stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Unique Leader Records
Yhtyeet > Entiset yhtyeet

| --- | --- |
 Acrania  Aeon  Agiel  Dawn of Azazel  Decrepit Birth  Deivos  Devilyn  Die  Disavowed  Exmortem  Fallujah  Gorgasm  Hour of Penance  Inherit Disease :  Lecherous Nocturne  Mortal Decay  Necronomicon  Odious Mortem  Odious Sanction  The Ordher  Psycroptic  Pyaemia  The Roman Holiday  Severed Savior  Spawn of Possession  Trauma  Vile  Vomit the Soul
Aiheesta muualla

Unique Leader Records
Unique Leader Records metal-archives.com -sivustolla
Ultra Beatdown

| Ultra Beatdown DragonForce |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 20. elokuuta 2008
 Tuottaja(t): Sam Totman, Herman Li ja Vadim Pružanov
 Tyylilaji: power metal
 Kesto: 55.40
 Levy-yhtiö: Roadrunner
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 25.
DragonForcen muut julkaisut
| Inhuman Rampage 2006 | Ultra Beatdown 2008 | The Power Within 2011 |
Ultra Beatdown on englantilaisen power metal -yhtyeen, DragonForcen neljäs albumi vuodelta 2008. Japanissa albumi julkaistiin 20. elokuuta, seuraavan parin päivän aikana Australiassa, Saksassa ja Britanniassa, sekä muualla maailmassa 26. elokuuta. Albumi oli ensimmäinen, jolla basistina toimi Frédéric Leclercq.
Ensimmäinen single albumilta, "Heroes of Our Time" julkaistiin 4. heinäkuuta, jonka musiikkivideo kuvattiin Hämeenlinnan Rinkelimäen jäähallissa.
Bonusversiolta löytyvä kappale "Strike of the Ninja" poikkeaa merkittävästi rakenteeltaan yhtyeen muusta tuotannosta. Raita on ennätyksellisen lyhyt (3:17), kuten myös sen kitarasoolo. Tätä ennen lyhyimmälläkin kappaleella oli kestoa yli viisi minuuttia. Strike of the Ninjan melodiakuviot ovat lisäksi tavallista yksinkertaisemmat, ja rakenne muistuttaa perinteisemmän rockin biisirakenteita.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 25.
Kappaleet

Heroes of Our Time – 7.14
The Fire Still Burns – 7.50
Reasons to Live – 6.26
Heartbreak Armageddon – 7.41
The Last Journey Home – 8.12
A Flame for Freedom – 5.20
Inside the Winter Storm – 8.12
The Warrior Inside – 7.15
Strike of the Ninja (Erikoispainos) – 3.17
Scars of Yesterday (Erikoispainos) – 7.49
E.P.M.(Extreme Power Metal) (Japanese Bonus) – 7.24
Kokoonpano

ZP Theart – laulu
Herman Li – kitara, taustalaulu
Sam Totman – kitara, taustalaulu
Frédéric Leclercq – basso, taustalaulu
Vadim Pruzhanov – koskettimet, Theremin, Kaoss Pad, taustalaulu
Dave Mackintosh – rummut, taustalaulu
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Clive Nolan – taustalaulu, koskettimet
Arviot

Allmusic:
Desibeli.net:
Imperiumi.net:
Metacritic: 77/100
Rumba: negatiivinen
Soundi:
Sputnikmusic:
V2.fi:
Aiheesta muualla

Ultra Beatdown Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Ultra Beatdown Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Ukrainan kansallinen tiedeakatemia

| Ukrainan kansallinen tiedeakatemia Національна академія наук України |
| --- | --- |
 Logo
 Tiedeakatemian presidiumin kokoontumispaikka Kiovassa.
Tutkimuslaitoksen tiedot
Perustettu:  1918
Pääkonttori:  Kiova, Volodymyrska, 54
Johtaja:  Anatoli Zahorodni
Tytärlaitokset:  161 instituuttia
Kotisivu
1000 hryvnian setelin takapuoli
Ukrainan kansallinen tiedeakatemia (ukr. Національна академія наук України, Natsionalna akademija nauk Ukrajiny; lyhennys ukr. НАН України, tai ukr. НАНУ eli NANU) on Ukrainan valtion rahoittama itsenäinen tiedeakatemia.
Tiedeakatemian alaiset yksiköt jakavat kahta palkintoa: Bogoljubov-palkinto ja Vernadskyi-kultamitali.
Historia

Tiedeakatemia perustettiin 27. maaliskuuta 1918, jolloin pidettiin sen perustava kokous. Tiedeakatemian alkuperäinen nimi, vuoteen 1921 asti, oli Ukrainan tiedeakatemia (ukr. Українська академія наук, Ukrajinska akademija nauk). Vuosina 1921–1936 nimi oli Yleisukrainalainen tiedeakatemia (ukr. Всеукраїнська академія наук, Vseukrajinska akademija nauk), vuosina 1936–1991 Ukrainan neuvostotasavallan tiedeakatemia (ukr. Академія наук Української РСР, Akademija nauk Ukrajinskoji RSR), ja vuonna 1991 nimi muutettiin takaisin Ukrainan tiedeakatemiaksi. Nykyiseen muotoonsa nimi muutettiin vuonna 1994.. Aluksi tiedeakatemia koostui kolmesta laitoksesta:
Historia ja filosofia
Fysiikka ja matematiikka
Sosiaali- ja taloustieteet
Neuvostoaikana Ukrainan tiedeakatemia toimi Neuvostoliiton tiedeakatemian alueellisena osastona. Tiedeakatemia on ollut Kansainvälisen tiedeneuvoston jäsen vuodesta 1992.
Tiedeakatemian päärakennus, jossa sen presidium kokoontuu, on kuvattu 1000 hryvnian setelin kääntöpuolella, siitä asti kun setelit laskettiin liikkeelle vuonna 2019. Etupuolella on kuvattuna geologi Vladimir Vernadski..
Vuonna 2020 tiedeakatemian johtajaksi valittiin Anatoli Zahorodni.
Organisaatio

Tiedeakatemian palveluksessa on 13 000 tutkijaa. Jäseniä on 545..
Tiedeakatemian alaisuudessa toimii kolme laitosta: tekniikan, fysiikan ja matematiikan laitos, kemian ja biologian laitos sekä sosiaalitieteiden ja humanististen tieteiden laitos. Näiden alaisuudessa toimii useampia yksikköjä, joiden alaisuudessa puolestaan toimii yksittäisiä instituutioita (sulkeissa instituutioiden määrä):
Tekniikan, fysiikan ja matematiikan laitos
Matematiikan yksikkö (4)
Tietojenkäsittelytieteiden yksikkö (9)
Mekaniikan yksikkö (6)
Fysiikan ja astronomian yksikkö (16)
Geotieteiden yksikkö (14)
Materiaaliopin ja tekniikan yksikkö (14)
Energiafysiikan ja tekniikan yksikkö (13)
Ydinfysiikan ja energian yksikkö (6)
Kemian ja biologian laitos
Kemian yksikkö (13)
Biokemian, fysiologian ja molekyylibiologian yksikkö (8)
Yleisen biologian yksikkö (22)
Sosiaalitieteiden ja humanististen tieteiden laitos
Taloustieteen yksikkö (9)
Historian, filosofian ja juridiikan yksikkö (18)
Kirjallisuuden, kielen ja taiteen yksikkö (9)
Go back bubu

| Go back bubu> 고백부부 |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  60 min
Pääosissa:   Son Ho-jun  Jang Na-ra 
Alkuperämaa:   Korean tasavalta
Alkuperäiskieli:  korea
Verkko:   KBS2
Esitetty:  13. lokakuuta 2017 – 18. marraskuuta 2017
Jaksoja:  13
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):   Confession Couple S.P.C.  KBS N  ZIUM Content Co. Ltd. 
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Go back bubu (kor. 고백부부, engl. Go Back Couple) on televisioyhtiö KBS2:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Son Ho-jun ja Jang Na-ra.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Unisex (televisio-ohjelma)

| Unisex |
| --- | --- |
Kestoaika:  30 minuuttia
Pääosissa:  Heli Roiha Saimi Nousiainen Arman Alizad
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  MTV3
Esitetty:  21. maaliskuuta 2006 – 17. lokakuuta 2006
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  19
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Broadcasters
Unisex on vuonna 2006 MTV3-kanavalla esitetty muotiin keskittynyt televisiohjelma, jonka vakiojäseneninä toimivat Saimi Nousiainen ja Arman Alizad ja juontajana Heli Roiha.
Jaksot > Ensimmäinen tuotantokausi

| Jakso | Vieraat | Ensiesitys |
| --- | --- | --- |
| 1. | Jaakko Selin Päivi Meuronen | 21. maaliskuuta 2006 |
| 2. |  | 28. maaliskuuta 2006 |
| 3. | Minna Cheung Kari Hynninen | 4. huhtikuuta 2006 |
| 4. | Mattiesko Hytönen Mirka Sunimento | 11. huhtikuuta 2006 |
| 5. | Jorma Uotinen Mikael Hytönen | 18. huhtikuuta 2006 |
| 6. | Maria Kuusiluoma Mikko Silvennoinen | 25. huhtikuuta 2006 |
| 7. | Mariko Jussi69 | 2. toukokuuta 2006 |
| 8. | Marja Tiura Anni Sinnemäki | 9. toukokuuta 2006 |
| 9. | Kana Pete Seppälä | 16. toukokuuta 2006 |
| 10. | Rita Tainola Jarkko Valtee | 23. toukokuuta 2006 |
| 11. | Niina Kurkinen Jone Nikula | 30. toukokuuta 2006 |
Jaksot > Toinen tuotantokausi

| Jakso | Vieraat | Ensiesitys |
| --- | --- | --- |
| 1. | Hanna Sarén | 29. elokuuta 2006 |
| 2. | Nessi Hovi | 5. syyskuuta 2006 |
| 3. | Stepan Sarpaneva | 12. syyskuuta 2006 |
| 4. | Rolf Nordström | 19. syyskuuta 2006 |
| 5. | Petri Pulliainen | 26. syyskuuta 2006 |
| 6. | Mikael Sinisalo | 3. lokakuuta 2006 |
| 7. | Emelie Björnberg | 10. lokakuuta 2006 |
| 8. | Jukka Rintala | 17. lokakuuta 2006 |
Aiheesta muualla

MTV3 - Unisex
Euro Hockey Tour 2016–2017

Euro Hockey Tourin kausi 2016–2017 on sarjan 21. kausi. Siinä pelaavat Suomen, Venäjän, Ruotsin ja Tšekin miesten jääkiekkomaajoukkueet.
Kokonaispisteet

|  Joukkue  |  O |  V  |  V ja  |  H ja  |  H  |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   Venäjä  | 12 |  8  |  1  |  1  |  2  |  38  |  23  | +15 | 27 |
|   Tšekki  | 12 |  6  |  0  |  1  |  5  |  43  |  39  | +4 | 19 |
|   Suomi  | 12 |  5  |  0  |  0  |  7  |  28  |  37  | -9 | 15 |
|   Ruotsi  | 12 |  3  |  1  |  0  |  8  |  33  |  43  | -10 | 11 |
Aiheesta muualla

Euro Hockey Tour
Karjala-turnaus • Swiss Ice Hockey Games • Sweden Hockey Games • Czech Hockey Games 
Entiset turnaukset: Channel One Cup

 1996–97 • 1997–98 • 1998–99 • 1999–00 • 2000–01 • 2001–02 • 2002–03 • 2003–04 • 2004–05 • 2005–06 • 2006–07 • 2007–08 • 2008–09 • 2009–10 • 2010–11 • 2011–12 • 2012–13 • 2013–14 • 2014–15 • 2015–16 • 2016–17 • 2017–18 • 2018–19 • 2019–20 • 2020–21 • 2021–22 • 2022–23 • 2023–24
Gerður Helgadóttir

Gerður Helgadóttir (11. huhtikuuta 1928 Tröllanes – 17. toukokuuta 1975) oli islantilainen kuvanveistäjä. Hän opiskeli Islannissa, Italiassa ja Ranskassa. Hänen töitään on ollut esillä Islannissa, Alankomaissa, Saksassa, Ranskassa ja Belgiassa.
Gerðurin vanhemmat olivat säveltäjä Helgi Pálsson ja Sigríður Erlendsdóttir. Perhe muutti Reykjavíkiin tyttären ollessa 9-vuotias. Gerður sai opetusta muiden muassa Ossip Zadkinelta ja järjesti ensimmäisen oman yksityisnäyttelynsä Pariisissa vuonna 1951. Hän meni vuonna 1960 naimisiin Jean Leduc'n kanssa, mutta pariskunta erosi 1969. Vuonna 1970 Gerður osti maatilan Alankomaista, mutta palasi Ranskaan pari vuotta myöhemmin. Hän sai Haukan ritarikunnan ristin vuonna 1974. Hänen kuolemansa johtui syöpätaudista.
Kópavogurissa avattiin vuonna 1994 Gerðurin muistolle omistettu nykytaiteeseen keskittyvä Gerðarsafn-museo. Siellä on yli 1400 hänen työtään. Hän oli kolmiulotteisen abstraktin taiteen ja lasista tehtävän taiteen uranuurtaja maassaan. Guðbjörg Kristjánsdóttir kirjoitti taiteilijasta kirjan Gerður (2011).
Ukrainan kansalaisuus

Ukrainan passi, jota maan kansalaiset voivat hakea
Ukrainan kansalaisuus on laillinen suhde yksittäisen henkilön ja Ukrainan tasavallan kanssa. Maassa noudatetaan lähtökohtaisesti ius sanguinis -periaatetta, mutta jonkin verran myös ius soli -periaatetta.
Kansalaisuuden saaminen syntymällä

Syntyperäisiä Ukrainan kansalaisia ovat sellaiset henkilöt, joiden vanhemmista vähintään toinen on Ukrainan kansalainen lapsen syntyessä. Myös sellaiset lapset, jotka adoptoidaan ukrainalaisiin perheisiin tai jotka julistetaan Ukrainan kansalaisen holhottavaksi, lasketaan syntyperäisiksi kansalaisiksi.
Ukrainan maaperällä syntyneet lapset voivat saada kansalaisuuden, mikäli he täyttävät jonkin seuraavista ehdoista:
lapsi on löydetty eikä hänen alkuperäänsä kyetä selvittämään
vähintään toinen lapsen vanhemmista oleskelee luvallisesti Ukrainan maaperällä pakolaisena tai valtiottomina
Kansalaisuuden saaminen hakemuksella

Hakemuksen perusteella Ukrainan kansalaisuuden voi saada, mikäli henkilö täyttää seuraavat ehdot:
tunnustaa ja noudattaa Ukrainan perustuslakia
todistaa luopuneensa muista kansalaisuuksista
asunut Ukrainassa pysyvästi 5 vuotta (lyhenee 2 vuoteen, mikäli hakija on naimisissa Ukrainan kansalaisen kanssa tai on pakolainen)
oleskelee Ukrainassa laillisesti
ymmärtää ukrainan kieltä
pystyy elättämään itsensä laillisesti
Vuonna 2023 vaatimuksiin lisättiin Ukrainan historiaa ja perustuslakia käsittelevän kansalaisuuskokeen läpäisy.
Kaksoiskansalaisuus ja kansalaisuuden menettäminen

Ukrainan laki ei tunnusta kaksoiskansalaisuutta, mutta ei suoranaisesti estä kansalaisia omistamasta jonkin toisen maan kansalaisuutta. Henkilöt, jotka saavat Ukrainan kansalaisuuden hakemuksella, joutuvat tosin luopumaan muista mahdollisista kansalaisuuksistaan viimeistään 2 vuoden kuluessa siitä, kun heidät on rekisteröity Ukrainan kansalaisiksi.
Kansalaisuus on mahdollista menettää niissä tapauksissa, joissa se on saatu vilpillisesti mm. ilmoittamalla henkilötiedot tahallaan väärin tai pimittäneen tietoa tahallisesti.
Vuonna 2021 presidentti Volodymyr Zelenskyi ilmoitti haluavansa muuttaa kansalaisuuslakia siten, että kaksoiskansalaisuus sallittaisiin.
Gogi Koguašvili

2019
Gogi Murmanovitš Koguašvili (s. 26. huhtikuuta 1969) on venäläinen entinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija.
Juniorina MM- ja EM-kultaa voittanun gruusialaissyntyinen Koguašvili siirtyi vuonna 1990 armeijan leipiin keskusurheiluseuraan Viktor Mamiašvilin valmennukseen. Hänen ensimmäiset aikuisten arvokilpailunsa olivat 1992 Barcelonan olympialaiset, missä hän IVY:n joukkueessa saavutti pronssimitalin 90 kilogramman painoluokassa. MM-kisoista Koguašvili voitti uransa aikana viisi kultamitalia. 90-kiloisissa hän voitti maailmanmestaruuden 1993 ja 1994, ja 97-kiloisissa 1997, 1998 ja 1999. Lisäksi hän saavutti vuonna 1995 MM-pronssia. EM-kisoissta Koguašvili voitti kultaa 90-kiloisissa vuosina 1995 ja 1996, ja 2002 96-kiloisissa. Lisäksi hän saavutti EM-hopeaa vuonna 2000. Muita saavutuksia: maailmancupin voitto 1991 ja 1992, Itämeren maiden mestaruus 1993, sotilaiden maailmanmestaruus 2001.
Olympialaisissa Koguašvili kilpaili Barcelonan jälkeen kolmesti, mutta jäi mitalisijojen ulkopuolelle. Hänen viimeisiksi kansainvälisiksi arvokilpailuikseen jäivät 2004 Ateenan kisat, joissa sijoitus oli kuudes. Hänen uransa pahimpia kilpakumppaneita kansainvälisellä tasolla olivat muun muassa Maik Bullmann, Mikael Ljungberg ja Hakkı Başar.
Nykyisin Koguašvili toimii Venäjän maajoukkueen kreikkalais-roomalaisen painin päävalmentajana.
Giuseppe Meazza

Giuseppe Meazza.
Giuseppe Meazza (23. elokuuta 1910 Milano – 21. elokuuta 1979 Lissone) oli italialainen jalkapalloilija, kaksinkertainen maailmanmestari ja kolminkertainen Italian mestari.
Meazza pelasi Interissä 361 ottelua, joissa teki 243 maalia. Italian mestaruuden hän saavutti joukkueessa vuosina 1930, 1938 ja 1940. Myöhemmin urallaan hän pelasi myös Interin verivihollisen AC Milanin paidassa, samoin kuin Juventuksessa ja Atalantassa.
Meazza oli mukana Italian maajoukkueessa sekä 1934 että 1938 MM-kisoissa, joissa molemmissa Italia saavutti maailmanmestaruuden. Maajoukkueessa hän pelasi kaikkiaan 53 ottelua ja teki 33 maalia.
Meazzan mukaan on nimetty Milanon Stadio Giuseppe Meazza.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Giuseppe Meazza Wikimedia Commonsissa
Jalkapallon maailmanmestaruuden voittaneet kapteenit
1930  José Nasazzi | 1934  Gianpiero Combi | 1938  Giuseppe Meazza | 1950  Obdulio Varela | 1954  Fritz Walter | 1958  Hilderaldo Bellini | 1962  Mauro Ramos | 1966  Bobby Moore | 1970  Carlos Alberto | 1974  Franz Beckenbauer | 1978  Daniel Passarella | 1982  Dino Zoff | 1986  Diego Maradona | 1990  Lothar Matthäus | 1994  Dunga | 1998  Didier Deschamps | 2002  Cafu | 2006  Fabio Cannavaro | 2010  Iker Casillas | 2014  Philipp Lahm | 2018  Hugo Lloris
Italian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1934
Allemandi |
Arcari |
Bertolini |
Borel |
Caligaris |
Castellazzi |
Cavanna |
Combi |
Demaría |
Ferrari |
Ferraris |
Guaita |
Guarisi |
Masetti |
Meazza |
Monti |
Monzeglio |
Orsi |
Pizziolo |
Rosetta |
Schiavio |
Varglien |
Valmentaja Pozzo
Italian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1938
Andreolo |
Bertoni |
Biavati |
Ceresoli |
Chizzo |
Colaussi |
Donati |
Ferrari |
Ferraris |
Foni |
Genta |
Locatelli |
Masetti |
Meazza |
Monzeglio |
Olivieri |
Olmi |
Pasinati |
Perazzolo |
Piola |
Rava |
Serantoni |
Valmentaja Pozzo
Internazionalen päävalmentajat
Fossati (1909–1915)
Resegotti (1920–1922)
Spottiswood (1922–1924)
Scheidler (1924–1926)
Weisz (1926–1928)
Viola (1928–1929)
Weisz (1929–1931)
Tóth (1931–1932)
Weisz (1932–1934)
Feldmann (1934–1936)
Carraro (1936)
Castellazzi (1936–1938)
Cargnelli (1938–1940)
Peruchetti (1940)
Zamberletti (1941)
Fiorentini (1941–1942)
Ferrari (1942–1945)
Carcano (1945–1946)
Nutrizio (1946)
Meazza (1947–1948)
Carcano (1948)
Astley (1948)
Cappelli (1949–1950)
Olivieri (1950–1952)
Foni (1952–1955)
Campatelli (1955)
Meazza (1955–1956)
Carver (1957–1958)
Bigogno (1958)
Campatelli (1959–1960)
Achilli (1960)
Cappelli (1960)
Hel. Herrera (1960–1968)
Foni (1968–1969)
Her. Herrera (1969–1970)
Invernizzi (1970–1973)
Masiero (1973)
Hel. Herrera (1973)
Masiero (1974)
Suárez (1974–1975)
Chiappella (1976–1977)
Bersellini (1977–1982)
Marchesi (1982–1983)
Radice (1983–1984)
Castagner (1984–1985)
Corso (1985–1986)
Trapattoni (1986–1991)
Orrico (1991–1992)
Suárez (1992)
Bagnoli (1992–1994)
Marini (1994)
Bianchi (1994–1995)
Suárez (1995)
Hodgson (1995–1997)
Castellini (1997)
Simoni (1997–1998)
Lucescu (1998–1999)
Castellini (1999)
Hodgson (1999)
Lippi (1999–2000)
Tardelli (2000–2001)
Cúper (2001–2003)
Verdelli (2003)
Zaccheroni (2003–2004)
Mancini (2004–2008)
Mourinho (2008–2010)
Benítez (2010)
Leonardo (2010–2011)
Gasperini (2011)
Ranieri (2011–2012)
Stramaccioni (2012–2013)
Mazzarri (2013–2014)
Mancini (2014–2016)
De Boer (2016)
Pioli (2016–2017)
Spalletti (2017–2019)
Conte (2019–2021)
Inzaghi (2021–)
Garliava

| Garliava |
| --- | --- |

 vaakuna
 Sijainti kartalla
Valtio:   Liettua
Lääni:  Kaunas
kunnallispiiri:  Kaunasin kunnallispiiri
Väkiluku (2010):  13 368
 
 www.garliava.lt 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Garliava on eteläisessä Liettuassa, Kaunasin kunnallispiirissä sijaitseva kaupunki. Vuonna 2010 kaupungin väkiluku oli 13 368 asukasta.
Aiheesta muualla

Kaupungin virallinen sivusto (liettuaksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaunasin lääni
| --- | --- |
Kunnat:  Birštonasin kunta • Jonavan kunnallispiiri • Kaunasin kaupunkikunta • Kaunasin kunnallispiiri • Kaišiadorysin kunnallispiiri • Kėdainiain kunnallispiiri • Prienain kunnallispiiri • Raseiniain kunnallispiiri
Kaupungit:  Birštonas • Jonava • Kaunas • Garliava • Vilkija • Ežerėlis • Kaišiadorys • Žiežmariai • Kėdainiai •  Prienai • Jieznas • Raseiniai • Ariogala
Kauppalat:  Akademija (Kaunas) • Karmėlava • Rumšiškės • Žasliai • Kruonis • Josvainiai • Šėta • Krakės • Akademija (Kėdainiai) • Dotnuva •  Balbieriškis • Veiveriai • Pakuonis • Viduklė • Girkalnis • Nemakščiai • Šiluva • Betygala
Kylät:  Birštono Vienkiemis • Kernuvės • Bučiūnai • Siponys • Geležūnai • Jundeliškės • Škėvonys • Naudžiūnai • Žemaitkiemis (Birštonas) • Upninkai • Šveicarija • Užusaliai • Bukonys • Kuigaliai • Šilai • Išorai • Domeikava • Raudondvaris • Neveronys • Ringaudai • Šlienava • Vilainiai • Vainotiškiai • Pelėdnagiai • Labūnava • Pravieniškės II • Gudiena • Stasiūnai • Dovainonys • Pravieniškės • Stakliškės • Išlaužas • Skriaudžiai • Geruliai • Mauručiai • Paliepiai • Gyliai (Raseiniai) • Norgėlai
Liettuan kaupungit
Vilna | Kaunas | Klaipėda | Šiauliai | Panevėžys | Alytus | Marijampolė | Mažeikiai | Jonava | Utena | Kėdainiai | Telšiai | Visaginas | Tauragė | Ukmergė | Kretinga | Šilutė | Radviliškis | Palanga | Druskininkai | Gargždai | Rokiškis | Biržai | Elektrėnai | Kuršėnai | Garliava | Jurbarkas | Vilkaviškis | Raseiniai | Anykščiai | Lentvaris | Naujoji Akmenė | Grigiškės | Prienai | Joniškis | Kelmė | Varėna | Kaišiadorys | Pasvalys | Kupiškis | Zarasai | Skuodas | Kazlų Rūda | Širvintos | Molėtai | Šalčininkai | Šakiai | Švenčionėliai | Ignalina | Pabradė | Kybartai | Šilalė | Nemenčinė | Pakruojis | Švenčionys | Trakai | Vievis | Kalvarija | Lazdijai | Rietavas | Žiežmariai | Eišiškės | Ariogala | Neringa | Šeduva | Birštonas | Venta | Akmenė | Tytuvėnai | Rūdiškės | Vilkija | Pagėgiai | Viekšniai | Žagarė | Ežerėlis |Skaudvilė | Gelgaudiškis | Kudirkos Naumiestis | Simnas | Salantai | Linkuva | Veisiejai | Ramygala | Priekulė | Joniškėlis | Jieznas | Daugai | Obeliai | Varniai | Virbalis | Vabalninkas | Seda | Subačius | Baltoji Vokė | Dūkštas | Pandėlys | Dusetos | Užventis | Kavarskas | Smalininkai | Troškūnai | Panemunė
Ulkoministeri

Ulkoasiainministeri Väinö Leskinen saapuu New Yorkista, 1971
Ulkoministeri on hallituksen jäsen, jonka päävastuulla ovat kansainväliset suhteet. Ulkoministeri on monissa maissa yksi merkittävimmistä ministerinviroista. Joissakin tapauksissa pääministeri tai presidentti ottaa itse ulkoministerin tehtävät hoidettavakseen.
Suomessa ulkoministerin nimike oli vuoden 2017 loppuun asti ulkoasiainministeri. Isossa-Britanniassa nimike on Secretary of State for Foreign and Commonwealth Affairs ja Yhdysvalloissa Secretary of State.
Nykyisiä ulkoministerejä

Dominic Raab, Britannia 2019–
Jean-Yves Le Drian, Ranska 2017–
Ann Linde, Ruotsi 2019–
Elina Valtonen, Suomi 2023–
Sergei Lavrov, Venäjä 2004–
Urmas Reinsalu, Viro 2019–
Antony Blinken, Yhdysvallat 2021–
Wang Yi, Kiina 2013–
Huomattavia ulkoministerin tehtävissä ansioituneita

Nikita Panin, Venäjä 1762–1781
Charles-Maurice Talleyrand, Ranska 1797–1807
Klemens von Metternich, Itävalta 1809–1848
Sergei Sazonov, Venäjä 1910–1916
Raymond Poincaré, Ranska 1912–1913, 1922–1924
Edvard Beneš, Tšekkoslovakia 1918–1935
George Curzon, Yhdistynyt kuningaskunta 1919–1924
Gustav Stresemann, Saksa 1923–1929
Austen Chamberlain, Yhdistynyt kuningaskunta 1924–1929
Frank B. Kellogg, Yhdysvallat 1925–1929
Aristide Briand, Ranska 1925–1932
Joachim von Ribbentrop, Saksa 1938–1945
Anthony Eden, Yhdistynyt kuningaskunta 1935–1938, 1940–1945, 1951–1955
Vjatšeslav Molotov, Neuvostoliitto 1939–1949, 1953–1956. (vuoteen 1946 ulkoasian kansankomissaari)
Andrei Gromyko, Neuvostoliitto 1957–1985
Ahti Karjalainen, Suomi 1961–1975
Henry Kissinger, Yhdysvallat 1973–1977
Cyrus Vance, Yhdysvallat 1977–1980
Huang Hua, Kiinan kansantasavalta, 1976–1983
Qian Qichen, Kiinan kansantasavalta 1988–1998
Tarja Halonen, Suomi 1995–2000 (ulkoasiainministeri)
Wolfgang Schüssel, Itävalta 1995–2000
Colin Powell, Yhdysvallat 2001–2005
Jack Straw, Yhdistynyt kuningaskunta 2001–2006
Paavo Väyrynen, Suomi 1977–1982, 1983–1987, 1991–1993
Valaskala

| Valaskala |
| --- | --- |

Latinankielinen nimi:  Cetus
Lyhenne:  Cet
Genetiivi:  Ceti
Rektaskensio:  2h
Deklinaatio:  10°
Ala taivaasta:  1231 neliöastetta
Tähtien määrä (magnitudi < 3):  3
Kirkkain tähti:  Beta Ceti (2,04 mag.)
Meteoriparvet:  Lokakuun Cetidit  Eta Cetidit  Omikron Cetidit
Naapuri- tähdistöt:  Oinas  Kalat  Vesimies  Kuvanveistäjä  Sulatusuuni  Eridanus  Härkä
 Näkyy leveysasteiden +70° ja −90° välillä  Näkyy Suomessa parhaiten marraskuussa 
Valaskala (lat. Cetus, genetiivissä Ceti) on laaja himmeätähtinen tähdistö ekvaattorin molemmin puolin Oinaan ja Kalojen alla. Nimitys ei sovi biologiaan, koska valaat eivät ole kaloja, mutta se on jäänyt voimaan historiallisista syistä. Tarussa Cetus (kreik. Ketos) on merihirviö, jonka piti syödä Kassiopeian ja Kefeuksen tytär Andromeda.
Kohteita

Mira, (Omicron (o) Ceti), on tunnetuin pitkäjaksoista muuttujista ja se onkin luokkansa prototyyppi. Vuonna 1596 hollantilainen David Fabricius huomasi Valaskalassa uuden tähden. Se heikkeni ja hävisi näkyvistä seuraavina viikkoina kunnes ilmestyi uudelleen 1609. Johannes Hevelius nimesi sen Mira Stellaksi ('ihmeellinen tähti') vuonna 1662. Mira muuttuu magnitudien 3,4 ja 9,3 välillä yli 11 kuukauden jaksoissa.
Tau (τ) Ceti on tunnettu muun muassa tieteiskirjoista. Se on yksi lähimmistä tähdistä, noin 12 valovuoden päässä Auringosta, ja muistuttaa Aurinkoa fysikaalisilta ominaisuuksiltaan.
Messierin kohteista Valaskalassa on spiraaligalaksi M77.