stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Beda

| Beda, Beeda |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  epäselvä
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Beda on etunimi, jota Suomessa ja Skandinaviassa käytetään naisennimenä. Nimen merkityksestä ei ole varmaa tietoa, mutta alun perin kyseessä on ollut miehen etunimi. Kuuluisiin nimen haltijoihin lukeutuu varhaiskeskiajalla elänyt ”kunnianarvoisa Beda” eli pappi Beda Venerabilis.
Ruotsissa Bedan nimipäivää vietetään 27. toukokuuta. Se on myös Bedan vanha suomalainen nimipäivä. Mikael Agricola teki jo vuoden 1544 rukouskirjassaan toukokuun 26. päivän kohdalle merkinnän ”Beda papi”. Kun Beda-nimi vuonna 1710 tuli mukaan Suomen almanakkaan, nimipäivä oli siirtynyt päivää myöhemmäksi. Viimeisen kerran Beda esiintyi suomalaisessa almanakassa vuonna 1907. Välillä kalenterissa oli käytetty Bedan sijaan muotoa Beeda.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2020 mennessä tilastoitu noin 690 Beda-nimistä ja  noin 250 Beeda-nimistä naista.
Beda-nimeä suomalaiset ovat antaneet myös lemmikkieläimille. Helsingin yliopiston almanakkatoimiston julkaisemassa koirien nimipäiväkalenterissa Bedan nimipäivä on 24. elokuuta.
Tunnettuja Bedoja

Beda Venerabilis (k. 735), englantilainen pappi ja kirjailija
Beda Stjernschantz (1867–1910), suomalainen taidemaalari
Beda Närhi (1896–1971), suomalainen taidemaalari ja piirustuksenopettaja
Aiheesta muualla

Etunimien taivutus: Beda (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Pihlajalampi (Lappajärvi)

| Pihlajalampi |
| --- | --- |
 Pihlajalampi elokuussa 2022.
Valtiot:   Suomi
Paikkakunta:  Lappajärvi
Koordinaatit:  63°18′33″N, 23°44′21″E
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  96  m 
Rantaviiva:  1,31 km
Pinta-ala:  0,0519 km²
 fiPihlajalampi 
Pihlajampi on pieni noin 5,19 hehtaarin kokoinen lampi Lappajärvellä. Lammen itäisellä puolella sijaitsee Pihlajakallio. Lammen vesi on ruskean väristä.
Belaja (Kurskin alue)

| Belaja Белая |
| --- | --- |
 Kolminaisuuden kirkko Belajassa.
 Kurskin alueen sijainti, alla kylän sijainti alueella
 Belaja
 Koordinaatit: 51.0552°N, 35.7082°E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Kurskin alue
Piiri:  Belajan piiri
Väkiluku (2010):  2 598
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Belaja (ven. Белая) on sloboda (maaseutukylä) Kurskin alueella Venäjällä. Paikkakunta sijaitsee Dneprin vesistöön kuuluvan Psjol-joen (ven. Псёл) varrella. Belaja on etelästä Ukrainan Sumyn alueeseen rajoittuvan Belajan piirin hallintokeskus. Kylässä asui 2 598 ja koko maaseudusta koostuvassa piirissä 17 933 ihmistä (vuonna 2010).
Bayingolinin mongolien autonominen prefektuuri

| Bayingolin (Bayingolinin mongolien autonominen prefektuuri) kiin>  巴音郭楞蒙古自治州, Bāyīnguōlèng Měnggǔ Zìzhìzhōu uiguuriksi بايىنغولىن موڭغۇل ئاپتونوم ئوبلاستى, Bayingholin Mongghol Aptonom Oblasti mong. ᠪᠠᠶᠠᠨᠭᠣᠣᠯ ᠮᠣᠩᠭᠣᠯ ᠥᠪᠡᠷᠲᠡᠭᠡᠨ ᠵᠠᠰᠠᠬᠤ ᠵᠧᠦ, Bayanγool mongγol öbertegen ǰasaqu ǰēü |
| --- | --- |
 Bayingolinin sijainti (punaisella) Sinkiangissa (oranssilla)
 Bayingolin
 Koordinaatit: 41.75°N, 86.15°E 
Valtio:  Kiina
Autonominen alue:  Xinjiang
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Autonominen prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  472 472 km²
Väkiluku (2010):  1 278 486
Aikavyöhyke:  UTC+8
Postinumero:  841000
Suuntanumero(t):  0996
Rekisterikilpi:  新M
 
 www.xjbz.gov.cn 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bayingolinin mongolien autonominen prefektuuri (mong. ᠪᠠᠶᠠᠨᠭᠣᠣᠯ ᠮᠣᠩᠭᠣᠯ ᠥᠪᠡᠷᠲᠡᠭᠡᠨ ᠵᠠᠰᠠᠬᠤ ᠵᠧᠦ, Bayanγool mongγol öbertegen ǰasaqu ǰēü, uiguuriksi بايىنغولىن موڭغۇل ئاپتونوم ئوبلاستى, Bayingholin Mongghol Aptonom Oblasti, kiin. 巴音郭楞蒙古自治州, Bāyīnguōlèng Měnggǔ Zìzhìzhōu) eli  Bayingolin tai joskus Bayingol on autonominen prefektuuri Kiinan Xinjiangin uiguurien autonomisen alueen kaakkoisosassa. Prefektuurin pinta-ala on 472 472 neliökilometriä. Väkiluku vuonna 2010 oli 1,28 miljoonaa. Prefektuuri kattaa noin neljäsosan Sinkiangin alueesta, ja se on Kiinan suurin prefektuuritason alue. Prefektuurin päähallintopaikka on Korla, joka sijaitsee linnuntietä noin 260 kilometriä Xinjiangin pääkaupunki Ürümqistä etelälounaaseen.
Historia

Bayingolinin mongolien autonominen prefektuuri perustettiin 14. heinäkuuta 1954 neljästä Karasharin pohjoispuolella sijainneesta piirikunnasta. Tuolloin mongoleja oli noin 35 % alueen asukkaista. Mao Zedongin suuren harppauksen aikaan vuonna 1960 alueen hallinnollinen keskus siirrettiin Korlan kaupunkiin. Samalla autonomiseen prefektuuriin liitettiin poliittisten syiden takia 425 000 neliökilometriä Tarimin altaan aluetta, joka oli lähes kokonaan uiguurien asuttamaa. Vuonna 1979 Korla liitettiin Kiinan rautatieverkkoon.
Hallinnollinen jako

Piirikuntatasolla Bayingolinin autonominen prefektuuri jaetaan yhteen piirikuntatason kaupunkiin, seitsemään piirikuntaan, sekä yhteen autonomiseen piirikuntaan (numerointi kuten oheisessa kuvassa):
Lue lisää

Xinjiangin mongolit
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bayingolinin mongolien autonominen prefektuuri Wikimedia Commonsissa
Uusia ja vanhoja rakennuksia alueen hallinnollisessa keskuksessa Korlassa.
Bayingolinin hallinnollinen jako.
Bélédougou

Senegal ja Mali 1880-luvun lopussa.
Bélédougou on historiallinen ja luonnonalue Mandinguen ylängöllä Malissa.
Bamakon pohjoispuolella sijaitseva Bélédougou käsittää Koulikoron alueen Kolokanin piirin sekä osan Katin, Koulikoron ja Naran piireistä ja Bamakon piirikunnasta. Se kuuluu Sudanin ilmastovyöhykkeeseen. Kasvillisuus on puu- ja metsäsavannia. Tärkein vesistö on Baouléjoki.
Historiallisesti Bélédougou oli pienten bambaravaltioiden löyhä yhteenliittymä. Siitä tuli Ranskan protektoraatti vuonna 1883.
Valkeisjärvi (Lappajärvi)

| Valkeisjärvi |
| --- | --- |
 Valkeisjärvi heinäkuussa 2021.
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Lappajärvi
Koordinaatit:  63°16′50″N, 23°34′31″E
Järvinumero:  47.023.1.002 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  84  m 
Rantaviiva:  1,2 km
Pinta-ala:  8,04 ha 
 fiValkeisjärvi 
Valkeisjärvi on pieni järvi Lappajärven kunnan pohjoisosassa. Järvi kuuluu Ähtävänjoen vesistöalueeseen. Eteläpuolella on Valkeiskangas. Länsi- ja pohjoisranta on soista. Järven viereiset suot Hanhilammenneva ja Käyriäisjärvenneva ovat suurelta osin ojitettuja, mutta niiltä löytyy myös lähes luonnontilaisia alueita. Järven idän puoleisella rannalla on pohjavesialue ja vapaa-ajan asuntoja. Rantaviivan pituus on 1,2 km.
Beira-luokka

| Beira-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  397 t (standardi) 492 t (kuormattu)
Pituus:  45,0 m
Leveys:  8,3 m
Syväys:  2,1 m
Koneteho:  700 ihp
Nopeus:  13 solmua
Miehistöä:  67
Aseistus
Meritorjunta:  1 x 3,5" tykki 1 x 9 naulan tykki 2 x 3 naulan tykkiä 1 x konekivääri
Beira-luokka oli Portugalin laivaston viiden 1910-luvulla valmistetun tykkiveneen muodostama alusluokka.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Palvelukseen | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Beira | Lissabonin laivastontelakka |  | 1910 |  | tutkimusalus 1936 poistettu 1945 |
| Ibo | Lissabonin laivastontelakka |  | 1911 |  | tutkimusalus 1948 poistettu 1953 |
| Mandovi | Lissabonin laivastontelakka |  | 1917 |  | tutkimusalus 1945 poistettu 1950-luvun lopulla |
| Bengo | Lissabonin laivastontelakka |  | 1917 |  | poistettu 1935 |
| Quanza | Lissabonin laivastontelakka |  | 1917 |  | poistettu 1935 |
Pöljän keramiikka

Pöljän keramiikka on lähinnä Itä-Suomessa ja eteläisessä Pohjois-Suomessa myöhäisellä kivikaudella esiintynyttä ohutseinäistä, taitavasti tehtyä asbestisekoitteista kivikauden keramiikkaa, joka ajoitetaan 3500–2500 eaa.. Pöljän keramiikka pohjautunee alun perin kampakeramiikkaan ja Kierikin keramiikkaan. Pöljän keramiikka on saanut nimensä Siilinjärven Pöljän kylässä vuonna 1927 tehdyn löydön mukaan.
Kuvaus

Pöljän keramiikka oli asbestin ja muun seosaineen sekaista keramiikkaa, jossa oli harvakseltaan kampakoristelua. Astioiden reunat oli taitettu sisään laskokseksi. Koska Pöljän keramiikassa käytettiin asbestia, saatiin tehtyä suuria ohutseinäisiä astioita. Näin ollen Pöljän keramiikka oli teknisesti korkeatasoista. Pöljän keramiikka oli runsasta Suomen itäisellä järvialueella Pohjois-Karjalassa, Pohjois-Savossa, Kainuussa ja myös Perämeren rannikolla Pohjanmaalla. Pöljän keramiikan levinneisyys ulottui myös Etelä-Savoon, Kymenlaaksoon, Keski-Suomeen ja Etelä-Lappiin. Pöljän keramiikka oli pääosin itä- ja pohjoissuomalainen, ja sitä esiintyi joskus rannikollakin.
Lännempänä tehtiin Pyheensillan keramiikkaa, joka muistutti Pöljän keramiikkaa.
Bedriacumin ensimmäinen taistelu

Bedriacumin ensimmäinen taistelu (myös Cremonan ensimmäinen taistelu) käytiin Othon ja Vitelliuksen joukkojen välillä lähellä Bedriacumia ja Cremonaa. Se oli osa Rooman sisällissotia jotka alkoivat keisari Neron kuoleman jälkeen. Othon joukot hävisivät taistelun, jonka jälkeen Otho teki itsemurhan.
Tausta

Otho antoi murhata Galban 15. tammikuuta ja antoi julistaa itsensä keisariksi. Samoihin aikoihin Vitelliuksen joukot olivat huutaneet tämän keisariksi. Vitellius lähetti kaksi armeijaa Roomaa kohti. Otho määräsi heti lisäjoukkoja lähetettäväksi Italiaan.
HMCS Beacon Hill

| HMCS Beacon Hill |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Canadian Yarrow, Esquimalt
Kölinlasku:  16. heinäkuuta 1943
Laskettu vesille:  6. marraskuuta 1943
Palveluskäyttöön:  16. toukokuuta 1944
Poistui palveluskäytöstä:  15. syyskuuta 1967
Loppuvaihe:  romutettu 1968
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 468 t (standardi) 2 140 t (max)
Pituus:  91,82 m (kokonaispituus)
Leveys:  11,13 m
Syväys:  2,74 m
Koneteho:  5 500 ihp
Nopeus:  20 solmua (37 km/h)
Miehistöä:  157
Aseistus
Aseistus:  2 × 4"/L45 Mk XVI -tykkiä kaksiputkisena HA/LA Mk XIX -asennuksena 1 × QF 12 naulan/L50 12 cwt Mk V -tykki HA/LA Mk IX -asennuksena 8 × Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykkiä kaksiputkisina Mk V -asennuksina Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheitin 150 syvyyspommia
HMCS Beacon Hill (viirinumerot K407 ja FFE 303) oli Kanadan laivaston vuonna 1944 palvelukseenotettu River-luokan fregatti toisessa maailmansodassa. Alus luokiteltiin 1. kesäkuuta 1954 uudelleen muutostöiden jälkeen Prestonian-luokan fregatiksi, jolloin sen viirinumeroksi tuli 21. joulukuuta 1957 palvelukseen otettaessa FFE 303. Se palveli Kanadan laivastossa aina 15. syyskuuta 1967 saakka. Alus on ollut ainoa näin nimetty Kanadan laivastossa.
Palvelus

Alus tilattiin lokakuussa 1941 Esquimaltista Canadian Yarrows Limitediltä ja sen köli laskettiin 16. heinäkuuta 1943. Alus laskettiin vesille vielä samana vuoden lopulla 6. marraskuuta ja se otettiin palvelukseen 16. toukokuuta 1944.
Kanadan laivasto

HMCS Beacon Hill liitettiin syyskuussa 1944 Londonderryyn sijoitettuun 26. saattajaryhmään, ja se palveli Euroopan sotatoimien päättymiseen saakka Londonderryn, Plymouthin ja Portsmouthin edustalla. Toukokuun 1945 lopulla alus palasi Kanadaan. Alus poistettiin palveluksesta Esquimaltissa 15. syyskuuta ja se sijoitettuna reserviin.
Alus palautettiin palvelukseen 16. kesäkuuta 1949 kadettien koululaivana. Alus muutettiin Prestonian-luokan saattuefregatiksi 1954-1957 ja se palautettiin muutostöiden päätyttyä palvelukseen 21. joulukuuta 1957 NATO runkonumerolla FFE 303. Alus poistettiin palveluksesta 15. syyskuuta 1967 ja se myytiin 1968 romutettavaksi Sakaihin Japaniin.
Kanadan laivasto > Aluksen päälliköt

Aluksen päällikköinä palvelivat:
Edward Theodore Simmons 16. huhtikuuta 1944 - 5. maaliskuuta 1945
Robert Marriott Aubrey 5. maaliskuuta - elokuu 1945
Edward Theodore Simmons elokuu - 12. elokuuta 1945
Aiheesta muualla

Lavery, Brian: River-class Frigates and the Battle of the Atlantic - A Technical and Social History.  Lontoo, Englanti:  National Maritime Museum, 2006.  ISBN 0-948065-73-7  (englanniksi)
Beckmann-toisiintuminen

Yleinen esimerkki Beckmann-toisiintumisesta.
Beckmann-toisiintuminen on kemiallinen reaktio, jossa oksiimi toisiintuu muodostaen amidin. Beckmann-toisiintuminen on yksi tärkeimmistä tavoista valmistaa synteettisesti amideja. Erityisesti reaktiota käytetään syklisten amidien eli laktaamien synteeseissä. Erityisesti nylonin valmistuksessa tarvittavaa kaprolaktaamia valmistetaan suuria määriä Beckmann-toisiintumisella. Reaktio on nimetty löytäjänsä saksalaisen kemistin Ernst Otto Beckmannin mukaan.
Olosuhteet ja mekanismi

Beckmann-toisiintuminen tapahtuu sekä suoraketjuisille että syklisille oksiimeille. Suoraketjuisten oksiimien tapauksessa tuote on suoraketjuinen amidi ja syklisistä oksiimeista muodostuu syklinen amidi eli laktaami ja samalla renkaan atomien lukumäärä kasvaa yhdellä. Beckmann-toisiintumisessa tarvitaan happokatalyytti. Happo voi olla proottinen, kuten rikkihappo, fosforihappo tai etikkahappo. Myös Lewis-happoja, kuten fosforipentakloridia, sulfuryylikloridia, alumiinikloridia tai rauta(III)kloridia, voidaan käyttää. Myös useat happokloridit ja anhydridit katalysoivat reaktiota.
Beckmann-toisiintumisen ensimmäisessä vaiheessa happokatalyytti protonoi oksiimin hydroksyyliryhmän tehden siitä paremman lähtevän ryhmän. Tämän jälkeen hydroksyyliryhmä poistuu vetenä ja alkyyliryhmä siirtyy, jolloin avoketjuisista oksiimeista muodostuu nitriliumioni ja syklisistä oksiimeista syklinen karbokationi. Tyypillisesti siirtyvä ryhmä sijaitsee trans-asemassa alkuperäisen oksiimin hydroksyyliryhmään nähden. Muodostuva karbokationi tai nitriliumioni hydrolysoituu, jolloin muodostuu amidi.
Olosuhteet ja mekanismi > Beckmann-fragmentaatio

Jos oksiimin hydroksyyliryhmään nähden trans-asemassa oleva hiiliatomi on kvaternäärinen, eli siihen on liittynyt kovalenttisella sidoksella vain hiiliatomeja, voi tapahtua yhdisteen fragmentoituminen nitriiliksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Beckmann-toisiintuminen Wikimedia Commonsissa
Parvovirukset

Parvovirus coat protein homo60mer, Carnivore protoparvovirus 1.
Parvovirukset ovat parvoviridae-heimoon kuuluva virussuku. Parvovirukset ovat erittäin pienikokoisia, lineaarisia, segmentoitumattomia DNA-viruksia, genomaltaanselvennä keskimäärin 5 kbpselvennä. Parvovirukset ovat maailman pienimpiä luonnosta löytyviä viruksia (latinalainen nimi parvus tarkoittaa pientä), kooltaan 23–28 nm.
Yhdenkään parvovirusten perheen viruksen ei tunneta tarttuvan ihmiseen, mutta ihminen voi saada tartunnan kolmesta muusta parvovirusten perheen generastaselvennä. Ne ovat dependovirukset, erythrovirukset ja bocavirukset.
Alalajeja > Densovirinae (20 lajia)

Genus Ambidensovirus; type species: Lepidopteran ambidensovirus 1. Genus includes 11 recognized species that infect insects from multiple orders, crayfish (crustacea) or sea stars (echinoderms)
Genus Brevidensovirus: type species: Dipteran brevidensovirus 1. Genus includes 2 recognized species that infect insects from the order Diptera
Genus Hepandensovirus: type species: Decapod hepandensovirus 1. Genus includes a single species, infecting decapod shrimp
Genus Iteradensovirus: type species: Lepidopteran iteradensovirus 1. Genus includes 5 recognized species that infect insects from the order Lepidoptera
Genus Penstyldensovirus: type species: Decapod penstyldensovirus 1. Genus includes a single species, infecting decapod shrimp
Alalajeja > Parvovirinae (57 lajia)

Genus Amdoparvovirus: type species: Carnivore amdoparvovirus 1. Genus includes 4 recognized species, infecting mink, fox, racoon dogs and skunk
Genus Aveparvovirus: type species: Galliform aveparvovirus 1. Genus includes a single species, infecting turkeys and chickens
Genus Bocaparvovirus: type species: Ungulate bocaparvovirus 1. Genus includes 21 recognized species, infecting mammals from multiple orders, including primates
Genus Copiparvovirus: type species: Ungulate copiparvovirus 1. Genus includes 2 recognized species, infecting pigs and cows
Genus Dependoparvovirus: type species: Adeno-associated dependoparvovirus A. Genus includes 7 recognized species, infecting mammals, birds or reptiles
Genus Erythroparvovirus: type species: Primate erythroparvovirus 1. Genus includes 6 recognized species, infecting mammals, specifically primates, chipmunk or cows
Genus Protoparvovirus: type species: Rodent protoparvovirus 1. Genus includes 11 recognized species, infecting mammals from multiple orders, including canines and primates
Genus Tetraparvovirus: type species: Primate tetraparvovirus 1. Genus includes 6 recognized species, infecting primates, bats, pigs, cows and sheep
Parvovirinae perheen kahdeksasta tunnetusta muodosta viiden on todettu tarttuvan ihmiseen.
I) Bocaparvovirus (e.g. human bocavirus 1)
II) Dependoparvovirus (e.g. adeno-associated virus 2)
III) Erythroparvovirus(e.g. parvovirus B19)
IV) Protoparvovirus (e.g. bufavirus 1a)
V) Tetraparvovirus (e.g. human parv4 G1)
Parvoviruksia ovat muun muassa koiran parvovirus ja kissarutto.
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q12043883  GBIF: 10621762  IRMNG: 1320747  WoRMS: 600227
Keliber

| Keliber |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1989
Toimitusjohtaja:  Hannu Hautala 
Kotipaikka:  Kaustinen
Liikevaihto:  0 €
Henkilöstö:  75
Omistaja:  2 suurinta omistajaa: Sibanye Stillwater Limited (~80 %), Suomen Malmijalostus Oy (20 %)
Kotisivu:  https://www.sibanyestillwater.com/business/europe/keliber/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kaustinen (punaisella) ja Ullava (vihreällä)
Keliber on kaivos- ja akkukemikaaliyhtiö, joka tavoittelee litiumkaivoksen avaamista Kaustiselle Keski-Pohjanmaalle ja litiumhydroksidia valmistavan tehtaan avaamista Kokkolan suurteollisuusalueelle Kokkolan sataman läheisyyteen. Keliber-nimi tulee sanoista ”Keski-Pohjanmaan litium ja beryllium”.. Litiumjalostamon rakentaminen Kokkolan suurteollisuusalueelle aloitettiin maaliskuussa 2023 ja rikastamon rakentaminen Kaustiselle marraskuussa 2023.
Kaustisen ja silloisen Ullavan alueelta löydettiin 1960-luvulla spodumeenia, josta voidaan erottaa akuissa käytettävää litiumia.
Hanke kuuluu Suomessa 1990-luvulla syntyneeseen kanadalaistyyppiseen pienkaivostoimintaan. Norjalainen Nordic Mining ASA osti 68 % Keliberistä 2008.
Vuonna 2017 yhtiö keräsi osakeannilla kotimaisilta sijoittajilta viisi miljoonaa euroa.
Vuonna 2016 tehdyn arvion mukaan yhtiön JORC-koodin mukaiset malmivarat ovat 4,49 miljoonaa tonnia (1,10 % LiO2). . Vuonna 2019 tehdyn arvion mukaan JORC-koodin mukaiset malmivarat nousivat yli 9 miljoonaan tonniin ja vuoden 2021 päivityksessä 12,3 miljoonaan tonniin. Malmivarat ovat viidessä spodumeenipegmatiittiesiintymässä: Kokkolan ja Kaustisen rajalla sijaitsevassa Syväjärven esiintymässä sekä Kaustisella sijaitsevissa Rapasaaren ja Outoveden esiintymissä, Emmesissä Kruunupyyssä sekä Ullavan Läntän esiintymässä. Kaivoksen teknologiaa on kehitetty Outotec Oyj:n kanssa. Vuonna 2019 yhtiö suoritti jatkuvatoimisen litiumhydroksidi-pilotin Outotecin kanssa, jossa he osoittivat tuotantoprosessin toimivuuden tuottamalla akkulaatuista litiumhydroksidi-monohydraattia.
Vuonna 2018 julkistettujen suunnitelmien mukaan louhos ja rikastamo tulisivat Kaustiselle, mutta tehdas Kokkolan teollisuusalueelle. Kokkolaan suunniteltu tuotantolaitos työllistää 50 työntekijää. Tehtaan rakentamisen arvioidaan maksavan noin 115 miljoonaa euroa, mikä on puolet Keliberin kokonaisinvestoinneista.
Tuotantoon päästessään Kaustisen litiumkemikaalituotanto vastaisi 5 %:a maailman tuotannosta ja olisi Euroopan suurin tuotannossa oleva litiumkaivos, jonka malmivarat riittäisivät yli 15 vuoden tuotantoon. Keliber tuottaa tuotantolaitoksen valmistuttua litiumhydroksidia (LiOH) mm. sähköautojen akkuihin.. Keliberin tavoitteena on aloittaa rakentaminen vuonna 2022 ja litiumhydroksidin tuotanto omista malmivaroista vuonna 2024.
Vuonna 2022 eteläafrikkalainen kaivosyhtiö Sibanye-Stillwater tuli Keliber Technology Oy:n enenmmistöosakkaaksi. Keliber on nykyisin Sibanye-Stillwater-konsernin tytäryhtiö Sibanye-Stillwaterin kasvatettua omistusosuutensa yhtiön osakkeista 85 prosenttiin.. Huhtikuussa 2023 Suomen Malmijalostus kasvatti omistusosuuttaan​ 20 %:iin​ Sibanye-Stillwaterin säilyttäessä ~80 %. Suomen Malmijalostus sijoitti Keliberiin 54 miljoonaa euroa.
Aiheesta muualla

Keliber-litiumhankkeen kotisivut
Minepolis (Arkistoitu – Internet Archive)
Sähköautot vauhdittavat buumia – litiumin louhinta saattaa alkaa Suomessakin Yle 2016
Keskipohjalaisen suon alla on satumainen malmiaarre, jota maailma himoitsee – suomalaisinsinööri aikoo kerätä 400 miljoonaa, jotta Euroopan isoin litiumkaivos saadaan vihdoin avattua Yle 2020
| n k Ullava |
| --- | --- | --- |
 Keski-Pohjanmaa  Kokkola 
| Kylät |  Alikylä  Haapala  Hanhisalo  Jääskä  Kirkonkylä  Korpi  Neverbacka  Norppa  Rahkonen  Sepänkylä  |  |
Belaja Holunitsa

Belaja Holunitsa (ven. Бе́лая Холуни́ца) on kaupunki Kirovin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Vjatkan sivujoen Belaja Holunitsan rannalla 82 kilometriä Kirovista koilliseen. Kaupunki on Belaja Holunitsan piirin keskus. Asukkaita on 11 700 henkeä (vuonna 2005).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1764 perustetun rautatehtaan yhteyteen. Vuonna 1965 siitä tuli kaupunki. Nykyään Belaja Holunitsassa on metalli-, puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta.
Aiheesta muualla

Belaja Holunitsalle omistettu sivusto (venäjäksi)
Maria Guise

Maria Guise, Corneille de Lyonin maalaama muotokuva noin vuodelta 1537.
Maria Guise (ransk. Marie de Guise, myös Maria Lothringenilainen; 22. marraskuuta 1515 Bar-le-Duc, Lothringenin herttuakunta – 11. kesäkuuta 1560 Edinburgh, Skotlanti) oli ranskalaissyntyinen Skotlannin kuningatar. Hän toimi Skotlannin sijaishallitsijana tyttärensä Maria Stuartin alaikäisyyden aikana vuosina 1554–1560.
Suku ja avioliitot

Maria Guisen isä oli Claude Guise, Lothringenin herttuakunnan prinssi, josta Ranskan kuningas teki ensimmäisen Guisen herttuan vuonna 1527. Marian äiti oli Antoinette de Bourbon, Bourbon-suvun ensimmäisen hallitsijan Anton Bourbonilaisen täti. Marian veljiä olivat Ranskan katolilaisten johtajat François ja Charles Guise. Maria sai koulutusta Pont-à-Moussonissa sijainneessa luostarissa. Vietettyään kaksi vuotta setänsä, Lothringenin herttua Antonin hovissa Nancyssa hänet esiteltiin Ranskan hovissa vuonna 1531.
Maria meni vuonna 1534 naimisiin Longuevillen herttua Ludvig II d’Orléansin kanssa, mutta tämä kuoli jo vuonna 1537. Heille syntyi kaksi poikaa, isäänsä herttuana seurannut François sekä isänsä kuoleman jälkeen syntynyt ja vain nelikuisena kuollut Louis.
Vuonna 1538 Maria nai Skotlannin kuninkaan Jaakko V:n, joka oli myös jäänyt edellisvuonna leskeksi. Avioliiton järjesti Ranskan kuningas Frans I, jonka tytär Madeleine oli ollut Jaakon ensimmäinen puoliso. Myös Englannin kuningas Henrik VIII oli kosinut Mariaa. Lähtiessään Skotlantiin Maria jätti poikansa François’n Ranskaan äitinsä Antoinetten huomaan. Maria kruunattiin Skotlannin kuningattareksi vasta vuonna 1540 hänen tultuaan raskaaksi. Hänelle ja Jaakolle syntyivät pojat James ja Arthur, jotka sairastuivat ja kuolivat huhtikuussa 1541 odottamattomasti samana päivänä Jamesin ollessa alle yksivuotias ja Arthurin vain viikon ikäinen. Vuonna 1542 syntynyt tytär Maria oli ainoa aikuiseksi elänyt lapsi.