Stefan Håkans
Ura > FC Interin perustaminen ja alkuvaiheet (1990-1999)

Jalkapalloon nuoresta saakka intohimoisesti suhtautunut Stefan Håkans perusti Turun Inter -joukkueen vuonna 1990, Patrik Håkans, Stefanin 11-vuotias nuorempi poika harrasti tuolloin jalkapalloa Turun Nappulaliigan Linnan aluejoukkueessa. Kevättalvella 1990 yksi valmentajista pyysi Patrikin isää, Stefan Håkansia, vetämään turnauksen Impivaaran kentällä. Tämä johti siihen, että Stefan otti aktiivisemman roolin poikansa jalkapalloharrastuksessa.
Kun Patrik ja hänen ystävänsä lähestyivät 12 vuoden ikää, he eivät halunneet liittyä Turun suurimpiin jalkapalloseuroihin, kuten Åbo IFK:hon, TPS:ään tai TuToon,  Stefan ehdotti, että he perustaisivat oman joukkueen. Seuran logo sai ilmeensä Kamerunin maajoukkeesta joka pelasi menestyksekkäästi vuoden 1990 Italian MM-kisoista. Nimeksi valikoitu Inter Turku, joka viittasi puolueettomuuteen ja monikulttuurisuuteen. Interin perustajavanhempina ja yhdistyksen perustajajäseninä toimivat Stefan ja Anneli Håkans, Göran Wikstedt, Frank Schauman, Olli Elomo, Jouko ja Barbro Sipilä sekä Taina Lehtimäki.
Kun nuorelle Inter Turku -seuralle ei löytynyt pelivuoroja kaupungin liikuntapaikoilta, kääntyi katse kolmosdivisioonassa menestyneeseen Nahkakuulaan. Nahkakuula oli kaveriporukan pyörittämä jalkapallojoukkue, joka tarvitsi enemmän taloudellista tukea kuin pelivuoroja. Seuran toiminta oli haastavaa, sillä se pyöri pitkälti pelaajien talkootyön ja niukkojen varojen varassa. Stefan Håkans oli seurannut Nahkakuulan pelejä Turun Parkin kentällä ja sai pian kutsun tukea joukkuetta taloudellisesti. Vastineeksi Nahkakuula sai käyttöönsä pelipalloja ja pelipaitoja, kun taas Interin juniorit saivat käyttöönsä pelivuoroja. Tämä yhteistyö johti lopulta seurojen yhdistymiseen, ja Inter Turku sai oman edustusjoukkueen. Yhdistymisen tavoitteena oli luoda ympäristö, jossa seuran nuorten pelaajien motivaatio ja tavoitteet voisivat kasvaa, samalla kun edustusjoukkue toimisi heille esikuvana.
Vuonna 1993 Inter Turku tavoitteli sarjanousua. Kokenut jalkapallovalmentaja Timo Sinkkonen liittyi Inter Turkuun vetämään juniorijoukkueita. Hän toi mukanaan uusia pelaajia edustusjoukkueeseen, erityisesti TuTosta, näiden ilmaistua halunsa siirtyä pelaamaan Interiin. Stefan Håkans ja Timo Sinkkonen tapasivat tuolloin talousvaikeuksissa olleen TuTon edustajia, jotka ehdottivat koko joukkueen siirtymistä Interiin sarjapaikkaa myöden. Inter nousi II divisioonaan, kun TuTo luopui paikastaan väliaikaisesti  ja Håkans maksoi TuTon velkoja.
Interin harjoitukset pidettiin iltaisin, koska sekä valmentajat että pelaajat olivat palkkatöissä. Stefan Håkans toimi joukkueenjohtajana ja oli aktiivisesti mukana joukkueen päätöksenteossa, aina pelaajasopimuksista alkaen.
Inter Turku nousi Veikkausliigaan vuonna 1996 vain kuusi vuotta perustamisensa jälkeen.  Stefan Håkansin johdolla seura kasvatti nopeasti profiiliaan, houkutellen huippupelaajia ja luoden uudenlaista kannattajakulttuuria. Joukkueen tavaramerkiksi nousi sen käyttämä bussi, jonka rekisterinumero oli FC-1. “Iso-mustana” tunnettu bussi oli rock-yhtye Aerosmithin Paimiossa palamaan syttynyt keikkabussi, jonka Håkans oli lunastanut vakuutusyhtiöltä ja kunnostuttanut
Interin noustua Veikkausliigaan vuonna 1996 hehkutti Urheiluruutu Turun jalkapalloinnostusta ja totesi, että “jalkapallosta on tullut Turun uusi intohimo”.  Ensimmäinen Turun paikalliskamppailu, eli Turun derby, päättyi tasatulokseen 1–1. Ottelu TPS:n ja Interin välillä keräsi Kupittaan jalkapallostadionille yli 8000 katsojaa. Interin ja perinteikkään TPS:n välinen kilpailu oli kiivasta, sillä molempien seurojen kannattajat olivat intohimoisia, ja vastakkainasettelu heijastui myös kentän ulkopuolella.
Stefan Håkans oli keskeinen hahmo Interin nousussa ja johti sekä urheilullisia että hallinnollisia päätöksiä seurassa. Hänen poikansa Patrik Håkans osallistui pelaajien scouttaamiseen. Vuosituhannen vaihteessa Interin toiminta keskittyi vahvojen pelaajahahmojen ympärille, mutta seuran todellinen johtohahmo oli Stefan Håkans. Hän oli FC Interin perustaja, puheenjohtaja ja rahoittaja, ja häntä kuvailtiin usein huolehtivaksi pelaajista kuin omista perheenjäsenistään. Håkansin inhimillinen lähestymistapa teki hänestä merkittävän hahmon monelle Interin pelaajalle. Esimerkiksi 16-vuotias nuori pelaajalupaus Timo Furuholm asui Håkansin perheen luona muutettuaan Turkuun. Monelle Interin pelaajalle seura oli enemmän kuin vain urheilujoukkue; esimerkiksi pelaajat Kimmo Karvinen ja Samuli Lindelöf tatuoivat Interin logot rintoihinsa, sydämen kohdalle. Pelaajat kokivat, että Håkansin prioriteettina oli heidän hyvinvointinsa, koska hän piti aina kiinni lupauksistaan. Tämä sai pelaajat antamaan kaikkensa sekä kentällä että sen ulkopuolella. Monet pelaajat, kuten Erkka Petäjä, kokivat pelaavansa enemmän Håkansille kuin itse seuralle.