Filippiinien historia
Espanjan siirtomaakausi 1521–1898 > Magalhães ja kolonialismin alku

Filippiinien kirjoitettu historia alkaa vuodesta 1521, jolloin Espanjan kuninkaan palveluksessa ollut Fernão de Magalhães saapui Limasawan ja Cebun saarille. Magalhães epäonnistui saariston valtaamisessa paikallisten asukkaiden vastarinnan takia. Magalhães sotkeutui paikallisten päällikköjen väliseen konfliktiin ja Magalhães sekä osa hänen miehistöstään sai surmansa Mactanin taistelussa Cebun naapurisaarella Mactanilla, kun päällikkö Lapu-Lapun joukot tappoivat heidät. Osa Magalhãesin miehistöstä pääsi pakenemaan Lapu-Lapun joukkoja ja he palasivat Espanjaan lastinaan suuri määrä kalleuksia. Espanjan kuningas lähetti retkikunnan palattua saarille uusia valloittajia.
Espanjalaiset palasivat paremmin varustautuneina vuonna 1565 Miguel Lopez de Legazpin johdolla. Hän johti 400 miehen retkikuntaa, jonka tehtävänä oli valloittaa saaristo Espanjan alaisuuteen. Seuraavina vuosikymmeninä suuri osa nykyisten Filippiinien alueesta liitettiin Espanjan vallan alle. Vuonna 1571 espanjalaiset valtasivat Manilan, joka oli tuolloin muslimisaarnaajien etäisin tukikohta ja Tondon kuningaskunnan pääkaupunki. Suurta osaa kaupungista hallitsi myös kiinalainen merirosvo Lim Ah-hong. Espanjalaiset valtasivat Manilan ja tekivät siitä oman pääkaupunkinsa. Manilasta muodostui espanjalaisten sotilaallinen, kaupallinen ja uskonnollinen keskus ja muslimit karkotettiin eteläiselle Mindanaon saarelle.
Lopezin johtamat espanjalaiset valtasivat Visayasaaret, mikä aloitti saaristossa Espanjan 333 vuotta kestäneen siirtomaa-ajan. Alue nimettiin Filippiineiksi Espanjan kuninkaan Filip II:n mukaan. Legazpi nimettiin alueen ensimmäiseksi kenraalikuvernööriksi. Filippiinien eteläisten saarien sulttaanikuntia Espanja ei kuitenkaan saanut koko valtakautensa aikana kunnolla hallintaansa.
Espanjalla oli kolme tärkeää tavoitetta Filippiineillä. Saaristo oli maan ainoa siirtomaa Aasiassa, ja Filippiineiltä käsin maa pyrki turvaamaan oman osuutensa Kaakkois-Aasian maustekaupassa. Filippiineiltä pyrittiin myös kehittämään Espanjan kauppayhteyksiä Kiinan ja Japanin suuntaan ja käännyttämään filippiiniläisiä kristinuskoon. Kristinuskon levittämisellä pyrittiin myös tekemään alueen asukkaista kuuliaisia miehittäjävallalle, sillä maassa oli vain muutama tuhat espanjalaista, jolloin valtaa ei voitu rakentaa pelkästään sotilaallisen ylivoiman varaan. Saarten valloitus tapahtuikin suhteellisen vähällä väkivallalla, toisin kuin espanjalaisten Etelä-Amerikan valloitus, osittain siksi että monet omaksuivat kristinuskon rauhanomaisesti, paitsi alueen muslimit.
Täysin ilman verenvuodatusta Espanjan siirtomaa-ajan alku Filippiineillä ei kuitenkaan käynyt. Filippiineillä asui runsaasti kiinalaisia, ja kiinalaisten ja espanjalaisten välillä vallitsi syvä epäluuloisuus joka puhkesi toisinaan väkivaltaisuuksiksi. Vuonna 1603 maassa liikkui huhuja, joiden mukaan kiinan keisari olisi suunnittelemassa Filippiinien valloitusta. Tämä johti paikallisten kiinalaisten joukkomurhaan, jossa epäillään saaneen surmansa 23 000 kiinalaista. Espanjalaiset rajoittivat kiinalaisten ja japanilaisten määrää saarilla vuonna 1606 säädetyllä lailla, mikä aiheutti kiinalaisten kapinointia useaan otteeseen 1600-luvulla.