stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Treema
Treema tietotekniikassa > Merkkien koodiarvot

Standardissa ISO 8859-1 kirjaimet ä, ë, ï, ö ja ü ovat mukana sekä suur- että pienaakkosina, ÿ sen sijaan vain pienaakkosena. Suuri  Ÿ otettiin mukaan standardin myöhemmissä versiossa ISO 8859-15 ja Windows-1252.
Unicodessa ovat mukana kaikki ISO-8859:n merkit, ja lisäksi siinä on yhdistyvä merkki U+0308, jolla treema saadaan seuraavan merkin päälle, olipa tämä mikä tahansa. Lähinnä yhteensopivuussyistä vanhempien järjestelmien kanssa joillakin kirjaimilla, joiden päällä on kaksi pistettä, on useita koodiarvoja, jotka tuottavat saman näköisen kirjaimen.
Toisinaan on tarpeen erottaa toisistaan umlaut- ja diereesimerkit. Tällaisissa tapauksissa ISO/IEC JTC 1/SC 2/WG 2 suosittelee meneteltäväksi seuraavasti:
Umlautin merkitsemiseksi käytetään yhdistävää treemaa (U+0308)
Diereesin merkitsemiseksi käytetään yhdistävää grafeemiliitintä (CGJ, U+034F) yhdessä yhdistävän treeman (U+0308) kanssa.
Versiosta 3.2.0 lähtien Unicodessa on ollut käytettävissä myös "COMBINING LATIN SMALL LETTER E", jonka koodiarvo on U+0364 ja jolla voidaan tulostaa vanhemman typografian mukainen umlaut-merkki.
Treema tietotekniikassa > HTML

HTML:ssä kahdella pisteellä varustetut vokaalit saadaan aikaan muotoa &?uml; olevalla merkinnällä, missä ? voi olla a, e, i, o, u, y tai niistä jotakin vastaava suuraakkonen. Ÿ:tä lukuun ottamatta kaikki nämä ovat mukana myös standardissa ISO 8859 ja näin ollen niitä vastaa merkistöissä ISO 8859-1 (-2, -3, -4, -9, -10, -13, -14, -15, -16 samat koodiarvot kuin Unicodessakin. Standardissa ISO 8859-15 sekä Unicodessa myös Ÿ on mukana, ja Unicodessa on joukko muitakin treemalla varustettuja kirjaimia.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

| Merkki | Saksalainen korvaustapa | HTML | Unicode |
| ä | a tai ae | &auml; | U+00E4 |
| ö | o tai oe | &ouml; | U+00F6 |
| ü | u tai ue | &uuml; | U+00FC |
| Ä | A tai Ae | &Auml; | U+00C4 |
| Ö | O tai Oe | &Ouml; | U+00D6 |
| Ü | U tai Ue | &Uuml; | U+00DC |

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

| Merkki | HTML | Unicode |
| ë | &euml; | U+00EB |
|  |  | U+1E27 |
| ï | &iuml; | U+00EF |
| ẅ |  | U+1E85 |
| ẍ |  | U+1E8D |
| ÿ | &yuml; | U+00FF |
| Ë | &Euml; | U+00CB |
| Ḧ |  | U+1E26 |
| Ï | &Iuml; | U+00CF |
| Ẅ |  | U+1E84 |
|  |  | U+1E8C |
| Ÿ | &Yuml; | U+0178 |

Huomautus: kum umlaut-kirjaimet on korvattava pelkillä ASCII-merkeillä, voidaan saksan kielessä käyttää merkintöjä ae, oe ja ue, muissa kielissä vastaavia kirjaimia ilman pisteitä.
Treema tietotekniikassa > TeX ja LaTeX

TeX ja siitä johdetut järjestelmät kuten LaTeX sallivat myös kirjainten päälle merkityt treemat. Yleisin tapa on käyttää ohjausmerkkijonoa \", jonka jäljessä on kyseinen kirjain, esimerkiksi \"u. Hyvä tapa on käyttää lisäksi aaltosulkuja: {\"u} tai \"{u}.
TeX'istä on olemassa myös "saksalainen" versio. Siinä ohjausmerkkijono " (ilman kenoviivaa) tuottaa Umlaut-merkin. Tämä voi kuitenkin aiheuttaa ongelmia, jos dokumentin pääkieli ei ole saksa. Kun XeTeX:n ja XeLaTeX:n myöhemmässä kehityksessä on otettu käyttöön Unicode, on myös mahdollista syöttää Unicode-merkki suoraan dokumenttiin yhdistelmänäppäimen tai Unicode-syötteen avulla.
TeX'in alkuperäisiä ohjausmerkkijonona voidaan yhä käyttää, ja niillä saadaan sama lopputulos. Kaikkein varhaisimmissa Tex'in versioissa treeman pisteet tulivat kuitenkin liian kauas kirjaimen yläpuolelle.
Kaikki nämä keinot voidaan myös yhdistää minkä tahansa kirjasintyypin kuten kursiivin tai lihavoinnin kanssa.
Matemaattisissa merkinnöissä treema kirjaimen yläpuolelle saadaan aikaan merkkijonolla "\ddot{}".
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Circumflex Diacritis Project.
Variant Umlauts (Florian Hardwig, German)
Variant compact umlaut
Keyboard Help – Learn how to create world language accent marks and other diacriticals on a computer
Treema ypsilonin päällä erottamassa sen eri tavuun alfasta.
Umlaut-merkin vanhat ja uudet muodot
Umlautin kehitys Sütterlinissä: schoen ("kaunis") muuntui ensin muotoon schoͤn ja lopulta muotoon 'schön.
Umlaut-kirjaimet saksalaisella näppäimistöllä.
F1 2020

| F1 2020 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Codemasters Birmingham
Julkaisija:  Codemasters
Jakelija:  Bandai Namco Entertainment
Pelisarja:  Formula 1
Pelimoottori:  EGO Engine 4.0
Julkaistu:  EU 10. heinäkuuta 2020
Lajityyppi:  ajopeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 3
Alusta:  PlayStation 4 Xbox One Microsoft Windows
Jakelumuoto:  Blu-ray-levy ja digitaalinen jakelu
Oheislaite:  rattiohjain, pad-ohjain
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
F1 2020 on Codemastersin kehittämä ajopeli, joka perustuu Formula 1 -kauteen 2020. Peli julkaistiin PlayStation 4-, Xbox One- ja Microsoft Windows -alustoille 10. heinäkuuta 2020. Peli sisältää kaikki kauden 2020 tallit, kuljettajat ja radat.
Infineon Technologies

| Infineon Technologies AG |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
ISIN:  DE0006231004
Perustettu:  1999
Toimitusjohtaja:  Peter Bauer
Kotipaikka:  Neubiberg, Saksa
Toimiala:  puolijohdeteollisuus
Tuotteet:  mikropiirit, muistipiirit
Liikevaihto:  4,115 miljardia euroa (2009)
Henkilöstö:  25 216 (2010)
Kotisivu:  www.infineon.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Infineon Technologies AG on suuri eurooppalainen puolijohdevalmistaja. Yrityksen perusti Siemens AG huhtikuussa 1999 erottamalla puolijohteiden valmistuksen omaksi yhtiökseen.
Infineon Technologiesin päämaja Neubibergissä, lähellä Müncheniä.
Yhtiö listattiin pörssiin seuraavana vuonna.
Vuonna 2004 yhtiö myönsi syyllisyytensä DRAM-muistipiirien hintakartelliin vuosien 1999 ja 2002 välillä ja tuomittiin 160 miljoonan dollarin sakkoihin.
Kesäkuun lopussa 2006 yhtiön palveluksessa oli 41 000 henkilöä, joista 7 400 oli tutkimus- ja kehitystehtävissä. Kannattavuus oli vuonna 2006 huono ja tappiot olivat noin 250 miljoonaa euroa. Yrityksellä on tuotantolaitoksia ympäri maailman. 
Vuoden 2006 ensimmäisellä puoliskolla Infineon oli neljän suurimman puolijohdeteollisuusyrityksen joukossa.
Toukokuussa 2006 yrityksestä erotettiin muistipiiridivisioona omaksi yrityksekseen nimellä Qimonda. Myöhemmin yritys ilmoitti myyvänsä osuutensa Qimondasta.
Vuonna 2011 yritys osti Qimondan tuotantolaitokset.
Vuonna 2019 yritys oli mukana kymmenen suurimman puolijohdevalmistajan joukossa. Vuonna 2019 yritys osti Cypress Semiconductorin 9,4 miljardilla dollarilla.
Infineon investoi 1,6 miljardia euroa puolijohdetehtaan rakentamiseen Itävallan Villachiin kesällä 2018. Tehdas avattiin syyskuussa 2021.
Yritys aloitti uuden tehtaan rakentamisen Dresdeniin toukokuussa 2023. Viiden miljardin euron investointi tehtaaseen on Infineonin historian suurin yksittäinen investointi.
Tuotteet

Yritys valmistaa useita mikrokontrollereita:
8-bittiset
XC800-perhe
16-bittiset
XE166-perhe
XC 2000-perhe
C166-perhe
C167-perhe
32-bittiset
Infineon XMC4000
TriCore-perhe
Infineon XMC1000
Aromisuola

Aromisuolaa on eri sävyisiä.
Aromisuola on runsaasti suolaa sisältävä mausteseos. Aromisuolaa käytetään muun muassa pöytämausteena ja ruoanlaitossa suolan sijaan. Monet kokit pitävät aromisuolaa kuitenkin tarpeettomana.
Aromisuolan koostumuksesta yleensä vähintään puolet on suolaa. Toinen keskeinen ainesosa on useimmiten natriumglutamaatti (E621). Markkinoilla on myös glutamaatitonta aromisuolaa. Lisäksi aromisuola voi sisältää mm. glukoosia, paakkuuntumisenestoainetta, tärkkelystä, sipulia ja valkosipulia, luontaisia aromeita ja kasvimausteita.
Aromisuolaan verrataan ajoittain toista suolapohjaista maustetta, yrttisuolaa ja mahdollisesti myös savusuolaa.
Historia

Yksi Suomen tunnetuimmista aromisuolamerkeistä on Knorrin Aromat. Se lanseerattiin vuonna 1953.
Kevin Doell

| Kevin Doell |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. heinäkuuta 1979 (ikä 45) Saskatoon, SK, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  180 cm
Paino:  86 kg
Pelinumero:  25
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2003–2014
Seurat:  Gwinnett Gladiators (ECHL) Chicago Wolves (AHL) Atlanta Thrashers (NHL) Leksands IF (Allsvenskan) Tappara (SML) EC KAC (EBEL) VIK Västerås HK (Allsvenskan) SG Cortina (Serie A)
Kevin Doell (s. 15. heinäkuuta 1979 Saskatoon, Saskatchewan, Kanada) on kanadalainen ammattilaisuransa lopettanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Doell pelasi urallaan pääosin AHL-liigassa, mutta edusti myös useita eurooppalaisia seuroja. Hän saavutti urallaan Itävallan mestaruuden ja AHL-liigan mestaruuden Calder Cupin.
Ura

Doell aloitti uransa Denverin yliopistojoukkueessa, jossa hän pelasi neljä kautta. Kerran hän oli mukana voittamassa sarjan mestaruutta. Syyskuussa 2003 Doell siirtyi Atlanta Thrashersin harjoitusleirille, mutta ei saanut paikkaa NHL-joukkueessa. Hän pelasi kauden pääosin ECHL-liigan Gwinnett Gladiatorsissa, jossa hänet valittiin vuoden tulokkaaksi ja tulokkaiden tähdistökentälliseen. Seuraavalla kaudella Doell sai jo enemmän vastuuta AHL-liigan Chicago Wolvesissa, jossa hän pelasi 45 ottelua.
Kauden 2005–2006 hän vietti kokonaan Wolvesissa ja teki 51 tehopistettä. Seuraava kausi sujui vaisummin Doellin tehtyä vain 33 tehopistettä. Kesäkuussa 2007 Doell siirtyi Bluesiin yksivuotisella sopimuksella. Sopimus ei kuitenkaan toteutunut ja hän jatkoi NHL-pykälän voimin Atlantan organisaatiossa.
Kaudella 2007–2008 Doell pelasi ensimmäiset NHL-ottelunsa Atlanta Thrashersissa, jossa hän pelasi kahdeksan ottelua runkosarjassa. AHL:n pudotuspeleissä hän teki 24 ottelussa tehot 4+5 ja voitti sarjan mestaruuden, Calder Cupin. Seuraavaksi kaudeksi Doell siirtyi Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskanissa pelaavaan Leksandiniin. Hän teki kaudella 49 tehopistettä 37 ottelussa. Seuraavaksi kaudeksi hän palasi Chicago Wolvesiin, jossa hän teki 79 ottelussa 37 tehopistettä.
Syyskuussa 2010 Doell siirtyi yksivuotisella kauden 2010–2011 kattavalla sopimuksella SM-liigassa pelaavaan Tapparaan. Doell debytoi Tapparassa samassa kuussa KalPaa vastaan. Hän teki Tapparassa 58 runkosarjaottelussa tehot 18+20=38, joilla hän oli seuran paras pistemies. Kauden jälkeen Doell siirtyi takaisin AHL:n Chicago Wolvesiin. Chicagossa Doell ei kuitenkaan pelannut kuin 17 ottelua, joissa merkkautti tehot 1+6=7.
Kaudeksi 2012–2013 Doell siirtyi Itävaltaan ja Klagenfurter AC:hen. Itävallassa Doell pystyi pelaamaan ehjemmän kauden ja pelasi runkosarjassa 32 ottelua tehoin 9+6=15. Doell ei jatkanut seurassa seuraavalla kaudella, vaan siirtyi aluksi Allvenskanin Västerås IK:hon ja sitten italialaiseen SG Cortinaan. Doell lopetti ammattilaisuransa kauden 2013–2014 jälkeen.
Pelityyli

Doell on peliä rakentava keskushyökkääjä, joka osaa myös fyysisen pelin. Hänellä on myös erinomainen pelisilmä. Doell näytti Tapparassa ollessaan olevansa todella taitava rangaistuslaukauksien ampuja. Doellin ehkä suurin heikkous on hänen niin sanotut turhat jäähyt sekä ylilyönnit.lähde?
Aiheesta muualla

Kevin Doell The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Västankvarnin teloitukset

Teloitettavia ollaan saattamassa teloituspaikalle Västankvarnissa.
Västankvarnin teloitukset tapahtuivat Suomen sisällissodan aikana Inkoossa toukokuussa 1918. Valkoinen rankaisuretkikunta Länsi-Uudenmaan pataljoona suoritti paikassa punavankien teloituksia 2. toukokuuta – 26. toukokuuta 1918. Maisteri Tauno Tukkisen teoksen Teloittajien edessä mukaan paikassa ammuttiin yli 60 punakaartilaista sekä ainakin kaksi naista, Hilja Heino ja Tekla Åhl. Teloituksia johti maisteri Erik Grotenfelt, joka oli kuulustellut vangit ja tuominnut heidät kuolemaan. Teloitusta johtanutta pataljoonaa komensi Edvard Ward apulaisinaan Ivar Hast ja Ivar Ståhle. Grotenfelt teki itsemurhan vuonna 1919.
Västankvarnin muistomerkki on signeeraamaton kopio Aimo Tukiaisen Karkkilaan tekemästä Punaisten Toveriapu -muistomerkistä.
Teloitus on suoritettu.
Teloituksia on kuvannut fiktiivisesti Leena Lander kirjassaan Käsky, jossa on hyvin grotenfeltmainen sotatuomari Emil Hallenberg, sekä Kjell Westö kirjassaan Missä kuljimme kerran.
Teloituspaikalla on kopio Aimo Tukiaisen Karkkilaan tekemästä Punaisten Toveriapu -muistomerkistä. Kopion on tehnyt 1947 Vehmaisten kiviveistämössä Lohjalla Tukiaisen taiteellinen avustaja Antero Rinne, ja se pystytettiin 1952. Veistos on Tukiaisen hylkäämä signeeraamaton versio, joka jäi kiviveistämöön viideksi vuodeksi ennen kuin se sai sijoituspaikan Västankvarnissa hautamuistomerkkinä.
Aiheesta muualla

Västankvarn hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Tórtkúl

| Tórtkúl |
| --- | --- |
 Tórtkúlin moskeija.
 Tórtkúl
 Koordinaatit: 41°33′11″N, 60°59′25″E 
Valtio:  Uzbekistan
Tasavalta:  Karakalpakstan
Piiri:  Tórtkúlin piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunki
Väkiluku (2016):  58 200
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tórtkúl (uzb. Toʻrtkoʻl, ven. Туртку́ль, Turtkul) on kaupunki ja Tórtkúlin piirin hallinnollinen keskus Karakalpakstanin tasavallassa Uzbekistanissa. Se sijaitsee Amudarjan oikealla rannalla 170 kilometriä Nukusista kaakkoon. Kaupungissa oli 58 200 asukasta vuonna 2016.
Venäläiset perustivat kaupungin vuonna 1873 Amudarjan departementin sotilaalliseksi ja hallintokeskukseksi. Sen nimenä oli vuoteen 1918 saakka Petroaleksandrovsk. Nimi Tórtkúl tulee neliön muotoisesta linnoituksesta.
Tórtkúl oli vuodesta 1925 lähtien Karakalpakkien autonomisen alueen pääkaupunki. Vuonna 1932 Karakalpakkien autonomisen sosialistisen neuvostotasavallan pääkaupungiksi tuli Nukus. Amudarjan ranta siirtyi lähemmäs Tórtkúlia, ja vuosina 1938–1940 vesi tuhosi kaupungin. Se siirrettiin uuteen paikkaan vuonna 1949.
Tórtkúlin kautta kulkee Nukusiin johtava maantie ja rautatie. Kaupungissa on myös lentoasema.
Kaupunki on yksi Karakalpakstanin taloudellisista ja kulttuurikeskuksista. Siellä on puuvilla-, metalli-, rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta. Asukkaat ovat etupäässä uzbekkeja.
Suomi, sotavangit ja ihmisluovutukset 1939-1955

Kansallisarkiston Suomi, sotavangit ja ihmisluovutukset 1939-1955 -tutkimushankkeessa kerättiin tietoja talvisodan ja jatkosodan aikana kuolleista neuvostoliittolaisista ja saksalaisista sotavangeista sekä Itä-Karjalassa ja Miehikkälässä sijainneilla siviilileireillä kuolleista. Tiedot koottiin avoindata.fi-sivustolle ja Zenodoon.
Aiheesta muualla

Suomi, sotavangit ja ihmisluovutukset 1939-1955 -tietokanta (zenodo.org)
Luettelo Ruotsin hallitsijoista

Tämä on Luettelo Ruotsin hallitsijoista. Luettelo alkaa Munsö-suvun hallitsijasta Eerik Voittoisasta ja loppuu nykyiseen kuninkaaseen Kaarle XVI Kustaaseen.
Ruotsin hallitsijat > Munsö-suku (970–1060)

Eerik Voittoisa (Erik Segersäll) noin 970–995
Olavi Sylikuningas (Olof Skötkonung) noin 995–1022
Anund Jakob noin 1022–1050 (Olavi Sylikuninkaan poika)
Emund Vanha (Emund gamle) noin 1050–1060 (Olavi Sylikuninkaan avioton poika)
Ruotsin hallitsijat > Stenkilin suku ja vallantavoittelijat (1060–1130)

Stenkil noin (1060–1066)
Eerik Stenkilinpoika ja Eerik Pakana (vallantavoittelija) noin (1066–1067)
Halsten Stenkilinpoika noin (1067–1070)
Anund Gardarikilainen (vallantavoittelija) noin (1070)
Haakon I Punainen noin (1070–1079)
Inge I Stenkilinpoika noin (1079–1083)
Uhri-Sven (vallantavoittelija) noin (1083–1085)
Inge I Stenkilinpoika noin (1085–1110)
Filip Halsteninpoika noin (1110–1118)
Inge II Halsteninpoika noin (1110–1125)
Ragvald Tuittupää (vallantavoittelija) noin (1125–1126)
Maunu I Niilonpoika Vahva noin (1125–1130)
Stenkil oli Länsi-Götanmaan jaarlin Ragnvaldin poika. Hän oli kuningas noin vuoteen 1066, jolloin alkoi valtataistelu Stenkilin pojan Eerikin ja Eerik Pakanan välillä. Kumpikin kuoli noin vuonna 1067. Kirkkohistorioitsija Adam Bremeniläinen mainitsee, että Stenkilin kuoltua Ruotsin kuninkaana olisi ollut Stenkilin poika Halsten. Myös Venäjällä syntynyt Anund Gardarikilainen mainitaan kuninkaana. Tämän jälkeen kuninkaaksi tuli Haakon Punainen (Håkan Röde), joka hallitsi jonkin aikaa yhdessä Stenkilin pojan Ingen kanssa. Inge mainitaan paavin kirjeessä kuninkaana vuonna 1079.
Pakanallinen reaktio sai aikaan sen, että Inge syrjäytettiin Sveanmaalla, ja Uhri-Svenistä (Blot-Sven) tuli kuningas. Inge mainitaan vuonna 1081 vain Länsi-Götanmaan kuninkaana. Uhri-Sven oli Ruotsin viimeinen pakanakuningas. Inge palasi Sveanmaalle ja syrjäytti Uhri-Svenin noin 1085. Tällöin ilmeisesti tuhottiin Uppsalassa ollut pakanatemppeli.
Inge kuoli noin vuonna 1110, ja hänen veljenpojistaan Filipistä ja Inge nuoremmasta tuli kuninkaita. Filip kuoli 1118 ja Inge 1120-luvulla. Ragvald Tuittupää valittiin kuninkaaksi Sveanmaalla 1120-luvulla, mutta hänet surmattiin vähän myöhemmin Länsi-Götanmaalla. Maunu Niilonpoika (1106–1134) oli tanskalainen prinssi, joka oli Inge vanhemman tyttärenpoika. Hänet valittiin kuninkaaksi Götanmaalla, mutta ei Sveanmaalla. Sverker vanhempi karkotti hänet Ruotsista noin 1130.
Ruotsin hallitsijat > Sverkerin ja Eerikin suvut (1130–1250)

Sverkerin ja Eerikin suvut taistelivat Ruotsin kruunusta yli vuosisadan ajan, lopulta valtaan nousi jaarli Birgerin poika Valdemar. Knuut II Pitkään asti eri kuninkaiden valtakausien ajoituksissa on pientä epävarmuutta.
| Monarkki | Monarkki | Vallassa | Syntynyt | Puoliso(t) | Kuollut | Lisätietoja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Sverker I Vanhempi | noin 1130 – 25. joulukuuta 1156 (noin 26 v 178 vrk) |  | Ulfhild Haakonintytär Rikissa Puolalainen | 25. joulukuuta 1156 (murhattu) | Kuului itägöötalaiseen ylimyssukuun. |
|  | Eerik IX Pyhä | noin 1156 – 18. toukokuuta 1160 (noin 3 v 323 vrk) | noin 1120 | Kristiina Björnintytär | 18. toukokuuta 1160 (noin 40 vuotta) (murhattu) | Kuului länsigöötalaiseen ylimyssukuun. |
|  | Maunu II Henrikinpoika | noin 1160–1161 (noin 1 v 0 vrk) | noin 1130 | Birgitta Haraldintytär | noin 1161 (noin 31 vuotta) (sotakuolema) | Tanskalainen prinssi, joka nousi valtaan murhattuaan Eerik IX Pyhän. |
|  | Kaarle VII Sverkerinpoika | noin 1161 – 12. huhtikuuta 1167 (noin 5 v 285 vrk) | 1130-luvulla | Kristiina Stigintytär Hvide | 12. huhtikuuta 1167 (28-37 vuotta) (murhattu) | Sverker I Vanhemman poika |
|  | Burislev | noin 1167–1169 (noin 2 v 0 vrk) (kanssahallitsijana Kol, vastahallitsijana Knuut I Eerikinpoika) |  |  | noin 1169 | Kaarle VII Sverkerinpojan veljenpoika |
|  | Kol | noin 1167–1173 (noin 6 v 0 vrk) (kanssahallitsijana Burislev noin 1167–1169, vastahallitsijana Knuut I Eerikinpoika) |  |  | noin 1173 | Kaarle VII Sverkerinpojan veljenpoika |
|  | Knuut I Eerikinpoika | noin 1167–1195 (noin 27 v 364 vrk) (vastahallitsijana Burislev noin 1167–1169, vastahallitsijana Kol noin 1167–1173) | 1140-luvulla | Cecilia Juhanantytär | noin 1195 (46-55 vuotta) | Eerik IX Pyhän poika |
|  | Sverker II Kaarlenpoika Nuorempi | noin 1195 – 31. tammikuuta 1208 (noin 12 v 215 vrk), syöstiin vallasta | noin 1164 | Benedicta Ebbentytär Ingegärd Birgerintytär | 17. tai 18. heinäkuuta 1210 (noin 46 vuotta) (sotakuolema) | Kaarle VII Sverkerinpojan poika |
|  | Eerik X Knuutinpoika | 31. tammikuuta 1208 – 10. huhtikuuta 1216 (8 v 70 vrk) | noin 1175 | Rikissa Tanskalainen | 10. huhtikuuta 1216 (noin 41 vuotta) | Knuut I Eerikinpojan poika |
|  | Juhana I Sverkerinpoika | noin 1216 – 10. maaliskuuta 1222 (noin 5 v 252 vrk) | 1201 |  | 10. maaliskuuta 1222 (noin 21 vuotta) | Sverker II Kaarlenpoika Nuoremman poika |
|  | Eerik XI Eerikinpoika | noin 1222 – 29. marraskuuta 1229 (noin 7 v 151 vrk), syöstiin vallasta (holhoojahallituksen johtajana Knuut Holmgerinpoika 1222–1229) | 1216 | Katariina Sunentytär | 2. helmikuuta 1250 (noin 34 vuotta) | Eerik X Knuutinpojan poika |
|  | Knuut II Pitkä | 29. marraskuuta 1229 – 1234 (noin 4 v 214 vrk) |  | Helena Pietarintytär Strange | 1234 | Kaappasi holhoojahallituksen johtajana vallan alaikäiseltä Eerik XI Eerikinpojalta. |
|  | Eerik XI Eerikinpoika | 1234 – 2. helmikuuta 1250  (noin 15 v 216 vrk) | 1216 | Katariina Sunentytär | 2. helmikuuta 1250 (noin 34 vuotta) | Palasi valtaan Knuut II Pitkän kuoleman jälkeen. |
Ruotsin hallitsijat > Bjälbo-suku (1250–1364)

Bjälbo-sukua kutsutaan myös Folkunga-suvuksi. Hallituskaudet ovat osittain päällekkäisiä, koska suvun jäsenet toimivat ajoittain toistensa hallitsijakumppaneina. Alaikäisten kuninkaiden hallituskaudella hallitsemisesta vastasi käytännössä holhoojahallitus. Bjälbo-sukuun kuulumaton Matias Kettilmundinpoika johti Ruotsia valtakunnan päämiehenä (rikshövitsman) vuosien 1318–1319 välillä. Bjälbö-suku hallitsi myös Norjaa vuosina 1319–1387 sen jälkeen, kun Maunu Eerikinpoika peri Norjan kruunun äidinpuoleiselta isoisältään Norjan kuningas Haakon V Maununpojalta.
| Monarkki | Monarkki | Vallassa | Syntynyt | Puoliso(t) | Kuollut | Lisätietoja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Birger Jaarli  (valtakunnan jaarli) | Kevät 1250 – 21. lokakuuta 1266 (noin 16 v 189 vrk) (kanssahallitsijana Valdemar Birgerinpoika) | noin 1200 | Ingeborg Eerikintytär  Mechtilde | 21. lokakuuta 1266 (noin 66 vuotta) | Eerik XI Eerikinpojan lanko |
|  | Valdemar Birgerinpoika | Kevät 1250 – 22. heinäkuuta 1275 (noin 25 v 98 vrk), syöstiin vallasta (kanssahallitsijana Birger Jaarli Kevät 1250 – 21. lokakuuta 1266) | 1240 | Sofia Tanskalainen | 26. joulukuuta 1302 (noin 62 vuotta) | Birger Jaarlin poika, Eerik XI Eerikinpojan sisarenpoika |
|  | Maunu III Ladonlukko | 22. heinäkuuta 1275 – 18. joulukuuta 1290 (15 v 149 vrk) | 1240 | Helvig Holsteinilainen | 18. joulukuuta 1290 (noin 50 vuotta) | Valdemar Birgerinpojan veli |
|  | Birger Maununpoika | 18. joulukuuta 1290 – Huhtikuu 1318 (noin 27 v 118 vrk), syöstiin vallasta (holhoojahallituksen johtajana Torkkeli Knuutinpoika 1290–1298) | 1280 | Märta Tanskalainen | 31. toukokuuta 1321 (noin 41 vuotta) | Maunu III Ladonlukon poika |
|  | Matias Kettilmundinpoika (valtakunnan päämies) | 27. kesäkuuta 1318 – 8. heinäkuuta 1319 (1 v 11 vrk) | noin 1280 | Adelheid Schwerinilainen | 11. toukokuuta 1326 (noin 46 vuotta) | Johti Birger Maununpoikaa vastaan noussutta kapinaliikettä. |
|  | Maunu IV Eerikinpoika | 8. heinäkuuta 1319 – Helmikuu 1364 (noin 44 v 223 vrk), syöstiin vallasta (holhoojahallituksen johtajana Maunun äiti Ingeborg Norjalainen 1319–1326, holhoojahallituksen johtajana Knuut Joninpoika 1326–1331) (vastahallitsijana Eerik XII Maununpoika 17. lokakuuta 1356 – 20. kesäkuuta 1359, kanssahallitsijana Haakon II Maununpoika 15. helmikuuta 1362 – Helmikuu 1364) | 1316 | Blanka Namurilainen | 1. joulukuuta 1377 (noin 61 vuotta) | Birger Maununpojan veljenpoika |
|  | Eerik XII Maununpoika | 17. lokakuuta 1356 – 20. kesäkuuta 1359 (2 v 246 vrk) (vastahallitsijana Maunu IV Eerikinpoika) | 1339 | Beatrix Baijerilainen | 20. kesäkuuta 1359 (noin 20 vuotta) | Maunu IV Eerikinpojan poika |
|  | Haakon II Maununpoika | 15. helmikuuta 1362 – Helmikuu 1364 (noin 2 v 0 vrk), syöstiin vallasta (kanssahallitsijana Maunu IV Eerikinpoika) | 1340 | Margareeta I | Elo-syyskuu 1380 (noin 40 vuotta) | Maunu IV Eerikinpojan poika |
Ruotsin hallitsijat > Mecklenburgin suku (1364–1389)

| Monarkki | Monarkki | Vallassa | Syntynyt | Puoliso(t) | Kuollut | Lisätietoja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Albrekt Mecklenburgilainen | 15. helmikuuta 1364 – 24. helmikuuta 1389 (25 v 9 vrk), syöstiin vallasta | 1338 | Rikardis Schweriniläinen | 31. maaliskuuta 1412 (noin 74 vuotta) | Maunu IV Eerikinpojan  sisarenpoika |