stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Timo Mustakallio

Timo Heikki Juhani Mustakallio (14. lokakuuta 1929 Viiala – 20. marraskuuta 1984 Espoo) oli suomalainen oopperalaulaja (tenori). Hän työskenteli vuosina 1965–1976 ulkomailla: ensin kiinnitettynä syksystä 1965 alkaen Düsseldorfin Deutsche Oper am Rhein-oopperaan jolloin hän otti ystävänsä Martti Talvelan ehdotuksesta käyttöön Euroopan kielille paremmin taipuvan Timo Callio -taiteilijanimen, sitten syksystä 1967 Stuttgartiin Baden-Württembergin valtionoopperaan. Mustakallio esiintyi etenkin 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa johtavissa tenorirooleissa vierailijana Saksan ja Euroopan johtavissa oopperataloissa kuten Barcelonan Liceu, Brysselin La Monnaie, Milanon Scala tai Pariisin Grand Opéra.
Mustakallio perusti vuonna 1974 Timo Mustakallio -laulukilpailun tukemaan ja opastamaan nuoria oopperataiteilijoita. Nykyään kilpailu järjestetään Savonlinnan Oopperajuhlien ja vuonna 1985 perustetun Timo Mustakallio-säätiö sr.:n yhteistyössä oopperajuhlien yhteydessä nuorille oopperalaulajille. Vuonna 1979 Mustakallio astui Martti Talvelan seuraajaksi oopperajuhlien taiteellisen toimikunnan puheenjohtajana, ja vuosina 1981–1984 hän oli oopperajuhlien johtaja. Vuoden 1984 alussa Mustakalliolla todettiin aggressiivinen syöpä, johon hän menehtyi jo saman vuoden marraskuussa.
Timo Mustakallion elämästä ja Suomessa laajalti tuntemattomaksi jääneestä karriääristä kertova kirja sisältäen äänite-CD:n on julkistettu 14.7.2017 Savonlinnassa hänen nimeänsä kantavan laulukilpailun alla. Vähälukuisista äänitallenteista voinee mainita Italian yleisradio RAI:n ja Teatro alla Scalan ensemblen studioäänitykset Richard Wagnerin oopperasta Parsifal sekä Richard Straussin oopperasta Elektra, joita saattaa löytää kansainvälisiltä kauppapaikoilta. Timo Mustakallio esiintyi myös Helsingin jäähallissa 30.5.1970 Giuseppe Verdin oopperassa Aida, sen tenori-pääroolissa Radamès.
Aiheesta muualla

Lampila, Hannu-Ilari; Savolainen, Pentti: Timo Mustakallio – tuntematon sankaritenori, 2017, ISBN 97-89529390595
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Uppslagsverket Finland 
Muut:  IdRef
Kova laki

| Kova Laki> Law & Order |
| --- | --- |


Tyyli:  Rikosdraama
Kestoaika:  43 min.
Pääosissa:  20. tuotantokausi  Anthony Anderson  Jeremy Sisto  S. Epatha Merkerson  Linus Roache  Alana de la Garza  Sam Waterston
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  NBC (Yhdysvallat)   Yle TV2 (Suomi)
Esitetty:  13. syyskuuta 1990 – jatkuu edelleen
Tuotantokausia:  24
Jaksoja:  516
Aiheesta muualla
IMDb 
Kova laki (engl. Law & Order) on yhdysvaltalainen television poliisi- ja lakisarja, jonka tapahtumat sijoittuvat New Yorkiin. Sarjan luoja on Dick Wolf.
CBS-kanava hylkäsi Kovan lain vuonna 1988 valmistuneen pilottijakson, minkä jälkeen NBC tarttui siihen ja aloitti sarjan esittämisen vuonna 1990. Sarjaa esitettiin NBC-kanavalla 20 tuotantokautta, vuodesta 1990 vuoteen 2010 saakka. 21. tuotantokausi julkaistiin 12 vuoden tauon jälkeen vuonna 2022. Vuonna 2024 on meneillään sarjan 23. kausi. Yhdysvalloissa ainoa pidempään jatkunut prime time -sarja on Simpsonit. Draamasarjoista vain Gunsmokea (1955–1975) on tehty Yhdysvaltojen televisiohistoriassa yhtä kauan.
Kovan lain pohjalta on syntynyt neljä spin off -sarjaa: Kova laki: Erikoisyksikkö (1999–), Kova laki: Rikollinen mieli (2001–2011), Kova laki: Oikeuden ratkaisu (2005–2006) ja Kova laki: Los Angeles (2010–2011). Myös Conviction, jota tehtiin vain 13 jaksoa vuonna 2006, liittyi löyhästi Kovaan lakiin. Lisäksi ITV tekee sarjasta Isoon-Britanniaan sijoittuvaa versiota Kova laki: Lontoo.
Suomessa Yle TV2 esitti vuosina 1990–2012 sarjan kaikki 433 jaksoa. Viimeinen osa lähetettiin 14. syyskuuta 2012. Myöhemmin sarjaa Suomessa ovat esittäneet muun muassa MTV3 ja TV5.
Juonen muoto

Tunnin pituisten jaksojen alkupuoli seuraa muutamaa New Yorkin poliisin murharyhmän etsivää, jotka tavallisesti selvittävät murhatapausta (joskus jotakin muuta vakavaa rikosta). Yleensä jakson puolivälissä kerronnan painopiste siirtyy Manhattanin piirisyyttäjän toimistoon, jossa piirisyyttäjä ja hänen alaisensa käsittelevät samaa rikosta. Jaksojen kaksiosainen rakenne on lähes identtinen 1960-luvun sarjan Arrest and Trial kanssa. Samankaltaisuutta pidetään kuitenkin sattumana ja Dick Wolfin sanotaan olleen tietämätön Arrest and Trialista Kovaa lakia luodessaan.
Sarjan jaksojen juonet eivät yleensä liity toisiinsa. Vuosien varrella tästä on ollut vain muutamia poikkeuksia.
Jakso alkaa tavallisesti tarinaan liittymättömällä näkymällä newyorkilaisesta elämästä (esimerkiksi koirantaluttaja Manhattanilla tai hölkkääjä Central Parkissa), jonka kuluessa joku havaitsee rikoksen (yleensä murha), todistaa sellaisen tapahtumisen tai joutuu itse uhriksi. Sen jälkeen kohtaus siirtyy rikospaikalla alustavaa tutkimusta suorittaviin poliiseihin, jotka tekevät ensimmäisiä huomioitaan ja esittävät alustavia arvioita tapahtuneesta. Viimeistä, iskevää repliikkiä seuraavat alkutekstit.
Kovan lain muodon vuoksi etsivillä on harvoin ratkottavanaan helppoja murhia, joissa syyllinen ei peittele syyllisyyttään niin kuin reaalimaailmassa on tavallista. Tämän sijaan etsivillä ei tavallisesti alussa ole juurikaan johtolankoja, eivätkä he välttämättä tiedä edes uhrin henkilöllisyyttä. Yleensä he tutkivat useita epäiltyjä ennen kuin löytävät hyvän epäillyn. Jakson keskivaiheilla etsivät alkavat yleensä työskennellä yhdessä syyttäjien kanssa, ja tavallisesti epäillyn pidätys näytetään. Poliisit saattavat ilmaantua myöhemmin tekemään lisää pidätyksiä tai todistamaan oikeuden edessä, mutta tavallisesti jakson jälkipuoliskolla rikostutkimuksesta vastaavat syyttäjän apulaiset.
Kovassa laissa ei juurikaan käsitellä vakiohahmojen yksityiselämää. Toisin kuin monissa muissa lakisarjoissa (kuten Perry Mason yllättää tai Matlock), joissa pääosassa ovat puolustusasianajajat, Kovan lain tapahtumat kuvataan syyttäjän näkökulmasta. Jaksot eivät aina lopu siihen, että syyllinen tuomitaan rangaistukseen, vaan myös vapauttavia tuomioita nähdään. Joskus syyttäjä ja syytetty sopivat kärsittävän rangaistuksen ilman oikeudenkäyntiä. Jaksot päättyvät joskus ilman, että lopullista ratkaisua saadaan. Joskus rikoksen todelliset yksityiskohdat jätetään katsojille epäselviksi. Joissakin jaksoissa syyttäjä voittaa jutun, mutta silti näyttää siltä, ettei oikeus voittanut. Joskus katsoja samaistuu syytettyyn ja jää miettimään, onko annettu lainmukainen rangaistus kohtuullinen.
Tyylikeinoja

Kova laki tunnetaan siitä, että se on kuvattu aidoilla tapahtumapaikoilla New Yorkissa ja siinä käytetään usein paikallisväriä: kaupungin pormestarit Rudy Giuliani ja Michael Bloomberg ovat esiintyneet sarjassa.
Monet kohtaukset alkavat tekstillä, joka kertoo tapahtumien paikan ja ajan. Sarjalle tunnusomainen on myös "dun DUN" -ääneksikin kuvattu äänitehoste, joka soitetaan kohtausten vaihtuessa. Se on alun perin tehty kuvaamaan ääntä, joka syntyy kun vankilan kalteriovet lyödään kiinni.
Näyttelijät

Kovan lain pääosaesittäjät vaihtuivat usein, ja esimerkiksi vasta kausien 7 ja 8 aikana pysyi täysin sama ryhmitys kaksi kautta peräkkäin. Pisimpään ensimmäisen kauden näyttelijöistä oli mukana Steven Hill, joka poistui sarjasta 10. kauden jälkeen. Vastapainona toistuville näyttelijävaihdoksille olivat S. Epatha Merkerson ja Sam Waterston, joiden Kova laki -pestit kestivät 17 ja 16 tuotantokautta. Näyttelijävaihdokset eivät kuitenkaan vaikuttaneet sarjan suosioon, sillä roolihahmojen taustatarinat olivat ohuita ja pääosassa olivat varsinaiset rikostapaukset.
Näyttelijät > Roolitukset

"Lakia" ("Law") ja "järjestystä" ("Order") edustivat seuraavat:
Näyttelijät > Laki

Nuoremmat poliisit
Chris Noth – etsivä Michael "Mike" Logan (1990–1995, tuotantokaudet 1–5)
Benjamin Bratt – etsivä Reynaldo "Rey" Curtis (1995–1999, tuotantokaudet 6–9)
Jesse L. Martin – etsivä Ed Green (1999–2006, tuotantokaudet 10–16, siirtyi tämän jälkeen vanhemmaksi poliisiksi)
Michael Imperioli – etsivä  Nick Falco (2005, tuotantokausi 15, neljä jaksoa)
Milena Govich – etsivä Nina Cassidy (2006–2007, tuotantokausi 17)
Jeremy Sisto – etsivä Cyrus Lupo (2007–2008, tuotantokausi 18, siirtyi kesken kauden vanhemmaksi poliisiksi)
Anthony Anderson – etsivä Kevin Bernard, (2008–2010, tuotantokaudet 18–20)
Vanhemmat poliisit
George Dzundza – Sgt. Max Greevey (1990–1991, tuotantokausi 1)
Paul Sorvino – Sgt. Phil Cerreta (1991–1992, tuotantokaudet 2–3)
Jerry Orbach – etsivä Leonard "Lennie" W. Briscoe (1992–2004, tuotantokaudet 3–14)
Dennis Farina – etsivä Joe Fontana (2004–2006, tuotantokaudet 15–16)
Jesse L. Martin – etsivä  Ed Green (2006–2008, tuotantokaudet 17–18)
Jeremy Sisto – etsivä Cyrus Lupo (2008–2010, tuotantokaudet 18–20)
Poliisikapteeni/-päällikkö
Dann Florek – Capt. Don Cragen (1990–1993, tuotantokaudet 1–3)
S. Epatha Merkerson – Lt. Anita Van Buren (1993–2010, tuotantokaudet 4–20)
Näyttelijät > Järjestys

Apulaispiirisyyttäjät
Richard Brooks – ADA Paul Robinette (1990–1993, tuotantokaudet 1–3)
Jill Hennessy – ADA Claire Kincaid (1993–1996, tuotantokaudet 4–6)
Carey Lowell – ADA Jamie Ross (1996–1998, tuotantokaudet 7–8)
Angie Harmon – ADA Abbie Carmichael (1998–2001, tuotantokaudet 9–11)
Elisabeth Röhm – ADA Serena Southerlyn (2001–2005, tuotantokaudet 12–15)
Annie Parisse – ADA Alexandra Borgia (2005–2006, tuotantokaudet 15–16)
Alana de la Garza – ADA Connie Rubirosa (2006–2010, tuotantokaudet 17–20)
Johtava apulaispiirisyyttäjä
Michael Moriarty – EADA Benjamin Stone (1990–1994, tuotantokaudet 1–4)
Sam Waterston – EADA John James "Jack" McCoy (1994–2007, tuotantokaudet 5–17, siirtyi sen jälkeen piirisyyttäjäksi)
Linus Roache – EADA Michael Cutter (2007–2010, tuotantokaudet 18–20)
Piirisyyttäjä 1
Steven Hill – DA Adam Schiff (1990–2000, tuotantokaudet 1–10)
Dianne Wiest – väliaikainen DA Nora Lewin (2000–2002, tuotantokaudet 11–12)
Fred Dalton Thompson – DA Arthur Branch (2002–2007, tuotantokaudet 13–17)
Sam Waterston – DA John James "Jack" McCoy (2007–2010, tuotantokaudet 18–20)
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu
Kova laki Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Sarja MTV3:n sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Parhaan draamasarjan Primetime Emmy -palkinto |
| --- | --- |
 L.A. Law (1990)   L.A. Law (1991)   Villi Pohjola (1992)   Rooman sheriffi (1993)   Rooman sheriffi (1994)   NYPD Blue (1995)   Teho-osasto (1996)  Kova laki (1997)   Oikeus ja kohtuus (1998)   Oikeus ja kohtuus (1999)   West Wing (2000)   West Wing (2001)   West Wing (2002)   West Wing (2003)   Sopranos (2004)  Lost (2005)  West Wing (2006)   24 (2006)  Sopranos (2007)  Mad Men (2008)   Mad Men (2009)   Mad Men (2010)   Mad Men (2011)   Isänmaan puolesta (2012)   Breaking Bad (2013)   Breaking Bad (2014)   Game of Thrones (2015)   Game of Thrones (2016)   The Handmaid’s Tale – Orjattaresi (2017)   Game of Thrones (2018)
Anu Hälvä

| Anu Hälvä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Anu Kristiina Hälvä
Syntynyt: 30. kesäkuuta 1964 (ikä 60) Hyvinkää
Ammatti:  ohjaaja, näyttelijä, laulaja
Näyttelijä
Aktiivisena:  1986–2005
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Anu Kristiina Hälvä Sallinen, (s. 30. kesäkuuta 1964 Hyvinkää) on suomalainen laulaja, ohjaaja ja näyttelijä.
Hälvällä on takanaan pitkä teatteri- ja televisioura. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa Metsolat, Blondi tuli taloon, Ihmeidentekijät ja Parhaat vuodet. Hälvä sai vuoden suosituimman naisesiintyjän Telvis-palkinnon 1995.
Varsinaiselta koulutukseltaan hän on oopperalaulaja (sopraano), joksi hän valmistui vuonna 1996. Hänen opettajinaan olivat muun muassa Anita Välkki, Tom Krause ja Vera Rózsa. Hälvä on valmistunut musiikin maisteriksi ja diplomilaulajaksi vuonna 2000 ja filosofian maisteriksi teatteritieteestä vuonna 2019. Lisäksi hän on suorittanut laulupedagogiikan diplomin Sibelius-Akatemiassa vuonna 2002. Hän aloitti musiikkiopintonsa Tampereen konservatoriossa vuonna 1981 pianonsoitolla, mutta vaihtoi pääaineekseen laulun.
Hälvältä on julkaistu kolme musiikkialbumia: elokuvasävelmiä sisältävä Valkokankaalla (1996), sävellyksiä Eino Leinon runoihin sisältävä Heinäkuun lapsi (1997) sekä joululevy Lumiviittaan peittyy maa (2004). Hän teki kaksi jälkimmäistä yhdessä pianisti Jouni Someron kanssa.
Hälvä toimi Kokkolan kaupunginteatterin toisena johtajana vuosina 2007–2008 ja jatkoi yksin teatterin taiteellisena johtajana vielä kevätkauden 2009lähde?. Hänellä on kaksi lasta, vuonna 1997 syntynyt tytär Ada Sallinen ja vuonna 2001 syntynyt poika Kristian Sallinen, joka opiskelee Taideyliopiston Sibelius-Akatemiassa kapellimestariksi.
Diskografia

Valkokankaalla (1996)
Heinäkuun lapsi (1997)
Lumiviittaan peittyy maa (2004)
Valikoitu filmografia > Elokuvat

Pekka Puupää poliisina (1986) – Sairaanhoitaja
Uuno Turhapuron poika (1993) – Neiti Nou, gangsteripomo
Uuno Turhapuron veli (1994) – Tarmon vaimo
Valikoitu filmografia > Televisiosarjat

Sisko ja sen veli (1986) – Nuori nainen ravintolassa, 1. jakso
Metsolat (1993–1995) – Helena Metsola
Metsolat –mietteitä EU:sta (1994) - Helena Metsola
Blondi tuli taloon (1994–1995) – Johanna Tähtinen
Ihmeidentekijät (1996–1998) – Maija Lehmus
Parhaat vuodet (2000–2002) – Maija Lehmus
Hyvät katsojat (2018)
Aiheesta muualla

Anu Hälvä Elonetissä.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Yle 
Muut:  Europeana
Luettelo Yhdysvaltain ja Kanadan pääsarjoissa jääkiekkoilleista ruotsalaisista

Luettelo Yhdysvaltain ja Kanadan pääsarjoissa jääkiekkoilleista ruotsalaisista sisältää tiedot Kanadan ja Yhdysvaltojen jääkiekon pääsarjoissa eli NHL:ssa, WHA:ssa, WCHL:ssa, PCHA:ssa ja NHA:ssa pelanneista ruotsalaisista. Luettelossa on laskettu yhteen kaikki pääsarjatilastot. Koska ruotsalaiset jääkiekkoilijat siirtyivät Pohjois-Amerikkaan ammattilaisiksi vasta 1960-luvulta alkaen on listassa vain NHL:ssa ja WHA:ssa pelanneita.
Lista on päivitetty runkosarjan 2014-2015 jälkeen.
Muuta

Ruotsalaisista NHL-pelaajista muutama on syntynyt ulkomailla, mutta he muuttivat jo lapsina Ruotsiin:
Kanadassa:
Alexander Steen
Robert Nilsson
Suomessa:
Arto Blomsten
Tomas Sandström
Juha Widing syntyi Oulussa, mutta muutti jo lapsena Ruotsiin, josta hän muutti 17-vuotiaana Kanadaan.
Ruotsissa on syntynyt muutama NHL-pelaaja, jotka kuitenkin jättivät Ruotsin taakseen jo nuorina ja saivat kiekko-oppinsa muualla:
Kanadassa:
Gus Forslund
Bob Nystrom
Suomessa:
Janne Niskala
Rojas

Rojas on espanjankielinen sukunimi muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Alfredo Rojas (1937–2023), argentiinalainen jalkapalloilija
Alvaro Efrén Rincón Rojas (s. 1933), kolumbialainen roomalaiskatolinen piispa
Agustín de Rojas Villandrando, (1547–1611), espanjalainen näytelmäkirjailija ja näyttelijä
Benjamín Rojas, argentiinalainen näyttelijä, laulaja ja malli
Fernando de Rojas (k. 1541), espanjalainen kirjailija
Francisco de Rojas Zorrilla (1607–1648), espanjalainen näytelmäkirjailija ja hovirunoilija
Gonzalo Rojas (1917–1921), chileläinen runoilija
Gustavo Rojas Pinilla (1900–1975), kolumbialainen kenraali
Jorge Rojas (s. 1977), venezuelalainen jalkapalloilija
José Francisco Ulloa Rojas (s. 1940), costaricalainen roomalaiskatolinen piispa
José Joaquín Rojas (s. 1985), espanjalainen maantiepyöräilijä
José Léon Rojas Chaparro (1917–1982), venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa
José Rojas (s. 1983), chileläinen jalkapalloilija
José Rojas Rojas (s. 1956), filippiiniläinen piispa
Luis Rojas Mena (1917–2009), meksikolainen roomalaiskatolinen piispa
Maisa Rojas (s. 1972), chileläinen ilmastotutkija, poliitikko ja ministeri
Manuel Rojas (1896–1973), chileläinen kirjailija
María José Rojas (s. 1987), chileläinen jalkapalloilija
Octavio Antonio Beras Rojas (1906–1990), dominikaanilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa
Orlando Rojas, biotekniikan professori
Roberto Rojas (s. 1957), chileläinen jalkapallomaalivahti
Samuel Moreno Rojas (1960–2023), kolumbialainen poliitikko, Bogotán pormestari 2007-2011
Sandra Rojas (s. 1973), meksikolainen ratameloja
Víctor Manuel Pérez Rojas (1940–2019), venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa
Yulimar Rojas (s. 1995), venezuelalainen yleisurheilija.
Kuvitteelliset henkilöt

Angel Rojas,  fiktiivinen poliisipäällikkö The Batman -animaatiosarjassa
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Michael Poulsen

Michael Poulsen vuonna 2007.
Michael Poulsen (s. 1. huhtikuuta 1975) on tanskalainen kitaristi ja laulaja, joka perusti rockyhtyeen Volbeat vuonna 2001. Sitä ennen hän soitti yhtyeessä Dominus.
Poulsen varttui Ringstedssä Tanskassa, joka sijaitsee noin 64 kilometrin päässä Kööpenhaminasta. Hänellä on kaksoissisko ja kaksi vanhempaa sisarta, jotka ovat myös kaksosia. Hänen vanhempansa ovat suuria Elvis Presleyn, Jerry Lee Lewisin, Johnny Cashin ja Chuck Berryn faneja, joilta myös Poulsen itse on ottanut vahvasti vaikutteita omaan lauluääneensä. Teini-ikäisenä Poulsen sai ensikosketuksensa metallimusiikkiin ja yhtyeisiin kuten Metallica, Iron Maiden, Judas Priest, Slayer, Whitesnake, Deep Purple, Iced Earth ja Black Sabbath. Poulsen on myös suomalaisen Amorphis-yhtyeen fani, Amorphiksen jäsenet ovatkin välillä käyneet vierailemassa Volbeatin keikoilla. Poulsen on ollut naimisissa kahdesti ja hänellä on kaksi lasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Michael Poulsen Wikimedia Commonsissa
Volbeatin viralliset sivut
Volbeatin sivut, haettu 16.10.2008 (Arkistoitu sivu 2008) (englanniksi)
Laajempi elämäkerta, (doc) (englanniksi)
| n k Volbeat |
| --- | --- |
 Michael Poulsen  Jon Larsen  Kaspar Boye Larsen   Franz ”Hellboss” Gottschalk  Teddy Vang  Thomas Bredahl  Anders Kjølholm  Rob Caggiano 
Studioalbumit:  The Strength / The Sound / The Songs  Rock the Rebel / Metal the Devil  Guitar Gangsters & Cadillac Blood  Beyond Hell / Above Heaven  Outlaw Gentlemen & Shady Ladies  Seal the Deal & Let’s Boogie  Rewind, Replay, Rebound  Servant of the Mind  God of Angels Trust 
Livealbumit:  Live from Beyond Hell/Above Heaven  Let's Boogie!  Rewind, Replay, Rebound: Live in Deutschland 
Videoalbumit:  Live in a Pool of Booze  Live: Sold Out!  Live from Beyond Hell/Above Heaven  Let’s Boogie! 
Singlet:  ”I Only Wanna Be with You”  ”Sad Man’s Tongue”  ”The Garden’s Tale”  ”Radio Girl”  ”Maybellene i Hofteholder”  ”Mary Ann’s Place”  ”We”  ”Fallen”  ”Heaven nor Hell”  ”7 Shots”  ”16 Dollars”  ”A Warrior’s Call”  ”Still Counting”  ”Cape of Our Hero”  ”The Hangman’s Body Count”  ”Lola Montez”  ”The Nameless One”  ”Lonesome Rider”  ”Dead but Rising”  ”Doc Holliday”  ”The Devil’s Bleeding Crown”  ”For Evigt”  ”Seal the Deal”  ”Black Rose”  ”Leviathan”  ”Last Day Under the Sun”  ”Cheapside Sloggers”  ”Pelvis on Fire”  ”Die to Live”  ”Wait a Minute My Girl”  ”Dagen Før”  ”Shotgun Blues”  ”Becoming”  ”The Sacred Stones”  ”Temple Of Ekur”  ”By a Monster’s Hand” 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana
Sampo (elokuva)

| Sampo |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Aleksandr Ptuško 
Käsikirjoittaja:  Väinö Kaukonen Viktor Vitkovitš Grigori Jagdfeld
Tuottaja:  Risto Orko Georgi Kuznetsov
Säveltäjä:  Igor Morozov
Kuvaaja:  Gennadi Tsekavyi Viktor Jakušev
Leikkaaja:  Holger Harrivirta I. Rostovtsev
Pääosat:  Urho Somersalmi Ivan Voronov Anna Orotško Andris Ošiņš Eve Kivi
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Neuvostoliitto Suomi
Tuotantoyhtiö:  Mosfilm Suomi-Filmi Oy
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:   24. elokuuta 1959  16. lokakuuta 1959  huhtikuu 1964
Kesto:  91 min (alkuperäinen) 67 min (Yhdysvalloissa)
Alkuperäiskieli:  venäjä suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sampo (ven. Сампо) on suomalaisten ja neuvostoliittolaisten yhteistyönä vuonna 1959 valmistunut elokuva, joka perustuu löyhästi Suomen kansalliseepokseen Kalevalaan. Elokuvan amerikkalainen versio tunnetaan nimellä The Day the Earth Froze. Tämä versio taas toimi pohjana Mystery Science Theater 3000-sarjan neljännen kauden jaksoon, joka pilailee elokuvan kustannuksella.
Vuonna 2014 KAVI restauroi elokuvan ja kunnosti muun muassa kuvanlaatua.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Andris Ošiņš  | … |  Lemminkäinen   |
|  Eve Kivi  | … |  Annikki   |
|  Anna Orotško  | … |  Louhi   |
|  Ivan Voronov  | … |  Ilmarinen   |
|  Urho Somersalmi  | … |  Väinämöinen   |
|  Ada Voitsik  | … |  Lemminkäisen äiti   |
|  Georgi Milljar  | … |  velho   |
|  Mihail Trojanovski  | … |  ennustaja   |
|  Lea Venkula  | … |  kalevalainen tyttö   |
|  Teppo Repo  | … |  tuohitorven soittaja   |
|  Raimo Armas Sirkiä  | … |  tuohitorven soittaja   |
|  Raimo Sirkiä  | … |  tuohitorven soittaja   |
|  Yrjö Jyrinkoski  | … |  kertoja   |
|  Aune Somersalmi  | … |  Louhen suomenkielinen ääni   |
|  Kauko Kokkonen  | … |  Lemminkäisen suomenkielinen ääni   |
|  Mauno Hyvönen  | … |  Ilmarisen suomenkielinen ääni   |
|  Anneli Haahdenmaa  | … |  Annikin suomenkielinen ääni   |
|  Hilkka Helinä  | … |  Lemminkäisen äidin suomenkielinen ääni   |
|  Kuuno Sevander  | … |  tietäjän suomenkielinen ääni   |
|  Toivo Lankinen  | … |  velhon suomenkielinen ääni   |
Kilpisjärvi

| Kilpisjärvi Gilbbesjávri |
| --- | --- |
 Kilpisjärven kylä nähtynä Saanalta.
 Kilpisjärvi
 Koordinaatit: 69°02′54″N, 020°47′42″E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Lappi
Kunta:  Enontekiö
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kylä
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  99490
 
 www.kilpisjarvi.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kilpisjärvi (pohjoissaameksi Gilbbesjávri) on kylä Enontekiön kunnan luoteisimmassa kolkassa, Kilpisjärven rannalla Käsivarren peukalossa. Lähin naapurikylä on Yykeänperän (norj. Skibotn) kylä Norjan puolella, noin 50 kilometrin päässä Yykeänvuonon (norj. Lyngen) rannalla. Kilpisjärvi sijaitsee Neljän tuulen tien (valtatie 21) varrella.
Kilpisjärvellä on noin 100 vakituista asukasta. Matkailijoita siellä käy vuosittain kymmeniä tuhansia.
Kulttuuri ja opetus

Kilpisjärven koulu on kaksikielinen koulu, jonka opetus on suomen- ja saamenkielistä. Koulurakennus paloi 3. toukokuuta 2015, jolloin siellä oli majoittuneena matkailijoita. Palo sai alkunsa rakennuksen vieressä olleesta asuntoautosta.
Maantiede

Käsivarren perukassa sijaitsevat Suomen ainoat yli kilometrin korkuiset tunturit, nk. suurtunturit, jotka kuuluvat Skandien vuoristoon. Kilpisjärven rannalla kohoaa 1 029 metriä korkea Saana, joka on suhteellisesti korkeimpia Suomen tuntureista: korkeusero Kilpisjärven pintaan on 556 metriä. Saanan kaakkoisseinämä on hyvin jyrkkä mutta luoteisrinne loivempi, jota kautta myös kuljetaan tunturin laelle. Saanan kaakkoiskulmalla jyrkänteen alla on laaja vyörykivirinne, vuosituhansien jyrkänteestä rapautuvien kivien kasvattama. Kilpisjärven retkeilykeskus sijaitsee Saanan juurella.
Maantiede > Ilmasto

Kilpisjärven ilmastoa luonnehtivat pohjoisuus, korkeus ja merellisyys: kylä on 480 metrin korkeudessa meren­pinnasta ja matkaa Jäämeren rantaan on alle 100 km. Ilmasto on Suomen kylmimpiä: vuoden keskilämpötila on noin −2,3 °C ja heinäkuun keskilämpötila +10,9 °C. Vuoden keskilämpötila on vuosien 1951–2002 aikana vaihdellut −4,4 °C:n ja 0,5 °C:n välillä.
Kasvukausi kestää kesäkuun puolivälistä syyskuun alkupuolelle ja sen pituus on keskimäärin noin 100 vuorokautta. Kasvukauden 5 °C ylittävien päivien lämpösumma on noin 350 astetta, alle kolmannes Etelä-Suomen vastaavasta arvosta. Terminen kesä, jolloin vuorokauden keski­lämpö­tila on yli 10 °C, on 45 päivän pituinen.
Kaamosyö on Kilpisjärvellä kahden kuukauden mittainen: aurinko ei nouse 25. marraskuuta ja 18. tammikuuta välisenä aikana. Kesällä aurinko ei laske toukokuun 22. päivästä aina 22. heinäkuuta saakka.
Lumet sulavat Kilpisjärveltä myöhään, kesäkuun alkupuolella: perinteisiä juhannushiihtoja on järjestetty vuodesta 1946. Mallan rinteillä on usein ympärivuotisia lumilaikkuja. Kilpisjärvellä mitattiin 19. huhtikuuta 1997 Suomen suurin lumensyvyys 190 cm. Jäät lähtevät Kilpisjärvestä kesäkuussa, joskus vasta juhannuksen jälkeen. Järvellä järjestetään toukokuussa tuhansien osanottajien pilkkikilpailut järvelle rajatulla alueella.