stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Underneath

| ”Underneath” Alanis Morissette |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Flavors of Entanglement
 Äänitetty : 2007
 Julkaistu: 15. huhtikuuta 2008
 Formaatti: CD-single, digitaalinen lataus
 Tekijä(t): Alanis Morissette Guy Sigsworth
 Tuottaja(t): Guy Sigsworth
 Tyylilaji: pop rock, elektroninen rock
 Kesto: 04.10
 Levy-yhtiö: Maverick
Alanis Morissetten muut singlet
| ”Crazy” 2005 | ”Underneath” 2008 | ”In Praise of the Vulnerable Man” 2008 |
”Underneath” on kanadalaisen laulaja-lauluntekijä Alanis Morissetten kappale hänen seitsemänneltä studioalbumiltaan Flavors of Entanglementilta. Se julkaistiin myös kyseisen albumin ensimmäisenä singlenä. Morissette teki kappaleen yhdessä tuottaja Guy Sigsworthin kanssa. Kappale julkaistiin digitaalisesti 15. huhtikuuta 2008. Morissetten mukaan " 'Underneatn' kertoo siitä, kuinka voit muuttaa maailmaa vasta kun olet muuttanut itsesi". Singlelle tehtiin myös musiikkivideo.
Listasijoitukset

| Listat (2008) | Paras  sijoitus |
| --- | --- |
Belgia Ultratop 50: 16
Austria Singles Top 75: 10
Canadian Hot 100: 15
European Hot 100 Singles: 85
Germany Singles Top 100: 32
Italian Singles Chart: 8
Japan Hot 100: 30
Swiss Singles Top 100: 16
UK Singles Chart: 99
US Billboard Hot Adult Top 40 Tracks: 27
US Billboard Hot Dance Club Play: 45
U.S. Triple A Chart: 17
Julkaisuhistoria

| Alue | Päivämäärä |
| --- | --- |
Yhdysvallat: 15. huhtikuuta 2008
Eurooppa: 16. toukokuuta 2008
Iso-Britannia: 26. toukokuuta 2008
Käännös suomeksi
Viljo Laitsalmi

Toivolankadun ”tähtitaloja” Turun Mäntymäessä.
”Velkaistenmäen” eli Betaniankadun tornitaloja koillisesta nähtynä.
Viljo August Laitsalmi (aik. Levander; 18. toukokuuta 1909 Turku – 8. syyskuuta 1963 Turku) oli suomalainen arkkitehti, joka työskenteli Turun kaupungin talorakennustoimistossa ja piirsi kaupunkiin muun muassa monia arvostettuja asuintaloja. Näitä ovat Mäntymäen yhdeksän ”tähtitaloa” ja yhdessä Pekka Sivulan kanssa suunnitellut Betaniankadun tornitalot Turun urheilupuiston kupeessa. Turun kaupungin rakennustarkastajaksi Laitsalmi valittiin vuonna 1937.
Laitsalmella ja Osmo Salokanteleella oli yhteinen arkkitehtitoimisto, joka teki 1950-luvun lopulta alkaen suunnittelmia muun muassa Turun Luolavuoren alueesta.
Laitsalmi asui viimeiset vuotensa Martissa itse suunnittelemassaan, vuonna 1959 valmistuneessa Stålarminkatu 2:ssa, jossa toimii nyt muun muassa ravintola Pippurimylly.
Vastavirta-festivaali

Vastavirta-festivaali on Helsingin Vanhalla Ylioppilastalolla ja sen edustalla pidettävä vasemmistolainen festivaali. Musiikin ja kulttuurin lisäksi festivaali on monipuolinen poliittinen foorumi. Järjestäjinä on toista kymmentä toimijaa, jotka edustavat laajasti niin vasemmistolaisia ja punavihreitä poliittisia järjestöjä kuin asukas-, ay- ja rauhanliikettä.
Vuonna 2008 festivaali järjestettiin 30. elokuuta. Esiintyjinä olivat muun muassa Kari Peitsamo, Hehkumo, Pauli Hanhiniemi, Posteljoona & ystävät, Maria Gasolina, Mikko Perkoila ja Kitkerät Neitsyet.
Vuoden 2011 festivaali järjestettiin 5. maaliskuuta.
Aiheesta muualla

Vastavirta-festivaalin virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Valkopartabulbuli

| Valkopartabulbuli> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Bulbulit Pycnonotidae
Suku::  Valkokurkkubulbulit Criniger
Laji::  ndussumensis
Kaksiosainen nimi
 Criniger ndussumensis  Reichenow, 1904 
Katso myös
   Valkopartabulbuli Wikispeciesissä   Valkopartabulbuli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Valkopartabulbuli (Criniger ndussumensis) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Valkopartabulbulia tavataan Afrikan keskiosissa. Lajin populaation kokoa ei tiedetä, mutta kannan ei uskota olevan vaarallisen pieni, joten valkopartabulbuli on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Valkopeippi

| Valkopeippi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
Suomessa::  Elinvoimainen
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Kaari::  Streptophyta
Luokka::  Embryopsida
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Huulikukkaiskasvit Lamiaceae
Suku::  Peipit Lamium
Laji::  album
Kaksiosainen nimi
 Lamium album  L. 
Katso myös
   Valkopeippi Wikispeciesissä   Valkopeippi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valkopeippi (Lamium album) on huulikukkaisiin kuuluva monivuotinen kasvi. Lajinimi album tarkoittaa valkoista. Valkopeippi kasvaa noin puolen metrin korkuiseksi, ja nuorena se on hyvinkin samannäköinen kuin nokkonen; lehdet ovat samanmuotoiset ja sijaitsevat samaten vastakkaisesti. Varsi on myös nelisärmäinen ja karvat harvasti. Englanniksi kasvin nimi on White dead-nettle, eli valkoinen kuollut nokkonen, koska sillä ei ole poltinkarvoja – eli se ei voi pistää.
Valkopeippiä tavataan Etelä-Suomessa, mutta ei juurikaan pohjoisempana. Se kasvaa typpipitoisessa maassa, aivan kuten nokkonenkin. Valkopeipin siemenet säilyttävät itävyytensä hyvin kauan. Kuivatuista valkopeipin kukista ja lehdistä keitetty tee sopii kuukautiskipujen hoitoon, Keski-Euroopassakin valkopeippiä on käytetty rohdoskasvina. Nokkoskeittoa tehdessä pataan voi laittaa mukaan myös valkopeippiä, sillä se on myrkytön, mutta ravintoarvoltaan se ei ole nokkosen luokkaa.
Valkopeipin erottaa nokkosesta lehtien rakenteen, kukintojen ja mehevämmän, helpommin katkeavan varren perusteella. Valkopeippiä kasvaa usein nokkosten joukossa. Valkopeipistä voidaan myös valmistaa keltaista väriä.
Aiheesta muualla

Kasviatlas: Valkopeipin (Lamium album) levinneisyys Suomessa.
Pohjolan kasvien pauloissa: Lamium album – valkopeippi
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Valkopeippi (Lamium album)
ITIS: Lamium album (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Lamium album (englanniksi)
Flora of China: Lamium album (englanniksi)
Vilhelm Anttila

Vilhelm Anttila (3. lokakuuta 1816 Laitila – 25. kesäkuuta 1865) oli kalantilainen maanviljelijä ja pelimanni, joka yhä tunnetaan virren Oi armon lähde autuas (numero 26) säveltäjänä.
Alun perin tämä maanviljelijän poika tunnettiin nimellä Wilhelm Mattsson eli Vilhelm Matinpoika, mutta kun hän siirtyi maatilan isännäksi Kalannin eli silloisen Uusikirkko Tl:n Santtion kylään Anttilan tilalle, hän alkoi käyttää talon nimeä sukunimenään. Nuoruudessaan hän esiintyi viulupelimannina ja tunnettiin nimellä ”Pela-Ville”, jonka harrastuksiin kuului myös juopottelu. Anttila tuli uskoon, liittyi rukoilevaisiin ja halusi muuttaa elämäntapansa, sillä rukoilevaiset pitivät viulua synnillisenä kapineena. Rukoilevaisiin kuuluneen virsien sanoittaja ja säveltäjä Efraim Jaakolan mielestä Anttilan ei kannattanut hylätä viuluaan, vaan säestää sillä seuroissa harjoitettua veisuuta. Jaakolan mielestä kaunis soitto palveli hyvin Jumalaa.
Uivelot (elokuva)

| Uivelot |
| --- | --- |
 Uivelot-elokuvan kansikuva
Ohjaaja:  Kullervo Koivisto
Käsikirjoittaja:  Kullervo Koivisto Jörgen Arnold
Säveltäjä:  Arhipa-Group
Leikkaaja:  Dog Fogel
Pääosat:  Candy Stone Cassandra Daria Elene Jamina Princess Susi Wolf
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  Keltainen ruusu
Ensi-ilta:  2008
Kesto:  100 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Uivelot (engl. The Magic Birds) on vuonna 2008 valmistunut suomalainen pornoelokuva, jonka on ohjannut Kullervo Koivisto. Elokuva kertoo miehiä alistavasta sotaisasta naisheimosta, uiveloista, ja se muodostuu kahdesta osasta: vuonna 2004 tehdystä alkukohtauksesta, joka kertoo uiveloiden elämästä esihistoriallisessa Suomessa, sekä vuonna 2008 nopeasti tehdystä osasta, jossa kuvataan nykypäivän uiveloiden elämää. Alun perin elokuvan piti olla pelkästään historiallisiin uiveloihin perustuva taidepornoelokuva, jossa henkilöhahmot keskustelevat rääkymällä kuin linnut.
Elokuva nousi julkisuuteen vuonna 2008 siinä sivuroolissa näytelleen Johanna Tukiaisen mukana. Hän ja kolme muuta tanssiryhmä Glamour Dollsin jäsentä esiintyvät elokuvassa vähissä vaatteissa ja vahvasti meikattuna esittäen esihistoriallisen heimon naisjäseniä. He eivät osallistuneet seksikohtauksiin.
Julkaisu

Elokuva sai julkisuutta vuonna 2008, kun Hustler ja Ilta-Sanomat julkaisivat ulkoministeri Ilkka Kanervan eroon johtaneen tekstiviestikohun yhteydessä Uivelot-elokuvan teosta kertoneen videopätkän. Videossa Kanervan kanssa tekstiviestikirjeenvaihdossa ollut Johanna Tukiainen esittää esihistoriallisten Uiveloiden heimopäällikköä, joka muun muassa juoksee jäällä uiveloiden ääntä matkien. Video sai kuukaudessa yli miljoona katsojaa ja oli vuoden katsotuin nettivideo. Samalla se oli Ilta-Sanomien historian luetuin verkkouutinen.
Julkisuuden myötä elokuva tehtiin nopeasti valmiiksi nykyaikaan sijoittuvalla osuudella. Alan ammattilaisten mielestä ilman tekstiviestikohua elokuva olisi jäänyt pysyvästi pöytälaatikkoon.  Elokuvan valmistumisen ollessa loppusuoralla elokuvan rahoittajana toiminut kokoomusvaikuttaja yritti estää sen julkaisemisen. Elokuva tuli myyntiin DVD:nä keväällä 2008. Uivelot oli elokuvan tuottaneen aikuisviihdeyhtiö Keltaisen ruusun kunnianhimoisimpia hankkeita.
Vastaanotto

MoonTV:n Pornoetsivä-ohjelman juontaja Sonja Myllymäki piti Uiveloita todella omituisena taidepornoelokuvana, jossa kuvamateriaali on hienoa ja hyvin kansallisromanttista. Seksiä myös on paljon, se on mielenkiintoista ja monipuolista. Elokuva koostuu kuitenkin selvästi kahdesta erillisestä osasta, jotka yhdistyvät sotkuisesti.
Elokuvan trailerin arvioineen Ilta-Sanomien toimittajan Tuomas Mannisen mielestä sen esittelemä todellisuus, jossa Tukiaisen johtama heimo käyttää miehiä seksuaalisesti hyväkseen, on ”hätkähdyttävässä allegorisessa suhteessa tähän päivään, jossa Tukiainen hyödyntää Hymy-lehden avulla addiktiivisella tarmolla tekstiviestejä suoltanutta ministeriä”.
Kullervo Koivisto sai vuoden 2008 Sexhibition-messuilla jaetun Kunnia-Jorma-tunnustuspalkinnon. Palkitsemisen yhtenä perusteena oli, että hän oli onnistunut tekemään pornoelokuvan, joka oli noussut maamme historian kohutuimmaksi pornoelokuvaksi kautta aikojen. Ohjaaja Kullervo Koiviston mukaan elokuva kuitenkin ”on yksinkertaisesti paska”, ja oman kertomansa mukaan hän oli leikkausvaiheessa ollut niin huonossa kunnossa, ettei ollut kyennyt osallistumaan elokuvan leikkaukseen.
Aiheesta muualla

Uivelot Kullervo Koiviston Internet-sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Kanerva näppäili itsensä uiveloparveen Seksilehti.fi.  1.4.2008.[vanhentunut linkki]
Paroni von Vittenberg: Elokuva-arvostelu: "Uivelot" K-18 davidkrokett.org. Arkistoitu 4.3.2016.
Sakari Nupponen: Uivelot: Johanna Tukiainen seksielokuvan kuvauksissa (kohun aiheuttanut video) Ilta-Sanomat.  11.3.2008,. Arkistoitu 17.11.2012.
Korporaatio aamulla 24.4.2008 (Kohta: 5:05, Korporaatio katsoo Uiveloita, audio) Radio Rock.  8.4.2010.
Vaasan keskustaajama

| Vaasan keskustaajama Vasa centraltätort (ruots> ) |
| --- | --- |
 Vaasan kaupungin keskustaa, edessä Vaasan kirkko
 Vaasan keskustaajama
 Koordinaatit: 63°05′45″N, 021°36′55″E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Pohjanmaa
Kunta:  Vaasa, Mustasaari
Pinta-ala  (31.12.2022):  
 – Maa:  72,89 km²
Väkiluku (31.12.2022):  69 034
 – Väestötiheys:  947,1 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vaasan keskustaajama on Suomen kymmenenneksi suurin taajama ja Vaasassa sijaitsevalta osaltaan Vaasan kaupungin sekä Sepänkylän osalta Mustasaaren kunnan hallinnollinen keskus, joka sijaitsee Pohjanmaalla Vaasan ja Mustasaaren alueilla. Vuoden 2022 lopussa taajaman väkiluku oli 69 034, maapinta-ala 72,89 km² ja väestötiheys 947,1 as./km². Taajaman asukkaista 60 160 asui Vaasassa ja 8 874 Mustasaaren puolella.
Taajaman alue

Vaasan puolella taajama käsittää suurimmalta osin mantereella olevan kaupungin alueen poislukien Sundom, joka muodostaa oman taajamansa Sulvan kanssa. Jotkut kaupunginosat kuuluvat taajamaan vain osittain, esimerkiksi Västervikin Storsandenin alue, Suvilahden eteläisin kärki ja Runsorissa lentokentän alue rajautuvat taajaman ulkopuolelle. Höstveden, Vanhasataman ja Pilvilammen kaupunginosat eivät kuulu lainkaan taajaman alueelle.
Mustasaaren puolella taajama-alueeseen kuuluu kokonaan tai osittain Sepänkylän, Karperön, Singsbyn, Iskmon ja Jungsundin kylät.
Ilmakuva Vaasan keskustasta.
Viljo Lehmussaari

Viljo Antero Lehmussaari (13. lokakuuta 1904 Turku – 23. joulukuuta 1984 Turku) oli suomalainen taidemaalari, taidegraafikko ja grafiikan ja piirustuksen opettaja.
Viljo Lehmussaaren vanhemmat olivat kultaseppä Karl Fredrik Lehmussaari ja Olga Katriina Sjöblom ja puoliso vuodesta 1937 kuvanveistäjä Rakel Jussila. Taidegraafikko Lauri Lehmussaari oli hänen veljensä. Viljo Lehmussaari kävi Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulun 1919–1923 ja opiskeli Central School of Arts and Crafts -taideoppilaitoksessa Lontoossa 1928–1929 ja 1935. Suomeen palattuaan hän aloitti syksyllä 1930 Piirustuskoulun ensimmäisenä vakituisena grafiikan opettajana. Vuoden 1932 paikkeilla Lehmussaari hankki itselleen ateljeen, joka toimi keskuksena monille hänen oppilailleen ja ystävilleen, jotka halusivat tehdä vedoksia. Lehmussaarella oli ainutlaatuinen asema kaupungissa, sillä hän omisti yhden harvoista grafiikanprässeistä.
Lehmussaari oli Turun taideyhdistyksen piirustuskoulun grafiikan opettaja 1930–1933 ja 1947–1948 ja Turun suomalaisen lyseon piirustuksen opettaja 1947–1949. Turun Taidegraafikoiden jäsen ja johtokunnan jäsen Lehmussari oli 1933–1967 ja puheenjohtaja 1943–1967, Suomen Taidegraafikoiden jäsen ja johtokunnan jäsen 1934–1948 ja Turun taiteilijaseuran jäsen ja johtokunnan jäsen 1934–1937. Hänen teoksiaan on muun muassa Ateneumin taidemuseon ja Turun taidemuseon kokoelmissa.
Aiheesta muualla

Viljo Lehmussaari Biografiasampo.
Viljo Lehmussaari – turkulaisen grafiikan uranuurtaja, 1985, Juhani Merilahti (julkaisussa Suomen Turku, 1985: 1, s. 16-22)
Veli-Matti Autio

Veli-Matti Autio (14. lokakuuta 1937 Kotka – 17. syyskuuta 2020 Järvenpää) oli suomalainen filosofian tohtori ja Helsingin yliopiston arkistonhoitaja.
Veli-Matti Autio opiskeli Helsingin yliopistossa historiaa ja kansantaloutta 1956–1962. Valmistuttuaan hän meni työhön Helsingin yliopiston arkistoon. Autio väitteli tohtoriksi 1981, väitöskirjan aiheena oli Turun akatemian ja Keisarillisen Aleksanterin yliopiston opettajien virkanimitykset Venäjän vallan alkupuolella 1809–1852.
Teoksia

Yliopiston virkanimitykset : hallinto- ja oppihistoriallinen tutkimus Turun akatemian ja Keisarillisen Aleksanterin-yliopiston opettajien nimityksistä Venäjän vallan alkupuolella 1809-1852, väitöskirja. Historiallisia tutkimuksia 115. Suomen historiallinen seura, Helsinki 1981
Opetusministeriön historia 4, Ensimmäisen tasavallan kulttuuripolitiikka 1917-1944 ; Opetusministeriön historiatyöryhmä Jaakko Numminen, puheenjohtaja ja muita ; kirj. Veli-Matti Autio. Opetusministeriö, Helsinki 1986
Vehkalahden räätäli-Mäkelät : osatutkimus Neuvottoman kylän Mäkelän suvusta. Veli-Matti Autio, Järvenpää 1988
Kuutsalo : saari Kotkan kupeessa : erään luotsi-, laivuri- ja kalastajayhteisön historia ; kirj. Veli-Matti Autio ym. Kuutsalo-seura, Kotka 1989
Opetusministeriön historia 5, Jälleenrakennuksen ja kasvun kulttuuripolitiikkaa 1945-1965 ; Opetusministeriön historiatyöryhmä Jaakko Numminen, puheenjohtaja ja muita ; kirjoittaneet Veli-Matti Autio (luvut I-VI ja XI) ja Markku Heikkilä (luvut VII-X). Opetusministeriö, Helsinki 1990
Vehkalahden Kuorsalon vanhat suvut : Erikinpojista viimeisiin saaressa syntyneisiin ; koonnut Veli-Matti Autio. Veli-Matti Autio, Järvenpää 1992
Opetusministeriön historia 6, Suurjärjestelmien aika koittaa 1966-1980 : hyvinvointivaltion koulutus- ja kulttuuripoliittiset visiot haasteeksi uudistuneelle opetusministeriölle ; Opetusministeriön historiatyöryhmä Jaakko Numminen, puheenjohtaja ja muita ; kirjoittanut Veli-Matti Autio. Opetusministeriö, Helsinki 1993
Opintorahalla vai -lainalla : opintotuen historiaa valtion opintotukikeskuksen toimialalta 1969-1994 ja vähän ennenkin. Opetusministeriö, Helsinki 1995
Opetusministeriön historia 7, Vakiintuneisuudesta uusien muotojen etsimiseen 1981-1995 ; Opetusministeriön historiatyöryhmä Jaakko Numminen, puheenjohtaja ja muita ; kirjoittanut Veli-Matti Autio. Opetusministeriö, Helsinki 1997
Savo-karjalaisen osakunnan historia 3 , Roudan aika 1888-1905. WSOY 1997
Oleks siä käynny Kuuttaloil? : vanhaa ja uutta saarelaista paikannimitietoutta Kotkan Kuutsalosta. Kuutsalo-seuran 20-vuotisjuhlajulkaisu. Kuutsalo-seura, Kotka 1999
Kuorsalon Arvilommit : saarelaissuku Haminasta. Kuutsalo-seura, Kotka 2006
Suomen historiallisen seuran matrikkeli 1875-2007. Studia biographica 6. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 2007
Toimitustöitä

Turun akatemian konsistorin pöytäkirjat – Consistorii Academici Aboensis protokoll 15, 1742-1747. Helsingin yliopisto, Helsinki 1968
Helsingin yliopisto : opettajat ja virkamiehet 1939-1968 – Helsingfors universitet : lärare och tjänstemän 1939-1968 ; päätoimittaja Yrjö Blomstedt ; toim. Jukka Petänen, Veli-Matti Autio. WSOY 1977
Helsingin yliopiston museo ; toimituskunta Juha Ilvas ym. ; opastekstien laatijat Veli-Matti Autio ym. Helsingin yliopisto, Helsinki 1982
Turun akatemian konsistorin pöytäkirjat - Consistorii Academici Aboensis protokoll 17, 1751-1756. Helsingin yliopisto, Helsinki 1982
Rakkaudesta yliopistoon ; toimittaneet Veli-Matti Autio ym. ; suomennokset Rauno Velling ; toimitussihteeri Jukka Kyhäräinen ; kuvitus Paula Kankaanpää. Yliopistopaino, Helsinki 1990
Turun akatemian konsistorin pöytäkirjat 18, 1756-1762 - Consistorii academici Aboensis protokoll. Helsingin yliopisto, Helsinki 1990
Keisarillisen Suomen senaatin kirkollistoimituskunnan ja opetusministeriön matrikkeli 1809-1993 ; toimittanut Veli-Matti Autio. Suomen sukututkimusseuran julkaisuja 48. Opetusministeriö, Helsinki 1994
Helsingin yliopiston ylioppilasmatrikkeli 1869-1885 ; toimittanut Veli-Matti Autio. Suomen sukututkimusseuran julkaisuja 53. Helsingin yliopisto, Helsinki 1996
Professorimatrikkeli 1918-1996 - Professorsmatrikel 1918-1996 ; toimittanut Veli-Matti Autio. Helsingin yliopisto, Helsinki 1997
Suomen professorit - Finlands professorer ; toimittaja Veli-Matti Autio ; svensk översättning Leena-Maija Åberg. Professoriliitto, Helsinki 2000
Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesluettelo : Turun akatemian perustamisesta 2000-luvun kynnykselle ; toimittanut Veli-Matti Autio. Helsingin yliopisto, Helsinki 2001
Keisarillisen Suomen Senaatin Kirkollistoimituskunnan ja Opetusministeriön matrikkeli 1809-2009 ; toimittaneet Vesa-Matti Ovaska ja Veli-Matti Autio. Opetusministeriön julkaisuja 2009, 52. Helsinki 2009
Aiheesta muualla

Veli-Matti Autio : Professorin viran ja arvon kehitys Suomessa
Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899, toimittanut Veli-Matti Autio
Ylioppilasmatrikkeli 1900-1907, toimittanut Veli-Matti Autio
Veli-Matti Aution muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Ujazd (kunta Opolen voivodikunnassa)

| Ujazdin kunta (Gmina Ujazd) Gemeinde Ujest |
| --- | --- |
 Sieroniowicen kylää
 vaakuna
 Kunnan kartta
   Kunnan sijainti Strzelcen piirikunnassa
 Ujazdin kunta
 Koordinaatit: 50°23′N, 18°21′E 
Valtio:  Puola
Voivodikunta:  Opole
Piirikunta:  Strzelce
 – Pormestari:  Hubert Ibrom
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  83,3 km²
Korkeus:  185–303 m
Väkiluku (2020):  6 426
 – Väestötiheys:  77 as./km²
Postinumero:  47-143
Suuntanumero(t):  (+48) 77
Rekisterikilpi:  OST
 
 Verkkosivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ujazd (Gmina Ujazd, saks. Gemeinde Ujest) on kaupungin sisältävä maalaiskunta Puolassa Opolen voivodikunnassa Strzelcen piirikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2020 lopussa 6 426. Kunnan hallintokeskus on Ujazdin kaupunki.
Maantiede ja liikenneyhteydet

Ujazdin kunnan pinta-ala on noin 83,3 neliökilometriä. Se rajoittuu Kędzierzyn-Koźlen kaupunkiin ja Leśnican, Rudziniecin, Strzelce Opolskien ja Toszekin kuntiin. Kunnan pohjoisosat sijaitsevat Chełmin ja eteläosat Kotlina Raciborskan (”Racibórzin laakso”) fyysismaantieteellisellä alueella. Sen pinta-alasta noin 94 prosenttia on maatalousmaata ja noin 1,5 prosenttia metsää ja metsämaata. Kunnan halki virtaavat Gliwicen kanava sekä seuraavat joet: Kłodnica, Jaryszowiec, Jaryszówka, Jordan ja Kotula.
Ujazdin kunta jakautuu Ujazdin kaupunkiin ja seuraaviin yhdeksään kylään:
| --- | --- |
 Balcarzowice (saks. Balzarowitz; pinta-ala 6,0 km2)  Jaryszów (saks. Jarischau; pinta-ala 7,1 km2)  Klucz (saks. Klutschau; pinta-ala 5,5 km2)  Niezdrowice (saks. Niesdrowitz; pinta-ala 5,1 km2)  Nogowczyce (saks. Nogowschütz; pinta-ala 4,0 km2) :  Olszowa (saks. Olschowa; pinta-ala 13,5 km2)  Sieroniowice (saks. Schironowitz; pinta-ala 6,5 km2)  Stary Ujazd (saks. Alt Ujest; pinta-ala 8,6 km2)  Zimna Wódka (saks. Kaltwasser; pinta-ala 12,2 km2) 
Ujazdin kunnan alueella kulkevat A4-moottoritie, valtatiet 40 ja 88, voivodikunnan tie 426 sekä rautatielinja 137 (Wrocław–Kraków).
Väestö

Ujazdin kunnan väestö on pienentynyt viimeisten vuosikymmenten aikana; vielä vuonna 1995 väkiluku oli 6 883. Vuoden 2020 joulukuussa 51 prosenttia kunnan asukkaista oli naisia ja 49 prosenttia miehiä. Alle 18-vuotiaat muodostivat kunnan väestöstä 19,4 prosenttia, työikäiset 62,9 prosenttia ja eläkeikäiset 17,7 prosenttia. Väestön keski-ikä oli 39,9 vuotta. Vuonna 2020 kunnan työttömyysaste oli 4,9 prosenttia. Puolan vuoden 2011 väestönlaskennassa kunnan väestöstä 21,5 prosenttia oli etnisiä saksalaisia, ja saksan kielellä onkin kunnassa virallisen avustavan kielen asema.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ujazdin kunta Wikimedia Commonsissa
Gmina Miejsko-Wiejska Ujazd (pdf)  2020. Opolen tilastokeskus. (puolaksi)
Victor Moore

| Victor Moore |
| --- | --- |
 Moore elokuvan Huijari huiputtaa (1941) trailerissa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. helmikuuta 1876 Hammonton, New Jersey, Yhdysvallat
Kuollut: 23. heinäkuuta 1962 (86 vuotta) Long Island, New York
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Victor Moore (24. helmikuuta 1876 Hammonton, New Jersey – 23. heinäkuuta 1962 Long Island, New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Aikaisemmin vaudevillessä esiintynyt Moore aloitti elokuvauransa 1915. Hänen viimeiseksi elokuvaesiintymisekseen jäi cameorooli putkimiehenä elokuvassa Kesäleski vuonna 1955. Mooren näyttämörooleista tunnetuin on Alexander Throttlebottom Pulitzer-palkitussa musikaalissa Of Thee I Sing. Moore on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.
Osittainen filmografia

Huijari huiputtaa (Louisiana Purchase, 1941)
Meidän iloinen joukkomme (On Our Merry Way, 1948)
Laittomasti naimisissa (We're Not Married!, 1952)
Kesäleski (The Seven Year Itch, 1955)
Aiheesta muualla

Los Angeles Times: Hollywood Star Walk - Victor Moore (englanniksi)
The Clown (1916)