stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hermann von Helmholtz
Energian säilyminen

Helmholtzin ensimmäinen merkittävä tieteellinen saavutus oli energian säilymistä käsittelevä tutkielma vuodelta 1847. Tutkielman taustalla oli hänen lääketieteelliset opintonsa ja filosofinen tausta. Hän löysi energian säilymisen periaatteen tutkiessaan lihaksen aineenvaihduntaa.
Perustuen Sadi Carnotin, Émile Clapeyronin, Julius Robert von Mayerin ja James Prescott Joulen aiempiin töihin hän osoitti mekaanisen liike-energian, lämpö-, valo-, sähkö- ja magneettisen välillä vallitsevan sellaisen suhteen, että kun yksi energian muoto muuttuu toiseksi, tiettyä määrää kutakin energian muotoa vastaa yksikäsitteisesti tietty määrä jokaista muuta energian muotoa. Näin ollen niitä voitiin pitää saman yleisen ”voiman” (nykytermien mukaan energian) ilmentyminä. Hän julkaisi teoriansa kirjassaan Über die Erhaltung der Kraft (1847). Ajatus energian yleisestä säilymisestä oli esitetty aikaisemminkin, mutta Helmholz osoitti sen kaikkia edeltäjiään vakuuttavammin esittäen myös joukon laskukaavoja erilaisten fysikaalisten systeemien energiamäärille.
Helmholtz esitti vuonna 1854 ensimmäisenä ajatuksen kaikkeuden lämpökuoleman mahdollisuudesta.
Yhteistyö Willard Gibbsin kanssa poiki Gibbs-Helmholtzin yhtälön.
Aistien fysiologia

Helmholzin aisteja koskeva fysiologia oli Wilhelm Wundtin työn perustana. Wundt oli Helmholzin oppilas ja häntä pidetään kokeellisen psykologian perustajana.
Aistien fysiologia > Silmäoptiikka

Vuonna 1851 Helmholtz mullisti silmäntutkimuksen silmän tähystämiseen soveltuvalla keksinnöllä; instrumentilla pystytään tutkimaan ihmisen silmää sisäpuolelta. Helmholtz keskittyi muutenkin aistien fysiologiaan. Hänen pääjulkaisussaan, nimeltään Handbuch der Physiologischen Optik käsitellään empiirisiä teorioita tila- ja värinäöstä sekä liikkeen havaitsemisesta. Teoksesta tuli alansa perusteos 1800-luvun puolivälissä. Helmholtz jatkoi työtä kirjansa uusien painosten kanssa useita vuosikymmeniä. Erityisesti kiistely Ewald Heringin kanssa tila ja värinäöstä aiheutti taajaa päivittämistä.
Aistien fysiologia > Akustiikka ja estetiikka

Vuonna 1863 Helmholtz julkaisi kirjan Die Lehre von den Tonempfindungen als physiologische Grundlage für die Theorie der Musik. Siinä käsitellään ääniaistimusten fysiologista perustaa musiikin teoriassa. Hän kehitti Helmholtzin resonaattorin, jolla voidaan selvittää eri äänien korkeuksia.
Helmholtzin mukaan on nimetty myös Helmholtzin merkintätapa, jota yleisesti käytetään eri oktaavialoissa olevien, samannimisten sävelten erottamiseksi toisistaan.. Sen mukaan esimerkiksi yksiviivainen c merkitään c', kaksiviivainen c″ ja kontraoktaavin C muodossa CI. Helmholtz itse käytti tätä merkintätapaa edellä mainitussa teoksessaan. Kaikkein alimpia oktaavialoja lukuun ottamatta se oli kuitenkin ollut ainakin Saksassa yleisessä käytössä jo ennen Helmholtzin aikaa.
Aistien fysiologia > Sähkömagnetismi

Vuonna 1874 Helmholtz muutti Bonnista Berliiniin vastaanottamaan fysiikan professorin viran. Siellä hän kiinnostui sähkömagnetismista. Vaikka hän itse ei tehnyt merkittäviä tutkimustuloksia alalta, hänen oppilaansa Heinrich Rudolf Hertz tuli kuuluisaksi havainnollistamalla ensimmäisenä sähkömagneettisen säteilyn.
Muita Heimholtzin opiskelijoita ja tutkijatyötovereita Berliinissä olivat muun muassa Willard Gibbs, Max Planck, Heinrich Kayser, Eugen Goldstein, Wilhelm Wien, Arthur König, Henry Augustus Rowland, A. A. Michelson ja Michael Pupin.
Aiheesta muualla

Patton, Lydia: Hermann von Helmholtz The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hermann von Helmholtz Wikimedia Commonsissa
Ingemund Bröms

Ingemund Bröms eli Ingemundus Olai, Sudermannus (28. heinäkuuta 1669 Länna, Ruotsi – 13. tammikuuta 1722 Karlstad) oli ruotsalainen Tarton yliopiston ja Turun akatemian teologian professori.
Brömsin vanhemmat olivat Björkvikin kirkkoherra Olof Bröms (Olaus Olai, k. 1681) ja Katarina Ingemundsdotter Hägg. Hän kävi Strängnäsin lukiota ja pääsi ylioppilaaksi Uppsalassa 1687. Bröms valmistui filosofian maisteriksi Uppsalan yliopistosta 1697. Hän teki vuonna 1703 matkan Tanskaan, Saksaan, Hollantiin ja Englantiin yhdessä Samuel Åkerhjelmin kanssa ja opiskeli Oxfordin yliopistossa. Bröms valmistui teologian tohtoriksi Uppsalasta 1719.
Bröms oli Strängnäsin lukion kreikan kielen lehtorina vuodesta 1697, Tarton (Pärnun) yliopiston kreikkalaisen kirjallisuuden professorina vuodesta 1703, kolmantena teologian professorina Tartossa vuodesta 1705 sekä toisena teologian professorina vuodesta 1707. Hän pakeni sotatoimia Tartosta Tukholmaan 1709. Brömsistä tuli sitten Turun akatemian ensimmäinen teologian professori 1709 ja hän astui virkaansa 1711. Hän toimi samalla palkkapitäjänsä Turun ruotsalaisen seurakunnan ja Kaarinan kirkkoherrana sekä tuomiorovastina vuodesta 1709 ja astui tähän virkaan 1711.
Bröms oli Turun akatemian rehtorina rehtorikaudella 1713–1722 mutta hän jätti viranhoidon sijaisrehtorille 1718. Bröms pakeni uudelleen sotatoimia Turusta Strängnäsiin vuonna 1713. Hänestä tuli viimeksi Karlstadin hiippakunnan superintendentti vuonna 1717. Bröms oli myös valtiopäivämiehenä 1710, 1719 ja 1720
Bröms oli naimisissa vuodesta 1705 Magdalena Elisabet Wetzlerin kanssa. Brömsin lapset aateloitiin isänsä ansioista 1756 nimellä Lilliestråle.
Idrijca

| Idrijca |
| --- | --- |

Alkulähde:  Vojsko
Laskupaikka:  Soča
Maat:   Slovenia
Pituus:  60 km
Alkulähteen korkeus:  960 m
Valuma-alue:  598 km²
Idrijca on joki Sloveniassa. Idrijca on Sočan pisin sivujoki. Idrijca on 60 kilometriä pitkä, sen lähdekorkeus on 960 metriä ja sen valuma-alue on 598 neliökilometriä. Idrijca yhdistyy Sočaan 150 metriä merenpinnasta, joten joki laskee 810 metriä matkallaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Idrijca Wikimedia Commonsissa
Slovenian hydrologia
| --- | --- |
Joet:   Bistrica  Bolska  Dragonja  Drava  Dravinja  Dreta  Framski potok  Gradaščica  Hudinja  Idrijca  Iška  Kamniška Bistrica  Kokra  Kolpa  Krka  Lahinja  Ledava  Ljubljanica  Ložnica  Meža  Mirna  Mislinja  Mur  Oplotniščica  Paka  Pesnica  Pivka  Poljanska Sora  Polskava  Pšata  Radulja  Reka  Sava  Sava Bohinjka  Savinja  Ščavnica  Selška Sora  Sora  Sotla  Soča  Temenica  Tržič Bistrica  Vipava  Voglajna 
Kosket:   Božna  Davščica  Glinščica  Kobilje  Nadiža  Rak 
Vesiputoukset:   Javornik  Rinka 
Järvet:   Bled  Bohinj  Cerknica  Gradišče  Črno  Kreda  Palčje  Ptuj  Trboje  Žovnek  Divje 
Kosteikot:   Ljubljanan suomaa  Sečovljen suolakentät  Škocjanin luolat 
Meri:  Adrianmeri
Laaksot::   Logar  Radovna  Rakov Škocjan  Trenta  Triglav  Tuhinj  Vipava  Ylä-Sava 
Kanjonit ja rotkot:   Bledin rotko  Iškan rotko  Pekelin rotko
Hércules-luokka

| Hércules-luokka |
| --- | --- |

Tekniset tiedot
Pituus:  43,28 m
Leveys:  14,02 m
Syväys:  7,01 m
Aseistus
Meritorjunta:  alempi tykkikansi: 24 x 24 naulan tykkiä ylempi tykkikansi: 26 x 12 naulan tykkiä puoli- ja etukansi: 10 x 6 naulan tykkiä
Hércules-luokka oli Espanjan laivaston kahden kaksikantisen 60-tykkisen linjalaivan muodostama alusluokka.
Suunnittelu

Luokan suunnitteli Ciprián Autrán ja niiden valmistusta valvoi ranskalainen laivanrakentaja Juan Belletrud (Jean Belletrand). Valmistus alkoi Cádizissa Puntalesin telakalla, missä Hércules valmistui aina alempaan tykkikanteen asti. Tämän jälkeen alukset siirrettiin uudelle telakalle La Carracaan.
Alukset

| Nimi (lempinimi) | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Hércules | Arsenal de la Carraca, Cádiz |  | maaliskuu 1729 | 14. huhtikuuta 1730 | poistettu alusluettelosta syyskuussa 1746 romutettu 1748 |
| Real Familia | La Carraca |  | syyskuu 1729 | 3. helmikuuta 1731 | romutettu joulukuussa 1750 |
Hércules (1730)

| Hércules |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de la Carraca, Cádiz
Laskettu vesille:  maaliskuu 1729
Palveluskäyttöön:  14. huhtikuuta 1730
Poistui palveluskäytöstä:  syyskuu 1746
Tekniset tiedot
Pituus:  43,28 m
Leveys:  14,02 m
Syväys:  7,01 m
Aseistus
Aseistus:  Alempi tykkikansi: 24 × 24 naulan tykkiä Ylempi tykkikansi: 26 × 12 naulan tykkiä puoli- ja etukansi: 10 × 6 naulan tykkiä
Hércules oli Espanjan laivaston vuonna 1729 vesillelaskettu kaksikantinen 60-tykkinen Hércules-luokan linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin Cádizissa La Carracan telakalta. Alus laskettiin vesille maaliskuussa 1729 ja otettiin palvelukseen 14. huhtikuuta 1730 ensimmäisenä päällikkönään Juan Jordán.
Palvelus

Alus saapui 7. kesäkuuta 1730 Cádiziin Majorcalta mukanaan 770 värvättyä merimiestä. Se saattoi Cádizista seitsemän rahtialusta Barcelonaan. Alus lähti 21. joulukuuta Cádizista Conde de Benan laivueessa partioimaan Välimerelle. Vuonna 1731 se liitettiin Conde de Clavijon laivueeseen. Alus saapui 14. heinäkuuta 1731 Cádiziin saattaen Veracruzista saapunutta Torresin laivastoa.
Lokakuussa 1731 alus osallistui Marqués de Marin laivastossa Livornon sotaretkeen. Se saapui tammikuussa 1732 Cartagenaan San Isidron ja fregatti Fama Volanten kanssa. Alus saattoi 30. huhtikuuta 1732 Cádizista 28 rahtialusta, jotka kuljettivat joukkoja, ampuma- ja elintarvikkeita Ceutaan, Alicanteen ja Barcelonaan. Se saapui 10. toukokuuta 1732 Alicanteen 67 pienehkön hevosia ja härkiä kuljettaneen aluksen kanssa Barcelonasta. Toukokuussa alus liittyi Alicantessa Cornejon laivastoon Oran sotaretkelle, johon se osallistui kesäkuussa. Alus partioi heinäkuussa  Fama Volanten kanssa Italian rannikolla.
Tammikuussa 1733 alus palautettiin Cádizissa palvelukseen. Helmikuussa se lähti Cádizista Serranon alaisuudessa taistelemaan algerialaisia merirosvoja vastaan. Alus lähti 10. kesäkuuta Cádizista Castillan kanssa Pulaan Sardiniaan, missä ne kohtasivat Reggion laivueen. Alus kuljetti 1733 Cádizista joukkoja Napoliin ja Sisiliaan Conde de Calvijon alaisuudessa. Helmikuussa 1734 se saapui Cádiziin. Toukokuussa alus oli Cádizissa huollettavana, minkä lisäksi aluksen miehistöä täydennettiin.
Heinäkuussa 1735 alus oli Cádizissa, mistä se lähti elokuussa Guipúzcpan, Andalucían ja Real Familian kanssa Italiaan. Alus lähti Cádizista Pizarron laivueen kanssa Italiaan, mistä se saattoi joukkoja kuljettaneen saattueen takaisin Espanjaan. Vuonna 1736 alus siirrettiin huollettavaksi La Carracaan.
Huhtikuussa 1737 alus oli Cádizissa. Se saapui 23. kesäkuuta 1738 Cartagenaan Cádizista Conde de Bena-Masseranon alaisuudessa. Vuonna 1739 alus oli Cartagenassa. Tammikuussa 1742 se saattoi Américan ja Constanten kanssa joukkoja ja tarvikkeita Orbiteloon kuljettaneen saattueen, jossa oli kuusi kaljuunaa. Alus lähti 1743 Cartagenasta Touloniin Navarron laivastoon.
Alus osallistui 22. helmikuuta 1744 Cape Sicién taisteluun. Se saapui 27. maaliskuuta Cartagenaan. Alus otettiin toukokuussa 1744 Cartagenassa palvelukseen partioaluksena ja uudelleen 1744 José Ignacio Dautevillen lippulaivana, jonka alaisuudessa oli Santa Isabel ja kaksi muuta linjalaivaa. Laivueen tehtävänä oli torjua merirosvousta Välimerellä ja Afrikan rannikolla. Vuonna 1746 alus oli Cartagenassa. Se poistettiin syyskuussa 1746 alusluettelosta korjauskelvottomana ja romutettiin 1748.
Sara McMann

| Sara McMann |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. syyskuuta 1980 (ikä 44) Takoma Park, Maryland
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Vapaaottelija
Aktiivisena:  2011–
Pituus:  168 cm
Paino:  61 kg
Kätisyys:  oikea
Taistelutyyli:  vapaapaini, lukkopaini
Seura:  Revolution MMA Limestone Wrestling
Tilastot
Ottelut:  17
Voitot:  12
– tyrmäyksellä:  1
– luovutuksella:  5
– päätöksellä:  6
Tappiot:  5
– tyrmäyksellä:  1
– luovutuksella:  3
– päätöksellä:  1
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten vapaapaini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten vapaapaini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten vapaapaini. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Naisten vapaapaini. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Ateena 2004 | -66 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | New York 2003 | -63 kg |  |
|  Pronssia | Budapest 2005 | -63 kg |  |
|  Pronssia | Baku 2007 | -63 kg |  |
| Maailmancup  | Maailmancup  | Maailmancup  |  |
|  Kultaa | Krasnoyarsk 2007 | -59 kg |  |
|  Hopeaa | Tokio  2003 | -63 kg |  |
|  Pronssia | Nagoya 2006 | -63 kg |  |
| Pan-Amerikan mestaruuskilpailut  | Pan-Amerikan mestaruuskilpailut  | Pan-Amerikan mestaruuskilpailut  |  |
|  Hopeaa | Cali 2000 | -62 kg |  |
|  Pronssia | Santo Domingo 2001 | -62 kg |  |
| Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  |  |
|  Kultaa | Santo Domingo 2003 | -63 kg |  |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 2007 | -63 kg |  |
Naisten lukkopaini
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Fort Lauderdale 2009 | -63 kg |  |
| Pohjois-Amerikan mestaruuskilpailut  | Pohjois-Amerikan mestaruuskilpailut  | Pohjois-Amerikan mestaruuskilpailut  |  |
|  Hopeaa | 2011 |  |  |
| North American Grappling Association  | North American Grappling Association  | North American Grappling Association  |  |
|  Kultaa | 2014 |  |  |
Sara McMann (s. 24. syyskuuta 1980 Takoma Park, Maryland) on yhdysvaltalainen vapaaottelija ja entinen olympiatason painija. Hänestä tuli vuoden 2004 Ateenan kesäolympialaisissa Yhdysvaltain ensimmäinen naispainija, joka saavutti hopeaa Olympialaisissa. McMann on saavuttanut myös MM-hopeaa 2003 ja voittanut lukkopainin maailmanmestaruuden 2009. Vapaaottelussa hän on otellut vuodesta 2011 lähtien ja otteli 2014 kääpiösarjan mestaruudesta Ronda Rouseyta vastaan, mutta hävisi kamppailun.
Paini

McMann aloitti painin harrastamisen McDowell High Schoolissa, Pohjois-Carolinassa, jossa hän saavutti USGWA:n High Schoolin kansallisen mestaruuden 1998. Valmistuttua siirtyi University of Minnesota Morrisiin opiskelemaan. Hän jatkoi siellä painimista vuosina 1998–1999 ja sittemmin Lock Haven University of Pennsylvaniassa vuosina 1999–2003. McMann saavutti menestystä USA Wrestling järjestön kilpailuissa voittaen muun muassa aikuisten tasolla naisten vapaapainin kansallisen mestaruuden vuosina 2000, 2002 ja 2003, sekä naisten yliopiston vapaapainin mestaruuden 2002. McMann saavutti menestystä myös UWW:n kansainvälissä kilpailuissa. Hän voitti vuonna 2000 kultaa Dave Schultz Memorial Openissa, Sunkist Kids Openissa ja Clansman Openissa ja hopeaa Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa.
Paini > MM-kilpailut 2003

McMann saavutti 2003 hopeaa painin MM-kilpailuissa New Yorkissa. Hän oli sitä ennen kilpaillut MM-kilpailuissa vuosina 2000, 2001 ja 2002, joissa ei tullut menestystä. McMann eteni 2003 kilpailuissa loppuotteluun saakka voitettuaan ensimmäisellä kierroksella Sara Eriksson suoraan 9–2 ja toisella kierroksella Kristine Odrinan pistein 11–0. McMann voitti vielä viidennellä kierroksella Alena Kartachovan 4–3 ja 39 sekunnissa kanadalaisen Viola Yanikin pistein 3–0. Voiton myötä hän eteni loppuotteluun, jossa McMann hävisi 2002 vuoden vapaapainin mestarille japanilaiselle Kaori Ichōlle pistein 3–4.
Paini > Olympialaiset 2004

2004 McMann jatkoi menestystään myös Olympialaisissa. Hän voitti ensimmäisen ottelunsa Meng Lilia vastaan, mutta hävisi toisen ottelunsa Viola Yanikille pistein 2–5, jonka hän oli voittanut edellisvuoden MM-kilpailuissa. Voitettuaan isäntämaan Stavroula Zigourin McMann eteni loppuotteluun, jossa hän kohtasi edellisvuoden MM-kilpailun tavoin Kaori Ichōn. McMann hävisi myös tällä kertaa loppuottelun, nyt pistein 2–3.
Paini > MM-kilpailut 2005

McMann kilpaili seuraavaksi 2005 MM-kilpailuissa Unkarissa, jossa hän kohtasi ensimmäisenä Ichōn, jolle McMann hävisi jälleen pistein 3–2 ja 2–1. Hän voitti seuraavaksi ruotsalaisen Helena Allandin pistein 2–5, 4–2 ja 2–2, jonka myötä McMann eteni pronssiotteluun. Vastaan asettui venäläinen Anna Polovneva, jonka McMann voitti pistein 1–2, 2–1 ja 4–2. Hän saavutti ensimmäisen MM-pronssin.
Paini > MM-kilpailut 2006

2006 MM-kilpailut menivät heikommin McMannin voitettua aluksi kolumbialaisen Sandra Amadon pistein 7–0. Hän kuitenkin putosi jatkosta hävittyään toisen ottelunsa entiselle Euroopan-mestarille Monika Michalikille pistein 1–3.
Paini > Pan-Amerikan kisat ja MM-kilpailut 2007

McMann aloitti 2007 vuoden sijoittumalla hopealle Dave Schultz Memorial International turnauksessa Colorado Springsissä. Maaliskuussa hän voitti Ruotsissa käydyn Klippan Lady Openin voitettuaan loppuottelussa Arogo Papavasileioun. Kaksi viikkoa myöhemmin edellisestä turnauksesta McMann kilpaili maailmancupissa, joka pidettiin Venäjällä. Hän voitti turnauksen loppuottelussa japanilaisen Kei Yamanan.
McMann kilpaili seuraavan kerran heinäkuussa Pan Amerikan kisoissa Brasiliassa, jossa hän voitti mestaruuden. McMann voitti loppuottelussa Yoselin Rojas Urbiran.
2007 MM-kilpailuissa McMann menestyi paremmin, kuin edellisvuoden. Hävittyään ensimmäiseksi japanilaiselle Ichōlle, kuten edellisvuosina hän paini tiensä pronssiotteluun voittamalla  Rojas Y Urbina ja Haiyan Xu:n. Pronssiottelussa McMann kohtasi ranskalaisen Lise LeGrand-Golliot, jonka hän voitti pistein 2-1 ja 4-1.
Lukkopaini

McMann saavutti ensimmäisen kerran menestystä lukkopainissa 2009 voittamalla kaakois-yhdysvaltain mestaruuden ja FILA:n joukkuekilpailussa pronssia. McMann voitti toistamiseen kaakois-yhdysvaltain mestaruuden 2010 ja 2011 saavutti Pohjois-Carolinan mestaruuden lisäksi hopeaa ADCC sponsoroiman Pohjois-Amerikan kisoissa.
Joulukuussa 2012 McMann voitti lukkopainin maailmanmestaruuden Shayna Baszleria vastaan.
Vapaaottelu

McMann julkisti joulukuussa 2010 tehneensä kolmen ottelun sopimuksen Strikeforcen kanssa. Hän ei kuitenkaan allekirjoittanut lopullista sopimusta lisäehtojen vuoksi. Lopulta McMann otteli ensimmäisen ammattilaisottelunsa Universal Cage Combat: Revolution -tapahtumassa 2011. Hän kohtasi Christina Marksin, jonka McMann voitti ensimmäisessä erässä kuristuksella.
Vapaaottelu > ProElite

McMann sai tämän jälkeen ProEliteltä kahden ottelun sopimuksen. Ensimmäisessä ottelussaan hän kohtasi Raquel Pa'aluhin, jonka McMann voitti luovutuksella kolmannessa erässä. Toisessa ottelussa hän kohtasi Hitomi Akanon. McMann voitti ottelun yksimielisellä päätöksellä.
Vapaaottelu > Invicta

McMann otteli Shayna Baszleria vastaan 2012. Ottelun voittajan oli määrä otella mestaruudesta. McMann voitti lopulta ottelun yksimielisellä päätöksellä. Ottelu palkittiin Illan ottelu -palkinnolla. McMann ei kuitenkaan ikinä otellut mestaruudesta, vaan hän siirtyi ottelun jälkeen ottelemaan UFC:hen.
Vapaaottelu > UFC

Helmikuussa 2013 UFC vahvisti tehneensä sopimuksen McMannin kanssa. Hän otteli ensimmäisessä ottelussaan Sheila Gaffia vastaan. McMann voitti ottelun teknisellä tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä.
Vapaaottelu > UFC > Haastaminen mestaruudesta

Toisessa ottelussaan McMann pääsi ottelemaan naisten kääpiösarjan mestaruudesta 22. helmikuuta 2014. Hän sai vastaansa kolmannen kerran mestaruutta puolustaneen Ronda Rouseyn. McMann hävisi ottelun ensimmäisessä erässä teknisellä tyrmäyksellä, kun Rousey osui häntä polvella kroppaan useita kertoja ja kyynärpää osumilla. McMannin kaaduttua mattoon Rousey löi McMannia kolme kertaa kunnes tuomari julisti Rouseyn voittajaksi McMannin oltua kykenemätön puolustamaan itseään. Se oli samalla hänen ensimmäinen tappio vapaaottelu-uralla.
McMann otteli hävityn titteliottelun jälkeen Lauren Murphya vastaan elokuussa 2014. Hän voitti ottelun hajaäänin. McMann kohtasi seuraavaksi Miesha Taten tammikuussa 2015 UFC 183 -tapahtumassa. McMann hävisi kolmieräisen ottelun tuomariäänin. Elokuussa 2015 McMann kohtasi Amanda Nunesin, jolle hän hävisi ensimmäisessä erässä kuristuksella. Se oli samalla kolmas tappio McMannin uralla.
McMann otteli seuraavan kerran toukokuussa 2016 Jessica Eyeta vastaan, jonka hän voitti tuomariäänin.
Helmikuussa 2017 McMannin oli tarkoitus otella Liz Carmouchea vastaan, joka joutui jättämään ottelun väliin loukkaantumisen vuoksi. McMann sai korvaajan ja otteli Gina Mazanya vastaan, joka oli ennen ottelua punnituksissa painanut 4.5 paunaa yli sallitun painorajan. McMann voitti kamppailun ensimmäisessä erässä minuutin jälkeen käsitriangelikuristuksella.
Saavutukset > Lukkopaini

ADCC lukkopainin maailmanmestaruuskilpailut
2011 Pohjois-Amerikan mestaruuskilpailut: 2. sija
International Federation of Associated Wrestling Styles
2009 FILA:n lukkopainin maailmanmestaruus
USA Wrestling
2009 FILA World Team Trials: 3. sija
North American Grappling Association
2009 Kaakkois-Yhdysvaltain mestaruus
2010 Kaakkois-Yhdysvaltain mestaruus
2011 Pohjois-Carolinan mestaruus
2014 Pohjois-Amerikan mestaruus
Saavutukset > Vapaaottelu

Invicta Fighting Championships
Illan ottelu (kerran)
UFC
Illan suoritus (kerran, vs. Alexis Davis)
Women's MMA -palkinto
2011 Mighty Mia Inspirational Fighter of the Year
Hyperoksaluria

Hyperoksaluria on koiran kuolemaan johtava aineenvaihduntasairaus, jonka aiheuttaa resessiivisesti periytyvä geenimutaatio. Mutaatio aiheuttaa AGT-entsyymiin häiriön, joka johtaa oksalaatin kertymisen elimistöön. Munuaisiin kertyvät oksalaattikiteet johtavat munuaisten toimintavajaukseen. Sairautta esiintyy coton de tuléarilla ja tiibetinspanielilla. Sen aiheuttavalle geenimutaatiolle on kehitetty DNA-testi. Hyperoksaluriaa on todettu harvinaisena myös ihmisillä.