stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jacques Rivette
Kirjallisuutta

Makkonen, Velipekka: ”Kirottujen elokuvien mestari: Jacques Rivette”. Filmihullu 1/2016.
Nuotio, HT: ”Vasara ilman isäntää – otteita Jacques Rivetten haastattelusta (1968)”. Filmihullu 3/2017.
Rantanen, Tytti: ”Aavenaiset Pariisin yllä eli Célinen ja Julien hilpeä veneretki”, Jacques Rivetten elokuva Céline et Julie vont en bateau. Filmihullu 3/2017.
Rantanen, Tytti: ”Juoni, ruumis ja intuitio: OUT 1 katsottuna ja koettuna”. Filmihullu 3/2017.
Timonen, Lauri: ”Jacques Rivette ja Lužinin puolustus”. Filmihullu 3/2017.
J. Becker

Becker-flyygeli 1800-luvulta suomalaisessa kodissa.
Tšaikovskin olohuone kotimuseossa Klinissä. Kuvassa näkyvät hänen flyygelinsä ja kirjoituspöytänsä.
Jacob Becker perusti soitintehtaan muutettuaan Saksasta Pietariin 1841. J. Beckerin tehdas valmisti pianoja ja flyygeleitä.
J. Beckerin flyygelit olivat hyvin tunnettuja Venäjän keisarikunnassa. Niitä myytiin myös Suomessa ja niitä löytyy yhä edelleen suomalaisista kodeista. Tehtaan tuotteita kutsuttiin vuosina 1924–1991 nimellä Krasnyi Oktjabr eli Punainen lokakuu.
Muun muassa Pjotr Tšaikovskin on sanottu soittaneen nimenomaan J.Beckerin flyygeliä. Kyseinen piano on nykyään Tšaikovskin Klinin-kotiin (jossa hän asui ennen kuolemaansa 1892-1893) rakennetussa kotimuseossa.
Ivan Tsih’an
Aiheesta muualla

Ivan Tsih’an Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
Miesten moukarinheiton maailmanmestarit
Jean Bertin

Jean Bertin (5. syyskuuta 1917 Druyes-les-Belles-Fontaines – 21. joulukuuta 1975 Neuilly-sur-Seine) oli ranskalainen lentokoneinsinööri ja ilmailija.
Hän opiskeli École supérieure de l'aéronautique et polytechnicien -yliopistossa (Supaero) valmistuen vuonna 1938. Hän toimi vuodesta 1944 alkaen lentokonemoottorien suunnittelussa tuolloin valtiollisessa SNECMA-yhtiössä.
Hän on kehittänyt Aérotrainia.
Vuonna 1955 hän perusti Bertin & Cie-yhtiön, joka on toiminut muun muassa avaruustekniikassa.
Aiheesta muualla

Elämäkerta (ranskaksi)
J. Mikael Westermarck

Jan Mikael Westermarck (s. 9. elokuuta 1948 Tukholma) on suomalainen eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.
Westermarck syntyi professori Hakon Westermarckin ja Ingrid Alma Lindholmin perheeseen ja avioitui 1963 ylioppilasmerkonomi Tarja Anneli Tuulikki Pajun kanssa. Hän tuli ylioppilaaksi Svenska normallyceumista 1962 ja valmistui diplomiekonomiksi markkinointilinjan priimuksena Svenska handelhögskolanista 1967. Hän on suorittanut myös useita liiketoiminnan ja liikkeenjohdon kursseja ja opintokokonaisuuksia. Westermarck oli Oy Scan-Auto Ab:n pääjohtajan assistentti 1965–1967, Oy Tietovoima Ab:n markkinointijohtaja 1967–1969, Saab-Scania Ab:n systeemisuunnittelija Ruotsissa 1969–1970, Oy Datasaab-Valmet Ab:n markkinointijohtaja ja toimitusjohtajan sijainen 1970–1973, Xeroxin Suomen yhtiön Rank Xerox Oy:n markkinointi- ja suunnittelujohtaja 1973–1977, Akkuteollisuus Oy:n toimitusjohtaja 1977–1992, Kaivokselan Raskaat Ajoneuvot Oy:n, vuodesta 1995 Raskaat Ajoneuvot Oy, toimitusjohtaja 1992–1997 ja Volvo Kuorma- ja Linja-autot Oy:n toimitusjohtaja 1997–1999. Hän oli myös Afa Oy:n toimitusjohtaja 1977–1992 ja Suomen Purjehtijaliiton toiminnanjohtaja 2001–2004. Siuntion kunnanvaltuutettu Westermarck oli 2012–2014 ja hänellä on ollut myös useita muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1998.
Iso Katkerajärvi

| Iso Katkerajärvi |
| --- | --- |

Valtiot:   Egypti
Koordinaatit:  30°19′21″N, 32°22′57″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Suezin kanava
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  0 m
Pituus:  23,2  km
Leveys:  10,8  km 
Pinta-ala:  250 km2 
 fiIso Katkerojärvi 
Iso Katkerajärvi (arab. البحيرة المرة الكبرى; al-Buhayrah al-Murra al-Kubra‎) muodostaa Pienen Katkerajärven kanssa suolajärven Suezin kanavan eteläisen ja pohjoisen osan välille. Järvien pinta-ala on yhteensä noin 250 neliökilometriä ja ennen kanavan rakentamista niiden kohdalla oli kuivia suolalaaksoja. Koska kanavassa ei ole sulkuportteja maaston tasaisuuden vuoksi, virtaa järveen vapaasti vettä Punaisestamerestä ja Välimerestä.
Galleria

Useita laivoja ylittämässä suolajärveä NASAn ottamassa satelliittikuvassa.
Isoa Katkerajärveä ylittävä konttilaiva.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Iso Katkerajärvi Wikimedia Commonsissa
Italia talviolympialaisissa 2018

Italia osallistui Pyeongchangin talviolympialaisiin 2018. Maata edusti 120 urheilijaa, jotka kilpailivat 14 urheilumuodossa. Urheilijoista miehiä oli 73 ja naisia 47. Alppihiihtäjiä oli 20, maastohiihtäjiä 15, lumilautailijoita 12 sekä ampumahiihtäjiä ja taitoluistelijoita 11. Avajaisissa joukkueen lippua kantoi kaukalopikaluistelija Arianna Fontana ja päättäjäisissä taitoluistelija Carolina Kostner.
Italia saavutti kisoissa kolme kulta-, kaksi hopea- ja viisi pronssimitalia. Se sijoittui mitalitilastossa 12:nneksi.
Mitalistit

| Mitali | Nimi | Urheilumuoto | Laji | Päiväys |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 Kultaa | Goggia, SofiaSofia Goggia | Alppihiihto | Naisten syöksylasku | 21. helmikuuta |
| 1 Kultaa | Fontana, AriannaArianna Fontana | Kaukalopikaluistelu | Naisten 500 m | 13. helmikuuta |
| 1 Kultaa | Moioli, MichelaMichela Moioli | Lumilautailu | Naisten lumilautacross | 16. helmikuuta |
| 2 Hopeaa | Fontana, AriannaArianna Fontana   Peretti, LuciaLucia Peretti   Maffei, CeciliaCecilia Maffei   Valcepina, MartinaMartina Valcepina | Kaukalopikaluistelu | Naisten 3 000 m viesti | 20. helmikuuta |
| 2 Hopeaa | Pellegrino, FedericoFederico Pellegrino | Maastohiihto | Miesten sprintti | 13. helmikuuta |
| 3 Pronssia | Brignone, FedericaFederica Brignone | Alppihiihto | Naisten suurpujottelu | 15. helmikuuta |
| 3 Pronssia | Windisch, DominikDominik Windisch | Ampumahiihto | Miesten pikakilpailu | 11. helmikuuta |
| 3 Pronssia | Vittozzi, LisaLisa Vittozzi   Wierer, DorotheaDorothea Wierer   Hofer, LukasLukas Hofer   Windisch, DominikDominik Windisch | Ampumahiihto | Sekaviesti | 20. helmikuuta |
| 3 Pronssia | Fontana, AriannaArianna Fontana | Kaukalopikaluistelu | Naisten 1 000 m | 22. helmikuuta |
| 3 Pronssia | Tumolero, NicolaNicola Tumolero | Pikaluistelu | Miesten 10 000 m | 15. helmikuuta |
J. K. Klemola

Juho Kalervo (J. K.) Klemola (21. maaliskuuta 1893 Loimaa – 1983) oli suomalainen lääkäri ja muistelmakirjailija.
Henkilöhistoria ja ammattiura

Klemolan vanhemmat olivat Sääksmäen Kärjenniemestä kotoisin ollut kansakoulunopettaja Johan August Klemola ja valkeakoskelainen Siina Pastell. Perhe asui Vanajan Kankaantaan kylässä. Klemola kävi koulua Hämeenlinnassa, päästen ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1912. Lääketieteen lisensiaatiksi Klemola valmistui 1921. Klemola toimi lääkärinä usealla eri paikkunnalla, muun muassa Lappeenrannana kaupunginlääkärinä ja sairaalan ylilääkärinä. Sotavuosina 1939–1944 Klemola toimi kenttäsairaalan lääkärinä muun muassa Kiestingissä, samoin kuin pataljoonan ja sotasairaalan lääkärinä. Sotilasarvoltaan hän oli lääkintämajuri (1943).
Klemolan puoliso vuodesta 1921 oli sairaanhoitaja Elma Maria Lindell, perheeseen syntyi kolme lasta.
Teoksia

Eläkkeelle jäätyään Klemola asui Kärjenniemessä sijainneessa Koivuniemen huvilassa. Hän kirjoitti kolme muistelmateosta 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa ja myöhemmin ilmestyi vielä neljäs teos:
Lääkärin elämäntaipaleelta. WSOY 1966
Kahden tulen välissä. Karisto 1970
Kenttäsairaalan lääkäri. Karisto 1971
Lääkärioloneuvos muistelee. Karjalan kirjapaino, Lappeenranta 1980
Jan Mark

Janet Marjorie "Jan" Mark (22. kesäkuuta 1943 – 16. tammikuuta 2006) oli brittiläinen lastenkirjailija. Hän julkaisi kymmeniä kirjoja, joista viimeiset vain hieman ennen kuolemistaan aivokalvontulehduksen aiheuttamaan verenmyrkytykseen 62 vuoden iässä.
Mark voitti 1970–1980-luvuilla kaksi Carnegie-mitalia. Muutamia hänen kirjoistaan ovat Thunder and Lightnings, Handles, Zeno Was Here, The Tale of Tobias, My Frog and I ja Useful Idiots.
Jan Malmsjö

Malmsjö vuonna 2013.
Jan Malmsjö (s. 29. toukokuuta 1932 Lund) on ruotsalainen näyttelijä, laulaja ja tanssitaiteilija, joka on esiintynyt Ruotsin teatterilavoilla erityisesti musikaali- ja operettirooleissa. Hän tuli kansainvälisesti tunnetuksi Ingmar Bergmanin elokuvinakin tunnetuista televisiosarjoista Kohtauksia eräästä avioliitosta (1973) ja Fanny ja Alexander (1982), jossa hän näyttelee piispa Vergéruksen keskeisen draamaroolin.
Lundissa syntynyt Malmsjö varttui Malmössä, jossa hänen molemmat vanhempansa olivat varieteetaiteilijoita Hippodrom-teatterissa. Jan-poika esiintyi ensi kerran yhdeksänvuotiaana Franzie-operetissa ja oli mukana myös Malmön kansanpuiston lastenteatterissa. Isä oli ankara, eikä poika pitänyt häneen yhteyttä äidin kuoleman 1962 jälkeen.
Vuonna 1950 Jan Malmsjö pääsi Kuninkaallisen draamateatterin oppilaskouluun Tukholmassa ja työskenteli sitten Göteborgin kaupunginteatterissa 1953–1958. Vuonna 1958 hän sai kiinnityksen Ruotsin yleisradioyhtiön televisioteatteriin. Läpimurto Malmsjölle oli päärooli Leslie Bricussen ja Anthony Newleyn musikaalin Stop the World, I Want to Get Off ruotsalaistuotannossa vuonna 1963 Tukholman Scalateaternissa. Levylaulajana ja sanoittajana Malmsjön ura alkoi vuonna 1967 ruotsinkielisellä versiolla Tom Jonesin maailmanhitistä ”Green Green Grass of Home”.
Vuonna 1961 Malmsjö esiintyi ruotsalaisessa minitelevisiosarjassa Nina, Nora, Nalle. Vuonna 1984 hän esiintyi Ruotsin television ja Yle TV1:n yhteistuotannossa, Leena Vihtosen ohjaamassa viihdeohjelmassa Kohtaamisen muisto, jonka laulut ja lausuntaesitykset pohjautuvat 20 pohjoismaisen runoilijan teksteihin.
Käännös suomeksi
Jaakko Nostaja

| Jaakko Nostaja> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. elokuuta 1867 Jurva
Kuollut: 26. joulukuuta 1901 (34 vuotta) Palosaari, Vaasa
Muut tiedot
Uskonto:  Baptismi
Jaakko Nostaja (20. elokuuta 1867 Jurva – 26. joulukuuta 1901 Vaasa) oli suomalainen puuseppä ja baptistisaarnaaja. Nostajaa pidetään suomalaisen baptistiliikkeen merkkimiehenä sekä järkkymättömänä julistajana. Nostaja toimi erityisesti Etelä-Pohjanmaalla, mutta hän ulotti julistusmatkansa myös sen ulkopuolelle.
Elämäkerta

Vuonna 1889 Nostaja valittiin Jurvan baptistiseurakunnan johtajaksi ja saarnaajaksi. Hänen vaikutuksestaan Jurvan seurakunta kasvoi suuresti. Vuosina 1894–1895 Nostaja oli oppilaana ruotsalais-suomalaisessa saarnaajakoulussa Vaasassa ja Petolahdella.
Nostaja teki vuonna 1897 julistusmatkan Poriin ja Luvialle polkupyörällä. Nostajan evankelioimismatka kesti kaksi kuukautta. Nostaja suunnitteli suomalaisen baptistiyhdyskunnan perustamista, mutta se jäi toteutumatta ruotsinkielisten vastustuksen vuoksi. Nostaja oli Totuuden Kaiku -lehden perustajajäsen ja kirjoitti aktiivisesti artikkeleita. Hän kuoli yllättäen 34-vuotiaana tapaninpäivänä 1901.
Jeanelle Scheper

Jeanelle Scheper (s. 21. marraskuuta 1994) on saintlucialainen korkeushyppääjä.
Scheper sijoittui kahdeksanneksi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Barcelonassa 2012. Hän karsiutui loppukilpailusta Moskovan MM-kilpailuissa 2013. Hän sijoittui neljänneksi Kansainyhteisön kisoissa Glasgow'ssa 2014. Hän oli viides Pan-Amerikan kisoissa 2015 ja seitsemäs Pekingin MM-kilpailuissa 2015.
Hän osallistui myös Rio de Janeiron olympialaisiin vuonna 2016.
Scheper hyppäsi ennätyksensä 196 cm Starkvillessä 15. toukokuuta 2015. Hallissa hän on hypännyt parhaimmillaan 191 Fayettevillessä 2013.
Jeanette Anderson

| Jeanette Anderson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Jeanette Anderson
Syntynyt: 16. maaliskuuta 1991 (ikä 33)
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pelipaikka:  Sentteri
Pituus:  183 cm
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
2010–2014:   Caldwell University
Seurajoukkueet
2014:   Tampereen Pyrintö
Jeanette Anderson (s. 16. maaliskuuta 1991) on yhdysvaltalainen koripalloilija.
Anderson pelasi Caldwell Universityn joukkueessa yliopistokoripalloa neljä kautta vuosina 2010–2014. Syksyllä 2014 Anderson teki pelaajasopimuksen Naisten Korisliigaan nousseen suomalaisen Tampereen Pyrinnön kanssa. Pääsarjadebyytissään 4. lokakuuta 2014 Anderson teki 15 pistettä ja otti kahdeksan levypalloa. Hän oli kuitenkin keskenkuntoinen ja palasi Yhdysvaltoihin vain yhden ottelun jälkeen.
James Coburnin filmografia

Tämä on yhdysvaltalaisen näyttelijän James Coburnin filmografia.
Jan Marek

| Jan Marek |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 31. joulukuuta 1979 Jindřichův Hradec, Tšekkoslovakia
Kuollut: 7. syyskuuta 2011 (31 vuotta) Jaroslavl, Venäjä
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  179 cm
Paino:  81 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1998–2011
Seurat:  HC Vajgar Hradec HC Trinec HC Sparta Praha Metallurg Magnitogorsk PHK TsSKA Moskova HK Atlant Lokomotiv Jaroslavl
Jan Marek (31. joulukuuta 1979 Jindřichův Hradec, Tšekkoslovakia – 7. syyskuuta 2011 Jaroslavl, Venäjä) oli tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. 7. syyskuuta 2011 KHL-seura Lokomotiv Jaroslavlia kuljettanut lentokone syöksyi maahan lähellä Jaroslavlia, ja onnettomuudessa menehtyivät Marekin mukana lähes kaikki lentokoneen kyydissä olleet joukkueen sekä miehistön jäsenet.
J. N. Vainio

Johannes (Juho) Natanael Vainio (3. syyskuuta 1875 Hiitola – 17. toukokuuta 1948 Pori) oli suomalainen kansakoulunopettaja, kuoronjohtaja ja säveltäjä.
Vainion vanhemmat olivat talollinen Simo Antinpoika Vainio ent. Bragge ja Maria Erkintytär Bragge. Perheessä oli 11 lasta joista tunnettuja olivat kansanedustaja Antti Vainio ja jääkärikenraalimajuri Väinö Vainio. J. H. Vainio oli naimisissa vuodesta 1901 opettaja Bertta Vilhelmiina Hällforsin (s. 1877) kanssa.
Vainio toimitti vuonna 1909 ilmestyneen Valistuksen laulukirjan josta ilmestyi 41 painosta. 220 laulua sisältänyt kirja oli tarkoitettu kansakoulujen laulunopetuksen käyttöön ja myös iltamiin ja kokouskäyttöön.
Vainion sävellyksiä ovat muun muassa Satakunnan laulu, Kissimirri (Kissimirri, kissimirri koreana käyt), Köyhän lapsen joulukuusi, Mammanpojan laulu, Minäpä olen se pikkuinen poika ja Mirri (Mirrin kolttu se kirjava on). Vainion Porin lyseolle lahjoittama sävellysarkisto on kadonnut.
Vainio oli opettajana 1899–1901 Räisälän Tiurin koululla ja sen jälkeen Porissa. Räisälässä asuessaan Vainio kokosi yhdistetyn Räisälän sekakuoron joka esiintyi muun muassa Helsingin laulujuhlilla vuonna 1900. Porissa Vainio toimi Porin Kansallisköörin johtajana ja johti lähes 40 vuoden ajan Porin lyseon oppilasorkesteria.
Kirjallista tuotantoa

Valistuksen laulukirja : koulujen ja nuorison tarpeeksi ; toimittanut J. N. Vainio. Valistus, Helsinki 1909, 11. korj. ja lis. painos 1920, 16. korjattu ja lisätty painos 1926, 20. painos 1930, 30. painos 1939, 40. painos 1957, 41. painos 1959
Lyhyt nuottioppi : eripainos Valistuksen laulukirjasta. Valistus, Helsinki 1911, uusia painoksia 1916, 1921, 1923, 1927, 1930, 1936, 1940, 1942, 1951, 1954
Valikoima Walistuksen laulukirjan säestyksiä : koulujen ja nuorison tarpeeksi ; toimittanut J. N. Wainio. Valistus, Helsinki 1913, 2. lis. painos 1922–1924 ja 3. painos 1927 nimellä Valistuksen laulukirjan säestyksiä : koulujen ja nuorison tarpeeksi.
Lauluja pienokaisille : kotien ja alkeiskoulujen tarpeeksi ; toim. J. N. Vainio. Valistus, Helsinki 1921
James Collins (kirjailija)

James C. Collins on yhdysvaltalainen kirjailija.
Hyvästä paras

Johtamisen kirjassa Hyvästä paras (2002) on esimerkkejä vihamielisistä yritysvaltauksista, joissa osakkeenomistajien taloudellisen edun mukaista on ollut estää yritysostot ja/tai pilkkomiset, silloinkin kun ne olisivat tuoneet omistajille moninkertaiset voitot myyntihetkellä.
Julmien tosiasioiden kohtaaminen kaikessa toiminnassa:
Totuuden kuulemiselle suotuisa ilmapiiri: Aloita kysymyksillä äläkä vastauksilla.
Harjoita dialogia ja väittelyä, älä pakkovaltaa
Arvioi kriittisesti etsimättä syntipukkia: Analysoinnissa voidaan keskittyä virheiden ymmärtämiseen ja niistä oppimiseen
Kehitä varoitusmekanismeja: Salaisuus ei ole tiedoissa vaan niiden muuttamisessa sellaiseksi ettei niitä voi sivuuttaa huomiotta
Säilytä usko siihen, että sinulle käy lopulta hyvin, vaikka koetkin vaikeuksia. Yrityksen pitää ymmärtää, missä se on paras. Hyvä on parhaan vihollinen. Siitä johtuu, että ylivertaisuutta on niin vähän.
Built to last

Built to last, Successful habits of Visionary Companies:
John Yong HP (1976-92): Voitto on peruskivi vaikkei ole koskaan ollut itsetarkoitus. Voitto arvioidaan asiakkaiden silmin sekä teoin, joista voimme olla ylpeitä. Asiakkaiden tyytyväisyys tekee meidät tuottaviksi.”
Italiaa aloittelijoille

| Italiaa aloittelijoille> Italiensk for begyndere |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Lone Scherfig
Käsikirjoittaja:   Lone Scherfig  Maeve Binchy 
Tuottaja:   Karen Bentzon  Gert Duve Skovlund  Peter Aalbæk Jensen 
Säveltäjä:  Niels W. Gade
Kuvaaja:  Jørgen Johansson
Leikkaaja:  Gerd Tjur
Pääosat:   Anders W. Berthelsen  Anette Støvelbæk  Ann Eleonora Jørgensen 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Tanska  Ruotsi 
Tuotantoyhtiö:  Zentropa Danmarks Radio
Ensi-ilta:  8. joulukuuta 2000
Kesto:  118 minuuttia
Alkuperäiskieli:   tanska  italia 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Italiaa aloittelijoille on Lone Scherfigin käsikirjoittama ja ohjaama dogmaelokuva, joka sai Berliinin elokuvafestivaaleilla neljä palkintoa.
Elokuva kertoo kuudesta yksinäisestä tanskalaisesta, rakkautta etsivästä ihmisestä, joiden kohtalot kietoutuvat yhteen italian kurssilla ja sen huipentumana järjestettävällä Venetsian-matkalla.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Anders W. Berthelsen  | … |  Andreas   |
|  Ann Eleonora Jørgensen  | … |  Karen   |
|  Anette Støvelbæk  | … |  Olympia   |
|  Peter Gantzler  | … |  Jørgen Mortensen   |
|  Lars Kaalund  | … |  Hal-Finn   |
|  Elsebeth Steentoft  | … |  kirkon työntekijä   |
|  Rikke Wölck  | … |  sairaanhoitaja   |
|  Karen-Lise Mynster  | … |  Kirsten   |
|  Bent Mejding  | … |  pastori Wredmann   |
|  Lene Tiemroth  | … |  Karenin äiti   |
|  Jesper Christensen  | … |  Olympian isä   |
|  Alex Nyborg Madsen  | … |  urheilija ja kirkkolaulaja   |
|  Steen Svare Hansen  | … |  urheilija ja kirkkolaulaja   |
|  Martin Brygmann  | … |  iltakoulun opettaja   |
|  Sara Indrio Jensen  | … |  Giulia   |
|  Claus Gerving  | … |  Klaus Graversen   |
Lähde:
Aiheesta muualla

Italiensk for begyndere på danskefilm.dk (tanskaksi)
Film Festival Review. "Finding the Right Spark for a Guy With a Problem", The New York Times 2.10.2001 (englanniksi)
Ilmestysten avaruus

| Ilmestysten avaruus> Revelation Space |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Alastair Reynolds
Kieli:  englanti
Genre:  tieteiskirjallisuus
Julkaistu:  2001
Suomennos
Suomentaja:  Hannu Tervaharju
Kansitaiteilija:  Mika Kärnä
Kustantaja:  Like
Julkaistu:  2003
Sivumäärä:  702
ISBN:  952-471-133-3
Sarja: Ilmestysten avaruus
Seuraava:  Lunastuksen arkki
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ilmestysten avaruus on Alastair Reynoldsin tieteisromaani vuodelta 2001. Teos aloittaa samannimisen sarjan. Kirjan suomennos ilmestyi 2003.
Juoni

Kirjan tarina alkaa vuodesta 2551 tapahtuen pääosin Delta-Pavoniksen aurinkokuntaan kuuluvalla Resurgamin planeetalla sekä Äärettömyyden kaipuu -nimisellä avaruusaluksella. Arkeologi Dan Sylveste avustajineen tutkii muinaisen amarantiinien muukalaiskulttuurin jäänteitä – koko lajin arvellaan tuhoutuneen sukupuuttoon äkillisesti jonkin erityislaatuisen katastrofin seurauksena. Sylvesten tutkimus ei kuitenkaan jatku häiriintymättä, sillä planeetalla tapahtuu myrskyisä vallankaappaus, jonka pyörteisiin Sylveste ajautuu. Dan pitää hallussaan isästään, huonomaineisesta kyberneetikko Calvin Sylvestestä koostettua tietokonesimulaatiota. Aurinkokuntaan saapuu yllättäen avaruusalus, Äärettömyyden kaipuu, jonka miehistö etsii keinoa parantaa kapteeninsa vaikea sairaus. He ovat olleet aiemmin yhteistyössä Calvin Sylvesten kanssa tämän vielä ollessa elossa, ja uskovat hänen voivan auttaa nytkin, joten he uhkaavat Resurgamin asukkaita äärimmäisellä väkivallalla saadakseen yhteyden kapinallisten vangitsemaan Sylvesteen. Dan Sylvesten salaperäinen menneisyys nousee merkittävään osaan tapahtumien kulkua – sen kautta Sylveste kytkeytyy suureen galaktiseen uhkaan, joka liittyy amarantiinien tuhoon.
Hahmot

Dan Sylveste on kirjan päähenkilö. Hän on arvostettu arkeologi ja Resurgamin siirtokunnassa vaikutusvaltainen intellektuelli.
Calvin Sylveste on Danin isä, ja kirjan tapahtumahetkillä jo kuollut. Hän kuitenkin esiintyy kirjassa tietokonesimulaationa.
Ana Khouri on Äärettömyyden kaipuun miehistön joukkoon soluttautunut vakooja, jolla on aivan omat suunnitelmansa.
Ilia Voljova on Äärettömyyden kaipuun aseinsinööri ja yksi alusta hallitsevasta triumviraatista. Triumviraatin kaksi muuta jäsentä ovat nimeltään Hegazi ja Sajaki. Brannigan on avaruusaluksen kapteeni, mutta vaikean sairauden rampauttama ja täysin riippuvainen koneista pysyäkseen elossa.
Vastaanotto

Tähtivaeltajan Marko Kivelän mukaan kirjan hahmot ovat tyypillistä scifi-tasoa, eli sinällään toimiva, mutta eivät loisteliaita. Ajoittaiset lyhyet tiedeiskut eivät tunnu täysin istuvan kerrontaan. Portin Juho-Antti Tuhkasen mielestä tarinan tieteelliset ideat menevät fantasian puolelle. Usein liiankin kiperiksi tehdyistä tilanteista selvitään ihmetekniikan avulla, mikä vie tarinalta jännitettä. Juoni on usein tuttu muista teoksista. Kirjan yhteiskunnallinen kuvaus on jotenkin innotonta ja henkilöt vaikuttavat persoonattomilta.
Aiheesta muualla

Toni Jerrman: Avaruusseikkailun tuhti paluu. Helsingin Sanomat 5.6.2004.
John Clute: Do not watch this space. Scifi.com. (englanniksi)
Russ Allbery: Revelation Space. 15.11.2004. (englanniksi)
J. C. Catford

| John Cunnison ”Ian” Catford> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. maaliskuuta 1917  Edinburgh 
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  Fonetiikka
John Cunnison ”Ian” Catford (26. maaliskuuta 1917 Edinburgh, Skotlanti – 6. lokakuuta 2009 Shoreline, Washington, Yhdysvallat; julkaisi nimellä J. C. Catford) oli yhdysvaltalainen foneetikko sekä kieli- ja käännöstieteilijä, joka tunnetaan erityisesti fonetiikan oppikirjoistaan sekä fonetiikan inhimillisten mahdollisuuksien rajoja tarkastelleesta teoksestaan Fundamental problems in phonetics (1977), Kaukasian kielten tutkimuksestaan ja panoksestaan käännöstieteen alkuvaiheisiin.
Catford opiskeli Edinburghin (ranskaa ja romaanisia kieliä), Pariisin (fonetiikkaa) ja Lontoon (venäjää ja slaavilaisia kieliä sekä yleistä kielitiedettä) yliopistoissa. Hänen tutkimuskohteitaan olivat fonaatiotyypit, diakroninen fonetiikka, fonetiikan pedagogiikka, dialektologia, lauseopillinen ergatiivisuus, Kaukasian kielet ja käännösteoria. Hän perusti soveltavan kielitieteen laitoksen Edinburghin yliopistoon, missä hän vaikutti 1952–64. Tämän jälkeen hän toimi 1964–85 Michiganin yliopiston kielitieteen professorina. Yliopistoviroistaan hän jäi eläkkeelle vuonna 1988, mutta pysyi aktiivisena tutkimuksessa sen jälkeenkin.
Fonetiikan kiinnostuksensa Catford itse mainitsee alkaneen hänen luettuaan 14-vuotiaana George Bernard Shaw’n Pygmalion-näytelmän (joka tunnetaan paremmin elokuvaversiona My fair lady). Yksi näytelmän ja elokuvan päähenkilöistä, kielitieteen professori ”Henry Higgins” on yhdistetty vaihtoehtoisesti kahteenkin eri tosielämän brittifoneetikkoon, Henry Sweetiin ja Daniel Jonesiin. Uransa alkupuolella Catford opetti englantia ja sen ääntämystä ulkomailla British Councilin toimessa Kreikassa, Egyptissä ja Palestiinassa. 1946–52 hän toimi BBC:n ääninäyttelijänä ja erikoistui nimenomaan eksoottisiin englannin murteisiin.
Catfordin 1960-luvulla julkaisema pieni monografia kääntämisen kielellisestä teoriasta (Catford 1965) oli yksi varhaisista teksteistä kohti nykyaikaista käännöstiedettä. Catford itse tosin ei halunnut käännöstieteestä itsenäistä tieteenalaa, vaan näki sen nimenomaisesti kielitieteellisten teorioiden soveltamisen alueena. Catfordin teos liittyy myös kirjoitusjärjestelmien tutkimuksen alaan, koska teoksen luvun 9 käsittelemä ”grafologinen kääntäminen” käsittelee eri kirjoitusjärjestelmien käsinkirjoittamisen eroja mm. sen perusteella, millaisia viivoja ja missä järjestyksessä järjestelmä käyttää kirjainten (tai tarkemmin glyyfien) muodostamiseen.