stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kiji (1937)

| Kiji / 雉 |
| --- | --- |
 Kiji

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Taman telakka
Kölinlasku:  24. lokakuuta 1935
Laskettu vesille:  26. tammikuuta 1937
Palveluskäyttöön:  31. heinäkuuta 1937
Poistui palveluskäytöstä:  20. helmikuuta 1946
Loppuvaihe:  Neuvostoliitolle 1947
Tekniset tiedot
Uppouma:  840 t (standardi) 1 040 t (kuormattu)
Pituus:  86,8 m (vesiraja) 88,5 m (kokonaispituus)
Leveys:  8,2 m
Syväys:  2,76 m
Koneteho:  19 000 shp
Nopeus:  30,5 solmua
Miehistöä:  113
Aseistus
Aseistus:  3 × 127 mm/50 type 11 1 × 40 mm ilmatorjuntatykki 3 × 533 mm torpedoputkea
Kiji (jap. 雉) oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1937 valmistunut Ōtori-luokan torpedovene.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1934 hankinnoissa Taman telakalta, missä köli laskettiin 24. lokakuuta 1935. Alus laskettiin vesille 26. tammikuuta 1937 ja valmistui 31. heinäkuuta.
Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 20. helmikuuta 1946 ja se luovutettiin sotakorvauksena Neuvostoliitolle 1947.
Tiina Laasonen

Tiina Laasonen (s. 1968 Kauhava) on Seinäjoella asuva ja työskentelevä kuvanveistäjä sekä tila- ja ympäristötaiteilija.
Taiteilijana Laasonen kuvaa itseään puunhalaajaksi, joka käy vuoropuhelua ympäristön kanssa.
Veistämisessä Laasosta kiinnostaa asioiden vastakkaisuus, esimerkiksi kuinka saada kovaan materiaaliin vaikutelma pehmeydestä, kuten neulekuvioita puuveistokseen. Laasosen mukaan hänen veistoksiin ja tilataideteoksiin käyttämänsä materiaalit valikoituvat idean ja sijoituskohteen mukaan ja työskentely kolmiulotteisten muotojen kanssa on hänen kohtaamansa aiheen, materiaalin ja tilan vuoropuhelua.
Laasonen on Suomen Kuvanveistäjäliiton jäsen. Hän on taiteellisen uransa aikana pitänyt tärkeänä vilkasta näyttelytoimintaa sekä kotimaassa että ulkomailla. Laasonen opiskeli Kankaanpään taidekoulussa vuosina 1990–1993.
Kilpailut ja palkinnot

Vaasan Jaakkoo – kulttuuripalkinto, Sanomalehti Pohjalainen, Vaasa, 2019
Taidepalkinto 2017, Pohjanmaan taidetoimikunta, 2017 2. palkinto, Pikipruukin taidekilpailu, ehdotuksella “Vahti”, Vaasa, 2010
1. palkinto, International Miniature Art Biennial, kuvanveisto‐osasto, Salle Augustin‐Chenier, Ville-Marie, Quebec, Canada, 2000
1. palkinto, Nuori pohjalainen taiteilija, 1997
1. palkinto, Kankaanpään taidekoulukoulun sisäinen kilpailu YK‐ koulutuskeskukseen toteutettavasta teoksesta, Niinisalo, 1993
Tilaustyöt ja julkinen taide

2020 Kerä, puinen tilataideteos, Kalevan Navetta, Seinäjoki
2019 Franciscuksen maja, ympäristötaideteos, Präntöön Helmi, Vaasa 2018  Äkäputket, ympäristötaideteos, suunnittelu Tiina Laasonen ja Christine Jalio, toteutus Perhekoti Toiska, tuottaja Maaseudun taidemalli‐hanke/ Seinäjoen taidehalli
2017 Anemone Plastica, yhteisöllinen ympäristötaideteos, Lintuviidan koulu, Seinäjoki. Tuottaja Seinäjoen taidehalli.
2017 Kissa (pronssiveistos 2/3, 2009), Sevas Kodit Oy, Seinäjoki
2014 Birdhouse, poppeli, Institut für Kunst und Handwerkin veistospuisto, Lehnin, Saksa
2012 Läpinäkyvä/ See‐through, 2008 (haapa), Seinäjoen Keskussairaala, Y‐talo, Seinäjoki
2011 Sauma ja Makrame, 2011 (puureliefit), Lähi‐Tapiola, Seinäjoki Hautomo, 2004, Agora IT‐puoli, Jyväskylän Yliopisto
2008 Kotini on linnani, 2005 (pronssitriptyykki), Seinäjoen kaupungin teknologiapalkinto, A. Kordelinin kaupunkirahasto
2007 Kultajyvä (pronssi/ puu, pienoisveistos), Seinäjoen seudun terveysyhtymän/ 2009 alkaen Seinäjoen kaupungin ympäristölautakunnan ympäristöpalkinto 1/5 Hannu  Tuomisto 6.6.2008, 2/5 28.6.2012 Joupin koulu, 3/5 Lakeuden latu 22.9.2016 2007  Ruosteessa I‐III, 2004 (triptyykki vanerista ja teräksestä), Seinäjoen Keskussairaala, P‐osa, Seinäjoki
2004 Before Nightfall and 25th Hour, 1999 (puureliefit), Mäkelä – Alu
2001 X and AIR 1‐2, 1999 (teräsreliefit), Vinnilän Konepaja, Kuhmoinen 1998 Routa (keramiikkareliefi), Seiverkot, Seinäjoki
1997 Kissa (pronssiveistos 1/3), Raahen kaupunki
1993 Sopusointu (alumiini/kivi reliefi), Kiinteistö Oy Kankaanpään Virastokeskus/ Pilkkumi
1993 Osapuolet (alumiini/ kivi, reliefi), Niinisalon varuskunta (ent. YK‐koulutuskeskus), Niinisalo
Toivo Saarni

Toivo Hemming Saarni (4. maaliskuuta 1916 – 18. elokuuta 1979) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Saarnin vanhemmat olivat kauppias Hemming Domianus Saarni ja Alma Aleksandra Lemström ja puoliso vuodesta 1940 Eevi Flinkman. Saarni oli Röödilän Saha- ja Mylly Oy:n toimitusjohtaja 1935–1943, Oy Rymättylä Ab:n, vuodesta 1970 Rymättylä Oy, perustajaosakas ja toimitusjohtaja vuodesta 1945, Röödilän kaupan osakas Rymättylässä 1940–1956, Hemming Saarnin perikunta Oy:n osakas vuodesta 1946, Rymättylän Laiva Oy:n, vuodesta 1957 Rymättylän Säilyke, perustajaosakas vuodesta 1946 ja toimitusjohtaja, Rymättylän Silli Oy:n perustajaosakas 1951–1966 ja toimitusjohtaja sekä Rymättylän Sahan isännöitsijä Naantalissa vuodesta 1952. Saarnilla oli lisäksi useita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin ylimatruusi. Saarni sai kauppaneuvoksen arvonimen 1977.
Tauno Vahter

Tauno Vahter (s. 18. helmikuuta 1978 Tallinna) on virolainen kustantaja, kirjailija ja kääntäjä. Kirjoittanut kulttuurikritiikkiä ja proosaa, virontanut suomen kirjallisuutta, mm Sofi Oksasen ja Arto Paasilinnan teoksia, Urho Kekkosen elämäkerran.
Teoksia

2020 novellikokoelma "Pikaajaline kokkusaamine" ("Pitkäaikainen tapaaminen").
2021 romaani "Madis Jeffersoni 11 põgenemist" ("Madis Jeffersonin 11 pakoa"). Tositapahdumiin perustuva romaani miehestä, joka yritti koko elämän paeta Neuvostoliitosta.
Palkinnot

2017 Vuoden kirjaystävä
2020 Betti Alverin debyyttipalkinnon ehdokas
2021 August Gailitin novellipalkinnon ehdokas
2021 Friedebert Tuglaksen novellipalkinto
Telppäs-niityn ihme

Telppäs-niityn ihme on vuonna 1796 Savossa sattunut tapahtuma, josta katsotaan herännäisyyden eli körttiläisyyden saaneen alkunsa.
Telppäs-niityllä silloisen Iisalmen pitäjän Savojärven kylässä, Lapinlahden kirkon lähellä, kesken heinänteon tuli voimakas tuulenpuuska ja niityllä olleet kahden talon, Asikkalan ja Heikkilän ihmiset kokivat, että kuin suuri käsi olisi kaatanut heidät maahan. Väki piti tätä Pyhän Hengen ilmestymisenä. Tilanteessa ilmeni myös kielilläpuhumista ja näkyjen näkemistä. Tämä sai aikaan mukana olleissa voimakkaan hengellisen herätyksen, joka levisi aluksi kyläläisten keskuuteen, sitten laajemmalle. Tapahtumaa pidetään Savon herännäisyyden alkuna.
L. J. Niskanen kertoo muistokirjassaan muutamien Telppäs-niityllä mukana olleiden ihmisten saaneen kyvyn vaipua horrostilaan ja saarnata unissaan. Heistä tunnetuin oli Juhana Martiskainen, joka horrostilaan jouduttuaan oli tunnottomassa tilassa. Hän vaipui hartaustilaisuuksissa ja muulloinkin tainnoksiin ja alkoi saarnata. Matthias Akianderin Historiska upplysningar om religiösa rörelserna i Finland -kirjassa olevan Paavo Ruotsalaisen kertomuksen mukaan, hän nuhteli ja tuomitsi horrostilassa ihmisiä, ken oli totisesti Herran edessä, ken petollisesti ja jaetulla sydämellä. Hänen horrostilassa pitämiään saarnoja pidettiin voimallisina ja Raamattuun perustuvina.
Liikkeen johtajaksi nousi Torniosta paikkakunnalle muuttanut pyöräntekijä Juhana Lustig.
Telppäs-niitylle nykyisessä Lapinlahden kunnassa on sittemmin pystytetty tapahtuneen muistoksi liekkiä kuvaava kivinen muistomerkki. Lisäksi siellä ovat herännäiset järjestäneet joitakin seuratilaisuuksia.
Toivo Rännäli

Toivo Rännäli vuonna 1960.
Toivo Rännäli (25. t. 26. lokakuuta 1921 Toserova, Inkerinmaa – 15. maaliskuuta 2012 Vantaa) oli inkeriläissyntyinen Suomessa vuodesta 1993 asunut taiteilija ja kirjailija.
Rännälin perhe karkotettiin 1931 Siperiaan vailla paluuoikeutta. Hän oli Venäjän kuvataideliiton jäsen vuodesta 1948. Hänen maalauksiaan on Venäjällä 38 taidemuseossa ja myös muissa maissa, ja teoksia on ollut esillä näyttelyissä eri puolilla maailmaa. Suomessa asuessaan hän haki taiteilijaliiton jäseneksi, mutta häntä ei hyväksytty eikä hän saanut maalauksiaan näyttelyihin. Hänelle on myönnetty Venäjän kansantaiteilijan arvonimi 1974, ja hän on Venäjän taideakatemian kunniajäsen ja Pietarin tiede- ja taideakatemian jäsen.
Kiiltokakadut

| Kiiltokakadut |
| --- | --- |
 Kiiltokakadu (Calyptorhynchus lathami)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Kakadut Cacatuidae
Suku::  Kiiltokakadut Calyptorhynchus  Desmarest, 1826
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kiiltokakadut (Calyptorhynchus) on kaksi lajia käsittävä kakadusuku. Lajit ovat kiiltokakadu (Calyptorhynchus lathami) ja punapyrstökakadu (Calyptorhynchus banksii). Aiemmin kiiltokakadut ja mustakakadut kuuluivat samaan sukuun, mutta suku jaettiin kahtia.
Toivo Salakivi

Toivo Albin Salakivi (12. heinäkuuta 1887 Pudasjärvi – 9. helmikuuta 1965 Rovaniemi) oli suomalainen poliitikko. Salakivi toimi Maalaisliiton kansanedustajana muutaman kuukauden ajan vuonna 1945 edustaen Lapin läänin vaalipiiriä. Hän nousi eduskuntaan Uuno Hannulan tilalle. Salakivi toimi myös Kittilän kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Salakivi oli koulutukseltaan agrologi ja hän toimi politiikan ulkopuolella Lapin maatalousseuran toiminnanjohtajana ja maatalouskonsulenttina 1919–1957, asutustoiminnanjohtajana 1940–1945 sekä Backaksen tilan kirjanpitäjänä ja apulaistilanhoitajana Helsingin maalaiskunnassa 1915–1919. Salakiven vanhemmat olivat maanviljelijä ja poliisi Aukusti Albin Stenius ja Leena Hyttinen. Salakiven puoliso vuodesta 1919 oli Ellen Karoliina Virtanen.
Kilpineito

Peter Nicolai Arbo, Hervorin kuolema, 1880.
Kilpineito tai aseneito (islanniksi skjaldmær) on islantilaisissa saagoissa esiintyvä naimaton nuori nainen, joka osallistui taisteluihin. Tunnetuimpia heistä olivat Hervör Hervörin saagassa ja Brynhildr Völsungain saagassa.
Muutamat antiikin ja keskiajan historioitsijat kertovat, että pohjoisten kansojen joukkoihin olisi todellisuudessakin kuulunut naissotureita. Saxo Grammaticus mainitsee, että Tanskan puolen joukkoihin olisi kuulunut kolmesataa naispuolista taistelijaa Bråvallan taistelussa. Antiikin historioitsijoiden mukaan myös kimbrien, markomannien ja goottien armeijoissa olisi sotinut naisia. On kuitenkin epäselvää, onko näiden kertomusten taustalla todellisia tapahtumia vai vain myyttejä.
Tauno Tukkinen

Tauno Tukkinen (s. 12. maaliskuuta 1938 Karjalohja) on suomalainen Karjalohjalla asuva filosofian kandidaatti ja eläkkeellä oleva lukion matematiikan ja fysiikan lehtori, joka on tutkinut muun muassa Karjalohjan ja lähikotikuntien historiaa. Hän on tutkinut taidemaalarina ja filosofina toimineen Sigurd Wettenhovi-Aspan elämää sekä paneutunut sisällissodassa 1918 kuolleiden punaisten ja valkoisten kadonneiden henkilöiden jäljittämiseen kotipaikkakunnallaan. Tukkinen on kirjoittanut kadonneista henkilöistä omakustanteisia kirjoja. Tauno Tukkinen on myös entinen kunnanvaltuutettu Kokoomuksen, SDP:n ja Keskustan listoilta.
Tukkinen muutti Karjalohjalle Helsingistä vuonna 1978. Vuonna 1981 hän järjesti Sigurd Wettenhovi-Aspan muistonäyttelyn Karjalohjalla sen jälkeen kun Wettenhovi-Aspan Lohjanjärven rannalla sijainnut huvila oli samana vuonna purettu. Tukkinen kiinnostui Aspan elämästä ja haastatteli hänet tunteneita vanhoja karjalohjalaisia ihmisiä. Keräämänsä aineiston pohjalta Tukkinen teki yhdessä Harry Halénin kanssa kirjan Aspan elämästä. Hän alkoi tutkia myös laajemmin Karjalohjan paikallishistoriaa ja erityisesti vuoden 1918 sisällissodan tapahtumia saatuaan selville että Aspa oli toiminut 1918 Karjalohjan suojeluskunnan päällikkönä.
Tukkinen julkaisi vuonna 1991 tutkimuksensa Karjalohjan ja Sammatin tapahtumista vuosina 1917–1918 Lohjan Kotiseutututkimuksen Ystävät r.y:n vuosikirjassa Kruuhu 1991 ja tutkimus ilmestyi seuraavana vuonna erillispainoksena. Hän pyrki selvittämään miksi Sammatissa punaisia oli teloitettu väkilukuun nähden kolmanneksi eniten kaikista Suomen kunnista. Myöhemmin Tukkinen on tutkinut punaisten henkilötappioita laajemmin eri Etelä-Suomen kunnissa ja kaupungeissa.
Yle TV1:llä esitettiin 1.5.2007 ohjelma Tosi tarina: Tukkisen kirjanpito, jossa käsiteltiin muun muassa Tukkisen tutkimuksia kansalaissodasta.
Teoksia

Elämän ja kuoleman kello : Sigurd Wettenhovi-Aspan elämä ja teot ; kirj. Harry Halén, Tauno Tukkinen. Otava 1984
Höyrypursi Elias Lönnrot Lohjanjärvellä. Lohja 1992
Sammatin ja Karjalohjan tapahtumia 1917-18. Karjalohja 1992
Suomesta Argentiinaan : kauppaneuvos Eino Heinosen satavuotismuisto. Tauno Tukkinen, Karjalohja 1993
Karjalohjan vanhat rakennukset 1 ; valokuvat Ilpo Härmä ym. Uudenmaan liiton julkaisuja. E 28. Helsinki 1996
Teloittajien edessä : ihmiskohtaloita Karjalohjalla, Sammatissa, Nummella, Pusulassa, Nurmijärvellä, Vihdissä ja Inkoossa 1918. Tauno Tukkinen, Karjalohja 1999
"Mäkeen, mäkeen vaan! " : punaisten henkilötappiot Forssassa, Jokioisissa ja Tammelassa 1918. Tauno Tukkinen, Karjalohja 2001
Totuutta jäljittämässä : punaisten henkilötappiot Karkkilassa, Kiskossa, Lopella, Nurmijärvellä ja Vihdissä 1918. Tauno Tukkinen, Karjalohja 2001
"Ei kaivata takaisin tänne" : Someron/Somerniemen punaisten henkilötappiot 1918. Tauno Tukkinen, Karjalohja 2002
"Kadonnut kapinassa" : Hyvinkään punaisten henkilötappiot 1918. Tauno Tukkinen, Karjalohja 2002
Urjalan punaisten henkilötappiot 1918. Tauno Tukkinen, Karjalohja 2002
Alastaron, Humppilan, Loimaan, Metsämaan ja Ypäjän punaisten henkilötappiot 1918. Tauno Tukkinen, Karjalohja 2003
Kumpujen yöstä : kuolleiksi julistettujen punaisten kohtaloita : opas tutkijoille. Tauno Tukkinen, Karjalohja 2004
Naiskomppanian tuho : Turun punaisten henkilötappiot 1918. Tauno Tukkinen, Karjalohja 2005
Karjalohjan työväenyhdistyksen alkutaipaleelta. Karjalohjan työväenyhdistys, Karjalohja 2006
Helsingin punaisten taistelutappiot 1918. Tauno Tukkinen, Karjalohja 2007
Naiskapinallisten teloitukset Lahdessa 1918. Tauno Tukkinen, Karjalohja 2007, 2. lis. painos 2007, 3. lisätty painos 2016
Vesilahden punaisten henkilötappiot 1918. Tauno Tukkinen, Karjalohja 2007
Naiskapinallisten henkilötappiot 1918. Tauno Tukkinen, Karjalohja 2008
Porin punaisten henkilötappiot 1918. Tauno Tukkinen, Karjalohja 2008
Hattulan, Hämeenlinnan, Janakkalan, Lammin, Oriveden, Pälkäneen, Tyrvännön ja Vanajan punaisten henkilötappiot 1918. Tauno Tukkinen, Karjalohja 2009
Tampereen punaisten henkilötappiot (lisänä Kangasala) 1918. Tauno Tukkinen, Karjalohja 2009
Punaisten taistelutappiot kaatuneina 1918. Tauno Tukkinen, Karjalohja 2010, 2. korj. ja lisätty painos 2010
Punaisten teloitustappiot 1918. Tauno Tukkinen, Karjalohja 2013
Toimitustöitä

Talvisodasta jatkosotaan : Paavo Lietzénin ja Reino Rannikon sotapäiväkirjat. Tauno Tukkinen, Karjalohja 1995 (vääpeli Paavo Lietzénin (1906–1980) ja sotamies Reino Rannikon (1909–1941) pitämien päiväkirjojen pohjalta)
Kentauri (pikkuplaneetta)

Kentaurit merkitty oranssilla, Kuiperin vyöhyke vihreällä
Kentaurien kokoja ja inklinaatioita.
Kentaurit ovat jäisiä pikkuplaneettoja, jotka kiertävät Aurinkoa Jupiterin ja Neptunuksen välillä ja niiden periheli on Jupiterin radan takana. Kaasujättiläisten vetovoimahäiriöiden takia kentaurien radat ovat epävakaita. Kentaurien uskotaan olevan entisiä Kuiperin vyöhykkeen kappaleita, jotka ovat joutuneet lähemmäs Aurinkoa. Osa kentaureista luokitellaan myös komeetoiksi. Tämä pienkappaleiden ryhmä on nimetty mytologisten kentaurien mukaan. Damocloidit kuten 5335 Damocles muistuttavat kentaureja etäisyytensä puolesta, mutta eivät pysy Jupiterin takana. Suurin kentauri on 10199 Chariklo, jonka läpimitta on 248 ± 18 kilometriä. Sillä on myös oma rengasjärjestelmänsä.
Läpimitaltaan yli kilometrin kokoisia kentaureja on arvioitu olevan yli 44 000.
Joitain kentaureja

944 Hidalgo (kentaurimainen kohde, mutta ei kuitenkaan varsinainen kentauri)
2060 Chiron / 95P/Chiron
5145 Pholus
7066 Nessus
8405 Asbolus
10199 Chariklo (Chariklon renkaat)
60558 Echeclus / 174P/Echeclus
83982 Crantor
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kentauri (pikkuplaneetta) Wikimedia Commonsissa
Aurinkokunta
| --- | --- |
Kuut:  Maan ·  Marsin ·  Jupiterin ·  Saturnuksen ·  Uranuksen ·  Neptunuksen ·  Pluton ·  Haumean ·  Makemaken ·  Eriksen ·  Pikkuplaneettojen
Renkaat:  Jupiterin ·  Saturnuksen (Rhean)  ·  Chariklon ·  Uranuksen ·  Neptunuksen
Pienkappaleet:  Meteoroidit ·  Pikkuplaneetat ·  Asteroidit ·  NEA:t ·  Asteroidivyöhyke ·  Troijalaiset ·  Kentaurit ·  Damocloidit ·  Transneptuniset kohteet ·  Kuiperin vyöhyke ·  Hajanainen kiekko ·  Hillsin pilvi ·  Oortin pilvi ·  Komeetat
Kirjallisuusvuosi 2000

Kirjallisuusvuosi 2000 käsittelee vuoden 2000 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Melkein kaikki Finlandia-palkintoa tavoitelleet teokset käsittelivät yhden suvun tai perheen sisäisiä ihmissuhteita. Kjell Westön Isän nimeen seurasi päähenkilön isän elämäntaivalta vastoinkäymisestä toiseen. Pirkko Saision teos Vastavalo kuvaa kirjailijan omaa nuoruutta ulkopuolisen silmin. Eeva Tikan romaanissa Lohikäärmekylpy on kyse ystävättärien keskinäisestä valtasuhteesta. Petri Tamminen taas kuvaa Väärä asenne -teoksessa nuorta isää, jonka huoli lapsen turvallisuudesta kasvaa äärettömyyksiin.
Finlandia-voittajaksi valittu Johanna Sinisalon teos Ennen päivänlaskua ei voi rakentuu homoeroottisesti virittyneen parisuhteen ympärille. Sitä pidetään myös ensimmäisenä fantasia- tai tieteiskirjana, joka on saanut Finlandia-palkinnon.
Julkaisuja

”Luther Blissett” – Q
Risto Isomäki – Herääminen
Naomi Klein – No Logo
Andrei Makine – Requiem pour l'Est (suom. Idän sielunmessu)
Arto Paasilinna – Ihmiskunnan loppulaukka
Erno Paasilinna – Matkakuvia menneiltä ajoilta
Jusa Peltoniemi – Jäähyväiset sukuromaanille
Riku Rinne – KK – Kuolemankauppias
J. K. Rowling – Harry Potter ja liekehtivä pikari
Johanna Sinisalo – Ennen päivänlaskua ei voi
Petri Tamminen – Väärä asenne
Jari Tervo – Kallellaan
Eeva Tikka – Lohikäärmekylpy
Antti Tuuri – Aukko taivaassa
Kjell Westö – Isän nimeen
Myydyimmät kirjat

Vuoden myydyin kotimainen kaunokirja: Laila Hietamies, Kesän korkea taivas
Vuoden myydyin käännöskaunokirja: Liza Marklund, Uutispommi
Vuoden myydyin kotimainen lasten- ja nuortenkirja: Mauri Kunnas, Koiramäen Martta ja tiernapojat
Vuoden myydyin käännetty lasten- ja nuortenkirja: J. K. Rowling, Harry Potter ja viisasten kivi
Vuoden myydyin tietokirja: Mitä Missä Milloin 2001
Palkintoja

Bruce Sterling
Peter Straub
Johanna Sinisalo
Anu Kantola työryhmineen
Vernor Vinge – Taivaan syvyydet
Asko Sahlberg
Antero Tiusanen
Gao Xingjian
Henrik Nordbrandt
Jhumpa Lahiri
Tuula-Liina Varis
Martin Scott
Informaatiotutkimuksen päivät

Informaatiotutkimuksen päivät on kaksipäiväinen tapahtuma, jonka Informaatiotutkimuksen yhdistys ITY ry järjestää yhteistyössä Suomen yliopistojen informaatioalan oppiaineiden kanssa. Informaatiotutkimuksen päiviä vietetään syksyisin joka toinen vuosi.
Informaatiotutkimuksen päivät kokoaa yhteen informaatiotutkimuksen ammattilaisia ja opiskelijoita. Tapahtumaan ovat tervetulleita osallistumaan niin ITY ry:n jäsenet kuin nekin, jotka eivät jäseniä ole. Informaatiotutkimuksen päivillä tarkastellaan monipuolisesti informaatioalan ajankohtaisia ilmiöitä niin tutkimuksen kuin ammattikäytäntöjenkin näkökulmasta. Informaatiotutkimuksen päivien esityksistä julkaistaan laajennetut abstraktit Informaatiotutkimus-lehdessä.
Informaatiotutkimuksen päivien ohjelma muodostuu siten, että Informaatiotutkimuksen päivien järjestäjä julkistaa tapahtumalle aihehaun, työryhmäkutsun. Tämä antaa alan toimjoille mahdollisuuden ehdottaa haluamaansa aihepiiriä käsiteltäväksi Informaatiotutkimuksen päivillä. Työryhmä voi olla esityksistä tai alustuksista koostuva sessio, posterisessio, paneelikeskustelu tai muu työpaja, joka käsittelee valittua teemaa. Työryhmälle ehdotetaan tässä vaiheessa myös vetäjää, joka vastaa työryhmän organisoinnista ja esitysten valinnasta. Kun työryhmät on koossa, julkistetaan esitelmäkutsu, jossa pyydetään esitelmiä työryhmien aiheista. Koottujen työryhmien ja saatujen esitysten pohjalta muotoutuu informaatiotutkimuksen päivien ohjelma.
Informaatiotutkimuksen yhdistys ITY ry

Informaatiotutkimuksen yhdistys ITY ry on ainoa tieteellinen suomalainen informaatiotutkimuksen alan yhdistys. Yhdistyksen jäseneksi ovat tervetulleita kaikki, jotka ovat kiinnostuneita informaatiotutkimuksesta sekä kirjasto- ja tietopalvelualan teoreettisista kysymyksistä ja toiminnan kehittämisestä. Yhdistyksen jäsenkunta koostuu alan tutkijoista ja opettajista, opiskelijoista sekä alan muissa työpaikoissa (kirjastot, tietopalvelut ym.) toimivista asiantuntijoista.
Informaatiotutkimuksen yhdistys ITY ry > Informaatiotutkimus-lehti (entinen Kirjastotiede ja informatiikka)

Informaatiotutkimuksen yhdistys ITY ry julkaisee Informaatiotutkimus-lehteä, joka on ainoa tieteellinen, suomalainen, vertaosarvioitu informaatiotutkimuksen alan julkaisu. Informaatiotutkimus-lehti on avoimesti saatavilla verkossa .
Lehdessä julkaistaan laajennetut abstraktit Informaatiotutkimuksen päivien esityksistä.
Informaatiotutkimuksen yhdistys ITY ry > ITY ry:n kevät- ja syysseminaarit

ITY ry järjestää kaksi kertaa vuodessa tieteellisiä seminaareja. Syksyisistä seminaareista Informaatiotutkimuksen päivät ovat suurimmat. Kevät- ja syysseminaareihin, Informaatiotutkimuksen päiviä lukuun ottamatta, osallistuminen on maksutonta.
Informaatiotutkimuksen päivät 2010, Tampere

Informaatiotutkimuksen yhdistys järjesti ensimmäiset Informaatiotutkimuksen päivät 21.-22.10.2010 Tampereella. Ensimmäisten informaatiotutkimuksen päivien osallistujamäärä oli 161 henkilöä. Esityksiä kuultiin 49 kappaletta.
Informaatiotutkimuksen päivät 2010, Tampere > Teemat ja ohjelma

Vuonna 2010 Informaatiotutkimuksen päivillä käsiteltiin työryhmien otsikoita mukaillen seuraavanlaisia teemoja:
Tieteellinen kommunikaatio ja bibliometriikka
Historiallinen ja futurologinen kirjasto- ja informaatiotutkimus
Kirjasto 2.0
Terveysinformaatio ja arkielämän terveystieto
Tiedon järjestäminen, semanttinen web ja ontologiat kirjastojen kannalta
Dokumentointi ja dokumentoidun tiedon käyttö ihmistyössä
Tiedon hallinta ja säilyttäminen muistiorganisaatioissa ja organisaatiokontekstissa
Oppiminen ja tiedonhankinta
Lukutaitojen opetus- ja ohjauskäytännöt yleisissä kirjastoissa
Tiedonhaun tutkimusryhmä FIRE
Vuoden 2010 Informaatiotutkimuksen päivien tarkka ohjelma on luettavissa ITY ry:n verkkosivuilla 
sekä Informaatiotutkimus-lehdessä Vol 29, Nro 3 (2010) , jossa on julkaistu esitelmien abstraktit.
Infomaatiotutkimuksen päivät 2012, Turku

Vuonna 2012 Informaatiotutkimuksen päivät järjestettiin Turussa 1. - 2.11.2012.
Infomaatiotutkimuksen päivät 2012, Turku > Teemat ja ohjelma

Vuonna 2012 Informaatiotutkimuksen päivillä käsiteltiin työryhmien otsikoita mukaillen seuraavanlaisia teemoja:
Informaatiolukutaito ja informaatiokäyttäytyminen oppimisen kontekstissa
Kirjastot ja sosiaalinen media
Tiedonhallinta
Asiakirjahallinta
Bibliometriikka ja tieteellinen kommunikaatio
Kaunokirjallisuuden lukeminen, lukemisen tukeminen ja haku yleisissä kirjastoissa
Terveyteen liittyvä tieto ja terveyteen liittyvä informaatiokäyttäytyminen
Vuoden 2012 Informaatiotutkimuksen päivien ohjelmasta löytyy lisätietoa Informaatiotutkimus-lehdestä Vol 31, Nro 3 (2012) , jossa on julkaistu esitelmien abstraktit.
Infomaatiotutkimuksen päivät 2014, Oulu

Informaatiotutkimuksen yhdistys järjesti Informaatiotutkimuksen päivät Oulussa 6. - 7. 11.2014.