stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Cliff Burton
Lapsuus ja nuoruus > Ensimmäiset yhtyeet (1977–1982)

Cliff Burton perusti ystäviensä Jim Martinin ja Dave Donaton kanssa yhden ensimmäisistä yhtyeistään nimeltä Agents of Misfortune. Yhtye osallistui vaatimattomalla menestyksellä paikalliseen ”Battle of the Bands” -kykyjenetsintäkilpailuun. Agents of Misfortunen karsintakilpailun esitys oli psykedeelisen rockin ja varhaisen heavy metalin rajamailla häilyvä kymmenminuuttinen jammailu tai useamman tuntemattoman kappaleen potpuri. Sen aikana Martin muun muassa soitti kitaraansa jousella ja Burton esitteli bassonsa efektiarsenaalia. Tapahtumasta tehty videotallenne on Burtonin soittotyylin varhaisinta kuva- ja äänimateriaalia. Video näyttää myös Burtonin soittavan bassolla sointukulkuja, jotka myöhemmin päätyivät Metallican kappaleisiin. Erityisesti esityksen väliosassa on merkkejä kappaleen ”(Anesthesia) Pulling Teeth” riffeistä, ja aivan lopussa kuuluu kappaleen ”For Whom the Bell Tolls” intro.
Kuusitoistavuotiaiden Martinin ja Burtonin seuraava yhtye oli nimeltään EZ Street, jonka rumpaleina olivat myöhemmin Faith No Moren ja Ozzy Osbournen yhtyeissä soittanut Mike Bordin ja Dave Donato. EZ Street soitti vain paikallisissa nuorten juhlissa ja kirkon järjestämissä iltamissa.
Jim Martinin, Dave Donaton ja Cliff Burtonin yhteistyö musiikin parissa päättyi, kun Burton liittyi Trauma-yhtyeeseen vuonna 1982. Trauma esiintyi pienissä klubeissa San Franciscon alueella ja vain lämmitteli nimekkäämpiä pääesiintyjiä. Muun muassa uuden aallon brittimetallin aallonharjalla menestynyt Saxon esiintyi Keystone-klubilla 30. maaliskuuta 1982, ja Trauma oli kiinnitetty illan lämmittelijäksi. Samana iltana Trauman jälkeen ja ennen Saxonia piti esiintyä myös Mötley Crüen, mutta yhtye peruutti konserttinsa. Trauman ja Metallican alkuvaiheissa oli enemmänkin yhtymäkohtia. Vain kolme päivää aiemmin, 27. maaliskuuta 1982, aloitteleva thrash metal -yhtye Metallica oli esiintynyt kömpelösti vasta toisessa virallisessa konsertissaan. Kuuluisassa Whisky a Go Go -yökerhossa pääesiintyjänä oli myös Saxon.
Tavallista hard rockia soittanut Trauma ei ollut koskaan suuri menestys, mutta San Franciscon Bay Arealla metallimusiikin ja erityisesti thrash metalin nousua edesauttanut Metal Blade Recordsin perustaja Brian Slagel kiinnostui yhtyeestä. Trauman kappale ”Such a Shame” ilmestyi Slagelin tuottamalla Metal Massacre 2 -kokoelmalla. Kappale jäi Cliff Burtonin ainoaksi Trauma-levytykseksi. Juuri Slagel suositteli Lars Ulrichille ja James Hetfieldille Trauman konserttia, jossa he ensi kertaa näkivät Cliff Burtonin soittavan.
Metallica-vuodet > Burton liittyy Metallicaan (1982)

Vuonna 1982 Trauma matkusti Los Angelesiin esiintymään Whisky a Go Go -yökerhossa. Paikalla olivat myös edellisvuonna perustetun Metallican jäsenet James Hetfield, Ron McGovney ja Lars Ulrich. Kuultuaan Trauman soittoa ja erityisesti vakionumeroksi muodostunutta Burtonin bassosooloa Hetfield ja Ulrich olivat ällistyneitä. Tuolloin he vielä luulivat, että soitto tuli kitarasta. Ulrich ja Hetfield löysivät tiensä lavan eteen Burtonin luokse ja huomasivat Burtonin soittaneen kitaran sijasta bassoa ja vatkaavan mielipuolisesti päätään. Hetfield kommentoi myöhemmin ensivaikutelmaansa Aardshock-lehdelle:
»Hillitön hipinnäköinen propellipää vakuutti meidät kertaheitolla.» 
()
Metallica jatkoi loppuvuoden 1982 konsertoimista kokoonpanossa Hetfield, Ulrich, Dave Mustaine ja McGovney, mutta Ulrich ja Hetfield yrittivät samalla koko ajan suostutella Burtonia liittymään Metallicaan Ron McGovneyn tilalle. McGovney alkoi saada tarpeekseen muiden soittajien alkoholin ja juhlimisen täyttämästä kiertue-elämästä ja etenkin sen järjestämisestä ja rahoittamisesta. Torstaina 29. marraskuuta 1982 järjestetty konsertti oli Metallican historiassa monessa mielessä merkittävä tapaus. Metallican lämmittelijänä oli Exodus, jonka perustajajäsen Kirk Hammett liittyi Metallican uudeksi soolokitaristiksi keväällä 1983. Metallica myös äänitti samana iltana livedemon Live Metal Up Your Ass, joka oli tärkeä yhtyeen ensimmäisen levytyssopimuksen saamisessa. Lisäksi esiintyminen jäi Ron McGovneyn toiseksi viimeiseksi Metallican jäsenenä. Päivää myöhemmin San Franciscossa Mabuhay Gardensissa järjestetyn konsertin jälkeen basistin mitta tuli täyteen jatkuvan juoppokuskina olemisen ja etenkin Dave Mustainen räjähdysherkän luonteen ja tempausten takia.
Tällä välin Trauma oli Cliff Burtonin mielestä alkanut muuttua turhan kaupalliseksi, ja lopulta hän suostui liittymään Metallicaan. Muutto Los Angelesiin ei ollut Burtonin mielestä hyvä ajatus, joten hän sanoi suostuvansa vain, jos Metallica siirtyisi San Franciscon alueelle. Koska Hetfield ja Ulrich halusivat välttämättä saada Burtonin yhtyeensä jäseneksi, he taipuivat tulevan basistin tahtoon. Cliff Burton harjoitteli ensi kerran Metallican kanssa 28. joulukuuta 1982 San Franciscossa äänittäjä Mark Witakerin yhdistetyksi studioksi ja harjoitustilaksi muutetussa autotallissa, ja kolmen kuukauden kuluttua 5. maaliskuuta 1983 hän nousi Metallican uutena basistina konserttilavalle Stone-rockklubilla San Franciscossa. Konsertissa esitettiin No Life 'Til Leather -demon kappaleiden lisäksi ensimmäistä kertaa Burtonin noin viisiminuuttinen bassosoolo, kappaleet ”Whiplash”, Blitzkrieg-cover ”Blitzkrieg” sekä Diamond Head -coverit ”The Prince” ja ”Am I Evil?”.
Metallica-vuodet > Ensimmäinen Metallica-demo ja Kill ’Em All (1983)

Metallican ensimmäinen äänitys Burtonin kanssa oli alkuvuodesta 1983 tehty nimetön demonauha, joka myöhemmin tuli tunnetuksi nimellä Megaforce. Megaforce Recordsin omistaja Jon ”Johnny Z” Zazula oli New Jerseyssä kuullut Metallican edellisen demonauhan No Life ’Til Leather ja piti siitä. Megaforce-demon ansiosta Metallicalle tarjoutui tilaisuus tehdä esikoisalbumi, mutta se vaati yhtyeen tilapäistä muuttoa New Jerseyhyn. Maaliskuussa 1983 yhtye pakkasi soittimensa ja tavaransa autoon ja ajoi halki Yhdysvaltojen allekirjoittamaan levytyssopimusta Zazulan pienen levy-yhtiön kanssa. Zazula ja hänen vaimonsa Marsha majoittivat Metallican jäsenet tilapäisesti ja järjestivät vaivoin yhtyeelle studioaikaa osamaksusopimusta vastaan Pyramid-studiolta New Yorkin Rochesterista.
Metallica äänitti tiukalla aikataululla jo vuoden ajan harjoittelemansa ja konserteissa soittamansa materiaalin. Kahdeksassa viikossa nauhoitettu ja miksattu albumi työstettiin pääasiassa soittamalla kappaleet studiossa livenä nauhalle ilman merkittäviä soitinten jälkiäänityksiä. Esimerkiksi Burtonin bassokitara kytkettiin suoraan miksauskonsoliin mikrofoniliitäntään, bassoraita taltioitiin ja lopulta sekaan miksattiin studiotilassa olevan bassokaiuttimen tuottama ääni.
Vaikka esikoisalbumin nauhoitukset etenivät sujuvasti, albumin nimi ei syntynyt ongelmitta. Megaforcen käyttämä jakeluyhtiö ei ollut kovin mielissään ehdotetusta nimestä Metal Up Your Ass (suom. ”Metallia ahteriisi”) eikä suunnitellusta kansikuvasta, jossa wc-pöntöstä nousee tikaria pitelevä käsi. Nauhoitusten tauolla Cliff Burton ehdotti tilanteeseen ja jakelijoihin hieman turhautuneena ratkaisua: ”Kill ’em all.” (suom. ”Tapetaan ne kaikki.”)
Heinäkuussa 1983 julkaistu Metallican esikoisalbumi Kill ’Em All sisältää Cliff Burtonin kuuluisan nelisen minuuttia kestävän bassosoolon ”(Anesthesia) Pulling Teeth”. Vaikka soolossa korostuvat erityisesti loppuosan säröefekti, sen suurin musiikillinen ansio on nopean soiton sijaan maltillinen klassinen kolmisointurakenne, jossa Burton täyttää sointujen välejä venytetyllä wah-wah-efektillä.
Basistin panos albumilla ei kuitenkaan jäänyt tähän. Vaikka kappaleet olivat lähes valmiita yhtyeen mennessä studioon, Burton muutti alkuperäisiä Ron McGovneyn bassosovituksia muun muassa kappaleissa ”Jump In the Fire” ja ”Phantom Lord” samaan tapaan, kuin Kirk Hammett muutti Dave Mustainen aikaisia sooloja sekä niiden ajoituksia. Demoversion ”Mechanix” muuttui aivan toiseksi kappaleeksi, kun Burton päätti soittaa ”Four Horsemenin” junnaavan peruskitarariffin päälle säröttömästi yläkielillä kokonaan uuden klassisen kuvion. ”Four Horsemenissa” ei ole perinteisen rockkappaleen toistuvia teemoja eikä ”säe-kertosäe-säe-kertosäe”-rakennetta, vaan siinä on useita väliosia, Burtonin näppäilyt sekä Hammettin uusima soolo-osa. ”Four Horsemen” on myös yksi harvoista Metallica-kappaleista, jonka eräässä väliosassa kuuluu Cliff Burtonin taustalaulu.
Metallica-vuodet > Ride The Lightning (1984)

Metallican toinen albumi Ride the Lightning esitteli Burtonin sävellys- ja sovitustaitoja. Hän osallistui albumin kahdeksasta kappaleesta kuuden kirjoittamiseen. Burtonin sovitustyö jatkui jälleen samaan tapaan kuin esikoisalbumilla: Ride the Lightningin lähes kaikki kappaleet sisältävät erityisiä bassolla soitettuja koukkuja, jotka korostavat Burtonin halua nousta taustalla pysyvästä rytmiryhmän jäsenestä sooloilevaksi basistiksi.
Burtonin soittotyyliä ja efektien käyttöä kuullaan erityisesti kahdessa kappaleessa, ”For Whom the Bell Tollsin” introssa sekä albumin päättävässä instrumentaalikappaleessa ”The Call of Ktulu”.
”For Whom the Bell Tolls” -kappaleen sovitus on hyvä esimerkki Cliff Burtonin harmonian ja klassisen symmetrian tajusta. Kappaleen alku on täysin Burtonin basson johtama. Kirkonkellojen kumun päälle basson yläkielillä soitettu kromaattinen riffi korostuu merkittävästi, kun kitarat junnaavat vain kahta sointua. Intron edetessä muutaman tahdin verran Burton siirtyy soittamaan jo kappaleen pääriffiä Kirk Hammettin ja James Hetfieldin sahatessa edelleen kahta sointuaan. Vasta intron kolmannessa osassa soolokitara nousee muiden soittimien yli ja neljännessä osassa kaikki soittavat samaa riffiä. Lopulta Hetfield aloittaa laulun.
”The Call of Ktulu” syntyi monen kuukauden sävellystyön tuloksena. Se on rauhallisesti alkava, miltei yhdeksänminuuttinen instrumentaali, jonka pohjat Burton soitti sekä säröefektin että wah-wah-pedaalin läpi. Tyypilliseen Metallica- ja thrash metal -tyyliin Hetfieldin rytmikitara sahaa lähes koko kappaleen läpi kolmea sointua vain kolmessa eri riffissä, mutta Burton sooloilee lähes koko ensimmäiset kolme ja puoli minuuttia. Molemmat Kirk Hammettin kitarasooloa ympäröivät väliosat Burton pysyy Ulrichin ja Hetfieldin tukena riffittelemässä kappaleen teemaa, mutta kesken Hammettin kitarasoolon Burton äityy sooloilemaan itsekin lähes minuutin ajan. Vasta viiden minuutin kohdalla Burton soittaa kappaleen rytmiä melodian sijaan ja seitsemän minuutin kohdalla kappaleen lähestyessä finaalia basisti erkanee jälleen soittamaan kitaramelodiaa ja erilaisia koukkuja. Kappaleen lopussa viimeisen minuutin kohdalla palataan jälleen näppäilemällä soitettuun kitaraintroon, ja lopussa soivassa kohotuksessa Burtonin wah-wah-basso päättää instrumentaalin.
Metallica-vuodet > Master of Puppets (1985–1986)

Metallica kasvatti suosiotaan, ja se solmi levytyssopimuksen levy-yhtiö Elektra Recordsin kanssa. Yhtye alkoi äänittää uutta albumia nimeltä Master of Puppets, jolla Burtonin sävellystyön ja sovitusten osuus vain kasvoi entisestään, mainittavimpana Burtonin lähes kokonaan itse säveltämä instrumentaalikappale ”Orion”. Kappaleen melodinen osa on kitaroita myöten Burtonin käsialaa. Albumin nimikappale oli Burtonin suosikkikappaleita.
Master of Puppets julkaistiin 3. maaliskuuta 1986, ja se oli Metallican lopullinen läpimurtoalbumi, mutta samalla myös Burtonin viimeinen. Cliff Burton esiintyi viimeisen kerran Master of Puppetsia tukeneella Damage Inc. -kiertueella Tukholmassa 26. syyskuuta 1986.
Tyyli ja vaikutteet > Oman tiensä kulkija

Nuorena aikuisena Cliff Burton oli luonteeltaan huumorintajuinen, elämäniloinen, rento ja värikäs persoona, mutta samalla hyvin rehellinen, mietiskelevä, hiljainen ja vähäpuheinen. Burtonin vanhempien hippielämäntyyli vaikutti häneen jo varhain. Hänen vähintään kymmenen vuotta ajastaan jäljessä oleva pukeutumistyylinsä – trumpettilahkeiset farkut ja kulunut farkkutakki, jonka alla kylminä päivinä saattoi olla flanellipaita – erotti hänet muista metallimuusikoista silmiinpistävällä tavalla. Nuorena Burtonin kulkuneuvo oli vanha vihreä Volkswagen-merkkinen farmariauto, jonka hän oli ristinyt Hepokatiksi (engl. Grasshopper). Burton rentoutui ystäviensä seurassa, käytti alkoholia runsaasti jo nuorena ja poltti myös ajoittain kannabista.
Esiintyessään lavalla Burton vapautui: hän liikkui energisesti, pyöritti päätään ja hiuksiaan villisti tuulimyllyn siipien lailla musiikin tahtiin ja keskittyi bassonsoittoon hyvin intensiivisesti unohtaen ajoittain ympäröivän maailman. Lavalla häntä ei hätkähdyttänyt mikään. Vuonna 1985 Doningtonin moottoriradalla järjestetyillä Monsters of Rock -metallimusiikkifestivaaleilla 70 000 hengen yleisöllä oli tapana osoittaa yhtyeille hyväksyntäänsä viskelemällä lavalle kaikenlaista tavaraa, syötävää, pulloja ja jopa hiekkaa. Myös Metallica joutui tavarasateeseen. Cliff Burtonin bassovahvistimeen oli tarttunut kiinni yleisöstä lentänyt päärynä, mistä hän ei ollut moksiskaan. Burton söi hedelmän kesken kappaleen.
Tyyli ja vaikutteet > Musiikilliset esikuvat ja vaikutteet

Cliff Burton itse kertoi Thrash Metal -lehden haastattelussa vuonna 1986 saaneensa bassonsoittoonsa vaikutteita muun muassa Geddy Leeltä, Geezer Butlerilta, ja Stanley Clarkelta. Myös Lemmy Kilmisterin säröllä kyllästetty bassonsoitto vaikutti nuoreen Burtoniin. Esikuvat olivat ilmeisen tärkeitä Burtonille. Valokuvaaja Ross Halfin kertoi Burtonin olleen hyvin hermona Metallican muiden jäsenten tehtyä hänelle vuonna 1985 jekun. Ennen konserttia Lontoon Palladiumissa Halfin kertoi soittajatovereiden yllyttämänä Burtonille, että itse Geezer Butler olisi yleisössä, mikä säikäytti rennosta asenteestaan tunnetun nuoren basistin perinpohjaisesti.
Burton on sanonut myös ihailevansa sellaisia kitaristeja kuin Ritchie Blackmore, Jimi Hendrix, Uli Roth, Michael Schenker ja Tony Iommi, mikä selittänee Burtonin halukkuuden sooloilla. Burton ihaili myös sekä perinteisiä hard rock -yhtyeitä kuten Thin Lizzyä, Aerosmithia ja Black Sabbathia että punk-yhtyeitä kuten Anti-Nowhere Leaguea, Dischargea, Samhainia ja Misfitsiä, jonka pääkallologon hän oli tatuoinut oikeaan olkavarteensa.
Klassisen musiikin vaikutteet kuuluivat Burtonin soitossa, mutta hieman yllättävä ihailun kohde thrash metal -basistina tunnetulle Burtonille oli nokkelaa kitaravetoista poprockia soittava R.E.M.. Kyseinen yhtye oli pienen älykköpiirin suosikki, joka oli vuoteen 1986 mennessä julkaissut kolme kriitikoita miellyttänyttä albumia. Kirjailija ja toimittaja Joel McIver epäilee, että Burton pystyi samastumaan R.E.M.-basisti Mike Millsiin, koska Millsin vapaamuotoisissa ja melodisissa bassosovituksissa kuuluivat klassinen koulutus sekä pianonsoitto- ja sousafonitausta, jotka yhdistyivät kevyeen kitararockiin. Kanadalaistoimittaja Martin Popoff oli myös sitä mieltä, että nimenomaan harmoniat kiinnostivat Burtonia. Popoff tiesi Burtonin ihailleen erityisesti R.E.M:n laulustemmoja ja Thin Lizzyn kitarastemmoja.
Cliff Burtonin kiinnostus kauhukirjailija H. P. Lovecraftin teoksiin on synnyttänyt kaksi Metallican kappaletta. Albumilla Ride the Lightning julkaistu ”The Call of Ktulu” oli alkujaan nimeltään ”Hell Freezes Over” ja sai innoituksensa Lovecraftin novellista ”Varjo Innsmouthin yllä” (engl. The Shadow over Innsmouth). Kappaleen nimi lainattiin yleisesti Cthulhu-mytologiasta sekä erityisesti vuoden 1926 tarinasta ”Cthulhun kutsu” (engl. The Call of Cthulhu), jossa esiintyy lonkerokasvoinen Cthulhu-hirviöjumala. Albumi Master of Puppetsiin sisältyi kappale ”The Thing That Should Not Be”, jonka sanoitus viittaa niin ikään Lovecraftin teoksissa esiintyvään merenpohjassa hitaasti raahautuvaan Suurten muinaisten (engl. Great Old One) ylipappiin Cthulhuun.
Soittimet ja välineet

Aloittelevana basistina Cliff Burton käytti Sunn Coliseumin bassovahvistinta ja Electro-Harmonix Bassballs -merkkistä säröllä varustettua automaattista wah-wah-pedaalia. Burtonin ensimmäinen bassokitara oli käytetty Rickenbacker 4001. Trauma-yhtyeen aikoina Burtonin vahvistinmerkki oli Randall.
Burtonin ensimmäinen kunnollinen bassovahvistin oli Mesa Boogie D-180. Burton soitti Kill ’Em All -albumin aikoihin punertavalla Oxblood-värityksellä viimeistellyllä vuosimallin 1973 Rickenbacker 4001 -bassokitaralla. Rickenbackeriin oli asennettu Seymour Duncanin ja Gibsonin mikrofonit. Rickenbackerin jälkeen hän käytti Alembicin Spoiler-mallista bassoa, kunnes se varastettiin. Burton valitsi uusiksi soittimikseen Aria Pro II -sarjan bassot tehtyään sopimuksen Aria Guitarsin kanssa.
Ride the Lightning -albumin nauhoitusten jälkeen Cliff Burton alkoi käyttää Mesa Bass 400+ -merkkistä -putkivahvistinta. Vahvistinkaapeiksi Burton valitsi Mesa Boogie 4×12:n eli Mesan valmistaman, neljästä kahdentoista tuuman elementistä kootun kaiutinkaapin. Burtonilla oli käytössään myös tilaustyönä tehty Mesan 1×15-kaappi, joka tosiasiassa oli 4×12-kaapin runkoon sijoitettu 15 tuuman kaiutin.
Burtonin wah-wah- sekä fuzz-säröefektit luotiin Morley Power Wah Fuzz -efektipedaalilla. Hän käytti myös Electro-Harmonixin Big Muff -säröpedaalia.
Soittimet ja välineet > Bassokitarat

1973 Rickenbacker 4001 Gibson Mudbucker- ja Seymour-Duncan Jazz Bass -mikrofoneilla
Aria Pro II SB-1000
Aria Pro II SB Black ’n’ Gold I
Alembic Spoiler, joka Burtonin sanojen mukaan varastettiin
Soittimet ja välineet > Vahvistimet ja kaiutinkaapit

Sunn Coliseum 1×18″ -bassovahvistin (ensimmäinen vahvistin)
Randall-bassovahvistin ja 2×15″-kaiutinkaappi, joita Burton käytti soittaessaan Traumassa
Sunn Coliseum -päätevahvistin ja 2×15″-kaiutinkaappi, joita Burton käytti varhaisessa Metallicassa
Mesa Boogie D-180 -vahvistin
Mesa Bass 400+ -putkivahvistin
Mesa Boogie 4×12″ -kaiutinkaappi
Mesa Boogie kustomoitu 1×15″ -kaiutinkaappi
Ampeg SVT-1540HE Classic Series Enclosure -kaappi, jossa 4×10″ ja 1×15″ kaiutinelementit
Soittimet ja välineet > Efektit

Chrome Tel-Ray Morley Power Wah Fuzz, wah-wah-efektipedaali
Electro-Harmonix Big Muff, säröpedaali
Kunnianosoitukset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | When a man lies, he murders some part of the world These are the pale deaths which men miscall their lives All this I cannot bear to witness any longer Cannot The Kingdom of Salvation take me home? | ” |
– Cliff Burton. ”To Live Is to Die” -kappaleen sanoitus kokonaisuudessaan.
Burtonin kuoleman jälkeen vuonna 1987 Metallica julkaisi Burtonin muistoa kunnioittaakseen videokokoelman Cliff ’em All. Videolla on sekä ammattikuvaajien että fanien kuvaamaa konsertti- ja haastattelumateriaalia. Videojulkaisun tuotot ohjattiin Cliff Burtonin vanhemmille.
Metallican ensimmäinen Burtonin jälkeinen albumi ...And Justice for All sisältää Burtonin osittain kirjoittaman kappaleen ”To Live Is to Die”, jonka loppuvaiheilla James Hetfield lausuu Burtonin kirjoittaman runon. Runon viimeinen säe ”Cannot the Kingdom of Salvation take me home” on kirjoitettu myös Dörarpissa Ruotsissa lähellä onnettomuuspaikkaa sijaitsevaan Burtonin muistokiveen.
Kenties tunnetuin Metallican ulkopuolinen kunnianosoitus Burtonille on Megadethin kappale ”In My Darkest Hour”, jonka Megadethin lauluntekijä ja Burtonin ystävä Dave Mustaine kirjoitti yhdeltä istumalta kuultuaan Burtonin kuolemasta. Dave Mustaine oli ollut Metallican soolokitaristi, mutta hänet erotettiin vuonna 1983. Mustainen ja Burtonin välit säilyivät silti hyvinä.
Burtonin kuoleman jälkeen useat yhtyeet muistivat ystäväänsä ja kollegaansa lehti-ilmoituksin. Jon Zazula osti metallimusiikkilehti Kerrang!:ista kahden sivun verran ilmoitustilaa, johon tuli teksti ”The Ultimate Musician, The Ultimate Headbanger, The Ultimate Loss, A Friend Forever” (suom.  Suurin muusikko, suurin headbanger, suurin menetys, ikuinen ystävä). Bussionnettomuuden aikaan samalla kiertueella olleen thrash metal -yhtye Anthraxin ilmoituksessa luki ”Bell-Bottoms Rule!! Laugh it up, We Miss You” (Trumpettilahkeet rokkaavat!! Hymy korviin, me ikävöimme sinua). Music for Nations valitsi kokosivun ilmoituksen, jossa luki yksinkertaisesti ”Cliff Burton 1962–1986.”
Metal Church omisti Cliff Burtonille albuminsa The Dark (1986) ja Anthrax albuminsa Among the Living (1987). Suomalaisen thrash metal- yhtye Stonen toisen albumin nimi No Anaesthesia! on viittaus Metallican ensimmäisellä levyllä julkaistuun  Cliff Burtonin soolokappaleeseen ”Anesthesia (Pulling Teeth)”.
Kun Metallica nimettiin Rock and Roll Hall of Fameen 4. huhtikuuta 2009, Cliff Burton oli lueteltuna kunniamaininnan saaneiden Metallica-jäsenten joukossa. Red Hot Chili Peppersin basisti Flea piti tilaisuudessa muistopuheen ja Cliffin isä Ray Burton käväisi lavalla Metallican kanssa kiittämässä pojalleen annetusta kunnianosoituksesta.
Burtonin kuolinpaikalla Dörarpissa Smålandissa on vieraillut runsaasti Metallican faneja eri puolilta maailmaa etenkin onnettomuuden vuosipäivinä. Vuonna 2006, jolloin Burtonin kuolemasta tuli kuluneeksi 20 vuotta, Metallican ruotsalaiset ihailijat pystyttivät hänelle omistetun muistokiven lähelle tapahtumapaikkaa.
Julkaisut > Trauma

”Such a Shame” kokoelmalla Metal Massacre II (Metal Blade Records, 1982)
Julkaisut > Metallica

Megaforce (demo, 1983)
Kill ’Em All (1983)
Ride the Lightning (1984)
Master of Puppets (1986)
Cliff ’em All (VHS, konserttitaltiointeja ja haastatteluja, 1987)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Cliff Burton Wikimedia Commonsissa
| n k Metallica |
| --- | --- |
 Lars Ulrich  James Hetfield  Kirk Hammett  Robert Trujillo   Entiset jäsenet: Dave Mustaine  Ron McGovney  Cliff Burton  Jason Newsted 
Studioalbumit:  Kill ’Em All  Ride the Lightning  Master of Puppets  ...And Justice for All  Metallica  Load  ReLoad  Garage Inc.  St. Anger  Death Magnetic  Hardwired...to Self-Destruct  72 Seasons 
Livealbumit:  Live Shit: Binge & Purge  S&M  Orgullo, Pasión y Gloria: Tres Noches en la Ciudad de México  The Big 4 Live from Sofia, Bulgaria 
EP:t:  Garage Days Re-Revisited  Some Kind of Monster  Beyond Magnetic 
Videot:  Cliff ’em All  Cunning Stunts  The Videos: 1989–2004  Metallica: Some Kind of Monster  Quebec Magnetic 
Muuta:  diskografia  demot  kappaleet  konsertit Suomessa 
  Luokat 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Alankomaat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB 
Cliff Burtonin kunniaksi vuonna 2006 pystytetty muistokivi lähellä onnettomuuspaikkaa Dörarpissa Ruotsissa.
Rickenbacker 4001 -bassokitara, jonka tummanpunaista versiota Burton käytti Kill ’Em All -albumin aikoihin.
Upper East Ghana

| Upper East Ghana |
| --- | --- |

 Sijainti
Valtio:   Ghana
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Bolgatanga
Pinta-ala:  8842 km²
Väkiluku (2010):  1 001 900
Upper East Ghana  on hallintoalue Ghanan  pohjoisosassa, Burkina Fason rajalla. Pääkaupunki on Bolgatanga	ja pinta-ala 8 842 km2	Väkiluku 1. heinäkuuta 2010 oli 1 001 900
Alue sijaitsee perinteisten Saharan poikki kulkevien kauppareittien varrella. Pääkaupunki Bolgatangan eli Bolgan markkinat ovat vuosisatoja vanha kauppamiesten kohtauspaikka. Alueen nähtävyyksiin kuuluvat Tongon viheltävät kivet. Se on kivimuodostelma, jonka koloissa tuuli ujeltaa aavemaisesti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Upper East Ghana Wikimedia Commonsissa
Ghanan hallintoalueet
Ashanti
Brong-Ahafo
Central
Eastern
Greater Accra
Pohjois-Ghanan hallintoalue
Upper East
Upper West
Volta
Western
La Crosse (Wisconsin)

| La Crosse |
| --- | --- |

Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Wisconsin
Piirikunta:  La Crosse
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  58.38 km²
 – Josta vettä:  5.23 km² 
Väkiluku (2010):  51 320
 – Väestötiheys:  965.6 as./km²
 – Metropolialue:  136 749
Aikavyöhyke:  UTC-6 (kesäaika UTC-5)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
La Crosse on kaupunki Wisconsinin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kaupungin väkiluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 51 320. La Crossen läpi virtaa Mississippi. Kaupunki on La Crosse -piirikunnan hallintokeskus.
Kuvia kaupungista

Grandad Bluff -jyrkänne La Crossessa.
Historiallinen keskusta.
Näkymä Mississippille Riversiden puistosta.
Cathedral of Saint Joseph the Workman
La Crossen lentoasema.