stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kloraloosi
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa kloraloosi on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain niukasti veteen ja paremmin kuumaan kuin kylmään veteen. Kloraloosi liukenee runsaammin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja etikkahappoon. Yhdiste on optisesti aktiivinen ja sen ominaiskiertokyky etanoliliuoksessa on +19.
Kloraloosin α-anomeerilla on sedatiivisia ja hypnoottisia ominaisuuksia. Yhdisteen vaikutusmekanismi ei ole täysin tunnettu, mutta mahdollisesti sen aktiivinen metaboliitti trikloorietanoli vaikuttaa GABA-reseptoreihin aiheuttaen sedaation. Eläinten aineenvaihdunta hidastuu yhdisteen vaikutuksesta, mutta yhdisteellä ei ole vaikutusta sydämen toimintaan tai hengitysrefleksiin. Kloraloosin aiheuttama sedaatio on pitkäkestoinen tyypillisesti noin 8–10 tuntia.
Valmistus ja käyttö

Kloraloosia valmistetaan kuumentamalla glukoosia ja kloraalia rikkihapon läsnä ollessa. Reaktiossa muodostuu kloraloosin α- ja β-anomeerien seos.
Kloraloosia voidaan käyttää pienjyrsijöiden kuten hiirten hävittämiseen. Tehokkain yhdiste on viileissä alle 15 °C:n lämpötiloissa. Yhdistettä voidaan käyttää myös lintujen kuten lokkien hävittämiseen. Eläinlääketieteen tutkimuksissa kloraloosia käytetään pääasiassa laboratorioeläinten nukuttamiseen. Tähän tarkoitukseen aine annostellaan ruiskeena laskimoon. Kloraloosia voidaan käyttää yhdessä etyylikarbamaatin kanssa.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database (HMDB): Alphachloralose (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Alphachloralose (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Klemens XIV

| Klemens XIV |
| --- | --- |
 Paavi Klemens XIV
Henkilötiedot
Koko nimi:  Giovanni Vincenzo Antonio Ganganelli
Syntynyt: 31. lokakuuta 1705
Kuollut: 22. syyskuuta 1774 (68 vuotta) Rooma
Paavi
Paavius alkoi:  19. toukokuuta 1769
Paavius päättyi:  22. syyskuuta 1774
Edeltäjä:  Klemens XIII
Seuraaja:  Pius VI
Klemens XIV:n vaakuna
Giovanni Vincenzo Antonio Ganganelli (31. lokakuuta 1705 Sant'Angelo in Vado, Rimini – 22. syyskuuta 1774 Rooma) oli paavina 19. toukokuuta 1769 – 22. syyskuuta 1774. Hän otti nimekseen Klemens XIV (latinaksi Clemens XIV ja italiaksi Clemente XIV).
Elämä

Giovanni Ganganelli oli vaatimattoman kyläkirurgin poika. Tuleva kardinaali ja paavi sai opetuksensa jesuiittojen koulussa. Vuonna 1724 hän liittyi fransiskaanijärjestöön, jonka johtajaksi (’’Consultor’’) hänet nimitettiin vuonna 1741. Paavi Klemens XIII korotti hänet kardinaalin tehtävään vuonna 1759.
Kirkon vaikeat kysymykset

Paavi Klemens XIV:n edeltäjän Klemens XIII:n kuolema jätti Rooman kirkon vaikeaan tilanteeseen. Paavin valta-asemaa vastaan hyökkäsivät kirkon sisältä käsin gallikanismi ja jansenismi. Gallikaanien näkemyksen mukaan Ranskan katolisen kirkon tulisi olla mahdollisimman itsenäinen suhteessaan paaviin. Jansenismi oli 1600-luvulla syntynyt katolisen kirkon uudistusliike. Kirkon ulkopuolelta vastaavasti toimivat febronismi, joka meni tavoitteissaan gallikanismiakin pidemmälle jopa tavoitellen eräänlaista perustuslaillista monarkiaa kirkkoon, sekä rationalismi, jonka doktriinin mukaan järki on oikea tiedon lähde.
Kirkon vaikeat kysymykset > Jesuiitat

Kuitenkin kaikkein polttavin kysymys olivat jesuiitat. Ranskassa ja Iberian niemimaalla järjestön toiminta oli lakkautettu, ja yleisesti toivottiin, että uusi paavi lakkauttaisi järjestön toiminnan kokonaan. 15. helmikuuta 1769 kokoontunutta konklaavia painostettiin asian suhteen. Enemmistö 47 kardinaalista oli kuitenkin myötämielinen järjestön toiminnalle.
Tämän seurauksena Ranskan, Espanjan ja Portugalin kuninkaat käyttivät oikeuttaan poistaa Kirkkovaltiosta 23 kardinaalia. Lisäksi uhattiin, että muunlaista paavia kuin jo ennakolta jesuiittajärjestön lakkauttamisen kannalla oleva ei hyväksyttäisi. Paavilta vaadittiin kirjallinen sitoumus vihatun järjestön lopettamisesta. Lopulta kardinaali Ganganelli, joka oli jesuiittojen entinen oppilas, suostui lupauksen allekirjoittamiseen, ja hänet valittiin uudeksi paaviksi ennätyspitkän, kolme kuukautta kestäneen, konklaavin jälkeen 18. toukokuuta.
Paavina

Klemens XIV onnistui pienillä myönnytyksillään, joilla tosin käänsi selkänsä edeltäjänsä harjoittamalle politiikalle, saavuttamaan sovun Espanjan ja Portugalin hallitsijoiden kanssa. Ranskan kanssa näin ei kuitenkaan käynyt. Jotta Ranskan valtio suostuisi palauttamaan Avignonin, jonka se oli valloittanut joka kerralla jouduttuaan yhteentörmäykseen paavin kanssa, sen vaatimukseen olisi myönnyttävä. Lopulta paavin täytyi taipua Ranskan tahtoon, ja paavi Klemens XIV kielsi jesuiittajärjestön lopullisesti 21. heinäkuuta 1773. Paavi ei käyttänyt asian julkaisemiseen bullaa, vaan yksinkertaisempaa ’’Dominus ac redemptor’’ -kirjettä, joka oli vaikutuksiltaan paljon bullaa vaatimattomampi ja siten haluttaessa muutettavissa.
Myöhemmin, vuonna 1815 paavi Pius VII antoi kaikille piispoille osoittamassaan kirjeessä (Litteræ encyclicæ) luvan jesuiittajärjestön toiminnan aloittamiseksi uudelleen.
Klemens XIV putosi hevosen selästä ollessaan 26. marraskuuta 1769 ollessaan perinteisessä ratsastuskulkueessa matkalla ottamaan haltuunsa Lateraanin Pyhän Johanneksen basilikan. Hän ei loukkaantunut ja jatkoi sitten matkaa kantotuolissa. Putoamisen seurauksena Klemens XIV:n seuraajat lakkasivat käyttämästä ratsukulkuetta ja ajoivat jatkossa vaunuilla ottamaan haltuunsa Lateraanin.
Tenofoviiri-emtrisitabiini

Truvada-lääketabletteja.
Tenofoviirin ja emtrisitabiinin kemialliset rakenteet.
Tenofoviiri-emtrisitabiini on HIV-tartunnan ehkäisemiseen ja hoitoon tarkoitettu lääketuote, joka sisältää emtrisitabiiniä ja tenofoviiriä. Lääkettä myydään muun muassa tuotenimellä Truvada. Tenofoviiri-emtrisitabiini on Maailman terveysjärjestön tärkeimpien lääkkeiden WHO Model List of Essential Medicines -listalla.
Tenofoviiri-emtrisitabiiniä käytetään niin sanottuna HIV:n PrEP-lääkkeenä. Sen tarkoituksena on ennaltaehkäistä HIV:n tarttuminen korkeariskisen seksikäyttäytymisen seurauksena. Esimerkiksi Suomessa PrEP-lääkitystä saa alkuperäislääkkeenä, mutta myös rinnakkaislääkkeet ovat saatavilla. Lisäksi tenofoviiri-emtrisitabiiniä käytetään osana HIV:tä jälkiehkäisevän PEP-lääkityksen osana.
Yhdysvaltojen Allergia- ja Tartuntatauti-Instituutin NIAI:n tutkimuksen mukaan tenofoviiri-emtrisitabiini-yhdistelmälääkkeen päivittäinen käyttö vähensi HIV -tartunnan riskiä miestenvälisissä sukupuolisuhteissa 43,8 prosentilla. Laajassa kansainvälisessä kliinisessä tutkimuksessa todettiin että lääkeohjeistusta tarkasti seuraavilla HIV-tartuntariski laski 72,8 prosentilla verrattuna plaseboa nauttineisiin. Lääkeannosten hinta on noin 1 000 Yhdysvaltain dollaria kuukaudessa.
Vuonna 2017 Yhdistyneessä kuningaskunnassa Truvadan kuukausiannos maksoi noin 460 euroa. Useat lääkitystä haluavat, erityisesti homoseksuaaliset miehet, päätyivät ostamaan lääkettä internetin välityksellä ulkomailta, josta Truvadan rinnakkaislääkettä saattoi ostaa 50 euron kuukausihintaan. Lääkkeiden ostamista ulkomailta internetin välityksellä pidetään usein riskialttiina. Rinnakkaislääkkeiden ostamisen internetistä arvioitiin kuitenkin vuonna 2017 pudottaneen Lontoon homoseksuaalisten miesten HIV-tartuntojen määrää 40 prosenttia edellisvuoteen verrattuna.
Truvadan hyvin yleisiksi haittavaikutuksiksi on lueteltu ripuli, oksentelu, pahoinvointi, huimaus, päänsärky, ihottuma ja heikkouden tunne. Vakavimmat mahdolliset haittavaikutukset ovat uudet tai pahenevat munuais- tai luusto-ongelmat. Lääkäri saattaa määrätä verikokeita potilaan munuaisten tilan selvittämiseksi Truvadan käytön aikana tai ennen sitä.
Hadrumetum

Runoilija Vergiliusta esittävä mosaiikki 3. vuosisadalta Hadrumetumista
Hadrumetum (myös Adrametum, Adrametus) oli foinikialainen kolonia, joka sijaitsi nykyisen Soussen paikalla Tunisiassa. Se oli Karthagoa vanhempi ja yksi Karthagon valtakunnan kaupungeista Pohjois-Afrikassa. Toisen puunilaissodan aikana Hadrumetum toimi karthagolaisen kenraalin Hannibalin tukikohtana. Kolmannessa puunilaissodassa kaupunki sijoittui roomalaisten puolelle. Roomalaisajalla kaupungin nimeksi tuli Hadrumentum ja keisariaikana se oli tärkeä oliiviöljyn lastauskeskus. Sinne oli myös sijoitettu prokonsulin istuin. Trajanus teki kaupungista colonian ja antoi sille nimeksi Colonia Concordia Ulpia Trajana Augusta Frugifera Hadrumetina. Vandaalien vallattua kaupungin sen nimeksi tuli Hunerikopolis. Bysantin vallattua kaupungin takaisin sen nimeksi tuli keisari Justininuksen mukaan Justinianopolis. Arabien vallattua kaupungin nimi muutettiin jälleen, tällä kertaa siitä tuli Sūsa.
Käännös suomeksi
Kleopatra (perhonen)

| Kleopatra |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Päiväperhoset Papilionoidea
Heimo::  Kaaliperhoset Pieridae
Alaheimo::  Keltaperhoset Coliadinae
Suku::  Sitruunaperhoset Gonepteryx
Laji::  cleopatra
Kaksiosainen nimi
 Gonepteryx cleopatra  (Linnaeus, 1767) 
Katso myös
   Kleopatra (perhonen) Wikispeciesissä   Kleopatra (perhonen) Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kleopatra (Gonepteryx cleopatra) on sitruunaperhosiin kuuluva, Välimeren ympäristössä tavattava päiväperhonen. Vanhemmassa kirjallisuudessa se esiintyy etelän sitruunaperhosena.
Koko ja ulkonäkö

Muiden sitruunaperhosten tapaan sekä etu- että takasiivet ovat pyöreähköt. Etusiiven kärjessä on terävä kärki ja takasiivessä lyhyt, terävä kannus. Koiraalla siipien yläpinnat ovat kirkkaan sitruunankeltaiset, mutta etusiipien keskiosat ovat laajalti kirkkaan oranssit ja ainoastaan siiven ulkosyrjässä näkyy vaaleankeltaista. Siivissä on oranssinpunaiset keskitäplät. Naaraan siivet ovat yläpinnoiltaan vaalean kellanvihertävät oranssinpunaisilla keskitäplillä. Molemmilla sukupuolilla siipien alapinnat ovat kellanvihreät ja niissä erottuu punaruskea keskitäplä. Siipiväli 58–74 mm.
Gonepteryx cleopatra ♂
Gonepteryx cleopatra ♂  △
Levinneisyys ja lentoaika

Kleopatraa tavataan Välimeren ympäristössä. Levinneisyys ulottuu Pohjois-Afrikasta ja Iberian niemimaalta Etelä-Ranskan ja Italian kautta Balkanille ja idässä Syyriaan. Sitä tavataan myös Välimeren saarilla. Perhoset lentävät yhtenä, varsin pitkäikäisenä sukupolvena toukokuusta syyskuuhun ja talvehtimisen jälkeen lento jatkuu toukokuusta elokuulle saakka.
Elinympäristö ja elintavat

Kleopatrat elävät kuivilla ja lämpimillä paikoilla, pensaikkoisilla alueilla sekä valoisissa metsissä. Laji on usein runsaslukuinen. Perhoset lentävät päivällä ja käyvät ahkerasti kukilla imemässä mettä. Yöt ja talvilevon perhoset viettävät etenkin karhunvatukkapensaikoissa lehtien alla.
Toukat elävät piilotellen ravintokasvien lehtien alapinnoilla ja kotelo roikkuu pääpuoli alaspäin kiinnittyneenä lehteen tai oksaan.
Ravintokasvi

Toukan ravintokasveja ovat erilaiset paatsamat (Rhamnus).
Aiheesta muualla

Eurobutterflies (englanniksi)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
Papillons de Poitou-Charentes (ranskaksi)
Le Citron de Provence (ranskaksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Gonepteryx cleopatra:  Wikidata: Q938502  Wikispecies: Gonepteryx cleopatra  BOLD: 107082  CoL: 6L325  EoL: 175720  EPPO: GONECL  EUNIS: 91104  Fauna Europaea: 440833  Fauna Europaea (new): fad22e2d-0258-40d4-af0c-9eb353bd2b23  GBIF: 1920709  iNaturalist: 123815  IRMNG: 10775263  LepIndex: 178114  MaBENA: GonepCleop  NBN: NBNSYS0100003277  NCBI: 78624  Observation.org: 79753  Open Tree of Life: 460761 
Papilio cleopatra:  Wikidata: Q109585072  GBIF: 4535268
Ingrid Hadler

Ingrid Hadler (o.s. Thoresen, s. 12. helmikuuta 1946 Trondheim) on norjalainen suunnistaja. Hän voitti maailmanmestaruuden henkilökohtaisessa kilpailussa Friedrichrodassa 1970 sekä viestissä Linköpingissä 1968.
Hadlerin puoliso Åge Hadler on myös suunnistuksen maailmanmestari.
Saavutukset > MM-kisoissa

Fiskari 1966
Pronssia viestissä
Linköping 1968
Hopeaa henkilökohtaisella matkalla
Kultaa viestissä
Friedrichroda 1970
Kultaa henkilökohtaisella matkalla
Pronssia viestissä
Silkeborg 1974
Hopeaa viestissä
Haarikot

| Haarikot |
| --- | --- |
 Rentohaarikko (Sagina procumbens)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kohokkikasvit Caryophyllaceae
Suku::  Haarikot Sagina  L.
Katso myös
   Haarikot Wikispeciesissä   Haarikot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sagina apetala
Haarikot (Sagina) on kohokkikasvien heimoon kuuluva kasvisuku, johon kuuluu pieniä yksi- ja monivuotisia ruohovartisia kasveja. Sukuun kuuluu noin 25 lajia.
Haarikkolajeja

Suomessa tavattavat haarikkolajit:
Sagina maritima – merihaarikko
Sagina nivalis – lumihaarikko
Sagina nodosa – nyylähaarikko
Sagina × normaniana – rönsyhaarikko
Sagina procumbens – rentohaarikko
Sagina saginoides – tunturihaarikko
Muualla tavattavia haarikkolajeja:
Sagina apetala – ketohaarikko
Sagina caespitosa – mätäshaarikko
Sagina micropetala – piennarhaarikko
Sagina subulata – polkuhaarikko
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Haarikot – Sagina
Funet: Haarikot (Sagina)
ITIS: Sagina (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Sagina (englanniksi)
Flora of China: Sagina (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q163066  Wikispecies: Sagina  APDB: 194559  APNI: 102934  CoL: 7BMY  eFloraSA: Sagina  EoL: 71897  EPPO: 1SAIG  FloraBase: 21423  FNA: 129013  FoAO2: Sagina  FoC: 129013  GBIF: 3085387  GRIN: 10643  iNaturalist: 55677  IPNI: 325442-2  IRMNG: 1385918  ITIS: 20019  NBN: NHMSYS0000463043  NCBI: 230723  NZOR: 874cec39-f9b5-4554-8253-ee3ee9e13b49  Open Tree of Life: 459770  PLANTS: SAGIN  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:325442-2  Tropicos: 40028476  VASCAN: 1636  VicFlora: 6824da23-c017-49c9-a361-0f3d23033533  WFO: wfo-4000033779  WoRMS: 426007
Kloprostenoli

| --- | --- |


Kloprostenoli
Systemaattinen (IUPAC) nimi
(Z)-7-[(1R,2R,3R,5S)-2-[(E,3R)-4-(3-kloorifenoksi)-3-hydroksibut-1-enyyli]-3,5-dihydroksisyklopentyyli]hept-5-eenihappo
Tunnisteet
CAS-numero: 40665-92-7
ATC-koodi:  ?
PubChem CID: 5311053
Kemialliset tiedot
Kaava: C22H29ClO6 
Moolimassa: 424,902
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  D(US) 
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Intravenoosi
Kloprostenoli (C22H29ClO6) on prostaglandiinianalogeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään eläinlääketieteessä sekä hedelmättömyyden hoitamiseen että tiineyden keskeyttämiseen.
Vaikutusmekanismi ja käyttö

Kloprostenoli on luonnollisen prostaglandiini F2α:n eli dinoprostin synteettinen analogi. Yhdiste sitoutuu prostaglandiini F-reseptoriin ja on sen agonisti. Kloprostenoli on agonistina dinoprostia voimakkaampi. Yhdiste on kiraalinen ja optisesti aktiivinen ja ainoastaan +-isomeerilla on fysiologisia vaikutuksia. Kloprostenoli indusoi keltarauhasen luteolyysin ja käynnistää kiiman. Kiima käynnistyy muutaman vuorokauden kuluttua kloprostenoliruiskeen annosta. Tiineillä eläimillä yhdiste aiheuttaa kohdun supistuksia ja alentaa keltarauhashormonin pitoisuutta, mikä johtaa tiineyden keskeytymiseen. Lääketieteessä kloprostenolia käytetään kiiman aikaansaamiseksi muun muassa naudoilla, sioilla ja hevosilla sekä tiineyden keskeytykseen naudoilla, hevosilla ja koirilla. Ainetta käytetään usein natriumsuolana.
Valmistus

Kloprostenolin valmistamiseen on kehitetty asymmetrinen menetelmä. Tyypillisesti synteesi on monivaiheinen ja mutkikas. Synteesin lähtöaineina ovat muun muassa niin sanottu Corey-aldehydi ja m-kloorifenoli.
Aiheesta muualla

Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Cloprostenol (englanniksi)
Kloraali

| Kloraali |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2,2,2-triklooriasetaldehydi
CAS-numero:  75-87-6
PubChem CID:  6407
SMILES:  C(=O)C(Cl)(Cl)Cl
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C2HCl3O
Moolimassa:  147,378 g/mol
Sulamispiste:  -57,5 °C
Kiehumispiste:  97,7 °C
Tiheys:  1,512 g/cm3
Kloraali eli triklooriasetaldehydi (C2HCl3O) on asetaldehydin kloorattu johdannainen. Yhdistettä käytetään nykyään lähinnä synteettisen orgaanisen kemian lähtöaineena.
Ominaisuudet

Kloraali on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä. Kloraalin 3 klooriatomia tekevät sen aldehydiryhmästä tavallistakin elektrofiilisemman ja yhdiste reagoi herkästi nukleofiilien kanssa. Esimerkiksi veden kanssa se reagoi muodostaen kloraalihydraattia ja alkoholit reagoivat muodostaen asetaaleja. Vahvat emäkset kuten natriumhydroksidi tai amiinit hajottavat yhdisteen. Natriumhydroksidikäsittelyllä kloraalista muodostuu kloroformia ja natriumformiaattia.
Valmistus ja käyttö

Kloraalia valmistetaan klooraamalla joko asetaldehydiä tai etanoli. Näistä asetaldehydin kloorausprosessi on edullisempi ja etanoli hapettuu ensin kloorin vaikutuksesta asetaldehydiksi ennen kloorautumistaan. Katalyyttinä reaktiossa voidaan käyttää antimonitrikloridia. Reaktiossa muodostuu kloraalihydraattia joko käsitellään väkevällä rikkihapolla, minkä jälkeen kloraali erotetaan tislaamalla.
Kloraalia käytetään maataloudessa käytettävien hyönteismyrkkyjen kuten kloraloosin, DDT:n, metoksikloorin ja herbisidien valmistuksessa. Monet näistä ovat nykyään kiellettyjä, joten yhdisteen käyttö on vähentynyt. Kloraalia käytetään myös eräiden hypnoottisten ja sedatiivisten lääkkeiden kuten kloraalihydraatin ja triklofossin valmistamiseen.
Aiheesta muualla

Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Trichloroacetaldehyde (englanniksi)
ChemBlink: Chloral (englanniksi)
Haapsalun kuursaal

| Haapsalun kuursaal |
| --- | --- |

Osoite:  Promenaadi tn 1
Sijainti:  Haapsalu, Viro
Koordinaatit:  58°57′1″N, 23°32′15″E
Rakennustyyppi:  kasino
Valmistumisvuosi:  1898
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Haapsalun kuursaal on kuursaal eli kasino Haapsalun kaupungissa Virossa. Rakennus valmistui 1800-luvun lopussa ja nykyisin sen tiloissa toimii kahvila.
Historia

Haapsalu oli 1800-luvulla baltainsaksalaisten ja venäläisen herrasväen suosima kylpyläkaupunki. Viron ensimmäinen meri- ja savikylpylä rakennettiin Haapsaluun vuonna 1825 ja kaupungin suuri rantapromenadi valmistui 1830-luvulla. Kuursaalin eli kasinon rakennuttaminen rantapromenadille alkoi vuonna 1858 ja rakennus valmistui vuonna 1898. 1900-luvulla rakennus oli Haapsalun kesänviettokulttuurin keskipiste. Neuvostoliiton miehitettyä Viron rakennusta käytettiin varastotilana. Rakennus on kunnostettu 1990-luvulla ja nykyisin siinä toimii kesäkahvila.
Rakennus

Kuursaal on puurakenteinen, kaksikerroksinen ja sen molemmissa päissä on terassi. Rakennuksen julkisivu on kolmiomainen. Alun perin rakennus oli lähes kokonaan meren ympäröimä, mutta sittemmin sen päätyjen lahdenpoukamat on täytetty. Rakennusta on pidetty malliesimerkkinä 1800-luvun lomakeskusrakerntamisesta ja se on myös Viron kaltaisistaan rakennuksista ainoa alkuperäisessä muodossaan säilynyt.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Haapsalun kuursaalin kotisivut (viroksi) (englanniksi)
Rakennuksen sisätiloja.
Kuursaal panoraamakuvassa.
Werner von Haeften

| Werner von Haeften |
| --- | --- |
 Werner von Haeften vuonna 1939
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. lokakuuta 1908  Berliini, Saksa
Kuollut: 21. heinäkuuta 1944 (35 vuotta)  Berliini, Saksa
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Saksa
Palvelusvuodet:  1939–1944
Taistelut ja sodat:  Toinen maailmansota
Sotilasarvo:  Yliluutnantti
Werner Karl von Haeften (9. lokakuuta 1908 Berliini – 21. heinäkuuta 1944 Berliini) oli saksalainen yliluutnantti toisen maailmansodan aikana. Haeften työskenteli ensin pankissa ja opiskeli sitten lakia Hampurissa. Toisessa maailmansodassa hän liittyi Wehrmachtiin ja haavoittui itärintamalla. Toivuttuaan vammoistaan Haeftenista tuli Claus von Stauffenbergin adjutantti ja heinäkuun 20. päivän salaliiton jäsen. Hän oli Stauffenbergin mukana Sudenpesässä, kun tämä laittoi pommisalkun kokouspöydän alle. Salaliiton epäonnistutta Haeften vangittiin Berliinissä. Hänet teloitettiin ampumalla yhdessä Stauffenbergin kanssa. Hänen salaliittoon osallistunut veljensä Hans Berndt von Haeften puolestaan hirtettiin Plötzenseen vankilassa. Myös Haeftenien sukulaisia rangaistiin veljesten osallisuudesta natsien vastaiseen salaliittoon.
Haartmanin talo

Talon eteläpääty.
Talon Luostarinkadun puoleinen sivu.
Haartmanin talo eli Casa Haartman on Naantalin keskustassa sijaitseva vuonna 1926 valmistunut Erik Bryggmanin suunnittelema taiteilijakoti, jonka tilasi taidemaalari Axel Haartman. Rakennus on inventoituselvennä valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi ja se on suojeltu rakennussuojelulailla.
Huvila sijaitsee Luostarinkadun ja Kristiinankadun kulmauksessa, johon sen pihapiiri rajautuu aidalla ja osittain pergolarakennelmalla. Pihapiiri on puutarhaa. Julkisivultaan harmaanvalkoiseksi rapattu talo on rakennettu tiilestä ja se on satulakattoinen. Räystäässä on sininen ja punainen reliefikoriste. Rakennuksen muotokieleen Bryggman otti vaikutteita Gunnar Asplundilta ja Italiasta. Lähellä räystästä sijaitsevat yläkerran ikkunat ovat neliruutuiset, alakerran kuusiruutuiset. Pihanpuoleisessa julkisivussa on lasiovi puutarhaan ja korkeammat ruokasalin ikkunat. Talon eteläseinustalla on parveke, jota kannattelee neljä pylvästä. Kattopalkein koristellusta eteisen tiilihallista on käynti portaikkoon ja salonkiin holvikaarien alitse. Portaikon päällä yläkerrassa on atriumaihe, jossa punaisten listojen rajaamaa syvänsinistä kattoa kannattelee neljä punaista puupylvästä. Katot ovat holvattuja talon pohjoispäädyn ateljeessa ja ylähallissa. Talon kalustus oli Haartmanin omaa, ja Haartman maalasi koristemaalauksia edustustilojen, salonkien ja hallien kattoihin.
Axel Haartman kuoli talossaan 92-vuotiaana vuonna 1969. Talo on ollut siitä lähtien asumaton. Taloa on aiemmin ylläpitänyt Hedvigs minne -yhdistys, joka on nimetty miestään muutamaa vuotta aikaisemmin kuolleen vaimon Hedvigin mukaan. Nykyään museona toimiva Casa Haartman on osa Åbo Akademin säätiötä (Stiftelsen för Åbo Akademi).
Vuonna 2012 talosta löytyi inventointitöiden yhteydessä toistakymmentä aiemmin tuntematonta Haartmanin tekemää muotokuvaa ja luonnosta. Myös aikaisemmin on talosta löytynyt ennennäkemättömiä töitä, kuten vuonna 2007 löytyneet mainosjulisteet.
Osana Bryggmanin huviloita

Bryggman suunnitteli Turkuun, Kaarinaan ja Naantaliin huviloita, jotka rakennettiin yksityiskodeiksi ja kesähuviloiksi 1920–1940-luvuilla. Haartmanin talo valmistui näistä ensimmäisenä. Kokonaisuutta kutsutaan nimellä Bryggmanin huvilat, ja ne on luokiteltu Valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Huviloita pidetään yleisesti suomalaisen modernin arkkitehtuurin siirtymänä klassismista funktionalismiin ja ne kuvaavat hyvin Bryggmanin arkkitehtuuria. Huvila-arkkitehtuuria pidetään tärkeänä osana Bryggmanin tuotannossa ja ne saavat osansa myös alan kansainvälisissä julkaisuissa.
Aiheesta muualla

Nikula, Riitta (toim.): Erik Bryggman 1891–1955: arkkitehti, s. 157–164.  (Suomen rakennustaiteen museon monografiasarja)  Helsinki:  Suomen rakennustaiteen museo, 1991.  ISBN 951-9229-70-1
Aarre Naantalin kätköissä. Turun Sanomat
Villa Haartmanista tulee Naantalin viides kulttuuriympäristökohde. Turun Sanomat
| n k Perustiedot Wikidatassa: Haartmanin talo (Q21043779)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: asuinrakennus, päärakennus, museo
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Naantali
katuosoite: Luostarinkatu 3, 21100 Naantali
koordinaatit: 60°28′13″N 22°01′13″E﻿ / ﻿60.47019°N 22.02022°E﻿ / 60.47019; 22.02022