stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Koirakoski

Koirakosken kylän läpi ja kosken yli kulkee kantatie 87.
Koirakoski on Sonkajärven kunnassa Pohjois-Savon maakunnassa sijaitseva kylä. Kantatie 87 Iisalmesta Nurmekseen ja Rautavaaralle kulkee Koirakosken kautta. Kylän läpi virtaa Nurmijoki, joka laskee kylän eteläpuolella Sälevään.
Koirakosken nimi tulee tarinan mukaan siitä, kun paikallisten Tuovisen veljesten koira putosi veneestä koskeen ja hukkui.
Koirakosken koulu

Koirakoskelle saatiin sotien jälkeen oma kansakoulu, jota pidettiin kauppias Kettusen talossa, Uittolassa ja terveystalolla, kunnes vuonna 1955 vihittiin käyttöön oma koulutalo. Koulu sai toisen opettajan vuonna 1959, ja pian se jäi alueen ainoaksi kouluksi kun Vehmasjärven, Nurmijoen, Honkasalmen ja Sälevän koulupiirit lakkautettiin. Koulun pitkäaikaisimpia opettajia olivat Anna-Liisa Komulainen (1957–1983) ja Toivo Harmoinen (1960–1992). Koulu lakkautettiin vuonna 1998, ja rakennuksessa toimii nyt yksityinen palvelukoti.
Kyläyhdistys

Koirakosken seudun kyläyhdistys ry:n toiminta-alue kattaa Luomasen järven kokonaan ja Sälevän järven alueen osittain.
Palvelut

Koirakosken kioskikahvio
Retkeilymaja/leirintäalue
Postikirjelaatikko
Koirakosken tanssilava
Kylällä on aiemmin ollut kauppa ja terveysasema.
Olli Koistinen

| Olli Koistinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. toukokuuta 1956 (ikä 68) Oulu
Kansalaisuus:  Suomi
Koulutus ja ura
Instituutti:  Turun yliopisto
Tutkimusalue:  filosofia
Olli Ilmari Koistinen (s. 11. toukokuuta 1956 Oulu) on suomalainen filosofi ja teoreettisen filosofian emeritusprofessori. Hän toimi vuosina 2002–2022 Turun yliopiston teoreettisen filosofian professorina. Koistinen on tutkinut työssään muun muassa filosofian historiaa ja klassikoita. Hän johti Immanuel Kantin Puhtaan järjen kritiikin suomennostyötä, joka valmistui vuonna 2013.
Teoksia

Koistinen, Olli & Räikkä, Juha: Taivaassa ja maan päällä: Johdatus uskonnonfilosofiaan.  Helsinki:  WSOY, 1997.  ISBN 951-37-2034-9
Koistinen, Olli: Kant ja Puhtaan järjen kritiikki.  Turku:  Areopagus, 2008.  ISBN 978-952-99791-2-7
Koistinen, Olli: Spinoza, Metaphysics, and the Possibility of Salvation – The Finite in the Infinite. Routledge, 2024. ISBN 9781032755052.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 2 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Puola 
Muut:  IdRef
Pyrjatyn

| Pyrjatyn Пирятин |
| --- | --- |
 Kuvakollaasi Pyrjatynista.
 lippu:  vaakuna
 Pyrjatyn
 Koordinaatit: 50.2397°N, 32.5120°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Pultavan alue
Piiri:  Lubnyn piiri
Väkiluku (2021)  ():  15 111
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pyrjatyn (ukr. Пирятин; ven. Пирятин, Pirjatin) on kaupunki Ukrainan Pultavan alueen luoteisosassa Lubnyn piirissä. Pyrjatyn sijaitsee Udaijoen varrella, vajaa 50 kilometriä piirikeskus Lubnystä ja noin 180 kilometriä aluekeskus Pultavasta länteen. Kaupunki on eurooppatien E 40 (valtatie M03) varrella (muun muassa valtatieyhteys Kiova–Pultava–Harkova–Donetskin alue–Rostov-na-Donu) ja siellä on rautatieasema.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Pyrjatynin väkiluvuksi 15 111 asukasta vuoden 2021 alussa. Ukrainan kesän 2020 aluehallintouudistuksessa Pyrjatyn tuli osaksi Lubnyn piiriä; tätä ennen se oli Pyrjatynin piirin hallintokeskus.
Historiallisessa aineistossa paikkakunta mainitaan Ipatevskin kroniikoissa (Kiovan kroniikassa) vuoden 1155 kohdalla. paikkakunta kuului Liettuan suurruhtinaskuntaan ja vuodesta 1569 Puola-Liettuaan. Magdeburgin kaupunginoikeudet se sai 1592. Hetmanivaltiossa se kuului Kropyvnan ja Lubnin rykmenttien maihin. Venäjän keisarikunnan Pultavan kuvernementissa Pyrjatyn oli kihlakuntakaupunki.
Kaupungin arkitehtonisiin nähtävyyksiin lukeutuu Neitsyt Marian syntymän katedraali (ortodoksikirkko, 1781) ja 1800-luvun alkuvaiheessa rakennettu N. Amvrosimovin suunnittelema sairaala. Kaupungissa on metallinjalostus-, rakennustarvike-, puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta.
Udaijokea Pyrjatynin lähistöllä.
Neitsyt Marian syntymälle omistettu kirkko (1781).
Paikallismuseo.
Kulttuuritalo.
Vesitorni.
Rautatieasema.
Eurooppatie E40 Pyrjatynissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyrjatyn Wikimedia Commonsissa
Riitta Pylkkänen

Riitta Valpuri Pylkkänen (o.s. Kilpi; 10. elokuuta 1910 Kustavi – 28. marraskuuta 1982 Espoo) oli suomalainen taidehistorioitsija ja filosofian tohtori. Hän oli pukuhistorian tutkija. Hän valmistui ylioppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1928, suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon vuonna 1935 ja sai maisterin arvon seuraavana vuonna. Pylkkäsen väitöskirja oli nimeltään Säätyläispuku Suomessa vanhemmalla Vaasa-ajalla 1550–1620 (Helsingin yliopisto 1956). Hän oli muinaistieteellisen toimikunnan historian osaston johtaja vuodesta 1979. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi 1973.
Riitta Pylkkäsen puoliso oli jääkärieversti Kosti Edvard Pylkkänen (1892–1974). Heidät vihittiin vuonna 1941, ja he saivat kaksi lasta: Jaakko (s. 1943) ja Helena (s. 1945).
Pylkkäsen isä oli kirjailija Volter Kilpi ja äiti kirjailija Hilja Vanhakartano.
Teokset

Säätyläispuku Suomessa vanhemmalla Vaasa-ajalla 1550–1620. Suomen muinaismuistoyhdistys, 1956 väitöskirja
Renessanssin puku Suomessa 1550–1620. WSOY, 1956.
Rácz, István – Pylkkänen, Riitta: Suomen keskiajan taideaarteita. Otava, 1960.
Vanhat tuolimme. WSOY, 1965
Ryijyperinteitä 1500- ja 1600-luvulta. (Kansatieteellinen arkisto, 18: 1.) Suomen muinaismuistoyhdistys, 1967.
Barokin pukumuoti Suomessa 1620–1720. (Suomen muinaismuistoyhdistyksen aikakauskirja, 71.) 1970.
Säätyläisnaisten pukeutuminen Suomessa 1700-luvulla. (Suomen muinaismuistoyhdistyksen aikakauskirja, 84.) Suomen muinaismuistoyhdistys, 1982. ISSN 0355-1822 ISBN 951-9056-56-4.
Kaksi pukuhistoriallista tutkielmaa. (Suomen muinaismuistoyhdistyksen aikakauskirja, 85.) Suomen muinaismuistoyhdistys, 1984. ISSN 0355-1822 ISBN 951-9056-63-7.
Erkki Koiso

| Erkki Koiso |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. huhtikuuta 1934 Tampere
Kuollut: 9. heinäkuuta 2000 (66 vuotta) Tampere
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Iivari
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  176 cm
Paino:  78 kg
Pelinumero:  6
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1952–1961
Seurat:  Ilves
Erkki Antero "Iivari" Koiso (13. huhtikuuta 1934 Tampere – 9. heinäkuuta 2000 Tampere) oli suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edusti Tampereen Ilvestä aikana 1951–1961 ja kahden kauden ajan (65-66, 66-67) toimi joukkueen valmentajana. Koiso voitti pelaajana neljä SM-kultaa ja kerran myös valmentajana. Koiso puki maajoukkueen edustusasun päälleen viidessä arvoturnauksessa. Maaotteluita hänelle kertyi yhteensä 67. Koiso on aateloitu jääkiekkoleijonaksi sekä Ilves Hockey Legends -kunniagalleriaan.
Erkki Koiso oli koulutukseltaan merkonomi. Jääkiekkouransa jälkeen Koiso toimi vuodesta 1970 tamperelaisen vaatetusliike Koiso Oy:n toimitusjohtajana. Liikkeen oli vuonna 1897 perustanut hänen isoisänsä, ja se toimi vuonna 1997 edelleen samalla paikalla Tampereen Keskustorin laidalla. Koiso Oy oli vuonna 1997 vanhin yksityinen vaatealan liike Suomessa.
SM-pelaajatiedot

| --- | --- |
Pelipaikka: Puolustaja
Maila: Left
Pelinumero: #6
Pelikaudet: 1951/61
Kapteeni: 1957-58, 1958-59, 1959-60, 1960-61
Valmentaja: 1965-66, 1966-67
Kulta - hopea - pronssi: 4 - 0 - 0
Saavutukset ja palkinnot

4 Suomen mestaruutta pelaajana (1952, 1957, 1958, 1960)
1 Suomen mestaruus valmentajana (1966)
Lynces Academicin parhaan puolustajan patsas (1957, 1960)
Ilves Hockey Legends -aatelointi
Suomen Jääkiekkoleijona #28
Klotsapiini

| --- | --- |


Klotsapiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
8-kloori-11-(4-metyylipiperatsin-1-yyli)- 5H-dibentso[b,e][1,4]diatsepiini
Tunnisteet
CAS-numero: 5786-21-0
ATC-koodi: N05AH02
PubChem CID: 2818
DrugBank: APRD00470
Kemialliset tiedot
Kaava: C18H19N4Cl 
Moolimassa: 326.823 g/mol
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 60–70 %
Metabolia: Hepaattinen
Puoliintumisaika: 6–26 tuntia
Ekskreetio: 80 % metabolisoituu: 30 % biliaarisesti ja 50 % renaalisesti
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  B
Reseptiluokitus:  reseptilääke
Antotapa: oraalinen
Leponex 100 mg -lääkepakkaus
Klotsapiini on uuden eli toisen polven eli epätyypillisiin psykoosilääkkeisiin kuuluva trisyklinen lääkeaine, jota myydään Suomessa valmistenimillä Froidir, Clozapine ja Leponex.
Klotsapiinia käytetään pääasiassa skitsofrenian hoitoon sellaisilla potilailla, joilla muut psykoosilääkkeet eivät tehoa. Klotsapiinia käytetään myös  Parkinsonin tautia sairastavien potilaiden vaihtoehtoisena lääkkeenä vaikeiden käytös-, ajatus- ja tunnehäiriöiden hoitoon, kun muu lääkitys ei tehoa.
Klotsapiini on Suomen neljänneksi käytetyin antipsykoottinen lääke. Suomessa käytetään eniten klotsapiinia maailmassa ja sen käyttö on kasvanut täällä tasaisesti vuodesta 1990. Suomessa oli vuonna 2019  yli 11 000 klotsapiinia käyttävää potilasta.
Klotsapiini salpaa monenlaisia reseptoreita ja on eräs voimakkaimmista tunnetuista muskariinireseptoreita salpaavista antikolinergeistä. Klotsapiini vaimentaa myös 5HT-2C-nimisten serotoniinireseptorien toimintaa.  Klotsapiinin muita fysiologisia vaikutuksia ei ole selvitetty kovin tarkkaan. Tiedossa on kuitenkin, että se vaikuttaa hyvin moneen aivojen hermovälittäjäainejärjestelmään ja moneen eri kohtaan aivoissa, minkä vuoksi sillä on monenlaisia haittavaikutuksia. Klotsapiinia ei saa määrätä valmistajan mukaan alle 16-vuotiaille, mutta sitä on määrätty Suomessa silti jopa 10-vuotiaille lapsille.
Osa potilaista on tavallista herkempiä klotsapiinille.
Metabolia

Klotsapiinin huippupitoisuus saavutetaan 1-4 tunnissa. Klotsapiinin puoliintumisaika on tyypillisesti noin 12-16 tuntia (vaihteluväli 6-33 tuntia). Klotsapiini metaboloituu maksassa, pääasiassa CYP1A2-entsyymin välityksellä. Myös CYP3A4, CYP2D6 ja CYP2C19 osallistuvat vähäisessä määrin klotsapiinin metaboliaan. Voimakkaasti CYP1A2-entsyymiä estävät lääkkeet kuten fluvoksamiini) saattavat nostaa klotsapiinipitoisuuden jopa 5-10-kertaiseksi. Myös tulehdukset saattavat vaikuttaa elimistön klotsapiinipitoisuuteen.
Klotsapiini hajoaa elimistössä norklotsapiiniksi eli desmetyyliklotsapiiniksi. Norklotsapiinin pitoisuus on yleensä samalla tasolla tai matalampi kuin klotsapiinin pitoisuus.
Historia

Vuonna 1959 kehitetty klotsapiini on ensimmäinen niin sanottu epätyypillinen eli toisen polven psykoosilääke. Sitä pidettiin hyvänä vaihtoehtona vanhemmille antipsykooteille, koska se aiheuttaa vähemmän Parkinsonin taudin oireita muistuttavia ekstrapyramidaalioireita..
Klotsapiinia sisältävä Leponex tuotiin Suomen markkinoille alkuvuonna 1975. Lääkkeen tajuttiin aiheuttavan hengenvaarallista jyvässolu- eli neutrofiilivalkosolujen katoa saman vuoden heinäkuussa, kun kahdeksan suomalaista potilasta oli ehtinyt kuolla, joista nuorin vain 27-vuotiaana. Lääkkeen suosio kasvoi Suomessa niin nopeasti, että sitä käytti  kesäkuussa jo 2000 ja heinäkuussa 3000 potilasta. Suurin osa Leponexiin kuolleista kuoli siitä huolimatta, että kyseisen lääkkeen käyttö lopetettiin.
Klotsapiinia sisältävät lääkkeet kiellettiin Suomessa vielä samana vuonna ja myöhemmin myös muissa Euroopan maissa. Lääke palautettiin kuitenkin seuraavana vuonna Suomessa uudelleen markkinoille erityislupavalmisteena. Vaatimus erityisluvan anomisesta poistui vuonna 1990, ja sen tilalle tuli valkosolujen säännöllisen seuraamisen vaatimus.
Klotsapiini todettiin skitsofrenian hoidossa tehokkaammaksi kuin muut markkinoilla olevat psykoosilääkkeet vuonna 1989. Yhdysvaltain lääkevirasto FDA hyväksyi klotsapiinin käytön, mutta ainoastaan niille skitsofreniaa sairastaville, joilla muut lääkkeet eivät ole tehonneet. Myös FDA vaatii, että klotsapiinia käyttävien potilaiden valkosolujen tasoja seurataan säännöllisesti.
Klotsapiinikuolemia on esiintynyt edelleen varotoimista huolimatta jopa normaalilla hoitoannoksella.
Annostelu ja yhteisvaikutukset

Klotsapiinin vuorokausiannos on yleensä 200-450 milligrammaa. Tämän annoksen ylittäminen lisää haittavaikutuksista etenkin kouristelua, joka on merkki siitä, että myrkyllisyyden raja on ylittynyt. Kouristusriski kasvaa veriplasman klotsapiinipitoisuuden ylittäessä 0,6 mg/l ja pitoisuutta 0,6-0,8 mg/l on ehdotettu ylimmäksi mahdolliseksi. Jos yhden milligrammaan pitoisuus ylittyy, on harkittava annoksen hidasta vähentämistä ja maksakokeita
Klotsapiinitablettien vahvuus on joko 25 tai 100 mg vaikuttavaa ainetta/tabletti. Klotsapiinia oli aiemmin saatavilla myös 25 milligramman lihakseen pistettävänä injektiona.
Aivojen klotsapiinipitoisuus on 20 kertaa suurempaa kuin veren seerumissa. Klotsapiini hajoaa yleensä nopeammin miesten ja nuorten ihmisten elimistössä. Tupakointi saattaa alentaa veren klotsapiinipitoisuutta jopa 50 prosenttia, minkä vuoksi tupakoinnin lopettaminen saattaa aiheuttaa esimerkiksi kouristuksia. Suuret määrät kahvia tai muuta kofeiinipitoista ainetta saattavat puolestaan lisätä klotsapiinin veripitoisuuksia. Myös kannabiksen käyttö vaikuttaa veren klotsapiinin ja norklotsapiinin pitoisuuksiin.
Maksan vajaatoiminta sekä eräät lääkkeet hidastavat klotsapiinin hajoamista elimistössä,  mikä lisää haittavaikutusten riskiä. Masennuslääke fluvoksamiini saattaa jopa kymmenkertaistaa klotsapiinin veripitoisuudet. Monet muut masennuslääkkeet vähentävät jossain määrin klotsapiinin pitoisuuksia.
Haittavaikutukset

Klotsapiinin pitkäaikaiskäyttöön liittyvät haittavaikutukset tunnetaan huonosti. Tämä johtuu siitä, että  haittavaikutuksia selvittäneet tutkimukset ovat olleet yleensä niin lyhytkestoisia, että niissä on saatu esiin lähinnä pian lääkityksen aloittamisen jälkeen ilmenneitä haittoja.
Psykiatrinen hoitohenkilökunta ei tunne myöskään välttämättä kaikkia klotsapiinin lukuisista mahdollisista haittavaikutuksista. Kansainvälinen tutkintakomissio suositteli siksi vuonna 2014, että klotsapiinilääkityksellä olevia potilaita hoitavat opettelisivat tunnistamaan kyseisen lääkkeen haittavaikutukset sekä olemaan tietoisia siitä, että potilaan fyysisen kunnon heikkeneminen saattaa olla merkki lääkityksen vakavasta tai jopa hengenvaarallisesta haittavaikutuksesta.
Haittavaikutukset > Kuolemaan johtavat haittavaikutukset

Noin kymmenen suomalaispotilasta eli lähes prosentti klotsapiinin käyttäjistä kuolee vuosittain klotsapiinin aiheuttamiin välittömiin vaikutuksiin. Nämä kuolemat johtuvat useimmiten klotsapiinimyrkytyksestä, joista vain kolmannes johtuu klotsapiinin avulla tehdystä itsemurhasta. Loppujen syyksi kirjataan yleensä "tapaturma" tai "epäselvä kuolema". Noin yksi suomalainen vuodessa kuolee lääkäreiden kirjausten mukaan suoraan normaaliannoksella nautitun klotsapiinin aiheuttamiin haittavaikutuksiin. Kuolinsyynä on tällöin esimerkiksi immuniteettipuutos, neuroleptisyndrooma, kouristelu, sydämen toiminnan häiriöt, paksusuolen laajentuma, jvvässolukato eli (a)granulosytoosi tai valkosolukato.
Jyvässolukato saattaa alkaa muutaman päivän jälkeen klotsapiinin aloituksesta tai vasta 14 vuoden kuluttua. Vuoden 1975 kuolemantapaukset sattuivat yleensä parin kuukauden kuluttua lääkkeen aloittamisesta.
Epäsuora klotsapiinikuolema saattaa johtua esimerkiksi siitä, että klotsapiinin aiheuttamat nielemis-, ja pureskeluvaikeudet johtavat potilaan tukehtumiseen.
Vuonna 2015 julkaistun tutkimuksen mukaan klotsapiinin käyttäjien somaattisista sairauksista johtuvassa kuolleisuudessa ei ole havaittu merkittävää eroa verrattuna muihin antipsykootteja käyttäviin skitsofreenikkoihin.
Haittavaikutukset > Älylliset ja motoriset häiriöt

Klotsapiini aiheuttaa osalle potilaista vakavia älyllisiä ja motorisia häiriöitä, jotka johtavat pahimmillaan kyvyttömyyteen peseytyä, pukeutua ja syödä normaalisti. Potilaan puhe, ilmeet, ryhti ja liikkeet saattavat muuttua oudoiksi, ajattelu vaikeutua ja hän saattaa menettää esimerkiksi kyvyn ymmärtää huumoria.
Haittavaikutukset > Suolistosairaudet

Klotsapiinia käyttäviltä potilailta tulee kysyä vatsan toiminnasta joka käyntikerralla. Tämä johtuu siitä, että klotsapiini häiritsee suoliston toimintaa. Ummetus on klotsapiinin yleinen haittavaikutus, ja se saattaa johtaa hengenvaaralliseen paralyyttiseen suolitukokseen, paksusuolen laajentumaan, kuolioon tai suolen puhkeamiseen. Ummetusta esiintyy 30 prosentilla klotsapiinin käyttäjistä ensimmäisen 20 käyttövuoden aikana.
Aiemmin ajateltiin, että korkeintaan yksi promille klotsapiinin käyttäjistä sairastuisi suolitukokseen. Tämä johtui siitä, että tutkimukset koskivat vain klotsapiinin lyhytaikaista käyttöä. Vuonna 2024 julkaistussa poikkeuksellisen pitkän seuranta-ajan suomalaistutkimuksessa havaittiin kuitenkin, että kokonaiset viisi prosenttia pitkäaikaiskäyttäjistä sairastuu suolitukokseen ensimmäisen 20 käyttövuoden aikana. Suolitukoksen oireita ovat vaikea ummetus, kipu ja vatsakouristukset.
Haittavaikutukset > Sydänlihastulehdus, keuhkokuume ja muut tulehdukset

Klotsapiini heikentää immuunijärjestelmää lisäten riskiä sairastua esimerkiksi keuhkokuumeeseen. Klotsapiinin käyttäjillä esiintyy myös muiden antipsykoottien käyttäjiä selvästi alhaisempia immunoglobuluiinitasoja ja enemmän antibioottihoitoa vaativia tulehduksia. Heillä on myös tavallista suurempi riski kuolla keuhkokuumeeseen tai verenmyrkytykseen. Klotsapiinin käyttäjien vasta-aineita ei tästä huolimatta seurata kaikkien maiden terveydenhuollossa.
Aiemmin ajateltiin, että korkeintaan yksi promille klotsapiinin käyttäjistä sairastuisi keuhkokuumeeseen. Tämä johtui siitä, että tutkimukset koskivat vain klotsapiinin lyhytaikaista käyttöä. Klotsapiinin pitkäaikaiskäytön on havaittu kuitenkin moninkertaistavan keuhkokuumeen riskin verrattuna lyhytaikaiskäyttöön. Viisitoista prosenttia niistä, joiden elimistö metaboloi klotsapiinia nopeiten, sairastuu keuhkokuumeeseen vähintään kerran ensimmäisen 20 käyttövuoden aikana. Hitaimman metabolian aiheuttava geenimuoto CYP2C19-geenistä nostaa keuhkokuumeen riskin lähes 30 prosenttia normaalia suuremmaksi.
Klotsapiinia käyttävillä koronaviruspotilailla on kaksinkertainen riski joutua koronan vuoksi sairaalahoitoon. Klotsapiini lisää myös riskiä kuolla koronaan muun muassa aiheuttamansa syljen liikaerityksen vuoksi, joka lisää puolestaan riskiä sairastua keuhkokuumeen. Klotsapiinin käyttö aiheuttaa myös ylipainoa, heikentää sokeriaineenvaihduntaa ja lisää diabeteksen riskiä, jotka kaikki lisäävät koronakuoleman riskiä. Pfizer-BioNTechin koronarokote saattaa lisäksi nostaa elimistön klotsapiinipitoisuutta lisäten klotsapiinin haittavaikutuksia.
Klotsapiinihoidon aloittaminen saattaa aiheuttaa sydänlihastulehduksen eli myokardiitin, joka ilmaantyy tyypillisesti  14-21 päivän kuluessa. Myös klotsapiinihoidon ja Pfizerin tai Modernan koronarokkotteen yhdistäminen saattaa laukaista myokardiitin.
Lähes prosentti klotsapiinin lyhytaikaiskäyttäjistä sairastuu jyvässolukatoon eli agranulosytoosiin, jossa elimistöä puolustavien neutrofiilisten granulosyyttisolujen määrä laskee niin matalalle tasolle, että potilas sairastuu helposti hengenvaarallisiin infektioihin. Potilaan valkosolujen määrää on seurattava tämän vuoksi koko lääkehoidon ajan.
Haittavaikutukset > Muita haittavaikutuksia

Uneliaisuus, huimaus, sydämen tiheälyöntisyys tai lisääntynyt syljeneritys, kuten voimakas kuolaaminen ovat klotsapiinin yleisimpiä haittavaikutuksia. Klotsapiinin aiheuttama unentarpeen lisääntyminen saattaa aiheuttaa sen, että potilas nukkuu jopa 16 tuntia vuorokaudessa. Myös lihasnykäykset ja jopa kaatumisia aiheuttavat kouristukset ovat hyvin yleisiä klotsapiinin haittavaikutuksia, mutta niiden saatetaan tästä huolimatta väittää johtuvan esimerkiksi potilaan halusta herättää huomiota tai aiheuttaa häiriötä.  Klotsapiini aiheuttaa kouristelua muita neuroleptejä herkemmin.
1–10 prosentilla kotsapiinin lyhytaikaiskäyttäjistä esiintyy parkinson-oireita kuten liikkeiden aloittamisen vaikeus ja pakkoliike-oireyhtymä, johon kuuluvat vapina, jäykkyys, epänormaalit liikkeet. Samansuuruisella potilasmäärällä esiintyy myös äkillistä pyörtymistä, virtsankarkailua tai virtsaamisvaikeutta, vähäisiä poikkeamia maksan toiminnassa, puhehäiriöitä, kuten puheen epäselvyyttä, valkosolujen määrän kasvua, suurta eosinofiilien määrää, painonnousua, näön hämärtymistä, päänsärkyä, levottomuutta ja vaikeutta pysyä liikkumattomana, muutoksia sydänsähkökäyrässä, korkeaa verenpainetta, outoa ja epätodellista oloa asennonmuutoksen jälkeen, pahoinvointia, oksentelua, ruokahaluttomuutta, suun kuivumista, väsymystä, kuumetta, lisääntynyttä hikoilua tai lämmönnousua. Käyttäjällä ilmenevä nuha, kuume tai kurkkukipu vaatii verinäytteiden ottamista sen selvittämiseksi, johtuvatko oireet lääkkeestä.
Yhdellä 100-1000 klotsapiinin lyhytaikaiskäyttäjästä esiintyy änkytystä taikka puheaa pahanlaatuinen neuroleptioireyhtymä. Viimeksi  mainittu on hengenvaarallinen myrkytys, jonka oireita ovat nopea lämmönnousu ja tajuttomuuteen johtava lihasjäykkyys.
Yhdelle 1 000–10 000 lyhytaikaiskäyttäjästä aiheutuu klotsapiinista äkillinen selittämätön kuolema tai kehittyy äkillinen maksakuolio, maksatulehdus tai maksasairaus, haimatulehdus, munuaistulehdus, sydämenpysähdys, sydänlihassairaus, huonosta verensokeritasapainosta johtuvia seurauksia kuten happomyrkytys tai siitä johtuva kooma, pakko-oireinen häiriö, muita kuin keuhkokuumeeseen liittyviä hengitysvaikeuksia, verihiutaleiden määrän laskua tai nousua, joka voi aiheuttaa verisuonitukoksia, tahattomia suun/kielen ja raajojen liikkeitä, korvasylkirauhasen laajentuma (turvotus korvan edessä), ihottumia tai hyvin korkea veren rasva- tai kolesterolipitoisuus.
Ajatusten ja tunteiden katoaminen, muistihäiriöt, hikoilu, hengästyneisyys ja tajuttomuus kuuluvat myös mahdollisiin haittavaikutuksiin.
Klotsapiini voi heikentää keskittymiskykyä sekä kykyä ajaa autoa turvallisesti. Sitä ei ole kuitenkaan määritelty niin sanotuksi PKV-lääkkeeksi eli pääasiassa keskushermostoon vaikuttavaksi ajokykyä mahdollisesti heikentäväksi lääkkeeksi. Klotsapiinia sisältävien lääkkeiden pakkauksessa ei ole siten punaista varoituskolmiota, mutta ajokyvyn arviointi on silti samalla tavalla käyttäjän omalla vastuulla kuin kolmiolääkkeidenkin kohdalla. Klotsapiinia ei saa käyttää yhtä aikaa lääkkeiden kanssa, jotka lamaavat luuytimen toimintaa ja/tai vähentävät elimistön tuottamien verisolujen määrää.
Aiheesta muualla

KEGG: Clozapine (englanniksi)
ChemBlink: Clozapine (englanniksi)
Ihmelääke aiheutti kahdeksan suomalaispotilaan kuoleman ja se vedettiin markkinoilta – nyt lääkettä käytetään haittavaikutuksista huolimatta Suomessa enemmän kuin koskaan Yle MOT, 2020
näytä
keskustele
Antipsykootit()
| --- | --- |
Butyrofenonijohdokset:  benperidoli  bromiperidoli  droperidoli  fluanisoni  haloperidoli  melperoni  moperoni  pipamperoni  trifluperidoli 
Fentiatsiinijohdokset:  butaperatsiini  diksyratsiini  flufenatsiini  klooripromatsiini  levomepromatsiini  mesoridatsiini  peratsiini  perfenatsiini  perisiatsiini  pipotiatsiini  proklooriperatsiini  promatsiini  sulforidatsiini  tioridatsiini  tiopropatsaatti  tioproperatsiini  trifluoperatsiini  triflupromatsiini 
Muut tyypilliset antipsykootit:  klooriprotikseeni  flupentiksoli  klopentiksoli  loksapiini  molindoni  pimotsidi  tiotikseeni  tsuklopentiksoli 
Toisen sukupolven antipsykootit:  amisulpridi  asenapiini  iloperidoni  ketiapiini  klotsapiini  lumateperoni  lurasidoni  mosapramiini  olantsapiini  paliperidoni  perospironi  risperidoni  sertindoli  sulpiridi  tsiprasidoni  tsotepiini 
Kolmannen sukupolven antipsykootit:  aripipratsoli  brekspipratsoli  karipratsiini