stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Zlatan Ibrahimović
Seurajoukkueura > Internazionale (2006–2009)

9. elokuuta 2006 italialaisseura Inter osti Ibrahimovićin 24,8 miljoonalla eurolla. Sarjadebyytissään Interissä hän teki kaksi maalia ottelussa Fiorentinaa vastaan. Kaudella 2006/2007 hänestä tuli Interin kanssa Italian mestari. Hän voitti myös seuran sisäisen maalipörssin 15:llä maalillaan.
Kaudella 2007/2008, jolloin Inter jälleen kerran onnistui voittamaan Italian mestaruuden, Ibrahimović teki 17 maalia. Mestareiden liigassa Inter voitti oman lohkonsa. Lohkovaiheen jälkeen Ibrahimović oli viidellä maalillaan maalipörssin jaetulla kärkisijalla. Inter kuitenkin putosi Mestareiden Liigasta, viime kauden tapaan, heti neljännesvälierissä. Kevätkaudella Zlatan Ibrahimović kärsi pidempiaikaisista loukkaantumisista mutta teki paluun kentälle päätösottelussa Parmaa vastaan. Parmaa vastaan pelatussa ottelussa hän teki kaksi maalia, mikä takasi Interille mestaruuden. Italian jalkapallogaalassa hänet palkittiin Italian liigan vuoden pelaajana, vuoden ulkomaalaisena pelaajana sekä Serie A:n vuoden maalista (ottelussa Bolognaa vastaan). Ibrahimović oli myös ehdolla Ballon d’Or -palkinnon (Kultainen pallo -palkinto) vastaanottajaksi. Palkinnon saajan valitsevat yhteensä 96 toimittajaa ympäri maailmaa. Äänestyksessä hän sijoittui 9. sijalle. Kyseisen palkinnon voitti Cristiano Ronaldo.
Ibrahimovićin raportoitiin 25. lokakuuta vuonna 2008 solmineen Interin kanssa vuoteen 2013 ulottuvan jatkosopimuksen. Aftonbladetin mukaan tällöin hänen vuosipalkkansa nostettiin 105 miljoonasta kruunusta 120 miljoonaan kruunuun, mikä teki hänestä yhdessä brasilialaisen Kakán kanssa maailman parhaiten palkatun jalkapalloilijan. Sportal.se raportoi kolmen miljoonan euron (30 miljoonaa kruunua) palkankorotuksesta, minkä perusteella hänen aiempi palkkansa olisi ollut 90 miljoonaa kruunua.
Kaudella 2008/2009 Inter voitti Italian mestaruuden kolmantena peräkkäisenä vuotena. Maalien määrässä mitattuna kulunut kausi oli myös henkilökohtaisesti Ibrahimovićin paras. Kauden päätösottelussa Atalantaa vastaan Ibrahimović teki kaksi maalia ja varmisti näin myös Italian liigan maalikuninkuuden. Kyseisellä kaudella Serie A:ssa hän teki yhteensä 25 maalia (joista kaksi rangaistuslaukauksesta); yhden maalin enemmän kuin Marco Di Vaio ja Diego Milito, jotka molemmat onnistuivat 24 kertaa maalinteossa. Euroopassa sen sijaan seuralla sujui heikommin, heidän pudotessaan Mestareiden liigan neljännesvälierissä Manchester Unitedia vastaan. Tappion jälkeen Ibrahimović antoi lausunnon, jonka mukaan hän mielellään jättäisi Italian siirtyäkseen Espanjaan pelaamaan. Tällä tavoin hänellä olisi paremmat mahdollisuudet voittaa kyseinen turnaus (Mestareiden liiga). Lausunnot herättivät paljon spekulaatioita, joiden mukaan Ibrahimović jättäisi Interin siirtyäkseen Barcelonaan.
Seurajoukkueura > Milan (2010–2012)

Ibrahimović allekirjoitti sopimuksen AC Milanin kanssa lauantaina 29. päivä elokuuta vuonna 2010. Muun muassa Ronaldinho, Alexandre Pato ja Filippo Inzaghi olivat hänen uusia hyökkääjäkollegoitaan uudessa seurassa. Sopimuksen mukaan Barcelona lainasi Ibrahimovićin Milanille kaudeksi 2010/2011, jolla oli kuitenkin kauden lopussa mahdollisuus ostaa hänet 24 miljoonalla eurolla. Hän pelasi Milanissa numerolla 11, joka vapautui Klaas-Jan Huntelaarin siirryttyä Schalke 04:een. Ibrahimović ei onnistunut saamaan pelilupaa sarjan avausotteluun vaan seurasi Milanin 4–0 voittoon päätyneen ottelun katsomosta käsin.
Ibrahimović teki ensimmäisen liigamaalinsa Milanissa syyskuun 22. päivänä 1–1 numeroihin päättyneessä vierasottelussa Laziota vastaan. Milanin kausi Italiassa oli vahva sen voittaessa Serie A:n mestaruuden ensimmäistä kertaa seitsemään vuoteen. Joukkue eteni jatkoon Mestareiden liigan lohkovaiheesta mutta tippui heti neljännesvälierissä. Kauden aikana Ibrahimović teki yhteensä 13 maalia Serie A:ssa ja neljä maalia Mestareiden liigassa.
Seuraavaa Serie A kautta edeltäneessä ystävyysottelussa Malmö FF:ää vastaan Ibrahimović loukkasi jalkansa ja joutui näin ollen jättämään Milanin neljä ensimmäistä sarjaottelua väliin. Ibrahimovićin paluu kentälle oli suurin yksittäinen tekijä sille, että joukkue alkoi kivuta ylöspäin sarjataulukossa huonosti edenneen sarja-alun jälkeen. Sunnuntaina 27. marraskuuta Ibrahimović teki uransa 100:nnen Serie A -maalinsa 4–0 päättyneessä kotiottelussa Chievoa vastaan. Vuodenvaihteeseen mennessä Milan oli ottanut paikkansa sarjan kärjessä, Ibrahimovićin ollessa sarjan maalipörssin kakkosena (11 maalia, joista 5 rangaistuspotkusta).
Italian jalkapallogaalassa, joka järjestettiin tammikuussa vuonna 2012, sai Ibrahimović kunnian vastaanottaa Italian vuoden parhaan pelaajan -palkinnon. Näin hänestä tuli kautta aikojen ensimmäinen pelaaja Italiassa, joka on vastaanottanut kyseisen palkinnon kolme kertaa. Kaudella 2011/2012 Ibrahimović voitti toistamiseen Serie A:n maalikuninkuuden. Hänestä tuli ensimmäinen pelaaja, joka on onnistunut voittamaan Serie A:n maalikuninkuuden kahdessa eri seurassa: Inter (2008–2009) ja Milan (2011–2012).
Seurajoukkueura > Paris Saint-Germain (2012–2016)

18. heinäkuuta 2012 Paris Saint-Germain esitteli lehdistötilaisuudessa Ibrahimovićin seuran uusimpana hankintana. Hänen pelinumerostaan ei vielä tuolloin ollut varmuutta. Ibrahimovićin seurakaveri Milanista, puolustaja Thiago Silva, oli hankittu korkealle tähtäävän ranskalaisseuran riveihin vain muutamaa päivää ennen Ibrahimovićin siirron varmistumista. Vielä tätäkin aikaisemmin olivat pelaajat Maxwell ja Thiago Motta, jotka myös olivat pelanneet yhdessä Ibrahimovićin kanssa aiemmissa seuroissa, solmineet sopimukset pariisilaisseuran kanssa.[lähde? ]
Uransa ensimmäisen Ranskan liigan ottelunsa Ibrahimović pelasi 11. elokuuta, kun PSG kohtasi FC Lorientin. Lorient johti tauolla ottelua jo 0–2, mutta 64 minuutin kohdalla Ibrahimović kavensi ottelun 1–2-lukemiin. Aivan ottelun loppuhetkillä Ibrahimović pääsi tasoittamaan ottelun rangaistuspotkusta. 6. marraskuuta hän syötti neljä maalia, kun PSG voitti Mestarien liigan ottelussa Dinamo Zagrebin 4–0. Aiemmin samaan oli kyennyt vain Carlos Martins marraskuussa 2010.
Ibrahimović sai pelinumeron 10 omakseen 17. tammikuuta 2013, sen jälkeen kun Nené oli jättänyt seuran.[lähde? ]
Kaudella 2013–2014 Ibrahimovićin seura PSG voitti Ranskassa tuplan, ja Ibrahimović itse voitti sarjan maalikuninkuuden 26 maalilla. Mestarien liigassa syntyi yhteensä 10 maalia, joihin lukeutui neljän maalin ilta alkulohkossa Anderlechtia vastaan – molemmat uusia seuraennätyksiä eurokentillä. Kaikki kilpailut yhteen laskien hän teki 41 maalia. Kaudella 2014–2015 PSG voitti jälleen kansalliset pokaalit ja Ibrahimović oli sarjan kolmanneksi paras maalintekijä.[lähde? ]
Kaudella 2015–2016 Zlatan Ibrahimović siirtyi PSG:n kaikkien aikojen maalintekijätilaston kärkeen. Tämä tapahtui kotiottelussa Marseillea vastaan 4. lokakuuta Ibrahimović tehdessä kaksi rangaistuspotkumaalia.[lähde? ]
Ennen kauden 2015–2016 viimeistä ottelua FC Nantesia vastaan Ibrahimović ilmoitti sen olevan hänen viimeinen ottelunsa PSG:n riveissä. Hän teki viimeisessä ottelussaan kaksi maalia.[lähde? ]
Ibrahimović teki kaudella 2015–2016 Ranskan pääsarjassa (Ligue 1) 38 maalia ja antoi 13 maaliin johtanutta syöttöä.[lähde? ]
Seurajoukkueura > Manchester United (2016–2018)

Ibrahimović siirtyi englantilaiseen Manchester Unitediin 1. heinäkuuta 2016. Hän pelasi ensimmäistä kertaa Unitedin paidassa ystävyysottelussa Galatasarayta vastaan 30. heinäkuuta 2016; hän teki ottelussa maalin saksipotkulla ottelun neljännellä peliminuutilla. Ibrahimović auttoi Manchester Unitedia voittamaan seuran 21. FA Community Shieldin vuoden 2016 ottelussa Leicester Cityä vastaan tekemällä ottelun voittomaalin. Valioliigadebyytissään 14. elokuuta 2016 Bournemouthia vastaan Ibrahimović onnistui jälleen maalinteossa ensimmäisessä ottelussaan; hän oli aiemmin tehnyt maalin debyyttiotteluissaan Italian, Espanjan ja Ranskan pääsarjoissa sekä Mestarien liigassa.
United voitti kaudella 2016–2017 Englannin liigacupin ja Ibrahimović teki viidessä pelaamassaan ottelussa neljä maalia. Loppuottelussa Southamptonia vastaan hän teki sekä ottelun avausmaalin että 87. minuutilla syntyneen 3–2-voittomaalin.[lähde? ]
20. huhtikuuta 2017 Ibrahimović sai vakavan nivelsidevamman oikeaan polveensa Eurooppa-liigan puolivälieräottelussa Anderlechtia vastaan. Hän oli sivussa loppukauden 2016–2017. Näin häneltä jäi väliin myös Eurooppa-liigan voitokas loppuottelu. Pelaamissaan 11 Eurooppa-liigan ottelussa hän teki viisi ja syötti neljä maalia. Valioliigassa hän viimeisteli 17 maalia 28 ottelussa.[lähde? ]
9. kesäkuuta 2017 ilmoitettiin, ettei Manchester United jatka Ibrahimovićin sopimusta sen päättyessä 30. kesäkuuta 2017.
24. elokuuta 2017 Manchester United teki Ibrahimovićin kanssa uuden, vuoden mittaisen sopimuksen. Hän pelasi numerolla 10 kaudella 2017–2018. Hän oli edelliskauden nivelsidevamman vuoksi sivussa marraskuun puoliväliin saakka. Joulupäivänä hän loukkasi polvensa ja oli kentiltä pois maaliskuun loppupuolelle saakka. Hän pelasi kauden aikana kaikki kilpailut huomioiden vain seitsemän ottelua ja teki yhden maalin.[lähde? ]
22. maaliskuuta 2018 Manchester United ilmoitti Ibrahimovićin suostuneen tämän sopimuksen ennenaikaiseen purkamiseen.
Seurajoukkueura > LA Galaxy (2018–2020)

Ibrahimović siirtyi MLS-seura LA Galaxyyn maaliskuussa 2018. Hän debytoi paikallisottelussa LAFC:tä vastaan 30. maaliskuuta tultuaan kentälle 71. minuutilla. Hän teki sekä ottelun tasoittavan että voittomaalin. Hän teki ammattilaisuransa 500:nnen maalin ottelussa Torontoa vastaan syyskuussa 2018. Hän pelasi Galaxyssa kahden kauden aikana 58 MLS-ottelua ja teki 53 maalia.[lähde? ]
Seurajoukkueura > Paluu Milaniin ja viimeiset vuodet (2020–2023)

Ibrahimović siirtyi takaisin Milaniin joulukuun 2019 lopussa tehdyllä kauden 2019–2020 loppuun kestävällä sopimuksella, jonka arvo on lehtitietojen mukaan 3,5 miljoonaa euroa verottomana plus bonukset. Elokuussa 2020 Ibrahimovic teki Milanin kanssa kauden 2020–2021 kattavan jatkosopimuksen. Toukokuussa 2022 Ibrahimović kertoi joutuvansa polvileikkaukseen, joka pitäisi hänet sivussa 7–8 kuukautta. Heinäkuussa 2022 hän allekirjoitti uuden vuoden mittaisen sopimuksen Milanin kanssa. Hän palasi Milanin kokoonpanoon helmikuussa 2023, ja maaliskuussa hänestä tuli Serie A:n vanhin maalintekijä 41 vuoden ja 166 päivän iässä tehtyään maalin Udinesea vastaan.
Ibrahimović kertoi lopettavansa pelaajauransa kesäkuussa 2023 Milanin viimeisen sarjaottelun jälkeen.
Maajoukkue

Ibrahimović on edustanut Ruotsia vuosien 2002 ja 2006 MM-kilpailuissa sekä vuosien 2004, 2008, 2012 ja 2016 EM-kilpailuissa.[lähde? ]
Vuonna 1999 häntä pyydettiin Bosnia ja Hertsegovinan B-maajoukkueeseen, mutta hän kieltäytyi. Ruotsin joukkueessa Ibrahimovićilla oli erimielisyyksiä valmentaja Lars Lagerbäckin kanssa ja hän oli poissa muutamasta EM-karsintaottelusta syksyllä 2006. 14. marraskuuta 2012 hän teki neljä maalia, kun Ruotsi voitti ystävyysottelussa Englannin 4–2 Solnan uudella Friends Arenalla. Neljäs maali syntyi saksipotkulla 25 metristä. 4. syyskuuta 2014 Zlatan teki harjoitusmaaottelussa Viroa vastaan Ruotsin uuden maaliennätyksen tehden molemmat maalit Ruotsin 2-0 voittoon päättyneessä ottelussa.
Ibrahimović ilmoitti lopettavansa maajoukkueuransa Ruotsin pudottua vuoden 2016 EM-kilpailujen alkulohkovaiheessa 22. kesäkuuta 2016.
Ibrahimović kuitenkin palasi maajoukkueeseen 25. maaliskuuta 2021 ottelussa Georgiaa vastaan; hän syötti ottelun voittomaalin.
Tilastot

| Seura | Kausi | Sarja> O | Sarja> M | Cup> O | Cup> M | Eurooppa > O | Eurooppa > M | Muut > O | Muut > M | Yht> .O | Yht> .M |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Malmö FF | 1999 | 6 | 1 | — | — | — | — | — | — | 6 | 1 |
| Malmö FF | 2000 | 26 | 12 | 3 | 2 | — | — | — | — | 29 | 14 |
| Malmö FF | 2001 | 8 | 3 | 4 | 0 | — | — | — | — | 12 | 3 |
| Malmö FF | Yht. | 40 | 16 | 7 | 2 | — | — | — | — | 47 | 18 |
| Ajax | 2001–02 | 24 | 6 | 3 | 1 | 6 | 2 | — | — | 33 | 9 |
| Ajax | 2002–03 | 25 | 13 | 3 | 3 | 13 | 5 | 1 | 0 | 42 | 21 |
| Ajax | 2003–04 | 22 | 13 | 1 | 0 | 8 | 2 | — | — | 31 | 15 |
| Ajax | 2004–05 | 3 | 3 | — | — | — | — | 1 | 0 | 4 | 3 |
| Ajax | Yht. | 74 | 35 | 7 | 4 | 27 | 9 | 2 | 0 | 110 | 48 |
| Juventus | 2004–05 | 35 | 16 | 0 | 0 | 10 | 0 | — | — | 45 | 16 |
| Juventus | 2005–06 | 35 | 7 | 2 | 0 | 9 | 3 | 1 | 0 | 47 | 10 |
| Juventus | Yht. | 70 | 23 | 2 | 0 | 19 | 3 | 1 | 0 | 92 | 26 |
| Inter Milan | 2006–07 | 27 | 15 | 1 | 0 | 7 | 0 | 1 | 0 | 36 | 15 |
| Inter Milan | 2007–08 | 26 | 17 | 0 | 0 | 7 | 5 | 1 | 0 | 34 | 22 |
| Inter Milan | 2008–09 | 35 | 25 | 3 | 3 | 8 | 1 | 1 | 0 | 47 | 29 |
| Inter Milan | Yht. | 88 | 57 | 4 | 3 | 22 | 6 | 3 | 0 | 117 | 66 |
| Barcelona | 2009–10 | 29 | 16 | 2 | 1 | 10 | 4 | 4 | 0 | 45 | 21 |
| Barcelona | 2010–11 | — | — | — | — | — | — | 1 | 1 | 1 | 1 |
| Barcelona | Yht. | 29 | 16 | 2 | 1 | 10 | 4 | 5 | 1 | 46 | 22 |
| AC Milan | 2010–11 | 29 | 14 | 4 | 3 | 8 | 4 | — | — | 41 | 21 |
| AC Milan | 2011–12 | 32 | 28 | 3 | 1 | 8 | 5 | 1 | 1 | 44 | 35 |
| AC Milan | Yht. | 61 | 42 | 7 | 4 | 16 | 9 | 1 | 1 | 85 | 56 |
| Paris Saint-Germain | 2012–13 | 34 | 30 | 2 | 2 | 9 | 3 | 1 | 0 | 46 | 35 |
| Paris Saint-Germain | 2013–14 | 33 | 26 | 2 | 3 | 8 | 10 | 3 | 2 | 46 | 41 |
| Paris Saint-Germain | 2014–15 | 24 | 19 | 3 | 4 | 6 | 2 | 4 | 5 | 37 | 30 |
| Paris Saint-Germain | 2015–16 | 31 | 38 | 6 | 7 | 10 | 5 | 4 | 0 | 51 | 50 |
| Paris Saint-Germain | Yht. | 122 | 113 | 13 | 16 | 33 | 20 | 12 | 7 | 180 | 156 |
| Manchester United | 2016–17 | 28 | 17 | 1 | 1 | 11 | 5 | 6 | 5 | 46 | 28 |
| Manchester United | 2017–18 | 5 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 1 | 7 | 1 |
| Manchester United | Yht. | 33 | 17 | 1 | 1 | 12 | 5 | 7 | 6 | 53 | 29 |
| LA Galaxy | 2018 | 27 | 22 | — | — | — | — | — | — | 27 | 22 |
| LA Galaxy | 2019 | 31 | 31 | — | — | — | — | — | — | 31 | 31 |
| LA Galaxy | Yht. | 58 | 53 | — | — | — | — | — | — | 58 | 53 |
| AC Milan | 2019–20 | 8 | 3 | 2 | 1 | — | — | — | — | 10 | 4 |
| AC Milan | Yht. | 8 | 3 | 2 | 1 | — | — | — | — | 10 | 4 |
| Ura yhteensä | Ura yhteensä | 583 | 375 | 45 | 32 | 139 | 56 | 31 | 15 | 798 | 478 |
Päivitetty 26. maaliskuuta 2020. Lähde: ESPN FC
↑  Sisältää Mestarien liiga -ottelut ja Eurooppa-liiga -ottelut.
↑  Sisältää Ranskan liigacup,- Alankomaiden supercup,- Italian supercup,- Supercopa de España,- Trophée des Champions,- Englannin liigacup,- FA Community Shield,- UEFA Super Cup- ja FIFA Club World Cup -ottelut.
Saavutukset

AFC Ajax
Eredivisie (2): 2001–2002, 2003–2004
KNVB Cup: 2001–2002
Alankomaiden supercup: 2002
Juventus
Serie A (2): 2004–2005, 2005–2006 (Molemmat kumottu Italian jalkapalloskandaalin 2006 takia)
Internazionale
Serie A (3): 2006–2007, 2007–2008, 2008–2009
Italian supercup (2): 2006, 2008
FC Barcelona
La Liga: 2009–2010
Espanjan supercup (2): 2009, 2010
UEFA Super Cup: 2009
Seurajoukkueiden maailmanmestaruus: 2009
AC Milan
Serie A (2): 2010–2011, 2021-2022
Italian Supercup: 2011
Paris Saint-Germain
Ligue 1 (4): 2012–2013, 2013–2014, 2014–2015, 2015–2016
Coupe de France (2) 2014–2015, 2015–2016
Coupe de la Ligue (3): 2013–2014, 2014–2015, 2015–2016
Ranskan Super Cup (3): 2013, 2014, 2015
Manchester United
FA Community Shield: 2016
Englannin liigacup; 2017
Eurooppa-liiga; 2017
Kirjallisuutta

Lagercrantz, David: Minä, Zlatan Ibrahimović.  Suomentanut Nousiainen, Miika. Helsinki:  WSOY, 2012.  ISBN 978-951-0-39239-3
Aiheesta muualla

Zlatanin ura Goal.com:n sivuilla (englanniksi)
Zlatanin profiili Mestarienliiga.fi -sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Zlatan Ibrahimović Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Guldbollen
1946: Gunnar Gren • 1947: Gunnar Nordahl • 1948: Bertil Nordahl • 1949: Knut Nordahl • 1950: Erik Nilsson • 1951: Olle Åhlund • 1952: Kalle Svensson • 1953: Bengt Gustavsson • 1954: Sven-Ove Svensson • 1955: Gösta Löfgren • 1956: Gösta Sandberg • 1957: Åke Johansson • 1958: Orvar Bergmark • 1959: Agne Simonsson • 1960: Torbjörn Jonsson • 1961: Bengt Nyholm • 1962: Prawitz Öberg • 1963: Harry Bild • 1964: Hans Mild • 1965: Bo Larsson • 1966: Ove Kindvall • 1967: Ingvar Svahn • 1968: Björn Nordqvist • 1969: Tommy Svensson • 1970: Jan Olsson • 1971: Ronnie Hellström • 1972: Ralf Edström • 1973: Bo Larsson • 1974: Ralf Edström • 1975: Kent Karlsson • 1976: Anders Linderoth • 1977: Roy Andersson • 1978: Ronnie Hellström • 1979: Jan Möller • 1980: Rolf Zetterlund • 1981: Thomas Ravelli • 1982: Torbjörn Nilsson • 1983: Glenn Hysén • 1984: Sven Dahlkvist • 1985: Glenn Strömberg • 1986: Robert Prytz • 1987: Peter Larsson • 1988: Glenn Hysén • 1989: Jonas Thern • 1990: Tomas Brolin • 1991: Anders Limpar • 1992: Jan Eriksson • 1993: Martin Dahlin • 1994: Tomas Brolin • 1995: Patrik Andersson • 1996: Roland Nilsson • 1997: Pär Zetterberg • 1998: Henrik Larsson • 1999: Stefan Schwarz • 2000: Magnus Hedman • 2001: Patrik Andersson • 2002: Fredrik Ljungberg • 2003: Olof Mellberg • 2004: Henrik Larsson • 2005: Zlatan Ibrahimović • 2006: Fredrik Ljungberg • 2007: Zlatan Ibrahimović • 2008: Zlatan Ibrahimović • 2009: Zlatan Ibrahimović • 2010: Zlatan Ibrahimović • 2011: Zlatan Ibrahimović • 2012: Zlatan Ibrahimović • 2013: Zlatan Ibrahimović • 2014: Zlatan Ibrahimović • 2015: Zlatan Ibrahimović • 2016: Zlatan Ibrahimović • 2017: Andreas Granqvist • 2018: Victor Lindelöf • 2019: Victor Lindelöf • 2020: Zlatan Ibrahimović • 2021: Emil Forsberg • 2022: Dejan Kulusevski • 2023: Dejan Kulusevski
Milan – Serie A
2 Calabria |
4 Bennacer |
7 Morata |
8 Loftus-Cheek |
9 Jović |
10 Leão |
11 Pulisic |
14 Reijnders |
16 Maignan |
17 Okafor |
18 Zeroli |
19 Hernández |
20 Jiménez |
21 Chukwueze |
22 Emerson |
23 Tomori |
24 Florenzi |
28 Thiaw |
29 Fofana |
31 Pavlović |
42 Terracciano |
46 Gabbia |
57 Sportiello |
80 Musah |
90 Abraham |
96 Torriani |
Valmentaja: Fonseca
Ibrahimović ja Mario Balotelli ottelussa Palermoa vastaan vuonna 2009.
Zlatan pelaamassa Barcelonassa yhdessä entisen joukkuetoverinsa Xavin kanssa.
Ibrahimović Milanin paidassa kaudella 2011–2012.
Paris Saint-Germainin urheilutoimenjohtaja Leonardo (oikealla) ja puheenjohtaja Nasser Al-Khelaifi (vasemmalla) Ibrahimovićin siirron julkistamistilaisuudessa.
Ibrahimović ottelussa Šah’tar Donetskia vastaan Mestarien liigan kaudella 2015–2016
Ibrahimović Eurooppa-liigan ottelussa Zorja Luhanskia vastaan kaudella 2016–2017
Niklas Bäckström

| Niklas Bäckström |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. helmikuuta 1978 (ikä 46) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:  
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Nikke, Bäcks
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  187 cm
Paino:  87 kg
Pelinumero:  32
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1996–2019
Seurat:  PiTa (I-div.)  HIFK (SML)  Hermes (I-div.)   FPS (I-div.)   SaiPa (SML)   AIK (SEL)   Kärpät (SML)   Minnesota Wild (NHL)   Calgary Flames (NHL) Tappara (SML)
| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Bäckström talviolympialaisissa 2010. |  Bäckström talviolympialaisissa 2010. |  Bäckström talviolympialaisissa 2010. |  |
Maa:   Suomi
Miesten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Torino 2006 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Vancouver 2010 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Venäjä 2016 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Latvia 2006 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Kanada 2008 | jääkiekko |  |
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Suomi 1998 | jääkiekko |  |
Niklas Oskar Bäckström (s. 13. helmikuuta 1978 Helsinki) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti. Bäckström palkittiin NHL-urallaan William M. Jennings Trophylla sekä Roger Crozier Saving Grace Awardilla vuonna 2007. Hän pitää hallussaan Minnesota Wildin seuraennätystä peliajassa, nollapeleissä sekä voitto-otteluissa. Hän on nykyään NHL-seura Columbus Blue Jacketsin maalivahtivalmentaja.
Jääkiekon SM-liigassa Bäckström edusti kasvattajaseuransa HIFK:n lisäksi SaiPaa, Kärppiä ja Tapparaa. Kärpissä hän voitti kaksi SM-kultaa vuosina 2004 ja 2005. Kaudella 2000–2001 hän pelasi Ruotsin Elitserienissä AIK IF:n joukkueessa.
Suomen jääkiekkomaajoukkueen riveissä Bäckström pelasi useat arvokisat. Olympialaisissa Bäckström saavutti hopeamitalin vuonna 2006 ja pronssimitalin vuonna 2010. Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut ovat puolestaan tuottaneet Bäckströmille yhden hopeamitalin vuonna 2016 ja kaksi pronssimitalia vuosina 2006 ja 2008. Hän pelasi Leijonien maalilla myös vuoden 2005 MM-kilpailuissa, joissa Suomi jäi seitsemänneksi. Lisäksi Bäckström on alle 20-vuotiaiden maailmanmestari vuodelta 1998. Yhteensä Bäckström edusti Suomea 62 A-maaottelussa, 13 nuorten maaottelussa ja 9 poikien maaottelussa.
NHL:ssä Bäckström pelasi 413 runkosarja- ja 11 pudotuspeli-ottelua (kausina 2006–07, 2007–08 ja 2012–13). Bäckström saavutti NHL:ssä yhteensä 196 voittoa. Koko uran torjuntaprosentti NHL:ssä oli 91,4 %.
Pelityyli

Bäckström torjuu melko rauhallisella perhostyylillä, jossa hänen tekniikkansa on hiottu loppuun asti. Bäckström nojaakin tekniikkaansa hyvin pitkälti. Hänen vahvuuksiinsa voidaan lukea tasaisuus, kylmäpäisyys ja rauhallisuus, fyysiset ominaisuudet, kokemus, hyvät jalkatorjunnat ja refleksit, sekä nopea hanskakäsi. Bäckströmin sivuttaisliikettä tolpalta tolpalle on myös kehuttu, ja jääkiekkoanalyytikko Darren Pangin mukaan Bäckströmin sivuttaisliike on parhaita maailmassa.[lähde? ] Vaikka Bäckström nojaa useissa tilanteissa suuresti tekniikkaansa, tekee hän usein myös perinteisistä tyylistään poikkeavia huippupelastuksia esimerkiksi heittäytymisillä, tai mailalla. Bäckströmin heikkouksiin voidaan lukea rangaistuslaukaukset sekä loukkaantumisherkkyys.
Ura Euroopassa > Uran alku

Bäckström kertoi Ylen haastattelussa kiinnostuneensa jääkiekosta nuorena oltuaan isänsä kanssa useasti katsomassa Helsingin IFK:n SM-sarjaotteluja.[lähde? ] Bäckströmin mukaan myös hänen sukutaustallaan oli vaikutusta, sillä sekä hänen isänsä että isoisänsä olivat entisiä jääkiekkomaalivahteja, ja isoisä Tor Bäckström pelasi myös Suomen jääkiekkomaajoukkueessa. Bäckström aloitti jääkiekon varhain, ja halusi alusta lähtien olla maalivahti.[lähde? ] Bäckström on kertonut harrastaneensa nuorempana myös jalkapalloa, mutta sanoi jääkiekon olleen hänelle alusta lähtien ykköslaji ja se, mitä hän tulevaisuudessa haluaa tehdä.[lähde? ]