stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Elias Lahti

| Elias Lahti> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. joulukuuta 2003 (ikä 20)
Kansalaisuus:   Suomi
Pesäpalloilija
Aktiivisena:  2021-
Ulkopelipaikka:  lukkari
Sisäpelirooli:  kotiuttaja
Seura:  Haminan Palloilijat
Sarja:  Superpesis
Pelaajaura
Ammattilaisjoukkueet
2021-:  Haminan Palloilijat
Elias Lahti (s. 15. joulukuuta 2003) on suomalainen pesäpalloilija.
Lahti edustaa Superpesiksessä pelaavaa kasvattajaseuraansa Haminan Palloilijoita. Hän pelaa ulkokentällä lukkarina ja sisäpelissä kotiuttajana. Lahti on pelannut 12 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt kolme tavallista juoksua, tuonut kaksi juoksua ja kerännyt 21 kärkilyöntipistettä. Lahti on pelannut neljä Superpesiksen alempien pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on tuonut kolme juoksua ja kerännyt 15 kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty 11. toukokuuta 2024.
Purppuraköynnökset

| Purppuraköynnökset |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Gentianales
Heimo::  Oleanterikasvit
Suku::  Purppuraköynnökset Cryptostegia  R.Br.
Katso myös
   Purppuraköynnökset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Purppuraköynnökset (Cryptostegia) on oleanterikasvisuku, jossa on kaksi lajia. Ne ovat molemmat kotoisin Madagaskarista ja kasvavat kausikuivassa ilmastossa.
Lajit

isopurppuraköynnös eli purppuraköynnös (Cryptostegia grandiflora) – Luonnonvaraisena Madagaskarin saaren etelä- ja lounaisosassa, myös koristekasvina ja viljelykarkulaisena eri puolilla maailmaa trooppisella vyöhykkeellä.
madagaskarinpurppuraköynnös (Cryptostegia madagascariensis) – Luonnonvaraisena Madagaskarin pohjois- ja länsiosassa, myös koristekasvina ja viljelykarkulaisena eri puolilla maailmaa.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Cryptostegia
Einsteinin risti

| Einsteinin risti |
| --- | --- |
 Einsteinin risti Hubble-avaruusteleskoopin kuvaamana vuonna 2012
Epookki J2000
Tähdistö:  Pegasus
Rektaskensio:  22h 40m 30.234s
Deklinaatio:  +03° 21′ 30.63″
Punasiirtymä:  1.695
Absoluuttinen kirkkaus:  16.8
Einsteinin risti on ristinmuotoinen kohde, joka näkyy pohjoisella tähtitaivaalla Pegasuksen tähdistössä. Kohteen etualalla himmeänä näkyy gravitaatiolinssinä toimiva galaksi (G2237+030), joka on Maasta 400 miljoonan valovuoden etäisyydellä. Kaukana galaksin takana on kvasaari (Q2237+030 tai QSO 2237+0305), jonka etäisyys Maasta on noin 8 miljardia valovuotta. Ristikuvion keskellä näkyvän galaksiytimen painovoima taittaa kvasaarin valoa niin, että kvasaarista muodostuu neljä kuvaa.
Kohde on nimetty fyysikko Albert Einsteinin mukaan, sillä se havainnollistaa hyvin Einsteinin ennustaman gravitaatiolinssi-ilmiön.
Kohteen magnitudi on 16.8 ja läpimitta 2″, ja se näkyy vain suurehkolla, vähintään 50 senttimetrin kaukoputkella ja vain mahdollisimman pimeällä.
Einsteinin risti on keskellä tässä vuonna 2017 otetussa kuvassa.
Vuonna 1990 Hubble-avaruusteleskoopin kuvaamana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Einsteinin risti Wikimedia Commonsissa
Commissariat, Tushna: Gravitational lensing creates ‘Einstein’s cross’ of distant supernova Physics World.  5.3.2015. Viitattu 12.11.2020. (englanniksi)
Berman, Bob: Weird Object: The Einstein Cross Astronomy.com.  18.9.2015. Viitattu 12.11.2020. (englanniksi)
A new Einstein cross is discovered Phys.org.  18.3.2019. Viitattu 12.11.2020. (englanniksi)
Erkki Auvinen

Erkki Auvinen (10. maaliskuuta 1928 Äyräpää – 15. maaliskuuta 1987 Palma de Mallorca) oli suomalainen taidemaalari. Hän opiskeli Turussa vuosina 1954–1956 ja teki debyyttinsä samassa kaupungissa 1956. Hänen töitään oli esillä muun muassa Arte ry:n näyttelyssä (1961–1969), Suomen Taiteilijain näyttelyssä (1960), Suomen Taideakatemian kolmivuotisnäyttelyssä (1959) ja surrealismia esitelleissä kiertonäyttelyissä. Kansainvälisesti Auvinen sai töitään uransa aikana esille Göteborgissa, Leningradissa, Madridissa, Bergenissä, Århusissa, Varnassa ja Barcelonassa.
Eric Cantor

| Eric Cantor |
| --- | --- |

Yhdysvaltain edustajainhuoneen enemmistöjohtaja
 3. tammikuuta 2011 – 1. elokuuta 2014  
Edeltäjä:  Steny Hoyer
Seuraaja:  Kevin McCarthy
Yhdysvaltain edustajainhuoneen vähemmistön whip
 3. tammikuuta 2009 – 3. tammikuuta 2011  
Edeltäjä:  Roy Blunt
Seuraaja:  Steny Hoyer
Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Virginian 7. vaalipiiristä
 3. tammikuuta 2001 – 18. elokuuta 2014  
Edeltäjä:  Thomas J. Bliley, Jr.
Seuraaja:  Dave Brat
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. kesäkuuta 1963 (ikä 61) Richmond, Virginia, Yhdysvallat
Puoliso:  Diana Fine
Lapset:  3
Tiedot
Puolue:  republikaanit
Aiheesta muualla
ericcantor.com
Eric Ivan Cantor (s. 6. kesäkuuta 1963 Richmond, Virginia) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko. Hän oli Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen vuosina 2001–2014 ja republikaanien ryhmänjohtaja edustajainhuoneessa vuosina 2009–2014.
Kesäkuussa 2014 Cantor hävisi yllättäen republikaanien esivaaleissa Teekutsuliikkeen ehdokas Dave Bratille ja luopui siten edustajan paikastaan vaalikauden lopussa. Syyskuussa 2014 hän aloitti työt Moelis & Co. -investointipankissa Wall Streetillä.
Uskonnoltaan Cantor on juutalainen. Hänen sukunsa saapui Yhdysvaltoihin Romaniasta 1900-luvun alussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eric Cantor Wikimedia Commonsissa
Poseidonin ja Amfitriten temppeli

| Poseidonin ja Amfitriten temppeli |
| --- | --- |
 Poseidonin ja Amfitriten temppelin rauniot.
Sijainti:  Kiónia, Tínos, Etelä-Egean saaret, Kreikka
Koordinaatit:  37°33′7″N, 25°8′32″E
Rakennustyyppi:  kreikkalainen temppeli
Valmistumisvuosi:  300-luku eaa.
Tyylisuunta:  doorilainen
Julkisivumateriaali:  marmori
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Poseidonin ja Amfitriten temppeli oli antiikin aikainen Poseidonille ja tämän puolisolle Amfitritelle omistettu kreikkalainen temppeli Tenoksen (nykyinen Tínos) saarella Kreikassa. Sen arkeologinen kohde sijaitsee lähellä nykyistä Kiónian kylää.
Historia

Temppeli oli rakennettu 300-luvulla eaa. ja se uusittiin 200- tai 100-luvulla eaa. Se vaikuttaa kuuluneen saaria tuohon aikaan hallinneen Makedonian hallitsijoiden rakennusohjelmaan. Pyhäkkö oli yksi merkittävimpiä Poseidonin kulttipaikkoja antiikin aikana ja Kykladien saarten ainoa varsinainen Poseidonin temppeli. Monet Deloksen saarelle matkanneet kävivät ensin puhdistautumassa temppelissä Tenoksella. 100-luvulla eaa. pyhäkkö toimi Rhodoksen johtaman saariston liiton keskuspaikkana.
Temppelin kukoistuskautta olivat 200- ja 100-luvut eaa. Se sai paljon mainetta koko antiikin maailmassa ja sinne tuli paljon pyhiinvaeltajia eri puolilta. Paikallisessa Poseidon-kultissa jumala oli paitsi merenjumala myös parantajajumala hieman Asklepioksen tavoin. Amfitriten puolestaan uskottiin auttavan naisia lapsettomuudessa. Temppelin papit vaikuttavat toimineen lääkäreinä. Pyhäkössä vietettiin vuotuisia Poseidonia-juhlia suunnilleen nykyisen tammi-helmikuun aikoihin. Niihin kuului muun muassa näytelmäkilpailut.
Alueelle rakennettiin uusia rakennuksia, kuten roomalaisia kylpylöitä, vielä ensimmäisellä ja toisella vuosisadalla. Temppeli hylättiin 200-luvulla jaa. ja tuhoutui 300-luvulla. Arkeologiset kaivaukset alueella suoritettiin vuonna 1902 H. Demoulinin johdolla ja vuonna 1905 P. Graindorin johdolla.
Rakennus ja löydökset

Temppeli edusti doorilaista tyyliä ja se oli rakennettu paikallisesta marmorista ja gneissistä. 200- tai 100-luvulla eaa. rakennettu uusi temppeli oli edellistä suurempi. Temppelissä oli Poseidonin ja Amfitriten kulttikuvat, jotka oli veistänyt ateenalainen Telesinos. Temppelin koristelussa esiintyi Poseidonin symboleita, kuten kolmikärki, merihirviöitä sekä delfiinejä.
Temppelin lisäksi pyhäkköalueella on muun muassa veistoksin koristeltu suurikokoinen alttari, jonka pinta-ala oli noin 100 neliömetriä; hestiatorion eli tila rituaaliselle ruokailulle; kaksi kylpylärakennusta; stoa (noin 100 eaa.); votiivilahjaksi rakennettu Nausionin (tai Nausioksen) eksedra; lähdekaivorakennus (noin 300 eaa.); sekä Andronikos Kyrrhoslaisen suunnittelema aurinkokello.
Pyhäkköalueen rakennuksista on säilynyt vain vähän, koska suuri osa materiaalista on käytetty myöhemmin uudelleen saaren kirkkojen ja muiden rakennusten rakentamiseen. Alueen esinelöydöt ovat Tínoksen arkeologisessa museossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Poseidonin ja Amfitriten temppeli Wikimedia Commonsissa
Kióniasta löydetty patsaan pää, 1. vuosisata jaa. Esittää mahdollisesti keisari Domitianuksen vaimoa.
Proteaasi

HI-viruksen lisääntymisen kannalta elintärkeä HIV-1 -proteaasi. Proteaasin aktiiviseen keskukseen on liittyneenä ritonaviiri -niminen proteaasin estäjä, jota käytetään antiretroviraalina HIV-infektion hoitoon.
Proteaasi (myös proteinaasi tai peptidaasi) on yhteinen nimi niille entsyymeille, jotka aiheuttavat proteolyysin eli pilkkovat proteiineja hydrolysoimalla aminohapoista koostuvan proteiinin aminohappojen välisiä peptidisidoksia.
Proteaaseja pidettiin pitkään löytymisensä jälkeen vain proteiineja yksinkertaisesti hajottavina entsyymeinä, kuten esim. pepsiini. Sittemmin on ymmärretty proteaasien toiminnan voivan olla myös hyvin tarkkaan kohdeproteiininsa valikoivaa ja saksimaista, kuten esimerkiksi verenpaineen säätelyssä toimivan angiotensiinikonvertaasin toiminta.
Proteaasien luokittelu > Luokittelu katalyyttisen mekanismin perusteella

Proteaasit luokitellaan niiden katalyyttisen mekanismin perusteella seitsemään ryhmään:
Aspartaattiproteaasit, kuten ihmisen pepsiini A.
Seriiniproteaasit, kuten kymotrypsiini A.
Treoniiniproteaasit, kuten munuaistiehyiden läpimitan säätelyssä tärkeä polykystiini-1.
Metalloproteaasit, kuten karboksipeptidaasi A1.
Kysteiiniproteaasit, kuten kaspaasi-1.
Glutamaattiproteaasit, kuten eräästä Scytalidium-suvun sienestä löydetty skytalidoglutamaattipeptidaasi.
Asparagiiniproteaasit, kuten eräs ihmisen polioviruksen kapsidin muodostuksessa olennainen proteaasi.
Lisäksi on löydetty proteaaseja, jotka käyttävät useampaa kuin yhtä yllä luetelluista mekanismeista.
Proteaasien luokittelu > Muut luokittelutavat

Proteaaseja voidaan luokitella myös mm. niiden evolutiivisen sukulaisuuden perusteella heimoihin ja perheisiin sekä niiden toiminnan kannalta ihanteellisen pH:n mukaan happamassa, neutraalissa tai emäksisessä liuoksessa aktiivisiin proteaaseihin.
Toimintamekanismi

Esim. ruoansulatukseen osallistuvat proteaasit pilkkovat pitkät proteiinimolekyylit pienemmiksi palasiksi leikkaamalla proteiiniketjun aminohappojen välisen peptidisidoksen. Eksopeptidaaseiksi kutsutaan vain aminohappoketjun päistä peptidisidoksia hydrolysoivia proteaaseja. Endopeptidaasit puolestaan pilkkovat aminohappoketjun sisällä olevia peptidisidoksia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Terveyskirjasto: Proteaasi
MEROPS-peptidaasitietopankki (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Elvedin Džinič

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Elvedin Džinič
Syntymäaika: 25. elokuuta 1985 (ikä 39) 
Syntymäpaikka: Zavidovići, Jugoslavia
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 185 cm
Seura
Seura: Charleroi
Junioriseurat
: NK Maribor
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2005– | NK Maribor | 129 (15) |
Maajoukkue
| 2009– |  Slovenia | 0 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Elvedin Džinič (s. 25. elokuuta 1985) on slovenialainen jalkapalloilija, joka edustaa belgialaista Charleroita. Pelipaikaltaan Džinič on puolustaja. Aiemmin myös Mariboria edustanut Džinič on kuulunut Slovenian maajoukkueeseen vuodesta 2009 lähtien.
Džinič valittiin Slovenian joukkueeseen vuoden 2010 MM-kisoihin.
Punasolu

Veren punasoluja.
Punasolu eli erytrosyytti (lat. erythrocytus) on yksi elimistön pienimmistä soluista. Niiden tehtävänä on kuljettaa veren mukana kudoksiin happea. Punasolun epäkypsä muoto on retikulosyytti. Niitä on noin yksi prosentti veren punasolumäärästä ihmisillä, koirilla ja kissoilla, mutta hevosilla ja märehtijöillä retikulosyyttejä ei esiinny normaalisti veressä. Punasolun keskimääräinen elinikä on 115 vuorokautta.
Hollantilainen Jan Swammerdam löysi vuonna 1658 punasolun käyttämällä mikroskooppia.
Punasolun rakenne

Punasolu on nisäkkäillä tumaton, muodoltaan litteä, kaksoiskovera kiekkomainen solu. Linnuilla ja sammakkoeläimillä se on tumallinen ja muodoltaan ellipsoidi. Koalalla ja kultahamsterilla osa punasoluista saattaa olla tumallisia[lähde? ]. Kaikista veren soluista niitä on 99 prosenttia. Se onkin veren tavallisin verisolutyyppi. Koska sen halkaisija on vain noin kahdeksan mikrometriä ja se on kimmoisa ja mukautuva, mahtuu se pienimmistäkin hiussuonista. Kolmasosa punasolusta on hemoglobiinia, joka antaa sille punaisen värin.
Hemoglobiini on punasolun happea sitova osa: keuhkoissa tai kiduksissa happimolekyylit sitoutuvat hemoglobiinin rauta-atomeihin. Hemoglobiini sitoo myös hiilidioksidia, mutta suurin osa hiilidioksidista kuljetetaan veressä bikarbonaattina (HCO3-). Lihaksissa happea varastoidaan myoglobiiniin. Arvioiden mukaan yhdessä punasolussa on noin 280 miljoonaa hemoglobiinimolekyyliä.
Punasolujen muodostuminen

Punasoluja syntyy jatkuvasti miljoonia luuytimissä. Linnuilla punasoluja muodostuu myös pernassa. Varhaisella sikiöllä punasoluja muodostuu ruskuaispussissa ja myöhemmin pääasiassa maksassa, mutta myös pernassa, luuytimessä ja imusolmukkeissa. Erytropoietiini-hormoni (EPO) stimuloi punasolujen tuotantoa. Hapen niukkuus eli hypoksia puolestaan stimuloi erytropoietiinin muodostumista munuaisissa. Erytropoietiinia erittyy ihmisessä luontaisesti, mutta sitä voidaan käyttää doping-aineena lisäämällä sen määrää keinotekoisesti. Yhden punasolun kehittyminen kestää noin seitsemän päivää ja sen elinikä on keskimäärin noin neljä kuukautta. Vanhetessaan ne menettävät kimmoisuuttaan, hajoamista tapahtuu eniten pernassa ja maksassa, minkä jälkeen makrofagit korjaavat syntyvän solujätteen. Punasolujen rauta-atomit siirtyvät joko uusien punasolujen käyttöön tai ne varastoidaan maksaan ferritiininä. Makrofagin entsyymit pilkkovat hemoglobiinin peptidit aminohapoiksi ja hemin bilirubiiniksi, joka erittyy maksan kautta sappeen.
Punasolun soluelimet degeneroituvat sen kypsymisen aikana. Punasolun energiansaanti riippuu täysin glukoosista, koska ilman mitokondriota se ei pysty soluhengitykseen. Energiaa punasolu tarvitsee muun muassa pitääkseen hemoglobiinin rauta-atomit kaksiarvoisessa muodossa. Punasolu muuttuu vanhetessaan pallon muotoiseksi, koska ilman soluelimiä se ei pysty korvaamaan rappeutuvia entsyymejään ja kalvoproteiinejaan. Punasolun kyky pumpata natriumioneja pois solusta heikkenee ja solu täyttyy vedellä.
Anemia

Joskus punasolujen ja hemoglobiinin muodostus tilapäisesti heikkenee, josta on seurauksena anemia. Anemia johtuu sinkin, kuparin tai raudan puutteesta kehossa. Se voi myös johtua A-, B- tai C-vitamiinien puutteesta. Afrikkalaisissa maissa ja afrikkalaisperäisessä väestössä esiintyvä anemian sukulainen, sirppisoluanemia, johtuu poikkeavasta Hb-rakenteesta. Sirppisoluanemian aiheuttaa yhden aminohapon muutos hemoglobiinin toisessa aminohappoketjussa. Kuudes aminohappo on vaihtunut valiiniksi. Tautigeeni on rikastunut tietyissä Afrikan osissa, sillä se antaa immuniteetin malariaa vastaan. Sirppisoluanemiaa esiintyykin lähinnä Afrikassa ja afrikkalaislähtöisessä väestössä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Solunetti: Erytrosyytit eli punasolut
Erkki Aurola

Erkki Kullervo Aurola, vuoteen 1919 Mallat (1907 – 31. toukokuuta 1986) oli suomalainen geologi. Hänelle myönnettiin 1967 professorin arvonimi. Hän toimi valtiongeologina 1946–1971 ja tutki varsinkin epämetallisia mineraalivaroja. Hän oli Helsingin yliopiston matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnassa geologian dosentti taloudellisen geologian alalla.
Pykäläbarbi

| Pykäläbarbi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Heimo::  Särjet Cyprinidae
Suku::  Puntius
Laji::  vittatus
Kaksiosainen nimi
 Puntius vittatus  Day, 1865 
Synonyymit
 Barbus vittatus 
Katso myös
   Pykäläbarbi Wikispeciesissä   Pykäläbarbi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pykäläbarbi (Puntius vittatus) on särkien (Cyprinidae) heimoon kuuluva kalalaji.
Ulkonäkö ja koko

Pykäläbarbi on tavallisesti noin 3,5 senttimetrin mittainen. Suurin tavattu pituus on 5,0 senttimetriä.
Elinympäristö ja levinneisyys

Pykäläbarbi elää trooppisissa olosuhteissa. Lajia tavataan Pakistanissa, Intiassa ja Sri Lankassa.
Ravinto ja elintavat

Pykäläbarbin ravintoa ovat levät.
Edgar

| Edgar |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  29. marraskuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Edgard
Vastineita eri kielissä:  Edgardo
Nimen alkuperä:  keskiaikainen, englantilainen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Edgar on alun perin keskiaikainen englantilainen miehen etunimi. Se on muodostettu yhdistämällä rikasta ja keihästä tarkoitta­vista sanoista.. Nimi on ollut muun muassa eräillä Englannin ja Skot­lannin keski­aikaisilla kuninkailla. Vuoden 1066 normanni­valloituksen jälkeen nimi jäi pian pois käytöstä, mutta tuli uudelleen suosituksi 1700-luvulta lähtien.
Suomessa nimi Edgar on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 823 henkilölle. Nimeä ei ole suomen­kielisessä kalenterissa, mutta suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Edgarin nimipäivä on 29. marraskuuta.
Tunnettuja Edgareja > Kuninkaita

Edgar (n. 942–975), Englannin kuningas 959–975
Edgar Atheling (n. 1051–1126), Englannin kruunaamaton kuningas 1066
Edgar (1074–1107), Skotlannin kuningas 1097–1107
Kuvitteellisia Edgareja

Edgar, Puccinin Edgar-oopperan päähenkilö
Edgar Balthazar, hahmo animaatioelokuvassa Aristokatit
Edgar Bones, Feeniksin killan jäsen Harry Potter -kirjoissa
Edgar Roni Figaro, Figaron kuningas videopelissä Final Fantasy VI
Edgar sukunimenä

Daisy Edgar-Jones (s. 1998), brittiläinen näyttelijä
Frankie Edgar (s. 1981), yhdysvaltalainen vapaaottelija
Jonny Edgar (s. 2004), brittiläinen autourheilija
Ryan Edgar (s. 1986), dominicalais-englantilainen jalkapalloilija
Stanley Edgar, Kenneth Harkness (1896–1972), skotlantilais-yhdysvaltalainen shakkiorganisaattori ja shakkikirjailija
Tyrone Edgar (s. 1982), brittiläinen pikajuoksija
Nimen muita merkityksiä

Edgar-palkinto, Edgar Allan Poen mukaan nimetty kirjallisuuspalkinto
HMS Edgar (1668), 70-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
HMS Edgar (1758), 60-tykkinen neljännen luokan linjalaiva
HMS Edgar (1779), 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
HMS Edgar (1858), 91-tykkinen toisen luokan linjalaiva
Edgar-luokka, risteilijäluokka
HMS Edgar (1890), Edgar-luokan risteilijä
HMS Edgar (51), lentotukialus
Einstein-observatorio

| Einstein-observatorio |
| --- | --- |
 Kuva Einstein-observatoriosta
Alkuperäinen nimi:  Einstein observatory (HEAO–2)
COSPAR ID:  1978-103A
SATCAT №:  11101
Organisaatio:  NASA
Tehtävätyyppi:  avaruuden kuvaaminen röntgensäteilyn aallonpituudella
Laukaisu:  13. marraskuuta 1978 Cape Canaveral, Florida, Yhdysvallat
Laukaisualus:  Atlas-Centaur
Kohteessa:  26. huhtikuuta 1981
Loppu:  25. maaliskuuta 1982 (paloi Maan ilmakehässä)
Massa:  3 130 kilogrammaa
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
Einstein–observatorio (HEAO–2) oli toinen NASAn lähettämä röntgenhavaintosatelliitti, yhteensä näitä lähetettiin kolme. Observatorio lähetettiin avaruuteen 13. marraskuuta 1978. Einstein–observatorio oli ensimmäinen Maata kiertävä röntgenteleskooppi, joka kartoitti taivaan röntgensäteilyn aalloonpituudella. Observatorion avulla havaittiin tuhansia uusia kohteita ja sen avulla tutkittiin kvasaareja, galakseja ja pulsareita. Einstein–observarion avulla huomattiin Maan ja Jupiterin säteilevän röntgensäteilyä. Sen toiminta loppui huhtikuussa 1981 kun siltä loppui asennonohjauskaasu ja 25. maaliskuuta 1982 se paloi syöksyessään Maan ilmakehään.
Observatorion nimi oli alun perin avaruuteen HEAO–2, mutta kun se saavutti kiertoratansa, se nimettiin fyysikko Albert Einsteinin mukaan Einstein–observatorioksi. Observatorion instrumentteja olivat SSS, FPCS, IPC, HRI, OGS, MPC, BBFS.
HEAO-2 oli satoja kertoja tarkempi kuin aiemmat hankeet. HEAO–2:n avulla röntgentähtitieteilijät saivat kuvia ja tietoa yhä kaukaisimmista kohteista. Einstein–observatorio on yksi tärkeimmistä NASAn hankkeista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Einstein-observatorio Wikimedia Commonsissa
HEAO Astro.utu.fi. Arkistoitu 30.1.2019. Viitattu 30.1.2019.
Avaruuslennot Astro.utu.fi. Arkistoitu 28.7.2021. Viitattu 30.1.2019.
The Einstein Archive NASA’s HEASARC: Observatories. Viitattu 30.1.2019 (englanniksi).
Clark, George: Einstein and Chandra Orbiting X-Ray Observatories Multiwavelength Astronomy. Viitattu 30.1.2019 (englanniksi).
Hershberg, James G.: 'Einstein Observatory' Blasts Off The Harvard Crimson.  4.6.1979. Viitattu 30.1.2019 (englanniksi).
Trümper, Joachim E. & Hasinger, Günther: The Universe in X-Rays, s. 348–.  Springer Science & Business Media, 5.2.2008.  ISBN 978-3-540-34412-4.  Teoksen verkkoversio.
Espanjan parlamentti

Senaatin rakennus
Edustajainhuoneen julkisivu
Espanjan parlamentti eli Cortes Generales on Espanjan kaksikamarinen lainsäädäntöelin. Parlamentti jakautuu senaattiin (Senado) ja edustajainhuoneeseen (Congreso de los Diputados). Espanjan parlamentti valvoo hallituksen toimintaa ja hyväksyy valtion budjetin.
Alahuoneen eli edustajainhuoneen 350 jäsentä valitaan suhteellisella vaalilla D'Hondtin menetelmällä nelivuotiskausiksi. Ylähuoneen eli senaatin 266 jäsenestä 208 valitaan suoralla kansanäänestyksellä ja loppujen 58 jäsenen nimitys virkaan kuuluu 17 itsehallintoalueen lakia säätäville elimille. Myös senaattorit palvelevat nelivuotiskauden.
Equitable Building

| Equitable Building |
| --- | --- |
 Equitable Building vuonna 2010.
Tiedot
Sijainti:  New York, New York, Yhdysvallat
Rakennettu:  1914–1915
Käyttötarkoitus:  Toimistotilat
Tila:  valmis
Yritykset
Arkkitehti:  Graham, Anderson, Probst & White
Tekniset tiedot
Kerroksia:  40
Hissien määrä:  40
Korkeus
Kattokorkeus:  163,98 m
 SkyscraperPage.com 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Equitable Building on pilvenpiirtäjä Manhattanilla New Yorkissa Yhdysvalloissa. Se on 40-kerroksinen ja valmistuessaan vuonna 1915 sitä pidettiin koko New Yorkin laatikkomaisimpana ja kömpelöimpänä rakennuksena. Se oli viimeinen vanhojen kaavamääräysten mukaan tehty rakennus, sillä se ei porrastu kapeammaksi ylöspäin. Vuonna 1916 tulleen lain mukaan korkeiden rakennusten tuli porrastua ylöspäin, jotta ilma pääsisi vaihtumaan kaduilla ja sinne pääsisi valoa[lähde? ]. Equitable Buildingin osoite on 120 Broadway, Pine Streetin ja Cedar Streetin välissä, Lower Manhattanilla. Rakennuksen suunnittelusta vastasi arkkitehti Ernest R. Graham. Se toimii toimistorakennuksena ja on Beaux-Arts -tyyliä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Equitable Building Wikimedia Commonsissa
Equitable Building nyc-architecture.com -sivustolla