stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Richard Adams
Yksityiselämä

Richard Adams meni naimisiin vuonna 1949 Elizabeth Aclandin kanssa. He saivat kaksi tytärtä. Adams kuoli vuonna 2016. Hän asui viimeiset vuodet vaimonsa kanssa Whitchurchissa.
Tuotanto > Suomennetut teokset

Ruohometsän kansa.  ((Watership Down, 1972.) Suom. Kersti Juva)  WSOY, 1975 (9. painos 2001).  ISBN 951-0-07077-7
Shardik: Beklan herra.  ((Shardik, 1974.) Suom. Kristiina Rikman)  WSOY, 1980.  ISBN 951-0-10118-4
Ruttokoirat.  (The Plague Dogs, 1977.) Suom. Kristiina Rikman(runot Panu Pekkanen)  WSOY, 1978.  ISBN 951-0-08843-9
Keinumorsian.  ((The Girl in a Swing, 1980.) Suom. Kristiina Rikman)  WSOY, 1986.  ISBN 951-0-13587-9
Ruohometsän tarinoita.  ((Tales from Watership Down, 1996.) Suom. Kersti Juva)  WSOY, 1997.  ISBN 951-0-22188-0
Lastenkirjat:
Tiikerimatka.  ((The Tyger Voyage, yhdessä Nicola Bayleyn kanssa, 1976) Suom. Panu Pekkanen)  WSOY, 1976.  ISBN 951-0-07506-X
Tuotanto > Suomentamattomat teokset

Traveller, 1988.
The Outlandish Knight, 1999.
Beklan Empire -sarja:
Maia, 1984.
Lasten fantasia:
The Ship’s Cat (runoja), 1977.
The Legend of Te Tuna (runoja), 1982.
The Bureaucats, 1985.
Kokoelmateokset:
The Iron Wolf And Other Stories, 1980.
The Unbroken Web: Stories and Fables, 1980.
Tietokirjat:
Nature Through the Seasons (yhdessä Max Hooperin kanssa), 1975.
Nature Day And Night (yhdessä Max Hooperin kanssa), 1978.
Voyage Through the Antarctic (yhdessä Ronald Lockleyn kanssa), 1982.
A Nature Diary, 1985.
The Day Gone By: An Autobiography (yhdessä Harold Oberin kanssa), 1989.
Wilkes-Barre

| Wilkes-Barre |
| --- | --- |
 Wilkes-Barren kaupunkia.

Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Pennsylvania
Piirikunta:  Luzerne
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  18,63 km²
 – Josta vettä:  0,90 km² 
Väkiluku (2020):  44 328
 – Väestötiheys:  2 380 as./km²
Lempinimi::  The Diamond City, W-B, Coal City
Motto::  "Pattern After Us"
 
 https://www.wilkes-barre.city 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Wilkes-Barre on kaupunki Yhdysvalloissa Pennsylvanian osavaltiossa. Vuoden 2020 väestönlaskennassa Wilkes-Barressa oli 44 328 asukasta. Kaupunki toimii Luzernen piirikunnan hallintokeskuksena. Wilkes-Barre on yksi Scrantonin/Wilkes-Barren metropolialueen keskuskaupungeista.
Väestö

Vuonna 2020 Wilkes-Barren 44 328 asukkaasta valkoisia oli 59,0 %, mustia 12,5 %, aasialaisia 2,1 %, Tyynenmeren alkuperäisasukkaita 0,4 % ja alkuperäisasukkaita 0,1 %. Asukkaista 11,8 % kuului kahteen tai useampaan rotuun. 24,3 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 14,5 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wilkes-Barre Wikimedia Commonsissa
Anatoli Blagonravov

Anatoli Blagonravov sai haltuunsa Tsygan-koiran. Venäläiset avaruuskoirat käyttivät lennoillaan tämän tyylistä koirahäkkiä.
Anatoli Arkadevitš Blagonravov (ven. Анатолий Аркадьевич Благонравов; 1. kesäkuuta (J: 20. toukokuuta) 1894 – 2. helmikuuta 1975) oli neuvostoliittolainen avaruusinsinööri sekä diplomaatti. Blagonravov pyrki edistämään avaruuden rauhan omaista käyttöä. Hän oli myös eräs merkittävä henkilö siinä, kun avaruuden yhteislentoja (Apollo-Sojuz) toteutettiin Yhdysvaltojen sekä Neuvostoliiton kesken. Hugh Dryden oli läheinen työkumppani Blagonravoville lännessä.
Alkujaan oli Blagonravov ollut tykistön erityisalaan perehtynyt tutkija. Avaruuslennoilla tapahtuvaan lentäjien elinympäristön kohentamiseen eli alusten parempaan lentomukavuuteen kehittämisessä oli Anatoli Blagonravov ollut erityisen perehtynyt. Hän oli myös merkittävä tekijä Sputnik-avaruuslentojen aikaansaamisessa.
Turun linnan katoliset kappelit

Nunnakappeli. Pylväs ei enää kanna 1950-luvun alussa rekonstruoitua tähtiholvia.
Turun linnassa on aktiivikäytössä olevan luterilaisen Linnan kirkon lisäksi kaksi historiallista katolisena aikana 1400-luvulla valmistunutta kirkkotilaa: Nunnakappeli ja Sturen kirkko.
Nunnakappeli

Nykyään Nunnakappelina tunnettu tila on rakennettu 1300- ja 1400-lukujen vaihteessa. Sen katon holvia pidetään ensimmäisenä Suomeen rakennettuna tähtiholvina, holvauksen oletetaan valmistuneen 1400-luvun alussa. Turun linnan historiaa tutkineen C.J. Cardbergin mukaan huone tehtiin suoraan kappeliksi, Turun maakuntamuseon  pitkäaikainen johtaja Knut Drake katsoo sen toimineen aluksi juhlatilana. Vuonna 1885 ilmestyneessä julkaisussa tilaan viitataan ”entisenä munkkikirkkona” (ruots. ”den forna Munck Kyrckan”).
Huoneen nykyinen nimi viittaa kuitenkin Katariina Jagellonicaan, Juhana-herttuan puolalaissyntyiseen puolisoon. Hän saapui synnyinmaastaan Turun linnaan jouluaatoksi 1562 ja lähti sieltä seuraavan vuoden loppukesällä, kun Juhana oli vangittu ja kuljetettu Ruotsiin. Katariina Jagellonica oli Puolan kuninkaan tytär, uskonnoltaan katolinen ja toi mukanaan loisteliaat myötäjäisensä sekä oman hoviväkensä, johon kuului myös omat katoliset papit. Nunnakappeli toimi ilmeisesti Katariinan rukouspaikkana. Katariina tarvitsi erityisluvan uskontonsa harjoittamiseen, koska uskonpuhdistus oli alkanut Ruotsissa jo 35 vuotta aikaisemmin.
Nunnakappeli on linnan niin kutsuttussa keskiaikakerroksessa ja on rekonstrutoitu keskiaikaiseen asuun, kuten sen lähellä sijaitseva keskiaikainen kuninkaansalikin. Yksi linnassa riehunut tulipalo sattui 1360-luvulla, kun Albrekt Mecklenburgilaisen joukot olivat piirittäneet linnaa kahdeksan kuukauden ajan ja onnistuivat lopuksi saamaan sen tuleen. Tulipalossa sortuivat muun muassa keskiaikaisen kuninkaansalin holvit, jotka rakennettiin uudelleen 1400-luvulla. Nunnakappelin tähtiholvi purettiin 1790-luvulla. Linnan rappeutumisen aikana myös puiset välipohjat lahosivat ja lopulta ne purettiin. Tuhon viimeisteli jatkosodan pommitus 1941, jolloin koko päälinna paloi kivimuureja lukuun ottaamatta. Turun linnan korjaus alkoi sodan jälkeen 1946. Nunnakappelin holvi rekonstruoitiin talvella 1951–1952. Työ onnistui hyvin, holvi näyttää keskiaikaiselta slammatulta tiiliholvilta. Nunnakappelin keskilattian pilari ei enää kanna holveja, jotka on ripustettu yläpuolisista rakenteista. Nunnakappelin holvien onnistuneen rekonstruoinnin takia myös keskiaikaisen kuninkaansalin holvit uusittiin. Sielläkään 1950-luvulla tehty holvisto ei toimi kuten alkuperäiset keskiaikaiset tiilirakenteet. Heikkojen ulkoseinien varaan ei voitu tukea uusia holveja, joten salin pilareita vahvistettiin tekemällä niiden sisälle kerrosten läpi kallioon asti ulottuvat teräsbetonipilarit, joiden varassa holvisto on.
Nunnakappelissa on vietetty katolista pyhää messua ainakin kerran 1960-luvulla, kerrotaan Suomen katolisen kirkon Fides-lehdessä.
Sturen kirkko

Sturen kirkon rakennuttaja oli Ruotsin valtionhoitaja Sten Sture vanhempi ja rakentamisaika 1480-luvulla. Kappelissa oli ristiholvattu katto. Tulipalossa vuonna 1614 ristiholvi tuhoutui, sen tilalle rakennettiin tynnyriholvi, joka sai väistyä 1700-luvun lopussa. Tiiliholvirakenteiden jäänteet on jätetty näkyviin sotien jälkeisessä restauroinnissa ja Sturen kirkossa on nykyään tasainen katto.
Reformaation myötä Sturen kirkosta tuli luterilainen kirkko. Kirkon seiniin on maalattu muun muassa linnan historiaan liittyvien Sture- ja Tott-sukujen vaakunat. Tilassa on muun muassa Nauvon kirkosta peräisin oleva Pyhää Birgittaa esittävä puuveistos.
Sturen kirkossa järjestetään toisinaan katolisen kirkon jumalanpalveluksia. Muun muassa Pyhän Birgitan 700-vuotissyntymäpäivän kunniaksi siellä vietettiin pyhää messua heinäkuussa 2003. Ajatus messusta ja sen viettopaikasta oli lähtöisin Turun birgittalaisluostarin oblaateilta eli maallikkojäseniltä. Myös Turun keskiaikaisten markkinoiden aikaan vietettävään Turun Linnan keskiaikatapahtumaan on kuulunut katolinen pyhä messu 2000-luvulla. Messun järjestää turkulainen Pyhän Birgitan ja Autuaan Hemmingin seurakunta ja sitä on vietetty ainakin vuosina 2009, 2012, 2013 ja 2014
Sturen kirkko on tapahtumapaikkana Albert Edelfeltin kuuluisassa öljymaalauksessa Kaarle-herttua herjaa Klaus Flemingin ruumista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nunnakappeli Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sturen kirkko Wikimedia Commonsissa
Virtuaalinen Turun linna, taso 2: Nunnakappeli ja Sturen kirkko
Sturen kirkko. Alttariseinän oikeassa laidassa on kirkon piscina.
Seinissä näkyy jäänteet kirkossa olleista risti- ja tynnyriholveista.
Aamuset

| Kaupunkilehti Aamuset |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  ilmaisjakelu- ja paikallislehti / kaupunkilehti
Julkaisija:  TS-Yhtymä
Levikki:  136 200
Perustettu:  1981
Päätoimittaja:  Lasse Virtanen
Sitoutuneisuus:  sitoutumaton
Kotikunta:  Turku
Kotimaa:   Suomi
Sivukoko:  tabloid
Aiheesta muualla
Kotisivu
Aamuset on Turussa ja sen lähiseuduilla ilmestyvä kaupunkilehti. Lehti alkoi ilmestyä vuonna 1981, ja sitä julkaisee Turun Tietotarjonta Oy, joka on osa TS-Yhtymää. Lehden ilmestymistiheys tuplaantui vuonna 2006, jolloin Aamuset alkoi ilmestyä keskiviikon lisäksi myös lauantaisin. Aiemmin lehti oli ilmestynyt kahdesti viikossa vain joulukuussa, eikä lainkaan juhannuksesta elokuun alkuun. Vuodesta 2006 lähtien lehti alkoi ilmestyä myös kesäisin kerran viikossa. Lehden painos on 136 000 kappaletta (tammikuu 2010). Aamuset-lehden päätoimittaja on Lasse Virtanen.
Sanomalehtien liitto valitsi Aamuset-lehden vuoden 2009 parhaaksi kaupunkilehdeksi. Tuomariston perustelujen mukaan Aamuset on ”moderni ja kaupunkilainen lehti. Lehdellä on uutisasennetta, ja se on visuaalisesti hyvin toimiva. Lukijat ovat mukana lehden teossa tekstien ja kuvien kautta. Ajateltu konsepti luo tekstille ja kuville mahdollisuuden vaikuttaa.”
Aiheesta muualla

Aamuset vuoden paras kaupunkilehti (23.4.2010)
Aamuset-lehden kotisivu
Aamuset-näköislehti (Arkistoitu – Internet Archive)
Volkswagen ID.7

| Volkswagen ID> 7 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistaja:  Volkswagen
Konserni:  Volkswagen Group
Korimalli:  5-ovinen liftback 5-ovinen farmari
Luokka:  E-segmentti
Henkilöluku:  5
Pohjalevy:  Volkswagen Group MEB
Käyttövoima:  sähkö
Vetotapa:  takaveto neliveto
Volkswagen ID.7 on Volkswagenin valmistama sähköautomalli, joka esiteltiin vuonna 2023. ID.7 perustuu MEB-perusrakenteeseen.
Aluksi ID.7 oli saatavilla vain takavetoisena, mutta vuonna 2024 esiteltiin nelivetoinen GTX-versio. Vuonna 2024 esiteltiin myös farmarikorinen ID.7 Tourer.
Volkswagen ID.7 Tourer
Vuoden 2023 Euro NCAP -kolaritestistä ID.7 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Volkswagen ID.7 Wikimedia Commonsissa
Volkswagenin automallit
| --- | --- |
Nykyiset mallit:  Henkilöautot: Arteon ·  Atlas ·  Atlas Cross Sport ·  Bora (2018–) ·  C-Trek ·  Gol ·  Golf ·  ID.3 · ID.4 ·  ID.5 ·  ID.6 ·  Jetta ·  Lamando ·  Lavida ·  Passat ·  Phideon ·  Polo ·  Saveiro ·  T-Cross ·  T-Roc ·  Taigo ·  Taigun ·  Talagon ·  Tayron ·  Tharu ·  Tiguan ·  Touareg ·  Touran ·  up! ·  Viloran ·  Virtus  Hyötyajoneuvot: Amarok ·  Caddy ·  Crafter ·  Transporter
Lopetetut ilmajäähdytteiset mallit:  181 (Kurierwagen/Trekker/Thing/Safari) ·  1500/1600 (Typ 3) ·  411/412 (Typ 4) ·  Kupla (Typ 1) ·  Brasilia ·  Country Buggy (Sakbayan) ·  Hebmüller Cabriolet ·  Karmann Ghia ·  Kommandeurwagen ·  Kübelwagen ·  Schwimmwagen ·  SP2 ·  Type 18A ·  VW-Porsche 914
Lopetetut vesijäähdytteiset mallit:  Ameo ·  Apollo ·  Beetle ·  Bora ·  Citi Golf ·  CC ·  Corrado ·  Derby ·  Eos ·  Fox ·  Golf Plus ·  Golf Sportsvan ·  Iltis ·  K70 ·  LT ·  Lupo ·  New Beetle ·  Parati ·  Phaeton ·  Pointer/Logus ·  Routan ·  Scirocco (1974–1992) ·  Scirocco (2008–2017) ·  Sharan ·  SpaceFox ·  Taro ·  Vento
Konseptimallit:  1-Litre Concept ·  up!/space up!/space up! blue/E-Up!/Up! Lite ·  GX3 ·  Iroc ·  EcoRacer ·  Concept A ·  Concept R ·  New Beetle Ragster ·  EDAG Biwak ·  Microbus Concept ·  W12/Nardo ·  Stanley ·  Concept BlueSport
Tulevat mallit: 
Volkswagen-pohjaiset (asuntoautot, kit-carit, kilpa-autot):  Herbie ·  Formula Vee ·  Baja Bug ·  Meyers Manx ·  EMPI Imp ·  Westfalia Campervans
Mesoliittinen kausi

Mesoliittisen asumuksen rekonstruktio Irlannissa.
Mesoliittinen kausi (keskimmäinen kivikausi, kreikan mesos keski, lithos kivi) on Euraasian esihistorian vaihe, joka ajoittuu paleoliittisen ja neoliittisen kivikauden väliin noin vuosille 9600 eaa. – 5000 eaa., joskin loppuajankohta vaihtelee alueittain tuhansilla vuosilla.
Mesoliittisella kaudella metsästäjä-keräilijät levittäytyivät jääkauden jäljiltä paljastuneille alueille Euraasian pohjoisosiin. Megafaunan kadottua alettiin metsästämään pienriistaa sekä hyödyntämään meren antimia, ja kehitettiin uudenlaisia pyyntivälineitä ja työkaluja, etenkin mikroliitteja. Kun ilmasto muuttui epäsuotuisammaksi, turvauduttiin maanviljelyyn ja karjatalouteen, mikä johti neoliittiseen kauteen.
Ajoitus

Pleistoseeni
Paleoliittinen
Varhaispaleoliittinen
Keskipaleoliittinen
Myöhäispaleoliittinen
Holoseeni
Mesoliittinen
Epipaleoliittinen
Neoliittinen
n
k
Mesoliittinen kausi on kivikauden kolmesta kaudesta keskimmäinen. Sitä edelsi paleoliittinen kausi, ja sitä seurasi neoliittinen kausi. Mesoliittinen kausi alkoi nuoremman dryaskauden loputtua noin 9600 eaa., kun ilmasto lämpeni jääkauden jälkeen.
Mesoliittiset ihmiset olivat metsästäjä-keräilijöitä, ja mesoliittinen kausi loppui maanviljelyn syntyyn. Koska tämä tapahtui eri aikoina eri puolilla maailmaa, mesoliittinen kausikin loppui eri aikoina. Kaakkois-Euroopassa se tapahtui noin 7000 eaa., Keski-Euroopassa 5500 eaa. ja Pohjois-Euroopassa 4000 eaa. Joillakin alueilla ei mesoliittista kautta ollut lainkaan, kuten Lähi-idässä, missä maanviljely kehitettiin heti jääkauden jälkeen.
Elämäntapa

Maailma muuttui mesoliittisella kaudella ihmisen kannalta huomattavasti. Ilmasto lämpeni, jäätiköt vetäytyivät ja maata paljastui niiden alta, merenpinta nousi, ja meri peitti alleen matalikkoja, minkä seurauksena Britteinsaaret erosivat Euroopan mantereesta. Nykyisen muotonsa mantereet ja saaret saivat noin 5000 eaa. Jäiden vetäydyttyä metsät levisivät aiemmille tundra-aavikoille. Sateiden lisääntymisen myötä esimerkiksi Saharan alueesta tuli ihmisasutukselle suotuisaa savannimaista kasvillisuusvyöhykettä runsaine järvineen ja jokineen.
Ihmiset asuttivat jään alta paljastuneet maa-alueet pohjoisessa ja kehittivät keinoja elää uusilla seuduilla. Kun megafauna katosi, alettiin metsästää keskikokoisia lajeja kuten peuraa, alkuhärkää, hirveä, lammasta, vuohta ja vuorikaurista, sekä pienriistaa. Rannikoilla pyydettiin kalaa, merinisäkkäitä ja simpukoita. Tärkeitä ruokakasveja olivat muun muassa saksanpähkinä, tammenterho ja nokkonen.
Ihminen otti ensiaskeleensa maan muokkauksessa. Soita ja kosteikkoja poltettiin, ja puita kaadettiin polttopuuksi sekä rakennusten ja kalastusveneiden materiaaliksi.
Ihmisasutus tiheni ja väestömäärä kasvoi nopeasti. Yhteisöjen pyyntialueet supistuivat ja kulttuurialueet pienenivät, kun yhteisöt sopeutuivat paikallisiin oloihin.
Mesoliittiset metsästäjä-keräilijät liikkuivat kausittain, seuraten riistan liikkeitä ja kasvillisuuden muutoksia. Pysyviä tai puolittain pysyviä kyliä pystytettiin etenkin rannikoille, ja väliaikaisia metsästysleirejä oli sisämaassa. Mesoliittisissa taloissa oli puiset pystypaalut keskellä olevan tulisijan ympärillä. Yhteisöt vaihtoivat tavaroita keskenään.
Mesoliittisen kauden lopulla subtrooppisen vyöhykkeen ilmasto kääntyi kuivaksi ja karuksi. Asutus vetäytyi suppeammille alueille, kuten jokilaaksoihin, ja ihminen alkoi kehittää uusia keinoja ravinnon turvaamiseksi yhä tihentyvälle väestölle. Tämä johti eri puolilla maailmaa heinäkasvien suosimiseen, kotieläinten jalostukseen, saviastioiden valmistuksen keksimiseen, ja lopulta maatalouden syntyyn ja neoliittisen kauden alkuun.
Työkalut

Kivityökaluja tehtiin mikroliiteista, pienistä kivenpalasista. Useasta materiaalista, kiven ohella luusta, sarvesta ja puusta, koottuja työkaluja olivat esimerkiksi harppuunat, nuolet ja kalastuskoukut. Kalastukseen ja pienriistan metsästykseen kehitettiin verkkoja ja nuottia sekä kalapatoja. Puusta rakennettiin teitä kosteikkojen yli. Kauden lopulla keksittiin myös keramiikan tekeminen ja kivityökalujen hionta.
Mesoliittisia kulttuureita yhdistää selkeästi vain mikroliittien valmistus. Tästä poikkeuksen tekivät arktiset alueet, joiden kiviraaka-aine ei soveltunut siihen. Eri alueiden mikroliitit olivat kuitenkin erilaisia, mikä on auttanut traditioiden erottamiseen toisistaan sekä väestöjen liikehtimisen ja niiden välisten yhteyksien selvittämistä. Arktiset seudut olivat mesoliittisella kaudella siinä mielessä edistyneitä, että varsinkin Pohjois-Euroopassa tärkeät aseet ja pyyntivälineet valmistettiin liuskakivestä ja ne hiottiin, mikä tekniikka muualla maailmassa yleistyi vasta neoliittisella kaudella.
Aineeton kulttuuri

Mesoliittisen kauden taide on geometrista. Väreistä eniten käytettiin punaokraa. Ihmiset myös maalasivat kiviä, valmistivat kivihelmiä, lävistivät simpukankuoria ja hampaita, sekä tekivät esineitä meripihkasta ja peuransarvista.
Mesoliittiselta kaudelta ovat peräisin ensimmäiset hautausmaat, joista suurin toistaiseksi löydetty on ruotsalainen 65 vainajan hautausmaa. Ihmisiä haudattiin eri tavoin, niin peittämällä maahan kuin polttohautaamallakin. Haudoissa on hautaesineitä. Myös hautakammioita rakennettiin suurista kivistä.
Alueittain > Ranskassa

Ranskassa mesoliittista kautta edelsi epipaleoliittinen kausi 12000–9500 BP, jota luonnehtivat Azilin, Valorguien ja le Montadien kulttuurit, joista kehittyivät mesoliittiset Sauvaterrian 8000–7000 eaa. ja Tardenoisin 6000–4500 eaa. ja Castelnovian kulttuurin kulttuurit. 9000–7000 vuotta sitten vallinnut Etelä-Ranskan ja Sveitsin Sauvaterren kulttuuri ulottui myös Pohjois-Ranskaan ja Belgiaan.
Alueittain > Itä-Euroopassa

Lepenski Virin kylä Tonavan varrella Serbiassa on tullut tunnetuksi vanhana asutuskeskuksena, jossa vainajat haudattiin ikään kuin makaavaan buddhalaisasentoon. Itä-Euroopassa mesoliittinen kulttuuri jatkoi jääkauden aikaista epi-gravetten kulttuurin perinnettä.
Alueittain > Pohjois-Euroopan asuttaminen

Kun jääkauden jälkeen mannerjää vetäytyi Itämeren yltä kadoten Keski-Ruotsin puolelle, Ahrensburgin kulttuurin ja Maglemosen- ja Swidryn- jälkeisissä paleoliittisissä kulttuureissa eläneet ihmiset saattoivat levittäytyä pohjoiseen, luoteeseen ja koilliseen asumattomiin erämaihin. Luonto palautui nopeasti ilmaston lämmetessä ja viileä pre-boreaalinen luonto vaihtui metsäiseen (boreaaliseen) ja monipuoliseen elinympäristöön.
Näin alkoi eurooppalaisesti katsoen toinen suuri asutustapahtuma, jossa Pohjois-Eurooppa ja luoteis-Venäjä asutettiin Itämeren itäpuoli ja länsipuoli kiertäen. Ihmiset seurasivat jäätikön reunasta hieman kauempana tutkien hitaasti laskevan Itämeren ja Pohjanmeren rantoja. Venäjän jokijärjestelmän tarjoamat mahdollisuudet hyväksi käyttäen asutettiin laajoja alueita aina tundraa myöten ja samoin käytettiin Norjassa ja Lapissa hyväksi meren antimia.
Paleoliittisen kauden lopussa ihmisiä asui Etelä-Liettuassa, Ruotsissa ja Tanskassa asti mannerjäätikön naapurina. Mesoliittisen kauden alussa ensimmäiset ihmiset tekivät pitkiä etsintäretkiä, joissa he etsivät uusia seutuja asettuakseen sinne elämään. Paikalliset olosuhteet muovasivat tapa- ja esinekulttuuria eriyttäen ne lopulta omanlaisekseen. Pioneeriasutukselta kesti 400–600 vuotta omaksua seudun mahdollisuudet ja asettua sinne asumaan. Asuttaminen oli niin nopeaa, että Norjassa asutuksella on lähes samat ajoitukset kaikkialla ja alueet Etelä-Suomesta aina Finnmarkin Lappiin asutettiin alle 1000 vuodessa.
Tanskassa Erteböllen kulttuuri eli paikalleen asettuneena, kun taas Etelä-Norjan Fosnan kulttuuri oli seudun pioneeriasuttajia. Etelä-Ruotsin Hensbackan kulttuuri ja Pohjois-Norjan Komsan kulttuuri kehittyivät arktisiksi merenkävijöiksi hyvin varhain. Nopea levittäytyminen voidaan laskea merikelpoisten veneiden ansioksi. Keski- ja Pohjois-Ruotsi oli elinkelvotonta aluetta jääkauden jälkeisen suuren jäätikön takia. Kehittyessään ne eriytyivät vielä Sandarnan kulttuuriksi ja Lihultin kulttuuriksi Etelä-Ruotsissa myöhäismesoliittisellä kaudella.
Itämeren kaakkois- ja itäpuolelle syntyi kulttuurien tilkkutäkki, jossa esimerkiksi Komornican kulttuuri asusti Luoteis-Puolassa, Neman kulttuuri Koillis-Puolassa ja Liettuassa, Kudlajevkan kulttuuri Valkovenäjällä, Narvan kulttuuri Latviassa, Kundan kulttuuri Virossa, Veretjen kulttuuri Luoteis-Venäjällä ja Suomusjärven kulttuuri Suomessa. Myöhäismesoliittisia kulttuureja syntyi vielä Itämeren eteläpuolelle. Näitä olivat Chojnice-Pienkin kulttuuri ja Janislawicen kulttuuri Puolassa.
Alueittain > Skandinaviassa

Tanskassa vallitsi Maglemosen kulttuuri 7500–6000 eaa., joka levisi Skandinavian eteläosassa ja aivan eteläpuolella Englannista Puolaan. Tämä kulttuuri käsitti liikkuvia metsästäjä/keräilijä/kalastajia. Muita Tanskan mesoliittisia olivat Kongemosen 8000–7200 vuotta sitten. Kongemosen kulttuurin aikoihin mikroliitit hävisivät, tilalle tulivat taas suuremmat työkalukivet. Myöhäismesoliittiseen Ertebollen kulttuuriin liittyivät lopulta myös saviastiat, jotka saapuivat maanviljelyalueilta . Skandinaviassa oli myös Lyngbyn kulttuuri Tanskassa, Keski-Norjalainen Fosnan kulttuuri, 9500–5000 eaa. ja Hensbackan kulttuuri Ruotsissa.
Myöhäisellä mesoliittisella ajalla syntyi Tanskaan paikallaan tai lähes paikallaan pysyvää asutusta rannikoille, mistä oli saatavilla runsaasti meritavintoa. Ehkä paikallaan pysyvään kulttuuriin ja vieraisiin kulttuurivaikutteisin liittyi kalmistohautojen ilmestyminen.
Alueittain > Kaakkois-Saksassa

Belgiassa mesoliittista kautta edelsi epipaleoliittinen kausi vielä nuoremmalla dryaskaudella. Tämän jälkeen preboreaalikaudella noin 8250–7000 eaa. vallitsi varhainen mesoliittinen kulttuuri, sitten boreaalikaudella 7000–5500 eaa. keskimesoliittinen 7000–6100 eaa. ja myöhäismesoliittinen 6100–5300 eaa. Mesoliittikauden päättänyt maanviljely saapui tänne noin 5300 eaa. atlanttisella lämpökaudella. Epipaleoliittisen ja mesoliittisen kauden rajalla 8400–7700 eaa. oli epi-Ahrensburgin kulttuuri
7900–5300 eaa. Beuronian vallitsi Beuronian-kulttuuri, joka jaetaan varhaismesoliittisiin vaiheisiin A ja B sekä myöhäismesoliittiseen C-vaiheeseen. C-vaihe oli keskisellä ja myöhäisellä boreaalisella jaksolla. 6200–5500 eaa. R.M.S ja 5700–5200 eaa. Montbanien.
Alueittain > Muualla

Lähi-idässä tapahtui mesoliittisella kaudella kehitystä kohti maanviljelyä niin sanotussa Natuf-kulttuurissa, jonka ihmiset keräilivät piikivisirpeillä villiä viljaa ja metsästivät muun muassa gaselleja.
Pohjois-Afrikassa oleva Saharan autiomaa oli nykyistä kosteampi, savannimainen, ja siellä vallitsi niin sanottu Capsan kulttuuri, joka on melko huonosti tunnettu.
Euroopassa paleoliittisen kauden loppuvaihetta sanotaan epipaleoliittiseksi, mutta Lähi-idässä epipaleoliittinen ja jääkauden jälkeinen metsästäjä-keräilijä-kausi ovat sama asia.
Pohjois-Amerikassa oli mesoliittista kautta alkuosaltaan vastaava arkaainen eli liittinen kausi ennen maanviljelyn syntyä.
Mesoliittisia kulttuureja

| --- | --- |
 Sauvaterrian kulttuuri Etelä-Ranskassa  Tardenoisin kulttuuri Pohjois-Ranskassa  Natuf-kulttuuri  Capsan kulttuuri  Asturian kulttuuri (Asturiense), mesoliittisen alkuvaihe Iberiassa  Butovon kulttuuri Ylä-Volgalla  Ressetan kulttuuri  Ienevon kulttuuri  Kaman kulttuuri  Ingelkan kulttuuri  Kukrek Koban kulttuuri :  Reinin mesoliittinen kulttuuri  Beuronin kulttuuri Etelä-Saksassa, itävallassa, Tšekissä ja Slovakiassa  Janislawicen kulttuuri Puolassa-Valko-Venäjällä  Komornican kulttuuri Pohjois-Puolassa  Ertebøllen kulttuuri Tanskassa, Etelä-Ruotsissa ja Saksassa  Nemanin kulttuuri Liettuassa ja Latviassa  Duvenseen kulttuuri Hollannissa  Boberigin kulttuuri Hollannissa ja Balgiassa  Boxbournen kulttuuri Englannissa  Couzoulin kulttuuri Länsi-Ranskassa