stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Muammar Gaddafi
Valtaannousu > Hirmuvalta

Gaddafi vainosi valtakautensa alussa uskonnollisia vähemmistöjä. Hän karkotti juutalaiset maasta ja ryösti heidän omaisuutensa. Kristittyjen kirkkoja suljettiin. Myöhemmin Gaddafi salli juutalaisten synagogien ja koulujen rakentamisen uudelleen pääkaupunki Tripoliin.
Gaddafi yritti aktivoida kansaa johtamaan itseään kansankongressien kautta, mutta niihin osallistuminen ei herättänyt kansassa odotettua kiinnostusta, eivätkä libyalaiset ymmärtäneet mitä niissä oli tarkoitus päättää. Välinpitämättömyys muuttui joissain piireissä, kuten yliopistoissa, vastarinnaksi, mutta Gaddafi tukahdutti protestit kovin ottein. Hän perusti puolisotilaallisen ”vallankumouksellisten komiteoiden liikkeen”, joka valvoi libyalaisia kaikkialla tukahduttaen vastarinnan ja vapaan mielipiteenilmaisun. Muutamassa vuodessa näistä komiteoista tuli maan korkein auktoriteetti. Gaddafi järjesti toisinajattelijoiden julkisia teloituksia, ja maan ainoa televisiokanava näytti lakkaamattoman propagandan lomassa uhkaavia kuvia kidutettujen vankien kuulusteluista. Gaddafi vainosi ja murhautti libyalaisia toisinajattelijoita myös ulkomailla.
Valtaannousu > Panarabialaisuus ja terrorismin tukeminen

Gaddafi oli kiihkeä panarabisti ja muslimi, ja hän alkoi tukea kansainvälistä arabiterrorismia. Gaddafi antoi terroristien perustaa Libyaan koulutusleirejä ja suojeli Euroopassa terrori-iskuja tehneitä, kuten Lockerbien pommi-iskun tekijöitä. Libyassa tuotettiin myös myrkkykaasuja ja muita kemiallisia aseita. Gaddafi varusti omaa maataan miljardeilla dollareilla puolustautuakseen mahdollisilta hyökkäyksiltä. Hän johdatti Libyan konflikteihin naapurimaidensa Egyptin, Tunisian ja Tšadin kanssa, ja hän vastusti ankarasti Israelin ja Palestiinan rauhanprosessia.
Egyptin presidentti Nasserin kuoltua Gaddafi yritti nousta panarabialaisen liikkeen johtajaksi, ja hän julisti vuonna 1972 Libyan, Egyptin ja Syyrian liittovaltion. Gaddafista piti tulla liittovaltion varapresidentti ja armeijan johtaja, mutta Egyptin presidentti Sadat ja Gaddafi eivät päässeet yksimielisyyteen liiton ehdoista. Vuosikymmenen loppuun mennessä Egypti ei enää halunnut olla missään tekemisissä Gaddafin kanssa, sillä tämä oli alkanut tukea Egyptin kapinallisia. Gaddafin armeija oli myös tunkeutunut Sudaniin. Israelia Gaddafi uhkasi tukemalla Palestiinan vapautusjärjestöä.
Gaddafin toiminta vieraannutti hänet koko muusta maailmasta, myös entisistä liittolaisistaan, kuten Egyptistä. Yhdysvallat ja Yhdistyneet kansakunnat alkoivat 1980-luvulla asettaa Libyalle pakotteita hyökkäyksistä amerikkalaisia ja muiden maiden kansalaisia vastaan. Pakotteet vahingoittivat suuresti Libyan öljyntuotantoa ja johtivat taloudellisiin vaikeuksiin. Yhdysvaltain presidentti Reagan iski huhtikuussa 1986 sotilaallisesti Libyaa ja Gaddafia vastaan. Iskuissa kuoli muun muassa Gaddafin nuori tytär, ja kaksi hänen poikaansa haavoittui. Bunkkerissa piileskellyt Gaddafi ei vahingoittunut, eikä isku johtanut Gaddafin hallinnon horjumiseen. Iskun jälkeen Gaddafi kuitenkin vähensi tukeaan terrorismille ja alkoi puhua maltillisemmin.
Valtaannousu > Suhteiden parantaminen muuhun maailmaan

1990-luvun puolesta välistä lähtien Gaddafi muutti radikaalisti politiikkaansa ja paransi suhteitaan moniin valtoihin, aluksi Lähi-idän maihin. Hänestä tuli vähitellen kunnioitettukin afrikkalaisjohtaja, jota muun muassa Nelson Mandela on ylistänyt. Hän oli aina esillä Afrikan maiden järjestöissä ja lahjoitti suuria summia humanitaarisiin tarkoituksiin. Pitkälti Gaddafin visiosta ”vahvasta ja yhtenäisestä Afrikasta” ja Sirtin vuoden 1999 julistuksen pohjalta perustettiin Afrikan unioni, joka on myös hyötynyt huomattavasti rahallisesti Gaddafin tuesta.
Libya suostui korvauksiin Lockerbien iskusta elokuussa 2003. Gaddafi tuomitsi syyskuun 11. päivän terrori-iskut, ja purki Irakin sodan jälkeen joukkotuhoaseohjelmansa ja loi suhteita useimpiin maihin. Tony Blairista tuli ensimmäinen Libyassa vuosikymmeniin vieraillut länsijohtaja maaliskuussa 2004. Ranskan presidentti Nicolas Sarkozy solmi puolestaan Libyan kanssa yhteistyösopimuksen ydinvoimayhteistyöstä ja kolmen ydinvoimalan rakentamisesta Libyaan heinäkuussa 2007 ja Silvio Berlusconi ilmoitti elokuussa 2008 Italian maksavansa Libyalle kolme miljardia euroa korvauksia ja tukea siirtomaa-ajan tuhoista. Vastineeksi Italia sai sopimuksia Libyasta. Syksyllä 2008 Gaddafi vieraili Moskovassa. Libya sai Venäjältä anteeksi vanhat monen miljardin velkansa vastineeksi uusista kaupoista.
Valtaannousu > Asumistyyli

Gaddafi tunnettiin kansanomaisista ja erikoisista asumisjärjestelyistään. Hän asui ja otti vastaan vieraansa beduiiniteltassa. Valtiovieraat joutuivat kiipeämään hänen palatsinsa raunioiden yli, jotka oli jätetty mielenosoituksellisesti raivaamatta Yhdysvaltain pommitusten jäljiltä. Gaddafi asui teltassa myös ulkomailla vieraillessaan, jolloin hänen telttansa pystytettiin yleensä isännän presidentinpalatsin tms. läheisyyteen, esim. Pariisissa Hôtel Marignyn pihamaalle, Moskovassa Kremliin ja Roomassa Pamphilin puistoon. Hänellä oli myös pelkästään naisista koostuva henkivartiokaarti.
Syrjäyttäminen ja kuolema

Libyassa oli ollut pitkäaikaista tyytymättömyyttä Gaddafiin, maan tilaan ja uudistusten viivästymiseen. Kun arabimaiden diktaattoreita alkoi kaatua arabikeväässä 2011, myös Libyan kaupungeissa tuhannet lähtivät kaduille protestoimaan helmikuussa. Gaddafi vastasi aluksi ottavansa protestoijien vaatimukset vakavasti ja alkoi järjestää julkisia keskustelutilaisuuksia kansalaisten kanssa. Hän lupasi korjata ongelmat mutta samalla varoitti mielenosoittajia epävakauttamasta maata. Mielenosoitukset kuitenkin jatkuivat, ja protestoijat alkoivat vaatia Gaddafin eroa. Gaddafi otti käyttöön kovat otteet, ja turvallisuusjoukot määrättiin tukahduttamaan mielenosoitukset kaikin keinoin. Kymmeniä ihmisiä ammuttiin kaduille.
Maaliskuun alkuun mennessä Libyan itäosa oli jo kapinallisten hallussa. Gaddafi pysytteli pääkaupunki Tripolissa ja yritti järjestellä vielä uskolliset joukkonsa vastaiskuun. Vaikka armeijasta ja turvallisuusjoukoista loikattiinkin paljon kapinallisten puolelle, Gaddafin sisäpiiri ja hänen takanaan aiemminkin olleet heimot säilyivät yhä hänen tukenaan. Gaddafi kieltäytyi luopumasta vallasta tai pakenemasta ulkomaille ja vannoi kuolevansa Libyassa.
Yhdistyneet kansakunnat määräsi 17. maaliskuuta Libyaan lentokiellon ja hyväksyi sotilaalliset toimet siviilien suojelemiseksi sisällissodalta. Länsimaiden liittouma alkoi tehdä ilmaiskuja Gaddafin joukkoja vastaan, mikä käänsi vaa’an kapinallisten eduksi. Sodan jatkuessa idän kapinalliset hivuttautuivat kohti Tripolia, ja elokuussa 2011 taistelut levisivät pääkaupunkiin. Gaddafin joukot kokivat nopean tappion, ja Gaddafi pakeni kaupungista kotikaupunkiinsa Sirtiin. Hänen poikansa ja tyttärensä hajaantuivat kuka minnekin.
Kun myös Sirt alkoi kaatua kapinallisten käsiin, Gaddafi lähti 20. lokakuuta 2011 pakomatkalle 40 auton saattueessa kohti taloa lähellä Gaddafin syntymäkylää. Naton koneet iskivät saattueeseen ja haavoittivat Gaddafia jalkoihin. Gaddafi pakeni henkivartijoineen jalkaisin ja piiloutui viemäriputkiin valtatien alle. Sieltä kapinalliset löysivät hänet ja raahasivat hänet hiekalle. Gaddafia pahoinpideltiin, ja lopulta eräs nuori kapinallinen ampui häntä kerran kasvoihin ja vartaloon. Gaddafin ruumista raahattiin Sirtin katuja pitkin, ja se asetettiin näytteille kylmiöön Gaddafin pojan Moatassimin ruumiin viereen. Gaddafi haudattiin merkitsemättömään hautaan aavikolle.
Siirtyminen Gaddafin jälkeiseen aikaan ei ollut Libyalle helppoa. Maa suistui anarkiaan ja syntyi valtatyhjiö, jota useat faktiot yrittivät täyttää. Myöskään Libyan elintaso ei heti kääntynyt nousuun, ja protestit jatkuivat. Gaddafismin pohjalle ei pystytty rakentamaan uutta valtiota, sillä siinä ei koskaan ollut ollut kyse maan edusta vaan johtajan omista haluista. Valtion elimet olivat olleet pelkkiä kulisseja, eikä Libyassa ollut toimivaa poliittista järjestelmää tai osaajia, koska asiantuntijat oli tuotu maahan ulkomailta.
Yksityiselämä > Vaimot

Gaddafin ensimmäinen vaimo oli Fathia Nouri Khaled. He menivät naimisiin pian vallankumouksen jälkeen mutta erosivat kun nainen synnytti lapsen jo muutama kuukausi häiden jälkeen. Sen jälkeen Gaddafi meni naimisiin häntä hoitaneen sairaanhoitajan Sifiiyan kanssa. He saivat kuusi lasta.
Yksityiselämä > Seksiorjasyytökset

Gaddafin on syytetty käyttäneen valtaansa väärin hyväksikäyttämällä järjestelmällisesti mm. siepattuja koulutyttöjä, kertoo Le Monden toimittaja Annick Cojean vuonna 2011 suorittamiensa haastattelujen perusteella. Myös Christopher Olgiati kuvaa dokumentissaan Mad Dog: Gaddafi’s Secret World miten Gaddafi sieppasi ja raiskasi järjestelmällisesti satoja teini-ikäisiä tyttöjä ja poikia, joita hän valikoi itselleen esim. koulukäynneillä yleisöstä. Elokuvan mukaan hän myös säilöi joitakin poliittisia vastustajiaan pakastimessa muistoesineinä.
Kunnianosoituksia

Tasavallan sankari (Pohjois-Korea, 1982)
Kansallislipun ritarikunta (Pohjois-Korea, 1982)
Liittovaltion ritarikunta (Nigeria)
Hyvän toivon ritarikunta (Etelä-Afrikka)
Ruhtinas Jaroslav Viisaan ritarikunta (Ukraina, 2003)
Katongan ritarikunta (Uganda, 2004)
Bohdan H’melnytskyin ritarikunta (Ukraina, 2008)
Gambian tasavallan ritarikunta (Gambia)
Vapauttajan ritarikunta (Venezuela, 2009)
Jugoslavian tähden ritarikunta (Jugoslavia)
Xirka Ġieħ ir-Repubblika (Malta, 1975, poistettu 2011)
Kansallinen ansioritarikunta (Malta, 2004, poistettu 2011)
Kirjallisuutta

Marita Vihervuori, Gaddafin vihreät kunnaat, Helsinki Otava 1987, 951-1-09358-4
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Muammar Gaddafi Wikimedia Commonsissa
Sitaatteja aiheesta Muammar Gaddafi Wikisitaateissa
Ville Similä, Muammar Gaddafin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Archive.org)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF 2  3  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile 2  Espanja 2  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat 2  Puola  Portugali  Venäjä 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  NARA  SNAC  IdRef 
Gaddafi ja Egyptin johtaja Nasser vuonna 1969.
Moatassem-Billal al-Gaddafi oli yksi Gaddafin pojista.
Imatran Rakennustyö

Imatran Rakennustyö Oy oli valtion koskivoimakomitean alainen, Imatran vesivoimaloiden rakentamista varten perustettu väliaikainen maa- ja vesirakennusyhtiö.
Presidentti Lauri Kristian Relander vihki Imatrankosken voimalaitoksen ensimmäisen vaiheen käyttöön 25. toukokuuta 1929, joskin viimeistely kesti vielä kolme vuotta.
Yhtiön rautatiekalusto

Yhtiöllä oli runsaasti kapearaidekalustoa: seitsemän 750 mm veturia, 205 kaato- ja työmaavaunua sekä 30 kpl 600 mm:n kuuppavaunua. Vaihteita järjestelmässä oli jopa 21 ja kääntöpöytiä 9. Raiteiston kokonaispituus 14 kilometriä.
Yksi vetureista, numero 4 (Lokomo 25/1923, 0-4-2T), räjähti 20. helmikuuta 1925 ja romutettiin myöhemmin. Onnettomuudessa kuoli kaksi henkilöä. Veturit ja raiteisto myytiin työn valmistuttua vuosina 1928–1932 teollisuudelle ja rakennusyhtiö lakkautettiin. Kolme veturia eli numerot 1–3 (Lokomo 19-21/1922, 0-4-2T), myytiin Tampella Oy:n Inkeroisten tehtaille ja numero 5, Orenstein & Koppel 10544/1923, 0-6-0WT,  Åminneforsin teollisuusradalle. Viimeisen eli räjähtänyttä Nelosta korvaamaan hankitun veturin  numero 6, Krauss 8069, 0-8-0WT, kohtalo on tuntematon.
Meriläinen

Meriläinen on suomalainen sukunimi. Se voi viitata muun muassa seuraaviin henkilöihin:
Aku Meriläinen (s. 1985), mediataiteilija ja videosuunnittelija
Anneli Ranta-Meriläinen (s. 1955), näyttelijä, laulaja ja vuorovaikutuskouluttaja
Antti Meriläinen (1887–1942), maanviljelijä ja SDP:n kansanedustaja
Heikki Meriläinen (1847–1939), kansankirjailija, kansanperinteen kerääjä
Henna Meriläinen (s. 1975), Miss Suomi 1994
Iiro Meriläinen (s. 1980), opettaja ja kirjailija
Jani Meriläinen (s. 1974), jalkapalloilija ja valmentaja
Janne Meriläinen, pesäpalloilija
Jarkko Meriläinen (s. 1975), pesäpalloilija
Jarmo Meriläinen, ympäristötieteilijä ja professori
Juha Meriläinen (s. 1977), kirkkohistorioitsija ja pappi
Juhani Meriläinen (s. 1946), kaupunginjohtaja
Juho Meriläinen (1876–1944), toimittaja ja toimitussihteeri
Juho Meriläinen (s. 1988), jalkapalloilija
Kalle Meriläinen (1895–1938), myymälänhoitaja ja STPV:n kansanedustaja
Kauko Meriläinen (1922–2009), geologi
Kosti Meriläinen (1886–1938), taidegraafikko, taidemaalari ja pilapiirtäjä
Leevi Meriläinen (s. 2002), jääkiekkomaalivahti
Lena Meriläinen (s. 1954), näyttelijä
Marko Meriläinen (s. 1966), kestävyysjuoksija
Markus Meriläinen (s. 1975), pesäpalloilija ja pelinjohtaja
Matti Meriläinen (1889–1963), maanviljelijä ja SKDL:n kansanedustaja
Matti Meriläinen, pesäpalloilija
Mikko Meriläinen (1927–2015), hiihtäjä
Ossi Meriläinen (s. 1992), pesäpalloilija
Pekka Meriläinen (1886–1926), kivityömies, piirisihteeri ja SDP:n kansanedustaja
Reetta Meriläinen (s. 1950), Helsingin Sanomien päätoimittaja
Reija Meriläinen (s. 1987), kuvataiteilija
Rosa Meriläinen (s. 1975), poliitikko, kirjailija
Turo Meriläinen (1968–2015), pikajuoksija
Usko Meriläinen (1930–2004), säveltäjä
Ruth Matso (oik. Meriläinen, 1931–2020), tanssija ja koreografi
Viljo Meriläinen (1916–1995), kauppias, yritysjohtaja, kauppaneuvos.
Muita merkityksiä

meriläinen, suippoperäisen merikalastajaveneen yleisnimitys
Meriläinen, kylä Halsualla.
Kuninkuusravit

Teivon kuninkuusravit 2011.
Kuninkuusravit on Suomessa vuodesta 1924 lähtien (vuosia 1934–1937 sekä 1940–1942 ja 1944 lukuun ottamatta) järjestetty ravikilpailu, johon osallistuvat suomenhevosoriit ja -tammat. Nykyisin oriit kilpailevat ravikuninkaan ja tammat ravikuningattaren tittelistä erillisissä lähdöissä. Kilpailu ei ole avoinna ruunille, joille järjestetään nykyisin Ylivieskassa omat Ruunaruhtinas-kilpailut.
Kuninkuusravit ovat kaksipäiväiset ja kilpailussa juostaan kolme eri matkaa (2 100 m, 1 609 m ja 3 100 m). Ensimmäisenä päivänä juostaan 2 100 m ja toisena päivänä 1 609 m sekä päätösmatkana 3 100 m. Kokonaiskilpailun voittavat parhaan yhteisajat juosseet hevoset. Ravikuninkaan tai -kuningattaren tittelin voittavan hevosen ei siis välttämättä tarvitse voittaa yhtään osakilpailua. Esimerkiksi vuoden 2012 kilpailussa kruunattiin ravikuninkaaksi Erikasson, jonka sijoitukset osakilpailuissa olivat 2., 3. ja 3.
Suomen Hippos ry järjestää kuninkuusravit yhdessä kilpailuihin luvan saaneen jäsenseuran kanssa. Kilpailut järjestetään heinä-elokuussa, ja kilpailupaikkaa vuorotellaan eri puolilla Suomea. Kuninkuusravit on noussut yhdeksi Suomen suurimmista yleisötapahtumista. 2000-luvulla kilpailuja on seurannut paikan päällä keskimäärin yli 50 000 katsojaa.
Historiaa

Kuninkuusravien edeltäjänä voidaan pitää Suurta orikilpailua, jota alettiin järjestämään valtionajojen yhteydessä jo vuonna 1884. Se lakkautettiin vuoden 1923 kilpailujen jälkeen ja ensimmäiset viralliset kuninkuusravit pidettiin heti seuraavana vuonna. Kuninkuusravit oli kuitenkin saanut alkunsa jo 1913, jolloin Pohjois-Hämeen Hippos järjesti Tampereella ”Kuninkuusajojen” nimellä kulkeneet ravikilpailut. Voittajaksi kruunattiin liikemies Vihtori Seppälän ohjastama ori Peikko. Kilpailujen oli tarkoitus jatkua vuosittain Tampereen Hippoksella, mutta ensimmäisen maailmansodan puhkeamisen aiheuttama taloudellinen epävarmuus johti siihen, että Tampereen Kuninkuusajot järjestettiin ainoastaan kerran. Suuren orikilpailun jatkajaksi vuonna 1924 perustetut Kuninkuusravit pidettiin aluksi seitsemän kertaa Lahden raviradalla, jonka jälkeen kilpailu alkoi kiertämään eri puolilla maata.
Vuoteen 1948 saakka tammat ja oriit kilpailivat samassa sarjassa, ja myös tamma voitiin kruunata ravikuninkaaksi. Näin tapahtui viidesti: Reippaan-Liisu voitti tittelin vuonna 1925 ja Tomu neljä kertaa peräkkäin vuosina 1930–1933. Tämän jälkeen kilpailun säännöt muuttuivat vuoteen 1956 asti siten, että mikäli tamma saavutti paremman kokonaisajan kuin ori, se kruunattiin erillisistä sarjoista huolimatta ravikuninkaaksi. Säännön voimassaoloaikana ainoa ravikuninkaan tittelin saavuttanut tamma oli Suhina vuonna 1956.
Suurimpia menestyjiä

Oriit Vieteri, Vekseli ja Viesker ovat kukin voittaneet ravikuninkuuden viidesti, tamma Tomu sekä oriit Ero-Lohko ja Patrik neljä kertaa. Suhina kruunattiin kolme kertaa ravikuningattareksi (1955, 1957–1958) ja kerran ravikuninkaaksi (1956). Valomerkki voitti ravikuningattaren tittelin neljä kertaa.
Hevoskasvattajista menestyksekkäin on Pentti Savolainen, jonka kasvatit ovat saavuttaneet tittelin yhteensä 13 kertaa.
Kirjallisuutta

Puoli vuosisataa Kuninkuusraveja.  Helsinki:  Suomen Hippos, 1981.  ISBN 951-95440-3-8
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kuninkuusravien viralliset sivut
Ylen Elävä arkisto: Kuninkuusraveja 1950- ja 1960-luvuilla
Ravikuninkaalliset, Hippos.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Kuninkuusravit |
| --- | --- |
1924–1929: 1924: Lahti 1925: Lahti 1926: Lahti 1927: Lahti 1928: Lahti 1929: Lahti
1930-luku: 1930: Lahti 1931: Helsinki 1932: Tampere 1933: Seinäjoki 1938: Viipuri 1939: Turku
1940-luku: 1943: Seinäjoki 1945: Tampere 1946: Lahti 1947: Helsinki 1948: Joensuu 1949: Turku
1950-luku: 1950: Pori 1951: Seinäjoki 1952: Kouvola 1953: Tampere 1954: Oulu 1955: Lappeenranta 1956: Riihimäen ravirata Riihimäki]] 1957: Kokkola 1958: Lahti 1959: Kuopio
1960-luku: 1960: Helsinki 1961: Vaasa 1962: Jyväskylä 1963: Turku 1964: Kouvola 1965: Seinäjoki 1966: Pori 1967: Kuopio 1968: Pilvenmäen ravirata 1969: Oulu
1980-luku: 1980: Pori 1981: Oulu 1982: Kuopio 1983: Turku 1984: Joensuu 1985: Kaustinen 1986: Tornio 1987: Lahti 1988: Forssa 1989: Seinäjoki
1990-luku: 1990: Seinäjoki 1991: Jyväskylä 1992: Helsinki 1993: Lappeenraanta 1994: Oulu 1995: Tampere 1996: Mikkeli 1997: Ylivieska 1998: Kuopio 1999: Pori
2000-luku: 2000: Joensuu 2001: Turku 2002: Kaustinen 2003: Lahti 2004: Rovaniemi 2005: Seinäjoki 2006: Forssa 2007: Kouvola 2008: Jyväskylä 2009: Jyväskylä
2010-luku: 2010 2011: Tampere 2012: Mikkeli 2013: Kuopio 2014: Pori 2015: Joensuu 2016: Turku 2017: Helsinki 2018: Rovaniemi 2019: Lahti
2020-luku: 2020: Seinäjoki 2021: Seinäjoki 2022: Forssa 2023: Kouvola 2024: Jyväskylä 2025: Oulu 2026: Tampere 2027: Lappeenranta 2028: Kauhava
Huom.:  1934–1937 ei järjestetty talouslaman vuoksi  1940–1942 ja 1944 ei järjestetty toisen maailmansodan vuoksi 
Ori Eri-Aaroni Turun Kuninkuusraveissa vuonna 1939.
Tamma Helätin ja ohjastaja Lauri Kokko Kouvolan Kuninkuusraveissa vuonna 1964.
Kuninkuusravit vuonna 2018.
Cirkus: The Young Persons’ Guide to King Crimson Live

| Cirkus: The Young Persons' Guide to King Crimson Live King Crimson |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 1969–1998
 Julkaistu: 25. toukokuuta 1999
 Tyylilaji: progressiivinen rock
 Levy-yhtiö: Virgin
King Crimsonin muut julkaisut
| Live at Cap D'Agde 1998 | Cirkus: The Young Persons' Guide to King Crimson Live 1999 | King Crimson on Broadway 1999 |
Cirkus: The Young Persons' Guide to King Crimson Live on King Crimsonin livelevy. Kaikki kappaleet on nauhoitettu konsertissa, mutta eri vuosina. Jotkin voivat olla myös samoina vuosina nauhoitettuja.
Kappaleet > Neon Heat Disease 1984‎–1998

Dinosaur – 5.05
Thela Hun Ginjeet – 5.17
Red – 6.10
B'Boom – 4.54
THRAK – 1.04
1 II 2 – 2.43
Neurotica – 3.43
Indiscipline – 6.40
VROOOM VROOOM – 4.42
Coda: Marine 475 – 2.38
Deception of the Thrush – 6.05
Heavy ConstruKction – 3.52
Three of a Perfect Pair – 4.23
Sleepless – 6.10
Elephant Talk – 4.36
Kappaleet > Fractured 1969‎–1996

21st Century Schizoid Man – 9.26
Ladies of the Road – 6.00
A Man a City – 10.00
In the Court of the Crimson King – 6.50
Fracture – 11.04
Easy Money – 6.12
Improv: Besancon – 1.37
The Talking Drum – 6.25
Larks' Tongues in Aspic (Part II) – 6.29
Starless – 12.07
Arviot

Allmusic:
Aiheesta muualla

Cirkus discogs.com -sivustolla
Leukippos

Leukippos
Leukippos (m.kreik. Λεύκιππος, 400-luku eaa.) oli kreikkalainen esisokraatikkoihin lukeutunut filosofi. Hän oli atomismin isä. Atomismin mukaan kaikki maailmankaikkeudessa koostui katoamattomista, jakamattomista elementeistä, joita kutsuttiin atomeiksi.
Leukippos syntyi Miletoksessa tai Abderassa. Jotkut kuitenkin sanovat hänen syntyneen Eleassa, sillä hänen filosofiansa liittyy elealaisten filosofiaan. Hän oli elealaisen Zenonin, Empedokleen ja joonialaiseen koulukuntaan kuuluneen Anaksagoraan aikalainen.
Leukippokselta ei ole säilynyt kirjoituksia, jotka voitaisiin varmasti laittaa hänen nimiinsä. Hänen kirjoituksensa näyttävät sulautuneen myöhemmin yhteen hänen kuuluisimman oppilaansa Demokritoksen töiden kanssa. Jälkeenpäin ei ole mahdollista erottaa yhtään asiaa, joissa heidän voitaisiin katsoa olleen eri mieltä. Hänen maineensa jäi kokonaan hänen näkemyksensä systematisoineen Demokritoksen maineen alle. Diogenes Laertioksen mukaan Epikuros jopa epäili Leukippoksen historiallisuutta. Aristoteles ja Theofrastos kuitenkin selkeästi antoivat hänelle kunnian atomismin keksimisestä.
Diogeneen mukaan hän ajatteli, että kaikkeus on rajaton ja muutos on jatkuvaa kaikkien asioiden muuttuessa toisikseen. Kaikkeus koostuu sekä tyhjyydestä että kappaleista eli atomeista ja niiden muodostamista isommista kappaleista. Muutos on jatkuvaa liikettä, jossa kappaleet putoavat, kieppuvat ja törmäilevät tyhjyydessä ja synnyttävät sillä tavalla olemassa olevat maailmat. Tähdet ovat syntyneet liikkeessä ja syttyneet sen vuoksi tuleen. Maa on syntynyt, kun atomit ovat pakkautuneet yhteen keskelle.
Kirjallisuutta

Burnet, John: ”Leukippos of Miletos”, Early Greek Philosophy.  London:  A. & C. Black Ltd, 1920.  Teoksen verkkoversio. (Arkistoitu – Internet Archive)
Aiheesta muualla

Berryman, Sylvia: Leucippus The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Diogenes Laertios: Merkittävien filosofian elämät ja opit :
Leukippoksen elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Leukippoksen elämäkerta (muinaiskreikaksi)
Fieser, James & Dowden, Bradley (toim.): Leucippus The Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Antiikin filosofia  Esisokraattinen filosofia
| --- | --- |
Miletoslaiset:  Thales  Anaksimandros  Anaksimenes 
Pythagoralaiset:  Pythagoras  Alkmaion Krotonlainen  Filolaos  Arkhytas 
Efesoslaiset:  Herakleitos 
Elealaiset:  Ksenofanes  Parmenides  Zenon Elealainen  Melissos 
Pluralistit:  Anaksagoras  Empedokles  Arkhelaos 
Atomistit:  Leukippos  Demokritos 
Sofistit:  Protagoras  Gorgias  Prodikos  Hippias 
Muita:  Ferekydes  Diogenes Apollonialainen
Cody Rhodes

| Cody Rhodes |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. kesäkuuta 1985 (ikä 39)  Marietta, Georgia 
Kansalaisuus:   Yhdysvallat 
Showpainija
Kehänimet:  Cody Rhodes    Stardust    Fuego 2
Aktiivisena:  2006–
Pituus:  188 cm 
Paino:  99 kg
Kouluttajat:  Dusty Rhodes    Randy Orton    Al Snow   Dustin Rhodes
Cody Garrett Runnels Rhodes (s. 30. kesäkuuta 1985 Marietta, Georgia) on yhdysvaltalainen showpainija, joka työskentelee tällä hetkellä WWE:ssä Raw-brändissä. Hänet muistetaan myös ajastaan All Elite Wrestling (AEW)-organisaatiossa vuosina 2019–2022. Cody kuuluu showpainijaperheeseen, sillä myös hänen isänsä Dusty Rhodes ja velipuolensa Dustin Rhodes ovat showpainijoita. Rhodes on hallitseva WWE:n Undisputed World Champion (WWE:n kiistaton maailmanmestari), koska hänellä on tällä hetkellä hallussaan WWE Champion ja WWE Universal Championship mestaruudet.