stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sapfo
Runous > Esimerkkejä > Hymni Afroditelle

Hymni Afroditelle on Sapfon ainoa kokonaisena säilynyt runo. Seuraavassa esitetään siitä katkelma. Runosta on tehty useita suomennoksia. Tähän on valittu malliksi osa Päivö ja Teivas Oksalan suomennoksesta, koska se noudattaa alkuperäistä runomittaa ja rakennetta, ja toimii näin samalla esimerkkinä sapfisesta mitasta.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ποικιλόθρον᾽ ὰθάνατ᾽ ᾽Αφροδιτα,  παῖ Δίος, δολόπλοκε, λίσσομαί σε  μή μ᾽ ἄσαισι μήτ᾽ ὀνίαισι δάμνα,  πότνια, θῦμον. ἀλλά τυίδ᾽ ἔλθ᾽, αἴ ποτα κἀτέρωτα  τᾶς ἔμας αύδως αἴοισα πήλγι  ἔκλυες πάτρος δὲ δόμον λίποισα  χρύσιον ἦλθες [...] αῖψα δ᾽ ἐχίκοντο, σὺ δ᾽, ὦ μάσαιρα  μειδιάσαισ᾽ ἀθάνατῳ προσώπῳ,  ἤρἐ ὄττι δηὖτε πέπονθα κὤττι  δἦγτε κάλημι κὤττι μοι μάλιστα θέλω γένεσθαι  μαινόλᾳ θύμῳ, τίνα δηὖτε πείθω  μαῖς ἄγην ἐς σὰν φιλότατα τίς τ, ὦ  Πσάπφ᾽, ἀδίκηει; καὶ γάρ αἰ φεύγει, ταχέως διώξει,  αἰ δὲ δῶρα μὴ δέκετ ἀλλά δώσει,  αἰ δὲ μὴ φίλει ταχέως φιλήσει,  κωὐκ ἐθέλοισα [...] |  Poikilothron' āthanat' Āfrodītā,  pai Dios, doloploke, lissomai se  mē m' asaisi mēt' oniaisi damnā,  potnia, thȳmon. Alla tyid' elth', ai pota kāterōta  tās emās audōs aioisa pēlgi  eklyes patros de domon lipoisa  khrȳsion ēlthes [...] Aipsa d' ekhikonto, sy d', ō masaira  meidiasais' āthanatō prosōpō,  ēre otti dēyte pepontha kōtti  dēgte kalēmi kōtti moi malista thelō genesthai  mainola thymō, tina dēyte peithō  mais agēn es san filotāta tis t', ō  Psapf', adikēei? Kai gar ai feugei, takheōs diōksei,  ai de dōra mē deket alla dōsei,  ai de mē filei takheōs filēsei,  kōyk etheloisa. [...] |  Afrodite, Zeun tytär, juonimieli  kirjohuntu, oi ikinuori, pyydän,  ettet ilkkuin mieltäni murra murhein,  valtias ylhä. Tänne saavu, jos sinä hennon äänen  kuulit kaukaa, mieltäni aina noutain,  kultavaunuin matkasit maahan, jättäin  taattosi linnan. [...] Tänne joutuin ennätit, valta taivaan.  Nuorin kasvoin, nauravin silmin tietää  vaadit, lemmen piinako mulla, miksi  taasen ma kutsun, minne pyrkii myrskyten mielen kiihko.  Lausut: "Kenpä lie, kenet tahdot kiertää  lemmen verkkoon? Voi, kuka nurjin mielin  sulle on, Sapfo? Nyt jos karttaakin, pian myötä rientää;  nyt jos torjuu lahjat, jo itse tarjoo;  nyt jos vieroo suukkoja, kohta kerjää  tahtoa vailla." [...] |
Runous > Esimerkkejä > Kuin jumala on tuo mies...

Sapfon kenties tunnetuin runo on runo, joka alkaa sanoilla ”Kuin jumala on tuo mies”. Seuraavassa esitetään siitä katkelma, joka kuvaa eloisasti rakastumisen aikaansaamia ruumiillisia vaikutuksia. Tässä Arto Kivimäen ja Sampo Vesterisen suomennoksessa käännös on melko sanatarkka, mutta sitä ei ole sidottu alkuperäiseen runomittaan.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  [...]  καρδίαν ἐν στήθεσιν ἐπτόασεν,  ὠς γὰρ εὔιδον βροχέως σε, φώνας  οὐδὲν ἔτ᾽ ἔικει, ἀλλὰ κάμ μὲν γλῳσσα ϝέαγε, λέπτον  δ᾽ αὔτικα χρῷ πῦρ ὐπαδεδρόμακεν,  ὀππάτεσσι δ᾽ οὐδὲν ορημ᾽,  ἐπιρρόμβεισι δ᾽ ἄκουαι. ἀ δέ μ᾽ ί᾽δρως κακχέεται, τρόμος δὲ  παῖσαν ἄγρει χλωροτέρα δὲ ποίας  ἔμμι, τεθνάκην δ᾽ ὀλιγω ᾽πιδεύϝην  φαίνομαι [...] |  [...]  kardian en stēthesin eptoasen,  ōs gar euidon brokheōs se, fōnas  ūden et' eikei, alla kam men glōssa eage, lepton  d' autika khrō pȳr ypadedromaken,  oppatessi d' ūden orēm',  epirrombeisi d' akūai. a de m' i'drōs kakheetai, tromos de  paisan agrei khlōrotera de poias  emmi, tethnakēn d' oligō 'pideuēn  fainomai [...] |  [...] sydän rinnassani säikähtää  kun katson nopeasti  en saa sanaa suustani kieleni kangistuu  hento liekki kiitää ihoni alla  silmäni sumenevat  korvissani kohisee kylmä hiki peittää minut  vapisen kauttaaltaan  olen kalpeampi kuin ruoho  luulen että kohta kuolen [...] |
Yleisimmän tulkinnan mukaan runo on omistettu jollekin neidolle, joka on Sapfon entinen oppilas, ja viettää häitään sulhasensa kanssa. Sapfo on kuitenkin itse ihastunut neitoon ja kuvaa runossa tuntemuksiaan. Tämä ei kuitenkaan ole ainoa mahdollinen tulkinta.
Jälkimaine ja vaikutus

Koska monet Sapfon runoista on omistettu naisille, tämä on luonut hänelle jälkimaineen lesbona. Kantasana ”lesbolaisuus” periytyy Lesboksen saaresta, jossa hän asui. Sapfon nimi on myös ”lesboa” paljon harvinaisemman, mutta samaa merkitsevän sanan ”sapfinen” juuri.
Varsinkin Ateenassa, jossa naisten asema oli paljon Lesbosta rajoitetumpi, Sapfon kaltaista naisrunoilijaa ei aina ymmärretty. Tämä on osaltaan vaikuttanut hänen jälkimaineeseensa. Muun muassa Aristofanes pilkkasi Sapfoa komedioissaan. Myös kreikkalaiset uuden komedian kirjailijat pitivät parodioissaan Sapfoa seksuaalisesti holtittomana, ja kuvasivat tämän lesboksi.
Platon arvosti Sapfon runoutta siinä määrin, että kutsui häntä kymmenenneksi muusaksi. Hellenistisellä kaudella Sapfo luettiin yhdeksi yhdeksästä lyyrisestä runoilijasta. Roomalaisella kaudella Sapfolla oli suuri vaikutus roomalaisten Horatiuksen ja Catulluksen runouteen. Catullus myös käänsi Sapfon runoja latinaksi.
Mielikuvien vuoksi paavi Pyhä Gregorius VII poltatti Sapfon teoksia vuonna 1073. Nykyaikana Sapfosta on muodostunut eräänlainen lesboikoni. Tarina Sapfosta on innoittanut monia kirjailijoita vuosisatojen varrella, esimerkiksi Alfred Tennyson, Charles Baudelaire, Virginia Woolf, Marguerite Yourcenar, Ezra Pound ja Lawrence Durrell.
Suomennokset

Pentti Saarikoski julkaisi esikoisrunokokoelmassaan vuonna 1958 kahdeksantoista Sapfon runokatkelman suomennokset. Vuonna 1969 Saarikoski julkaisi Sapfon kaikki katkelmat kokoelmana Iltatähti, häälaulu. Hän ei noudattanut antiikin runomittojen säejakoa vaan asemoi tekstin nykyaikaisen runon tapaan. Teosta on sanottu antiikin kirjallisuuden ehkä kauneimmaksi suomennokseksi.
Myös Aapo Junkola suomensi Sapfon runot vuonna 1966. Sari Kivistön ja H. K. Riikosen mukaan Junkola tavoitti Sapfon tyylin, mutta toisinaan suomennos jättää liiankin eleettömän vaikutelman.
Kirjallisuutta > Suomennoksia

Sapfo: Runoja. Teoksessa Saarikoski, Pentti: Runoja.  Helsinki:  Otava, 1958.
Sapfo. Teoksessa Oksala, Päivö & Oksala, Teivas: Kreikkalaisia kirjailijakuvia, s. 55–62.  (Runojen ja runokatkelmien suomennoksia)  Helsinki:  Otava, 1965.
Sapfo: Runoja. (Suomentanut Pentti Saarikoski. Sisältää osan suomentajan Runoja-teoksessa julkaistuista käännöksistä esipuheella varustettuna.) Aikalainen, 1966, nro 3, s. 22-26.
Sapfo: Iltatähti, häälaulu.  (Suomentanut Pentti Saarikoski. 3. painos (1. painos 1969))  Helsingissä:  Otava, 1994.  ISBN 951-1-13210-5
Sapfon runoja.  (Suomentanut Aapo Junkola. Johdannon kirjoittanut Heikki Solin. 2. painos (1. painos 1966))  Helsinki:  WSOY, 2000.  ISBN 951-0-25308-1
Sapfo. Teoksessa Kivimäki, Arto & Vesterinen, Sampo: Rakkaus ei koskaan lepää, s. 13–15.  Tammi, 2001.  ISBN 951-31-1884-3
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä

Sappho, Alcaeus: Greek Lyric.  (Volume I: Sappho and Alcaeus. Edited and translated by David A. Campbell. Loeb Classical Library 142)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1982.
Sappho: A New Translation of the Complete Works.  (Toimittajat Diane J. Rayor, André Lardinois)  Cambridge University Press, 2014.  ISBN 9781107023598
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

Gerber, Douglas E.: A Companion to the Greek Lyric Poets.  (Mnemosyne, Supplements)  Brill, 1997.  ISBN 9789004217614
Greene, Ellen (toim.): Re-Reading Sappho: Reception and Transmission.  (Classics and Contemporary Thought, nide 3)  University of California Press, 1996.  ISBN 9780520206038
Hutchinson, G. O.: Greek Lyric Poetry.  (A Commentary on Selected Larger Pieces (Alcman, Stesichorus, Sappho, Alcaeus, Ibycus, Anacreon, Simonides, Bacchylides, Pindar, Sophocles, Euripides). Uusintapainos)  Oxford:  Oxford University Press, 2003.  ISBN 9780199265824
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sapfo Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta Sapfo on Wikiaineistossa
Aiheesta muualla > Sapfon runoutta

Poems of Sappho. Internet Sacred Text Archive. (muinaiskreikaksi) (englanniksi)
Poems of Sappho (englanniksi)
Sapfo-fragmentteja Oxyrhynchus Online. The Imaging Papyri Project, University of Oxford. (englanniksi) (muinaiskreikaksi)
Aiheesta muualla > Muuta

Kauppinen, Touko: Kulttikirjailija Sapfon säkeet kuhisevat intiimiä tunnetta. Helsingin Sanomat 2.8.2009.
Niemi-Pynttäri, Risto: Sapfo ja naisten sivistys. Jyväskylän yliopisto.
Antiikin Kreikan kirjallisuus: Yhdeksän lyyristä runoilijaa
Alkman
Sapfo
Alkaios
Anakreon
Stesikhoros
Ibykos
Simonides
Pindaros
Bakkhylides
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 2 
Muut:  RISM  SNAC  IdRef 
Sapfo ja Alkaios. Lawrence Alma-Tadema, 1881.
Sapfo. Enrique Simonet.
Sapfo lukee naispuolisille seuralaisilleen. Kuvitusta attikalaisessa punakuviotekniikalla koristellussa hydriassa (tai kalpiksessa) noin vuodelta 440–430 eaa.
Sapfon runo vanhasta iästä (rivit 9–20). 200-luvulta eaa. peräisin oleva papyrus, P.Köln XI 429.
Sapfon kuolema. Sapfon kuolemasta kertovaan legendaan perustuva maalaus, Miguel Carbonell Selva, 1881.
Kalevi Kalemaa

Kalevi Kalemaa (s. 13. elokuuta 1941 Saarijärvi) on suomalainen kirjailija.
Kalemaa aloitti kirjoittajan uransa 1960-luvulla kirjallisuuskriitikkona, ja myöhemmin hän alkoi tehdä myös teatteriarvosteluja sekä kulttuuriohjelmia radioon.lähde? Kalemaan esikuva hänen kirjoittaessa raporttikirjaa Metsien miehet (1975), oli Sara Lidmanin Kaivos.
Kalemaa on kirjoittanut elämäkertateoksia muun muassa Veikko Sinisalosta, Edvin Laineesta, Eino Salmelaisesta, Eetu Salinista, Matti Kurikasta ja Urpo Lahtisesta. Hänen tuotantoonsa kuuluu myös näytelmiä, kuunnelmia, laulutekstejä sekä teatteri- ja järjestöhistoriikkeja. Hän on lisäksi toimittanut useita teoksia; muun muassa kritiikki-, runo- ja kaskukokoelmia.
Teokset

Tuulesta huolimatta.  Jyväskylä:  Gummerus, 1972.  ISBN 951-20-0087-3
Suomalainen kulttuurikesä.  Jyväskylä:  Gummerus, 1974.  ISBN 951-20-0827-0
Eetu Salin. Legenda jo eläessään.  Porvoo:  WSOY, 1975.  ISBN 951-0-07284-2
Kalemaa, Kalevi (toim.): Nyt ylös kansa kaikkivalta. Valikoima vanhan työväenliikkeen runoutta.  Jyväskylä:  Gummerus, 1975.  ISBN 951-20-1128-X
Metsien miehet.  Jyväskylä:  Gummerus, 1975.  ISBN 951-20-1028-3
Kalemaa, Kalevi (toim.): Käy eespäin. Valikoima suomalaista työväenrunoutta.  Helsinki:  Tammi, 1977.  ISBN 951-30-4578-1
Matti Kurikka. Legenda jo eläessään.  Helsinki:  WSOY, 1978.  ISBN 951-0-08476-X
Kalemaa, Kalevi (toim.): Taisteleva kritiikki. Valikoima suomalaista sosialistista kirjallisuuskritiikkiä.  Helsinki:  Tammi, 1979.  ISBN 951-30-4649-4
Suomalaisen rauhanliikkeen juuria.  Helsinki:  Rauhankirjallisuuden edistämisseura, 1981.  ISBN 951-9457-09-7
Häme-kuvan aineksia 1–3.  Hämeenlinna:  Hämeen läänin taidetoimikunta, 1981–1982.
Kalemaa, Kalevi (toim.): Valkea lintu. Satuja rauhasta.  Jyväskylä:  Gummerus, 1983.  ISBN 951-20-2436-5
Raoul Palmgren. Suomalainen toisinajattelija.  Helsinki:  Tammi, 1984.  ISBN 951-30-5382-2
Sinisalon Veikko. Suomalainen näyttelijä.  Helsinki:  WSOY, 1986.  ISBN 951-0-13972-6
Elvi Sinervo. Vuorellenousija.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1989.  ISBN 951-717-582-5
Sylvi-Kyllikki Kilpi. Sörnäisten tyttö.  Helsinki:  WSOY, 1992.  ISBN 951-0-17632-X
Tuommoisia ja tämmöisiä. Roineen teatterisuvun vaiheita.  Porvoo:  WSOY, 1995.  ISBN 951-0-20266-5
Varjosta valoon. MTKL-historia.  Tampere:  Mielenterveyden keskusliitto, 1996.  ISBN 951-96932-6-2
Kalemaa, Kalevi (toim.): Voiko vessanpytystä pilkkiä? Kaskuja hulluista ja hullujen hoitajista.  Riihimäki:  Mielenterveyden keskusliitto, 1997.  ISBN 952-5154-00-9
Kalemaa, Kalevi (toim.): 1000 hauskinta vitsiä viikareista.  Helsinki:  WSOY, 2001.  ISBN 951-0-25801-6
Eino Salmelainen. Elämä ja teatteri.  Helsinki:  WSOY, 2001.  ISBN 951-0-26276-5
Edvin Laine. Sisulla ja tunteella.  Helsinki:  WSOY, 2003.  ISBN 951-0-28320-7
Hymyn maa. Kertomus Urpo Lahtisesta ja Lehtimiehistä.  Helsinki:  Tammi, 2006.  ISBN 951-31-3024-X
Ensio Suominen, kansallislavastaja.  Helsinki:  Like, 2008.  ISBN 978-952-01-0057-5
Itsenäisyyssenaattori. Juhani Arajärven elämä ja työ.  Helsinki:  Ilkka ja Erkki-Juhani Taipale, 2009.  ISBN 978-952-92-5294-7  – 2. uud. p. 2016 ISBN 978-952-93-7141-9
Teräsmies: Johan Einar Pukanderin elämä ja työ, Helsinki: Kustannus oy Kunnia 2013 ISBN 978-952-93-2095-0
Sankareita vai pelkureita: suomalaisen aseistakieltäytymisen historia, Helsinki: Tammi 2014 ISBN 978-951-31-7948-9
Palava totuus: historian merkittävimmät puolustuspuheet, Helsinki: Into 2017 ISBN 978-952-264-820-4
Historian erottamat: kertomus Hannes & Mauri Ryömästä, Helsinki: Into 2020 ISBN 978-952-351-351-8
Aiheesta muualla

Kalevi Kalemaa, Pirkanmaalaisia nykykirjailijoita. Päivitetty viimeksi 17.9.2007 (Archive.org)
Kotisivu [vanhentunut linkki] (Arkistolinkki Archive.is)
Kalevi Kalemaa Kirjasampo.fi:ssä
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat 
Muut:  IdRef
Fröbelin Palikat

| Fröbelin Palikat |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1987–
Tyylilaji:  bluesrock, rock
Kotipaikka:  Suomi
Laulukieli:  suomi, venäjä
Jäsenet:  Mats Lillrank, laulu, kitara   Timo Nuutinen, kitara, basso, taustalaulu   Ari Bergström, kosketinsoittimet, taustalaulu   Hannu Mäkelä, rummut, perkussiot, taustalaulu  
Levy-yhtiö:  Base Beat (1991) MTV-Musiikki (1992–1996) Fröbelin Palikat Oy (1996–)  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Fröbelin Palikat on suomalainen vuonna 1987 perustettu rock-vaikutteista lastenmusiikkia esittävä yhtye. Sen jäsenet ovat koulutukseltaan lastentarhanopettajia.
Yhtye sai kesällä 1988 kiinnityksen esiintymään muutamana viikonloppuna Linnanmäen huvipuistoon. Base Beat -yhtiön toimitusjohtaja tarjosi Fröbelin Palikoille levytyssopimusta elokuussa 1990 nähtyään yhtyeen esiintymisen Linnanmäen Satulaakson lavalla televisioituna. 1990-luvulla yhtye teki pari laululeikkikasettia, joiden tuotosta osa lahjoitettiin Lastenklinikoiden Kummeille. Bändi esiintyi myös televisiossa Harlekiini-klubi-lastenohjelmassa ja esitti joka viikko uuden lastenlaulun.
Fröbelin Palikat on julkaissut kymmenen CD-levyä ja soittanut myös Puuha-Peten suomenkielisen tunnusmusiikin.
Yhtyeen jäsenten koulutustausta näkyy yhtyeen nimessä. Fröbelin palikat ovat saksalaisen lastenpedagogiikan uranuurtajan Friedrich Fröbelin vuonna 1837 kehittämä opetusväline.
Historia > Alkuvuodet

Mats Lillrank, Ari Bergström ja Hannu Mäkelä tapasivat vuonna 1981 aloittaessaan opiskelunsa Helsingin lastentarhanopettajaopistossa. He valmistuivat opistosta vuonna 1983. Miehet harrastivat leipätöidensä ohessa musiikin soittamista 1980-luvulla erilaisissa kellariyhtyeissä. Fröbelin Palikoiden tulevien jäsenten lisäksi yhtyeeseen kuului basisti Jukka Kosonen, joka jätti yhtyeen lähdettyään opiskelemaan vuonna 1987.
Syksyllä 1987 jäsenet saivat kuulla, että läheisen päiväkodin työntekijällä Timo Nuutisella oli nähty kitara kädessä. Nuutinen kutsuttiin mukaan yhtyeeseen. Näin muodostui Fröbelin Palikat, jonka kokoonpanoksi tuli Mats Lillrank (laulu, kitara), Timo Nuutinen (basso), Ari Bergström (koskettimet) ja Hannu Mäkelä (rummut).
Yhtyeellä oli alkuvaiheessa vaikeuksia päättää, keille he soittaisivat. Lopulta yhtye harjoitteli kahta ohjelmistoa, joista toinen sisälsi aikuisille suunnattua rock-musiikkia ja toinen ohjelmisto koostui perinteisistä lastenlauluista. Yhtye nimesi itsensä saksalaisen lastenpedagogiikan uranuurtajan Friedrich Fröbelin vuonna 1837 kehittämien opetusvälineiden, Fröbelien palikoiden, mukaan. Ensimmäinen keikka pidettiin päiväkodissa, jossa rumpali Hannu Mäkelä työskenteli tuolloin. Yhtye keikkaili alkuvuosinaan muun muassa ammattiyhdistyksen pikkujouluissa.
Yhtyeen ohjelmistoon kantautui kuitenkin myös kappale, johon oli olemassa leikki. Lapsiyleisön tekemisen ilo takasi, että vanhat ohjelmistot unohdettiin. Yhtyeen ohjelmisto muuttui leikkipainotteisemmaksi ja musiikkityyli pysyi edelleen rock-vaikutteisena. Musiikillisia esikuvia yhtyeelle olivat muun muassa Creedence Clearwater Revival, Juice Leskisen eri kokoonpanot sekä Hurriganes. Lillrank kuvailee yhtyeen musiikkia "perusrockiksi, jossa on selkeä rytmi ja suoraviivaiset sävelmät".
Yhtyeen live-kokoonpanoa täytyi kuitenkin muuttaa. Mats Lillrank ei leikkimiseltään enää joutanut soittamaan kitaraa, joten Timo Nuutinen siirtyi live-esiintymisissä kitaristiksi ja Ari Bergström soitti kappaleiden bassolinjat syntetisaattorilla.
Historia > Suosio alkaa

Yhtye sai kesällä 1988 kiinnityksen esiintymään Linnanmäelle muutamina viikonloppuina Satulaakson lavalle. Samaa jatkettiin seuraavina kesinä, kunnes Linnanmäki täytti elokuussa 1990 neljäkymmentä vuotta. Yle TV1 lähetti Satulaakson lavalla pidetyn juhlatilaisuuden televisioituna. Fröbelin Palikat esiintyivät tapahtumassa. Base Beat -levy-yhtiön toimitusjohtaja tarjosi Fröbelin Palikoille levytyssopimusta elokuussa 1990 nähtyään yhtyeen esiintymisen Linnanmäen Satulaakson lavalla televisioituna. Yhtye oli jo muutama vuosi aiemmin lähettänyt demonauhoja eri levy-yhtiölle, mutta ei ollut saanut positiivista vastaanottoa.
Ensimmäinen studioalbumi Fröbelin Palikat julkaistiin vuonna 1991. Yhtye etsi perinteisiä lastenlauluja leikkiohjeineen kirjastoista ja opettajakollegoiden muistista. Yhtye käänsi myös joitakin ruotsalaisen Mora träsk -lastenyhtyeen kappaleita. Debyyttialbumi uhkasi kuitenkin jäädä lyhyeksi ja Mats Lillrank joutui säveltämään albumille itse yhden kappaleen, "Puhaltamaan". Levy-yhtiö ilmoitti, että 3000:n kappaleen myynti on riittävä tällaiselle lastenlevylle. Tuohon aikaan yhtye teki myös ensimmäinen tv-ohjelmansa Yleisradiolle.
Historia > Läpimurto

Seuraava studioalbumi Sutsisatsi ilmestyi MTV-Musiikki-levymerkin kautta vuonna 1993. Yhtyeen varsinainen läpimurto tapahtui samana vuonna, kun se esiintyi MTV3:n lähettämässä Harlekiini-klubi-lastenohjelmassa housebandina. Yhtye esitti joka viikko uuden lastenlaulun. Sutsisatsi-albumia on myyty 148 579 kappaletta, mikä on iso saavutus suomalaiselle lastenlevylle. Sutsisatsi myi kultaa vuonna 1994 ja tuplaplatinaa vuonna 1998.
Vuonna 1994 julkaistiin Sätkyukot-albumi. Sätkyukoille ja edeltäjällensä Sutsisatsille Mats Lillrank oli kirjoittanut jo puolet kappaleista. Sätkyukot myi kultaa jo ilmestymisvuonnaan. Albumia on myyty 92 467 kappaletta. Samana vuonna yhtye siirtyi Harlekiini-klubista Pikku Kakkoseen ja sieltä Veturiin, jossa yhtye esiintyi vuoteen 1997 saakka.
Vuonna 1995 julkaisi musiikkivideon Parhaat leikkilaulut 1 -VHS. Mukana oli myös kaksi uutta laulua, jota ei julkaistu levyillä.
Vuoden 1995 yhtyeen jäsenet jäivät päivätöistään virkavapaalle ja ryhtyivät kokopäiväisiksi muusikoiksi. Samoihin aikoihin perustettiin tuotantoyhtiö Fröbelin Palikat, jonka myötä yhtye saa itse päättää levytysaikataulut ja albumien sisällöt. Base-Beat-levy-yhtiö oli joutunut konkurssiin edellisenä vuonna, ja yhtye oli epätietoisuudessa ensimmäisen levynsä käyttöoikeuksien suhteen. Lopulta Poptori otti albumin suojelukseensa. Yhtye yritti myös ostaa oikeudet muihinkin edellisiin levyihinsä, jotka oli tehty ulkopuolisille tuotantoyhtiölle. Kaupoista ei päästy sopimukseen ja hanke jäi tekemättä.
Vuonna 1996 julkaistu Hippulat vinkumaan -albumi jatkoi yhtyeen menestystarinaa. Levyä on myyty 61 920 kappaletta. Kultaa se myi ilmestymisvuonnaan ja platinaa kahden vuoden päästä. Samana vuonna julkaistiin Parhaat leikkilaulut 2 -videokasetti, joka sisältää edeltäjänsä tavoin 21 musiikkivideota kolmen ensimmäisen levyn kappaleista, mukaan lukien kaksi uutta laulua. Vuonna 1998 ilmestyi Zupadibum-albumi, joka myi 36 092 kappaletta.
Vuonna 1999 julkaistiin kolmas videokasetti Lisää leikkilauluja, joka sisälsi lauluja Hippulat vinkumaan ja Zupadibum-albumeilta sekä kolme täysin uutta laulua. Vuonna 2000 tehtiin joulu- ja talviaiheisia lauluja sisältävä albumi Saa tonttuilla!.
Historia > Rauhallisempi 2000-luku

Yhtyeen jäsenet olivat monia vuosia kokopäiväisiä muusikoita. Yhtyeellä alkoi olla faneja jo toisessa sukupolvessa ja suosio oli hurjaa, kunnes syksyllä 2001 yhtye jäi kuitenkin tauolle ja jäsenet palasivat kuuden vuoden tauon jälkeen päivätöihinsä. Yhtye keikkaili kuitenkin harvakseltaan ja vuonna 2002 julkaistiin kokoelma-albumi Parhaat palat.
Vuonna 2003 julkaistiin Parhaat videot -VHS-kasetti, joka sisälsi valikoituja musiikkivideoita kolmelta aiemmalta VHS-kasetilta, muutamia uusia ja yhtyeen kymmenen vuotta aiemmin tekemiä tv-esiintymisiä Harlekiini-klubissa. Vuonna 2004 Parhaat videot julkaistiin yhtyeen nimeä kantavana DVD:nä. Samana vuonna julkaistiin neljän vuoden tauon jälkeen uusi Pii-paa-niminen studioalbumi. Albumi on myynyt noin 10 000 kappaletta, mikä on murto-osa suursuosion vuosista.
Yhtye on pitänyt huolta siitä, että musiikkia soitetaan lasten ehdoilla. Rumpali Hannu Mäkelä käyttää yhtyeen konserteissa sähkörumpuja, koska niiden äänentasoa on helpompi säätää. Yhtye soittaa Kuuloliiton suositusten mukaan.
Historia > Nykyhetki

Vuonna 2007 yhtye julkaisi Uudet kujeet -DVD:n, jonka myötä yhtye lähti 80 esiintymisen juhlakiertueelle. Samana vuonna 1990-luvulla tehdyt VHS-kasetit julkaistiin uudelleen DVD:inä.
Syksyllä 2009 ilmestyi uusi studioalbumi Hui hai. Yhtye äänitti levyn ensimmäistä kertaa ulkopuolisen tuottajan kanssa sitten vuoden 1996. Tuottajana toimi Speedy Saarinen, ja äänitykset tehtiin kesällä 2009 Ogelin studioilla.
Vuonna 2012 Fröbelin Palikat julkaisi 25-vuotisen uransa kunniaksi Jaksaa heilua -DVD:n. DVD:n musiikkivideot ovat pääasiassa Hui hai -albumilta. Lokakuussa 2013 julkaistiin uusi kokoelmalevy Parhaat palat 2. Vuonna 2014 yhtye keikkaili ympäri Suomea "Jaksaa heilua" -kiertueella. Ohjelmistoon kuului vanhoja klassikkoja ja uutta materiaalia. Yhtyeen Tavastian-keikasta julkaistiin vuonna 2014 live-dvd.
Fröbelin Palikat julkaisivat kaksi uutta albumia syksyllä 2016. Toinen niistä on jouluaiheinen Joulu joutuu sekä toinen venäjänkielinen Фрёбелин Паликат. Jälkimmäinen levy sisältää yhtyeen parhaimpia kappaleita venäjänkielisten sanoitusten kera. Yhtye on julkaissut YouTubessa muutaman musiikkivideon venäjänkielisistä kappaleistaan. Yhtye palkittiin Erikois-Emmalla vuoden 2017 Emma-gaalassa.
Joulukuussa 2023 Ruisrock julkaisi kesän 2024 artistikattausta, jossa myös Fröbelin Palikat olivat mukana. Kesän 2024 esiintyminen oli yhtyeen ensimmäinen, joka on suunnattu kaikenikäisille.
Jäsenet

Mats Lillrank – laulu, leikki, kitarat
Timo Nuutinen – kitarat, basso (albumeilla), taustalaulu, harput / Tiirikka-Timppa
Ari Bergström – kosketinsoittimet, taustalaulu
Hannu Mäkelä – rummut, perkussiot, taustalaulu / Sorkkarauta-Sami
Julkaisut > Albumit

Fröbelin Palikat (1991)
Sutsisatsi (1993)
Sätkyukot (1994)
Hippulat vinkumaan (1996)
Zupadibum (1998)
Saa tonttuilla! (2000)
Pii-paa (2004)
Hui hai (2009)
Joulu joutuu (2016)
Jee-jee 30-vee (2017)
Lits läts (2020)
Julkaisut > Singlet

Pumppulaulu/Leijonan metsästys (1991)
Töihin sirkukseen (2001)
Maijan karitsa (2022)
Julkaisut > Kokoelmat

Parhaat palat (2002)
Parhaat palat 2 (2013)
Фрёбелин Паликат (2016, venäjänkielinen)
Julkaisut > Videot

Parhaat leikkilaulut 1 (VHS, 1995; DVD 2007)
Parhaat leikkilaulut 2 (VHS, 1996; DVD 2007)
Lisää leikkilauluja (VHS, 1999; DVD 2007)
Parhaat videot (VHS, 2003)
Fröbelin Palikat (DVD, 2004)
Uudet kujeet (DVD, 2007)
Jaksaa heilua (DVD, 2012)
Fröbelin Palikat: Live Tavastialla (DVD, 2014)
Juhlakokoelma (DVD, 2018)
Tonttuillaan (DVD, 2020)