stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lena Goeßling

Lena Goeßling vuonna 2013.
Lena Goeßling (s. 8. maaliskuuta 1986 Bielefeld, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Saksan maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 106 maaottelua, joissa hän on tehnyt kymmenen maalia.
Goeßling esiintyi ensimmäisen kerran Saksan naisten maajoukkueessa helmikuussa 2008. Hän on voittanut alle 19-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2004, naisten Euroopan-mestaruuden vuonna 2013 ja olympiakultaa Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi yhdessä alkulohko-ottelussa.
Seuratasolla Goeßling edustaa VfL Wolfsburgia. Hänen aiempia seurojaan ovat FC Gütersloh 2000 ja SC 07 Bad Neuenahr.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lena Goeßling Wikimedia Commonsissa
Saksan joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2011
1 Angerer |
2 Schmidt |
3 Bartusiak |
4 Peter |
5 Krahn |
6 Laudehr |
7 Behringer |
8 Grings |
9 Prinz |
10 Bresonik |
11 Popp |
12 Holl |
13 Šašić |
14 Kulig |
15 Faißt |
16 Müller |
17 Hingst |
18 Garefrekes |
19 Bajramaj |
20 Goeßling |
21 Schult |
Valmentaja Neid
Saksan joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2013
1 Angerer |
2 Schmidt |
3 Bartusiak |
4 Maier |
5 Krahn |
6 Laudehr |
7 Behringer |
8 Keßler |
9 Lotzen |
10 Marozsán |
11 Mittag |
12 Schult |
13 Okoyino |
14 Linden |
15 Cramer |
16 Leupolz |
17 Henning |
18 Huth |
19 Bajramaj |
20 Goeßling |
21 Benkarth |
22 Wensing |
23 Däbritz |
Valmentaja Neid
Saksan joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2015
1 Angerer |
2 Schmidt |
3 Bartusiak |
4 Maier |
5 Krahn |
6 Laudehr |
7 Behringer |
8 Bremer |
9 Lotzen |
10 Marozsán |
11 Mittag |
12 Schult |
13 Šašić |
14 Peter |
15 Cramer |
16 Leupolz |
17 Henning |
18 Popp |
19 Petermann |
20 Goeßling |
21 Benkarth |
22 Kemme |
23 Däbritz |
Valmentaja Neid
Saksan joukkue – Kesäolympialaiset 2016
1 Schult |
2 Henning |
3  Bartusiak |
4 Maier |
5 Krahn |
6 Laudehr |
7 Behringer |
8 Goeßling |
9 Popp |
10 Marozsán |
11 Mittag |
12 Kemme |
13 Däbritz |
14 Peter |
15 Islacker |
16 Leupolz |
17 Kerschowski |
18 Benkarth |
19 Huth |
Valmentaja Neid
Saksan joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2017
1 Schult |
2 Henning |
3 Hendrich |
4 Maier |
5 Peter |
6 Demann |
7 Simon |
8 Goeßling |
9 Islacker |
10 Marozsán |
11 Mittag |
12 Benkarth |
13 Däbritz |
14 Blässe |
15 Doorsoun |
16 Dallmann |
17 Kerschowski |
18 Petermann |
19 Huth |
20 Magull |
21 Weiß |
22 Kemme |
23 Kayikci |
Valmentaja Jones
Saksan joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2019
1 Schult |
2 Simon |
3 Hendrich |
4 Maier |
5 Hegering |
6 Oberdorf |
7 Schüller |
8 Goeßling |
9 Huth |
10 Marozsán |
11 Popp |
12 Benkarth |
13 Däbritz |
14 Elsig |
15 Gwinn |
16 Dallmann |
17 Schweers |
18 Leupolz |
19 Bühl |
20 Magull |
21 Frohms |
22 Knaak |
23 Doorsoun |
Valmentaja Voss-Tecklenburg
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa
RN Goito

| RN Goito |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Regio Cantiere di Castellammare di Stabia, Castellammare di Stabia
Kölinlasku:  syyskuu 1885
Laskettu vesille:  6. heinäkuuta 1887
Palveluskäyttöön:  16. helmikuuta 1888
Loppuvaihe:  romutettavaksi 15. maaliskuuta 1920
Tekniset tiedot
Uppouma:  829 t (standardi) 974 t (kuormattu)
Pituus:  73,40 m (kokonaispituus)
Leveys:  7,88 m
Syväys:  3,60 m
Koneteho:  2 500-3 180 ihp
Nopeus:  18 solmua
Miehistöä:  105-121
Aseistus
Aseistus:  5 × 57 mm/40 tykkiä 2 × 37 mm/20 tykkiä 3 × 37 mm revolveritykkiä 5 × 14" torpedoputkea
RN Goito (ital. Regia Nave Goito) oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1887 vesillelaskettu Goito-luokan torpedoristeilijä.
Valmistus

Benedetto Brinin suunnittelema alus tilattiin Castellammare di Stabiasta Regio Cantiere di Castellammare di Stabialta, missä köli laskettiin syyskuussa 1885. Alus laskettiin vesille 6. heinäkuuta 1887 ja liitettiin laivastoon 16. helmikuuta 1888.
Palvelus

Aluksen hiilikattilat vaihdettiin öljykattiloihin vuonna 1894, jolloin samalla keskimmäinen akseli ja sitä pyörittänyt moottori poistettiin. Koeajoissa aluksen koneisto tuotti 2 521 ihp:ta, jolla se saavutti 17,2 solmun nopeuden. Alus muutettiin vuonna 1897 miinalaivaksi, jolloin miinojen vaatiman tilan saamiseksi takakannen torpedoputket poistettiin. Vuonna 1906 aluksen aseistuksena oli seitsemän 57 millimetrin tykkiä ja neljä 14 tuuman torpedoputkea. Alus myytiin romutettavaksi 15. maaliskuuta 1920.
Golos russkoi kolonii

Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
Golos russkoi kolonii (ven. Голос русской колонии, ”Venäläisen siirtokunnan ääni”; loppuvaiheessa Russki golos, Русский голос, ”Venäjän ääni”) oli Helsingissä maalis-huhtikuussa 1918 ilmestynyt venäjänkielinen sanomalehti.
Helmikuun vallankumouksen jälkeen perustetuista venäläisistä sotilaslehdistä ja myöhemmistä emigranttilehdistä poiketen Golos russkoi kolonii oli tarkoitettu Suomessa vanhastaan asuneille venäläisille. Sen taustayhteisön muodosti vuoden 1918 tammikuussa perustettu yhdistys Russkaja kolonija, jonka tarkoituksena oli Suomen venäläisyhteisön aseman laillistaminen. Siirtokunnan ja lehden keskeinen henkilö oli Helsingin yliopiston venäjän kielen ja kirjallisuuden professori Konstantin Arabažin. Hänen tavoitteenaan oli lähentää suomalaisia ja venäläisiä toisiinsa kulttuurin avulla. Kuudesti viikossa ilmestynyt lehti painettiin entisessä Gorškovin kirjapainossa.
Golos russkoi kolonii ilmestyi Suomen sisällissodan aikana punaisessa Helsingissä. Sillä ei näytä olleen ongelmia sodan punaisen osapuolen kanssa. Valkoisten voitettua sisällissodan Suomessa asuneita venäläisiä ryhdyttiin karkottamaan maasta, minkä johdosta myös Russki golos lopetti ilmestymisensä. Huhtikuun lopulla Arabažin alkoi toimittaa uutta lehteä Russki vestnik.
Aiheesta muualla

Golos russkoi kolonii digitoituna kansalliskirjastossa
Russki golos digitoituna kansalliskirjastossa
Gokstadin laiva

Gokstadin laiva
Gokstadin laiva on hautakummusta Gokstadin tilalta Sandefjordissa Vestfoldin läänissä löydetty viikinkilaiva, joka on säilynyt nykyaikaan. Laiva on näytteillä kunnostettuna Viikinkilaivamuseossa Bygdøyssä Oslossa.
Gokstadin laivan kaivaukset, kuva vuodelta 1880.
Laivan sivukuva
Tammipuinen laiva löydettiin vuonna 1880. Vuosirengasajoituksen mukaan puutavara on kaadettu vuonna 890. Laivan köli on tehty yhdestä 18 metriä pitkästä puusta. Laivan pituus on 23,8 metriä, leveys 5 metriä ja syväys 1,28 metriä. Limilaidoitus on tehty 14 laudasta aironreikien korkeudelle ja kaksi niiden yläpuolelle. Laudat oli kiinnitetty toisiinsa rautaniiteillä. Veneessä on 16 airoparia. Hankainreiät voidaan peittää pienillä puulevyillä estämään veden pääsy sisään. Laivassa ei ollut löydettäessä penkkejä, ja siihen oli kiinnitetty kummallekin puolelle 32 kilpeä laitojen päälle. Joka toinen kilpi oli maalattu mustaksi ja joka toinen keltaiseksi. Nämä kilvet ovat sittemmin tulleet tyypillisiksi erilaisissa viikinkilaivoista tehdyissä kuvissa. Samasta haudasta löytyi kolme muuta venettä. Muut esinelöydöt olivat vähäisiä, koska hauta oli ilmeisesti ryöstetty jossakin historian vaiheessa.
Gokstadin laivan kopio Viking
Replika

Vuonna 1893 Chicagossa pidettiin maailmannäyttely Kolumbuksen 400-vuotisjuhlan muistoksi. Sitä varten Gokstadin laivasta rakennettiin kopio, jolla purjehdittiin Atlantin yli. Kopio on yhä olemassa Chicagossa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sida med fler bilder och information (Arkistoitu – Internet Archive)
Kopian av Gokstadskepept i Chicago. (Arkistoitu – Internet Archive)
Anna Goodale

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Naisten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Peking 2008 | kahdeksikko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Eton 2006 | kahdeksikko |  |
|  Kultaa | München 2007 | kahdeksikko |  |
|  Kultaa | Poznań 2009 | kahdeksikko |  |
|  Kultaa | Karapiro 2010 | kahdeksikko |  |
Anna Goodale (s. 18. maaliskuuta 1983) on yhdysvaltalainen soutaja. Hän voitti kahdeksikossa olympiakultaa Pekingissä 2008. Hän voitti samassa luokassa maailmanmestaruuden Etonissa 2006, Münchenissä 2007, Poznańissa 2009 ja Karapirossa 2010. Gifun MM-kilpailuissa 2005 hän sijoittui kahdeksikossa neljänneksi.
Brian Goodell

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten uinti. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Montreal 1976 | 400 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Montreal 1976 | 1 500 m vapaauinti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Cali 1975 | 1 500 m vapaauinti |  |
Brian Stuart Goodell (s. 2. huhtikuuta 1959 Stockton, Kalifornia) on yhdysvaltalainen uinnin kaksinkertainen olympiavoittaja.
Goodell ui vuonna 1976 maailmanennätykset 400 ja 1 500 metrin vapaauinneissa jo Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa ja paransi niitä voittaessaan molemmilla matkoilla kultaa Montrealin olympialaisissa. Hänen olympiavoittoaikansa 1 500 metrillä oli 15,02,40 ja kaksi päivää myöhemmin 400 metrillä 3.51,93.
Calin MM-kilpailuissa 1975 Goodell ui hopeaa 1 500 metrin vapaauinnissa ajalla 15.39,00..
Mormon

Mormon antaa kultalevyt pojalleen Moronille. C. C. A. Christensen, n. 1871–1875.
Mormon on Mormonin kirjassa esiintyvä hahmo. Hänen kerrotaan olleen muinaisessa Amerikassa elänyt profeetta, sotapäällikkö ja historiankirjoittaja. Mormonin kirja on nimetty Mormonin mukaan, sillä hän on kirjan sisäisen selonteon perusteella teoksen pääasiallinen kirjoittaja. Kirjan kuvaamista tapahtumista ei kuitenkaan ole tieteellistä näyttöä, ja sekulaarit tutkijat pitävät Mormonia sepitteellisenä henkilönä.
Mormonin kirjan kertomus > Tausta

Mormonin kirja kertoo joukosta juutalaisia, jotka vuoden 600 eaa. tienoilla purjehtivat Jerusalemista Amerikkaan, missä heistä tuli suuri kansa. Keskinäisten riitojen vuoksi siirtolaiset jakautuivat kahdeksi keskenään sotivaksi ryhmäksi: vanhurskaiksi nefiläisiksi ja jumalattomiksi lamanilaisiksi.
Mormonin kirjan sisäisen kronologian perusteella profeetta Mormonin voi laskea eläneen noin vuosina 311–385 jaa. Hän on nefiläisten kantaisän Nefin jälkeläinen. Myös hänen isänsä nimi on Mormon. Hänet kuvataan isokokoiseksi, vakavamieliseksi ja nopeaälyiseksi mieheksi.
Mormonin mukaan on nimetty kaksi Mormonin kirjan kirjaa: Mormonin sanat ja Mormonin kirja. Ensin mainittu on Mormonin selonteko kirjoitustyöstään. Jälkimmäinen kertoo Mormonin elämästä ja nefiläisten tuhosta. Yhteensä Mormonin kirjassa on 15 osaa, jotka yhtä lukuun ottamatta on nimetty kirjoiksi. Ensimmäiset kuusi on teoksen mukaan käännetty suoraan Nefin pienistä levyistä. Moosian kirja, Alman kirja, Helamanin kirja, Kolmas ja Neljäs Nefi sekä Mormonin kirjan luvut 1–7 ovat käännös Mormonin tekemästä lyhennelmästä, joka perustui Nefin isoihin levyihin. Mormonin sanat on sijoitettu Nefin pienten levyjen ja Mormonin lyhennelmän väliin.
Mormonin kirjan kertomus > Elämäkerta

Mormonin ollessa noin kymmenvuotias profeetta Ammaron kätkee nefiläisten aikakirjat ja alkaa kouluttaa Mormonista seuraajaansa. Ammaron kehottaa Mormonia tarkkailemaan nefiläisiä ja panemaan näiden teot mieleensä. Kun Mormon täyttää 24 vuotta, hänen tulee kaivertaa Nefin kultaisiin levyihin kansansa historia.
Yksitoistavuotiaana Mormon ja hänen isänsä matkustavat Sarahemlan maahan. Kansa lankeaa jumalattomuuteen, ja nefiläisten ja lamanilaisten välille syttyy sotia. Mormon koettaa tuloksetta saarnata kansalle. Mormonin ollessa viidentoista hänet asetetaan nefiläisten sotapäälliköksi. Kuusitoista täytettyään hän johtaa nefiläiset sotaan lamanilaisia vastaan. Lamanilaisten lukumäärä säikäyttää nefiläiset, jotka kieltäytyvät sotimasta ja perääntyvät. Perääntyessään Mormon kokoaa kohtaamansa nefiläiset isoksi yhtenäiseksi joukoksi. Lopulta hänellä on ylivoima lamanilaisiin nähden, ja hän voittaa nämä taistelussa.
Sodan kauhuista järkyttyneet nefiläiset katuvat pahuuttaan, mutta heidän parannuksensa jää väliaikaiseksi. Kun Mormon täyttää 24, syttyy jälleen sota ja nefiläiset ajetaan kotiseuduiltaan. Ammaronin ohjeiden mukaisesti Mormon hakee Nefin levyt ja kaivertaa niihin aikakirjan: ”täydellisen kertomuksen kaikesta jumalattomuudesta ja iljetyksistä”. Mormonin johdolla nefiläiset onnistuvat toistaiseksi pitämään lamanilaisten hyökkäykset kurissa ja solmivat rauhan, jossa Pohjois-Amerikka jää nefiläisille ja Etelä-Amerikka lamanilaisille. Rauha ei kestä kymmentäkään vuotta, kun lamanilaiset hyökkäävät uudestaan, mutta Mormon torjuu ensimmäiset hyökkäykset. Voitokkaat nefiläiset ylpistyvät, jolloin Mormon kieltäytyy johtamasta heitä enää.
Nefiläisten ja lamanilaisten välinen sota jatkuu ja kallistuu lopulta lamanilaisten eduksi. Mormon pakenee muiden nefiläisten mukana. Mukaansa hän ottaa Ammaronin kätkemät aikakirjat. Hän suostuu jälleen johtamaan nefiläisiä, muttei enää usko voiton mahdollisuuteen. Perääntyminen jatkuu vuosien ajan, ja lamanilaiset surmaavat kaikki kiinni saamansa nefiläiset. Viimeinen suuri taistelu käydään Kumoran kukkulalla, jonne Mormon kokoaa kansansa eloonjääneet. Mormon, joka on jo vanha mies, hautaa nefiläisten aikakirjat Kumoran kukkulaan estääkseen niiden päätymisen lamanilaisten käsiin. Pienen osan levyistä hän antaa pojalleen Moronille. Kumoran taistelu päättyy nefiläisten joukkomurhaan. Eloon jää vain 24 nefiläistä, joukossa Mormon ja Moroni.
Lamanilaiset metsästävät harvoja eloonjääneitä nefiläisiä. Myös Mormon surmataan taistelussa. Moroni viimeistelee isänsä aikakirjan.
Historiallisuus

Mormonit ovat perinteisesti katsoneet Mormonin kirjan kuvaavan todellisia henkilöitä ja tapahtumia. Kirjan kertomuksen tueksi ei kuitenkaan ole tieteellistä näyttöä, ja sekulaarit tutkijat pitävät sitä 1800-luvulla sepitettynä fiktiona.
Mormonismin perustaja Joseph Smith kirjoitti 1834, etteivät ”tämän sukupolven oppineisuus ja viisaus” voi selittää sanan Mormon merkitystä. Smith itse tarjosi tulkinnan ’enemmän hyvää’, mikä hänen mukaansa palautui englannin sanaan more (’enemmän’) ja egyptin sanaan mon (Smithin mukaan ’hyvä’). Tulkinta oli mahdollisesti tarkoitettu vertauskuvalliseksi. Smithin kuoltua Mormonin kirjan historiallisuuteen uskovat tutkijat ovat etsineet Mormonille etymologiaa, joka palautuisi muinaisen Lähi-idän kieliin, mutta eivät ole päässeet yksimielisyyteen sanan merkityksestä tai alkukielestä.
Googolplex

Googolplex on googolista johdettu luku, jonka arvo on 10 potenssiin googol,  10^{\text{googol}}\, eli  10^{(10^{100})} – desimaalimuodossa luvussa olisi numero 1 ja googol nollaa. Kymmenpotenssimuodossa kirjoitettuna googolplex on
Googolplexin nimesi Edward Kasner. Maailmankaikkeudessa olevien protonien yhteenlasketun määrän on arvioitu olevan noin 1078. Koska googolplexin nollien lukumäärä (eli googol) on tätä huomattavasti suurempi, googolplexiä ei voida edes teoriassa kirjoittaa tai tallentaa desimaalimuotoisena.
Googlen pääkonttori Googleplex on nimetty googolplexiin pohjautuen.
Juan Vicente Gómez

| Juan Vicente Gómez |
| --- | --- |

Venezuelan presidentti
Edeltäjä:  Cipriano Castro
Seuraaja:  Victoriano Márques Bustillos Juan Bautista Pérez Eleazar López Contreras
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. heinäkuuta 1857 Hacienda La Mulera, Táchira, Venezuela
Kuollut: 17. joulukuuta 1935 (78 vuotta) Maracay, Aragua, Venezuela
Tiedot
 Nimikirjoitus
Juan Vicente Gómez (24. heinäkuuta 1857 – 17. joulukuuta 1935) oli Venezuelan caudillo vuosina 1908–1935. Hän hallitsi maata omina tiluksinaan ja hyötyi merkittävästi öljylöydöistä.
La Mulerassa Estado Táchirassa Länsi-Andeilla syntynyt intiaanitaustainen ja lähes lukutaidoton Gómez liittyi Cipriano Castron armeijaan 1899 ja hänestä tuli valtaan nousseen Castron neuvonantaja, varapresidentti ja armeijan komentaja. Vuonna 1908 hän kaappasi vallan entiseltä komentajaltaan tämän ollessa hoidettavana Euroopassa ja julistautui presidentiksi.
Kongressi nimitti Gómezin presidentiksi virallisesti kaudelle 1910-1914. Vuonna 1913 hän päätti jatkaa kauttaan vielä seitsemällä vuodella. Kaikkiaan valtakausia oli kolme, 1915–1921, 1922–1929 ja 1931–1935. Vuosina 1929-1931 presidenttinä oli muodollisesti Gómezin suosittelema Juan Bautista Pérez.
Gómez pani Venezuelan talouden raiteille, houkutteli ulkomaisia sijoituksia ja aloitti laajan rautatieverkon ja teiden rakennusohjelman. Vuonna 1918 Maracaibojärven alueelta löydettiin öljyä, jolla hän maksoi maan ulkomaanvelan ja saavutti ulkovaltojen luottamuksen.
Vastustajansa Gómez piti tehokkaasti aisoissa salaisen poliisin avulla. Venezuelan armeijasta tuli maanosan parhaiten varustettu.
Gómez keräsi suuren omaisuuden ja hän oli kuollessaan luultavasti Etelä-Amerikan rikkain mies. Hän ei mennyt naimisiin, mutta sai 60–80 lasta, jotka asetti johtaviin asemiin.
Julman vallankäyttönsä vuoksi Gómez ei ollut kotimaassaan läheskään yhtä suosittu kuin ulkomailla, ja hänen kuoltuaan Caracasissa juhlittiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Juan Vicente Gómez Wikimedia Commonsissa
Gomez Andien tyranni, Seura, 07.07.1937, nro 27, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Karjapaimenesta presidentiksi, Hakkapeliitta, 22.11.1938, nro 47, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Venezuelan presidentit
Páez | Vargas | Navarte | Carreño | Soublette | Páez | Soublette | J. T. Monagas | J. G. Monagas | J. T. Monagas | Gual | J. Castro | Gual | Tovar | Gual | Páez | Falcón | Bruzual | Villegas | J. R. Monagas | Villegas | Guzmán | Linares | Varela | Guzmán | Crespo | Guzmán | H. López | Rojas | Andueza | Villegas | Crespo | Andrade | C. Castro | Gómez | Márques | Gómez | J. Pérez | Gómez | E. López | Medina | Betancourt | Gallegos | Delgado Chalbaud | Suárez Flamerich | Pérez Jiménez | Larrazábal | Sanabria | Betancourt | Leoni | Caldera | C. Pérez | Herrera | Lusinchi | C. Pérez | Velásquez | Caldera | Chávez | Carmona | Cabello | Chávez | Maduro
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Vatikaani 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Glykosidit

Glykosidit ovat orgaanisia molekyylejä, joissa sokeriosa eli glykoni on liittyneenä johonkin toiseen osaan eli aglykoniin glykosidisidoksella. Glykosideilla on monia tärkeitä tehtäviä eliöissä. Esimerkiksi monet kasvit säilövät tärkeät kemikaalit inaktiivisiksi glykosideiksi, jotka sitten tarvittaessa aktivoituvat entsymaattisella hydrolyysillä sokeriosan poistuessa. Monia kasviglykosideja käytetään lääkkeellisissä tarkoituksissa. Glykosidin aglykonina voi olla myös hiilihydraatti, jolloin kyseessä on oligo- tai polysakkaridi.
Glykosidisidos

Glykosidisidoksessa glykosidin sokeriosan hemiasetaalin eli rengasrakenteen anomeerinen hiili on liittyneenä aglykoniin rikki-, typpi- tai happiatomin välityksellä. Kun kyseessä on rikki, sidoksesta käytetään nimitystä S-glykosidisidos, ja yhdisteestä voidaan käyttää nimitystä tioglykosidi. Kun kyseessä on typpi, sidoksesta käytetään nimitystä N-glykosidisidos ja yhdisteestä voidaan käyttää nimitystä glykosyyliamiini. Kun kyseessä on happi, sidoksesta käytetään nimitystä O-glykosidisidos. Glykosidisidos voidaan jaotella myös sokeriosan anomeerisen hiilen hydroksyyliryhmän alkuperäisen konfiguraation mukaan joko α- tai β-glykosidisidokseksi. Glykosidisidoksia esiintyy glykosidien ohella myös muun muassa glykoproteiineissa, joissa proteiiniin on kiinnittyneenä hiilihydraattiketjuja, ja DNA:n ja RNA:n nukleosideissa, joissa puriini- tai pyrimidiiniemäs kiinnittyy pentoosisokeriin N-glykosidisidoksella.
Glykosidien jaottelu

Glykosidit voidaan jaotella glykosidisidoksen tyypin lisäksi myös glykoni- ja aglykoniosien mukaan.
Glykosidien jaottelu > Glykonin mukaan

Jos glykosidin glykoniosa on glukoosi, molekyyli on glukosidi; jos se on fruktoosi, molekyyli on fruktosidi; jos se on glukuronihappo, molekyyli on glukuronidi jne. Elimistössä myrkylliset aineet usein metaboloidaan vesiliukoisemmiksi ja paremmin erittyviksi liittämällä niihin glukuronihappo.
Glykosidien jaottelu > Aglykonin mukaan

Biokemian ja farmakologian kannalta glykosidien käyttökelpoisin luokittelu tehdään aglykonin mukaan. Seuraavassa glykosideja luokiteltuna aglykonin mukaan:
Alkoholiglykosidit (mm. pajujen tuottama salisiini)
Antrakiiniglykosidit (mm. sennat ja aaloet tuottavat näitä laksatiivisia glykosideja)
Kumariiniglykosidit (mm. väinönputki tuottaa apteriini-nimistä kumariiniglykosidia)
Syanidiglykosidit (mm. manteleiden amygdaliini)
Flavonoidiglykosidit (mm. hesperidiini, rutiini, kversetiini; antioksidanttisia)
Fenoliglykosidit (mm. sianpuolukan arbutiini)
Saponiinit (Ovat luonteeltaan glykosideja. Niitä on esimerkiksi lakritsissa.)
Steroidiglykosidit (mm. digitalisglykosidit)
Tioglykosidit (mm. sinappiöljyissä esiintyviä glykosideja)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Glykosidit Wikimedia Commonsissa
Glukoosi ja etanoli yhdistyvät etyyliglukosidiksi vapauttaen vesimolekyylin. Muodostuva sidos on α-O-glykosidisidos.
Adrian Goldsworthy

Adrian Goldsworthy, 2016
Adrian Keith Goldsworthy (s. 1969) on brittiläinen historioitsija ja sotakirjailija. Hän opiskeli Oxfordin yliopistossa ja on kirjoittanut useita teoksia antiikin Rooman sotahistoriasta.
Kirjoja

Rooman sotilasmahti.  ((The complete Roman army, 2003.) Suomentanut Pekka Tuomisto)  Hämeenlinna:  Karisto, 2005.  ISBN 951-23-4590-0
Rooman puolesta: Sotilaat, jotka loivat Rooman valtakunnan.  ((In the name of Rome: The men who won the empire, 2003.) Suomentanut Heikki Tiilikainen)  Helsinki:  Ajatus, 2006.  ISBN 951-20-6951-2
Caesar.  ((Caesar: The life of a colossus, 2006.) Suomentanut Heikki Tiilikainen)  Helsingissä:  Ajatus, 2007.  ISBN 978-951-20-7354-2
Rooman valtakunnan tuho.  ((The Fall of the West: The Slow Death of the Roman Superpower, 2009.) Suomentanut Simo Liikanen)  Helsingissä:  Ajatus, 2009.  ISBN 978-951-20-7968-1
Antonius ja Kleopatra.  ((Antony and Cleopatra, 2010.) Suomentanut Heikki Salojärvi)  Helsingissä:  Ajatus, 2011.  ISBN 978-951-20-8422-7
Aiheesta muualla

Rooman sotilasmahti -kirjan arvostelu Agricola - Suomen historiaverkko.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Mark Gorbatšov

Mark Vasiljevitš Gorbatšov (ven. Марк Васи́льевич Горбачёв, 23. maaliskuuta 1902 Soutjärven kunnan Kalinansaaren kylä – 16. helmikuuta 1964 Petroskoi) oli neuvostoliittolainen poliitikko.
Mark Gorbatšov syntyi vepsäläiseen talonpoikaisperheeseen. Hän jäi varhain orvoksi ja lähti koulun jälkeen Pietariin uunintekijän oppipojaksi. Hän työskenteli Karjalassa metsätöissä, Aleksanterintehtaan uunintekijänä ja Muurmannin radan työläisenä. Vuosina 1919–1926 Gorbatšov toimi paikallisen sanomalehden kuriirina ja ekspediittorina.
Vuonna 1926 Gorbatšov siirtyi valtionpankkiin, jossa hän yleni harjoittelijasta osastopäälliköksi. Vuonna 1931 hän meni opiskelemaan Leningradin finanssiakatemiaan, josta valmistuttuaan hän palasi Neuvosto-Karjalaan valtionpankin tehtäviin.
Gorbatšov nimitettiin Karjalan autonomisen tasavallan raha-asiain kansankomissaarin sijaiseksi syyskuussa 1937. Lokakuusta 1937 lähtien hän toimi Karjalan ASNT:n toimeenpanevan keskuskomitean puheenjohtajana ja heinäkuusta 1938 tasavallan korkeimman neuvoston puhemiehistön puheenjohtajana. Gorbatšovilla oli vähän hallintokokemusta, ja hänen nimityksensä liittyy suurelta osin tasavallassa toteutettuihin puhdistuksiin.
Gorbatšov toimi Karjalais-suomalaisen neuvostotasavallan korkeimman neuvoston puhemiehistön varapuheenjohtajana vuosina 1940–1951. Hän valmistui NKP(b):n keskuskomitean puoluekorkeakoulusta vuonna 1944. Vuosina 1951–1956 Gorbatšov oli Karjalais-suomalaisen SNT:n oikeusministeri ja vuosina 1956–1961 Karjalan ASNT:n terveydenhuolto- ja sosiaaliturvaministeri. Hänet valittiin kahdesti Neuvostoliiton korkeimman neuvoston edustajaksi.