stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Demjanskin piiri
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Demjanskin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Novgorodin alueen piirit ja kaupunkipiirikunta
Batetski • Borovitši • Demjansk • Holm • Hvoinaja • Kresttsy • Ljubytino • Malaja Višera • Marjovo • Mošenskoje • Novgorod • Novgorod • Okulovka • Parfino • Pestovo • Poddorje • Šimsk • Soltsy • Staraja Russa • Tšudovo • Valdai • Volot
Christopher Reeve

| Christopher Reeve |
| --- | --- |
 Chistopher Reeve vuonna 1985.
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. syyskuuta 1952 New York, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 10. lokakuuta 2004 (52 vuotta) Mount Kisco, New York, Yhdysvallat
Näyttelijä
Aktiivisena:  1974–2004
Merkittävät roolit:  Teräsmies (Teräsmies)
Palkinnot
 Bafta-palkinto (1979) Emmy (1997) SAG-palkinto (1999)   Grammy-palkinto (1999) Lasker-palkinto (2003) 
Aiheesta muualla
www.christopherreeve.org
IMDb 
Elonet
Christopher D’Olier Reeve (25. syyskuuta 1952 New York, New York, Yhdysvallat – 10. lokakuuta 2004 Mount Kisco, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja ja kirjailija. Hän tuli tunnetuksi Teräsmies-roolistaan neljässä elokuvassa, mutta näytteli useissa muissakin elokuvissa, televisiosarjoissa ja teatterissa. Reeve halvaantui vuonna 1995 kaulasta alaspäin. Hän jatkoi tämän jälkeen vielä elokuvauraansa ja alkoi toimia aktiivisesti halvaantuneiden ja kantasolututkimuksen puolestapuhujana.
Nuoruus

Christopher Reeve syntyi Manhattanilla vuonna 1952. Hänen vanhempansa olivat runoilija ja romaanikirjailija Franklin D’Olier Reeve, joka opetti Columbian yliopistossa slaavilaisia kieliä ja luovaa kirjoittamista, ja toimittaja Barbara Pitney. Christopherin vanhemmat erosivat vuonna 1956.
Christopher varttui yhdessä pikkuveljensä kanssa äitinsä luona Princetonissa. Christopher alkoi kahdeksanvuotiaana esiintyä koulun näytelmissä ja liittyi pian paikalliseen McCarter Theatre -ammattiteatteriin.
Ura > Koulutus ja uran alku

Christopher Reeve valmistui vuonna 1974 Cornellin yliopistosta, vaikka hän opiskelikin viimeisen vuotensa Juilliard Schoolissa. Hänen pääaineensa Cornellissa olivat englanti ja musiikinteoria. Näytteleminen oli kuitenkin hänen intohimonsa, ja opiskeluaikana hän piti sapattivuoden, jolloin hän matkusteli Euroopassa ja oli teatteriharjoittelijana Lontoon Old Vicissä ja Pariisin Comédie-Françaisessa. Juilliardissa Reeven opettajana oli John Houseman, ja siellä hän ystävystyi Robin Williamsin kanssa. Opintonsa hän rahoitti esiintymällä saippuasarjassa Lofe of Life.
Reeve sai vuonna 1975 ensimmäisen Broadway-roolinsa musikaalissa A Matter of Gravity, missä hänen vastanäyttelijänsä oli Katharine Hepburn. Reeven ensimmäinen elokuva oli sukellusveneeseen sijoittunut katastrofielokuva Merten urhot (1978).
Ura > Teräsmies

Reeve esiintyi eräässä Off Broadway -näytelmässä, kun hän haki Teräsmies-elokuvaan. Tuottajat ja ohjaaja eivät olleet päässeet sopuun tunnetun näyttelijän palkkaamisesta, joten he päättivät hankkia rooliin tuntemattomamman näyttelijän. Tuottajat ihastuivat Reeven ulkonäköön: hän oli pitkä, hänellä oli voimakas leuka sekä siniset silmät. He uskalsivat ottaa riskin tuntemattoman Reeven palkkaamisesta, sillä elokuvassa oli jo sivurooleissa Marlon Brando ja Gene Hackman. Teräsmiehestä Reeve palkittiin Bafta-palkinnolla lupaavimpana uutena pääroolinesittäjänä.
Teräsmies teki Reevestä supertähden, mutta hän ei halunnut jäädä pelkästään samanlaisten roolien vangiksi, joten hänen seuraava elokuvansa oli Kerran jossakin (1980). Reeve teki kuitenkin kaikkiaan neljä Teräsmies-elokuvaa, Teräsmies II (1980), Teräsmies III (1983) ja Teräsmies ja uhka auringosta (1987).
Vaikka Reeve yhdistetään erityisesti Teräsmies-hahmoon, hän on näytellyt monissa muissakin rooleissa. Hänen elokuviaan ovat muun muassa jännityselokuva Murhaleikki (1982), Monsignore (1982), historialliset pukudraamat Bostonilaiset (1984) ja Pitkän päivän ilta (1993) sekä komediat Switching Channels (1988) ja Maailman kipein komedia (1992). Näyttämöllä Reeve oli muun muassa Lontoossa näytelmässä The Aspern Papers, New Yorkissa näytelmässä Figaron häät ja Los Angelesissa Tennessee Willamsin näytelmässä Summer And Smoke.
Ura > Halvaantuminen

Reevellä oli monia vauhdikkaita harrastuksia. Hän oli nuorena aikuisena hankkinut lentolupakirjan ja yksinlentänyt kahdesti Atlantin yli. Hän lensi myös liitokoneilla ja harrasti sukellusta sekä hiihtoa. Hänen intohimonsa olivat kuitenkin hevoset. Hän omisti useita hevosia ja osallistui hevoskilpailuihin.
Reeve oli 27. toukokuuta 1995 kolmipäiväisissä hevoskilpailuissa Virginian Culpeperissä. Hänen hevosensa kieltäytyi kilpailussa yllättäen estehypystä, ja Reeve lensi hevosen yli ja löi päänsä esteeseen ja maahan. Onnettomuus aiheutti useita murtumia ensimmäisessä ja toisessa kaulanikamassa ja Reeven halvaantumisen kaulasta alaspäin.
Reeve pohti onnettomuuden jälkeen hetkellisesti itsemurhaa, mutta hänestä tuli kuitenkin halvaantuneiden ja kantasoluterapian puolestapuhuja. Hän ei lopulta jättänyt viihdealaakaan, ja hänen ohjausdebyyttinsä oli HBO:n televisioelokuva In the Gloaming, josta Reeve oli Emmy-palkintoehdokkaana. Samana vuonna hän voitti Emmyn tuottajana parhaasta tiedonjulkistamisohjelmasta Without Pity: A Film About Abilities. Hänen omaelämäkertansa Still Me julkaistiin 1998. Teos oli 11 viikkoa The New York Timesin parhaiden myytyjen kirjojen listalla. Reeve sai kirjan audioversiosta Grammy-palkinnon parhaasta puhealbumista. Emmy-palkintoon hän oli 1998 ehdolla tuottajana parhaasta varietee-, musiikki- tai komediaohjelmasta ohjelmasta Christopher Reeve: A Celebration of Hope.
Reeven ensimmäinen merkittävä elokuvarooli loukkaantumisen jälkeen oli neliraajahalvaantuneena arkkitehtina Jeff Blecknerin televisioelokuvassa Huuto pimeässä, joka pohjautuu Alfred Hitchcockin elokuvaan Takaikkuna. Siitä Reeve sai SAG-palkinnon ja Golden Globe -ehdokkuuden.
Reeven toinen kirja Nothing is Impossible: Reflections on a New Life ilmestyi 2002, ja sen audioversiosta hän sai jälleen Grammy-ehdokkuuden. Reeven viimeinen elokuvaprojekti oli neliraajahalvaantuneen Brooke Ellisonin tositarinaan perustunut televisioelokuva The Brooke Ellison Story. Reeve sai vuonna 2003 neljännen Emmy-ehdokkuutensa parhaan faktaohjelman kertojana.
Aktivismi ja kuntoutuminen

Kun Reeve oli selviytynyt onnettomuuden jälkeisestä masennuksesta, hän alkoi suunnata tarmoansa kuntoutumiseen. Hän ilmoitti pian toivovansa pystyvän 50-vuotiaana taas nousemaan jaloilleen. Hän käytti hoitoihinsa jopa 270 000 puntaa vuodessa. Reeven hermostoa kiihotettiin sähköiskuilla, ja hän kuntoutti itseänsä jatkuvasti. Reeve liikutti syyskuussa 2000 etusormeansa, mitä pidettiin poikkeuksellisena. Vastaavan tason selkäydinvammoista toipumista yli kaksi vuotta onnettomuuden jälkeen pidettiin käytännössä mahdottomana.
Reeve on ollut inspiroimassa monia selkäydinvammapotilaita, ja hän toimi kantasolututkimuksen puolestapuhujana. Reeve valittiin vuonna 1999 Christopher and Dana Reeve Foundationin puheenjohtajaksi. Säätiöstä tuli Reeven johtajuuskaudella selkäydinvammatutkimuksen merkittävä rahoittaja. Säätiö on omistautunut lisäksi halvaantuneiden elintason parantamiseen. Reeve palkittiin vuonna 2003 työstään kantasolututkimuksen edistämiseksi Laskerin julkisen palvelun palkinnolla.
Perhe

Reeve asui 1980-luvulla Gae Extonin kanssa, mutta he eivät menneet ikinä naimisiin. He saivat suhteensa aikana kaksi lasta. Reeve meni vuonna 1992 naimisiin näyttelijä Dana Morosinin kanssa. He saivat liittonsa aikana yhden pojan.
Kuolema

Reeve kuoli lokakuussa 2004 Mount Kiscossa Northern Westchester -sairaalassa, mihin hän oli joutunut tulehtuneiden makuuhaavojen vuoksi. Haava oli tulehtunut pahoin, ja tulehdus levisi koko vartaloon. Reeve vajosi sairaalassa koomaan ja kuoli sydämen vajaatoimintaan.
Valikoitu filmografia

Teräsmies (Superman, 1978) – Clark Kent/Teräsmies
Kerran jossakin (Somewhere in Time, 1980)
Teräsmies II (Superman II, 1980)
Murhaleikki (Deathtrap, 1982)
Monsignore (Monsignor, 1982)
Teräsmies III (Superman III, 1983)
Bostonilaiset (The Bostonians, 1984)
Kohtalokas lento (The Aviator, 1985)
Anna Karenina (1985)
Yön ammattilaiset (Street Smart, 1987)
Teräsmies ja uhka auringosta (Superman IV: The Quest for Peace, 1987) – Teräsmies/Clark Kent
Switching Channels (1988)
Tunneli vapauteen (The Great Escape II: The Untold Story, 1988)
The Rose and the Jackal (1990)
Death Dreams (1991)
Maailman kipein komedia (Noises Off..., 1992)
Vaarallinen tunnustus (Mortal Sins, 1992) – isä Thomas Cusack
Nightmare in the Daylight (1992)
Merisusi (The Sea Wolf, 1993)
Morning Glory (1993)
Pitkän päivän ilta (Remains of the Day, 1993)
Sanaton (Speechless, 1994)
Kirottu kaupunki (Village of the Damned, 1995)
Kaikkien epäilysten yläpuolella (Above Suspicion, 1995)
Black Fox (1995)
Huuto pimeässä (Rear Window, 1998) – Jason Kemp
Smallville (TV, 2001) – Tri. Virgil Swann
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Christoper & Dana Reeve Foundation (englanniksi)
Christopher Reeven muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Christopher Reeve Elonetissä.
Christopher Reeve Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Christopher Reeve puhumassa kantasolututkimuksen puolesta Massachusetts Institute of Technologyssä.
Venla Raittinen

Venla Raittinen (s. 15. heinäkuuta 2002) on suomalainen lentopalloilija, pelipaikaltaan yleispelaaja ja pituudeltaan 180-senttimetrinen. Hän edusti kaudella 2019–2020 Rantaperkiön Iskua. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Mestaruusliigassa lokakuussa 2020 siirryttyään LP Kangasalan joukkueeseen. Hänen nykyinen seuransa on Tapanilan Erä. Lisäksi hän opiskelee teknillistä fysiikkaa ja matematiikkaa Aalto-yliopistossa.
Ulajanlammi

| Ulajanlammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hämeenlinna (Kalvola)
Koordinaatit:  61°00′54″N, 24°03′45″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tarpianjoen valuma-alue (35.28)
Laskujoki:  Myllyoja 
Järvinumero:  35.285.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  141,6  m tai 142  m 
Rantaviiva:  1,182 km 
Pinta-ala:  4,157  ha 
 fiUlajanlammi 
Ulajanlammi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa sijaitseva järvi.
Maantietoa

Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueella. Valuma-alue jaettiin neljännessä jakovaiheessa vielä Tarpianjoen yläosan valuma-alueeseen, johon lampi kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 141,6 metriä meren pinnan yläpuolella ja siihen laskee kolme ojaa, joista kaksi ovat ojitetun suon laskuojia. Lampi laskee Myllyojaan, jolle tulee pudotusta 20,7 metriä ennen kuin se laskee 2,4 kilometrin päässä sijaitsevaan Kotkajärveen. Lampi on 400 metriä pitkä, 100 metriä leveä ja sen pinta-ala on 4,2 hehtaaria. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä ja noin puolet siitä on soistunutta metsämaata. Lampi on autio ja lähin tie tulee siitä 150 metrin päähän Könnölästä.
Venla Pulkkanen

| Venla Pulkkanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Venla Margareta Pulkkanen
Syntynyt: 13. heinäkuuta 2002 (ikä 22) Lahti
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Pituus:  181 cm
Paino:  63 kg
Laji:  korkeushyppy
Seura:  Jyväskylän Kenttäurheilijat
Valmentaja:  Seppo Haavisto
Venla Margareta Pulkkanen (s. 13. heinäkuuta 2002 Lahti) on suomalainen  korkeushyppääjä, joka edustaa Jyväskylän Kenttäurheilijoita. Vuoteen 2021 saakka hän edusti Lahden Ahkeraa. Hänen valmentajansa on Seppo Haavisto.
Pulkkanen voitti vuoden 2023 Kalevan kisoissa kultaa korkeushypyssä tuloksella 184. Hän sai pronssia Kalevan kisoissa 2024.
Pulkkanen sijoittui Espoon alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2023 neljänneksi tuloksella 187. Ensimmäisessä aikuisten Suomi–Ruotsi-maaottelussaan hän sijoittui toiseksi 2023.
Pulkkanen hyppäsi ennätyksensä 188 cm Chengdussa elokuussa 2023.
Vehkalahti (Joensuu)

Vehkalahdessa sijaitsevan Koivuniemen asukastalon rannasta lähtee suosittuja latureittejä.
Vehkalahti on Joensuun Penttilän kaupunginosan pienalue Pyhäselän rannalla. Vehkalahti rajoittuu Penttilään ja Karjalan rataan, jonka toisella puolella on Hukanhaudan alue.
Alueella on paljon uutta omakotitaloasutusta. Lisäksi Vehkalahdessa on korkeita kerrostaloja. Rannalla on vanhoja suuria omakotitaloalueita ja vanhimmalla asuinalueella, Vehkaniemessä, on myös huviloita.
Vehkalahdessa on S-market ja kioski. Niinivaaran palvelut ovat kävelymatkan päässä. Lähin koulu on Nepenmäen koulu.
Vehkalahden asukkailla on käytössään runsaasti virkistysmahdollisuuksia: Pyhäselän ranta, Pyhäselän jääladut, Koivuniemen ja Vehkalahden uimarannat, Joensuun Jääkarhujen avantouintipaikka ja Kuhasalon luontoalue.
Vehkalahden lähellä on Joensuun syväsatama sekä Penttilän suunnalla John Deeren Joensuun tehdas ja Riveria-ammattioppilaitos.
Asukasyhdistys

Vehkalahtelaiset kuuluvat Hukanhaudan asukasyhdistyksen alueeseen, johon kuuluvat myös Petäikkölä ja Opotta.
Dobbs vastaan Jackson Women’s Health Organization

Aborttioikeutta kannattavien mielenosoitus korkeimman oikeuden edustalla 24. kesäkuuta 2022
Dobbs vastaan Jackson Women's Health Organization (engl. Dobbs v. Jackson Women's Health Organization) on Yhdysvaltain korkeimman oikeuden kesäkuussa 2022 antama päätös, jonka nojalla mm. aikaisempi Roe vastaan Wade -päätös kumottiin ja kysymys abortin laillisuudesta siirtyi osavaltioiden itsensä päätettäväksi.
Tausta

Yhdysvaltain korkein oikeus antoi Roe vastaan Wade -päätöksen vuonna 1973 äänin 7–2. Sen nojalla abortti käytännössä laillistettiin kautta maan julistamalla osavaltioiden liian rajoittavat aborttilait Yhdysvaltain perustuslain vastaiseksi. Päätöksessä vedottiin perustuslain 14. lisäykseen, jonka on tulkittu turvaavan ihmisten yksityisyys.
Vuonna 2018 Mississippin kuvernööri Phil Bryant allekirjoitti tiukimman silloisen aborttia rajoittavan lain, jonka nojalla abortti on kielletty 15. raskausviikon jälkeen, paitsi jos äidin henki on uhattuna tai sikiöllä on todettu vakava vamma. Raiskaus tai insesti eivät ole hyväksyttäviä syitä abortille. Lakia oli kirjoittamassa kristilliskonservatiivinen Alliance Defending Freedom -järjestö, joka pyrki saamaan lain oikeustaisteluun ja sitä kautta lopulta korkeimpaan oikeuteen. Kuvernööri Bryant sanoikin lain allekirjoitettuaan, että hänet tultaisiin todennäköisesti haastamaan oikeuteen.
Alemmat oikeusasteet

Vain päivä Mississippin uuden lain allekirjoittamisen jälkeen osavaltion ainoa toiminnassa oleva aborttiklinikka, Jackson Women's Health Organization, haastoi Mississippin johtavan terveysviranomaisen Thomas Dobbsin oikeuteen, koska lain katsottiin olevan Yhdysvaltain perustuslain vastainen.
Tapaus otettiin käsittelyyn liittovaltion etelä-Mississippin piirioikeudessa, ja sen kuuli tuomari Carlton Reeves. Reeves teki päätöksen aborttiklinikan hyväksi, ja sanoi lain olevan selkeästi 14. lisäyksen vastainen.
Mississippi valitti päätöksestä liittovaltion viidennen piirin vetoomustuomioistuimeen, joka kuitenkin joulukuussa 2019 ilmoitti pidättäytyvänsä yksimielisesti Reevesin päätöksessä. Mississipi päätti valittaa tästä Yhdysvaltain korkeimpaan oikeuteen, ja valituspyynnön kirjoitti osavaltion oikeusministeri Lynn Fitch.
Yhdysvaltain korkeimman oikeuden päätös

Korkein oikeus päätti kuulla tapauksen 1. joulukuuta 2021. Mississippin osavaltiota edusti Scott Steward ja aborttikliniikkaa Julie Rikelman. Rikelmanin lisäksi samalla puolella argumentoi Elizabeth Prelogar, joka edusti liittovaltiota amicus curiaen roolissa. Oikeus tarkasteli tapausta seuraavan kysymyksen kautta: "onko Mississippin laki, joka kieltää lähes kaikki abortit 15. raskausviikon jälkeen, perustuslain vastainen?"
Tuomareiden äänet päätöksessä, joka kumosi sekä Roe vastaan Wade- että Planned Parenthood vastaan Casey -päätökset:
| Puolesta | Vastaan |
| --- | --- |
Amy Coney Barrett: Stephen Breyer
Samuel Alito: Sonia Sotomayor
Brett Kavanaugh: Elena Kagan
Neil Gorsuch: John Roberts
Clarence Thomas: 
Oikeuden mukaan perustuslaki ei mainitse aborttia eikä silla ollut mitään perustavanlaatuista roolia maan historiassa. Lisäksi oikeus katsoi, että Roe vastaan Wade ja Planned Parenthood vastaan Casey voidaan kumota, koska niillä kummallakaan ei ole pohjaa, joka perustuisi perustuslakiin, historiaan tai ennakkotapauksiin. Enemmistön mielipiteen kirjoitti tuomari Alito.
Vähemmistön eriävän mielipiteen kirjoittivat tuomarit Sotomayor, Kagan ja Breyer. Sen mukaan mitään muitakaan naisten sukupuoleen tai avioliittoon liittyviä oikeuksia ei oltu kyseenalaistettu, minkä vuoksi aborttioikeus kumottiin vain siksi, että abortti ei ollut laillinen 1800-luvulla eivätkä tuonaiakaiset lait suojelleet naisia noin muutenkaan. Lisäksi tuomarit katsoivat, että päätös kumota aborttioikeus osoitti amerikkalaisille, että kaikki muutkin perustuslailliset oikeudet roikkuvat hiuskarvan varassa. Perinteisesti vähemmistön eriävissä mielipiteissä on esiintynyt fraasi "olemme kunnioittavasti eri mieltä (engl. we respectfully dissent)", mutta tällä kertaa erimielisyytensä ilmaisevat tuomarit päättivät jättää sanan "kunnioittavasti" pois.
Seuraukset ja reaktioita

13 eri osavaltiossa oli etukäteen säädetty lakeja, jotka kieltäisivät abortin, jos Roe vastaan Wade kumottaisiin korkeimmassa oikeudessa. Nämä niin sanotut liipaisinlait (engl. trigger laws) voidaan jakaa kolmeen luokkaan niiden keskeisen sisällön perusteella:
aborttikielto astuu voimaan heti, kun Roe vastaan Wade on kumottu: Kentucky, Louisiana, Etelä-Dakota;
aborttikielto astuu voimaan 30 vuorokauden kuluttua Roe vastaan Waden kumoamisesta: Idaho, Tennessee, Texas;
aborttikielto astuu voimaan muun hallinnollisen prosessin kautta, kuten osavaltion oikeusministerin tai kuvernöörin allekirjoituksella: Arkansas, Mississippi, Missouri, Pohjois-Dakota, Oklahoma, Utah, Wyoming.
Elokuussa 2022 presidentti Joe Biden allekirjoitti määräyksen, jolla helpotettiin niiden naisten asemaa, jotka hakevat aborttia kotiosavaltionsa ulkopuolelta. Myös useiden osavaltioiden kuvernöörit, jotka edustavat pääsääntöisesti demokraatteja, allekirjoittivat omia määräyksiään, joiden nojalla turvattiin muista osavaltioista tuleville naisille oikeus aborttiin tai suojeltiin näitä luovutuksilta kotiosavaltionsa viranomaisille, mikäli näitä uhkaisi kotiosavaltiossaan syyte.
Päätöksen johdosta aborttioikeudet, ja niiden kirjaaminen lakiin, nousivat keskeiseksi teemaksi vuoden 2022 välivaaleissa, kun 8 % vastaajista nimesi abortin tärkeimmäksi vaaliteemaksi.
Clarence Thomas sanoi, että korkeimman oikeuden kannattaisia "harkita uudelleen" myös muita aikaisempia tapauksia kuten Griswold vastaan Connecticut (laillisti ehkäisyn aviopareille), Obergefell vastaan Hodges (laillisti samaa sukupuolta olevien avioliitot) ja Lawrence vastaan Texas (kielsi suostumuksellisen aikuisten ei lisääntymiseen tähtäävän seksin laittomuuden).
Seuraukset ja reaktioita > Tietovuoto

Vedos enemmistön mielipiteestä vuosi julkisuuteen toukokuussa 2022. Vedoksen mukaan enemmistö tuomareista oli valmis kumoamaan Roe vastaan Wade -päätöksen. Seuraavan päivänä korkein oikeus julkaisi tiedotteen, jossa se vahvisti vedoksen olevan aito, mutta painotti, ettei kyseessä ole vielä mikään virallinen päätös. Vastaavanlaiset tietovuodot korkeimmassa oikeudessa ovat ani harvinaisia.
Vain tunteja sen jälkeen, kun vuodettu vedos julkaistiin, sekä abortin vastustajat että kannattajat kokoontuivat paitsi korkeimman oikeuden rakennuksen eteen mutta myös muualla Yhdysvalloissa. Presidentti Biden kommentoi tapausta sanomalla, että mikäli korkein oikeus kumoaa aborttioikeuden, samaa sukupuolta olevien avioliitto olisi todennäköisesti seuraavana listalla.
Tammikuussa 2023 korkein oikeus ilmoitti, ettei se ole kyennyt selvittämään, kuka vuoti vedoksen.
Aiheesta muualla

Käsittelyn pöytäkirja (englanniksi)
Dianetiikka: nykyajan tiede mielen terveydestä

| Dianetiikka: nykyajan tiede mielen terveydestä> Dianetics: The Modern Science of Mental Health |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Ron Hubbard
Kieli:  englanti
Kustantaja:  Brigde Pub
Julkaistu:  9. toukokuuta 1950
Suomennos
Suomentaja:  Kaarina Tams, Airi Videgård ja Kerttu Lemmetty
Kustantaja:  New Era Publishing ApS
Julkaistu:  1. painos 1981
ISBN:  9781403188373
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Dianetiikka: nykyajan tiede mielen terveydestä (engl. Dianetics: The Modern Science of Mental Health) on L. Ron Hubbardin vuonna 1950 kirjoittama kirja eräänlaisesta psykoterapiaan perustuvasta terapiamuodosta "dianetiikasta". Kirja on Skientologian kirkon perusaineistoa, jossa se tunnetaan nimellä Book One. Kirjasta käynnistyi vuonna 1950 liike, joka julistautui myöhemmin uskonnoksi. Vuoteen 2013 mennessä Hubbardin töiden kansainvälinen kustannusyhtiö New Era Publications oli myynyt kirjaa englannin lisäksi 50 muulla kielellä.
Hubbard väitti jäsennelleensä Dianetiikka-teoksessa "selviytymisen dynaamiset periaatteet", jotka olivat "selviytyminen" ja mielen nykykuvaus. Hän kutsuu ihmisen "aberraatiota" "reaktiiviseksi mieleksi", sellaiseksi tavallisesti piilotajunnallisen mutta aina tietoisen mielen alueeksi, jonne tietyt traumaattisten muistot ("engrammit") tallentuvat. Dianetiikka kuvaa terapiasessioiden (eli "auditointien") tekniikoita, joilla Hubbardin mukaan voidaan päästä eroon engrammeista ja saada merkittävää terapeuttista hyötyä.
Asiantuntijat ja lääketieteen ammattilaiset ovat arvostelleet Hubbardia, koska tämä on sanonut väitteidensä perustuvan puhtaasti tieteeseen, vaikka siitä ei ole todisteita. Dianetiikka osoittautui silti suureksi kaupalliseksi menestykseksi. Kirjakauppaketju B. Daltonin työntekijöiden mukaan myyntilukuja on manipuloitu siten, että skientologiakirkon omistama kustantaja ostatti kirjoja tusinoittain eri skientologiryhmillä, jotka myivät ne takaisin samoille myyjille.
Taustaa

Ennen Dianetiikan julkaisua L. Ron Hubbard kirjoitti scifi-kertomuksia alan eri lehtiin. Hubbardin mukaan Dianetiikan pohja-ajatukset kehittyivät 12 vuoden tutkimuksen tuloksena, mutta monet hänen tuttavistaan ovat väittäneet tämän olevan täyttä fiktiota. Ensimmäisen kerran "dianetiikan" suuntaviivat tulivat julkisuuteen Astounding Science Fiction -nimiseen lehteen itse kirjan julkistamista pari viikkoa aikaisemmin esitellyssä mutta vasta saman kuun alussa julkaistussa mainosartikkelissa "Dianetics: A new science of the mind". Myöhemmin Hubbard kirjoitti pitkän artikkelin dianetiikasta ja julkaisi sen kirjana Dianetiikka: Evoluution tiede. Etukäteen saatu julkisuus herätti niin paljon mielenkiintoa, että Hubbard, Astounding-lehden toimittajan John W. Campbell muiden asiasta kiinnoistuneiden kanssa perustivat säätiön Dianetic Research Foundation.
Hubbard on väittänyt kirjoittaneensa kirjan kolmessa viikossa. Hän käytti erityistä kirjoituskonetta, jossa oli jatkuva paperinsyöttö ja jossa oli omat painikkeet yleisille sanoille kuten "the" ja "mutta", joka nopeutti hänen pikakirjoitustaan. "Abonarmal Dianetics" -nimisen varhainen luonnoksen Hubbard oli alun perin tarkoittanut lääketieteelliseksi julkaisuksi ja huolimatta siitä että monet kustantajat ja alan ammattilaiset olivat hylänneet sen sitä myytiin pitkään epävirallisina kopioina. Myöhemmin Hubbard julkaisi sen nimellä Dianetics: The Original Thesis. Kuten monet muutkin Hubbardin julkaisut, Dianetiikka: nykyajan tiede mielen terveydestä on ollut alusta alkaen jatkuvan muokkauksen ja päivittämisen kohteena, joten uudemmat kopiot muistuttavat vain kaukaisesti vuoden 1950 alkuperäistä versiota. Kirjan nimi tulee kreikan sanoista dia, kautta ja nous, mieli eli mielen kautta.