja sen käyttämää retoriikkaa. Oikeistopuolueet ovat aiempaa suositumpia ja populismi on kasvussa. Julkisessa keskustelussa puhutaan paljon rajojen sulkemisesta sekä poliitikkojen että tavallisten kansalaistenkin toimesta. Hyvinvointivaltion laajuus saa kritiikkiä oikeistopuolueilta. Tämä ei kuitenkaan tarkoita, että ne näkisivät hyvinvointivaltiota itsessään huonona, vaan kritiikin ja kyseenalaistuksen kohteena on erityisesti ulkomailla syntyneiden maahanmuuttajien mahdollisuus saada hyvinvointietuuksia.
Oikeistopopulististen puolueiden puheissa korostuu ”tavallinen kansa” ja siihen kohdistetut leikkaukset ja uhat. Tämä onkin populismille keskeistä. Populistit nähdään usein turhautuneina ja vihaisina ja populismiin liitetäänkin ennen kaikkea tunteet käytännön asioiden sijaan. Tämä takia populististen poliitikoiden onkin tärkeää vedota ihmisten tunteisiin, toisinaan faktojen kustannuksella. Populistien mukaan hyvinvointivaltio ei auta tarpeeksi niitä, jotka todella tarvitsevat apua ja ansaitsevat etuuksia ja palveluita. Sen sijaan heidän mukaansa hyvinvointivaltio mahdollistaa sen, että ”tavalliset kansalaiset” joutuvat tekemään kovaa työtä, josta järjestelmää hyväksikäyttävät vapaamatkustajat hyötyvät.
Puolueet menestyvät aiempaa vahvemmin keskittymällä tiettyihin arvosidonnaisiin kysymyksiin, kuten maahanmuuttoon. Sosiaalisesta mediasta on tullut aiempaa paljon tärkeämpi ympäristö ja sitä kautta voidaan tavoittaa uusia kannattajia. Sosiaalista mediaa voidaan käyttää työkaluna luomalla ja rakentamalla tarinoita, joihin kriittiset tahot eivät pääse tulemaan väliin. Sosiaalisen median tuomat mahdollisuudet ja vaihtoehtomediat ovat tärkeitä erityisesti silloin, kun mahdollisten kannattajien luottamus valtamediaan on alhaisella tasolla. Esimerkiksi kolmannes perussuomalaisten jäsenistä, jotka tuntevat MV-lehden, pitävät sitä luotettavana. Tämä kertoo nykyisestä poliittisesta ilmapiiristä sen, että ihmiset ovat sekä reaalimaailmassa että sosiaalisessa mediassa tekemisissä lähinnä samankaltaisten ihmisten kanssa, jotka jakavat samantapaisen elämäntavan ja arvomaailman. Tällöin voidaan puhua kuplista, jotka pitävät ryhmät jokseenkin erillään toisistaan ja toisaalta tuottavat yhteiskunnasta omanlaistaan kuvaa.