stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Arkhimedeen lause
Seurauslauseita

Kahden erisuuren reaaliluvun  a,b\in \mathbb {R}  välissä on aina rationaaliluku  r ja irrationaaliluku  i ja molempia vieläpä äärettömän monta eli  a<i<r<b.
Seurauslauseita > Todistus

Merkitään  x=:b-a. Arkhimedeen lauseen nojalla on olemassa luonnollinen luku  n siten, että  x>{\frac {1}{n}}>0. Joukolla  E=:\{k\in \mathbb {Z} \mid k\geq nb\} on olemassa minimiarvo. Merkitään  p=\min {E}. Nyt  p-1 ei kuulu joukkoon  E ja pätee  p-1<nb, joka on yhtäpitävää epäyhtälön  {\frac {p-1}{n}}<b kanssa. Pätee myös  {\frac {p}{n}}\geq b\implies {\frac {p}{n}}-x\geq b-x=a, joten  {\frac {p}{n}}-{\frac {1}{n}}>{\frac {p}{n}}-x\geq a. Täten  b>{\frac {p-1}{n}}>a ja  r=:{\frac {p-1}{n}} on etsitty rationaaliluku.
Osoitetaan, että tällaisia rationaalilukuja on olemassa äärettömän monta. Todistetaan induktiolla, että löydetään halutunlaisia lukuja mikä tahansa lukumäärä  m\in \mathbb {N} .
Alkuaskel: edellä todistetun lauseen nojalla on olemassa luku  r_{1}\in \mathbb {Q}  siten, että  b>r_{1}>a.
Induktio-oletus: lukuja, jotka täyttävät ehdon  b>r>a, jossa  r\in \mathbb {Q} ,  on olemassa  m-1 määrä. Tosin sanoen pätee  b>r_{m-1}>r_{m-2}\ \ldots \ r_{1}>a.
Induktioaskel: edellä todistetun lauseen nojalla on olemassa luku  r_{m}\in \mathbb {Q}  siten, että  b>r_{m}>r_{m-1}>a.
Täten haluttuja lukuja löydetään  m määrä valittiinpa tämä luku miten suureksi tahansa, sillä nyt pätee  b>r_{m}>r_{m-1}>r_{m-1}>r_{m-2}\ \ldots \ >r_{1}>a.
Etsitään seuraavaksi lukujen  a ja  b välistä irrationaaliluku:
Tämä voidaan tehdä monella tavalla. Esimerkiksi edellä todistetun lauseen nojalla löydetään rationaaliluvut  r_{a}\in \mathbb {Q}  ja  r_{b}\in \mathbb {Q}  siten, että  b>r_{b}>r_{a}>a. Merkitään  s=:r_{b}-r_{a} eli  s\in \mathbb {Q} . Nyt ilmiselvästi pätee  b>r_{b}>r_{a}+{\frac {s}{\sqrt {2}}}>r_{a}>a ja  r_{a}+{\frac {s}{\sqrt {2}}} on irrationaaliluku. Yllä olevan kaltaisella induktiolla osoitetaan, että halutunlaisia irrationaalilukuja on olemassa ääretön määrä.
Augustus John

| Augustus John |
| --- | --- |
 Augustus John vuonna 1909. Jacob Hilsdorfin ottama muotokuva.
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. tammikuuta 1878 Tenby, Pembrokeshire, Wales
Kuollut: 31. lokakuuta 1961 (83 vuotta) Fordingbridge, Hampshire, Englanti
Kansalaisuus:  walesilainen
Taiteilija
Taidesuuntaus:  postimpressionismi
Kuuluisimpia töitä:  muotokuvat
Augustus Edwin John (4. tammikuuta 1878 – 31. lokakuuta 1961)  oli walesilainen taidemaalari ja graafikko. Hän matkusteli Ranskassa, Hollannissa ja Belgiassa ja sai vaikutteita Rembrandtilta, El Grecolta ja postimpressionisteilta sekä Rubensilta. Johnista tuli arvostettu muotokuvamaalari. Hän maalasi 1920-luvulla muotokuvia aikansa kuuluisuuksista, kuten George Bernard Shaw’sta ja T. E. Lawrencesta. John opiskeli Slade School of Fine Artissa.
Johnilla oli värikäs persoonallisuus ja boheemi elämäntapa. Hän ihaili romanikulttuuria ja vietti aikaansa kierrellen romanien mukana Walesissa, Irlannissa ja Dorsetissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Augustus John Wikimedia Commonsissa
Armored Core

| Armored Core |
| --- | --- |
Kehittäjä:  From Software
Alusta:  PlayStation, PlayStation 2, PlayStation 3, PlayStation Portable, Xbox 360
Ensijulkaisu:  Armored Core (1997)
Viimeisin julkaisu:  Armored Core 6: Fires of Rubicon (2023)
Aiheesta muualla
MobyGames
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Armored Core on From Softwaren kehittämä taistelupelisarja, jossa ohjataan Mecha-robotteja.
Sarjan pelejä on julkaistu PlayStationille, PlayStation 2:lle, PlayStation 3:lle, PlayStation Portablelle, Xbox 360:lle ja matkapuhelimille.
Pelaaminen

Sarjan peleissä robottien muokkaaminen ja rakentaminen on merkittävässä roolissa itse ohjaamisen ohella.
Sarjan pelit

| --- | --- |
1997: Armored Core
1997: Project Phantasma
1998: 
1999: Master of Arena
2000: Armored Core 2
2001: 2: Another Age
2002: Armored Core 3
2003: Silent Line
2004: Nexus
2004: Nine Breaker
2004: Formula Front
2005: Last Raven
2006: Armored Core 4
2007: 
2008: For Answer
2009: 
2010: 
2011: 
2012: Armored Core V
2013: Verdict Day
2014: 
2015: 
2016: 
2017: 
2018: 
2019: 
2020: 
2021: 
2022: 
2023: Armored Core VI: Fires of Rubicon
Armored Core (1997, PlayStation)
Armored Core: Project Phantasma (1997, PlayStation)
Armored Core: Master of Arena (1999, PlayStation)
Armored Core 2 (2000, PlayStation 2)
Armored Core 2: Another Age (2001, PlayStation 2)
Armored Core 3 (2002, PlayStation 2, PlayStation Portable, PlayStation Vita)
Silent Line: Armored Core (PlayStation Portable)
Armored Core: Nexus (2004, PlayStation 2)
Armored Core: Last Raven (PlayStation Portable)
Armored Core 4 (2006, PlayStation 3, Xbox 360)
Armored Core: For Answer (2008, PlayStation 3, Xbox 360)
Armored Core V (2012, PlayStation 3, Xbox 360)
Armored Core: Verdict Day (2013, PlayStation 3, Xbox 360)
Armored Core 6: Fires of Rubicon (2023, PlayStation 4, PlayStation 5, Windows, Xbox One, Xbox Series X/S)
Sarjan pelit > Spin-offit

Armored Core: Nine Breaker (2004, PlayStation 2)
Armored Core: Formula Front (2004, PlayStation Portable, PlayStation 2)
Sarjan pelit > Mobiilipelit

Älypuhelimille tehtyjä mobiilipelejä ei ole julkaistu Japanin ulkopuolella.
Armored Core: Mobile Online
Armored Core: Mobile Mission
Armored Core: Mobile 2
Armored Core: Mobile 3
Armored Core: Mobile 4
Australianrastas

| Australianrastas |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Pensassiepot Petroicidae
Suku::  Australianrastaat Drymodes
Laji::  brunneopygia
Kaksiosainen nimi
 Drymodes brunneopygia  Gould, 1840 
Katso myös
   Australianrastas Wikispeciesissä   Australianrastas Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Australianrastas (Drymodes brunneopygia) on pensassieppojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Australianrastasta tavataan laajalla alueella Australian eteläosissa. Lajin kannankehitys on laskeva, mutta sen ei uskota vielä olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Asko Salmi

Asko Salmi (s. 1954) on suomalainen plastiikkakirurgi ja valokuvataiteilija. Hänelle myönnettiin valokuvataiteen valtionpalkinto vuonna 1983, ja hän oli Fotofinlandia-ehdokkaana vuonna 2014 valokuvasarjalla Sairas kertomus ja vuonna 2018 sarjalla Mindscapes.
Lääkäriura

Asko Salmi valmistui lääketieteen lisensiaatiksi Turun yliopistosta 1980, kirurgian erikoislääkäriksi Tampereen yliopistosta 1987 ja plastiikkakirurgian erikoislääkäriksi 1994 Helsingin yliopistosta. Vuonna 1996 hänestä tuli lääketieteen ja kirurgian tohtori, ja 1990-luvun loppupuolella hän työskenteli ja opetti Yhdysvalloissa Pittsburghin yliopiston lääketieteellisessä tiedekunnassa.
1970–1980-luvuilla Asko Salmi työskenteli lääkärinä Vaasan sairaaloissa ja Tampereen yliopistosairaalassa. Vuonna 1990 Salmi toimi sotakirurgina Punaisen Ristin kenttäsairaalassa Somaliassa ja Suomeen palattuaan keskittyi plastiikkakirurgiaan etupäässä Helsingissä. Vuonna 2003 hän perusti alan yrityksen, Sairaala KL:n. Se toimii Helsingin lisäksi Jyväskylässä, jossa Salmi perheineen asui vuodesta 1998.
Valokuvaajana

Asko Salmi tuli 1970-luvulta lähtien tunnetuksi dramaattisilla mustavalkoisilla maisemakuvillaan Merenkurkun saaristosta. Sittemmin aiheeksi ovat tulleet dokumentaariset mustavalko- ja värikuvat maailman eri kriisipesäkkeistä, joissa Salmi on tehnyt myös lääkärintyötään. Näitä ovat olleet muun muassa tapaninpäivän tsunami 2004 ja Haitin maanjäristys 2010. 2010-luvun lopulta alkaen Helsingissä asuva Salmi on seurannut kameroineen Suvilahden alueen rakentumista nuorten rullalautailijoiden näkökulmasta.
Salmi on pitänyt 1970-luvulta lähtien parikymmentä näyttelyä yksin ja yhdessä muiden pohjalaisvalokuvaajien (mm. Pentti Paschinskyn, Benjam Pöntisen, Hannu Hautalan ja Kalervo Puskalan) kanssa. Hän on osallistunut myös yli sataan kansainväliseen valokuvanäyttelyyn.
Brittiläinen Royal Photographic Society myönsi Salmelle vuonna 1979 ARPS- ja vuonna 1984 FRPS-arvonimen, ja samoihin aikoihin hän sai kansainvälisen valokuvataiteen kattojärjestön AFIAP- ja EFIAP-arvonimet ja Suomen Kameraseurojen Liiton Mestarivalokuvaaja-tunnustuksen.
Yksityiselämä

Asko Salmen isä oli Vaasassa vaikuttanut lääkintöneuvos Reijo Salmi (1930–2020).
Aurora toolset

Aurora toolset tai Aurora toolkit on BioWaren Neverwinter Nights-pelille kehittämä editori. Editorilla jolla voi tehdä omia kenttiä, kampanjoita ja modeja . Editori on mukana pelin asennuslevyllä. Aurora toolset ei nimensä mukaisesti ole pelkästään kenttäeditori, vaan useiden työkalujen kokoelma. Kenttäeditorin lisäksi työkaluihin kuuluvat skriptieditori, keskustelueditori ja objektieditori.
Aurora toolset-editoriin voi myös tuoda muilla työkaluilla tuotettua materiaalia, esimerkiksi 3D-mallinnusohjelmilla tehtyjä objekteja tai uutta musiikkia.
Assurbanipalin kirjasto

Assurbanipalin kirjasto British Museumissa.
Assurbanipalin kirjasto oli kirjasto, jonka keräsi Assyrian kuninkaana vuosina 669- 629 eaa. ollut Assurbanipal. Kirjastoa pidetään maailman ensimmäisenä järjestelmällisesti kerättynä ja järjestettynä kirjastona. Kirjaston mahdollista alkuperäistä nimeä ei tiedetä, vaan kirjastolle ovat antaneet nimen sen löytäneet arkeologit. Kirjasto sijaitsi Assyrian kuninkaiden hallintokaupungissa Ninivessä, joka sijaitsee nykyisessä Irakissa lähellä Mosulia.
Historiaa

Kirjaston jäännöksistä on löydetty 30 000 savitaulua, jotka on kirjoitettu nuolenpääkirjoituksella. Ne käsittelevät hallinnollisia dokumentteja, tekniikkaa ja kaunokirjallisuutta. Savitauluissa käytetty kieli on joko sumeria tai akkadia.
Assurbanipal oli kuningas Assarhaddonin kolmanneksi vanhin poika, eikä häntä ollut alun pitäen tarkoitettu hallitsijaksi. Hän ei saanut kruununperijälle tarkoitettua sotilaskasvatusta, vaan hänestä koulutettiin oppinut. Tultuaan hallitsijaksi lyhyen epävakauden kauden jälkeen hän saattoi jälleen omistautua hallitustoimien ohella sivistysharrastuksilleen.
Kirjastoonsa hallitsija määräsi kerättäväksi kaikkia mahdollisia tekstejä. Hän ei halunnut kopioita, vaan nimenomaan alkuperäiskappaleita. Säilyneessä kirjeessä Borsippan kaupungin kuvernööri tiedustelee, että haluaako hallitsija myös puulevyille kirjoitettuja tekstejä. Tutkijat olettavat, että puulevyille kirjoitetut tekstit kopioitiin savitauluille, sillä kirjaston jäännöksistä ei ole löydetty viitteitä niiden jäännöksistä.
Kirjasto käsitti kaksi rakennusta: Niniven pohjoisen ja kaakkoisen palatsin. Myös Ištarin ja Nabun temppeleiden raunioista on löydetty savitauluja, mutta tutkijat eivät pidä niitä kirjastoon kuuluneina. Savitaulujen ohella kirjastossa säilytettiin sylinterisinettejä, kivisiä prismoja joissa nuolenpääkirjoitusta ja seinäreliefeistä päätellen myös nahkaisia rullia, joissa oli arameankielistä kirjoitusta. Ne lienevät palaneet kirjaston tuhon yhteydessä. Suurimmat löydetyt savitaulut ovat kooltaan 23 × 15 senttimetriä ja pienimmät noin 2 neliösenttimetriä.
Meedialaiset valtasivat Niniven vuonna 612 eaa. ja kirjasto tuhoutui tuolloin. Kirjahyllyt ja niitä kannatelleet lattiat romahtivat ja kirjaston aineistoa tuhoutui paljon, savitauluista tuli suurimmalta osin sirpaleita.
Kirjaston jäännösten tutkiminen

Ensimmäiset kaivaukset kirjaston raunioilla tekivät Austin Henry Layard vuosina 1852–1854 ja Henry Creswicke Rawlinson vuosina 1852–1854. Rawlinsonin työparina oli paikallinen tutkija Hormuz Rassam joka löysi tuhansia tekstitauluja. Kirjaston löytyminen oli suuri tieteellinen sensaatio. Se avasi näköaloja muinaisen Mesopotamian asukkaiden kulttuuriin ja maailmankuvaan.
Kun savitauluja ryhdyttiin tutkimaan, huomattiin, että nuolenpääkirjoitus on tehty erittäin huolellisesti. Taulujen savi on korkealaatuista ja taulut oli viimeistelty suurta huolellisuutta noudattaen. Moniin tauluihin oli merkitty, että ne olivat kuningas Assurbanipalin omaisuutta. Joukosta löydettiin myös tauluja, jotka olivat selvästi Assurbanipalin aikaa vanhempia. 
Savitaulujen tekstit käsittelevät useita aiheita kuten taikuutta, horoskooppeja, runoutta, lääketiedettä, maantiedettä ja kielitiedettä. Sinne arkistoitiin myös kuninkaiden kirjeenvaihtoa ja virkamiesten lähettämiä raportteja. Merkittävä löytö oli Gilgameš-eepoksen löytyminen, jota pidetään maailman vanhimpana kaunokirjallisena tekstinä.
Vuonna 2002 aloitettiin Assurbanipalin kirjastoa koskeva projekti. Sen aloitti Mosulin yliopiston professori Ali Yaseen. Sen aikana on kirjaston tekstejä luetteloitu, tekstitaulujen sirpaleita on pyritty yhdistämään ja kääntämään nykykielille. Projektin ansiosta kirjaston tekstejä voi lukea nykyään British Museumin verkkosivuilta.
Aiheesta muualla

http://www.allmesopotamia.wordpress.com/tag/library-of-ashurbanipal/
https://375humanistia.helsinki.fi/simo-parpola/assyrian-valtionarkistot
Assurbanipalia esittävä nykyaikainen Fred Parhadin tekemä pronssipatsas. San Francisco, Yhdysvallat.
Wolfgang Wagner

Wolfgang Wagner vuonna 2004.
Wolfgang Manfred Martin Wagner (30. elokuuta 1919 Bayreuth, Saksa – 21. maaliskuuta 2010 Bayreuth) oli saksalainen oopperaohjaaja ja lavastaja sekä Bayreuthin musiikkijuhlien johtaja vuodesta 1951 vuoteen 2008. Wolfgang Wagner oli säveltäjä Siegfried Wagnerin kolmas lapsi, ja hänen isoisänsä oli säveltäjä Richard Wagner ja isänäidinisänsä säveltäjä Franz Liszt.
Varhaislapsuus ja nuoruus

Wolfgang Wagnerin äiti Winifried Wagner oli osin suomalaista sukujuurta. Wolfgangin isä Siegfred Wagner avioitui hänen kanssaan varsin iäkkäänä. Winifried Wagner kuului Hitlerin ystäväpiiriin. Wolfgang pantiin veljensä Wielandin kanssa Hitler-Jugendiin, mutta hän ei myöhemmin liittynyt puolueeseen, vaan pyrki esimerkiksi hälventämään natsivarjoa Wagner-juhlilta, kun ne jälleen aloitettiin 1951. Wolfgang aloitti ala-asteen 1926 ja valmistui 1937 lukiosta. Koulun jälkeen alkoi työvelvollisuus, ja marraskuussa 1938 Wolfgang aloitti sotilaspalvelun Wermachtissa. Wolfgang Wagner haavoittui Puolan rintamalla syksyllä 1939 ja kotiutettiin kokonaan kesäkuussa 1940. Saman vuoden lokakuussa hänet nimitettiin nimitettiin avustajaksi Preussin Staatsoperiin Berliiniin. Samalla hän aloitti myös teatteri- ja musiikinteorian opiskelun. Bayreuthin musiikkijuhlien avustajana hän toimi kesinä 1943 ja 1944, ja saman vuoden elokuussa Saksan teatterit suljettiin. Saksan antautumisen jälkeen Yhdysvaltain armeijan vastavakoiluyksikkö kuulusteli Wolfgangia, eikä hänen taustastaan löytynyt mitään kansallissosialismiin viittaavaa. Wolfgang Wagner suhtautui kielteisesti kansallissosialismiin, vaikka hän pääsi seuraamaan hyvinkin läheltä tärkeimpiä natsijohtajia. Vuosina 1945–1951 Wolfgang Wagnerin toiminta vaikutti ratkaisevasti siihen, että Wahnfriedin esineistö ja Richard Wagnerin arkistot saivat jäädä Saksaan.
Toiminta Bayreuthin musiikkijuhlilla

Bayreuthin musiikkijuhlat olivat keskeytyksissä vuosina 1944–1951. Vuoden 1951 jälkeen juhlat ovat jatkuneet vuosittain, ja uusiksi juhlien johtajiksi nimitettiin Wolfgang ja hänen veljensä Wieland. Wieland keskittyi pääasiassa oopperoiden ohjaukseen, ja Wolfgang otti hoitaakseen hallinnon ja rahoituksen järjestämisen sekä ohjasi muutaman teoksen. Wolfgang osoittautui hyväksi hallinto- ja talousmieheksi. Hän sai rahoituksen kuntoon ja oli muun muassa ideoimassa ja luomassa juhlien nykyistä rahoitus- ja omistuspohjaa. Tärkeimpänä lähtökohtana oli vuonna 1949 perustettu Gesellschaft der Freunde von Bayreuth e. V.
Vuonna 1966 Wielandin kuoleman jälkeen Wolfgang nimitettiin juhlien elinikäiseksi johtajaksi ja Bayreuthin Juhlanäyttämötaloa uudistettiin tuntuvasti. Wolfgang jatkoi myös ohjaajana. Perinteisten Wagner-tulkintojen aika alkoi olla ohi, ja vuoden 1969 jälkeen alettiin puhua Bayreuthin Työpajasta eli Werkstatt Bayreuthista. Tarkoitus oli tehdä Bayreuthin musiikkijuhlat tärkeimmäksi Wagnerin teosten tulkintapaikaksi. Työpajan myötä Bayreuthin musiikkijuhlilla nähtiin jo kuolemattomaksi tulleita Wagner-tulkintoja, esimerkiksi Patrice Chéreaun satavuotisjuhla-Sormus-sarja vuodelta 1976 sekä Götz Friedrichin ja Harry Kupferin maineikkaat ohjaukset.
Juhlien orkesteria johtamaan Wolfgang Wagner sai maailmanmainetta saavuttaneita kapellimestareita, joihin kuuluivat Pierre Boulez, Lorin Maazel, Karl Böhm, Silvio Varviso, Erich Leinsdorf, Sir Colin Davis, Daniel Barenboim, James Levine, Sir Georg Solti, Giuseppe Sinopoli, Peter Schneider ja Christian Thielemann.
Wolfgang Wagner oli huolissaan Wagner-laulajien vähäisyydestä. Siksi hän aktivoi Richard Wagnerin perustaman stipendijärjestelmän. Järjestelmän avulla 250 lahjakasta taiteilijaa (laulajia, ohjaajia, muusikoita) pääsee vuosittain tutustumaan. Suomesta lähtee kaksi stipendiaattia; toisen lähettää Suomen Wagner-seura ja toisen Richard Wagner -kulttuuriyhdistys ry.
Vuonna 1994 hän kirjoitti omaelämäkerrallisen kirjan nimeltä Lebens-Akte.
Wolfgang Wagner luopui Bayreuthin musiikkijuhlien elinikäisestä johtajuudesta 31. elokuuta 2008. Richard Wagnerin säätiö päätti jakaa johtajuuden Wolfgand Wagnerin tytärten Katharina Wagnerin ja Eva Wagner-Pasquier'n kesken äänin 22–0. Wolfgang Wagner johti festivaaleja 57 vuotta.
Perhe

Wolfgang Wagner avioitui ensimmäisen kerran vuonna 1943 Ellen Drexelin kanssa (1919–2002). Avioliitosta jäi kaksi lasta, Eva Wagner-Pasquier (s. 1945) ja Gottfried Wagner (s. 1947). Toisen kerran Wolfgang Wagner avioitui vuonna 1976 sihteerinsä Gudrun Mack'in (o.s. Armann) (1944–2007) kanssa. Wolfgang ja Gudrun Wagnerin avioliitosta syntyi yksi lapsi Katharina Wagner (s. 1978).
Ohjaukset > Richard Wagnerin teosten ohjaukset Bayreuthissa

| Teos | Kerrat | Kaudet |
| --- | --- | --- |
| Lohengrin | 2 kertaa | 1953–1954 ja 1967–1972 |
| Lentävä hollantilainen | 1 kerta | 1955–1956 |
| Tristan ja Isolde | 1 kerta | 1957–1959 |
| Nibelungin sormus | koko sykli 2 kertaa | 1960–1964 ja 1970–1975 |
| Nürnbergin mestarilaulajat | 3 kertaa | 1968–1975, 1981–1988 ja 1996–2002 |
| Parsifal | 2 kertaa | 1975–1981 ja 1989–2001 |
| Tannhäuser | 1 kertaa | 1985–1995 |
Ohjaukset > Richard Wagnerin teosten vierailuohjaukset

| Teos | Kerrat | Aika ja paikka |
| --- | --- | --- |
| Nürnbergin mestarilaulajat | 2 ohjausta | 1956 Rooma ja 1985 Dresden |
| Nibelungin sormus | 1 ohjaus | 1957 Venetsia |
| Siegfried | 1 ohjaus | 1957 Bologna |
| Tristan ja Isolde | 3 ohjausta | 1958 Venetsia, 1960 Palemo (Bayreuth ohjaukset) ja 1978 Milano |
| Valkyyria | 1 ohjaus | 1962 Palermo |
| Lentävä hollantilainen | 1 ohjaus | 1988 Dresden |
| Lohengrin | 2 ohjausta | 1991 Taormina ja 1997 Tokio   |
Ohjaukset > Muiden säveltäjien teosten ohjaukset

| Säveltäjä | Teos | Aika ja paikka |
| --- | --- | --- |
| Siegfried Wagner | Bruder Lustig | 1944 Berliini |
| Wolfgang Amadeus Mozart | Don Giovanni | 1954 Braunschweig |
Ohjaukset > Richard Wagnerin teosten yhteisohjaukset Wieland Wagnerin kanssa

| Teos | Aika ja paikka |
| --- | --- |
Reininkulta ja Valkyyria: 1952 Napoli
Siegfried: 1954 Brüssel
Valkyyria, Parsifal ja Tristan ja Isolde Bayreuthin vierailunäytös: 1955 Barcelona
Ohjaukset > Richard Wagnerin teosten vierailunäytökset

| Teos | Aika ja paikka |
| --- | --- |
Siegfried ja Jumalten Tuho: 1953 Napoli
Valkyyria ja Tristan ja Isolde: 1967 Osaka-Festivalit Bayreuthin ensemble esitti Wieland Wagnerin ohjauksen
Tannhäuser: 1987 Tokio
Tunnustuksia ja jäsenyyksiä

1961 Baijerin ansioristi; Bayreuthin kaupungin kultainen kunniasormus
1976 Bayreuthin kaupungin kunniakansalainen
1984 Commandeur des Arts et des Lettres; Baijerin tieteen ja taiteen Maximilian-kunniamerkki; William Pitz -palkinto
1986 Pysyvä jäsenyys Baijerin taideakatemiassa; Grazin taideyliopiston kunniajäsenyys
1987 Münchenin muusikkokorkeakoulun kunniasenaattori.
1988 Thurnaun musiikkiteatterin tutkimuslaitoksen taiteellinen neuvonantajajäsen; Tübingenin yliopiston kunniasenaattori; Baijerin kultainen valtiomitali
1993 Friedrich Baur -palkinto
1994 Bayreuthin yliopiston kunniatohtori; Frankenwürfel-tunnustus
2005 Saksan liittovaltion ansiomitali (Großes Bundesverdienstkreuz mit Stern)
2009 Saksan liittovaltion toiseksi korkein kunniamerkki: das Große Verdienstkreuz mit Stern und Schulterband.
Jäsenyys Meyerbeer-instituutin kunniapresidiumissa; Berliinin Staatsoperin tukiyhdistyksen kunniajäsen; Suomen Wagner-seuran kunniajäsen.
Aiheesta muualla

Richard Wagner Festivaali
Wagnerien sukupuu
Bakufuu Slash! Kizna

| Bakufuu Slash! Kizna Arashi |
| --- | --- |

Genre: toiminta 
Peli: Bakufuu Slash! Kizna Arashi
Pelin tuottaja: Sony Computer Entertainment
Pelin julkaisija: Sony Computer Entertainment
Genre: toiminta
Laitealustat: PlayStation 2
Julkaisupäivämäärä: 3. marraskuuta  2004 
Manga: Bakufuu Slash! Kizna
Tekijä: Takao Aoki
Julkaisija: Shogakukan
Sarjajulkaisulehti: Coro Coro
Ensimmäinen painatus: 2005 – 2005
Kirjojen lukumäärä: 2 
Bakufuu Slash! Kizna Arashi on Sony Computer Entertainmentin vuonna 2004 PlayStation 2:lle julkaisema peli. Pelistä on myös julkaistu kaksi numeroa kestänyt manga.
Pelin idea

Ideana on pelata nuorella sankarilla Arashilla ja tuoda rauha takaisin maailmaan päihittämällä ilkeä kuningas. Tähän tavoitteeseen pääsee, kun valitaan loitsun tapaisesta kirjasta eri elementtejä edustavia petoja, joilla taistellaan vihollisia vastaan. Ohjaimena taisteluissa on lähinnä ns. neula mikä on kiinnitetty sormeen. Tätä liikuttamalla kuvaruudussa näkyvässä loitsukirjassa erilaisin kuvioin syntyy erilaisia hyökkäyksiä.
Manga

Mangassa sankarina on Narutoa muistuttava hahmo nimeltä Kizna Arashi, joka omistaa sinisen ilma elementtisen lohikäärmeen. Pääasiassa Arashi taistelee arkkivihollistaan Enniä vastaan, joka puolestaan omistaa punaisen tuli elementtisen lohikäärmeen.
Azerbaidžan kesäolympialaisissa 2004

Azerbaidžan osallistui Ateenan kesäolympialaisiin vuonna 2004 36 urheilijan joukkueella, jotka osallistuivat kymmeneen eri lajiin. Lipunkantajana avajaisissa sekä päättäjäisissä toimi Nizami Pašayev. Maa saavutti kisoissa viisi mitalia, joista yksi oli kultainen ja neljä pronssisia.
August von Platen
Suomennettuja runoja

Arvi Kivimaan Platenin runosuomennoksia on antologiassa Laulujen virta (WSOY, 1936)
Ken kätkee kaipausta hiuduttavaa
Mä vapaa tahtoisin ain' olla
Tristan
Varoitus
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta August von Platen Wikimedia Commonsissa
August Piponius

Elias August Piponius
Elias August Piponius (7. tammikuuta 1868 Mikkeli – 21. kesäkuuta 1945 Helsinki) oli suomalainen maanmittari ja Teknillisen korkeakoulun professori. Hän suoritti laajoja isojakoja ja verollepanotöitä sekä useiden kaupunkien geodeettisiä mittauksia. Piponiuksen toiminta Suomen maanmittarikunnan kasvattajana oli merkittävä.
Henkilöhistoria

Piponiuksen vanhemmat olivat komissiomaanmittari Elias Piponius (1808–1885) ja Anna Lovisa Paasonen. Piponius valmistui maanmittariksi Polyteknillisestä opistosta vuonna 1888, opiskeli Bonnin yliopistossa 1898–1900 ja suoritti maanviljelysinsinöörin tutkinnon Bonn-Poppelsdorffin maanviljelysakatemiassa Saksassa vuonna 1900. Piponiuksen puoliso vuodesta 1893 oli Lydia Irene Malmström (k. 1947). Pariskunnan tytär Verna Lydia Piponius (1894–1974) oli näyttelijä ja toinen tytär, Linnea Anna-Maria Piponius (1896–1979) puolestaan kuvataiteilija. Piponiuksen pojasta Aarno Eliaksesta (s. 1897) tuli lääkäri. Piponiuksen nimi oli listalla, jonka vasemmistolainen Valpo keräsi toisen maailmansodan jälkeen suomalaisista, jotka se halusi karkottaa Siperiaan.