stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mark Hofmann
Väärennökset > Joseph Smith III:n siunaus

Syyskuussa 1981 Hofmann esitti MAP-kirkon korkeimmalle johdolle dokumentin, jonka mukaan profeetta Joseph Smith oli nimittänyt poikansa Joseph Smith III:n kirkon johtajaksi. Tämänkaltainen asiakirja oli enemmän kuin kiusallinen MAP-kirkolle, jonka tulkinnan mukaan kirkon johto oli Smithin kuoleman jälkeen siirtynyt kollektiivisesti kahdentoista apostolin koorumille ja hänen jälkeensä Brigham Youngille, koorumin virkaiältään vanhimmalle. Asiakirjan mukana oli myös saatekirjelmä, jonka Thomas Bullock -niminen mormoni oli kirjoittanut Brigham Youngille 1865. Kirjeessään Bullock - joka korostaa pitävänsä Youngia MAP-kirkon laillisena johtajana - syyttää häntä Joseph Smith III:n siunauksen kaikkien kopioiden tuhoamisesta, ja kertoo säilyttävänsä omansa. Nämä MAP-kirkolle tuhoisat asiakirjat olivat Hofmannin väärentämiä.lähde?
Hofmann tarjosi asiakirjoja MAP-kirkon johdolle, korostaen olevansa kirkon uskollinen poika. Kun kirkon johto ei suostunut maksamaan Hofmannille hänen haluamaansa summaa, hän tarjosi asiakirjoja kuitenkin myös Reorganisoidun Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen Kirkon johdolle. Tämä Missourissa toimiva kirkko pitää Joseph Smith III:ta Joseph Smithin laillisena seuraajana, jonka Smith itse määräsi tehtävään. Kirkolla ei kuitenkaan ollut hallussaan kirjallisia dokumentteja, jotka olisivat vahvistaneet tämän, joten Hofmannin tarjous oli sille hyvin mielenkiintoinen.
Utahin MAP-kirkko osti lopulta asiakirjat Hofmannilta yli 20 000 dollarilla. Vaikka Hofmann oli luvannut pitää dokumenttien olemassaolon ehdottoman salassa, hän vuosi tiedon niistä New York Timesille, joka julkaisi asiaa koskevan uutisen. Sekä dokumentin olemassaolo että yritys sen pimittämiseksi olivat MAP-kirkolle hyvin kiusallisia.
Väärennökset > Salamanterikirje

Ehkä merkittävin Hofmannin myöhempien aikojen pyhien historiaa koskevista väärennöksistä on nk. salamanterikirje, jonka hän "löysi" 1984. Kyseessä oli Martin Harrisin eräälle varhaiskauden merkittävälle mormonille, William Wines Phelpsille muka kirjoittama kirje, jossa hän kertoi Joseph Smithin nuoruudesta ja Mormonin kirjan löytämisestä. Salamanterikirjeen tiedot erosivat useissa kohden MAP-kirkon virallisesta historiankirjoituksesta, sitä paitsi sen sisältämät tiedot olivat kutakuinkin tuhoisia profeetta Smithin maineelle. Kirjeen mukaan Smith oli harjoittanut nuoruudessaan aarteenetsintää erilaisten maagisten keinojen avulla. Kun kirkon virallisen historian mukaan Mormonin kirjan olemassaolon oli kertonut Smithille enkeli Moroni, näki Smith kirjeen mukaan valossa salamanterin, joka muuttui vanhan hengen hahmoksi. MAP-kirkko hankki kirjeen omistukseensa ilmeisesti toivoen voivansa pitää sen salassa. Toivo raukesi piankin tyhjiin, koska Hofmann itse vuoti kirjeen sisällön julkisuuteen.lähde?
Kirjeen sisällön tultua julkiseksi apostoli Dallin Oaks vakuutti julkisuudessa, että salamanterikirje ei kyseenalaista Smithin virallista kertomusta Mormonin kirjan löydöstä. Koska salamanteri on mytologiassa eläin, joka elää tulessa, olisi hyvin mahdollista, että Smith olisi kutsunut tulenkaltaisessa valossa ilmestynyttä enkeliä salamanteriksi. Apostoli Oaksin selitys ei ollut kovinkaan vakuuttava, ja se itse asiassa saattoi kirkon entistä enemmän naurunalaiseksi.
Jerald ja Sandra Tanner, jotka ovat profiloituneet MAP-kirkon vannoutuneina vastustajina, olivat ensimmäiset, jotka julkisesti tuomitsivat salamanterikirjeen väärennökseksi vuonna 1984.
Väärennökset > Muut mormoniväärennökset

Ei ole selvää, paljonko mormonismin varhaishistoriaan liittyviä asiakirjoja Hofmann väärensi 1980-luvun kuluessa. Tiedetään kuitenkin, että hän väärensi ainakin kahden Mormonin kirjan todistajan, Martin Harrisin ja David Whitmerin, kertomuksen heidän näystään Mormonin kirjan aitoudesta, sekä Joseph Smithin äidin Lucy Mack Smithin kertomuksen Mormonin kirjan löytämisestä. Hän väärensi myös Joseph Smithin omakätisesti kirjoittaman kertomuksen, jossa hän kertoo aarteenetsinnästään ja magian harjoittamisestaan ensimmäistä näkyä seuranneina vuosina. MAP-kirkon asiantuntijoiden lisäksi myös kirkkoon kuulumattoman asiantuntijat vahvistivat kyseiset asiakirjat aidoiksi.lähde?
Hofmannia vastaan käydyn murhaoikeudenkäynnin aikana syyttäjä arveli Hofmannin tavoitteena olleen väärentää myös kadonneet 116 sivua. Kyseessä ovat ensimmäiset 116 sivua Joseph Smithin sanelemaa Mormonin kirjaa, jotka hänen kirjurinsa Martin Harris kirjoitti muistiin. Martin Harrisin vaimo Lucy Harris suhtautui hyvin varauksellisesti nuoren Smithin kertomukseen enkeli Moronista ja kultalevyistä, ja hän vaati toistuvasti nähdäkseen Smithin sanelemia sivuja. Smith vastusteli asiaa pitkän aikaa, mutta antoi lopulta periksi Martin Harrisin painostukselle. Smithin vastahankaisuus osoittautuikin perustelluksi, koska Lucy Smith kieltäytyi antamasta sivuja takaisin. Hänen mukaansa Smith olisi voinut helposti kääntää kultalevyillä olevan tekstin uudestaan, mikäli käännös ja levyt olisivat aitoja, muussa tapauksessa hän olisi huijari. Smith kertoi kuitenkin Jumalan kieltäneen häntä kääntämästä kadonneita sivuja uudelleen, koska hänen vastustajansa olisivat voineet väärentää alkuperäisen tekstin ja käyttää sitä todisteena häntä vastaan (Oppi ja liitot 10).
Lucy Harrisin kätkemiä sivuja ei koskaan löydetty, ja mormonitutkimuksessa niitä kutsutaan nimellä 116 kadonnutta sivua. Hofmannin syyttäjän mukaan Hofmann olisi suunnitellut "löytävänsä" kyseiset 116 sivua, ja samalla pitävänsä huolta siitä, että ne sisältävät runsaasti virheitä ja ristiriitoja olemassa olevaan Mormonin kirjaan verrattuna. Väitettä ei ole voitu aukottomasti todistaa, mutta se on täysin uskottava Hofmannin muiden väärennösten valossa.
Hofmannin lukuisat "löydöt" myöhempien aikojen pyhien liikkeen varhaisilta vuosilta herättivät huomiota ja kummastusta; miten yksi henkilö saattoi löytää niin paljon aikaisemmin kateissa olleita dokumentteja. Hofmann selitti asiaa siten, että hän vanhojen kirjojen kauppiaana sai käsiinsä runsaasti kirjeitä ja muita materiaaleja 1800-luvulta, samoin kuin hänen alihankkijansakin. Hofmann kertoi myös etsineensä käsiinsä varhaiskauden mormonien nykyaikoina eläviä jälkeläisiä ja tarjoutuneensa ostamaan heidän hallussaan olleet kirjalliset jäämistöt. Lisäksi Hofmann kertoi kontakteistaan filatelisteihin, jotka hankkivat käsiinsä vanhoja kirjeitä niissä olevien harvinaisten postimerkkien takia.
Väärennökset > Oath of a Freeman

Mormonismin varhaisvaiheisiin liittyvien asiakirjojen lisäksi Hofmann väärensi myös useiden Yhdysvaltain historian merkkihenkilöiden allekirjoituksia. Heitä olivat esimerkiksi George Washington, John Adams, John Quincy Adams, Daniel Boone, John Brown, Andrew Jackson, Mark Twain, Nathan Hale, John Hancock, Francis Scott Key, Abraham Lincoln, John Milton, Paul Revere, Myles Standish ja Button Gwinnett, jonka allekirjoitus on harvinaisin Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen allekirjoittajista. Hän väärensi myös erään Emily Dickinsonin kirjoittamaksi väittämänsä runon.lähde?
Ehkä Hofmannin väärennöksistä kunnianhimoisin oli Oath of a Freeman, eräs kuuluisimmista Yhdysvaltain siirtomaakauden historian asiakirjoista. Kyseessä oli Uuden-Englannin varhaisten siirtolaisten, nk. pyhiinvaeltajaisien (engl. Pilgrim Fathers) vannoma uskollisuudenvala Ison-Britannian kruunulle. Tämä yhden sivun pituinen valateksti oli painettu 1639, ja se oli ensimmäinen Ison-Britannian Pohjois-Amerikan siirtokunnissa painettu asiakirja. Valaa oli painettu viitisenkymmentä kappaletta, joista yksikään ei ollut säilynyt; ainut olemassa oleva kappale oli käsinkirjoitettu kopio. Hofmann väärensi peräti kaksi valatekstiä, joita hän tarjosi Yhdysvaltain kongressin kirjastolle. Aidon valatekstin arvo olisi vuonna 1985 ollut luultavasti toista miljoonaa dollaria. Hofmann, joka tähän saakka oli väärentänyt vain käsinkirjoitettuja tekstejä, ei kuitenkaan osannut väärentää painotuotetta uskottavasti. Kongressin kirjaston asiantuntijat alkoivat epäillä petosta, ja verkko Hofmannin ympärillä alkoi kovaa vauhtia kiristyä.
Murhat

Vaikka Hofmann oli ansainnut väärennöksillään suuria summia, hän oli silti tuntuvissa veloissa. Tämä johtui osittain hänen ylellisestä ja tuhlailevasta elämäntavastaan, osin taas siitä, että hän hankki haltuunsa yhä suurempia määriä vanhoja teoksia ja käsikirjoituksia. Ansaitakseen rahaa Hofmann alkoi tarjota kaupaksi käsikirjoituksia, joita hän ei vielä ollut edes ehtinyt väärentää. Halukkaat ostajat alkoivat painostaa Hofmannia, samoin kuin hänen velkojansa. Samaan aikaan myös liittovaltion edustajat, joille Hofmann oli kaupannut Oath of a Freeman -dokumenttia, alkoivat esittää yhä tiukempia kysymyksiä dokumentin aitoudesta.
Yrittäessään epätoivoisesti ostaa itselleen aikaa Hofmann ryhtyi valmistamaan pommeja. Ensimmäinen pommi surmasi 15. lokakuuta 1985 keräilijä Steven Christensenin. Myöhemmin samana päivänä toinen pommi surmasi Kathy Sheetsin, Christensenin entisen työnantajan vaimon. Kuten Hofmann oli arvellutkin, poliisin tutkimukset lähtivät aluksi siitä, että pommi-iskut olisivat yhteydessä Kathy Sheetsin aviomiehen J. Gary Sheetsin johtaman investointiyhtiön konkurssiin;  Christensen oli ollut hänen läheinen alaisensa. Seuraavana päivänä Hofmann itse haavoittui vakavasti, kun hänen virittelemänsä pommi räjähti hänen autossaan. Tämä sai poliisin epäilemään Hofmannia pommi-iskujen tekijäksi. Kotietsinnöissä Hofmannin kotoa löydettiin, paitsi pommintekotarvikkeita, myös runsaasti todisteita hänen tekemistään väärennöksistä. Talon kellarista löytyi esimerkiksi painokone, jolla hän oli yrittänyt väärentää Oath of a Freeman -dokumentin.
Oikeudenkäynti ja tuomio

Hofmann pidätettiin helmikuussa 1986 epäiltynä murhasta ja väärennöksistä. Tammikuussa 1987 hän tunnusti syyllistyneensä toisen asteen murhaan ja hankkineensa oikeudetonta taloudellista hyötyä väärennöksillään. Tunnustuksellaan Hofmann halusi välttää Utahissa käytössä olevan kuolemantuomion. Tammikuussa 1987 hänet tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen. Koska Hofmann oli oikeuden mielestä osoittanut harvinaista piittaamattomuutta ihmishengestä, hänet tuomittiin elinkautiseen ilman mahdollisuutta päästä ehdonalaiseen.
Syyskuussa 1988 Hofmann yritti vankilassa itsemurhaa. Hofmann istui elinkautista vankeustuomiotaan Utahin osavaltion vankilassa Draperissa, Utahissa vuoteen 2015 asti, jolloin hänet siirrettiin toiseen vankilaan Gunnisonissa.
Hofmannista tehtiin Netflix-dokumentti Murder Among the Mormons vuonna 2021.
Meänmaa

Meänmaan sijainti
Meänmaan lippu, meänkieleksi Meänmaan flaku
Meänmaa (suom.   yleiskielellä Meidän maamme, meänkieleksi Meänmaa) on suomenkielinen tai/ja meänkielinen alue Tornionlaaksossa, Suomessa ja Ruotsissa. Suomen ja meänkielen ohella muita Meänmaan kieliä ovat ruotsi, pohjoissaame ja luulajansaame.  Meänmaa-käsitteen isä on Bengt Pohjanen ja se on syntynyt korostamaan alueellista identiteettiä.
Historiallisesti kyseessä on Torniojokilaakson alue, joka oli yhtenäinen vuoteen 1809, jolloin se jaettiin Ruotsin ja Venäjän kesken Haminan rauhassa.  Vuosisadan vaihteessa etenkin Ahvenanmaan kiistan yhteydessä puhuttiin Länsipohjan kysymyksestä, jolloin Suomessa ehdotettiin  alueen liittämistä Suomeen. Suomessa meänkieltä on pidetty suomen kielen  peräpohjalaisina murteina.
Ruotsissa 1800-luvun lopulla ja 1900 -luvulla Ruotsille jäänyt alue oli voimakkaan ruotsalaistamisen kohteena ja suomenkielen puhuminen oli mm. kouluissa kielettyä. Vuonna 1981 perustettu STR-T-yhdistys alkoi ajaa kielten puhujien asemaa. Vuonna 1988 meänkielen puhujat julistivat meänkielen omaksi kielekseen. Vuonna 1999 Ruotsin valtiopäivät  tunnusti Tornionlaakson suomalais-saamelaisten kielten puhujat kansalliseksi vähemmistöksi ja edelleen vuonna 2000 viidessä Norrbottenin läänin kunnassa (Haaparanta, Kiiruna, Jällivaara, Pajala ja Ylitornio) lisättiin suomi ja meänkieli opetus- ja asioimiskieliksi.
Vuonna 2007 Meänkieltä ja -kulttuuria edistämään on perustettu yhdistys Meänmaan-Tinkerit. Meänmaa-yhdistys julkisti 15. heinäkuuta 2007 Meänmaan lipun, alkoi viettämään tätä päivää Meänmaan lipun päivänä. Vuonna 2013 Ruotsin tornionlaaksolaisten valtakunnallinen keskusjärjestö STR-T päätti myös ottaa käyttöön lipun ja päivän. Samana vuonna Ruotsin Akatemia päätti lisätä juhlapäivän ruotsalaisiin almanakkoihin. Meänmaa-yhdistys julkaisee myös Meänmaa-kulttuurilehteä.
Aiheesta muualla

Meanmaa-yhdistyksen kotisivut
Birger Winsa: Meän kieli ja torniolaaksolaisitten kakskielisyys (Arkistoitu – Internet Archive), Virittäjä 1993
Tornionlaaksolaisten rotututkimuksista ja kielisyrjinnästä tehdään selvitys Yle, 2017
Visit Original Lapland - Tornionlaakson matkailun alueorganisaatio
M/S Angantyr

| M/S Angantyr |
| --- | --- |
 Alus vuonna 2010.
Operaattori:  Strömma Kanalbolaget AB
Rakennustelakka:  Motala, Ruotsi
Vesillelasku:  1909
Tekniset tiedot
Pituus:  23,16 m
Leveys:  5,35 m
Syväys:  1,9 m
Bruttovetoisuus:  80 brt
Nettovetoisuus:  30 nrt
Koneisto:  Caterpillar 3408 TA V8
Koneteho:  309 kW
Nopeus:  10 kn
Matkustajia:  148
Sisaralukset:  SS Fylgia SS Valkyrian SS Drottningholm
M/S Angantyr on ruotsalainen alun perin höyrylaivaksi vuonna 1909 valmistunut, vuonna 1955 moottorisoitu saaristoalus, joka liikennöi kesäaikaan Tukholmasta Drottningholmiin. Alus kuuluu nykyisin Strömma Kanalbolaget -varustamolle, joka vuokraa sitä myös juhlaristeilyjä varten.
Kuvia

M/S Angantyr vuonna 1968.
Alus alittamassa Tranebergin siltaa Tukholmassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta M/S Angantyr Wikimedia Commonsissa
Alba (piirikunta)

| Alban piirikunta Județul Alba |
| --- | --- |
 Lippu:  Vaakuna
 Sijainti
Valtio:  Romania
Kehitysalue:  Centru
Historiallinen alue:  Transilvania
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Alba Iulia
Pinta-ala:  6 242 km²
Väkiluku (2014):  337 658
 – väestötiheys:  54,1 as./km²
Lyhenteet:  
 – rekisterikilven tunnus:  AB
Alba (unk. Fehér) on piirikunta Romanian Transilvaniassa. Piirikunnan pääkaupunki on Alba Iulia. Sen pinta-ala on 6 242 km² ja siellä on noin 337 658 asukasta (vuonna 2014).
Maantiede

Piirikunnan pinta-ala on 6 242 km², josta 59 prosenttia on vuoristoa. Piirikunnan lounaiskulmassa sijaitsevat Karpaatteihin kuuluvat Apusenivuoret, eteläosassa kohoavat Parângvuoret, Şureanuvuori ja Cindrelvuoret. Alueella virtaa Mureşjoki ja sen kolme sivujokea Târnava, Sebeş ja Arieş.
Alban piirikunta rajautuu idässä Sibiun ja Mureşin piirikuntiin, lännessä Bihorin ja Aradin piirikuntiin, pohjoisessa Cluj’n piirikuntaan ja lounaassa Hunedoaran piirikuntaan.
Väestö

Piirikunnan väestöstä romanialaisia on 90 %, unkarilaisia 6 %, romaneja 6,3 % ja saksalaisia 1 %.
| Vuosi | Piirikunnan väestönkasvu |
| --- | --- |
1948: 361,062
1956:  370,800
1966:  382,786
1977:  409,634
1992:  413,919
2002:  382,747
2011:  327,224
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alban piirikunta Wikimedia Commonsissa
Județul Alba Portretul României interbelice (romaniaksi)
Romanian piirikunnat
Alba
Arad
Argeș
Bacău
Bihor
Bistrița-Năsăud
Botoșani
Brașov
Brăila
Buzău
Caraș-Severin
Călărași
Cluj
Constanța
Covasna
Dâmbovița
Dolj
Galați
Giurgiu
Gorj
Harghita
Hunedoara
Ialomița
Iași
Ilfov
Maramureș
Mehedinți
Mureș
Neamț
Olt
Prahova
Satu Mare
Sălaj
Sibiu
Suceava
Teleorman
Timiș
Tulcea
Vaslui
Vâlcea
Vrancea
Mätimarjapuu

| Mätimarjapuu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Yläluokka::  Euphyllophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Ylälahko::  Rosanae
Lahko::  Malvales
Heimo::  Muntingiaceae
Suku::  Mätimarjapuut Muntingia  L.
Laji::  calabura
Kaksiosainen nimi
 Muntingia calabura  L. 
Katso myös
   Mätimarjapuu Wikispeciesissä   Mätimarjapuu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mätimarjapuu (Muntingia calabura) on nopeakasvuinen trooppinen puu, joka kuuluu Muntingiaceae-heimoon. Se on kotoisin Meksikosta Etelä-Amerikan pohjoisosiin ulottuvalta alueelta, mutta sitä on laajalti istutettu muihin trooppisiin ja subtrooppisiin alueisiin sen hedelmien ja koristearvon vuoksi.
Ulkonäkö ja koko

Mätimarjapuu kasvaa yleensä 7,5–12 metrin korkuiseksi ja muodostaa leveän, vaakasuoraan levittyvän latvuksen. Sen ainavihannat lehdet ovat vuorottaisia, pitkänomaisia tai suikeita, 5–12,5 cm pitkiä, hammaslaitaisia ja lyhyiden karvojen peittämiä. Pienet, valkoiset kukat, joiden halkaisija on noin 1,5–2 senttimetriä, koostuvat viidestä terälehdestä ja lukuisista keltaisista heteistä. Kukat kestävät vain yhden päivän, ja terälehdet putoavat iltapäivällä. Hedelmät ovat noin 1,5 senttimetrin läpimittaisia, kypsinä punaisia, ohutkuorisia ja sisältävät makeaa, ruskehtavaa hedelmälihaa, joka muistuttaa maultaan viikunaa.
Levinneisyys

Mätimarjapuun alkuperäinen levinneisyysalue on trooppinen Väli- ja Etelä-Amerikka, mutta se on levinnyt laajalti trooppisille alueille, kuten Kaakkois-Aasiaan ja Karibialle. Se viihtyy monenlaisissa maaperissä ja sietää hyvin kuivuutta, mikä tekee siitä sopeutuvan erilaisiin ympäristöihin. Puu kasvaa nopeasti ja voi tuottaa hedelmiä ympäri vuoden, mikä lisää sen suosiota viljelykasvina. Luontaisessa elinympäristössään Muntingia calaburaa pidetään pioneerilajina.
Käyttö

Mätimarjapuun hedelmät ovat syötäviä ja niitä voidaan nauttia tuoreina tai käyttää hillojen valmistukseen. Lehdet soveltuvat teeksi. Perinteisessä lääketieteessä kasvin eri osia on käytetty erilaisten vaivojen, kuten päänsäryn, vatsahaavojen ja hengitystieongelmien hoitoon. Puun pehmeää puuainesta käytetään maaseudun rakennusmateriaalina, ja kuoren kuituja hyödynnetään köysien valmistuksessa. Mätimarjapuuta kasvatetaan myös koristekasvina sekä hyödynnetään eroosion torjunnassa ja häiriintyneiden alueiden ennallistamisessa sen nopean kasvun ja sopeutumiskyvyn ansiosta.
Mätimarjapuuta voidaan lisätä siemenistä tai pistokkaista. Se kasvaa nopeasti ja voi saavuttaa neljän metrin korkeuden kahdessa vuodessa. Kasvi suosii kosteaa maaperää täydestä auringosta puolivarjoon eikä kestä suolaa.
Kuvia

Kasvutapa
Lehti
Kukka
Hedelmiä
Kristillinen etiikka

Kristillinen etiikka ja elämäntapa ovat kristillisen uskon perustavanlaatuisia näkökohtia, joiden tarkoitus on ohjata kristittyjä uskovia heidän päivittäisessä käytöksessään ja päätöksenteossaan, ja jonka juuret ovat Raamatun opetuksissa. Kristillinen etiikka korostaa luonteen ja käyttäytymisen muuttamista niin, että ne heijastaisivat "Jumalan pyhyyttä ja rakkautta".
Kristillisen etiikan pohjana on raamatullinen jumala- ja ihmiskäsitys, johon kuuluvat Jumalan olemassaolon ja auktoriteetin tunnustaminen sekä ihmisen näkeminen luotuna ja lähimmäisenä. Kristinusko sisältää moraalisen ulottuvuuden, joka on yhteydessä opetukseen. Eri kirkkojen erilaiset tulkinnat kristillisen etiikan pohjalla olevista opetuksista ovat antaneet näille säännöille haastavan monimutkaisuuden. Raamatun kieli ei aina sopeudu muuttuviin olosuhteisiin, jotta se antaisi selkeän ohjeen kristillisen rakkauden elämään.
Raamatullinen perusta > Kymmenen käskyä ja vuorisaarna

Raamattu toimii kristillisen etiikan ensisijaisena lähteenä, sillä se sisältää sekä suoria käskyjä että yleisiä periaatteita. Kymmenen käskyä (2. Moos. 20:1–17) ja vuorisaarna (Matt. 5–7) ovat keskeisiä tekstejä, joissa hahmotellaan Jumalan moraaliset odotukset. Jeesus kiteytti lain suuriin käskyihin: "Rakasta Herraa, sinun Jumalaasi, kaikesta sydämestäsi, kaikesta sielustasi ja kaikella ymmärrykselläsi" ja "Rakasta lähimmäistäsi niin kuin itseäsi" (Matt. 22:37-39).
Kymmentä käskyä pidetään ihanteellisena oppaana Jumalan tarkoittamaan elämään. Neljä ensimmäistä käskyä opastavat kristittyjä rakastamaan Jumalaa, ja kuusi viimeistä käskyä opastavat kristittyjä rakastamaan muita. Nämä kymmenen yksinkertaista sääntöä muodostavat Jumalan antaman perusohjeen kristillisen rakkauden täydelliseen ilmaisuun. Vuorisaarnassa Jeesus käsittelee useita näistä käskyistä ja tehostaa niiden soveltamista. Hän ei esimerkiksi ainoastaan kiellä murhaa, vaan kehottaa seuraajiaan tunnustamaan, että ratkaisematon viha tuhoaa myös muita. Hän ei ainoastaan kiellä aviorikosta, vaan kehottaa seuraajiaan mielen ja sydämen puhtauteen.
Raamatullinen perusta > Paavalin kirjeet

Apostoli Paavali käsittelee kristillistä etiikkaa tarkemmin kirjeissään ja korostaa Pyhän Hengen roolia uskovien ohjaamisessa vanhurskaaseen elämään. Galatalaiskirjeen 5:22–23 Paavali luettelee Hengen hedelmiä, joihin kuuluvat rakkaus, ilo, rauha, kärsivällisyys, ystävällisyys, hyvyys, uskollisuus, lempeys ja itsehillintä. Näitä hyveitä on pidetty välttämättöminä eettisen kristillisen elämän kannalta.
Paavali korosti kirjeissään voimakkaasti uskoa ja vapautta. Paavalin opetuksen mukaan rakkautta ei pakoteta laeilla, vaan se annetaan vapaasti. Varhaisen ajan teologi Augustinus puolestaan kirjoitti "Rakasta ja tee, mitä tahdot...Rakkauden juuri olkoon sinussa, ja siitä juuresta ei voi lähteä muuta kuin hyvää." Tämän käsityksen mukaan, mikäli ihminen muuttuu Jumalan rakkaudesta ja rakastaa Jumalaa vastavuoroisesti, hän löytää aina parhaan tavan rakastaa myös muita.
Keskeiset periaatteet

Kristillisessä etiikassa on kyse kokonaisvaltaisesta elämänasenteesta, joka ilmentyy krisitityn elämässä ja toiminnassa. Kristitty muuttuu Jumalan rakkauden vaikutuksesta ja on uusi ihminen, Kristuksen lunastama ja Jumalalle kuuluva. Tämän muutoksen korkein ilmaus on rakkauden teoissa toisia kohtaan eli lähimmäisenrakkaudessa.
Rakkaus ja myötätunto: Keskeistä kristillisessä etiikassa on käsky rakastaa Jumalaa ja muita. Tämä rakkaus ei ole pelkkä tunne vaan aktiivinen sitoutuminen toisten hyvinvoinnin tavoittelemiseen. Jeesus opetti: ”Siitä kaikki ihmiset tulevat tietämään, että te olette minun opetuslapsiani, jos te rakastatte toisianne” (Joh. 13:35).
Pyhyys ja vanhurskaus: Kristityt on kutsuttu elämään pyhää elämää, joka on erotettu Jumalan tarkoituksia varten. ”Mutta niin kuin hän, joka teidät on kutsunut, on pyhä, niin olkaa pyhät kaikessa, mitä teette” (1. Piet. 1:15). Vanhurskauteen kuuluu elää Jumalan normien mukaisesti ja pyrkiä oikeudenmukaisuuteen ja rehellisyyteen.
Kuuliaisuus ja alistuminen: Kuuliaisuus Jumalan käskyjä kohtaan on kristillisen etiikan tunnusmerkki. Uskovia rohkaistaan alistumaan Jumalan tahtoon, kuten Jeesus näytti esimerkkiä Getsemanen puutarhassa: ”Älköön tapahtuko minun tahtoni, vaan sinun tahtosi” (Luuk. 22:42).
Tilanhoitajaetiikka ja vastuu: Kristityille on uskottu Jumalan luomakunnan ja voimavarojen taloudenhoito. Tähän kuuluu ajan, lahjojen ja omaisuuden vastuullinen hallinta sekä ympäristöstä ja muiden hyvinvoinnista huolehtiminen.
Totuus ja rehellisyys: Totuudellisuus on kristillisen etiikan perusnäkökulma. Uskovia kutsutaan puhumaan totuutta rakkaudessa (Ef. 4:15) ja välttämään petosta ja valhetta (Kol. 3:9).
Käytännön sovellutukset

Kristillisen etiikan soveltaminen ei rajoitu ainoastaan teoreettiseen ympäristöön, vaan sen esiintymismuotoihin kuuluu myös arkipäiväinen kanssakäymisessä. Kristillinen etiikka ilmentyy eettisten päätösten tekemisenä esimerkiksi perheessä, työssä ja yhteisöissä. Kristillisen etiikan soveltamiseen liittyy myös Raamatun tutkiskelu ja rukoilu. Viime kädessä kristillisessä etiikassa ja elämässä on kyse Kristuksen luonteen ilmentämisestä, joka esiintyy Paavalin kehoituksessa "Mitä teettekin, tehkää se sydämestänne niin kuin Herralle eikä ihmisille." (Kol. 3:23).
Perhe-elämä: kristillisessä etiikassa korostetaan avioliiton pyhyyttä, lasten kasvattamisen tärkeyttä uskossa sekä anteeksiannon ja sovinnon harjoittamista.
Työelämä: kristilliseen etiikkaan työpaikalla on katsottu kuuluvan ahkera työskentely, rehellisyyten perustuva toiminta sekä työtovereiden kohtelu kunnioittavasti ja oikeudenmukaisesti.
Yhteiskunta: yhteiskunnallisesti kristittyjä on kehoitettu olemaan suolana ja valona (Matt. 5:13–16), jonka on tulkittu tarkoittavan myönteistä vaikutusta kulttuuriin sekä oikeudenmukaisuuden ja laupeuden puolustamista.