stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mikael Stahre
Ura

Stahre aloitti valmennusuransa Gröndals IK:n juniorivalmentajana 1990-luvun puolivälissä. 1997 hän siirtyi juniorivalmentajaksi Hammarby IF:n organisaatioon ja seuraavana vuonna AIK:hon. AIK:ssa Stahre voitti nuorten Ruotsin mestaruuden 2004 ja nousi seuraavaksi kaudeksi seuran B-joukkueen päävalmentajaksi.
2006 Stahresta tuli Rikard Norlingin apulaisvalmentaja AIK:n edustusjoukkueeseen ja 2007 hän debytoi aikuisten päävalmentajana Väsby Unitedissa, jonka hän johdatti debyyttikaudellaan 1. divisioonan pohjoislohkossa menestykseen ja nousuun Superettaniin. Väsbyn kausi 2008 Superettanissa sujui hyvin ja seura oli tukevasti yhdeksäs.
Marraskuussa 2008 Stahresta tuli suuren kohun jälkeen AIK:n uusi päävalmentaja.  Stahren edeltäjä Rikard Norling joutui lähtemään menetettyään enemmistön tuen seurassa ja sen kannattajien keskuudessa.
Kohu ei haitannut AIK:n menestystä kaudella 2009. Stahre onnistui kasamaan hyvän joukkueen, jonka peli toimi muutamista loukkaantumisista huolimatta. Kausi huipentui mestaruuden ratkaisseeseen vierasotteluun IFK Göteborgia vastaan. AIK voitti ottelun 1–2 ja mestaruus matkasi AIK:lle 11 vuoden tauon jälkeen.  Kausi huipentui Ruotsin Cupin loppuotteluun, jossa AIK voitti IFK Göteborgin 2–0. Näin ollen Stahren debyyttikausi päättyi seurahistorian ensimmäiseen tuplamestaruuteen.
Huhtikuun lopulla 2010 Stahre ilmoitti jättävänsä AIK:n ja siirtyvänsä Kreikan Superliigassa pelaavan Panioniosin päävalmentajaksi.  Ruotsalaisvalmentajan opit eivät kaudella 2010/11 purreet, vaan Panionios vajosi Kreikan liigan hännille. Lopulta Stahre sai potkut tehtävistään lokakuun lopussa.
Syyskuussa 2011  IFK Göteborg ilmoitti Stahren olevan seuran uusi päävalmentaja. Hän aloittaa tehtävässään kauden 2011 jälkeen.  Stahre johdatti IFK:n Ruotsin cupin mestariksi toukokuussa 2013, kun joukkue kaatoi finaalissa Djurgårdenin rangaistuspotkuilla.  Allsvenskanissa IFK nousi Stahren johdolla taistelemaan kärkisijoista ollen kaudella 2013 pronssilla ja 2014 hopealla. Hyvistä tuloksista huolimatta IFK ei jatkanut Stahren sopimusta kauden 2014 jälkeen.
Tammikuussa 2015 Stahresta tuli kiinalaisseura Dalian Aerbinin päävalmentaja. Stahre vietti Kiinassa kaksi kautta, kunnes marraskuussa 2016 teki sopimuksen Allsvenskan-seura BK Häckenin kanssa. Stahre luotsasi Häckenin kaudella 2017 Allsvenskanissa neljänneksi. Hyvin sujuneen kauden jälkeen Stahre jätti seuran ja siirtyi MLS-liigan San Jose Earthquakesin päävalmentajaksi. Stahre luotsasi San Josea yhdeksän kuukautta vailla suurempaa menestystä. Hän sai potkut seurasta syyskuussa 2018, kun San Jose majaili MLS-liigan läntisessä konferenssissa vasta sijalla 12.
Tammikuusta 2020 lähtien hän on toiminut norjalaisen Sarpsborgin päävalmentajana. Stahren johdolla Sarpsborg sijoittui kaudella 2020 Norjan pääsarjassa sijalle 12. Hän jätti seuran kesäkuun alussa 2021 ja siirtyi IFK Göteborgin päävalmentajaksi. Stahre johdatti Göteborgin sekä kaudella 2021 että 2022 Allsvenskanissa kahdeksanneksi. Hän sai potkut seurasta maaliskuun alussa 2023.
Meriitit

Ruotsin mestaruus: 2009
Ruotsin cup (2): 2009, 2013
Ruotsin supercup: 2010
Nuorten Ruotsin mestaruus: 2004
Ruotsin vuoden valmentaja: 2009
Ardwickin rautatieasema

| Ardwick |
| --- | --- |

Perustiedot
Lyhenne:  ADK
Rataosa:  Hope Valley Line
Sijainti:  53°28′16″N, 002°12′47″W
Osoite:  Blind Lane, Ardwick, Suur-Manchester, M12 6LY
Paikkakunta:  Ardwick
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Avattu:  marraskuu 1842
Liikenne
Käyttäjiä (v.):  882 (2017–2018)
Liikennöitsijä(t):  Northern
Ratapiha
Raiteisto:  2 laituriraidetta 2 ohittavaa raidetta
Aiheesta muualla
 Wikimedia Commons 
Ardwickin rautatieasema on rautatieasema Manchesterin Ardwickissa. Se sijaitsee Hope Valley Linen varrella teollisuusalueella Manchesterin itälaidalla. Asema avattiin marraskuussa 1842.
Asemaa käytti 882 matkustajaa kaudella 2017–2018. Kaudella 2014–2015, jolloin sitä käytti 542 matkustajaa, se oli Manchesterin vähiten ja Suur-Manchesterin neljänneksi vähiten käytetty rautatieasema.
Ardrossan Townin rautatieasema

| Ardrossan Town |
| --- | --- |

Perustiedot
Lyhenne:  ADN
Aiemmat nimet:  Ardrossan (1831–1953)
Rataosa:  Ayrshire Coast Line
Sijainti:  55°38′24.7″N, 004°48′43.9″W
Osoite:  Princes Street, Ardrossan, Pohjois-Ayrshire, KA22 8AU
Paikkakunta:  Ardrossan
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Avattu:  1831
Liikenne
Käyttäjiä (v.):  21 586 (2017–2018)
Liikennöitsijä(t):  Abellio ScotRail
Ratapiha
Raiteisto:  1 laituriraide
Aiheesta muualla
 Wikimedia Commons 
Ardrossan Townin rautatieasema (gaeliksi Baile Àird Rosain) on rautatieasema Ardrossanin kaupungissa Pohjois-Ayrshiressä, Skotlannissa. Se sijaitsee Ayrshire Coast Linen varrella.
Asema avattiin vuonna 1831 nimellä Ardrossan. Nykyinen nimi otettiin käyttöön 2. maaliskuuta 1953. Asemaa ehdotettiin suljettavaksi vuoden 1963 Beechingin leikkausten ensimmäisessä raportissa, ja se suljettiinkin lopulta 1. tammikuuta 1968. Sen tilalle avattiin uusi asema 19. tammikuuta 1987. Sitä käytti 21 586 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Arduino Bertoldo

Arduino Bertoldo (30. joulukuuta 1932 – 3. huhtikuuta 2012) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 22. maaliskuuta 1958 ja nimitettiin Folignon hiippakunnan piispaksi 10. lokakuuta 1992. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Divo Zadi, jota avustivat Giovanni Benedetti ja Decio Lucio Grandoni. Bertoldo asetettiin virkaansa 20. joulukuuta.
Bertoldo jäi eläkkeelle 3. heinäkuuta 2008.
Mikael Stanne

| Mikael Stanne |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. toukokuuta 1974 
Muusikko
Tyylilajit:  melodinen death metal 
Yhtyeet:  Dark Tranquillity, Hammerfall, Grand Cadaver, The Halo Effect, Cemetery Skyline
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Mikael Stanne (s. 20. toukokuuta 1974 Göteborg) on ruotsalainen laulaja ja kitaristi.
Elämäkerta

Stanne on toiminut vuodesta 1989 death metal -yhtyeen Dark Tranquillity jäsenenä. Hän soitti aluksi rytmikitaraa ja taustalaulua. Kun alkuperäinen laulaja Anders Fridén lähti yhtyeestä Stanne ryhtyi yhtyeen laulajaksi ja lopetti kitaran soiton.
Hän on myös vuonna 2020 perustetun yhtyeen Grand Cadaver laulaja, The Halo Effect -yhtyeen laulaja vuodesta 2021 alkaen, sekä myös suomalaisista soittajista koostuvan Cemetery Skylinen laulaja vuodesta 2024.
Stanne toimi Hammerfallin laulajana vuodesta 1993 vuoteen 1996, mutta ei voinut osallistua yhtyeen esiintymiseen koska oli kiinni Dark Tranquillityssä.
Stanne on lisäksi tehnyt yhteistyötä In Flamesin ja Nightragen kanssa.
Aiheesta muualla

Mikael Stanne Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Ardsley-on-Hudson station

| Ardsley-on-Hudson station |
| --- | --- |

Perustiedot
Rataosa:  Hudson Line
Osoite:  1 Ardsley Avenue
Kunta:  Irvington
Valtio:  Yhdysvallat
Avattu:  1896
Asemarakennus
Lipunmyynti:  ei
Hissejä:  1
Ratapiha
Raiteisto:  4
Ardsley-on-Hudson station on Metro-North Railroadin paikallisjunaliikenteen asema, jolla ei ole lipunmyyntiä. Se on kulkukelpoinen liikuntarajoitteisille.
Mike Milo

| Mike Milo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. heinäkuuta 1965 (ikä 59)  New Jersey
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  animaattori animaatio-ohjaaja
Aiheesta muualla
Kotisivu
Mike Milo (s. 22. heinäkuuta 1965 New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen Daytime Emmyllä palkittu animaatio-ohjaaja ja animaattori, joka on työskennellyt urallaan enimmäkseen Warner Bros. Animationin tuottamien animaatioiden parissa. Näihin kuuluvat muun muassa Tiny Toons, Taz-Mania, Animaaniset ja Xiaolin Showdown. Hän aloitti uransa vuonna 1990 animoimalla mainoksia Broadcast Artsille New Yorkissa.
Aiheesta muualla

Mike Milo Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Mike Milo TV.comissa[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Morterone

| Morterone (Comune di Morterone) |
| --- | --- |
 Näkymä Morteronen kylään.
 vaakuna
 Morterone
 Koordinaatit: 45°52′0″N, 09°29′0″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Lombardia
Maakunta:  Lecco
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  13,71 km²
Korkeus:  786–1 619 m
Väkiluku (31.12.2015):  36
 – Väestötiheys:  2,6 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  23811
Suuntanumero(t):  0341
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Morterone on kylä ja kunta Leccon maakunnassa, Pohjois-Italiassa. Se sijaitsee vuorten välisessä laaksossa noin 50 kilometriä Milanosta ja noin seitsemän kilometriä Leccon kaupungista koilliseen. Kylässä asuu 36 henkilöä (31.12.2015). Morterone oli pitkään Italian pienin kunta, mutta titteli siirtyi Pedesinalle, jossa oli vuonna 2011 33 asukasta.
Kulkuyhteydet

Kylään johtaa tie Leccon kaupungin lähellä olevasta Ballabion kylästä. Kylässä sijaitsee helikopterikenttä vuorikiipeilijöiden evakuointia varten.
Väestökehitys

Tie Morteroneen.
Michael Stevens

| Michael Stevens (Vsauce) |
| --- | --- |
 Michael Stevens VidCon-tapahtumassa vuonna 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. tammikuuta 1986 (ikä 38)  Kansas City, Missouri, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   yhdysvaltalainen
Siviilisääty:  naimisissa
Puoliso:  Marnie Stevens
Muut tiedot
Lempinimet:  Vsauce
Aiheesta muualla
Kotisivu
Michael Stevens (s. 23. tammikuuta 1986) on yhdysvaltalainen kouluttaja, tieteilijä, editoija ja internet-persoona. Stevens tunnetaan parhaiten hänen luomastaan ja juontamastaan YouTube-kanavastaan nimeltään Vsauce. Alun perin kanava julkaisi videopeleihin liittyvää sisältöä, kunnes hänen opetuksellinen videosarjansa DOT herätti yleisön kiinnostuksen tehden siitä Vsaucen painopisteen. Kanava sisältää nykyään tieteeseen, filosofiaan, kulttuuriin ja illuusioihin keskittyvää sisältöä.
Vsaucen juontajana Stevensistä tuli yksi menestyksekkäimmistä YouTube-persoonista. Hänen kanavallaan on yli 13 miljoonaa tilaajaa sekä yli miljardi näyttökertaa. Stevens on myös yksi johtavista  tieteen sekä koulutuksen popularisoijista Internetissä.
Vuonna 2017 Stevens loi ja tähditti YouTube Red -sarjaa nimeltään Mind Field. Hän myös juonsi näyttämökiertuetta nimeltään Brain Candy Live! yhdessä Adam Savagen kanssa.
Varhainen elämä ja koulutus

Stevens syntyi 23. tammikuuta 1986 Kansas Cityssä Missourissa. Hänen äitinsä työskenteli amanuenssina, ja hänen isänsä oli kemiantekniikan insinööri. Perhe muutti Stilwelliin, Kansasiin vuonna 1991. Opiskellessaan Blue Valley High Schoolissa Stevens osallistui draamakerhoon sekä informatiivisen puheen ohjelmaan. Stevens valmistui ylioppilaaksi vuonna 2004, ja hän siirtyi Chicagon yliopistoon opiskelemaan psykologiaa sekä kirjallisuutta. Ylioppilaana Stevens kiinnostui videoiden editoinnista nähtyään uudelleenmuokatun trailerin Hohdosta.
Ura > YouTube-videoiden editointi ja Barely Political

Stevens aloitti YouTube-videoiden tekemisen vuonna 2007 käyttäjänimellä pooplicker888. Hänen ensimmäiset videonsa keräsivät jonkin verran huomiota, ja suositut YouTube-kanavat CollegeHumor ja Funny or Die näyttivät joitakin pätkiä näistä Stevensin videoista omilla kanavillaan. Samana vuonna Stevens tuotti käyttäjänimellä CamPain2008 lyhyitä koomisia videoita vuoden 2008 Yhdysvaltain presidentinvaalien ehdokkaista.
Stevensin verkkosisältö herätti Ben Rellesin kiinnostuksen. Relles kutsui Stevensin jäseneksi verkkokomediaryhmään, joka silloin tunnettiin nimellä Barely Political. Muutettuaan New Yorkiin Stevens sai työpaikan sekä Barely Politicalista että Next New Networkista tehden töitä sellaisten koomikkojen kuten Mark Douglasin, Todd Womackin, Andrea Feczkon ja Amber Lee Ettingerin vierellä. Stevens tuli tunnetuksi roolistaan parrakkaana nunnana. Stevens myös editoi sisältöä kanavalle ja ohjasi musiikkivideon, joka parodioi Owl Cityä, Douglasin suosittuun sarjaan nimeltään The Key Of Awesome.
Ura > Varhainen Vsauce

Stevens aloitti Vsauce-kanavan vuonna 2010. Alun perin kanavalla oli useita tuottajia. Kanava keskittyi suurimmaksi osaksi videopelikulttuuriin. Kanavalle syntyi useita erillisiä sarjoja, joista monia Stevens itse juonsi. Sarjoja olivat mm. V-LIST, IMG, DONG ja LÜT. Stevens kehitti itselleen myös iskulauseen "Hey, Vsauce. Michael here", jolla hän esittelee itsensä videoissaan.
Eniten huomiota herätti kuitenkin Stevensin opetuksellinen sisältö. Stevens kertoo saaneensa inspiraation tieteellisten videoiden tekemiseen Paul Zaloomin työstä Beakman's Worldissa. Stevens huomasi hänen suosituimman sisältönsä sisältävän usein totisempia tosielämän käsitteitä, jotka olivat usein monitieteellisiä. Merkittäviä esimerkkejä ovat: "What is the resolution of the eye?"; "What is the speed of dark?"; “Why is your bottom in the middle?”; ja “How much money is there in the world?”.
Myöhemmin vuonna 2010 Stevens julkaisi kaksi samankaltaista kanavaa nimeltään Vsauce2 ja Vsauce3. Kanavien juontajiksi muodostuivat Kevin Lieber (Vsauce2) sekä Jake Roper (Vsauce3). Vuoteen 2011-2012 mennessä suurin osa Internetiin ja videopelikulttuuriin liittyvistä aiheista siirtyi näille kahdelle uudelle kanavalle. Näin alkuperäinen Vsauce-kanava jäi kokonaan Stevensin juontamaksi ja tuottamaksi. Kanava alkoi keskittyä opetukselliseen sisältöön. Suurin osa kanavan videoista on otsikoitu kysymyksellä, johon Stevens vastaa tai pohtii vastausta käsitellen oleellisia aiheita miltä tahansa tieteenaloilta, jotka kiinnostavat katsojia.
»I don't want to just create things that are me reading a Wikipedia page, I want them to be a journey – a logic train that makes you go 'oh wow, where are we going today?'» 
(Michael Stevens, TenEighty Magazine, 2015)
Yksityiselämä

Stevens muutti Lontooseen, Englantiin vuonna 2012. Vuonna 2016 hän meni naimisiin vaimonsa Marnien kanssa ja muutti takaisin Yhdysvaltoihin. Tällä hetkellä Stevens asuu Los Angelesissa yhdessä Vsauce3:n juontajan Jake Roperin kanssa.
Filmografia

| Vuosi | Nimi | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2009–2010 | Key of Awesome | Bearded Nun (parrakas nunna) |
| 2010–nykypäivä | Vsauce | Itsensä |
| 2013 | Asdfmovie6 | Porkkanoista puhuva hahmo |
| 2013 | Head Squeeze | Itsensä |
| 2013 | America Declassified | Itsensä (tiedejournalistina) |
| 2014 | Super Brainy Zombies | Michael |
| 2014 | Jimmy Kimmel Live! | Itsensä |
| 2015 | Jamie Oliver's Food Tube | Itsensä |
| 2016 | BattleBots | Itsensä (tuomarina) |
| 2017 | Mind Field | Itsensä |
Palkinnot

| Vuosi | Palkintogaala | Kategoria | Saaja | Tulos | Viite |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | RealPlayer Video Visionary Awards | Koulutus | Vsauce | Voitto |  |
| 2014 | Webby Awards | People's Voice for News & Information (kanava) | Vsauce | Voitto |  |
| 2014 | Streamy Awards | Tiede ja koulutus | Vsauce | Voitto |  |
| 2015 | Streamy Awards | Tiede tai koulutus | Vsauce | Voitto |  |
| 2015 | Streamy Awards | Editointi | Michael Stevens ja Guy Larsen (Vsauce) | Ehdokkuus |  |
| 2015 | Webby Awards | People's Voice for Science & Education (kanava) | Vsauce Channels | Voitto |  |
| 2016 | Webby Awards | People's Voice for Science & Education (kanava) | Vsauce Networks | Voitto |  |
Monacon Grand Prix 1981

|  Monacon Grand Prix 1981  |
| --- | --- |
 6 osakilpailu 15 osakilpailusta kaudella 1981. 
Päivämäärä:  31. toukokuuta 1981
Sijainti:  Monacon katurata, Monte Carlo,   Monaco
Ratatyyppi:  Katurata
Radan pituus:  3,312 km
Kilpailun pituus:  76 kierrosta, 251,712 km
Paalupaikka
Kuljettaja:   Nelson Piquet 
Paaluaika:  1.25,710
Palkintokoroke
Voittaja:   Gilles Villeneuve   (Ferrari)
Toinen:   Alan Jones   (Williams)
Kolmas:   Jacques Laffite   (Ligier)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Alan Jones   (Williams)
Kierrosaika:  1.27,47 (kierroksella 48)
Monacon Grand Prix 1981 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 31. toukokuuta 1981 Monacon katuradalla Monacossa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Gilles Villeneuve, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.
Kilpailu

Radan lähistöllä olleessa hotellissa syttynyt tulipalo viivästytti kilpailun alkua tunnilla. Järjestäjät eivät uskaltaneet päästää autoja liikkeelle, koska hotellin keittiöstä alkanut palo levitti savua radalla olleeseen tunneliin. Paalupaikalta startannut Nelson Piquet ryntäsi kärkeen ja hänen viereltään lähtenyt Gilles Villeneuve pääsi kakkoseksi Nigel Mansellin seuratessa tuntumassa. Mario Andretti ja Andrea de Cesaris kolaroivat jo avauskierroksella, joten kilpailijoiden määrä väheni kahdestakymmenestä kahdeksaantoista. Nigel Mansell ja Carlos Reutemann nahistelivat keskenään sillä seurauksella, että Mansellin auton taka-akseli vaurioitui, mikä johti keskeyttämiseen, ja Reutemann joutui vaihdattamaan pyöränsä jääden kierroksella perään.
Piquet oli 20 kierroksen aikana kuronut muihin kahdeksan sekunnin kaulan. Alan Jones kiilasi kolmanneksi ja ohitti hetken kuluttua myös toisena olleen Villeneuven. Piquet'n johto oli 41. kierroksella enää kaksi sekuntia Jonesin ja Villeneuven seuratessa perässä. 50 kierroksen jälkeen enää viisi kuljettajaa oli samalla kierroksella. He olivat Piquet, Jones, Villeneuve, Jacques Laffite ja John Watson. Nelson Piquet'n ohittaessa hitaampaa autoa hän törmäsi kaiteeseen 23 kierrosta ennen maalia ja matka loppui siihen.
Jones siirtyi kärkeen ja Villeneuve jatkoi hurjaa takaa-ajoaan. Jones joutui tekemään polttoainevaikeuksien vuoksi varikkokäynnin seitsemän kierrosta ennen maalia, jolloin hänen johtonsa kaventui 30 sekunnista seitsemään. Neljä kierrosta ennen ruutulippua Villeneuve ohitti Jonesin ja hankki näin Ferrarin uudelle turbomallille ensimmäisen osakilpailuvoiton. Suomen Keijo Rosberg karsiutui aika-ajossa, eikä päässyt lainkaan mukaan kilpailuun.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 27 |  Gilles Villeneuve | Ferrari | 76 | 1.54.23,38 | 2 | 9 |
| 2 | 1 |  Alan Jones | Williams-Ford | 76 | + 39,91 | 7 | 6 |
| 3 | 26 |  Jacques Laffite | Ligier-Matra | 76 | + 1.29,24 | 8 | 4 |
| 4 | 28 |  Didier Pironi | Ferrari | 75 | + 1 krs. | 17 | 3 |
| 5 | 3 |  Eddie Cheever | Tyrrell-Ford | 74 | + 2 krs. | 15 | 2 |
| 6 | 14 |  Marc Surer | Ensign-Ford | 74 | + 2 krs. | 19 | 1 |
| 7 | 33 |  Patrick Tambay | Theodore-Ford | 72 | + 4 krs. | 16 |   |
| Kesk. | 5 |  Nelson Piquet | Brabham-Ford | 53 | Ulosajo | 1 |   |
| Kesk. | 7 |  John Watson | McLaren-Ford | 52 | Moottori | 10 |   |
| Kesk. | 4 |  Michele Alboreto | Tyrrell-Ford | 50 | Kolari (Giacomelli) | 20 |   |
| Kesk. | 23 |  Bruno Giacomelli | Alfa Romeo | 50 | Kolari (Alboreto) | 18 |   |
| Kesk. | 15 |  Alain Prost | Renault | 45 | Moottori | 9 |   |
| Kesk. | 2 |  Carlos Reutemann | Williams-Ford | 33 | Vaihdelaatikko | 4 |   |
| Kesk. | 11 |  Elio de Angelis | Lotus-Ford | 32 | Moottori | 6 |   |
| Kesk. | 16 |  René Arnoux | Renault | 32 | Ulosajo | 13 |   |
| Kesk. | 29 |  Riccardo Patrese | Arrows-Ford | 29 | Vaihdelaatikko | 5 |   |
| Kesk. | 12 |  Nigel Mansell | Lotus-Ford | 15 | Jousitus | 3 |   |
| Kesk. | 30 |  Siegfried Stohr | Arrows-Ford | 14 | Polttoaineen syöttö | 14 |   |
| Kesk. | 8 |  Andrea de Cesaris | McLaren-Ford | 0 | Kolari (Andretti) | 11 |   |
| Kesk. | 22 |  Mario Andretti | Alfa Romeo | 0 | Kolari (de Cesaris) | 12 |   |
| DNQ | 20 |  Keke Rosberg | Fittipaldi-Ford |   |   |   |   |
| DNQ | 25 |  Jean-Pierre Jabouille | Ligier-Matra |   |   |   |   |
| DNQ | 6 |  Hector Rebaque | Brabham-Ford |   |   |   |   |
| DNQ | 21 |  Chico Serra | Fittipaldi-Ford |   |   |   |   |
| DNQ | 32 |  Piercarlo Ghinzani | Osella-Ford |   |   |   |   |
| DNQ | 31 |  Beppe Gabbiani | Osella-Ford |   |   |   |   |
| DNQ | 10 |  Slim Borgudd | ATS-Ford |   |   |   |   |
| DNQ | 18 |  Derek Daly | March-Ford |   |   |   |   |
| DNQ | 17 |  Eliseo Salazar | March-Ford |   |   |   |   |
| DNQ | 35 |  Brian Henton | Toleman-Hart |   |   |   |   |
| DNQ | 36 |  Derek Warwick | Toleman-Hart |   |   |   |   |
Muuta

Paalupaikka: Nelson Piquet – 1.25,710
Nopein kierros: Alan Jones – 1.27,47 (kierroksella 48)
Alan Jonesin 10:s kilpailun nopein kierros
Ferrarin 80:s voitto
Tilanne kuljettajien MM-sarjassa

| Sija | Kuljettaja | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1 | Carlos Reutemann | 34 |
| 2 | Alan Jones | 24 |
| 3 | Nelson Piquet | 22 |
| 4 | Gilles Villeneuve | 12 |
| 5 | Jacques Laffite | 11 |
| 6 | Riccardo Patrese | 10 |
| 7 | Elio de Angelis | 5 |
|   | Eddie Cheever | 5 |
|   | Didier Pironi | 5 |
| 10 | Nigel Mansell | 4 |
|   | Alain Prost | 4 |
|   | Marc Surer | 4 |
| 13 | Mario Andretti | 3 |
|   | Hector Rebaque | 3 |
| 15 | René Arnoux | 2 |
| 16 | Andrea de Cesaris | 1 |
|   | Patrick Tambay | 1 |
Munkkiniemi–Haaga-suunnitelma

Eliel Saarisen Munkkiniemi-Haagan asemakaavan kartta vuodelta 1915
Yksinkertaistettu hahmotelma Eliel Saarisen Munkkiniemi-Haaga-suunnitelmasta verrattuna Helsingin vuoden 2008 katuverkostoon (punaisella)
Munkkiniemi–Haaga-suunnitelma on vuonna 1915 valmistunut Eliel Saarisen laatima suunnitelma Munkkiniemen ja Haagan alueiden kaupunkirakenneratkaisuksi. Se liittyy suurempaan Suur-Helsinkiä käsittelevään luonnostelmaan, jonka pohjalta Saarinen ja Bertel Jung myöhemmin laativat Pro Helsingfors -suunnitelman. Suunnitelman tilasi M. G. Stenius Oy omistamilleen laajoille maa-alueille Helsingin maalaiskunnassa alueella, josta myöhemmin erotettiin Huopalahden kunta ja Haagan kauppala.
Suunnitelma on kokonaisratkaisu ja käsittää liikennesuunnittelun, asemakaavan, yksittäisiä rakennuksia ja puistoja. Saarinen suunnitteli alueelle puistokatuja, aukioita ja julkisia palveluita. Keskeiset osatekijät olivat Iso Puistotie (nyk. Munkkiniemen puistotie), Keskus-Puistotie (nyk. Huopalahdentie ja osa Eliel Saarisentietä), Laajalahdentie, Keskusaukea, -istutukset ja -vuori, Allasaukea; Tervaympyrä, Pitkäniitynpuisto, Länsiympyrä, -istutukset ja puistotie, Hagapuisto ja -kiertotie [lähde? ] sekä Laajalahdenlinna -niminen suuri kerrostalo. Munkkiniemeen hän suunnitteli myöhemmin Kalevalatalon (1921).
Eliel Saarinen oli toteuttanut suuren suunnitelman yksityisen kiinteistösijoittajan pyynnöstä. Taloja ei ollut tarkoitus rakentaa vuodessa tai kahdessa, vaan kaupunginosa olisi täydentynyt vuosikymmenten aikana. Munkkiniemi-Haaga suunnitelma jäi ajatuksen tasolle eikä se toteutunut. Yhtenä syynä oli ensimmäinen maailmasota, joka pysäytti suuret hankkeet ja investoinnit.
Suunnitelmasta on toteutettu vain pieniä osia. Vanhan Munkkiniemen katuverkko on pääosin tämän suunnitelman mukainen, ja paikoitellen Etelä-Haagassakin kadut on rakennettu sen mukaisille paikoille, mutta kummassakin osa suunnitelluista rakennusalueista on myöhemmin päätetty jättää puistoiksi. Vihdintien varren suuri liikenneympyrä sijaitsee Eliel Saarisen suunnitelmaan kuuluneen pyöreän aukion paikalla, josta leveät kadut olisivat johtaneet säteittäisesti eri suuntiin. Sitä vastoin suunnitelman alueeseen niin ikään kuuluneet, mutta vasta 1950-luvulla tai myöhemmin rakennetut alueet kuten Munkkivuori, Niemenmäki ja Pohjois-Haaga eivät nykyisellään edes katuverkon osalta lainkaan muistuta Eliel Saarisen suunnitelmia.
Maankäyttö

Eliel Saarinen jaotteli maan käytön neljään luokkaan: julkisiin rakennuksiin, asuinrakennuksiin, puistoihin ja teollisuusalueeseen. Alueiden jakauma suunnitelmassa oli seuraava: huvila-alueet 14,2 %, terassiasunnot 13,4 %, 3–6 -kerroksiset asuinrakennukset 26,7 %, julkiset rakennukset 3,0 %, teollisuusalueet 4,2 %, viheralueet 10,1 %, kadut ja muut päällystetyt alueet 28,4 %.
Saarinen ajatteli yläluokan asuvan Laajalahden rantamilla, keskiluokan alueen pohjoisosassa ja työväen lännessä ja suunnitteli rakennuksia alueille tämän mukaan. Hän tutki Helsingin sen hetkistä rakennustehokkuutta ja suunnitteli tehokkaamman ratkaisun. Kanta-Helsingissä tonteista oli rakennettu 51,9 %, mutta lattiapintaa tonttineliömetriä kohden tuli 2,20 m². Omassa suunnitelmassaan hän rakensi tontista 37,4 % mutta sai lattia-alaa tonttineliömetriä kohden 3,23 m².[lähde? ]
Muualla

Helsingin kaupunginmuseon perusnäyttelyssä Horisontissa Helsinki on esillä noin kolmimetrinen pienoismalli Saarisen suunnittelemasta Munkkiniemi–Haaga-asemakaavasta.
Vuonna 2017 Helsingin kaupunki julkaisi Munkkiniemi–Haaga-suunnitelman kolmiulotteisen virtuaalimallinnuksen.
Muualla > Kuvia pienoismallista

Länsiympyrä
"Keskivuori" nykyisen Munkkivuoren paikalla
Keskus-Puistotie
Asutusta Munkkiniemen kohdalla
Iso Puistotie
Haagan kirkonmäki