stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
São Pedro ja São Paulo
Historia

20. huhtikuuta, 1511 Portugalin laivasto löysi luodot vahingossa matkalla Intiaan. Pyhän Pietarin mukaan nimetty karavelli ajoi karille ja sen miehistö pelastettiin Pyhä Paavali -nimiseen alukseen, ja saaret saivat nimensä näiden laivojen mukaan.
Charles Darwin kävi täällä vuonna 1832 ensimmäisellä osuudella hänen matkan HMS Beagle ympäri maailmaa. Darwin luetteli kaikki eläimet ja huomasi että saarilla ei ole yhtään kasvia tai edes jäkälää. Darwin löysi kaksi lintua, suuren ravun ja joukon hyönteisiä jotka elivät lintujen höyhenistössä, pesässä tai ulosteissa. Darwinista tuntui, että täällä voi nähdä, miten elämä levisi uusille alueille.[lähde? ] Darwin huomasi, että nämä pienet saaret eivät ole vulkaanisia, vaan syntyneet mannerliikuntojen seurauksena. Toinen kuuluisa saaristossa vieraillut henkilö oli Ernest Shackleton matkallaan Etelämantereelle.
Belmonten luodolle perustettiin majakka vuonna 1930. Se tuhoutui maanjäristyksissä, nykyinen majakka on rakennettu vuonna 1995.
1960-luvun alussa saaristo toimi lähtökohtana ja päätepysäkkinä ensimmäiselle maailmanympäripurjehdukselle pinnan alla, jonka suoritti Yhdysvaltain ydinkäyttöinen sukellusvene USS Triton.
Historia > Tutkimusasema

25. kesäkuuta 1998 Brasilian laivasto avasi saaristossa tutkimusaseman (port. Estação Científica do Arquipélago de São Pedro e São Paulo; ECASPSP). Asemalla työskentelee jatkuvasti neljä tutkijaa, jotka vaihtavat vuoroja 15 päivän välein. Jatkuva miehitys takaa Brasilialle oikeudet lähivesien taloudelliseen hyödyntämiseen.
Kesäkuussa 2006 maanjäristys voimakkuudeltaan yli kuusi Richterin asteikolla ravisteli saaristoa. Sen synnyttämä tsunami vahingoitti tutkimusasemaa.
Maantiede

São Pedro ja São Paulo sijaitsee Atlantin Valtamerellä, 100 km Päiväntasaajan pohjoispuolella ja on Brasilian ainoa saaristo Pohjoisella pallonpuoliskolla. Pinta-ala on yhteensä noin 1,7 ha ja suurin korkeus on 18 m. Saaristo koostuu useista kareista ja viidestä suuremmasta luodosta:
Belmonte : 5380 m2
Challenger (tunnetaan myös nimellä São Paulo) 3000 m2
Koillisluoto (tunnetaan myös nimellä San Pedro) 1440 m2
Cabral 1170 m2
Eteläluoto 943 m2
Merenpohja niiden rannikolla on yli 3650 metrin syvyydellä.
Yhdelläkään luodolla ei ole pysyvää makean veden lähdettä.
Biologia

Vain suurimmalla luodolla, Belmontella, on kasvillisuutta eli sammalia ja heiniä. Muut kivet ovat enimmäkseen karuja, lukuun ottamatta joitakin merileviä ja sieniä, jotka sietävät suolapärskeitä. Luodoilla elää merilintuja, kuten ruskosuula (Sula leucogaster), ruskotiira (Anous stolidus), ja tummaruskotiira (Anous minutus), sekä hyppyrapuja (Grapsus grapsus), hyönteisiä ja hämähäkkejä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta São Pedro ja São Paulo Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Saint Peter and Saint Paul Archipelago
Periskoopin näkymä - USS Triton (1960)
Kartta saaristosta
Käännös suomeksi
Tanger

| Tanger (Tanja) طنجة ⵜⵉⵏ ⵉⴳⴳⵉ Tin Iggi |
| --- | --- |
 Tanger mereltä kuvattuna
 lippu
 Tanger
 Koordinaatit: 35°46′0″N, 5°48′0″W 
Valtio:  Marokko
Hallintoalue:  Tangier-Tetouan
Prefektuuri:  Tangier-Assilah
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  116 km²
Korkeus:  80 m
Väkiluku (2014):  947 952
 – Väestötiheys:  8164 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tanger (arab. طنجة‎, Ṭanja, berb. ⵜⵉⵏ ⵉⴳⴳⵉ Tin Iggi)  on noin miljoonan asukkaan satamakaupunki Pohjois-Marokossa, Gibraltarinsalmella.
Maantiede, ilmasto ja nähtävyydet

Tanger sijaitsee Gibraltarin salmen eteläreunalla. Matkaa Espanjan eteläkärkeen on vain 27 km.
Vuoden kuumimmat kuukaudet ovat heinä-, elo– ja syyskuu, jolloin keskimääräinen päivän ylin lämpötilaon 25–30 astetta.Vain tammi- ja helmikuussa keskimääräinen alin jää alle +10 asteen. Heinä- ja elokuussa ei sada juuri lainkaan, mutta marraskuusta helmikuuhun sateet ovat yleisiä.
Tangerissa on ollut Marokon kuninkaallinen kesäasunto vuodesta 1962.
Historiaa

Berberi-legendan mukaan Tangerin rakensi Tinjiksen poika nimeltään Sufax. Tinjis oli berberi-sankari Antaioksen vaimo. Toisten tarinoiden mukaan kaupungin perustaja oli Herkules.
Karthagolaiset perustivat 400-luvun eaa. alussa Tingis-nimisen asutuksen, joka sitten siirtyi roomalaisten hallintaan. He kutsuivat sitä nimellä Tingitana. Oltuaan välillä vandaalien ja Bysantin valtakunnan hallussa, Tangerista tuli arabien hallinnoima vuonna 702.
Tangerin maantieteellinen sijainti sai Euroopan maat  kiinnostumaan alueesta 1800-luvun ja 1900-luvun taiteessa.
1900-luvulla Ranska rupesi kiinnostumaan Marokosta sotilaallisessa ja taloudellisessa mielessä. 31. maaliskuuta 1905 Saksan keisari Vilhelm II teki silloisen kansleri Bernhard von Bülowin kehotuksesta Välimeren matkansa aikana vierailun kaupunkiin. Keisarin tarkoitus oli saada Ranska epäilemään Ranskan ja Yhdistyneen kuningaskunnan liiton, Entente cordialen hyödyllisyyttä. Tätä vierailua kutsutaan Ensimmäiseksi Marokon kriisiksi.
Ranska pyysi apua Britannialta. Saksa vaati Marokon tulevaisuutta koskevan konferenssin järjestämistä, joka järjestettiinkin 16. tammikuuta 1906 Algecirasissa, Espanjassa.
7. huhtikuuta 1906 Saksa ja Ranska sopivat Algecirasissa, että molemmat maat saavat vapaasti harjoittaa kauppaa Marokon kanssa ja sallivat ulkomaalaisten pankkien ja yritysten tulon Marokkoon. Marokkoon perustettiin samassa yhteydessä espanjalaisten ja ranskalaisten upseerien johtamat poliisivoimat. Algecirasin konferenssissa tehty sopimus takasi Marokon itsenäisyyden.
Toinen Marokon kriisi alkoi 1. heinäkuuta 1911, kun saksalainen tykkivene Panther saapui Agadiriin. Virallinen sopimus Marokosta allekirjoitettiin Fezissä, 30. maaliskuuta vuonna 1912. Silloin kun Marokon sulttaani Abdelhafid allekirjoitti sopimuksen, jossa Marokosta tehtiin Ranskan protektoraatti. Saksa tunnusti Marokon osaksi Ranskaa.
Espanja sai alueita Marokon pohjoisosista. Näin Marokko jaettiin kahtia: pohjoisessa oli Espanjan Marokko ja etelässä Ranskan Marokko. Allekirjoituksen jälkeen Marokon sulttaani Abdelhafid luopui kruunusta veljensä Jusef ben Hassanin hyväksi.
Marokkoon palkattiin erityistarkastaja, joka oli sveitsiläinen. Hänen tehtävänään oli valvoa, että sopimuksen mukaan tehdyt ehdot pidettiin. Hän asettui asumaan juuri Tangeriin.
Tangerista tehtiin vuonna 1923 kansainvälinen vyöhyke, jota hallitsivat Ranskan, Espanjan ja Britannian virkamiehet. Italia liittyi sopimukseen vuonna 1928. Toisen maailmansodan aikana espanjalaiset miehittivät Tangerin ja se palautettiin Marokolle vuonna 1956.
Väestö

1900-luvun alussa kaupungissa asui 40 000 ihmistä, joista 10 000 muslimia ja 9 000 juutalaisia Euroopasta (joista 7 500 oli espanjalaisia).[lähde? ]
Vuoden 2014 laskennassa kaupungissa oli noin 950 000 asukasta, arvio vuodelle 2020 on 1,087 miljoonaa.
Liikenne

Tanger on merkittävä satamakaupunki. Kaupungista on hyvät rautatie- ja maantieyhteydet Casablancaan, Fèsiin, Meknèsiin ja Rabatiin. Siellä on myös kansainvälinen lentoasema.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tanger Wikimedia Commonsissa
Superroisto

Tohtori Doom, yksi tunnetuimmista superroistoista populaarikulttuurissa.
Superroisto, superrikollinen tai superpahis on eräs konnan alatyyppi, joka on tuttu sarjakuvista, televisiosta, elokuvista ja tietokonepeleistä. Superroistot ovat supersankarien vastinkappaleita ja arkkivihollisia.
Lukijat ihastuivat aluksi ensimmäisiin sarjakuvien supersankareihin, mutta uutuudenviehätys alkoi nopeasti hiipua, kun ylivoimaiset supersankarit kamppailivat arkipäiväisten asemiesten tai konnien kanssa. Sen vuoksi käsikirjoittajat ja piirtäjät kehittivät supersankareille heidän arvoisensa viholliset, superroistot, jotka vahvistaisivat supersankareiden myyttistä sankaruutta.
Superroisto on tärkeä jumalvoimaisten supersankarien tai muiden fiktiivisten sankarien vastustajana. Superroiston älynlahjat tai yli-inhimilliset voimat tekevät heistä varteenotettavia vastustajia jopa kaikkein voimakkaimmallekin sankarille. Superroistoja tavataan useimmiten sarjakuvissa (varsinkin niin kutsutuissa supersankarisarjakuvissa), toimintaelokuvissa ja tieteistarinoissa. Superroistolle tyypillistä on hyvin monimutkaisten ja kunnianhimoisten suunnitelmien kehittely, joiden päämääränä on saavuttaa valtaa ja alistaa vastustajat. Superroistoilla on tyypillisesti värikkäitä nimiä, pukuja tai muita erikoisia piirteitä. Monilla superroistoilla on yhteisiä piirteitä todellisen maailman diktaattorien, pahantekijöiden ja terroristien kanssa.
Alkuperä

Useimpien mielestä ensimmäinen varsinainen superroisto oli Paul Févalin luoma Fantômas (ensiesiintyminen vuonna 1862) tai Févalin miltei kuolematon roisto, eversti Bozzo-Corona (ensiesiintyminen vuonna 1863). Muita varhaisia superroistoiksi luokiteltavia hahmoja ovat esimerkiksi Professori James Moriarty (ensiesiintyminen vuonna 1891). Tohtori Fu Manchua (Sax Rohmerin suosittujen kirjojen arkkipaha) on useimmiten pidetty modernin superroiston perustyyppinä. Fu Manchu omaa paljon superroistojen peruskuvastoa, kuten halun valloittaa maailman, pirulliset ansat, sadistinen mielenlaatu, tiettyä teemaa (pukeutuminen, aseet) noudattavat kätyrit/rikokset ja monimutkaiset juonet sankarin päänmenoksi. Rohmerin luomalla hahmolla oli voimakas vaikutus Ian Flemingiin, jonka James Bond -romaanit ja elokuvasovitukset lisäsivät superroistoja populaarikulttuurissa.
Ensimmäinen värikkääseen asuun pukeutunut superroisto oli Lightning (Salama) 1938 tehdyssä elokuvassa Fighting Devil Dogs. Tämä tapahtui jo ennen kuin Teräsmies luotiin (mikä tapahtui tosin samana vuonna).
Ensimmäinen superroisto, joka alkoi säännöllisesti vastustaa supersankaria, oli Ultra-Humanite, jonka ensiesiintyminen tapahtui Action Comics-lehden numerossa 13 (1939). Ultra-Humanite oli suunnattoman älykäs hahmo, joka kykeni siirtämään mielensä toisten olentojen ruumiiseen. Teräsmiehen päävastustajaksi luotiin Lex Luthor, nerokas roisto, joka hyökkäsi Teräsmiehen kimppuun tappavin ja kieroin asein. Luthorista tuli suunnattoman suosittu.
Tyypillisiä käyttäytymismuotoja

Vaikka superroistot ovatkin kaikki erilaisia, löytyy silti tiettyjä ominaisuuksia, jotka määrittelevät arkkityypin. Useimmilla superroistoilla on ainakin jokin seuraavista ominaisuuksista:
Halu toteuttaa uskomattomia rikoksia, halu hallita koko maailmaa, joissain tapauksissa koko universumia keinoilla millä hyvänsä.
Halveksiva asenne sankareita, tavallisia ihmisiä, kätyreitään ja ketä tahansa tielle osuvaa kohtaan.
Sadistinen luonne ja taipumus iloita sosiopaattisesta mielestään, oletetusta älyllisestä ylemmyydestään.
Vastustaja (sankari) tai ryhmä vastustajia, joiden kanssa superroisto toistuvasti taistelee.
Taipumus kostonhimoon vastustajiaan vastaan. Kostamiseen liittyvät metodit ylittävät usein pelkän surmaamisen ja keskittyvät vastustajan henkiseen tai fyysiseen kiduttamiseen ennen tämän kuolemaa.
Nerokas tieteellisesti orientoitunut mieli, jonka superroisto kanavoi pahoihin tarkoitusperiin (niin kutsuttu Hullu tiedemies).
Yli-inhimillisiä voimia tai erikoiskykyjä, useimmiten samanlaisia mitä supersankareilla. Useimmiten kyvyt saavutetaan vastuuttomilla tieteellisillä kokeilla, joiden tuloksia käytetään sumeilematta omien voimien lisäämiseen.
Synkkä ja uhkaava päämaja tai piilopaikka, jonka tarkka sijainti on pidetty salassa suurelta yleisöltä, supersankareilta ja poliisilta (esimerkiksi Magneton Asteroidi M). Jotkut superroistot kuitenkin tuntevat olonsa tarpeeksi turvalliseksi työskennelläkseen julkisemmin. Tällaisia superroistoja ovat Lex Luthor ja Tohtori Doom. Tietysti on huomattava, ettei kaikilla superroistoilla ole päämajaa, tai että sellainen on liikkuva.
Tiettyä teemaa seuraavat rikokset ja ilkeät juonet. Arvuuttaja esimerkiksi suunnittelee rikoksensa arvoitusten ja sanaleikkien mukaisiksi ja Mysterio elokuvamaailman. Jotkut superroistot pitäytyvät itsepäisesti teemassaan, vaikka sen mukaisesti suoritetut rikokset eivät toimisi ja epäonnistuisivat järjestelmällisesti.
Vaikka ajoittain superroistot liittoutuvatkin toimiakseen yhteiskunnan ja sankarien päänmenoksi, on tämä harvinaista. Useimmiten superroisto käyttää typeriä lakeijoita tai itseään heikompia superroistoja toteuttamaan suurempia suunnitelmiaan. Jotkut superroistot (kuten Darth Vader ja Cobra Commander) hallitsevat kokonaisia armeijoita, joiden sotilaita he kohtelevat drakonisella julmuudella.
Jotkut superroistot manipuloivat tapahtumia ja henkilöitä kulissien takana, itse ottamatta juurikaan varsinaisiin tapahtumiin osaa (kuten Lex Luthor tai Ernst Stavro Blofeld).
Voimakas sitoutuminen rikolliseen uraan.
Vastuuntunnottomuus henkilökohtaisista virheistä ja takaiskuista (näistä syytetään useimmiten vihollisia).
Taustatarina, joka selittää hahmon muutoksen tavallisesta ihmisestä superroistoksi. Tarina sisältää usein traagisia elementtejä ja joissain tapauksissa ystävyyssuhteen tulevan vastustajan kanssa.
Tyypillisiä persoonallisuuksia

Vaikka kaikkien superroistojen käyttäytymismuodoista on löydettävissä yhtäläisyyksiä, eivät kaikki superroistot kuitenkaan jaa samanlaista persoonallisuutta. Henkilöt ryhtyvät superroistoiksi useista eri syistä:
Juonittelija: Punakallo, Lex Luthor, Palpatine, Professori James Moriarty ja monet muut superroistot esitetään pahuuden kyllästäminä ja vallanhimoisina yksilöinä. Tämä lähestymistapa oli suosittu varsinkin supersankarisarjakuvien alkuaikoina. Nykyään käsikirjoittajat pyrkivät hakemaan monitahoisempia hahmomalleja. Marvel-kustantamon isähahmo Stan Lee esitti useasti, että on tärkeämpää, että lukijat samaistuvat enemmän roistoon kuin sankariin.
Langennut: Darth Vader, Venom ja Vihreä Menninkäinen ovat kaikki harhautuneet oikealta polulta jonkin ulkopuolisen korruptoivan tahon houkutuksesta. Joissain tapauksissa, kuten Jedin paluun lopetuksessa päähahmo voittaa sisäiset demoninsa ja onnistuu hyvittämään syntinsä.
Psykopaatti: Sapelihammas, Tyfoidi Mary, Jokeri, Carnage ja monet muut superroistot ovat henkisesti sairaita ja kykenemättömiä kontrolloimaan murhanhimoaan.
Palkkasoturi: Hiekkamies, Elektro ja Blob ovat puhtaasti pahantekijöitä, joille on siunaantunut supervoimia. Tällaiset arkkityypit työskentelevät usein kätyreinä kunnianhimoisemmille tai älykkäämmille superroistoille.
Peto: Lisko ja Manbat kokevat yleensä muutoksen ihmisestä puolieläimeksi eivätkä tämän jälkeen kykene kontrolloimaan viettejään.
Petkuttaja: Mxyzptlk, Mahdoton Mies ja Arvuuttaja piinaavat sankareita omaksi huvikseen. Kaiken lisäksi he usein ovat paljon voimakkaampia kuin varsinainen sankari ja heidät pitää useimmiten voittaa puhtaan oveluuden avulla.
Syntyneet tappajiksi: Superskrulli, Blastaar ja Brainiac ovat alkuperältään ulkoavaruuden olioita ja aggressiivista käyttäytymistä kannustetaan näiden kotiplaneetoilla.
Jalous : Muutamien hahmojen motiiveja voisi pitää jaloina, mutta usein hahmojen radikaalit menetelmät ovat ristiriidassa hyvien päämäärien kanssa. Tunnetuin tällaisista superroistoista lienee Magneto, joka yrittää lopettaa mutanttien vainot, mutta ajaa asiaansa sodankäynnin ja terrorismin avulla. Myös Myrkkymuratti ja Ra’s Al Ghul yrittävät suojella luontoa, mutta ekoterrorismin kautta. Nämä superroistot ottavat tosissaan sanonnan: Tarkoitus pyhittää keinot .
Japanilaisessa mangassa esiintyy muunnos edellä mainitusta superroistosta, joka kunnioittaa vastustajaansa tai on kiitollisuudenvelassa vastustajalleen pyrkien maksamaan velkansa takaisin. Velkansa maksettuaan he usein palaavat rikollisten toimiensa pariin.
Jumalallinen: Vain muutamia superroistoja löytyy tästä kategoriasta, kenties tunnetuin heistä on Galactus, maailmojen syöjä. Galactus edustaa luonnonvoimaa eikä häntä näin ollen voi tuomita tavallisen moraalin puitteissa.
Superroistot sankarin vastakohtana

Useat superroistoista esitetään vastustajiensa vastakohtina. Esimerkiksi Wolverine yrittää jatkuvasti hillitä eläimellisiä vaistojaan, kun taas hänen arkkivihollisensa Sapelihammas antaa vaistoilleen jatkuvasti vallan. Batman esitetään usein huumorittomana synkkänä hahmona, joka fanaattisesti kannattaa lakia ja järjestystä, kun taas Jokeri on irrationaalinen, sarkastinen kirkkaaseen asuun pukeutunut mielipuoli, jonka ainoa tarkoitus tuntuu olevan vallalla olevan järjestyksen saattaminen kaaokseen. Hulk on raivoava väkivahva peto, nerokkaan tiedemiehen Bruce Bannerin alter ego, kun taas Johtaja on erittäin älykäs, mutta fyysisesti heikko mies. Molempien muutos syntyi gammasäteilystä. Professori X etsii jatkuvasti rauhanomaisia keinoja, joiden avulla mutantit ja tavallisten ihmiset saattaisivat elää rauhaisaa rinnakkaisoloa, kun taas Magneto uskoo, että mutantit ovat herrakansaa ihmisiin verrattuna.
Joskus kontrasti on suorempikin. Bizarro on Teräsmiehen epätäydellinen klooni. Venom on Hämähäkkimiehen synkempi versio, joka käyttää aikoinaan supersankarille kuulunutta symbioottia. Venom tosin käyttää voimiaan niiden tappamiseksi, jotka hänen moraalikäsityksensä tuomitsee arvottomiksi.
Nämä kontrastit auttavat pääsankarin loiston nostattamisessa ja toimivat superroiston toimimisessa sankarin vastakohtana.
Tunnettuja superroistoja

Luettelossa on mainittu lopuksi kyseisen roiston vastapuoli.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Aivo (Ryhmä-X)  Angelus (Darkness ja Witchblade)  Annihilus (Ihmeneloset)  Arvuuttaja (Batman)  Attuma (Namor)  Bizarro (Teräsmies)  Brainiac (Teräsmies)  Darkseid (Teräsmies)  Darth Vader (Kapinaliitto)  Deathstroke (Teini-Titaanit)  Elektro (Hämähäkkimies)  Ernst Stavro Blofeld (James Bond)  Gebardi (Ihmenainen)  Giganta (Ihmenainen)  Gorilla Grodd (Salama)  Herra Pahuus (Ryhmä-X)  Hiekkamies (Hämähäkkimies)  |  Johtaja (Hulk)  Jokeri (Batman)  Kang Valloittaja (Kostajat)  Kapteeni Bumerangi (Salama)  Kapteeni Kylmä (Salama)  Kingpin (Daredevil)  Jigsaw (Tuomari)  Kobra (Thor ja Daredevil)  Korppikotka (Hämähäkkimies)  Kreivi Nefaria (Kostajat)  Lady Kuolemanisku (Wolverine)  Lelumies (Teräsmies)  Lex Luthor (Teräsmies)  Linnunpelätin (Batman)  Loki Thorin  Lord Recluse (Statesman)  Lumoojatar (Thor)  Mandariini (Rautamies)  |  Magneto Ryhmä-X:n  Mister Hyde (Daredevil)  Murdoc MacGyverin  Musta Adam Kapteeni Marvelin  Musta Rausku (Vesimies)  Myrkkymuratti (Batman)  Mysterio (Hämähäkkimies)  Mystikko (Ryhmä-X)  Mörkö (Hämähäkkimies)  Palpatine (Kapinaliitto)  Napakymppi (Daredevil)  Parasiitti (Teräsmies)  Paroni Zemo (Kapteeni Amerikka)  Peilimestari (Salama)  Professori Zoom (Salama)  Punakallo (Kapteeni Amerikka)  Punaomega (Wolverine)  |  Purppuramies (Daredevil)  Sapelihammas (Wolverine)  Sauron (Sormuksen ritarit)  Sinestro (Vihreä Lyhty)  Sotalordi Krang (Namor)  Sylar (Peter Petrelli)  Thanos (Adam Warlock)  Tiikerihai (Namorin)  Titaanimies (Rautamies)  Tohtori Doom (Ihmeneloset)  Tohtori Mustekala (Hämähäkkimies)  Tohtori Neo Cortex (Crash Bandicoot)  Tohtori Sivana (Kapteeni Marvel)  Ultron (Kostajat)  Venom (Hämähäkkimies)  Vihreä Menninkäinen (Hämähäkkimies)  Voldemort Harry Potter  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Superroisto Wikimedia Commonsissa
Darth Vader.
Ernst Stavro Blofeld (Donald Pleasencen esittämänä).
Professori Moriarty, Sherlock Holmesin arkkivihollinen.
Valkovatsaviistäjä

| Valkovatsaviistäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Ulappalinnut Procellariiformes
Heimo::  Ulappaliitäjät Procellariidae
Suku::  Viistäjät Pterodroma
Laji::  incerta
Kaksiosainen nimi
 Pterodroma incerta  (Schlegel, 1863) 
Katso myös
   Valkovatsaviistäjä Wikispeciesissä   Valkovatsaviistäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Valkovatsaviistäjä (Pterodroma incerta) on ulappaliitäjien heimoon kuuluva valtamerilintu. Se elää Atlantin eteläosassa ja pesii vain Tristan da Cunhan saariryhmän Tristanin ja Goughin saarilla. Populaation koko on noin viisi miljoonaa yksilöä. Pesimäajan ulkopuolella valkovatsaviistäjät vaeltelevat eteläisellä Atlantilla Etelä-Amerikan ja Afrikan välillä. Hermann Schlegel kuvaili lajin holotyypin vuonna 1863.
Vaalimo Hannula

Verneri Väinö Hannula, kirjailijanimi Vaalimo Hannula, (sukunimi vuoteen 1906 Piensoho; 6. maaliskuuta 1897 Lavansaari – 9. maaliskuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Verneri Hannula oli taiteilija Tea Anderssonin isä.
Teoksia

Kieppalan kerho : kaksijaksoinen huvinäytelmä : maatalous- ja opintokerhoja, osuuskuntia ja maataloudellisia yhdistyksiä varten, Pellervon kirjasto n:o 54.  Pellervo-seura, Helsinki 1929, 2. painos 1941
Turkiskappa : 3-osainen pila, Seuranäytelmiä n:o 18.  Hämeen Kansa, Hämeenlinna 1930
Arpanumero : yksinäytöksinen osuustoiminta-aiheinen huvinäytelmä.  Pellervo-seura, Helsinki 1931, 2. painos 1938
Rakkautta ja laivakauppoja : 1-näyt. farssi, Seuranäytelmiä n:o 33.  Hämeen Kansa, Hämeenlinna 1933
Päättäjäisjuhla : yksinäytöksinen kerhonäytelmä.  Pellervo-seura, Helsinki 1942
Amerikansulhanen : yksinäytöksinen iloittelu, Tammen näytelmiä 31.  Tammi 1945
Salaperäinen avioliitto, seikkailuromaani, Tammen seikkailukirjoja 6.  Tammi 1945
Lavansaari : historian pohjalle rakentuva kertomus "Suomenlahden selkäsaaresta".  Lavansaaren historiatoimikunta, Forssa 1947
Valhe

Valhe voi viitata valehteluun. Sen muita merkityksiä ovat muun muassa
Valhe-elokuva
Valhe-yhtye
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Valhe”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Valheen kasvot

| Valheen kasvot |
| --- | --- |

Kirjailija:  Jarkko Sipilä
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Crime Time
Julkaistu:  2016
ISBN:  9789522892782
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Valheen kasvot on Jarkko Sipilän kirjoittama ja Crime Timen kustantama vuonna 2016 ilmestynyt rikosromaani. Valheen kasvot on Takamäki-sarjan kuudestoista osa.
Poliisit Kari Takamäki ja Suhonen joutuvat selvittämään juttua, jossa Keskusrikospoliisin peitepoliisi löytyy tapettuna ja toisen Keskusrikospoliisin poliisin 8-vuotias tytär siepataan.
Venäjän metsäpalot 2006

Venäjän metsäpalot 2006 tarkoittaa kesällä 2006 Venäjällä tapahtunutta metsäpalojen sarjaa. Metsäpaloja oli poikkeuksellisen paljon: yli 23 000 erillistä paloa. Metsää paloi varsinkin Siperiassa, mutta kymmenittäin erillisiä paloja oli myös Suomen rajan tuntumassa.
Paloihin myötävaikutti varsinkin sen vuoden kuiva kesä. Suomeen kantautunut paloista aiheutunut savu nousi huomion kohteeksi. Varsinkin elokuussa jolloin oli yksitoista päivää kun ilman hiukkapitoisuus nousi yli WHO:n ohjearvon yli 25 mikrogrammaa kuutiometrissä ilmaa. Laajoilla alueilla Etelä-Suomessa ilmanlaatu huonontui paikoin selvästi, ja savun pystyi helposti näkemään ja haistamaan. Savu vaivasi erityisesti joitakin astmapotilaita.
Venäjällä on palojen sammutukseen tarvittavia lentokoneita, mutta ne olivat sammuttamassa Siperiassa paljon suurempia metsäpaloja. Venäjää arvosteltiin siitä, ettei paloja yritetty sammuttaa riittävän tehokkaasti.
Suomalaisen metsäntutkimuksen mukaan Venäjällä on 1/5 metsäautoteitä Suomen metsäautotiheyteen verrattuna. Näin ollen palojen sammuttaminen Venäjällä suomalaiseen tapaan on ongelmallista. Metsät kuuluvat Venäjän federaatiossa Neuvostoliiton perintönä liittovaltion metsäkomiteoille, joiden piirit hallinnoivat käytännössä metsäomaisuutta. Metsänhoito- ja -hakkaamistarkoituksiin voidaan metsää vuokrata 49 vuodeksi. Venäjä kiinnittää huomiota metsäpalojen ehkäisyyn muun muassa satelliittivalvonnalla.
Aiheesta muualla

Rosenberg, Anna    : Venäjän metsäpalot heikentävät Pohjolan ilmanlaatua     Pohjoismainen yhteistyö    .  13.8.2015    . Arkistoitu 8.12.2019  . Viitattu 7.3.2020   .