stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hans Surén

Hans Surén (10. kesäkuuta 1885 Berliini, Saksa – 17. toukokuuta 1972 Berliini) oli saksalainen upseeri, pedagogi ja kirjailija, joka tunnettiin eräänä tärkeimmistä saksalaisen naturismin pioneereista.
Hans Surén syntyi sotilassukuun ja hänen isänsä oli yleisesikuntaupseeri. Surén seurasi sukunsa perinteitä ja lähti sotilasuralle. Hänet ylennettiin luutnantiksi 1905 ja pian tämän jälkeen hänestä tuli kouluttaja preussilaisessa armeijan voimistelukoulussa. Surén siirrettiin Kameruniin Saksan siirtomaajoukkoihin vuonna 1912, missä hän joutui brittien sotavangiksi 1915. Surén vapautui vankienvaihdon yhteydessä Sveitsiin vuonna 1917 ja palasi Saksaan. Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä Surén sai vakanssin 100 000:n miehen vahvuisessa Reichswehrissa vuonna 1919 ja hänet nimitettiin armeijan urheilukoulun johtajaksi. Hän jäi pois armeijan palveluksesta vuonna 1924 majurin arvoisena. Jo armeijan urheilukoulussa Surén oli harjoituttanut sotilaita alastomina tukinheitossa ja maastojuoksussa.
Sotilasuran jälkeen Surénista tuli menestyksekäs kirjailija. Hänen tuotantonsa käsitteli pääasiassa urheilua, terveitä elämäntapoja ja ulkoilmaelämää. Vuonna 1924 ilmestynyt teos Der Mensch und die Sonne (Ihminen ja aurinko) myi ensimmäisenä vuonna 250 000 kappaletta ja siitä otettiin 68 painosta. Kirjassa Surén kuvailee muun muassa voimisteluoppejaan ja erityisesti alastomuuden mystisiä etuja. Kirjailija itse esiintyy kirjansa kuvissa myös alastomana ja öljyttynä "pronssipatsaana" keihästä ja kiekkoa pidellen. Toinen menestysteos oli seuraavana vuonna 1925 ilmestynyt teos Deutsche Gymnastik. Surén oli julkaissut tusinan verran kirjoja vuoteen 1932 mennessä.
Hans Surén tapasi Adolf Hitlerin vuonna 1932 ja hän liittyi natsipuolueeseen toukokuussa 1933. Motiivina puolueeseen liittymiseen olivat urapyrkimykset natsihierarkian fyysisen koulutuksen parissa. Hän ylenikin pian Reichsarbeitsdienstin johtoon, missä hän vastasi fyysisestä kasvatuksesta. Vuonna 1936 Walther Darré nimitti Surénin Saksan maalaisväestön fysikaalisesta kasvatuksesta vastaavaksi henkilöksi. Surénille tarjoituivat täten erinomaiset mahdollisuudet levittää kansanomaista nudismia Kolmannessa Valtakunnassa. Ihminen ja aurinko -teoksesta otettiin rasistisia lisäelementtejä sisältävä uusintapainos vuonna 1936 nimellä Mensch und Sonne: Arisch-Olympischer Geist, josta tuli uudelleen aikansa bestselleri. 1930-luvun loppuun mennessä Walther Darré, Reinhard Heydrich ja Rudolf Hess olivat hyväksyneet Surénin edustaman nudismin olevan linjassa kansallissosialistisen ajattelun kanssa ja vuonna 1942 Heinrich Himmler ilmaisi alastonuinnin olevan virallisesti hyväksyttyä. Surénille itselleen vuosi 1942 oli onnettomampi, koska hänet erotettiin natsipuolueesta harrastettuaan muun muassa julkisesti itsetyydytystä. Surén vietti sodan loppuajat Brandenburg/Havelin kuritushuoneessa, koska häntä epäiltiin yhteyksistä vuoden 1944 heinäkuun 20. päivän salaliittoon. Sodan jälkeen Surén vietti suhteellisen hiljaista elämää julkaisten urheilupedagogisia kirjoituksia.
Aiheesta muualla

Surénin kirjallinen tuotanto Saksan kansalliskirjastossa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Kristinusko New Hampshiressa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta New Hampshiren osavaltiossa Yhdysvalloissa. Vuoden 2014 väestötutkimuksen mukaan kristinusko on New Hampshiren suurin uskonto. 59 prosenttia New Hampshiren väestöstä kuuluu kristillisiin kirkkoihin.
Tunnustuskunnat

Väestötutkimuksen mukaan suurin kristinuskon suuntaus on protestantismi: evankelista protestantismia tunnustaa 13 prosenttia väestöstä. Päälinjan protestantismia tunnustaa 16 prosenttia väestöstä. Mustaan kirkkoon kuuluu 1 prosentti väestöstä.
Katoliseen kirkkoon kuuluu 26 prosenttia väestöstä.
Yhdysvalloissa kristillisiin kirkkoihin lasketaan kuuluvaksi myös mormonit ja Jehovan todistajat. Mormoneihin kuuluu noin prosentti väestöstä ja Jehovan todistajiin 2 prosenttia väestöstä.
| Yhteisö | Perinne | Perhe | Seurakunnat | Kannattajat |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Katolinen kirkko Yhdysvalloissa | Katolinen kirkko | Katoliset kirkot | 112 | 220 305 |
| Tunnustuskuntiin kuulumattomat seurakunnat | Evankelikalismi | Muut | 110 | 38 372 |
| United Church of Christ | Päälinja | Kongregationalismi | 132 | 16 899 |
| Yhdistynyt metodistikirkko | Päälinja | Metodismi | 82 | 12 122 |
| American Baptist Churches in the USA | Päälinja | Baptismi | 88 | 11 298 |
| Yhdysvaltain episkopaalinen kirkko | Päälinja | Anglikaaninen | 48 | 11 219 |
Laura Latvala

Laura Eliina Latvala-Siippainen (28. syyskuuta 1921 Lapua – 10. marraskuuta 1986 Siilinjärvi) oli suomalainen runoilija ja lääkäri.
Henkilöhistoria

Latvalan vanhemmat olivat opettajat Kustaa Latvala ja Elli Tuovinen. Ylioppilaaksi Latvala tuli 1940. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa vuoden filosofiaa, ennen kuin siirtyi lääketieteen opiskelijaksi.  Lääkäriksi Latvala valmistui vuonna 1950 ja työskenteli mielisairaalalääkärinä Harjamäessä Siilinjärvellä ja Paiholassa Kontiolahdessa. Latvala avioitui kirjailija Olavi Siippaisen kanssa 1946 ja heille syntyi viisi lasta.  Siippaisella oli aikaisemmasta avioliitostaan neljä lasta.
Kirjallinen tuotanto

Latvalan runokuvakirja Pikku-Marjan eläinkirja (1947) on vuosikymmenet ollut Suomen suosituin lastenkirja. Sen on kuvittanut Helga Sjöstedt. Kirjaa on myyty yli 310 000 kappaletta. Pikku-Marja on Latvalan oma tytär.
Kirjallinen tuotanto > Teokset

Yökkömökki. Runoja. WSOY. 1945.
Pikku-Marjan eläinkirja. Lastenrunoja. WSOY. 1947.
Hulivili-kili. Lastenrunoja. WSOY. 1952.
Aamusignaali. Runoja. WSOY. 1953.
Keulaneitsyt. Runoja. WSOY. 1958.
Kanavan Marja. Lastenkertomus. WSOY. 1960.
Tuulien talo. Päiväkirjaromaani. WSOY. 1964.
Rinascita. Runoja. 1971.
Tummilla oksilla punaiset marjat. Runoja. WSOY. 1979.
Elysiumin kultaiset kentät. Runoja. 1986.
Pikku-Marjan eläinlauluja, säv. Marjatta Meritähti. 1980 (äänite)
Olavi Siippaisen kanssa:
Menon yhteisyys. Vaelluslauluja. WSOY. 1951.
Toisillemme. Runoja. WSOY. 1965.
Kirjallinen tuotanto > Palkinnot

Valtion kirjallisuuspalkinto runokokoelmasta Aamusignaali, 1954.
Kuopion taiteilijaseuran Minna-palkinto runokokoelmasta Rinascita, 1971.
Aiheesta muualla

Laura Latvala (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz
Paranoid (kappale)

| ”Paranoid” Black Sabbath |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Paranoid
 Julkaistu: 17. heinäkuuta 1970 
 Formaatti: 7"-single
 Tuottaja(t): Rodger Bain
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 02.52
 Levy-yhtiö:  Vertigo Records   Warner Bros. Records
Listasijoitukset
  1. (viikko 42/1970)   2. (10. lokakuuta 1970)   2. (20. lokakuuta 1970)   3. (15. lokakuuta 1970)   4. (29. elokuuta 1970)   6. (viikko 46/1970)   29. (lokakuu 1970)   61. (1970)
Black Sabbathin muut singlet
| ”The Wizard” 1970 | ”Paranoid” 1970 | ”Iron Man” 1971 |
Paranoid on brittiläisen heavy metal -yhtye Black Sabbathin kappale, joka julkaistiin vuonna 1970 albumilla Paranoid sekä singlenä ennen itse albumia. Siitä muodostui suuri hitti kappaleen noustessa yhtyeen kotimaassa singlelistan sijalle 4. Lisäksi se nousi listaykköseksi Länsi-Saksassa. Suurimmassa osassa singlen painoksista b-puolella oli kappale ”The Wizard”, joka oli julkaistu yhtyeen esikoisalbumilla Black Sabbath. Joissain painoksissa b-puolena oli Paranoid-albumilta otettu "Rat Salad" ja myöhemmissä uusintapainoksissa Vol. 4-albumilta otettu "Snowblind".
Kappale kertoo nimensä mukaisesti vainoharhaisesta miehestä, joka kärsii masennuksesta erottuaan naisestaan. Itse sanaa ”Paranoid” ei kuitenkaan mainita laulussa kertaakaan.
Kappaleen synty

Paranoid-albumin äänityksissä yhtye tarvitsi levylle kolmeminuuttisen täyteraidan. Kitaristi Tony Iommi sai idean kappaleeseen viettäessään lounastaukoa studioilla. Hän soitti kappaletta yksinään, kunnes basisti Geezer Butler ja rumpali Bill Ward tulivat siihen mukaan. Wardin mukaan Iommi oli keksinyt kappaleen riffin puoli kahden aikaan iltapäivällä ja kello kahteen mennessä ”Paranoid” oli kehittynyt lopulliseen muotoonsa. Tosin Paranoid-albumin vuoden 2009 Deluxe Edition-painoksella on kappaleesta vaihtoehtoisilla lyriikoilla varustettu otto, josta voi päätellä, että kappaleesta on otettu useampiakin ottoja ennen varsinaisten lyriikoiden hahmottumista. Lisäksi laulaja Ozzy Osbournen mukaan levy-yhtiö ja tuottaja olivat olleet täyteraidan sijasta lähinnä singlen perään, koska albumin muut kappaleet olivat "liian pitkiä" singleiksi.
Basisti Butlerin mukaan hän ja laulaja Osbourne olivat aluksi huolissaan siitä, että Iommin tekemä riffi toi liian selvästi mieleen Led Zeppelinin kappaleen "Communication Breakdown". Miehet suostuivat levyttämään kappaleen vasta Iommin suostuttelun jälkeen.
Albumin tuottaja Rodger Bain innostui kappaleesta. Hänen mielestään siinä oli vahva rytmi sekä tehokas riffi. Yhtyeen itsensä kerrotaan ensi alkuun pitäneen kappalettaan vain epämääräisenä jammailupalana.
»Muistan kommentoineeni tarkkaamosta jotain tähän tyyliin: ”Tuo kuulostaa aika hyvältä. Mikä se on?” He näyttivät vähän epäuskoisilta ja kysyivät, olinko tosissani. Vastasin, että se kuulosti todella hyvältä, että riffi oli todella vahva. He sanoivat ”Kunhan pelleilimme. Se oli pelkkää jammailua.” Sanoin, että mahtava juttu, vedetään purkkiin.» 
(Rodger Bain, tuottaja)
Niinpä Geezer Butler kirjoitti nopeasti sanat, joita solisti Osbourne luki laulaessaan. Butler on myöhemmin kertonut kappaleen pohjautuvan hänen teini-iässään kärsimäänsä masennukseen.
Menestys

Kappale julkaistiin singlenä heinäkuussa 1970 ja se sai lähinnä viileän vastaanoton medialta.lähde? Se alkoi kuitenkin nousta listoilla ja elokuun lopussa se nousi sijalle 4. Britanniassa ja sen myötä yhtye pääsi televisioon esiintymään suositussa Top of the Pops-tv-ohjelmassa. Myös Manner-Euroopassa single sai hyviä listasijoituksia nousten mm. Länsi-Saksan listan kärkeen. Itse Paranoid-albumi nousi Brittein albumilistan kärkeen. Pohjois-Amerikassa "Paranoid" julkaistiin singlenä yhtyeen ensimmäisen sikäläisen kiertueen aikana marraskuussa 1970 ja siellä se nousi sijalle 62. ja varsinainen albumi nousi sijalle 12. myyden kultaa ja ennen pitkää nelinkertaista platinaa.
"Paranoid" on julkaistu singlenä myöhemminkin muutamaan kertaan ja vuoden 1980 NEMS Recordsin uusintajulkaisu nousi Britanniassa sijalle 14.
»Simppeli, tarttuva kappale, joka näköjään vetoaa kansaan.» 
(Tony Iommi, kitaristi)
Kappale on ylittänyt miljardin kuuntelun rajan Spotifyssa.
Jälkivaikutus

Nykyisin ”Paranoid” on yksi historian tunnetuimmista ja suosituimmista heavy metal -kappaleista.  Siitä on julkaistu lukuisia cover-versioita, ja yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Megadethin versio oli vuonna 1995 Grammy-ehdokkaana.. Lauseesta ”Soittakaa Paranoid!” on Suomessa muodostunut rockklisee. Suomenkielisiä versioita kappaleesta löytyy sekä Freud, Marx, Engels & Jung -yhtyeeltä nimellä ”Metsän poika” että Sleepy Sleepersin "Jätkät huojuu, palmut heiluu" ja Eläkeläiset nimellä ”Hullun jenkka”. Muista suomalaisista yhtyeistä ”rottayhtye” The Ratzz on tehnyt kappaleesta oman versionsa, kuten myös Poverty Stinks albumilleen Gargle Blaster.
Aiheesta muualla

Black Sabbath "Paranoid" YouTubessa
| n k Black Sabbath |
| --- | --- |
 Tony Iommi  Ozzy Osbourne  Geezer Butler  Bill Ward   Entiset jäsenet: Ronnie James Dio  Vinny Appice  Ian Gillan  Glenn Hughes  Tony Martin  Cozy Powell  Geoff Nicholls  Bev Bevan  Neil Murray  David Donato  Dave Spitz  Eric Singer  Ray Gillen  Bob Daisley  Jo Burt  Terry Chimes  Laurence Cottle  Dave Walker 
Studioalbumit:  Black Sabbath  Paranoid  Master of Reality  Vol. 4  Sabbath Bloody Sabbath  Sabotage  Technical Ecstasy  Never Say Die!  Heaven and Hell  Mob Rules  Born Again  Seventh Star  The Eternal Idol  Headless Cross  Tyr  Dehumanizer  Cross Purposes  Forbidden  13 
Livealbumit:  Live at Last  Live Evil  Cross Purposes Live  Reunion  Past Lives  Live at Hammersmith Odeon 
Kokoelmat:  We Sold Our Soul for Rock ’n’ Roll  The Sabbath Stones  The Best of Black Sabbath  Symptom of the Universe: The Original Black Sabbath 1970–1978  Black Box: The Complete Original Black Sabbath 1970–1978  Greatest Hits 1970–1978  The Dio Years  The Rules of Hell 
Videot:  The Black Sabbath Story, Vol 1  The Black Sabbath Story, Vol 2 
Muuta:  diskografia  Heaven and Hell (yhtye)  luettelo jäsenistä
HIFK Futsal

HIFK Futsal (Idrottsföreningen Kamraterna, Helsingfors) on helsinkiläinen futsalseura, jonka edustusjoukkueet pelaavat naisten pääsarjatasolla Naisten Futsal-Liigassa sekä miesten Futsal-Kakkosessa. Kotiottelunsa HIFK pelaa Pirkkolan palloiluhallissa.
Naiset voittivat Suomen mestaruuden kaudella 2022-2023.
Kaudella 2021-2022 naiset voittivat pronssia, kaudella 2020-2021 naiset voittivat hopeaa.
HIFK Futsal on HIFK Fotbollin alaisuuteen kuuluva futsaljaosto, joka perustettiin kesällä 2020. HIFK Fotboll hankki tuolloin sarjapaikat kahdelta organisaatiolta; naisten sarjapaikka siirtyi Team VanPalta ja miesten sarjapaikka siirtyi sarjanousija Zenith Myllypurolta. HIFK Futsalin miesten edustusjoukkue pelasi debyyttikaudellaan suomalaisen futsalin korkeimmalla sarjatasolla Futsal-liigassa kaudella 2020–2021.
Naisten edustusjoukkue

HIFK Futsalin naisten edustusjoukkue pelaa futsalin korkeimmalla sarjatasolla Futsal-liigassa  kaudella 2023–2024.
Naisten edustusjoukkue > Valmennus

Päävalmentaja:  Ilkka "Bruno" Somero
Maalivahtivalmentaja:  Petteri Lehtinen
Joukkueenjohtaja: Anette Stubbe, Maija Hilden & Dan Nordström
Huoltaja: Ville Niemi
Naisten edustusjoukkue > Saavutukset

Naisten Futsal-Liiga: 1
2022-2023
Naisten Futsal-Liiga: 2
2020-2021
Naisten Futsal-Liiga: 3
2021-2022
Naisten edustusjoukkue > Saavutukset > Suomen Mestaruuden voittanut joukkue 2022-23:

1 Sara Järvinen (mv), 3 Karoliina Kröger, 4 Anniina Ponkkonen, 6 Saana Vestola, 7 Jasmine Stubbe, 8 Hanna Halonen, 9 Iina Ahola, 10 Kati Nummelin, 11 Hilla Romppanen, 13 Hanna Putaala, 14 Tuula Sirén, 15 Selja Laine, 16 Tiia Savolainen, 17 Selma Rantala, 18 Jenni Huttunen, 19 Annette Korin, 23 Tytti-Maria Mikkola (mv), 25 Kreta Karttunen, 33 Dali Meller
Naisten edustusjoukkue > Saavutukset > Pronssia voittanut joukkue 2021-2022:

2 Anna-Kaisa Hannuksela, 3 Karoliina Kröger, 5 Emmy Nyström, 7 Jasmine Stubbe, 8 Hanna Halonen, 9 Iina Ahola, 10 Daniela Tjeder, 11 Hilla Romppanen, 13 Hanna Putaala, 14 Tuula Siren, 15 Selja Laine, 17 Selma Rantala, 20 Saana Fält, 21 Heidi Lindström, 23 Tytti-Maria Mikkola (mv), 25 Kreta Karttunen, 27 Minja Kolkka (mv), Maija Hilden (mv)
Naisten edustusjoukkue > Saavutukset > Hopeaa voittanut joukkue 2020-2021:

1 Hilden Maija (mv), Minja Kolkka (mv), 2 Anna-Kaisa Hannuksela, 3 Karoliina Kröger, 4 Anniina Ponkkonen, 5 Emmy Nyström, 7 Jasmine Stubbe, 8 Hanna Halonen, 9 Iina Ahola, 10 Noora Renström, 11 Hilla Romppanen, 12 Anette Stubbe, 13 Hanna Putaala, 14 Tuula Sirén, 17 Selma Rantala, 18 Jenni Huttunen, 20 Ilona Mikkelä, 23 Tytti-Maria Mikkola (mv), 33 Dali Meller
Miesten edustusjoukkue

HIFK Futsalin miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2023–2024 Miesten Futsal-Kakkosessa.
Miesten edustusjoukkue > Valmennus

Päävalmentaja: Ilkka Somero
Joukkueenjohtaja: Juhani Säilä
Miesten edustusjoukkue > Entisiä pelaajia

Sampo Kaukonen 2020-21
Johannes Axerud 2020-21
Jose Ikonen 2020-21
Riku Oras 2020-21
Stefan Petrescu 2020-21
Leo Rautiainen 2020-21
Omid Musawi 2020-21
Petteri Lehtinen 2020-21
Entisiä taustoja
Päävalmentaja 2020-21 Lasse Lind
Valmentajat 2020-21 Ville Sihvonen, Markus Vanninen
HIFK:n tärkeimpiä symboleita

Annie's song - John Denver
Tähti rinnassa
Aiheesta muualla

Miesten otteluohjelma
Seuran kotisivut
Palloliiton sivujen joukkueprofiili (Arkistoitu – Internet Archive)
Stormbringer (kappale)

| ”Stormbringer” Deep Purple |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Stormbringer
 Äänitetty : elokuu 1974, Musicland Studios, München
 Julkaistu: 1975
 Formaatti: 7"-single
 Tuottaja(t): Deep Purple
 Tyylilaji: hard rock, heavy metal
 Kesto: 04.03
 Levy-yhtiö: Purple Records, Warner Bros.
Deep Purplen muut singlet
| ”Burn” 1974 | ”Stormbringer” 1975 | ”You Keep on Moving” 1975 |
Stormbringer on brittiläisen Deep Purple -yhtyeen vuonna 1974 julkaistun samannimisen albumin avauskappale, jonka kirjoittivat solisti David Coverdale ja kitaristi Ritchie Blackmore. Vuonna 1975 se julkaistiin singlenä Manner-Euroopassa, Yhdysvalloissa ja Uudessa-Seelannissa, mutta ei Britanniassa. Levy-yhtiö oli Purple Records lukuun ottamatta Yhdysvaltoja, missä singlen julkaisi Warner Bros.
Kappale on Stormbringer-albumin tunnetuin ja myös raskain. Basisti-solisti Glenn Hughesin mukaan kappale oli myös ensimmäinen, joka äänitettiin albumin sessioissa. Kitaristi Ritchie Blackmore toi kappaleen riffin mukanaan äänityksiin, minkä jälkeen se edellisalbumi Burnin nimikappaleen tavoin ”kirjoitti itse itsensä”. Solisti Coverdale, joka oli kiinnostunut kreikkalaisesta mytologiasta, kirjoitti kappaleen sanoitukset myyttisestä Stormbringer-hahmosta, joka luo paljon ongelmia.
Singlen B-puolella julkaistiin toinen kappale Stormbringerilta, ”Love Don’t Mean a Thing”, joka on merkitty yhtyeen yhdessä tekemäksi.
Konserteissa

Deep Purple esitti Stormbringeriä konserteissaan sen julkaisusta lähtien aina vuoteen 1976, jolloin yhtye hajosi. Ritchie Blackmoren korvasi vuonna 1975 Tommy Bolin, jonka aikaisissa live-esiintymisissä kappaleen rakennetta muuteltiin ja siihen lisättiin improvisoituja jaksoja sekä uusia riffejä, joiden johdosta kappaleen kesto venyi noin kymmenminuuttiseksi. Osa uudesta materiaalista lainaili Sly and the Family Stone -yhtyeen kappaletta Thank You (Falettinme Be Mice Elf Agin).
Muita versioita

Suomalainen industrial metal -yhtye Turmion Kätilöt levytti kappaleen Niuva 20 -EP:lleen vuonna 2005.
Kappaleet singlellä

A-puoli
Stormbringer – 4.03 (säv. Ritchie Blackmore/David Coverdale)
B-puoli
Love Don’t Mean a Thing – 4.23 (säv. Blackmore/Coverdale/Glenn Hughes/Jon Lord/Ian Paice)
Kokoonpano

Ritchie Blackmore – kitara
David Coverdale – laulu
Glenn Hughes – bassokitara, laulu
Jon Lord – kosketinsoittimet
Ian Paice – rummut
Robert Misik

| Robert Misik |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1966 Wien
Kansalaisuus:  Itävalta
Ammatti:  toimittaja
Kirjailija
Äidinkieli: saksa
Tyylilajit:  poliittinen kirjallisuus
Esikoisteos:  Mythos Weltmarkt (1997)
Palkinnot
 Bruno Kreisky -palkinto 1999 ja 2000 
Aiheesta muualla
misik.at (saksaksi)
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Robert Misik (s. 1966 Wien) on itävaltalainen toimittaja, joka kirjoittaa useisiin
itävaltalaisiin ja saksalaisiin lehtiin. Hän on muun muassa saanut poliittisten kirjojen Bruno Kreisky -palkinnon kahdesti. Häneltä on suomennettu teos Marx jokamiehelle (2003).
Suomennettu teos

Marx jokamiehelle.  ((Marx für Eilige, 2003.) Suom. Jukka Heiskanen)  Helsingissä:  Otava, 2006.  ISBN 951-1-19695-2
Aiheesta muualla

Kotisivut. (saksaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Korea 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
David Day

| David Day> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1947 Victoria, Brittiläinen Kolumbia, Kanada
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Esikoisteos:  The Cowichan (1975)
Aiheesta muualla
www.daviddaybooks.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
David Day (s. 1947) on kanadalainen kirjailija, joka on kirjoittanut niin luonnosta, historiasta kuin J. R. R. Tolkienin fantasiamaailmastakin. Häneltä on suomennettu nuortenkirja Keisarin panda ja kaksi Tolkienin tuotantoa käsittelevää teosta.
Day syntyi ja kasvoi Victorian kaupungissa ja sen lähiseudulla Brittiläisessä Kolumbiassa. 1960–1970-lukujen vaihteessa hän työskenteli viisi vuotta Vancouverinsaaren metsätyömailla ja kierteli sen jälkeen Eurooppaa viipyen lähinnä Kreikassa. Savottakokemuksista ja tuona aikana pitämästään päiväkirjasta ammentaen hän kirjoitti esikoisteoksensa, vuonna 1975 julkaistun runokokoelman The Cowichan. Palattuaan Kanadaan Day suoritti tutkinnon luovasta kirjoittamisesta Victorian yliopistossa.
Dayn luonnonsuojeluaatetta edustavia teoksia ovat esimerkiksi The Doomsday Book of Animals (1981), Eco Wars: True Tales of Environmental Madness (1989), Noah’s Choice: True Stories of Extinction and Survival (1990) ja Nevermore: A Book of Hours – Meditations on Extinction (2012). Time-lehti valitsi The Doomsday Book of Animalsin vuoden kirjaksi 1981.
Day on tehnyt yhteistyötä muun muassa kuvittaja Alan Leen kanssa, joka tunnetaan erityisesti Tolkien-aiheisista töistään – Leen kuvittamista viidestä Dayn kirjasta tosin vain yksi käsittelee Tolkienia.
Suomennetut teokset

Keisarin panda.  ((The Emperor’s Panda, 1986.) Kuvitus: Eric Beddows. Suomentanut Anna-Maija Viitanen)  Helsinki:  WSOY, 1989.  ISBN 951-0-15733-3
Tolkienin maailma.  ((A Tolkien Bestiary, 1978.) Kuvitus: Victor Ambrus ym. Suomentanut Kersti Juva)  Helsinki:  WSOY, 1980 (5. painos 2002).  ISBN 951-0-09546-X
Tolkien: Tarujen taustaa.  ((Tolkien: The Illustrated Encyclopedia, 1991.) Kuvitus: Ivan Allen ym. Suomentanut Tarja Virtanen)  Helsinki:  WSOY, 1992.  ISBN 951-0-18089-0
Aiheesta muualla

David Dayn kotisivu
David Day Kontuwiki-sivustolla.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja 2  Ranska 2  BnF data 2  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef 2  3
Polio

| Polio |
| --- | --- |
 Polioviruksia
Luokitus
ICD-10:  A80, B91, P35.8
ICD-9:  045, 138
Tautitietokanta:  10209
MedlinePlus:  001402
MeSH:  C02.182.600.700
Huom!:  Tämä artikkeli tarjoaa vain yleistä tietoa aiheesta. Wikipedia ei anna lääketieteellistä neuvontaa.
Polion vaurioittama lapsi
Polion aiheuttamassa hengityshalvauksessa käytetty rautakeuhko
Polio (vanh. lapsihalvaus) tai Heine-Medinin tauti (poliomyelitis) on viruksen aiheuttama sairaus. Valtaosa tartunnoista on oireettomia ja useimmilla tartunnan saaneilla oireet ovat lieviä, kuten kuumetta, kurkkukipua ja huonovointisuutta. Vakavampia oireita kuten halvausta tai aivokalvontulehdusta esiintyy noin yhdellä prosentilla tartunnan saaneista. Halvaukseen sairastuneilla kuolleisuus on noin 5–10 prosenttia; puolet halvaukseen sairastuneista toipuu kokonaan ja lopuilla esiintyy pysyviä haittoja. Halvausoireita tartunnan saaneista arvioidaan esiintyvän yhdellä neljästäsadasta. Aikoinaan käytetty nimi "lapsihalvaus" tulee siitä, että tauti tarttuu noin 600 kertaa todennäköisemmin lapsiin kuin aikuisiin, joskin aikuisilla tauti on vakavampi.
Poliota on nimitetty toisinaan Heine-Medinin taudiksi Jakob Heinen ja Oskar Medinin mukaan. Medin osoitti, että tauti on tarttuva ja esiintyy epidemioina.
Historia

Vanhin tunnettu tapaus näkyy 3000 vuotta vanhassa egyptiläisessä kuvassa, jota säilytetään Kööpenhaminan glyptoteekissa. Kuvan potilaan oikea sääri on surkastunut säännönmukaisella tavalla. Suomessa poliotapaukset herättivät erityisen suurta huomiota 1950-luvulla. Vuosina 1950–1959 polioepidemiat aiheuttivat 2 893 suomalaisen halvaantumisen, ja 8,2 prosenttia näistä johti potilaan kuolemaan. Synkin vuosi oli 1956, jolloin 619 halvauksen saaneesta menehtyi 37. Vuonna 1960 polion aiheuttamia halvaustapauksia todettiin vielä 273, mutta vuonna 1961 vain 28 ja vuonna 1962 enää kaksi. Jyrkän vähentymisen katsotaan olleen tehokkaan rokotuskampanjan ansiota.