stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nagoya
Kulttuuri

Nagoyan kuuluisimpiin nähtävyyksiin kuuluvat Nagoyan linna (名古屋城, Nagoya-jō, myös 名城, Mei-jō) ja šintolainen Atsutan pyhäkkö (熱田神宮 Atsuta jingū), joka on erityisen arvostettu siksi, että siellä säilytetään pyhää Kusanagi-miekkaa (Kusanagi no mitsurugi, 草薙神剣). Miekalla on samanlainen merkitys Japanin historiaan kuin englantilaisille Excaliburilla. Moderneja nähtävyyksiä edustavat televisiotorni ja rautatieaseman kaksoistornit, jotka ovat maailman korkeimmat rautatieasemarakennukset.
Kaupungin muita kulttuurikohteita ovat Tokugawan taidemuseo, jossa on Tokugawan suvun kokoelmia, Aichin kulttuurikeskus ja Misonon teatteri. Higashiyaman puistossa on eläin- ja kasvitieteelliset puutarhat.
Urheilu

Nagoya on useiden ammattilaisurheilujoukkueiden kotikaupunki:
| Joukkue | Urheilulaji | Liiga | Kotikenttä | Perustettu |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Chunichi Dragons | Baseball | Keskinen liiga | Nagoya Dome | 1936 |
| Nagoya Grampus Eight | Jalkapallo | J. Liiga | Mizuho Athletic Stadium,  Toyota Soccer Stadium | 1992 |
Nagoyassa toimii myös Shonai FC amatöörijalkapallojoukkue ja Nagoya Barbarians amatöörirugbyjoukkue.
Ystävyyskaupungit

Nagoyalla on useita ystävyyskaupunkeja:
Los Angeles, Yhdysvallat
México, Meksiko
Nanjing, Kiinan kansantasavalta
Sydney, Australia
Torino, Italia
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nagoya Wikimedia Commonsissa
Nagoyan kotisivut (japaniksi)
| n k Aichin prefektuuri |
| --- | --- | --- |
| Kaupungit |  Aisai  Ama  Anjō  Chiryū  Chita  Gamagōri  Handa  Hekinan  Ichinomiya  Inazawa  Inuyama  Iwakura  Kariya  Kasugai  Kita-Nagoya  Kiyosu  Komaki  Kōnan  Miyoshi  Nagakute  Nagoya (pääkaupunki)  Nishio  Nisshin  Ōbu  Okazaki  Owari-Asahi  Seto  Shinshiro  Tahara  Takahama  Tōkai  Tokoname  Toyoake  Toyohashi  Toyokawa  Toyota  Tsushima  Yatomi  |  |
| Kunnat piirikunnittain | Aichin piirikunta (Tōgō) · Aman piirikunta (Kanie · Ōharu · Tobishima) · Chitan piirikunta (Agui · Higashiura · Mihama · Minami-Chita · Taketoyo) · Kita-Shitaran piirikunta (Shitara · Tōei · Toyone) · Nishi-Kasugain piirikunta (Toyoyama) · Niwan piirikunta (Fusō · Ōguchi) · Nukatan piirikunta (Kōta) |  |
| n k Megakaupungit |
| --- | --- |
Afrikka (3):  Kairo  Kinshasa  Lagos 
Aasia (29):  Bangalore  Bangkok  Chengdu  Chennai  Chongqing  Delhi  Dhaka  Hangzhou  Hồ Chí Minh  Hyderabad  Istanbul  Jakarta  Kalkutta  Kanton  Karachi  Keihanshin  Lahore  Metro Manila  Mumbai  Nagoya  Peking  Soul  Shanghai  Shenzhen  Teheran  Tianjin  Tokio  Wuhan  Xiamen 
Eurooppa (5):  Istanbul  Lontoo  Moskova  Pariisi  Rein–Ruhr 
Pohjois-Amerikka (3):  Los Angeles  México  New York 
Etelä-Amerikka (5):  Bogotá  Buenos Aires  Lima  Rio de Janeiro  São Paulo 
Nagoyan linna.

International design center NAGOYA, IdcN.
Nagoyan rautatieasema on korkein lajissaan
Miyazakin prefektuuri

| Miyazakin prefektuuri 宮崎県 |
| --- | --- |
 Villihevosia Toinniemellä
 Lippu:  Symboli
 Miyazakin prefektuurin sijainti Japanissa
Valtio:  Japani
Alue:  Kyūshū
Kuntia:  26
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Miyazaki
 – kuvernööri:  Shunji Kōno
Pinta-ala:  7 735,09 km² (19.)
Väkiluku (1.10.2012):  1 126 000 (36.)
 – väestötiheys:  146 as./km²
Symbolit:  
 – puu:  Kanariantaateli, Cerasus jamasakura, sugi (obisugi)
 – kukka:  Aasiankriinumi
 – lintu:  Ijiman kuparifasaani (Phasianus soemmerringii ijimae)
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  JP-45
 
Prefektuurin internetsivut
Miyazakin prefektuuri (jap. 宮崎県, Miyazaki-ken) sijaitsee Japanissa Kyūshūn saarella. Prefektuurin pääkaupunki on Miyazaki. Siellä on 1 126 000 asukasta (vuonna 2012) ja sen pinta-ala on 7 735,09 neliökilometriä.
Ennen Meiji-restauraatiota Miyazakin prefektuurin alueen käsitti Hyūgan provinssi.
Maantiede

Prefektuuri sijaitsee Kyūshūn itärannikolla. Se rajautuu Tyyneen valtamereen etelässä ja idässä, Ōitan prefektuuriin pohjoisessa ja Kumamoton sekä Kagoshiman prefektuureihin lännessä.
Aluejako

Miyazakin prefektuuri jakautuu yhdeksään kaupunkiin ja 17 muuhun kuntaan, joista 14 on maaseutukaupunkeja ja kolme kyläkuntia. Kunnat kuuluvat kuuteen piirikuntaan, joilla ei ole hallinnollista merkitystä.
Ebino
Hyūga
Kobayashi
Kushima
Miyakonojō
Miyazaki (pääkaupunki)
Nichinan
Nobeoka
Saito
| Piirikunta | Kunta |
| --- | --- |
Higashi-Morokata: Aya · Kunitomi
Higashi-Usuki: Kadogawa · Misato · Morotsuka · Shiiba
Kita-Morokata: Mimata
Koyu: Kawaminami · Kijō · Nishi-Mera · Shintomi · Takanabe · Tsuno
Nishi-Morokata: Takaharu
Nishi-Usuki: Gokase · Hinokage · Takachiho
Kulttuuri ja nähtävyydet

Prefektuurin nähtävyyksiin lukeutuvat muun muassa Obin linnakaupunki Edo-kaudelta, rantakallion luolassa sijaitseva Udon pyhäkkö sekä Japanin suurin, yhteensä 311 hautakumpua käsittävä hautausmaa, Saitobaru.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Miyazakin prefektuuri Wikimedia Commonsissa
| n k Miyazakin prefektuuri |
| --- | --- | --- |
| Kaupungit |  Ebino  Hyūga  Kobayashi  Kushima  Miyakonojō  Miyazaki (pääkaupunki)  Nichinan  Nobeoka  Saito  |  |
| Kunnat piirikunnittain | Higashi-Morokatan piirikunta (Aya · Kunitomi) · Higashi-Usukin piirikunta (Kadogawa · Misato · Morotsuka · Shiiba) · Kita-Morokatan piirikunta (Mimata) · Koyun piirikunta (Kawaminami · Kijō · Nishi-Mera · Shintomi · Takanabe · Tsuno) · Nishi-Morokatan piirikunta (Takaharu) · Nishi-Usukin piirikunta (Gokase · Hinokage · Takachiho) |  |
| n k Japanin prefektuurit ja alueet |
| --- | --- | --- |
| Hokkaidō |  Hokkaidō  |  |
| Tōhoku |  Aomori  Iwate  Miyagi  Akita  Yamagata  Fukushima  |  |
| Kantō |  Ibaraki  Tochigi  Gunma  Saitama  Chiba  Tokio  Kanagawa  |  |
| Chūbu |  Niigata  Toyama  Ishikawa  Fukui  Yamanashi  Nagano  Gifu  Shizuoka  Aichi  |  |
| Kansai |  Mie  Shiga  Kioto  Osaka  Hyōgo  Nara  Wakayama  |  |
| Chūgoku |  Tottori  Shimane  Okayama  Hiroshima  Yamaguchi  |  |
| Shikoku |  Tokushima  Kagawa  Ehime  Kōchi  |  |
| Kyūshū · Ryūkyū |  Fukuoka  Saga  Nagasaki  Kumamoto  Ōita  Miyazaki  Kagoshima  Okinawa  |  |
Tokushiman prefektuuri

| Tokushiman prefektuuri 徳島県 |
| --- | --- |
 Narutonsalmen vesipyörteitä, Ōnaruton silta
 Lippu:  Symboli
 Tokushiman prefektuurin sijainti Japanissa
Valtio:  Japani
Alue:  Shikoku
Kuntia:  24
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Tokushima
 – kuvernööri:  Kamon Iizumi
Pinta-ala:  4 146,76 km² (36.)
Väkiluku (1.10.2012):  776 000 (44.)
 – väestötiheys:  187 as./km²
Symbolit:  
 – puu:  Morella rubra
 – kukka:  Citrus sudachin kukka
 – lintu:  Valkoinen haikara
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  JP-36
 
Prefektuurin internetsivut
Tokushiman prefektuuri (jap. 徳島県, Tokushima-ken) on yksi Japanin prefektuureista. Se sijaitsee Shikokun saarella, Japanissa ja sen pääkaupunki on Tokushima.
Maantiede

Tokushima on Shikokun itäisin prefektuuri. Sen rajanaapurit ovat Kōchi ja Ehime lännessä ja Kagawan prefektuuri pohjoisessa. Muilta suunnilta prefektuuri rajautuu Seton sisämereen ja Tyyneen valtamereen.
Tokushima on vuoristoista aluetta, jonka Shikokun vuoristo jakaa keskeltä pohjois- ja eteläosaa. Vuoriston keskellä sijaitseva Tsurugi (1 955m) on Shikokun toiseksi korkein vuori.
Aluejako

Tokushiman prefektuuri jakautuu kahdeksaan kaupunkiin ja 16 muuhun kuntaan, joista 15 on maaseutukaupunkeja ja yksi on kyläkunta. Kunnat kuuluvat kahdeksaan piirikuntaan, joilla ei ole hallinnollista merkitystä.
Anan
Awa
Komatsushima
Mima
Miyoshi
Naruto
Tokushima (pääkaupunki)
Yoshinogawa
| Piirikunta | Kunta |
| --- | --- |
Itano: Aizumi · Itano · Kamiita · Kitajima · Matsushige
Kaifu: Kaiyō · Minami · Mugi
Katsuura: Kamikatsu · Katsuura
Mima: Tsurugi
Miyoshi: Higashi-Miyoshi
Myōdō: Sanagōchi
Myōzai: Ishii · Kamiyama
Naka
Historia

Tokushima tunnettiin aikaisemmin Awan provinssina.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tokushiman prefektuuri Wikimedia Commonsissa
Tokushiman prefektuurin viralliset sivut
| n k Tokushiman prefektuuri |
| --- | --- | --- |
| Kaupungit |  Anan  Awa  Komatsushima  Mima  Miyoshi  Naruto  Tokushima (pääkaupunki)  Yoshinogawa  |  |
| Kunnat piirikunnittain | Itanon piirikunta (Aizumi · Itano · Kamiita · Kitajima · Matsushige) · Kaifun piirikunta (Kaiyō · Minami · Mugi) · Katsuuran piirikunta (Kamikatsu · Katsuura) · Miman piirikunta (Tsurugi) · Miyoshin piirikunta (Higashi-Miyoshi) · Myōdōn piirikunta (Sanagōchi) · Myōzain piirikunta (Ishii · Kamiyama) · Nakan piirikunta (Naka) |  |
| n k Japanin prefektuurit ja alueet |
| --- | --- | --- |
| Hokkaidō |  Hokkaidō  |  |
| Tōhoku |  Aomori  Iwate  Miyagi  Akita  Yamagata  Fukushima  |  |
| Kantō |  Ibaraki  Tochigi  Gunma  Saitama  Chiba  Tokio  Kanagawa  |  |
| Chūbu |  Niigata  Toyama  Ishikawa  Fukui  Yamanashi  Nagano  Gifu  Shizuoka  Aichi  |  |
| Kansai |  Mie  Shiga  Kioto  Osaka  Hyōgo  Nara  Wakayama  |  |
| Chūgoku |  Tottori  Shimane  Okayama  Hiroshima  Yamaguchi  |  |
| Shikoku |  Tokushima  Kagawa  Ehime  Kōchi  |  |
| Kyūshū · Ryūkyū |  Fukuoka  Saga  Nagasaki  Kumamoto  Ōita  Miyazaki  Kagoshima  Okinawa  |  |
3D/Biela

| 3D/Biela |
| --- | --- |

Löytäminen
Löytäjä:  Jacques Leibax Montaigne
Löytöpäivä:  8. maaliskuuta 1772
Muut nimet:  1772; 1806 I; 1832 III; 1846 II; 1852 III; 1826 D1
Kiertorata
Apheli:  6,19 AU
Periheli:  0,88 AU
Isoakselin puolikas:  3,53 AU
Eksentrisyys:  0,751
Kiertoaika:  6,65 a
Inklinaatio:  13,22°
Edellinen periheli:  24. syyskuuta 1852
Seuraava periheli:  Hajosi 1852
3D/Biela tai Bielan komeetta oli Aurinkoa kiertävä jaksollinen komeetta, jonka löysi Jacques Leibax Montaigne vuonna 1772. Wilhelm von Biela löysi komeetan uudemman kerran vuonna 1826 ja tajusi sen jaksollisuuden. Komeettaa ei enää löydetty vuoden 1852 syyskuun jälkeen, jolloin sen oli havaittu hajonneen kahteen osaan.
Komeettaa etsittiin vuosina 1859 ja 1865. Vuonna 1872 nähtiin sen sijaan suuri meteorisade, kuten myös marraskuussa vuosina 1885 ja 1892.
Meteoriparvi sai nimen Bielidit, ja se tunnetaan nykyisin andromedidien parvena Andromedan tähdistön mukaan, josta meteorit näyttävät tulevan syttyessään ns. tähdenlennoiksi. Parven maksimi on 16. - 17. marraskuuta, jolloin näkyy n. 5 meteoria tunnissa.
IF Gnistan

Idrottsföreningen Gnistan on Helsingin Oulunkylässä toimiva jalkapalloseura, joka perustettiin vuonna 1924 silloin itsenäisessä Oulunkylän kunnassa. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2024 Veikkausliigassa, ja sen kotikenttä on Oulunkylän liikuntapuistossa sijaitseva Oulunkylän jalkapallostadion, sponsorinimeltään Mustapekka Areena. Vuoden 2024 pääkatsomon tulipalosta johtuen kauden loput kotikenttäpelit pelataan Töölön jalkapallostadionilla.
Gnistanin miesten edustusjoukkue on pelannut yhdeksän kautta toiseksi korkeimmalla kansallisella tasolla, Ykkösessä, vuosina 1995–1998, 2001–2002, 2017 ja 2022–2023. Vuodesta 2024 alkaen seura pelaa korkeimmalla kansallisella tasolla, Veikkausliigassa.
Vuonna 2002 seura selviytyi Suomen Cupissa kahdeksannelle kierrokselle, jossa se taipui FC Lahdelle jatkoajalla. Gnistan on ollut kahdesti Palloliiton Helsingin piirin vuoden seura, vuosina 1987 ja 2000.
Gnistanilla oli aikoinaan toimintaa lukuisissa lajeissa, mutta 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa siitä tuli rajallisten resurssien vuoksi pelkkä jalkapalloseura.
Historia > Aika yleisseurana

Idrottsföreningen Gnistanin perusti noin puoli tusinaa Oulunkylässä asuvaa Svenska Reallyceumin ja Åggelby Svenska Samskolan oppilasta vuonna 1924. Alkuvuosina toiminta keskittyi hiihtoon, yleisurheiluun, uintiin ja pesäpalloon, mutta ilmeisesti myös jalkapalloa pelattiin jo tuolloin. Pesäpallon kuuluminen lajivalikoimaan oli sikäli erikoista, että kyseinen laji ei ole koskaan saavuttanut suurta suosiota ruotsinkielisissä piireissä. Toisaalta Gnistan on ruotsinkielisistä perustajistaan huolimatta ollut jäsenistöltään aina hyvin kaksikielinen seura.
Jalkapallosta tuli seuran keskeinen laji 1930-luvulla, jolloin pieni oulunkyläläisseura IF Sportaren yhdistyi Gnistaniin. Kyseisen seuran jäsenistön vaatimuksesta Gnistaniin perustettiin jalkapallojaosto. Vuonna 1934 Oulunkylään valmistui urheilukenttä, mikä paransi harrastusolosuhteita. Seuraavana vuonna 1935 Gnistan liittyi Suomen Palloliiton Helsingin piiriin.
Ensimmäisenä piirisarjavuotenaan Gnistan ei menestynyt, mutta seuraavana vuonna se voitti Syyscupin, kun HJK kaatui 1–0. Oulunkylä oli haluttu pelipaikka, joten Gnistan pelasi harjoitusotteluita esimerkiksi HPS:n kanssa. Myös yleisurheilutoiminta oli 1930-luvun lopulla vilkasta ja seuran vastustajana oli vuoroin Malmin Ponnistajat, Tapanilan Erä ja uusi paikalliskilpailija Oulunkylän Urheilijat. Seuralla oli Pikkukoskella kaupungilta vuokrattu kahvipaviljonki, jossa kokoontumistilojen lisäksi järjestettiin suosittuja tanssi-iltoja kesälauantaisin.
Toinen maailmansota katkaisi seuran toiminnan, kun jäsenistöä joutui rintamalle. Vuonna 1945 toiminta käynnistettiin uudelleen ja suunniteltu yhdistyminen Oulunkylän Urheilijoiden kanssa päätettiin torjua. Samana vuonna käynnistyi juniorijalkapallotoiminta, kun piirin sarjoihin osallistuttiin B- ja C-juniorijoukkueilla. Edustusjoukkueen ensimmäinen piirimestaruus voitettiin 1947 piirin III-luokassa. Vuonna 1958 Gnistan nousi Maakuntasarjaan.
Gnistanin 25-vuotisjuhlavuonna 1949 seuran jäsenmäärä oli 300. Yleisurheilutoiminnassa järjestettiin kahdeksan seuraottelua ja jalkapallossa edustusjoukkue säilytti Maakuntasarja-paikkansa.
Seuran varhaisemman jalkapallohistorian suurimpia saavutuksia oli 1957 saavutettu 5–3-voitto Suomensarjassa pelanneesta GBK:sta. Talvisin harrastettiin jalkapallon asemasta jääpalloa ja käsipalloa. Jääpallossa Gnistan saavutti piirin mestaruuden IV-sarjassa ja käsipallossa seura pelasi hetken Suomi-sarjassa. Junioritoimintaa lajennettiin D-junioreihin, mutta vetäjien puuteen vuoksi joukkue ei saavuttanut mainittavaa menestystä.
Historia > Siirtyminen jalkapalloseuraksi

Yleisurheilutoiminta jatkui voimakkaana vielä 1950-luvulla, kuten myös hiihto. Muita lajeja olivat suunnistus, naisvoimistelu, pöytätennis ja maastojuoksu. 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa vanha seurajohto alkoi vetäytyä nopeaan tahtiin. Seuran perustamisesta asti puheenjohtajana toiminut Bror Krabbe jätti tehtävänsä, ja tilalle tuli Ernst Fogden, joka kuitenkin työskenteli tehtävässään vain vuoden ajan. Yhteiskunnan muuttumisen myötä pieni seura ei enää voinut jakaa voimavarojaan monelle taholle. Hiihdon ja yleisurheilun laannuttua Gnistanista tuli pelkkä jalkapalloseura, ja sen puheenjohtajaksi valittiin Jacob Söderman.
1960-luvulla Gnistan saavutti piirin mestaruuden 1B-luokassa. Myös nousu Suomensarjaan oli lähellä. Vuosikymmenen puolivälissä seuran juniorituotanto alkoi aktivoitua. Vuonna 1966 Gnistanin juniorit vierailivat Ruotsin Norrtäljessä, mikä osaltaan vauhditti toiminnan kehitystä. Puheenjohtaja Jacob Södermania odottivat kuitenkin vaativammat siviilitehtävät, jolloin seuran olemassaolo oli hetken uhattuna. Pelastajaksi ilmaantui Stig Kämpe, joka toimi puheenjohtajana ylimenokautena 1968–1969. Seuraavana vuonna puheenjohtajaksi tuli Nils Andersson, joka tarjosi kaivattua jatkuvuutta. Hänen johtamanaan Gnistan alkoi kehittyä erääksi Helsingin piirin voimakkaimmista juniorikasvattajista.
Gnistan pelasi ensimmäisen kerran Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Ykkösessä kaudet 1995–1998 ja 2001–2002.
Historia > 2010-luku

Seuran miesten edustusjoukkue käytti vuosina 2012–2014 nimeä FC Gnistan ja toimi Fair Pay Areenaa hallinnoivan Oulunkylän tekonurmi Oy:n alaisuudessa. Erkka V. Lehtola valittiin joukkueen päävalmentajaksi lokakuussa 2012. Lehtolan johdolla FC Gnistan sijoittui kaudella 2013 Kakkosen etelälohkon toiseksi.
Alkuvuodesta 2014 FC Gnistanin ja Oulunkylän tekonurmi Oy:n tiet erosivat ja samalla Fair Pay Areenan omistaja vaihtui. Tämän seurauksena Gnistanin miesten edustusjoukkue siirtyi takaisin IF Gnistan ry:n hallintaan.
Rajusti uudistunut joukkue pelasi myös kaudella 2014 Kakkosen etelälohkossa sijoittuen lopulta sijalle 8. Siten IF Gnistan jatkoi samalla sarjatasolla ja samassa lohkossa myös kaudella 2015.
Gnistan nousi kauden 2016 päätteeksi Ykköseen, kun se voitti kaksiosaisessa nousukarsinnassa Musan Salaman. Molemmat osaottelut päättyivät 1–0-kotivoittoihin, mutta Gnistan voitti toisen osaottelun päätteeksi käydyn rangaistuspotkukilpailun 4–3.
Ykkösen kaudella 2017 Gnistan vaihtoi heinäkuussa päävalmentajaa, kun Tommi Lingman vapautettiin tehtävästään ja hänet korvasi toistaiseksi apuvalmentaja Petri Haapimaa. Joukkue oli kerännyt 13 ottelustaan neljä tasapelipistettä ja oli sarjan viimeisenä. Muutamaa päivää myöhemmin uudeksi päävalmentajaksi nimettiin loppukauden mittaisella sopimuksella italialainen Roberto Nuccio. Lokakuussa 2017 Nuccion tiedotettiin jatkavan seuran päävalmentajana. Hän teki toistaiseksi voimassa olevan jatkosopimuksen, jonka myötä hänestä tuli lisäksi Gnistanin urheilutoimenjohtaja sekä A-junioreiden valmentaja. Gnistan sijoittui 21 pisteellä sarjan viimeiseksi ja putosi takaisin Kakkoseen.
Kakkosen kaudelle 2019 Gnistan hankki HIFK:sta Veikkausliiga-kokemusta omaavat Pekka Sihvolan, Pauli Kuusijärven ja paluumuuttaja Tuomas Mustosen. Gnistan nousi takaisin Ykköseen. Se myös voitti historian ensimmäisen Kakkosen Cupin, kun Oulunkylässä pelatussa loppuottelussa JS Hercules kaatui 1–0.
Historia > Paluu Ykköseen

Ykkösen kaudella 2020 päävalmentaja Roberto Nuccio erotettiin elokuun alussa, ja tilalle nimettiin portugalilainen Ricardo Duarte. Duarten valmentamana Gnistan voitti 11 jäljellä olevasta ottelustaan kuusi ja säilytti sarjapaikkansa. Duarten sopimusta jatkettiin kaudelle 2021.
Uudeksi päävalmentajaksi Ykkösen kaudelle 2022 tuli Joonas Rantanen. Kaudella 2023 Gnistan sijoittui toiseksi ja pääsi karsimaan paikasta Veikkausliigaan. Joukkue kuitenkin hävisi kaksiosaisen otteluparin IFK Mariehamnille yhteismaalein 0–3. Uudeksi päävalmentajaksi nimettiin kauden päätyttyä Jussi Leppälahti.
Historia > Veikkausliigaan 2024

Gnistan nousi kuitenkin Veikkausliigaan kaudeksi 2024 FC Hongan jätettyä hakematta lisenssiä. Kotipelipaikaksi hyväksyttiin Oulunkylän jalkapallostadion.
Ensimmäisessä Veikkausliiga-ottelussaan Gnistan voitti FC Interin maalein 2–1, ja seuran historian ensimmäisen maalin ylimmällä sarjatasolla teki rangaistuspotkusta Joakim Latonen ja toisen Vertti Hänninen.
Seuratunnukset

IF Gnistanin seuravaakuna on symmetrinen kilpi, jonka keskellä tunnus G ja sen alla vuosiluku 1924. Seuran värit koostuvat kahdesta
pääväristä, sinisestä ja keltaisesta, jotka esiintyvät seuravaakunassa ja seuran peliasuissa. Gnistanin kotipeliasun paita on keltainen, housut ja sukat siniset. Vieraspeliasussa värit esiintyvät päinvastaisessa järjestyksessä niin, että pelipaita on sininen ja sukat sekä housut ovat keltaiset.
Gnistanin seuravaakuna.
Stadion

Gnistan pelaa kotiottelunsa Oulunkylän liikuntapuistossa sijaitsevalla Oulunkylän jalkapallostadionilla, jonka sponsorinimi on Mustapekka Areena. Vuoden 2024 pääkatsomon tulipalosta johtuen kauden loput kotikenttäpelit pelataan Töölön jalkapallostadionilla.
Alkuperäinen urheilukenttä valmistui vuonna 1934. Vuonna 2010 kentän yhteyteen rakennettiin katettu katsomo sauna-, pukuhuone-, kahvio- ja kokoustiloineen. Stadionin pääkatsomoon mahtuu 1 100 henkilöä ja Gnistanin Veikkausliigaan nousun myötä vuonna 2024 pystytettyyn aurinkokatsomoon noin 1 100 henkeä. Aurinkokatsomo siirrettiin FC Hongan edustusjoukkueen osakeyhtiön konkurssin myötä Tapiolan urheilupuistosta Oulunkylään, millä kaksinkertaistettiin Oulunkylän jalkapallostadionin kapasiteetti. Kauden aikana pääkatsomon ylätasanteelle rakennetaan nk. Lounge-tasanne, joka pitää sisällään 300 katettua VIP-istuinpaikkaa. Toukokuussa avattiin toisesta kotipelistä eteenpäin seisomakatsomo pohjoispäätyyn. Uusi katsomo tuhoutui tulipalossa heinäkuussa 2024. Tulipalo tuhosi myös seuran varastot, pukukopit ja kaiken niiden sisällä olleen omaisuuden.
Gnistanin kotiotteluiden yleisöennätys on 3 024 katsojaa, joka syntyi 12. kesäkuuta 2024 pelatussa Veikkausliigan ottelussa HJK:ta vastaan.
Ykkösen kaudella 2017 Gnistan joutui pelaamaan ensimmäiset kotiottelunsa Töölön jalkapallostadionilla, koska Mustapekka Areenan vanha tekonurmi ei täyttänyt Palloliiton Ykkösen lisenssivaatimuksia. Nurmi uusittiin toukokuun aikana, ja kolmas kotiottelu pelattiin jälleen Oulunkylässä.
Pelaajat ja valmentajat

Päivitetty 16. tammikuuta 2025
Pelaajat ja valmentajat > Valmennus ja taustat

Päävalmentaja: Jussi Leppälahti
Valmentaja: Mikke Salonen
Maalivahtivalmentaja: Marko Frantsi
Fysioterapeutti: Joni Välilä
Joukkueenjohtaja: Patrick Cousins
Muut joukkueet

Gnistanin naisten edustusjoukkue pelaa Uudenmaan Naisten Kolmosessa. Seuralla on pojissa ja tytöissä yhteensä kymmeniä juniorijoukkueita. Gnistan Rootsin toiminta-ajatuksena on tarjota joustava mahdollisuus harrastaa jalkapalloa hyvässä kaverillisessa ilmapiirissä. Organisaation alaisuuteen kuuluu myös Gnistan Ogeli. Naisten harrastejoukkueena toimii vuonna 2011 perustettu Gnistan Akat. Gnistanilla on myös useita ikämiesjoukkueita, jotka pelaavat Helsingin piirin 35-, 40-, 45- ja 50-vuotiaiden Kunnossa Kaiken Ikää -sarjojen valiolohkoissa.
Puheenjohtajat

1924–1961 Bror Krabbe
1962–1964 Ernst Fogde
1965–1967 Jacob Söderman
1968 Stig Kämpe
1969–1990 Nils-Erik "Nisse" Andersson
1991–1999 Kimmo Salin
2000–2009 Asko Murto
2009–2011 Tero Korhonen
2011– Topi Miettinen
Päävalmentajat vuodesta 1985

| --- | --- |
 1985–1986: Osmo Siikasaari  1987–1989: Tapani Apunen  1990: Risto Murto  1990–1992: Jeff Wood  1993–1994: Timo Lounio  1995–1996: Henri Alho  1997: Tapani Apunen  1998: Jari Rantanen  1999–2002: Toni Korkeakunnas  2003: Matti Kivinen  2004–2005: Tapio Tamminen  2006: Ben Pallas :  2007: Toni Korkeakunnas  2008–2010: Tommi Laitila  2011: Aavo Sarap  2012: Jani Honkavaara  2013: Erkka V. Lehtola  2014: Ray Saarelainen  2015: Mikko Eskelinen  2016–2017: Tommi Lingman  2017–2020: Roberto Nuccio  2020–2021: Ricardo Duarte  2022–2023: Joonas Rantanen  2023–: Jussi Leppälahti
Sarjatasot vuodesta 1935

| --- | --- |
 1935–1938: Piirisarjat  1945–1947: Piirisarjat  1948–1973: Maakuntasarja (III-div.)  1974–1976: IV-div  1977–1980: III-div.  1981–1983: IV-div.  1984–1985: V-div. / Vitonen  1986–1987: Nelonen  1988–1989: Kolmonen  1990: Kakkonen :  1991–1993: Kolmonen  1994: Kakkonen  1995–1998: Ykkönen  1999–2000: Kakkonen  2001–2002: Ykkönen  2003–2016: Kakkonen  2017: Ykkönen  2018–2019: Kakkonen  2020–2023: Ykkönen  2024-: Veikkausliiga
Sarjasijoitukset kaudesta 2009

| Kausi | Sarja | Sija | O | V | T | H | TM–PM | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009 | Kakkonen (lohko A) | 2. | 26 | 13 | 7 | 6 | 41–23 | 46 |
| 2010 | Kakkonen (lohko A) | 3. | 26 | 11 | 10 | 5 | 49–25 | 43 |
| 2011 | Kakkonen (lohko A) | 2. | 26 | 16 | 2 | 8 | 67–42 | 50 |
| 2012 | Kakkonen (itälohko) | 2. | 27 | 15 | 7 | 5 | 46–26 | 52 |
| 2013 | Kakkonen (etelälohko) | 2. | 27 | 14 | 7 | 6 | 48–29 | 49 |
| 2014 | Kakkonen (etelälohko) | 8. | 27 | 7 | 8 | 12 | 32–46 | 29 |
| 2015 | Kakkonen (etelälohko) | 2. | 27 | 13 | 6 | 7 | 44–31 | 45 |
| 2016 | Kakkonen (lohko A) | 1. | 22 | 15 | 3 | 4 | 45–25 | 48 |
| 2017 | Ykkönen | 10. | 27 | 5 | 6 | 16 | 26–44 | 21 |
| 2018 | Kakkonen (lohko A) | 6. | 22 | 9 | 7 | 6 | 35–31 | 34 |
| 2019 | Kakkonen (lohko B) | 1. | 25 | 19 | 4 | 2 | 66–30 | 61 |
| 2020 | Ykkönen | 9. | 22 | 7 | 4 | 11 | 38–49 | 25 |
| 2021 | Ykkönen | 6. | 27 | 10 | 3 | 14 | 36–44 | 33 |
| 2022 | Ykkönen | 7. | 27 | 11 | 7 | 9 | 45–38 | 40 |
| 2023 | Ykkönen | 2. | 27 | 16 | 9 | 2 | 49–26 | 57 |
| 2024 | Veikkausliiga | 8. | 27 | 10 | 7 | 10 | 40–43 | 37 |
| 2025 | Veikkausliiga |  |  |  |  |  | – |  |
Kirjallisuutta

Pakkanen, Mitri & Laakso, Heikki: Sata vuotta Kipinää. IF Gnistan 1924–2024.  IF Gnistan ry, 2024.  ISBN 978-952-94-8791-2
Aiheesta muualla

Seuran sivusto
| n k Veikkausliiga |
| --- | --- |
 Hallitseva mestari: KuPS
Joukkueet (2025):  AC Oulu  FC Haka  FC Inter  FF Jaro  Gnistan  HJK  IFK Mariehamn  Ilves  KTP  KuPS  SJK  VPS 
Tilastot ja palkinnot:  Vuoden pelaaja Vuoden maalivahti  Vuoden puolustaja  Vuoden keskikenttäpelaaja  Vuoden hyökkääjä  Vuoden tulokas  Vuoden valmentaja  Kuukauden pelaaja 
Oulunkylän jalkapallostadion.