stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Unida

Unida on rock-yhtye, jonka laulaja John Garcia (laulu) perusti Arthur Seayn (kitara), Dave Dinsmoren (basso) ja Mike Cancinon (rummut) kanssa stoner rock -yhtye Kyussin hajottua ja oltuaan hetken Slo Burnissa. Dinsmoren korvasi myöhemmin Scott Reeder.
Unidan ensiesiintyminen levyllä oli vuonna 1999, kun yhtye oli mukana split-levyllä ruotsalaisen Dozer-yhtyeen kanssa. Myöhemmin samana vuonna Unida julkaisi ensimmäisen albuminsa Coping with the Urban Coyote.
Unidan ja American Recordsin, jonka oli määrä julkaista yhtyeen toinen levy vuonna 2001, yhteistyö päättyi laillisiin ongelmiin ja Coping with the Urban Coyote on näin ollen yhtyeen toistaiseksi ainoa kokomittainen albumi.
Diskografia

Unida/Dozer (Split EP, 1999)
Rise 13: Magick Rock, Vol. 1 kappaleella Black Woman (kokoelmalevy 1999)
Coping With The Urban Coyote (1999)
High Volume: The Stoner Rock Collection kappaleella Left Us To Mold (2004)
Viron ilmasto

Köppenin ilmastoluokituksen mukainen Viro
Viron ilmasto sijoittuu mereisen ja mantereisen ilmaston välille. Kesällä lämpötilat Virossa voi mennä yli 30 asteen ja talvella mennä −23 asteen alapuolelle. Keskimäärin kesällä on Virossa 20,9 astetta lämmintä ja talvella −8 astetta.
Keskimääräinen lämpötila koko vuonna on 5,2 astetta. Viron lämpöennätys on 35,6 astetta.
| Kuukausi | Tammikuu | Helmikuu | Maaliskuu | Huhtikuu | Toukokuu | Kesäkuu | Heinäkuu | Elokuu | Syyskuu | Lokakuu | Marraskuu | Joulukuu | Koko vuosi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Korkein (ennätys) | 10,1 °C | 12,4 °C | 18,4 °C | 27,6 °C | 31,2 °C | 33,5 °C | 35,2 °C | 35,6 °C | 30,2 °C | 22,4 °C | 13,3 °C | 11,9 °C | 35,6 °C |
| Matalin (ennätys) | −36,8 °C | −36,2 °C | −29,5 °C | −14,3 °C | −6,6 °C | −2,6 °C | 0,5 °C | 0,2 °C | −8,4 °C | −17,0 °C | −25,9 °C | −34,6 °C | −36,8 °C |
| Tuulisin (ennätys) | 38 m/s | 35 m/s | 33 m/s | 30 m/s | 28 m/s | 28 m/s | 30 m/s | 37 m/s | 29 m/s | 34 m/s | 34 m/s | 34 m/s | 38 m/s |
Käännös suomeksi
Turku Biennaali

Aboa Vetus & Ars Nova -museon sisäänkäynti.
Turku Biennaali on Aboa Vetus & Ars Nova -museossa Turussa joka toinen vuosi järjestettävä kansainvälinen nykytaiteen näyttely.
Biennaali järjestetään parittomina vuosina, ja kullakin näyttelyllä on omat kuraattorinsa. Teokset eivät ole olleet aiemmin esillä.
Nykymuodossaan näyttelyä on järjestetty säännöllisesti vuodesta 2003 alkaen. Edellinen biennaali oli ollut vuonna 1998. Biennaaleja oli järjestetty 1980- ja 1990-luvulla muttei säännöllisesti joka toinen vuosi, ja näyttelyiden kokoamisperiaate erosi nykyisestä.
Biennaaliin liittyy monia oheistapahtumia, kuten erikoisopastuksia, esitelmiä,  työpajoja ja yleisösuosikin äänestys.
Aiheesta muualla

Turku Biennaalin verkkosivusto
Turku Biennaalin 2011 taiteilijat valittu[vanhentunut linkki]
Trädikiipeily

Trädikiipeilijä Joshua Treen kansallispuistossa valmistautumassa ulokkeen ylitykseen
Trädikiipeily eli traditionaalinen kiipeily on kalliokiipeilyn laji, jossa kiipeilijä kiinnittää kallioon varmistuksia turvallisen etenemisen mahdollistamiseksi.
Ero urheilukiipeilyyn

Trädikiipeilyn ja urheilukiipeilyn erottaa toisestaan se, että urheilukiipeilyssä varmistuspisteet on kiinnitetty valmiiksi, eikä niitä poisteta. Trädikiipeilyssä kiipeilijä kiinnittää kallioon erilaisia varmistusvälineitä, jotka perässä kiipeävä kiipeilijä poistaa edetessään. Trädikiipeilyn reitit eli trädireitit seuraavat yleensä selkeästi näkyvää halkeamaa, johon myös varmistukset pääasiassa laitetaan.
Varmistusten asettamiseen menee trädikiipeilyssä huomattavasti aikaa ja voimia. Varmistusvälineet on myös kannettava mukana, mikä tekee kiipeilystä raskasta. Trädikiipeily on myös kiipeilyteknisesti erilaista kuin urheilukiipeily, koska reitit seurailevat pääasiassa halkeamia, joiden kiipeäminen vaatii erilaista tekniikaa. Trädikiipeilyssä korostuu kiipeilyn psyykkinen puoli ja varmistusten asettaminen tuo kiipeilyyn erilaista sisältöä.
Välineet

Trädikiipeilyssä käytetään varmistukseen erilaisia kallioon kiinnitettäviä kiiloja, hexoja tai mekaanisesti laajenevia camuja. Näiden kolmen pääasiallisen varmistusvälineen lisäksi eri valmistajat ovat kehitelleet hyvinkin erilaisia niin passiivisia kuin aktiivisia varmistuslaitteita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Trädikiipeily Wikimedia Commonsissa
Unicredit Tower

Unicredit Tower kuvassa oikealla Duomo di Milanon katolta kuvattuna vuonna 2016.
UniCredit Tower (Torre UniCredit) on pilvenpiirtäjä Milanossa, Italiassa. 231 metrillä se on Italian korkein rakennus.
Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Cesar Pelli ja se saavutti täyden korkeutensa 15. lokakuuta 2011, kun torni kiinnitettiin. Ledillä täytetty torniosa on korkeudeltaan 80 metriä. Rakennus toimii Italian suurimman pankin Unicreditin pääkonttorina.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Unicredit Tower Wikimedia Commonsissa
Tšoibalsan

| Tšoibalsan (Чойбалсан) |
| --- | --- |
 Kerulen-joen yli kulkeva silta Tšoibalsanissa vuonna 1972
 Tšoibalsan
 Koordinaatit: 48°04′42″N, 114°32′06″E 
Valtio:  Mongolia
Provinssi:  Dornod
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  281 km²
Korkeus:  747 m
Väkiluku (2017):  44 835
 – Väestötiheys:  160 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+8
 
 www.dornod.gov.mn 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tšoibalsan (mong. Чойбалсан) on Mongolian neljänneksi suurin kaupunki Ulan Batorin, Erdenetin ja Darhanin jälkeen. Kaupungin nimi oli Bayan Tümen (Баян Түмэн) vuoteen 1941 asti, jolloin se nimettiin uudelleen kommunistijohtaja Horloogijn Tšoibalsanin kunniaksi.
Tšoibalsan on Dornodin provinssin pääkaupunki. Kaupungin hallintoyksikön virallinen nimi on Kherlen sum, ja sen pinta-ala on 281 neliökilometriä. Kaupunki sijaitsee Kerulen-joen varrella 747 metriä merenpinnan yläpuolella.
Historia

Tšoibalsanin paikalla on ollut kauppa-asema vuosisatojen ajan. 1800-luvulla se kasvoi kaupungiksi, ja siitä tuli seuraavalla vuosisadalla itäisen Mongolian taloudellinen keskus. Kaupungin nimi oli Bayan Tümen (Баян Түмэн) vuoteen 1941 asti, jolloin se nimettiin uudelleen kommunistijohtaja Horloogijn Tšoibalsanin kunniaksi.
Puna-armeijan ja Japanin keisarilliseen armeijaan kuuluneen Kwantungin armeijan väliset Halhin-Golin taistelut tapahtuivat lähellä Tšoibalsania. Tämän vuoksi kaupungissa sijaitsee taistelun sankarille Georgi Žukoville omistettu museo.
Väestö

Vuonna 1994 Tšoibalsanin asukasluku oli 45 490, vuonna 2000 41 714, vuonna 2003 36 142, vuonna 2007 39 500 (53,2% provinssin väestöstä) ja vuonna 2008 38 150 (51,2% provinssin väestöstä). Pääosa kaupungin asukkaista on halha-mongoleja, mutta siellä asuu myös burjaatteja, bargoja ja üzemchinejä. Lisäksi kaupungissa asuu kiinalaisia maahanmuuttajia, joilla on kaupungissa Mongolian ainoa chinatown Ulan Batorin ulkopuolella.
Ilmasto

Tšoibalsanissa vallitsee kylmä, puolikuiva ilmasto, johon kuuluvat äärimmäisen kylmät ja kuivat talvet sekä lämpimät, kosteammat kesät. Lämpötilaltaan se muistuttaa läheisesti kosteaa mannerilmastoa, mutta eroaa tästä kuivien talvien takia. Alin kaupungissa mitattu lämpötila on ollut -41,6 ° C, ylin puolestaan 41,2 ° C (kirjattu 25. kesäkuuta 2010).
Liikenne

Tšoibalsanin lentokentällä on yksi päällystetty kiitotie, ja sieltä kulkevat säännölliset lennot Ulan Batoriin sekä Kiinan Sisä-Mongolian Hulunbuirin ja Manzhoulin kaupunkeihin.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Choibalsan (city)
Tšoibalsanin kartta vuodelta 1955
Käännös suomeksi
Virsikantele

Norjalainen virsikantele.
Virsikantele eli psalmodikon on Pohjoismaissa 1800-luvun alkupuolella kehitetty, jousella soitettava yksikielinen kielisoitin eli monokordi. Sen tarkoituksena oli alun perin kirkkolaulun tason parantaminen, mutta soittimen käyttöalue on sittemmin laajentunut.
Tyrnit

| Tyrnit |
| --- | --- |
 Tyrni (Hippophaë rhamnoides)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Rosidit
Lahko::  Rosales
Heimo::  Hopeapensaskasvit Elaeagnaceae
Suku::  Tyrnit Hippophaë  L.
Katso myös
   Tyrnit Wikispeciesissä   Tyrnit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tyrnit (Hippophaë) on hopeapensaskasvien (Elaeagnaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Tyrnit ovat kaksikotisia pensaita, joiden kukat ovat terälehdettömiä ja hedelmä on marjamainen.
Lajit

Nykykäsityksen mukaan tyrneihin kuuluu seitsemän lajia. Aikaisemmin lajeja eroteltiin kolme tai viisi, mutta nykyään aikaisemmin alalajeiksi erotetut taksonit määritellään omiksi lajeikseen. Eniten tyrnilajeja ja niiden alalajeja on Keski-Aasian vuoristoissa, Kiinassa ja Himalajalla. Suomessa tavataan vain yhtä tyrnilajia, tyrniä (Hippophaë rhamnoides).
Tyrneihin kuuluvat muun muassa seuraavat lajit:
Hippophaë × goniocarpa
Hippophaë neurocarpa
tyrni eli hopeatyrni (Hippophaë rhamnoides)
himalajantyrni (Hippophaë salicifolia)
Hippophaë sinensis
tiibetintyrni (Hippophaë tibetana)
Lajeista laajimmalle levinnyt tyrni voidaan jakaa seitsemään alalajiin, joita esiintyy Euraasiassa eri alueilla: Subsp. carpatica, subsp. caucasica, subsp. mongolica, subsp. rhamnoides, turkestanintyrni (subsp. turkestanica), subsp. wolongensis ja subsp. yunnanensis.
Aiheesta muualla

Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Tyrnit (Hippophae)
Suomen Lajitietokeskus: Tyrnit – Hippophaë
Flora of China: Hippophaë (englanniksi)
Viertotie

Sankt Gotthardin solan yläpuolella kulkeva viertotie on rakennettu vuosina 1827–1830 ja tasoitettu vuoden 1940 jälkeen.
Viertotie (ransk. chaussée) on kivi- tai sepelipäällysteisen (valta)tien vanha nimitys.
Viertoteitä tehtiin vilkkaan liikenteen tai raskaiden kuormien vuoksi. Kantava aluskerros oli kiviä tai karkeaa soraa ja 0,3–0,5 metriä paksu. Päällyste tehtiin pienistä luonnonkivistä tai sepelistä ja tiivistettiin raskaalla jyrällä.
Nimistössä

Helsinkiin johtaneet suuret valtatiet ovat olleet nimiltään Läntinen viertotie (nyk. Mannerheimintie) ja Itäinen viertotie (nyk. Hämeentie), ruotsinkielisiltä nimiltään Västra Chaussén ja Östra Chaussén. Ne kivettiin 1860-luvulla. Helsingissä on edelleen Etelä-Haagassa katu nimeltä Vanha viertotie.
Virsikirja

Virsikirja voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
virsikirja, virsiä sisältävä laulukirja, usein jonkin tietyn kirkon tai kristillisen yhteisön tai liikkeen itselleen hyväksymä
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirja vuodelta 1986 tai sitä edeltäneet versiot
Svensk psalmbok för den evangelisk-lutherska kyrkan i Finland, Suomen evankelis-luterilaisen kirkon ruotsinkielinen virsikirja
Suoma samii salbmakirji, Suomen evankelis-luterilaisen kirkon saamenkielinen virsikirja
Cantemus, Helsingin katolisen hiippakunnan laulukirja
Ulkomaalaisia virsikirjoja:
Ruotsin kirkon virsikirja (1986) (Den svenska psalmboken, Ruotsin kirkon ruotsinkielinen virsikirja)
Ruotsin kirkon virsikirja, Ruotsin kirkon suomenkielinen virsikirja
Virsiä meänkielelä, Ruotsin kirkon meänkielinen virsikirja
Tanskan kansankirkon virsikirja (Den danske salmebog 2003)
Norjan kirkon virsikirja (Norsk salmebok 2013)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Virsikirja”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
USS Arlington (LPD-24)

| USS Arlington |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Northrop Grumman Shipbuilding, Pascagoula, Mississippi
Kölinlasku:  18. joulukuuta 2008
Laskettu vesille:  26. maaliskuuta 2011
Palveluskäyttöön:  6. huhtikuuta 2013
Tekniset tiedot
Uppouma:  24 433 t (kuormattu)
Pituus:  208,5 m
Leveys:  31,9 m
Syväys:  7,0 m
Propulsio:  4 × Colt-Pielstick 2.5 STC -dieselmoottoria 2 × kiinteä lapaista potkuria
Nopeus:  22 solmua (41 km/h)
Miehistöä:  28 upseeria, 30 aliupseeria ja 633 miehistönjäsentä 699 merijalkaväen sotilasta
Aseistus
Aseistus:  2 × 30 mm Mk 46 GWS 2 × CH-46 Sea Knight tai 2 × MV-22 Osprey 2 × RIM-116 Rolling Airframe Missile 2 × Mk26 .50" konekivääriä
USS Arlington (runkonumero LPD-24) on Yhdysvaltain laivaston San Antonio -luokan maihinnousualus.
Valmistus

Alus tilattiin Pascagoulasta Mississippistä Northrop Grumman Ship Systemsin Ingalls Operationsilta, missä köli laskettiin 18. joulukuuta 2008. Alus laskettiin vesille 23. marraskuuta 2010, kun se oli 77 prosenttisesti valmis. Alukselle oli asennettu uudistettu vedenpuhdistusjärjestlemä sekä taistelunjohtojärjestelmään uusi käyttöjärjestelmä. Se kastettiin 26. maaliskuuta 2011 kumminaan puolustusministeri Donald Rumsfeldin puoliso Joyce Rumsfeld.
Alus lähti 21. elokuuta 2012 ensimmäisiin kolmipäiväisiin valmistajan koeajoihin ja vastaanottokokeet olivat 28. lokakuuta - 2. marraskuuta. Alus luovutettiin 7. joulukuuta Yhdysvaltain laivastolle. Se saapui 14. maaliskuuta Mayportin laivastotukikohtaan, missä alus viipyi neljä vuorokautta. Alus saapui 22. maaliskuuta uuteen kotisatamaansa Norfolkin laivastotukikohtaan, missä se otettiin palvelukseen 6. huhtikuuta ensimmäisenä päällikkönään Darren W. Nelson.
Palvelus

Alus läpäisi 2. elokuuta 2022 Skagerrakin matkalla Itämerelle USS Kearsargen kanssa. Seuraavana päivänä alus läpäisi Ison-Beltin ja vastaanotti täydennyksiä huoltoalus USNS Leroy Grummanilta. Se kiinnittyi 5. elokuuta Tukholman vapaasataman laituripaikoille 653-654, missä se vietti kolme päivää.
Tukholmasta alus siirtyi Riikaan Latviaan, missä se oli 20.-23. elokuuta. Alus miehistöineen osallistui 30. elokuuta matkalla Bornholmille PHOTOEX-harjoitukseen. Se vastaanotti 4. syyskuuta täydennyksiä Alankomaiden laivaston huoltolaiva Hr. Ms. Karel Doormanilta. Alus saapui Visbyn edustalle seuraavana päivänä ja kiinnittyi 6. syyskuuta risteilyterminaalin laituriin kaksipäiväiselle laivastovierailulle.
Alus vastaanotti 10. syyskuuta USNS William McLeanilta täydennyksiä ja oli 13.-19. syyskuuta Klaipedan satamassa Liettuassa. Alus läpäisi 22. syyskuuta Ison-Beltin matkalla Pohjanmerelle ja Doverinsalmen 24. syyskuuta matkalla etelään.
Seuraavana päivänä alus vastaanotti täydennyksiä USNS William McLeaniltä Cornwallin eteläpuolella ja uudelleen 7. lokakuuta USNS Medgar Eversiltä. Seuraavana päivänä se saapui Camp Lejeunen edustalle ja oli 10.-11. lokakuuta ankkurissa Morehead Cityssä, missä aluksen varastoja tyhjennettiin. Alus kiinnittyi 13. lokakuuta Norfolkin laivastoaseman laituriin, mikä päätti seitsemän kuukautta kestäneen partiomatkan Yhdysvaltain 6. laivaston toiminta-alueella.
Alus lähti 8. marraskuuta New Yorkiin osallistuakseen veteraanipäivän tilaisuuksiin. Alus oli 9.-14. marraskuuta Manhattanilla laiturissa, mistä se palasi 17. marraskuuta Norfolkiin. Alus teki lyhyen purjehduksen 13.-14. joulukuuta.
General Dynamics NASSCO - Norfolk vastaanotti 17. tammikuuta 2023 tilauksen aluksen kuivatelakalla tapahtuvasta huollosta. Tilauksen arvo oli 149,4 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria ja se sisälsi option, joka voi kasvattaa kustannukset jopa 168,4 miljoonaan dollariin. Töiden tulisi olla valmiit syyskuuhun 2024.
Alus kiinnittyi 16. helmikuuta Norfolkiin oltuaan yhdeksän vuorokautta Virginia Capesin harjoitusalueella. Se lähti 22. helmikuuta merelle ja kiinnittyi laituriin 27. helmikuuta. Alus oli 14.-17. maaliskuuta Yorktownissa, missä sen ammukset siirrettiin varikolle ennen paluuta Norfolkiin.
USS Atlanta (SSN-712)

| USS Atlanta |
| --- | --- |
 USS Atlanta
Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Newport News Shipbuilding and Drydock Company, Newport News, Virginia
Kölinlasku:  17. elokuuta 1978
Laskettu vesille:  16. elokuuta 1980
Palveluskäyttöön:  6. maaliskuuta 1982
Poistui palveluskäytöstä:  16. joulukuuta 1999
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 732 t (pinnalla) 6 160 t (sukelluksissa)
Pituus:  110,3 m
Leveys:  10 m
Syväys:  9,7 m
Koneteho:  1 x S6G-painevesireaktori
Nopeus:  pinnalla: 15 solmua (28 km/h) sukelluksissa: 32 solmua (59 km/h)
Miehistöä:  12 upseeria ja 98 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  4 × 533 mm Mk67 -torpedoputkea
USS Atlanta (runkonumero SSN-712) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin Newport News Shipbuildin and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä rakentaminen aloitettiin 17. elokuuta 1978. Alus laskettiin vesille 16. elokuuta 1980 kumminaan Sam Nunnin puoliso ja otettiin palvelukseen 6. maaliskuuta 1982 ensimmäisenä päällikkönään Robin J. White.
Palvelus

Palvelukseenoton jälkeen alus oli koeajoissa Uuden Englannin rannikolla. Se siirrettiin 15. toukokuuta takaisin valmistajalle havaittujen puutteiden ja vikojen korjaamiseksi. Lokakuussa alus palasi palvelukseen sijoitettuna Norfolkin laivastotukikohtaan. Se aloitti ensimmäisen valtameren takaisen operaationsa lähtiessään 20. kesäkuuta 1983 Eurooppaan. Alus vieraili Skotlannissa ja Norjassa ennen paluutaan Norfolkiin 23. marraskuuta.
Alus kävi tammikuussa 1984 koulutuspurjehduksella Länsi-Intian vesillä, jonka jälkeen se palasi normaaliin palvelukseen Norfolkin laivastoasemalle. Syyskuussa alus osallistui READEX 2-84 harjoitukseen, josta se palasi taas Norfolkiin. Alus osallistui huhtikuussa 1985 COMPTUEX 2-85 harjoitukseen.
Alus poistettiin palveluksesta 16. joulukuuta 1999.
Vuorikirjotikka

| Vuorikirjotikka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Tikkalinnut Piciformes
Heimo::  Tikat Picidae
Suku::  Käpytikat Dendrocopos
Laji::  darjellensis
Kaksiosainen nimi
 Dendrocopos darjellensis  (Blyth, 1845) 
Katso myös
   Vuorikirjotikka Wikispeciesissä   Vuorikirjotikka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Vuorikirjotikka (Dendrocopos darjellensis) on aasialainen tikka. Sen elinympäristö ulottuu Nepalin länsiosista Kiinan etelä- ja lounaisosiin, Pohjois-Vietnamiin, Myanmariin ja Intian koillisosaan. Lajin holotyypin kuvaili Edward Blyth Darjeelingista ja Nepalista 1845.
Vierumäki (Vantaa)

| Vierumäki |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Vierumäki korostettuna.
Kaupunki:  Vantaa
Suuralue:  Korson suuralue
Koordinaatit:  60°21′27.4″N, 25°02′25.0″E
Kaupunginosa nro:  87
Pinta-ala:  1,6  km² 
Väkiluku:  1 401 (31.12.2023)
Väestötiheys:  872 as./km²
Työpaikkoja:  108 kpl   (31.12.2017)
Postinumero(t):  01450
Lähialueet:  Vallinoja, Korso, Tuusula
Vierumäki on Vantaan Korson suuralueen kaupunginosa, joka sijaitsee Tuusulan rajalla Lehmustontien luoteispuolella molemmin puolin Korsontietä. Naapurikaupunginosia Vantaalla ovat Vallinoja koillisessa ja Korso kaakossa. Kaupunginosassa asuu noin 1 400 asukasta. Alueella on pääasiallisesti vain pientaloasutusta.
Vierumäen koulu sijaitsee Korson kaupunginosan puolella.
Vuonna 2011 Vierumäen uutisoitiin olleen yksi pääkaupunkiseudun rauhallisimmista alueista rikosten pienen määrän perusteella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vierumäki Wikimedia Commonsissa
Viron tietosanakirjakustantajat

Viron tietosanakirja kustantaja [lähde? ] (viro : Eesti Entsüklopeediakirjastus) oli virolainen kustantaja, joka julkaisi viitekirjallisuutta (kuten tietosanakirjoja, kartastoja) ja populaaritieteellistä kirjallisuutta.
Kustantajan pääomistajat vuodesta 2009 olivat Hardo Aasmäe (omisti 25,6%), Jüri Ott (omisti 20,4%) ja Ülo Kaevats (omisti 12,0%).
Vuonna 2011 kustantaja meni konkurssiin.
Merkittävät julkaisut

1999 " 100 suurta 1900-luvun virolaista "
2004 "A ja O"
Käännös suomeksi
USS Anthony (DD-172)

| USS Anthony |
| --- | --- |
 USS Anthony
Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Union Iron Works, San Francisco, Kalifornia
Kölinlasku:  18. huhtikuuta 1918
Laskettu vesille:  10. elokuuta 1918
Palveluskäyttöön:  19. kesäkuuta 1919
Poistui palveluskäytöstä:  30. kesäkuuta 1922
Loppuvaihe:  romutettu 1936
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 191 t
Pituus:  95,83 m
Leveys:  9,65 m
Syväys:  2,79 m
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  133
Aseistus
Aseistus:  4 × 4″ tykkiä 2 × 3″ ilmatorjuntatykkiä 12 × 21″ (533 mm) torpedoputkea
USS Anthony (runkonumero DD 172) oli Yhdysvaltain laivaston Wickes-luokan hävittäjä, joka valmistui pian ensimmäisen maailmansodan päätyttyä.
Valmistus

Yhdysvaltain laivasto tilasi aluksen Union Iron Worksiltä San Franciscosta Kaliforniasta, missä köli laskettiin 18. huhtikuuta 1918 nimettömänä hävittäjä No. 172:na. Laivastoesikunnan 1. elokuuta 1918 päivätyllä käskyllä alus nimettiin USS Anthonyksi ja laskettiin vesille 10. elokuuta kumminaan San Franciscon Canadian Bank of Commercen johtajan Bruce Heathcoten tytär neiti Grace Heathcote. Alus otettiin palvelukseen 19. kesäkuuta 1919 Mare Islandin laivastontelakalla Vallejossa Kaliforniassa ensimmäisenä päällikkönään David Alexander Scott.
Víctor Selvino Arenhart

Victor Selvino Arenhart (23. joulukuuta 1948 – 17. toukokuuta 2010) oli argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän syntyi Campo Grandessa, ja hänet vihittiin papiksi Posadasin hiippakuntaan 5. maaliskuuta 1977. Hänet nimitettiin Oberán hiippakunnan piispaksi 13. kesäkuuta 2009. Hänet konsekroi piispaksi Juan Rubén Martinezin ja Carmelo Juan Giaquintan avustama Adriano Bernardini 15. elokuuta.
Arenhart kuoli onnettomuuden uhrina toukokuussa 2010, kun auto, jolla hän matkusti isä Hugo Staciukin kanssa, törmäsi bussiin. Myös Staciuk menehtyi.
Totinen torvensoittaja

| Totinen torvensoittaja |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Orvo Saarikivi
Käsikirjoittaja:  Veikko Syväoro, Orvo Saarikivi
Perustuu:  Agapetuksen romaaniin Totinen torvensoittaja (Otava, 1933, ilm. ensin jatkokertomuksena Suomen Kuvalehdessä)
Tuottaja:  T. J. Särkkä
Säveltäjä:  George de Godzinsky
Leikkaaja:  Orvo Saarikivi
Pääosat:  Leo Lähteenmäki Laila Rihte  Aino Lohikoski Wilho Ilmari
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomen Filmiteollisuus
Ensi-ilta:  23. maaliskuuta 1941
Kesto:  74 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Totinen torvensoittaja on Orvo Saarikiven välirauhan aikana ohjaama suomalainen mustavalkofarssi, joka valmistui vuonna 1941.
Tuotanto

Elokuvan tuotantoyhtiö oli Suomen Filmiteollisuus ja tuottaja T. J. Särkkä. Käsikirjoituksen pohjana on Agapetuksen romaaniteksti, joka ilmestyi vuonna 1933 ensin Suomen Kuvalehden jatkokertomuksena. Siitä laati käsikirjoituksen nimimerkki Veikko Syväoro, oikealta nimeltään toimittaja Veikko Ström.
Kaarlo Kartio on alkutekstien mukaan torvensoittaja, mutta hän kuoli ennen kuvauksia, ja hänen tilallaan näyttelee Lauri Kyöstilä.
Juoni

Leo Lähteenmäen esittämä insinööri, joka asuu samassa asunnossa kuin vanhempi museonjohtaja-ystävänsä, menee uutenavuotena naamiaisiin. Ystäväkin on lähdössä juhliin aikoen kahdeksanvuotisen seurustelun jälkeen kosia rakastamaansa naista. Pilailuun, muun muassa leikkitorvella töräyttelyyn, taipuvainen insinööri menee mielijohteesta museoon, jonka ovi on sen juopottelevan vahtimestarin ansiosta auki. Hän pukeutuu haarniskaan, joka pelästyttää parikin kertaa toisen juopottelijoista. Haarniska päällään insinööri seikkailee naamiaisissa, on pidätettynä jne. Lisäksi naamiaisten esiintyjien torvensoittajalla on myös haarniska. Nämä kaksi hahmoa tietysti sekoitetaan. Loppupuolella on myös unikohtaus, jossa tarina siirtyy haarniskoiden aikaan ja kohtaus muistuttaa Kolmannen valtakunnan sodanaikaisia elokuvatarinoita menneestä ajasta. Tässä kuitenkin on loppu, jossa insinööri löytää ihastuksensa ja museonjohtaja saa kosittua.