stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mermaid

| ”Mermaid” Train |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: California 37
 Julkaistu: 27. joulukuuta 2012
 Tuottaja(t): Espionage, Butch Walker
 Tyylilaji: Reggae, calypso
 Kesto: 03.16
 Levy-yhtiö: Columbia, Sony Music
Trainin muut singlet
| ”Bruises” 2012 | ”Mermaid” 2012 | ”Angel in Blue Jeans” 2014 |
Mermaid on amerikkalaisyhtye Trainin kappale heidän kuudennelta, California 37-studioalbumilta. Se julkaistiin singlenä 27. joulukuuta 2012. Kappaleen sanoittivat Pat Monahan, Espen Lind, Amund Bjørklund, Tor Erik Hermansen, ja Mikkel Eriksen sekä tuottivat Espionage ja Butch Walker, jotka vastasivat myös Trainin vuoden 2010 menestyskappaleen, Hey, Soul Sisterin tuottamisesta.
Kappalelista

Digital Download
1. "Mermaid" - 3:16
Listasijoitukset

| Listat (2012-13) | Sija |
| --- | --- |
Belgia (Ultratip Flanderi): 9
Unkari (Rádiós Top 40): 23
Israel (Media Forest): 8
Libanon (The Official Lebanese Top 20): 8
Libanon (The Official Lebanese Top 20 International): 4
Hollanti (Dutch Top 40): 21
Yhdysvallat (Billboard Adult Pop Songs): 12
Yhdysvallat (Billboard Adult Contemporary): 27
Käännös suomeksi
Bohdan Lepkyi

| Bohdan Lepkyi> Богдан Сильвестрович Лепкий |
| --- | --- |
 Bohdan Lepkyi
Henkilötiedot
Koko nimi:  Bohdan Sylvestrovytš Lepkyi
Syntynyt: 4. marraskuuta 1872 Krehulets, Husjatynin alue, Galitsia
Kuollut: 21. heinäkuuta 1941 (68 vuotta) Krakova
Ammatti:  kirjailija, kirjallisuudentutkija, taidemaalari
Kirjailija
Tuotannon kieli: ukraina
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Bohdan Sylvestrovytš Lepkyi (ukr. Богдан Сильвестрович Лепкий; 4. marraskuuta 1872 Krehulets, Husjatynin alue, Galitsia – 21. heinäkuuta 1941 Krakova) oli galitsialainen kirjailija, kirjallisuudentutkija ja taidemaalari. Hän oli vuodesta 1932 Ševtšenkon tiedeseuran jäsen. Hänen isänsä oli Sylvestr Lepkyi ja veljensä Lev Lepky, joka muutti Yhdysvaltoihin 1952.
Lepkyi opiskeli Lvivin, Wienin ja Krakovan yliopistoissa ja opetti ensin koulussa ja vuodesta 1899 kuolemaansa asti Krakovan yliopistossa. Hänen kotinsa Krakovassa oli tunnettu ukrainalaisen älymystön kokoontumispaikka. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän opetti Wienissä ja toimi Ukrainan kulttuuriedustuston ja Ukrainan vapautusliiton edustajana. Hän opetti Wetzlarissa ja Rastattissa saksalaisilla sotavankileireillä olevia ukrainalaisia. Hän työskenteli 1921–1926 Berliinissä Ukrajinske Slovo -kustantamossa ja Ukrainan Punaisessa Ristissä ja opetti ukrainalaisten opiskelijoiden järjestämillä kursseilla. Hän palasi Krakovaan ja opetti jälleen 1926–1939 yliopistossa, vuodesta 1932 Ukrainan kirjallisuuden professorina, ja edisti ukrainalaisen kirjallisuuden tuntemusta. Ukrainan vapaa yliopisto myönsi hänelle kunniatohtorin arvon. 1938–1939 hän oli Puolan senaatin jäsen. Vuodesta 1939 hän toimi krakovalaisessa Ukrajinske Vydavnytstvo -kustantamossa.
Lepkyi aloitti kirjailijana 1895 ja oli 1906 Moloda Muzan kirjailijaryhmän perustajia. Hänen runojaan on sävelletty. Tunnetun sururunon ”Žuravli” on säveltänyt hänen veljensä Lev Lepky. Hän julkaisi vuosina 1898–1911 toistakymmentä realistista novellia ja impressionistista proosarunoa, ja 1901–1920 hän julkaisi yli 15 pääasiassa uusromanttista ja lyyristä runokokoelmaa. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen hän kirjoitti historiallisia romaaneja ja 1930-luvulla myös lastennovelleja ja -runoja.
Lepkyi kirjoitti puolalaisiin ja länsiukrainalaisiin julkaisuihin artikkeleita ukrainalaisesta kirjallisuudesta sekä johdantoja ja kommentteja ukrainalaisten kirjailijoiden teoksiin. Hän laati ensimmäisiin kuuluvan katsauksen vanhasta ukrainalaisesta kirjallisuudesta. Hänen omaelämäkerrallisia tekstejään julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen. Hän käänsi ukrainalaista kirjallisuutta puolaksi ja tunnettuja klassikkoja ukrainaksi. Hän oli myös taidemaalari, ja Krakovassa järjestettiin 1932 näyttely hänen 60-vuotispäivänsä kunniaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bohdan Lepkyi Wikimedia Commonsissa
Broken Bridges – Takaisin kotiin

| Broken Bridges – Takaisin kotiin> Broken Bridges |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Steven Goldmann
Käsikirjoittaja:   Cherie Bennett  Jeffrey Gottesfeld 
Tuottaja:   Leslie Belzberg  Sara Risher  Donald Zuckerman 
Säveltäjä:  Toby Keith
Kuvaaja:  Patrick Cady
Leikkaaja:  Maysie Hoy
Pääosat:   Brian F. Durkin  Jason Leith  Richard Tillman 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Chickflicks Productions  CMT Films  MTV Films  Paramount Home Entertainment 
Levittäjä:  Paramount Vantage Netflix
Ensi-ilta:  2006
Kesto:  105 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Broken Bridges – Takaisin kotiin (Broken Bridges) on yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 2006. Pääosissa Toby Keith, Kelly Preston, Burt Reynolds ja Lindsay Haun. Elokuva kertoo palaamisesta kotiseudulle ja omaisten luo. Elokuva on draama-musiikkielokuva.
Aiheesta muualla

Broken Bridges – Takaisin kotiin Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Bohdan Kistjakivskyi

| Bohdan Kistjakivskyi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 4. marraskuuta 1868 Kiova
Kuollut: 16. huhtikuuta 1920 (51 vuotta) Jekaterinodar, Kuban, Venäjän SFNT
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  oikeustiede, sosiologia
Bohdan Oleksandrovytš Kistjakivskyi (ukr. Богдан Олександрович Кістяківський; 4. marraskuuta 1868 Kiova – 16. huhtikuuta 1920 Jekaterinodar (nyk. Krasnodar), Kuban, Venäjän SFNT) oli vaikutusvaltainen ukrainalainen juristi, sosiologi ja oikeusfilosofi.
Kistjakivskyin isä oli Oleksandr Kistjakivskyi, hänen veljiään olivat juristi Ihor Kistjakivskyi ja kemisti Volodymyr Kistjakivskyi ja poikansa kemisti George Bohdan Kistiakowskyi (Heorhi Bohdan Kistjakivskyi). Hän opiskeli Kiovan yliopistossa 1888–1890, Harkovan yliopistossa 1890 ja Tarton yliopistossa 1890–1892. Hän sai filosofian tohtorin arvon Strassburgin yliopistosta 1899. Hän hylkäsi 1902 marxismin ja filosofisen materialismin ja omaksui uuskantilaisuuden. Hän kiinnostui yhteiskuntatieteiden ja yhteiskuntateorian tietoteoreettisista ja metodologisista perusteista.
Kistjakivskyillä oli läheiset yhteydet Galitsian radikaaleihin, muun muassa Ivan Frankoon ja Myh’ailo Pavlykiin sekä Pjotr Struven ympärille kerääntyneisiin venäläisiin liberaaliemigrantteihin. Hän avusti Struvea aikakauslehden Osvoboždenije (1902–1905) toimittamisessa. Hänellä oli myös molempia hyödyttävä yhteys filosofi Max Weberiin.
Kistjakivskyi toimi opettajana yliopistoissa ja muissa venäläisissä oppilaitoksissa mutta palasi Kiovaan 1917 Kiovan yliopiston professoriksi. Hän oli vuodesta 1912 lainopillisen julkaisun Juriditšeski vestnikin (Moskova 1913–1917) päätoimittaja. Hän tuki koko elämänsä ajan Ukrainan nationalistista liikettä. Hän palveli komissiossa, joka luonnosteli Ukrainan kansalaisuuslain ja vasta perustetun Ukrainan tiedeakatemian (UAN) peruskirjan. Hänet valittiin 1919 UANin täysjäseneksi.
Kistjakivskyi kirjoitti artikkeleita (myös salanimellä Ukrainets) venäläisiin aikakauslehtiin, käänsi läntisiä tieteellisiä artikkeleita venäjäksi ja oli aikakauslehden Kritišeskoje obozrenije (Moskova 1907–1910) päätoimittaja. Väitöskirjansa Gesellschaft und Einzelwesen: Eine methodologische Untersuchung (1899) lisäksi hän julkaisi oikeustieteen alalta muitakin arvostettuja teoksia. Hän kirjoitti salanimellä Hattšenko moskovalaiseen ukrainalaismieliseen aikakauslehteen Ukrainskaja žizn (1912–1917). Hän toimitti Myh’ailo Drahomanovin teokset ja kirjoitti niihin laajoja johdantoesseitä. Hän oli saanut Drahomanovilta vaikutteita näkemyksiinsä.
Kistjakivskyitä pidetään merkittävänä uuskantilaisuuden ja formaalisen sosiologian edustajana Länsi-Euroopassa ja Venäjällä. Alexander Vucinich on omistanut luvun hänen elämälleen ja ajatuksilleen teoksessaan Social Thought in Tsarist Russia: The Quest for a General Science of Society, 1861–1917 (1976). Larysa Depentšukin teos Bohdan Kistjakivskyi ilmestyi Kiovassa 1995.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bohdan Kistjakivskyi Wikimedia Commonsissa
Luettelo suomalaisten kommunistien salanimistä

Luettelo suomalaisten kommunistien salanimistä sisältää Suomen kommunistisessa liikkeessä vaikuttaneiden henkilöiden pseudonyymit. Salanimiä käytettiin Suomen Kommunistisen Puolueen (SKP) maanalaisella eli illegaalisella kaudella vuosina 1918–1944, jolloin puolueen toiminta Suomessa oli kielletty. SKP:n (ja nuorisoliiton) jäsenten ohella luettelo sisältää joitakin henkilöitä, jotka toimivat puolueen johtamissa joukkojärjestöissä tai olivat muuten läheisesti tekemisissä joko maanalaisen tai Neuvostoliitossa toimineen organisaation kanssa. Luettelo ei sisällä suomalaisissa lehdissä käytettyjä nimimerkkejä, mutta osa kommunisteista käytti puoluenimeä myös kirjoituksissaan.
Peitenimillä suojauduttiin ilmiantoja vastaan ja niitä käytettiin muun muassa kirjeenvaihdossa sekä Neuvostoliitossa ja Ruotsissa järjestetyissä puoluekokouksissa ja -opinnoissa. Ulkomaille siirryttiin usein väärennettyjen henkilöllisyysasiakirjojen turvin. Oikeat henkilöllisyydet salattiin myös toisilta kommunisteilta. SKP:n Suomessa tehdyssä maanalaisessa työssä käytettiin nopeasti vaihtuvia (usein yksiosaisia) salanimiä, jotka saattoivat myös siirtyä henkilöltä toiselle. Neuvostoliitossa käytetyt puoluenimet olivat pysyvämpiä, ja niitä käytettiin oikeiden nimien tapaan, mutta nimiä muutettiin yleensä toimipaikan ja aseman vaihtuessa. Sisällissodassa johtavissa asemissa toimineet eivät yleensä käyttäneet puoluenimiä, mutta hekin käyttivät salanimiä kirjeissä.
Kominternissä ja sen kansainvälisessä Lenin-koulussa suosittiin salanimiä, joiden kääntäminen kyrillisille kirjaimille sujui ilman (suomen äänteistä tai venäjän sukupuoliperusteisista nimikäytänteistä johtuneita) sekaannuksia. Opiskelijat saivat usein ruotsalaisperäisiä nimiä. Osa nimistä oli sekakielisiä tai täysin keksittyjä kansallisuuden päättelemisen vaikeuttamiseksi. Venäjänkielisiä nimiä käytettiin toisen maailmansodan aikana.
SKP:n julkisella kaudella peitenimiä käyttivät kansainvälisille nuorisofestivaaleille 1950-luvun alussa osallistuneet urheilijat, jotka pyrkivät välttämään Työväen Urheiluliiton osallistumisesta langettamia kilpailukieltoja.
Luettelo on järjestetty aakkosittain salanimen mukaan, kaksiosaiset sukunimiosan perusteella. Käyttö-sarakkeessa esitetyn tarkoituksen lisäksi nimiä on voitu käyttää myös muissa yhteyksissä. Luettelosta on jätetty pois ne lähteissä mainitut nimet, joiden käyttäjästä ei ole varmuutta.

| Kerttu Markkula | Greta Viklund | Lenin-koulu |  |
| Saara Tuominen | Brita Vilen | Lenin-koulu |  |
| Kerttu Laine | Kaija Vilen |  |  |
| Aatto Sallinen | Veikko Viljamaa |  |  |
| Martti Klemetti | Kosti Villberg |  |  |
| Anton Ulvi | Wilson | kirjeissä 1920–1921 |  |
| Akseli Mod | Bertel Vinberg |  |  |
| Aatto Sallinen | Einar Vink | Lenin-koulu |  |
| Erkki Pääkkönen | Karl Vinner | Lenin-koulu |  |
| Kerttu Riihinen | Nora Winter (Vinter) | Lenin-koulu |  |
| Olavi Vuorinen | Olli Vinter | Lenin-koulu |  |
| William Puttonen | Vipu | kirjeissä 1920–1921 |  |
| Eino Lankinen | Paul Viren | Lenin-koulu |  |
| Elis Kytölä | Emil Virta | Lenin-koulu |  |
| Matti Väisänen | Virtanen | kirjeissä 1928–19xx |  |
| Martta Laine | Anna Wolf | Lenin-koulu |  |
| Reino Kosunen | Volkov |  |  |
| Eero A. Vuori | Vox | kirjeissä 1919 |  |
| Elsa Marklund | Elvi Vuori |  |  |
| Juho Kosunen | Emil Vuori | Lenin-koulu |  |
| Lauri Mikkonen | X | kirjeissä |  |
| Mauritz Rosenberg | X | kirjeissä |  |
| Iivari Tervonen | Ö | kirjeissä |  |
Minazuki (1926)

| Minazuki / 水無月 |
| --- | --- |
 Minazuki

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Uraga Dock Company
Kölinlasku:  24. maaliskuuta 1924
Laskettu vesille:  25. maaliskuuta 1926
Palveluskäyttöön:  22. maaliskuuta 1927
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 6. kesäkuuta 1944
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 336 t (standardi) 1 468 t (kuormattu)
Pituus:  102,16 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,16 m
Syväys:  2,96 m
Koneteho:  38 500 ihp
Nopeus:  37,2 solmua
Miehistöä:  154
Aseistus
Aseistus:  4 x 120 mm/45 type 3 -tykkiä 2 x 7,7 mm type 92 -ilmatorjuntakonekivääriä 6 x 61 cm torpedoputkea
Minazuki (jap. 水無月) oli Keisarillisen Japanin laivaston Mutsuki-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Uraga Dock Companyltä, missä köli laskettiin 24. maaliskuuta 1924. Alus laskettiin vesille 25. maaliskuuta 1926 ja otettiin palvelukseen 22. maaliskuuta 1927.
Palvelus

Alus upotettiin 6. kesäkuuta 1944.
Bruce Mather

Bruce Mather (s. 9. toukokuuta 1939 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen säveltäjä, pianisti ja musiikkipedagogi. Häntä opettivat Torontossa Godfrey Ridout, Oskar Morawetz ja John Weinzweig sekä Pariisin konservatoriossa Darius Milhaud, Simone Plé-Caussade ja Olivier Messiaen. Hän opiskeli myös Stanfordin yliopistossa ja Pierre Boulez'n johdolla Sveitsissä. Mather on itse toiminut opetustehtävissä sekä Kanadassa että Ranskassa.
Mather voitti uuden kamarimusiikin Jules Léger -palkinnon teoksillaan Musique pour Champigny (1979) ja Yquem (1993). Hän on teoksissaan suosinut pieniä kokoonpanoja, vaikkakin hänen tuotantoonsa kuuluu myös orkesteriteoksia ja ooppera La princesse blanche (1993). Hän on monesti hakenut inspiraatiota runoudesta. Hän on saanut tunnustusta myös mikrotonaalisista sävellyksistään, joihin kuuluu Saumur (1990) cembalolle. Mather on ottanut vastaan tilauksia monilta orkestereilta ja järjestöiltä, kuten Montrealin sinfoniaorkesterilta.
Vuonna 2000 Mather sai Serge Garant -palkinnon sävellysansioistaan.
Michihiro Yasuda

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 20. joulukuuta 1987 (ikä 36)
Syntymäpaikka: Osaka, Japani
Pelipaikka: Puolustaja
Seura
Seura: Sagan Tosu
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2006-2010 2011-2013 2014- | Gamba Osaka Vitesse Sagan Tosu |  |
Maajoukkue
| 2008-2011 | Japani | 7 (1) |
Michihiro Yasuda (s. 20. joulukuuta 1987 Osaka, Japani) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Yasuda oli osa Japanin olympiajoukkuetta vuonna 2008. Hän edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 2008-2011.
Tilastot

| Japanin jalkapallomaajoukkue> Vuodet | Japanin jalkapallomaajoukkue> ottelut | Japanin jalkapallomaajoukkue> maalit |
| --- | --- | --- |
| 2008 | 5 | 0 |
2009: 1
2010: 0
| 2011 | 1 | 0 |
| Yhteensä | 7 | 1 |
Aiheesta muualla

National Football Teams
Japan National Football Team Database
Japanin joukkue – Kesäolympialaiset 2008
1 Nishikawa |
2 Hosogai |
3 Yoshida |
4 Mizumoto |
5 Nagatomo |
6 Morishige |
7 Uchida |
8 K. Honda |
9 Toyoda |
10 Kajiyama |
11 Okazaki |
12 Taniguchi |
13 Yasuda |
14 Kagawa |
15 Morimoto |
16 T. Honda |
17 Lee |
18 Yamamoto |
Valmentaja Sorimachi
Charente (departementti)

Charente on Ranskan departementti numero 16. Se sijaitsee Länsi-Ranskassa Uuden-Akvitanian hallintoalueella. Departementti on pinta-alaltaan 5 956 neliökilometriä ja asukasluvultaan 347 040 (vuonna 2006). Sen pääkaupunki on Angoulême. Charente on jaettu edelleen kolmeen arrondissementtiin, 35 kantoniin ja 404 kuntaan.
Charente oli yksi 83 departementista, jotka perustettiin Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790. Charente muodostettiin Angoumois'n provinssista. Se sai nimensä Charente-joen mukaan.
Charentessa tuotetaan konjakkia ja pineauta. Konjakki (ransk. cognac) on saanut nimensä departementissa sijaitsevan Cognac-kunnan mukaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Charente (departementti) Wikimedia Commonsissa
Prefecturen kotisivu (ranskaksi)
Michihiro Ozawa

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 25. joulukuuta 1932
Syntymäpaikka: Utsunomiya, Japani
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1955-1967 | Toyo Industries |  |
Maajoukkue
| 1956-1964 | Japani | 36 (0) |
Michihiro Ozawa (jap. 小沢 通宏; s. 25. joulukuuta 1932 Utsunomiya, Japani) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Michihiro Ozawa edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1956-1964. Hän on osallistunut mm. Kesäolympialaisissa 1956.
Tilastot

| Japanin maajoukkueessa> Vuodet | Japanin maajoukkueessa> ottelut | Japanin maajoukkueessa> maalit |
| --- | --- | --- |
| 1956 | 3 | 0 |
1957: 0
| 1958 | 4 | 0 |
| 1959 | 9 | 0 |
| 1960 | 1 | 0 |
| 1961 | 6 | 0 |
| 1962 | 7 | 0 |
| 1963 | 5 | 0 |
| 1964 | 1 | 0 |
| Yhteensä | 36 | 0 |
Aiheesta muualla

National Football Teams
Japan National Football Team Database
Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 1956
Furukawa |
Hiraki |
Iwabuchi |
Kawamoto |
Kitaguchi |
Kobayashi |
Mimura |
Naganuma |
Ōmura |
Ozawa |
Satō |
Shimomura |
Takabayashi |
Takamori |
Tokita |
Uchino |
Yaegashi |
Valmentaja Takenokoshi
Luettelo Sveitsin kaupungeista

Yli kymmenen tuhannen asukkaan asutuskeskukset Sveitsissä.
Limmatjoki halkoo Zürichin.
Geneve on Genevenjärven pohjukassa.
Lugano on Alppien eteläpuolisista kaupungeista suurin.
Zug sijaitsee Zuginjärven pohjoisrannalla.
Tämä on luettelo Sveitsin kaupungeista. Luettelossa on kunnat, joiden väkiluku on vähintään 10 000, mikä oli tilastollisen kaupungin määritelmä vuoteen 2014 asti.  Tämän tyyppisiä kaupunkeja on 162 kpl vuoden 2019 lopun tilanteen perusteella .
Sveitsin tilastokeskus muutti pitkään käytettyä kaupunki-määritelmää vuonna 2014. Uuden määritelmän mukaan kaupungissa on oltava selkeä keskuspaikka, jonka asukasluvun, työpaikkojen ja keskimääräisten matkailijayöpymisten summa on vähintään 12 000. Lisäksi koko kunnan vastaavan tunnusluvun on oltava vähintään 14 000. Vuonna 2012 määritelmän täyttäviä kaupunkeja oli 162.
Sveitsin kaupunkiliitolla (saks. Schweizerischer Städteverband SSV) on laajempi määritelmä jäsenistölleen: yhdistyksen jäseninä voivat olla yli 5 000 asukkaan kunnat, jotka kaupunkiluonteensa ja perinteidensä perusteella ovat kaupunkeja. Näitä kaupunkeja on tilastokeskuksen määrittelemien lisäksi 10, yhteensä 172 kpl.
Historiallisesti kunnilla on ollut  kaupunki- tai/ja markkinaoikeuksia, millä perusteella monia vanhoja pienempiäkin paikkakuntia on kutsuttu ja kutsutaan edelleen kaupungeiksi. Vanhan kaupungin tunnistaa muun muassa päätäntävaltaa käyttävän toimielimen nimestä: Gemeindeparlament (kirjaimellisesti suomeksi kuntaparlamentti) on edelleen 109 kunnassa. Sveitsin historiallisessa tietosanakirjassa on luokiteltu 160 paikkakuntaa keskiaikaiseksi kaupungiksi.
Kaupungit asukasluvun perusteella

Sveitsin suurimmat kunnat eli asukasluvun perusteella kaupungit ovat (vakinaiset asukkaat 31.12.2019):
Kaupungit asukasluvun perusteella > Suurimmat kaupungit (yli 50 000 asukasta, 10 kpl)

| --- | --- |
 Zürich  Geneve  Basel  Lausanne  Bern :  Winterthur  Luzern  St. Gallen  Lugano  Biel/Bienne.
Kaupungit asukasluvun perusteella > Suuret kaupungit (30 000–50 000 asukasta, 15 kpl)

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Thun  Bellinzona  Köniz  Fribourg  La Chaux-de-Fonds  Schaffhausen  |  Chur  Uster  Vernier  Sion  Neuchâtel  Lancy  |  Emmen  Zug  Yverdon-les-Bains.  |
Kaupungit asukasluvun perusteella > Keskisuuret kaupungit (20 000–29 999 asukasta, 24 kpl)

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Dübendorf  Kriens  Dietikon  Rapperswil-Jona  Montreux  Frauenfeld  Meyrin  Wetzikon  Wädenswil  |  Baar  Wil  Bulle  Horgen  Carouge  Kreuzlingen  Aarau  Nyon  Riehen  |  Opfikon  Bülach  Allschwil  Wettingen  Renens  Kloten.  |
Kaupungit asukasluvun perusteella > Pienehköt kaupungit (15 000–19 999 asukasta, 37 kpl)

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Vevey  Baden  Reinach  Onex  Adliswil  Schlieren  Volketswil  Glarus Nord  Regensdorf  Pully  Olten  Martigny  Thalwil  |  Gossau  Muttenz  Monthey  Ostermundigen  Grenchen  Illnau-Effretikon  Val-de-Ruz  Solothurn  Cham  Sierre  Wallisellen  Pratteln  Wohlen  |  Burgdorf  Freienbach  Einsiedeln  Morges  Binningen  Locarno  Herisau  Steffisburg  Langenthal  Lyss  Schwyz.  |
Kaupungit asukasluvun perusteella > Pienet kaupungit (12 000–14 999 asukasta, 36 kpl)

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Mendrisio  Arbon  Stäfa  Küsnacht  Liestal  Meilen  Horw  Thônex  Oftringen  Ebikon  Amriswil  Richterswil  |  Rheinfelden  Versoix  Küssnacht  Gland  Uzwil  Ecublens  Brig-Glis  Zollikon  Muri bei Bern  Münsingen  Spiez  Buchs  |  Delémont  Glarus  Chêne-Bougeries  Prilly  Affoltern am Albis  Rüti  Le Grand-Saconnex  Villars-sur-Glâne  Pfäffikon  Arth  Münchenstein  Spreitenbach.  |
Kaupungit asukasluvun perusteella > Pienimmät kaupungit (10 000–11 999 asukasta, 40 kpl)

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Veyrier  La Tour-de-Peilz  Altstätten  Zofingen  Bassersdorf  Weinfelden  Belp  Worb  Männedorf  Ittigen  Hinwil  Romanshorn  Brugg  Oberwil  |  Möhlin  Risch  Davos  Lenzburg  Val-de-Travers  Plan-les-Ouates  Suhr  Zollikofen  Maur  Neuhausen am Rheinfall  Sarnen  Birsfelden  Flawil  Crans-Montana  |  Aesch  Münchenbuchsee  Lutry  Gossau  Bernex  Aigle  Sursee  Naters  Steinhausen  Le Locle  Wald  Payerne.  |
Muita kaupunkeja tilastokeskuksen mukaan

Sveitsin tilastokeskuksen määrittelemiä kaupunkeja – edellisestä listasta löytyvien 150 kaupungin lisäksi – ovat seuraavat, yhteensä 162 kpl:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Altdorf  Arlesheim  Bussigny  Chiasso  |  Crissier  Interlaken  Rorschach  Sankt Moritz  |  Stans  Urdorf  Visp  Zermatt.  |
Muita kaupunkeja kaupunkiliiton mukaan

Sveitsin kaupunkiliiton jäsenkaupunkeja – tilastokeskuksen määrittelemien 162 kaupungin lisäksi – ovat seuraavat, yhteensä 172 kpl:
| --- | --- |
 Appenzell  Arosa  La Neuveville  Moutier  Murten :  Peseux  Porrentruy  Veyrier  Worb  Zuchwil.
Keskiaikaiset kaupungit

Keskiaikaisia kaupunkeja oli Sveitsissä historiallisen tietosanakirjan artikkeliluokittelun mukaan 160.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Luettelo Sveitsin kaupungeista Wikimedia Commonsissa
Minatsuki (1906)

| Minatsuki / 水無月 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Mitsubishi, Nagasaki
Kölinlasku:  25. helmikuuta 1906
Laskettu vesille:  5. marraskuuta 1906
Palveluskäyttöön:  14. tammikuuta 1907
Poistui palveluskäytöstä:  1. kesäkuuta 1930
Loppuvaihe:  miehistönsä upottama 28. toukokuuta 1931
Tekniset tiedot
Uppouma:  460 t
Pituus:  72 m
Leveys:  6,57 m
Syväys:  1,8 m
Koneteho:  6 000 ihp
Nopeus:  29 solmua
Miehistöä:  70
Aseistus
Aseistus:  2 × QF 12 naulan 12 cwt -laivatykki 4 × 8 cm/28 -tykkiä 2 × 18" torpedoputkea
Minatsuki (jap. 水無月) oli keisarillisen Japanin laivaston 1907 valmistunut Kamikaze-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin osana vuoden 1905 hankintoja Mitsubishin Nagasakin telakalta, missä köli laskettiin 25. helmikuuta 1906. Alus laskettiin vesille 5. marraskuuta ja valmistui 14. tammikuuta 1907.
Palvelus

Alus luokiteltiin 28. elokuuta 1912 kolmannen luokan hävittäjäksi, jolloin se poistettiin ensilinjan tehtävistä. Alus muutettiin 1. joulukuuta 1924 miinanraivaajaksi ja se nimettiin 1. elokuuta 1928 W-10:ksi. Alus poistettiin alusluettelosta 1. kesäkuuta 1930. Miehistö upotti aluksensa 28. toukokuuta 1931.
Bruce Malmuth

Bruce Malmuth (4. helmikuuta 1934 – 29. kesäkuuta 2005) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja näyttelijä.
Malmuth teki ohjaajandebyyttinsä vuonna 1981, ja suosituimpia teoksista on Steven Seagalin tähdittämä Vaikeasti tapettava (1990).
Malmuth kuoli ruokatorvensyöpään Los Angelesissa ollessaan 71 vuoden ikäinen.
Aiheesta muualla

Bruce Malmuth Internet Movie Databasessa. (englanniksi)