stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kosketusnäyttö
Historiaa

Ensimmäiset kosketusnäytöt kehitettiin 1960-luvun puolivälissä Ison-Britannian armeijan tutkatutkimuskeskuksessa. 1970-luvulla kehitettiin mm. resistiivinen ja infrapunakosketusnäyttö.
Kosketusnäytön patentoi Hitachi vuonna 1979.
Yksi ensimmäisistä kosketusnäytöllisistä kuluttajille tarkoitetuista mikrotietokoneista oli 1983 julkaistu Hewlett-Packard HP-150. Kosketusnäyttöjä käytettiin 1980-luvun lopulla myös eräissä Buickin automalleissa, mutta siitä luovuttiin teknisten ongelmien vuoksi. 1980-luvulla kehitettiin monikosketusnäyttöjä, joita voitiin käyttää useammalla sormella. Ensimmäinen kosketusnäyttöä käyttänyt puhelin oli 1993 julkaistu IBM Simon.
Muita varhaisia kosketusnäyttöön perustuvia laitteita ovat Casio TC-500 ja Tiger Electronicsin Game.com.
Teknologiat

Kosketusnäyttöjen tekniikoista yleisimmät ovat resistiivinen ja kapasitiivinen kosketusnäyttö.
Teknologiat > Resistiivinen kosketusnäyttö

1970-luvulla kehitetty resistiivinen kosketusnäyttö koostuu ohuista kerroksista, joista tärkeimmät ovat kaksi metallista sähköä johtavaa kapean välin erottamaa kalvoa. Kun jokin objekti (kuten sormi) koskettaa näyttöä, kalvot koskettavat toisiaan tästä kohtaa, sähkövirta pääsee kulkemaan kalvojen välillä ja laite päättelee kosketetun kohdan. Resistiivisten kosketusnäyttöjen etuna onkin se, että niitä voi käyttää millä tahansa esineellä, kuten sähköä johtamattomalla kynällä. Resistiiviset näytöt ovat myös tarkempia ja halvempia. Resistiivisellä tekniikalla on mahdollista toteuttaa tuki monikosketukselle.
Teknologiat > Kapasitiivinen kosketusnäyttö

Kapasitiivinen kosketusnäyttö kehitettiin 1960-luvun puolivälissä. Se koostuu sähköeristeestä, kuten lasista, joka on päällystetty sähköä johtavalla aineella. Koska ihminen johtaa sähköä, näytön koskettaminen aiheuttaa muutoksen näytön sähkökenttään, mikä voidaan mitata kapasitanssin muutoksena näytön kärjissä olevilla antureilla.
Kapasitiivisten kosketusnäyttöjen etuna on nopeus, herkkyys ja usean yhtäaikaisen kosketuksen tuki, mutta niitä ei voida käyttää esimerkiksi tavallisella stylus-kynällä tai hanskat kädessä. Kehittyneimmät versiot, projisoidut kapasitiiviset näytöt, osaavat mitata kapasitanssin joka kohdasta ja tunnistaa samanaikaisia kosketuksia. Tällaista laitetta voi käyttää kahden sormen erilaisilla eleillä. Projisoitu kapasitiivinen näyttö toimii myös hansikkaan läpi.
Nykyisten älypuhelinten näytöt ovat useimmiten kapasitiivisia.
Teknologiat > Venymäliuska-anturi

Venymäliuska-anturi -kosketusnäyttöjä on ollut jo 1960-luvulta lähtien. Niissä näyttö on kiinnitetty neljästä kulmastaan jousilla, ja anturit mittaavat kosketetun kohdan näytön painuessa kosketuksen voimasta.
Teknologiat > Optinen tekniikka (infrapunakosketusnäyttö)

Optisella tekniikalla toteutetuissa kosketusnäytöissä on kaksi tai useampi kuvasensoria sijoitettuna näytön reunoille, joita vastapäätä on infrapunavalo. Sensorit huomaavat koskettavan objektin infrapunasäteen katkeamisesta ja niiden tiedot yhdistämällä voidaan päätellä kosketettu kohta tai jopa objektin koko. Optisten kosketusnäyttöjen etuna on skaalautuvuus, monipuolisuus ja edullisuus ja ne soveltuvat hyvin suuriin näyttöihin. Ensimmäinen tätä tekniikkaa käyttänyt näyttö kehitettiin 1972.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nasa nappasi suomalaistekniikkaa
HP-150 tietokoneen kosketusnäyttö.
Koston yö

| Koston yö> The Last Hour |
| --- | --- |

Ohjaaja:  William Sachs
Käsikirjoittaja:  Jim Byrnes
Tuottaja:  Richard Tom Sawyer
Säveltäjä:  Garry Schyman
Kuvaaja:  Kent L. Wakeford
Pääosat:   Michael Paré  Shannon Tweed  Bobby Di Cicco 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Cobra Entertainment  Promark Production 
Ensi-ilta:  1991
Kesto:  85 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Koston yö (The Last Hour tai Concrete Hour) on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva, jonka on ohjannut William Sachs ja käsikirjoittanut Jim Byrnes. Pääosassa esiintyvät Michael Paré ja Shannon Tweed.
Juoni

Eric on pörssimeklari, joka on naimisissa mafiaan kuuluvan naisen kanssa. Hän on huijannut suuren rahamäärän ja yrittää paeta tilannetta muuttamalla nimensä ja kasvonsa. Eräänä iltana Lombardin mafia sieppaa hänen vaimonsa ja vaatii rahojaan takaisin. Ericin lisäksi Susanin entinen aviomies ja poliisi Jeff ilmaantuu paikalle, mutta hän saa myös huomata entisen vaimonsa kadonneen. He lähtevät yhdessä pelastamaan Susanin.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Michael Paré  | … |  Jeff   |
|  Shannon Tweed  | … |  Susan   |
|  Bobby Di Cicco  | … |  Lombardi   |
|  Robert Pucci  | … |  Eric   |
|  George Kyle  | … |  Petralli   |
|  Danny Trejo  | … |  Spider   |
|  Robert Miano  | … |  Frankie   |
Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1994 Harri Närhi moittii elokuvaa tympeäksi, näyttelijöitä puiseviksi ja käsikirjoitusta Die Hardia kopioivaksi. Hän antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Helismaan pikajuna

| Helismaan pikajuna Hector |
| --- | --- | --- |

Cover-albumin tiedot
 Äänitetty : Mirandos-, Crystal-, ja Transmix studiot, Studio Sinkkonen Kevät 2001
 Julkaistu: 2001
 Tuottaja(t): Jyrki Manninen, Olli Harma, Hector
 Tyylilaji: suomirock
 Kesto: 40.49
 Levy-yhtiö: Allstar music
Listasijoitukset
  Suomi: Ei listasijoitusta.
Hectorin muut julkaisut
| Hidas 1999 | Helismaan pikajuna 2001 | Total Live 1991–2003 2003 |
Helismaan pikajuna on vuonna 2001 ilmestynyt Hectorin albumi, jolla hän esittää Reino Helismaan sanoittamia kappaleita.
Kappaleet

Meksikon pikajuna – 3.30 (Orient express, säv. G. Mohr, san. R. Helismaa)
Sorsanmetsästys – 3.55 (säv. & san. R. Helismaa)
Reissumies ja kissa – 2.54 (säv. & san. R. Helismaa)
Nallen syntymäpäivä – 3.11 (säv. T. Egner, san. R. Helismaa)
Tiikerihai – 3.20 (Tiger shark, säv. Trad., P. Hodgkinson, san. R. Helismaa)
Hullu syntikka – 3.30 (Hullu hanuri, säv. T. Kärki, san. R. Helismaa)
Neljäs mies – 4.09 (säv. W. Stone, san. R. Helismaa)
Pikku maalari – 2.47 (säv. Olavi Huuska, san. R. Helismaa)
Hölmölän häät – 4.00 (säv. K. Aava, san. R. Helismaa)
Päivänsäde ja menninkäinen – 3.04 (säv. & san. R. Helismaa)
Linjuripolkka – 2.44 (säv. K. Aava, san. R. Helismaa)
Tiikerinmetsästys – 3.26 (säv. O.D.J.B & H. DeCosta, san. R. Helismaa)
Muusikot

Hector – laulut, selostus (12 - "dj")
Jyrki Manninen – kitarat,  ukulele, banjo, ohjelmointi (2-5,8,9,11,12)
Tomi Malm – ohjelmointi, koskettimet (2-5,8,9,11,12)
Masa Maijanen – basso (11)
Olli Harma – kitarat, koskettimet, ohjelmointi (1,7)
Anssi Växby – basso (1,7)
Mongo Aaltonen – lyömäsoittimet (1,7)
Mikko Rintanen – koskettimet (1,7), kitara (10)
Heikki Keskinen – saksofoni (9)
Karl Sinkkonen – koskettimet, ohjelmointi (1,6,10)
Pave Maijanen – taustalaulu (7)
Mortti Koskelin – laulu (4,11)
Sarita Harma – laulu (4,10,12 - "Mrs. Miller")
Vesa-Matti Loiri – laulu (1 - "Hidalgo")
Nylon Beat – laulu (1 - "vanhat piiat")
Singlet

”Hullu syntikka”
”Meksikon pikajuna”
Helleeninen liitto

| Helleeninen liitto |
| --- | --- |
Perustettu:  481 eaa.
Lakkautettu:  479 eaa.
Tyyppi:  symmakhia (sotilasliitto)
Päämaja:  Isthmia
Jäsenet:  noin 30–31 kreikkalaista polista
Infobox OKNimi-testi OK: 
Helleeninen liitto (myös kreikkalaisliitto) oli kreikkalaisten polisten eli kaupunkivaltioiden liitto Persiaa vastaan persialaissodissa vuosina 481–479 eaa.
Historia

Helleeninen liitto perustettiin syksyllä 481 eaa. juuri ennen Kserkseen hyökkäystä. Sen ensimmäinen kokous pidettiin Spartassa, joka oli liiton keskeisimpiä kaupunkeja. Viimeistään keväästä 480 eaa. lähtien jäsenkaupunkien edustajat (probūloi) kokoontuivat Isthmiassa Korintin kannaksella. Liitto kärsi persialaisille tappion Thermoylain ja Artemisionin taisteluissa vuonna 480 eaa., mutta voitti nämä Salamiin taistelussa samana vuonna sekä Plataiain taistelussa vuonna 479 eaa. Plataiain taistelun jälkeen liiton jäsenet pystyttivät Delfoihin niin kutsutun Käärmepylvään voiton kunniaksi.
Liitto hajosi persialaissotien jälkeen, jolloin monet Egeanmeren alueen kaupungit liittyivät Persian pelossa Ateenan johtaman Deloksen meriliittoon, joka alkuvaiheessa näyttäytyi helleenisen liiton perillisenä. Osa kaupungeista taas ryhmittyi sitä vastaan jo vanhastaan olemassa olleeseen peloponnesolaisliittoon.
Myöhemmin nimeä helleeninen liitto on käytetty myös Korintin liitosta, joka perustettiin vuonna 338 eaa.
Jäsenet

Liittoon kuului antiikin lähteiden mukaan 30 tai 31 kaupunkivaltiota tai niiden liittoa. Tärkeimmät lähteet jäseniin ovat Herodotoksen Historiateos sekä Delfoin Käärmepylväs, johon oli kirjoitettu 31 nimeä piirtokirjoituksena. Jäsenet olivat:
Aigina
Ambrakia
Anaktorion
Ateena
Elis
Epidauros
Eretria
Fleius
Hermione
Keoksen tetrapolis
Iulis
Karthaia
Koressia
Poieessa
Khalkis
Korintti
Kythnos
Lepreon
Leukas
Mantineia
Megara
Melos
Mykene
Naksos
Orkhomenos
Plataiai
Poteidaia
Sifnos
Sikyon
Sparta
Styra
Tegea
Tenos
Thespiai
Tiryns
Troizen
Kirjallisuutta

Brunt, P. A.: The Hellenic League against Persia. Historia, 1953, s. 135–153.
Piirros Delfoin Käärmepylvään piirtokirjoituksesta, joka luettelee Persian voittaneen liittokunnan jäsenet.
Kotivävy

Kotivävy on vaimonsa kotitilalla asuvaa miestä tarkoittava sukulaisuussuhteen nimitys, vävyn eli tyttären miehen erikoistapaus. Kotivävy asettuu tavallisesti asumaan ja hoitamaan vaimonsa kotitaloa tai -tilaa. Näin käsite liittyy etenkin maatalousyhteiskuntaan suurperheineen tyypillisemmin kuin kaupunkimaisen elämäntavan ydinperheisiin. Kotivävyn saaminen taloon oli tärkeää, jos talon omista pojista ei ollut saatavissa uutta isäntää.
Nykyään kotivävyn käsitettä käytetään esimerkiksi sukututkimuksessa. Kotivävyä tarkoittava suomenruotsin sana on hemmåg. Sukukirjassa kotivävyn asema todetaan esim. seuraavasti: "asuivat ...ssa [talon nimi], minne Pekka oli tullut ...lle [vaimon suku] kotivävyksi".
Kirkonkirjoihin kotivävy, kuten taloon tuleva miniäkin, voitiin ainakin Pohjanmaalla kirjata talon nimellä vielä 1900-luvun alkupuolella.
Kotivävyn sosiaalinen asema voi olla mutkikas, koska hänen on elettävä samanaikaisesti sekä oman puolisonsa että appivanhempien läheisessä vaikutuspiirissä ja kohdattava ristiriitoja eri rooliensa välillä. Novellissaan eli lastussaan "Lahjoitus" Juhani Aho pohtii ulkopuolisen silmin kotivävyn merkitystä talon tyttären näkökulmasta: tyttären muotokuvaa luonnosteleva taiteilija olettaa, että talon tyttärestä tilataan kuva lahjaksi tulevalle aviomiehelle, mutta nimenomaan korostamaan tyttären halua juurtua kotitilalle.
Tähän asetelmaan rakastetun jääminen kotivävyksi muodostaa novellin kertojaminän mielestä onnellisen ratkaisun.
Aiheesta muualla

Voionmaa, Väinö: Suomen karjalaisen heimon historia.  WSOY, 1969.
Waris, Elina: Yksissä leivissä – ruokolahtelainen perhelaitos ja yhteisöllinen toiminta 1750–1850.  Suomen historiallinen seura, 1999.
Helmiäispilvi

Helmiäispilviä.
Helmiäispilvi eli polaaristratosfääripilvi (PSC < polar stratospheric cloud) on hohtava pilvi, jota esiintyy 15–30 kilometrin korkeudessa stratosfäärissä. Helmiäispilvet ovat väriltään pastellimaisia, joskus hiukan sinertäviä. Tavallisimmin ne ovat vaalean hohtoisia kuin helmet. Helmiäispilvet koostuvat rikkihaposta, typpihaposta ja jääkiteistä.
Runsaimmin helmiäispilviä näkyy pohjoisella pallonpuoliskolla Islannissa, Skandinaviassa ja Skotlannissa tammi–helmikuussa, mutta niitä voi näkyä joskus myös maaliskuussa ja marras–joulukuussa. Niitä nähdään Suomessa talvikuukausina ja eniten Länsi-Lapissa muutaman kerran vuodessa. Etelä-Suomessa helmiäispilvet ovat varsin harvinaisia. Pilvet ovat parhaiten nähtävissä heti auringonlaskun jälkeen tai juuri ennen auringonnousua. Joskus ne ovat niin kirkkaita, että näkyvät päiväsaikaan.
Helmiäispilvet syntyvät, kun alemman ilmakehän syvä matalapaine törmää vuoristoon kuten Skandeihin. Stratosfäärissä on noin 60 leveysasteen pohjoispuolella kuiva napapyörre 10–80 kilometrin korkeudessa, missä on jopa 100 m/s virtaavia tuulia ja jopa −80 °C:n talvilämpötiloja. Vuoristot kohdatessaan läntiseen ilmavirtaukseen syntyy vuoristoaaltoja.  Virtaus vuoriston yli saa aikaan paineaallon, jonka takia stratosfäärissä lämpötila laskee normaalia alemmas, mikä saa siellä ennestään olevan kosteuden härmistymään jääkiteiksi, jotka muodostavat helmiäispilviä.
Helmiäispilvet aiheuttavat otsonikatoa. Niissä klooriyhdisteet muuttuvat sellaisiksi, että otsonia tuhoutuu.
Kuuluisan norjalaisen taiteilijan Edvard Munchin "Huuto"-taulun taustan dramaattiset pilvet ovat todennäköisesti helmiäispilviä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Polar Stratospheric Clouds IACETH (englanniksi)
Gathen, P. von der: Polar Stratospheric Clouds Above Spitsbergen. Atmospheric Physics/ Atmospheric Chemistry (Potsdam). Arkistoitu Viitattu 18.2.2021. (englanniksi)
Polar Stratospheric Clouds meteoros.de (englanniksi)
Timo Hellenberg

Timo Tapani Hellenberg (s. 14. lokakuuta 1970) on suomalainen kansainväliseen kriisinhallintaan erikoistunut asiantuntija ja Hongkongissa toimivan Hellenberg International Limited -yhtiön toimitusjohtaja. Hän toimi Anneli Jäätteenmäen EU-asioiden neuvonantajana 29. huhtikuuta – 24. kesäkuuta 2003. Hellenbergistä tuli yrityksen toimitusjohtaja 2003 hänen erottuaan pääministerin neuvonantajan tehtävästä Anneli Jäätteenmäen hallituksen kaaduttua.
Tausta

Vuosina 1994–1997 Hellenberg oli Yhdistyneiden kansakuntien kansainvälisen luonnontuhojen torjunnan vuosikymmenen johtajan Olavi Elon avustaja ja toimi saman hankkeen tutkijana Genevessä. Vuosina 1997–2003 Hellenberg toimi EU-asioiden päällikkönä Helsingin yliopiston Aleksanteri-instituutissa, jossa hän vastasi EU-rahoitteisista hankkeista, EU–Venäjä-projekteista ja Kiinaan liittyvistä yhteistyöhankkeista. Hellenberg väitteli vuonna 2002 valtiotieteen tohtoriksi Helsingin yliopistossa kansainvälisestä politiikasta. Hellenberg on myös vakiokolumnisti Pelastustieto-lehdessä ja julkaissut yli 10 kriisinhallinta-aiheista julkaisua sekä lukuisia akateemisia artikkeleita.
Teokset

Hellenberg, Timo: Challenging Disasters: Natural Disaster Reduction in the Context of Intergovernmental Relations.  (Väitöskirja)  Helsinki:  Aleksanteri-instituutti/Kikimora publications Series A, 2002.  ISBN 952-10-0741-9  (englanniksi)
Hellenberg, Timo & Robbins, Kelly (toim.): Roots and Routes of Democracy and Extremism.  Helsinki:  Aleksanteri-instituutti/Kikimora publications, 2006.  ISBN 952-10-3298-7  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Taloussanomat
Suomenkuvalehti.fi
Timo Hellenberg Hellenberg Internationalin sivulla[vanhentunut linkki]
Johannes Kotkas

| Johannes Kotkas> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. helmikuuta 1915 Kodijärve, Tartumaa, Viron kuvernementti
Kuollut: 8. toukokuuta 1998 (83 vuotta) Tallinna
Kansalaisuus:  Viro Neuvostoliitto
Uran tiedot
Pituus:  184 cm
Paino:  115 kg
Laji:  Paini
Seura:  Tartu Kalev, Tallinnan Dynamo
Kilpauran kesto:  1934−1960
Valmentaja:  Aleksander Pohla
| Mitalit> Maa:   Viro  Neuvostoliitto.Miesten kreikkalais-roomalainen paini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Viro  Neuvostoliitto.Miesten kreikkalais-roomalainen paini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Viro  Neuvostoliitto.Miesten kreikkalais-roomalainen paini. Olympialaiset  | Maa:   Viro  Neuvostoliitto> Miesten kreikkalais-roomalainen paini. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Helsinki 1952 | yli 87 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Napoli 1953 | yli 87 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tallinna 1938 | yli 87 kg |  |
|  Kultaa | Oslo 1939 | yli 87 kg |  |
|  Kultaa | Praha 1947 | yli 87 kg |  |
Johannes Kotkas (3. helmikuuta 1915 Kodijärve – 8. toukokuuta 1998 Tallinna) oli virolainen, myös Neuvostoliittoa edustanut kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiavoittaja.
Kotkas aloitti painiuransa 1934 ja voitti vuosina 1938 ja 1939 Euroopan mestaruuden edustaen Viroa. Toisen maailmansodan jälkeen hän jatkoi painiuraansa Neuvostoliiton edustajana ja voitti Euroopan mestaruuden 1947. Olympiakultaa hän voitti raskaassa sarjassa Helsingin 1952 olympialaisissa selätettyään kaikki neljä vastustajaansa, mihin hän käytti aikaa yhteensä 13 minuuttia ja 36 sekuntia. Maailmanmestaruuskilpailuissa 1953 Kotkas sai hopeaa, edellään Ruotsin Bertil Antonsson.
Moukarinheitossa Kotkas voitti Neuvostoliiton mestaruuden 1943 ja heitti samana vuonna Neuvostoliiton ennätyksen 53,88. Viron mestaruuden hän voitti 1950.
Kotkas päätti kilpailu-uran vuonna 1960. Sen jälkeen hän toimi painivalmentajana ja painierotuomarina, myös kansainvälisissä kisoissa. Vuosina 1961–76 hän valmensi Viron painimaajoukkuetta ja toimi 1976-1985 Tallinnan Dynamossa. Kotkas vieraili mm. Suomessa Suomen painimaajoukkueen neuvonantajana vuonna 1965.
Itsenäistymässä olevassa Virossa hänet valittiin vuonna 1990 Viron olympiakomitean kunniajäseneksi. Hänelle myönnettiin myös Kansainvälisen painiliiton eli FILA:n Gold Star-tunnustua, joka on FILA:n korkein tunnustus.
Hellboy

| Hellboy |
| --- | --- |

Luoja(t):  Mike Mignola
Kustantamo:  Dark Horse Comics
Ensiesiintyminen:  San Diego Comic-Con Comics nro 2 (1993)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Anung un Rama
Pituus:  198 cm
Paino:  132 kg
Ryhmäsidokset:  Bureau for Paranormal Research and Defense
Henkilöllisyydet:  World Destroyer, Great Beast, Beast of the Apocalypse, Right Hand of Doom, Son of the Fallen One, Brother Red
Hellboy on kuvitteellinen supersankari Dark Horse Comicsin julkaisemassa sarjakuvassa Hellboy. Hahmon loi Mike Mignola. Hellboy esiintyi ensimmäistä kertaa julkaisussa San Diego Comic-Con Comics #2 vuonna 1993. Guillermo del Toro on ohjannut Hellboysta kaksi elokuvaa: Hellboy (2004) ja Hellboy II: The Golden Army (2008). Näissä elokuvissa hahmo esitti Ron Perlman. Hahmosta tehtiin vuonna 2019 uusi elokuva, jossa hahmoa esittää David Harbour.
Historia

Hellboy on olento jonka Grigori Rasputin toi Maahan Toisen maailmansodan viimeisinä hetkinä. Hellboy todisti, että ei ole paholainen vaan pieni paholaisen kaltainen olento jolla oli punainen nahka, sarvet, häntä ja valtava kivinen oikea käsi. Hänet nimesi professori Trevor Bruttenholm.
Hellboyn kasvatti Yhdysvaltain armeija sekä Paranormaalin Tutkimuksen ja Puolustuksen Toimisto (P.T.P.T.), englanniksi Bureau for Paranormal Research and Defense (BPRD), Yhdysvaltain agentiksi joka taistelee okkulttisia uhkia vastaan.
Aikuisena Hellboysta tuli PTPT:n tärkeimpiä agentteja yhdessä muutaman ihmisen ja teko-ihmisen kanssa. Hänen toverinsa olivat Kate Gorrigan, kansanperinteen professori New Yorkin yliopistosta, Abe Sapien, kalamainen humanoidi, Liz Sherman, pyrokineettinen nuori nainen ja Roger, valtava homonculus.
Vastustajat

Hellboylla, kuten muillakin supersankareilla, on vastustajinaan joukkio erilaisia superroistoja ja konnia. Näistä merkittävimpiä ovat:
Herman von Klempt — Natsi joka on Hellboyn ehkä kuuluisin vastustaja. Pukeutuu kaasunaamariin ja SS-univormuun. On kuollut jo vuosia aiemmin, mutta pystyy jatkamaan elämäänsä selkäänsä asennetun vieterin avulla.
Grigori Rasputin — Venäläinen okkultisti joka toi Hellboyn Maahan
Karl Ruprecht Kroenen — Natsitutkija joka oli mukana Rasputinin johtamassa Ragna Rok -projektissa. Herman von Klemptin vanha ystävä.
Ogdru Jahad — Seitsemän muinaista lohikäärmettä jotka yrittävät tuhota Maan. Näiden vapauttaminen oli Ragna Rok -projektin päätavoite.
Ogdru Hem — Ogdru Jahadien jälkeläisiä jotka janoavat ääretöntä voimaa.
Julkaisuja suomeksi

Hellboy.  ((Hellboy: Seed of Destruction, 1994.) Käsikirjoitus: John Byrne. Tarina ja kuvitus: Mike Mignola. Suom. Antti Poussa)  Egmont, 2004.  ISBN 952-469-251-1
Pimeyden kutsu.  ((Hellboy: Darkness Calls, 2007.) Käsikirjoitus: John Byrne. Tarina: Mike Mignola. Kuvitus: Duncan Fegredo. Suom. Antti Poussa)  Egmont, 2008.  ISBN 978-952-469-935-8
Olavi Helo

Juho Olavi Helo (29. marraskuuta 1914 Helsinki – 19. joulukuuta 1939 Impilahti) oli suomalainen pesäpalloilija ja jääkiekkoilija.
Helon vanhemmat olivat rakennusmestari Kustaa Helo ja Hilja Maria Kaukonen. Hänellä ja hänen puolisollaan Aino Nuotiolla oli yksi lapsi. Helo oli tullut ylioppilaaksi 1935 ja aloitti Helsingin yliopistossa lainopilliset opinnot syksyllä 1936. Hän toimi samalla Helsingin verovalmisteluvirastossa tarkastajana ja oli pitämättä jääneiden vuoden 1940 Helsingin olympialaisten sanaomalehtiosastolla.
Helo oli pesäpallossa Helsingin Pallonlyöjien edustusjoukkueessa kopparina 1930, 1933-36 ja 1938 ja sai jokaisella pääsarjakaudellaan SM-mitalin. Suomen mestaruuden hän sai 1934 ja 1938. Lisäksi hän osallistui Itä–Länsi-otteluun 1933 ja 1934. Jääkiekossa Helo saavutti HJK:n riveissä SM-kultaa 1935 ja SM-pronssia 1937. Kausi 1936/37 oli Helon jääkiekon pääsarjauran kolmas ja samalla viimeinen.
Asevelvollisuutensa 1935-1936 suorittanut reservin vänrikki Helo oli Talvisodassa Jalkaväkirykmentti 38:n 1. konekiväärikomppanian joukkueenjohtaja. Hän kaatui  sodan alkuvaiheessa vastahyökkäyksessä Impilahden Syskyjärvellä 19. joulukuuta 1939.
Saavutukset > Pelaajana

1 SM-kulta: 1934
4 SM-pronssia: 1930, 1933, 1935, 1936
2 Itä-Länsi-ottelua: 1933, 1934
Helmer

| Helmer |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  3. tammikuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Helmeri
Vastineita eri kielissä:  Hjalmar
Nimen alkuperä:  saksalainen, "kuuluisa kypäräniekka"
Infobox OKNimi-testi OK: 
Helmer on alun perin saksalainen miehen etunimi. Nimi on muodostettu sanoista, joista ensimmäinen merkitsee kypärää, jälkimmäinen taas rohkeaa tai kuuluisaa. Nimi merkitsee täten "kypärä­päistä sotilasta", ja sama merkitys on myös nimen vanhalla skandi­naavi­sella vastineella Hjalmar.
Suomessa nimi Helmer on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 2553 henkilölle. Nimeä ei ole suomen­kielisessä kalenterissa, mutta suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Helmerin nimipäivä on 3. tammikuuta.
Tunnettuja Helmerejä

Helmer Adler (1908–1940), suomalainen vasemmistolainen toimittaja, kriitikko ja elokuvaohjaaja
Helmer Alexandersson (1886–1927), ruotsalainen säveltäjä ja viulisti
Helmer Husa (1894–1955), suomalainen kauppias, yritysjohtaja ja teollisuusneuvos
Helmer Kalas (1921–1976), suomalainen sotilas, vakooja ja muistelmakirjailija
Helmer Kvist (1921–1999), suomalainen urheilulääkäri ja ortopedi
Helmer Osslund (1866–1938), ruotsalainen taidemaalari ja kuvataiteilija
Helmer Ringgren (1917–2012), ruotsalainen teologi ja uskontotieteilijä
Helmer Roschier (1891–1962), suomalainen kemisti
Helmer Salmi (1927–1992), suomalainen balettitanssija ja koreografi
Helmer Salmo (1903–1973), suomalainen arkeologi
Helmer Selin (1920–2017), suomalainen kuvataiteilija, runoilija, opettaja ja taidekriitikko
Helmer-Rainer Sinisalo (1920–1989), neuvostokarjalainen säveltäjä ja huilisti
Helmer Smeds (1908–1967), suomalainen maantieteen professori ja RKP:n kansanedustaja
Helmer Stenros (s. 1929), suomalainen arkkitehtuurin professori
Helmer Tegengren (1904–1974), suomalainen historioitsija ja pohjoismaisen kulttuurihistorian ja kansatieteen professori
Helmer Timgren (1901–1986), suomalainen metsänhoitaja, yritysjohtaja ja metsäneuvos
Helmer J. Wahlroos (1897–1971), suomenruotsalainen näytelmäkirjailija
Helmer Winter (1895–1963), suomalainen kieltenopettaja, suomentaja, paikallishistorian tutkija ja bibliofiili.
Kuvitteellisia Helmereitä

Helmer, hahmo Xeno -pelisarjasta.
Helmeri Hokso, possuhahmo piirrossarjasta Maikki ja pelottava Pontso.
Helmeri Piippu, hahmo Disneyn sarjakuvista, Mikki Hiiren vihollinen.