stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Näännytyssota (Egypti–Israel)
Näännytyssota

Egypti aloitti kesällä 1968 Siinailla myöhemmin nimellä näännytyssota tunnetuksi tulleen sissisodan. Sen käyttämiä taistelukeinoja olivat esimerkiksi tykistökeskitykset Israelin linnoituksiin, sekä rajan yli ajoittain tehdyt kommandoiskut. Egyptin tavoitteena oli pakottaa Israel vetäytymään sen kuuden päivän sodan aikana valtaamalta alueelta, pakottamalla Israel pitämään jatkuvasti yllä sotilaallista valmiutta. Alueiden miehityksestä tuli näin hyvin kallista. Egyptissä sodalla oli aluksi kansallista itsetuntoa kohottava vaikutus.
Israelin pääministeri Levi Eshkol kuoli helmikuussa 1969 ja hänen seuraajansa oli Israelin ensimmäinen naispääministeri Golda Meir. Meir oli asenteltaan edeltäjäänsä paljon jyrkempi ja haluttomampi kompromisseihin.
Sotatoimet kiihtyivät maaliskuussa 1969, jolloin Egypti sanoutui irti maiden välisestä aseleposopimuksesta. Israel vastasi alkamalla tehdä omia kommandoiskujaan Egyptiin, sekä tekemällä sen sisäosiin saakka pommituksia. Iskujen kulutusvaikutus alkoi näkyä myös Egyptissä. Esimerkiksi Suezin kanavan varren kaupungit kärsivät huomattavia vahinkoja niiden asukkaiden muuttaessa jatkuvan uhan alta muualle Egyptiin. Erityisen tuhoisa isku tapahtui huhtikuussa 1970, jolloin israelilaiset koneet pommittivat erehdyksessä Bahr al-Baqarissa sijainnutta koulua surmaten lähes 50 lasta.
Tilanteen kehittyminen johti Neuvostoliiton lisääntyvään läsnäoloon Egyptissä. Näännytyssota oli kuluttanut huomattavasti Egyptin omaa kykyä puolustaa ilmatilaansa, ja vuoden 1970 alussa Nasser päätti luovuttaa sen käytännössä kokonaan Neuvostoliiton harteille. Syyskuussa 1970 maassa oli jopa 15 000 Neuvostoliitosta tullutta sotilasneuvonantajaa. Egypti sai Neuvostoliitosta myös uudenaikaisia ilmatojuntajärjestelmiä, sekä MiG-hävittäjiä. Alkukesästä 1970 tapahtui jopa välikohtaus, jonka aikana käytiin avoin ilmataistelu neuvostoliittolaisten ja israelilaisten koneiden välillä. Avoimen konfliktin uhka kasvoi ja Yhdysvallat yritti ponnistella aselevon puolesta. Elokuussa 1970 maiden välille saatiinkin aikaiseksi tosin lyhytikäiseksi jäänyt aseleposopimus. Egypti rikkoi sopimuksen ehtoja tuomalla sotilaskalustoa sopimuksen kieltämälle vyöhykkeelle. Israel päätti neuvottelut Egyptin kanssa, mutta tilanne muuttui jälleen Nasserin kuoltua sydänkohtaukseen syyskuussa 1970.
Seuraukset

Näännytyssota ei periaatteessa ollut loppunut Egyptin kannalta ongelmien ratkaisuun. Konfliktin aikana oli kuollut tuhansia egyptiläisiä sotilaita ja siviilejä. Egyptistä oli tullut osa Neuvostoliiton valtapiiriä, ja sen painostuksesta katkaistiin suhteet Yhdysvaltoihin. Talous oli romahtanut. Näännytyssota esti esimerkiksi liikennöinnin aloittamisen Suezin kanavan kautta. Maa oli kuitenkin näännytyssodan aikana onnistunut tuomaan Suezin kanavan tuntumaan ilmatorjuntakapasiteettia, jolla oli huomattava vaikutus myöhemmin käydyssä vuoden 1973 sodassa.
Israelissa näännytyssota oli lisännyt maan riippuvuutta Yhdysvalloista, josta se sai aseita. Yhdysvaltojen sotilaallinen ja taloudellinen tuki Israelille kääntyi näännytyssodasta lähtien voimakkaaseen kasvuun. Yhdysvaltojen presidentin Richard Nixonin presidenttikauden alkuvuosina Israeliin annettiin 500–600 miljoonaa dollaria vuosittain, ja määrä kasvoi edelleen jom kippur -sodan jälkeen. Ennen näännytyssotaa Yhdysvaltojen politiikka oli ennemminkin pyrkinyt pitämään yllä tasapainoa Israelin ja arabimaiden välillä. Suurin syy tähän muutokseen oli Neuvostoliiton tuki Egyptille ja Syyrialle. Kehitys oli osa Neuvostoliiton vastaista patoamispolitiikkaa ja Nixonin doktriinia, jossa korostui eri ystävävaltioiden strateginen merkitys Yhdysvalloille.
Yksi näännytyssodan vaikutus oli myös Israelin ydinaseohjelman kiihtyminen. Israel oli yksi harvoista maista, jotka eivät vuonna 1968 allekirjoittaneet kansainvälistä ydinsulkusopimusta. Yhdysvalloille kuitenkin vakuutettiin, että Israel ei tekisi ydinkokeita tai tunnustaisi virallisesti niiden olemassaoloa. Tällaiset lupaukset riittivät Yhdysvalloille, joka ei painostanut Israelia liittymään sopimukseen.
Gamal Abdel Nasser Suezin kanavalla näännytyssodan aikana.
Egyptiläisen tykistön haavoittama israelilainen sotilas.
Bahr al-Baqar ilmaiskun jälkeen.
Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelun eli CIA:n teettämä kartta Neuvostoliiton SA-2 ja SA-3-ilmatorjuntaohjuksista Egyptissä toukokuussa 1970.
Vironruotsi

Ruotsinkielinen kartta Viron rannikosta 1930-luvulta.
Vironruotsi (ruots. estlandssvenska, vir. rannarootsi keel) on Virossa historiallisesti laajalti puhuttu ruotsin kielen murre. Vironruotsi kuuluu itäisiin ruotsin murteisiin suomenruotsin ohella. Ruotsin kieli tuli Viroon Ruotsin valtakunnan aikaisten muuttoaaltojen mukana. Maantieteellisesti vironruotsi rajoittuu lähinnä Viron rannikolle ja saaristoon sekä Ukrainan Gammalsvenskbyhyn, jonne muutti vironruotsalaisia Hiidenmaalta 1700-luvun loppupuolella. Joillakin vironruotsin puhuma-alueilla, lähinnä saarilla, on myös ruotsinkielinen nimi: Hiidenmaa (Dagö), Saarenmaa (Ösel), Vormsi (Ormsö) ja Ruhnu (Runö). Myös Noarootsin niemi, joka aiemmin oli saari, tunnetaan nimellä Nuckö.
Piirteitä

Vironruotsiin on tullut vaikutteita viron kielen ääntämyksestä ja kieliopista. Samoin vironruotsi vaikutti lähialueiden viron kieleen. Vironruotsissa on säilynyt joitakin vanhoja skandinaavisia sanoja, mikä voidaan selittää vironruotsin puhuma-alueen eristyneisyydellä ruotsinruotsista. Vanhojen piirteidenssä takia ruotsinruotsin puhujat eivät välttämättä ymmärrä sitä täysin. Ero on suunnilleen sama kuin viron kielen ja seton kielen välillä.
Murteet

Vironruotsi jakautuu neljään omaan murrealueeseensa: läntinen (Hiidenmaa, Noarootsin niemimaa ja Vormsi), itäinen (Pakrin saaret, Kurkse ja Vipall), Ruhnu-Saarenmaan murteet (Ruhnu ja Saarenmaa) ja Naissaaren murteet (Naissaari). Vironruotsalaiset käyttävät näistä alueista nimitystä Aiboland. Erot murteiden välillä voivat olla suuriakin ääntämyksen, sanaston ja kieliopin osalta.
Nykytilanne

Vironruotsi kielenä on lähes täysin sammunut. Hiidenmaan murre hävisi Hiidenmaalta, mutta se säilyi Ukrainan Gammalsvenskbyssä, jonne Hiidenmaan ruotsin puhujia muutti. Naissaaren murre hävisi 1800-luvun aikana. Toisen maailmansodan loppuun mennessä suurin osa vironruotsalaisista pakeni Ruotsiin. Viroon jäi Neuvostoliiton valtauksen jälkeen noin 1 000 ruotsalaista. Suurimmalla osalla jääneistä oli virolaisia läheisiä, jotka eivät voineet itse lähteä pakoon.
Vuosituhannen vaihteessa vironruotsalaisia oli Virossa 300 ja vironruotsia puhuvia henkilöitä 107.
Kirjallisuutta

(sv) Axel Olof Freudenthal ja Herman Vendell, Ordbok öfver estländsk-svenska dialekterna, Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland, Helsinki, 1887 (ISSN 0039-6842 ja 2490-1547)
| n k Ruotsin murteet |
| --- | --- | --- |
| itäiset ruotsin murteet (östsvenska mål) |  suomenruotsi ahvenanmaanruotsi  pohjanmaanruotsi  turunmaanruotsi  uudenmaanruotsi  vironruotsi  |  |
| norlanninruotsi (norrländska mål) |  bondskanruotsi luulajanruotsi  piitimenruotsi  skellefteåruotsi  vilhelminanruotsi  ylikainuunruotsi  *hälsinglandinruotsi forsanruotsi  hasselanruotsi  *jämtlantinruotsi offerdalinruotsi  kalixinruotsi  kiirunanruotsi  lyckseleruotsi  medelbadinruotsi  ångermanlandinruotsi  |  |
| sveanmaanruotsi (sveamål)) |  taalainmaanruotsi bjursåksenruotsi  orenruotsi  orsanruotsi  våmhuksenruotsi  gästriklandinruotsi  närkenruotsi  södermanlandinruotsi  västmanlandinruotsi  tukholmanruotsi  upplanninruotsi  |  |
| götanmaanruotsi (götamål) |  dalslandinruotsi  göteborginruotsi  itägötanmaanruotsi *öckerönruotsi  *smålandinruotsi kalmarinruotsi  * värmlantinruotsi  länsigötanmaanruotsi  *öölanninruotsi tjustinruotsi  |  |
| eteläiset ruotsin murteet (sydsvenska mål) |  blekingenruotsi  *hallandinruotsi  listerlandetinruotsi  skånenruotsi  |  |
| Muita murteita |  *bohusläninruotsi tjörninruotsi  gutniska  härjedaleninruotsi  morupenruotsi  älvdalska  |  |
| Muuta |  riikinruotsi  nykyruotsi  uusi ruotsi  vanha ruotsi  |  |
 siirtymämurteet
Uthman ibn Affan

Uthman ibn Affan (arab. عثمان بن عفان‎, ʿUṯmān ibn ʿAffān), myös Uthman tai Othman, oli islamilaisen tarinaperinteen mukaan muslimien kolmas ”oikeaan johdettu” kalifi ja hallitsi vuosina 644–656.
Arabialainen, sassanidityylinen kolikko kalifi Uthmanin ajalta 651–661 jaa. Kolikon kääntöpuolella on zarathustralainen tulialttari.
Islamilainen perimätieto

Islamilaisen perimätiedon mukaan Uthman perusti komitean kokoamaan Koraania profeetta Muhammadin ilmestyksistä. Koraanin virallinen laitos valmistui Uthmanin ansiosta vuonna 652. Uthmanin aikana islam levisi muun muassa Kyprokselle ja Pohjois-Afrikkaan. Uhtmanin hallinto oli huonosti järjestäytynyt ja riitainen arabiarmeijan valloittamien maiden saaliista. Lopulta kapinan seurauksena Uhtman surmattiin vuonna 656. Uthmanin 12-vuotisen hallituskauden jälkeen kalifiksi nousi Ali ibn Abi Talib.
Kalifien historiallisuus

Jotkut historioitsijat ovat alkaneet epäillä kaikkien oikeaan johdettujen neljän kalifin historiallisuutta, sillä heistä ei ole säilynyt tietoa sen enempää islamilaisissa kuin ei-islamilaisissa aikalaislähteissä. Islamilaisiin lähteisiin he ilmestyvät vasta 800-luvulla. Espanjassa tehty niin sanottu ”Vuoden 754 kronikka” on lähde, jossa neljä kalifia tosin mainitaan. Suurin osa käsikirjoituksesta on kuitenkin säilynyt kopiona vasta 1100-luvulta, joten ei ole varmaa miten alkuperäinen kuvaus on. Todennäköisesti kristillisen kirkonmiehen tekemässä Kronikassa kerrotaan, että Muhammedin oltua vallassa 10 vuotta häntä seurasi Abu Bakr, joka hallitsi kolme vuotta. Tätä seurasi Umar ja sitten Uthman vuonna 647. Kronikka ei tunne Alia, vaan ilmoittaa Uthmanin seuraajaksi Muawijan vuonna 657.
Ensimmäinen arabivaltion hallitsija, josta on jäänyt historiaan arkeologisia jälkiä, kuten kolikoita ja piirtokirjoituksia, on Mu’awiya (vallassa vuodet 660–680).  Ensimmäinen hallitsija, joka käytti itsestään nimitystä ”kalifi”, oli Abd al-Malik ibn Marwan (685–705).
Jaakko Hämeen-Anttilan mukaan nykyään valtaosa islamin varhaishistorian tutkijoista katsoo, että perimätietoa tallentaneiden hadithien osalta on lähes mahdoton sanoa, ovatko ne aitoja, joten lukija joutuu tekemään hyvin subjektiivisen valinnan, uskooko perinteiseen kuvaan vai ei. Hämeen-Anttilan mukaan ei kuitenkaan ole merkitystä sillä, mitä tapahtui, vaan sillä, mitä uskotaan tapahtuneen.
Kalifien historiallisuus > Uusia teorioita oikeaan johdetuista kalifeista

Koska neljästä ”oikeaan johdetusta kalifista” ei ole löytynyt aikalaislähteitä, heidän on myös arveltu olleen abbasidikaudella luotuja persialaiseen nelilukuun perustuvia hahmoja, jotka symbolisesti rinnastuivat Adamiin, Nooaan, Abrahamiin ja Moosekseen. Eräät historiantutkijat katsovat, että myös oikeaan johdettujen kalifien valloitussodat ovat myytti. Lähi-idän valtava arabikalifaatti olisi syntynyt sassanidien Persian raunioille, kun valtakunta romahti Bysantille kärsityn häviön jälkeen, ja Bysantti vetäytyi Lähi-idästä. Valtatyhjiön olisivat täyttäneet alueella asuneet ja näiden valtakuntien sotiin apujoukkoina osallistuneet arabiheimot. Niiden keskinäisen välienselvittelyn voitti Syyriassa vaikuttanut arabikenraali Muawija. Hän käytti virkakielenään kreikkaa ja oli uskonnoltaan kristitty.
Rashidun -kalifi Uthman ibn Affan –عثمان بن  عفان ثالث الخلفاء الراشدين
Suloisesti suuteleva Jumalanäiti

Suloisesti suuteleva Jumalanäiti on ortodoksinen Jumalanäitiä eli Neitsyt Mariaa esittävä ikonityyppi tai ikonityyppien yhteisnimitys, sillä nimellä tunnetaan useita sommittelultaan toisistaan poikkeavia Jumalanäidin ikonimallia.
Tunnettuja ikoneita > Athosvuoren Suloisesti suuteleva Jumalanäiti

Kreikan Athosvuoren Filotheoksen luostarista tunnetaan ihmeitätekevä Suloisesti suutelevan Jumalanäidin ikoni.
Tunnettuja ikoneita > Valamon Suloisesti suuteleva Jumalanäiti

Valamon luostarissa Heinävedellä on Athoksen ikonimallista poikkeava, myös ihmeitätekevänä kunnioitettu ikoni. Tämän pyhäinkuvan sommitelma on ikään kuin vaakasuuntainen peilikuva Vladimirin Jumalanäidin ikonista. Ikoni sijaitsi aikoinaan Laatokan Valamon pääkirkon alakirkossa. Luostarin kalustokirjassa kuvan nimenä oli Jumalanäiti suloisesti suuteleva, josta ikonin nykynimi on peräisin.
Valamon Suloisesti suutelevan Jumalanäidin ikonin ensimmäinen ihmeteko on kuvattu pyhän Antipa Valamolaisen elämäkerrassa ja kytkeytyy Antipan elämään Kreikan Athosvuoren alueella. Siellä paljolti erakkona eläneen Antipan huonoon kuntoon päässyttä keljaa korjaamaan saapunut, puutyötaitoinen pappi sairastui äkilliseen koleraan viidentenä päivänä töiden aloittamisesta ja jäi tiedottomana Antipan keljan luo. Antipa asetti Jumaläidin ikoninsa sairaan viereen ja meni kauemmas rukoilemaan sairaan paranemisen puolesta. Tultuaan takaisin Antipa huomasi, että sairastunut pappi oli yllättävästi parantunut ja työn touhussa. Pappi kuvasi tuntemuksiaan: Antipan ikonista oli yhtäkkiä virrannut häneen elävöittävä, lämmin henkäys. Se paransi aivan kuin kuolleena maanneen papin hetkessä niin, että tämä pääsi nousemaan jaloilleen ja jatkamaan työtään. Pappi piti ikonia ihmeitätekevänä.
Vuonna 1865 Antipa siirtyi Athokselta asumaan Laatokan Valamon Kaikkien Pyhien skiittaan eli sivuluostariin. Ihmeitätekevän ikoninsa hän lahjoitti Valamon luostarille 1881. Vuonna 1882 kuollut isä Antipa julistettiin pyhäksi 1906.
Joulukalenteri: Kiltteyskriisi Korvatunturilla

| Joulukalenteri: Kiltteyskriisi Korvatunturilla |
| --- | --- |
Tyyli:  joulukalenteri, tilannekomedia
Kestoaika:  10 minuuttia
Pääosissa:   Tom Lindholm  Anna Böhm  Jarkko Tiainen  Karoliina Blackburn  Jani Koskinen 
Alkuperämaa:  Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  Yle TV2 Yle Areena
Esitetty:  1. joulukuuta –  24. joulukuuta 2024
Jaksoja:  24
Tuotanto
Tuottaja(t):  Olli Mononen
Ohjaaja(t):  Olli Mononen
Käsikirjoittaja(t):  Kimmo Virtanen
Tuotantoyhtiö(t):  Yle
Aiheesta muualla
IMDb
Joulukalenteri: Kiltteyskriisi Korvatunturilla on suomalainen joulukalenteriohjelma, joka esitettiin Yle TV2 -kanavalla ja Yle Areenassa joulukuussa 2024. Sen on käsikirjoittanut Kimmo Virtanen ja ohjannut Olli Mononen.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Tom Lindholm  | … |  Hörö   |
|  Anna Böhm  | … |  Anisiina   |
|  Jarkko Tiainen  | … |  Joulupukki   |
|  Karoliina Blackburn  | … |  Joulumuori   |
|  Jani Koskinen  | … |  Pena   |
|  Petra Ahola  | … |  Pilkku   |
|  Oskar Hartman  | … |  Säpsä   |
Gukesh Dommaraju

| Gukesh Dommaraju |
| --- | --- |
 Gukesh vuonna 2024
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. toukokuuta 2006 (ikä 18) Chennai, Intia
Kansalaisuus:   intialainen
Shakinpelaaja
Titteli:  suurmestari (2019)
Maailmanmestari:  2024–
Elo-luku:  2 783 (joulukuussa 2024)
Korkein Elo:  2 794 (lokakuussa 2024)
Gukesh Dommaraju (teluguksi దొమ్మరాజు గుకేష్, Dommarāju Gukēṣ; s. 29. toukokuuta 2006 Chennai) on intialainen shakin suurmestari ja shakin hallitseva maailmanmestari.
Gukesh sai suurmestarin arvonimen 12-vuotiaana vuonna 2019. Vuonna 2023 hän nousi Intian ykköspelaajaksi. Vuonna 2024 Gukesh pääsi pelaamaan MM-ehdokasturnaukseen vain 17-vuotiaana, historian kolmanneksi nuorimpana.
Voitettuaan ehdokasturnauksen Gukesh selviytyi MM-otteluun. Joulukuussa 2024 hän voitti shakin maailmanmestaruuden historian nuorimpana pelaajana.
Ura

Nuoren Gukeshin kehitys oli nopeaa lokakuusta 2017 lähtien. Heinäkuussa hän oli saanut valmentajakseen suurmestari Vishnu Prasannan, joka toimi roolissa yhä vuonna 2023. Puolentoista seuraavan vuoden aikana hän pelasi hyvin ahkerasti kansainvälisissä ja intialaisissa turnauksissa ja teki kansainvälisen mestarin arvonimeen vaadittavat kolme tulosta ja sitten kolme tulosta suurmestarin arvoon, nostaen samalla elo-lukuaan 2322:sta 2500:aan. Vuonna 2019 hänestä tuli historian toiseksi nuorin suurmestarin arvonimen saanut pelaaja 12 vuoden, 7 kuukauden ja 17 päivän ikäisenä. Hän jäi vanhasta Sergei Karjakinin ennätyksestä 19 päivää, mutta löi maanmiehensä, Rameshbabu Praggnanandhaan Intian-ennätyksen edellisvuodelta. Hän oli silloin Intian 60. suurmestari. Kehitykseen vaikutti ahkera kilpailuosallistuminen: Gukesh pelasi 16 kuukauden aikana 276 peliä ja 30:stä turnauksesta, joissa hän pelasi, 10:ssä hänen vahvuuslukunsa kärsi. Kilpailemista auttoivat noin 7 000 dollarin apurahat sekä hänen koulultaan, että IT-yritys Microsenseltä. Fiden vuoden 2022 elokuun listalla Gukesh nousi nuorten kakkoseksi.
Vuonna 2023 Gukesh tuli toiseksi Fide Circuit -turnaussarjassa. Voittaja Fabiano Caruanalla oli jo maailmancupin kolmannen sijan ansiosta osallistumisoikeus seuraavan vuoden ehdokasturnaukseen, joten Gukesh sai seuraavaksi sijoittuneena myös paikan. Vuoden 2024 huhtikuussa Kanadan Torontossa pelattuun ehdokasturnaukseen Gukesh osallistui 17-vuotiaana, nuorimpana sitten Bobby Fischerin, joka 16-vuotiaana osallistui vuonna 1959 Jugoslaviassa pelattuun ehdokasturnaukseen, ja norjalaisen Magnus Carlsenin, joka Gukeshin lailla oli 17-vuotias Elistassa vuonna 2007. Gukesh voitti ehdokasturnauksen kaikkien aikojen nuorimpana pelaajana, puolen pisteen erolla Hikaru Nakamuraan, Jan Nepomnjaštšiin ja Fabiano Caruanaan. Hän haastoi kiinalaisen Ding Lirenin MM-ottelussa vuonna 2024. Gukesh voitti ottelun, ja näin hänestä tuli historian nuorin shakin maailmanmestari.
Yksityiselämä

Gukeshin äiti on mikrobiologi ja isä kirurgi ja harrastelijashakinpelaaja. Pojan alettua kiertää ahkerasti kilpailuja hänen isänsä vähensi töitään ja yleensä seurasi häntä kilpailumatkoille.
Huomattavia kilpailumenestyksiä

2018 alle 12-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut, Santiago de Compostela, Espanja: voitto tuloksella 10/11.
2022 44. shakkiolympialaiset Mahabalipuram, Intia: joukkuepronssia 16-vuotiaana Intian 2-joukkueen 1. pöydällä. Tulos 9/11, suoritusluku 2867.
2023 FIDE Circuit: 2. sija Fabiano Caruanan jälkeen ja osallistumisoikeus vuoden 2024 ehdokasturnaukseen Torontossa, Kanadassa.
2024 ehdokasturnaus, Toronto, Kanada: voitto tuloksella 9/14.
2024 maailmanmestaruusottelu, Singapore: voitto tuloksella 7.5-6.5.
Aiheesta muualla

Gukesh Dommaraju ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
Shakin maailmanmestarit
| --- | --- |
Kiistattomat (1886–1993)::  Steinitz  Lasker  Capablanca  Euwe  Alehin  Smyslov  Tal  Botvinnik  Petrosjan  Spasski  Fischer  Karpov  Kasparov 
FIDE:n maailmanmestarit 1993–2006::  Halifman  Ponomarov  Kasymdžanov  Topalov 
PCA:n maailmanmestarit 1993–2006::  Kasparov  Kramnik 
Yhdistymisen jälkeen 2006 alkaen::  Kramnik  Anand  Carlsen  Ding  Gukesh 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Puola
Veikko Loppi

Helsingin kaupungin musiikki­lauta­kunnan puheen­johtaja Veikko Loppi (vas.) säveltäjä Armas Järnefeltin kunniaksi järjestetyillä illallisilla Hotelli Kämpissä vuonna 1954. Hänen vieressään pormestarin­rouva Sylvi Rydman, Järnefelt ja Eva Paloheimo.
Matti Veikko Loppi (1. helmikuuta 1907 Pyhäjärvi Ol – 27. maaliskuuta 2005) oli osuustoiminnan parissa työskennellyt järjestöaktiivi. Hän oli koulutukseltaan filosofian maisteri. Vuosina 1940–1942 hän toimi Suomen Aseveljien Liiton pääsihteerinä ja 1943–1945 liiton toiminnanjohtajana, sen jälkeen liiton jatkajaksi perustetun Kaatuneiden Muistosäätiön puheenjohtajana 45 vuotta. Vuodet 1945–1947 hän oli Osuuskassojen Keskus Oy:n asuttamislainaosaston hoitaja, ja sitten SOK:n säästökassajaoston hoitaja 1947–1953, pääsihteeri vuodesta 1953 ja johtokunnan jäsen vuodesta 1962. Hän toimi myös Helsingin kaupunginvaltuustossa ja musiikkilautakunnassa.
Sotapalvelus

Loppi osallistui talvisotaan JR 65:n joukkueenjohtajana Suomussalmen, Raatteen ja Kuhmon taisteluissa. Jatkosodassa hän toimi kranaatinheitinosaston johtajana ja konekiväärikomppanian päällikkönä. Hänet ylennettiin kapteeniksi vuonna 1942.
Aimo Ajo

| Aimo Ajo> Kansanedustaja |
| --- | --- |
 22.1.1972–21.3.1991  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Lappi
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. kesäkuuta 1932 Lavansaari
Kuollut: 8. lokakuuta 1905 (73 vuotta)
Ammatti:  pastori, toiminnanjohtaja
Aimo Olavi Ajo (12. kesäkuuta 1932 Lavansaari – 8. lokakuuta 2005) oli suomalainen pastori ja poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1972–1991.
Elämä

Aimo Ajon vanhemmat olivat Mäntsälässä syntynyt merivartija Lauri Elias Ajo (1908-1939) ja Laina Maria Ryöppönen (1902-1963). Hänen isänsä palveli Lavansaaren merivartioasemalla ja sai surmansa talvisodan ensimmäisenä päivänä. Ajo evakuoitiin saarelta äitinsä ja kuukauden ikäisen pikkusiskonsa kanssa lokakuussa 1939 juuri ennen sodan alkua.
Ajo kirjoitti ylioppilaaksi Kallion yhteiskoulusta 1953 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1956. Suoritettuaan teologian kandidaatin tutkinnon hänet vihittiin papiksi 1962. Ajo toimi apupappina Malmin seurakunnassa 1962–1964 ja Rovalan Setlementin toiminnanjohtajana Rovaniemellä 1964–1995. Vuonna 1986 hän sai rovastin arvonimen.
Ajo valittiin eduskuntaan vuonna 1972. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1978, 1982 ja 1988 presidentinvaaleissa. Ajo oli myös Rovaniemen kaupunginvaltuuston jäsen.
Perhe

Aimo Ajon puoliso oli Leila Hänninen, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1956. Heillä oli kaksi lasta. Heidän poikansa on pappi ja psykoterapeutti Martti Ajo.
Teokset

Jätkä ja pappi : synodaalikirjoitus Oulun hiippakunnan pappeinkokoukseen 1973.  Oulu:  Oulun hiippakunta, 1973.  ISBN 951-95043-0-3
Epica

| Epica |
| --- | --- |

 Epica esiintymässä vuonna 2022
Tiedot
Toiminnassa:  2002– 
Tyylilaji:  sinfoninen metalli   goottimetalli
Kotipaikka:  Limburg, Alankomaat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Simone Simons, laulu   Mark Jansen, kitara   Isaac Delahaye, kitara   Coen Janssen, koskettimet   Rob Van Der Loo, basso   Ariën van Weesenbeek, rummut  
Entiset jäsenet:  Jeroen Simons, rummut   Helena Michaelsen, laulu   Ad Sluijter, kitara  
Levy-yhtiö:  Transmission, (2003–2007)   Nuclear Blast, (2007–)  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Epica on alankomaalainen sinfonista metallia soittava yhtye.
Historia

Kitaristi Mark Jansen perusti Epican vuonna 2003 lähdettyään After Foreveristä. Jansen sai yhtyeeseen laulajaksi Simone Simonsin. Jansen ilmoitti lähtevänsä After Foreveristä vuonna 2001 musiikillisten erimielisyyksien vuoksi: Jansen halusi enemmän klassista soundia yhdistettynä metallimusiikkiin ja halusi tätä Epicassa. Alun perin yhtyeen nimi oli Sahara Dust, mutta se uudelleennimettiin Kamelotin Epica-nimisen albumin mukaan.
Ominaisia piirteitä ovat laulusolisti Simonsin sopraano ääni, sahaavat riffit sekä vaihtelevat kappalerakenteet. Epican ja After Foreverin laulusolistit tekivät vierailun toistensa vuonna 2005 ilmestyneille levyille, minkä jälkeen seurasi yhteinen kiertue.
Epican vuonna 2005 julkaistu The Score – An Epic Journey on elokuvan soundtrack. Huhtikuussa 2007 yhtye siirtyi Transmission-levy-yhtiöltä suuremman Nuclear Blastin alaisuuteen. Ariën van Weesenbeek valittiin Epican uudeksi rumpaliksi Jeroen Simonsin jätettyä yhtyeen. Myös kitaristi Ad Sluijter jätti yhtyeen joulukuussa 2008. Tammikuussa 2009 hänen seuraajakseen valittiin Isaac Delahaye.
Epica ilmoitti Facebook-sivuillaan 5. helmikuuta 2014 tulevan albuminsa olevan nimeltään The Quantum Enigma. Albumi julkaistiin vuonna 2014.
Yhtye on julkaissut albumin The Holographic Principle vuonna 2016 ja albumin Omega vuonna 2021.