stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Turpotietäjä-kilpailu

Turpotietäjä-kilpailu on vuosittain järjestettävä turvallisuuspolitiikan tietämystä mittaava kilpailu lukiolaisille. Kilpailun järjestävät yhteistyössä Reserviläisliitto, Suomen Reserviupseeriliitto, Historian ja yhteiskuntaopin opettajien liitto ja Kadettikunta. Kilpailun tavoitteena on lisätä lukiolaisten tietämystä liittyen turvallisuuspolitiikkaan ja puolustusjärjestelmäämme sekä jatkuvasti muuttuvaan turvallisuusympäristöömme. Lisäksi tavoitteena on lisätä ymmärrystä sisäiseen turvallisuuteen ja yleiseen varautumiseen liittyen.
Turpotietäjä-kilpailu koostuu maakunnallisesta alkukilpailusta ja valtakunnallisesta loppukilpailusta. Kilpailutehtäviin kuuluu monivalinta- ja esseekysymyksiä sekä aihepiiriin kuuluvien käsitteiden määrittämistehtäviä. Valtakunnallinen finaali sisältää myös suullisen, esitettävän osuuden. Kilpailutehtävät laatii ja arvostelee historian- ja yhteiskuntaopin opettajista sekä turvallisuuspolitiikan ammattilaisista koostuva raati.
Voittajat

| Vuosi | Voittaja | Lukio |
| --- | --- | --- |
| 2020 | Max TalviOja | Helsingin Suomalainen Yhteiskoulu |
| 2021 | Eelis Ojala | Helsingin normaalilyseo |
| 2022 | Tommi Karjalainen | Oulun Lyseon lukio |
| 2023 | Olivia Niukkanen | Alajärven lukio |
Siili Solutions

| Siili Solutions Oyj |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Osake:  OMXH: SIILI
Markkina-arvo:   102,5 milj. € (31.12.2021)
Perustettu:  2005
Toimitusjohtaja:  Tomi Pienimäki
Puheenjohtaja:  Harry Brade
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Toimiala:  it-konsultointi
Liikevaihto:   99,282 milj. € (2021)
Liikevoitto:   7,565 milj. € (2021)
Tilikauden tulos:   5,136 milj. € (2021)
Henkilöstö:   885 (keskim. 2021)
Kotisivu:  www.siili.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Siili Solutions Oyj on suomalainen ohjelmistoyritys, joka on perustettu vuonna 2005. Siili Solutionsilla on toimipisteitä Suomen lisäksi Yhdysvalloissa, Saksassa, Puolassa, Unkarissa, Itävallassa, Hollannissa ja Isossa-Britanniassa. Yhtiön osake noteerataan Helsingin pörssin päälistalla.
Historia

Siili Solutions toimi vuosina 2005–2009 pääasiassa IT-alan resurssien välittäjänä, ja alkoi kehittää omaa palvelutarjoomaa vasta vuonna 2010 Seppo Kuulan aloittaessa toimitusjohtajana. Tämän jälkeen yhtiön koko yli kolminkertaistui viidessä vuodessa: vuoden 2010 liikevaihto oli noin kahdeksan miljoonaa euroa ja vuoden 2014 liikevaihto oli jo lähes 30 miljoonaa euroa.
Nopeaa kasvua selittää osaksi useat yritysostot: Siili Solutions osti Solagemin vuonna 2007, Complitin 2009, DevTrainin 2010, Fusionin 2012,, Comvisen 2013,  sekä CodeBakersin ja Avaus Consultingin vuonna 2014. Muutaman vuoden tauon jälkeen Siili Solutions jatkoi yritysostoja vuonna 2017 hankkimalla Omenian, Stormbitin ja Comian.
Siili Solutions listautui vuonna 2012 Helsingin pörssin First North -listalle, missä sen osakkeiden noteeraus alkoi 15. lokakuuta. Yhtiö ilmoitti helmikuussa 2015 käynnistävänsä selvitystyön mahdollisuudesta siirtyä First Northista pörssin päälistalle, jonne se siirtyi lopulta 20. huhtikuuta 2016.
Yhtiön alkuperäisiin perustajiin kuuluva Timo Luhtaniemi toimi yhtiön toimitusjohtajana vuoden 2018 alusta aina vuoden 2019 lokakuun loppuun.  1.11.2019 lähtien uutena toimitusjohtajana aloitti TkL Marko Somerma. Tomi Pienimäki valittiin uudeksi toimitusjohtajaksi 1.2.2022 lähtien.
Liiketoiminta

Siili Solutionsin ensisijaisia asiakkaita ovat yritykset sekä valtion- ja kunnallishallinto. Asiakkaat toimivat pääosin seuraavilla toimialoilla: finanssi, julkishallinto, tietoliikenne, media, teollisuus ja palvelut. Siili Solutionsin asiakkaita ovat olleet muun muassa OP-ryhmä, Nokia, Suomen maa- ja metsätalousministeriö, Eläketurvakeskus, Elisa, Ruokavirasto, Maanmittauslaitos ja Teosto.
Ite wiki listasi Siili Solutionsin vuonna 2019 Suomen 62. suurimmaksi ICT-yritykseksi.
Vuonna 2014 Siili Solutions aloitti kansainvälisen toiminnan ostamalla elokuussa Avaus Consultingin, joka toimi Helsingin lisäksi Puolan Wrocławissa, sekä perustamalla uuden yhtiön Saksan Berliiniin. Syksyllä 2016 yhtiö ilmoitti laajentavansa toimintaansa Yhdysvaltojen Kalifornian ja New Yorkin osavaltioihin perustuen autoteollisuuden digitalisointihankkeisiin. Helmikuussa 2021 yhtiö ilmoitti hankkineensa 55 prosenttia digitaalisten ratkaisujen toimittamiseen erikoistuneesta unkarilaisesta Supercharge Holding Zrt:stä.
Aiheesta muualla

Siili Solutions
Siili Solutionsin vanha logo
Ulla Eklund

| Ulla Eklund> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Ulla Maria Eklund
Syntynyt: 26. maaliskuuta 1938 (ikä 86) Lapinjärvi
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Börje Lampenius
Lapset:  Linda Lampenius
Näyttelijä
Aktiivisena:  1961-1993
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Ulla Maria Eklund (s. 26. maaliskuuta 1938 Lapinjärvi) on suomalainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa on Elina Koskelan rooli Edvin Laineen ohjaamassa elokuvassa Akseli ja Elina (1970). Eklund peri roolin Titta Karakorvelta, joka esitti Elinaa Laineen elokuvassa Täällä Pohjantähden alla (1968).
Eklund on viulisti Linda Lampeniuksen äiti, ja hänen aviopuolisonsa oli näyttelijä Börje Lampenius.
Aiheesta muualla

Ulla Eklund Instagramissa
United Press International

United Press International (UPI) on kansainvälinen uutistoimisto, jonka päämaja sijaitsee Yhdysvalloissa. UPI oli yksi maailman kolmesta suurimmasta uutistoimistosta, Associated Pressin ja Reutersin kanssa.
UPI syntyi vuonna 1958, kun vuonna 1907 perustettu UP fuusioitui William Randolph Hearstin perustaman International News Servicen kanssa.
Vuodesta 2000 UPI:n omistaa News World Communications, joka puolestaan on Sun Myung Moonin perustaman moonilaisen uskonlahkon eli yhdistymiskirkon omistuksessa.
Aiheesta muualla

UPI:n kotisivut
Turri (kunta)

| Turri |
| --- | --- |

 Turri
 Koordinaatit: 39°42′N, 8°55′E 
Valtio:   Italia
Alue:  Sardinia
Maakunta:  Etelä-Sardinia
Hallinto:  
 – Pormestari:  Rita Cao
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  9,60 km²
Korkeus:  150–258 m
Väkiluku:  420
 – Väestötiheys:  44 as./km²
Postinumero:  09020
Suuntanumero(t):  0783
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Turri on kunta Sardinian saarella Etelä-Sardinian maakunnassa Italiassa. Kunnan asukasluku on runsaat 400.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Turri (kunta) Wikimedia Commonsissa
Etelä-Sardinian maakunta
Arbus | Armungia | Ballao | Barrali | Barumini | Buggerru | Burcei | Calasetta | Carbonia | Carloforte | Castiadas | Collinas | Decimoputzu | Dolianova | Domus de Maria | Domusnovas | Donori | Escalaplano | Escolca | Esterzili | Fluminimaggiore | Furtei | Genoni | Genuri | Gergei | Gesico | Gesturi | Giba | Goni | Gonnesa | Gonnosfanadiga | Guamaggiore | Guasila | Guspini | Iglesias | Isili | Las Plassas | Lunamatrona | Mandas | Masainas | Monastir | Muravera | Musei | Narcao | Nuragus | Nurallao | Nuraminis | Nurri | Nuxis | Orroli | Ortacesus | Pabillonis | Pauli Arbarei | Perdaxius | Pimentel | Piscinas | Portoscuso | Sadali | Samassi | Samatzai | San Basilio | San Gavino Monreale | San Giovanni Suergiu | San Nicolò Gerrei | San Sperate | San Vito | Sanluri | Santadi | Sant’Andrea Frius | Sant’Anna Arresi | Sant’Antioco | Sardara | Segariu | Selegas | Senorbì | Serdiana | Serramanna | Serrenti | Serri | Setzu | Seui | Seulo | Siddi | Siliqua | Silius | Siurgus Donigala | Soleminis | Suelli | Teulada | Tratalias | Tuili | Turri | Ussana | Ussaramanna | Vallermosa | Villacidro | Villamar | Villamassargia | Villanova Tulo | Villanovaforru | Villanovafranca | Villaperuccio | Villaputzu | Villasalto | Villasimius | Villasor | Villaspeciosa
Tr2

Tr2-1319
Tr2 (Truman) oli Suomessa sotien jälkeen käytössä ollut yhdysvaltalainen höyryveturityyppi. Raskaat tavaraliikenneveturit olivat samaa tyyppiä, jollaisia oli sodan aikana toimitettu Neuvostoliittoon (Lend-Lease-sopimus).
Truman Tr2 -vetureita valmisti Baldwin Locomotive Works Pennsylvanian osavaltion Philadelphiassa, ALCO valmisti sarjan viimeisimmät yksilöt. Veturiin mahtui 13 tonnia hiiltä ja 28 tonnia vettä.
Jatkosodan jälkeen suomalainen veturiteollisuus ei pystynyt raaka-ainepuutteen ja sotakorvausten takia rakentamaan vetureita, joten vetureita jouduttiin hankkimaan ulkomailta. Yhdysvalloista hankitut 20 veturia tuotiin Suomeen osina ja ne koottiin VR:n Helsingin konepajassa. Veturin lempinimi Truman viittaa Yhdysvaltain silloiseen presidenttiin Harry S. Trumaniin.
Tr2-veturit olivat VR:n raskaimmat ja vahvimmat veturit. Ne sijoitettiin Riihimäelle ja niitä oli lyhytaikaisemmin sijoitettuna Pieksämäelle ja Kouvolaan. Vetureita käytettiin myös Helsingin ja Riihimäen välisissä henkilöjunissa.
Suhteellisen lyhyen käyttöiän jälkeen Trumanit hylättiin vuosina 1964–1969. Veturit romutettiin lukuun ottamatta veturia 1319, joka on Hyvinkäällä Suomen Rautatiemuseossa.
Tekniikkaa

Paino työkunnossa: 166,2 t
Pituus puskimien kanssa: 22 m
Suurin nopeus: 65 km/h
Vetovoima: 17 780 kp = 174 kN
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tr2 Wikimedia Commonsissa
Tr2 Suomen Rautatiemuseo. Arkistoitu 15.4.2013. Viitattu 13.5.2010.
Suomalaiset veturit ja junayksiköt
Ulla Ekholm

Eyvor Ulla Christina Lindfors, kirjailijanimi Ulla Ekholm (15. kesäkuuta 1924 Kauniainen – 23. helmikuuta 2015) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut nuortenkirjailija.
Lindforsin vanhemmat olivat puutarhamestari Oskar Berndt Ekholm ja Helfrid Margareta (o.s. Bäckström). Puoliso oli vuodesta 1944 Kaj Ejnar Lindfors (1914–2000). Lindfors kävi 5 luokkaa oppikoulua. Hän toimi kirjanpitäjänä K.E. Lindfors ja Clavis osakeyhtiössä.
Teoksia

Unga optimister. Söderström, Helsingfors 1942, 2.uppl. 1943
Tour de l'Avenir

| Tour de l'Avenir |
| --- | --- |
 Etapin maaliintulo Saint-Vulbasissa vuoden 2013 kilpailussa.
Tiedot
Ajankohta:  elokuu
Alue:   Ranska
Laji:  maantiepyöräily
Kilpailu:  UCI Europe Tour
Tyyppi:  etappikilpailu
Järjestäjä:  Alpes Vélo
Kilpailun johtaja:  Philippe Colliou
Historia
Ensimmäinen:  1961
Kilpailuja yht.:  59
Ensimmäinen voittaja:   Guido De Rosso
Eniten voittoja:   Sergei Suhorutšenkov (2 voittoa)
Viimeisin voittaja:   Isaac del Toro
Tour de l'Avenir on Ranskassa vuodesta 1961 asti vuosittain ajettava maantiepyöräilyn etappikilpailu. Kilpailu on eräänlainen nuorten pyöräilijöiden versio Ranskan ympäriajosta. Kilpailijoiden tulee olla 19–23-vuotiaita ja ammattilaistallien sijaan kilpailu käydään maajoukkueiden välillä. Vuosina 1981–2007 mukana olivat myös ammattilaistallit. Kilpailun nimi on ranskasta suomeksi käännettynä Tulevaisuuden ympäriajo, sillä kilpailussa menestyvien arvellaan olevan tulevaisuuden huippupyöräilijöitä. Monet Tour de l'Avenirin voittajista ovatkin myöhemmin voittaneet Ranskan ympäriajon. Näihin ajajiin lukeutuvat monet lajin huiput kuten Felice Gimondi, Joop Zoetemelk, Greg LeMond, Miguel Induráin, Laurent Fignon, Egan Bernal ja Tadej Pogačar. Viime vuosina kilpailussa on ollut yleensä 8–10 etappia, joista vähintään yksi on ollut aika-ajo. Reitin kokonaispituus on ollut viime aikoina noin 1 000 kilometriä.
Kilpailun perusti vuonna 1961 L'Équipe-lehden toimittaja Jacques Marchand, jonka tarkoitus oli perustaa kilpailu joka houkuttelisi pyörälijöitä Neuvostoliitosta ja muista itäblokin maista osallistumaan Ranskan ympäriajoon. Vuoteen 1967 asti kilpailua ajettiin samoina päivinä kuin Ranskan ympäriajoa ja kilpailujen reitit olivat osittain samoja, mutta Tour de l'Avenirissa lyhennettyinä. Vuonna 1968 kilpailu siirrettiin omalle paikalleen syksyyn. Kilpailu nimeksi tuli Grand Prix de l'Avenir vuonna 1970, ja Trophée Peugeot de l'Avenir vuosina 1972–1979. Vuosina 1986–1990 kilpailun nimi oli Tour de la Communauté Européenne, kun sen sponsorina toimi Euroopan talousyhteisö ja Euroopan parlamentti. Vuoteen 1980 asti kilpailu oli ainoastaan amatööritason kilpailijoille, kunnes vuonna 1981 kilpailusta tuli ammattilaisten kilpailu ja siihen sai osallistua myös ammattilaistalleja. Vuonna 1992 kilpailun yläikärajaksi tuli 25 vuotta. Vuodesta 2007 alkaen kilpailu on ollut 19–23-vuotiaille ja se on kuulunut osaksi UCI U23 Nations' Cup -kilpailusarjaa. Vuodesta 2008 alkaen kilpailua on jälleen käyty maajoukkueittain.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tour de l'Avenir Wikimedia Commonsissa
Tummalaulumesikko

| Tummalaulumesikko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Mesikot Meliphagidae
Suku::  Mesikot Meliphaga
Laji::  lewinii
Kaksiosainen nimi
 Meliphaga lewinii  (Swainson, 1837) 
Alalajit 
 M. l. amphochlora  M. l. lewinii  M. l. mab 
Katso myös
   Tummalaulumesikko Wikispeciesissä   Tummalaulumesikko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tummalaulumesikko (Meliphaga lewinii) on itäisessä Australiassa tavattava mesikkoihin kuuluva varpuslintu. Laji on nimetty australialaisen taidemaalarin John Lewinin mukaan.
Tunnistaminen

Kooltaan tummalaulumesikko on noin 20–22 cm. Yleisväritykseltään lintu on vihertävän harmaa. Nokasta silmäkulmaan ulottuu kapea viiru paljasta vaaleaa nahkaa. Silmän takana on vaaleankeltainen kuunsirppimäinen laikku. Lennossa näkyy tummalaulumesikon siipihöyhenten vaaleat reunat. Molemmat sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Nuoret lajin yksilöt eroavat aikuisista tummalaulumesikoista silmien värin perusteella. Nuorilla silmät ovat rusekat, kun ne aikuisilla ovat siniset. Ulkonäöltään tummalaulumesikoa muistuttavat tarhalaulumesikko (Meliphaga garcilis) ja nokilaulumesikko (Meliphaga notata), mutta ovat molemmat pienempiä. Paras tummalaulumesikon tuntomerkki on sen kauas kuuluva konekiväärin ääntä muistuttava laulu.
Levinneisyys ja elinympäristö

Tummalaulumesikkoa tavataan Australian itärannikolla pohjoisesta Queenslandista Victorian osavaltion keskiosiin. Lajin elinympäristöä ovat sademetsät ja kosteat pensaikkoalueet. Laji vaeltaa usein myös avoimemmillekin seuduille. Lintu on pääosin paikkalintu, mutta muuttaa talveksi korkeilta seuduilta matalammille.
Pesintä ja ravinto

Tummalaulumesikon pesimäkausi kestää syyskuusta tammikuulle. Suuri, kuppimainen pesärakennetaan kasvimateriaalista ja sidotaan yhteen hämähäkinseitin avulla. Naaras munii kahdesta kolmeen munaa, joita haudotaan kaksi viikkoa. Molemmat vanhemmat osallistuvat poikasten hoitoon.
Tummalaulumesikon ravinto koostuu pääsoin hedelmistä ja marjoista, mutta laji syö myös mettä ja hyönteisiä, joita se syö lennosta. Laji elää yleensä yksin, mutta voi myös muodostaa löyhiä noin kymmenen yksilön parvia.
Univelka (albumi)

| Univelka Emesis |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1. kesäkuuta 2011
 Tuottaja(t): Katu-Mikko
 Tyylilaji: rap, dubstep
 Levy-yhtiö: Ähky Records
Emesiksen muut julkaisut
|   | Univelka 2011 | Tellus 2014 |
Univelka on rap-duo Emesiksen ensimmäinen studioalbumi. Sen julkaisi Ähky Records 1. kesäkuuta 2011. Albumin ensimmäinen näytekappale "Tarantella" julkaistiin maaliskuussa 2010 ja kappaleesta "Minä-maailma" julkaistiin musiikkivideo syyskuussa 2011.
Kappaleet

Univelka
Musta aamu
Tätähän tää (mukana Raipati)
Kriisitilanteita
Levolle lasken
Yliannos
Boomerang Nebula (mukana Huge L)
Huopaa perkele soua saatana (mukana Davo)
Jumalasyndrooma
Lasi
Tarantella (mukana Jontti)
Luotuu todentuntust
Hereille nyt (mukana Laineen Kasperi)
Minä maailma
Oodi ongelmista
Oon ku olematon (mukana Eepu)
Arvostelut

Desibeli.net:
Redrum-187:
Tummaleväpleko

| Tummaleväpleko |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Monnikalat Siluriformes
Heimo::  Imumonnit Loricariidae
Alaheimo::  Plekot Hypostominae
Suku::  Liposarcus
Laji::  multiradiatus
Kaksiosainen nimi
 Liposarcus multiradiatus  (Hancock, 1828) 
Synonyymit
 Pterygoplichthys multiradiatus 
Katso myös
   Tummaleväpleko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tummaleväpleko (Liposarcus multiradiatus) on imumonneihin kuuluva alun perin eteläamerikkalainen kalalaji. Sitä pidetään usein akvaariossa.
Koko ja ulkonäkö

Luonnossa tummaleväpleko voi kasvaa jopa 50 cm pitkäksi. Pohjaväriltään tummaleväpleko on vaaleanruskea ja siinä on tummia pilkkuja. Tummaleväplekon selkäevä on suuri ja siinä 10–12 ruotoa.
Levinneisyys ja elinympäristö

Tummaleväpleko elää alkuperäisenä lajina Etelä-Amerikassa Orinocojoessa Venezuelassa. Akvaarioharrastuksen vuoksi laji on päässyt leviämään myös Puerto Ricoon, Floridaan, Havaijille ja Etelä-Taiwanin Kaopingjokeen. Kala menestyy vesissä, joiden lämpötila on 23–27 °C ja pH-arvo on välillä 6,5–7,8. Laji viihtyy erityisesti rehevissä, mutapohjaisissa lammissa ja joissa. Tummaleväplekot voivat olla uhka alkuperäisille kalalajeille, koska ne kilpailevat tehokkaasti ravinnosta.
Elintavat

Tummaleväpleko on yöaktiivinen laji. Sen pääasiallista ravintoa on levä ja pohjan biologinen aines. Laji voi syödä myös matoja ja vesihyönteisten toukkia. Tummaleväplekokoiras kaivaa luolia pehmeisiin joenpenkkoihin, joihin naaraat kutevat. Kutuluolien rakentaminen voi aiheuttaa siltaatiota tai joenpenkkojen eroosiota, mikä on haitallista.
Pieniä tummaleväplekoja pidetään akvaariokaloina. Kala on myös syötävä ja paikoin sen mätiä pidetään herkullisena ja syödään kaviaarin tavoin.
Tulkoon joulu (Suvi Teräsniskan albumi)

| Tulkoon joulu Suvi Teräsniska |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 9. marraskuuta 2009
 Formaatti: CD, digitaalinen
 Tyylilaji: joulumusiikki
 Kesto: 42.46
 Levy-yhtiö: HMC / Warner Music Finland
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 1.
Suvi Teräsniskan muut julkaisut
| Särkyneiden sydänten tie 2008 | Tulkoon joulu 2009 | Rakkaus päällemme sataa 2010 |
Tulkoon joulu on Suvi Teräsniskan 9. marraskuuta 2009 julkaistu toinen studioalbumi ja järjestyksessään hänen ensimmäinen joululevynsä. Albumi on parhaimmillaan ollut Suomen virallisen albumilistan ykkössijalla. Albumin kappaleista singlenä julkaistiin "Hei mummo". Albumi on myynyt tuplaplatinaa
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Hei mummo | Jussi Rasinkangas, Vexi Salmi | 3.19 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Pikkuveljen joulupuuro | Jussi Rasinkangas, Toni Nygård | 3.49 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Varpunen jouluaamuna | Otto Kotilainen, Sakari Topelius | 3.41 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Jouluna taas lapsi olla saan | Toni Nygård, Eero Ainesmaa | 3.23 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Muista rakkaitani | Petri Somer, Lasse Wikman | 3.55 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Tonttu | Lyyli Wartiovaara-Kallioniemi, Viktor Rydberg | 4.41 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Lapsuusjoulut | Kassu Halonen, Vexi Salmi | 3.22 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Yö on kuulas | Toni Nygård, Vexi Salmi | 3.36 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Tulkoon joulu (duetto Antti Annolan kanssa) | Pekka Simojoki | 4.37 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Joulun lapsi | Jussi Rasinkangas, Matti Laasonen | 4.09 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Hiljaisuus | Maki Kolehmainen, Sani & Veera | 4.12 |  |  |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

Tulkoon joulu discogs.com -sivustolla
Valkeasuon rautatieasema

Valkeasuon rautatieasema (lyh. Vso, ent. Onkamon rautatieasema, ratakm 583+976) on Suomen rataverkon liikennepaikka Tohmajärven kunnan Onkamossa Niiralan radan varrella. Kun uusi Karjalan radan osuus Parikkalasta Onkamoon valmistui, vanha Onkamon rautatieasema jäi siltä sivuun ja liikenne siirtyi kulkemaan Onkamon seisakkeen kautta. Aseman nimi muutettiin Onkamosta Valkeasuoksi 1. maaliskuuta 1973. Onkamon vanhaa rautatieasemaa on kutsuttu myös Onkamon pysäkiksi. Asemarakennus on siirretty Puumalaan mutta liikennepaikan vanha vahtitupa ja muita rakennuksia on edelleen pystyssä.
Nykyisin Valkeasuossa on pääraiteen lisäksi yksi sivuraide.
Tony Barton

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Anthony Edward Barton
Syntymäaika: 8. huhtikuuta 1937
Syntymäpaikka: Sutton, Surrey, Englanti
Kuolinaika: 20. elokuuta 1993 (56 vuotta)
Kuolinpaikka: , Englanti
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1954–1959 1959–1961 1961–1967 |  Fulham FC  Nottingham Forest FC  Portsmouth FC | 49 (8) 22 (1) 130 (34) |
Valmennusura
1980–1982 1982–1984 1984–1985 1985–1988 1991:  Aston Villa FC (apuv.)  Aston Villa FC  Northampton Town FC  Southampton FC (apuv.)  Portsmouth FC
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Tony Barton (8. huhtikuuta 1937 – 20. elokuuta 1993) oli englantilainen jalkapallovalmentaja ja pelaaja. Hänen uransa suurin saavutus oli Aston Villan johdattaminen Euroopan Cupin mestariksi 1982.
Ura pelaajana

Barton aloitti pelaajauransa jo koulupoikana edustaen Englannin nuorten maajoukkueita kuudessa ottelussa. Seuratasolla hän aloitti uransa Fulhamissa, jossa hän debytoi edustusmiehistössä toukokuussa 1954. Hän edusti lontoolaisseuraa viiden kauden ajan kunnes siirtyi Nottingham Forestiin 1959. Pesti Forestissa ei ollut järin menestyksekäs ja Barton pelasi kahden kauden aikana vain 22 ottelua. Joulukuussa 1961 Barton siirtyi Portsmouthiin, jossa hän pelasi kuuden kauden aikana 130 ottelua.
Ura valmentajana

Lopetettuaan pelaajauransa Barton toimi valmentajana Portsmouthin organisaatiossa. Hän siirtyi 1980 Aston Villaan Ron Saundersin apuvalmentajaksi ja kaksikko luotsasi seuran Englannin liigamestariksi 1981 ensikertaa 71 vuoteen. Helmikuussa 1982 Saunders erosi tehtävistään ja Barton nousi päävalmentajaksi.  Bartonin johdolla Villa voitti sensaatiomaisesti Euroopan Cupin mestaruuden kaatamalla finaalissa FC Bayern Münchenin 1–0. Barton johdatti Villan voittoon myös UEFA Super Cupissa. Liigassa Villa jäi kuitenkin kuudenneksi ja kymmenenneksi, mikä johti lopulta Bartonin potkuihin toukokuussa 1984.
Kesällä 1984 Barton jatkoi uraansa Northampton Townin päävalmentajana, mutta joutui jättämään tehtävänsä huhtikuussa 1984 sydänkohtauksen vuoksi. Hän palasi kuitenkin valmennustehtäviin vielä saman vuoden syyskuussa Southamptonin apuvalmentajana. Barton jatkoi Sotonissa toukokuuhun 1988. Tämän jälkeen hän toimi vielä Portsmouthin apulaisvalmentajana ja päävalmentajana helmikuussa 1991.
Barton kuoli 20. elokuuta 1993 sydänkohtaukseen 56-vuotiaana.
Meriitit valmentajana

Euroopan Cup: 1982
UEFA Super Cup: 1982
St. Trinian’s 2: Tyttökoulu aarrejahdissa

| St>  Trinian’s 2: Tyttökoulu aarrejahdissa.St Trinian’s 2: The Legend of Fritton’s Gold |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Oliver Parker
Käsikirjoittaja:   Jamie Minoprio  Nick Moorcroft 
Perustuu:  Ronald Searlen piirustuksiin St. Trinian’s School
Tuottaja:   Oliver Parker  Barnaby Johnson 
Säveltäjä:  Charlie Mole
Kuvaaja:  David Higgs
Leikkaaja:  Emma E. Hickox
Pääosat:   Rupert Everett  Colin Firth  David Tennant  Talulah Riley  Sarah Harding  Tamsin Egerton  Gemma Arterton 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Iso-Britannia
Tuotantoyhtiö:   Ealing Studios  Entertainment Film Distributors 
Levittäjä:  Entertainment Film Distributors Netflix
Ensi-ilta:  18. joulukuuta 2009
Kesto:  106 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Tuotto:  7 088 097 puntaa
Edeltäjä:  Tyttökoulu St. Trinian’s
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
St. Trinian’s 2: Tyttökoulu aarrejahdissa on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut seikkailukomediaelokuva, joka on jatko-osa elokuvalle Tyttökoulu St. Trinian’s (2007). Se on myös St. Trinian’s -elokuvasarjan seitsemäs Ronald Searlen teoksiin perustuva pitkä elokuva. Rupert Everettillä on tässäkin elokuvassa naishahmon rooli.
Juoni

Tyttökoulun jatko-osassa Annabelle Frittonista on tullut uusi johtajatyttö, kun Kelly Jones on siirtynyt MI7-agentiksi. Tytöt lähtevät sekä koulun älykköjen että Kellyn agenttien joukkovoimalla etsimään suurta aarretta saatuaan kuulla, että koulun rehtori Camilla Fritton on sukua kuuluisalle merirosvolle.