stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Viron hallitus
Viron tasavallan hallitukset > Viron tasavallan pakolaishallitus 1944–1992

| Presidentin hallitus | Nimitetty | Hajotettu |
| --- | --- | --- |
| 28. Otto Tiefin hallitus | 18. heinäkuuta 1944 | 22. heinäkuuta 1944  |
| 29. Johannes Sikkarin hallitus | 12. tammikuuta 1953 | 1. tammikuuta 1962 |
| 30. Aleksander Warman hallitus | 1. tammikuuta 1962  | 1. maaliskuuta 1964 |
| 31. Tõnis Kindin hallitus | 1. maaliskuuta 1963 | 8. toukokuuta 1971 |
| 32. Heinrich Margan hallitus | 8. toukokuuta 1971 | 20. kesäkuuta 1990 |
| 33. Enno Pennon hallitus | 20. kesäkuuta 1990  | 15. syyskuuta 1992 |
Viron tasavallan hallitukset > Uudelleen itsenäistyneen Viron hallitukset

| Hallitus | Nimitetty | Hajonnut | Kesto |
| --- | --- | --- | --- |
| 34. Edgar Savisaarin siirtymävaiheen hallitus | 3. huhtikuuta 1990 | 30. tammikuuta 1992 | 668 päivää |
| 35. Tiit Vähin siirtymävaiheen hallitus | 30. tammikuuta 1992 | 21. lokakuuta 1992 | 266 päivää |
| 36. Mart Laarin hallitus | 21. lokakuuta 1992 | 8. marraskuuta 1994 | 749 päivää |
| 37. Andres Tarandin hallitus | 8. marraskuuta 1994 | 17. huhtikuuta 1995 | 161 päivää |
| 38. Tiit Vähin toinen hallitus | 17. huhtikuuta 1995 | 6. marraskuuta 1995 | 204 päivää |
| 39. Tiit Vähin kolmas hallitus | 6. marraskuuta 1995 | 17. maaliskuuta 1997 | 498 päivää |
| 40. Mart Siimannin hallitus | 17. maaliskuuta 1997 | 25. maaliskuuta 1999 | 739 päivää |
| 41. Mart Laarin toinen hallitus | 25. maaliskuuta 1999 | 28. tammikuuta 2002 | 1 041 päivää |
| 42. Siim Kallaksen hallitus | 28. tammikuuta 2002 | 10. huhtikuuta 2003 | 438 päivää |
| 43. Juhan Partsin hallitus | 10. huhtikuuta 2003 | 13. huhtikuuta 2005 | 735 päivää |
| 44. Andrus Ansipin hallitus | 13. huhtikuuta 2005 | 5. huhtikuuta 2007 | 723 päivää |
| 45. Andrus Ansipin toinen hallitus | 5. huhtikuuta 2007 | 6. huhtikuuta 2011 | 1 463 päivää |
| 46. Andrus Ansipin kolmas hallitus | 6. huhtikuuta 2011 | 26. maaliskuuta 2014 | 1 086 päivää |
| 47. Taavi Rõivasin hallitus | 26. maaliskuuta 2014 | 9. huhtikuuta 2015 | 380 päivää |
| 48. Taavi Rõivasin toinen hallitus | 9. huhtikuuta 2015 | 23. marraskuuta 2016 | 595 päivää |
| 49. Jüri Ratasin hallitus | 23. marraskuuta 2016 | 29. huhtikuuta 2019 | 888 päivää |
| 50. Jüri Ratasin toinen hallitus | 29. huhtikuuta 2019 | 26. tammikuuta 2021 | 608 päivää |
| 51. Kaja Kallaksen hallitus | 26. tammikuuta 2021 | 18. heinäkuuta 2022 | 537 päivää |
| 52. Kaja Kallaksen toinen hallitus | 18. heinäkuuta 2022 | 17. huhtikuuta 2023 | 274 päivää |
| 53. Kaja Kallaksen kolmas hallitus | 17. huhtikuuta 2023 | 23. heinäkuuta 2024 | 433 päivää |
| 54. Kristen Michalin hallitus | 23. heinäkuuta 2024 |  |  |

Lähde:
Lähteet ja selityksiä

↑   Suomennos perustuu Suomen Tallinnan suurlähetystön käyttämään ministerinimikkeiden suomennokseen, jotka osittain etsivät virolaisen ministerin salkulle suomalaiselle vastineen. Viron valtiojärjestelmä: Hallitus
↑   Professori Seppo Zetterbergin kirjoittama Viron historia jättää mainitsematta tämän hallituksen katsoen sen olleen osa I väliaikaista hallitusta. Virossa tämä kuitenkin lasketaan erilliseksi hallitukseksi, koska sitä täydennettiin Jaan Tõnissonilla ja Otto Strandmanilla. Syy tähän on myös se, että Jaan Poska joutui toimimaan vt. pääministerinä, koska Päts oli joutunut saksalaisten vangiksi kesäkuussa 1918.
↑   Virolaisen perustuslakiteorian mukaan Uluotsan hallitus kesti aina vuoteen 1944 asti, koska Vareksen hallituksen nimittäminen kesäkuussa 1940 tapahtui perustuslain vastaisesti Neuvostoliiton sanelemana ja oli näin ollen laiton.
↑   Virolaiset eivät useinkaan tunnusta Vareksen hallituksen laillisuutta, kuten ei myöskään professori Seppo Zetterberg "Viron historia" -teoksessaan. Kuitenkin virallisesti kyseessä oli Viron tasavallan viimeinen hallitus ennen sen "liittymistä" Neuvostoliittoon. Hallitus nimitettiin Viron perustuslain mukaisesti, mutta se kuitenkin muodostettiin Neuvostoliiton sanelemalta pohjalta ja se toimitti perustuslain vastaisesti vaalit, joiden tuloksena Virosta muodostettiin sosialistinen neuvostotasavalta.
↑   Perustuslakiteoria tunnustaa vain tämän hallituksen Uluotsan hallituksen seuraajaksi. Uluotsan läheisen työtoverin Otto Tiefin hallitus ehti toimia viisi päivää sinä aikana, jolloin saksalaiset vetäytyivät ja heitä jahtaava puna-armeija tunkeutui Viroon. Monesti Tiefin väliaikainen hallitus tunnustetaan Viron tasavallan viimeiseksi hallitukseksi ennen uudelleen itsenäistymistä. Tiefin hallitus ehti julistautua pakolaishallitukseksi, mutta ei ehtinyt paeta Virosta ja joutui puna-armeijan käsiin. Useimmat Tiefin hallituksen jäsenet teloitettiin tai he kuolivat muuten vankileireillä.
↑  Viron hallituksen sivusto, (Arkistoitu – Internet Archive) viitattu 16.12.2016
Jodel

| Jodel |
| --- | --- |
 Kuvakaappaus Jodelista. Yläoikealla näkyvä karmamittari kertoo, kuinka suosittuja käyttäjän viestit ovat olleet: yhdestä ylösäänestä saa 10 karmapistettä.
Luoja:  Alessio Avellan Borgmeyer
Kehittäjä:  The Jodel Venture GmbH
Kehityshistoria
Ensijulkaisu:  20.10.2014
Vakaa versio:  4.33.2(1000302) (Android) / 2016
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  Sosiaalinen media
Alusta:  Android iOS
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Jodel on mobiiliviestintäsovellus, jonka avulla on mahdollista viestiä ("jodlata") nimettömästi ja paikallisesti mobiililaitteen sijaintitiedon perusteella. Viestien lähettäjien sijainnit näkyvät sovelluksen muille käyttäjille ”täällä” kilometrin sisällä, ”erittäin lähellä” kahden kilometrin sisällä, ”lähellä” kymmenen kilometrin sisällä sekä ”kaukana” yli kymmenen kilometrin päässä.
Sovelluksen alkuperäinen kohderyhmä oli korkeakouluopiskelijat, mutta sen suosio on kasvanut myös muiden keskuudessa. Alkuperäisessä versiossa viitattiin korkeakouluihin lauseilla ”The Buzz on Your Campus” sekä ”Everything students at your Uni are talking about right now”, mutta lauseet on sittemmin poistettu sovelluksesta.
Sovelluksen käyttöehdot kieltävät sovelluksen käytön alle 16-vuotiailta. Jodelin säännöissä kielletään myös esimerkiksi henkilökohtaisten tietojen paljastaminen, sekä kiusaaminen, vihapuhe, seksuaalinen sisältö, väkivallan edistäminen, roskaposti ja mainokset. Jodelin viralliset arvot muistuttavat sovelluksen tarkoituksesta olla muun muassa positiivinen, ystävällismielinen, auttavainen, ja kunnioittava alusta kaikille.
Jodelissa voi seurata erilaisia kanavia, esimerkiksi eri yliopistoihin, tiedekuntiin ja ainejärjestöihin liittyviä kanavia. Monissa kaupungeissa suosituimmat kanavat ovat ”naiset”, ”bongaukset”, ”tunnustuksia” sekä ”fantasiat”.
Haittapuolet

Jodelin anonymiteetti ja ”vapaus sanoa mitä vaan” ovat aiheuttaneet huolta esimerkiksi somebloggaaja-kirjailija Natalia Tolmatsovassa, jonka mukaan Jodelissa syyllistytään asiattomien ja loukkaavien viestien kirjoitteluun sekä esimerkiksi joissakin yrityksissä, joiden yrityssalaisuuksia on vuodettu Jodeliin.
Jodelissa julkaistuista viesteistä ainakin yksi on johtanut tutkintapyyntöön väärän ilmiannon takia sekä toinen tutkintaan perättömän pommiuhkauksen takia. Suomen puolustusvoimissa on esiintynyt joitakin ongelmia varusmiesten varuskunta-alueilla käymien Jodel-keskusteluiden suhteen.
Heinäkuussa 2022 järjestetyllä Suomen partiolaisten Finnjamboree Kajolla ilmeni kiusaamistapauksia, jotka olivat lähtöisin Jodel-sovelluksessa käydyistä anonyymeistä keskusteluista.
Aiheesta muualla

Jodel on virtuaalinen vessanseinä, jolla kysytään sitä, mitä ei muuten kehdata, Aviisi 11.11.2016
Jodel – Mikä se on ja miten siinä voi menestyä?, OpiskelijaKaupunki.fi 25.10.2016
Jodlaaminen vai jodelaaminen? Keskustelusovellus sai räjähdyssuosion Turussa, Yle Uutiset 17.10.2016
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Jodel (App)
Käännös suomeksi
Kai Hietarinta

Kai Harri Hietarinta (s. 25. marraskuuta 1932 Helsinki) on suomalainen jääkiekkovaikuttaja ja entinen Neste Oy:n varatoimitusjohtaja.
Hietarinta valmistui ylioppilaaksi 1950, diplomiekonomiksi 1958 Ruotsalaisesta Kauppakorkeakoulusta ja diplomi-insinööriksi 1959 Teknillisestä Korkeakoulusta. Hän toimi Neste Oy:n eri tehtävissä vuodesta 1960 alkaen. Lisäksi hän on ollut hallituksen ja hallintoneuvoston jäsenenä useissa yrityksissä.
Hietarinta on toiminut pitkään jääkiekon edustustehtävässä Suomessa ja maailmalla. Hän oli Suomen Jääkiekkoliiton puheenjohtaja vuodet 1984–1997. Suomen Jääkiekkosäätiön jäsen hän on ollut vuodesta 1995 ja puheenjohtaja vuodesta 1997 lähtien. Lisäksi hän oli vuosina 1984–1993 Suomen Olympiakomitean hallituksessa. Kansainvälisen Jääkiekkoliiton hallituksen jäsen Hietarinta oli vuodet 1990–1998. Hän on toiminut myös liiton rahastonhoitajana.
Vuonna 1993 Kai Hietarinta sai pääkonsulin arvonimen. Vuonna 1998 Hietarinta valittiin johtajana Suomen Jääkiekkoleijonaksi numero 117. Hietarinta valittiin tammikuussa 2025 myös IIHF:n Hall of Famen jäseneksi.
Jussi Myllymäki

Raimo Juhani ”Jussi” Myllymäki (s. 7. syyskuuta 1953 Tampere) on suomalainen näyttelijä. Hän aloitti ammattinäyttelijän uransa harjoittelijana Kajaanin kaupunginteatterissa 1973–1974. Kajaanin kaupunginteatteria seurasivat tilateatteri 1974–1975, Joensuun kaupunginteatteri 1975–1979 ja Jyväskylän kaupunginteatteri 1979–1996. Vierailijana Jussi Myllymäki on ollut Mikkelin kaupunginteatterissa 1980 ja Pyynikin kesäteatterissa 1983. Vuodesta 1996 hän on ollut freelancer tehden useita ohjaustöitä.
Ylen TV2-kanavalla vuosina 2009–2013 esitetyssä Pirunpelto-sarjassa Myllymäki näytteli Kosti Sorjosen roolin.
Aiheesta muualla

http://www.elisanet.fi/jussimyllymaki/index.html (Arkistoitu – Internet Archive)
http://ohjelmat.yle.fi/pirunpelto/etusivu (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
3 Juno

| 3 Juno |
| --- | --- |
 VLT-kaukoputken kuva Junosta vuodelta 2021
Löytäminen
Löytäjät:  Karl Ludwig Harding
Löytöaika:  1. syyskuuta 1804
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  399,155 miljoonaa km 2,668 AU
Eksentrisyys:  0,25498
Kiertoaika Auringon ympäri:  1591,93 päivää (4,36 vuotta)
Inklinaatio:  12,98°
Kuiden lukumäärä:  0
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  290×240×190 km
Massa:  2,86×1019 kg 
Putoamiskiihtyvyys pinnalla:  0,12 m/s2
Pyörähdysaika:  7,21 h
Akselin kaltevuus:  50°
Absoluuttinen kirkkaus:  5,33
Albedo:  0,2383
Asteroidiluokka:  S
3 Juno (symboli: ) on yksi asteroidivyöhykkeen suurimmista asteroideista. Saksalainen astronomi Karl L. Harding löysi asteroidin 1. syyskuuta 1804 ja nimesi sen Juno-jumalattaren mukaan. Junoa pidettiin aluksi Cereksen, Pallaksen ja Vestan tavoin planeettana, kunnes ne lopulta menettivät asemansa uusien asteroidien löytymisen myötä.
Juno, kolmas löydetty asteroidi, on massaltaan toiseksi suurin S-tyypin asteroidi ja käsittää noin 1,0 % asteroidivyöhykkeen massasta. Kaikista tunnetuista asteroideista Juno on kymmenenneksi suurin.
Ominaisuudet

Juno kiertää Aurinkoa hieman lähempää kuin Ceres ja Pallas. Sen inklinaatio on 13°, mutta sen eksentrisyys on melko suuri. Juno oli tunnetuista pikkuplaneetoista eksentrisin, kunnes 33 Polyhymnia löydettiin vuonna 1854.
Junon pyörähdysakseli on kallistunut 50° kulmaan. Tämä voi johtua asteroidin varhaisessa historiassa tapahtuneesta törmäyksestä, sillä Junon pinnalla on noin sata kilometriä leveä törmäyskraatteri.
Junon maksimilämpötilaksi on arvioitu 301 K eli 28 °C. Juno oli myös ensimmäinen asteroidi, jonka havaittiin tekevän tähdenpeitto.
Aiheesta muualla

JPL Small-Body Database Browser: 3 Juno (englanniksi)
When did the asteroids become minor planets? (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Lutz Schmadel: Dictionary of minor planet names + addendum.  New York: Springer Online, 2008.  ISBN 978-3-540-34361-5  (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: 2 Pallas | Luettelo pikkuplaneetoista | Seuraaja: 4 Vesta |
Junon rata (sinisellä) verrattuna Maan, Marsin ja Jupiterin ratoihin (punaisella).
Kymmenen ensimmäisinä löydettyä asteroidia (oranssilla) verrattuna Kuuhun (harmaalla). Juno on numero kolme.
Junosta Hooker-teleskoopilla Mount Wilsonin observatoriossa otettuja kuvia.
Anton Delvig

Anton Delvig
Anton Antonovitš Delvig (von Delwig) (ven. Анто́н Анто́нович Де́львиг); (17. elokuuta (J: 6. elokuuta) 1798 Moskova, Venäjän keisarikunta – 26. tammikuuta (J: 14. tammikuuta) 1831 Pietari, Venäjän keisarikunta) oli venäläinen runoilija ja journalisti.
Suku ja koulutus

Anton Delvig syntyi baltiansaksalaiseen vapaaherralliseen (Baron) aatelissukuun. Perhe oli niin venäläistynyt, että Delvig ei osannut lainkaan saksaa. Isä kenraalimajuri, vapaaherra Anton Antonovitš von Delwig (1773-1828) oli Astrahanin rykmentin komentava upseeri. Äiti Ljubov Matvejevna Krasilnikova (1777-1859) oli Moskovan liittopankin johtajan, valtioneuvoston jäsenen Matvei Andrejevitš Krasilnikovin tytär ja tähtitieteilijä Andrei D. Krasilnikovin tyttärentytär.
Delvig oli 1811-1817 Aleksandr Puškinin koulutoveri Tsarskoje Selon lyseossa ja hyvä ystävä. Koulussa hän menestyi huonosti ja häntä pidettiin älykkäänä mutta laiskanpulskeana oppilaana.
Delvig meni naimisiin vuonna 1825 Sofia Mihailovna Saltykovan (1806-1888), senaattori Mihail A. Saltykovin tyttären kanssa.
Kirjallinen ja virka-ura

Delvig palveli kaivos- ja suola-asioiden osastolla virkamiehenä, josta hän siirtyi valtiovarainministeriön toimistoon. Vuosina 1821-1825 hän oli apulaiskirjastonhoitaja Ivan Krylovin johtamassa Keisarillisessa lainauskirjastossa eli Pietarin julkisessa kirjastossa. Delvig palveli elämänsä loppuun asti virkamiehenä sisäministeriössä.
Hän toimi idylli- ja laulurunoilijana, lehtimiehenä ja pietarilaisen kirjallisuussalongin isäntänä. Delvigien talosta ​​tuli yksi Pietarin kirjallisista salongeista. Runoilijan ystävät Aleksandr Puškin, Jevgeni Baratynski, Vasili Žukovski, Pjotr Pletnjov ja Nikolai Jazykov kokoontuivat sinne kirjallisiin iltoihin.
Delvig ylläpiti runoudessaan venäläistä uusklassisista perinnettä. Hän oli kiinnostunut kansanrunoudesta, kirjoittaen myös itse kansanrunoutta matkivaa runoutta.
Vuosina 1825-1830 hän toimitti vuosikirjaa Severnyje tsvety (ven. Северные цветы, 'Pohjolan kukkia'), joka keskittyi Venäjän parhaisiin romanttisiin kirjailijoihin ja ulkomaisten kirjailijoiden käännöksiin. Lehden päätoimittajana Delvig joutui arvostelun kohteeksi ja sensuurin kanssa syntyneiden ongelmien selvittäjäksi.
Hän toimitti vuosina 1830-1831 Puškinin kanssa myös Liternaturnaja gazeta -lehteä.
Perintö

Delvig kuoli lavantautiin ennen aikojaan, minkä romantikot kokivat korvaamattomana menetyksenä. Delvigin kuolinvuosi 1831 ajoittuu yhteen romantiikan valtakauden päättymisen kanssa.
Puškin omisti vuonna 1830 kirjoittamansa runon Delvigy (ven. Дельвигу, Delvigille) hänelle. Myös Wilhelm Küchelbecker omisti hänelle vuonna 1820 kirjoitetun runonsa O Delvig, Delvig! (ven. О Дельвиг, Дельвиг!..)
Runoilijan isä vapaaherra Anton Antonovitš Delvig
Runoilijan vaimo Sofia Saltykova Delvig
Matti Suokonautio

Matti Tapio Suokonautio (20. tammikuuta 1950 Lehtimäki  – 5. maaliskuuta 2019) oli suomalainen näyttelijä. Hän jäi eläkkeelle Seinäjoen kaupunginteatterista tammikuussa 2015.
Aiheesta muualla

Matti Suokonautio Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Unkarin kansanterveyskeskus

| Unkarin kansanterveyskeskus Nemzeti Népegészségügyi Központ |
| --- | --- |

Tutkimuslaitoksen tiedot
Perustettu:  2018
Sijainti:  Budapest, Unkari
Pääkonttori:  Albert Flórián út 2-6, 1097 Budapest 47.4769°N, 19.0915°E
Ministeriö:  Unkarin terveysministeriö
Tutkimusala:  kansanterveys
Johtaja:  Cecília Müller
Unkarin kansanterveyskeskus (unk. Nemzeti Népegészségügyi Központ; NNK; engl. National Public Health Center, NPHC) oli useassa osoitteessa Unkarin pääkaupungissa Budapestissä toiminut valtiollinen keskusvirasto ja kansanterveyden tutkimuslaitos. NNK oli hallinnollisesti maan terveysministeriön alaisuudessa. Laitoksen toiminta alkoi lokakuussa 2018 ja se jatkoi Unkarin aiemman kansanterveydellisen ja lääketieteellisen viraston (Állami Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálat, ÁNTSZ) työtä.
Vuonna 2023 Unkarin kansanterveyskeskus ja Unkarin kansallinen lääke- ja ravitsemusvirasto (engl. National Institute of Pharmacy and Nutrition, OGYÉI) yhdistettiin muun muassa lupa-asioiden tehostamispyrkimysten vuoksi uudeksi keskusvirastoksi nimellä Unkarin kansanterveys- ja lääkekeskus (unk. Nemzeti Népegészségügyi és Gyógyszerészeti Központ), lyhennys NNGYK, engl. National Centre for Public Health and Pharmacy). Myös viraston katuosoite muuttui.


Unkarin kansanterveyskeskus toimi asiantuntijalaitoksena ja eräänä testilaboratoriona vuoden 2020 alkupuolella covid-19-tautiin ja sen testaamiseen liittyvissä aiheissa. Laitosta johti tuolloin maan terveysjohtaja eli valtionlääkäri (chief medical officer) Cecília Müller.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Unkarin kansanterveyskeskus Wikimedia Commonsissa
NNK:n kotisivut (unkariksi) (nnk.gov.hu)
Tájékoztató oldal a koronavírusról (Unkarin hallituksen Covid-19-sivusto) (unkariksi) (koronavirus.gov.hu)
About Hungary (Unkarin virallinen sivusto, myös COVID-19-tietoa) (englanniksi) (abouthungary.hu)
Valtiollisia tai maanosan kansanterveyslaitoksia
| --- | --- |
Eurooppa:   ECDC   RIVM   ISHP   Sciensano   UKHSA   PHE   PHS   PHW   NCPHA   ISCIII   HPSC   Embætti landlæknis   ISS   GÖG   EODY   HZJZ   SPKC   SMLPC   LIH   ANSP   FHI   IPH   INSA   NIZP-PZH   Santé Publique France   INSP   Folkhälsomyndigheten   RKI   IPHS   ÚVZ SR   NIJZ   THL   BAG   SIF   SZÚ   TsHZ   NNK   RRPCEM   Rospotrebnadzor   Terviseamet 
Aasia:   IEDCR   KCDA   NIHRD   NCDC   NIHR   IPI   ICDC   NIPH   IPC   NIPH   NTsOZ   China CDC   IPH   NCPH   NHL   BPKIHS   Pakistanin terveysvirasto   PNIPH   Saudi CDC   NCID   Taiwan CDC   Thai NIH   NIHE 
Afrikka:    Africa CDC   IPA   NICD   EPHI   NMIMR   CPC   KEMRI   INRB   NCDC   IPM   IPM   INS   NCDC   IPCI   ZNPHI   IPD   NIH Somalia   PHI   NIMR   INH   IPT   UVRI 
Amerikka:   ANLIS   IAL   ISP   INCIENSA   PHAC   INS   IPK   INSP   INS   CDC 
Muut alueet:  AIHW
Huomaa: Malline on keskeneräinen, eikä toistaiseksi sisällä läheskään kaikkia kansallisia tai ylikansallisia kansanterveyslaitoksia tai -virastoja.
Taneli Juutinen

| Taneli Juutinen |
| --- | --- |
 Taneli Juutinen vuoden 2018 Kalevan kisoissa.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Taneli Markus Juutinen
Syntynyt: 25. lokakuuta 1994 (ikä 30) Kuopio, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Yleisurheilija
Pituus:  196 cm
Paino:  92 kg
Laji:  Keihäänheitto
Seura:  Pudasjärven Urheilijat
Ennätykset:  Keihäs 800 g: 82,85 m (Mikkeli 2023)
 Tietolaatikko päivitetty 26. heinäkuuta 2023 
Taneli Markus Juutinen (s. 25. lokakuuta 1994 Kuopio) on suomalainen keihäänheittäjä, joka edustaa Pudasjärven Urheilijoita. Vuosina 2012–2024 hän edusti Kuopion Reipasta. Hänen ennätyksensä on 82,85 metriä, jonka hän heitti Mikkelissä 21. heinäkuuta 2023. Häntä valmentaa Teemu Leppämäki.
Ura

Kuopiolainen Juutinen voitti 19-vuotiaiden Suomen mestaruuden Lappeenrannassa vuonna 2013 tuloksella 72,85 sekä viikkoa myöhemmin Pohjoismaiden mestaruuden samassa ikäluokassa tuloksella 71,28.
Juutinen edusti ensimmäisen kerran Suomea aikuisten tasolla Euroopan joukkumestaruuskilpailuissa 2023, joissa hän sijoittui kahdeksanneksi tuloksella 74,84. 80 metrin rajan Juutinen ylitti ensimmäisen kerran 21. heinäkuuta 2023 Mikkelissä järjestetyssä keihäskilpailussa, jossa hän heitti ensimmäisellään 80,40 ja paranteli ennätystään neljännellä heitollaan lukemiin 82,85.
Tilastoja > Kausien parhaat heitot

2011 59,39 Hyvinkää 4.9.
2012 67,59 Joensuu 9.9.
2013 72,85 Lappeenranta 11.8.
2014 69,58 Viitasaari 14.6.
2015 69,29 Kuopio 6.6.
2016 73,09 Jyväskylä 22.6.
2017 70,77 Tampere 25.8.
2018 74,28 Joensuu 4.7.
2019 77,21 Raasepori 16.6.
2020 73,57 Kuopio 9.9.
2021 76,58 Siilinjärvi 19.6.
2022 76,37 Kuopio 16.8.
2023 82,85 Mikkeli 21.7.
2024 78,06 Vaasa 30.6.
Fjodor Orlov

Fjodor Grigorjevitš Orlov, Carl Ludwig Johann Christineck 1768
Kreivi Fjodor Grigorjevitš Orlov (ven. Фёдор Григо́рьевич Орло́в); (19. helmikuuta [J: 8. helmikuuta] 1741, Ljutkino, Tverin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 28. toukokuuta  [J: 17. toukokuuta] 1796, Moskova, Venäjän keisarikunta) oli venäläinen kenraali.
Suku

Hänen vanhempansa olivat Novgorodin kuvernööri Grigori Ivanovitš Orlov (1685–1746) ja Lukeria Ivanovna Zinovieva. Hän oli toiseksi nuorin Orlovin viidestä veljeksestä. Muut veljekset olivat Ivan Grigorjevitš Orlov (1733–1791), Grigori Grigorjevitš Orlov, Aleksei Grigorjevitš Orlov ja Vladimir Grigorjevitš Orlov (1743–1831).
Sotilasura

Hän kunnostautui ensimmäisen kerran seitsenvuotisessa sodassa. Hän osallistui veljiensä mukana palatsivallankaappaukseen Pietari III:ta vastaan ja nimitettiin senaatin prokuraattoriksi.
Ensimmäisen Turkin sodan (1768–1774) aikana hän palveli amiraali Grigori Spiridovin alaisuudessa eskadroonan komentajana ja oli yksi ensimmäisistä turkkilaisten linjan läpi murtautuneista Çeşmen (Tšesme) meritaistelussa. Hydran taistelussa hän ajoi joukkoineen pakoon 18 turkkilaista laivaa. Orlovin ystävä eurooppalainen seikkailija, kreivi Saint-Germain auttoi tätä ja tämän joukkoja Turkissa tuomalla heille venäläistä teetä, tai kuten he kutsuivat sitä "Acqua Benedetta", joka auttoi venäläisiä joukkoja taistelemaan maan ilmastoa vastaan.
Vuoden 1770 24.–26. kesäkuuta saadun voiton johdosta pystytettiin Katariina II:n käskystä Tsarskoje Seloon 25 metriä korkea, Aunuksen marmorista tehty muistomerkki.
Vuonna 1775 kreivi Fjodor Orlov jäi pois aktiivipalveluksesta ja asettui asumaan lähelle Moskovaa. Hän ei milloinkaan mennyt virallisesti naimisiin, mutta sai kahdesta eri liitosta kuusi lasta, jotka Katariina laillisti ja aateloi vuonna 1796. Yksi heistä oli ruhtinas, kenraali Aleksei Fjodorovitš Orlov ja toinen kenraali Mihail Fjodorovitš Orlov.