stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Botswana
Hallinnollinen jako

Botswana jakautuu kymmeneen aluehallinnollisesti itsenäiseen alueeseen (district), kahteen suurempaan kaupunkiin (city) ja viiteen muuhun kaupunkiin (town). Useat hallinnolliset alueet on jaettu edelleen osiin (subdistricts).
Alueet:
Central District
Chobe
Ghanzi
Kgatleng
Kweneng
Kgalagadi
North-East District (Ngamiland)
North-West District
Southern District
South-East District
Chobe ja Ngamiland muodostivat vuosina 2001–2006 North-West-nimisen alueen. Sittemmin Chobe palautettiin uudelleen omaksi hallinnolliseksi alueekseen.
Kaupungit:
Gaborone (city)
Francistown (city)
Jwaneng (town)
Lobatse (town)
Orapa (town)
Selebi Phikwe (town)
Sowa (town)
Kaupungeista Orapa listataan Botswanan väestönlaskennoissa (2011 ja 2022) aluehallinnollisesti itsenäisenä yksikkönä, mutta esimerkiksi aluehallinnosta vastaavan ministeriön verkkosivu ja CIA:n World Facbook (2024) eivät esitä samaa.
Talous

Botswana oli vielä itsenäistyessään 1967 maailman köyhimpiä valtioita, mutta 1970-luvulla tehdyn timanttilöydöksen jälkeen sen talous on kasvanut nopeasti. Bruttokansantuote kasvoi vuosien 1977 ja 1987 välillä keskimäärin 12 prosenttia vuodessa. Maailmanpankin mukaan Botswanasta tuli vuonna 1986 keskitulotason maa ja vuonna 2005 ylemmän keskitulotason maa. Kasvu on 2000-luvulla hidastunut, ja esimerkiksi timanttien kysyntä romahti maailmanlaajuisen taantuman takia, minkä seurauksena vuonna 2009 Botswanan talous pieneni 5,4 prosenttia. Sen jälkeen talous on jälleen kasvanut, kunnes koronapandemia aiheutti toisen laskuvuoden.  YK:n kehitysohjelma UNDP:n laskemalla inhimillisen kehityksen indeksillä (Human Development Index, HDI) mitattuna Botswana on sijalla 125 yhteensä 185 arvioidusta maasta.
Botswanan talous perustuu hyvin voimakkaasti timanttikaivosten ympärille. Talouteen liittyy siksi hyvin voimakkaita epävarmuustekijöitä, eikä maan taloutta ole tarpeeksi tehokkaasti pyritty monipuolistamaan. Timantteja kaivetaan muun muassa Makgadikgadin suolatasangon eteläpuolelta maailman suurimpiin kuuluvissa Orapan ja Letlhakanen timanttikaivoksista. Botswana on maailman toiseksi suurin timanttien tuottaja. Lisäksi sillä arvioidaan olevan Afrikan suurimmat hiilivarannot. Maasta kaivetaan myös uraania, kuparia ja liuskekaasua.
Varsinkin maaseudulla maatalous on keskeisin ala, ja sen bruttokansantuotteesta 80 prosenttia syntyy karjankasvatuksesta. Botswanassa on karjaa lähes yhtä paljon kuin ihmisiä. Maataloutta yleisesti vaikeuttaa viljelykelpoisen maan vähyys, epäsäännölliset sateet ja eroosio. Tärkeimmät viljakasvit ovat durra, maissi ja hirssi. Valmistusteollisuuden tärkeimmät alat ovat timanttien jalostus sekä ruoka- ja tekstiiliteollisuus. Palveluala tuottaa noin 65 prosenttia bruttokansantuotteesta, ja kasvavia aloja ovat matkailu ja liikenne. Turismi keskittyy ohjattuihin, usein varsin hintaviin safareihin.
Botswana kuuluu Eteläisen Afrikan tulliliittoon, jonka tarkoituksena on helpottaa kaupankäyntiä sen jäsenvaltioiden kanssa. Eteläisen Afrikan kehitysyhteisö puolestaan keskittyy alueen talouden yhteistyöhön ja integraatioon. Timantit muodostivat vuonna 2020 peräti 88,2 prosenttia kaikesta viennistä, joten maan kauppatase riippuu voimakkaasti timanttien maailman markkinahinnasta. Muita vientituotteita ovat sähköjohtimet, kulta, elävät nautaeläimet ja karbonaatit. Vuonna 2020 suurimmat vientikohteet olivat Arabiemiraatit, Belgia, Intia, Etelä-Afrikka ja Singapore. Tuonnista puolestaan eniten tuli Etelä-Afrikasta, Belgiasta, Namibiasta, Arabiemiraateista ja Kanadasta.
Botswanan taloutta hidastavat köyhyys, työttömyys, epätasa-arvo ja HIV/AIDS-epidemia. Botswana on taloudellisesti yksi maailman epätasa-arvoisimmista maista, ja sen gini-kerroin oli vuonna 2015 yli 53 prosenttia. Vielä 2010 se oli ollut 60,5 prosenttia. Lisäksi esimerkiksi valtiolla on vaikeuksia luoda työpaikkoja, ja vuonna 2021 työttömyysaste oli 26 prosenttia. Nuorisotyöttömyys on erityisen hankalaa.
Talous > Liikenne

Vaikka maa on harvaan asuttu, sen liikenneyhteydet ovat kohtuulliset. Päällystetty maantie yhdistää kaikki suurimmat kaupungit ja provinssien pääkaupungit. Trans-Kalahari Highway -niminen valtatie tarjoaa yhteyden Namibian Walvis Bayhin ja Etelä-Afrikan Gautengin provinssiin. Vuonna 2023 Botswanassa oli noin 609 000 maassa rekisteröityä tieliikenneajoneuvoa, eli 258,7 tuhatta ihmistä kohden. Maantieliikenne arvioitiin ylivoimaisesti merkittävimmäksi liikenteen osa-alueeksi kansantaloudellisesti; sen osuus BKT:stä oli noin 1,9 prosenttia (2023).
Kansallinen rautatieyhtiö Botswana Railways ylläpitää 888 kilometrin pituista rautatieverkkoa. Päärata on 640 kilometriä pitkä, se alkaa Zimbabwen puolelta ja kulkee Botswanassa Francistownin ja Gaboronen kautta Etelä-Afrikan rajalle. Lisäksi on olemassa kaksi sivurataa. Rataverkko on suunniteltu lähinnä tavaraliikennettä varten, ja siinä kulkee ennen kaikkea kaivosteollisuuden tuotteita. Keväällä 2009 Botswana Railways ilmoitti keskeyttävänsä matkustajaliikenteen toistaiseksi.
Vuonna 2023 maan vilkkaimmat lentoasemat ovat lentojen määrällä mitattuna Maunin kansainvälinen lentoasema (FBMN), Kasanen kansainvälinen lentoasema (FBKE) ja Sir Seretse Khaman kansainvälinen lentoasema (FBSK). Kahden ensiksimainitun lentoaseman liikenteestä valtaosa oli muita kuin reittilentoja (esimerkiksi turistilentoja pienemmällä lentokalustoilla). Lentoyhtiö Air Botswana lentää kotimaanlentojen lisäksi Etelä-Afrikkaan ja Zimbabween.
Väestö

Botswanan vuoden 2022 väestönlaskennan mukaan maan väkiluku on 2 346 179. Vuoden 2011 väestönlaskennassa asukkaita oli ollut 2 024 904. Väestönkasvu oli vuosien 2011 ja 2022 välillä ollut 1,4 prosenttia. Väestö on siis edelleen kasvussa, mutta kasvu on selvästi hidastunut, sillä vielä vuonna 2011 kasvuksi arvioitiin 1,9 prosenttia. Vuonna 1981 kasvu oli ollut 4,6 prosenttia ja vuonna 1991 3,5 prosenttia.
Botswanan väestöstä noin kaksi kolmasosaa on tswanoja, joiden äidinkieli ja maan virallinen kieli on tswana. Muita afrikkalaisperäisiä etnisiä ryhmiä ovat kalangat, ndebelet, hererot ja sanit. Botswanassa asuu myös jonkin verran valkoisia eurooppalaisia. Afrikaanerien osuus on 1,3 prosenttia. Vuoden 2017 kyselytutkimuksen mukaan 76,6 prosenttia botswanalaisista puhui äidinkielenään tswanaa. Kalangan osuus oli 6,2 prosenttia, kgalagadin 3,7 prosenttia ja englannin 3,1 prosenttia. Samana vuonna kristittyjen osuus kansasta oli 86,7 prosenttia. 10,2 prosenttia oli uskonnottomia, ja 2,2 prosenttia ilmoitti harjoittavansa paikallista badimoa. Maassa on myös pienet muslimi-, hindu- ja bahai-yhteisöt.
Vuonna 2007 lukutaitoisten osuus 15 vuotta täyttäneistä oli 83 prosenttia.
Botswanan imeväiskuolleisuus oli vuonna 2017 noin 38 kuollutta tuhatta synnytystä kohden. Vielä vuonna 2006 luku oli 48 kuollutta. Samalla ajanjaksolla elinajanodote nousi 54 vuodesta 66,2 vuoteen. Parantuneiden tilastolukujen arvioidaan johtuvan talouden kehittymisestä, terveydenhoidon parantuneesta saatavuudesta ja AIDS-kuolemien vähenemisestä. Botswana on kuitenkin yksi pahiten HIV-epidemiasta kärsineitä maita, ja vuoden 2019 arvion mukaan 20,7 prosenttia asukkaista kantaa virusta. Maa on pystynyt kuitenkin taistelemaan epidemiaa vastaan, ja se tarjoaa kaikille HIV-potilaille antiretroviraalilääkitystä. Vuonna 2020 potilaista 89 prosenttia sai lääkitystä ja vain 1,9 prosenttia odottavista äideistä tartutti viruksen lapseensa.
Kulttuuri ja media

Botswanalaisessa kulttuurissa yhdistyvät sekä paikalliset tswana- että englantilaiset vaikutteet. Kristinuskon käytännöt ovat vahvasti vaikuttaneet nykyisiin hautaus-, hää- ja kasteperinteisiin.
Botswanalainen musiikki on paljolti kansanmusiikkia ja popmusiikkia. Kuorolaululla on vahvat perinteet, ja muukin laulaminen on luonteva osa jokapäiväistä elämää. Kirjailija Bessie Head sijoitti teoksiansa Seroween. Myös suosittu Mma Ramotswe -kirja- ja televisiosarja sijoittuu Botswanaan, mutta sen kirjoittaja Alexander McCall Smith syntyi ja varttui Rhodesiassa, nykyisessä Zimbabwessa, lähellä Botswanan rajaa.
Radio on Botswanassa tärkeä media. Televisio tuli maahan vasta vuonna 2000. Sanomalehtiä luetaan lähinnä kaupunkialueilla. Valtio omistaa sanomalehden, kansallisen televisioaseman (BTV) ja yleisradioverkon. Sen lisäksi Botswanassa ilmestyy yksi päivittäinen ja seitsemän viikoittaista yksityistä sanomalehteä. Maassa on myös kolme yksityistä radioasemaa. Yksityinen televisioasema näkyy Gaboronen alueella. Internet-palveluntarjoajia on 22 ja kännykkäoperaattoreita kolme, ja niiden verkot kattavat suurimman osan maasta.
Kulttuuri ja media > Urheilu

Botswanan suosituin urheilulaji on jalkapallo, mutta myös muun muassa kriketti, jota on pelattu maassa jo 1800-luvulta lähtien, ja yleisurheilu ovat saavuttaneet maassa suosiota. Botswana on osallistunut olympialaisiin vuoden 1980 kisoista lähtien ja saavuttanut tähän mennessä yhteensä neljä mitalia, jotka kaikki ovat tulleet yleisurheilun juoksumatkoilta. Botswanan ensimmäisen olympiamitalin voitti Lontoossa 2012 Nijel Amos, joka sijoittui hopealle 800 metrin juoksussa. Muita tunnettuja yleisurheilijoita ovat Gable Garenamotse, Kabelo Kgosiemang ja Amantle Montsho, joista viimeksi mainittu voitti 400 metrin juoksun maailmanmestaruuden vuonna 2011.
Botswanan jalkapallomaajoukkue on osallistunut MM-kisojen karsintoihin neljästi vuoden 1994 kisoista lähtien, mutta ei ole selviytynyt kertaakaan lopputurnaukseen saakka. Joukkue on ollut parhaimmillaan FIFA-rankingin 93. sijalla.
Perinteisempien urheilulajien lisäksi myös bridge on tunnettu laji Botswanassa. Maalla on oma bridgeliitto, johon kuuluu lähes 900 pelaajaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Botswana Wikimedia Commonsissa
Thuto – Botswanan yliopiston portaali (englanniksi)
Botswanan alueet
Central
Chobe
Ghanzi
Kgalagadi
Kgatleng
Kweneng
North-East
North-West
South-East
Southern
| n k Afrikan valtiot |
| --- | --- | --- |
|  Pohjois-Afrikka |  Algeria  Egypti  Libya  Marokko  Mauritania  Sudan  Tunisia  |  |
|  Länsi-Afrikka |  Benin  Burkina Faso  Gabon  Gambia  Ghana  Guinea  Guinea-Bissau  Kamerun  Kap Verde  Kongon tasavalta  Liberia  Mali  Norsunluurannikko  Niger  Nigeria  Päiväntasaajan Guinea  São Tomé ja Príncipe  Senegal  Sierra Leone  Togo  |  |
|  Keski-Afrikka |  Burundi  Keski-Afrikan tasavalta  Kongon demokraattinen tasavalta  Ruanda  Tšad  |  |
|  Itä-Afrikka |  Djibouti  Eritrea  Etelä-Sudan  Etiopia  Kenia  Seychellit  Somalia  Tansania  Uganda  |  |
|  Eteläinen Afrikka |  Angola  Botswana  Etelä-Afrikka  Komorit  Lesotho  Madagaskar  Malawi  Mauritius  Mosambik  Namibia  Swazimaa  Sambia  Zimbabwe  |  |
 Itsehallintoalueet: Länsi-Sahara kiistanalainen alue  Mayotte  Réunion  Saint Helena 
| n k Kansainyhteisö |
| --- | --- |
Jäsenvaltiot:  Antigua ja Barbuda  Australia  Bahama  Bangladesh  Barbados  Belize  Botswana  Brunei  Dominica  Etelä-Afrikka  Fidži  Gabon  Gambia  Ghana  Grenada  Guyana  Intia  Jamaika  Kamerun  Kanada  Kenia  Kiribati  Kypros  Lesotho  Malawi  Malesia  Malediivit  Malta  Mauritius  Mosambik  Namibia  Nauru  Nigeria  Pakistan  Papua-Uusi-Guinea  Ruanda  Saint Kitts ja Nevis  Saint Lucia  Saint Vincent ja Grenadiinit  Salomoninsaaret  Sambia  Samoa  Seychellit  Sierra Leone  Singapore  Sri Lanka  Swazimaa  Tansania  Togo  Tonga  Trinidad ja Tobago  Tuvalu  Uganda  Uusi-Seelanti  Vanuatu  Yhdistynyt kuningaskunta 
| n k Eteläisen Afrikan kehitysyhteisö (SADC) |
| --- | --- |
Jäsenvaltiot:  Angola  Botswana  Etelä-Afrikka  Kongon demokraattinen tasavalta  Lesotho  Madagaskar  Malawi  Mauritius  Mosambik  Namibia  Sambia  Seychellit  Swazimaa  Tansania  Zimbabwe 
Virtahepo Choben kansallispuistossa.
Baobabeja Nxai Panin kansallispuistossa.
Tsodilon kalliomaalauksia.
Botswanalaiset ja amerikkalaiset sotilasinsinöörit parantavat tietä.
Botswanan alueellinen jako (2023): alueet, alapiirit ja aluehallinnollisesti itsenäiset kaupungit (englanniksi).
Botswanan bruttokansantuote asukasta kohden 1950–2018.
Turisteja Choben kansallispuistossa.
Botswanan bushmanneja eli saneja.
Tswanojen perinteinen kori.
Marjaniemi

| Marjaniemi> Marudd |
| --- | --- |

 Kaupungin kartta, jossa Marjaniemi korostettuna.  Helsingin kaupunginosat
Kaupunki:  Helsinki
Suurpiiri:  Itäinen suurpiiri
Kaupunginosa nro:  455
Pinta-ala:  1,02 km² 
Väkiluku:  1 989  (2013)
Väestötiheys:  1925 as./km²
Osa-alueet:  on itse osa-alue Vartiokylän peruspiirissä
Postinumero(t):  00930, 00931
Lähialueet:  Roihuvuori, Itäkeskus, Puotila, Meri-Rastila
Marjaniemi (ruots. Marudd) on Helsingin 45. kaupunginosaan eli Vartiokylään kuuluva merellinen ja pientalovaltainen osa-alue Itä-Helsingissä.
Marjaniemi sijaitsee Strömsinlahden ja Vartiokylänlahden rannalla, Itäkeskuksen eteläpuolella. Marjaniemen rannan edustalla sijaitsevat Iso Koivusaari sekä pienemmät Pieni Koivusaari, Syvännesaari, Harjakari ja Härkäsaari luetaan myös Marjaniemen osa-alueeseen.
Asukkaita Marjaniemessä on 1964 (1.1.2005); työpaikkoja alue tarjosi 257:lle (31.12.2003).lähde?
Marjaniemeläiset maksoivat tuloveroja vuodessa keskimäärin  33 621 euroa taloutta kohti.
Marjaniemen lähialueita ovat pohjoispuolella sijaitsevan Itäkeskuksen ohella Roihuvuori lännessä, Puotila koillisessa sekä Tammisalon, Vartiosaaren ja Vuosaaren Meri-Rastilan osa-alueet merenlahden toisella puolella.
Marjaniemen länsiosissa on uimaranta (Kivalontien vierellä). Marjaniemessä toimii kaksi pursiseuraa (Marjaniemen purjehtijat ja Marjaniemen venekerho), sekä melontaseura (Marjaniemen melojat).
Historia ja nimen alkuperä

Marjaniemi on ollut Vartiokylään kuuluvan osa-alueen virallisena nimenä vuodesta 1959 lähtien. Nimi on ollut yleisesti käytössä vuodesta 1925, jolloin perustettiin Oy Marjaniemen Huvilayhdyskunta – Marudds Villasamhälle Ab. Nimen lähtökohtana on jo vuoden 1751 kartassa esiintyvä paikannimi Marängen, josta suomenkielisen nimen alkuosa Marja on äänteellinen mukaelma. Ruotsin kielen sana mar tarkoittaa 'märkää rantaniittyä, vesijättömaata'. Marjaniemi liitettiin Helsingin kaupunkiin vuoden 1946 suuressa alueliitoksessa osana Vartiokylää.
Marjaniemi oli 1900-luvun alkupuolella kesähuvila-aluetta, ja sitä käytettiin kieltolain aikana pirtun salakuljetuksen tukikohtana.lähde?
1900-luvun loppupuolella Marjaniemen siirtolapuutarhan etelä- ja itäpuolella oli E-liikkeen rakennuksia, muun muassa koulutuskeskus E-instituutti. Kun siirtolapuutarhan muuttaminen asuinalueeksi sai suurta vastustusta, kaupunki hankki vaihtokaupalla itselleen vuonna 1986 E-liikkeen alueet asuinkäyttöön kaavoitettaviksi, ja siirtolapuutarha säilyi. Kerrostalopitoinen kaava vahvistettiin korkeimmassa hallinto-oikeudessa 1996 parin vuoden valituskierroksen jälkeen. E-instituutilta vapautuneissa Strömsin kartanon tiloissa toimivat nyt Itä-Helsingin musiikkiopisto ja Helsingin kuvataidekoulu.
Liikenneyhteydet

Bussi 98 tarjoaa liityntäyhteyden Rastilan sekä Itäkeskuksen metroasemalle. Öisin Marjaniemen kautta ajaa bussi 95N rettiä Rautatientori–Tammisalo–Marjaniemi–Mellunmäki–Länsimäki.
Myös Tulisuontietä pitkin kulkee bussi 82: Herttoniemen metroasema-Roihuvuori-Itäkeskuksen metroasema.
Populaarikulttuurissa

J. Karjalainen Electric Sauna-yhtye julkaisi vuonna 2001 albumin Marjaniemessä, joka sisälsi singlen "Verinen mies". Laulu kuvailee tarinankertojan jännittäviä lapsuudenkokemuksia Marjaniemestä.
Geosentric

| GeoSentric Oyj |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Osake:  OMXH: GEO1V
Markkina-arvo:  9,2 milj. € (31.12.11)
ISIN:  FI0009004204
Perustettu:  1988
Perustaja:  Jorma U. Nieminen
Lakkautettu:  2014
Toimitusjohtaja:  Winston Guillory
Puheenjohtaja:  Victor Franck
Kotipaikka:  Salo, Suomi
Liikevaihto:   0 € (2012)
Liikevoitto:  –0,589 milj. € (2012)
Henkilöstö:  3 (keskimäärin 2012)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Benefonin Track Pro -matkapuhelin.
Benefon Esc!.
GeoSentric Oyj (vuoteen 2007 Benefon Oy) oli suomalainen pörssiyhtiö, jonka kotipaikka oli Salo. Yhtiö valmisti aluksi auto- ja matkapuhelimia, loppuvaiheessa ohjelmistoja ja palveluita.
Historiaa

Benefonin perusti vuonna 1988 diplomi-insinööri Jorma U. Nieminen, joka oli aiemmin toiminut Mobiran toimitusjohtajana. Nieminen jättäytyi yrityksestä 2004.
Vuonna 2007 Benefonin nimeksi vaihdettiin GeoSentric Oyj. Uuden nimen oli tarkoitus vastata yhtiön uutta toimialaa. Benefon oli samana vuonna ostanut vasta käynnistysvaiheessa olleen hollantilaisen GeoSolutions B.V. -nimisen yhtiön, joka oli kehittänyt paikkaperustaisiin palveluihin liittyvää tekniikkaa ja tuotteita. Samassa yhteydessä yhtiö päätti keskittyä ohjelmistoihin ja palveluihin.
GeoSentric Oyj joutui konkurssiin vuonna 2014 pitkään kestäneiden talousvaikeuksien jälkeen.
Tuotteet

NMT-tekniikkaan perustuvien matkapuhelinten kaudella Benefon tunnettiin edistyksellisistä matkapuhelimistaan, joiden hinta oli muita matkapuhelimia korkeampi.lähde?
Benefonin ensimmäinen puhelin oli NMT-450 -verkossa toiminut autopuhelin Benefon Forte, joka tuotiin markkinoille 1989. Benefon Forten valmistus lopetettiin 11 tuotantovuoden jälkeen 1999; tuolloin se oli yhtiön mukaan elinkaareltaan maailman pitkäikäisin matkapuhelinmalli. Autopuhelimia seurasivat käsipuhelimet kuten Benefon 450i, Delta, Sigma ja Spica.
Kun Benefonin ensimmäisen GSM-puhelimen Benefon Gamman (julk. 1997) markkinoille tulo viivästyi, pääosa Benefonin tuloksesta kertyi NMT-puhelimista. Niiden markkinoilla kilpailu kuitenkin jatkuvasti koveni ja myyntikatteet pienenivät. Kun NMT-puhelimet poistuivat Pohjoismaiden jälkeen myös merkittävistä vientimaista, Benefon keskittyi paikantamispuhelimiin.
Vuonna 1998 Benefon suoritti Euroopassa kokeiluhankkeen MORE-puhelimellaan. Kokeilun tarkoitus oli lisätä ihmisten turvallisuutta nk. turvamatkapuhelimen avulla. Kokeilujakson myötä kehittyi yhtiön GSM-kauden huipputuote Benefon Esc!, joka tuli markkinoille vuonna 1999. Esc! oli maailman ensimmäinen GSM-puhelin, jossa on mukana avustettu GPS-paikannus (AGPS) sekä karttaominaisuus.
1990-luvun lopulta alkaen Benefon erikoistui matkapuhelimiin, joissa on satelliittipaikannin. Benefon määritteli itsensä GSM/GPS-mobiilitelematiikkapäätelaitteiden ja -ratkaisujen kehittäjäksi. Vuoden 2000 aikana Benefon alkoi kehittää kaikki tuotteensa telematiikkainstrumenteiksi. Tällöin tuli myyntiin Benefon Track, joka sekin oli lajissaan ensimmäinen maailmassa. Nämä Benefonin valmistamat laitteet huomioitiin etenkin Yhdysvalloissa, jossa Benefon Track Pro NT 2.0 oli hyvin esillä vuonna 2004. Jo aiemmin tieto Benefonin telematiikkatuotteista liittyen muun muassa henkilökohtaiseen turvallisuuteen huomioitiin Yhdysvaltain tietoliikenneviranomaisen FCC:n raportissa vuonna 2001 syyskuun 11. päivän iskujen jälkeen.lähde?
Benefonin matkapuhelimissa on ollut yhtiön tuotekehityspanoksen ansiosta useita innovaatioita:
Benefon Twin+ (Dual Sim) -matkapuhelimessa oli kaksi SIM-korttipaikkaa, mikä mahdollisti kahden eri GSM-liittymän korttien pitämisen puhelimessa asennettuina.
Benefon Q:ssa oli Microsoftin webbiselain ennen kuin WWW-sivuja kyettiin katselemaan WAP 2.0/HTML 4.03/XHTML 1.0 -selaimella varustetuilla WAP-puhelimilla.
Kesään 2007 asti yhtiö valmisti navigointi- ja paikannuslaitteita kännyköihin liitettynä. Tuolloin yhtiö päätti lopettaa matkapuhelinten valmistuksen ja se alkoi keskittyä ohjelmistoihin ja palveluihin.
Osake ja talous

Benefon/GeoSentricin osake oli listattuna Helsingin pörssissä 1993–2013. Osakkeenomistajia yhtiöllä oli kaiken kaikkiaan 7 499 (2.5.2011). 19.11.2010 GeoSentricin osakkeen arvo Helsingin pörssissä putosi 0,01 euroon eli yhteen senttiin. Vaihto oli vähäistä.lähde?
Helsingin pörssi poisti yhtiön osakkeen listaltaan 28.10.2013 lukien. Pörssin listauskomitean mukaan osake ei enää täyttänyt listallaoloa koskevia edellytyksiä.
Yhtiö oli pitkään taloudellisissa vaikeuksissa. Talousvaikeudet alkoivat, kun NMT-tekniikka jäi historiaan GSM-tekniikan tieltä eikä Benefon menestynyt kilpailussa. Yhtiön osakekurssi romahti jo vuonna 2001. Vuonna 2002 yhtiö oli vakavissa talousvaikeuksissa. Tuolloin yhtiön tuotekehitysosasto myytiin lähes kokonaisuudessaan Elcoteqille.
Vuonna 2007 yhtiö vaihtoi nimensä GeoSentriciksi ja sai uuden pääomistajan Hollannista, mistä yhtiön määräysvaltaa käytettiin siitä lähtien. Vuonna 2009 yhtiön suurin omistaja oli GeoHolding B. V. (28 %).
Vuonna 2011 GeoSentric myi MBO-kaupalla mobiililaitteiden liiketoiminnan yhdellä eurolla GeoSentricin toimivan johdon hallinnoimalle yritykselle Twig Com Oy:lle.
GeoSentricin liikevaihto vuonna 2012 oli 0 euroa. Tappiota se teki 0,59 miljoonaa euroa. Loppuvaiheessa yrityksen omistus oli ulkomaisten velkojien hallussa ja myös hallituksen kaikki kolme jäsentä olivat ulkomaalaisia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Benefon-GeoSentricin osake- ja pörssihistoriaa (porssitieto.fi)
Twig Com Oy
Ihmeotukset ja niiden olinpaikat (elokuva)

| Ihmeotukset ja niiden olinpaikat> Fantastic Beasts and Where to Find Them |
| --- | --- |

Ohjaaja:  David Yates
Käsikirjoittaja:  J. K. Rowling
Perustuu:  J. K. Rowlingin kirjaan Ihmeotukset ja niiden olinpaikat
Tuottaja:   David Heyman  J. K. Rowling  Steve Kloves  Lionel Wigram 
Säveltäjä:  James Newton Howard
Kuvaaja:  Philippe Rousselot
Leikkaaja:  Mark Day
Tuotantosuunnittelija:  Stuart Craig
Pukusuunnittelija:  Colleen Atwood
Pääosat:   Eddie Redmayne  Katherine Waterston  Dan Fogler  Alison Sudol  Ezra Miller  Samantha Morton  Jon Voight  Carmen Ejogo  Ron Perlman  Colin Farrell 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Iso-Britannia  Yhdysvallat 
Tuotantoyhtiö:  Heyday Films
Levittäjä:  Warner Bros. Pictures
Ensi-ilta:   2016-11-1010. marraskuuta 2016 (Alice Tully Hall)  2016-11-1818. marraskuuta 2016 (Britannia)  2016-11-2323. marraskuuta 2016 (Suomi)  
Kesto:  133 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  180 miljoonaa $
Tuotto:  814 miljoonaa $
Seuraaja:  Ihmeotukset: Grindelwaldin rikokset
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ihmeotukset ja niiden olinpaikat (engl. Fantastic Beasts and Where to Find Them) on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalais-brittiläinen fantasiaelokuva, jonka on ohjannut David Yates sekä käsikirjoittanut ja tuottanut J. K. Rowling. Se pohjautuu Rowlingin samannimiseen kirjaan. Elokuva julkaistiin myös 3D-versiona, ja sen pääosissa ovat Eddie Redmayne, Katherine Waterston, Dan Fogler, Alison Sudol, Colin Farrell, Carmen Ejogo, Samantha Morton, Ezra Miller, Ron Perlman ja Jon Voight. Elokuva on Ihmeotukset-elokuvasarjan ensimmäinen osa ja J. K. Rowlingin velhomaailman yhdeksäs elokuva.
Elokuva sai ensi-iltansa Britanniassa ja Yhdysvalloissa 18. marraskuuta 2016 ja Suomessa 23. marraskuuta 2016. Ihmeotukset ja niiden olinpaikat palkittiin parhaan puvustuksen Oscarilla oltuaan ehdolla myös parhaasta lavastuksesta vuoden 2017 gaalassa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Eddie Redmayne  | … |  Leguan ”Lisko” Scamander   |
|  Katherine Waterston  | … |  Porpentina ”Tina” Goldstein   |
|  Dan Fogler  | … |  Jacob Kowalski   |
|  Alison Sudol  | … |  Queenie Goldstein   |
|  Colin Farrell  | … |  Percival Vaka   |
|  Carmen Ejogo  | … |  presidentti Serafina Picquery   |
|  Samantha Morton  | … |  Mary Lou Barebone   |
|  Ezra Miller  | … |  Valio Barebone   |
|  Ron Perlman  | … |  Murjoka   |
|  Jon Voight  | … |  Henry Shaw Sr.   |
|  Josh Cowdery  | … |  Henry Shaw Jr.   |
|  Ronan Raftery  | … |  Langdon Shaw   |
|  Faith Wood-Blagrove  | … |  Vieno Barebone   |
|  Jenn Murray  | … |  Siviä Barebone   |
|  Zoë Kravitz  | … |  Leta Lestrange   |
|  Johnny Depp  | … |  Gellert Grindelwald   |