stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jude Law
Lapsuus

Jude Law syntyi Lewishamin kaupunginosassa, eteläisessä Lontoossa. Hän on opettajina toimineiden vanhempiensa toinen lapsi. Hänen siskonsa Natasha Law on taidemaalari ja graafinen suunnittelija. Jude kasvoi Blackheathin alueella Lewishamissa ja kävi kolmea eri koulua, ensin Blackheathissa ja Kidbrookessa sekä myöhemmin Alleyn's Schoolissa.
Yksityiselämä

Jude Law oli naimisissa näyttelijä Sadie Frostin kanssa vuosina 1997–2003. Heillä on kolme yhteistä lasta: 1996 ja 2002 syntyneet pojat ja 2000 syntynyt tytär.
Law kihlautui näyttelijä Sienna Millerin kanssa tammikuussa 2005. Vain puoli vuotta myöhemmin, kesällä 2005, Law antoi julkisuuteen tiedotteen, jossa hän kertoi pettäneensä kihlattuaan lastensa hoitajan kanssa. Miller purki kihlauksen, mutta pariskunta palasi kuitenkin yhteen mediakohun saattelemana vuonna 2009. He erosivat toisen kerran vuoden 2011 alussa.
Law’sta tuli isä neljännen kerran syyskuussa 2009, kun hänen entinen naisystävänsä Samantha Burke synnytti tyttären. Maaliskuussa 2015 Law sai viidennen lapsensa, tyttären, jo päättyneestä suhteesta Catherine Hardingin kanssa.
Law avioitui 1. toukokuuta 2019 Lontoossa Philippa Coanin kanssa. He seurustelivat vuodesta 2015 lähtien ja kihlautuivat helmikuussa 2019.
Law on ollut aktiivisesti mukana hyväntekeväisyydessä. Hän toimii englantilaisen käsikirjoittajiin ja ohjaajiin erikoistuvan Young Vic -teatterin puheenjohtajana. Hän on ollut mukana muun muassa Unicefin kampanjoissa ja avustanut New Orleansin uudelleenrakentamisessa Hurrikaani Katrinan jälkeen. Lisäksi hän on ollut tukemassa AIDSille vanhempansa menettäneitä lapsia. Law tukee myös rintasyövän hoitoa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jude Law Wikimedia Commonsissa
Jude Law Elonetissä.
Jude Law Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Elonet  Yle 
Muut:  SNAC  IdRef
Virolahti

| Virolahti Vederlax |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
 Pelto Virolahdella.
Sijainti:  60°35′00″N, 027°42′25″E
Maakunta:  Kymenlaakson maakunta
Seutukunta:  Kotka–Haminan seutukunta
Kuntanumero:  935
Hallinnollinen keskus:  Virojoki
Perustettu:  1336
Pinta-ala ilman merialueita:  376,24 km² 216:nneksi suurin 2022 
Kokonaispinta-ala:  558,98 km² 202:nneksi suurin 2022 
– maa:  371,99 km²
– sisävesi:  4,25 km²
– meri:  182,74 km²
Väkiluku:  2 832 221:nneksi suurin 31.12.2024 
– väestötiheys:  7,61 as./km² (31.12.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  11,7 %
– 15–64-v.:  55,3 %
– yli 64-v.:  33,0 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  92,7 %
– ruotsinkielisiä:  0,4 %
– muut:  6,9 %
Kunnallisvero:  9,9 % 28:nneksi suurin 2025 
Kunnanjohtaja:  Topi Heinänen
Kunnanvaltuusto:  21 paikkaa
  2021–2025   • Kesk.   • PS   • SDP   • Kok.:   11 5 3 2
www.virolahti.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Virolahti (ruots. Vederlax) on Suomen kunta, joka sijaitsee Kymenlaakson maakunnan kaakkoiskulmassa Suomenlahden rannalla Venäjän rajalla. Siellä sijaitsee Vaalimaan raja-asema Venäjän rajalla. Kunnan asukasluku on 2 832 ja sen pinta-ala on 558,98 km2, josta 4,25 km2 on sisävesistöjä. Väestötiheys on 7,61 asukasta/km2. Virolahden naapurikunnat ovat Hamina ja Miehikkälä.
Kunnan nimi johtuu vilkkaasta kaupankäynnistä keskiajalla Viron, etenkin Virumaan asukkaiden kanssa. Virolahden vaakunan ankkuri kuvaa vanhaa satamapaikkaa, merenkulkua ja kalastusta. Apilat kuvaavat maanviljelyä. Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson.
Historia > Esihistoria

Kivikauden ajasta kertovat lukuisat kaivaukset. Lämpimänä kautena 5000–2000 eaa. Virolahdella oli paljon asutusta, mutta myöhemmin muinaislöydöt harvenevat ja häviävät vähitellen kokonaan. Vuoden 1000 molemmin puolin vallitsi eräkausi, jolloin Virolahden kalaisia vesiä kävivät verottamassa virolaiset, karjalaiset, hämäläiset ja venäläiset samanaikaisesti kuin viikinkien laivat purjehtivat rannikkoa pitkin Novgorodiin. Myös tältä rautakautiselta ajalta on runsaasti löytöjä, erityisesti hautapaikkoja.
Helsingin yliopiston tutkijaryhmä teki Pihlajasta varhaisesta asutuksesta kertovia esinelöytöjä vuonna 2008. Vetelänsuonojalta löytyi kivikauden loppupuolen keramiikkaa ja kaksi isoa asuinpainannetta, joiden välissä oli vielä kulkukäytävä ja ympärillä valli. Asumusten seinät ovat olleet joko hirsisiä, joissa on ollut 4–5 hirsikertaa, tai sitten turveseinäisiä. Kuvatunlaiset yhdistetyt huonetilat yleistyivät kivikauden lopulla noin 3500 eaa. Nyt Länsikylästä löydetty painanne on Museoviraston arvion mukaan vuosilta 1700–2300 eaa., kivikauden lopulta kampakeramiikan jälkeiseltä ajalta.lähde?
Virolahti on rautakauden lopun ja keskiajan arkeologian tutkimuksen kannalta vaikea tutkimusalue. Alueen asutushistoria on tuolta ajalta hämärän peitossa. Se on voinut olla osa karjalaista kulttuuripiiriä ennen alueen päätymistä Viipurin linnan hallinnon alaisuuteen.lähde?
Historia > Kyliä vuonna 1939

Tähdellä (*) merkityt jäivät talvisodan jälkeen kokonaan tai suurimmaksi osaksi Neuvostoliiton, nykyisen Venäjän, puolelle.
Alapihlaja, *Ala-Urpala, Eerikkälä, Hailila, Hanski, Hellä (Heligby), Hämeenkylä (Tavastby), Häppilä, Järvenkylä, Kattilainen, *Kiiskilahti, Kirkonkylä, Klamila, Koivuniemi, *Koskela, Koskelanjoki, Kotola, Kurkela, *Laitsalmi, Länsikylä (Flonckarböle), *Martinsaari, Mattila, Mustamaa, Nopala, *Orslahti, *Paatio (Båtö, Patio), Pajulahti, *Pajusaari, *Pitkäpaasi, Pyterlahti, Ravijoki, Ravijärvi, Reinikkala, Rännänen (Grennäs), Sydänkylä (Kallfjärd), Säkäjärvi (Seekeirffby), Tiilikkala, Vaalimaa (Vaderma), Vilkkilä, Virojoki, Yläpihlaja, *Ylä-Urpala.
Historia > Kuntaliitoskaavailut

Virolahden kaavailtu yhdistyminen Haminan kanssa kariutui joulukuussa 2011, kun Virolahden kunnanvaltuusto päätti äänin 18–3 hylätä kuntaliitossopimuksen ja valtuuttaa kunnanhallitus jatkamaan prosessia tavoitteena kahden kunnan mallin toteutuminen eteläisessä Kymenlaaksossa. Kesällä 2023 Virolahti teki Haminalle uuden aloitteen kuntaliitosta koskien, ja Hamina suhtautui esitykseen myönteisesti. Liitossuunnitelmat kariutuivat 7. toukokuuta 2024 Virolahden kunnanvaltuuston hylättyä yhdistymissopimuksen äänin 14–7.
Väestö > Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Virolahden väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 4 514 | 4 514 |
| 1985 | 1985 |    | 4 334 | 4 334 |
| 1990 | 1990 |    | 4 186 | 4 186 |
| 1995 | 1995 |    | 4 033 | 4 033 |
| 2000 | 2000 |    | 3 904 | 3 904 |
| 2005 | 2005 |    | 3 641 | 3 641 |
| 2010 | 2010 |    | 3 516 | 3 516 |
| 2015 | 2015 |    | 3 347 | 3 347 |
| 2020 | 2020 |    | 3 114 | 3 114 |
Lähde: Tilastokeskus.
Väestö > Taajamat

Vuoden 2018 lopussa Virolahdella oli 3 150 asukasta, joista 1 391 asui taajamissa, 1 707 haja-asutusalueilla ja 52:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Virolahden taajama-aste on 44,9 %. Virolahden taajamaväestö jakautuu kahden eri taajaman kesken:
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2018) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Virojoki | 1 114 |
| 2 | Klamila | 277 |
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Seurakunnat

Evankelis-luterilainen Haminan seurakunta toimii Haminan kaupungin sekä Virolahden ja Miehikkälän kuntien alueella. Entinen Virolahden seurakunta lakkautettiin ja liitettiin Haminan seurakunnan yhteyteen omana kappeliseurakuntanaan vuonna 2011.
Virolahti kuuluu roomalaiskatolisen Pyhän Ursulan seurakunnan alueeseen. Kyseinen seurakunta on osa Helsingin hiippakuntaa.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Virolahden alueella toimii Kaakkois-Suomen ortodoksinen seurakunta. Virolahti kuuluu seurakunnan Kouvolan ja Haminan toiminta-alueeseen.
Maantiede

Virolahden keskustaajama Virojoki ja kirkonkylä sijaitsevat Virolahden merenlahden ympäristössä. Muita merkittäviä kyliä ovat Klamila ja Ravijoki lännessä ja Vaalimaa idässä. Joista ovat suurimmat kunnan keskustaajaman kohdalla Virolahteen laskeva Virojoki ja Vaalimaanjoki, joka laskee Suomenlahteen Venäjän puolella. Suurimpia saaria ovat Mustamaa, Santasaari, Santio ja Ruissaari. Ulkosaaristo kuuluu Itäisen Suomenlahden kansallispuistoon.
Tapahtumia

Virolahden saarihiihto on vuodesta 2003 lähtien järjestetty laturetki, jonka reitti on ulottunut rajan yli Venäjän puolelle.
Joka vuosi toukokuun loppupuolella lintuharrastajat ympäri Suomen kokoontuvat Virolahdelle seuraamaan arktisten lintujen muuttoa ns. arktikaa.
Virolahti-viikko heinäkuussa sisältää monipuolisia kesätapahtumia. Viikko huipentuu hapanvellijuhlaan, joka on saanut nimensä paikallisesta perinneruoasta, hapanvellistä. Hapanvellin valmistukseen käytetään mm. ruistaikinajuurta, perunaa ja herneitä. Virolahden toiseksi pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla lantusta, perunasta, siansivusta ja ruisleipätaikinasta leivottu lohkopiirakka.
Virolahden Kirkonkylässä järjestetään elokuun lopussa Pertunmarkkinat. Kyseessä on vanhan ajan käsityöläismarkkinat, jossa käy yleisöä liki 2000 henkilöä.
Nähtävyydet

Harjun oppimiskeskus, maatalous- ja puutarhaoppilaitos. Päärakennuksen on suunnitellut Carl Ludvig Engel vuonna 1816
Pyterlahden louhos, josta on louhittu Pietarin Iisakin kirkon pylväät ja maailman suurin monoliitti Aleksanterin pylväs
Uuno Klamin lapsuudenkoti Klamilassa
Virolahden bunkkerimuseo, sotahistoriallinen museo Ylä-Pihlajassa
Virolahden kotiseutumuseo Pyterlahdessa
Virolahden kirkko, Tuomas Ragwaldinpoika Suikkasen suunnittelema puinen ristikirkko vuosilta 1765–1768
Virolahden sakaristo, keskiaikainen kivisakaristo Virolahden kirkon vieressä
Tallimäki–Virojoki-tie, museotie, osa Turusta Viipuriin johtanutta 1300-luvun Suurta Rantatietä
Vaalimaan raja-asema
Veli Saarisen puisto, Kain Tapperin suunnittelema olympiavoittajan kunniaksi Virojoella
Tunnettuja virolahtelaisia

Johannes Carpén, lääkintöneuvos
Heikki Kainulainen, maanviljelijä ja poliitikko
Uuno Klami, säveltäjä
Väinö Koskela, kestävyysjuoksija
Hannu Koskivuori, liikuntaneuvos
Ilmari Kuokka, kestävyysjuoksija
Väinö Liikkanen, maastohiihtäjä
Antti Louhisto, kuvanveistäjä
Jalmari Malmi, kauppias, maanviljelijä ja kansanedustaja
Einari Mässeli, maastohiihtäjä
Aatto Nuora, ampuja
Paavo Raussi, urkutaiteilija ja professori
Arvo Rytkönen, suurlähettiläs ja ministeri
Veli Saarinen. hiihtäjä ja valmentaja
Pirjo Seppä, suunnistaja
Eino Seppälä, kestävyysjuoksija
Aarne Sihvo, jääkärikenraali
Oiva Tylli, ampuja
Taneli Typpö, poliitikko
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virolahden kunnan kotisivut
Tilastokeskus - Virolahden avainluvut
Virolahden Sampo / Jalkapallo
| n k Kymenlaakson maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Hamina  Kotka  Kouvola  Miehikkälä  Pyhtää  Virolahti 
Entiset kunnat:  Anjala  Anjalankoski  Elimäki  Haapasaari  Jaala  Karhula  Kuusankoski  Kymi  Sippola  Valkeala  Vehkalahti 
Suomen Neuvostoliitolle 1940-luvulla luovuttamat alueet
| Kokonaan luovutetut kunnat |
| --- | --- |
kaupungit: Käkisalmi | Sortavala | Viipuri
kauppalat: Koivisto | Lahdenpohja
maalaiskunnat: Antrea | Harlu | Heinjoki | Hiitola | Impilahti | Jaakkima | Johannes | Kanneljärvi | Kaukola | Kirvu | Kivennapa | Koiviston maalaiskunta | Kuolemajärvi | Kurkijoki | Käkisalmen maalaiskunta | Lavansaari | Lumivaara | Metsäpirtti | Muolaa | Petsamo | Pyhäjärvi Vpl | Rautu | Ruskeala | Räisälä | Sakkola | Salmi | Seiskari | Soanlahti | Sortavalan maalaiskunta | Suistamo | Suojärvi | Suursaari | Terijoki | Tytärsaari | Uusikirkko | Valkjärvi | Viipurin maalaiskunta | Vuoksela | Vuoksenranta | Äyräpää
Osin luovutetut kunnat
sodan jälkeen muihin kuntiin yhdistetyt: Jääski | Korpiselkä | Pälkjärvi | Säkkijärvi | Vahviala
toimintaansa vuoden 1948 jälkeen jatkaneet: Ilomantsi | Inari | Kitee | Kuusamo | Lappee | Nuijamaa | Parikkala | Rautjärvi | Ruokolahti | Saari | Salla | Simpele | Tohmajärvi | Vehkalahti | Virolahti | Uukuniemi | Värtsilä | Ylämaa
Vuokra-alueeseen sisältyneet kunnat
kokonaan: Hanko
osin: Bromarv | Degerby | Espoo | Inkoo | Kirkkonummi | Siuntio
Yksittäisiä mainittavia paikkoja luovutetuilla alueilla
 : Elisenvaara | Enso | Ihantala | Ilmee | Kolosjoki | Konevitsa | Kyyrölä | Liinahamari | Pitkäranta | Pölläkkälä | Uuras | Valamo
Kartta Virolahden seudun aluemuutoksista. Virolahdesta vuonna 1946 Neuvostoliitolle menetetty alue on merkitty numerolla 1.
Virolahden keskiaikainen kivisakaristo ja taustalla Virolahden kirkko.
Akalabeth

| Akalabeth: World of Doom |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Richard Garriott
Julkaisija:  California Pacific Computer Company
Jakelija:  GOG.com ja App Store
Suunnittelija:  Richard Garriott
Julkaistu:  1980
Lajityyppi:  roolipeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  Apple II
Jakelumuoto:  Levyke, digitaalinen lataus ja digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Akalabeth: World of Doom (lyhyesti Akalabeth) on yksi ensimmäisistä roolipeleistä kotitietokoneille.
Pelin on kehittänyt Richard Garriott Applesoft BASIC:llä ja se on julkaistu vuonna 1980 Apple II:lle. Peli oli mukana Ultima Collection -kokoelmassa vuonna 1998 nimellä Ultima 0, jolloin sitä voitiin ajaa DOSissa.
Aiheesta muualla

Akalabeth: World of Doom MobyGamesissa (englanniksi)
Philippe Aghion

Philippe Mario Aghion (s. 17. elokuuta 1956) on ranskalainen taloustieteilijä ja taloustieteen professori (Robert C. Waggoner Professor of Economics) Harvardin yliopistossa. Aghion tunnetaan yhdessä  Peter Howittin kanssa Schumpeterilaisen talouskasvuteorian kehittäjänä. Hänelle myönnettiin Yrjö Jahnsson Award vuonna 2001.
Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 2016.
Teoksia ja tutkimuksia

Aghion, Philippe & Howitt, Peter: A Model of Growth Through Creative Destruction. Econometrica, 1992, 60. vsk, nro 2, s. 323-351.  Artikkelin verkkoversio.
Aghion, Philippe & Howitt, Peter: Endogenous growth theory.  Cambridge, Massachusetts:  MIT Press, 1998.  ISBN 9780262011662
Aghion, Philippe & Howitt, Peter: The Economics of Growth.  Cambridge, Massachusetts:  MIT Press, 2009.  ISBN 978-0-262-01263-8
Aghion, Philippe, Akcigit, Ufuk & Howitt, Peter: What do we learn from Schumpeterian growth theory. NBER Working Paper, 2013, 2013. vsk, nro 18824.  Artikkelin verkkoversio.
Aiheesta muualla

Philippe Aghionin kotisivu
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Kroatia  Alankomaat  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii  Google Scholar  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  ORCID  zbMATH 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  IdRef
Auguste Nélaton

| Auguste Nélaton |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. kesäkuuta 1807 Pariisi, Ranska
Kuollut: 21. syyskuuta 1873 (66 vuotta) Pariisi, Ranska
Ammatti:  kirurgi
Auguste Nélaton (17. kesäkuuta 1807 Pariisi – 21. syyskuuta 1873 Pariisi) oli ranskalainen kirurgi. Hän tuli tunnetuksi varhaisena katetrin hyödyntäjänä sekä uusien leikkausmenetelmien kehittäjänä. Nélaton erikoistui gynekologiaan ja plastiikkakirurgiaan. Hän toimi Napoleon III:n henkilökohtaisena kirurgina vuodesta 1867 ja oli sekä Ranskan että Ruotsin tiedeakatemioiden jäsen.
Nélatonin tunnetuimpia potilaita oli Italian kansallissankari Giuseppe Garibaldi, jonka jalasta hän poisti luodin.
Teoksia

De l'influence de la position dans les maladies chirurgicales (väitöskirja)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Auguste Nélaton Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Yhdysvallat  Tšekki  Kreikka  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef
Olli Litmanen

| Olli Litmanen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. heinäkuuta 1998 (ikä 26) Oulu
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  tubettaja
Muut tiedot
Aktiivisena:  2019–
Tyyli:  Komedia
Aiheesta muualla
Kotisivu
Olli Alarik Litmanen (s. 26. heinäkuuta 1998 Oulu) on oululaislähtöinen tubettaja, jolla on yhteensä yli 400 000 seuraajaa eri somealustoilla. Youtubessa hänen ja Konsta Saajannon yhteinen kanava Iha Just Imus on yli 141 miljoonalla näyttökerralla yksi Suomen suurimmista kanavista. Litmanen on esiintynyt myös muutamia kertoja Nikita Touviken ja Daniel Aholan kanavalla sekä Joona Puhakan ja Roope Ranniston kanavalla ”Koukus”.
Palkinnot ja ehdokkuudet

| Vuosi | Palkintogaala | Kategoria | Kanava | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020 | Creator Awards Finland | Vuoden Viihdekanava | Iha Just Imus | Voitto |
Bairdintapiiri

| Bairdintapiiri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Kavioeläimet Perissodactyla
Heimo::  Tapiirit Tapiridae
Suku::  Tapiirit Tapirus
Laji::  bairdii
Kaksiosainen nimi
 Tapirus bairdii  (Gill, 1865) 
 Bairdintapiirin levinneisyys
Katso myös
   Bairdintapiiri Wikispeciesissä   Bairdintapiiri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Bairdintapiiri (Tapirus bairdii) on tapiirien heimoon kuuluva kavioeläin.
Bairdintapiiria tavataan pääosin ainakin 3350 metrin korkeudesta alangoilta, joissa on kosteaa maastoa.
Bairdintapiirin turkki on harva ja karkea. Sen väri koostuu eri ruskean sävyistä. Sillä on harja, joka on lyhyt ja jäykkä. Harjan on arveltu suojaavan tapiiria jaguaareilta, jotka iskevät hampaansa juuri tuohon niskan seutuun, jossa harja sijaitsee.
Bairdintapiiri syö pääasiassa lehtiä, mutta myös kukat, oksat ja heinät kuuluvat tapiirin ruokavalioon.
Barbro Bergqvist

Barbro Margareta Bergqvist (s. 8. kesäkuuta 1939) on suomalainen pianisti ja musiikkipedagogi.
Bergqvist opiskeli Sibelius-Akatemiassa pianonsoittoa Rolf Bergrothin, Timo Mikkilän ja France Ellegaardin johdolla. Hän suoritti musiikinopettajan tutkinnon vuonna 1960 ja pianodiplominsa vuonna 1965. Hän voitti Maj Lind -pianokilpailun vuonna 1959. Bergqvist on esiintynyt orkesterisolistina ja julkaissut musiikkipedagogisia artikkeleita. Vuonna 1966 hän aloitti työskentelyn Svenska normallyceumissa Helsingissä.
Karl Bergström

Karl Ivar Bergström
Karl Ivar Bergström (1. maaliskuuta 1883 Kortesjärvi – 16. syyskuuta 1919) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat merimies Isak Bergström ja Johanna Timmerbacka. Tämä kortesjärveläinen työmies liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 4. marraskuuta 1915, josta hänet siirrettiin 21. joulukuuta 1915 pataljoonan 4. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Jääkäripataljoona 27:n 4. komppania.
Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan 3. jääkärirykmentin 10. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan, missä joukossa otti osaa sisällissodassa taisteluihin Tampereella ja Viipurissa. Sisällissodan päätyttyä hän palveli samassa joukko-osastossa, josta muodostettiin myöhemmin Uudenmaan Rykmentti ja hänet sijoitettiin koulutusaliupseeriksi sen 2. pataljoonan 9. komppaniaan. Sotilaallisessa uraputkessa olleen Karl Ivar Bergströmin kohtaloksi muodostui hukkuminen sairausloman aikana 16. syyskuuta 1919. Tämä sotilaallisesti ensimmäisessä maailmansodassa kunnostautunut ja Rautaristillä palkittu jääkärivääpeli laskettiin haudan lepoon Teerijärvelle.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Aliupseeri 11. helmikuuta 1918  Varavääpeli 21. kesäkuuta 1918  Vääpeli 8. elokuuta 1918 |    |  Vapaudenmitali 1. lk  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Jääkärimerkki  Preussin Rautaristi 2. lk 4. elokuuta 1916  |
Vitabalans

| Vitabalans Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
Perustettu:  1980
Perustaja:  Jorma Taipale (Proviisori)
Toimitusjohtaja:  Mervi Salmela
Puheenjohtaja:  Jorma Taipale
Kotipaikka:  Hämeenlinna
Toimiala:  Luontaistuotteet, Lääketeollisuus
Tuotteet:  Lääkevalmisteet, ravintolisät ihmisille ja eläimille
Liikevaihto:  44,6 miljoonaa (2023)
Liikevoitto:  11,0 miljoonaa (2023)
Henkilöstö:  175 (2023)
Kotisivu:  vitabalans.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vitabalans Oy on suomalainen lääkeyritys, joka kehittää, valmistaa ja markkinoi resepti- ja itsehoitolääkkeitä, ravintolisiä, lääkinnällisiä laitteita sekä eläinten täydennysrehuja ja hoitotuotteita.
Yritys toimii 13 Euroopan maassa. Jokaisessa maassa on oma maakohtainen myyntiorganisaatio kattaakseen tärkeimmät jälleenmyyntikanavat. Vitabalans Oy aloitti ulkomaanviennin vuonna 1995. Yrityksellä on tytäryhtiöt Virossa, Latviassa, Liettuassa, Puolassa, Tsekin tasavallassa, Slovakiassa, Unkarissa, Sloveniassa, Ruotsissa, Tanskassa, Norjassa ja Saksassa.
Vitabalans laajentaa lääketehdastaan Hämeenlinnassa (Yle Uutiset 17.11.2022).
Vitabalansin tuotteilla on kotimainen Avainlippu -tunnus. Kaikki tuotantolaitokset ja pääkonttori sijaitsevat Hämeenlinnassa. Tuotteita myydään apteekeissa, luontaistuotekaupoissa, päivittäistavarakaupoissa ja erikoisliikkeissä.
Vitabalans investoi merkittävästi kasvuun ja rakentaa Hämeenlinnaan noin 20 miljoonan euron tehdaslaajennusta. Tehdaslaajennuksen on tarkoitus valmistua 2024 alkuvuodesta. Uusien tilojen myötä lääketehtaan tilat lähes nelinkertaistuvat nykyisestä.
Lääkeliiketoiminta

Vitabalans valmistaa geneerisiä lääkevalmisteita. Tunnettuja lääkevalmisteita ovat esimerkiksi Ibumax ja Paramax. Tuoteportfolioon kuuluu lisäksi useita geneerisiä reseptilääkevalmisteita . Vitabalansilla on yli 450 myyntilupaa lääkevalmisteille Euroopassa.
Brändit

Vitabalansin tunnetuimpia brändeja ovat Ibumax, Paramax, Lacto Seven -maitohappobakteerituoteperhe ja Magnex -magnesiumvalmisteet.
Henkilökunta

Vitabalansin Suomen myyntiorganisaatio koostuu 7 apteekkiedustajasta, 4 päivittäistavarakaupan edustajasta sekä eläintuotevastaavasta.  Vuonna 2022 Vitabalans työllisti 170 henkilöä Hämeenlinnassa. Konsernin palveluksessa on kaikkiaan noin 240 henkilöä.
Yrityksen toimitusjohtajana toimii Mervi Salmela.  Hallituksen puheenjohtajana perustaja, apteekkari Jorma Taipale.
Tunnetuin brändituote on geneerinen ibuprofeenivalmiste Ibumax.
Debra

| Debra |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Debbie
Nimen alkuperä:  Vanhassa testamentissa esiintyvä nimi Debora(h); hepr. ’mehiläinen’ 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Debra on naisen etunimi. Se on englanninkielisissä maissa tunnettu muunnos raamatullisesta nimestä Deborah (Debora).
Suomessa Debra on harvinainen etunimi. Vuoteen 2021 mennessä Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on kirjattu noin 20–30 tämännimistä naista.
Tunnettuja Debroja

Debra Daniel (s. 1991), mikronesialainen uimari
Debra ”Deb” Fischer (s. 1951), yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko ja senaattori
Debra ”Debbie” Flintoff-King (s. 1960), australialainen aitajuoksija ja olympiavoittaja
Debra Granik (s. 1963), yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja
Debra ”Deb” Haaland (s. 1960), yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko ja edustajainhuoneen jäsen
Debra Hill (1950–2005), yhdysvaltalainen elokuvatuottaja ja käsikirjoittaja
Debra ”Debbie” Lesko (s. 1958), yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko ja edustajainhuoneen jäsen
Debra Messing (s. 1968), yhdysvaltalainen näyttelijä
Debra Nails (s. 1950), yhdysvaltalainen filosofi ja professori
Debra Paget (s. 1933), yhdysvaltalainen näyttelijä
Debra Jo Rupp (s. 1951), yhdysvaltalainen näyttelijä
Debra Sapenter (s. 1952), yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti
Debra Wilson (s. 1962), yhdysvaltalainen koomikko ja näyttelijä
Debra Winger (s. 1955), yhdysvaltalainen näyttelijä
Kuvitteellisia Debroja

Debra Whitman, sivuhahmo Hämähäkkimies-sarjakuvissa
Debra Morgan, päähenkilö Dexter-sarjoissa