stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Michael Moore
Kritiikkiä

Irakin sotaa kannattanut journalisti Christopher Hitchens katsoi Mooren elokuvan Fahrenheit 9/11 olevan äärimmäisen "epärehellinen ja demagoginen".
Johtavan Moore-kriitikon Dave Kopelin mielestä elokuvassa Fahrenheit 9/11 on 59 valhetta. Hänen mielestään esimerkiksi ensimmäisessa elokuvan kolmesta jaksossa useimmissa kohtauksissa on valheita. Kopel vastusti Bushin hallintoa ja totesi keskimmäisen, Patriot Actia vastustavan jakson perustuvan pääosin totuuteen.
Konservatiivikirjailija Peter Schweizer arvostelee Moorea siitä, että tämä sanoo vastustavansa veronkevennyksiä yrityksille ja kuitenkin ylistää "kaikkein parhaaksi kannustinjärjestelmäksi" Michiganin elokuvayritysten valtavia verotukia, joista hän itse hyötyy ja joiden perässä hän muutti, puhuu niiden aikaansaamasta kasvusta ja sanoo niiden "tarkoittavan töitä ja rahaa". Moore myös neuvoo työläisiä, että Hollywoodin korporaatioiden tullen näiden ei pidä nostaa taksojaan, jotteivät yritykset lähde pois.
Bowling for Columbine -elokuvassa mukana ollut, Columbinesta selvinnyt Mark Taylor kertoi Westword-lehden haastattelussa vuonna 2007, että Moore käytti häntä ajaakseen omaa asiaansa. Taylorin mukaan Moore lupasi auttaa häntä saamaan asiansa julki, mikäli hän esiintyy elokuvassa, mutta todellisuudessa Moore vain käytti Tayloria kertomaan hänen omaa sanomaansa.
Tuotanto > Kirjat

Downsize This! (1996)
Adventures In A TV Nation (1998)
Tyhmät valkoiset miehet (2003) (Stupid White Men, 2001)
Mikä maa, mikä planeetta? (Dude, Where's My Country?, 2003)
Will They Ever Trust Us Again? – Letters from the War Zone (2004)
The Official 9/11 Reader
Tuotanto > Dokumenttielokuvat

Roger & Me (Roger ja minä, 1989)
Pets or Meat: The Return to Flint (1992, TV)
The Big One (Tien päällä Michael Moore, 1997)
And Justice for All (1998)
Stolen nation/last party 2000 (2001)
Bowling for Columbine (2002)
Fahrenheit 9/11 (2004)
This Divided State
Sicko – aivan sairasta (2007)
Fahrenheit 9/11½ (2008)
Slacker Uprising (2008)
Capitalism: A Love Story (2009)
Where to Invade Next (2015)
Michael Moore in TrumpLand (2016)
Tuotanto > Näytelmäelokuvat

Canadian Bacon (1995)
Tuotanto > Televisiosarjat

TV Nation (1994), esitetty Suomen televisiossa nimellä Michael Moorella on asiaa
The Awful Truth (1999)
Tuotanto > Musiikkivideot

Mooren ohjaamia musiikkivideoita:
System of a Down – "Boom!"
R.E.M. – All the Way to Reno
Rage Against the Machine – Testify, Sleep Now in the Fire ja Guerilla Radio
Kirjallisuutta

Benson, Thomas W. – Snee, Brian J. (toim.): Michael Moore and the Rhetoric of Documentary.  Carbondale:  Southern Illinois University Press, 2015.  ISBN 978-0-8093-3407-0
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Michael Moore Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Michael Mooren kotisivut (englanniksi)
MooreWatch.com (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST 2  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Alankomaat  Puola  Portugali 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz  Museum of Modern Art  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  IdRef 
Michael Moore vuonna 2011.
Pariisi–Roubaix

| Pariisi–Roubaix |
| --- | --- |
 Pariisi–Roubaix vuonna 2014.
Tiedot
Ajankohta:  huhtikuun alku
Alue:   Pohjois-Ranska
Paikalliset nimet:  Paris–Roubaix
Lempinimi:  Pohjoisen helvetti
Laji:  maantiepyöräily
Kilpailu:  UCI World Tour
Tyyppi:  yksipäiväinen klassikkokilpailu, monumentti
Järjestäjä:  Amaury Sport Organisation
Kilpailun johtaja:  Jean-François Pescheux
Historia
Ensimmäinen:  1896
Kilpailuja yht.:  121
Viimeinen:  2024
Ensimmäinen voittaja:   Josef Fischer
Eniten voittoja:   Roger De Vlaeminck (4)  Tom Boonen (4)
Viimeisin voittaja:   Mathieu van der Poel (2)
Kilpailun viimeiset 750 metriä ajetaan Roubaix'n velodromilla.
Kilpailureitin varrella on useita kivetyksellä päällystettyjä tieosuuksia.
Arenbergin metsässä sijaitseva 2,4 kilometrin pituinen Trouee d'Arenberg on eräs kilpailureitin tunnetuimmista ja vaativimmista pavé-kivitieosuuksista.
Pariisi–Roubaix on yksi maailman vanhimmista polkupyöräkilpailuista. Se järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1896, kun Roubaix’n velodromi oli avattu. Kisaa on ajettu aina nykypäivään saakka, ja vain maailmansodat sekä koronapandemia ovat estäneet sen järjestämisen. Kilpailu kuuluu maantiepyöräilyn "monumentteihin", jotka ovat kaikista arvostetuimpia maantiepyöräilyn klassikkokilpailuista. Kilpailu ajetaan joka vuosi maalis- tai huhtikuussa, mutta sen lähtöpiste ei ole enää Pariisissa, vaan se siirrettiin Compiègnen kaupunkiin vuonna 1968. Kilpailureitin pituus on yli 250 km ja se sisältää useita kivetyksellä päällystettyjä pavé-tieosuuksia. Kilpailu päättyy Roubaix'n ulkovelodromille, jossa ajetaan puolitoista kierrosta rataa ympäri ennen maaliin tuloa. Pariisi–Roubaix on osa UCI World Tour -kilpailusarjaa. Aiemmin kilpailu on ollut osa UCI maailmancupia 1989–2004 ja UCI ProTouria 2005–2007.
Kilpailun luonne

Kilpailun järjestäjänä toimii Amaury Sport Organisation. Kisaa nimitetään yleiskielessä ”pohjoisen helvetiksi” tai ”klassikkojen kuningattareksi”. Kilpailuun kuuluu lukuisia nupukivisiä osuuksia, kuten esimerkiksi Puun risteys (Carrefour de l’Arbre), mikä lisää kilpailijoiden kaatumisen ja loukkaantumisen riskiä melkoisesti. Myös sateisella säällä on oma osuutensa liukkauden ja vaikeakulkuisuuden syntyyn. Erityisen hankala on kivitieosuus Trouée d'Arenberg -kaivanto eli ns. "Arenbergin metsä", joka lisättiin kilpailuun alueella työskennelleen kilpapyöräilijän Jean Stablinskin ehdotuksesta vuonna 1968. Tämä nupukiviosuus on virallisesti nimeltään ”Drève des Boules d'Hérin”. Vuonna 1998 Johan Museeuw loukkasi polvensa vakavasti kaatuessaan osuudella. Osuus ei ollut mukana vuoden 2005 kilpailussa, koska pinnanalaiset sortumat olivat liiaksi vaikuttaneet tien pintarakenteen kuntoon. Tästä huolimatta vuonna 2005 kilpailuun kuului 54,7 km mukulakiviosuuksia. Kaivannon kunnostus- ja saneeraustyöt käynnistettiin välittömästi keväällä 2005, ja osuus oli jälleen mukana vuoden 2006 kilpailussa.
Muut osuudet kiertelevät kapeita teitä sokerijuurikasvainioiden lomassa ja ne on mahdollista ajaa vain tiukassa peräkkäisjonossa. Sateinen kilpailusää tekee reilin mutaiseksi, mikä lisää ajamisen vaikeutta ja riskien määrä moninkertaistuu.
Saavutuksia

Kilpailun suurin keskinopeus, 45,204 km/h, on belgialaisen Greg Van Avermaetin hallussa vuodelta 2017. Eniten voittoja kilpailussa ovat ottaneet belgialaiset Tom Boonen ja pyöräilylegenda Roger De Vlaeminck, jotka ovat voittaneet neljästi. De Vlaeminck voitti vuosina 1972–1977. Saavutuksen kunniaksi hänelle myönnettiin palkinnoksi yksi mukulakivi. Ranskalainen Octave Lapize, belgialaiset Gaston Rebry, Rik Van Looy, Eddy Merckx ja Johan Museeuw sekä italialainen Francesco Moser sekä sveitsiläinen Fabian Cancellara ovat kukin voittaneet kilpailun kolmasti. Italialainen Jules Rossi voitti kilpailun vuonna 1937 ja hänen maanmiehensä Fausto Coppi vuonna 1950. Vuonna 1896 ensimmäistä kertaa järjestetyn kilpailun voitti saksalainen Josef Fischer, joka oli vuoteen 2015 saakka ainoa saksalaisvoittaja kilpailussa. Voitoista 57 on mennyt belgialaisille.
Merkittäviä ajajia

Kilpaa pidetään suuressa arvossa. Useat tunnetut kilpapyöräilijät ovat voittaneet sen. Legendaarisia nimiä ovat ensimmäisen Ranskan ympäriajon voittaja Maurice Garin (1897, 1898) sekä Fausto Coppi (1950) ja Louison Bobet (1956). Lähivuosikymmentien legendoja ovat viisinkertainen Tourin voittaja Eddy Merckx (1968, 1970, 1973) ja Bernard Hinault (1981).
Voittajat

1896  Josef Fischer
1897  Maurice Garin
1898  Maurice Garin (2.)
1899  Albert Champion
1900  Émile Bouhours
1901  Lucien Lesna
1902  Lucien Lesna (2.)
1903  Hippolyte Aucouturier
1904  Hippolyte Aucouturier (2.)
1905  Louis Trousselier
1906  Henri Cornet
1907  Georges Passerieu
1908  Cyrille Van Hauwaert
1909  Octave Lapize
1910  Octave Lapize (2.)
1911  Octave Lapize (3.)
1912  Charles Crupelandt
1913  François Faber
1914  Charles Crupelandt (2.)
1919  Henri Pélissier
1920  Paul Deman
1921  Henri Pélissier (2.)
1922  Berten Dejonghe
1923  Henri Suter
1924  Jules Van Hevel
1925  Felix Sellier
1926  Julien Delbecque
1927  Georges Ronsse
1928  André Leducq
1929  Charles Meunier
1930  Julien Vervaecke
1931  Gaston Rebry
1932  Romain Gijssels
1933  Sylveer Maes
1934  Gaston Rebry (2.)
1935  Gaston Rebry (3.)
1936  Georges Speicher
1937  Jules Rossi
1938  Lucien Storme
1939  Emile Masson jr
1943  Marcel Kint
1944  Maurice Desimpelaere
1945  Paul Maye
1946  Georges Claes
1947  Georges Claes (2.)
1948  Rik Van Steenbergen
1949  André Mahé ja
           Serse Coppi
1950  Fausto Coppi
1951  Antonio Bevilacqua
1952  Rik Van Steenbergen (2.)
1953  Germain Derijcke
1954  Raymond Impanis
1955  Jean Forestier
1956  Louison Bobet
1957  Fred De Bruyne
1958  Leon Van Daele
1959  Noel Fore
1960  Pino Cerami
1961  Rik Van Looy
1962  Rik Van Looy (2.)
1963  Emiel Daems
1964  Peter Post
1965  Rik Van Looy (3.)
1966  Felice Gimondi
1967  Jan Janssen
1968  Eddy Merckx
1969  Walter Godefroot
1970  Eddy Merckx (2.)
1971  Roger Rosiers
1972  Roger De Vlaeminck
1973  Eddy Merckx (3.)
1974  Roger De Vlaeminck (2.)
1975  Roger De Vlaeminck (3.)
1976  Marc Demeyer
1977  Roger De Vlaeminck (4.)
1978  Francesco Moser
1979  Francesco Moser (2.)
1980  Francesco Moser (3.)
1981  Bernard Hinault
1982  Jan Raas
1983  Hennie Kuiper
1984  Seán Kelly
1985  Marc Madiot
1986  Seán Kelly (2.)
1987  Éric Vanderaerden
1988  Dirk Demol
1989  Jean-Marie Wampers
1990  Eddy Planckaert
1991  Marc Madiot (2.)
1992  Gilbert Duclos-Lassalle
1993  Gilbert Duclos-Lassalle (2.)
1994  Andrei Tšmil
1995  Franco Ballerini
1996  Johan Museeuw
1997  Frédéric Guesdon
1998  Franco Ballerini (2.)
1999  Andrea Tafi
2000  Johan Museeuw (2.)
2001  Servais Knaven
2002  Johan Museeuw (3.)
2003  Peter Van Petegem
2004  Magnus Bäckstedt
2005  Tom Boonen
2006  Fabian Cancellara
2007  Stuart O'Grady
2008  Tom Boonen (2.)
2009  Tom Boonen (3.)
2010  Fabian Cancellara (2.)
2011  Johan Van Summeren
2012  Tom Boonen (4.)
2013  Fabian Cancellara (3.)
2014  Niki Terpstra
2015  John Degenkolb
2016  Mathew Hayman
2017  Greg Van Avermaet
2018  Peter Sagan
2019  Philippe Gilbert
2021  Sonny Colbrelli
2022  Dylan van Baarle
2023  Mathieu van der Poel
2024  Mathieu van der Poel (2.)
Paris–Roubaix Femmes

Vuodesta 2021 alkaen ajettu naisten Pariisi-Roubaix on osa UCI Women's World Tour -kilpailusarjaa. Kilpailu oli tarkoitus järjestää ensimmäisen kerran jo 2020, mutta se peruuntui koronaviruspandemian takia. Lokakuussa 2021 miesten kilpailua edeltävänä päivänä järjestetyn ensimmäisen naisten kilpailun voitti britti Elizabeth Deignan, 80 kilometrin irtiotolla ennen maalia. Vuonna 2022 kilpailu järjestettiin tavalliseen tapaan huhtikuussa, jolloin naisten kilpailu oli miesten kilpailua edeltävänä päivänä. Tuolloin voittajaksi polki italialainen Elisa Longo Borghini.
Paris–Roubaix Femmes > Voittajat

2021  Elizabeth Deignan
2022  Elisa Longo Borghini
2023  Alison Jackson
2024  Lotte Kopecky
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pariisi–Roubaix Wikimedia Commonsissa
Kilpailun viralliset kotisivut (englanniksi)
UCI World Tour
| --- | --- |
Kaudet:  (UCI World Ranking 2009  UCI World Ranking 2010)  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019  2020  2021  2022  2023  2024 
Kilpailut:  Tour Down Under  Pariisi–Nizza  Tirreno–Adriatico  Milano – San Remo  Katalonian ympäriajo  E3 Prijs Vlaanderen  Gent–Wevelgem  Flanderin ympäriajo  Baskimaan ympäriajo  Pariisi–Roubaix  Amstel Gold Race  La Flèche Wallonne  Liège–Bastogne–Liège  Tour de Romandie  Italian ympäriajo  Critérium du Dauphiné  Sveitsin ympäriajo  Ranskan ympäriajo  Puolan ympäriajo  Eneco Tour  Clásica de San Sebastián  Espanjan ympäriajo  Vattenfall Cyclassics  GP Ouest-France  Grand Prix Cycliste de Québec  Grand Prix Cycliste de Montréal  Lombardian ympäriajo 
Kilpailussa on nähty erilaisia kokeiluja pyörän ajomukavuuden parantamisessa. Kuvassa Uwe Raab ajamassa maantiepyörällä jossa on jousitettu etuhaarukka.
TML Records

| TML Records |
| --- | --- |
Perustettu:  2017
Perustajat:  Türker Sevinç
Tyylilajit:  rap, hiphop, pop, urban, reggaeton, r&b
Kotimaa:   Suomi
Sijainti:  Helsinki, Turku, Mynämäki
TML Records Entertainment on urbaani musiikkiin erikoistunut levy-yhtiö, joka on perustettu vuonna 2017 ja jonka tuottaja on artisti Taick eli Türker Sevinç. Taick on tuottajana lukuisille artisteille toiminut henkilö sekä omien tuotantojen tuottaja. TML Records toimii myös muiden artistien esille tuomisessa sekä keskittyy uusiin lahjakkuuksiin. TML Entertainment Oy taas puolestaan toimii tapahtumajärjestäjän roolissa.lähde?
Anna Airola

| Anna Airola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1994 (ikä 30–31) Kokkola
Ammatti:  näyttelijä, laulaja
Näyttelijä
Aktiivisena:  2019–
Merkittävät roolit:  Oona (Aikuiset)
Palkinnot
  Vuoden televisionäyttelijä 2021 (Näyttelijäliitto & AVATE)   Vuoden pääosanäyttelijä 2022 (Kultainen Venla)  
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Anna Airola (oik.) Aikuiset-sarjan kuvauksissa yhdessä muiden päähenkilöiden näyttelijöiden Elias Salosen (vas.) sekä Mikko Kauppilan kanssa.
Anna Elena Airola (s. 1994 Kokkola) on suomalainen näyttelijä ja laulaja, joka on tullut tutuksi etenkin pääroolistaan Ylen televisiosarjassa Aikuiset. Hän kuuluu myös Ykspihlajan Kino-orkesteri -nimiseen yhtyeeseen.
Airola aloitti opiskelun Teatterikorkeakoulun näyttelijätaiteen koulutusohjelmassa vuonna 2017. Teatteritaiteen maisteriksi hän valmistui vuonna 2022. Aiemmin hän on käynyt myös vuoden mittaisen Laajasalon opiston teatterilinjan. Ylioppilaaksi hän on kirjoittanut Kaustisen musiikkilukiosta vuonna 2013.
Anna Airola on varttunut Kokkolan Ykspihlajassa. Hänen sisaruksiaan ovat näyttelijä Oona Airola, toimittaja-musiikintekijä Laura Airola, sirkustaiteilija Sara Airola, sekä muusikko-näyttelijä Aaro ”Arppa” Airola. Äiti Outi Airola on työskennellyt toimittajana. Sisarukset ovat perustaneet yhdessä lapsuudenkotinsa mukaan nimetyn Ykspihlajan Kino-orkesterin. Nykysin Anna Airola asuu Loviisassa veljensä Aaro "Arppa" Airolan kanssa. He olivat yhdessä kertomassa yhteiselostaan Yökylässä Maria Veitola -ohjelmassa ja jakso julkaistiin helmikuussa 2024.
Airola palkittiin vuoden tv-näyttelijänä vuonna 2021, ja vuoden pääosanäyttelijänä Kultainen Venla 2022 -gaalassa (Aikuiset).
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Elokuva | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2010 | Taulukauppiaat |  |
| 2016 | Hymyilevä mies | Raija Jänkän sisko |
| 2022 | Laitapuolen hyökkääjä | Markon äiti |
Lyhytelokuvat
| Vuosi | Lyhytelokuva | Rooli |
| 2013 | Hevoshullu | Anna |
| 2020 | Rituaaliystävä |  |
| 2021 | Souturetki | Jade |
| 2023 | Kaukainen planeetta | Käsikirjoittaja |
| Televisiosarjat> Vuosi | Televisiosarjat> Televisiosarja | Televisiosarjat> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2019 | Justimus esittää: Duo | nörttijohtaja |
| 2019–2022 | Aikuiset | Oona Manner |
| 2022 | Transport | Jutta |
| 2022 | True Story Suomi | tyttöystävä |
Aiheesta muualla

Anna Airola Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Anna Airola Elonetissä.
Anna Airolan profiili Näyttelijäliiton sivuilla
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Yle
Venäjän aluejako

Venäjän federaatio (ven. Российская Федерация, Rossijskaja Federatsija) on liittovaltio,  joka koostuu 83 itsehallinnollisesta osasta, federaatiosubjektista eli liittovaltiosubjektista (ven. субъект Российской Федерации, subjekt Rossijskoi Federatsii). Niitä on kuudella tasolla: tasavallat, autonomiset piirikunnat, alueet, aluepiirit, autonominen alue ja liittokaupungit. Nämä eroavat toisistaan itsehallinnon asteen suhteen, mutta kaikilla on kuitenkin kaksi edustajaa Venäjän parlamentin eli liittokokouksen ylähuoneessa, federaationeuvostossa.
Liittovaltiosubjekteja laajempia aluejaon yksiköitä ovat federaatiopiirit (ven. федеральный округ, federalnyi okrug), joita on kahdeksan. Nämä eivät ole itsehallinnollisia yksiköitä, vaan keskushallinnon tapa organisoida toimintaansa valtakunnan eri osissa.
Federaatiosubjektit

Laajin itsehallinto on tasavalloilla. Niin tasavaltojen kuin autonomisten piirikuntien luonteeseen on alun perin kuulunut toimiminen jonkin tai joidenkin vähemmistökansallisuuksien itsehallintoyksikkönä. Jotkin federaatiosubjektit ovat hallinnollisesti sisäkkäisiä: jokin tai jotkin subjektit voivat sisältyä toiseen subjektiin, vaikka ovatkin samalla itsenäisiä subjekteja.
Alueiden lukumäärä muuttuu ajoittain muun muassa siksi, että subjekteja yhdistetään ja alueista tulee aluepiirejä.
| --- | --- |
: tasavalta (ven. республика, respublika)  (21 kpl) oma perustuslaki, parlamentti ja presidentti  toimii etnisen vähemmistön tai vähemmistöjen tasavaltana ja oikeus käyttää vähemmistökieltä/kieliä virallisena kielenä venäjän rinnalla  Venäjän hallitus hoitaa ulkopolitiikan
: autonominen piirikunta (ven. автономный округ, avtonomnyi okrug)  (4 kpl) itsehallinto on tasavaltaa vähäisempi, mutta laajempi kuin alueen  yleensä toisen federaatiosubjektin osa
: alue (ven. область, oblast)  (46 kpl) paikallinen parlamentti, alueduuma, jolle Venäjän presidentti esittää kuvernööriehdokkaan
: aluepiiri (ven. край, krai)  (9 kpl) hallintoasema sama kuin alueilla
: autonominen alue (ven. автономная область, avtonomnaja oblast)  (1 kpl) Juutalaisten autonominen alue on myös osa Habarovskin aluepiiriä
: liittokaupunki (ven. федеральный город, federalnyi gorod)  (2 kpl) Moskovan ja Pietarin kaupungit ovat suoraan Venäjän keskushallinnon alaisia
Federaatiosubjektit > Tasavallat

| Numero | Tasavalta | Pääkaupunki | Lippu | Vaakuna | Federaatiopiirit | Talousalueet | Pinta-ala (km2) | Väkiluku (2002) | Perustettu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 01 | Adygeia | Maikop |  |  | Eteläinen federaatiopiiri | Pohjois-Kaukasian talousalue | 7 600 | 447 109 | 1922 |
| 02 | Baškortostan | Ufa |  |  | Volgan federaatiopiiri | Uralin talousalue | 143 600 | 4 104 336 | 1919 |
| 03 | Burjatia | Ulan-Ude |  |  | Siperian federaatiopiiri | Itä-Siperian talousalue | 351 300 | 981 238 | 1923 |
| 04 | Altain tasavalta | Gorno-Altaisk |  |  | Siperian federaatiopiiri | Länsi-Siperian talousalue | 92 600 | 202 947 | 1922 |
| 05 | Dagestan | Mahatškala |  |  | Pohjois-Kaukasian federaatiopiiri | Pohjois-Kaukasian talousalue | 50 300 | 2 576 531 | 1921 |
| 06 | Ingušia | Magas (suurin kaupunki Nazran) |  |  | Pohjois-Kaukasian federaatiopiiri | Pohjois-Kaukasian talousalue | 4 000 | 467 294 | 1992 |
| 07 | Kabardi-Balkaria | Naltšik |  |  | Pohjois-Kaukasian federaatiopiiri | Pohjois-Kaukasian talousalue | 12 500 | 901 494 | 1936 |
| 08 | Kalmukia | Elista |  |  | Eteläinen federaatiopiiri | Volgan talousalue | 76 100 | 292 410 | 1957 |
| 09 | Karatšai-Tšerkessia | Tšerkessk |  |  | Pohjois-Kaukasian federaatiopiiri | Pohjois-Kaukasian talousalue | 14 100 | 439 470 | 1957 |
| 10 | Karjalan tasavalta | Petroskoi |  |  | Luoteinen federaatiopiiri | Pohjoinen talousalue | 172 400 | 716 281 | 1956 |
| 11 | Komin tasavalta | Syktyvkar |  |  | Luoteinen federaatiopiiri | Pohjoinen talousalue | 415 900 | 1 018 674 | 1921 |
| 12 | Marin tasavalta | Joškar-Ola |  |  | Volgan federaatiopiiri | Volga-Vjatkan talousalue | 23 200 | 727 979 | 1920 |
| 13 | Mordva | Saransk |  |  | Volgan federaatiopiiri | Volga-Vjatkan talousalue | 26 200 | 888 766 | 1930 |
| 14 | Sahan tasavalta | Jakutsk |  |  | Kaukoidän federaatiopiiri | Kaukoidän talousalue | 3 103 200 | 949 280 | 1922 |
| 15 | Pohjois-Ossetia-Alania | Vladikavkaz |  |  | Pohjois-Kaukasian federaatiopiiri | Pohjois-Kaukasian talousalue | 8 000 | 710 275 | 1924 |
| 16 | Tatarstan | Kazan |  |  | Volgan federaatiopiiri | Volgan talousalue | 68 000 | 3 779 265 | 1920 |
| 17 | Tuva | Kyzyl |  |  | Siperian federaatiopiiri | Itä-Siperian talousalue | 170 500 | 305 510 | 1944 |
| 18 | Udmurtia | Iževsk |  |  | Volgan federaatiopiiri | Uralin talousalue | 42 100 | 1 570 316 | 1920 |
| 19 | Hakassia | Abakan |  |  | Siperian federaatiopiiri | Itä-Siperian talousalue | 61 900 | 546 072 | 1930 |
| 20 | Tšetšenia | Groznyi |  |  | Pohjois-Kaukasian federaatiopiiri | Pohjois-Kaukasian talousalue | 15 300 | 1 103 686 | 1991 |
| 21 | Tšuvassia | Tšeboksary |  |  | Volgan federaatiopiiri | Volga-Vjatkan talousalue | 18 300 | 1 313 754 | 1920 |
Federaatiosubjektit > Autonomiset piirikunnat

| Numero | Piirikunta | Pääkaupunki | Lippu | Vaakuna | Federaatiopiirit | Talousalueet | Pinta-ala (km2) | Väkiluku (2002) | Perustettu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Tšukotka | Anadyr |  |  | Kaukoidän federaatiopiiri | Kaukoidän talousalue | 737 700 | 53 824 | 1930 |
| 2 | Hanti-Mansia | Hanty-Mansijsk (suurin kaupunki Surgut) |  |  | Uralin federaatiopiiri | Länsi-Siperian talousalue | 523 100 | 1 432 817 | 1930 |
| 3 | Nenetsia | Narjan-Mar |  |  | Keskinen federaatiopiiri | Keskinen talousalue | 176 700 | 41 546 | 1929 |
| 4 | Jamalin Nenetsia | Salehard (suurin kaupunki Nojabrsk) |  |  | Uralin federaatiopiiri | Länsi-Siperian talousalue | 750 300 | 507 006 | 1930 |
Federaatiosubjektit > Aluepiirit

| Numero | Aluepiiri | Pääkaupunki | Lippu | Vaakuna | Federaatiopiirit | Talousalueet | Pinta-ala (km2) | Väkiluku (2002)  | Perustettu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Altain aluepiiri | Barnaul |  |  | Siperian federaatiopiiri | Länsi-Siperian talousalue | 169 100 | 2 607 426 | 1937 |
| 2 | Kamtšatkan aluepiiri | Petropavlovsk-Kamtšatski |  |  | Kaukoidän federaatiopiiri | Kaukoidän talousalue | 472 300 | 358 801 | 2007 |
| 3 | Habarovskin aluepiiri | Habarovsk |  |  | Kaukoidän federaatiopiiri | Kaukoidän talousalue | 788 600 | 1 436 570 | 1938 |
| 4 | Krasnodarin aluepiiri | Krasnodar |  |  | Eteläinen federaatiopiiri | Pohjois-Kaukasian talousalue | 76 000 | 5 125 221 | 1937 |
| 5 | Krasnojarskin aluepiiri | Krasnojarsk |  |  | Siperian federaatiopiiri | Itä-Siperian talousalue | 2 339 700 | 2 966 042 | 1934 |
| 6 | Permin aluepiiri | Perm |  |  | Volgan federaatiopiiri | Uralin talousalue | 160 600 | 2 819 421 | 2005 |
| 7 | Primorjen aluepiiri | Vladivostok |  |  | Kaukoidän federaatiopiiri | Kaukoidän talousalue | 165 900 | 2 071 210 | 1938 |
| 8 | Stavropolin aluepiiri | Stavropol |  |  | Pohjois-Kaukasian federaatiopiiri | Pohjois-Kaukasian talousalue | 66 500 | 2 735 139 | 1934 |
| 9 | Taka-Baikalian aluepiiri | Tšita |  |  | Siperian federaatiopiiri | Itä-Siperian talousalue | 431 500 | 1 155 346 | 2008 |
Federaatiosubjektit > Autonominen alue

| Numero | Autonominen alue | Pääkaupunki | Lippu | Vaakuna | Federaatiopiirit | Talousalueet | Pinta-ala (km2) | Väkiluku  | Perustettu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 79 | Juutalaisten autonominen alue | Birobidžan |  |  | Kaukoidän federaatiopiiri | Kaukoidän talousalue | 36 000 | 190 915 | 1934 |
Federaatiosubjektit > Liittovaltiokaupungit

| Liittovaltiokaupunki | Pääkaupunki | Lippu | Vaakuna | Federaatiopiirit | Talousalueet | Pinta-ala (km2) | Väkiluku |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Moskova | Moskova |  |  | Keskinen federaatiopiiri | Keskinen talousalue | 2 511 | 10 382 754 |
| Pietari | Pietari |  |  | Luoteinen federaatiopiiri | Luoteinen talousalue | 1 439 | 4 662 547 |
| Sevastopol (Sevastopol sijaitsee Venäjän vuonna 2014 miehittämällä Krimin niemimaalla, joka kuuluu kansainvälisen oikeuden mukaan Ukrainaan.) | Sevastopol (Sevastopol sijaitsee Venäjän vuonna 2014 miehittämällä Krimin niemimaalla, joka kuuluu kansainvälisen oikeuden mukaan Ukrainaan.) |  |  | Eteläinen federaatiopiiri | Pohjois-Kaukasian talousalue | 864 | 383 437 |