stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
International Tennis Hall of Fame

International Tennis Hall of Fame on yhdysvaltalainen, yleishyödyllinen tenniksen kunniagalleria ja museo Newport Casinon yhteydessä Rhode Islandilla.
Historia

Tennis Hall of Famen perusti 1954 James Van Alen. Vielä samana vuonna Yhdysvaltain tennisliitto virallisti sen, ja Kansainvälinen tennisliitto seurasi esimerkkiä vuonna 1986. Ensimmäiset henkilövalinnat International Tennis Hall of Fameen tehtiin vuonna 1955, ja tähän mennessä jäseniksi on otettu 252 tennissuuruutta 23 maasta.
Aiheesta muualla

International Tennis Hall of Famen viralliset sivut
11 Intriguing Items at the International Tennis Hall of Fame -artikkeli
International Tennis Hall of Fame -artikkeli (Arkistoitu – Internet Archive)
Iso-Britannia kesäolympialaisissa 1936

Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta osallistui nimellä Iso-Britannia Berliinin kesäolympialaisiin 1936 208 urheilijan joukkueella. Maa saavutti urheilulajeissa 13 mitalia, joista neljä oli kultaisia, seitsemän hopeisia ja kolme pronssisia. Kisojen mitalitilastossa Iso-Britannia sijoittui kymmenennelle sijalle.
Mitalistit > Kultaa

Miles Belleville, Christopher Boardman, Charles Leaf ja Leonard Martin ja Russell Harmer — Purjehdus, 6mR
Jack Beresford ja Leslie Southwood — Soutu, miesten kaksikko
Arthur Brown, Godfrey Rampling, Frederick Wolff ja William Roberts — Yleisurheilu, miesten 4x400 m viesti
Harold Whitlock — Yleisurheilu, miesten 50 km kävely
Mitalistit > Hopeaa

Alan Barrett, Thomas Bristow, Peter Jackson ja John Sturrock — Soutu, miesten nelikko
Arthur Brown — Yleisurheilu, miesten 400 m
Audrey Brown, Barbara Burke, Eileen Hiscock ja Violet Olney — Yleisurheilu, naisten 4x100 m viesti
David Dawney, Bryan Fowler, Humphrey Guiness ja William Hinde — Poolo, miehet
Donald Finlay — Yleisurheilu, miesten 110 m aitajuoksu
Ernest Harper — Yleisurheilu, miesten maraton
Dorothy Tyler — Yleisurheilu, naisten korkeushyppy
Mitalistit > Pronssia

Richard Fanshawe, Edward Howard-Vyse ja Alec Scott — Ratsastus, kenttäratsastuksen joukkuekilpailu
Harold Hill, Ernest Johnson, Charles King ja Ernest Mills — Pyöräily, miesten joukkuetakaa-ajo 4 000 m
Peter Scott — Purjehdus, Olympic Monotype -luokka
James Harper

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: James Alan John Harper
Syntymäaika: 9. marraskuuta 1980
Syntymäpaikka: Chelmsford, Englanti
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 178 senttimetriä
Seura
Seura: Reading
Pelinumero: 15
Junioriseurat
: Arsenal
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2000-2001 2000-2001 2001- | Arsenal → Cardiff City (lainalla) Reading | 0 (0) 3 (0) 237 (18) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 13. toukokuuta 2007.
James Harper (s. 9. marraskuuta 1980 Chelmsford, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Readingia. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Harper aloitti uransa Arsenalin organisaatiossa, muttei koskaan murtautunut edustusjoukkueeseen asti. Kaudella 2000-01 hän vietti kolme ottelua lainalla Cardiff Cityssä, ennen kuin siirtyi Readingiin. Readingissa Harper auttoi joukkueensa Englannin mestaruussarjan mestaruuteen ja nousuun Valioliigaan. Ensimmäisen Valioliiga-maalinsa hän teki 3–2 tappio-ottelussa Newcastle Unitedia vastaan joulukuussa 2006.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta James Harper Wikimedia Commonsissa
Jan Hudec

| Mitalit> Maa:  Kanada.Miesten alppihiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Kanada.Miesten alppihiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Kanada.Miesten alppihiihto. Olympialaiset  | Maa:  Kanada> Miesten alppihiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Sotši 2014 | syöksylasku |  |
| Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  |  |
|  Hopeaa | Åre 2007 | Syöksylasku |  |
Jan Hudec (s. 19. elokuuta 1981 Šumperk, Tšekkoslovakia) on tšekkiläissyntyinen uransa lopettanut alppihiihtäjä. Hän edusti Kanadaa vuoteen 2016 saakka kunnes vaihtoi Tšekin maajoukkueeseen pudottuaan Kanadan maajoukkueesta.
Hudec saavutti hopeaa Åren MM-kilpailujen 2007 syöksylaskussa Aksel Lund Svindalin jälkeen. Supersuurpujottelussa hän on sijoittunut MM-kisoissa seitsemänneksi niin St. Moritzissa 2003 kuin Åressakin. Schladmingissa 2013 hän oli syöksylaskussa yhdeksäs ja supersuurpujottelussa 12:s. Sotšin olympialaisissa 2014 hän jakoi supersuurpujottelun pronssin Bode Millerin kanssa.
Hudec on sijoittunut kolmesti kärkikolmikkoon maailmancupin syöksykilpailussa: hän voitti Lake Louisessa marraskuussa 2007, oli kolmas Bormiossa saman vuoden joulukuussa ja voitti Chamonix'ssa helmikuussa 2012. Supersuurpujottelussa hän oli toinen Crans-Montanassa helmikuussa 2012 sekä Val Gardenassa joulukuussa 2013.
Hudec lopetti uransa alppihiihtäjänä keväällä 2018.
Iso-Salmellinen

| Iso-Salmellinen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°21′48″N, 26°37′57″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Vuohijärven alue (14.91)
Laskuoja:  oja Heinälampeen 
Järvinumero:  14.915.1.024
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  106 m  
Pituus:  1,4 km  
Leveys:  270 m  
Rantaviiva:  3,637 km  
Pinta-ala:  14,524 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso-Salmellinen 
Iso-Salmellinen  on Etelä-Savossa Mäntyharjulla  Hietaniemen lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 1,4 kilometriä pitkä, 270 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 14,5 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 3,6 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Vuohijärven alueella (14.91), jonka Nurmaanjärven valuma-alueeseen (14.915) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 106 metriä mpy.
Jelizovo

Jelizovo (ven. Е́лизово) on kaupunki Kamtšatkan aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee 32 kilometriä aluepiirin pääkaupungista Petropavlovsk-Kamtšatskista koilliseen Avatšajoen rannalla. Kaupunki on Jelizovon piirin keskus. Asukkaita on 39 600 henkeä (vuonna 2008).
Jelizovossa sijaitsee Petropavlovsk-Kamtšatskia palveleva Jelizovon kansainvälinen lentoasema. Sieltä on vuoroliikennettä Venäjän federaation eri osiin, mm. Vladivostokiin, Habarovskiin, Novosibirskiin ja Moskovaan. Kamtšatkaan ei ole maaliikenneyhteyttä muualta Venäjältä.
Historia

1600-luvun lopulla itelmeenit rakensivat nykyisen kaupungin paikalle pienen linnoituksen, jonka kasakat hävittivät vuonna 1713. Myöhemmin syntyi Staryi Ostrog -niminen venäläinen kylä, joka vuonna 1897 sai Kamtšatkan kenraalikuvernöörin mukaan nimen Zavoiko. Vuonna 1924 se nimettiin Jelizovoksi Kamtšatkalla menehtyneen partisaanikomentajan mukaan. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1975.
Nykyään Jelizovo on maatalousalueen keskus. Seudulla on myös kalateollisuutta ja se on suosittu matkailukohde.
Aiheesta muualla

Jelizovon kaupungin sivusto (venäjäksi)
Jean Vigo

Jean Vigo.
Jean Vigo (26. huhtikuuta 1905 Pariisi – 5. lokakuuta 1934 Pariisi) oli ranskalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Vigon mukaan nimetty Prix Jean Vigo on vuodesta 1951 ranskalaisille elokuvaohjaajille jaettu palkinto.
Jean Vigon vanhemmat olivat Emily Clero ja katalonialainen anarkisti Eugene Bonaventure de Vigo i Sallés. Hänen isänsä kuristettiin vankilassa vuonna 1917 ja Vigo lähetettiin sisäoppilaitokseen nimellä Jean Sales. Vigo meni naimisiin ja sai tyttären vuonna 1931. Hän kuoli tuberkuloosin aiheuttamiin komplikaatioihin vuonna 1934.
Vigon elokuva Nolla käytöksessä kiellettiin, ja se vapautui vasta toisen maailmansodan jälkeen. Jakelija muokkasi Vigon ainoaa pitkää elokuvaa L’Atalante, ja elokuva esitettiin vasta 1990-luvulla ohjaajan tarkoittamassa muodossa. Näillä elokuvilla on kuitenkin ollut huomattava vaikutus Ranskan ja myös koko maailman elokuvaan. Sight and Soundin kriitikkoäänestyksessä 1962 L’Atalante oli kymmenenneksi merkittävin elokuva ja vuoden 1992 äänestyksessä kuudenneksi merkittävin. Ohjaajaäänestyksessä 1992 se oli viides.
Elokuvat

Nizzasta puheenollen (À propos de Nice, 1929), dokumentti, 23 min.
Taris (ransk. Taris, roi de l'eau, 1931), dokumentti, 9 min; ohjaus, käsikirjoitus ja leikkaus
Nolla käytöksessä (ransk. Zéro de conduite, 1933), fiktio, 47 min; ohjaus, käsikirjoitus, leikkaus ja tuottaminen
L'Atalante (1934), fiktio, 89 min
Kirjallisuutta

Hytönen, Jukka: ”Vigo ja surrealismi”, Filmihullu 5/2005.
Kudjoi, Marko: ”Ennen teollisia unia..”, Filmihullu 5/2005.
Vigo, Jean: ”Elokuva Jean Vigon mukaan : esitelmiä ja kirjoituksia”, Filmihullu 2/1999.
Waarala, Hannu: ”Jean Vigon anarkismi – liikettä vitsin, unen ja todenkaltaisen painajaisen välillä”, Filmihullu 5/2005.
Jarmo Suomi

Jarmo "Mister" Suomi (s. 25. lokakuuta 1971, Vaasa) on Helsingin Lähiradion radiotoimittaja sekä teatterin ja musiikin tekijä. Suomi on tehnyt näytelmiä muun muassa Harri István Mäen kanssa Suomen paremman väen teatterissa. 1990-luvulla Jarmo Suomi oli yksi Pispalan kierrätyskeskuksen perustajista.
Jarmo Suomi on keikkaillut mm. kokoonpanoilla Mister Suomen eroottiset unet ja Mister Suomi ja vastuulliset oikeushenkilöt. Mister Suomi ja Vastuulliset Oikeushenkilöt julkaisivat vuonna 2002 CD-äänitteen "Kiljuva sammakko" (OVCD-02), jonka tuotti Otto Valetta (Kalle Pursiainen). Vuonna 2011 Jarmo Suomi tuotti albumin Tapan itseni jouluaattona (MISTER-01). Kummallakin levyllä soitti myös mm. Juha Rauäng.
Jane Bown

Jane Hope Bown (13. maaliskuuta 1925 – 21. joulukuuta 2014) oli brittiläinen valokuvaaja. Legendaksi sanottu Bown aloitti uransa valokuvaajana Observerissa vuonna 1949 tehtävänään ottaa muotokuva Bertrand Russellista. Sen jälkeen hän teki töitä lehdelle runsaat 50 vuotta ja kuvasi muotokuvia muun muassa Samuel Beckettistä, kuningatar Elisabet II:sta, The Beatlesista, Björkistä, Sinead O’Connorista ja Orson Wellesistä.
Aiheesta muualla

Jane Bown a Life in Photography in Pictures,
Iso Kaihijärvi

| Iso Kaihijärvi |
| --- | --- |
 Iso Kaihijärvi kesäkuussa 2024.
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Pohjanmaa
Kunnat:  Soini
Koordinaatit:  62°50′06″N, 24°16′48″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kolunjoen valuma-alue (35.46)
Laskuoja:  oja Isoon Heinäjärveen 
Järvinumero:  35.463.1.011
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  186,5 m  
Pituus:  600 m  
Leveys:  200 m  
Rantaviiva:  1,314 km  
Pinta-ala:  6,044 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Kaihijärvi 
Iso Kaihijärvi on Etelä-Pohjanmaalla Soinissa Kuhmosperän kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 6,0 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Kolunjoen valuma-alueella (35.46), jonka Syväjoen alueeseen (35.463) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 186,5 metriä mpy.
John Nunn (soutaja)

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | México 1968 | Pariairokaksikko |  |
| Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  |  |
|  Hopeaa | Winnipeg 1967 | Yksikkö |  |
|  Pronssia | Cali 1971 | Pariairokaksikko |  |
John Hamann Nunn (s. 12. lokakuuta 1942 Terre Haute) on yhdysvaltalainen entinen soutaja ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla Detroit Boat Clubia.
Nunn opiskeli Cornellin yliopistossa ja sousi jo ollessaan siellä, mutta hänen uransa puhkesi kukkaan vasta yliopistoaikojen jälkeen. Hän voitti vuonna 1967 maansa mestaruuden yksiköissä ja sai samassa lajissa hopeaa Pan-Amerikan kisoissa kyseisenä vuonna. Nunn kilpaili Bill Maherin kanssa Méxicon olympialaisissa 1968 pariairokaksikoissa, joissa he voittivat pronssia, ja Nunn sai myöhemmin lajista pronssia Thomas McKibbonin kanssa Pan-Amerikan kisoissa.
Nunn perusti soutu-uransa jälkeen yrityksen, joka myi avaruusteollisuudelle työstettyjä metalleja.
Janhonen

Janhonen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Herbert Janhonen (1888–1973), merikapteeni, merenkulkuneuvos ja laivanvarustaja
Hilja Haapala (oik. Janhonen, 1877–1858), kirjailija
Julius Janhonen (s. 1999), jääkiekkoilija
Pauli Janhonen (1914–2007), kilpa-ampuja
Toivo Janhonen (1886–1939), pappi, Maalaisliiton kansanedustaja ja ministeri.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Janhunen

Janhunen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Arvid Janhunen (1900–1941), ainoa punakaartilainen, josta myöhemmin tuli Mannerheim-ristin ritari
Juha Janhunen (s. 1952), Itä-Aasian kielten ja kulttuurien professori
Lauri Janhunen (s. 1949), rikollinen, pakkolaitosvanki ja muistelmakirjailija
Matti Janhunen (1902–1963), kommunistipoliitikko ja ministeri
Paavo Janhunen (1941–1985), ilmavoimien koelentäjä
Pekka Janhunen, Ilmatieteen laitoksen tutkimuspäällikkö ja sähköpurjeen keksijä.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Hinako Shibuno

Hinako Shibuno vuonna 2019.
Hinako Shibuno (jap. 渋野 日向子, Shibuno Hinako, s. 15. marraskuuta 1998 Okayama) on japanilainen golfaaja.
Shibuno on kilpaillut vuodesta 2015 lähtien avoimissa turnauksissa, mutta kilpaili ensimmäistä kertaa Japanin ulkopuolella vuonna 2019, kun hän osallistui Britannian avoimeen turnaukseen. Hän voitti tuon turnauksen, jolloin se oli samalla hänen ensimmäinen LPGA:n major-turnausvoittonsa. Vuonna 2020 hän oli major-turnauksissa parhaimmillaan neljäs Yhdysvaltain avoimessa turnauksessa.
Huhtikuussa 2021 Shibuno oli LPGA:n rankingissa (Rolex Rankings) 18.
Jelle Vossen

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Jelle Vossen
Syntymäaika: 22. maaliskuuta 1989 (ikä 35) 
Syntymäpaikka: Bilzen, Belgia
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 180 senttimetriä
Seura
Seura: Club Brugge
Junioriseurat
1994–1997: Eigenbilzen
1997–2005: Tongeren
2005–2007: Genk
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2007–2015 | Genk | 85 | (28) |
| 2009–2010 | → Cercle Brugge | 17 | (6) |
| 2014–2015 | → Middlesbrough |  |  |
| 2015 | Burnley |  |  |
| 2015– | Club Brugge |  |  |
Maajoukkue
| 2009–2013 | Belgia | 12 | (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 7. joulukuuta 2011.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 18. syyskuuta 2019.
Jelle Vossen (s. 22. maaliskuuta 1989 Bilzen, Belgia) on belgialainen jalkapalloilija. Hän edustaa belgialaista Club Bruggea ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura

Genkin junioreista edustusjoukkueeseen noussut Vossen pelasi kauden 2009–2010 lainasopimuksella Cercle Bruggessa. Osana kauppaa Thomas Buffel siirtyi Genkiin. Kauden 2014–2015 Vossen pelasi lainalla englantilaisseura Middlesbrough'ssa ja kesällä 2015 hän siirtyi Burnleyyn, josta hän jo muutaman ottelun jälkeen palasi Belgiaan ja tällä kertaa Club Bruggeen.
Maajoukkueura

Vossen teki ensiesiintymisensä Belgian maajoukkueessa 29. toukokuuta 2009 ystävyysottelussa Chileä vastaan.
Aiheesta muualla

Jelle Vossenin tilastot National Football Teams -sivustolla (englanniksi)
Iso Kaijutlampi

| Iso Kaijutlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Luhanka
Koordinaatit:  61°49′27″N, 25°39′25″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskuoja:  oja Päijänteeseen 
Järvinumero:  14.221.1.220
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  105,6 m  
Pituus:  310 m  
Leveys:  80 m  
Rantaviiva:  0,71 km  
Pinta-ala:  1,596 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Kaijutlampi 
Iso Kaijutlampi tai Iso-Kaijutlampi on Keski-Suomessa Luhangalla Rekolankylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,6 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 105,6 metriä mpy.
James McAvoy

| James McAvoy |
| --- | --- |
 James McAvoy San Diegon Comic-Conissa vuonna 2019.
Henkilötiedot
Koko nimi:  James Andrew McAvoy
Syntynyt: 21. huhtikuuta 1979 (ikä 45) Glasgow, Skotlanti
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Anne-Marie Duff  (vih. 2006; ero 2016)
Lapset:  1
Näyttelijä
Aktiivisena:  1995–
Merkittävät roolit:   Narnian tarinat: Velho ja leijona  The Last King of Scotland  Jane Austenin jalanjäljillä  Sovitus  X-Men  Split  Se: Toinen luku 
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.jamesmcavoy.com
IMDb 
Elonet
James Andrew McAvoy (s. 21. huhtikuuta 1979 Glasgow) on skotlantilainen näyttelijä.
Elämäkerta

McAvoy syntyi Scotstounissa Glasgow’ssa. Hänen perheeseensä kuuluivat äiti Elizabeth, isä James ja sisar Joy. McAvoyn ollessa seitsemänvuotias hänen vanhempansa erosivat, ja hän muutti asumaan isovanhempiensa luokse. Hän kävi katolista koulua ja harkitsi varhaisteini-iässä papiksi ryhtymistä, mutta kiinnostui myöhemmin näyttelemisestä ja liittyi paikalliseen nuorisoteatteriin.
Skotlantilainen ohjaaja David Hayman vieraili eräänä päivänä McAvoyn koulussa luennoimassa, jolloin McAvoyn luokkatoverit käyttäytyivät epäkohteliaasti tätä kohtaan. Tunnin jälkeen McAvoy kävi pahoittelemassa tapahtumaa ja kysymässä, olisiko Haymanilla tietoa työharjoittelumahdollisuuksista. Neljä kuukautta myöhemmin hän sai yllätyksekseen puhelinsoiton Haymanilta, joka kutsui hänet koelukutilaisuuteen. Näin McAvoy sai 16-vuotiaana ensimmäisen elokuvaroolinsa elokuvassa The Near Room (1995).
McAvoy valmistui Royal Scottish Academy of Music and Dramasta 20-vuotiaana vuonna 2000, minkä jälkeen hän muutti Lontooseen, jossa hän teki roolitöitä muun muassa teatterissa ja näytteli Taistelutoverit-televisiosarjassa vuonna 2001. Tämän jälkeen hän sai yhden päärooleista Frank Herbertin Dyyni-tieteiskirjoihin perustuvassa minisarjassa Children of Dune, ja vuonna 2005 hän esitti fauni Tumnusta C. S. Lewisin Narnia-fantasiasarjaan perustuvassa elokuvassa Narnian tarinat: Velho ja leijona. Tästä roolistaan McAvoy nousi suuremman yleisön tietoisuuteen, ja seuraavana vuonna hän näytteli elokuvassa The Last King of Scotland. Sittemmin hän on esiintynyt esimerkiksi elokuvissa Jane Austenin jalanjäljillä ja Sovitus vuodelta 2007, Wanted vuodelta 2008 sekä X-Men: First Class vuodelta 2011. Vuonna 2006 McAvoy voitti uuden näyttelijätulokkaan Bafta-palkinnon ja vuonna 2007 Skotlannin BAFTA -palkinnon kategoriassa paras näyttelijä roolistaan elokuvassa The Last King of Scotland.
Vuonna 2003 McAvoy tapasi näyttelijä Anne-Marie Duffin Hävytöntä-televiosarjan kuvauksissa, ja pari avioitui lokakuussa 2006. Heille syntyi poika vuonna 2010. He erosivat vuonna 2016.
Teatterityöt

Myrsky, Brunton Theatre – Ferdinand
Romeo ja Julia, The Courtyard Hereford (1999) – Romeo
West Side Story, The Courtyard Hereford (1999) – Riff
Kaunotar ja hirviö, Adam Smith Theatre (1999–2000, pantomiimi) – Bobby
The Reel of the Hanged Man, Traverse Theatre (2000) – Gerald
Lovers, Royal Lyceum Theatre – Joe
Out In The Open, Hampstead Theatre (2001) – Iggy
Privates On Parade, Donmar Warehouse (2001–2002) – Steven Flowers
Breathing Corpses, Royal Court Theatre (2005) – Ben
Palkinnot

2006: Paras uusi näyttelijätulokas, BAFTA-palkinto
2007: Paras näyttelijä, Skotlannin BAFTA -palkinto
Aiheesta muualla

James McAvoy Elonetissä.
James McAvoy Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
James McAvoy vaimonsa Anne-Marie Duffin kanssa vuonna 2007.
Jan Hooks

Jan Hooks vuonna 1988.
Janet ”Jan” Hooks (23. huhtikuuta 1957 Decatur, Georgia – 9. lokakuuta 2014 Woodstock, New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko, joka tunnettiin televisiorooleistaan.
Hooks tuli 1980-luvun alkupuolella tunnetuksi sketsisarjasta Not Necessarily the News ja esiintyi samoihin aikoihin muissakin satiirisarjoissa. Parhaiten hänet tunnettiin Saturday Night Live -sarjasta, jonka vakioesiintyjiin hän kuului vuosina 1986–1991 ja jossa hän imitoi monia kuuluisuuksia. Hän oli sivurooleissa tilannekomediasarjoissa Designing Women (kahdella viimeisellä tuotantokaudella 1991–1993) ja Kolmas kivi auringosta (1996–2000). Hooks oli myös animaatiosarja Simpsoneissa intialaisen hahmon Manjula Nahasapeemapetilonin alkuperäinen ääninäyttelijä vuoteen 2002 saakka, minkä jälkeen roolissa jatkoi Tress MacNeille.
Hooks oli pienissä sivurooleissa elokuvissa Pee-wee’s Big Adventure (1985), Villikissat (1986), Batman – paluu (1992), Coneheads (1993), Suljettujen ovien takana (1993) ja Ystäväni Simon Birch (1998). 2000-luvun alussa hän esiintyi komediasarjassa Primetime Glick ja sen pohjalta tehdyssä elokuvassa Jiminy Glick in Lalawood (2004). Hooksin viimeiset tv-roolit olivat esiintyminen 30 Rock -komediasarjan kahdessa jaksossa vuonna 2010 sekä äänirooli animaatiosarja The Cleveland Show’n yhdessä jaksossa vuonna 2013. Hän kuoli kurkkusyöpään 57-vuotiaana vuonna 2014.
Aiheesta muualla

Jan Hooks Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Saturday Night Live -tähti kuoli 57-vuotiaana MTV
The New York Timesin uutinen Hooksin kuolemasta
Hina Rabbani Khar

Hina Rabbani Khar on pakistanilainen poliitikko, joka toimi maansa ulkoministerinä 2011–2013. Hän veti edeltäjistään poikkeavaa ulkopoliittista linjaa korostamalla, että yhteistyö naapurien kuten Afganistanin ja Intian kanssa on tärkeää, kun taas riippuvaisuutta Yhdysvalloista pitää vähentää. Hän siirtyi sujuvasti kenraali Pervez Musharrafin ministeristä Asif Ali Zardarin johtamaan siviilihallitukseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hina Rabbani Khar Wikimedia Commonsissa
John Nunn

John Nunn
John Denis Martin Nunn (s. 25. huhtikuuta 1955 Lontoo) on englantilainen shakin suurmestari, shakkikirjailija ja -kustannustoimittaja. Hän on matematiikan tohtori vuodelta 1978 ja omaa tehtäväshakissa ratkaisemisen suurmestarin arvon.
Nunn oli perustamassa merkittäväksi nousutta shakkikustantamoa Gambit Publications, jossa hän toimii shakillisena toimittajana. Hän on kuulunut maailman kymmenen vahvimman shakinpelaajan joukkoon sekä voittanut shakkitehtävien ratkaisemisen maailmanmestaruuden kolme kertaa: 2004, 2007 ja 2010..
Nunn on naimisissa saksalaisen naisten FIDE-mestarin, Petra Fink-Nunnin kanssa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
John Nunn ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
John Norris (filosofi)

John Norris (1657–1711) oli englantilainen filosofi ja runoilija. Hän opiskeli Oxfordin yliopistossa, otti pappisvihkimyksen ja toimi maalaisseurakunnan pastorina.
Filosofialtaan Norris oli platonisti, idealisti ja mystikko. Hän oli John Locken filosofian varhaisia vastustajia.
Teoksia

An Idea of Happiness (1683)
Miscellanies eli A Collection of Miscellanies, consisting of Poems, Essays, Discourses and Letters (1687)
Theory and Regulation of Love (1688)
Christian Blessedness or Discourses upon the Beatitudes (hyökkäys Locken teosta An Essay Concerning Human Understanding vastaan, 1690)
An Essay toward the Theory of the Ideal or Intelligible World (1701–4)
Discourse concerning the Immortality of the Soul (1708)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:John Norris (philosopher)
Käännös suomeksi
Jane Bowles

Jane Bowles ( /b oʊ l s / ; s. Jane Sydney Auer ; 22. helmikuuta 1917 – 4. toukokuuta 1973) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja näytelmäkirjailija.