stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Slash (hahmo)
Muissa medioissa > Sarjakuva > Mighty Mutanimals

Slash esiintyi myös toisessa Archien kustantamassa sarjakuvassa Mighty Mutanimals, jossa se kuvattiin lähes Teräsmiesmäisenä hahmona. Se oli erittäin vahva kyettyään muun muassa repimään panssarivaunuja kahtia, sekä olemaan haavoittumaton tulivoimaa vastaan, jopa ohjuksia kohtaan. Slash väitti saanensa nimen korppikotkilta. Hänellä oli mukana useita eri teräaseita, mutta käytti useimmiten Silppurille tyypillisiä käsiteriä molemmissa käsissä. Slash yritti sarjakuvassa etsiä Rio de Janeirosta kadonnut palmuaan.
Muissa medioissa > Sarjakuva > IDW

Vuonna 2011 uudistetussa Turtles-sarjakuvissa Slash esiintyi vuonna 2012, jossa se oli koe-eläimenä Stockgenin laboratoriossa. Stockman ja Chet halusivat kokeilla Old Hobista otettua mutageeni DNA:ta, jotta he voisivat löytää Turtlesit ja Tikun. Tuolloin näykkijäkilpikonnana hänet tunnettiin nimellä Specimen 6, kunnes hän kasvoi mutageenin myötä kokoa, voimaa ja mielensä sekosi täysin. Se riehui laboratoriossa ja pakeni paikalta New Yorkin kaduille. Hän aiheutti paljon tuhoa ja kauhua asukeissa tuhoamalla autoja, rakennuksia ja vahingoittammalla ihmisiä. Ihmiset alkoivat kutsumaan häntä Slashiksi jätettyään jälkeensä kolme viiltoa. Hän hyökkäsi myös Michelangelon pizzalähetin Woodyn kimppuun ja jätti kynten jälkensä Aprilin pakettiautoon.
Slash huomasi myöhemmin Turtlesit ja alkoi seurata heitä. Hän repi palan juuri Turtlesien hakatuksi tulleen roiston mustasta paidasta, ja teki siitä samanlaisen naamion, kuten Turtleseilla. Slash seurasi Turtleja heidän uuteen piilopaikkaan hylättyyn kirkkoon, jossa hän hyökkäsi heidän kimppuun. Slash oli kukistaa heidät, mutta Leonardon myötä hän haavoittui pahasti ja katosi. Hän lopulta huuhtoutui New Yorkin rannalle, jossa Old Hob oli häntä vastassa.
Muissa medioissa > Videopelit

Slash esiintyi ensi kerran videopelissä Teenage Mutant Ninja Turtles III: The Manhattan Project, jossa se oli pelin yksi pomovastuksista. Hahmon ulkomuotona on käytetty enemmän figuuriversiota, sekä sekoitus alkuperäistä konseptia.
Toisen kerran se esiintyi Teenage Mutant Ninja Turtles: Turtles in Time pelissä pomovastuksena. Se korvasi kolikkopelissä Prehistoric tasolla pomovastuksena olleen Cement Manin. Hän käyttää aseinaan saita ja kykenee suojaamaan itseään pelaajan hyökkäyksiltä.
Hahmoa näytelleitä

| Vuodet | Näyttelijät | Sarjat | Videopelit |
| --- | --- | --- | --- |
| 1990, 1992, 1993 | Pat Fraley | Turtles – mutanttikilpikonnat |  |
| 2013–2017 | Corey Feldman | Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat |  |
| 2016 | Fred Tatasciore |  | Mutants in Manhattan |
Saksa Eurovision laulukilpailussa

| Saksa |
| --- | --- |

Paikallinen TV-asema:  NDR
Toiminut isäntämaana:  1957, 1983, 2011
Esiintymiset
Esiintymiskerrat:  67
Ensiesiintyminen:  1956
Paras sijoitus:  1. (1982, 2010)
Huonoin sijoitus:  26. (2015, 2016, 2023)
Paras pistemäärä:  340 (2018)
Huonoin pistemäärä:  0
Viimeinen sija:  9 (1964, 1965, 1974, 1995, 2005, 2015, 2016, 2022, 2023)
Ilman pisteitä:  3 (1964, 1965, 2015)
Saksa voitti kilpailun toisen kerran vuonna 2010 Lena Meyer-Landrutin esittämällä kappaleella Satellite.
Saksa on osallistunut vuotta 1996 lukuun ottamatta jokaiseen Eurovision laulukilpailuun vuoden 1956 ensimmäisestä kilpailusta lähtien, useammin kuin mikään muu maa. Saksa oli jakautunut vuodesta 1945 vuoteen 1990, jolloin vain Länsi-Saksa osallistui kilpailuun. Itä-Saksa ei koskaan osallistunut kilpailuun, sillä Neuvostoliitto oli kylmän sodan aikana kieltänyt itäblokin mailta Euroopan yleisradiounionin jäsenyyden. Vuonna 1996 järjestettiin erillinen karsintavaihe, jossa oli mukana 29 maata. 22 parasta meni jatkoon ja Saksa oli sijalla 24.
Kielisäännön vapautumisen jälkeen kappaleet on laulettu pääosin englanniksi. Saksan kieltä on käytetty viimeksi vuonna 2007. Saksan kappaleet on laulettu osittain turkin kielellä vuosina 1999 ja 2004.
Vaikka Saksan menestys euroviisuissa on ollut vaihtelevaa, on euroviisuinnostus ollut Saksassa perinteisesti suurta. Euroviisujen semifinaalit näyttää paikallisradioyhtiö NDR ja finaalin ARD.
Saksa kilpailun voittajana

Saksa voitti ensimmäisen kerran vuonna 1982 teini-ikäisen Nicolen esittämällä kappaleella Ein bißchen Frieden. Laulun oli kirjoittanut Ralph Siegel. Nicole sai yhteensä 161 pistettä. Eroa seuraavana tulleeseen Israeliin kertyi 61 pistettä. Laulusta tuli Saksassa valtava hitti ja se pysyi muun muassa singlelistan kymmenen parhaan joukossa 16 viikkoa. Ralph Siegel on sen jälkeen kirjoittanut useita Saksan euroviisuja.
Vuonna 2010 Saksa sai toisen viisuvoiton 28 vuoden tauon jälkeen Lena Meyer-Landrutin esittämällä kappaleella Satellite.
Äänestys

Vuoden 1998 puhelinäänestykseen siirtymisen jälkeen Saksa on perinteisesti antanut korkeita pisteitä Turkin edustajille. Saksassa asuu suuri turkkilainen vähemmistö. Turkki on useina vuosina saanut jopa yli puolet pisteistään Saksalta.
Kappaleet

Vuosien 1956–1974 pisteet
ole vertailukelpoisia vuodesta 1974 eteenpäin olevien pisteiden kanssa erilaisten pisteytysjärjestelmien vuoksi.
Vuosien 1975–2015 pisteet eivät ole vertailukelpoisia vuodesta 2016 eteenpäin olevien pisteiden kanssa erilaisen pisteytysjärjestelmän vuoksi.
Kappaleet > Vanha pistejärjestelmä

| Vuosi | Artisti | Kappale | Sijoitus | Pisteet | Pisteytysjärjestelmä | Lisätietoja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1956 | Walter Andreas Schwarz | Im Wartesaal zum großen Glück | -* |   | Kullakin televisioyhtiöllä oli kaksi tuomaria kilpailupaikalla. Äänestystapa on tuntematon. |  |
|   | Freddy Quinn | So geht das jede Nacht | -* |   | Kullakin televisioyhtiöllä oli kaksi tuomaria kilpailupaikalla. Äänestystapa on tuntematon. |  |
| 1957 | Margot Hielscher | Telefon, Telefon | 4 / 10 | 8 | Kunkin televisioyhtiön tuomaristossa oli 10 jäsentä. Jokainen antoi 1 pisteen parhaimmaksi katsomalleen laululle. |  |
| 1958 | Margot Hielscher | Für zwei Groschen Musik | 7 / 10 | 5 | Sama kuin vuonna 1957. |  |
| 1959 | Alice & Ellen Kessler | Heute abend wollen wir tanzen geh’n | 8 / 11 | 5 | Sama kuin vuosina 1957 ja 1958. |  |
| 1960 | Wyn Hoop | Bonne nuit, ma Chérie | 4 / 13 | 11 | Sama kuin vuosina 1957, 1958 ja 1959. |  |
| 1961 | Lale Andersen | Einmal sehen wir uns wieder | 13 / 16 | 3 | Sama kuin vuosina 1957, 1958, 1959 ja 1960. |  |
| 1962 | Conny Froboess | Zwei kleine Italiener | 6 / 16 | 9 | Kullakin televisioyhtiöllä käytössään pisteet 3-2-1 kolmelle parhaimmaksi katsomalleen laululle. |  |
| 1963 | Heidi Brühl | Marcel | 9 / 16 | 5 | Kunkin televisioyhtiön tuomaristolla oli käytössään pisteet 5-4-3-2-1. |  |
| 1964 | Nora Nova | Man gewöhnt sich so schnell an das Schöne | 13 / 16 | 0 | 10-henkisten tuomaristojen käytössä olivat pisteet 5-3-1. | Jaettu viimeinen sija |
| 1965 | Ulla Wiesner | Paradies, wo bist Du? | 15 / 18 | 0 | Sama kuin vuonna 1964. | Jaettu viimeinen sija |
| 1966 | Margot Eskens | Die Zeiger der Uhr | 10 / 18 | 7 | Sama kuin vuosina 1964 ja 1965. |  |
| 1967 | Inge Brück | Anouschka | 8 / 17 | 7 | Kullakin televisioyhtiöllä käytössään vapaavalintaisesti 10 pistettä. Tästä vuodesta alkaen tuomaristoissa piti olla puolet alle ja puolet yli 30-vuotiaita. |  |
| 1968 | Wencke Myhre | Ein Hoch der Liebe | 6 / 17 | 11 | Sama kuin vuonna 1967. |  |
| 1969 | Siw Malmkvist | Primaballerina | 9 / 16 | 8 | Sama kuin vuosina 1967 ja 1968. |  |
| 1970 | Katja Ebstein | Wunder gibt es immer wieder | 3 / 12 | 12 | Sama kuin vuosina 1957, 1958, 1959, 1960 ja 1961. |  |
| 1971 | Katja Ebstein | Diese Welt | 3 / 18 | 100 | Kunkin televisioyhtiön kahden tuomarin oli annettava jokaiselle laululle pisteitä arvosteluasteikolla 5-1. |  |
| 1972 | Mary Roos | Nur die Liebe läßt uns leben | 3 / 18 | 107 | Sama kuin vuonna 1971. |  |
| 1973 | Gitte | Junger Tag | 8 / 17 | 85 | Sama kuin vuosina 1971 ja 1972. |  |
| 1974 | Cindy & Bert | Die Sommermelodie | 14 / 17 | 3 | Kullakin televisioyhtiöllä oli käytössään yhteensä 10 pistettä. Minimi oli 1, maksimi 5. | Jaettu viimeinen sija |
Kappaleet > Nykyinen pistejärjestelmä

Vuonna 1975 kehitettiin uusi äänestyskäytäntö. Jokaisesta osallistujavaltiosta annetaan ääniä 10 parhaimmalle esitykselle. Parhaalle esitykselle annetaan 12 pistettä, toiselle 10 pistettä ja seuraaville pisteet 8, 7, 6, 5, 4, 3, 2 ja 1.
| Vuosi | Artisti | Kappale | Sijoitus | Pisteet | Lisätietoja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1975 | Joy Fleming | Ein Lied kann eine Brücke sein | 17 / 19 | 15 |  |
| 1976 | Les Humphries Singers | Sing Sang Song | 15 / 18 | 12 |  |
| 1977 | Silver Convention | Telegram | 8 / 18 | 55 |  |
| 1978 | Ireen Sheer | Feuer | 6 / 20 | 84 |  |
| 1979 | Dschinghis Khan | Dschinghis Khan | 4 / 19 | 86 |  |
| 1980 | Katja Ebstein | Theater | 2 / 19 | 128 |  |
| 1981 | Lena Valaitis | Johnny Blue | 2 / 20 | 132 |  |
| 1982 | Nicole | Ein bißchen Frieden | 1 / 18 | 161 | Voittaja |
| 1983 | Hoffmann & Hoffmann | Rücksicht | 5 / 20 | 94 |  |
| 1984 | Mary Roos | Aufrecht geh’n | 13 / 19 | 34 |  |
| 1985 | Wind | Für alle | 2 / 19 | 105 |  |
| 1986 | Ingrid Peters | Über die Brücke geh’n | 8 / 20 | 62 |  |
| 1987 | Wind | Laß die Sonne in Dein Herz | 2 / 22 | 141 |  |
| 1988 | Maxi & Chris Garden | Lied für einen Freund | 14 / 21 | 48 |  |
| 1989 | Nino de Angelo | Flieger | 14 / 22 | 46 |  |
| 1990 | Chris Kempers & Daniel Kovac | Frei zu leben | 9 / 22 | 60 |  |
| 1991 | Atlantis 2000 | Dieser Traum darf niemals sterben | 18 / 22 | 10 | Ensimmäinen kilpailu yhdistyneen Saksan aikana |
| 1992 | Wind | Träume sind für alle da | 16 / 23 | 27 |  |
| 1993 | Münchener Freiheit | Viel zu weit | 18 / 25 | 18 |  |
| 1994 | Mekado | Wir geben ’ne Party | 3 / 25 | 128 |  |
| 1995 | Stone & Stone | Verliebt in Dich | 23 / 23 | 1 | Viimeinen sija |
| 1996 | Leon | Planet of Blue | X | X | Ei läpäissyt Euroviisujen esikarsintaa |
| 1997 | Bianca Shomburg | Zeit | 18 / 25 | 22 |  |
| 1998 | Guildo Horn | Guildo hat Euch lieb! | 7 / 25 | 86 |  |
| 1999 | Sürpriz | Reise nach Jerusalem – Küdüs’e seyahat | 3 / 23 | 140 |  |
| 2000 | Stefan Raab | Wadde hadde dudde da? | 5 / 24 | 96 |  |
| 2001 | Michelle | Wer Liebe lebt | 8 / 23 | 66 |  |
| 2002 | Corinna May | I Can’t Live Without Music | 21 / 24 | 17 |  |
| 2003 | Lou | Let’s Get Happy | 12 / 26 | 53 |  |
Kappaleet > Nykyinen pistejärjestelmä > Kaksivaiheinen loppukilpailu

Vuonna 2003 EBU:ssa päätettiin muuttaa laulukilpailun rakennetta. Semifinaali ja finaali käytiin kahtena eri päivänä ja laulukilpailuun voi osallistua korkeintaan 40 valtiota. Kansainvälisessä finaalissa suora finaalipaikka on edellisenä vuonna 10 parhaiten menestyneellä valtiolla sekä suurimmilla laulukilpailun rahoittajamailla Saksalla, Ranskalla, Espanjalla ja Isolla-Britannialla. Ne valtiot, jotka eivät päässeet suoraan finaaliin, kilpailevat finaalipaikasta semifinaalissa. 10 parhaiten menestynyttä valtiota semifinaalissa pääsevät finaaliin.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Esittäjä | Laulu | Finaali | Finaali | Lisätietoja |
| Vuosi | Esittäjä | Laulu | Sijoitus | Pisteet | Lisätietoja |
| 2004 | Max | Can’t Wait Until Tonight | 8 / 24 | 93 |  |
| 2005 | Gracia | Run & Hide | 24 / 24 | 4 | Viimeinen sija |
| 2006 | Texas Lightning | No No Never | 15 / 24 | 36 |  |
| 2007 | Roger Cicero | Frauen regier’n die Welt | 19 / 24 | 49 |  |
Kappaleet > Nykyinen pistejärjestelmä > Kaksi semifinaalia

Vuonna 2008 päätettiin ottaa käyttöön kahden semifinaalin järjestelmä, jossa suurimmat rahoittajamaat ja edellisen vuoden voittaja ovat automaattisesti finaalissa. Kaikki muut valtiot kilpailevat finaalipaikasta kahdessa semifinaalissa, joista jatkoon pääsee yhteensä 20 maata. Vuosina 2004–2010 Espanja, Iso-Britannia, Ranska ja Saksa pääsivät automaattisesti finaaliin. Italia palasi kisoihin vuonna 2011 ja isona rahoittajamaana on automaattisesti finaalissa.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Esittäjä | Laulu | Finaali | Finaali | Lisätietoja |
| Vuosi | Esittäjä | Laulu | Sijoitus | Pisteet | Lisätietoja |
| 2008 | No Angels | Disappear | 23 / 25 | 14 | Jaettu viimeinen sija |
| 2009 | Alex Swings Oscar Sings | Miss Kiss Kiss Bang | 20 / 25 | 35 |  |
| 2010 | Lena Meyer-Landrut | Satellite | 1 / 25 | 246 | Voittaja |
| 2011 | Lena Meyer-Landrut | Taken by a Stranger | 10 / 25 | 107 |  |
| 2012 | Roman Lob | Standing Still | 8 / 26 | 110 |  |
| 2013 | Cascada | Glorious | 21 / 26 | 18 |  |
| 2014 | Elaiza | Is it Right | 18 / 26 | 39 |  |
| 2015 | Ann Sophie | Black Smoke | 27 / 27 | 0 | Jaettu viimeinen sija. |
Kappaleet > Nykyinen pistejärjestelmä > Uusi pisteidenlaskujärjestelmä

Vuonna 2016 otettiin käyttöön uusi pisteidenlaskujärjestelmä, jolla halutaan pitää jännitys loppuun asti. Ennen vuotta 2016 voittaja saattoi selvitä jo hyvin varhaisessa vaiheessa pisteidenlaskua. Tämän ja usein moititun pisteiden vääristymisen takia haluttiin antaa molemmille äänestysryhmille täysin oma valta, joten pisteet jaettiin. Uudessa systeemissä jokaisen osallistujamaan raadit antavat pisteet 1-8, 10 ja 12. Sen jälkeen puhelinäänet julistetaan könttäsummina. Näin ollen voittaja selviää vasta kun eniten puhelinääniä saanut maa saa pisteet.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Esittäjä | Laulu | Finaali | Finaali | Lisätietoja |
| Vuosi | Esittäjä | Laulu | Sijoitus | Pisteet | Lisätietoja |
| 2016 | Jamie-Lee Kriewitz | Ghost | 26 / 26 | 11 | Viimeinen sija |
| 2017 | Levina | Perfect Life | 25 / 26 | 6 |  |
| 2018 | Michael Schulte | You Let Me Walk Alone | 4 / 26 | 340 |  |
| 2019 | S!sters | Sister | 25 / 26 | 24 |  |
| 2020 | Ben Dolic | Violent Thing | Euroviisut peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. | Euroviisut peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. | Euroviisut peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. |
| 2021 | Jendrik Sigwart | I Don’t Feel Hate | 25 / 26 | 3 |  |

| 2022 | Malik Harris | Rockstars | 25 / 25 | 6 | Viimeinen sija |

| 2023 | Lord of the Lost | Blood & Glitter | 26 / 26 | 18 | Viimeinen sija |
| 2024 | Isaak | Always on the Run | 12 / 25 | 117 |  |

-*=Tiedossa vain voittaja.
Kapellimestarit

Vuosina 1956–1998 Eurovision laulukilpailussa lauluja säesti suuri viihdeorkesteri jousineen, puhaltimineen ja komppiryhmineen. Jokainen maa lähetti kilpailuun oman kapellimestarin, joka vastasi laulun sovituksesta ison orkesterin säestämänä. Saksan kappaleet esitettiin ilman orkesterisäestystä vuosina 1989, 1997 ja 1998. Vuonna 1998 nähtiin kuitenkin kappaleen säveltäjän Stefan Raabin kumarrus ennen Saksan kilpailukappaletta.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
Saksan kapellimestarit 1956–1995
| Vuosi | Nimi |  |  |
| 1956 | Fernando Paggi (kilpailun sveitsiläinen pääkapellimestari) |  |  |
| 1957 | Willy Berking |  |  |
| 1958 | Dolf van der Linden (kilpailun hollantilainen pääkapellimestari) |  |  |
| 1959 | Franck Pourcel (kilpailun ranskalainen pääkapellimestari) |  |  |
| 1960 | Franz Josef Breuer |  |  |
| 1961 | Franck Pourcel (kilpailun ranskalainen pääkapellimestari) |  |  |
| 1962 | Rolf-Hans Müller |  |  |
| 1963 | Willy Berking |  |  |
| 1964 | Willy Berking |  |  |
| 1965 | Alfred Hause |  |  |
| 1966 | Willy Berking |  |  |
| 1967 | Hans Blum |  |  |
| 1968 | Horst Jankowski |  |  |
| 1969 | Hans Blum |  |  |
| 1970 | Christian Bruhn |  |  |
| 1971 | Dieter Zimmermann |  |  |
| 1972 | Paul Kuhn |  |  |
| 1973 | Günther-Eric Thöner |  |  |
| 1974 | Werner Scharfenberger |  |  |
| 1975 | Rainer Pietsch |  |  |
| 1976 | Les Humphries |  |  |
| 1977 | Ronnie Hazlehurst (kilpailun brittiläinen pääkapellimestari) |  |  |
| 1978 | Jean Frankfurter |  |  |
| 1979 | Norbert Daum |  |  |
| 1980 | Wolfgang Rödelberger |  |  |
| 1981 | Wolfgang Rödelberger |  |  |
| 1982 | Norbert Daum |  |  |
| 1983 | Dieter Reith |  |  |
| 1984 | Pierre Cao (kilpailun luxemburgilainen pääkapellimestari) |  |  |
| 1985 | Rainer Pietsch |  |  |
| 1986 | Hans Blum |  |  |
| 1987 | László Bencker |  |  |
| 1988 | Michael Thatcher |  |  |
| 1990 | Rainer Pietsch |  |  |
| 1991 | Hermann Weindorf |  |  |
| 1992 | Norbert Daum |  |  |
| 1993 | Norbert Daum |  |  |
| 1994 | Norbert Daum |  |  |
| 1995 | Hermann Weindorf |  |  |
Aiheesta muualla

Eurovision Club Germany
Eurovision laulukilpailu
Maat
| --- | --- |
Aktiiviset:  Alankomaat · Albania · Armenia · Australia · Azerbaidžan · Belgia · Espanja · Georgia · Irlanti · Islanti · Israel · Italia · Itävalta · Kreikka · Kroatia · Kypros · Latvia · Liettua · Luxemburg · Malta · Moldova · Montenegro · Norja · Portugali · Puola · Ranska · Ruotsi · Saksa · San Marino · Serbia · Slovenia · Suomi · Sveitsi · Tanska · Tšekki · Ukraina · Viro · Yhdistynyt kuningaskunta
Epäaktiiviset:  Andorra · Bosnia ja Hertsegovina · Bulgaria · Marokko · Monaco · Pohjois-Makedonia · Romania · Slovakia · Turkki · Unkari · Valko-Venäjä · Venäjä
Entiset:  Jugoslavia · Serbia ja Montenegro
Epäonnistuneet yritykset:  Kazakstan · Kosovo · Libanon  · Liechtenstein · Neuvostoliitto · Qatar · Tunisia
Kilpailut vuosittain
| --- | --- |
1950-luku:  1956 · 1957 · 1958 · 1959
1960-luku:  1960 · 1961 · 1962 · 1963 · 1964 · 1965 · 1966 · 1967 · 1968 · 1969
1970-luku:  1970 · 1971 · 1972 · 1973 · 1974 · 1975 · 1976 · 1977 · 1978 · 1979
1980-luku:  1980 · 1981 · 1982 · 1983 · 1984 · 1985 · 1986 · 1987 · 1988 · 1989
1990-luku:  1990 · 1991 · 1992 · 1993 · 1994 · 1995 · 1996 · 1997 · 1998 · 1999
2000-luku:  2000 · 2001 · 2002 · 2003 · 2004 · 2005 · 2006 · 2007 · 2008 · 2009
2010-luku:  2010 · 2011 · 2012 · 2013 · 2014 · 2015 · 2016 · 2017 · 2018 · 2019
2020-luku:  2020 · 2021 · 2022 · 2023 · 2024 · 2025
Yliviivattu vuosiluku tarkoittaa, että kilpailua ei järjestetty kyseisenä vuonna.
Isäntäkaupungit
| --- | --- |
1950–:  Lugano · Frankfurt · Hilversum · Cannes
1960–:  Lontoo · Cannes · Luxemburg · Lontoo · Kööpenhamina · Napoli · Luxemburg · Wien · Lontoo · Madrid
1970–:  Amsterdam · Dublin · Edinburgh · Luxemburg · Brighton · Tukholma · Haag · Lontoo · Pariisi · Jerusalem
1980–:  Haag · Dublin · Harrogate · München · Luxemburg · Göteborg · Bergen · Bryssel · Dublin · Lausanne
1990–:  Zagreb · Rooma · Malmö · Millstreet · Dublin · Dublin · Oslo · Dublin · Birmingham · Jerusalem
2000–:  Tukholma · Kööpenhamina · Tallinna · Riika · Istanbul · Kiova · Ateena · Helsinki ·  Belgrad · Moskova
2010–:  Oslo · Düsseldorf · Baku · Malmö · Kööpenhamina · Wien · Tukholma · Kiova · Lissabon · Tel Aviv
2020–:  Rotterdam · Rotterdam · Torino · Liverpool · Malmö · Basel
Yliviivattu kaupunki tarkoittaa, että kilpailua ei järjestetty kyseisenä vuonna.
Squirrel Boy

| Squirrel Boy |
| --- | --- |
Tyyli:  piirrossarja
Kestoaika:  22 min
Luoja(t):  Everett Peck
Pääosissa:  Pamela Adlon Richard Horvitz
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Verkko:   Cartoon Network
Esitetty:  27. toukokuuta 2006 – 27. syyskuuta 2007
Jaksoja:  26
Tuotanto
Tuottaja(t):  Everett Peck
Ohjaaja(t):  Raymie Muzquiz
Käsikirjoittaja(t):  Mark Banker Howard Margulies Everett Peck Adam Cohen Chris Painter
Tuotantoyhtiö(t):  Cartoon Network Studios
Palkinnot
Ehdokkuudet:  Annie (2007, 2008) Golden Reel (2007)
Aiheesta muualla
IMDb 
Squirrel Boy on Everett Peckin luoma yhdysvaltalainen kolme kertaa Annie-ehdokkuuden saanut piirrossarja, jonka tuotti Cartoon Network Studios. Sarjasta tuotettiin 26 jaksoa, jotka esitettiin alun perin Yhdysvalloissa vuosien 2006–2007 aikana.
Tarina

Sarjassa keskitytään 9-vuotiaaseen poikaan Andyyn ja hänen lemmikkioravaansa Rodneyn, joka on jatkuvasti aiheuttamassa ongelmia Andylle. Rodneylla tuntuu olevan lukuisia ideoita ja tietävänsä kaiken.
Äänirooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Pamela Adlon  | … |  Andrew "Andy" Johnson   |
|  Richard Horvitz  | … |  Rodney J. Squirrel   |
|  Kurtwood Smith  | … |  Bob Johnson   |
|  Nancy Sullivan  | … |  rouva Johnson   |
|  Billy West  | … |  Kyle   |
|  Carlos Alazraqui  | … |  Salty Mike, sivuäänet   |
|  Tom Kenny  | … |  Leon   |
|  Jason Spisak  | … |  Oscar   |
|  Susan Boyajian  | … |  parrakas nainen, sivuäänet   |
|  Charles Shaughnessy  | … |  Archie   |
Aiheesta muualla

Squirrel Boy TV.comissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Slava Balbek

Slava Balbek (2023).
Slava Balbek (ukr. Слава Балбек) on ukrainalainen nykyarkkitehti ja -suunnittelija. Hän tai hänen johtamansa suunnittelutoimisto on voittanut 2010- ja 2020-luvuilla useita arkkitehtuurin tai sisustussuunnittelun palkintoja.
Venäjän hyökkäyssodan aikana (2/2022-) Balbek Bureau -arkkitehtuuritoimiston perustaja Balbek on toiminut myös useissa vapaaehtoishankkeissa ja kymmenien työntekijöidensä kanssa kehitellyt laittoman hyökkäyssodan kohteena olevan kotimaansa asuntotarpeisiin sopivia tilapäisasuntojen konsepteja ja uudisrakentamiseen sopivia, ketterästi muunneltavissa olevia tyyppitaloja.
Hän esimerkiksi organisoi satojen tuhansien ruoka-annosten jakelua Kiovassa (Kyiv Volunteer), kehitti Ukrainan kulttuuriperintöön kuuluvien monumenttien suojaamista (Re:Ukraine Monuments), ja oli kehittämässä Ukrainan miljoonien sisäisten pakolaisten tarpeisiin suunniteltuja, ihmisarvoista asumista tukevia modulaarisia mallitalovaihtoehtoja (Re:Ukraine) ja alueellista kulttuuriperintöä huomioonottavia pientaloja (Re:Ukraine-Villages). Ennen sotaa hänen johtamassaan yrityksessä työskenteli noin 75 ihmistä.
Slava Amiragov

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | kahdeksikko |  |
Slava Lvovitš Amiragov (ven. Слава Львович Амирагов, 24. maaliskuuta 1926 Minsk, Valko-Venäjän SNT – 3. syyskuuta 1990) oli Neuvostoliittoa edustanut soutaja, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Amiragov saavutti kahdeksikossa olympiahopeaa Helsingissä 1952. Hän kilpaili myös Melbournessa 1956. Hän saavutti myös Euroopan mestaruuksia.
Stavangerin hiippakunta

| Stavangerin hiippakunta |
| --- | --- |

Valtio:   Norja
Uskontokunta:  Norjan kirkko
Piispanistuin:  Stavanger
Tuomiokirkko:  Stavangerin tuomiokirkko
Piispa:  Ivar Braut
Perustettu:  1925
 
 Stavanger bispedømme 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Stavangerin hiippakunta on Norjan kirkkoon kuuluva hiippakunta. Siihen kuuluu Rogalandin lääni. Piispanistuin on Stavangerissä. Piispana on vuodesta 2019 lähtien toiminut Anne Lise Ådnøy. Tuomiokirkkona toimii Stavangerin tuomiokirkko.
Hiippakunnan tuomiokirkko on Stavangerin tuomiokirkko.
Piispat

J. C. Petersen (1925–1940)
Gabriel Skagestad (1940–1949)
Karl Marthinussen (1949–1960)
Fridtjov Birkeli (1960–1968)
Olav Hagesæther (1968–1976)
Sigurd Lunde (1976–1985)
Bjørn Bue (1985–1997)
Ernst Oddvar Baasland (1997–2009)
Erling Pettersen (2009–2016)
Ivar Braut (2017-2019)
Anne Lise Ådnøy (2019– )
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset sivut
Stoa (veistos)

Hannu Siren: Stoa (1984).
Stoa on Hannu Sirenin veistos Itä-Helsingin kulttuurikeskuksen aukiolla Itäkeskuksessa. Veistos muodostuu neljästä kuusi metriä korkeasta pylväästä ja niiden alla olevasta laatasta. Teos on valettu koboltinsiniseen kivimassaan.
Synty ja tila

Hannu Siren voitti Itä-Helsingin kulttuurikeskuksen veistoskilpailun vuonna 1981. Stoa-niminen teos valmistui vuonna 1984. Sinisestä teoksesta tuli tunnettu maamerkki, ja koko sen läheisyydessä oleva kulttuurikeskus nimettiin Stoaksi. Vuonna 1987 Stoa ikuistettiin myös suomalaiseen postimerkkiin.
Stoa suunniteltiin ja toteutettiin yhteistyössä ympärillä olevien rakennusten suunnittelijoiden kanssa. Sen hahmo ja mittasuhteet pyrittiin suhteuttamaan ympäristön kanssa.
Hannu Siren toivoi teoksensa kuvaavan ihmisen sisäistä ja ulkoista tilaa ja aikaa. Tavoitteena oli, että veistosta katsova ja sen sisällä oleva ihminen tulisi olennaiseksi osaksi teosta. Neljän pylvään ja alustan kokonaisuus houkuttelee kiertämään, katselemaan ja oleilemaan.