stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Valko-Venäjän maantiede
Ilmasto

Valko-Venäjä sijaitsee meri- ja mannerilmaston välisellä vaihettumisvyöhykkeellä. Kesät ovat lämpimiä ja talvet kylmiä. Maassa on lumipeite joulukuusta maaliskuulle. Heinäkuu on lämpimin kuukausi, ja sen lämpötilat vaihtelevat pohjoisosien 17 asteesta kaakkoisosien 19 asteeseen. Tammikuu puolestaan on kylmin kuukausi, jolloin maan keskilämpötila on –6,7 astetta.
Atlantin valtamereltä tulevat lämpimät ja kosteat tuulet ovat menettäneet jo suurimman osan kosteudestaan päästyään Valko-Venäjälle. Sadanta onkin maassa vain kohtuullista, joskin sateita tulee enemmän kuin muualla Itä-Euroopan tasangon alueella. Vuotuinen sademäärä on 530–710 millimetriä. Eniten sateita tulee maan pohjoisosissa, ja maa saa kokonaisuudessa runsaimmat sateensa kesäkuukausina.
Luonto > Kasvillisuus

Metsät peittävät Valko-Venäjän pinta-alasta noin 38 prosenttia. Metsäalueita halkovat kaikkialla maassa maatilat, mutta pohjoisosissa lisäksi on järviä ja eteläosissa soita. Metsän lisäksi Valko-Venäjän tärkeimmät kasvillisuusalueet ovatkin erilaisia kosteikkoja (nevoja, rämeitä, järviä) ja ruohomaita. Maan pohjoisosissa havupuut ovat valta-asemassa, mutta lehtipuiden (tammet ja valkopyökit osuus kasvaa eteläänpäin mentäessä. Koivut ovat puolestaan yleisiä koko maassa. Putkilokasvilajeja Valko-Venäjällä on kaikkiaan noin 1 650.
Luonto > Eläimistö

Valko-Venäjällä on arvioitu elävän noin 76 nisäkäs- ja noin 300 lintulajia. Niistä Valko-Venäjän uhanalaisten lajien punaiseen kirjaan on merkitty 17 nisäkästä ja 72 lintua. Eläimistöön kuuluu jokien ympäristössä muun muassa myyriä, saukkoja, euroopanmajavia, metsäkanoja ja sorsia. Metsissä puolestaan on villisikoja, susia, minkkejä, hirvieläimiä ja näätiä.
Luonto > Luonnonsuojelu

Valko-Venäjän pinta-alasta noin 7,9 prosenttia on suojeltua. Maassa on 90 kansallisesti arvokkaaksi määriteltyä suojelualuetta ja 716 paikallisesti arvokasta suojelualuetta. Kansallispuistoja Valko-Venäjällä on viisi. Niistä Puolan kanssa jaettu Białowiezan metsä on Unescon maailmanperintöluettelon kohde. Metsäalueesta noin 1 780 neliökilometriä on Valko-Venäjän puolella. Puisto on merkittävä luonnonsuojullinen kohde, sillä se oli visentin viimeisiä asuinalueita. Visenttejä asuu puistossa nykyään useita tuhansia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Valko-Venäjän maantiede Wikimedia Commonsissa
Näkymä Strustajärvelle.
Dzjaržynskin mäen huippu.
Białowiezan metsän suojelualuetta.
Claribel Alegría

Claribel Alegria.
Claribel Alegría (12. toukokuuta 1924 – 25. tammikuuta 2018 Managua) oli nicaragualainen kirjailija, jonka tuotantoon kuuluu muun muassa runoja, romaaneja ja lastenkirjallisuutta.
Alegría muutti vuonna 1943 Yhdysvaltoihin. Hän tuki Nicaraguan sandinistihallitusta ja palasi kotimaahansa 1985. Hänelle myönnettiin vuonna 2006 Neustadtin kansainvälinen kirjallisuuspalkinto.
Alegrían runotuotantoon kuuluu muun muassa kokoelma Sobrevivo, jolla hän voitti vuonna 1978 Kuuban hallituksen sponsoroiman Casa de las Américas -palkinnon.
Verta ja lihaa

| Verta ja lihaa Topi Saha |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2010
 Formaatti: CD digitaalinen
 Tuottaja(t): Tony Fredlund Topi Saha
 Tyylilaji: folk
 Kesto: 34.47
 Levy-yhtiö: Ei-No Records
Topi Sahan muut julkaisut
|   | Verta ja lihaa 2010 | Kolme veljee 2013 |
Singlet albumilta Verta ja lihaa
 ”Ahab” Julkaistu: 2010
Verta ja lihaa on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Topi Sahan vuonna 2010 julkaistu esikoisalbumi. Albumi ei noussut Suomen viralliselle albumilistalle, mutta se sai kuitenkin levyarvosteluissa positiivisen vastaanoton. Helsingin Sanomat valitsi sen myös yhdeksi vuoden 2010 parhaista albumeista.
Kappaleet

Albumin kaikki kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Topi Saha.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Valmista kamaa | 5.12 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Ahab | 4.13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Sen ansaitsen | 2.34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Mustalainen | 3.20 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Hämeentie 61 | 2.17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Kulkijapoika | 3.40 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Uuden taivaan alle | 2.40 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Virsi | 2.19 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Sokea | 4.23 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Kartanon lapset | 3.19 |  |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

Desibeli.net:
Helsingin Sanomat: positiivinen
Keskisuomalainen: positiivinen
Soundi:
Aiheesta muualla

Verta ja lihaa Discogs-sivustolla
Van Partible

Van Partible (oik. Efram Giovanni Bravo Partible, s. 1971 Manila, Filippiinit) on yhdysvaltalainen animaattori, joka tunnetaan erityisesti luomastaan animaatiosarjasta Johnny Bravo.
Elämäkerta

Partible oli kiinnostunut jo nuorena piirtämisestä ja usein piirteli kuvia sarjakuvakokoelmastaan. Vasta yliopistossa Partible otti piirtämisen vakavasti ja opiskelikin Los Angelesissa Loyola Marymountin yliopistossa animaattoriksi. Tuolloin hän teki ensimmäisen lyhytanimaatioelokuvansa "A Mess O' Blues".
Elämäkerta > Ura

Valmistuttuaan vuonna 1993 Loyola Marymountin yliopistosta, Partiblella ei ollut vielä portfoliota tai tarvittavaa kokemusta, jota animaatioyhtiöt vaativat. Usein kuukausien ajan hän työskenteli paikallisella ala-asteella. Seitsemän kuukautta myöhemmin Partible kuuli Hanna-Barbera -yhtiön vuosittain pitämästä tilaisuudesta, jossa kuka tahansa voi tuoda seitsemän minuutin mittaisen animaation näytteille. Satojen hakijoiden joukosta Partible valittiin tekemään näyttämästään sarjasta kokonainen animaatiosarja 13. jakson verran. Näin Johnny Bravo sai syntynsä.
Partiblen tavoitteena oli tehdä tyyliltään vanhanaikaisen Hanna-Barbera piirretyn. Hän sai apua useilta kokeneimmilta animaattoreilta ja jopa itse Joseph Barbera oli suunnittelussa mukana.
Hänen uusin animaatiosarjansa on Disney Channelilla esitetty Shorty McShorts' Shorts, joka sai Annie ehdokkuuden vuonna 2007. Nykyisin Partible opettaa työnsä ohella animointia Loyola Marymountissa.
Filmografia

Johnny Bravo (1995)
The What a Cartoon Show (1996)
Johnny Bravo (1997–2004)
Shorty McShorts' Shorts (2006–2007)
Näkijä (2006)
Yin! Yang! Yo! (2008)
Johnny Bravo Goes to Bollywood (2011)
Aiheesta muualla

Van Partible Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Drawing From Experience
TV.com[vanhentunut linkki]
Cartoon Network
Ventotenen manifesti

Ventotenen manifesti (ital. Manifesto di Ventotene), jota kutsutaan myös vapaan ja yhdistyneen Euroopan manifestiksi.
Altiero Spinellin laatima poliittinen julkilausuma (Per un'Europa libera e unita. Progetto d'un manifesto), jonka hän kirjoitti toisen maailmansodan aikana ollessaan vankina Italian Ventotenen saarella.
Lopullisessa muodossaan kesäkuussa 1941 valmistunutta manifestia levitettiin italialaisessa vastarintaliikkeessä, ja siitä tuli pian Movimento Federalista Europeon ohjelma. Manifesti vaatii Euroopan ja maailman yhdentymistä, eli federalismiä. Tekstissä Euroopan federalismi ja maailman federalismi nähdään keinona estää tulevat sodat.
Vayssière toteaa, että manifestia pidetään laajalti eurooppalaisen federalismin syntymänä. Entisestä kommunistista, Spinellistä (1907–86) tuli liittovaltion liikkeen johtaja, sen perusteella että hän oli Manifestin ensisijainen kirjoittaja, sekä myös hänen sodanjälkeinen toimintansa.
Manifesti kehotti katkaisemaan siteet Euroopan menneisyyteen ja muodostamaan uudenlaisen poliittisen järjestelmän. Tämä tehdään muokkaamalla politiikkaa uudelleen, ja tekemällä laaja-alaisia yhteiskunnallisia uudistuksia.
Sitä ei pidetty ihanteellisena, mutta kuitenkin parhaana vaihtoehtona Euroopan sodanjälkeiseen tilanteeseen.
Clarice Carson

Clarice Carson, o.s. Katz (23. joulukuuta 1929 Montreal, Quebec – 2. toukokuuta 2015 Toronto, Ontario), oli kanadalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän lauloi muun muassa Metropolitan-oopperassa, Canadian Opera Companyssa ja CBC:ssä. Hän esiintyi lavalla sellaisten oopperalaulajien kuin Luciano Pavarottin, Plácido Domingon, Louis Quilicon ja Léopold Simoneaun kanssa. Kapellimestareihin, joiden kanssa hän teki yhteistyötä, lukeutuivat Zubin Mehta, Eugene Ormandy, James Levine ja Richard Bonynge. Carson otettiin Canadian Opera Hall of Fameen, ja hän oli vuonna 2013 ensimmäinen kilven New Yorkin National Opera Centeriin saanut kanadalainen.
Carson opiskeli Montrealissa Pauline Donaldan ja Jacqueline Richardin johdolla sekä New Yorkissa Julia Drobnerin johdolla. Julkisen ensiesiintymisensä Carson teki Sarah Fischerin konsertissa Montrealissa vuonna 1956. Ensimmäiset oopperaroolinsa hän esitti Opera Guildin kanssa Giuseppe Verdin, Georges Bizet'n ja Charles Gounod'n teoksissa. Hänen laaja ohjelmistonsa kattoi osuuksia Richard Wagnerin ja Hans Pfitznerin oopperoista verismin teoksiin. Carsonin kansainvälinen laulu-ura jatkui vuoteen 1986 saakka. Tämän jälkeen hän toimi International Resource Centre for Performing Artistsin (IRCPA) johtokunnassa ja opasti monia nuoria laulajia.
Carsonin toinen aviomies oli kreikkalais-yhdysvaltalainen tenori ja laulunopettaja Philon Ktsanes. Carson kuoli 85-vuotiaana munuaisten vajaatoimintaan.
Ceilometri

Osa Hailuodon Marjaniemen automaattista sääasemaa. Kuvan vasemmassa laidassa oleva valkoinen mittalaite on Vaisalan valmistama ceilometri.
Ceilometri on optinen pilvenkorkeusmittari,  joka mittaa pilvien korkeutta pilven alareunasta maan pintaan. Laite käyttää infrapunalaseria, joka lähettää säteen ylös taivaalle. Lähetetyn ja pilvestä heijastuneen laserpulssin välisestä aikaerosta voidaan laskea pilven korkeus. Jotkut laitteet pystyvät tunnistamaan useampia pilvikerroksia. Ceilometriä käyttävät mm. säähavaintoasemat, lentokentät, laivat ja öljynporauslautat.
Toiminta

Lähetin lähettää lasersädettä taivaalle lyhyissä nanosekunneissa mitattavissa pulsseissa, jotka heijastuvat pilven alareunasta takaisin laitteen vastaanottimeen. Laitteen ohjelmisto käsittelee säteen ja laskee säteen matka-ajasta pilven korkeuden, joka on maasta pilven alareunaan. Joitakin ceilometrejä voidaan asentaa vinoon haittaamatta laitteen toimintaa, ettei laitteen ikkuna ole niin altis säälle.
Christina Obergföll

| Christina Obergföll |
| --- | --- |
 Christina Obergföll vuonna 2015
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. elokuuta 1981 (ikä 43) Schwartzwald, Saksan liittotasavalta
Kansalaisuus:   Saksa
Uran tiedot
Pituus:  175 cm
Paino:  71 kg
Laji:  keihäänheitto
Seura:  LG Offenburg
Kilpauran kesto:  1999–2016
Valmentaja:  Werner Daniels, Boris Obergföll
Saavutukset
Ennätykset:  70,20 NR
 Tietolaatikko päivitetty 6.3.2019 
Aiheesta muualla
Kotisivu
| Mitalit> Maa:   Saksa.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Peking 2008 | Keihäänheitto |  |
|  Hopeaa | Lontoo 2012 | Keihäänheitto |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Moskova 2013 | keihäänheitto |  |
|  Hopeaa | Helsinki 2005 | keihäänheitto |  |
|  Hopeaa | Osaka 2007 | keihäänheitto |  |
|  Pronssia | Daegu 2011 | keihäänheitto |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Barcelona 2010 | keihäänheitto |  |
|  Hopeaa | Helsinki 2012 | keihäänheitto |  |
Christina Obergföll (s. 22. elokuuta 1981) on saksalainen uransa päättänyt keihäänheittäjä. Hän edusti LG Offenburgia vuodesta 1996 lähtien.
Ura

Alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 2000 Santiago de Chilessä Obergföll oli kahdeksas. Hän voitti samana vuonna Saksan tyttöjen ja nuorten mestaruudet. Seuraavana vuonna Obergföll voitti Saksan nuorten mestaruuden. Vuonna 2003 hän heitti Saksan nuorten ennätyksen ja oli kahdeksas alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa.
Ateenan olympialaisissa 2004 Obergföll karsiutui loppukilpailusta. Samana vuonna hän voitti hopeaa Saksan mestaruuskilpailuissa. Vuonna 2005 Obergföll uusi Saksan-mestaruushopeansa ja heitti Helsingin MM-kisoissa uuden Euroopan-ennätyksen 70,03, joka riitti MM-hopeaan. Vuonna 2006 hän sijoittui toiseksi maansa mestaruuskilpailuissa ja neljänneksi Göteborgin EM-kisoissa. IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli viides.
Osakan MM-kisoissa 2007 Obergföll sai hopeaa tuloksella 66,46 Barbora Špotákován viedessä kultaa tuloksella 67,07. Samana vuonna hän voitti Euroopan cupin superliigan ja Saksan-mestaruuden sekä sijoittui kolmanneksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa. Pekingissä 2008 Obergföll sijoittui pronssille tuloksella 66,13 Špotákován viedessä jälleen kullan. Toiseksi sijoittunut Marija Abakumova kuitenkin jäi kiinni dopingista vuonna 2016 tehdyissä testien uudelleenanalysoinneissa ja näin Obergföll nousi hopealle. Samana vuonna hän voitti Saksan-mestaruuden ja sijoittui toiseksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa. Vuonna 2009 hän voitti Euroopan joukkuemestaruuskilpailun, oli toinen Saksan-mestaruuskilpailuissa, viides Berliinin MM-kisoissa ja neljäs IAAF:n yleisurheilufinaalissa.
Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 Obergföll sai hopeaa tuloksella 65,58. Hän oli toinen myös kotimaansa mestaruuskilpailuissa. Hän voitti Euroopan joukkuemestaruuskilpailut 2010 ja 2011. Daegun MM-kisoissa 2011 hän sijoittui alun perin neljänneksi tuloksella 65,24, mutta nousi jälkikäteen pronssimitalistiksi, kun Venäjän Marija Abakumova hylättiin dopingin takia. Obergföll sai hopeaa Helsingin EM-kilpailuissa 2012 tuloksella 65,12 ja Lontoon olympialaisissa tuloksella 65,16. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän voitti maailmanmestaruuden tuloksella 69,05. Kaudella 2014 Obergföll ei kilpaillut äitiysloman vuoksi. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui neljänneksi. Rion olympialaisissa 2016 hän sijoittui kahdeksanneksi.
Kausien parhaat heitot

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Tulos | Paikka | Päivämäärä |
| 1999 | 50,57 | Duisburg | 11. heinäkuuta |
| 2000 | 54,50 | Jena | 19. elokuuta |
| 2001 | 56,83 | Ettlingen | 27. toukokuuta |
| 2002 | 60,61 | Halle | 11. toukokuuta |
| 2003 | 57,40 | Halle | 24. toukokuuta |
| 2004 | 63,34 | Berliini | 12. syyskuuta |
| 2005 | 70,03 | Helsinki | 14. elokuuta |
| 2006 | 66,91 | Ateena | 3. heinäkuuta |
| 2007 | 70,20  | München | 23. kesäkuuta |
| 2008 | 69,81 | Elstal | 31. elokuuta |
| 2009 | 68,59 | Leiria | 20. kesäkuuta |
| 2010 | 68,63 | Elstal | 12. syyskuuta |
| 2011 | 69,57 | Zürich | 8. syyskuuta |
| 2012 | 67,04 | St. Wendel | 10. kesäkuuta |
| 2013 | 69,05 | Moskova | 18. elokuuta |
| 2015 | 64,61 | Peking | 30. elokuuta |
| 2016 | 64,96 | Halle | 21. toukokuutaa |
Lähde: WA
Perhe

Obergföll avioitui syyskuussa 2013 entisen saksalaisen keihäänheittäjän Boris Henryn kanssa. Obergföllien esikoinen, Marlon syntyi kesäkuussa 2014.. Perheen toinen lapsi, Noah, syntyi elokuussa 2017.
Obergföll oikealla juhlimassa pronssia voittaneen maannaisensa Steffi Neriuksen kanssa Osakassa 2007
Ventosara

| Ventosara |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Sarakasvit Cyperaceae
Suku::  Sarat Carex
Laji::  straminea
Kaksiosainen nimi
 Carex straminea  Willd. 
Katso myös
   Ventosara Wikispeciesissä   Ventosara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ventosara (Carex straminea) on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon kuuluva monivuotinen kasvilaji. Ventosara muistuttaa korkeakasvuista jänönsaraa (Carex leporina), mutta lajit ovat erotettavissa toisistaan varsien ja kukintotähkien ulkonäön perusteella.
Ventosara on melko korkeakasvuinen ja sen varret voivat kasvaa reilut puoli metriä korkeiksi. Varret kasvavat mättäinä ja ovat velttoja sekä yleensä kaarelle taipuneita. Lehdet ovat pari millimetriä leveitä, tasapintaisia ja vaaleanvihreitä. Ventosara on yhtäläistähkäinen saralaji ja sen kukinto koostuu 3–8 keskenään samannäköisestä tähkästä. Tähkät ovat pyöreitä sekä keltaisenvihertäviä ja alimmat tähkät ovat hieman erillään muista tähkistä. Tähkäsuomut ovat vaaleanruskeita ja kalvolaitaisia. Pullakot ovat vihertäviä, kapeansoikeita sekä monisuonisia ja niissä on lyhyt sekä leveä suuota. Emikukat ovat kaksiluottisia.
Ventosara on alun perin kotoisin Pohjois-Amerikasta, mutta sitä tavataan nykyään myös Euroopasta. Ruotsissa ventosaraa tavataan paikoitellen teiden varsilta Pohjois-Ruotsissa. Ruotsiin lajin uskotaan levinneen ulkomailta tuotujen heinänsiementen mukana.
Vattimeren kansallispuistot

| Vattimeren kansallispuistot |
| --- | --- |
 Satelliittikuva Vattimeren alueesta.
Maailmanperintökohde
Sijainti:  Tanska, Saksa, Alankomaat
Kriteerit:  VIII, IX, X
Tunnusnumero:  1314
Valintahistoria
Valintavuosi:  2009
Laajennusvuosi:  2014
Vattimeren kansallispuistot ovat Vattimeren Tanskan, Saksan ja Alankomaiden alueella sijaitseva yhteisnimike kansallispuistoille, jotka liitettiin vuonna 2009 Unescon maailmanperintöluetteloon.
Puisto koostuu useista suojelualueista. Sen Tanskan-puoleinen osa on nimeltään Vattimeren kansallispuisto (tansk. Nationalpark Vadehavet), Saksan osa koostuu Schleswig-Holsteinin, joka on Keski-Euroopan suurin kansallispuisto,, Hampurin ja Ala-Saksin Vattimeren kansallispuistoista. Alankomaiden puoleinen suojelualue sisältää Lauwersmeerin, Schiermonnikoogin ja Texelin dyynien kansallispuistot..
Voimakas vuorovesi hallitsee laajaa ranta-aluetta, joka jää nousuveden aikana meriveden alle ja nousee esille laskuveden aikana. Se koostuu dyyneistä, hiekkarannoista ja suolaniityistä. Näkemisen arvoisia ovat myös pienet patoamattomat saaret, jotka joutuvat nousuveden alle vain kevättulvan ja myrskyjen aikana.
Puiston pohjoinen opastuskeskus Vadehavscentret on Tanskan Ribessä.
Aiheesta muualla

Our Wadden Sea World Heritage.
Welcome to the Wadden Sea. Vadehav.dk.
Vattukärsäkäs

| Vattukärsäkäs |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 {{{status}}} 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Osalahko::  Cucujiformia
Yläheimo::  Kärsäkäsmäiset Curculionoidea
Heimo::  Kärsäkkäät Curculionidae
Alaheimo::  Curculioninae
Tribus::  Anthonomini
Suku::  Kukkakärsäkkäät Anthonomus
Laji::  rubi
Kaksiosainen nimi
 Anthonomus rubi  (Herbst, 1795) 
Katso myös
   Vattukärsäkäs Wikispeciesissä   Vattukärsäkäs Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vattukärsäkäs (Anthonomus rubi) on kärsäkkäiden heimoon kuuluva kukkakärsäkäslaji. Vattukärsäkäs on väriltään harmaanmusta kovakuoriainen, jolla on hoikka ja pitkä kärsä. Sen tuntosarvet ovat polvitaitteiset. Peitinsiivissä on ohuita pitkittäisuria. Kooltaan aikuinen vattukärsäkäs on noin 2,5–3 mm ja toukka noin 3–4 mm. Toukka on väriltään kellanvalkoinen ja sen pää on vaaleanruskea.
Aikuiset vattukärsäkkäät talvehtivat maassa ja ilmestyvät keväällä vadelmien, mansikoiden ja ruusujen nuorille lehdille syöden niihin pieniä reikiä. Vattukärsäkkään naaraat kaivavat kasvin kukkanuppuihin reiän ja munivat nuppujen sisään yhden munan kuhunkin, jonka jälkeen ne katkaisevat kukkaperän osittain poikki. Nuppu kuihtuu ja putoaa maahan. Lämpimällä säällä vioituksia syntyy nopeasti, sillä yksi naaras voi vioittaa jopa 100 nuppua. Toukka kehittyy nupun sisällä ja uusia aikuisia ilmaantuu heinäkuussa.
Vattukärsäkkäiden esiintymistä mansikkaviljelmien läheisyydestä voi vähentää poistamalla villivadelmien kasvustoja. Kemiallisesti vattukärsäkkäitä voi torjua myös luonnon pyretriinejä sisältävillä torjunta-aineilla.
Aiheesta muualla

Ötökkätieto: Vattukärsäkäs (Anthonomus rubi)
Kasper: Vattukärsäkäs (Anthonomus rubi)
Farmit: Vattukärsäkäs
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Anthonomus rubi (black anthonomus) (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Anthonomus rubi, the Strawberry blossom weevil (englanniksi)
China General Aviationin lento 7552

| China General Aviationin lento 7552 |
| --- | --- |
 Onnettomuuskoneen kaltainen China General Aviationin Jak-42.
Yhteenveto
Päivämäärä:  31. heinäkuuta 1992
Onnettomuustyyppi:  lentäjän virhe
Tapahtumapaikka:  Nanjing, Kiina
Lähtöpaikka:  Nanjing Dajiaochangin lentoasema, Nanjing, Kiina
Määränpää:  Xiamen Gaoqin kansainvälinen lentoasema, Xiamen, Kiina
Kuolleita:  107 (tai 108)
Eloonjääneitä:  19
Lentokone
Konetyyppi:  Jakovlev Jak-42D
Lentoyhtiö:  China General Aviation
Rekisteritunnus:  B-2755
Matkustajia:  116
Miehistöä:  10
China General Aviationin lento 7552 oli China General Aviationin Kiinan sisäinen reittilento Nanjingista Xiameniin. Lennolla 31. heinäkuuta 1992 käytetyn Jakovlev Jak-42D:n lentoonlähtö epäonnistui Nanjing Dajiaochangin lentoasemalla. Kone kiihdytti lähtönopeuteen, mutta ei noussut ilmaan. Se ylitti kiitotien päässä olevan ojan ja törmäsi sen toisella puolella penkkaan. Koneella oli tällöin vauhtia 210 kilometriä tunnissa.
Lennolla oli 116 matkustajaa ja kymmenen miehistön jäsentä. Heistä kaikkiaan 107 (joidenkin lähteiden mukaan 108) sai onnettomuudessa surmansa ja 19 selviytyi. Onnettomuuden syynä oli lentäjän virhe: korkeusvakain oli trimmattu laskeutumisasentoon, eikä nokkaa siksi saatu nostettua.
Wadjet

Wadjet oli Horuksen silmän henkilöitymä.
Wadjet oli muinaisessa Egyptissä palvottu kobrajumalatar. Häntä palvottiin Ala-Egyptissä.
Wadjet kuvattiin kehäksi kiertyneenä, hyökkäykseen valmiina kobrana, mutta toisinaan häntä kuvattiin myös leijonapäisenä naisena. Tässä hahmossa häntä on joskus vaikea erottaa Sekhmetistä.
Alun perin Wadjet oli Ala-Egyptissä sijaitsevan Buto-nimisen kaupungin paikallisjumalatar, mutta ajan mittaan hänestä tuli koko Ala-Egyptiä edustava jumalatar. Faaraon kruunussa Wadjetia edusti uraeus. Sen vieressä oli usein Ylä-Egyptin korppikotkajumalatar Nekhbet kuvaamassa kahden maan liittoa. Myös faaraon Nebty-nimen esittelyssä esiintyi Wadjetia kuvaava kobra.
Wadjet-jumalatarta pidettiin myös suojelevan Horuksen silmän henkilöitymänä. Wadjet esiintyi myös faaraoiden kruunuissa aurinkokehräpäisenä uraeuksena.
Wadj-wer

Wadj-wer (muinaisegyptin "Suuri sini-vihreä" oli muinaisessa Egyptissä palvottu hedelmällisyyden jumala. Wadj-wer oli Välimeren ja Niilin suiston järvien henkilöitymä.
Christina Grimmie

| Christina Grimmie |
| --- | --- |
 Christina Grimmie esiintymässä vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. maaliskuuta 1994 Marlton, New Jersey
Kuollut: 10. kesäkuuta 2016 (22 vuotta) Orlando, Florida
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä, pianisti
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2009–2016
Tyylilajit:  pop
Soittimet:  laulu, piano, kitara, okariina, huilu, rummut
Levy-yhtiöt:  Universal Music Group, Island Records ja Republic Records 
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Christina Victoria Grimmie (12. maaliskuuta 1994 Marlton, New Jersey, Yhdysvallat – 10. kesäkuuta 2016 Orlando, Florida, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen laulaja. Grimmie tuli alun perin tunnetuksi YouTube-videopalvelussa, jonne hän latasi lauluvideoita tunnettujen  musiikkikappaleiden omista cover-versioistaan. Vuonna 2014 Grimmie osallistui The Voice -laulukilpailuun, jossa hän sijoittui kolmanneksi. Grimmie kuoli ampumavälikohtauksessa Floridassa 10. kesäkuuta 2016.