stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
9 (luku)
Matematiikassa

9 on puolialkuluku ja pienin pariton yhdistetty luku.
9 on vajaa luku:  1+3=4<9.
9 on neliöluku:  3^{2}.
9 on keskitetty kahdeksankulmioluku, koska se on pariton neliöluku.
9 on kahdeksankulmiopyramidiluku, koska se on kahden ensimmäisen kahdeksankulmioluvun summa:  1+8.
9 on keskitetty kuutioluku, koska se on kahden peräkkäisen kuutioluvun summa:  1^{3}+2^{3}.
9 on onnekas luku (engl. lucky number).
9 on palindromi binäärijärjestelmässä (10012).
9 kuuluu Narayanan lehmiksi kutsuttuun lukujonoon.
9 kuuluu Motzkinin lukuihin.
9 kuuluu Kaprekarin lukuihin:  9^{2}=81 ja  8+1=9.
9 on alkulukuserkkujen 7 ja 11 keskiarvo.
9 on jaollinen tekijöidensä määrällä (kolmella).
Yhdeksänmenetelmä on lukujen numeroiden summiin perustuva menetelmä laskutoimituksen tuloksen tarkistamiseksi.
Toinen kokonaisluku on jaollinen yhdeksällä, jos kyseisen luvun numeroiden summa on jaollinen yhdeksällä.
Numero 9 liittyy jaksollisiin desimaalilukuihin. Esim.  {\frac {127}{999}}=0{\text{,}}{\overline {127}}.
Feynmanin piste on piin arvossa huomattavan aikaisin esiintyvä kuuden peräkkäisen yhdeksikön sarja.
Luonnontieteissä

Fluorin järjestysluku jaksollisessa järjestelmässä on 9.
Beryllium-9 on berylliumin ainoa vakaa ja luonnossa yleisin isotooppi.
Happi-17 on hapen vakaa isotooppi, jonka neutroniluku on 9.
9 Metis on pikkuplaneetta.
Kääpiöplaneetta Plutoa pidettiin ennen Aurinkokunnan yhdeksäntenä planeettana.
Mytologiassa

Skandinaavisen muinaisuskon mukaan maailmoja on yhdeksän.
Yhdeksän on tärkeä luku mm. numerologiassa. Niin sanottu ”Jumalan Suuri Nimi” koostuu 72 kirjaimesta, ja laskettaessa yhteen numerot 7 ja 2 saadaan luku 9.
Kissoilla sanotaan olevan yhdeksän henkeä.
Japanilaisessa mytologiassa kitsune-ketulla voi olla enintään yhdeksän häntää.
Muissa yhteyksissä

Syyskuu on vuoden yhdeksäs kuukausi, joka merkitään päivämäärää kirjoitettaessa usein numerolla 9.
Numero yhdeksän on peruskoulun ja lukion toiseksi korkein arvosana eli se vastaa kiitettävää.
Radioamatöörien kutsumerkeissä 9 on piirinumero entisen Lapin läänin alueella.
Valtatie 9 kulkee Turun ja Tohmajärven välillä.
Eurooppatie E9 kulkee Ranskan ja Espanjan välillä.
Baseball-joukkueissa on yhdeksän pelaajaa.
Yhdeksänhäntäinen kissa on eräänlainen ruoska.
Yhdysvaltain korkeimmassa oikeudessa on yhdeksän tuomaria.
Mittayksikkö neliöjaardi vastaa 9 neliöjalkaa.
Musiikissa reaalisointumerkeissä 9 tarkoittaa dominanttiseptimisointua, johon on lisätty suuri nooni
Suomen muinaiset kuninkaat

Ruotsalaisen historioitsija ja kartografi Olaus Magnuksen vuonna 1539 laatima Carta marina mainitsee Lounais-Suomen kohdalla latinaksi Finlandia vel Finningia olim regnum eli "Suomen eli Finningian muinainen kuningaskunta".
Suomen muinaiset kuninkaat ovat varhaisissa historiallisissa lähteissä mainittuja Suomen, Kainuun, Karjalan, saamelaisten, tai Jotunheimin, jättiläisten maan, kuninkaita. Sana kuningas on vanha itämerensuomalaisten kielten sana, jolle on vastine  muinaisgermaanisessa sanassa kuningaz. Lähteiden kirjoitusaikaan Suomella (Finnland) tarkoitettiin usein nykyisen Varsinais-Suomen aluetta, mutta lähteestä riippuen finn saattoi viitata myös saamelaisiin.
Luettelo Suomen muinaisista kuninkaista

| Nimi alkuperäisen lähteen mukaan | Kuvaus | Ajankohta | Lähde | Lähteen kirjoitusaika |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Cælic | "Suomen hallitsija" | 500-600-luku | Widsith | 500-600-luku |
| Fiðr | "Suomen kuningas" | 800-luku | Hálfdan Eysteinninpojan saaga | 1300-luku |
| Flóki | "Suomen kuningas" | 800-luku | Hálfdan Eysteinninpojan saaga | 1300-luku |
| Grímr | "Karjalanpohjan hallitsija" | 800-luku | Hálfdan Eysteinninpojan saaga | 1300-luku |
| Faravið | "Kvenlandin kuningas" | 850–1000-luku | Egillin, Kalju-Grímrin pojan saaga | 1240-luku |
| Fornjótr | "Gotlannin, Kvenlandin ja Suomen hallitsija" | 800–1100-luku | Orkneylaisten saaga | 1200-luku |
| Sumblum | "Suomen kuningas" | - | Gesta Danorum | 1200-luku |
| Mottul | "Mottul finnakonungr" | 800–900 | Landnámabók | 1200-luku |
| Gusonis | "Suomen ja Bjarmian kuningas" | - | Gesta Danorum | 1200-luku |
| Tuisko | "Suomalainen kuningas" | - | Mythologia Fennica | 1789 |
Luettelo Suomen kuninkaista Suomen kronikan mukaan

Tuntemattomaksi jääneen kirjoittajan 1600-luvun lopussa syntynyt Suomen kronikka (julkaistu 1728) sisältää luettelon Suomen kuninkaista, joiden kerrotaan hallinneen maata ennen kristinuskoa ja Ruotsin valtaa. Kronikan kuninkaiden nimet on kerätty ainakin kolmesta alkuperäislähteestä, joita ovat Saxo Grammaticuksen Tanskan historia (Gesta Danorum), Snorri Sturlusonin kokoamiin Eddoihin sisältyvän Orkney-saarten jaarlien saagan johdanto 'Norjan perustaminen' (Fundinn Noregr), joka puolestaan käyttää lähteenään 800-luvun skaldirunoa Ynglingatal, sekä Bárðrin, Lumitunturin Aasan saaga (jota ei ole suomennettu). Lisäksi osa nimistä perustuu suomalaiseen kansanrunouteen. Teosta pidetään ns. gööttiläisen historiankirjoituksen edustajana.
Luettelo Suomen kuninkaista Suomen kronikan mukaan > Suomen Kronikan kuninkaat

Rostiofi
Fernioti (Fornjótr)
Snio
Altus l. Atus
Gris
Amund
Ukko
Frosti
Loge
Tengil
Jokull ks. Matul
Motle
Sumble
Kuso
Dumber
Kirjallisuutta

Koskinen, Inkeri: Villi Suomen historia. Välimeren Väinämöisestä Äijäkupittaan pyramideihin.  Helsinki:  Tammi, 2015.  ISBN 978-951-31-8392-9
Aiheesta muualla

Olivatko viikinkikuninkaat suomalaisia? Kaltio.
Klaus Lindgren, "Uusi uljas menneisyys". Agricolan tietosanomat 4-2018.
Aalto, Sirpa: "Finnit, kveenit ja bjarmit islantilaisissa kuningassaagoissa". Saagojen tulkitsemisen hankaluuksista (pdf) (Archive.org)
Aalto, Sirpa; Hihnala, Harri: ”Saagat tuntevat Suomen kuninkaat” – pseudohistoriallisesta kirjoittelusta Suomen muinaisuudesta. Jargonia, 2017, 15. vsk, nro 29.  Jyväskylä:  Jyväskylän yliopiston Historian ja etnologian laitoksen tutkijat ry. ISSN 1459-305X  Artikkelin verkkoversio. (PDF)
Heikkinen, Seppo: Kajaanin linnassa virunut vanki sepitti 1600-luvulla Suomelle mahtavan menneisyyden kuninkaineen ja ne tarinat kiertävät verkossa edelleen. Yle.fi 16.5.2021.
Messeniuksen Kajaanin linnan vankilassa vuosina 1616–1636 kirjoittama teos kuvasi Ruotsin historiaa ja sen mytologisia kuninkaita. Kirja edustaa niin sanottua gööttiläistä historiankirjoitusta.
Mustavatukka

| Mustavatukka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Rosidit
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Alaheimo::  Rosoideae
Tribus::  Rubeae
Suku::  Vatukat Rubus
Sektio::  Aitokarhunvatukat Rubus
Alasektio::  Suvikarhunvatukat Rubus
Laji::  allegheniensis
Kaksiosainen nimi
 Rubus allegheniensis  (Porter) Porter, 1896 
Synonyymit
  Synonyymit Rubus villosus var. montanus Porter 1890 not Rubus montanus Lib. ex Lej. 1813 Rubus montanus (Porter) Porter 1894 not Lib. ex Lej. 1813 Rubus alleghaniensis Porter Rubus allegheniensis var. nigrobaccus (L.H.Bailey) Farw. Rubus allegheniensis var. plausus L.H.Bailey Rubus allegheniensis var. populifolius Fernald Rubus attractus L.H.Bailey Rubus auroralis L.H.Bailey Rubus avipes L.H.Bailey Rubus bractealis L.H.Bailey Rubus campestris P.J.Müll. Rubus congruus L.H.Bailey Rubus fissidens L.H.Bailey Rubus floricomus Blanch. Rubus latens L.H.Bailey Rubus longissimus L.H.Bailey Rubus nigrobaccatus Focke Rubus nigrobaccus L.H.Bailey Rubus nigrobaccus var. sativus (L.H.Bailey) L.H.Bailey Rubus nuperus L.H.Bailey Rubus par L.H.Bailey Rubus paulus L.H.Bailey Rubus pennus L.H.Bailey Rubus rappii L.H.Bailey Rubus separ L.H.Bailey Rubus villosus Aiton Rubus villosus var. engelmannii Focke Rubus villosus var. montanus Porter Rubus villosus var. sativus L.H.Bailey Rubus villosus var. villigerus Focke Rubus gravesii (Fernald) L.H.Bailey Rubus marilandicus L.H.Bailey Rubus nigrobaccus var. gravesii Fernald Rubus tumularis L.H.Bailey Rubus uber L.H.Bailey Rubus virginianus L.H.Bailey  
Katso myös
   Mustavatukka Wikispeciesissä   Mustavatukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mustavatukka (Rubus allegheniensis) on ruusukasvien heimoon ja vatukoiden sukuun kuuluva kasvilaji, joka on erittäin yleinen Pohjois-Amerikan itä- ja keskiosissa. Laji on villiintynyt myös muutamiin paikkoihin Kaliforniassa ja Kanadan Brittiläisessä Kolumbiassa.
Ulkonäkö ja koko

Ulkomuodoltaan mustavatukka on varsin vaihteleva. Tavallisesti se on puolentoista metrin korkuinen pystykasvuinen vatukkapensas, mutta joskus se voi kasvaa jopa 240 senttimetrin korkuiseksi. Yksittäisten pensaiden leveys voi olla yli 240 senttimetriä; kasvi muodostaa usein useiden yksilöiden tiheikköjä. Lehdet ovat vuorottaisia, lehdykällisiä, munanmuotoisia ja hammaslaitaisia. Oksissa on teräviä piikkejä.
Mustavatukan valkoiset, viisiteräiset, 19 millimetrin levyiset kukat ilmestyvät loppukeväällä. Loppukesällä niistä kypsyy kiiltäviä, syvänvioletteja-mustia kerrannaishedelmiä.
Levinneisyys ja elinympäristö

Monissa Yhdysvaltain itäosien metsissä mustavatukka vaikuttaa metsien aluskasvillisuuteen, sillä tiheät mustavatukkapensaikot suojaavat nuoria puuntaimia. Kun kasvinsyöjäeläimet (esim. hirvet) vähentävät mustavatukoita, tämän kilpailija tesmasaniainen (Dennstaedtia punctilobula) yleistyy. Jos kyseinen saniaislaji pääsee liian yleiseksi, puuntaimien kasvu häiriintyy.
Mustavatukan esiintymistiheys lisääntyy huomattavasti, kun jokin tapahtuma tuhoaa korkeammat pensaat ja puut antaen enemmän valoa aluskasvillisuudelle; mustavatukka ei nimittäin siedä lainkaan varjoa. Tällaisia tapahtumia ovat muun muassa metsäpalot ja voimakkaat syöksyvirtausparvet. Nämä kasvustot vähenevät tavallisesti muutaman vuoden kuluttua, kun kasvin suojelemat puuntaimet varttuvat ja vähentävät aluskasvillisuuteen tulevan valon määrää.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Mustavatukka (Rubus allegheniensis)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q276439  Wikispecies: Rubus allegheniensis  APA: 3204  BioLib: 39615  BOLD: 100948  Calflora: 7191  CoL: 4TJDM  EoL: 623028  EPPO: RUBAL  FNA: 242417156  GBIF: 2990385  GRIN: 32254  iNaturalist: 82110  IPNI: 734979-1  ITIS: 24866  MichiganFlora: 2552  NatureServe: 2.145927  NBN: NHMSYS0000840804  NCBI: 75062  Observation.org: 121378  Open Tree of Life: 148072  Plant List: rjp-519  PLANTS: RUAL  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:298725-2  Tropicos: 27801178  VASCAN: 8920  WisFlora: 4856  WFO: wfo-0001011316  Laji.fi: MX.39675 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Rubus allegheniensis
Käännös suomeksi
Llandoveryn linna

| Llanymddyfrin linna> Castell Llanymddyfri |
| --- | --- |

Sijainti:  Llanymddyfri, Wales
Koordinaatit:  51°59′33″N, 3°47′46″W
Rakennustyyppi:  linna
Omistaja:  Cadw
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Llanymddyfrin linna (kymriksi Castell Llanymddyfri, engl. Llandovery Castle) on keskiaikainen linnanraunio Walesissa Llanymddyfrissä. Llywelyn ap Gruffudd onnistui valloittamaan sen lyhyeksi aikaa vuonna 1282. Nykyisen linnan on luultavasti rakennuttanut John Giffard. Hywel ap Rhys poltti sen kapinan aikana, jonka jälkeen se jäi pois käytöstä ja siitä otettiin kiveä rakennusaineeksi.
Linnan säilyneet osat ovat suuri D-muotoinen torni, kaksitorninen porttihuone ja osia kehämuurista keskuskukkulan ympärillä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Llandoveryn linna Wikimedia Commonsissa
Montereynmänty

| Montereynmänty |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Havupuut Pinophytina
Luokka::  Havupuut Pinopsida
Lahko::  Pinales
Heimo::  Mäntykasvit Pinaceae
Suku::  Männyt Pinus
Laji::  radiata
Kaksiosainen nimi
 Pinus radiata  D.Don 

Muunnokset
 Pinus radiata var. binata  Pinus radiata var. radiata 
Katso myös
   Montereynmänty Wikispeciesissä   Montereynmänty Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Montereynmänty, myös radiatamänty, (Pinus radiata) on mäntyjen sukuun kuuluva puu, joka on alun perin kotoisin Pohjois-Amerikan Kaliforniasta, missä sitä esiintyy paikoitellen rannikkometsissä Yhdysvalloissa ja Meksikossa. Sen Isla de Cedrosin alapopulaatio on vakaa, mutta muut populaatiot jatkuvasti pienenemään päin. Siksi laji luokitellaan nykyään erittäin uhanalaiseksi.
Montereynmännyn neulaset ovat kirkkaanvihreitä ja ne kasvavat kolmittain. Ne ovat 10–15 senttimetriä pitkiä. Vaaleanruskeat 7–14 senttimetriä pitkät kävyt kypsyvät toisena vuotenaan. Ne voivat säilyä useita vuosia avautumattomina. Puu kasvaa noin 30 metriä korkeaksi.
Levinneisyys

Alkuperäisenä montereynmänty esiintyy Kalifornian rannikkoseudulla Yhdysvalloissa ja Meksikossa. Yhdysvaltojen puolella esiintyy lajin tyyppimuunnos radiata, joka kasvaa kolmena erillisenä populaationa Kalifornian osavaltiossa. Meksikon puolella kasvaa ulkonäöltään hieman poikkeava muunnos binata, jonka populaatioista toinen kasvaa Kalifornian niemimaan edustan Cedros-saarella ja toinen etäämmällä rannikosta Tyynellämerellä Guadalupe-saarella.
Montereynmänty on levinnyt viljeltynä hyvin laajalle, sillä se on yleinen puulaji etenkin lauhkeiden alueiden puuviljelmillä. Montereynmäntyä viljellään runsaasti esimerkiksi Chilessä, missä mäntyviljelmien pinta-ala on noin 1,4 miljoonaa hehtaaria. Muita viljelyalueita ovat muun muassa Uusi-Seelanti, Etelä-Afrikka ja Espanja.
Aiheesta muualla

Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Montereynmänty (Pinus radiata)
ITIS: Pinus radiata (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Pinus radiata (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Pinus radiata (radiata pine) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q748888  Wikispecies: Pinus radiata  APDB: 131132  APNI: 71193  ARKive: pinus-radiata  Calflora: 6523  CoL: 4J2FP  CNPS: 1378  Ecocrop: 1705  eFloraSA: Pinus_radiata  EoL: 1061749  EPPO: PIURA  EUNIS: 150616  FEIS: pinrad  FloraBase: 88  FNA: 233500951  FoAO2: Pinus radiata  GBIF: 5285727  GRIN: 28536  iNaturalist: 53421  IPA: 3228  IPNI: 30020085-2  IRMNG: 10857999  ISC: 41699  ITIS: 183372  IUCN: 42408  NatureServe: 2.147411  NBN: NHMSYS0000461725  NCBI: 3347  NSWFlora: Pinus~radiata  NZOR: 179af0af-b10b-488d-ae80-50783d59f7a7  NZPCN: 3089  Observation.org: 140750  Open Tree of Life: 568644  PFI: 8286  PPE: pinus-radiata  Plant List: kew-2562495  PLANTS: PIRA2  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30020085-2  RHS: 13128  SANBI: 3475-7  Tropicos: 24900210  uBio: 468906  VicFlora: e8152c79-5ab0-4e24-8f65-c210a70532bb  WFO: wfo-0000481837 
Montereynmännyn käpy.
Ranska olympialaisissa

Ranska on osallistunut kaikkiin modernin ajan olympialaisiin lukuun ottamatta vuoden 1904 kesäolympialaisia.
Ranska on olympialaisten kaikkien aikojen mitalitilastossa kuudennella sijalla. Kesäolympialaisten osalta sijoitus on neljäs.
Ranskaa voidaan pitää eräällä tapaa modernin olympialiikkeen alullepanijana, sillä nykyaikaiset olympiakisat luotiin ranskalaisen Pierre de Coubertinin aloitteesta. Kansainvälisen olympiakomitean päämaja oli aluksi Pariisissa ennen kuin se siirrettiin Lausanneen, Sveitsiin. Kaiken kaikkiaan Ranska on ollut olympialaisten isäntämaana kuudesti: Pariisissa järjestettiin kesäolympialaiset 1900, 1924 ja 2024, ja talviolympialaiset käytiin 1924 Chamonix'ssa, 1968 Grenoblessa ja 1992 Albertvillessä. Pariisille on myönnetty vuoden 2024 kesäolympialaisten kisaisännyys.
Parhaiten Ranska menestyi kotikisoissaan Pariisissa vuonna 1900, jolloin ranskalaiset saivat 101 mitalia, joista 26 oli kultaisia.
Ranskan menestyksekkäimmät urheilumuodot olympialaisissa ovat olleet miekkailu (115 mitalia) ja pyöräily (90 mitalia). Talviolympialaisissa Ranska on menestynyt parhaiten alppihiihdossa, josta se on saanut 45 mitalia.
Menestyneimmät ranskalaisurheilijat

Neljä kultamitalia ovat voittaneet miekkailijat Christian d'Oriola ja Lucien Gaudin.
Kolme kultamitalia ovat voittaneet:
Marie-José Perec yleisurheilusta,
pyöräilijät Paul Masson, Robert Charpentier, Daniel Morelon, Florian Rousseau ja Félicia Ballanger,
miekkailijat Philippe Cattiau, Roger Ducret ja Jehan Buhan,
Jean-Claude Killy alppihiihdosta sekä
Tony Estanguet koskimelonnasta.
Sekä Philippe Cattiaulla että Roger Ducret'lla on kummallakin yhteensä kahdeksan olympiamitalia.
Ranskan olympiamitalit urheilumuodoittain > Kesäolympialaiset

| Urheilumuoto | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Miekkailu | 41 | 40 | 34 | 115 |
| Pyöräily | 41 | 27 | 22 | 90 |
| Yleisurheilu | 14 | 22 | 25 | 61 |
| Ratsastus | 12 | 12 | 10 | 34 |
| Purjehdus | 12 | 11 | 15 | 38 |
| Judo | 12 | 8 | 24 | 44 |
| Ammunta | 9 | 13 | 9 | 31 |
| Painonnosto | 9 | 3 | 3 | 15 |
| Uinti | 8 | 13 | 19 | 40 |
| Melonta | 7 | 8 | 18 | 33 |
| Soutu | 6 | 14 | 12 | 32 |
| Jousiammunta | 6 | 10 | 7 | 23 |
| Tennis | 5 | 6 | 8 | 19 |
| Nyrkkeily | 4 | 7 | 8 | 19 |
| Paini | 4 | 4 | 9 | 17 |
| Voimistelu | 3 | 10 | 9 | 22 |
| Kroketti | 3 | 2 | 2 | 7 |
| Käsipallo | 2 | 0 | 1 | 3 |
| Rugby | 1 | 2 | 0 | 3 |
| Jalkapallo | 1 | 1 | 0 | 2 |
| Vesipallo | 1 | 0 | 3 | 4 |
| Moottoriveneily | 1 | 0 | 0 | 1 |
| Koripallo | 0 | 3 | 0 | 3 |
| Taekwondo | 0 | 2 | 4 | 6 |
| Pöytätennis | 0 | 1 | 1 | 2 |
| Kriketti | 0 | 1 | 0 | 1 |
| Köydenveto | 0 | 1 | 0 | 1 |
| Pelota | 0 | 1 | 0 | 1 |
| Uimahypyt | 0 | 1 | 0 | 1 |
| Nykyaikainen viisiottelu | 0 | 0 | 2 | 2 |
| Taitouinti | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Yhteensä | 202 | 223 | 246 | 671 |
Ranskan olympiamitalit urheilumuodoittain > Talviolympialaiset

| Urheilumuoto | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Alppihiihto | 15 | 15 | 15 | 45 |
| Ampumahiihto | 6 | 5 | 10 | 21 |
| Lumilautailu | 3 | 3 | 4 | 10 |
| Taitoluistelu | 3 | 2 | 7 | 12 |
| Freestylehiihto | 2 | 4 | 6 | 12 |
| Yhdistetty | 2 | 1 | 1 | 4 |
| Maastohiihto | 0 | 1 | 1 | 2 |
| Curling | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Mäkihyppy | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Rattikelkkailu | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Yhteensä | 31 | 31 | 47 | 109 |
Alaviitteet

↑  Vuoden 1904 kisoihin osallistuminen on tulkinnanvaraista, sillä lähteistä riippuen Albert Corayn mainitaan edustaneen joko Ranskaa tai Yhdysvaltoja.
1 (luku)

| --- | --- |
Luonnolliset luvut
1 ← 0 1 2 3 4 5 6 7 8 9 →
Kardinaaliluku: yksi
Järjestysluku: ensimmäinen
Numeromerkin nimi: ykkönen
Tekijät: 1
Alkutekijät: ei ole

Roomalainen numero: I
Kreikkalainen numero: α'
Binääriluku: 1
Oktaaliluku: 1
Duodesimaaliluku: 1
Heksadesimaaliluku: 1
Vigesimaaliluku: 1
1 (yksi) on pienin positiivinen luonnollinen luku. Sitä edeltää kokonaisluvuissa nolla ja seuraa kaksi.
Numeron 1 kirjoittaminen

Numero 1 voidaan kirjoittaa joko suorana pystyviivana, jossa on vasemmassa yläreunassa pieni alaspäin kääntyvä viiva, tai ainoastaan pystyviivana. Jälkimmäinen tapa on opetushallituksen nykyinen oikeinkirjoitussuositus, jota opetetaan Suomen kouluissa. Esseetyylisessä tekstissä numero yksi kirjoitetaan yleensä kirjaimin.
Matematiikassa

Luku 1 on jaollinen luonnollisista luvuista vain itsellään. Sitä ei silti määritellä alkuluvuksi, koska tällöin monien lukuteorian jaollisuutta koskevien lauseiden muotoilu on helpompaa.
Yksi on ensimmäinen luku monissa lukujonoissa, kuten Fibonaccin lukujonossa.
Matemaattisessa logiikassa merkkiä 1 käytetään ilmaisemaan totuusarvoa ”tosi”.
Luku 1 voidaan ilmaista myös joukkona {1}, jossa on siis vain yksi alkio.
Yksikkömurtoluvun osoittaja on 1.
Yksikköympyrän ja yksikköpallon säde on 1.
Yksikkövektorin pituus on 1.
Matematiikassa > Lukuun 1 liittyvät laskusäännöt

Näissä merkintä  x tarkoittaa mitä tahansa lukua.
Kahden peräkkäisen kokonaisluvun erotus on aina yksi.
Luku kerrottuna yhdellä on luku itse eli 1 on kertolaskun neutraalialkio:
 x\cdot 1=1\cdot x=x.
Luku jaettuna yhdellä on luku itse:
 {\frac {x}{1}}=x.
Luku, joka ei ole nolla, jaettuna itsellään on yksi:
 {\frac {x}{x}}=1, kun  x\neq 0.
Luku korotettuna potenssiin yksi on luku itse:
 x^{1}=x.
Luku, joka ei ole nolla, korotettuna potenssiin nolla on yksi:
 x^{0}=1, kun  x\neq 0.
Luvun 1 kaikki potenssit ja siten myös juuret ovat arvoltaan 1:
 1^{x}=1 ja
 {\sqrt[{x}]{1}}=1, kun  x\neq 0.
Tetraatio-operaatioissa (jossa lukua korotetaan itsensä suuruiseen potenssiin useita kertoja peräkkäin) lasketaan
 ^{1}x=x ja  ^{x}1=1.
Luonnontieteissä

Vedyn järjestysluku jaksollisessa järjestelmässä on 1.
Vety-1 eli protium on vedyn yleisin isotooppi.
Vety-2:n eli deuteriumin ja helium-3:n neutroniluku on 1.
Merkurius on Aurinkokunnan ensimmäinen planeetta.
Muissa yhteyksissä

Tammikuu on vuoden ensimmäinen kuukausi, joka merkitään päivämäärää kirjoitettaessa usein numerolla 1.
Yhdysvaltojen ja Kanadan kansainvälinen suuntanumero on 1.
Radioamatöörien kutsumerkeissä 1 on piirinumero entisen Turun ja Porin läänin alueella.
Eurooppatie E1 kulkee Yhdistyneen kuningaskunnan ja Espanjan välillä.
Valtatie 1 kulkee Helsingin ja Turun välillä.
DVD-aluekoodi 1 on käytössä Yhdysvalloissa ja Kanadassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta 1 (luku) Wikimedia Commonsissa
Steve Hackett

Steve Hackett vuonna 2016.
Stephen Richard ”Steve” Hackett (s. 12. helmikuuta 1950, Pimlico, Englanti) on englantilainen rock-kitaristi ja säveltäjä. Hackett tuli tunnetuksi Genesis–yhtyeessä, johon hän liittyi joko joulukuussa 1970 tai tammikuussa 1971. Vaikka hän liittyi Genesikseen vain 20–vuotiaana, oli hän ollut sitä ennen jo useissa yhtyeissä, joista Quiet Worldin kanssa hän oli päässyt myös levyttämään.
Hackett soitti Genesiksessä seitsemän vuotta ja on mukana yhtyeen kahdeksalla albumilla. Vuonna 1977 Hackett lähti soolouralle.
Hackett perusti GTR-yhtyeen vuonna 1985 yhdessä Yes- ja Asia-yhtyeiden entisen kitaristin Steve Howen kanssa. Menestyksestä huolimatta yhtyeen tuotanto jäi yhteen albumiin nimeltään GTR (1986) Hackettin halutessa jatkaa soolouraansa. GTR-albumi nousi Amerikan listalla sijalle 11. vuonna 1986 ja single ”When the Heart Rules the Mind” nousi USA:n Billboard-listan sijalle 14.
Hackett on monipuolinen kitaristi. Hän hallitsee sähkökitaran lisäksi klassisen akustisen kitaransoiton tekniikan, mikä on kuultavissa esimerkiksi Genesis-kappaleissa ”Horizons” (Foxtrot -albumilta) ja ”Blood on the Rooftops” (Wind & Wuthering -albumilta). Lisäksi hän on ensimmäisiä ”täppääjiä” (engl. tapping, ks. tilutus), tapping-tekniikan hallitsijoita, vaikka usein virheellisesti Eddie Van Halenia väitetään sen kehittäjäksi. ”Täppäys” on soittotapa, jossa oikean käden sormilla painellaan kitaran kieliä otelautaa vasten siten, että saadaan aikaan säveliä. Tätä käytetään erityisesti nopeatempoisessa soitossa sähkökitaralla. Hackett ”täppäsi” jo 1970-luvun alun Genesis-kappaleilla ”The Musical Box”, ”Return of the Giant Hogweed”, ”The Fountain of Salmacis” (Nursery Cryme -albumilta), ”Supper's Ready” (Foxtrot -albumilta) ja ”Dancing with the Moonlit Knight” (Selling England by the Pound -albumilta).
Hackett on esiintynyt Suomessa vuonna 1983 Ruisrock-festivaaleilla Turussa, vuonna 2010 Helsingin Savoy-teatterissa sekä vuonna 2014 Helsingin Circus Clubilla.
Ääninäyte
56 sekunnin näyte.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Diskografia > Genesiksen kanssa

1971 Nursery Cryme
1972 Foxtrot
1973 Genesis Live
1973 Selling England by the Pound
1974 The Lamb Lies Down on Broadway
1976 A Trick of the Tail
1977 Wind & Wuthering
1977 Spot the Pigeon EP
1977 Seconds Out (live)
1982 Three Sides Live (kappaleella "It / Watcher Of The Skies")
1998 Genesis Archive 1967-75
1999 Turn it on Again: The Hits (kappaleilla "I Know what I Like (In Your Wardrobe)" ja "The Carpet Crawlers 1999")
2000 Genesis Archive 2: 1976-1992 (kappaleilla "Entangled (LIVE)", "It's Yourself", "Pigeons" ja "Inside and Out")
2004 The Platinum Collection
Diskografia > GTR:n kanssa

1986 GTR