Discoveryn etelänaparetkikunta
Ensimmäiset retket

Shackleton, Wilson ja Ferrar tekivät ensimmäisen, kolmipäiväisen rekiretken läheiselle White Islandille. Lyhyt retki oli huomattavasti vaikeampi kuin retkikunta oletti. Menomatka vei suunnitellun puolentoista päivän sijasta kaksi päivää, kun silmä­määräinen etäisyys­arvio oli väärä. Miehet päättivät vetää itse rekensä, mutta he uupuivat jo menomatkalla. White Island lähelle nousi lumimyrsky, ja miesten kasvoille ja jalkoihin tuli paleltumia. Uupumuksen takia miehet eivät meinanneet jaksaa laittaa ruokaa ja pystyttää telttaa. Ensimmäisellä lyhyellä rekiretkellä kävi jo ilmi, miten vähän retkikunnalla oli tietoa Antarktiksen kylmistä oloista.
Seuraava rekiretki oli suurempi ja pidempi. Matkaan lähti neljä koirien vetämää rekeä, neljä upseeria ja kahdeksan laivan miehistön jäsentä. Scott joutui jäämään retken johdosta pois, kun oli hiihtäessään loukannut polvensa. Rekien koirat olivat hitaita, tappelivat keskenään, paleltuivat ja niiden jalat upposivat helposti pehmeään lumeen. Ryhmä etenikin hitaasti, ja toisena päivänä se matkasi vain noin yhdeksän kilometriä. Neljäntenä päivänä koirat olivat jo täysin uupuneita ja joukko jaettiin kahtia. Roydsin kolmimiehinen ryhmä jatkoi eteenpäin ja Barnen ryhmä palasi takaisin laivalle. Pian Roydsinkin ryhmä päätti palata laivalle. Se pääsi takaisin neljässä päivässä, mutta Barnen ryhmälle kävi huonommin. He joutuivat lumimyrskyyn hieman yli kuuden kilometrin päässä laivasta Castle Rock -kukkulan laella. Miehet pystyttivät teltan mutta eivät saaneet keitintä toimimaan ja alkoivat siksi saada paleltumia. Kokeneet naparetkeilijät olisivat epämukavuudesta huolimatta pysyneet paikoillaan myrskyn ajan. Kokemattomina naparetkeilijöinä miehet päättivät lähteä lumimyrskyssä liikkeelle kohti Hut Pointia. Näkyvyys oli olematon, ja yhtäkkiä Evans liukui jäistä rinnettä alas. Kaksi muuta liukui pelastamaan Evansia. Miehet pysähtyivät pehmeän lumen ansiosta juuri mereen vievän jyrkänteen päälle, mutta yksi koirista putosi mereen. Viiden muun miehen joukosta putosi yksi merimies, George Vince mereen, kun ei saanut otetta liukkaasta jäästä. Vincen ruumista ei koskaan löydetty, mutta maihin hänelle pystytettiin risti. Tämän jälkeen neljä jäljelle jäänyttä miestä löysi lopulta tien laivalle. Laivalta lähetettiin etsintäpartio pelastamaan kolme ensiksi jyrkänteen reunalla käynyttä miestä, jotka nyt vaeltelivat kukkulan huipulla.
Ennen talvea lähti vielä yksi retki kohti etelää perustamaan varastoja tulevaa kevään retkeä varten. Ryhmään kuuluivat Scott, Armitage, Wilson, Ferrar, kahdeksan muuta miestä, 9 koiraa ja kolme rekeä. Koirat kieltäytyivät tälläkin kertaa yhteistyöstä. Väsyneet miehet leiriytyivät, ja telttaan kertyi kosteutta, minkä vuoksi vaatteet jäätyivät. Kahden päivän päästä Scott keskeytti retken ja kääntyi takaisin. Aurinko laski 23. huhtikuuta eikä noussut neljään kuukauteen. Talvella oli tieteellistä tutkimusta ja muuta toimintaa. Shackleton esimerkiksi toimitti South Polar Times -lehteä ja jäällä pelattiin jalkapalloa.
Talven mentyä ohi 2. syyskuuta lähdettiin myös perustamaan varastoja etelään, mutta lumimyrskyt ja pakkanen pysäyttivät etenemisen. Lumimyrsky esti myös reen purkamisen. Kylmän metallin koskettaminen paljain käsin saattoi tartuttaa nahan siihen. Retkellä keskusteltiin siitä, pitäisikö miesten nukkua lämmön vuoksi samassa vai eri makuupussissa. Samassa pussissa miehet häiritsivät tosiaan liikkumalla, joka oli jalkakouristusten takia pakollista. Vaatteisin ja muihin varusteisin imeytyvä kosteus oli paha ongelma, mitä lumimyrskyn tuoma lumi pahensi. Scott, Barne ja Shackleton tekivät 17. syyskuuta etelään myös lumimyrskyn takia keskeytyneen tiedusteluretken, jonka takia palasivat pian Hut Pointiin paleltuneina. Näin Scottin miehet saivat jo varhaisilla rekiretkillään kylmiä, kovia opetuksia siitä, millainen ympäristö Etelämanner on.
Rossinsaaren itäkärjessä käytiin lokakuussa 1902 kaksi kertaa katsomassa pingviiniyhdyskuntaa. Tällä retkellä ilmeni keripukin oireita. Armitage syytti myöhemmin Scottia siitä, että eläinrakas Scott ei sallinut miesten ampua eläimiä, joista olisi saatu tuoretta vitamiinipitoista lihaa. Vitamiineja ei tähän aikaan vielä tunnettu, tuoreravinnon merkitys terveydelle kylläkin.