stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Anu Viheriäranta
Solistitehtäviä

Suomen Kansallisbaletissa:
Bajadeeri: Nikiya ja soolovarjo (Natalia Makarova/Petipa)
Giselle: maalais-pas de deux ja 2 Wiliä (Sylvie Guillem/Coralli–Perrot–Petipa)
Joutsenlampi: prinsessa, pas de quatre ja 3 joutsenta (Vladimir Bourmeister/Petipa–Ivanov)
Romeo ja Julia: Julia (John Cranko)
Kesäyön unelma: Helena (Heinz Spoerli)
Tuonelan joutsen (Imre Eck)
Forgotten Land (Jiří Kylián)
Stepping Stones (Jiří Kylián)
Prinsessa Ruusunen: Sininen lintu, haltijatar ja timantti (Rudolf Nurejev/Ivanov) 1999
A Million Kisses to my Skin (David Dawson)
Tuhkimo: Tuhkimo (Ben Stevenson) 2001
Stravinsky Violin Concerto (George Balanchine) 2001
Four Sections (Ted Brandsen) 2001
Pähkinänsärkijä ja Hiirikuningas: Klaara (Wayne Eagling ja Toer van Schayk) 2002
Serenade (George Balanchine) 2002
Four Hands (Laszlo Berdo) 2002
Metsänhaltija: Ekho (Xin-Peng Wang) 2002
Raymonda: Henriette (Anna-Marie Holmes/Petipa) 2003
Oracle (Glen Tetley) 2003
Polacca (Anna Laerkesen) 2003
Joutsenlampi: Odette–Odile (Rudi van Dantzig/Petipa–Ivanov) 2004
Two Fast (Jorma Elo) 2004
Tides of Mind (Dominique Dumais) 2004
Palkinnot ja stipendit

Pro Dance -stipendi 1997
Pohjoismainen nuorten tanssijoiden kilpailu, Mora, 2. palkinto 1997
Royal Ballet School, Dame Ninette de Valois -stipendi
Nuorten tanssijoiden kilpailu, Lausanne, Vuoden lahjakkuus -palkinto 1998
Tanssin kukan Nuppu-palkinto 2000
Bangor City FC

Bangor City Footbal Club on vuonna 1876 perustettu jalkapalloseura Walesin Bangorista. Sen joukkue pelaa Walesin valioliigassa.
Bangor City on voittanut Walesin liigamestaruuden kolmesti ja Walesin cupin kahdeksasti. Se on pelannut myös useita euro-otteluita Eurooppa-liigassa, Cup-voittajien cupissa, UEFA-cupissa ja Intertoto-cupissa.
Saavutukset

Walesin liiga: 1993–1994, 1994–1995, 2010–2011 (3)
Walesin cup: 1888–1889, 1895–1896, 1961–1962, 1997–1998, 1999–2000, 2007–2008, 2008–2009, 2009–2010 (8)
Aiheesta muualla

Bangor Cityn sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Artur Hazelius

| Artur Hazelius |
| --- | --- |
 Artur Hazelius, Julius Kronbergin valokuvan pohjalta maalaama postuumi muotokuva vuodelta 1910.
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. marraskuuta 1833 Tukholma, Ruotsi
Kuollut: 27. toukokuuta 1901 (67 vuotta) Tukholma, Ruotsi
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Uppsalan yliopisto
Tutkimusalue:  kielitiede, etnografia
Artur Immanuel Hazelius (30. marraskuuta 1833 Tukholma – 27. toukokuuta 1901) oli ruotsalainen kielentutkija ja etnografiasta kiinnostunut keräilijä, joka perusti Tukholmaan kaksi merkittävää museota, Ruotsin ja Pohjoismaiden kulttuurihistoriaa esittelevän Nordiska museetin sekä entisajan asumista esittelevän Skansenin, maailman ensimmäisen ulkoilmamuseon.
Varhaisempi ura ja kielitieteellinen työ

Artur Hazeliuksen isä oli kenraalimajuri ja valtiopäivämies Johan August Hazelius. Hazelius opiskeli vuodesta 1854 Uppsalan yliopistossa skandinaavisia kieliä ja valmistui vuonna 1860 filosofian tohtoriksi. Hän oli sen jälkeen neljä vuotta äidinkielenopettajana Tukholman Nya elementarskolanissa ja toiset neljä vuotta äidinkielen ja kirjallisuushistorian lehtorina naisopettajaseminaarissa sekä yhden vuoden koulunrehtorina. Hän oli yksi vuonna 1868 ilmestyneen Ruotsin kansakoulujen lukukirjan (Läsebok för folkskolan) toimittajista. Hän oli ruotsalaisen valtuuskunnan sihteeri vuoden 1869 pohjoismaisessa oikeinkirjoituskonferenssissa ja osallistui kiistaan ruotsin kielen oikeinkirjoituksesta kaksiosaisella teoksellaan Om svensk rättstafning (1870–1871), jota pidetään kyseisen aiheen merkkiteoksena. Hazelius jätti 1870-luvun alussa opettajanvirkansa ja tutkimuksensa, kun hänen kiinnostuksensa suuntautui kielitieteestä toiseen aiheeseen.
Nordiska museet

Hazeliuksen oman kertomuksen mukaan hänen kiinnostuksensa Ruotsin vanhan kansankulttuurin säilömiseen syttyi eräällä hänen vuonna 1872 Taalainmaalla tekemällään matkalla. Hän ryhtyi keräämään vanhoja esineitä, jotta kansanelämää koskeva aineisto saataisiin pelastetuksi tuleville sukupolville ja tutkijoille ennen kuin se katoaisi modernisaation myötä. Vähitellen hän alkoi kerätä myös muita kuin tavallisen kansan elämään liittyneitä esineitä. Hazelius oli jo opiskeluvuosinaan kiinnostunut skandinavismista, eikä hän rajoittanut kokoelmaansa pelkästään ruotsalaiseen aineistoon vaan keräsi yleisesti skandinaavista aineellista perintöä. Hän omisti pääosan loppuelämästään kokoelmansa kartuttamiselle. Koko projektin taustalla vaikutti myös kansallisromanttinen henki.
Hazelius avasi yksityisen kokoelmansa yleisölle lokakuussa 1873 nimellä skandinaavis-etnografinen museo, ja se alkoi pian saada rahoitusta Ruotsin valtiolta. Vuonna 1880 hän lahjoitti kokoelman ”Ruotsin kansalle”, jolloin se sai nimekseen Pohjoismainen museo eli Nordiska museet. Kokoelma oli aluksi esillä Tukholman Drottninggatanin varrella olleessa paviljongissa, johon lavastettiin Hazeliuksen toiveen mukaisesti tupien sisätiloja, maaseutua esittäviä maisemamaalauksia ja nukkehahmoja näyttelyesineiden taustaksi. Hazeliuksen kokoelma oli esillä myös Pariisin vuoden 1878 maailmannäyttelyssä.
Hazelius perusti vuonna 1877 rahaston kerätäkseen varoja Nordiska museetin omaan museorakennukseen. Arkkitehti Isak Gustaf Clasonin piirtämän museon rakentaminen Tukholman Djurgårdenille käynnistyi vuonna 1893, mutta se ei valmistunut Hazeliuksen elinaikana. Hazelius vaikutti voimakkaasti rakennuksen suunnitteluun ja hänen toiveestaan sen keskelle sijoitettiin valtava pääsali suurten kansanjuhlien järjestämistä varten.
Skansen

Ulkoilmamuseo Skansen sai alkunsa Nordiska museetin sivuhankkeena. Hazelius omisti pian sille päähuomionsa, sillä sen avulla hän saattoi toteuttaa näkemystään, jossa vanhoja esineitä esiteltiin autenttisissa tiloissa ja ympäristöissä. Ulkoilmamuseoon siirrettiin eri puolilta Ruotsia kokonaisia rakennuksia esineineen. Esikuvana toimivat Oslon Bygdøylle kuningas Oskar II:n lahjoituksena pystyteyt historialliset norjalaiset mökit, joihin ei tosin liittynyt samanlaista kansanvalistuksellista tavoitetta kuin Hazeliuksen suunnitelmassa. Djurgårdenille pystytetty Skansen avattiin yleisölle syksyllä 1891, ja se käsitti alusta alkaen sekä kulttuurihistoriallisen että luonnontieteellisen näyttelyn. Ihmisnuket vaihdettiin pian eläviin oppaisiin, jotka myös haettiin eri puolilta maata. Skansen sai osakseen suurta kansallista ja kansainvälistäkin huomiota uudenlaisen ideansa vuoksi.
Hazeliuksen tavoitteena oli tehdä Skansenista tukholmalaisten vapaa-ajanviettopaikka ja ruotsalaisten kansallinen juhlapaikka. Siellä järjestettiin esityksiä, joissa esitettiin vanhoja kansanlauluja, -tansseja ja leikkejä. Hazelius pyrki näin herättämään menneisyyden konkreettisesti eloon. Hazelius kuoli vuonna 1901 Skansenilla, jonne hänet myös haudattiin.
Hazelius valittiin vuonna 1898 Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian jäseneksi.
Teoksia

Det svenska bibelöfversättningsarbetet (1868)
Fosterländsk läsning för barn och ungdom (1868)
Svensk folkläsning (1870)
Om svensk rättstafning, kaksi osaa (1870–1871)
Småskrifter för folket, 11-osainen vihkosarja
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Artur Hazelius Wikimedia Commonsissa
Hazeliuksen hautakivi Skansenilla.
Auringon temppeli (Tintti-sarjakuva)

| Auringon temppeli> Le Temple du Soleil |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Hergé
Kuvittaja:  Hergé
Kansitaiteilija:  Hergé
Kieli:  ranska
Julkaistu:  1946-1948
Suomennos
Suomentaja:  Soile ja Heikki Kaukoranta
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  1971
Sivumäärä:  62
ISBN:  951-1-05854-1
Sarja: Tintin seikkailut
Edeltävä:  Seitsemän kristallipalloa
Seuraava:  Mustan kullan maa
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Auringon temppeli (ransk. Le Temple du Soleil) on 14. Hergén piirtämä ja käsikirjoittama Tintti-sarjakuva-albumi. Se alkoi ilmestyä ranskankielisenä jatkosarjana belgialaisessa Tintin-lehdessä vuonna 1946 ja oli ensimmäinen uusi Tintti-sarjakuva, joka lehdessä julkaistiin. Albumijulkaisu seurasi vuonna 1949. Suomessa albumi julkaistiin vuonna 1971 Soile Kaukorannan ja Heikki Kaukorannan suomentamana. Tarinallisesti Auringon temppelin tapahtumat sijoittuvat Peruun ja ovat Seitsemän kristallipallon jatko-osa. Seitsemään kristallipalloon ja Auringon temppeliin perustuva elokuva julkaistiin vuonna 1969. Albumin pohjalta on tehty myös 23 minuutin mittainen animaatio.
Juoni

Tintti ja kapteeni Haddock seuraavat seitsemän arkeologin kimppuun hyökänneitä sekä professori Tuhatkaunon kidnapanneita miehiä Peruun. Tunkeuduttuaan Pachacamac-laivalle Tintti saa tietää inkojen jälkeläisiin kuuluvan Chiquiton tovereineen aikovan viedä Tuhatkaunon piilopaikkaansa teloitettavaksi, koska tämä oli ottanut muumioituneen inka Raspar Capacin pyhän rannekorun ja pannut sen ranteeseensa.
Perussa kukaan ei suostu lähtemään Tintin ja Haddockin avuksi, kunnes Tintti tapaa nuoren intiaanipojan nimeltä Zorrino ja puolustaa tätä kahdelta valkoihoselta mieheltä. Siitä hyvästä eräs toinen intiaani antaa Tintille medaljongin, jonka hän sanoo voivan pelastaa hänen henkensä. Zorrino kertoo Tintille ja Haddockille, että Tuhatkauno on viety Auringon temppeliin, jossa inkat ovat selviytyneet nykypäivään saakka.
Heidän päästessä temppeliin, inkojen johtaja, Auringon Poika, tuomitsee heidät Tuhatkaunon mukana uhrattavaksi inkojen jumalalle, Pacha Kamaqille. Sitten Tintti antaa saamansa medaljongin Zorrinolle ja paljastuu, että medaljongin antaja oli Auringon ylipappi Huascar. Huascarin medaljongin vuoksi Auringon Poika kuitenkin säästää vain Zorrinon hengen ja antaa Tintille 30 päivää aikaa valita päivän ja hetken, jolloin aurinko sytyttää tuleen rovion, jolla hänet, Haddock ja Tuhatkauno poltetaan. Luettuaan Haddockin taskusta löytyneen sanomalehden Tintti valitsee hetken, jolloin tapahtuu auringonpimennys. Tämän avulla hän uskottelee kykenevänsä käskyttämään aurinkoa, jolloin inkat vapauttavat Tintin ystävineen.
Inkat paljastavat, että arkeologeihin käytettyjen kristallipallojen sisältämä aine oli kerätty kokapensaista ja kun arkeologit olivat vaipuneet "syvään uneen", Huascar oli langettanut heihin loitsun tekemiensä vahanukkejen avulla. Inkat polttavat nuket ja samalla hetkellä arkeologit heräävät koomasta. Zorrino päättää jäädä inkojen luokse ja  Tintti lupaa, ettei kerro Auringon temppelin sijainnista kenellekään, ennen kuin lähtee takaisin kotiin Miloun, Haddockin ja Tuhatkaunon kanssa.
Auringonkukkagalaksi

| Auringonkukkagalaksi |
| --- | --- |

Historia
Löytäjä:  Pierre Méchain
Löytöpäivä:  14. kesäkuuta 1779
Muut nimet:  M63, NGC 5055, Auringonkukkagalaksi
Ominaisuudet
Tyyppi:  kierteisgalaksi; SAb
Etäisyys:  37 miljoonaa valovuotta
Koko:  10x6' kaariminuuttia
Havaitseminen
Tähdistö:  Ajokoirat
Rektaskensio:  13 h 15,8 min
Deklinaatio:  +42° 02'
Suhteellinen kirkkaus:  +8.4m
Auringonkukkagalaksin, joka tunnetaan myös nimillä Messierin kohde 63, M63 ja NGC 5055 löysi Pierre Méchain 14. kesäkuuta 1779, ja samana päivänä lisäsi Charles Messier sen luetteloonsa. Auringonkukkagalaksi on kierteisgalaksi, ja se kuuluu Ajokoirien tähdistöön. Auringonkukkagalaksi muodostaa selkeästi fyysisen galaksiryhmän yhdessä Pyörregalaksin (M51) ja useampien pienempien galaksien kanssa. Ryhmää kutsutaan M51:n galaksiryhmäksi. Sen etäisyys Maasta on 37 miljoonaa valovuotta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Auringonkukkagalaksi Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Tähdet:  Cor Caroli, β CVn, 24 CVn, 20 CVn, 5 CVn, 25 CVn, 6 CVn, 21 CVn, 14 CVn, 3 CVn, La Superba, 23 CVn, α1 CVn, 2 CVn, TU CVn, 19 CVn, 17 CVn, 10 CVn, 4 CVn, 7 CVn, 11 CVn, 15 CVn, 9 CVn, R CVn, RS CVn
Eksoplaneetat: 
Messierin luettelo
Autoimmuunihepatiitti

Autoimmuunihepatiitti (AIH) on harvinainen autoimmuunisairaus, krooninen maksatulehdus. Geneettinen alttius vaikuttaa sen kehittymiseen. Erityisesti sairastumisriskissä ovat nuoret naishenkilöt. Heitä on sairastuneista jopa 70–80 %. Puolet ovat alle 30-vuotiaita. Sairastuminen on mahdollista myöhemmälläkin iällä ja myös miehillä.
Tautia pyritään rauhoittamaan lääkkeillä. Erityisesti lääkehoito parantaa taudin ennustetta, jos diagnoosi on saatu varhaisessa vaiheessa. Hoitamattomana taudin ennuste on huono; potilaan riski kuolla maksan vajaatoimintaan on tällöin suuri. Sairaus voi pahimmillaan johtaa maksakirroosiin ja edellyttää maksansiirtoa. Useimmille potilaille krooninen aktiivinen autoimmuunihepatiitti ei kuitenkaan aiheuta vakavia oireita. Sairauden alkuvaiheessa maksan vajaatoiminnan vaara on suurimmillaan. Maksasyöpä on autoimmuunihepatiitista kärsivillä tavallista yleisempää mutta ei niin yleistä kuin kroonisista virushepatiiteista kärsivillä. Sairauteen liittyvät myös mahalaukun, suoliston ja ruokatorven verenvuotoriskit.
Sairauteen liittyy erilaisia mahdollisia oireita, kuten keltaisuutta, kuukautisten jäämistä pois, väsymystä ja ruokahaluttomuutta. Sairaus voidaan jakaa kolmeen tyyppiin: I, II ja III. II-tyyppiin sairastutaan useimmiten lapsena. Autoimmuunihepatiittiin III sairastuvat lähinnä 30–50-vuotiaat. II-tyyppi on hyvin vakava ja johtaa kirroosiin jopa 82 %:lla potilaista. I-tyyppi on kuitenkin tavallisin. Sen kanssa tavataan usein muitakin autoimmuunisairauksia.
Aufklärungsgeschwader 52

| Aufklärungsgeschwader 52 (AG 52) |
| --- | --- |

Toiminnassa:  12. joulukuuta 1959 - 15. joulukuuta 1993
Valtio:   Saksa
Puolustushaarat:  ilmavoimat
Aselajit:  ilmavoimat
Rooli:  taktinen lentotiedustelu
Osa joukkoa:  3. Luftwaffendivision
Koko:  noin 1 500 sotilasta ja 400 siviilityöntekijää
Tukikohta:  Leckin lentotukikohta
Kalusto:  RF-84F, RF-104G, RF-4E
Komentajat
Nykyinen komentaja:  eversti Klaus Peeck (viimeinen)
Aufklärungsgeschwader 52 (AG 52), oli Saksan ilmavoimien vuonna 1959 perustettu ja 1993 lakkautettu taktinen tiedustelulennosto.
Historia

Lennosto perustettiin 1. huhtikuuta 1959 Erdingin lentotukikohdassa kalustonaan Republic RF-84F Thunderflash ja Saksan ilmavoimien komentaja asetti sen valmiuteen 12. joulukuuta ensimmäisenä komentajanaan majuri Wilhelm Metz. Lennosto aloitti siirtymisen 27. lokakuuta 1960 Eggebekin lentotukikohtaan, mikä saatiin päätökseen 11. marraskuuta.
Lennosto 2. lentue liitettiin 1. elokuuta Naton alaisuuteen, jolloin se liitettiin 2. taktiseen ilma-armeijaan (engl. 2th Allied Tactical Air Force, 2 ATAF). Lennosto siirrettiin 1. lokakuuta 1964 Leckin lentotukikohtaan, missä se vastaanotti ensimmäiset Lockheed RF-104G Starfighterit 5. marraskuuta 1964 ja lennoston viimeinen RF-84F poistui 31. elokuuta 1966.
Lennosto vastaanotti ensimmäiset RF-4E Phantom II -koneet 15. syyskuuta 1971. Lennosto lakkautettiin 15. joulukuuta 1993.
Kalusto

Lennoston lentokalustona ovat olleet:
Republic RF-84F Thunderflash 1959-1966
Piaggio P.149D 1959-1961
Dornier Do 27 1959-1973
Lockheed RF-104G Starfighter 1964-1971
Lockheed TF-104G Starfighter 1964-1971
McDonnell Douglas RF-4E Phantom II 1971-1993
Dornier Do 28 1972-1993
Komentajat

Lennoston komentajina olivat:
majuri Wilhelm Metz 12. - 22. joulukuuta 1959
eversti Roderich Cescotti 16. tammikuuta 1960 - 5. helmikuuta 1965
eversti Hans-Jürgen Jentzen 5. helmikuuta 1965 - 30. tammikuuta 1970
eversti Hermann Braun 1. helmikuuta 1970 - 22. syyskuuta 1972
eversti Gerhard John 1. lokakuuta 1972 - 16. helmikuuta 1976
eversti Bernd-Dieter von der Decken 16. helmikuuta 1976 - 31. maaliskuuta 1980
eversti Joachim Hameyer 1. huhtikuuta 1980 - 30. syyskuuta 1982
eversti Siegfried Thormann 1. lokakuuta 1982 - 4. helmikuuta 1986
eversti Hans-Heinrich Seifert 4. helmikuuta 1986 - 20. joulukuuta 1988
eversti Henner Scholz 20. joulukuuta 1988 - maaliskuu 1993
eversti Klaus Peeck maaliskuu 1993 - 15. joulukuuta 1993
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aufklärungsgeschwader 52 Wikimedia Commonsissa
Formula One eSports Series

| Formula One Esports Series |
| --- | --- |
 Meneillään oleva kausi Formula One Esports Series -kausi 2022 

Laji:  E-urheilu
Maa(t):  Kansainvälinen
Perustettu:  2017
Toimitusjohtaja:  Stefano Domenicali
Hallitseva mestari:   Jarno Opmeer
Eniten mestaruuksia:   Brendon Leigh  Jarno Opmeer (2)
Sivusto:  https://f1esports.com/
Formula One Esports Series on eSports-tapahtuma, jonka toimintaa tukee Formula 1 ja Liberty Media. Tapahtuma perustettiin vuonna 2017, jotta F1-videopelisarjan fanit ja peliyhteisöt voisivat kytkeytyä osaksi F1-sarjaa sekä osallistua enemmän sarjan järjestämiin tapahtumiin.
Historia

Ensimmäinen Formula One eSports -tapahtuma julkistettiin 21.8.2017. Tapahtuman osallistujien karsinnat ja tapahtuman finaali suoritettiin F1 2017-videopelillä. Ennen F1-sarjaa autourheiluun liittyviä eSports-tapahtumia oli järjestetty Nissan GT Academyn (kahdeksan vuotta aikaisemmin) ja McLarenin toimesta (World's Fastest Gamer -titteli uuden simulaattorikuskin etsimiseksi vuonna 2017). McLarenin simulaattorikuskikilpailun voitti hollantilainen Rudij van Buuren. Myös Formula E - mestaruussarjasta järjestettiin yksi 'eRace' -kilpailu Las Vegasissa varsinaisen Formula E 2016-17 kauden aikana, johon monet alan parhaimmat ja tunnetuimmat videopelien kilpaurheilijat pystyivät osallistumaan.
Formula One eSports Series -kilpailijoiden karsinnat alkoivat ensimmäisellä kaudella 4.9.2017. Vuonna 2018 sarja sai sponsorikseen simulaattoriohjelmistoihin ja -pelivälineisiin erikoistuneen Fanatecin sekä jalkineisiin erikoistuneen New Balancen. Samana vuonna sarja palkittiin digitaalisen saavutuksen palkinnolla (engl. Outstanding Digital Achievement Award) yritys- ja liike-elämäpuolen SVG Europe Sport Production Awardseissa. Vuonna 2020 eSports Series palkittiin Sports Technology Awards -palkinnolla kategoriassa Paras elektronisen urheilun käyttö urheilubrändiltä. Huhtikuussa 2021 uutisoitiin, että Formula 1 -sarja järjestää naispelaajille mahdollisuuden päästä villikorttimahdollisuudella kilpailun karsintoihin Pro Exhibition -tapahtumassa.
Suomalaiset

Ensimmäisenä vuonna 2017 semifinaali tapahtumassa oli 2 suomalaista. Olli Pahkala ja Joni Törmälä selvittivät kummatkin itsensä aina semifinaalin asti, mutta Pahkalan tie loppui lämmittelykisa 2 6. sijaan, ja Törmälä ajoi itsensä finaalitapahtumaan sijoittuen hienosti 10:nneksi.
Toisena vuonna 2018 sarjassa ajoivat Pahkalan ja Törmälän lisäksi Tino Naukkarinen, hän oli ansainnut paikkansa 2018 pro draftissä. 2018 lanseerattiin pro draft jossa tallit valitsevat kuskijoukosta itselleen kuljettajia ja Naukkarinen oli historiallisesti ensimmäinen pro draftista valittu kuljettaja. Samassa pro draftissa valittiin myös Pahkala ja Törmälä. Kilpailukaudella Red Bull Racing Esportsin kuljettaja Törmälä sijoittui 7:nneksi, Williams Esportsin Naukkarinen (sija 13.) ja Mclarenin Pahkala (sija 21.).
Kaudella 2019 Pahkala jätti kilpailemisen ja siirtyi Mclaren Esports -tallin muihin tehtäviin. Naukkarinen ja Törmälä saavuttivat kourallisen yksittäisiä palkintokorokesijoja sekä Törmälän talli Red Bull Racing Esports voitti tallimestaruuden sekä 250 000 dollaria. Törmälän sijoitus kauden päätteeksi kuljettajien sarjassa oli 9. ja Naukkarisen 11. kaksitoista kisaa käsittäneessä kaudessa.
Kauden 2020 pro draftissa kolme uutta suomalaista (Otto Hyttinen, Pietari Poikela ja Ville Haatainen) hakee paikkaa 30 kuljettajan joukosta.
Sarjamuoto > 2017

Kauden 2017 Formula One Esports Series oli kolmivaiheinen:
Aika-ajot: Osallistujille annettiin kaksi haastetta, joilla valittiin 40 osallistujaa semifinaaleihin (20 parasta kummastakin haasteesta). Vauhti ei ollut ainoana merkitsevänä tekijänä karsinnoissa, vaan osallistujien kohdalla oli toteuduttava myös muita vaatimuksia.
Semifinaalit: 40 semifinalistia jaettiin neljään 10-henkiseen ryhmään, jotka ajoivat kaksi kilpailua kahdella eri radalla. Jokaisesta ryhmästä valittiin viisi parasta finaaliin.
Finaali: 20 finalistia osallistui kahden päivän aikana kolmeen kilpailuun. Yhteenlaskettujen tulosten paras kilpailija voitti mestaruuden ja sai omaa nimeään kantavan hahmon F1-peliin.
Sarjamuoto > 2018

Formula One eSports -sarjan tasot olivat seuraavat kaudella 2018:
Karsinnat: Osallistujille annettiin kaksi haastetta (Online Qualification Events ja Online Qualification Races), joista kumpikin haaste oli suoritettavissa kahden viikon aikana. Osallistujien täytyi suorittaa haasteet hyväksytysti, jotta he voivat osallistua Pro Draft -karsintaan ja finaaliin sarjan järjestäjien rakentamilla peliareenoilla. Nopeus ei ollut ainoa vaatimus Pro Draftiin pääsyyn, vaan osallistujien kohdalla oli toteuduttava myös muita vaatimuksia. Osallistujia valittiin Pro Draftiin 40.
Pro Draft: F1-sarjassa kaudella 2018 ajaneet tallit (pois lukien Ferrari) osallistuivat ensimmäistä kertaa eSports -sarjan toimintaan. Tallit valitsivat Pro Draft-karsinnalla 16 kilpailijaa finaaliin.
Pro Series: 16 finalistia ja 9 muuta e–urheilun ammattilaista (mukaan lukien edellisen kauden mestari) osallistui kymmeneen kisaan kolmessa pelitapahtumassa, joissa jokainen talli ajatti kilpailussa enintään kahta kuljettajistaan. Finalistit kilpailivat kuljettajien ja tallien mestaruudesta.
Sarjamuoto > 2019

Löytyykö Brendo Leighin voittajaa?
Karsinnat: Kuljettajat karsivat ensin netissä ajotehtävän muodossa ja sen jälkeen kisattiin yksi kisa, jossa panoksena oli paikka pro draftissa.
Pro Draft: Edellisen kauden 9 tallia ja nyt ensimmäistä kertaa myös Ferrari valitsi yhden kuljettajan talliinsa kuskivalikoimasta.
Pro Series: Kaudella ajettiin 12 kilpailua 4 eri tapahtuman aikana. 10 tallia ja 30 eri kuljettajaa taisteli sekä kuljettajien että tallin mestaruudesta. Yksi talli pystyi yhtä aikaa ajatuttamaan 2 kuljettajaa.
Sarjamuoto > 2020

Jatkaako Red Bull siitä mihin viime kaudella jäi?
Karsinnat: Kuljettajilla oli 3 eri tapahtumaa aikaa lunastaa paikka F1 Esports Challenger Seriestä. Yksi tapahtuma kesti 2 viikkoa ja paikkoja oli 16 kappaletta yhteensä. Jokaisella konsolilla oli oma sarjansa (Pc, Ps4 ja Xbox). Challenger sarjassa kisattiin 6 eri radalla, jolloin saatiin karsittua 7 kuljettajaa jokaiselta konsolilta pro draft tapahtumaan. Toinen mahdollisuus lunastaa paikka pro draftiin oli play-off muoto, kolme eri tehtävää ja 2 viikkoa aikaa suorittaa ajotehtävä, jossa tarjolla paikka kuoleman kisaan, jonka voittaja lunastaa paikan pro draft tapahtumaan.
Pro Draft:
Tulokset

| Vuosi | Peli | Paikka | Mestari | Tallimestari | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | F1 2017 (Codemasters) | Yas Marina Circuit, Abu Dhabi |  Brendon Leigh | Ei jaettu | Raportti |
| 2018 | F1 2018 (Codemasters) | Gfinity Esports Arena, Iso-Britannia |  Brendon Leigh |  Mercedes-AMG Petronas Esports | Raportti |
| 2019 | F1 2019 (Codemasters) | Gfinity Esports Arena, Iso-Britannia |  David Tonizza |  Red Bull Racing Esports | Raportti |
| 2020 | F1 2020 (Codemasters) | Internet |  Jarno Opmeer |  Red Bull Racing Esports | Raportti |
| 2021 | F1 2021 (Codemasters) | Internet |  Jarno Opmeer |  Mercedes-AMG Petronas Esports | Raportti |
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
Bc

Bc tarkoittaa seuraavia:
Skymark Airlines, IATA-koodi BC, lentoyhtiö
Brittiläinen Kolumbia, postilyhenne BC, Kanadan provinssi
Bach-Compendium, BC, Hans-Joachim Schulzen ja Christoph Wolffin laatima luettelo Johann Sebastian Bachin teoksista
kenraalibasso, b.c., italian sanoista basso continuo, musiikin oppiaine
ennen Kristuksen syntymää, B.C., englannin sanoista before Christ, vuosiluvun lisämerkintä
Bachelor of Chemistry, B.C., yliopistotutkinto
Bachelor of Commerce, B.C., yliopistotutkinto
World of Warcraft: The Burning Crusade, World of Warcraft pelisarjan ensimmäinen lisäosa, The Burning Crusade
bc, basic calculator, ohjelmointikieli.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Bc”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.