Latinalainen silta
Nimi ja historia

Sillan nimi Latinska Ćuprija (turk. Frenkluk cupri) tulee Miljackan vasemmalla rannalla Latinalaisen ja Ćumurija-sillan väliin jääneen Latinluk-nimisen katolisen asuinkorttelin mukaan. Alueelle asettui kroatialaisia työsiirtolaisia ja -mestareita Dubrovnikista sekä kauppiaita ja käsityöläisiä varsinkin 1800-luvulla. Myöhemmin siellä asui enimmäkseen Sarajevon katolilaisia, joten paikallinen väestö kutsui kaupunginosaa läheiseen luostariin suuntautuvien munkkien latinankielisen puheen innoittamana nimellä Latinluk ja siltaa ”latinalaiseksi”. Alueen virallisempi nimi oli turkinkielisissä lähteissä käytetty Frenklul (Franačka) mahala, joten asiakirjoissa silta oli tunnettu nimellä ”Frenklukin silta” (Frenkluk Chupriya tai Frenklik-küpru).
Miljackan laaksossa sijaitseva kaupunki kasvoi nopeasti 1500-luvun alkupuolella kuvernööreinä toimineiden Mehmed-beg Minetovićin, Ajaz-beg i Firuz-begin, erityisesti Gazi Husref-begin ja Gazi Husref-begin sekä muiden valtiomiesten ja taloudellisesti vauraiden kansalaisten myötävaikuttamana. Erittäin intensiivinen rakentaminen Latinlukin (nykyinen Ulica Branilaca-alue) sekä Bistrikin alueella edellytti uuden sillan suunnittelua näiden kahden kaupunginosan väliin, joten Carevan ja Skenderijan (Eiffel- tai rautaisen Skenderijan) siltojen jälkeen valmistui kolmas tunnettu Sarajevon silta nykyisen Latinalaisen sillan paikalle. Bosnia-Hertsegovinan kansallisen kulttuuriperinnön edistämiskomission julkaiseman historiallisen muistomerkin kuvauksen mukaan ensimmäinen maininta tästä sillasta löytyy vuodelta 1541 Sandžakin bosniankielisessä väestölaskennassa, jossa: ”joku sarač Husein Širmerdovin poika rakensi sillan Mehmed-beg Minetovićan naapurustoon”. Luettelosta ei käy ilmi, oliko kyseessä puu- vai kivisilta, mutta annettujen tietojen perusteella voidaan olettaa, että ”Sarač-Huseinin silta” todennäköisesti sijaitsi nykyisen Latinalaisen sillan paikalla. Myöhempien tietojen mukaan voi päätellä, että se oli puinen silta, joka purettiin pian, kun kirjauksessa vuodelta AH 973 (1565) selviää, että tässä kohti Sarajevossa oli jo Ali Ajni-begin rakentama kivisilta. Samassa yhteydessä mainitaan myös hadži Alija Turalić, joka antoi 410 akçea tämän sillan rakentamiseen.
Eräs matkakirjoittaja kirjoitti vuonna 1626 Sarajevosta seuraavaa: ”Tämän kaupungin läpi virtaavan joen varrella on erittäin kauniita hakatusta kivestä tehtyjä siltoja.” Sarač-Huseinin sillan kohtalo kuitenkin koitui samanlaiseksi kuin keisarin sillankin (Careva ćuprijan), ja molemmat kärsivät tulvista. Vuonna 1739 yksi Latinalaisen sillan rannanpuoleisista holveista tuhoutui. Eräs sarajevolaisen osmanivirkailija eli kadi (arabian sanasta kady, ’tuomari’) vaati sen kunnostamista ja Bosnian valija eli kuvernööri hyväksyi varat jälleenrakentamiseen. Yksi sillan holveista romahti 15. tammikuuta 1789 ja tappoi sillalla olleen hevosen, mutta holvi korjattiin pian. Sarajevoon 15. marraskuuta 1791 iskenyt tulva vaurioitti siltaa niin, että se oli poissa liikennekäytöstä. Sen uudelleenrakentamista ei aloitettu kuuteen vuoteen, luultavasti osin materiaalien ja ammattitaitoisen henkilöstön puutteen vuoksi, sillä tuolloin elettiin vakavien sosioekonomisten kriisien ja sotien aikaa.
Sillan jälleenrakennus aloitettiin kauppias hadži Abdullah-aga Brigan testamenttivaroilla. Hän oli yleisen tavan mukaan testamentannut kolmanneksen koko omaisuudestaan hyväntekeväisyyteen, ja 13. joulukuuta 1797 useat merkittävät sarajevolaiset tekivät ehdotuksen sillan uudelleenrakentamisesta mainituilla varoilla. Silta rakennettiin nykyasuunsa vuonna 1798, jolloin se menetti viidennen kaarensa pengerten rakennustöiden yhteydessä. Myös sen ympäristö muuttui merkittävästi ja sen viereen rakennettiin kaksi taloa, joissa oli kauppoja ja joiden tulot käytettiin rakennuksen tuleviin korjauksiin. Joidenkin lähteiden mukaan islamilaisen kalenterin vuosi, jolloin silta sai lopullisen muotonsa, voidaan laskea sanan ”Briga” numeerisista arvoista ja on 1213, joka vastaa vuotta 1798 tai 1799. Sillan entisöinnistä on säilynyt kaksi kronogrammia, joista toisen on koonnut Sarajevon kadi Mehmed Emin Isević. Tämä kronogrammi veistettiin kivilaattaan, jota pidettiin sillalla vuoteen 1886. Tuolloin siltaa jouduttiin vilkkaan liikenteen takia laajentamaan ja siihen lisättiin kävelytie, ja laatta varastoitiin samalla Sarajevon kansallismuseoon. Jotkut ehdottivat sillan nimeämistä Brigan sillaksi lahjoittajan mukaan.
Vuonna 1914 opiskelija Gavrilo Princip salamurhasi Itävalta-Unkarin kruununprinssin Frans Ferdinandin ja tämän vaimon Latinalaisen sillan pohjoispäässä Miljackan oikealla rannalla. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Bosnia ja Hertsegovina liitettiin uuteen Jugoslavian kuningaskuntaan. Jugoslaviaa hallinnut serbieliitti piti Gavrilo Principiä ”Suur-Serbian” sankarina, joten silta nimettiin vuonna 1918 tämän mukaan Principin sillaksi. Natsi-Saksan ja ”Itsenäisen Kroatian valtion” miehittäessä Bosniaa toisen maailmansodan aikana vuosina 1941–1945 sillan nimeksi palautettiin Latinalainen silta. Sodan jälkeen Jugoslavian sosialistinen hallinto teki Principistä jälleen kansallisssankarin ja nimesi sillan uudelleen hänen mukaansa. Diktaattori Josip Broz Titon kuoleman jälkeen sillasta kehittyi 1980-luvulla vähitellen serbien kansallismielisten pyrkimysten symboli Sarajevon sydämessä. Helmikuussa 1991 Bosnia-Hertsegovinan itsenäisyyttä kannattanut edustaja sanoi televisioidussa parlamenttikeskustelussa: ”Itsenäisessä Bosnia-Hertsegovinassa silta ei koskaan kanna terroristin nimeä”. Sillan historiallinen nimi palautettiin Bosnian serbiarmeijan aloittaman Sarajevon piirityksen ensimmäisinä päivinä huhtikuussa 1992. Piirityksen aikana vaurioitunut silta kunnostettiin vuosina 2003–2004.