stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Chester (Pennsylvania)
Historia

Chesterin alue kuului 1640-luvulla ruotsalaiseen Uuden-Ruotsin siirtokuntaan. Ruotsalaiset käyttivät asutuksesta nimeä Upland. Vuonna 1641 alueelle rakennettiin Mecoponacka-niminen linnoitus. Pennsylvanian perustaja William Penn rantautui nykyisen osavaltion alueelle Uplandissa 27. lokakuuta 1682 ja nimesi sen Chesteriksi Englannin Cheshiressa sijaitsevan samannimisen kaupungin mukaan.
Chester on Pennsylvanian vanhin kaupunki. Se toimi vuonna 1682 perustetun Chesterin piirikunnan ja vuodesta 1789 lähtien Chesterin piirikunnan kaakkoisosasta lohkaistun Delawaren piirikunnan pääkaupunkina. Vuonna 1851 piirikunnan hallinto siirrettiin kuitenkin Mediaan. Chesterin vuonna 1724 valmistunut oikeustalo on vanhin yhä pystyssä oleva julkinen rakennus Yhdysvalloissa.
Historiansa kaksi ensimmäistä vuosisataa Chester oli kukoistava teollisuuskaupunki etenkin koneen- ja laivanrakennuksen työllistäessä ihmisiä. Yhdysvaltain sisällissodan jälkeisen ajan suurin telakka, John Roachin Delaware River Iron Ship Building and Engine Works sijaitsi Chesterissä. Roachin jälkeen telakka toimi uusien omistajien alaisuudessa vuoteen 1923, jolloin se myytiin autonvalmistaja Fordille. Fordin tehdas suljettiin vuonna 1961. Myös Sun Shipbuilding & Drydock Companyn suuri telakka toimi Chesterissä. Se myytiin vuonna 1982 Pennsylvania Shipbuilding Companylle ja suljettiin vuonna 1989. Yhdysvaltain laivaston alukset USS Chester (CL-1) ja USS Chester (CA-27) nimettiin kaupungin mukaan.
1900-luvun maailmansotien aikana Chesterin väkiluku kasvoi merkittävästi tuotantolaitosten kasvaneiden vaatimusten myötä. Huipussaan väkiluku oli 1950-luvulla, jolloin kaupungissa oli yli 66 000 asukasta. Teollisuustoiminnan vähitellen kuihduttua väkiluku on pudonnut 2000-luvun vajaaseen 37 000:een. Samalla köyhyys ja rikollisuus on kasvanut. Vuonna 1995 kaupunki sai Pennsylvanian osavaltiolta financially distressed municipality -luokituksen. Vuodesta 1996 alkaen kaupunkiin on sijoitettu 1,36 miljardia dollaria julkista ja yksityistä rahaa, jonka avulla kaupunki on pyrkinyt parantamaan viihtyisyyttään sekä houkuttelemaan yrityksiä ja luomaan uusia työpaikkoja.
Hallinto

22. huhtikuuta 1980 vahvistetun peruskirjan mukaisesti Chester on niin sanottu home rule municipality, ja sen virallinen nimi on City of Chester. Paikallishallinnosta vastaa viisihenkinen valtuusto (city council), jonka yksi jäsen ja johtaja on pormestari (mayor). Pormestarina on vuodesta 2002 lähtien toiminut Wendell N. Butler, Jr. Pormestari ja muut valtuutetut valitaan kansanvaalissa kerrallaan neljäksi vuodeksi. Kukin valtuutetuista vastaa samalla yhdestä kaupungin viiden osaston johtamisesta.
Kaupungilla on oma palo- ja poliisilaitos. Kaupungissa on US Postal Servicen postitoimisto.
Chesterissä sijaitsee Pennsylvania Department of Correctionsin vankila SCI Chester, joka avattiin huhtikuussa 1998. Se on osavaltion ensimmäinen päihdeongelmaisten vankien hoitoon suunniteltu vankila sekä osavaltion ensimmäinen savuton vankila.
Maantiede

Chester sijaitsee Delawarejoen rannalla. Kaupungin läpi laskee Delawaren sivujoki Chester Creek, ja toinen sivujoki Ridley Creek muodostaa rajan Chesterin ja naapurikunta Eddystonen välille. Kaupungin pinta-ala on 15,5 neliökilometriä, josta 3,1 neliökilometriä (21 prosenttia) on vettä. Kaupungin suurin puisto on 29 hehtaarin laajuinen Chester Park.
Chesterin rajanaapureita ovat Trainer Borough, Upper Chichester Township, Chester Township, Upland Borough, Parkside Borough, Ridley Township ja Eddystone Borough. Delawarejoen vastarannalla ovat New Jerseyn Gloucesterin piirikuntaan kuuluvat Logan Township ja Greenwich Township.
Väestö

Vuoden 2000 väestönlaskennassa Chesterissä oli 36 854 asukasta, 12 814 kotitaloutta ja 8 126 perhettä.
Asukkaista 18,9 prosenttia oli rodultaan valkoisia, 75,7 prosenttia mustia tai afroamerikkalaisia, 0,2 prosenttia Amerikan alkuperäisasukkaita, 0,6 prosenttia aasialaisia, 0,0 prosenttia Tyynenmeren saarten alkuperäisasukkaita, 3,0 prosenttia johonkin muuhun rotuun kuuluvia ja 1,5 prosenttia kahteen tai useampaan rotuun kuuluvia. Latinoja oli rodusta riippumatta 5,4 prosenttia asukkaista. Yhdysvaltain ulkopuolella oli syntynyt 2,5 prosenttia asukkaista.
Asukkaista 47,1 prosenttia oli sukupuoleltaan miehiä ja 52,9 prosenttia naisia. Asukkaista 29,8 prosenttia oli iältään alle 18-vuotiaita ja 11,8 prosenttia 65-vuotiaita tai vanhempia. Mediaani-ikä oli 30,6 vuotta. Keskimääräiset ansiotulot olivat 13 052 dollaria ja 27,2 prosenttia väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Liikenne

Chesterin itä–länsisuuntaiset kadut ovat numeroitu ja pohjois–eteläsuuntaiset nimetty. Pääkatu on nimeltään Avenue of the States. Suurista maanteistä Chesterin läpi kulkevat Interstate 95, Interstate 476, U.S. Route 13, U.S. Route 322, Pennsylvania Route 291, Pennsylvania Route 320 ja Pennsylvania Route 352. Commodore Barry Bridge on ainoa Delawarejoen ylittävä silta kaupungin alueella.
Julkista linja-auto- ja rautatieliikennettä Chesterissä hoitaa Southeastern Pennsylvania Transportation Authority (SEPTA). Pääasiallinen rautatie- ja linja-autoasema on Chester Transportation Center. Siitä noin neljä kilometriä lounaaseen on Highland Avenuen rautatieasema. SEPTAn R2-linjan (Newark–Philadelphia) paikallisjunat pysähtyvät molemmilla asemilla.
Philadelphian kansainvälinen lentoasema sijaitsee kaupungista noin 10 kilometriä koilliseen.
Nähtävyydet

Chesterissä on kuusi National Register of Historic Places -rekisteriin listattua historiallista kohdetta:
1724 Chester Courthouse
Chester Waterside Station of the Philadelphia Electric Company
Delaware County National Bank
Old Main and Chemistry Building
Second Street Bridge
William Penn Landing Site
Koulutus

Julkisesta perusopetuksesta Chesterissä sekä Uplandissa ja Chester Townshipissä vastaa Chester Upland School District. Chesterissä sijaitseva Chester High School on piirin ainoa high school.
Chesterissä on yksityinen korkeakoulu Widener University. Koulu on toiminut Chesterissä vuodesta 1862 lähtien, ja vuoteen 1966 asti se oli ainoastaan sotilasakatemia. Koululla on kampukset myös Harrisburgissa ja Extonissa sekä Delawaren Wilmingtonissa.
Urheilu

Kaupungissa on Delawaren piirikunnan ja Pennsylvanian osavaltion rahoituksella rakennettu jalkapallostadion PPL Park, jolla miesten MLS-liigan Philadelphia Union pelaa kotiottelunsa kaudesta 2010 alkaen. Myös naisten WPS-liigan Philadelphia Independencen on määrä siirtyä stadionille tulevaisuudessa.
Widener Universityllä on 20 urheilujoukkuetta, jotka kilpailevat NCAA:n Division III:n Middle Atlantic Conferencesissä. Joukkueet tunnetaan lempinimellä Widener Pride. Yliopiston pääasialliset urheilupaikat ovat Schwartz Athletic Center, Leslie C. Quick Jr. Stadium ja Edith R. Dixon Field.
Tammikuussa 2007 kaupungissa avattiin Harrah'sin kasino-ravirata Harrah's Chester.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chester Wikimedia Commonsissa
Chesterin kaupungin sivusto (englanniksi)
Chester Institute for Economic Development -konsortion sivusto (englanniksi)
Muistomerkki William Pennin rantautumispaikalla.
Chesterin jokirantaa noin vuonna 1875.
Vuonna 1724 valmistunut Chesterin oikeustalo toimi Chesterin ja Delawaren piirikuntien hallintopaikkana.
Chester Creek laskee Delawareen teollisuuslaitosten varjossa.
Chester Transportation Center on Chesterin pääasiallinen rautatie- ja linja-autoasema.
Niin sanottu Wolf Building toimi muun muassa Delawaren piirikunnan kansallispankkina.
Jalkapalloseura Philadelphia Union pelaa kotiottelunsa PPL Parkilla.
David Stove

| David Stove> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. syyskuuta 1927
Kuollut: 2. kesäkuuta 1994
Koulutus ja ura
Koulukunta:  analyyttinen filosofia australialainen materialismi
Vaikutusalueet:  tieteenfilosofia
David Charles Stove (15. syyskuuta 1927 – 2. kesäkuuta 1994) oli australialainen filosofi, joka oli erikoistunut tieteenfilosofiaan. Stove edusti niin kutsuttua australialaista realismia.
Stove opiskeli filosofiaa Sydneyn yliopistossa, ja sai vaikutteita muun muassa John Andersonilta ja tämän realismista. Hän opetti sekä New South Walesin yliopistossa (vuodesta 1952) että Sydneyn yliopistossa (vuodesta 1960). Stove jäi eläkkeelle vuonna 1987. Hän teki itsemurhan 66-vuotiaana kärsittyään ruokatorven syövästä.
Stove arvosteli tieteenfilosofiassaan David Humen lähestymistapaa induktion ongelmaan sekä aikalaistensa Karl Popperin, Thomas Kuhnin, Imre Lakatoksen ja Paul Feyerabendin irrationalismina pitämäänsä ajattelua. Hän esitti positiivisen vastauksen induktion ongelmaan teoksessaan The Rationality of Induction (1986).
Stove kritisoi lisäksi platonismin vaikutusta, marxismia, feminismiä ja postmodernismia. Stove oli myös sosiobiologian kriitikko. Kirjassaan Darwinian Fairytales hän kuvasi sitä uudeksi uskonnoksi, jossa geenit esittävät jumalten osaa. Stoven kiistellyistä näkemyksistä ovat esimerkkeinä artikkelit ”The Intellectual Capacity of Women” ja ”Racial and Other Antagonisms” (julkaistu teoksissa Cricket versus Republicanism ja Against the Idols of the Age).
Teoksia

Probability and Hume’s Inductive Scepticism.  Oxford:  Clarendon, 1973.
Popper and After. Four Modern Irrationalists.  Oxford:  Pergamon, 1982.
The Rationality of Induction.  Oxford:  Clarendon, 1986.
The Plato Cult and Other Philosophical Follies.  Oxford:  Blackwell, 1991.
Cricket versus Republicanism.  (Toimittaneet James Franklin & R. J. Stove)  Sydney:  Quakers Hill Press, 1995.
Darwinian Fairytales. Selfish Genes, Errors of Heredity and Other Fables of Evolution.  Aldershot:  Avebury Press, 1995.
Against the Idols of the Age.  (Toimittanut Roger Kimball)  New Brunswick (US); London (UK):  Transaction, 1999.
On Enlightenment.  (Toimittanut Andrew Irvine)  New Brunswick (US); London (UK):  Transaction, 2002.
Aiheesta muualla

Campbell, Scott: David Stove (1927-1994). (englanniksi)
Franklin, James (toim.): David Stove. (englanniksi)
Nykyaikaiset filosofit
| --- | --- |
Analyyttiset filosofit:   William Alston  Simon Blackburn  Ned Block  J. Budziszewski  David Chalmers  Patricia Churchland  Paul Churchland  Donald Davidson  Daniel Dennett  Jerry Fodor  Susan Haack  Jaakko Hintikka  Jaegwon Kim  Saul Kripke  Thomas Kuhn  Bryan Magee  Ruth Barcan Marcus  Colin McGinn  Bradley Monton  Thomas Nagel  Robert Nozick  Martha Nussbaum  Alvin Plantinga  Karl Popper  Hilary Putnam  W. V. Quine  John Rawls  Richard Rorty  Roger Scruton  John Searle  Peter Singer  David Stove  Eleonore Stump  Charles Taylor  Nicholas Wolterstorff  Georg Henrik von Wright 
Mannermaiset filosofit:   Louis Althusser  Giorgio Agamben  Roland Barthes  Jean Baudrillard  Isaiah Berlin  Maurice Blanchot  Pierre Bourdieu  Hélène Cixous  Guy Debord  Gilles Deleuze  Jacques Derrida  Herman Dooyeweerd  Michel Foucault  Hans-Georg Gadamer  Jürgen Habermas  Werner Hamacher  Luce Irigaray  Julia Kristeva  Henri Lefebvre  Claude Lévi-Strauss  Emmanuel Lévinas  Jean-François Lyotard  Paul de Man  Jean-Luc Nancy  Antonio Negri  Paul Ricoeur  Michel Serres  Paul Virilio  Slavoj Žižek 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:David Stove
Käännös suomeksi
Eikka Mäkinen

Einari "Eikka" Kustaa Mäkinen (18. lokakuuta 1897 – 21. kesäkuuta 1980) oli suomalainen toimittaja ja urheiluvaikuttaja. Toimittajana hän käytti myös nimimerkkiä "Kimmo Irti".
Mäkinen oli varsinaiselta ammatiltaan kirjaltaja. 1920-luvun vaihteessa hän työskenteli Vaasassa ilmestyneen Vapaan Sanan toimittajana ja siirtyi 1922 Kainuun Työmiehen toimittajaksi Kajaaniin. Vuonna 1923 Mäkinen nimitettiin lehden päätoimittajaksi, mutta se määrättiin lakkautettavaksi jo samana syksynä suuren kommunistijutun yhteydessä. Mäkinen sai myös itse lähes neljän vuoden kuritushuonetuomion valtiopetoksen valmistelusta. Vapauduttuaan Tammisaaren pakkotyölaitoksesta keväällä 1927 Mäkinen palasi Vaasaan, jossa hän työskenteli kommunistisen Työn Äänen toimittajana ja sen lakkauttamisen 1930 jälkeen sosialidemokraattisen Pohjanmaan Kansan toimittajana. Hän oli myös lehden päätoimittaja 1937–1939. Sotavuosien jälkeen Mäkinen työskenteli Kulutusosuuskuntien Keskusliiton osastopäällikkönä Helsingissä.
Mäkinen oli 1920-luvun jälkipuoliskolta lähtien aktiivisesti mukana Työväen Urheiluliiton toiminnassa. Hän oli Vaasan Kiiston ja TUL:n Vaasan piirin puheenjohtaja sekä toimi Työväen Urheilulehden avustajana. Vuonna 1943 Mäkinen valittiin TUL:n liittotoimikuntaan. Hän oli myös kansainvälisenä nyrkkeilytuomarina 1950-luvulle saakka. Helsingin olympialaisten järjestelyihin Mäkinen osallistui nyrkkeilyn olympiatoimikunnan jäsenenä, nyrkkeilykomitean puheenjohtajana sekä tiedotusvaliokunnan jäsenenä.
Lukuisten osuusliikkeiden historiikkien ohella Mäkinen kirjoitti TUL:n III liittojuhlista kertovan kuvateoksen yhdessä Lauri Nurmen kanssa, edistysmielisen osuustoimintaliikkeen vaikuttajia käsittelevän teoksen sekä Käpylän puutarhakaupunginosan historiikin Mauno Arjavirran kanssa.
Teokset

Osuusliike Laaja r.l. : katsaus 35-vuotistoimintaan ja vuoden 1943 toiminta- ja tilikertomus.  Vaasa:  Osuusliike Laaja, 1944.
Vakka-Suomen Osuusliike 10 vuotta 1935–1945.  Helsinki:  Vakka-Suomen Osuusliike, 1945.
Kokkolan Seudun Osuusliike 10-vuotta.  Helsinki:  Kokkolan Seudun Osuusliike, 1946.
Mäkinen, Eikka ; Nurmi, Lauri: Korkealle kansan kunto : TUL:n III liittojuhla 27–30. VI. 1946.  Helsinki:  Tammi, 1946.
Länsi-Päijänteen Osuusliike 10 vuotta.  Padasjoki:  Länsi-Päijänteen Osuusliike, 1946.
Keiteleen Osuuskauppa r.l. 40 vuotta 1907–1947.  Helsinki:  Keiteleen Osuuskauppa, 1947.
Numminen, Paavo ; Mäkinen, Eikka: Osuusliike Oras i.l. 1937–1947.  Helsinki:  Osuusliike Oras, 1947.
Työväen Osuusliike r.l. 40 vuotta 1907–1947.  Helsinki:  Työväen Osuusliike, 1947.
Osuusliike Norma 40-vuotias.  Turku:  Osuusliike Norma, 1949.
Osuusliike Ahjo il. 50 vuotta.  Hyvinkää:  Osuusliike Ahjo, 1952.
Alavuden Osuusliike : katsaus 50-vuotistoimintaan ja vuoden 1954 tilikertomus.  Vaasa:  Alavuden Osuusliike, 1955.
Keiteleen Osuuskauppa 1907–1957.  Helsinki:  Keiteleen Osuuskauppa, 1958.
Osuusliike Työnvoima 1907–1957.  Varkaus:  Osuusliike Työnvoima, 1958.
Tarmola 1952–1962.  Turku:  Osuusliike Tarmola, 1962.
Osuusliike Ahjo : 60 vuotta yhdessä ostajan puolesta 1902–1962.  Hyvinkää:  Osuusliike Ahjo, 1963.
Osuusliike Sisä-Karjala 60 vuotta : yhdessä ostajan puolesta.  Helsinki:  Osuusliike Sisä-Karjala, 1963.
Saimaan Osuus-Auto 1924–1964.  Lauritsala:  Saimaan Osuus-Auto, 1964.
Osuusliike Onni 1904–1964.  Lappeenranta:  Osuusliike Onni, 1964.
Kyminlaakson Osuusliike 1905–1965.  Helsinki:  Kyminlaakson Osuusliike, 1966.
E-liikkeen uranuurtajia.  Helsinki:  Kulutusosuuskuntien Keskusliitto, 1967.
Ylä-Savon Osuusliike 1907–1967 : Iisalmen Työväen Osuuskauppa r.l. 1907–1924 : Työväen Osuusliike Taisto r.l. 1925–31 : Ylä-Savon Osuusliike r.l. 1932–1967.  Iisalmi:  Ylä-Savon Osuusliike, 1967.
Arjavirta, Mauno ; Mäkinen, Eikka: Käpylä, puutarhakaupunginosa : 50 vuotta (1920–1970).  Helsinki:  Käpylä-seura, 1970.
Nasib

Nasib on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Erkan Nasib (1944–2016), suomentataarilainen jääkiekkoilija, Naim Nasibin poika
Lotfi Nasib (1926–2011), suomentataarilainen jääkiekkoilija, Naim Nasibin veli
Naim Nasib (1917–1998), suomentataarilainen jääkiekkoilija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Daniel O’Connell

Daniel O’Connell (6. elokuuta 1775 Carhan, lähellä Cahersiveenia, Kerryn kreivikunta, Irlanti – 15. toukokuuta 1847 Genova, Sardinian kuningaskunta) oli irlantilainen lakimies ja poliitikko, joka toimi irlantilaisten oikeustaistelun johtajana 1800-luvun alkupuolella. Hän kamppaili vuosien ajan varsinkin katolilaisten emansipaation sekä Irlannin ja Ison-Britannian välisen valtiounionin kumoamisen puolesta. Ensimmäisessä kamppailussa hän saavutti merkittävän läpimurron vuonna 1829, kun katolisten virkakielto kumottiin, mutta kamppailu unionin kumoamisen puolesta ei johtanut tuloksiin.
O’Connell tunnetaan Irlannissa lempinimellä The Liberator, ”vapauttaja”. Hänen periaatteisiinsa kuului poliittisen väkivallan välttäminen ja lain kunnioittaminen.
Muistaminen

O’Connellin mukaan on nimetty Dublinin pääkatu O’Connell Street, joka sai nykyisen nimensä 1924. Kadun toisessa päässä on 1882 valmistunut O’Connellin muistomerkki.
O’Connellin kuva oli vuosina 1992–2002 käytössä olleessa kahdenkymmenen Irlannin punnan setelissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Daniel O’Connell Wikimedia Commonsissa
”Daniel O’Connell kieltäytyy vannomasta kuninkaan yliherruuden valaa [oath of supremacy]”, painokuva 1800-luvulta.
Vuonna 1882 valmistunut John Henry Foleyn veistämä O’Connellin muistomerkki Dublinissa.
De Panne

| De Panne |
| --- | --- |
 vaakuna
 De Pannen sijainti Veurnen arrondissementissa ja Länsi-Flanderin maakunnassa.
 De Panne
 Koordinaatit: 51°6′N, 2°35′E 
Valtio:  Belgia
Maakunta:  Länsi-Flanderi
Arrondissementti:  Veurne
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Robert Butsraen
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  23.9 km²
Väkiluku (1.1.2008):  10 285
 – Väestötiheys:  430 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  8660 De Panne 8660 Adinkerke
Suuntanumero(t):  058
 
 www.depanne.be 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
De Panne on kunta Länsi-Flanderin maakunnassa Flanderissa Belgiassa. Kunta kuuluu Veurnen arrondissementtiin. 1. tammikuuta 2008 De Pannessa oli 10 285 asukasta ja väestötiheys oli 430 asukasta neliökilometrillä. Pinta-alaa kunnalla on 23,9 km². Kunnan pormestari on Robert Butsraen.
De Pannen kuntaan kuuluu varsinaisen De Pannen lisäksi myös Adinkerke. Kunnassa sijaitsee Belgian läntisin piste. De Pannen belgialaiset naapurikunnat ovat Koksijde koillisessa ja Veurne kaakossa ja etelässä. Lounaassa kunta rajoittuu Ranskaan.
De Pannessa sijaitsee lapsille suunnattu Plopsaland-teemapuisto. De Pannen ja naapurikunta Koksijden alueilla ajetaan vuosittain UCI Europe Touriin kuuluva maantiepyöräilyn etappikilpailu De Pannen kolmen päivän ajo.
De Pannen ystävyyskunnat ovat Sainte-Adresse Ranskassa ja Hlohovec Slovakiassa.
Kuuluisia asukkaita

Caroline Van den Berghe, toimittaja
Michiel Hendryckx, valokuvaaja
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta De Panne Wikimedia Commonsissa
Kunnan virallinen kotisivu (hollanniksi)
Länsi-Flanderin provinssin kunnat
Dyynejä De Pannessa.
Daewoo Bus

Daewoo Bus BX212 Japani
Daewoo Bus BS110CN Soul Korea
Zyle Daewoo Commercial Vehicle (자일대우상용차) on korealainen linja-autovalmistaja. Se perustettiin 2002. Daewoo Bus valmistaa vain pienen osan autoista omalla merkillään.
Automallit

BX212H/S
BH120F
BH119
BH117H
BH116
BH115E
BF116
BH090
BS120CN (Luonto Kaasu Vecla)
BV120MA
BC211M
BS116
BS090
Historia linja-auto linupa > Shinjin Motor (1955~1971)

Shinjin Micro Bus (1962)
Shinjin Light Bus (1965)
Pioneer (1965)
FB100LK (1966)
B-FB-50 (1966)
DB102L (1968)
DHB400C (1970)
DAB (1970)
RC420TP (1971)
Historia linja-auto linupa > GM Korea Motor Company (1972~1976)

DB105LC (1972)
BD50DL (1973)
BLD24 (1973)
BD098 (1976)
BD101 (1976)
BU100/110 (1976)
Historia linja-auto linupa > Saehan Motor Company (1976~1983)

BU120 (1976)
BL064 (1977)
BF101 (1977)
BR101 (1980)
BH120 (1981)
BV113 (1982)
BF105 (1982)
Historia linja-auto linupa > Daewoo Motor Company (Next 1, 1983~1994)

BV101 (1983)
BH115Q (1984)
BH120H (1985)
BH115H (1986)
BS105 (1986)
BU113 (1986)
BF120 (1987)
BS106 (1991)
BH120F (1992)
BH113 (1994)
Historia linja-auto linupa > Daewoo Heavy Industry (1994~1999)

BH117H (1995)
BM090 (1996)
BH116 (1997)
BH115E (1998)
Historia linja-auto linupa > Daewoo Motor Company (Next 2, 1999~2002)

BF106 (2001)
BH090 (2002)
BS090 (2002)
BV120MA (2002)
BS120CN (2002)
Historia linja-auto linupa > Daewoo Bus (2002~)

BH119 (2003)
BX212H/S (2004)
BC211M (2005)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Zyle Daewoo Commerical Vehicle (koreaksi)
Young An Hat Company (koreaksi)
Nasida Ria

Nasida Ria on yhdeksän naisen muodostama indonesialainen qasidah modern -yhtye Semarangista, Keski-Jaavalta. Yhtye on perustettu vuonna 1975 ja tullut kansainvälisesti tunnetuksi levystä Keadilan (1994). Kokoonpanoa johtaa H. Mudrikah Zain.
Mustikkakukko

Mustikkakukko eli rättänä on Savossa syötävä perinneruoka. Savossa sitä syödään kermavaahdon kera kahvipöydässä.
Aiheesta muualla

Mustikkakukko Valio. Viitattu 23.7.2009.[vanhentunut linkki]
Nasi

Nasi voi viitata seuraaviin:
Naši, venäläinen poliittinen nuorisojärjestö
Nasoi (lat. Nasi), useita paikkoja antiikin Kreikassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Nasi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Nadežda Olizarenko

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Moskova 1980 | 800 metriä |  |
|  Pronssia | Moskova 1980 | 1 500 metriä |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Stuttgart 1986 | 800 metriä |  |
|  Hopeaa | Praha 1978 | 800 metriä |  |
|  Hopeaa | Praha 1978 | 4×400 metriä |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Pireus 1985 | 800 metriä |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Kultaa | Meksiko City 1979 |  800 metriäu |  |
Nadežda Fjodorova Olizarenko (ven. Надежда Фёдоровна Олизаренко; o.s. Мушта, Mušta; 28. marraskuuta 1953 Brjansk – 17. helmikuuta 2017 Odessa) oli Neuvostoliittoa edustanut keskimatkojen juoksija ja olympiavoittaja.
Olizarenko, silloiselta tyttönimeltään Mušta, saavutti ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan, 1978 Prahan EM-kisoissa hopeamitalin sekä 800 metriltä että naisten pitkästä viestistä.
Vuonna 1980 Olizarenko oli huippukunnossa. 12. kesäkuuta hän juoksi Moskovassa uuden maailmanennätyksen 1.54,85. Samana kesänä 27. heinäkuuta Moskovan olympialaisissa hän voitti kultamitalin uudella maailmanennätysajalla 1.53,43, mikä on yhä kaikkien aikojen toiseksi nopein aika Jarmila Kratochvílován maailmanennätyksen jälkeen. Moskovan kisoista hän saavutti myös pronssimitalin 1 500 metrin juoksussa.
1985 EM-hallikisoissa Olizarenko saavutti hopeaa 800 metrillä Ella Kovacsin takana. Seuraavana vuonna Stuttgartin EM-kisoissa hän voitti kultamitalin ajalla 1.57,15.
Aiheesta muualla

Nadežda Olizarenko Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
http://www.peoples.ru/sport/atlete/olizarenko/index.html
Naisten 800 metrin juoksun olympiavoittajat
Mustikkalammi

| Mustikkalammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Tammela
Koordinaatit:  60°44′59″N, 23°59′07″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Turpoonjoen valuma-alue (35.98)
Laskujoki:  ei ole 
Järvinumero:  35.981.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  115,9 m 
Rantaviiva:  0,367 km 
Pinta-ala:  0,00981 km² 
 fiMustikkalammi 
Mustikkalammi on Kanta-Hämeessä Tammelassa oleva järvi, joka kuuluu  Turpoonjoen alueeseen. Joki kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen.