stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Roberto De Vicenzo

De Vicenzo vuonna 2013.
Roberto De Vicenzo (14. huhtikuuta 1923 Buenos Aires, Argentiina – 1. kesäkuuta 2017 Argentiina) oli argentiinalainen golfaaja. Hän voitti pitkän uransa aikana lukuisia suuria kilpailuja, kuten vuoden 1967 British Openin. De Vicenzolle myönnettiin vuonna 1970 United States Golf Association (USGA) Bob Jones -palkinto, ja hänet kelpuutettiin World Golf Hall of Fameen vuonna 1989.
De Vicenzo syntyi Buenos Airesissa ja hänellä oli seitsemän sisarusta. De Vicenzo alkoi käydä paikallisella golfklubilla kuusivuotiaana. Toisen maailmansodan aikana hän palveli Argentiinan laivastossa, jonka jälkeen hän alkoi pelata golfia kansainvälisesti.
De Vicenzo kuoli 1. kesäkuuta 2017. Hän oli murtanut lonkkansa kuukautta aikaisemmin, mikä oli heikentänyt hänen terveyttään.
Robert Maras

| Robert Maras |
| --- | --- |
 Maras vuonna 2008.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Robert Maras
Syntynyt: 20. lokakuuta 1978 (ikä 45) Freiburg im Breisgau, Länsi-Saksa
Kansalaisuus:   Saksa
Koripalloilija
Pelipaikka:  Sentteri
Pituus:  215 cm
Maajoukkueet
:   Saksa
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten koripallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten koripallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten koripallo.MM-kilpailut  | Maa:   Saksa> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Yhdysvallat 2002 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Serbia ja Montenegro 2005 |  |  |
Robert Maras (s. 20. lokakuuta 1978 Freiburg im Breisgau) on saksalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Sentterinä pelannut Maras edusti urallaan saksalaisia, espanjalaisia ja kreikkalaisia seurajoukkueita pelaten muun muassa Euroliigaa. Hän voitti ALBA Berlinissä Saksan mestaruuden vuosina 1999 ja 2000 sekä Saksan cup-mestaruuden vuonna 1999. Kolmannen Saksan mestaruutensa Maras voitti Skyliners Frankfurtissa vuonna 2004.
Maras pelasi myös Saksan miesten maajoukkueessa, jossa hän voitti MM-pronssia Yhdysvalloissa 2002 ja EM-hopeaa Serbia ja Montenegrossa 2005. Hän edusti Saksaa myös vuoden 2003 EM-kilpailuissa.
Aiheesta muualla

Profiili FIBA Archive (englanniksi)
Saksan joukkue – Koripallon MM-kilpailut 2002
4 Demirel |
5 Okulaja |
6 Lütcke |
7 Pešić |
8 Roller |
9 Rödl |
10 Nikagbatse |
11 Garris |
12 Arigbabu |
13 Femerling |
14 Nowitzki |
15 Maras |
Valmentaja Dettmann
Saksan joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2005
4 Demirel |
5 Garrett |
6 Greene |
7 Pešić |
8 Wucherer |
9 Roller |
10 Nikagbatse |
11 Schultze |
12 Arigbabu |
13 Femerling |
14 Nowitzki |
15 Maras |
Valmentaja Bauermann
Ruotsinkylän kansakoulu

Ruotsinkylän kansakoulu voi tarkoittaa seuraavia kansakouluja:
Ruotsinkylän kansakoulu (Loppi)
Ruotsinkylän kansakoulu (Ruotsinpyhtää)
Ruotsinkylän kansakoulu (Tuusula)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ruotsinkylän kansakoulu”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Robert Stewart Castlereagh

Lordi Castlereagh, Thomas Lawrencen maalaama muotokuva vuosilta 1809–1810.
Robert Stewart, Castlereagh’n varakreivi ja Londonderryn toinen markiisi (18. kesäkuuta 1769 Dublin, Irlanti – 12. elokuuta 1822 North Cray, Kent) oli irlantilaissyntyinen brittiläinen valtiomies, joka toimi Britannian sotaministerinä vuosina 1805–1806 ja 1807–1809 sekä ulkoministerinä vuosina 1812–1822. Castlereagh oli yksi Napoleonin kukistaneen liittokunnan johtajista ja vuonna 1815 kokoontuneen Wienin kongressin tärkeimpiä osallistujia. Wienin kongressin jälkeen hän etääntyi vähitellen Pyhän Allianssin taantumuksellisesta politiikasta.
Perhetausta

Castlereagh’n isä oli englantilais-irlantilainen maanomistaja ja poliitikko Robert Stewart, joka sai päärinarvon vuonna 1789 ja korotettiin vuonna 1795 Castlereagh’n varakreiviksi, 1796 jaarliksi sekä 1816 markiisiksi. Castlereagh peri isänsä kuoltua vuonna 1821 Londonderryn markiisin arvon. Hän syntyi Irlannissa ja opiskeli ensin koulussa Armagh’ssa sekä myöhemmin St John’s Collegessa Cambridgessä. Castlereagh oli vuodesta 1794 naimisissa Emily Anne Hobartin kanssa. Heillä ei ollut lapsia. Castlereagh’n velipuoli oli sotilas ja diplomaatti Charles William Vane (s. Stewart), Londonderryn kolmas markiisi.
Ura Irlannissa

Castlereagh valittiin Irlannin parlamenttiin vuonna 1790. Irlannin lordiluutnantti John Pratt nimitti hänet maaliskuussa 1798 Irlannin asioiden pääsihteeriksi, ja Prattin seuraaja Charles Cornwallis vahvisti nimityksen. Tässä ominaisuudessa Castlereagh osallistui Irlannissa samana vuonna puhjenneen kapinan kukistamiseen. Kapina vakuutti hänet tarpeesta yhdistää Irlanti emämaahan, ja hän ajoi läpi unionilain (Act of Union) hyväksymisen Irlannin parlamentin alahuoneessa kesäkuussa 1800 protestanttien vastustuksesta huolimatta. Cornwallis ja Castlereagh erosivat molemmat tehtävistään helmikuussa 1801, kun kuningas Yrjö III oli asettunut vastustamaan heidän kannattamaansa Irlannin katolilaisten emansipaatiota. Castlereagh toimi tämän jälkeen Henry Addingtonin hallituksen neuvonantajana Irlantia koskeneissa asioissa. Vuonna 1802 hänet nimitettiin Intian asioita valvoneen lautakunnan puheenjohtajaksi.
Epäsuosio ja kuolema

Pitkänä ulkoministerikautenaan Castlereagh tuli hyvin epäsuosituksi kotimaassaan. Hänen yhteistyönsä Itä-Euroopan itsevaltaisesti johdettujen maiden kanssa herätti tyytymättömyyttä, ja alahuoneen johtajana hän joutui antamaan kasvot myös Britannian hallituksen kovaotteiselle sisäpolitiikalle sodan jälkeisinä vuosina 1815–1819 sekä vuoden 1820 epäonnistuneelle yritykselle purkaa poikkeuslailla kuningas Yrjö IV:n avioliitto Caroline von Braunschweigin kanssa. Liberaaleina tunnetut kirjailijat ja runoilijat, kuten lordi Byron, Thomas Moore ja Percy Bysshe Shelley hyökkäsivät häntä vastaan tuotannossaan. Castlereagh pelkäsi salamurhaa ja ryhtyi erilaisiin varotoimiin, kunnes ajautui viimeisinä vuosinaan asteittain vainoharhaisuuteen. Hän myös uskoi jonkun kiristävän häntä väitteillä homoseksuaalisuudesta. Castlereagh teki itsemurhan elokuussa 1822 hieman ennen suunniteltua lähtöään Veronan kongressiin. Hän tappoi itsensä kynäveitsellä. Hänet haudattiin Westminster Abbeyn katedraaliin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Robert Stewart Castlereagh Wikimedia Commonsissa
S/S Orion

Talousapulaisia S/S Orionin kannella 1920.
S/S Orion oli suomalainen rahtihöyrylaiva jossa oli myös matkustajahyttejä.
S/S Orion rakennettiin 1884 Bremer Schiffsbau Ges.:n telakalla Bremenissä Saksassa. Laivan pituus oli 64,28 metriä, leveys 9 metriä ja syväys 4,88 metriä. Laivan vetoisuus oli 1 066 bruttorekisteritonnia ja suurin nopeus oli 8 solmua. Höyrykoneen teho oli 500 hevosvoimaa. Laivalla oli joitain matkustajahyttejä joissa oli 9 vuodepaikkaa.
Suomen Höyrylaiva Oy:n tilaama laiva liikennöi Hull-Kööpenhamina-Turku-Hanko-Helsinki-Viipuri-linjalla yhdessä S/S Siriuksen kanssa. Ensimmäisen maailmansodan aikana laiva oli vuokrattuna venäläisille sukellusveneverkkojen laskulaivaksi ja se myytiin helmikuussa 1917 Venäjän laivastolle. Laivan nimeksi vaihtui Ob mutta kun venäläiset lähtivät 13. huhtikuuta 1918 Helsingistä laiva jäi sinne ja syksyllä 1918 se palasi takaisin Suomen Höyrylaiva Oy:n omistukseen.
S/S Orion haaksirikkoutui lumimyrskyssä 28. joulukuuta 1931 Helsingin edustalla ollessaan tulossa Rouenista Turun kautta Helsinkiin.
Uudempi S/S Orion

Suomen Höyrylaiva Oy hankki 1935 uuden samannimisen 2 810 dwt:n rahtialuksen. Tämä laiva luovutettiin sotakorvauksena Neuvostoliittoon 1945 ja se sai nimekseen Valday. Laiva romutettiin Osakassa Japanissa 1969.
Vuonna 1935 rakennettu S/S Orion
S/S Olovsborg

S/S Olovsborg oli suomalainen uusikaupunkilaisen J. A. Zachariassen & Co -varustamon rahtihöyrylaiva.
11 300 kuollutpainotonnin (vuodesta 1939 9 855 kuollutpainotonnia) S/S Olovsborgin pituus oli 135,02 metriä, leveys 17,20 metriä ja syväys 8,23 metriä. Laivan höyrykoneen teho oli 3 885 hevosvoimaa.
S/S Olovsborg rakennettiin 1912 Pallionissa Sunderlandissa Englannissa Short Brothersien telakalla lontoolaiselle Nitrate Producers' Steamship Co Ltd-varustamolle, ja se sai nimen Anglo-Egyptian. Vuonna 1927 laiva ostettiin Suomeen uusikaupunkilaiselle J. A. Zachariassen & Co-varustamolle, ja se oli ostohetkellä Suomen kauppalaivaston suurin alus. Vuonna 1932 laiva lastasi vehnää Williamstownissa Victorian osavaltiossa Australiassa. Lasti oli tarkoitus viedä Shanghaihin Kiinaan, ja kun miehistö vaati kaksikertaista palkkaa sotatoimialueelle matkaamisesta, kolme miestä pidätettiin ja viisi muuta karkasi laivasta ennen sen lähtöä. Pidätetyt merimiehet karkotettiin Suomeen. Vuonna 1942 laiva siirtyi Brasilian hallituksen omistukseen, ja se sai nimen Lesteloide. Laiva liitettiin Brasilian laivastoon 1948, ja se romutettiin 1955 Rio de Janeirossa.
Aiheesta muualla

Höyrylaiva S/S Olovsborg, Uudenkaupungin museon valokuvakokoelma (Finna) (Arkistoitu – Internet Archive)
Ruotsinkylän koulu

| Ruotsinkylän koulu |
| --- | --- |

Sijainti:  Rävbäckinkuja 29 04360 Tuusula
Koordinaatit:  60.3716°N, 24.9742°E
Tyyppi:  suomenkielinen alakoulu
Rehtori:  Tiina Laajanen-Tuulari
Luokat:  1–6
Oppilaita:  Noin 100
Verkkosivut
Ruotsinkylän koulu on Tuusulan kunnan Ruotsinkylässä, viitisen kilometriä kunnan keskustaajamasta etelälounaaseen sijaitseva noin 100 oppilaan ja kuuden opettajan suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6). Kouluun kuuluu kaksi varsinaista koulurakennusta sekä väistötilat, joissa on opiskeltu syksystä 2019 alkaen. Varsinaisista rakennuksista vanhempi on jo vuonna 1894 valmistunut puukoulu, joka on nykyään asuinkäytössä. Uudempi liikuntasalin sisältävä koulurakennus valmistui vuonna 2012.
Sambian avaruusohjelma

Sambian avaruusohjelma oli nimitys sambialaisen opettajan Edward Makuka Nkoloson yritykselle tehdä avaruuslento ja perustaa siirtokunta Marsiin. On epäselvää, kuinka tosissaan Nkoloso oli ja kuinka paljon Sambian vastikään itsenäistynyt valtio tuki hänen projektiaan.
Vuonna 1964 Time raportoi Sambian itsenäisyysjuhlista ja mainitsi ohimennen, että Nkoloso ei juhlinut, koska itsenäisyysjuhlat jarruttivat hänen avaruusohjelmaansa. Useat lehdet tarttuivat tähän, ja tarina Sambian avaruusohjelmasta sai alkunsa.
Vuonna 1960 Nkoloso perusti Sambian kansallisen tieteen, avaruustutkimuksen ja filosofian akatemian (englanniksi National Academy of Science, Space Research and Philosophy) ja alkoi kouluttaa kymmentä nuorta miestä ja yhtä teini-ikäistä tyttöä, Matha Mwambaa. Koulutuksessaan tulevat afronautit mm. vierivät mäkeä alas öljytynnyreissä, totuttelivat painottomuuteen keinuissa ja opiskelivat Nkoloson johdolla avaruuslennon fysiikkaa. Nkoloso suunnitteli myös avaruusaluksia, ja hänen mukaansa niiden ainoa ongelma oli se, että hän ei löytänyt niihin sopivaa voimanlähdettä. Ensimmäisen julkaisemansa avaruusraketin hän nimesi Sambian presidentin, David Kuandan, mukaan D-Kalu 1:ksi. Nkoloso haki myös rahoitusta projektilleen ulkomailta (esim. Israel, USA ja Neuvostoliitto) sekä kansainvälisiltä järjestöiltä (YK ja Unesco).
Nkoloson tavoite oli lähettää Marsiin 17-vuotias tyttö, kaksi kissaa ja lähetyssaarnaaja. Avaruusmatkaajien titteliksi hän kehitteli termin "afronautti". Lähetyssaarnaajan tehtävä oli Nkoloson mukaan levittää kristinuskoa alkukantaisten marsilaisten keskuudessa, mutta ei suinkaan käännyttää näitä pakolla.
Avaruusohjelma kaatui lopulta ennen kaikkea varojen puutteeseen. Myös Mwamban raskaus, jonka johdosta hän joutui palaamaan kotiin, vaikeutti projektin etenemistä. Myös muut afronauttikokelaat lähtivät pian tämän jälkeen, joten Nkolosolla ei ollut enää miehistöä. Tämän jälkeen Nkoloso siirtyi politiikkaan ja hän sai töitä Liberation Centre -keskuksesta, joka keskittyi lähialueen dekolonialisaatioon. Vuonna 1983, ollessaan 59-vuotias, Nkoloso valmistui oikeustieteen maisteriksi Sambian yliopistosta.
Vaikka Nkoloso ja Sambian avaruusohjelma olivat lähinnä pilkan kohde jo omana aikanaan, pidetään Nkolosoa inspiraationa Afrikan nykyisille avaruustekniikan alalla toimiville yrittäjille, mutta myös aivan tavallisille sambialaisille. Sambian avaruusohjelmasta on tehty lyhytelokuva Afronauts (2014).
Ruotsinsuomi

Ruotsinsuomalaisten epävirallinen lippu.
Ruotsinsuomi on nimitys, jota käytetään Ruotsissa asuvien suomalaisten käyttämästä suomen kielestä.
Ruotsinsuomi muistuttaa hyvin paljon Suomessa käytettävää suomen kieltä. Erot liittyvät lähinnä sanastoon. Ruotsinsuomessa käytetään ruotsin kielestä johdettuja ilmaisuja esimerkiksi metro-sanan sijasta nimitystä tunnelbaana (ruots. tunnelbana), tietokoneesta nimeä daata (ruots. dator) ja kännykästä nimeä  mopiili (ruots. mobiltelefon).
Ruotsalaisen yhteiskunnan kuvaamisessa tarvitaan sanatarkkoja käännöksiä huolimatta siitä, että monilta osin Suomen ja Ruotsin yhteiskuntajärjestelmät muistuttavatkin toisiaan. Esimerkiksi Ruotsin eduskunnasta käytetään nimitystä valtiopäivät, Suomen kansaneläkelaitosta vastaavasta Försäkringskassasta käytetään nimitystä Vakuutuskassa. Myös puoluenimiä on käännetty ruotsinsuomeksi. Suomen Kokoomus-puoluetta vastaava Moderaterna on käännetty muotoon maltilliset. Vastaavasti myös Ruotsin Alkoa vastaava Systembolaget on käännetty muotoon Systeemi ruotsinsuomalaisessa puhekielessä.
Ruotsinsuomalainen kielilautakunta (nykyään osa Kielen ja kansanperinteen tutkimuslaitosta) valvoo suomen kielen asemaa Ruotsissa, tarkastaa käännöksiä ja antaa kielineuvontaa, julkaisee Kieliviesti-lehteä ja levittää tietoa suomen kielestä.
Kirjallisuutta

Ehrnebo, Paula: Neuvojasta neuvostoon: Ruotsinsuomalainen kielilautakunta — Sverigefinska språknämnden 1975–2006. Historiikki.  Stockholm:  Språkrådet, 2008.  ISBN 978-91-7229-050-1.
Aiheesta muualla

Ruotsinsuomalainen kielilautakunta
Sverigefinska Riksförbundet RSKL (Ruotsinsuomalaisten Keskusliitto)
Sambian jalkapallomaajoukkueen lento-onnettomuus

| Sambian jalkapallomaajoukkueen lento-onnettomuus 1993> Yhteenveto |
| --- | --- |
Päivämäärä:  27. huhtikuuta 1993
Tapahtumapaikka:  Atlantin valtameri Gabonin rannikolla
Lähtöpaikka:  Lusaka, Sambia
Välilaskupaikka:  Brazzaville, Kongon tasavalta Libreville, Gabon Abidjan, Norsunluurannikko
Määränpää:  Dakar, Senegal
Kuolleita:  30
Eloonjääneitä:  0
Lentokone
Konetyyppi:  de Havilland Canada DHC-5 Buffalo
Lentoyhtiö:  Sambian ilmavoimat
Matkustajia:  25
Miehistöä:  5
Sambian jalkapallomaajoukkue oli 27. huhtikuuta 1993 matkalla jalkapallon vuoden 1994 MM-kilpailujen karsintaotteluun Senegaliin, kun toisen välitankkauksen jälkeen, muutama minuutti Librevillestä lähdön jälkeen, yksi moottoreista syttyi tuleen ja kone syöksyi Atlantin valtamereen Gabonin rannikon edustalla. Kaikki koneessa olleet 25 Sambian jalkapallomaajoukkueen jäsentä ja viisi miehistön jäsentä menehtyivät onnettomuudessa.
Virallinen turman onnettomuustutkintaraportti julkaistiin marraskuussa 2003. Turman aiheutti mekaaninen vika koneen vasemmassa moottorissa. Lentäjä, joka oli väsynyt lennettyään samana päivänä jo Mauritiukselta Sambiaan, sammutti vahingossa väärän moottorin, ja kone syöksyi mereen puolen kilometrin päässä rannikosta.
Vuoden 1993 maajoukkueesta jäi henkiin vain sen suurin tähti Kalusha Bwalya, jonka oli tarkoitus lentää Senegaliin eri kautta.
Rune Jarstein

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Rune Almenning Jarstein
Syntymäaika: 29. syyskuuta 1984 (ikä 40)
Syntymäpaikka: Porsgrunn, Norja
Pelipaikka: Maalivahti
Pituus: 192 cm
Seura
Seura: Hertha BSC
Pelinumero: 22
Junioriseurat
: Herkules IF
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2002–2007 | Odd Grenland | 72 | (0) |
| 2007–2010 | Rosenborg | 51 | (0) |
| 2010–2013 | Viking | 116 | (0) |
| 2014– | Hertha BSC | 156 | (0) |
| 2015 | Hertha BSC II | 1 | (0) |
Maajoukkue
| 2007– | Norja | 65 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 6. heinäkuuta 2020.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 6. heinäkuuta 2020.
Rune Almenning Jarstein (s. 29. syyskuuta 1984 Porsgrunn, Norja) on norjalainen jalkapalloilija, joka on pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Hertha BSC:tä. Hän on pelannut Norjan maajoukkueessa vuodesta 2007 alkaen.
Jarstein edusti kotimaansa pääsarjassa Odd Grenlandia, Rosenborgia ja Vikingiä. Hän voitti Norjan-mestaruuden vuonna 2009 Rosenborgin joukkueessa. Tammikuussa 2014 hän siirtyi berliiniläisseura Herthaan. Hän on kauden 2019–2020 loppuun mennessä pelannut Bundesliigassa 156 ottelua.
Pelatut maaottelut vuosittain

| Norjan A-maajoukkue> Vuodet | Norjan A-maajoukkue> ottelut | Norjan A-maajoukkue> maalit |
| --- | --- | --- |
| 2007 | 1 | 0 |
| 2008 | 4 | 0 |
| 2009 | 2 | 0 |
| 2010 | 2 | 0 |
| 2011 | 8 | 0 |
| 2012 | 9 | 0 |
| 2013 | 10 | 0 |
| 2014 | 2 | 0 |
2015: 0
| 2016 | 6 | 0 |
| 2017 | 6 | 0 |
| 2018 | 8 | 0 |
| 2019 | 7 | 0 |
| Yhteensä | 65 | 0 |
Aiheesta muualla

Rune Jarsteinin esittely Norjan jalkapalloliiton sivustolla (norjaksi)
Rönni

Rönni on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Annika Rönni-Sällinen (s. 1976), ammattijärjestöjohtaja, Tero Rönnin tytär
Tero Rönni (1954–2023), poliitikko ja kansanedustaja (SDP), Annika Rönni-Sällisen isä
Topi Rönni (s. 2004), jääkiekkoilija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Rönning

Rönning tai Rønning on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Eldar Rønning (s. 1982), norjalainen hiihtäjä
Frode Rønning (s. 1959), norjalainen pikaluistelija
Geir Rönning, alk. Geir Rønning (s. 1962), norjalaissyntyinen muusikko
Joachim Rønning (s. 1972), norjalainen elokuvaohjaaja
Olli Rönning (1931–2015), suomalainen hammaslääkäri ja professori
Trine Rønning (s. 1982), norjalainen jalkapalloilija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Rönnholm

Rönnholm on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Anton Ulrik Rönnholm (1787–1862), teologian tohtori ja lääninrovasti
Antton Rönnholm (s. 1980), SDP:n puoluesihteeri, Mikko Rönnholmin poika
Elisabeth Rönnholm (1826–1897), Suomen ensimmäinen postineiti
Emma Rönnholm (s. 1984), kuvataiteilija
Erik Rönnholm (1923–2010), keskimatkojen juoksija
Gustaf Rönnholm (1858–1934), eläinlääkäri
Kari Rönnholm (1945–1988), koripalloilija
Karl Anton Rönnholm (1860–1921), ylilääkäri ja professori
Mikko Rönnholm (s. 1946), kansanedustaja ja europarlamentaarikko (SDP), diplomi-insinööri
Monika Kinnunen (o.s. Rönnholm) (s. 1970), keskimatkojen juoksija
Riku Rönnholm (s. 1970), Iitin kunnanjohtaja, Mikko Rönnholmin poika
Solveig Rönnholm (1923–2006), kirjailija
Ulf Rönnholm (1929–2015), yritysjohtaja, teollisuusneuvos
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Rune Skarsfjord

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Rune Skarsfjord
Syntymäaika: 23. toukokuuta 1970 (ikä 54)
Syntymäpaikka: Narvik, Norja
Pituus: 184 cm
Lempinimi: Skars
Seura
Seura: –
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
|  |  FK Mjølner  Tromsdalen UIL  FC Lyn Oslo  Moss FK  Fossum IF  Skjetten SK  Bærum SK |  |
Valmennusura
2002–2005 2006–2008 2009–2010 2010–2013 2014–2015:  Rosenborg BK (apuv.)  FK Haugesund  SK Brann (apuv.)  SK Brann  Hønefoss BK
Rune Skarsfjord (s. 23. toukokuuta 1970) on norjalainen jalkapallovalmentaja ja uransa lopettanut hyökkääjä.
Ura

Skarsfjord pelasi omalla urallaan hyökkääjänä useissa eri seuroissa Norjassa ilman suurempaa menestystä. Hän lopetti uransa vuonna 2000 Bærum SK:n joukkueessa.
Valmennusuransa Skarsfjord aloitti Rosenborgin apulaisvalmentajana vuonna 2002. Hän työskenteli yhdessä Nils Arne Eggenin, Åge Hareiden, Ola By Risen ja Per Joar Hansenin kanssa voittaen kolme Norjan mestaruutta.
Päävalmentajadebyyttinsä Skarsfjord teki kaudella 2006 FK Haugesundissa. Skarsfjordin johdolla seura pelasi Adeccoligaenin keskikastissa. Kaudella 2007 hän luotsasi Haugesundin komeasti Norjan cupin loppuotteluun, jossa Lillestrøm SK oli kuitenkin vahvempi maalein 2–0. Kauden 2008 jälkeen Skarsfjord jätti Haugesundin ja siirtyi Steinar Nilsenin aisapariksi SK Branniin.
Toukokuussa 2010 Skarsfjord nousi Brannin päävalmentajaksi, kun Nilsen sai potkut seuran aloitettua kautensa erittäin surkeasti.  Skarsfjord nosti Brannin putoamiskamppailusta sijalle 13 ja sai kauden jälkeen jatkaa tehtävässään. Ensimmäinen kokonainen kausi päävalmentajana sujui Skarsfjordilta hienosti. Hän johdatti Brannin Norjan cupin loppuotteluun seitsemän vuoden tauon jälkeen. Mestaruuspokaalia ei kuitenkaan tullut, sillä Aalesunds FK oli parempi maalein 2–1.  Liigassa Brann oli kauden 2011 päätteeksi neljäs, mikä oli paras sijoitus mestaruuskauden 2007 jälkeen. Kaksi seuraavaa kautta sujuivat heikommin ja Skarsfjord jätti seuran kauden 2013 jälkeen.
Kesäkuussa 2014 Skarsfjordista tuli Hønefossin päävalmentaja.  Norjan 1. divisioonassa pelannut seura sijoittui Skarsfjordin johdolla sijalle 11 ja välttyi näin katastrofaaliselta putoamiselta. Kaudella 2015 joukkue joutui jälleen taistelemaan sarjapaikastaan ja tällä kertaa Skarsfjord ei onnistunut pelastamaan joukkuettaan, vaan Hønefoss putosi kolmannelle sarjatasolle. Kauden jälkeen Skarsfjord jätti seuran.
Meriitit

Norjan cupin hopeaa: 2011
Romeo Tovar Astorga

Romeo Tovar Astorga (s. 5. maaliskuuta 1940) on elsalvadorilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin fransiskaanien papiksi 25. kesäkuuta 1968 ja nimitettiin Zacatecolucan hiippakunnan piispaksi 5. toukokuuta 1987. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Francesco De Nittis, jota avustivat Arturo Rivera Damas ja José Oscar Barahona Castillo.
Tovar Astorga sai 17. joulukuuta 1996 nimityksen San Miguelin koadjuuttoripiispaksi, ja 10. huhtikuuta 1997 hänestä tuli sen piispa. 12. toukokuuta 1999 hänet nimitettiin Santa Anan piispaksi.
S/S Näsijärvi II

| S/S Näsijärvi II |
| --- | --- |
 Näsijärvi II Ruovedellä
Tyyppi:  Höyrykäyttöinen hinaaja  Nykyisin tilauskäytössä
Lippuvaltio:   Suomi
Kotipaikka:  Tampere  Mustanlahden satama
Omistaja:  Tampereen Pursiseura
Aiemmat omistajat:  Neptun Oy, Rosenlew Oy, Kokemäenjoen Uittoyhdistys, Lehtimiehet Oy, Tampereen kaupunki
Vesillelasku:  1929
Tekniset tiedot
Pituus:  21,0 m
Leveys:  5,10 m
Syväys:  2,10 m
Koneisto:  Compound-höyrykone
Koneteho:  175 ihv kW
Nopeus:  9 kn
Miehistö:  1+1+1
S/S Näsijärvi II on teräsrunkoinen höyrylaiva, joka on rakennettu 1929. Laivan tilasi A. Ahlströmiltä Varkaudesta Neptun Oy hinaamaan yhtiön puutavaraproomuja Pyhäjärven vesistöön. Laiva sai nimekseen Neptun II. Laiva oli kuitenkin syväyksensä takia soveltumaton Pyhäjärven matalille vesille, ja se siirrettiin talvella 1930 Näsijärven puolelle. Keväällä 1931 laiva päätyi omistusjärjestelyjen seurauksena Rosenlew Oy:lle, ja sai samalla nimekseen Näsijärvi II. Rosenlewin ajan peruja on myös laivan korsteenia nykyäänkin koristava viisisakarainen punatähti. Laiva hinasi sekä proomuja että lauttoja aina 1960-luvun loppupuolelle, jolloin uitot lopetettiin, ja puutavara siirtyi maanteille.
Vuodesta 1976 lähtien vuoteen 2015 laivan omistajana oli Tampereen kaupunki. Käyttö- ja hallintaoikeus oli kunnossapitoa vastaan Tampereen Pursiseuralla vuodet 1980–2015. Vuonna 2015 laiva luovutettiin kokonaisuudessaan Tampereen Pursiseuralle.
Laivaa pidetään kunnossa talkoovoimin. Nykyisin laivaa vuokrataan kunnossapidon mahdollistamiseksi erilaisille yrityksille, järjestöille ja yksityishenkilöille, ja lisäksi ajetaan muutama höyryharrastajien (talkooväen) oma ajo. Vuodesta 2005 alkaen käyttövoimana on ollut jälleen puu, kun vuonna 1963 asennetut öljypolttimet poistettiin, ja kattilaan tehtiin halkokäyttöön tarvittavat muutostyöt.
Aiheesta muualla

Laivan kotisivut
Näsijärvi II:n Facebook-sivut
Tampereen Pursiseura
Suomen Höyrypursiseura
Museovirasto[vanhentunut linkki]