stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gela (antiikin kaupunki)
Rakennukset ja löydökset

Akropolis ja sen temppelit
Gelan akropoliiksi kutsutusta kaupungin kukkulan itäosasta on löydetty kahden temppelin jäänteet. Varhaisempi temppeli oli rakennettu arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa. ja sen korvannut uudempi temppeli, joka sijaitsi hieman idempänä, 400-luvulla eaa. Temppelit edustivat doorilaista tyyliä ja ne oli oletettavasti omistettu Athene Lindialle. Varhaisempi temppeli oli koristeltu terrakottakoristeluin. Myöhemmän temppelin rauniot olivat näkyvissä vielä 1800-luvulla, ja yksi sen opisthodomoksen pylväistä oli pystyssä vielä vuonna 1727. Nykyisin pylväs on pystytetty uudelleen.
Muu kaupunki
Muu osa kaupungista täytti ennen vuotta 405 eaa. koko kaupungin kukkulan akropoliista länteen. Kaupungissa on ollut suunniteltu asemakaava ja se on ollut ympäröity muurein kokonaisuudessaan. Parhaiten säilynyt osuus muureista, niin kutsutut Capo Sopranon muurit, sijaitsee kukkulan länsipäässä (ja myös nykyisen Gelan länsiosassa). Ne kunnostettiin vuosina 1948–1954, ja ne ovat yksi parhaiten säilyneitä esimerkkejä kreikkalaisista kaupunginmuureista. Muurien alaosa oli tehty suurista hiekkakivilohkareista ja yläosa savitiilestä, ja niiden korkeus oli suurimmillaan noin kahdeksan metriä. Muureista on säilynyt myös tornien ja porttien jäänteitä.
Akropoliin länsipuolinen kaupunki on kokonaan nykyisen kaupungin alla, eikä sitä ole juurikaan kaivettu. Alueelta on kuitenkin tehty lukuisia löytöjä. Nykyisen Gelan kaupungintalon paikalta on löydetty Heralle omistetun pyhäkön rauniot, ja rautatieaseman läheltä toinen pyhäkkö, josta on löydetty yli tuhat hopearahaa. Kaupungin länsiosasta on löydetty kreikkalainen kylpylä, joka on koko Italian varhaisin tunnettu kylpylärakennus.
Eri puolilta kaupunkia on löydetty muiden pyhäkköjen jäänteitä. Muun muassa Gela-joen suusta on löydetty Demeter Thesmoforokselle omistettu pyhäkkö ja tuhansittain votiiviesineitä. Akropoliin pohjoispuolelta on kaivettu esiin asuinkortteleita Timoleonin ajalta 300-luvulta eaa. Ne oli rakennettu varhaisempien, karthagolaisten tuhoamien rakennusten päälle.
Antiikin lähteiden perusteella kaupungin tunnettuihin hautoihin kuului Aiskhyloksen hauta. Kaupungin ulkopuolella mainitaan olleen suurikokoinen Apollonin patsas, jonka karthagolaiset veivät vuonna 405 eaa. Myöhemmin se päätyi Tyrokseen ja oli siellä vielä Aleksanteri Suuren vallattua kaupungin.
Esinelöydöt
Kaupungista on löydetty muun muassa rakennusten koristeosia, keramiikkaa (erityisesti attikalaista keramiikkaa) ja rahoja. Kaupungista ja sen ympäristöstä tehtyjä esinelöytöjä on arkeologisen alueen yhteydessä toimivassa Gelan arkeologisessa museossa (Museo Archeologico Regionale Gela) sekä vanhempien löytöjen osalta Syrakusan arkeologisessa museossa (Museo Archeologico Regionale P. Orsi).
Kirjallisuutta

Zuppardo, Emanuele & Piccolo, Salvatore: Terra Mater: sulle Sponde del Gela greco.  Caltanissetta:  Betania Editrice, 2005.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gela Wikimedia Commonsissa
Gelan lyömä didrakhma, n. 510–500 eaa. Kuvituksessa alaston, ratsastava sotilas sekä miehenpäinen härkä ja teksti CΕΛΑΣ, Gelas.
Uudelleen pystytetty doorilainen pylväs Gelan akropoliilla.
Diomedes ja Glaukos. Kuvitusta punakuviotekniikalla koristellussa attikalaisessa pelikessä Gelasta, n. 420 eaa.
Timoleonin aikaisia muureja Gelasta.
Kreikkalaisen kylpylän jäänteet.
Joonialainen pylväänpää Gelasta.
Geneettinen sukututkimus

Geneettinen sukututkimus eli geneettinen genealogia tarkoittaa oman tai jonkun muun henkilön sukulaisten keskinäisten (biologisten) sukulaisuussuhteiden ja suvun vaiheiden tutkimista hyödyntämällä DNA-testejä yhdessä perinteisen sukututkimuksen ja historiallisten lähteiden kanssa. DNA-jaksoja vertailemalla voidaan arvioida muun muassa yksilöiden sukulaisuussuhteita ja viimeisimmän yhteisen esivanhemman elinajankohtaa. Ihmisryhmien välisten geenivertailujen kautta voidaan selvittää kansojen välisiä sukulaisuussuhteita, alkuperää ja muuttoliikkeitä pitkien aikojen takaa. Autosomaalisen DNA:n tutkimisella voidaan myös määrittää yksilön etnistä taustaa.
Historia

Geneettinen sukututkimus on nykyaikainen tutkimuksen ala, joka sai alkunsa ihmisen genomin eli perimän selvittämisen myötä. Vuodesta 1999 alkaen kuluttajat ovat voineet teettää DNA-tutkimuksen itsestään lähettämällä näytteensä tutkittavaksi palveluntarjoajalle ja vertaamalla sitten omia testituloksiaan muiden testattujen tuloksiin. Näytteenä käytetään elävältä ihmiseltä otettua poskisolunäytettä tai sylkinäytettä.
Vuonna 1999 aloittaneen yhdysvaltalaisen Family Tree DNAn geenitesti on Suomessa suosituin.
Tutkimuksen tavoitteet

Yleisimmät geneettisen sukututkimuksen testit ovat Y-kromosomista tehtävä Y-DNA-testi eli isälinjan tutkimus, mtDNA-testi eli äitilinjan tutkimus sekä autosomaalisen DNA:n tutkimus. DNA-testillä voidaan selvittää muun muassa:
kahden yksilön keskinäistä sukulaisuutta
saman sukunimen kantajien keskinäistä sukulaisuutta
yksilön isä- tai äitilinjaa
yksilön biomaantieteellistä ja etnistä taustaa
kansojen muuttoliikkeitä ja geneettistä historiaa.
Y-DNA:n tutkimus

Y-DNA-testissä tutkitaan henkilön isälinjaa hänen Y-kromosominsa perusteella. Y-kromosomin DNA periytyy isältä pojalle lähes muuttumattomana, joten miehet, joilla on lähes identtinen Y-DNA, on yhteinen isälinjainen esi-isä. Miehet jaetaan Y-kromosomin SNPien perusteella luokiteltuihin haploryhmiin ja STRien perusteella luokiteltuihin haplotyyppeihin. Jokaisella haploryhmällä ja haplotyypillä on yksi yhteinen biologinen kantaisä, josta kaikki ryhmän jäsenet polveutuvat biologisen isälinjan kautta. Y-kromosomeissa tapahtuneiden mutaatioita vertailemalla voidaan mahdollisesti päätellä sukulinjojen erkaantumisen ajankohtia ja ajallisia järjestyksiä.
mtDNA:n tutkimus

mtDNA-testissä tutkitaan äitilinjaa mitokondrion DNA:n kautta. Mitokondrion DNA periytyy biologiselta äidiltä lähes muuttumattomana kaikille äitilinjaisille jälkeläisille, niin pojille kuin tyttärillekin. mtDNA-testi ei anna yhtä tarkkoja tuloksia kuin Y-DNA-testi, sillä mutaatioita tapahtuu mtDNA:ssa suhteellisen harvoin.
Autosomaalisen DNA:n tutkimus

Autosomaalisen DNA:n testiä käytetään sukulaisuuksien selvittämiseen sekä biologisen isän että biologisen äidin kaikista sukuhaaroista. Tutkimuksessa vertaillaan kokonaisperimiä, ei vain suoria isä- tai äitilinjoja. Testillä voi etsiä tai löytää vahingossa "etäserkkuja", joiden sukulaisuuden aste näkyy geenien yhteneväisyyksien määrästä. Toisaalta testi voi paljastaa, että oletetut sukulaiset eivät olekaan biologisia sukulaisia.
Autosomaalisen DNA:n tutkimuksella voi saada tietoa myös etnisestä taustasta. Jotkin testit antavat tutkittavan etnisyyksien prosenttiosuudet tutkitusta geeniperimästä, mutta kyse on kuitenkin vain suuntaa antavasta arviosta. Vuonna 2018 etnisen taustan arvioiminen autosomaalisen DNA:n perustella on melko tarkkaa afrikkalaisen, indoeurooppalaisen, aasialaisen, intiaani- ja juutalaistaustan havaitsemiseksi ja erottamiseksi toisistaan, sillä nämä alueet ja ryhmät ovat keskenään melko erilaisia. Niiden sisäisten etnisyyserojen tutkiminen sen sijaan antaa epäluotettavia tuloksia; tästä poikkeus ovat aškenasijuutalaiset, joiden perimä pystytään erottelemaan melko tarkasti. Arviot tarkentuvat vuosien mittaan sitä mukaa, kun tieteenala kehittyy, tutkimuslaitosten algoritmit tarkentuvat ja vertailuryhmien koko kasvaa. Geenien periytymisen sattumanvaraisuus aiheuttaa tuloksiin kuitenkin aina epätarkkuutta. Alan neljä suurinta toimijaa on yhdysvaltalaisia. Ne testaavat DNA:sta samansuuruisen osan, noin 700 000 kohtaa, mutta eri paikoista.
Kansojen muuttoliikkeet ja sukulaisuudet

Tieteelliset tutkimukset nykyään elävien ihmisten DNA:sta sekä muinais-DNA-tutkimukset antavat merkittävää tietoa ihmiskunnan kehityksestä ja muuttoliikkeistä sekä selvittävät kansojen alkuperää. Aluksi tutkittiin Y-DNA- ja mtDNA-haploryhmien esiintymisiä ja yleisyyksiä eri puolilla maapalloa, mistä saatiin tietoa ihmiskunnan migraatiosta ja polveutumisesta. Muun muassa maltalaisten, intiaanien, afroamerikkalaisten, sanien, aškenasijuutalaisten ja Etiopian juutalaisten alkuperästä on saatu uutta tietoa tällaisilla geenitutkimuksilla. Vuonna 2005 käynnistyi National Geographic Societyn Genographic Project, jonka tavoitteena on maailman kansojen migraatiohistorian kartoittaminen satojen tuhansien DNA-näytteiden tutkimuksen kautta.
Vuonna 2009 muinais-DNA-tutkimus alkoi kehittyä suurin harppauksin. Max Planck -instituutin Svante Pääbon kehittämien tekniikoiden ansiosta alettiin voida tutkia muinaisten ihmisten koko perimiä eikä vain Y- ja mtDNA:ta. Näin voidaan selvittää tutkitun yksilön kaikkien esivanhempien vaiheita paljon laajemmin. Alle kymmenessä vuodessa oli saatu tutkittua jo tuhansia kokonaisia muinaisia perimiä, joita on verrattu kymmeniintuhansiin nykyisin eläviin ihmisiin. Tämän nopeasti laajenevan tutkimuksen myötä useat vanhat käsitykset ihmisen muinaisista muuttoliikkeistä ovat kumoutuneet tai tarkentuneet, ja muinais-DNA-tutkimus on jo ohittanut arkeologian syvän menneisyyden ihmisväestöjen muutosten paljastamisessa.
Aiheesta muualla

Finland DNA Project / Suomi DNA projekti
International Society of Genetic Genealogy ISOGG
List of DNA Testing Companies
Ruotsissa ratkaistiin vanha kaksoismurha geneettisen sukututkimuksen avulla – KRP:ssä suhtaudutaan varauksella tekniikkaan Yle, 2020
Havainnollistava kuva mtDNA:n periytymisestä äitilinjassa. Ylimmän rivin mustalla värillä merkitty nainen on kaikkien alimman rivin naisten kantaäiti.
Gideon (Raamattu)

Gideon kohtaa midianilaiset.
Gideon (hepr. ‏גִּדְעוֹן‎, Gid'on, suom. "Tuhoaja," "Soturi" tai "Sotaurho"), myös Jerubbaal, oli Raamatun Vanhan testamentin mukaan israelilaisten tuomari. Hänen arvellaan eläneen 1300-luvun eaa. ja 1200-luvun eaa. välisenä aikana. Gideonin aikana maailmaa hallitsivat heettiläiset.
Gideonin tarina löytyy Tuomarien kirjan luvuista 6–8. Heprealaiskirjeen luvussa 11 Gideon mainitaan yhtenä esimerkkinä uskon miehestä. Neljäs Mooseksen kirja mainitsee Abidanin olevan Gideonin poika.
Suomessa toimii yhdistys nimeltä Suomen Gideonit ry, joka on osa kansainvälistä Gideons International -järjestöä.
Enkeli ilmestyy Gideonille ja Baalin alttarin tuhoaminen

Israelilaiset elivät Jumalan tahdon vastaisesti ja tämä antoi israelilaiset Midianin käsiin seitsemäksi vuodeksi. Israelilaiset rakensivat suojia vuorten onkaloihin ja luoliin, kun midianilaiset olivat kolme vuotta saartaneet israelilaisia. Midianilaiset olivat liittoutuneet amalekilaisten ja arabialaisten kanssa Israelia vastaan ja hävittivät israelilaisten viljellyn sadon aina Gazaa myöten ja nämä myös tuhosivat karjaeläimet ja aasit, jolloin israelilaisille ei jäänyt mitään elintarpeita. Tämän suuren kurjuuden takia Israel huusi Herran puoleen. Jumala lähetti Israeliin nimettömän profeetan, joka sanoi: "Näin sanoo Herra, Israelin Jumala: Minä johdatin teidät Egyptistä ja vein teidät pois orjuuden pesästä; minä pelastin teidät egyptiläisten käsistä ja kaikkien teidän sortajainne käsistä; minä karkotin heidät teidän tieltänne ja annoin teille heidän maansa. Ja minä sanoin teille: Minä olen Herra, teidän Jumalanne, älkää peljätkö amorilaisten jumalia, joiden maassa te asutte. Mutta te ette kuulleet minun ääntäni."
Enkeli tuli ja istui Ofran tammen alle, joka oli abieserilaisen Jooaan oma, juuri kun tämän poika Gideon oli puimassa nisuja viinikuurnassa korjatakseen ne talteen midianilaisilta. Herran enkeli ilmestyi Gideonille, he keskustelivat ja enkeli sanoi hänelle:
Gideon valmistautuu sotaan

Gideon torveen puhaltamalla kutsui luokseen sukunsa miehet ja lähetti viestinviejiä pyytämään vapaaehtoisia muista pohjoisista heimoista, Asserin, Sebulonin, Naftalin ja luultavasti myös Isaskarin heimosta. Hän valmistautui sotaan midianilaisia vastaan. Ennen sotaretken aloittamista Gideon pyysi Jumalalta lisävarmistusta siitä, että Herra olisi hänen kanssaan. Ensin hän pyysi, että puimatantereelle yöksi jätettyyn vastakerittyyn villaan nousisi kaste, mutta maa jäisi kuivaksi. Seuraavana yönä hän pyysi, että kastetta nousisi vain maahan, mutta villat jäisivät kuiviksi. Ja kumpanakin yönä tapahtui, niin kuin Gideon oli pyytänyt.
Voitto midianilaisista

Seuraavan päivän aamuna Gideon ja kaikki koolle tulleet miehet leiriytyivät Harodin lähteelle. Midianilaisten leiri taas oli siitä, Mooren kukkulasta, pohjoiseen päin, tasangolla. Jumala sanoi Gideonille tällä olevan liikaa miehiä seurassaan, koska he voisivat jälkeenpäin sanoa itse saavuttaneensa voiton midianilaisista ja Jumala käski Gideonin sanoa kansalle "Se, joka pelkää ja on arka, palatkoon takaisin ja väistyköön Gileadin vuorilta". Niin kansasta palasi takaisin kaksikymmentäkaksituhatta ja kymmenentuhatta jäi. Vielä Jumalan mukaan väkeä oli liikaa ja hän käski Gideonin mennä alas lähteelle, jossa hän ilmoittaisi Gideonille valitut sanoen, "Tämä lähteköön sinun kanssasi". Hänen tuli asettaa myös erilleen ne ihmiset, jotka joivat vettä latkien kuin koirat tai polvillaan. Jumala sanoi Gideonille, "niillä kolmellasadalla miehellä, jotka latkivat minä vapautan teidät ja annan Midianin sinun käsiisi, kaikki muu väki menköön kotiinsa".
Gideon meni palvelijansa Puuran kanssa alas midianilaisten leiriin etuvartiostoon kuuntelemaan, koska Jumala oli käskenyt häntä mennä sinne, jos häneltä puuttui rohkeutta. Niin hän kuuli muuan miehen sanovan. "Minä näin unta. Ohraleipäkakku tuli pyörien midianilaisten leiriin. Se tuli teltalle saakka, iski siihen niin, että se kaatui, ja käänsi sen ylösalaisin ja teltta jäi kumoon." Toinen mies sanoi, "se ei ole mikään muu kuin israelilaisen Gideonin, Jooaan pojan, miekka; Jumala antaa hänen käsiinsä Midianin ja koko leirin". Kuultuaan tämän Gideon rukoili ja palasi leiriinsä.
Hän jakoi ne kolmesataa miestä kolmeen joukkoon ja antoi heille kullekin käteen pasuunan ja tyhjän saviruukun, tulisoihtu ruukussa. Gideon sanoi sotilailleen, että heidän tuli toimia hänen perässään, kun hän puhaltaisi pasuunaan, hekin puhaltaisivat leirin ympärillä. He tulivat leirin ympärille, puhalsivat pasuunoihinsa ja huusivat yhteen ääneen, "Herran ja Gideonin puolesta!". Gideon ja hänen joukkonsa särkivät saviruukkunsa ja ottivat soihdun toiseen käteen ja pasuunan toiseen ja huusivat: "Herran ja Gideonin miekka!". He seisoivat paikallaan leirin ympärillä, mutta leirissä kaikki juoksivat sekaisin, kirkuivat ja pakenivat. Kun he puhalsivat noihin kolmeensataan pasuunaan, Herra käänsi toisen miekan toista vastaan leirissä ja leiri pakeni Beet-Sittaan asti Sereraan päin, Tabbatin luona olevan Aabel-Meholan rantaan saakka. Kaikki Efraimin miehet kutsuttiin koolle ja he valtasivat vedet aina Beet-Baaraan asti sekä Jordanin ja ottivat vangiksi kaksi midianilaisten ruhtinasta Oorebin ja Seebin ja surmasivat heidät.
Gideon oli lähtöisin Manassen sukukunnasta. Kartassa Israelin 12 sukukuntaa Kaanainmaassa 1200-1050 eaa.
Gideon valitsee ne, jotka juovat kädestään. Kuva Raamatusta vuodelta 1422.
Give the Lady Some Respect

| ”Give the Lady Some Respect” Sweet |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Waters Edge
 B-puoli: ”Tall Girls”
 Julkaistu: 4. huhtikuuta 1980
 Tekijä(t): Ray McRiner
 Tuottaja(t): Pip Williams
 Tyylilaji: pop rock, AOR
 Kesto: 03.26
 Levy-yhtiö: Polydor Records
Sweetin muut singlet
| ”Big Apple Waltz” 1979 | ”Give the Lady Some Respect” 1980 | ”Sixties Man” 1980 |
”Give the Lady Some Respect” on brittiläisen Sweet-yhtyeen singlenä julkaistu kappale vuoden 1980 albumilta Waters Edge. Kappaleen kirjoitti Sweetin Yhdysvaltain-kiertueella kakkoskitaristina toiminut Ray McRiner. Tuottajana toimi Pip Williams, joka oli työskennellyt yhtyeen kanssa sen alkuaikoina. Manageri David Walker pyrki näin löytämään vielä reseptin hittisinglen tekoon. ”Give the Lady Some Respect” on nopeatemponen pop-kappale.
Single ilmestyi Britanniassa ja Manner-Euroopassa, mutta ei Yhdysvalloissa. Se ei saavuttanut menestystä suuremmassa mittakaavassa. Monet yhtyeen fanit hankkivat levyn, mutta suuri yleisö tuntui unohtaneen Sweetin ”eilispäivän sankareina”. Kaupallisesti single floppasikin täysin.
B-puolen kappale ”Tall Girls” on suoraviivainen ja melodinen rock, jossa on yhtyeelle hieman epätyypillinen kitarasoundi. Kappale on Andy Scottin, Steve Priestin ja Mick Tuckerin yhdessä tekemä.
Aiheesta muualla

Promovideo yhtyeen virallisella YouTube-kanavalla
Vivi Gioi

Vivi Gioi.
Vivi Gioi (oikealta nimeltään Vivien Trumphy, 2. tammikuuta 1919 Livorno – 12. heinäkuuta 1975 Fregene) oli italialainen näyttelijä.
Norjalais-italialaiseen perheeseen syntyneen Gioin ensimmäinen elokuva oli Mario Camerinin ohjaama Ma non è una cosa seria (1936). Vaalea, kaunis ja eloisa näyttelijä oli yksi 1930- ja 1940-lukujen vaihteen telefoni bianchi -elokuvien tähdistä. Vuodesta 1942 lähtien hän alkoi saada vakavampia rooleja. Gioin merkittävin elokuva on Giuseppe De Santisin Caccia tragica (1947), josta hän sai Nastro d’argento -palkinnon parhaasta naissivuosasta.
Toisen maailmansodan jälkeen Gioi tuli tunnetuksi lahjakkaana teatterinäyttelijänä. Hän esiintyi toisinaan myös televisiossa.
Elokuvia

Il signor Max, 1937
Bengasi, 1942
Aiheesta muualla

Internet Movie Database: Vivi Gioi (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Deutsche Biographie
Kehitysvamma

| Kehitysvamma |
| --- | --- |
 Kuvan pojalla on Downin oireyhtymä, joka on yleinen kehitysvammaisuuden aiheuttaja.
Luokitus
ICD-10:  F70
ICD-9:  317
MedlinePlus:  001523
Huom!:  Tämä artikkeli tarjoaa vain yleistä tietoa aiheesta. Wikipedia ei anna lääketieteellistä neuvontaa.
Kehitysvamma on aivojen kehitysiässä alkanut neurologinen vamma, joka vaikeuttaa ihmisen kykyä oppia ja ymmärtää. Kehitysvamma diagnosoidaan henkilölle, jonka älykkyysosamäärä on alempi kuin kaksi keskihajonnan mittaa väestön älykkyysjakautuman keskiarvosta. Lisäksi vaaditaan, että henkilöllä on puutteita adaptiivisissa taidoissa, ja älyllisen kehityksen puutteet ovat ilmenneet jo kehitysiässä.
Joskus puhutaan kehitysvammaisuuden "kirjosta", millä viitataan siihen, että kehitysvamma voi ilmetä hyvin eri tavoin eri ihmisillä. Kehitysvammaisten kirjo ulottuu vuodepotilaana hoidettavista ja lähes poissaolevista henkilöistä sellaisiin, jotka kykenevät viettämään normaalia elämää ja elättämään itsensä.
Kuvaus

Käsite "kehitysvammaisuus" otettiin käyttöön vuonna 1977 laissa kehitysvammaisten erityishuollosta. Se korvasi vuonna 1956 säädetyn vajaamielislain. Samalla diagnoosista käytetty nimitys uudistui. 1900-luvun alkupuolella käytettyjä nimikkeitä olivat "tylsämielinen" ja "vähämielinen", jotka vuoden 1958 Vajaamielilaissa muuttuivat "vajaamielisyydeksi".  Kehitysvammalain määritelmä oli kuitenkin "älyllistä kehitysvammaisuutta" laajempi, sillä laki totesi, että Tässä laissa säädetään erityishuollon antamisesta henkilölle, jonka kehitys tai henkinen toiminta on estynyt tai häiriintynyt synnynnäisen tai kehitysiässä saadun sairauden tai vamman vuoksi ja joka ei muun lain nojalla voi saada tarvitsemiaan palveluja. Alkuperäisenä tarkoituksena oli siten, että myös varhaiset fyysiset vammat kuuluisivat lain piiriin, mutta tämä ei toteutunut, ja käsite jäi tarkoittamaan nimenomaan älyllistä vammaisuutta.
Asioiden ja käsitteiden ymmärtäminen, muistaminen ja oppiminen on kehitysvammaisille vaikeampaa kuin muille, minkä vuoksi he tarvitsevat ohjausta ja opetusta ja vaikeimmissa tapauksissa hoitoa. Kehitysvammaisilla on eritasoisia ongelmia myös suunnitelmallisuudessa ja ennakoinnissa. Heillä esiintyy muita useammin motorisista häiriöistä johtuvia fyysisiä puhe- tai toimintarajoitteita. Myös muita vuorovaikutukseen liittyviä ongelmia saattaa esiintyä, kuten käytöshäiriöitä.
Suomessa noin 0,75 prosentilla eli 40 000 ihmisellä arvioidaan olevan kehitysvamma. Se on miehillä selvästi yleisempää kuin naisilla. Vain osalla suomalaisista kehitysvammaisista on kehitysvammadiagnoosi, ja vain osa diagnoosin saaneista  käyttää kehitysvammaisille tarkoitettuja palveluja tai saa kehitysvammaisuuden perusteella jotain tukia.
Kehitysvamma haittaa jokapäiväistä selviytymistä sitä vähemmän, mitä paremmin yhteiskunta ottaa kehitysvammaisten erityiset tarpeet huomioon. Yksilöllinen, tarpeenmukainen tuki auttaa kehitysvammaisia elämään normaalia elämääselvennä. Jotta kehitysvammaiset voisivat elää tasa-arvoisina jäseninä yhteiskunnassa, he tarvitsevat tukea, ohjausta ja palveluita, jotka voivat liittyä esimerkiksi toimeentuloon, vuorovaikutukseen, kodinhoitoon, omatoimisuuteen, liikkumiseen, terveyteen, turvallisuuteen, vapaa-aikaan ja työhön. Monilla lapsilla on kehitysvamman lisäksi muitakin terveysongelmia.
Kehitysvammaisina syntyvien lasten osuus on pysynyt samansuuruisena sikiöseulonnoista ja terveydenhuollon kehityksestä huolimatta. Vain pieni osa kehitysvammoista voidaan diagnosoida sikiöaikana, ja lisäksi vaikeasti keskosena syntyvät jäävät nykyään aiempaa useammin henkiin.
Kehitysvammaisuuden syyt

Kehitysvammaisuus johtuu keskushermoston vauriosta, jonka perimmäinen syy saattaa olla perimässä, äidin raskaudenaikaisissa komplikaatioissa, synnytyksen yhteydessä sattuneissa vaurioissa, tapaturmissa tai lapsuusiän infektioissa. Äidin korkea ikä, raskaudenaikainen huumeiden tai alkoholin käyttö ja tupakointi lisäävät lapsen kehitysvammaisuuden riskiä. Kretinismi eli synnynnäinen kilpirauhasen vajaatoiminta on joskus ollut Euroopan yleisin kehitysvammaisuuden syy.
Suurin osa kehitysvammaisuutta aiheuttavista sairauksista on harvinaisia. Noin kolmanneksessa tapauksista kehitysvamman syytä ei kyetä selvittämään.
Diagnosointi

Kehitysvammadiagnoosi annettiin aiemmin nykyistä paljon laajemmalle joukolle ihmisiä. Osalle niistä, joille olisi annettu aiemmin kehitysvammadiagnoosi, annetaan nykyisin jokin muu määrite, joka viittaa ennen aikuisikää havaittuun ymmärtämisen, oppimisen ja arjen toimintoihin liittyvään tuen tarpeeseen.
Kehitysvammaisuus diagnosoidaan yleensä jo ennen viiden vuoden iässä alkavaa esiopetusta. Diagnosointi on usein monivaiheinen prosessi. Käsite laaja-alainen kehitysviivästymä tai vaikea-asteinen kehityksen erityisvaikeus voi olla käytössä siinä vaiheessa, kun tutkimukset ovat kesken.
Kehitysvammaisuuden diagnosointi tapahtuu moniammatillisena yhteistyönä, jossa ovat mukana lääkäri (lopullinen diagnoosi), psykologi (älykkyyden ja adaptiivisten taitojen mittaus), sosiaalityöntekijä, terapeutit, opettajat/kasvattajat sekä vanhemmat (alkamisaika, adaptiivisten taitojen arviointi). Diagnoosiin tarvitaan siten psykologin tutkimus ja laaja-alainen toimintakyvyn arviointi. Lääketieteellisiin tutkimuksiin kuuluu arvio kehitysviivästymän syistä, terveydentilan tutkiminen ja mahdollisista lisävammoista ja sairauksista johtuvien erillisten haittojen arviointi.
Diagnosointi > Erotusdiagnoosit

Jos ihmisen älykkyysosamäärä on kahden keskihajonnan mittaa hieman korkeampi, kyseessä ovat laaja-alaiset oppimisvaikeudet (engl. non-specific learning disabilities). Henkilöä ei luokitella tällöin kehitysvammaiseksi, mutta laaja-alaiset oppimisvaikeudetkin vaikeuttavat merkittävästi esimerkiksi opiskelua ja työelämään sijoittumista. Niihin liittyy usein myös jonkinasteisia ongelmia selviytyä arkielämän perusasioista, minkä vuoksi monet tarvitsisivat yksilöllistä ohjausta ja räätälöityjä tukipalveluita.
Jos ihmisen älyllisessä toiminnassa ilmenee muutoksia vasta aikuisiällä, kyseessä on aivovamma tai dementia.