stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Raitahiiri

| Raitahiiri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Alaluokka::  Theria
Osaluokka::  Istukkanisäkkäät Eutheria
Lahko::  Jyrsijät Rodentia
Alalahko::  Hiirimäiset jyrsijät Myomorpha
Yläheimo::  Muroidea
Heimo::  Rottaeläimet Muridae
Alaheimo::  Varsinaiset rotat ja hiiret Murinae
Suku::  Lemniscomys
Laji::  barbarus
Kaksiosainen nimi
 Lemniscomys barbarus  (Linnaeus, 1766) 
Katso myös
   Raitahiiri Wikispeciesissä   Raitahiiri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Raitahiiri (Lemniscomys barbarus) on Afrikasta kotoisin oleva pieni jyrsijälaji. Sitä pidetään maailmalla paljon lemmikkinä, mutta Suomessa se on vielä varsin tuntematon. Lemmikkiharrastajat käyttävät siitä nimitystä ”seeprahiiri”. Raitahiiret ovat kooltaan pienen gerbiilin kokoisia, mutta pitempiä ja solakampia. Raitahiiriä on vaikeampi kesyttää kuin kesyhiiriä, mutta ne kesyyntyvät ajan kanssa. Elinikä on 3–5 vuotta. Alkuperä on Pohjois- ja Keski-Afrikasta.
Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut, että raitahiiren nimeksi vaihdettaisiin ”marokonraitahiiri”, ja että nykyisin suomenkielistä nimeä vailla oleva Lemniscomys rosalia-laji nimettäisiin ”raitahiireksi”.
Raitahiirien hoito

Raitahiiret viihtyvät paremmin terraariossa kuin häkissä. Ne kiipeilevät mielellään, joten terraarion/häkin tulisi olla korkea. Siellä tulisi olla myös tukeva katto, sillä ne hyppäävät 40–50 senttimetrin korkeuteen. Ne syövät erilaisia siemensekoituksia ja pieniä hedelmiä ja vihanneksia. Raitahiiriä ei saa tarttua hännästä, sillä se katkeaa helposti.
Kaksi raitahiirtä.
Pahatlammit (Keuruu)

| Pahatlammit |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Keuruu
Koordinaatit:  62°19′43″N, 24°46′45″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Keurusselän alue (35.62)
Laskujoki:  oja Kypärälampeen 
Järvinumero:  35.627.1.015
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  156,6 m  
Rantaviiva:  0,512 km  
Pinta-ala:  1,503 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPahatlammit 
Pahatlammit  on Keski-Suomessa Keuruulla Jukojärven kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä.Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä..
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Elämäistenjoen valuma-alueeseen (35.627) se kuuluu.
Puolan ralli

|  Puolan ralli |
| --- | --- |
Sarja:  Rallin EM-sarja Rallin MM-sarja
Sijainti:  Puola
Ensimmäinen tapahtuma:  1921
Viimeisin tapahtuma:  2023
Eniten voittoja
Kuljettajat:   Sobiesław Zasada (4) 
Tallit:  Volkswagen Motorsport (3)
Viimeisin kilpailu (2023):
Voittaja:    Mārtiņš Sesks    Renārs Francis   (Team MRF Tyres)
Voittoaika:  1:34.57,8
Zygmunt Rahenfeld Puolan rallissa 1930.
Puolan ralli (puol. Rajd Polski) on maailman toiseksi vanhin ralli Monte Carlo -rallin jälkeen. Puolassa ajettiin ensimmäinen ralli jo vuonna 1921 ja vuonna 1973 siitä tuli yksi MM-kalenteriin kuuluvista kilpailuista. MM-arvoisena Puolassa on ajettu myös vuosina 2009 ja 2014–2017.
Historia

Ensimmäinen Puolan ralli ajettiin Varsovasta Białowieżaan ja takaisin, jolloin kilpailun voitti Tadeusz Heyne Dodgellaan. Sittemmin kisa siirtyi Krakovan lähelle, jossa kisaa ajettiin asfaltilla. Vuonna 2005 kisa siirrettiin Masurian järvialueelle ja nykyään se on soraralli.
Kilpailu on kuulunut lähinnä Euroopan mestaruussarjaan, mutta reitillä on nähty myös tuttuja nimiä Timo Mäkisestä Jean Todtiin. Toistaiseksi kilpailun ovat kuitenkin voittaneet suomalaisista ainoastaan Rauno Aaltonen, joka ajoi voittoon vuonna 1965 BMC Mini Cooper S:llä, Mikko Hirvonen vuonna 2009 Ford Focus RS WRC 09:llä sekä Esapekka Lappi vuonna 2012 Škoda Fabia S2000:lla.
Vuoden 1973 Puolan rallissa 65 osallistujasta maaliin selvisi ainoastaan kolme autokuntaa, joka on edelleen pienin määrä MM-sarjan historiassa.
Vuonna 2017 kun kauden 2018 kilpailuja päätettiin Puolan ralli jätettiin pois MM-kalenterista sen jälkeen, kun kuukautta aiemmin järjestetyssä kilpailussa oli ongelmia katsojien hallinnassa. FIA antoi kilpailusta keltaisen kortin vuonna 2015. Katsojat eivät välittäneet toimitsijoista ja seisoivat lähellä tietä, jossa autot ajoivat kilpailunopeuksilla. Lisäksi oli ilmoituksia katsojien autoista liikkumassa käynnissä olevilla erikoiskokeilla sekä paloautosta, joka oli ohittanut poliisin ja ajoi vastakkaiseen suuntaan kilpareitillä.
Kilpailu palaa MM-sarjaan kaudella 2024 oltuaan välillä osa EM-sarjaa.
Reichenbach

Reichenbach voi tarkoittaa seuraavia:
Reichenbach im Kandertal, kunta Sveitsissä
Reichenbachin putoukset, vesiputousketju Sveitsissä.
Hans Reichenbach (1891–1953), saksalainen tieteenfilosofi
Karl von Reichenbach (1788–1869), saksalainen kemisti, geologi, metallurgi, luonnontieteilijä, teollisuusmies ja filosofi
Ludwig Reichenbach (1793–1879), saksalainen kasvi- ja lintutieteilijä
Ralf Reichenbach (1950–1998), saksalainen kuulantyöntäjä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Reichenbach”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ralph Klein

Ralph Klein vuonna 2006
Ralph Klein (hepr. ‏רלף קליין‎‎ 29. heinäkuuta 1931 Berliini, Saksa − 7. elokuuta 2008 Tel HaShomer) oli israelilainen koripalloilija ja koripallovalmentaja.
Klein syntyi Berliinissä, silloisessa Weimarin tasavallassa varakkaaseen Unkarin juutalaiseen perheeseen, joka palasi Budapestiin ennen toisen maailmansodan alkua. Klein selvisi holokaustilta. Hänen perheestään vain isä kuoli Auschwitzin keskitysleirillä.
Sodan jälkeen Klein aloitti 16-vuotiaana jalkapalloilun, mutta vaihtoi myöhemmin koripalloon. Ennen muuttoaan Israeliin vuonna 1951 hän pelasi Unkarin mestaruussarjaa. Armeijan käytyään hän liittyi Maccabi Tel Aviviin, jossa hän pelasi yli 160 ottelua tehden 2 701 pistettä. Hän voitti Israelin mestaruuden kahdeksan kertaa ja cupin kuudesti. Hän pelasi myös 68 maaottelua Israelin joukkueessa.
Valmennusuransa Klein aloitti vuonna 1964. Vuonna 1970 hänet nimettiin Maccabin valmentajaksi, jossa hän valmensi seuran edustusjoukkueen 14 Israelin mestaruuteen ja Euroopan-mestaruuteen vuonna 1977. Hän valmensi maajoukkueen EuroBasketin hopealle vuosina 1979 ja 1981 sekä kuudennelle sijalle vuonna 1983. Samana vuonna hän siirtyi valmentamaan Saksan maajoukkuetta ja BSC Saturn Kölniä, joissa hän toimi vuoteen 1985.
Vuonna 2007 Kleinilla havaittiin paksusuolen syöpä, joka aiheutti hänen kuolemansa 7. elokuuta 2008.
Ralph Lundsten

Ralph Lundsten (6. lokakuuta 1936 Ersnäs – 5. heinäkuuta 2023) oli ruotsalainen säveltäjä, joka yhdisteli tuotannossaan elektronista musiikkia, avantgardea, konkreettista musiikkia, psykedeelisiä vaikutteita sekä fantasia-, mytologia- ja scifiaiheita.
Lundsten opiskeli sävellystä Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa. Hän työskenteli säveltäjänä ja ääni-insinöörinä Tukholman Elektronmusikstudionilla. Hän kehitti itse monet käyttämistään soittimista ja keksi varhaisen polyfonisen sekvensserin, Andromaticin. Lundsten perusti oman Andromeda-studionsa ja käytti usein preparoituja tai manipuloituja soittimia. Hänen varhainen tuotantonsa on usein dissonovoimpaa, mutta myöhemmin hän siirtyi lähemmäs ambienttyyliä. Lundsten alkoi myös saada innoitusta New Age -mystiikasta. Tämä kiinnostus ulottui henkilökohtaiseen elämään, ja Lundsten esimerkiksi asui psykedeelisteemaisessa asunnossa. Hänen studiollaan toimi kokoonpano The Andromeda All-Stars.
Lundsten julkaisi yli sata albumia vuosina 1966–2020. 1960–1970-lukujen albumeihin kuuluivat Erik XIV och Ristningar, Strömkarlen: Nordisk natursymfoni nr 1, Shangri-La ja Johannes och huldran: Nordisk natursymfoni nr 2. Kansainvälisesti menestyivät muiden muassa Cosmic Love -kokoelma ja Summer Saga/Pop Age (Angel Records, 1984). Lundstenin musiikkia käytettiin myös elokuvissa, televisiossa ja teatterissa. Hänelle myönnettiin vuonna 1983 Litteris et Artibus -mitali, ja hänestä tehtiin vuonna 2013 Pohjantähti-ritarikunnan ritari.
Ralph McKittrick

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat. Olympialaiset .Miesten golf | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat. Olympialaiset .Miesten golf | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat. Olympialaiset .Miesten golf | Maa:   Yhdysvallat> .Miesten golf |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | St. Louis 1904 | joukkuekilpailu |  |
Ralph McKittrick (17. elokuuta 1877 Saint Louis, Missouri – 4. toukokuuta 1923 Saint Louis, Missouri) oli yhdysvaltalainen golfaaja ja tennispelaaja. Hän kilpaili vuoden 1904 kesäolympialaisissa molemmissa lajeissa ja sai golfin joukkuekilpailussa hopeaa Trans-Mississippi Golf Associationin jäsenenä. Hän valmistui Harvardin yliopistosta vuonna 1899.
Raimo O. Kojo

Raimo Olavi Kojo (s. 23. helmikuuta 1939 Jaakkima, Laatokan Karjala) on suomalainen kirjailija ja toimittaja. Hän on asunut sotalapsena Ruotsissa. Nykyinenmilloin? asuinpaikka on Janakkalan Turenki. Kojo kävi Jyväskylän lyseota 10 vuotta ja 7 luokkaa, ja sai potkut lehtityön takiaselvennä. Sittemmin hän hankki kirjoitusoppinsa pääosin käytännön työssä. Työkenttänä hänellä ovat olleet 17-vuotiaasta lähtien sanoma- ja aikakauslehdet, radio ja televisio. Kojo on julkaissut noin 30 kirjaa. Vapaaksi kirjoittajaksi hän jäi 1966.
Palkintoja: Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto 1981 teoksesta Lappi – Suomen siirtomaa. Vuoden satukirja -palkinto 1985 teoksesta Seitsemän savun peto. Suomen Matkailuliiton Luovuuden kultahippu 1997. Valtion ylimääräinen lehtimieseläke vuodesta 2002.
Kirjailijana ja tietokirjailijana

Työskennellessään 1960–1966 Helsingissä Suomen Matkailuliiton tiedottajana sekä lehtien ja opaskirjojen toimittajana (ensimmäinen ja viimeinen palkkatyö) Kojolta ilmestyi toistakymmentä erilaista matkaopasta.
Kojon siirryttyä freelanceriksi muutamia hänen matkailuun liittyvät omakustannusoppaitaan painettiin suuria määriä (esim. 101 automatkakohdetta 240 000 kpl).
Lapin retkeilyopas oli perusteellinen kuvaus kaikista Lapin erämaista. Toinen merkittävä kotimaan kuvaus oli yhdessä Matti A. Pitkäsen kanssa julkaistu laaja Suomalaisia kuvia. Oppaiden ja esseiden ohessa 1960-luvulla ilmestyi myös ensimmäinen kaunokirjallinen teos Tervaksentuoksuinen lohi.
1970-luvun lopulla Kojo asui Inarissa ja julkaisi kokemuksistaan tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon saaneen esseekokoelman Lappi – Suomen siirtomaa. Toinen pohjoinen kirja oli Heittiön vaellus, veijarimainen elämäkertaromaani kullankaivaja Heikki Kokosta. Kojo oli kiinnostunut myös valokuvauksesta, ja teoksessa Teno – Saamen ja lohen virta runsas kuvitus on hänen omaansa. Satukirja Seitsemän savun peto voitti Lasten Oman Kirjakerhon kirjoituskilpailun ja palkittiin myös Vuoden satukirjana.
Toivuttuaan alkoholismistaan 1985 Kojo halusi analysoida itseään. Hän ajoi polkupyörällä Utsjoelta Espooseen; aikaa testiretkeen kului kolme ja puoli kuukautta, ajomatkaa kertyi reilut 3 100 kilometriä ja reitti suuntautui kaikkiin Suomen maakuntiin. Tuloksena oli teos Syysmatka Suomessa, joka on paitsi matkakertomus, myös kuvaus ihmisen sekä fyysisestä että psyykkisestä kestokyvystä.
Syysmatkan jälkeen Kojo asui useaan otteeseen erakkona Inarijärven saaressa. Tuloksena syntyi yhteiskunnan ja ihmisen suhdetta käsittelevä romaani Erakon paljastava syksy.
Pohdittuaan reilun vuosikymmenen alkoholismin olemusta ja hankittuaan moninaista tietoa koko yhteiskuntaa koskevasta ongelmasta, Kojo kirjoitti teoksen Eroon viinasta. Teoksessa on kuvaus omasta elämästä viinan vankina ja siitä vapautumisesta.
Uusin romaani Minä, Adolf ja Josif on kuvaus sota-ajan kotirintaman elämästä Laatokan Karjalassa ja sen jälkeisestä evakkomatkasta.
Kirjailijana ja tietokirjailijana > Tuotanto

AUK:n (Karjalan tykistörykmentti, Lappeenranta) ja RUK:n (Hamina) kurssijulkaisut1960. Suomen puolustusvoimat.
Toista kymmentä matkailukirjaa 1961–1966. Suomen Matkailijayhdistys/Suomen Matkailuliitto.
Lapin retkeilyopas 1967. Kirjamaailma. Kuvaus pohjoisesta luonnosta ja kaikista erämaista.
Automatkailun opas 1968. Kirjamaailma.
Tervaksentuoksuinen lohi 1969. W&G. Eräaiheisia kertomuksia.
Loma-autoilijan käsikirja 1969. Kustannus Kojo.
101 automatkakohdetta 1970. Kustannus Kojo. Painos 240 000 kpl.
Seuramatkalla 1970. WSOY.
Meriveneilijän opaskirja 1970. Kustannus Kojo. Kuvaus rannikosta ja saaristosta Virolahdelta Tornioon.
101 uutta matkakohdetta 1971. Kustannus Kojo.
Talvi-Suomen opas 1972. Kustannus Kojo.
Suomalaisia kuvia 1975. W+G. Yhdessä Matti A. Pitkäsen kanssa. Kuvallinen ja sanallinen Suomen esittely.
Metsiin, merille! 1976. Kustannus Kojo. Pääkaupunkiseudun retkeilyalueet.
Suomalainen löytöretki 1977. Kustannus Kojo. Pakinatyylinen kirjasarja.
Heittiön vaellus 1979. WSOY. Kullankaivajan elämäkertaromaani.
Lappi - Suomen siirtomaa 1981. W+G. Essee- ja kertomuskokoelma. Valtion tiedonjulkistamispalkinto.
Suomi - järvien ja metsien maa 1983. W+G. Yhdessä Matti A. Pitkäsen kanssa. Kuva- ja esseeteos.
Lappi 1983. Karisto. Kirjasarjassa laaja essee erämaista ja eräretkeilystä.
Teno - Saamen ja lohen virta 1984. WSOY. Puolikaunokirjallinen teos pohjoisesta mahtivirrasta. Runsas oma kuvitus.
Seitsemän savun peto 1985. Lasten Oma Kirjakerho. Vuoden satukirja -palkinto.
Sinivalkoinen Suomi 1985. Otava. Matti A. Pitkäsen kuvat, tekstit esseitä suomalaisesta elämänmuodosta.
Erämiesten matkassa 1987. Otava. Kokoelmassa eräkirjallisuutta uudistava novelli.
Syysmatka Suomessa 1988. WSOY. Matkaessee: yli 3 100 km ja kolme ja puoli kuukautta polkupyörällä Suomea Nuorgamista Espooseen.
Metsään menevät miehet 1990. Karisto. Novellikokoelma.
Erakon paljastava syksy 1991. Kustannus Kojo. Romaani asumisesta Inarijärven saaressa ja filosofi-erakon suhteesta mantereeseen.
Pohjoiset erämaat 1997. Suomen Matkailuliitto. Kuvaus kaikista Lapin jäljellä olevista erämaista.
Eroon viinasta 1998. Otava. Näkemys alkoholismista; pohdiskeleva opaskirja juoppoudesta sekä juopoille että heidän läheisilleen.
Löytöretki Lappiin 1999. Yrityskirjat. Kuvaus mystisestä Lapista. Julk. salanimellä Raimo A. Kojo.
Kuukkelin matkassa – Inarista Hettaan 1955 – 99 2000. Otava. Erä- ja muistelmakirjallisuutta.
Lemmenjoen kansallispuisto 2003. Metsähallitus. Essee eräretkeilyalueesta.
Talven tuntemus – puheenvuoroja talvesta ja talvitaiteesta 2004. Lapin yliopisto. Laaja essee ja talvisia taidevalokuvia.
Kolme Pohjoista 2005. Taidekeskus Vapriikki. Essee pohjoisten erämaiden kokemisesta ja valokuvia 1960-luvulta.
Minä, Adolf ja Josif 2009. Minerva. Romaani. Kuvaus Laatokan Karjalan kotirintaman elämästä talvisodan ajoilta.
Toimittajana

Lehtityö. Jyväskylän lyseon aikana Kojo perusti maakunnallisen teinilehden Keski-Suomen Teinin ja toimi sen toimitussihteerinä. Kouluaikana hän oli myös avustajana ja kesätoimittajana Keskisuomalaisessa. Asevelvollisena hän toimi sekä aliupseerikoulussa että RUK:ssa kurssijulkaisun toimitussihteerinä.
Ainoassa vakituisessa työpaikassaan Suomen Matkailuliitossa hänen vastuullaan oli muun muassa Retkeily ja leirintä -lehti.
Freelancertoimittajana Kojolla on satojen erillisten reportaasien, artikkeleiden, esseiden yms. lisäksi ollut erilaisissa lehdissä myös kymmeniä sarjoja, palstoja, pakinointia jne. Areenana ovat olleet lehdet Suomen Kuvalehdestä ja Helsingin Sanomista erikoislehtien kautta järjestölehtiin.
Helsingin Sanomissa ilmestyi 1975–1979 sunnuntaikolumni Pohjoisesta katsoen, 1978 matkakertomussarja otsikolla Rajan pinnassa ja 1986 19-osainen kertomussarja otsikolla Kulkuri, kuvaus 3½ kuukauden ja 3 150 km:n pyöräretkestä Utsjoelta Espooseen.
Länsiväylässä oli 1986–1993 viikoittainen pakina Sanakavalasti. Lapin Kansassa ilmestyi pakinoita 1999–2009 noin joka toinen viikko.
Viikkosanomissa 1969 julkaistiin laaja juttu Railakas matkailutappelu, josta syntyneen keskustelun jälkeen poliitikot ryhtyivät luomaan muun muassa Matkailun edistämiskeskusta.[lähde? ]
Näytelmän käsikirjoituksen muotoon puetun Suomen Kuvalehden reportaasin Vuotoksen allas on haamuhanke innoittamana ohjaaja Tapio Suominen teki myöhemmin täyspitkän, fiktiivisen elokuvan Syöksykierre.
Matkallaan Viroon 1988 Kojo tapasi itsenäisyystaistelun johto- ja taustahenkilöitä, ja Länsiväylässä julkaistiin laaja reportaasi Viron kohtalonhetket – ja Suomen suljetut silmät.  Vastoin sopimusta Keskisuomalaisen päätoimittaja kielsi saman jutun julkaisemisen “vieraan valtion sisäisiin asioihin puuttumisena”. Kojo herätti rohkean keskustelun Sanomalehtimiehessä. Myöhemmin presidentti Lennart Meri kiitti henkilökohtaisesti Kojoa Suomen lehdistön silmien raottamisesta – ei avaamisesta.
Valokuvaus. Kojo on itse kuvittanut satoja reportaasejaan aina Suomen Kuvalehden juttuja myöten. Hänet pyydettiin 2002 mukaan Tampereen Vapriikkiin Pohjoinen hehku -näyttelyn valokuvaosastoon Kolme Pohjoista.
Kojo teki 1965–1980 Yleisradiolle kymmeniä erillisohjelmia aiheinaan matkailu, yhteiskunnalliset kysymykset, syrjäseudulla asuminen, luonto, persoonalliset ihmiset jne. Hän perusti freelancerina Yleisradion matkailuohjelmat vuonna 1965. Sittemmin hän toimitti pari vuosikymmentä sarjoja, joiden nimet olivat Matkailuradio ja Lomaradio. Yle Ykkösen Todellisissa tarinoissa 1998 esitettiin hänen omaan elämäänsä perustuva tilitys alkoholismista ja siitä toipumisesta nimellä Seitsemän minuutin havahtuminen. (VV)
Matkailutoimittajien Killan puheenjohtajana Kojo toimi vuosina 1972–1974.
Aiheesta muualla

Raimo O. Kojon esittely Lappeenrannan kaupunginkirjaston sivuilla 1 (Internet Archivessa) Kojo-Raimo-O Raimo O. Kojon esittely Lappeenrannan kaupunginkirjaston sivuilla 2
Kojon esittely Kirjasammon sivustolla
Raimo O. Kojo – kirjailija ja vaeltaja Outa
Rainbow (Ayumi Hamasakin albumi)

| Rainbow Ayumi Hamasaki |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 18. joulukuuta 2002
 Tuottaja(t): Max Matsuura
 Tyylilaji: j-pop
 Kesto: 71.42
 Levy-yhtiö: Avex Trax
Ayumi Hamasakin muut julkaisut
| I am... 2002 | Rainbow 2002 | Memorial address 2003 |
Rainbow on Ayumi Hamasakin viides studioalbumi, joka julkaistiin 18. joulukuuta 2002. Albumi nousi Oricon-albumilistan ensimmäiselle sijalle ja pysyi listalla kaikkiaan 21 viikkoa.
Albumilta on julkaistu singlet ”Free & Easy”, ”H” ja ”Voyage”.
Kappaleet

Kaikki kappaleet sanoittanut Ayumi Hamasaki.
Everlasting Dream – 1.33
We Wish – 5.10
Real Me – 5.24
Free & Easy – 4.59
Heartplace – 6.03
Over – 5.05
Hanabi – 4.52
Taskinillusion – 1.20
Everywhere Nowhere – 4.33
July 1st – 4.19
Dolls – 5.54
Neverending Dream – 1.35
Voyage – 5.05
Close to You – 5.43
Independent – 9.53
＋ – 5.03
Tekijätiedot

Kappaleet 1 ja 6 on säveltänyt CMJK. Kappaleet 2 ja 3 on säveltänyt D・A・I. Kappaleet 4, 7, 10, 13 ja 15 ovat säveltäneet CREA ja D・A・I. Kappaleet 5, 11 ja 14 on säveltänyt CREA. Kappaleen 8 on säveltänyt tasuku. Kappaleen 12 on säveltänyt HΛL.
Kappaleet 1, 3, 7 ja 9 on sovittanut CMJK. Kappaleet 2, 4, 11 ja 12 on sovittanut HΛL. Kappaleet 5, 8, 10 ja 15 on sovittanut tasuku. Kappaleen 6 ovat sovittaneet Toshiharu Umesaki ja Atsushi Sato. Kappaleen 13 on sovittanut Ken Shima. Kappaleen 14 on sovittanut Seji Kameda.
Rapperswil

Rapperswil tarkoittaa seuraavia:
Rapperswil, entinen kunta ja nykyinen taajama Rapperswil-Jonan kunnassa, Sveitsissä
Rapperswil, kunta Bernin kantonissa, Sveitsissä.
Päivä kerrallaan (YUP:n kappale)

| ”Päivä kerrallaan” YUP |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Äänitetty : toukokuu 2004, JJ-studio, Tampere
 Julkaistu: 27. syyskuuta 2004
 Tuottaja(t): Riku Mattila
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 03.51
 Levy-yhtiö: Universal Music
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 7.
YUP:n muut singlet
| ”Pahassa paikassa” 2003 | ”Päivä kerrallaan” 2004 | ”Minä en tiedä mitään” 2005 |
Päivä kerrallaan on suomalaisen yhtyeen YUPin kappale ja single, joka julkaistiin 27. syyskuuta 2004. Sen korkein listasijoitus oli 7. Singlellä on lisäksi Jarkko Martikaisen ja Valtteri Tynkkysen kuvaama ja Risto Pohjosen leikkaama videodokumentti "YUP studiossa". Dokumentin pidempi versio on mukana marraskuussa 2004 ilmestyneellä DVD:llä Helppoa katseltavaa.
Musiikkivideolla esiintyy näyttelijä Pamela Tola ja musiikkivideon on ohjannut Dome Karukoski.
Kappaleet

3 – 51.Päivä kerrallaan (säv. Valtteri Tynkkynen, san. Jarkko Martikainen, sov. YUP ja Riku Mattila)
Videodokumentti: YUP studiossa – 4.10
Aiheesta muualla

Päivä kerrallaan discogs.com -sivustolla
Rapper’s Delight

| ”Rapper’s Delight” The Sugarhill Gang |
| --- | --- | --- |

Itävallan painoksen kansikuva
Singlen tiedot
 Albumilta: Sugarhill Gang
 Julkaistu: elokuu 1979
 Tekijä(t): The Sugarhill Gang, Sylvia Robinson, Nile Rodgers, Bernard Edwards
 Tuottaja(t): Sylvia Robinson
 Tyylilaji: old-school hip hop, disko, funk
 Kesto: 03.55 (single version) 14.35 (album version)
 Levy-yhtiö: Sugar Hill
Sugarhill Gangin muut singlet
|   | ”Rapper’s Delight” 1979 | ”8th Wonder” 1980 |
Rapper’s Delight on yhdysvaltalaisen rap-yhtyeen Sugarhill Gangin suurin hitti. "Rapper’s Delight" julkaistiin syyskuussa 1979 pitkänä versiona ja menestyi R&B-radiokanavilla, jonka jälkeen kappaleesta julkaistiin lyhyempiä versioita radiosoittoa varten. "Rapper’s Delight" oli ensimmäinen rap-kappale, joka nousi pop-listoille nousemalle Billboardin Hot 100 -listalle sijalle 36.
RAF Lakenheath

Ilmakuva Lakenheathin lentotukikohdasta.
RAF Lakenheath on Britanniassa, Etelä-Englannin Suffolkissa sijaitseva vuonna 1940 perustettu Yhdysvaltain ilmavoimien lentotukikohta, jossa on Boeing F-15E Strike Eagle sekä Lockheed Martin F-35 hävittäjiä.
RAI (terveydenhoito)

Rai-järjestelmä eli ”Resident Assessment Instrument”, suomeksi potilaan arviointiväline, on kansainvälinen vanhusasiakkaiden hoidon tarpeen ja laadun sekä kustannusvaikuttavuuden arviointi- ja seurantajärjestelmä. Rai-järjestelmä soveltuu yksilön hoito- ja palvelusuunnitelman laadintaan ja hoidon tulosten seurantaan.
RAI-järjestelmän perustana on selvittää hoidossa olevan henkilön yksilökohtaiset tarpeet ja luoda niiden perusteella hoitosuunnitelma. Järjestelmässä hoidettava saa osallistua suunnitelmansa laadintaan
Pääideaali

Matematiikassa renkaan  R pääideaali tarkoittaa yhden  R:n alkion virittämää ideaalia.
Jos  R on kommutatiivinen, jokainen pääideaali on joukko  Ra=\{ra:r\in R\} jollain  a\in R, eikä muita pääideaaleja ole.
(Termillä on myös toinen merkitys, posetissa  P pääideaali tarkoittaa yhden alkion virittämää järjestysideaalia eli sen alkion ja kaikkien sitä pienempien alkioiden joukkoa. Tässä artikkelissa ei tämän kappaleen ulkopuolella tarkoiteta sitä merkitystä.)
Määritelmät

R:n vasen pääideaali on osajoukko  Ra=\{ra:r\in R\} jollekin elementille  a,
R:n oikea pääideaali on osajoukko  aR=\{ar:r\in R\} jollekin elementille  a,
R:n pääideaali eli  kaksipuolinen pääideaali osajoukko  RaR=\{r_{1}as_{1}+\ldots +r_{n}as_{n}:r_{1},s_{1},\ldots ,r_{n},s_{n}\in R\} jollekin elementille  a, eli kaikkien muotoa  ras olevien alkioiden summien joukko.
Jos  R on kommutatiivinen rengas (identiteetillä), niin yllä olevat kolme käsitettä ovat kaikki samoja. Siinä tapauksessa  a:n virittämästä ideaalista käytetään merkintää  \langle a\rangle  tai  (a).
Ei-kommutatiivisessa tapauksessa kaksipuolisen pääideaalin monimutkainen määritelmä johtuu halusta tehdä siitä suljettu yhteenlaskun suhteen.
Esimerkkejä ei-pääideaaleista

\mathbb {C} [x,y] on kahden muuttujan  x ja  y kompleksikertoimisten polynomien rengas. Muuttujien   x ja  y virittämä ideaali  \langle x,y\rangle  koostuu kaikista polynomeista  \mathbb {C} [x,y] joiden vakiotermi on nolla. Se ei ole pääideaali. Todistus: oletetaan, että  p on sen virittäjä. Sitten  x ja  y olisivat molemmat jaettavissa  p:llä, mikä on mahdotonta ellei  p on nollasta poikkeava vakio. Mutta nolla on ainoa vakio ideaalissa  \langle x,y\rangle , mikä muodostaa ristiriidan.