stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
1918
Kuolleita > Huhtikuu–kesäkuu

8. huhtikuuta – Willy Hussmann (”Willy Heinz”), Suomen sisällissotaan osallistunut saksalainen sotilas (s. 1895)
9. huhtikuuta – Niko Pirosmani, georgialainen naivistinen taidemaalari (s. 1862)
13. huhtikuuta – Jüri Vilms, virolainen toimittaja, valtiomies ja juristi (s. 1889)
20. huhtikuuta – Karl Ferdinand Braun, vuoden 1909 Nobelin fysiikanpalkinnon saanut saksalainen fyysikko (s. 1850)
21. huhtikuuta – Manfred von Richthofen (”Punainen paroni”), saksalainen hävittäjälentäjä (s. 1892)
28. huhtikuuta – Gavrilo Princip, bosnianserbialainen anarkisti (Sarajevon laukausten ampuja) (s. 1894) (tuberkuloosi)
3. toukokuuta – Oskar Kaipio, suomalainen SDP:n kansanedustaja (s. 1874)
6. toukokuuta – Juhani Siljo, suomalainen kirjailija (s. 1888)
10. toukokuuta – Jussi Rainio, suomalainen toimittaja, osuustoimintamies ja kansanedustaja (s. 1878)
18. toukokuuta – Toivo Kuula, suomalainen säveltäjä (Häämarssi) (s. 1883)
20. toukokuuta – Albin Krabbe, suomalainen näyttelijä (s. 1879)
21. toukokuuta – Algot Untola (”Algoth Tietäväinen”, ”Maiju Lassila”, ”Irmari Rantamala”), suomalainen lehtimies ja kirjailija (s. 1868)
25. toukokuuta – Carl Berner, norjalainen poliitikko (s. 1841)
25. toukokuuta – Elli Kokko, suomalainen punakaartin naiskomppanian päällikkö (s. 1893)
30. toukokuuta – Georgi Plehanov, venäläinen sosialistipoliitikko (s. 1856)
1. kesäkuuta – Richard Faltin, suomalainen säveltäjä, urkuri ja musiikkipedagogi (s. 1835)
4. kesäkuuta – Charles W. Fairbanks, Yhdysvaltain varapresidentti (s. 1852)
6. kesäkuuta – Walter Johan Borg, suomalainen kauppias, idealisti ja sosialisti (s. 1870)
10. kesäkuuta – Arrigo Boito, italialainen säveltäjä, kirjailija ja oopperalibretisti (s. 1842)
12. kesäkuuta – Mikael Aleksandrovitš Romanov, venäläinen suuriruhtinas, keisari Aleksanteri III:n poika (s. 1878)
20. kesäkuuta – Helmi Selin, suomalainen kirjailija (s. 1874)
27. kesäkuuta – Hans Jacob Sparre Schneider, norjalainen eläintieteilijä (s. 1853)
Kuolleita > Heinäkuu–syyskuu

3. heinäkuuta – Mehmet V, Osmanien valtakunnan sulttaani (1909–1918) (s. 1844)
5. heinäkuuta – Georg Edvard Ramsay, suomalainen jalkaväenkenraali (s. 1834)
6. heinäkuuta – Wilhelm von Mirbach-Harff, saksalainen kreivi ja diplomaatti (s. 1871)
11. heinäkuuta – Mihail Murjajov, venäläinen puna-armeijan komentaja ja sotilaskapinan johtaja (s. 1880)
17. heinäkuuta – bolševikkien teloittamat Venäjän keisariperheen jäsenet:
Nikolai II, Venäjän keisari (1894–1917) (s. 1868)
Aleksandra Fjodorovna, Venäjän keisarinna, keisari Nikolai II:n puoliso
Olga, Nikolai II:n tytär (s. 1895)
Tatjana, Nikolai II:n tytär (s. 1897)
Marija, Nikolai II:n tytär (s. 1899)
Anastasia, Nikolai II:n tytär (s. 1901)
Aleksei, Nikolai II:n poika (s. 1904)
31. heinäkuuta – Peter Nansen, tanskalainen kirjailija (s. 1861)
4. elokuuta – Kurt Ekman, suomenruotsalainen kirjailija (s. 1892)
5. elokuuta – Vilho Itkonen, suomalainen sosialistinen agitaattori, arkkiveisujen tekijä, kansanperinteen kerääjä ja filosofi (s. 1872)
8. elokuuta – Eusebi Güell, katalonialainen liikemies (s. 1846)
9. elokuuta – František Plesnivý, itävalta-unkarilainen arkkitehti (s. 1845)
24. elokuuta – Ernst Sundvik, suomalainen fysiologisen kemian ja farmakologian professori (s. 1849)
30. elokuuta – Moisei Uritski, venäläinen vallankumouksellinen (s. 1873)
31. elokuuta – Francis Cromie, brittiläinen laivaston kapteeni ja laivastoattasea (s. 1882)
3. syyskuuta – Faina Kaplan, venäläinen sosialistivallankumouksellinen (s. 1890)
6. syyskuuta – Gunnar Mörn, suomenruotsalainen toimittaja (s. 1883)
17. syyskuuta – Emil Hällström, suomalainen kapellimestari ja säveltäjä (s. 1864)
20. syyskuuta – Məşədi Əzizbəyov, azerbaidžanilainen bolševikki ja vallankumousjohtaja (s. 1876)
20. syyskuuta – Stepan Šaumjan, armenialainen kommunisti, vallankumouksellinen ja bolševikki (s. 1878)
22. syyskuuta – Magomed-Ali Dahadajev, dagestanilainen bolševikkijohtaja (s. 1882)
23. syyskuuta – Gustaf Adolf Ramsay (nuorempi), suomalainen Venäjän armeijan kenraalimajuri (s. 1842)
28. syyskuuta – Georg Simmel, saksalainen sosiologi ja filosofi (s. 1858)
Kuolleita > Lokakuu–joulukuu

5. lokakuuta – Roland Garros, ranskalainen hävittäjälentäjä (s. 1888)
8. lokakuuta – Tuomas Suokas, suomalainen talollinen, kauppias ja valtiopäiväedustaja (s. 1849)
13. lokakuuta – António Fragoso, portugalilainen säveltäjä ja pianisti (s. 1897)
21. lokakuuta – Konstantin Kovanko, venäläinen eversti ja diplomaatti, Viaporin viimeinen venäläinen komendantti (s. 1873)
24. lokakuuta – César Ritz, sveitsiläinen liikemies ja hotellinomistaja (s. 1850)
31. lokakuuta – Egon Schiele, itävaltalainen taidemaalari (s. 1890)
31. lokakuuta – István Tisza, unkarilainen poliitikko (s. 1861), murhattiin
1. marraskuuta – Nikolai Podgurski, venäläinen kontra-amiraali (s. 1877)
4. marraskuuta – Wilfred Owen, englantilainen sotilas ja runoilija (s. 1893)
8. marraskuuta – Olga Rozanova, venäläinen avantgardetaiteilija (s. 1886)
9. marraskuuta – Guillaume Apollinaire, ranskalainen runoilija ja taidekriitikko (s. 1880)
11. marraskuuta – Victor Adler, itävalta-unkarilainen sosialistipoliitikko (s. 1852)
15. marraskuuta – Tahvo Kruus, suomalainen maakauppias, pankinjohtaja ja kansanedustaja (s. 1862)
20. marraskuuta – John Bauer, ruotsalainen taidemaalari ja kuvittaja (s. 1882)
2. joulukuuta – Edmond Rostand, ranskalainen näytelmäkirjailija ja runoilija (s. 1868)
3. joulukuuta – Albert Kukkonen, suomalainen kansanrunoilija (s. 1835)
13. joulukuuta – Osvald Sivén, suomalainen Kammion hermotautisairaalan ylilääkäri ja aktivistijohtaja (s. 1868)
14. joulukuuta – Sidónio Pais, Portugalin presidentti 1918 (s. 1872)
18. joulukuuta – Claes Charpentier, suomalainen kenraaliluutnantti (s. 1858)
26. joulukuuta – Eilert Adelsteen Normann, norjalainen taidemaalari (s. 1848)
27. joulukuuta – Rudolf Kobert, saksalainen farmakologi (s. 1854)
28. joulukuuta – Adolf Aarno, suomalainen kuvanveistäjä (Suomen ensimmäisen moottorilentoyrityksen tekijä 1911) (s. 1879)
Nobelin palkinnot

Nobelin fysiikanpalkinto: Max Planck
Nobelin kemianpalkinto: Fritz Haber
Muuta

Kirjallisuusvuosi 1918
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Speedo Masters Finland

| Speedo Masters Finland ry |
| --- | --- |

Perustettu:  17. syyskuuta 2013
Kotiareena:  Saksalan uimahalli
Paikkakunta:   Lahti, Suomi
Värit:           
Lajit:  Uinti
Speedo Masters Finlandin vuonna 2023 julkaisema Sinivalkoisten Speedojen voittokulku on maailmanmestari ja olympiamitalisti Antti Kasvion 50-vuotisjuhlajulkaisu.
Speedo Masters Finland on lahtelainen uimaseura, joka on erikoistunut masters-uintiin. Seura perustettiin 17.9.2013 ja hyväksyttiin samana vuonna Suomen Uimaliiton jäseneksi. Vuonna 2025 seuraan kuuluu 24 jäsentä. Seura järjestää harjoitus- ja valmennustilaisuuksia, antaa tietopuolista opetusta ja toimeenpanee leirejä.
Masters-uintisaavutukset (MM- ja EM-kilpailut)

EM-kilpailut 2024 (Belgrad, Serbia)
Janne Virtanen: 5 kultamitalia
MM-kilpailut 2024 (Doha, Qatar)
Tommy Rundgren: 2 kultamitalia, 1 hopeamitali
Juri Logvin: 1 pronssimitali
Viestijoukkue: 1 kultamitali, 1 hopeamitali (Petri Heikkilä, Juri Logvin, Janne Virtanen, Tommy Rundgren)
EM-kilpailut 2022 (Rooma, Italia)
Tommy Rundgren: 1 kultamitali, 1 pronssimitali
Juri Logvin: 2 hopeamitalia, 1 pronssimitali
Janne Virtanen: 1 hopeamitali
Viestijoukkue: 1 kultamitali, 1 hopeamitali (Tero Matkaniemi, Juri Logvin, Janne Virtanen, Tommy Rundgren)
MM-kilpailut 2019 (Gwangju, Korea)
Tommy Rundgren: 1 kultamitali, 2 hopeamitalia
Janne Virtanen: 1 kultamitali, 1 hopeamitali, 2 pronssimitalia
EM-kilpailut 2018 (Kranj, Slovenia)
Tommy Rundrgen: 3 kultamitalia
Janne Virtanen: 1 hopeamitali, 1 pronssimitali
Viestijoukkue: 1 kultamitali, 1 hopeamitali (Juri Logvin, Janne Virtanen, Tero Matkaniemi, Tommy Rundgren)
EM-kilpailut 2016 (Lontoo, Englanti)
Tommy Rundgren: 2 kultamitalia, 1 hopeamitali
Janne Virtanen: 1 hopeamitali, 1 pronssimitali
Viestijoukkue: 2 hopeamitalia (Petri Heikkilä, Tero Matkaniemi, Tommy Rundgren, Janne Virtanen)
MM-kilpailut 2015 (Kazan, Venäjä)
Janne Virtanen: 2 kultamitalia, 1 pronssimitali
Tommy Rundgren: 2 pronssimitalia
MM-kilpailut 2014 (Montreal, Kanada)
Janne Virtanen: 1 pronssimitali
Masters-uintiennätykset

Maailmanennätykset, 25 metrin allas:
Viestijoukkue: (Tommy Rundgren, Petri Heikkilä, Janne Virtanen, Juri Logvin): 4 x 100 m vapaauintiviesti (ikäluokka 240–279), 3.54,57, Salo, 24.3.2024
Euroopan ennätykset, 50 metrin allas:
Viestijoukkue: (Janne Virtanen, Petri Heikkilä, Tommy, Rundgren, Juri Logvin): 4 x 50 m sekauintiviesti (ikäluokka 240–279), 2.01,51, Doha, Qatar 1.3.2024
Viestijoukkue: (Petri Heikkilä, Juri Logvin, Janne Virtanen, Tommy, Rundgren): 4 x 50 m vapaauintiviesti (ikäluokka 240–279), 1.46,34, Doha, Qatar 1.3.2024
Euroopan ennätykset, 25 metrin allas:
Viestijoukkue: (Tommy, Rundgren, Petri Heikkilä, Janne Virtanen, Juri Logvin): 4 x 100 m vapaauintiviesti (ikäluokka 240–279), 3.54,57, Salo, 24.3.2024
Viestijoukkue: (Janne Virtanen, Petri Heikkilä, Tommy, Rundgren, Juri Logvin): 4 x 50 m sekauintiviesti (ikäluokka 240–279), 1.59,37, Salo 23.3.2024
Viestijoukkue: (Petri Heikkilä, Juri Logvin, Janne Virtanen, Tommy, Rundgren): 4 x 50 m vapaauintiviesti (ikäluokka 240–279), 1.43,96, Salo 23.3.2024
Tommy Rundgren: 50 m vapaauinti, ikäluokka 55–59, 24,83, Espoonlahti 14.1.2023
Tommy Rundgren: 50 m perhosuinti, ikäluokka 55–59, 26,65, Espoonlahti 14.1.2023
Juri Logvin: 50 m vapaauinti, ikäluokka 60–64, 25,97, Mäkelänrinteen uintikeskus, Helsinki 9.10.2022
Juri Logvin: 100 m vapaauinti, ikäluokka 60–64, 58,35, Myyrmäki, Vantaa 5.2.2022
Janne Virtanen: 50 m vapaauinti, ikäluokka 55–59, 25,17, Palma de Mallorca 27.4.2019
Viestijoukkue: (Janne Virtanen, Tero Matkaniemi, Petri Heikkilä, Tommy Rundgren): 4 x 100 m sekauintiviesti (ikäluokka 200–249), 4.15,94, Kokkola 13.3.2016
Viestijoukkue: (Janne Virtanen, Tero Matkaniemi, Tommy Rundgren, Frans Veck): 4 x 100 m sekauintiviesti (ikäluokka 160–199), 4.10,15, Lappeenranta 30.3.2014
Julkaisut

Sinivalkoisten Speedojen voittokulku – Antti Kasvion 50-vuotisjuhlajulkaisu. Toimittanut Tero Matkaniemi. Julkaisija Speedo Masters Finland. ISBN 978-952-94-8394-5.
Selviytyneet – uimareiden elämänkohtaloita. Kai Hagelberg, Aulis Kähkönen, Urpo Sirén. Kirjoittanut Tero Matkaniemi. Julkaisija Speedo Masters Finland ry. ISBN 978-952-94-5488-4.
István Dobi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta István Dobi Wikimedia Commonsissa
| n k Unkarin pääministerit |
| --- | --- | --- |
| Vallankumous 1848 |  Batthyány  (Récsey)  Kossuth  Szemere  |  |
| Kuningaskunta (1867–1918) |  Andrássy  Lónyay  Szlávy  Bittó  Wenckheim  K. Tisza  Szapáry  Wekerle  Bánffy  Széll  Khuen-Héderváry  I. Tisza  Fejérváry  Wekerle  Khuen-Héderváry  Lukács  I. Tisza  Esterházy  Wekerle  Hadik  |  |
| Ensimmäinen tasavalta |  M. Károlyi  Berinkey  |  |
| Neuvostotasavalta |  Garbai  Peidl Vastavallankumoukselliset G. Károlyi  Pattantyús-Ábrahám  |  |
| Tasavalta (1919–20) |  Friedrich  Huszár  |  |
| Kuningaskunta (1920–1946) |  Simonyi-Semadam  Teleki  Bethlen  G. Károlyi  Gömbös  Darányi  Imrédy  Teleki  Bárdossy  Kállay  Sztójay  Lakatos  Szálasi  Miklós  Tildy  |  |
| Toinen tasavalta |  F. Nagy  Dinnyés  Dobi  |  |
| Kansantasavalta |  Dobi  Rákosi  I. Nagy  Hegedüs  I. Nagy  Kádár  Münnich  Kádár  Kállai  Fock  Lázár  Grósz  Németh  |  |
| Kolmas tasavalta |  Antall  Boross  Horn  Orbán  Medgyessy  Gyurcsány  Bajnai  Orbán  |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki 2  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie
Tieto- ja tukipiste Tiltti

Tiltti on Suomen ensimmäinen pelihaittoihin keskittyvä tieto- ja tukipiste, joka toimii avoimena matalan kynnyksen ohjaus- ja neuvontapalveluna peliongelmissa. Toiminta on tarkoitettu ongelmallisesti pelaaville, heidän läheisilleen sekä pelihaittoja työssään kohtaaville ammattilaisille.
Tiltin tukimuotoihin kuuluvat tiedon jakaminen, ammattilaisen antama keskusteluapu ja vertaistuki. Tiltin pyrkimyksenä on tukea pelaajia pelaamisen hallinnassa ja peliongelman selvittelyssä sekä auttaa peliriippuvuuden seurauksena syntyneissä vaikeissa elämäntilanteissa. Asiakasta ohjataan hänelle sopivien tuki- ja hoitopalveluiden valinnassa. Matalan kynnyksen periaatteisiin kuuluvat Tiltissä nimettömyys, sitoutumattomuus, maksuttomuus sekä asuinpaikasta riippumaton osallistuminen ilman ajanvarausta.
Tiltti toimii Sininauhaliiton hallinnoimana, ja se alkoi RAY:n rahoittamana hankkeena vuosina 2010-2014. Nykyään sitä rahoittaa Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskus (STEA). Tila sijaitsee peliongelmiin erikoistuneen palvelu-, osaamis- ja kehittämiskeskus Peliklinikan yhteydessä Helsingin Hakaniemessä.
Vuosittain Tiltissä käy noin 190 uutta asiakasta.
Tiltti on saanut nimensä pokerin pelaajien parissa syntyneestä käsitteestä. Sillä tarkoitetaan henkistä tilaa, johon joutuessaan pelaaja menettää pelinsä hallinnan järjeltä tunteille.
Aiheesta muualla

Tiltin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Tiltti Sininauhaliiton sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Vesimeloni

| Vesimeloni |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kaari::  Streptophyta
Luokka::  Embryopsida
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Rosidit
Lahko::  Cucurbitales
Heimo::  Kurkkukasvit Cucurbitaceae
Alaheimo::  Cucurbitoideae
Tribus::  Benincaseae
Suku::  Vesimelonit Citrullus
Laji::  lanatus
Kaksiosainen nimi
 Citrullus lanatus  (Thunb.) Matsum. & Nakai 
Muunnokset
 C. l. var. citroides  C. l. var. lanatus 
Katso myös
   Vesimeloni Wikispeciesissä   Vesimeloni Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vesimeloni eli arbuusi (Citrullus lanatus, joskus myös C. vulgaris) on Citrullus-sukuun kuuluva viljelyskasvi ja sen hedelmä. Vesimelonin hedelmä on rakenteeltaan marja. Alun perin vesimeloni on kotoisin eteläisestä Afrikasta. Vesimelonilla on paksu vihreä kuori ja mehukas, makea, yleensä punainen sisus. Suurin osa (jopa 93–95 %) hedelmästä on vettä.
Vesimelonia kutsutaan joskus myös venäjästä lainatulla nimellä arbuusi.
Historia

Tutkimusmatkailija David Livingstone kertoi vesimeloneja esiintyneen runsaasti Kalaharin autiomaassa, josta hedelmän uskotaan olevan peräisin. Siellä kasvi kasvaa villinä ja on tärkeä paikallisten asukkaiden veden lähde. Villistä muodosta käytetään nimityksiä sitruunameloni ja tsamma. Sen arvellaan olevan viljellyn muodon alkuperäinen muoto. Sen maku on kitkerä, ja hedelmäliha on kiinteä. Pektiinipitoisena se on käyttökelpoinen säilöntään. Siitä käytetään samaa tieteellistä nimeä kuin vesimelonista. Kasvin siemeniä on kuitenkin löytynyt myös Lounais-Libyan Uan Muhuggiagista arkeologiselta alueelta, minkä vuoksi sen muinainen levinneisyys on saattanut olla aiempia tietoja laajempi.
Vesimelonia viljeltiin tiettävästi ensimmäisen kerran Egyptissä noin 5 000 vuotta sitten. Hedelmä on kuvattu hieroglyfeissä, ja meloneja pantiin usein faaraoiden hautoihin. Egyptiläisen mytologian mukaan vesimeloni sai alkunsa aavikon jumala Sethin siemennesteestä.
900-luvulle mennessä vesimelonia viljeltiin jo Kiinassa, joka on nykyään suurin vesimelonin tuottaja. Eurooppaan hedelmä tuli viimeistään 1200-luvulla. Espanjalaisten mukana vesimeloni levisi Pohjois-Amerikan intiaaneille 1500-luvulla.
Nykyään vesimelonista on jalostettu useita lajikkeita, esimerkiksi siemenettömiä tai hedelmälihaltaan keltaisia. Japanissa maanviljelijät keksivät tavan kasvattaa kuutionmuotoisia vesimeloneja: hedelmät kasvatetaan lasisissa laatikoissa, jolloin ne muotoutuvat astian mukaisiksi. Muoto helpottaa melonien varastointia ja kuljetusta. Kulmikkaat vesimelonit ovat kuitenkin huomattavasti tavallisia kalliimpia.
Giovanni Stanchi 1600-luvun maalauksessa vesimelonin varhainen jalostettu muoto
Vesimeloni kulttuurissa

Pohjois-Amerikassa vesimeloni on muodostunut rasistiseksi stereotypiaksi. Yhdysvalloissa tummaihoisten kuvattiin usein 1800-luvun lopun ja 1900-luvun alun karikatyyreissä olleen ylettömän ihastuneita vesimeloniin.
Vesimelonista tuli myös palestiinalaisten vastarinnan symboli. Israelin miehityshallinto kielsi Palestiinan lipun käytön, jolloin sen sijaan alettiin maalata kuvia vesimelonista, jossa on auki leikattuna samat värit.
Vesimeloni ravintona

Vesimeloni syödään usein sellaisenaan, viipaleiksi leikattuna. Se sopii myös palasina salaatteihin tai aterian lisukkeeksi. Etelä-Venäjällä vesimelonista valmistetaan olutta. Myös vesimelonin kuori kelpaa syötäväksi. Säilöttyä vesimelonin kuorta käytetään esimerkiksi Kiinassa ja Venäjällä. Vesimelonista on myös hyvä tehdä erilaisia drinkkejä sekoittamalla sitä esimerkiksi rommin sekaan.
Vesimelonin siemenet ovat ravinteikkaita, ja niitä syödään usein sellaisenaan tai käytetään ruoanlaitossa. Kiinassa vesimelonin siemenet ovat erittäin suosittuja, ja niitä myydään paahdettuina ja maustettuina. Siemenistä voidaan myös puristaa öljyä. Tämän vuoksi onkin jalostettu vesimelonilajikkeita, joissa hedelmälihaa on vähän mutta siemeniä runsaasti.
Tuotanto

| Vesimelonien tuotanto 2021 (miljoonaa tonnia) |
| --- | --- | --- |
| 1 |  Kiina | 61,0 |
| 2 |  Turkki | 3,5 |
| 3 |  Intia | 3,3 |
| 4 |  Brasilia | 2,1 |
| 5 |  Algeria | 2,1 |
| 6 |  Venäjä | 1,9 |
| 7 |  Senegal | 1,6 |
| 8 |  Yhdysvallat | 1,5 |
| 9 |  Vietnam | 1,5 |
| 10 | Muut | 23,3 |
|  | Yhteensä | 101,8 |
Aiheesta muualla

Fineli: Kuoritun vesimelonin ravintoarvot
Watermelon (Arkistoitu – Internet Archive) The George Mateljan Foundation for The World's Healthiest Foods (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Citrullus lanatus (watermelon) (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Citrullus lanatus:  Wikidata: Q17507129  Wikispecies: Citrullus lanatus  AoFP: 331  APA: 1662  APDB: 25842  APNI: 69938  BioLib: 38896  Calflora: 9814  CoL: VMHP  Ecocrop: 708  eFloraSA: Citrullus_lanatus  EoL: 584423  EPPO: CITLA  EUNIS: 168461  FloraBase: 7370  FNA: 200022609  FoAO2: Citrullus lanatus  FoC: 200022609  GBIF: 2874621  GRIN: 10675  iNaturalist: 70054  IPNI: 291938-1  IRMNG: 10198162  ITIS: 22356  MichiganFlora: 879  MoBotPF: 279562  NatureServe: 2.159146  NBN: NBNSYS0000033927  NCBI: 3654  NSWFlora: Citrullus~lanatus  NZOR: 28e41ccd-2ac7-4b87-8385-e0c3adf92712  NZPCN: 3693  Observation.org: 6615  Open Tree of Life: 1006251  Plant List: kew-2723908  PLANTS: CILA3  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:291938-1  SANBI: 1913-2  Tropicos: 9201087  VASCAN: 27740  VicFlora: 24c48d5c-e2f7-4f4f-898a-8fafe305c8ab  WFO: wfo-0000607858  Laji.fi: MX.38346 
Momordica lanata:  Wikidata: Q17507127  APDB: 26003  APNI: 199634  CoL: 43Z2T  GBIF: 3625240  GRIN: 468436  IPNI: 293480-1  IRMNG: 10206392  ITIS: 517276  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:293480-1  Tropicos: 9200580  WFO: wfo-0000377051 
Kuutionmuotoiseksi kasvatettu vesimeloni Japanista.
Boris Kustodijev, Kauppiaan vaimo, 1918. Vesimeloni oli 1800-luvun Venäjällä rikkaan yläluokan herkku.
Nikotiini

| --- | --- |


Nikotiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
(S)-3-(1-Metyyli-2-pyrrolidinyyli)pyridiini
Tunnisteet
CAS-numero: 54-11-5
ATC-koodi: N07BA01
PubChem CID: 89594
DrugBank: DB00184
Kemialliset tiedot
Kaava: C10H14N2 
Moolimassa: 162,231 g/mol
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Tiheys: 1,0097 (20 °C) g/cm³
Sulamispiste: −79 °C
Kiehumispiste: 246 °C
Liukoisuus veteen: liukenee täysin veteen ja on hyvin liukoinen etanoliin, dietyylieetteriin ja kloroformiin
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 100 % suoneen/ihon alle pistettynä, 80–90 % poltettuna, 60–80 % nenäsumutteena, 50–79 % suun limakalvoilta, 20–44 % syötynä
Metabolia: Lähinnä maksa: CYP2A6, CYP2B6, FMO3 ym.
Puoliintumisaika: 2 tuntia nikotiinille, 16 tuntia kotiniinille
Ekskreetio: virtsa
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  D(AU) D(US) 
Reseptiluokitus:    
Riippuvuusalttius: Korkea
Antotapa: höyrystettynä, nuuskattuna, suun/nenän limakalvoilta imeytettynä, nieltynä, imeyttämällä iholta, peräpuikkona
Nikotiini on lähinnä virginiantupakkakasvista saatu yleisesti käytetty päihde ja pyridiineihin kuuluva alkaloidi, jota käytetään myös hyönteismyrkkynä ja nikotiinin vieroitushoidossa. Suomessa nikotiinia myydään valmistenimillä Nicorette (depotlaastari, sumute suuonteloon, imeskelytabletti, inhalaattori, resoribletti, lääkepurukumi), Nicotinell (depotlaastari, lääkepurukumi, imeskelytabletti), Nicovel ja Zonnic (pussi suuonteloon, imeskelytabletti, sumute suuonteloon).
Nikotiini vapauttaa aivoissa dopamiinia. Lähinnä tästä johtuu nikotiinin käytön mielihyvää aikaansaava vaikutus. Nikotiini toimii parasympatomimeettinä ja on useimpia nikotiinireseptoreita aktivoiva molekyyli, eli agonisti, ja suurissa määrin saatuna voi aiheuttaa myrkytyksen. Nikotiini aiheuttaa riippuvuutta vieroitusoireidensa kautta.
Nikotiinia esiintyy luonnostaan erityisesti virginiantupakassa, palturitupakassa ja tupakkapiturissa (Duboisia hopwoodii). Ainetta on myös huomattavasti vähäisemmässä määrin muissa kasveissa, erityisesti koisokasveissa kuten perunassa, tomaatissa ja munakoisossa. Nikotiini toimii korkean nikotiinipitoisuuden kasveissa, kuten tupakkakasveissa (Nicotiana), ensisijaisesti kasvinsyöjiä torjuvana aineena myrkyttäen vaikkapa kasveja syöneitä hyönteisiä. Nikotiinin tuotto kasveissa kuten virginiantupakassa lisääntyy jälkikäteen muun muassa auksiinivälitteisesti kasvin juurten vaurioituessa esimerkiksi hyönteisten takia.
Historia

Nikotiini on nimetty tupakkakasvin, eli Nicotiana tabacum, mukaan. Kasvi on puolestaan nimetty Jean Nicot de Villemainin mukaan, joka toimi Ranskan suurlähettiläänä Portugalissa. Hän toi 1560-luvulla Portugalista nuuskaa lahjaksi Ranskan kuningatar Katariina de' Medicille ja pian se oli suosittu tuote Pariisin hienostopiireissä.
Nikotiinin tupakasta eristivät 1828 ensimmäisinä lääkäri Wilhelm Heinrich Posselt ja kemisti Karl Ludwig Reimann, jotka pitivät ainetta myrkkynä. Nikotiinin empiirisen kaavan (C5H7N) selvitti 1843 tiedemies Louis Melsens. Melsens ilmoitti kuitenkin kaavan väärin, sillä hiilen atomimassan uskottiin tuolloin olevan kuusi vaikka sen nykyään tiedetään olevan 12. Nikotiinin varsinaisen kemiallisen rakenteen selvittivät Adolf Pinner ja Richard Wolffenstein 1893. Nikotiinin syntetisoivat ensimmäisinä Amé Pictet ja A. Rotschy 1904.
Brittiläinen fysiologian professori John Newport Langley havaitsi 1905 kemoreseptoriteoriaa tutkiessaan nikotiinin stimuloivan parasympaattista hermostoa. Pohjaten Langleyn ja muiden tutkimuksiin, saksalainen farmakologi Louis Lewin totesi 1920-luvulla nikotiinin aiheuttavan tupakan päihdyttävät vaikutukset ja kirjoitti asiasta 1924 kirjassaan Phantastica.
»The decisive factor in the effects of tobacco, desired or undesired, is nicotine, which is contained to the extent from 2 to over 7 %, according to the kind of tobacco and it matters little whether it passes directly in the organism or whether it is smoked.» 
(Louis Lewin 1924 julkaisemansa kirjan Phantastica 1998 käännöksessä.)
Kokeellisesti asia varmistui 1941 kun Lennox M. Johnston piikitti itseensä ja muihin henkilöihin suonensisäisesti nikotiinia ja kirjoitti sen vaikutuksista. Hän totesi tupakan polton olevan olennaisesti sama asia kuin nikotiinin käyttö samalla tapaa kuin oopiumin käyttö on olennaisesti sama asia kuin morfiinin käyttö.