stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut 2000
Mitalistit > Naiset

| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 60 m |  Aikateríni Thánou | 7,05 |  Petja Pendareva | 7,11 |  Irina Puha | 7,11 |
| 200 m |  Muriel Hurtis | 23,06 |  Alenka Bikar | 23,16 NR |  Jekaterina Leštšova | 23,20 |
| 400 m |  Svetlana Pospelova | 51,66 |  Natalja Nazarova | 51,69 |  Helena Fuchsová | 52,32 |
| 800 m |  Stephanie Graf | 1.59,70 |  Natalja Tsyganova | 2.00,17 |  Sandra Stals | 2.01,34 |
| 1500 m |  Violeta Szekely | 4.12,82 |  Olga Kuznetsova | 4.13,45 |  Julija Kosenkova | 4.13,60 |
| 3000 m |  Gabriela Szabo | 8.42,06 |  Lidia Chojecka | 8.42,42 NR |  Marta Domínguez | 8.44,08 |
| 60 m aj |  Linda Ferga | 7,88 |  Patricia Girard | 7,98 |  Olena Krasovska | 8,03 |
| 4×400 m |  Venäjä Olesja Zykina Irina Rosihina Julija Sotnikova Svetlana Pospelova | 3.32,53 |  Italia Francesca Carbone Carla Barbarino Patrizia Spuri Virna De Angeli | 3.35,01 NR |  Romania Georgeta Lazar Anca Safta Otilia Ruicu Alina Rîpanu | 3.36,28 |
| Korkeushyppy |  Kajsa Bergqvist | 200 |  Zuzana Hlavoňová | 198 NR |  Olga Kaliturina | 196 |
| Seiväshyppy |  Pavla Hamáčková | 440 |  Christine Adams  Jelena Beljakova | 435 | – | – |
| Pituushyppy |  Erica Johansson | 689 |  Heike Drechsler | 686 |  Iva Prandževa | 680 |
| Kolmiloikka |  Tatjana Lebedeva | 14,68 |  Cristina Nicolau | 14,63 |  Iva Prandževa | 14,63 |
| Kuulantyöntö |  Larisa Pelešenko | 20,15 |  Nadine Kleinert | 19,23 |  Astrid Kumbernuss | 19,12 |
| Viisiottelu |  Karin Ertl | 4671 |  Irina Vostrikova | 4615 |  Urszula Włodarczyk | 4590 |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Venäjä | 6 | 5 | 4 | 15 |
| 2 |  Tšekki | 3 | 2 | 2 | 7 |
| 3 |  Saksa | 2 | 6 | 1 | 9 |
| 4 |  Bulgaria | 2 | 2 | 2 | 6 |
| 5 |  Romania | 2 | 2 | 1 | 5 |
| 6 |  Iso-Britannia | 2 | 1 | 2 | 5 |
| 6 |  Ranska | 2 | 1 | 2 | 5 |
| 8 |  Ruotsi | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 9 |  Espanja | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 10 |  Kreikka | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 11 |  Irlanti | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 12 |  Israel | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 12 |  Itävalta | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 12 |  Latvia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 12 |  Suomi | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 16 |  Puola | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 17 |  Belgia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 17 |  Italia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 19 |  Portugali | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 19 |  Slovenia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 21 |  Ukraina | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 21 |  Unkari | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 23 |  Alankomaat | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 23 |  Jugoslavia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 23 |  Viro | 0 | 0 | 1 | 1 |
Zack Kassian

| Zack Kassian |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. tammikuuta 1991 (ikä 33) Windsor, Ontario, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  191 cm
Paino:  95 kg
Pelinumero:  44
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2011–
Aik. seurat:  Rochester Americans (AHL)   Buffalo Sabres (NHL}   Vancouver Canucks (NHL)   Montreal Canadiens (NHL)   Edmonton Oilers (NHL)   Arizona Coyotes (NHL)   HC Sparta Praha (ČEL)
NHL-varaus:  13. varaus, 2009 Buffalo Sabres
KHL-varaus:  56. varaus, 2009 Dynamo Moskova
Zack Kassian (s. 24. tammikuuta 1991 Windsor, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija.
Ura

Peterborough Petes varasi Kassianin neljäntenä pelaajana OHL:ään vuonna 2007 ja hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2007–2008. Tulokaskausi toi 21 pistettä, mutta seuraavalla kaudella 2008–2009 Kassian oli Tony Romanon jälkeen Petesin toiseksi paras pistemies tehoilla 24+39=63. Hän keräsi myös 136 jäähyminuuttia, joilla Kassian voitti joukkueen sisäisen jäähypörssin. Hän tappeli kauden aikana 13 kertaa. Kassian pelasi kauden aikana myös OHL:n tähdistöottelussa tehoin 1+1=2 sekä CHL Top Prospects Gamessa, jossa hän taklasi John Tavaresia siellä seurauksella, että Tavares joutui jättämään ottelun kesken olkapäävamman takia.
NHL-joukkue Buffalo Sabres varasi Kassianin 13. pelaajana kesällä 2009. Samana kesänä hänet varasi myös Dynamo Moskova 56. pelaajana KHL:n varaustilaisuudessa 2009. Kassian aloitti kauden 2009–2010 Peterborough Petesin kapteenina, mutta tammikuussa 2010 hänet kaupattiin Windsor Spitfiresiin vaihdossa Austin Watsoniin ja toisen kierroksen varausvuoroihin OHL:n varaustilaisuuksiin 2012 ja 2014. Myöhemmin samassa kuussa Kassian sai 20 ottelun mittaisen pelikiellon taklattuaan päähän Barrie Coltsin Matt Kennedya. Hän sai ottelussa viiden minuutin jäähyn ryntäämisestä sekä ottelurangaistuksen. Kennedy sai tilanteesta aivotärähdyksen. Kassian voitti keväällä 2010 OHL:n mestaruuden sekä koko CHL:n mestaruuden, Memorial Cupin.
Pian Memorial Cupin jälkeen, toukokuussa 2010 Kassian sai syytteen pahoinpitelystä lyödessään miestä kotikaupungissaan Windsorissa sijaitsevassa ulkoilmabaarissa. Hänet tuomittiin 25 tunnin yhdyskuntapalveluun, maksamaan 500 dollaria hyväntekeväisyyteen sekä kustantamaan uhrin hammaslääkärimaksu.
Pahoinpitelytapauksen vuoksi Kassianin sopimusneuvottelut Buffalo Sabresin kanssa lykkääntyivät ja hän jatkoi kaudella 2010–2011 Spitfiresissä. Kassian oli tehoilla 26+51=77 joukkueen toiseksi paras pistemies Ryan Ellisin jälkeen. Hän teki marraskuussa 2010 kolmivuotisen tulokassopimuksen Buffalo Sabresin kanssa. Huhtikuussa 2011 Kassian siirtyi ns. kevätsopimuksella Sabresin farmijoukkue Portland Piratesiin, AHL:ään. Hän pelasi siellä kolme playoff-ottelua.
Kassian pelasi kaudella 2011–2012 ensimmäiset pelinsä NHL:ssä. Hän edusti Sabresia 27 NHL-ottelussa, kunnes hän siirtyi Vancouver Canucksiin. Kaupassa Canucksiin meni myös Marc-André Gragnani ja Sabresiin Cody Hodgson ja Alexander Sulzer.
Tammikuussa 2020 Kassian teki neljän vuoden jatkosopimuksen Edmonton Oilersin kanssa.
Heinäkuussa 2022 Oilers kauppasi Kassianin, ensimmäisen kierroksen varausvuoron vuoden 2022 varaustilaisuudessa, toisen kierroksen varausvuoron vuoden 2025 varaustilaisuudessa ja kolmannen kierroksen varausvuoron vuoden 2024 varaustilaisuudessa Arizona Coyotesiin vaihdossa ensimmäisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2022 varaustilaisuudessa.
Elokuussa 2023 Kassian siirtyi tryout-sopimuksella Anaheim Ducksiin. Ducks vapautti Kassianin tryout-sopimuksesta lokakuussa 2023.
Tammikuussa 2024 Kassian teki sopimuksen Tšekin Tipsport Extraligassa pelaavan HC Sparta Prahan kanssa.
Maajoukkue

| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Buffalo 2011 | jääkiekko |  |
Kassian pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2011 ja voitti hopeaa. Hän sai turnauksessa myös kahden ottelun pelikiellon taklattuaan Tšekin Petr Šenkeříkia päähän.
Kassian pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2009.
Ševtšenkon piiri (Dnipro)

| Ševtšenkon piiri Шевченківський район |
| --- | --- |
 Prospekt Dmytra Javornytskohoa (Проспект Дмитра Яворницького) vuonna 2015.
 Lippu:  Vaakuna
 Ševtšenkon piiri (aluenumero 2) sijaitsee Dnipron etelävaiheilla, pohjoispäästään rajoittuen Dneprin oikeaan rantaan).
Valtio:  Ukraina
Alue:  Dnipropetrovskin alue
Piiri:  Dnipron piiri
Kaupunki:  Dnipro
Perustettu:  1973
Pinta-ala  ():  26,794 km²
Väkiluku (2008):  148 654
 
Dnipron Ševtšenkon piirin hallinto (ukrainaksi)
Ševtšenkon piiri (ukr. Шевченківський район, Ševtšenkivskyi raion; aiemmin (1973-2015): Babuškinskin piiri, Бабушкінський район) on yksi Ukrainan Dnipron kahdeksasta hallinnollisesta alueesta (kaupunkipiiristä). Dnipron eteläosassa, pohjoispäästään Dneprin oikealla eli länsirannalla sijaitsevan kaupunkipiirin pinta-ala on 26,794 neliökilometriä. Dnipron piiri on perustettu vuonna 1973.  Piiri nimettiin uudelleen vuonna 2015.
Naapuripiirejä ovat Kirkkopiiri idässä, Dnipron piirin eteläosa etelässä, Tšetšelivkain ja Keskustan piirit lännessä sekä Dneprin vastarannalla sijaitseva Amur-Nyžnodniprovskin piiri pohjoisessa.
Piirin väestöarvio on 148 654 (2008). Asukasmäärä on ollut laskussa Ukrainan itsenäisyyden aikana, sillä aiemmat väkiluvut olivat ja aiemmin noin 159 867 (VL 2001) ja 179 570 (VL 1989).
Ševtšenkon piirissä sijaitsee muun muassa:
Dnipron pormestarin talo ja kaupungintalo.
Pyhän Kolminaisuuden katedraali.
Dnipron pääposti (1905).
Hotelli Ukraina.
Most Citi Center.
Afganistanin sodan muistomerkki.
Dnipron kansainvälinen lentoasema.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ševtšenkon piiri (Dnipro) Wikimedia Commonsissa
Ševtšenkon piiri rajat Open Street Map -kartalla (OSM) (ukrainaksi) (openstreetmap.org)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: uk:Шевченківський район (Дніпро)
Käännös suomeksi
Variationen für Orchester (Webern)

Variationen für Orchester ("Muunnelmia orkesterille", op. 30) on Anton Webernin vuosina 1940–1941 orkesterille säveltämä teos. Se on yksiosainen ja koostuu teemasta sekä kuudesta muunnelmasta. Teoksen ensiesitys oli 3. maaliskuuta 1943 Sveitsin Winterthurissa. Kapellimestarina toimi Hermann Scherchen. Säveltäjän sallittiin poistuvan Itävallasta esitystä seuraamaan, vaikka kotimaassa hänen musiikkiaan ei saanut esittää. Kyseessä oli hänen viimeinen matkansa Itävallan ulkopuolelle. Webern ei enää myöhemmin kuullut ainoankaan teoksensa kantaesitystä.
Viherleukakolibri

| Viherleukakolibri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kiitäjälinnut Apodiformes
Heimo::  Kolibrit Trochilidae
Suku::  Abeillia
Laji::  abeillei
Kaksiosainen nimi
 Abeillia abeillei  (Lesson & Delattre, 1839) 
Katso myös
   Viherleukakolibri Wikispeciesissä   Viherleukakolibri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Viherleukakolibri (Abeillia abeillei) on keskiamerikkalainen kiitäjälintu. Se on sukunsa ainoa laji. Sen esiintymisalue ulottuu Meksikon kaakkoisosasta Hondurasiin ja Pohjois-Nicaraguaan. Lajista tunnetaan kaksi alalajia. René Primevère Lesson ja Adolphe Delattre kuvailivat lajin holotyypin Meksikon Veracruzista vuonna 1839.
Valokopiointi

Hurrikaani Katrinassa 2005 tulvavahingon kärsinyt Sharp-kopiokone.
Valokopiointi on menetelmä, jolla monistetaan tekstiä tai kuvia sisältävästä paperista kopioita toiselle paperille käyttämällä valokopiokonetta. Valokopioinnin lanseerasi Xerox 1960-luvulla ja vähitellen 20 vuoden kuluessa se syrjäytti muut kopiointitekniikat.
Valokopiointia käytetään laajalti liike-elämässä, oppilaitoksissa ja julkisella sektorilla. Valokopioinnin suosio on kuitenkin laskenut viestinnän siirtyessä paperisista asiakirjoista sähköisiin. Jos sähköisistä dokumenteista tarvitaan paperikopioita, käytetään tulostimia, joihin tosin usein yhdistyy myös paperidokumenttien skannaus- ja kopiointimahdollisuus.
Historia

Aiemmin kopiointiin on käytetty muun muassa fotostat-menetelmää, jossa käytettiin kameraa ja herkkää valokuvauspaperia ja kopio kuivattiin koneessa heti.
Xerox-yhtiö sovelsi valokopiointiin fyysikko Chester Carlsonin vuonna 1938 unkarilaisen fyysikon Pál Selényin julkaisujen pohjalta kehittämää elektrofotografiaa, jossa pyörivä alumiininen kuvarumpu varataan sähköllä ja valotetaan sitten kopioitavan originaalin läpi tai siitä heijastaen niin, että rummulle seuraavaksi levitettävä värijauhe tarttuu vain tummiksi tarkoitettuihin kohtiin ja siirtyy sitten rummulta kopiopaperiin muodostamaan originaalin mukaisia kuvioita. Tätä menetelmää käytetään kehittyneessä muodossaan yhä kopiokoneissa ja lasertulostimissa.
Kopiokoneet olivat aluksi hitaita ja vaativat erikoispaperia, mutta 1970-luvulla ne kehittyivät yhä nopeammiksi ja halpaa tavallista paperia käyttäviksi. Niihin kehitettiin myös originaaliarkkien syöttölaitteita ja ulos tulevien kopioarkkien lajittelumekanismeja, mikä mahdollisti monisivuisten paperidokumenttien kopioinnin valmiiksi oikeassa sivujärjestyksessä oleviksi kopionipuiksi. Muita parannuksia olivat kaksipuoleinen kopiointi paperin molemmille puolille, suurennus- ja pienennysmahdollisuus sekä 1970-luvulla mustavalkokopioinnin rinnalle tuotu värikopiointi. 1990-luvun ”työpöytäjulkaisemisen” (desktop publishing) myötä kopiokoneet kehittyivät monitoimilaitteiksi, joissa yhdistyivät faksi, tulostin, kopiokone ja skanneri kuvien ja paperiasiakirjojen saattamiseen digitaaliseen muotoon.
Valmistajia

Valokopioinnin kehittäjäyritys Xerox sai valokopioinnin nopeaan kasvuun esiteltyään vuonna 1960 Xerox 914 -kopiokoneensa, josta tuli valtava menestys. Samalla Xerox aloitti uuden liiketoimintamallin: konetta ei voinut ostaa vaan se piti vuokrata, ja Xerox sai joka koneesta tuloa myös sillä otetun kopiomäärän mukaan. Yhtiöstä tuli valokopioinnin synonyymi: englannin kielessä valokopiointia alettiin kutsua verbillä to xerox ja valokopiota substantiivilla a xerox ['zɪərɒks]. Yrityksen menestys jatkui läpi 1960-luvun, kunnes sen tärkeimmät patentit vanhenivat vuonna 1969 ja alalle tuli nopeasti kilpailijoita, suurimpina yhdysvaltalaiset IBM ja 3M, japanilais-yhdysvaltalainen Ricoh-Nashua-Savin,  japanilaiset Canon, Minolta ja Toshiba sekä eurooppalainen Agfa-Gevaert. Kilpailijat toivat yhtäaikaa markkinoille tavalliselle paperille kopioivia koneita ja toivat Xeroxin vuokraukseen perustuvan toimintatavan rinnalle asiakkaille myytävät kopiokoneet. Xerox osasi kuitenkin nopeasti siirtyä sekin pois erikoispaperistaan ja säilytti asemiaan isoissa koneissa niin, että Suomessakin vuonna 1977 vielä noin 25 prosenttia valokopioista otettiin Rank Xeroxin koneilla.
1980-luvun taitteessa yhdysvaltalais-japanilainen Nashua-Savin-Ricoh-yritysryhmä nousi Xeroxin ohi maailman suurimmaksi kopiokoneiden valmistajaksi. Muita maailman suurimpia valmistajia olivat tuolloin yhdysvaltalaiset IBM ja Saxon ja japanilainen Canon. Suomen suurimpia kopiokonemerkkejä vuonna 1979 olivat Xeroxin ja brittiläisen Rank Organisationin yhteinen Rank Xerox, Canon ja saksalainen Agfa-Gevaert.
Kopioalan pioneeriyritys Xerox yritti markkina-asemansa elvyttämiseksi saada omistukseensa Hewlett-Packardista irrotettua, maailman suurimmaksi kasvanutta kopiokonevalmistajaa HP:ta, mutta luopui aikeesta. Vuonna 2019 suurimpien kopiokonemerkkien maailmanlaajuiset markkinaosuudet olivat:
HP 26,6 %
Canon 20,2 %
Brother 11,5 %
Epson 10,7 %
Kyocera 7,3 %
NEC 5,2 %
Ricoh 2,4 %
Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut 1994

Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1994 Pariisissa, Ranskassa. Kisojen ajankohta oli 11.–13. maaliskuuta.
Mitalistit > Miehet

| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 60 m |  Colin Jackson | 6,49 |  Aléksandros Terzián | 6,51 |  Michael Rosswess | 6,54 |
| 200 m |  Daniel Sangouma | 20,68 |  Vladyslav Dolohodin | 20,76 |  Geórgios Panagiotópulos | 20,99 |
| 400 m |  Du'aine Ladejo | 46,53 |  Mihail Vdovin | 46,56 |  Rico Lieder | 46,82 |
| 800 m |  Andrei Logrinov | 1.46,38 |  Luis Javier González | 1.46,69 |  Ousmane Diarra | 1.47,18 |
| 1 500 m |  David Strang | 3.44,57 |  Branko Zorko | 3.44,64 |  Abdelkader Chékhémani | 3.44,65 |
| 3 000 m |  Kim Bauermeister | 7.52,34 |  Ovidiu Olteanu | 7.52,37 |  Rod Finch | 7.53,99 |
| 60 m aj |  Colin Jackson | 7,41 |  George Boroi | 7,57 |  Mike Fenner | 7,58 |
| 5 000 m:n kävely |  Mihail Štšennikov | 18.34,32 |  Ronald Weigel | 18.40,32 |  Denis Langlois | 18.43,20 |
| Korkeushyppy |  Dalton Grant | 237 |  Jean-Charles Gicquel | 235 |  Wolf-Hendrik Beyer | 233 |
| Seiväshyppy |  Pjotr Botškarjov | 590 |  Jean Galfione | 580 |  Igor Trandenkov | 575 |
| Pituushyppy |  Dietmar Haaf | 815 |  Konstandínos Kukodímos | 809 |  Bogdan Tudor | 807 |
| Kolmiloikka |  Leonid Vološin | 17,44 |  Denis Kapustin | 17,35 |  Vasili Sokov | 17,31 |
| Kuulantyöntö |  Oleksandr Bahatš | 20,66 |  Dragan Perić | 20,55 |  Pétur Guðmundsson | 20,04 |
| Seitsenottelu |  Christian Plaziat | 6268 |  Henrik Dagård | 6119 |  Alain Blondel | 6084 |
Mitalistit > Naiset

| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 60 m |  Nelli Fiere-Cooman | 7,17 |  Melanie Paschke | 7,19 |  Patricia Girard | 7,19 |
| 200 m |  Galina Maltšugina | 22,41 |  Silke Knoll | 22,96 |  Jacqueline Poelman | 23,43 |
| 400 m |  Svetlana Gontšarenko | 51,62 |  Tatjana Aleksejeva | 51,77 |  Viviane Dorsile | 51,92 |
| 800 m |  Natalja Duhnova | 2.00,42 |  Ella Kovacs | 2.00,49 |  Carla Sacramento | 2.01,12 |
| 1 500 m |  Jekaterina Podkopajeva | 4.06,46 |  Ljudmila Rogatšova | 4.06,60 |  Małgorzata Rydz | 4.06,98 |
| 3 000 m |  Fernanda Ribeiro | 8.50,47 |  Margareta Keszeg | 8.55,61 |  Anna Brzezińska | 8.56,90 |
| 60 m aj |  Jordanka Donkova | 7,85 |  Eva Sokolova | 7,89 |  Anne Piquereau | 7,91 |
| 3 000 m:n kävely |  Annarita Sidoti | 11.54,32 |  Beate Gummelt | 11.56,01 |  Jelena Aršintseva | 11.57,48 |
| Korkeushyppy |  Stefka Kostadinova | 198 |  Desislava Aleksandrova | 196 |  Sigrid Kirchmann | 196 |
| Pituushyppy |  Heike Drechsler | 706 |  Ljudmila Ninova | 678 |  Inesa Kravets | 672 |
| Kolmiloikka |  Inna Lasovskaja | 14,88 |  Anna Birjukova | 14,72 |  Sofija Božanova | 14,52 |
| Kuulantyöntö |  Astrid Kumbernuss | 19,44 |  Larisa Pelešenko | 19,16 |  Svetla Mitkova | 19,09 |
| Viisiottelu |  Larisa Turtšinskaja | 4801 |  Rita Ináncsi | 4775 |  Urszula Włodarczyk | 4668 |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Venäjä | 9 | 7 | 3 | 19 |
| 2. |  Iso-Britannia | 5 | 0 | 2 | 7 |
| 3. |  Saksa | 4 | 4 | 3 | 11 |
| 4. |  Ranska | 2 | 2 | 7 | 11 |
| 5. |  Bulgaria | 2 | 1 | 2 | 5 |
| 6. |  Ukraina | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 7. |  Alankomaat | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 7. |  Portugali | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 9. |  Italia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 9. |  Valko-Venäjä | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 11. |  Romania | 0 | 4 | 1 | 5 |
| 12. |  Kreikka | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 13. |  Itävalta | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 14. |  Espanja | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 14. |  Kroatia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 14. |  Riippumaton joukkue | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 14. |  Ruotsi | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 14. |  Unkari | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 19. |  Puola | 0 | 0 | 3 | 3 |
| 20. |  Islanti | 0 | 0 | 1 | 1 |
Williams FW29

| Williams FW29 |
| --- | --- |
 Alexander Wurz Malesian GP:ssä.
Talli:   Williams
Suunnittelija(t):   Sam Michael  Patrick Head  Loïc Bigois
Kuljettajat:  16.  Nico Rosberg 17.  Alexander Wurz 17.  Kazuki Nakajima
Testikuljettajat:   Kazuki Nakajima  Narain Karthikeyan
Teknisiä tietoja
Renkaat:  B Bridgestone
Polttoaine:  Petrobras
Runko:  hiilikuitumonokokki
Moottori:  Toyota RVX-07 2398cc 90° V8
Voimansiirto:  7-vaihteinen puoliautomaattinen pituussuuntainen vaihdelaatikko
Kilpailuhistoria
Debyytti:  Australian GP 2007
Kilpailuja:  17
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
Palkintosijoja:  1
MM-pisteitä:  33
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Williams FW29 oli Formula 1 -talli Williamsin käyttämä auto kaudella 2007. Kilpailuissa autoa ajoivat itävaltalainen Alexander Wurz ja saksalainen Nico Rosberg. Testikuljettajana toimi Kazuki Nakajima. Voimanlähteenä autossa oli Toyotan valmistama moottori.
Kehitys

Williams julkaisi uuden FW29 autonsa Oxfordshiren tehtaalla 2. helmikuuta. Edeltäjäänsä FW28:n verrattuna auton aerodynamiikkaa oli uusittu kovalla kädellä ja siihen on tehty myös lukuisia mekaanisia muutoksia.
Ulkoisesti auto näytti samalta kuin FW28, mutta siinä oli hieman lyhyempi vaihdelaatikko, joka teki lisätilaa bensatankille. Myös vanhan auton monimutkaisista siivekkeistä auton levennysten takaosassa oli luovuttu. Takasiiven uudella suunnittelulla oli haettu lisää pitoa. Selvimmin muutokset oli nähtävissä uudessa kiinnitystavassa. Etusiivet sen sijaan olivat peräisin vanhasta autosta.
Mekaanisesti peräosaa jouduttiin muuttamaan, jotta Toyota moottori saatiin sovitettua autoon. Lisäksi vaihdelaatikko suunniteltiin täysin uudelleen saumattomaan vaihteiden vaihtoon.
Formula 1 -tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | Moottori | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | Williams | Toyota | B |  | AUS | MAL | BHR | ESP | MON | CAN | USA | FRA | GBR | EUR | HUN | TUR | ITA | BEL | JPN | CHN | BRA | 33 | 4. |
| 2007 | Williams | Toyota | B |  Nico Rosberg | 7 | Kesk. | 10 | 6 | 12 | 10 | 16† | 9 | 12 | Kesk. | 7 | 7 | 6 | 6 | Kesk. | 16 | 4 | 33 | 4. |
| 2007 | Williams | Toyota | B |  Alexander Wurz | Kesk. | 9 | 11 | Kesk. | 7 | 3 | 10 | 14 | 13 | 4 | 14 | 11 | 13 | Kesk. | Kesk. | 12 |  | 33 | 4. |
| 2007 | Williams | Toyota | B |  Kazuki Nakajima | TD | TD |  |  |  | TD | TD |  |  |  |  |  |  |  |  | TD | 10 | 33 | 4. |
Saavutukset

| Palkintosijat> Nro | Palkintosijat> Kilpailu | Palkintosijat> Kuljettaja | Palkintosijat>  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Kanadan GP 2007 | Alexander Wurz |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Williams FW29 Wikimedia Commonsissa
Williams Racing
Perustajat:
 Frank Williams ·   Patrick Head


Tallipäällikkö:
 James Vowles


Kilpakuljettajat:
2.  Logan Sargeant ·  23.  Alexander Albon


Testikuljettajat:
 Franco Colapinto ·   Jamie Chadwick


Formula 1 -autot:

FW06 · 
FW07 · 
FW07B · 
FW07C · 
FW08 · 
FW08C · 
FW09 · 
FW09B · 
FW10 · 
FW11 · 
FW11B · 
FW12 · 
FW12C · 
FW13 · 
FW13B · 
FW14 · 
FW14B · 
FW15C · 
FW16 · 
FW16B · 
FW17 · 
FW17B · 
FW18 · 
FW19 · 
FW20 · 
FW21 · 
FW22 · 
FW23 · 
FW24 · 
FW25 · 
FW26 · 
FW27 · 
FW28 · 
FW29 · 
FW30 · 
FW31 · 
FW32 · 
FW33 · 
FW34 · 
FW35 · 
FW36 · 
FW37 · 
FW38 · 
FW40 · 
FW41 · 
FW42 · 
FW43 · 
FW43B · 
FW44 · 
FW45 · 
FW46


Frank Williams Racing Cars:

FW · 
FW04 · 
FW05


Muut autot:

BMW V12 LM
Autot, jotka kilpailivat Formula 1 -kaudella 2007
McLaren MP4-22
Renault R27
Ferrari F2007
Honda RA107
BMW Sauber F1.07
Toyota TF107
Red Bull RB3
Williams FW29
Scuderia Toro Rosso STR2
Spyker F8-VII
Super Aguri SA07
Nico Rosberg FW29:n ratissa Bahrainissa.
Williams FW28

| Williams FW28 |
| --- | --- |
 Nico Rosberg Kanadan GP:ssä.
Talli:   Williams
Suunnittelija(t):   Sam Michael  Jörg Zander  Loïc Bigois
Kuljettajat:  9.  Mark Webber 10.  Nico Rosberg
Testikuljettajat:  35.  Alexander Wurz  Narain Karthikeyan
Teknisiä tietoja
Renkaat:  B
Polttoaine:  Petrobras & Castrol
Jarrut:  hiililevyjarrut
Runko:  Hiilikuitumonokokki
Moottori:  Vapaasti hengittävä Cosworth CA2006/1-6 2.4l V8
Voimansiirto:  Williams/Xtrac 7-vaihteinen puoliautomaattinen pituussuuntainen vaihdelaatikko
Kilpailuhistoria
Debyytti:  Bahrainin GP 2006
Kilpailuja:  18
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  1
Palkintosijoja:  0
MM-pisteitä:  11
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Williams FW28 oli Sam Michaelin, Jörg Zanderin ja Loïc Bigoisin suunnittelema auto, jolla Williams-talli kilpaili Formula 1 -sarjassa kaudella 2006. Autoa ajoivat toista kautta tallissa oleva australialainen Mark Webber, sekä GP2-sarjasta siirtynyt saksalainen Nico Rosberg. Testikuljettajana toimi Alexander Wurz.
FW28 julkistettiin 27. tammikuuta 2006. Autolla ei saavutettu yhtään paalupaikkaa, mutta yksi kilpailun nopein kierros. Voittoja tai palkintosijoja ei saavutettu ainuttakaan. Pisteitä autolla kerättiin 11 ja ne oikeuttivat valmistajien MM-sarjassa kahdeksanteen sijaan.
Tekniset tiedot

Autossa oli Bridgestonen renkaat ja se käytti Petrobrasin ja Castrolin valmistamia poltto- ja voiteluöljyjä. Autossa oli Cosworthin moottorit, koska Williams menetti BMW:n moottorit.