stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kansankirja

Kansankirja tarkoittaa keskiajalta ja renessanssista periytyvien eeppisten runoelmien proosamuunnelmia ja mukaelmia, jotka ilmestyivät 1400-1500-luvuilla kirjamuodossa. Kansankirjojen tekijät olivat yleensä anonyymejä. Kansankirjoiksi luetaan kaikki sellaiset aikakauden teokset, jotka sisältävät kertomuksia, satuja, tarinoita, legendoja, kronikoita, rikos- ja kummitusjuttuja, ennustuksia, unien selityksiä jne. Kansankirjoissa näkyi myös vaikutteita keskiaikaisista ranskalaisista tai saksalaisista runoromansseista.
Kirjallisuushistoriallisesti merkittäviä kansankirjoja olivat esimerkiksi tuntemattoman tekijän Till Eulenspiegel (noin 1515) sekä Das Faustbuch eli Historia von D. Johann Fausten (1587), jotka antoivat runsaasti virikkeitä tulevalle kirjallisuudelle. Muita kansankirjoja olivat muun muassa Sieben weise Meister (1473), Fortunatus und seinen Söhnen (1509) ja Schönen Magelonna (1527). Kansankirjat edistivät kertovan proosan leviämistä ja siten valmistivat tietä romaanin kehitykselle.
Käsitteen loi Joseph von Görres teoksessaan Die teutschen Volksbücher (1807).
Aiheesta muualla

Folkböcker, Nordisk familjebok, Uggleupplagan. 739–742. palsta 55 (ruotsiksi)
Rikard Wingård, Folkböckerna: äldre tiders populärlitteratur?, Litteraturbanken
Kansanhuolto

Yhdysvaltain armeijan ylijäämätavaraan kuuluneita elintarvikepakkauksia lajitellaan Suomen kansanhuoltoministeriössä vuonna 1946.
Kansanhuolto on valtion järjestämää toimintaa, jolla pyritään turvaamaan kansan toimeentulo poikkeusoloissa sääntelemällä talouselämää ja työvoiman käyttöä.
Suomessa on toisen maailmansodan aikana toiminut asiaa hoitava kansanhuoltoministeriö.
Aiheesta muualla

Kansanhuoltoon liittyviä määräyksiä, ohjeita, säännöstelykuponkeja ja muita painatteita vuosilta 1939-1953  (Kansalliskirjasto)
Aleksandr Orlov

Aleksandr Orlov
Aleksandr Mihailovitš Orlov (ven. Алекса́ндр Миха́йлович Орло́в, vuoteen 1936 Leiba "Lev" Lazarevitš Feldbin, 21. elokuuta 1895 Babruisk, Venäjän keisarikunta – 25. maaliskuuta 1973 Cleveland, Yhdysvallat) oli Neuvostoliiton turvallisuuspalvelun NKVD:n agentti ja vakooja. Hänet tunnetaan erityisesti toiminnastaan Espanjan sisällissodan aikana vuosina 1936–1938, jonka jälkeen Orlov loikkasi Yhdysvaltoihin heinäkuussa 1938.
Varhaiset vuodet ja toiminta Euroopassa

Leiba Lazarevitš Feldbin syntyi vuonna 1895 Valko-Venäjällä ortodoksijuutalaiseen perheeseen. Hän opiskeli lakia Moskovan yliopistossa ja palveli Venäjän keisarillisessa armeijassa, kunnes vuonna 1918 Venäjän sisällissodan sytyttyä liittyi puna-armeijaan nimellä Lev Nikolsky. Orlov toimi sotilastiedustelupalvelu GRU:n upseerina muun muassa Puolassa ja Ukrainassa. Hänenselvennä toimintansa kiinnitti salaisen poliisin Tšekan johtajan Feliks Dzeržinskin huomion ja myös Orlov siirtyi sen palvelukseen vuonna 1924. Koodinimellä SCHWED tunnettu Orlov toimi vakoojana aluksi Pariisissa ja Berliinissä ja myöhemmin muun muassa Yhdysvalloissa, Wienissä ja Lontoossa, ennen kuin hänet syyskuussa 1936 lähetettiin NKVD:n upseerina sisällissotaan ajautuneeseen Espanjaan. Lontoossa Orlov avusti Arnold Deutschia kuuluisan brittiläisen kaksoisagentin Kim Philbyn värväyksessä.
Espanjan sisällissodassa

Kun Britannia ja Ranska kieltäytyivät sotilaallisesta avusta Espanjan sisällissodassa oli Neuvostoliitto Espanjan toisen tasavallan merkittävin ulkomainen tukija sisällissodassa. Orlov toimi Madridissa, josta käsin hän aluksi organisoi sissitoimintaa kenraali Francon johtamien kansallismielisten selustassa.
Lokakuussa 1936 Orlov johti operaatiota, jossa suuri osa Espanjan keskuspankin kultavarantoa siirrettiin Moskovaan vastineeksi tasavaltalaisten saamasta aseavusta. Espanjan pääministeri Francisco Largo Caballeron ja valtiovarainministeri Juan Negrínin päätöksillä Neuvostoliittoon kuljetettiin 510 tonnia kultaa, joka oli yli 70 prosenttia maan koko kultavarannosta. Kulta siirrettiin aluksi salaisesta säilytyspaikastaan panssarijunalla Cartagenan satamaan. Sieltä se lastattiin saksalaisten pommikoneiden ahdistellessa neuvostoliittolaisiin laivoihin, jotka kuljettivat kullan Odessaan. Orlov palkittiin onnistuneesta operaatiosta Leninin kunniamerkillä.
Kevään 1937 niin sanotun Barcelonan toukokuun tapahtumien jälkeen Orlovin päätehtäväksi Espanjassa tuli Stalinin linjaa vastustaneiden tasavaltalaisten, kuten trotskilaisten ja anarkistien, pidätykset ja teloitukset. Hän osallistui muun muassa POUM-puolueen johtajan Andrés Ninin sekä riippumattoman vasemmistoaktivistin José Roblesin murhiin.
Pako Yhdysvaltoihin

Samaan aikaan Neuvostoliitossa olivat käynnissä Stalinin vainot. Orlovin tietoon tuli, että hänen lähipiiriinsä kuuluvia oli pidätetty ja teloitettu. Heinäkuussa 1938 Orlov määrättiin ilmoittautumaan Antwerpenin satamassa odottavaan neuvostoliittolaiseen laivaan, mutta hän kuitenkin oivalsi joutuvansa vangiksi ja päätti paeta Yhdysvaltoihin
Heinäkuun 13. päivänä Orlov matkusti Pariisin kautta Kanadaan. Hän jätti Ranskan Neuvostoliiton-suurlähettiläälle kaksi kirjettä, jotka oli osoitettu Stalinille ja NKVD:n johdolle. Niissä Orlov ilmoitti paljastavansa kaikki tietonsa NKVD:n toiminnasta lännessä, mikäli hänelle tapahtuisi jotakin tai hänen sukulaisensa olisivat vaarassa.
Yhdysvaltoihin muutettuaan Orlov julkaisi vuonna 1953 teoksen The Secret History of Stalin's Crimes, jossa hän paljasti Stalinin rikoksia. Yhdysvaltain viranomaisille entisen neuvostoagentin oleskelu maassa paljastui vasta kirjan ilmestyttyä. Vuonna 1956 hän kirjoitti Life Magazineen artikkelin, jonka mukaan Stalin olisi aikoinaan toiminut ohranan agenttina. Sen vuoksi NKVD:n ja puna-armeijan johto olisi suunnitellut Stalinin syrjäyttämiseen tähdännyttä vallankaappausta. Orlovin mukaan sen paljastumisesta oli seurauksena Stalinin kenraali Mihail Tuhatševskiin ja muihin puna-armeijan johtaviin upseereihin kohdistamat puhdistukset. Myöhemmin Orlov toimi muun muassa tutkijana Michiganin yliopistossa. Hänen viimeinen Stalinin aikaa käsittelevä teoksensa The March of Time julkaistiin postuumisti vuonna 2004.
Teokset

The Secret History of Stalin's Crimes (1953)
The Handbook of Counter-Intelligence and Guerilla Warfare (1963)
The March of Time (2004)
Kajaali

Kajaali (myös kajal) on musta tai jonkin muun värinen silmänalusmeikki, joka levitetään kajaalikynällä.
Sana kajaali tulee hindin kielestä, jossa kajal tarkoittaa silmämeikkiä tai merkkiä otsassa. Intiassa kajaalia on käytetty ainakin vuodesta 2500 eaa. alkaen, ja perinteisiin kuuluu myös pikkulasten silmien maalaaminen tietyissä tilanteissa. Lähes yhtä kauan mustaa kajaalia on käytetty Egyptissä, mistä se levisi Kreetan kautta Kreikkaan, Roomaan ja arabimaihin.
Intiassa kajaalin käyttöä on perusteltu paitsi kauneus- mutta myös terveyssyillä. Perinteisen kajaalin on ajateltu suojaavan silmäsairauksilta. Toisaalta lyijyä sisältävä kajaali voi johtaa myrkytyksiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kajaali Wikimedia Commonsissa
Kajaani tanssii

Kajaani Tanssii -tapahtuma ja kansainvälinen koreografiakatselmus järjestetään vuosittain Kajaanissa Kaukametsän kongressi- ja kulttuurikeskuksessa. Tanssitapahtuma kestää kolme päivää ja koreografiakatselmus on kaksipäiväinen. Tapahtuma järjestetään helmikuussa ja se järjestettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1991.[lähde? ]
Katselmukseen voivat pyrkiä koreografina niin tanssin harrastajat, opiskelijat kuin ammattilaisetkin. Tanssin laji ja tyylisuunta ovat vapaa.
Katselmuksessa on viisi sarjaa, joihin osallistuminen riippuu koreografin ja esiintyjien iästä ja mahdollisesta koulutuksesta.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kajaani tanssii -tapahtuman kotisivut
Kajaani tuo tanssin lähelle
Karvion koulu

| Karvion koulu |
| --- | --- |

Sijainti:  Venevalkamantie 2, 79810 Karvionkanava (Heinävesi)
Koordinaatit:  62.5087°N, 28.6621°E
Tyyppi:  suomenkielinen alakoulu, kyläkoulu
Rehtori:  Sari Kääriäinen
Luokat:  0-6
Oppilaita:  35 (2016, lisäksi esikoululaiset)
Verkkosivut
Karvion koulu on pohjoiskarjalaisen Heinäveden kunnan Karvion kylässä, Karvion kanavan itäpuolella toimiva alakoulu (luokka-asteet 0-6). Vuonna 2010 valmistuneessa koulurakennuksessa on myös ryhmäperhepäiväkodin ja kodinhoidon tiloja.
Kyläkoulua kävi vuonna 2016 yhteensä 35 peruskoululaista. Tämän lisäksi koulussa opiskelee esikoululaisia.
Vaalipäivinä Karvion koulu toimii yhtenä Heinäveden äänestyspaikoista.
Kansainvälisten kumppanuuksien pääosasto

| --- | --- |
 
Rooli:  Komission pääosasto
Virkakunta
Komissaari:  Jutta Urpilainen
Pääjohtaja:  Koen Doens
Varapääjohtaja(t):  Marjeta Jager Martin Seychell Myriam Ferran
Hallinto
Sijainti:  Euroopan komissio 1049 Bryssel Belgia
Verkkosivusto
 Pääosaston sivut
n k 
Kansainvälisten kumppanuuksien pääosasto (DG-INTPA) (aik. Kansainvälisen yhteistyön ja kehitysasioiden pääosasto (DG-DEVCO)) on Euroopan komission pääosasto, joka vastaa Euroopan unionin kansainvälisistä kumppanuuksista ja kehityspolitiikasta. Pääosaston tavoitteena on vähentää köyhyyttä, varmistaa kestävä kehitys, tukea demokratiaa sekä edistää ihmisoikeuksien ja oikeusvaltioperiaatteen kunnioittamista kaikkialla maailmassa.
Pääosaston poliittisena johtajana toimii Von der Leyenin komission kansainvälisistä kumppanuuksista vastaava komissaari Jutta Urpilainen. Pääosaston pääjohtajana toimii belgialainen Koen Doens ja varapääjohtajina slovenialainen Marjeta Jager, maltalainen Martin Seychell sekä ranskalainen Myriam Ferran.
Pääosaston johtajat > Komissaarit

2019–2024: Jutta Urpilainen
2014–2019: Neven Mimica
Pääosaston johtajat > Pääjohtajat

2019– Koen Doens
2016–2019: Stefano Manservisi
Pääosaston johtajat > Varapääjohtajat

2021– Myriam Ferran
2020– Martin Seychell
2016– Marjeta Jager
Keisarinharjun näkötorni

| Keisarinharjun näkötorni |
| --- | --- |
Sijainti:  Keisarinharju, Kangasala
Rakennustyyppi:  näkötorni
Valmistumisvuosi:  1819
Tuhoutui:  2006
Runkorakenne:  puu
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Keisarinharjun näkötorni oli vuonna 1819 rakennettu näkötorni Kangasalan Keisarinharjulla. Se oli kauan ollut yksi Kangasalan neljästä näkötornista. Näkötorni on yritetty polttaa monta kertaa, kahdesti se on jo uusittukin, ja vuoden 2006 lopulla eräs nuori mies poltti sen jälleen. Vuotta myöhemmin sama mies poltti myös Haralanharjun näkötornin. Vuonna 2010 samalle paikalle rakennettiin aiempaa puutornia matalampi, "Keisarin portaiksi" nimetty näköalatasanne .
Kasvatuksellisesti näkeväksi

| Kasvatuksellisesti näkeväksi |
| --- | --- |
Kirjailija:  Juha Suoranta
Kieli:  Suomi
Genre:  Tietokirjallisuus
Kustantaja:  Taju / Tampere University Press
Julkaistu:  2000
Ulkoasu:  sid.
Sivumäärä:  212 s.
ISBN:  951-44-4778-6 (e-kirja 978-951-44-7250-3)
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kasvatuksellisesti näkeväksi. Sivistyksellinen kasvatusajattelu tässä ajassa on Juha Suorannan kirjoittama tietokirja kasvatuksesta. Teos on julkaistu alun perin 1997 ja uudistettu 2000. Kirjassaan hän sanoo suomalaisen koulutusjärjestelmän olevan muodollisesti huippuluokkaa, mutta sen kehittämiseltä vain harvat ovat ehtineet pohtia länsimaisen sivistyshistorian keskeisiä kysymyksiä kasvatuksen etiikasta, kasvatuksen itseisarvoista ja kasvatuksen tutkimuksen päämääristä.
Niiden sijaan Suorannan pinnallisena pitämä koulutuskeskustelu on aaltoillut milloin koulutuksen arvioinnissa, milloin "tietoyhteiskunnassa" tai muissa epäolennaisuuksissa, ja on miltei kokonaan unohdettu kysyä, mikä kasvatuksessa on todella merkittävää, kun kasvatusfilosofeina esittäytyvät poliitikkojen tilaamat konsulttifilosofit.
Kirjoittaja vaatii, että kasvattajien olisi tiedostettava, millaista kasvatusajattelua tällainen aika synnyttää. Suomalaiset ovat kouluttautuneet ja hankkineet kansainvälistä mainetta teknisellä tieto-taidollaan, mutta välineellinen koulutus on tuottanut tekijän käsityksen mukaan lähinnä sivistymättömiä asiantuntijoita ja johtanut kohti hallitsematonta asiantuntijayhteiskuntaa.
Suoranta pohtii kirjassaan näille tendensseille vastaista sivistyksellisen kasvatusajattelun mahdollisuutta, jottei kasvatus ja koulutus typistyisi vain valmiiden ajatusten markkinoinniksi, vaan se sisältäisi myös toivon, sivistyksen ja ajattelun mahdollisuudet. Hän esittää haasteita ja ehdotuksia kasvatuksellisen näkemisen taitoon ja luonnostelee suunnitelman kasvatuksesta, joka perustuisi muuhun kuin koulutuksen välineelliseen markkina-arvoon. Suoranta kirjoittaa, "ettei kasvatusta pidä amputoida irti yhteiskunnallisista suhteistaan, vaan nähdä se yhteiskunnallisten suhteiden tiivistymänä ja risteytysasemana".
Kirjan esipuheen on kirjoittanut Kari Uusikylä ja jälkisanat Tuukka Tomperi.
Aiheesta muualla

Kasvatuksellisesti näkeväksi e-kirjana
Katsaus

Katsaus on suomalainen kulttuurilehti, jonka perusti vuonna 1957 filosofi Reijo Wilenius (1930–2019) yhdessä muiden nuorten intellektuellien kanssa. Katsauksen ensimmäiseen numeroon kirjoittivat mm. Henri Broms, Heikki Kääriäinen, Kalervo Siikala, Klaus Vala sekä Wilenius itse.
Katsausta julkaistiin muutaman kerran vuodessa ilmestyvänä paperijulkaisuna vuosina 1957–2011. Kriittinen korkeakoulu toimi Katsauksen julkaisijana 1968–2011. Lehdessä julkaistiin kattavasti niin ajankohtaisartikkeleita, filosofiaa, taidetta kuin kaunokirjallista sisältöä.
Katsauksen toimintaa jatkaa vuonna 2019 perustettu Katsaus-verkkomedia, jonka päätoimittajana on toiminut vuodesta 2020 alkaen filosofi Markus Neuvonen. Ennen tätä päätoimittajana toimi filosofi, Kriittisen korkeakoulun toiminnanjohtaja Eero Ojanen. Katsaus julkaisee mm. filosofiaa, yhteiskuntaa ja kulttuuria käsitteleviä esseitä ja artikkeleita, kirja-arvosteluita, proosaa ja lyriikkaa, podcasteja sekä videoita.
Aiheesta muualla

Katsaus-lehden digitaalinen arkisto vuosilta 1957-2011
Katsaus-verkkomedia
Kauhun tunneleissa

| Kauhun tunneleissa> Tunnels of Blood |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Darren Shan
Kieli:  englanti
Genre:  kauhu, nuortenkirjallisuus
Julkaistu:  2000
Suomennos
Suomentaja:  Kaijamari Sivill
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2003
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  176
ISBN:  951-31-2609-9
Sarja: Darren Shanin tarina
Edeltävä:  Vampyyrin oppipoika
Seuraava:  Vampyyrivuori
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kauhun tunneleissa (engl. Tunnels of Blood) on kolmas osa Darren Shanin kirjoittamaan kirjasarjaan nimeltä Darren Shanin tarina, joka kertoo Darren Shan -nimisestä pojasta ja hänen matkastaan vampyyriksi. Kirja julkaistiin Suomessa 2003 Kaijamari Sivillin suomentamana. 176-sivuisen romaanin kustansi Tammi.
Juoni

Darren Shan viettää leppoisaa, vaikkakin työntäyteistä aikaa Friikkisirkuksessa, kunnes herra Crepsley päättää lähteä visiitille kaupunkiin. Jottei Darrenille kuitenkaan tulisi tylsää, saa hän pyytää käärmepoika Evran mukaan. Vaikka kaverukset viihtyivät hyvin friikkisirkuksessakin, on loma tervetullut.
Kaupungissa Darren löytää ensimmäisen tyttöystävänsä, Debbie Keison, jonka kanssa hän viettää lomaa. Lomailu kuitenkin päättyy uutislähetykseen, jossa kerrotaan vastikään löydetyistä kuolonuhreista, joilta on pumpattu (tai imetty!) kaikki veret. Darrenin ja Evran epäilykset kohdistuvat Crepsleyhyn, joka on öisin hiippaillut kaupungilla. Ainoa vaihtoehto on alkaa varjostaa vampyyria.
Syyllinen ei kuitenkaan ole Crepsley, vaan hullu vampaneesi, nimeltä Murlough, joka sieppaa Evran ja pakenee syvälle viemäreihin, mistä häntä on lähes mahdotonta löytää. Darren ja Crepsley keksivät kuitenkin juonen, jolla Evra voidaan pelastaa, mutta se saattaisi Debbien hengenvaaraan. Lopulta tuo hullu vampaneesi kuolee, Darren lähtee pelastamaan Evraa, joka jäi tunneleihin vangiksi ja he kaikki karkaavat kaupungista, ja jättävät Debbien. Tähän juoneen tosin liittyy monta riskitekijää, jotka vaarantavat useamman kuin yhden hengen.
Keltatikka

| Keltatikka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Tikkalinnut Piciformes
Heimo::  Tikat Picidae
Suku::  Töyhtötikat Celeus
Laji::  flavus
Kaksiosainen nimi
 Celeus flavus  (Müller, 1776) 

Katso myös
   Keltatikka Wikispeciesissä   Keltatikka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Keltatikka (Celeus flavus) on eteläamerikkalainen tikka. Sen esiintymisalue käsittää pääasiassa mantereen pohjoisosan Kolumbian itäosista Venezuelaan ja itään Brasiliaan, jossa levinneisyyden eteläraja kulkee Bahiassa ja Espírito Santossa, sekä Itä-Perun ja Ecuadorin. Lajista tunnetaan neljä alalajia. Philipp Ludwig Statius Müller kuvaili lajin holotyypin Cayennesta vuonna 1776.
Kaukas

Kaukas tarkoittaa seuraavia asioita:
Kaukaan sellu- ja paperitehdas, tehdas Lappeenrannassa
Kaukas, Lappeenrannan kaupunginosa
Kaukas, Hyvinkään kaupunginosa
Kaucas, lappeenrantalainen hip hop -yhtye.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kaukas”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kaikki muuttuu (KOM-teatterin albumi)

| Kaikki muuttuu KOM-teatteri |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Finnvox-studio
 Julkaistu: joulukuu 1974
 Formaatti: LP (LRLP 121)
 Tuottaja(t): Eero Ojanen
 Tyylilaji: folk rock, jazz
 Kesto: 29.02
 Levy-yhtiö: Love Records
KOM-teatterin muut julkaisut
| Torpedo 1973 | Kaikki muuttuu 1974 | Älä tuhlaa aikaa 1975 |
Kaikki muuttuu on vuonna 1974 ilmestynyt KOM-teatterin järjestyksessään neljäs albumi, joka sisältää samannimisen musiikkinäytelman lauluja. Sekä näytelmä että albumi ovat kunnianosoituksia vuotta aikaisemmin Chilen sotilasvallankaappauksen yhteydessä murhatun runoilijan ja lauluntekijän Víctor Jaran muistolle.
Kaikki albumin kappaleet on säveltänyt Kaj Chydenius ja ne on sanoittanut Matti Rossi. Laulu Victor Jaran kuolema perustuu osittain hänen kappaleeseensa Plegaria a un labrador (Maamiehen rukous). Levyn kannen on suunnitellut Måns Hedström. Joissakin yhteyksissä albumin nimeksi on mainittu myös Verta Santiagon stadionin nurmikolla.
Kappaleet

A-puoli
Chile, Chile, Chile – 2.14
Sota ja rauha – 4.30
Tango fasismin ja kapitalismin suhteesta – 2.49
Chilen muuttolinnut – 5.30
Laulu linnusta, joka saapui kaukaa ja lentää kauas – 3.06
B-puoli
Verta Santiagon stadionin nurmikolla – 0.55
Lapsen laulu – 3.10
Laulu veden ja taistelijan tehtävistä – 2.11
Victor Jaran kuolema – 3.16
Laulu liikkeen ikuisuudesta / Nousee kuparin ja veren hinta / He ovat läsnä / Laulu solidaarisuudesta – 10.40
Muusikot

Riitta-Liisa Helminen – laulu
Marja-Leena Kouki – laulu
Rea Mauranen – laulu
Pekka Milonoff – laulu
Sulevi Peltola – laulu
Vesa Repo – laulu
Erkki Saarela – laulu
Tom Wentzel – laulu
Jukka Hauru – kitara
Tapani Tamminen – basso
Ari Valtonen – rummut
Eero Ojanen – piano
Albert Lilius

| Albert Lilius |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. joulukuuta 1873 Hamina
Kuollut: 31. lokakuuta 1947 (73 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:   suomalainen
Koulutus ja ura
Instituutti:  Helsingin yliopisto
Oppilaat:  Karl Bruhn
Tutkimusalue:  lapsipsykologia, kasvatustiede, didaktiikka
Palkinnot:  Suomen Tiedeseuran jäsenyys Mauritz Hallbergin palkinto 1925
Albert Henrik Lilius (7. joulukuuta 1873 Hamina – 31. lokakuuta 1947 Helsinki) oli lapsipsykologian uraauurtava tutkija Suomessa ja Helsingin yliopiston professori vuosina 1920–1939.
Henkilöhistoria

Albert Liliuksen isä oli Haminan pormestari Gustaf Henrik Lilius, joka polveutui Joutsenon kirkkoherra Gustaf Liliuksesta (k. 1731). Joutsenon kirkkoherran isä (k. 1706) oli samaa nimeä, Gustaf Lilius, kantava Messukylän kirkkoherra. Hänestä polveutuu Lilius-suvun nuorempi ja laaja haara, joka vaikutti eritoten Messukylässä. Messukylän kirkkoherra Gustaf Liliuksen isä oli Längelmäen kirkkoherra Henrik Rainenius (k. 1657), joka muutti nimensä Liliukseksi. Henrik Liliuksen isä oli Johan-niminen nimismies Karkusta. Albert Liliuksen sisar Sofia Emilia (1860–1942) avioitui aistivialliskoulujen tarkastajan Valter Forsiuksen (1856–1939) kanssa. Liliuksen vanhempi veli Gustaf Lilius oli naimisissa Forsiuksen sisaren kanssa.
Vuonna 1898 Albert Lilius avioitui Anna Elisabeth Anthonin (k. 1937) kanssa. Vuonna 1900 he saivat pojan, joka kuitenkin kuoli vuonna 1904. Lisäksi he saivat kolme tytärtä (s. 1902, 1905 ja 1915), jotka kaikki opiskelivat yliopistossa. Nuorin tytär Klara Kristina Lilius avioitui lääketieteen ja kirurgian tohtori Johan Oskar Wicktrömin kanssa.
Ammattiura

Albert Lilius valmistui Helsingin yliopistosta maisteriksi vuonna 1897 pääaineenaan biologia. Hänen lisensiaatin väitöskirjansa valmistui vuonna 1905, ja teoksellaan Luonnontiedon opetusoppi hän sai kasvatus- ja opetusopin dosentuurin. Lilius matkusti Saksaan hakemaan oppia Ernst Meumannilta kokeellisessa kasvatustutkimuksessa. Palattuaan Suomeen hän erikoistui lapsipsykologiaan ja julkaisi 1910-luvun Suomessa uraauurtavia teoksia aiheesta.
Vuosina 1920–1930 Lilius toimi Helsingin yliopiston kasvatus- ja opetusopin henkilökohtaisena ylimääräisenä professorina, 1930–1937 kasvatustieteen professorina ja 1937–1939 kasvatustieteen ruotsinkielisenä professorina. Toimiessaan kasvatustieteen professorina hän opetti molemmilla kotimaisilla kielillä, mutta kun virka jaettiin suomen- ja ruotsinkieliseen professuuriin, Lilius valittiin ruotsinkieliseksi professoriksi. Hän oli halunnut, että J. A. Hollo saisi vakituisen professorin viran henkilökohtaisen ylimääräisen professuurin sijaan. Hollo päätettiin nimittää suomen- ja Lilius ruotsinkieliseksi professoriksi. Lilius toimi myös opettajakoulutuksen valvojana ja sovelsi progressiivista pedagogiikka Suomessa oppikouluun. Viimeisinä työvuosinaan hän tutki kasvatustieteen historiaa. Albert Lilius erosi virastaan 65-vuotiaana 12. lokakuuta 1939, kaksi päivää talvisotaa edeltäneen de facto liikekannallepanon jälkeen.
Lilius piti kasvatustieteen tehtävänä koko kasvatuksen kattavan teorian kehittämistä. Lilius kotiutti Suomeen eurooppalaisen lasten- ja nuortenpsykologian uusia virtauksia ja toi suomalaiseen kasvatustieteeseen empiirisen tutkimustavan. Ajattelultaan hän edusti positivismia. Albert Liliuksen oppilaat omaksuivat empiirisen tutkimusmenetelmän, ja he tekivät psykometrisiä mittauksia lasten parissa. Kasvatustiede kääntyi 1930-luvulle humanistiseen suuntaan, mutta Liliuksen luoma empiirinen suuntaus nousi jälleen 1960-luvulla. Liliuksen merkittävin oppilas oli Karl Bruhn, josta tuli Helsingin yliopiston kasvatustieteen professori Liliuksen luovuttua virasta.
Ammattiura > Tutkimusjulkaisut ja teokset

Albert Liliuksen vuonna 1905 tarkastettu lisensiaattiväitöskirja, Tyska läroplanteorier under nittonde seklet, käsitteli Saksan opetussuunnitelmien kehitystä. Luonnontiedon opetusoppi oli Liliuksen seuraava teos. Siinä hän korosti oppilaslähtöisyyden ja kokeiden tärkeyttä. Saksasta palattuaan hän teki joukkokyselyn kansakoululaisten kouluainemieltymyksistä. Tutkimus julkaistiin nimellä Om folkskoleelevers intresse för olika skolämnen ja se oli Suomen ensimmäinen kasvatustieteen kenttätyö. 1910-luvulla Lilius julkaisi merkittäviä teoksia lapsipsykologiasta. Saatuaan professorin viran Lilius kirjoitti teoksen Kasvavien tunne-elämä nykyaikaisten tutkimusten mukaan. Kirja vakiinnutti eurooppalaista nykytutkimusta Suomeen. Lilius kokosi psykologiset käsityksensä ja uudenaikaiset opetusnäkemyksensä teokseen Koulukasvatusopin pääkysymyksiä. Hänen viimeiset laajat teoksensa, Sivistystyön historian henkilöhahmojen kaksi osaa, käsitteli antiikin kasvatusta ja pohjoismaisia kasvatustieteilijöitä.