Boston
Historia

Ensimmäinen eurooppalainen Bostonin alueella oli William Blaxton, joka asettui 1629 pienelle niemimaalle, jota paikalliset algonkinit kutsuivat nimellä Shawmet. Seuraavana vuonna alueelle saapui Massachusetts Bay Colonystä John Winthropin johtamia puritaaneja, jotka olivat kokeneet Salemin vaikeaksi asuinpaikaksi. Blaxton kutsui Winthropin Shawmetiin, ja 17. syyskuuta 1630 hän päätti tehdä siitä pysyvän asutuksen. Winthrop muutti paikan nimen Bostoniksi Lincolnshiren Bostonin mukaan.
Harvardin yliopisto perustettiin 1636 siirtokunnan tuomioistuimen päätöksellä. Se sai nimensä pappi John Harvardilta, joka lahjoitti yksityisen kirjastonsa yliopiston käyttöön.
Bostonin sataman ympärille kehittyi monenlaista liiketoimintaa, ja sinne muutti merimiehiä, kalastajia, laivanrakentajia ja kauppiaita. Kaupungin väkiluku kasvoi vuoden 1540 kahdestatuhannesta noin kuuteentoistatuhanteen vuoteen 1730 mennessä. Siitä tuli Pohjois-Amerikan suurin brittiläinen kaupunki. Kaupungista vietiin suolattua turskaa muihin brittiläisen imperiumin maihin, ja kauppareittien suunnittelu johti tuottavaan orjakauppaan. Cape Annin maanjäristys vuonna 1755 vaurioitti monia rakennuksia.
Bostonista tuli 1700-luvulla siirtokuntien vastarinnan keskittymä. Kaupungissa tapahtuivat 1770 Bostonin verilöyly ja 1773 Bostonin teekutsut. Englanti vastasi tapahtumiin nopeasti ja asetti kaupungin sotilashallintoon. Lisäksi satama saarrettiin. Sons of Liberty -vastarintaliike alkoi levittää sanomaa Bostonista, ja siirtokunnat alkoivat pian yhdistyä englantilaisia vastaan. Boston oli myös merkittävässä asemassa Yhdysvaltain vapaussodassa. Bostonilaiset aiheuttivat Bunker Hillin taistelussa englantilaisille merkittäviä tappioita. 1800-luvun alussa Ranskaa vastaan käydyt sodat haittasivat kaupankäyntiä, ja kaupungin talous suuntautui ulkomaankaupan sijasta teollisuuteen. Väkiluku kasvoi voimakkaasti 1820-luvulla Euroopasta tulleen siirtolaisaallon myötä.
Boston kehittyi 1800-luvun alussa Yhdysvaltain tieteen ja taiteen keskukseksi. Kaupungin toinen pormestari Josiah Quincy kehitti koulutusta ja teki kaduista turvallisempia ja puhtaampia. Ralph Waldo Emersonin transsendentalistinen liike näkyi esimerkiksi Nathaniel Hawthornen kirjoissa ja Henry David Thoreaun ajatuksissa. Runous, maalaustaide, arkkitehtuuri ja tiede kukoistivat kaupungissa, minkä ansiosta kaupunkia alettiin kutsua ”Amerikan Ateenaksi”. Transsendentalisen liikkeen lisäksi Boston oli abolitionismin keskus. New England Anti-Slavery Society perustettiin kaupungissa 1832. Sisällissodan aikana kaupunki oli merkittävä armeijan satamapaikka.
Teollistuminen muutti Bostonia huomattavasti 1800-luvun puolivälissä, ja kaupungista tuli Uuden-Englannin rautatieliikenteen solmukohta. Kaupunki rikastui teollisuudellaan. Kaupunkia laajennettiin valtaamalla maata merestä, ja siihen liitettiin viereiset Roxbury, Dorchester, Brighton ja Charlestown. Lisäksi kaupunkiin perustettiin kuvataidemuseo ja sinfoniaorkesteri. Monien Yhdysvaltain teollisuuskaupunkien tavoin Bostonin talous kärsi maailmansotien välissä. Ensin kieltolaki teki lopun rommiteollisuudesta ja sitten iski 1930-luvun lama.
Bostonin väkiluku nousi toisen maailmansodan jälkeen huippuunsa, ja se oli 801 000 vuonna 1950. Kaupungin infrastruktuuri oli kuitenkin vanhaa, ja verojen nostaminen aiheutti valkoisen keskiluokan muuton ympäröiviin esikaupunkeihin. Kaupungin uudistamiseksi perustettiin 1957 Boston Redevelopment Authority. Ryhmän työn ansiosta kaupunkiin nousi muun muassa Prudential Tower, uusi hallintokeskus ja ostoskeskuksia. Lisäksi esimerkiksi monia naapurustoja uudistettiin.
15. huhtikuuta 2013 Bostonissa tapahtui Bostonin maratonin aikana terrori-isku, jossa kuoli kolme ihmistä ja yli sata loukkaantui.