stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tarton hiippakunta

| Tarton hiippakunta > 1224–1558 |
| --- | --- |
   Tarton arkkihiippakunta kartassa oransilla 
Pääkaupunki:  Dorpat
Uskonnot:  Katolisuus
Kielet:  saksa, viro
Edeltäjä(t):  Saksalainen ritarikunta
Seuraaja(t):  Puola-Liettua
Tarton hiippakunta oli keskiaikainen valtio Virossa. Se oli yksi viidestä Liivinmaan liiton valtiosta. Nimensä mukaisesti se hallitsi Tarton aluetta. Tartosta muodostui tärkeä hansakaupunki.
Tarton hiippakunta oli perustettu 1200-luvun alussa ja ensimmäiset piispat olivat Hermann von Buxhöwden 1224–1248 ja Alexander 1263–1268. Riian piispa Albert nimitti veljensä Hermannin juuri perustetun hiippakunnan piispaksi. Alexander on käyttänyt itsestään myös titteliä Karjalan piispa, mutta sen taustasta ei ole tietoa. Yksi tieto, mikä liittyy Karjalaan on, että 24.marraskuuta vuonna 1232 paavi Gregorius IX lähetti Kalpaveljesten ritarikunnalle kirjeen, jossa pyysi ritarikuntaa suojelemaan Suomea novgorodilaisten hyökkäyksiä vastaan.
Tarton piispa alkoi myöntää vasalleilleen läänityksiä 1220-luvulla.
Kun Riiasta tuli 1255 arkkihiippakunta, Tarton piispa jäi sen alaiseksi. Tarton piispalla oli myös maallinen valta, toisin kuin piispalla Tallinnassa, jossa valtaa käytti Liivinmaan ritarikunta. Tarton piispan joukot osallistuivat usein Liivinmaan ritarikunnan sotaretkiin Venäjälle sekä ennen että jälkeen Peipsijärven taistelua. Hermannin linnan perustamisen jälkeen Aleksanteri Nevski joukkoineen hävitti Tarton hiippakuntaa.
Moskovan Venäjän sotajoukot valtasivat Tarton hiippakunnan Liivinmaan sodan alussa kesä-heinäkuussa vuonna 1558. Piispa kyyditettiin Moskovaan.
Tarton tuomiokirkon rauniot ovat edelleen pystyssä, vaikka se on ollut raunioina jo 400 vuotta.
Tarton piispat

Tarton piispat katolisena aikana vuodesta 1224.
Hermann von Buxhöwden 1224–48
Alexander 1263–68
Friedrich von Haseldorf 1268–88
Bernhard I 1289–1302
Dietrich II Vyshusen 1302–12
Nikolaus 1312–23
Engelbert von Dolen 1323–41
Wescelus 1342–1344
Johannes I Viffhusen 1346–73
Heinrich I von Velde 1373–78
Dietrich III Damerow 1378–1400
Heinrich II Wrangel 1400–10
Bernhard II Bülow 1410–13
Dietrich IV Resler 1413–41
Bartholomäus Savijerwe 1441–59
Helmich von Mallinkrodt 1459–68
Andreas Pepler 1468–73
Johannes II Bertkow 1473–85
Dietrich V Hake 1485–98
Johannes III von der Rope 1499–1505
Gerhard Schrove 1505–1513
Johannes IV Duesborg 1513–1514
Christian Bomhower 1514–18
Johannes V Blankenfeld 1518–1527
Johannes VI Bey 1528–43
Jodokus von der Recke 1544–1551
Hermann II Wesel 1552–1560
Fredrik Suuri

| Fredrik Suuri |
| --- | --- |
 Preussin kuningas
 Anton Graffin maalaus Fredrik Suuresta vuodelta 1781 tai 1786.
Preussin kuningas ja Brandenburgin vaaliruhtinas
Valtakausi:  31. toukokuuta 1740 – 17. elokuuta 1786
Edeltäjä:  Fredrik Vilhelm I
Seuraaja:  Fredrik Vilhelm II

Syntynyt:  Friedrich 24. tammikuuta 1712 Berliini, Preussin kuningaskunta
Kuollut:  17. elokuuta 1786 (74 vuotta) Sanssoucin linna, Potsdam, Preussin kuningaskunta
Hautapaikka:  Sanssoucin linnan puisto, Potsdam
Puoliso:  Elisabeth Kristine
Suku:  Hohenzollern
Isä:  Fredrik Vilhelm I
Äiti:  Sophia Dorothea
Uskonto:  kalvinismi
Nimikirjoitus:  
Fredrik Suuri eli Fredrik II (saks. Friedrich II der Große); (24. tammikuuta 1712 Berliini, Preussin kuningaskunta – 17. elokuuta 1786 Sanssoucin linna, Potsdam, Preussin kuningaskunta) oli Hohenzollern-sukuun kuulunut Preussin kuningas, joka hallitsi vuosina 1740–1786.
Hänet tunnetaan taistelukentillä menestyneenä soturikuninkaana ja valistuneena itsevaltiaana, joka nosti Preussin yhdeksi Euroopan mahtivaltioista. Hänen aikanaan Preussiin liitettiin muun muassa Sleesia sekä itäinen Länsi-Preussi. Hän puolusti Preussia seitsenvuotisen sodan aikana muun muassa Venäjää, Itävaltaa, Ranskaa, Saksia ja Ruotsia vastaan varsin menestyksellisesti liittolaisenaan ainoastaan Britannia. Puolan jaossa vuonna 1772 hän sai lopulta yhdistettyä Preussin historialliset alueet valtansa alle. Sotilaallisten saavutustensa lisäksi hänet muistetaan myös Preussin oikeusjärjestelmän uudistajana, elinkeinoelämän edistäjänä ja ranskalaisen sivistyksen suosijana. Hän oli myös pisimpään Preussia hallinnut kuningas.
Kruununprinssi Friedrich 3-vuotiaana lempisisarensa 6-vuotiaan Wilhelminen kanssa. Vas. alhaalla italianvinttikoira, joita kuninkaalla oli elämänsä aikana useita. Oikealla yläkulmassa mustaihoinen paaši. Antoine Pesne 1715
Suku ja koulutus > Keithin tapaus

16-vuotiaana kruununprinssi Friedrich kiintyi kuninkaan 17-vuotiaseen paašiin, Peter Karl Christoph von Keithiin (1711–1756). Sisar Wilhelmine muisteli: "Heistä tuli pian erottamattomia ... Hän palveli veljeäni todellisen omistautumisen tunteella". Wilhelmine kertoi edelleen: "Vaikka olin huomannut, että hän oli tämän paašin suhteen tuttavallisempi kuin hänen asemassaan oli soveliasta, en tiennyt kuinka läheistä ystävyys oli." Koska Friedrich oli lähes varmasti homoseksuaali, hänen suhteensa Keithiin saattoi olla homoeroottinen, vaikka heidän läheisyytensä laatu on edelleen epäselvä. Kun isä Fredrik Vilhelm kuuli huhuja heidän suhteestaan, Keith lähetettiin vuonna 1728 epäsuosittuun rykmenttiin lähelle Hollannin rajaa.
Suku ja koulutus > Katten tapaus

Toukokuun 31. päivänä vuonna 1730 Friedrich uskoutui ystävälleen, luutnantti Hans Hermann von Kattenille, että on pakenemassa Lontooseen ja että tämä voisi tulla hänen mukaansa. Lontoossa odottaisivat huvit ja vilkas kulttuurielämä. Pakoyritys oli täysin toivoton, sillä tieto siitä oli jo aikapäiviä sitten kantautunut kuninkaan korviin. Lisäksi huhuttiin, että Friedrich yrittäisi ulkovaltojen avulla hallitsijanvaihdosta. Huhun todenperäisyyttä ei ole voitu varmistaa mistään kirjallisesta lähteestä. Karkulaiset saatiin kiinni ja heitä avustaneet hovimiehet tuomittiin lyhyisiin vankeustuomioihin. Von Kattenille langettiin aluksi elinkautinen vankeustuomio ja kruununprinssi teljettiin Küstrunin linnaan. Kuningas kuitenkin muutti von Kattenin tuomion kuolemantuomioksi ja kaksi sotilasta esti Friedrichiä kääntämästä katsettaan kun von Katten mestattiin.
Traagiseksi muuttuneen pakoyrityksen jälkeen Friedrich teki kaiken mitä hänen isänsä määräsi. Hovissa todettiin, että poika on aina osannut valehdella isälleen, mutta nyt hän osaa myös teeskennellä kuuliaista poikaa. Seurasi muutaman kuukauden mittainen intensiivinen koulutus, jossa hän perehtyi veroihin, tullimaksuihin ja sotilasasioihin. Hänelle annettiin oma rykmentti komennettavaksi, mihin liittyi se erikoisuus, että siihen värvättiin suurilla palkkioilla erityisen pitkiä miehiä ympäri Eurooppaa.
Hallitsijana > Nuori kuningas

Pian isänsä kuoleman jälkeen vuonna 1740 Fredrik esittäytyi kansalle. Kansa oli tyytyväinen, että ankarana kurittajana ja itarana miehenä tunnettu vanha kuningas oli poissa. Uusi hallitsija tuli pian suosituksi nuorekkaalla olemuksellaan ja miellyttävällä käytöksellään. Hän vaikutti monessa tilaisuudessa jopa ujolta. Tarkkasilmäisimmät huomasivat, että tämä oli pelkkää näyttelemistä. Nuori hallitsija osasi kuin huomaamatta taivutella ihmiset puolelleen sopivalla imartelulla ja hänen itseluottamuksensa oli rajaton. Monia ihmisiä hän halveksi pohjattomasti ja todelliset tunteensa hän oppi salaamaan isänsä yliankaran kurituksen pelossa. Naiskauneus ei tehnyt häneen mitään vaikutusta, hän saattoi halveksia naisia avoimesti muun muassa sanomalla että hovinaisille myönnetään eläkkeitä tyhmyysjärjestyksessä, ja moni on päätynyt pitämään häntä homoseksuaalina. Tälle olettamukselle ei ole löytynyt mitään vahvistusta mistään aikalaislähteestä. Uusi tutkimus 2000-luvulla ajattelee asiasta toisin.
Uuden hallitsijan ensimmäinen tehtävä oli järjestää edeltäjänsä valtiolliset hautajaiset. Fredrik piti hovimiehilleen puheen, että tulee tarkastamaan kaikki heidän hänelle esittämänsä laskut, ja rankaisemaan jos nämä ovat laittaneet niihin omia kulujaan. Hovimiehet huomasivat pian, että Fredrik oli talousasioissa vielä isäänsäkin tarkempi ja huomasi nopeasti, jos häntä yritettiin huijata. Lisäksi hän ilmoitti, että korkeat hallitusherrat saavat toki pitää valtiollisia edustustilaisuuksia, mutta tästä lähtien he maksavat ne omista varoistaan. Tämä aiheutti sen, että moni hovivirkoja perinteisesti hoitanut suku vetäytyi maaseudulle ja tilalle tuli uusia sukuja, joilla oli varaa maksaa edustustilaisuudet ja rakentaa niihin sopivia palatseja Berliiniin ja sen lähistölle.
Nuoren hallitsijan suosiota ei kasvattanut myöskään hänen ilmoituksensa, että tästä lähtien politiikka kuuluu Preussissa ainoastaan hänelle. Muut lähinnä laittavat hänen määräyksensä toimeen. Ministereitään hän pyysi esittämään asiansa kirjallisesti ja mieluiten lyhyesti sekä ytimekkäästi. Kuninkaan vastaukset olivat myös kirjallisia ja niitä saattoivat säestää henkilöön käyvät luonnehdinnat kuten "tuuliviiri" ja "suurlurjus". Isänsä vanhoja kenraaleita hän halveksi avoimesti ja totesi, että kukaan tuskin huomaisi jos nämä kuolisivat.
Hallitsijana > Sodat ja valloitukset > Puolan jaot

Venäjän keisarinna Katariina II Suuri oli marssituttanut joukkonsa Turkin alueelle ja saavuttanut menestystä. Itävallan keisari Joosef II piti tätä itselleen uhkana ja liittoutui Fredrikin kanssa. Nyt pelättiin uutta yleiseurooppalaista sotaa. Sota vältettiin, kun Katariina II ehdotti, että voi aivan hyvin vetäytyä Turkista, jos saa korvausta Puolasta. Fredrik suostui, samoin Joosef II ja asiasta kirjoitettiin sopimus vuonna 1772. Puolassa oli tuolloin sisällissota, eikä se mahtanut mitään suurvaltanaapureilleen. Tässä Puolan ensimmäisessä jaossa Preussi sai Länsi-Preussin alueen. Kyseessä oli törkeä kansainvälisen oikeuden loukkaus, mutta yksikään eurooppalainen valtio ei kommentoinut asiaa. Ajan ilmapiirin mukaan Puola oli heikkoudellaan lähestulkoon ansainnut tulla jaetuksi.
Hallitsijana > Der Alte Fritz

Seitsenvuotisen sodan jälkeen Fredrikistä tuli se hahmo, joka on jäänyt parhaiten jälkipolvien mieleen. Nuorena innokkaasti muotia seuranut hallitsija ei enää piitannut ulkoasustaan. Hallitsijan lähes aina käyttämä pitkä sininen punavuorinen takki oli täynnä jauhenuuska- ja ruokatahroja ja sen aikanaan kirkkaanpunainen vuori oli haalistunut kovin vaaleaksi. Mustat saappaat olivat kuluneet kellertäviksi ja hallitsijan samettihousut olivat täynnä paikkoja. Hän ei välittänyt siivouttaa huoneitaan ja nukkui usein saappaat jalassa.
Taistelukentillä vietetyt vuoden olivat vaikuttaneet terveyteen. Kihti oli koukistanut selän ja käveleminen oli ajoittain vaikeaa. Häntä vaivasi myös vesipöhö.
Seitsenvuotisen sodan jälkeen Fredrik oli ihailtu koko Euroopassa ja myös ulkomaalaiset kutsuivat häntä Suureksi. Kotimaassaan hän oli Der Alte Fritz, vanha Fritz. Kun hän odotettiin Potsdamista Berliiniin, olivat kadunvarret täynnä kansaa. Katupojat juoksivat hänen saattueensa edellä, sitten saapui ratsastava Fredrik ja perässä tulivat kenraalit ja virkamiehet. Fredrikin olemus huokui älyä ja tahdonvoimaa ja kansa ihaili häntä hänen pitkien työpäiviensä vuoksi, jolloin hän ei ajatellut omaa jaksamistaan. Alimmat kansankerrokset arvostivat häntä oikeudenmukaisena hallitsijana. Kuitenkin Fredrik Suuri oli suositumpi ulkomailla kuin kotimaassaan.
Aatelisto inhosi Fredrikiä sen tähden, että hän oli säätänyt heille pakon palvella armeijassa ja poistanut oikeuden kurittaa talonpoikia. Laki ei enää tuntenut rikosasioissa eroa aatelin ja aatelittoman välillä ja aatelia koskivat samat rangaistukset kuin muitakin säätyjä. Virkamiehet olivat kyllästyneitä Fredrikiin, sillä vaikka hoiti työnsä moitteettomasti, oli kuninkaan palkkio siitä lähinnä haukkumasanatulva ja jatkuva epäily korruptiosta. Johtavat ekonomistit pitivät hänen tiukkaa merkantilistista talouspolitiikkaansa vanhentuneena ja kehityksen jarruna. Papisto ei voinut sietää kuninkaan avointa pilkantekoa uskonnosta. Nuoret upseerit olivat sitä mieltä, että hänen sodanjohtonsa aiheutti liikaa kaatuneita.
Viimeiset vuodet

Vanhoilla päivillään Fredrik oli yksinäinen. Monet ystävät olivat kuolleet ja kuningas oli kärttyinen ja ärtyisä. Hänen hovinsa jähmettyi hallitsijansa nähdessään äänettömäksi. Sukulaisilleen hän lähetti kirjeitä, joissa moitti heitä typeryydestä ja siitä, että eivät kunnioita häntä. Fredrik uskoi jonkinlaisen jumalan olevan olemassa, mutta ei uskonut kuoleman jälkeiseen elämään. Viimeisenä vuotenaan hän tarttui kiinni kaikkiin viimeisiin voiman rippeisiinkin. Vuonna 1786, kun lääkärit alkoivat olla hänen sairauksiensa astman, kihdin ja muitten vaivojen suhteen toivottomia, hän sanoi, että hänen on elettävä vielä ainakin kaksi vuotta, sillä valtion asioissa oli paljon tekemistä.
Hän nousi ennen aamunkoittoa, joi kuudesta kahdeksaan kupillista kahvia päivässä "sinapilla ja pippurilla höystettynä" ja hoiti valtion asioita tyypillisellä sitkeydellään. Hän ryhtyi käymään läpi muistiinpanojaan ja kirjoittamaan historiaa käsittelevää teosta. Viimeisinä viikkoinaan hallitsija kärsi kovista kivuista, ei pystynyt kävelemään ja kykeni nukkumaan vain istuma-asennossa.
Perintö

Kuningas Fredrik II Suuri kuoli 74-vuotiaana Sanssoucin linnassa, työhuoneessaan nojatuolissaan istuen aamulla 17. elokuuta 1786. Hän jätti ohjeen, että hänet haudataan italianvinttikoiriensa (joita hän kutsui leikillisellä lempinimellä "madame de pompadour") hautojen viereen Sanssoucin viinitarhan terassille. Veljenpoika ja seuraaja Fredrik Vilhelm II määräsi sen sijaan hänet haudattavaksi isänsä viereen Potsdamin varuskunnan kirkkoon. Lähellä toisen maailmansodan loppua Adolf Hitler käski piilottaa Fredrikin arkun suolakaivokseen suojellakseen sitä sodan tuhoilta. Yhdysvaltain armeija siirsi jäännökset Marburgiin vuonna 1946. Vuonna 1953 Fredrikin ja hänen isänsä Fredrik Vilhelmin I:n arkut siirrettiin Burg Hohenzollerniin.
Fredrik Suuren kuoleman 205-vuotispäivänä 17. elokuuta 1991, hänen arkkunsa lepäsi kunniavartiossa Sanssoucissa Preussin lipulla peitettynä ja Bundeswehrin kunniakaartin saattamana. Illan tulon jälkeen arkku haudattiin viinitarhan terassille – hänen sinne rakentamaansa kryptaan – ilman loistoa, hänen tahtonsa mukaisesti. Vierailijat laittavat usein hänen haudalleen perunoita muistoksi hänen roolistaan perunan viljelyn edistämisessä Preussissa.
Fredrikiä seurasi kuninkaana hänen veljensä poika Fredrik Vilhelm II. Hän peri valtakunnan, jonka pinta-ala oli kasvanut puolitoistakertaiseksi, väkiluku oli kaksinkertaistunut, verotulot olivat yli kaksinkertaiset verrattuna vuoteen 1740. Armeijassa oli 20 000 miestä, sitä pidettiin Euroopan parhaana ja Preussia suurvaltana. Fredrik Suuri oli keskittänyt itselleen valtakunnan talouden, puolustuksen ja käytännön hallinnon. Tämä aiheutti ongelmia, sillä nyt koko Preussi toimi vain yhden ihmisen tarmokkuuden ansiosta.
Jälkimaine

Fredrik Suuresta tuli kuolemansa jälkeen yksi aikakautensa arvostetuimmista suurmiehistä. Häntä on pidetty valistuneen itsevaltiuden malliesimerkkinä: yksinvaltaisena mutta valistuneena monarkkina, joka käyttää valtaansa kansan parhaaksi. Toisaalta hänen uhkarohkeat ja voitokkaat sotilaalliset toimensa ovat luoneet hänelle soturikuninkaan mainetta. Hän kuuluu hallitsijoihin, joille on maailmanhistoriassa vakiintunut lisänimi ”Suuri” (muita esimerkiksi Aleksanteri Suuri, Kaarle Suuri, Pietari Suuri ja Katariina Suuri).
Kotimaassaan Preussissa ja myöhemmin yhdistyneessä Saksan keisarikunnassa ”vanha Fritz” (Alte Fritz) nousi kansallissankarin asemaan ja oli keskeinen hahmo, kun saksalaista kansallisidentiteettiä nationalismin aikakaudella muokattiin. Adolf Hitler piti työhuoneensa seinällä Fredrik Suuren muotokuvaa. Fredrik Suuren ratsastajapatsas on paraatipaikalla Berliinin pääkadulla Unter den Lindenillä, josta se DDR:n aikaan poistettiin 30 vuodeksi. Toisaalta Fredrikiä on etenkin 1900-luvulla arvosteltu preussilais-saksalaisen militarismin henkilöitymänä.
Fredrik Suuri oli taitava huilisti ja säveltäjä. Hän sävelsi yli 100 sonaattia, konserttoja, sotilasmarsseja ja neljä oopperaa. Fredrik Suuren huiluteokset ovat merkittäviä teoksia huilukirjallisuudessa. Johann Sebastian Bach tapasi Fredrik Suuren vuonna 1747 Potsdamissa, minkä innoittamana Bach sävelsi Fredrik Suuren säveltämän teemaan perustuen teoksen Musicalisches Opfer (BWV 1079).
Kirjallisuutta

Wehinger, Brunhilde – Lottes, Günther (toim.): Friedrich der Große als Leser.  Berlin:  Akademie Verlag, 2012.  ISBN 978-3-05-004922-9
1931

| --- | --- |
Vuosisadat: 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku · 2000-luku · 2100-luku
Vuosikymmenet: 1890-luku · 1900-luku · 1910-luku · 1920-luku · 1930-luku · 1940-luku 1950-luku · 1960-luku · 1970-luku · 1980-luku · 1990-luku · 2000-luku
Vuodet: 1890 · 1891 · 1892 · 1893 · 1894 · 1895 · 1896 · 1897 · 1898 · 1899 1900 · 1901 · 1902 · 1903 · 1904 · 1905 · 1906 · 1907 · 1908 · 1909 1910 · 1911 · 1912 · 1913 · 1914 · 1915 · 1916 · 1917 · 1918 · 1919 1920 · 1921 · 1922 · 1923 · 1924 · 1925 · 1926 · 1927 · 1928 · 1929 1930 · 1931 · 1932 · 1933 · 1934 · 1935 · 1936 · 1937 · 1938 · 1939 1940 · 1941 · 1942 · 1943 · 1944 · 1945 · 1946 · 1947 · 1948 · 1949 1950 · 1951 · 1952 · 1953 · 1954 · 1955 · 1956 · 1957 · 1958 · 1959 1960 · 1961 · 1962 · 1963 · 1964 · 1965 · 1966 · 1967 · 1968 · 1969 1970 · 1971 · 1972 · 1973 · 1974 · 1975 · 1976 · 1977 · 1978 · 1979 1980 · 1981 · 1982 · 1983 · 1984 · 1985 · 1986 · 1987 · 1988 · 1989 1990 · 1991 · 1992 · 1993 · 1994 · 1995 · 1996 · 1997 · 1998 · 1999 2000 · 2001 · 2002 · 2003 · 2004 · 2005 · 2006 · 2007 · 2008 · 2009
Vuosi 1931 oli normaalivuosi, joka alkoi torstaista.
Tapahtumia > Tammikuu–maaliskuu

1. tammikuuta – Seinäjoen kauppala perustettiin.
7. tammikuuta – Lapuan liikkeen kokouksessa Loimaalla vaadittiin Aleksanteri II:n patsaan siirtämistä pois Senaatintorilta.
22. tammikuuta – Sir Isaac Isaacsista tuli ensimmäinen Australiassa syntynyt Australian kuvernööri.
27. tammikuuta – Pierre Laval muodosti Ranskan hallituksen.
3. helmikuuta − Valtiovarainministeri Juho Vennola sanoi eduskunnassa, että kaikkia ylivelkaantuneita maanviljelijöitä ei voida pelastaa valtiovallan toimenpitein.
6. helmikuuta – Eduskunta muutti rikoslakia laajentamalla valtiopetoksen valmistelun määritelmää. Tämän nojalla tuli rangaistavaksi muun muassa liittyminen sellaiseen yhdistykseen, jonka toiminnan voitiin epäillä tähtäävän Suomen valtio- tai yhteiskuntajärjestelmän väkivaltaiseen kumoamiseen.
10. helmikuuta – New Delhistä tuli Intian pääkaupunki.
13. helmikuuta – Kemin vanha kaupungintalo tuhoutui tulipalossa.
16. helmikuuta – Presidentinvaalit, joissa Pehr Evind Svinhufvud valittiin Suomen presidentiksi.
16. helmikuuta – Neuvostoliitossa aloitettiin inkeriläisten pakkosiirrot Leningradin alueelta.
1. maaliskuuta – Pu Yi, entinen Kiinan keisari, asetettiin Japanin muodostaman Mantšukuon nukkevaltion kuninkaaksi.
3. maaliskuuta – The Star-Spangled Banner valittiin Yhdysvaltain kansallislauluksi.
7. maaliskuuta – Eduskuntatalo vihittiin käyttöön Helsingissä.
8. maaliskuuta – Hotelli Torni valmistui Helsingin keskustassa.
17. maaliskuuta – Nevada laillisti uhkapelin.
25. maaliskuuta – Yhdeksän afroamerikkalaista poikaa pidätetään Alabamassa ns. Scottsboro Boys -tapauksessa.
30. maaliskuuta – Ensimmäinen suomenkielinen äänielokuva Sano se suomeksi sai ensi-iltansa.
Tapahtumia > Huhtikuu–kesäkuu

6. huhtikuuta – Portugali julisti sotatilalain Madeiralla ja Azoreilla Funchalin sotilasvallankaappausyrityksen vuoksi.
14. huhtikuuta – Espanjan toinen tasavalta julistettiin perustetuksi. Kuningas Alfonso XIII luopui kruunusta ja lähti maasta.
1. toukokuuta – Empire State Building valmistui New Yorkissa.
4. toukokuuta – Mustafa Kemal (myöhemmin Atatürk) valittiin uudelleen Turkin presidentiksi.
12. toukokuuta – Akateeminen Karjala-Seura järjesti inkeriläisten pakkosiirtojen vuoksi mielenosoituksen Neuvostoliiton suurlähetystön edustalla Helsingissä. Neuvostoliitto lähetti myöhemmin mielenosoituksen vuoksi Suomelle nootin neuvostovastaisesta liikehdinnästä Suomessa.
13. toukokuuta – Paul Doumer valittiin Ranskan presidentiksi.
17. toukokuuta − Suomen Reserviupseeriliitto perustettiin.
8. kesäkuuta – Menstadin yhteenotto työläisten ja järjestysvallan välillä Norjassa.
11. kesäkuuta – Suomen merivartioston Vartiomoottorivene 3 tuhoutui Suomenlahdella Äransgrundin lounaispuolella konehuonepaloa seuranneessa polttoainesäiliön räjähdyksessä. Veneen miehistö pelastui.
14. kesäkuuta – Jahti St Philiebert upposi Loire-jokeen, yli 500 hukkunutta.
Tapahtumia > Heinäkuu–syyskuu

9. heinäkuuta – Panssarilaiva Ilmarinen laskettiin vesille.
24. heinäkuuta – Kuusi ihmistä hukkui, kun aallokko upotti moottoriveneen Lappeenrannan lähellä Saimaalla Ruohosaaren ja Heposalon välisellä selällä. Yksi veneessä ollut onnistui pelastumaan.
15. elokuuta – Suomen Urheiluliitto perustettiin.
24. elokuuta – Ramsay MacDonald erosi Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerin tehtävästä ja muodosti uuden kansallisen hallituksen kaikkien puolueiden edustajista.
27. elokuuta – Dornier Do X -lentovene saapui New Yorkiin lennettyään Amsterdamin, Lissabonin, Rio de Janeiron ja Miamin kautta.
31. elokuuta – Kiinan tulvat 1931, 23 miljoonaa ihmistä jäi kodittomiksi.
10. syyskuuta – Belizen hurrikaani surmasi arviolta 2500 ihmistä.
15. – 16. syyskuuta – Invergordonin kapina Skotlannissa. Sadat Kuninkaallisen laivaston merimiehet kieltäytyivät ottamasta vastaan määräyksiä alustensa upseereilta vastalauseena henkilöstön palkkojen alentamista vastaan.
18. syyskuuta – Mukdenin välikohtaus Etelä-Mantšurian rautatiellä. Japani käytti sitä tekosyynä valloittaakseen Mantšurian.
18. syyskuuta – 23-vuotias Geli Raubal löydettiin kuolleena Münchenistä natsipuolueen johtajan Adolf Hitlerin asunnosta. Tapaus nimettiin itsemurhaksi.
21. syyskuuta – Lapuan liikkeen kannattajat estivät Lapuan työväentalon avaamisen sisäministeri Ernst von Bornin määräyksestä huolimatta.
21. syyskuuta – Yhdistynyt kuningaskunta irrottautui kultakannasta.
Tapahtumia > Lokakuu–joulukuu

1. lokakuuta – Naiset saivat äänioikeuden Espanjassa.
12. lokakuuta − Suomi luopui kultakannasta ja siirtyi vapaaseen rahajärjestelmään Suomen Pankin pääjohtajan Risto Rytin aloitteesta.
21. lokakuuta – Kyproksessa puhkesi kapina brittivaltaa vastaan.
24. lokakuuta – Gangsteripäällikkö Al Capone tuomittiin Chicagossa 11 vuoden vankeuteen ja 50 000 dollarin sakkoihin verorikoksista.
31. lokakuuta – Tampereen taidemuseo ja Hiekan taidemuseo avattiin Tampereella.
4. marraskuuta – Puolustuslaitoksen sementti- ja putkilastissa ollut B 2 höyrylaiva upposi myrskyssä Suomenlinnan edustalla jolloin 8 laivalla ollutta kuoli ja kolme pelastui.
4. marraskuuta – Kahdeksan miehistön jäsentä kuoli suomalaisen kuunari Ansion haaksirikossa Ruotsin puolella Merenkurkussa.
8. marraskuuta – Panaman kanava suljettiin muutamaksi viikoksi maanjäristysvaurioiden vuoksi.
5. joulukuuta – Kristus Vapahtajan katedraali Moskovassa tuhottiin Josif Stalinin määräyksestä.
10. joulukuuta – Niceto Alcalá-Zamora valittiin Espanjan toisen tasavallan presidentiksi.
29. joulukuuta – Suomessa alkoi neuvoa-antava kansanäänestys kieltolaista. Enemmistö äänestäneistä kannatti kieltolain kumoamista.
Tapahtumia > Tuntematon päivämäärä

Kurt Gödel todisti Gödelin epätäydellisyyslausen.
Brittiläinen imperiumi muutettiin Brittiläiseksi kansainyhteisöksi (Commonwealth).
Haddon Sundblom suunnitteli Coca-Colalle Joulupukin nykyään yleisimmin käytössä olevan ulkonäön.