stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Modigliani (elokuva)
Juoni

Elokuva sijoittuu 1910-luvun Pariisiin. Tulisieluinen ja lahjakas Amedeo Modigliani yrittää luovia tiensä menestyvien taiteilijoiden joukkoon. Modiglianin pahin kilpailija on Pablo Picasso, joka myös asuu Pariisissa.
Modiglianin ja Picasson lisäksi Pariisissa vaikuttavat 1900-luvun alun taiteilijoista muun muassa Modiglianin ystävät Maurice Utrillo ja Chaim Soutine.
Modigliani rakastuu Jeanne Hébuterneen, joka pian tulee raskaaksi. Hébuternen vanhemmat eivät kuitenkaan hyväksy Modigliania lapsen isäksi tämän juutalaisuuden vuoksi. Modigliani yrittää saada maalauksilleen kunniaa ja menestystä paitsi itsensä, myös lapsensa takia.
Elokuva huipentuu maalauskilpailuun, johon osallistuu taiteilijoita aina Picassosta Diego Riveraan. Lopulta Modigliani voittaa kilpailun maalauksellaan Jeannesta. Modigliani ei ole kuitenkaan itse todistamassa voittoaan, sillä hän on kaupungintalolla anomassa avioliittolupaa itselleen ja Jeannelle. Avioliittoluvan saatuaan Modigliani poikkeaa kapakassa. Lähdettyään sieltä hänet pahoinpidellään rajusti.
Modiglianin elämää varjosti riippuvuus alkoholista ja oopiumista. Elokuva loppuukin synkästi: Modigliani kuolee pahoinpitelyn ja huumausaineiden väärinkäytön seurauksena vain 35-vuotiaana. Seuraavana päivänä Jeanne Hébuterne tappaa itsensä heittäytymällä parvekkeelta.
Elokuvassa nähdään myös takaumina otteita Modiglianin lapsuudesta Italiassa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Andy García  | … |  Amedeo Modigliani   |
|  Elsa Zylberstein  | … |  Jeanne Hébuterne   |
|  Omid Djalili  | … |  Pablo Picasso   |
|  Eva Herzigová  | … |  Olga Khokhlova   |
|  Udo Kier  | … |  Max Jacob   |
|  Hippolyte Girardot  | … |  Maurice Utrillo   |
|  Susie Amy  | … |  Beatrice Hastings   |
|  Peter Capaldi  | … |  Jean Cocteau   |
|  Louis Hilyer  | … |  Léopold Zborowski   |
|  Stevan Rimkus  | … |  Chaim Soutine   |
|  Dan Astileanu  | … |  Diego Rivera   |
|  George Ivascu  | … |  Moise Kisling   |
|  Theodor Danetti  | … |  Renoir   |
|  Frederico Ambrosino  | … |  Amedeo Modigliani (lapsena)   |
Henkilöitä hahmojen takana

Amedeo Modigliani – Italialaissyntyinen taidemaalari, joka toimi maalaamisen ohella myös kuvanveistäjänä. Modigliani muutti Pariisiin vuonna 1906.
Jeanne Hébuterne – Pariisilaissyntyinen kuvataiteilija, joka oli Amedeo Modiglianin rakastajatar ja tämän kahden lapsen äiti (nuorempi lapsista kuoli jo ennen syntymäänsä Jeannen kohtuun tämän tappaessa itsensä).
Pablo Picasso – Espanjalainen taiteilija, joka on yksi kaikkien aikojen tunnetuimmista taidemaalareista ja kuvanveistäjistä. Picasso vietti 1900-luvun alussa pitkiä aikoja Ranskassa ja muutti sinne lopulta pysyvästi.
Olga Khokhlova – Ukrainalais-venäläinen balettitanssija ja Pablo Picasson ensimmäinen vaimo.
Maurice Utrillo – Pariisilainen taidemaalari, joka oli Modiglianin ystävä ja kilpailija. Utrillon elämää hallitsivat alkoholi ja mielenterveysongelmat. Hän viettiä pitkiä aikoja elämästään mielisairaaloissa ja parantoloissa.
Chaim Soutine – Liettualaissyntyinen taidemaalari, joka oli Modiglianin ystävä ja kilpailija.
Carta marina

Carta marina.
Carta marina (latinaa, suom. merikartta) oli ensimmäinen Pohjoismaita kuvaava kartta, jossa oli paikannimet ja paikkojen kuvauksia. Kartan loi Roomassa työskennellyt ruotsalainen Olaus Magnus, joka sai 12-vuotisen työnsä päätökseen vuonna 1539, jolloin kartta painettiin Venetsiassa. Ennen Carta marinaa Pohjoismaita kuvaavia karttoja olivat tehneet Jacob Ziegler ja Claudius Clavus.
Kartan teko

Kartan kaksitoista vuotta kestäneen syntyprosessin aikana Olaus Magnus keräsi alueesta mahdollisimman paljon tietoa. Hänellä oli matkoiltaan muistiinpanoja ihmisistä, elintavoista ja luonnosta tekemistään havainnoista. Hän luki saatavilla olleet antiikin ja keskiajan kirjalliset kuvaukset Pohjoisista maista ja kansoista ja tutki edeltäjiensä piirtämiä karttoja. Hän käytti luultavasti hyväkseen myös aikansa merikarttoja ja purjehdusoppaita. Lisäksi hän hankki tietoja muilta Pohjolaa tunteneilta oppineilta. Heistä tärkein oli Trondheimin arkkipiispa Erik Walkendorf, jolta Olaus Magnus sai suurimman osan Norjaa, Islantia ja Grönlantia koskevasta materiaalistaan.
Carta marina painettiin ja julkaistiin Venetsiassa vuonna 1539. Kartan latinankielinen otsikko on CARTA MARINA ET DESCRIPTIO SEPTEMTRIONALIVM ERRARVM AC MIRABILIVM RERVM IN EIS CONTENTARVM DILIGENTISSIME ELABORATA ANNO DNI 1539 (suom. Merikartta ja kuvaus pohjoisista maista sekä niissä olevista ihmeellisistä asioista, mitä suurimmalla huolellisuudella valmistettu Herran vuonna 1539). Karttaa ryhdyttiin kutsumaan sen otsikon ensimmäisten sanojen mukaan nimellä Carta marina, vaikka se ei ole varsinainen merikartta. Olaus Magnus itse kutsui karttaansa nimellä Carta gothica eli Gothian kartta.
Painokset

Kartta julkaistiin painoteknisistä syistä yhdeksänä eri lehtenä. Kun kaikki yhdeksän palaa asetetaan oikeaan järjestykseen, syntyy noin 170x125 cm suuruinen karttalehti. Aikoinaan Carta marina oli maailman toiseksi suurin kartta. Kartan alkuperäisestä ensipainoksesta on säilynyt kaksi kappaletta. Toinen näistä on Münchenissä Bayerische Staatsbibliothekissa ja toinen Uppsalan yliopiston kirjastossa. Nämä alkuperäiset painokset ovat värittämättömiä ja vasta myöhempiin on lisätty väritys. Antoine du Pérac Lafréryn vuonna 1572 Roomassa valmistamasta muunnelmasta on säilynyt kymmenen kappaletta, joista yksi on Kansalliskirjaston kokoelmissa Helsingissä.
Kartan merkitys kartografian historiassa

Pohjola sai Carta marinassa ensimmäistä kertaa historiassa tunnistettavan hahmonsa. Kartta ulottuu Islannista ja Skotlannista aina Vienanmereen ja Baltiaan saakka. Kartassa olevat maat ja meret on kuvitettu luonnollisilla ja kuvitelluilla eläimillä, kuvilla eri valtakuntien ja alueiden sodankäyntitaktiikoista, elinkeinoista, uskonnollisista menoista ja erilaisista elämäntavoista. Olaus Magnus kirjoitti kartan liitteeksi italian- ja saksankieliset selityskirjaset. Carta marinasta tuli tärkein Pohjolaa kuvaava kartta sadaksi vuodeksi. Tarkempi karttakuvaus syntyi vasta 1600-luvulla.
Suomen kuvaus

Kapeana niemenä kuvatun Etelä-Suomen muoto johtuu pohjoisella Itämerellä tavatuista kompassihäiriöistä, jonka vuoksi Suomenlahden luultiin työntyvän jyrkästi koilliseen. Kartan kuvaamasta Suomesta löytyy runsaasti todellisiin paikkoihin yhdistettäviä nimiä. Rannikot on kuvattu paljon sisämaata tarkemmin. Kartassa on myös paljon tulkinnanvaraisuutta, joka on kiinnostanut tutkijoita. Länsi-Suomessa on teksti Finlandia-Vel-Finningia Olim Regnum (”Finningia Muinainen Kuningaskunta”), joka saattaa viitata myös saagoissa toistettuihin käsityksiin suomalaisista kuninkaista. Nykyisin huonosti tunnetuista tarujen kuvaamista maista ja kansoista löytyvät kartalta muiden muassa Bjarmia, pirkkalaiset ja kveenit.
Lappiin yhdistettäviä alueiden nimityksiä on monta. Lappia-nimisiä paikkoja on merkitty kaksi, itäinen ja läntinen, ja lisäksi on ”Finnmarchia” eli Finnmark ja ”Scrithifinnia”, joka on käännetty ”hihnajalkaisten maaksi”. ”Hihnalappalaisten” kuningas (rex) on kuvattu soittamassa torvea hänen joukkojensa hyökätessä poroilla ratsastaen.
Lukuisat karttaan piirretyt kuvat kertovat paljon. Suomeen on kuvattu muun muassa käräjäkivet, jonkinlaisia paalujen rykelmiä (arveltu pyhiksi paikoiksi), suomalainen kuuluisa olutastia ”kousa”, veneenveistämöitä, eläimiä, metsästäjiä, sotajoukkoja, tykkejä ja taisteluita. Viipurin lähelle on kuvattu tulivuorta muistuttava Viipurin pamaus. Keskisessä Suomessa paimen iskee sauvallaan käärmeitä, jotka uhkaavat karjaa. Kaskisten luokse on piirretty rannikolle tuli, joka on mahdollisesti kaski tai kaasa eli merkkituli. Pohjois-Suomeen on kuvattu muun muassa poron vetämiä rekiä, jotka ylittävät jäätyneen Pohjanlahden.
Kirjallisuutta

Ehrensvärd, Ulla: Pohjolan kartan historia : myyteistä todellisuuteen, s. 52–76.  John Nurmisen Säätiö, 2006.  ISBN 952-97451-9-2.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Carta marina Wikimedia Commonsissa
Magnus, Olaus: Carta Marina et descriptio septemtrionalium terrarum : ac mirabilium rerum in eis contentarum diligentissime elaborata anno dni 1539 Alvin-portal.org. Plattform för digitala samlingar och digitaliserat kulturarv.  1539. Alvin konsoritium (universitetsbiblioteken i Uppsala, Lund och Göteborg). Viitattu 16.11.2017.
Magnus, Olaus: Carta Marina Et Descriptio Septemtrionalium Terrarum Ac Mirabilium Rerum In Eis Contentarum Diligentissime Elaborata Anno Dni 1539 Münchener Digitalsierungszentrum – Digitale Sammlungen.  1539. Bayerische Staatsbibliothek. Viitattu 16.11.2017.
Lafreri, Anton: Carta marina, muunnelma vuodelta 1572 (Zoomattava digitoitu kartta) LIBRIS – nationella bibliotekssystem.  1572. Ruotsin kuninkaallinen kirjasto. Viitattu 16.11.2017.
af Forselles, Cecilia: Olaus Magnus, Kansallisbiografia: https://kansallisbiografia.fi/kansallisbiografia/henkilo/8721
Miekkavaara, Leena: Suomi 1500-luvun kartoissa.  Helsinki:  AtlasArt, 2008.  ISBN 978-952-5671-17-9.
Niklas Bergström

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten ammunta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten ammunta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten ammunta.MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Zagreb 2006 | 50 m liikkuva maali, joukkue |  |
|  Pronssia | Zagreb 2006 | 10 m liikkuva maali, joukkue |  |
|  Pronssia | Zagreb 2006 | 10 m liikkuva maali, sekajuoksut, joukkue |  |
|  Pronssia | Zagreb 2006 | 50 m liikkuva maali, sekajuoksut, joukkue |  |
|  Pronssia | Plzeň 2008 | 50 m liikkuva maali, sekajuoksut, joukkue |  |
|  Pronssia | Heinola 2009 | 50 m liikkuva maali, sekajuoksut |  |
Poikien ammunta
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Milano 1994 | 50 m villikarju, sekajuoksut |  |
Niklas Bergström (s. 18. elokuuta 1974 Karlstad) on ruotsalainen riistamaaliampuja.
Bergström on saavuttanut MM-kilpailuissa miesten sarjassa yhden hopean ja viisi pronssia, sekä poikien sarjassa yhden hopean riistamaalilajeissa. Olympialaisissa hän on edustanut maataan Ateenassa 2004 10 m olympiakiväärissä ollen kahdestoista.
Nils Bernt Grotenfelt

Nils Bernt Armas Grotenfelt (5. joulukuuta 1851 Viipuri – 1. heinäkuuta 1929 Helsinki) oli suomalainen valtiopäivämies, asessori ja kamarineuvos, joka toimi eduskunnan kirjaston johtajana.
Grotenfeltin vanhemmat olivat  hovioikeudenneuvos Nils Karl Elias Grotenfelt ja Ottiliana Johanna Crusell ja puoliso vuodesta 1883 Helena Alexandra Augusta Levón. Lehtori Ossian Grotenfelt ja professori Gösta Grotenfelt olivat hänen veljiään,  samoin kuin ylijohtaja Nils Grotenfelt.
Grotenfelt tuli ylioppilaaksi 1870 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1875 ja molempien oikeuksien kandidaatiksi 1881. Varatuomarin arvon hän sai 1883. Grotenfelt oli yliopiston kirjaston ylimääräinen amanuenssi 1876–1880, senaatin kopisti vuodesta 1883 ja kamreeri 1888–1897 ja samalla senaatin talousosaston kirjaaja 1888–1893. Valtiovarain toimituskunnan apukamreeri Grotenfelt oli 1893–1897 ja sen jälkeen  tullihallituksen kamreeri. Vuodesta 1900 hän oli siellä asessori aina vuoteen 1912 asti, joskin hän oli  erotettuna poliittisista syistä 1902–1906. Tuolloin hän toimi Helsingin raastuvanoikeudessa oikeusraatimiehenä. Grotenfelt edusti aatelissäädyssä sukuaan valtiopäivillä 1882, 1885, 1888, 1891, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Säätyjen talouden- ja kirjastonhoitajana hän toimi 1884–1905 ja kirjastonhoitajana vuoteen 1906. Hänellä oli myös useita luottamustehtäviä.
Nils Björkander

Frank Nils Fredrik Björkander (28. kesäkuuta 1893 Tukholma – 5. maaliskuuta 1972 Södertälje) oli ruotsalainen säveltäjä, pianisti ja pianopedagogi.
Björkander opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa vuosina 1910–1916. Hänen opettajiensa joukossa olivat Lennart Lundberg ja Conrad Nordqvist. Björkander perusti vaimonsa kanssa vuonna 1917 musiikki-instituutin, jota hän johti 1940-luvun alkuun saakka. Björkander debytoi konserttipianistina Stockholms Konsertföreningissä vuonna 1920 Ludwig van Beethovenin kolmannen pianokonserton esityksen solistina. Björkanderin sävellystuotantoon kuuluu orkesterisarjoja ja muita orkesteriteoksia, kamarimusiikkia, lukuisia pianosävellyksiä sekä yksinlauluja.
Niklas Breilin

Niklas Breilin (s. 8. syyskuuta 1999) on suomalainen lentopalloilija. Liberon peliroolissa pelaava Breilin debytoi lentopallon Mestaruusliigassa syksyllä 2017 vasta 18-vuotiaana. Vain alle vuotta myöhemmin toukokuussa 2018 hän pelasi ensimmäisen miesten A-maaottelunsa. Tätä ennen hänet oli valittu ensimmäisen kerran miesten maajoukkueryhmään vuonna 2016.
Breilin edusti Kokkolan Tiikereitä vuosina 2017-2020. Elokuussa 2020 Savo Volley kertoi solmineensa hänen kanssaan yksivuotisen sopimuksen. Breilinin tähtäimessä oli pelipaikka Euroopan kentiltä, mutta osittain koronapandemian vuoksi houkuttelevaa tilaisuutta ei ulkomaisesta seurajoukkueesta avautunut.
Suomen miesten lentopallomaajoukkueessa Salon Viestin kasvatti oli pelannut 31.7.2020 mennessä yhteensä 31 ottelua. Breilin esiintyi maajoukkueen riveissä myös vuoden 2018 MM-kisoissa. Kesällä 2018 hän pelasi alle 20-vuotiaiden poikien EM-kisoissa. Suomi oli kisoissa 8. Vuonna 2017 hänet valittiin kauden miesjunioriksi.
Niklas Breilinin isä Eerik Breilin on myös pelannut lentopalloa SM-sarjassa sekä toiminut miesten ja nuorten maajoukkueiden fysioterapeuttina.
Neuropsykoanalyysi

Neuropsykoanalyysi on mielenterveyttä tutkiva suuntaus, joka yhdistelee psykoanalyysiä ja neurotiedettä.[lähde? ] Täten se painottaa mielen tiedostamatonta puolta sekä mielen ja hermoston välistä yhteyttä. Näkemyksen kannattajat ovat perustaneet kansainvälisen neuropsykoanalyysiyhdistyksen (The International Neuro-Psychoanalysis Society). Se on myös yhdysvaltalaisen tieteellisen aikakauslehden nimi.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Fred M. Levin – Neuropsykoanalyysi
Nehuén Pérez

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Patricio Nehuén Pérez
Syntymäaika: 24. kesäkuuta 2000 (ikä 24)
Syntymäpaikka: Hurlingham, Argentiina
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 186 cm
Seura
Seura: FC Porto (lainalla Udinesesta)
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2017–2018 | Argentinos Juniors | 0 | (0) |
| 2018–2022 | Atlético Madrid | 0 | (0) |
| 2018–2019 | → Argentinos Juniors | 3 | (0) |
| 2019–2020 | → Famalicão | 23 | (1) |
| 2020–2021 | → Granada | 13 | (0) |
| 2021–2022 | → Udinese | 20 | (0) |
| 2022– | Udinese | 16 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 16. tammikuuta 2023.
Patricio Nehuén Pérez (s. 24. kesäkuuta 2000 Hurlingham, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Portugalin pääsarjassa pelaavaa Portoa lainalla italialaisseura Udinesesta. Pérez on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Seurajoukkueura

Pérezin ensimmäinen ammattilaisjoukkue oli buenosaireslainen Argentinos Juniors, josta hän siirtyi kesällä 2018 espanjalaisseura Atlético Madridiin kuusivuotisella sopimuksella. Hän pelasi neljä kautta lainasopimuksella muissa seuroissa, kauden 2021–2022 Udinesessa. Kesällä 2022 hän siirtyi Udinesen omistukseen.
Maajoukkueura

Pérez on edustanut Argentinaa eri ikäluokissa alle 17-vuotiaiden maajoukkueesta alkaen. Hän pelasi kesällä 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa täydet minuutit Argentiinan kaikissa kolmessa ottelussa. Hän pelasi Argentiinan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2022 ystävyysottelussa Hondurasia vastaan.
New Yorkin rikosseuraamuslaitos

| New Yorkin rikosseuraamuslaitos (NYSDOCCS) |
| --- | --- |

Toimiala:  rikosseuraamuslaitos
Päämaja:  Albany, New York
Pääjohtaja:  Anthony J. Annucci
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
New Yorkin rikosseuraamuslaitos (engl. New York State Department of Corrections and Community Supervision, lyh. NYSDOCCS) on New Yorkin osavaltionhallinnon virasto, joka vastaa osavaltion vankila- ja ehdonalaisjärjestelmien toiminnasta, sekä entisten vankien yhteiskuntaan sopeuttamisesta. Viraston päämaja sijaitsee pääkaupunki Albanyssä. NYSDOCCS huolehtii osavaltion 54 rangaistuslaitoksesta. New Yorkissa oli noin 54 700 vankia vuonna 2020.
Aiheesta muualla

Viraston kotisivut
Nightrain

| ”Nightrain” Guns N’ Roses |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Appetite for Destruction
 Julkaistu: 1988
 Tuottaja(t): Mike Clink
 Tyylilaji: Hard Rock
 Kesto: 04.26
 Levy-yhtiö: Geffen Records
Guns N’ Rosesin muut singlet
| ”Sweet Child O’ Mine” 1988 | ”Nightrain” 1988 | ”Paradise City” 1989 |
Nightrain vuonna 1988 julkaistu Guns N’ Rosesin single. Se on kolmas kappale yhtyeen esikoisalbumilla "Appetite for Destruction". Laulu kertoo yhtyeen suosimasta kalifornialaisesta halvasta ja hyvin alkoholipitoisesta viinistä nimeltä Night Train Express. Kappale on ainoa albumilta Appetite for Destruction julkaistu single, josta ei ole tehty musiikkivideota; tosin singlen "It's So Easy" musiikkivideota ei ole julkaistu virallisesti. Nightrain toimi usein Guns N' Rosesin keikkojen avauskappaleena "Use Your Illusion Tour"illa.
"Asuimme Gardener Street studiolla ja meillä oli yksi boksimainen huone. Meillä ei ollut rahaa, mutta olisimme vaikka kaivaneet 100 dollaria, että olisimme päässeet läheiseen viinakauppaan. Siellä sitten sattui olemaan tätä mahtavaa viiniä nimeltä Nightrain, josta olit sekaisin jo yhdellä dollarilla. Viisi dollaria ja olisit mennyttä. Elimme tällä tavaralla." - Duff McKagan
Kappale sai alkunsa, kun bändin jäsenet olivat kävelemässä Palm Avenuella viinakaupasta studiolle ja yhtäkkiä joku huudahti sanat joista sitten tuli biisin kertosäe. Bändi lauloi tätä koko loppumatkan ettei se unohtuisi. Samalla kun muut jäsenet lauloivat kerraten tätä samaa melodiaa Axl Rose täydensi improvisoimalla väliin esimerkiksi "bottoms up" ja "fill my cup".
Nicholas Kraemer

Nicholas Kraemer on brittiläinen cembalisti ja kapellimestari. Hän on julkaissut muun muassa Antonio Vivaldin konserttolevytyksiä Naxos-levymerkille. Hän on Manchester Cameratan pysyvä vierailijakapellimestari sekä Music of the Baroquen (Chicago) ja Kristiansandin sinfoniaorkesterin päävierailijakapellimestari. Kraemer on johtanut myös Berliinin filharmonikkoja, Chicagon sinfoniaorkesteria, Rotterdamin filharmonikkoja, Bergenin filharmonikkoja, Göteborgin sinfoniaorkesteria, The Halléa ja BBC:n filharmonikkoja. Kraemer on johtanut eri maissa Wolfgang Amadeus Mozartin, Georg Friedrich Händelin ja Claudio Monteverdin oopperoiden esityksiä.
Aiheesta muualla

AllMusic: Nicholas Kraemer (englanniksi)
Mustarinta

Mustarinta on muun muassa:
Vaarojen ja tunturien nimi

Karjalassa, Itä-Suomessa ja Lapissa on useampi Mustarinta (tai karjalaksi Mustarinda)-niminen mäki. Mustarinta on ollut myös yleisnimi, tarkoittaen suurta vaaraa tai tunturia.
Mustarinnan tunturi Posiolla
Mustarinta Valtimolla
Mustarinta Kerimäellä
Mustarinta Paljakassa Hyrynsalmen ja Puolangan rajalla
Kolin vanha nimitys
Linnun nimessä

mustarinta-apali, Apalis binotata, varpuslintu
mustarintasieppo, Poecilodryas albonotata, varpuslintu
Muuta

Mustarinda-seura
karhun kiertoilmaus
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Mustarinta”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Cabo Delgado

| Cabo Delgado |
| --- | --- |
 EN1-tien silta Rio Lurion yli.
 Cabo Delgadon maakunnan sijainti Mosambikissa.
 Koordinaatit: 12.9678°S, 40.5121°E 
Valtio:  Mosambik
Maakunta:  Cabo Delgado
Piirit:  17 piiriä
Perustettu:  1975 (maan itsenäistyminen)
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Pemba
Pinta-ala  ():  82 625 km²
Väkiluku (2017)  ():  2 287 897
Kielet:  portugali (virallinen); Emacua, Chimakonde, Kimwani, Swahili, Ngoni ja Yao. (paikallisia kieliä)
Lyhenteet:  
 – postitunnus:  32xxx
 – ISO 3166:  MZ-P
 
Governo da Província de Cabo Delgado
Cabo Delgado on Mosambikin pohjoisin maakunta.
Maantiede ja hallinto

Cabo Delgado sijaitsee Mosambikin pohjoisosassa ja sen pinta-ala on 82 625 neliökilometriä. Koko maan pinta-alasta se kattaa 10,34 prosenttia. Pinta-alasta maata on 77 865 km² ja sisävesiä 4 760 km². Maakunta rajautuu pohjoisessa Tansanian vastaiseen rajaan. Rajalla kulkee Rovumajoki. Idässä on Intian valtameri ja rannikon pituus on 430 kilometriä. Lännessä sijaitsee Niassan maakunta ja etelässä Nampula.
Maakunta jakautuu seitsemääntoista piirikuntaan, jotka ovat Ancuabe, Balama, Chiúre, Ibo, Macomia, Mecúfi, Meluco, Metuge, Mocímboa da Praia, Montepuez, Mueda, Muidumbe, Namuno, Nangade, Palma, Pemba ja Quissanga.
Historia

Alueen rannikolla vaikuttivat aikanaan etenkin swahili- ja arabikauppiaat. Portugalilaiset alkoivat vaikuttaa Vasco da Gaman saavuttua Intian valtamerelle. Varsinainen siirtomaakehitys alkoi kuitenkin vasta 1800-luvulla. Mosambik itseäistyi vuonna 1975. Itsenäisyyssodan aikana alue tunnettiin Frelimon tukialueena. Myöhemmin alueella ovat vaikuttaneet islamistiset ääriliikkeet, kuten Ansar al-Sunna.
Talous

Paikallisten tärkein elinkeino on omavarainen maatalous. Maataloutta harjoitetaan pääasiassa perinteisin menetelmin. Alueella kasvatetaan esimerkiksi durraa, maissia, bataattia, kassavaa, hirssiä ja riisiä. Rannikolla harjoitetaan myös kalastusta.
Vuonna 2012 uutisoitiin alueelta uutisoitiin löytyneen suuria maakaasuesiintymiä. Esiintymien arvon on arvioitu eri tahoilta olevan arvoltaan keskipitkällä aikavälillä noin 53 miljardia euroa (60 mrd. dollaria). Esiintymien hyödyntämiseen ovat sijoittaneet esimerkiksi ranskalainen Total, amerikkalainen ExxonMobil, italialainen Eni ja kiinalainen China National Petroleum Corporation (CNPC). Hallinnon mukaan esiintymien hyödyntämisen on tarkoitus alkaa vuonna 2023, mutta hanketta on varjostanut alueen levottomuudet. Palman piiriin on Mosambikin LNG-hankkeen rakennustöiden vuoksi rakennettu oma lentoasemansa ja perustettu sotilaiden ja turvallisuusviranomaistenb vartioima erityisturvallisuusalue. LNG-hankkeen manteretta läheisempää tuotantoaluetta 1 varten on rakenteilla yli 40 kilometrin putkisto maalle rakennettavan kaasun nesteytyslaitokseen. LNG-hankkeen alueen 4 ensimmäinen tuotantolautta tuotiin Capo Delgadon edustalle tammikuussa 2022. Päätös toisesta alueen 4 tuotantolautasta on odotettavissa 2024.
Alueelta kaivetaan myös esimerkiksi rubiineja, topaaseja, nikkeliä ja marmoria. Laiton kaivostoiminta on huomattavan yleistä.
Väestö

Mozambikin neljäs väestönlaskenta (2017) antoi maakunnan väkiluvuksi 2,288 miljoonaa. Mosambikin tilastokeskuksen tuoreempi arvio maakunnan väkiluvuksi oli 2,597 miljoonaa (2021).
Suurin etninen ryhmä ovat makondet. Uskonnoltaan paikalliset ovat muslimeja ja katolisia.
Kaupunkeja maakunnan sivusto mainitsee olevan viisi: Chiúre, Mocímboa da Praia, Montepuez, Mueda ja Pemba. Väestöstä vain 4,4 prosenttia asui kaupungeissa (2020).
Maakunnan väestöstä 60,7 prosenttia on lukutaidottomia (2020).