stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marcy-l’Étoile

Château de la Poupéen linna
Marcy-l’Étoile on kunta Rhônen departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 3 091 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Marcy-l’Étoilen pinta-ala on viisi neliökilometriä. Marcy-l’Étoile kuuluu Lyonin suurkaupunkialueeseen Communauté urbaine de Lyon.
Marcy

Kerrostalo Marcyn asuntoalueella.
Marcy on julkisen sektorin tukema vuokra-asuinkompleksi Brooklynin Bedford-Stuyvesantissa New Yorkissa. Sitä ylläpitää New Yorkin kaupungin omistama vähävaraisille asuntoja tarjoava New York City Housing Authority. Vuonna 2011 kiinteistössä oli 1 705 asuntoa ja yli 4 200 asukasta. Marcyn asuntoalue valmistui vuonna 1949 ja se nimettiin kuvernööri William L. Marcyn mukaan.
Marcy on tunnettu rap-artisti Jay Z:n kotiseutuna.
Malm (taajama)

| Malm |
| --- | --- |

 Malm
 Koordinaatit: 64°04′19″N, 11°13′01″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Trøndelag
Kunta:  Steinkjer
Pinta-ala:  
 – Maa:  1,4 km²
Väkiluku (2023):  1 171
 – Väestötiheys:  836,4 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Malm on taajama Steinkjerin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 1,4 neliökilometriä ja asukasluku 1 171 vuonna 2023. Ennen kuntaliitosta Malm oli Verranin kunnan hallinnollinen keskus. Vuosina 1913–1963 Malm oli itsenäinen kunta. Nimensä mukaisesti Malmissa on ollut merkittävää kaivostoimintaa. Se lakkasi 1990-lopulla.
Kuvia

Fosdalenin kaivos vuonna 1957.
Tunnettuja henkilöitä

Ole Erik Almlid (s. 1969), toimittaja ja elinkeinojohtaja
Malmberg

Malmberg on sukunimi. Se voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Sukuja

Malmberg, savolainen suku
Malmberg, Malmivaara, pohjalainen suku
Henkilöitä

Aino Malmberg (1865–1933), kirjailija, diplomatian harrastaja
Antti Malmberg (1921–2017), suomalainen metsänhoitaja ja metsäopetuksen kehittäjä, metsäneuvos
Bertil Malmberg (1889–1958), ruotsalainen kirjailija, Ruotsin akatemian jäsen
Bertil Malmberg (1913–1994), ruotsalainen kielitieteilijä
Caj Malmberg (s. 1948), suomalainen painija
Dag Malmberg (s. 1953), ruotsalainen näyttelijä
Elise Malmberg (s. 1995), ruotsalainen aitajuoksija
Emil Malmberg (1863–1952), suomalainen lehtori ja suomentaja
Eric Malmberg (1888–1951), ruotsalainen elokuvaohjaaja ja näyttelijä
Erik Malmberg (1892–1934), suomalainen jääkärieverstiluuntnantti
Heikki Malmberg (s. 1981), Diablo-yhtyeen rumpali
Hugo Malmberg (1864–1956), oikeusministeri, Vaasan hovioikeuden presidentti
Ilkka Malmberg (1954–2016), sanomalehtitoimittaja ja tietokirjailija
Jakob Johan Malmberg (1786–1845), suomentaja
Jarkko Malmberg (s. 1973), Sastamalan kaupunginjohtaja
Johan August Malmberg, Aukusti Juhani Mela (1846–1904), luonnontutkija, tietokirjailija ja kulttuurivaikuttaja
Karl August Malmberg (1819–1901), kollegiasessori, kunnallismies ja herännäisjohtaja
Lauri Malmberg (1888–1948), jääkärikenraali, suojeluskuntain komentaja
Martti Malmberg (1911–2002), kommunistipoliitikko
Niilo Kustaa Malmberg (1807–1858), herännäisen herätysliikkeen johtohahmoja
Olavi Malmberg (1893–1920), kirjailija
Pertti Malmberg (s. 1945), kontra-amiraali
Raili Malmberg (1926–2024), toimittaja
Richard Malmberg (1877–1944), kirjailija, kirjailijanimenä Gustav Alm
Viktor Malmberg (1867–1936), kuvanveistäjä, taideopettaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Malmberg”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Maksimilian Steinberg

Maksimilian Steinberg
Maksimilian Osejevitš Steinberg (ven. Максимилиан Осеевич Штейнберг; 4. heinäkuuta 1883 Vilna – 6. joulukuuta 1946 Leningrad) oli venäläinen säveltäjä.
Steinberg syntyi juutalaisperheeseen Vilnassa ja lähti opiskelemaan Pietarin konservatorioon, jossa häntä opettivat Anatoli Ljadov, Aleksandr Glazunov ja Nikolai Rimski-Korsakov. Rimski-Korsakov toimi sekä Steinbergin että Igor Stravinskyn suojelijana. Steinberg seurasi Rimski-Korsakovia Sergei Djagilevin Saison Russeen Pariisiin. Hieman ennen Rimski-Korsakovin kuolemaa hän meni naimisiin Rimski-Korsakovin tyttären Nadežda Nikolajevnan kanssa; näin hänet myös kastettiin Venäjän ortodoksikirkkoon.
Steinberg sai tehtäväkseen useiden Rimski-Korsakovin sävellysten ja oppikirjojen editoimisen tämän kuoleman jälkeen. Hän liittyi Pietarin konservatorion henkilökuntaan vuonna 1908 ja pääsi siellä vuonna 1915 Rimski-Korsakovin aiempaan tehtävään sävellyksen ja orkestroinnin professoriksi. Myöhemmin hän eteni konservatorion vararehtoriksi, ja hänen oppilaisiinsa kuuluivat Galina Ustvolskaja ja Dmitri Šostakovitš. Pietarin konservatoriosta Steinberg jäi eläkkeelle vuonna 1946.
Steinberg hylkäsi säveltäjänä pitkälti Stravinskyn omaksuman modernistisen suunnan. Stravinskyn ja hänen välillään olikin kilpailuasetelma. Steinberg jatkoi sen sijaan Rimski-Korsakovin koulukunnan perinteitä ja oli musiikillisessa ajattelussaan lähellä myös toista opettajaansa, Glazunovia. Steinbergin tuotantoon kuuluu esimerkiksi kirjallisuudesta ja kuvataiteesta innoituksensa saanutta ohjelmallista orkesterimusiikkia sekä musiikkia, jossa hyödynnettiin Neuvostoliiton etnisten kulttuurien, kuten Uzbekistanin ja Armenian perinteitä. Teosten joukossa ovat viisi sinfoniaa, baletti Till Eulenspiegel ja 1920-luvulla sävelletty Passioviikko (op. 13). Kuolemansa jälkeen Steinberg alkoi vaipua unohduksiin, mutta hänen tuotantoaan on sittemmin nostettu esiin, ja sitä ovat levyttäneet Cappella Romana ja Neeme Järvi.
Nikolai Mjaskovskin yhdestoista sinfonia (op. 34) on omistettu Steinbergille.
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
Marder I

| Marder I |
| --- | --- |
 Marder I (Tracteur Blinde 37L:n alustalla)
Valmistushistoria
Valmistusmaa:   Saksa
Tekniset tiedot
Pituus:  
– putki edessä:  ? m
– pelkkä runko:  5,38 m
Leveys:  1,88 m
Korkeus:  2 m
Taistelupaino:  8,2 t
Telaketjut:  500 mm
Maksiminopeus:  
– tiellä:  34–38 km/h
– maastossa:  15 km/h
Toimintasäde:  150 km (tiellä)
Pääase:  75 mm Pak 40/1 L/46 -panssarintorjuntakanuuna
Muu aseistus:  1 × 7,92 mm MG-34-konekivääri
Panssarointi:  5–315 mm
Moottori:  DelaHaye 103TT
– hevosvoimat:  70 hv
Miehistö:  4–5
Marder I (suom. näätä) (SdKfz 135) oli saksalainen panssarintorjuntavaunu, jota käytettiin toisessa maailmansodassa.
Jo operaatio Barbarossan alkaessa Saksan asevoimat tarvitsi uutta panssarintorjuntavaunua. Tarve suureni uusien neuvostoliittolaisten T-34- ja KV-1-panssarivaunujen ilmestyessä suurissa määrin taistelukentälle.
Marder I -vaunun alusta otettiin ranskalaisesta kevyesti panssaroidusta Tracteur Blinde 37L -telaketjutraktorista, jota saksalaiset olivat saaneet suuria määriä sotasaaliiksi. Sen päälle rakennettiin kiinteä torni, johon asennettiin PaK 40 -panssarintorjuntakanuuna. Vaunut otettiin käyttöön vuonna 1942.
Koska PaK 40:tä ei ollut saatavilla riittävästi, korvikkeena käytettiin neuvostoliittolaisia 76,2 millimetrin F-22 m/1936 -sotasaalistykkejä. Nämä vaihdettiin PaK 40:iksi niiden tullessa saataville.
Pienempi määrä vaunuja rakennettiin Hotchkiss H-39- ja FCM 36 -vaunujen alustalle.
Marder I -vaunuja rakennettiin 130 kappaletta.
Maitotiiviste

Maitotiivistettä
Maitotiiviste on, toisin kuin maitojauhe, nestemäinen tuote. Se valmistetaan poistamalla vesi vain osittain maidosta. Suomessa maitotiivisteet jaetaan Euroopan unioninmääräykset huomioon ottaen seuraavasti (2007):
Sokeroimattomat maitotiivisteet
runsasrasvainen maitotiiviste
rasvainen maitotiiviste
maitotiiviste (painosta vähintään 7,5 % rasvaa ja vähintään 25 % maidon kuiva-ainetta)
vähärasvainen maitotiiviste
Sokeroidut maitotiivisteet
sokeroitu maitotiiviste
sokeroitu vähärasvainen maitotiiviste
sokeroitu rasvaton maitotiiviste
Kaikissa näissä vähintään 20 % pitää olla maidon kuiva-ainetta. Sallittuja lisäaineita ovat muun muassa eräät vitamiinit ja kivennäisaineet sekä sakkaroosi (sokeri). Valmistuksen yhteydessä maitotiivisteeseen voidaan lisätä kermaa, kokonaan kuivattua maitoa tai molempia, aivan kuten myös raaka-aineiksi luokiteltavia maidon ainesosia. Maitotiivisteiden säilöminen tulee toteuttaa joko lämpökäsittelyllä tai sokeroinnilla.
Margareta Birgersdotter (Grip)

Margareta Birgersdotter (Grip) (1538–1586) oli ruotsalainen kirjailija ja maanomistaja.
Margareta oli vapaaherra, valtaneuvos Birger Nilssonin (Grip) ja Brita Jonchimsdotter Brahen tytär. Hän meni vuonna 1562 naimisiin Erik Månssonin (Natt och Dag) ja vuonna 1571 valtaneuvos Sten Axelsson Banérin kanssa. Hän oli Karin Göransdotterin (Gyllenstierna) käly, kun Karin oli ollut hänen ensimmäisen miehensä veljen puoliso.
Ensimmäisen miehensä kuoleman jälkeen Margaretasta tuli poikansa Erik Eriksson Natt och Dagin huoltaja ja hän sai vastuulleen Brokindin linnan. Hänen poikansa kuoltua ruttoon kolmen vuoden iässä vuonna 1566 Margareta peri miehensä omaisuuden ainoana perillisenä. Hän jäi asumaan Brohon ja omistautui tilan hoitamiselle myös avioiduttuaan uudelleen.
On viitteitä siitä, että Margareta Birgersdotter olisi ollut kuningatar Kaarina Maununtyttären hovimestarina vuosina 1567–1568. Tämän tiedon alkuperää ei kuitenkaan tiedetä, ja Kaarinalla oli tähän aikaan toinen hovimestari Elin Andersdotter .
Margareta Grip tunnetaan hänen esi-isänsä Bo Jonsson Gripin talonkirjasta, hänen kopioistaan keskiaikaisista kirjeistä, jotka ovat pääasiassa kadonneet ja sukututkimuksistaan. Hänen sukututkimuksensa on ensimmäisiä ajalta, jolloin aatelisto alkoi kiinnostua sukujensa historian tallentamisesta. Vuonna 1574 hän aloitti sen omasta aloitteestaan muistona Bo Jonsson Gripille.
Hänen kirjoituksensa talletettiin sittemmin Margareta Gripin kirjaan Trolleholmin arkistossa.
Käännös suomeksi
Mardakertin yhteenotot 2008

Armenian ja Azerbaidžanin joukot tulittivat toisiaan Martakertin lähellä 2008.
Mardakertin yhteenotot 2008 olivat armenialaisten ja azerien joukkojen välisiä taisteluja Vuoristo-Karabahissa. Taistelut olivat pahin tulitaukorikkomus siihen asti vuonna 1994 päättyneen sodan jälkeen. Osapuolet syyttivät 4. maaliskuuta 2008 alkaneesta välikohtauksesta toisiaan ja sanoivat molemmat voittaneensa kahakan. Ainakin 4 azeria kuoli.
Tausta

Armenia halusi 1987 liittää itseensä Azerbaidžanin hallussa olleen Vuoristo-Karabahin, jonka enemmistö oli armenialaisia. Armenia ja Azerbaidžan kävivät vuosina 1988–1994 sodan, jossa molemmat osapuolet karkottivat toistensa kansalaisia alueiltaan. Armenia miehitti Vuoristo-Karabahin, joka julistautui itsenäiseksi. Mutta Azerbaidžan ja kansainvälinen yhteisö eivät tunnustaneet Vuoristo-Karabahia itsenäiseksi.
Kun Kosovo julistautui itsenäiseksi 2008, azerit vetivät maasta rauhanturvaajansa. He ajattelivat Kosovon itsenäistymisen olevan ennakkotapauksen, jonka pohjalta Armenian miehittämä itsenäinen Vuoristo-Karabah voitaisiin irrottaa Azerbaidžanista virallisestikin. Rajakahakointi alkoi sen jälkeen kun ihmiset protestoivat Armeniassa maan presidentinvaalien jälkeen, 4. maaliskuuta. Jerevanissa puhkesi mellakka ja tulitaisteluja protestoijien ja poliisien välille. Armeija saapui 2. maaliskuuta. Armenia syytti myöhemmin Azerbaidžania yrityksestä käyttää hyväkseen maan sisäisä levottomuuksia.
Malpractice

| Malpractice Dr>  Feelgood |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: lokakuu 1975
 Tuottaja(t): Vic Maile
 Tyylilaji: rhythm and blues, pub rock
 Kesto: 37.32
 Levy-yhtiö: United Artists
Dr. Feelgoodin muut julkaisut
| Down by the Jetty 1975 | Malpractice 1975 | Stupidity 1976 |
Malpractice on brittiyhtye Dr. Feelgoodin toinen albumi vuodelta 1975.
Kappaleet

I Can Tell – 2.46
Going Back Home – 4.00
Back in the Night – 3.18
Another Man – 2.55
Rolling and Tumbling – 3.12
Don’t Let Your Daddy Know – 2.57
Watch Your Step – 3.23
Don’t You Just Know It – 3.49
Riot in Cell Block No. 9 – 3.40
Because You’re Mine – 4.54
You Shouldn’t Call the Doctor (if You Can’t Afford the Bills) – 2.36
Arvostelut

AllMusic:
M/S Ilmatar

Ilmatar Kööpenhaminan edustalla vuonna 1981.
M/S Ilmatar oli 1964 rakennettu Effoan (aikaisemmin Suomen Höyrylaiva Oy) ensimmäinen moottorimatkustajalaiva. Laiva toimi Suomen ja Ruotsin välisessä liikenteessä vuoteen 1973 asti. Laivan myöhempiä nimiä ovat Viking Princess ja Palm Beach Princess.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta M/S Ilmatar Wikimedia Commonsissa
M/S Ilmatar, Fakta om Fartyg
Ohjaus: A. Neumann, C.-H. von Hertzen, Valentin Vaala: M/S Ilmatar telakalta merelle (esittelyelokuva) elonet.finna.fi.  1965. Viitattu 11.11.2020.
Markianos

Markianos (m.kreik. Μαρκιανός) tai Marcianus (lat.) voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Markianos (100-luku), lääkäri
Markianos, Aleksandrian paavi
Markianos Herakleialainen (300/400-luku), maantieteilijä
Marcianus (392–457), Itä-Rooman keisari vuosina 450–457
Aelius Marcianus (200-luku), juristi
Marcus Julius Gessius Marcianus (100/200-luku), syyrialais-roomalainen aristokraatti, keisari Severus Alexanderin isä
Granius Marcianus (1. vuosisata), senaattori
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Markianos”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
M/S Intti

M/S Intti Mustanlahden satamassa.
M/S Intti on vuonna 1902 valmistunut suomalainen 20 metriä pitkä sisävesimatkustajalaiva. Intti oli alun perin höyrylaiva mutta nykyisin sen voimanlähteenä on 240 hevosvoiman Volvo Penta -dieselmoottori. Intti harjoittaa tällä hetkellä risteily- ja tilausliikennettä Näsijärvellä ja talvet se on Tampereen Mustanlahden satamassa.
Laivan rakennutti Ylöjärven Pengonpohjassa olevan Intti-nimisen tilan isäntä kyllästyttyään kalliisiin rahteihin. Laiva rakennettiin tamperelaisen Sommers, af Hällström & Waldensin telakalla.
Intti liikennöi 1920- ja 1930-luvuilla Näsijärvellä Tampere-Teiskola-Terälahti linjaa kuljettaen matkustajia ja rahtitavaraa. Sen omisti Höyrylaivaosakeyhtiö Teisko jolla oli myös toinen Teisko-niminen höyrylaiva. Linja-autoliikenne alkoi jo 1930-luvulla uhata Näsijärven matkustajalaivaliikennettä mutta sotavuodet ja niitä seurannut polttoaine- ja tarvikepula piristivät laivaliikennettä vielä joksikin aikaa. 1950-luvulla Intti ajoi Näsijärven länsipuolelle Länsi-Teiskon Leppälahteen ja tämä liikenne päättyi 1960-luvun puolivälissä. Laivalla kuljetettiin tuolloin myös paljon nuoria Tampereen seurakunnan leireille Isosaaren leirikeskukseen.
Intti siirrettiin liikenteen loputtua Pyhäjärven puolelle jossa se kulki lähes 20 vuoden ajan vuodesta 1970 1980-luvun lopulle Laukontorilta Viikinsaareen. Intti peruskorjattiin 1991 ja se oli sitten Pyhäjärvellä yksityiskäytössä kunnes Laivaosakeyhtiö Intti osti sen vuonna 1995. Intti siirrettiin nyt takaisin Näsijärvelle jossa se on edelleen risteily- ja tilausliikenteessä. Laivassa on nykyisin myös neljän hengen puulämmitteinen näköalasauna.
Vuonna 2012 valmistui suuri entisöintityö. Laiva muutettiin samalla tiloiltaan 60 matkustajalle sopivaksi. Lisäksi peräkantta nostettiin metrin verran; samalle tasolle muun kannen kanssa.
Aiheesta muualla

Intti-laivan sivut
Margareta (parkki)

Parkki Margareta, William Howard Yorken (1847-1921) öljymaalaus vuodelta 1917
Parkki Margareta Craigerne-nimisenä
Margareta oli suomalainen nelimastoinen teräsparkki, joka oli rakennettu 1889. Parkki oli suomalaisen Gustaf Eriksonin varustamon omistuksessa keväällä 1917. Laiva joutui ensimmäisen maailmansodan aikana saksalaisen sukellusveneen torpedoimaksi Irlannin lounaispuolella toukokuussa 1917.
Parkki Margaretan rakensi Robert Duncan & Co. Port Glasgowssa Skotlannissa vuonna 1887 greenockilaiselle R.R. Paterson & Co-varustamolle alun perin nimellä Craigerne. Laivan vetoisuus oli 1 873 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 3 100 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 80,25 metriä, leveys 11,85 metriä ja syväys 6,85 metriä. Suomeen parkki ostettiin Bros. Watsonilta Glasgowista vuonna 1910 ja vuonna 1911 sen nimeksi muuttui Margareta. Parkin omistajina oli maaliskuuhun 1917 saakka joukko maarianhaminalaisia merenkulkuneuvos Mathias August Trobergin (1855-1935) johdolla. Heinäkuun alussa 1916 ollessaan lastaamassa puutavaraa Mississippin Pascagoulassa parkki ajautui maihin hirmumyrskyn seurauksena.
Saksalainen sukellusvene U 48 torpedoi parkki Margaretan Irlannin lounaispuolella 17. toukokuuta 1917. Parkki oli tällöin puutavaralastissa matkalla Texasin Beaumontista Liverpooliin. Parkin miehistö saatiin pelastettua. Parkki Margaretan sisarlaivoja olivat parkit Glenbreck ja Oceana.
Maria Lasonen-Aarnio

Maria Lasonen-Aarnio (s. 1979) on suomalainen filosofi, joka toimii filosofian professorina Helsingin yliopistossa. Hänen tutkimusalojaan ovat erityisesti filosofinen tietoteoria ja mielenfilosofia.
Ennen filosofian opintoja Lasonen-Aarnio opiskeli ensin vuoden musiikkitiedettä keskittyen säveltämiseen. Hän valmistui Helsingin yliopistosta 2002 ja Oxfordin yliopistosta 2005, missä hän myös väitteli filosofian tohtoriksi 2010.
Lasonen-Aarnio toimi vuodesta 2010 apulaisprofessorina Michiganin yliopistossa ja vuosina 2015–2018 lähtien urapolku (tenure track) -toimessa (associate professor). Hän siirtyi Helsingin yliopistoon saatuaan syksyllä 2017 Euroopan tutkimusneuvoston (ERC) tutkimushankerahoituksen Success and Competence in Epistemology and Beyond -projektiin.
Vuonna 2014 Lasonen-Aarnio sai Sanders Prize in Philosophy of Mind -palkinnon. Hänelle myönnettiin Suomalaisen Tiedeakatemian Humanistipalkinto vuonna 2018.
Aiheesta muualla

Maria Lasonen-Aarnion verkkosivut (englanniksi)
Maria Lasonen-Aarnio Helsingin yliopiston tutkimusportaalissa
Lasonen-Aarnion sivu Michiganin yliopistossa
Lasonen-Aarnion Philpapers-sivu
Margaret Woodbridge

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten uinti. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Naisten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Antwerpen 1920 | 4 × 100 metrin vapaauintiviesti |  |
|  Hopeaa | Antwerpen 1920 | 300 metrin vapaauinti |  |
Margaret Darling Presley (o.s. Woodbridge, 6. tammikuuta 1902 Detroit, Michigan – 23. helmikuuta 1995 New York) oli yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja.
Woodbridge voitti Antwerpenin kesäolympialaisissa 1920 kultaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestistä, yhdessä Frances Schrothin, Irene Guestin ja Ethelda Bleibtreyn kanssa. Joukkue teki viestissä uuden maailmanennätyksen 5.11,6. Lisäksi hän sijoittui hopealle 300 metrin vapaauinnissa ajalla 4.24,4 häviten vain joukkuetoverilleen Bleibtreylle 8,4 sekunnilla.
Woodbridge edusti uintiurallaan Detroit Athletic Clubia. Hän kuoli 93-vuotiaana vuonna 1995 New Yorkissa.
Luhtahaukat

| Luhtahaukat |
| --- | --- |
 Ruskoluhtahaukka (Buteogallus meridionalis)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Päiväpetolinnut Accipitriformes
Heimo::  Haukat Accipitridae
Alaheimo::  Buteoninae
Suku::  Luhtahaukat Buteogallus  Lesson, 1830
Synonyymit
 Harpyhaliaetus Lafresnaye, 1842  Heterospizias Sharpe, 1874 
Katso myös
   Luhtahaukat Wikispeciesissä   Luhtahaukat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Luhtahaukat (Buteogallus) on haukkojen heimoon kuuluva päiväpetolintusuku. Luhtahaukkojen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan yhdeksän lajia. Kruunuerakkohaukka ja erakkohaukka muodostivat aiemmin erakkohaukkojen suvun (Harpyhaliaetus), mutta viimeaikaiset tutkimukset ovat osoittaneet, että erakkohaukka on läheistä sukua luhtahaukoille, etenkin  ruskoluhtahaukalle, joka on pienempi ja ruskeampi mutta muuten hyvin samanlainen kuin erakkohaukat. Siksi suku on nyt yhdistetty luhtahaukkojen sukuun.[lähde? ]
Lajit

Rapuhaukka (Buteogallus aequinoctialis)
Mustahaukka (Buteogallus anthracinus)
Kruunuerakkohaukka (Buteogallus coronatus)
Kuubanmustahaukka (Buteogallus gundlachii)
Brasilianviidakkohaukka (Buteogallus lacernulatus)
Ruskoluhtahaukka (Buteogallus meridionalis)
Siniviidakkohaukka (Buteogallus schistaceus)
Erakkohaukka (Buteogallus solitarius)
Isomustahaukka (Buteogallus urubitinga)
Aiheesta muualla

ITIS: Buteogallus (englanniksi)
Manfred Mann (muusikko)

Manfred Mann vuonna 1976.
Manfred Mann (oik. Manfred Sepse Lubowitz, s. 21. lokakuuta 1940 Johannesburg, Etelä-Afrikka) on kosketinsoittaja, joka perusti yhtyeet Manfred Mann ja Manfred Mann's Earth Band.
Lubowitz opiskeli musiikkia ja aloitti uransa Etelä-Afrikassa, mutta muutti 1961 Britanniaan, koska vastusti kotimaansa apartheidia. Hän kirjoitti brittiläiseen jazzlehteen nimimerkillä Manfred Manne, mutta pian nimi lyheni muotoon Manfred Mann. Hän tutustui kosketinsoittaja ja rumpali  Mike Huggiin, jonka kanssa hän perusti 1962 yhtyeen blues-jazzyhtyeen Mann Hugg Blues Brothers. Yhtye teki 1963 levytyssopimuksen EMIn kanssa ja muutti nimensa Manfred Manniksi. Yhtye hajosi 1969, mutta Manfred Mann ja  Mike Hugg perustivat saman tien kokeellisen jazz-rockyhtyeen Manfred Mann Chapter Three. Lyhytikäinen yhtye ehti julkaista kaksi albumia. 1971 syntyi Manfred Mann's Earth Band, joka on yhä elossa ja levyttää. Hän on julkaissut myös omia levyjä nimellä Manfred Mann's Plain Music.
Vierailut Suomessa

Manfred Mann’s Earth Band on vieraillut usein Suomessa. Helsingissä yhtye on esiintynyt ainakin Tavastialla 10.10.1973. Kulttuuritalon konsertti oli 29.11.1976 , ja Finlandiatalossa yhtye esiintyi 2.4.1979.  Konsertti Tavastialla oli jälleen vuorossa 11.10.1996.
Vuonna 1974 Manfred Mann’s Earth Band esiintyi Yleisradion tuottamassa Plyysiä ja hyvää musiikkia -Pohjoisvisiosarjan osassa 3. Ohjelma kuvattiin TV1:n Pasilan televisiostudiossa ja lähetettiin Yle TV:1:ssä 5.12.1974. Ohjelma lähetettiin myös Ruotsin, Norjan ja Tanskan televisioissa.
Aiheesta muualla

Mannfred Mannin sivusto