stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vaasan keskusta
Keskusta-alue > Nykyinen kaupunkikuva

Vaasan kaupunkikuvaa kuvaa rakennustyylien kerroksellisuus ja kaupunkikuvan vaihtelevuus. Kerroksellisessa kaupunkikuvassa heijastuu kaupungin historian vaiheet.
Keskusta-alue > Kaupunginosat

Vaasan keskusta-alue on jaettu asemakaavoissa useaan numeroituun kaupunginosaan, joita rajaavat puistikot. Tämä jako on lähtöisin Setterbergin asemakaavasta. Yleisessä arkikielessä Vaasan keskusta mielletään yhdeksi kaupunginosaksi.
Kuvia Vaasan keskustasta

Vaasan kaupungintalo
Vaasan puukasarmit
Vaasan hovioikeus
Vaasan kauppahalli
Vaasan vesitorni
Rewell Center ja Wasaborgin talo
Vaasan vankila
Vaasan kauppatori
Åbo Akademi ja vanha höyrymylly
Vaasan rautatieasema
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vaasan keskusta Wikimedia Commonsissa
Vaasan kaupunginosat ja suuralueet
| --- | --- |
Keskusta:  Keskusta  Hietalahti 
Vöyrinkaupunki:  Vöyrinkaupunki  Klemettilä 
Vaskiluoto:  Satama  Sokeri  Niemeläntie 
Palosaari:  Yliopisto  Onkilahden ranta  Sunti  Palosaaren keskus  Vikinga 
Gerby:  Isolahti  Vetokannas  Länsimetsä  Vanha Gerby  Kortelaakso  Lillby  Pukinjärvi  Rajarinne  Gerbyn niemi  Gerby  Västervik  Gerbyn saaristo 
Kotiranta:  Kustaala  Kotiranta  Metsäkallio  Böle 
Huutoniemi:  Asevelikylä  Purola  Huutoniemi  Teeriniemi  Melaniemi 
Ristinummi:  Alkula  Haapaniemi  Vanha Vaasa  Ristinummi  Vanha satama 
Höstvesi:  Pilvilampi  Höstvesi  Runsor 
Suvilahti:  Korkeamäki  Suvilahti 
Sundom:  Yttersundom  Översundom  Sundomin saaristo 
Vähäkyrö:  Merikaarto  Kirkonkylä  Tervajoki 
Keskustan ja Hietalahden alueiden numeroidut kaupunginosat.
Kaizen

Kaizen (改善) on alun perin japaninkielinen termi ja tarkoittaa jatkuvaa parantamista pienissä askeleissa. Kaizen on Lean-ajatteluun pohjautuva menetelmä ja sitä käytetään erilaisten prosessien parantamiseen yhdessä organisaation johdon ja työntekijöiden kanssa. Kaizenin perusajatuksena on parantaa prosesseja jatkuvasti pienissä askeleissa vähentämällä hukkaa. Merkittäviä parannuksia saadaan aikaan lyhyessä ajassa ilman suuria investointeja tai riskejä. Yksi tunnetuimpia ja pitkäaikaisempia Kaizen-vaikuttajia on Masaaki Imai. Hän on kirjoittanut useita Kaizen-kirjoja, esim. Gemba Kaizen , joka vapaasti käännettynä tarkoittaa jatkuvaa parantamista työpisteessä.
Kaizenilla saavutettavia tuloksia

Kaizen-menetelmää on jo kauan sovellettu teollisuudessa ja viime aikoina yhä useammin menestyksellisesti myös muilla aloilla. Kaizenilla aikaansaatuja tuloksia ovat esim.:
läpimenoaikojen lyheneminen 90 %,
prosessin tehostuminen 30-50 % ja
työtyytyväisyyden paraneminen 30 %.
Kaizenin muita etuja ovat mm. tulosten nopeus, vähäinen aikainvestointi, johdon ja työntekijöiden sitoutuminen, vastarinnan nopea hallinta sekä työntekijöiden valmiuksien parantaminen.
Kaizen-työpaja

Kaizen-menetelmää voidaan käyttää esim. 3-5 päivän kestävissä työpajoissa. Tyypillinen Kaizen-työpaja koostuu kolmesta vaiheesta:
Valmistelu (1-2 viikkoa ennen Kaizen-työpajaa), jolloin mm. määritetään Kaizenin tavoite, varmistetaan johdon tuki sekä huolehditaan riittävistä resursseista Kaizen-työpajan aikana ja sen jälkeen.
Kaizen-työpaja (2-5 päivää), jossa parannettava prosessi analysoidaan, prosessin ongelmat määritetään ja mietitään ratkaisut ongelmien poistamiseksi erilaisia Lean-työkaluja käyttäen.
Parannustoimenpiteiden jalkauttaminen ja jatkuva parantaminen (15-20 päivää). Työpajan jälkeen ratkaisut toteutetaan välittömästi ja tuloksia seurataan ja niitä pyritään parantamaan edelleen esim. uudella Kaizen-työpajalla.
Kaizen-työpajan suunnittelusta ja toteuttamisesta on kirjoitettu laajasti esim. kirjassa "The Kaizen Event Planner: Achieving Rapid Improvement in Office, Service, and Technical Environments" .
Kaizen on olennainen tekijä luomaan yrityksille Lean-kulttuuria, jossa tavoitellaan jatkuvan parantamisen ajattelumallia kaikilla organisaatiotasoilla.
Läheiset käsitteet

Kaizen osa Lean käsitteitä, kuten myös 5S, JIT (JOT) sekä Toyotan tuotantojärjestelmä (TPS).
Etelänmerinorsu

| Etelänmerinorsu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Heimo::  Hylkeet Phocidae
Suku::  Norsuhylkeet Mirounga
Laji::  leonina
Kaksiosainen nimi
 Mirounga leonina  (Linnaeus, 1758) 
 Etelänmerinorsun levinneisyysalue
Katso myös
   Etelänmerinorsu Wikispeciesissä   Etelänmerinorsu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Etelänmerinorsu eli etelänisohylje (Mirounga leonina) on suurikokoinen varsinaisiin hylkeisiin (Phocidae) kuuluva merinisäkäs. Se on saanut nimensä suuren kokonsa sekä aikuisen uroksen kärsämäisen kuonon takia. Etelänmerinorsujen lukumääräksi on arvioitu noin 650 000 yksilöä.
Koko

Urosmerinorsu voi kasvaa 6,5 metriä pitkäksi ja painaa jopa 3600 kg. Naaraat ovat paljon pienempiä.
Levinneisyys

Etelänmerinorsut elävät lähellä Etelämannerta. Niitä oli ennen paljon Tasmaniassa, mutta ne on sieltä metsästetty liki sukupuuttoon. Niitä nähdään toisinaan Uudessa-Seelannissa ja Etelä-Afrikassa. Puolet kokonaiskannasta pesii Etelä-Georgian saarilla; muut pesimäalueet ovat Macquariensaari, Heardinsaari ja Kerguelen.
Ravinto

Etelänmerinorsut saalistavat ennen kaikkea mustekaloja.
Taistelevat urokset
Valkeajärvi (Kokemäki)

| Valkeajärvi |
| --- | --- |
 Valkeajärvi idästäpäin nähtynä
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Satakunta‎
Kunnat:  Kokemäki
Koordinaatit:  61°20′09″N, 22°26′05″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kokemäenjoen yläosan alue‎ (35.12)
Laskuoja:  ei ole 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  63,3 m  
Pituus:  90 m  
Leveys:  85 m  
Saaria:  ei saaria
 fiValkeajärvi 
Valkeajärvi on Satakunnassa Kokemäellä Kauvatsan kauvatsankylällä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Karhiniemen alueeseen.
Maantietoa

Soikean muotoisen lammen halkaisija on 90 metriä. Se sijaitsee keskellä Vehkasuota Kokemäenjoen ja Kauvatsanjoen välisellä ylängöllä. Järven ranta on soista metsää tai avosuota. Suon laitaan johtaa Kauvatsantieltä metsäautotie. Vehkasuolta on aikoinaan nostettu pintaturvetta karjan kuivikkeeksi. Nostoalueet järven lähistöllä ovat edelleen nähtävillä. Järvi on autio ja saareton.
Luontoarvoja

Järveä ympäröivästä Vehkasuosta on tutkittu sen turvevarat ja siinä on turvetta keskimäärin 1,8 metriä. Suuri osa suosta on rämettä, mutta siinä esiintyy joitakin korpimetsiä, vähän turvekangasta ja pieniä turpeennostoalueita. Turpeen tutkimusnäytteistä löytyi vesipähkinän fossiileja, joten suolla on kivikaudella ollut suolampia, jossa vesipähkinät ovat kasvaneet. Lammet ovat nykypäivään mennessä ehtineet kasvamaan umpeen. Vain Valkjärvi on niistä jäljellä.
Lammen ympäri kulkee luontopolku, joka on osittain toteutettu pitkospuilla. Polun varressa on taukopaikalla laavu, nuotiopaikka ja käymälä. Polku on lyhyt ja sen kohderyhmänä onkin lapsiperheet. Lammella lepäilee usein vesilintuja.
Teollistuminen

Maailman teollistuneet alueet
Teollistuminen on yhteiskunnallinen ja taloudellinen muutos, jossa yhteiskunta muuttuu esiteollisesta teolliseksi. Tämä muutos on tiukasti sidoksissa energiavaroihin ja teknologisiin innovaatioihin, etenkin energiantuotannollisiin ja metallurgiaan liittyviin. Teollistuminen sisältää myös ajatuksen tietynlaisesta ajatustavan muutoksesta ja erilaisesta suhtautumisesta luontoon. On kiistanalaista, aiheuttaako teollistuminen nämä filosofiset muutokset vai onko ensin tapahtunut ajattelutavan muutos. Teollistuminen on osa laajempaa yhteiskunnan modernisaation prosessia.
Teolliset vallankumoukset

Teollinen vallankumous viittaa ensimmäiseen tunnettuun teollistumisprosessiin, joka tapahtui Euroopassa 1700–1800-luvuilla. Niin sanottu toinen teollinen vallankumous sisältää myöhemmän ja vähemmän dramaattisen muutoksen, jonka aiheutti sähkövirran ja polttomoottorin käyttöönotto.
Esiteolliset yhteiskunnat

Esiteolliset (termi on historiallisesti hankala, koska se on voimakkaasti historisistinen – eli sisältää ajatuksen väistämättömästä historiasta) yhteiskunnat useimmiten pyrkivät elintasoon, joka pitää ihmiset hengissä – tämä tarkoittaa, että suurin osa ihmisistä keskittyy tuottamaan juuri sen verran, kuin he kuluttavat. Tämä ei tietenkään ole täysin vailla poikkeuksia vaan on lukuisia esimerkkejä esiteollisista yhteiskunnista, jotka olivat hyvinkin varakkaita. Monia esiteollisia yhteiskuntia vaivaavat usein myös nälänhädät. Monet kehitysmaat aloittivat teollistumisprosessin tavoittelun joko länsimaiden tai Neuvostoliiton esimerkin innoittamana kylmän sodan aikana. Lähinnä Kaakkois-Aasian monet maat ovat onnistuneet tässä kunnolla.
Argumentti teollistamisen puolesta

Teollistumisen tärkeys talouskehitykselle piilee siinä, että teollisuustuotteissa on korkeampi tuottavuus kuin maataloustuotteissa tai jalostamattomissa raaka-aineissa (joiden molempien tuottamiseen kehittymättömät maat usein keskittyvät). Kun maa rupeaa tuottamaan teollisia tuotteita, joissa on maatalous- ja raaka-ainetuotantoa korkeampi tuottavuus, sen saamat taloudelliset voitot moninkertaistuvat. Tähän liittyy läheisesti ulkomaankaupan vaihtosuhteen problematiikka, koska monien mielestä ulkomaankaupanvaihtosuhde huononee maataloustuotteille pitkällä aikavälillä. Lisäksi maataloustuotteissa hintojen heilahtelun uskotaan olevan suurempaa, ja niiden kysynnällä on biologinen raja. Kaikki vaurastuneet maat ovat käyneet läpi jonkinlaisen teollistumisprosessin. Argentiina tosin oli ensimmäisen maailmansodan aattona kohonnut kymmenen rikkaimman maan joukkoon vain maatalousvientinsä turvin, mutta sodan puhkeamisen jälkeisen maailmantalouden kysynnän romahduksen johdosta maa ajautui syvään talouskriisiin, ja ajattelutapaa maan talouspolitiikassa vaihdettiin.
Teollistamispolitiikka

Mitä enemmän jokin talouspoliittinen ajattelusuuntaus painottaa valtion roolia, sitä tärkeämpänä se näkee valtion intervention myös teollistamisessa. Jotkut täysin markkinoiden hintamekanismiin luottavat taloustieteilijät taas näkevät, että vapaat markkinat ohjaavat kansantalouden tuotantoa aina oikeaan suuntaan. Monet taloustieteilijät eivät näe teollistamista tärkeänä, vaan katsovat että se tuotannonrakenne, jonka hintamekanismi antaa, on aina paras mahdollinen. Tämän ajattelutavan mukaan hintamekanismin antama tuotantorakenne ei välttämättä ole teolliseen tuotantoon keskittynyt, mutta hintamekanismi joka tapauksessa osoittaa kansantalouden tehokkaimman paikan maailmantaloudessa. Eri valtioiden historiassaan käytettyyn teollisuuspolitiikkaan on sisältynyt mitä erilaisimpia instrumentteja, kuten kotimaisen talouden suojaamista ulkomaiselta kilpailulta ja koulutuspolitiikan ohjaamista teollisen tuotannon tarpeita ajatellen.
Teollistuminen nykyisessä kehitysajattelussa

Nykyään kansainvälinen kehitysyhteisö (YK, Maailmanpankki, OECD) puhuu ”köyhyyden vähentämisestä”, ja teollistumisen sisältävästä modernisaatiosta on luovuttu. Köyhyyden vähentäminen tarkoittaa talouden vakauttamista kasvua varten ja suoraan sosiaalisiin tavoitteisiin keskittyviä ohjelmia. Muutos kansainvälisessä kehitysajattelussa on johtanut siihen, että monet köyhät maat ovat luopuneet pyrkimyksistään viedä lävitse talouden rakennemuutos kohti teollistumista. Perinteisesti UNCTADin kaltaiset YK:n järjestöt ovat painottaneet enemmän teollistumisen merkitystä, kun taas länsimaiden johtamat OECD ja Bretton Woods -instituutiot ovat edustaneet enemmän hintamekanismin toimintaan nojaavaa ajattelutapaa.
Teollistuminen ja suorat ulkomaaninvestoinnit

Nykyään suorien ulkomaaninvestointien aikana jonkun valtion viennin ja tuotannon rakenne voi muuttua selvästi tilastoissa kohti teollista tuotantoa, koska ulkomaalaiset firmat tuottavat siellä tehdastuotteita. Tämä ei ole kuitenkaan sama asia kuin teollistaminen perinteisessä mielessä. Usein ulkomaisten firmojen sektori voi olla hyvin erillään muusta taloudesta, eikä näistä jää välttämättä muuta kuin työläisten palkat sijaintimaahan. Vahvemmat kehitysmaat kuten Kiina, ovat pyrkineet sisällyttämään ulkomaaninvestoinnit osaksi teollistumistaan. Nämä maat ajattelevat, että ulkomaiset yritykset tuovat maahan myös osaamista ja teknistä taitoa, joka auttaa teollistumisessa.
Marjatta Aalto

| Marjatta Aalto> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1939 (ikä 85–86)
Kansalaisuus:  Suomi
Koulutus ja ura
Instituutti:  Helsingin yliopisto
Tutkimusalue:  kasvitiede ja sienitiede
Marjatta Aalto (s. 1939) on suomalainen kasvitieteilijä ja mykologi, joka tunnetaan työstään paleobotaniikassa, etnobotaniikassa ja arkeobotaniikassa. Hän työskenteli Helsingin yliopiston kasvitieteellisellä osastolla, ja hänet tunnetaan myös vitakasvien tutkimuksestaan.
Teoksia

Aalto, Marjatta: Potamogetonaceae-hedelmät.  Societas pro fauna et flora Fennica, 1970.
Miller, Urve., Clarke, Helen., Hansson, Ann-Marie., Johansson, Birgitta M.: Environment and Vikings : scientific methods and techniques.  Stockholm:  Produced by the Birka Project for Riksantikvarieämbetet and Statens Historiska Museer, 1997.  39456467  ISBN 9789172090675  OCLC:39456467
Aalto, Marjatta: An Eroded interglacial deposit at Vimpeli, South Bothnia, Finland.  Espoo:  Geologinen tutkimuslaitos, 1983.  11468868  ISBN 9789516901728  OCLC:11468868
B. Eriksson, M. Aalto, T. Kankainen: Hazelnuts from a peat deposit at Evijärvi, western Finland. Bulletin of the Geological Society of Finland, 1991-12, nro 2, s. 141–148.  doi:10.17741/bgsf/63.2.007  ISSN 1799-4632  Artikkelin verkkoversio. (Arkistoitu – Internet Archive)
Diana Gabaldon

| Diana Gabaldon |
| --- | --- |
 Diana Gabaldon 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. tammikuuta 1952 (ikä 73) Flagstaff, Arizona
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Kirjailija
Äidinkieli: Englanti
Tuotannon kieli: Englanti
Aikakausi:  1991–
Tyylilajit:  historiallinen romaani
Aiheet:  historia, aikamatkustus
Esikoisteos:  Muukalainen
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Diana Gabaldon (11. tammikuuta 1952) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut monia suosittuja historiallisia romaaneja, joista useimmat kuuluvat Skotlantiin ja Pohjois-Carolinaan sijoittuvaan Matkantekijä-sarjaan (Outlander).
Elämä

Diana Gabaldon vietti lapsuutensa Flagstaffissa, Arizonassa. Hänen äitinsä oli Jacqueline Gabaldon (o.s. Sykes), Flagstaffin pormestarin tytär ja isä Arizonan osavaltion senaattori, meksikolaissyntyperäinen Tony Gabaldon. Diana Gabaldon opiskeli kotikaupunkinsa lukiossa vuosina 1966–1970. Vuonna 1970 Gabaldon aloitti opinnot Pohjois-Arizonan yliopistossa ja suoritti kolmessa vuodessa kandidaatin tutkinnon pääaineenaan eläintiede. Viimeisenä Arizonan vuotenaan hän työskenteli laboratorioteknikkona.
Vuonna 1973 Gabaldon jatkoi opintojaan Kalifornian yliopistossa pääaineenaan meribiologia. Hän valmistui ensin maisteriksi ja vuonna 1978 tohtoriksi. Tämän jälkeen Gabaldon työskenteli kahden vuoden ajan eri yliopistoissa ja kirjoitti työnsä ohessa sarjakuvatarinoita Walt Disney Productionsille. Samalla hän oppi tarinankerrontaa, jota saattoi myöhemmin hyödyntää kirjoissaan.
Vuodesta 1980 lähtien Gabaldon työskenteli Arizonan osavaltion yliopistossa tutkijana ja apulaisprofessorina. Hän avioitui Douglas Watkinsin kanssa, ja heillä on kolme lasta.
Gabaldon kirjoitti yliopistoaikoinaan paljon muutakin aina sisustusartikkeleista tietokoneohjelmien arvosteluihin. Internetin myötä hän liittyi CompuServe-nimiseen kirjoittajien keskustelupiiriin, jossa hän esitteli näytteitä 1700-luvun Skotlantiin sijoittuvista kirjoituksistaan. Muilta saamansa hyvän palautteen kannustamana Gabaldon tarjosi kirjaansa kustantajalle, ja ensimmäinen romaani Muukalainen julkaistiin vuonna 1991. Gabaldon ei ollut käynyt Skotlannissa, joten maantieteelliset ja historialliset taustatiedot perustuivat kirjallisuuslähteisiin.
Vuonna 1992 Gabaldon jätti yliopistovirkansa solmittuaan kustannussopimuksen toisesta romaanistaan ja siirtyi päätoimiseksi kirjailijaksi. Gabaldon asuu nykyään Scottsdalessa, Arizonassa, mutta hänellä on myös isältään perimänsä talo synnyinkaupungissaan Flagstaffissa.
Televisiosarja

Syksyllä 2013 aloitettiin Gabaldonin ensimmäisen romaanin Muukalainen kuvaaminen Skotlannissa. Televisiosarjan Outlander - Matkantekijä käsikirjoituksesta vastaa Ronald D. Moore. Yleisradiolla on esitysoikeudet Suomessa.
Palkinnot

24. syyskuuta 2006 Diana Gabaldonille myönnettiin kansainvälinen kirjapalkinto A Breath of Snow and Ashes romaanin saksankielisestä versiosta kategoriassa, joka perustui saksalaisen kustantajan Weltbildin järjestämään yleisöäänestykseen.
10. lokakuuta 2006 Diana Gabaldonille myönnettiin Quills Award  romaanista A Breath of Snow and Ashes kategoriassa, jonka alueena oli tieteis-, fantasia- ja kauhukirjallisuus. Palkinnon myöntäminen perustui yleisöäänestykseen, jonka ehdokkuuden saavuttamiseen edellytettiin esiintyminen eniten myytyjen teosten listalla.
Teokset > Matkantekijä-sarjaan kuuluvat romaanit

Suomentanut Anuirmeli Sallamo-Lavi.
Muukalainen (Gummerus 2002) (Outlander, 1991)
Sudenkorento (Gummerus 2003) (Dragonfly in Amber, 1992)
Matkantekijä (Gummerus 2004) (Voyager, 1994)
Syysrummut (Gummerus 2005) (Drums of Autumn, 1997)
Tuliristi (Gummerus 2006) (The Fiery Cross, 2001)
Lumen ja tuhkan maa (Gummerus 2007) (A Breath of Snow and Ashes, 2005)
Luiden kaiku (Gummerus 2010) (An Echo in the Bone, 2009)
Sydänverelläni kirjoitettu (Gummerus 2014) (Written in My Own Heart's Blood, 2014)
Kertokaa se mehiläisille (Gummerus 2023) (Go Tell the Bees That I Am Gone, 2021)
Teokset > Muita teoksia

The Outlandish Companion (Tukikirja neljälle ensimmäiselle romaanille, 1999; päivitetty versio julkaistu 2015, ei suomennettu)
Lordin yksityisasia (Gummerus 2006) (Lord John and the Private Matter, 2003)
Hellfire (novelli antologiassa Past Poison, 1998, suomennettu nimellä Lordi John ja Hellfire-klubi kokoelmassa Lordi John ja paholaisen korttipakka, 2009)
Lord John and the Succubus (novelli antologiassa Legends II, 2004, suomennettu nimellä Lordi John ja Riivaajatar kokoelmassa Lordi John ja paholaisen korttipakka, 2009)
Lordi John ja veitsenterän veljeskunta (Gummerus 2008) (Lord John and the Brotherhood of the Blade, 2007)
Lordi John ja paholaisen korttipakka (Gummerus 2009) (Lord John and the Hand of Devils, 2007)
The Custom of the Army (novelli antologiassa Warriors, 2010 ja kokoelmassa A Trail of Fire, 2012, suomennettu nimellä Armeijan käytäntö kokoelmassa Tulivana, 2013)
The Exile (Sarjakuvaromaani Muukalainen-kirjan ensimmäisestä puoliskosta, piirtäjänä Hoang Nguyen, 2011)
A Leaf on the Wind of All Hallows (novelli antologiassa "Songs of Love and Death", 2010 ja kokoelmassa A Trail of Fire, 2012, suomennettu nimellä Lehtenä pyhäinpäivän tuulessa kokoelmassa Tulivana, 2013)
Plague of Zombies (novelli antologiassa Down These Strange Streets, 2011 ja kokoelmassa A Trail of Fire, 2012, suomennettu nimellä Lordi John ja zombien vitsaus kokoelmassa Tulivana, 2013)
Skottilainen vanki (Gummerus 2012) (The Scottish Prisoner, 2011)
The Space Between (novelli antologiassa The Mad Scientist's Guide to World Domination, 2013 ja kokoelmassa A Trail of Fire, 2012, suomennettu nimellä Välitila kokoelmassa Tulivana, 2013)
Virgins (novelli antologiassa Dangerous Women, 2013, suomennettu nimellä "Kokemattomat" kokoelmassa "Kokemattomat ja muita kertomuksia", 2017)
"Outlandish Companion vol 2 (2015, tukikirja lopuille kirjoille ja novelleille, ei suomennettu)
"A Fugitive Green" (novelli kokoelmassa "Seven Stones to Stand or Fall", 2017; suomennettu nimellä "Katoavainen vihreä" kokoelmassa "Kokemattomat ja muita kertomuksia", 2017)
"Besieged" (novelli kokoelmassa "Seven Stones to Stand or Fall", 2017; suomennettu nimellä "Saarrettu" kokoelmassa "Kokemattomat ja muita kertomuksia", 2017)
Aiheesta muualla

Diana Gabaldon Gummeruksen sivuilla.
Diana Gabaldonin viralliset kotisivut. (englanniksi)
Compuserve's Books & Writers Community, jossa kirjailija usein käsittelee kirjojaan. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  IdRef
Föri

| Föri |
| --- | --- |
 Föri vuonna 1936.
Tyyppi:  Jokilautta
Nykyinen reitti:  Tervahovikatu-Wecterinkuja
Lippuvaltio:   Suomi
Omistaja:  Turun kaupunki
Rakennustelakka:  Ab Vulcani
Vesillelasku:  1904
Tekniset tiedot
Syväys:  2,5 m m
Nopeus:  4 kn km/h
Matkustajia:  75
Föri on Turussa Aurajoen poikki kulkeva lossi, joka on rakennettu vuonna 1903. Förille mahtuu 75 matkustajaa, ja se kulkee ilman aikataulua Tervahovinkadun ja Wechterinkujan välillä, noin puoli kilometriä Martinsillalta joen suulle päin, millä osuudella Aurajoen yli ei ole yhtään siltaa. Nykyinen föri tunnettiin aiemmin myös nimellä alinen föri, erotuksena yliselle förille, joka oli toiminnassa nykyisen Myllysillan kohdalla vuoteen 1940 saakka. Föri ylittää Aurajoen noin puolessatoista minuutissa. Polkupyörän kuljettaminen on sallittu.
Föri on Suomen ainoa kunnallinen jokilautta. Nimi föri on väännös ruotsin kielen sanasta färja tai englannin kielen sanasta ferry.
Historia

Nykyisin liikennöivä föri rakennettiin Ab Vulcanin konepajalla vuonna 1903 Barkerin tehtaiden työntekijöiden matkatarpeisiin. Silloin siinä oli höyrykone, ja lautta kulki puuta polttamalla. Vuonna 1955 föriin asennettiin dieselmoottori, ja vanha höyrykone savupiippuineen poistettiin. Vuonna 2008 Turun kaupunki ulkoisti förin toiminnan West Coast Seaservices -nimiselle yritykselle. Kovina talvina föri ei liikennöi, jos jään paksuus on yli 30 senttimetriä, vaan sen tilalle rakennetaan jääsilta. Keväällä Förin kulkureitti joudutaan usein avaamaan jäänmurtajalla. Förin paikalle on välillä suunniteltu siltaa,lähde? mutta se on saavuttanut turkulaisten yleisen rakkauden ja siitä on tullut yksi Turun nähtävyyksistä, joten se on päätetty säilyttää.
»Föri on yhtä tärkeä turkulaisuuden symboli ku tuomiokirkko, tai linna tuol takana tai Käsityöläismuseo, ehkä tärkeämpi siin mielessä että se ei ol museo, vaan toiminnassa jatkuvasti.» 
(Jarkko Laine)
Vuosina 1856–1940 Turussa liikennöi Aurajoen poikki toinenkin lautta, nykyisen Myllysillan kohdalla, niin sanottu ylinen föri eli onkaföri. Aluksi se oli soutuvene, mutta 1880-luvun lopussa se vaihtui yksityiseen höyrylauttaan. Samoihin aikoihin Ylinen höyrylaivasatama siirtyi Auransillan kupeesta förin tietämille. Ylinen föri oli alkujaan maksullinen, mutta sen omistajan tehtyä konkurssin föri siirtyi kaupungin omistukseen vuonna 1907 ja ylityksestä tuli ilmainen. Ylinen föri poistettiin käytöstä vuonna 1940, kun läheinen Martinsilta valmistui. Jatkosodan pommituksissa käytöstä jo poistettu ylinen föri upposi Aurajokeen. Se nostettiin ja romutettiin.
Sähköistys

Vuoden 2017 maaliskuussa Föri vietiin telakalle sähköistettäväksi. Lautan kaksi dieselmoottoria poistettiin ja korvattiin sähkömoottoreilla. Muutostyöt toteutti turkulainen Mobimar Oy. Uudet sähkömoottorit on valmistanut lappeenrantalainen Visedo Oy. Sähkökäyttöisenä Föri on kahdeksan tonnia kevyempi kuin dieselmoottoroituna. Lautan akut ladataan öisin sen ollessa poissa käytöstä. Huhtikuussa 2017 sähköistettyä lauttaa koeajettiin Aurajoella ja liikenteeseen se palasi toukokuussa.