stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Annika Wiklund

| Annika Wiklund> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1967 Nyköping, Ruotsi
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Annica, Annica Wiklund
Tyylilajit:  hard rock, progressiivinen rock, punk rock
Yhtyeet:  Mörbyligan, Lindsay Gate, Annica (yhtye)
Levy-yhtiöt:  M&T Tuotanto
Aiheesta muualla
Facebook-sivu
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Annika Wiklund (taiteilijanimellä Annica ja Annica Wiklund, s. 1966 Nyköping, Ruotsi) on ruotsalais-suomalainen rocklaulaja. Hän on levyttänyt sooloalbumin Badly Dreaming vuonna 1988. Sen lisäksi hän on laulanut useilla suomalaisilla rock- ja pop-levyillä. Wiklundin ääntä on kuvailtu voimakkaaksi ja kansainvälisen tason heavy rock-ääneksi.
Elämä Ruotsissa

Annika Wiklund syntyi Ruotsissa suomalaiselle äidille ja ruotsalaiselle isälle. 1980-luvun vaihteessa Wiklund oli yksi protestipunkia soittaneen Mörbyligan-yhtyeen laulajista. Wiklund on kreditoitu laulajana yhtyeen vuonna 1982 julkaistulla No 003 -albumilla.
Elämä Suomessa

Wiklund tuli 1980-luvun puolivälissä käymään Jyväskylään, jossa hänen mummonsa asui. Suomeen tullessaan Wiklund osasi suomea vain muutamia sanoja. Lopulta hän asettui asumaan Jyväskylään ja aloitti soittokeikat paikallisten bändien kanssa. Alun perin keikoilla soitettiin Rush-yhtyeen tyylistä "hämyprogea". Tunnetuin Annikan tuolloisista bändeistä oli raskasta, progesävytteistä rockia soittanut Lindsay Gate.
Wiklundin ääntä kuultiin vuonna 1987 Jyväskylän kaupungin 150-vuotisjuhlien kunniaksi julkaistulla äänitteellä Tuhatsarvisia, johon oli valittu jyväskyläläisiä nuorten bändejä. Wiklund (levyllä nimellä Viklund) laulaa albumilla Lindsay Gate -yhtyeen solistina kappaleet "Everything's Allright" ja "Sail Away".
Seuraavana vuonna Annika Wiklund levytti taiteilijanimellä Annica 1980-luvun hevirockia huokuvan albumin Badly Dreaming, joka kohosi hetkellisesti valtakunnalliseen tietoisuuteen. Wiklund osallistui kaikkien albumin kappaleiden säveltämiseen ja sanoittamiseen. Levyn tuotti T. T. Oksala. Levyn aikaan Annican livebändissä soittivat Petteri Hirvanen (kitara), Jukka Kiviniemi (basso), Baba Salama (kitara), Esa Palosaari (rummut) ja Mikko Rintanen (koskettimet).
1990-2000-luvuilla Wiklund on laulanut taustalauluosuuksia eri artisteille ja yhtyeille, kuten Zero Nine, Fishfaces, Osmo’s Cosmos, The 69 Eyes, Havana Black, Jan Stenfors ja T.T Oksala Project. Hän on harvakseltaan toiminut myös Pink Flamingos -coverbändin taustalaulajana.
Diskografia

Tuhatsarvisia (1987,  Jyväskylän kaupungin nuorisotoimi) - Lindsay Gate -yhtyeen solistina
Badly Dreaming (1988,  M&T Production)
Aiheesta muualla

Annica Rockstopin Hevispesiaali-jaksossa Yle Elävä Arkisto
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet
Elämäni kesä

| Elämäni kesä> Biloxi Blues |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mike Nichols
Käsikirjoittaja:  Neil Simon
Perustuu:  Simonin näytelmään Biloxi Blues
Tuottaja:  Ray Stark
Säveltäjä:  Georges Delerue
Kuvaaja:  Bill Butler
Leikkaaja:  Sam O'Steen
Tuotantosuunnittelija:  Paul Sylbert
Pukusuunnittelija:  Ann Roth
Pääosat:  Matthew Broderick, Christopher Walken
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures, Rastar Productions
Levittäjä:  Universal Studios Netflix
Ensi-ilta:  1988
Kesto:  108 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Elämäni kesä (Biloxi Blues) on Mike Nicholsin ohjaama draamakomedia vuodelta 1988. Elokuvan käsikirjoituksen on tehnyt Neil Simon oman samannimisen näytelmänsä pohjalta (näytelmää on esitetty myös suomeksi nimellä Biloxi Blues). Se on keskimmäinen Simonin nuoruusmuistoihin perustuvasta näytelmätrilogiasta, jonka muutkin osat on tehty elokuviksi: Brighton Beach Memoirs (1986) ja Sukumme on toista maata (Lost in Yonkers, 1993).
Elämäni kesässä nuori New Yorkin Brooklynissä varttunut juutalaispoika (Matthew Broderick) joutuu toisen maailmansodan loppuvaiheissa armeijaan ja lähetetään alokaskoulutukseen Mississipin osavaltion Biloxiin. Eksentristä alokaskouluttajaa esittää Christopher Walken.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Elämäni kesän vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Chicago Sun-Timesin Roger Ebert ei pitänyt siitä tuoreeltaan lainkaan, vaan kutsui elokuvaa kalpeaksi, pinnalliseksi, epävakuuttavaksi ja ennakoitavaksi versioksi Simonin näytelmästä. Video-oppaassa vuodelta 1994 Ilkka Jauhiainen antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Aiheesta muualla

Elämäni kesä Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Elämäni kesä Elonet.
Resident Evil: Damnation

| Resident Evil: Damnation |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Makoto Kamiya
Käsikirjoittaja:  Shōtarō Suga
Perustuu:  Capcomin pelisarjaan Resident Evil
Tuottaja:  Hiroyuki Kobayashi
Säveltäjä:   Rei Kondoh  Shusaku Uchiyama 
Pääosat:   Matthew Mercer  Courtenay Taylor  Dave Wittenberg  Wendee Lee 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Japani
Tuotantoyhtiö:  Sony Pictures
Levittäjä:  Sony Pictures Entertainment Japan
Ensi-ilta:   2012-10-2727. lokakuuta 2012 (Japani)  
Kesto:  100 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  Resident Evil: Degeneration
Seuraaja:  Resident Evil: Vendetta
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Resident Evil: Damnation (tunnetaan Japanissa nimellä Biohazard: Damnation) on Resident Evil -pelisarjaan perustuva japanilainen animaatioelokuva vuodelta 2012. Se on toinen pelisarjaan perustuva animaatioelokuva vuoden 2008 Resident Evil: Degenerationin jälkeen. Sarjan kolmas osa Resident Evil: Vendetta sai ensi-iltansa vuonna 2017.
Elokuvan päähenkilö Leon S. Kennedy on erikoisagentti, joka lähetetään tutkimaan biologisia aseita itäeurooppalaisen sisällissodan keskelle.
Rooleissa > Englanniksi

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Matthew Mercer  | … |  Leon S. Kennedy   |
|  Courtenay Taylor  | … |  Ada Wong   |
|  Dave Wittenberg  | … |  Alexander ”Sasha” Kozachenko 	   |
|  Wendee Lee  | … |  Svetlana Belikova   |
|  Val Tasso  | … |  JD   |
|  Robin Sachs  | … |  Ataman/Ivan Judanovich   |
|  Salli Saffioti  | … |  Ingrid Hunnigan   |
Rooleissa > Japaniksi

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Toshiyuki Morikawa  | … |  Leon S. Kennedy   |
|  Junko Minagawa  | … |  Ada Wong   |
|  Nobuyuki Hiyama  | … |  Alexander ”Sasha” Kozachenko 	   |
|  Eriko Kawasaki  | … |  Svetlana Belikova   |
|  Shintaro Ohata  | … |  JD   |
|  Shōzō Iizuka  | … |  Ataman/Ivan Judanovich   |
|  Yū Sugimoto  | … |  Ingrid Hunnigan   |
Aiheesta muualla

Resident Evil: Damnation Internet Movie Databasessa (englanniksi)
elokuvasarja
| --- | --- |
Alkuperäinen elokuvasarja:  Resident Evil (2002)  Resident Evil: Apocalypse (2004)  Resident Evil: Tuho (2007)  Resident Evil: Afterlife (2010)  Resident Evil: Retribution (2012)  Resident Evil: The Final Chapter (2017) 
Muut elokuvat: Resident Evil: Welcome to Raccoon City (2021)
Animaatioelokuvat:  Resident Evil: Degeneration (2008)  Resident Evil: Damnation (2012)  Resident Evil: Vendetta (2017)  Resident Evil: Death Island (2023) 
Televisiosarjat:  Resident Evil: Infinite Darkness (2021)  Resident Evil (2022)
Birdy (elokuva)

| Birdy |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Alan Parker
Käsikirjoittaja:  Sandy Kroopf, Jack Behr
Perustuu:  William Whartonin romaaniin Birdy (1979)
Tuottaja:  Alan Marshall
Säveltäjä:  Peter Gabriel
Kuvaaja:  Michael Seresin
Leikkaaja:  Gerry Hambling
Pääosat:  Matthew Modine, Nicolas Cage
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  A & M Films Production, TriStar – Delphi III Productions, Columbia Pictures Corporation
Levittäjä:  TriStar Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1984, Suomessa 1985
Kesto:  121 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Birdy on Alan Parkerin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1984. Se perustuu William Whartonin samannimiseen menestysromaaniin (1979), jonka pohjalta käsikirjoituksen laativat Sandy Kroopf ja Jack Behr. Elokuvan musiikin on tehnyt Peter Gabriel.
Juoni

Kaksi Philadelphiassa varttunutta työväenluokan nuorukaista (Matthew Modine ja Nicolas Cage) joutuvat Vietnamin sotaan, josta toinen palaa henkisesti ja toinen fyysisesti vammautuneena. Toisen nuorukaisen pakkomielteisenä harrastuksena on koko iän ollut ornitologia, ja sotakokemusten jälkeen hän luulee itsekin olevansa lintu. Elokuva valottaa kummankin nuorukaisen taustaa vuorottaisilla takaumilla.
Vastaanotto ja jälkimaine

Elokuva sai Cannesin elokuvajuhlilla tuomariston Grand Prix’n.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Birdyn vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Aiheesta muualla

Birdy Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Birdy Elonet.
Tilaa sydämessä

| Tilaa sydämessä> Places in the Heart |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Robert Benton
Käsikirjoittaja:  Robert Benton
Tuottaja:  Arlene Donovan 
Säveltäjä:  John Kander 
Kuvaaja:  Néstor Almendros
Leikkaaja:  Carol Littleton
Tuotantosuunnittelija:  Gene Callahan
Pukusuunnittelija:  Ann Roth
Pääosat:  Sally Field   Lindsay Crouse   Ed Harris   John Malkovich
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Levittäjä:  TriStar Pictures Netflix
Ensi-ilta:  21. syyskuuta 1984 (US),   1. maaliskuuta 1985 (FI) 
Kesto:  112 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tilaa sydämessä (Places in the Heart) on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamaelokuva. Se kertoo Yhdysvaltain etelävaltiosta tulevasta leskestä, joka yrittää pitää maatilansa kunnossa afroamerikkalaisen sokean miehen avustuksella. Dallasin alueella kuvatun elokuvan on käsikirjoittanut ja ohjannut Robert Benton. Sen pääosia esittävät Sally Field, Lindsay Crouse, Ed Harris, Amy Madigan, John Malkovich ja Danny Glover.
Tilaa sydämessä oli ehdolla seitsemään Oscar-palkintoon, mm. parhaana elokuvana. Se voitti lopulta kaksi Oscaria, kun Sally Field palkittiin pääosasta ja Robert Benton käsikirjoituksesta. Lisäksi Field voitti roolistaan Golden Globen ja Benton ohjauksesta Hopeisen Karhun Berliinin elokuvajuhlilla .
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa. American Film Institute valitsi sen vuonna 2006 listalleen sadasta kaikkien aikojen innostavimmasta yhdysvaltalaiselokuvasta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sally Field   | … |   Edna Spalding   |
|  Lindsay Crouse   | … |   Margaret Lomax   |
|  Ed Harris   | … |   Wayne Lomax   |
|  Amy Madigan   | … |   Viola Kelsey   |
|  John Malkovich   | … |   Herra Will   |
|  Danny Glover   | … |   Moze   |
Palkintoja > Oscarit

Paras naispääosa: Sally Field
Paras alkuperäinen käsikirjoitus: Robert Benton
Ehdokkaana:
Paras elokuva
Paras miessivuosa: John Malkovich
Paras naissivuosa: Lindsay Crouse
Paras ohjaus: Robert Benton
Paras puvustus: Ann Roth
Palkintoja > Golden Globet

Paras naispääosa draamaelokuvassa: Sally Field
Ehdokkaana:
Paras draamaelokuva
Paras ohjaaja: Robert Benton
Rakas sydän

| Rakas sydän> Le Souffle au cœur |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Louis Malle
Käsikirjoittaja:  Louis Malle
Tuottaja:  Vincent Malle Claude Nedjar
Säveltäjä:  Charlie Parker, Sidney Bechet
Kuvaaja:  Ricardo Aronovich
Leikkaaja:  Suzanne Baron
Pääosat:  Benoît Ferreux Laurent Chevalier Lea Massari Daniel Gélin Michael Lonsdale
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska, Italia, Saksan liittotasavalta
Tuotantoyhtiö:  Marianne Productions
Ensi-ilta:  1971
Kesto:  118 min
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rakas sydän (Le Souffle au cœur) on ranskalainen elokuva vuodelta 1971. Louis Mallen käsikirjoittama ja ohjaama komedia kertoo 14-vuotiaan pojan kasvusta 1950-luvun Dijonissa.
Juoni

Elokuva kertoo murrosikäisen Laurent-pojan elämästä vapaamielisessä lääkäriperheessä ranskalaisessa Dijonin kaupungissa vuonna 1954. Etäisen gynekologi-isän ja tätä 15 vuotta nuoremman italialaisäidin (Lea Massari) poika käy koulua vanhempien veljiensä kanssa. Nuori äiti vaikuttaa pikemminkin poikien ystävältä kuin äidiltä, ja perheen arkipäivästä huolehtii jämäkkä taloudenhoitaja. Kun pojan sydämessä todetaan sivuääniä, hän lähtee äitinsä kanssa kesäksi parantolaan, jossa äiti voi samalla tavata ei niin kovin salaista rakastajaansa. Lopulta tapahtumat etenevät lämpimästi esitettyyn insestiseen seksikohtaukseen äidin ja pojan välillä. Komediallisen kevyesti käsitellään muitakin nykyisin vaikeina pidettyjä nuoruusiän aiheita, kuten bordellivierailua, alkoholi- ja tupakkakokeiluja sekä poikaa lähentelevää pappia.
Elokuvan musiikkina käytetään muun muassa Charlie Parkerin ja Sidney Bechet’n jazzmusiikkia.
Vuonna 1972 Rakas sydän oli ehdolla parhaan alkuperäiskäsikirjoituksen Oscar-palkinnon saajaksi.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Rakkaan sydämen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Käännös suomeksi
Likainen tusina

| Likainen tusina> The Dirty Dozen |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Robert Aldrich
Käsikirjoittaja:  E. M. Nathanson Nunnally Johnson Lukas Heller
Tuottaja:  Kenneth Hyman
Säveltäjä:  Frank De Vol
Kuvaaja:  Edward Scaife
Leikkaaja:  Michael Luciano
Tuotantosuunnittelija:  Asa Hutchinson
Pääosat:  Lee Marvin Ernest Borgnine Charles Bronson John Cassavetes
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Iso-Britannia Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  MGM
Levittäjä:  Mokép Netflix
Ensi-ilta:  1967
Kesto:  145 minuuttia
Alkuperäiskieli:  Englanti
Budjetti:  5 400 000 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Likainen tusina (engl. The Dirty Dozen) on vuonna 1967 ensi-iltansa saanut sota- ja toimintaelokuva. Elokuvan on ohjannut Robert Aldrich, ja pääosissa näyttelevät Lee Marvin ja Ernest Borgnine.
Juoni

Elokuva kertoo majuri John Reismanista, joka saa tehtäväkseen kouluttaa 12 kuritonta vankia vaaralliseen tehtävään. Vangeista osa on määrätty pakkotyöhön, ja jotkut on tuomittu jopa kuolemaan. Reismanin pitää kouluttaa vangit riskialttiiseen iskuun, jonka tarkoituksena on surmata ranskalaisessa linnassa mahdollisimman paljon korkeita saksalaisia upseereita aivan Normandian maihinnousun alla. Jos tehtävä onnistuu, jokainen henkiin jäänyt vanki saa armahduksen. Kun Reisman aloittaa tehtävänsä, suurin osa vangeista vastustaa häntä, mutta pian heidän yhteistyönsä alkaa toimia. Joukkoa aletaan kutsua nimellä ”likainen tusina”.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Lee Marvin   | … |   Majuri John Reisman   |
|   Ernest Borgnine   | … |   Kenraali Worden   |
|   Charles Bronson   | … |   Joseph Wladislaw   |
|   John Cassavetes   | … |   Victor Franko   |
|   Jim Brown   | … |   Robert Jefferson   |
|   Richard Jaeckel   | … |   Kersantti Clyde Bowren   |
|   George Kennedy   | … |   Majuri Max Armbruster   |
|   Trini Lopez   | … |   Pedro Jiminez   |
|   Telly Savalas   | … |   Archer J. Maggott   |
|   Donald Sutherland   | … |   Vernon L. Pinkley   |
Myöhempi arvostus

The New York Timesin kriitikot valitsivat Likaisen tusinan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Jatko-osat

Elokuva sai kolme televisiolle tehtyä jatko-osaa: Likainen tusina 2 – viimeinen tehtävä (The Dirty Dozen: Next Mission, 1985), Likainen tusina 3 (The Dirty Dozen: The Deadly Mission, 1987) ja Likainen tusina 4 (The Dirty Dozen: The Fatal Mission, 1988).
Pelle Valloittaja

| Pelle Valloittaja> Pelle Erobreren |
| --- | --- |
 Elokuvan DVD-kannessa Pelle Hvenegaard ja Max von Sydow.
Ohjaaja:  Bille August
Käsikirjoittaja:  Bille August Per Olov Enquist Bjarne Reuter
Perustuu:  Martin Andersen Nexøn romaaniin
Tuottaja:  Per Holst
Säveltäjä:  Stefan Nilsson
Kuvaaja:  Jörgen Persson
Leikkaaja:  Janus Billeskov Jansen
Tuotantosuunnittelija:  Anna Asp
Lavastaja:  Anna Asp
Pääosat:  Pelle Hvenegaard Max von Sydow Erik Paaske Björn Granath
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Tanska, Ruotsi
Tuotantoyhtiö:  Per Holst Filmproduktion
Levittäjä:  Fandango at Home
Ensi-ilta:  Ruotsi 25. joulukuuta 1987 Tanska 26. joulukuuta 1987 Suomi 14. huhtikuuta 1989
Kesto:  157 min
Alkuperäiskieli:  tanska, ruotsi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pelle Valloittaja (tansk. Pelle Erobreren) on Bille Augustin ohjaama tanskalais-ruotsalainen draamaelokuva vuodelta 1987. Augustin kansainvälinen läpimurtotyö kertoo köyhästä ruotsalaisesta maatyöläisestä (Max von Sydow) ja tämän nuoresta pojasta 1800-luvun Tanskassa. Elokuva perustuu Martin Andersen Nexøn samannimiseen omaelämäkerralliseen romaaniin. Käsikirjoituksen teossa Augustia auttoivat kirjailijat Per Olov Enquist ja Bjarne Reuter.
Juoni

Perheen äidin kuoltua köyhä ruotsalaisisä Lasse ja noin kymmenvuotias poika Pelle joutuvat lähtemään työnhakuun Tanskaan. Sikäläisen maanomistajan tilalla vallitsee tarkka järjestys ja luokkajako. Pelle unelmoi renkiystävänsä kanssa lähdöstä Amerikkaan, kun taas Lasse-isä tuntee voimiensa hupenevan ja muistinsa pätkivän.
Vastaanotto

Elokuva sai vuonna 1988 parhaan vieraskielisen elokuvan Oscarin ja Golden Globen. Von Sydow oli lisäksi Oscar-ehdokkaana parhaasta miespääosasta. Bille August palkittiin elokuvasta Kultaisella palmulla Cannesissa. Pelle Valloittaja oli muutenkin yksi elokuvavuoden 1987 palkituimpia teoksia maailmassa.
Suomessa Pelle Valloittaja tuotiin valkokankaille vasta 1989. Se julkaistiin myös VHS-videokasettina ja esitettiin televisiossa Yle TV1 -kanavalla 1993.
Vuonna 2006 Pelle Valloittaja oli yksi 12 elokuvasta, jotka valittiin mukaan Tanskan kulttuurikaanoniin. The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Kaikista kapinallisin

| Kaikista kapinallisin> The Loneliness of the Long Distance Runner |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Tony Richardson
Käsikirjoittaja:  Alan Sillitoe (novelli ja käsikirjoitus
Tuottaja:  Tony Richardson
Säveltäjä:  John Addison
Kuvaaja:  Walter Lassally
Leikkaaja:  Antony Gibbs
Pääosat:  Tom Courtenay
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Woodfall Film Productions
Levittäjä:  British Lion Films Netflix Fandango at Home
Ensi-ilta:  1963 (valmistui 1962)
Kesto:  104 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaikista kapinallisin (The Loneliness of the Long Distance Runner eli Rebel with a Cause) on Tony Richardsonin tuottama ja  ohjaama brittiläinen draamaelokuva vuodelta 1962. Se pohjautuu Alan Sillitoen novelliin "The Loneliness of the Long Distance Runner", jonka pohjalta kirjailija itse laati elokuvan käsikirjoituksen.
Juoni

17-vuotias nuorisorikollinen Colin Smith (Tom Courtenay) joutuu kasvatuslaitokseen, jonka vapaamieliset virkailijat huomaavat hänen juoksijankykynsä ja antavat hänelle vapauden harjoitella laitoksen ulkopuolella tulossa olevan nuorisovankiloiden välisen kilpailun edellä. Takaumina näytetään pojan taustaa ja rikollisuraan vaikuttaneita tapahtumia. Auktoriteetteja vastaan kapinoivan nuorukaisen peräänantamattomuus paljastuu kilpailun lopun kepposessa.
Vastaanotto

Elokuva sai teatteriensi-iltansa Suomessa Helsingin Adlonissa 1963, ja se on esitetty TV1:ssä 1976. Helsingin Sanomien Mauri Taviola luonnehti tv-esityksen alla sitä eräänlaiseksi kevyen luokan rikoselokuvaksi ja yhteiskunnalliseksi analyysiksi, jonka arkirealismi ja kurjien olojen kuvaus olivat 1960-luvun alussa raikkaita keinoja mutta hänestä 1970-luvun katsojalle jo ikävystyttäviä.
Kaikista kapinallisin valittiin sijalle 61 British Film Instituten vuonna 1999 kokoamalla listalla 1900-luvun sadasta parhaasta brittielokuvasta. The New York Timesin kriitikot valitsivat Kaikista kapinallisimman vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Aiheesta muualla

Aleksi Salonen: Kaikista kapinallisin 23.04.2010. Filmgoer.fi.
The Slits

| The Slits |
| --- | --- |
 The Slits konserttilavalla vuonna 2007.
Tiedot
Toiminnassa:  1976–1982, 2005–2010
Tyylilaji:  punk rock, post-punk, reggae, maailmanmusiikki, kokeellinen musiikki
Kotipaikka:  Lontoo, Englanti
Laulukieli:  Englanti
Levy-yhtiö:  Island Records
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Slits oli englantilainen, ensimmäinen pelkästään naisista koostuva punk-yhtye. Se julkaisi kolme studioalbumia ja useita kokoelmia. Yhtye toimi vuosina 1976–1982 ja myöhemmin uudestaan vuosina 2005–2010. Sillä oli merkittävä vaikutus englantilaisen punk-rockin synnyssä.
The Slits auttoi uudistamaan etenkin naisten roolia musiikissa. Yhtye innosti esimerkillään naisia olemaan bändien keulahahmoina ja soittamaan omaa musiikkiaan. The Slits laajensi punkin ilmaisua ammentamalla vaikutteita reggae-musiikista ja maailmanmusiikista.
The Slitsin ura > Yhtyeen perustaminen

16. toukokuuta 1976 laulaja Ari Up ja rumpali Palmolive päättivät perustaa oman punkbändin. He olivat Patti Smithin keikalla Lontoon Roundhouse-klubilla. Bändiin liittyi pian kitaristi Kate Korris, joka keksi yhtyeen nimen. He aloittivat harjoittelun jo seuraavana päivänä. Yhtyeen ensimmäinen basisti oli Suzy Gutsy, mutta hän soitti yhtyeessä vain ensimmäisen vuoden. Tämän jälkeen basistiksi tuli Tessa Pollitt. Hän oli mukana yhtyeen hajoamiseen saakka. The Slitsin keskeinen esikuva ja innoituksen lähde oli Patti Smith, jota ilman bändiä olisi tuskin perustettu. Yhtyeen jäsenet ihailivat myös kaveribändien Sex Pistolsin ja The Clashin musiikkia.
Kate Korris jätti yhtyeen vuonna 1977, ja Viv Albertine tuli hänen tilalle kitaristiksi. Viv Albertine oli soittanut kitaraa The Flowers of Romance -yhtyeessä Sid Viciousin kanssa, mutta Sid erosi liittyäkseen Sex Pistols -yhtyeeseen. Nähtyään The Slitsin esiintyvän Roxy-klubilla Viv ajatteli heidän olevan uskomattomia ja hän päätti liittyä yhtyeeseen.
The Slitsin ura > Yhteistyö The Clashin kanssa

Näinä alkuaikoina The Slits keikkaili ahkerasti The Clash -yhtyeen kanssa. The Slits oli mukana esimerkiksi The Clashin White Riot -kiertueelle yhdessä The Jamin, Buzzcocksin ja Subway Sectin kanssa. Tämä johtui osittain siitä, että rumpali Palmolive oli The Clashin laulajan Joe Strummerin silloinen tyttöystävä. The Slits myös harjoitteli Joe Strummerin ja Palmoliven yhteisessä asunnossa. Viv Albertine puolestaan seurusteli The Clashin kitaristin Mick Jonesin kanssa.
The Slitsin managerina toimi elokuvaohjaaja Don Letts, joka otti bändin mukaan elokuvaansa The Punk Rock Movie (1977). Elokuvassa esiintyi myös The Clash, Sex Pistols, Johnny Thunders ja Siouxsie and the Banshees. Vuonna 1977 äänitettiin myös The Slits yhtyeen John Peel -sessiot.
The Slitsin ura > Levytyssopimus

Toisin kuin muut englantilaiset punkbändit The Slits ei solminut levytysopimusta heti vuonna 1977, vaikka sitä sille tarjottiin. Silloin Englannin punk-skenessä ei ollut muita täysin naisista koostuvia bändejä ja siksi useat levy-yhtiöt olisivat halunneet markkinoida ja paketoida Slitsin seksikkäiksi punk-tytöiksi. Yhtyeen jäsenet halusivat, että heitä pidettäisiin vakavasti otettavina muusikkoina. Lopulta bändi solmi sopimuksen reaggae-musiikkiin erikoistuneen Island Recordsin kanssa vuonna 1978. Erityisen poikkeuksellista oli se, että Island Records antoi sille täyden luovan vapauden kaikkeen, kansitaiteesta singlen valintaan.
Samoihin aikoihin Palmolive erosi yhtyeestä, ja bändi päätti jatkaa triona. Ari-Up, Tessa Polliti ja Viv Albertine alkoivat luottaa palkattuihin kiertue- ja studiorumpaleihin, joista tunnetuin oli Peter ”Budgie” Clarke. Hän tuli myöhemmin tunnetuksi Siouxsie and the Banshees -yhtyeen rumpalina.  Palmolive puolestaan jatkoi uraa The Raincoats -yhtyeen rumpalina.