stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tähdistö (lehti)

| Tähdistö |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  aikakauslehti
Aihealue:  yhteiskunta, Euroopan unioni
Julkaisija:  Eurooppanuoret ry
Päätoimittaja:  Ninni Norra ja Gergely Kozár
Sitoutuneisuus:  sitoutumaton
Ilmestymistiheys:  Noin 1-3 artikkelia viikossa
Kieli:  suomi
Aiheesta muualla
Kotisivu
Tähdistö on  Eurooppanuoret ry:n julkaisema asiantuntija- ja järjestölehti, joka ilmestyy kahdesti vuodessa. Lehden päätoimittajina toimivat Ninni Norra ja Gergely Kozár. Lehteä on julkaistu vuodesta 2002. Alun perin lehteä julkaistiin painettuna. 2010-luvulla lehden jakelu muuttui sähköiseksi.
Tähdistö pyrkii edistämään Eurooppa-asioihin liittyvää keskustelua uskonnollisesti ja puoluepoliittisesti sitoutumattomalla tavalla. Julkaisuun kirjoittavat niin Eurooppanuorten aktiivit kuin EU-asioissa harjaantuneet asiantuntijat. Viime vuosina Tähdistössä on julkaistu tekstejä esimerkiksi suurlähettiläiltä, akateemikoilta ja europarlamentaarikoilta. Tähdistö on kolmekielinen julkaisu, jossa tekstejä ilmestyy suomen, ruotsin ja englannin kielellä.
Aiheesta muualla

Tähdistö-lehden verkkosivut
Tähdistö-lehti ISSUU-sivulla
Kuuluvainen

Kuuluvainen voi tarkoittaa:
Henkilöt

Arto Kuuluvainen (s. 1980), kauppatieteiden tohtori ja tietokirjailija
Jari Kuuluvainen (s. 1950), metsänhoitaja ja emeritusprofessori
Linnea Kuuluvainen (s. 1996), kirjailija
Marjatta Kuuluvainen (o.s. Mäkinen, s. 1942), kiekonheittäjä ja kuulantyöntäjä
Raimo Kuuluvainen (1955–1999), jalkapalloilija
Timo Kuuluvainen (s. 1983), jääkiekkoilija, Arto Kuuluvaisen veli
Timo Kuuluvainen (s. 1956), metsänhoitaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kuuluvainen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vaskikorento

| Vaskikorento |
| --- | --- |
 Koiras
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Sudenkorennot Odonata
Alalahko::  Aitosudenkorennot Anisoptera
Heimo::  Kiiltokorennot Corduliidae
Suku::  Cordulia
Laji::  aenea
Kaksiosainen nimi
 Cordulia aenea  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Vaskikorento Wikispeciesissä   Vaskikorento Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Vaskikorento (Cordulia aenea) on kiiltokorentoihin kuuluva tummanvihreä sudenkorento.
Ulkonäkö ja koko

Vaskikorennon ulkonäkö on kiiltokorentoihin kuuluvan Somatochlora-suvun lajien kaltainen. Toisin kuin useilla kiiltokorennoilla, vaskikorennon kasvojen sivuilla ei ole keltaisia täpliä. Vaskikorennon pääväri on tummanvihreä, ja ruumis on melko kiilloton. Takaruumiissa ei ole täpläkiiltokorennolle ja naaraspuoliselle hoikkakiiltokorennolle tyypillisiä keltaisia laikkuja.
Vaskikorennon takaruumis on 33–38 mm pitkä ja takasiipi 31–35 mm pitkä.
Koiraalla on muodoltaan huomattavan nuijamainen takaruumis, jonka levein kohta on 7. ja 8. jaokkeessa lähellä takaruumiin kärkeä. Koiraalla on myös selvästi kahtia jakautunut alempi perälisäke. Naraalla puolestaan on lyhyt ja tylppä sukuaukon suojus, mikä erottaa sen välkekorennon naaraasta, jonka sukuaukon suojus on pitkä ja terävä. Vaskikorento eroaa lähisukulajeistaan myös siipisuonituksen perusteella, sillä vaskikorennon takasiivessä on tyven ja siipikolmion välissä vain yksi poikkisuoni. Useimmilla Suomessa elävillä kiiltokorennoilla on samassa kohdassa kaksi poikkisuonta.
Elintavat

Vaskikorennon aikuisten yksilöiden lentoaika on Suomessa toukokuun jälkipuoliskolta elokuun puoleenväliin. Päälentoaika ajoittuu kesäkuun puolivälistä heinäkuun puoliväliin. Lentoaika on poikkeuksellisen varhainen muihin kiiltokorentoihin nähden.
Levinneisyys ja elinympäristö

Vaskikorentoa tavataan yleisenä pohjoisen Euraasian alueella ja paikoittain etelämpänä vuoristojärvillä. Levinneisyysalue ulottuu Keski- ja Pohjois-Euroopasta Japaniin.
Suomessa laji on yleinen ja varsin runsas. Sitä esiintyy lähes koko maassa aivan pohjoisimpia osia lukuun ottamatta.
Vaskikorento elää monenlaisissa seisovissa vesissä. Tavallisimpia elinympäristöjä ovat lammet ja runsaskasvustoisiset järvet sekä merenlahdet, jokisuvannot ja suot.
Aiheesta muualla

Vaskikorento Korentowikissä
Parittelurengas
Käyrä nousemaan (kappale)

| ”Käyrä nousemaan” Kikka |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Käyrä nousemaan
 A-puoli: ”Käyrä nousemaan”
 B-puoli: ”Gladiaattori”
 Julkaistu: 1993
 Formaatti: LP, digitaalinen lataus
 Tekijä(t): Veikko Samuli (säveltäjä) Ilkka Vainio (sanoittaja)
 Tuottaja(t): Veikko Samuli ja Ilkka Vainio
 Tyylilaji: pop, funk, soul
 Kesto: 03.48
 Levy-yhtiö: AXR (Audiovox Records)
Kikka muut singlet
| ”Tartu tiukasti hanuriin” 1993 | ”Käyrä nousemaan” 1993 | ”Häipyy etäisyys” 1994 |
Käyrä nousemaan on suomalaisen laulajan Kikan nimikkosingle Käyrä nousemaan -albumilta vuodelta 1993. Kappaleen on säveltänyt Veikko Samuli ja sanoittanut Ilkka Vainio. Sanoituksissa otetaan vahvasti esiin Suomen 1990-luvun alun lama. Sinkun B-puolella on kappale "Gladiaattori", jonka on säveltänyt Pertti Haverinen ja sanoittanut Ilkka Vainio salanimellä Kristiina Sydänmaa.
Raija Pellin kirjoittamassa Mä haluun viihdyttää Kikan elämäkertakirjassa Pelli kertoo, että kappaleen sanoitukset tuottivat ongelmia äänitysvaiheessa. Kikka ei ollut halukas laulamaan Ilkka Vainion tekemiä kaksimielisiä sanoituksia, vaan olisi halunnut levyttää jotain samankaltaista kuin saman levy-yhtiön listoilla ollut iskelmälaulaja Arja Koriseva. Vainion mielestä kaksimieliset ja tuhmat kappaleet sopivat hyvin Suomessa vallinneeseen lama-aikaan.
Kyynätjärvi

| Kyynätjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Asikkala
Koordinaatit:  61°10′28″N, 25°43′55″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Asikkalanselän alue (14.21)
Laskuoja:  oja Keskiseen 
Järvinumero:  14.212.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  94,5 m  
Pituus:  1 km  
Leveys:  220 m  
Rantaviiva:  2,32 km  
Pinta-ala:  12,133 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKyynätjärvi 
Kyynätjärvi  on Päijät-Hämeessä Asikkalassa Vuorenmyllyn kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 12,1 hehtaaria, se on 1,0 kilometriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Asikkalanselän alueella (14.21), jonka Urajärven valuma-alueeseen (14.212) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 94,5 metriä mpy.
Kurenai Yūhi

| Kurenai Yuhi |
| --- | --- |

Ensiesiintyminen:  Mangan kappale 34    Animen jakso 3
Ääninäyttelijät:  Rumi Ochiai ,   Mary Elizabeth McGlynn 
Henkilötiedot
Ikä:  Osa I: 27–28   Osa II: 30
Syntymäpäivä:  11. kesäkuuta
Veriryhmä:  AB
Pituus:  169,1 cm
Paino:  54,4 kg
Liittoumat
Taso:  Jonin
Liittouma:  Konoha
Ryhmäsidokset:  Ryhmä 8 (Kurenai Yuhi, Shino Aburame, Hinata Hyuga, Kiba Inuzuka)
Edelliset ryhmäsidokset:  ei tiedossa
Kurenai Yuhi (jap. 夕日紅, Yūhi Kurenai) on fiktiivinen henkilö anime- ja mangasarja Narutossa. Nimi Yuhi tarkoittaa "ilta-aurinkoa" ja Kurenai "karmiininpunaista".
Kurenain elämäkerta > Taustaa

Kurenai on Kiba Inuzukan, Shino Aburamen ja Hinata Hyugan muodostaman Ryhmä 8:n sensei. Kurenain varhaisista vaiheista ei tiedetä paljoakaan paitsi sen, että hän valmistui akatemiasta 9-vuotiaana ja valmistui Chunin-kokeista 13-vuotiaana. Hän on tasokas genjutsun käyttäjä.
Kurenai vaikuttaa olevan ihastunut Jonin Asuma Sarutobiin, vaikkei tätä ole suoranaisesti sanottu sarjassa. Kaksikko nähtiin yhdessä usein ja Kurenai punastui kun Kakashi Hatake kysyi, onko kaksikon välillä jotain. Myöhemmin mangassa Asuma osti kukkia ja valehteli asiasta Inolle punastellen. Mangan toisessa osassa kaksikon suhde kuitenkin paljastuu, kun ilmenee, että Kurenai odottaa Asuman lasta.
Kurenain elämäkerta > Chunin-kokeet

Chunin-kokeiden aikaan, Kurenai seurasi oppilaittensa taisteluita. Shinon taistelun jälkeen, hän totesi, että huone oli muuttunut kylmäksi viitaten Shinon armottomaan voittoon. Kiban taistellessa Narutoa vastaan, Kurenai ajatteli itsekseen ettei Narutolla ole mahdollisuuksia Kibaa vastaan yllättyen kerta toisensa jälkeen Naruton selvittyä Kiban iskuista. Hinatan taisteltua Neji Hyugaa vastaan, Kurenai muisteli Hinatan huonoa suhdetta isäänsä. Hän myös huomasi Hinatan muuttuneen hieman itsevarmemmaksi tämän taistellessa luovuttamatta.
Kurenain elämäkerta > Itachin paluu

Juuri ennen taistelua Akatsukin jäseniä, Itachi Uchihaa ja Kisame Hoshigakia, vastaan, Kurenai ja Asuma nähtiin yhdessä. Kakashi sattui huomaamaan, että he käyttäytyivät hyvin ystävällisesti toisiaan kohtaan ja mainitsi tämän. Kurenai punastui ja vastusteli tämän sanoja. Asuma puolestaan vaihtoi puheenaihetta kysyen, miksi Kakashi oli siellä.
Taistellessaan Asuman rinnalla Itachia ja Kisamea vastaan, Kurenai onnistui saamaan Itachin ansaan puu-illuusioonsa. Itachi kuitenkin käytti Sharinganiaan vaihtaen Kurenain tilalleen sanoen ettei Kurenain genjutsu ole tarpeeksi hyvä. Kurenai kuitenkin pakeni illuusiostaan ja kaksintaisteli Itachia vastaan kunnes Kakashi saapui pelastamaan hänet ja Asuman.
Kurenain elämäkerta > Osa II

Kurenai on esiintynyt useita kertoja sarjan toisessa osassa useimmiten huolissaan Asuman turvallisuudesta. Saadessaan tietää Asuman kuolemasta, Kurenai vajosi polvilleen itkien ja myöhemmin hän vei kukkia Asuman haudalle tämän hautajaisissa. Kun Shikamaru oli kostanut Asuman kuoleman, hän kävi Asuman haudalla löytääkseen Kurenain. Shikamaru selitti tietävänsä, että Kurenai kantoi Asuman lasta ja lupasi suojella tätä.
Verhojanskin piiri

Verhojanskin piiri (ven. Верхоянский район, Verhojanski raion, jak. Верхоянскай улууһа, Verĥojanskaj uluuha) on paikallinen itsehallintoalue Sahan tasavallan pohjoisosassa Venäjällä. Se rajoittuu pohjoisessa Ust-Janskin, idässä Moman ja etelässä Tompon ja Kobjain piireihin eli uluseihin sekä lännessä Bytantain eveenien kansalliseen ulusiin ja Bulunin ulusiin.
Piirin hallinnollinen keskus on Batagain taajama. Piiriin sisältyy yksi kaupunki (Verhojansk), kaksi kaupunkimaista taajamaa (Batagai ja Ese-Haija) sekä 14 naslegia eli maalaiskuntaa. Näissä on yhteensä 45 asutusta.  Alueen tärkeitä elinkeinoja ovat nautakarjan ja hevosten kasvatus.
Aiheesta muualla

Piirin kartta
Верхоянский район Piirin sivut Sahan tasavallan portaalissa.
Sahan piirijako
Kaupunkipiirikunnat: Jakutsk | Žatai
Piirit ja ulusit: Abyi | Aldan | Allaiha |  Amga | Anabarin kansallinen | Bulun | Bytantain evenien kansallinen  | Gornyi | Hangalass | Kobjai | Megino-Kangalass | Lensk | Mirnyi | Moma | Nam | Nerjungri | Nižnekolymsk | Njurba | Oimjakon | Olenjokin kansallinen  | Oljokminsk  | Srednekolymsk  | Suntar | Tatta | Tompo | Tšuraptša | Ust-Aldan | Ust-Jansk | Ust-Maja | Verhnekolymsk  | Verhneviljuisk  | Verhojansk | Viljuisk  | Žiganskin kansallinen
Vankkakoruahven

| Vankkakoruahven |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Meriahvenet Serranidae
Alaheimo::  Koruahvenet Anthiinae
Suku::  Pseudanthias
Laji::  hypselosoma
Kaksiosainen nimi
 Pseudanthias hypselosoma  (Bleeker, 1857)  
Katso myös
   Vankkakoruahven Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Vankkakoruahven (Pseudanthias hypselosoma) on  koralliriuttojen parvikala, jota pidetään myös riutta-akvaarioissa. Sitä pidetään yhtenä kymmenestä parhaiten akvaarioon sopivasta koruahventen alaheimon meriahvenesta.
Koko ja ulkonäkö

Vankkakoruahven kasvaa enimmillään 20 cm pitkäksi. Se on yleisväriltään oranssinsävyinen, vatsapuoleltaan valkoinen. Pyrstö on tulipunainen. Silmän alta lähtee ohut valkoinen juova. Tärkein tuntomerkki, jolla sen erottaa muista koruahvenissta, on selkäevän tummanpunainen läikkä. Naaraan pyrstö on voimakkaasti haaraantunut, ja sen kummankin osan kärjessä on punainen täplä.
Alkuperä

Vankkakoruahvenia tavataan Indopasifisella merialueella. Se elää yleensä ryhminä riutoilla suojaisissa laguuneissa  tai lahdissa.
Käyttäytyminen ja ravinto

Vankkakoruahvenet elävät haaremiparvissa, joissa on paljon enemmän naaraita kuin koiraita.
Akvaariossakaan niitä ei suositella pidettäväksi yksin. Ne syövät lihapitoista ruokaa kuten kidusjalkaisia ja muuta elävää ruokaa, ja niitä olisi hyvä ruokkia useita kertoja päivässä.
Käyräjärvi

Käyräjärvi voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Käyräjärvi, järvi Enontekiön Ketomellassa
Käyräjärvi, järvi Enontekiön Nunnasessa
Käyräjärvi, järvi Enontekiön Vuontisjärvellä
Käyräjärvi, järvi Inarissa
Käyräjärvi, järvi Kemijärvellä
Käyräjärvi, järvi Kuhmoisissa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Käyräjärvi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kääpiöellipsigalaksi

Messier 110
Kääpiöellipsigalaksit eli tyypin dE galaksit ovat elliptisiä galakseja, jotka ovat huomattavasti tavallista pienempiä. Kääpiöellipsigalakseja tunnetaan useita, ja ne ovat melko yleinen galaksityyppi. Useat näistä galakseista kiertävät suurempia galakseja. Vuonna 1773 löydetty Messier 110 oli ensimmäinen löydetti kääpiöellipsigalaksi.
Laura Osnes

| Laura Osnes |
| --- | --- |
 Laura Osnes vuonna 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. marraskuuta 1985 (ikä 38) Burnsville, Minnesota
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä ja laulaja
Aiheesta muualla
IMDb 
Laura Osnes (s. 19. marraskuuta 1985 Burnsville, Minnesota) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja, joka tunnetaan työstään Broadway-musikaaleissa.
Broadwaylla hän on esittänyt päärooleja musikaaleissa Grease, South Pacific, Anything Goes, Bonnie & Clyde, Cinderella ja Bandstand. Hän on ollut ehdokkaana Tony-palkinnon saajaksi kaksi kertaa, vuosina 2012 ja 2013.
Aiheesta muualla

Laura Osnes Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Viinirisakas

| Viinirisakas |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Inocybaceae
Suku::  Inosperma
Laji::  adaequatum
Kaksiosainen nimi
 Inosperma adaequatum  (Britzelm.) Matheny & Esteve-Rav. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Viinirisakas (Inosperma adaequatum, syn. Inocybe adaequata) on kartiomainen, punaruskea tai viininpunainen risakaslaji. Sen jalka on vaalean viininpunainen. Sienen heltat ovat viininpunaiset. Sieni viihtyy lehtimetsissä ja puistoissa. Sen esiintyminen Suomessa on epävarmaa. Viinirisakas ei ole ruokasieni.
Viinirisakas on Suomessa silmälläpidettävä laji.
Kärnäkosken linnoitus

Kärnäkosken linnoitus on Savitaipaleen Kärnäkoskella sijaitseva bastionilinnoitus, jonka venäläiset rakennuttivat vuosina 1791–1793 Pietarin puolustukseksi osana Kaakkois-Suomen linnoitusjärjestelmää. Linnoitus menetti kuitenkin sotilaallisen merkityksensä jo vuonna 1809, kun Ruotsin ja Venäjän raja siirtyi Suomen sodan jälkeen kauas Kärnäkoskelta.
Kärnäkoski osana Kaakkois-Suomen linnoitusjärjestelmää

Kärnäkosken linnoitus oli osa laajempaa Venäjän pääkaupunkia Pietaria suojaavaa Kaakkois-Suomen linnoitusjärjestelmää. Kustaa III:n sodan (1788–1790) ja etenkin ruotsalaisille menestyksekkäiden Porrassalmen taistelun ja Ruotsinsalmen toisen meritaistelun seurauksena Venäjän sotilaspiirit ja keisarinna Katariina II kiinnostuivat keisarikunnan luoteisrajan puolustuksen tehostamisesta. Kaakkois-Suomessa käynnistettiin laaja linnoitusprojekti, josta vastasi maineikas venäläinen kenraali Aleksandr Suvorov.
Pääkaupunkia puolustamaan rakennettiin useista sisäkkäisistä linnoitusketjuista muodostuvat puolustusvyöhykkeet. Kärnäkosken linnoitus oli osa järjestelmän ulointa, aivan valtakunnan rajan pinnassa sijainnutta linnoitusketjua. Sen tehtävänä oli sekä suojata Saimaan ja Suomenlahden välisen kannaksen pohjoispäätä mahdolliselta maahyökkäykseltä että antaa turvaa juuri perustetulle Venäjän Saimaan laivastolle.
Rakennustyöstä

Kaakkois-Suomen linnoitusjärjestelmän rakentamisesta vastaava kenraali Suvorov valitsi yhden uuden rajalinnoituksen sijoituspaikaksi Kärnäjoen suun Saimaan ja Kuolimojärven välisellä kannaksella Lappeenranta–Ristiina-tien varressa. Paikalta voitiin valvoa niin Venäjän ja Ruotsin välistä rajaa, kannaksen läpi kulkevaa liikennettä kuin Saimaan luoteis- ja länsiosien sokkeloisilla vesireiteillä purjehtivia aluksia. Uuden linnoituksen lähistöllä oli käyty Kustaa III:n sodan aikana useita yhteenottoja ruotsalaisten ja venäläisten joukkojen välillä.
Kärnäkosken linnoitusta rakennettiin vuosina 1790–1793. Linnoituksen suunnittelijoina toimivat Ranskan suurta vallankumousta Venäjälle paenneet insinööriupseerit. Kärnäkosken linnoitus rakennettiin ranskalaiselle linnoitusperinteelle uskollisesti bastionijärjestelmän mukaisesti. Perinteisen säännöllisen bastionimuodon sijasta linnoitus rakennettiin kuitenkin epäsäännöllisen muotoiseksi ja maaston muotoja mukailevaksi. Vajavaisen bastionirakenteen syynä lienee ollut tilanpuute.
Linnoituksen länsi- ja eteläsivut varustettiin kolmella puolibastionilla. Linnoituksen päämuurin eteen sijoitettiin kolme etuvarustusta, ravelliinia. Idän- ja pohjoisenpuoleisille lähinnä Saimaaseen rajautuville sivuille, joista vihollisen hyökkäystä ei odotettu, rakennettiin pelkkä tenaljirintama. Linnoitusta ja sen etuvarustuksia kiersivät maavalli ja vallihauta. Linnoituksen pohjoiskärjessä sijaitsi takaportti, josta oli pääsy laivoille ja vedenottopaikalle. Linnoituksen muureille rakennettiin 55 tuliasemaa tykeille.
Linnoituksen sisälle rakennettiin sotilaiden kasarmi, upseeritalo, päävartio, arestirakennus ja ruutivarasto. Hirsirakenteiset rakennukset on nyttemmin purettu ja niiden paikalla on vain kivijalkojen rippeet.
Varsinaisen linnoituksen lisäksi sen läheisyyteen rakennettiin kaksi pienempää erillistä tukilinnaketta, reduttia. Kärnäjoen eteläsuuhun Saimaan ja Kuolimojärven väliselle kannakselle 600 metrin päähän päälinnoituksesta rakennettiin myös Vuorilinnoituksen nimellä tunnettu Kärnäkosken redutti. Partakosken puolelle nykyiselle Ruhtinaanmäelle kaksi kilometriä Kärnäkosken linnoituksesta luoteeseen rakennettiin Partakosken redutti.
Kärnäkosken linnoituksen rakennustöihin osallistui 1 400 venäläistä sotilasta ja paikallista talonpoikaa. Huomattava osa rakennusmiehistä menehtyi raskaan työn ja sairauksien uuvuttamina.
Lyhyeksi jäänyt linnoitusaika

Kärnäkosken linnoitus vartioi valmistuttuaan Venäjän luoteisrajaa vain 15 vuoden ajan. Linnoitus toimi samaan aikaan myös yhtenä Venäjän Saimaan laivaston tukikohtana. Laivaston muut osastot oli sijoitettu Lappeenrannan linnoitukseen ja Olavinlinnaan Savonlinnassa.
Muiden Kaakkois-Suomen linnoitusten tavoin Kärnäkosken linnoitus menetti sotilaallisen merkityksensä Suomen sodan jälkeen vuonna 1809, kun Ruotsin ja Venäjän rajan siirrettiin kauas Tornionjoelle. Keisari Nikolai I määräsi tarpeettomiksi jääneet sisämaan linnoitukset lakkautettaviksi vuonna 1835. Lakkautuspäätösten jälkeen linnoituksista vedettiin aseistus pois, rakennukset ja muu varustus aseita lukuun ottamatta huutokaupattiin ja varustukset jätettiin metsittymään.
Ruotsin uhkaa vastaan rakennettu linnoitus ei ehtinyt taistella kertaakaan vihollistaan vastaan. Suomen sodan, linnoituksen käyttöajan ainoaksi jääneen Ruotsin ja Venäjän välisen sodan, taistelut käytiin kaukana Kärnäkoskelta Ruotsin armeijan peräännyttyä hyvissä ajoin vältellen yhteenottoja hyökkäävien venäläisten kanssa. Myöhemmin Suomen sisällissodan aikana alueella käytiin useita taisteluita.
Linnoitusalueen nykypäivä

Nykyisin Kärnäkosken linnoituksen alue on varustettu matkailijoille tarkoitetuilla opastekylteillä. Muita varsinaisia matkailu- tai opastuspalveluita alueella ei ole.
Museovirasto ja ympäristöministeriö ovat luokitelleet linnoituksen ympäristön valtakunnallisesti merkittäväksi kulttuurihistorialliseksi ympäristöksi ja maisema-alueeksi. Museovirasto on kunnostanut Kärnäkosken linnoituksen yhdessä muiden Kaakkois-Suomen linnoituksen kanssa työllisyystöinä. Kivivallien sortumia korjattiin ja linnoituksen ympäristöä kunnostettiin ja raivattiin. Työ saatiin päätökseen vuonna 1997. Uudet muurien kunnostustyöt alkavat toukokuussa 2021. Sitä ennen suoritetaan alueella arkeologisia kaivauksia.
Linnoituksen alueella suoritettiin vuonna 1987 kasvillisuuden inventointi, jonka perusteella aloitettiin alueen kasvillisuuden hoitotyöt. Linnoitusalue niitettiin ja puustoa raivattiin. Kunnostetulla alueella laiduntaa kesäisin lampaita nurmialueiden ylläpitämiseksi.
Kärnäkosken linnoituksen lähistöllä sijaitsee myös lotjasatama, 1830-luvulla rakennettu mylly ja saha sekä vuonna 1886 valmistunut kaksiaukkoinen kiviholvisilta. Paikallinen kylätoimikunta kunnosti 1950-luvulla toimintansa lopettaneen myllyn vuonna 2002.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kärnäkosken linnoitus Wikimedia Commonsissa
Museoviraston entisöimiä muureja Kärnäkosken linnoituksessa.
Kärnäkosken linnoituksen sekä Kärnäkosken ja Partakosken reduttien pohjapiirustus.
Linnoituksen päämuurista eteen työntyvästä ravelliinista voitiin tehostaa linnoituksen tykistötulta.
Kyynäröinen (Hämeenlinna, Ahoinen)

| Kyynäröinen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hämeenlinna, Loppi
Koordinaatit:  60°47′38″N, 24°16′22″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Hyvikkälänjoen valuma-alue (35.88)
Laskuoja:  oja Lairoon 
Järvinumero:  35.886.1.017
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  92,8 m  
Rantaviiva:  3,894 km  
Pinta-ala:  35,851 ha  
 fiKyynäröinen 
Kyynäröinen  on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa ja Lopella Ahoisten kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 36 hehtaaria ja se on 1,3 kilometriä pitkä ja 850 metriä leveä. Järvi on matala ja vesikasvillisuuden valtaama. Sen rantaviivan pituus on 3,9 kilometriä ja järven rannat ovat puoliksi metsämaata ja peltoa. Järven lähiympäristössä sijaitsee kaksi maatilaa ja sen rannoille on rakennettu 13 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet Ahoisten ja Juhalan yhdistävältä tieltä. Hämeenlinnan raja kulkee järven eteläosan ylitse, jolloin suurempi osa siitä kuuluu Hämeenlinnaan.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Kaartjoen alaosan alue kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 92,8 metriä mpy. Siihen laskee viisi suo- tai pelto-ojaa ja sen oma laskuoja lähtee järven itärannasta ja laskee Lairoon Ootanjoen suuhun. Laskuoja on samalla kuntaraja.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Kynärä järvi”. Sen laskujoki laski Lairon pohjoispäähän lähelle nykyistä laskupaikkaa. Ootanjoen ja järven välinen kannas oli raivattu niityksi, samoin olivat monet itärannat. Muuten järvi oli asumaton. Järvessä tehtiin 1930-luvulla järvenlasku, jossa vedenpintaa alennettiin noin metrillä . Vuoden 1961 peruskartassa olivat järven rannat merkitty kosteikoiksi. Rannoilta oli lohottu pieniä tontteja, joissa oli seuraavassa vuoden 1979 kartassa joitakin mökkejä. Vuoden 1989 kartassa erottuu mökkirantoihin tehdyt avoveden ruoppaukset.
Luontoarvoja

Järvi kuuluu Natura 2000-hankkeen suojelualueisiin (FI0339002), jossa se on valtakunnallisesti arvokas lintujärvi. Suojelualueen rajat seuraavatkin järven rantoja.