stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jankkijärvi
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Venehjoen valuma-alueella (35.74), jonka Kooninjoen valuma-alueeseen (35.745) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 160,4 metriä mpy. Vain suurempaan järvestä on laskuoja, joka yhtyy 350 metrin päässä Haikaraojaan.
Janka Djagileva

| Janka Djagileva> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 4. syyskuuta 1966
Kuollut: 9. toukokuuta 1991 (24 vuotta)
Muusikko
Laulukielet:  venäjä
Aktiivisena:  1988–1991
Tyylilajit:  post-punk, psykedeelinen rock, underground, punk
Soittimet:  laulu, kitara, basso, kellopeli
Yhtyeet:  Graždanskaja Oborona
Aiheesta muualla
yanka.lenin.ru
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jana ”Janka” Stanislavovna Djagileva (ven. Я́на (Я́нка) Станисла́вовна Дя́гилева), 4. syyskuuta 1966 Novosibirsk, Neuvostoliitto − noin 9. toukokuuta 1991 Neuvostoliitto) oli venäläinen punk-muusikko ja runoilija.
Elämä

Djagilevalla oli venäläisiä, ukrainalaisia ja tšekkiläisiä sukujuuria. Hänen äitinsä Galina Dementjevna oli ilmastointi-insinööri ja isä Stanislav Ivanovitš energia-insinöörinä samassa yhtiössä Galinan kanssa. Perhe asui Novosibirskin keskustassa sähköttömässä puutalossa. Janka oli hiljainen ja sulkeutunut yksinäisyydessä viihtyvä lapsi, joka luki paljon kirjoja ja harrasti myös runojen kirjoittamista. Hän sairasteli paljon, minkä vuoksi vanhemmat laittoivat hänet urheilemaan. Djagilevan ollessa 14-vuotias hänen äitinsä sairastui syöpään.
Vuonna 1984 Djagileva meni kotikaupunkinsa merenkulkuoppilaitokseen opiskelemaan insinööriksi. Hän kuitenkin olisi halunnut Kemerovon kulttuuri-oppilaitokseen, mitä myös vanhemmat tukivat. Päätökseen jäädä kotikaupunkiin saattoi vaikuttaa äidin sairaus. Koulussa Djagileva liittyi Amigo-nimiseen poliittiseen lauluyhtyeeseen, joka lauloi englanninkielisiä kappaleita. Samalla hän kiinnostui englanninkielisestä runoudesta, soitti kitaraa ja kuunteli Žanna Bitševskajan ja Boris Grebenšikovin lauluja. Vuonna 1985 Djagileva tutustui Irina Letjajevaan, novosibirskiläiseen rock-valmentajaan ja asunnoissa pidettyjen konserttien järjestäjään sekä Aleksandr Bašlatšoviin, joka myös valmensi kaupungin rock-muusikoita. Heidän kauttaan hän tutustui muihinkin muusikoihin. Seuraavana syksynä Djagilevan äiti kuoli syöpään, jolloin 20-vuotias Djagileva keskeytti opiskelut ja muutti puoleksi vuodeksi Moskovaan. Palatessaan hän asui kuukauden Bašlatšovin luona.
Huhtikuussa 1987 Djagileva kävi ensimmäisillä Novosibirskissä järjestetyillä rock-festivaaleilla ja tutustui siellä rock-muusikko Jegor Letoviin.
Djagileva kirjoitti suurimman osan tunnetuista runoistaan ja lauluistaan vuosina 1987−1988 ja haaveili samalla omasta yhtyeestä. Vuonna 1987 hän soitti hetken aikaa Letovin perustaman Graždanskaja Oboronan basistina, mutta se jäi kokeiluksi.
17. helmikuuta 1988 Baslatšov teki itsemurhan, mikä ajoi Djagilevan loppuelämän kestävään masennuskauteen.
Djagileva esiintyi ensimmäistä kertaa julkisesti kotikaupunkinsa ulkopuolella 24. ja 26. kesäkuuta 1988 Tjumenin ensimmäisillä vaihtoehtorockin ja vasemmistoradikaalin musiikin festivaaleilla Neftjanikin kulttuuritalolla. Hän lauloi yksin sähkökitaransa kanssa.
Marraskuussa 1990 Djagileva esiintyi asuntokonserteissa Pietarissa, Irkutskissa ja Angarskissa.
Djagilevan velipuoli Sergei kuoli lääkärien tekemään virheeseen 23. huhtikuuta 1991, mutta Jankalle ilmoitettiin siitä vasta 4. toukokuuta. Kolme päivää myöhemmin, 9. toukokuuta, Djagileva katosi illalla kävellen vanhempiensa mökiltä. Hänet löydettiin 17. toukokuuta hukkuneena.
Albumit

Не Положено (1987)
Деклассированным Элементам (kesäkuu 1988)
Запись на репетеционной точке группы ЗАКРЫТОЕ ПРЕДПРИЯТИЕ (syksy 1988)
Домой! (kesä-syksy 1989) (luvaton studiolla otettu bootleg-äänite, josta Djagileva ei tiennyt)
Ангедония (kesä-syksy 1989)
Стыд и Срам (akustinen, alkuvuosi 1991)
Продано! — (Домой) (tammikuu 1989)
Albumit > Kuoleman jälkeen ilmestyneet albumit ja kokoelmat:

Стыд и Срам (1991)
Не положено, LP (1992)
Я оставляю еще пол-королевства (1992)
Столетний дождь (1993)
Янка. Только лучшие песни, 2 CD (2004)
Harry Potter -sarjan tapahtumapaikat

Tämä artikkeli kertoo J. K. Rowlingin keksimistä ja Harry Potter -kirjasarjassa esiintyvistä kuvitteellisista paikoista.
Asunnot > Kalmanhanaukio 12

Kalmanhanaukio 12 Lontoossa (engl. Number 12, Grimmauld Place) on muinaisen ja puhdasverisen Mustan perheen kodin osoite ja nimi. Se esiintyy ensimmäisen kerran viidennessä kirjassa.
Kalmanhanaukio 12:ssa on Mustan perheen sukupuu ja lumottu muotokuva Walburga Mustasta, Siriuksen äidistä. Vanha Oljo on lojaali Rouva Mustan muotokuvalle. Talossa on myös muiden Mustan perheeseen kuuluvien henkilöiden muotokuvia, muun muassa Phineas Nigellus Musta, joka on entinen Mustan perheen pää ja vähiten suosittu Tylypahkan rehtori. Talon portaikon reunustaa koristavat edellisten kotitonttujen päät.
Kalmanhanaukiolla on useita turvallisuusjärjestelyjä: siellä on anti-ilmiintymisloitsuja, se on karttaamaton sekä naamioitu jästeiltä ja muilta asiaankuulumattomilta. Seitsemännessä kirjassa huomautetaan, että naapurit olivat jo kauan sitten sopeutuneet tosiasiaan, että kadun talojen numerointi hyppää 11:stä 13:een, ja numero 12 puuttuu välistä. Talo on niin turvallinen kuin mikä tahansa taika-asunto voi olla, ja sinne mahtuu huomattava määrä ihmisiä. Siitä syystä talo valittiin ja kunnostettiin Feeniksin killan päämajaksi, kun Sirius Musta tarjosi sitä tähän tarkoitukseen. Vain velhomaailmaan kuuluva pystyy näkemään talon; sillä edellytyksellä, että Feeniksin killan salaisuudenhaltija on talosta hänelle kertonut.
Sen jälkeen kun Sirius joutui Azkabanin velhovankilaan, talo ränsistyi seuraavien 12 vuoden ajan. Kun hän palasi perheensä kotiin vuonna 1995, se oli synkkä ja epämiellyttävä asunto täynnä pölyä ja vaarallisia ansoja, korjauksen tarpeessa. Harry peri talon Siriuksen kuoleman jälkeen kirjassa Puoliverinen prinssi. Hän lahjoitti talon Feeniksin killalle: hän ei halunnut olla missään tekemisissä sen kanssa, koska ennen kuolemaansa Sirius tunsi olevansa talossa teljetty ja hyödytön.
Seitsemännessä kirjassa Harry, Ron ja Hermione piiloutuvat taloon Voldemortilta. Harry kuitenkin menettää talon, kun Yaxley ottaa Hermionesta kiinni heidän kaikkoontuessaan. Hermione irrottaa kuolonsyöjän otteen Kalmanhanaukio 12:ssa ja paljastaa näin paikan sijainnin Voldemortille.
Asunnot > Kehrääjänkuja

Kehrääjänkuja (engl. Spinner's End) on jästikatu, jonka varrella Severus Kalkaroksen talo sijaitsee. Sitä kuvaillaan yhdeksi niistä kaduista, joilla on identtinen tiilimuuri. Katu sijaitsee lähellä likaista jokea ja sen rantapengertä, joka on täynnä roskaa. Taloa lähellä on myös tehdas, jossa on korkea savupiippu.
Kalkaroksen etuovi aukeaa suoraan pikkuruiseen olohuoneeseen, joka muistuttaa tummaa, pehmustettua selliä. Olohuoneen seinät ovat kirjojen peitossa. Huonekalut ovat paljaat, ja huoneessa on himmeä valaistus. Olohuoneesta johtaa piilotettu ovi kapeaan portaikkoon. Kehrääjänkuja esiintyy ensimmäisen kerran Puoliverisessä prinssissä, kun Bellatrix Lestrange ja Narcissa Malfoy vierailevat Kalkaroksen luona. Kuoleman varjeluksissa paljastetaan, että Kalkaros asui Kehrääjänkujalla myös nuorena poikana, ja että hän sekä Lily ja Petunia Evans asuivat samassa kaupungissa.
Asunnot > Kotikolo

Kotikolona tunnettu (engl. The Burrow) Weasleyn perheen koti sijaitsee Ottery St. Catchpolen kylän ulkopuolella. Lähellä asuvat Luna Lovekiva, Cedric Diggory ja Fawcettit. Kotikoloa käytettiin Feeniksin killan päämajana kirjassa Kuoleman varjelukset, kunnes paikan suoja menetettiin. Weasleyn talossa on seitsemän kerrosta. Talo on hyvin sekava, ja se pysyy pystyssä vain taian avulla. Vaikka talo on kärsineen oloinen, Harry mainitsee ensimmäisellä vierailullaan, että se on paras talo jossa hän on ikinä ollut. Kotikolossa Harry viihtyy toiseksi parhaiten Tylypahkan jälkeen. Hyvin-piilossa-oleva niitty lähellä taloa toimii Weasleyn poikien huispauskenttänä, ja siellä myös Ginny huispaa salaa. Kotikolon puutarhassa vilisee huomattava määrä pieniä pulleita menninkäisiä.
Weasleyt omistavat epätavallisen kellon, joka ei näytä aikaa vaan kunkin perheenjäsenen senhetkisen sijainnin. Viisareissa lukee jokaisen nimi, ja viisarit kertovat sijainneista tai olotiloista: Kun Harry saapuu Kotikoloon kirjassa Puoliverinen prinssi – ja Voldemort tekee samalla tuhojaan velhomaailmassa – kaikki viisarit osoittavat olotilaa ”kuoleman vaara”. Kukaan ei tiedä mistä perhe on saanut kellon, vaikka Molly onkin sanonut, etteivät he tunne ketään muuta jolla olisi samanlainen. Puoliverinen prinssi -elokuvassa Bellatrix Lestrange, Fenrir Harmaaselkä ja muutama muu kuolonsyöjä polttavat Kotikolon, vaikka kirjassa näin ei tapahdu.
Asunnot > Malfoyn kartano

Malfoyn kartano (engl. Malfoy Manor) on aristokraattisen Malfoyn perheen koti. Kartanossa asuvat siis Lucius, Narcissa ja Draco Malfoy, ja myöhemmin myös Narcissan sisar Bellatrix Lestrange. Viidennessä kirjassa mainitaan, että kartano sijaitsee Wiltshiressa. Dobby-kotitonttu palveli perhettä kunnes Harry vapautti hänet.
Voldemort käytti Malfoyn kartanoa päämajanaan vähintään yhdessä tilaisuudessa, kirjassa Kuoleman varjelukset. Kaikki kolme Malfoyta vaikuttivat tähän hyvin tyytymättömiltä, ja – kuten myös Voldemort itse sanoi – vain Bellatrix vaikutti tyytyväiseltä. Malfoyt jäivät vangeiksi kartanoonsa ja saivat jatkuvasti pelätä henkensä puolesta. Seitsemännessä kirjassa kartanon kellarissa pidetään useita vankeja Voldemortin määräyksellä. Vankeina ovat muiden muassa Luna Lovekiva, Dean Thomas, Lujahaka ja Herra Ollivander. Kun Harry, Ron ja Hermione saadaan kiinni, hekin päätyvät Malfoyn kartanoon. He kuitenkin pääsevät pakenemaan muiden vankien kanssa, josta on kiittäminen Dobbyn apua. Paon jälkeen Malfoyt ja Bellatrix joutuvat kotiarestiin Voldemortin käskystä, ja lopulta heidän on pakko osallistua Tylypahkan taisteluun yhdessä muiden kuolonsyöjien kanssa.
Asunnot > Likusteritie 4

Likusteritie 4 (engl. 4 Privet Drive) Pikku Whingingissä on Harryn koti, jossa hän asuu yhdessä tätinsä Petunian, setänsä Vernonin ja serkkunsa Dudleyn kanssa. Harry on asunut siellä 15 kuukauden ikäisestä saakka. Sitä ennen hän asui omien vanhempiensa kanssa Godrickin notkossa. Harry viettää Likusteritiellä hyvin vähän aikaa sen jälkeen, kun hän aloittaa opiskelun Tylypahkassa: hän palaa Likusteritielle vain kesälomillaan.
Romaaneissa ja elokuvissa Dursley’en koti sijaitsee tylsässä ja tavanomaisessa naapuristossa, jossa naapurit karsastavat Harrya. Harry taas halveksii Pikku Whingingia, josta hänellä on vain kurjia muistoja, ja jossa hän sai osakseen julmaa kohtelua. Lähistöllä asuva naapuri Arabella Figg tietää Harryn oikean taustan: Arabella on surkki eli velhovanhempien jälkeläinen joka ei osaa taikoa, ja lisäksi hän on Feeniksin killan jäsen. Itse Albus Dumbledore sijoitti hänet Pikku Whingingiin vahtimaan Harrya.
Kirjassa Feeniksin kilta Dumbledore paljastaa, miksi Harryn on palattava Likusteritielle vähintään kerran vuodessa: Harryn äidin uhraus tuotti suojataian Likusteritielle. Suojataika murtuu kun Harry täyttäisi 17 vuotta, tai aiemmin jos Harry lakkaisi sanomasta Likusteritietä kodikseen, eikä palaisi sinne edes kesäloman ajaksi.
Asunnot > Simpukkamökki

Simpukkamökki (engl. Shell Cottage) on Bill Weasleyn ja Fleur Delacourin koti sen jälkeen, kun he ovat menneet naimisiin kirjassa Kuoleman varjelukset. Mökki sijaitsee rannalla fiktiivisen Tinworthin kylän ulkopuolella Cornwallissa. Harry, Ron, Hermione, Luna, Dean, Herra Ollivander ja Lujahaka piilottelivat mökissä, kun he ovat päässeet pakoon Malfoyn kartanosta. Dobby-kotitonttu haudattiin mökin puutarhaan: Dobby menehtyi, kun Bellatrix Lestrangen heitti häntä veitsellä rintaan.
Taikakoulut > Beauxbatons'n taika-akatemia

Beauxbatons'n taika-akatemia (ransk. Académie de Magie Beauxbâtons, engl. Beauxbatons Academy of Magic) on fiktiivinen taikakoulu, joka esiteltiin ensimmäisen kerran kirjassa Harry Potter ja liekehtivä pikari. Beauxbatons'n historia ulottuu vähintään 700 vuoden taa, jolloin koulu alkoi osallistua Kolmivelhoturnajaisiin. Vaikkei kirjassa tätä ole mainittu, koulu sijaitsee Ranskassa. Koulun rehtorina toimii Olympe Maxime. Fleur ja Gabrielle Delacour ovat tunnettuja koulun oppilaita. Myös Nicholas Flamelin kerrottiin opiskelleen kyseisessä koulussa.
Beauxbatons'n oppilaat noudattavat ankaraa protokollaa käytöksessään professorejaan kohtaan, mikä poikkeaa erityisesti Tylypahkan käytännöstä: he esimerkiksi nousevat seisomaan rehtorin tullessa huoneeseen. Koulu seuraa myös erilaista opetusohjelmaa: Tylypahkassa tärkeimmät kokeet ovat viidennellä ja seitsemännellä luokalla, kun Beauxbatons'issa kokeet ovat kuudentena vuonna. Beauxbatons'n tavat ovat ranskalaiselle koululle tyypillisiä.
Akatemia sijaitsee kimaltelevassa palatsissa. Ainakin Fleur Delacourin mukaan koulun ruoka on herkullista. Oppilaat käyttävät sinisiä ja hopeisia koulupukuja. Koulun patsaat eivät ole joulun aikaan haarniskoja, vaan jääpatsaita jotka kimaltelevat kuin timantit. Vaikka elokuvassa näytetään ainoastaan Beauxbatons'n tyttöoppilaita, kirjoissa mainitaan että koulua käyvät sekä tytöt että pojat.
Beaux bâtons tarkoittaa kirjaimellisesti "kauniit tikut", mutta se voidaan kääntää myös "kauniiksi taikasauvoiksi".
Taikakoulut > Castelobruxo, taikuuden koulu

Castelobruxon taikuuden koulu (engl. Castelobruxo School for Magic) on brasilialainen taikakoulu, joka sijaitsee Amazonin sademetsässä. Bill Weasleyllä oli kirjeenvaihtokaveri tässä taikakoulussa. Kyseinen kirjeenvaihtokaveri loukkaantui, kun Bill ei päässyt käymään hänen luonaan. Hän lähetti Billille kirotun hatun, joka kurtisti Billin korvat.
Taikakoulut > Durmstrangin taikuuden oppimisen instituutti

Durmstrangin taikuuden oppimisen instituutti (engl. Durmstrang Institute for Magical Learning) on fiktiivinen taikakoulu, joka esiintyi ensimmäisen kerran kirjassa Harry Potter ja liekehtivä pikari. Koulu on ollut olemassa ainakin 700 vuotta, jolloin se osallistui ensimmäistä kertaa Kolmivelhoturnajaisiin. Dumbledore kutsui Durmstrangin oppilaita "ystäviksemme pohjoisesta". Rowling paljasti Accio Quoten haastattelussa koulun sijaitsevan Skandinaviassa Pohjois-Ruotsissa tai Norjassa.
Durmstrangin oppilailla on painavat turkit ja verenpunaiset kaavut. Durmstrangin nimeltä mainitut oppilaat ovat venäläisiä ja bulgarialaisia. Merkittävimmät Durmstrangista tulevat velhot ovat luultavasti Viktor Krum ja Igor Irkoroff. Pottermoren mukaan Durmstrangin perusti bulgarialainen velho Nerida Vulchanova, josta tuli koulun ensimmäinen rehtori. Hän kuoli salaperäisesti, ja hänen paikkansa otti Harfang Munter.
Durmstrang tunnetaan erityisesti panostuksestaan pimeyden voimiin. Kun toiset koulut rajoittavat opiskelun pimeyden voimilta suojautumiseen, Durmstrangin oppilaat itse asiassa oppivat pimeyden voimia. Seitsemännessä kirjassa paljastetaan, että Gellert Grindelwald kävi koulua ja kaiversi Kuoleman varjeluksien symbolin koulun kiviseinään. Vaikka Durmstrang opettaakin pimeyden voimia, se ei ilmeisesti hyväksy kidutusta. Grindelwald potkittiin ulos koulusta, koska hän kokeili loitsuja muihin oppilaisiin.
Nimi Durmstrang on luultavasti väännös saksalaisesta lausahduksesta 'Sturm und Drang', joka tarkoittaa myrskyä ja kiihkoa.
Taikakoulut > Ilvermornyn noitien ja velhojen koulu

Ilvermornyn noitien ja velhojen koulu (engl. Ilvermorny School of Witchcraft and Wizardry) on pohjoisamerikkalainen taikakoulu. Irlantilaisnoita Isolt Sayre matkusti Uuteen maailmaan paetakseen pahaa tätiään Gormlaith Kolkkoa. Matkallaan nuori Sayre tapaa nuoren ei-taikin miehen (jästi; Yhdysvalloissa on käytössä eri nimitys) James Stewardin, jonka kanssa hän meni kihloihin, ja he rakensivat kivisen mökin Massachusettsiin.
Heidän kodistaan tuli koulu, kun he pelastivat villin ihmeotuksen kynsistä kaksi velhopoikaa, joiden vanhemmat sama villi ihmeotus oli tappanut. He muodostivat Ilvermornyn taikakoulun muistuttamaan kuuluisaa Tylypahkaa; jossa Isolt Sayre olisi halunnut opiskella, mutta Gormlaith ei hyväksynyt heidän opetuksiaan. Ilvermorny toimii yhä Pohjois-Amerikan velhokouluna. Koulun tunnettuja oppilaita ovat muun muassa Tina ja Queenie Goldstein.
Taikakoulut > Koldovstoretz, venäläinen taikakoulu

Koldovstroretz (engl. Koldvstroretz Russian School of Magic) on venäläinen taikakoulu. Koulun oppilaat harjoittavat Huispauksen kaltaista urheilua, jossa he lentävät täysikasvuisella puulla luutien sijaan.
Taikakoulut > Mahoutokoro, japanilainen taikakoulu

Mahoutokoro (engl. Mahoutokoro School of Magic) on japanilainen taikakoulu, joka sijaitsee Minami Iwo Jiman saaren pohjoisosassa.
Taikakoulut > Salemin noitaopisto

Salemin noitaopisto (engl. Salem Witches' Academy) on fiktiivinen taikakoulu. Se on ainoa amerikkalainen koulu, joka on mainittu sarjassa. Koulu mainitaan ohimennen kirjassa Liekehtivä pikari. Kirjassa huomautetaan että kyseisestä koulusta on tulossa ryhmä, joka osallistuu Huispauksen maailmanmestaruuskisoihin.
Taikakoulut > Tylypahkan noitien ja velhojen koulu

Harry Potter ja hänen ystävänsä käyvät Tylypahkan noitien ja velhojen koulua (engl. Hogwarts School of Witchcraft and Wizardry). Tylypahka sijaitsee Skotlannin maaseudulla. Kuudessa ensimmäisessä kirjassa koulun rehtori on Albus Dumbledore, mutta viidennessä kirjassa Dolores Pimento ottaa rehtorin paikan joksikin aikaa Dumbledoren sijaan, ja Pimento piinaa Harrya. Seitsemännessä kirjassa Severus Kalkaros toimii rehtorina. Kalkaroksen jälkeen Minerva McGarmiwasta tuli koulun rehtori. Tylypahkan koulupukuun kuuluu musta velhokaapu, valkoinen kauluspaita, pojilla mustat housut ja tytöillä hame sekä tuvan tunnusvärin mukainen solmio.
Taikakoulut > Uagadou'n taikakoulu

Uagadou (engl. Uagadou African School of Magic) on afrikkalainen taikakoulu, joka sijaitsee läntisessä Ugandassa ja joka on maailman suurin taikakoulu, koska koulu kattaa koko Afrikan mantereen. Oppilaat saavat kutsun kouluun unessaan kun viestintuojat jättävät tuleville oppilaille merkin jolla he pääsisivät opiskelemaan.
Kylät ja kaupungit > Godrickin notko

Godrickin notko (engl. Godric's Hollow) on fiktiivinen kylä Englannin länsiosassa. Siinä missä Tylyaho on Britannian ainut kokonaan velhojen asuttama kylä, on taas Godrickin notkossa myös jästiasutusta. Kylä oli James ja Lily Potterin viimeinen piilopaikka ennen kuin Lordi Voldemort murhasi heidät 31. lokakuuta 1981. Samana päivänä heidän poikansa Harry Potter selvisi tappokirouksesta. Kirous aiheutti hänelle kuitenkin salaman muotoisen arven otsaan.
Godrickin notko oli James Potterin ja hänen sukulaistensa sekä kauan sitten kuolleen Tylypahkan perustajan Godrick Rohkelikon kotipaikka. Kylä on nimetty Godrick Rohkelikon mukaan. Kun Harry palaa Godrickin notkoon, hän menee vanhempiensa haudalle yhdessä Hermione Grangerin kanssa. Hautausmaalla paljastuu, että Godrickin notkoon on haudattu lukuisia kauan sitten kuolleita velhoja ja noitia. Heistä kuuluisin on Ignotus Peverell, ja hautausmaalla lepäävät myös Potterin ja Dumbledoren suvut. Heti kun Harry ja Hermione lähtevät hautausmaalta pois, käy ilmi että Voldemort oli odottanut heidän ilmestymistään haudoille – ja he pääsevät pakoon vain niukin naukin.
Keskellä Godrickin notkon kylää on muistomerkki, joka muuttuu James, Lily ja Harry Potterin veistokseksi, kun velhot lähestyvät sitä, eikä jästejä ole lähettyvillä. Harryn vanhempien talo sijaitsee edelleen pääkadun perällä, mutta talon raunio on loihdittu niin, että jästit eivät sitä näe.
Kylät ja kaupungit > Pikkuhirttivaara

Pikkuhirttivaaran (engl. Little Hangleton) jästikylässä asuivat Voldemortin äidin- ja isänpuoleiset sukulaiset. Voldemort sai ruumiinsa takaisin juuri Pikkuhirttivaarassa kirjassa Liekehtivä pikari, kun Voldemort ja Harry taistelevat kylän hautausmaalla. Kylä esiintyy ensimmäisen kerran tässä sarjan neljännessä teoksessa, mutta sitä kuvaillaan tarkemmin vasta kuudennessa kirjassa Puoliverinen prinssi.
Kylää reunustavat jyrkät vuoristot, eikä se ole kovin kaukana suuremmasta Isohirttivaaran kaupungista. Kylän toisella puolella ovat kirkko ja hautausmaa sekä Valedrojen talo, jossa Valedrot asuivat kauan sitten, ja joka oli yhteen aikaan kylän hienoimpia taloja. Talo esitellään ensimmäisen kerran kirjassa Liekehtivä pikari, ja kerrotaan että siellä murhattiin perheen jästipuutarhuri Frank Bryce. Talon kuvataan olevan ränsistynyt ja köynnösten peittämä. Tom Lomen Valedro murhasi isänsä ja isovanhempansa kyseisessä talossa, kun hän oli vielä koululainen.
Kylän vastakkaisella puolella ainut asunto näyttää olevan ränsistynyt mökki, joka kuului Kolkon perheelle. Lomen Kolkko oli Salazar Luihuisen jälkeläinen ja Tom Lomen Valedron äidinpuoleinen isoisä. Kolkon mökki on nuoressa metsässä, kylän keskustaan johtavan tien vieressä. Voldemort oli piilottanut toisen hirnyrkkinsä, Morfin Kolkon sormuksen Kolkon mökin lattialankkujen alle kultaiseen rasiaan. Dumbledore onnistui löytämään sormuksen, kun hän ensin purki Voldemortin asettamat suojaloitsut.
Kylät ja kaupungit > Pikku Whinging

Pikku Whinging (engl. Little Whinging) on fiktiivinen kaupunki Lontoon eteläpuolella Surreyssa, Englannissa. Rowling suunnitteli paikasta tarkoituksella pelkistetyn, stereotypisen ympäryskaupungin, jollaisia oikeastikin on Lontoon lähettyvillä. Näin hän loi sopivan kontrastin tylsän pikkukaupungin ja ainutlaatuisen erikoisen Tylypahkan velhokoulun välille.
Viistokuja

Viistokuja (engl. Diagon Alley) on fiktiivinen jästeiltä piilotettu ostoskatu Lontoossa. Jästisyntyisten velhojen ja noitien vanhemmat pääsevät sinne kuitenkin lastensa seurassa. Jos velho tai noita tarvitsee jotakin, se luultavasti löytyy Viistokujalta.
Yksi Viistokujalle johtava sisäänkäynti on Vuotavan noidankattilan majatalossa. Tämä jästeille näkymätön majatalo sijaitsee jossakin Charing Cross Roadin varrella, kirja- ja levykaupan välissä. Jos Vuotavan noidankattilan takapihalla kopauttaa kolmasti tiettyä tiiltä (kolmas ylhäältä ja toinen sivulta) pihan tiilimuurissa, päätyy Viistokujalle. Ruuhkan takia sinne on kumminkin helpompi matkustaa ilmiintymällä tai hormiverkon avulla.
Viistokuja > Apoteekki

Apoteekki (engl. Slug and Jiggers Apothecary) myy taikaliemiä ja liemiaineksia. Kauppa on "kiehtova", vaikka siellä leijuukin mätien munien ja pilaantuneen kaalin sekainen löyhkä. Apoteekin lattialla on tynnyreitä, joiden sisällä on jotain niljakasta. Hyllyillä on yrttipurkkeja, kuivattuja juuria ja värikkäitä pulvereita. Katosta taas riippuu höyhentukkoja, naruihin pujotettuja kulmahampaita ja ärhäköitä kynsiä. Kaupassa myydään myös vaakoja ja punnussarjoja.
Kaupan tuotevalikoimaan kuuluu myös hopeisia yksisarvisen sarvia, hinta 21 kaljuunaa kappale – ja pikkuruisia kiiluvanmustia koppakuoriaisen silmiä, hinta 5 sulmua kauhallinen.
Viistokuja > Hienoja huispausvarusteita

Hienoja huispausvarusteita (engl. Quality Quidditch Supplies) myy luudanvarsia ja huispaukseen liittyviä tarvikkeita. Kaupan näyteikkuna vetää usein puoleensa nuoria asiakkaita katselemaan uusimpia ja hienoimpia tuotteita. Kaupan kaikkein kuuluisimpia tuotteita ovat ”Nimbus 2000” ja ”Tulisalama”. Harry tulisi saamaan nämä molemmat luutamallit itsekin: ensimmäinen oli lahja rohkelikon tuvanjohtajalta Minerva McGarmiwalta ja jälkimmäisen hän sai Sirius Mustalta. Ron oli aikaisemmin himoinnut liikkeestä täyttä kokoelmaa Kadlein kanuunat -huispausjoukkueen kaapuja.