stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Loviisan kirkko
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Loviisan kirkko Wikimedia Commonsissa
Uudenmaan kirkot (pois lukien Espoo, Helsinki ja Vantaa)
Askola –
Bromarv –
Capella (Siuntio) –
Degerby –
Fagervik –
Haapajärvi –
Hanko –
Hyvinkää (ev.lut.) –
Hyvinkää (ortod.) -
Hyvinkää (vanha) –
Inkoo –
Järvenpää (ev.lut.) –
Järvenpää (ortod.) –
Karjaa –
Karkkila –
Karjalohja –
Kauniainen –
Kellokoski –
Kerava –
Kirkkonummi –
Klaukkala (ev.lut.) –
Klaukkala (ortod.) –
Kytäjä –
Kärkölä –
Lapinjärvi –
Lapinjärvi (pikku kirkko) –
Lappohja –
Liljendal –
Lohja –
Lohja (tsasouna) –
Loviisa –
Masala –
Merikappeli (Upinniemi) –
Mustio –
Myrskylä –
Mäntsälä –
Nummi –
Nurmijärvi –
Pernaja –
Pohja –
Porvoo –
Porvoon Kristuksen kirkastumisen kirkko –
Pornainen –
Pukkila –
Pusula -
Rajamäki –
Ruotsinpyhtää –
Sammatti –
Sipoo (uusi) –
Sipoo (vanha) –
Siuntio –
Snappertuna –
Söderkulla –
Tammisaari –
Tenhola –
Tuusula –
Täktom (kappeli) –
Vihti
Kristus-patsas kirkon alttarilla
Darien (täsmennyssivu)

Darien tai Darién voi tarkoittaa seuraavia:
Darien, kunta Connecticutin osavaltiossa Yhdysvalloissa
Darién, maakunta Panamassa
Dariénin katkos, Pohjois- ja Etelä-Amerikan välinen raja-alue Panaman ja Kolumbian rajalla
Darien, sukunimenä:
Garfield Darien (s. 1987), ranskalainen aitajuoksija.
Daria Pratt

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten golf. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten golf. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten golf. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Naisten golf. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Pariisi 1900 | Golf |  |
Myra Abigail "Daria" Pratt (myöhemmin Karageorgevitš; 21. maaliskuuta 1859 Cleveland – 26. kesäkuuta 1938 Cannes, Ranska) oli yhdysvaltalainen golfaaja ja olympiamitalisti. Hän osallistui Pariisin olympialaisiin 1900 ja voitti pronssia. Pratt oli elämänsä aikana kolmesti naimisissa, viimeisenä Serbian prinssi Alexis Karageorgevitšin kanssa. Näin Pratt oli prinsessa kuolemaansa saakka.
Darja Bilodid

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Darja Bilodid |  Darja Bilodid |  Darja Bilodid |  |
Maa:  Ukraina
Naisten judo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Tokio 2020 | 48 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Baku 2018 | 48 kg |  |
|  Kultaa | Tokio 2019 | 48 kg |  |
| Euroopan kisat  | Euroopan kisat  | Euroopan kisat  |  |
|  Kultaa | Minsk 2019 | 48 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Varsova 2017 | 48 kg |  |
|  Kultaa | Zagreb 2024 | 57 kg |  |
|  Hopeaa | Lissabon 2021 | 48 kg |  |
Darja Hennadijivna Bilodid (ukr. Дар'я Геннадіївна Білодід, s. 10. lokakuuta 2000) on ukrainalainen judon olympiamitalisti sekä maailman- ja Euroopan-mestari.
Bilodid voitti kadettien (eli 17-vuotiaiden) maailmanmestaruuden 44 kg:n sarjassa 2015 sekä Euroopan-mestaruuden 44-kiloisissa 2015 ja 48-kiloisissa 2016. Hän voitti nuorten Euroopan-mestaruuden 48 kg:n painoluokassa 2016.
Bilodid voitti Euroopan-mestaruuden 48 kg:n sarjassa Varsovassa 2017. Seuraavana vuonna hän voitti saman painoluokan maailmanmestaruuden sekä Bakun MM-kilpailuissa että alle 21-vuotiaiden MM-kisoissa. Vuonna 2019 hän voitti 48-kiloisissa kultaa Minskin Euroopan kisoissa ja Tokion MM-kilpailuissa. Hän saavutti 48-kiloisissa EM-hopeaa Lissabonissa 2021. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Bilodid voitti 48 kg:n sarjassa pronssia. Taškentin MM-kilpailuissa 2022 hän oli 57-kiloisissa seitsemäs. Hän voitti saman sarjan Euroopan-mestaruuden Zagrebissa 2024.
Bilodid on voittanut seitsemän IJF World Tourin kilpailua sekä sijoittunut kaksi kertaa toiseksi ja kahdeksan kertaa kolmanneksi. Lisäksi hän on voittanut yhden maailmancupin / Continental Open -kilpailun.
Daniel Moreno

| Daniel Moreno |
| --- | --- |
 Daniel Moreno vuoden 2009 Dunkerquen neljän päivän ajossa.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Daniel Moreno Fernández
Syntynyt: 5. syyskuuta 1981 (ikä 43)
Kansalaisuus:   Espanja
Pyöräilijä
Pituus:  173 cm
Paino:  59 kg
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  yleisajaja
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2005–2007 2008–2009 2010 2011-2015 2016-2017 2018:  Relax-Gam Caisse d'Epargne Omega Pharma-Lotto Katjuša Movistar Team Team EF Education First–Drapac p/b Cannondale
Suurimmat voitot
 Giro del Piemonte 2011 Vuelta a Burgos 2012 La Flèche Wallonne 2013 Espanjan ympäriajo, 3 etappia 
 Tiedot päivitetty: 18. tammikuuta 2019 
| Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten pyöräily.Maantiepyöräilyn EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten pyöräily.Maantiepyöräilyn EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten pyöräily.Maantiepyöräilyn EM-kilpailut  | Maa:   Espanja> Miesten pyöräily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Plumelec 2016 | maantieajo |  |
Daniel Moreno Fernández  (s. 5. syyskuuta 1981 Madrid) on espanjalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Relax-joukkueessa 2005–2007, edusti Caisse d'Epargnea 2008–2009, Omega Pharma-Lottoa 2010, Katjušaa 2011–2015, Movistar Teamia 2016–2017 ja vuonna 2018 Team EF Education First–Drapac p/b Cannondalea.
Moreno voitti Espanjan ympäriajossa 2011 Sierra Nevadaan päättyneen vuorietapin kukistettuaan loppukirissä irtiottokumppaninsa Chris Anker Sørensenin. Hän voitti samana vuonna myös Giro del Piemonte -kilpailun ja 2012 Vuelta a Burgosin. Vuonna 2013 hän voitti La Flèche Wallonne -klassikon kolmen sekunnin erolla Sergio Henaoon. Hän voitti saman vuoden Espanjan ympäriajossa Fisterraan päättyneen neljännen etapin. Hän nousi kokonaiskilpailun johtoon yhden etapin ajaksi voitettuaan myös Valdepeñas de Jaéniin päättyneen yhdeksännen etapin. Lopputuloksissa hän oli kymmenes Hän sijoittui Lombardian ympäriajossa 2015 toiseksi 21 sekuntia Vincenzo Nibalille hävinneenä. Hän sai maantieajon EM-pronssia 2016.
Saavutuksia

Lähteet: Cycling Archives, Cyclingbase
Lappajärven musiikkipäivät

Lappajärven musiikkipäivien pääesityspaikkana toiminut silloisen Lappajärven ammattioppilaitoksen liikuntasali kuvattuna vuonna 2021.
Lappajärven musiikkipäivät oli Lappajärvellä vuosina 1985–1998 järjestetty musiikkifestivaali. Klassiseen musiikkiin painottuneen musiikkifestivaalin ohessa järjestettiin myös kursseja. Musiikkipäivien konserttien pääesityspaikkana toimi Lappajärven ammattioppilaitoksen sali, muutamia konsertteja järjestettiin myös Lappajärven kirkossa sekä yksittäisiä konsertteja lähipaikkakunnilla, 1990-luvulla konserttien pääesityspaikaksi vaihtui hotelli  Kivitipun sali.
Historia > Musiikkipäivät yhdistyspohjalle > Kolmannet Musiikkipäivät

Alkuvuodesta 1987 lähtien musiikkipäivien järjestämisestä vastasi Lappajärven Musiikkiyhdistys joka perustettiin musiikkipäivien järjestämistä varten.  Kolmansia musiikkipäiviä varten Lappajärven kunta antoi yhdistykselle 70 000 markan tuen, koko musiikkipäivien menojen arvioitiin olevan noin 230 000 markkaa.  Kolmannet musiikkipäivät alkoivat 31. heinäkuuta 1987 konsertilla Nurmon kunnantalolla.  Musiikkipäivien varsinainen avajaiskonsertti oli sunnuntaina 2. elokuuta Lappajärven ammattikoulun salissa jossa esiintyivät baritoni Tom Krause ja pianisti Ulrich Koneffke.  Maanantaina oli Albert Boesenin, Pilvi Heinonen-Boesenin ja Ulrich Koneffken kamarimusiikki-ilta Lappajärven ammattikoulun salissa.  Tiistaina järjestettiin Kalevi Ollin Lied-konsertti Alajärven Nelimarkka-museolla.  Keskiviikkona oli Matti Salmisen ja Ari Rasilaisen johtaman kamariorkesterin ”Tunnelmasta toiseen” konsertti täydelle salille.  Torstaina järjestettiin musiikkipäivien ainut kirkkokonsertti Kortesjärven kirkossa jossa esiintyi sopraano Pia Raanoja ja urkuri Timo Olli.  Perjantaina oli pietarsaarelaisten Laulu-Jaakkojen, Seinäjoen Mieslaulajien ja saksalaisen Barbarossa-kuoron kuoroilta Lappajärven ammattikoululla.  Musiikkipäivien kurssilaisten oppilaskonsertti järjestettiin lauantaina ammattikoululla ja illalla Halkosaaren tanssilavalla oli Pohjalainen-ilta jossa esiintyi muun muassa Kalevi Ollin johtama Campanello-kuoro.  Sunnuntaina oli Suomi-70 juhlakonsertti ammattikoululla.  Musiikkipäivät päätti sunnuntai-iltana Tähtiparaati Lappajärven nuorisoseurantalolla.  Yhteensä yleisöä tapahtumissa oli reilut 3000 katsojaa.
Historia > Musiikkipäivät yhdistyspohjalle > Neljännet Musiikkipäivät

Neljännet Lappajärven musiikkipäivät alkoivat Kevyellä kesäillan konsertilla Nurmon yläasteen salissa perjantaina 29. heinäkuuta 1988.  Lauantaina oli Halkosaaren tanssilavalla Raimo Lintuniemen juontama viihteelliseksi kuvattu Pohjalainen ilta.  Sunnuntaina ohjelmaan kuului juhlajumalanpalvelus Lappajärven kirkossa ja päivällä basso Jaakko Ryhäsen ja pianisti Ilkka Paanasen Lied-konsertti ammattikoululla.  Sunnuntai-iltana järjestettiin basso Heikki Oraman kirkkokonsertti Lapualla Kauhajärven kirkossa.  Maanantain välipäivän jälkeen tiistaina vuorossa oli toinen Kevyt kesäillan konsertti Evijärven nuorisoseurantalolla  Keskiviikkona ammattikoulun salissa baritoni Tom Krause esitti Schubertin Winterreisen.  Torstaina Kortesjärven liikuntatalolla kuorokonsertissa esiintyi Kalevi Ollin johtamana Seinäjoen Mieslaulajat solisteina Heikki Siukola ja Matti Lampi.  Perjantaina oli Lauluja sinulle -konsertti jonka pääesiintyjänä oli tenori Seppo Ruohonen, konsertissa esiintyi myös Lappeenrannan kaupunginorkesteri Ari Rasilaisen johtamana.  Lauantaina Kamarimusiikki-iltapäivässä Alajärven Nelimarkka-museolla esiintyivät sopraano Leena Kosola, viulisti Albert Boesen, sello Pilvi Heinonen-Boesen ja pianisti Ulrich Koneffke.  Oratoriokonsertissa Lappajärven kirkossa sunnuntaina esitettiin Joseph Haydnin Luominen.  Neljännet musiikkipäivät päätti edellisvuoden tapaan Tähtiparaati Lappajärven nuorisoseurantalolla.
Historia > Musiikkipäivät yhdistyspohjalle > Viidennet Musiikkipäivät

Viidennet Lappajärven musiikkipäivät järjestettiin 28. heinäkuuta – 6. elokuuta 1989 välisenä aikana. Esiintyjinä olivat muun muassa Karita Mattila, Theo Adam, Tom Krause, Galina Kalinina, Heikki Siukola, Kalevi Olli ja Seppo Ruohonen.   Festivaalien budjetti oli noin 650 000 markkaa ja kävijämäärä jäi alle kuudentuhannen.
Historia > Musiikkipäivät yhdistyspohjalle > Kuudennet Musiikkipäivät

Kuudennet Musiikkipäivät järjestettiin 27. heinäkuuta – 5. elokuuta 1990 välisenä aikana. Musiikkipäivien konsertteja järjestettiin ensimmäistä kertaa hotellikylpylä Kivitipun salissa, konserteista lähes puolet järjestettiin Lappajärven ulkopuolella. Esiintyjinä olivat muun muassa Eestin mieskuoro, Kathleen Cassello, Kalle Randalu, Mati Palm, Tom Nyman, Jaakko Kortekangas, Ilkka Paananen, Jyväskylän Kamariorkesteri, Pia Raanoja, Leena Kosola, Heikki Siukola ja Tom Krause.
Historia > Musiikkipäivät yhdistyspohjalle > Seitsemännet Musiikkipäivät

Seitsemännet Musiikkipäivät järjestettiin 27. heinäkuuta – 4. elokuuta 1991 välisenä aikana. Musiikkipäivien ohjelmistoon kuului uutena Tapiolan sponsoroima duo-laulukilpailu jonka voittivat Pia Freund ja Satu Salminen  Musiikkipäivien kohokohtana oli Matti Salmisen ja Tom Krausen konsertti Vimpelin Saarikentällä joka televisioitiin Yleisradion kanavalla.  Päätöskonsertissa esitettiin ensimmäinen osa Antti Tuurin kirjoittamasta ja Kalevi Ollin säveltämästä Lappajärven patokapinasta kertovasta Pato-oopperasta.  Festivaalien budjetti oli noin 900 000 markkaa ja kävijämääräksi jäi noin 5700 kuulijaa tavoitellun 7000 kuulijan sijasta.
Historia > Musiikkipäivät yhdistyspohjalle > Kahdeksannet Musiikkipäivät

Kahdeksannet musiikkipäivät järjestettiin 24. heinäkuuta – 2. elokuuta 1992 välisenä aikana. Teemana festivaaleilla oli 75-vuotias Suomi ja festivaalit painottuivat suomalaiseen laulumusiikkiin.  Musiikkipäivien esiintyjiin kuuluivat muun muassa Walton Grönroos, Eero Heinonen, Arja Koriseva, Soile Isokoski, Marita Viitasalo, Ritva Auvinen, Leena Kosola, Matti Heinikari, Jaakko Kortekangas, Ulrich Koneffke, Jaakko Ryhänen, Ilkka Paananen, Heikki Siukola, Kalevi Olli, Jorma Hynninen ja Martti Wallén.  Yhteensä kahdeksansilla musiikkipäivillä oli noin 4000 kuulijaa.
Historia > Musiikkipäivät yhdistyspohjalle > Kerimäen joulukonsertti 1992

Lappajärven Musiikkiyhdistys järjesti sunnuntaina 20. joulukuuta 1992 joulukonsertin Kerimäen kirkossa Etelä-Savossa. Konsertissa esiintyivät päätähtinä yhdysvaltalaiset mezzosopraano Marilyn Horne ja tapahtuman juontaja Richard Chamberlain, molempien päätähtien luvatut palkkiot olivat 250 000 markkaa.  Konsertissa esiintyivät myös Erkki Pohjolan johtama Tapiolan kuoro, viulisti Elina Vähälä ja Pietarin kaupunginorkesteri.  Konsertista oli tarkoitus tehdä jokavuotinen perinne ja tarkoituksena oli myydä konsertin TV-oikeuksia ulkomaille.  Konsertista nousi kohu jo ennen konserttia kun nousi epäily että tapahtumalle useasta eri ministeriöstä myönnettyä valtion tukea olisi käytetty Musiikkiyhdistyksen vanhojen velkojen maksamiseen ja Helsingin kaupunginorkesterin tilalla esiintyikin Pietarin kaupunginorkesteri.  Itse tapahtuma epäonnistui sekä taloudellisesti että yleisömäärän osalta, kylmässä kirkossa järjestetyssä tapahtumassa oli vain noin 800 kuulijaa tavoitellun 2500 sijasta ja tapahtuma aiheutti Lappajärven Musiikkiyhdistykselle satojen tuhansien markkojen velat.   Tapahtuman järjestäjät tarjosivat konsertin TV-oikeuksia aluksi Yleisradiolle kolmella miljoonalla markalla, Yleisradion kieltäydyttyä tarjouksesta joutuivat tapahtuman järjestäjät tarjoamaan konsertin televisiointioikeudet MTV:lle ilmaiseksi koska konsertin esiintyjien kanssa tehdyt sopimukset edellyttivät televisiointia.    Konsertti esitettiin televisiossa joulupäivänä 1992, Helsingin Sanomien musiikkiarvostelija Hannu-Ilmari Lampila kehui arvostelussaan konserttia TV-taltioinnin perusteella hyväksi ja onnistuneemmaksi kuin saman joulun Yleisradion joulukonserttia.
Historia > Uuden yhdistyksen voimin

Kerimäen epäonnistuneen joulukonsertin jälkeen Lappajärven Musiikkiyhdistys ajautui taloudellisiin ongelmiin eikä Lappajärven kunta enää myöntänyt yhdistykselle sen anomaa 150 000 markan tukea.  Musiikkipäivien järjestämistä varten perustettiin uusi yhdistys ”Lappajärven Musiikinystävät”, uusi yhdistys sai Lappajärven kunnalta yhdeksänsien musiikkipäivien 1993 järjestämiseen enää vain 60 000 markan tuen koko budjetin ollessa noin 200 000 markkaa.  Musiikkipäivät muuttuivat vuodesta 1993 lähtien viihteellisemmän musiikin suuntaan klassisen musiikin jäädessä vähemmälle.
Kymmenennet Lappajärven musiikkipäivät järjestettiin 24. heinäkuuta – 31. heinäkuuta 1994. Kohokohtina olivat Mozartin Taikahuilu oopperanäytökset.  Ohjelmassa oli myös kirkkokonsertti jonka pääteoksena kuultiin lappajärveläisen Antti Savolan säveltämä Sielunmessu virolaisen Linnamuusikud-kuoron esittämänä.
Yhdennettoista musiikkipäivät järjestettiin heinäkuussa 1995, tuolloin Lappajärven kunta tuki tapahtumaa enää 35 000 markan tuella ja festivaalien ohjelmassa oli vain neljä konserttia.
Kahdennettoista musiikkipäivät heinäkuussa 1996 sisälsivät viisi konserttia, muun muassa Maija Lehtosen ja Manfred Gräsbeckin konsertti Kivitipussa.
Kolmannettoista musiikkipäivät järjestettiin heinä-elokuun vaihteessa 1997.  Viimeiset Lappajärven musiikkipäivät järjestettiin vuonna 1998.
Danny Pino

| Danny Pino |
| --- | --- |
 Danny Pino vuonna 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. huhtikuuta 1974 (ikä 50) Miami, Florida, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Lilly Pino Bernal (vih. 15.2.2002)
Lapset:  2
Näyttelijä
Aktiivisena:  2002-
Merkittävät roolit:  “etsivä Nick Amaro” Kova laki: Erikoisyksikkö
Palkinnot
 Imagen Foundation Award 2015 
Aiheesta muualla
IMDb 
Daniel "Danny" Pino (s. 15. huhtikuuta 1974 Miami, Florida, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, jolla on kuubalaiset sukujuuret. Danny Pino tunnetaan Suomessa parhaiten hänen roolistaan tv-sarjassa Todistettavasti syyllinen. Vuonna 2003 Pino näytteli Desi Arnazia Lucille Ballista kertovassa ohjelmassa Lucy. Pino valmistui Floridan International Universitystä vuonna 1996.
Pino näytteli myös tv-sarjassa Kova laki: Erikoisyksikkö sen 13. tuotantokauden alusta kaikkiaan 94 jaksossa. Hänen hahmonsa etsivä Nick Amaro korvasi aiemman etsivä Elliot Stablerin, jota esitti Christopher Meloni.
Pino näyttelee musikaalielokuvassa Dear Evan Hansen (2021).
Yksityiselämä

Pinolla ja hänen vaimonsa, Lilly Pino Bernal ovat olleet naimisissa helmikuusta 2002 lähtien, ja heillä on kaksi poikaa (s. 2006 ja 2007).
Aiheesta muualla

Danny Pino Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Dariusz Wosz

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 8. kesäkuuta 1969 (ikä 55)
Syntymäpaikka: Piekary Śląskie, Puola
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 169 cm
Junioriseurat
1980–1981:  Motor Halle
1981–1984:  Empor Halle
1984–1986:  HFC Chemie
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1986–1991 |  HFC Chemie | 94 | (15) |
| 1991–1992 |  Hallescher FC | 22 | (5) |
| 1992–1998 |  VfL Bochum | 211 | (25) |
| 1998–2001 |  Hertha BSC | 85 | (11) |
| 2001–2007 |  VfL Bochum | 135 | (16) |
| 2007–2020 |  Union Bergen |  |  |
| 2020– |  Teutonia Riemke |  |  |
| Yhteensä | Yhteensä | 547 | (72) |
Maajoukkue
| 1989–1990 |  Itä-Saksa | 7 | (0) |
| 1997–2000 |  Saksa | 17 | (1) |
Valmennusura
2007–2013:  VfL Bochum U19
2009–2010:  VfL Bochum (apuvalm.)
2010:  VfL Bochum (väliaik.)
2013–2014:  VfL Bochum (apuvalm.)
2013–2014:  VfL Bochum II
2014–2015:  VfL Bochum U19
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Dariusz Wosz (s. 8. kesäkuuta 1969 Piekary Śląskie, Puola) on puolalaissyntyinen saksalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Wosz syntyi Puolassa, mutta muutti jo lapsena perheineen Halleen Saksan demokraattiseen tasavaltaan jossa hänen setänsä asui. Kärsittyään kielitaidottomana aluksi sopeutumisvaikeuksista Wosz löysi pakotien urheilusta ja menestyi sekä jalkapallossa että pikaluistelussa nuorisomaajoukkuetasolla. Hän jätti kuitenkin luistelun keskittyäkseen täysimittaisesti jalkapalloon ja nousi HFC Chemien edustusjoukkueeseen jo 17-vuotiaana. Saksan jälleenyhdistymisen jälkeen Wosz siirtyi länsisaksalaiseen VfL Bochumiin, jossa hän pelasi yhteensä 346 ottelua Saksan kahdella korkeimmalla sarjatasolla. Myöhemmin Wosz jäi seuraan valmennustehtäviin ja on toiminut vuodesta 2020 VfL Bochumin jalkapallokoulun johtajana, hän on jatkanut myös omaa peliuraansa alasarjatasolla muissa bochumilaisseuroissa.
Wosz pelasi Saksan demokraattisen tasavallan maajoukkueessa seitsemän A-maaottelua vuosina 1989–1990 ja Saksan maajoukkueessa 17 A-maaottelua vuosina 1997–2000. Hän edusti Saksaa EM-kilpailuissa 2000.
Saksan demokraattisen tasavallan lakattua olemasta Wosz oli ehdolla myös Puolan maajoukkueeseen, mutta FIFA kieltäytyi tunnustamasta edustusoikeutta.
Myös Woszin veljenpoika Joscha Wosz on ammattilaisjalkapalloilija.
Luettelo Koiviston Auton linja-autokalustosta

Luettelo Koiviston Auton linja-autokalustosta käsittää tiedot Koiviston Auton ja sen tytäryhtiöiden käytössä olevista linja-autoista. Paikallisliikenteen ja seutu- ja kaukoliikenteen autot ovat eri luetteloissa.
Seutu- ja kaukoliikenne

Joulukuussa 2021 Koiviston Autolla oli käytössä seuraavia seutu- ja kaukoliikenteen linja-autoja:[lähde? ]
| Alusta | Kori | Määrä (Yhteensä) | Määrä | Liikennöitsijä | Uusimmat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kabus TC6Z3 | Kabus TC6Z3 | 42 | 16 | Koiviston Auto | 2005 |
| Kabus TC6Z3 | Kabus TC6Z3 | 42 | 21 | Satakunnan Liikenne | 2005 |
| Kabus TC6Z3 | Kabus TC6Z3 | 42 | 4 | Koskilinjat | 2003 |
| Kabus KC-6 | Kabus KC-6 |  | 5 | Satakunnan Liikenne | 2015 |
| Iveco SFR 150 | Irisbus Crossway | 9 | 6 | Jyväskylän Liikenne | 2007 |
| Iveco SFR 150 | Irisbus Crossway | 9 | 3 | Satakunnan Liikenne | 2007 |
| Iveco | Irisbus Axer |  | 3 | Satakunnan Liikenne | 2006 |
| VanHool TDX27 Astromega | VanHool TDX27 Astromega |  | 64 | Onnibus.com | 2016 |
| Volvo B7R | 8700 | 2 | 1 | Kuopion Liikenne | 2009 |
| Volvo B7R | 8700 | 2 | 1 | Jyväskylän Liikenne | 2009 |
| Volvo B12B | 8700 | 2 | 1 | Kuopion Liikenne | 2002 |
| Volvo B12B | 8700 | 2 | 1 | Porvoon Liikenne | 2003 |
| Volvo B10M 6x2 | Carrus Vega | 4 | 2 | Satakunnan Liikenne | 2001 |
| Volvo B10M 6x2 | Carrus Vega | 4 | 2 | Jyväskylän Liikenne | 2001 |
| Volvo B10M | Carrus Vega | 5 | 5 | Satakunnan Liikenne | 2001 |
| Volvo B12M | 9700H | 6 | 5 | Satakunnan Liikenne | 2003 |
| Volvo B12M 6x2 | 9700H NG | 2 | 1 | Kuopion Liikenne | 2009 |
| Volvo B12M 6x2 | 9700H NG | 2 | 1 | Koiviston Auto | 2008 |
| Volvo B12M | 9700H NG |  | 7 | Kuopion Liikenne/Jyväskylän Liikenne/ Satakunnan Liikenne | 2010 |
| Volvo B12B 6x2 | 9700H |  | 9 | Gold Line/Jyväskylän Liikenne | 2009 |
| Volvo B8R | 9700S UG |  | 10 | Porvoon Liikenne | 2014 |
| Volvo B10M-C | Lahti Eagle 560 |  | 4 | Gold Line | 1998 |
| Volvo B10M-C | Carrus Star 502 |  | 11 | Satakunnan Liikenne | 2001 |
| Volvo B10M-C 6x2 | Carrus Star 602 |  | 1 | Koiviston Auto | 2001 |
| Scania K124 EB | Carrus Star 502 |  | 7 | Satakunnan Liikenne | 2000 |
| Scania K114 IB | Carrus Star 503 |  | 8 | Jyväskylän Liikenne/Satakunnan Liikenne | 2002 |
| Scania K114 IB | Lahti Eagle |  | 11 | Jyväskylän Liikenne/Satakunnan Liikenne | 2007 |
| Scania K340 IB 6x2 | Scania OmniExpress 340 |  | 5 | Kuopion Liikenne/Koiviston Auto | 2008 |
| Scania K360 IB 6x2 | Scania OmniExpress 340 |  | 4 | Porvoon Liikenne | 2009 |
| Scania L94 IB | Lahti Flyer 520 |  | 4 | Porvoon Liikenne/Jyväskylän Liikenne | 2000 |
| Scania L94 IB | Carrus Vega | 1 | 1 | Satakunnan Liikenne | 1999 |
| Yht. | Yht. |  | 243 |  |  |
Luettelo jaetuista saarista

Tämä on luettelo saarista, joiden keskellä kulkee kahden valtion raja.
Luettelo

| Saari | Pinta-ala km2 | Valtiot (% osuus saaren pinta-alasta) |
| --- | --- | --- |

| Uusi-Guinea | 785 753 |  Indonesia (53,52%) (Papua Länsi-Papua) ·  Papua-Uusi-Guinea (46,48%) |
| Borneo | 748 168 |  Indonesia (73%) (Keski-Kalimantan Itä-Kalimantan Pohjois-Kalimantan Etelä-Kalimantan Länsi-Kalimantan) ·  Malesia (26%) (Sabah ja  Sarawak) ·  Brunei (1%) |
| Irlanti | 81 638 |  Irlanti (83%) ·  Britannia (17%)  (Pohjois-Irlanti) |
| Hanssaari | 1,2 |  Kanada (Nunavut) (40 %) ·  Tanska (Grönlanti) (60%) |
| Hispaniola | 76 192 |  Dominikaaninen tasavalta (64%) ·  Haiti (36%) |
| Isla Grande de Tierra del Fuego | 47 992 |  Chile (56%) (Tierra del Fuego (Chile)) ·  Argentiina (44%) (Tierra del Fuego (Argentiina)) |
| Timor | 28 418 |  Indonesia (53%) (Itäinen Nusa Tenggara) ·  Itä-Timor (47%) |
| Kypros  | 9 234 | De jure ·  Kyproksen tasavalta (97%) ·  Britannia (3%) (Akrotiri ja Dhekelia) · De facto ·  Kyproksen tasavalta (57%) ·  Pohjois-Kyproksen turkkilainen tasavalta (38%) ·  Britannia (3%)  (Akrotiri ja Dhekelia) |
| Dall | 655,2 |  Yhdysvallat (<100%) ·  Kanada (>0%)     |
| Sebatik | 452,2 |  Indonesia (Pohjois-Kalimantan) ·  Malesia (Sabah) |
| Usedom (Uznam) | 445 |  Saksa (79%) (Vorpommern-Greifswald) ·  Puola (21%) (Länsi-Pommerin voivodikunta) |
| Saint Martin | 91,9 |  Ranska (61%) (Saint Martin )  ·  Alankomaiden kuningaskunta (39%) (Sint Maarten)  |
| Isla San Jose | 1,5 |  Venezuela ·  Brasilia |
| Inakari ja Kataja | 0,71 |  Suomi ·  Ruotsi |
| Keinotekoinen saari Kuningas Fahdin pengertiellä | 0,66 |  Saudi-Arabia ·  Bahrain |
| Märket | 0,03 |  Suomi (50%) (Ahvenanmaa) ·  Ruotsi (50%) (Uppsalan lääni ja Tukholman lääni) |
| Koiluoto | 0,03 |  Suomi (>50%) ·  Venäjä (<50%) |
| Vanhasaari | 0,1 |  Suomi (>90%) ·  Venäjä (<10%) |
| Nova Zemlia | 0,56 |  Ukraina (>50%) ·  Romania (<50%) |
| Isla Calero | 151,6 |  Costa Rica ·  Nicaragua  |
Karttagalleria

Irlannin saaren poliittinen jakolinja
Hispaniolan saaren poliittinen jakolinja
Saint Martinin saaren poliittinen jakolinja
Katajan saaren poliittinen jakolinja
Märketin saaren poliittinen jakolinja
Koiluodon saaren poliittinen jakolinja
Borneon saaren poliittinen jakolinja
Sebatikin saaren poliittinen jakolinja
Kyproksen saaren poliittinen jakolinja
Isla Grande de Tierra del Fuego saaren poliittinen jakolinja
Uuden-Guinean saaren poliittinen jakolinja
Isla Caleron saaren poliittinen jakolinja
Usedom saaren poliittinen jakolinja
Käännös suomeksi