Karulan kansallispuisto
Kuvaus

Karulan kansallispuistoon kuuluu sekä luonnon- että perintömaisemia ja sen pinta-ala on 123 km² tai 12364,3 hehtaaria. Alueesta 11 976,0 ha on maa- ja 388,3 ha vesialueita. Asutusta on suojelualueen pohjoisosassa ja sen eteläosa on enimmäkseen luonnon- ja metsämaisemaa. Asukkaita yhteensä on noin 200.
Kansallispuistoon kuuluvat Pautsjärven ja Kaadsijärven luonnonreservaatit (yhteensä 181,6 ha), 27 erityistä suoja- ja 12 ympäröivää vyöhykettä. Korkeampia kasveja Karulan kansallispuistossa kasvaa lähes 300 eri lajia. Kansallispuisto on 157 lintu-, 7 sammakkoeläin-, 5 matelija- ja 42 nisäkäslajin asuinpaikka. Karulan luonnonsuojelualue on perustettu mustahaikaran, pikkukilju- ja kalakotkien, metson, luhtahuitin, ruisrääkän, kurjen, mehiläis- ja ruskosuohaukkojen, teeren, kalatiiran, valkoselkä-, pohjan- ja harmaapäätikkojen, palokärjen, varpus- ja viirupöllöjen, kehrääjän, kangaskiurun, kirjokertun, pikkusiepon, pyyn ja pikkulepinkäisen suojelua varten. Kansallispuiston harvinaisin pesimälaji on mustahaikara, jolla on täällä noin 5 pesäpaikkaa ja se on korkein pesimistiheys Virossa. Harvinaisten joukkoon kuuluvat myös harmaahaikara, kattohaikara, kalasääksi ja pikkukotka.
Karulan kansallispuiston tyypillisimmät nisäkkäät ovat hirvi, villivuohi, villisika ja ilves. Yleisimmät pienet nisäkkäät ovat kettu, fretti, saukko, minkki, mäyrä, rusakko, metsäjänis ja orava. Kansallispuisto on myös sopiva elinympäristö majaville, joita täällä on paljon. Karulan ainoa suojelunalainen nisäkäs on saukko. Suojelujärjestelyhankkeessa ehdotetaan kaivajasammakon ja hietasisiliskon lisäämistä suojelunalaisten lajien joukkoon.
Järvistä suojelualaisina ovat hiekkapintaisten alueiden niukka- ja keskiravinteiset (mesotrofiset) keskikovavetiset ja kovavetiset, eutrofiset luonnon- ja dystrofiset järvet. Muista elinympäristöistä suojeltaviksi kuuluvat kalkkipintaiset kuivat niityt (tärkeät orkidean kasvualueet), lajirikkaat niityt huonolla kalkkikivimaalla, kosteutta rakastavat korkeanruohon- ja tulvaniityt, nurmipuntarpää- ja punaluppioniityt, lehdesniityt, uudistuvat rämeet, nevat, heteet ja lajirikkaat matalat suot, piirtoheinäkoostumukselliset eliöyhteisöt, vanhat luonnonmetsät, runsaan ruohokasvillisuuden kuusikot, harjujen ja moreenikumpujen havumetsät, soiden lehtimetsät, nevojen ja rämeiden puustot, luhta- ja rantametsät.  Karulan kansallispuistossa ei ole suurempia jokia.
Suojeltaviin lajistoihin kuuluvat kiiltovalkku, hämeenkylmänkukka, lehtotikankontti ja idänverijuuri, sienistä hytymaljakas ja pursukääpä, rantanuoliainen, mutakala, isokultasiipi, täplälampikorento, isolampisukeltaja ja jättisukeltaja.
Karulan kansallispuistossa on 10 tulentekopaikkaa: Ähijärven, Veskin, Alakonnun, Õdri I, Õdri II, Mäekonnun, Plaagin, Peräjärven, Ubajärven ja Rebasemõisan tulentekopaikka. Alueella on 5 opetus- ja matkareittiä: Karulan pitkä kävelyreitti (36 km), Peräjärven metsäreitti (4 km), Ähijärven polku (4 km), Rebäse-maisemareitti (7 km) ja lasten luontopolku-leikkipaikka (0,5 km). Pyöräilyreittejä on kaksi, pitempi on 38 km:n ja lyhyempi 15 km:n pituinen, ja alueella löytyy 2 puista näkötornia, Mäekonnu (25 m) ja Rebasemõisa (30 m). Kansallispuistossa on mahdollista leiriytyä Suuremäen leirintäalueella (vir. Suuremäe telkimisala) Ähijärven kylässä ja Alakonnun, Ubajärven, Õdri I ja Mäekonnun tulentekopaikoilla, jossa löytyy suojainen laavu. Plaagin, Rebasemõisan ja Veskin tulentekopaikoilla saa telttailla. Puistossa on myös Kiven metsäkota, jossa on mahdollista viettää yö lauteilla vanhassa aitassa vailla lämmityssijaa.