stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lauri Törhönen
Ohjaaja

Törhönen valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 1976. Ennen ensimmäistä pitkän elokuvan ohjausta (Palava enkeli, 1984) hän toimi muun muassa apulaisohjaajana Helsingissä kuvatuissa amerikkalaiselokuvissa, kuten Warren Beattyn Punaiset (1981) ja Michael Aptedin Gorkin puisto (1983). Hollywoodilaista agentti- ja trilleri-teemaa Törhönen on myös itse viljellyt omissa elokuvissaan (Tropic of Ice – Jään kääntöpiiri, 1986; Kasvoton mies, 1995). Törhönen ohjasi neljä Vares-elokuvaa vuosina 2011–2012.
Törhönen on ohjannut Salatut elämät -televisiosarjan jaksoja, ja hänen poikansa Risto Törhönen esitti sarjassa Niko Vainiota vuosina 2004–2007.
Muu toiminta

Törhönen on toiminut elokuvaohjauksen ja -tuotannon opettajana eri oppilaitoksissa vuodesta 1975 lähtien. Vuosina 1995–2006 hän toimi Taideteollisen Korkeakoulun elokuvataiteen professorina.
Törhönen on julkaissut viisi romaania. Vuonna 2010 hänen palkittiin Topelius-palkinnolla nuortenromaanista Sello & Pallo.
Vuosina 1993–2000 Törhönen oli kokoomuksen kaupunginvaltuutettu Helsingissä.
Muu toiminta > Väitöskirja

Törhönen esitti syksyllä 2023 Lapin yliopiston taiteiden tiedekunnassa väitöstutkielmansa Elokuvaohjaaja Suomessa. Nyt. Suomalaisen elokuvaohjaajan työn prosessit: etiikka, moraali, tekniikka ja sosiaalisuhteet. Samuli Tiikkaja ruttasi Helsingin Sanomissa Törhösen väitöskirjan epäakateemisena ja luonnehti Törhösen käytöstä väitöstilaisuudessa: tämä ”kolisteli akateemisen protokollan läpi isännän ottein” kunnioittamatta vastaväittäjää.
Yliopistonlehtori Sanna Ryynäsen mukaan Törhösen väitöskirjasta puuttuvat tutkimuskysymys, tutkimusmenetelmä ja tieto siitä mitä tutkimusperinnettä se edustaa. Ryynänen ja vararehtori Jaana Erkkilä-Hill pitävät teoksen lähdeviitteitä puutteellisina. Erkkilä-Hillin mukaan taiteelliseen tutkimukseen kuuluva taiteellinen osuus puuttuu Törhösen teoksesta. Ryynäsen mukaan väitöskirjan ohjaajat, esitarkastajat ja vastaväittäjä edustavat muita kuin taiteen alaa ja lisäksi he saattavat olla jäävejä. Kulttuurintutkimuksen seura piti erityisen vakavina epäilyjä esitarkastajien, psykologian professori emeritus Göte Nymanin (Helsingin yliopisto) ja taideteollisen koulutuksen dosentti Ilkka Huovion (Lapin yliopisto) esteellisyydestä. Molemmat esitarkastajat olivat olleet mukana väittelijän aiemmassa väitöskirjahankkeessa, josta tuli osa nyt tarkastettua väitöskirjaa. Ryynänen ja yliopistonlehtori Pauli Rautiainen jättivät Lapin yliopiston rehtorille ilmoituksen hyvän tieteellisen käytännön loukkausepäilystä. Törhösen väitöksen toisen ohjaajan ja väitöstilaisuuden kustoksena eli valvojana toimineen professori Kaarina Määtän mukaan Törhösen väitöskirjatyö ei tieteellisiltä kriteereiltään ole riittävä.
Lapin yliopisto hylkäsi Lauri Törhösen väitöskirjan 14. joulukuuta 2023. Perusteluna oli, että työ ei täytä väitöskirjalle asetettuja kriteerejä.
Törhönen teki oikaisuvaatimuksen, jonka tiedekunta hylkäsi. Sen jälkeen Törhönen vaati oikaisua muutoksenhakulautakunnasta. Muutoksenhakulautakunnan käsittely on kesken.
Käsittelyn keskeytti hyvän tieteellisen käytännön (HTK) loukkaamisen tutkinta, jossa väitöskirjan ohjaajia ja esitarkastajia epäiltiin piittaamattomuudesta sekä esitarkastajia esteellisyydestä. HTK-tut­kin­nan ra­port­in mukaan oh­jaa­jat ja esi­tar­kas­ta­jat eivät olleet piit­taa­mat­to­mia tai esteellisiä, ja rehtori Antti Syväjärvi päätti raportin suuntaisesti, että esitarkastajat Göte Nyman ja Ilkka Huovio sekä ohjaajat Mauri Ylä-Kotola ja Kaarina Määttä eivät syyllistyneet piittaamattomuuteen.
Rehtorin päätöksestä valitettiin Tutkimuseettiseen neuvottelukuntaan kahdesti: toisen lausuntopyynnön tekivät Törhösen HTK-loukkaus­epäilystä alun perin ilmoittaneet tutkijat ja toisen lausuntopyynnön teki väitöskirjan esitarkastaja Göte Nyman. Tutkimuseettisen neuvottelukunnan mukaan väitöskirjan esitarkastajat ja ohjaajat eivät syyllistyneet hyvän tieteellisen käytännön loukkauksiin ja Lapin yliopisto toteutti väitösasiaan liittyvän selvittelyprosessin huolellisesti ja ohjeiden mukaisesti.
Syytökset seksuaalisesta häirinnästä

Tammikuussa 2018 Yle julkaisi uutisen, jossa noin 20 haastateltua naista kertoi Törhösen käyttäytyneen häiritsevästi. Käytös näyttää jatkuneen ainakin 1980-luvulta 2000-luvulle. Monet naiset kertoivat Ylelle, että opiskelu elokuvataiteen ja lavastustaiteen osastolla oli ahdistavaa Törhösen käytöksen vuoksi. Törhönen kieltäytyi aluksi kommentoimasta asiaa. Hän esitti julkisen anteeksipyynnön käytöksestään STT:n kautta 1. helmikuuta 2018. 18. helmikuuta Arto Nybergin haastattelussa Törhönen myönsi käyttäytyneensä tyhmästi ja harkitsemattomasti, mutta kiisti vakavimmat häirintäsyytökset ja sanoi syyttäjiensä erehtyneen henkilöstä.
Syytösten jälkeen Törhönen erosi Helsingin kaupungin omistaman Kaapelitalo-kiinteistöyhtiön hallituksen puheenjohtajan tehtävästä.
Filmografia

Palava enkeli (1984)
Riisuminen (1986)
Tropic of Ice – Jään kääntöpiiri (1987)
Insiders (1989)
Ameriikan raitti (1990)
Requiem (1991)
Kasvoton mies (1995)
Hylätyt talot, autiot pihat (2000)
Raja 1918 (2007)
Vares – Huhtikuun tytöt (2011)
Vares – Sukkanauhakäärme (2011)
Vares – Uhkapelimerkki (2012)
Vares – Pimeyden tango (2012)
Kirjallinen tuotanto

Ranskanperunapotku.  (Kuvittanut Tarmo Koivisto)  Helsinki:  Otava, 2002.  ISBN 951-1-18257-9
Potut pottuina.  (Kuvat: Eija Lundberg)  Helsinki:  Otava, 2007.  ISBN 978-951-1-22144-9
Sello & Pallo: Vaaleansininen rakkaustarina.  Helsinki:  Tammi, 2009.  ISBN 978-951-31-4936-9
Kontrapunkti & Voittomaali: Romanssi F-duurissa.  Helsinki:  Tammi, 2011.  ISBN 978-951-31-5783-8
Kotiryssä peilissäni.  Helsinki:  Auditorium, 2015.  ISBN 978-952-7043-32-5
Elämäni banaanin kuorena.  Jyväskylä:  Docendo, 2017.  ISBN 978-952-291-368-5
Mannerheimin kuokkavieras.  Jyväskylä:  Docendo, 2017.  ISBN 978-952-291-349-4
Kirjallisuutta

”Kansallisen tabun purkaja”, Lauri Törhösen haastattelu. Filmihullu 2/2000.
”Överiteorian äärellä”, Lauri Törhösen haastattelu. Filmihullu 2/2008.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lauri Törhönen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Lauri Törhösen haastattelu, Kirjastokaista-video
Osa elokuvataiteen opiskelijoista vastustaa Törhösen jatkoa. Helsingin Sanomat 28.2.2006. (Arkistoitu – Internet Archive)
Lauri Törhösen väitöskirja Elokuvaohjaaja Suomessa. Nyt.
Videotallenne väitöstilaisuudesta
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Korea  Alankomaat 
Henkilöt:  Elonet  Yle
Leonhard

Puinen Leonhardia esittävä patsas.
Pyhä Leonhardlähde? (k. 559) oli frankkeihin kuulunut munkki Limousinin alueelta. Hänen pyhimyselämäkertansa on kirjoitettu 1100-luvulla, ja katolisen ensyklopedian mukaan sillä ei ole historiallista arvoa. Pyhä Leonhard esitetään yleensä ketjut kädessään. Hänen muistopäivänsä on kuudes marraskuuta.
Vilho Korte

Vilho Korte
Vilhelm (Vilho) Matinpoika Korte (16. maaliskuuta 1895 Kaukola – 2. lokakuuta 1977 Lahti) oli suomalainen jääkärimajuri. Korte oli sotilasoppinsa Saksasta hakenut jääkäri, joka joutui taisteluihin niin ensimmäisessä maailmansodassa kuin Suomen sisällissodassakin ja toisen maailmansodan aikana talvi- ja jatkosodassa. Näistä ansioistaan hänelle myönnettiin lopulta kolmannen luokan Vapaudenristi kahteen kertaan ja saksalaisten myöntämä toisen luokan Rautaristi.
Perhetausta

Kortteen vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Korte ja Maria Loviisa Kiuru. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1926 Aili Ada Eugeline Hästeskon kanssa.
Opinnot

Korte kävi kansakoulun ja suoritti viidennen luokan oppimäärän Helsingin suomalaisessa lyseossa vuonna 1926 sekä Taistelukoulun komppanianpäällikkökurssin vuonna 1928 ja asemestarikurssin (osittain) vuosina 1931–1932.
Jääkärikausi

Korte liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppaniaan 8. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hänet siirrettiin pataljoonan rintamalta paluun jälkeen 2. konekiväärikomppaniaan 10. heinäkuuta 1917 ja osallistui samana vuonna Polangenissa järjestetyille erikoiskursseille (pommarikurssi).
Suomen sisällissota

Korte komennettiin Saksasta Suomeen 2. joulukuuta 1917 ja hän saapui Aspuskäriin Merikarvialle aselaiva S/S Equityn toisella retkellä 8. joulukuuta 1917. Suomessa hän toimi aluksi sotilaskouluttajana Jyväskylässä, mistä hän siirtyi samoihin tehtäviin 9. tammikuuta 1918 Karstulan alueelle. Karstulassa hänen tehtävänään oli antaa sotilaskoulutus paikallisille suojeluskuntajoukoille ja muodostaa näin koulutetuista joukoista kaksi komppaniaa, joista toisen piti olla konekiväärikomppania. Karstulasta hän jatkoi matkaansa Viitasaarelle ja Kivijärvelle, missä hän niin ikään koulutti paikallisia suojeluskuntajoukkoja, jotka koostuivat lähinnä paikkakuntien opiskelijoista ja viljelijöistä. Edellä mainituista joukoista hän kokosi joukon, joka 1. helmikuuta 1918 hänen johdollaan riisui aseista Jyväskylän oluttehtaalle majoitetut venäläiset joukot ilman tulitaistelua, jonka jälkeen hän johdatti joukkonsa Haapakoskelle ja edelleen Vilppulaan. Vilppulasta hänet komennettiin 7. helmikuuta 1918 osastoineen Savon rintamalle Mäntyharjulle, missä otti osaa Papinpojan taisteluun ja kirkonkylän valtaukseen.
Mäntyharjulta hänet siirrettiin joukkoineen Eväjärvelle, missä osasto liitettiin Pohjois-Hämeen rykmentin II pataljoonan 3. komppaniaksi, hänen jatkaessa nyt nimitettynä komppanianpäällikkönä. Korte otti osaa sisällissodan taisteluihin edellä mainittujen lisäksi Vilppulassa, Länkipohjassa, Vilkkilässä, Haavistolla, Kokkolankylässä, Orivedellä, Lempäälässä, Tampereella ja Viipurissa. Näissä käymissään taisteluissa hän haavoittui yhden kerran lievästi Hatanpäässä 25. maaliskuuta 1918.
Sisällissodan jälkeinen aika

Korte määrättiin sisällissodan jälkeen 16. toukokuuta 1918 alkaen 7. komppanian päälliköksi Pohjois-Hämeen rykmenttiin, josta hänet siirrettiin joukko-osaston hajottamisen jälkeen 18. heinäkuuta 1918 alkaen Suomen valkoiseen kaartiin, missä hänet sijoitettiin nuoremmaksi upseeriksi. Valkoisessa kaartissa hän oli useita kertoja muun muassa komppanianpäälliköiden viransijaisena sekä rykmentin ase- ja konekivääriupseerina. Hänet nimitettiin 1. elokuuta 1928 alkaen 1. konekiväärikomppanian päälliköksi, josta hänet siirrettiin 8. lokakuuta 1930 Aseseppäkoulun koulutusupseeriksi ja 1. heinäkuuta 1933 alkaen kaasunsuojelu-upseeriksi Keski-Suomen rykmenttiin. Rykmentissä hänet nimitettiin 14. joulukuuta 1934 alkaen 5. komppanian päälliköksi ja 16. toukokuuta 1937 alkaen 1. konekiväärikomppanian päälliköksi. Sisällissodan jälkeisinä aikoina hänellä oli myös muutama komennustehtävä, kun hän oli komennettuna opetusupseeriksi Sortavalan rajavartioryhmään 14. marraskuuta – 31. joulukuuta 1918 väliseksi ajaksi ja jalkaväkiupseeriksi Tampereen itäisen sotilaspiirin esikuntaan 1. maaliskuuta 1932 – 1. elokuuta 1933 väliseksi ajaksi.
Talvi- ja jatkosota

Korte osallistui talvisotaan pataljoonan komentajana Jalkaväkirykmentti 28:ssa, josta hänet siirrettiin Kenttätäydennyspataljoona 10:n komentajaksi. Hän siirtyi täydennyspataljoonan komentajana pataljoonan komentajaksi Jalkaväkirykmentti 23:een, josta hänet siirrettiin edelleen Työpataljoona 11 komentajaksi. Vielä ennen sodan päättymistä hänet siirrettiin yhteysupseeriksi III Armeijakunnan esikuntaan. Hän otti osaa talvisodan taisteluihin Taipaleella. Sotatoimien päätyttyä hänen tehtäväkseen tuli johtaa Käkisalmen alueen evakuointia.
Välirauhan aikana hän toimi aluksi edelleen yhteysupseerina, kunnes hänet siirrettiin myöhemmin pataljoonan komentajaksi Jalkaväenkoulutuskeskus 3:een, josta hänet siirrettiin edelleen Jalkaväkirykmentti 43:een. Seuraavaksi hänet siirrettiin pataljoonan komentajan viransijaiseksi 10. Prikaatiin, missä hän jatkoi varsinaisen komentajan palattua komentajan apulaisena. Myöhemmin hän toimi prikaatin aliupseerikoulun johtajana. Prikaatista hän siirtyi Suojeluskuntajärjestöön, missä hänet sijoitettiin toiseksi sotilasohjaajaksi Lahden suojeluskuntapiiriin.
Jatkosodan puhjettua Korte määrättiin 49. Kuormastokomppanian päälliköksi, mistä hänet siirrettiin edelleen Jääkäripataljoona 1:n konekiväärikomppanianpäälliköksi. Jääkäripataljoonasta hänet siirrettiin pataljoonan komentajaksi Jalkaväkirykmentti 5:een ja edelleen Jalkaväenkoulutuskeskus 1:een. Vuonna 1942 hänet nimitettiin Lahden varuskunnan komendantiksi ja edelleen Lahden suojeluskuntapiirin 1:n toimiston päälliköksi, missä tehtävässä hän oli vuoteen 1943 saakka. Lopulta hänet siirrettiin pataljoonan komentajaksi Järjestyskeskus 1:een, missä hän palvelikin sodan loppuun saakka. Korte otti osaa jatkosodan taisteluihin Tolvajärvellä, Aittojoella, Moisiovaaralla, Onkamuksessa, Säämäjärvellä, Markelitsassa, Villavaaralla ja Suojunjoella.
Sotien jälkeinen aika

Korte jatkoi sotien jälkeen palveluaan Järjestyskeskuksessa, josta hänet siirrettiin piakkoin lakkautuspalkalle ja hän siirtyi Vakuutusyhtiö Salaman palvelukseen Lahteen tarkastajaksi. Vuonna 1949 hän siirtyi Rauma-Repola Oy:n palvelukseen Lahden tehtaille mittamieheksi, missä hän työskentelikin sitten aina vuoteen 1965 saakka.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Vänrikki 18. maaliskuuta 1918  Luutnantti 29. toukokuuta 1918  Kapteeni 28. toukokuuta 1926  Majuri vuonna 1941 |      |  Vapaudenristi 3. lk. (1918 ja 1941)  Vapaudenristi 4. lk. (miekkojen kera 1918 ja 1940)  Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan ritarimerkki  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Talvisodan muistomitali  Jääkärimerkki  Saksan 2. lk. Rautaristi  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi |
M. G. K:n miehiä (Jääkäripataljoona 27:n konekiväärikomppania) Riianlahdella vuoden 1916 rintamaoloissa. (Kuva väritetty.)
Joakim Strand

| Joakim Strand |
| --- | --- |
 Strand heinäkuussa 2024.
Suomen eurooppa- ja omistajaohjausministeri
 Orpon hallitus 5.7.2024–  
Edeltäjä:  Anders Adlercreutz
Kansanedustaja
 22.4.2015–  
Ryhmä/puolue:  Ruotsalainen eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Vaasa
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. elokuuta 1982 (ikä 42) Turku
Asuinpaikka:  Vaasa
Ammatti:  juristi, ekonomi
Puoliso:  Henriikka Strand
Tiedot
Puolue:  RKP
Koulutus:  oikeustieteen maisteri, kauppatieteiden maisteri
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto, Hanken
Valiokunnat:  maa- ja metsätalousvaliokunta
Jan Joakim Strand (s. 2. elokuuta 1982 Turku) on suomalainen juristi, ekonomi ja poliitikko. Hänet valittiin kansanedustajaksi Vaasan vaalipiiristä ruotsalaisen kansanpuolueen ehdokkaana vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. Koulutukseltaan Strand on oikeustieteen maisteri Helsingin yliopistosta ja kauppatieteiden maisteri Hankenilta. Strand toimi tulevaisuusvaliokunnan puheenjohtajana vuosina 2019–2023. Hän on toiminut Orpon hallituksen eurooppa- ja omistajaohjausministerinä 5. heinäkuuta 2024 lähtien.
Poliittinen toiminta

Strand on ollut Vaasan kaupunginvaltuuston jäsenenä vuodesta 2005lähde? ja puheenjohtaja 2012–2024.
Strand sai vuoden 2015 eduskuntavaaleissa 10 374 ääntä, mikä oli toiseksi eniten Vaasan vaalipiirin RKP:n ehdokkaista Anna-Maja Henrikssonin äänimäärän 10 651 jälkeen. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa hän onnistui kasvattamaan äänimääränsä 10 589 ääneen ja tuli valituksi jatkokaudelle.
Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa Strand valittiin jälleen kansanedustajaksi. Heinäkuussa 2023 Strand ilmoitti pyrkivänsä tekemään töitä sen eteen, että Orpon hallituksen hallitusohjelman kirjaukset työperäisestä oleskeluluvasta eivät toteutuisi sellaisinaan, mistä valtiovarainministeri Riikka Purra ja oikeusministeri Leena Meri arvostelivat häntä.
Strand on toiminut hallitusten varapuheenjohtajana Pohjanmaan liitossa, satamayhtiö Kvarken Portsissa ja Merenkurkun neuvostossa sekä jäsenenä Pohjanmaan liiton tasa-arvoryhmässä.
Poliittinen toiminta > Vaalimenestys > Eduskuntavaalit

2011: 2 970 ääntä (Vaasan vaalipiiri, ei valittu)
2015: 10 374 ääntä (Vaasan vaalipiiri, valittiin)
2019: 10 589 ääntä (Vaasan vaalipiiri, valittiin)
2023: 7 079 ääntä (Vaasan vaalipiiri, valittiin)
Poliittinen toiminta > Vaalimenestys > Kunnallisvaalit

2004: 137 ääntä (Vaasa, 0,5 % äänistä; valittiin)
2008: 244 ääntä (Vaasa, 0,8 % äänistä; valittiin)
2012: 1 108 ääntä (Vaasa, 3,6 % äänistä; valittiin)
2017: 4 368 ääntä (Vaasa, 13,4 % äänistä; valittiin)
Aiheesta muualla

.aspx Joakim Strand Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Yle: Seuraa kansanedustajaasi: Joakim Strand (r.)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Anders Adlercreutz | Suomen eurooppa- ja omistajaohjausministeri 2024− | Seuraaja: – |
| n k Orpon hallitus |
| --- | --- |
Orpo
 Adlercreutz  Bergqvist  Essayah  Grahn-Laasonen  Henriksson  Häkkänen  Ikonen  Junnila  Juuso  Meri  Multala  Mykkänen  Purra  Ranne  Rantanen  Rydman  Satonen  Strand  Talvitie  Tavio  Valtonen 
Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat
| n k Ruotsalaisen eduskuntaryhmän kansanedustajat 2015–2019 |
| --- | --- |
RKP (9):  Adlercreutz  Biaudet  Blomqvist  Haglund (2015–2016)1  Henriksson  Nylander  Nylund  Rehn-Kivi (2016–)1  Strand  Wallin 
Ahvenanmaa:  Löfström 
1 Carl Haglund valittiin Sunshine Kaidi New Energy Groupin varatoimitusjohtajaksi elokuussa 2016, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Veronica Rehn-Kivi.
| n k Ruotsalaisen eduskuntaryhmän kansanedustajat 2019–2023 |
| --- | --- |
RKP (9):  Adlercreutz  Bergqvist  Biaudet  Blomqvist  Henriksson  Norrback  Ollikainen  Rehn-Kivi  Strand 
Ahvenanmaa:  Löfström 
| n k Ruotsalaisen eduskuntaryhmän kansanedustajat 2023–2027 |
| --- | --- |
RKP (9):  Adlercreutz  Andersson  Bergqvist  Biaudet  Henriksson (2023–2024)1  Ingo (2024–)1  Norrback  Ollikainen  Strand  Wickström 
Ahvenanmaa:  Löfström 
1 Anna-Maja Henriksson siirtyi Euroopan parlamenttiin heinäkuussa 2024, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Christoffer Ingo.
Vaasan vaalipiirin kansanedustajat
| n k Vaasan vaalipiirin kansanedustajat 2015–2019 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (16):  Hautala  Henriksson  Hongisto  Koski  Kurvinen  Lintilä  Nylund  Puumala  Risikko  Saarakkala  Savola  Strand  Tolppanen  Urpilainen  Wallin  Östman 
| n k Vaasan vaalipiirin kansanedustajat 2019–2023 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (16):  Berg  Henriksson  Kivisaari  Kurvinen  Lintilä  Mäenpää  J. Mäkynen  M. Mäkynen (2019–)  Norrback  Ollikainen  Peltokangas  Risikko  Sankelo  Savola  Strand  Urpilainen (2019)  Östman 
| n k Vaasan vaalipiirin kansanedustajat 2023–2027 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (16):  Berg  Henriksson (2023–2024)  Ingo (2024–)  Jukkola  Kurvinen  Lintilä  Mäenpää  Mäkynen  Norrback  Ollikainen  Peltokangas  Rintamäki  Risikko  Savola  Sillanpää  Strand  Östman 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta  Yle
Commercial Lunar Payload Services

Commercial Lunar Payload Services (CLPS) on Nasan ohjelma, jossa Nasa kilpailuttaa yrityksiä toimittamaan rahtia Kuuhun. Ohjelman ensimmäinen onnistunut lento oli IM-1 vuonna 2024. Lennoissa Nasa toimii tilaajana ja hyötykuorman päävastaavana, mutta toimittaja vastaa aluksesta ja sen ohjaamisesta.
Maan LEO-lennoille Nasalla on vastaavan tyyppiset ohjelmat. Commercial Resupply Services rahdille ja Commercial Crew Program ja miehistölle.
CLPS kuuluu Artemis-ohjelmaan.
Sovitut lennot

| Tunnus | Nimi | Laukaisu | Toimittaja | Laskeutuja | Kantoraketti | Kohde Kuussa | Huomioita | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| CLPS-1 | Peregrine Mission One | 8. tammikuuta 2024 | Astrobotic Technology | Peregrine | Vulcan Centaur VC2S | Gruithuisen | Mukana 5 CLPS hyötykuormaa. Ajoainetankin vuoto esti laskeutumisyrityksen. | Epäonnistui |
| CLPS-2 | IM-1 | 15. helmikuuta 2024 | Intuitive Machines | Nova-C Odysseus | Falcon 9 Block 5 | Lähelle  Malapert-A:ta | Mukana 6 CLPS hyötykuormaa. Ensimmäinen laskeutuminen. Kallistui laskeuduttuaan merkittävästi, mikä lyhensi tehtävän kestoa. | Onnistui osin |
| TO 19D | Blue Ghost Mission 1 | 15. tammikuuta 2025 | Firefly Aerospace | Blue Ghost | Falcon 9 Block 5 | Mare Crisium | Mukana 10 CLPS hyötukuormaa. | Matkalla |
| CLPS-3 | IM-2 | 26. helmikuuta 2025 | Intuitive Machines | Nova-C Athena | Falcon 9 Block 5 | Kuun etelänapa |  | Matkalla |
| TO 20A | Griffin Mission 1 | Syyskuu 2025 | Astrobotic Technology | Griffin | Falcon Heavy | Nobile |  | Suunnitteilla |
| CP-11 | IM-3 | Lokakuu 2025 | Intuitive Machines | Nova-C | Falcon 9 Block 5 | Reiner Gamma |  | Suunnitteilla |
| CLPS-12 | ispace Mission 3 | 2026 | Draper Laboratory / ispace | APEX 1.0 | ei tiedossa | Schrödinger |  | Suunnitteilla |
| CS-3 | Blue Ghost Mission 2 | 2026 | Firefly Aerospace | Blue Ghost | ei tiedossa | Kuun etäpuoli |  | Suunnitteilla |
| CP-22 | IM-4 | Q4 2025 / Q1 2026 | Intuitive Machines | Nova-C | ei tiedossa | Kuun etelänapa |  | Suunnitteilla |
| CP-21  | Blue Ghost Mission 3 | 2028 | Firefly Aerospace | Blue Ghost | ei tiedossa | Gruithuisen |  | Suunnitteilla |
Lennot, joista ei ole tehty sopimusta

| Tunnus | Nimi | Laukaisu | Toimittaja | Laskeutuja | Kantoraketti | Kohde Kuussa | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ei tiedossa | ei tiedossa | aikaisintaan Q2 2027 | ei tiedossa | ei tiedossa | ei tiedossa | Ina | Koko hyötykuorman nimi on DIMPLE (Dating an Irregular Mare Patch with a Lunar Explorer) |
Aiheesta muualla

Commercial Lunar Payload Services - Nasa
Housemarque

| Housemarque Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Tytäryhtiö
Perustettu:  1995
Perustaja:  Harri Tikkanen Ilari Kuittinen
Toimitusjohtaja:  Ilari Kuittinen
Kotipaikka:   Helsinki, Suomi
Toimiala:  videopeliteollisuus
Tuotteet:  Stardust-pelisarja Dead Nation Outland
Liikevaihto:  4,2 milj. euroa (2014)
Liikevoitto:  0,6 milj. euroa (2014)
Henkilöstö:  56 (2014)
Emoyhtiö:  Sony Interactive Entertainment (2021–)
Omistaja:  Harri Tikkanen & Ilari Kuittinen
Kotisivu:  housemarque.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Housemarque on suomalainen videopelejä kehittävä yritys, joka syntyi Bloodhousen ja Terramarquen yhdistyessä vuonna 1995. Sen kotipaikka on Helsinki. Housemarque on vanhin toiminnassa oleva suomalainen pelitalo, ja se on kehittänyt muun muassa ensimmäisen suomalaisen konsolipelin ja ensimmäisen yli miljoona kappaletta myyneen suomalaispelin. Yhtiön menestynein peli on ollut Supreme Snowboarding (1999), jota on myyty ympäri maailman noin 1,4 miljoonaa kappaletta.
Housemarque on erityisesti tunnettu Stardust-ammuntapelisarjasta, joka on myös pitkäikäisin suomalainen videopelisarja. Yritys aloitti 2006 yhteistyön Sonyn kanssa, ja se julkaisi seuraavana vuonna verkkopalvelussaan ladattavana pelinä Super Stardust HD:n. Housemarque on sen jälkeen kehittänyt Sonyn ja Microsoftin konsolien verkkopalveluihin useita pelejä, kuten Dead Nationin, Outlandin ja Resogunin. Yhtiö on ollut kesäkuusta 2021 lähtien Sony Interactive Entertainmentin omistuksessa.