stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vaaranniva

Seututie 800 Vaarannivan kylässä.
Vaaranniva on Suomussalmen kunnassa sijaitseva kylä, joka sijaitsee noin 50 kilometriä Suomussalmen keskustaajamasta luoteeseen seututien 800 varrella. Kylässä sijaitseva kyläkauppa Vaarannivan talouskauppa on toiminut vuodesta 1952 lähtien. Kylällä on aikoinaan ollut oma koulu, joka alkujaan aloitti kansakouluna. Vuonna 2008 kylään rakennettiin uusi koulu vanhan koulurakennuksen tilalle. Koulu lakkautettiin kokonaan vuonna 2019. Vaarannivalla toimii myös kyläyhdistys Vaarannivan kyläyhdistys ry.
Vaaraslahden työväentalo

| Vaaraslahden työväentalo |
| --- | --- |
Sijainti:  Vaaraslahti, Pielavesi
Valmistumisvuosi:  1911
Rakennuttaja:  Vaaraslahden Työväenyhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vaaraslahden työväentalo oli Pielaveden Vaaraslahden kylässä sijainnut työväentalo. Talo on purettu.
Vaaraslahden työväenyhdistys perustettiin vuonna 1909. Hirsirakenteinen talo valmistui vuonna 1911. Jäseniä yhdistyksellä oli 10 vuonna 1912. Talo oli sisällissodan aikana ja jälkeen ilmeisesti jonkin aikaa takavarikossa, ja nuorisoseura järjesti siellä iltaman suojeluskunnan hyväksi toukokuussa 1918. Yhdistys liittyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen vuonna 1921, ja muutti jossain vaiheessa nimensä Vaaraslahden työväen ja pienvijelijöiden yhdistykseksi. Kommunistilakien nojalla talo suljettiin 25.8.1930 ja myytiin huutokaupassa yksityiselle 21.6.1932. Yhdistys oli lakkautettu vähän ennen talon myyntiä, 17.3.1932. Vuonna 1935 perustettiin Vaaraslahden sosialidemokraattinen työväenyhdistys, joka sai ostaa talon vuonna 1938. Talo oli välissä toiminut meijerinä. Talo ei ole enää yhdistyksen omistuksessa, ja se on ilmeisesti purettu jo ennen 1980-luvun loppua.
Valkorintamatkija

| Valkorintamatkija |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Matkijat Mimidae
Suku::  Ramphocinclus
Laji::  brachyurus
Kaksiosainen nimi
 Ramphocinclus brachyurus  (Vieillot, 1818) 
Alalajit
 R. b. brachyurus  R. b. sanctaeluciae 
Katso myös
   Valkorintamatkija Wikispeciesissä   Valkorintamatkija Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Valkorintamatkija (Ramphocinclus brachyurus) on matkijoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Pienillä-Antilleilla.
Koko ja ulkonäkö

Valkorintamatkija kasvaa 20–25 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin päälaki, selkä ja siivet ovat tumman ruskeat. Alaselkä ja perä ovat muuta ruumista punertavammat. Silmien ympärystä on musta. Linnun nokka on pitkä, musta ja hieman kaareva. Valkorintamatkijan rinta ja vatsa ovat valkoiset. Alalajeista R. b. sanctaeluciae on kookkaampi ja tummempi.
Levinneisyys ja elintavat

Valkorintamatkijaa tavataan Martiniquen ja Saint Lucian saarilla. Lajin elinympäristöä ovat kuivat metsät ja pensaikot. Se liikkuu lähellä maata ja etsii ravinnokseen erityisesti  hyönteisiä mutta myös pieniä selkärankaisia eläimiä, kuten sammakoita, ja marjoja. Valkorintamatkijan pesimäkausi on toukokuulta elokuulle. Kuppimaisen pesän se rakentaa puun taimeen, ja naaras munii useimmiten kaksi munaa.
Valkorintamatkija luokitellaan erittäin uhanalaiseksi, ja kannan kooksi arvioidaan alle 1 300–1 400 täysikasvuista yksilöä. Kantaa uhkaavat elinympäristön häviäminen hakkuiden ja kivihiilikaivosten vuoksi sekä saarille levinneet vieraslajit kuten kissat, rotat ja intianpikkumangusti.
Perusta ja ylärakenne

Marxistista perusta-ylärakenne-dialektiikkaa esittävä kaavio
Perusta ja ylärakenne, tavallisemmin perusta ja päällysrakenne ovat marxilaisen historiallisen materialismin kaksi keskeistä yhteiskuntaan ja tuotantotapaan liittyvää käsitettä ihmiskunnan kulloisessakin historiallisessa tilanteessa. Perusta käsittää tuotantovoimat ja tuotantosuhteet, eli työnantajien ja työntekijän väliset työehdot, teknisen työnjaon sekä omistussuhteet, joihin ihmiset sijoittuvat tuottamaan välttämättömyystarvikkeita ja mukavuuksia. Nämä suhteet määrittävät yhteiskunnan muita suhteita ja ideoita, jotka on kuvattu sen ylärakenteessa. Yhteiskunnan ylärakenne sisältää sen kulttuurin, instituutiot, poliittiset valtarakenteet, roolit, rituaalit, ja valtion. Perusta määrittää (olosuhteet) ylärakenteen, mutta niiden suhde ei kuitenkaan ole ehdottoman kausaalinen, koska myös ylärakenne vaikuttaa usein perustaan. Perustan vaikutus on kuitenkin vallitsevana. Perinteisessä marxismissa perusta määrittää ylärakenteen yksisuuntaisella suhteella. Marxilaisen ajattelun kehittyneemmissä muodoissa ja muunnelmissa niiden suhde ei ole kuitenkaan ehdottoman yksisuuntainen. Jotkut teoriat väittävät, että aivan kuten perusta vaikuttaa ylärakenteeseen, myös ylärakenne vaikuttaa perustaan.
On huomioitavaa, että joissakin ei-germaanisissa kielissä tämä käsite on käännetty "infrastruktuuriksi ja superstruktuuriksi (ylärakenteeksi)", mikä voi johtaa harhaan. ”Perustalla” on vain epämääräistä käsitteellistä sukulaisuutta sanan ”infrastruktuuri” englanninkieliselle käännökselle.
Malli ja sen pätevyys

Alexis de Tocquevillen havaintoihin perustuen Marx tunnisti kansalaisyhteiskunnan taloudelliseksi perustaksi ja poliittisen yhteiskunnan poliittiseksi ylärakenteeksi. Marx esitti olennaiset edellytykset perusta-ylärakenne -konseptille hänen Kansantaloustieteen arvostelua -kirjansa (1859) esipuheessa:
»Elämänsä yhteiskunnallisessa tuotannossa ihmiset asettuvat määrättyihin, välttämättömiin, heidän tahdostaan riippumattomiin suhteisiin eli tuotantosuhteisiin, jotka vastaavat heidän aineellisten tuotantovoimiensa määrättyä kehitysastetta.
Näiden tuotantosuhteiden kokonaisuus muodostaa yhteiskunnan taloudellisen rakenteen, reaalisen perustan, jolle juridinen ja poliittinen ylärakenne kohoaa ja jota yhteiskunnallisen tajunnan määrätynlaiset muodot vastaavat. Yhteiskunnallisen, poliittisen ja henkisen elämänprosessin määrää ylipäänsä aineellisen elämän tuotantotapa. Ei ihmisten tajunta määrää heidän olemistaan, vaan päinvastoin heidän yhteiskunnallinen olemisensa määrää heidän tajuntansa. Kehityksensä tietyllä asteella yhteiskunnan aineelliset tuotantovoimat joutuvat ristiriitaan olemassaolevien tuotantosuhteiden kanssa tai, mikä on vain asian juridinen ilmaisu, omistussuhteiden kanssa, joiden puitteissa ne ovat siihen asti liikkuneet. Tuotantovoimien kehittämismuodoista nämä suhteet muuttuvat niiden kahleiksi. Silloin alkaa yhteiskunnallisen vallankumouksen aikakausi. Taloudellisen perustan muuttuessa mullistuu joko hitaammin tai nopeammin koko suunnaton päällysrakenne (ylärakenne). Sellaisia mullistuksia tarkasteltaessa täytyy aina erottaa aineellinen, luonnontieteellisen tarkasti todettavissa oleva, taloudellisissa tuotantoehdoissa tapahtuva mullistus juridisista, poliittisista, uskonnollisista, taiteellisista tai filosofisista, lyhyesti sanoen ideologisista muodoista, joissa ihmiset tajuavat tämän ristiriidan ja ratkaisevat sen taistellen.[lähde? ]
Samoin kuin yksilöä ei voida arvioida sen mukaan, mitä hän itse ajattelee itsestään, samoin ei voida sellaista mullistuskautta arvioida sen oman tajunnan mukaan. Päinvastoin tämän tajunnan täytyy saada selityksensä aineellisen elämän ristiriidoista, yhteiskunnallisten tuotantovoimien ja tuotantosuhteiden välisestä konfliktista.»
Marxin "perusta määrittelee ylärakenteen" -aksiooma vaatii kuitenkin tiettyjä edellytyksiä:
perusta on tuotantosuhteiden kokonaisuus, ei vain tietty taloudellinen elementti kuten esimerkiksi työväenluokka
historiassa ylärakenne vaihtelee ja kehittyy epätasaisesti yhteiskunnan eri toiminnoissa; esimerkiksi taiteessa, politiikassa, taloudessa, jne.
perusta-ylärakenne-suhde on vastavuoroinen. Engelsin mukaan perusta määrittää ylärakenteen vasta viime kädessä.
Teorian sovellukset, versiot ja kritiikki

Marxilaisen koulukunnan edustajat ovat soveltaneet Marxin teoriaa perustasta ja ylärakenteesta sosiologiassa, antropologiassa ja psykologiassa. Näillä eri tieteenaloilla perustan ja ylärakenteen suhde sekä näiden luokkien sisältö voivat olla erilaisia.
Teorian sovellukset, versiot ja kritiikki > Weberin näkökulma

Varhainen sosiologi Max Weber piti strukturalistista mallia parempana kuin perustan ja ylärakenteen yhteiskuntamallia. Hän esitti, että perusta ja ylärakenne vaikuttavat toisiinsa vastavuoroisesti, eli taloudellinen rationaalisuus eikä normatiiviset ideat hallitse yhteiskuntaa. East Elbia -tutkimuksensa yhteenvetona hän toteaa, että vastoin hänen käsitystään perusta ja ylärakenne -mallista, hän totesi molempien olevan vastavuoroisessa suhteessa toisiinsa.[lähde? ]
Teorian sovellukset, versiot ja kritiikki > Gramscin työ

Italialainen poliittinen filosofi Antonio Gramsci jakoi Marxin ylärakenteen kahteen osaan: poliittiseen yhteiskuntaan ja kansalaisyhteiskuntaan. Poliittinen yhteiskunta koostuu yhteiskunnan järjestäytyneestä voimasta (kuten poliisi ja armeija). Kansalaisyhteiskunta viittaa yhteiskunnan konsensusta luoviin elementteihin, jotka edistävät hegemoniaa. Molemmat yhteiskunnan elementit ovat kuitenkin tietoisia perustan arvoista, palvellen ja valvoen näiden arvojen vahvistamista yhteiskunnassa.[lähde? ]
Teorian sovellukset, versiot ja kritiikki > Marxilais-freudilaisuus ja "seksitalous"

Marxilais-freudilaisen Wilhelm Reichin ”seksitaloutena” tunnettu oppihaara on yritys ymmärtää perustan ja ylärakenteen poikkeamia, jotka tapahtuivat maailmanlaajuisen talouskriisin aikana vuosina 1929–1933. Ymmärtääkseen ilmiötä Reich uudelleenkategorioi sosiaalisen ideologian osaksi perustaa, ei ylärakennetta. Tässä uudessa luokittelussa sosiaalinen ideologia ja sosiaalipsykologia on materiaalinen prosessi, joka pitää itseään yllä. Samalla tavalla taloudellisten järjestelmien perusta ylläpitää itseään. Reich keskittyi seksuaalisen sorron rooliin patriarkaalisessa perhesysteemissä keinona ymmärtää sitä, miten fasismin massakannatus voisi syntyä yhteiskunnassa.[lähde? ]
Teorian sovellukset, versiot ja kritiikki > Kriittisen teorian kritiikki

Nykyajan marxilaiset tulkinnat, kuten kriittinen teoria, kritisoivat käsitystä perustan ja ylärakenteen vuorovaikutuksesta, tutkien miten ne vaikuttavat ja määrittävät toisiaan. Esimerkiksi Raymond Williams kritisoi löysiä ja popularisoituja tapoja käyttää perustaa ja ylärakennetta erillisinä entiteetteinä, mikä hänen mukaansa ei ollut Marxin ja Engelsin tavoite:
»Kun puhumme "perustasta", puhumme prosessista eikä tilasta [....] Meidän täytyy uudelleenarvioida "ylärakennetta" suhteessa siihen oleviin erilaisiin kulttuurisiin käytäntöihin, ja pois heijastuneista, jäljentyneistä tai erityisen riippuvaisista sisällöistä. Erityisesti meidän on uudelleenarvioitava "perustan" käsite pois kiinteästä taloudellisesta tai teknisestä abstraktiosta kohti ihmisille ominaisiin toimintoihin todellisissa, sosiaalisissa ja taloudellisissa suhteissa, jotka sisältävät perustavanlaatuisia ristiriitoja ja muunnelmia. Siksi ne ovat aina dynaamisen prosessin tilassa.»
Teorian sovellukset, versiot ja kritiikki > Voiko perustaa erottaa ylärakenteesta?

John Plamenatz tekee kaksi vastaväitettä koskien perustan ja ylärakenteen selkeätä erottamista. Ensinnäkin talouden rakenne on riippumaton tuotannosta monissa tapauksissa, joissa tuotantosuhteilla tai omistussuhteilla on myös vahva vaikutus tuotantoon. Toiseksi, tuotantosuhteet voidaan määritellä vain normatiivisilla ehtoilla. Tästä seuraa, että sosiaalinen elämä ja ihmisyyden moraali ei voi olla todella erotettu, koska molemmat määritellään normatiivisessa mielessä.[lähde? ]
Teorian sovellukset, versiot ja kritiikki > Laillisuuskysymys

Perustan ja ylärakenteen teoriaa kritisoidaan siitä, että omistussuhteet (oletettavasti osa perustaa ja historiaa liikkeellepanevaa voimaa) tosiasiallisesti määritellään oikeudellisilla suhteilla, eli ylärakenteen osalla. Teorian puolustajat väittävät, että Marx uskoi omistussuhteiden ja tuotannon sosiaalisten suhteiden olevan kaksi erillistä entiteettiä.[lähde? ]
Teorian sovellukset, versiot ja kritiikki > Uusliberalismi ja valtio

Colin Jenkins kritisoi kapitalistisen valtion roolia uusliberalismin aikakaudella käyttäen perustan ja ylärakenteen teoriaa sekä Níkos Poulantzásin työtä. Erityisesti koskien kehitystä Yhdysvalloissa tällä aikakaudella (karkeasti 1980–2015). Jenkins korostaa ympäristöä, jossa poliittiset puolueet ja poliittinen järjestelmä itsessään ovat luonnostaan suunniteltu suojaamaan kapitalismin taloudellista perustaa. Näin tehdessään siitä on tullut "yhä keskitetympi, koordinoidumpi ja synkronoidumpi menneen puolen vuosisadan aikana." Jenkinsin mukaan tämä on johtanut "korporaatio-fasistiseen olotilaan", joka on haastaa tätä hauraan suhteen tasapainoa. Hänen analyysinsä käsittelee erityisesti molempien suurten puolueiden, demokraattien ja republikaanien, roolia Yhdysvalloissa:
»"Tuo muistuttaa meitä John Deweyn väittestä, jonka mukaan "niin kauan kuin politiikalla suuryritykset luovat varjon yhteiskunnan ylle, varjon häivyttäminen ei muuta aiheuttajaa.” Yhdysvalloissa kahden puolueen poliittinen järjestelmä on osoittautunut erittäin tehokkaaksi tässä suhteessa. Paitsi erot sosiaalisissa asioissa kuten abortissa ja homoavioliitossa sekä sosioekonomiset kysymykset kuten työttömyysvakuutus ja julkiset tuet, molemmat osapuolet lopulta omaksuvat kapitalistien/korporatistien intressit niin, että ne molemmat palvelevat hallitsevien luokkien apureina: Republikaanipuolue edelläkävijän roolissaan työntämällä kapitalistisen mallin rajoja fasismin partaalle ja Demokraattisen puolueen rooli ohjaajana, joka tarjoaa joitakin asteita löysempää ja vieden kohti väistämätöntä siirtymistä korporaatio-fasistiseen olotilaan.'"»
Kirjallisuutta

Althusser, Louis ja Balibar, Étienne. Reading Capital. London: Verso, 2009.
Bottomore, Tom (toim.). A Dictionary of Marxist Thought, 2nd ed. Malden, MA: Blackwell Publishing, 1991. 45–48.
Calhoun, Craig (toim.), Dictionary of the Social Sciences Oxford University Press (2002)
Hall, Stuart. "Rethinking the Base and Superstructure Metaphor." Papers on Class, Hegemony and Party. Bloomfield, J. (toim.). London: Lawrence & Wishart, 1977.
Chris Harman. "Base and Superstructure". International Socialism 2:32, Summer 1986, s. 3–44.
Harvey, David. A Companion to Marx's Capital. London: Verso, 2010.
Larrain, Jorge. Marxism and Ideology. Atlantic Highlands, NJ: Humanities Press, 1983.
Lukács, Georg. History and Class Consciousness. Cambridge, MA: MIT Press, 1972.
Postone, Moishe. Time, Labour, and Social Domination: A Reinterpretation of Marx's Critical Theory. Cambridge: Cambridge University Press, 1993.
Williams, Raymond. Marxism and Literature. Oxford: Oxford University Press, 1977.
Aiheesta muualla

Marxist Media Theory
Umar ibn al-Khattab

Rashidun-kalifi Umar ibn Al-Khattāb - عُمر بن الخطّاب ثاني الخلفاء الراشدين
Umar ibn al-Khattab (arab. عمر بن الخطاب‎, ʿUmar ibn al-Khaṭṭāb, noin 586 Mekka – 7. marraskuuta 644) oli islamilaisen perimätiedon mukaan Abu Bakrin jälkeen järjestyksessä toinen islamin oikeaanjohdetuista kalifeista (arab. الخلفاء الراشدون‎, al-ḫulafāʾ ar-rāšidūn) (634–644). Umariin viitataan usein pelkällä etunimellä muodossa Umar tai Omar). Umar käytti arvonimeä Amir al-mu’minin suom. ”uskovien johtaja”. Umar oli tunnettu oikeudenmukaisuudestaan, mistä hänelle annettiin arvonimi al-Faruq (arab. الفاروق‎, al-Fārūq, suom. oikeamielinen)
Elämä

Ibn Ishaq ja Ibn Hisham kertovat, että Umar oli menossa Mekassa tappamaan profeetta Muhammedin, koska piti häntä riidankylväjänä. Hän sai kuitenkin sitä ennen käsiinsä suuran Ta Ha. Se teki Umariin suuren vaikutuksen, ja hän kääntyi islamiin.
Muhammed oli naimisissa Umarin tyttären Hafsan kanssa, joten hän oli myös Muhammedin appi. Umar käytti arvonimeä Amir al-mu’minin suom. ”uskovien johtaja”. Hänen hallituskaudellaan arabien nousu maailmanvallaksi todella alkoi. Vuonna 636 muslimit saavuttivat Jarmukjoella voiton bysanttilaisista, mikä merkitsi sitä, että tie länteen oli avoin. Vuonna 639 Umar valloitti Egyptin ja vuonna 643 Tripolin. Seuraavaksi hän voitti persialaiset Qadisiyyassa. Tämä merkitsi, että reitit Keski-Aasiaan ja Intiaan olivat arabien hallussa.
Umar oli näkemyksiltään avarakatseinen ja suhtautui lempeästi muihin uskontoihin. Hän antoi juutalaisten ja kristittyjen säilyttää uskontonsa, kunhan nämä vain maksoivat verot. Vastineeksi tästä he saivat vapautuksen sotapalveluksesta. Umar kuoli vuonna 644 ollessaan 53-vuotias, kun zarathustralainen orja puukotti hänet tikarilla. Umaria seurasi kalifi Uthman ibn Affan.
Historiatieteen näkökulma

Kalifit ilmestyvät islamilaisiin lähteisiin vasta 800-luvulla. Espanjassa tehty niin sanottu Vuoden 754 kronikka on ensimmäinen lähde, jossa neljä kalifia mainitaan. Suurin osa käsikirjoituksesta on kuitenkin säilynyt kopiona vasta 1100-luvulta, joten ei ole varmaa miten alkuperäinen kuvaus on. Todennäköisesti kristillisen kirkonmiehen tekemässä Kronikassa kerrotaan, että Muhammedin oltua vallassa 10 vuotta häntä seurasi Abu Bakr, joka hallitsi kolme vuotta. Tätä seurasi Umar ja sitten Uthman vuonna 647. Kronikka ei tunne Alia, vaan ilmoittaa Uthmanin seuraajaksi Muawijan vuonna 657.
Ensimmäinen arabivaltion hallitsija, josta on jäänyt historiaan arkeologisia jälkiä, kuten kolikoita ja piirtokirjoituksia, on Mu’awiya (vallassa vuodet 660-680). Ensimmäinen hallitsija, joka käytti itsestään nimitystä "kalifi" oli Abd al-Malik ibn Marwan (685-705).
Koska neljästä "oikeaan johdetusta kalifista" ei ole löytynyt aikalaislähteitä, heidän on myös ehdotettu olleen abbasidikaudella luotuja persialaiseen nelilukuun perustuvia hahmoja, jotka mytomorfisesti rinnastuivat Adamiin, Nooaan, Abrahamiin ja Moosekseen. Jaakko Hämeen-Anttilan mukaan nykyään valtaosa islamin varhaishistorian tutkijoista katsoo, että yksittäisten hadithien osalta onkin lähes mahdoton sanoa, ovatko ne aitoja, joten lukija joutuu tekemään "hyvin subjektiivisen valinnan, uskooko perinteiseen kuvaan vai ei ". Hämeen-Anttilan mukaan ei kuitenkaan ole merkitystä sillä, mitä tapahtui, vaan sillä, mitä uskotaan tapahtuneen.
Eräät historiantutkijat uskovat, ettei mitään Arabian niemimaalta tullutta muslimivalloitusta suurtaisteluineen tapahtunutkaan. Vaihtoehtoisen teorian mukaan Lähi-itään oli syntynyt valtatyhjiö, kun sassanidien valtakunta romahti vuonna 622 Bysantille kärsityn tappion jälkeen. Bysantti ei toisaalta kyennyt palauttamaan Lähi-itää hallintaansa vaan vetäytyi sieltä. Valtatyhjiön olisivat täyttäneet alueella jo asuneet ja molempien valtakuntien sotiin osallistuneet arabiheimot, joiden keskinäisen välienselvittelyn voitti Syyriassa vaikuttanut arabikenraali Muawija. Hän käytti virkakielenään kreikkaa ja oli uskonnoltaan kristitty.
Historiatieteen näkökulma > Zuhayrin piirtokirjoitus

Vuonna 1999 Saudi-Arabiasta löydettiin kalliosta piirtokirjoitus, joka käännettynä kuului: "Minä Zuhayr kirjoitin [tämän] Umarin kuoleman aikaan vuonna 24". Piirroksen löytäjän mukaan löytö oli merkittävä, koska se 1) oli vanhin arabialainen piirtokirjoitus, 2) mainitsee kalifi Umarin kuolinvuoden ja 3) sisältää diakriittiset merkit, joiden on väitetty puuttuneen varhaisesta islamilaisesta kirjoituksesta. Kirjoitusta pidetään Saudi-Arabiassa  merkittävänä todisteena sekä kalifi Umarin historiallisuudesta että diakriittisten merkkien varhaisuudesta. Riadin islamilaisessa museossa on jäljennös kalliosta piirtokirjoituksineen.
Robert Martin Kerr pitää kirjoitusta osittaisena väärennöksenä, jossa varhaisempaa tekstiä "Minä Zuhayr kirjoitin [tämän] Umarin kuoleman aikaan" on joissain vaiheessa täydennetty eri käsialalla ja samalla lisätty diakriittisiä merkkejä. Tekstiä ei vieläkään ole julkaistu muuten kuin epäselvinä valokuvina, joissa on suuria eroavaisuuksia ja viitteitä kuvamanipulaatiosta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Umar ibn al-Khattab Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Abu Bakr | Oikeaan johdetut kalifit (Rashidun-kalifaatti) Umar ibn al-Khattab 634–644 | Seuraaja: Uthman ibn Affan |
Rashidun -kalifi Uthman ibn Affan –عثمان بن  عفان ثالث الخلفاء الراشدين
Variku

| Variku> Tarton kaupunginosa |
| --- | --- |
 Ylikulkusilta Varikussa.
 Kaupungin kartta, jossa Variku korostettuna.
Kaupunki:  Tartto
Koordinaatit:  58°20′58.14″N, 26°42′20.84″E
Pinta-ala:  0,77 km² 
Väkiluku:  1 869 ((31. joulukuuta 2013))
Variku on kaupunginosa Tarton kaupungissa Virossa. Sen väkiluku on 1 869 (31. joulukuuta 2013), ja sen pinta-ala on 0,77 neliökilometriä.
Varikua ympäröivät pohjoisesta alkaen myötäpäivään seuraavat kaupunginosat: Tammelinn, Ropka, Ropkan teollisuusalue, Soinaste (Ülenurmen kunta), Ränilinn.
Käännös suomeksi
Unmerciful

| Unmerciful> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2001–
Tyylilaji:  brutaali death metal
Kotipaikka:   Topeka, Kansas
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Kris Bolton, laulu   Clint Appelhanz, kitara   Justin Payne, kitara   Jeremy Turner, basso   John Longstreth, rummut  
Levy-yhtiö:  Unique Leader Records, 2005–  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Unmerciful on yhdysvaltalainen brutaali death metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 2001 Topekassa, Kansasissa. Se koostuu death metal -yhtye Originin jäsenistä, ja sen basistina toimii Cannibal Corpsen livekokoonpanossa toiminut Jeremy Turner.
Yhtye solmi levytyssopimuksen Unique Leader Recordsin kanssa joulukuussa 2005. Esikoisalbumi Unmercifully Beaten julkaistiin elokuussa 2006.
Jäsenet

Justin Payne – kitara
Clint Appelhanz – kitara (2001–2002, 2004–)
Jeremy Turner – basso (2005, 2012–), kitara (2005–2012)
Kris Bolton – laulu (2013–)
John Longstreth – rummut (2016–)
Jäsenet > Entiset jäsenet

James King – rummut (2001–2002, 2004–2015)
Mark Manning – laulu
Trevor Jones – laulu (?–2013)
Nate Serrano – bassokitara (2004)
Jamie Serrano – kitara (2004)
Brian Owensby – laulu (2004)
Derek Engemann – basso (2005–?)
Tony Reust – laulu (2005–?)
Diskografia > Studioalbumit

Unmercifully Beaten (2006,  Unique Leader Records)
Ravenous Impulse (2016,  Unique Leader)
Diskografia > Split-albumit

Unmerciful / Corphagy / Worms Inside / Infected Malignity (2006,  split, Lacerated Enemy Records)
Diskografia > Demot

Weed Out the Weak (2004,  demo)
Promo (2005,  demo)
Enduring Torture (2014)
Aiheesta muualla

Unmerciful Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Unmerciful Myspacessa (englanniksi)
Uudenmaan Autourheilijat

Uudenmaan Autourheilijat UAU ry on pääasiassa Vantaalla toimiva autourheilujärjestö ja se on yksi AKK-Motorsportin jäsenjärjestöistä. Yhdistys syntyi vuonna 2008, kun Vantaan AU ja Hyrylän UA yhdistyivät. UAU:n tavoitteena on liikennekulttuurin, nuorisotyön ja autourheilun edistäminen koko pääkaupunkiseudulla. Seurojen yhdistymisen pyrkimyksenä on isomman jäsenmäärän turvin parantaa lajin harrastusmahdollisuuksia. Nykyään yhdistyksen lajit ovat rallisprint, jokamiesluokka ja karting. Nykyinen jäsenmäärä on yli 100. Seuran puheenjohtaja on Klaus Tanskanen.
Vantaan Autourheilijat -yhdistys muodostui vuonna 1997, kun Tikkurilan, Keimolan ja Vantaan Urheiluautoilijoiden seurat yhdistyivät.
Yhdistys järjesti radio-ohjattavien polttomoottoriautojen Pohjoismaiden mestaruuskilpailut Vantaalla syyskuussa 2010.
Aiheesta muualla

Pääsivusto - Uau.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
Pienoisautoilujaos - Uau.fi/rc (Arkistoitu – Internet Archive)
Vanilliinihappo

Vanilliinihapon rakenne
Vanilliinihappo on fenolihappo, joka on antioksidantti. Açai-hedelmän öljyuutetta tutkittaessa on todettu, että tämä hedelmä sisältää muun muassa vanilliinihappoa. Joskus on onnistuttu valmistamaan ferulihaposta vanilliinihappoa ja vanilliinihaposta vanilliinia.
Vanilliinihapon rakennekaava on C8H8O4, moolimassa 168,15 g/mol, sulamispiste 211,5 °C, kiehumispiste 353,43 °C ja CAS-numero 121-34-6.