stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Irja Paukkonen

| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten yleisurheilu.Maastojuoksun MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten yleisurheilu.Maastojuoksun MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten yleisurheilu.Maastojuoksun MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Waregem 1973 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Monza 1974 | joukkuekilpailu |  |
Irja Sisko Paukkonen (o.s. Pettinen, s. 7. lokakuuta 1949 Kuorevesi) on suomalainen juoksija. Hän edusti Viipurin Urheilijoita vuoteen 1984 ja sen jälkeen Lappeenrannan Urheilu-Miehiä.
Paukkonen sijoittui Waregemin maastojuoksun MM-kilpailuissa 1973 henkilökohtaisessa kilpailussa kahdeksanneksi ja sai joukkuekilpailussa hopeaa. Seuraavan vuoden Monzan MM-kisoissa hän oli henkilökohtaisessa kilpailussa 38:s ja joukkuekilpailussa pronssilla. Rabatin MM-kilpailuissa 1975 hän oli 33:s ja Düsseldorfissa 1977 37:s, joukkuekilpailussa Suomi oli kummallakin kerralla kahdeksas.
Paukkonen edusti Suomea aikuisten maaotteluissa vuosina 1970–1979 sijoittuen parhaimmillaan toiseksi 1 500 metrillä Bydgoszczissa 1977 sekä 3 000 metrillä Blois'ssa 1976 ja Brysselissä 1979. Hän voitti Suomen-mestaruuden 3 000 metrillä Turussa 1976. SM-hopeaa hän sai samalla matkalla 1975 sekä pronssia 800 metrillä 1970, 1 500 metrillä 1975 sekä 3 000 metrillä 1972 ja 1973. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän sai pronssia 4 × 400 metrillä 1975 ja 1976.
Ennätykset > Ulkoradat

| Matka | Aika | Paikka | Vuosi |
| --- | --- | --- | --- |
| 400 m | 60,7 | Salo | 1975 |
| 800 m | 2.10,2 | Pieksämäki | 1975 |
| 1 500 m | 4.23,74 | Bydgoszcz | 1977 |
| 3 000 m | 9.13,7 | Bryssel | 1979 |
| 5 000 m | 17.21,2 | Kankaanpää | 1975 |
| 10 000 m | 36.51,90 | Lappeenranta | 1985 |
| Maraton | 2.52.33 | Vantaa | 1976 |
Ennätykset > Sisäradat

| Matka | Aika | Paikka | Vuosi |
| --- | --- | --- | --- |
| 800 m | 2.14,8 | Turku | 1975 |
| 1 500 m | 4.28,37 | Turku | 1977 |
| 3 000 m | 9.38,8 | Vierumäki | 1977 |
Independencia (provinssi)

| Independencia |
| --- | --- |

 Vaakuna
 Sijainti
Valtio:  Dominikaaninen tasavalta
Kuntia:  6
Perustettu:  1950
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Jimaní
Pinta-ala:  2 007 km²
Väkiluku (2010):  52 589
 – väestötiheys:  26,2 as./km²
Lyhenteet:  
 – postitunnus:  83000
 – ISO 3166:  DO-10
Independencia on Dominikaanisen tasavallan provinssi. Siellä on 52 589 asukasta (vuonna 2010) ja sen pinta-ala on 2 007 neliökilometriä. Provinssi sijaitsee maan länsirajalla ja rajoittuu lännessä Haitiin. Sen pääkaupunki on Jimaní.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Independencia Wikimedia Commonsissa
Dominikaanisen tasavallan tilastokeskus (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
Dominikaanisen tasavallan provinssit
Azua
Baoruco
Barahona
Dajabón
Duarte
Elías Piña
El Seibo
Espaillat
Hato Mayor
Hermanas Mirabal
Independencia
La Altagracia
La Romana
La Vega
María Trinidad Sánchez
Monseñor Nouel
Monte Cristi
Monte Plata
Pedernales
Peravia
Puerto Plata
Samaná
Sánchez Ramírez
San Cristóbal
San José de Ocoa
San Juan
San Pedro de Macorís
Santiago
Santiago Rodríguez
Santo Domingo
Valverde
Distrito Nacional
Itä-Makedonian ja Traakian kansallispuisto

Néstos-joen suistoa.
| --- | --- |
Sijainti:  Rodópi ja Xánthi, Itä-Makedonia ja Traakia, Kreikka
Pinta-ala:  93 000 ha
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  Εθνικό Πάρκο Ανατολικής Μακεδονίας - Θράκης
Tyyppi:  Kansallispuisto 
Perustettu:  2008
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Itä-Makedonian ja Traakian kansallispuisto (kreik. Εθνικό Πάρκο Ανατολικής Μακεδονίας - Θράκης, Ethnikó Párko Anatolikís Makedonías - Thrákis), aiemmin Néstoksen suiston, Vistonídan ja Ismarídan kansallispuisto (Εθνικό Πάρκο Δέλτα Νέστου - Βιστωνίδας – Ισμαρίδας, Ethnikó Párko Délta Néstou - Vistonídas - Ismarídas) on kansallispuisto Länsi-Traakiassa koillisessa Kreikassa. Se on perustettu vuonna 2008.
Kansallispuisto sijaitsee Rodópin ja Xánthin alueyksiköiden alueella. Sen pinta-ala on noin 93 000 hehtaaria. Kansallispuisto yhdistää kolme erillistä suojeltua kosteikkoaluetta, jotka ovat Néstos-joen suiston sekä Vistonída- ja Ismarída-järvien alueet, mukaan lukien Pórto Lágoksen laguuni. Alueeseen kuuluu myös metsää, mukaan lukien 450 hehtaarin kokoiset jäänteet osmanivallan aikana nimellä Kotzá-Ormán (”Suuri metsä”) tunnetusta 12 500 hehtaarin metsästä Néstoksen varrella.
Indologia

Indologia on kulttuurintutkimuksen ala, joka tutkii Intian niemimaan alueen, eli nykyisen Intian, Nepalin, Sri Lankan, Bangladeshin ja Pakistanin kieliä, kirjallisuutta, historiaa ja kulttuuria. Alan tutkijaa kutsutaan indologiksi.
Indologiaan kuuluu muun muassa sanskritinkielisen kirjallisuuden ja hindulaisuuden kuten myös jainismin, buddhalaisuuden, sikhismin ja paalinkielisen kirjallisuuden tutkimus. Dravidologia tutkii Etelä-Intian dravidakieliä. Indologia jaetaan joskus klassiseen ja moderniin osa-alueeseen, joista ensimmäinen tutkii sanskritia ja muinaisia kieliä. Jälkimmäinen tutkii nyky-Intiaa, sen politiikkaa ja sosiologiaa.
Alan isänä pidetään Max Mülleriä. Suomessa alan tunnetuimpia tutkijoita on emeritusprofessori Asko Parpola.
Kirjallisuutta

Parpola, Asko (toim.): Intian kulttuuri.  Helsinki:  Otava, 2005.  ISBN 951-1-18365-6.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Ihmiskunnan ainoa toivo

Ihmiskunnan ainoa toivo (IAT) on vuonna 1999 perustettu lyhytelokuvaryhmä, joka toimii pääkaupunkiseudulla. Sen tunnetuimpia elokuvia ovat eri festivaaleilla palkitut Punainen muovipussi, Normaaliperusviiva, Emma, Hyppy ja lastenelokuva Poika ja vesi sekä Apulannan musiikkivideo Jumala.
Harrastajapiireissä Ihmiskunnan ainoa toivo on tunnettu findie-valtavirrasta poikkeavasta tuotannosta, jota on luonnehdittu yleensä kokeelliseksi elokuvaksi tai draamaksi. Elokuvien toistuvia teemoja ovat perhe- ja parisuhteet, matkat ja ajan kuluminen.
Ryhmän perustaja Ismo Kiesiläinen on ohjannut ryhmän kaikki elokuvat.
Tuotantoa

Metsässä haukkuu koira, 2022, (15')
Kosketuksia, 2021 (9')
Kaivo aavikolla (Edu Kettunen), 2022 (5')
Punainen muovipussi, 2019 (13')
Pianotrio nro 1, 2014 (16')
The Boy with the Eternal Truths, 2011 (12')
Seikkailu, 2011 (54')
Joonatanin evankeliumi, 2008 (53')
Normaaliperusviiva, 2007 (26')
Emma, 2005 (20')
Meitä on käsiteltävä varovasti, 2004 (3')
Poika ja vesi, 2003 (19')
Mun nimi oli ennen Tiina, 2003 (35')
Jumala (Apulanta), 2003 (4')
Rannalla, 2002 (19')
Tekohengitystä, 2001 (9')
Kaikki on hyvin, 2001 (18')
Enkeli, 2000 (7')
Ensimmäinen, 2000 (25')
Matkaseura, 2000 (5')
Hyppy, 2000 (3')
Sokeri, 1999 (12')
Elokuvissa, 1999 (7')
Metsä ei vastaa, 1999
Aiheesta muualla

Ihmiskunnan ainoa toivon Internet-sivut
Ryhmän elokuvia Elonetissä (Arkistoitu – Internet Archive)
Ilomäki

Ilomäki on suomalainen sukunimi. Ilomäki on ollut suojattu sukunimi, jolloin suvun ulkopuolinen ei ole voinut ottaa samaa nimeä. Ilomäki on aikanaan suojattu Suomalaisuuden Liitossa.
Ilomäki sukunimenä on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Alli Lahtinen (o.s. Ilomäki, 1926–1976), sosiaalidemokraattinen poliitikko, sosiaali- ja terveysministeri
Anna Ilomäki (s. 1970), pika-aitajuoksija
Arttu Ilomäki (s. 1991), jääkiekkoilija
Eero Ilomäki (s. 1962), pesäpalloilija
Frans Ilomäki (1891–1958), jääkärieversti
Jouni Ilomäki (s. 1962), painija ja valmentaja
Tapio Ilomäki (1904–1955), elokuvamusiikin säveltäjä
Toivo Ilomäki (1917–1965), Mannerheim-ristin ritari
Valtteri Ilomäki (s. 1997), jääkiekkoilija.
Ilse Koch

Ilse Koch
16. Huhtikuuta 1945. 
Kokoelma vankien sisäelimiä Buchenwaldissa. Kuvan ottanut yhdysvaltalainen Jules Rouard.
Margarete Ilse Koch (o.s. Kohler, 22. syyskuuta 1906 – 1. syyskuuta 1967) oli Buchenwaldin ja myöhemmin Maidanekin keskitysleirin komentajan Karl Otto Kochin vaimo ja SS-Oberaufseherin.
Ilse Koch on tullut tunnetuksi muun muassa otettuaan muistoja teloitettujen vankien tatuoinneista. Hänen kerrotaan myös teettäneen vankien nahasta lampunvarjostimia – tarinalle ei ole olemassa varmoja todisteita, mutta hänen tiedetään käyttäneen ihmispäitä ruokapöydän koristeina.[lähde? ] Hän sai lempinimen ”Buchenwaldin noita” (Die Hexe von Buchenwald) sadistisesta julmuudestaan vankeja kohtaan. Hänellä oli partaterin varustettu ruoska, jota hän käytti valvomiinsa naisvankeihin.[lähde? ]
Sodan jälkeen 1947 liittoutuneet tuomitsivat Kochin elinkautiseen vankeuteen. Tuomio muutettiin 16.9.1947 nelivuotiseksi vankeudeksi todistusten epävarmuuden vuoksi.
Yhdysvaltain miehitysalueen sotilaskuvernööri Lucius D. Clay totesi ettei ollut vakuuttavia todisteita siitä, että Koch olisi valinnut vankeja tuhottavaksi tatuointien vuoksi tai että Koch olisi pitänyt hallussaan ihmisihon palasia. Myös ihmisihosta väitetysti tehdyt lampunvarjostimet todettiin vuohennahasta valmistetuksi:
"(Saksalainen journalisti) oli kirjoittanut, että (Kochilla) oli kotonaan ihmisennahasta valmistettuja lampunvarjostimia. Ja tämä esiteltiin oikeudessa, jossa absoluuttisesti todistettiin lampunvarjostinten olevan vuohennahkaa."
Heti vapautumisen jälkeen hänet pidätettiin, ja saksalainen oikeus tuomitsi hänet uudelleen elinkautiseen Saksan kansalaisten surmaamisesta. Aieman tuomion perusteena oli muiden kuin saksalaisten surmaaminen. Hän teki vuonna 1967 itsemurhan Aichachin vankilassa.
Ilse Kochilla on neljä lasta, kaksi tytärtä (joista toinen kuoli vauvana) ja kaksi poikaa. Toinen pojista, Uwe Kohler, syntyi lokakuun 29. päivä 1947.
Kirjallisuutta

Massimiliano Livi: "Ilse Koch" teoksessa: War Crimes and Trials: A Historical Encyclopedia, from 1850 to the Present toim. Elizabeth Pugliese and Larry Hufford. ABC-CLIO: Santa Barbara
The Holocaust Chronicle, s. 117.
Israel Gutman (toim.): Encyclopedia of the Holocaust, s. 809–810.
Walter Lacqueur (toim.): The Holocaust Encyclopedia, s. 97.
William L. Shirer: Kolmannen valtakunnan nousu ja tuho, s. 983–984.
David A Hackett (toim.): The Buchenwald Report, s. 43 n. 19.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jewish Virtual Library: Ilse Koch (englanniksi)
Frau Ilse Koch, General Lucius Clay, and Human-Skin Atrocities (englanniksi)
Did the Nazis make lampshades out of human skin? (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kuvia ja tekstiä Ilse Kochin oikeudenkäynnistä (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Inna Ilivitzky

Inna Ilivitzky (ent. Riipinen, s. 11. syyskuuta 1946 Helsinki) on suomalainen eläinlääkäri ja vasemmistoliittolainen poliitikko. Huhtikuussa 1999 Ilivitzky nousi varasijalta Euroopan parlamenttiin, jossa hän toimi noin kolme kuukautta, kun Outi Ojala luopui paikastaan tultuaan valituksi eduskuntaan maaliskuun 1999 vaaleissa.
Ilivitzky oli ehdolla myös europarlamenttivaaleissa 1999 (14 901 ääntä) ja 2004 (6 531), mutta hän ei tullut valituksi. Ilivitzky valmistui Helsingin eläinlääketieteellisestä korkeakoulusta vuonna 1972 ja työskenteli sittemmin pitkään eläinlääkärinä Valkeakoskella. Ennen eläkkeelle jäämistään hän toimi Etelä-Suomen läänin läänineläinlääkärinä. Ilivitzky oli yksi Vasemmistonaisten puheenjohtajista 2000-luvun ensikymmenellä.
Ilivitzky on tunnettu laajasta kielitaidostaan ja kansainvälisyydestään: hänen vanhempansa olivat Karjalan evakkoja, äiti ortodoksi ja isä juutalainen, ja haastattelussa Ilivitzky on kertonut matkustaneensa jo lapsena ympäri Eurooppaa isän sukulaisten vieraana.
Aiheesta muualla

Inna Ilivitzky Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Inna Koskenniemi

Inna Katharina Koskenniemi (24. tammikuuta 1923 Turku – 22. tammikuuta 1995) oli suomalainen kielen- ja kirjallisuudentutkija ja Turun yliopiston englantilaisen filologian professori vuosina 1969–1988. Hän tutki Englannin renessanssin ja keskiajan kieltä ja kirjallisuutta.
Koskenniemi kirjoitti ylioppilaaksi 1941, valmistui filosofian kandidaatiksi 1948, maisteriksi 1950 ja lisensiaatiksi 1957 ja väitteli tohtoriksi 1965. Hän työskenteli Turun suomalaisen yhteiskoulun kieltenopettajana vuosina 1951–1954 ja toimi Turun yliopiston englantilaisen filologian assistenttina 1957–1967, dosenttina 1964–1967, apulaisprofessorina 1967–1969 ja professorina vuodesta 1969.
Koskenniemen professorikautena englantilaisen filosofian laitoksesta tuli humanistisen tiedekunnan suurimpia yksiköitä. Hän tutki itse muun muassa renessanssiajan englantilaisen draaman kieltä ja osallistui kansainvälisiin Shakespeare-kongresseihin Stratford-upon-Avonissa Englannissa. Koskenniemen noin 1 500 nidettä käsittävä kirjasto lahjoitettiin vuonna 1995 englantilaisen filologian laitokselle.
Inna Koskenniemi oli Perustuslaillisen kansanpuolueen kannattaja ja aktiivinen politiikassa 1970-luvulla. Vuoden 1979 eduskuntavaaleissa hän sai 1 646 ääntä Turun läänin eteläisessä vaalipiirissä ja ylsi vaaliliiton toiselle varasijalle.
Inna Koskenniemen isä oli professori V. A. Koskenniemi.
Teoksia

Studies in the vocabulary of English drama 1550-1600 excluding Shakespeare and Ben Jonson, Turun yliopiston väitöskirja. Turun yliopiston julkaisuja. B 84. Turku 1962
Repetitive word pairs in Old and Early Middle English prose : Expressions of the type "whole and sound" and "answered and said", and other parallel constructions. Turun yliopiston julkaisuja. B 107. Turku 1968
Illizin maakunta

| Illizin maakunta |
| --- | --- |
 Tassili n’Ajjerin kansallispuistoa.
 Maakunnan sijainti Algerian kartalla.
Valtio:  Algeria
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Illizi
Pinta-ala:  200 432 km²
Väkiluku (2021):  52 200
Illizin maakunta (arab. ولاية اليزي‎) eli wilaya on hallintoalue Algerian Saharan itäosassa. Sen keskus on Illizin kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 200 432 neliökilometriä. Asukkaita on 52 200 henkeä (vuonna 2021, arvio).
Illizin maakunta rajoittuu etelässä Djanetin, lännessä Tamanrassetin ja In Salahin ja pohjoisessa Ouarglan maakuntiin sekä idässä Tunisiaan ja Libyaan. Luonnonalueita ovat Itäinen Iso erg ja Tinrhertin hamada pohjoisessa, Issaouanen hiekka-aavikko keskiosassa ja Tassili n’Ajjerin ylänkö etelässä. Seudulla vallitsee kuuma ja kuiva aavikkoilmasto.
Maakunta jakautuu hallinnollisesti neljään piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu neljä kuntaa: Bordj Omar Driss, Debdeb, Illizi ja In Aménas. Kaupunkiväestön osuus on 85 prosenttia.
Maakunnan läpi kulkee pohjoisesta Djanetiin johtava maantie RN3. Ilizissä ja In Aménasissa on lentoasemat.
Elinkeinoja ovat öljy- ja kaasuteollisuus maakunnan pohjoisosassa, rakennusmateriaalien tuotanto, karjanhoito ja käsityöammatit. Illizissä toimii yliopistokeskus. Matkailunähtävyyksiä ovat Tassili n’Ajjerin kansallispuisto, Iheririn laakso kosteikkoineen, kalliopiirrokset ja -maalaukset, Saharan maisemat sekä tuaregien kulttuuriperinto ja elämäntapa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Illizin maakunta Wikimedia Commonsissa
Algerian maakunnat
Adrar
Aïn Defla
Aïn Témouchent
Alger
Annaba
Batna
Béchar
Béjaïa
Béni Abbès
Biskra
Blida
Bordj Badji Mokhtar
Bordj Bou Arreridj
Bouira
Boumerdès
Chlef
Constantine
Djanet
Djelfa
El Bayadh
El Meghaïer
El Meniaa
El Oued
El Tarf
Ghardaïa
Guelma
Illizi
In Guezzam
In Salah
Jijel
Khenchela
Laghouat
Mascara
Médéa
Mila
Mostaganem
M’Sila
Naâma
Oran
Ouargla
Ouled Djellal
Oum El Bouaghi
Relizane
Saïda
Sétif
Sidi Bel Abbès
Skikda
Souk Ahras
Tamanrasset
Tébessa
Tiaret
Timimoun
Tindouf
Tipaza
Tissemsilt
Tizi Ouzou
Tlemcen
Touggourt
Hypotermia

Hypotermia on alhaisen ruumiinlämmön tila. Tila on yleensä jonkin ulkoisen tekijän aiheuttama, esimerkiksi pitkä aika kylmässä vedessä tai matala verensokeri aiheuttaa hypotermian. Useimmiten lievissä tapauksissa (muutaman asteen poikkeamissa) ei tilasta jää pysyviä vammoja.
Yleistä

Hypotermiasta voidaan puhua, kun ihmisen kehon lämpö laskee alle 35 celsiusasteen. Hypotermia voidaan jakaa kolmeen vaikeusasteeseen: lievä hypotermia (34–35 °C), kohtalainen hypotermia (30–34 °C) ja vaikea hypotermia (alle 30 °C).
Elimistön lämpötilan laskiessa ihmiselle kehittyy hypotermian oireita, joiden esiintyminen riippuu hypotermian asteesta. Vilunväristykset, kylmäntunne, kömpelyys, lihasvapinat ja välinpitämättömyys ovat jo merkkejä kohtalaisesta hypotermiasta. Kehon lämmön laskiessa vieläkin alemmaksi kylmäntunne ja lihasvapinat loppuvat, ja tajunnantaso laskee edelleen. Samalla hengitys sekä pulssi hidastuvat ja heikentyvät. Lämmön laskiessa alle 30 celsiusasteen sydämen rytmihäiriöiden riski kasvaa huomattavasti. Varsinkin flimmeri ja kammiotakykardia tai -värinä ovat varsin yleisiä vaikean hypotermian yhteydessä.
Ihmisen kehon lämmön laskiessa liian alhaiseksi alkaa elimistön oma puolustusmekanismi toimia. Se alkaa siirtää lämmintä verta lähelle tärkeitä elimiä ja kylmää verta lähinnä raajoihin. Tästä johtuu se, että kädet alkavat käydä toimintakyvyttömiksi ja liikkumisesta tulee vaikeampaa. Tässä tilanteessa turha raajojen liikuttelu saa kehossa liikkeelle kylmän veren, joka voi sydämeen tullessaan ja sydänlihasta tarpeeksi jäähdyttäessään jopa aiheuttaa kammiovärinän ja kuoleman. Tätä kutsutaan jälkijäähtymiseksi.
Joissakin tapauksissa ihminen voi tuntea olonsa kuumeiseksi, vaikka todellisuudessa hänellä on alilämpöä.
Lievä hypotermia

Lievässä hypotermiassa kehon lämpötila on noin 34–35 °C. Lievän hypotermian oireita ovat vilunväristykset, voimakas palelu sekä kouristukset. Hengitys ja syke nopeutuvat. Iho kalpenee ja kuivuu, ja ulkopuolinen voi todeta sen viileäksi. Jo lievästä hypotermiasta kärsivän muisti ja motoriset kyvyt voivat heikentyä.
Kohtalainen hypotermia

Kohtalaisessa hypotermiassa kehon lämpötila on noin 30–34 °C. Kohtalaisessa hypotermiassa vilunväristykset lakkaavat ja aivotoiminta hidastuu. Tajunnantaso laskee, mikä ilmenee uneliaisuutena ja sekavana käytöksenä. Lihakset jäykistyvät, pupillit laajenevat ja hypotermiasta kärsivä on alttiina sydämen rytmihäiriöille.
Vaikea hypotermia

Vaikeassa hypotermiassa kehon lämpötila on alle 30 °C. Tällöin hypotermiasta kärsivä menettää tajuntansa, hänen lihaksensa kangistuvat, syke hidastuu ja iho alkaa turvota. Vaikean hypotermian vaiheessa olevan hengitys voi olla kiivasta.
Aiheesta muualla

Hypotermia Terveyskirjasto.fi
Hypotermia Lääkärikirja - Tohtori.fi
Hypotermia ensiapuopas
Independence Rock

Independence Rock.
Independence Rock on graniittikivi Yhdysvaltojen Wyomingin osavaltiossa. Se tunnetaan historiastaan Oregonin reitin siirtolaisten matkoilla 1800-luvulla.
Kohde

Independence Rock on suuri graniittinen kivi, joka sijaitsee Yhdysvaltojen Wyomingin osavaltiossa Natronan piirikunnassa lähellä Sweetwater River-jokea, sekä Wyoming State Highway 220-tietä. Alcova sijaitsee kivestä noin 37 kilometriä pohjoiseen. Kivi on noin 40 metriä korkea.
Historia

Yhdysvaltojen itäosista kohti mantereen länsiosia muuttaneet siirtolaiset käyttivät niin sanottua Oregonin reittiä (engl. Oregon Trail), joka kulki Independence Rockin pohjoispuolelta. Kivi oli tärkeä maamerkki reitin varrella, jolla siirtolaiset pysähtyivät ja leiriytyivät hankkimaan juomavettä ja lisätietoja reitistä. Samalla kivelle tultaessa tiedettiin, että matkasta kohti Tyynenmeren rannikkoa oli kuljettu noin kaksi viidesosaa.
Kiven nimen alkuperästä ei ole täyttä varmuutta. Se on todennäköisesti peräisin vuosilta ennen 1830-lukua. Joissain tarinoissa nimi liitetään itsenäisyyspäivän juhlintaan (4. heinäkuuta) kivellä siirtolaisten parissa. Ilmeisen vanha oli myös tapa kaivertaa kiven ohi kulkeneiden nimiä kiveen. Kivessä on edelleen siihen kaiverrettuja nimiä. Ensimmäisen nimen kirjoittajaa ei kuitenkaan tunneta. Yksi varhaisimmista on kaiverrus "M. K. Hugh" vuodelta 1824.
Valokuvassa vuodelta 2015.
Kiveen kaiverrettuja nimiä.
Iso Koukkujärvi

Iso Koukkujärvi -nimisiä järvi ovat:
Iso Koukkujärvi, järvi Hämeenlinnan Evolla
Iso Koukkujärvi, järvi Hämeenlinnan Takamaalla
Iso Koukkujärvi, järvi Jyväskylässä
Koukkujärvi, Iso Koukkujärvi, järvi Nokialla
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Iso Koukkujärvi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ilse Julkunen

Ilse Harriet Gunilla Julkunen (s. 1956) on suomalainen yhteiskuntatieteilijä, joka on toiminut sosiaalityön käytäntötutkimuksen professorina Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa 1. elokuuta 2013 lähtien. Hänen professuurinsa on ruotsinkielinen.
Julkunen väitteli valtiotieteiden tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 2002.
Julkaisut

Ilse Julkunen: Being young and unemployed: reactions and actions in Northern Europe (väitöskirja). Helsinki: Helsingin yliopisto, 2002.
Merja Laitinen, Elina Vironkannos, Kirsi Juhila, Ilse Julkunen & Antti Karisto: Suunniteltua ja sattumaa: väitöskirjojen synty sosiaalityön tutkijakouluryhmässä. Rovaniemi: Lapin yliopisto, 2007.
Mirja Satka, Ilse Julkunen, Tero Meltti & Laura Yliruka (toim.): Käytännönopetuksen aakkoset – Praktiklärans ABC. Helsinki: Helsingin yliopisto, 2007.
Edgar Marthinsen & Ilse Julkunen (toim.): Practice Research in Nordic Social Work: Knowledge production in transition. Lontoo: Whiting & Birch, 2012.
Gillian Ruch & Ilse Julkunen (toim.): Relationship-Based Research in Social Work: Understanding Practice Research. Lontoo: Jessica Kingsley Publishers, 2016.
Mirja Satka, Ilse Julkunen, Aino Kääriäinen, Ritva Poikela, Laura Yliruka & Heidi Muurinen (toim.): Käytäntötutkimuksen taito. Helsinki: Heikki Waris -instituutti ja Mathilda Wrede -institutet, 2016. http://hdl.handle.net/10138/166389
Lars Uggerhoj, Vibeke Bak Nielsen, Ilse Julkunen & Perra Malin (toim.): Social Work, Social Welfare, Unemployment and Vulnerability Among Youth. Lontoo: Routledge, 2022.
Aiheesta muualla

Ilse Julkunen ORCID:ssa
Ilse Julkunen ResearchGatessa
Monacon Grand Prix 2009

|  Monacon Grand Prix 2009  |
| --- | --- |
 6. osakilpailu 17 osakilpailusta kaudella 2009. 

Päivämäärä:  24. toukokuuta 2009
Sijainti:  Monacon katurata, Monte Carlo, Monaco
Ratatyyppi:  Katurata
Radan pituus:  3,340 km
Kilpailun pituus:  78 kierrosta, 260,520 km
Sää:   Aurinkoinen, kuiva
Paalupaikka
Kuljettaja:   Jenson Button   (Brawn)
Paaluaika:  1.14,902
Palkintokoroke
Voittaja:   Jenson Button   (Brawn)
Toinen:   Rubens Barrichello   (Brawn)
Kolmas:   Kimi Räikkönen   (Ferrari)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Felipe Massa   (Ferrari)
Kierrosaika:  1.15,154 (kierroksella 50)
Monacon Grand Prix 2009 (virallisesti Formula 1 Grand Prix de Monaco 2009) oli Formula 1 -kauden 2009 kuudes osakilpailu, joka ajettiin 24. toukokuuta Monacon katuradalla Monacossa. Jenson Button saavutti kilpailussa kauden viidennen voittonsa ja hänen edustamansa Brawn-talli kauden kolmannen kaksoisvoittonsa. Kimi Räikkönen pääsi kilpailussa ensimmäistä kertaa kaudella kolmen parhaan joukkoon.
Viikonlopun aikataulu ja sää

| Päivä | Aikataulu> Paik. | Aikataulu>  | Sessio | Sää | Ilma | Rata | Kosteus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 21. toukokuuta | 10:00–11:30 | 11:00–12:30 | 1. vapaat harjoitukset |  Aurinkoinen | 24 °C | 31–37 °C | 55–63 % |
| 21. toukokuuta | 14:00–15:30 | 15:00–16:30 | 2. vapaat harjoitukset |  Aurinkoinen | 24–25 °C | 39–42 °C | 62 % |
| 23. toukokuuta | 11:00–12:00 | 12:00–13:00 | 3. vapaat harjoitukset |  Aurinkoinen | 24 °C | 34–39 °C | 61–69 % |
| 23. toukokuuta | 14:00–15:00 | 15:00–16:00 | Aika-ajot |  Aurinkoinen | 24–25 °C | 39–45 °C | 67–69 % |
| 24. toukokuuta | 14:00–16:00 | 15:00–17:00 | Kilpailu |  Aurinkoinen | 25–26 °C | 42–44 °C | 56–59 % |
Lähde: