stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Papabile
Esimerkkejä ennakkosuosikeista, joita ei valittu paaviksi

Giuseppe Siri – pidettiin ennakkosuosikkina sekä vuoden 1958 että vuoden 1963 konklaavissa, muttei tullut valituksi kummassakaan. Lisäksi oli tärkeässä roolissa myös molemmissa vuoden 1978 konklaaveissa. Vuonna 1958 hävisi yllätysnimelle Angelo Roncallille, josta tuli paavi Johannes XXIII ja vuonna 1963 toiselle ennakkosuosikille Giovanni Montinille eli Paavali VI:lle.
Giovanni Benelli oli ennakkosuosikki molemmissa vuoden 1978 konklaaveissa, mutta hän kärsi kummassakin tappion yllätysnimelle. Elokuun konklaavissa hän hävisi Albino Lucianille, josta tuli Johannes Paavali I, ja lokakuun paavinvaalissa hänen sijastaan paaviksi nousi yllätyksellisesti Karol Wojtyla eli Johannes Paavali II.
Bartolomeo Pacca oli ehdokkaana 1823 ja yhtenä ennakkosuosikeista 1829. Hän ei kuitenkaan päässyt paaviksi johtuen Ranskan käyttämästä veto exclusionis -oikeudesta.
Mariano Rampolla – Leo XIII:n kardinaalivaltiosihteeri, jonka uskottiin nousevan tämän seuraajaksi vuoden 1903 konklaavissa. Hän ei kuitenkaan noussut paavinistuimelle, koska Itävalta-Unkari käytti jus exclusivæ -oikeuttaan.
Zefanias Suutarla

Zefanias Kustaanpoika Suutarla (3. joulukuuta 1834 Merimasku – 17. joulukuuta 1908 Rymättylä) oli suomalainen maanviljelijä, valtiopäiväedustaja ja paikallisvaikuttaja.
Lapsuus ja nuoruus

Suutarlan vanhemmat olivat Kustaa Heikinpoika  ja Eeva Loviisa Kaarlentytär. Hän syntyi köyhään perheeseen, jossa oli neljä lasta. Merimaskun Hevosluodosta perhe muutti Rymättylään. Suutarla sairastui lapsena vakavasti ja joutui olemaan vuodepotilaana ja toipilaana  pitkään, mistä hän ei koskaan kunnolla toipunut.
Suutarla ei koskaan käynyt koulua, ainoastaan 20-päiväisen rippikoulun, mutta tunsi jo lapsena suurta kiinnostusta lukemiseen ja kirjoittamiseen ja opetteli nämä taidot omin päin. Nuorukaisena hän opetteli itse ruotsin kielen, joka kaksikielisyys oli siihen aikaan talonpoikaiston keskuudessa harvinaista. Hän teki maataloustöitä isänsä talossa ja kävi välillä renkinä. Vuonna 1858 hän avioitui Rymättylän Suutarlan lesken Anna Karolina Nummelinin kanssa (syntynyt Rymättylässä 12. syyskuuta 1824, kuoli 28. lokakuuta 1899 Rymättylässä). Suutarla oli ratsutila eli rustholli. Isäntänä hän hoiti tarmokkaasti tilaa ja sen viljelyksiä, kunnes lesken lapset aikaisemmasta avioliitosta alkoivat vaatia tilaa itselleen. Suutarlassa ollessaan hän ryhtyi myös laivanvarustajaksi 1870-luvulla, mutta noin vuonna 1880 laivaosuudet rupesivat tuottamaan tappiota. Hän sai ostettua Leiklahden ratsutilan ja kunnosti sen, paljolti tilan hyvien metsävarojen avulla. Myöhemmin hän osti Rymättylän Riiaisten Marttalan tilan.
Yhteiskunnallinen vaikuttaja

Suutarlan aikoina Suutarlalle rupesi kertymään kunnallisia ja kirkollisia luottamustehtäviä, luku- ja kirjoitustaitoinen kun oli. Hän hoiti Rymättylän kirkon taloutta ja oli kirkonkirjuri sekä useasti kirkkoneuvoston jäsen. Soitto- ja puhetaitoisena miehenä hän hoiti välillä myös kanttorin tehtäviä ja papin ollessa estyneenä piti saarnoja ja teki muitakin papillisia töitä. Alusta saakka Suutarla oli puuhamiehenä hankkimassa kunnallishallintoa ja toimi sitten Rymättylän kunnanesimiehenä. 1866 vahvistettua kansakouluasetusta ei millään tahdottu saada toteutettua ja paljolti Suutarlan toimeliaisuuden ansiosta Rymättylään lopulta perustettiin kansakoulu. Voimakkaasta 6 vuotta kestäneestä vastustuksesta huolimatta Suutarla järjesti kuntaan myös lainakirjaston, joka oli hänen mielestään kaikkein tärkein asia. Hän toimi myös kunnan vaivaishoidon esimiehenä.
Suutarla perehtyi omatoimisesti Suomen suuriruhtinaskunnan lakeihin. Hänet valittiin talonpoikaissäädyssä Mynämäen tuomiokunnan edustajana 1877–1878 ja 1885 ja sitten Maskun tuomiokunnan edustajana 1888, 1894, 1897, 1899 ja  1904–1905.  Valtiopäivillä hän edusti konservatiivisia näkemyksiä. Suomen kielen aseman parantamista hän ajoi ponnekkaasti, samoin maatalousasioita.
Kansanvalistusseuran asiamiehenä Suutarla toimi 1875 alkaen. 1877 hänet valittiin Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran jäseneksi. Vanhoilla päivillään Suutarla piti rymättyläläisille esitelmiä perustuslaillisuuden käsitteestä. Nämä esitelmät julkaistiin myöhemmin kirjana Suomen perustuslakien historiallinen kehitys (Kansanvalistusseura, 1895). Hän kirjoitti myös omaelämäkerran Suomalaisen talonpojan elämänvaiheet (WSOY, 1898).
Aiheesta muualla

SKS Digikirjasto : Zefanias Suutarlan omaelämäkerta Suomalaisen talonpojan elämänvaiheet vuodelta 1898[vanhentunut linkki]
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiasampo 
Suutarla hoiti muun muassa Rymättylän kirkon taloutta ja oli kirkonkirjuri sekä useasti kirkkoneuvoston jäsen.
Helsingfors Morgonblad

Helsingfors Morgonblad 12.4.1833.
Helsingfors Morgonblad ilmestyi vuosina 1832–1855. Lehti tunnettiin puhekielellä nimellä Morgonbladet, ja se ilmestyi sillä nimellä vuosina 1845-1855. Myöhemmin perustettiin uusi Morgonbladet-niminen lehti, jota julkaistiin Helsingissä vuosina 1871–1884.
Päätoimittajat

J. L. Runeberg 1832-37
Fabian Collan 1841-44,
Sven Gabriel Elmgren 1844
Fredrik Berndtson 1845-49 ja 1851.
Lehden vaiheet

Frenckellin kustannusliike Helsingissä perusti lehden kannattamattomana lakanneen Tidningar ifrån Helsingforsin tilalle. Lehti oli kirjallinen ja kulttuuripoliittinen. Runebergin aikana sen taustaryhmä oli Lauantaiseura. Runebergin panos oli merkittävin vuonna 1832. Eräs lehden uuttera avustaja oli Elias Lönnrot.
1830-luvun lopussa kulttuuripolitiikka sai enemmän huomiota Morgonbladetissa. Teatteri- ja musiikkiarvostelun aloilla lehti oli uranuurtaja. Morgonbladetissa julkaistiin huhtikuussa 1847 Fredrik Berndtsonin kirjoittama kolmiosainen, perusteellinen arvostelu Suomen Taideyhdistyksen ensimmäisestä näyttelystä Helsingissä, jonka Sakari Topelius mainitsi olevan tiettävästi Suomen ensimmäinen yksityiskohtainen, julkaistu taidekritiikki.
Jo ennen tuloaan toimittajaksi Fabian Collan oli yhtynyt J. V. Snellmanin uudistusvaatimuksiin ja ryhtyi toimittajana panemaan niitä käytäntöön. Näin Morgonbladet oli jo ennen Saimaa ensimmäinen "snellmanilainen" lehti. Collan oli fennomaani, mutta ei luonteeltaan julistaja, ja hänen uudistustyönsä jäi Snellmanin varjoon. Lehti muuttui Collanin aikana uutislehden suuntaan, vaikka säilyikin kulttuurivoittoisena. Morgonbladet ei ollut suuren yleisön lehti. Se oli lähellä akateemisia piirejä.
Näpäytykset

Helsingfors Morgonbladilla oli noin 400 tilaajaa. Samaan aikaan maassa ilmestyi muun muassa virallinen lehti Finlands Allmänna Tidning, sekä toinen uutisiin ja ilmoituksiin painottunut helsinkiläislehti Helsingfors Tidningar.
Lehdet kilpailivat keskenään lukijoista. Tästä saivat alkunsa niin kutsutut näpäytykset (en knäpp), jotka vakiintuivat journalismin lajiksi. Näpäytysten uranuurtajana pidetään juuri maisteri Fabian Collania, joka kirjoitti Helsingfors Morgonbladiin. Collan oli omaksunut englantilaisen mallin mukaisen liberalistisen lehdistökäsityksen, joka korosti valtiosta riippumattoman lehdistön tarpeellisuutta. Lehdistön tuli muodostua yhdeksi valtiomahdiksi, jossa kansalaiset saivat osallistua yhteiskuntaelämään.
Collanin malliksi ottamat eurooppalaiset sanoma- ja aikakauslehdet olivat tuttuja suomalaiselle sivistyneistölle, sillä niitä tilattiin maahan ja käytettiin kotimaisissa toimituksissa myös tietolähteinä. Lähin esimerkki kantaa ottavasta sanomalehdestä oli Ruotsin Aftonbladet,  mutta Suomeen lehdellä oli tuontikielto. Collan puhui ulkomaisten lehtien innostamana vapaamman asioiden käsittelytavan puolesta. Hänen mielestään keskustelussa sai olla jopa tiettyä hävyttömyyttäkin, jotta lehdet eivät kävisi kuiviksi.
Helsingfors Morgonblad ja Helsingfors Tidningar viljelivät näpäytyksiä keskinäisessä kilpailussaan. Sittemmin J. V. Snellman omaksui näpäytykset Saima-lehteensä.
Följetongit

”Följetongit” levisivät ranskalaisesta journalismista Ruotsin kautta Morgonbladetiin ja siitä myös muihin kotimaisiin sanomalehtiin. Följetongit olivat sanomalehden sivun "alakertoja" (ransk. feuilleton ’lisälehti; sanomalehden alakerta’), joissa lehden viihteellinen ja arvottava aines erotettiin vakavista ja virallisista uutisista ja ilmoituksista mustalla viivalla. Följetongit ovat siis myös sanomalehtien kulttuuriosastojen edeltäjiä.
Sensuuri

Morgonbladet, kuten muutkin suomalaiset sanomalehdet, kärsi sensuurista. Lukijoiden oli mahdotonta tietää, mitä lehden osia sensuroitiin, koska lehden piti korvata sensuroidut kohdat muulla aineistolla. Joskus kuitenkin jouduttiin ajan puutteessa jättämään tyhjiä rivejä sensuroitujen kohtien paikalle. Sensuuri vaikeutti myös lehden toimittajien ja muun henkilökunnan työtä. Esimerkiksi J. J. Nervander kertoi kirjeessään J. V. Snellmanille keväällä 1847 sattuneesta sensurointitapauksesta Morgonbladetissa, jonka takia lehden toimittaja Elmgren erosi.
Aiheesta muualla

Helsingfors Morgonbladin digitoidut numerot Historiallisessa sanomalehtikirjastossa
Morgonbladetin digitoidut numerot Historiallisessa sanomalehtikirjastossa
Suomen taideyhdistyksen näyttelyn arvostelun 1. osa sanomalehtikirjastossa
Suomen taideyhdistyksen näyttelyn arvostelun 2. osa sanomalehtikirjastossa
Suomen taideyhdistyksen näyttelyn arvostelun 3. osa sanomalehtikirjastossa
Ruotsinkieliset sanomalehdet Suomessa
| --- | --- |
Yhä ilmestyvät lehdet:   Hufvudstadsbladet  Nya Östis  Syd-Österbotten  Vasabladet  Västra Nyland  Åbo Underrättelser  Österbottens Tidning  Östnyland 
Lopetetut lehdet:   Björneborgs Tidning  Borgåbladet  Helsingfors Dagblad  Helsingfors Morgonblad  Jakobstads Tidning  Nya Pressen  Tammerfors Aftonblad  Tidningar Utgifne Af et Sällskap i Åbo  Vikingen  Österbottningen  Östra Nyland 
Ahvenanmaalla ilmestyvät lehdet:   Nya Åland  Åland
Seppo Hiitelä

| Seppo Hiitelä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. maaliskuuta 1954 (ikä 70) Tampere, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  vasen
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1972–1980
Seurat:  Ilves (SM-sarja/SM-liiga)
Valmennusura
Vuodet:  1982–1986, 1990-1991, 2011-2012
Seurat:  Ilves (SM-liiga)
Seppo Hiitelä (s. 26. maaliskuuta 1954 Tampere) on suomalainen nykyinen jääkiekkovalmentaja, aiemmin jääkiekkoilija.
Hiitelä pelasi koko uransa Ilveksessä. Hän pelasi hyökkääjän paikalla SM-sarjassa ja -liigassa kaudet 1972–1980. Ensimmäisen maalinsa Hiitelä teki ensimmäisessä ottelussaan Tapparaa vastaan. Hiitelä pelasi pääsarjassa 219 ottelua tehoin 55+48. Kahdesti hän voitti pronssia.
Kauden 1979–1980 jälkeen Hiitelä siirtyi valmennustehtäviin. Hän oli vuoden A-nuorten kakkosvalmentajana ja Kauden 1981–1982 Raimo Määttäsen apulaisvalmentajana liigajoukkueessa. Kaudeksi 1982–1983 Hiitelä nousi Ilveksen päävalmentajaksi. Hän toimi tehtävässään neljä kautta. Keväällä 1985 Hiitelän valmentama Ilves nousi liigamestariksi. Hiitelä palkittiin kauden päätteeksi SM-liigan parhaana valmentajana. Hiitelä palasi vielä Ilveksen päävalmentajaksi kesken kauden 1990–1991 korvaamaan erotettua Matti Kaariota . Hiitelä kutsuttiin maaliskuussa 2010 Ilveksen urheilujohtajaksi tehtävänään urheilutoiminnan kehittäminen ja edustusjoukkueen kokoaminen. 30. lokakuuta 2011 Ilveksen hallitus päätti erottaa päävalmentaja Juha Pajuojan ja nimitti Hiitelän päävalmentajaksi.
Seppo Hiitelä toimii myös urheiluvälinekauppiaana Tampereella. Hänen poikansa Juha Hiitelä on tunnettu jääkiekkojournalisti.
Saavutukset ja palkinnot

Pelaajana 2 SM-pronssia (1974, 1975)
Valmentajana SM-kultaa (1985) ja SM-pronssia (1983)
SM-liigan paras valmentaja (1985)
Aiheesta muualla

Seppo Hiitelä Eurohockey.com. (englanniksi)
Seppo Hiitelä Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Pentti Matikainen | Kalevi Numminen -palkinnon voittaja 1985 | Seuraaja: Rauno Korpi |
Hanna Kuoppala

| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Naisten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Kanada 2004 |  |  |
Hanna Kuoppala (s. 12. syyskuuta 1975 Pietarsaari) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Kuoppala pelasi Suomen naisten jääkiekkomaajoukkueessa 87 maaottelua, joissa hän sai yhden syöttöpisteen ja 108 jäähyminuuttia. Hän osallistui Torinon 2006 olympialaisiin sekä vuosien 2001 ja 2004 MM-kilpailuihin. Olympialaisissa hän 179-senttisenä ja 79-kiloisena oli Suomen naiskiekkoilijoiden kookkain pelaaja. MM-kisoissa 2004 hän voitti uransa ainoan arvokisamitalin, pronssin.
Kotimaassaan Kuoppala on voittanut Espoo Bluesin riveissä seitsemän Suomen mestaruutta vuosina 2000–2005 ja 2007 sekä saavuttanut kaksi SM-pronssia. Aiemmin hän on edustanut Vaasan Sportia ja kuopiolaista KalPaa.
Pohjavaara

| Pohjavaara |
| --- | --- |
 Pohjavaara
 Koordinaatit: 64°14.339′N, 28°3.821′E 
Valtio:  Suomi
Lääni:  Oulun lääni
Maakunta:  Kainuu
Kunta:  Sotkamo
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kylä
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pohjavaara on kylä Sotkamon luoteisosassa, Kainuussa. Pohjavaaran postinumero on 88490. Pohjavaara sijaitsee noin puolessa välissä Kajaanin ja Sotkamon väliä Nuasjärven pohjoispuolella. Matkaa Sotkamon keskustaan ja Kajaaniin Pohjavaaralta on 21 kilometriä.
Pohjavaaran alueeseen kuuluvat alueet ja kylät ovat Korvanniemi, Rimpilänniemi, Iivonperä, Anttila (Anttilankylä), Käppyrä, Pohjavaara ja Rantakylä.
Koulu ja esiopetus

Kylässä on koulu, jossa ovat luokat 1–6. Koululla toimii myös esiopetusryhmä.
Pohjavaaran koululla liikuntamahdollisuudet ovat erinomaiset. Koulun vieressä on hyvä urheilukenttä, erillinen jääkiekkokaukalo ja valaistu kuntorata, jossa kulkee talvisin hiihtolatu. Lähimaastoista on olemassa hyvät kartat. Koulun alueella on lähiliikunta-alue, joka valmistui syksyllä 2019. Lähiliikunta-alue on tarkoitettu kaikkien kyläläisten virkistyskäyttöön, ja se on kunnan rahoittama. Kyläläisten oma aktiivisuus oli merkittävä tekijä lähi-liikunta-alueen saamisessa alueelle.
Koulu oli lakkautusuhan alla vuonna 2016. Kyläläisten oma aktiivisuus sai aikaan sen, että Sotkamon kunta perui aikeet koulun lakkauttamisesta, ja siten koulun toiminta jatkuu.
Yhdistystoiminta

Pohjavaaran alueella toimii monta erilaista yhdistystä palvelemassa kyläläisten tarpeita. Monet yhdistyksistä pyörivät vapaaehtoisvoimin. Alueella toimivia yhdistyksiä ovat muiden muassa:
Pohjavaaran Seutu ry
Nuaskylän Nuorisoseura ry
Nuaskylän Maaseutuseura ry
Pohjavaaran Metsästysseura ry
Korvanniemen Metsästäjät ry.
Pohjavaaran Seutu ja Nuaskylän nuorisoseura toimivat yhteistyössä nimen ”Po&Nu” alla. Yhdistykset järjestävät monenlaisia tapahtumia ympäri vuoden. Tapahtumat on suunnattu alueen vakinaisille ja osa-aikaisille asukkaille ja muille alueella oleileville. Tapahtumat ovat kaikille avoimia. Erityisesti alueen koulun kanssa yhteistyössä järjestettävät joulumyyjäiset on ollut viime vuosina menestys. Joulumyyjäisiin on saapunut myyjiä ja kävijöitä ympäri maakuntaa.
Elinkeinot

Kylässä on useita luomuviljelijöitä sekä muita maanviljelijöitä. Pohjavaara on tunnettu ja tunnustettu erityisesti perunoistaan. Nykyisin perunoiden kasvatus on alueella vähäisempää. Alueella on kuitenkin paljon yrityksiä, ja maatalouden lisäksi muiden alojen yrityksiä on tullut alueelle.
Historia

Pohjavaaran alueeseen kuuluvan Korvanniemen kylän perinnemaisemaa pidetään valtakunnallisesti arvokkaana. Pohjavaaran alueelta on tehty arkeologisia löytöjä. Rimpilänniemi on maastoltaan sellainen, joka on houkutellut asumaan jo kivikaudella. Kivikauden asutuksesta todistaa rivi pyyntikuoppia. Iivossa kuonakasat todistavat raudan takomisesta.
Kylässä on ollut asutusta ja maatiloja vähintään 1600-luvulta asti, sillä joidenkin alueen tilojen voidaan jäljittää maksaneen veroja jo tuolloin.
1700-luvun alussa alueella toimi kruuninvoutina Simon Affleck eli Simo Hurtta. Hänellä on maine häikäilemättömänä keskiaikaisen hallintotavan edustajana. Kun Ruotsi taloudellisen romahduksen partaalla vaati veroja lisättävän, Affleckin pystyi toimimaan häikäilemättä. Affleck piti pohjoista hovia Turunkorvassa (nykyään Korvanniemi). Eteläisemmät hovit sijaitsivat Pielisjärven ja Lieksan seuduilla. Affleck kuoli lopulta oman käden kautta. Eino Leino on kirjoittanut runon "Turunkorva" kaipuusta näihin maisemiin.
Alueella on rakennushistoriallisia erikoisuuksia, kuten vanhoja tyylihuviloita.
Aiheesta muualla

Pohjavaaran koulu (Arkistoitu – Internet Archive)
Pohjavaaran Seutu
Pohjavaara-kyltti saavuttaessa kylään.
Luettelo suomalaisista yrityksistä henkilöstön mukaan

Tällä sivulla luetellaan Suomen suurimpia yrityksiä henkilöstön määrän mukaan järjestettynä.
2021

| Sijoitus | Yritys | Henkilöstö |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | S-Ryhmä | 28 810 |  |  |
| 2 | Posti Group | 18 571 |  |  |
| 3 | OP Ryhmä | 12 888 |  |  |
| 4 | Mehiläinen | 10 941 |  |  |
| 5 | Kesko | 10 113 |  |  |
| 6 | Attendo Suomi | 9989 |  |  |
| 7 | Bravedo | 6669 |  |  |
| 8 | UPM-Kymmene | 6487 |  |  |
| 9 | Esperi Care Group | 6436 |  |  |
| 10 | Nokia | 6301 |  |  |
2006

| Sijoitus | Yritys | Henkilöstö | Henkilöstö Suomessa  (suunnilleen) | Liikevaihto (milj>  eur) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Nokia | 65 324 | 24 170 | 41 121 |
| 2 | Stora Enso | 45 631 | 12 777 | 14 594 |
| 3 | UPM-Kymmene | 31 039 | 16 140 | 10 022 |
| 4 | Metsäliitto | 28 844 | 9 230 | 9 271 |
| 5 | KONE | 28 366 | 567 | 3 601 |
| 6 | Suomen Posti | 25 294 | 24 029 | 1 551 |
| 7 | Kesko | 23 756 | 14 254 | 8 749 |
| 8 | Metso | 23 364 | 8 878 | 4 955 |
| 9 | YIT-Yhtymä | 21 846 | 11 360 | 3 284 |
| 10 | Elcoteq | 16 651 | 666 | 4 284 |
| 11 | SanomaWSOY | 15 732 | 6 135 | 2 742 |
| 12 | Huhtamäki | 14 749 | 885 | 2 276 |
| 13 | Tieto-Enator | 14 414 | 2 162 | 1 647 |
| 14 | ISS Palvelut | 14 164 | 12 606 | 440 |
| 15 | Wärtsilä | 13 264 | 2 653 | 3 190 |
| 16 | Fazer | 13 147 | 5 127 | 1 069 |
| 17 | Rautaruukki | 13 121 | 6 954 | 3 682 |
| 18 | VR-Yhtymä | 12 663 | 12 663 | 1 265 |
| 19 | Sampo | 11 657 | 5 712 | 7 159 |
| 20 | Stockmann | 10 069 | 6 847 | 1 301 |
| 21 | Nordea Pankki Suomi | 9 843 | 9 843 | 4 855 |
| 22 | Finnair | 9 598 | 8 830 | 1 990 |
| 23 | Kemira | 9 186 | 3 123 | 2 523 |
| 24 | Fortum | 8 910 | 3 475 | 4 491 |
| 25 | Outokumpu | 8 505 | 3 062 | 6 154 |
| 26 | Lemminkäinen | 8 418 | 6 145 | 1 796 |
| 27 | Cargotec | 8 026 | 1 445 | 2 597 |
| 28 | SOL-Yhtiöt | 7 622 | 6 021 | 133 |
| 29 | Salcomp | 7 567 | 76 | 259 |
| 30 | Sanitec | 7 385 |  | 880 |
| 31 | Perlos | 7 324 | 1 685 | 674 |
| 32 | SOK | 7 096 | 5 819 | 6 834 |
| 33 | Konecranes | 6 859 | 1 578 | 1 483 |
| 34 | Amer Sports | 6 786 | 407 | 1 793 |
| 35 | Lassila & Tikanoja | 6 775 | 5 081 | 436 |
| 36 | Eltel Networks | 6 387 | 1 214 | 756 |
| 37 | ABB | 6 288 | 6 162 | 1 682 |
| 38 | Luvata | 6 249 | 750 | 2 663 |
| 39 | Pöyry | 6 038 | 2 174 | 623 |
| 40 | Telia-Sonera Finland | 5 910 | 5 910 | 1 810 |
| 41 | Atria | 5 740 | 2 353 | 1 103 |
| 42 | Ahlstrom | 5 687 | 796 | 1 599 |
| 43 | Consolis | 5 508 | 991 | 869 |
| 44 | Osuuspankkikeskus | 5 499 | 5 499 | 4 201 |
| 45 | HOK-Elanto | 5 067 | 5 067 | 1 227 |
| 46 | Tradeka | 4 880 | 4 734 | 1 333 |
| 47 | Tamro | 4 693 | 375 | 5 465 |
| 48 | Neste Oil | 4 678 | 3 462 | 12 734 |
| 49 | Wihuri | 4 550 | 1 456 | 1 400 |
| 50 | Onvest | 4 426 | 2 479 | 1 620 |
1913

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| Yritys | Henkilöstö | Liikevaihto milj. € | Toimiala | Nykyisin |
| Finlayson & Co | 2 223 | 42 | puuvillatehdas | Finlayson |
| A. Ahlström Oy | 2 129 | 40 | paperi- ja metalliteollisuus | Ahlstrom |
| Kymin Oy | 1 956 | 85 | metsäteollisuus | UPM |
| W. Gutzeit Oy | 1 881 | 63 | metsäteollisuus | Stora Enso |
| Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus | 1 494 | 28 |  | Tampella, pilkottu |
| Forssa Oy | 1 468 | 21 | puuvillakehräämö, kutomo ja saha | Finlayson |
| Ph. U. Strengberg | 1 384 | 32 | tupakkatehdas | Swedish Match |
| Halla Ab | 1 341 | 24 | sahateollisuus | UPM |
| Aug. Eklöf Ab | 1 332 | 24 | monialateollisuus | Tampella, pilkottu |
| Ab John Barker Oy | 1 139 | 33 | puuvillatehdas | Valvilla, konkurssi 1993 |
Aiheesta muualla

Kauppalehti, 2000 eniten työllistävää yritystä Suomessa[vanhentunut linkki].
Laajoki

| Laajoki |
| --- | --- |
 Laajoki Mietoisten Lauttanpääntien sillalta nähtynä
Alkulähde:  Elijärvi ja Vaskijärvi
Laskupaikka:  Mietoinen, Mynälahti, Saaristomeri   60°38′08″N, 21°50′12″E
Pituus:  55 km
Virtaama:  3,1  m³/s
Valuma-alue:  392,78  km²
Laajoki eli Ylisjoki on Laajoen vesistön laskujoki Mynämäen ja Pöytyän kuntien alueella. Laajoki saa vetensä pääosin Yläneen Elijärvestä ja Vaskijärvestä sekä niitä ympäröiviltä suoalueilta, lisäksi toinen joen suurista latvauomista alkaa Pahojokena Laitilan soilta. Joen veden laatu on tyydyttävä, ja sen ravinnekuormasta merkittävin osa tulee hajakuormituksena. Laajoki on suosittu melonta- ja virkistyskalastuskohde, sen sijaan joen rapukannat ovat pääosin hävinneet. Aiemmin Laajoella on harjoitettu myös säännöllistä reittiliikennettä, ja sen kosket ovat olleet valjastettuina teolliseen käyttöön. Kaupallista toimintaa joen rannoilla on harjoitettu jo keskiajalla.
Joen reitti ja valuma-alue

Laajoki saa vetensä pääosin Yläneen Elijärvestä ja Vaskijärvestä sekä muista alueen pienistä järvistä ja laajoilta suoalueilta, Pahojoen päähaara kerää vetensä puolestaan Laitilan soilta. Näiltä alueilta joen uoma kulkee Mynämäen Karjalankylän ja pienien kylien halki laaksonpohjia pitkin Mietoisiin, jossa Laajoki laskee lintuvetenä tunnetun Mietoistenlahden Natura-alueen pohjoispäässä sijaitsevaan Saarenaukkoon. Tällä matkalla joen uomassa on yhteensä seitsemän suurempaa koskea: Lujalankoski, Hurulankoski, Korvensuunkoski, Karjakoski, Kivikylänkoski, Juvankoski ja Karjakylänkoski.
Laajoen 389 km2:n suuruisella valuma-alueella on runsaasti soita, kun taas peltojen osuus on pienempi kuin Lounais-Suomessa yleensä. Peltoa valuma-alueesta on Lounais-Suomen keskiarvoa vähemmän noin 17 %, soita  noin 23 %. Myös eloperäisten maalajien osuus peltoalasta on selvästi suurempi kuin läheisillä Mynäjoen ja Hirvijoen valuma-alueilla. Laajoen vesistön järvisyys on kaksi prosenttia, ja sen valuma-alueella on yhteensä 21 järveä tai lampea, joista useimmat ovat pieniä latvavesiä. Noin 495 hehtaarin Elijärvi ja 71 hehtaarin Vaskijärvi ovat huomattavasti muita järviä suurempia. Joen virtaus on suurimmillaan keväisin noin 74 kuutiota sekunnissa, mutta kesällä joen uoma kuivuu paikoin lähes täysin. Tämä johtuu osittain myös alueen runsaasta suo-, metsä- ja pelto-ojituksesta, joka on nopeuttanut valuntaa ja vähentänyt veden viipymää valuma-alueella.