stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Si Tianfeng

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   Si Tianfeng Moskovan MM-kilpailuissa 2013. |   Si Tianfeng Moskovan MM-kilpailuissa 2013. |   Si Tianfeng Moskovan MM-kilpailuissa 2013. |  |
Maa:   Kiina
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Lontoo 2012 | 50 km kävely |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Daegu 2011 | 50 km kävely |  |
Si Tianfeng (kiin. 司天峰) (s. 17. heinäkuuta 1984 Xintai, Shandong, Kiina) on kiinalainen kävelijä. Hän on edustanut Kiinaa kesäolympialaisissa 2008 ja 2012. Vuonna 2012 hän sijoittui 50 kilometrin kävelyssä alun perin kolmanneksi mutta nousi myöhemmin hopealle, kun venäläinen Sergei Kirdjapkin hylättiin. Edellisissä kisoissa hänen sijoituksensa oli 17:s.
Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui 50 kilometrillä alun perin neljänneksi, mutta nousi myöhemmin pronssimitalistiksi, kun kilpailun alkuperäinen voittaja Sergei Bakulin hylättiin dopingin takia.
Miska Nummela

Miska Nummela (s. 2005) on suomalainen rata- ja maratonmeloja, joka voitti kaudella 2024 ensimmäisenä suomalaisena miesmelojana neljä maratonmelonnan Suomen mestaruutta samana vuonna. Kaudella 2024 Nummela voitti lisäksi rata- ja maratonmelonnan Suomen Cupin. Hänet valittiin Suomen Melonta- ja Soutuliiton vuoden maratonmelojaksi ja hän sijoittui 28. sijalle maratonmelonnan MM-kilpailuissa U23-ikäluokassa.  Nummela edustaa seuratasolla Tampereen Vihuria.
Salibandyn 2. divisioona (miehet)

| Miesten 2>  divisioona |
| --- | --- |
 Salibandyliiton logo
Laji:  salibandy
Maa(t):   Suomi
Joukkueita:  76
Sarjataso:  4.
Ylempi taso:  Inssi-Divari Suomisarja
Alempi taso:  3. divisioona
TV:  SalibandyTV
Sivusto:  Alueelliset sarjat
Miesten 2. divisioona on Suomen neljänneksi korkein salibandyn sarjataso. Sarjaa pelataan alueellisesti seitsemällä Salibandyliiton alueella. 2. divisioonassa ottelut pelataan yksittäisinä ja ottelu kestää 3 x 20 minuuttia.
Joukkueet 2024–2025

| --- | --- |
 Etelä-Suomi M2D-A ES  Helsinki United, Helsinki  Loiske Kamikaze, Espoo  PoRe, Kirkkonummi  SB Allianssi, Vantaa  Tiikerit II, Vantaa  VKTP, Helsinki  Indians II, Espoo :  M2D-B ES Grankulla IFK, Kauniainen  IBK Tarkkanen, Helsinki  LoSB, Lohja  M-Team II, Helsinki  NIB, Vantaa  SBS MODO, Vantaa  ÅIF II, Söderkulla, Sipoo 
| --- | --- |
 Sisä-Suomi M2 Keski-Suomi  Happee 2, Jyväskylä  LV, Jyväskylä  MSM, Jyväskylä  O2-Jyväskylä V, Jyväskylä  TYPPEE, Jyväskylä  TiPa, Jyväskylä :  M2 Pirkanmaa/Kanta-Häme Soittorasia, Tampere  SB Luja,Pälkäne  Nokian KrP Akatemia, Nokia  LFT, Loppi  LASB Hml, Lahti  KeihäsKruunat, Hämeenlinna  KU-68, Kangasala 
| --- | --- |
 Kaakkois-Suomi 2DIV KS Hatsina, Mikkeli  Jäppärä,Kärkölä  KoRe, Kotka  Kyljykset, Iitti  MäVi, Mäntyharju  SB Coyotes, Hollola  SB Heinola, Heinola  SaiPa akatemia, Lappeenranta  Sudet SB II,Kouvola  IT Stras, Savonlinna :  Savo-Karjala M2DIV SK Apassit,Nilsiä  IisKi, Suonenjoki  Into, Lieksa  Josba II, Joensuu  KiPa-90, Kitee  LeBa-96 OldBoys, Kontiolahti  Pisaba, Pieksämäki  SBS Jekku, Liperi  TDy, Joensuu  VarTa, Varkaus 
| --- | --- |
 Pohjanmaa M2DIV PM Blue Fox, Uusikaarlepyy  Fyrry, Vaasa  ISB, Ilmajoki  Jalas, Jalasjärvi  Jeppis FBC, Pietarsaari  Nibacos II, Kokkola  RöVe, Kokkola  SBS PaHa, Ähtäri  SPV II, Seinäjoki :  Pohjois-Suomi M2DIV PS Dynamo Akatemia, Oulu  HaBa, Haapavesi  KoskRi, Oulu  OFBC, Oulu  OVP, Oulu  Papas, Kajaani  Popula SB, Ylivieska  SB Hurricane, Oulu  SBT Tornio, Tornio  SS Kanuuna, Lumijoki
Georgian presidentti

| Georgian presidentti |
| --- | --- |
 საქართველოს პრეზიდენტი Sakartvelos Prezidenti
 
 Nykyinen kiistanalainen 29. joulukuuta 2024 lähtien
Virka-asunto:  Orbelianin palatsi
Nimittäjä:  valitsijamieskokous (2024 alkaen)
Kauden pituus:  5 vuotta, uudelleenvalinta mahdollinen
Perustettu:  14. huhtikuuta 1991
Ensimmäinen:  Zviad Gamsakhurdia
Palkka:  6900 ₾/ kk
Kotisivut:  president.gov.ge
Georgian presidentti (georg. საქართველოს პრეზიდენტი, Sakartvelos prezidenti) on Georgian valtionpäämies. Presidentti valitaan viideksi vuodeksi kerrallaan ja hän johtaa maan sisä- ja ulkopolitiikkaa.
Georgian perustuslain mukaan presidentin päätehtävä on taata maan itsenäisyys ja yhtenäisyys ja varmistaa valtiohallinnon elinten toimivuus. Hän toimii myös armeijan ylipäällikkönä ja edustaa Georgiaa maan ulkosuhteissa. Ennen perustuslakiin helmikuussa 2004 tehtyä muutosta, joka muutti Georgian semipresidentiaaliseksi tasavallaksi, presidentti oli myös hallituksen päämies.
Presidentin virka-asunto on Tbilisissä sijaitseva Orbelianin palatsi. Vuonna 2019 presidentin kuukausipalkka oli 6900 laria.
Presidentin virka on 29. joulukuuta 2024 lähtien kiistanalainen, koska Salome Zurabišvili ei ole tunnustanut Mikheil Kavelašvilin valintaa. Kalevašvili valittiin vuoden 2024 parlamenttivaalien jälkeen alkaneiden mielenosoituksien keskellä eivätkä mielenosoittajat, Zurabišvili mukaan lukien, tunnusta parlamenttia lailliseksi.
Pätevyysvaatimukset ja valinta

Vuoteen 2018 asti voimassa olleen perustuslain mukaan presidentti valitaan suorilla vaaleilla viideksi vuodeksi kerrallaan, ja sama henkilö voi toimia presidenttinä vain kaksi peräkkäistä kautta. Presidentinvaalit pidetään lokakuussa. Presidentiksi voidaan valita henkilö, joka täyttää seuraavat ehdot:
väh. 35-vuotias
Georgian kansalainen
on asunut Georgiassa yhteensä vähintään viisi vuotta ja vähintään kolme viimeistä vuotta ennen vaaleja.
Siirtyminen semipresidentialismiin vuonna 2004 kavensi presidentin valtaa, ja edelleen vuosien 2010 ja 2018 perustuslakiuudistusten johdosta presidentin asema muuttui melko seremonialliseksi, eikä vaali ole enää suora kansanvaali. Presidentiksi marraskuussa 2018 valittu Salome Zurabišvili ei näin ollen saanut entisenlaista valtaa astuessaan virkaan 16. joulukuuta 2018.
Vuodesta 2024 eteenpäin presidentin valinta siirtyy suorasta kansanvaalista 300-päiselle valitsijamieskokous. Valitsijamiehiehinä toimivat kaikki maan parlamentin jäsenet sekä paikallis- ja aluehallinnon edustajat. Presidentin virkakausi lyhenee viiteen vuoteen ja ikäraja nostetaan 40 vuoteen. Lisäksi presidentin valtaoikeuksia kavennetaan entisestään.
Georgian presidentit

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Kuva | Nimi | Virassa | Huomautus |
|  | Zviad Gamsakhurdia | 26.5.1991–6.1.1992 | Pakotettu eroamaan vallankaappauksen jälkeen |
|  | Virka lakkautettu | 6.2.1992–26.11.1995 | Eduard Ševardnadze nimitettiin Georgian valtioneuvoston puhemieheksi 10.3.1992–4.11.1992, eli käytännössä valtionpäämieheksi 4.11.1992–26.11.1995. |
|  | Eduard Ševardnadze | 26.11.1995–23.11.2003 | Nyt virallisesti presidenttinä, hänet valittiin virkaan 2 kaudeksi ja pakotettiin eroamaan vuonna 2003 ruusujen vallankumouksessa. |
|  | Nino Burdžanadze | 23.11.2003–25.1.2004 | Toimi kaksi kuukautta virkaatekevänä presidenttinä. |
|  | Mikheil Saakašvili | 25.1.2004–25.11.2007 | Valittiin presidentiksi samettivallankumouksen jälkeen. |
|  | Nino Burdžanadze | 25.11.2007–20.1.2008 | Toimi kaksi kuukautta virkaatekevänä presidenttinä. |
|  | Mikheil Saakašvili | 20.1.2008–17.11.2013 | Valittiin presidentiksi samettivallankumouksen jälkeen. |
|  | Giorgi Margvelašvili | 17.11.2013–16.12.2018 |   |
|  | Salome Zurabišvili | 16.12.2018– | Perustuslakimuutosten jälkeen virka on ensisijaisesti seremoniallinen. |
|  | Mikheil Kavelašvili | 29.12.2024– | Zurabišvili ei ole tunnustanut Kavelašvilin valintaa. |
Vala

Presidentti vannoo virkaan astuessaan seuraavan, perustuslaissa määritellyn valan:
»მე საქართველოს პრეზიდენტი, ღვთისა და ერის წინაშე ვაცხადებ, რომ დავიცავ საქართველოს კონსტიტუციას, ქვეყნის დამოუკიდებლობას, ერთიანობასა და განუყოფლობას, კეთილსინდისიერად აღვასრულებთ პრეზიდენტის მოვალეობას, ვიზრუნებ ჩემი ქვეყნის მოქალაქეთა უსაფრთხოებისა და კეთილდღეობისათვის, ჩემი ხალხის და მამულის აღორძინებისა და ძლევამოსილებისათვის.
Me Sakartvelos prezidenti, ghvtisa da eris tsinaše vatskhadeb, rom davitsiv Sakartvelos konstitutsias, kveqnis damoukideblobas, ertianobasa da ganuqoplobas, ketilsindisierad aghvasrulebt prezidentis movaleobas, vizruneb tšemi kveqnis mokalaketa usaprtkhoebisa da ketildgheobisatvis, tšemi khalkhis da mamulis aghordzinebisa da dzlevamosilebisatvis.
Minä Georgian presidentti vahvistan Jumalan ja kansakunnan edessä noudattavani ja puolustavani Georgian perustuslakia, maan itsenäisyyttä, yhtenäisyyttä ja jakamattomuutta; suorittavani uskollisesti presidentin velvollisuudet, pitäväni huolta maani kansalaisten turvallisuudesta ja hyvinvoinnista ja toimivani kansakuntani ja isänmaani elpymisen puolesta.
»
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Georgian presidentit Wikimedia Commonsissa
Georgian presidentin internetsivut
Kari Martonen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 13. maaliskuuta 1963 (ikä 61)
Syntymäpaikka: Valkeakoski, Suomi
Pelipaikka: vasen laitapuolustaja
Pituus: 180 cm
Seura
Seura: Haka Akatemia
Tehtävä: päävalmentaja
Junioriseurat
1974–1976: KontU
1977–1981: HJK
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1982–1989 | HJK | 104 | (16) |
| 1990–1997 | Haka | 146 | (6) |
| 1997 | → Närpes Kraft (laina) | 8 | (0) |
| 1997 | Lira BK | 2 | (0) |
| 1999 | Täysosuma | 2 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 262 | (22) |
Valmennusura
1999: Täysosuma (apuv.)
2000–2001: Haka (A-jun.)
2002–2005: Haka (apuv.)
2006–2009: Honka (apuv.)
2007–2013: Suomi U21 (apuv.)
2010–2013: JJK
2015–2016: Haka
2017–2022: Suomi (apuv.)
2023: Haka (apuv.)
2025–: Haka Akatemia
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Kari Tapani Martonen (s. 13. maaliskuuta 1963 Valkeakoski) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli vasen laitapuolustaja.
Ura

Martosen kasvattajaseuroja olivat Kontulan Urheilijat ja Helsingin Jalkapalloklubi. Pääsarjatasolla hän pelasi HJK:ssa vuosina 1982–1989 ja Hakassa 1990–1996 kaikkiaan 248 ottelua, joissa hän teki 22 maalia. Hän saavutti neljä SM-kultaa, yhden SM-hopean, kaksi SM-pronssia sekä yhden Suomen cupin voiton.
Martosella on JVK- ja ammattivalmentajatutkinto. Hän aloitti valmennusuransa Kakkosen AC Täysosumassa. Hakan A-nuoria hän valmensi 2000–2001. Vuosina 2002–2005 hän toimi Hakan kakkosvalmentajana ja vuosina 2006–2009 Hongan kakkosvalmentajana. Vuodesta 2007 lähtien hän on toiminut lisäksi Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueen kakkosvalmentajana.
Marraskuussa 2009 Martonen nimitettiin JJK:n päävalmentajaksi kausiksi 2010–2012. Hän valmensi joukkueen Veikkausliigan kolmanneksi kaudella 2011. Marraskuussa 2011 Martosen sopimusta jatkettiin kauden 2014 loppuun asti. Hän sai kuitenkin potkut tehtävästään kesäkuussa 2013 JJK:n juututtua sarjajumboksi.
Joulukuussa 2013 Martonen nimitettiin Seinäjoen Jalkapallokerhon toimitusjohtajaksi.
Alain laakso

Näkymä Alain laaksoon ja Trans-Alaivuorille Ošin–Xoruğin maantieltä Alaivuorten juurelta.
Alain laaksoa.
Alain laakso (kirg. Алай өрөөнү, Alai öröönü) sijaitsee Ošin alueella Kirgisian eteläosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Alaivuoriin ja etelässä Trans-Alaihin. Laakson pinta-ala on 8 400 neliökilometriä.
Lännestä itää kohti loivasti kohoavan laakson pituus on 174 kilometriä, leveys keskiosassa 40 kilometriä ja keskikorkeus 3 000 metriä merenpinnasta. Maankuoren liikkeiden, jääkausien ja eroosion muovaama maisema käsittää terassimaisia tulvatasankoja, vuorten juurella sijaitsevia kerrostumatasankoja, moreeniselänteitä ja painaumia. Alaivuorten etelärinne on lyhyt ja jyrkkä. Korkeamman Trans-Alain rinteillä on jäätiköiden muovaamia syviä laaksoja. Hyötykaivannaisiin kuuluvat kivihiili, öljyliuske, kivisuola ja rakennusaineet.
Pohjoisesta ja luoteesta tulevat kylmät ilmamassat tuovat keväällä ja kesällä runsaita sateita Trans-Alain pohjoisrinteille. Etelästä harvemmin tulevat lämpimät ilmamassat satavat Alaivuorten lounaisrinteille. Laakson alaosat ovat kuivia. Tammikuun keskilämpötila on itäosassa –17,5 ja länsiosassa –14,4 astetta. Heinäkuun keskilämpötila on vastaavasti 9,2 ja 15,3 astetta. Vuosittainen sademäärä on idässä 346 ja lännessä 271 millimetriä.
Laakson läpi idästä länteen virtaa Vahšin alkujoki Kyzylsuu. Moreenin painanteissa on paljon pieniä järviä. Laakson pohjan aavikkokasvillisuus muuttuu itää kohti aroksi. Vuorten rinteillä on aroa ja niittyjä. Länsireunalla kasvaa katajia ja tulvatasangoilla pajuja, poppeleita ja pensaita. Pohjaveden lähellä on niittysoita.
Alain laaksoa käytetään karjan kesälaitumena ja heinämaana. Sen läpi kulkee Ošin ja Xoruğin välinen maantie. Darootkorgonin kylässä on 1700–1800-luvun linnoitus ja Altyndaran hautapaikoilla 1500-luvun arabiankielisiä piirtokirjoituksia.
Trofim Lysenko

Trofim Lysenko vuonna 1938.
Trofim Denisovitš Lysenko (ven. Трофи́м Дени́сович Лысе́нко; 29. syyskuuta (J: 17. syyskuuta) 1898 Karlivka, Ukraina – 20. marraskuuta 1976 Moskova) oli neuvostoliittolainen biologi, joka johti 1930-luvulla lysenkolaisuutena tunnettua kampanjaa. Hän hyökkäsi perinnöllisyystiedettä vastaan, ja hänen toimintansa jatkui 1960-luvulle asti.
Lysenkon menestyksiä julkistettiin tiedotusvälineissä vuosina 1927–1964 ja raportoitiin loistavista läpimurroista, jotka todellisuudessa yleensä epäonnistuivat. Viralliselle medialle riitti, että Lysenko oli lähtöisin köyhistä oloista ja oli siten neuvostoliittolaisen talonpoikaisneron muotokuva.
Nuoruus

Lysenko oli syntyisin ukrainalaisesta talonpoikaissuvusta, ja hän opiskeli Kiovan maatalousinstituutissa. Vuonna 1927 Pravda kertoi Lysenkon keksineen, kuinka pellot voidaan lannoittaa ilman lannoitteita ja mineraaleja, ja todistaneen, että Azerbaidžanissa voitaisiin kasvattaa talvisatoa tekeviä papuja. Pravda antoi Lysenkolle arvonimen "Paljasjalkatieteilijä" ja artikkeli oli ponnahduslauta hänen urallaan. Sadot kuitenkin menetettiin seuraavina vuosina.
Lysenkolaisuus

Lysenkolaisuuden tieteellinen pohja oli lähes olematon. Kun hän kehitteli uusia teorioita, hän sekoitteli lamarckismia ja väärin ymmärrettyä darwinismia. Hän ei esimerkiksi hyväksynyt Gregor Mendelin tutkimustuloksia perinnöllisyystieteen alalla vaan väitti hankittujen ominaisuuksien periytyvän. Suurin osa Lysenkon työstä oli käytännön ohjeita maanviljelyyn, kuten viljan jäähdyttäminen ennen sen kylvämistä. Lysenkon tavoitteita olivat muun muassa vernalisaatio ja hybridisaatio. Lysenko sai tutkimuksilleen oman julkaisun vuonna 1935.
Talonpoikien motivointi

Neuvostoliiton lehdistö raportoi Lysenkon suurista menestyksistä, vaikka ne usein päättyivätkin epäonnistumiseen. Hallituksen silmissä Lysenkon ansiona oli talonpoikien motivointi. Pakkokollektivisointi 1930-luvun alussa oli vahingoittanut maataloutta, ja monet talonpojat mieluummin tuhosivat satonsa kuin luovuttivat sen hallitukselle. Lysenko sai talonpojat sitoutettua suureen vallankumoukselliseen kokeeseen.
Lysenko tuomitsi mielellään akateemiset tiedemiehet ja geneetikot ja väitti, että heidän eristetty laboratoriotyönsä ei auttanut neuvostokansaa. Hän ei yleensä vaivautunut puolustamaan teorioitaan tieteellisin argumentein, vaan saattoi syyttää kritisoijiaan sabotaasista. Koska Lysenko oli päässyt Stalinin suosioon, tällainen syytös johti helposti virasta erottamiseen, vangitsemiseen tai jopa teloittamiseen. Vuoden 1930 puhdistuksissa tuhansia maataloustieteen tutkijoita vangittiin. Lysenko ei täysin onnistunut tukahduttamaan arvostelua, vaan sitä esiintyi jopa Stalinin valtakaudella.
Teoreettisuuden vähättely

Neuvostoliiton johtoon noussut Josif Stalin piti vuonna 1929 puheen, jossa hän nosti "käytännön" tärkeämmäksi kuin "teorian" ja korotti poliittisen arvostelukyvyn tärkeämmäksi kuin tieteellisen. Vaikka oikeaakin tutkimusta tuettiin, vuoden 1935 jälkeen huomio siirtyi tieteen käyttämiseen politiikan apuna, kuten Lysenkoon ja hänen kannattajiinsa.
Lysenko nostettiin Neuvostoliiton maataloustieteiden akatemian johtoon, ja hän vastusti omalta kannaltaan haitallisten ideoiden leviämistä tiedemiesten keskuudessa. Satoja tiedemiehiä karkotettiin, vangittiin ja teloitettiin ja perinnöllisyystiede kitkettiin Neuvostoliitosta. Lysenko on vastuussa myös biologi Nikolai Vavilovin kuolemasta NKVD:n käsissä. Lysenko oli pitänyt tilaisuudessa, jossa Stalin oli ollut läsnä, puheen että "luokkavihollinen on aina luokkavihollinen, oli tämä tiedemies tai ei" ja Stalin osoitti puheelle voimakkaasti suosiotaan.
Stalinin kuoltua vuonna 1953 Lysenko säilytti asemansa ja nautti myös tämän seuraajan Nikita Hruštšovin tukea. Hruštšov oli vuonna 1939 täysin vakuuttunut Lysenkon suunnitelmasta lähettää kanoja Ukrainaan hävittämään sokerijuurikkaita turmelevia kärsäkkäitä. Kun asiantuntijat esittivät varovaista epäilyä, puuttui Hruštšov asiaan. Hän totesi että "Lysenko on ensiluokkainen ja johtaa ensiluokkaisten ihmisten koulukuntaa". Biologian valtasuuntausta edustavat tiedemiehet saivat kuitenkin nyt arvostella Lysenkoa ensi kertaa sitten 1920-luvun.
Vastustajat tulevat esille

Vuonna 1962 kolme merkittävää neuvostofyysikkoa, Jakov Zeldovitš, Vitali Ginzburg ja Pjotr Kapitsa syyttivät Lysenkoa valetieteellisyydestä ja tieteellisten vastustajiensa tuhoamisesta. Tämä liittyi suurempaan kampanjaan, jossa taisteltiin neuvostoyhteiskunnan ja -tieteen ideologisia vaikutteita vastaan.
Myös ydinfyysikko Andrei Saharov hyökkäsi Lysenkoa vastaan. Hän totesi Lysenkon aiheuttaneen neuvostotieteelle vahinkoa ja että hänen teorioitaan ei yhdistänyt mikään biologinen näkemys vaan ainoastaan Stalinin henkilöpalvonta. Saharovin mukaan tiede kehittyy ainoastaan ristiriitojen ja kritiikin kautta, mutta lysenkolaisuudessa kaikkien oli tuettava yksimielisesti Lysenkon oppia.
Vuoteen 1964 mennessä lehdistö täyttyi lysenkolaisuuden vastaisista artikkeleista, ja tieteellistä metodia vaadittiin palautettavaksi biologiaan ja maanviljelyyn. Lysenko erotettiin tiedeakatemian johdosta ja asetettiin arestiin koetilalle lähelle Moskovaa. Akatemia lakkautettiin pian. Hruštšovin erottamisen jälkeen vuonna 1965 tiedeakatemian puheenjohtaja ilmoitti, ettei Lysenkoa enää ollut suojeltava arvostelulta. Asiantuntijakomitea lähetettiin Lysenkon koetilalle. Muutamaa kuukautta myöhemmin arvostelu julkaistiin ja Lysenkon maine tuhoutui Neuvostoliitossa kokonaan, vaikka Kiinassa hänen opeillaan oli vaikutusta vielä monia vuosia.
Viimeiset vuodet

Lysenko kuoli Moskovassa vuonna 1976. Hänet on haudattu Kuntsevon hautausmaalle . Neuvostohallitus ei aluksi sallinut Lysenkon kuolinilmoituksen julkaisemista, ja se kuitenkin julkaistiin kaksi päivää myöhemmin Izvestiassa vain pienikokoisena ilmoituksena.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tiede-lehti – Kärsitkö sadan vuoden takaisista oloista? (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Encyclopedia of Modern Ukraine  SNAC  IdRef
Eino Sääskilahti

Eino Sääskilahti
Eino Martti Sääskilahti (1. huhtikuuta 1922 Rovaniemen maalaiskunta – 16. maaliskuuta 2005) oli suomalainen poliitikko. Sääskilahti toimi Keskustan kansanedustajana vuosina 1962–1970 edustaen Lapin läänin vaalipiiriä. Kunnallispolitiikassa Sääskilahti toimi Suomen Kaupunkiliiton hallituksessa, Rovaniemen kaupunginhallituksen varapuheenjohtajana ja kaupunginvaltuuston varapuheenjohtajana. Sääskilahti toimi presidentin valitsijamiehenä vuosina 1956, 1962 ja 1968.
Työelämässä Sääskilahti toimi maanhankintatilallisena Rovaniemen maalaiskunnassa vuoteen 1946, ulosottomiehenä 1946–1948, Maalaisliiton Lapin piirin järjestöneuvojana 1948 ja toiminnanjohtajana 1949–1956, Lapin kansan levikkipäällikkönä Rovaniemellä 1956–1958, Pohjolan Sanomien levikkipäällikkönä 1958–1962, Suomen sotaveteraaniliiton toiminnanjohtajana Helsingissä 1970–1971 sekä Maaseudun nuorten liiton toiminnanjohtajana 1948–1951.
Sääskilahden vanhemmat olivat maanviljelijä ja kauppias Pekka Aukusti Sääskilahti ja emäntä Iida Posio. Sääskilahden puoliso vuodesta 1946 oli Sanni Emilia Seppänen. Heillä on kuusi lasta, Erkki (s. 1947), Mirjam (s. 1948), Liisa (s. 1953), Pekka (s. 1956), Kari (s. 1965), ja Susanna (s. 1969). Sääskilahdelle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi vuonna 1975. Sääskilahti oli sotilasarvoltaan ylikersantti. Sääskilahden koulutus oli kansakoulu.
Sukupuolidysforia

Sukupuolidysforia on voimakas pahan olon ja ahdistuneisuuden tunne, joka aiheutuu ihmisen kokemasta sukupuoliristiriidasta.
Oireet

Kun ihmisen sukupuoli-identiteetti ei vastaa hänen syntymässä määritettyä sukupuoltaan tai muiden ihmisten itsessä näkemää sukupuolta, hän kokee sukupuoliristiriitaa. Tästä voi seurata sukupuolidysforia, jolloin ihminen alkaa voida pahoin ja ahdistua.
Sukupuoliristiriita ei aina johda dysforian kokemiseen. Sukupuolidysforia voi olla lievää, mutta se voi myös aiheuttaa voimakasta ahdistuneisuutta, heikentää toimintakykyä ja hankaloittaa arkea.
Ilmenemismuodot

Transsukupuolisilla voi olla krooninen sukupuolidysforia, jossa ihminen ei koe biologista sukupuoltaan omakseen. Jotkut transsukupuoliset pyrkivät poistamaan itsestään fyysisen sukupuolensa merkit ja korvaamaan ne kokemansa sukupuolen merkeillä. Tämän voi tehdä hormonihoidolla tai sukupuolenkorjausleikkauksella.
Lapsuuden tai nuoruuden sukupuoli-identiteettiongelmiin kuuluu yleensä sopeutumattomuus tavanomaisiin sukupuolirooleihin. Tällöin lapsen tai nuoren leikit ja luonteenpiirteet vastaavat vastakkaiseen sukupuoleen yhdistettyjä. Hän saattaa myös ilmaista halunsa olla vastakkaista sukupuolta, vaikka ei sanokaan uskovansa olevan sitä. Tyttömäisistä pojista kasvaa usein homoseksuaaleja. Jotkut heistä pukeutuvat naisten vaatteisiin. Transvestiittiset fetisistit ristiinpukeutuvat seksuaalisen kiihotuksen vuoksi. Kaikilla ristiinpukeutujilla ei kuitenkaan ole sukupuolidysforiaa.
Myös joillakin intersukupuolisilla on sukupuolidysforia, mutta useimmat heistä ovat tyytyväisiä siinä sukupuoliroolissa, johon heidät on kasvatettu.
Tyypit

Kehodysforialla tarkoitetaan ahdistuksen, inhon ja vierauden tunnetta omia kehon sukupuolitettuja piirteitä kohtaan. Kehodysforiasta kärsivä voi kokea murrosiän aiheuttamat kehon muutokset vääränlaisiksi ja pyrkiä peittämään kehossaan tapahtuvia muutoksia esimerkiksi sitomalla rintansa. Sukupuolityyppiset ominaisuudet kuten lantion muoto tai puheääni voivat tuntua omaan kehoon ja identiteettiin sopimattomilta ja vääriltä.
Sosiaalista dysforiaa voivat aiheuttaa muun muassa muiden ihmisten fyysisten ominaisuuksien perusteella itseen liitetyt sukupuolirooliodotukset ja sukupuolittunut puhe. Monet transsukupuoliset vetäytyvätkin dysforian vuoksi sosiaalisista tilanteista ja ihmissuhteiden solmimisesta voi tulla hankalaa.