stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Grigori Rasputin
Ooppera ja baletti

Suomalainen Einojuhani Rautavaara on säveltänyt Rasputinista kertovan oopperan. Teos keskittyy Rasputinin viimeisiin vuosiin ja siinä näytetään mm. hlystilahkon tanssi, tsaarin pojan parannukset sekä Rasputinin murha aikaisempine yrityksineen. Rautavaara kirjoitti nimiroolin basso Matti Salmiselle. Ooppera kantaesitettiin Suomen Kansallisoopperassa vuonna 2003. Levy-yhtiö Ondine on julkaissut kantaesitystaltioinnin dvd:llä.
Venäläisen balettitanssijan Sergei Poluninin perustama Polunin Ink on luonut baletin "Rasputin" vuonna 2019. Musiikin on säveltänyt Kirill Richter, ja Polunin on esittänyt baletissa pääosaa.
Kirjallisuutta

Alex de Jonge: Rasputin ja hänen aikansa (WSOY, 1984) ISBN 951-0-12070-7 (sid.)
Edvard Radzinski: Rasputin (WSOY, 2000) ISBN 951-0-24829-0 (sid.)
Felix Jusupov : Avant L'Exil ( Plon 1952 sekä WSOY 1953) Suomalainen :Ennen Maanpakoa.
Vanhempaa kirjallisuutta:
Venäjän pahahenki Grigori Rasputin : kuvauksia hänen elämästään ja vaikutuksestaan. 2. painos, A. Jokinen & K:i, Hämeenlinna 1917
Rasputin : siperilainen hevosvaras hovin irstailijana. Yleinen kustannustoimisto, Turku 1917
K. Vuorela : Rasputin : piirteitä Venäjän painajaisen Grigorij Rasputinin toiminnasta. K. Walovuori, Uusikaupunki 1917
Grigori Rasputin : kuvauksia hänen elämästään, vaikutusvallastaan ja kukistumisestaan. Otto Andersin, Pori 1917
Herman Theodor von Zancka : Rasputin : ylhäisönainen ja järjestelmä Venäjällä ennen vallankumousta. Minerva, Helsinki 1917
Pyhä paholainen : muistelmia Rasputinista ; kirjoittanut ent. pappismunkki Iliodor. Minerva, Helsinki 1918
Feodor Uschakowski : Saatanan poika : venäläisen mystikon Rasputinin elämänvaiheet : historiallinen romaani kolmessa osassa, osat 1–3.  Carl Geislerin kustannustoimisto, Helsinki 1926-1927
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Grigori Rasputin Wikimedia Commonsissa
The Evil Monk: The Life and Times of Gregory Efimovich Rasputin (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Okhrana Surveillance Report on Rasputin – Ohranan (salaisen poliisin) seurantaraportit Rasputinista (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Taiwan  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Kroatia  Alankomaat  Puola  Venäjä  Vatikaani 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Yle 
Muut:  SNAC  IdRef 
Rasputin kolmen lapsensa Dmitrin, Marian (Matrjona) ja Varvarankanssa
Rasputin (toinen vasemmalta) vaimonsa ja tyttärensä sekä ihailijoidensa seurassa Pietarissa.
Keisarinna Aleksandra ja kruununperijä Aleksei, jonka verenvuototautia Rasputinin kerrottiin osanneen helpottaa.
Rasputin keisarinna Aleksandra Fjodorovnan ja tämän lasten sekä kotiopettajatar Maria Višniakovanseurassa 1908
Rasputinin murhapaikka Jusupovin palatsi Moikan rannalla.
Rasputinin ruumis oli jäätynyt ja vahingoittunut joesta löydettäessä.
Reposaaren satama

Reposaaren satama oli Porin Reposaaressa 1700-luvulta aina 1950-luvulle saakka toiminut satama.
Sataman perustaminen

Porin ensimmäinen satama sijaitsi Kokemäenjoen rannalla kaupungin keskustan kohdalla. 1700-luvulle tultaessa joki oli kuitenkin mataloitunut maakohoamisen ja joen kuljettaman lietteen johdosta niin, että suuremmat purjealukset eivät enää päässeet jokisatamaan asti. Uutta satamaa ryhdyttiin suunnittelemaan Reposaareen, noin 20 kilometrin päähän kaupungista. Reposaari oli hyvä paikka satamalle ja siellä olikin jo 1600-luvulla lastattu puutavaraa muun muassa Hollantiin. Reposaareen suurimpana etuna oli se, että suotuisien tuuliolosuhteiden sekä Kokemäenjoen vuolaan virran ansiosta se pysyi jäättömänä lähes koko talven.
Laivojen lastaaminen Reposaaressa hoidettiin pitkään ilman laitureita tai varsinaisia satamarakennelmia. Ensimmäinen laituri rakennettiin vasta vuonna 1778. Toukokuun 11. päivänä 1780 Porin maistraatti päätti alkaa periä satamassa käyviltä laivoilta satamamaksua. Myös lastin säilyttämisestä satama-alueella alettiin periä maksua. Kyseistä päivämäärää pidetään nykyään Porin kaupungin satamalaitoksen perustamispäivänä. Satamamaksujen lisäksi perustettiin myös satamavoudin virka ja tälle rakennettiin virka-asunto.
1800-luku ja nousu Suomen suurimmaksi vientisatamaksi

1800-luvun alkupuoli oli Reposaaren sataman huippuaikaa. 1840-luvulla porilaiset alukset muodostivat lähes viidesosan Suomen kauppalaivastosta. Reposaaresta oli tullut Viipurin, Haminan ja Helsingin satamien jälkeen maan neljänneksi suurin kauppasatama. Vaikka merkittävä osa Porin kauppalaivastosta tuhoutui Krimin sodan aikana 1853–1856, oli Reposaari vielä 1870-luvulla Suomen suurin vientisatama. Parhaimpana vuotena 1877 satamasta lähti yli 500 alusta. Enimmillään Reposaaren satamassa oli lähes 700 metriä laituritilaa. Sataman vaikutuksesta Reposaaresta kehittyi 1800-luvun jälkipuoliskolla myös merkittävä teollisuusyhteisö. Siellä toimivat muun muassa Reposaaren saha sekä Reposaaren Konepaja.
Ensimmäisen maailmansodan aika ja toiminnan hiipuminen

Sataman merkitys kääntyi laskuun vuonna 1895 valmistuneen Tampere–Pori-rautatien myötä kun rataa ei vedetty saaressa sijainneeseen Reposaaren satamaan saakka. Vuonna 1899 valmistuivat raiteet Mäntyluotoon ja samalla sinne alettiin rakentaa uutta satamaa. Mäntyluodossa oli mahdollista lastata laivoja tehokkaasti suoraan junanvaunuista nosturien avulla. Lopullisesti Mäntyluoto ohitti Reposaaren liikennemäärissä vuonna 1925.
Ensimmäisen maailmansodan aikana toiminta Reposaaressa hetkellisesti vilkastui, kun Suomen etelärannikon satamien liikenne romahti Saksan laivaston sukellusveneiden aiheuttaman uhan sekä Suomenlahden miinoituksen johdosta. Sodan alkuvaiheissa Reposaaren, Mäntyluodon sekä Rauman satamat olivat maan ainoat satamat, jotka eivät olleet saarroksissa. Sodan aikana Reposaarella oli myös Venäjän laivaston aluksia ja sotilaita. Vuoden 1918 Sisällissodan aikana Porin satama-alueet joutuivat punaisten haltuun ja niiden liikenne tyrehtyi lähes kokonaan.
1950-luvulla Reposaaren sataman toiminta viimein loppui. Lopullinen kuolinisku oli kun suuryritykset Rosenlew ja Ahlström lopettivat puutavaran tuomisen proomuilla Kokemäenjokea pitkin Reposaareen. Lastaaminen Reposaaren redillä päättyi vuonna 1957. Kymmenen vuotta myöhemmin sataman alueella aloitti toimintansa Reposaaren kalasatama, joka nykyään on Suomen suurin kalasatama.
Aiheesta muualla

Teollisuustyön jäljillä – Reposaaren satama[vanhentunut linkki]
Ribosomi

Ribosomi on sille tyypillisestä proteiinista ja RNA:sta koostuva pieni soluelin, jonka pinnalla proteiinisynteesi tapahtuu. Kun monta ribosomia lukee samaa lähetti-RNA:ta, syntyy polysomi. Ribosomi koostuu pienemmistä alayksiköistä. Bakteerien, arkeonien ja tumallisten solujen ribosomit ovat rakenteeltaan hieman erilaisia. RNA lienee ribosomin tärkein osa. Ribosomin toiminta on tarkkaa ja nopeaa, ja vaatii paljon energiaa. Energiaa saadaan mitokondrion tuottamasta ATP:sta.
Ribosomi saattaa olla vapaana solulimassa, tai kiinni solulimakalvostossa, joka toimii tumallisissa soluissa proteiinien kuljetustienä solukalvolle tai ulos solusta.
Ribosomin rakenne

Ribosomi on kaikissa soluissa tavattava pieni soluelin, jossa proteiinisynteesi tapahtuu. Proteiinisynteesissä solun geenistä otetaan ensin kopio RNA-muotoon. Tätä kopiota sanotaan lähetti-RNA:ksi. Lähetti-RNA:n sisältö koodataan ribosomin pinnalla muun muassa siirtäjä-RNA-molekyylien avulla aminohappoketjuksi, polypeptidiksi eli proteiiniksi.
Soluissa on yleensä valtava määrä ribosomeja.
Ribosomin läpimitta on noin 20 nm. Se koostuu ribonukleiinihaposta ja proteiineista. Ribosomin nukleiinihappo on ribosomaalinen RNA eli rRNA, jota ribosomista on 65 %. Ribosomaalinen RNA katalysoi ribosomissa tapahtuvia reaktioita. Ribosomin proteiinit, 35 % ribosomista, on ribosomaalista proteiinia, joka vakauttaa ribosomin reaktioita.
Toimiva ribosomi koostuu kahdesta osasta, joista kummassakin on RNA:ta ja proteiinia. Pienempi alayksikkö liittää siirtäjä-RNA:n oikeaan lähetti-RNA:n kodoniin. Isompi alayksikkö katalysoi muodostuvan peptidiketjun aminohappojen liittymistä toisiinsa.
Eri ribosomeissa olevista osista ja kokonaisista ribosomeista käytetään nimiä niiden painon mukaan, esimerkiksi tumattomien kokonaiset ribosomit ovat 70S-ribosomeja, ja tumallisten 80S-ribosomeja. Paino ilmoitetaan ultrasentrifugissa saaduilla Svedbergin yksiköillä, joita ei voida suoraan laskea yhteen.
Tumattoman bakteerin 70S-ribosomin kaksi suurta alayksikköä ovat iso 50S ja pieni 30S. Pienin 50S:n alayksikkö on 5S, joka on noin 117 emäksen mittainen RNA-ketju. Siinä on paljon urasiilia ja guaniinia, ja sen rakenne muistuttaa siirtäjä-RNA:ta. 23S RNA käsittää 2 900 nukleotidia ja 34 proteiinia. Bakteerin ribosomin 30S-yksikkö koostuu 1 540 emäksen RNA:sta ja 21 sidosproteiinista.
Tumallisen solun 80S-ribosomi jakautuu pieneen 40S ja isoon 60S yksikköön. Suuri yksikkö koostuu 120 nukleotidin 5S RNA:sta, 4 700 nukleotidin 28S-RNA:sta ja 160 nukleotidin 5.8 S alayksiköstä ja noin 49 proteiinista.
Tumallisen solun ribosomin pienemmässä 40S-yksikössä on 1 900 nukleotidin RNA ja noin ~33 proteiinia.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Tyyppi | Koko | Laaja aliyksikkö | Pieni aliyksikkö  |
| tumattomat | 70S | 50S (5S, 23S) | 30S (16S)   |
| tumalliset | 80S | 60S (5S, 5.8S, 28S) | 40S (18S) |
Ribosomien valmistus soluissa vaatii yli 200 erilaista proteiinia ja neljän rRNA:n käsittelyä. 52 geeniä koodaa ribosomin proteiineja.
Ribosomien evoluutiota ei tunneta. Koska ribosomit ohjaavat elämälle välttämätöntä proteiinisynteesiä mutta silti koostuvat osin proteiineista, on ajateltu ennen ribosomeja vallinneen niin sanotun RNA-maailman, jossa ribosomit olisivat koostuneet pelkästä RNA:sta. Tämä järjestelmä olisi ollut kuitenkin nykyisiä ribosomeja tehottomampi ja epätarkempi.
Ribosomin toiminta proteiinisynteesissä

Lähetti-RNA on solun genomin osan, DNA:n kopio. Kun se siirtyy solun DNA:n läheltä solulimaan, sitä muokataan monin tavoin proteiinisynteesiä varten.
Ribosomi liittää aminohappoja toisiinsa lähetti-RNA:n koodin mukaisesti. Ensimmäisenä proteiiniketjuun syntyy aina metioniini (tai bakteereissa formyylimetioniini) aloituskodonin AUG vuoksi. Yleensä metioniini poistetaan myöhemmin syntyvästä uudesta proteiinista.
Metioniinin liittämisen jälkeen siirtäjä-RNA:t tuovat seuraavan aminohapon ribosomin katalyyttiseen keskukseen. Keskuksen kaksi paikkaa ottavat siirtäjä-RNA:t vastaan, minkä jälkeen uusi tuotu aminohappo muodostaa peptidisidoksen aiemmin tuodun aminohapon kanssa. Tämän jälkeen siirtäjä-RNA irtoaa, ribosomi siirtyy kolmen emäksen verran eteenpäin, ja seuraava siirtäjä-RNA tuo uuden aminohapon paikalle. Näin jatkuu, kunnes jokin RNA:n kolmesta lopetuskoodista tulee vastaan (UAA, UAG, UGA). Lopetuskodoniin kiinnittyy irrotusfaktoreita, jotka saavat aikaan muutoksen peptidyylitransferaasin aktiivisudessa. Aktiivisuuden muuttuessa peptidyylitransferaasi liittää syntyvään proteiiniin aminohapon sijasta vesimolekyylin, jonka ansiosta proteiinin pää saadaan irtoamaan ribosomista ja proteiini vapautuu jatkokäsittelyyn muualle soluun. Tämän jälkeen ribosomi hajoaa alaosikseen (eukaryooteilla 40S ja 60S kokoisiin).
Proteiinisynteesin energia tulee osin aminohapoista, jotka ovat saaneet energiaa liittyessään siirtäjä-RNA:han. Energiaa tulee lisäksi GTP:stä.
Yksi ribosomi tuottaa proteiinia 20 aminohapon vauhdilla sekunnissa, eli tyypillisen 400–1 200 aminohapon mittaisen proteiinin 20–60 sekunnissa.
Kaavakuva eläinsolusta ja sen osista: 1. Tumajyvänen 2. Tuma 3. Ribosomi 4. Kalvorakkula 5. Karkea solulimakalvosto 6. Golgin laite 7. Solun tukiranka 8. Sileä solulimakalvosto 9. Mitokondrio 10. Solunesterakkula 11. Solulima 12. Lysosomi 13. Keskusjyvänen
Ribosomin 50S-alayksikkö.
Ribosomi on proteiinisynteesin keskus.
Oktay Rifat

| Oktay Rifat> Oktay Rifat Horozcu.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1914 Trabzon, Turkki
Kuollut: 1988 (73–74 vuotta) Istanbul, Turkki
Kansalaisuus:  Turkki
Ammatti:  runoilija, näytelmäkirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: turkki
Tuotannon kieli: turkki
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Oktay Rifat, alkuperäinen nimi Oktay Rifat Horozcu, (1914 Trabzon, Turkki – 1988 Istanbul, Turkki) oli turkkilainen runoilija ja näytelmäkirjailija. Rifat kuuluuTurkin runouden neljään mestariin, joista kolme muuta ovat Melih Cevdet Anday, Fazıl Hüsnü Dağlarca ja Behçet Necatigil. Hän muodosti Melih Cevdet Andayn ja Orhan Veli Kanıkin kanssa runoilijaryhmän Garip, joka syrjäytti perinteistä runoa edustavan tyylin. Hän käänsi ranskan- ja latinankielistä runoutta.
Rifat opiskeli Ranskassa ja työskenteli Turkin rautateiden lainopillisena neuvonantajana.
Suomennettuja runoja

... kuin ilkikuriset lapset: modernia turkkilaista runoutta, Palladium kirjat 2010 ISBN 978-952-9893-63-8
Kirjo: kirjallisuus- ja kulttuurilehti, 2010; nro 3
Piha, suom. Riitta Cankocak, julkaisussa: ... kuin ilkikuriset lapset ja Kirjo, s. 15
Kuin lintu, suom. Riitta Cankocak, julkaisussa: ... kuin ilkikuriset lapset ja Kirjo, s. 15
Jäädä jälkeen, suom. Riitta Cankocak, julkaisussa: ...kuin ilkikuriset lapset ja Kirjo, s. 23
Riddargatan

Riddargatania länteen päin Narvavägenin risteyksestä.
Riddargatan on Tukholman Östermalmilla sijaitseva katu, joka ulottuu länsi-itäsuunnassa Grev Turegatanilta Narvavägenille.
Kuvia

Riddargatan 4:ssä sijainnut perinteikäs kahvila Sturekatten meni konkurssiin maaliskuussa 2021.
Riddargatan 5:ssä toimi vuosina 1871–1943 opettajatarseminaari, jossa opiskeli muun muassa Selma Lagerlöf (ks. viereinen kuva). Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Erik Gustav Sjöberg.
Opettajatarseminaarista kertova kyltti.
Tukholman armeijamuseo Riddargatan 13:ssa. Taustalla Hedvig Eleonoran kirkko.
Tukholman näyttämötaiteen museo Riddargatanin ja Sibyllegatanin kulmassa. Talo on Tukholman vanhin teollisuusrakennus, ja siinä toimi vuosina 1645–1958 kruununleipomo Kronobageriet.
Heinäkuu 1951: Mehiläiskuningatar on laskeutunut työläisineen Ruotsin lipulle, jonka Riddargatanilla sijaitseva taloyhtiö on vetänyt salkoon kuningatar Louisen syntymäpäivän kunniaksi.
Pohjois-Makedonian suurlähetystö Riddargatan 35:ssä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Riddargatan Wikimedia Commonsissa
Kalevi Riikonen

Kalevi Riikonen (s. 1950 Lapinlahti) on suomalainen kirjailija ja ufokontaktihenkilö, eli henkilö joka väittää olevansa yhteydessä maan ulkopuolisiin olentoihin fyysisesti sekä mielen tasolla. kenen mukaan?
Hän on kirjoittanut seitsemän omakustannekirjaa ja pitänyt luentoja yhteiskunnallisista epäkohdista, universaaleista teemoista sekä ulkoavaruuden olennoista.
Riikosen omistama, vuonna 1993 perustettu Tmi Tähtitieto järjestää elämänlaatuun liittyviä luentoja, koulutusta ja seminaareja. Riikonen asuu Mäntsälässä.
Uskontotieteilijä Jaakko Närvä on käsitellyt Kalevi Riikosen näkemyksiä väitöskirjassaan Ufologia ja ufokokemukset uskonnollisina ilmiöinä.
Teokset

Universaalista opetusta kosmoksesta: kontaktihenkilön kautta, Tähtitieto 1993, ISBN 952-90-4929-3
Universaalista opetusta kosmoksesta. Osat 2 ja 3, Yhdistelmäkirja, Tähtitieto 1996, ISBN 952-90-7952-4
Universell Undervisning från Kosmos, Tähtitieto 2010, ISBN 978-91-978988-7-4
Valo Elämän Yhdistäjänä, Tähtitieto 2018, ISBN 978-952-68931-0-5
Kohti Kosmista Kansalaisuutta, Tähtitieto 2018, ISBN 978-952-68931-1-2
Ajan Virran Ajatuksia, Tähtitieto 2020, ISBN 978-952-68931-2-9
Käärmeenkantaja Solaarinen soinnuttaja, Tähtitieto 2022, ISBN 978-952-68931-3-6
Rhipsalideae

| Rhipsalideae |
| --- | --- |
 Mistelikorallikaktus Rhipsalis cereuscula.
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kaktuskasvit Cactaceae
Alaheimo::  Cactoideae
Tribus::  Rhipsalideae  DC. (1828)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rhipsalideae on yksi kaktuskasvien heimon Cactoideae-alaheimon yhdeksästä tribuksesta.
Tuntomerkit

Kasvit ovat puiden oksilla kasvavia epifyyttejä tai kallioilla kasvavia litofyyttejä, kasvutavaltaan tavallisesti riippuvia, joskus alustansa myötäisiä tai pensasmaisia, eivät koskaan kiipeileviä. Varret ovat nivelikkäät ja poikkileikkaukseltaan pyöreitä, kulmikkaita tai litistyneitä. Areolit ovat varteen uponneita. Päivällä avautuvat ja yön yli avoinna olevat kukat sijaitsevat lateraalisesti ja ovat pieniä, säteittäisiä, putkimaisia tai vastakohtaisia. Pohjus on paljas, harvoin siinä on areoleita. Mehevä hedelmä on marjamainen ja avautumaton. Siemenet ovat pieniä tai keskikokoisia, vailla selvää pintakuviointia, ja kannattimen arpi (hilum) sekä siitereikä (mikropyle) ovat yhtyneet. Siemenessä on limainen vaippa (arillus).
Levinneisyys

Tribuksen lajit kasvavat pääasiassa Etelä-Amerikan itäosassa, mutta joitakin lajeja tavataan myös Keski- ja Pohjois-Amerikan eteläosissa. Yksi laji, hiuskorallikaktus (Rhipsalis baccifera) on levinnyt myös Vanhan maailman tropiikkiin.
Suvut

Tribus koostuu neljästä suvusta.
kausikaktukset (Hatiora, synonyymit: Epiphyllopsis, Hariota, Pseudozygocactus, Rhipsalidopsis)
lapakaktukset (Lepismium, synonyymit: Acanthorhipsalis, Lymanbensonia, Pfeiffera)
korallikaktukset (Rhipsalis, synonyymi: Erythrorhipsalis)
talvikaktukset (Schlumbergera, synonyymit: Epiphyllanthus, Zygocactus)
Leena Krohn

| Leena Krohn |
| --- | --- |
 Leena Krohn vuonna 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. helmikuuta 1947 (ikä 77) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: suomi
Tuotannon kieli: suomi
Aikakausi:  1970–
Esikoisteos:  Vihreä vallankumous (1970)
Palkinnot
 Arvid Lydecken -palkinto 1971 kirjallisuuden valtionpalkinto 1989 Finlandia-palkinto 1992 Suomi-palkinto 2010 Eino Leinon palkinto 2016 
Aiheesta muualla
kaapeli.fi/krohn
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Leena Elisabeth Krohn (s. 28. helmikuuta 1947 Helsinki) on suomalainen kirjailija. Hänen laajaan tuotantoonsa kuuluu romaaneja, novelleja, lasten- ja nuortenkirjoja sekä esseitä.
Tuotannossaan Krohn on pohtinut ihmisen suhdetta itseensä ja todellisuuteen, moraalia, todellisuuden ja harhan rajoja sekä elämän ongelmaa erityisesti keinoälyn muotoja tarkastelemalla.
Krohn on saanut muun muassa kirjallisuuden valtionpalkinnon 1989 ja Finlandia-palkinnon 1992 esseenovellikokoelmasta Matemaattisia olioita tai jaettuja unia.
Elämä

Leena Krohn kuuluu Krohnin kulttuurisukuun. Hänen isänsä oli toimittaja ja taidearvostelija Alf Krohn. Krohnin sisar Inari Krohn on taiteilija ja graafikko ja on kuvittanut useita Leena Krohnin teoksia. Leena Krohnin poika Elias Krohn on Kulttuurivihkojen päätoimittaja. Krohnin serkkuja ovat kirjailija Aarni Krohn, näyttelijä Heidi Krohn, kirjailija Tiina Krohn ja lääketieteen professori Kai Krohn.lähde?
Krohn valmistui ylioppilaaksi vuonna 1967 Helsingin Yhtenäiskoulusta, jossa hänen luokkatoverinaan oli tuleva kuvataiteilija Marjatta Hanhijoki,, ja humanististen tieteiden kandidaatiksi vuonna 1976 Helsingin yliopistosta. Hän opiskeli pääaineenaan teoreettista filosofiaa ja muina aineina psykologiaa, käytännöllista filosofiaa, kotimaista kirjallisuutta ja taidehistoriaa. Vuosina 1972–1981 hän työskenteli kirjastoamanuenssina Helsingin yliopiston kotimaisen kirjallisuuden laitoksella ennen ryhtymistään vapaaksi kirjailijaksi vuonna 1981. Krohn oli taiteilijaprofessori vuosina 2000–2005.
Ura

Krohnin esikoisteos oli Inari Krohnin kuvittama ympäristökysymyksiä käsittelevä lastenkirja Vihreä vallankumous (1970). Hän sai teoksesta vuonna 1971 Arvid Lydecken -palkinnon ja valtion nuorisokirjallisuuspalkinnon. Krohn julkaisi uransa alkuvaiheessa kertomuksia lapsille ja sai vuonna 1975 jälleen Arvid Lydecken -palkinnon ja valtion nuorisokirjallisuuspalkinnon satukokoelmalla Viimeinen kesävieras (1974).
Krohn sai vuonna 1997 Pro Finlandia -mitalin, jonka hän kuitenkin palautti vastalauseena sille, että presidentti Martti Ahtisaari myönsi Indonesian metsäministeri Djamaludin Suryohadikusumolle Suomen leijonan ritarikunnan komentajamerkin. Myös Marjatta Hanhijoki palautti saamansa Pro Finlandia -mitalin. Krohn ja Hanhijoki vetosivat myös muihin kahdeksaan samanaikaisesti palkittuun, jotta nämä palauttaisivat mitalinsa, mutta muut eivät innostuneet asiasta. Vuonna 2001 Krohn erosi Suomen Kirjailijaliitosta vastalauseena liiton silloisen puheenjohtajan Jarkko Laineen julkisuudessa esittämille seksistisille lausunnoille.
Krohnin teoksia on käännetty englanniksi, ruotsiksi, viroksi, unkariksi, venäjäksi, latviaksi, italiaksi, saksaksi, puolaksi ja norjaksi. Romaani Tainaron oli vuonna 2005 World Fantasy Award -ehdokkaana. Krohnin englanninkielinen kokoomateos Collected Fiction oli vuonna 2016 ehdolla World Fantasy Award -fantasiakirjallisuuspalkinnon saajaksi.
Krohn hyödynsi internetiä kirjallisessa toiminnassaan jo 1990-luvulla ja perusti omat kotisivut vuonna 1994.
Elokuva Pelikaanimies (2004) perustuu Krohnin kirjaan Ihmisen vaatteissa.lähde?
Krohn palkittiin 30 500 euron arvoisella Suomi-palkinnolla 2010. Hotel Sapiens oli vuoden 2013 Finlandia-palkintoehdokkaana.
Krohnille myönnettiin valtion taiteilijaeläke 2011. Vuonna 2017 hän sai Eino Leinon palkinnon.