Terveystaloustiede
Terveystaloustieteen tutkimus

Terveystaloustiede soveltaa taloustieteen tutkimusmenetelmiä terveydenhuollon tutkimuksessa. Terveyteen ja terveydenhuoltoon liittyy taloustieteen soveltamisen näkökulmasta tärkeitä erityispiirteitä. Sairastumiseen ja hoitojen vaikuttavuuteen liittyy paljon epävarmuutta ja usein sairastumiseen liittyy korkeita terveydenhuollon kustannuksia tai ansionmenetyksiä. Näitä molempia taloudellisia menetyksiä vastaan useimmat kuluttajat haluavat vakuutuksen. Suomalainen verorahoituskin toimii terveysvakuutuksena.
Toinen terveyspalvelujen erityispiirre on epävarmuudesta syntyvä tiedon tarve. Terveydenhuollon ammattilaiset tietävät potilasta enemmän sairauksista, terveyspalveluista ja niiden tuottajista kuin potilaat (=tiedon epäsymmetria). Ajatellaan, että terveyspalvelujen käyttäjät eivät täysin pystykään arvioimaan palvelujen laatua. Siksi esimerkiksi terveydenhuollon ammattilaisten koulutusvaatimuksia säädellään, tuottajia valvotaan ja lääkkeiden on osoitettava turvallisuus ja vaikuttavuus ennen markkinoille pääsyä. Terveydenhuollon erityispiirteiden takia (kollektiivinen rahoitus, kuluttajien epätäydellinen tietämys) ei terveydenhuolto toimi markkinaperusteisesti.
Kuviossa 1 on esitetty Alan Williamsin (1987)  jäsennys terveystaloustieteen tutkimuksesta, joka kuvaa terveyteen ja terveydenhuoltoon liittyviä teemoja (A-G), joihin terveystaloustiede soveltaa taloustieteen käsitteitä, teorioita ja menetelmiä.
A) Terveyteen vaikuttavat muutkin tekijät kuin terveydenhuolto. Terveystaloustieteessä tutkitaankin miten esimerkiksi kulutustottumukset, koulutus ja tulot ovat yhteydessä terveyteen.
B) Terveys käsitteenä on määritelty monella tieteenalalla. Terveystaloustieteessä pääpaino on ollut terveydentilan käsitteellistämisessä arviointitarpeisiin, jotta terveydentilan muutoksia voidaan verrata eri potilasryhmien tai hoitojen välillä. Terveystaloustieteessä on kehitetty terveyteen liittyvän elämänlaadun mittareita. Kansainvälisesti käytetyimpiä ovat EQ-5D ja Suomessakin on kehitetty 15D-mittaristo.
C) Terveystaloustieteessä tutkitaan, miten terveydentila ja muut terveyteen vaikuttavat tekijät (Kuvio 1, A ja B) liittyvät terveyspalvelujen kysyntään. Mikä merkitys palveluiden tai hoidon hinnalla tai saatavuudella on palvelujen kysyntään. Terveyspalvelujen kysyntä eroaa taloustieteessä tavallisesti tarkastelujen hyödykkeiden kysynnästä. Potilas (kuluttaja) ei useinkaan pysty arvioimaan terveydentilaansa eikä hoidon tarvetta tai hoidon vaikuttavuutta. Potilas käyttää terveydenhuollon ammattilaista/asiantuntijaa, saadakseen tarpeellisen ja sopivan hoidon. Potilaan ja ammattilaisen välille syntyy taloustieteen termein agenttisuhde, ammattilainen tietää terveydestä ja hoidoista enemmän kuin potilas. Pääsääntöisesti potilas ei myöskään itse maksa hoidon kustannuksia. Palvelujen ja lääkkeiden hintoja tuetaan yhteiskunnan varoin.
D) Terveyspalvelujen tarjontaa koskevat esimerkiksi tutkimukset tuotantokustannuksista, tuotantoteknologioiden vertailu, terveydenhuollon tuotantopanokset ja niiden markkinat, kuten esimerkiksi työmarkkinat, laite- ja lääkemarkkinat. Myös tuottajien maksujärjestelmät ja kannustimet kuuluvat tähän teemaan.
E) Terveydentilan muutoksen ja siihen liittyvän elämänlaadun muutoksen arviointi on tärkeä erityisesti hoidon ja palvelujen taloudellisessa arvioinnissa. Se keskittyy vertaamaan vaihtoehtoisia prevention, diagnostisoinnin, hoidon ja kuntoutuksen käytäntöjä. Lääketaloustiede keskittyy lääkkeiden taloudelliseen arviointiin. Evelyn Forget (2004)  on analysoinut terveystaloustieteen kehitystä kriittisesti, erityisesti siitä näkökulmasta, miten taloudellisessa arvioinnissa sovelletaan taloustieteessä kehitettyjä teorioita ja käsitteitä.
F) Williams käsitteli markkinoita tarkastelemalla sitä, miten markkinat tasapainottuvat silloin kun hyödykkeen hinta ei sitä tee. Terveydenhuollossa palvelujen ja hoidon hinta on useimmiten tuettu, subventoitu. Palveluiden käyttömahdollisuudet ovat usein rajoitetut ja niiden saatavuutta säädellään. Palvelun käyttäjä kohtaa näin odottamisesta aiheutuvia ei-rahallisia kustannuksia. Lisäksi palvelujen käyttöön liittyy matka- ja aikakustannuksia. Palvelujen saatavuus voi olla riippuvainen terveydenhuollon ammattilaisen arvioimasta tarpeesta. Myös tuottajia säädellään, mikä vaikuttaa saatavilla oleviin palveluihin. Markkinoiden tutkimukseen liittyvät Williamsin esittämien teemojen lisäksi markkinarakenne, kilpailu ja valinnanmahdollisuudet.
G) Palvelujärjestelmien suoriutumisen arviointi voi liittyä esimerkiksi alueellisten hoitokäytäntöjen tai palvelujen saatavuuden vertailuun. Myös kansainvälisiä vertailuja palvelujärjestelmistä tehdään ja esimerkiksi OECD tuottaa maaraportteja. Terveydenhuollon rahoitusta, järjestämisen velvoitetta tai mahdollisuutta sekä maksujärjestelmiä ohjataan poliittisesti säädöksillä ja ohjauksella. Nämä säädökset vaikuttavat erityisesti terveyspalvelujen tuottajien kannustimiin (insentiiveihin).