stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ufoja

| Ufoja Vilma Alina |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 26. helmikuuta 2016
 Formaatti: CD, digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): Ilkka Wirtanen
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 36.05
 Levy-yhtiö: Universal Music
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 32. 
Vilma Alinan muut julkaisut
|   | Ufoja 2016 | Tulva 2019 |
Singlet albumilta Ufoja
 ”Hullut asuu Kallios” Julkaistu: 7. marraskuuta 2014  ”Ota mut niin” Julkaistu: 30. huhtikuuta 2015  ”Tulevaisuuden lupauksii” Julkaistu: 9. lokakuuta 2015  ”Juha88” Julkaistu: 22. tammikuuta 2016
Ufoja on suomalaisen laulaja-lauluntekijän Vilma Alinan 26. helmikuuta 2016 julkaistu esikoisalbumi. Julkaisua seuraavalla viikolla Ufoja oli YleX-radiokanavan viikon albumi. Albumi nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan 34. sijalle, seuraavalla viikolla se nousi listan 32. sijalle. Vilma Alina sai albumistaan joulukuussa 2016 kultalevyn, kun sen striimausluvut ylittivät kymmenen miljoonan.
Albumin ensimmäinen single ”Hullut asuu Kallios” julkaistiin 7. marraskuuta 2014. Kappale nousi radiolistalla parhaimmillaan 43:nneksi. Huhtikuussa 2015 julkaistu ”Ota mut niin” ja lokakuussa 2015 julkaistu ”Tulevaisuuden lupauksii” -singlet jäivät ilman mainittavaa menestystä. Tammikuussa julkaistu ”Juha88” -single puolestaan nousi singlelistan toiseksi ja latauslistan kolmanneksi.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Ufoja | Ilkka Wirtanen, Vilma Alina | 3.55 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Tulevaisuuden lupauksii | Wirtanen, Vilma Alina | 3.47 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Akat | Wirtanen, Vilma Alina | 3.23 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Ota mut niin | Wirtanen, Vilma Alina | 3.11 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Joku muu | Wirtanen, Vilma Alina | 4.15 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Ajan pois | Wirtanen, Vilma Alina | 3.42 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Hullut asuu Kallios | Wirtanen, Vilma Alina | 3.58 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Juha88 (mukana Teflon Brothers) | Vilma Alina, Wirtanen, Mikko Kuoppala, Heikki Kuula, Jani Tuohimaa | 3.21 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Läähätän | Wirtanen, Vilma Alina, Saara Törmä | 3.28 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Älä jahtaa lentokoneita | Wirtanen, Vilma Alina | 3.46 |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

Soundi:
Valonheitin

Ilmatorjuntavalonheitin käytössä (1940).
Valonheitin on tehokas sähköllä toimiva valaisin, joka lähettää voimakkaan, heijastimen avulla suunnatun, kootun valonsäteen. Valonheittimiä käytetään tyypillisesti jonkin kohteen valaisuun pimeässä, sekä varsinkin aiemmin myös viestitykseen.
Merenkulussa valonheitin on tärkeä apuväline, ja niitä on käytössä kaikenkokoisilla ja -tyyppisillä aluksilla. Merellä valonheittimiä käytetään muun muassa navigoinnin apuvälineinä pimeällä, sekä meripelastustoiminnassa pimeäetsinnöissä.
Valonheittimiä Ilmatorjuntamuseossa.
Sodankäynnin historiassa valonheittimiä on käytetty moniin tarkoituksiin. Ilmatorjunnassa valonheittimet olivat yöllisissä taisteluissa merkittävässä roolissa ennen tutkan keksimistä. Laivastot käyttivät valonheittimiä edelläkuvattujen tarkoitusten lisäksi vilkkuviestintään.
Joukkoyksiköt

Helsingin ilmapuolustuksessa oli keväällä 1943 valonheitinpatteri, jonka vahvuus oli 500 henkilöä. Se oli jakautunut kymmeneen valonheitinjaokseen. Elokuussa 1943 muodostettiin niistä neljä valonheitinosastoa, joissa jokaisessa oli kolme valonheitinjaosta. Tammikuussa 1944 valonheitinosastoista muodostettiin valonheitinpatteristo. Valonheitinpatteristo koostui aluksi neljästä valonheitinpatterista (1-3. ja 5.Vh.Ptri), joiden vahvuus oli suurimmillaan elokuussa 1944 jopa 859 henkilöä. Elokuussa 1944 valonheitinpatteriston henkilöstö ja kalusto uudelleenorganisoitiin kahdeksi kolmipatteriseksi valonheitinpatteristoksi.
Taktiikassa kuulosuuntimella ennakoitiin lähestyvien pommituslentokoneiden tulosuunta, jonka perusteella hakuvalonheittimet ryhtyivät etsimään lentokoneita taivaalta. Kun kone oli löydetty, alkoivat seurantavalonheittimet seurata ilmatorjuntatykkien avuksi lähestyvää lentokonetta jopa 20 km:n päässä maalista. Hakuvalonheittimet puolestaan ryhtyvät etsimään uusia lähestyviä koneita.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Varallisuuteen vetoaminen

Argumentointi varallisuudella, eli argumentum ad crumenam (lat. argumentointi rahapussilla) on keskustelussa esitetty argumentaatiovirhe, joka tarkoittaa väitteen perustelemista henkilön varallisuuteen vedoten. Tämä argumentaatio perustuu siihen, että kyvykkyyden ja varallisuuden ajatellaan riippuvan toisistaan. Niiden välillä ei kuitenkaan tarvitse olla syy–seuraus-suhdetta eli kausaatiota (ks. cum hoc ergo propter hoc -virhe).
Argumentin yleinen kaava on:
Henkilö X esittää argumentin A
X on varakas
siispä A on tosi.
Tyyppiesimerkki tästä virheestä on lause: Jos olet niin hirveän fiksu, niin mikset ole jo miljonääri? Samaan hengenvetoon voisi toki kysyä, että jos olet miljonääri, niin mikset ole fiksu?
Toinen esimerkki tästä on vaikkapa lause:Sinun pitäisi ottaa Jaakko-enosta mallia. Hän oli jo kaksikymppisenä miljonääri.
Asterix-sarjakuvassa päällikkö Aladobixin vaimo Smirgeline elättelee jatkuvasti "argumentum ad crumenam" -toiveita verratessaan puolisoaan varakkaaseen Homeopatix-veljeensä.
Viulunsoittaja katolla -musikaalin laulussa Rikas mies jos oisin köyhä maitomies Tevje toteaa: "Rikkaan miehen sanaa uskotaan."
Vanguard (1586)

| Vanguard |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Woolwichin telakka
Laskettu vesille:  1586
Loppuvaihe:  romutettu 1630
Tekniset tiedot
Uppouma:  449–561,6 t
Pituus:  32,92 m (köli)
Leveys:  9,75 m
Syväys:  3,96 m
Koneteho:  purjeet
Miehistöä:  250 (1603)
Aseistus
Aseistus:  38 tykkiä
Vanguard oli Englannin kuninkaallisen laivaston vuonna 1586 vesillelaskettu 38-tykkinen kaljuuna.
Valmistus

Alus valmistettiin Woolwichin telakalla, jossa rakennustöistä vastasi Matthew Baker. Se laskettiin vesille 1586.
Palvelus

Alus otettiin palvelukseen 1588 päällikkönään Sir William Wynter, jonka alaisuudessa se osallistui elokuussa taisteluun Espanjan voittamatonta Armadaa vastaan. Elokuussa aluksen päälliköksi tuli Sir Henry Palmer, lokakuussa Sir Martin Frobisher, huhtikuussa 1589 Sir George Breeston ja elokuussa 1589 Sir Henry Palmer, joka haavoittui 17. marraskuuta hyökkäyksessä Crozoniin ja kuoli vammoihinsa 22. marraskuuta. Vuonna 1594 aluksen päällikkönä oli Sir Robert Mansell, jonka alaisuudessa se hyökkäsi Cadiziin. Sen päällikkönä oli vuosina 1594–1595 uudelleen Sir Martin Frobisher.
Alus purettiin 1599 ja rakennettiin uudelleen. Toisen kerran alus rakennettiin uudelleen 1615 Chathamissa Great Shipinä.
Algerian merirosvoja vastaan taisteltaessa 1620 alus oli Sir Richard Hawkinsin lippulaivana. Alus romutettiin 1630, jolloin osa puutavarasta käytettiin uuden 1631 vesillelasketun Vanguardin rakentamiseen. Siten se luokiteltiin uudelleen rakentamiseksi.
Valonkantajat (kirja)

| Valonkantajat Välähdyksiä suomalaisesta salatieteestä |
| --- | --- |

Kirjailija:  Perttu Häkkinen Vesa Iitti
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Like
Julkaistu:  2015
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  410
ISBN:  978-952-01-1158-8
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Valonkantajat. Välähdyksiä suomalaisesta salatieteestä on Perttu Häkkisen ja Vesa Iitin kirja, jonka julkaisi Like vuonna 2015. Teos sisältää henkilökuvia suomalaisista okkultismiin liittyvistä henkilöistä, joita ovat muun muassa Pekka Ervast, Aino Kassinen, Jorma Elovaara, Pekka Siitoin, Ior Bock, Kauko Nieminen ja Tapio Kotkavuori.
Aiheesta muualla

Akujärvi, Pietari: Suomalaisten eksentrikkojen mikrohistoriaa (Arkistoitu – Internet Archive) Uljas 4.8.2015.
Koski, Kaarina: Uutuuskirja avaa suomalaisia salatieteitä parapsykologiasta huuruiseen okkultismiin Helsingin Sanomat 17.4.2015.
Mankkinen, Jussi: Natseja, noituutta ja seksiriittejä – suomalainen salatiede pistettiin yksiin kansiin Yle Uutiset 10.4.2015.
Peltonen, Niko: Mystikkoja, kummajaisia ja totuudenetsijöitä Rumba 4.5.2015.
Salminen, Kari: Turku on salainen Turun Sanomat 17.6.2015.
Yrjänä, A. W.: Gonzoillen läpi esoterian Muropaketti.com 14.4.2015.
Ultra HD Blu-ray

| Ultra HD Blu-ray |
| --- | --- |


Enkoodaus:  H.265 
Kapasiteetti:  66 GB (kaksikerroksinen)  100 GB (kolmikerroksinen)
Kehittäjä:  Blu-ray Disc Association
Käyttötarkoitus:  korkeatarkkuuksinen video
Ultra HD Blu-ray on Blu-ray Disc Associationin kehittämä, vuonna 2016 julkaistu levyformaatti. Formaatti tukee maksimissaan 3 840 × 2 160 -resoluution videoita ja 60 kuvan kuvataajuutta.
Ensimmäiset formaattia tukevat soittimet tulivat Suomessa myyntiin 20. huhtikuuta 2016.
Aiheesta muualla

Trusted Reviews − Ultra HD Blu-ray: All you need to know about 4K Blu-ray players, discs and the rest
Digital Trends − Ultra HD Blu-ray: Everything You Need to Know
Uffizi

Uffizin kaksi siipeä yöllä. Etäämmällä näkyy Palazzo Vecchion torni.
Uffizi (ital. Galleria degli Uffizi) on Firenzessä Italiassa sijaitseva palatsi, jossa toimii yksi maailman tunnetuimmista taidegallerioista.
Uffizi
Giorgio Vasarin suunnittelema rakennus tehtiin alun perin vuosina 1560–1580 virastoiksi (ital. uffizi) herttua Cosimo I de’ Medicin hallinnolle. Jo vuonna 1581 rakennuksessa alettiin esitellä Medici-suvun taideaarteita. Kokoelmat lahjoitti Toscanan valtiolle viimeinen Medici-suvun edustaja Anna Maria Luisa de’ Medici vuonna 1743 sillä ehdolla, että ne säilytetään Toscanan pääkaupungissa Firenzessä.
Galleriassa on esillä sadoittain maalauksia ja veistoksia antiikin ajoista renessanssitaiteen helmiin. Niiden joukossa on muun muassa Giotton, Tizianin, Piero della Francescan, Botticellin ja Michelangelon teoksia. Kokoelmiin kuuluu myös veistoksia, antiikkiesineitä sekä yli satatuhatta piirrosta ja grafiikan lehteä.
Otteita Uffizin kokoelmista

Seuraavassa vain pieni osa Uffizin kokoelmien maalauksista:
Cimabue (Maestà)
Duccio di Buoninsegna (Maestà)
Giotto (Ognissantin Madonna, Badian polyptyykki)
Simone Martini (Marian ilmestys)
Paolo Uccello (San Romanon taistelu)
Piero della Francesca (Herttua Federico da Montefeltron ja herttuatar Battista Sforza Urbinolaisen diptyykki)
Fra Filippo Lippi (Madonna, Jeesus-lapsi ja kaksi enkeliä)
Sandro Botticelli (Kevät, Venuksen syntymä, Kuninkaiden kumarrus ja muita)
Hugo van der Goes (Portinarin triptyykki)
Leonardo da Vinci (Kristuksen kaste, Marian ilmestys, Kuninkaiden kumarrus)
Piero di Cosimo (Perseus vapauttaa Andromedan)
Albrecht Dürer (Kuninkaiden kumarrus)
Michelangelo (Doni Tondo - Pyhä perhe)
Rafael (Tiklimadonna, Paavi Leo X kardinaalien Giulio de' Medicin ja Luigi de' Rossin seurassa)
Tizian (Flora, Urbinon Venus)
Parmigianino (Pitkäkaulainen Madonna)
Caravaggio (Bacchus, Iisakin uhraus, Medusa)
Agnolo Bronzino (Eleanora di Toledo ja hänen poikansa, Bian muotokuva, Lucrezia Panciatichi)
Otteita Uffizin kokoelmista > Vasari-käytävän omakuvia

Diego Velázquez, 1643.
Élisabeth Vigée Le Brun, 1790.
Uffizin galleriasta on yhteys Palazzo Pittiin Vasarin-käytävän kautta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uffizin palatsi Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uffizin galleria Wikimedia Commonsissa
Uffizin gallerian sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Botticellin Venuksen syntymä
Tizianin Urbinon Venus
Artemisia Gentileschi: Judith katkaisee Holofernesin kaulan
Vahataulu

Roomalaisen vahataulun rekonstruktio ja kolme kirjoituspuikkoa.
Antiikin aikainen maalaus vahataulun käyttäjästä.
Vahataulu (lat. tabella) oli antiikissa ja keskiajalla käytetty puinen tai norsunluinen levymäinen kirjoitusalusta, joka oli sivelty ohuella vahakerroksella. Kirjoitus piirrettiin vahatauluun puikolla (stilus). Vahatauluja käyttivät sekä kreikkalaiset että roomalaiset. Kun kaksi kirjoitustaulua sidottiin yhteen siten, että ne voitiin kääntää vastakkain, syntyi diptyykki. Sen sisäpinnat vahattiin kirjoittamista varten ja ulkopuoli koristeltiin kohokuvilla. Toisiinsa voitiin liittää useampiakin levyjä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vahataulu Wikimedia Commonsissa
Vaarallisten aineiden kuljetusrikos

Vaarallisten aineiden kuljetusrikos on Suomen rikoslain luvun 44 mukainen rikos, jossa tekijä lähettää, kuljettaa, kuormaa, purkaa tai tilapäisesti säilyttää vaarallista ainetta, kuten  esimerkiksi räjähdys-, palo-, tartunta- tai säteilyvaarallista ainetta, laittomasti.
Säännöstä sovelletaan, jos rikos on tehty tiellä, raideliikenteessä, ilma-aluksessa Suomen alueella sekä suomalaisessa ilma-aluksessa muualla sekä Suomen vesialueella ja suomalaisissa aluksissa. Vaarallisten aineiden kuljetuksessa lähettäjällä, kuljetuksen suorittajalla ja kuljettajalla on omat velvollisuudet. Esimerkiksi lähettäjän täytyy tarkistaa, että aine on asianmukaisesti luokiteltu, pakattu ja asianmukaisesti merkitty.
Kyseessä on rikos, jos se aiheuttaa vaaraa toisen hengelle tai terveydellä tai siitä on vaaraa muiden omaisuudelle.
Yleisyys ja rangaistukset

Viranomaisten tietoon vaarallisten aineiden kuljetusrikoksia tulee vuosittain muutama kappale. Vaarallisten aineiden  kuljetusrikkomuksia tulee ilmi noin 300–500 kappaletta vuosittain. Rangaistus on sakkoa tai vankeutta enintään kaksi vuotta.
Aiheesta muualla

https://www.minilex.fi/a/vaarallisten-aineiden-kuljetusrikos-voi-aiheuttaa-vahinkoa
https://www.finlex.fi/fi/laki/ajantasa/1889/18890039001#L44 (Arkistoitu – Internet Archive)
https://pxnet2.stat.fi/PXWeb/pxweb/fi/StatFin/ (Arkistoitu – Internet Archive)
Vera Popova

Vera Jestafjevna Popova
Vera Jestafjevna Popova (os. Bogdanovskaja; ven. Вера Евстафьевна Попова (Богдановская); 17. syyskuuta 1867 – 8. toukokuuta 1896) oli venäläinen kemisti. Hän oli Venäjän ensimmäisiä naispuolisia kemistejä ja ensimmäinen venäläinen kemian oppikirjan kirjoittanut nainen. Lupaavasti alkaneen tutkijan uran katkaisi laboratoriossa tapahtunut räjähdys, jonka yhteydessä Popova kuoli.
Vaarallista leikkiä

| Vaarallista leikkiä> Evelyn Prentice |
| --- | --- |

Ohjaaja:  William K. Howard
Käsikirjoittaja:  Lenore J. Coffee Howard Emmett Rogers
Perustuu:  W. E. Woodwardin romaaniin
Tuottaja:  John W. Considine, Jr.
Kuvaaja:  Charles G. Clarke
Pääosat:  William Powell Myrna Loy Una Merkel Rosalind Russell
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer Netflix
Ensi-ilta:  9. marraskuuta 1934 (US) 14. huhtikuuta 1935 (FI)
Kesto:  79 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vaarallista leikkiä (engl. Evelyn Prentice) on William K. Howardin ohjaama yhdysvaltalainen draama-/mysteerielokuva vuodelta 1934. Pääosissa ovat William Powell, Myrna Loy, Una Merkel ja Rosalind Russell hänen elokuvadebyyttissään. Vaarallista leikkiä perustuu W. E. Woodwardin samannimiseen romaaniin vuodelta 1933, jonka pohjalta Lenore J. Coffee ja Howard Emmett Rogers laativat käsikirjoituksen. Metro-Goldwyn-Mayer -yhtiö tuotti elokuvan.
Vaarallista leikkiä -elokuva kertoo asianajajan laiminlyödystä vaimosta, joka alkaa flirttailla toisen miehen kanssa, joka paljastuu gigoloksi. Kun näytti siltä, että nainen ampui tämän kun mies yritti kiristää häntä, mutta toista naista alettiin syytettään rikoksesta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  William Powell  | … |  John Prentice   |
|  Myrna Loy  | … |  Evelyn Prentice   |
|  Una Merkel  | … |  Amy Drexel   |
|  Rosalind Russell  | … |  Rouva Nancy Harrison   |
|  Isabel Jewell  | … |  Judith Wilson   |
|  Harvey Stephens  | … |  Lawrence Kennard   |
|  Edward Brophy  | … |  Eddie Delaney   |
|  Henry Wadsworth  | … |  Chester Wylie   |
|  Cora Sue Collins  | … |  Dorothy Prentice   |
|  Frank Conroy  | … |  Piirisyyttäjä Farley   |
|  Jessie Ralph  | … |  Rouva Blake   |
Aiheesta muualla

Vaarallista leikkiä Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Vaarallista leikkiä Elonet.
Vaarallista leikkiä TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Vaarallista leikkiä AllMoviessa. (englanniksi)
Vahaskopiokone

Pahkasian ensimmäisten numeroiden tekemiseen käytetty käsikäyttöinen vahaskopiokone esillä Mediamuseo Rupriikissa.
Vahaskopiokoneella monistetaan paperille kopioita alkuperäisestä dokumentista. Alkuperäinen luodaan vahakselle eli kaksiosaiselle masterarkille tavallisesti lyömällä teksti mekaanisella kirjoituskoneella ilman värinauhaa. Vahakselle voi myös piirtää tai kirjoittaa käsin, mieluiten käyttämällä tehtävään sopivaa terävähköä puikkoa. Vahasmonistuskoneita käytettiin yleisesti tiedotteiden ja pienlehtien monistamiseen 1970-luvulle asti.
Vahaksen päällysarkki on painomustetta läpäisemättömällä aineella (aluksi vahalla, myöhemmin yleensä kolloidiumilla ) kyllästettyä silkkipaperia. Kun sille kirjoitetaan, päällyste rikkoutuu, ja ne kohdat muuttuvat mustetta läpäiseviksi. Tekstin lukemista auttaa vahaksen välikerrokseksi kiinnitetty hiilipaperi, ja virheiden korjaamiseksi käytetään korjauslakkaa, joka tukkii väärät kohdat. Näin arkista syntyy painokelpoinen originaali. Kun originaali on valmis, kirjoitusalustana toiminut tukeva alusarkki ja hiilipaperi irrotetaan ja päällysarkki sijoitetaan kopiokoneen rummulle "oikea" puoli rumpua vasten. Tämän jälkeen rumpua pyöritetaan joko manuaalisesti tai koneellisesti. Joka kierroksella painoväriä siirtyy originaalin läpi rummulta uudelle kopioarkille. Yksinkertaisissa malleissa väri sivellään ennen painamista rummun pintaan ja paremmissa on käytössä erilaisia annostelumekanismeja. Painovärit ovat yleensä värjättyjä öljy-vesi -emulsioita.
Vahaskopiokone oli aikoinaan edullinen tapa tehdä pienehköjä, enimmillään jopa 5 000 kappaleen kopiosarjoja. Nopeimmat sähkökäyttöiset vahaskopiokoneet saattoivat tuottaa jopa 180 kopiota minuutissa, siis kolme sekunnissa. Painosmäärää rajoitti originaalin kesto, sillä painojälki huononi vähitellen originaalin venyessä. Jos samaa originaalia yritti käyttää liian pitkään, se lopulta repesi. Vuosikymmenten ajan vahaskopiokoneita käytettiin laajalti esimerkiksi koulujen ja seurakuntien tiedotteitten monistamiseen. 1960- ja 1970-luvuilla vahasmonistusmenetelmällä valmistettiin myös halpatuotantolehtiä ja underground-julkaisuja, kuten esimerkiksi Pahkasika-lehden ensimmäiset numerot.
Parannettu versio vahaksesta oli sähkövahas, muovikalvo jolle tarvittavat reiät poltettiin kuumentamalla. Erityinen laite saattoi jäljentää sähkövahakselle teräväreunaista tekstiä, viivapiirroksia ja rasteroituja valokuvia sitä mukaa kun sen ”sähkösilmä” skannasi paperille laadittua mustavalkoista originaalia ja muutti siitä rekisteröimänsä tummuusvaihtelut vastaaviksi sähköimpulsseiksi vahasta puhki polttavassa kärjessä.
Laitetta ei pidä sekoittaa toiseen samaan aikaan paljon käytössä olleeseen kopiointilaitteeseen, joka tunnetaan nimillä spriikopiokone ja spriimonistuskone.
Vahaskopiointi ja spriikopiointi jäivät pois käytöstä 1960-luvulta alkaen, kun markkinoille tuli helppokäyttöisiä, joskin aluksi kalliita valokopiokoneita.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
"Mimeograph". Encyclopedia Britannica .
Megan Santosus: "A History of the Mimeograph".
Venäjän yleissotilaallinen liitto

Venäjän yleissotilaallinen liitto (ven. Русский Обще-Воинский Союз, Russki Obštše-Voinski Sojuz, ROVS) on vuonna 1924 perustettu sotilaallinen järjestö, jonka alkuperäinen tarkoitus oli jatkaa Venäjän valkoisen armeijan toimintaa maanpaosta käsin sen jälkeen, kun valkoiset joukot olivat hävinneet Venäjän sisällissodan. Se oli varsinkin 1920- ja 1930-luvuilla merkittävin ja arvovaltaisin valkoisten emigranttien järjestö. ROVS:n virallisena tavoitteena oli yhdistää mahdollisimman laajasti neuvostovallan kumoamista kannattaneet emigranttiryhmät, mutta käytännössä sitä pidettiin konservatiivisena ja monarkistisena.
Toiminta Suomessa

Suomessa ROVS:n paikallisosastoa ei koskaan virallisesti rekisteröity yhdistykseksi, ja se toimi salaseurana. Sen tärkeimpiä vaikuttajia olivat kenraaliluutnantti Carl Alfthan, kenraalimajuri Julian Javid sekä kapteenit Vladimir Kiselev ja Feodor Schulgin, joista Schulgin tuli Suomen osaston johtajaksi vuonna 1938. ROVS:n ensimmäisenä tiedustelujohtajana Suomessa toimi vuosina 1924–1926 kenraalimajuri Eugèn Högström, jonka äkillistä kuolemaa pidettiin epäilyttävänä.
Talvisodan aikana vuonna 1940 ROVS tuki salaista hanketta, jossa suomalaisten sotavangeiksi jääneistä puna-armeijan sotilaista pyrittiin värväämään ”Venäjän kansanarmeija” (RNA), joka taistelisi Suomen puolella Neuvostoliittoa vastaan. ROVS:n johtaja kenraali Arhangelski kävi asiasta kirjeenvaihtoa marsalkka C. G. E. Mannerheimin kanssa ja esitteli tälle hankkeen puuhamiehen, neuvostoloikkari Boris Bažanovin, joka oli myös ROVS:n jäsen. Bažanovin ja ROVS:n Suomen-osaston edustajien suomalaisilta sotavankileireiltä rekrytoimista miehistä perustettiin muutaman sadan miehen vahvuinen ”kansanarmeija”, jonka komentajana toimi Kiselev ja pääasiallisena kouluttajana Schulgin, mutta se ei ehtinyt osallistumaan taisteluihin ennen talvisodan päättymistä. Lisäksi ROVS:n johto toimitti talvisodan aikana kenraali Alfthanin kautta Mannerheimille ”Pikarynnäkkö Pietariin” -nimisen sotasuunnitelman, jonka mukaan suomalaiset ja venäläisemigrantit valloittaisivat yhdessä Leningradin ja kaataisivat neuvostovallan. Eräät Suomesta keväällä 1945 Neuvostoliittoon luovutetuista niin sanotuista Leinon vangeista olivat toimineet ROVS:ssa.
Aiheesta muualla

Järjestön kotisivu (venäjäksi)
Ufojen lunnaat

| Ufojen lunnaat Kumikameli |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Jokiaudio, kesä 1993
 Julkaistu: 1993
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Timo Kuronen
 Tyylilaji: punk
 Kesto: 67.02
 Levy-yhtiö: Stupido Twins
Kumikamelin muut julkaisut
| Kourallinen kääpiöitä 1992 | Ufojen lunnaat 1993 | Saturnuksen vararengas 1994 |
Ufojen lunnaat on Kumikamelin vuonna 1993 julkaistu viides albumi. Edelliseltä levyltä kokoonpano oli muuttunut. Rumpali oli vaihtunut ja yhtye oli kasvanut triosta kvartetiksi toisen kitaristin myötä. Albumin viimeisen kappaleen perään päätyi vahingossa nauha, johon oli nauhoitettu huonolaatuinen Eläkeläisten, Kumikamelin sivuprojektin, muutaman kappaleen pituinen livetallenne.
Kappaleet

Kakarat – 1.36
Rääpäle – 2.10
Kristityn vastuu – 2.37
Lahti – 2.56
Olio – 2.51
Pateettista – 2.45
Satu – 2.43
Hermot – 2.33
Tylsempi – 3.06
Naapuri – 2.39
Keräilyä – 2.10
Matosia – 1.18
Jälessä – 4.09
Äreänä – 2.44
Kääpiöitä – 3.15
Kiinassa sataa – 9.28
Kokoonpano

Jouni Hukka – rummut
Jukka Hyrkäs – kitara, laulu
Jarmo Koponen – laulu, kitara, urut (Eläkeläisten livetallenteella)
Jouni Vento – basso, laulu
Kokoonpano > Vierailijat

Timo Kuronen – lyömäsoittimet, taustalaulu
Janne Hurskainen – rummut, laulu (Eläkeläisten livetallenteella)
Venäjän vuoden 1998 talouskriisi

Venäjän talouden kehitys Neuvostoliiton kaatumisen jälkeen. Vuoden 1998 talouskriisin jälkeen talous lähti nousuun.
Venäjän vuoden 1998 talouskriisi oli Venäjän federaation historian tapahtuma, jolloin Venäjän talous ajautui maksukyvyttömyyteen. Kriisin seurauksena monet maan pankit romahtivat elokuussa 1998. Talouskriisi vei 20–30 % venäläisten reaaliansioista ja noin 5 % Venäjän kokonais-BKT:stä.