stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jarruvalo

Henkilöauton huomiovalot (alapuolella) ja jarruvalot (yläpuolella).
Ajoneuvovalaisinpolttimo, jossa on erilliset hehkulangat jarru- ja huomiovalolle.
Mittaristossa sijaitseva jarrujen varoitusvalo.
Jarruvalo on ajoneuvossa oleva punaista valoa taaksepäin lähettävä valaisin. Sen tehtävä on osoittaa, milloin ajoneuvo aloittaa jarrutuksen. Jarruvalot vähentävät peräänajon riskiä merkittävästi, koska niiden ansiosta takana oleva kuljettaja havaitsee edelläajavan jarrutuksen nopeammin. Jarruvalojen toiminta on kytketty suoraan jarrupolkimeen, eli jarruvalot palavat aina kun jarrupoljinta painetaan. Käsijarrun kytkeminen ei kuitenkaan aiheuta takajarruvalojen syttymistä. Jarruvalaisimen lampun tehon tulee olla vähintään viisi wattia, mutta yleisesti käytetään 21 watin jarruvalopolttimoita, koska jarruvalon on oltava erottuva myös kirkkaassa päivänvalossa. Jarruvalaisimia tulee olla takana vähintään kaksi kappaletta sijoitettuna ajoneuvon molemmin puolin.
Keskijarruvalaisin on punaista valoa taaksepäin näyttävä jarruvalo, joka sijaitsee ajoneuvon takana keskellä ja muita jarruvaloja korkeammalla. Sen tulee toimia samanaikaisesti muiden jarruvalojen kanssa, eikä sitä saa peittää esimerkiksi tummennuskalvolla. Mikäli keskijarruvalo asennetaan takalasin sisäpuolelle, se ei saa heijastaa valoa eteenpäin eikä saa peittää näkyvyyttä taakse häiritsevästi. Keskijarruvalo on pakollinen 1. lokakuuta 2000 jälkeen käyttöönotetuissa henkilöautoissa ja vapaaehtoinen sitä aiemmin käyttöönotetuissa autoissa.
Keskijarruvalaisimissa käytetään esimerkiksi hehkulamppuja, LED-valaisimia tai neonputkia. Kaikissa on tavoitteena nopea syttyminen ja kirkas valo, joka välittää tiedon jarruttamisesta tehokkaasti takanatulevan ajoneuvon kuljettajalle. Huomiovaloista erillään olevan keskijarruvalon ansiosta jarrutus havaitaan helpommin esimerkiksi näkyvyyden ollessa huono. Lisäksi jonossa ajettaessa keskijarruvalo näkyy edelläajavien autojen läpi ja yli. Keskijarruvalon on todettu vähentävän peräänajoja.
Jarrujen varoitusvalo

Ajoneuvon mittaristossa on jarrujen varoitusvalo. Sillä on henkilöautoissa kaksi tehtävää: se toimii käsijarrun kytkemisen merkkivalona sekä ilmaisee jarrunesteen liian vähäisen määrän. Kuorma-autossa sama valo varoittaa paineilmajarrujen liian alhaisesta paineesta ja käsijarrun kytkemisestä. Jarrujen varoitusvalo ei toimi samaan aikaan ajoneuvon takajarruvalojen kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jarruvalo Wikimedia Commonsissa
Risto Jalo

| Risto Jalo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 18. heinäkuuta 1962 (ikä 62) Humppila, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Ripa, Ripo
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  80 kg
Pelinumero:  13
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1979–1998
Seurat:  Koo-Vee (SML) Ilves (SML) Edmonton Oilers (NHL) Vita Hästen (Ruotsin I-div) SHC Fassa (Serie A, Alpenliga) HPK (SML)
NHL-varaus:  131. varaus, 1981 Washington Capitals
Risto Uolevi Jalo (s. 18. heinäkuuta 1962 Humppila) on suomalainen entinen jääkiekkohyökkääjä ja Tampereen Ilveksen toimitusjohtaja. Pelaajauransa aikana Jalo esiintyi SM-liigan runkosarjassa 594 ottelussa. Hän voitti Suomen mestaruuden Ilveksen riveissä kaudella 1984–1985.
Ura

Jalo pelasi pääosan urastaan Ilveksessä (1980–1990, 1991–1992 ja 1993–1994). Uransa Jalo aloitti kuitenkin Kooveessa, jossa pelasi yhden kauden SM-liigaa ennen siirtymistään Ilvekseen.
Ilveksessä Risto Jalon laitahyökkääjinä pelasivat muun muassa Raimo Summanen ja Jarmo Jamalainen.
Ilveksen kannattajat muistavat hänet etenkin vuoden 1985 loppuottelusarjasta TPS:ää vastaan. Turkulaiset voittivat kaksi ensimmäistä osaottelua selvin numeroin. Ilves voitti kuitenkin kolmannen ottelun Turussa maalein 8–1. Neljännen ratkaisi Jalo Ilveksen voitoksi viimeisellä minuutilla. Viidennessä ja ratkaisevassa kamppailussa hän joutui jättämään kaukalon saatuaan osuman jalkaansa, jonka jälkeen TPS siirtyi ensimmäisessä erässä pian 2–0-johtoon. Jalo palasi kuitenkin kentälle toisessa erässä ja teki ottelussa lopulta sekä 2–2-tasoitusmaalin että 3–2-voittomaalin.    Ilves voitti Suomen mestaruuden voitoin 3–2 ja Jalo valittiin pudotuspelien parhaaksi pelaajaksi.
Viimeiset neljä kauttaan Jalo pelasi HPK:ssa.
Ulkomailla Jalo pelasi NHL:ssä Edmonton Oilersissa, Ruotsissa norrköpingiläisessä Vita Hästenissä ja Italiassa SHC Fassassa. NHL:ssä Jalo pelasi maaliskuussa 1986 kolme ottelua, joissa jokaisessa hän keräsi yhden syöttöpisteen. Lyhyen NHL-uran kolme ottelua ja kolme pistettä tuottivat sinänsä huomionarvoisen keskiarvon piste ottelua kohden. Vuoteen 2021 mennessä vain kolme suomalaista on pystynyt pelaamaan koko NHL-uransa vähintään piste per ottelu -tahdilla. Jalon lisäksi tähän olivat pystyneet huomattavasti pidemmät urat pelanneet Jari Kurri ja Teemu Selänne.
Jalo pelasi 106 A-maaottelua, joissa teki tehot 27+35. Hän pelasi neljissä MM-kisoissa ja yksissä olympialaisissa. Jalo oli mukana myös voittamassa kahta mitalia 20-vuotiaiden MM-kilpailuista. Hänet muistetaan maajoukkueesta ketjusta, jonka laitahyökkääjät olivat seurajoukkuetoveri Raimo Summanen ja Petri Skriko. Kolmikko pantiin pelaamaan yhdessä jo nuorisomaajoukkueessa.
Vuodesta 2017 alkaen Jalo toimii Ilveksen toimitusjohtajana. Aikaisemmin hän toimi toimitusjohtajana vuodet 1999–2004.
Saavutukset ja palkinnot

1 Suomen mestaruus (1985)
1 SM-hopea ja 3 -pronssia
20-vuotiaiden MM-hopea ja -pronssi
SM-liigan herrasmiespelaaja (1983)
Valinta SM-liigan All Stars -kentälliseen (1984)
SM-liigan tehopelaaja (1988)
SM-liigan pudotuspelien paras pelaaja (1985)
SM-liigan yhden ottelun piste-ennätys, 9
Washington Capitals varasi Jalon NHL:ään numerolla 131 vuonna 1981
Ilves on jäädyttänyt Jalon pelinumeron 13
Suomen Jääkiekkoleijona #138
Aiheesta muualla

Risto Jalo -tilastosivu -quanthockey.com
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Henry Saleva | Raimo Kilpiö -palkinnon voittaja 1983 | Seuraaja: Esa Keskinen |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Juha Huikari | Matti Keinonen -palkinnon voittaja 1988 | Seuraaja: Jukka Vilander |
Jääkiekon SM-liigassa jäädytetyt pelaajanumerot
| Blues | HIFK | HPK | Ilves | JYP | KalPa | KooKoo | Kärpät | Lukko | Pelicans | SaiPa | Sport | Tappara | TPS | Ässät |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 10Lehtinen | 1Wetzell | 2Salisma | 2 Wasama | 1Siekkinen | 1Kuivalainen | 36Outinen | 10Ruotsalainen | 4Rastio | 11Koskinen | 3Partinen | 14 Laaksoharju | 2Numminen | 3Nummelin | 2Heikkilä |
| 33Hirvonen | 5Riihiranta | 9Louhi | 7Honkavaara | 10Rastela | 27Rinne | 81Nurmberg | 24Viuhkola | 4Peltonen | 13Laine | 8Koho | 27Väkelä | 3Marjamäki | 8Wahlsten | 4Javanainen |
|   | 7Saarinen | 13Palo | 13Jalo | 19Mikkilä | 24S.Kapanen |   | 15Kiimalainen | 7Keinonen | 17Eloranta | 9Skriko | 29Hjerpe | 7Jutila | 23Virta | 12Levo |
|   | 17Murto | 17Hietanen | 14Oksanen | 30Kurkinen | 44Timonen |   | 6Mikkola | 8Vehmanen |   | 20Mälkiä |   | 8Ojanen | 16Tammelin | 13Ketola |
|   | 20Hagman | 18Savolainen | 16Peltonen |   |   |   | 5Kukkonen | 13Torkki |   |   |   | 10Susi | 11Koivu | 89Otevřel |
|   | 22Kortelainen | 36Tuulola | 30Tammi |   |   |   |   | 26Forss |   |   |   | 12E.Lehtonen | 15Leppänen | 11Kilpiö |
|   | 23P.Lehtonen |   | 41Helminen |   |   |   |   | 77Hämäläinen |   |   |   | 81Peltola | 12Vilander | 5Rautakallio |
|   | 35Lindfors |   |   |   |   |   |   | 35Vehanen |   |   |   |   |   | 22Makkonen |
|   | 9Kuhta |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
Suomen joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 1987
1 Kamppuri |
2 Numminen |
3 Laksola |
5 Kuusisto |
6 Ruotanen |
7 Jutila |
8 Ojanen |
10 Susi |
12 Jalonen |
13 Jalo |
14 Kurkinen |
15 Järvi |
16 Virtanen |
17 Järvelä (C) |
19 Myllys |
20 Ruuttu |
22 Seppo |
23 Virta |
24 Mikkolainen |
25 Summanen |
26 Torkki |
29 Skriko |
30 Tammi |
Valmentaja Rauno Korpi
Suomen joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 1990
1 Ketterer |
3 Rautio |
4 Lumme |
5 Kuusisto |
6 Ruotanen (C) |
7 Saarinen |
8 Laksola |
9 Leime |
11 Järvenpää |
13 Jalo |
14 Järvinen |
15 Arbelius |
19 Lindfors |
20 Vilander |
21 Ruuttu |
22 Vuori |
23 Henriksson |
24 Mikkolainen |
25 Summanen |
26 Keskinen |
28 Helminen |
29 Tirkkonen |
30 Tammi |
Valmentaja Pentti Matikainen
Jemeljan Jaroslavski

| Jemeljan Jaroslavski |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. maaliskuuta 1878 Tšita
Kuollut: 4. joulukuuta 1943 (65 vuotta) Moskova
Poliitikko
Puolue:  Neuvostoliiton kommunistinen puolue
Jemeljan Mihailovitš Jaroslavski (ven. Емелья́н Миха́йлович Яросла́вский, oikea nimi Minei Izrailevitš Gubelman, Мине́й Изра́илевич Губельма́н; 3. maaliskuuta 1878 Tšita – 4. joulukuuta 1943 Moskova) oli venäläinen bolševikki ja neuvostoliittolainen poliitikko. 1920–1930-luvuilla hän johti Neuvostoliiton uskonnonvastaista kampanjaa Taistelevien jumalattomien liiton johtajana.
Elämä

Jemeljan Jaroslavski syntyi karkotettujen perheeseen. Vuonna 1898 hän liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen ja kuului sen Tšitan ja vuosina 1903–1905 Pietarin komiteaan. Hän osallistui vuosien 1905–1907 vallankumoustapahtumiin, joutui pidätetyksi, tuomittiin Nertšinskin pakkotyövankilaan ja myöhemmin karkotettavaksi. Helmikuun vallankumouksen jälkeen hän toimi Jakutskissa ja Moskovassa.
Jaroslavski osallistui Lokakuun vallankumoukseen Moskovassa, toimi Kremlin ja Moskovan sotilaspiirin komissaarina. Vuonna 1918 hän kuului Brest-Litovskin rauhaa vastustaneisiin vasemmistokommunisteihin. Vuosina 1919–1922 hän työskenteli VKP(b):n Permin kuvernementtikomitean puheenjohtajana, keskuskomitean Siperian aluebyroon jäsenenä ja vuodesta 1921 keskuskomitean sihteerinä.
Jaroslavski toimi aktiivisesti entisten poliittisten vankien ja vanhojen bolševikkien järjestöissä. Hän toimi Pravdan ja useiden muiden lehtien toimituskuntien jäsenenä ja johti korkeimman neuvostopuoluekoulun historian laitosta. Vuonna 1921 Jaroslavski valittiin puolueen keskuskomitean, vuonna 1923 keskuskontrollikomitean ja vuonna 1934 puoluekontrollikomitean jäseneksi. Jaroslavski toimi myös Neuvostoliiton toimeenpanevan keskuskomitean ja korkeimman neuvoston jäsenenä.
Jemeljan Jaroslavski on palkittu Leninin kunniamerkillä sekä Stalin-palkinnolla vuonna 1943. Hänet on haudattu Punaiselle torille Kremlin muurin viereen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jemeljan Jaroslavski Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola 2 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  IdRef
Eadric Streona

| Eadric Streona> Mercian jaarli |
| --- | --- |
 1007–1017  
Seuraaja:  Leofric
Henkilötiedot
Kuollut: 1017
Puoliso:  Eadgyth
Eadric Streona (k. 1017) oli Mercian jaarli Englannin kuningas Ethelred Neuvottoman hallitusaikana. Eadric oli merkittävässä osassa anglosaksien epäonnisessa hallinnossa, jonka aikana tanskalaiset valloittivat Englannin. Melskeisinä sotavuosina hän vaihtoi ainakin neljästi puolta englantilaisten ja tanskalaisten välillä. Hän säilytti asemansa Knuut Suuren noustua Englannin kuninkaaksi, mutta jouluna 1017 Knuut tapatti Eadricin.
Elämäkerta > Eadric sekaantuu murhiin

Eadric sekaantui elämänsä aikana useisiin salaliittoihin ja murhiin. Northumbrian jaarli Ælfhelmin murha vuonna 1006 avasi hänelle tien valtaan. John Worcesterlaisen mukaan Eadric kutsui Ælfhelmin Shrewsburyyn suureen juhlaan ja järjesti murhan metsästysretken aikana. Murhan jälkeen Eadric nimitettiin vuonna 1007 Mercian jaarliksi. Jo näihin aikoihin Anglosaksien kronikka kuvaa hänet epäluotettavaksi, ovelaksi ja petolliseksi. Eadricin nimitys jaarliksi todistaa murhan tapahtuneen Englannin kuningas Ethelred Neuvottoman tieten. Myöhemmin murha oli taakka Eadricille, sillä tanskalaisten valloittajien johtaja Knuut Suuri nai Ælfhelmin tyttären Ælfgifu Northamptonilaisen.
Ælfhelmin kuoltua Northumbrian jaarliksi nousi Uhtred, josta samoin kuin Eadricista tuli myös kuningas Ethelredin vävy. Eadric nai Ethelredin tyttären Eadgythin vuoden 1009 paikkeilla, viimeistään 1012, jolloin Eadric oli kuninkaan tärkein jaarli.
Elämäkerta > Tanskalaisten hyökkäys Englantiin

Vuosina 1009–1010 tanskalaiset hyökkäsivät Wessexiin ja Itä-Angliaan. Northumbria ja Mercia olivat sivussa sotatoimista. Anglosaksien kronikka valittaa, että Eadric esti kuninkaan armeijan liikkeitä maillaan ”silloin kuten aina”. Eadric ei ollut kuitenkaan täysin toimeton, sillä vuonna 1012 hän teki sotaretken syvälle Walesiin.
Vuoteen 1013 mennessä kuningas Sven Kaksiparran johtamat tanskalaiset olivat vallanneet koko Englannin ja Englannin kuningas Ethelred joutui pakenemaan lankonsa luo Normandiaan. Svenin kuoleman jälkeen Ethelred palasi 1014 takaisin ja lupasi ”olla uskollinen herra kansalleen --- ja luoda väkensä kanssa molemminpuolisen ystävyyden”. Vuosi lupauksen jälkeen (1015) Eadric murhasi kuningas Ethelredin käskystä tanskalaisten puolella olleiden seitsemän Burroughsin johtajat. Murhatut olivat veljekset Sigeferth ja Morcar. Murhat tapahtuivat Oxfordissa Ethelredin kokoon kutsumassa kokouksessa, jonka aiheen piti olla tanskalaisten vastustamisen järjestäminen. Ethelred oli lupaillut armahdusta kaikille tanskalaisten puolella olleille englantilaisille sekä parempaa hallintoa, mutta murha todisti muuta.
Morcar oli avioliiton kautta sukua Knuut Suuren vaimolle, ja on mahdollista, että Ethelred pelkäsi veljesten siirtyvän tanskalaisten puolelle. Sigeferthin kuoltua kuningas Ethelredin poika Edmund Rautakylki nai hänen leskensä ja siirtyi pohjoiseen. Hän otti Sigeferthin ja Morcarin maat haltuunsa ja perusti niille oman hallintonsa. Knuutin lähestyessä Eadric kokosi miehensä ja liittyi Edmundin joukkoihin. Eadric ei kuitenkaan taistellut Edmundin rinnalla, vaan poistui ennen taistelua. Tähän aikaan Eadricilla oli kaikki syyt pelätä sekä Edmundia että Knuutia.
Vaikka vanha kuningas Ethelred oli palannut Englantiin, varsinaisia sotatoimia johti kuninkaan poika Edmund. Eadric oli vaihtanut Knuut Suuren puolelle. Näihin aikoihin Eadric sekaantui Northumbrian jaarlin Uhtredin murhaan. Kuningas Ethelredin kuoltua 1016 witan valitsi Knuutin uudeksi Englannin kuninkaaksi, mutta Lontoon asukkaat eivät hyväksyneet tätä vaan huusivat Edmundin hallitsijakseen.
Edmund taisteli viidesti tanskalaisia vastaan. Sherstonin taistelussa Eadric oli Knuutin puolella ja surmasi Edmundiksi luulemansa miehen, mikä aiheutti sekasortoa englantilaisten joukoissa. Kun Edmund saavutti menestystä, Eadric siirtyi jälleen hänen puolelleen. Edmund hyväksyi Eadricin anteeksipyynnön, mutta Anglosaksien kronikka mainitsee miesten kohtaamisesta, ettei ”typerämpää sopimusta ole koskaan tehty”. Otfordin taistelussa Edmund löi tanskalaiset, mutta ratkaisevalla hetkellä hän vetäytyi Eadricin neuvosta Aylesfordiin, ja tanskalaiset selvisivät.
Elämäkerta > Assandunin taistelu

Edmund hävisi lokakuussa 1016 Assandunin taistelun. Anglosaksien kronikka syyttää Eadricia tappiosta: ”Eadric teki kuten oli aina tehnyt, hän oli ensimmäisenä pakenemassa ja täten petti kuninkaan ja Englannin.” Aikalaistodistuksesta huolimatta on luultavaa, että Edmund itse luotti liikaa aiempaan menestykseensä ja hyökkäsi liian innokkaasti.
Assandunin taistelun jälkeen Edmund ja Knuut sopivat valtakunnan jakamisesta. Eadric oli tärkeässä osassa neuvotteluissa. Vallanjako oli Eadricille ainoa mahdollisuus selviytyä, sillä hän oli pettänyt kummankin kuninkaan sekä sekaantunut kummankin vaimon sukulaisten murhiin. Vaikka Eadric oli tehnyt sopimuksella itsestään hyödyllisen kummallekin kuninkaalle, hän ei voinut luottaa heihin. Sopimus jäi kuitenkin lyhytaikaiseksi sillä Edmund kuoli ennen vuoden loppua – tässäkin kuolemassa Eadricin huhuttiin olevan osallisena − ja Knuut Suuri tunnustettiin 1017 kiistattomasti koko Englannin kuninkaaksi.
Elämäkerta > Knuut Suuren hallituskausi

Edmundin kuoleman jälkeen Eadric yritti sekaantua Edmundin veljen, eli oman lankonsa Eadwigin murhaan. Eadric suositteli Knuutille murhaajaksi Aethelwardia. Vuonna 1017 Knuut nimitti Eadricin Mercian jaarliksi, mutta jouluna 1017 Knuut tapatti Eadricin. Encomium Emmae kertoo, kuinka Eadric saapui Knuutin luo hakemaan palkkiota teoistaan, jolloin kuningas kysyi: "Voitko sinä, joka olet pettänyt aiemmat herrasi, olla minulle uskollinen?" Sitten Knuut sanoi Eerik Haakoninpojalle "maksa tälle miehelle, mitä olemme velkaa". Eerik nosti kirveensä ja löi irti Eadricin pään, jotta (Encomium Emmaen sanoin) "muut oppisivat uskollisuutta kuningasta kohtaan."
Jälkimaine

Vuonna 2005 BBC:n History Magazine listasi Eadric Streonan historian pahimpien brittien listassaan 1000-luvun pahimmaksi britiksi.
Eadric Streonan palvelema ja myös pettämä kuningas Ethelred Neuvoton Abindonin kronikassa kuvattuna noin vuonna 1220.
Edmund Rautakylki (oikealla) ja Knuut Suuri (vasemmalla) Assandunin taistelussa.
HMCS Eastview

| HMCS Eastview |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Canadian Vickers, Quebec
Kölinlasku:  26. elokuuta 1943
Laskettu vesille:  17. marraskuuta 1943
Palveluskäyttöön:  3. kesäkuuta 1944
Poistui palveluskäytöstä:  17. tammikuuta 1947
Loppuvaihe:  romutettu 1968
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 468 t (standardi) 2 140 t (max)
Pituus:  91,82 m (kokonaispituus)
Leveys:  11,13 m
Syväys:  2,74 m
Koneteho:  5 500 ihp
Nopeus:  20 solmua (37 km/h)
Miehistöä:  157
Aseistus
Aseistus:  2 × 4"/L45 Mk XVI -tykkiä kaksiputkisena HA/LA Mk XIX -asennuksena 1 × QF 12 naulan/L50 12 cwt Mk V -tykki HA/LA Mk IX -asennuksena 8 × Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykkiä kaksiputkisina Mk V -asennuksina Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheitin 150 syvyyspommia
HMCS Eastview (viirinumero K665) oli Kanadan laivaston vuonna 1944 palvelukseenotettu River-luokan fregatti toisessa maailmansodassa. Alus on ollut ainoa näin nimetty Kanadan laivastossa.
Palvelus

Alus tilattiin lokakuussa 1941 Quebecistä Canadian Vickers Limitediltä ja sen köli laskettiin 26. elokuuta 1943. Alus laskettiin vesille vielä samana vuoden lopulla 17. marraskuuta ja se otettiin palvelukseen 3. kesäkuuta 1944.
Kanadan laivasto

HMCS Eastview liitettiin elokuussa 1944 Kanadan 5. saattajaryhmän johtoalukseksi, ja se palveli sodan jatkuessa Euroopassa keskisellä Atlantilla saattueiden suojana. Aluksen kolmastoista ja samalla viimeinen suojattu saattue HX358 toukokuun 1945 lopulla oli samalla sodan viimeinen HX-saattue. Alus siirtyi heinäkuussa Kanadan länsirannikolle, missä se poistettiin palveluksesta 17. tammikuuta 1946.
Alus myytiin vuonna 1947 ja sen runko upotettiin seuraavana vuonna aallonmurtajaksi Oyster Bayhin Brittiläiseen Kolumbiaan.
Kanadan laivasto > Aluksen päälliköt

Aluksen päällikköinä palvelivat:
Archibald Miller Kirkpatrick 10. huhtikuuta - 16. syyskuuta 1944
William Douglas Haig Gardiner 17. syyskuuta 1944 -
Ronald Charles Grigg Merriam 8. joulukuuta 1944 -
Aiheesta muualla

Lavery, Brian: River-class Frigates and the Battle of the Atlantic - A Technical and Social History.  Lontoo, Englanti:  National Maritime Museum, 2006.  ISBN 0-948065-73-7  (englanniksi)
Eckes-Granini Finland

| Eckes-Granini Finland Oy Ab |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1867
Kotipaikka:  Turku
Toiminta-alue:   Suomi
Toimiala:  elintarviketeollisuus
Tuotteet:  glögit keitot mehut 
Emoyhtiö:  Eckes-Granini Group GmbH
Omistaja:  Eckes-Granini Group GmbH
Kotisivu:  www.eckes-granini.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Eckes-Granini Finland Oy Ab (vuoteen 2009 Oy Marli Ab) on suomalainen elintarvikeyritys, jonka omistaa saksalainen Eckes-Granini Group GmbH. Yhtiön liikevaihto on noin 58 miljoonaa euroa, ja yhtiöllä on noin 120 työntekijää, kesäaikana lähes 200. Yhtiön pääkonttori ja tehdas sijaitsevat Turussa. Yhtiö valmistaa ja myy yli 150 tuotetta. Tunnetuimpia tuotemerkkejä ovat Marli, Trip, Tropic ja Mehukatti.
Historia

Marlin historia alkaa Anders Nordforsin vuonna 1867 Turkuun perustamasta viini- ja likööritehtaasta. Viinien ja liköörien valmistus keskeytyi vuonna 1919 voimaan tulleen kieltolain ajaksi, jolloin tehdas alkoi valmistaa mehuja ja muita alkoholittomia juomia. Vuonna 1954 Huhtamäki-Yhtymä Oy osti Nordforsin tehtaan ja yhdisti sen aiemmin hankkimaansa Marjaviini- ja Likööritehdas Marliin (entiseltä nimeltään O/Y Marvi A/B).
Vuonna 1992 Huhtamäki myi Marlin Oy Rettig Ab:lle ja sai vastikkeena Rettigiltä sen omistamat Merijalin ja Sereksen makeistehtaat. Nämä tehtaat Rettig oli ostanut 1970-luvulla.
Vuonna 1999 lappeenrantalainen Chymos Juomat Oy yhdistettiin Marliin. Seuraavana vuonna Marli jaettiin kahdeksi yhtiöksi: mehuja valmistavaksi Oy Marli Ab:ksi ja alkoholiliiketoimintaa harjoittavaksi yhtiöksi.
Rettig myi Marlin Eckes-Graninille vuonna 2001 ja alkoholiliiketoiminnan ruotsalaiselle V&S Vin & Sprit AB:lle lopullisesti vuonna 2002. Jälkimmäistä toimintaa jatkaa Suomessa Pernod Ricard Finland Oy.
Aiheesta muualla

Eckes-Granini Finlandin kotisivut (suomeksi)
Eckes-Granini Groupin kotisivut (saksaksi) ja (englanniksi)
Kostet, Juhani: Kuohuvan kuplivaa juhlaan ja arkeen, teoksessa Kupila, Sanna (toim.): Sisua, siloa ja sinappia: merkkituotteita Turusta, s. 217–223.  Turku:  Turun maakuntamuseo, 2004.  ISBN 951-595-090-2
Marlin viisi yhtiötä (Pörssitieto)
Japaninmeri

Japaninmeren kartta
Nahodkanlahti Venäjällä syyskuussa
Japaninmeri (jap. 日本海, Nihonkai, kor. 동해, Donghae, ”itämeri”, ven. Японское море, Japonskoje more) on merialue Tyynenmeren länsireunalla. Se rajautuu idässä Japanin saariin, lännessä Korean niemimaahan ja pohjoisessa Venäjän kaukoidän rannikkoon ja Sahaliniin. Meri on 978 000 neliökilometrin laajuinen ja sen keskisyvyys on 1 752 metriä. Meren syvin kohta on 3 742 metrin syvyydessä.
Japaninmeri koostuu kolmesta pääaltaasta, joista suurin ja syvin on pohjoinen Japanin allas. Meri yhdistyy viereisiin merialueisiin vain suhteellisen kapeiden salmien kautta. Japaninmeri on tärkeä kalastusalue ja sen alla sijaitsee myös maakaasua, öljyä ja mineraaleja. Meri on ollutkin Japanin ja Korean välisen aluekiistan näyttämönä sen jälkeen, kun Korean tasavalta miehitti Liancourtsaaret vuonna 1954.
Maantiede

Japaninmeri on suurin piirtein ellipsin muotoinen. Se yhtyy etelässä Tsushimansalmen ja Koreansalmen kautta Itä-Kiinan mereen, idässä Kanmonsalmen kautta Seton sisämereen sekä Tsugarunsalmen kautta Tyyneenmereen ja pohjoisessa La Perousen ja Tatariansalmen kautta Ohotanmereen. Vettä meri saa erityisesti Koreansalmen kautta, kun taas pohjoisessa sitä virtaa merestä pois. Salmet ovat geologisesti suhteellisen uusia, ja niistä vanhimmat, Tsugarunsalmi ja Tsushimansalmi, syntyivät neogeenikaudella noin 2,6 miljoonaa vuotta sitten. Uusin on vuorostaan vain noin 60 000–11 000 vuotta vanha La Perousen salmi, jonka syntyminen katkaisi mammuttien muuton Hokkaidōn saarelle.
Venäjän ja Korean niemimaan puolella meren alla on vain kapea mannerjalusta. Japanin puolella jalustat ovat laajempia ja niissä on enemmän pinnanmuotoja. Japaninmeri jakautuu kolmeen altaaseen, joista suurin on pohjoinen Japaninallas; kaakossa sijaitsee Yamatonallas ja lounaassa Tsushimanallas.
Japaninmeri on ilmastoltaan suhteellisen lämmin. Kylmä pohjoinen ilmamassa ja lämmin eteläinen subtrooppinen Tsushimanvirran ilmamassa kohtaavat meren alueella: talvella luoteismonsuuni tuo Japaniin kylmää ilmaa ja maan vuoristoisella länsirannikolla sataa paljon lunta. Kesällä meren yli puhaltava lämmin eteläinen monsuuni aiheuttaa sumua puhaltaessaan kylmien merivirtojen yli. Meren pohjoisin osa jäätyy talvella.