stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Turun Palloseura (jääkiekko)
Henkilöstö > HC TPS Turku Oy

Hallitus:
Kai Koskinen, hallituksen puheenjohtaja
Veli-Pekka Marin, hallituksen varapuheenjohtaja
Ilkka Paananen
Mikko Kodisoja
Erkka Westerlund
Saku Koivu
Päivi Rytsä
Toimitusjohtaja:
Aki Holma
Henkilöstö > Johtoryhmä

Päävalmentaja  Tommi Miettinen
Valmentaja  Matti Tiilikainen
Valmentaja Vesa Petäjä
Maalivahtivalmentaja  Ari Moisanen
Fysiikkavalmennuksen vastuuvalmentaja  Risto Rosendahl
Ravintovalmentaja Laura Mierlahti
Psyykkinen valmentaja  Päivi Granholm
Toimitusjohtaja  Aki Holma
Urheilutoimenjohtaja  Rauli Urama
Puheenjohtaja Kai Koskinen
Pelaajakoordinaattori Mika Suoraniemi
Pelaajakoordinaattori / Scout Tomi Kallio
Henkilöstö > Huolto

Matti Aarnio  (Huoltaja)
Aki Berg  (Huoltaja)
Tero Hyökki  (Huoltaja)
Ville Vahalahti  (Huoltaja)
Ville Vahtera  (Hieroja)
Mikko Larinmaa  (Fysio)
Antton Vigren  (Hieroja)
Panu Uusalo  (Lääkäri)
Petri Paakki  (Lääkäri)
Henkilöstö > Päävalmentajat SM-liigassa

Raimo Määttänen 1975–1980
Juhani Wahlsten 1980–1983
Matti Keinonen 1983–1985
Juhani Tamminen 1985–1988
Hannu Jortikka 1988–1992
Vladimir Jursinov 1992–1998
Hannu Jortikka 1998–2001
Kari Jalonen 2001–2003
Jukka Koivu 2003–2005
Hannu Jortikka 2005–2007
Hannu Virta 2007–2008
Kai Suikkanen 2008–2010
Heikki Leime 2010
Riku-Petteri Lehtonen 2010–2011
Jukka Koivu 2011
Pekka Virta 2011–2012
Juha Pajuoja 2012–2013
Kai Suikkanen 2013–2014
Miika Elomo 2014–2015
Jarno Pikkarainen 2015
Ari-Pekka Selin 2015–2017
Kalle Kaskinen 2017–2019
Marko Virtanen 2019–2020
Raimo Helminen 2020–2021
Jussi Ahokas 2021–2023
Tommi Miettinen 2023–
Henkilöstö > Toimitusjohtajat

–1982 Johan Hollsten
1983–1987 Jyrki Santala
6/1989–7/1999 Jyrki Santala
8/1999–2/2006 Jouko Narvanmaa
3/2006–2/2009 Seppo Sutela
3/2009–9/2012 Kari Hietarinta
11/2012–2014 Niklas Österlund
2015–5/2018 Mika Eskola
2018–2021 Santtu Jokinen
7/2022– Aki Holma
Henkilöstö > Jäädytetyt pelinumerot

3 Timo Nummelin (käyttöoikeus pojalla Petteri Nummelinilla)
8 Juhani Wahlsten
11 Saku Koivu (ei virallisesti ole jäädytetty, mutta numeroa ei käytetä, käyttöoikeus veli Mikolla.)
12 Jukka Vilander
15  Reijo Leppänen
16 Rauli Tammelin
23 Hannu Virta
Henkilöstö > Kapteenit SM-liigassa

1975–1977 Seppo Lindström
1977–1979, 1980–1982 Juhani Tamminen
1979–1980 Hannu Niittoaho
1982–1983 Seppo Repo
1983–1984 Antero Lehtonen
1984–1986 Rauli Tammelin
1986–1994, 1996–1997 Hannu Virta
1994–1995 Ari Vuori
1995–1996, 1999–2000  Kari Harila
1997–1998 Riku-Petteri Lehtonen
1998–1999, 2003–2004 Mikko Eloranta
2000–2001 Kalle Sahlstedt
2001–2003, 2004–2007 Mika Alatalo
2007 Kent McDonell
2007–2010 Aki Berg
2007–2008 Jesse Saarinen
2010–2013 Ville Vahalahti
2010–2011, 2014  Marko Virtala
2011 Janne Hauhtonen
2012 Brian Willsie
2013–2014 Tapio Laakso
2013 Tero Koskiranta
2014–2015 Petteri Nummelin
2015  Niclas Lucenius
2015  Ilkka Pikkarainen
2015–2018 Tomi Kallio
2018 Eric Perrin
2018 Ilari Filppula
2018–2020 Lauri Korpikoski
2020–2024 Juhani Jasu
2024– Casimir Jürgens
Saavutuksia > SM-sarja ja SM-liiga

SM-kultaa 11 kertaa: 1956, 1976, 1989, 1990, 1991, 1993, 1995, 1999, 2000, 2001, 2010
SM-hopeaa 13 kertaa: 1943, 1955, 1957, 1967, 1977, 1982, 1985, 1994, 1996, 1997, 2004, 2021, 2022
SM-pronssia 4 kertaa: 1953, 1978, 1979, 1981
Saavutuksia > Suomen Cup

Suomen Cup -mestari 2 kertaa: 1955, 1956
Saavutuksia > Euroopan Cup

Euroopan Cup -mestari vuonna 1994
Euroopan Cup -pronssia 3 kertaa: 1990, 1991, 1995
Saavutuksia > EHL

EHL-mestari vuonna 1997
EHL-pronssia vuonna 2000
Saavutuksia > Super Cup

Super Cupin mestari vuonna 1997
Saavutuksia > Paras seura

Aaro Kivilinnan muistopalkinto 6 kertaa: 1977, 1991, 1995, 1997 (voitto jaettu Jokerien kanssa), 2002, 2004
Saavutuksia > Runkosarjan voittaja

Harry Lindbladin muistopalkinto 13 kertaa: 1976, 1980, 1982, 1985, 1989, 1990, 1991, 1993, 1994, 1998, 1999, 2000, 2004
Saavutuksia > Vuoden joukkue

(mukana kaikki lajit)
1990
Palkitut pelaajat ja valmentajat > Paras valmentaja

Kalevi Numminen -palkinto:
1989 Hannu Jortikka
1990 Hannu Jortikka
1991 Hannu Jortikka
1993 Vladimir Jursinov
1994 Vladimir Jursinov
1995 Vladimir Jursinov
1999 Hannu Jortikka
2000 Hannu Jortikka
2001 Hannu Jortikka
2010 Kai Suikkanen
Palkitut pelaajat ja valmentajat > SM-liigan kuukauden pelaaja

Jääkiekon SM-liigan kuukauden pelaaja -palkinto
 on myönnetty seuraaville Tepsiläisille:
1993 marraskuu  Petteri Nummelin
1994 marraskuu  Saku Koivu
1995 joulukuu   Kimmo Timonen
1996 syyskuu    Jani Hurme
1996 joulukuu   Kimmo Rintanen
1997 marraskuu  Kimmo Lecklin
1998 tammikuu   Jan Lundell
1999 syyskuu    Kai Nurminen
2000 helmikuu   Kai Nurminen
2000 maaliskuu  Mika Lehtinen
2000 lokakuu    Kimmo Rintanen
2001 maaliskuu  Jouni Loponen
2006 marraskuu  Jani Hurme
2007 tammikuu   Kent McDonell
2014 marraskuu  Teemu Lassila
2021 maaliskuu  Andrei Karejev
Palkitut pelaajat ja valmentajat > Kultainen kypärä

Kultainen kypärä -palkinnon saajat:
1989 Jukka Vilander
1992 Mikko Mäkelä
1994 Esa Keskinen
1995 Saku Koivu
1997 Kimmo Rintanen
2000 Kai Nurminen
2001 Kimmo Rintanen
Palkitut pelaajat ja valmentajat > Paras maalivahti

Urpo Ylönen -palkinto myönnetään
 parhaalle maalivahdille:
1979	Jorma Valtonen
1980	Jorma Valtonen
1989	Timo Lehkonen
1991	Markus Ketterer
1997	Jani Hurme
1999	Miikka Kiprusoff
2010  Atte Engren
Palkitut pelaajat ja valmentajat > Paras puolustaja

Parhaalle puolustajalle myönnetään
 Pekka Rautakallio -palkinto:
1987 Hannu Virta
1990 Hannu Virta
1991 Hannu Virta
1994 Petteri Nummelin
1995 Petteri Nummelin
2001 Jouni Loponen
2010 Lee Sweatt
Palkitut pelaajat ja valmentajat > Parhaat maalintekijät

Paras maalintekijä palkitaan
 Aarne Honkavaaran nimikkopalkinnolla:
1982	Reijo Leppänen
1988	Arto Javanainen
1989	Jukka Vilander
1994	Marko Jantunen
2000	Kai Nurminen
Palkitut pelaajat ja valmentajat > Pistepörssin voittajat

Veli-Pekka Ketola -palkinto:
1981	Reijo Leppänen
1982	Reijo Leppänen
1988	Esa Keskinen
1992	Mikko Mäkelä
1993	Esa Keskinen
1994	Esa Keskinen
1995	Saku Koivu
2000	Kai Nurminen
Palkitut pelaajat ja valmentajat > Vuoden tulokkaat

Jarmo Wasaman muistopalkinto:
1982	Hannu Virta
1996	Jani Hurme
2000  Antero Niittymäki
2007  Tuomas Suominen
2018  Petrus Palmu
2019  Kaapo Kakko
Palkitut pelaajat ja valmentajat > Runkosarjan tehopelaajat

Matti Keinonen -palkinto:
1980	Reijo Leppänen
1982	Timo Nummelin
1989	Jukka Vilander
1990  Jukka Virtanen
1994	Aleksandr Smirnov
1997	Kimmo Timonen
2000	Kai Nurminen
2001	Jouni Loponen
2017	Jasper Lindsten
Palkitut pelaajat ja valmentajat > Runkosarjan parhaat pelaajat

Lasse Oksanen -palkinto:
1994	Esa Keskinen
1995	Saku Koivu
1997	Jani Hurme
2000	Kai Nurminen
2001	Tony Virta
Palkitut pelaajat ja valmentajat > Herrasmiespelaajat

Raimo Kilpiö -palkinto:
1957	Aki Salonen
1977	Jarmo Koivunen
1981	Timo Nummelin
1984	Esa Keskinen
1985	Reijo Leppänen
1987	Jukka Vilander
1988	Jukka Vilander
1989	Jukka Vilander
1993	Esa Keskinen
1995	Jere Lehtinen
1997	Kimmo Rintanen
1998	Kimmo Rintanen
1999	Marko Kiprusoff
2000	Kimmo Rintanen
2001	Kimmo Rintanen
2012  Ville Vahalahti
Palkitut pelaajat ja valmentajat > Pudotuspelien parhaat pelaajat

Jari Kurri -palkinto:
1995	Saku Koivu
1999	Miikka Kiprusoff
2000	Tomi Kallio
2010  Ilari Filppula
Muuta

TPS:n maalilaulu on Erkki Liikasen esittämä ja säveltämä Maali se on hunajata -kappale. Sanat lauluun on tehnyt Veepee Lehto. Alkuperäinen rakkauslaulu Hunajata ilmestyi vuonna 1982 ja Liikanen esitti sen duettona Tuire Pentikäisen kanssa. Alkuperäiset laulun sanat ovat Erkki Liikasen käsialaa.
Naisjoukkue

TPS:n naisjoukkue nousi kaudeksi 2018–2019 pelaamaan Naisten Liigaan yhdessä Vaasan Sportin kanssa, sillä pelaavien joukkueiden kokonaismäärä kasvatettiin 10:een.
Kannattajat

TPS:n seisomakannattajakatsomo sijaitsee Gatorade Centerin katsomoissa B4 ja C1. Istumakannattajakatsomo sijaitsee katsomossa B3. Kannattajat tunnetaan nimellä TPS-kannattajat. TPS-kannattajat on kaikille avoin yhteisö, jonka jäsenet kannattavat Turun Palloseuraa yli lajirajojen. TPS-kannattajilla ei ole virallista yhteyttä HC TPS:ään, mutta tekee kuitenkin yhteistyötä seuran kanssa.
TPS-kannattajat pyrkii luomaan TPS:lle lajirajat ylittävää seurakulttuuria. TPS-kannattajat järjestää matkoja TPS:n vierasotteluihin. Lisäksi kannattajatoimintaan kuuluu erilaisten tifojen tekeminen.
Kirjallisuutta

Jääkiekkoilta Turussa: tutkielmia kiekkoyleisöstä [toim. Anu-Hanna Anttila ja Hannu Ruonavaara] (Turun yliopiston sosiologian laitos, Kirja-Aurora, 2001) ISBN 951-29-2165-0 (nid.)
Turun Palloseura 1922–1972 [toim. Heikki Mäki ja Eero Toivola] (Turun Palloseura, 1972) ISBN 951-99003-7-3 (sid.)
Aiheesta muualla

TPS.fi
Jatkoaika.com
TPS-kannattajien blogi ja keskustelualue (TPS-kannattajat.net)
TPS-klubi: Tepsiläiset ry.
TPS:n kannattajat/Sissiryhmä
TPS:n tilastoja (UrheiluSuomi.com)
| n k Jääkiekon SM-liiga |
| --- | --- |
Joukkueet (2024–25):  HIFK  HPK  Ilves  Jukurit  JYP  KalPa  Kiekko-Espoo  KooKoo  Kärpät  Lukko  Pelicans  SaiPa  Sport  Tappara  TPS  Ässät 
Palkinnot:  Kanada-malja  Harry Lindbladin muistopalkinto  Hopealuistin  Aaro Kivilinnan muistopalkinto  Lasse Oksanen -palkinto  Jari Kurri -palkinto  Kultainen kypärä  Jääkiekon SM-liigan viihdyttävin pelaaja  Veli-Pekka Ketola -palkinto  Aarne Honkavaara -palkinto  Jarmo Wasaman muistopalkinto  Jääkiekon SM-liigan kuukauden pelaaja  Urpo Ylönen -palkinto  Pekka Rautakallio -palkinto  Juha Rantasila -palkinto  Matti Keinonen -palkinto  Raimo Kilpiö -palkinto  Unto Wiitala -palkinto  Pentti Isotalo -palkinto  Kultainen pilli  Kalevi Numminen -palkinto 
| n k Auroraliiga |
| --- | --- |
Joukkueet (2024–25):  HIFK  HPK  Ilves  K-Espoo  KalPa  Kärpät  RoKi  Team Kuortane  TPS 
| n k Jääkiekon Suomen mestarit |
| --- | --- |
Voittajat:  1927–28: Viipurin Reipas  1928–29: HJK  1929–30: ei pelattu  1930–31: TaPa  1931–32: HJK  1932–33: HSK  1933–34: HSK  1934–35: HJK  1935–36: Ilves  1936–37: Ilves  1937–38: Ilves  1938–39: KIF  1939–40: ei pelattu  1940–41: KIF  1941–42: ei pelattu  1942–43: KIF  1943–44: ei jaettu  1944–45: Ilves  1945–46: Ilves  1946–47: Ilves  1947–48: Tarmo  1948–49: Tarmo  1949–50: Ilves  1950–51: Ilves  1951–52: Ilves  1952–53: TBK  1953–54: TBK  1954–55: TBK  1955–56: TPS  1956–57: Ilves  1957–58: Ilves  1958–59: Tappara  1959–60: Ilves  1960–61: Tappara  1961–62: Ilves  1962–63: Lukko  1963–64: Tappara  1964–65: Karhut  1965–66: Ilves  1966–67: RU-38  1967–68: KooVee  1968–69: HIFK  1969–70: HIFK  1970–71: Ässät  1971–72: Ilves  1972–73: Jokerit  1973–74: HIFK  1974–75: Tappara  1975–76: TPS  1976–77: Tappara  1977–78: Ässät  1978–79: Tappara  1979–80: HIFK  1980–81: Kärpät  1981–82: Tappara  1982–83: HIFK  1983–84: Tappara  1984–85: Ilves  1985–86: Tappara  1986–87: Tappara  1987–88: Tappara  1988–89: TPS  1989–90: TPS  1990–91: TPS  1991–92: Jokerit  1992–93: TPS  1993–94: Jokerit  1994–95: TPS  1995–96: Jokerit  1996–97: Jokerit  1997–98: HIFK  1998–99: TPS  1999–00: TPS  2000–01: TPS  2001–02: Jokerit  2002–03: Tappara  2003–04: Kärpät  2004–05: Kärpät  2005–06: HPK  2006–07: Kärpät  2007–08: Kärpät  2008–09: JYP  2009–10: TPS  2010–11: HIFK  2011–12: JYP  2012–13: Ässät  2013–14: Kärpät  2014–15: Kärpät  2015–16: Tappara  2016–17: Tappara  2017–18: Kärpät  2018–19: HPK  2019–20: ei jaettu  2020–21: Lukko  2021–22: Tappara  2022–23: Tappara  2023–24: Tappara 
Pertti ”Pepita” Nieminen vuonna 1965.
Joonas Järvinen tammikuussa 2009.
TPS SM-sarjan vuoden 1956 mestari
Hyppy tuntemattomaan (vuoden 1982 elokuva)

| Hyppy tuntemattomaan> Jugando con la muerte |
| --- | --- |

Ohjaaja:  José Antonio de la Loma
Käsikirjoittaja:  José Antonio de la Loma
Säveltäjä:  Pino Donaggio
Kuvaaja:  Hans Burmann (käännä suomeksi)
Pääosat:   Maud Adams  Chuck Connors  Max von Sydow 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Espanja Meksiko
Tuotantoyhtiö:   Orion Pictures Co.  Golden Sun Producciónes  Esme International 
Ensi-ilta:  1982
Kesto:  95 min.
Alkuperäiskieli:  espanja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hyppy tuntemattomaan (Jugando con la muerte) on José Antonio de la Loman ohjaama espanjalais-meksikolainen toimintaelokuva vuodelta 1982. Sen pääosissa näyttelevät Jorge Rivero, Maud Adams, Chuck Connors, George Peppard ja Max von Sydow. Elokuvassa Espanjan poliisia edustava palkkasoturi soluttautuu huumeliigaan.
Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Aiheesta muualla

Hyppy tuntemattomaan Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Hyppy tuntemattomaan Elonet.
Donald Tusk

| Donald Tusk |
| --- | --- |
 Donald Tusk kesäkuussa 2024.
Euroopan kansanpuolueen puheenjohtaja
 1.9.2019–31.5.2022  
Edeltäjä:  Joseph Daul
Seuraaja:  Manfred Weber
Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja
 1.12.2014–30.11.2019  
Edeltäjä:  Herman Van Rompuy
Seuraaja:  Charles Michel
Puolan pääministeri
 16.11.2007–22.9.2014 13.12.2023–  
Varapääministeri:  Waldemar Pawlak Grzegorz Schetyna Janusz Piechociński Jacek Rostowski Elżbieta Bieńkowska
Edeltäjä:  Jarosław Kaczyński Mateusz Morawiecki
Seuraaja:  Ewa Kopacz –
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. huhtikuuta 1957 (ikä 67) Gdańsk
Kansalaisuus:  puolalainen
Puoliso:  Małgorzata Tusk
Tiedot
Puolue:  Kansalaisfoorumi
 Nimikirjoitus
Donald Franciszek Tusk ( kuuntele ääntämys (ohje)) (s. 22. huhtikuuta 1957 Gdańsk) on puolalainen poliitikko, joka toimi joulukuusta 2014 joulukuuhun 2019 Eurooppa-neuvoston puheenjohtajana. Tusk on ollut Puolan pääministerinä vuosina 2007–2014 sekä uudelleen vuodesta 2023. Lisäksi hän toimi perustamansa keskustaoikeistolaisen Kansalaisfoorumin (puol. Platforma Obywatelska, lyh. PO) puheenjohtajana vuosina 2003–2014 sekä uudelleen vuodesta 2021.
Varhaiset vuodet

Saksan, Danzigin ja Puolan vaiheet näkyvät Tuskin sukuhistoriassa. Tuskin molemmat vanhemmat ovat syntyisin Danzigin vapaakaupungista (nyk. Gdańsk). Tuskin äidinäiti oli saksalainen, äiti puolalainen ja isä kašubi.
Perhepiirissä käytettiin useampaa kieltä. Hänen isänsä Donald Tusk vanhempi (1930–1972) oli puuseppä ja äitinsä Ewa Dawidowska (1934–2009) sairaanhoitaja. Isänisä Józef Tusk (1907–1987) oli rautatievirkamies, ja syntynyt Saksan keisarikuntaan kuuluneessa Danzigissa. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen hänestä tuli Danzigin vapaakaupungin kansalainen. Toisen maailmansodan aloittaneen Puolan offensiivin jälkeen Danzig liitettiin takaisin Saksaan lokakuussa 1939 ja Józef päätyi Neuengammen keskitysleirille Hampuriin. Sodan loppuvaiheessa Józef pakkovärvättiin entisenä Danzigin kansalaisena Saksan Wehrmachtiin. Myöhemmin Józefin onnistui liittyä länsiliittouneiden puolalaisjoukkoihin.
Tusk päätti Gdańskin Kopernikus-lukion vuonna 1976 ja opiskeli historiaa Gdańskin yliopistossa. Hän valmistui vuonna 1980 tehtyään opinnäytetyönsä Józef Piłsudskista. Opiskeluaikoinaan Tusk oli mukana luomassa opiskelijoiden Solidaarisuus-komiteaa, joka syntyi turvallisuuspalvelun murhattua opiskelija-aktivisti Stanisław Pyjasin. Valmistuttuaan yliopistosta Tusk liittyi Solidaarisuus-ammattiliittoon.
Aktiivisuus Solidaarisuus-liikkeessä merkitsi, että Tusk sai elantonsa lähinnä työskentelemällä toimittajana ja vapaiden kansalaisjärjestöjen palveluksessa. Puolan kommunistihallinnon julistettua sotatilan 1981 Tusk jatkoi hallinnon vastaista toimintaa maan alla kirjoittaen pamfletteja muun muassa Friedrich von Hayekin ajatuksista ja yksityisomistuksesta. Hän piti tuolloin sankareinaan Ronald Reagania ja Margaret Thatcheria.
Varhainen poliittinen ura

Solidaarisuus-liike hajosi kommunistihallinnon päätyttyä vuonna 1989, jolloin Tusk päätyi perustamaan Liberaalidemokraattista kongressipuoluetta (KLD). Puolueen tavoitteissa korostuivat vapaa markkinatalous, yksityistäminen, kansalaisvapaudet sekä Puolan EU-jäsenyyden tavoittelu. Tusk johti puoluetta vuodesta 1991 ja saman vuoden parlamenttivaaleissa se sai 37 paikkaa Sejmiin. Seuraavissa vuoden 1993 vaaleissa KLD ei kyennyt samanlaiseen menestykseen ja päätyi yhdistymään suuremman Demokraattinen liitto -puolueen (UD) kanssa Vapausliitoksi (UW). Tusk valittiin Vapausliiton varapuheenjohtajaksi ja vuoden 1997 vaaleissa hän tuli valituksi senaattiin.
Tusk erosi Vapausliitosta vuonna 2000 hävittyään kamppailun puolueen puheenjohtajuudesta Bronisław Geremekille, minkä jälkeen hän oli mukana perustamassa Kansalaisfoorumia (Platforma Obywatelska, lyh. PO) vuonna 2001. Kansalaisfoorumi nousi parlamenttiin jo samana vuonna pidetyissä vaaleissa, ja Tusk toimi Sejmin varapuhemiehenä 2001–2005. Tuskista tuli Kansalaisfoorumin puheenjohtaja vuonna 2003.
Vuonna 2005 Tusk kärsi kaksi tappiota. Hän hävisi ensin presidentinvaalissa Lech Kaczyńskille ja myöhemmin pidetyissä parlamenttivaaleissa Kansalaisfoorumi kärsi tappion Jarosław Kaczyńskin, Lech Kaczyńskin kaksoisveljen, johtamalle Laki ja oikeus -puolueelle. Jarosław Kaczyński nousi voiton myötä Puolan pääministeriksi.
Ensimmäinen pääministerikausi

Vuoden 2007 parlamenttivaaleissa Tusk kampanjoi aggressiivisemmin. Jarosław Kaczyńskin ja Tuskin ainoassa yhteisessä väittelyssä hän hyökkäsi hallituksen ulkopolitiikkaa vastaan syyttäen Kaczyńskia Saksan-suhteiden kiristymisestä. Tusk puhui veronkevennysten ja byrokratian vähentämisen puolesta, ja syytti Kaczyńskia puolalaisten ajamisesta etsimään töitä Britanniasta. Kansalaisfoorumin muihin vaaliteemoihin lukeutuivat muun muassa suhteiden lähentäminen Euroopan unionin kanssa sekä puolalaisjoukkojen vetäytyminen Irakin sodasta.
Donald Tuskista tuli parlamenttivaalien voittaja 21. lokakuuta 2007 Kansalaisfoorumin ja maanviljelijöiden tukeman keskustalaisen Puolan kansanpuolueen saatua yhdessä vaaleissa enemmistön parlamenttiin. Presidentti Lech Kaczyński nimitti Tuskin uudeksi pääministeriksi 9. marraskuuta 2007. Jarosław Kaczyńskin pääministerikaudella vahingoittuneet suhteet Saksan kanssa paranivat Tuskin ollessa pääministerinä ja hänellä itsellään oli hyvät henkilökohtaiset välit Saksan liittokanslerin Angela Merkelin kanssa. Hallitus vahvisti kesäkuussa 2008 puolalaisjoukkojen vetäytymisen Irakista lokakuun loppuun mennessä.
Tuskin hallitus allekirjoitti esisopimuksen Yhdysvaltain kanssa Puolaan sijoitettavasta ohjuspuolustuksen ohjustukikohdasta elokuussa 2008, mitä Venäjä vastusti voimakkaasti. Yhdysvaltain presidentti Barack Obama veti suunnitelman takaisin syyskuussa 2009, minkä jälkeen lokakuussa julkistettiin uusi suunnitelma SM3-ohjustentorjuntajärjestelmän sijoittamisesta Puolaan. Tusk kertoi Puolan hyväksyvän uuden SM3-konseptin ja sanoi maan olevan valmis ottamaan järjestelmän osia tarpeellisessa määrin alueelleen.
Puolan talous pysyi kasvussa Tuskin pääministerikauden aikana ainoana EU-maana maailmanlaajuisen finanssikriisin aikana. Pääministerinä hän myös oli avainasemassa Puolan vakauden säilyttämisessä, kun presidentti Lech Kaczyński ja useat Puolan korkea-arvoiset viranomaiset menehtyivät lento-onnettomuudessa Venäjällä huhtikuussa 2010.
Vuoden 2011 parlamenttivaaleissa Tuskin johtama Kansalaisfoorumi säilytti asemansa ja Tuskista tuli kommunismin jälkeisen Puolan ensimmäinen pääministeri, joka valittiin toiselle kaudelle. Vaalivoittoa varjosti kuitenkin alhaiseksi jäänyt äänestysaktiivisuus. Tuskin pääministerikautta arvosteltiin uudistusten puutteesta. Puolan talouskasvusta huolimatta esimerkiksi maan julkisen sektorin arvioitiin olevan yhä liian suuri ja kallis, teiden kunto huono ja rautatieliikenteen toimivan huonosti.
Eurooppa-neuvoston puheenjohtajana

Tuskia pidettiin yhtenä ennakkosuosikeista Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan virkaan Herman Van Rompuyn seuraajaksi. Tusk valittiin Eurooppa-neuvoston puheenjohtajaksi 30. elokuuta 2014 ja hän aloitti tehtävässä 1. joulukuuta. Maaliskuussa 2017 hänet valittiin jatkokaudelle EU-maiden päämiehistä ainoastaan Puolan pääministerin Beata Szydłon äänestäessä valintaa vastaan. Erikoisen tilanteen arvioitiin johtuvan Puolan sisäpoliittisista kiistoista Szydłon edustaessa Kansalaisfoorumia kilpailevaa Laki ja oikeus -puoluetta.
Paluu Puolan politiikkaan ja toinen pääministerikausi

Heinäkuussa 2021 Tuskista tuli uudelleen Kansalaisfoorumin puheenjohtaja.
Vuoden 2023 parlamenttivaaleissa Tuskin johtama Kansalaisfoorumi voitti yhdessä muiden oppositiopuolueiden kanssa 54 % äänistä. Kansalaisfoorumi, Puolan kansanpuolue, Uusi vasemmisto ja Puola 2050 allekirjoittivat yhteisjulistuksen, jonka nojalla nämä puolueet muodostaisivat yhdessä hallituksen, jos Tusk nimitettäisiin pääministeriksi. Tästä huolimatta presidentti Duda nimitti istuvan pääministeri Morawieckin toiselle kaudelle, muttei saanut tarpeeksi ääniä. Morawieckin toinen hallitus aloitti 27. marraskuuta, jota ennen se oli jo kertaalleen epäonnistunut saamaan enemmistön tuen parlamentin alahuoneessa. Kun Morawiecki ei saanut enemmistön tukea kahden viikon sisällä, alahuone nimitti oman pääministeriehdokkaansa, jonka presidentti Dudan tulisi perustuslain mukaan nimittää uudeksi pääministeriksi. Alahuoneen enemmistö valitsi uudeksi pääministeriksi Tuskin, jonka hallitus aloitti 13. joulukuuta.
Kunnianosoituksia

Norjan kuninkaallinen ansioritarikunnan suurristi (Norja, 2012)
Perun auringon ritarikunnan suurristi (Peru, 2008)
Marianmaan ristin ritarikunnan 1. luokka (Viro, 2014)
Kansallinen ansioritarikunnan kunniakumppani (Malta, 2017)
Ruhtinas Jaroslav Viisaan ritarikunnan 1. luokka (Ukraina, 2019)
Nousevan auringon ritarikunnan suurristi (Japani, 2021)
Yksityiselämä

Donald Tusk on naimisissa historioitsija Małgorzata Tuskin kanssa. Pariskunta meni naimisiin Tuskin vielä opiskellessa historiaa Gdańskin yliopistossa. Heillä on kaksi aikuista lasta, joista toinen on tunnettu muotibloggari.
Kašubitaustainen Tusk vertasi vuonna 2008 israelilaisen Haaretz-lehden haastattelussa kašubeja juutalaisiin, jotka joutuivat sekä natsien että kommunistien vainoamaksi. Tusk puhuu puolaa, kašubia, englantia ja saksaa. Eurooppa-neuvoston puheenjohtajaksi noustuaan Tusk sai osakseen kritiikkiä huonosta englannistaan sekä siitä, ettei osannut ranskaa. Hän kuitenkin alkoi opiskella englantia ja kieli alkoi sittemmin sujua.
Kultatöyhtösirkku

| Kultatöyhtösirkku |
| --- | --- |
 Kultatöyhtösirkkukoiras.
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Sirkut Emberizidae
Suku::  Pajusirkut Schoeniclus
Laji::  elegans
Kaksiosainen nimi
 Schoeniclus elegans  (Temminck, 1835) 
Synonyymit
 Emberiza elegans 
Katso myös
   Kultatöyhtösirkku Wikispeciesissä   Kultatöyhtösirkku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kultatöyhtösirkkunaaras.
Kultatöyhtösirkku (Schoeniclus elegans) on itäaasialainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Venäjän Kaukoitää, Korean, Japanin, Kiinan, Taiwanin ja Myanmarin. Suomessa se on tavattu kerran, kun lintu rengastettiin Hangon lintuasemalla 22. huhtikuuta 1991.