stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kirkan diskografia
Singlet > 1990–1999

| Nimi | Vuosi | Listasijoitukset> Single-lista  | Listasijoitukset> Lataus-lista  | Listasijoitukset> 50 hittiä  | Listasijoitukset> Radio- lista  | Levy |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| "Yön lapsi" | 1990 | — | — | 17 [J] | — | Anna käsi |
| "Sadness In Your Eyes" | 1990 | — | — | — | — | Sadness In Your Eyes |
| "Ota lähellesi" | 1990 | — | 28 | — | 2 | Ota lähellesi |
| "Rakkaus ei kuole milloinkaan" | 1991 | — | — | — | 17 | Ota lähellesi |
| "Katsomme tähtiä"  (Muska & Kirka) | 1991 | — | — | — | 6 | Kaikki singlet 1967–2007 |
| "Kauneimmat lauseet" | 1991 | — | — | — | — | Kasvot peilissä |
| "Kasvot peilissä" | 1991 | — | — | — | 1 | Kasvot peilissä |
| "Siks' oon mä suruinen" | 1992 | — | — | — | — | Pyydä vain |
| "Pyydä vain" | 1992 | — | — | 2 | 3 | Pyydä vain |
| "Ei rakkaus yötä pelkää" | 1992 | — | — | — | — | Pyydä vain |
| "Cry In My Arms" | 1993 | — | — | — | — | Sadness In Your Eyes |
| "Niin paljon se sattuu" | 1994 | — | 16 | 5 | 3 | Kirka |
| "Sydän itkee hiljaa" | 1994 | — | — | — | — | Kirka |
| "Den glider in" [A] (Leijonat & Curre & Kirka) | 1995 | 9 | 9 | 30 | 8 | Den glider in... |
| "Toukokuu" | 1996 | — | — | 7 | 2 | Tie huomiseen |
| "Tie huomiseen" | 1996 | — | — | 1 | 1 | Tie huomiseen |
| "Odotan sinua kotiin" | 1996 | — | — | 41 | — | Tie huomiseen |
| "Tunnetko" | 1996 | — | — | 10 | 5 | Tie huomiseen |
| "Läpi unisen maan" | 1997 | — | — | — | — | Tie huomiseen |
| "Daa-da-daa-da"   (Kirka & Sammy) | 1997 | — | — | 4 | 1 | Hetki lyö: 1967–1997 |
| "Tunne et mua vieläkään" | 1997 | — | — | 49 | — | Hetki lyö: 1967–1997 |
| "Rööperiin"  (Kirka, Hector, Pave Maijanen & Pepe Willberg) | 1999 | — | — | 4 | 3 | Mestarit Areenalla |
| "Liian monta" | 1999 | 10 | 2  [X] | 23 | — | Suuri hetki |
J^ Listasijoitus jukebox-listalta, jonka julkaiseminen loppui vuonna 1990.
A^ "Den glider in": Kultalevy
X^ "Liian monta" nousi sijalle 10 virallisella singlelistalla joka vuosina 1999 ja 2000 sisälsi myös radiosoiton listan koostamisessa. Samaan aikaan julkaistiin myös alan käyttöön pelkästään myyntiin perustuva singlelista jolla "Liian monta" oli parhaimmillaan sijalla 2.
Singlet > 2000–2012

| Nimi | Vuosi | Listasijoitukset> Single-lista  | Listasijoitukset> Lataus-lista  | Listasijoitukset> 50 hittiä  | Listasijoitukset> Radio- lista  | Levy |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| "Karvas viini" | 2000 | — | — | 27 | 6 | Suuri hetki |
| "Taikaa" | 2000 | — | — | 8 | 3 | Suuri hetki |
| "Pari kultarahaa" | 2000 | — | — | — | — | Suuri hetki |
| "Luulet sä tosiaan" | 2002 | — | — | 29 | 6 | Sinut siinä nään |
| "Kun sinut siinä nään" | 2002 | — | — | 46 | — | Sinut siinä nään |
| "Elämääni eksynyt" | 2005 | — | 25 | 34 | 10 | Elämääni eksynyt |
| "Muistoja, muistoja vain" | 2005 | — | — | 27 | 16 | Elämääni eksynyt |
| "Strangers in the Night" | 2007 | 6 | — | — | — | Kaikki singlet 1967–2007 |
| "I Have Played Rock'n'Roll" | 2007 | 6 | — | — | — | Kaikki singlet 1967–2007 |
| "Taivas ja maa" | 2020 | — | — | — | — |  |

Listasijoitukset Suomen viralliselta singlelistalta (Single Top 20), Mitä Suomi soittaa -lista (1967–1988), Radio Ykkösen singlelista (1989–1993), Jukebox-lista (1975–1990), Suosikki-lehden singlelista (1972–1987), Rumba-lehden 50 hittiä (Rumba Top 50) (1992–2007), Suomen virallinen latauslista (Top 30) (2007->) ja Suomen Radiolista (Radio Top 20) (1988–>).
Aiheesta muualla

Kirkan viralliset kotisivut - Levytykset
Kirkan esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Kirkan levytykset Discogs sivustolla
Ammoniumperrenaatti

| Ammoniumperrenaatti |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  13598-65-7
PubChem CID:  3084163
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  NH4ReO4
Moolimassa:  268,252
Ulkomuoto:  Väritön kiteinen aine
Sulamispiste:  365 °C (hajoaa)
Tiheys:  3,97 g/cm3
Liukoisuus veteen:  62,3 g/l
Ammoniumperrenaatti (NH4ReO4) on ammonium- ja perrenaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Ammoniumperrenaattia voidaan käyttää metallisen reniumin ja muiden reniumyhdisteiden valmistukseen sekä katalyyttinä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa ammoniumperrenaatti on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen. Ammoniumperrenaatti on heikko hapetin.
Ammoniumperrenaattia valmistetaan reniumin jalostuksen yhteydessä hapettamalla reniumpitoisia malmeja ja käsittelemällä muodostuneita oksideja ammoniakkiliuoksella. Ammoniumperrenaatti voidaan pelkistää reniumdioksidiksi tai metalliseksi reniumiksi pelkistämällä vedyttämällä. Yhdisteestä valmistetaan myös muita reniumyhdisteitä.
Ammoniumrautaoksalaatti

| Ammoniumrautaoksalaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  2944-67-4
PubChem CID:  26580, 131847907 ja 122236725 62468, 26580, 131847907 ja 122236725
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  (NH4)3[Fe(C2O4)3]
Moolimassa:  374,036
Ulkomuoto:  Vihreä kiteinen aine
Sulamispiste:  160 °C (hajoaa)
Tiheys:  1,78 g/cm3
Liukoisuus veteen:  1 kg/l (25 °C)
Ammoniumrautaoksalaatti ((NH4)3[Fe(C2O4)3]) on ammonium-, rauta- ja oksalaatti-ionien muodostama kompleksiyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa sinikopioiden valmistukseen ja alumiinin metallurgiassa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa ammoniumrautaoksalaatti on vihreää kiteistä ainetta. Yhdiste esiintyy usein kidevedellisenä trihydraattina ( (NH4)3[Fe(C2O4)3]·3H2O). Aine liukenee hyvin veteen ja on liukenematonta orgaanisiin liuottimiin. Valon vaikutuksesta yhdisteen rauta pelkistyy hapetusluvulle +II.
Ammoniumrautaoksalaattia valmistetaan ammoniumoksalaatin ja rauta(III)kloridin välisellä reaktiolla.
Ammoniumrautaoksalaattia on käytetty sinikopioiden valmistuksessa, koska se valon vaikutuksesta reagoi ferro- tai ferriosyanidien kanssa muodostaen sinisen väriaineen. Ammoniumrautaoksalaattia käytetään myös alumiinin anodisoinnissa antamaan alumiinille kullan tai pronssin värin.
Amourvuoret

Atlasvuoret.
Amourvuoret (arab. جبال العمور‎, Djabal ʿAmūr, ransk. Djebel Amour) ovat Saharan Atlakseen kuuluva vuoristo Algeriassa. Niiden lounaispuolella ovat Ksourvuoret ja koillispuolella Ouled Naïl.
Amourvuoret kohoavat pohjoisen ylätasangoilta keskiosassaan yli 1 700 metrin korkeuteen ja laskeutuvat etelässä jyrkästi Saharan reuna-alueelle. Korkein kohta on Djebel Ksel (2 008 metriä) vuoriston läntisimmässä osassa. Hiekka- ja kalkkikivestä muodostuneiden vuorten välissä on vadien kuluttamia laaksoja. Suhteellisen korkean sademääränsä (300–500 millimetriä) ansiosta varsinkin vuorten luoteisrinteillä kasvaa alepponmäntyjä, katajia ja rautatammia. Etelärinteillä on arokasvillisuutta kuten espartoheinää.
Alueella on runsaasti vuoriston muinaisesta asutuksesta todistavia kalliopiirroksia. Varhaisimmat historian tuntemat asukkaat olivat rašid-heimon berbereitä, joiden mukaan vuoria kutsuttiin arabiaksi nimellä Djabal Rašīd. 1200–1300-luvulla berberit väistyivät tai sulautuivat Saharasta tulleeseen arabipaimentolaisten amur-heimoon, joka antoi vuoristolle oman nimensä. Nykyään alue on täysin arabiankielinen.
Entisten kylien rauniot todistavat nykyistä paljon laajemmasta maanviljelystä. Nykyään Amourvuoret ovat lähinnä karjatalousaluetta (lampaita ja vuohia). Alue on tunnettu paksuista koristeellisista villamatoistaan. Sen keskus on Afloun kaupunki.
Ampiaisorho

| Ampiaisorho |
| --- | --- |
 Ampiaisorho Espanjassa.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Kämmekkäkasvit Orchidaceae
Suku::  Orhot Ophrys
Laji::  tenthredinifera
Kaksiosainen nimi
 Ophrys tenthredinifera  Willd. 
Katso myös
   Ampiaisorho Wikispeciesissä   Ampiaisorho Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ampiaisorho (Ophrys tenthredinifera) on koruorhojen sukuun kuuluva kämmekkäkasvi. Se kasvaa 10–45 senttimetrin korkuiseksi, ja kukkii helmikuun lopulta toukokuuhun saakka. Toisen lähteen mukaan kukinta-aika on tammikuusta maaliskuuhun.
Ophrys tenthredinifera kasvaa avoimilla kivikkoisilla paikoilla ja phrygana-kasvillisuuden seassa. Kasvia tavataan Maltalla, Portugalissa, Espanjassa, Etelä-Ranskassa, Ranskalle kuuluvalla Korsikan saarella sekä Kreikassa.
Kasvi sisältyy uhanalaisten eläin- ja kasvilajien kansainvälistä kauppaa rajoittavan CITES-sopimuksen C-liitteeseen.
Ampiaisorhoja Espanjalle kuuluvalla Mallorcan saarella.
Ammoniumkarbamaatti

| Ammoniumkarbamaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  1111-78-0
PubChem CID:  12550248
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  NH4CH2NO2
Moolimassa:  78,078
Ulkomuoto:  Valkoisia kiteitä
Sulamispiste:  152 °C
Tiheys:  1,38 kg/dm3
Liukoisuus veteen:  Erittäin hyvä
Ammoniumkarbamaatti (NH4CO2NH2) on pysymättömän karbamiinihapon ammoniumsuola. Yhdistettä käytetään puhdistusainessa ja lannoitteiden valmistuksessa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Ammoniumkarbamaatti on huoneenlämpötilassa kiinteää väritöntä tai valkoista voimakkaasti ammoniakilta haisevaa ainetta, joka liukenee erittäin hyvin veteen. Yhdiste on suhteellisen pysymätön, haihtuu herkästi, ja kiinteänä se alkaa hajota jo huoneenlämpötilassa ammoniakiksi ja hiilidioksidiksi. Vesiliuoksessa se hajoaa ammoniumkarbonaatiksi noin 60 °C:n lämpötilassa ja noin 100 °C:ssa siitä muodostuu ureaa.
Ammoniumkarbamaattia valmistetaan johtamalla kuivaa ammoniakkia kuivajäähän. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on johtaa ammoniakki- ja hiilidioksidikaasua ammoniumkarbonaattiliuokseen, jota jäähdytetään. Näin muodostuvat ammoniumkarbamaattikiteet erotetaan sentrifugoimalla. Vuonna 1997 ammoniumkarbamaattia valmistettiin muuhun kuin urean valmistukseen 4000 tonnia.
Tärkein ammoniumkarbamaatin käyttökohde on välituotteena urean synteesissä. Yhdiste on emäksistä, minkä vuoksi sitä voidaan käyttää neutralointiin ja pesuaineissa. Yhdistettä voidaan käyttää myös kohotusaineena leivonnassa ja hyönteismyrkkynä.
Aiheesta muualla

PubChem: Carbamic acid (englanniksi)
ChemBlink: Carbamic acid ammonium salt (englanniksi)
Ammiraglio di Saint Bon -luokka

| Ammiraglio di Saint Bon -luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  10 244 t (kuiva) 10 700 t (kuormattu)
Pituus:  111,8 m
Leveys:  21,1 m
Syväys:  7,7 m
Nopeus:  18,3 solmua
Miehistöä:  557
Aseistus
Meritorjunta:  4 × 254 mm/L40 tykkiä 8 × 152 mm/L40 tykkiä 8 × 119 mm/L40 tykkiä 8 × 57 mm/L43 tykkiä 2 × 37 mm/L20 tykkiä 4 × 450 mm torpedoputkea
Ammiraglio di Saint Bon -luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston Italian-Turkin sodassa, Balkanin sodissa sekä ensimmäisessä maailmansodassa palvellut taistelulaivaluokka, johon kuului kaksi 1893-1902 valmistettua alusta.
Taustaa

Regia Marinan vara-amiraali Saint Bon, josta tuli myöhemmin laivastoministeri, esitti paremmin maan laivastolle soveltuvan keskikokoisen taistelulaivan hankintaa. Muina syinä olivat aiempien alusten suuret kulut ja suuren yleisön vihamielinen suhtautuminen suurisuuntaisiin puolustushankkeisiin. Saint Bonin kuoltua viransijaisena ollut Brin sekä virassa seurannut vara-amiraali Racchia tilasivat esityksen mukaiset alukset, joihin kuitenkin tehtiin joitakin muutoksia.
Alukset

Alusten vapaakorkeus oli pieni eli ainoastaan noin kolme metriä vesirajasta kannelle ja niihin oli asennettu pääaseiksi neljä kappaletta 10 tuuman 40 pituuskaliiperin tykkiä kahteen torniin. Apuaseina oli kahdeksan kuuden tuuman 40 pituuskaliiperin ja kahdeksan 4,7 tuuman 40 pituuskaliiperin tykkiä.
Ne jäivät uppoumaltaan ja aseistukseltaan jonnekin taistelulaivojen ja risteilijöiden välille, mutta niiden nopeus oli ainoastaan 18 solmua.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| RN Ammiraglio di Saint Bon | Venetsian laivastontelakka | 18. heinäkuuta 1893 | 29. huhtikuuta 1897 | 24. toukokuuta 1901 | poistettu käytöstä 18. kesäkuuta 1920 |
| RN Emanuele Filiberto | Castellamare di Stabia, Italia | 5. lokakuuta 1893 | 29. syyskuuta 1897 | 16. huhtikuuta 1902 | poistettu käytöstä 29. maaliskuuta 1920 |

Kaaviokuva 10 tuuman tykkitornista
Amnisos

| Amnisos> Ἀμνισός |
| --- | --- |
 Amnisoksen arkeologista aluetta.
Sijainti
 Amnisos
Koordinaatit:  35°19′53″N, 25°12′26″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Iraklion, Kreeta
Historia
Tyyppi:  asutus
Kulttuuri:  minolainen kulttuuri antiikki
Aiheesta muualla
  Amnisos Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Amnisos (kreik. Ἀμνισός, Ἀmnisós; myös Ἀμνισσός, Amnissós) oli minolaisaikainen ja antiikin aikainen kaupunki Kreetan saarella Kreikassa. Sen arkeologinen kohde sijaitsee Iraklionin kunnassa Karteróksen kylässä lähellä saaren pohjoisrannikkoa, noin seitsemän kilometriä Iraklionin kaupungista itään.
Amnisos oli yksi Knossoksen satamakaupungeista. Nimi ”Amnisos” palautuu ilmeisesti paikan alkuperäiseen nimeen ja esiintyy mykeneläisaikaisissa lineaari-B-kirjoituksissa muodossa a-mi-ni-so. Nykyisin paikka tunnetaan myös nimellä Palaióchora.
Amnisoksen niin kutsuttu Liljafresko.
Amnisoksen alueelta on löydetty minolaisaikainen ”huvila”, joka tunnetaan nimellä ”Liljojen talo” sieltä löytyneiden lilja-aiheisten seinämaalausten mukaan. Huvila rakennettiin mahdollisesti uuden palatsikauden alkupuolella (MM III-kaudella, noin 1700–1600 eaa.), joskin myös uuden palatsikauden loppupuolta (LM IA, noin 1600–1480 eaa.) on ehdotettu. Huvila tuhoutui maanjäristyksessä ja rakennettiin uudelleen vaatimattomampana. Lopullisesti se tuhoutui tulipalossa 1400-luvulla eaa., jälleen mahdollisesti maanjäristyksen seurauksena.
Rakennuksen koko oli 20 x 20 metriä. Se oli kaksikerroksinen ja siinä oli lukuisia erikokoisia huoneita, joissa osassa oli polythyron-seinät, ja mahdollisesti valokuilu. Sen lukuisiin kasviaiheisiin seinämaalauksiin kuuluu myös mm. iiriksiä ja minttuja esittäviä maalauksia. Maalaukset ovat nykyisin Iraklionin arkeologisessa museossa.
Alueelta on löydetty myös muita rakennuksia, kuten niin kutsutut kompleksit C ja E, jotka säilyivät käytössä myös mykeneläisenä aikana. Antiikin aikana 600-luvulla eaa. paikalle rakennettiin Zeus Thenatakselle omistettu temppeli, joka oli käytössä 100-luvulle jaa. saakka. Keskiajalla paikka autioitui ja asutettiin uudelleen venetsialaisvallan aikana.
Ensimmäiset arkeologiset kaivaukset alueella suoritti Spyrídon Marinátos vuosina 1929–1938. Myöhemmin alueella on suoritettu muita kaivauksia.
Eileithyian luola, joka oli merkittävä kulttipaikka, sijaitsee noin kilometrin Amnisoksesta etelään.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Amnisos Wikimedia Commonsissa
Yhdysvaltain valitustuomioistuin

Yhdysvaltain vetoomustuomioistuimet tai valitustuomioistuimet (United States courts of appeals tai circuit courts) ovat Yhdysvaltain liittovaltion tuomioistuimia, joissa käsitellään muutoksenhakua piirioikeuksien (district courts) tuomioihin. Lisäksi vetoomustuomioistuimissa käsitellään liittovaltiollisten viranomaisten päätöksistä tehtyjä valituksia. Vetoomustuomioistuinten yläpuolella on Yhdysvaltain korkein oikeus.
Vetoomustuomioistuimia on kolmetoista. Niistä 11:n tuomiopiirit on jaettu osavaltioiden mukaan, ja kahdestoista tuomiopiiri on Columbian piirikunnan alue. Näiden lisäksi on liittovaltiollisen tuomiopiirin vetoomustuomioistuin, joka ratkaisee koko liittovaltion alueella erityistapauksiin kuten patenttilainsäädäntöön liittyviä valituksia.
Vetoomustuomioistuimiin saapuu yli viisikymmentätuhatta valitusasiaa joka vuosi.
Tuomarit

Tuomareiden määrä riippuu tuomiopiirin koosta: vuonna 2017 isoimmassa eli yhdeksännessä tuomiopiirissä oli 29 tuomarinvirkaa ja pienimmässä eli ensimmäisessä piirissä kuusi. Yhdeksännen tuomiopiirin alueella asuu yli 65 miljoonaa ihmistä. Piirin jakamiseksi on tehty aloitteita 1980-luvulta lähtien.
Tuomioistuinten tuomarit nimittää Yhdysvaltain presidentti, ja nimitykset tarvitsevat myös senaatin hyväksynnän. Yhdysvaltain perustuslain kolmannen artiklan mukaan vetoomusoikeuden tuomari (samoin kuin piirioikeuden ja korkeimman oikeuden tuomari) voi menettää virkansa vain virkasyytteellä. 65 vuotta täytettyään ja vähintään 15 vuotta liittovaltion tuomarina toiminut tuomari voi halutessaan jäädä eläkkeelle ja saada senhetkisen palkkansa suuruisen eläkkeen. 65 ikävuoden jälkeen noudatetaan "80:n sääntöä" (the Rule of 80), eli tuomarin iän ja virkavuosien pitää olla yhteensä vähintään 80. Tuomari voi myös jatkaa virassaan normaalisti, tai hän voi ottaa niin sanotun seniorituomarin aseman, jolloin hän voi jatkaa töiden tekemistä haluamassaan määrin. Tällöin tuomioistuimeen vapautuu paikka uudelle nimitykselle. Esimerkiksi yhdeksännessä tuomiopiirissä oli maaliskuussa 2017 yhteensä 43 tuomaria, joista 18 ”seniorituomaria” (Senior Circuit Judge).
Tapausten käsittely

Oikeustapaukset käsittelee kolmihenkinen tuomaripaneeli. Päätöksen jälkeen tapauksen osapuoli voi valittaa suoraan korkeimpaan oikeuteen tai anoa vetoomustuomioistuimelta niin sanottua en banc -käsittelyä, johon osallistuvat jopa kaikki tuomioistuimen aktiiviset tuomarit. Esimerkiksi yhdeksännessä tuomiopiirissä tehdään vuosittain noin 1500 en banc -anomusta, joista parikymmentä hyväksytään käsittelyyn. Itse käsittelyyn osallistuu yksitoista tuomaria, jotka valitaan satunnaisesti tuomioistuimen lähes 30 aktiivituomarin joukosta.
Historia

Yhdysvaltain perustuslaki määräsi kongressin perustamaan liittovaltiolle oikeusistuimet, joista ylimpänä olisi korkein oikeus. Nykyisinkin käytössä olevan kolmitasoisen tuomioistuinjärjestelmän kongressi perusti lailla Judiciary act of 1789. Vetoomustuomioistuimet ovat toiseksi korkein aste, ja niiden alapuolella ovat piirituomioistuimet. Vetoomustuomioistuimia perustettiin aluksi kolme: itäiselle, keskiselle ja eteläiselle tuomiopiirille, ja niissä jokaisessa käsiteltiin tapauksia kaksi kertaa vuodessa. Ne tosin eivät olleet aluksi vetoomustuomioistuimia, vaan niissä käytiin myös muita oikeudenkäyntejä.
Näihin tuomioistuimiin ei nimitetty omia tuomareita, vaan juttuja kuuli kolmihenkinen tuomaripaneeli, joista yksi oli piirioikeuden tuomari ja kaksi muuta olivat korkeimman oikeuden tuomareita. Tuomioistuinten nimitys oli circuit courts, ja korkeimman oikeuden tuomareiden kiertämistä niissä kutsutaan termillä riding circuit. Tehtävä ei ollut tuomareille mieluinen, sillä matkustaminen oli raskasta. Lopullisesti tavasta luovuttiin vasta vuonna 1891, jolloin kongressi perusti nykyiset vetoomustuomioistuimet lailla Judiciary Act of 1891, jota kutsutaan myös nimellä Evarts Act senaattori William M. Evartsin mukaan.
Vuonna 1891 vetoomustuomioistuimia perustettiin yhdeksän, ja jokaiseen perustettiin kolme tuomarin virkaa. Tuomioistuimia on lisätty vuosina 1893 (Columbian piirikunnan tuomiopiiri), 1929 (kymmenes tuomiopiiri), 1980 (yhdestoista) ja 1982 (liittovaltion tuomiopiiri).
Tuomiopiirit

| --- | --- |
 Columbian piirikunnan tuomiopiiri (Washington D.C.) Columbian piirikunta  Ensimmäinen tuomiopiiri (Boston) Maine  Massachusetts  New Hampshire  Puerto Rico  Rhode Island  Toinen tuomiopiiri (New York) Connecticut  New York  Vermont  Kolmas tuomiopiiri (Philadelphia) Delaware  New Jersey  Pennsylvania  Yhdysvaltain Neitsytsaaret  Neljäs tuomiopiiri (Richmond) Maryland  Pohjois-Carolina  Etelä-Carolina  Virginia  Länsi-Virginia  Viides tuomiopiiri (New Orleans) Louisiana  Mississippi  Teksas  Kuudes tuomiopiiri (Cincinnati) Kentucky  Michigan  Ohio  Tennessee :  Seitsemäs tuomiopiiri (Chicago) Illinois  Indiana  Wisconsin  Kahdeksas tuomiopiiri (Saint Louis) Arkansas  Iowa  Minnesota  Missouri  Nebraska  Pohjois-Dakota  Etelä-Dakota  Yhdeksäs tuomiopiiri (San Francisco) Alaska  Arizona  Kalifornia  Guam  Havaiji  Idaho  Montana  Nevada  Pohjois-Mariaanit  Oregon  Washington  Kymmenes tuomiopiiri (Denver) Colorado  Kansas  New Mexico  Oklahoma  Utah  Wyoming  Yhdestoista tuomiopiiri (Atlanta) Alabama  Florida  Georgia  Liittovaltion tuomiopiiri (Washington D.C.)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yhdysvaltain valitustuomioistuin Wikimedia Commonsissa
Yhdysvaltain valitustuomioistuinten rajat
Bartosz Kurek

| Bartosz Kurek |
| --- | --- |
 Bartosz Kurek vuonna 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1988 (ikä 35–36)
Kansalaisuus:   Puola
Lentopalloilija
Maajoukkueet
2007–:  Puola
Bartosz Kamil Kurek (s. 1988) on puolalainen lentopalloilija, joka on edustanut maansa A-maajoukkuetta kesästä 2007 lähtien. Kurek on noussut viime vuosina yhdeksi maajoukkueen runkopelaajaksi ja kantavaksi voimaksi. Kurek voitti Euroopan-mestaruuden yhdessä Puolan A-maajoukkueen kanssa vuonna 2009. Hän on myös voittanut Puolan liigan sekä Puolan Cupin useaan kertaan. A-maajoukkueessa Kurek voitti Maailmanliigan vuonna 2012. Hänet palkittiin finaaliturnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Kurek kuului Puolan joukkueeseen Lontoon kesäolympialaisissa 2012, Rion kesäolympialaisissa 2016 ja Tokion kesäolympialaisissa 2020.
Ura

Kurek aloitti ammattilaisuransa kotikaupunkinsa seuran Nysan riveissä kaudella 2004–2005. Avauskauden jälkeen hän vaihtoi Kędzierzyn-Koźlen riveihin, missä hän pelasi aina kauden 2008 loppuun asti. Tämän jälkeen Puolan maajoukkuepelaajaksi noussut nuorukainen vaihtoi yhteen Euroopan parhaista joukkueista, Skra Bełchatówiin. Bełchatówissa Kurek niitti menestystä kovalla tahdilla: hän on jo moninkertainen Puolan liigamestari ja Cup-mestari.
Kaudella 2012–2013 Kurek pelasi ensimmäisen ammattilaiskautensa ulkomailla kotimaansa Puolan sijaan. Kurek teki sopimuksen Venäjän Superliigaan kaudeksi 2012–2013 ja esiintyy VC Dynamo Moscowin riveissä.
Muuta

Syyskuussa 2009 Kurekille myönnettiin Polonia Restituta -kunniamerkki, joka myönnetään henkilölle, joka on tehnyt ja saavuttanut jotain merkittävää  maansa eteen. Kurekin isä, Adam Kurek, oli myös puolalainen lentopalloilija, joka esiintyi A-maajoukkuetasolla useasti.
Kurek tunnetaan erittäin vahvasti peliin eläytyvänä pelaajana, mistä esimerkiksi Puolan päävalmentaja Andrea Anastasi on muutaman kerran huomauttanut häntä. Kurek on esiintynyt lähes kaikissa lentopallon huipputurnauksissa: Maailmanliiga, EM-kisat, MM-kisat, Mestareiden liiga, CEV-Cup. Vuoden 2008 olympialaisiin häntä ei valittu. Puolalainen on yleispelaajaksi erittäin pitkä, hänen pituutensa on 205 senttimetriä.
Joukkueet

AZS PWSZ Nysa (2004–2005)
Mostostal-Azoty Kędzierzyn-Koźle (2005–2008)
Skra Bełchatów (2008–2012)
VC Dynamo Moscow (2012–)
Parhaita saavutuksia

Euroopan mestaruus 2009
Puolan mestari 2009, 2010, 2011
Puolan Cup-mestari 2009, 2011
Seurajoukkueiden MM-hopea 2009, 2010
CEV-Cup pronssia 2010
Maailmanliigan pronssia 2011
Maailmanliigan voitto 2012
Maailmanliigan finaaliturnauksen arvokkain pelaaja 2012
Maailmanliigan finaaliturnauksen paras hyökkäyspelaaja 2012
Mestareiden liigan paras hyökkääjä 2011–2012
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bartosz Kurek Wikimedia Commonsissa
Amiinioksidit

Amiinioksidien yleinen rakenne
Amiinioksidit ovat orgaanisia yhdisteitä, jotka sisältävät funktionaalisen ryhmän R3N+-O-. Perinteisesti nimitystä amiinioksidit on käytetty vain tertiäärisistä ja aromaattisista amiineista johdettuihin yhdisteisiin, mutta sitä voidaan käyttää myös primäärisistä tai sekundäärisistä amiineista johdetuista vastaavan funktionaalisen ryhmän sisältävistä yhdisteistä. Amiinioksideja käytetään muun muassa pinta-aktiivisina aineina sekä orgaanisen kemian synteeseissä hapettimina.
Ominaisuudet

Amiinioksideissa on typpiatomin ja happiatomin välillä niin kutsuttu semipolaarinen sidos ja sitä voidaan pitää kovalenttisen sidoksen ja ionisidoksen välimuotona. Tätä kuvaamaan amiinioksidien rakenne piirretään toisinaan muodossa R3N→O. Tästä sidoksen luonteesta johtuen amiinioksideilla on korkeat sulamis- ja kiehumispisteet sekä suuri dipolimomentti. Amiinioksidit ovat heikosti emäksisiä, heikompia kuin amiinit. Eräät aromaattiset amiinioksidit ovat voimakkaampia emäksiä verrattuina alifaattisiin amiinioksideihin. Happojen kanssa amiinioksidit muodostavat suoloja, joiden rakenne on (R3N+-OH)X-. Erityisesti alifaattiset amiinioksidit muodostavat kompleksiyhdisteitä metalli-ionien kanssa.