stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Reunion (Black Sabbathin albumi)
Albumin taustaa

Black Sabbath oli kokoontunut lähes alkuperäisessä kokoonpanossaan kesän 1997 Ozzfest-kiertueelle. Mukana olivat laulaja Ozzy Osbourne, kitaristi Tony Iommi ja basisti Geezer Butler, mutta rumpali Bill Wardin tilalla nähtiin tuolla kiertueella Faith No Moresta ja Osbournen sooloyhtyeestä tuttu Mike Bordin. Tarkkoja syitä tähän ei tiedetä.
Syksyllä 1997 ilmoitettiin, että Sabbath esiintyisi täysin alkuperäisellä kokoonpanollaan kotikaupungissaan Birminghamissa saman vuoden joulukuussa. Basisti Butlerin mukaan konsertit nauhoitettiin ja julkaistiin, koska markkinoille haluttiin hyvälaatuinen tallenne lukuisten laittomien bootlegien sijaan ja yhtyeen alkuperäiskokoonpano ei ollut koskaan julkaissut virallista live-levyä.
Konsertin nauhoittaneen tuottaja Thom Panunzion mukaan Bill Ward oli tosin lähellä jäädä pois albumilta, vaikka soittikin konserteissa. Wardilla oli ilmeisesti sopimuksellisia ongelmia levyn julkaisun suhteen ja yhtyeen asioita tuolloin hoitanut manageri Sharon Osbourne oli kysynyt Panunziolta ennen konserttia, voisiko toinen rumpali (ilmeisesti Vinny Appicea ja Cozy Powellia oli kysytty) nauhoittaa jälkeenpäin rummut uudelleen. Panunzion mukaan tämä oli live-nauhoituksessa tapahtuvien kiertojen ja vuotojen vuoksi mahdotonta ja Panunzio itse taivutteli Wardin olemaan mukana albumilla. Yhtye oli lopulta tyytyväinen konserttien onnistumiseen, vaikka kitaristi Iommin mukaan harjoitteluaikaa oli loppujen lopuksi hyvin vähän.
Sisältö

Albumin live-materiaali perustuu lähes kokonaan vuosien 1970–1973 materiaaliin. Esimerkiksi vuoden 1970 Paranoid-albumilta on mukana kuusi kappaletta ja Master of Realityltä (1971) viisi. Myöhemmiltä ajoilta on vain yksi kappale, vuoden 1976 Technical Ecstasylta otettu "Dirty Women". Harvemmin livenä kuultuja kappaleita ovat "Spiral Architect" ja "Sabbath Bloody Sabbath", molemmat vuoden 1973 Sabbath Bloody Sabbath -albumilta. Yhtyeen mukaan live-materiaalia ei juurikaan käsitelty jälkeenpäin studiossa, sillä kokonaisuus haluttiin pitää mahdollisimman autenttisena.
Albumi sisältää myös kaksi uutta, huhti-toukokuussa 1998 studiossa nauhoitettua, kappaletta "Psycho Man" ja "Selling My Soul". Ensin mainittu edustaa yhtyeen synkempää ja doom-henkisempää perinnettä, tosin nopeutuen loppua kohti jälkimmäisen taas ollessa melodisempaa suuntausta. Iommin mukaan levy-yhtiön edustaja kysyi yhtyeeltä paria lisäkappaletta albumille ja Iommi ja Osbourne sävelsivät pikaisesti kappaleet live-materiaalin työstön yhteydessä A&M-studioilla Hollywoodissa Bob Marletten toimiessa tuottajana. Butler ja Ward lisäsivät osuutensa myöhemmin, tosin kappaleessa ”Selling My Soul” käytetään rumpukonetta, sillä Wardin soittamaa osuutta ei pidetty "kelvollisena". Iommi on todennut myöhemmin kappaleiden olleen "liian hätäisesti" sävellettyjä.
Albumin julkaisu ja vastaanotto

Reunionin julkaisi lokakuussa 1998 Epic Records. Yhtyeen alkuperäisen kokoonpanon paluu oli ollut menestyksekäs, ja myös albumi sai hyvän vastaanoton. Lisäksi alkuperäiskokoonpano ei ollut aiemmin julkaissut virallista live-tallennetta, joten albumille löytyi kysyntää. Yhdysvalloissa albumi nousi Billboardin listalla sijalle 11. ja myi pian platinaa. Albumi on ainoa Sabbath-albumi, joka on julkaistu myös minidisc-formaatissa. Uudet studiokappaleet julkaistiin myös singleinä, ja ne saivat jonkin verran listamenestystä Billboardin listoilla. Albumin kappale "Iron Man" palkittiin helmikuussa 2000 Grammylla "parhaasta metalliesityksestä".
Kriitikot ovat antaneet albumille pääasiassa positiivista palautetta: Allmusic-sivuston arvostelija kehuu live-nauhoitusta laadukkaaksi ja kappale-valintoja onnistuneiksi ja Sputnik Musicin kriitikko sanoo albumia "ostamisen arvoiseksi". Metal Observer-sivuston arvostelijan mukaan albumi kuuluu "ehdottomasti kaikkien Sabbath-fanien levykokoelmaan" vaikkakin kritisoiden hieman yhtyeen live-soittoa.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittaneet Ozzy Osbourne, Tony Iommi, Geezer Butler ja Bill Ward, ellei toisin mainita.
Kappaleet > CD 1

War Pigs – 8.28
Behind the Wall of Sleep – 4.07
N.I.B. – 6.45
Fairies Wear Boots – 6.19
Electric Funeral – 5.02
Sweet Leaf – 5.07
Spiral Architect – 5.40
Into the Void – 6.32
Snowblind – 6.08
Kappaleet > CD 2

Sabbath Bloody Sabbath – 4.36
Orchid / Lord of This World – 7.07
Dirty Women – 6.29
Black Sabbath – 7.29
Iron Man – 8.21
Children of the Grave – 6.30
Paranoid – 4.28
Psycho Man – 5.18 (uusi studiolevytys vuodelta 1998, säv. Osbourne/Iommi)
Selling My Soul – 3.10 (uusi studiolevytys vuodelta 1998, säv. Osbourne/Iommi)
Kokoonpano

Ozzy Osbourne – laulu
Tony Iommi – kitara
Geezer Butler – basso
Bill Ward – rummut (paitsi kappaleessa "Selling My Soul")
Geoff Nicholls – kosketinsoittimet (live-materiaali)
Tuotanto

Live-materiaalin nauhoitus ja tuotanto - Thom Panunzio
Live-materiaalin miksaus - Bob Marlette
Masterointi - David Collins
Studio-kappaleiden nauhoitus, tuotanto ja miksaus - Bob Marlette
Arvostelut

Ultimate Guitar () linkki
Sputnik Music () linkki
Allmusic () linkki
Rolling Stone Album Guide () linkki (Arkistoitu – Internet Archive)
Mark Prindle (9/10) linkki
Metal Observer (8.5/10) linkki
Black Sabbath.net (6/10) linkki (Arkistoitu – Internet Archive)
Julkaisuhistoria

lokakuu 1998: Epic Records, E2K-69115, US
lokakuu 1998: Epic Records, E2K-69688, US, digipak-versio
lokakuu 1998: Epic Records, EPC491954-9, EU
lokakuu 1998: Epic Records, EPC491954-2, EU, digipak-versio
marraskuu 1998: Epic Records, minidisc
Aiheesta muualla

Reunion (Black Sabbathin albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Reunion (Black Sabbathin albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
| n k Black Sabbath |
| --- | --- |
 Tony Iommi  Ozzy Osbourne  Geezer Butler  Bill Ward   Entiset jäsenet: Ronnie James Dio  Vinny Appice  Ian Gillan  Glenn Hughes  Tony Martin  Cozy Powell  Geoff Nicholls  Bev Bevan  Neil Murray  David Donato  Dave Spitz  Eric Singer  Ray Gillen  Bob Daisley  Jo Burt  Terry Chimes  Laurence Cottle  Dave Walker 
Studioalbumit:  Black Sabbath  Paranoid  Master of Reality  Vol. 4  Sabbath Bloody Sabbath  Sabotage  Technical Ecstasy  Never Say Die!  Heaven and Hell  Mob Rules  Born Again  Seventh Star  The Eternal Idol  Headless Cross  Tyr  Dehumanizer  Cross Purposes  Forbidden  13 
Livealbumit:  Live at Last  Live Evil  Cross Purposes Live  Reunion  Past Lives  Live at Hammersmith Odeon 
Kokoelmat:  We Sold Our Soul for Rock ’n’ Roll  The Sabbath Stones  The Best of Black Sabbath  Symptom of the Universe: The Original Black Sabbath 1970–1978  Black Box: The Complete Original Black Sabbath 1970–1978  Greatest Hits 1970–1978  The Dio Years  The Rules of Hell 
Videot:  The Black Sabbath Story, Vol 1  The Black Sabbath Story, Vol 2 
Muuta:  diskografia  Heaven and Hell (yhtye)  luettelo jäsenistä
Ribuloosi-5-fosfaatti

| Ribuloosi-5-fosfaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  [(2R,3R)-2,3,5-trihydroksi-4-oksopentyyli]divetyfosfaatti
CAS-numero:  4151-19-3
PubChem CID:  439184
SMILES:  C(C(C(C(=O)CO)O)O)OP(=O)(O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C5H11O8P
Moolimassa:  230,108 g/mol
Ribuloosi-5-fosfaatti (C5H11O8P) on ribuloosisokerin ja fosforihapon esteri. Se on välituote eräissä biokemiallisesti tärkeissä aineenvaihduntareiteissä kuten pentoosifosfaattireitissä.
Biokemia

Ribuloosi-5-fosfaattia muodostuu pentoosifosfaattireitin ensimmäisen vaiheen eli hapettavan vaiheen viimeisessä reaktiossa 6-fosfoglukonaatista 6-fosfoglukonaattidehydrogenaasin katalysoimana. Seuraavassa vaiheessa yhdiste muunnetaan isomeerikseen riboosi-5-fosfaatiksi fosfopentoosi-isomeraasin katalysoimana tai epimeerikseen ksyluloosi-5-fosfaatiksi fosfopentoosiepimeraasin avulla.
Ribuloosi-5-fosfaattia muodostuu myös fotosynteesin pimeäreaktioissa eli Calvinin kierrossa riboosi-5-fosfaatista ja ksyluloosi-5-fosfaatista samojen entsyymien katalysoimana kuin pentoosifosfaattireitissä. Pimeäreaktioiden viimeisessä vaiheessa fosforibuloosikinaasi muuttaa yhdisteen ribuloosi-1,5-bisfosfaatiksi.
Riboosi-5-fosfaatti on myös arabinoosi-5-fosfaatin isomeeri ja näiden isomeerien muuntumista toisikseen katalysoi arabinoosi-5-fosfaatti-isomeraasi.
Neodyymioksidi

| Neodyymioksidi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  1313-97-9
PubChem CID:  159373
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Nd2O3
Moolimassa:  336,48
Ulkomuoto:  Vaaleansininen kiteinen aine
Sulamispiste:  2233 °C
Kiehumispiste:  3760 °C
Tiheys:  7,24 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Neodyymioksidi (Nd2O3) on neodyymi- ja oksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään lasin värjäykseen, lasereiden valmistukseen ja muiden neodyymiyhdisteiden valmistukseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa neodyymioksidi on vaaleansinistä kiteistä ainetta. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee happoihin. Kuumennettaessa vedyn kanssa yhdiste pelkistyy metalliseksi neodyymiksi.
Neodyymioksidia valmistetaan liuottamalla malmi rikkihappoon ja saostamalla siitä neodyymioksalaattina. Neodyymioksalaatti hajoaa kuumennettaessa neodyymioksidiksi.
Neodyymioksidia käytetään neodyymin ja neodyymiyhdisteiden valmistuksen lähtöaineena. Neodyymioksidi värjää lasin ja emalin violetiksi ja värisävy riippuu lisätyn yhdisteen määrästä. Yhdistettä käytetään myös lasereissa.
Aiheesta muualla

PubChem: Neodymium oxide (englanniksi)
ChemBlink: Neodymium oxide (englanniksi)
Neodyymioksidilla värjättyä lasia
Ridasjärvi

Ridasjärven itärannan venevalkama.
Ridasjärvi on noin 400 asukkaan  kylä Hyvinkäällä, noin 10 kilometriä keskustasta itään. Ridasjärven kylässä toimii Ridasjärven koulu, joka on alakoulu on 1.–6.-luokkalaisille. Lisäksi siellä on  tuetun asumisen oljamikoti, päihdehoitokeskus ja ampumarata (Hyvinkään ampumaurheilukeskus).
Kylän nimi johtuu samannimisestä järvestä, jonka itärannalla kylä sijaitsee. Järvi on pinta-alaltaan 296 hehtaaria ja keskisyvyydeltään 80 senttimetriä. Rannat ovat monin paikoin soisia ja umpeenkasvavia. Järvessä on useita kaisla- ja kortesaarekkeita. Ridasjärven, Järvisuon ja Ritassaarensuon kokonaisuus on kansallisesti merkittävä FINIBA-linnustoalue. Ridasjärvellä pesii runsaasti naurulokkeja, sinisorsia, telkkiä, nokikanoja ja härkälintuja. Harvinainen pikkulokki pesii järvellä vakituisesti. Keväisin muuttavia lintuja levähtää järvellä sadoittain. Yleisimpiä ovat joutsenet, joiden lisäksi metsähanhia havaitaan usein kymmeniä ja kanadan-, meri- ja tundrahanhia joitakin yksilöitä. Ritassaarensuolla elää lähinnä yleisiä eteläsuomalaisia lintulajeja, erityistä suojelua vaativia lajeja ovat kurki, sääksi ja teeri.
NRP Ribeira Grande (M402)

| NRP Ribeira Grande |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  CUF
Laskettu vesille:  1954
Palveluskäyttöön:  1955
Tekniset tiedot
Uppouma:  360 t (standardi) 445 t (kuormattu)
Pituus:  46,3 m (kokonaispituus)
Leveys:  8,8 m
Syväys:  2,5 m
Koneteho:  2 500 bhp
Nopeus:  15 solmua
Miehistöä:  29
Aseistus
Aseistus:  1 × Bofors 40 mm/60 -ilmatorjuntatykki 1 × Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykki 1 × .50" M2 Browning -konekivääri
NRP Ribeira Grande (runkonumero M402) oli Portugalin laivaston São Roque -luokan miinanraivaaja.
Valmistus

Alus tilattiin 1954 CUF:lta, missä se valmistettiin 1954-1957.
Palvelus

Aluksen 40 millimetrin Bofors poistettiin 1972, kun se muutettiin partioalukseksi, minkä jälkeen aluksen aseistuksen muodostivat kaksi 20 millimetrin Oerlikonia. Alus oli edelleen palveluksessa vuonna 1995.
Neljä päivänlaskua

| Neljä päivänlaskua |
| --- | --- |
 Seitsemännen painoksen kansi vuodelta 2003.
Kieli:  suomi
Genre:  romaani
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1949
Sivumäärä:  194

Edeltävä:  Mikael Hakim
Seuraava:  Nuori Johannes
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Neljä päivänlaskua on Mika Waltarin romaani, joka ilmestyi vuonna 1949. Sen alaotsikko on: Romaani romaanista. Tarkoitettu täysikasvuisille lapsille ja onnellisille aikuisille, jotka eivät koskaan tule täysikasvuisiksi. Teos on sepitteellinen kuvaus ajasta, jolloin Waltari kirjoitti Sinuhe egyptiläistä. Se ei kuitenkaan kerro ensisijaisesti romaanin kirjoittamisesta, vaan on ennemminkin ”omaelämäkerrallinen fantasia päänsisäisestä sadunomaisesta huminasta”. Waltari itse on kutsunut Neljää päivänlaskua "valepukuun verhotuksi, sentimentaaliseksi rakkauskertomukseksi"
Neljä päivänlaskua sisältää aineksia kaikista lajeista, joita Waltarin tuotannossa on. Siinä on historiallisen romaanin, pienoisromaanin, sadun ja kauhunovellien piirteitä. Sillä on yhtymäkohtia myös kuvataidetta käsitteleviin esseisiin, ja jotkin riimittelyt tuovat mieleen Kieku ja Kaiku -sarjakuvat.
Sisältö

Kertoja on entinen naulakauppias, joka on pitkään viettänyt säännöllistä ja tasaista elämää. Hänen vaimonsa on järkevä ja avioliittonsa niin onnellinen, että sitä tuskin enää huomaa. Kertojaa vaivaavat kuitenkin egyptiläiset, jotka tulevat hänen uniinsa ja vaativat, että heidän tarinansa on kirjoitettava. Lääkärissä käyntikään ei tuo apua.
Eräänä päivänä entinen naulakauppias löytää sydämensä liinavaatelaatikosta, jonne hänen vaimonsa on sen pannut talteen. Kun sydän on asettunut entiselle paikalleen, hän tuntee olonsa paremmaksi. Hän saa kuulla, että hänen nuoruutensa kaupungissa on taulu, jossa on kolmijalkainen mies, ja päättää mennä katsomaan sitä. Kertoja matkustaa kaupunkiin ja kysyy tietä taiteilijan luo naiselta, joka paljastuukin hänen vanhaksi tuttavakseen. Kertoja rakastuu intohimoisesti tähän naiseen, ”jolla on päivänsineä silmissään”. Hänen sydämensä karkaa rinnastaan, ja kun kertoja palaa kotiin, hän huomaa sydämensä jääneen naisen vuoteen alle.
Kun kertoja ei pääse egyptiläisistä eroon, hän vetäytyy maalle kirjoittamaan. Sinuhe istuutuu matolle hänen viereensä ja kertoja alkaa kirjoittaa hänen sanelunsa mukaan, ”sillä jos ihminen kerran aikoo kirjoittaa kirjan, ei hänen auta muu kuin alkaa kirjoittaa”. Hänen vaimonsa ja tyttärensä tulevat myöhemmin perässä. Egyptiläiset asuvat kertojan luona ja näyttäytyvät yhtä elävinä kuin perheenjäsenetkin, niin että perheen koirakin murisee eikä suostu enää tulemaan isännän työhuoneeseen. Kertojakaan ei itse aina tiedä, puhutteleeko Sinuhea vai vaimoaan tai tytärtään.
Myös kesäpaikkaa ympäröivä luonto ja eläimet vaikuttavat vahvasti kertojaan. Hän käy keskusteluja koiran, kanien, pöllön ja villikissan kanssa. Villikissa osoittaa hänelle paikan, jossa kasvaa ”mustalaisten kasvi”. Juhannusyönä kertoja sekoittaa kasvin siemenkodan kuivuneen kärpässienen kanssa konjakkiin ja kokee eroottisen hallusinaation, jonka vallassa kuu alkaa näyttää halkeavalta appelsiinilta ja rannan kaislat näyttävät alastomilta neidoilta. Kertoja syöksyy mutaiseen veteen tavoittelemaan neitoja ja tulee järkiinsä vasta, kun rikkoo varpaansa rannan kiviin.
Kirjan lopussa nainen lähettää sydämen kertojalle takaisin kirjattuna postipakettina, ja hänen vaimonsa voi tyytyväisenä todeta sen olevan jälleen paikoillaan. ”Kaukorakkaus hiipuu, egyptiläiset sulkeutuvat kirjaan, perhe palaa kaupunkiin ja luonto kellastuu ja kuolee syksyn tullen”.
Kirja on varustettu myös loppuviitteillä, jotka kommentoivat pikkutarkasti tekstissä ilmeneviä epätäsmällisyyksiä. Niiden avulla Waltari ironisoi kriittisiä laitoksia, joita monista romaaneista on tehty, ja kirjallisuuskritiikkiä yleensä.
Sisältö > Viittaukset todellisuuteen

Kirjan kertoja esittäytyy entisenä naulakauppiaana, mikä on viittaus hänen sodanaikaiseen palvelukseensa Valtion tiedoituslaitoksessa. Kolmijalkaista miestä esittävä taulu, jota kertoja lähtee katsomaan, on turkulaisen Otto Mäkilän maalaama Vaellus, jonka Waltari todellisuudessakin osti ja jota hän piti usein työpöytäänsä vastapäätä. Naisen esikuvana oli kirjallisuuden maisteri ja toimittaja Helena Kangas. Waltari oli ihastunut häneen ja kävi kiihkeää kirjeenvaihtoa hänen kanssaan. Myös monilla kesäpaikan kuvauksilla, henkilöillä ja eläimillä on vastineensa todellisuudessa.
Vastaanotto

Teosta on pidetty Waltarin välityönä, mutta metafiktiivisyydessään se oli Waltarin tuotannossa poikkeuksellinen ja aikaansa edellä suomalaisessa kirjallisuudessa. Kirja on käännetty kahdeksalle kielelle, muun muassa englanniksi, espanjaksi, saksaksi ja viroksi.
Marko Nenonen

Marko Veli Tapio Nenonen (s. 22. elokuuta 1956 Jyväskylän maalaiskunta) on Tampereen yliopiston Suomen historian dosentti ja yliopistonlehtori. Nenonen väitteli filosofian tohtoriksi Tampereen yliopistosta vuonna 1992 ja on toiminut samassa yliopistossa dosenttina vuodesta 1994 lähtien. Nenosen keskeisiä tutkimusalueita ovat olleet liikenteen ja erityisesti hevosen historia, talous- ja sosiaalihistoria sekä erityisesti Euroopan noitavainojen historia.
Nenonen on toiminut Taikakynä ky:n toimitusjohtajana, Chronicon oy:n hallituksen puheenjohtajana sekä vuodesta 2010 alkaen Nevelyn Media Oy:n eri tehtävissä. Nenosella on kaksi lasta.
Teoksia > Noitavainojen historia

Nenonen, Marko: Noituus, taikuus ja noitavainot: Ala-Satakunnan, Pohjois-Pohjanmaan ja Viipurin Karjalan maaseudulla 1620–1700.  (Väitöskirja, Tampereen yliopisto. Historiallisia tutkimuksia 165)  Helsinki:  Suomen historiallinen seura, 1992.  ISBN 951-8915-56-3
Nenonen, Marko & Kervinen, Timo: Synnin palkka on kuolema: Suomalaiset noidat ja noitavainot 1500–1700-luvulla.  (Toimittanut Anne-Riitta Isohella)  Helsinki:  Otava, 1994.  ISBN 951-1-13081-1
Nenonen, Marko: Noitavainot Euroopassa: Myytin synty.  Jyväskylä:  Atena, 2006.  ISBN 951-796-438-2
Nenonen, Marko: Noitavainot Euroopassa: Ihmisen pahuus.  Jyväskylä:  Atena, 2007.  ISBN 978-951-796-481-4
Teoksia > Sosiaalihistoria

Nenonen, Marko: Lapiolinjalla – Työttömät pakkotöissä 1948–1971.  Atena Kustannus, 2006.  ISBN 951-796-428-5
Teoksia > Muuta

Kuinka luonto ja nainen valloitetaan? – esseitä elämän erehdyksistä.  Jyväskylä:  Atena, 2011.  ISBN 978-951-796-740-2
Ricardo Pereira

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Ricardo Alexandre Martins Soares Pereira
Syntymäaika: 11. helmikuuta 1976 (ikä 48)
Syntymäpaikka: Montijo, Setúbalin piiri, Portugali
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 185 senttimetriä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1993–1994 1995–2003 2003–2007 2007–2011 2011– | Montijo Boavista Sporting Betis Leicester City | 18 (0) 154 (1) 118 (0) 48 (0) 0 (0) |
Maajoukkue
| 2001–2008 | Portugali | 79 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 1. helmikuuta 2011.
| Mitalit> Maa:   Portugali.Miesten jalkapallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Portugali.Miesten jalkapallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Portugali.Miesten jalkapallo.EM-kilpailut  | Maa:   Portugali> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Portugali 2004 |  |  |
Ricardo Alexandre Martins Soares Pereira, pelaajanimeltään Ricardo (s. 11. helmikuuta 1976 Montijo, Portugali) on portugalilainen jalkapallomaalivahti. Hän edusti kotimaansa seurojen lisäksi espanjalaista Betisiä ja englantilaista Leicester Cityä. Hänet tunnettiin etenkin hyvänä rangaistuspotkujen torjujana.
Ricardo aloitti uransa CD Montijossa, jossa hän pelasi 18 ottelua kaudella 1993–1994.  Montijosta hän siirtyi Boavista FC:hen, jossa hänestä tuli sankari johdatettuaan joukkueen UEFA Cupin välieriin. Vuodesta 2003 lähtien Ricardo edusti Sportingia. Kesällä 2007 hän siirtyi Real Betisiin.
Portugalin maajoukkueessa Ricardo on pelannut 79 A-maaottelua. Vuoden 2002 MM-kilpailuissa hän oli vielä varamaalivahtina. Hän pelasi EM-kisoissa 2004, joissa Portugali pääsi loppuotteluun asti mutta hävisi Kreikalle lopulta 1-0.
Ricardo oli mukana myös Saksan MM-kisoissa 2006, joissa välierätappio Ranskalle tiesi joutumista pronssiotteluun ja siinä tappio Saksalle sijoittumista kisoissa neljänneksi. Ricardo valittiin kisojen 23 parasta pelaajaa käsittävään tähdistöjoukkueeseen, johon valittiin maalivahdeiksi hänen lisäkseen Gianluigi Buffon ja Jens Lehmann.
Aiheesta muualla

Ricardo FootballDatabase-tietokannassa (englanniksi)
Portugalin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2002
1 Baía |
2 J. Costa |
3 Xavier |
4 Caneira |
5 Couto |
6 Sousa |
7 Figo |
8 Pinto |
9 Pauleta |
10 R. Costa |
11 Conceição |
12 Viana |
13 Andrade |
14 Barbosa |
15 Nelson |
16 Ricardo |
17 Bento |
18 Frechaut |
19 Capucho |
20 Petit |
21 Nuno Gomes |
22 Beto |
23 Rui Jorge |
Valmentaja Oliveira
Portugalin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2004
1 Ricardo |
2 Ferreira |
3 Rui Jorge |
4 Andrade |
5 Couto |
6 Costinha |
7 Figo |
8 Petit |
9 Pauleta |
10 Costa |
11 Simão |
12 Quim |
13 Miguel |
14 Valente |
15 Beto |
16 Carvalho |
17 Ronaldo |
18 Maniche |
19 Tiago |
20 Deco |
21 Nuno Gomes |
22 Moreira |
23 Postiga |
Valmentaja Scolari
Portugalin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Ricardo |
2 Ferreira |
3 Caneira |
4 Costa |
5 Meira |
6 Costinha |
7 Figo |
8 Petit |
9 Pauleta |
10 Viana |
11 Simão |
12 Quim |
13 Miguel |
14 Valente |
15 Boa Morte |
16 Carvalho |
17 Ronaldo |
18 Maniche |
19 Tiago |
20 Deco |
21 Nuno Gomes |
22 Santos |
23 Postiga |
Valmentaja Scolari
Portugalin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2008
1 Ricardo |
2 Ferreira |
3 Alves |
4 Bosingwa |
5 Meira |
6 Meireles |
7 Ronaldo |
8 Petit |
9 Almeida |
10 Moutinho |
11 Simão |
12 Nuno |
13 Miguel |
14 Ribeiro |
15 Pepe |
16 Carvalho |
17 Quaresma |
18 Veloso |
19 Nani |
20 Deco |
21 Nuno Gomes |
22 Patrício |
23 Postiga |
Valmentaja Scolari
Rieti (nimi)

Rieti on suomalainen miehen etunimi. Se on Fredrik-nimen suomalainen muoto ja oli almanakassa vuosina 1929–1949.
Tunnettuja Rieti-nimisiä henkilöitä ovat olleet:
Rieti Itkonen (1889–1951), suomalainen asianajaja ja poliitikko
Rieti Jorkama (vuoteen 1935 Björkman, 1898–1964), suomalainen pakinoitsija ja kirjailija
Antti Rieti Helaakoski (1858–1945), suomalainen maantieteilijä, runoilija Aaro Hellaakosken isä
Fiktiossa Rieti on esiintynyt Heimo Vesan kissan nimenä Pertti Jarlan Fingerpori-sarjakuvissa.
Neohesperidiinidihydrokalkoni

| Neohesperidiinidihydrokalkoni |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1-[4-[(2S,3R,4S,5S,6R)-4,5-dihydroksi-6-(hydroksimetyyli)-3-[(2S,3R,4R,5R,6S)-3,4,5-trihydroksi-6-metyylioksan-2-yyli]oksioksan-2-yyli]oksi-2,6-dihydroksifenyyli]-3-(3-hydroksi-4-metoksifenyyli)propan-1-oni
CAS-numero:  20702-77-6
PubChem CID:  30231
SMILES:  CC1C(C(C(C(O1)OC2C(C(C(OC2OC3=CC(=C(C(=C3)O) C(=O)CCC4=CC(=C(C=C4)OC)O)O)CO)O)O)O)O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C28H36O15
Moolimassa:  612,568 g/mol
Sulamispiste:  156–158 °C
Liukoisuus veteen:  Veteen 0,5 g/l (25 °C)
Neohesperidiinidihydrokalkoni eli neohesperidiini DC (C28H36O15) on glykosideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään elintarviketeollisuudessa kenitekoisena makeutusaineena. Neohesperidiinidihydrokalkonin E-koodi on E959.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa neohesperidiinidihydrokalkoni on väritöntä tai kellertävää kiteistä ainetta. Se liukenee huoneenlämpötilassa vain hieman veteen, mutta liukenee paremmin kuumaan veteen ja orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin. Emäksiin se liukenee muodostaen suoloja. Neohesperidiinidihydrokalkonin rakenne koostuu sokeriosasta, joka on ramnoosin ja glukoosin muodostama neohesperidoosi ja aromaattisesta aglykoniosasta. Neohesperidiinidihydrokalkoni on maultaan makeaa ja sakkaroosiin verrattuna noin 1 500–1 800 kertaa makeampaa.