stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Charing Cross Bridge (Robert Goff)

| Charing Cross Bridge |
| --- | --- |

Nimi:  Charing Cross Bridge
Tekijä:  Robert Charles Goff (en)
Teostyyppi:  Kuivaneulasyövytys
Korkeus:  26,40  cm
Leveys:  18,30  cm
Kokoelma:  Kansallisgalleria
Sijainti:  Ateneum
Charing Cross Bridge on englantilaisen taiteilijan Robert Goffin kuivaneulatyö, 25,4×18,3 cm. Työ on ajoittamaton ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan kokoelmiin.
Robert Goff oli paljon mukana Lontoon taidenäyttelyissä 1800-luvun lopun vuosikymmeninä. Hän maalasi etupäässä maisemia, teki graafisia töitä ja kuvitti kirjoja. Goff kuvasi paljon Italiaa, mutta tämä Charing Cross Bridge - työ kuvaa Lontoossa olevaa Charing Cross-siltaa, jota on hyvin paljon esitetty maalaustaiteessa.
Aiheesta muualla

Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Charing Cross Bridge.  (Arkistoitu – Internet Archive)
Castor ja Pollux (ooppera)

Castor ja Pollux (ransk. Castor et Pollux) on Jean-Philippe Rameaun säveltämä ooppera, joka kantaesitettiin Pariisin Kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa 24. lokakuuta 1737. Teoksen libreton on kirjoittanut Pierre-Joseph-Justin Bernard, ja se perustuu  jumalkaksosten Kastorin ja Polydeukeen taruun. Oopperaa ei ole esitetty Suomessa.
Teos

Kyseessä on Rameaun kolmas ooppera ja hänen toinen musiikillinen tragediansa (tragédie en musique), kun kadonneeksi todettua oopperaa Samson ei lasketa mukaan.
Rameau muutti oopperaa melkoisesti vuonna 1754. Hän teki merkittäviä poistoja ja lisäsi uutta materiaalia. Yhä vieläkin asiantuntijat kiistelevät versioiden keskinäisestä paremmuudesta. Kaikesta tästä huolimatta Castor ja Pollux mainitaan yhtenä tekijänsä parhaista oopperoista.
Osajako

Kantaesityksen rooli- ja esittäjälista:
Castor (kontratenori) – monsieur Tribou
Pollux (basso) – Claude Chassé
Télaïre (sopraano) – mademoiselle Pélissier
Phébé (sopraano) – Marie Antier
Jupiter (basso) monsieur Dun
Venus (sopraano) – mademoiselle Rabon
Mars (basso) – monsieur Le Page
Minerva (sopraano) – mademoiselle Eremans
Aiheesta muualla

Jean-Claude Brenac, Le magazine de l'opéra baroque (ranskaksi)
Backyard Babies (albumi)

| Backyard Babies Backyard Babies |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 15. elokuuta 2008
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Jacob Hellner
 Tyylilaji: hard rock
 Kesto: 42.29
 Levy-yhtiö: BMG Sweden AB
Listasijoitukset
  31.   UK Top 40 Rock Albums: 29.[lähde? ]
Backyard Babiesin muut julkaisut
| People Like People Like People Like Us 2006 | Backyard Babies 2008 | Them XX 2009 |
Backyard Babies on Backyard Babiesin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 15. elokuuta 2008. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 31.
Kappaleet

Fuck Off and Die – 3.48
Degenerated – 3.39
Come Undone – 3.41
Drool – 3.25
Abandon – 4.21
Voodoo Love Bow – 3.23
Idiots – 3.07
The Ship – 3.08
Nomadic – 3.51
Back On the Juice – 3.37
Where Were You? – 3.19
Zoe Is a Weirdo – 1.55
Saved By the Bell – 3.55
Kokoonpano

Nicke Borg – laulu, kitara
Dregen – kitara, laulu
Johan Blomqvist – bassokitara
Peder Carlsson – rummut
Arvostelut

Desibeli.net:
Dome.fi:
Imperiumi.net:
Rumba: ristiriitainen
Soundi:
V2.fi:
Aiheesta muualla

Backyard Babies discogs.com -sivustolla (englanniksi)
Chariklon renkaat

Taiteilijan näkemys Chariklosta renkaineen
Chariklon renkaat on rengasjärjestelmä kentaureihin kuuluvan pikkuplaneetan (10199) Chariklo ympärillä. Renkaat löydettiin 3. kesäkuuta vuonna 2013 Euroopan eteläisessä observatoriossa, Chilessä Chariklon peittäessä tähden UCAC4 248-108672. Havainto oli odottamaton, sillä etsinnöistä huolimatta pikkuplaneetoilta ei ollut aikaisemmin löydetty renkaita. Tästä syystä Chariklon tähdenpeittoa tutkivat tähtitieteilijät eivät odottaneet löytävänsä renkaita. Chariklon renkaiden löytyminen oli siis ensimmäinen kerta, kun näin pieneltä kappaleelta löydettiin renkaat. Aikaisemmin rengasjärjestelmät tunnettiin ainoastaan Aurinkokunnan jättiläismäisiltä kaasuplaneetoilta (Jupiter, Saturnus, Uranus ja Neptunus).
Chariklon läpimitta on noin 248 ± 18 km, ja sillä on kaksi rengasta, joiden etäisyys pikkuplaneetasta on noin tuhat kertaa pienempi kuin Maan ja Kuun välinen etäisyys. Renkaiden läpimitat ovat noin 7 ja 3 km, ja niitä erottaa 9 km leveä rako. Renkaiden etäisyydet Chariklosta ovat 391 ja 405 km. Renkaat koostuvat todennäköisesti osittain vesijäästä, ja ne voivat olla jäänne törmäyksestä, ja niitä saattavat pitää kasassa Charikloa kiertävät kilometrin kokoiset kuut, joita ei ole vielä löydetty.
Rengasjärjestelmän löytyminen selittää myös sen, miksi Chariklon havaittiin hiljalleen himmentyvän ja vesijään häviävän sen spektristä vuosien 1997–2008 välisenä aikana, jolloin renkaiden asento Maahan nähden muuttui.
Tammikuussa 2015 joukko astronomeja esitti mahdollisuuden, että myös kentaurilla 2060 Chiron on renkaita.
Ominaisuudet

| Nimi | Keskietäisyys (km) | Leveys (km) | Renkaan tiheys (g/cm2) | Erottavan aukon leveys |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013C1R | 390,6 ± 3,3 | n. 7 | 30–100 | 8,7 ± 0,4 |
| 2013C2R | 404,8 ± 3,3 | n. 3 |  ? | 8,7 ± 0,4 |
Balttipataljoona

| Balttipataljoona |
| --- | --- |

Toiminnassa:  1918–1920
Koko:  Armeijaryhmä
Sodat ja taistelut:  Viron vapaussota
Komentajat
Tunnettuja komentajia:  eversti Constantin von Weiss
Viron vapaussodan aikainen balttipataljoonan komentaja, eversti Constantin von Weiss
Balttipataljoona (saks. Baltenregiment, vir. Balti rügement) oli balttiansaksalaisista muodostettu Viron vapaussodan aikainen sotilasyksikkö, joka kuului virolaisiin joukkoihin ja taisteli puna-armeijaa vastaan vuosina 1918–1920.
Balttipataljoona synty

Ensimmäisen maailmansodan päättyessä marraskuussa 1918 Viron alue oli Saksan keisarillisen 8. armeijan miehittämä. Pian sen jälkeen bolševikkien puna-armeija aloitti hyökkäyksen valloittaaksen saksalaisten miehittämä entinen keisarillisen Venäjän alue takaisin, johon itsenäistynyt Viron tasavalta kuului. Marraskuun 26. 1918 Viron pääministeri Konstantin Päts neuvotteli balttiansaksalaisten edustajien kanssa saadakseen heidät mukaan Viron tasavallan puolustamiseen bolševikkeja vastaan, jotka olivat marraskuussa aloittaneet hyökkäyksen Viron alueelle. Tältä pohjalta Virossa asuneet baltiansaksalaiset alkoivat muodostaa omaa sotilasyksikköään. Baltiansaksalaiset tulivat merkittäviltä osin Tarton ja Latvian yliopiston baltiansaksalaisista opiskelijoista. Baltiansaksalaiset alkoivat perustaa Rakveressä omaa sotilasyksikköään, balttipataljoonaa, josta tuli osa Viron tasavallan armeijaa, sen 5. rykmenttiä. Balttiansaksalaisen yksikön komentajaksi tuli keisarillisen Venäjän armeijassa toiminut eversti Constantin von Weiss. Keskeisessä roolissa balttipataljoonassa oli myös ratsumestari Viktor von zur Mühlen. Vuoden 1919 alussa yksikön kokonaisvahvuus oli lähes 800 miestä. Viron vapaussodan kestäessä balttipataljoonan vahvuus kohosi 1 350 sotilaaseen, joista 920 oli baltisaksalaisia loppujen ollessa virolaisia ja venäläisiä. Loppukeväästä 1919 balttipataljoonaa alettiin kutsua pataljoonan sotilasmäärän kasvun myötä Balttirykmentiksi.
Balttipataljoona Viron vapaussodassa ja valkoisten venäläisten hyökkäyksessä Pietariin

Balttipataljoona oli mukana tammikuun alussa 1919 virolaisten vastahyökkäyksessä, jonka seurauksena Narvan rajakaupunki siirtyi virolaisjoukkojen haltuun. Tärkeänä osana tässä vastahyökkäyksessä oli myös suomalaisvapaaehtoisten I Suomalainen Vapaajoukko johtajanaan majuri Martin Ekström.
Loppukeväästä 1919 tilanne sodassa muuttui, kun virolaiset työnsivät bolševikkijoukot etäämmälle Viron alueelta. Taisteluun Venäjän maaperällä olivat liittyneet mukaan myös valkoiset venäläiset johtajanaan kenraalimajuri Aleksandr Rodzjanko. Joukot aloittivat hyökkäyksen Narvasta itään 13. toukokuuta 1919 ja etelämpänä Petserin alueella 24. toukokuuta. Vastuu sodasta bolševikkeja vastaan siirtyi virolaisilta ja sen komentajalta Johan Laidonerilta 16. kesäkuuta valkoisten venäläisten Alexander Rodzjankolle. Balttipataljoona osallistui Petserinalueelta edenneen valkoisten venäläisten ja virolaisjoukkojen yhtymään, jossa valkoisten venäläisten ratsujoukkojen komentajana oli kenraali Stanisław Bułak-Bałachowicz.,  Elokuun alussa 1919 puna-armeija aloitti vastahyökkäyksen 60 000 miehen joukoilla ja takaisinvalloitti 5. elokuuta Jaaman ja 26. elokuuta Pihkovan.
Valkoisten venäläisten joukoista muodostettiin elokuussa Luoteis-Venäjän armeija komentajanaan kenraali Nikolai Judenitš. Se aloitti hyökkäyksensä Petrogradin suuntaan 28. syyskuuta 1919 tavoitteenaan katkaista Pietarin ja Pihkovan välinen rautatieyhteys, Pietarin–Lugan rata, ja sen jälkeen Pietarin–Moskovan rata, jonka jälkeen Petrogradin valtaaminen olisi tullut mahdolliseksi. Balttipataljoona kuului aiemmin Länsi-Venäjän vapaaehtoisen armeijaan kuuluneeseen 2 000 sotilaan prinssi Lievenin joukkoihin. Judenitšin johtama armeija koki Pietarin porteilla tappion marraskuun alussa ja joutui aloittamaan perääntymisen. Osana Judenitšin armeijaa balttipataljoona perääntyi myös Viron tasavallan alueelle puolustaen virolaisjoukkojen rinnalla Narvan rintamaa. Bataljoona siirtyi jo 8. marraskuuta osaksi Viron armeijaa.
Rauha Neuvosto-Venäjän ja Viron välillä solmittiin Tartossa 2. helmikuuta 1920. Balttipataljoona palasi Rakveren varuskuntaan 23. heinäkuuta 1920. Rykmentin alasajo alkoi elokuussa 1920. Balttipataljoonasta kaatui 71 sotilasta ja haavoittui 118.
Balttipataljoonan muisto

Balttipataljoonan kunniaksi pystytettiin Tallinnaan Viron tiedeakatemian puistoon muistomerkki, joka kertoo balttiansaksalaisten osallistumisesta Viron nuoren tasavallan vapaustaisteluun. Muistomerkki pystytettiin 1920-luvulla Viron saksalaisen kulttuurihallinnon rakennuksen puistoalueelle.
Viron vapaussotaan osallistuneen balttipataljoonan muistomerkki, jossa teksti niin viroksi kuin saksaksi.
Carl’s Jr.

Carl’s Jr. -ravintola Rancho Cordovassa, Kaliforniassa.
Carl’s Jr. on yhdysvaltalainen pikaruokaravintolaketju. Sen perusti nuori liikemies Carl Karcher toisen maailmansodan aikana vuonna 1941 Los Angelesissa. Carl’s Jr. on CKE Restaurantsin omistama tytäryhtiö. Carl’s Jr:lla on yli 3 150 ravintolaa 23 maassa. Hardee’s on sen sisarketju. Carl’s Jr:lla on toimipisteitä useissa Yhdysvaltain osavaltioissa kuin myös muutamissa vieraissa maissa.
Kauppalehti uutisoi syyskuussa 2011 Carl’s Jr:n suunnittelevan toimintansa laajentamista Pohjoismaihin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset sivut (englanniksi)
Admonish

| Admonish |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1994–
Tyylilaji:  black metal
Kotipaikka:  Tukholma, Ruotsi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Martin Norén, laulu   Emanuel Wärja, kitara, laulu   Robin Svedman, rummut   Jonas Karlsson, kitara   Emil Karlsson, basso  
Levy-yhtiö:  Momentum Scandinavia, 2007–  
Aiheesta muualla
Admonish.org
Infobox OKNimi-testi OK: 
Admonish on ruotsalainen black metal -yhtye, joka perustettiin 1994. Admonish oli ensimmäisiä kristillisen black metal -suuntauksen yhtyeitä ja on Ruotsin ensimmäinen kristillinen black metal -yhtye. Vaikka Admonish ei julkaissut mitään ennen vuotta 2005, Metal Hammer -lehti kutsui sitä "yhdeksi johtavista kristillisistä black metal -yhtyeistä" eräässä 1990-luvulla julkaistussa teemanumerossaan, joka käsitteli black metalia. 6. lokakuuta 2006 Admonish sai huomiota valtavirran viestimissä, kun Emil (kitara) ja Jonas Karlsson (basso) olivat mukana MTV Europen ohjelmassa Pimp My Ride International.
Yhtye on mukana kristillistä black metalia käsittelevässä dokumenttielokuvassa Light in Darkness – Nemesis Divina, joka julkaistiin alkukesästä 2008. Entinen Admonish-jäsen Per Sundström on nykyisin Crimson Moonlightin kitaristi. Yhtyeellä on kaksi julkaisua: Den Yttersta Tiden (2005) ja Isnärjd, joka julkaistiin Momentum Scandinavia -levymerkillä 2007. Admonish on esiintynyt 2008 Sveitsin Elements of Rock -festivaaleilla, joka on Euroopan suurin kristillisen metallimusiikin festivaali, ja vuonna 2009 yhtye esiintyi Suomen Immortal Metal Fest -tapahtumassa. Yhtyeen musiikki on melodista, ja tyylissä on vaikutteita kelttiläisestä kansanmusiikista.
Historia > 1990-luku

Vuonna 1994 kitaristi-laulaja Emanuel Wärja ja Marcus perustivat yhtyeen. 1995 Samuel liittyi kosketinsoittajaksi, Mattias liittyi basistiksi ja Per Sundström rumpaliksi. Yhtye nimettiin Admonishiksi (suom. nuhdella). 1997 yhtye julkaisi kotisivunsa, jolla se alkoi saada tunnettuutta underground metal -piireissä. Yhtyeestä tuli pahamaineinen, koska se käytti musiikistaan nimitystä "kristillinen black metal" kotisivuillaan. Tämä aiheutti kiistaa underground metal -piireissä, ja pian julkaistiin Admonishia vastustava sivusto. Vaikka Admonish ei julkaissut mitään ennen vuotta 2005, Metal Hammer -lehti kutsui sitä "yhdeksi johtavista kristillisistä black metal -yhtyeistä" eräässä 1990-luvulla julkaistussa teemanumerossaan, joka käsitteli black metalia.
Yhtye ei pystynyt äänittämään demoa kokoonpanomuutosten takia: laulaja Samuel jätti yhtyeen, ja kun Per Sundström vaihtoi rummuista kitaraan, André otti rumpalin paikan mutta jätti pian yhtyeen. Emanuel, Per ja Mattias harjoittelivat rumpukoneen avulla. Vuonna 1998 Joakim Simonsson liittyi kosketinsoittajaksi ja Martin Norén liittyi laulajaksi. Yhtye sai kuudennen jäsenensä, kun Robin Svedman liittyi rumpaliksi 1999. Kesällä 1999 Simonsson muutti toiseen kaupunkiin ja jätti yhtyeen. Admonish meni tauolle, koska jäsenet eivät eri syistä voineet keskittyä yhtyeeseen.
Historia > 2000-luku

Admonish palasi tauolta 2002. Per Sundström oli muuttanut Etelä-Ruotsiin ja liittynyt Svedmanin entisten Obsceration-jäsenten kanssa Crimson Moonlightiin. Mattias oli myös jättänyt Admonishin, mutta Emanuel, Martin ja Robin olivat edelleen yhtyeessä. Yhtyeen kokoonpano sai täydennystä 2003, kun siihen liittyi melodisen death metal -yhtye Takethin, joka on kiinnitetty Fear Dark -levymerkille, jäsenet Jonas Karlsson (basso) ja Joel (kitara). Yhtye kirjoitti uutta materiaalia, ja Admonish kiinnitettiin paluunsa jälkeen ensimmäiseen konserttiin Luccemetal 2003 -festivaalille. Joel päätti jättää yhtyeen henkilökohtaisista syistä. Uusi kitaristi, Samuel, soitti yhtyeen riveissä Luccemetalissa. Sen jälkeen Admonish palautti maineensa Ruotsin metallipiireissä. Paluukonsertin jälkeen Jonaksen identtinen veli ja myös Takethin jäsen, Emil Karlsson, liittyi Admonishiin kitaristiksi. Tällä kokoonpanolla yhtye meni studioon tammikuussa 2005. Äänitetystä materiaalista julkaistiin ep-levy Den Yttersta Tiden 11. huhtikuuta 2005 Club 666:ssa Tukholmassa. MusicMight kuvaa tapausta asiayhteydeltään "ironiseksi".
Vuonna 2006 kaksoset Emil ja Jonas Karlsson olivat mukana ohjelmassa Pimp My Ride International. Ohjelman kotisivuilla Karlssoneita kuvailtiin ennakkoon "ruotsalaisiksi black metal -kaksosiksi" Admonish-paidat päällään. Yhtyeen musiikkia soi lähetyksessä, kun juontaja Lil Jon esitteli miten kaksosten vuoden 1973 Audi 80 muutettiin kauhutyyliseksi. Tapauksesta uutisoitiin lehdissä kuten Aftonbladet, Drive, ja Expressen. YouTube-sivustolle vuotanut kyseinen video keräsi hämmentyneitä mielipiteitä black metal -harrastajilta.
Vuonna 2007 yhtye julkaisi toisen ep-levynsä Isnärjd, jonka kansitaiteen teki arvostettu graafikko Samuel Durling (Endtime Productions). Ep julkaistiin norjalaisella levymerkillä Momentum Scandinavia. Vuonna 2008 yhtye esiintyi Sveitsin Elements of Rock -festivaaleilla ja oli mukana kristillistä black metalia käsittelevällä dokumenttivideolla Light in Darkness – Nemesis Divina. Sen tuotti Stefan Rydehed, joka on tehnyt 2 dokumenttia black metal -yhtye Mayhemista. Dokumentissa haastateltiin kristillisen black metal -suuntauksen johtavia yhtyeitä kuten Hordea, Crimson Moonlightia ja Frosthardria.
Admonish esiintyi Suomessa Immortal Metal Festeilla huhtikuussa 2009. Esitys ei sujunut ongelmitta: konsertissa laulaja Martin Norén ilmoitti, että ruotsinlaivalla rumpali Robin Svedman sairastui äkillisesti, ja Jonas Karlsson jäi hänen kanssaan laivasta saattaakseen Svedmanin sairaalaan. Norenin mukaan he onnistuivat saamaan tuuraajat rumpuihin ja bassoon, mutta he ehtivät tunnissa harjoitella vain kaksi kappaletta, joiden lisäksi Emanuel Wärja esitti akustisen kappaleen. Yhtyeen esitysaikaa jatkoi Sotahuuto. Yhtye esiintyi toistamiseen Immortal Metal Fest 2010:ssä.
Musiikki

Admonishin äänitetty musiikki on tyyliltään modernia black metalia, joka painottuu melodioihin. Musiikissa on hyödynnetty sinfonisia koskettimia, mutta se ei erityisemmin hallitse äänimaisemaa. Vuoden 2007 ep Isnärjd esittelee vaikutteita kelttiläisestä kansanmusiikista ja sisältää klassisella kitaralla esitettyjä välisoittoja. Sanoitukset ovat evankelisia. Yhtyeen jäsenet nimittävat musiikkiansa mieluiten black metaliksi tai kristilliseksi black metaliksi. Karlssonin kaksoset ovat sitä mieltä, että termi "unblack metal" kuulostaa lähinnä hassulta, eivätkä siten halua käyttää sitä.
Vastaanotto

Admonish on ollut metallipiireissä kiistanalainen vakaumuksensa takia ja pysynyt underground-asemassa pitkään. Kahden jäsenen näkyminen MTV:n Pimp My Ride -ohjelmassa toi sille enemmän huomiota. Metal Stormin arvostelija, nimimerkki Collin, sanoi arviossaan: "Niin hauskaa kuin olikin katsoa, kuinka Karlssonit hyppivät ja örisivät kuluneessa autossaan, minua se ei ainakaan saanut kiinnostumaan siitä, millaista musiikkia he tuottavat. Joten, onko Admonish vitsiyhtye, joka haluaa huomiota television roskaohjelmassa päästäkseen parrasvaloihin? Ei sekuntiakaan, Insnärjd -ep esittelee aika paljon taidokkuutta, ideoita ja lahjakkuutta muuttaakseen kuluneen ja ylitarjonnasta kärsivän genren, melodisen black metalin, joksikin joka kuulostaa ainakin vähän omaperäiseltä." Collin lisää arviossaan, että Insnärjd "on helposti useimpia melodisia black metal -albumeja tasokkaampi".
Metal Review -sivusto antoi Insnärjd-ep:lle 4 pistettä 6:sta ja kirjoitti, että ep:n sisältää 5 "äänituotannoltaan puhdasta, hyvin kirjoitettua metallikappaletta, jotka tasapainoilevat hyvin äärimmäisen ja helposti lähestyttävän välillä". Sama arvostelija lisää, että Insnärjdin "huipputason soittosuoritus ja kristallin kirkas soundi tuovat oman lisänsä tämän julkaisun menestykseen." The Metal Observer antoi ep:lle 7.5 10.stä, ja perusteli sen, että Admonish "soittaa black metalia, joka on hyvin tuotettua ja ammattimaista", ja että "yhtye hallitsee mestarillisesti soittotaidon, mikä voisi aiheuttaa sen, että yhtye kuulostaisi steriililtä, mutta ei täällä, sillä heidän siipiensä reunoilla
on välähdys tulta." Sama arvostelija kuvaa, että ep:n akustisissa välisoitoissa on "klassista ilmaa ja ovat hyvin soitettuja."
Jäsenet > Nykyiset

Emanuel Wärja: kitara, laulu
Robin Svedman: rummut
Martin Norén: laulu
Jonas Karlsson: basso
Emil Karlsson: kitara
Jäsenet > Entiset

Per Sundström: rummut, kitara (Crimson Moonlight)
Mattias: basso
Joakim Simonsson: koskettimet
Joel: kitara
Samuel: kitara
Diskografia

Den Yttersta Tiden (2005)
Insnärjd (2007)
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
Admonish Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Admonish Myspacessa (englanniksi)
Bron ja Vätön laivakunta

Bron ja Vätön laivakunnan sijainti Tukholman läänin kartalla.
Bron ja Vätön laivakunta (ruots. Bro och Vätö skeppslag) oli kihlakunta Tukholman läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 216,63 neliökilometriä ja asukasluku 3 312 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Björkö-Arholma, Vätö ja Roslags-Bro.
Kihlakunnan tuolloiset kunnat kuuluvat nykyään Norrtäljen kuntaan.
Catherine Robbin

Catherine Robbin (s. 28. syyskuuta 1950 Toronto, Kanada) on kanadalainen taidemusiikin laulaja, äänialaltaan mezzosopraano. Hän opiskeli Dorothy Allan Parkin johdolla The Royal Conservatory of Musicissa (Toronto) sekä Jacob Hammin ja Phyllis Mailingin johdolla Vancouverissa. Lisäksi hän suoritti opintoja Audrey Langfordin johdolla Lontoossa. Hän sai opetusta myös mestarikursseilla ja yksityisesti Ré Kosterilta Kanadassa, Yhdysvalloissa ja Ranskassa sekä Sir Peter Pearsilta Englannissa.
Ammattimaisen debyyttinsä laulajana Robbin teki Georg Friedrich Händelin Messias-oratorion esityksessä 1972 Niagaran sinfoniaorkesterin (St Catharinesin sinfoniaorkesterin) kanssa. Robbin voitti Caplet-palkinnon vuonna 1978 kansainvälisessä laulukilpailussa Pariisissa. Samana vuonna hänet palkittiin hopeamitalilla Geneven kansainvälisessä kilpailussa, ja seuraavana vuonna hän voitti kultapalkinnon Benson & Hedgesin kansainvälisessä laulukilpailussa konserttilaulajille. Vuonna 1978 Robbin alkoi esiintyä triossa basso John Dodingtonin ja sittemmin Valerie Tryonin korvaaman pianisti Jane Coopin kanssa.
New Yorkissa Robbin esiintyi resitalistina ensimmäistä kertaa maaliskuussa 1981. Hän on esiintynyt resitalistina, konserttilaulajana sekä oratorioiden roolien tulkitsijana suurten kanadalaisorkesterien ja -kuorojen kanssa. Lisäksi hän on laulanut muiden muassa Bostonin sinfoniaorkesterin, Buffalon filharmonikkojen ja Saint Louisin sinfoniaorkesterin kanssa. Robbin on myös tulkinnut lukuisia oopperarooleja eri aikakausilta muiden muassa Händelin ja Benjamin Brittenin teoksien esityksissä.
Catherine Ringer

| Catherine Ringer |
| --- | --- |
 Catherine Ringer vuonna 2021.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. lokakuuta 1957 (ikä 66) Suresnes
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  pop- ja rockmuusikko ja näyttelijä
Näyttelijä
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
IMDb 
Catherine Ringer (s. 18. lokakuuta 1957 Suresnes) on ranskalainen pop- ja rockmuusikko sekä näyttelijä. Hän perusti vuonna 1980 Frédéric Chichinin kanssa Les Rita Mitsouko -yhtyeen.
Ringer syntyi Suresnesissä ja tuli alun alkaen tunnetuksi rooleillaan pornoelokuvista, joissa hän esiintyi vuosina 1976–1982. Hän tapasi Chichinin vuonna 1979, mutta on luonut musiikillista uraa myös kokonaan Les Rita Mitsoukon ulkopuolella.
2000-luvulla Ringer on esiintynyt musikaalissa Concha Bonita. Hän menetti 28. marraskuuta 2007 yhtyetoverinsa Chichinin, jonka vei nopeasti edennyt syöpä.
Bromsten

Fristad, rakennettu vuonna 1905, on yksi Bromstenin tunnetuimpia rakennuksia.
Bromsten on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee läntisen Tukholman alueella (Västerort), ja kuuluu hallinnollisesti Spånga-Tenstan kaupunginosa-alueeseen. Bromstenissa asuu noin 5 500 ihmistä, ja kaupunginosa on maa-alaltaan 2,09 neliökilometrin suuruinen. Vanhin kartta Bromstenista sijoittuu vuodelle 1706. Alueen ensimmäinen tunnettu tilanomistaja on aatelismies Johannes Ingevaldsson vuodelta 1291.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tukholman kaupunginosat
Bron kihlakunta

Bron kihlakunnan sijainti Uppsalan läänin kartalla.
Bron kihlakunta (ruots. Bro härad) oli kihlakunta Uppsalan läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 146,59 neliökilometriä ja asukasluku 2 627 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Bro och Låssa, Stockholms-Näs ja Västra Ryd.
Kihlakunnan tuolloiset kunnat kuuluvat nykyään Upplands-Bron kuntaan.
Carmageddon (pelisarja)

| Carmageddon |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Stainless Games
Lajityyppi:  ajopeli
Aiheesta muualla
MobyGames
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Carmageddon on Stainless Gamesin kehittämä ajopelisarja.
Pelisarja

Carmageddon (1997)
Carmageddon II: Carpocalypse Now! (1998)
Carmageddon TDR 2000 (Total Destruction Rally, 2000)
Carmageddon TV (jäi julkaisematta Gizmondon kiellon takia)
Carmageddon: Reincarnation (2015)
Carmageddon: Max Damage (2016)
Aiheesta muualla

Pelisarja MobyGamesissä (englanniksi)