stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Euroopan ympäristökeskus

| Euroopan ympäristökeskus > EEA |
| --- | --- |

 Euroopan ympäristöviraston  (EEA) päärakennus Kööpenhaminassa.
Perustettu:  1990
Tyyppi:  Erillisvirasto
Toimivalta:  Euroopan unioni
Sijainti:  Kööpenhamina, Tanska
Johtaja:  Hans Bruyninckx
Työntekijöitä:  200
Aiheesta muualla
Sivusto
Euroopan ympäristökeskus (Euroopan ympäristövirasto) (engl. European Environment Agency, EEA) on Euroopan unionin erillisvirasto, jonka tehtävänä on tuottaa luotettavaa tietoa ympäristö- ja ilmastoasioista. Keskuksen päätoimipaikka on Kööpenhaminassa, ja sen johtaja on kesäkuussa 2023 viisivuotiskautensa aloittanut Leena Ylä-Mononen. Elokuussa 2023 virastossa työskenteli noin 260 henkilöä.
Euroopan ympäristökeskus aloitti toimintansa vuonna 1994. Se perustettiin Euroopan yhteisön säädöksellä 1210/1990, jota on muutettu säädöksillä 933/1999 ja 401/2009. Euroopan ympäristövirastolla on 32 jäsenvaltiota (27 EU:n jäsenmaata sekä Islanti, Liechtenstein, Norja, Sveitsi ja Turkki) ja kuusi yhteistyömaata (Albania, Bosnia ja Hertsegovina, Pohjois-Makedonia, Montenegro, Serbia ja Kosovo).
Aiheesta muualla

Euroopan ympäristökeskus (englanniksi)
Euroopan ympäristökeskus - suomenkieliset sisällöt
Eva Paalma

| Eva Paalma> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. joulukuuta 1994 (ikä 29)
Kansalaisuus:   Viro
Tennispelaaja
Kätisyys:  oikea
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  934. (3.11.2014)
Voitot/tappiot:  29–29
Nelinpeli
Paras sijoitus:  
Voitot/tappiot:  17–11
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Eva Paalma (s. 21. joulukuuta 1994 Tallinna) on virolainen tennispelaaja. Paalma edusti Viroa Fed Cupissa ensimmäisen kerran vuonna 2012.
Aiheesta muualla

Eva Paalma WTA:n sivuilla (englanniksi)
Eva Paalma ITF:n sivuilla (englanniksi)
Erkki Kuosmanen

Erkki Olavi Kuosmanen (14. kesäkuuta 1904 Impilahti – 11. toukokuuta 1993 Ii) oli suomalainen kirjailija.
Kuosmanen kävi Helsingin kirkkomusiikkiopiston kurssin ja toimi kanttoriurkurina Ylikiimingissä 1967–1975 ja Iissä 1977. Hän työskenteli myös Valtion rautateiden radanrakennusosastolla. Kuosmanen kirjoitti runoja ja kaksi pienoisromaania Leikkikehät ja Kumikalumaskotti.
Teoksia

Näkinkenkä soi : uusia runoilijoita ; mukana Paavo Heino, Pentti Holappa, Erkki Kuosmanen, Osmo Ruhanen, Väinö Saimala, Toivi Suomela, Eva Vaahtera, Veikko Valtonen, Alpo Vuolle.     Otava 1948
Leikkikehät : romaani.   OK-kirjat, Tornio 1973
Raja-asemalla : runoja.  OK-kirjat, Tornio 1973
Kumikalumaskotti :  romaani. Harppuuna 1985
Palkinnot

III palkinto Nuoren Voiman liiton kirjoituskilpailussa 1930
Aiheesta muualla

Erkki Kuosmanen Kirjasampo.fi:ssä
Eronneiden vihkiminen

Eronneiden vihkiminen tarkoittaa kristillisen yhdyskunnan suorittamaa avioliittoon vihkimistä, joissa toinen tai molemmat vihittävistä henkilöistä on jo aikaisemmin vihitty avioliittoon, mutta avioliitto on päättynyt avioeroon. Kristillisten kirkkojen opetukset eronneiden vihkimisestä poikkeavat toisistaan. Eronneiden vihkimisestä kieltäytyvien kirkkojen mukaan Raamattu ja kristillinen traditio opettavat absoluuttista monogamiaa, eli että ihmisellä saa olla vain yksi ainoa aviopuoliso ja että avioliitto kestää siihen saakka, kunnes jompikumpi aviopuoliso kuolee.
Suomen evankelis-luterilainen kirkko sallii eronneiden uudelleen avioitumisen vastuullisen ja vakavan päätöksen jälkeen, mutta antaa myös papeille mahdollisuuden kieltäytyä eronneiden vihkmisestä omantunnon syistä.
Katolisen kirkon opetus

Katolisen kirkon vihkimä avioliitto on purkamaton, eikä kirkko tunnusta avioeroa, eikä siten myöskään hyväksy avioeronneen uudelleen avioitumista vaan pitää tätä moniavioisuutena.
Ortodoksisen kirkon opetus

Ortodoksisen kirkon mukaan avioliitto on sakramentti ja liittona Jumalassa ikuinen. Avioero on kuitenkin sallittu ortodoksisessa kirkossa useista syistä. Tavallisesti avioero tapahtuu kirkon pastoraalisessa ohjauksessa, kun kaikki avioliiton pelastamisen yritykset ovat epäonnistuneet. Tällaisissa tapauksissa uudelleen vihkiminen voi olla mahdollista, mutta mahdollinen seuraava liitto toimitetaan erilaisen vihkikaavan mukaan, mikä korostaa ensimmäisen liiton erityistä merkitystä.
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon opetus

Vuonna 1948 Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkolliskokous totesi, että eronneita, joiden edellinen puoliso oli elossa, ei tullut vihkiä kirkollisesti eikä siunata heidän siviilimenoin solmittua avioliittoaan. Vihkiminen ja siunaaminen oli sallittua vain, jos papin mukaan siihen oli erittäin painavia syitä. Presidentti Paasikivi ei kuitenkaan vienyt asiaa eduskunnalle, joten kirkolliskokouksen esittämää rajoitusta ei tullut kirkkolakiin. Koska kirkkolakiin ei saatu rajoitusta eronneiden vihkimiselle, papeilla oli paitsi oikeus myös velvollisuus vihkiä kaikki eronneet, jotka täyttivät kirkollisen vihkimisen ehdot. Vuonna 1978 piispainkokous antoi suosituksen, jonka mukaan 
papin, joka omatunnon syistä kieltäytyy vihkimästä eronneita avioliittoon, pitää ilmoittaa vakaumuksestaan hiippakuntansa piispalle, joka päättää miten tilanne ratkaistaan. Käytännössä asia hoidetaan seurakunnan sisäisin järjestelyin. Piispainkokouksen suositus on edelleen voimassa.
Kirkon katekismus kommentoi eronneiden vihkimistä seuraavasti: "Päätös uudelleen avioitumisesta on vastuullinen ja vakava. Sen tuominen Jumalan ja ihmisten eteen ei kysy vain tahtoa sitoutua vaan myös armoa ja anteeksiantamusta."
Etelänpuukiipijä

| Etelänpuukiipijä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Puukiipijät Certhiidae
Suku::  Puukiipijät Certhia
Laji::  brachydactyla
Kaksiosainen nimi
 Certhia brachydactyla  Brehm, 1820 
Katso myös
   Etelänpuukiipijä Wikispeciesissä   Etelänpuukiipijä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Etelänpuukiipijä (Certhia brachydactyla) muistuttaa puukiipijää. Sen elinalue rajoittuu Etelä- ja Keski-Eurooppaan. Etelänpuukiipijän erottaa Suomessakin esiintyvästä puukiipijästä lähinnä siitä, että sen kupeet ovat ruskehtavat, kun taas puukiipijällä ne ovat vaaleat. Etelänpuukiipijää ei ole tavattu Suomessa.
Etelänpuukiipijän tieteellinen lajinimi, brachydactyla, merkitsee lyhytvarpaista. Sen takavarpaan kynsi onkin paljon lyhyempi kuin puukiipijällä, mutta tämän eron voi huomata vain tutkija, joka pitää lintua kädessään. Etelänpuukiipijä on 12–13 cm pitkä ja painaa 8–12 g.
Elinympäristö

Etelänpuukiipijän elinympäristöjä ovat lehtimetsät, puistot ja puutarhat. Esiintymisalueensa vuoristoseuduilla laji esiintyy myös havumetsissä.
Ravinto

Ravintona etelänpuukiipijä käyttää hyönteisiä ja hämähäkkejä.
Lisääntyminen

Naaras hautoo 5–7 munaansa 14–15 vuorokautta. Poikaset jättävät pesän noin 2 viikon ikäisinä. On todennäköistä, että etelänpuukiipijä risteytyy jossakin määrin puukiipijän kanssa.
Etelänpuukiipijän munia
Ethan Nwaneri

Ethan Chidiebere Nwaneri (s. 21. maaliskuuta 2007) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Arsenalia.
Nwaneri pelasi ensimmäisen valioliigaottelunsa 18. syyskuuta 2022, kun hän tuli vaihdosta kentälle Brentfordia vastaan pelatun ottelun lopussa. Hänestä tuli 15 vuoden ja 181 päivän ikäisenä Valioliigan kaikkien aikojen nuorin pelaaja.
Nwaneri on pelannut Englannin alle 16-vuotiaiden maajoukkueessa kuusi ottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin, ja alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa kolme ottelua, joissa hän on myös tehnyt yhden maalin.
Evoluutioantropologia

Evoluutioantropologia on kädellisten evoluutiota tutkiva tiede. Tämä tiede tutkii esimerkiksi käyttäytymisen ja tunne-elämän kehitystä evoluution myötä. Tällaisella tutkimuksella selvitetään myös psykologisten ja sosiaalisten ominaisuuksien muotoutumista evoluution myötä. Täten evolutionaarinen antropologia on lähellä evoluutiopsykologiaa ja sosiaaliantropologiaa.tarvitaan parempi lähde Sosiaalisten ja kulttuuristen tapojen muotoutumiseen ovat vaikuttaneet ihmisten asuinympäristön olosuhteet ja esimerkiksi metsäatäjä-keräiljäyhteisöjen elämän tapojen edellytykset.
FLAMA

FLAMA-järjestön lippu – se on hyvin saman kaltainen kuin nykyisen Madeiran autonomisen alueen lippu.
FLAMA (port. Frente de Libertação do Arquipélago da Madeira)oli sittemmin lakkautettu puolisotilaallinen oikeistolainen terroristijärjestö. Sen päätavoitteena oli irrottaa Madeiran saari emämaastaan Portugalista ja saavuttaa riippumattomuus siihen. Vanhassa portugalin kielessä lyhenne FLAMA voidaan tulkita tarkoittavan liekkiä. FLAMA suoritti muutamia aseellisia selkkauksia ja pommi-iskuja vuosina 1974–1978. Portugalissa 25. huhtikuuta 1974 suoritettiin niin sanottu Neilikkavallankumous jossa maan vasemmistolainen armeija kaatoi vuosikymmeniä Portugalia hallinneen oikeistolaisen diktatuurin. FLAMA oli Madeiran oikeistolaisten reaktio vasemmiston valtaannousuun Manner-Portugalissa. Kun poliittinen tilanne Portugalissa normalisoitui vuoteen 1976 mennessä, Madeiran saarelle taattiin laillinen autonomia. Tämän jälkeen FLAMA käytännössä katosi.
Eva Pope

Eva Pope (s. 16. marraskuuta 1967 Appley Bridge, Englanti) on brittiläinen näyttelijä. Hänen ensimmäinen merkittävä roolinsa oli Tanya Pooley televisiosarjassa Coronation Street vuosina 1993–1994. Tämän jälkeen hän on ollut mukana lukuisissa eri sarjoissa, kuten Rimakauhua ja rakkautta, Sairaalaelämää, Sydämen asialla, Dream Team, Bad Girls, Life on Mars ja Elämä käsissä. Vuosina 2007–2010 hän näytteli rehtori Rachel Masonia Suomessakin esitetyssä BBC:n menestyssarjassa Waterloo Roadin koulu.
Aiheesta muualla

Eva Pope Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Eva Pigford

| Eva Pigford |
| --- | --- |
 Eva Pigford vuonna 2012
Henkilötiedot
Koko nimi:  Eva Marcille (oik Eva Marcelle Pigford)
Syntynyt: 30. lokakuuta 1984 (ikä 39) Los Angeles, Kalifornia
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  malli ja näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Eva Marcille (oik Eva Marcelle Pigford) (s. 30. lokakuuta 1984 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä. Hän voitti Huippumalli haussa -mallikilpailun ensimmäisenä afroamerikkalaisena ja lyhyimpänä kilpailijana (169 cm).[lähde? ]
Kilpailun päättymisen jälkeen Pigford on tehnyt mallintöitä mm. Donna Karanille, Samsungille ja CoverGirlille ja esiintynyt Elle- ja In Touch -lehdissä. Hän on näytellyt Kevin Hill -sarjassa ja Jamie Foxxin musiikkivideolla.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Evan Myspace (englanniksi)
Cover Story: Eva Pigford - America's Next Big Thing (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Eva Pigford Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Evoluutioalgoritmi

Evoluutioalgoritmi on tietokoneohjelman tekotapa, joka jäljittelee evoluutioteorian mukaista mekanismia, jossa luonnonvalinta valitsee sopivimmat mutaatiot jatkoon.  Ohjelma tuottaa useita ehdokasratkaisuja, jotka kilpailevat keskenään siitä, miten hyvin ne täyttävät kustannusfunktion tai kelpoisuusfunktion. Jos ehdotus tuottaa kelposuudeltaan tai kustannuksiltaan riittävän hyvän ratkaisun, se pääsee jatkoon tuottamaan ratkaisuehdotuksia. Näin huonot ehdokasratkaisut poistuvat pelistä, ja jäljelle jää koko ajan optiimisempia ratkaisuja. Evoluutioalgoritmien eräs suuri ongelma on, miten ratkaistava ongelma saadaan mallinettua algoritmille sopivalla tavalla. Geneettiset algoritmit ovat yksi evoluutio-ohjelmoinnin osajoukko.
Euroopan yhdistelmäjoukkue (jääkiekko)

| Eurooppa |
| --- | --- |

Liitto:  National Hockey League Kansainvälinen jääkiekkoliitto National Hockey League Players' Association
Valmentaja:    Ralph Krueger

Ensimmäinen ottelu
  Eurooppa 0–4 Pohjois-Amerikka (Quebec City, Quebec, Kanada; 8. syyskuuta 2016) 
Viimeinen ottelu
  Eurooppa 1–2  Kanada (Toronto, Ontario, Kanada; 29. syyskuuta 2016) 
Suurin voitto
  Ruotsi 2–6 Eurooppa  (Washington (DC), Yhdysvallat; 14. syyskuuta 2016) 
Suurin tappio
  Eurooppa 0–4 Pohjois-Amerikka  (Quebec City, Quebec, Kanada; 8. syyskuuta 2016) 
Euroopan yhdistelmäjoukkue (engl. Team Europe) on eurooppalainen jääkiekkojoukkue, joka osallistui jääkiekon maailmancupiin 2016. Se muodostui ainoastaan Euroopan maita edustavista jääkiekkoilijoista (pois lukien Ruotsia, Suomea, Tšekkiä tai Venäjää edustavat pelaajat). Yhdistelmäjoukkueen valmentajana toimi entinen Sveitsin maajoukkueen ja Edmonton Oilersin päävalmentaja Ralph Krueger, joukkueenjohtajana Saksan jääkiekkoliiton puheenjohtaja Franz Reindl ja toiminnanjohtajana entinen Slovakian maajoukkuepelaaja Miroslav Šatan.
Euroopan yhdistelmäjoukkueen osallistuminen tapahtumaan herätti paljon keskustelua, sillä koskaan aikaisemmin maailmancupissa ei ollut kilpaillut yhdistelmäjoukkueita. Yhdistelmäjoukkue oli kuitenkin ainoa keino saada kahdeksas NHL:n tähtipelaajista koostuva joukkue turnaukseen mukaan,kenen mukaan? koska pienemmistä jääkiekkomaista ei olisi saanut koottua yksittäistä juokkuetta.
Kokoonpano

Kokoonpano sisältää ne 23 pelaajaa, jotka edustivat Euroopan yhdistelmäjoukkuetta maailmancupissa. Joukkueeseen aluksi nimetty tanskalainen Frederik Andersen loukkaantui ennen turnausta, joten hänen tilalleen nimettiin saksalainen Philipp Grubauer.
| Pelipaikka | Kansallis>  | Pelaaja |
| --- | --- | --- |
| MV |  | Thomas Greiss |
| MV |  | Philipp Grubauer |
| MV |  | Jaroslav Halák |
| P |   | Zdeno Chára |
| P |  | Andrej Sekera |
| P |  | Dennis Seidenberg |
| P |  | Christian Ehrhoff |
| P |  | Mark Streit |
| P |  | Roman Josi |
| P |  | Luca Sbisa |
| H |  | Pierre-Édouard Bellemare |
| H |  | Marián Gáborík |
| H |  | Marián Hossa |
| H |  | Tomáš Tatar |
| H |  | Jannik Hansen |
| H |  | Mikkel Bødker |
| H |  | Frans Nielsen |
| H |  | Nino Niederreiter |
| H |  | Anže Kopitar |
| H |  | Tobias Rieder |
| H |  | Leon Draisaitl |
| H |  | Thomas Vanek |
| H |  | Mats Zuccarello Aasen |

Lähde: National Hockey League Players' Association, National Hockey League, Elite Prospects
Eurajoen kirkko

| Eurajoen kirkko Kustaa Adolfin kirkko |
| --- | --- |
 Eurajoen kirkko kesällä 2012
Sijainti:  Eurajoki
Koordinaatit:  61°12′08.3″N, 021°43′53.5″E
Kirkkokunta:  Suomen evankelis-luterilainen kirkko
Hiippakunta:  Turun arkkihiippakunta
Seurakunta:  Eurajoen seurakunta
Rakentamisvuosi:  1803
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  n. 650
Tyylisuunta:  Uusklassismi
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Eurajoen kirkko, sankarihaudat
1939–1944
Eurajoen kirkko eli Kustaa Aadolfin kirkko sijaitsee Eurajoen kirkonkylässä Eurajoen hautausmaan keskellä. Kirkko rakennettiin puusta Ruotsin intendenttikonttorin piirustusten mukaan, ja se valmistui vuonna 1803. Kirkko on tornillinen, erivartinen ristikirkko ja siinä on tilaa noin 650 henkilölle ja se toimii myös tiekirkkona.
Kirkon alttaritaulun on maalannut tuntematon taiteilija. Sen aiheena on kolmiyhteinen Jumala. 30-äänikertaiset ja 3-sormioiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas 1970. Urkujen julkisivu on Zachariassen-uruista vuodelta 1892.
Kellotapulin kolmesta kellosta vanhin on vuodelta 1690. Kirkon ympärillä on hautausmaa, jolla olevan sankarivainajien muistomerkin on suunnitellut arkkitehti Jaakko Paatela ja toteuttanut kuvanveistäjä Jyrki Sailo. Hautausmaalle on pystytetty Karjalaan jääneiden ja menneiden sukupolvien muistomerkit.
Eurajoen kirkko on Eurajoen seurakunnan pääkirkko. Seurakunnan muihin kirkkorakennuksiin kuuluu Irjanteen kirkko Irjanteen kylässä noin 6 kilometrin päässä Eurajoen keskustasta sekä vuonna 2017 Eurajokeen liitetyllä Luvialla sijaitseva Luvian kirkko.
Eurajoen kirkonkylä

| Eurajoen kirkonkylä |
| --- | --- |
 Eurajoen kirkonkylä
 Koordinaatit: 61.2043°N, 21.7369°E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Satakunta
Kunta:  Eurajoki
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kirkonkylä, taajama
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  12,01 km²
Väkiluku (2020):  3 546
 – Väestötiheys:  295,3 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Eurajoen kirkonkylä on Eurajoen kunnan kuntakeskus Satakunnan maakunnan lounaisosassa, linnuntietä noin 32 kilometriä maakuntakeskus Porista etelään. Eurajoen kirkonkylä sijaitsee samannimisen joen (ruots. Eura å) alajuoksun varrella ja Turusta Vaasaan johtavan valtatien 8 itäpuolella.
Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan vuoden 2020 lopussa Eurajoen kirkonkylän taajaman pinta-ala oli 12,01 neliökilometriä ja väkiluku 3 546. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa virallisesta kunnanosien rajauksesta.
Eurajoen kirkko (1803).
Eurajoen vesitorni.
Eurajoen seurakunta esiintyy asiakirjalähteissä 1300-luvun alkupuolella. Eurajoki mainitaan kirjallisissa lähteissä vuonna 1344 (Effraboaminne) ja 1553 (Euffrabominne). Tällöin Eurajoki oli suuri kirkkopitäjä, johon kuuluivat myös Lapin ja Luvian pitäjien alueet. Vanhimmat maininnat käyttävät Eurajoen kunnan ruotsinkielistä nimeä Euraåminne; vanhat asiakirjanimet merkitsevät sananmukaisesti ’euralaisten joensuuta’.
Eurajoki-nimien alkuosa Eura- pohjautuu kantagermaanin sanaan, joka merkitsi ’(vesi)suonta, vesireittiä, väylää’. Tämän mukaan nimettiin Pyhäjärvestä muinaiseen Selkämeren lahteen laskenut joki. Myöhemmin Eura siirtyi asutuksen nimeksi ja joesta ryhdyttiin käyttämään pidempää nimeä Eurajoki. Eurajoki tuli käyttöön myös joen suupuolelle syntyneen, Euraa nuoremman asuinpaikan nimeksi (Effraioki 1551).
DDT Jazzband

DDT Jazzband esiintymässä Helsingissä helmikuussa 1978.
DDT Jazzband (Downtown Dixie Tigers) on Helsingissä vuonna 1958 perustettu jazzia soittava ryhmä, joka soittaa 1920-, 1930- ja 1940-luvun New Orleans jazzia, dixielandia ja swingiä.
Historiaa

DDT Jazzband koottiin alun perin kauppatieteen opiskelijoiden urheilupäivän viihteeksi. Television jazzohjelmien vetäjä Jaakko Jahnukainen keksi nimen Downtown Dixie Tigers ja pyysi nuorukaiset vierailemaan ohjelmassaan ”Nuorta jazzia”. Yhtyeen nimi viittasi useimpien soittajien etelähelsinkiläiseen taustaan. Yleensä USA:ssa Down Town tarkoittaa kaupungin keskustaa. Ehkä nimi kuitenkin tuli tästä. Myöhemmin se lyheni tunnetun tuholaismyrkyn mukaan DDT Jazzbandiksi.
Monet orkesterin jäsenistä opettelivat jazzin saloja Suomen ensimmäisessä jazzklubissa Helsingin Albertinkadulla. Old House Jazz Club, lempinimeltään ”Mäyränkolo” toimi 1957–1964. Sittemmin yhtye sai vakituisen harjoittelupaikan Ruotsalaisen Kauppakorkeakoulun, Hankenin, kellarista ja tallensi siellä vuonna 1960 ensimmäisen äänilevynsä. Se sisälsi mm. Royal Garden Blues -nimisen jazzstandardin, josta tuli yhtyeen tunnussävel.
Vuonna 1962 DDT oli vastaanottamassa Louis Armstrongia Seutulassa ja pääsi myös Messuhallin lavalle soittamaan suuren idolinsa kanssa. DDT rankattiin vuonna 1966 omassa sarjassaan viidenneksi ruotsalaisen Orkesterjournalenin pohjoismaisessa orkesteriäänestyksessä. Seuraavana vuonna yhtye kutsuttiin esiintymään Porin jazzfestivaaleille. Ensimmäisen ulkomaan matkansa DDT teki vuonna 1970 Montreux’n jazzfestivaaleille Sveitsiin ja voitti siellä traditionalistien sarjan.
Ulkomaankeikat jatkuivat vuonna 1974 Dresdenin Dixieland Festivaaleilla. Tapahtuman taltiolevyyn kelpuutettiin myös yksi DDT:n esitys. Vuosikymmenen lopussa yhtye edusti Suomea jazzin pyhätössä New Orleansissa järjestetyssä Jazz & Heritage Festivaalissa. Sittemmin DDT on kiertänyt kaikki Skandinavian maat ja esiintynyt mm. Venetsiassa, Pariisissa, Amsterdamissa, Prahassa ja Moskovassa. Takana on myös useita esiintymismatkoja Yhdysvaltoihin ja Japaniin.
Kotimaassa DDT Jazzbandin vakioestradiksi muodostui syksyllä 1977 Helsingin Ruoholahdessa avattu jazzravintola Groovy. Siellä syntyi 1980-luvun alussa lajissaan historiallinen live-äänitys. Tältä albumilta poimittu Muskrat Ramble voitti myös Levyraadin. Groovyn lopetettua jazzravintolana DDT aloitti vuonna 1990 säännölliset esiintymiset teatteriravintola Kahdessa Kanassa Katajanokalla. Tammikuussa 1993 perustettiin jazzklubi Storyville Eduskuntatalon naapuriin. DDT on ollut alusta lähtien Storyvillen vakioesiintyjiä.
Viime vuodet DDT Jazzband on jatkanut esiintymisiään noin 30 keikan vuosivauhdilla. Kesällä 2006 yhtye edusti Suomea Pariisin lähellä pidetyissä Euro Jazz Festivaaleissa ja keikkaili myöhemmin viikon ajan risteilyaluksella Atlantin vesillä.
DDT:n kokoonpanon runko on pysynyt kautta vuosikymmenten varsin vakaana. Rumpalia, trumpetistia ja pianistia lukuun ottamatta nuorimmatkin yhtyeen jäsenet ovat olleet mukana yli 30 vuotta. Suomen Jazzliitto myönsi vuonna 1988 DDT:lle ensimmäisen Andania-palkintonsa.
Suomen pitkäikäisin jazzyhtye esiintyy edelleen aktiivisesti ja piti 13. lokakuuta 2018 60-vuotisjuhlakonsertin Helsingin Aleksanterin teatterissa.
Jäsenet kautta aikain > Aikaisemmat kokoonpanot

1958–
Rick Wahlstein, trumpetti/kornetti  –2012
Paavo Nyyssönen, klarinetti –1958
Christian Lindelöf, klarinetti –1959
Sven Svärd, pasuuna –1981
Raimo Nurmi, piano/kornetti –1960
Harry Forelius, basso –1964
Raimo Strömberg, rummut –1958
Leif Tallqvist, rummut –1959
1959–
Fred Andersson, klarinetti
Nalle Nyman,klarinetti
Seppo Sädevuo, piano -1962
Mikko Savas, rummut -1959
Jaakko Wihuri, rummut -1960
1960–
Timo Peltoniemi, banjo -1960
Alpo Roine, rummut -1964
Paul Suominen, banjo -1962
1962-
Timo Peltoniemi, banjo -1976
Pekka Perjo, piano -1964
1963-
Bo Grandell, rummut -1969
1964-
Kalevi Lindroth, basso -1965
Gösta Holm, basso -1965
Curt Bucht, piano -1967
1965-
Pentti Mutikainen, basso- 2023
1967
Christer Sandell, piano –2016
1969-
Christian Schwindt, rummut -1992
Jussi Valto, tuuba -1974
1976-
Herbert Katz, kitara/banjo -1979
1979-
Pekka Mesimäki, banjo/kitara
1979-
Raimo Näätänen: pasuuna -2023
1987-
Antti Sarpila: klarinetti/tenorisaksofoni -1997
1992-
Esko Rosnell, rummut -2007
2007-
Thomas Rönnholm, rummut
2012-
Niklas Andersson, trumpetti
2016- 
Riitta Paakki, piano
2018-  
Ilkka Joronen, piano
2023 -  
Mikko Mustonen, pasuuna
2023 -  
Shane McKenzie, basso
Jäsenet kautta aikain > Nykyinen kokoonpano

Niklas Andersson, trumpetti
Fred Andersson, klarinetti
Nalle Nyman, klarinetti
Raimo Näätänen, pasuuna
Pekka Mesimäki, banjo/kitara
Riitta Paakki, piano
Pentti Mutikainen, basso
Thomas Rönnholm, rummut
Vakiovierailijoina ovat esiintyneet mm. Pentti Lasanen, Antti Sarpila, Pekka Sarmanto, Markku Johansson, Lil-Jörgen Pedersen, Ami Aspelund ja Jussi Raittinen. DDT:ssä on ollut vierailijoina myös kansainvälisiä muusikoita kuten Wild Bill Davison, Bob Wilber, Bob Barnard, Ulf Johansson Werre ja Leroy Jones.
Diskografia

DDT Jazzband (1970)
High Society (1977)
Live at Groovy (1980)
Vintage (1982)
25th Anniversary Concert (1983)
30th Anniversary Concert (1988)
Best of the DDT Jazzband – Live (1988)
DDT Jazzband 35 – Live at Storyville (1993)
40th Anniversary Parade (1998)
Back to the Source – Hotter Than Ever (2003)
Institution and Legend, 50 years (2008)
Aiheesta muualla

Kotisivu.
DDT Jazzbandin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Blues News (Arkistoitu – Internet Archive)
DDT Jazzband hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Ethan Peck

Ethan Peck
Ethan Gregory Peck (2. maaliskuuta 1986 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Spockin roolista televisiosarjassa Star Trek: Strange New Worlds. Peck esitti Spockia jo vuonna 2017 alkaneessa Star Trek: Discovery -televisiosarjassa. Siinä hahmo esiintyi kuitenkin vain toisen kauden muutamassa jaksossa.
Peck on näytellyt elokuvissa ja televisiosarjoissa lapsesta asti. Jo parikymppisenä vuonna 2009 hän sai pääroolin 10 Things I Hate About You -sarjasta, joka kuitenkin lopetettiin yhden kauden jälkeen. Elokuvissa hän on ollut pääosissa lähinnä pienen budjetin kauhuelokuvissa.
Yksityiselämä

Peckin isä Stephen Peck on yksi näyttelijä Gregory Peckin ja amerikansuomalaisen Greta Kukkosen kolmesta lapsesta. Peck samaistuu suomalaisiin juurinsa ja puhuu suomea joitakin sanoja.