stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kiimajärvi (Kiikka)
Maantiede

Järven pinta-ala on 146 hehtaaria, sen pituus on 4,0 kilometriä ja leveys 1,1 kilometriä. Se on muodostunut luode-kaakkosuuntaiseen painaumaan, eikä se ole missään kohtaa leveämpi kuin 550 metriä, sillä järven leveydessä on huomioitu sivuttainen Haapaniemenlahti. Järven itärannikko on monin paikoin jyrkkä veteen asti. Järven luoteispäässä on matala lahti, jonka itäpuolelle työntyy lyhyt niemi nimeltään Sarva. Kaakoispäässä järven halkaisee Hakannokka, jonka länsipuolelle jää Haapaniemenlahti ja itäpuolelle matala lahti. Lahtea suojaa Rujosaari, jonka ympärillä on joitakin luotoja. Järvessä on yhteensä kahdeksan saarta, joista suurimmat ovat Rukosaari ja Tiinansaari. Rukosaari on 400 metriä pitkä ja siihen on raivattu peltoa. Tiinansaari on rauhoitettu luonnonsuojelualueeksi. Muut saaret ovat pieniä luotoja. Järven rantaviiva on 12,7 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannat ovat monin paikoin heinittyneet ja kummassakin päässä järveä on pienialainen suo. Järven kaakkoispäässä sijaitsee Kiimajärven kylä peltoaukeineen. Kylän halki kulkee Kiikasta lähtevä kantatie 44, joka ohittaa järven itäpuolelta. Vastarannalla on Haapaniemen ja järven luoteispäässä sijaitsee Koppalaisenmaan kulmakunnat, joissa on myös paljon peltomaata. Järven välittömässä läheisyydessä on Kiimajärven kyläasutuksen lisäksi yli 10 kiinteästi asuttua maatilaa. Niiden lisäksi on rannoille rakennettu yli 50 vapaa-ajan asuntoa. Näille kaikille pääsee suoraan kantatieltä 44, Vakkalasta haarautuneelta yhdystieltä 12955 tai järven pohjoispuolen kiertävältä pikkutieltä.
Luontoarvoja

Järven keskivaiheilla on itäpuolisen rannan metsärinteitä suojeltu (Laineen metsä). Koko järvi on otettu mukaan Natura 2000-hankkeeseen (Kiimajärvi, 146 ha, FI0358002). Järven luoteis- ja kaakkoispäät ovat reheviä. Erityisesti kaakkoispäässä on laajoja kortteikkoja, järvikaislakasvustoja ja kelluslehtisten peittämiä avovesialueita. Rantoja reunustavat ruoikot ja leveäosmankäämikasvustot. Rantaviivan lehellä muodostavat leveäosmankäämi- ja ruokovaltaiset kasvustot veden pinnalla kelluvia ja märkiä luhtia. Kaakkoispään avovesialueella elää pohjanlumme (Rukosaaren kaakkoispuolella), ulpukka, uistinvita ja välkevita. Kortteikkojen ja ruoikoiden seassa elää sorsansammal, kilpukka, pikkulimaska ja isolimaska sekä tylppälehtivita, jotka ovat ravinteisesta ympäristössä viihtyviä lajeja. Pohjan lähteet vaikuttavat sammallajistoon, joka on vaateliasta. Siellä tavataan lettolierosammal, hiussirppisammal ja upossirppisammal. Peltorantaislta Haapaniemenlahdelta puuttuvat pohjan tuuheat sammalkasvustot. Siellä esiintyy harvinainen kalvasärviä. Järvi on kohtuullisen monipuolinen lintujärvi, jossa eniten lajeja tavataan sen kaakkoispäästä. Natura-hankkeessa mainittuja lajeja ovat rastaskerttunen, punasotka, tukkasotka, kaulushaikara, kehrääjä, ruskosuohaukka, laulujoutsen, kuikka, kaakkuri, kurki, keltavästäräkki, härkälintu, luhtahuitti, kalatiira ja liro.
Vesistösuhteita

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kokemäenjoen yläosan alueella (35.12), jonka Kikkelänjoen valuma-alueeseen (35.125) se kuuluu. Järveen laskee muutama tulo-oja lähipelloilta. Erityisesti Lamminoja, joka laskee järven pohjoisosaan, on Kaitajärven, Syväjärven ja Kortejärven yhteinen laskuoja. Lamminjärvi laskee lyhyttä ojaa myöten Haapaniemenlahteen, joka sijaitsee Kiimajärven eteläosassa. Luusuassa sijaitsee matala pohjapato, jolla pidetään järven vedenpintaa korkealla myös vähäsateisina kausina. Järven luusua sijaitsee järven kaakkoispäässä, josta saa alkunsa 8,2 kilometriä pitkä Luhdanoja, ja joka yhtyy Kokemäenjokeen Kiikassa Kikkelänjokena. Luhdanojasta tulee alajuoksulla Kikkelänjoki. Järven pohjoisosan itärannalla on sauna ja uimaranta . Järven vedenpinnan korkeus on 68,0 metriä ja Kokemäenjoen 48,9 metriä mpy., joten pudotusta kertyy laskujoelle 19,1 metriä.
Historia

Kiimajärven vedenpinnan korkeutta haluttiin alentaa ja vuonna 1853 asiasta jätettiin hakemus. Hakemus hyväksyttiin ja vedenpintaa laskettiin hieman. Tämän voi itse todeta vertaamalla vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa olevaa järven rentaviivaa nykyisiin karttoihin.
Maan ja veren huone

| Maan ja veren huone> House of Earth and Blood |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Sarah J. Maas
Kansitaiteilija:  Carlos Quevedo
Kieli:  englanti
Genre:  fantasia
Julkaistu:  2020
Suomennos
Suomentaja:  Sarianna Silvonen
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  2023
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  969
ISBN:  978-951-24-2823-6
Sarja: Crescent City
Seuraava:  Taivaan ja hengen huone
Aiheesta muualla
Kirjasampo
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Maan ja veren huone (engl. House of Earth and Blood) on yhdysvaltalaiskirjailija Sarah J. Maasin kirjoittama fantasiaromaani ja Crescent City -kirjasarjan ensimmäinen osa. Romaani julkaistiin alkuperäiskielellä vuonna 2020 ja suomeksi vuonna 2023. Gummeruksen kustantaman suomennoksen käänsi Sarianna Silvonen.
Romaani kertoo Bryce Quinlanista, joka hautoo kostoa ystävänsä murhanneelle demonille. Kun samanlaisia murhia alkaa tapahtua lisää, Bryce lyöttäytyy yhteen poliisivoimille työskentelevän langenneen enkelin, Hunt Athalarin, kanssa. Kaksikko yrittää ratkaista tapausta ja ajautuu jännittävään seikkailuun.
Maan ja veren huone on nuortenkirjailijana tunnetun Maasin ensimmäinen aikuisille suunnattu teos. Hänen aiemmasta tuotannostaan poiketen kirjassa esiintyy enemmän väkivaltaa ja seksiä sekä karkeampaa kieltä. Romaani voitti julkaisuvuonnaan parhaan fantasiakirjan Goodreads Choice -palkinnon.
Aiheesta muualla

House of Earth and Blood Crescent City Wikissä (englanniksi)
Kokonniemen laskettelukeskus

Kokonniemen laskettelurinteet kesällä
Rinteiden lumetusta.
Kokonniemen laskettelukeskus on Porvoon kaupungin keskuksen lähellä Porvoonjoen länsirannalla sijaitseva laskettelukeskus. Keskukseen on raivattu uusia rinteitä laskettelukäyttöön ja nykyisinmilloin? käytössä on viisi rinnettä ja hissiä. Yksi rinteistä on Snow Park, jossa on hyppyreitä, reilejä ja boxi. Kaikki keskuksen rinteet ovat valaistuja. Kokonniemen laskettelukeskuksessa toimii myös kahvila ja suksivuokraamo. Kesällä rinteitä käytetään alamäkipyöräilyyn.
Aiheesta muualla

Kokonniemen laskettelukeskuksen verkkosivut
Suomen talviurheilukeskukset
| --- | --- |
Pohjois-Suomi:  Hetta Hiihtomaa (Enontekiö)  Iso-Syöte (Pudasjärvi)  Kallinkangas (Keminmaa)  Kirintövaara (Posio)  Levi (Kittilä)  Luosto (Sodankylä)  Olos (Muonio)  Ounasvaara (Rovaniemi)  Paljakka (Puolanka)  Pallas (Muonio)  Pyhä (Pelkosenniemi)  Ristivuori (Merijärvi)  Ruka (Kuusamo)  Ruskotunturi (Oulu)  Saariselkä (Inari)  Salla (Salla)  Saukkovaara (Ristijärvi)  Suomu (Kemijärvi)  Taivalvaara (Taivalkoski)  Ukkohalla (Hyrynsalmi)  Vuokatti (Sotkamo)  Ylläs (Kolari) 
Keski-Suomi:  Hasa (Juva)  Himos (Jämsä)  Häkärinteet (Hankasalmi)  Joupiska (Seinäjoki)  Juupavaara (Juupajoki)  Kasurila (Siilinjärvi)  Kaustinen (Kaustinen)  Kiuaskallio (Kurikka)  Koli (Lieksa)  Laajavuori (Jyväskylä)  Lakis (Vimpeli)  Lekotti (Savonlinna)  Louekallio (Sievi)  Maarianvaara (Kaavi)  Mustavaara (Kontiolahti)  Paavonrinteet (Saarijärvi)  Parra (Teuva)  Puijo (Kuopio)  Pukkivuori (Virrat)  Purnu (Hartola)  Pääskyvuori (Heinävesi)  Riihivuori (Muurame)  Ruunarinteet (Savonlinna)  Savivuori (Viitasaari)  Simpsiö (Lapua)  Tornimäki (Mikkeli)  Sotkanrinteet (Kauhajoki)  Tahko (Kuopio)  Varkaus Ski Center (Varkaus)  Vuorenmaa (Soini) 
Etelä-Suomi:  Alhovuori (Lohja)  Ellivuori (Sastamala)  Hiittenharju (Harjavalta)  Hirvensalo (Turku)  Jämi (Jämijärvi)  Granin mäki (Kauniainen)  Kalpalinna (Janakkala)  Klaukkalan tornikeskus (Nurmijärvi)  Kokonniemi (Porvoo)  Konka Ski (Rautjärvi)  Korkeakangas (Valkeakoski)  Meri-Teijo Ski (Salo)  Messilä (Hollola)  Mielakka (Kouvola)  Mustavuori (Tampere)  Myllymäki (Lappeenranta)  Peuramaa (Kirkkonummi)  Påminne (Raasepori)  FreeSki (Ruokolahti)  Ruosniemi (Pori)  Salomonkallio (Nakkila)  Sappee (Pälkäne)  Serena Ski (Espoo)  Solvalla-Swinghill (Espoo)  Sveitsi (Hyvinkää)  Talma Ski (Sipoo)  Uuperinrinteet (Hamina)  Vihti Ski Center (Vihti) 
| n k Perustiedot Wikidatassa: Kokonniemen laskettelukeskus (Q117309106)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: talviurheilukeskus
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Porvoo
katuosoite: Kokonniementie 17, 06100 Porvoo
koordinaatit: 60°23′04″N 25°39′40″E﻿ / ﻿60.384411°N 25.660995°E﻿ / 60.384411; 25.660995
Purha

| Purha |
| --- | --- |
Koko nimi:  Inkeroisten Purha ry
Kenttä:  Inkeroisten urheilukenttä
– kapasiteetti:  3 000
Sarjataso:  Itäisen alueen Kolmonen
Puheenjohtaja:   Remi Räästi
Päävalmentaja:   Lalli Väänänen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Purha on vuonna 1958 perustettu jalkapalloseura Kouvolan Inkeroisista.
Purhan miesten edustusjoukkue pelaa palloliiton itäisen alueen kolmosta, lohkossa B. Kausilla 2015 ja 2016 Purhalla oli aiemmin joukkue Kaakkois-Suomen Kolmosessa. Kaudeksi 2017 Purhan edustusjoukkue luovutti Kolmosen paikkansa MyPa juniorit Ry:lle. Edustusjoukkueen toiminta jatkui vitosessa pelanneen Purha/2:n voimin. Nykyisin aikuistasolla vain yksi joukkue.
Junioreita löytyy ikäluokissa 2011-2014.
Junioritoiminta

Purhalla on junioripelaajia nuorimmissa ikäluokissa (-11--14)sekä jalkapallokoulussa.
Seuran junioritoiminta keskittyy Inkeroisten ja Anjalan alueelle.
Purha järjestää vuosittain Ankkapurha turnauksen junioreille.
Historia

Purha pelasi aikoinaan myös jääkiekkoa, kunnes jääkiekkoilijat perustivat lajin erikoisseuran Anjalankosken Kiekon (AaKoo) vuonna 1989. 
Myös pesäpallo on kuulunut seuran lajeihin maakuntasarjaa pelaten.
Kausilla 2006–2008 Purha pelasi Kolmosessa, missä se kuului lohkonsa kärkijoukkueisiin. Kaudeksi 2009 seura päätti kuitenkin luopua joukkueen sarjapaikasta ja jatkaa pelaamista kakkosjoukkueensa paikalla sarjatasoa alempana. Parhaimmillaan Purha pelasi Kakkosessa kausilla 1994–97.
Suomen cupissa Purhalle on vastustajia tullut Veikkausliigasta asti. Vuonna 2006 FC KooTeePee kävi hakemassa 4. kierroksella 10-0 voiton Inkeroisista. 2008 vastassa oli 4. kierroksella Myllykosken Pallo -47, ottelu päättyi 5-0 myllykoskelaisten hyväksi.
Puheenjohtajina seurassa ovat toimineet mm. Matti Parta, Markku Pakkanen, Antti Koivisto, Reijo Räästi
Oho

| Oho! |
| --- | --- |
Lehtityyppi:  Aikakauslehti
Julkaisija:  Aller Media Oy
Levikki:  82 349 (2006)
Perustettu:  2002
Päätoimittaja:  Pia Parkkonen-Hyöppinen
Sitoutuneisuus:  sitoutumaton
Kotikunta:  Helsinki
Kotimaa:  Suomi
Sivukoko:  207 (+3 mm) x 280 mm (+3 mm leikkuuvara)
Ilmestymistiheys:  Kerran viikossa (keskiviikkoisin)
Kieli:  suomi
Oho! oli Allerin kustantama suomalainen aikakauslehti. Se lopetettiin vuonna 2009.
Vielä Kansallisen mediatutkimuksen syksy 2006/kevät 2007 -tilastoissa Oholla oli 280 000 lukijaa, mutta vuoden 2008 tilastossa lehden lukijamäärä oli enää 151 000. Markkinointi & Mainonta -lehti arvioi syyksi pudotukseen "juorukisan" kovenemista iltapäivälehtien viihteellistymisen myötä sekä internetiä.
Lehti julkaisi henkilöhaastatteluja tunnetuista suomalaisista ja esitteli Hollywood-tähtien elämää. Lehdessä oli myös muoti- ja tyylijuttuja sekä niin sanottuja tosielämän juttuja tavallisten ihmisten kohtaloista. Lehden linja oli naistenlehtien ja yleisaikakauslehtien välissä.
Lehden vastaava päätoimittaja oli julkaisujohtaja Eeva-Helena Jokitaipale, joka työskenteli samassa toimessa myös 7 päivää -lehdessä. Lehden päätoimittaja oli Pia Parkkonen-Hyöppinen. Kun lehti perustettiin vuonna 2002, vastaavana päätoimittajana aloitti Timo Kiiski. Vuonna 2003 vastaavaksi päätoimittajaksi nimitettiin Mikko Sokero, joka työskenteli tehtävässä joulukuuhun 2006 asti. Sokero toimi lehden perustamisen alussa päätoimittajana.
Ohon palstoja

Seurapiirit, lyhyitä julkkishaastatteluja tapahtumien yhteydessä
Hollywood, Hollywood-tähtien elämästä kertova palsta
Tähtien tyyliä, Tyyli- ja muotijuttuja, julkkisten tyylin esittelyä
Hoveissa, juttuja ja uutisia kuninkaallisista
JetSet, paparazzikuvia kansainvälisistä tähdistä
Oh-hoh!, lukijoiden lähettämiä vitsejä
Pirre Alanen

Pirre Päivikki Alanen (ent. Leino, o.s. Pasanen) (s. 31. joulukuuta 1965 Helsinki) on Pirjo ja Spede Pasasen tytär.
Alanen on esiintynyt isänsä elokuvissa: kahvilan toisena myyjänä elokuvassa Uuno Turhapuron poika, Maaperän tyttärenä elokuvassa Viu-hah hah-taja ja keinuvana pikkutyttönä elokuvassa Leikkikalugangsteri. Hän esiintyi myös Spede Show'n vuoden 1982 kahdeksannessa jaksossa ja isästään kertovan Koomikon kuva – Spede Pasanen 1930–2001 -dokumentin ensimmäisessä osassa vuonna 2002. Spede Pasasen kuoltua vuonna 2001 Alanen järjesti Speden Spelien juontajaksi Saija Hakolan. Alanen toimi myös Speden Spelien yhtenä numerot arpovana pallotyttönä. Isänsä kuoleman aikoihin Alanen toimi parisen vuotta helsinkiläisravintola Sea Horsen ravintoloitsijana.
Tammikuussa 2008 Alanen (silloinen Leino) tuomittiin Turun hovioikeudessa ryöstöstä, ampuma-aserikoksesta, törkeästä kotirauhan rikkomisesta, pahoinpitelystä ja laittomasta uhkauksesta kymmeneksi kuukaudeksi ehdolliseen vankeuteen. Lisäksi hän joutui maksamaan henkisestä kärsimyksestä 17 500 euroa ja muita kuluja lähes 8 000 euroa. Syynä oli laittomasti hoidettu velanperintä.
Vuosina 2010–2014 oikeudessa puitiin Pirre Alasen rakennusprojektia Espoossa vuosina 2003–2006. Keväällä 2013 kaksi rakennusprojektia hoitanutta miestä tuomittiin vankeuteen törkeästä petoksesta heidän aiheutettuaan oikeuden mukaan Alaselle 300 000 euron vahingot käyttämällä rakentamiseen tarkoitettuja lainoja muihin tarkoituksiin. Alanen syytti myös lahtelaista pankkia ja pankinjohtajaa muun muassa väärennöksistä, mutta syytteet hylättiin. Keväällä 2014 Itä-Suomen hovioikeus kumosi miesten tuomiot ja korvausvelvollisuuden, eikä korkein oikeus myöntänyt Alaselle valituslupaa.
Alanen sai näyttelijäsukuun kuuluneen Juha Unhon (1957–2018) kanssa kolme lasta: mainoselokuvaajana työskentelevän Roy Unhon (s. 1989) sekä kaksi tytärtä.
Aiheesta muualla

Pirre Pasanen Elonetissä.
Pirre Pasanen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Energia Alankomaissa

Energia Alankomaissa käsittelee Alankomaiden energian tuotantoon ja kulutukseen liittyviä asioita.
Energian kulutus

Energiankulutus asukasta kohti vuonna 2022 oli 186,89  miljoonaa BTU:ta, maailmassa 20:nneksi suurinta.
Vuonna 2022 loppukäyttäjistä suurin ryhmä oli teollisuus (25 %), toisena polttoaineiden muu kuin energiakäyttö (esimerkiksi kemianteollisuudessa, 21 %). Liikenteen osuus on 19 % ja kotitalouksien energiankäytön 16,8 %.
Auton omistaminen on Alankomaissa harvinaisempaa kuin Euroopassa keskimäärin; vuonna 2017 tuhatta asukasta kohti oli 481 autoa, kun EU:n keskiarvo oli 505 autoa. Vuonna 2024 ensirekisteröidyistä henkilöautoista yleisimmin käyttövoimana oli täyssähkö (34,7%), sitten bensiini (21,9%) ja lataushybridit (13,8%). Dieselautojen osuus oli vain yksi prosentti.
Energian tuotanto

Alankomaiden energiankulutus vuonna 2023 jakaantui eri lähteiden kesken seuraavasti:
öljy: 41 %
maakaasu: 36 %
biopolttoaineet ja jätteenpoltto: 8 %
maalämpö, aurinko ja tuulivoima: 7 %
kivihiili: 6,2 %
ydinvoima: 1,7 %
Alankomaiden sähköntuotanto jakautui vuonna 2022 eri lähteiden kesken seuraavasti:
fossiiliset polttoaineet: 55,3 % kokonaiskapasiteetista
tuulivoima: 17,6 %
aurinkoenergia: 14,6 %
biomassan ja jätteiden poltto: 9,2 %
ydinvoima: 3,3 %
Alankomaiden ainoa ydinreaktori valmistui vuonna 1973. Maa on pyörtänyt aiemman päätöksensä luuopua ydinvoimasta, ja suunnittelee kahta uutta yksikköä.
Vuonna 2022 Alankomaat käytti 10,6 miljoonaa tonnia hiiltä, tuotti siitä itse 1,8 miljoonaa tonnia, toi ulkomailta 24 miljoonaa ja vei ulkomaille 16 miljoonaa tonnia. Sen jäljellä olevat tunnetut hiilivarat ovat 3200 miljoonaa tonnia.
Vuonna 2022 Alankomaat käytti 33 miljardia kuutiometriä maakaasua, tuotti siitä itse 18 miljardia kuutiometriä, toi ulkomailta 66 miljardiaa ja vei ulkomaille 43 miljardia kuutiometriä. Sen jäljellä olevat tunnetut maakaasuvarat ovat 133 miljardia kuutiometriä. Groeneingenin maakaasukenttä löydettiin 1959 ja se oli siihen aikaan maailman suurin tunnetu maakaasuesiintymä. Kaasun tuotanto on vähentynyt 2010-luvun puolivälistä asti, vaikka Venäjän hyökättyä Ukainaan Alankomaissa suunniteltiin tuotannon lisäystä.
Alankomaiden hallitus hyväksyi vuonna 2019 lain hiilen käytön kieltämisestä sähköntuotannossa vuoteen 2030 mennessä osana ilmastovelvoitteidensa täytäntöönpanoa. Lain tavoitteena on vähentää voimalaitosten CO₂-päästöjä. Saksalaiset energiayhtiöt RWE ja Uniper haastoivat Alankomaat oikeuteen, mutta hävisivät.
Interstitiaalinen virtsarakon tulehdus

Interstitiaalinen virtsarakon tulehdus eli kivuliaan virtsarakon oireyhtymä on krooninen virtsarakon sairaus, joka aiheuttaa muun muassa tiheää virtsaamistarvetta, kipua virtsatessa ja yhdyntäkipuja. Taudin aiheuttajaa ei tunneta. Naisilla on kymmenkertainen sairastumisvaara miehiin verrattuna. Esimerkiksi erilaiset ravintoaineet ja kylmyys voivat pahentaa oireita. Sairauteen ei ole parantavaa hoitoa, mutta oireita voidaan lievittää. Sairaus ei nosta potilaan vaaraa sairastua virtsarakon syöpään.
Buddhalaisuus Ranskassa

Vincennes'n pagodi Pariisissa, jossa UBF:n päämaja sijaitsee
Buddhalaisuus on Ranskan neljänneksi suurin uskonto kristinuskon, islamin ja juutalaisuuden jälkeen. Arviot buddhalaisten määrästä vaihtelevat, mutta maassa uskotaan olevan 600 000 – 800 000 buddhalaista. Uskonto on viime vuosina kasvattanut suosiotaan.
Historia

1900-luvun alussa yksi Ranskan, ja länsimaiden, tärkeimmistä buddhalaisuuden popularisoijista oli Alexandra David-Néel, joka matkusteli Tiibetissä ja Sikkimissä. Lisäksi hän oli ensimmäinen eurooppalainen nainen, joka on käynyt Lhasassa. Palattuaan Ranskaan hän muutti Provanceen ja kirjoitti lukuisia kirjoja kaikesta siitä, mitä hän oli oppinut.
Vuonna 1986 perustettiin Ranskan buddhalainen unioni (ran. Union bouddhiste de France, lyh. UBF), joka edustaa noin 80 prosenttia maan buddhalaisista järjestöistä. Noin 2/3 Ranskan buddhalaisista on aasialaista syntyperää (suurimmaksi osaksi entisen Ranskan Indokiinan alueelta).
Nykyään

Sagesses bouddhistes on France TV -kanavan tuottama viikoittainen ohjelma, jossa keskustellaan buddhalaisuudesta ja sen suhtautumisesta elämään. Ohjelmaa on tuotettu vuodesta 1996 lähtien..
Tunnetuimpiin ranskalaisiin buddhalaisiin kuuluvat mm. munkki Matthieu Ricard (Jean-François Revelin poika). Euroopan suurin buddhalainen temppeli sijaitsee Auvergnessa.
Dalai-lama on vieraillut Ranskassa useaan kertaan. Viimeisin vierailu oli vuonna 2016, jolloin hän vieraili Pariisissa ja Strasbourgissa. Vuonna 2008 hän tapasi mm. Ranskan ensimmäisen naisen, presidentti Sarkozyn puolison, Carla Brunin, sekä ulkoministeri Bernard Kouchnerin. Presidenttiä dalai-lama ei tavannut, koska sen arveltiin ärsyttävän Kiinaa, joka isännöi kesäolympialaiset kyseisenä vuonna..
Galleria

Linh Son -temppeli Joinville-le-Pont'ssa.
Tuhannen buddhan temppeli La Boulayessa.
Dalai-lama tapaa Ranskan kansalliskokouksen edustajan Muriel Marland-Militellon kanssa vuonna 2011.
Aiheesta muualla

UBF:n kotisivu
Mary (Turkmenistan)

| Mary |
| --- | --- |

 Mary
 Koordinaatit: 37°36′N, 61°50′E 
Valtio:  Turkmenistan
Maakunta:  Mary
Väkiluku (2004)  (arvio):  159 000
Aikavyöhyke:  UTC+5
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mary on Maryn maakunnan pääkaupunki Turkmenistanin eteläosassa. Sen asukasluku oli vuonna 2004 arviolta 159 000. Lähellä sijaitsee historiallinen Mervin kaupunki.
Maantiede

Mary sijaitsee Turkmenistanin eteläosassa Murgabjoen ja Karakumin kanavan yhtymäkohdassa. Pääkaupunki Ašgabat sijaitsee noin 350 kilometrin päässä lännessä.
Historia

Noin 30 kilometrin päässä lännessä päässä nykyisestä Marysta sijaitsee historiallinen, mutta sittemmin raunioitunut Mervin kaupunki. Myös itse Mary tunnettiin pitkään historiallisen kaupungin nimellä. Nykyinen Mary on kuitenkin kehittynyt 1800-luvulla perustetun kauppapaikan ympärille.
Alueen päädyttyä Venäjän keisarikunnan alaisuuteen 1800-luvulla paikalle asetettiin pieni varuskunta. Neuvostoliiton alkuaikoina Neuvostoliiton asemaa alueella uhkasivat Afganistanista ja Iranista käsin toimineet basmatšit. 1920- ja 1930-luvuilla aloitettiin kuitenkin suurimittaiset hankkeet alueen infrastruktuurin kehittämiseksi. Samalla alueen paimentolaiset vietiin kolhooseille. Vuonna 1930 Marysta tehtiin oman hallinnollisen alueensa (oblast) keskus. Nykyisen nimensä se sai vanhan Mervin sijaan vuonna 1937.
1970-luvulla Maryyn rakennettiin yksi Turkmenistanin suurimmista sähkövoimaloista. Sittemmin itsenäistynyt Turkmenistan on jatkanut investointeja kaupunkiin. Marylla on huomattava asema etenkin Turkmenistanin Afganistanin suuntaan käymässä kaupassa.
Väestö

Maryn asukasluku oli vuonna 2004 arviolta 159 000. Vuonna 1985 vastaava arvio oli noin 85 000. Pääosa kaupungin asukkaista on turkmeeneja. Vähemmistöihin lukeutuvat uzbekit ja venäläiset.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mary (Turkmenistan) Wikimedia Commonsissa
Paikallisia asuinrakennuksia.
Mattokauppiaita vuonna 1992.
J. T. Miller

| J>  T. Miller |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. maaliskuuta 1993 (ikä 31) East Palestine, OH, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  186 cm
Paino:  99 kg
Seura
Seura:  New York Rangers
Sarja:  NHL
Pelinumero:  8
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2012–
Aik. seurat:  Connecticut Whale (AHL) Hartford Wolf Pack (AHL) Tampa Bay Lightning (NHL) Vancouver Canucks (NHL)
NHL-varaus:  15. varaus, 2011 New York Rangers
Jonathan Tanner Miller (s. 14. maaliskuuta 1993 East Palestine, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue New York Rangersissä. Seura varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 15. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2011. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Miller osaa pelata myös laidassa. Hänen vahvuuksiinsa kuuluu nopeus, hyökkäyspään taidot, koko sekä riittävä röyhkeys voimahyökkääjän pelityyliin. Millerillä on kuitenkin kehitettävää fysiikassa ja pelintekemisessä.