stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dubai (emiraatti)
Viihde ja urheilu

Dubaissa on vuonna 2005 valmistunut kilparata nimeltä Dubai Autodrome. Radalla on ajettu muun muassa A1GP-sarjan kilpailuja. base-hypyn maailmanennätys rikottiin Dubaissa vuonna 2010, kun kaksi miestä hyppäsi vastavalmistuneesta Burj Khalifasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dubai (emiraatti) Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Dubai (emiraatti) Wikivoyagessa (englanniksi)
”Dubayy”, Encyclopædia Britannica, 2005
Viralliset sivut (englanniksi)
Dubai.fi (Ainoa suomenkielinen Dubai-aiheinen portaali)
Video Dubain pilvenpiirtäjästä (Arkistoitu – Internet Archive)
Dubain metro
Kuva Al Bastakiyan historiallisesta kaupunginosasta.
Pilvenpiirtäjiä
Jesse Williams (näyttelijä)

| Jesse Williams |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Jesse Williams
Syntynyt: 5. elokuuta 1981 (ikä 43)  Chicago, Illinois
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2006–
Merkittävät roolit:  Jackson Avery (Greyn anatomia)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Jesse Williams (s. 5. elokuuta 1981 Chicago, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hänet tunnetaan Jackson Averyn roolista ABC:n draamasarjassa Greyn anatomia. Hän on myös ääni- ja liikenäytellyt Markusta videopelissä Detroit: Become Human.
Filmografia

| Vuosi | Nimi | Rooli | Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | Kova laki | Kwame | televisio, 1 jakso |
| 2006 | Beyond the Break | Eric Medina | televisio, 8 jaksoa |
| 2008 | Greek | Drew Collins | televisio, 2 jaksoa |
| 2008 | The Sisterhood of the Traveling Pants 2 | Leo | elokuva |
| 2009– | Greyn anatomia | Jackson Avery | televisio, 19 jaksoa |
| 2010 | Brooklyn's Finest | Eddie Quinlain | elokuva |
| 2011 | The Cabin in the Woods | Holden McCrea | elokuva |
| 2009 | Russian Roulette with Rihanna | himself | musiikkivideo |
| 2013 | The Butler | James Lawson | elokuva |
| 2016 | Money | Sean | elokuva |
Aiheesta muualla

Jesse Williams (näyttelijä) Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Skitsoaffektiivinen häiriö

Skitsoaffektiivinen häiriö on psykiatrian alaan kuuluva diagnoosi. Se kuvaa psyykkistä häiriötä, jossa saman sairausjakson aikana ilmenee merkittävien mielialahäiriön oireiden lisäksi samanaikaisesti tai lyhyen ajanjakson sisällä skitsofrenialle ominaisia psykoottisia oireita. Skitsoaffektiivinen häiriö vaikuttaa sekä yksilön tietokykyjen että tunteiden tasolla. Sille ovat tyypillisiä kuuloharhat, harvemmin näköharhat, vainoharhaisuus, ajatusharhat tai puheen ja ajattelun järjestäytymättömyys, jotka aiheuttavat merkittäviä häiriöitä sosiaalisissa ja ammatillisissa suhteissa.
Diagnoosia varten vaaditaan, että potilaalla on ollut vakava masennus- tai maniajakso ja sen lisäksi vähintään kahden viikon jakso, jolloin ilmenee psykoottisuutta ilman samanaikaisia mielialaoireita. Mikäli harhaluulot tai aistiharhat liittyvät koko ajan vakaviin mielialaoireisiin, kyseessä on diagnostisesti psykoottinen vakava masennus- tai maniajakso. Jako masennustyyppisiin tai bipolaarisesti oireileviin perustuu tietoon siitä, onko potilaalla ollut koskaan maanisia, hypomaanisia tai molempia oiretyyppejä yhtä aikaa. Skitsoaffektiivisen häiriön oireet alkavat yleensä varhaisaikuisuudessa, joten ennen 13. ikävuotta tehdyt diagnoosit ovat harvinaisia.
Skitsofrenian tavoin skitsoaffektiivinen häiriö kuuluu “skitsofrenian kirjoon” (vertaa autismin kirjo), johon sisältyy myös skitsotyyppinen häiriö. Tähän jatkumoon nimetyt häiriöt koostuvat oireista, jotka sisältyvät myös kirjon toisiin häiriöihin. Siksi jotkut alan asiantuntijat, kuten Yhdysvaltain psykiatrien liiton (APA:n) DSM-V -työryhmään kuuluvat jäsenet, pitävät niiden rajoja niin epäselvinä, etteivät erilliset nimikkeet ehkä ole perusteltuja.
Yleiskuva

Skitsoaffektiivinen häiriö alkaa tyypillisesti nuorella aikuisiällä ja se on yleisempi naisilla kuin miehillä. Naisilla häiriö alkaa keskimäärin myöhemmin kuin miehillä. Häiriön esiintyvyydeksi Yhdysvalloissa on arvioitu 0,5–0,8 prosenttia. Tämän tyyppisten sairauksien tutkimiseen liittyy kuitenkin useita haasteita sekä sairaiden tunnistamisen että diagnoosien varmistamisen suhteen. Monet vanhemmat tutkimukset perustuvat sairaala-aineistoihin, eivätkä ne anna välttämättä oikeaa kuvaa näiden sairauksien esiintyvyydestä.
Suomessa julkaistiin vuonna 2007 väestötutkimuksen tilastomenetelmiä ja eri lähteistä kerättyä tavallista monipuolisempaa tietoa hyödyntänyt tutkimus, jossa voitiin maailmanlaajuisesti ensimmäisenä esittää yksittäisten psykoottisten häiriöiden esiintyvyysluvut. Siinä todettiin psykoottisten häiriöiden esiintyvyyden olevan Suomessa aiemmin luultua suuremman: elämänsä aikana niitä potee (kato huomioiden) 3,5 prosenttia väestöstä. Näistä skitsoaffektiivisia häiriöitä todettiin 0,3 prosentilla.
Perimä, kehityksen varhaisvaiheet, hermoston kehitys, tunne-elämän kehitys ja sosiaaliset suhteet vaikuttavat skitsoaffektiivisen häiriön puhkeamiseen. Jotkin huumeet tai lääkeaineet voivat aiheuttaa oireita tai vaikeuttaa niitä. Tutkimus keskittyy nykyisin selvittämään hermoston kehityksen merkitystä, mutta yhtään yksittäistä syytä oireiden puhkeamiseen ei ole löydetty.
Diagnoosi

Taudinmääritys perustuu henkilön itsensä kertomiin kokemuksiin ja käytöksen poikkeavuuksiin, joista perheenjäsenet, ystävät tai yhteistyöhenkilöt kertovat kliinisen arviointijakson aikana psykiatrille, psykiatriselle sairaanhoitajalle, sosiaalityöntekijälle tai psykologille. Diagnosointia varten on laadittu luettelo kriteereistä, joiden pitää täyttyä ennen kuin taudinmääritys voidaan tehdä. Näihin kuuluvat tiettyjen tunnusmerkkien ja oireiden ilmeneminen ja kesto.
Kuten yllä on todettu, useissa mielitaudeissa ja muissa tiloissa voi ilmetä samankaltaista psykoottista oireistoa. Näihin kuuluvat kaksisuuntainen mielialahäiriö ja syvä masennus, molemmat psykoottisin piirtein, skitsofrenia, huumeiden vaikutus, lyhytkestoinen huumeiden laukaisema psykoosi ja skitsotyyppinen häiriö. Luetellut pitää voida sulkea pois ennen kuin voidaan tehdä pitävä skitsoaffektiivisen häiriön määritys.
Alustava arviointi sisältää kattavan sairauskertomuksen sekä lääkärintarkastuksen. Vaikka skitsofreniaa ja skitsoaffektiivista häiriötä sairastavien tetrahydrobiopteriini (BH4)-, dopamiini- ja glutamaattiaineenvaihdunnan häiriöistä on runsaasti näyttöä, toistaiseksi ei ole olemassa laboratoriotestiä tämän häiriön toteamiseen.
Seuraavia kokeita käytetään joskus psykoottisia oireita muistuttavien fyysisten sairauksien poissulkemiseen:
TSH-hormonin mittaaminen kilpirauhasen vajaa- tai liikatoiminnan pois sulkemiseksi,
veren peruselektrolyyttien ja seerumin kalsiumin tutkiminen aineenvaihdunnan häiriöiden erottamiseksi,
täydellinen verenkuva mukaan lukien kokoveren lasko tulehdusten tai kroonisten sairauksien selvittämiseksi sekä
serologiset tutkimukset kupan tai HIV tartunnan toteamiseksi.
Näiden lisäksi määrätään yleisesti vielä epilepsian poissulkemiseksi EEG-tutkimus ja mahdollisten aivovaurioiden löytymisen mahdollistava pään tietokonekerroskuvaus. On tärkeää huomata delirium, joka tunnistetaan näköharhoista, äkillisesti alkavasta tajuttomuudesta tai vaihtelevasta tajunnan tasosta ja on oire piilossa olevasta fyysisestä ongelmasta.
Tutkimuksia ei yleensä toisteta uuden sairausjakson vuoksi, ellei jokin lääketieteellinen seikka anna syytä siihen. Näitä voivat olla verensokerin tutkiminen jos hoidossa on käytetty olantsapiinia, kilpirauhasen toiminta litiumia käytettäessä kilpirauhasen vajaatoiminnan toteamiseksi, maksan toimintakokeet, jos lääkkeenä on ollut klooripromatsiini ja CPK-tasot pahanlaatuisen neuroleptioireyhtymän poissulkemiseksi. Arviointi ja hoito suoritetaan useimmiten avohoitotilanteessa, mutta potilas voidaan kirjata sairaalaan, mikäli potilas on varaksi itselleen tai toisille.
Skitsoaffektiivisen häiriön taudinmääritykseen käytetään useimmin Yhdysvaltain psykiatrien liiton APA:n julkaisemaa teosta Diagnostic and Statistical Manual of Mental Disorders (Mielenhäiriöiden diagnostinen ja tilastollinen käsikirja), jonka nykyisin voimassa olevaa laitosta kutsutaan nimellä DSM-IV-TR. Skitsoaffektiivisen häiriön hoitoennuste on suotuisampi kuin skitsofrenian, mutta huonompi kuin muiden mielialahäiriöiden.
Diagnoosi > Alalajit

Suomessa häiriön lajit erotellaan vallitsevan mielialan mukaisesti seuraavasti:
Diagnoosi > Alalajit > Maaninen

Jos skitsofreniaoireisiin liittyy maanisia piirteitä.
Diagnoosi > Alalajit > Depressiotyyppi

Potilaalla on pelkästään syviä masennuskausia, ei maanisia tai sekatyyppisiä kausia, ja masennuskaudet ovat ainoastaan osana muuta skitsoaffektiivisen häiriön kuvaa.
Diagnoosi > Alalajit > Sekamuotoinen

Jos potilaalla on molempia oireita.
Sekamuotoisessa alalajissa esiintyy yleensä, mutta ei aina, syviä masennuskausia, joita ei kuitenkaan vaadita DSM-IV diagnoosin tekemiseen.
Diagnoosi > Ristiriitaisuuksia ja tutkimussuuntia

Oireiston luotettavan luokittelun vaikeuden vuoksi skitsoaffektiivisen häiriön olemassaolosta erillisenä ilmiönä kiistellään. Sairauden geneettisiä syitä koskevan tutkimuksen perusteella myös Krapelinin dikotomian nimellä tunnettu ehdoton jako mielialahäiriöiden ja skitsofrenian välillä on asetettu kyseenalaiseksi. Tämän vuoksi kiistellään siitä, viittaako käsite lainkaan rajattavissa olevaan ilmiöön. Ratkaisuksi on tarjottu nimikkeen poistamista kokonaan tautiluokituksesta tai sen muuttamista tuleviin käsikirjoihin.
Huhtikuussa 2009 psykiatri William T. Carpenterin (Marylandin yliopiston lääketieteellinen tiedekunta) johtama DMS-5 psykoottisen häiriöiden työryhmä raportoi ryhmän kehittävän ”uutta kriteeristöä skitsoaffektiiviselle häiriölle luotettavuuden ja ulkoisen uskottavuuden parantamiseksi” ja arvioivan ”voiko mielialan suuntaulottuvuuden arviointi olla perusteena skitsoaffektiivisen häiriön pudottamiseen tautiluokituksesta”. Puhuessaan toukokuussa 2009 Yhdysvaltain psykiatrisen yhdistyksen vuosikokouksessa Carpenter lausui: ”Olimme toivoneet pääsevämme eroon skitsoaffektiivisesta [häiriöstä] diagnoosina, sillä emme pidä sitä kunnollisena emmekä luotettavana. Toisaalta pidämme sitä ehdottoman välttämättömänä kliinisessä työssä.”
Syyt

Skitsoaffektiivisen häiriön syitä ei tunneta. Diagnoosin epäillään kuitenkin edustavan sekalaista ryhmää yksilöitä, joista joillakin on epätyypillisiä skitsofrenian oireita ja joillakin hyvin vakavia mielialahäiriön oireita. On vain vähän todisteita siitä, että skitsoaffektiivinen häiriö olisi erillinen psykoottisen sairauden muoto. Niinpä häiriö näyttää esiintyvän yhdessä skitsofrenian ja mielialahäiriön kanssa. Skitsoaffektiivinen häiriö näyttää täten olevan osa jatkumoa, joka ulottuu skitsofreniasta vakavan kaksisuuntaisen mielialahäiriön kautta vakavaan ja uusiutuvaan masennukseen. Siitä seuraa, että taudinsyy on luultavasti joissakin tapauksissa lähempänä skitsofrenian ja joissakin tapauksissa taas lähempänä mielialahäiriöitä.
Sairastumisen riskiin voivat vaikuttaa monet geenit. Näiden lisäksi useiden erilaisten biologisten ja ympäristöseikkojen uskotaan vaikuttavat yhdessä perimän kanssa tavoilla, jotka voivat lisätä tai vähentää yksilön alttiutta sairastua skitsoaffektiiviseen häiriöön. Skitsofrenian kirjoon kuuluvat häiriöt (joihin skitsoaffektiivinen häiriö kuuluu) on jossain määrin liitetty isän korkeaan ikään hedelmöityshetkellä, joka on yleinen mutaatioiden syy.
Skitsoaffektiivisen häiriön taudinmäärityksen saaneiden potilaiden fysiologia vaikuttaa keskenään samanlaiselta, mutta erilaiselta kuin skitsofreniapotilailla ja vakavaa kaksisuuntaista mielialahäiriötä sairastavilla.
Komplikaatioita

Hoitoa ja tervehtymistä hankaloittavat samankaltaiset tekijät kuin skitsofreniassa ja vakavissa mielialahäiriöissä. Niitä ovat esimerkiksilähde?:
ongelmat lääkehoidon ja terapian toteuttamisessa,
luvattomien lääkeaineiden käyttäminen omaehtoisissa hoitokokeiluissa,
pitkäaikaista reseptilääkkeiden käyttämisestä aiheutuvat lyhytaikaiset sivuvaikutukset ja muut ongelmat, mukaan lukien lääkkeiden yhteisvaikutus,
maanisen käyttäytymisen (kuten ostovimman tai seksuaalisen varomattomuuden) tuomat ongelmat,
itsetuhokäyttäytyminen masennuksen tai psykoottisten oireiden seurauksena.
Kirjallisuutta

Saraste, Heini: Reilusti skitso: Kalevi Rinteen elämä.  Into, 2011.  ISBN 978-952-2640-72-7
Aiheesta muualla

Kelnet-mielenterveystalo, HUS - Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiri (Arkistoitu – Internet Archive) Tietoa mielenterveyspalveluista, haku oireiden tai diagnoosin perusteella, myös keskusteleva vertaistuki.
Matti O. Huttunen: Lääkkeet mielen hoidossa/ Antipsykoottien haittavaikutukset Lääkärikirja Duodecim.  23.7.2008. Terveyskirjasto. Arkistoitu 15.8.2016. Viitattu 27.5.2011.
Maksniemen seisake

Maksniemen seisake (lyh. Mkn) on rautatieliikennepaikka Maksniemen kylässä, Simon kunnassa Lapissa. Se sijaitsee rataosalla Oulu–Tornio Maksniemen kylän pohjoispuolella, suunnilleen Simon ja Kemin rautatieasemien puolivälissä.
Nykyisin liikennepaikka toimii junakohtauspaikkana.
Historia

Maksniemi avattiin liikenteelle 16. lokakuuta 1903 rataosan valmistuessa. Paikalle rakennettiin rautatiehallituksen arkkitehti Bruno Granholmin suunnittelema Platformskjul III -tyyppinen liikennepaikkarakennus, jota laajennettiin vuonna 1942. Liikennepaikan ympäristöön kehittyi asutusta.
3. kesäkuuta 1973 Maksniemi muutettiin miehittämättömäksi seisakkeeksi. Henkilöliikenteen pysähdykset lopetettiin 27. toukokuuta 1979, ja Maksniemen seisake lakkautettiin 1. kesäkuuta 1980. 1980-luvulla rakennuksessa oli yksi poikkipääty eteläisessä päädyssä ja keskiosassa odotushuone. Pohjoispääty oli oveton ja ikkunaton. Rakennus on sittemmin purettu, ja siitä on nähtävissä vain kivijalka.
Noin kuusi kilometriä Maksniemen seisakkeelta Kemin suuntaan sijainneelta Pyyn seisakkeelta lähti Veitsiluodon rata.
Vuonna 2022 Maksniemeen rakennettiin junakohtauspaikka, ja liikennepaikka avattiin uudelleen 11. joulukuuta 2022.
Aiheesta muualla

Vaunut.org: Kuva Maksniemen liikennepaikkarakennuksesta
| n k Perustiedot Wikidatassa: Maksniemen seisake (Q11880674)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: tekninen asema
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Simo
koordinaatit: 65°41′N 24°49′E﻿ / ﻿65.68°N 24.81°E﻿ / 65.68; 24.81
Maria Kristiina (Espanjan kuningatar, 1858–1929)

| Maria Kristiina |
| --- | --- |
 Espanjan kuningatar ja sijaishallitsija
 Kuningatar Maria Kristiina vuonna 1906.
Espanjan kuningatar
Valtakausi:  29. marraskuuta 1879 – 25. marraskuuta 1885
Edeltäjä:  María de las Mercedes de Orleans
Seuraaja:  Viktoria Eugenie Battenberg
Espanjan sijaishallitsija
Valtakausi:  25. marraskuuta 1885 – 17. toukokuuta 1902

Syntynyt:  Maria Christina Désirée Henriette Felicitas Rainiera von Habsburg-Lothringen 21. heinäkuuta 1858 Gross Seelowitz, Määri, Itävallan keisarikunta
Kuollut:  6. helmikuuta 1929 (70 vuotta) Madrid, Espanja
Hautapaikka:  Kuninkaiden pantheon, El Escorial
Puoliso:  Alfonso XII
Lapset:  Mercedes María Teresa Alfonso XIII
Koko nimi:  María Cristina Deseada Enriqueta Felicidad Raniera de Habsburgo-Lorena
Suku:  Habsburg Bourbon
Isä:  Kaarle Ferdinand
Äiti:  Elisabet Franziska
Uskonto:  roomalaiskatolilaisuus
Maria Kristiina (esp. María Cristina Deseada Enriqueta Felicidad Raniera, saks. Maria Christina Désirée Henriette Felicitas Rainiera; 21. heinäkuuta 1858 Gross Seelowitz, Määri, Itävallan keisarikunta (nyk. Židlochovice, Tšekki) – 6. helmikuuta 1929 Madrid, Espanja) oli Espanjan kuninkaan Alfonso XII:n toinen puoliso ja tämän kuoltua Espanjan sijaishallitsija heidän poikansa Alfonso XIII:n alaikäisyyden aikana vuosina 1885–1902. Syntyjään Maria Kristiina oli Itävallan arkkiherttuatar.
Suku ja avioliitto

Maria Kristiinan vanhemmat olivat Itävallan arkkiherttua Kaarle Ferdinand ja arkkiherttuatar Elisabet Franziska. Hänen isänisänsä oli arkkiherttua Kaarle ja äidinisänsä arkkiherttua Joosef Anton. Maria Kristiinan veljiä olivat arkkiherttuat Fredrik, Kaarle Stefan ja Eugen.
Maria Kristiina varttui Wienissä ja hänet kasvatettiin ankarasti katolilaiseksi. Hän tunsi tulevan aviomiehensä Alfonso XII:n jo lapsuudesta saakka, sillä tämä asui jonkin aikaa Wienissä Espanjan Bourbonien ollessa maanpaossa ennen vuoden 1874 restauraatiota. Kun Espanjan kuninkaaksi tullut Alfonso nai aluksi serkkunsa, infanta María de las Mercedes de Orleansin, pettynyt Maria Kristiina ryhtyi vuonna 1878 Prahan Hradčanyssä sijaitsevan aatelisnaisten luostarin (Adeligen Damenstiftes auf dem Prager Hradschin) abbedissaksi. Se oli Habsburg-suvun naisille varattu arvostettu kunniatehtävä, johon ei kuulunut luostarilupauksen antamista.
Kuningatar María de las Mercedesin kuoltua lavantautiin vain viisi kuukautta häittensä jälkeen Maria Kristiina ja leskeytynyt Alfonso avioituivat marraskuussa 1879. Maria Kristiina rakasti Alfonsoa mutta tämä ei rakastanut häntä ja oli uskoton. Pariskunnalle syntyi kolme yhteistä lasta, minkä lisäksi Alfonso sai pitkäaikaisen rakastajattarensa kanssa kaksi tunnustamatonta lasta.
Sijaishallitsijakausi

Alfonso XII kuoli 25. marraskuuta 1885, jolloin raskaana ollut Maria Kristiina julistettiin sijaishallitsijaksi. Kruununperijänä oli aluksi heidän viisivuotias tyttärensä Mercedes, mutta Maria Kristiinan 17. toukokuuta 1886 synnyttämästä pojasta tuli välittömästi kuningas Alfonso XIII. Maria Kristiina jatkoi sijaishallitsijana poikansa alaikäisyyden vuoksi vielä 16 vuotta.
Maria Kristiina oli Espanjan historian pitkäaikaisin sijaishallitsija, ja hänen valtakautensa oli sitä edeltäneisiin vuosikymmeniin nähden rauhallista ja vakaata aikaa Espanjassa. Maria Kristiinaa on luonnehdittu viisaaksi ja tahdikkaaksi vallankäyttäjäksi. Heti valtakautensa alussa hän nimitti pääministerikseen liberaalien johtajan Práxedes Mateo Sagastan ja myönsi lehdistönvapauden sekä yleisen armahduksen poliittisille vangeille. Sagasta ja konservatiivijohtaja Antonio Cánovas del Castillo toimivat vuorotellen hallituksen johdossa Maria Kristiinan valtakautena. Maria Kristiina pyrki edistämään lainsäädännön ja hallinnon uudistuksia sekä koulutuksen parantamista. Espanjan kulttuurielämä koki merkittävän nousukauden.
Maria Kristiinan sijaishallitsijakauden alussa Espanjan ja Saksan kiista Karoliinien saarista Tyynellämerellä ratkaistiin vuonna 1885 sopimuksella, joka tunnusti saarien kuulumisen Espanjalle. Espanja myi sekä Karoliinit että Mariaanit Saksalle vuonna 1899. Maria Kristiinan sijaishallitsijakaudelle osui myös Espanjan siirtomaaimperiumin romahtaminen vuoden 1898 tappiollisen Espanjan–Yhdysvaltain sodan seurauksena. Tuolloin Espanjan oli tunnustettava Kuuban itsenäisyys ja luovutettava Filippiinit, Puerto Rico ja Guam Yhdysvalloille. Tämä synnytti Espanjassa sukupolvi 98 -uudistusliikkeen.
Viimeiset vuodet

Maria Kristiinan sijaishallitsijuus päättyi, kun Alfonso XIII julistettiin täysi-ikäiseksi 16-vuotispäivänään toukokuussa 1902. Kuningataräiti omistautui loppuiäkseen hyväntekeväisyydelle. Hän säilytti neuvoa-antavan roolin poikansa lähellä. Maria Kristiina vaikutti Espanjan pysymiseen puolueettomana ensimmäisessä maailmansodassa. Kun Habsburgit syrjäytettiin vallasta Itävallassa vuonna 1918, hän järjesti heistä useille, kuten keisarinna Zitalle turvapaikan Espanjassa. Maria Kristiina kuoli 70-vuotiaana helmikuussa 1929 Madridin kuninkaallisessa palatsissa rasitusrintakipuun ja hänet haudattiin El Escorialin palatsiin.
Lapset

María de las Mercedes (1880–1904), Asturian ruhtinatar, Espanjan kruununperillinen, puoliso Bourbon-Molempain Sisiliain prinssi Carlos
María Teresa (1882–1912), puoliso Baijerin prinssi Ferdinand
Alfonso XIII (1886–1941), Espanjan kuningas, puoliso Battenbergin prinsessa Viktoria Eugenie
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maria Kristiina Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Belgia  Yhdysvallat  Portugali  Vatikaani 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  NARA  SNAC  IdRef
Georg Fraser (arkkitehti)

Viipurilaisia arkkitehteja kahvilla Otto-Iivari Meurmanin kesähuvilalla 1936. Vasemmalla Meurman, portailla Nordström, Fraser, Viiste, Keinänen ja Jalmari Lankinen.
Bernhard Olof Georg Fraser (3. kesäkuuta 1882 tai 1886 Tuusula – 12. joulukuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti ja opettaja.
Henkilöhistoria ja ammattiura

Fraserin vanhemmat olivat kapteeni Georg Fraser ja Johanna Wilhelmina Åström ja puoliso vuodesta 1906 Leila Wittig. Fraser tuli ylioppilaaksi Viipurin ruotsalaisesta yhteiskoulusta 1901 ja valmistui arkkitehdiksi Polyteknillisestä opistosta 1905. Valmistuttuaan hän toimi ylimääräisenä arkkitehtina Yleisten rakennusten ylihallituksessa, vuodesta 1907 Viipurin läänin rakennuskonttorin apulaisarkkitehtina vuoteen 1921 asti ja sitten yksityisarkkitehtina. Hän työskenteli myös Viipurin teollisuuskoulun opettajana vuodesta 1919 ja myöhemmin koulun rehtorina sekä Helsingin teknillisen oppilaitoksen opettajana vuodesta 1944. Viipurissa Fraser toimi myös kunnalliselämässä, muun muassa rahatoimikamarin jäsenenä.
Töitä Viipurissa

Elokuvateatterit, 1909, 1910, 1916 ja 1917
As. Oy Kipinän talo, Kirkkosaarenkatu 6, 1914
Satamamakasiini Revonhännässä, 1914
Montagu

Montagu on vanha englantilainen normannilaista alkuperää oleva aatelissuku. Sen kantaisä oli Drogo de Montaigu (de Montacuto), joka tuli Englantiin Vilhelm Valloittajan kanssa ja on mainittu Domesday Bookissa. Suvun jäsenillä oli melko merkittävä poliittinen rooli 1300-luvulla, ja Edvard III korotti William de Montagun, s. 1301, k. 1344, vuonna 1337 Salisburyn jaariksi ja tämä hankki Mansaaren vuonna 1341 siihen liittyvän kuninkaanarvon kanssa. Hänen poikansa William de Montagu, s. 1328, k. 1397, myi kuitenkin vuonna 1393 saaren ja kuninkaallisen tittelin toiselle suurmiehelle. John de Montagu, Salisburyn jaarli, s. 1350, k. 1400, edellä mainitun veljenpoika, oli yksi Rikhard II:n luotetuimmista miehistä, hän oli näkemykseltään lollardi ja hänet tapettiin kapinayrityksessä Henrik IV:tä vastaan. Hänen poikansa Thomas de Montagun, Salisburyn jaarlin, s. 1388, k. 1428, myötä, joka oli yksi Henrik V:n parhaista kenraaleista sodassa Ranskaa vastaan, loppui suvun päähaara miehen puolelta. Boughtonin Sir Edward Montagusta, tuomarista, k. 1557, jonka sukulaisuutta vanhaan normannisukuun ei voitu varmuudella todeta, polveutui useita tunnettuja aatelissukuja, joilla oli sukunimi Montagu, mukaan lukien Manchesterin jaarlit ja herttuat, Montagun herttuat, Sandwichin jaarlit ja vanhemmat Halifaxin jaarlit.
HMS Chameleon (J387)

| HMS Chameleon |
| --- | --- |
 HMS Chameleon

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Harland and Wolff, Belfast
Kölinlasku:  20. elokuuta 1943
Laskettu vesille:  6. toukokuuta 1944
Palveluskäyttöön:  14. syyskuuta 1944
Loppuvaihe:  romutettu 1966
Tekniset tiedot
Uppouma:  850 t
Pituus:  68,58 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,82 m
Syväys:  2,59 m
Koneteho:  2 000 shp
Nopeus:  16,5 solmua
Miehistöä:  85
Aseistus
Aseistus:  1 x QF 4″ (102 mm) Mk V -ilmatorjuntatykki 4 x Oerlikon 20 mm
HMS Chameleon (viirinumerot M387 ja J387) oli Britannian kuninkaallisen laivaston 1944 valmistunut Algerine-luokan miinanraivaaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Harland and Wolffilta Belfastista, missä köli laskettiin 20. elokuuta 1943 telakkanumerolla 1207. Alus laskettiin vesille 6. toukokuuta 1944 ja valmistui vielä samana vuonna 14. syyskuuta.