stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jaakko Jalas
Ura

Jaakko Jalaksen vanhemmat olivat Helsingin Viikin kartanon tilanhoitaja, agronomi Arvo Jalas ja lääkintöneuvos, kansanedustaja Rakel Jalas (o.s. Hallamaa). Jalas tuli ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta vuonna 1938. Hän aloitti kasvitieteen opinnot Helsingin yliopistossa mutta joutui viideksi vuodeksi talvi- ja jatkosotaan. Hän suoritti kandidaatintutkinnon vuonna 1946.
Jalas väitteli tohtoriksi kasvitieteen alalta vuonna 1950. Hän toimi kymmenen vuotta kasvitieteen apulaisprofessorina ja viisi vuotta henkilökohtaisena ylimääräisenä professorina, kunnes hänet nimitettiin vuonna 1976 varsinaiseksi professoriksi Aarno Kalelan jäätyä eläkkeelle. Jalas jäi professorin virasta eläkkeelle vuonna 1984, ja hänen seuraajakseen nimitettiin 1986 Timo Koponen.
Tutkimustyössään Jalas jatkoi edeltäjiensä kasvitaksonomista ja kasvimaantieteellistä perinnettä. Hänen väitöskirjansa käsitteli eräiden harjukasvien levinneisyyshistoriaa, johon liittyi sekä taksonomiaa että ekologiaa ja kasvisosiologiaa. Ajuruohojen suvusta (Thymus) tuli pitkäksi ajaksi hänen erityisen kiinnostuksenkohteensa. Hän täsmensi myös useiden muiden kasvisukujen taksonomiaa kasvatuskokein ja kromosomistotutkimuksin. Jalas teki myös merkittävää työtä Euroopan kasvion (Atlas Florae Europaea) kirjoittamisessa ja sen Suomen-levinneisyyskartaston laatimisessa. Hän julkaisi myös vähäisempiä kasvimaantieteellisiä ja floristisia kirjoituksia sekä yleistajuisia kirjoja, kuten kolmiosainen Suuri kasvikirja ja 100 huonekasvia.
Jaakko Jalaksen poika on professori Kari Jalas.
Aiheesta muualla

Jalas, Jaakko hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Ivan Uhov
Ennätykset

Venäjän sisäratojen ennätys 239 cm (28.1.2007 Moskova)
Venäjän sisäratojen ennätys 240 cm (25.2.2009 Ateena)
Venäjän sisäratojen ennätys 241 cm (16.1.2014 Tšeljabinsk) (hylätty myöhemmin)
Euroopan ja Venäjän sisäratojen ennätys 242 cm (25.2.2014 Praha) (hylätty myöhemmin)
Venäjän ulkoratojen ennätys 241 cm (9.5.2014 Doha) (hylätty myöhemmin)
Ennätykset > Henkilökohtaiset ennätykset

Ulkoradat: 239 cm (2012)
Sisäradat: 240 cm (2009)
Aiheesta muualla

Ivan Uhov Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
Jake T. Austin

Jake T. Austin kesäkuussa 2010.
Jake T. Austin (s. Jake Toranzo-Szymanski, 3. joulukuuta 1994) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän teki Max Russon roolin tv-sarjassa Waverly Placen velhot (2007) ja hän on näytellyt myös elokuvassa Koirahotelli (Hotel for Dogs, 2009). Vuodesta 2013 lähtien Austin esitti Jesus Adams Fosteria amerikkalaisessa draamasarjassa The Fosters.
Aiheesta muualla

Jake T. Austin Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
János Kornai

| János Kornai |
| --- | --- |

Henkilötiedot
János Kornai (21. tammikuuta 1928 – 18. lokakuuta 2021) oli unkarilainen ekonomisti, joka tunnetaan erityisesti suunnitelmataloutta ja sen toteutusta sosialistissa valtioissa arvostelleista kirjoituksistaan.
Kornai oli alkujaan pitkään marxilainen ja myös Unkarin kommunistisen puolueen jäsen. Hän aloitti uransa lehtimiehenä Unkarin kommunistisen puolueen lehdessä Szabad Nép, mutta hänet erotettiin tehtävästään huhtikuussa 1955 kommunistisen vakaumuksen puutteeseen vedoten. Tämän jälkeen Kornai toimi useissa tehtävissä tutkijana ja ekonomistina erinäisissä Unkarin valtion laitoksissa. Vuodesta 1967 vuoteen 1993 Kornai toimi tutkimusprofessorina Unkarin valtion tiedeakatemiassa.
Vuodesta 1986 Kornai toimi taloustieteen professorina Harvardin yliopistossa eläkkeelle jäämiseensä asti vuonna 2002.
Julkaisuja

Kornain varhainen vuoden 1957 tutkielma Over-centralisation in Economic Administration kritisoi sosialistisen talouden liian suurta keskusjohtoisuutta, mitä Kornai olisi halunnut muuttaa. Se ja paljon myöhäisempi työ The Socialist System: The Political Economy of Communism (1992) keskittyivät, ainakin Amartya Senin tulkinnan mukaan, yrityksiin muuttaa sosialistisen talousjärjestelmän toimintaa käytännössä.
Kornain Anti-Equilibrium (1971) on varhainen uusklassisen taloustieteen kritiikki. Se kritisoi varsinkin yleistä tasapainoteoriaa.
Kornain tunnetuin teos on vuonna 1980 ilmestynyt Economics of Shortage, jossa hän argumentoi, ettei Itä-Euroopan sosialistimaita vaivannut krooninen tavarapula johtunut yksittäisistä suunnitteluvirheistä, vaan oli suunnitelmatalouden systemaattinen ilmiö.
Vuoden 1990 The Road to a Free Economy jatkaa samoilla teemoilla, mutta käsittelee ihmisten vapautta enemmän henkilökohtaisten vapauksien näkökulmasta eikä vapaan talouden ilmentymänä niin kuin tunnetumpi Hayekin The Road to Serfdom.
Vuonna 2007 ilmestyneessä omaelämäkerrassaan By Force of Thought Kornai kertoo, miten hän ryhtyi sodan jälkeen innokkaaksi ja vakaumukselliseksi kommunistiksi, ja miten tuo vakaumus vähän kerrallaan mureni, kun hän vertasi sosialismin lupauksia ja todellisuutta.
Kornain teoksia ei ole suomennettu.
Aiheesta muualla

Kornain curriculum vitae Harvardin yliopiston sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf) (englanniksi)
Kornain elämäkerta Collegium Budapestin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kangasniemen työväentalo

| Kangasniemen työväentalo |
| --- | --- |
Osoite:  Lääkärintie 2, 51200 Kangasniemi
Sijainti:  Kangasniemi
Koordinaatit:  61°59′29″N, 26°38′08″E
Valmistumisvuosi:  1957
Rakennuttaja:  Kangasniemen työväenyhdistys
Omistaja:  Kangasniemen työväenyhdistys
Runkorakenne:  hirsi
Kerrosluku:  2
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kangasniemen kirkonkylän työväenyhdistyksen talo vuonna 1927
Kangasniemen työväentalo rakenteilla vuonna 1957
Kangasniemen työväentalo (Työkkäri, Työski) sijaitsee Kangasniemen keskustassa. Se on kulttuurihistoriallisesti merkittävä, ja siihen liittyy sekä historiallisia että rakennushistoriallisia arvoja.
Historia

Kangasniemen työväenyhdistyksen ensimmäinen talo sijaitsi nykyisen Satamatien tuntumassa Kangasniemen kirkolla. Se otettiin käyttöön vuonna 1907. Talo purettiin vuonna 1957. Uusi työväentalo rakennettiin talkoilla seurakunnalta vuokratulle tontille. Rakennussuunnitelman laati kunnan rakennusmestari Viljo Haapala. Ensimmäisessä rakennusvaiheessa rakennettiin juhlasali, näyttämö ja huone ravintolaa varten. Toisessa vaiheessa vuonna 1961 rakennettiin ravintolasali, kerhohuoneita sekä vahtimestarin asunto.
Rakennus

Talo on rankarakenteinen ja vuorattu ulkopuolelta laudoilla. Ulkoväri on vaalean keltainen. Kate on peltiä. Sisäkatto ja sisäseinät on haltexlevyä, sisäseinillä on tapetit. Talon alkuperäinen puukeskuslämmitys vaihdettiin vuonna 1968 öljykeskuslämmitykseen. Talossa on vesijohto ja viemäri ja sisä-wc. Peruskorjauksia on tehty vuonna 1991 ja vuosina 2020–2024. Talon keittiö on uusittu vuonna 2022. Sisääntuloaulaan on rakennettu esteettömät wc-tilat.
Talossa järjestetään erilaisia tilaisuuksia mm. kokouksia, liikuntakursseja, kirpputoreja, bingoa, tansseja sekä yhdistys/perhejuhlia juhlia. Taloa on myös aikoinaan käytetty koulun väistötiloina, vuokrattu Pieksämäen Ammattikoulun sivuosastolle sekä Kangasniemen kunnalle erityistarpeita omaavien päivätoimintaa varten. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö. Yläkerrassa luokkahuone ja "klubitila". Työväen taloa voi vuokrata erilaisiin tilaisuuksiin.
Jake Tsakalidis

| Jake Tsakalidis |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Jake Tsakalidis
Syntynyt: 10. kesäkuuta 1979 (ikä 45) Rustavi, Georgian sosialistinen neuvostotasavalta, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   georgialainen  kreikkalainen
Koripalloilija
Pituus:  220 cm
Paino:  130 kg
NBA-varaus:  25. varaus 2000 Phoenix Suns
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1998–2000 2000–2003 2003–2007 2007 2007–2008:   AEK Ateena BC  Phoenix Suns  Memphis Grizzlies  Houston Rockets  Olympiakos BC
Maajoukkueet
1998–2003:   Kreikka
Aiheesta muualla
FIBA
Jake Tsakalidis (s. 10. kesäkuuta 1979 Rustavi, Georgia) on georgialainen koripalloilija, joka ei pelaa tällä hetkellä missään seurassa.
Jake Tsakalidis on 220 cm pitkä ja painaa 130 kg. Hän pelasi NBA:ta Memphis Grizzliesissa. Hänellä on myös Kreikan passi. Amerikassa hänen ensimmäinen joukkueensa oli Phoenix Suns.
Aiheesta muualla

NBA:n pelaajaprofiili
Euroliigan pelaajaprofiili
KK Budućnost Podgorica

| KK Budućnost |
| --- | --- |


Liiga:  Opportunity League ULEB Eurocup Adrianmeren liiga
Perustettu:  1949
Historia:  1949–
Areena:  Morača Sports Center kapasiteetti 5 000
Kotipaikka:  Podgorica, Montenegro
Värit:           
Presidentti:   Miroslav Ivanisevic
Päävalmentaja:   Dejan Radonjić
Mestaruudet:   Montenegron mestaruus: 6 (2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012)  Montenegron cup: 6 (2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012)  Jugoslavian mestaruus: 3 (1999, 2000, 2001)  Jugoslavia cup: 3 (1996, 1998, 2091) 
Kotisivu:  www.kkbuducnost.me
KK Budućnost on montenegrolainen koripalloseura Podgoricasta.
Historia

Seura perustettiin vuonna 1949. Vuonna 1951 Budućnost voitti kaupunkien välisen sarjan Herceg Novissa. Joukkue juhli ensimmäistä Montenegron mestaruutta vuonna 1958, jonka johdosta seura pääsi karsimaan pääsystä Jugoslavian pääsarjaan. Karsintaottelut peruutettiin kuitenkin Jugoslavian koripalloliiton päätöksellä ja Zastava Kragujevac pääsi suoraan pääsarjaan. Myös vuosina 1960, 1961 ja 1969 Budućnost voitti Montenegron mestaruuden.
1970-luvun alussa Montenegron mestaruudesta pelattiin yhtenäisessä sarjassa, eikä sarjaa jaettu alueiden kesken. Budućnost juhli jälleen Montenegron mestaruutta vuosina 1970 ja 1971, sekä nousi Jugoslavian toiselle sarjatasolle yhdeksi kaudeksi (1971–1972). Vuosina 1973–1974 seura voitti jälleen Montenegron mestaruuden ja nousi Jugoslavian toiselle sarjatasolle kaudeksi 1974–1975. Kaudella 1979–1980 joukkue oli toisen sarjatason ensimmäinen ja nousi suoraan pääsarjaan. Samalla seuran kotiareena, Morača Sports Center, avattiin. Jugoslavian pääsarjassa Budućnost pelasi vuodet 1980–1988. Takaisin korkeimmalle sarjatasolle joukkue onnistui nousemaan kaudeksi 1990–1991. Seuran menestyksekkäimmät vuodet sijoittuvat 2000-luvun vaihteeseen, jolloin joukkue voitti kolme kertaa perättäin Jugoslavian mestaruuden. Kaudella 2000–2001 Budućnost pääsi Euroliigassa kuudentoista parhaan joukkoon. Vuodesta 2006 lähtien seura on pelannut Montenegron liigassa, jossa se on voittanut mestaruuden vuosina 2007–2012.
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (englanniksi)
Jälkiä jättämättä

| Jälkiä jättämättä> The Killing |
| --- | --- |
 Blu-ray-julkaisun kansikuva.
Tyyli:  rikosdraama
Kestoaika:  45 min
Luoja(t):  Veena Sud
Pääosissa:  Mireille Enos   Billy Campbell   Joel Kinnaman   Michelle Forbes   Brent Sexton   Kristin Lehman   Eric Ladin   Brendan Sexton III   Jamie Anne Allman   Annie Corley
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  AMC (2011–2013) Netflix (2014)
Esitetty:  3. huhtikuuta 2011 – 1. elokuuta 2014
Tuotantokausia:  4
Jaksoja:  44
Tuotanto
Tuottaja(t):  Aaron Zelman   Jeremy Doner   Kristen Campo   Dawn Prestwich   Nicole Yorkin
Vastaava(t) tuottaja(t):  Veena Sud   Mikkel Bondesen   Søren Sveistrup   Piv Bernth   Ingolf Gabold
Ohjaaja(t):  Ed Bianchi   Agnieszka Holland
Käsikirjoittaja(t):  Veena Sud   Søren Sveistrup   muita käsikirjoittajia
Säveltäjä(t):  Frans Bak
Leikkaaja(t):  Amy E. Duddleston
Lavastaja(t):  Michael S. Bolton
Kuvaaja(t):  Peter Wunstorf
Tuotantoyhtiö(t):  Fox Television Studios   Fuse Enterainment
Edeltäjä:  Rikos
Palkinnot
Ehdokkuudet:  Primetime Emmy, paras naispääosa draamasarjassa   (Mireille Enos, 2011)  Primetime Emmy, paras naissivuosa draamasarjassa   (Michelle Forbes, 2011)  Primetime Emmy, paras ohjaus draamasarjassa  Primetime Emmy, paras käsikirjoitus draamasarjassa  Primetime Emmy, paras leikkaus draamasarjassa  Primetime Emmy, paras casting draamasarjassa  Satellite Award, paras naispääosa draamasarjassa   (Mireille Enos, 2011)  Satellite Award, paras naissivuosa televisiosarjassa   (Michelle Forbes, 2011)
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Jälkiä jättämättä (engl. The Killing) on Seattleen sijoittuva yhdysvaltalainen rikosdraamasarja, joka perustuu tanskalaiseen Rikos-nimiseen rikossarjaan. Sarjassa käsitellään nuoren Rosie Larsenin murhan tutkimuksia sekä poliisien ja Rosien läheisten ihmissuhteita.
Tuotanto

Jälkiä jättämättä -sarjaa tuottavat Fox Television Studios ja Fuse Enterainment. TV-sarjan ensimmäisen jakson ensi-ilta oli amerikkalaisella AMC-kanavalla 3. huhtikuuta 2011. Toisen tuotantokauden ensimmäinen jakso esitettiin 1. huhtikuuta 2012. AMC tiedotti peruuttavansa sarjan tilauksen heinäkuussa 2012, mutta uudelleenneuvoteltuaan Fox Television Studiosin ja Netflixin kanssa tilasi sitä kolmannen tuotantokauden. Sarja peruutettiin AMC:n toimesta uudestaan syksyllä 2013, mutta Netflix ilmoitti marraskuussa 2013 tilanneensa neljännen tuotantokauden, joka sisältäisi sarjan päättävät kuusi jaksoa. Koko neljäs tuotantokausi julkaistiin Netflixissä maailmanlaajuisesti 1. elokuuta 2014. Suomessa sarjaa ovat esittäneet MTV3 ja Sub.
Sarjan pääosaa, poliisi Sarah Lindeniä esittää Mireille Enos. Muissa rooleissa nähdään muun muassa Michelle Forbes, Brent Sexton, Billy Campbell ja Joel Kinnaman. Enos ja Forbes ovat saaneet rooleistaan Primetime Emmy -ehdokkuudet. Sarja oli ehdolla myös neljän muun Emmy-palkinnon voittajaksi.
Tarina

Sarja kertoo nuoren Rosie Larsenin murhan tutkimuksista sekä Rosien kuoleman vaikutuksista hänen lähipiiriinsä. Sarjan tapahtumat sijoittuvat Seattleen. Tarinaa kerrotaan yhtä aikaa kolmesta vastakkaisesta näkökulmasta, jotka kaikki ovat kytköksissä murhaan. Kolme osapuolta koostuvat juttua tutkivista etsivistä, surevasta perheestä ja murhaepäillyistä.
Päähenkilö on poliisi Sarah Linden, joka on myös teini-ikäisen pojan yksinhuoltaja. Sarjassa käsitellään myös poliisien ja muiden tärkeimpien henkilöiden ihmissuhteita sekä poliitikko Darren Richmondin vaalikampanjaa.
Hahmot ja näyttelijät > Päähenkilöt

Sarah Linden (Mireille Enos), etsivä
Stephen Holder (Joel Kinnaman), Sarahin työpari
Mitch Larsen (Michelle Forbes), Rosien äiti
Stanley Larsen (Brent Sexton), Rosien isä
Darren Richmond (Billy Campbell), poliitikko
Gwen Eaton (Kristin Lehman), Darrenin kampanjatyöntekijä ja tyttöystävä
Jamie Wright (Eric Ladin), Darrenin kampanjapäälikkö
Belko Royce (Brendan Sexton III), Stanin työkaveri ja ystävä
Terry Marek (Jamie Anne Allman), Mitchin sisko
Regi Darnell (Anne Corley), Sarahin sosiaalityöntekijä
Bullet (Bex Taylor-Klaus), Holderin ystävä
Hahmot ja näyttelijät > Sivuhenkilöitä

Rosie Larsen (Katie Findlay), murhattu koulutyttö
Bennet Ahmed (Brandon Jay McLaren), Rosien opettaja
Amber Ahmed (Ashley Johnson), Bennetin vaimo
Jasper Ames (Richard Harmon ), Rosien ex-poikaystävä
Jack Linden (Liam James), Sarahin poika
Rick Felder (Callum Keith Rennie), Sarahin kihlattu
Sterling Fitch (Kacey Rohl), Rosien paras ystävä
Tom Drexler (Patrick Gilmore), Darrenin kampanjaa tukeva rikas liikemies
Michael Oakes (Garry Chalk), poliisien esimies
Ruth Yitanes (Lee Garlington), paikallinen senaattori
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
Jälkiä jättämättä Internet Movie Databasessa (englanniksi)
The Killing TV.com-sivustolla
Kaiserliche Werft Wilhelmshaven

| Kaiserliche Werft Wilhelmshaven |
| --- | --- |

Perustettu:  1871
Lakkautettu:  1918
Kotipaikka:  Wilhelmshaven
Toiminta-alue:  laivanrakennus
Tuotteet:  sotalaivat, sukellusveneet
Kotisivu:  {{URL|example.com|optional display text}}
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kaiserliche Werft Wilhelmshaven oli saksalainen Wilhelmshavenissa sijainnut laivanrakennusyhtiö, joka perustettiin vuonna 1871 ja lakkautettiin vuonna 1918. Kaiserliche Werft Danzigin ja Kaiserliche Werft Kielin kanssa se oli kolmas ainoastaan Preussin ja myöhemmin Saksan keisarikunnan laivastolle sotalaivojen valmistukseen keskittynyt telakka. Ensimmäisen maailmansodan päättyessä kaikki kolme telakkaa suljettiin, mutta Wilhelmshaven avattiin uudelleen vuonna 1919 aluksi nimellä Reichsmarinewerft ja vuoden 1935 jälkeen nimellä Kriegsmarinewerft Wilhelmshaven
Historia

Yhtiön edeltäjä perustettiin vuonna 1853 Oldenburgin suurherttuakunnan ja Preussin kuningaskunnan välisellä sopimuksella Jade-joen suistoon. Sopimuksen tavoitteena oli suojata Oldenburgin kauppalaivastoa Preussin laivastolla ja toisaalta laajentaa Preussin vaikutusvaltaa Saksan länsiosiin. Jaden sopimuksen allekirjoittamisen jälkeen noin 3,10 neliökilometriä Oldenburgin aluetta Jaden suistosta siirtyi Preussin hallintaan.
Laivastotukikohta oli Preussin laivastolle aluksi ainoastaan arsenaali, varastoja ja korjaustelakka. Tarvittavat satama, telakka ja työpajat valmistuivat vasta myöhemmin. Preussin voitettua Itävallan vuoden 1866 sodassa perustettiin Pohjois-Saksan liitto ja alue siirtyi Preussilta liiton hallintaan.
Preussin kuningas Wilhelm I avasi telakan virallisesti 1869 ja se tunnettiin aluksi kuninkaallisena telakkana, mutta se sai nimen Marinewerft des Norddeutschen Bundes. Saksan keisarikunnaksi julistamisen jälkeen vuonna 1871 telakka sai lopullisen nimensä Kaiserliche Werft Wilhelmshaven.
Laivaston laajentamistarpeet pakottivat telakan laajentamiseen. Wilhelm II ja hänen merivoimiensa komentaja amiraali von Tirpitz laajnesivat telakkaa, josta tuli nopeasti suurin ja merkittävin kolmesta keisarillisesta telakasta. Vuonna 1880 telakalla työskenteli 3 000 henkeä ja viimeisenä toimintavuonna 1918 21 000.
Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä telakka suljettiin, kunnes se avattiin uudelleen nimellä Reichsmarinewerft Wilhelmshaven ja edelleen vuodesta 1935 alkaen Kriegsmarinewerft Wilhelmshaven
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Wilhelmshaven Imperial Shipyard
Käännös suomeksi
Ithilien

Taiteilijan (Matěj Čadil) näkemys Ithilienistä.
Gondorin kartta Keski-Maan kolmannella ajalla.
Ithilien on alue Gondorissa, J. R. R. Tolkienin luomassa kuvitteellisessa Keski-Maassa.
Ithilien on ainoa osa Gondoria, joka on Suuren Anduin-joen ja Ephel Dúathin välissä. Alue rajoittuu etelässä Poros-jokeen. Alue jakaantuu edelleen eteläiseen ja pohjoiseen Ithilieniin ja näiden rajana on Morgulduin-joki.
Juoni

Ithilien oli menestyvä maa Toisen Ajan aikana ja Kolmannen Ajan alussa Gondorin ollessa vahva ja Mordorin ollessa autio. Aikoinaan alueen tärkein kaupunki oli Minas Ithil, mutta Mordorin vallattua sen nimi muuttui Minas Morguliksi. Tämän jälkeen suurin osa alueen väestöä pakeni Anduinin yli paetakseen sotaa, mutta Gondorin vartijat pitivät edelleen tiedustelijoita Ithilienissä Henneth Annûnin kaltaisissa salaisissa paikoissa.
Kirjassa Taru sormusten herrasta Klonkku johdattaa Frodon ja Samin Ithilienin läpi Cirith Ungolin laaksoon Mordoriin. Seurattuaan Haradrimin (Eteläisten) taistelua, johon osallistui myös olifantteja Faramirin joukot löytävät hobitit, mutta heidän sallitaan jatkaa matkaa.
Neljännen Ajan aikana Ithilieniä hallitsivat Ithilienin prinssit, joka sukulinja alkoi Faramirista ja Éowynistä, Ithilienin valkoisesta neidosta. Minas Morgulia ei asuteta uudelleen ja Faramir toimii Emyn Arnenin hallitsijana.
Jake Varner

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jake Varner vuonna 2012  |  Jake Varner vuonna 2012  |  Jake Varner vuonna 2012  |  |
Maa:  Yhdysvallat
Miesten vapaapaini
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 2012 | 96 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Istanbul 2011 | 96 kg |  |
| Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  |  |
|  Kultaa | Guadalajara 2011 | 96 kg |  |
Jacob Stephen "Jake" Varner (s. 24. maaliskuuta 1986 Bakersfield, Kalifornia) on yhdysvaltalainen vapaapainija ja olympiavoittaja. 185 senttimetriä pitkä ja 96 kilogrammaa painava Varner kilpailee 96-kiloisten sarjassa. Hän edustaa Nittany Lion WC -seuraa.
Ura

Varner voitti olympiakultaa 96-kiloisten sarjasta vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta. Hän voitti finaalissa Ukrainan Valeri Andrijtsevin. MM-kilpailuista Varnerilla on yksi pronssi 96-kiloisista vuoden 2011 kilpailuista Istanbulista. Hän voitti samana vuonna kultaa Pan-Amerikan kisoissa Guadalajarassa.
Yliopistotasolla Varner kilpaili Iowan osavaltionyliopiston painijoukkueessa. Nykyisin hänen valmentajanaan toimii vuoden 2004 olympiavoittaja, Cael Sanderson.
Kaniegué

| Kaniegué |
| --- | --- |
 Kaniegué
 Koordinaatit: 12°52′12″N, 5°3′16″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Ségoun alue
Piiri:  Sanin piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Väkiluku (2009):  7 100
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kaniegué (myös Kagnigué) on maalaiskunta Ségoun alueen Sanin piirissä Malissa. Sen keskuskylä Dioundiou Konkankan sijaitsee Banijoen eteläpuolisella tasangolla 70 kilometriä Sanista lounaaseen. Kunnassa on 7 100 ja keskuskylässä 800 asukasta (vuonna 2009).
Kanieguén kunta rajoittuu koillisessa Sanin piirin Kavan, kaakossa Kassorolan, lounaassa Tourakolomban ja luoteessa Diakourounan kuntiin. Seutu kuuluu Sudanin ja Sahelin siirtymävyöhykkeeseen. Pysyviä vesistöjä ei ole.
Kuntaan kuuluu 17 kylää. Asukkaat ovat etupäässä miniankoja ja fulbeja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi, maissi ja riisi. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa. Nuoriso hakeutuu ansiotöihin kaupunkeihin.
Kunnassa toimii viisi julkista alkoulua, kolme kyläkoulua ja seitsemän lukutaitokeskusta. Uusi terveyskeskus ei ole vielä toimintakuntoinen. Vesihuolto käsittää kaivoja ja porakaivoja, joista suurin osa on rikki.
Ithaca Chasma

Ithaca Chasma
Ithaca Chasma on suuri laakso Tethyksessä, yhdessä Saturnuksen kuista. Laakso on 100 kilometriä leveä, viisi kilometriä syvä ja 2 000 kilometriä pitkä. Se on nimetty Kreikan saaren, Ithakan mukaan. Se on samankeskinen Odysseus-kraatterin kanssa.
Ivan Mazepa

| Ivan Mazepa |
| --- | --- |
 Ivan Mazepa, postuumi muotokuva 1700-luvulta.
 Kasakkahetmanaatin hetmani
 25. heinäkuuta 1687 – 11. marraskuuta 1708  
Edeltäjä:  Ivan Samoilovytš
Seuraaja:  Ivan Skoropadskyi Pylyp Orlyk (maanpaossa)
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. maaliskuuta 1639  Bila Tserkva, Puola-Liettua
Kuollut: 2. lokakuuta 1709 (70 vuotta)  Bender, Osmanien valtakunta
Puoliso:  Hanna Polovets
Tiedot
 Nimikirjoitus
Ivan Stepanovytš Mazepa (ukr. Іван Степанович Мазепа, puol. Jan Mazepa, kirjoitetaan myös Mazeppa; noin 1639 Mazepyntsi, lähellä Bila Tserkvaa, Puola-Liettua – 8. syyskuuta (J: 28. elokuuta) 1709 Bender, Bessarabia, Osmanien valtakunta) oli Ukrainan Kasakkahetmanaatin hetmani vuosina 1687–1709. Hän soti aluksi Venäjän keisarin Pietari Suuren rinnalla Osmanien valtakuntaa vastaan, mutta suuren Pohjan sodan aikana hän liittoutui vuonna 1708 Ruotsin kuninkaan Kaarle XII:n kanssa nousten kapinaan Venäjää vastaan. Mazepa kärsi tappion ratkaisevassa Pultavan taistelussa vuonna 1709.
Mazepa on ollut kiistelty avainhahmo sekä Ukrainan että Venäjän historiassa. Hänen elämänsä innoitti monia romantiikan ajan eurooppalaisia runoilijoita, kirjailijoita ja säveltäjiä.