stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sotatalous Suomessa välirauhan aikana
Siirtoväen asema ja toimeentulo välirauhan aikana

Vuoden 1940 alussa Suomessa oli yhteensä noin puoli miljoonaa sisäistä siirtolaista, joista noin 200 000 oli kaupungeista maaseudulle pommituksia pakoon lähtenyttä henkilöä. Loput noin 300 000 henkeä oli taas lähtöisin itärajan tuntumasta olevalta sotatoimialueelta. Itärajan tuntumasta paenneet olivat joutuneet lähtemään pakomatkalle hyvinkin lyhyellä varoitusajalla, joten heidän toimeentulon varmistamisessa oli sodan aikana kaupunkilaissiirtolaisia suurempia ongelmia. Suomessa siirtolaiset majoitettiin muusta euroopasta poiketen yksityisten ihmisten koteihin tai esim. kouluihin tai vastaaviin paikkoihin. Varsinaisia pakolaisleirejä Suomeen ei siis perustettu. Välirauhan solmimisen jälkeen suurin osa kaupungeista (pl. Luovutetun Karjalan kaupungit) paenneista pääsi palaamaan kotipaikoilleen, joskin osalla oli vakituinen asunto tuhoutunut sotatoimien seurauksena. Evakuoitujen ( sana joka muuntui nopeasti kansan suussa evakoksi) kokonaismäärä ei kuitenkaan laskenut kuin noin 80 000:lla, koska rauhansopimuksessa luovutettavaksi määrätyltä alueelta saapui jäljelle jääneeseen Suomeen noin 120 000 uutta siirtolaista. ”Evakkojen” kokonaismääräksi jäi siten noin 420 000 henkeä. Rauhan tulon jälkeen tapahtunut evakuointi tapahtui ihmisten osalta sangen järjestäytyneesti, mutta siirtoväen omaisuuden siirtäminen oli lähes kaoottinen operaatio ja suuri määrä omaisuutta jäi kokonaan evakuoimatta sekä katosi matkalla tai ei koskaan löytänyt alkuperäiselle omistajalleen.
Siirtoväen toimeentulon turvaamiseksi saivat kunnalliset kansanhuoltolautakunnat jo 7. joulukuuta ohjeen, jonka mukaan evakuoiduille tuli maksaa huoltoavustusta, jonka määrä oli aikusta kohden 12 ja lasta kohden 10 markkaa. Huoltoavustus oli tarkoitettu kuitenkin vain niille, jotka syystä tai toisesta eivät voineet huolehtia itse majoituksestaan ja ravinnostaan aiheutuneista kustannuksista. Lisäksi huoltoavustuksen markkamäärät olivat vain ns. enimmäiskorvauksia ja niitä laskettiin jo tammikuun puolivalissä 6-8 markkaan, kun oli käynyt ilmi, että alempikin korvaus riitti majoituksen ja ravinnon hankkimiseen. Tavoitteena oli siis, että siirtoväki olisi itse mm. töihin hakeutumalla huolehtinut kustannuksista saamallaan palkalla. Tavoitteen tiedottaminen siirtoväestölle epäonnistui kuitenkin siinä määrin, että evakuoitujen keskuudessa oli yleisenä käsityksenä usko valtion velvollisuuteen huolehtia heidän elatuksestaan. Tämä taas vähensi oma-aloiteista työhönhakeutumista, vaikka mm. halonhakkuuseen olisi tarvittu kipeästi työvoimaa. Siirtoväkeen kuuluvat naiset työllistyivät yleensä miehiä helpommin talvisodan aikana ja välittömästi sen jälkeen. Huoltoavustuksen maksamista jatkettiin välirauhan solmimisen jälkeenkin.
Siirtoväen asema ja toimeentulo välirauhan aikana > Siirtoväen huoltoavustusten rahoittaminen

Siirtoväelle maksettavien korvauksien rahoittamiseksi säädettiin toisen maailmansodan aikana kahdesti (elokuussa –40 ja toukokuussa –45) erityinen omaisuudenluovutusvero, jonka tuotolla merkittävä osa korvauksista saatiin maksettua. Omaisuudenluovutusvero oli progressiivinen, jolloin veroprosentti kasvoi luovutetun omaisuuden arvon kasvaessa. Esimerkkeinä veroprosenteista luovutetun omaisuuden arvon mukaan vuonna 1939 (suluissa vuonna 1945):
40 000 mk veroprosentti 2,5 (vuonna 1945 veroa ei kannettu)
80 000 mk veroprosentti 3,5 (vuonna 1945 0,4 %)
640 000 mk veroprosentti 7,5 (1,6 %)
yli 40 960 000 mk veroprosentti 20 (3,5 %)
Vuoden 1945 omaisuudenluovutusvero ei prosenttilukujen pienuudesta huolimatta ollut lievempi, koska vero oli säädetty maksettavaksi viitenä peräkkäisenä vuonna. Lisäksi verotetun varallisuuden arvo laskettiin eri tavalla. Omaisuuden arvo laskettiin vuoden 1944 omaisuuden käyvän arvon mukaan kaksinkertaistettuna ja myös irtain omaisuus laskettiin verotuksen piiriin kuuluvaksi.
Perinteisen nämyksen mukaan juuri rahan lainaaminen keskuspankilta eli Suomen Pankilta oli syyllinen nopeasti kiihtyneseen hintojen nousu eli inflaatioon. Jo välirauhan aikana työtätekevän kansanosan palkkoja oli nostettava ja kyseessä oli kierre, jossa hintojen nousua seurasi palkkojen nousu, joka taas nosti hintoja entisestään. Sodan rahoittamiseen ei toisaalta ollut juuri muita mahdollisuuksia, joten kyse oli välttämättömyyden pakosta.
Elinkustannusten nousua sotien aikana kuvaa indeksi, jossa vuoden 1938 tilannetta kuvataan luvulla 100. (suluissa kuvataan rahan määrän kehitystä indeksillä, jossa vuotta 1938 kuvataan myös luvulla 100. Indeksit olivat vuosittain:
1939 elinkustannusindeksi oli 103 (111)
1940 elinkustannusindeksi oli 122 (135)
1941 elinkustannusindeksi oli 147 (152)
Aiheesta muualla

Saksasta saatiin välirauhan aikana ostaa mm. 48 kpl moderneja 150 mm:n haupitseja.
Jorma Sevon

Jorma Sevon (s. 7. helmikuuta 1958 Kangasala) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi SM-liigassa vuosina 1977–1987 kaikkiaan 336 runkosarjaottelua ja 62 pudotuspeliä Tapparan joukkueessa. Hänen runkosarjan tehopisteensä olivat 162 + 151 = 313 ja jäähymääränsä 147 minuuttia. SM-liigan pudotuspeleissä hän teki 19 maalia ja sai 30 syöttöpistettä sekä istui jäähyllä 40 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1979, 1982, 1984, 1986 ja 1987 sekä kahdesti SM-hopeaa. Kaudella 1981–1982 hän oli runkosarjassa Tapparan paras pistemies. Sevon on Tapparan kaikkien aikojen kahdeksanneksi eniten maaleja tehnyt pelaaja ja kymmenenneksi eniten tehopisteitä kerännyt pelaaja.lähde?
Miesten maajoukkueessa Sevon pelasi 53 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 12 + 9 = 21. MM-kilpailuissa hän pelasi vuonna 1981 tehopistein 3 + 1 = 4.
Jorma Sevon asuu nykyisin Kangasalla. Hänen pelinumeronsa on jäädytetty Kangasalan jäähalliin.lähde?
Jaalan elämää

| Jaalan elämää Are |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 5. toukokuuta 2010
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): LX-Beats (vastaava tuottaja) Kriso-K, Sibbe, Tiskijukkapekka, 10th Wonder
 Tyylilaji: rap
 Kesto: 42.41
 Levy-yhtiö: Skill Street Entertainment
Aren muut julkaisut
|   | Jaalan elämää 2010 | Rautpohja demot 2011 |
Jaalan elämää on rap-artisti Aren ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin 5. toukokuuta 2010 Skill Street Entertainmentin kautta.
Kappaleet

Ylijäämä alku – 2.13
Pitäs varmaan... – 3.21
Räppäreillä roilottaa – 3.22
Yöt syö miestä – 3.19
Nollataan tilanne – 3.29 (mukana Stepa)
Pyryn tarina – 4.18
Teknologiafobia – 3.52
Jaalan elämää – 4.31
Pidän breikin – 2.50 (mukana Kriso-K)
Keltinmäki – 4.29
Hyvät tuulet (Uuden vuoden räpit) – 5.52
Biitit

Kriso-K: 1, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11
Tiskijukkapekka: 2
Sibbe: 3
10th Wonder: 5
Tuotanto

Kuvitus – Jussi Karro
Vastaava tuottaja - LX-Beats
Masterointi – LX-Beats
Miksaus – LX-Beats
Valokuvaus: Olli Kalima
Tuottaja – Kriso-K
Arvostelut

Noise.fi:
Tuoreet Platat:
Fantastic Four (vuoden 2005 elokuva)

| Fantastic Four |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Tim Story
Käsikirjoittaja:   Mark Frost  Michael France 
Perustuu:  Stan Leen ja Jack Kirbyn sarjakuvaan Ihmeneloset
Tuottaja:   Bernd Eichinger  Avi Arad  Ralph Winter 
Säveltäjä:  John Ottman
Kuvaaja:  Oliver Wood
Leikkaaja:  William Hoy
Pääosat:   Ioan Gruffudd  Jessica Alba  Chris Evans  Michael Chiklis  Julian McMahon 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat  Saksa
Tuotantoyhtiö:   Constantin Film  Marvel Enterprises  1492 Pictures 
Levittäjä:  20th Century Fox
Ensi-ilta:   8. heinäkuuta 2005  29. heinäkuuta 2005
Kesto:  106 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  100 000 000 dollaria
Tuotto:  330 579 719 dollaria
Seuraaja:  Fantastic Four: Hopeasurffari
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Fantastic Four on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut, yhdysvaltalais- ja saksalaisyhteistyöllä valmistettu supersankarielokuva, joka perustuu Marvel Comicsin luomaan Ihmeneloset-supersankariryhmään. Elokuvan ohjasi Tim Story ja pääosissa esiintyivät Ioan Gruffudd, Jessica Alba, Chris Evans, Michael Chiklis ja Julian McMahon.
Fantastic Four menestyi taloudellisesti hyvin, mutta sai melko kielteisen vastaanoton kriitikoilta. Juonta ja hahmoja arvosteltiin pinnallisiksi ja teknistä toteutusta keskinkertaiseksi. Elokuvan hyväntuulinen huumori ja Michael Chiklisin sekä Chris Evansin roolisuoritukset keräsivät kuitenkin myös kehuja. Tyylillisesti Fantastic Four  oli eräänlainen väliinputoaja, ja sen kepeän viaton tunnelma nähtiin jäänteenä vakavammaksi kehittyvän supersankarigenren menneisyydestä.
Vuonna 2007 sai ensi-iltansa elokuvan jatko-osa Fantastic Four: Hopeasurffari.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ioan Gruffudd  | … |  Reed Richards / Herra Fantastinen   |
|  Jessica Alba  | … |  Susan ”Sue” Storm / Näkymätön nainen   |
|  Chris Evans  | … |  Johnny Storm / Liekki   |
|  Michael Chiklis  | … |  Ben Grimm / Möykky   |
|  Julian McMahon  | … |  Victor von Doom / Tohtori Doom   |
|  Kerry Washington  | … |  Alicia Masters   |
|  Laurie Holden  | … |  Debbie McIlvane   |
|  Hamish Linklater  | … |  Leonard Kirk   |
|  Maria Menounos  | … |  seksikäs hoitaja   |
|  David Parker  | … |  Ernie   |
|  Kevin McNulty  | … |  Jimmy O’Hoolihan   |
|  Michael Kopsa  | … |  Ned Cecil   |
|  Stan Lee  | … |  Willie Lumpkin   |
Aiheesta muualla

Fantastic Four Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Howard Gardner

| Howard Gardner |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. heinäkuuta 1943 Scranton, Pennsylvania, Yhdysvallat
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Harvardin yliopisto
Tutkimusalue:  Kehityspsykologia
Aiheesta muualla
howardgardner.com
Howard Gardner (s. 11. heinäkuuta 1943 Scranton, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen psykologi ja yleisen älykkyyden ja älykkyysosamäärän kriitikko.
Gardner on kehittänyt moniälykkyysteorian, jossa älykkyyttä pidetään seitsemänä erilaisena itsenäisenä kykynä (1. kielellinen, 2. matemaattis-looginen, 3. musiikillinen, 4. avaruudellinen ja visuaalinen, 5. liikunnallinen, 6. intrapsyykkinen sekä 7. interpsyykkinen älykkyys), joihin kulttuuri vaikuttaa. Tärkeiksi nousevat ne kyvyt, jotka kulloisessakin kulttuurissa ovat tärkeitä ja hyödyllisiä. Myöhemmin Gardner lisäsi kyseiseen listaan vielä kahdeksannen älykkyyden lajin.
Gardnerin juutalaiset vanhemmat pakenivat Saksasta 1938 Yhdysvaltoihin. Gardner aloitti opintonsa Harvard Collegessa 1961. Hän opiskeli historiaa, sosiologiaa ja psykologiaa sekä työskenteli opiskeluaikana  kehityspsykologiaa tutkivan psykologi Erik H. Eriksonin kanssa. Hän sai jatko-opiskelustipendin Britanniaan London School of Economicsiin, jossa hän vietti vuoden. Hän on työskennellyt pääosan urastaan Harvardin yliopistossa Cambridgessa lähellä Bostonia Massachusettsin osavaltiossa vaikkakin on kiertänyt ja opettanut laajalti maailmalla.
Teoksessaan Truth, Beauty, and Goodness Reframed (2011) Gardner käsittelee 2000-luvun keskustelukulttuuria, jonka rapistumisen syynä hän pitää postmodernismin ja internetin yhteisvaikutusta. Hänen mukaansa digitaaliset viestimet ovat muuttaneet ihmisten keskinäistä kanssakäymistä poistaessaan rajan ”naapurietiikan” ja ”roolietiikan” väliltä sekä luonut ”kaikki käy” -etiikan, jonka ainoa vastapooli on fanaattinen usko oman näkemyksen oikeutukseen.
Teokset

Howard Gardner: Multiple intelligences: New horizons. New York, NY: Basic Books, 2006. (englanniksi)
Howard Gardner: "A Blessing of Influences" in Howard Gardner Under Fire.  Illinois:  Open Court, 2006.  ISBN 978-0-8126-9604-2  (englanniksi)
Howard Gardner: To Open Minds: Chinese Clues to the Dilemma of American Education.  New York:  Basic Books, 1989.  ISBN 978-0-4650-8629-0  (englanniksi)
Howard Gardner: Frames of Mind: The theory of multiple intelligences. New York: Basic Books. Tenth Anniversary Edition with new introduction, New York: Basic Books, 2011 edition.
Howard Gardner: Truth, beauty, and goodness reframed: Educating for the virtues in the 21st century.  New York:  Basic Books, 2011.  (englanniksi)
Harvinaiset maametallit

Harvinaiset maametallit ovat joukko metallisia alkuaineita. Harvinaisiin maametalleihin kuuluu IUPAC:n määritelmän mukaan 17 metallia: jaksollisen järjestelmän kolmanteen ryhmään kuuluvat skandium ja yttrium sekä kaikki lantanoidit. Eri määritelmissä on kuitenkin vaihtelua. Lantanidien ohella myös skandium ja yttrium luetaan harvinaisiin maametalleihin, koska ne yleensä esiintyvät samoissa malmeissa kuin lantanoidit ja niillä on samankaltaisia kemiallisia ominaisuuksia, mutta sähköisiltä ja magneettisilta ominaisuuksiltaan ne poikkeavat selvästi lantanoideista.
Harvinaisista maametalleista käytetään usein niiden englanninkielisestä nimestä (engl. rare earth element) tulevaa lyhennettä REE. Kevyimmistä maametalleista (lantanoideista) eli alkuaineista lantaanista samariumiin (La–Sm) käytetään lyhennettä LREE (engl. light rare earth element) ja painavimmista eli alkuaineista europiumista lutetiumiin (Eu–Lu) lyhennettä HREE (engl. heavy rare earth element).
Nimitys harvinaiset maametallit johtuu siitä, että ne löydettiin aikoinaan maaperässä esiintyvistä harvinaisista oksidimineraaleista, kuten gadoliniitista, joka ensin löydettiin Ruotsin Ytterbystä. Kovin harvinaisia ne eivät kuitenkaan ole, vaan esimerkiksi cerium on maankuoren 25:nneksi yleisin alkuaine, jota maankuoressa on noin 68 miljoonasosaa. Yksi niistä, prometium, on voimakkaasti radioaktiivinen ja sellaisena epävakaa alkuaine, jota luonnossa ei esiinny muutoin kuin hivenmääriä uraanin hajoamistuotteena.
Löytöhistoria

Ensimmäinen tunnistettu harvinaisia maametalleja sisältävä mineraali oli luutnantti Carl Axel Arrheniuksen Ruotsin Ytterbyn vanhasta kaivoksesta vuonna 1787 löytämä ytterbiitti.
Ytterbiitti sai vuonna 1800 uuden nimen gadoliniitti. Nimi johtui sitä tutkineesta Turun akatemian professori Johan Gadolinista, joka osoitti sen sisältävän tuntemattoman alkuaineen oksidia. Anders Gustav Ekeberg eristi siitä berylliumin, mutta ei onnistunut tunnistamaan muita siinä olevia alkuaineita.
Vuonna 1794 Ruotsin Bastnäsistä, läheltä Riddarhyttania, löydettiin mineraalia, jonka aluksi oletettiin olevan rauta- ja volframimalmia. Kun Jöns Jacob Berzelius ja Wilhelm Hisinger vuonna 1803 tutkivat sitä tarkemmin, he eristivät siitä valkoisen aineen, jolle he antoivat nimen ceria. Samaan aikaan Martin Heinrich Klaproth eristi heistä riippumatta saman aineen ja antoi sille nimen ochroia.
Näin ollen vuonna 1803 tunnettiin jo kaksi harvinaista maametallia, yttrium ja cerium, mutta kesti vielä 30 vuotta, ennen kuin tutkijat olivat onnistuneet eristämään muut cerian ja ytterbiitin sisältämät alkuaineet. Niiden eristäminen toisistaan oli hyvin hankalaa, koska niiden kemialliset ominaisuudet ovat hyvin samankaltaiset.
Vuonna 1839 Carl Gustav Mosander, Berzeliuksen assistentti, eristi cerian kuumentamalla nitraattia ja liuottamalla saamansa tuotteen typpihappoon. Hän antoi liukenevan suolan sisältämälle oksidille nimen lanthana. Vasta muutamaa vuotta myöhemmin hän havaitsi, että hänen saamansa lanthana ei ollut puhdasta, vaan sisälsi toistakin ainetta, jolle hän antoi nimen didymia. Sekin osoittautui myöhemmin useiden eri oksidien seokseksi.
Vuonna 1842 Mosander sai eristetyksi ytteriasta kolme oksidia, jotka olivat puhdas ytteria, terbia ja erbia. Kaikki nämä nimet oli johdettu ensimmäisen löytöpaikan, Ytterbyn nimestä. Vaaleanpunaisia suoloja muodostava alkuaine sai nimen terbium, keltaisen peroksidin muodostava alkuaine taas nimen erbium. Tämän jälkeen harvinaisia maametalleja tunnettiin kuusi: yttrium, cerium, lantaani, "didyymi", erbium ja terbium. Didyymiksi kutsuttu alkuaine osoittautui myöhemmin kahden alkuaineen, praseodyymin ja neodyymin seokseksi.
Muut harvinaiset maametallit löydettiin vähitellen seuraavien 60 vuoden aikana, luonnossa esiintyvistä viimeisenä europium vuonna 1901. Pitkään aikaan ei tiedetty, kuinka monta oli vielä löytämättä, sillä ne näyttivät olevan vaikeasti sovitettavissa Mendelejevin vuonna 1870 esittämään alkuaineiden jaksolliseen järjestelmään, jossa niistä muut paitsi skandium ja yttrium jouduttiin sijoittamaan samaan ruutuun. Asia selvisi vasta, kun Henry Moseley osoitti, miten röntgensäteilyn spektrin avulla voitiin määrittää alkuaineiden järjestysluvut. Tämä osoitti, että lantanoideja oli 15, joista yksi, alkuaine nro 61, oli vielä löytämättä. Kun sitä myöhemmin valmistettiin ydinreaktioiden avulla, se sai nimen prometium.
Käyttö

Harvinaisia maametalleja ja niiden yhdisteitä käytetään pääasiassa katalyytteinä, lasin ja keramiikan valmistukseen ja elektroniikassa. Niitä käytetään esimerkiksi värillisen kuvan aikaansaamiseen väritelevisioissa. Niitä sisältävistä seoksista valmistetaan suprajohteita ja voimakkaita magneetteja.
Arvioitu käyttö vuonna 2018 Yhdysvalloissa jakautui seuraavasti: katalyytit 60 %, keramiikan ja lasin valmistus 15 %, metallurgiset sovellukset ja metalliseokset 10 %, hioma-aineena 10 % ja muihin tarkoituksiin 5 %.
Harvinaisia maametalleja on käytetty metalliteollisuudessa parantamaan teräksen muokattavuutta ja hapetuskestävyyttä. Käyttö perustuu siihen, että lantanoidit ja yttrium reagoivat rikin, typen ja hapen kanssa alentaen niiden pitoisuuksia metallisulassa.
Ceriumia käytetään myös pyroforisissa metalliseoksissa, esimerkiksi sytyttimissä ja mischmetallissa.
Esiintyminen ja tuotanto

Harvinaisia maametalleja sisältävistä mineraaleista tärkeimpiä ovat monatsiitti, bastnäsiitti ja ioniadsorptiosavi. Pienempinä pitoisuuksina niitä on usein myös apatiitissa Monatsiitti on monimuotoinen fosfaattimineraali, joka sisältää eri lantanoidien sekä toisinaan myös toriumin fosfaatteja.
Kiinassa tuotetaan 97 % maailmassa käytetyistä harvinaisista maametalleista. Merkittäviä esiintymiä on myös muualla, kuten Yhdysvalloissa, Venäjällä, Australiassa ja Kanadassa. Metallien käytön vähäisen volyymin vuoksi tuotannon heilahtelut ovat olleet isoja. Vielä 1980-luvulla Yhdysvalloissa tuotettiin 60 % maailmassa käytetyistä harvinaisista maametalleista, lähinnä yhdessä kaivoksessa Mountain Passissa. Nykyisin merkittävin tuotantopaikka on Baotoun Kiinan Sisä-Mongoliassa.
Suomessa harvinaisia maametalleja saatiin 1960-luvulla Korsnäsin kaivoksesta, jonka malmi sisälsi lyijyä ja monatsiittia. Niitä on löydetty myös Soklin malmiosta.Typpi Oy:n Oulun tehtailla erotettiin 1960-luvulla harvinaisia maametalleja apatiitista seoslannoitteiden valmistuksen yhteydessä. 1960-luvun lopulla tämän tuotantolaitoksen kapasiteetti oli noin 10 % koko maailman silloisesta tuotannosta, vaikka apatiitissa on vain noin 1 % harvinaisia maametalleja. Kemiran lopetettua tämän tuotannon 1970-luvulla, apatiittia ei juurikaan enää käytetä näiden metallien lähteenä.
Harvinaisia maametalleja myydään raaka-ainemarkkinoilla pääasiassa oksideina, jotka ovat kemiallisesti kestäviä, helposti varastoitavissa ja helposti käytettävissä kuhunkin yksittäiseen sovellukseen. Myös halideja käytetään raaka-ainekaupassa ja välituotteina.
Kiina on osana Yhdysvaltain kanssa käytävää kauppasotaa vuonna 2019 uhannut lopettaa harvinaisten maametallien viennin Yhdysvaltoihin.
Esiintyminen ja tuotanto > Tuotantomenetelmät

Harvinaisten maametallien tuotannossa teollisessa mittakaavassa tärkein erotusmenetelmä on nykyään neste-nesteuutto. Se yhdessä ioninvaihtomenetelmän kanssa on korvannut aikaisemman vaivalloisen jakokiteytyksen.
Käytetyn elektroniikkaromun kierrätykseen perustuvat tuotantomenetelmät ovat lähinnä tutkimusasteella. Vuonna 2018 harvinaisten maametallien hinnat olivat niin alhaiset, ettei niitä tuotettu kierrättämällä.
Luettelo harvinaisista maametalleista

| Metalli | Lyhenne | Järjestysluku |
| --- | --- | --- |
| Skandium | Sc | 21 |
| Yttrium | Y | 39 |
| Lantaani | La | 57 |
| Cerium | Ce | 58 |
| Praseodyymi | Pr | 59 |
| Neodyymi | Nd | 60 |
| Prometium | Pm | 61 |
| Samarium | Sm | 62 |
| Europium | Eu | 63 |
| Gadolinium | Gd | 64 |
| Terbium | Tb | 65 |
| Dysprosium | Dy | 66 |
| Holmium | Ho | 67 |
| Erbium | Er | 68 |
| Tulium | Tm | 69 |
| Ytterbium | Yb | 70 |
| Lutetium | Lu | 71 |
Sijainti jaksollisessa järjestelmässä

Kaaviossa tummanpunaisiin ruutuihin merkityt alkuaineet ovat harvinaisia maametalleja.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ryhmä → | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 |  |  |
|  | (I | II |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | III | IV | V | VI | VII | VIII) |  |  |
↓ Jakso:  
| 1 | 1 H |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | 2 He |  |  |
| 2 | 3 Li | 4 Be |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | 5 B | 6 C | 7 N | 8 O | 9 F | 10 Ne |  |  |
| 3 | 11 Na | 12 Mg |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | 13 Al | 14 Si | 15 P | 16 S | 17 Cl | 18 Ar |  |  |
| 4 | 19 K | 20 Ca | 21 Sc | 22 Ti | 23 V | 24 Cr | 25 Mn | 26 Fe | 27 Co | 28 Ni | 29 Cu | 30 Zn | 31 Ga | 32 Ge | 33 As | 34 Se | 35 Br | 36 Kr |  |  |
| 5 | 37 Rb | 38 Sr | 39 Y | 40 Zr | 41 Nb | 42 Mo | 43 Tc | 44 Ru | 45 Rh | 46 Pd | 47 Ag | 48 Cd | 49 In | 50 Sn | 51 Sb | 52 Te | 53 I | 54 Xe |  |  |
| 6 | 55 Cs | 56 Ba | *  | 72 Hf | 73 Ta | 74 W | 75 Re | 76 Os | 77 Ir | 78 Pt | 79 Au | 80 Hg | 81 Tl | 82 Pb | 83 Bi | 84 Po | 85 At | 86 Rn |  |  |
| 7 | 87  Fr | 88 Ra | **  | 104 Rf | 105 Db | 106 Sg | 107 Bh | 108 Hs | 109 Mt | 110 Ds | 111 Rg |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
 
| * Lantanoidit | * Lantanoidit | * Lantanoidit | * Lantanoidit | 57 La | 58 Ce | 59 Pr | 60 Nd | 61 Pm | 62 Sm | 63 Eu | 64 Gd | 65 Tb | 66 Dy | 67 Ho | 68 Er | 69 Tm | 70 Yb | 71 Lu |  |  |
| ** Aktinoidit | ** Aktinoidit | ** Aktinoidit | ** Aktinoidit | 89 Ac | 90 Th | 91 Pa | 92 U | 93 Np | 94 Pu | 95 Am | 96 Cm | 97 Bk | 98 Cf | 99 Es | 100 Fm | 101 Md | 102 No | 103 Lr |  |  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tiihonen, Antti: Harvinaisista maametalleista ja niiden erotusmenetelmistä, Pro gradu -tutkielma, Jyväskylän yliopisto, Kemian laitos, 29.5.2014 (pdf)
Jarmo Jalarvo

Jarmo Jalarvo (s. 9. toukokuuta 1952 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkotuomari. Hän toimi sekä pää- että linjatuomarina. Jalarvo on valittu Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 151.
Jarmo Jalarvo oli SM-liigassa linjatuomarina vuosina 1975–1982 ja päätuomarina vuosina 1983–1988. Jalarvo tuomaroi myös maaotteluita. Hän osallistui linjatuomarina yksiin ja päätuomarina kaksiin MM-kisoihin. Vuoden 1986 MM-kisoissa hän oli päätuomarina kuudessa ja vuoden 1987 MM-kisoissa viidessä ottelussa; jälkimmäisessä turnauksessa hän tuomitsi mitalisarjan päätöskierroksella Neuvostoliiton ja Tšekkoslovakian välisen ottelun.
Erotuomariuran jälkeen Jalarvo on toiminut SM-liigassa, Suomen Jääkiekkoliitossa ja Kansainvälisessä Jääkiekkoliitossa monenlaisissa erotuomaritoiminnan vastuutehtävissä.
Aiheesta muualla

Jalarvon tiedot Jääkiekkomuseon sivulla
Marokon lippu

Marokon lippu.
Marokon lippu on Marokon tunnus vaakunan, moton ja hymnin ohella. Se otettiin käyttöön 17. marraskuuta 1915 ja sen  mittasuhteet ovat 2:3. Lipun punainen kenttä viittaa Marokon kuninkaallisen perheen polveutumiseen profeetta Muhammadista. Lipun keskellä oleva vihreä viisisakarainen tähti on Salomon sinetti, muinainen hyvinvoinnin ja elämän symboli.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marokon lippu Wikimedia Commonsissa