stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Black Rain
Aiheesta muualla

Black Rain Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Black Rain Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Ozzy Osbourne
| --- | --- |
Studioalbumit:   Blizzard of Ozz  Diary of a Madman  Bark at the Moon  The Ultimate Sin  No Rest for the Wicked  No More Tears  Ozzmosis  Down to Earth  Under Cover  Black Rain  Scream  Ordinary Man  Patient Number 9 
Livealbumit:   Mr. Crowley (live ep)  Speak of the Devil  Randy Rhoads Tribute  Just Say Ozzy  Live & Loud  Live at Budokan 
Kokoelmat:   Best of Ozz  (1989)  Ten Commandments (1990)  The Ozzman Cometh – The Best of Ozzy Osbourne  (1997)  The Essential Ozzy Osbourne  (kokoelma, 2003)  Prince of Darkness  (4 CD:n kokoelma, 2005)  Memoirs of a Madman 
Videot:   Speak of the Devil (video)  Bark at the Moon (video)  The Ultimate Ozzy  Wicked Videos  Don't Blame Me  Live & Loud (video)  Live At Budokan (DVD)
Bob MacMillan

| Bob MacMillan |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. syyskuuta 1952 (ikä 72) Charlottetown, Prinssi Edwardin saari
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  84 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1972–1985
Seurat:  Minnesota Fighting Saints (WHA)   New York Rangers (NHL)   St. Louis Blues (NHL)   Atlanta Flames (NHL)   Calgary Flames (NHL)   Colorado Rockies (NHL)   New Jersey Devils (NHL)   Chicago Black Hawks (NHL)   Milwaukee Admirals (IHL)
NHL-varaus:  15. varaus, 1972 New York Rangers
Robert "Bob" MacMillan (s. 3. syyskuuta 1952 Charlottetown, Kanada) on entinen jääkiekkoilija ja NHL-tähti.
New York Rangersin varaama MacMillan pelasi vuodet 1974–1975 Rangersissa ja tämän farmijoukkueessa AHL-liigassa Providence Redsissä. Kolme kautta 1975–1978 hän pelasi St. Louis Bluesissa siirtyen viimeisellä kaudella Atlanta Flamesiin, jossa hän pelasi vuoteen 1980 saakka. Flames muutti Calgaryyn ja MacMillan pelasi 1980–1982 Calgary Flamesissa. Hän lopetti NHL-uransa vuonna 1985 pelaten viimeiseksi Chicago Black Hawksissa. Uran jälkeen hän on toiminut Scouttina Calgary Flamesille aina näihin päiviin saakka.
Saavutukset

1977–1978 pronssia MM-kisoissa
1978–1979 NHL Gentleman Conduct (Lady Byng Trophy)
Tilastot

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Sarja | O | M | S | P |
| AHL | 46 | 18 | 29 | 47 |
| NHL | 753 | 228 | 349 | 577 |
| MM | 10 | 0 | 3 | 3 |
Bothriurus signatus

| Bothriurus signatus> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni:  Aitotumaiset Eucarya
Kunta:  Eläinkunta Animalia
Pääjakso:  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso:  Leukakoukulliset Chelicerata
Luokka:  Hämähäkkieläimet Arachnida
Lahko:  Skorpionit Scorpiones
Heimo:  Bothriuridae
Suku:  Bothriurus
Laji:  signatus
Kaksiosainen nimi
 Bothriurus signatus  Pocock, 1893 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Bothriurus signatus on Bothriurus-sukuun ja Bothriuridae-heimoon kuuluva eläinlaji. Tieteellisen nimen sille antoi ensimmäisenä Pocock vuonna 1893. Sillä ei ole alalajeja.
Basran taistelu (2003)

Basran taistelu oli Irakin sodan aikana käyty taistelu Irakin ja brittien välillä 23. maaliskuuta – 7. huhtikuuta 2003. Basra oli Irakin toiseksi suurin kaupunki ja tärkein satama, jonka asukkaat olivat Saddam Husseinia vastustaneita šiioja. Kaupunki kukistui joihinkin muihin Irakin osiin verrattuna helposti, mutta sodan jälkeisen ajan suunnittelun puute johti väkivaltaisuuksiin.
Tausta

Irakin sodan alkuvaiheessa britit ja Yhdysvaltain merijalkaväki valtasivat Umm Qasrin sataman ja Fawin niemimaan, minkä jälkeen amerikkalaiset etenivät maan muihin osiin ja britit valtasivat Rumaylahin öljykentät. Brittien seuraavaksi tavoitteeksi jäi Basran kaupungin valtaus. Basra oli tuolloin Irakin toiseksi suurin kaupunki ja merkittävin satama. Asukkaita kaupungissa oli noin 1,25 miljoonaa. Basran valtauksesta vastasi kenraalimajuri Robin Brimsin johtama 1. panssaridivisioona ja Basran puolustuksesta vastasi kenraali Ali Hasan al-Majid, joka tunnettiin myös lempinimellä Kemikaali-Ali kurdeja vastaan 1980-luvulla tehtyjen hermokaasuhyökkäysten mukaan. Puolustajien joukot koostuivat paitsi Irakin armeijan sotilaista, mutta myös Baath-puolueen puolisotilaallisista joukoista.
Basran asukkaat olivat pääasiassa šiiamuslimeja, joiden kapinan Saddam Hussein oli kukistanut verisesti Persianlahden sodan jälkeen vuonna 1991. Kaupunkilaisten odotettiinkin tilaisuuden tullen kääntyvän Irakin hallinnon joukkoja vastaan.
Taistelu

Brittien 1. panssaridivisioona ympäröi Basran 23. maaliskuuta 2003. Kaupunkia ei kuitenkaan piiritetty, vaan paikallisten sallittiin lähteä kaupungista vapaasti. Näin toivottiin ehkäistävän siviiliuhreja, ja menetelmä kannusti myös irakilaisia sotilaita poistumaan kaupungista. Irakilaiset puolustajat yrittivät puolestaan provosoida britit tekemään hyökkäyksen kaupunkiin, jossa heidän panssarivaununsa voitaisiin väijyttää kaupungin kaduilla. 26. maaliskuuta 2003 irakilaiset T-55-panssarivaunut hyökkäsivät tämä taka-ajatuksenaan brittejä vastaan. Brittien Challenger 2 -panssarivaunut kykenivät kuitenkin tulittamaan irakilaisia huomattavasti pidemmän matkan takaa, ja 15 irakilaista vaunua tuhottiin ilman, että britit kärsivät tappioita.
31. maaliskuuta 2003 brittien tiedustelujoukot alkoivat soluttautua kaupunkiin tehden iskuja esimerkiksi irakilaisia upseereja vastaan ja ohjaten omien tykistötulta ja ilma-iskuja. Huhtikuun alussa aloitettiin pistohyökkäykset Warrior-panssarivaunuilla puolustajia vastaan. Puolustuksen romahdus koitti 5. huhtikuuta, jolloin amerikkalainen F-16-hävittäjäpommittaja iski Alin tukikohtana toiminutta rakennusta vastaan JDAM-pommilla. Alin huhuttiin kuolleen, mutta vaikka todellisuudessa hän jäi henkiin, puolustajien taistelutahto romahti. 6. huhtikuuta britit tekivät tiedusteluhyökkäyksen kaupunkia vastaan ja sen tulosten perusteella päätettiin lopulta vallata itse kaupunki. Joukoille annettiin hyökkäyskäsky kello 23.00 ja kaupunki vallattiin yön aikana. Viimeiset taistelut käytiin illalla 7. huhtikuuta.
Seuraukset

Brittien taktiikan ja myötämielisen väestön takia suuremmilta vahingoilta esimerkiksi kaupungin infrastruktuurille vältyttiin. Irakin muiden osien läpi etenevät amerikkalaiset joutuivat käymään huomattavasti tuhoisampia taisteluja. Toisaalta brittien taktiikka johti myös siihen, että monet kaupungissa olleet Baath-puolueen jäsenet pääsivät pakenemaan ja osa liittyi todennäköisesti sittemmin miehittäjiä vastustaneisiin kapinallisiin. Kaupungin puolustajien komentaja Kemikaali-Ali jäi kiinni vasta sodan jälkeen. Kaupunki koki myös Bagdadin kaltaisen ryöstelyjen ja väkivallan aallon heti kaupungin valtauksen jälkeen. Koko Basran alueella mukaan lukien sen lähistöllä käydyissä taisteluissa kaatui arviolta 425–535 irakilaista. Britit ottivat sodan jälkeen vastuun Basran ja neljän sitä ympäröineen maakunnan miehityksestä. Kunnollista suunnitelmaa sodan jälkeisestä asioiden järjestelystä ei ollut, ja väkivaltaisuudet lisääntyivät vuodesta 2004 eteenpäin. Myöhemmin ongelmia aiheuttaisivat eri šiialaiset asejoukot.
Brittien Challenger 2 -panssarivaunu Irakissa 21. maaliskuuta.
Brittisotilas ja savua palavilta öljylähteiltä Basrassa 3. huhtikuuta.
Calestous Juma

Calestous Juma (9. kesäkuuta 1953 – 15. joulukuuta 2017) oli kenialainen tutkija ja professor of practice Harvardin yliopiston Kennedy Schoolissa. Juma oli muun muassa Royal Societyn, Yhdysvaltain kansallinen tiedeakatemian ja Afrikan tiedeakatemian jäsen.
Aiheesta muualla

Calestous Juman kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Basran taistelu (2008)

Basran taistelu oli maalis–toukokuussa 2008 käyty taistelu Irakin pääministeri Nuri al-Malikin johtaman Irakin hallinnon ja Basran kaupungissa vaikuttaneiden šiialaisten asejoukkojen välillä. Šiialaisjoukoista merkittävin oli Muqtada al-Sadrin johtama Jaysh al-Mahdi -järjestö. Odotettua kiivaampaan vastarintaan törmänneet irakilaiset päätyivät lopulta turvautumaan yhdysvaltojen johtaman liittouman tukeen, mikä mahdollisti kuitenkin operaation loppuun viemisen. Basran asejoukkoja ei kuitenkaan kukistettu kokonaan.
Tausta

Basran kaupunki on Irakin eteläosassa. Se kuuluu Irakin suurimpiin, ja sen asukkaiden enemmistö on šiialaisia. Irakin sodan sytyttyä vuonna 2003 Basra oli yksi ensimmäisistä Irakin vastaisen koalition valtaamista irakilaiskaupungeista. Vastuu alueen miehityksestä annettiin brittijoukoille. Sodan jälkeen sadristit eli Muqtada al-Sadrin kannattajat saivat tukijoita etenkin kaupungin köyhemmistä kaupunginosista. Väkivaltaisuudet ja yhteenotot brittien ja sadristien Jaysh al-Mahdi -järjestön välillä yleistyivät vuoden 2004 jälkeen, eikä brittien onnistunut operaatioistaan huolimatta kukistaa paikallisia kapinallisia. Britit siirsivät tukikohtansa kaupungista muualle vuonna 2007. Kaikki brittijoukot olivat vetäytyneet kaupungista 3. syyskuuta, ja vastuu kaupungin turvallisuudesta luovutettiin joulukuussa Irakin armeijalle, jota johti Basrassa kenraaliluutnantti Mohan al-Freiji. Irakin pääministeri Nuri al-Maliki oli nimittänyt al-Freijiin virkaansa vuonna 2006, ja tämä oli sittemmin antanut harhaanjohtavia tietoja alueen turvallisuuskehityksestä. Brittien lähdettyä kaupunkia hallitsivat kuitenkin käytännössä šiialaiset asejoukot, jotka saivat tukea Iranilta.
Keskushallinnon otteen menettäminen yhdestä Irakin suurimmasta kaupungista ja öljyteollisuuden tärkeästä keskuksesta oli uhka pääministeri al-Malikin hallinnolle, jolla oli vuonna 2008 edessä Irakin aluevaalit. Malikia uhkasi myös muiden puolueiden epäluottamuslause, jonka mahdollisuudesta oli keskusteltu suljettujen ovien takana. Maliki pyrkikin osoittamaan kykynsä vahvana johtajana. Suunnitelmasta Bastran jälleenvaltaamiseksi keskusteltiin Yhdysvaltojen johtaman liittouman komentaja David Petraeuksen kanssa. Malikin turvallisuusneuvonantaja Mowaffak al-Rubaien kertoi Petraeukselle 21. maaliskuuta kahden Irakin prikaatin jo valmistautuneen operaatiota varten. Petraeus kehotti irakilaisia välttämään operaation kiirehtimistä, mutta ilmaisi silti liittouman tukevan irakilaisia. Maliki saapui Basraan 24. maaliskuuta tarkoituksenaan valvoa operaatiota henkilökohtaisesti.
Taistelu

Irakin turvallisuusjoukot aloittivat Irakissa nimellä Saulat al-Fursan tunnetun operaation aamulla 25. maaliskuuta. Enimmillään irakilaisjoukkoja oli kaupungissa noin 30 000. Taistelut alkoivat hieman sen jälkeen, kun joukot olivat edenneet sadristien tukialueelle Al-Tamiyahin kaupunginosaan. Taistelut kiihtyivät ja levisivät muihin kaupunginosiin vielä saman päivän aikana. Irakilaisjoukkojen kohtaama vastarinta oli odotettua paljon kiivaampaa, ja vastaperustetun 14. divisioonan suorituskyky oli alhainen. Amerikkalaiskomentajien kuullessa taistelujen puhkeamisesta irakilaisille kiirehdittiin tiedustelu- ja ilmatukea logistisen avun lisäksi. Basraan tuotiin myös irakilaisia vahvistuksia, mutta samaan aikaan noin tuhat sotilasta oli jättänyt rivinsä. Myös osa irakilaisista poliiseista ei suostunut taistelemaan. Tämä johtui niin joukkojen kokemattomuudesta, kuin sadristien soluttautumisestakin. Taistelut kaupungissa jatkuivat, mutta kumpikaan osapuoli ei päässyt niskan päälle.
Taistelujen rauhoittamiseksi Muqtada al-Sadr julisti tulitauon 20. maaliskuuta ja kutsui taistelijansa pois kaupungin kaduilta. Tulitaukoa seurasivat neuvottelut sadristien, Hadi al-Amirin johtaman Badr-organisaation ja Malikin Islamilainen Da'wa -puolueen edustaja Ali al-Adeebin välillä. Amiri ja Adeeb matkasivat Iraniin, jonne Sadr oli Malikin tietämättä paennut ja jossa Iranin Quds-joukkojen komentaja Qassem Suleimani välitti osapuolten välille sopimuksen. Sopimus näytti pitävän, ja 30. maaliskuuta taistelut vaikuttivat lakanneen kokonaan.
Taistelut alkoivat uudelleen huhtikuussa Irakin armeijan tuotua Basraan vahvistuksia. Anbarista saapuneen kokeneen 1. divisioonan joukot aloittivat järjestelmällisemmät puhdistusoperaatiot, ja mukana oli Yhdysvaltain merijalkaväen neuvonantajia. Operaatiot huhtikuun puolivälin jälkeen kohtasivat vain vähäistä vastarintaa, vaikkakin osa operaation osallistuneista joukoista kieltäytyi jälleen ilmeisesti Sadrin käskystä ottamasta osaa toimintaan. Kieltäytymisten johdosta erotettiin 500 poliisia ja 400 sotilasta. Irakin armeijan operaatiot Basrassa provosoivat myös sadristit tulittamaan niin sanottua vihreää vyöhykettä Bagdadista sadristien tukialueelta Sadr Citystä käsin, mikä johti amerikkalais-irakilaiseen operaation Sadr Cityssä. Operaatio Basrassa vietiin loppuun toukokuun puolella.
Seuraukset

Basran taistelu oli ensimmäinen kerta, kun Irakin hallinto pyrki oikeasti puuttumaan šiialaisten asejoukkojen toimintaan. Operaation nihkeästä alusta huolimatta se saatettiin lopulta suorittaa loppuun liittouman tuella. Taistelu toi kuitenkin esiin Irakin armeijan puutteet ja sen riippuvaisuuden liittouman ilmatuesta ja kuljetusavusta. Jaysh al-Mahdi ja muut šiialaiset asejoukot kärsivät suuria tappioita, mutta niiden toiminta ei kuitenkaan loppunut.
Irakin uuden 14. divisioonan sotilaiden valmistumistilaisuus helmikuussa 2008.
Irakin 1. divisioonan sotilas tutkii basralaisesta asekätköstä löytynyttä kranaattia.
Bass Generation

| Bass Generation Basshunter |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 30. syyskuuta 2009
 Tuottaja(t): Basshunter
 Tyylilaji: eurodance
 Kesto: 46.13
 Levy-yhtiö: Hard2Beat, Warner Music Sweden, Ultra
Basshunterin muut julkaisut
| Now You’re Gone – The Album 2008 | Bass Generation 2009 | The Early Bedroom Sessions 2012 |
Singlet albumilta Bass Generation
 ”Every Morning” Julkaistu: 21. syyskuuta 2009  ”I Promised Myself” Julkaistu: 30. marraskuuta 2009
Bass Generation on ruotsalaisen Basshunterin vuonna 2009 julkaisema albumi, järjestyksessään viides albumi.
Kappaleet

Every Morning – 3.18
I Promised Myself – 2.37
Why – 3.11
I Will Learn to Love Again – 3.06 (feat. Stunt)
Don't Walk Away – 3.01
I Still Love – 3.33
Day & Night – 2.55
I Can't Deny – 3.07 (feat. Lauren)
Far from Home – 4.10
I Know You Know – 2.45
On Our Side – 3.54
Can You – 2.24
Plane to Spain – 3.41
Every Morning (Michael Mind Edit) – 11.17
Kappaleet > Bonuslevy

Now You're Gone – 5.43 (feat. DJ Mental Theo's Bazzheadz, DJ Alex Extended Mix)
Angel in the Night – 5.33 (Headhunters Remix)
I Miss You – 5.35 (Hyperzone Remix)
Please Don't Go – 6.45 (Bad Behaviour Remix)
Walk on Water – 5.19 (Ultra DJ's Remix)
Every Morning – 4.54 (Raindropz! Remix)
Camilla – 3.22 (Swedish Version)
Without Stars – 3.51 (Swedish Version)
Arvostelut

AllMusic:
Boris Glebin voimalaitos

| ГЭС-8/GES-8 (Vesivoimalaitos-7) |
| --- | --- |
Tyyppi:  vesivoimalaitos, 2 vesiturbiinia
Teho:  70,0 megawattia
Tuotanto:  272 gigawattituntia/a
Pudotuskorkeus:  20 metriä
Omistaja:  Kolskenergo/TGK-1
Pääurakoitsija:  Norelektro
Rakentaminen aloitettu:  1960
Kytketty sähköverkkoon:  1964
Sijainti:  Murmanskin alue, Petsamo
Koordinaatit:  WGS84 69°38′37″N, 30°08′15″E
Joki:  Paatsjoki
Boris Glebin voimalaitos (ven. Борисоглебская ГЭС, ГЭС-8, Borisogleblskaja GES, GES-8) on Paatsjoessa Kolttakönkäällä Venäjän ja Norjan rajalla, Boris Glebin alueen eteläreunalla sijaitseva vesivoimala. Se on Paatsjoen voimalaitoksista alin. Laitoksen rakentaminen alkoi 1960 ja se otettiin tuotantokäyttöön 1964. Laitoksen teho on 56 MW ja sen keskimääräinen vuosituotanto on 272 GWh/a. Laitoksessa on kaksi sähkögeneraattoria.
Boris Glebin rakentamisessa norjalaiset ja neuvostoliittolaiset toimivat yhteistyössä. Maat myös vaihtoivat alueiden hallintaa sen ja Hevoskosken voimalaitoksen rakentamisessa. Osa Boris Glebin vesisähkövoimalaitoksesta sijaitsee Norjan puolella. 1955 Neuvostoliitto sitoutui toimittamaan 40% Boris Glebissä tuotetusta sähköstä Norjalle. Käytännössä sähköntoimituksia varten rakennettiin 1971 sähkönsiirtolinja. Neuvostoliittolainen sähkö oli kuitenkin normeiltaan väljemmin määriteltyä kuin norjalainen, minkä vuoksi norjalaisissa sähkölaitteissa saattoi tulla ongelmia. Norjalaiset osallistuivat 1986 sähkölaitteiston uusimiseen, jolloin ongelmat hävisivät.
Rakentamisvaiheessa alue avattiin viisumivapaalle liikkumiselle, mikä sen jälkeen lopetettiin siksi, että osapuolet pelkäsivät kylmän sodan hengessä sitä, että paikallisia värvätään luvattomaan tiedustelutoimintaan, vakoiluun, mikä tuolloin oli tavanomaista.
Norjalaiset urakoitsijat suorittivat rakennustyön. Hankkeen teknisestä puolesta ja itse varsinaisen voimalaitoksen rakentamisesta vastasi Norelektro.
Aiheesta muualla

Boris Gleb (Arkistoitu – Internet Archive). Rajaton vesi Paatsjoki-sivusto.
Paatsjoen vesivoimalaitokset
Kaitakoski
Jäniskoski
Rajakoski
Hevoskoski
Skogfoss
Melkefoss
Boris Gleb
Butch Reynolds

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Soul 1988 | 4 × 400 m |  |
|  Hopeaa | Soul 1988 | 400 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Rooma 1987 | 4 x 400m |  |
|  Kultaa | Stuttgart 1993 | 4 x 400m |  |
|  Kultaa | Göteborg 1995 | 4 x 400m |  |
|  Hopeaa | Stuttgart 1993 | 400m |  |
|  Hopeaa | Göteborg 1995 | 400m |  |
|  Pronssia | Rooma 1987 | 400m |  |
Harry ”Butch” Reynolds (s. 8. kesäkuuta 1964 Columbus) on entinen yhdysvaltalainen yleisurheilija, jonka päämatka oli 400 metrin juoksu.
Reynolds saavutti pronssia Rooman 1987 MM-kilpailujen 400 metrin juoksussa ajalla 44,80. Viestissä hän juoksi ankkuriosuuden Yhdysvaltain voittaessa mestaruuden uudella kisaennätyksellä 2.57,29. Zürichissä 17. elokuuta 1988 Reynolds juoksi uuden 400 metrin maailmanennätyksen 43,29 rikkoen Lee Evansin Mexicon olympialaisissa 1968 juokseman entisen ennätyksen peräti 0,57 sekunnilla. Reynoldsin ennätyksen rikkoi vasta yksitoista vuotta myöhemmin Michael Johnson.
Soulin olympialaisissa 1988 Reynolds oli selvä ennakkosuosikki, mutta joutui tyytymään hopeaan ajalla 43,93. Kilpailun voitti hänen nuori maanmiehensä Steve Lewis kuusi sadasosasekuntia nopeampana. 4 x 400 metrin viestissä Reynolds toi Yhdysvallat olympiavoittajana maaliin yli neljän sekunnin erolla Jamaikaan.
Reynolds jäi kiinni dopingin käytöstä vuonna 1990 saaden kahden ja puolen vuoden kilpailukiellon. Hän haastoi IAAF:n oikeuteen ja tuomittiin saamaan 27,4 miljoonan dollarin korvaukset 1992, mutta päätös kumottiin kaksi vuotta myöhemmin.
Reynolds palasi arvokilpailuihin sisäratojen MM-kilpailuissa Torontossa 1993 voittaen 400 metrin mestaruuden uudella kisaennätyksellä 45,26. Myöhemmin samana vuonna Stuttgartin MM-kilpailuissa hän saavutti Michael Johnsonin jälkeen hopeaa henkilökohtaisella ratakierroksella ajalla 44,13 ja juoksi kolmannen osuuden maansa viestijoukkueessa, joka teki uuden maailmanennätyksen 2.54,29. Samana syksynä hän oli Grand Prix -finaalissa toinen.
Göteborgin MM-kisoissa 1995 Reynolds oli jälleen Johnsonin jälkeen toinen 400 metrillä – nyt ajalla 44,22. Pitkässä viestissä hän juoksi kolmannen osuuden Yhdysvaltain voittaessa kultamitalin ennen Jamaikaa. Atlantan olympialaisissa 1996 Reynolds loukkasi välieräjuoksussa kinnerjänteensä, eikä selviytynyt loppukilpailuun. Hän lopetti uransa kauden 1999 jälkeen.
Budapest Sports Arena

| Budapest Sports Arena |
| --- | --- |
 Budapest Sports Arena lokakuussa 2008.
Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Budapest, Unkari
Rakennustyöt aloitettu:  30. kesäkuuta 2001
Avattu:  13. maaliskuuta 2003
Katsojakapasiteetti
 15 000 (konsertti) 11 390 (nyrkkeily) 9 479 (jääkiekko) 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Budapest Sports Arena (unk. Papp László Budapest Sportaréna) on areena Budapestissä Unkarissa ja se avattiin vuonna 2003. Unkarin jääkiekkomaajoukkue käyttää sitä kotihallinaan ja areenalla on pelattu jääkiekon 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2011.
Aiheesta muualla

Areenan virallinen sivusto (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Buruli-haavauma

| Buruli-haavauma |
| --- | --- |

Luokitus
ICD-10:  A31.1 (ILDS A31.120)
ICD-9:  031.1
Huom!:  Tämä artikkeli tarjoaa vain yleistä tietoa aiheesta. Wikipedia ei anna lääketieteellistä neuvontaa.
Buruli-haavauma (tunnetaan myös nimellä Bairnsdalen haavauma, Searlsin haavauma tai Daintreen haavauma) on infektiotauti, jonka aiheuttaja on Mycobacterium ulcerans. Infektion alkuvaiheessa on ominaista kivuton kyhmy tai turvonnut alue. Tämä kyhmy voi muuttua haavaumaksi. Haavauma voi olla suurempi ihon sisäpuolella kuin sen ulkopuolella, ja sen ympärillä voi olla turvotusta. Taudin pahetessa infektio voi levitä luuhun. Buruli-haavaumat esiintyvät yleisimmin käsissä tai jaloissa; kuume on harvinaista.
Aiheuttaja

M. ulcerans vapauttaa toksiinia nimeltä mykolaktoni, joka heikentää immuunijärjestelmän toimintaa ja aiheuttaa kudoskuolemaa. Saman luokan bakteeri voi myös aiheuttaa tuberkuloosia ja lepraa (M. tuberculosis ja vastaavasti M. leprae). Taudin leviämistapa ei ole tiedossa. Veden lähteet voivat liittyä leviämiseen. Tehokasta rokotetta ei ole olemassa vuodesta 2013.
Hoito

Jos ihmisiä hoidetaan ajoissa, kahdeksan viikon antibioottihoito tehoaa 80 %:ssa tapauksista. Hoidossa käytetään usein lääkkeenä rifampisiinia ja streptomysiinia. Streptomysiinin sijasta käytetään joskus klaritomysiinia tai moksifloksasiinia. Muuna hoitona voi olla haavauman leikkaus. Kun infektio paranee, alueelle jää yleensä arpi.
Epidemiologia

Buruli-haavaumia esiintyy yleisimmin maaseudulla Saharan eteläpuolisessa Afrikassa, erityisesti Norsunluurannikolla, mutta sitä voi esiintyä myös Aasiassa, Länsi-Tyynenmeren alueella ja Amerikassa. Tapauksia on ilmennyt yli 32 maassa. Noin 5 000–6 000 tapausta esiintyy vuosittain. Tauti esiintyy myös useissa eläimissä. Albert Ruskin Cook kuvaili buruli-haavaumat ensimmäisenä vuonna 1897.
Cheddar

Cheddar tarkoittaa seuraavia asioita:
Cheddar, kylä Somersetissa, Englannissa
cheddar, englantilainen juusto
Cheddar, kanjoni Englannissa
Cheddar, oik. Igor Parri (1985), latvialais-suomalainen rap-artisti
Rabab Cheddar (s. 1991), marokkolainen nyrkkeilijä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Cheddar”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Bjørgvin-luokka

| Bjørgvin-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  4 979 t
Pituus:  94 m
Leveys:  16,8 m
Syväys:  5,4 m
Koneteho:  4 000 shp
Nopeus:  15 solmua
Miehistöä:  305
Aseistus
Meritorjunta:  2 x 240 mm tykkiä 4 x 150 mm tykkiä 6 x 100 mm tykkiä 2 x 450 mm torpedoputkea
Bjørgvin-luokan piti olla Norjan laivaston kahden rannikkopanssarilaivan muodostama alusluokka, jonka alukset tilattiin 1912 Armstrong Whitworthin Elswickin telakalta täydentämään jo palveluksessa olevia rannikkopanssarilaivoja. Ensimmäisen maailmansodan puhjetessa Britannian kuninkaallinen laivasto kuitenkin lunasti alukset 370 000 punnan kappalehinnalla itselleen ja muutti ne monitoreiksi HMS Glatton ja HMS Gorgon.
Vaatimukset

Luokan alusten piti olla raskaammin aseistettuja kuin aiemmat Eidsvold- ja Tordenskjold-luokkien alukset. Pääaseistuksena piti olla kaksi 240 millimetrin 50 pituuskaliiperin tykkiä, jotka olisivat olleet pisimmän kantaman omaavat tykit maailmassa. Oston jälkeen tykit muutettiin käyttämään brittiläisiä ampumatarvikkeita (9,2"/L51). Apuaseina aluksille piti asentaa neljä kappaletta 150 millimetrin 50 pituuskaliiperin tykkiä yksiputkisissa torneissa, jotka asennettaisiin perään ja keulaan sekä kummallekin kyljelle.
Alusten suoja oli parempi kuin edeltäneiden luokkien. Niiden panssarivyöt olivat seitsemän tuumaiset ja tornit kahdeksan tuumaiset kuten tykistöasemienkin. Alusten kansi oli suojattu 2,5 tuuman panssarilla. Tulenjohtotorni oli suojattu kahdeksan tuuman ja väliseinät neljän tuuman panssaroinnilla.