stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Harakanmarjat

| Harakanmarjat |
| --- | --- |
 harakanmarjan (Corema album) marjoja.
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset Eudicots
Lahko::  Ericales
Heimo::  Kanervakasvit Ericaceae
Suku::  Harakanmarjat Corema  D.Don
Katso myös
   Harakanmarjat Wikispeciesissä   Harakanmarjat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Harakanmarjat (Corema) on kanervakasvien heimoon kuuluva suku. Siihen kuuluu kaksi lajia. Harakanmarjat ovat erityisen läheistä sukua variksenmarjoille (Empetrum) ja muistuttavat niitä.
Lajit

harakanmarja (Corema album )
iberianharakanmarja (subsp. album)
azorienharakanmarja (subsp. azoricum)
Corema conradii
Harakanmarja esiintyy luontaisesti Espanjan ja Portugalin rannikoilla ja Azoreilla, Corema conradii esiintyy itäisessä Pohjois-Amerikassa Yhdysvaltojen New Jerseystä Kanadan Quebeciin.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Corema
Henning von Rettig

Robert Henning von Rettig (26. helmikuuta 1866 Gävle, Ruotsi – 28. helmikuuta 1924 Turku) oli suomalainen tupakkatehtailija ja konsuli.
Henning von Rettigin vanhemmat olivat Rettigin tupakkatehtaan johtaja, kauppaneuvos Per Fredrik Rettig ja Maria Sofia von Horn. Hän pääsi ylioppilaaksi 1885 Turun ruotsalaisesta lyseosta. Hän matkusti sitten ulkomaille harjoittaen siellä kieliopintoja sekä opiskeli omaa alaansa eräissä suurissa saksalaisissa tupakkatehtaissa.
Palattuaan Suomeen Henning von Rettig meni Rettigin tupakkatehtaan palvelukseen ja tuli yrityksen osakkaaksi ja johtajaksi. Hänen kaudellaan Rettigin tupakkatehtaassa siirryttiin koneelliseen tupakkatuotteiden valmistukseen ja tehdas laajeni yhdeksi suurimmista alallaan Suomessa. Henning von Rettig omisti Raadelman kartanon.
Henning von Rettig oli naimisissa vuodesta 1893 Anna Adelaide von Hornin kanssa. Heidän poikansa oli vuorineuvos Hans von Rettig.
Haslital

| Haslital |
| --- | --- |
 Näkymä Haslitalin eteläisessä päässä, lähellä Grimselsolaa, heinäkuussa 2010. Keskellä on Räterichsbodensee-patojärvi.
Sijainti:  Bern, Sveitsi
Vuoristo:  Bernin Alpit / Urin Alpit, Alpit
Geologia ja hydrologia
Joet:  Aare
Näkymä Haslitaliin Aareschluchtilta heinäkuussa 2010
Haslital on Aarejoen alkujuoksun laakso itäisessä Bernin kantonissa, Sveitsissä. Laakso erottaa Bernin Alpit ja Urin Alpit toisistaan.
Haslital on noin 40 kilometriä pitkä. Laakso kaartuu Brienzjärveltä, noin 600 metrin korkeudelta, kaakkoon. Sen eteläpäässä sijaitsee 2 165 metriä korkea Grimselsola, joka johtaa Rhônen laaksoon.
Laakson suurimmat paikkakunnat ovat Meiringen ja Innertkirchen. Laakson kautta kulkee Valtatie 6, "Grimselstrasse".
Matkailualue

Seudun kunnat (Brienzwiler, Guttannen, Hasliberg, Innertkirchen, Meiringen, Schattenhalb) käyttävät Haslital-nimeä koko seudun matkailupalveluiden markkinoinnissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Haslital Wikimedia Commonsissa
Haukiputaan seurakunta

| Haukiputaan seurakunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Haukiputaan kirkko
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Oulun hiippakunta
Rovastikunta:  Oulun tuomiorovastikunta
Pääkirkko:  Haukiputaan kirkko
Perustettu:  1873
Jäsenmäärä:  14 686 (2021)
– Osuus asukkaista:  77,2 %
Kirkollisvero:  1,30 %
Kirkkoherra:  Outi Pohjanen (vt.)
Verkkosivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Haukiputaan seurakunta on yksi Oulun seurakuntayhtymän seitsemästä seurakunnasta. Seurakunta toimii Oulun kaupungin Haukiputaan alueella. Seurakunnassa on noin 15 000 jäsentä. Seurakunnan kirkkoherra on Outi Pohjanen (vt.).
Herätysliikkeet

Haukiputaan seurakunta kuuluu muun Pohjois-Pohjanmaan tavoin vanhoillislestadiolaisuuden keskeisimpään kannatusalueeseen. Haukiputaan alue on Perämeren rannikon ja Oulun ympäristön tavoin liikkeen voimakasta yhtenäisen kannatuksen aluetta. Haukiputaan alueella sekä vanhoillislestadiolaisten kannattajamäärä että suhteellinen osuus paikkakunnan väestöstä on korkea.
Papisto

Muun muassa seuraavat henkilöt ovat toimineet Haukiputaan seurakunnan kirkkoherroina:
Papisto > Kirkkoherrat

1901–1932: Viktor Alfred Virkkula
1934–1940: Aarne Alikoski
1940–1952: Alfred Virkkula
1952–1959 Pauli Kauppinen
1963–1973: Erkki Jokela
1974–1996: Timo Holma
1996–2004: Risto Haulos
2005–2014: Jaakko Kaltakari
2015–2024: Jaakko Tuisku
Heartbreaker (Led Zeppelinin kappale)

| ”Heartbreaker” Led Zeppelin |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Led Zeppelin II
 Julkaistu: 22. lokakuuta 1969
 Tuottaja(t): Jimmy Page
 Tyylilaji: hard rock, blues rock, heavy metal
 Kesto: 04.14
 Levy-yhtiö: Atlantic
Heartbreaker on rockyhtye Led Zeppelinin kappale. Se julkaistiin yhtyeen toisella albumilla Led Zeppelin II lokakuussa 1969. Kappale alkaa Jimmy Pagen kitarariffillä. Siinä on myös hyvin tunnettu kitarasoolo, josta esimerkiksi Eddie Van Halen on ottanut omaan soittotyyliinsä vaikutteita[lähde? ]. Myös grungeyhtye Nirvana on ottanut kappaleesta vaikutteita ja on soittanut sen monissa esiintymisissään[lähde? ]. Yksi näistä julkaistiin Nirvanan With The Lights Out -boksilla.
”Heartbreaker” esitettiin ensimmäistä kertaa livenä 10. lokakuuta 1969 Pariisin Olympia-teatterissa pidetyssä konsertissa.
Kappaleen rakenne

Kappale alkaa Pagen kitarariffillä ja jatkuu samalla teemalla jonkin aikaa, kunnes Page aloittaa kitarasoolon. Kappale saa uuden ilmeen ja nopeamman tempon, joka kuljettaa sitä kohti loppua. Lopuksi kappale päätetään samalla hitaammalla teemalla, joka kuultiin alussa.
Aiheesta muualla

Heartbreaker / Bring It on Home discogs.com -sivustolla (englanniksi)
Helsingin taidevärjäämö

Helsingin Taidevärjäämö OY- Helsingfors Konstfärgeri AB  oli suomalainen vuosina 1929-1989 toiminut kankaanpainantayritys. Yritys aloitti toimintansa  Helsingissä, osoitteessa Mikonkatu 8. Vuonna 1932  tuotantolaitos muutti Meritullinkatu 1:een  ja   vuonna 1939  Lindström Oy:n rakennukseen Lautatarha- ja Tynnyrintekijänkadun kulmaan, missä se toimi vuoteen 1989 asti.
Helsingin Taidevärjäämöllä oli huomattava vaikutus kotimaisen painokangassuunnittelun kehitykseen. Erityisesti siihen johti tekstiilitaiteilija Eeva Taimin sekä sisustusarkkitehti  Kaj Franckin työ mallinsuunnittelijoina. Myös graafikko Helmiriitta Honkanen sekä Kaarina Hälvä ovat toimineet yrityksessä mallipiirtäjinä.
Historia

Taiteilija Yrjö Ollila ja liikemies Uuno Sinervä perustivat Helsingin taidevärjäämön 10. marraskuuta 1927.  Kaupparekisterissä sen toimialaksi ilmoitettiin: "Kankaitten y.m. tavarain värjäys ja kauppa kankailla sekä muilla luvallisilla tavaroilla".  Tuotanto koostui aluksi lähinnä lampunvarjostimista sekä Suomen, ulkomaiden ja eri järjestöjen lipuista, mutta keskittyi myöhemmin pääasiallisesti painokankaisiin. Aluksi sovellettiin tuolloin uudenaikaista ruiskumaalaustekniikkaa, joka pian sai väistyä filmipainantamenetelmän tieltä.
Sirkka (o.s. Ryynänen)  ja Uuno Sinervä tutustuiva Berliinissä uuteen filmipainotekniikkaan, jota yhdessä Ollilan kanssa ryhdyttiin kehittämään. Filmipaino perustui valotetuille painosabluunoille, joiden avulla väriaine ammuttiin väripistooleilla kaavion kuvioreikiin. Taiteilija Ollila suunnitteli mallit joita työntekijät toteuttivat.
Liike lakkautettiin tässä muodossa 15. syyskuuta 1929 Yrjö Ollilan luovuttua yrityksestä huomattavan tilaustyön takia.
Helsingin Taidevärjäämö OY perustettiin samana päivänä. Yhtiön hallituksen muodostivat: toimitusjohtaja Sirkka Sinervä, varajäsen Adele Rajakoski, varsinainen puheenjohtaja R.R. Ryynänen ja prokuristi Uuno Sinervä.
1937 Eeva Taimi palkattiin mallinsuunnittelijaksi.
1938 Uuno Sinervän kuoleman jälkeen Sirkka Sinervä jatkoi yhtiön toimitusjohtajana kuolemaansa 1953 asti.
1940 Kaj Franck saapui yritykseen. Taimi ja Franck toimivat yhdessä Taidevärjäämön  johtavina suunnittelijoina, kunnes Kaj Franck siirtyi työskentelemään Arabian taideosastolle 1945.
Eeva Taimi siirtyi Vaasan Puuvillan palvelukseen 1947, mutta teki senkin jälkeen yhteistyötä Taidevärjäämön kanssa.
Toini Bredenberg johti Sirkka Sinervän jälkeen Taidevärjäämöä vuoteen 1978, jolloin hän myi yhtiön. Yhtiön ostivat Matti Salonen, Pirkko Silfsten ja Timo Silfsten 6.7.1978.
3.2.1989 yhtiö purettiin konkurssin johdosta.
Heartbreaker/Days

| ”Heartbreaker / Days” The Rasmus |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Into
 Julkaistu: 11. maaliskuuta 2002
 Tekijä(t): The Rasmus
 Tuottaja(t): Mikael Nord, Martin Hansen
 Tyylilaji: alternative rock
 Kesto: 03.39 (Heartbreaker) 4:12 (Days)
 Levy-yhtiö: Playground Music
The Rasmuksen muut singlet
| ”Madness” 2001 | ”Heartbreaker / Days” 2002 | ”In the Shadows” 2003 |
Heartbreaker/Days on suomalaisen rockyhtye The Rasmuksen single albumilta Into. Single julkaistiin 11. maaliskuuta 2002.
Single oli viisi viikkoa Suomen virallisen singlelistan ykkösenä.
Kappaleet

Heartbreaker Album Version
Days
Heartbreaker Rock Radio Mix
Heartbreaker Pop Radio Mix
Aiheesta muualla

Heartbreaker/Days discogs.com -sivustolla
Helene Auramo

Helene Auramo (s. 15. kesäkuuta 1982) on suomalainen yrittäjä. Auramo johtaa Prönöä, alustaa jolla ammattilaiset voivat verkostoitua ja esimerkiksi ilmaista halunsa hallitustyöskentelyyn.
Auramo on valmistunut Helsingin kauppakorkeakoulusta kauppatieteiden maisteriksi. Lisäksi hän on opiskellut Aalto Yliopiston Media Labissa. Hän on myös suorittanut Harvardissa hallitusammattilaisen kurssin vuonna 2016.
Auramo on perustanut Suomen ensimmäisen sosiaalisen median toimiston Zipipopin. Auramo on myös yksi Slushin perustajajäsenistä. Slush on yksi maailman suurimmista start-up-tapahtumista.
Aiemmin Auramo on työskennellyt Marketing Clinicillä VP:nä, sekä Okimo Clinicillä toimitusjohtajana.
Auramo oli yksi Liike Nytin perustajista keväällä 2018 ja oli sen ehdokkaana Helsingin vaalipiirissä eduskuntavaaleissa 2019.
Helene Engelmann

| Mitalit> Maa:   Itävalta.Naisten taitoluistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itävalta.Naisten taitoluistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itävalta.Naisten taitoluistelu. Olympialaiset  | Maa:   Itävalta> Naisten taitoluistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Chamonix 1924 | pariluistelu |  |
| Taitoluistelun MM-kilpailut  | Taitoluistelun MM-kilpailut  | Taitoluistelun MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tukholma 1913 | pariluistelu |  |
|  Kultaa | Davos 1922 | pariluistelu |  |
|  Kultaa | Manchester 1924 | pariluistelu |  |
|  Hopeaa | St. Moritz 1914 | pariluistelu |  |
Engelmann ja Alfred Berger
Helene Engelmann (Jaroschka; 9. helmikuuta 1898 Wien – 1. elokuuta 1985 Helsinki) oli itävaltalainen taitoluistelija, olympiavoittaja ja kolminkertainen maailmanmestari.
Engelmann voitti pariluistelussa kultaa vuoden 1924 talviolympialaisissa Chamonix'ssa. Taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailuissa hän voitti pariluistelussa kolmesti kultaa (1913, 1922, 1924) ja sai lisäksi yhden hopeamitalin (1914).
Engelmann oli taitoluistelija Herma Planck-Szabon serkku ja taitoluistelija, uimari Karl Schäferin käly. Engelmannin isä Eduard Engelmann oli myös taitoluistelija, ja hänen veljensä Eduard Engelmann nuorempi oli moottoriveneilijä.
Hehkusukka

Hehkusukka on eräissä lampputyypeissä käytetty osa, joka palaessaan hehkuu kirkkaana. Se on langasta kudottu sukka, joka on imeytetty tietyillä maametallisuoloilla. Perinteisesti on käytetty seosta, jossa on 99 % toriumdioksidia ja 1 % ceriumoksidia. Sukka asetetaan kaasu- tai petrolivalaisimen poltinosaan. Ensimmäisellä käyttökerralla kudoslanka palaa pois ja jättää jälkeensä hennon mineraalirakenteen. Polttamaton hehkusukka on pehmeä ja joustava, kuten tekstiili, mutta poltettuna hehkusukasta tulee jäykkä ja erittäin hauras ja se hajoaa pienestäkin kosketuksesta.
Käyttämätön hehkusukka myyntipakkauksessaan.
Käytössä ollut hehkusukka asennettuna Petromax HK500 voimavalolyhtyyn.
Hehkusukka lyhdyn palaessa kuvattuna erittäin pienellä aukolla yksityiskohtien erottamiseksi.
Luminesenssin vaikutuksesta sukka hehkuu kuumassa kaasuliekissä voimakasta valkoista valoa. Luminesenssissa lämpö virittää atomin tai molekyylin korkeammalle energiatasolle, ja viritystilan purkautuessa atomi palaa alemmalle energiatasolle vapauttaen ylimääräisen energian valokvanttina. Luminesenssin vuoksi hehkusukan emittoimasta säteilystä suurempi osa osuu näkyvän valon alueelle kuin tavallisessa lämpösäteilyssä.
Torium ja sen oksidi ovat radioaktiivisia. Toriumoksidilla on korkein sulamispiste kaikista tunnetuista oksideista, 3390 °C. Radioaktiivisuuden takia hehkusukat pyritään nykyään valmistamaan ilman toriumia. Esimerkiksi Petromaxin hehkusukat ovat nykyään ei-radioaktiivisia. Toriumpitoisetkaan hehkusukat eivät ole terveydelle haitallisia oikein käsiteltynä. Torium hajoaa alfasäteilyllä, joka on erittäin huonosti läpäisevää säteilyä ja pysähtyy jo lyhdyn lasiin tai ihmisen ihoon, eikä se etene ilmassakaan kuin muutamia senttimetrejä. Toriumpitoinen hehkusukka on haitallinen vain mikäli toriumia pääsee kehon sisään esimerkiksi hengitettäessä tomua, joka irtoaa poltetusta ja rikkoutuneesta hehkusukasta.
Hehkusukan kehitti Carl Auer von Welsbach keksimäänsä kaasulyhtyä varten. Tämä mullisti kaasuvalaistuksen tehon 1800-luvun lopulla. Nykyään kaasuvalaistus on harvinainen, mutta harvoissa kaasuvalolaitteissa käytetään lähes poikkeuksetta hehkusukkaa. Muun muassa armeijasta tutut Tilley-lyhdyt käyttävät hehkusukkaa.
Aiheesta muualla

Incandescent Gas Lantern Mantles (englanniksi)
Hr. Ms. Sumatra (1890)

| Hr> Ms. Sumatra |
| --- | --- |
 Hr.Ms. Sumatra

Aluksen vaiheet
Laskettu vesille:  1890
Poistui palveluskäytöstä:  1907
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 693 t
Pituus:  69,98 m
Leveys:  11,30 m
Syväys:  4,67 m
Koneteho:  2 350 ihp
Nopeus:  17 solmua
Miehistöä:  181
Aseistus
Aseistus:  1 × 8,2"/35 tykki 1 × 5,9"/35 tykkiä 2 × 4,7"/35 tykkiä 4 × 1 naulan tykkiä 2 × 14" torpedoputkea
Hr.Ms. Sumatra oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston panssarikansiristeilijä.
Valmistus

Alus tilattiin Amsterdamista ja se laskettiin vesille 1890.
Risteilijän uppouma oli 1 693 tonnia ja sen mitat olivat kokonaispituus 69,97, leveys 11,30 ja syväys 4,67 metriä. Aluksen höyrykone tuotti 2 350 ihp:tä, mikä mahdollisti 17 solmun huippunopeuden. Aluksen hiilivarastoissa oli 276 tonnia hiiltä. Aluksella oli 181 hengen miehistö.
Aluksen pääaseina olivat etukannen 8,2 tuuman ja takakannen 5,9 tuuman 35 pituuskaliiperin tykit. Kyljissä oleville hyllyille asennettiin kaksi 4,7 tuuman 35 pituuskaliiperin tykkiä. Näiden lisäksi aseistusta täydensivät neljän naulan tykkiä ja kaksi naulan revolveritykkiä sekä kaksi 14 tuuman torpedoputkea.
Aluksen suojana oli puolentoista tuuman panssarikansi. Kumpikin raskaista tykeistä oli varustettu suojakilvellä.
Henningsvær

Ilmakuva kylästä. Kuvassa näkyy toinen kahdesta sillasta jotka johtavat liikenteen E10 tieltä pohjoisen suunnasta.
Henningsvær on kalastajakylä Våganin kunnassa Nordlandissa Norjassa. Kylä sijaitsee pienillä Heimøyn ja Hellandsøyn saarilla Lofoottien saaristossa. E10-tiestä erkaneva kapea tieyhteys johtaa kahden sillan kautta kylään. Vuonna 2005 kylän asukasluku oli 409 henkeä. Pääelinkeino on kalastus ja päätuote on kapakala. Pääsaari Austvågøyan puolella sijaitseva korkea vuorimuodostelma Vågakallen on hyvin suosittu kalliokiipeilijöiden keskuudessa. Aikoinaan nuoret kalastajat joutuivat ottamaan lakin päästään ja tekemään vuorelle kunniaa laivan lipuessa sen ohi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Henningsvær Wikimedia Commonsissa
Henningsværin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Hu Jun

| Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten ammunta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten ammunta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten ammunta.MM-kilpailut  | Maa:   Kiina> Naisten ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Zagreb 2006 | 10 m ilmapistooli, joukkue |  |
|  Hopeaa | Zagreb 2006 | 10 m ilmapistooli |  |
Hu Jun (s. 3. syyskuuta 1978) on kiinalainen pistooliampuja.
Hu Jun saavutti MM-kilpailuissa Zagrebissa 2006 joukkuekultaa ja henkilökohtaista hopeaa 10 m ilmapistoolissa.
Hassen Gabsi

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 23. helmikuuta 1974 (ikä 50)
Syntymäpaikka: Tunis, Tunisia
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 171 senttimetriä
Junioriseurat
1990–1992:  CS Cheminots
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1992–2001 2001–2003 2003–2004 |  Espérance  Genoa CFC  Espérance |  28 (1) |
Maajoukkue
| 1996 1997–2002 |  Tunisia U-23  Tunisia | 2 (0) 51 (16) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Hassen Gabsi (arab. حسان القابسي‎, s. 23. helmikuuta 1974 Tunis, Tunisia) on tunisialainen entinen jalkapalloilija.
Ura

Gabsi aloitti uransa Espérancessa, jossa hän pelasi vuosien 1992–2001 aikana voittaen muun muassa kuusi kertaa Tunisian mestaruuden ja kaksi kertaa Tunisian Cupin.
Heinäkuussa 2001 Gabsi siirtyi Italiaan Genoa CFC:hen, joka pelasi tuolloin Serie B:ssä. Hän pelasi joukkueessa kaksi kautta, joista toinen kausi meni loukkaantumisen vuoksi pieleen kärsittyään polvivammasta. Hän pelasi kauden aikana seitsemän ottelua ja onnistui kerran maalinteossa. Gabsi palasi kauden jälkeen takaisin kotimaahansa Espéranceen kaudella 2003–2004, jonka jälkeen hän päätti uransa.
Uransa jälkeen Gabsi on toiminut juniorivalmentajana.
Saavutukset

Afrikan-mestaruuskisojen tähdistöjoukkue: 1998
Afrikan Cup voittajien cup: 1998
CAF Cup: 1997
Tunisian cup (2): 1997, 1999
Arabian Supercup: 1996
Afro-Aasian Club Cup: 1995
CAF Super Cup: 1995
Afrikan Mestarien liiga: 1994
Arabian Mestarien liiga: 1993
Tunisian mestaruus (7): 1993, 1994, 1998, 1999, 2000, 2001, 2004
Helene Hanfstaengl

Helene tai Helen Hanfstaengl (o.s. Niemeyer; k. 1973) oli kansallissosialistien tukijan ja Adolf Hitlerin ystävän Ernst Hanfstaenglin vaimo. Hän oli juuriltaan saksalais-amerikkalainen kuten puolisonsakin.
Helene Niemayer meni naimisiin Ernst Hanfstaenglin kanssa 11. helmikuuta 1920. Aviomies Ernst oli saksalaissyntyinen Harvardin käynyt kustantajasuvun poika, ja pariskunta muutti Saksaan vuonna 1921. Ernst tutustui pian Adolf Hitleriin, ja hänestä tuli tämän ystävä ja avustaja. Natsien ensimmäinen äänenkannattaja, sanomalehti Völkischer Beobachter, ostettiin Ernstin antamilla rahoilla. Ernst ja Helene järjestivät myös kutsuja, joilla Hitler saattoi tutustua vauraampiin yläluokan jäseniin.
Kertomansa mukaan Helene pelasti Hitlerin hengen tämän paettua Hanfstaenglien huvilaan epäonnistuneen oluttupavallankaappausyrityksen jälkeen. Hitler oli loukkaantunut poliisin avattua tulen natsien mielenosoituskulkuetta vastaan ja aikoi Helenen mukaan ampua itsensä. Helene otti kuitenkin ilman suurta vastarintaa aseen pois Hitlerin kädestä.
Myöhemmin Hitler rupesi nälkälakkoon istuessaan Landsbergin vankilassa vallankaappausyrityksestä tuomittuna. Ernstin kehotuksesta Helene vei Hitlerille leivoksia ja kehotti tätä syömään vedoten muun muassa siihen, että Saksan kansa tarvitsi Hitleriä pelastajakseen. Hitler lopetti nälkälakon, mutta kunnian tästä ovat ottaneet myös monet muut natsit ja natsien kannattajat.
Natsien tultua valtaan Ernst joutui pian Hitlerin epäsuosioon arvosteltuaan Joseph Goebbelsia. Ernst ja Helene erosivat vuonna 1936, ja Ernst pakeni Saksasta maaliskuussa 1937. Helene toimi aluksi natsien palveluksessa, mutta pakeni itsekin Saksasta ennen toisen maailmansodan alkua.
Hanfstaenglit saivat kaksi lasta, pojan Egonin (s. 1921) ja tyttären Herthan (1924–1929), joista jälkimmäinen menehtyi sairauteen lapsena. Poika Egon palveli toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltain armeijassa ja osallistui Tyynenmeren taisteluihin.
Hehkuokotillo

| Hehkuokotillo |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophyta
Lahko::  Ericales
Heimo::  Okotillokasvit Fouquieriaceae
Suku::  Okotillot Fouquieria
Laji::  splendens
Kaksiosainen nimi
 Fouquieria splendens  Engelm. 
Katso myös
   Hehkuokotillo Wikispeciesissä   Hehkuokotillo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hehkuokotillon kukinto
Hehkuokotillo (Fouquieria splendens) on okotillokasvien (Fouquieriaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Se on pensasmainen okotillolaji, jonka varsi haarautuu tyveltään, läheltä maanpintaa, useaksi pystykasvuiseksi varreksi. Varret ovat hyvin piikikkäitä ja kasvavat yleensä noin 2,5–6 metriä pitkiksi. Lehdet ovat pieniä sekä pyöreitä ja kasvissa on niitä vain talvisin sateiden aikaan. Kuivan kauden alkaessa lehdet putoavat nopeasti ja suurin osa lajin fotosynteesistä tapahtuukin sen vihreissä varsissa. Lehtien tippuessa niistä jää kasviin kiinni lehtiruoti, joka muuttuu ajan kuluessa piikiksi. Kukat kehittyvät haaraisiin, 15–25 cm pitkiin ja näyttäviin kukintoihin.
Hehkuokotillo kasvaa etenkin kivikkoisilla autiomailla Yhdysvalloissa läntisestä Teksasista eteläiseen Kaliforniaan sekä rajan eteläpuolella Meksikossa. Hehkuokotilloa käytetään jonkin verran koristekasvina sen luontaisen levinneisyysalueen tuntumassa.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Hehkuokotillo (Fouquieria splendens)
Harmaalampi (Mäntyharju)

| Harmaalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°20′43″N, 26°52′09″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Vuohijärven alue (14.91)
Laskuoja:  oja Pyöriäjärveen 
Järvinumero:  14.919.1.008
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  85 m  
Pituus:  380 m  
Leveys:  360 m  
Rantaviiva:  1,491 km  
Pinta-ala:  5,891 ha  
Saaria:  1 
 fiHarmaalampi 
Harmaalampi  on Etelä-Savossa Mäntyharjulla  Varpasten lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 380 metriä pitkä, 360 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 5,9 hehtaaria. Lammella on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Vuohijärven alueella (14.91), jonka Pitkäjärven valuma-alueeseen (14.919) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 85 metriä mpy.
Haukiputaan lukio

| Haukiputaan lukio |
| --- | --- |

Sijainti:  Haukipudas, Oulu
Koordinaatit:  65°10′38″N, 025°20′10″E
Tyyppi:  lukio
Rehtori:  Sirpa Risteelä
Oppilaita:  360
Verkkosivut
Haukiputaan lukio on lukio Oulussa Haukiputaan kaupunginosassa. Lukiossa opiskelee noin 360 opiskelijaa ja opettajia on 20. Rakennuksen yhteydessä on myös Länsituulen päiväkoti. Lukio sijaitsee nykyisin Länsikujalla heti Länsituulen koulun vieressä. Nykyinen rakennus valmistui joulukuussa 2012 ja opiskelu aloitettiin uudessa rakennuksessa tammikuussa 2013. Uusi lukio toteutettiin elinkaarimallilla, jossa 25 vuoden ajan urakoitsija ylläpitää rakennusta ja kaupunki on vuokralaisena. Rakennuskustannukset uudelle lukiolle ja päiväkodille olivat yhteensä n. 8,3 milj €. Koulun arkkitehtina toimi Arkkitehtitoimisto Lukkaroinen ja pääurakoitsijana NCC Rakennus. Haukiputaan lukio on myös yksi UNESCO-kouluista. Haukiputaan lukiolla on myös tansanialainen kummikoulu Mtakuja Beach Secondary School, joka on myös yksi UNESCO-kouluista.Lukiosta ylioppilaaksi valmistui vuoden 2015 keväällä 88 oppilasta.
Kurssit

Pakollisten lukiokurssien lisäksi Haukiputaan lukiossa on saatavilla kertauskurssit kirjoitusaineista. Haukiputaan lukiossa voi myös suorittaa lukiodiplomeita taide- ja taitoaineissa sekä osallistua mm. kansainvälisyys- ja vaelluskurssille.
Rehtorit

Heikki Seppälä 1969 - 1992
Tapani Sahlström 1993 - 2003
Kullervo Leinonen 2003 - 2015
Sirpa Risteelä 2015 -
Tunnettuja opiskelijoita

Marja Aarnipuro, päätoimittaja ja kirjailija
Mirja Vehkaperä, kansanedustaja
Jukka Takalo, muusikko
Jukka Rasila, näyttelijä
Joni Skiftesvik, kirjailija
Sakari Manninen, jääkiekkoilija
Aiheesta muualla

Haukiputaan lukio