stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Väinö Sutinen

Värväreitä ja etappimiehiä: vasemmalta ylhäältä: jääkärimajuri Kurt Wallenius (käytti nimeä Aarne Pursiainen), kapteeni Urho Sihvonen (Oravapoika), majuri Lennart Oesch (Johansson), vänrikki Väinö Sutinen (Blomberg), kapteeni Erkki Viitasalo (Torniaisen Ville), kapteeni  Tauno Ilmoniemi (Möttönen) ja vänrikki Eino Koivisto (Aho); keskirivissä: kapteeni Friedel Jacobsson (metsänhoitaja Borg), maisteri H. Stenberg, vääpeli Väinö Heikkinen (Hallan Väinö) ja tohtori Valter Sivén, alarivissä: kapteeni Aarne Salminen (Virén), vääpeli Savolainen ja Vääpeli Vilkman. Kuva: Tukholma tammikuu 1917
Väinö Aleksanteri Sutinen (22. kesäkuuta 1893 Kontiolahti – 10. huhtikuuta 1918) oli suomalainen jääkärivänrikki. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Tulikasteensa hän sai Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajana Valkoisen armeijan jääkärijoukoissa.
Perhe ja opinnot

Sutisen vanhennat olivat kansakoulunopettaja Pekka Sutinen ja Aleksandra Albertiina Bruun. Hän kävi viisi luokkaa Joensuun klassillista lyseota.
Jääkärikausi

Sutinen työskenteli kirjaltajana Karjalan Sanomissa Joensuussa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 19. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, josta hänet siirrettiin pataljoonan täydennysjoukkoon ja komennettiin edelleen Suomeen. Suomessa hän toimi 14. elokuuta 1916 – 8. helmikuuta 1917 välisen ajan itäisellä etapilla. Hän palasi takaisin Saksaan, jossa hänet sijoitettiin takaisin 1. komppaniaan 23. toukokuuta 1917. Hän suoritti palattuaan Polangenissa järjestetyn erikoiskurssin (pommarikurssi).
Suomen sisällissota

Sutinen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 4. Jääkärirykmentin 8. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Raudussa, missä hän haavoittui 4. huhtikuuta 1918 ja kuoli lopulta haavoihinsa Sortavalassa 10. huhtikuuta 1918. Hänet haudattiin Joensuun sankarihautaan.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Hilfsgruppenführer 25. joulukuuta 1917  Vänrikki 11. helmikuuta 1918 |    |  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Jääkärimerkki |
Jääkäripataljoona 27:n 1. komppania.
Salvador Puig Antich

Salvador Puig Antich.
Salvador Puig Antich (30. toukokuuta 1948 Barcelona - 2. maaliskuuta 1974 Barcelona) oli katalonialainen anarkisti, joka teloitettiin pankkiryöstön yhteydessä tapahtuneen poliisin kuoleman johdosta. Hän oli viimeinen Espanjassa garrottella teloitettu ja myös viimeinen Fransesco Francon diktatuurin aikana teloitettu poliittinen vanki.
Elämä

Puig Antich oli 1960-luvulta lähtien Francon diktatuuria vastustaneen Comisiones Obreras -ammattiliiton jäsen. 1970-luvun alussa hän liittyi vallankumoukselliseen Movimiento Ibérico de Liberación -järjestöön, joka rahoitti toimintaansa pankkiryöstöillä. Puig Antich pidätettiin poliisin kuolemaan johtaneen pankkiryöstön jälkeen 25. syyskuuta 1973. Hän haavoittui myös itse tulitaistelussa. Puig Antich tuomittiin sotaoikeudessa kuolemaan ja teloitettiin garrotella maaliskuussa 1974 La Modelin vankilassa Barcelonassa. Samana päivänä Tarragonassa teloitettiin itäsaksalainen poliisimurhaaja Georg Michael Welzel. Teloittamalla Puig Antichin samana päivänä tavallisen rikollisen kanssa Francon hallitus yritti julkisuudessa häivyttää Puig Antichin tapauksen poliittista luonnetta. TEloituksen jälkeen muun muassa Madridin ja Barcelonan yliopiston opiskelijat menivät lakkoon ja eri puolilla maata puhkesi mellakoita.lähde?
Francon diktatuurin kaatumisen jälkeen Puig Antichin omaiset kävivät vuosikymmenten ajan taistelua tapauksen ottamisesta uudelleen oikeuskäsittelyyn. Espanjan korkeimman oikeuden kieltäydyttyä ottamsa tapausta käsittelyyn, argentiinalainen oikeusistuin avasi tapauksen vuonna 2014 ja pyysi Interpolin kautta 20 henkilöä pidätettäväksi ja tuotavaksi oikeuden eteen. JOukossa olivat muun muassa myöhemmin kuollut varapresidentti Licino de la Fuente sekä tuomion langettanut tuomari Carlos Rey González (s. 1943). Konservatiivihallituksen pääministeri Mariano Rajoy kieltäytyi kuitenkin pidättämästä ja luovuttamasta ketään. Oikeusministeri Rafael Catalánin mukaan mahdolliset rikokset olivat jo vanhentuneet, jonka lisäksi kuolemantuomio kuului 1970-luvulla Espanjan oikeusjärjestelmään. Tammikuussa 2025 Espanjan hallitus totesi Puig Antichin oikeudenkäynnin laittomaksi ja kumosi muodollisesti hänen saamansa kuolemantuomion.
Muistaminen

Teloituksensa jälkeen Puig Antichista tuli Katalonian itsenäisyysliikkeen marttyyri. Hänen mukaansa on muun muassa Barcelonssa nimetty aukio.lähde? Puig Antichin teloitusta ovat töissään kuvanneet muun muassa Joan Miró ja Antoni Tàpies. Vuonna 2006 valmistui Manuel Huergan ohjaama elokuva Salvador, jossa Puig Antichia esittää Daniel Brühl.[[lähde}}
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Salvador Puig Antich Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Puola 
Muut:  IdRef
Shaman Spirits

| Oy Shaman Spirits Ltd |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Heritage of Nordic Distilling
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1998
Perustaja:  Esa Leimi, Ilpo Sulkala
Lakkautettu:  2025 (konkurssi)
Toimitusjohtaja:  Mika Lähteenmäki
Avainhenkilöt:  Ilpo Sulkala, Mikko Pernu
Kotipaikka:  Tyrnävä, Suomi
Toiminta-alue:  kansainvälinen
Toimiala:  tislattujen alkoholijuomien valmistus
Tuotteet:  väkevät ja miedot alkoholijuomat
Liikevaihto:  588 000€ (2021)
Henkilöstö:  9
Kotisivu:  shamanspirits.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Perunaviinatehdas
Oy Shaman Spirits Ltd oli suomalainen alkoholijuomien valmistajayritys. Se perustettiin Tyrnävän perunanviljelijöiden aloitteesta tislaamoksi vuonna 1998 ja ajautui konkurssiin 2025. Shaman Spirits valmisti maustamattomia ja maustettuja alkoholijuomia. Aluksi tuotannossa hyödynnettiin perunaa, mutta kilpailun paineessa siirryttiin muihin raaka-aineisiin. Tyrnävän tehtaan tuotantokapasiteetti vuoden 2016 alussa oli 5 miljoonaa pulloa vuodessa.
Historiaa

Idea perunaviinatislaamon perustamisesta lähti Tyrnävän seudun perunanviljelijöitä, jotka halusivat hyödyntää tuotantonsa ylijäämäperunat. Viinatehdas rakennettiin vanhan pesulan tiloihin. Ensimmäinen tuote, Tyrnävän perunaviina, tuotiin markkinoille vuonna 2002. Siitä viiden vuoden kuluttua viennin osuus tuotannosta oli vasta 20 prosenttia, mutta sitä pyrittiin kasvattamaan etenkin Saksan suuntaan.
Helmikuussa 2005 Shaman Spirits osti kuopiolaisen Viinax-yrityksen tuotannon tuotemerkkeineen. 2016 Shaman Spirits ja Global Drinks Finland Oy solmivat esikauppasopimuksen, jossa Laplandia-, Moses- ja Finntastic-brändit siirtyivät Shaman Spiritsille. Lisäksi Global Drinks Finland Oy:n työntekijät siirtyivät Shaman Spiritsin palvelukseen 1.8.2016 alkaen.
2010-luvulla Shaman Spirits menestyi viennillä muun muassa Espanjaan, Israeliin, Yhdysvaltoihin ja Venäjälle. Suomen Alko ei myynyt sen tuotteita juuri lainkaan. Vuoden 2016 paikkeilla viennin Itä-Aasian maihin kerrottiin olevan käynnistymässä, ja kapasiteetin sanottiin yltävän 5–10 miljoonaan pulloon vuodessa siihenastisen miljoonan pullon sijasta. Päätuotteita olivat maustetut viinasekoitukset, jotka valmistettiin Ranskasta tuodusta etanolista. Omien tuotteiden ohella Shaman Spirits toimi sopimusvalmistajana tunnetuille votkamerkeille ja toimi myös alkoholin maahantuojana.
2020-luvulla yrityksen toiminta muuttui raskaasti tappiolliseksi muun muassa halvempien tuotantomaiden kilpailun takia. Kesällä 2023 Shaman Spirits haki yrityssaneeraukseen pääsyä, mutta saneerausohjelman selvittäjä vaati sittemmin saneerausmenettelyn lakkauttamista vedoten velallisen maksukyvyttömyyteen. Helmikuussa 2025 työeläkeyhtiö Elo haki Shaman Spiritsin konkurssiin, ja velkojilla on yhteensä saatavia noin 1,9 miljoonaa euroa. Elon rinnalla muita suurimpia velkojia ovat Nordea, Duotel Invest ja verohallinto.
Tuotteita

Shaman's Terva (ent. Šamaani Terva)
Shaman's Salmari (ent. Šamaani Salmari)
Shaman's Vodka
Maustetut Shaman's Vodkat
Laplandia Super Premium Vodka
Maustetut Laplandia Vodkat¨
Finntastic Vodka
Moses-vodka, košer-sääntöjen mukaan valmistettu votka, jota vietiin mm. Israeliin
Moses-taateliviina, košer-sääntöjen mukaan valmistettu viina, jota vietiin mm. Israeliin
Šamaani Chili Vodka
Lisäksi private label -tuotteita ravintoloille
Bothnia Bay Perunaviina
Bothnia Bay Dry Gin – Suomen ensimmäinen perunapohjainen gini
Karlsson's New Vodka – Ikean myymä ruotsalaisista perunoista valmistettu vodka
Ström-vodka – Viisi Tähteä -lehden kilpailussa Suomen Paras Juoma vuonna 2005
Suursiivous eli kirjallisessa lastenkamarissa

| Suursiivous eli kirjallisessa lastenkamarissa |
| --- | --- |
Kirjailija:  Olavi Paavolainen
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  1932
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Suursiivous eli kirjallisessa lastenkamarissa on Olavi Paavolaisen pamflettimainen kirja, joka ainakin näennäisesti hyökkää aikansa nuoria suomalaisia kirjailijoita vastaan. Näihin arvosteltuihin kuuluu myös kirjoittaja itse. Kirjan julkaisi vuonna 1932 Gummerus. Näköispainos julkaistiin vuonna 2008.
Kirja alkaa Lauri Viljasen Tulenkantajissa julkaistulla hyökkäyksellä ”dekadentteja nuoria kirjailijoita” vastaan. Kirjailijoita syytettiin ei vain teostensa kaupallistamisesta vaan kirjailijoiden tekemästä oman itsensä kaupallisesta brändäyksestä. Nuoren polven katsottiin kirjan mukaan pettäneet kaikki heihin asetetut toiveet. Kirja katsoo ”Rahaa, rahaa, rahaa” olevan nuorten kirjailijoiden vaikutin. Toisaalta esimerkiksi luku ”Laviini” toimi nuorien kirjailijoiden esittelyä, mainoksena. Eniten esillä ovat Arvi Kivimaa, Unto Karri, Mika Waltari ja Unto Seppänen. Kirjojen tematiikkaa arvostellaan myös ja tekijöiden kyvyttömyyttä aitojen kuvausten kirjoittamiseen. Lopussa on liitteitä esimerkkeinä. Kirjan kuvitus perustuu suurelta osin Paavolaisen piirroksiin.
Kirjallisuutta

Paavolainen, Olavi: Suursiivous eli kirjallisessa lastenkamarissa.  Jyväskylä:  Gummerus, 1932.  Näköispainos: Helsinki: Lasipalatsi, 2008. ISBN 978-952-480-143-0. Myös teoksessa Nykyaikaa etsimässä, 5. painos 2002.
La Dessalinienne

La Dessalinienne (Haitin kreoliksi Ladesalinyèn) on Haitin kansallislaulu. Laulu on nimetty maan ensimmäisen johtajan, keisari Jean-Jacques Dessalines'n kunniaksi. Sanoitukset kirjoitti Justin Lhérisson ja musiikin sävelsi Nicolas Geffrard. Kappale valittiin Haitin kansallislauluksi vuonna 1904. Kappaleen sanoitukset ovat ranskan ja haitin kielillä. Haitinkielinen versio ei ole suora käännös ranskankielisestä, vaan oma laulunsa.
Arkkitehdit NRT

Kauppakeskus Bepop:in sisätilojen yksityiskohtia.
Arkkitehdit NRT Oy (entinen Arkkitehtitoimisto Nurmela, Raimoranta, Tasa Oy) on suomalainen arkkitehtitoimisto. Se on suunnitellut kaksi Arkkitehtuurin Finlandia -palkinnon saanutta hanketta, Aalto-yliopiston Harald Herlin -oppimiskeskuksen (2017) ja Helsingin Olympiastadionin muutoksen ja laajennuksen (2020) yhdessä Arkkitehtitoimisto K2S Oy:n kanssa, sekä kaksi Europa Nostran palkintoa saanutta peruskorjausta, Tapiolan uimahallin (2006) ja Helsingin yliopiston Porthanian peruskorjaukset.
Arkkitehdit NRT palkittiin vuonna 2006 Helsingin rakennuslautakunnan Rakentamisen Ruusulla. Perustelujen mukaan toimisto edusti tuolloin sekä ulkoiselta arkkitehtuuriltaan että tilaratkaisuiltaan uusia, rohkeita ideoita ja toimi paitsi kerrostalosuunnittelun edelläkävijänä, myös vaativien korjaushankkeiden taitajana alkuperäistä arkkitehtuuria kunnioittaen.
Töitä

Yrjönkadun uimahallin perusparannus (valmistuminen 2025)
Finlandia-talon muutos ja perusparannus (2024)
Kaakkois-Suomen Ammattikorkeakoulu XAMK, Kotkan kampus (2024), yhdessä AOR Arkkitehdit Oy:n kanssa
Helsingin Olympiastadionin muutos ja laajennus (2020) yhdessä Arkkitehtitoimisto K2S Oy:n kanssa
Harjuskortteli (Asunto-osakeyhtiöt Harjus, Smoltti ja Kossi), Helsinki, Verkkosaari (2021)
Taideyliopiston Sibelius-akatemian R-talon peruskorjaus (2019)
Aalto-yliopiston Teknillisen korkeakoulun pääkirjaston peruskorjaus ja muutos Harald Herlin -oppimiskeskukseksi (2017)
Taideyliopiston Sibelius-akatemian N-talon peruskorjaus, Nervanderinkatu 15, Helsinki (2015)
Merenkulkijantannan asuinkorttelit, Helsinki, Lauttasaari (2015)
Pasilan konepaja-alueen asuinkorttelit, Helsinki (2007-2015)
Turun yliopiston pääkirjaston peruskorjaus (2014)
Talo Asikainen, yksityistalo, Helsinki, Munkkiniemi (2013)
Helsingin Kulttuuritalon peruskorjaus (2012)
Suomen pankin pääkonttori, vanhan osan peruskorjaus (2006)
Helsingin yliopiston Porthania-rakennuksen peruskorjaus (2006)
Helsingin päärautatieaseman länsisiiven korjaus- ja muutostyö liikekeskukseksi (2004)
Hollolan pääkirjasto (2004)
Talo Moby Dick, yksityistalo, Espoo (2003)
Tennispalatsi, muutos ja peruskorjaus (1999)
Helsingin kauppakorkeakoulun peruskorjaus (1998)
Talo Into, yksityistalo, Espoo (1998)
Kauppakeskus Bepop, Pori (1989), vuonna 1989 valmistuneiden rakennusten edustaja Arkkitehtitoimistojen liiton eri puolilla Eurooppaa kiertäneessä juhlanäyttelyssä vuonna 2008.
Paavo Nurmi -stadionin katsomo, Turku (1989)
Kuhmon kaupunginkirjasto (1988)
Palkintoja ja tunnustuksia

Wallpaper Architecture Awards 2025: Best Modernist Revival (Finlandia Hall)
Vuoden teräsrakenne -kunniamaininta 2024, Kaakkois-Suomen ammattikorkeakoulu XAMKin uusi Kampus Kotkaan, yhdessä AOR Arkkitehdit Oy:n kanssa
Mies van der Rohe Award, shortlist-ehdokas 2022. Olympiastadionin perusparannus ja laajennus, yhdessä Arkkitehtitoimisto K2S Oy:n kanssa
Arkkitehtuurin Finlandia -palkinto 2020, Olympiastadionin perusparannus ja uudistaminen, yhdessä Arkkitehtitoimisto K2S Oy:n kanssa
Vuoden Betonirakenne 2020. Olympiastadionin perusparannus ja uudistaminen, yhdessä Arkkitehtitoimisto K2S Oy:n kanssa
Vuoden Puupalkinto 2020, Olympiastadionin perusparannus ja uudistaminen, yhdessä Arkkitehtitoimisto K2S Oy:n kanssa
Arkkitehtuurin Finlandia 2017, Aalto-yliopiston Harald Herlin Oppimiskeskus
Vuoden Betonirakenne 2010, kunniamaininta, Kymenlaakson ammattikorkeakoulun Paja-rakennus
Porissa sijaitsevan kauppakeskus Bepop oli vuonna 1989 valmistuneiden rakennusten edustaja Arkkitehtitoimistojen liiton eri puolilla Eurooppaa kiertäneessä juhlanäyttelyssä vuonna 2008.
Kestävä Kivitalo 2007, Katajanokan Mastokadun asuinkortteli
Europa Nostra -mitali 2006, Helsingin yliopiston Porthania-rakennuksen korjaustyölle
Rakentamisen Ruusu 2006
Mies van der Rohe Award -ehdokas 2005, Talo Moby Dick
Vuoden teräsrakenne 2003, Talo Moby Dick
Vuoden Betonirakenne 1998, Tennispalatsin muutos ja peruskorjaus
Historia

Vuosina 1993–2006 toimiston nimi oli Arkkitehtitoimisto Nurmela, Raimoranta, Tasa Oy ja sitä ennen vuodesta 1979 lähtien saman niminen avoin yhtiö. Yrityksen perustivat arkkitehdit Matti Nurmela (1946–2012), Kari Raimoranta (s. 1945) ja Jyrki Tasa (s. 1944).
Suomen ulkopolitiikka

Suomen ulkopolitiikka tarkoittaa Suomen valtion harjoittamaa politiikkaa sen suhteissa muihin valtioihin ja kansainvälisiin järjestöihin. Perustuslain mukaan Suomen ulkopolitiikkaa johtaa tasavallan presidentti yhteistoiminnassa valtioneuvoston kanssa. Valtioneuvosto vastaa Euroopan unionissa tehtävien päätösten kansallisesta valmistelusta ja päättää niihin liittyvistä Suomen toimenpiteistä, jollei päätös vaadi eduskunnan hyväksymistä. Pääministeri huolehtii Euroopan unionissa päätettävien asioiden valmistelun ja käsittelyn yhteensovittamisesta valtioneuvostossa. Suomen ulkopolitiikan valmistelu ja täytäntöönpano kuuluvat ulkoministeriön toimialaan.
Historia

Suomen ulkopolitiikkaa ei oikeastaan ollut ennen Suomen itsenäistymistä, koska autonomian kaudella suhteet ulkovaltoihin ja puolustus kuuluivat Venäjän keisarikunnalle. Institutionaaliset suhteet suuriruhtinaskunnan ja keisarin hallinnon välille rakentuivat jo autonomian aikana. Vaikka autonomia ei ulottunut ulkopolitiikkaan, Suomi hoiti ulkosuhteitaan taloudellisesti tärkeiden partnerien kanssa konsuli- ja kunniakonsulitasolla.
Historia > Suomen toinen tasavalta vuosina 1944–1994 > Sodan jälkeiset vuodet

Yhteistyö Saksan kanssa päättyi jatkosodan päättäneeseen Moskovan välirauhaan 19.9.1944. Rauhanehtojen hyväksyminen tarkoitti Suomelle maassa olleiden saksalaisten sotajoukkojen riisumista aseista. Seurauksena oli Lapin sodaksi kutsuttu aseellinen konflikti Saksan kanssa. Suomen hallitus ei virallisesti julistanut sotaa Saksalle. Maaliskuun 3. päivänä 1945 valtioneuvoston pöytäkirjaan merkittiin pääministeri J. K. Paasikiven toteamus, että Suomen ja Saksan välillä oli vallinnut sotatila siitä lähtien, kun Saksa oli hyökännyt Suursaareen 15. syyskuuta 1944. Erillistä rauhansopimusta ei Suomen ja Saksan välillä solmittu sen jälkeen, kun saksalaiset joukot olivat Suomesta poistuneet. Moskovan välirauhansopimuksen kumosi Pariisin rauhansopimus, joka tuli voimaan 15. syyskuuta 1947. Sen myötä Suomen ja Saksan sotatilan katsottiin päättyneen.
Liittoutuneiden (Neuvostoliiton) valvontakomissio valvoi Suomessa vuosina 1944–47 sitä, että Suomi noudatti Moskovan välirauhansopimuksen ehtoja. Komission kielteinen kanta esti Suomea hyväksymästä Yhdysvaltojen tarjoamaa Marshall-apua. Komissio poistui Suomesta syksyllä 1947.
Diplomaattisten suhteiden rakentaminen sodan voittajavaltioihin vauhdittui, kun Neuvostoliitto nimitti 18. elokuuta 1945 Pavel Orlovin uudeksi lähettilääkseen Helsinkiin. Vastavuoroisesti Suomi nimitti Cay Sundströmin lähettilääkseen Moskovaan. Iso-Britannia, jonka poliittisena edustajana Suomessa oli jo lokakuusta 1944 asti toiminut F. M. Shepherd, puolestaan pyysi elokuun 21. päivä Suomea asettamaan poliittisen edustajansa Lontooseen. Sinne lähetettiin Eero A. Wuori. Yhdysvallat nimitti syyskuun puolivälissä Helsingissä jo tammikuusta lähtien oleskelleen edustajansa Maxwell Hamiltonin täysivaltaiseksi lähettilääkseen. Suomi lähetti vastaavasti K. T. Jutilan Washingtoniin. Loppuvuodesta määrättiin Suomen Pariisin lähettilääksi Johan Helo.
Historia > Suomen toinen tasavalta vuosina 1944–1994 > Jäsenyys Euroopan yhteisössä

Euroopan talousalueessa (ETA) Suomi oli mukana tammikuun 1. päivästä 1994 saman vuoden loppuun asti. Neuvostoliiton hajottua oli alkanut keskustelu Suomen liittymisestä Euroopan yhteisön jäseneksi. Ruotsin jäsenyyshakemus antoi keskustelulle lisävauhtia. Venäjä oli tunnustettu Neuvostoliiton seuraajaksi vuoden 1991 lopussa ja sopimus Suomen tasavallan ja Venäjän federaation välisten suhteiden perusteista oli tehty 20.1.1992. Samalla Suomen ja Venäjän välillä oli sovittu myös YYA-sopimuksen purkamisesta. Hakemus Suomen liittymisestä Euroopan yhteisöön oli jätetty maaliskuussa 1992. Suomi neuvotteli EY:n kanssa erityisesti maataloudesta ja aluepoliittisista kysymyksistä, sillä muusta oli pitkälti ehditty neuvotella jo ETA-sopimuksen yhteydessä. Neuvottelut vei loppuun ulkoministeri Heikki Haavisto. Suomen EY-jäsenyydestä päästiin Brysselissä sopuun 1. maaliskuuta 1994, samana päivänä, jolloin Koivisto jätti presidentin tehtävät. Liittymissopimus allekirjoitettiin Eurooppa-neuvoston kokouksessa Korfun saarella Kreikassa 24.6.1994. Lokakuussa 1994 Suomessa pidettiin neuvoa-antava kansanäänestys, jossa 56,9 prosenttia äänestäneistä kannatti Suomen jäsenyyttä Euroopan yhteisössä. Äänestysprosentti oli 74. Koiviston seuraajaksi valittu presidentti Martti Ahtisaari vahvisti liittymissopimuksen hyväksymistä koskevan lain 8.12.1994. Jäsenyys tuli voimaan vuoden 1995 alusta.
Historia > Suomi Euroopan unionissa

Heti liittymisen jälkeen Suomi halusi Euroopan unionissa laajentaa ulko- ja turvallisuuspoliittista yhteisyötä jäsenmaiden välillä. Suomen politiikka  perustui näkemykseen, jonka mukaan monenkeskinen yhteistyö ja jäsenmaiden välinen solidaarisuus vahvistivat Suomen turvallisuutta. Lisäksi  Suomen puolueettomuuden perinne ja sotilaallinen liittoutumattomuus koettiin ongelmiksi, joita yritettiin kompensoida poliittisella aktiivisuudella. Vuosituhannen vaihteen jälkeen aloitteellisuus yhteistyön lisäämiseksi väheni. Euroopan unionin jäsenenä Suomen politiikka suhteessa Venäjään on perustunut kahteen erilaiseen tavoitteeseen: joko on pyritty tukemaan Venäjän integroitumista poliittisiin ja taloudellisiin rakenteisiin Euroopassa  tai maksimoimaan EU-jäsenyyden tuoma lisäturva Venäjän mahdollista hyökkäystä vastaan.
Vuonna 2000 voimaan tulleen perustuslain mukaan Suomi osallistuu kansainväliseen yhteistyöhön rauhan ja ihmisoikeuksien turvaamiseksi sekä yhteiskunnan kehittämiseksi. Ulkopolitiikkaa johtaa tasavallan presidentti yhteistoiminnassa valtioneuvoston kanssa. Eduskunta hyväksyy kuitenkin kansainväliset velvoitteet ja niiden irtisanomisen sekä päättää kansainvälisten velvoitteiden voimaansaattamisesta.  Valtioneuvosto vastaa puolestaan Euroopan unionissa tehtävien päätösten kansallisesta valmistelusta ja päättää niihin liittyvistä Suomen toimenpiteistä, jollei päätös vaadi eduskunnan suostumusta.
Suomen Nato-keskustelu on ollut käynnissä 1990-luvulta, jolloin Suomen ja Neuvostoliiton 
välinen YYA-sopimus päättyi. Aluksi keskusteltiin turvatakuista, sitten poliittisesta vaikutuksesta Suomen vaikutusvaltaan. Naton laajentuminen Baltiaan 2002 kiihdytti keskustelua. Sen jälkeen keskustelu on voimistunut kansainvälisen poliittisen tilanteen kiristyessä, esimerkiksi 2014 Krimin kriisin yhteydessä.
Nato ei vaadi kansanäänestystä, mutta jäsenyyden kannatuksen pitää olla peruskirjan mukaan "merkittävää" jäseneksi hakevassa maassa.
Suomi ja Iso-Britannia allekirjoittivat 11. toukokuuta 2022 Helsingissä julkilausuman jossa "tahtovat yhdessä syventää entisestään kaikkiin olosuhteisiin soveltuvaa puolustus- ja turvallisuusyhteistyötään ja vahvistaa keskinäistä solidaarisuutta." Eli jos jompikumpi maa joutuu hätätilaan tai hyökkäyksen kohteeksi, Suomi ja Iso-Britannia auttavat toisiaan eri tavoin kohteeksi joutuneen maan sitä pyytäessä. Tämä avunanto voi sisältää myös sotilaallisia keinoja. Tämä julkilausuma aiheutui keväällä 2022 Venäjän aloittamasta sodasta Ukrainassa.