stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jyväskylän suurajot 1979
Reitti

Erikoiskokeita oli 47 ja niiden yhteispituus oli 423,5 kilometriä. Kaksi erikoiskoetta oli peruttu jo ennen rallin alkua.
| Perjantai | Lauantai | Lauantai | Lauantai | Lauantai | Lauantai | Sunnuntai |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Jyväskylä–Vääksy | Jyväskylä–Vääksy | Vääksy–Jyväskylä | Jyväskylä | Jyväskylä–Leppävirta–Jyväskylä | Jyväskylä–(Harjunsalmi)*–Jyväskylä | Jyväskylä–(Harjunsalmi)*–Jyväskylä |
| 11 EK:ta | 11 EK:ta | 9 EK:ta | Tauko | 17 EK:ta | 7 EK:ta | 7 EK:ta |
| 131,8 km | 131,8 km | 74,8 km |  | 121,6 km | 95,3 km | 95,3 km |
*=ei kokoomataukoa
Kilpailu alkoi Päijänteen ympäri vastapäivään ajettavilla erikoiskokeilla. Lammin seudulla ajettiin uudet erikoiskokeet Vesijako ja Kostila. Kokoomatauko oli Vääksyn Tallukassa. Jyväskylään palatessa uusia erikoiskokeita olivat Murakka, Hara ja Sydänmaa, joista viimeksimainittu ei ole sama kuin vuosien 1975–1977 Sydänmaan erikoiskoe. Marjoniemen erikoiskokeelta oli jätetty asvalttiosuus pois viranomaisten päätöksellä.
Toinen lenkki alkoi lenkillä Leppävirran kokoomatauolle. Sieltä palatessa ajettiin metsäerikoiskokeita ensimmäistä kertaa toiseen kertaan rallin aikana. Jouhtikylä, Humalamäki, Urria ja Ehikki ajettiin kokonaan kahteen kertaan. Kuukanpään toinen ajokerta ajettiin eri suuntaan ja Mutanen toisti Ouninpohjan ensimmäisen osuuden.
Kilpailun tapahtumia

Timo Mäkinen keskeytti EK2 Humalamäessä kun hänen autonsa öljypohja petti hypyissä. Pentti Airikkalan auton moottorista hajosi mäntä EK3 Urriassa. Kilpailua alussa johtanut Markku Alen osui kiveen EK8 Toritussa jolloin etupyörästä hajosi sekä rengas että vanne. Alen putosi Hannu Mikkolan taakse. EK9 Vesijaossa keskeytti konerikkoon Anders Kulläng.
Simo Lampisen auto sammui EK11 Kostilaan 25 minuutiksi virranjakajan rikkouduttua hypyssä. Samalla erikoiskokeella ensimmäisiä Suurajojaan ajanut Juha Kankkunen kaatoi autonsa. Henri Toivonen ajoi ulos EK16 Murakassa kypäräpuhelimien toimintahäiriön seurauksena. EK17 Mynnilässä Hannu Mikkola keskeytti konerikkoon. Markku Alenin johto oli nyt 47 sekuntia Ari Vataseen. Alen tosin hyppäsi Ruuhimäessä rajusti mutta selvisi pienin vaurioin.
Ari Vatanen kärsi rengasrikon EK37:llä eli Jouhtikylän toisella ajokerralla ja menetti 20 sekuntia. Vatanen myös ajoi lievästi ulos toiseksi viimeisellä erikoiskokeella Vaherissa. Vatanen pääsi kuitenkin maaliin Suurajoissa ensimmäistä kertaa urallaan.
Tulokset

| Sija | Kuljettaja | Kartanlukija | Auto | Aika | Ero |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Markku Alén |  Ilkka Kivimäki | Fiat 131 Abarth | 4:01.11 | 0.0 |  |
| 2. |  Ari Vatanen |  David Richards | Ford Escort RS 1800 MKII | 4:02.42 | +1.31 |  |
| 3. |  Björn Waldegård |  Claes Billstam | Ford Escort RS 1800 MKII | 4:07.15 | +6.04 |  |
| 4. |  Ulf Grönholm |  Bob Rehnström | Fiat 131 Abarth | 4:10.41 | +9.30 |  |
| 5. |  Timo Salonen |  Seppo Harjanne | Datsun 160J | 4:11.50 | +10.39 |  |
| 6. |  Lasse Lampi |  Pentti Kuukkala | Ford Escort RS 1800 MKII | 4:14.14 | +13.03 |  |
| 7. |  Tapio Rainio |  Erkki Nyman | Toyota Celica RA40 | 4:14.20 | +13.09 |  |
| 8. |  Per Eklund |  Hans Sylvan | Triumph TR7 V8 | 4:17.48 | +16.37 |  |
| 9. |  Erkki Pitkänen |  Juhani Paalama | Datsun 160J | 4:20.01 | +18.50 |  |
| 10. |  Pekka Vilpponen |  Rauno Kangasniemi | Ford Escort RS 1800 MKII | 4:20.24 | +19.13 |  |
Lähde:
Muuta

Juha Kankkusen ensimmäinen MM-ralli
Aiheesta muualla

Rally-Maps.com, erikoiskokeiden reitit kartalla (englanniksi)
Osakilpailut MM-rallikaudella 1979
Monaco
Ruotsi
Portugali
Kenia
Kreikka
Uusi-Seelanti
Suomi
Kanada
Italia
Ranska
Yhdistynyt kuningaskunta
Norsunluurannikko
Rallin maailmanmestaruussarjan Suomen rallit
| --- | --- |
1970-luku:   1973  1974  1975  1976  1977  1978  1979 
1980-luku:   1980  1981  1982  1983  1984  1985  1986  1987  1988  1989 
1990-luku:   1990  1991  1992  1993  1994  1996  1997  1998  1999 
2000-luku:   2000  2001  2002  2003  2004  2005  2006  2007  2008  2009 
2010-luku:   2010  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019 
2020-luku:   2020  2021  2022  2023  2024
Karaj

| Karaj (كرج) |
| --- | --- |
 Karaj
 Koordinaatit: 35°50′08″N, 51°00′37″E 
Valtio:  Iran
Maakunta:  Ālborz
Väkiluku (2016):  1 592 492
 
 karaj.ir 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Karaj [karadž]  kuuntele ääntämys (ohje) (pers. ‏كرج‎) on Ālborzin maakunnan pääkaupunki Pohjois-Iranissa. Vuonna 2016 se oli Iranin neljänneksi suurin kaupunki.
Se on käytännössä Teheranin lähiö, matkaa pääkaupunkiin on noin 30 km.
Kaupunki ja läheisiä vuoria talvella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karaj Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Karaj
Käännös suomeksi
Kari Kriikku

Kari Kriikku Pohjoismaiden neuvoston palkintojenjakotilaisuudessa Tukholmassa vuonna 2009
Kari Antti Kriikku (s. 29. huhtikuuta 1960 Ylistaro) on suomalainen klarinetisti, joka on luonut uraa solistina ja kamarimuusikkona. Hän on opiskellut muun muassa Sibelius-Akatemiassa ja suorittanut diplomitutkinnon 1983. Vuosina 1994–1999 Kriikku toimi Uudenkaupungin Crusell-viikkojen taiteellisena johtajana, ja vuodesta 1998 alkaen hän on ollut Avanti! -kamariorkesterin taiteellinen johtaja.
Kriikku on tehnyt pitkään yhteistyötä säveltäjien kanssa ja kantaesittänyt useita heidän teoksiaan. Säveltäjistä mainittakoon Vinko Globokar, Kimmo Hakola, Eero Hämeenniemi, Jouni Kaipainen, Olli Koskelin, Magnus Lindberg, Usko Meriläinen, Uljas Pulkkis, Kaija Saariaho, Esa-Pekka Salonen, Paweł Szymański ja Jukka Tiensuu. Tiensuun klarinettikonserttoa Puro Kriikku on esittänyt yli 30 kertaa, ja Tiensuun klarinettikonserton Missa hän kantaesitti lokakuussa 2007.
Kari Kriikku on soittanut lukuisten sinfoniaorkestereiden solistina. Tutuiksi ovat tulleet London Sinfonietta, NHK:n orkesteri Tokiossa, BBC:n ja  Toronton sinfoniaorkesterit, Frankfurtin radion sinfoniaorkesteri sekä Los Angelesin filharmonikot. Kamarimusiikkia Kriikku on esittänyt Natalja Gutmanin, Aleksei Ljubimovin, Juri Bašmetin sekä Arditti-, Avanti!-, Borodin-, Sibelius- ja Uusi Helsinki -kvartetin kanssa. Myös Kuhmon Kamarimusiikissa hän on vieraillut säännöllisesti.
Palkinnot ja tunnustukset

Pohjoismaiden neuvoston musiikkipalkinto 2009
Kritiikin kannukset 1986
valtion viisivuotinen taiteilija-apuraha 2003
Suomen kulttuurirahaston tunnustuspalkinto 2006.
Grammophone-palkinto Magnus Lindbergin klarinettikonserton levytyksestä.
Janne-palkinto Kimmo Hakolan klarinettimusiikin levytyksestä.
Gramexin 40 000 euron suuruinen juhlapalkinto 2008 yhdessä Lasse Kurjen ja Riku Niemen kanssa .
Pro Finlandia -mitali 2011.
Kaius Tihtonen

Kaius Tihtonen (25. heinäkuuta 1934 – 6. heinäkuuta 2004) oli suomalainen laulaja, säveltäjä ja sanoittaja. Tihtonen oli kotoisin Tyrvännöstä. Hän teki yhden pitkäsoiton Blue Master -levymerkille, mutta katosi sitten julkisuudesta.
Ylen Elävän arkiston sivulla Jukka Lindfors kuvaa hänen ääntään koulimattomaksi ja kappaleita naiivin romanttisiksi tai rempseiksi ralleiksi.
Diskografia

Laulava puutarhuri Kaius Tihtonen (1972)
Aiheesta muualla

Tihtosen albumi kuunneltavissa (Arkistoitu – Internet Archive), Suomalaisen musiikin historia -sivusto
Kaius Tihtosen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Kaakonlammi (Padasjoki)

| Kaakonlammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Padasjoki
Koordinaatit:  61°17′13″N, 25°16′34″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  14.223.1.031
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  132,1 m  
Pituus:  150 m  
Leveys:  130 m  
Rantaviiva:  0,405 km  
Pinta-ala:  1,119 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKaakonlammi 
Kaakonlammi  on Päijät-Hämeessä Padasjoella Vakkilan kylän lähellä sijaitseva lampi. Järvi kuuluu Tarusjärven retkeilyalueeseen, jota armeija käyttää harjoittelualueenaan .
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,1 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Heinjoen valuma-alueeseen (14.223) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 132,1 metriä mpy.
Kaivajat (suku)

| Kaivajat |
| --- | --- |
 Käyränokkakaivaja (Geositta tenuirostris)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kaivajat Scleruridae
Suku::  Kaivajat  Geositta  Swainson, 1837
Katso myös
   Kaivajat (suku) Wikispeciesissä   Kaivajat (suku) Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaivajat (Geositta) on kaivajien heimoon kuuluva lintusuku. Aikaisemmin suku luettiin orneerojen heimoon. Sukuu kuulu 11 lajia.
Lajit

Harmaakaivaja (Geositta maritima)
Isokaivaja (Geositta isabellina)
Järeänokkakaivaja (Geositta crassirostris)
Käyränokkakaivaja (Geositta tenuirostris)
Nurmikaivaja (Geositta cunicularia)
Pikkukaivaja (Geositta poeciloptera)
Punankaivaja (Geositta punensis)
Punapyrstökaivaja (Geositta rufipennis)
Rantakaivaja (Geositta peruviana)
Taskukaivaja (Geositta saxicolina)
Tulimaankaivaja (Geositta antarctica)
Aiheesta muualla

ITIS: Geositta (englanniksi)
Jyväskylän suurajot 1981

|  Suomen ralli 1981 |
| --- | --- |
 9. osakilpailu 12 osakilpailusta kaudella 1981. 
Ajankohta:  28.–30. elokuuta 1981
Pituus:  48 erikoiskoetta, 439,89 km


Palkintokoroke
Voittaja:   Ari Vatanen    David Richards  (Rothmans Rally Team)
Toinen:   Markku Alén    Ilkka Kivimäki  (Fiat Auto Torino)
Kolmas:   Hannu Mikkola    Arne Hertz  (Audi Sport)
Suomen ralli 1981 (viralliselta nimeltään 31. Jyväskylän Suurajot – Rally of the 1000 Lakes 1981) oli rallin maailmanmestaruussarjan yhdeksäs kilpailu kaudella 1981. Kilpailu järjestettiin 28.–30. elokuuta 1981 Jyväskylässä.
Reitti

Erikoiskokeita oli 48 ja niiden yhteispituus oli 439,89 kilometriä (suunniteltu pituus oli 453,09 kilometriä). Pisin erikoiskoe oli vain 25-kilometrinen Ouninpohja.
| Perjantai | Lauantai | Lauantai | Lauantai | Lauantai | Lauantai | Sunnuntai | Sunnuntai |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Jyväskylä–Hämeenlinna | Jyväskylä–Hämeenlinna | Hämeenlinna–Jyväskylä | Jyväskylä | Jyväskylä–(Suonenjoki)*–Jyväskylä | Jyväskylä–Keuruu | Jyväskylä–Keuruu | Keuruu–Jyväskylä |
| 10 EK:ta | 10 EK:ta | 9 EK:ta | Tauko | 12 EK:ta | 16 EK:ta | 16 EK:ta | 5 EK:ta |
| 103,38 km | 103,38 km | 90,83 km |  | 92,47 km | 121,68 km | 121,68 km | 44,73 km |
*=ei kokoomataukoa
Kahden edellisen vuoden tapaan reitti kiersi ensimmäisellä lenkillä Päijänteen. Lenkillä ajettiin Tyryn erikoiskoe (jota ei tule sekoittaa Tyrynkylän erikoiskokeeseen), joka oli versio edellisvuoden Sahalahden erikoiskokeesta.
Viimeisellä lenkillä Ouninpohja ajettiin toiseen kertaan. Uusia erikoiskokeita olivat Kuusanmäki, Savonkylä, Terälahti ja Lauttajärvi. Viimeinen kokoomatauko oli Keuruulla. Ralli päättyi Humalamäen erikoiskokeeseen, joka ajettiin rallissa toiseen kertaan, mutta nyt eri suuntaan.
Kilpailun keskinopeutta yritettiin pudottaa aiempiin vuosiin verrattuna, joka oli todellinen ongelma autojen kehitystahdin myötä.
Kilpailun tapahtumia

Markku Alen kaatoi autonsa EK10:llä Laitikkalassa, mutta menetti aikaa vain 15 sekuntia.
Hannu Mikkolan Audista katkesi venttiilinnostaja juuri ennen Laajavuoren lauantaipäivän taukoa. Vian korjaamiseen meni puoli tuntia, ja Mikkola myöhästyi neljä minuuttia seuraavalta aikatarkastusasemalta.
Henri Toivonen keskeytti virranjakajan hajoamiseen 2-ryhmän johtopaikalta. 2-ryhmän voitti Stig Blomqvist.
Raul Falin kuoli kilpailun aikana kun Franz Wittmannin auto tuli kovalla nopeudella maalin ohi aikatarkastusasemalle. Wittmann suljettiin kilpailusta tämän johdosta. Asiasta järjestettiin kuulustelu, joissa kävi noin 40 ihmistä ajanottajia, turvallisuusvastaajia sekä katsojia. Lopulta todettiin, että Wittmannia ei voitu pitää syyllisenä johtuen sateesta, hämärästä, tien mutkaisuudesta, maalimerkkien heijastamattomuudesta, että merkki oli vain toisella puolella tietä, maastollisista korkeuseroista ja muista tekijöistä johtuen.
Tulokset

| Sija | Kuljettaja | Kartanlukija | Auto | Aika | Ero |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Ari Vatanen |  David Richards | Ford Escort RS 1800 MKII | 4:07.27 | 0.0 |  |
| 2. |  Markku Alén |  Ilkka Kivimäki | Fiat 131 Abarth | 4:08.26 | +0.59 |  |
| 3. |  Hannu Mikkola |  Arne Hertz | Audi Quattro | 4:10.19 | +2.52 |  |
| 4. |  Timo Salonen |  Seppo Harjanne | Datsun Violet GT | 4:13.26 | +5.59 |  |
| 5. |  Pentti Airikkala |  Risto Virtanen | Ford Escort RS 1800 MKII | 4:15.40 | +8.13 |  |
| 6. |  Björn Johansson |  Sven-Erik Andersson | Opel Ascona 400 | 4:16.18 | +8.51 |  |
| 7. |  Lasse Lampi |  Pentti Kuukkala | Ford Escort RS 1800 MKII | 4:16.41 | +9.14 |  |
| 8. |  Stig Blomqvist |  Björn Cederberg | Talbot Sunbeam Lotus | 4:19.09 | +11.42 |  |
| 9. |  Björn Waldegård |  Hans Thorszelius | Toyota Celica 2000 GT | 4:20.27 | +13.00 |  |
| 10. |  Antero Laine |  Juha Piironen | Mitsubishi Lancer 2000 Turbo | 4:24.00 | +16.33 |  |
Lähde:
Muuta

Historiallinen suomalaisten viitoisvoitto rallin MM-sarjassa
Aiheesta muualla

Rally-Maps.com, erikoiskokeiden reitit kartalla (englanniksi)
Osakilpailut MM-rallikaudella 1981
Monaco
Ruotsi
Portugali
Kenia
Ranska
Kreikka
Argentiina
Brasilia
Suomi
Italia
Norsunluurannikko
Yhdistynyt kuningaskunta
Rallin maailmanmestaruussarjan Suomen rallit
| --- | --- |
1970-luku:   1973  1974  1975  1976  1977  1978  1979 
1980-luku:   1980  1981  1982  1983  1984  1985  1986  1987  1988  1989 
1990-luku:   1990  1991  1992  1993  1994  1996  1997  1998  1999 
2000-luku:   2000  2001  2002  2003  2004  2005  2006  2007  2008  2009 
2010-luku:   2010  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019 
2020-luku:   2020  2021  2022  2023  2024
Karl Alexander Björkstén

Karl Alexander Björkstén (26. kesäkuuta 1868 Porvoo – 22. marraskuuta 1937 Porvoo) oli suomalainen päätoimittaja, opettaja ja kunnallispoliitikko.
Björksténin vanhemmat olivat nimismies Anders Johan Björkstén ja Karolina Wilhelmina Fellman. Hän pääsi ylioppilaaksi Porvoon lyseosta 1886 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1889.
Björkstén oli päätoimittajana Borgåbladet-, Borgå Nya Tidning- ja Östra Nyland-lehdissä. Hän toimi myös opettajana ja osallistui kunnallispolitiikkaan Porvoossa ja Loviisassa.
Björkstén oli naimisissa vuodesta 1925 Signe Charlotta Jägerhorn af Spurilan (s. 1878) kanssa.
Kari Lähdekorpi

Kari Lähdekorpi (s. 21. maaliskuuta 1957 Huittinen) on suomalainen ravivalmentaja. Lähdekorpi vaikutti pitkään Ruotsissa, jossa hänellä oli valmennustalli Halmstadissa. Lähdekorpi on yksi 2000-luvun menestyneimpiä ja tunnetuimpia ravivalmentajia Ruotsissa. Vuosina 2007–2008 hän oli maan voitokkain valmentaja. Huippuvuonna 2008 Lähdekorven tallin hevoset voittivat yhteensä 320 kertaa ja ansaitsivat palkintorahoja yli 30 miljoonaa kruunua. Vuonna 2004 hänet valittiin Ruotsissa vuoden ravivalmentajaksi.
Ura

Huittisissa varttunut Lähdekorpi muutti Ruotsiin vuonna 1985. Hän toimi aluksi hevoskauppiaana, välittäen ravihevosia Suomeen. Suomen 1990-luvun alun laman vähennettyä hevosten kysyntää Lähdekorpi ryhtyi ammattivalmentajaksi. Hän sai ruotsalaisen ammattivalmentajalisenssin vuonna 1994. Ruotsin voitokkain valmentaja Lähdekorpi oli ensimmäistä kertaa vuonna 2007. Kyseessä oli vuoden 1977 jälkeen vasta kolmas kerta, jolloin titteliä ei saavuttanut valmentajalegenda Stig H. Johansson.
Huhtikuussa 2012 Lähdekorpi ilmoitti TV4-kanavan lähetyksessä lopettavansa valmennustoiminnan Ruotsissa vielä saman vuoden kesänä ja sanovansa henkilökuntansa irti. Hänen valmennuksessaan olevat hevoset siirtyvät toisille ammattivalmentajille, Lähdekorven keskittyessä muuhun yritystoimintaansa.
Televisiotyö

Palattuaan Suomeen vuonna 2012 Lähdekorpi on toiminut juontajana ja kommentaattorina muun muassa Yleisradion ja MTV:n ravilähetyksissä sekä Toto-Tv:n studiolähetyksissä. Hän omistaa useita ravihevosia.
Kesällä 2015 Lähdekorpi oli mukana ruotsalaisen TV4:n tosi-tv-ohjelmassa Stjärnkusken, jossa joukko julkisuuden henkilöitä opettelee ohjastamaan ravihevosta. Osallistujina olivat muun muassa yleisurheilija Patrik Sjöberg, muusikko Kee Marcello sekä Army of Lovers -yhtyeen laulaja Camilla Henemark.
Jättiseitikki

| Jättiseitikki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Cortinariaceae
Suku::  Seitikit Cortinarius
Laji::  praestans
Kaksiosainen nimi
 Cortinarius praestans  (Cordier) Gillet 1876 
Katso myös
   Jättiseitikki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jättiseitikki (Cortinarius praestans) on suurikokoinen seitikki, jota tavataan muun muassa Keski-Euroopassa ja Venäjällä, Ruotsissa, jossa se on silmälläpidettävä (NT) sekä Norjassa, jossa se on katsottu vaarantuneeksi (VU), samoin kuin Unkarissa. Joskus sitä on pidetty sukkaseitikin (C. torvus) muotona. Violettiin vivahtava ruskea lakki voi olla 15–18 cm leveä ja lähes valkoinen jalka voi tulla 15 cm korkeaksi. Jalan alaosa on usein paksuuntunut ja suojusjätteinen. Malto on tuoreena valkoista ja haju miellyttävä. Lajia pidetään syötävänä. Suomesta lajia ei ole toistaiseksi varmuudella löytynyt; ainakin se on jalojen lehtipuiden kuten pyökin juurisienenä äärimmäisen harvinainen.
Karl Alexander Napoleon Tigerstedt

Karl Alexander Napoleon Tigerstedt (18. tammikuuta 1857 Helsinki – 10. elokuuta 1902 Kristiania) oli suomalainen juristi ja virka- ja valtiopäivämies.
Tigerstedtin vanhemmat olivat professori Karl Konstantin Tigerstedt ja Evelina Teresia Degerman, professori  Robert Tigerstedt oli hänen veljensä. Karl Alexander Napoleon Tigerstedt avioitui 1887 Ingeborg Fredrika Josefina Låstbomin kanssa. Tigerstedt tuli ylioppilaaksi Turussa 1875, suoritti tuomarin- ja oikeustutkinnot 1884 ja sai varatuomarin arvon 1890. Hän oli Porissa oikeusraatimies vuodesta 1893, oltuaan Porin raastuvanoikeuden notaari vuodesta 1886 ja Porin kaupungin palveluksessa vuodesta 1888.
Tigerstedt oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1882, 1885 ja 1891.
Judy Buenoano

Judy Buenoano
Judy Buenoano (alun perin Judias Anna Lou Welty; 1943 Quanah, Texas – 30. maaliskuuta 1998 Florida State Prison) oli yhdysvaltalainen sarjamurhaaja.
Elämä > Varhaiset vaiheet

Buenoano syntyi kolmanneksi neljästä sisaruksesta ja vietti varhaiset vuotensa Texasissa. Hän oli 4-vuotias äitinsä kuollessa ja asui tämän jälkeen pikkuveljensä kanssa isovanhempiensa luona. Isä kuitenkin meni uusiin naimisiin, jolloin Judy ja hänen pikkuveljensä muuttivat isänsä ja tämän uuden vaimon luo New Mexicoon. Buenoano joutui omien sanojensa mukaan isänsä ja tämän uuden vaimon orjuuttamaksi ja näännyttämäksi. 14-vuotiaana hän joutui itse vankilaan kahdeksi kuukaudeksi hyökättyään läheistensä kimppuun. Vapauduttuaan hän asui koulukodissa ja valmistuttuaan vuonna 1960 hänestä tuli hoitoavustaja. Vuosi myöhemmin Buenoano synnytti avioliiton ulkopuolella pojan, joka sai nimen Michael. Vuonna 1962 Buenoano meni naimisiin ilmavoimien upseeri James Goodyearin kanssa. Pariskunta asui Orlandossa Floridassa ja kasvatti Michaelin lisäksi kaksi muuta lasta: pojan ja tyttären.
Elämä > Murhat

Vuonna 1971 James Goodyear palasi komennukselta Vietnamista. Hänelle kehittyi oireisto, jonka seurauksena hän joutui sairaalaan ja kuoli. Buenoano sai miehensä kuoltua vakuutushyödyn. Lisää vakuutusrahaa hän sai vielä samana vuonna kotinsa sytyttyä palamaan. Vuonna 1972 Buenoano aloitti seurustelusuhteen Bobby Joe Morrisin kanssa. Morris muutti vuonna 1977 Coloradoon, johon Buenoano seurasi häntä lapsineen. Vain kuukausia muuton jälkeen Bobby Joe Morris joutui sairaalahoitoon. Morris ehdittiin jo kirjata ulos sairaalasta, mutta joutui takaisin sinne kaaduttuaan kotonaan. Mies kuoli kaksi päivää myöhemmin. Buenoano sai jälleen vakuutushyödyn.
Pari vuotta myöhemmin Buenoanon poika Michael liittyi Yhdysvaltain maavoimien palvelukseen asemapaikkanaan Fort Benning (nykyinen Fort Moore) Georgian osavaltiossa. Matkallaan kohti Georgiaa Michael vieraili äitinsä luona Floridassa. Pian asemapaikalleen saapumisensa jälkeen Michael alkoi kärsiä myrkytysoireista, ja lääkärit löysivät tämän verestä arseenia korkeilla pitoisuuksilla. Michaelin käsivarsiin ja sääriin kehittyi viikkojen kuluessa niin vaikea atrofia, ettei hän enää voinut käyttää käsiään ja joutui kävelemään tukien kanssa. Michael sai vapautuksen palveluksesta ja palasi Buenoanon luo Floridaan.
Toukokuussa 1980 Buenoano vei kaksi poikaansa – Michaelin ja Jamesin – kanootilla retkelle Floridan East Riverille. Kanootti kuitenkin kääntyi kumoon. Buenoano pääsi Jamesin kanssa uimalla rantaan, mutta raskaita tukia alaraajoissaan pitänyt Michael hukkui. Buenoano sai 20 000 Yhdysvaltain dollarin hyödyn poikansa sotilashenkivakuutuksesta.
Tämän jälkeen Buenoano perusti kauneushoitolan. Hän aloitti seurustelemisen floridalaisen liikemies John Gentryn kanssa. Pariskunta meni kihloihin, ja lokakuussa 1982 mies suostui Buenoanon pyynnöstä henkivakuutusjärjestelyyn, jossa kumman tahansa kuollessa toinen osapuoli saisi korvauksen. Buenoano taivutteli Gentryn myös syömään "erikoisvitamiineja". Mies sairastui joulukuussa 1982 ja joutui sairaalaan. Hänen olonsa paransi sairaalahoidon aikana ilman "vitamiineja", mutta hän ei ilmeisesti osannut epäillä joutuneensa Buenoanon myrkyttämäksi.
Elämä > Kiinnijääminen, tuomio ja kuolema

Vuonna 1983 Gentry oli matkalla viinakauppaan autonsa oudosti räjähtäessä. Toipumisen aikana poliisi kiinnitti huomionsa Buenoanon taustoihin. Tutkinnassa kävi ilmi, että Buenoano oli syöttänyt Gentrylle pillereitä, jotka olivat pitäneet sisällään arseenia.
Viranomaiset päättivät kaivaa Buenoanon Michael-pojan, aviomies James Goodyearin ja entisen seurustelukumppani Bobby Joe Morrisin ruumiit haudoistaan. Näistä jokainen osoittautui arseenimyrkytyksen uhriksi. Vuonna 1984 Buenoano tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen poikansa murhasta ja kahdentoista vuoden vankeusrangaistukseen Gentryn murhan yrityksestä. Vuonna 1985 Buenoanolle langetettiin kuolemantuomio James Goodyearin murhasta. Buenoano sai tuomiot myös useista törkeistä varkauksista ja useista tuhopoltoista.
Buenoanon odottaessa teloitustaan vankilassa Floridassa häneen kohdistettiin epäilyjä myös muiden kuolemantapausten tiimoilta. Näihin kuului vuonna 1974 Alabamassa tehty murha ja entisen miesystävä Gerald Dossettin vuonna 1980 tapahtunut kuolema. Buenoanoa ei kuitenkaan osoitettu syylliseksi muihin tekoihin. Hän ei tunnustanut yhtäkään murhaa. Buenoano teloitettiin vuonna 1998 ensimmäisenä naisena Floridassa sitten vuoden 1848 ja kolmantena naisena koko Yhdysvalloissa sen jälkeen kun kuolemanrangaistus oli otettu takaisin käyttöön vuonna 1976.