stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mäntykulkurinirkko
Elinympäristö ja elintavat

Mäntykulkurinirkko viihtyy kuivissa ja aurinkoisissa männiköissä. Vuotuiset vaihtelut yksilömäärissä ovat huomattavia, ja runsaslukuisina esiintyminä toukat voivat aiheuttaa merkittäviä tuhoja puustolle. Koiraat voivat lentää useiden kilometrien päähän alkuperäiseltä elinpaikaltaan, mutta lajilla on myös laajempaa vaellustaipumusta. Koiraat aloittavat lennon illan hämärtyessä, naaraat vasta myöhemmin yöllä, ja naaraiden lento voi jatkua pitkälle aamuyölle. Naaraiden on nähty lentävän myös pilvisinä päivinä. Laji tulee valolle, naaraat selvästi koiraita huonommin. Aikuinen perhonen elää yleensä noin kaksi vuorokautta.
Naaras munii 75–250 munaa tiheäksi, spiraalimaisesti oksaa kiertäväksi rykelmäksi yksin kasvaville tai metsän eteläreunalla kasvaville männyille. Pohjoismaissa munat talvehtivat ja toukat kuoriutuvat seuraavan vuoden huhti-toukokuun vaihteessa, Keski-Euroopassa, missä perhoset lentävät varhain keväällä, ne kuoriutuvat jo muutaman päivän kuluttua munimisesta. Toukat elävät koko ajan suurissa ryhmissä ja syövät lähinnä öisin ja lepäävät päivisin. Öisin toukat voivat siirtyä satojen metrien matkoja maassa useiden metrien pituisina jonoina. Toukat ovat täysikasvuisia heinä-elokuun vaihteessa, jolloin ne kaikki jättävät ravintokasvin yhtä aikaa, etsiytyvät sopivalle koteloitumispaikalle ja koteloituvat 20–100 yksilön ryhminä seitistä tehdyn ”pesän” sisään. Kotelo talvehtii, ja perhoset kuoriutuvat seuraavana kesänä, kussakin ryhmässä yleensä parin paivän sisällä toisistaan.
Toukkien ihoa peittävät poltinkarvat, jotka aiheuttavat rajuja allergisia reaktioita päätyessään iholle tai limakalvoille. Nahanluonneista syntyneistä tyhjistä ja kuivuneista toukkanahoista irtoavat poltinkarvat voivat kulkeutua tuulen mukana kilometrien päähän. Toukkien massaesiintymät ovat aiheuttaneet terveysongelmia ihmisille esimerkiksi Etelä-Gotlannissa vuosina 2004, 2006 ja 2008.
Ravintokasvi

Toukan ravintokasvi on mänty (Pinus sylvestris), etelämpänä Euroopassa myös muut männyt (Pinus).
Aiheesta muualla

Suomen perhostutkijain seura: ohjeita tummien nirkkolajien tunnistamiseen (Arkistoitu – Internet Archive)
Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
"Caterpillar dermatitis. An increasing dermatologic problem in warmer regions of Germany" (abstrakti) (englanniksi)
Tallprocessionsspinnare – stort hälsoproblem på södra Gotland (ruotsiksi)
UniProt: Taxonomy - Thaumetopoea pinivora (Eastern pine processionary) (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Thaumetopoea pinivora, the Eastern pine processionary (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q784178  Wikispecies: Thaumetopoea pinivora  BioLib: 53020  BOLD: 168691  CoL: 565HB  EoL: 392181  EPPO: THAUPV  Fauna Europaea: 446515  Fauna Europaea (new): df610c6c-517e-4ece-8af1-93081c3a3eca  GBIF: 1824129  iNaturalist: 854502  IRMNG: 10639259  LepIndex: 62025  MaBENA: TraumPiniv  NCBI: 419132  Observation.org: 151746  Open Tree of Life: 575337
Mäkelänkatu

| Mäkelänkatu> Backasgatan |
| --- | --- |

Kaupunki:  Helsinki
Tieluokka:  pääkatu
Alkupiste:  Hämeentien ja Lautatarhankadun risteys, Vallila
Päätepiste:  Tuusulanväylän alkupää, Käpylä
Kaistaluku:  3+3
Katso myös:  Mäkelänkatu Commonsissa
Mäkelänkatu (ruots. Backasgatan) on yksi Helsingin pääväylistä. Katu johtaa 3+3-kaistaisena Vallilasta Käpylään Pasilan ja Kumpulan rajaa pitkin. Se on koko pituudeltaan esplanadityyppinen puistokatu, jonka keskellä, vastakkaisten ajoratojen välissä on puurivien reunustama raitiovaunukaista. Kaistaa kulkevat raitiolinjat 1 ja 7. Mäkelänkadulla on pituutta noin kolme kilometriä, ja katualueen leveys vaihtelee noin 47,2–60,50 metrin välillä. Kadulla sijaitsee 251 lehmusta. Puustoinen katu on saanut myönteistä huomiota myös kansainvälisesti.
Mäkelänkadun keskiosan varrella, Mäkelänrinteen ja Koskelantien välillä, ei kadun varressa ole rakennuksia, vaan sen molemmilla puolilla on viheraluetta, tosin kadun ja Itä-Pasilan rakennettujen alueiden välissä on vain kapea vihervyöhyke. Itä-Pasilan ja Käpylän rakennettujen alueiden välissä Mäkelänkadun länsipuolella on Käpylän liikuntapuisto. Mäkelänkatu päättyy pohjoispäässä Käpylässä Pohjolankadun ja Vaakalinnuntien risteykseen, josta alkaa kohti Helsinki-Vantaan lentoasemaa ja edelleen Tuusulaan kulkeva Tuusulanväylä eli kantatie 45.
Mäkelänkatua Sturenkadun risteyksen kohdalla.
Mäkelänkadun raitiotie vuonna 2013.
Mäkelän koulu Mäkelänkadun varrella.
Urhea – National Olympic Training Center Helsinki Mäkelänkadun varrella.
Historia

Pohjoispäässään Mäkelän­katu oli aikoinaan nykyistä pidempi ja ulottui nykyisten Osmon­tien ja Panun­tien risteykseen saakka lähelle Käpylän rautatieasemaa. Tuusulan­tie alkoi sen päättymis­kohdasta ja ylitti rauta­tien nykyistä Panun­tien siltaa pitkin. Kun Tuusulan­tie 1960-luvulla levennettiin moottori­tieksi, sen alku­pää siirrettiin nykyiselle paikalleen, jolloin Mäkelän­kadun pohjoispää jäi kadun muusta osasta liikenteellisesti erilleen ja muutettiin nimeltään Osmon­tien jatkeeksi, lyhyt osa siitä kuitenkin sai erillisen nimen Osmon­polku.
Historia > Nimen alkuperä

Mäkelänkadun nimi johtuu alueella ennen sijainneen maa­tilan nimestä Backas. Kadun ruotsin­kielinen nimi tuli käyttöön jo vuonna 1913 vahvistetussa Vallilan jaotus­kaavassa. Suomeksi se oli aluksi Bakkas­katu, myöhemmin Pakaan­katu, kunnes vuonna 1928 vahvistettiin kadun nykyinen suomen­kielinen nimi Mäkelän­katu.
Historia > Peruskorjaus 2024

Mäkelänkatu remontoidaan peruskorjauksessa, jonka on tarkoitus alkaa vuonna 2024. Katu avataan noin kilometrin mittaiselta matkalta Hämeentien ja Kumpulantien välillä. Remontissa uusitaan vanhentunut tekniikka, ja yli 100 puuta raitiotiekiskojen reunustalta kaadetaan. Niiden tilalle istutetaan 78 uutta tainta.
Rakennuksia ja veistoksia

Kadun varrella sijaitsevat muun muassa Lääkäriliiton toimitalo, Vallilan kirjasto (sisäänkäynti Vääksyntieltä), vanha Mäkelän kansakoulu, sittemmin Mäkelän peruskoulu, jota hallinnoi Kiinteistö Oy Mäkelän Koulu (tiloissa toimii nykyään Stadin ammattiopisto), urheilupainotteinen Mäkelänrinteen lukio, vuonna 1999 avattu Mäkelänrinteen uintikeskus joka on Suomen suurin uimahalli, Urhea-kampus, Velodromi ja Yrjö Lindegrenin suunnittelema arkkitehtonisesti arvokas asuintalo, josta usein käytetään nimitystä Käärmetalo.
Sturenkadun pohjoispuolella Mäkelänkadun oikealla puolella sijaitsevat pienehkö Hattulan lehto -niminen puistikko ja Hollolan puisto, jossa sijaitsee Kai Noramiehen Nuorten leikki -niminen veistos.
Lääkäritalon eteläpäädyssä Mäkelänkadun varrella sijaitsee myös Jukka Tuomisen Hopeinen puu -niminen veistos, joka on arkkiatri Arvo Ylpön muistomerkki.
Poikkikadut etelästä pohjoiseen

Lautatarhankatu (itään) ja Hämeentie
Vääksyntie (lounaaseen)
Päijänteentie
Vallilantie
Lohjantie (koilliseen)
Keiteleentie (koilliseen)
Ähtärintie (koilliseen)
Suvannontie
Ouluntie (koilliseen)
Pernajantie (koilliseen)
Sturenkatu
Somerontie (koilliseen)
Hattulantie (koilliseen) ja Ensi-Kodin tie (lounaaseen)
Hollolantie (koilliseen)
Sysmänkuja (lounaaseen)
Nokiankuja (lounaaseen)
Rautalammintie (koilliseen)
Mäkelänrinne (koilliseen) ja Elimäenkatu (lounaaseen)
Kumpulantie (lounaaseen)
Radanrakentajantie (länteen)
Isonniitynkatu (itään)
Vähänkyröntie (itään)
Hakamäentie (länteen) ja Koskelantie (itään), jolle välittömästi ennen risteystä päättyy Sofianlehdonkatu
Turjantie (länteen)
Väinölänkatu (itään)
Kimmontie (länteen)
Vaakalinnuntie (länteen) ja Pohjolankatu (itään); samasta risteyksestä pohjoiseen jatkuu Tuusulanväylä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mäkelänkatu Wikimedia Commonsissa
Ei niin pahaa, ettei jotain hyvääkin, Suomen Kuvalehti, 22.02.1930, nro 8, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Liittymätaulukko
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Nro | Km |   Nimi |   Tie |   Viitoitus |
 :   Mäkelänkatu (3+3)
|  |   |  |  | Vääksyntie |  |
|  |   |  |  | Päijänteentie |  |
|  |   |  |  | Vallilantie |  |
|  |   |  |  | Inarintie |  |
|  |   |  |  | Lohjantie |  |
|  |   |  |  | Keiteleentie |  |
|  |   |  |  | Ähtärintie |  |
|  |   |  |  | Suvannontie |  |
|  |   |  |  | Ouluntie |  |
|  |   |  |  | Pernajantie |  |
|  |   |  |  | Sturenkatu |  |
|  |   |  |  | Somerontie |  |
|  |   |  |  | Hattulantie Ensi-kodin tie |  |
|  |   |  |  | Hollolantie |  |
|  |   |  |  | Sysmänkuja |  |
|  |   |  |  | Nokiankuja |  |
|  |   |  |  | Rautalammintie |  |
|  |   |  |  | Mäkelänrinne Elimäenkatu |  |
|  |   |  |  | Kumpulantie |  |
|  |   |  |  | Radanrakentajantie |  |
|  |   |  |  | Pyöräilystadion |  |
|  |   |  |  | Isonniitynkatu |  |
|  |   |  |  | Vähänkyröntie |  |
|  |   |  |  |        Koskelantie       Koskelantie | Pasila, Hämeenlinna, Tampere Lahti, Kotka, Kouvola, Porvoo |
|  |   |  |  | Turjantie |  |
|  |   |  |  | Väinölänkatu |  |
|  |   |  |  | Kimmontie |  |
|  |   |  |  | Pohjolankatu Vaakalinnuntie |  |
:   Tuusulanväylä (3+3), Jatkuu Tuusulaan asti
Mäkrälä

| Mäkrälä Раздолье, Razdolje |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Mäkrälä
 Koordinaatit: 60°34′29″N, 30°9′25″E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Leningradin alue
Piiri:  Käkisalmen piiri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Väkiluku (2011):  1 500
 
 Kunnan kotisivu 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Yö Orjansaaren kylässä (Krutaja Gora).
Mäkrälän kunta Käkisalmen piirin kartalla.
Mäkrälä (myös Mäkrä) eli Razdolje (ven. Раздо́лье) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Leningradin alueen Käkisalmen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Pietarista pohjoiseen johtavan maantien varrella 70 kilometriä Käkisalmesta etelään. Kylässä on 1 300 ja kunnassa 1 500 asukasta (vuonna 2011).
Maantiede ja asutus

Mäkrälän kunnan pinta-ala on 292,6 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Käkisalmen piirin Raudun (ven. Sosnovo), pohjoisessa Petäjärven (Petrovskoje) ja lännessä Punnuksen (Krasnoozjornoje) ja Valkjärven (Mitšurinskoje) kuntiin sekä etelässä Leningradin alueen Viipurin ja Seuloskoin piireihin. Pinta-alasta 84,5 % on metsää ja 13,7 % maatalousmaata.
Kunnan alueella virtaavat Saijanjoki, Suontaanjoki (ven. Strannitsa) ja Valkiajoki (Belaja). Järviä ovat Ala- ja Ylä-Mustjärvi (Bolšoje ja Maloje Lugovoje), Heräjärvi (Žemtšužina), Koivulanjärvi (Medvedevskoje), Mäkräjärvi (Volynskoje), Nurmijärvi (Borisovskoje), Saarijärvi (Nižneje Posadskoje) ja Valkjärvi (Mitšurinskoje). Hyötykaivannaisiin kuuluvat hiekka, sora, turve, sapropeeli ja mineraalivärit. Alueella sijaitsee osa Väärämäenselän rauhoitusalueesta.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu neljä kylää: Berežok (entiset Valkjärven Siparila ja Lemmettylä), Borisovo (ent. Valkjärven Nurmijärvi), Krutaja Gora (ent. Raudun Miitronmäki ja Orjansaari) ja Kutšerovo (ent. Valkjärven Veikkola). Alueella on 20 puutarhapalsta- ja huvila-aluetta. Lomanviettäjien määräksi arvioidaan 17 000 henkeä.
Historia

Ennen talvi- ja jatkosota nykyisen Mäkrälän kunnan alue kuului pääosin Suomen Valkjärven kuntaan. Mäkrän eli Mäkrälän kylä sijaitsi silloisen Raudun kunnan puolella neljä kilometriä kirkonkylästä luoteeseen ja noin 12 kilometrin päässä valtakunnanrajasta. Sotien seurauksena alue luovutettiin Neuvostoliitolle, jossa se kuului aluksi Raudun (Sosnovon) ja vuodesta 1961 lähtien Käkisalmen piiriin. Nykyinen maalaiskunta muodostettiin vuoden 2006 alussa.
Vuonna 1944 alueelle perustettiin Mäkrälän, Nurmijärven ja Hiekkamäen sovhoosit, jotka vuonna 1952 yhdistettiin Razdoljen karjataloussovhoosiksi. Vuonna 1960 siihen liitettiin vielä Kutšerovon sovhoosi. Valtiontila muutettiin osakeyhtiöksi vuonna 1994.
Liikenne, talous ja palvelut

Mäkrälän itäpuolitse kulkee Pietarin, Käkisalmen ja Sortavalan välinen rautatie sekä maantie A129. Lähimmät rautatieasemat ovat Raudussa ja Petäjärvellä.
Kunnan pääelinkeino on maatalous. Tärkein tuotantolaitos on maidon ja lihan tuotantoon erikoistunut Razdoljen karjatila. Lisäksi on neljä yksityisviljelijää, 359 palstaviljelmää ja kalanviljelylaitos. Lähes puolet työvoimasta käy töissä kunnan ulkopuolella, etupäässä Raudussa.
Keskuskylän palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, lääkintäasema, yleinen sauna, posti ja muutama kauppa.
Nähtävyydet ja matkailu

Valkjärven ja Nurmijärven rannoilla on arkeologisia löytöpaikkoja. Kulttuuriperintökohteisiin kuuluu kaksi neuvostosotilaiden hautapaikkaa. Kunnan alueella sijaitsee neljä lomakylää sekä kalastus- ja metsästysmaja.
Aiheesta muualla

Mäkrälän kunnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Mäkrälän kunta Käkisalmen piirin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Rauman Pallo

Rauman Pallo (RPallo) oli raumalainen palloiluseura, jolla oli toimintaa ainakin jalkapallossa, jääkiekossa ja jääpallossa. Seura rekisteröitiin vuonna 1949, ja se lopetti toimintansa 1990-luvun alussa yhdistyttyään Pallo-Iirojen kanssa.
Rauman Pallo pelasi jalkapalloa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Suomensarjassa vuosina 1952–1955, 1959–1964 ja 1969–1972. Parhaimmillaan se sijoittui sarjan länsilohkon kolmanneksi vuosina 1959 ja 1961. Palloliiton 1970-luvun alussa tekemän sarjauudistuksen jälkeen seura oli mukana liiton sarjoista I divisioonassa vuosina 1973 ja 1980 sekä II divisioonassa vuosina 1974–1979, 1981–1982 ja 1988–1991. Tunnettuja seuran jalkapallojoukkueen pelaajia ovat muun muassa Pentti Helin (1954–1964), Antti Niemi (1990), Mika Nurmela (1990) ja Simo Syrjävaara (1960–1962), jotka pelasivat myös Suomen maajoukkueissa edustaessaan seuraa, ja valmentajia Juha Malinen (1990) ja Hannu Touru (1989).
Jääkiekossa Rauman Pallo voitti maakuntasarjan mestaruuden vuosina 1956 ja 1962. Jääpallossa seura oli Työväen urheiluliiton mestaruussarjassa ainakin vuonna 1955.
Anna Rauhala

Anna Katriina Rauhala (s. 26. maaliskuuta 1975 Jyväskylä) on suomalainen kuulantyöntäjä. Hän saavutti ulkoradoilla neljä Suomen mestaruutta. Rauhalan ennätystulos 17,04 metriä on vuodelta 1999. Seuratasolla hän edusti Hankasalmen Hankaa.
Saavutukset

Suomen mestari: 1999, 2000, 2001, 2002
SM-pronssi: 1998
Myyrmäen rautatieasema

Myyrmäen rautatieasema (ruots. Myrbacka järnvägsstation) on pääkaupunkiseudun lähijunaliikenne- ja linja-autoasema Myyrmäessä Vantaankosken radalla Vantaalla. Se sijaitsee Malminkartanon ja Louhelan asemien välissä, noin 12 kilometrin päässä Helsingin päärautatieasemasta pohjoiseen. Se on ensimmäinen Vantaan puolella oleva rautatieasema Vantaankosken radalla Helsingistä päin tultaessa. Lipunmyynti asemalla on lopetettu 2000-luvulla.
Lentoasemalle liikennöidään raiteelta 1 ja Helsinkiin raiteelta 2. Kehäradan vuoksi liikenne kaupunkiradan raiteilla muutettiin syksyllä 2013 oikeanpuoleisesta vasemmanpuoleiseksi. Asemalla on sivulaiturit. Asema on kehäradan ainoa Vantaan puolella sijaitseva sivulaituriasema. Kaikilla muilla kehäradan Vantaan puolella sijaitsevilla asemilla on keskilaituri. Kehäradan muut sivulaituriasemat ovat Helsingin puolella sijaitsevat kehäradan asemat eli Pohjois-Haaga, Kannelmäki ja Malminkartano.
Heti aseman länsipuolella on kauppakeskus Myyrmanni ja Myyrmäkitalo (muun muassa Myyrmäen kirjasto, elokuvateatteri Kino Myyri ja Vantaan taidemuseo Artsi). Aseman itäpuolella sijaitsevat puolestaan Myyrinpuhos, Myyrmäen linja-autoasema sekä Myyrmäen sosiaali- ja terveysasema. Asemalla toimii ravintola Mike's Diner.
Aseman peruskorjaus

Myyrmäen rautatieaseman suunnitteli Arkkitehtitoimisto Lehtovuori, Tegelman ja Väänänen. Asema valmistui vuonna 1975.
Aseman tilat pääsivät vuosien varrella heikkoon kuntoon, mutta Kehäradan valmistumista ennen radan vanhan osan asemat perusparannettiin. Aseman peruskorjaus alkoi vesieristysten korjauksella vuoden 2013 aikana. Seuraavaksi remonttiin menivät laiturialueet sekä bussiterminaali. Laiturialueiden päällyste uusittiin ja opastusta parannettiin. Bussiterminaaliin rakennettiin uusia linja-autopysäkkejä Jönsaksentien varteen sekä siirrettiin taksitolppa pois bussiterminaalin alueelta.
Neljä Kilterin koulun oppilasta maalasi kokeneen graffitimaalarin ohjauksessa huhtikuussa 2013 graffiteja Myyrmäen asemahalliin. Työt pysyivät esillä remontin käynnistymiseen saakka. Myyrmäen asemahallin remontti alkoi kesäkuussa 2014 ja koko sen ajan asemahalli oli poissa käytöstä. Asemahallin remontin oli tarkoitus olla valmis vuoden 2014 marraskuussa. Työt kuitenkin viivästyivät ja asemahalli päästiin avaamaan vasta vuoden 2015 puolella. Maaliskuussa 2015 päättyneen remontin yhteydessä asemalle asennettiin liukuportaat, uudet hissit sekä lisättiin kameravalvontaa. Vanhassa lipunmyyntihallissa avattiin grilli-kahvila Mike’s Diner. Aseman avajaisissa paljastettiin aseman sisätiloihin toteutettu, tuolloin Suomen suurin pysyvä julkisen tilan katutaideteos. MCD x 01600 -nimisen (01600 on Myyrmäen postinumero) teoksen maalasi viiden viikon aikana kymmenen Multicoloured Dreams -ryhmän taiteilijaa. Loppukeväästä 2015 aseman seinämaalauksia täydennettiin asemarakennuksen kolme seinää kattavalla ulkoteoksella, jonka maalasi chileläinen Un Kolor Distinto -katutaidekaksikko.
Myyrmäen asema on ollut tunnettu myös kaikkien käytössä olleista pianoista. Niitä jouduttiin ilkivallan vuoksi vaihtamaan useaan kertaan, mutta lopulta syksyllä 2022 pianot poistettiin.
Asemalla pysähtyvät junat

I (Helsinki–Tikkurila–Lentoasema–Huopalahti–Helsinki)
P (Helsinki–Huopalahti–Lentoasema–Tikkurila–Helsinki)
Kuvia

Aseman sisätiloja remontin jälkeen (2015)
Idänpuoleinen porraskuilu uusittuna
Aseman kaksi pianoa
N,N-dimetyylianiliini

| N,N-dimetyylianiliini |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  121-69-7
PubChem CID:  949
SMILES:  CN(C)C1=CC=CC=C1 
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C8H11N
Moolimassa:  121,178 g/mol
Sulamispiste:  2,5 °C 
Kiehumispiste:  193,45 °C 
Tiheys:  0,96 g/cm3 
Liukoisuus veteen:  1,45 g/l (20 °C)
N,N-dimetyylianiliini eli N,N-dimetyylifenyyliamiini (C8H11N) on aromaattinen amiini ja aniliinin johdannainen. Ainetta käytetään kemianteollisuudessa liuottimena ja kemiallisessa synteesissä.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa N,N-dimetyylianiliini on kellertävän väristä nestettä. Aine reagoi herkästi vahvojen hapettimien kanssa. N,N-dimetyylianiliini on palavaa ja palamisessa syntyy muun muassa typen oksideja.
Valmistus ja käyttö

N,N-dimetyylianiliinia voidaan valmistaa aniliinista ja metanolista happaman katalyytin läsnä ollessa. Rikkihappo, suolahappo, vetybromidi ja vetyjodidi ovat tehokkaimmat katalyytit.
N,N-dimetyyliamiinia käytetään liuottimena, alkylaatioreaktioissa ja reaktioiden vakauttajana. Sitä käytetään vanilliinin ja väriaineiden kuten metyylivioletin valmistuksessa. N,N-dimetyylianiliinia käytetään myös valmistettaessa asetofenoneja, kuten 4,4’-bis(dimetyyliamino)bentsofenonia eli Michlerin ketonia, ja hydroksiasetofenoneja.
Turvallisuus

Nieltynä aine aiheuttaa myrkytystilan, jonka oireita ovat ihon sinistyminen, huonovointisuus, aistiharhat ja vakavimmissa tilanteissa tajuttomuus. Aine voi nieltynä kulkeutua keuhkoihin ja aiheuttaa keuhkotulehduksen. Aineelle altistuminen voi johtaa methemoglobiinin määrän lisääntymiseen veressä. N,N-dianiliini voi pitkäaikaisen ihokosketuksen seurauksena saada aikaan tulehduksen.
Naamiokerttuli

| Naamiokerttuli |
| --- | --- |
 Koiras
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kerttulit Parulidae
Suku::  Naamiokerttulit Geothlypis
Laji::  trichas
Kaksiosainen nimi
 Geothlypis trichas  Linnaeus, 1766 
Katso myös
   Naamiokerttuli Wikispeciesissä   Naamiokerttuli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kaksi naamiokerttulia ääntelee.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Naamiokerttuli (Geothlypis trichas) on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Tuntomerkit

Naamiokerttuli on 12–13 senttimetriä pitkä. Se on päältä oliviinvihreä ja alapuolelta likaisenvalkoinen. Sillä on keltainen kurkku ja kellansävyiset pyrstön alapeitinhöyhenet. Kupeet ovat ruskehtavanvalkoiset. Vanhalla koiraalla on musta naamari, jonka ympärillä on harmaa reunus. Naaraalla pää on oliivinruskea.
Levinneisyys

Naamiokerttulia tavataan pesivänä Kanadassa, Yhdysvalloissa ja Meksikon pohjoisosissa ja talvehtivana Väli-Ameikassa. Harhailijoita on havaittu ainakin Islannissa ja Isossa-Britanniassa.
Kai Mäkelä

Kai Kullervo Mäkelä (20. heinäkuuta 1947 Hyvinkää – 1. elokuuta 2021 Helsinki) oli helsinkiläinen suurliikemies, joka toimi Hertta-sijoitusyhtiöiden, erityisesti Herttaässän ja Herttakakkosen kautta. Hän valmistui merkonomiksi 1966 ja kauppatieteiden maisteriksi Helsingin kauppakorkeakoulusta vuonna 1995. Mäkelä oli pitkään Ruukki Groupin suurin omistaja. Helmikuussa 2008 hän vähensi omistustaan alle kahdenkymmenen prosentin.
Mäkelä aloitti liikemiehenä elintarvikekaupassa ja siirtyi sitten media-alalle. Hän tuli tunnetuksi 1980-luvulla yhdessä liikemies Taito Tuunasen kanssa sijoittajakaksikkoina.
Lehti- ja jakeluyhtiö Jantonin avulla Mäkelä hankki 37 miljoonaa euroa. Seuraavat mediayhtiöt joihin Mäkelä sijoitti olivat Saunalahti, Alma Media ja Talentum. Hän osallistui myös taidekeskus Retretin rahoittamiseen. Mäkelä rahoitti Ruukki Groupin kautta kansanedustaja Timo Kallin vaalityötä 2007.
Alma Media

Mäkelän Herttaässä-yhtiö omisti 13,03 % ja Herttakakkonen 0,47 % Alma Median osakkeista. Erilaisten järjestelyiden kautta Mäkelän omistus oli noin 30 %. Mäkelän kumppanina tunnettu Ahti Vilppula erosi kesäkuussa 2008 Alma Median hallituksesta myytyään omistuksensa.
Kesäkuussa 2009 tuli hovioikeudesta päätös, jonka mukaan Mäkelä hävisi kiistansa ruotsalaista SEB-pankkia vastaan. Kiista liittyi Alma Median omistukseen. Mäkelällä ja SEBillä oli sopimus termiinikaupoista Alman osakkeilla. Riita syntyi, kun Mäkelän lunastettavaksi tuli Alman osakkeita, joiden hinta oli selvästi pienempi kuin sopimuksessa. Uutisten mukaan SEB piti kiistellyt osakkeet omistuksessaan määräajan jälkeen suojautuakseen riskeiltä. SEB haki samalla käräjäoikeudelta turvaamistoimenpidettä Mäkelän asettamiin vakuuksiin. Mäkelä piti kuitenkin vakuudet hallussaan. Kun Mäkelä ei saanut SEBin hallussaan pitämiä osakkeita, hänen pyrkimyksensä nousta Alman hallitukseen epäonnistui.
Mäkelä myi ison osan Alma-omistuksestaan Ilkka-Yhtymälle marraskuussa 2010. Kaupan käteisosuus oli noin 30 miljoonaa euroa, ja siinä myytiin noin 7,2 miljoonaa osaketta.
Sanomalehdet

Mäkelä ja Ahti Vilppula ostivat 1980-luvulla maakuntalehtiä piensijoittajilta. Mäkelän omistuksessa ollut Alma Media julkaisee muun muassa Iltalehteä, Aamulehteä, Kauppalehteä ja Lapin Kansaa. Mäkelän yhtiöt omistivat n. 10 % Talentumista, jonka julkaisuja ovat muiden muassa olleet Talouselämä, Affärsvärlden, Ny Teknik, Arvopaperi, Markkinointi & Mainonta, Tietoviikko, MikroPC, Metallitekniikka Fakta, Tekniikka & Talous sekä Suomen Laki ja Finlands Lag.
Pankit ja vakuutusyhtiöt

Kai Mäkelä, Ahti Vilppula ja investoija Taito Tuunanen keräsivät SYP:n, nykyisen Nordean osakkeita ja vakuutusyhtiön Sampo osakkeita. He saivat neljänneksen Sampo-yhtiöstä, ennen sen myyntiä merkittävällä voitolla.