stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Šamil Basajev
Iskuja

Toisen Tšetšenian sodan jälkeen Basajev jatkoi vastarintaa sissisodalla ja erilaisilla iskuilla. Basajev oli Venäjän etsityin terroristijohtaja, joka otti vastuun useista terrori-iskuista. Basajev otti vastuun kaikista Venäjällä tapahtuneista ikävistä tapahtumista; hän muun muassa ilmoitti upottaneensa ydinsukellusvene Kurskin ja aiheuttaneensa Moskovan pimentäneen sähkökatkon 25. toukokuuta 2005. Venäjä lupasi Basajevista 300 miljoonan ruplan palkkion (n. 8,75 miljoonaa euroa).
Basajev tunnusti 2. marraskuuta 2002 osuutensa Dubrovka-teatterin kaappaukseen Moskovassa, ja vuonna 2004 häntä syytettiin 90 uhria vaatineesta iskusta Venäjän Ingušian tasavaltaan. Hän esiintyy iskusta tehdyllä videolla johtamassa 570 militantin joukkoa.
Basajev tunnusti syyllisyytensä myös Tšetšenian presidentin Ahmad Kadyrovin murhaan pommi-iskulla 9. toukokuuta 2004. Hän sanoi maksaneensa 50 000 Yhdysvaltain dollaria tämän surmaajille. Hän lupasi myös Kadyrovin pojasta, Ramzan Kadyrovista 25 000 dollaria, koska tämä ”ei ollut enemmän arvoinen”. Kadyrov puolestaan vannoi surmaavansa isänsä tappajat ja Basajevin.
Basajev otti vastuulleen 89 uhria vaatineen kahden venäläisen matkustajakoneen pudotuksen 24. elokuuta 2004, ja 10 ihmistä surmanneen iskun Moskovan metroon 31. elokuuta 2004. Lisäksi Basajev tunnusti osuutensa Beslanin koulukaappaukseen Pohjois-Ossetiassa 17. syyskuuta 2004, jossa 32 taistelijaa otti haltuunsa koulun lukuvuoden avajaispäivänä. Kuolleita Venäjän joukkojen vapautusyrityksen jälkeen oli miltei kolmesataa.
Yhdysvaltalaisen ABC-televisioyhtiön julkaistua Basajevin haastattelun ilmoitti Venäjä ryhtyvänsä rajoittamaan televisioyhtiön toimintamahdollisuuksia, koska se katsoi ABC:n tukevan terrorismia tarjoamalla Basajeville julkisuutta. Venäjän ulkoasiainministeriön ilmoituksen mukaan Venäjä ei uusinut ABC:n toimittajien akkreditointia Venäjälle eivätkä sen työntekijät olleet tervetulleita ottamaan yhteyksiä venäläisiin ministeriöihin ja virastoihin.
Basajev otti vastuun hyökkäyksestä Kabardi-Balkarian pääkaupunkiin Naltšikiin 13. lokakuuta 2005. Hänen mukaansa hyökkäykseen osallistui 217 mujahideenia, jotka eliminoivat 300 uskotonta ja petturia (140 surmattiin ja 160 haavoittui) 41 hyökkääjän tappiolla. Venäjän sisäministeriön mukaan militantit ampuivat 35 turvallisuusjoukkojen ja poliisin jäsentä ja yhdeksän siviiliä. 91 hyökkääjää surmattiin ja 36 vangittiin.
Kun Itškerian tšetšeenitasavallan presidentti Abdul-Halim Sadulajev surmattiin 2006 ja Doku Umarov nimitettiin separatistien johtoon, Basajev nimitettiin varapresidentiksi 27. kesäkuuta.
Kuolema

Basajevin ja kolmen muun tšetšeenivastarintataistelijan ilmoitettiin kuolleen räjähdyksessä 9. ja 10. heinäkuuta 2006 välisenä yönä  viranomaisten erikoisoperaatiossa räjähteillä lastatun Kamaz-kuorma-auton räjähtäessä kahden kilometrin päässä Ekaževon kylästä Nazranin piirissä Ingušiassa. Kavkaz-Centerin mukaan räjähteiden varomattomasta käsittelystä seurannut räjähdys tapahtui yöllä ja viranomaiset vain löysivät ruumiit.
Venäjän turvallisuuspalvelun FSB:n johtajan Nikolai Patruševin mukaan Basajev oli suunnittelemassa joukkoineen iskua, jonka olisi ollut määrä tapahtua Etelä-Venäjällä Pietarissa pidettävän G8-maiden kokouksen aikaan. Hänen mukaansa Basajevin jäljille päästiin tutkimalla ulkomailta tehtyjä aseostoja. Venäjän presidentin Vladimir Putinin mukaan kyseessä oli oikeutettu kosto kaikista Basajevin tekemistä rikoksista.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Basajevin iskut (Arkistoitu – Internet Archive) (HS)
Samil Basajevin haastattelu - Ruotsin tietotoimistolle annetun haastattelun kautta voi tutustua Basajevin poliittiseen ajatteluun
ABC:n haastattelu
Kommersantin analyysi Basajevin kuolemasta (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki  Puola 
Henkilöt:  Trove 
Muut:  IdRef
Luettelo Itä-Suomen yliopiston ainejärjestöistä

Tämä on luettelo Itä-Suomen yliopiston ainejärjestöjen sekä niiden opiskelijahaalareiden väreistä.
Joensuun kampus

Saksan kieli, Ablaut ry – viininpunainen
Kemia, Bunsen ry – punainen
Englannin kieli, Echo ry – musta
Matematiikka ja fysiikka, Epsilon ry – violetti
Tietojenkäsittelytiede, Skripti ry - hopeanharmaa
Teologia
Ortodoksinen teologia, Pistis ry – violetti
Läntinen teologia, Fides Ostiensis ry – violetti
Ruotsin kieli, Godis ry – keltainen
Venäjän kieli, Iskra ry – punainen
Metsätiede, Joensuun Metsäylioppilaat ry – metsänvihreä
Aineenopettajat, Joraus ry – Valkoinen tasku ommeltuna muun ainejärjestön haalareihin
Kasvatustiede, Kassos ry – tummansininen
Kotitalous- ja käsityöopettajat, Kotex ry – oranssi
Oikeustiede, Judica ry – bolognanpunainen
Julkisoikeus, Legio Ostiensis ry – viininpunainen
Biologia, Mikrovillus – keltainen
Kulttuurintutkimus, Nefa-Joensuu – tummanharmaa
Psykologia, Oidipus ry – turkoosi
Opinto-ohjaajat, Opossumi ry – viininpunainen
Kauppatieteet, Optimi ry – oranssi
Erityispedagogiikka, Poikkeus ry – vihreä
Luokanopettajat, Popsi ry – turkoosi, ennen vuotta 2018 myös punainen ja tummansininen
Yhteiskuntapolitiikka, sosiologia ja filosofia Praxis ry – musta
Varhaiskasvatus, Sulo ry – punainen
Maantiede, yhteiskuntamaantiede sekä ympäristöpolitiikka ja -oikeus, Tombolo ry – limenvihreä
Suomen kieli ja kirjallisuus, Täky – sininen
Historia, Varnitsa – viininpunainen
Kansantaloustieteet – oranssi
Kuopion kampus

Kauppatieteet, Preemio ry – viininpunainen
Lääketieteet, Kuolo ry – musta
Hammaslääketiede, Dentina ry – musta, valkoinen tasku
Yhteiskuntatieteet, Socius ry – keltainen, violetit reisitaskut
Tietojenkäsittelytieteet, Serveri ry  – valkoinen
Teknillinen fysiikka, Kvantti ry - tummansininen, valkoiset reisitaskut
Farmasia, Fortis ry – tummanvihreä
Biolääketiede, Kulti ry – punainen, valkoiset reisitaskut
Sovellettu fysiikka ja ympäristötiede, Hyeena ry – punainen
Ravitsemustiede, Retikka ry – vaaleanvihreä
Terveystieteet, Terho ry – sininen
Doku Umarov

Doku Umarov (ven. Доку Хаматович Умаров, Doku Hamatovitš Umarov, tšetšeeniksi Умаран Докка, Umaran Dokka (13. huhtikuuta 1964 – 7. syyskuuta 2013) oli tšetšeenien separatistihallinnon Itškerian tšetšeenitasavallan (ChIR) presidentti. Hän nousi tehtävään varapresidentin paikalta, kun edellinen presidentti Abdul-Halim Sadulajev tapettiin poliisin erikoisoperaatiossa 17. kesäkuuta 2006. Vuosina 1996–1999 hän toimi separatistihallinnon turvallisuusministerinä.
Umarov julisti itsensä lokakuun 2007 lopussa Kaukasian emiiriksi ja ChIR:n lopetetuksi.
Vielä haastattelussaan 2005 Umarov sanoutui irti siihenastisista terrori-iskuista ja arvosteli Šamil Basajevia Beslanin koulukaappauksesta. Kysyttäessä siviiliuhrien kostamisesta siviiliuhreilla hän totesi, että: "joka tapauksessa meillä ei ole sitä oikeutta ainakaan nyt. Jos käyttäisimme moisia keinoja, en usko että kukaan meistä palaisi kotiin normaalina ihmisenä."
Umarov julisti lokakuun 2007 lopussa videoviestissään liikkeensä taistelun kattavan paitsi toimet Venäjän turvallisuusjoukkoja vastaan, myös pyhän sodan Yhdysvaltoja, Britanniaa ja Israelia vastaan. Videolla hän julisti itsensä myös "Pohjois-Kaukasian emiiriksi." Lontoossa asuva "Itškerian tšetšeenitasavallan ulkoministeri" Ahmed Zakajev tuomitsi Umarovin ilmoituksen ja julisti sen johtuneen provokaatiosta. Zakajev sanoi kuitenkin, ettei hallitus enää tukisi Umarovia, vaan vastaisi ChRI:n parlamentille.
Umarov lakkautti virallisesti asetuksellaan Itškerian presidentinviran, parlamentin ja hallituksen 11. joulukuuta 2007 ja nimesi Tšetšenian yhdeksi Kaukasian emiraatin maakunnista.
Umarovin kuolemasta liikkui huhuja kesäkuun 2009 alussa. KavkazCenterillä kapinalliset kielsivät asian.
Yhdysvaltain hallitus nimesi Umarovin terroristiksi kesäkuussa 2010 ja lupasi hänestä 5 miljoonan US-dollarin palkkion toukokuussa 2011, samassa yhteydessä jolloin Kaukasian emiraatti luokiteltiin terroristijärjestöksi.
YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmaa 1904 toteuttava komitea luokitteli hänet maaliskuussa 2011 Al-Qaidaan, Osama bin Ladeniin tai Talibaniin yhteyksissä olevaksi henkilöksi.
Iskut

Helmikuussa 2010, kapinallisten kärsittyä edellisinä viikkoina useita menetyksiä, Umarov ilmoitti iskujen laajentamisesta koko Venäjälle. Jo marraskuussa 2009 hän oli kuitenkin ottanut vastuun iskusta Moskovan ja Pietarin väliseen junaan. Kapinalliset olivat ilmoittaneet luopuvansa iskuista siviilejä vastaan Beslanin koulukaappauksen jälkeen. Maaliskuussa 2010 tehtiin tuhoisa itsemurhapommi-isku Moskovan metroon, josta Umarov otti vastuun 31. maaliskuuta.
8. helmikuuta 2011 Kavkaz Center julkaisi videon, jossa Umarov ottaa vastuun Domodedovon lentokentän pommi-iskusta, jossa kuoli 36. Video on kuvattu iskupäivänä. Umarov uhkaa myös lisäiskuilla. Lisäksi hän väittää että muslimit ovat kaikkialla maailmassa hyökkäyksen kohteena ja tuomitsee Israelin ja Amerikan johtamat sionistiset ja kristilliset hallinnot.
Valtataistelu

Heinäkuussa 2010 Umarov nimitti varamiehekseen eli naibiksi itäisen rintaman komentajan Aslambek Vadalovin.
Elokuussa 2010 KavkazCenter julkaisi videon, jossa Umarov ilmoittaa eroavansa ja jättävänsä tehtävänsä Vadaloville. Seuraavana päivänä julkaistussa viestissä ero kumottiin.
Kyseessä oli ilmeisesti kaiken varalta kuvattu video, joka julkaistiin vahingossa tai tahallaan osana kapinallisten valtakamppailua.
Muutaman päivän päästä emiraatin tiedotus- ja analyysipalvelun johtaja Movladi Udugov "erotettiin väliaikaisesti tehtävistään."
Elokuun 12. ja 13. päivä eri nettisivustolla julkaistiin kännykkäkameralla kuvattu video, joissa osa tšetšeenikapinallisten johtohenkilöistä sanoutuu irti Umarovista. Komentaja Husein Gakajev vaatii emiraatille uutta johtajaa. Myös Vadalov sanoo eroavansa naibin tehtävästä. Seuraavana päivän Umarovin Dagenstanin emiiriksi ja šaria-tuomioistuimen johtajaksi nimeämä Magomed Vagapov vetoaa yhtenäisyyden puolesta.
Kuolema

Umarov kuoli 7. syyskuuta 2013.
Aiheesta muualla

Guardian: Chechnya rebels appoint new leader after killing
Russia: RFE/RL Interviews Chechen Field Commander Umarov
Gotiikka

Reimsin Notre Dame, gotiikkaa edustava katedraali.
Goottilainen arkkitehtuuri oli Euroopassa vallitseva arkkitehtuurin tyylikausi, joka seurasi romaanista ja edelsi renessanssityyliä. Sen juuret ovat 1140-luvun Ranskan arkkitehtuurissa, ja tyylilajin ensimmäisenä edustajana voidaan pitää Saint-Denisin luostarikirkkoa, josta tuli myöhemmin Ranskan kuninkaiden leposija. Gotiikan myötä syntyi myös goottilaiseksi luonnehdittavaa kuvanveistoa, maalaustaidetta ja taidekäsityötä. Alppien pohjoispuolella gotiikka käsitti noin vuodet 1150–1525 ja Italiassa noin vuodet 1250–1420. Britteinsaarilla varhaista gotiikan aikakautta kutsutaan nimellä Early English. Gotiikka oli vaihtelevaa, sillä sen vaiheet ja ilmentymät poikkeavat usein maakohtaisesti huomattavasti toisistaan. Goottilainen taide korosti erityisesti uskonnollisuutta.
Nimitys ”gotiikka” syntyi Italiassa renessanssiaikana kuvaamaan ”barbaarien” eli goottien rakennustaidetta. Sana on vasta myöhemmin laajentunut merkitykseltään siten, että sen käsitetään tarkoittavan myös aikakauden kuvataiteita.
Tyylillisiä piirteitä arkkitehtuurissa olivat korkeutta tavoittelevat kirkot, joissa pyörökaarien tilalla olivat suippokaaret koristeineen ja tornin huippuun asetettuine ristikukkasineen. Värilliset ikkunalasit lasimaalauksineen tulivat käyttöön. Myös raatihuoneita ja muitakin rakennuksia alettiin rakentaa rakennustoiminnan elpyessä. Tunnettuja goottilaisen arkkitehtuurin tuotteita ovat muun muassa Kölnin ja Milanon tuomiokirkko, sekä Reimsin, Amiensin ja Pariisin Notre Damen katedraalit.
Gotiikan aika Ranskassa

Varhaisgoottilaisella kaudella rakennustaiteen monumentit olivat suuria ja runsaasti koristeltuja luostarikirkkoja ja katedraaleja. Ensimmäiset goottilaistyyliset rakennukset eivät tuoneet mukanaan uusia kirkkomalleja, mutta arkkitehtonisesti ja rakennusteknisesti tapahtui täydellinen muutos. Vielä 1100-luvun Ranskassa katedraalit noudattivat sisätilojen käytöltään romaanisen tyylin suuntaviivoja. Vasta vuosisadan lopulla jätettiin useista kirkoista pois keskikerros, niin sanottu galleriavyöhyke. Näin tuli tilaa korkeille pylväskäytäville ja kirkon keskilaivan eli keskiosan yläosaa eli ikkunallista klerestoriota varten, jotka kapea seinänviertä seuraava käytävä, matala triforium, erotti toisistaan.
Goottilainen tyyli on varhaisista rakennustyyleistä ainoa, joka on selvästi riippumaton antiikin perinteistä. Goottilainen rakennustaide kukoisti 30 ensimmäistä vuotta ainoastaan ranskalaisessa arkkitehtuurissa, vuosina 1150–1180. Ennen vuosisadan loppua goottilainen tyyli levisi Ranskan rajojen yli, ja vuoteen 1250 mennessä se oli syrjäyttänyt romaanisen tyylin melkein kaikissa Keski-Euroopan maissa. Leviämiseen saattoivat vaikuttaa tyylin sekä esteettiset että tekniset hyvät puolet. Toisaalta Ranskasta oli tullut huomattava poliittinen voimatekijä ja sillä oli tunnustettu kulttuurillinen johtoasema.
Gotiikan aika Ranskassa > Ruodeholvit ja tukipilarit ja muut rakenteet

Ruodeholvit olivat muita holvityyppejä edullisemmat. Kaariparit eli holviruoteet, jotka lävistivät vinosti toisensa, antoivat mahdollisuuden täyttää holvin lokerot myöhemmin, jolloin kaarevia rakennustelineitä, joiden varaan holvit rakennettiin, ei tarvinnut suunnitella kuin ruoteita, eikä koko holvia varten. Ruodeholvit rakennettiin kiilamaisista kivistä, jotka olivat kevyempiä kuin muurilaastista sekoitetusta kivimurskasta tehdyt. Myös geometrisesti säännöllisten kaarien sovittaminen erimuotoisiin tiloihin oli helpompaa. Ongelmiakin tosin oli, pitkulaisessa seinäholvissa viisto- ja seinäruoteet oli jollakin tavalla soviteltava yhteen, jotta niiden korkeus olisi sama kuin poikkiruoteiden. Tämä oli puoliympyränmuotoisten ruoteiden haittana, sillä niiden korkeuden, siis säteen, piti olla puolet niiden jännevälistä eli läpimitasta. Koska kirkon keskilaivan ikkunoita laajennettiin, rakennettiin lisätukea kirkon ulkopuolella sijaitsevilla kaarilla.
Tästä tuli nimenomaan ranskalainen ominaisuus. Esimerkiksi Chartresin katedraalissa nämä tukikaaret hävittivät varhaisgoottilaiselle arkkitehtuurille tyypilliset yksinkertaiset ääriviivat ja toivat rauhattomamman siluetin, jota nykyisin pidetään tyypillisesti goottilaisena. Chartresin katedraali rakennettiin 50 vuotta myöhemmin kuin Saint-Denisin luostarikirkko, ja siitä tuli Pohjois-Ranskaan rakennettujen katedraalien alkutyyppi. Reimsin katedraali, jonka rakentaminen aloitettiin vuonna 1211, noudatteli Chartresin katedraalin linjoja, mutta ikkunoiden suunnittelussa tapahtui huomattava edistysaskel. Ikkunoita ei käsitelty erillisinä kolmen ryhminä, vaan ikkunaryhmistä tuli yksikkö, jossa kuitenkin oli toisiinsa liittyvät alaosat. Tästä ruusustona tunnetusta elementistä tuli tyypillinen goottilaisen arkkitehtuurin osa.
Euroopan gotiikka

Ranskan ulkopuolelle rakennettiin useita goottilaisia kirkkoja. Espanjan Kastiliaan aloitettiin vuonna 1250 rakentaa Leónin katedraalia sekä Saksaan Marburgiin Elisabethkircheä vuonna 1235 ja Kölnin tuomiokirkkoa vuonna 1248. Nämä kirkot eivät paljonkaan eroa ranskalaisista. Lontoossa sijaitseva Westminster Abbey, jonka rakentaminen alkoi samoihin aikoihin vuonna 1245, poikkeaa kuitenkin huomattavasti edellisistä, vaikka siinä onkin ranskalaisia piirteitä enemmän kuin muissa Englannin kirkoissa. Myös muualle Eurooppaan rakennettiin goottilaisia kirkkoja: Italiaan Firenzen tuomiokirkko ja Sienan tuomiokirkko sekä Alankomaihin Utrechtin katedraali. Pohjois-Saksassa kehittyi ns. tiiligotiikka, jolla on ollut paljon vaikutusta Pohjoismaihin. Muun muassa Turun tuomiokirkko on rakennettu tällä tyylillä.
Piirteitä

Gotiikka arkkitehtuurissa syntyi alun perin teknisenä oivalluksena, josta seurasivat taiteelliset ulottuvuudet. Ajatuksena oli solakoita pilareita ja niiden päällä kulkevia kapeita ruoteita käyttäen muodostaa rakennukselle kivirunko. Näin rakennus pysyi koossa ilman tiiviitä seiniä ja seinät kyettiin vapauttamaan kannatustehtävästään muun muassa suurille ikkuna- ja lasirakenteille. Tyypillisiä piirteitä ovat veistoskoristelut, kolmiosainen sisäänkäynti, kapeat ja korkeat tornit sekä pyöreät, koristeelliset ruusuikkunat. Goottilainen arkkitehtuuri pyrki uskontoa korostavana tyylisuuntana "tavoittelemaan taivaita", mikä näkyy symbolisesti koko rakennuksen yleisenä korkeutena.lähde?
Eräs gotiikan tärkeimmistä tunnuspiirteistä ovat suipot holvikaaret, verrattuna romaanisen kauden pyöreisiin eli puoliympyrän muotoisiin holvikaariin. Tämä oli alun perin gotiikan rakennustekniikan sanelemaa. Puoliympyräholvikaaren korkeus määräytyy pilarien välistä niin, että holvin korkeus on puolet pilarien keskinäisestä etäisyydestä. Tämän vuoksi ei erisuuriin pilariväleihin voida rakentaa samankorkuisia puoliympyräholveja. Sen sijaan kahdesta osasta koostuvan goottilaisen suipon kaaren korkeutta voidaan säädellä muuttamalla suippoutta, ja siten erisuuriin pilariväleihin saadaan samankorkuiset holvikaaret. Tämä on erityisen tarpeellista ristiholvauksessa, jossa neljän pilarin varaan rakennetaan kahteen suuntaan holvattu katto. Romaanisilla puoliympyräkaarilla pilarien tulee olla neliömuodostelmassa, mutta goottilaisilla suippoholveilla pilarit voivat olla suorakaidemuodostelmassa, eikä pilarivälin tarvitse olla yhtä suuri molempiin suuntiin.
Espanjassa saatiin vaikutteita ranskalaistyylisestä goottilaisesta arkkitehtuurista 1200-luvulla, jolloin monissa espanjalaisissa katedraaleissa käytettiin maurilaistyylistä koristelua. Samoihin aikoihin Portugalissa gotiikka näkyi luostarirakennuksissa. Holvikaaria ja solakoita pilareita oli erityisesti saksalaisissa hallikirkoissa 1200-1300-luvuilla, jolloin saksalaisten katedraalien rakentamiseen oli tullut vaikutteita Ranskasta. Saksalaisissa hallikirkoissa oli filigraaniholveja, ja niissä oli myös englantilaisia vaikutteita 1000-luvun lopulta alkaen. Englantilaista tyyliä edustivat holvien tähti- ja verkkokoristeet. Saksalaisten omaa goottilaista arkkitehtuuria olivat silmukkaholvit pyöristettyine ruoteineen.
Piirteitä > Gotiikan arkkitehtuurisia rakennuksia

Gotiikan arkkitehtuurin rakenteita. Huomaa, että pilariväli on erikokoinen pituus- ja poikkisuunnassa.
Salisburyn katedraali, gotiikalle ominaisia suippopäisiä kaaria.
Kirkon länsifasadi, Soissons, Ranska.
Münsterin kaupungintalo, Saksa.
Venetsian Dogen palatsi, Italia.
Milanon tuomiokirkko, Italia.
Notre Damen katedraali, Pariisi, Ranska.
Strasbourgin katedraalin ruusuikkuna.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
GOTHICmed. A Virtual Museum of Mediterranean Gothic Architecture
| n k Taidesuuntauksia |
| --- | --- |
Esihistoriallinen taide:  Kalliopiirros  Kalliomaalaus 
Klassinen aika:  Mesopotamian taide  Muinaisen Egyptin taide  Antiikin Kreikan taide  Hellenistinen taide  Rooman valtakunnan taide 
Bysantti:  Varhaiskristillinen taide  Karolinginen renessanssi  Bysantin taide 
1000–1300-luvut:  Ottolainen taide  Romaaninen tyyli  Gotiikan taide 
Renessanssi 1400-luku:  Renessanssin taide 
1500-luku:  Manierismi 
1600-luku:  Barokki 
1700-luku:  Rokokoo  Klassismi  Romantiikka 
1800-luku:  Kansallisromantiikka  Düsseldorfin koulukunta  Hudson River -koulukunta  Prerafaeliitit  Estetismi  Arts and crafts  Naturalismi  Realismi  Impressionismi  Postimpressionismi  Akateeminen taide  Piktorialismi  Primitivismi  Symbolismi  Uusbarokki  Uusgotiikka  Uusklassismi  Uusrenessanssi  Jugend 
Modernismi 1900 alkaen:  Jugend  Naivismi  Fauvismi  Ekspressionismi  Kubismi  Dada  Abstrakti taide  Futurismi  Suprematismi  Konstruktivismi  De Stijl 
1920 alkaen:  Uusasiallisuus  Art deco  Surrealismi  Bauhaus  Funktionalismi  Yhteiskunnallinen realismi  Regionalismi  Sosialistinen realismi  Totalitaristinen taide 
1945 alkaen:  Abstrakti ekspressionismi  Cobra  Informalismi  Art brut  Tasismi  Konkretismi 
Nykytaide 1960 alkaen:  Pop-taide  Uusi realismi  Fluxus  Minimalismi  Fotorealismi  Op-taide  Kineettinen taide  Valotaide  Prosessitaide  Käsitetaide  Arte povera  Feministinen taide  Postmodernismi 
1980 alkaen:  Uusekspressionismi  Transavantgarde  Uusminimalismi  Neo-Geo  Tila- ja ympäristötaide  Mediataide  Young British Artists  Outsider-taide  Performanssi  Videotaide  Yhteisötaide  ITE-taide  Graffiti 
2000 alkaen:  Abjektitaide  Appropriaatio  Artivismi  Biotaide  Katoava taide  Paikkasidonnainen taide  Relaatiotaide  Äänitaide 
Vuodesta 1000 alkaen kyseessä ovat länsimaiset taidesuuntaukset
Pyhän Martinin katedraali Bratislavassa, Slovakiassa.
Philips Videopac G7000

| Philips Videopac G7000 |
| --- | --- |

Muut nimet:  Magnavox Odyssey² Philips Odyssey
Valmistaja:  Philips
Sukupolvi:  Toinen sukupolvi
Julkaisu:  1978
Tallennusväline:  pelimoduuli
Seuraaja:  Philips Videopac+ G7400
Lisää videopeliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Philips videopac G7000-konsoli.
Philips Videopac G7000 on Philipsin vuosina 1978–1986 valmistama toisen sukupolven pelikonsoli. Yhdysvalloissa laitetta valmisti Philipsin omistama Magnavox nimellä Magnavox Odyssey². Brasiliassa konsoli tunnettiin nimellä Philips Odyssey.
Laitteessa oli peliohjaimina kaksi joystickia. Konsolissa oli kiinteästi mukana näppäimistö, ainoana pelikonsolina markkinoilla. Suorittimena konsolissa oli Intel 8048 (Intel MCS-48) mikrokontrolleri. Pelit olivat ROM-moduuleilla. Videopacille julkaistiin peruspelien ohella muun muassa 3 lautapelin ja videopelin yhdistelmää, soitto-ohjelma, shakkimoduuli sekä ohjelmointimoduuli.
Philips julkaisi koneesta myös kaksi mustavalkonäytöllä varustettua muunnosta G7200 ja N60 sekä myöhemmin kehittyneemmän mallin nimeltä Philips Videopac+ G7400.
Tekniset tiedot

Suoritin: Intel 8048 -suoritin, 1.79 MHz
RAM: 64 tavua + 128 tavun audio/video RAM
ROM: 1 KB
Näyttö: 160x200, 16 väriä, joista käytössä 8 (Intel 8245-piiri)
Modulien koot : 2 KB, 4 KB tai 8 KB
Aiheesta muualla

Videopac.org
Centre for computing history (englanniksi)
Toisen sukupolven pelikonsolit
Arcadia 2001
Atari 2600
Atari 5200
Bally Astrocade
ColecoVision
Fairchild Channel F
Interton VC 4000
Intellivision
Philips Videopac G7000
RCA Studio II
Vectrex
VTech CreatiVision
2020-luku

| --- | --- |
Vuosisadat: 1800-luku · 1900-luku · 2000-luku · 2100-luku · 2200-luku
Vuosikymmenet: 1990-luku · 2000-luku · 2010-luku · 2020-luku · 2030-luku · 2040-luku 2050-luku · 2060-luku · 2070-luku · 2080-luku · 2090-luku · 2100-luku
Vuodet: 1990 · 1991 · 1992 · 1993 · 1994 · 1995 · 1996 · 1997 · 1998 · 1999 2000 · 2001 · 2002 · 2003 · 2004 · 2005 · 2006 · 2007 · 2008 · 2009 2010 · 2011 · 2012 · 2013 · 2014 · 2015 · 2016 · 2017 · 2018 · 2019 2020 · 2021 · 2022 · 2023 · 2024 · 2025 · 2026 · 2027 · 2028 · 2029 2030 · 2031 · 2032 · 2033 · 2034 · 2035 · 2036 · 2037 · 2038 · 2039 2040 · 2041 · 2042 · 2043 · 2044 · 2045 · 2046 · 2047 · 2048 · 2049 2050 · 2051 · 2052 · 2053 · 2054 · 2055 · 2056 · 2057 · 2058 · 2059 2060 · 2061 · 2062 · 2063 · 2064 · 2065 · 2066 · 2067 · 2068 · 2069 2070 · 2071 · 2072 · 2073 · 2074 · 2075 · 2076 · 2077 · 2078 · 2079 2080 · 2081 · 2082 · 2083 · 2084 · 2085 · 2086 · 2087 · 2088 · 2089 2090 · 2091 · 2092 · 2093 · 2094 · 2095 · 2096 · 2097 · 2098 · 2099 2100 · 2101 · 2102 · 2103 · 2104 · 2105 · 2106 · 2107 · 2108 · 2109
Venäjä hyökkäsi Ukrainaan 2022.
2020-luku on nykyinen kuluva vuosikymmen, joka alkoi 1. tammikuuta 2020 ja päättyy 31. joulukuuta 2029. Vuosikymmen on 2000-luvun kolmas vuosikymmen.
Vuosikymmenen alussa alkoi maailmanlaajuinen koronaviruspandemia. Venäjä hyökkäsi Ukrainaan vuonna 2022. Demokraattisten ja autoritaaristen järjestelmien välinen vastakkainasettelu on korostunut. Ennusteen mukaan maailman väkiluku kasvaa miljardilla ihmisellä 8,7 miljardiin vuoteen 2030 mennessä.