stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pirkko Nuolijärvi
Julkaisut

Kieliyhteisön vaihto ja muuttajan identiteetti. Suomalaisen kirjallisuuden seura, 1986 ISBN 951-717-429-2  Sarja: Tietolipas ISSN 0562-6129; 100
Kolmannen sukupolven kieli : Helsinkiin muuttaneiden suurten ikäluokkien eteläpohjalaisten ja pohjoissavolaisten kielellinen sopeutuminen. SKS , 1986 ISBN 951-717-439-X Sarja: SKS:n toimituksia, ISSN 0355-1768; 436 (väitöskirja)
Miten kuvata muutosta? : puhutun kielen tutkimuksen lähtökohtia murteenseuruuhankkeen pohjalta / Pirkko Nuolijärvi, Marja-Leena Sorjonen.2005 ISBN 952-5446-12-3 Sarja: SKS ISSN 0355-5437; 133
Mäntsälän historia. 1. Mäntsälän kunta, 1991 (us. tekijöitä) ISBN 951-95883-1-0
Sprogbrug og sprogvalg blandt indvandrere i Norden = Pohjoismaihin muuttaneiden kielen valinta ja käyttö = Språkbruk och språkval bland invandrare i Norden = Språkbruk og språkval blant innvandrarar i Norden. Bind 2, Temaartikler / redigeret af Sally Boyd, Anne Holmen & J. Normann Jørgensen. Danmarks Lærerhøjskole, 1994. (us. tekijöitä) ISBN 87-88295-93-1 Sarja: Københavnerstudier i tosprogethed, ISSN 0901-9731; bd 23
Televisiokeskustelun näyttämöllä : televisioinstitutionaalisuus suomalaisessa ja saksalaisessa keskustelukulttuurissa / Pirkko Nuolijärvi ja Liisa Tiittula. SKS, 2000 ISBN 951-746-131-3  Sarja: SKS:n toimituksia, ISSN 0355-1768; 768
Julkaisut > Toimittajana

Leikkauspiste : kirjoituksia kielestä ja ihmisestä; toim. Lea Laitinen, Pirkko Nuolijärvi, Mirja Saari. SKS, 1991 ISBN 951-717-659-7 Sarja: SKS ISSN 0355-0257; 158
Tahdon sanoa : kirjoituksia kielen ja perinteen voimasta / toim. Sirpa Huttunen & Pirkko Nuolijärvi. 2005 ISBN 951-746-752-4 Sarja: SKS:n toimituksia, ISSN 0355-1768; 1035
Talous ja kieli : seminaari 24.–25.4.1992, Helsingin kauppakorkeakoulu;  toim. Pirkko Nuolijärvi, Liisa Tiittula. HKK, 1992.ISBN 951-702-345-6 Sarja: HKK:n julkaisuja. D, ISSN 0356-8164; 169
Talous ja kieli : seminaari 9.–10.5.1996, Helsingin kauppakorkeakoulu, toim. Tuija Nikko, Pirkko Nuolijärvi. 1999, ISBN 951-791-374-5 Sarja: HKK:n julkaisuja. B, ISSN 0356-889X; 17
Aiheesta muualla

Pirkko Nuolijärvi Kuusi kuvaa -radio-ohjelmassa Yle Areena / Yle Radio 1 (16.1.2016)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat 
Henkilöt:  DDB  Yle  Uppslagsverket Finland 
Muut:  IdRef
Raimo Nurmi

Raimo Nurmi (s. 29. toukokuuta 1941 Turku) toimi Turun kauppakorkeakoulun johtamisen ja organisoinnin professorina 1982–2005.
Nurmi väitteli valtiotieteiden tohtoriksi Turun yliopistossa 1970. Vuosina 1969–1974 hän oli liikkeenjohdon konsulttina H.B. Maynardin suomalaisessa tytäryhtiössä,  Oy Mec-Rastor ab:ssa. Sen jälkeen hän oli muun muassa Yhdistyneiden kansakuntien kehitysohjelman UNDP:n kehitysyhteistyötehtävissä Nigeriassa 1977–1978 ja Sierra Leonessa 1983. Näistä tehtävistä tasavallan presidentti Martti Ahtisaari myönsi hänelle Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan I luokan ritarimerkin vuonna 1996.
Vuosina 1996–2007 Nurmi toimi Tallinnassa Estonian Business Schoolin vierailevana professorina ja sai sieltä kunniatohtorin arvon vuonna 1998.
Nurmi (Vahviala)

Nurmi (ven. Лужайка, Lužaika) oli kylä ja rautatieasema Vahvialan pohjoisosassa Neuvostoliitolle luovutetulla alueella. Nurmin rautatieasema sijaitsi Viipurin–Simolan rataosuudella noin 18 kilometriä Viipurista länteen.
Nurmi oli Vahvialan toinen merkittävä teollisuustaajama. Nurmin kylään Kintereenkosken äärelle oli ensimmäinen saha perustettu jo 1700-luvulla. Vuonna 1860 Kintereenkosken rannalle perustettiin puuhiomo, joka muutettiin paperitehtaaksi vuonna 1866. Vuosina 1875–1891 Nurmin kylässä toimi Hackman & Co:n Nurmen hienotaetehdas, joka valmisti muun muassa aterimia. Tehdas valmisti myös tavallisiin jalkineisiin kiinnitettäviä Nurmis-luistimia, jonka tyyppisiä luistimia kutsuttiin pitkään "nurmiksiksi". Nurmissa toimivat 1930-luvulla Oy Nurmi Ab:n selluloosatehdas, Nurmen Tehdas Oy:n saippua-, huopajalkine- ja luistintehtaat, Kinteren mylly, Nurmen Saha Oy:n saha ja Vahvialan Sähkö Oy:n voimalalaitos.
Kintereenkosken varteen perustettiin sulfiittiselluloosatehdas vuonna 1889 ja sen omistajaksi tuli vuonna 1909 Oy Nurmi Ab. Vuonna 1922 tehtaalla oli noin 90 työntekijää ja se tuotti noin 3 000 tonnia sulfiittiselluloosaa. Vuoden 1929 lopulla Nurmen kylässä aloitti toimintansa Oy Nurmi Ab:n omistama Nurmen kumitehdas. Houmijoen Kinterinkosken partaalla sijainneissa tehdasrakennuksissa oli aiemmin valmistettu muun muassa Nurmi-luistimia ja veitsiä. 1920-luvulla rakennuksissa toimi sitten selluloosatehdas kunnes 1920-luvulla tehdas muutettiin kumitehtaaksi. Kumisia kalosseja ja päällyskenkiä valmistaneelta tehtaalta johti kapearaiteinen rautatie Nurmen rautatieasemalle. Tehdas siirtyi 1930-luvulla Suomen Gummitehdas Oy:n omistukseen. Jatkosodassa Vahviala vallattiin takaisin, ja Nurmen selluloosatehtaan toimintaa jatkoi marraskuusta 1941 alkaen Oravan Tehtaat Oy.
Erik Jernström

Torsten Erik Jernström.
Torsten Erik Jernström (1. lokakuuta 1886 Hamina – 14. elokuuta 1971) oli suomalainen jääkärieversti. Hänen vanhempansa olivat kenraalimajuri Carl Gustaf Alarik Jernström ja Alma Eugenie Löfström. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1918 Elsa Aurora Ståhlbergin kanssa. Hänen enonsa oli kenraalimajuri Ernst Löfström (Toll)
Opinnot

Jernström kirjoitti ylioppilaaksi Viipurin ruotsalaisesta klassillisesta lyseosta vuonna 1906. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla vuosina 1906–1914 opiskellen maantiedettä ja geologiaa. Hän kuului Viipurilaiseen osakuntaan. Hänen pro gradunsa valmistui joulukuussa 1913. Hän rahoitti opintojaan työskentelemällä opintojensa ohella ylimääräisenä virkamiehenä Geologisessa ja Hydrografisessa toimistossa.
Jääkärikausi

Jernström osallistui vuosina 1914–1915 aktiivisesti ylioppilaitten aktivistiliikkeeseen ja jääkäriliikkeen alkuvalmisteluihin, ja liittyi sitten itse ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon. Ryhmän päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 25. maaliskuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 2. komppaniaan.
Myöhemmin eli 21. toukokuuta 1916 hänet sijoitettiin Kuninkaalliseen Preussin Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aajoella. Jernström oli Saksassa Jääkäripataljoona 27:n korkein suomalainen sotilasjohtaja hauptzugführerin arvolla. Hän toimi pataljoonan esikunnassa pataljoonan komentajan apulaisena, eräänlaisena adjutanttina. Jääkäriarvojen kaksoisjärjestelmän mukaisesti hänkin rinnastui saksalaiseen henkilökuntaan nähden tavalliseen sotamieheen.
Rintamakomennuksensa jälkeen hänet komennettiin ensin Berliiniin, sitten Ruotsiin, jossa hän työskenteli Tukholmassa eversti Nikolaj Mexmontanin apuna sisällissodan valmistelutöissä. Komennukselta palattuaan hän suoritti vielä useita erikoiskursseja ja Libaussa syksyllä vuonna 1917 järjestetyn sotakoulun A-kurssin ennen Suomeen paluuta ja itse varsinaiseen koulutusta vastaavaan toimeen ryhtymistään.
Suomen sisällissota

Jernström palasi Suomeen (Vaasaan) majuriksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin perustamaan ensimmäinen varsinainen jääkärirykmentti. Hän perustikin rykmentin ("Oulun rykmentti"), ja sen järjestysnumeroksi tuli 1. jääkärirykmentti. Hän toimi rykmentin komentajana koko sisällissodan ajan. Rykmentin komentajuuden lisäksi hän toimi rintamalohkon komentajana Lempäälässä ja sai Viipurin operaation aikana johdettavakseen kenraalimajuri K. F. Wilkmanin alaisen Jernströmin ryhmän, jonka tehtävänä oli lyödä ensin vihollinen Kämärällä ja Säiniöllä ja lopuksi murtautua kaakosta Viipurin kaupunkiin tehden samalla aukko kaupungin linnoitusketjuun. Tämän ryhmä Jernstömille annetun tehtävän hän myös menestyksekkäästi suoritti loppuun. Viipurin valloituksen jälkeen ylipäällikkö Mannerheim ylensi hänen perustamansa 1. jääkärirykmentin päivämäärällä 16. toukokuuta 1918 Kaartin jääkärirykmentiksi.
Sisällissodan jälkeinen aika

Jernstöm määrättiin 28. kesäkuuta 1918 alkaen Suomen valkoisen kaartin komentajaksi, mitä tehtävää hän oli tosin hoitanut jo 15. kesäkuuta 1918 alkaen. Jääkäriprikaatiksi muutetun Vuoristoprikaatin komentajaksi hänet siirrettiin 5. tammikuuta 1919. Vuoden 1923 kesä-elokuussa hän oli komennettuna Sotaväen esikunnassa hoitaakseen esikuntapäällikön tehtäviä. Ruotsin sotakorkeakouluun hän sai komennuksen vuonna 1924. Armeijasta hän erosi vakinaisesta palveluksesta 8. marraskuuta 1924 ja siirtyi yksityiseksi liikemieheksi ja vuodesta 1933 alkaen toimitusjohtajaksi Tietoteos oy:öön.
Talvi- ja jatkosota

Ammattisotilaana Jernstömille löytyi sotilastehtäviä vielä talvi- ja jatkosodassakin hänen korkeasta iästään huolimatta. Talvisodan aikana hän oli yhdistetyn Varsinais-Suomen ja Turunmaan suojeluskuntapiirien päällikkönä. Välirauhan aikana hän toimi Huhtamäki-yhtymän palveluksessa, kunnes jatkosodan puhjettua hänet komennettiin Lounais-Suomen Sotilasläänin komentajaksi, missä tehtävässä hän toimi koko sodan ajan. Sotien jälkeen Jernström siirtyi takaisin Huhtamäki Oy:n palvelukseen tilastotoimiston hoitajaksi ja palveli yritystä vuoteen 1956, jolloin hän jäi eläkkeelle. Hänet haudattiin Helsinkiin
Luottamustoimet

Jernstöm toimi vuoden 1918 kesällä jäsenenä senaatin asettamassa komiteassa, jonka tehtävänä oli laatia ehdotus sielunhoidon, kasvatus- ja valistustyön järjestämiseksi armeijassa ja toimi Jääkäritoimiston puheenjohtajana vuosina 1918–1919 sekä Suomen valkoisen kaartin upseeriston kunniajäsenenä vuodesta 1920 alkaen.
Tuotanto

Jernström toimitti vuonna 1932 ilmestyneen kuvateoksen Jääkärit maailmansodassa (ruotsalainen vastine vuonna 1933).
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Zugführer 2. syyskuuta 1915  Hauptzugführer 6. helmikuuta 1916  Majuri 11. helmikuuta 1918  Everstiluutnantti 12. huhtikuuta 1918  Eversti 6. joulukuuta 1923 |       |  Vapaudenristi 2. lk. (1918 ja 1940)  Vapaudenristi 3. lk.  Suomen Valkoisen Ruusun 2. lk. komentajamerkki  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Talvisodan muistomitali  Jääkärimerkki  Preussin 2. lk. Rautaristi   Saksan Kotkan ritarikunnan 1. lk. kunniamerkki  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi |
Aiheesta muualla

Erik Jernströmin lehtiartikkeleita:
Ensimmäisten lähtijäin mukana. Muistelma jääkärien päivänä, Helsingin Sanomat, 25.02.1939, nro 54, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Itsenäisyyden Liiton Lockstedt-patsaan paljastusmatka toukok. 29-kesäk. 7 pnä 1939, Itsenäinen Suomi, 20.09.1939, nro 8-9, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Mistä Saksan ylivoima? Puolan sotaretken arviointia, Helsingin Sanomat, 27.09.1939, nro 260, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Yö ja päivä sota-ajan Berlinissä, Helsingin Sanomat, 05.10.1939, nro 268, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kamppailun loppuvaiheet Varsovan edustalla. Historiallisten tapahtumain todistajana, Helsingin Sanomat, 06.10.1939, nro 269, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Läpi betonin ja teräksen. Kuvaus nykyaikaisen taistelun kulusta, Helsingin Sanomat, 07.10.1939, nro 270, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Vallattu Puola. Rauha laskeutuu taistelutannerten ylle. Slaavilainen luonne odottaa ja alistuu, Helsingin Sanomat, 08.10.1939, nro 271, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Piikkilankaesteet olivat liian kapeita ja matalia. Edustajamme käynti Narew-joen taistelukentillä, Helsingin Sanomat, 15.10.1939, nro 278, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Siegfried ja Maginot. Saksan ja Ranskan mahtavat rajalinnoitukset, Helsingin Sanomat, 31.10.1939, nro 294, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland 
Jääkäripataljoonan päällystöä Libaussa syksyllä 1917. Alin rivi': Oberzugf. Hugo Österman, zugf. Eric Schauman, oberzugf. Gabriel von Bonsdorff, zugf. Paul Ljungberg, oberzugf. Karl Mandelin, zugf. Einar Johansson. Keskimmäinen rivi: luutnantti Franzen, luutnantti Huyssen, luutnantti Rüets, kapteeni Ulrich von Coler, kapteeni Eduard Ausfeld, tohtori Valter Sivén, yliluutnantti Stahel, Luutnantti Mellis, luutnantti Könnecke, tohtori Yrjö Salminen. Ylin rivi: oberzugf. Lauri Malmberg, oberzugf. Maximilian Savonius, oberzugf. Erik Heinrichs, oberzugf. Harald Öhquist, talouspäällikkö Arp, hauptzugf. Erik Jernström, zugf. Torsten Lesch, oberzugf. Lennart Oesch, zugf. Knut Solin, tohtori Häberle, zugf. Birger Homén, zugf. Gustaf Taucher.
Anni Nupponen

Anni Nupponen (s. 1981) on tamperelainen kirjailija. Hän kirjoittaa romaaneja, lyhytproosaa ja novelleja, genrenään niin fantasia, steampunk kuin tulevaisuusscifikin. Hänen vuonna 2008 ilmestynyt esikoisromaaninsa Nainen ja kuningas sai vuoden parhaalle fantasiaromaanille myönnettävän Kuvastaja-palkinnon vuonna 2009.
Atorox-palkinto vuoden parhaasta spefinovellista jaettiin Nupposelle vuonna 2013.
Teokset

Nainen ja kuningas. Omakustanne, 2008. ISBN 9789529233755.
Nainen ja kuningas. Tampere: Vaskikirjat, 2009. ISBN 9789525722109.
Putoavan tähden prinsessa. Tampere: Vaskikirjat, 2013. ISBN 9789525722178.
Joen jumala. Tampere: Osuuskumma, 2014. ISBN 9789526642192.
Kauheat lapset. Tampere: Osuuskumma, 2015. ISBN 9789526642499.
Hirviöasiakaspalvelu. Tampere: Osuuskumma, 2016. ISBN 9789526642697.
Valkoinen kaupunki. Tampere: Osuuskumma, 2019. ISBN 9789527215746.
Täydelliset sotilaat. Tampere: Osuuskumma, 2021. ISBN 978-952-7382-15-8.
Sydänmeri. Helsinki: Gummerus, 2023. ISBN 9789512435296.
Jerusalem (yhtye)

| Jerusalem |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1975–
Tyylilaji:  kristillinen rock, kristillinen metalli, hard rock
Kotipaikka:  Ruotsi
Laulukieli:  ruotsi, englanti
Jäsenet:  Ulf Christiansson   Anders Mossberg   Dan Tibell   Klas Anderhell  
Levy-yhtiö:  Fruit Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jerusalem on ruotsalainen rockyhtye, jota pidetään laajasti Resurrection Bandin ohella ensimmäisenä kristillisenä hard rock -ryhmänä. Jerusalem oli suhteellisen menestyksekäs yhtye 1980-luvulla tehden lukuisia maailmankiertueita ja myyden verraten enemmän albumeita kuin useammat muut ruotsalaiset hard rock -ryhmät. Useimmat Jerusalemin albumit on julkaistu sekä englannin että ruotsin kielellä. Jerusalemin ainoa alkuperäisjäsen on sen perustaja, kitaristi Ulf Christiansson.
Historia > Tausta

Vuonna 1975 Ulf Christiansson perusti Jerusalemin. Yhtyeen sanoma oli pääosin kohdistettu nuorisoon, sanoitusten käsitellessä yhtyeen suhdetta Jumalaan radikaalilla tavalla. Jerusalemin päämäärä oli evankelinen: historioitsijat luonnehtivat yhtyeen konsertteja hengellisiksi tilaisuuksiksi, joissa ihmisiä kutsuttiin uskoon ja joissa harjoitettiin satunnaista eksorkismia. Kun yhtye ensimmäisen kerran teki kiertueita Ruotsissa 1970-luvun puolivälissä, yhtyeen tapa yhdistää kristillisiä sanoituksia hard rock -tyylilajiin oli kiistanalainen. Vain muutama seurakunta antoi Jerusalemin esiintyä tiloissaan.
Historia > Levytyssopimus

Ajan mittaan Jerusalem sai laajemman vastaanoton, ja kolmen vuoden kiertueiden jälkeen levy-yhtiöt alkoivat tehdä sille tarjouksia levytyssopimuksesta. Kristillinen levy-yhtiö Prim kiinnitti yhtyeen ilman suuria odotuksia menestyksestä. Kuitenkin Jerusalemin ensimmäinen nimialbumi Jerusalem (Volume 1) osoittautui menestykseksi kristittyjen musiikkiharrastajien joukossa ja ensimmäisen kuuden kuukauden aikana albumia myytiin 20 000 kappaletta, mikä oli ennenkuulumatonta kristillisen rockin parissa Euroopassa.
Vastaanotosta haltioituneena Jerusalem teki kiertueita Ruotsissa ja muualla Pohjoismaissa. Toinen albumi Volym 2 (Volume 2) julkaistiin vuonna 1980. Tämä albumi, joka edellisen tavoin käännettiin myös englanninkieliseksi versioksi, avasi yhtyeelle tien maailmanlaajuisen yleisön suosioon. Jerusalemin aikataulut täyttyivät kiertueilla Saksassa, Ranskassa, Englannissa, Belgiassa ja Suomessa.
Historia > Suosio Yhdysvalloissa

Mutkien kautta yhtyeen julkaisut lisensoitiin muualla maailmassa. Jerusalemin esiinnyttyä brittiläisillä Greenbelt-festivaaleilla eräät amerikkalaiset toivat kopioita Yhdysvaltoihin ja antoivat yhden Glen Kaiserille, joka on Resurrection Bandin – yhden suurimmista kristillisistä hard rock -yhtyeistä Yhdysvalloissa – johtohahmo. Kaiser antoi levyn Pat Boonelle, joka omisti Lamb & Lion -levy-yhtiön. Jälkikäteen yhtiö julkaisi Jerusalemin albumit Yhdysvaltojen ja Kanadan markkinoille.
Vuonna 1981 Jerusalem julkaisi kolmannen albuminsa Krigsman (Warrior), joka osoittautui myyntimenestykseksi Ruotsissa, Euroopassa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Syksyllä 1981 Jerusalem teki kiertueen Yhdysvalloissa.
Tässä vaiheessa yhtye koostui kitaristi-laulaja Ulf Christianssonista, kosketinsoittaja Dan Tibellistä, basisti Peter Carlsohnista (joka oli ottanut Anders Mossbergin paikan) ja rumpali Michael Ulsgärd (joka oli tullut Klas Anderhellin tilalle).
Historia > Tyylimuutos

Neljännellä albumillaan Vi Kan Inte Stoppas (Can't Stop Us Now), Jerusalemin tyyli vaihtui enemmän melodiseen rockiin eivätkä sanoitukset olleet enää aivan yhtä Jumala-keskeisiä. Tämä etäännytti jotkut yhtyeen kristityt ihailijat. Albumi oli äänitetty Belfastissa, Pohjois-Irlannissa ja johti uuteen Yhdysvaltojen kiertueeseen. Yhdysvalloissa näytettiin musiikkivideo Music Televisionilla. Huolimatta sanoitustyylin muutoksesta, seurannut menestys oli huikea erityisesti ei-kristittyjen rockharrastajien joukossa. Seuranneina vuosina Jerusalem kiersi lähinnä ulkomailla raskaan laitteistonsa kera, joka painoi viisi tonnia. Se oli enemmän kuin mitä muut ruotsalaiset hard rock -ryhmät olivat pystyneet esittelemään tuolloin. Vuosien 1983 ja 1985 välissä Jerusalem teki muutamia menestyksekkäitä kiertueitä Yhdysvalloissa, mikä johti livealbumin In His Majesty's Service – Live in USA äänitykseen Sheveportissa ja Dallasissa.
Jatkuva kiertue-elämä alkoi kuluttaa yhtyeen jäseniä ja lopulta he väsyivät. Vuonna 1985 Jerusalem lopetti kiertämisen ja jäsenet palasivat Livets Ord -raamattukouluun.
Vuonna 1987 Jerusalem julkaisi Dancing on the Head of the Serpent -albumin, jolla Reidar Paulsen soitti koskettimia. Kannessa on kuvattu henkilö tamppaamassa demonin päätä maihinnousukengillä. Kuva oli shokkiarvoltaan hieman liikaa joillekin ruotsalaisille kristityille, minkä vuoksi albumi kiellettiin levykaupoissa, vaikkakin sitä oli jaeltu varastoihin ja myytiin tiskin alta. Tämän jälkeen Jerusalem piti kuuden vuoden tauon.
Historia > Paluu

Vuonna 1992 yhtye muutti takaisin Ruotsiin, Göteborgiin, ja levytti albumin Prophet. Se sai Jerusalemin levyistä myönteisimmät arvostelut kriitikoiden osalta.
Vuonna 1996 Jerusalem julkaisi seitsemännen studioalbuminsa Volym Tre (Those Were the Days), joka oli Vi Kan Inte Stoppas (Can't Stop Us Now) -albumin jälkeen yhtyeen ensimmäinen äänite, joka julkaistiin sekä englannin että ruotsin kielellä. Albumi koostui Ulf Christianssonin kappaleista, jotka useimmat oli kirjoitettu vuoden 1975–1983 välillä, mutta joita ei ennen oltu äänitetty. Kappaleita oli kírjoitettu sen verran, että niitä riitti vuoden 1998 Volüm Fyra (R.A.D.) -albumillekin.
Vuonna 2006 Jerusalemin tuotannosta julkaistiin kokoelmalevyt Tretti ja Greatest Hits.
Vuonna 2010 Jerusalem julkaisi uuden albumin She, joka oli ensimmäinen vain uutta materiaalia sisältänyt levy 16 vuoteen. Albumin kappaleet ovat englanninkielisiä.
Diskografia

Albumit jotka on julkaistu sekä englannin- että ruotsinkielellä on merkitty sulkumerkein.
| --- | --- |
 Studioalbumit Jerusalem (Volume 1) (1978)  Volym 2 (Volume 2) (1980)  Krigsman (Warrior) (1981)  Vi Kan Inte Stoppas (Can't Stop Us Now) (1983)  Dancing on the Head of the Serpent (1988)  Prophet (1994)  Volym Tre (Those Were the Days) (1996)  Volüm Fyra (R.A.D.) (1997)  She (2010)  Stygn (2023):  Livealbumit In His Majesty's Service (1985)  Live - På Ren Svenska (1999) Kokoelmat 10 Years After (1988)  Klassiker 1 (Classics 1) (1993)  Klassiker 2 (Classics 2) (1993)  Classics 3 (1995)  Tretti (2006)  Greatest Hits (2006)
Jäsenet

| --- | --- |
 Nykyiset Jerusalemilla on nykyään kaksi eri kokoonpanoa, joissa molemmissa on Ulf Christiansson – laulu, kitara (1975) jonka lisäksi:  1) Anders Mossberg – basso (1978–1981, 1996–)  Dan Tibell – koskettimet (1975–1985, 1996–)  Klas Anderhell – rummut (1979?–1981, 1996–) :  2) Peter Carlsohn – basso (1981–1995, 2003–)  Reidar I. Paulsen – koskettimet (1986–1995, 2006–)  Michael Ulvsgärd – rummut (1981–1995, 2003–) Entiset Bertil Sörensson – basso (1978)  Danne Gansmoe – rummut (1978) Tässä on mainittu yhtyeen useista entisistä jäsenistä vain ne, jotka ovat levyttäneet yhtyeen kanssa.
Aiheesta muualla

Jerusalemin viralliset kotisivut (englanniksi)
Jerusalemin No Life Til Metal -sivu (englanniksi)
Nuppihuopasammal

| Nuppihuopasammal |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen 
Suomessa::  Elinvoimainen
   
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Ryhmä::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Heimo::  Huopasammalten heimo Aulacomniaceae
Suku::  Huopasammalet Aulacomnium
Laji::  androgynum
Kaksiosainen nimi
 Aulacomnium androgynum  (Hedw.) Schwägr. 
Katso myös
   Nuppihuopasammal Wikispeciesissä   Nuppihuopasammal Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nuppihuopasammal (Aulacomnium androgynum) on lehtisammallaji huopasammalten (Aulacomniaceae) heimossa. Sitä esiintyy Maan pohjoispuoliskon lauhkella vyöhykkeellä sekä Etelä-Amerikassa Tulimaassa. Suomessa laji on elinvoimainen ja sitä esiintyy maan etelä- ja keskiosissa Pohjois-Hämeen ja Pohjois-Savon korkeudelle.
Nuppihuopasammal kasvaa mätäsmäisinä kasvustoina. Versot ovat kahdesta viiteen senttimetriä pitkiä, haarattomia ja vaaleanvihreitä. Lehdet ovat 1,5 millimetriä pitkiä, pitkulaisia, laidoilta osittain taakäänteisiä ja kärjestä hampaisia. Verson kärjessä kasvaa lehdettömässä perässä nuppimainen itulehtimuodostuma.
Aiheesta muualla

Kuvalinkit:
Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Nuppihuopasammal (Aulacomnium androgynum)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Aulacomnium androgynum:  Wikidata: Q150300  Wikispecies: Aulacomnium androgynum  BioLib: 90622  CoL: JQZ7  EoL: 928675  EPPO: AUUAN  EUNIS: 198021  FNA: 200001539  GBIF: 2675978  iNaturalist: 124384  IRMNG: 10782517  ITIS: 547553  NatureServe: 2.127508  NBN: NBNSYS0000036665  NCBI: 67247  NZOR: 873a563d-9529-42d0-9bea-dd0fbe938436  Observation.org: 17257  Open Tree of Life: 991828  Plant List: tro-35179356  PLANTS: AUAN70  Tropicos: 35179356  WFO: wfo-0001192470  Laji.fi: MX.43804 
Bryum androgynum:  Wikidata: Q66622417  GBIF: 8309935  ITIS: 1134963  NZOR: a6c0225a-7d77-4845-8693-e6a0cb1864c9  Tropicos: 35116249  WFO: wfo-0001156048