stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Welf
Historia > Nykyinen Welf-suku

Welf III:n hallitsemat Svaabia ja Kärnten periytyivät hänen siskonsa Kunigundan pojalle Welf IV:lle, jonka isä oli Este-sukuun kuulunut Alberto Azzo II. Nykyinen Welf-suku polveutuu siten Este-suvusta. Welf IV nai Baijerin herttua Otto Nordheimilaisen tyttären, ja keisari Henrik IV antoi hänelle vuonna 1070 Baijerin herttuakunnan, jolloin hänestä tuli Baijerin herttua Welf I. Hän peri myös isänsä läänitykset Italiassa.
Welfien pitkään jatkunut vihanpito Hohenstaufenin keisarisuvun kanssa sai alkunsa vuonna 1079, jolloin Henrik IV antoi Welfien maihin kuuluneen Svaabian Hohenstaufeneille. Welf I:n pojanpoika Henrik Ylpeä peri apeltaan keisari Lothar III:lta myös Saksin herttuakunnan, mutta uudeksi keisariksi valittu Hohenstaufen-sukuinen Konrad III riisti hänen maansa vuonna 1138, mikä ajoi suvut avoimeen sotaan usean sukupolven ajaksi. Seuraava keisari Fredrik Barbarossa palautti Saksin ja Baijerin Henrik Ylpeän pojalle Henrik Leijonalle, mutta riisti ne uudelleen riitaantumisen jälkeen vuonna 1180. Welfien ja Hohenstaufen-keisarien vastakkainasettelu tuli lopulta niin kuuluisaksi, että Italiassa keisaria vastustaneista ja paavia tukeneista kaupunkivaltioista alettiin käyttää nimitystä guelfit Welf-suvun italiankielisen nimen mukaan.
Henrik Leijonan poika Otto IV kohosi Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisariksi, mutta ei onnistunut perustamaan pysyvää dynastiaa. Henrik Leijonan jäljelle jääneet maat oli jaettu hänen poikiensa kesken, mutta ne yhdistettiin vuonna 1235 Braunschweig-Lüneburgin herttuakunnaksi, jonka keisari Fredrik II tuolloin antoi Otto IV:n veljenpojalle Otto Lapselle. Hänestä polveutuneet sukuhaarat hallitsivat Braunschweig-Lüneburgia, siitä lohkottuja pienempiä ruhtinaskuntia ja sen seuraajavaltioita aina 1900-luvun alkuun asti. Niin sanottu vanhempi lüneburgilainen sukuhaara sammui vuonna 1369, joten muut sukuhaarat polveutuivat toisesta, vanhemmasta braunschweigilaisesta sukuhaarasta. Suvun päähaara tunnettiin vuodesta 1569 alkaen nimellä nuorempi Braunschweig-Lüneburg-suku ja toinen jäljelle jäänyt haara vuodesta 1635 nimellä nuorempi Braunschweig-Wolfenbüttel-suku.
Venäjän lyhytaikainen keisari Iivana VI kuului Braunschweig-Wolfenbüttelin sukuhaaraan isänsä puolelta.
Historia > Hannover-suku

Nuorempaan Braunschweig-Lüneburgin sukuhaaraan kuuluu myös Hannoverin suku. Sitä edustanut Calenbergin ruhtinaskunnan hallitsija Ernst August sai vuonna 1692 vaaliruhtinaan arvon, jolloin syntyi Braunschweig-Lüneburgin vaaliruhtinaskunta (tunnettu myös Hannoverin vaaliruhtinaskuntana). Myös Lüneburgin alue ja Saksi-Lauenberg yhdistettiin siihen vuonna 1705 niitä hallinneen Ernst Augustin veljen Yrjö Vilhelmin kuoltua lapsettomana. Ernst August nai Pfalzin vaaliruhtinas Fredrik V:n tyttären prinsessa Sofian, joka oli samalla Englannin kuningas Jaakko I:n tyttärentytär. Tämän ansiosta Ernst Augustin poika Yrjö I Ludvig valittiin vuonna 1714 Ison-Britannian kuninkaaksi nimellä Yrjö I. Ison-Britannian ja Hannoverin vaaliruhtinaskunnan välille syntyi tämän seurauksena personaaliunioni. Napoleonin sotien jälkeen vuonna 1814 perustetun Hannoverin kuningaskunnan perustuslaki ei kuitenkaan sallinut kruunun periytymistä naisille, joten kuningas Vilhelm IV:n kuoltua unioni purettiin vuonna 1837, jolloin Ison-Britannian hallitsijaksi tuli Vilhelm IV:n veljentytär Viktoria ja Hannoverin kuninkaaksi Vilhelm IV:n veli Ernst August I. Isossa-Britanniassa kuningatar Viktoria jäi suvun viimeiseksi hallitsijaksi, sillä hänen jälkeläistensä katsotaan kuuluvan hänen puolisonsa Albertin edustamaan Saksi-Coburg-Gothan sukuun.
Preussi valloitti Hannoverin kuningaskunnan vuonna 1866. Sen kanssa samaan aikaan perustettu Braunschweigin herttuakunta sen sijaan säilyi itsehallinnollisena osana Saksan keisarikuntaa. Herttuakuntaa hallinnut Braunschweig-Wolfenbüttel-suku sammui vuonna 1884, jolloin herttuan arvo periytyi Welfien viimeiselle jäljellä olleelle sukuhaaralle eli Hannover-suvulle, mutta valloitetun Hannoverin kruununtavoittelijalta Ernst Augustilta kiellettiin valtaannousu Braunschweigissa poikkeuslailla. Braunschweigin valtaistuin annettiin lopulta vuonna 1913 hänen pojalleen Ernst Augustille, joka oli samana vuonna mennyt naimisiin Saksan keisari Vilhelm II:n tyttären Viktoria Luisen kanssa. Suvun viimeiseksi hallitsijaksi jäänyt Ernst August joutui luopumaan kruunusta vuoden 1918 vallankumouksen yhteydessä.
Suvun nykyisistä jäsenistä tunnetuin lienee Hannoverin prinssi Ernst August (s. 1954).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Welf Wikimedia Commonsissa
Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Otto IV.
Zoë Wanamaker

| Zoë Wanamaker |
| --- | --- |
 Ariadne Oliverina
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. toukokuuta 1949 (ikä 75)  New York, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Gawn Grainger (1994–)
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Zoe Wanamaker
Aktiivisena:  1973–
Merkittävät roolit:  Susan Harper, Ariadne Oliver, Matami Huiski, Letitia Blacklock
Palkinnot
 Rose d’Or (2005) 
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Zoë Wanamaker on (s. 13. toukokuuta 1949) on yhdysvaltalais-brittiläinen näyttelijä. Hän on näytellyt Royal Shakespeare Company -teatterissa sekä National Theatressa. Wanamaker on voittanut kaksi parhaan teatterinäyttelijän Olivier-palkintoa (1979 & 1998) ja ollut ehdolla yhteensä yhdeksän kertaa.
Wanamaker on esiintynyt muun muassa elokuvissa Wilde (1997), Harry Potter ja viisasten kivi (2001) sekä My Week with Marilyn.
Televisiossa hän on näytellyt Tessa Piggottia sarjassa Love Hurts (1992–1994), Susan Harperia vuosina 2000–2011 tilannekomediasarjassa Minun perheeni,  Ariadne Oliveria vuosina 2005–2013 Hercule Poirot -televisiosarjassa sekä Ruhtinatar Marieta vuonna 2015 draamasarjassa Mr Selfridge.
Hänen isänsä oli näyttelijä Sam Wanamaker.
Aiheesta muualla

Zoë Wanamaker Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ї

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Ї ї
Kyrillinen kirjaimisto
Nykyaikaiset kirjaimet
| А | Ӓ | Ӑ | Ӕ | Б | В | Г |
| Ѓ | Ґ | Ғ | Ҕ | Д | Ђ | Е |
| Ё | Ӗ | Є | Ә | Ӛ | Ж | Ӝ |
| Җ | З | Ҙ | Ӟ | Ӡ | Ԅ | Ѕ |
| Ԇ | И | Ӥ | Ӣ | І | Ї | Ӏ |
| Й | Ҋ | Ј | К | Қ | Ҝ | Ҟ |
| Ҡ | Ӄ | Л | Љ | Ԉ | М | Ӎ |
| Н | Њ | Ҥ | Ң | Ԋ | О | Ӧ |
| Ө | П | Р | С | Ԍ | Т | Ԏ |
| Ћ | Ќ | У | Ў | Ӱ | Ӳ | Ӯ |
| Ү | Ұ | Ф | Х | Һ | Ц | Ч |
| Џ | Ш | Щ | Ъ | Ы | Ӹ | Ь |
| Э | Ю | Я |  |  |  |  |
Muinaiset kirjaimet
| Ҁ | Ѹ | Ѡ | Ѿ | Ѻ | Ѣ | Ꙗ |
| Ѥ | Ꙓ | Ѧ | Ѫ | Ѩ | Ѭ | Ѯ |
| Ѱ | Ѳ | Ѵ | Ѷ |  |  |  |
Ї on kyrillinen kirjain. Se sisältyy ukrainan ja ruteenin aakkosiin.
Ääntäminen

Ї on ukrainassa äänteen /ji/ merkki.
Koodit

Alla olevassa taulukossa on lueteltu ison ja pienen kirjaimen koodiarvot heksalukuina eri merkistöissä.
|  | Ї | ї |
| --- | --- | --- |
| Unicode | 0407 | 0457 |
| ISO 8859-5 | A7 | F7 |
| KOI8 | B7 | A7 |
| Windows-1251 | AF | BF |
| MS-DOS-koodisivu 866 | F4 | F5 |
| HTML | &#x0407; | &#x0457; |
Ї ei sisälly KOI8-R-merkistöön vaan ainoastaan KOI8-U-merkistöön.
Њ

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Њ њ
Kyrillinen kirjaimisto
Nykyaikaiset kirjaimet
| А | Ӓ | Ӑ | Ӕ | Б | В | Г |
| Ѓ | Ґ | Ғ | Ҕ | Д | Ђ | Е |
| Ё | Ӗ | Є | Ә | Ӛ | Ж | Ӝ |
| Җ | З | Ҙ | Ӟ | Ӡ | Ԅ | Ѕ |
| Ԇ | И | Ӥ | Ӣ | І | Ї | Ӏ |
| Й | Ҋ | Ј | К | Қ | Ҝ | Ҟ |
| Ҡ | Ӄ | Л | Љ | Ԉ | М | Ӎ |
| Н | Њ | Ҥ | Ң | Ԋ | О | Ӧ |
| Ө | П | Р | С | Ԍ | Т | Ԏ |
| Ћ | Ќ | У | Ў | Ӱ | Ӳ | Ӯ |
| Ү | Ұ | Ф | Х | Һ | Ц | Ч |
| Џ | Ш | Щ | Ъ | Ы | Ӹ | Ь |
| Э | Ю | Я |  |  |  |  |
Muinaiset kirjaimet
| Ҁ | Ѹ | Ѡ | Ѿ | Ѻ | Ѣ | Ꙗ |
| Ѥ | Ꙓ | Ѧ | Ѫ | Ѩ | Ѭ | Ѯ |
| Ѱ | Ѳ | Ѵ | Ѷ |  |  |  |
Њ on kyrillinen kirjain. Se sisältyy makedonian ja serbian aakkosiin.
Ääntäminen

Њ ääntyy makedoniassa ja serbiassa liudentuneena alveolaarisena nasaalina /ɲ/. Muissa kyrillistä kirjaimistoa käyttävissä kielissä äännettä merkitään tavallisesti kirjaimella н.
Koodit

Alla olevassa taulukossa on lueteltu ison ja pienen kirjaimen koodiarvot heksalukuina eri merkistöissä.
|  | Њ | њ |
| --- | --- | --- |
| Unicode | 040A | 045A |
| ISO 8859-5 | AA | FA |
KOI8: -
| Windows-1251 | 8C | 9C |
MS-DOS-koodisivu 866: -
| HTML | &#x040A; | &#x045A; |
Zaz (albumi)

| Zaz Zaz |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2010
 Julkaistu: 10. toukokuuta 2010
 Tyylilaji: pop, jazz, blues, soul, R&B
 Kesto: 38.59
 Levy-yhtiö: Play On, Sony
Zazin muut julkaisut
|   | Zaz 2010 | Recto Verso 2013 |
Zaz on ranskalaisen laulajan Zazin esikoisalbumi, joka julkaistiin 10. toukokuuta 2010 levy-yhtiöllä Play On. Se tuotti kaksi hittisingleä: ”Je veux” sekä ”Le long de la route”, joka saavutti suosiota Belgiassa. Albumi itsessään oli kaupallinen menestys, saavuttaen listojen kärjen frankofonisissa maissa.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Les passants | Tryss, Isabelle Geffroy | 3.33 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Je veux | Kerredine Soltani, Tryss | 3.39 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Le long de la route | Isabelle Geffroy, Mickaël Geraud | 3.37 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | La fée | Raphaël Haroche | 2.53 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Trop sensible | Isabelle Geffroy | 3.59 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Prends garde à ta langue | Isabelle Geffroy, Dino Cirone | 3.41 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Ni oui ni non | Kerredine Soltani, Vivian Roost, Isabelle Geffroy | 3.31 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Port coton | Raphaël Haroche | 2.56 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | J’aime à nouveau | Isabelle Geffroy, Mickaël Geraud | 3.50 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Dans ma rue | Jacques Datin | 4.40 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Éblouie par la nuit | Raphaël Haroche | 2.40 |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  | 38.59 |  |  |  |  |  |  |
Ђ

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Ђ ђ
Kyrillinen kirjaimisto
Nykyaikaiset kirjaimet
| А | Ӓ | Ӑ | Ӕ | Б | В | Г |
| Ѓ | Ґ | Ғ | Ҕ | Д | Ђ | Е |
| Ё | Ӗ | Є | Ә | Ӛ | Ж | Ӝ |
| Җ | З | Ҙ | Ӟ | Ӡ | Ԅ | Ѕ |
| Ԇ | И | Ӥ | Ӣ | І | Ї | Ӏ |
| Й | Ҋ | Ј | К | Қ | Ҝ | Ҟ |
| Ҡ | Ӄ | Л | Љ | Ԉ | М | Ӎ |
| Н | Њ | Ҥ | Ң | Ԋ | О | Ӧ |
| Ө | П | Р | С | Ԍ | Т | Ԏ |
| Ћ | Ќ | У | Ў | Ӱ | Ӳ | Ӯ |
| Ү | Ұ | Ф | Х | Һ | Ц | Ч |
| Џ | Ш | Щ | Ъ | Ы | Ӹ | Ь |
| Э | Ю | Я |  |  |  |  |
Muinaiset kirjaimet
| Ҁ | Ѹ | Ѡ | Ѿ | Ѻ | Ѣ | Ꙗ |
| Ѥ | Ꙓ | Ѧ | Ѫ | Ѩ | Ѭ | Ѯ |
| Ѱ | Ѳ | Ѵ | Ѷ |  |  |  |
Ђ on kyrillinen kirjain. Se sisältyy serbian aakkosiin.
Ääntäminen

Ђ on serbian kielessä soinnillisen palataalisen affrikaatan /ʥ/ merkki. Makedonian kielessä vastaavan äänteen merkki on Ѓ.
Koodit

Alla olevassa taulukossa on lueteltu ison ja pienen kirjaimen koodiarvot heksalukuina eri merkistöissä.
|  | Ђ | ђ |
| --- | --- | --- |
| Unicode | 0402 | 0452 |
| ISO 8859-5 | A2 | F2 |
KOI8: -
| Windows-1251 | 80 | 90 |
MS-DOS-koodisivu 866: -
| HTML | &#x0402; | &#x0452; |
Ѓ

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Ѓ ѓ
Kyrillinen kirjaimisto
Nykyaikaiset kirjaimet
| А | Ӓ | Ӑ | Ӕ | Б | В | Г |
| Ѓ | Ґ | Ғ | Ҕ | Д | Ђ | Е |
| Ё | Ӗ | Є | Ә | Ӛ | Ж | Ӝ |
| Җ | З | Ҙ | Ӟ | Ӡ | Ԅ | Ѕ |
| Ԇ | И | Ӥ | Ӣ | І | Ї | Ӏ |
| Й | Ҋ | Ј | К | Қ | Ҝ | Ҟ |
| Ҡ | Ӄ | Л | Љ | Ԉ | М | Ӎ |
| Н | Њ | Ҥ | Ң | Ԋ | О | Ӧ |
| Ө | П | Р | С | Ԍ | Т | Ԏ |
| Ћ | Ќ | У | Ў | Ӱ | Ӳ | Ӯ |
| Ү | Ұ | Ф | Х | Һ | Ц | Ч |
| Џ | Ш | Щ | Ъ | Ы | Ӹ | Ь |
| Э | Ю | Я |  |  |  |  |
Muinaiset kirjaimet
| Ҁ | Ѹ | Ѡ | Ѿ | Ѻ | Ѣ | Ꙗ |
| Ѥ | Ꙓ | Ѧ | Ѫ | Ѩ | Ѭ | Ѯ |
| Ѱ | Ѳ | Ѵ | Ѷ |  |  |  |
Ѓ on kyrillinen kirjain. Se kuuluu makedonian aakkosiin.
Ääntäminen

Ѓ ääntyy makedoniassa joko soinnillisena palatoalveolaarisena affrikaattana /ʥ/ tai soinnillisena palataalisena klusiilina /ɟ/.
Koodit

Alla olevassa taulukossa on lueteltu ison ja pienen kirjaimen koodiarvot heksalukuina eri merkistöissä.
|  | Ѓ | ѓ |
| --- | --- | --- |
| Unicode | 0403 | 0453 |
| ISO 8859-5 | A3 | F3 |
KOI8: -
Windows-1251: -
MS-DOS-koodisivu 866: -
| HTML | &#x0403; | &#x0453; |
Naftyyliamiini

Naftyyliamiini viittaa kahteen saman aineen isomeeriin:
1-naftyyliamiini
2-naftyyliamiini
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Naftyyliamiini”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
İmişli

| İmişli |
| --- | --- |

 İmişli
 Koordinaatit: 39°52′11″N, 48°3′36″E 
Valtio:   Azerbaidžan
Piiri:  İmişli
Kaupungiksi:  1960
Väkiluku (2010):  34 200
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
İmişli (ven. Имишли, Imišli) on kaupunki Azerbaidžanissa. Se sijaitsee Araksjoen varrella 230 kilometriä Bakusta lounaaseen. Kaupunki on İmişlin piirin keskus. Sen kautta kulkee Bakun ja Nahitševanin välinen rautatie. Asukkaita on 34 200 henkeä (vuonna 2010).
İmişlistä tuli piirikeskus vuonna 1938, kaupunkimainen taajama vuonna 1944 ja kaupunki vuonna 1960. Siellä toimii elintarvike- ja rakennustarviketeollisuuta sekä rautatieliikennettä palvelevia yrityksiä. Nähtävyyksiin kuuluu historiallinen museo.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
İmişlin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (azeriksi)
І

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
І і
Kyrillinen kirjaimisto
Nykyaikaiset kirjaimet
| А | Ӓ | Ӑ | Ӕ | Б | В | Г |
| Ѓ | Ґ | Ғ | Ҕ | Д | Ђ | Е |
| Ё | Ӗ | Є | Ә | Ӛ | Ж | Ӝ |
| Җ | З | Ҙ | Ӟ | Ӡ | Ԅ | Ѕ |
| Ԇ | И | Ӥ | Ӣ | І | Ї | Ӏ |
| Й | Ҋ | Ј | К | Қ | Ҝ | Ҟ |
| Ҡ | Ӄ | Л | Љ | Ԉ | М | Ӎ |
| Н | Њ | Ҥ | Ң | Ԋ | О | Ӧ |
| Ө | П | Р | С | Ԍ | Т | Ԏ |
| Ћ | Ќ | У | Ў | Ӱ | Ӳ | Ӯ |
| Ү | Ұ | Ф | Х | Һ | Ц | Ч |
| Џ | Ш | Щ | Ъ | Ы | Ӹ | Ь |
| Э | Ю | Я |  |  |  |  |
Muinaiset kirjaimet
| Ҁ | Ѹ | Ѡ | Ѿ | Ѻ | Ѣ | Ꙗ |
| Ѥ | Ꙓ | Ѧ | Ѫ | Ѩ | Ѭ | Ѯ |
| Ѱ | Ѳ | Ѵ | Ѷ |  |  |  |
І eli valkovenäläis-ukrainalainen і on kyrillinen kirjain. Se sisältyy valkovenäjän ja ukrainan aakkosiin.
Ääntäminen

І ääntyy valkovenäjässä ja ukrainassa laveana suppeana tiukkana etuvokaalina /i/. Muissa kyrillistä kirjaimistoa käyttävissä kielissä äännettä merkitään tavallisesti kirjaimella и.
Koodit

Alla olevassa taulukossa on lueteltu ison ja pienen kirjaimen koodiarvot heksalukuina eri merkistöissä.
|  | І | і |
| --- | --- | --- |
| Unicode | 0406 | 0456 |
| ISO 8859-5 | A6 | F6 |
| KOI8 | B6 | A6 |
| Windows-1251 | B2 | B3 |
MS-DOS-koodisivu 866: -
| HTML | &#x0406; | &#x0456; |
Naftali Bon

| Naftali Bon> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. lokakuuta 1945 Kapsabet, Kenia
Kuollut: 2. marraskuuta 2018 (73 vuotta)
Yleisurheilija
Pituus:  177 cm
Paino:  61 kg
Laji:  pikajuoksu
Ennätykset:  400 metrin juoksu: 46,21 (1968)
| Mitalit> Maa:   Kenia.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kenia.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kenia.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Kenia> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | México 1968 | 4 x 400 metrin viesti |  |
Naftali Bon (9. lokakuuta 1945 Kapsabet – 2. marraskuuta 2018) oli  kenialainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Bon osallistui olympialaisiin kerran, vuonna 1968 Méxicossa. Hän osallistui henkilökohtaisilla matkoilla 400 metrin juoksuun, selviytyen puolivälieriin. Tämän lisäksi Bon oli mukana hopeaa voittaneessa Kenian pitkän viestin joukkueessa. Ennätyksekseen 400 metrillä hän juoksi ajan 46,21 vuonna 1968.
Wimbledonin tennisturnaus

| Wimbledon |
| --- | --- | --- |
 Wimbledonin tennisturnaus 2024

Grand Slam
Sijainti: Wimbledon, Lontoo  Yhdistynyt kuningaskunta
Kenttätyyppi: Ruoho / Ulkokenttä
Miesten kaaviot: 128S (128Q) / 64D (16Q)
Naisten kaaviot: 128S (96Q) / 64D (16Q)
Palkintorahaa: 50 000 000 £ (2024)
viralliset sivut
Grand Slam -turnaukset
  Australian avoimet   Ranskan avoimet (Roland Garros)   Wimbledon   Yhdysvaltain avoimet
Wimbledonin kenttä 18.
Wimbledonin tennisturnaus (The Championships, Wimbledon) on maailman arvostetuin ja vanhin tennisturnaus. Turnaus on Australian ja Ranskan avointen jälkeen vuoden järjestyksessä kolmas Grand Slam -turnaus ja se järjestetään All England Lawn Tennis and Croquet Clubilla Lontoon Wimbledonissa vuosittain kesä–heinäkuussa. Turnaus kestää kaksi viikkoa (mahdollisella säävarauksella) ja on ainoa ruohoalustalla pelattava Grand Slam -turnaus.
Samaan aikaan järjestetään turnaukset miesten kaksinpelissä, naisten kaksinpelissä, miesten nelinpelissä, naisten nelinpelissä, sekanelinpelissä, poikien kaksin- ja nelinpelissä sekä tyttöjen kaksin- ja nelinpelissä. Lisäksi pelataan erityisiä kutsukilpailuja: Yli 35-vuotiaiden miesten nelinpeli, yli 45-vuotiaiden miesten nelinpeli, yli 35-vuotiaiden naisten nelinpeli sekä pyörätuolinelinpeli.
Historiaa

All England Lawn and Croquet Clubin järjestämä turnaus pelattiin ensimmäistä kertaa vuonna 1877 Worple Roadin lähellä sijaitsevalla kentällä Wimbledonissa. Tällöin ohjelmassa oli vain miesten kaksinpeli, jonka voitti brittiläinen Spencer Gore. 1884 ohjelmaan lisättiin naisten kaksinpeli ja miesten nelinpeli. Naisten nelinpeli ja sekanelinpeli tulivat mukaan 1913. Yhdeksän vuotta myöhemmin 1922 turnaus siirrettiin nykyiselle paikalleen lähelle Church Roadia. Ensimmäisen kerran kisat televisioitiin vuonna 1937. Suomessa kisat nähtiin televisiossa ensimmäisen kerran vuonna 1961.
Kolmen muun Grand Slam -turnauksen tavoin Wimbledon oli amatööriturnaus kunnes vuonna 1968 siirryttiin avointen turnausten aikakauteen. Brittien oma menestys on viime vuosikymmeninä jäänyt vähäiseksi: viimeisin brittiläinen kaksinpelin voittanut mies oli Fred Perry vuodesta 1936 vuoteen 2013, kunnes Andy Murray voitti turnauksen. Viimeisin naisvoittaja on Virginia Wade vuodelta 1977. Venäläisten ja valkovenäläisten pelaajien osallistuminen vuoden 2022 turnaukseen estettiin Venäjän Ukrainaan hyökkäyksen johdosta.
Kilpailut

Päälajit ovat miesten ja naisten kaksinpelit, molempien nelinpelit sekä sekanelinpeli. Junioreille järjestetään kaksin- ja nelinpelit sekä tyttöjen että poikien puolella. Lisäksi pelataan erityisiä kutsukilpailuja: Yli 35-vuotiaiden miesten nelinpeli, yli 45-vuotiaiden miesten nelinpeli, yli 35-vuotiaiden naisten nelinpeli sekä pyörätuolinelinpeli.
Miesten kaksin- ja nelinpelit pelataan paras viidestä erästä -periaatteella, eli voittaakseen ottelun täytyy voittaa kolme erää. Kaikissa muissa Wimbledonissa käytävissä kilpailuissa voitto heltiää kahdella erävoitolla eli paras kolmesta. Lähes kaikki lajit pelataan pudotuspelimenetelmällä eli tappiolla putoaa kilpailusta. Yli 35-vuotiaiden miesten ja yli 35-vuotiaiden naisten kutsukilpailuissa on kuitenkin alkulohkovaihe.
Vuoden 2019 turnauksesta lähtien on pelattu ratkaisuerässäkin tie break, kuitenkin vasta tilanteessa 12–12. Pyörätuolisarjoissa ei tätä tie breakia kuitenkaan pelata.
Pelaajat

Wimbledonin tennisturnauksen kaksinpelin pääsarjaan pääsee vuosittain 128 pelaajaa. Heidät on etukäteen asetettu kaavioihin, joista määräytyy vastustajat mahdolliselle seuraavalle kierrokselle. Joka kierroksella häviäjät putoavat jatkosta ja voittaja kohtaa kaavion mukaisen ottelun voittajan seuraavalla kierroksella. Näin ollen toisella kierroksella pelaa 64, kolmannella 32 pelaajaa. Neljännelle kierrokselle etenee enää 16 pelaajaa jolloin kierrosta kutsutaan neljännesvälieräksi. Puolivälieriin etenee 8 pelaajaa ja välieriin 4. Loppuotteluun eli finaaliin etenee omien kaavioidensa välierän voittaneet pelaajat.
Turnauksessa pelataan myös nelinpeliä (miesten ja naisten turnaukset erikseen) sekä sekanelinpeliä, joissa pelaa kummallakin puolella nais- ja miespelaaja. Nelinpeliturnauksissa on mukana 64 paria, sekanelinpelissä 48. Kierroksilla vastakkain pelaavat parit on etukäteen laitettu kaavioihin samalla tavoin kuin kaksinpeleissäkin.
Kentät

Wimbledonin tennisturnauksen kaksi pääkenttää, "Keskuskenttä" ja "No.1 Court" (suomeksi ykköskenttä) ovat käytössä periaatteessa ainoastaan kaksi viikkoa vuodesta (turnauksen ajan). Näillä kentillä on isot katsomot ja kaikki tärkeimmät ottelut pelataan niissä. Myös televisiointi tapahtuu etupäässä näiltä areenoilta. Turnauksen aikana on käytössä kaikkiaan 19 kenttää, joissa kaikissa on ruohoalusta.
Perinteet

Englannin tenniskentillä ollaan tarkkoja perinteistä. Esimerkiksi pelaajilla on tietyt pukeutumissäännöt, joita heidän on noudatettava. Ottelut pelataan lähes valkoisissa vaatteissa. Myös mainosten vähäisyys kuuluu perinteisiin. Tuomari kutsuu naispelaajia nimikkeillä "Miss" tai "Mrs.", riippuen tämän siviilisäädystä. Miehiä ei sen sijaan puhutella nimikkeellä "Mr."
Ikävä "perinne" tennisturnauksessa on ollut sade. Se on vuosittain keskeyttänyt otteluita ja niitä on jouduttu siirtämään. Wimbledonin kentistä vain kaksi on katettuja, joten painetta katettujen kenttien lisäämiseen on joka vuosi. Myös sunnuntain lisäämistä otteluohjelmaan on vaadittu. Keskuskentällä on ollut kate vuodesta 1922 lähtien, mutta vuodeksi 2009 Wimbledonin keskuskentälle valmistui säädettävä katto, joka voidaan tarvittaessa sulkea kymmenessä minuutissa.
Kuninkaallisten läsnäolo kuuluu myös turnauksen perinteisiin. Heille onkin katsomossa varattuna oma aitio, jota kutsutaan nimellä "Royal Box".
Vuoden 2018 turnauksessa sallittiin ensimmäistä kertaa matkapuhelimien ja taulutietokoneiden käyttö katsomossa otteluiden aikana.
Palkinnot

Wimbledonin tennisturnauksen miesten kaksinpelin voittajalle jaetaan palkinnoksi noin 47 cm korkea hopeinen pokaali. Se on jaettu voittajalle vuodesta 1887 lähtien. Englanniksi palkinnon nimi on "The All England Lawn Tennis Club Single Handed Champion of the World." Naisten kaksinpelin voittaja saa noin 48 cm:n korkuisen hopeisen pokaalin jota kutsutaan nimillä "Venus Rosewater Dish" tai lyhyemmin "Rosewater Dish." Voittajat saavat pokaalien lisäksi myös rahapalkinnot. Finaalin hävinneelle pelaajalle jaetaan hopealautanen sekä rahapalkinto. Myös nelinpeleissä jaetaan pokaalit ja rahapalkinnot.
Voittajalle jaetut palkintorahat vuonna 2024
Miesten kaksinpelin voittaja 2 700 000 £
Naisten kaksinpelin voittaja 2 700 000 £
Miesten nelinpelin voittaja 650 000 £
Naisten nelinpelin voittaja 650 000 £
Sekanelinpelin voittaja 130 000 £
Ennätykset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Luokka | Pelaaja(t) | Ennätys |
| Eniten miesten kaksinpelin turnausvoittoja |  Roger Federer | 8 |
| Eniten peräkkäisiä miesten kaksinpelin turnausvoittoja |  William Renshaw | 6 |
| Eniten peräkkäisiä miesten kaksinpelin turnausvoittoja v.:sta 1922 |  Björn Borg    Roger Federer | 5 |
| Eniten naisten kaksinpelin turnausvoittoja |  /  Martina Navrátilová | 9 |
| Eniten peräkkäisiä naisten kaksinpelin turnausvoittoja |  Martina Navrátilová | 6 |
| Eniten miesten nelinpelin turnausvoittoja |  Todd Woodbridge | 9 |
| Eniten peräkkäisiä miesten nelinpelin turnausvoittoja |  Todd Woodbridge &  Mark Woodforde   Reggie Doherty &  Hugh Doherty | 5 |
| Eniten naisten nelinpelin turnausvoittoja |  Elizabeth Ryan | 12 |
| Eniten peräkkäisiä naisten nelinpelin turnausvoittoja |  Suzanne Lenglen &  Elizabeth Ryan | 5 |
| Eniten sekanelinpelin turnausvoittoja miehistä |  Owen Davidson  Ken Fletcher  Vic Seixas | 4 |
| Eniten sekanelinpelin turnausvoittoja naisista |  Elizabeth Ryan | 7 |
| Eniten turnausvoittoja yhteensä miehistä |  William Renshaw | 14 |
| Eniten turnausvoittoja yhteensä naisista |  Billie Jean King,  /  Martina Navrátilová | 20 |
| Eniten naisten kaksinpelin turnausvoittoja parina |  Suzanne Lenglen,  Elizabeth Ryan | 6 |
| Eniten pelattuja otteluita miehistä |  Jean Borotra | 223 |
| Eniten pelattuja otteluita naisista |  /  Martina Navrátilová | 326 |
| Eniten hävittyjä finaaleita kummastakin sukupuolesta |  Chris Evert | 7 |
| Alhaisimmin sijoitettu naisten kaksinpelin voittaja |  Markéta Vondroušová | sijoittamaton |
| Alhaisimmin sijoitettu miesten kaksinpelin voittaja |  Goran Ivanišević | sijoittamaton (villillä kortilla) |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wimbledonin kotisivut. (englanniksi)