stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kidō senshi Gundam – dai 08 MS-shōtai
Muu media > Elokuva

Kidō senshi Gundam – dai 08 MS-shōtai: Miller’s Report on 1. elokuuta 1998 ensi-iltansa Shōchikun elokuvateattereissa saanut animaatioelokuva. Se pyöri valkokankailla samaan aikaan kuin Kidō senki Gundam W – Endless Waltz tokubetsuhen. Elokuva kostuu OVAn kahdeksasta ensimmäisestä osasta (erityisesti osista 6–8) kootuista kohtauksista. Elokuvassa tarkastellaan Amadan armeijahistoriaa uuden hahmon, liittovaltion tiedustelu-upseeri Alice Millerin näkökulmasta.
Muu media > Sarjakuva

Kidō senshi Gundam – dai 08 MS-shōtai U.C. 0079 + α -nimellä julkaistiin sarjan loppupuolen ohjanneen Umanosuke Iidan käsikirjoittama sarjakuvaversio tarinasta. Sarjakuvan tarina noudattelee enimmäkseen OVAn juonta, mutta sarjaan on lisätty hahmoja ja kohtauksia niin, että se muodostaa jatkoa aiemmin Gundam Ace -lehdessä julkaistulle Kidō senshi Gundam – Sora no Ishtam -sarjakuvalle.
Iida ilmoitti blogissaan huhtikuussa 2008, että sarjan julkaisu lopetettaisiin. Äkillisen peruutuksen johdosta tarina jäi monilta osin keskeneräiseksi.
Muu media > Romaani

Ichirō Ōkōchi kirjoitti OVAn kolmiosaisen romaaniversion, joka julkaistiin Kadokawa Bunko -sarjassa. Juoni on liki sama kuin OVAssa, mutta ympäristön ja lopun joitakin yksityiskohtia on muutettu. Romaani kuvaa päähenkilö Shirō Amadan henkisen tilan muutoksia ja kasvua taistelukentällä.
Aiheesta muualla

Virallinen OVA-sivusto (japaniksi)
Tokyo MX:n Dai 08 MS-shōtai -sivu (Arkistoitu – Internet Archive) (japaniksi)
Johann Heinrich Alsted

Johann Heinrich Alsted.
Johann Heinrich Alsted (maaliskuu 1588 – 9. marraskuuta 1638) oli saksalainen protestanttinen teologi, filosofi ja ensyklopedisti. Hän toimi jonkin aikaa filosofian ja teologian professorina Herbornissa, Nassaussa, ja myöhemmin Weissenburgissa (nykyisessä Alba Iuliassa) Transilvaniassa, jossa hän pysyi kuolemaansa saakka.
Alsted oli kalvinisti, joka kannatti ramismia sekä Ramon Llullin metodia. Alstedin tunnetuimpia teoksia on Encyclopaedia eli Encyclopaedia Cursus Philosophici (1630), jonka ansiosta häntä on pidetty yhtenä merkittävimmistä ensyklopedisteista. Alstedin, Clemens Timplerin ja Bartolomaeus Keckermannin ensyklopedisissa teoksissa ontologian tehtävänä oli asettaa kukin tiede omalle paikalleen.
Teoksia

Clavis artis Lullianae (Strassburg, 1609)
Systema mnemonicum duplex (Frankfurt, 1610)
Metaphysica tribus libris tractata per praecepta methodica (Herborn, 1613)
Triumphus bibliorum (Frankfurt, 1625) - Raamatun ensyklopedia
Metaphysica exemplaris (Wittenberg, 1625)
Diatribe mille annis apocalypticis (Frankfurt, 1627)
Encyclopaedia Cursus Philosophici eli Cursus philosophici Encyclopedia libri XXVI (Herborn, 1630) - ensyklopedia
Vol. I Praecognita disciplinarum; II. Philologia; III. Philosophia theoretica; IV. Philosophia practica; V. Tres superiores facultates; VI. Artes mechanicae; VII. Farragines disciplinarum.
Turris David (Hanau, 1634)
Prodromus religionis triumphantis (Gyulafehérvár, 1635, 1641)
Turris Babel (Herborn, 1639, julkaistu postuumisti)
Kirjallisuutta

Antognazza, Maria Rosa & Hotson, Howard (toim.): Alsted and Leibniz: on God, the magistrate, and the millennium.  Wiesbaden:  Harrassowitz in Kommission, 1999.
Hotson, Howard: Johann Heinrich Alsted, 1588-1638: between Renaissance, Reformation, and universal reform.  New York:  Oxford University Press, 2000.
Schmidt-Biggermann, Wilhelm: Topica universalis: Eine Modellgeschichte humanistischer und barocker Wissenschaft, s. 100-139.  Hamburg:  Meiner, 1983.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska 2  BnF data 2  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  zbMATH 
Henkilöt:  Alankomaat  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  IdRef
Simo Silmu (albumi)

| Simo Silmu Simo Silmu |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2004
 Julkaistu: 14. kesäkuuta 2004
 Tuottaja(t): Hannu Pikkarainen
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 43.56
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 4.
Simo Silmun muut julkaisut
|   | Simo Silmu 2004 | Sydänsärkyä 2006 |
Singlet albumilta Simo Silmu
 ”Kaikkea hyvää” Julkaistu: 31. toukokuuta 2004  ”Vain yksinäinen” Julkaistu: 21. kesäkuuta 2004  ”Laulaja” Julkaistu: 1. marraskuuta 2004
Simo Silmu on suomalaislaulaja Simo Silmun esikoisalbumi sooloartistina. Se julkaistiin 14. kesäkuuta 2004. Se nousi Suomen virallisen listan neljännelle sijalle.
Albumi myi julkaisuvuotenaan kultaa ja seuraavana vuonna platinaa.
Kappaleet

Kaikkea hyvää – 3.41
Odotetaan – 3.24
Laulaja – 2.54
Tee minusta mies – 3.31
Rokotus – 3.25
Vain yksinäinen – 2.18 (Only the Lonely)
Yön jäljiltä maa – 4.13
Savuna ilmaan – 2.49
Jos et pahaa tee – 2.30
Pitkää viljaa – 3.16
Sinä, tähdet sekä kuu – 3.28
Missä viivyt? – 4.00
Muusikot

Simo Silmu – laulu, haitari, sähköpiano
Heikki Virtanen – kontrabasso, sähköbasso, nauhaton basso
Heikki Keskinen – saksofoni
Timo Lassy – poikkihuilu, tenorisaksofoni, baritonisaksofoni
Hanna Silvennoinen – taustalaulut
Hannu Pikkarainen –kitara, rummut, kosketinsoittimet, basso, taustalaulut
Ilona Vuorenoja, Anniina Ahlström, Krista Jäänsola, Reeta Maalismaa, Eveliina Paavola, Susanna Suorttanen, Markus Hohti ja Riikka Lampinen – jouset
Logan Brown

| Logan Brown |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. maaliskuuta 1998 (ikä 26) Raleigh, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat  Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  198 cm
Paino:  103 kg
Seura
Seura:  Tampa Bay Lightning / Syracuse Crunch
Sarja:  NHL / AHL
Pelinumero:  22
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2017–
Aik. seurat:  Belleville Senators (AHL)   Ottawa Senators (NHL)   St. Louis Blues (NHL)
NHL-varaus:  11. varaus, 2016 Ottawa Senators
Logan Brown (s. 5. maaliskuuta 1998 Raleigh, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat) on yhdysvaltalais-kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Tampa Bay Lightningin organisaatiossa. Ottawa Senators varasi Brownin ensimmäisellä kierroksella 11. pelaajana kesällä 2016. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Eliteprospects.com -sivuston Tyler Parchemin mukaan isokokoinen Brown on pelityyliltään kahden suunnan sentteri, joka pystyy olemaan kuitenkin dominoiva hyökkäyspäässä. Hänen mukaansa Brown käyttää isoa kokoa hyväkseen ja hän on hyvä suojaamaan kiekkoa, aloittamaan, laukomaan ja syöttämään. Brown ei ole kokoisekseen kuitenkaan kovin fyysinen. Häntä on yleisesti verrattu pelityyliltään Joe Thorntoniin.
Ura > Seuraura

Brown on St. Louis Bluesin junioreiden kasvatti. Kaudella 2012–2013 hän osallistui yhtenä kolmesta yhdysvaltalaispelaajasta IIHF Development Campille. USHL-joukkue Indiana ice varasi Brownin 346. pelaajana kesällä 2013. Hän pelasi kaudella 2013–2014 HPHL-junioriliigaa Indiana Jr. Icessa ja toimi joukkueensa varakapteenina.
Niagara IceDogs varasi Brownin koko OHL:n varaustilaisuuden kuudentena pelaajana ja ensimmäisenä yhdysvaltalaispelaajana kesällä 2014. Saman vuoden elokuussa IceDogs kuitenkin kauppasi hänet Windsor Spitfiresiin vaihdossa vuosien 2015, 2017 ja 2018 toisen kierroksen, vuosien 2016 ja 2018 kolmannen sekä vuoden 2017 14. kierroksen varausvuoroihin. Brown siirtyi Spitfiresiin kaudeksi 2014–2015, jolloin hän oli joukkueen neljänneksi paras pistemies tehoilla 17+26=43. Brown valittiin kauden päätteeksi OHL:n tulokkaiden toiseen tähdistökentälliseen.
Kaudella 2015–2016 Brown oli Spitfiresin paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Christian Fischerin jälkeen. Pudotuspeleissä hän oli joukkueen paras syöttäjä ja jakoi Spitfiresin sisäisen pistepörssin voiton Bradley Latourin kanssa. Brown pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa. Hän piipahti lisäksi Yhdysvaltain maajoukkueen kehitysohjelmassa. Brown pelasi kauden aikana myös CCM/USA Hockey All-American Prospects Gamessa.
Ottawa Senators varasi Brownin ensimmäisellä kierroksella 11. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2016. Hän teki jo saman vuoden elokuussa seuran kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen.
Syyskuussa 2021 Brown teki Senatorsin kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen.
Myöhemmin syyskuun 2021 aikana Senators kauppasi Brownin ja ehdollisen neljännen kierroksen varausvuoron vuoden 2022 varaustilaisuudessa St. Louis Bluesiin vaihdossa Zachary Zanfordiin.
Heinäkuussa 2023 Brown teki vapaana agenttina Tampa Bay Lightningin kanssa yhden vuoden ja 775 tuhannen dollarin arvoisen sopimuksen
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Grand Forks 2016 | jääkiekko |  |
Brown edusti Yhdysvaltoja alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016, jolloin hän voitti pronssia. Brown teki Kanadaa vastaan pelatussa pronssiottelussa tehot 2+1=3 ja hänen toinen maalinsa jäi Yhdysvaltain 10-3-murskavoittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Brown palkittiin joukkueensa ottelun parhaana pelaajana. Hän putosi viimeisenä Yhdysvaltain alle 20-vuotiaiden MM-joukkueesta vuoden 2017 turnaukseen MM-leirityksen loppupuolella.
Yksityiselämä

Brownin pikkuveli Caden pelaa myös jääkiekkoa. Veljesten isä Jeff Brown pelasi omalla urallaan puolustajana pudotuspelit mukaan lukien yli 800 NHL-ottelua. Nykyään Jeff toimii OHL-joukkue Ottawa 67'sin päävalmentajana ja toimitusjohtajana. Hän valmensi aiemmin Logania Indiana Icessa.
Joutomailla

| Joutomailla SF-Blues |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : tammi–maaliskuu 2005 Hautomo-studio, Pälkäne
 Julkaistu: 1. kesäkuuta 2005
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): SF Blues
 Tyylilaji: blues
 Kesto: 42.13
 Levy-yhtiö: Pirkka-Hämeen Apina & Gorilla Oy
SF-Bluesin muut julkaisut
| SF-Blues 2002 | Joutomailla 2005 | Man – Be Careful! 2007 |
Joutomailla on SF-Bluesin studioalbumi, joka julkaistiin 1. kesäkuuta 2005.
Kappaleet

Työlaulu – 3.08  (säv. Nat Adderley / Juha "Watt" Vainio)
John Lee & B.B – 3.11  (säv. Mikko Kuustonen)
Vanha vaiva – 4.13  (säv. Heikki Silvennoinen, Kuustonen)
Suistoon – 4.41  (säv. Pepe Ahlqvist, Kuustonen)
Soitan sen pois – 4.51  (säv. Ahlqvist, Teppo Nuorva)
Maanantai boogie – 3.07  (säv. Jukka Tolonen)
Miehen työ – 2.45  (säv. Kuustonen)
Alle jään – 3.54  (säv. Silvennoinen, Kuustonen)
Karibia – 3.39  (säv. Ahlqvist, Mikko Kuustonen)
Saarnaaja – 4.28  (säv. Kuustonen)
Voodoota ja tupakkaa – 4.09  (säv. SF-Blues Band, Kuustonen)
Tekijät

Heikki Silvennoinen – kitara, laulu (1, 3, 8, 9)
Pepe Ahlqvist – huuliharppu, kitara, laulu (1, 4, 5, 9)
Jukka Tolonen – kitara
Mikko Kuustonen – huuliharppu, laulu (1, 2, 4, 6, 9, 10, 11)
Mikko Löytty – basso
Jani Auvinen – rummut, lyömäsoittimet
Toni Lähteenmäki – taustalaulu
Hanna Silvennoinen – taustalaulu
Okke Komulainen – Wurlizer, Piano, Urku
Latvialaiset

Latvialaiset eli lätit (latv. latvieši) ovat Latviassa asuva etninen ryhmä. Siirtolaisuuden vuoksi latvialaisia asuu runsaasti myös muun muassa Pohjois-Amerikassa ja Länsi-Euroopassa. Latvialaiset puhuvat äidinkielenään latviaa, joka on balttilainen kieli. Monet latvialaiset puhuvat venäjää toisena kielenään, koska kielellä oli virallinen asema Latvian neuvostotasavallassa. Latvialaisten kulttuuriin on vaikuttanut se pitkä aika, jolloin he elivät saksalaisten ja venäläisten alaisuudessa. Puolalainen kulttuuri on myös jättänyt jälkensä etenkin Latgaleen, jossa katolisella uskolla on vahva asema. Muut latvialaiset ovat pääosin luterilaisia. Lisäksi pieni osa latvialaisista kuuluu ortodoksiseen kirkkoon.
Historia > Kivikausi

Ensimmäiset ihmiset tulivat Latviaan noin 10 500 vuotta sitten. Tältä ajalta on löydetty nuolenkärkiä, kaapimia ja erilaisia teräaseita. Ensimmäiset asukkaat elivät metsästyksellä ja keräilyllä. Erityisen tärkeä asema riistana oli peuralla. Pohjois-Euroopan laajin tunnettu kivikautinen hautausalue on löydetty Mazsalacan kaupungin lähettyviltä Pohjois-Latviasta. Paikka on noin 7 000 vuotta vanha. Ilmaston lämmetessä metsien määrä lisääntyi ja riistalajien määrä kasvoi. Eniten metsästettiin hirveä, majavaa ja villisikaa. Ensimmäiset merkit kalastuksesta ovat peräisin mesoliitiselta kivikaudelta. Neoliittisella kaudella Latviaan levisi niin sanottu Narvan kulttuuri. Myöhemmin alueelle tuli vielä kampakeraaminen kulttuuri ja myöhäisneoliittisella kaudella vielä venekirveskulttuuri. Kampakeraamisen kulttuurin myötä väestö kasvoi merkittävästi. Myöhäisneoliittiselta kaudelta on jälkiä laajamittaisesta sodankäynnistä eri yhteisöjen kesken. Löydöksiin ilmaantui sotakirves ja asutukset alettiin ympäröidä puunrungoista rakennetuilla suoja-aidoilla.
Historia > Varhaismetallikausi

Varhaismetallikausi kattaa pronssikauden 3 500–2 500 vuotta sitten, sekä varhaisimman rautakauden 2 500–2 100 vuotta sitten. Näinä kausina alueelle levisivät pronssi- ja rautaesineet, mutta raaka-aineiden puuttuessa puiset ja luiset esineet säilyivät yleisinä. 2 200 vuotta sitten maanviljelystä ja karjankasvatuksesta tulivat tärkeimmät elinkeinot. Maanviljely kehittyi merkittävästi kaskeamisen myötä. Pronssikauden keskivaiheilla alettiin rakentaa linnavuoria eli linnoitettuja asutuksia, mikä viittaa olojen rauhattomuuteen. Linnavuorilta on löydetty merkkejä pronssin valmistuksesta. Sitä tuli oman tuotannon lisäksi myös Etelä- ja Keski-Euroopasta, mutta myös Skandinaviasta. 500-luvulla Latviaan levisivät rautaiset esineet.
Historia > Rautakausi

Rautakauden alussa on merkkejä väestön kasvamisesta edelleen. Kylissä asuvien määrä kasvoi ja toisaalta linnavuorissa asuvien määrä väheni. Myöhäisellä rautakaudella aloitettiin varsinaisten linnoitusten rakentaminen. Rautakaudella alkoivat vakiintua erilaiset pienet itsenäiset alueet, joilla oli omat johtajansa. Latvian erilaiset kulttuuriryhmät alkoivat muodostua varhaisella rautakaudella. Ne saatettiin erottaa toisistaan ennen historiallista aikaa lähinnä erilaisten hautatapojen perusteella. Vidzemen, Kuurinmaan ja Latgalen pohjoisosat olivat ilmeisesti itämerensuomalaisen väestön asuttamia, kun taas Väinäjoen eteläpuoli ja osa Latgalea oli balttien asuttamaa. 400–800-luvuilla Latvian alueella alettiin tuottaa laajemmassa mittakaavassa rautaesineitä. 500-luvulla maanviljelyksen käyttöön tuli aura. Metsästyksen ja kalastuksen tärkeys väheni huomattavasti ja ne muuttuivat sivuelinkeinoiksi. Väinäjoki toimi yhteydenpidossa Dneprin alueiden baltteihin, joiden alueelle alkoi levitä slaaveja. Kiinteät yhteydet olivat myös Viroon ja Itämeren kaakkoisrannikoille. 500-luvusta alkaen Latviaan tuli uusia asukkaita, jotka asettuivat asumaan itämerensuomalaisten alueelle Vidzemessä ja Latgalessa. Lisäksi kuurit työntyivät entistä pohjoisemmaksi Kuurinmaalla. Yhteisöjen välillä käydyt sodat lisääntyivät entisestään. Myöhäisrautakaudella Latvian alueen asukkaat järjestyivät niin sanotuiksi muinaismaakunniksi, mikä oli korkein järjestäytymisen aste 1200-luvulle saakka. Alueiden johtajista käytettiin monissa lähteissä latinan kielistä nimitystä rex, eli kuningas. Maakuntia johti paikallisten mahtisukujen keskuudesta valittu vanhin.
Historia > Keskiaika

Saksalaisten kiinnostus Baltian alueeseen alkoi 1100-luvulla. Ensiksi saapuivat kauppiaat, mutta heidän perässään tulivat paikallisten käännyttämiseen tähtäävät papit ja munkit. Kauppiaat ja papit saapuivat aluksi Väinäjoen suulle ja sieltä sisämaahan liiviläisten alueelle. Koska liiviläiset kohdattiin ensimmäisenä yleistyi Liivinmaa termi tarkoittamaan myöhemmin koko aluetta. Riiasta tuli valloittajien keskus sen jälkeen kun se perustettiin vuonna 1201. Latvialaisten alistaminen kävi suhteessa esimerkiksi virolaisiin suhteellisen helposti. Latgalen itsenäiset maakunnat alistettiin 1210-luvulla. Kalparitaristo oli vuonna 1209 hyökännyt Latgallien merkittävimmän johtajan Visvaldisin kimppuun liittouduttuaan ensin usean alempiarvoisen paikallisen kanssa. Ritaristo tuhosi Visvaldsin linnan Jersikassa sekä sitä ympäröineen kaupungin. Albert von Buxhövden tarjosi Visvaldikselle mahdollisuutta ryhtyä vasalliksi, mihin tämä suostuikin. Visvald sai alueensa takaisin, mutta jo 1214 Albert pakotti tämän luopumaan niistä. Vuoden 1210 vaiheilla Albert kukisti Viestardsin johtamat semgallit, joista suuri osa pakeni Liettuaan. Vähitellen alistettiin myös kuurit. Kun latvialaiset oli kukistettu heitä käytettiin vielä itsenäisiä virolaisia vastaan. Latvialaisten ja muiden valloitettujen kansojen maat jaettiin Kalparitariston ja piispanistuimen kesken. 1400-luvulla otettiin käyttöön maaorjuus, kun kasvaneesta viljan hinnasta pyrittiin hyötymään mahdollisimman paljon. Liivinmaan sodan aikana ritarikunta hajosi, ja sen Latviassa omistamista alueista tuli osa Puola-Liettuaa, lukuun ottamatta vuonna 1561 perustettua Kuurinmaan herttuakuntaa, joka säilytti eriasteien itsemääräämisoikeuden vuoteen 1795 saakka.
Historia > Ruotsin vallan aika

Ruotsi valloitti Latvian pohjoispuoliset osat Puolalta vuonna 1629. Puolan alaisuuteen jäi Kuurinmaan herttuakunta ja Latgallian voivodikunta. Vuosien sotimisen jälkeen 1620-luvulla Latviassa oli enää arviolta 200 000 asukasta, kun vielä 1500-luvulla asukkaita oli ollut arviolta 400 000. Ruotsin valloittamalla Liivinmaalla oli noin 50 000 latvialaista, Latgalessa suurin piirtein saman verran ja sodasta vähiten kärsineellä Kuurinmaalla noin 100 000. Eniten kuolleisuutta aiheuttivat ruttoepidemiat 1500-luvun lopussa ja 1600-luvun alussa. Taudit levisivät nopeasti sotapakolaisten mukana. Ruotsin valtiovallalla oli enemmän sananvaltaa Liivinmaalla, kuin Ruotsiin vapaaehtoisesti liittyneessä Viron provinssissa. Ruotsin valtio heikensi saksalaisen aatelin valtaa alueella pyrkiessään liittämään alueen kiinteämmin Ruotsiin. Ruotsi alkoi läänittää Liivinmaan alueita muutamalle Ruotsalaiselle maaseutuaateliselle. Parilla kymmenellä ruotsalaisella oli lopulta hallussaan yli puolet Liivinmaan peltoalasta. Läänitystilat kuitenkin peruttiin 1680- ja 1690-lukujen aikana. Vuosina 1695–97 Latviaan iskivät peräkkäin pahat katovuodet, minkä seurauksena jopa 20 % väestöstä kuoli.
Historia > Venäjän vallan aika

Latvia päätyi Venäjälle muiden Ruotsin Baltian omistuksien mukana suuren Pohjan sodan jälkeen Uudenkaupungin rauhassa. Liivinmaa ja Viro saivat säilyttää erikoisasemansa valtauksen jälkeenkin. Kuurinmaa joutui Venäjälle vuonna 1795. Vuonna 1817 Kuurinmaan maapäivillä päätettiin, että talonpojilla oli oikeus vapauteen ja maaorjuus lakkautettiin. Sama toistettiin Liivinmaalla vuonna 1819, mutta Latgalessa vasta vuonna 1861. Latvialaisten kansallisen heräämisen voidaan katsoa alkaneen 1850-luvulla Pietarissa ja Tartossa opiskelleiden keskuudessa. Latvialaiset hakivat tukea Baltian saksalaista ylimystöä vastaan Venäjän slavofiileistä, jotka päästyään valtaan rajoittivat kyllä saksalaisten erityisoikeuksia, mutta alkoivat myös tukahduttaa Latvian kansallista liikettä. 1800-luvun lopussa Latviaan kehittyi monia sosialistisia liikkeitä, joista monet bolsevistuivat vuoden 1905 vallankumouksen jälkeen.
Historia > Ensimmäinen maailmansota ja itsenäisyys

Ensimmäisen maailmansodan aikana Latvia joutui Saksan joukkojen miehittämäksi. Vuoteen 1915 mennessä he olivat valloittaneet alueet Väinäjoesta etelään ja vuoteen 1918 mennessä koko nykyisen Latvian alueen. Saksalaisten perääntyessä Latvian kansanneuvosto julisti maan itsenäiseksi 18. marraskuuta 1918. Itsenäisyysjulistusta seurasivat kuitenkin neuvostotasavallan julistus 14. marraskuuta samana vuonna ja puna-armeija valtasi koko Latvian. He perääntyivät kuitenkin vuonna 1919, mutta heitä seurasivat saksalaiset, jotka pystyttivät itselleen myönteisen hallituksen. Saksalaisvalloitusta seurasi niin sanottu Landeswehrin sota, jossa virolaiset ajoivat saksalaisjoukot Pohjois-Latviasta Riian edustalle. Sota päättyi ympärysvaltojen välittämään rauhaan. Itsenäisyyden jälkeen suoritettiin maareformi, jossa suurtilallisten maita jaettiin pientiloille. Vuonna 1939 Neuvostoliitto sijoitti joukkojaan Latviaan muiden Baltian maiden ohella uhkavaatimuksen jälkeen. Nämä joukot suorittivat sittemmin Latvian miehityksen vuonna 1940.
Historia > Neuvostoaika

Vuonna 1941 NKVD kokosi 15 500 latvialaista kaikista kansallisuuksista, joista suuri osa kyyditettiin Vorkutaan ja Krasnojarskiin. Saksa valtasi toisen maailmansodan yhteydessä Latvian vuoden 1941 aikana. Miehityksen aikana aloittivat toimintansa niin sanotut metsäveljet, jotka jatkoivat toimintaansa neuvostojoukkoja vastaan saksalaisten peräännyttyä suurimmasta osasta Latviaa vuonna 1944. Latvia menetti sotavuosina 20–25 % väestöstään. Yli 200 000 oli paennut neuvostoterroria länteen. Latvialaisia meni muun muassa Ruotsiin, Yhdysvaltoihin, Kanadaan, Isoon-Britanniaan ja Australiaan. Ulkolatvialaiset toimivat sittemmin aktiivisesti erilaisissa latvialaisissa organisaatioissa. Vuonna 1945 pidätettiin taas 15 000 latvialaista ja niin sanottuihin suodatusleireihin joutui 50 000. Pahempi karkotusaalto iski kuitenkin vuonna 1949, jolloin 140 000–190 000 latvialaista lähetettiin Siperiaan niin sanotuissa maaliskuun kyydityksissä. Samana vuonna aloitettiin maatilojen kollektivisointi. Neuvostoliitosta tulleen maahanmuuton takia latvialaisten osuus väheni heidän omassa maassaan 52 prosenttiin.
Historia > Itsenäinen Latvia

Latvia itsenäistyi vuonna 1991. Venäläiset sotajoukot vetäytyivät maasta vuoteen 1994 mennessä. Heti itsenäistymisen jälkeen päätettiin, että Latvian uusiksi kansalaisiksi laskettiin ne, jotka olivat olleet 17. kesäkuuta 1940 Latvian kansalaisia, sekä heidän jälkeläisensä. Ulkolatvialaisten kolmas polvi on käytännössä jo sulautunut ympäröivään kulttuuriin, mutta myös uutta maastamuuttoa on syntynyt, kun hyvin koulutetut latvialaiset ovat muuttaneet muualle parempien palkkojen perässä. Latvian liityttyä Euroopan unioniin vuonna 2003 maastamuutto helpottui entisestään.
Kulttuuri > Perinteiset elinkeinot

Latvialaisten pääelinkeino feodaaliajan lopulle saakka oli maanviljely, jonka jälkeen karjanhoidon merkitys kasvoi merkittävästi. Kaskiviljelys vaihtui varsinaiseen peltoviljelyyn 1000-luvulla. Myöhemmin otettiin käyttöön kesantojärjestelmä ja 1500-luvulla kolmivuoroviljely. Kun moisiot muodostettiin 1500-luvulla ne alkoivat tuottaa maataloustuotteita arkkinoille. Talonpojat tuottivat niitä itselleen sekä maksaakseen veronsa moisioille. Viljellyt kasvit olivat 1700-luvulle saakka pääasiassa viljaa, palkokasveja, pellavaa tai hamppua. Peruna tuli käyttöön 1700-luvulla. Kaupunkien asukasluvun kasvu 1700- ja 1800-luvuilla nosti liha- ja maitotuotteiden markkinoita.
Kalastuksella oli yleensä toissijainen asema, sitä harjoitettiin maatalouden ohella. Kalaa pyydettiin lähinnä omaan käyttöön vaikkakin pieni osa siitä saatettiin myös myydä. Arvokaloihin keskittyneitä kalastajia oli suhteellisen vähän. 1600-luvulta lähtien Kuurinmaan ja Zemgalen moisioissa otettiin käyttöön kalalammikoita, joissa kasvatettiin etenkin karppeja. Metsästys oli kalastuksen tavoin toissijaisessa asemassa. 1500- ja 1600-luvulla moisionomistajat omivat metsästysoikeuden itselleen. Tällöin muodostui myös moisioille työskentelevien metsämiesten ammattikunta, jotka hankkivat riistaa moisioille. He saivat talonpojista poiketen kantaa asetta ja heidät oli vapautettu moision veroista.
Käsityöläisammatit syntyivät jo feodaaliajan alussa. Jotkut käsityöläiset asettuivat kaupunkeihin ja saivat koko elannonsa käsityöläisyydestä, mutta monet heistä harjoittivat käsityöläisammatteja maanviljelyksen ohella. Käsityöläiset työllistyivät esimerkiksi kuitujen, puun ja metallin jalostuksessa. Tekstiilituotteiden valmistus oli yksi kehittyneimmistä käsityöläisammateista. 1700-luvulla kutojien keskittymiä syntyi etenkin pellavan viljelykseen keskittyneille paikkakunnille.