stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kasse laht

| Kasse laht |
| --- | --- |
Valtiot:  Viro
Maakunnat:  Pärnumaa
Kunnat:  Läänerannan kunta
Koordinaatit:  58°35′45″N, 23°34′30″E
Järvinumero:  VEE2062810
Mittaustietoja
Rantaviiva:  6,236 km
Pinta-ala:  69  ha 
Suurin syvyys:  0,5 m
Valuma-alue:  48,2 km²
Saaria:  5
 fiKasse laht 
Kasse laht (myös Kasselaht) on Virossa Läänerannan kunnassa Pärnumaalla sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 73 hehtaaria ja se on 1,7 kilometriä pitkä ja 1,4 kilometriä leveä. Saaria on 5, joiden yhteinen pinta-ala on 1,33 ha. Siihen laskee Hanila oja (Hanila jõgi) koillisesta Massun peltoaukealta ja toinen oja Mädasoon ja Heinlahden soilta. Järvestä lähtee länsirannasta 500 metrinen laskuoja Mõisalahteen, joka vuorostaan laskee pengertien ali Itämeren Ramelahteen. Järven valuma-alueen laajuus on 48,2 neliökilometriä. Järven suurin syvyys vain 0,5 metriä. Järven rantaviivan pituus on 6,2 kilometriä ja rannat ovat ruovikkoista kosteikkoa.
Järven luokittelu ja ekologia

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 8) mukaan rannikkojärvi, joka on vielä yhteydessä mereen (vir. rannikujärv (mereveega ajutiselt ühenduses olev veekogu)).
Järvi luokitellaan limnologisesti halotrofiseksi järveksi, jos sen suolapitoisuus on kohonnutta (vir. halotroofne tai soolatoiteline, HA). Tällaisia järviä ovat Virossa ne, joilla on matala yhteys mereen.
Valkosipuliyö

Valkosipuliyö oli vuosina 1990–2007 Oulussa Rotuaarilla ja kauppatorilla vuosittain heinäkuussa järjestetty valkosipulin ystävien ja valkosipuliruokien tapahtuma. Tapahtumaa olivat järjestämässä Oulun kaupungin lisäksi muun muassa Oulun liikekeskustan ravintolat ja kauppiaat. Valkosipuliruokien lisäksi tapahtumassa oli musiikkiesityksiä ja tansseja. Valkosipuliyön järjestivät ensimmäisen kerran vuonna 1990 Hemmo Kuuranhalla ja Oulun Valakolöökiseura ry. Tapahtumassa valittiin vuosittain myös valkosipulikonossööri eli valkosipulivaikuttaja. Vuosittain tapahtumassa vieraili noin 50 000 kävijää.
Valkosipuliyön sijasta järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2009 Roviantti, jossa oululainen ruokakulttuuri esittäytyy monenlaisten esitysten lomassa.
Aiheesta muualla

Oulun liikekeskus: Valkosipuliyö (Internet Archive)
Roviantti (Arkistoitu – Internet Archive)
Oulun tapahtumat
Arktiset Askeleet
Korttelihaipakka
Kuusrock
Lastenelokuvafestivaali
Qstock
Rotuaari Piknik
Tervahiihto
Tervasoutu
Valkosipuliyö
Vectorama
Varjo
Verh’ovna Radan rakennus

| Verh’ovna Radan rakennus> Будинок Верховної Ради |
| --- | --- |
 Verh’ovna Radan rakennus
Sijainti:  Kiova, Ukraina
Koordinaatit:  
Rakennustyyppi:  parlamenttitalo
Valmistumisvuosi:  1939
Suunnittelija:  Volodymyr Zabolotnyi
Käyttäjä:  Verh’ovna Rada
Korkeus:  40 m
Kerrosluku:  3
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Verh’ovna Radan rakennus (ukr. Будинок Верховної Ради‎) on Verh’ovna Radan, eli Ukrainan lainsäädäntöelimen kokoontumispaikka. Rakennus sijaitsee Petšerskin piirissä, Kiovan keskustassa. Se rakennettiin vuosina 1936–1939 ja otettiin käyttöön 25. heinäkuuta 1939. Ukrainan itsenäisyysjulistus hyväksyttiin rakennuksessa 24. elokuuta 1991.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Verh’ovna Radan rakennus Wikimedia Commonsissa
Kassavirta

Kassavirta on kassatulojen ja kassamenojen virta. Kassatulot tuovat rahaa yrityksen pankkitilille ja kassamenot vievät sitä. Kassavirta on myös yrityksen suoritevirran peilikuva.
Kassavirrassa kulkee pelkästään rahaa, kun suoritevirrassa kulkee erilaisia materiaaleja, palveluja ja oikeuksia. Raha on yhteismitallista – ainakin valuuttakurssien avulla, mutta suoritevirran materiaaleja, palveluja ja oikeuksia on työlästä muuttaa yhteismitallisiksi.
Kassavirtalaskelma

Kassavirtalaskenta on käytössä kaikkialla maailmassa. Kassavirtalaskelmia on erilaisia, mutta kaikissa niissä on kaksi yhteistä piirrettä: tapahtumat jaetaan kolmeen kassavirtaan ja kassavirtalaskelmat laaditaan maksuperusteisesti.
Kassavirtalaskelman kolme kassavirtaa ovat juokseva kassavirta, investointien kassavirta ja rahoituksen kassavirta.
Juokseva kassavirta muodostuu yrityksen jatkuvasta päivittäisestä toiminnasta syntyvistä kassatuloista ja -menoista. Juoksevat kassatulot ovat myynnistä asiakkailta saatavia tuloja, ja juoksevat kassamenot ovat yrityksen päivittäisessä toiminnassa ostamien tavaroiden, palveluiden ja oikeuksien maksusuorituksia sekä erilaisia viranomaismaksuja, jäsenmaksuja yms. Juokseva kassavirta on terveessä yrityksessä lyhyitä poikkeusjaksoja lukuun ottamatta positiivinen.
Investointien kassavirta tähtää pitkälle tulevaisuuteen. Kun investointi toteutetaan, siitä aiheutuu investointien kassamenoja. Investoinnista odotetaan vuosien kuluessa lisäystä juokseviin kassatuloihin. Investointien kassatulot ovat investointihankintojen myynneistä saatavia rahasuorituksia, jotka ovat harvinaisia. Investointien kassavirta on yleensä negatiivinen. Jos investointien kassavirta on positiivinen, silloin yritys ei tähtää tulevaisuuteen vaan yrittää selviytyä nykyhetken vaikeuksista myymällä omaisuuttaan.
Rahoituksen kassavirta tasapainottaa investointien kassavirran ja joskus myös juoksevan kassavirran negatiivisuuden. Rahoituksen kassatulot ovat osakepääoman korotuksia, muita yritykseen tehtyjä pääomasijoituksia sekä lainojen nostoja. Rahoituksen kassamenot ovat osinkojen maksuja, pääoman palautuksia sekä lainojen korkoja ja takaisinmaksuja.
Kassavirtalaskelman rakenne on seuraava: kassa alussa +/- juokseva kassavirta +/- investointien kassavirta +/- rahoituksen kassavirta = kassa lopussa.
Englanninkielisessä kassavirtalaskelmassa (cash flow statement) kassavirrat ovat operating activities, investing activities ja financing activities.
Suomen kirjanpitolaissa säädetään rahoituslaskelmasta, joka tosiasiassa on kassavirtalaskelma. Englanninkielisessä kirjanpitolain tekstissä sen nimi onkin cash flow statement. Kirjanpitoasetuksen mukaan rahoituslaskelman kolme virtaa ovat nimeltään liiketoiminnan rahavirta, investointien rahavirrat ja rahoituksen rahavirrat. Kirjanpitolautakunta on ohjeistanut rahoituslaskelman laatimisen kahta vaihtoehtoista menetelmää noudattaen: suora rahoituslaskelma ja epäsuora rahoituslaskelma.
Finanssialan yritysten yhdessä perustama Yritystutkimus ry on määrittänyt kassavirtalaskelman, jonka kolme välisummaa ovat toimintajäämä, rahoitusjäämä ja investointijäämä.
Kassavirtalaskelmat laaditaan yleensä tilinpäätöksen tuloslaskelmasta sekä alku- ja lopputaseesta muuntamalla. Tällä tavoin ei synny tarkasti oikeaa kassavirtalaskelmaa, koska tuloslaskennan menetelmät ovat muuttaneet tilinpäätöksen sisältöä. Aito kassavirtalaskelma syntyy pankkitilin tapahtumista kirjaamalla. Siinä ei ole kirjanpitosäännöistä aiheutuvia virheitä vaan luvut ovat sellaisenaan samat kuin pankin tiliotteella, mutta ryhmiteltynä kolmeen kassavirtaan sekä niiden kassatuloihin ja kassamenoihin.
Hyödyt kassavirralla johtamisesta

Kassavirran avulla saadaan helposti kokonaiskuva yrityksen toiminnasta, kun suoritevirran perusteella sen saaminen on vaikeaa ja usein suorastaan mahdotonta.
Kassavirta muodostaa katkeamattoman ketjun menneisyydestä nykyhetken kautta tulevaisuuteen. Kun menneisyyden kassavirtalaskelma perustuu pankkitilin tapahtumiin, niin vastaavasti tulevaisuuden kassavirtalaskelma perustuu laskuihin, tilauksiin, tarjouksiin ja suunnitelmiin.
Kassavirtakirjanpito tuottaa historiatietoa yrityksen taloudesta ja kassasuunnittelu tulevaisuutta koskevaa tietoa. Kassasuunnittelu ei ole ennustamista eikä budjetointia vaan se on kirjanpitoa. Kassavirtalaskentaa soveltaen voidaan tehdä kahdenkertaista kirjanpitoa sekä menneisyydestä että tulevaisuudesta.
Yrityksen johto voi joka päivä saada tuoreen ja tarkan kuvan kassavirran kehityksestä tulevaisuudesta, jos kassasuunnittelua tehdään päivittäin.
Kassavirtalaskelma kertoo yrityksen rahan riittävyydestä eli maksuvalmiudesta. Yritys voi kasvaa terveesti ja turvata tulevaisuutensa, kun se laatii kassasuunnittelua.
Investointeja ei makseta voitoilla eikä omalla pääomalla, koska ne eivät ole rahaa yrityksen pankkitilillä. Ne ovat vain rahamääräisesti esitettyjä laskennallisia suureita. Investoinnit maksetaan rahalla, jota kassavirtalaskenta mittaa.
Konkurssi ei aiheudu siitä, että yritys tuottaa tappiota tai se menettää koko oman pääomansa. Konkurssilain mukaan yritys voidaan asettaa konkurssiin, jos se tulee pysyvästi maksukyvyttömäksi eli sen rahat loppuvat.
Verikoe

Verinäytteenotto laboratoriossa.
Verinäytteitä.
Verinäytteiden analysointia.
Verikoe on kemiallinen, biokemiallinen, hematologinen, mikrobiologinen tai molekyylibiologinen testi, joka tehdään tutkittavan verestä saadusta näytteestä eli verinäytteestä. Tavallisesti verikokeen tarkoituksena on saada tietoa tutkittavan terveydestä tai diagnosoida sairauksia.
Ihmisestä verinäyte otetaan tavallisesti kyynärtaipeen laskimosta, tällöin saadaan laskimoverinäyte (B tai vB). Valtimoverinäytteitä (aB) tarvitaan veren happipitoisuuden ja keuhkojen toiminnan tutkimiseen. Yhä yleisempää on ottaa verinäyte myös sormenpäästä, jolloin saadaan kapillaarikokoverinäyte (cB). Kapillaarinäytteitä käytetään mm. glukoosi-, hemoglobiini- ja hyytymäaikatutkimuksissa.
Erilaisia verikokeita merkitään lyhenteillä, joiden ensimmäinen osa, systeemilyhenne kertoo mistä veren osasta koe on tehty ja toinen osa minkä aineen pitoisuus tai lukumäärä testissä on määritetty. Joskus lyhenne voi olla kolmiosainen, jolloin viimeinen osa on tarkentava takaliite. Tavanomaisia verikokeissa käytettyjä veren komponentteja ovat kokoveri (B), veriplasma (P) ja seerumi (S). Paastoa vaativissa verikokeissa systeemilyhenteen edessä on pieni f-kirjain. Tavanomaisia verikokeita ovat esimerkiksi hemoglobiinin (Hb) ja C-reaktiivisen proteiinin (CRP) pitoisuudet ja erilaisten verisolujen, kuten punasolujen (Eryt) tai valkosolujen (Leuk) lukumäärä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
HUSLAB,Helsinki (Arkistoitu – Internet Archive)
KYS-Laboratoriokeskus, Kuopio (Arkistoitu – Internet Archive)
Laboratoriokeskus, Tampere
TYKSLAB, Turku
Labquality Oy
Vekarat

| Vekarat> Jakers! The Adventures of Piggley Winks |
| --- | --- |
 Sasu-ukki ja lapsenlapset.
Tyyli:  Tietokoneanimaatio
Kestoaika:  20 min
Pääosissa:  Peadar Lamb Maile Flanagan Russi Taylor Tara Strong Charlie Adler Nika Futterman Melissa Disney Pamela Adlon Mel Brooks Cobi Jones
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   Yle TV2
Esitetty:  7. syyskuuta 2003 – 24. tammikuuta 2007
Jaksoja:  52
Tuotanto
Tuottaja(t):  John Over
Ohjaaja(t):  John Over
Käsikirjoittaja(t):  Sindy McKay
Tuotantoyhtiö(t):  Entara Ltd Mike Young Productions
Palkinnot
Voitetut:  Daytime Emmy (2005, 2006, 2007, 2008) Humanitas Prize (2005, 2007, 2008)
Ehdokkuudet:  Daytime Emmy (2004, 2005, 2006, 2007, 2008) Annie (2004, 2005, 2006, 2007, 2008)
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Vekarat (Jakers! The Adventures of Piggley Winks tai pelkästään Jakers!) on brittiläis-irlantilais-yhdysvaltalainen Daytime Emmyllä palkittu lastenohjelma, joka kertoo Irlannissa asuvista kaveruksista. Vekaroissa Sasu-ukki kertoo lapsenlapsilleen Rasmukselle ja Orakselle lapsuudestaan ja siitä mitä silloin tehtiin. Vekarat puuhaavat paljon ja ratkovat arvoituksia. Jaksojen tapahtuma-ajan kertoo eräässä tarinassa näytetty kolikko, jossa on vuosiluku 1946.
Suomenkieliset ääninäyttelijät ja hahmot

Elsa Saisio ...Sasu Sorkka (lapsi)
Jussi Lampi ...Sasu Sorkka (vanha), Don Toro
Heli Sutela ...Sanna Sorsakainen
Tuomas Uusitalo ...Torsti Toro
Jaana Pesonen ...Sohvi Sorkka, Emmi, Olli
Ilkka Merivaara ...Herra Sarveinen, Sasun isä, Hektor
Riitta Havukainen ...Sasun äiti, Sasun tytär, Anni-neiti, Sannan mummo
Lotta Lehtikari ...Rasmus, Oras, Osmo
Sam Huber ...Sulevi
Aiheesta muualla

YLE
TV.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Vuorikenguru

| Vuorikenguru |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Alaluokka::  Theria
Osaluokka::  Pussieläimet Marsupialia
Lahko::  Harvaetuhampaiset Diprotodontia
Alalahko::  Macropodiformes
Heimo::  Kengurut Macropodidae
Suku::  Osphranter
Laji::  robustus
Kaksiosainen nimi
 Osphranter robustus  Gould, 1841 
Synonyymit
 Macropus robustus 
 Vuorikengurun levinneisyysalue
Katso myös
   Vuorikenguru Wikispeciesissä   Vuorikenguru Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vuorikenguru eli wallaroo (Osphranter robustus) on Osphranter-sukuun kuuluva kengurulaji, joka elää Australiassa.
Laji luettiin aikaisemmin jättikenguruiden suvun Osphranter-alaheimoon. Vuonna 2019 taksonomian uudelleenarvioinnissa kuitenkin todettiin, että Osphranter olisi siirrettävä suvun tasolle. Australian Faunal Directory hyväksyi tämän muutoksen vuonna 2020.
Laji jaetaan neljään alalajiin:
O. r. robustus
O. r. erubescens
O. r. isabellinus
O. r. woodwardi
Jooseppi Mustakallio

| Jooseppi Mustakallio |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. heinäkuuta 1857 Säräisniemi, Suomi
Kuollut: 20. huhtikuuta 1923 (65 vuotta) Parikkala
Kansalaisuus:  suomalainen
Vanhemmat:  kappalainen Henrik Schwartzberg (1811–1857), Laura Katariina Stenbäck († 1885) 
Ura
Uskontokunta:  luterilaisuus
Jooseppi Mustakallio (vuoteen 1878 Josef Schwartzberg; 18. heinäkuuta 1857 Säräisniemi – 20. huhtikuuta 1923 Parikkala) oli suomalainen pastori ja Suomen Lähetysseuran neljäs lähetysjohtaja Akseli Hirnin jälkeen. Hän oli myös runoilija ja sanoittaja. Hänen tunnetuin runonsa on Iltalaulu (Hiljaa, hiljaa! Ilta on / Taivas tummeneepi).
Tausta

Mustakallion vanhemmat olivat kappalainen Henrik Schwartzberg ja Laura Katariina Stenbäck. Mustakallio pääsi ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1878 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1883.
Mustakallio toimi uskonnon ja suomenkielen opettajana Porissa. Vuonna 1889 hänet vihittiin papiksi. Sen jälkeen hän hoiti uskonnon lehtorin virkaa Savonlinnassa ja Kuopiossa.
Hänestä tuli Suomen Lähetysseuran työntekijä 1897. Hän kävi kesällä 1898 Saksassa tutustumassa saksalaisten lähetysseurojen toimintaan.
Lähetysjohtajana 1898–1913

Mustakallio tuli Lähetysseuran palvelukseen vuonna 1897, aluksi lähetyskoulun opettajana, ja seuraavana vuonna hänestä tuli lähetysjohtaja.
Lähetysjohtajana 1898–1913 > Tarkastusmatka Ambomaalle 1900

Lähetysseurassa oli kauan suunniteltu tarkastusmatkaa Ambomaalle. Työtä siellä oli tehty 30 vuotta ilman, että Suomesta olisi sitä käyty tarkastamassa. Kotimaassa oli viimeisinä vuosina kritisoitu Ambomaan-lähettejä ja sitä, että kovin paljon tuloksia ei ollut saatu aikaan. Tämän vuoksi myös lähetit olivat toivoneet lähetysjohtajan tarkastusmatkaa luokseen. Kentällä oli tuolloin neljä perheellistä lähetyssaarnaajaa sekä kaksi naimatonta naista.
Mustakallio lähti 31.1.1900 tarkistusmatkalle Ambomaalle, jonne hän saapui 22.6.1900, yhdessä ensimmäiselle työkaudelleen saapuneen Emil Liljebladin kanssa. Mustakallio tutustui Ambomaan lähetystyöhön kuuden viikon ajan. Olukondan lähetysasema oli hänen ensimmäinen tutustumiskohteensa. Siellä hän osallistui lähetystyön 30-vuotisjuhlaan, jossa oli läsnä 600 henkeä. Hän tarkasti kaikki koulut ja Olukondan, Ondangwan ja Oniipan pääasemat sekä Omulongan sivuaseman. Mustakallion oli ollut tarkoitus viettää neljä kuukautta lähetyskentällä, mutta mm. siksi, että hän sairastui malariaan, vierailu lyheni kuuden viikon pituiseksi.
Ennen matkaa lähetyssaarnaajien toimeentulo kentällä oli ollut suuri ongelma, mutta nyt, matkan seurauksena lähetystyöntekijöiden palkkausta parannettiin.
Lähetysjohtajana 1898–1913 > Kiinan-työn aloittaminen

Muiden lähetysseurojen kokemus oli osoittanut, että lähetystyölle oli hyötyä siitä, ettei se rajoittunut vain yhteen työkenttään. Tämän vuoksi johtokunta ryhtyi pohtimaan uuden lähetyskentän avaamista jonnekin, joka olisi lähempänä kotimaata kuin mitä Ambomaa oli. Mustakallio esitti seuran vuosikokouksessa 1899 laajan alustuksen, jossa suositti uuden työkentän valitsemista Pohjois-Kiinasta. Kokous hyväksyi tämän esityksen.
Taustalla oli mm. ajatus siitä, että eri kenttien työntekijöiden vuorovaikutus vaikuttaisi hedelmällisesti koko seuran työhön. Edelleen arveltiin, että uuden kentän myötä kotimainen lähetysinto kasvaisi. Kolmantena tekijänä ajateltiin, että jos seuralla olisi vain yksi kenttä ja siellä ajauduttaisiin vaikeuksiin, niin mitään työmahdollisuuksia ei jäisi jäljelle. Ambomaalla oli ajauduttu jo hieman hankalaan tilanteeseen, kun työ oli rajoittunut Ondongaan, jossa laskettiin olevan asukkaita vain 21 000 henkeä. Näistä syistä uuden työnkentän avaamista pidettiin perusteltuna hankkeena.
Lähetysseura harkitsi aluksi työtä Mantšuriassa, tai ylipäätään Pohjois-Kiinasta, mutta lopulta valinta kohdistui Hunaniin, joka oli kauan ollut suljettuna ulkomaalaisilta ja hiljan avautunut lähetystyölle. Boksarikapinan vaikutusten lakattua lähetettiin sitten ensimmäiset työntekijät, jotka astuivat maihin Shanghaissa lokakuussa 1901. Valinnan työalan paikasta näyttäisi tehneen Hannes Sjöblom paikan päällä konsultoituaan Kiinassa toimineita eri lähetysseuroja.
Lähetysjohtajana 1898–1913 > Siirtyminen pois Lähetysjohtajan tehtävistä

Lähetysjohtajan virka oli Mustakalliolle raskas ja levoton. Tähän vaikutti osin hänen intensiivinen paneutumisensa tehtäviin ja malttamaton pyrkimys päästä nopeisiin ratkaisuihin ja tuloksiin. Vuoden 1910 lopulla hän näyttää alkaneen suunnitella siirtymistä rauhallisempaan seurakuntavirkaan. Hän vetosi hermostonsa rasittumiseen ja voimiensa riittämättömyyteen helmikuussa 1911 ja kertoi seuran johtokunnalle hakeneensa Porvoon tuomiorovastin virkaa, jota hän ei kuitenkaan saanut.
Näihin aikoihin Lähetysseurassa suunniteltiin uutta tarkastusmatkaa Ambomaalle, ja Mustakallion tilanteen vuoksi sinne lähetettiin apulaisjohtaja Hannu Haahti. Mustakallio koki nyt joutuneensa syrjäytetyksi lähetystyön johtamistehtävästä, mutta johtokunta ei kuitenkaan muuttanut päätöstään Haahden lähettämisestä matkalle.
Vuonna 1913 Mustakallio haki Viipurin maaseurakunnan kirkkoherraksi, ja saatuaan vaalissa suuren ääntenenemmistön, hän siirtyi tuohon tehtävään lokakuussa samana vuonna. Hänen tilalleen lähetysjohtajaksi valittiin Matti Tarkkanen, joka astui tähän tehtävään helmikuussa 1914.
Suomen Lähetysseuran jälkeen

Mustakallio oli Viipurin maaseurakunnan kirkkoherrana 1913–1919. Hän sai rovastin arvonimen 1915. Hän siirtyi Parikkalan kirkkoherraksi 1919. Lääninrovastiksi hänet valittiin 1920. Savonlinnan tuomiokapitulin asessorina hän toimi 1918–1921.
Yksityiselämä

Mustakallio avioitui 1886 Agnes Selma Helena Lampénin kanssa. Martti J. Mustakallio oli heidän poikansa.
Teoksia

Ihmisen aistin-elimistä eli aistimista. Kansantajuisia luennoita Kuopiossa 12. Kuopio 1879 (nimellä Jooseppi Schwartzberg).
Virolaisia satuja viron kielen oppivaisten hyödyksi, selityksillä varustanut J. Mustakallio. Helsinki 1881.
Pulmusparvi, runokokoelma. WSOY 1886.
Muutamia piirteitä Ilmestyskirjan ymmärtämiseksi, kirjassa Kuopion klassillinen lysee. Kertomus lukuvuodesta 1895–1896. Kuopio 1896.
Pakanain paatumisesta ja pelastuksesta eli Roomalaisepistolan ensimmäinen luku: hartaushetkiä varten. Suomen Lähetysseura 1899.
Pakanalähetyksen vaikutus hengelliseen elämään kotimaassa, Pakanalähetyksen kirjasia 12. Suomen Lähetysseura 1900.
Käyntini kuningas Kambonden luona, Pakanalähetyksen kirjasia 13. Suomen Lähetysseura 1901.
Kuningas Nehalen pyyntö, Pakanalähetyksen kirjasia 15. Suomen Lähetysseura 1901.
Pienoiskuva Ondongasta. Suomen Lähetysseura 1903.
Israelin tulevaisuus: Room. 11: 25–27 mukaan. Suomen Lähetysseura 1904.
Herran tulemisen tunnusmerkit. Suomen Lähetysseura 1906.
Madagaskarin herätys v. 1899–1909. Suomen Lähetysseura 1909.
Suomen lähetysseura 1859–1909: Suomen lähetyssanomia: riemujuhlanumero, toimittajat Uno Paunu ja Joos. Mustakallio. Suomen Lähetysseura 1909.
Aiheesta muualla

Vapaasti ladattavia Jooseppi Mustakallion e-kirjoja Project Gutenbergiltä ja Projekti Lönnrotilta.
Jooseppi Mustakallion sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Jooseppi Mustakallio. Kirjasampo.
Suomen Lähetysseuran lähetysjohtajat
Sirelius |
Tötterman |
Hirn |
Mustakallio |
Tarkkanen |
Paasio |
Paunu |
 Vapaavuori |
Vuorela |
Hukka |
Smedjebacka |
Pinola |
Paunonen |
Rissanen |
Steffansson |
Parhiala
Verikardinaali

| Verikardinaali |
| --- | --- |
 Koiras
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kardinaalit Cardinalidae
Suku::  Punakardinaalit Cardinalis
Laji::  sinuatus
Kaksiosainen nimi
 Cardinalis sinuatus  Bonaparte, 1838 
Synonyymit
 Pheucticus sinuata 
Katso myös
   Verikardinaali Wikispeciesissä   Verikardinaali Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Verikardinaali, aikaisemmalta nimeltään nokkapeippo (Cardinalis sinuatus) on kardinaalien heimoon kuuluva varpuslintu. Se on väriltään harmaa ja punainen, ja sillä on ohut töyhtö. Verikardinaali syö pääasiassa siemeniä, joskus myös hedelmiä ja hyönteisiä, käyttäen apunaan vahvaa, papukaijamaista nokkaansa.
Levinneisyys

Verikardinaalia tavataan Meksikossa ja Yhdysvaltain eteläosissa. Sen populaatio on hyvin suuri, mutta sen kannankehitys on laskeva. Laji ei kuitenkaan ole vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kastren kunta

| Kastren kunta (Kastre vald) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Kastren kunta sijaitsee Keski-Virossa.
 Koordinaatit: 58°19′N, 27°4′E 
Valtio:   Viro
Maakunta:  Tartumaa
Haaslavan, Mäksan ja Võnnun yhdistyminen:  24.10.2017
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kunta  (vir. vald)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  492,74 km²
Väkiluku (1.1.2018):  5 138
 – Väestötiheys:  10 as./km²
 
 kastre.ee 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kastren kunta sijaitsee Keski-Virossa Tartumaan maakunnassa.
Sijainti

Kunta sijaitsee Tarton kaakkoispuolella rajoittuen etelässä Põlvaan, lännessä Kambjaan, pohjoisessa Luunjaan ja Peipsiääreen sekä idässä Räpinaan.
Hallinto

Kastren kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä Haaslavan, Mäksan ja Võnnun kunnat sekä kaksi Meeksin kunnan kylää (Järvselja ja Rõka). Kunnassa on 5 138 asukasta (1.1.2018).
Kunta muodostuu Roiun ja Võnnun pienkauppaloista (alevik) sekä 49 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Kurepalun kylä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kastren kunta Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta  Haaslava Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta  Mäksa Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta  Võnnu Wikimedia Commonsissa
Vuoriketsaali

| Vuoriketsaali |
| --- | --- |
  
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Trogonilinnut Trogoniformes
Heimo::  Trogonit Trogonidae
Suku::  Ketsaalit Pharomachrus
Laji::  auriceps
Kaksiosainen nimi
 Pharomachrus auriceps  (Gould, 1842) 
Katso myös
   Vuoriketsaali Wikispeciesissä   Vuoriketsaali Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Vuoriketsaali (Pharomachrus auriceps) on trogonien heimoon kuuluva eteläamerikkalainen lintu. Sen esiintymisalue käsittää Andien rinteet Venezuelasta ja Kolumbiasta Itä-Peruun ja Bolivian pohjoisosaan, sekä Panaman itäosan. Lajista tunnetaan kaksi alalajia. John Gould kuvaili lajin holotyypin Quitosta Ecuadorista vuonna 1842.