stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Saarnastuoli
Saarnastuolin historiaa

Saarnastuolit tulivat kirkkoihin 1200-luvulla. Niitä rakennettiin lähinnä kiertelevien kerjäläismunkkien harjoittamaa saarnatoimintaa varten. Saarnatuoli sijoitettiin kuuluvuuden takia korkealle. Ulkonäkönsä, joka oli hallitseva saarnatuoleissa aina 1900-luvun alkuun saakka, saarnastuolit saivat 1600-luvullaselvennä, jolloin ne saatettiin koristaa hyvinkin rikkaasti. Vanhemmissa saarnastuoleissa on usein rintasuojus ja kaikukatos.  Myöhemmin saarnastuolille on hankittu symbolisia selityksiä, kuten että korkealle sijoitettu saarnastuoli kuvaa evankeliumin ja Jumalan sanan saarnan korkeaa asemaa. Saarnastuolin, ehtoolliskalkin ja kastemaljan samankaltaisen muodon on nähty muistuttavan kolmen armovälineen yhteenkuuluvuudesta. Saarnastuolin massiivinen koko ja sijainti korkealla, kirkon lehterien tasolla, alettiin ymmärtää ja selittää symbolisesti; oli kyse saarnan keskeisyyden painottamisesta, vaikka saarnastuoli oli vain tekninen apuväline äänen kuuluvuuden takaamiseksi suurissa kirkoissa.
Rikkaasti koristellut, joskus mahtipontiset saarnastuolit ja niiden myöhäsyntyiset symboliset selitykset ovat jumalanpalvelusteologian kehittyessä jääneet sivuun. Useissa läntisissä kirkoissa onkin 1900-luvun viimeisten vuosikymmenien aikana tullut yleiseksi, että jumalanpalveluksen saarna pidetään kirkon kuorissa olevan ambon, lukupulpetin ääreltä. Samoin uusien kirkkojen saarnastuolit ovat vaatimattomampia ja usein vain parin porrasaskelman korkeudella kuorin lattiasta. Suomessa on tavallista, että saarnastuolin kirjatelineestä riippuu kristillisin symbolein koristeltu liina, "saarnastuoliliina".
Vanhimmat saarnastuolit Ruotsin valtakunnassa, ja siten myös Suomessa, ovat 1500-luvulta. Suomen vanhin säilynyt saarnastuoli on Hattulan keskiaikaisessa Pyhän Ristin kirkossa.
Alttarisaarnastuoli

1700-luvulla oli etenkin Saksassa, evankelisissa kirkoissa, kehittynyt tapa rakentaa saarnastuoli alttarin yläpuolelle kuoriin korostamaan saarnastuolin ja alttarin, saarnan ja ehtoollisen samanarvoisuutta (kanzelaltar). Tällainen käytäntö hävisi kuitenkin pian käytöstä ja vuonna 1836 Ruotsissa kiellettiin saarnastuolien rakentaminen alttarin yläpuolelle. Suomessa tällaisia alttarisaarnastuoleja on muutama.
Ulkosaarnastuoli

Monissa Suomen keskiaikaisissa kivikirkoissa on asehuoneessa ulkosaarnastuoli. Niitä oli etenkin Varsinais-Suomen ja Hämeen kirkoissa. Käynti ulkosaarnastuoliin on esimerkiksi Lohjan Pyhän Laurin kirkossa asehuoneen lounaisnurkasta muurin sisällä olevia portaita. Ulkosaarnastuoli oli käytössä suurina juhlapyhinä, kun kirkko täyttyi. Sieltä myös luettiin maallisen hallinnon alaan kuuluvia tiedotuksia ja kuulutuksia.
Saarnastuolin symboliikka

Saarnastuoli itsessään ei symboloi mitään, mutta siihen on liitetty useita symboleja. Mikäli saarnastuoli on viisikulmainen, on se usein tehty kuvaamaan Jeesuksen viittä salaisuutta: syntymä, kärsimys, ylösnousemus, taivaaseen astuminen ja paluu, joita saarnastuolista pitäisi selittää. Monesti saarnastuolin kirjatelineestä laskeutuu liina, mutta se on vain koriste.
Joissakin kirkoissa pilarissa, jossa saarnastuoli on kiinni, on kuva lain tauluista muistutuksena, että evankeliumin julistuksen pohjana on lain julistus. Kyyhkynen mahdollisessa kaikukatoksessa on Pyhän Hengen vertauskuva ja muistutuksena puhujan johdatuksesta. Ehtoollisen kuvaus saarnastuolissa muistuttaa sanan ja sakramenttien yhteenkuuluvuudesta. Usein saarnastuoleissa on myös kuvattuna evankelistat. Joissakin saarnastuoleissa on vanha tiimalasi, ei vain ajan mittaamista varten, vaan kehottamassa ottamaan ajan rajallisuudesta vaarin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saarnastuoli Wikimedia Commonsissa
Saarnastuoli; Kirkollinen sanasto; Suomen ev.lut.kirkko (Arkistoitu – Internet Archive)
Helsingin Lähetyskirkon alttari-saarnastuoli vuodelta 1900. Alttari on alttarikaiteen ympäröimä. Sen yläpuolella, seinällä olevan ristin alla on saarnastuoli
Saksalainen Hueckeswagenin Paavalin kirkon (Pauluskirche) kuori, jossa alttarin yläpuolella on saarnastuoli ja kirkon urut sen yläpuolella.
Carmarthenshire

| Carmarthenshire Sir Gaerfyrddin |
| --- | --- |
 Kidwellyn linna
 Alueen sijainti Walesissa
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Maa:  Wales
Preserved county:  Dyfed
Perustettu:  1996
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Carmarthen
Pinta-ala:  2 370,35 km²
Väkiluku (2015):  185 123
 – väestötiheys:  70,7 as./km²
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  GB-CMN
 – NUTS:  UKL14
 
Hallintoalueen internetsivut
Carmarthenshire (kymriksi Sir Gaerfyrddin, lyhyemmin Sir Gâr) on kreivikunta ja yksi Walesin hallintoalueista. Se sijaitsee maan eteläosassa Bristolin kanaalin rannikolla ja sen pääkaupunkina toimii Carmarthen. Hallintoalueella on arviolta 185 123 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 2 370,35 neliökilometriä.
Carmarthenshirea kutsutaan ”Walesin puutarhaksi”, koska seutu on hyvin hedelmällistä.
Kymrin kieltä osaavien osuus on 2000-luvulla laskenut Carmarthenshiressa 44 prosenttiin sadan vuoden takaisesta 90 prosentista. Vuoden 2011 väestönlaskennassa kotitalouksista 25 prosenttia oli täysin kymrinkielisiä, ja lisäksi 24 prosentissa kymriä käytettiin jonkin verran.
Kuvia

Carmarthenshiren maaseutua
Pendine Sands
Pyhän Daavidin kirkko Carmarthenissa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Carmarthenshire Wikimedia Commonsissa
Hallintoalueen internetsivut
Walesin hallintoalueet
Anglesey
Blaenau Gwent
Bridgend
Caerphilly
Cardiff
Carmarthenshire
Ceredigion
Conwy
Denbighshire
Flintshire
Gwynedd
Merthyr Tydfil
Monmouthshire
Neath Port Talbot
Newport
Pembrokeshire
Powys
Rhondda Cynon Taf
Swansea
Torfaen
Vale of Glamorgan
Wrexham
Syprikit

| Syprikit |
| --- | --- |
 Nivelsyprikki (Widdringtonia nodiflora)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Havupuut Pinophyta
Lahko::  Pinales
Heimo::  Sypressikasvit Cupressaceae
Alaheimo::  Callitroideae
Suku::  Syprikit Widdringtonia  Endl., 1842
Synonyymit
 Pachylepis Brongn., 1833  Parolinia Endl., 1841 
Katso myös
   Syprikit Wikispeciesissä   Syprikit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Syprikit (Widdringtonia) on sypressikasvien heimoon (Cupressaceae) kuuluva havupuusuku. Siihen kuuluu neljä lajia. Suvun edustajat ovat ainavihantia puita ja pensaita, joita esiintyy luonnonvaraisena eteläisessä Afrikassa. Suvun ominaispiirteisiin kuuluvat pallomaiset tuppilomaisesti kärjestään avautuvat kävyt, jotka voivat olla serotiinisia avautuen vasta maastopalon kuumentaessa niitä.
Nimet

Suvun tieteellinen nimi Widdringtonia on annettu 1800-luvulla Britannian merivoimissa komentajana toimineen Samuel Edward Widdringtonin kunniaksi.
Kuvaus

Syprikit ovat ainavihantia puuvartisia kasveja. Ne voivat olla yksi- tai monirunkoisia puita tai pensaita. Suurimmat suvun puut kasvavat noin 50 metriä korkeiksi. Rungon kuoren rakenne vaihtelee pehmeän kuituisesta kovan uurteiseen. Suuremmat oksat ovat yleensä vaakatasossa siirottavia tai kohenevia, kun taas pienet oksanhaarat voivat olla siirottavia tai pystyjä.
Lehdet ovat yksinkertaisia ja ruodittomia. Lehtiasento on tavallisesti sivuversoissa ristikkäin vastakkainen, mutta johtoversoissa usein enemmän tai vähemmän kierteinen. Varhaislehdet ovat neulasmaisia, kun taas myöhäislehdet ovat suomumaisia. Suomumaiset lehdet ovat tavallisesti muodoltaan puikeita tai vinoneliömäisiä ja laidoiltaan hienohampaisia. Johtoversojen lehdet ovat sivuversojen lehtiä suurempia, ja niillä on pitkä johteinen lehtikanta. Lehdet ovat pihkanystyttömiä. Ilmarakoja esiintyy lehden kaikilla pinnoilla.
Syprikit ovat yksikotisia, mikä tarkoittaa erillisten hede- ja emikukintojen kehittyvän samaan kasviyksilöön.
Hedekävyksi kutsuttu hedekukinnot kehittyvät yksittäin versojen kärkiin. Hedekäpy koostuu neljästä kahdeksaan hedelehdestä, jotka ovat asettuneet rangan ympärille ristikkäin vastakkaisesti. Kunkin hedelehden abaksiaalisella tai alapinnalla on kolmesta viiteen siitepölyä tuottavaa pölylokeroa.
Kävyksi kutsuttu emikukinnot voivat kehittyä verson päätyyn kärkisilmusta tai sivuttaisesti hankasilmuista, jolloin ne usein kasvavat ryppäänä. Kävyt voivat muodostaa enimmillään noin 50 ryppäitä. Käpy koostuu tavallisesti neljästä, mutta toisinaan kuudesta, paksusta ja puutuneesta käpysuomusta, jotka ovat asettuneet rankaan kahdeksi ristikkäin vastakkaiseksi pariksi. Kävyt ovat muodoltaan epäsäännöllisen pallomaisia. Kukin käpysuomu muodostuu yhteenkasvettuneesta emisuomusta ja peitinsuomusta. Neljästä käpysuomusta yksi pari on suurempia ja muodoltaan typäköitä, kun taas toinen on pienempiä ja terävämpiä. Kahdessa kasvukaudessa kypsyvät kävyt ovat yleensä serotiinisia, ja säilyvät oksilla avautumattomina kunnes kuumuus avaa käpysuomut. Käpysuomujen avautuessa käpy avautuu kärjestään kuin tuppilokota. Suomujen avauduttua kävyn rangan kärki erottuu lyhyenä, paksuna ja kulmikkaana sekä joskus kaksinkertaisena ulokkeena, josta käytetään nimitystä columella.
Yksi käpy tuottaa lukuisia siemeniä. Siemenet voivat olla litteitä tai monikulmaisia. Niillä on kaksi keskenään erikokoista lenninsiipeä. Siementaimilla on kahdesta neljään sirkkalehteä.
Nivelsyprikki on tyypillisesti monirunkoinen.
Lajin W. schwarzii taimella on neulasmaisia varhaislehtiä.
Nivelsyprikin kävyt kasvavat ryppäissä.
Lajin W. whytei puuta.
Luokitus

Syprikit ovat sypressikasvien heimon alaheimoon Callitroideae kuuluvia havupuita. Niiden lähin sukulaislaji heimon sisällä on australialainen Diselma archeri, joka muodostaa oman yksilajisen sukunsa.
Luokitus > Lajit

Sukuun luokitellaan yleisesti kuuluvaksi seuraavat neljä lajia.
Widdringtonia cedarbergensis
nivelsyprikki (Widdringtonia nodiflora)
Widdringtonia schwarzii
malawinsyprikki (Widdringtonia whytei)
Levinneisyys

Syprikkejä kasvaa luontaisena ainoastaan Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Niitä esiintyy luonnonvaraisena Etelä-Afrikan, Malawin, Mosambikin ja Zimbabwen alueilla.
Elinympäristö ja ekologia

Syprikit ovat eteläisen Afrikan vuoristojen puita. Niitä esiintyy Etelä-Afrikan Länsi-Kapin omaleimaisilla Fynbos-pensastoalueilla sekä pohjoisempana korkealla vuoristoissa. Lajeista nivelsyprikki on erityisesti sopeutunut kestämään elinalueidensa toistuvia maastopaloja, ja pystyy uusiutumaan vesomalla palon tuhottua kasvin maanpäälliset osat. Kävyt voivat olla serotiinisia, jolloin ne säilyvät oksilla avautumatta kunnes maastopalon kuumuus avaa käpysuomut ja vapauttaa siemenet.
Merkitys ihmiselle

Syprikkien puuaines soveltuu hyvin metsäteollisuuden tarpeisiin. Puu on kestävää ja helposti työstettävää. Erityisesti lajeja Widdringtonia cedarbergensis ja Widdringtonia whytei on historiallisesti käytetty laajalti puurakentamiseen. Suvun taloudellinen merkitys on kuitenkin vähentynyt suurikasvuisten lajien harvinaistuessa ja taloudellisesti arvokkaiden suurten puuyksilöiden vähetessä. Nivelsyprikkiä käytetään jonkin verran koristekasvina, myös huonekasvina.
Suuri ja vanha lajin W. whytei puuyksilö.
Hackathon

Junction on epäkaupallinen hackathon. Kuva vuoden 2015 Junctionista.
Hackathon tarkoittaa ohjelmistokehityksen rakentelutapahtumaa, jossa ohjelmistoa tehdään eri alojen osaajien tiimityönä ja kilpailuna. Termi on muodostettu yhdistämällä englannin kielen sanat hacking ja marathon. Puhekielessä sitä kutsutaan myös häkkäämiseksi. Usein mukana on sekä työelämässä toimivia osaajia että opiskelijoita.
Hackathoneille tyypillisiä piirteitä:
Tavoitteena on teknologian kehittäminen.
Tapahtuma kestää muutamasta tunnista muutamaan päivään.
Tiimit kilpailevat keskenään ratkaisujen paremmuudesta.
Tulokset ovat tavallisesti demoja, prototyyppejä tai konsepteja, jotka ovat jalostuskelpoisia.
Osallistujia on useista kymmenistä aina satoihin.
Tapahtumat ovat rentoja ja epämuodollisia.
Esimerkiksi Microsoft Teams -niminen ryhmätyöalusta luotiin yrityksen sisäisessä hackathonissa.
Häkkäämisen toimintamallia käytetään design jam -nimisissä luovien alojen tapahtumissa. Jameissa on samanlainen rakenne ja osallistujien koostumus kuin hackathoneissa, mutta digitaaliset elementit ja koodaaminen eivät ole keskeisessä osassa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Musiikin valtionpalkinto

Musiikin valtionpalkinto (ruots. statsprisen för musik; vuoteen 2012 säveltaiteen valtionpalkinto) on Suomen opetus- ja kulttuuriministeriön alaisuudessa toimivan Taiteen edistämiskeskuksen valtion musiikkitoimikunnan vuosittain myöntämä tunnustus ”kolmen edellisen vuoden aikana valmistuneesta ansiokkaasta työstä tai pitkäaikaisesta ja ansiokkaasta toiminnasta – – taiteenalan hyväksi”. Vuonna 2015 palkinnon suuruus oli 13 500 euroa. Säveltaiteen valtionpalkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1972.
Säveltaiteen valtionpalkinto (1972–2012)

1972: Paavo Berglund ja Arto Noras
1974: Pentti Koskimies ja Jukka Tolonen
1975: Erkki Ala-Könni ja Jussi Jalas
1976: Harald Andersén ja Erkki Pohjola
1977: Ulf Söderblom
1979: Tauno Äikää
1980: Matti Lehtinen ja Georg Malmstén
1981: George de Godzinsky ja Paavo Rautio
1982: Taneli Kuusisto ja Veikko Helasvuo
1983: Juhani Raiskinen
1984: Onni Suhonen ja Holger Fransman
1985: Einojuhani Rautavaara, Tom Krause ja Jaakko Borg
1986: Ellen Urho ja Klaus Järvinen
1987: Alfons Almi ja Toivo Kärki
1988: Jyrki Kangas ja Seppo Kimanen
1989: Erik Bergman ja Juice Leskinen
1990: Jorma Panula ja Erkki Rautio
1991: Avanti! ja UMO
1992: Juha Kangas, kapellimestari
1999: Tuomas Haapanen, viulisti
2000: Jukka-Pekka Saraste, kapellimestari
2001: Martti Pokela, kanteletaiteilija
2002: John Storgårds, viulisti, kapellimestari, säveltäjä
2003: Erik Lindström, säveltäjä ja Esa Pulliainen, kitaristi
2004: Leif Segerstam, kapellimestari
2005: Soile Isokoski, oopperalaulaja
2006: Dave Lindholm, kitaristi
2007: Ilkka Kuusisto, säveltäjä
2008: Heikki Laitinen, kansanmusiikin emeritusprofessori
2009: Juhani Aaltonen, huilisti ja Kalevi Kiviniemi, urkutaiteilija
2010: Liisa Pohjola, pianisti
2011: Jukkis Uotila, jazzmuusikko
2012: Jukka Tiensuu, säveltäjä, cembalisti, pianisti ja kapellimestari
Musiikin valtionpalkinto (2013–)

2013: Meidän Festivaali, Järvenpään Sibelius-seuran järjestämä musiikkitapahtuma
2014: Cantores Minores, Helsingin tuomiokirkon poikakuoro
2015: Maarit Hurmerinta, muusikko
2016: Kalevi Aho, säveltäjä
2017: Eero Koivistoinen, saksofonisti ja säveltäjä
2018: Maria Kalaniemi, harmonikkataiteilija
2019: sopraano Camilla Nylund, muusikko Paula Vesala
2020: säveltäjä Eero Ojanen, säveltäjä Lotta Wennäkoski
2021: kapellimestari Ari Angervo, Hietsun Paviljongin musiikkitoiminnasta Hietsu is Happening ry ja Klassinen Hietsu ry
2022: muusikko ja musiikintekijä Hector sekä säveltäjä Riikka Talvitie
2023: saksofonisti-säveltäjä Linda Fredriksson ja pianotaiteilija Ilmo Ranta
2024: muusikko Pekka Kuusisto
Valokuvataiteen valtionpalkinto

Valokuvataiteen valtionpalkinto on Taiteen edistämiskeskuksen visuaalisten taiteiden toimikunnan (aiemmin valokuvataiteiden toimikunnan) myöntämä tunnustus ansiokkaasta työstä valokuvataiteessa viimeisen kolmen vuoden aikana tai pitkäaikaisesta työstä valokuvataiteen hyväksi. Palkinto voidaan myöntää myös yhdistykselle tai yhteisölle.
Valokuvataiteen valtionpalkintoa on jaettu vuodesta 1968.
Vuonna 1993 taiteen valtionpalkinnot korvasi Suomi-palkinto.
Useita kertoja on palkittu Matti Saanio (1967, 1969 ja 1986), Pentti Sammallahti (1976 ja 2009) ja Leena Saraste (1981 ja 2004).
Palkinnon suuruus oli 6 000 markkaa vuonna 1977, 10 000 mk per palkinnonsaaja vuonna 1981, 19 500 mk vuonna 1986, 20 000 markkaa per palkinnonsaaja vuonna 1990, 15 000 euroa vuonna 2008 ja vuodesta 2015 alkaen 13 500 euroa.
Vuosina 2020–2021 palkintoa ei jaettu.
Palkitut

1967 Matti A. Pitkänen, Matti Saanio, työryhmä Niilo Villanen, Aimo Vuokola ja Ari Yrjänä, työryhmä Margit Ekman ja Eila Marjala (Kuvasiskot)
1968 Trond Hedström, Risto Lounema, Matti Saanio, Seppo Saves, Teuvo Suominen ja Antero Takala
1969 Caj Bremer, Ismo Hölttö, P. K. Jaskari, Max Petrelius, Matti Saanio, Mikko Savolainen, Salme Simanainen
1970
1971 Yrjö Lintunen, Juhani Riekkola
1972 Risto Vuorimies ja Ben Kaila
1973 Kalle Kultala, Jaakko Julkunen
1974 Caj Bremer, Matti Halmeenpää, Jorma Luhta, Reijo Porkka, Antero Takala, työryhmä Topi Ikäläinen ja Elina Karjalainen
1975 Harri Hietala ja Norman Ojanen
1976 Mauri Korhonen, Pentti Sammallahti, Kalervo Valli, Kalervo Ojutkangas, Ensio Ilmonen
1977 Arvi Hanste, Kaius Hedenström, Jorma Komulainen, Tuovi Nousiainen ja Kalervo Puskala
1978 Jaakko Julkunen
1979 Börje Söderholm
1980
1981 Pentti Koskinen, Matti A. Pitkänen, Leena Saraste, Tuomo-Juhani Vuorenmaa
1982
1983 Asko Salmi
1984 työryhmä Fotogenesis (Pekka Helin, Mikko Hietaharju, Martti Kapanen, Ilkka Keskinen, Matti Salmi ja Toivo Salonen), Ulla Jokisalo, Kimmo Koskela, Ilmari Kostiainen, Arno Rautavaara
1985 Kai Nordberg
1986 Jukka Gröndahl, Keijo Kansonen ja Matti Saanio
1987 Markus Leppo sekä työryhmä Pirjo Porkka, Sinikka Joutsalmi ja Olli Haapio
1988 Stefan Bremer ja Ismo Kajander
1989 Heini Hölttä, Jorma Puranen, Reijo Rinnekangas ja Seppo Keränen
1990 Johanna Vuoksenmaa, Kari Paajanen ja Markus Jokela
1991 Timo Kelaranta
1992
1993 Nuoren taiteen Suomi -palkinto: Magnus Scharmanoff
1994 Nuoren taiteen Suomi -palkinto: Laura Beloff ja Ilkka Halso
1995 Suomi-palkinto: Saku Paasilahti
1996 Taiteen keskustoimikunnan ja valtion taidetoimikuntien Suomi-palkinto: Jouko Lehtola, Vesa Oja; Nuoren taiteen Suomi -palkinto: Esko Männikkö
1997
1998
1999 Petri Anttonen
2000 Marja Pirilä
2001 Ulla Jokisalo
2002 Veli Granö
2003 Marjaana Kella
2004 Leena Saraste
2005 Heli Rekula
2006 Arno Rafael Minkkinen
2007 Jaakko Heikkilä
2008 Elina Brotherus
2009 Pentti Sammallahti
2010 Jorma Puranen
2011 Merja Salo
2012 Pekka Elomaa
2013 Raakel Kuukka
2014 Tero Puha
2015 Sanna Kannisto
2016 Hannamari Shakya
2017 Jari Silomäki
2018 Susanna Majuri
2019 Tiina Itkonen
2020 ei jaettu
2021 ei jaettu
2022 Hannele Rantala
2024 Juuso Noronkoski
Mario Kempe

| Mario Kempe |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. syyskuuta 1988 (ikä 36) Kramfors, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  84 kg
Seura
Seura:  Tappara
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  22
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2008–
Aik. seurat:  Rögle BK (SEL) Mora IK (Allsv.) Philadelphia Phantoms (AHL) Djurgårdens IF (SEL) MODO Hockey (SEL/SHL) Vitjaz Podolsk (KHL) Arizona Coyotes (NHL) Tucson Roadrunners (AHL) Ontario Reign (AHL) TsSKA Moskova (KHL) Dinamo Minsk (KHL) Luleå (SHL) HC Lugano (NL)
NHL-varaus:  122. varaus, 2007 Philadelphia Flyers
Michael Mario Kempe (s. 19. syyskuuta 1988 Kramfors, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Tapparassa. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä, mutta on pelannut myös keskushyökkääjänä.
Ura > Seuraura

Kempe on Kramfors-Alliansenin kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin MODO Hockeyn paitaan ja Kempe oli kaudella 2005–2006 seuran J20-junioreiden paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies tehoilla 20+12=32. QMJHL-joukkue St. John's Fog Devils varasi hänet 31. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2006. Kempe teki pian varauksensa jälkeen sopimuksen joukkueen kanssa ja nousi Fog Devilsin varakapteeniksi kaudella 2006–2007. Hän oli tehoilla 23+19=42 joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies.
Philadelphia Flyers varasi Kempen viidennellä kierroksella 122. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2007. Kaudella 2007–2008 hän oli Fog Devilsin toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 25+24=49. Kevään 2008 pudotuspeleissä Kempe jakoi joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Jean-Simon Allardin kanssa neljällä osumallaan. Kaudeksi 2008–2009 hän palasi Ruotsiin ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Elitserienin nousijajoukkue Rögle BK:n riveihin. Kempe teki tulokaskautensa aikana 30 runkosarjaottelussa tehot 2+8=10, kunnes hän siirtyi joulukuussa 2008 loppukaudeksi sarjatasoa alemmas HockeyAllsvenskan-joukkue Mora IK:hon. Allsvenskan-kauden jälkeen Kempe siirtyi loppukevääksi amatööritry-out -sopimuksella AHL-joukkue Philadelphia Phantomsin vahvuuteen.
Kaudeksi 2009–2010 Kempe palasi kaksivuotisella sopimuksella Rögle BK:hon. Hänen ensimmäinen kokonainen Elitserien-kautensa toi 51 runkosarjaottelussa tehot 7+11=18. Rögle ajautui Kvalserieniin, jonka maalipörssin Kempe voitti ja jakoi joukkueensa sisäisen pistepörssin voiton Simon Hjalmarssonin ja Mattias Sjögrenin kanssa tehoilla 7+2=9. Rögle putosi kauden päätteeksi kuitenkin Allsvenskaniin, eikä Kempe jatkanut joukkueessa enää toista sopimuskauttaan, vaan siirtyi kaudeksi 2010–2011 jatkamaan Elitserien-uraansa kaksivuotisella sopimuksella Djurgårdens IF:ään. Hän oli kymmenellä osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä Daniel Widingin kanssa. Kaudella 2011–2012 Kempe jakoi Kvalserienissä Djurgårdenin sisäisen pistepörssin voiton Andreas Holmqvistin kanssa tehoilla 2+5=7. Joukkue putosi kuitenkin kauden päätteeksi Allsvenskaniin.
Kempe palasi kaudeksi 2012–2013 kaksivuotisella sopimuksella hänen juniorivuosiltaan tutun MODO Hockeyn paitaan. Hän oli 15 osumallaan joukkueen toiseksi paras maalintekijä Per-Åge Skrøderin jälkeen. Kaudeksi 2014–2015 Kempe siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KHL-joukkue Vitjaz Podolskiin. Hän voitti joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 13+19=32. Huhtikuussa 2015 Kempe teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Vitjazin kanssa.
Marraskuussa 2024 Kempe teki loppukauden 2024–2025 kattavan sopimuksen SM-liigajoukkue Tapparan kanssa oltuaan alkukauden ilman sopimusta.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Tšekki 2008 | jääkiekko |  |
Kempe pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2008, jolloin hän voitti hopeaa. Kempe pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2006. Ruotsin A-maajoukkueessa hän on pelannut seitsemän ottelua tehopistein 1+1=2. Kempe teki A-maajoukkuedebyyttinsä 3. huhtikuuta 2013 Oskarshamnissa Slovakiaa vastaan. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa hän teki seuraavassa ottelussa 5. huhtikuuta 2015 Växjössä Slovakiaa vastaan.
Muuta

Kempen pikkuveli Adrian pelaa NHL-joukkue Los Angeles Kingsissä. Veljesten isä Mikael on toiminut valmentajana ja seurajohtotehtävissä Ruotsin alemmissa sarjoissa.
Cargotec

| Cargotec |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Smarter cargo flow for a better everyday
Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Osake:  OMXH: CGCBV
Markkina-arvo:   3 389 milj. € (31.12.2023)
ISIN:  FI0009013429
Perustettu:  2005
Toimitusjohtaja:  Casimir Lindholm
Puheenjohtaja:  Ilkka Herlin
Avainhenkilöt:   Ilkka Herlin  Casimir Lindholm 
Kotipaikka:  Porkkalankatu 5 Helsinki, Suomi
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Toimiala:  metalliteollisuus
Tuotteet:  lastinkäsittelykoneet ja -laitteet
Liikevaihto:   4 569 milj. € (2023)
Liikevoitto:   484 milj. € (2023)
Tilikauden tulos:   349 milj. € (2023)
Henkilöstö:  11 391 (31.12.2023)
Omistaja:  Herlinin suku (n. 69 % äänistä)
Kotisivu:  www.cargotec.com/fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Cargotec Oyj on suomalainen pörssiyhtiö, lastin- ja kuormankäsittelyalan ratkaisujen toimittaja, jonka tavoite on olla kestävien tavaravirtojen markkinajohtaja. Cargotecin tuotemerkkejä ovat Kalmar, Hiab ja MacGregor. Yhtiö perustettiin kesäkuussa 2005, kun Kone Oyj muodosti lastinkäsittelyratkaisut-toimialastaan erillisen yhtiön.
Cargotecin toimitusjohtajana on toiminut Casimir Lindholm 1. huhtikuuta 2023 alkaen. Yhtiön hallituksen puheenjohtajana toimii Jaakko Eskola.