stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Scrabble
Historia

Scrabblen kehitti vuonna 1938 yhdysvaltalainen Alfred Mosher Butts oman aikaisemman ideansa pohjalta. Aluksi pelin nimi oli Criss-Crosswords. Butts ei saanut ideaansa myydyksi kymmeneen vuoteen. Pelin oikeudet osti James Brunot, joka alkoi valmistaa sitä vuonna 1948 nimellä Scrabble. Pelistä tuli myyntimenestys, kun Macy’s-tavaratalon johtaja Jack Strauss kertoman mukaan innostui siitä lomallaan ja tilasi sitä suuren määrän tavarataloihinsa.
Scrabblen valmistusoikeudet myytiin Selchow & Richterille. Peli levisi Yhdysvaltojen ulkopuolelle 1950-luvulla. Pelin oikeudet vaihtelivat aluksi eri puolilla maailmaa firmalta toiselle. Nykyisin Yhdysvaltain-oikeudet ovat Hasbrolla ja muun maailman oikeudet Mattelilla.
Scrabblesta on julkaistu useita erilaisia versioita, ja siitä on tehty myös esimerkiksi televisiovisailuja. Suomessa pelin ruotsalaisversio Alfapet on ollut pitkään tunnetumpi kuin alkuperäinen. Suomessa peliä on aikaisemmin myyty myös nimellä Riti-Rati ja Raspeli.
Kilpailutoiminta

Englanninkielisen Scrabblen maailmanmestaruudesta kilpaillaan joka vuosi. Vuoden 2018 maailmanmestaruusturnaus käytiin viikon mittaisena avoimena kilpailuna, jossa 35 kierroksen turnausta seurasivat kahdeksan parhaan pelaajan väliset pudotuspelit. Mukana oli 116 pelaajaa 25 maasta. Loppuottelu pelattiin paras viidestä -säännöillä. Vuoteen 2018 mennessä ainoana ihmisenä useamman kuin yhden mestaruuden on voittanut uusiseelantilainen Nigel Richards. Hän on voittanut myös ranskankielisen Scrabblen maailmanmestaruuden.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Scrabble.com
Haapajärven Pesä-Kiilat

| Haapajärven Pesä-Kiilat   (HP-K) |
| --- | --- |

Koko nimi:  Haapajärven Pesä-Kiilat   (HP-K)
Perustettu:  1990
Entiset nimet:  Haapajärven Pesä-Kiilat   1990–
Kaupunki:  Haapajärvi
Kenttä:  Ronkaala
– kapasiteetti:  1000
Miesten sarjataso:  Suomensarja
Naisten sarjataso:  Suomensarja
Värit:                

Puheenjohtaja:  Petri Huhtala 
Miesten pelinjohtaja:  Antti Ahola
Naisten pelinjohtaja:  Jaana Ojaniemi
Omistaja:  Haapajärven Pesä-Kiilat ry
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Haapajärven Pesä-Kiilat (HP-K) on vuonna 1990 perustettu haapajärvinen pesäpalloseura. Aiemmin pesäpalloa pelattiin Haapajärven Kiilojen alaisuudessa. Seuran miesjoukkue pelasi Superpesiksessä kausilla 1996–1998. Pesä-Kiilojen naisten ja miesten joukkueet pelaavat kaudella 2023 kolmannella sarjatasolla Suomensarjassa ja tyttöjen joukkue puolestaan korkeimmalla sarjatasolla Superpesiksessä. Pesä-Kiiloilla on kaikkiaan noin 20 joukkuetta ja 300 pesäpallon harrastajaa. Se sai Nuori Suomi -sinetin 2004.
Palkinnot ja huomionosoitukset > Palkitut

Vuoden tulokas:
Teijo Kankaanpää (1996)
Palkinnot ja huomionosoitukset > Miesten Itä–Länsi-valinnat

Matti Iivarinen (1996)
Juha Kalajanniska (1997)
Kari Kallio (1998)
Tilastot ja luettelot > Pelinjohtajat

Seppo Mustonen (1991–1998)
Ilkka Autio (1999–2000)
Seppo Mustonen (2001–2003)
Tuomo Tiitto (2004)
Jari Saaranen (2005–2007)
Jukka Tiitto (2008–2012)
Antti Ahola (2013)
Erno Hautamäki (2014–2015)
Teemu Flink (2016)
Jari Hiltunen (2017)
Junioritoiminta

| Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Joukkue | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Mitalit | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Vuodet | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Yhteensä | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
C-tytöt: 
| C-tytöt |  Kultaa | 2021 | 1 |  |
| C-tytöt |  Hopeaa | 2020 | 1 |  |
D-tytöt: 
| D-tytöt |  Pronssia | 2019 | 1 |  |
| Yhteensä: | Yhteensä: | Yhteensä: | 3 |  |
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Kankaanpään terrorismiepäily

Kankaanpään terrorismiepäilyssä miesjoukkoa on tutkittu kokonaisuudesta, johon kuuluu terroristisessa tarkoituksessa tehtyjä rikoksia. Poliisin mukaan miehet muun muassa suunnittelivat räjähdeiskua Niinisalon vastaanottokeskukseen ja olivat varustautuneet tätä varten asein ja pommein.
Kyseessä on Suomen ensimmäinen äärioikeistoon liittyvä terrorismirikosepäily. Satakunnan käräjäoikeus hylkäsi terrorismisyytteet, mutta tuomitsi epäillyt muista rikoksista 5. joulukuuta 2024.
Syytetyt

Poliisi oli tutkinut tapausta vuodesta 2019 alkaen 3. joulukuuta 2021 Satakunnan käräjäoikeus vangitsi viisi kantasuomalaista, Kankaanpään seudulla ja Tampereella asunutta miestä. Terrorismirikoksen valmistelusta epäiltyyn viisikkoon kuuluvat vuosina 1996 ja 1998 syntyneet veljekset ja heidän vuonna 1996 syntynyt serkkunsa. Lisäksi joukkioon kuuluu kaksi vuonna 1995 syntynyttä miestä. Kahdella heistä on sama sukunimi. Jotkut heistä ovat käyneet kouluja Kankaanpään seudulla.
Ennen terrorismitutkintaa ryhmän jäsenet olivat syyllistyneet useisiin pahoinpitelyihin. Kaksi heistä tuomittiin kolmen kuukauden ehdolliseen vankeuteen syyskuussa 2019 tapahtuneesta vähemmistöön kuuluvan henkilön pahoinpitelystä. Juhannuksena 2020 ryhmän jäsenten epäiltiin puukottaneen yhtä henkilöä. Poliisin mukaan puukotuksen uhri ei kuulunut mihinkään vähemmistöryhmään. Joulukuussa 2019 tapahtui vähemmistöön kuuluvan henkilön pahoinpitely. Yhtä heistä epäillään törkeästä pahoinpitelystä lokakuussa 2019. Käräjäoikeus tuomitsi kaksi ryhmän jäsentä sakkohin pahoinpitelystä, joka tapahtui vappuna 2021: Vuonna 1995 syntynyt mies tuomittiin pahoinpitelystä ja vuonna 1998 syntynyt mies pahoinpitelystä ja laittomasta uhkauksesta.
Vuonna 2014 yksi ryhmän jäsenistä oli pahoinpidellyt hänen kanssaan tappelun aloittaneen miehen nyrkkiraudalla erään paikallisen grillin edustalla. Tekijä tuomittiin sakkoihin hätävarjelun liioitteluna tehdystä pahoinpitelystä ja vaarallisen esineen hallussapidosta. Sakkotuomio jäi hovioikeuden päätöksellä pysyväksi. Seuraavana vuonna sama tekijä oli yrittänyt varastaa videokameran paikallisesta liikkeestä, ja hänet tuomittiin näpistyksestä sakkoihin.
Ideologia

Poliisin mukaan kyseessä on radikaali äärioikeistolainen ryhmittymä, joka edustaa akselerationismiksi kutsuttua ideologiaa. Ideologian mukaan yhteiskunta on vihollinen, ja sen romahduttamista yritetään kiihdyttää terroriteoilla ja väkivallalla. Aftenposten mukaan miehet kuuluivat Atomwaffen Divisionin suomalaisjaostoon.
Apulaisvaltakunnansyyttäjän mukaan on olemassa näyttöä ryhmän ydinhenkilöiden pitkälle menneestä radikalisoitumisesta ja "uskonnollisia sävyjä saaneesta hurahtamisesta uusnatsistiseen, osin mytologiseen ideologiaan, johon liittyy akselerationistisia pyrkimyksiä".
Euroopan poliisivirasto Europol osallistui Kankaanpään ryhmää koskevaan tutkimukseen antamalla asiantuntija-apua. Europolin mukaan Kankaanpään ryhmän toiminnan vaikuttimena oli akselerationismin lisäksi ”apokalyptinen satanismi”. Kankaanpään ryhmän johtajan ottamista tatuoinneista ja hänen asunnostaan löytyneistä riimumerkeistä poliisi löysi yhteyden äärioikeiston sisäpiirissä tunnettuun kirjaan, jonka kuvauksen Ylen toimittaja arvioi sopivan satanismia käsittelevään radikaaliin teokseen nimeltä 21 polkua pimeyden valtakuntaan. Kirja kertoo Order of Nine Angles (Ona) -nimisestä suuntauksesta, jonka tavoitteena on nykyisen länsimaisen demokraattisen järjestelmän ja arvokulttuurin hävittäminen ja uuden maailman luominen kaaoksen ja tuhon kautta.
Varustautuminen

Poliisin mukaan ryhmän jäseniin kohdistunut tutkinta alkoi vuonna 2019, jolloin heitä epäiltiin törkeästä ampuma-aserikoksesta. Joulukuussa 2019 tehdyissä kotietsinnöissä poliisi takavarikoi ryhmältä muun muassa kymmenkunta luvatonta ampuma-asetta. Aseiden joukossa oli taskuaseita ja haulikoita. Yksi aseista oli rynnäkkökiväärimallinen reserviläiskivääri, joka oli muutettu sarjatuliaseeksi. Lisäksi takavarikoitiin yli 3 000 patruunaa. Ryhmältä takavarikoitiin myös nelisenkymmentä kiloa dynamiittia; lähes 5 kiloa ilmeisesti Puolustusvoimille kuuluvaa lehtiruutia, josta poliisin mukaan oli tarkoitus valmistaa putkipommeja; sekä runsas määrä aikatulilankaa ja erityyppisiä räjähdenalleja. Lisäksi takavarikoitiin lannoitetta, joka sisältää ammoniumnitraattia. Ammoniumnitraatin ja polttoöljyn seoksesta valmistetaan räjähdysainetta nimeltä Anfo. Poliisin löytämistä materiaaleista on mahdollista rakentaa samankaltainen pommi, jonka Anders Behring Breivik räjäytti Oslossa vuonna 2011. Lannoitteesta oli myös valmistettu valmista räjähdysainetta. Lannoitetta oli yli 100 litraa. Lisäksi ryhmällä oli hallussaan runsaasti erilaisia sotilasvarusteita, kuten kaasunaamareita, kypäriä, maastopukuja ja taisteluliivejä.
Suunnitelma

Poliisi epäilee, että ryhmän viisi miestä olivat opetelleet aseiden ja räjähdeaineiden käyttöä tehdäkseen räjähdeiskun Niinisalon vastaanottokeskukseen. Kyseinen vastaanottokeskus oli lopettanut toimintansa ennen ryhmän paljastumista, mutta ryhmä jatkoi terrori-iskun suunnittelua siitä huolimatta.
Kun tyhjillään ollut vastaanottokeskus poltettiin maan tasalle 1. joulukuuta 2015, ryhmän johtaja julkaisi videon, joka oli kuvattu tulipalosta ennen palokunnan saapumista paikalle. Mies oli tuhopolton pääepäilty, mutta poliisi ei onnistunut keräämään riittävää näyttöä syytteen nostamiseksi.
Poliisin tutkinta

Ryhmän jäseniin kohdistettiin vuoden 2021 aikana laajamittaista salaista tiedonhankintaa. Telekuuntelulla ja salassa tarkkailemalla poliisi selvitti, että Kankaanpään ryhmän johtajalla oli läheiset välit Suomen tärkeimpiin äärioikeiston johtajiin muiden muassa uusnatsijärjestö Pohjoismaisessa vastarintaliikkeessä sekä yhdysvaltalaisten Hammerskins ja Atomwaffen Divisionin suomalaisiin alajahostoihin, joilla epäiltiin olevan merkittävä vaikutus Kankaanpään ryhmän toimintaan.
Kankaanpään uusnatsiryhmän jäsenet olivat vuosien ajan syyllistyneet erilaisiin katuväkivaltatekohiin Kankaanpäässä. Ryhmällä oli sisäinen säännöstö, jota pantiin täytäntöön väkivallan uhalla.
Pidätys

Viisi miestä otettiin kiinni 30. marraskuuta 2021. Pidätyksessä Lounais-Suomen poliisi sai virka-apua keskusrikospoliisilta ja rajavartiolaitokselta. Epäiltyinä rikosnimikkeinä olivat terroristisessa tarkoituksessa tehtävän rikoksen valmistelu ja terroristisessa tarkoituksessa tehty tahallinen räjähderikos..
Käräjäoikeus vapautti neljä vangittuna ollutta epäiltyä tammikuussa 2022 ja yhden jo aiemmin.
Rikosnimikkeinä esitutkinnassa ovat terroristisessa tarkoituksessa tehty törkeä ampuma-aserikos, terroristisessa tarkoituksessa tehty tahallinen räjähderikos, kouluttautuminen terrorismirikoksen tekemistä varten ja terroristisessa tarkoituksessa tehty törkeä varkaus.   Rikoksentekijällä katsotaan olevan terroristinen tarkoitus, jos hänen tarkoituksenaan on aiheuttaa vakavaa pelkoa väestön keskuudessa, tai vaihtoehtoisesti pakottaa viranomainen joko tekemään jotain, jättämään tekemättä jotakin tai sietämään jotakin tekoa.
Syytteet

Apulaisvaltakunnansyyttäjä nosti syytteet kuutta henkilöä vastaan. Yhtä henkilöä syytetään terroristisessa tarkoituksessa tehdystä räjähderikoksesta ja kouluttautumisesta terrorismirikoksen tekemistä varten. Toista henkilöä syytetään kouluttautumisesta terrorismirikoksen tekemiseen. Neljää muuta syytetään pahoinpitelyistä, kiristyksestä, räjähde- ja ampuma-aserikoksista sekä anastamisesta. Syytekohtia on yhteensä 27. Epäillyt rikokset ovat tapahtuneet vuosina 2018–2023 Kankaanpäässä.
Yksi vangittuna olleista henkilöistä tuomittiin ampuma-aserikoksesta ja räjähderikoksesta 50 päiväsakkoon, joita hänen ei tarvinnut maksaa, koska hän oli ollut vangittuna epäiltynä teosta, josta ei tuomittu. Hän sai kärsimys- ja ansionmenetyskorvauksia 11877 euroa.
Oikeudenkäynti

Oikeudenkäynti alkoi Satakunnan käräjäoikeudessa 17. syyskuuta 2024. Kokonaisuudelle varattiin neljä käsittelypäivää syys- ja lokakuussa.
Satakunnan käräjäoikeus hylkäsi syytteet terrorismirikoksista 5. joulukuuta 2024.
Käräjäoikeus totesi, että kaksi pääsyytettyä olivat kiinnostuneet ja suhtautuneet hyväksyvästi rasismiin ja akselerationistiseen aatteeseen. Käräjäoikeuden mukaan jäi kuitenkin näyttämättä, että miehet olisivat harjoittaneet, varustaneet tai valmistaneet itseään mihinkään yksilöityyn väkivallantekoon, esimerkiksi vastaanottokeskuksen räjäyttämiseen.
28-vuotias mies tuomittiin vuoden ja neljän kuukauden ehdolliseen vankeuteen muun muassa törkeästä ja perusmuotoisesta pahoinpitelystä, räjähderikoksesta, ampuma-aserikoksesta sekä kätkemisrikoksesta.
29-vuotias mies tuomittiin vuoden ja neljän kuukauden ehdolliseen vankeuteen muun muassa törkeästä ja perusmuotoisesta pahoinpitelystä, räjähderikoksesta, ampuma-aserikoksesta sekä kätkemisrikoksesta ja  törkeästä kiristyksestä.
Vuonna 1998 syntynyt mies tuomittiin törkeästä pahoinpitelystä, ampuma-aserikoksesta ja kätkemisrikoksesta reilun vuoden ehdolliseen vankeuteen.
Vuonna 1996 syntynyt mies tuomittiin törkeästä pahoinpitelystä vuoden ehdolliseen vankeuteen.
Vuonna 2000 syntynyt mies tuomittiin pahoinpitelystä kahdeksan kuukauden ehdolliseen vankeuteen.
Apulaisvaltakunnansyyttäjä Jukka Rappe on määrännyt jutun syyttäjät hakemaan muutosta käräjätuomioon. Asia etenee Vaasan hovioikeuden käsiteltäväksi, jos hovioikeus myöntää syyttäjälle jatkokäsittelyluvan.
Leonid Markelov

| Leonid Markelov> Леонид Маркелов |
| --- | --- |
 Markelov vuonna 2010.
Marin tasavallan 3. päämies
 14. tammikuuta 2001 – 6. huhtikuuta 2017  
Edeltäjä:  Vjatšeslav Kislitsyn
Seuraaja:  Aleksandr Jevstifejev
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. toukokuuta 1963 (ikä 61) Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Ammatti:  juristi
Tiedot
Puolue:  Yhtenäinen Venäjä (2007–2017)
Muut puolueet:  LDPR (2007–2017)
Etnisyys:  venäläinen
Leonid Igorevitš Markelov (ven. Леонид Игоревич Маркелов, s. 25. toukokuuta 1963 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen poliitikko, joka toimi Venäjän kuuluvan Marin tasavallan päämiehenä vuosina 2001–2017. Koulutustaustaltaan hän on Neuvostoliiton puolustusministeriön alaisesta Puna-armeijan instituutista valmistunut juristi.
Markelov oli Venäjän liberaalidemokraattisen puolueen jäsen ja äärikansallismielisen Vladimir Žirinovskin kannattaja. Merkelov pääsi duumaan yhdeksi kaudeksi 1990-luvun alkupuolella. Liike-elämän puolella hän nousi suuren Rosgostrah-vakuutusyhtiön varapresidentiksi.
Vuonna 2000 Markelov voitti Marin tasavallan presidentinvaalit suuren mainoskampanjan avulla. Muun muassa Euroopan parlamentti ja monet ihmisoikeusjärjestöt arvostelivat Markelovin hallintoa omassa tasavallassaan vähemmistönä elävän suomensukuisen kansan, marien, kansallisesta sorrosta ja marien kulttuurielämän tukahduttamisesta. Mareihin kohdistuvista pahoinpitelyistä, uhkailusta ja jopa murhista tuli arkipäivää Markelovin hallintokaudella.
Joulukuussa 2004 Markelov valittiin uudelle presidenttikaudelle valtapuolue Yhtenäisen Venäjän ehdokkaana. Vuoden 2009 lopussa presidentti Dmitri Medvedev esitti tuolloin voimassa olleen Venäjän lainsäädännön mukaisesti tasavallan parlamentille Merkelovin valitsemista kolmanneksi kaudeksi. Tätä ennen paikallista lainsäädäntöä oli muutettu niin, että presidentin toimikausi muuttui viisivuotiseksi. Tammikuussa 2010 Markelov aloitti kolmannen kautensa Marin tasavallan johdossa.
Huhtikuussa 2017 Venäjän presidentti Vladimir Putin vapautti Leonid Markelovin Marin tasavallan päämiehen tehtävästä. Markelov erosi omasta pyynnöstään. Markelovin kausi oli synkkä suomalaisten sukukansan aktivisteille, kun tasavallassa tapahtui useita selvittämättä jääneitä murhia ja pahoinpitelyjä.
Kansainvälinen marxilainen tendenssi

| Kansainvälinen marxilainen tendenssi |
| --- | --- |
  
Perustettu:  1992
Ideologia:  kommunismi vallankumouksellinen sosialismi marxilaisuus leninismi trotskilaisuus bolševismi antistalinismi
Poliittinen kirjo:  äärivasemmisto
Värit:  punainen
Kotisivu:  www.marxist.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kansainvälinen marxilainen tendenssi (engl. International Marxist Tendency, IMT) on kansainvälinen kommunistinen organisaatio, joka toimii yli 40 maassa ja joka perustuu Karl Marxin, Friedrich Engelsin, Vladimir Leninin, Lev Trotskin sekä sen perustajien Ted Grantin ja Alan Woodsin ideoihin. Organisaatio pyrkii luomaan yhtenäisen maailman kommunistisen puolueen, joka johtaa tulevan maailmanvallankumouksen tuhoamaan kapitalismin.
Kansalliset osastot

| Osa | Osion nimi | Sivusto |
| --- | --- | --- |
|  | El Militante | [1] |
|  | Revolution | [2] |
|  | Der Funke | [3] |
|  | in Wallonia: Unité Socialiste in Flanders: Vonk | [4] [5] |
|  | Lucha de Clases | (Arkistoitu – Internet Archive) [6] |
|  | Esquerda Marxista | [7] |
|  | Fightback | [8] |
|  Katalonia | L'Octubre | [9] |
|  | Marxistická Alternativa | (Arkistoitu – Internet Archive) [10] |

|  | Revolutionære Socialister | [11] |
|  | Bloque Popular Juvenil | [12] |
|  | Socialist Appeal | [13] |
|  | Révolution | [14] |
|  | Der Funke – Marxistische Linke | [15] |
|  | Κομμουνιστική Τάση Kommunistiki Tási | [16] |
|  | Bloque Popular Juvenil | [17] |
|  | Izquierda Marxista | [18] |
|  | Perhimpunan Sosialis Revolusioner | (Arkistoitu – Internet Archive) [19] |
|  | Sinistra classe rivoluzione | [21] [22] |
|  | La Izquierda Socialista | [23] |
|  | رابطة العمل الشيوعي Rābita al-'amal al-shuyu'ī | [24] |
|  | Revolutie | [25] |
|  | Socialist Appeal | [26] |
|  | Workers' Alternative | [27] |
|  | لال سلام Lal Salaam | [28] |
|  | Czerwony front | [29] |
|  | Colectivo Marxista | [30] |
|  | La Riposte | [31] |
|  | Revolution | [33] |
|  | Crvena Kritika Црвена Критика | [34] |
|  | Revolution | [35] |
|  | Lucha de Clases | [36] |
|  | Revolution | [37] |
|  | Der Funke | [38] |
|  | Socialist Revolution | [39] |
|  | Lucha de Clases | [40] |
|  | 火花 Huǒhuā | [41] |
Kansalliset osastot kartta
Lahden Mailaveikot

| Lahden Mailaveikot |
| --- | --- |

Koko nimi:  Lahden Mailaveikot
Perustettu:  1929
Entiset nimet:  Lahden Mailaveikot   1929
Kaupunki:  Lahti
Kenttä:  Kisapuisto
Miesten sarjataso:  Suomensarja
Naisten sarjataso:  Suomensarja
Värit:           
Puheenjohtaja:  Tarja Salminen
Naisten pelinjohtaja:  Juha Kinanen
Omistaja:  Lahden Mailaveikot ry
Miesten SM-mitalit
Kultaa:  8 (1929, 1930, 1931, 1932, 1949, 1950, 1951, 1952)
Hopeaa:  3 (1933, 1948, 1953)
Pronssia:  3 (1934, 1935, 1936)
Naisten SM-mitalit
Kultaa:  1 (1931)
Hopeaa:  1 (1933)
Pronssia:  1 (1932, 1938)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kirin ja Lahden Mailaveikkojen välinen ottelu vuonna 1953.
Lahden Mailaveikkojen alkuperäinen logo.
Lahden Mailaveikot on kaikkien aikojen menestyksekkäimpiä suomalaisia pesäpalloseuroja. Se on voittanut miesten Suomen mestaruuden kahdeksan kertaa ja naisten Suomen mestaruuden yhden kerran.
Lahden Mailaveikot (LMV) perustettiin vuonna 1929. Sen edustusjoukkueen rungon muodosti Lahden suojeluskunnan joukkue, joka oli voittanut Suomen mestaruuden vuonna 1925. LMV voitti miesten Suomen mestaruuden heti ensimmäisenä toimintavuonnaan ja uusi saavutuksensa kolmena seuraavana vuonna. Joukkueessa pelasivat muiden muassa lukkari Olli Veijola, Tauno Alhava (entinen Byckling), mäkihyppääjänä tunnettu Paavo Nuotio ja Mauno Heinonen. Myös nyrkkeilijänä tunnettu Valfrid Resch (myöhemmin Valle Resko) saavutti seuran riveissä yhden SM-mitalin. Seura voitti myös naisten ensimmäisen Suomen mestaruuden vuonna 1931.
Historia

Toisen maailmansodan jälkeen LMV nousi uudelleen huipulle. Vuonna 1948 se sijoittui miesten SM-sarjassa hopealle tasapistein mestaruuden voittaneen Haminan Palloilijoiden kanssa, ja vuosina 1949–1952 se voitti Suomen mestaruuden jälleen neljästi peräkkäin. Neljän mestaruuden putkeen ovat miesten SM-sarjassa yltäneet LMV:n lisäksi vain Kouvolan Pallonlyöjät ja Sotkamon Jymy, molemmat yhden kerran. Kaikkia neljää mestaruutta olivat voittamassa lukkarina pelannut Vilho Kokkonen, ykkösvahti Leo Hannula, kakkos- ja kolmosvahtina pelannut Juha Broman, kakkosvaravahti Pertti Ahonen, kolmosvaravahti Jarmo Suokas, polttaja Antti Elomaa ja koppari Taisto Lehto.
LMV putosi sarjasta 1956, mutta palasi yhden Suomensarjakauden jälkeen vielä mitalikamppailuihin 1958 ja 1959 jääden molemmilla kerroilla neljänneksi. 1960-luvun alku ei enää suurta menestystä tarjonnut.
Vuonna 1963 LMV:n edustusjoukkue putosi miesten SM-sarjasta eikä ole sen koommin sinne palannut. Vuonna 2009 se pelasi Suomensarjassa.
Naispesäpalloilijat perustivat vuonna 1970 uuden seuran, PP-70:n, ja LMV:n naisten toiminta lakkasi lähes 20 vuodeksi. Vuonna 2007 LMV:n naisjoukkue voitti Suomensarjassa lohkonsa ja nousi vuodeksi 2008 toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Ykköspesikseen.
Saavutukset > Miesten SM-mitalit

Kultaa 1929, 1930, 1931, 1932, 1949, 1950, 1951 ja 1952
Hopeaa 1933, 1948 ja 1953
Suomensarjan voitto 1946
Saavutukset > Naisten SM-mitalit

Kultaa 1931
Hopeaa 1933
Pronssia 1938
Junioritoiminta

| Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Joukkue | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Mitalit | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Vuodet | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Yhteensä | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
A-pojat: 
| A-pojat |  Kultaa | 1932, 1953 | 2 |  |
| A-pojat |  Hopeaa | 1931 | 1 |  |
| A-pojat |  Pronssia | 1934 | 1 |  |
| Yhteensä: | Yhteensä: | Yhteensä: | 4 |  |
Palkinnot ja huomionosoitukset > Palkitut

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Lyöjäkuningas: Leo Hannula (1948)  Pertti Jantunen (1951)  Juha Broman (1953)  |  Vuoden lukkari: Vilho Kokkonen (1948, 1950)  |  Vuoden pesäpalloilija: Heikki Laine (1968)  |
Palkinnot ja huomionosoitukset > Miesten Itä-Länsi-valinnat

| --- | --- |
 Tauno Alhava (1932, 1933)  Jaakko Luhtanen (1932)  Paavo Nuotio (1932, 1933)  Olli Veijola (1932, 1933, 1934, 1935)  Mauno Heinonen (1933, 1934, 1936)  Jaakko Aalto (1934)  Vilho Hänninen (1935, 1936)  Viljo Pyykkö (1935, 1936)  Lauri Ritvola (1945)  Erkki Alhava (1946, 1948)  Leo Hannula (1946, 1951, 1952, 1953) :  Pertti Ahonen (1947, 1948, 1949, 1951, 1952, 1953)  Birger Antin (1947)  Vilho Kokkonen (1947, 1951)  Olavi Sihvonen (1947)  Taisto Lehto (1948, 1950, 1951, 1952 1953)  Juha Broman (1949, 1950, 1951, 1953)  Antti Elomaa (1949, 1951, 1952, 1953, 1954, 1955)  Pertti Jantunen (1949, 1950, 1951)  Olli Hanski (1951, 1953, 1954, 1955, 1956, 1957, 1958, 1959, 1960, 1961)  Jarmo Suokas (1952, 1953, 1954)  Esa Hauta-aho (1958)  Heikki Laine (1961, 1962, 1968, 1969, 1970, 1971, 1972)
Palkinnot ja huomionosoitukset > Miesten Liitto-Lehdistö-valinnat

| --- | --- |
 Pertti Ahonen (1945)  Erkki Alhava (1945, 1948)  Lauri Ritvola (1945)  Olavi Sihvonen (1946)  Juha Broman (1948)  Vilho Kokkonen (1948) :  Taisto Lehto (1948)  Olli Hanski (1957, 1960, 1961)  Esa Hauta-aho (1958)  Matti Kuusela (1958)  Eero Parkkonen (1959)  Heikki Laine (1962, 1964, 1965, 1966, 1967, 1968, 1969, 1970, 1971, 1972)
Penang

| Penang> Malesian osavaltiot ja territoriot |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Sijainti
 Koordinaatit: 5°24′N, 100°14′E 
Valtio:   Malesia
Hallinto:  
 – Pääkaupunki:  George Town
 – Kuvernööri:  Abdul Rahman Abbas (2001-)
Pinta-ala:  1 031 km²
Väkiluku (2011):  1 561 383
 – väestötiheys:  1 514 as./km²
Kielet:  malaiji, kiina
Penang (malaijin kielellä Pulau Pinang, jawiksi بينانج ) on Malesian osavaltio, Malakan niemimaan länsirannikolla. Sen naapuriosavaltioita ovat Kedah ja Perak.
Penangin pinta-ala on 1 031 neliökilometriä ja asukasluku on noin 1,5 miljoonaa. Osavaltion pääkaupunki on George Town, jossa asuu noin 720 000 asukasta (2010). George Townin metropolialue ulottuu osavaltion rajojen ulkopuolelle ja suur-Penangin alueella asuu yli 2 miljoonaa ihmistä.
Maantiede

Penangin osavaltio muodostuu Pulau Penang -saaresta ja mantereella olevasta Seberang Perain (Wellesleyn provinssi) alueesta. Alueita yhdistää toisiinsa Penangin silta. Silta on 13,5 kilometriä pitkä ja se vihittiin käyttöön vuonna 1985.
Pinta-alaltaan osavaltion mantereinen osa on Pulau Pinang saarta suurempi. Seberang Perai on maaseutumaista ympäristöä, verrattuna urbanisoituneeseen Pulau Pinang saareen. Penangin sillan rakentamisen ansiosta osavaltion mantereinen osa on myös kokenut teollisuuden kasvua ja sinne on rakennettu uusia asuinalueita.