stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Béchar

| Béchar بشار, Baššār |
| --- | --- |
 Saharan Neitsyt Marian kirkko (nykyään moskeija).
 Béchar
 Koordinaatit: 31°37′N, 2°13′W 
Valtio:  Algeria
Maakunta:  Béchar
Piirikunta:  Béchar
Korkeus:  747 m
Väkiluku (2008):  165 600
Aikavyöhyke:  UTC+1
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Béchar  (arab. بشار‎, Baššār) on kaupunki ja Bécharin maakunnan hallinnollinen keskus Algerian Saharassa. Se sijaitsee Saouran keidasalueella lähellä Marokon rajaa 1 021 kilometriä Algerista lounaaseen. Vuoden 2008 väestönlaskennan mukaan Bécharissa oli 165 600 asukasta.
Bécharissa vallitsee aavikkoilmasto. Lämpimintä on heinäkuussa, jolloin päivän keskilämpötila vaihtelee 27 °C:n ja 40 °C:n välillä. Viileintä on tammikuussa, jolloin päivän keskilämpötila on 4–16 °C. Vuosittainen sadanta on noin 90 millimetriä.
Kaupunki on saanut alkunsa Wadi Baššarin varrelle syntyneistä, palmulehtojen ympäröimistä kylistä. Ranskalaiset perustivat sinne varuskunnan vuonna 1903 ja antoivat sille nimen Colomb-Béchar aluetta tutkineen kapteeni Colombin mukaan. Oranista johtava rautatie valmistui vuonna 1905, ja Colomb-Bécharista tuli tärkeä kauppapaikka ja Aïn Sefran sotilasalueen keskus. Toisen maailmansodan aikana alettiin hyödyntää alueen kivihiiliesiintymiä, ja samaan aikaan suunniteltiin rautatien jatkamista Nigerjoelle saakka. Vuonna 1947 kaupungin eteläpuolelle perustettiin Hammaguirin ohjus- ja rakettikeskus, joka oli Ranskan käytössä vuoteen 1967 saakka. Vuonna 1957 Colomb-Bécharista tuli Saouran departementin pääkaupunki. Algerian itsenäistyttyä vuonna 1962 se sai nimen Béchar.
Bécharin kautta kulkee maantie N6. Sinne johtaa myös rautatie, joka otettiin uudelleen käyttöön vuonna 2010. Kaupungin lähellä sijaitsee Boudghene Ben Ali Lotfin lentoasema.
Bécharin lähellä sijaitsee Kenadsan hiilikaivos sekä lyijy-, rautamalmi- ja mangaaniesiintymiä. Niitä hyödynnetään vähän korkeiden kuljetuskustannusten takia. Paikallisia elinkeinoja ovat hallinto, palvelut, liikenne ja kaupankäynti sekä pienimuotoinen maatalous ja elintarviketeollisuus. Kaupungissa toimii Tahri Mohamedin yliopisto.
Nähtävyyksiä ovat kaupungin vanha osa eli ksar katettuine käytävineen, nykyään moskeijana toimiva Saharan Neitsyt Marian kirkko, lähiseudun kylät ja Ziyanian zawiya Kenadsassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Béchar Wikimedia Commonsissa
Walton Grönroos

Hugo Walton Grönroos (29. elokuuta 1939 Finström, Ahvenanmaa – 19. maaliskuuta 1999 Tukholma) oli suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan baritoni.
Grönroos opiskeli laulua Sibelius-Akatemiassa Matti Lehtisen ja Matti Tuloiselan johdolla ja suoritti lauludiplomin vuonna 1970. Vuosina 1964–1973 hän toimi kanttoriurkurina Lapinjärvellä ja vuosina 1973–1975 lehtorina Jyväskylän konservatoriossa.
Grönroos voitti Timo Mustakallio -laulukilpailun vuonna 1975. Hän lauloi eri oopperataloissa maailmalla, muun muassa solistina Berliinin Deutsche Operissa vuosina 1975–1988.
Grönroos toimi Savonlinnan oopperajuhlien taiteellisena johtajana 
1987–1991 ja sen jälkeen Suomen Kansallisoopperan pääjohtajana vuosina 1992–1996, jona aikana Kansallisooppera siirtyi Bulevardin varrelta Töölönlahden rantaan. Grönroosin pääjohtajakaudella Kansallisoopperassa aloitettiin Richard Wagnerin Nibelungin sormus -suurproduktio. Hänen johdollaan toteutetun ohjelmapolitiikan tuloksena olivat miltei aina loppuunmyydyt näytännöt. Vuonna 1996 hän siirtyi Tukholman kuninkaallisen oopperan johtajaksi.
Grönroos palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1991.
Grönroos on haudattu Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle.
Gabriel Batistuta

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Gabriel Omar Batistuta
Syntymäaika: 1. helmikuuta 1969 (ikä 55)
Syntymäpaikka: Reconquista, Santa Fe, Argentiina
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 185 cm
Lempinimi: Batigol
Junioriseurat
1987–1988:  Newell's Old Boys
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1988–1989 1989–1990 1990–1991 1991–2000 2000–2003 2003 2003–2005 |  Newell's Old Boys  River Plate  Boca Juniors  Fiorentina  AS Roma → Inter  Al-Arabi | 24 (7) 21 (4) 30 (13) 269 (168) 63 (30) 12 (2) 21 (25) |
Maajoukkue
| 1991–2002 |  Argentiina | 77 (54) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Gabriel Omar Batistuta, lempinimeltään Batigol, (s. 1. helmikuuta 1969 Reconquista, Santa Fe, Argentiina) on entinen argentiinalainen jalkapalloilija, joka pelasi merkittävimmän osan urastaan Fiorentinassa. Batistuta oli Argentiinan maajoukkueen kaikkien aikojen paras maalintekijä vuoteen 2016 asti kunnes Lionel Messi ohitti hänet tuossa tilastossa.
Batistuta on  Pelén laatimalla FIFA 100 -listalla maailman parhaista jalkapalloilijoista.
Pelaajaura

Nuorempana koripalloa pelannut Batistuta aloitti ammattilaisuransa argentiinalaisessa Newell’s Old Boys -joukkueessa ja hän ehti pelata kotimaassaan vielä River Platessa ja Boca Juniorsissa ennen siirtymistään italialaisseura Fiorentinaan. Siirtoon vaikutti merkittävästi se, että kesällä 1991 Argentiina oli voittanut Copa American Batistutan ollessa turnauksen maalikuningas. Batistustan toinen kausi Italiassa päättyi seuran putoamiseen Serie B:hen, mutta hän voitti firenzeläisten luottamuksen jatkamalla seurassa putoamisesta huolimatta ja osittain tämän ansiosta hänelle pystytettiin patsas seuran stadionin ulkopuolelle (myöhemmin patsas on tosin poistettu). Nostettuaan seuran takaisin pääsarjaan Fiorentina voitti Batistutan ansiosta Italian Cupin ja Italian Super Cupin. Serie A:n maalikuninkaaksi Batistuta kruunattiin kaudella 1994-95. Kausien 1991/92 ja 1999/2000 välillä Batistuta pelasi Fiorentinassa 269 ottelua, joissa hän viimeisteli 169 maalia, seuran kaikkien aikojen parhaaksi maalintekijäksi pääsarjassa Batistuta nousi viimeisessä ottelussaan.
Fiorentinasta Batistuta siirtyi AS Romaan, jossa hän oli voittamassa ensimmäisellä kaudellaan Scudettoa. Romassa argentiinalainen pelasi kaksi ja puoli kautta, kunnes hänet lainattiin Interiin. Uransa Batistuta päätti Qatarissa Al Arabi -joukkueessa.  Kahdella viimeisellä kaudellaan al-Arabissa 2003–2005 Batistuta pelasi 21 ottelua ja teki 25 maalia.
Argentiinan maajoukkueessa "Batigol" esiintyi ensimmäisen kerran 27. kesäkuuta 1991 Brasiliaa vastaan ja teki jo toisessa maaottelussaan kaksi maalia Venezuelaa vastaan. Argentiinan paidassa Batistuta teki kolmesti hattutempun, joista kaksi MM-kisoissa. Hän pelasi yhteensä 77 maaottelua ja teki 54 maalia (0,7 maalia/peli). Viimeinen maali syntyi Nigeriaa vastaan MM-kisoissa 2002.
Yksityiselämä

Batistuta syntyi Santa Fen provinssissa, Argentiinassa vuonna 1969. Hänen isänsä Omar Batistuta oli töissä teurastamossa ja äitinsä Gloria Batistuta oli koulun sihteeri. Batistutalla on kolme nuorempaa sisarta Elisa, Alejandra ja Garbriela.
Batistusta tapasi tulevan vaimonsa Irina Fernándezin 16-vuotiaana. He menivät naimisiin 28. syyskuuta 1990. Pariskunnalla on neljä poikaa Thiago (s.1992), Lucas (s.1997), Joaquín (s.1999) ja Shamel (s.2000).
Aiheesta muualla

Gabriel Batistutan kotisivu
Argentiinan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1998
1 Roa |
2 Ayala |
3 Chamot |
4 Pineda |
5 Almeyda |
6 Sensini |
7 López |
8 Simeone |
9 Batistuta |
10 Ortega |
11 Verón |
12 Burgos |
13 Paz |
14 Vivas |
15 Astrada |
16 Berti |
17 Cavallero |
18 Balbo |
19 Crespo |
20 Gallardo |
21 Delgado |
22 Zanetti |
Valmentaja Passarella
Argentiinan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2002
1 Burgos |
2 Ayala |
3 Sorín |
4 Pochettino |
5 Almeyda |
6 Samuel |
7 C. López |
8 Zanetti |
9 Batistuta |
10 Ortega |
11 Verón |
12 Cavallero |
13 Placente |
14 Simeone |
15 Husaín |
16 Aimar |
17 G. López |
18 Kily |
19 Crespo |
20 Gallardo |
21 Caniggia |
22 Chamot |
23 Bonano |
Valmentaja Bielsa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Saksa  Yhdysvallat  Puola
Les Baux-de-Provence

| Les Baux-de-Provence |
| --- | --- |
 Les Baux-de-Provence.
 vaakuna
 Les Baux-de-Provence
 Koordinaatit: 43°44′38″N, 04°47′43″E 
Valtio:   Ranska
Alue:  Provence-Alpit-Riviera
Departementti:  Bouches-du-Rhône
Arrondissementi:  Arles
Kantoni:  Saint-Rémy-de-Provence
Hallinto:  
 – Pormestari:  Michel Fénard
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  17 km²
Väkiluku (2006):  392
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Les Baux-de-Provence (myös Les Baux, oksitaaniksi Lei Bauç de Provença) on 392 asukkaan kunta Bouches-du-Rhônen departementissa, Ranskassa. Les Baux-de-Provencen kylässä geologi Pierre Berthier löysi ja analysoi ensimmäisenä ihmisenä maailmassa alumiinin valmistukseen tarvittavaa malmia, bauksiittia vuonna 1821. Hän nimesi malmin kylän nimen mukaan.
Kunta on valittu kauneimpien ranskalaiskylien Les Plus Beaux Villages de France -järjestön jäseneksi.
Historia

Les Baux-de-Provencen alue on ollut asuttu jo kivikaudelta lähtien ja myöhemmin alueella on asunut kelttejä. Kaupunki alkoi kuitenkin kehittyä vasta Les Baux’n kreivien kaudella, jotka asettuivat alueelle 900-luvulla Les Bauxin kalliokohouman kohdalle. Paikannimi onkin johdettu ranskan bau- tai provensaalin baou-sanasta, joka merkitsee vuorenrinnettä. 1100-luvun alussa kaupunki soti Barcelonan kreivejä vastaan satavuotisessa sodassa. Sota ei kuitenkaan estänyt kaupungin taloudellista ja kulttuurillista nousukautta 1100- ja 1200-luvuilla. Tuolloin kaupungin väkiluku kasvoi 4 000:een.
Vuonna 1399 Les Baux-de-Provence ja Les Baux’n suvun omaisuus päätyi Provencelle ja sittemmin kaupunki päätyi Ranskalle muun Provencen kanssa vuonna 1481. Ranskaan liittämistä vastaan syntyi kapina, jonka seurauksena kaupungin linna tuhottiin ja kaupunki alennettiin paronikunnaksi. Uusi nousukausi alkoi kuitenkin jo 50 vuoden jälkeen, kun konnetaabeli A. de Montmorency johti uuden linnan, kirkkojen ja palatsien rakennusta. Kaupungin yksityistaloja rakennettiin renessanssin ja ranskalaisen klassismin tyylisuuntien mukaan. Vuonna 1631 kaupungin linna tuhottiin jälleen, kun kaupunki oli liittoutunut Gaston d'Orléansin puolelle Richelieuta vastaan. Pian tämän jälkeen kaupungin asukkaat alkoivat hajaantua muualle. Kaupunki raunioitui mutta se alkoi elpyä matkailun myötä 1800-luvulla. Taloutta piristivät myös paikalle perustetut kivilouhokset, joissa louhittiin kalkkikiveä ja sittemmin bauksiittia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Les Baux-de-Provence Wikimedia Commonsissa
Rauniokaupunki. Matkamuistoja Provencesta, Suomen Kuvalehti, 07.01.1928, nro 2, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kuollut kaupunki, hyljättynäkin ylpeä Les Baux, Aamulehti, 19.09.1937, nro 252, s. 21, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Les Baux-de-Provence kuvattuna luoteesta.
Guamin taistelu (1941)

Ensimmäinen Guamin taistelu oli joulukuussa 1941 japanilaisten ja yhdysvaltalaisten välinen taistelu Guamin saaresta.
Taistelu alkoi 9. joulukuuta 1941, kun japanilaiset nousivat maihin 5 000 sotilaan voimin. Puolustajina oli 365 merijalkaväen sotilasta ja paikallisia. Seuraavana päivänä japanilaiset piirittivät yhdysvaltalaiset, jotka antautuivat 25 minuutin taistelun jälkeen. Taistelussa menehtyi 17 yhdysvaltalaissotilasta ja yksi japanilaissotilas.
Japanilaiset miehittivät Guamin saaren ja saivat 406 sotavankia. Japanilaiset miehittivät saarta vuoteen 1944 saakka, jolloin yhdysvaltalaiset valtasivat saaren takaisin Toisessa Guamin taistelussa.
Japanilaisten maihinnousut Guamille.
Beata

| Beata |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  2. joulukuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Bea, Beaata, Pieta
Vastineita eri kielissä:  Beate
Nimen alkuperä:  latinalainen, onnellinen, autuas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Beata on latinalaisperäinen naisen etunimi, joka tarkoittaa autuasta tai onnellista.
Suomessa nimi Beata on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 1 463 naiselle.
Beatan nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 2. joulukuuta.
Tunnettuja Beatoja

Beata Bladh (1697–1754), suomalainen porvari, kauppahuoneen omistaja ja laivanvarustaja
Beata Sofia Gyldén (1804–1864), suomenruotsalainen runoilija
Beata Harju (s. 1990), suomalainen näyttelijä, elokuvantekijä ja käsikirjoittaja
Beata Joutsen (s. 1974), suomalainen kuvataiteilija ja taidegraafikko
Beata Jönsintytär (k. 1675), suomalainen postimestari
Beata Kempa (s. 1966), puolalainen poliitikko ja europarlamentaarikko
Beata Kollmats (s. 1992), ruotsalainen jalkapalloilija
Beata Leppilampi, o.s. Papp (s. 1995), suomalainen taitoluistelija
Beata Mazurek (s. 1967), puolalainen poliitikko ja europarlamentaarikko
Beata Opęchowska (s. 1997), puolalainen karateka
Beata Pietarintytär (1600-luvulla), viimeinen Suomessa noituudesta tuomittu henkilö
Beata Rodas (s. 1995), suomalainen tubettaja
Beáta Siti (s. 1973), unkarilainen käsipalloilija
Beáta Storczer (s. 1969), unkarilainen voimistelija
Beata Szydło (s. 1963), puolalainen poliitikko, pääministeri 2015–2017
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Beata Wikimedia Commonsissa
Józef Grzesiak

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Grzesiak vuonna 2014. |  Grzesiak vuonna 2014. |  Grzesiak vuonna 2014. |  |
Maa:   Puola
Miesten nyrkkeily
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Tokio 1964 | 71 kg |  |
Józef Grzesiak (18. helmikuuta 1941 Popów – 30. toukokuuta 2020) oli puolalainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.
Grzesiak saavutti Tokion 1964 olympialaisissa pronssia kevyessä keskisarjassa eli alle 71-kiloisissa. Hän kuoli 79-vuotiaana 30. toukokuuta 2020.
Aiheesta muualla

Józef Grzesiak Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa
Batumi

| Batumi (ბათუმი) Batum, Batoum |
| --- | --- |
 Batumin keskustaa.
 vaakuna
 Batumi
 Koordinaatit: 41°38′19″N, 41°38′14″E 
Valtio:   Georgia
Autonominen tasavalta:  Adžaria
Hallinto:  
 – Pormestari:  Robert Tškhaidze
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  64,9 km²
Korkeus:  3 m
Väkiluku (2021)  ():  172 100
Aikavyöhyke:  UTC+4
Postinumero:  6000-6010
 
 http://www.batumi.ge/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Batumi (georg. ბათუმი, aiemmin myös Batum tai Batoum) on Adžarian autonomisen tasavallan pääkaupunki Georgian lounaisosassa Mustanmeren rannikolla. Kaupungissa on Georgian tilastoksekuksen vuoden 2014 arvion mukaan 152 839 asukasta ja sen pinta-ala on 64,9 neliökilometriä.
Batumissa on Georgian tärkeimpiin kuuluva satama, ja vaikka Kutaisi on asukasluvulla mitaten maan toiseksi suurin kaupunki Tbilisin jälkeen, Batumia pidetään usein maan toiseksi merkittävimpänä keskuksena, joka muodostaa poliittisen ja kulttuurillisen vastapainon Tbilisille.
Batumi sijaitsee vain muutaman kymmenen kilometrin päässä Turkin rajalta ja toimii siten myös porttina Georgiaan. Transkaukasian rautatien haara ja Baku–Batumi-öljyputki päättyvät kaupunkiin. Batumin subtrooppinen ilmasto ja sijainti meren rannalla tekevät siitä suositun lomakohteen.
Historia

Batumi on Georgian vanhimpia kaupunkeja. Se perustettiin jo ennen ajanlaskun alkua 300-400 eaa. Nimen Batumi arvellaan juontuvan kreikan kielen sanasta, joka tarkoittaa syvää. Kreikkalainen filosofi Aristoteles (384–322 eaa) ja muut aikalaiset kutsuivat paikkaa nimellä “Pontus Bathea”. Antiikin aikaan seudun asukkaat kävivät kauppaa naapurimaiden ja laivamatkan päässä olevien kanssa.
Rooman keisari Hadrianus (117–138 jaa.) perusti Batumiin myös sotilasleirin.  Batumi on aina ollut strategisesti tärkeä sijainniltaan. Roomalaiset rakensivat Gonion linnoituksen (tunnetaan myös nimellä Apsaros tai Apsaruntos) 15 km Batumista etelään Chorokhi-joen suulle. Ottomaanit hallitsivat aluetta aina 1700-luvulle saakka, ja myös Batumi oli miehitetty. Turkin sodan jälkeen Batumista tuli osa Georgiaa.
Kuvagalleria

Batumin uusia kerrostaloja.
Kaupungin ydinkeskusta.
Katu Batumissa.
Kaupungin ranta.
Neptun-aukio.
Batumin satama.
Gondolihissi kaupungin yllä.
Batumin jalkapallostadion.
Batumin Mustan meren rannikkoa.
Bulevardi kaupungissa.
Batumin lentoasema.
Rakennustyömaa kaupungissa.
Aakkostorni (oik.).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Batumi Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (georgiaksi) (englanniksi)
Adžarian hallinnolliset alueet
Batumi (kaupunki)
Keda
Khelvatšauri
Khulo
Kobuleti
Šuakhevi
Georgian kaupungit ja piirikunnat
Baylis–Hillman-reaktio

Yleinen esimerkki Baylis–Hillman-reaktiosta
Baylis–Hillman-reaktio tai Morita–Baylis–Hillman-reaktio on kemiallinen reaktio, jossa elektronivajaa konjugoitunut alkeeni reagoi elektrofiilin kuten karbonyyliyhdisteen kanssa muodostaen α-hydroksialkyloidun tai -aryloidun tyydyttymättömän yhdisteen. Reaktio vaatii katalyytikseen emäksisen nukleofiilisen katalyytin kuten amiinin tai fosfiinin ja on nimetty A. B. Baylisin, M.E.D. Hillmanin ja Ken-ichi Moritan mukaan.
Reaktion historiaa

Ensimmäisen kerran aktivoidun elektronivajaan alkeenin reaktion elektrofiilin kanssa fosfiinijohdannaisen katalysoimana julkaisi Moritan johtama tutkimusryhmä vuonna 1968. Vuonna 1972 patentoivat samankaltaisen DABCO:n katalysoiman reaktion Celanese Corporationilla työskennelleet Baylis ja Hilman.
Reagenssit ja mekanismi

Alkeenijohdannaisena Baylis–Hillman-reaktioissa käytetään alkeeneja, joihin on konjugoitunut elektroneja puoleensa vetävä ryhmä kuten esteri-, amidi-, tioamidi- tai nitroryhmä. Elektrofiilina reaktiossa toimii karbonyyliyhdiste kuten aldehydi, ketoni, imiini, jolloin reaktiota kutsutaan myös  tai harvemmin alkyylihalidiselvennä. Baylis–Hillman-reaktio on esimerkki organokatalysoidusta reaktiosta ja katalyyttinä voidaan käyttää fosfiineja tai eräitä amiineja kuten DABCO:a, DBU:ta, indolitsiinia tai DMAP:ia. Käyttämällä kiraalisia fosfiineja tai amiineja katalyytteinä voidaan Baylis–Hillman-reaktio suorittaa asymmetrisesti hyvällä selektiivisyydellä ja enantioylimäärällä. Katalyysistä huolimatta reaktion huono puoli ovat sen suhteellisen pitkät, usein jopa useita vuorokausia kestävät, reaktioajat.
Baylis–Hillman-reaktion mekanismin ensimmäisessä vaiheessa emäksinen ja nukleofiilinen katalyytti esimerkiksi DABCO reagoi alkeenijohdannaisen kanssa Michael-additiolla muodostaen enolaatin tai enolaatinkaltaisen yhdisteen. Tämä muodostuva nukleofiilinen enolaatti reagoi elektrofiilin kanssa aldoliadditiolla ja aldoliadditiota seuraa E1cB-eliminaatio, jossa paras lähtevä ryhmä on tertiäärinen amiini tai fosfiini, jolloin muodostuu tuote ja katalyytti vapautuu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Baylis–Hillman-reaktio Wikimedia Commonsissa
Tyypillisimpiä Baylis–Hillman-reaktioissa käytettyjä aktivoituja alkeeneja ja elektrofiilejä
Annukka Grönlund

| Annukka Grönlund> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1941 Turku, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Taiteilija
Ala:  Taidemaalari
Taidesuuntaus:  Naivismi
Taiteen reunoilla
Suuntaukset
Art brut | Fantastinen realismi | Graffiti | ITE-taide | Kansantaide | Naivismi | Outsider-taide | Primitivismi | Visionaarinen taide
Tekijöitä Suomesta
Aleksanteri Ahola-Valo | Andreas Alariesto | Annukka Grönlund | Martti Innanen | Einari Junttila | Arto Ali-Eskola | Edvin Hevonkoski | Enni Id | Aleksandra Ionowa | Alice Kaira | Matias Keskinen | Nikolai Lehto | Jussi Löf | Kalervo Palsa | Matti Rutanen | Veijo Rönkkönen | Ilmari Salminen | Olli Seppänen | Kaarina Staudinger-Loppukaarre | Vihtori Storck | Ilkka Juhani Takalo-Eskola | Heikki Tuomela | Ensio Tuppurainen | Sigurd Wettenhovi-Aspa
Tekijöitä ulkomailta
William Blake | Aleksanteri Ahola-Valo | Banksy | Jean-Michel Basquiat | Hieronymus Bosch | Salvador Dalí | Jean Dubuffet  | Max Ernst | H. R. Giger | Alex Grey | Keith Haring | Edward Hicks | Frida Kahlo | Theodor Kittelsen | Mati Klarwein | Paul Kondas | Séraphine Louis | Gustave Moreau | Grandma Moses | Niko Pirosmani | Maria Primatšenko | Henri Rousseau
Annukka Grönlund (Ann-Mari Kaunisto) (s. 1941 Turku) on suomalainen kuvataiteilija, joka tunnetaan naivistina.
Grönlund kävi Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulun vuosina 1967–1970. Hän on Turun Taiteilijaseuran ja Taidemaalariliiton jäsen. Grönlund debytoi vuonna 1970, hänen ensimmäinen yksityisnäyttelynsä oli vuonna 1993. Hänen teoksiaan oli esillä Sydän siveltimellä -näyttelykierroksessa Antwerpenissä, Luxemburg ja Berliinissä 1998–1999.Grönlund on myös suunnitellut joulumerkin 1990-luvulla ja useista hänen maalauksistaan on tehty postikortteja.
Aiheesta muualla

Uutiset
Maalaus (Arkistoitu – Internet Archive)
Annukka Grönlund Taide Salmelan kokoelmissa
Elizabeth Grosz

Elizabeth Grosz (s.1952 lähde? Sydney, Australia) on australialainen filosofi ja feminismin teoreetikko. Hän syntyi ja opiskeli Sydneyssä.
Groszia voi luonnehtia sukupuolieron teoreetikoksi. Hänen ensimmäiset teoksensa käsittelivät ranskalaista feminismiä ja lacanilaista psykoanalyysiä, ennen kaikkea Luce Irigarayn ja Julia Kristevan ajatuksia. Viimeisimmissä teoksissaan hän on keskittynyt seksuaalisuuden ja ruumiillisen subjektin käsitteellistämiseen Gilles Deleuzin ja Charles Darwinin kirjoitusten feministisillä luennoilla.
Grosz toimi Yhdysvalloissa Rutgersin, New Jerseyn valtion yliopiston, naistutkimuksen professorina. Vuonna 2012 hän siirtyi Duke Universityyn.
Teoksia

Sexual Subversions: Three French Feminists (1989)
Jacques Lacan: A Feminist Introduction (1990)
Volatile Bodies: Toward a Corporeal Feminism (1994)
Space, Time and Perversion: Essays on the Politics of Bodies (1995)
Architecture from the Outside: Essays on Virtual and Real Space (2001)
The Nick of Time: Politics, evolution, and the untimely (2004)
Time Travels: Feminism, nature, power (2005)
Chaos, Territory, Art: Deleuze and the Framing of the Earth (2008)
Becoming Undone: Darwinian Reflections on Life, Politics and Art (2011)
The Incorporeal: Ontology, Ethics, and the Limits of Materialism (2017)
Kirjallisuutta

Anttonen, Anneli, Kirsti Lempiäinen & Marianne Liljeström (toim.): Feministejä: Aikamme ajattelijoita.  Tampere: Vastapaino, 2000.  ISBN 951-768-066-X
Halttunen-Riikonen, Elina : Feministinen teksti – Elizabeth Grosz tekstin feministisestä statuksesta Paatos 3/10
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Australian Women's Register 
Muut:  IdRef