stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rory Penttinen
Ura > 2022

Vuonna 2022 Penttinen sijoittui Asian Le Mans -sarjassa yhdeksänneksi.
Prototype Cup Germany -kaudella 2022 Penttinen ajoi MRS GT-Racing -tallissa. Hän sijoittui Hockenheimin kilpailussa ensimmäisessä lähdössä kolmanneksi ja toisessa lähdössä toiseksi.
Tulokset > European Le Mans Series -tulokset

| Kausi | Talli | Runko | Moottori | Luokka | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 | Graff | Ligier JS P320 | Nissan VK56 5.6l V8 vh | LMP3 | BAR 14 | RBR 12 | LEC 9 | MON 14 | SPA 7 | POR 3 | 14. | 24.5 |
Tulokset > Asian Le Mans Series -tulokset

| Kausi | Talli | Runko | Moottori | Luokka | 1 | 2 | 3 | 4 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019-2020 | Graff | Norma M30 | Nissan VK50VE 5.0l V8 vh | LMP3 | SHA  | BEN  | SEP 7 | CHA  | 13. | 6 |
| 2021 | United Autosports | Ligier JS P320 | Nissan VK56 5.6l V8 vh | LMP3 | DUB 1 | DUB 1 | ABU Kesk. | ABU 1 | 1. | 77 |
Rusistiikka

Venäjän kielen levinneisyys. Tummansininen: venäjä virallisena kielenä, vihreä: venäjän kieltä puhutaan yleisesti
Venäjän kielen osaaminen Euroopan unionin jäsenmaissa
Rusistiikka on kielitieteen ja jossain määrin myös kirjallisuustieteen ala, joka tutkii ennen muuta venäjän kieltä mutta myös venäläistä kirjallisuutta. Rusistiikka on esimerkiksi Suomessa hyvin läheisessä suhteessa slavistiikkaan, joka tutkii kaikkia slaavilaisia kieliä.
Venäjä kuuluu paljon tutkittuihin vahvan kirjallisen tradition omaaviin suuriin kieliin, joita ovat tutkineet enimmäkseen äidinkieliset kielenpuhujat. Toki muutkin kielitieteilijät ovat tuoneet tärkeän panoksensa venäjän kielen tutkimukseen, mutta määrällisesti he edustavat pientä vähemmistöä.
Puhutun kielen tutkimuksen perinne rusistiikassa

Venäjän tutkimuksessa kielioppien ja sanakirjojen heijastama perinne on nojautunut pääosin kielitajun oikeellisuuden tarkasteluun eikä niinkään itse kielelliseen tuotokseen. Tosin tästä on ollut yksi merkittävä poikkeus. Venäläisessä tutkimusperinteessä merkittävillä kirjailijoilla, sellaisilla kuin Aleksandr Puškin ja Leo Tolstoi, on ollut erityisasema. Heidän kirjallisen tuotantonsa on katsottu heijastavan esimerkillistä ja niin sanottua oikeaa kieltä, joka sopii myös kielioppien ja sanakirjojen malliksi.
Venäläisessä kielitieteessä on ollut kiinnostusta myös aidon puhutun kielen tutkimukseen, mutta se on ollut lähinnä sivujuonne valtavirran ulkopuolella. Venäjällä puhutun kielen varhaisimmat tutkimukset koskevat murteita. Murteista on tutkittu erityisesti äänneopillisia ja sanastollisia piirteitä, kun taas lauseopillisten ilmiöiden tutkimus on ollut vähäistä. Vielä marginaalisempaa on ollut murreaineistoihin perustuva keskusteluntutkimus. Venäjän murrearkistot sisältävät tuhansia äänitteitä ja satoja tuhansia kortteja, joille on kirjattu esimerkkejä eri murteenpuhujien tuotoksista. Kohteena on ollut aito kieli sellaisena kuin kansa sitä on käyttänyt. Tosin tutkijat ovat joskus hieman peukaloineet aineistoa, jos se ei ole heijastanut riittävän hyvin käsitystä kyseisen murteen niin sanotuista oikeista piirteistä. Sen takana on ajatus, että on olemassa yhdenmukainen murre vähän samaan tapaan kuin yhtenäistetty kirjakielikin. Murretutkimusta tehdään edelleen Venäjällä.
Toinen linja venäläisessä puheentutkimuksessa on kaupunkikielen tutkimus. Sen tutkimisen aloitti 1920-luvulla Boris Larin.
Rusistiikan historiaa Suomessa

Perinteisesti Suomessa on tutkittu venäjän kieltä osana slavistiikkaa, mutta 1960-luvulta alkaen rusistiikka on saanut jalansijaa Helsingin yliopiston ohella muissakin Suomen yliopistoissa. Joensuun yliopistoon perustettiin venäjän kielen laitos vuonna 1972. Aluksi virkaa tekevänä professorina Muusa Ojanen. Natalia Baschmakoff toimi Joensuun yliopistossa vuodesta 1992–1998 Venäjän kirjallisuuden apulaisprofessorina ja vuodesta 1998 alkaen professorina. Vuodesta 2001 hän on ollut myös Tampereen yliopiston Venäjän kirjallisuuden ja kulttuurin dosentti. Suomen Akatemian vanhempana tutkijana hän on ollut vuosina 2005–2006.
Sekä Natalia Baschmakoff että Muusa Ojanen toimivat Helsingin yliopistossa lehtoreina. Muusa Ojasen venäjän kielen oppikirjat Opi Venäjää 1-2 sekä Grammatika: venäjän kielioppi ovat merkittävässä asemassa Suomessa. Helsingin yliopistossa hänen äänneopin luentonsa olivat hyvin suosittuja opiskelijoiden keskuudessa. Natalia Baschmakoff on väitöskirjansa jälkeen julkaissut kirjallisuuteen kuuluvan tutkimuksensa lisäksi myös  Suomen vanhaa venäläisväestöä koskevaa tutkimusta. Yleisesti katsottuna venäläiset ja venäläistaustaiset professorit ovat työllään tuoneet merkittävän panoksen Suomen slavistiikkaan ja rusistiikkaan. Heidän ansiokseen voidaan laskea myös se, että Helsingin yliopistoon perustettiin Venäjän kielen ja kirjallisuuden laitos.
Vuosina 1902–2001 Suomessa tehtiin 44 rusistiikan alan väitöskirjaa.
Salaliitto (kirja)

| Salaliitto> Mathias Sandorf |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Jules Verne
Kieli:  ranska
Julkaistu:  1885
Suomennos
Suomentaja:  Tauno Karilas
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  1947
Ulkoasu:  sidottu
ISBN:  951-1-04727-2
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Salaliitto (Mathias Sandorf) on eräs Jules Vernen ehkä vähiten tunnetuista romaaneista. Tarinallisesti se muistuttaa läheisesti Alexandre Dumas vanhemman Monte-Criston kreiviä, sillä se on kirjoitettu Alexandre Dumas vanhemman muistoksi.
Suomessa julkaistu Salaliitto jonkin verran lyhempi, kuin alkuperäinen Mathias Sandorf, jotta se on saatu paremmin miellyttämään nuoria lukijoita, joille Jules Vernen kirjat Suomessa on lähinnä osoitettu. Mathias Sandorfia ei näin ollen koskaan julkaistu suomeksi täysimittaisena.
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta Mathias Sandorf on Wikiaineistossa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Salaliitto (kirja) Wikimedia Commonsissa
Saki Kumagai

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Saki Kumagai
Syntymäaika: 17. lokakuuta 1990 (ikä 33)
Syntymäpaikka: Sapporo, Japani
Kansalaisuus: Japani
Pelipaikka: Puolustaja
Pituus: 173 cm
Seura
Seura: AS Roma
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2009–2011 2011–2013 2013–2021 2021–2023 2023– | Urawa Reds Frankfurt Olympique Lyonnais Bayern München AS Roma | 44 (8) 38 (2) 121 (23)  |
Maajoukkue
| 2008– | Japani | 136 (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Saki Kumagai (jap. 熊谷紗希, Kumagai Saki, s. 17. lokakuuta 1990) on japanilainen jalkapalloilija. Hän edustaa sarjatasolla italialaista AS Romaa ja on aiemmin pelannut kotimaansa lisäksi Saksassa ja Ranskassa. Hän on pelipaikaltaan puolustaja.
Kumagai on pelannut Japanin naisten maajoukkueessa 136 maaottelua maaliskuusta 2008 alkaen ja tehnyt niissä kaksi maalia. Hän voitti maailmanmestaruuden vuoden 2011 MM-kilpailuissa, joissa hän pelasi täyden ajan jokaisessa kuudessa ottelussa ja teki ratkaisevan 3–1-maalin loppuottelun rangaistuspotkukilpailussa. Hän saavutti olympiahopeaa Lontoon 2012 kesäolympialaisissa, joissa hän pelasi kaikki Japanin ottelut alusta loppuun. Vuonna 2015 Kumagai saavutti MM-hopeaa ja pelasi turnauksessa täyden ajan yhtä vaihdossa istuttua alkulohko-ottelua lukuun ottamatta kaikissa Japanin otteluissa. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi Japanin joukkueen kapteenina kaikki neljä ottelua alusta loppuun.
Kumagai siirtyi kesällä 2011 kotimaansa Urawa Red Diamonds -seurasta saksalaiseen 1. FFC Frankfurt -seuraan, jossa hän pelasi kaksi kautta. Sen jälkeen hän on edustanut ranskalaista Olympique Lyonnais'ta ja saksalaista Bayern Müncheniä ennen siirtymistään AS Romaan.
Saija-Maria Saari

| Saija-Maria Saari> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. marraskuuta 1989
Kansalaisuus:  Suomi
Uran tiedot
Laji:  Pesäpallo
Seura:  Lapuan Virkiä
Kilpauran kesto:  2005– 2017
Saavutukset
Voitot:  Suomen mestaruus 2011, 2012, 2013, 2014, 2015
Palkintokorokkeella:  SM-hopea 2009, SM-pronssi 2005, 2008, 2010, 2017
Saija-Maria Saari (s. 24. marraskuuta 1989 Lapua) on suomalainen Lapuan Virkiää edustava pesäpalloilija, jonka saavutuksiin lukeutuvat kymmenen SM-mitalia. Vuonna 2013 hänet valittiin Itä–Länsi-ottelun parhaaksi pelaajaksi. Sisäpelissä Saari toimii etenijänä ja vaihtajana, ulkopelissä etukentällä siepparina.
Saavutukset

Vuoden pesäpalloilija: 2014
Kultainen räpylä: 2014
Superpesiksen pudotuspelien arvokkain pelaaja: 2015
Superpesiksen kuukauden pelaaja: elokuu 2014
Saivomuotka

| Saivomuotka |
| --- | --- |
 Saivomuotka
 Koordinaatit: 68°8′15″N, 23°8′41″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Norrbottenin lääni
Maakunta:  Lappi
Kunta:  Kiirunan kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  0,52 km²
Väkiluku:  57
 – Väestötiheys:  109,6 as./km²
 Tilastotiedot koskevat pientaajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Saivomuotka on pientaajama (ruots. småort) Pohjois-Ruotsissa Kiirunan kunnassa. Pientaajamassa on 57 asukasta (2010). Saivomuotka sijaitsee Muonionjoen rannalla Suomen rajan tuntumassa. Lestadiolaisen herätysliikkeen merkittävin maallikkosaarnaaja Juhani Raattamaa asui Saivomuotkassa.
Sajama

Sajama voi tarkoittaa seuraavaa:
Seppo Sajama (1952–2023), suomalainen filosofi
Nevado Sajama, kerrostulivuori Boliviassa
Sajaman kansallispuisto, luonnonsuojelualue Boliviassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sajama”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Sajaman kansallispuisto

Nevado Sajama
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sajaman kansallispuisto on luonnonsuojelualue Bolivian lounaisosassa . Se sijaitsee Andeilla lähellä Chilen rajaa. Puistoon kuuluu Bolivian korkein vuorenhuippu, 6542-metrinen Nevado Sajama, joka on sammunut tulivuori. Siellä tavataan vikunjoiden ja laamojen laumoja sekä flamingoita.
Puisto on Bolivian vanhin suojelualue. Se perustettiin vuonna 1939 pääasiassa suojelemaan maailman korkeimmalla kasvavaa metsää, Polylepis tarapacana -kasvustoa. Bolivia on ehdottanut puistoa myös Unescon maailmanperintöluetteloon.
Puistossa on jäänteitä espanjalaisten tuloa edeltävältä ajalta: luolamaalauksia ja värikkäitä hautarakennuksia, joita kutsutaan nimellä chullpa.
Sami Hyypiä Akatemia

Sami Hyypiä Akatemia on suomalaisen jalkapalloilijan Sami Hyypiän mukaan nimetty jalkapallon valmennus-, tutkimus- ja kehitystoiminnan keskus. Akatemia aloitti toimintansa helmikuussa 2011 ja sijaitsee Eerikkilän urheiluopiston tiloissa Tammelassa. Akatemian tehtävänä on suomalaisen jalkapalloilun kehittäminen siten, että pääosa resursseista kohdennetaan seuraaville painopistealueille:
Pelaajan yksilöllisen kokonaisvaltaisen kehittymisen seurantakonseptin luominen 10–14-vuotiaille pelaajille ja maajoukkueille
Valmentajakoulutusten sisältöjen ja toimintatapojen kehittäminen
Sähköisen ympäristön kehittäminen valmennuksen ja koulutuksen tueksi
Huippu-urheilun vaatimusten mukaisten tapahtumien toteuttaminen eri ikäluokille
Tiedon jakaminen kentälle
Akatemian johtajana toimii Kyösti Lampinen ja projektikehittäjänä Hannele Forsman.
Sandy Wilson

Alexander Galbraith "Sandy" Wilson (19. toukokuuta 1924 Sale – 27. elokuuta 2014) oli brittiläinen säveltäjä, sanoittaja ja kirjailija. Hänet tunnetaan parhaiten musikaalista The Boy Friend (1954), joka menestyi West Endissä ja jota alettiin esittää myös Broadwaylla.
Wilson sai oppiarvon englannin kielessä Oxfordin yliopiston Oriel Collegesta. Hän sai idean The Boy Friend -musikaaliin jo opiskeluaikanaan. Hänen muihin musikaaleihinsa kuuluu Ronald Firbankin romaaniin perustuva Valmouth (1958). Vuonna 1965 esitettiin Wilsonin tekemä The Boy Friendin jatko-osa Divorce Me, Darling!, joka kuitenkaan ei saavuttanut vastaavaa suosiota. Wilson ei pitänyt ajatuksesta The Boy Friendin elokuvaversiosta eikä suostunut osallistumaan sen ensi-iltaan. Vuonna 1975 Wilson julkaisi omaelämäkertansa I Could Be Happy. Samana vuonna ilmestyi hänen kirjoittamansa muistoelämäkerta Ivor Novello. Wilsonin elämänkumppani oli Chak Yui.
Sandya Eknelygoda

Sandya Eknelygoda on srilankalainen ihmisoikeusaktivisti. Hän on pitkään kampanjoinut kadonneiden henkilöiden löytämiseksi ja heidän perheidensä tukemiseksi, etenkin Sri Lankan sisällissodan uhrien auttamiseksi.
Eknelygoda on itse singaleesi, mutta hän on nostanut esille etenkin tamilien kokemaa huonoa kohtelua.
Eknelygodan oma aviomies katosi vuonna 2010. Eknelygodan syyttää Mahinda Rajapaksan kannattajia miehensä sieppauksesta.
Eknelygoda sai vuonna 2017 International Women of Courage -palkinnon. BBC valitsi Eknelygodan vuonna 2022 sadan vaikutusvaltaisen ja innostavan naisen listalle 100 Women.
Sandy West

| Sandy West> Sandy Pesavento |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. heinäkuuta 1959 Long Beach, Kalifornia
Kuollut: 21. lokakuuta 2006 (47 vuotta) San Dimas, Kalifornia
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Muusikko
Tyylilajit:  rock
Soittimet:  rummut
Yhtyeet:  The Runaways
Levy-yhtiöt:  Mercury Records 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Sandy West, oikealta nimeltään Sandy Pesavento, (10. heinäkuuta 1959 – 21. lokakuuta 2006) oli yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä ja rumpali. Hän oli yksi The Runaways -yhtyeen perustajajäsenistä.
Kaliforniassa syntynyt Sandy West sai ensimmäiset rumpunsa yhdeksänvuotiaana isoisältään. Jo peruskoulun neljännellä luokalla hän toimi koulun orkesterin rumpalina. 15-vuotiaana hän tapasi Joan Jettin ja tuottaja Kim Fowleyn ja he perustivat The Runaways -rock-yhtyeen.
The Runaways ehti toimia neljä vuotta ennen hajoamistaan huhtikuussa 1979. West yritti jatkaa ammattimuusikon uraansa erinäisissä yhtyeissä eteläisessä Kaliforniassa, julkaisi soolo-EP:n The Beat is Back ja perusti yhtyeen Sandy West Band, mutta mikään näistä yrityksista ei ollut kaupallinen menestys.
Sandy West kuoli Kalifornian San Dimasissa lokakuussa 2006 keuhkosyöpään noin vuosi diagnoosin jälkeen.
Saija Hollmén

Saija Hollmén
| --- | --- |
Syntynyt:  1970  Kaarina  
Ammatti:  Työelämäprofessori  
| --- | --- |
Jäsen:  Hollmén Reuter Sandman Ukumbi ry  
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Saija Hollmén (s. 1970 Kaarina) on suomalainen arkkitehti ja toimii humanitäärisen arkkitehtuurin työelämäprofessorina Aalto-yliopistossa. Holmen on työskennellyt pitkään yhdessä arkkitehtien Jenni Reuter ja Helena Sandman kanssa. Yhdessä he perustivat vuonna 2007 Hollmén Reuter Sandman Arkkitehdit Oy:n ja humanitaarista arkkitehtisuunnittelua tekevän Ukumbi-yhdistyksen.  Hollmén on työryhmänsä kanssa saanut useita palkintoja mm. Pietilä-palkinnon 2002, Alfred Kordelinin palkinnon 2009 ja Asko Avonius -palkinnon 2012.  Ukumbille myönnettiin vuonna 2009 taiteen valtionpalkinto.
Ura

Holmen on aloittin Aalto yliopiston arkkitehtuurin laitoksella vuonna 2008 lehtorina.
Aalto yliopistossa opettamisen ohella Hollmén on ollut aktiivinen kansalaisjärjestötoiminnassa. Vuonna 2009 jatkona opiskeluaikana Senegaliin suunnittelemalleen naisten keskukselle Hollmén, Reuter ja Sandman perustiva Ukumbi-yhdistyksen. Yhdistyksen tarkoituksena on tarjota arkkitehtisuunnittelua Afrikassa väestöryhmille joilla ei siihen olisi muuten rahaa. Vuonna 2009 Ukumbille myönnettiin taiteen valtionpalkinto. Työryhmä Hollmén-Reuter-Sandman kutsuttiin 2016 Venetsian biennaaliin.
Vuonna 2016 Hollmén valittiin Aalto yliopiston taiteellisen ja luovan toiminnan varadekaaniksi. Hän on myös myös perustajajäsen Aalto yliopiston globalisaatioon ja humanitääriseen kehitykseen keskittyvässä Aalto WiTLAB (Aalto World in Transition Research LAB) -verkostossa. Vuonna 2020 hän väitteli tekniikan tohtoriksi ja hänet valittiin Aalto yliopiston humanitäärisen arkkitehtuurin työelämäprofessoriksi.
Ruutuhypyt

| Ruutuhypyt> Hopscotch |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ronald Neame
Käsikirjoittaja:  Bryan Forbes Brian Garfield
Perustuu:  Brian Garfieldin romaaniin Ihmismetsästys
Tuottaja:  Edie Landau Ely Landau
Säveltäjä:  Ian Fraser
Kuvaaja:  Arthur Ibbetson
Leikkaaja:  Carl Kress
Pääosat:  Walter Matthau Ned Beatty Glenda Jackson
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Edie and Ely Landau, Inc.  International Film Investors  Shan Productions  Connelly Associates 
Levittäjä:  
Ensi-ilta:  1980
Kesto:  106 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ruutuhypyt (Hopscotch, suomeksi myös Vakoilijan jäljillä ja Ruutuhyppelyä) on vuonna 1980 valmistunut yhdysvaltalainen komediallinen vakoiluelokuva, jonka on ohjannut Ronald Neame. Elokuva perustuu Brian Garfieldin romaaniin Ihmismetsästys (Hopscotch) vuodelta 1975, ja sen käsikirjoittivat Garfield ja Bryan Forbes. Elokuvan pääosassa on Walter Matthau. Hän sai roolistaan parhaan komediaelokuvan miespääosan Golden Globe -ehdokkuuden.
Juoni

Kokenut CIA-agentti Miles Kendig (Walter Matthau) siirretään pois kenttätyöstä Euroopassa, koska hänen uusi esimiehensä Myerson (Ned Beatty) ei pidä hänen toimintatavoistaan. Kendig häipyy Itävaltaan naisystävänsä Isobelin (Glenda Jackson) luo ja alkaa kostona kirjoittaa CIA:n kannalta kiusallisia paljastusmuistelmia, jotka hän lähettää luku kerrallaan eri maiden tiedustelupalveluille. Kendigin entiset työtoverit jahtaavat häntä pitkin Eurooppaa ja Amerikkaa mutta hän on aina askeleen edellä ja onnistuu nöyryyttämään Myersonia perinpohjaisesti. Lopuksi Kendig lavastaa kuolemansa lento-onnettomuudessa Englannissa ja hänen muistelmansa julkaistaan kirjana etukäteen tehdyn kustannussopimuksen mukaisesti.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Walter Matthau  | … |  Miles Kendig   |
|  Ned Beatty  | … |  G. P. Myerson   |
|  Glenda Jackson  | … |  Isobel von Schönenberg   |
|  Sam Waterston  | … |  Joe Cutter   |
|  Herbert Lom  | … |  Mihail Jaskov   |
|  David Matthau  | … |  Leonard Ross   |
|  Douglas Dirkson  | … |  Follett   |
|  George Baker  | … |  Parker Westlake   |
|  Lucy Saroyan  | … |  Carla Fleming   |
Tuotanto

Ihmismetsästys-romaani oli syntynyt, kun kirjailija Garfield halusi haastaa itsensä kirjoittamaan vakoilutrillerin, jossa kukaan ei kuolisi. Sen elokuvausoikeudet hankkinut tuottaja Ely Landau järjesti ohjaajaksi brittiläisen Neamen, ja Garfield auttoi laatimaan romaanin pohjalta komediakäsikirjoituksen, vaikka itse kirja ei ole humoristinen. Isobelin hahmo keksittiin elokuvaa varten. Garfield oli pettynyt romaaniensa aiempiin elokuvasovituksiin, mutta kertoi myöhemmin nauttineensa Ruutuhyppyjen tekemisestä.
Ennen Matthauta päärooliin harkittiin Warren Beattya, George C. Scottia tai Cliff Robertsonia. Juutalainen Matthau oli menettänyt perheenjäseniään holokaustissa, joten hän suostui kuvaamaan Oktoberfestille sijoittuvan kohtauksen Münchenissä Saksassa vain sillä ehdolla, että hänen pojalleen David Matthaulle ja tytärpuolelleen Lucy Saroyanille annettiin roolit elokuvassa. Matthau ideoi ja kirjoitti itse eräitä kohtauksia ja olisi Neamen mukaan ansainnut maininnan kolmantena käsikirjoittajana. Matthau oli oopperan ja W. A. Mozartin musiikin ystävä, joten hänen ehdotuksestaan Ruutuhypyissä kuullaan paljon Mozartia ja hänen hahmonsa kuuntelee ja laulaa katkelmia useista ooppera-aarioista.
Running Wild (yhtye)

| Running Wild |
| --- | --- |


Tiedot
Toiminnassa:  1976–2009, 2011–
Tyylilaji:  heavy metal, pirate metal, power metal, speed metal
Kotipaikka:  Hampuri, Saksa
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Rolf Kasparek, laulu, kitara   Peter Jordan, kitara   Peter Pichl, basso   Matthias Liebetruth, rummut  
Levy-yhtiö:  GUN Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Running Wild on saksalainen heavy metal -yhtye, joka on perustettu vuonna 1976 Hampurissa. Yhtyeen alkuperäinen nimi oli Granite Hearts, mutta vuonna 1979 nimeksi vaihdettiin Running Wild. Heidän ensimmäiset levynsä Gates to Purgatory ja Branded and Exiled poikkesivat paholais- ja okkultismiteemansa puolesta myöhemmistä levyistä. Vuonna 1987 julkaistusta kolmannesta albumista Under Jolly Roger alkaen yhtyeen aiheet ovat käsitelleet merirosvoja, purjelaivojen aikakautta ja muita historiallisia teemoja. Vaikka historialliset sanoitukset olivat aluksi pinnallisia, myöhemmin niitä varten tehtiin intensiivistä tutkimustyötä. Sanoitukset kertovat merirosvoista kuten Calico Jack, Klaus Störtebecker ja vähemmän tunnettu Henry Jennings, mutta niissä käsitellään myös muita historiallisia aiheita kuten ruusujen sotaa, Waterloon taistelua ja konkistadorien Amerikan valloitusta.
17. elokuuta 2009 Rolf Kasparek ilmoitti yhtyeen lopettaneen toimintansa. Yhtye päätti esiintyä viimeisen kerran Wacken Open Airissa 30. heinäkuuta 2009, ja konsertti tallennettiin tulevia CD- ja DVD-julkaisuita varten. Se julkaistiin 24. kesäkuuta 2011 nimellä The Final Jolly Roger. Lokakuussa 2011 Kasparek kuitenkin ilmoitti yhtyeen comebackista ja uudesta albumista Shadowmaker, joka julkaistiin keväällä 2012. Tämän jälkeen yhtye jatkoi levyttämistä, ja heidän viimeisin levynsä on vuonna 2016 julkaistu Rapid Foray.
Musiikillisesti yhtyeen tyylin voi määritellä perinteiseksi heavy metaliksi, josta löytyy vaikutteita niin speed metalista kuin kelttiläisestä musiikistakin. Yhtye on myynyt maailmanlaajuisesti yli yksitoista miljoonaa albumia.
Jäsenet

Rolf ”Rock ’n’ Rolf” Kasparek – laulu, kitara (1976–2009, 2011–)
Peter Jordan – kitara (2005–2009, 2011–)
Michael Wolpers - rummut (2015–)
Ole Hempelmann - basso (2015–)
Jäsenet > Entiset jäsenet

| --- | --- |
 Uwe Bendig – kitara, laulu demokappaleessa ”King of the Midnight Fire” (1976–1982)  Gerard Warnecke ”Preacher” – kitara (1982–1985)  Majk Moti – kitara (1985–1990)  Axel Morgan – kitara (1990–1993)  Thilo Herrmann – kitara (1994–2001)  Bernd Aufermann – kitara (2002–2005)  Jörg Schwarz – basso (1976)  Carsten David – basso (1977)  Matthias Kaufmann – basso (1978–1982)  Stephan Boriss – basso (1982–1987)  Jens Becker – basso (1987–1992) :  Thomas Smuszynski – basso (1992–2001)  Peter Pichl – basso (2001–2005)  Jan S. Eckert – basso (2009)  Michael Hoffmann – rummut (1976–1978)  Wolfgang ”Hasche” Hagemann – rummut (1978–1987)  Stefan Schwarzmann – rummut (1987–1988, 1991–1992)  Iain Finlay – rummut (1988–1989)  Jörg Michael – rummut (1990, 1993–1998)  AC – rummut (1990–1992)  Angelo ”Drum Machine” Sasso – rummut (1999–2001)  Christos ”Efti” Efthimiadis – rummut (live)  Matthias ”Metalmachine” Liebetruth – rummut (2003–2009)
Julkaisut

| --- | --- |
 Studio Gates to Purgatory (1984)  Branded and Exiled (1985)  Under Jolly Roger (1987)  Port Royal (1988)  Death or Glory (1989)  Blazon Stone (1991)  Pile of Skulls (1992)  Black Hand Inn (1994)  Masquerade (1995)  The Rivalry (1998)  Victory (2000)  The Brotherhood (2002)  Rogues en Vogue (2005)  Shadowmaker (2012)  Resilient (2013)  Rapid Foray (2016)  Blood on Blood (2021) Live Ready for Boarding (1988)  Death or Glory Tour - Live (1989)  Live (2002)  The Final Jolly Roger (2011) :  VHS/DVD Death or Glory Tour (1990)  Live (2002)  The Final Jolly Roger (2011) Kokoelmat First Years of Piracy (1991)  The Story of Jolly Roger (1998)  20 Years in History (2003)  Best of Adrian (2006)  Black Demons on Stage (2010)  Greatest Hits (2011)  Riding The Storm: Very Best Of The Noise Years 1983-1995 (2016) Single/EP Victim of States Power (1984)  Bad to the Bone (1989)  Wild Animal (1990)  Little Big Horn (1991)  Lead or Gold (1992)  The Privateer (1994)  The Rivalry (1998)  Revolution (2000)  Crossing the Blades (2019)  Diamonds & Pearls (2021)  The Shellback (2021) Tribuutti The Revivalry – A Tribute to Running Wild (2005)  Rough Diamonds – A Tribute to Running Wild (2005)  ReUnation – A Tribute to Running Wild (2009)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset kotisivut