stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tukholman Odenplanin rautatieasema

Tukholman Odenplanin rautatieasema tai pelkkä Odenplanin rautatieasema (ruots. Stockholm Odenplan) on Tukholman paikallisjunaverkon maanalainen asema, joka sijaitsee metron vihreän linjan Odenplanin aseman alapuolella Odininaukiolla Tukholman kantakaupungissa.
Aseman rakentaminen on osa Tomtebodan ja Eteläisen aseman välille rakennettavaa Keskustarata-hanketta, ja se otettiin käyttöön 10. heinäkuuta 2017. Laiturit on rakennettu 30 metrin syvyyteen, metroaseman alapuolelle. Vaikka asema koostuu aluksi vain yhdestä asemahallista ja kahdesta raiteesta, on sille tulevaisuudessa mahdollista rakentaa toinen asemahalli ja siten kaksinkertaistaa raidekapasiteetti.
Asema hyödyntää jo olemassa ollutta Odenplanin metroaseman sisäänkäyntiä, joka peruskorjattiin rakennustöiden yhteydessä. Kokonaan uusi, vain paikallisjuna-asemaa palveleva sisäänkäynti rakennettiin Dalagatanin ja Vanadisvägenin risteykseen Pyhän Matteuksen kirkon viereen. Lisäksi metro- ja paikallisjuna-asemien laiturien välillä on suora yhteys, jolloin matkustajien tarvitse kulkea lippuhallin kautta. Asema on rakennettu Vasatunneliin. Sekä tunnelin että aseman urakoitsija oli saksalainen Bilfinger Berger, ja urakan arvo oli 1,1 miljardia kruunua. Täydentävät rakennustyöt, mukaan lukien sisäänkäyntirakennukset, teetettiin Q-gruppen AB:llä.
Aseman yhteydessä on myös polkupyörien pysäköintihalli, johon mahtuu 347 polkupyörää. Pysäköintilaitosta rakennettiin aseman rinnalla, mutta se valmistui aiemmin ja avattiin jo 1. syyskuuta 2016. Ruuhka-aikojen ulkopuolella myös junaan saa ottaa pyörän mukaan, kunhan käyttää uutta Dalagatanin/Vanadisvägenin sisäänkäyntiä (metron yhteisellä sisäänkäynnillä polkupyörien kuljettaminen on kokonaan kiellettyä).
Aseman pitkää nimeä Tukholman Odenplan käytetään kylteissä ja näytöissä, mutta asemakuulutuksissa käytetään lyhyempää nimeä Odenplan.
Aseman taide

Asemalla on kuusi taideteosta, jotka ovat Jessica Faiss Voyage, Anders Kapplen Itinerary, Sunniva McAlindeinin Länk, Thomas Bernstrandin Rörlig rymd, David Svenssonin Life Line ja Mari Rantasen Odens trädgård.
Kuvia

Kulkuyhteys välitasanteelta metron laitureille
Lippuportit
Pohjoinen välitasanne alas paikallisjunien laitureille johtavien liukuportaiden suuntaan
Paikallisjunien laiturit
Odininaukion sisäänkäynnin liukuporraskuilu
Eteläinen välitasanne
Tuote-esittely

Tuote-esittelyllä tarkoitetaan ihmisen tekemää jonkin tuotteen kaupallista tarjoamista. Usein tuote-esittelijöitä käy esimerkiksi kaupoissa, messuilla, lentokentillä tai myös muissa julkisissa tiloissa.
Tuote-esittelyn osapuolet ovat ensi sijassa työtä tekevä ihminen ja asiakas, joka voi olla kuluttaja tai ammattilaisasiakas. Osapuolina välillisesti ovat myös esittelypaikka (tilan haltija), tuotteen tai tuotemerkin omistaja ja usein myös tuote-esittelijän eli promoottorin työnantaja, joka ei välttämättä ole sama kuin tuotemerkin omistaja.
Usein promootion tuotetta saa maistaa tai kokeilla ilmaiseksi ja olennaisena osana tuote-esittelyyn kuuluu usein myös jokin tarjous. Tarjouksia ja kylkiäisiä koskevat normaalit markkinoinnin säännöt ja lait. Tuote-esittelyssä pätevät normaalit kaupan säännöt ja täten pääsääntöisesti asiakas ostaa tuotteen kuten kaupasta, eikä postimyynnin ja etämyynnin palautusoikeutta ole.
Tuote-esittely voi olla puhdasta PR:ää, jossa tuote vain halutaan tuoda asiakkaan tietoon tai useammin on kuitenkin kyseessä myyntiin tähtäävä työ. Promootiot järjestetään useimmiten uuden tuotteen lanseerauksen yhteydessä tai tuotteen elinkaaren myöhäisemmässä vaiheessa, jossa tuotteen menekkiä jostain syystä halutaan kasvattaa tai vaikkapa kun tuotteelle on tehty jokin uudistus. Nykyään on tyypillistä myös uusien tuoteperheen jäsenten (ns. line extension) lanseeraaminen promootion avulla.
Aiheesta muualla

SSML:n pelisäännöt (Arkistoitu – Internet Archive)
Tulenliekki

| Tulenliekki Taneli Mäkelä |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1990
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 39.07
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Taneli Mäkelän muut julkaisut
| Kielletty rakkaus 1988 | Tulenliekki 1990 | Tumma yö 1991 |
Tulenliekki on Taneli Mäkelän albumi vuodelta 1990.
Kappaleet

Tulenliekki – 3.54
Kenen syy – 2.26
Sydämesi tyhjä huone – 3.53
Alaska – 3.14
Koivu ja sydän – 3.05
Kaunis valhe – 3.08
Pieni polku – 2.54
Anna-Liisa – 3.27
Odessa – 2.08
Muistatko vielä, Kaija? – 3.21
Seitsemän tuntia onnehen – 3.13
Eron hetki on kaunis – 4.18
Karlsborgin linnoitus

Karlsborgin linnoitus
Karlsborgin linnoitus on Ruotsissa nykyisessä Karlsborgin kunnassa sijaitseva linnoitusrakennelma. Se on sijoitettu Vättern-järven rannalle. Rakentaminen aloitettiin vuonna 1819 ja saatiin valmiiksi vuonna 1909. Puolustustarve oli lisääntynyt, kun Ruotsi oli menettänyt Suomen Venäjälle ja valtioneuvos Baltzar von Platenin mielestä tarvittiin linnoitus keskeiselle paikalle sisämaassa, jota voitaisiin käyttää turvapaikkana mahdollisen sodan alkaessa. Linnoitus oli Pohjois-Euroopan suurin rakennustyö ja siinä on viiden kilometrin mittaiset vallit. Se oli kuitenkin täysin vanhanaikainen jo valmistuessaan 1909. Tulivoimaisemmat aseet ja paremmat maalla kulkevat yhteydet saivat Karlsborgin tyyliset linnoitukset muuttumaan vanhanaikaiseksi ja puolustusta siirrettiin rannikoille. Nykyään Karlsborg on armeijan käytössä koulutus- ja varastopaikkana. Siellä toimivat esimerkiksi museo ja laskuvarjojääkärikoulu.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Linnoituksen kotisivut (ruotsiksi)
Linnoitusmuseon kotisivut (ruotsiksi)
Linnoituksen esittely Karlsborgin matkailusivuilla (ruotsiksi)
Kai Sarmanne

Kai Bore Sarmanne (18. huhtikuuta 1919 – 23. helmikuuta 1988) oli Suomen puolustusvoimien kenraaliluutnantti ja Suomen puolustusministeriön kansliapäällikkö.
Hän syntyi Terijokelaiseen rautatievirkamiesperheeseen ja kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1938 Viipurin suomalaisesta lyseosta. Suomen puolustusministeriön kansliapäälliköksi Sarmanne nimitettiin 1.6.1970 ja hän erosi tehtävistä täysin palvelleena 18. huhtikuuta 1979.
Talvisota ja jatkosota

Sarmanne astui suorittamaan varusmiespalvelustaan Ilmatorjuntarykmentti 2:een juuri ennen talvisodan alkamista vuonna 1939. Hän osallistui talvisotaan Viipurin ilmatorjunnassa. Reserviupseerikoulun 44. kurssin tykistölinjan Niinisalossa hän suoritti talvella 1940.
Reservin vänrikki Sarmanne aloitti 25. Kadettikurssin 3. tammikuuta 1941 kadettinumerolla 2149. Kurssi keskeytettiin 17. kesäkuuta 1941 ja kadetit komennettiin nuoremman upseerin tehtäviin eri joukko-osastoihin. Vänrikki Sarmanne toimi eri ilmatorjuntayksiköissä Helsingissä, Syvärillä ja Aunuksessa vuosina 1941–1942. Vuonna 1942 hänet määrättiin luutnantiksi ylennettynä patterin päälliköksi Kotkaan ilmatorjuntarykmentti 2:een. Tässä tehtävässä hän toimi jatkosodan loppuun saakka. Sarmanne ylennettiin kapteeniksi vuonna 1944.
Jatkosodan alkaessa keskeytetty 25. Kadettikurssi alkoi uudelleen 6.6.1945. Kurssin aikanaan aloittaneista 206:sta kadeteista oli kaikkiaan 47 kaatunut sodassa.
Ylennykset ja kunniamerkit

Ylennykset
Vänrikki 1941
Luutnantti 1942
Kapteeni 1944
Majuri 1955
Everstiluutnantti 1961
Eversti 1966
Kenraalimajuri 1970
Kenraaliluutnantti 1972
Kunniamerkit
Suomen Leijona suurristi
Suomen Valkoinen Ruusu 1 lk. komentajamerkki
Suomen Leijona komentajamerkki
Vapaudenristi 3 lk. miekkojen kera (sotilaallisista ansioista rauhan aikana)
Vapaudenristi 4 lk. miekkojen kera
Talvi- ja jatkosodan muistomitalit
Sotilasansiomitali
Rajavartioston ansioristi
Väestönsuojelun ansioristi
Ruotsin Pohjantähden Ritarikunnan suurristi
Unkarin Lippuritarikunnan 2 lk. ritariristi
Muuta

Virkatehtäviensä ohella Sarmanne ehti toimia:
Puolustustaloudellisen suunnittelukunnan jäsenenä 1964–1979
Puolustusneuvoston jäsenenä 1970–1979
Urlus-säätiön hallituksen jäsenenä 1970
Parlamentaarisen puolustuskomitean asiantuntijajäsenenä 1970–1971
Valmet Oy:n hallintoneuvoston jäsenenä 1971–1979.
Suomen Väestönsuojelujärjestön hallituksen jäsenenä 1974–1983.
Sotatieteellinen Seura on julkaissut Sarmanteen tutkimustyön ”Strategiset joukkojen siirrot viime sodissamme”.
Karl-Preis-Platzin metroasema

| Karl-Preis-Platz |
| --- | --- |

 Münchenin metro 
Perustiedot
Lyhenne:  KP
Metrolinjat:  U2
Paikkakunta:  Münchenin metro
Avattu:  18. lokakuuta 1980
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Laitureita:  1
Laituriraiteita:  2
Liukuportaita:  kyllä
Hissejä:  kyllä
Karl-Preis-Platz on Münchenin metron U2-linjan asema, joka avattiin 18. lokakuuta 1980. Asema sijaitsee Claudius-Keller-Straßen alapuolella Ramersdorfin kaupunginosassa.
Karlsborgsbrukin ratapiha

Karlsborgsbrukin ratapiha (lyh. Kbb, ruots. Karlsborgsbruks bangård) on rautatieliikennepaikka Ruotsin rataverkkoon kuuluvalla rataosalla Bredviken–Karlsborgsbruk. Asema sijaitsee 1 265 ratakilometrin päässä Tukholman keskusrautatieasemalta ja noin 47 ratakilometriä etelään Morajärven rautatieasemalta. Virallisesti Karlsborgsbrukin liikennepaikka on miehittämätön linjapaikka.
Karlsborgsbrukin ratapiha sijaitsee Kainuun (Kalixin) kunnan Karlsborgin kylässä lähellä Billerudin paperitehdasta. Ratapihan lähellä sijaitsevat myös Kainuun teollisuusalueen sivuraiteet sekä Karlsborgsbrukin vanha ratapiha.
Toni Lydman

| Toni Lydman |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. syyskuuta 1977 (ikä 47) Lahti, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Bob, Lyyti, Lyde
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  92 kg
Pelinumero:  32
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1995–2013
Seurat:  Reipas Lahti (I-div.)   Tappara (SM-liiga)   HIFK (SM-liiga)   Calgary Flames (NHL)   Buffalo Sabres (NHL)   Anaheim Ducks (NHL)
NHL-varaus:  89. varaus, 1996 Calgary Flames
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Torino 2006 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Vancouver 2010 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Sveitsi 1998 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Norja 1999 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Pietari 2000 | jääkiekko |  |
| World Cup  | World Cup  | World Cup  |  |
|  Hopeaa | World Cup 2004 | jääkiekko |  |
Toni Petteri Lydman (s. 25. syyskuuta 1977 Lahti) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkopuolustaja. Hän on pelannut NHL:ssä Calgary Flamesissa, Buffalo Sabresissa ja Anaheim Ducksissa.
Calgary varasi Lydmanin NHL:ään vuonna 1996. Hän pelasi aluksi neljä kautta SM-liigaa Suomessa, Tapparassa ja HIFK:ssa, ennen NHL-debyyttiään vuonna 2000.
Hävittyään finaalin sekä MM-kisoissa, maailmancupissa, Stanley Cup -finaaleissa että olympialaisissa, Lydman on Jarkko Ruudun ja Sami Salon kanssa ainut "neljän hopean kerhoon" kuuluva pelaaja, hävittyään finaalissa neljä suurinta mestaruutta, jotka lajilla on tarjota. Lisäksi Lydman on voittanut SM-liigahopeaa HIFK:n riveissä 1999.
Lydman soittaa kitaraa suomalaisessa heavy metal -bändissä nimeltään Mononen.
NHL

Lydman aloitti NHL-uransa hänet varanneessa Calgary Flamesissa kaudella 2000–2001. Lydman lisäsi vastuutaan joukkueessa ja keräsi paljon jääaikaa, etenkin kaudella 2002–2003
. Calgary oli Stanley Cup -finaaleissa kaudella 2003–2004, mutta Lydman pystyi pelaamaan vain muutamassa pudotuspeliottelussa loukkaantumisensa vuoksi.
NHL:n työsulun aikana kaudella 2004–2005 Lydman pelasi kahdeksan ottelua HIFK:n riveissä.
Lydman kaupattiin Buffalo Sabresiin kaudeksi 2005–2006, jolloin hän selviytyi NHL:n konferenssifinaaliin. Lydman pelasi Sabresissa vielä seuraavat neljä kautta kuuluen joukkueen luottopuolustajiin.
Kaudeksi 2010–2011 Lydman siirtyi vapaana agenttina Anaheim Ducksiin kolmivuotisella, yhdeksän miljoonan dollarin sopimuksella. Lydman pelasi läpi kauden slovakki Ľubomír Višňovskýn kanssa, joka voitti puolustajien pistepörssin. Lydman teki 25 pistettä ja sai kehuja pelityylistään. Lydman taklasi, blokkasi laukauksia ja kokosi +/– tilastoon komean lukeman +32. Ducks eteni pudotuspeleihin, joissa se kuitenkin putosi Nashville Predatorsia vastaan. Kausi jäi Lydmanin NHL-uran parhaaksi.
Kaudella 2011–2012 Lydman pelasi Ducksin riveissä 74 ottelua puolustavan puolustajan roolissa. Hän sai kaudella kasaan vain 13 syöttöpistettä ja istui 46 jäähyminuuttia. Hänen keskimääräinen jääaikansa oli hieman alle 19 minuuttia per ottelu.
Kaudesta 2012–2013 tuli NHL:n työsulun vuoksi tynkäkausi, joten Lydmankin pelasi vain 35 ottelua, joissa syötti kuusi maalia ja istui 12 minuuttia jäähyllä. Vuoden tauon jälkeen Ducks oli jälleen mukana pudotuspeleissä, mutta Lydmanin kausi päättyi vakavaan aivotärähdykseen kolmannessa ottelussa Detroit Red Wingsia vastaan. Detroitin Justin Abdelkader taklasi olkapäällään Lydmania suoraan leukaan ja sai taklauksestaan viiden minuutin ryntäysjäähyn sekä pelirangaistuksen. Myöhemmin NHL:n kurinpidosta vastannut johtaja Brendan Shanahan tuomitsi Abdelkaderille kahden ottelun pelikiellon päähän kohdistuneesta taklauksesta. Kauden jälkeen Lydman ilmoitti lopettavansa uransa.
Uran jälkeen

Syksyllä 2013 Lydman korvasi Antero Niittymäen Nelosen SM-liiga lähetysten kommentaattorina. Huhtikuussa 2014 uutisoitiin Lydmanin ja Ville Peltosen liittyvän HIFK:n juniorivalmennustiimiin. Lydmanin roolina tulee olemaan erityisesti puolustajien yksilövalmennus kaikissa ikäryhmissä.
Kesällä 2022 Lydman liittyi Mikkelin Jukurien valmennusryhmään.
KPV (konekivääri)

ZPU-4-ilmatorjuntakonekivääri.
KPV (ven. КПВ) Krupnokaliibernyi Pulemjot Vladimirova (ven. Крупнокалиберный пулемёт Владимирова) on neuvostoliittolais-venäläinen raskaskaliiperinen 14,5 mm konekivääri. Suomessa on käytössä malliversio KPVT nimikkeellä 14.5 PSVKK.
Kehitys

KPV:n suunnittelutyö sai alkusysäyksensä Puna-armeijan rintamajoukkojen keskuudessa toisen maailmansodan aikana syntyneestä tarpeesta panssarintorjuntakonekiväärille. Joukot halusivat läpäisyteholtaan vastaavan konekiväärin kuin jo rintamakäytössä olevat 14,5 mm:n PTRD ja PTRS-panssarintorjuntakiväärit. Asetta voitaisiin käyttää esimerkiksi keveitä panssarivaunuja, miehistönkuljetusvaunuja ja asepesäkkeitä vastaan. KPV:n suunnittelusta vastasi moskovalaissyntyinen aseinsinööri Semjon V. Vladimirov. Suunnittelu alkoi joko vuonna 1942 tai 1943 ja ensimmäiset toimivat prototyypit valmistuivat 1944. Ase ei kuitenkaan ehtinyt toisen maailmansodan taisteluihin, sillä se hyväksyttiin sotavarusteeksi vasta vuonna 1949.
PKP

Aseen ensimmäiset versiot oli tarkoitettu jalkaväkikäyttöön nimikkeellä PKP (ven. ПКП) 14,5 mm Pehotnyi Pulemjot Konstruktsij Vladimirova (ven. 14.5-мм пехотный пулемёт конструктсий Владимирова). PKP:ssä oli Sergei Harykinin suunnittelema kaksipyöräinen jalusta. Pian aseen käyttöönoton jälkeen oli kuitenkin havaittavissa, että Harykinin jalusta oli liian raskas. Lisäksi se aiheutti aseen piipulle taipumuksen nousta ylös ammuttaessa, jolloin tulen tarkkuus kärsi. Tästä syystä jo vuonna 1952 insinööriupseeri Konstantin Baryševille annettiin tehtäväksi kehittää uusi jalusta, jossa mainitut puutteet oli korjattu. Baryšev suunnitteli kolmijalkaisen jalustan, jonka rakennetta oli kevennetty ja jossa kannuslevy oli ainoastaan etummaisessa jalassa. Uusi jalusta oli mileti kaksi kolmannesta edeltäjäänsä kevyempi ja neuvostoliittolaisten laskelmien mukaan sen suorituskyky oli 150 % parempi. Myös tähän jalustaan voitiin asentaa aseen siirtämisen helpottamiseksi pyörät, jotka irrotettiin laitettaessa konekivääri tuliasemaan. Baryšev-jalusta hyväksyttiin sotavarusteeksi vuonna 1955.
KPVT

Aseen jalkaväkimallin tuontanto jäi melko lyhytikäiseksi, ilmeisesti panssarivaunujen panssarin paksuuden kasvamisen ja panssarintorjunta-aseistuksen kehityksen takia. Aseen toistaiseksi viimeiseksi jäänyt kehitysversio on nimeltään KPVT (ven. КПВТ) Krupnokaliibernyi Pulemjot Vladimirova tankovyi (ven. Крупнокалиберный пулемёт Владимирова танковый). Nimestään huolimatta tätä versiota käytetään sekä ajoneuvoaseena, että ilmatorjuntakonekiväärinä joko yksi tai useampiaseisissa ilmatorjuntakonekivääreissä. KPVT:ssä on aiempaa lyhyempi laatikko, solenoidin avulla toimiva laukaisukoneisto, paksumpi piipun vaippa ja ammutut hylsyt lentävät eteenpäin piipun alta, eivätkä putoa alaspäin, toisin kuin ensimmäisissä jalkaväkikäyttöön tarkoitetuissa aseissa.
KPVT:tä käytetään ajoneuvoasenteisena sota-aluksilla, BTR-60, -70 ja -80 -miehistönkuljetusajoneuvoissa sekä panssaroiduissa BRDM-2-tiedusteluajoneuvoissa. KPVT:stä on olemassa kolme kenttäjalustaista vedettävää ilmatorjuntaversiota: ZPU-1, ZPU-2 ja ZPU-4. Numero aseen nimikkeessä kertoo konekivääreiden lukumäärän jalustalla.
KPV:n eri versiot ovat olleet taistelukäytössä Vietnamin sodassa Pohjois-Vietnamin joukoilla sekä myöhemmin Neuvostoliiton joukoilla Afganistanissa.
‎Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
ZPU-2.
Ungmennafélagið Víkingur

Ungmennafélagið Víkingur tai Víkingur Ólafsvík on jalkapalloseura Ólafsvíkin kaupungista. Seura pelaa kaudella 2018 Islannin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. deild karlassa.
Karl-Liebknecht-Strasse

Eri aikakausien rakennuksia Karl-Liebknecht-Strassen varrella. Edessä vasemmalla tuomiokirkko 1900-luvun alusta, taaempana oikealla keskiaikainen Mariankirkko ja 1960-luvulla rakennettu televisiotorni.
Karl-Liebknecht-Strasse (Karl-Liebknecht-Straße) on katu Berliinin historiallisessa keskustassa. Se alkaa Unter den Lindenin jatkeena Schlossbrücke-sillalta, kulkee Spreeinselin saaren poikki ja jatkuu Alexanderplatzin ohi. Torstrassen risteyksestä eteenpäin kadun nimi on Prenzlauer Allee. Kadun varrella sijaitsevat muun muassa Berliinin tuomiokirkko, keskiaikainen St. Marienkirche sekä Berliinin televisiotorni.
Paikalle rakennettiin vuosina 1887–1888 Kaiser-Wilhelm-Strasse-niminen katu, joka korvasi eräitä Berliinin keskustan vanhoja katuja. Se sai nimensä Saksan keisarin Vilhelm I:n mukaan. Kadun nimi muutettiin toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1947 Liebknechtstrasseksi Saksan kommunistisen puolueen perustajiin kuuluneen Karl Liebknechtin mukaan. Itä-Berliinin keskustan katujärjestelyjä muutettiin vuonna 1969, jolloin kadun nimeksi tuli Karl-Liebknecht-Strasse ja siihen yhdistettiin Alexanderplatzin ohi historialliselle Prenzlaun tulliportille kulkenut Prenzlauer Strasse. Kadun vanha loppupää jäi sivuun uudesta linjauksesta ja nimettiin Rosa-Luxemburg-Strasseksi Rosa Luxemburgin mukaan. Kumpikin katu on saanut pitää nimensä myös Saksan yhdistymisen jälkeen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karl-Liebknecht-Strasse Wikimedia Commonsissa
Työvoima

Työvoimalla tarkoitetaan kaikkia niitä 15–74-vuotiaita henkilöitä, jotka ovat aktiivisesti työmarkkinoiden käytettävissä. Työvoima jaetaan työttömiin ja työssäkäyviin. Koululaisia, opiskelijoita ja eläkeläisiä ei yleensä lasketa kuuluvaksi työvoiman piiriin.
Kansainvälisissä vertailuissa kuitenkin työikäisiksi lasketaan yleensä vain 15–64-vuotiaat. Tilastokeskus määrittelee työikäiseksi väestöksi 15–74-vuotiaat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Työvoima Wikimedia Commonsissa
Työvoimapula

Työvoimapula tarkoittaa työmarkkinoiden tilannetta, jossa työvoiman tarjonta ei riitä täyttämään kysyntää esimerkiksi jollain alalla tai maantieteellisellä alueella.
Pula työvoimasta voi olla kroonista, kausittaista, paikallista tai suhdannehuippuhin liittyvää. Matalapalkka-alojen krooninen työvoimapula johtuu tyypllisesti siitä, että työnantajat tarjoavat jatkuvasti niin pientä palkkaa, että sillä on vaikea tulla toimeen. Työvoimapula lisää myös työn kuormittavuutta, joka voi saada loputkin työntekijät vaihtamaan alaa.
Suhdannehuipuilla yritykset saavat kaupattua tuotteitaan niin paljon, että niitä tuottamaan pitäisi löytää nopeasti lisää työvoimaa. Suhdannetyövoimapulaa voi olla vaikea korjata oman maan työvoimalla, koska uusien työntekijöiden kouluttautumiseen kuluu aikaa.
Kausittainen työvoimapula koskettaa aloja, joilla on lyhyt sesonki. Myös vientituotteita valmistavat yritykset kohtaavat kausittaista pulaa työvoimasta.
Suomessa ei ole absoluuttista työvoimapulaa, vaan  kyseessä on kohtaanto-ongelma, jossa työttömien koulutus ja kokemus ei pätevöitä hakemaan tarjolla olevia työpaikkoja. Maantieteellinen kohtaanto-ongelma syntyy  siitä, että avoimet työpaikat eivät synny sinne, missä työttömät ja heidän perheensä asuvat. Tällöin syntyy paikallinen työvoimapula.
Työvoimapulaa esiintyy etenkin terveydenhuollon työpaikoilla, jossa vallitsi vuonna 2013 suurin pula hammaslääkäreistä ja suuhygienisteistä. Vuonna 2014 oli yli myös tuhat avointa terveyskeskuslääkärin virkaa, johon ei riittänyt työnhakijoita. Maassa on vallinnut pitkään myös pulaa erikoislääkäreistä ja etenkin psykiatreista. Vuonna 2002 valmistuneen selvityksen mukaan lähes kolmannes psykiatrinviroista on täyttämättä. Myös vanhustenhuolto tarvitsee lisää koulutettua henkilökuntaa. Siivousalalla puolestaan ei vallitse vastoin yleistä käsitystä työvoimapulaa, sillä työttömiä siivoajia on kaksi kertaa enemmän kuin siivousalan avoimia työpaikkoja.
Jos talous toimii normaalisti, työvoimapula johtaa alan palkkojen nousuun, jolloin työvoimapula poistuu. Tätä ei ole kuitenkaan tapahtunut esimerkiksi  ravintola-alalla, minkä vuoksi alan työvoimapula on kroonistunut.
Työvoimapula pienentää yritysten voittoja ja näin ollen on siis haitallista yritysten omistajille. Työntekijöiden näkökulmasta sopiva työvoimapula on positiivinen asia, koska se lisää avointen työpaikkojen määrää ja parantaa usein myös palkkatasoa. Esimerkiksi lääkäriliitto vastustaa sitä, että kroonista lääkäripulaa helpotettaisiin kouluttamalla lisää lääkäreitä. Työnantajat kilpailevat nykyisin sekä vastavalmistuneista että valmistumattomista lääkäreistä esimerkiksi rekrytointifirmojen avulla, hyvällä perehdytyksellä, joustavilla työehdoilla ja kilpailukykyisellä palkkauksella.
Aiheesta muualla

Työvoiman kysynnän ja tarjonnan kohtaantotilanne eri ammateissa, kesäkuu 2014 (Arkistoitu – Internet Archive) Työ- ja elinkeinoministeriö.
Karjalankylä

Karjalankylä on kylä Oulussa, Pohjois-Pohjanmaalla. Kylä sijaitsee Yli-Iin ja Iin välisen seututien 851 varressa. Matkaa Yli-Iin taajamaan kertyy noin 8,3 kilometriä ja Iihin noin 18 kilometriä.
Karjalankoski

Karjalankoski on Keski-Pohjanmaalla Vetelin Torpassa sijaitseva koski Perhonjoen varrella. Sen läheisyydessä on uimaranta sekä Nivasaari, jossa on grillikatos.[lähde? ] Nivasaari on luonnonsuojelualue, osa Perhojokilaakson viljelymaisemaa.
Karjalankoskella saa onkia mato-ongella, toisin kuin muilla Vetelin kalastuskunnan koskialueilla.
Kansainvälisesti tärkeä lintualue

IBA-logo
Kansainvälisesti tärkeä lintualue eli Important Bird and Biodiversity Area (IBA) on BirdLife Internationalin perustama hanke, jossa tunnistetaan ja suojellaan tärkeitä lintukohteita. IBA-alueita on määritelty noin 10 000, ja alueista 100 sijaitsee Suomessa.
Yleistä IBA:sta > IBA-alueen valintakriteerit

IBA-alueet määritellään kansainvälisesti hyväksyttyjen kriteerien mukaan. IBA-alueen tulee täytyy yksi kolmesta seuraavista vaatimuksista.
Alueen tulee antaa asuinpaikka kansainvälisesti vaarantuneella lajille.
Alueella pitää olla suuri muuttolintujen, rantalintujen tai merilintujen keskittymä.
Alueella elää iso määrä pienelle alueelle keskittyneitä lintulajeja.
Yleistä IBA:sta > IBA-alueiden jatkuvat tavoitteet

alueiden linnustonsuojeluarvon turvaaminen
alueiden turvaaminen uhkatekijöitä vastaan
alueiden saaminen osaksi virallista suojeluverkostoa
alueiden linnuston seuraaminen
Yleistä IBA:sta > Käytännön tehtävät

Tiedon keruu kirjallisuudesta
Yhteistyö asiantuntijoiden ja viranomaisten kanssa
Hoitosuunnitelmien teko ja toteutus
Alueiden lintulaskennat ja lintukantojen seuranta
Kansallisen IBA tietokannan ylläpito
Alueisiin liittyvän tiedon julkaiseminen
Linnustonsuojelun ja luonnonsuojelun edistäminen hankkeen avulla