stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tähdet kertovat (albumi)

| Tähdet kertovat Lapinlahden Linnut |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1990
 Studio : Finnvox
 Julkaistu: marraskuu 1990
 Formaatti: LP-levy (777-7 95567 1)   CD-levy (777-7 95567 2)   C-kasetti (777-7 95567 4)
 Tuottaja(t): Pedro Hietanen
 Tyylilaji: huumorirock, poprock
 Kesto: 38.18
 Levy-yhtiö: Oy EMI Finland Ab
 Levymerkki: Parlophone
Listasijoitukset
  Suomi: 10. (marraskuu 1990)
Lapinlahden Lintujen muut studioalbumit
| Elämä janottaa 1989 | Tähdet kertovat 1990 | Grrr! 1992 |
Singlet albumilta Tähdet kertovat
 ”Vihtaasi on kustu” / ”Ruma” Julkaistu: 1990 (777-1385937)  ”Älä viskaa mua pihalle” / ”Sedät jaksaa heilua” Julkaistu: 1990 (777-1385997)  ”Otto ja pano” / ”Hellä Ulla” Julkaistu: 1990 (777-1386047)  ”Karvaisen kiitoksen metsästäjä” / ”Aimon virsi” Julkaistu: 1990 (777-1386137)
Tähdet kertovat on Lapinlahden Lintujen kuudes studioalbumi. Marraskuussa 1990 ilmestynyt albumi on yhtyeen ensimmäinen, jolla kitaristi Veli-Pekka ”Puka” Oinonen soittaa. Albumilla yhtye siirtyi sähkökitaravoittoiseen rockiin, ja sen tunnetuimpia raitoja ovat yhtyeen tunnuskappaleiksi nousseet ”Sedät jaksaa heilua” ja ”Vihtaasi on kustu”. Taloudellisesti albumi menestyi hyvin ja toi yhtyeelle sen toisen kultalevyn. Myös kriitikoilta Tähdet kertovat sai myönteisen vastaanoton, ja sitä pidetään usein yhtenä Lapinlahden Lintujen parhaista levytyksistä.
Albumi oli Lapinlahden Lintujen viimeinen, jonka Pedro Hietanen tuotti ja Risto Hemmi äänitti. Kesällä 1990 eronnut Markku Toikka laulaa yhdessä kappaleessa, vaikka häntä ei merkittykään albumilla esiintyvän virallisen kokoonpanon jäseneksi.
Albumin vaiheet > Tausta

Lapinlahden Linnut oli 1980- ja 1990-lukujen taitteessa suosionsa huipulla. Vuoden 1989 albumi Elämä janottaa toi yhtyeelle sen ensimmäisen kultalevyn, ja syksyllä 1990 esitetty sketsiohjelma Maailman kahdeksan ihmettä voitti parhaan dramatisoidun viihdesarjan Venla-palkinnon.
Kitaristi Veli-Pekka ”Puka” Oinonen liittyi Lapinlahden Lintuihin loppuvuodesta 1989, jolloin yhtyeellä ensimmäistä kertaa oli vakinainen kitaristi. Albumit Vihreä gorilla ja Elämä janottaa oli tehty kokonaan ilman kitaristia, mitä yhtyeen pääasiallinen säveltäjä Pekka Hedkrok piti virheenä. Lisäksi pianisti Ari ”Arvid” Kettunen oli jättänyt yhtyeen 1988, minkä jälkeen taustayhtyeeseen olivat kuuluneet vain kosketinsoittaja Pekka Hedkrok ja rumpali Hannu Lemola sekä satunnaisesti myös basisti. Oinosen mukanaolo täydensi yhtyeen soundia, ja Lemolan mukaan ”Puka toi lisää kaivattua komppia ja ryhtiä”. Kettusen tapaan Oinonen otti vastuuta myös säveltämisestä.
Pitkäaikainen jäsen Markku Toikka jätti yhtyeen kesällä 1990. Toikan ja muiden jäsenten välit olivat tulehtuneet jo vuotta aiemmin, jolloin Toikka oli näyttelijäntöidensä vuoksi jättäytynyt pois kesän 1989 kiertueelta. Mikko Kivisen mukaan Toikan lähtö vaikutti koko yhtyeen ilmapiiriin, ”koska Linnuthan olivat ennen kaikkea kaveriporukka, eikä sellaisesta ketään eroteta”.
Albumin vaiheet > Tuotanto

Tähdet kertovat äänitettiin Finnvox-studiolla. Yhtyeen aiempia albumeja äänittänyt Risto Hemmi ei muiden kiireidensä vuoksi ehtinyt paljoakaan osallistua tuotantoon, joten suurimman osan albumista äänitti Make Törrönen. Tuottajana jatkoi Pedro Hietanen. Tähdet kertovat oli viimeinen Lapinlahden Lintujen albumi, jonka Hietanen tuotti ja Hemmi äänitti. Kumpikin oli ollut mukana jo yhtyeen ensimmäisen albumin äänityksissä vuonna 1985. Hietanen lopetti 1990-luvun alussa EMIn tuottajana kokonaan, sillä hän ei pitänyt äänitysteknologian digitalisoitumisesta ja kansainvälisen levy-yhtiön asettamista vaatimuksista, jotka olivat Suomen kokoisessa maassa epärealistisia.
Yhtyeessä oli aiemmin soittanut vaihtuvia basisteja. Tähdet kertovat -albumin äänityksissä bassokitaraa soitti Oinonen. Markku Toikalla on lyhyt lauluosuus kappaleessa ”Ruma”.
Monista albumin kappaleista esitettiin Maailman kahdeksassa ihmeessä musiikkivideot. Kaikkia televisiosarjassa esitettyjä kappaleita ei levytetty. Pois jäivät muiden muassa alkoholismia ja ahdistusta käsittelevä rock-kappale ”Kuka sinä oikein olet” sekä patologisesta valehtelijasta kertova ”Miksei mua usko kukaan”. Jälkimmäisen sanoitti ja lauloi Mikko Kivinen, jota kappaleen pois jättäminen harmitti. Kivisen mukaan ”Peku [Hedkrok] ja Timo [Eränkö] halusivat dominoida levyn tekoa”, ja 1990-luvun taitteen albumeille otettiin ensimmäiseksi heidän kappaleensa. ”Vasta sitten alettiin katsella, mitä muilla olisi tarjolla. Kyseessä oli alkoholin sitoma liitto, jossa kyseinen kaksikko vietti levysessioiden kaikki illatkin yhdessä kapakoissa.” Hedkrokin mukaan ”Miksei mua usko kukaan” vaati toimiakseen kuvallisen toteutuksen, kun taas Heikki ”Hiski” Salomaan sanoittama ”Kuka sinä oikein olet” oli ”tekstinä liian outo”.
Albumin vaiheet > Julkaisu

Tähdet kertovat ilmestyi marraskuussa 1990. Albumi julkaistiin Parlophone-levymerkillä LP- ja CD-levyinä ja C-kasettina. Singlenä julkaistiin albumiraidat ”Vihtaasi on kustu”, ”Älä viskaa mua pihalle”, ”Otto ja pano” ja ”Karvaisen kiitoksen metsästäjä”.
Kuvaus albumista > Kansikuva

Matti Jaarasen ja Timo Erängön suunnittelema kansikuva kuvaa yhtyeen keltaista lintumaskottia lentämässä komeetan päällä. Juha-Pekka Laakion ottamassa takakansikuvassa yhtye poseeraa historiallisina tiedemiehinä.
Kuvaus albumista > Musiikkityyli

Tähdet kertovat oli Lapinlahden Lintujen siihen mennessä monipuolisin albumi, joka sisältää vaikutteita muun muassa rockista, jazzista ja flamencosta. Yhtyeen musiikki oli aiemmin ollut kosketinsoitinvoittoista, mutta Oinosen liityttyä sähkökitara nousi keskeiseen asemaan. Hedkrokin sanoin ”levyllä on enemmän raivoa ja nostetta”.
Kuvaus albumista > Kappalemateriaali > A-puoli

Avausraita ”Sedät jaksaa heilua” sai alkunsa Oinosen soittamasta kitarariffistä. Hedkrok lisäsi sävellykseen väliosan ja laulumelodiat. Rock-tyylinen kappale kertoo ikääntymisestä, mikä oli Lapinlahden Lintujen sanoituksille uusi aihe. Kappaleen sanoittivat Mikko Kivinen, Timo Eränkö, Heikki Salomaa, Tapio Liinoja ja Matti Jaaranen, ja kaikki jäsenet laulavat siinä vuorotellen. Lapinlahden Lintujen konserteissa ”Sedät jaksaa heilua” soitetaan yleensä illan viimeisenä kappaleena.
Uskottomasta miehestä kertova ”Älä viskaa mua pihalle” perustuu tositapahtumaan, kun eräs yhtyeen jäsenistä jäi tyttöystävälleen kiinni itse teosta ja puolustautui hädissään väittämällä: ”luulin että se olit sinä”. Tyttöystävä ei vakuuttunut selityksestä vaan raahasi miestä nurmikolla hiuksista muiden paikallaolijoiden katsellessa tapahtumaa sivusta. Sanoituksen kirjoittivat Eränkö ja Salomaa.
”Karvaisen kiitoksen metsästäjä” on Erängön sanoittama ja Hedkrokin säveltämä kolmimuunteinen kappale. Sanoitus kertoo miehestä, josta seksuaalinen himo tekee alkukantaisen metsästäjän. Seksivietti kuvataan ulkopuoliseksi voimaksi, jolla on oma tahto.
Liinojan laulama ”Ojasta noustaan II” on jatkoa esikoisalbumi Lapinlahden Lintujen samantapaisesti nimetylle kappaleelle. Kummankin sanoitti Tapio Liinoja, ja kumpikin kertoo maalaispoikien elämästä kaupungistuvassa yhteiskunnassa.
Liinojan sanoittama ja Kivisen laulama ”Arvon rauha” kertoo monen tytön kanssa seurustelevasta miehestä. Sanoituksen riimiparit perustuvat aina naisten nimiin. Tarinan lopussa Arvo kohtaa ”sen oikean” ja harkitsee avioliittoa mutta kuoleekin sydänkohtaukseen ja saa viimein rauhan. Hedkrokin mielestä kappale oli albumin heikoimpia ja ”tekemällä tehdyn oloinen”.
Myös ”Hellä Ulla” on Liinojan sanoittama kappale. Timo-nimisen saksofonistin parisuhteesta kertova kappale perustuu Lapinlahden Lintujen perustajajäsenen Timo Erängön ja hänen avovaimonsa Barbro Rännärin elämään, mutta siinä on aineksia myös Liinojan omista parisuhteista. Kappaleen laulaa Matti Jaaranen.
”Ilman sinua” on pianon säestämä laulu, jonka Eränkö laulaa Neil Young -tyylisellä falsetilla. Sanoituksen kirjoittivat Eränkö ja Hedkrok.
Kuvaus albumista > Kappalemateriaali > B-puoli

”Otto ja pano” on särökitaravoittoinen kappale, jonka Liinoja sanoitti ja lauloi.
Erängön sanoittama ”Ruma” on toistohuumoriin perustuva kappale, jonka sanoituksessa yläluokkaiset ihmiset torjuvat joukkoonsa pyrkivän ruman henkilön. Kappaleessa laulavat Hedkrok, Toikka, Jaaranen ja Eränkö.
”Aimon virsi” kertoo Liinojan lapsuudenystävästä ja 1960-luvun kansakoulusta. Kappaleen kertosäkeessä lainataan virttä ”Ystävä sä lapsien”, jota Liinoja ja Aimo oikeastikin veisasivat koulun aamuhartauksissa. Tosielämän Aimo pahastui aluksi kappaleesta, mutta Liinojan mukaan ”tämä on varmaan jo lauhtunut, eikä lopulta kyttyrää tykännyt”.
”Vihtaasi on kustu” on Lapinlahden Lintujen elämäkertakirjan kirjoittajan Timo Rossin mukaan yhtyeelle ”ilmaisultaan varsin ominainen kappale. Riehakas asenne, nopea komppi, hyvin esillä olevat puhallinsoittimet ja kertosäkeen mieskuoro ovat jo heti alkuun nopeasti tunnistettavia elementtejä.” Jukka Lyytisen mukaan kappale on noussut ”Lintujen jonkinlaiseksi tunnussäveleksi”. Kilttien miesten kokemasta ulkopuolisuuden tunteesta kertovan sanoituksen kirjoittivat Eränkö ja Salomaa, ja sen säkeistöissä laulavat Eränkö, Kivinen ja Salomaa. Kappaleen säveltäneellä Hedkrokilla syntyi riitaa sanoittajien kanssa, sillä hän piti luonnostekstin kohtaa ”paljuusi on pieraistu” alatyylisenä. Salomaa ja Eränkö suostuivat lopulta muuttamaan sanoituksia, mutta Hedkrokin mukaan varsinkin Erängöllä oli ”toisinaan omituinen intohimo vetää mattoja biisien alta. Jos jokin juttu oli todettu hienoksi ja toimivaksi, Timon oli pakko keksiä sinne jotakin ronskia.” Yhtye alkoi kutsua tapausta paljusodaksi.
”Ota se ja juokse” on punk-vaikutteinen kappale, jonka Eränkö ja Salomaa sanoittivat. Hedkrokin mielestä se ”päätyi levylle keskeneräisenä”.
”Fantastista” on Erängön sanoittama kappale, jonka Hedkrok laulaa. Hienostuneeseen viinibaariin sijoittuva tarina kertoo nousuhumalan tuomasta kepeästä mielialasta. Kappaleesta oli esitetty musiikkivideo vuoden 1988 televisiosarjassa Seitsemän kuolemansyntiä. Musiikkivideossa kappaleen laulaa Salomaa, ja sen sovitus ja sanoitus ovat selvästi erilaiset kuin albumin versiossa.
”Paskaaks tässä” oli ensimmäinen Oinosen Lapinlahden Linnuille säveltämä kappale. Huolettomasta elämästä kertovan sanoituksen kirjoitti Kivinen.
Vastaanotto

Tähdet kertovat myi nopeasti kultalevyyn oikeuttavan määrän, mikä merkitsi vähintään 25 000 kappaleen myyntiä. Albumi pysyi Suomen virallisella listalla 17 viikkoa. Listasijoitus oli parhaimmillaan 10., mikä teki siitä Lapinlahden Lintujen heikoimmin sijoittuneen studioalbumin sitten vuonna 1985 julkaistun debyytin. Singlejulkaisut ”Vihtaasi on kustu” ja ”Älä viskaa mua pihalle” sekä jälkimmäisen B-puoli ”Sedät jaksaa heilua” saivat paljon radiosoittoa.
Kalevan aikalaisarvostelussa Arto Kiuru kehui ”Ojasta noustaan II” -kappaletta ”työttömyyden, surun ja valtakunnallisen surkeuden massiiviseksi valitusvirreksi, nykyajan ponnettoman elämänmenon Finlandiaksi”.
Timo Rossin mukaan Tähdet kertovat on ”vahva ehdokas Lintujen parhaaksi albumiksi Lauluja Nuppilasta -levyn rinnalle”. Hän kiittää tasaisen vahvaa ja tyylillisesti monipuolista kappalemateriaalia. Erängön, Liinojan ja Salomaan sanoitukset ovat heidän parhaitaan, ja ”Hedkrokin sävellykset soivat komeampina kuin koskaan aiemmin”. Jukka Lyytisen mukaan albumista muistetaan parhaiten sen rock-kappaleet, mutta ”levyn vahvuus on – – hitaammissa kappaleissa”. Hän pitää albumin hienoimpina hetkinä kappaleita ”Fantastista” ja ”Ojasta noustaan II” sekä erityisesti ”Aimon virttä”.
Hedkrokin mielestä Tähdet kertovat oli selvä parannus edellisestä Elämä janottaa -albumista ja yhtye oli sitä tehdessään ”hyvässä vireessä”: ”Heti kun Puka tuli mukaan, musasta tuli dynaamisempaa, vivahteikkaampaa ja rokahtavampaa.”
Julkaisun jälkeen

Albumin ilmestyttyä Lapinlahden Lintujen suosio oli huipussaan. Alkuvuodesta 1991 yhtye esiintyi ensi kertaa ulkomailla, kun se soitti Libanonissa ja Israelissa palvelleille rauhanturvaajille. Kesän 1991 konserteissa yhtye esiintyi monen kesätapahtuman ja musiikkifestivaalin pääesiintyjänä. Konserttipalkkioilla mitattuna se oli mahdollisesti suosituin suomalainen rock-yhtye. Jäsenet olivat työnteon uuvuttamia ja harkitsivat yhtyeen toiminnan väliaikaista lopettamista, mutta sellaiseen ei taloudellisista syistä haluttu ryhtyä. Marraskuussa 1992 ilmestyi yhtyeen seuraava albumi Grrr!
Heavy metal -yhtye Viikate julkaisi vuoden 2001 Valkea ja kuulas -EP:llään oman versionsa kappaleesta ”Aimon virsi”.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt Pekka Hedkrok, ellei toisin mainita.
Sedät jaksaa heilua – 2.40 (säv. P. Hedkrok / P. Oinonen, san. M. Kivinen / T. Eränkö / H. Salomaa / T. Liinoja / M. Jaaranen, sov. P. Hedkrok / H. Lemola / P. Oinonen) *
Älä viskaa mua pihalle – 3.19 (san. T. Eränkö / H. Salomaa, sov. P. Hedkrok / H. Lemola / P. Oinonen)
Karvaisen kiitoksen metsästäjä – 3.07 (san. T. Eränkö, sov. P. Hedkrok / H. Lemola / P. Oinonen)
Ojasta noustaan II – 2.34 (san. T. Liinoja, sov. P. Hedkrok)
Arvon Rauha – 3.20 (san. T. Liinoja, sov. P. Hedkrok / H. Lemola / P. Oinonen)
Hellä Ulla – 2.53 (san. T. Liinoja, sov. Lapinlahden Linnut) *
Ilman sinua – 1.33 (san. T. Eränkö ja P. Hedkrok, sov. P. Hedkrok)
Otto ja pano – 2.23 (san. T. Liinoja, sov. P. Hedkrok / H. Lemola / P. Oinonen)
Ruma – 2.42 (san. T. Eränkö, sov. Lapinlahden Linnut) *
Aimon virsi – 3.22 (san. T. Liinoja, sov. P. Hedkrok / H. Lemola / P. Oinonen) *
Vihtaasi on kustu – 3.24 (san. P. Hedkrok / T. Eränkö / H. Salomaa, sov. Lapinlahden Linnut) *
Ota se ja juokse – 1.32 (san. T. Eränkö / H. Salomaa, sov. P. Hedkrok / H. Lemola / P. Oinonen)
Fantastista – 3.41 (san. T. Eränkö / P. Hedkrok, sov. P. Hedkrok) **
Paskaaks tässä – 1.48 (säv. P. Oinonen, san. M. Kivinen, sov. P. Hedkrok / H. Lemola / P. Oinonen)
(*) Esitetty sketsisarjassa Maailman kahdeksan ihmettä (1990).
(**) Esitetty sketsisarjassa Seitsemän kuolemansyntiä (1988).
Kokoonpano > Lapinlahden Linnut

Timo Eränkö – laulu, saksofonit
Pekka Hedkrok – laulu, kosketinsoittimet
Matti Jaaranen – laulu, trumpetti
Mikko Kivinen – laulu, ukulele
Hannu Lemola – laulu, rummut, lyömäsoittimet
Tapio Liinoja – laulu
Puka Oinonen – laulu, kitarat, bassokitarat
Heikki Salomaa – laulu, banjo, huuliharppu
Kokoonpano > Mukana myös

Markku Toikka – laulu (9)
Kokoonpano > Tuotanto

Pedro Hietanen – tuottaja
Make Törrönen – äänitys ja miksaus (Finnvox)
Risto Hemmi – miksaus (Finnvox; 4, 8, 10, 14)
Pauli Saastamoinen – masterointi (Finnvox)
Mika Jussila – kaiverrus (Finnvox)
Juha-Pekka Laakio – valokuvat
Matti Jaaranen – kansikuva
Timo Eränkö – kansikuva
Christian de Castries

| Christian de Castries |
| --- | --- |
 Christian de Castries valokuvassa vuodelta 1954.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. elokuuta 1902 Pariisi, Ranska
Kuollut: 29. heinäkuuta 1991 Pariisi
Sotilashenkilö
Palvelusvuodet:  1921-1959
Taistelut ja sodat:  Toinen maailmansota Indokiinan sota
Sotilasarvo:  prikaatinkenraali
Christian Marie Ferdinand de la Croix de Castries (11. elokuuta 1902 – 29. heinäkuuta 1991) oli ranskalainen upseeri, joka otti osaa toiseen maailmansotaan ja Indokiinan sotaan. Castries tunnetaan etenkin ranskalaisten joukkojen komentajana tuolloisessa Ranskan Indokiinassa ja nykyisessä Vietnamissa Điện Biên Phủn taistelujen aikana vuonna 1954. Taistelu päättyi ranskalaisten tappioon ja heidän siirtomaavaltansa päättymiseen Indokiinassa.
Elämäkerta > Nuoruus

Christian de Castries syntyi 11. elokuuta 1902 Ranskan pääkaupunki Pariisissa. Castriesin vauras suku tunnettiin sotilasperinteistään. Sotilasperinne suvussa oli alkanut jo Ranskan kuningas Ludvig XV:n kaudella. Christian de Castries itse liittyi armeijaan alokkaana vuonna 1921. Hän valmistui ratsuväkikoulusta Saumurista upseerina 1926. Castriesia pidettiin kyvykkäänä sotilaana, mutta varuskuntaelämä ei kuitenkaan lopulta häntä kiinnostanut Hän erosi armeijasta keskittyen sotilasuran sijaan hevosurheiluun. 1930-luvun aikana hän otti osaa useisiin kisoihin Ranskassa ja sai myös lentäjän lupakirjan.
Elämäkerta > Toinen maailmansota

Castries liittyi armeijaan uudelleen vuonna 1940 toisen maailmansodan aikana. Tuolloin hän oli arvoltaan luutnantti. Saksan hyökätessä Ranskaan Castries johti 60:nmiehen joukkoa taisteluissa Lorrainen alueella. Lopulta hän haavoittui ja jäi saksalaisten vangiksi. Castriesin onnistui paeta sotavankeudesta vuonna 1941 ja hän liittyi Vapaan Ranskan joukkoihin. Myöhemmin sodan aikana hän otti osaa taisteluihin Pohjois-Afrikassa, Italiassa ja Etelä-Ranskassa. Castries oli haavoittunut hieman ennen maihinnousua Etelä-Ranskaan, mutta hän kuitenkin toipui tarpeeksi ottaakseen osaa itse maihinnousuun. Etelä-Ranskan taistelujen jälkeen hän yleni majuriksi ja johti Karlsruhen kaupungin valtaukseen osallistuneita joukkoja Saksassa. Varsinkin Freudenstadtin valtauksen yhteydessä Castriesin joukkoja on syytetty myös sotarikoksista näiden tuhottua kaupungin historiallisen keskustan lähes täydellisesti ja väitetysti syyllistyttyä myös laajamittaisiin siviiliväestön raiskauksiin.
Elämäkerta > Indokiinan sota

Toisen maailmansodan jälkeen de Castries jatkoi uraansa armeijassa ja vuonna 1946 hänet lähetettiin Ranskan Indokiinaan. Vuonna 1949 hän palasi Ranskaan opiskelemaan ja lähti takaisin Indokiinaan everstiluutnantiksi kohonneena vuonna 1950. Castriesia pidettiin tuolloin taitavana komentaja. Yksityiselämässään hän sai maineen naistenmiehenä. Myöhemmin ajan huhujen mukaan hän nimesi ranskalaisten joukkojen linnoituksia Điện Biên Phủssa rakastajattariensa mukaan. Nimityksen Điện Biên Phủn ranskalaisten joukkojen komentajaksi de Castries sai Ranskan Indokiinan joukkojen komentaja kenraali Henri Navarrelta vuonna 1953. Navarre ja de Castries tunsivat toisensa entuudestaan hyvin ja de Castries oli myös toiminut Navarren alaisuudessa useampaan otteeseen aikaisemmin.
Vietnamilaisten Việt Minhin joukkojen komentaja Võ Nguyên Giáp halusi ottaa ranskalaisista ratkaisevan voiton jatkuvan sissisodan sijaan. Việt Minh alkoikin keskittää alueelle omia joukkojaan ja tukevaa tykistöä. Ranskalaiset olivat perillä Việt Minhin aikeista ja he puolestaan halusivat aiheutta vietnamilaisille ratkaisevan tappion. Täysimittaiset taistelut Điện Biên Phủssa alkoivat 13. maaliskuuta 1954. Castries komensi Điện Biên Phủn noin 11 000 sotilasta ehkä noin 50 000 Việt Minhin sotilasta vastaan. Castriesin henkilökohtaista suorituskykyä taistelujen aikana on kuvailtu eri tavoin. Castriesin sanottiin esimerkiksi tehneen päivittäin tavanomaisen puhelun vaimolleen Hanoihin kiihkeidenkin taistelujen aikana. Toisaalta hänen kuvailtiin myös usein vetäytyvän paineen alla yksin omiin oloihinsa. Hänen alaiset joukkonsa kunnioittivat kuitenkin tyypillisesti hänen kykyjään komentajana. Taistelujen aikana de Castries sai ylennyksen prikaatinkenraaliksi. Itse taistelu päättyi kuitenkin kiivaiden yhteenottojen jälkeen ranskalaisten huomattavaan tappioon 7. toukokuuta. Castries jäi taistelujen viimeisenä päivänä sotavangiksi monien alaistensa ohella. Taistelun lopputulos päätti käytännössä Indokiinan sodan ja Ranskan siirtomaavallan alueella.
Castries vietti sotavankina neljä kuukautta, kunnes hänet lopulta vapautettiin. Hän palasi vapauduttuaan Ranskaan, jossa hän oli saavuttanut kansallissankarin kaltaisen maineen. Castries komensi sittemmin 5. panssaridivisioonaa Länsi-Saksassa. Vuonna 1959 hän joutui liikenneonnettomuuteen, jonka seurauksena hän jäi eläkkeelle armeijasta. Sotilasuransa jälkeen de Castries johti paperinkierrätystä tehnyttä yritystä. Hän kuoli Pariisissa 29. heinäkuuta 1991.
Uskonto Rovaniemellä

Uskontokuntiin kuuluminen Rovaniemellä, Tilastokeskus (2023)
Luterilaisuus (69.1%)
Muut uskonnot (1.6%)
Uskontokuntiin kuulumattomat (29.3%)
Rovaniemen kirkko on luterilaisen seurakunnan pääkirkko.
Tämä artikkeli käsittelee Rovaniemen uskontoa ja uskonnollisia yhteisöjä. Rovaniemen kaupungissa 69,1 prosenttia asukkaista kuuluu Suomen evankelis-luterilaiseen kirkkoon, kun koko maassa vastaava luku on 63,6 prosenttia (2023). Muihin uskontokuntiin kuuluu 1,6 prosenttia väestöstä ja uskontokuntiin kuulumattomia on 29,3 prosenttia väestöstä.
Historia

Rovaniemen seurakunta on toiminut viimeistään vuodesta 1632 Kemin alaisena kappelina. Kirkko ryöstettiin vuonna 1742. Rovaniemi erotettiin itsenäiseksi seurakunnaksi vuonna 1785. Rovaniemestä liitettiin osia vuonna 1899 perustettuun Ranuan emäseurakuntaan ja vuonna 1908 perustettuun Posion emäseurakuntaan.
Historia > Toisen maailmansodan jälkeen

Rovaniemen seurakunta toimi jakamattomana maa- ja kaupunkiseurakuntana, kunnes se vuonna 1982 jaettiin seitsemään seurakuntapiiriin, joilla kullakin oli omat johtokuntansa, pappinsa ja työntekijänsä. Seurakunta palkkasi vuodesta 1953 lähtien päätoimisen pyhäkoulusihteerin ja vuodesta 1979 lähtien opiskelijapastorin. Seurakunnalla on ollut saarnahuoneita 1960-luvulta lähtien Ylikylän Martinkankalla, Meltauksessa, Sinetässä, Jouttikerossa, Auttissa ja Muurolan Linnasaaressa, 1970-luvulta lähtien Saarenkylällä ja Maijasessa sekä 1980-luvulta lähtien Ounasrinteellä ja Korkalovaarassa.
Protestantismi > Luterilaisuus > Evankelis-luterilainen kirkko

Rovaniemellä toimii yksi evankelis-luterilainen seurakunta, Rovaniemen seurakunta, jonka toiminta kattaa koko Rovaniemen alueen. Rovaniemen seurakunta kuuluu Oulun hiippakunnan alaiseen Rovaniemi-Koillismaan rovastikuntaan.
Protestantismi > Luterilaisuus > Evankelis-luterilainen kirkko > Herätysliikkeet

Kirkon sisäisistä herätysliikkeistä paikkakunnalla toimii erityisesti vanhoillislestadiolaisuus, jonka rauhanyhdistyksiä paikkakunnalla on kolme: Rovaniemen rauhanyhdistys, Rautionsaaren rauhanyhdistys ja Viirinkylän rauhanyhdistys. Muista lestadiolaissuunnista Rovaniemellä toimii rauhansanalaisuus, jolla on Rovaniemellä paikallisyhdistys Rovaniemen Rauhan Sana.
Muista herätysliikkeistä Rovaniemellä toimii Herättäjä-Yhdistys, jonka paikallisosasto on Rovaniemen paikallisosasto, sekä Pohjois-Suomen Kansanlähetys, joka toimii Rovaniemellä seurakunnan tiloissa.
Protestantismi > Luterilaisuus > Muut luterilaiset kirkot

Rovaniemellä toimii Suomen evankelisluterilaisen lähetyshiippakunnan Stefanoksen luterilainen seurakunta.
.
Protestantismi > Helluntailaisuus

Helluntailiikkeen toiminta vakiintui Rovaniemellä sotien jälkeen vuosina 1947-1948, kun Niko Lääperi ja Uuno Vaarala muuttivat paikkakunnalle. Rovaniemen helluntaiseurakunta järjestäytyi vuonna 1954. Rovaniemellä oli 1970- ja 1980-luvuilla kolme herätysjaksoa, jolloin seurakunta kasvoi voimakkaasti. 1980-luvun loppuun mennessä seurakunnasta oli muodostunut Lapin suurin helluntaiseurakunta. Vuonna 2011 seurakunnassa oli 390 jäsentä.
Katolinen kirkko

Roomalaiskatolisen kirkon piirissä Rovaniemi kuuluu Oulussa keskuspaikkaansa pitävän Nasaretin pyhän perheen seurakunnan toiminta-alueeseen. Katolinen seurakunta järjestää Rovaniemellä säännöllistä toimintaa Lapin ortodoksisen seurakunnan tiloissa.
Ortodoksinen kirkko

Konstantinopolin patriarkaattiin kuuluvan Suomen ortodoksisen kirkon alaisuudessa Rovaniemellä toimii Lapin ortodoksinen kappeliseurakunta, jonka emäseurakunta on Oulussa keskuspaikkaansa pitävä Pohjois-Suomen ortodoksinen seurakunta. Ortodoksisella seurakunnalla on Rovaniemellä Apostoli Andreaksen kirkko.
Kulttuuri > Tapahtumat

Rovaniemellä on järjestetty useita kristillisiä suurtapahtumia. Herätysliikkeiden tapahtumista Rovaniemi on isännöinyt vanhoillislestadiolaisten valtakunnallisia Suviseuroja kahdeksan kertaa vuosina 1912, 1925, 1931, 1936, 1951, 1965, 1979 ja 1997. Rauhansanalaisten Suvijuhlat on järjestetty Rovaniemellä kolme kertaa vuosina 1989, 1998 ja 2008.
Ei-kristilliset yhdyskunnat > Islamilaiset yhdyskunnat

Rovaniemellä toimii vuonna 2014 rekisteröity Rovaniemen Islamilainen yhdyskunta.