stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Inga Mylläri

Inga Annikki Mylläri (3. toukokuuta 1927 Muolaa – 30. joulukuuta 1957 Leppävaara, Espoo) oli suomalainen Helsingissä asunut tarjoilija, joka joutui joukkoraiskauksen uhriksi ja paleltui sitten heitteille jätettynä kuoliaaksi. Tapaus ja sen oikeuskäsittely herättivät aikanaan suurta huomiota tiedotusvälineissä.
Kohtalokas ilta

30-vuotias Mylläri lähti 29. joulukuuta 1957 yhdessä ystävättärensä kanssa viettämään iltaa Helsingin Punavuoressa sijainneeseen ravintola Polarikseen. Ravintolassa he tapasivat kaksi linja-autonkuljettajaa, Esko Evald Klamin (s. 1930) ja Esa Antero Aholan (s. 1926). Yöllä puoli yhden aikoihin Mylläri halusi lähteä kotiin ja seurue tilasi hänelle taksin. Myllärin ystävätär ja linja-autokuljettajat tulivat myös taksiin, joka ei kuitenkaan ajanut Myllärin kotiin Eerikinkadulle vaan suuntasi ensin Vallilaan, josta ostettiin pullo spriitä, ja sitten linja-autoasemalle Kamppiin. Nykyisen Kampin keskuksen ja Narinkkatorin paikalla sijaitsi tuolloin Kampin kenttä, jota käytettiin muun muassa linja-autojen pysäköintialueena.
Kampissa seurue meni erääseen pysäköityyn linja-autoon ja alkoi siellä nauttia sokerivedellä laimennettua spriitä. Kello kahden aikaan aamuyöllä Myllärin ystävätär lähti kotiinsa ja toinen linja-autonkuljettajista lähti saattelemaan häntä. Puolta tuntia myöhemmin humaltunut Mylläri sammui linja-auton penkille. Hänellä oli huono alkoholin sietokyky, ja hän saattoi sammua varsin pienistäkin alkoholimääristä. Myllärin maatessa sammuneena hänen kanssaan autoon jäänyt kuljettaja raiskasi hänet. Noin kello kolmen aikaan Myllärin ystävättären mukaan lähtenyt kuljettaja palasi takaisin linja-autoasemalle. Kuultuaan Myllärin makaavan sammuneena autossa myös hän meni raiskaamaan tämän.
Vähän myöhemmin linja-autoasemalle saapui kaksi muuta kuljettajaa, Leevi Tuomas Dufva (s. 1920) ja Teuvo Ensio Kinnunen (s. 1928), jotka siirsivät Myllärin toiseen linja-autoon ja käyttivät tätä myös seksuaalisesti hyväkseen. Neljän aikaan aamulla paikalle saapui viides autonkuljettaja, Bror Åke Forsström (s. 1933). Forsströmin tarkoitus oli lähteä tyhjällä linja-autolla Lohjalle, josta aamun ensimmäinen linja-autovuoro lähtisi Helsinkiin kello 5.15. Hän otti sammuneen Myllärin autoonsa, mutta naisen päällysvaatteet jäivät linja-autoasemalle, jonka löytötavaratoimistoon kuljettajat ne aamulla toimittivat.
Palattuaan Lohjalta Forsström kertoi muille jättäneensä Myllärin Helsingin Munkkiniemessä rekkakuskeille.
Ruumis löytyy

Myllärin ruumis löytyi alusvaatteisillaan 9. tammikuuta 1958. Myllärin yllä ollut repeytynyt sininen mekko ja rintaliivit löytyivät pellolta jonkin matkan päässä ruumiin löytöpaikasta. Paikalla, jossa Mylläri oli poistunut autosta, oli tuohon aikaan vanha lato ja peltoaukeaa lähimpien talojen sijaitessa muutamien satojen metrien päässä Helsingin suuntaan. Se miten Mylläri oli herännyt ja poistunut bussista ei koskaan tarkemmin selvinnyt, sillä autossa ei ollut muita kuin hän ja kuljettaja Forsström. Forsström väitti Myllärin heränneen Leppävaaran kohdalla ja halunneen itse poistua autosta. Forsström kertoi jääneensä siihen käsitykseen, että Mylläri asui jossain lähistöllä.
Toisen teorian mukaan Mylläri olisi herännyt kesken raiskausyrityksen, ja juossut ulos ja paleltunut kuoliaaksi.
Kolmannen teorian mukaan Mylläri olisi vain yksinkertaisesti jätetty löytöpaikalleen, johon hän olisi tajuttomana paleltunut.
Inga Myllärin hautajaiset pidettiin Krematorion kappelissa 22. tammikuuta 1958, jolloin paikalle oli kokoontunut noin 3 000 ihmistä.
Oikeudenkäynti

Viisi linja-autonkuljettajaa joutui syytteeseen väkisinmakaamisesta ja heitteillejätöstä. Oikeus käsitteli juttua neljä kertaa: 10. helmikuuta, 11. maaliskuuta, 10. huhtikuuta ja 5. toukokuuta 1958. Neljännessä oikeuskäsittelyssä Espoon kihlakunnanoikeus tuomitsi Klamin kolmeksi vuodeksi, Kinnusen kahdeksi vuodeksi, Dufvan yhdeksäksi kuukaudeksi ja Aholan vuodeksi ja yhdeksäksi kuukaudeksi kuritushuoneeseen. Forsström sai yhdeksän kuukautta vankeutta kuolemantuottamuksesta.
Helsingin hovioikeus muutti Klamin ja Forsströmin tuomioita: Klamin tuomio lieveni 1,5 vuoden kuritushuonerangaistukseksi, Forsströmin tuomio puolestaan koveni 1,5 vuoden vankeusrangaistukseksi.
28. lokakuuta 1959 korkein oikeus lievensi kaikkien syytettyjen tuomioita. Klami sai kuusi kuukautta vankeutta, Ahola ja Kinnunen vuoden vankeutta, Dufva kuusi kuukautta ja Forsström yhdeksän kuukautta vankeutta. Korkein oikeus myös määräsi, että Klamin, Dufvan ja Forsströmin "rangaistusten täytäntöönpano on lykättävä kolmen vuoden koetusajan ja raukeava, jollei tuomittu koetusaikana tekemällä uuden rikoksen tai antautumalla juoppouteen tai epäsiveelliseen elämään menetä oikeuttaan rangaistuksen täytäntöönpanon lykkäytymiseen".
Kaikki kuljettajat ovat kuolleet, viimeinen elossa ollut kuoli 2014.
Aiheesta lisää

Kunnon tyttö, tavalliset miehet - Yle Areena - Åke Lindmanin juontama Ei vanhene koskaan -tv-sarja.
Hyyryläinen

Hyyryläinen on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Eino Hyyryläinen (1916–1992), sotakirjailija
Tapio Hyyryläinen (1925–1988), Mäntsälän kunnanjohtaja
Toivo Hyyryläinen (s. 1945), pappi, kotiseutuneuvos ja kirjailija.
Entinen nimi

Onni Murto ent. Hyyryläinen (1895–1984), jääkärivänrikki
Yritys

Destia Rail ent. Maansiirto Veli Hyyryläinen
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hyyryläinen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Intianmuurahaiskäpy

| Intianmuurahaiskäpy |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Muurahaiskävyt Pholidota
Heimo::  Muurahaiskävyt Manidae
Suku::  Muurahaiskävyt Manis
Laji::  crassicaudata
Kaksiosainen nimi
 Manis crassicaudata  É. Geoffroy, 1803 
Katso myös
   Intianmuurahaiskäpy Wikispeciesissä   Intianmuurahaiskäpy Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Intianmuurahaiskäpy (Manis crassicaudata) on Intiassa ja sen lähialueilla elävä muurahaiskäpylaji.
Se on suuri, pyöreämuotoinen muurahaiskäpy, joka painaa yleensö 10–16 kg. Se kasvaa 60–75 cm pitkäksi, minkä lisäksi häntä on 40–45 cm pitkä. Koiraat ovet suurempia kuin naaraat. Eläimen ihoa peittävät suurikokoiset suomut muualla paitsi vatsassa ja säärten sisäpinnoilta. Suomuja on kaikkiaan 160–200, ja lähes puolet niistä on hännässä. Suurimmat suomut ovat 7 cm pitkiä.
Intianmuurahaiskäpyä tavataan Aasiassa Himalajan eteläpuolella: Pakistanin pohjois- ja kaakkoisosissa, lähes koko Intiassa ja Sri Lankalla sekö Nepalin alavimmissa osissa. Sitä esiintyy luultavasti myös Bangladeshin länsi– ja pohjoisosissa, mutta joiltakin alueilta se on hävinnyt.
Intianmuurahaiskävyn elintavoista tiedetään melko vähän. Se elää monenlaisissa trooppisissa metsissä, avoimessa maastojssa ja ruohikoilla. Ihmisen läheisyys ei sitä haittaa, kunhan termiittejä on tarjolla ja sitä ei metsästetä.
Intianmuurahaiskäpy syö lähes yksinomaan termiittejä ja muurahaisia, mieluiten niiden munia, mutta toukat, nuoret yksilöt ja aikuisetkin maistuvat sille. Se liikkuu yöaikaan ja käyttää tarkkaa hajuaistiaan ryövätessään muurahaispesiä. Se kaivaa irtomaata pois takajaloillaan, mutta voi myös kurkottaa puissa elävien muurahaislajien pesiin.
Intianmuurahaiskäpy tulee sukukypsäksi kolmevuotiaana. Naaras synnyttää yleensä yhden poikasen noin kuuden kuukauden raskausajan päätteeksi.
Ihmisen koronavirus HKU1

| HCoV-HKU1> Virusten luokittelu |
| --- | --- |
Ryhmä::  (+)ssRNA-virukset
Kunta::  Virukset
Luokka::  Pisoniviricetes
Lahko::  Nidovirales
Heimo::  Coronaviridae
Suku::  Betacoronavirus
Lajeja
 HCoV-HKU1 genotyypit A, B ja C 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ihmisen koronavirus HKU1 eli HCoV-HKU1 on maailmanlaajuisesti levinnyt ihmisiä tartuttava koronavirus. Se leviää lähinnä yskimisen ja aivastamisen kautta. Yleensä se aiheuttaa 2–4 päivän jälkeen tartunnasta flunssaa eli lieviä ylähengitystieoireita, kuten yskää ja nuhaa. Lisäksi virus voi aiheuttaa kuumekouristuksia noin puolelle sen saaneista alle 5-vuotiaista.
Muita yleisiä lieväoireisia ihmisten koronaviruksia ovat HCoV-OC43, -NL63 ja -229E. Yhdessä HCoV-HKU1 ja nämä muut virukset aiheuttavat 15–30 % kaikista maailman flunssista. Näistä HCoV-HKU1 ja -OC43 ovat sukulaisuussuhteeltaan lähimpänä toisiaan.
HCoV-HKU1 tartuttaa ihmissoluja kiinnittymällä solujen pinnan proteiineihin, joissa on 9-O-asetyloidun sialihapon sisältävä glykaani.
Historia

HCoV-HKU1 eristettiin ensi kerran 2005 Hongkongissa 71-vuotiaalta keuhkokuumetta potevalta mieheltä. Virusta kutsuttiin aluksi nimellä koronavirus HKU1 ja lyhenteellä CoV-HKU1. Lyhenne muutettiin sittemmin muotoon HCoV-HKU1. "HCoV" on lyhenne englanninkielen sanoista human coronavirus (ihmisen koronavirus).
HCoV-HKU1:n syntymisen ajankohtaa ei tiedetä. Se on kuitenkin todennäköisesti peräisin jostakin jyrsijälajista ja levinnyt niistä ihmisiin, sillä se on rakenteellisesti lähimpänä hiiren hepatiittivirusta (MHV) ja rotan koronavirusta (RCoV).
Rakenne ja monistuminen

HCoV-HKU1 jaetaan kolmeen genotyyppiin: A, B ja C. HCoV-HKU1 on positiivisjuosteinen RNA- eli ssRNA(+)-virus. Sen yhdestä RNA-säikeestä koostuva perimä on epäsymmetrisen (pleomorfisen) lipidikalvon sisällä, jonka halkaisija on noin 80–120 nanometriä. Perimän pituus on noin 30 000 nukleotidia. Sen 3'-päässä on poly-A-häntä ja 5'-päässä cap-rakenne. Perimän geenit koodaavat viruksen rakenteeseen kuuluvaa S-proteiinia (eng. spike), E-proteiinia (envelope), M-proteiinia (membrane), hemagglutiniiniesteraasia ja nukleokapsidia eli N-proteiinia. Näitä proteiineja on kussakin viruksessa monia. N-proteiinit päällystävät perimää, mutta muut edeltävistä proteiineista ovat kiinni viruksen kalvossa. Jokin viruksen ulkopinnalla olevista nuijamaisia ulokkeita muistuttavista S-proteiineista kiinnittyy viruksen tartuttaman solun pinnalla olevaan proteiiniin, jossa on 9-O-asetyloidun sialihapon sisältävä glykaani. Kiinnittymisen avulla viruksen kalvo sulautuu osaksi solukalvoa, jolloin viruksen RNA-perimä vapautuu solulimaan.
Viruksen ulkopinnalla olevan hemagglutiniiniesteraasin (HE) hemagglutiniinitoiminnon on esitetty avustavan S-proteiinia (toimivan sen kofaktorina) ja edistävän siten viruksen siirtymistä soluun. Lisäksi HE:n esteraasitoiminto poistaa 9-O-asetyylin sialihaposta siirtymisen yhteydessä. Poiston on esitetty estävän tartutetussa solussa muodostuvia viruksia siirtymästä takaisin jo tartutettuun soluun ja edistäen siten niiden siirtymistä uusiin toistaiseksi terveisiin soluihin.
Viruksen perimä koodaa myös 16:ta rakenteeseen liittymätöntä nsp-proteiinia (eng. non-structural protein), joiden geenit ovat avoin lukukehys- eli ORF-alueella (eng. open reading frame). ORF-alueet kattavat pituudeltaan noin 2/3-osaa perimästä ja niitä on kaksi: ORF1a ja ORF1b. ORF-alueiden nukleotidisekvenssit menevät osin päällekkäin. Viruksen tartuttaman solun ribosomit transloivat ORF1a:n pp1a-proteiiniketjuksi. ORF1b ja osa ORF1a:sta transloituu ribosomivälitteisesti hieman pp1a:ta pidemmäksi pp1ab-proteiiniketjuksi. Ketjut laskostuvat ja hajottavat itse itsensä proteolyysin kautta nsp-proteiineiksi, joiden toiminta riippuu nsp-proteiinista. Niistä osa esimerkiksi toimii RNA-replikaasina tai sen kofaktoreina.
Replikaasi tuottaa viruksen positiivista RNA:ta mallinaan käyttäen useita negatiivisia RNA:ita. Solun ribosomit käyttävät näitä mRNA:n tapaan tuottaen (katso translaatio) niiden koodin perusteella useita S-proteiineja ja muita viruksen rakenteeseen kuuluvia proteiineja. Replikaasi tuottaa negatiivisesta RNA:sta lisää positiivisia RNA:ita. Ribosomien tuottamat rakenneproteiinit ja positiiviset RNA kokoontuvat lähelle solukalvoa. Ne kuroutuvat ulos solusta uusiksi viruksiksi ottaen samalla osan solukalvoa mukanaan lipidikuorekseen.
Tartunnan oireet

HCoV-HKU1 tarttuu ihmisestä ihmiseen pisaratartuntana ja kosketustartuntana. Tartunnat tapahtuvat ensisijaisesti yskimisen ja aivastamisen välityksellä. Oireita ilmenee 2–4 päivän kuluttua tartunnasta. Tartunta aiheuttaa yleensä flunssan, jonka oireina voivat olla kuume, nenävuoto, yskä tai hengenahdistus. Kuume voi kestää 1–4 päivää. Tartunta aiheuttaa 50 %:lle alle 5-vuotiaista kuumekouristuksia. Kouristukset ovat siten ainakin kaksi kertaa yleisempiä kuin muiden tyypillisesti lieviä oireita aiheuttavien yleisten koronavirusten aiheuttamissa tartunnoissa. Näitä muita yleisiä koronaviruksia ovat HCoV-OC43, -NL63 ja -229E. Kuume HCoV-HKU1-tartunnassa on kouristusten yleisyydestä huolimatta lämpötilaltaan yhtä korkea ja suunnilleen yhtä pitkäkestoinen kuin näissä muiden yleisten koronavirusten aiheuttamissa tartunnoissa.
Koska HCoV-HKU1-tartunnan oireet ovat usein lievät, ei virusta vastaan ole kehitetty rokotetta. Virus voi tosin aiheuttaa hengenvaarallisenkin keuhkokuumeen eritoten vanhuksille, vauvoille tai immuunivajetta poteville.
Duke Nukem 64

| Duke Nukem 64 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  3D Realms
Julkaisija:  GT Interactive
Suunnittelija:  George Broussard Allen H. Blum III
Säveltäjä:  Robert Prince Lee Jackson
Pelisarja:  Duke Nukem
Pelimoottori:  Build
Julkaistu:   16. marraskuuta 1997
Lajityyppi:  ensimmäisen persoonan ammuntapeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: M  Virheellinen ESRB-arvo
Alusta:  Nintendo 64
Jakelumuoto:  pelimoduuli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK         : 
Duke Nukem 64 on 3D Realmsin kehittämä ja GT Interactiven julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli julkaistiin vuonna 1997 Nintendo 64:lle. Se on konsoliversio alun perin tietokoneelle julkaistusta Duke Nukem 3D -pelistä. Duke Nukem 64:ssä kaikki tasot eivät kuitenkaan ole samanlaisia kuin alkuperäisessä. Peliä voi pelata myös kaksinpelinä.
Aiheesta muualla

Duke Nukem 64 MobyGamesissa (englanniksi)
Duke Nukem -pelisarja
| --- | --- |
Tietokonepelit:   Duke Nukem  Duke Nukem II  Duke Nukem 3D  Duke Nukem Forever 
Konsolipelit:   Duke Nukem 64  Duke Nukem: Zero Hour  Duke Nukem: Time to Kill  Duke Nukem: Land of The Babes 
Muut pelit:   Duke Nukem: Manhattan Project
Duncan (Kanada)

| Duncan |
| --- | --- |
 Duncanin kaupungintalo
 Duncan
 Koordinaatit: 48°46′43″N, 123°42′28″W 
Valtio:   Kanada
Provinssi:   Brittiläinen Kolumbia
Alue:  Vancouverinsaari
Perustettu (kaupungiksi):  1912
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kaupunginvaltuustio
 – Pormestari:  Phil Kent
Pinta-ala:  
 – Maa:  2,07 km²
Korkeus:  20 m
Väkiluku (2016):  4 944 
 – Väestötiheys:  2 387,1 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-8
 – Kesäaika:  UTC-7
Motto::  City of Totems
 
 www.city.duncan.bc.ca 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Duncan on pieni kaupunki Vancouverinsaarella Brittiläisessä Kolumbiassa, Kanadassa. Sen asukasluku on vajaa 5 000 (VL 2016). Pinta-alaltaan se on Kanadan pienin kaupunki, vain runsaan kahden neliökilometrin laajuinen. Kaupungiin johtaa myös yksi moottoritie.
Duncanin nykyinen pormestari on Phil Kent.
Tunnettuja duncanilaisia

Matt Ellison, entinen NHL -pelaaja
Greg Adams, entinen NHL -pelaaja
Geoff Courtnall, entinen NHL -pelaaja
Russ Courtnall, entinen NHL -pelaaja
Doug Bodger, entinen NHL -pelaaja
Mike Sweeney, entinen jalkapalloilija, pelasi Kanadan maajoukkueessa Vuoden 1986 jalkapallon maailmanmestaruuskisoissa
Robin Bawa, entinen -NHL pelaaja
Aiheesta muualla

Kaupungin kotisivut (englanniksi)
Intianmerantipuu

| Intianmerantipuu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Malvales
Heimo::  Siipipuukasvit Dipterocarpaceae
Suku::  Merantipuut Shorea
Laji::  robusta
Kaksiosainen nimi
 Shorea robusta  Gaertn.f. 
Katso myös
   Intianmerantipuu Wikispeciesissä   Intianmerantipuu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Intianmerantipuu, myös sal, salpuu (Shorea robusta)  on siipipuukasveihin kuuluva lehtipuulaji, jota tavataan Aasiassa. Se kasvaa yleisenä Siwalikvuorilla ja Duareilla.
Intianmerantipuu kasvaa 40 metriä korkeaksi ja sen rungon halkaisija voi olla kaksi metriä.
Hindujen traditiossa puu yhdistetään Vishnuun.
Intianmerantipuun lehti
Intianmerantipuun runko
Aiheesta muualla

ITIS: Shorea robusta (englanniksi)
Dénes Lackfi

| Dénes Lackfi> Transilvanian voivodi |
| --- | --- |
 1359 - 1367  
Edeltäjä:  Andrei Lackfi
Seuraaja:  Miklós Lackfi
Henkilötiedot
Dénes Lackfi (romaniaksi Dionisie Lackfi) oli unkarilainen aatelinen, joka toimi Transilvanian voivodina vuosina 1359 - 1367, Unkarin kuninkaan Ludvig I Suuren nimittämänä. Dénes oli Ștefan Lackfin poika. Ștefan toimi Transilvanian voivodina vuosina 1344 - 1350.
Dénes Kőnig

Dénes Kőnig vuonna 1928.
Dénes Kőnig (21. syyskuuta 1884 Budapest, Unkari – 19. lokakuuta 1944 Budapest, Unkari) oli unkarilainen matemaatikko, joka tunnettiin lähinnä graafiteorian tutkijana. Hän julkaisi alan ensimmäisen oppikirjan Theorie der endlichen und unendlichen Graphen vuonna 1936. Se tosin käännettiin englanniksi nimikkeellä Theory of finite and infinite graphs vasta vuonna 1990. Juutalainen Kőnig teki itsemurhan natsien vainon vuoksi vuonna 1944.
Hänen isänsä Gyula Kőnig (julkaisi myös nimellä Julius Kőnig) oli myös matemaatikko, jonka mukaan on nimetty "Königin teoreemana" tunnetut lauseet sekä kompleksianalyysissä että joukko-opissa.
Humalatila

Viinistä humaltunutta naista esittävä Jan Steenin maalaus noin vuodelta 1663.
Humalatila eli humala tai juopumus on alkoholin nauttimisen aiheuttama päihtymys. Juotu alkoholi menee verenkiertoon ja veren mukana aivoihin, jossa se vaikuttaa aivojen toimintaan. Humalassa ihmisen käyttäytyminen, suorituskyky ja mielentila muuttuvat.
Voimakkuus

Humalatilan voimakkuus riippuu veren alkoholipitoisuudesta, aivojen alkoholipitoisuudesta sekä aivojen aikaisemmasta tottumisesta alkoholiin. Humalatilan yhtenä mittarina voidaan käyttää veren alkoholipitoisuutta, joka ilmaistaan promilleina. Humalatilan voimakkuus ja vaikutukset ovat kuitenkin voimakkaasti yksilöllisiä, eli ihmiset humaltuvat eri tavoin samasta veren alkoholipitoisuudesta tai samasta määrästä alkoholia.
Vaikuttavat tekijät

Nuoret ja iäkkäät ihmiset humaltuvat voimakkaammin kuin keski-ikäiset samasta alkoholimäärästä. Nuorilla vaikutus johtuu pienemmästä koosta ja elimistön tottumattomuudesta alkoholiin. Iäkkäillä ihmisillä elimistö on herkistynyt alkoholin vaikutuksille, osittain kehon vesipitoisuuden vähenemisen vuoksi. Naiset humaltuvat nopeammin kuin miehet, mikä johtuu naisten pienemmästä koosta, pienemmästä vesipitoisuudesta ja ehkä myös aineenvaihdunnan eroista ja tottumattomuudesta alkoholiin.
Säännöllisen alkoholinkäytön myötä syntyvä toleranssi eli sietokyvyn lisääntyminen vähentää humalan voimakkuutta suhteessa veren alkoholipitoisuuteen.
Alkoholijuoman lajilla tai väkevyydellä ei ole havaittu suoraa vaikutusta humalan voimakkuuteen, vaan ratkaisevaa on nautitun alkoholin kokonaismäärä.
Tyhjään mahaan juotu alkoholi imeytyy verenkiertoon nopeammin kuin täyteen vatsaan juotu, ja aiheuttaa siksi nopeamman humaltumisen. Tyhjällä vatsalla veren alkoholipituuden maksimi voidaan saavuttaa 20–30 minuutissa, kun täyteen vatsaan nautitun alkoholin aiheuttama humala on voimakkaimmillaan vasta 2–4 tunnin kuluttua juomisesta. Miedot alkoholijuomat saattavat aiheuttaa ruokailun yhteydessä nopeamman humaltumisen kuin väkevät juomat, sillä ne imeytyvät nopeammin.
Nousuhumala, laskuhumala ja krapula

Nousuhumalalla tarkoitetaan tilaa, jossa veren alkoholipitoisuus on nousussa. Nousuhumalan oireita ovat mielialan ja aktiivisuuden kohoaminen.
Laskuhumalassa veren alkoholipitoisuus laskee. Silloin ihminen voi tuntea olevansa masentunut, aloitekyvytön, keskittymiskyvytön ja väsynyt. Veren alkoholipitoisuus laskee juomisen lopettamisen jälkeen noin 0,12 – 0,20 promillea tunnissa.
Humalaa seuraa usein krapula, johon voi liittyä muun muassa päänsärky, väsymys ja jano.
Humalatilan asteet

Alle 0,5 promillen humalassa etanoli vaikuttaa aivojen etulohkoon. Aluksi estot vähenevät, itseluottamus kasvaa, ja syntyy lämmön ja hyvänolon tunne. Samalla tarkkaavaisuus alkaa heiketä. Humalatilan kasvaessa lähelle puolta promillea voi seurata mielihyvän tunne, mutta toisaalta myös arvostelukyvyn heikkenemistä ja kömpelyyttä. Tutkimuksessa on toisaalta saatu vahvistusta sille yleiselle käsitykselle, että tämäntasoinen humalatila parantaa luovaa ongelmanratkaisukykyä.
Kun promillemäärä lähestyy yhtä, liikkeiden hallinta ja reaktiokyky heikkenevät. Samalla tunteet alkavat ailahdella. Yli yhden promillen humalassa etanolin vaikutus etenee aivokuorta pitkin keskiaivoihin ja väliaivoihin. Liikkeiden hallinta jatkaa heikkenemistään, ja ihminen saattaa voida pahoin ja kokea sekavuutta.
Yli 2,5 promillen humalassa etanoli alkaa vaikuttaa myös pikkuaivoissa. Puhe sammaltaa, näkö sumentuu, ja ihminen voi mennä tajuttomaksi.
Yli neljän promillen humalassa etanolin vaikutus ulottuu ydinjatkeeseen, joka säätelee hengitystä ja sydämen toimintaa. Seurauksena on tajuttomuus, hengityshalvaus ja pahimmillaan kuolema. Viiden promillen humala on jo keskimäärin tappava. Useimmiten ihminen kuitenkin oksentaa juodessaan liikaa, jolloin veren alkoholipitoisuus ei pääse nousemaan hengenvaaralliselle tasolle.
Vaarat

Humaltuminen lisää tapaturmien riskiä suorassa suhteessa veren alkoholipitoisuuden kasvuun. Vahva humala johtaa tajuttomuuteen ja lopulta hengityksen pysähtymiseen ja kuolemaan.
Auton ajaminen humalassa on tyypillisesti kielletty laissa lisääntyneen onnettomuusriskin vuoksi. Suomessa humalatilan raja on 0,5 promillea.
Uskonnossa

Joissakin šamanistisissa uskonnoissa humaltumisen kautta on tavoiteltu transsitilaa.
Aiheesta muualla

Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen alkoholilaskuri (Arkistoitu – Internet Archive)
Yle Oppiminen: Oudot tunteet - Humala
Humalatilassa keskushermoston toiminta heikkenee, mikä saattaa vaikuttaa muun muassa näkökykyyn.
Id (tunniste)

Id (lyhenne englannin kielen sanasta identifier (suom. tunniste)) on tietojenkäsittelyssä annettava yksilöllinen tunniste. Esimerkiksi henkilötunnus on numeromuotoinen tunniste.
Tapauksia varten, joissa tunnisteen omistaja vaihtuu, on usein tapana hävittää tunniste pysyvästi niin, että tunnistetta ei voida käyttää uudelleen. Tällöin esimerkiksi tietojärjestelmissä poistettu tieto ei mene sekaisin vanhan tiedon kanssa, mikäli tieto ei välity eteenpäin. Käytännössä tämä tarkoittaa, että tietokannat eivät saa mennä sekaisin vanhojen tunnisteiden kanssa yhdistellen vanhoja tietoja. Ihmiset voivat esimerkiksi lähettää tekstiviestejä väärään numeroon, mikäli heille ei ilmoiteta uudesta numerosta.
Kuvassa internetsivulla tarkasteltavana profiili numero 200.
Tunnisteita käytetään paljon tietotekniikassa. Tunniste helpottaa esimerkiksi tietokantojen tiedonkäsittelyä (mikäli tietokannassa on esimerkiksi useampi saman niminen henkilö). Tietokannoissa tunniste luodaan usein automaattisesti.
Esimerkki yksinkertaisesta tietokannasta:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ID | Nimi | Ikä |
| 1 | Matti | 24 |
| 2 | Pekka | 34 |
| 3 | Pekka | 20 |
Tietokone voisi saada käskyn poistaa henkilö, jolla Id 2
Poista henkilö, jonka ID 2
Mikäli käsky olisi muotoa...
Poista henkilö, jonka nimi Pekka
...Poistaisi se kaikki Pekka-nimisten tiedot.