stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
David L. Wolper

David Lloyd Wolper (11. tammikuuta 1928 New York, Yhdysvallat – 10. elokuuta 2010 Beverly Hills, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen elokuva- ja televisiotuottaja. Häntä pidetään menestyneimpänä riippumattomana televisiotuottajana.
Vuonna 1958 Wolper perusti oman tuotantoyhtiönsä Wolper Productionsin. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli dokumentti The Race for Space, jossa käytettiin Venäjän avaruusohjelman ja NASAn materiaalia. Ei yksikään kolmesta suuresta televisiokanavasta ottanut elokuvaa ohjelmistoonsa. Dokumentin esitysoikeudet myytiin kuitenkin 104 paikalliseen kanavaan ja The Race for Space oli ensimmäinen dokumenttielokuva, jota esitettiin maanlaajuisesti suurten kanavien ulkopuolella. Siitä tuli myös ensimmäinen televisioelokuva, joka on ollut ehdolla Oscar-palkintoon, kun se oli ehdokkaana parhaana dokumenttina. Seuraavien neljän vuoden aikana Wolper Productions nousi kolmanneksi suurimmaksi televisiodokumenttien tuottajaksi NBC:n ja CBS:n jälkeen.
Wolper myi tuotantoyhtiönsä Metromedialle vuonna 1964, mutta sai itse paikan yrityksen toimitusjohtajana. Wolperilla oli nyt iso yritys taustalla ja hänen yritys tuotti säännöllisesti kansallisille televisiokanaville. Lisäksi hän teki yhteistyötä National Geographic Societyn kanssa luontodokumenteista, jossa sai myös ensiesiintymisensä Yhdysvaltain televisiossa Jacques-Yves Cousteau. Wolper erosi Metromedista 1967. Tämän jälkeen hän lähti mukaan myös elokuvamarkkinoille tuottamalla mm. elokuvat Viimeinen silta yli Reinin ja Jali ja suklaatehdas.
Vuonna 1976 Wolper myi Wolper Productions Warner Bros.:lle ohitusleikkauksen jälkeen. Wolperin, Warner Bros.:n ja ABC:n yhteistyöstä syntyi todella suosittu minisarja Juuret. Sarja teki katsojaennätyksiä ja Wolper oli myöhemmin mukana myös tuottamassa sarjalla jatko-osia. Vuonna 1984 Wolper teki myös uuden aluevaltauksen, kun hän oli tuottamassa Los Angelesin olympialaisten avajaisia ja päättäjäisiä. Vuonna 1986 Wolper tuotti nelipäiväisen Vapaudenpatsaan 100-vuotisjuhlan, jota seurasi ympäri maailman 1,5 miljardia ihmistä.
Wolper on saanut uransa aikana useita palkintoja ja tunnustuksia. Hänelle on annettu muun muassa Jean Hersholtin humanitaarinen palkinto ja hän on saanut urastaan tähden Hollywood Walk of Famelle. Hän kuoli elokuussa 2010 sydänsairauteen ja Parkinsonin taudin komplikaatioihin
Aiheesta muualla

David Wolperin kotisivut (englanniksi)
David L. Wolper Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
David L. Wolper Elonetissä.
David L. Goldfein

| David L>  Goldfein |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1959 (ikä 64–65) Laon-Couvronin lentotukikohta, Ranska
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Yhdysvallat
Palvelusvuodet:  1983–
Taistelut ja sodat:  Persianlahden sota Operation Allied Force
Sotilasarvo:   kenraali
Kunniamerkit:  Defense Distinguished Service Medal (2) Air Force Distinguished Service Medal Legion of Merit (3) Distinguished Flying Cross (2)
David Lee Goldfein (s. 1959) on Yhdysvaltain ilmavoimien neljän tähden kenraali. Heinäkuusta 2016 lähtien hän on toiminut Yhdysvaltain ilmavoimien esikuntapäällikkönä. Hän on toinen amerikanjuutalainen, joka on toiminut tehtävässä.
Goldfein valmistui Coloradossa sijaitsevasta Yhdysvaltain ilmavoimien akatemiasta vuonna 1983. Hän on suorittanut taistelulentoja Operaatio Desert Shieldissa, Operaatio Desert Stormissa, Operaatio Allied Forcessa ja Operaatio Enduring Freedomissa. Lentotunteja Goldfeinilla on noin 4200.
Goldfeinin General Dynamics F-16 Fighting Falcon -hävittäjäkone ammuttiin alas 2. toukokuuta 1999 Serbiassa Allied Shieldin aikana. Naton helikopterit pelastivat hänet.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta David L. Goldfein Wikimedia Commonsissa
Escaldes-Engordany

Kunnan sijainti Andorrassa.
Escaldes-Endorgany on yksi Andorran seitsemästä kunnasta ja sen pääkylä. Kunta sijaitsee maan kaakkoisosassa. Kunnan pinta-ala on 32 neliökilometriä ja asukasluku oli 14 271 vuoden 2017 arvioissa.
Ilmasto

Escaldesin kylässä on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan lauhkea meri-ilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 9 °C ja keskimääräinen sademäärä 933 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 18 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 2 °C. Sateisin kuukausi on toukokuu, jolloin sataa keskimäärin noin 110 millimetriä. Tammikuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 55 millimetriä.
Politiikka

Escaldes-Engordanyn kunnassa toimii oma paikallishallinto (Comú), jolla on suhteellisen laajat valtaoikeudet luonnonvarojen käytöstä päättämisestä aluesuunnitteluun ja julkisten palveluiden järjestämiseen. Hallinnon jäsenet valitaan neljän vuoden välein vaaleilla, ja eniten ääniä saanut puolue saa puolet paikoista. Loput paikat jaetaan saatujen äänien mukaan eniten ääniä saanut puolue mukaan lukien. Suurimmalla puolueella on näin ollen aina enemmistö hallinnossa.
Kuvia

Escaldes-Engordanyn vaakuna.
Maisema Escaldes-Endorganyssa
Maisema Escaldes-Endorganyssa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Escaldes-Engordany Wikimedia Commonsissa
Andorran kunnat
Andorra la Vella
Canillo
Encamp
Escaldes-Engordany
La Massana
Ordino
Sant Julià de Lòria
Dominikaanien Pyhän Pietarin kirkko

| Dominikaanien Pyhän Pietarin kirkko Ναός Αγίου Πέτρου των Δομηνικανών |
| --- | --- |
 Dominikaanien Pyhän Pietarin kirkko.
Sijainti:  Iraklion, Kreeta, Kreikka
Koordinaatit:  35°20′33″N, 25°07′54″E
Kirkkokunta:  Kreetan kirkko
Hiippakunta:  Kreetan arkkihiippakunta
Rakentamisvuosi:  1248–1253
Tyylisuunta:  goottilainen
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Dominikaanien Pyhän Pietarin kirkko (kreik. Ναός Αγίου Πέτρου (και Παύλου) των Δομηνικανών, Naós Agíou Pétrou (kai Pávlou) ton Dominikanón) on kirkko Iraklionin kaupungissa Kreetan saarella Kreikassa. Se on omistettu apostoleille Pyhä Pietari ja Pyhä Paavali, mutta se tunnetaan yleensä Pietarin kirkkona.
Dominikaanien Pyhän Pietarin kirkko.
Dominikaanien Pyhän Pietarin kirkko rakennettiin katoliseksi kirkoksi venetsialaisvallan aikana noin vuonna 1248–1253. Se oli aluksi sisterssiläisten luostarikirkko ja siirtyi myöhemmin dominikaaneille. Kirkkoa käytettiin paitsi luostarikirkkona myös kaupungin venetsialaisylimystön hautapaikkana. Osmanivallan aikana kirkko muutettiin ensin sulttaani Ibrahimille omistetuksi moskeijaksi ja myöhemmin ortodoksiseksi kirkoksi.
Kirkko sijaitsee Iraklionin rannassa lähellä venetsialaista satamaa ja merimuuria. Se edustaa goottilaista arkkitehtuuria. Nykyisin kirkko on ympäröivine raunioineen arkeologinen kohde. Kirkko on käytössä vain kerran vuodessa Pietarin ja Paavalin juhlapäivänä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dominikaanien Pyhän Pietarin kirkko Wikimedia Commonsissa
Edgar Whitcomb

Edgar Whitcomb vuonna 2009.
Edgar Doud Whitcomb (6. marraskuuta 1917 Hayden, Indiana – 4. helmikuuta 2016 Rome, Indiana) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän syntyi Haydenissa, Indianan osavaltiossa John Whitcombin ja Louise Doud Whitcombin toiseksi lapseksi.
Whitcomb joutui toisen maailmansodan aikana vangituksi Filippiineillä ja kertoi myöhemmin kokemuksistaan kirjassa Escape from Corregidor (1958). Hän oli varsinaiselta ammatiltaan lakimies.
Whitcomb toimi Indianan 43. kuvernöörinä vuosina 1969–1973. Häntä edelsi Roger D. Branigin ja seurasi Otis R. Bowen.
Distrito Federalin lippu

Distrito Federalin lippu.
Distrito Federalin lippu eli Brasilian liittopiirin lippu vahvistettiin Distrito Federalin lipuksi 25. elokuuta 1960 ja sen on suunnitellut runoilija Guilherme de Almeida. Brasílian risti lipun keskellä symboloi alkuperäiskansojen perintöä ja joka suuntaan leviävää voimaa. Valkoinen tarkoittaa rauhaa ja vihreä alueen kasvillisuutta.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Disturbia

Disturbia voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Paranoia (Disturbia), D. J. Caruson ohjaama jännityselokuva vuodelta 2007
”Disturbia”, Rihannan kappale vuoden 2008 albumilta Good Girl Gone Bad: Reloaded
Disturbia, Christopher Fowlerin romaani vuodelta 1997.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Disturbia”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Erik Gullman

Erik Juhani Gullman (s. 15. maaliskuuta 1951 Varkaus) on suomalainen filosofian maisteri, teosofi ja kirjailija.
Gullmanin vanhemmat olivat työnjohtaja Veikko Emil Gullman ja osastosihteeri Maire Hillevi Margareta Kainulainen. Hän pääsi ylioppilaaksi Varkauden yhteislyseosta 1971 ja valmistui 1978 humanististen tieteiden kandidaatiksi Joensuun korkeakoulusta ja filosofian maisteriksi Joensuun yliopistosta.
Gullman on perehtynyt 1970-luvulta lähtien Pekka Ervastin elämään ja ajatteluun.  Erik Gullman, Totuus on korkein hyve - Pekka Ervastin elämäkerta. Ruusu-Ristin kirjallisuusseura ry 2020.
Gullman asuu nykyisin Siilinjärvellä. Ja sitä ennen 2006-2020 Rovaniemen Pirttikoskella.
Erik Gullman on tehnyt Auttin - Pirttikosken sivistysseura ry: puheenjohtajana   esityksen Auttin kappelin suojelemisesta rakennussuojelulain perustalta
Teoksia

Jevgeni Dolmatovskin tie : runoja. Gummerus 1972
Tuuli tulee tehtaan takaa ; kirj. Erik Gullman ym. ; kuv. Markku Könönen ym. ; toim. Mirjam Polkunen. Kirja-Varkaus, Varkaus 1972
Väinämöinen : Kalevalaa teosofis-kristosofiselta pohjalta ; kuv. Risto Toivanen. Ihmisyyden tunnustajien julkaisuja no 4. Varkaus 1982
Runoja. Ihmisyyden tunnustajien julkaisuja n:o 8. Liimattala 1986, 2. painos Erik Gullman, Lieksa 2002
Elämä on tie : runoja. E. Gullman, Rantasalmi 1988, 2. painos 2002
Runoja etsijöille. Erik Gullman, Rantasalmi 1988
Rakkauden ylistyslaulu : runoelma rakkaudesta. E. Gullman, Tohmajärvi 1989, 2. painos 2002
Teosofia ja Suomen uusromantiikka : kansallishengen inspiraatioita Ervastista Leinoon. Pro gradu -työ, Joensuun yliopisto 1990. Ihmisyyden tunnustajien julkaisuja n:o 17. Vilppula 1991
Ad astra : runoja. Erik Gullman, Lieksa 1992, 2. painos 2002
Toive : runoja 1978-1985. E. Gullman, Lieksa 1994, 2. painos 2002
Korpi : runoja Kelvästä. E. Gullman, Kelvä 1998
"Kuka te olette?" : J. R. Hannula Savonlinnassa : Savonlinnan seudun teosofisen liikkeen vaiheita erään vieraskirjan valossa. Teosofisia tutkimuksia 3. E. Gullman, Lieksa 1998
Mietelauseita Pekka Ervastin teoksesta Ihmisen synty ; valikoinut Erik Gullman. Kelvä 1998
Pekka Ervastin teosofiaa. 2, Vv. 1902-1907. E. Gullman, Kelvä 1998
Pekka Ervastin teosofiaa : lähteistöä. 2. painos E. Gullman, Kelvä 1998
Pekka Ervastin teosofiaa. 3, Vv. 1908-1912. 2. painos E. Gullman, Kelvä 1999
Pekka Ervastin teosofiaa : tiivistelmä vv. 1875-1940. 2. painos E. Gullman, Kelvä 1999
Runon huntu. E. Gullman, Kelvä 1999
Varkauden runot : runoja vv. 1969-70. E. Gullman, Kelvä 1999
Lieksan runot. E. Gullman, Kelvä 2000
Pekka Ervastin elämäntyön pääkohdat. E. Gullman, Kelvä 2000
Tiivistelmä Pekka Ervastin elämäntyöstä. E. Gullman, Kelvä 2000
K-ale-vala II : runoja vuosilta 1979-2001. E. Gullman, Kelvä 2001
Runoreki : Runoja kolmelta vuosikymmeneltä. E. Gullman, Kelvä 2001
Teosofia ja romantiikka. 2, Kansallishengen kuiskeita. E. Gullman, Kelvä 2001
Höly : ääni Kelvästä. E. Gullman, Lieksa 2002
Toimitustöitä

Runoja ; kirj. Elsa Pajarinen ym. ; toim. Erik Gullman ; julk. Ihmisyyden tunnustajat ; kuv. Pirjo Pösö ja Risto Toivanen. Ihmisyyden tunnustajien julkaisuja n:o 1. Varkaus 1981, 2. painos 1987
Rakkauden kirjo : runoantologia, perustuu Suomen maakuntakirjailijat ry:n 1988 järjestämään samannimiseen runokilpailuun, toim. ja valikoinut Erik Gullman. Suomen maakuntakirjailijat, Kuopio 1989
Suomennoksia

Pierre d'Ervais : Rosvojoukko : Pekka Ervastin romaani ; ruotsinkielisestä käsikirjoituksesta Röfvarbandet suomentanut Erik Gullman. Aatma, Helsinki 2012
Palkinnot

J. H. Erkon kirjoituskilpailu 1971
Varkauden kaupungin kirjallisuuspalkinto 1971
Aiheesta muualla

Erik Gullmanin videoita Youtubessa
Devendra Fadnavis

| Devendra Fadnavis |
| --- | --- |
 Devendra Fadnavis vuonna 2017.
Maharashtran 9. varapääministeri
 30. kesäkuuta 2022 –  
Edeltäjä:  Ajit Pawar
Maharashtran 17. pääministeri
 23. marraskuuta 2019 – 26. marraskuuta 2019  
Edeltäjä:  presidentin hallinto
Seuraaja:  Uddhav Thackeray
Maharashtran 18. pääministeri
 31. lokakuuta 2014 – 12. marraskuuta 2019  
Edeltäjä:  Prithviraj Chavan
Seuraaja:  presidentin hallinto
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. heinäkuuta 1970 (ikä 54) Nagpur, Maharashtra, Intia
Puoliso:  Amruta Fadnavis
Tiedot
Puolue:  Intian kansanpuolue
Tutkinnot:  Nagpurin yliopisto
Aiheesta muualla
www.devendrafadnavis.in
Devendra Fadnavis (s. 22. heinäkuuta 1970) on intialainen poliitikko, joka on toimi Maharashtran osavaltion pääministerinä vuosina 2014–2019. Hänet valittiin vuonna 2019 toiselle kaudelle, jonka jälkeen hän oli osavaltion ensimmäinen toiselle kaudelle valittu pääministeri, joka ei edusta kongressipuoluetta. Toinen kausi kesti kolme päivää. 30. kesäkuuta 2022 hän vannoi Maharashtran varapääministerin valan vuoden 2022 Maharashtran poliittisen kriisin jälkeen.
Fadnavis syntyi Nagpurissa bramiiniperheeseen, jolla oli hänen isänsä kautta yhteyksiä hindunationalistiseen Rashtriya Swayamsevak Sangh -järjestöön. Hän aloitti poliittisen uransa 1990-luvulla kotikaupunkinsa Nagpurin kunnallispolitiikassa. Hänet valittiin Nagpurin kaupunginvaltuustoon kahdesti vuosina 1992 ja 1997. Vuodesta 1997 alkaen hän toimi kaupungin pormestarina, ollen Intian toiseksi nuorin pormestari valituksi tullessaan.
Vuonna 2014 hän aloitti ensimmäisen virkakautensa Maharashtran pääministerinä. Virkakautensa aikana hän antoi maratheille kiintiöpaikkoja ammattiryhmiin ja koulutuksiin, jotta sai tyynnytettyä näiden protesteja. Hän oli, vuonna 1975 pääministerikautensa päättäneen, Vasantrao Naikin jälkeen ensimmäinen Maharashtran pääministeri, joka onnistui pysymään virassaan viisi vuotta kestävän kauden loppuun asti. Fadnavis onnistui myös vaikuttamaan oppositiopuolueiden johtajiin houkutellen näitä siirtymään Intian kansanpuolueen riveihin.
Hänen valintansa 23. marraskuuta 2019 toiselle kaudelle Maharashtran pääministeriksi nähtiin yllättävänä, koska Shiv Senan, kongressipuolueen ja Nationalist Congress Partyn (NCP) uskottiin liittoutuvan keskenään osavaltiohallituksen muodostamiseksi. Osavaltio oli ollut Intian keskushallinnon hallinnassa 12. marraskuuta alkaen, koska hallitusta ei ollut syntynyt. Shiv Sena oli eronnut Modin toisesta hallituksesta vaadittuaan itselleen Maharashtran pääministerin virkaa. Fadnavis pääsi jatkokaudelle, kun NCP:n Ajit Pawar teki sopimuksen Fadnaviksen kanssa, jonka seurauksena Pawar pääsi varapääministeriksi. Fadnaviksen ja Pawarin hallitus kaatui kolmen päivän kuluttua, kun Pawar ilmoitti eroavansa tehtävästään varapääministerinä. Tämän jälkeen Fadnaviksen toisella osavaltiohallituksella ei ollut enää enemmistöä parlamentissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Devendra Fadnavis Wikimedia Commonsissa
Dixie-Daisy ja murhamysteeri

| Dixie-Daisy ja murhamysteeri> Lady of Burlesque |
| --- | --- |

Ohjaaja:  William A. Wellman
Käsikirjoittaja:  James Gunn
Perustuu:  Gypsy Rose Leen romaaniin
Tuottaja:  Hunt Stromberg
Säveltäjä:  Arthur Lange
Kuvaaja:  Robert de Grasse
Leikkaaja:  James E. Newcom
Pääosat:   Barbara Stanwyck  Michael O'Shea 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Hugh Stromberg Productions  United Artists 
Levittäjä:  United Artists Netflix
Ensi-ilta:  1. toukokuuta 1943
Kesto:  91 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Dixie-Daisy ja murhamysteeri (engl. Lady of Burlesque) on William A. Wellmanin ohjaama yhdysvaltalainen rikoselokuva vuodelta 1943. Se kertoo kahden stripparin murhasta newyorkilaisen burleskiteatterin takahuoneessa.
Elokuva oli Oscar-ehdokkaana draama- tai komediaelokuvaan sävelletystä alkuperäisestä musiikista.
Pääosissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Barbara Stanwyck  | … |  Deborah Hoople alias Dixie Daisy   |
|  Michael O'Shea  | … |  Biff Brannigan   |
|  Iris Adrian  | … |  Gee Gee Graham   |
|  Charles Dingle  | … |  tarkastaja Harrigan   |
|  J. Edward Bromberg  | … |  S. B. Foss   |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dixie-Daisy ja murhamysteeri Wikimedia Commonsissa
David Krumholtz

| David Krumholtz |
| --- | --- |
 David Krumholtz vuonna 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. toukokuuta 1978 (ikä 46) New York, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Vanessa Britting (2010–)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1993–
Merkittävät roolit:  10 Things I Hate About You Serenity Num3rot This Is the End
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
David Krumholtz (s. 15. toukokuuta 1978 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Charlie Eppesin roolista CBS:n televisiosarjassa Num3rot.
Krumholtz syntyi Queensissa New Yorkissa juutalaiseen perheeseen. Hänen isänsä vanhemmat olivat siirtolaisia Puolasta, ja hänen äitinsä muutti Yhdysvaltoihin Unkarista vuonna 1956.
Krumholtz on käsikirjoittanut, tuottanut ja ohjannut elokuvan Big Breaks (2009).
Krumholtz avioitui näyttelijä Vanessa Brittingin kanssa vuonna 2010. Heillä on vuonna 2014 syntynyt tytär.
Delilah (laite)

Delilah oli Alan Turingin ja hänen apulaisenaan työskennelleen insinööri Donald Bayleyn kehittämä alkeellinen puheensalaukseen tarkoitettu laite. Sen kehitystyö alkoi toukokuun alussa 1943. Delilah käsitti sekä viestin salaus- että purkutoiminnot. Turing ennakoi, että laitetta voitaisiin käyttää myös faksimile-liikenteen salaamiseen. 6. kesäkuuta 1944 päiväämässään muistiossa Turing piti kiireisimpänä työvaiheena salausavaimen tuottavan osan suunnittelua.
Vaikka Delilah valmistui II maailmansodan aikana ja sitä esiteltiin virkailijoille, sitä ei kuitenkaan otettu käyttöön.
Dihtjari

| Dihtjari (Дігтярі) |
| --- | --- |
 Näkymä Dihtjarista
 Tšernihivin alue Ukrainassa, alla kaupungin sijainti alueella
 Dihtjari
 Koordinaatit: 50.5819°N, 32.77°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Tšernihivin alue
Piiri:  Prylukyn piiri
Väkiluku (2021):  1 181
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  17332
Suuntanumero(t):  +380 4639
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dihtjari (ukr. Дігтярі) on kaupunkityyppinen taajama Ukrainan Tšernihivin alueella. Dihtjari on osa Prylukyn piiriä. Vuoden 2021 alussa Dihtjarin taajamassa arvioitiin asuvan 1 181 henkeä.
Kuvagalleria

Näkymä Dihtjarista
Muistomerkki Dihtjarissa
Des canyons aux étoiles...

Bryce Canyonin oranssinpunaisia kallioita.
Des canyons aux étoiles… (suom. Kanjoneista tähtiin) on ranskalaisen Olivier Messiaenin laaja orkesteriteos vuodelta 1974. Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen 200-vuotisjuhlaa varten tilattu teos on saanut inspiraationsa Pohjois-Amerikan luonnosta ja linnuista, etenkin Utah’n osavaltiossa sijaitsevista Bryce Canyonin ja Zionin kansallispuistoista, joissa säveltäjä vieraili vuonna 1972.
Noin puolitoista tuntia kestävä teos jakaantuu kolmeen jaksoon ja yhteensä 12 osaan. Solistisissa rooleissa ovat piano, käyrätorvi, ksylorimba ja kellopeli. Kokoonpanoon kuuluu myös monia lyömäsoittimia, kuten Messiaenin teosta varten kehittämä geofoni, lyijykuulin täytetty laakea rumpu jota soitetaan käsin kallistelemalla. Myös puupuhaltimilla on teoksessa vaativia osuuksia, kun taas jousisoittimia kokoonpanossa on melko vähän.
Teos sai kantaesityksensä 20. marraskuuta 1974 New Yorkin Lincoln Centerissä, jossa piano-osuudet soitti Messiaenin vaimo Yvonne Loriod ja Musica Aeterna -orkesteria johti Frederic Waldman. Teoksen ovat levyttäneet muun muassa Esa-Pekka Salosen johtama London Sinfonietta (CBS 1988), Reinbert de Leeuwin johtama Asko Ensemble (Auvidis Montaigne 1995) ja Myung-Whun Chungin johtama Ranskan radion orkesteri (Deutsche Grammophon 2002). Sakari Oramo on johtanut teoksen ainakin vuoden 2019 BBC Proms -festivaaleilla sekä maaliskuussa 2022 Radion sinfoniaorkesterin kanssa Helsingin Musiikkitalossa.
Jukka Isopuron mukaan teos ”näkee ikuisen Jumalan ajassa ja etäisyydessä, maapallon jylhissä kerrostumissa ja tähtitaivaassa”. Hannu-Ilari Lampila kuvasi teoksen eri osia Helsingin Sanomissa marraskuussa 1985, jolloin sen esittivät Helsingin Temppeliaukion kirkossa ruotsalaiset kamarimuusikot:
Erämaa on julman kaunis ja selittämätön. Messiaen tuntuu loihtivan esiin siellä asuvia brutaaleja voimia. Soitinlintujen konsertti on lumoavuudessaan ankara ja varoittava. Luonnon näytelmää hallitsevat lait ovat kovia ja armottomia. [--] Erämaan julma näyttämö muuttuu luonnon pyhätöksi, jonka kattona on kirkas tähtitaivas, seininä kanjonien jyrkät kallioreunat. Kongit ilmoittavat jumalanpalveluksen alkavan, käskevät kumisten kaikkien kerääntyä yhteen. Vasket alkavat yhtyä karuiksi ja jyrkiksi koraalikuoroiksi, joiden julistus kaikuu kallioseinistä. Soitinlinnut kokoontuvat laulamaan universaaleja hymnejään. Tuuli on ikuisuuden musiikkia. Ritualistiset rytmit korostavat pyhyyden ja pelon vaikutelmaa. [--] Tähtitaivas alkaa säteillä yhä kirkkaammin ja kauniimmin. Lintujen laulu kasvaa yhä riemukkaammaksi ja monikielisemmäksi. Karu hiekkaranta vaihtuu puistonäyksi, yölliset varjot ja salaperäiset heijastukset kukoistavan luonnon värihehkuksi. Karuus ja kylmyys sulavat uuteen lumoavaan loistoon: Taivaallinen kaupunki tulee näkyviin.
Osat

Le désert (”Erämaa”)
Les orioles (”Kuhankeittäjät”)
Ce qui est écrit sur les étoiles... (”Tähtiin kirjoitettu”)
Le cossyphe d’Heuglin (”Puistopunatasku”)
Cedar Breaks et le don de crainte (”Cedar Breaks ja pelon lahja”)
Appel interstellaire (”Tähtienvälinen kutsu”)
Bryce Canyon et les rochers rouge-orange (”Bryce-kanjoni ja oranssinpunaiset kalliot”)
Les ressuscités et le chant de l'étoile Aldébaran (”Kuolleista herätetyt ja Aldebaran-tähden laulu”)
Le moqueur polyglotte (”Taiturimatkija”)
La grive des bois (”Täplärastas”)
Omao, Leiothrix, Elepaio, Shama (”Havaijinrastuli, punarintatimali, havaijinmonarkki, hohtoharakkarastas”)
Zion Park el la cité céleste (”Zionin kansallispuisto ja taivaallinen kaupunki”).
Aiheesta muualla

Radion sinfoniaorkesterin esitys 9.3.2022, joht. Sakari Oramo. Yle Areena, video 101 min, katsottavissa toistaiseksi.
Sakari Oramo kertoo teoksesta, haastattelijana Lotta Emmanuelsson. Yle Areena, video 6 min, katsottavissa toistaiseksi.
Jukka Nykänen ja Janne Palkisto esittelevät teosta, Yle Areena, video 3 min 32 s, katsottavissa toistaiseksi.
Digs & Discoveries

| Digs & Discoveries> Thomas & Friends: Digs & Discoveries |
| --- | --- |

Ohjaaja:   Joey So  Dianna Basso 
Käsikirjoittaja:  Chris Renshaw
Tuottaja:   Ian McCue  Tracy Baldgon 
Valmistustiedot
Tuotantoyhtiö:   Jam Filled Toronto  Mattel Television 
Ensi-ilta:  2019
Kesto:  105 min
Aiheesta muualla
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Digs & Discoveries (engl. Thomas & Friends: Digs & Discoveries) on suoraan videolle julkaistu brittiläinen animaatioelokuva vuodelta 2019, joka perustuu televisiosarjaan Tuomas Veturi. Elokuvan tietokoneanimaation on tehnyt Jam Filled Toronto.
Ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Flaminia Cinque   | … |  Anna Francolini   |
|  Teresa Gallagher   | … |  Rasmus Hardiker   |
|  John Hasler   | … |  Steven Kynman   |
|  Montserrat Lombard   | … |  Antonio Magro   |
|  Joseph May   | … |  David Menkin   |
|  Vincenzo Nicoli   | … |  Rob Rackstraw   |
|  Kerry Shale   | … |  Tom Stourton   |
|  Tim Whitnall   | … |  Keith Wickham   |