stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paperikoivu
Aiheesta muualla

Laji.fi: Paperikoivu (Betula papyrifera)
United States Department of Agriculture (USDA): Betula papyrifera (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Betula papyrifera (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Betula papyrifera (paper birch) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q76971  Wikispecies: Betula papyrifera  ARKive: betula-papyrifera  BioLib: 3437  CoL: LPCK  EoL: 1149366  EPPO: BETPA  EUNIS: 161719  FEIS: betpap  FNA: 233500260  GBIF: 5332120  GRIN: 7122  iNaturalist: 49883  IPNI: 32197-2  IRMNG: 10605134  ITIS: 19489  IUCN: 194502  MichiganFlora: 551  MoBotPF: 242294  NatureServe: 2.128519  NBN: NBNSYS0000033441  NCBI: 3507  NZOR: f0cbed58-772e-4ff4-ad4c-6fd6a97f2df7  Observation.org: 137594  Open Tree of Life: 267725  Panartic Flora: 610204  Plant List: kew-21557  PLANTS: BEPA  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:32197-2  RHS: 2260  Tropicos: 3600017  VASCAN: 3697  WisFlora: 2738  WFO: wfo-0000335192 
Paperikoivuja Saguenayn lähistöllä Quebecissä.
Paperikoivun tuohi irtoaa puusta paperimaisina liuskoina.
Paperikoivun norkkoja.
Ojibwoja melomassa tuohesta rakennetulla kanootilla (1910).
Siveysvyö

Siveysvyö
Siveysvyö oli etenkin varhaisella uudella ajalla käytetty raudasta tai nahasta valmistettu laite, joka suunniteltiin vaimon uskollisuuden tai nuoren naisen neitsyyden varmistamiseksi.
Rakenne ja käyttö

Siveysvyö oli yleensä metallinen vyötärön ympäri ja haarojen välistä kulkeva vanne, jossa oli pienet, usein teräväreunaiset reiät ulostamista ja virtsaamista varten. Vaikka paremmissa malleissa saattoi olla pehmusteita, oli siveysvyötä epämukava käyttää.
Vuosisatoja toistetun myytin mukaan varhaiskeskiajan ristiretkeläisten vaimot pakotettiin käyttämään siveysvöitä heidän miestensä poissa ollessa. Tosiasiassa vöiden käyttö oli keskiajalla harvinaista ja niitä hankittiin ilmeisesti lähinnä kuriositeetteina matkoilta. Ensimmäiset tunnetut siveysvyöt ovat 1400-luvun Italiasta. Joidenkin aiemmin museoissa esillä olleiden siveysvöiden autenttisuus on kyseenalaistettu.
Nykyään siveysvyötä muistuttavaa laitetta voidaan käyttää seksileluna.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sitraali

| Sitraali |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  3,7-Dimetyyli-2,6-oktadienaali
CAS-numero:  5392-40-5
PubChem CID:  8843
SMILES:  CC(=CCCC(=CC=O)C)C 
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C10H16O
Moolimassa:  152.23 g/mol
Sulamispiste:  –10 °C 
Kiehumispiste:  227 °C 
Tiheys:  0,893 g/cm3
Liukoisuus veteen:  1,340 g/l (37 °C) 
Sitraali (C10H16O) eli lemonaali on tyydyttymätön aldehydi, joka on rakenteeltaan geometristen isomeerien seos. Se koostuu kahdesta E,Z-isomeeristä. E-isomeeria kutsutaan geraniaaliksi (CAS 141-27-5) tai sitraali A:ksi ja Z-isomeeria neraaliksi (CAS 106-26-3) eli sitraali B:ksi. Sitraali sisältää geraniaalia noin 55–70 % ja neraalia noin 35–45 %. Molemmat isomeereista ovat vaaleankeltaisia nesteitä, joilla on sitruunankaltainen tuoksu. Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Sitraalin leimahduspiste on 82 °C (c.c.) ja itsesyttymislämpötila 225 °C.
Esiintyminen kasveissa

Sitraalia on erityisen paljon sitruunaruohojen ja Litsea cubeba -kasvin eteerisissä öljyissä. Sitruunaruohoissa sitraalipitoisuus on jopa 85 prosenttia ja Litsea cubebassa noin 75 prosenttia. Tämän lisäksi sitraalia esiintyy pienemmissä määrin muun muassa sitruunamelissassa ja tuoksuampiaisyrtissä.
Valmistus ja käyttö

Pieniä määriä sitraalia valmistetaan eristämällä sitä kasveista. Teollisesti ainetta voidaan valmistaa usealla eri tavalla. Geraniolia hapetettaessa syntyy seos, jonka pääkomponentti on sitraali A eli geraniaali. Vastaavasti nerolin hapetuksessa syntyy pääasiassa sitraali B:tä eli neraalia. Sitraalia voidaan valmistaa myös isobutyleenin ja formaldehydin reaktiolla, jolloin syntyy isoprenolia (C5H10O), joka voidaan edelleen muokata sitraaliksi.
Sitruunankaltaisen tuoksunsa vuoksi sitraalia käytetään muun muassa hajusteteollisuudessa. Tämän lisäksi sitraalia käytetään useiden eri yhdisteiden synteesissä. Siitä voidaan valmistaa muun muassa jononeja, joista erityisesti β-iononia käytetään A-vitamiinin synteesissä.
Aiheesta muualla

Sitraalin kansainvälinen kemikaalikortti
Inchem: Citral CAS N°: 5392-40-5 (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf) (englanniksi)
ChemBlink: Citral (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): cis-Citral, Neral (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): trans-Citral, Geranial (englanniksi)
Pherobase: Floral Compound - citral (englanniksi)
Pherobase: Semiochemical - citral (englanniksi)
Bristol University School of Chemistry, Molecule of the Month: Citral (englanniksi)
Paraformaldehydi

| Paraformaldehydi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  30525-89-4
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  OH(CH2O)nH (n = 8 - 100)
Moolimassa:  258–3021 g/mol
Sulamispiste:  120–170 °C
Tiheys:  1,39 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Liukenee veteen ja polaarisiin liuottimiin.
Paraformaldehydi on formaldehydin polymeroitumistuote ja koostuu 8–100 toistuvasta yksiköstä. Ainetta käytetään muun muassa muoviteollisuudessa ja desinfiointiaineena.
Aineesta käytetään myös nimiä  formageeni, polymeroitu formaldehydi, formaldehydipolymeeri ja paraformi.
Ominaisuudet

Paraformaldehydi on huoneenlämpötilassa kiinteää valkoista tai väritöntä ainetta. Se liukenee veteen hyvin ja kuumaan veteen kylmää paremmin. Liuetessaan se hajaantuu formaldehydiksi. Liukoisuus riippuu myös veden pH-arvosta ja se on minimissään pH;n ollessa lievästi hapan eli välillä 3–5. Yhdiste liukenee muihinkin poolisiin liuottimiin, kuten etanoliin, asetoniin ja fenoliin.  Paraformaldehydin leimahduspiste on 71 °C (c.c) ja itsesyttymislämpötila 300 °C
Valmistus

Paraformaldehydiä saadaan haihduttamalla formaldehydin vesiliuosta. Haihduttaminen tapahtuu matalassa paineessa. Parafomaldehydiä voidaan valmistaa myös formaldehydin tuotannon ohessa fraktioivalla kondensaatiolla tai jäähdyttämällä voimakkaasti reaktioastiaa formaldehydin muodostuttua. Metanoli hillitsee formaldehydin polymeroitumista ja sitä voidaan käyttää reaktiossa stabilisaattorina.
Käyttö

Paraformaldehydistä valmistetaan muovien ja liimojen raaka-aineina käytettäviä fenoli-formaldehydi-, urea-, resorsinoli- ja melamiinihartseja. Sitä käytetään myös valmistettaessa lääkeaineita ja desinfiointiaineena. Paraformaldehydiä käytetään myös fiksausaineena solubiologisissa tutkimuksissa. Erityisesti sitä käytetään, kun värjätään solun pintaa ja mikrofilamentteja.
Aiheesta muualla

Paraformaldehydin kansainvälinen kemikaalikortti
ChemBlink: Paraformaldehyde (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Paraformaldehyde (englanniksi)
Sixten

| Sixten |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  6. elokuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  muinaisskandinaavinen, voitto + kivi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sixten on muinaisskandinaavista alkuperää oleva miehen etunimi. Nimen alkumuoto on Sighsten, ja se on yhdistetty voittoa ja kiveä tarkoittavista sanoista.
Suomessa nimi Sixten on heinäkuun 2022 loppuun mennessä annettu Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 603 miehelle.
Sixtenin nimipäivä on suomen­ruotsalaisessa kalenterissa ja aikaisemmin myös Ruotsissa 6. elokuuta. Se on sijoitettu tälle päivälle, koska se muistuttaa samalla päivällä aikaisemmin ollutta latinalaisperäistä nimeä Sixtus, vaikka onkin aivan eri alkuperää. Nimi Sixtus on aikoinaan sijoitettu tälle päivälle katolisen pyhimyskalenterin mukaisesti, koska paavi Sixtus II kärsi marttyyrikuoleman Roomassa sanottuna päivänä vuonna 258.
Tunnettuja Sixtenejä

Sixten Boström (s. 1963), suomalainen jalkapalloilija ja valmentaja
Sixten Ehrling (1918–2005), ruotsalainen kapellimestari
Sixten Ekstrand (s. 1960), suomalainen pappi, kirkon ruotsinkielisen työn johtaja
Sixten Enlund, suomalainen kuoronjohtaja ja urkuri
Sixten Jernberg (1929–2012), ruotsalainen maastohiihtäjä
Sixten Korkman (s. 1948), suomalainen valtiotieteiden tohtori, ETLA:n ja EVA:n ent. toimitusjohtaja
Sixten Larsson (1918–1995), ruotsalainen aitajuoksija
Sixten Lundberg (s. 1961), suomalainen näyttelijä
Sixten Ringbom (1935–1992), suomalainen taidehistorian ja taideteorian professori
Sixten Wackström (s. 1960), suomalainen kilpapyöräilijä
Sixten Wahlroos (1864–1937), suomalainen yleisen revisiolaitoksen johtaja
Skalaari

Skalaari on fysiikassa olio, joka ei muutu koordinaatiston muunnoksissa. Skalaareja ovat esimerkiksi lukumäärä, massa tai sähkövaraus mutta eivät vektorit, kuten nopeus tai liikemäärä.
Matematiikassakin skalaareina toimivat useimmiten reaaliluvut tai kompleksiluvut. Vektoriavaruuden  \mathbb {R} ^{2} tai  \mathbb {R} ^{n} skalaarit ovat reaalilukuja. Niillä voi kertoa kyseisen vektorin, jolloin sen suunta säilyy mutta pituus moninkertaistuu skalaarin verran. Esimerkiksi  3\cdot (2,3)=(6,9). Yleisesti: vektoriavaruus määritellään niin, että sen alkioita voi kertoa jonkin kunnan alkioilla. Tämän kunnan alkioita kutsutaan skalaareiksi. Yleensä myös modulin (vektoriavaruuden yleistys) kerroinrenkaan alkioita kutsutaan skalaareiksi.
Skalaari on erikoistapaus tensorista. N-ulotteisessa avaruudessa k. kertaluvun tensorilla on  N^{k} komponenttia. Skalaari on 0. kertaluvun tensori,  ja vektori 1. kertaluvun tensori. Skalaarilla voidaan esimerkiksi kuvata vektorin  {\vec {A}} pituutta.
Pappila (Kiikala)

Kiikalan pappila kesäkuussa 2014.
Pappila, vuodesta 2009 Kiikalan Pappila, on kylä Kiikalassa Salossa. Historialtaan se on Kiikalan seurakunnan entinen pappila eli kirkkoherran virkatalo, joka vuonna 1840 erotettiin yksinäistaloksi viereisestä Kiikalan Saaren kylästä. Kirkkoherran virkatalon päärakennus, Kiikalan pappila, on maisemallisesti merkittävä. Vuodesta 2011 se on ollut yksityisomistuksessa.
Sijainti

Kiikalan pappila sijaitsee yhdystien 2410 varressa lähellä 1900-luvulla viljelysmaaksi kuivattua Kiikalan Kurajärveä. Pappilan kylän maat rajoittuvat etelässä Kiikalan Saaren ja pohjoisessa Kiikalan Komisuon kyliin. Lännessä Pappilan kylällä on Kurajärven kuivatuksen jälkeen maaraja myös Kiikalan Hitolan ja Vanhakylän kylien kanssa. Idässä Pappilan kylän takamaihin rajoittuvat Kiikalan Lasikylän (aiemmalta nimeltään Hidoisenpyölin), Nummen Leppäkorven sekä Suomusjärven Kettulan kylien maat.
Luonnonympäristö

Kiikalan Pappilan kylän rintamaat sijoittuvat Uskelanjoen sivujoen Hitolanjoen valuma-alueeseen kuuluneen kuivatetun Kurajärven entisille rannoille.
Pappilan kylän takamaille ulottuu Hyyppärän harjualueen Natura 2000 -suojelualue Kolmanteen Salpausselkään kuuluvalla Kiikalannummella.
Harjualueella sijaitsevat Pappilan kylän alueella, osaksi myös viereisen Komisuon kylän puolella, entisillä Kiikalan seurakunnan mailla koko Natura-alueelle nimensä antanut Hyyppärän harju sekä luonnonarvoiltaan merkittävä ja luonnonsuojelualueena rauhoitettu, Hitolanjoen latvahaaraan Satakoskenojaan laskeva Kultalähde, jonka luona on Kiikalan Pappilan (aiemmin Kiikalan Saaren), Komisuon ja Lasikylän (aiemmin Hidoisenpyölin) kylien vanha rajapaikka.
Lähellä näitä Kiikalan Komisuon kylän rajalla Natura-alueella on myös niin ikään Satakoskenojan valuma-alueeseen kuuluva Lammenjärvi, jonka rannassa on Kiikalan seurakunnan perustama, nykyään Salon seurakunnalle kuuluva Lammenjärven leirikeskus.
Idässä Pappilan kylän takamaiden halki virtaa Hyyppärän harjualueen Natura-alueella Kiskonjoen–Perniönjoen vesistöön kuuluvan Varesjoen latvahaara Huhdanoja, joka on Johannislundin lasitehtaan luona sijaitsevien Ruukinjärven ja Säräjärven sekä niihin laskevien pikkulampien ja -järvien lasku-uoma.
Historia

Pappilankylän maille Kurajärven entiseen rantaan jää aiemmin Kurajärven niemenä ollut Tirpannokka, jota on arveltu nykyistä Kiikalan kirkkoa edeltäneen, Saaren kylässä sijainneeksi mainitun keskiaikaisen kappelin paikaksi.
Kun itsenäistä Kiikalan seurakuntaa oltiin perustamassa, seurakunnan kirkkoherran virkatalo eli Kiikalan pappila muodostettiin vuonna 1640 kahdesta Kurajärven rannalla sijainneen Saaren kylän autioksi eli veronmaksukyvyttömäksi joutuneesta talosta. Omaksi kyläkseen Pappila erotettiin viereisestä Saaren kylästä vuonna 1841.
Kun Kiikalan kunta Salon seudun kuntaliitoksessa 2009 tuli osaksi Saloa, yhdistyivät myös seurakunnat ja Kiikalan seurakunnasta tuli osa Salon seurakuntaa. Vuonna 2011 Kiikalan pappilan päärakennus myytiin yksityiseen käyttöön.
Rakennettu kulttuuriympäristö

Kiikalan pappila sijaitsee maantien varressa pienen matkan päässä 1900-luvulla viljelysmaaksi kuivatetusta Kurajärvestä lähellä Saaren kylän historiallista kylätonttia, jolla edelleen on Saaren Mikolan talo maantien vastakkaisella puolella. Pappilan nykyinen, vuonna 1813 rakennettu empiretyylinen päärakennus Yhdystien 2410 eli Suomusjärventien varressa on sijainniltaan maisemallisesti merkittävä. Pihapiiriin kuuluvat päärakennuksen lisäksi myös entinen väentupa 1800-luvun puolivälistä sekä kivinen holvikellari talousrakennuksen yhteydessä. Lisäksi pihapiirissä on puutarhan terasseihin liittyviä kivimuureja ja kappale vanhaa kiviaitaa.
Sittiäiset (suku)

| Sittiäiset |
| --- | --- |
 Isosittiäinen eli sontiainen (Geotrupes stercorarius)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Yläheimo::  Turilasmaiset Scarabaeoidea
Heimo::  Sittiäiset Geotrupidae
Alaheimo::  Sittiäiset Geotrupinae
Tribus::  Geotrupini
Suku::  Sittiäiset eli sontiaiset Geotrupes  Latreille, 1796
Alasuvut
 Geotrupes (Anoplotrupes)  Geotrupes (Cnemotrupes)  Geotrupes (Geotrupes)  Geotrupes (Megatrupes) 
Katso myös
   Sittiäiset (suku) Wikispeciesissä   Sittiäiset (suku) Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sittiäiset eli sontiaiset (Geotrupes) on lantaa syövien paksujen kovakuoriaisten (Coleoptera) suku, jolla on kupera selkä ja lehtisarvet. Sittiäiset kaivavat lantakasan alle tai viereen kolon, jonne munivat ja täyttävät sen jälkeen lannalla. Suomessa elää kolme toisiaan muistuttavaa lajia sittiäisiä: isosittiäinen, metsäsittiäinen ja kevätsittiäinen.
Sittiäislajeja > Geotrupes (Anoplotrupes)

Metsäsittiäinen (Geotrupes stercorosus / Anoplotrupes stercorosus)
Geotrupes (Cnemotrupes)
Sittiäislajeja > Geotrupes (Geotrupes)

| --- | --- |
 Geotrupes baicalicus  Geotrupes corinthius  Geotrupes ibericus  Geotrupes impressus  Geotrupes lenardoi:  Geotrupes mutator  Geotrupes olgae  Geotrupes spiniger  Isosittiäinen eli sontiainen  (Geotrupes stercorarius)
Geotrupes (Megatrupes)
Aiheesta muualla

Laji.fi: Sittiäiset (Geotrupes)
Funet: Geotrupes
ITIS: Geotrupes (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1317924  Wikispecies: Geotrupes  ADW: Geotrupes  AFD: Geotrupes  BioLib: 7880  BOLD: 75101  BugGuide: 12537  CoL: 4N3G  EoL: 16909  EPPO: 1GEOUG  Fauna Europaea: 188475  Fauna Europaea (new): 908f7e53-ed43-4c87-8966-96bc6cbad96a  GBIF: 4994125  iNaturalist: 60538  ITIS: 186718  NBN: NHMSYS0001718219  NCBI: 7086  Open Tree of Life: 965951  Paleobiology Database: 71902  Plazi: F4781C44-B186-C8F6-3191-1A96E8CDDAE3  uBio: 4176648  ZooBank: 366C17D4-38BC-4AB9-849A-BDACA1BBAB1A
Papias Hierapolislainen

| Papias Hierapolislainen> Παπίας ὁ Ἱεραπόλεως |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. vuosisata jaa.
Kuollut: 100-luku jaa.
Ammatti:  piispa, kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: muinaiskreikka
Aikakausi:  antiikki, varhaiskristillinen aika
Pääteokset:  Herran puheiden selitykset
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Papias Hierapolislainen (m.kreik. Παπίας ὁ Ἱεραπόλεως, Papias ho Hierapoleōs, toimi ensimmäisellä ja toisella vuosisadalla) oli varhaisia kristillisen kirkon johtajia. Eusebios kutsuu häntä Hierapoliin piispaksi, mutta ei ole varmuutta siitä, oliko hänellä tämä virka. Papias luetaan apostolisiin isiin, ja hänet on julistettu pyhimykseksi.
Elämä

Papiaan elämästä ei tiedetä juuri mitään. Hierapolis, johon hänet kytketään, sijaitsi Fryygiassa nykyisessä Turkissa, ja oli yksi monista samannimisistä kaupungeista. Tutkimuksessa pääongelma on ollut Papiaan ajoitus, joka on merkittävä hänen uskottavuutensa kannalta. Irenaeus sanoo myöhemmin toisella vuosisadalla, että Papias oli kuullut Johanneksen opetusta ja oli Polykarpoksen kumppani, ”mies vanhalta ajalta” (ἀρχαῖος ἀνήρ, arkhaios anēr). Tämän vuoksi, sekä siksi, että Papiaalta säilyneissä katkelmissa annettu kuva ajan uskonnollisista jännitteistä vastaa Polykarpokselta ja Ignatiokselta säilyneissä kirjeissä annettua kuvaa, voidaan päätellä, että hän on vaikuttanut joskus toisen vuosisadan ensimmäisen neljänneksen aikana.
Eusebios lukee puolestaan Klemens Aleksandrialaisen ja Ignatioksen (Polykarpoksen sijasta) Papiaan aikalaisiksi, ja sanoo heidän vaikuttaneen keisari Trajanuksen aikana, ja kertoo heistä ennen kuin käsittelee keisari Hadrianuksen aikaa. Näin voidaan päätellä, että Papias kirjoitti noin vuonna 115. Joskus hänen toimintansa on kuitenkin ajoitettu noin vuosille 130–140, tai jopa myöhemmäksi.
Teokset

Papiaan viisi kirjaa käsittänyt teos Herran puheiden selitykset (Λογίων κυριακῶν ἐξηγήσεως συγγράμματα πέντε, Logiōn kyriakōn eksēgēseōs syngrammata pente) on yksi varhaisia Jeesuksen sanoja käsitteleviä eksegeettisiä teoksia. Osa näistä Jeesuksen sanoista on kirjoitettu ylös myös Matteuksen ja Markuksen evankeliumeihin. Papiaan omana lähteenä oli ”seurakunnanvanhin (presbyteeri) Johannes” sekä apostolien opetuksia kuunnelleet henkilöt, joita hän kutsuu ”vanhimmiksi” (πρεσβύτεροι, presbyteroi).
Papiaan teos on kadonnut, ja siitä tunnetaan ainoastaan kahdeksan katkelmaa, jotka ovat säilyneet muiden antiikin aikaisten ja keskiaikaisten kirjailijoiden tekemissä lainauksissa. Katkelmia on säilynyt kreikan, latinan ja armenian kielillä.
Irenaeus antaa teokselle neutraalin hyväksynnän teoksessaan Harhaoppeja vastaan (Adversus haereses, n. 180 jaa.). Eusebios mainitsee sen Kirkkohistoriassaan, ja on säilyttänyt siitä eniten tietoa. Eusebios suhtautui kuitenkin Papiaaseen itseensä kielteisesti, sillä hän ei pitänyt tätä arvossa. Eusebioksen motivaatioista on esitetty useita arvioita. Yhdeksi syyksi on arveltu se, että Papiaan työt säilyttivät Irenaeuksen kautta uskoa tuhatvuotiseen valtakuntaan. Papiaan vuoksi millennialisteista käytettiinkin joskus myös nimitystä papianistit (Παπιανισταί, Papianistai).
Toisekseen on mahdollista, että pietarilaiset kristityt eivät halunneet täysin hyväksyä johanneslaista evankeliumia. Eusebios kutsuu Papiasta ”mieheksi, jolla on vähäiset henkiset kyvyt”, ja joka otti apostolisen perinteen kuvaannolliset ilmaukset kirjaimellisina tosiasioina. Tämän väitteen todenperäisyyttä on vaikea arvioida, koska Papiaan kirjoitukset eivät ole säilyneet.
Papias kuitenkin myöntää yhdessä tutkielmansa katkelmassa, että hän ei ole millään tavalla ollut kuulemassa tai silminnäkijänä apostoleille itselleen. Hän sanoo keränneensä materiaalia heidän seuraajiltaan, jotka tiesivät, mitä Andreas, Pietari, Filippus, Tuomas, Jaakob, Johannes ja Matteus olivat sanoneet. Hän sanoi kuunnelleensa ja painaneensa mieleen sen, mitä vanhimmat olivat opettaneet. Hän sanoi, ettei halua olla sellainen joka puhuu paljon tai opettaa vieraita oppeja, vaan sellainen joka opettaa totuuden ja sen, mitä Herra oli opettanut. Näin Papias sanoo kirjoittaneensa ylös asioita, jotka tulivat suullisesta perinteestä, ja joita ei ollut vielä kirjoitettu ylös. Tämän suullisen perinteen katsottiin kulkeneen Jeesukselta apostoleille ja muille opetuslapsille.
Papias kirjoitti myös joistakin perinteistä, joita Eusebios luonnehti ”joiksikin Vapahtajan oudoiksi vertauksiksi ja opetuksiksi, ja joiksikin muiksi vielä myyttisemmiksi asioiksi”. Eusebios mainitsee Papiaan kuulleen esimerkiksi tarinoita Justus Barsabbaasta, joka joi myrkkyä mutta ei kärsinyt mitään pahaa, sekä toisen tarinan Filippuksen tyttäriltä liittyen ruumiiden ylösnousemiseen. Papias kertoo myös erikoisen version Juudas Iskariotin kuolemasta. Sen mukaan hän turposi niin, ettei mahtunut kulkemaan aukosta, josta mahtui kulkemaan vaunuilla. Hän murskautui vaunujen alle, niin että hänen suolensa pursuivat ulos.
Kunnioitus

Papiasta kunnioitetaan marttyyrinä ja pyhänä. Katolinen kirkko muistaa häntä 22. helmikuuta. Vanhoissa marttyrologioissa hänet on kuitenkin liitetty muihin päiviin.
Kirjallisuutta

”Papias ja hänen kirjoituksensa”. Papiaan katkelmat suomentaneet Jouni Harjumäki, Niko Huttunen ja Outi Kaltio. Teoksessa Apostoliset isät, s. 268–275.  (Kokoelma varhaiskristillisiä kirjoituksia. Toimittaneet Niko Huttunen, Joona Salminen ja Ulla Tervahauta. Suomalaisen teologisen kirjallisuusseuran julkaisuja 290)  Helsinki:  Suomalainen teologinen kirjallisuusseura, 2020.  ISBN 978-952-7272-03-9
Aiheesta muualla

Papias. Ortodoksi.net.
Papias. Early Christian Writings. (englanniksi)
Merkittävimmät apostoliset isät ja kirkkoisät
Klemens I ·
Ignatios ·
Polykarpos ·
Papias ·
Hermas ·
Justinos Marttyyri ·
Irenaeus ·
Klemens Aleksandrialainen ·
Tertullianus ·
Origenes ·
Cyprianus ·
Eusebios Kesarealainen ·
Athanasios Suuri ·
Efraim Syyrialainen ·
Basileios Suuri ·
Gregorios Nazianzilainen ·
Gregorios Nyssalainen ·
Kyrillos Jerusalemilainen ·
Epifanios ·
Johannes Khrysostomos ·
Kyrillos Aleksandrialainen ·
Ambrosius ·
Hieronymus ·
Augustinus ·
Leo Suuri ·
Pseudo-Dionysios Areopagita ·
Gregorius Suuri ·
Maksimos Tunnustaja ·
Johannes Damaskolainen
Sitalopraami

| --- | --- |


Sitalopraami
Systemaattinen (IUPAC) nimi
(RS)-1-(3-dimetyyliaminopropyyli)-1-(4-fluorifenyyli)- 1,3-dihydroisobentsofuran-5-karbonitriili
Tunnisteet
CAS-numero: 59729-33-8
ATC-koodi: N06AB04
PubChem CID: 2771
DrugBank: APRD00147
Kemialliset tiedot
Kaava: C20H21N2FO 
Moolimassa: 324.392 g/mol
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 80 %
Metabolia: hepaattinen (CYP3A4 & CYP2C19)
Puoliintumisaika: 35 tuntia
Ekskreetio: Mostly as unmetabolized Citalopram, partly DCT and traces of DDCT
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  C
Reseptiluokitus:  reseptivalmiste (FI)  
Antotapa: suun kautta
Sitalopraami-tabletteja
Sitalopraami (Suomessa valmistenimillä Citalopram ja Sepram) on SSRI-lääke. Sitalopraamihydrobromidia käytetään masennuksen, paniikkihäiriön ja julkisten paikkojen pelon hoitoon. Lääkkeen toi markkinoille Lundbeck vuonna 1998. Sitalopraami on raseeminen seos, joka koostuu kahdesta enantiomeerista, (R)-(−)-sitalopraamista ja (S)-(+)-sitalopraamista. Ennen patentin vanhentumista Lundbeck toi markkinoille essitalopraamin ((S)-(+)). Patentin vanhennuttua vuonna 2003 markkinoille on tullut halvempia rinnakkaislääkkeitä.