stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
SMTP

| TCP/IP-pino |
| --- | --- |
sovelluskerros sovelluskerros: BGP · DHCP · DNS · ESMTP · FTP · HTTP · IMAP · IRC · LDAP · MGCP · NNTP · NTP · POP3 · RPC · RTP · RTSP · SIP · SMTP · SNMP · SOCKS · SSH · Telnet · TLS/SSL · XMPP  ·  (..lisää..)
kuljetuskerros kuljetuskerros: TCP · UDP · QUIC · DCCP · SCTP · RSVP · RIP · ECN
verkkokerros verkkokerros: IP (IPv4 ja IPv6) · ICMP (ICMPv6) · IGMP · IPsec
siirtoyhteyskerros: ARP · IS-IS · NDP · OSPF · L2TP · PPP
fyysinen kerros
SMTP (lyhenne sanoista Simple Mail Transfer Protocol) on TCP-pohjainen protokolla, jota käytetään viestien välittämiseen sähköpostipalvelimien kesken.
Protokollalle on varattu portti 25.
Nykyaikaiset postipalvelimet käyttävät alkuperäisen SMTP:n sijasta laajennettua ESMTP-protokollaa.
SMTP-protokolla määriteltiin ensimmäisen kerran RFC 821:ssä elokuussa vuonna 1982.
Sähköpostin nouto

Postin noutoa varten postipalvelimelta postiohjelmaan ovat postinnoutoprotokollat erikseen, eli ns. ”pull”-protokollat.
Näitä ovat muun muassa POP3 (lyhenne sanoista Post Office Protocol versio 3), IMAP (lyhenne sanoista Internet Mail Access Protocol) ja HTTP (lyhenne sanoista Hypertext Transfer Protocol) esimerkiksi Hotmail, IlohaMail.
Sähköpostin kulku

A kirjoittaa sähköpostiviestin postiohjelmallaan (esimerkiksi Outlook).
A:n postiohjelma lähettää viestin A:n postipalvelimelle (eng. mail server).
A:n postipalvelin ottaa TCP-yhteyden B:n postipalvelimelle.
A:n postipalvelin siirtää (”push”) viestin SMTP-protokollalla B:n postipalvelimelle.
B:n postipalvelin laittaa viestin B:n postilaatikkoon.
B:n postiohjelma noutaa viestin postinnoutoprotokollalla (”pull”) (esimerkiksi POP3) postiohjelmaan ja B lukee viestin.
SMTP-palvelimia

Sendmail
Exim
Postfix
Gmail
Exchange
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta SMTP Wikimedia Commonsissa
Michael W. Smith

Smith esiintymässä vuonna 2005.
Michael W. Smith (s. 7. lokakuuta 1957 Kenova, Länsi-Virginia) on yhdysvaltalainen gospel-artisti.
Smith on voittanut kolme Grammy-palkintoa. Hänen musiikkinsa on modernia pop-gospelia. Hän on tehnyt noin 20 levyä.
Smith sävelsi ensimmäisen laulunsa jo viisivuotiaana. Michaelin "löysivät" Grammy-voittaja Amy Grantin manageri Mike Blanton ja Dan Harrell, jotka perustivat hänelle ja eräälle toiselle muusikolle oman levy-yhtiön, koska vanhat olemassa olevat levy-yhtiöt eivät tehneet sopimusta.
Diskografia

The Michael W. Smith Project (1983)
Michael W. Smith 2 (1984)
The Big Picture (1986)
i 2 (EYE) (1988)
Christmas (1989)
Go West Young Man (1990)
Change Your World (1992)
I'll Lead You Home (1995)
Live the Life (1998)
Christmastime (1998)
This Is Your Time (1999)
Freedom (2000)
Worship (2001)
Worship Again (2002)
Healing Rain (2004)
Stand (2006)
It's a Wonderful Christmas (2007)
A New Hallelujah (2008)
Wonder (2010)
Glory (2011)
Hymns (2014)
Sovereign (2014)
Palkinnot > Dove-palkinto

| Vuosi | Palkinto | Tulos |
| --- | --- | --- |
| 1985 | Vuoden laulunkirjoittaja | Palkittu |
| 1996 | Vuoden laulunkirjoittaja | Palkittu |
| 2000 | Vuoden laulunkirjoittaja | Palkittu |
| 2003 | Vuoden mieslaulaja | Palkittu |
Kirjallisuutta

Smith, Michael W.: On aika olla rohkea.  (suom. Johanna Kuningas-Autio)  Helsinki:  Aika Oy, 1998.  ISBN 951-606-497-3
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (englanniksi)
Michael W. Smith's archive
Michael W. Smith Worship & Worship Again (Arkistoitu – Internet Archive)
Michael W. Smith Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Yhdysvallat  Latvia  Korea  Alankomaat 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Howard Smith (taiteilija)

Howard Smith (17. huhtikuuta 1928 Moorestown, New Jersey – 4. helmikuuta 2021 Fiskari, Raasepori) oli afroamerikkalaissyntyinen kuvataiteilija ja muotoilija, joka muutti Suomeen vuonna 1962. Hän suunnitteli tekstiilejä, paperitaideteoksia, grafiikkaa, keramiikkaa, maalauksia ja veistoksia. Muotoilijana hänet tunnetaan Vallila Interiorin painokangaskuoseista ja Arabian keramiikkamallistoista.
Ura

Smith käytti teoksissaan niin kuvanveiston, maalauksen, taideteollisuuden kuin keramiikkataiteen tekniikoita. Smithin taiteen tyypillisiä piirteitä ovat kirkkaat värit ja selkeät muodot. Hänen julkisia teoksiaan ovat muun muassa Vekaranjärven varuskunnan seinämaalaukset ja Riihimäen uimahallin reliefit. Helsingin Arabianrantaan valmistui vuonna 2007 Howard Smithin ympäristötaideteos, joka koostuu kahdeksasta punaisesta ja oranssinkeltaisesta metalliveistoksesta.
Howard Smithin töitä on ollut näytteillä muun muassa Amos Andersonin taidemuseossa 1987. Laaja takautuva näyttely pidettiin syksyllä 2008 Fiskarsissa, jossa Smith asui vuodesta 1996 puolisonsa, keramiikkataiteilija Erna Aaltosen kanssa. Seuraavana vuonna Smithin töitä oli esillä Galerie Bessonilla Lontoossa. Smithin maalauksia, reliefejä ja veistoksia oli esillä Fiskarsin ruukilla Raaseporissa helmikuusta huhtikuun loppuun 2013.
Smith palkittiin muotoilun valtionpalkinnolla vuonna 2001.
Julkisia veistoksia

Trio, 1992, Hämeenlinna.
Liekki, 2003, Raasepori.
Liikkumattomia tanssijoita, 2007, Helsinki
Walking heart, 2007, Raasepori.
Henrik Otto Donner, 2015, Raasepori.
Kirjallisuutta

Suomala, Jussi: Howard Smith.  Helsinki:  Like, 2008.  ISBN 978-952-01-0206-7  Kirjan esittely kustantajan sivulla.
Aiheesta muualla

Salmela, Marja: CIA lähetti nuoren Howard Smithin hänen tietämättään Suomeen 1960-luvulla – sen ansiosta Smith on nykyään tunnettu fiskarsilainen taiteilija Helsingin Sanomat.  21.7.2020. Sanoma Oy. Viitattu 22.7.2020.
Howard Smithin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  DDB
Viinipullo

Punaviinipulloja
Viinipullo on yleensä lasista tehty viinin säilytykseen ja suojaamiseen tarkoitettu pullo.
Historia

Viiniä säilytettiin lasiastioissa satunnaisesti jo antiikin Roomassa. Varta vasten viinin säilytykseen ja kuljetukseen suunnitellut pullot otettiin käyttöön 1300-luvulla. Hauraan pullon suojana käytettiin aluksi niinipunoksia. Vuonna 1640 Newcastlessa, Englannissa kehitettiin kestävä viinipullo.
Materiaali

Lasi soveltuu hyvin viinipullon materiaaliksi, sillä se on kestävää eikä vaikuta viinin makuun. Vihreä tai ruskea lasi suojaa viiniä ultraviolettisäteilyltä, joka tuhoaa viinin tanniineja. Lasinen viinipullo kestää lämpötiloja −15 celsiusasteesta 80 celsiusasteeseen. Lasipullot voidaan myös kierrättää.
Rakenne

Aluksi viinipullot olivat pisaranmuotoisia, mutta 1800-luvulla pullojen muoto muuttui nykyisenkaltaiseksi pitkäksi ja kapeaksi pinoamisen helpottamiseksi. Vanhoja viinejä säilytetään usein jyrkkäharteisissa pulloissa, jotta pulloon ajan myötä muodostuva sakka ei valuisi lasiin. Viinipullon pohjassa on yleensä kuoppa, johon peukalo laitetaan viiniä kaadettaessa.
Viinipullon kapea kaula suojaa viiniä hapettumiselta vähentämällä viinin kosketuspintaa ilman kanssa. Se mahdollistaa myös korkin käytön pullon sulkemiseen. Luonnonkorkillinen viinipullo avataan korkkiruuvilla. Joskus viinipullon kaulan suussa käytetään lisäksi kapselia.
Koot

Yleisin viinipullon tilavuus on 0,750 litraa. 1,5 litran kokoinen pullo on nimeltään magnum, jossa samppanjaa yleensä säilytetään. Samppanja tarvitsee myös paksuseinäisen pullon, joka kestää pullon sisälle kehittyvän paineen. Makeita jälkiruokaviinejä kuten tokajia ja sherryä säilytetään joskus puolen litran pulloissa.
| Pullon nimi | Samppanja | Bordeaux | Bourgogne | Tilavuus litraa |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Picolo | ¼ | n/a | n/a | 0,1875 |
| Chopine | n/a | ⅓ | n/a | 0,250 |
| Demi | ½ | ½ | ½ | 0,375 |
| Standard | 1 | 1 | 1 | 0,750 |
| Magnum | 2 | 2 | 2 | 1,5 |
| Marie Jeanne | n/a | 3 | n/a | 2,25 |
| Dubbel Magnum | n/a | 4 | n/a | 3,0 |
| Jeroboam | 4 | 6 | 4 | 3,0/4,5 |
| Rehoboam | 6 | n/a | 6 | 4,5 |
| Imperial | n/a | 8 | n/a | 6,0 |
| Methuselah | 8 | n/a | 8 | 6,0 |
| Salmanazar | 12 | n/a | 12 | 9,0 |
| Balthazar | 16 | 16 | 16 | 12,0 |
| Nebuchadnezzar | 20 | 20 | 20 | 15,0 |
| Melchior | 24 | 24 | 24 | 18,0 |
| Solomon | 27 | n/a | n/a | 20,0 |
| Sovereign | 33⅓ | n/a | n/a | 25,0 |
| Primat | 36 | n/a | n/a | 27,0 |
| Melchizedek | 40 | n/a | n/a | 30,0 |
Etiketit

Viinipullon etuetiketin sisältö on tarkkaan säännelty, ja siinä lukee viinin nimi, vuosikerta, tuottaja ja viljelyalue. Lisäksi viinin alkoholipitoisuus ilmoitetaan etiketissä puolen prosenttiyksikön tarkkuudella ja pullon tilavuus senttilitroina (cl).
Takaetiketin sisältö on vapaampi kuin etuetiketin, ja siinä on usein viinin ruoka- ja tarjoilusuosituksia, tai tarkempaa tietoa rypälelajikkeesta tai viinin valmistuksesta.
Euroopan ulkopuolelta tulevien eli Uuden maailman viinien etiketit on suunniteltu kuluttajalähtöisemmin kuin ranskalaisten viinien etiketit, jotka joudutaan tiukkojen säännösten vuoksi tekemään tuotelähtöisesti. Tutkimusten mukaan kuluttaja nojaa usein pullon etiketin antamaan tietoon, ja ranskalaisviinien etiketit nähdäänkin usein vaikeaselkoisina ja puuttellisina. Uuden maailman viinejä hyödyttää se, että niissä käytetty lajike kerrotaan etiketissä, sillä rypälelajikkeella on kuluttajille paljon merkitystä viinin valinnassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viinipullo Wikimedia Commonsissa
Viinipullon etiketti
Skythopolis

| Skythopolis> Σκυθόπολίς |
| --- | --- |
 Skythopoliin arkeologista aluetta.
Sijainti
 Skythopolis
Koordinaatit:  32°30′09″N, 35°30′07″E
Valtio:  Israel
Paikkakunta:  Beit She’an, Pohjoinen hallintoalue
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Ajanjakso:  4000/3000-luku eaa.– n. 282/246 eaa.–600-luku jaa.(uudelleen perustettuna)
Kulttuuri:  antiikki
Valtakunta:  Israelin kuningaskunta Seleukidien valtakunta Ptolemaiosten valtakunta Israelin toinen kuningaskunta Rooman valtakunta Bysantin valtakunta
Alue:  Palestiina
Pinta-ala:  1,6 km²
Aiheesta muualla
  Skythopolis Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Skythopolis (m.kreik. Σκυθόπολίς, lat. Scythopolis) eli Bet-Sean (Bet-Shean, Beth-Shean, Bethsan, Bethshan; m.kreik. Βαιθσάν, Baithsan, Βεθσάνη, Bethsanē) oli antiikin aikainen kaupunki Palestiinassa nykyisen Israelin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Beit She’anin kaupunkia.
Kaupunki oli olemassa jo pronssi- ja varhaisella rautakaudella, jolloin se tunnettiin nimellä Bet-Sean. Hellenistisellä kaudella kaupunki sai kreikkalaisen nimen Skythopolis, ”Skyyttien kaupunki”. Roomalaisella kaudella se oli suurin Dekapoliin kaupungeista ja koko pohjoisen Palestiinan suurin kaupunki.
Maantiede

Skythopolis sijaitsi Palestiinassa Jordanjoen länsipuolella ja Jisreelin tasangon eli Esdraelonin tasangon kaakkoisreunassa, noin 30 kilometriä etelään Genesaretinjärvestä. Josephus katsoi kaupungin olevan aivan eteläisintä Galileaa. Klaudios Ptolemaios luki sen osaksi Koile-Syyriaa. Skythopoliin etäisyys Tiberiaasta oli 120 stadioninmittaa ja Jerusalemista 600 stadionia. Kaupunki kuului Manassen heimolle, vaikka maantieteellisesti se oli Isaskarin heimon alueella.
Skythopolis oli rakennettu Jordaniin laskevan pienemmän joen rannoille ja sen lukuisten haarojen laaksoihin. Kaupungin ympärysmitta on ollut lähes viisi kilometriä. Sen akropoliina eli yläkaupunkina toimi nykyinen Tel Beit She’an, arabiaksi Tel el-Husn (”Linnoituksen kukkula”), kaupungin pohjoisosassa. Kaupungin arkeologinen alue sijaitsee heti nykyisen Beit She’anin kaupungin pohjoislaidalla.
Skythopoliin sijainti oli strateginen, sillä sen kohdalla ristesivät Jerusalemista tullut pohjois-eteläsuuntainen tie sekä Välimeren rannikolta Jordanin toiselle puolelle kulkenut itä-länsisuuntainen tie. Kaupungin ympäristö oli hedelmällistä maata ja siellä oli hyvin vettä. 200-luvulla elänyt rabbi Simon ben Lakish kuvasi paikkaa sanoen: ”Jos paratiisi on Palestiinassa, Bet-Sean on sen portti.”
Historia > Varhaishistoria

Nykyisen Beit She'anin paikalla on merkkejä asutuksesta jo neoliittisella ja kalkoliittisella kaudella 4000–3000-luvuilla eaa. Varhaisella pronssikaudella 2000-luvulla eaa. paikalla oli jo melko suuri kaupunki. Se taantui keskisellä pronssikaudella 1000-luvun eaa. ensimmäisellä puoliskolla, jolloin paikalla oli pienempi kaupunki.
Myöhäisellä pronssikaudella vuoden 1450 eaa. paikkeilla paikalle perustettiin egyptiläinen hallintokeskus ja varuskunta. Varuskunnan perusti mahdollisesti Meggidon taistelun jälkeen paikallisia kanaanilaisia hallitsijoita vastaan sotinut Thutmosis III. Ensimmäinen maininta Bet-Seanista on Karnakin temppelissä nimellä bt š’ir ja Amarna-kirjeissä nimellä bit ša-a-ni. Nimen tarkkaa merkitystä ei tunneta. Samassa muodossa Beit kirjoitetut paikannimet viittaavat usein johonkin paikalla palvottuun jumaluuteen, mutta jonkin Shean-nimisen jumalan sijaan paikalliset kanaanilaiset palvoivat tiettävästi Mekalia.
Ilmeisesti paikan egyptiläiseen kauteen liittyen Bet-Sean mainitaan myös Vanhan testamentin Joosuan ja Tuomarien kirjoissa nimellä Bet-Sean (vanhassa raamatunsuomennoksessa Beet-Sean), joka annetaan Manassen heimolle. Egyptiläiset hylkäsivät kaupungin ehkä 1100-luvulla eaa. Arkeologit ovat löytäneet merkkejä paikan tuhoutumisesta tulipalossa, sekä merikansoihin liitetystä keramiikasta Kyprokselta. On mahdollista että egyptiläisiä seurasivat filistealaiset, mutta he eivät jättäneet jälkeensä huomattavampia merkkejä itsestään.
Vanhan testamentin mukaan filistealaiset asuttivat kaupunkia Saulin aikana. Gilboan taistelun jälkeen he ripustivat Saulin ja hänen poikiensa ruumiit kaupungin muureille. Bet-Sean liitettiin Israelin alueisiin luultavasti kuningas Daavidin valtakaudella. Ainakin se kuului häntä kuninkaana seuranneen Salomon valtakuntaan. Yhdistyneen kuningaskunnan hajottua se luetteloidaan kuitenkin Egyptin faaraon Siisakin hallitsemiin kaupunkeihin vuonna 925 eaa. Kaupunki tuhoutui ehkä egyptiläisvalloituksen tai sittemmän assyrialaisvalloituksen yhteydessä 733–732 eaa.
Historia > Hellenistinen kausi

Kaupunki perustettiin uudelleen hellenistisellä kaudella Ptolemaios II:n aikana 282–246 eaa. alueen tultua osaksi ptolemaiosten valtakuntaa. Tuolloin kaupunki sai uuden nimen Skythopolis. Nimeä selitettiin antiikin aikana eri tavoin. Plinius vanhempi ja monet muut katsoivat sen tulevat skyyteistä, jotka hyökkäsivät Palestiinaan 500-luvulla eaa., minkä Herodotos mainitsee, ja joista osa olisi jäänyt asumaan seudulle. Toisen selityksen mukaan nimi perustuisi siihen, että Ptolemaios II asutti kaupunkiin skyyttejä 200-luvun eaa. puolivälissä. Kyseiset skyytit saattoivat olla häntä palvelleita palkkasotilaita.
Adriaan Reland hylkäsi tällaiset selitykset ja ehdotti, että nimi perustuisi Ensimmäisessä Mooseksen kirjassa mainitun Sukkotin nimeen. Hieronymus nimittäin mainitsee sen sijainneen jossakin lähettyvillä Jordanin toisella puolella. Näin Skythopolis olisi ikään kuin muuntunut nimestä Sykothopolis (Συκοθόπολις).
Nimi Skythopolis esiintyy ensimmäisen kerran Tuomarien kirjassa Septuagintassa paikannimen Baithsan selityksenä (Βαιθσὰν, ἥ ἐστιν Σκυθῶν πόλις, Baithsan, hē estin Skythōn polis). Se esiintyy myös apokryfikirjoissa ilman mainintaa kaupungin alkuperäisestä nimestä. Nimeä käyttää myös Polybios.
Hellenistisen kauden Skythopolis oli jo suuri ja vauras kaupunki. Antiokhos IV (hallitsi 175–164 eaa.) valloitti alueen seleukideille. Hän antoi kaupungille poliksen aseman eli itsehallinnon sekä laajensi kaupungin vallassa ollutta aluetta. Hän myös antoi kaupungille uuden nimen Nysa, joka tuli joko Dionysoksen syntymäpaikasta tai siitä, että Dionysoksen hoitajan Nysan uskottiin olleen haudattu paikalle. Samalla Dionysoksen kultista tuli kaupungissa virallinen.
Makkabealaiset saivan Skythopoliin haltuunsa makkabilaiskapinan alussa joko ostamalla kaupungin sen kreikkalaiselta johdolta, tai sitten Simon Makkabi valtasi sen. Jonatan Makkabi kuoli Skythopoliissa. Myöhemmin vuonna 107 eaa. Johannes Hyrkanos valtasi kaupungin ja tuhosi sen. Juutalaisten lähteiden mukaan kaupungin kreikkalaiset asukkaat ajettiin pois tai he lähtivät vapaaehtoisesti.
Historia > Roomalainen kausi

Roomalaisten vallattua Palestiinan Pompeiuksen johdolla vuonna 63 eaa. Aulus Gabiunius rakennutti Skythopoliin uudelleen ja se palautettiin kreikkalaisille. Näin se erotettiin juutalaisista alueista ja siitä tuli osa seudun kreikkalaiskaupunkien muodostamaa Dekapolista. Josephus kutsuu Skythopolista Dekapoliin tärkeimmäksi kaupungiksi. Dekapoliihin sen luki myös Plinius vanhempi. Dekapoliin osana Skythopolis oli eräänlainen eksklaavi juutalaisten alueiden sisällä, sillä se sijaitsi Dekapoliin kaupungeista ainoana Jordanin länsipuolella.
Ensimmäisessä juutalaissodassa Skythopolis oli roomalaisten puolella Sepforiin tavoin. Juutalaiset tuhosivat kaupunkia vuonna 66 jaa. Tämän jälkeen roomalaiset sotajoukot talvehtivat kaupungissa.
Skythopoliin suurin kukoistusaika alkoi 100-luvulla. Roomalaiset rakennuttivat sinne temppelin, teatterin, amfiteatterin ja nymfaionin. Skythopoliista tuli varhain piispanistuin, ja se mainitaan usein kirkkohistoriassa. Muutoin sen vaiheista myöhemmän antiikin aikana tiedetään vain vähän. Kaupungissa asui pakanoita, kristittyjä, juutalaisia ja samarialaisia. 200-luvun lopulla ja 300-luvulla monet kristityt kokivat siellä marttyyrikuoleman. Vuonna 363 kaupunki kärsi tuhoja maanjäristyksessä.
Myöhäisellä roomalaisella kaudella 300-luvulta lähtien Skythopolis oli Palaestina secundan provinssin pääkaupunki ja metropoliitan istuin. Useita kaupungin piispoista tunnetaan kirkolliskokousten asiakirjoista. Näihin lukeutuvat areiolaiset Patropnilos (k. n. 359), Filippos ja Athanasios, sekä Saturninos (Saturninus; 381), Theodosios, Akakios, Servianus (k. 452), Johannes ja Theodoros. Kaupungin kristittyihin merkkihenkilöihin lukeutuvat myös Pyhä Prokopios, psalmien kommentaattori Asterios sekä seudun munkeista kirjoittanut Kyrillos.
Skythopolis oli suurimmillaan Bysantin valtakunnan aikana 500-luvulla, jolloin sen asukasluku oli arviolta 40 000 henkeä. Kaupungin pakanalliset temppelit tuhottiin tai muutettiin kirkoiksi. Bysanttilaisen kauden loppua kohti kaupunki alkoi taantua.
Historia > Myöhempi historia ja kaivaukset

Persialaiset hyökkäsivät Skythopoliihin vuonna 614 ja pitivät sitä jonkin aikaa hallussaaan. Arabit voittivat bysanttilaiset Skythopoliin soilla vuonna 634 ja valtasivat kaupungin. Arabikaudella kaupungin vanha nimi alkaa esiintyä uudelleen muodossa Beisan. Kaupunki kärsi suuria tuhoja maanjäristyksessä vuonna 749. Sitä kunnostettiin jonkin verran vielä tämän jälkeenkin, mutta suureksi osaksi paikka hylättiin.
Ristiretkeläiset rakensivat paikalle pienen linnoituksen 1100-luvulla. Ristiretkeläisvallan aikana Skythopoliin piispanistuin siirrettiin Nasaretiin. Nykyisin Skythopolis on katolisen kirkon titulaaripiispan istuin (Scythopolis, Scythopolitanus).
Myöhemmin 1200–1800-luvuilla paikalla oli vain pieni arabikylä. Skythopoliin arkeologisia kaivauksia on suoritettu erityisesti vuosina 1921–1933. Kaivauksia on jatkettu tämän jälkeenkin 1950- ja 1960-luvuilla sekä 1983 ja 1989–1996. Nykyinen Beit She’anin kaupunki on kasvanut lähelle erityisesti vuoden 1949 jälkeen.
Kirjallisuutta

Bet She'an Vol. 1: Nysa-Scythopolis: The Caesareum and the Odeum.  (Toim. Gabriel Mazor et al. Israel Antiquities Authority Reports, Volume 33)  Israel Antiquities Authority, 2007.
Bet She'an Vol. 2: Baysan: The Theather Pottery Workshop.  (Toim. Rachel Bar-Nathan et al. Israel Antiquities Authority Reports, Volume 48)  Israel Antiquities Authority, 2011.
Bet She'an Vol. 3: Nysa-Scythopolis. The Southern And Severan Theaters: Part 1: The Stratigraphy And Finds.  (Toim. Mazor, Gabriel et al. Israel Antiquities Authority Reports, Volume 58)  Israel Antiquities Authority, 2015.
Bet She'an Vol. 4: Nysa-Scythopolis: the amphora stamps and sealings from Tel Iztabba.  (Toim. Mazor, Gabriel et al. Israel Antiquities Authority Reports, Volume 62)  Israel Antiquities Authority, 2018.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Skythopolis Wikimedia Commonsissa
Skythopoliin arkeologinen alue ilmasta nähtynä.
Skythopoliin arkeologinen alue ilmasta nähtynä.
Roomalais-bysanttilaisaikaisen Skythopoliin pääkadulle Palladius-kadulle nimen antanut kreikankielinen kirjoitus mosaiikissa kadun pinnassa: ”Stoan työt ja mosaiikkikoristelu tehtiin Flavius Palladiuksen (Flavios Palladioksen) Porphyruksen (Porfyroksen) pojan, mitä suurimman johtajan, aikana”.
Onnen jumalatar Tykheä esittävä mosaiikki, joka on löydetty Palladius-kadulta Sigma-nimistä aukiota reunustaneesta rakennuksesta. Jumalattaren kruunu muistuttaa kaupunginmuuria ja hänen kädessään on runsaudensarvi. Israelin kansallismuseo, Jerusalem.
Skythopoliin arkeologista aluetta.
Pienoismalli Skythopoliista.
Skythopoliin kaupunginmuurien Caesarea maritimaan johtaneen Caesarean portin rauniot.
Skythopoliin raunioita.
Dionysoksen temppelin rauniot.
Niin kutsutun Keskusmuistomerkin rauniot.
Skythopoliin roomalaisen teatterin rauniot.
Skythopoliin amfiteatterin rauniot.
Skythopoliin roomalaisten kylpylöiden raunioita.
Samarialaisten synagogan lattiamosaiikkeja.
Soilikki (nimi)

| Soilikki |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  sana soilikki
Infobox OKNimi-testi OK: 
Soilikki on suomalainen naisen etunimi. Se voidaan tulkita luontoaiheiseksi nimeksi: soilikit ovat suurikukkaisia suosittuja huonekasveja.
Vuosina 1929–1949 Soilikilla oli Suomen almanakassa nimipäivä 3. syyskuuta. Nimi poistettiin kalenterista vuonna 1950, koska sitä pidettiin ”liian pitkänä”. Sen tilalle otettiin lyhyempi Soili.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Soilikki-nimisiä naisia on elokuuhun 2021 mennessä tilastoitu noin 1 040–1 050.
Aiheesta muualla

Etunimien taivutus: Soilikki (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Sōke

Suiō-ryū iai kenpōn 15. sōke Yoshimitsu Katsuse Kagehiro (iaidō kyōshi 7. dan, kendō kyōshi 7. dan, jōdō renshi 6. dan), (12. soke Masaki ryu Fukuhara-ha kusarigamajutsussa
Sōke  (jap. 宗家) on japanilainen arvonimi, joka tarkoittaa perinteen (nykyisin useimmiten perinteisen kamppailutyylin) päämiestä. Sōke ei välttämättä aina ole perimänsä taidon taitaja, vaan hän voi olla myös sukuperimyksen muodollinen säilyttäjä. Tällöin perinteen pääopettajana toimii sōken valtuuttama pääopettaja, jota joissain perinteissä kutsutaan nimellä shihanke.
Sōke on yleensä perinteensä suurin auktoriteetti, joka päättää oppiarvojen ja sertifikaattien myöntämisestä sekä opetusluvista. Esimerkiksi täyden perimyksen lisenssin (menkyo kaiden) ja opetusluvan myöntäminen on usein vain sōken vallassa. Vaikka puhutaan sukuperimyksestä, ei sōke-linja ole välttämättä samalla sukulaislinja biologisessa merkityksessä. Japanissa aikuisten ihmisten adoptointi oli kulttuurinomaista ja adoptoitu saattoi olla suvun ulkopuoleltakin.  Sōke saattoi esimerkiksi adoptoida sukuunsa seuraajakseen jonkun lahjakkaan oppilaan.
Slovakian kansannousu 1944

Slovakian kansannousu oli toisessa maailmansodassa Saksan alaisessa Slovakian tasavallassa 29. elokuuta 1944 alkanut laaja kapinaliike Saksaa vastaan.
Tausta

Slovakia oli vuodesta 1939 lähtien Saksan protektoraatti ja sen nukkehallitusta johti Jozef Tiso. Se kohtasi kuitenkin laajaa vastustusta kansalaisiltaan. Adolf Hitler lähetti vuoden 1944 puolivälissä joukkoja Slovakiaan vastatoimena Neuvostoliiton lähettämille partisaaneille sekä pitääkseen Saksan armeijalle tärkeän slovakialaisen aseteollisuuden turvassa.
Tšekkoslovakian pakolaishallitus oli solminut sopimuksen Neuvostoliiton kanssa joulukuussa 1943. Sekä länsiliittoutuneiden että Neuvostoliiton sodanjälkeisenä pyrkimyksenä oli palauttaa Tšekkoslovakian olemassaolo vuotta 1938 edeltäneeseen muotoon.