stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aadolf Halme
Elämä > Toiminta sisällissodan aikana ja kuolema

Sosialismin ajatukset leviävät kyläläisten keskuudessa synnyttäen lakkoilua ja väkivaltaisuuksia. Halme vetäytyy sivuun yhdistyksen toiminnasta sen muuttuessa rauhanomaisesta aseelliseksi. Halme kuitenkin palaa yhdistyksen toimintaan sodan aikana velvollisuudentunnosta. Vaikka Halme kannattaa väkivallattomuutta ja vastustaa punaisia ääriaineksia sisällissodan aikana, tuomitsevat valkoiset hänet kuolemaan sodan jälkeen. Pääsyyte on paronin murha, vaikka Halmeella ei ole mitään tekemistä asian kanssa – päinvastoin: selvitellessään tapahtunutta hän vilustuu hengenvaarallisesti ja on oikeudessa kuolemaisillaan keuhkokuumeeseen. Pahin todistaja häntä vastaan on Töyryn emäntä, joka syyttää häntä ”pääkiihottajaks joka kaikki murhat villitsi vaikka kuolemansairas olikin” – emännän sokaisee katkeruus miehensä Kalle Töyryn murhasta, joka oli Uuno Laurilan yksityiskosto.
Kirjan toisessa osassa Halme teloitetaan ampumalla ja hänet haudataan joukkohautaan. Samalla kerralla Halmeen kanssa teloitetaan muiden muassa Kalle Silander, Anton Laurila sekä Aleksi ja Aku Koskela, jotka valkoisten kenttäoikeus on tuominnut kuolemaan.
Elämä > Halmeen muisto

Halmeen kuoleman jälkeen hänen leskensä Emma elättää itsensä kyläläisille tekemillään käsitöillä. Häntä ei enää kutsuta taloihin pitojen laittajaksi. Käydessään viimeisen kerran Pentinkulmalla 1920-luvun alkupuolella Hellberg majailee Emman luona. Kun ikääntyneen Emman toimeentulo on 1930-luvun alun pulavuosina vaikeutunut ja hän on alkanut sairastella, Janne Kivivuori järjestää hänelle paikan kunnalliskodissa ja pitää huutokaupan, jossa Halmeelta jäänyt omaisuus myydään. Myytävänä on esimerkiksi suuri kirjasto, jossa on muiden muassa Karl Marxin Pääoma, Eino Leinon Helkavirsiä sekä Leo Tolstoin ja Yrjö Sakari Yrjö-Koskisen teoksia. Halmeen talon ostavat Vihtori Kivioja ja hänen poikansa Lauri. Kirjaston itselleen 400 markalla huutanut Vihtori rehvastelee "lukevansa vanhana aikansa kuluksi".
Kun Emma kuolee vähän ennen talvisotaa, kunnallisjärjestö päättää että Emma saisi ne hautajaisjuhlallisuudet, jotka alun perin oli tarkoitettu itse Halmeen osaksi. Näin tehdäänkin, ja muun muassa Akseli Koskela ottaa viimeisen kerran elämässään osaa poliittiseen toimintaan kantaessaan yhtenä kuudesta miehestä Emman arkkua. Puoliksi tahallaan Janne Kivivuori järjestää Emman hautajaiset samalle sunnuntaille, jolloin myös pitäjän mahtimiehiin kuulunut vanha isäntä Artturi Yllö haudataan. Emma siunataan ennen jumalanpalvelusta ja Yllö sen jälkeen. Näihin kaksiin hautajaisiin sisältyy paljon parin vuosikymmenen takaista tunnelatautumaa, vaikka lopulta melko harvat paikkakuntalaiset tulevat sitä ajatelleiksi.
Talvisodan jälkeen, kun joukkohauta siunataan, laskee Janne Kivivuori työväenyhdistyksen seppeleen lisäksi myös henkilökohtaisen seppeleen Halmeelle, joka oli ollut orpopoika ja jolla ei ole omaisia sen enempää pitäjässä kuin muuallakaan.
Elokuvasovitukset

Halmetta esittää Edvin Laineen ohjaamassa Täällä Pohjantähden alla -elokuvassa Kalevi Kahra. Timo Koivusalon ohjaamassa Täällä Pohjantähden alla -elokuvassa Halmetta esittää Heikki Nousiainen.
Victor Fagerholm

Victor Erik Alexander Fagerholm (s. 13. kesäkuuta 1996) on suomalainen kymmenottelija, joka edustaa Porvoon Akillesta. Fagerholm on ollut mukana voittamassa pikaviestin SM-kultaa kaksi kertaa vuosina 2016 ja 2017. Hänen valmentajanaan toimii Lars Fagerholm.
Vasco da Gama -silta

| Vasco da Gama |
| --- | --- |

Ajokaistoja:  kuusi
Ylittää:  Tajo-joen
Sijainti:  Sacavém, Lissabonista pohjoiseen (oikea ranta) Montijo (vasen ranta)
Ylläpitäjä:  Lusoponte 
Siltatyyppi:  Vinoköysisilta
Pituus:  12 345 m
Leveys:  30,9 m
Avattu liikenteelle:  29. maaliskuuta 1998
Tullimaksu:  2,85 € pohjoiseen per henkilöauto etelään päin ei maksua
Koordinaatit:  38°45′43.9″N, 9°2′35.9″W
Karttalinkit:  38.7589-9.0387
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Vasco da Gama -silta (port. Ponte Vasco da Gama) on Euroopan toiseksi pisin silta (12 345 m). Se sijaitsee Lissabonin lähituntumassa Portugalissa ja ylittää Tajo-joen. Silta rakennettiin vuosina 1995–1998.
Vasco da Gama -silta on Euroopan toiseksi pisin.
Rantaraittia
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vasco de Gama -silta Wikimedia Commonsissa
Vereeniging

| Vereeniging |
| --- | --- |
 Vereeniging
 Koordinaatit: 26°40.58′S, 27°55.76′E 
Valtio:  Etelä-Afrikka
Provinssi:  Gauteng
Perustettu:  1892
Väkiluku (1991):  345 000
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vereeniging on vuonna 1892 perustettu kaupunki Etelä-Afrikassa Gautengin provinssissa Vaal-joen varrella. Vuonna 1991 kaupungin väkiluku oli 345 000. Kaupungin tärkeimmät teollisuustuotteet ovat rauta, teräs, putket ja tiilet.
Kaupungissa solmittiin vuonna 1902 toisen buurisodan päättänyt Vereenigingin sopimus.
Ville Sederholm

Knut Fredrik Wilhelm (Ville) Sederholm (23. helmikuuta 1886 Juva – 29. lokakuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen toimittaja.
Ville Sederholm kävi Savonlinnan lyseon ja Turun yksityisen kauppakoulun. Hän työskenteli toimittajana 18-vuotiaasta lähtien, aluksi Turun Sanomissa ja myöhemmin Keski-Suomessa, Laatokassa ja Suur-Savossa.
Sederholm hoiti Sanomalehtien Tietotoimiston Viipurin toimistoa vuonna 1912 ja toimi Itä-Suomen Uutistoimiston johtajana vuosina 1913–1919. Hän osallistui Aunuksen sotaretkeen ja palasi sitten Laatokka-lehteen, jonka päätoimittajana hän oli vuosina 1922–1929. Sederholm työskenteli tämän jälkeen Uuden Suomen toimituksessa ja Suomen Tietotoimistossa ja hoiti vuonna 1943 Etelä-Suomen päätoimittajan tehtäviä, minkä jälkeen hän luopui aktiivisesta lehtityöstä.
Sederholm oli puoluekannaltaan aluksi nuorsuomalainen ja myöhemmin kiihkeä kokoomuslainen. Hänen harrastustensa kohteena olivat erityisesti Raja-Karjala ja sen ortodoksiväestön suomalaistaminen sekä suojeluskuntatoiminta. Nuoruusvuosinaan Sederholm osallistui myös nuorisoseuratoimintaan.
Ville Salo

Ville (Wilhelm) Gerhard Salo, vuoteen 1906 Enberg (24. syyskuuta 1893 Pukkila – 4. marraskuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Salon vanhemmat olivat kauppias Johan Vilhelm Salo, aiemmin Enberg, ja Flora Aleksandra Salomonintytär ja puoliso 1917–1960 Hilja Matilda Kajander. Salo kävi keskikoulun 1909 ja Turun kauppaopiston 1909–1911. Hän oli Rautabetoniliike Jalo N. Syvähuokon konttoripäällikkö Helsingissä 1911–1931, Rakennuskonepaja -yhtiön konttoripäällikkö 1919–1931 ja Renlundin toimitusjohtaja 1931–1959. Renlundin tytäryhtiöin Kahan toimitusjohtaja Salo oli 1934–1950, Emil Leschin toimitusjohtaja 1934–1942, Hyvinkään Rauta -yhtiön toimitusjohtaja 1935–1944 ja Renlundin Tiili -yhtiön toimitusjohtaja 1938–1950. Hänellä oli myös useita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Salo sai 1943. Taidemaalari Verner Thomé maalasi hänen muotokuvansa vuonna 1943 ja vuonna 1953. Eläkkeelle tehtävistään Salo jäi 1959.
Victor Espinoza

Victor Espinoza
Victor Espinoza (s. 23. toukokuuta 1972 Tulancingo) on meksikolainen jockey. Hän on voittanut kolmivuotiaille hevosille tarkoitetun laukkakilpailun Kentucky Derbyn kolmeen kertaan.
Käännös suomeksi
Victor Emilio Masalles Pere

Victor Emilio Masalles Pere vuonna 2018.
Victor Emilio Masalles Pere (s. 29. kesäkuuta 1961 Barcelona) on espanjalaissyntyinen, Dominikaanisessa tasavallassa uransa luonut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Santo Domingon arkkihiippakuntaan Nicolás de Jesús López Rodríguez 7. heinäkuuta 1991. Hänet nimitettiin Santo Domingon vihkipiispaksi ja Girban titulaaripiispaksi 8. toukokuuta 2010. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi López Rodríguez, jota avustivat Józef Wesołowski ja Jesús María de Jesús Moya.
Vasek Pospisil

| Vasek Pospisil |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. kesäkuuta 1990 (ikä 34)
Kansalaisuus:   Kanada
Tennispelaaja
Pituus:  193 cm
Paino:  84 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2007–
Palkintorahat:  6 958 244 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  30. (6.1.2014)
Voitot/tappiot:  134–172
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  3. kierros (2014, 2015)
Ranskan avoimet:  1. kierros (2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2018)
Wimbledon:  puolivälierät (2015)
Yhdysvaltain avoimet:  2. kierros (2011, 2016)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  12  (3. marraskuuta 2014)
Voitot/tappiot:  115–89
Aiheesta muualla
www.vasekpospisil.com
ITF
ATP
Vasek Pospisil (s. 23. kesäkuuta 1990 Vernon) on kanadalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä ATP-listan sijalla 30 tammikuussa 2014.
Junioriurallaan Pospisil pääsi vuonna 2007 Yhdysvaltain avointen nelinpelin loppuotteluun Grigor Dimitrovin kanssa. He hävisivät kuitenkin ranskalaisparille.
Grand Slam -turnauksissa Pospisil on päässyt kahdesti kolmannelle kierrokselle; Australian avoimissa 2014 sekä Australian avoimissa 2015.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vasek Pospisil Wikimedia Commonsissa
Vasek Pospisil ATP:n sivuilla
Vasek Pospisil ITF:n sivuilla
Victor Feldbrill

Victor Feldbrill (4. huhtikuuta 1924 Toronto, Ontario – 17. kesäkuuta 2020) oli kanadalainen viulisti ja kapellimestari. Hän syntyi puolanjuutalaisten maahanmuuttajien poikana ja opiskeli Kanadassa, Yhdysvalloissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Itävallassa sekä Alankomaissa. Hän palveli laivastossa toisen maailmansodan aikana.
Feldbrill debytoi Toronton sinfoniaorkesterin kanssa vuonna 1943 ja on sittemmin toiminut muun muassa Winnipegin sinfoniaorkesterin johdossa (1958–1968). Hän on opettanut Toronton yliopistossa ja johtanut Toronton yliopiston sinfoniaorkesteria. Hänestä tehtiin Kanadan ritarikunnan upseeri vuonna 1985 ja hänet ylennettiin myös Ontarion ritarikuntaan 1999. Hänet nimitettiin Canadian Music Centren lähettilääksi vuonna 2009.
AAW Racing Team

|  AAW |
| --- | --- |
Koko nimi:  AAW Racing Team
Tunnetuimmat kuljettajat:   Leo Kinnunen
Valmistajat:  Surtees
Moottorit:  Ford Cosworth DFV 3.0 V8
Renkaat:  Firestone
Saavutukset Formula 1:n MM-sarjassa
Ensimmäinen kilpailu:  Belgian Grand Prix 1974
Kilpailuja:  6 (1 lähtö)
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Viimeinen kilpailu:  Italian Grand Prix 1974
AAW Racing Team oli yksityinen suomalainen kilpa-autotalli, jolla Leo Kinnunen osallistui kuuteen kisaviikonloppuun Formula 1 -kaudella 1974. Ennen osallistumistaan F1-sarjaan talli kilpaili urheiluauto- ja Formula 3 -sarjoissa. Talli sai rahoitusta muun muassa Saloralta ja Colt-tupakkamerkiltä. Kirjaimet AAW tulevat Antti Aarnio-Wihurin nimikirjaimista.
Vuonna 1969 talli hankki Porsche 908 Spyderin, jolla Kinnunen osallistui Nordic Challenge Cupiin.
AAW Racing Team käytti Surtees-tallin valmistamaa TS16-autoa, minkä takia kilpailujen virallisissa tuloksissa lukee Kinnusen tallin kohdalla Surtees eikä AAW. Auto oli Surtees-tallin vanha testiauto, joka ei ollut enää erityisen hyvässä kunnossa ja johon Surteesilta palkattu kanadalainen mekaanikko oli asentanut vaihdelaatikon väärin. Esimerkiksi runko oli kärsinyt vaurioita, minkä lisäksi ylipainoiseen ja alitehoiseen autoon ei enää saatu parhaita mahdollisia renkaita. Tallin koeajot ajettiin Keimolassa.
Kinnunen ei selvittänyt autollaan osakilpailuviikonlopun karsintoja kertaakaan, mutta ajoi silti yhdessä osakilpailussa, Ruotsin GP:ssä. Hänet päästettiin karsinnasta kisaan ulkopuolisena PR-syiden vuoksi. Kilpailun hän joutui keskeyttämään moottorivikaan, koska mekaanikkojen alustavien ennusteiden mukaan ristijohdottamalla sytytystulpat moottori kestäisi parhaimmillaan kahdeksan kierrosta. Auto on tällä hetkellä nähtävissä Turun Sanomien auto- ja viestintämuseossa.
Formula 1 -tulokset

| Kausi | Valmistaja | Moottori | Renkaat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1974 | Surtees  TS16 | Ford Cosworth | F | ARG  | BRA  | RSA  | ESP  | BEL DNQ | MON  | SWE Kesk. | NED  | FRA DNQ | GBR DNQ | GER  | AUT DNQ | ITA DNQ | CAN  | USA  | 0 | - |
Aiheesta muualla

ChicaneF1.com – AAW Racing Team (Arkistoitu – Internet Archive)
16. huhtikuuta

16. huhtikuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 106. päivä (107. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 259 päivää.
Nimipäivät

suomalainen kalenteri: Jalo, Patrik
suomenruotsalainen kalenteri: Patrik, Patricia
ortodoksinen kalenteri: Irina, Irinja, Irja, Rauha, Lempi, Leonid, Heini, Aliisa
pohjoissaamenkielinen kalenteri: Bijáš
vanhemmissa kalentereissa: Calixtus, Carisius, Helmer, Paternus, Patrick
Tapahtumia

1071 – Robert Guiscard valloitti Barin päättäen Bysantin valtakunnan vallan Italiassa.
1746 – Cullodenin taistelu, toisen jakobiittikapinan viimeinen taistelu.
1912 – Ilmailu: Harriett Quimby ylitti ensimmäisenä naisena Englannin kanaalin lentäen.
1917 – Vladimir Lenin saapui maanpaosta Pietarin Suomen asemalle.
1920 – Kissakosken hirsinen paperitehdasrakennus ja paperikone paloivat maan tasalle Hirvensalmella.
1922 – Saksa ja Neuvosto-Venäjä allekirjoittivat diplomaattisuhteet palauttaneen Rapallon sopimuksen.
1943 – Tri. Albert Hofmann havaitsi LSD:n psykedeeliset vaikutukset.
1945 – Toinen maailmansota: Neuvostoliitto aloitti lopullisen hyökkäyksen Berliiniä puolustaneita saksalaisjoukkoja vastaan.
1945 – Toinen maailmansota: Yhdysvaltain maavoimat valtasi Colditzin linnassa sijainneen Oflag IV-C -vankileirin.
1947 – Texas Cityn onnettomuus: satamassa olleessa rahtilaivassa tapahtunut räjähdys sytytti tulipalon Texas Cityssä Teksasissa, lähes 600 ihmistä sai surmansa.
1947 – Bernard Baruch keksi Yhdysvaltojen ja Neuvostoliiton suhteita kuvanneen käsitteen ”kylmä sota”.
1972 – Apollo-ohjelma: Apollo 16 laukaistiin Cape Canaveralista kohti Kuuta.
2007 – Virginia Techin verilöyly: Etelä-Koreasta kotoisin ollut 23-vuotias opiskelija Seung-Hui Cho ampui Virginia Techin yliopistolla 32 ihmistä ja surmasi lopulta itsensä. Lisäksi 29 ihmistä loukkaantui.
Syntyneitä

1319 – Juhana II Hyvä, Ranskan kuningas (k. 1364)
1728 – Joseph Black, skotlantilainen kemisti (hiilidioksidin ja magnesiumin löytäjä) (k. 1799)
1755 – Elisabeth Vigée-Lebrun, ranskalainen taidemaalari (k. 1842)
1844 – Jacques Anatole François Thibault (”Anatole France”), vuoden 1921 Nobelin kirjallisuuspalkinnon saanut ranskalainen kirjailija (Enkelten kapina) (k. 1924)
1867 – Wilbur Wright, yhdysvaltalainen ilmailun uranuurtaja (k. 1912)
1886 – Ernst Thälmann, saksalainen poliitikko (k. 1944)
1889 – Charles Chaplin, englantilainen Oscar-palkittu elokuvanäyttelijä ja -ohjaaja (Sirkus) (k. 1977)
1894 – Väinö Hervo, suomalainen taidemaalari ja taidegraafikko (k. 1974)
1917 – Robert Haakon Nielsen (”Barry Nelson”), yhdysvaltalainen näyttelijä (Casino Royale) (k. 2007)
1918 – Terence Alan Patrick Seán Milligan (”Spike Milligan”), irlantilainen koomikko, kirjailija, näyttelijä, muusikko ja runoilija (The Goon Show) (k. 2002)
1921 – Peter Alexander von Ustinow (”Peter Ustinov”), brittiläinen Oscar-palkittu näyttelijä, kirjailija ja elokuvaohjaaja (Spartacus, Topkapi) (k. 2004)
1922 – Kingsley Amis, englantilainen kirjailija (k. 1995)
1924 – Enrico Nicola Mancini (”Henry Mancini”), yhdysvaltalainen elokuva- ja televisiosäveltäjä (Vaaleanpunainen pantteri) (k. 1994)
1927 – Benedictus XVI, paavi (2005–2013) (k. 2022)
1939 – Dusty Springfield, englantilainen soul-laulaja (k. 1999)
1940 – Margareeta II, Tanskan entinen kuningatar
1942 – Sir Frank Williams, englantilainen Formula 1 -tallipäällikkö (k. 2021)
1943 – Tuula Nyman, suomalainen näyttelijä (k. 2014)
1944 – Seppo Maijala, suomalainen näyttelijä
1947 – Ferdinand Lewis Alcindor (”Kareem Abdul-Jabbar”), yhdysvaltalainen koripalloilija
1947 – Lee Kerslake, brittiläinen rumpali ("Uriah Heep") (k. 2020)
1947 – Urpo Martikainen, MTV3:n entinen uutisankkuri
1949 – Pirkko Saisio, suomalainen Finlandia-palkittu kirjailija, näyttelijä ja ohjaaja (Punainen erokirja)
1952 – Jukka Tolonen, suomalainen muusikko ("Tasavallan Presidentti")
1952 – Billy West, yhdysvaltalainen ääninäyttelijä (Futurama, Ren ja Stimpy)
1960 – Rafael Benítez, espanjalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja
1965 – Jon Cryer, yhdysvaltalainen näyttelijä (Miehen puolikkaat)
1965 – Martin Lawrence, yhdysvaltalainen näyttelijä (Pahat pojat, Ei mitään menetettävää)
1968 – Vickie Guerrero, yhdysvaltalainen show-painija (WWE Raw:n toimitusjohtaja)
1979 – Tiia Piili, suomalainen aerobikkaaja (maailmanmestari)
1982 – Gina Carano, yhdysvaltalainen näyttelijä ja vapaaottelija
1984 – Claire Foy, englantilainen näyttelijä (The Crown)
1986 – Paul di Resta, skotlantilainen autourheilija
1988 – Kyle Okposo, yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
1990 – Lily Loveless, brittiläinen näyttelijä
1993 – Chancelor Jonathan Bennett (”Chance the Rapper”), yhdysvaltalainen hip hop -artisti
1993 – Markus Granlund, suomalainen jääkiekkoilija
1994 – Liliana Mumy, yhdysvaltalainen näyttelijä
1997 – Kaisa Collin, suomalainen jalkapalloilija
Vihdin Lentopallo-90

Seuran entinen logo.
Vihdin Lentopallo -90 eli ViLePa on suomalainen lentopalloseura, jonka miesten edustusjoukkue on aikaisemmin pelannut 1-sarjassa, ja naisedustusjoukkue aikaisemmin 2-sarjassa. Seura on perustettu vuonna 1989. Miesten edustusjoukkue on ollut myös SM-liigassa pelaavan Salon Piivolleyn farmijoukkue.
Historia

Vihdin Lentopallo 90 ry niminen lentopallon erikoisseura perustettiin 6.10.1989. Seura aloitti varsinaisen toimintansa 1.1.1990 käyttäen kauden 1989–1990 loppuun nimeä Vihdin Pallo, millä nimellä Vihdissä oli pelattu lentopalloa jo 60-luvun alkupuolelta lähtien.
Uuden erikoisseuran tavoitteena oli jatkaa hyvin hoidettua junioritoimintaa ja samalla tarjota seuran omille kasvateille mahdollisimman hyvät kehittymismahdollisuudet omassa seurassaan. Valmennustyöhön satsattiin voimavaroja ja valmentajia pyrittiin kouluttamaan. Tavoitteeksi asetettiin nousu kolmessa vuodessa II-sarjaan miehissä ja mitaleille pääsy juniorijoukkueiden SM-turnauksissa.
Seura nousi 90-luvun aikana kolmossarjatasolta maan korkeimmalle eli liigatasolle niin mies- kuin naisjoukkueenkin voimin. Junioreissa ViLePa saavutti saman vuosikymmenen aikana eri poikien ja tyttöjen sarjoissa Suomen mestaruuksia ja lukuisia muita mitaleita.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
6LoWPAN

6loWPAN on IPv6 matalan tehon langaton likiverkko. Lyhenne on muodostettu sanoista IPv6 over Low power Wireless Personal Area Networks.
Verkon rakenne

6LoWPAN-arkkitehtuuri määrittää kolme eri tyyppistä verkkoa: yksinkertainen LoWPAN (engl. simple), laajennettu LoWPAN (engl. extended) ja Ad hoc LoWPAN
.
Ad Hoc -verkko ei ole kytköksissä Internetiin lainkaan, vaan toimii ilman infrastruktuuria.
Yksinkertainen verkko kytkeytyy IP-verkkoon yhden LoWPAN reunareitittimen (engl. Edge Router) kautta.
Laajennettu verkko sisältää lisäksi useampia reunareitittimiä, jotka myös keskustelevat keskenään.
Verkon osia ovat jäsenet ja reunareitittimet. Verkon jäsenet ovat joko isäntä- (engl. host) tai reititinroolissa (engl. router), ja niillä kaikilla on oltava sama IPv6-osoitteen etuliite. Reunareitittimet puolestaan reitittävät liikennettä sisään ja ulos 6LoWPAN-verkosta. Ne voivat kytkeytyä myös IPv4-verkkoihin ja niissä on usein myös hallintaominaisuuksia koko IoT-ratkaisuun jonka osana 6LoWPAN-verkkoa käytetään.
Protokollat

6LoWPAN protokollapino on samankaltainen kuin IPv6-protokollassa, mutta protokollaa on optimoitu matalan tehon langatonta verkkoa varten. Tästä johtuen esimerkiksi IPv6 ja 6LoWPAN protokollasovitusta pitää tehdä verkon reunareitittimillä yhteensopivuuden saavuttamiseksi. 6LoWPAN-verkko toimii IEEE 802.15.4 -standardin päällä Zigbeen tavoin.
Viestien reitittämiseen reunareitittimen ja verkossa olevan jäsenten välillä käytetään joko Route-Over (IP-reititys) tai Mesh-Under (Wireless mesh-reititys) -menetelmiä.
6LoWPAN-verkossa käytetään kuljetuskerroksessa useimmiten vain UDP ja ICMP-protokollia, ja varsinainen sovellustason protokolla on usein sovelluskohtainen binääriprotokolla.
Aiheesta muualla

Internet Engineering Task Force (IETF)
6lowpan Working Group
6lowpan.tzi.org (Arkistoitu – Internet Archive)
www.6lowpan.org (Arkistoitu – Internet Archive)
6lowpan.net (Arkistoitu – Internet Archive)
Ville Salonen

Ville Salonen
Ville Markus Salonen (s. 17. lokakuuta 1971 Pori) on suomalainen tenori.
Hän aloitti laulamisen Porin Poikakuorossa 9-vuotiaana ja lauloi kuoron riveissä 11 vuotta. Hän aloitti lauluopinnot Porin Palmgren-opistossa Raija Kemppaisen oppilaana. Hän jatkoi lauluopintoja Tampereen konservatoriossa Anitta Rannan oppilaana. Hän opiskeli samaan aikaan Tampereen yliopistossa kansainvälistä politiikkaa valmistuen yhteiskuntatieteen maisteriksi. Lauluopinnot veivät hänet kuitenkin Teatterikorkeakoulun musiikkiteatterilinjalle, josta hän valmistui teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2000. Valmistumisensa jälkeen hän on jatkanut lauluopintojaan Tom Krausen, Irina Gavrilovicin ja Dorothy Irvingin oppilaana. Salonen palkittiin Lappeenrannan laulukilpailussa toisella palkinnolla vuonna 2004.
Ville Salonen on tullut tunnetuksi nuorten miesten rooleistaan sekä oopperan, operetin, musikaalin että puheteatterin puolella. Hänellä on jo takana yli 80 eri roolia musiikkiteatterissa. Klassisen oopperaohjelmiston lyyristen tenoriroolien ohella hän on monipuolisuutensa takia kysytty tenorisolisti erityisesti erilaisissa nykyoopperoissa, kuten Hip H'opera School4lovers, jossa Mozartin Così fan tutte -ooppera yhdistettiin street danceen ja hip hop -musiikkiin. Esitys oli Suomen Kansallisoopperan, Estonia-teatterin ja Glyndebournen oopperafestivaalin yhteistuotanto. Toinen kulttuurien raja-aitoja rikkonut teos oli Pinus Sylvestis, Metsäooppera, jossa yhdistettiin kansantanssia ja oopperaa. Teos oli rovaniemeläisen tanssiryhmä Rimpparemmin tuotanto ja musiikin oli säveltänyt Timo Alakotila.
Musikaalien puolella Salonen on tehnyt muun muassa Miss Saigonin Chrisin Helsingin Kaupunginteatterissa, West Side Storyn Tonyn Tasalan Talviteatterissa ja Dance of the Vampiresin (Tanz der Vampire) Alfredin Seinäjoen kaupunginteatterissa. Operettien puolella Ville Salonen on ollut kysytty erityisesti subrettitenorien rooleissa, muun muassa Iloisen Lesken Camille de Rossignol, Mustalaisruhtinattaren Boni, Lepakon Alfred, Wieniläisveren Josef ja Emmerich Kálmánin säveltämän Sirkusprinsessan Toni ovat hänen roolejaan. TV:n puolella Salonen on tehnyt sarjat Iskelmäkaruselli Yle TV1:ssä vuonna 1999 ja Headhunters Nelosella 2004. Salonen on ollut Suomen Kansallisoopperan vieraileva solisti vuodesta 2004 lähtien ja hän on esiintynyt myös Savonlinnan oopperajuhlilla.
Salonen toimii tällä hetkellä Opera BOXin johtajana. Opera BOX toimii Aleksanterin teatterissa Helsingissä. Toiminnan aloitti Richard Straussin ooppera Ariadne auf Naxos, vuoden 2017 tuotanto oli Giaocchino Rossinin Sevillan parturi. Vuonna 2018 Opera BOXin tuotannossa on Aino-gaala, Benjamin Brittenin The Rape of Lucretia, Leif Segerstamin Metsäkansan laulu ja Giuseppe Verdin Rigoletto.
Aiheesta muualla

http://www.villesalonen.com
Viisi vuodenaikaa

| Viisi vuodenaikaa> 봄 여름 가을 겨울 그리고 봄 |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Kim Ki-duk
Käsikirjoittaja:  Kim Ki-duk
Tuottaja:   Karl Baumgartner  Lee Seung-jae 
Säveltäjä:  Ji-woong Park
Kuvaaja:  Dong-Hyeon Baek
Leikkaaja:  Ki-duk Kim
Tuotantosuunnittelija:  Oh Sang-man (käännä suomeksi)
Pukusuunnittelija:  Kim Min-hee (käännä suomeksi)
Pääosat:   Su Oh-yeong  Kim Young-min  Seo Jae-kyung  Kim Jong-ho  Ha Yeo-jin 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Etelä-Korea, Saksa
Tuotantoyhtiö:   Korea Pictures  LJ Films  Pandora Filmproduktion GmbH 
Levittäjä:  Mokép Fandango at Home (käännä suomeksi)
Ensi-ilta:  2003
Kesto:  103 min
Alkuperäiskieli:  korea
Tuotto:  9 524 745 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viisi vuodenaikaa (kor. 봄 여름 가을 겨울 그리고 봄, Bom yeoreum gaeul gyeoul geurigo bom) on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut Kim Ki-dukin ohjaama draamaelokuva.
Vuonna 2016 Viisi vuodenaikaa äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.