stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Costa neoRomantica
Liikennöinti

Alus aloitti ensimmäisen risteilynsä 7. lokakuuta 1993 Genovasta Kanariansaarille. Se lähti 20. lokakuuta Genovasta Miamiin, jossa se asetettiin 21. marraskuuta Miamista Karibianmeren risteilyille. Kesäisin alus jatkoi Välimeren risteilyillä. Aluksen kotisatamaksi muutettiin vuonna 2000 Genova.
Aluksen konehuoneessa syttyi tulipalo 25. helmikuuta 2009 ja sen lähestyessä Uruguayn rannikkoa myös yksi generaattori syttyi tuleen. Alus saapui 29. lokakuuta 2011 Genovaan San Giorgio del Porton telakalle modernisoitavaksi, mistä se palasi helmikuussa 2012. Alus asetettiin risteilykäyttöön nimettynä Costa neoRomanticaksi.
Aiheesta muualla

Costa Romantican webkamera ja reitti
Das Schwarze Auge

| Das Schwarze Auge |
| --- | --- |
Suunnittelija:  Ulrich Kiesow
Julkaisija:  Ulisses Spiele (d)
Julkaisuvuosi:  1984
Tyylilaji:  fantasia
Das Schwarze Auge (engl. The Dark Eye) on saksalainen fantasia-aiheinen roolipeli. Pelin on kehittänyt Ulrich Kiesow ja se on julkaistu vuonna 1984.
Sarja on ollut saksankielisellä markkina-alueella suositumpi kuin Dungeons & Dragons.
Videopelit

Peliin pohjautuen on tehty myös useita videopelejä.
Realms of Arkania: Blade of Destiny (saks. Das Schwarze Auge: Die Schicksalsklinge)
Realms of Arkania: Star Trail (saks. Das Schwarze Auge: Sternenschweif)
Varjojen kaupunki Riva (engl. Realms of Arkania: Shadows over Riva, saks. Das Schwarze Auge: Schatten über Riva)
Drakensang: The Dark Eye (saks. Das Schwarze Auge: Drakensang)
Drakensang: The River of Time (saks. Das Schwarze Auge: Am Fluss der Zeit )
Phileasson's Secret (saks. Phileassons Geheimnis)
The Dark Eye: Chains of Satinav (saks. Das Schwarze Auge: Satinavs Ketten)
Realms of Arkania: Blade of Destiny (2013 remake) (saks. Das Schwarze Auge: Die Schicksalsklinge )
For the Gods (saks. Für die Götter)
Ogredeath (saks. Ogertod)
With Blade and Brilliance (saks. Mit Schwert und Scharfsinn)
The Dark Eye: Memoria (saks. Das Schwarze Auge: Memoria)
The Dark Eye: Demonicon (saks. Das Schwarze Auge: Demonicon)
The Dark Eye: Blackguards (saks. Das Schwarze Auge: Blackguards )
Untold Legends (saks. Untold Legends)
The Dark Eye: Skilltree Saga (saks. Das Schwarze Auge: Skilltree Saga)
The Dark Eye: Blackguards 2 (saks. Das Schwarze Auge: Blackguards 2
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta The Dark Eye Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäiset artikkelit: de:Das Schwarze Auge & en:The Dark Eye
Käännös suomeksi
Costa Serena

| Costa Serena |
| --- | --- |
 Costa Serena lähdössä Venetsiasta neitsytmatkalleen 26. toukokuuta 2007.
Tyyppi:  risteilyalus
Lippuvaltio:   Italia
Kotipaikka:  Genova
IMO-numero:  9343132
Omistaja:  Costa Crociere SpA, Genova, Italia
Rakennustelakka:  Fincantieri, Sestri Ponente, Genova, Italia
Rakennusnumero:  6130
Tilattu:  15. syyskuuta 2004
Kölinlasku:  17. toukokuuta 2005
Vesillelasku:  4. elokuuta 2006
Luovutettu:  14. toukokuuta 2007
Tekniset tiedot
Kansien määrä:  17 (matkustajille 14)
Pituus:  290,20 m
Leveys:  35,50 m
Syväys:  8,20 m
Bruttovetoisuus (GT):  114 147
Koneisto:  6 × Wärtsilä dieselmoottori
Koneteho:  75 600 kW
Nopeus:  19,6 kn
Hyttipaikkoja:  3 780
Hyttejä:  1 500 (vammaisille 28)
Matkustajia:  3 004
Miehistö:  1 100
Sisaralukset:  Costa Concordia, Costa Pacifica, Costa Favolosa, Costa Fascinosa ja Carnival Splendor
Lähteet:  http://www.faktaomfartyg.se/costa_serena_2007.htm
Costa Serena on italialaisen Costa Crociere -yhtiön 2007 valmistunut Välimerellä ja Kanariansaarilla risteilevä risteilyalus. Laivalla on muun muassa teatteri, neljä uima-allasta, viisi ravintolaa ja 13 pubia. Laivassa on yli 500 parvekkeellista hyttiä.[lähde? ]
Rakentaminen

Alus tilattiin 15. syyskuuta 2004 Fincantierin Sestri Ponenten telakalta Genovasta Italiasta. Sen köli laskettiin 17. toukokuuta 2005 telakkanumerolla 6130 ja alus laskettiin vesille 4. elokuuta 2006. Alus luovutettiin 14. toukokuuta 2007 Costa Crociere SpA:lle Genovassa Italiassa ja se kastettiin 19. toukokuuta Marseillessa.
Liikennöinti

Alus aloitti risteilyt toukokuussa 2007. Se oli vuonna 2009 National Geographic TV:n kuvaamassa ohjelmassa Cruise Ship Diaries.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Costa Serena Wikimedia Commonsissa
Domoiinihappo

| Domoiinihappo |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (2S,3S,4S)-4-[(2Z,4E,6R)-6-karboksihepta-2,4-dien-2-yyli]-3-(karboksimetyyli)pyrrolidiini-2-karboksyylihappo
CAS-numero:  14277-97-5
PubChem CID:  17753955 ja 5282253 6426712, 17753955 ja 5282253
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C15H21NO6
Moolimassa:  311,3303 g/mol
Ulkomuoto:  Kiinteä, kiteinen
Sulamispiste:  242.5 °C
Kiehumispiste:  607,2 °C (880,4 K)
Tiheys:  1,273 g/cm3
Domoiinihappo on neurotoksinen levämyrkky, joka aiheuttaa muistinmenetystä. Sitä tuottavat tietyt levät ja toksiini rikastuu äyriäisiin, sardiineihin ja anjoviksiin ja sitä kautta näitä syöviin meripetoeläimiin. Altistuminen kyseiselle toksiinille vaikuttaa keskushermostoon ja voi aiheuttaa kuoleman. Altistumista seuraavat oireet voivat olla oksentelua, pahoinvointia, ripulia ja vatsakramppeja 24 tunnin sisällä altistumisesta. Voimakas altistus voi aiheuttaa neurologisia oireita kuten päänsärkyä, heikotusta, sekavuutta, lyhytaikaisen muistin menetystä, motorista heikkoutta, runsasta limaneritystä, sydämen rytmihäiriöitä ja kooman.
Aiheesta muualla

PubChem: Domoic acid (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): Domoic acid (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Domoic acid (englanniksi)
DrugBank: Domoic Acid (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Domoic acid (englanniksi)
DeFord Bailey

DeFord Bailey 1970-luvulla.
DeFord Bailey (14. joulukuuta 1899 – 2. heinäkuuta 1982) oli yhdysvaltalainen country- ja bluesmuusikko. Hän oli ensimmäinen afroamerikkalainen esiintyjä Grand Ole Opry -musiikkiohjelmassa. Hänen tärkein instrumenttinsa oli huuliharppu, mutta hän osasi soittaa muitakin soittimia. Baileyn levyttämä ”Pan American Blues” vuodelta 1927 on maailman ensimmäinen blueslevy, jossa kuullaan huuliharppusoolo. Kappale kertoo samannimisestä junasta, tai tarkemmin sanottuna Bailey imitoi huuliharpulla junan ääniä. ”Pan American Blues” soitettiin useiden vuosien ajan lauantai-iltaisin Grand Ole Opryn avauskappaleena.
Bailey esiintyi kiertueilla aikansa kuuluisien tähtien kuten Roy Acuffin, Bill Monroen ja Uncle Dave Maconin kanssa. Yhdysvaltain etelävaltioissa voimassa olleiden Jim Crow -lakien vuoksi Baileyllä oli toistuvasti vaikeuksia löytää majoitusta ja jopa ruokaa kiertueiden aikana. Baileyn isovanhemmat olivat olleet nuoruudessaan orjia.
Bailey joutui lähtemään WSM-radiokanavalta vuonna 1941 esitysoikeuksia koskeneen kiistan vuoksi. Hän ei tämän jälkeen esiintynyt enää montaa kertaa julkisesti vaan hankki elantonsa muun muassa kengänkiillottajana ja majoittamalla ihmisiä kotonaan. Muutaman kerran hän kuitenkin palasi vielä Grand Ole Opryn lavalle vanhalla iällä.
Vuonna 2005 Bailey nimitettiin Country Music Hall of Fameen. Hänestä on tehty dokumenttiohjelma, joka esitettiin PBS-kanavalla vuonna 2019.
Dasabuviiri

| --- | --- |

Dasabuviiri
Systemaattinen (IUPAC) nimi
N-[6-[3-tert-butyyli-5-(2,4-dioksopyrimidin-1-yyli)-2-metoksifenyyli]naftalen-2-yyli]metaanisulfonamidi
Tunnisteet
CAS-numero: 1132935-63-7
ATC-koodi: J05AP09
PubChem CID: 56640146
DrugBank: DB09183
Kemialliset tiedot
Kaava: C26H27N3O5S 
Moolimassa: 493,576
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: noin 70 %
Proteiinisitoutuminen: > 99,5 %
Metabolia: hepaattinen
Puoliintumisaika: 5,5–6 tuntia
Ekskreetio: ulosteiden mukana
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: oraalinen
Dasabuviiri (C26H27SN3O5) on aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä hepatiitti C-infektioiden hoitamiseen yhdessä muiden viruslääkkeiden kanssa. Dasabuviiri  kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö

Dasabuviiri sitoutuu hepatiittiviruksen RNA-polymeraaseihin kuuluvaan entsyymiin NS5B. Sitoutuessaan yhdiste inhiboi entsyymin, jolloin virukset eivät kykene enää jakautumaan. Dasabuviiri on tehokas viruksen genotyyppiä HCV-1 vastaan. Dasabuviiri annostellaan suun kautta tablettina. Lääkeainetta käytetään yhdistelmänä ombitasviirin ja paritapreviirin kanssa ja hoitoon voidaan yhdistää myös ritonaviiri. Yhdistelmän teho on erittäin hyvä useimmilla potilailla. Dasabuviiri hyväksyttiin Yhdysvalloissa markkinoille vuonna 2014.
Haittavaikutukset

Dasabuviirin, ombitasviirin, paritapreviirin ja ritonaviirin yhdistelmä on useimmiten hyvin siedetty. Mahdollisia haittavaikutuksia ovat unettomuus, väsymys, pääkipu, huonovointisuus, ripuli ja ihottuma.
Dillenburgin rautatieasema

| Dillenburg |
| --- | --- |
 Dillenburgin rautatieasema elokuussa 2002
Perustiedot
Sijainti:  50°44′6″N, 8°17′40″E
Osoite:  Bahnhofsplatz 5
Kunta:  Dillenburg
Valtio:  Saksa
Liikenne
Liikennöitsijä(t):  Deutsche Bahn
Asemarakennus
Rakennettu:  1930-luvulla
Ratapiha
Raiteisto:  viisi laituriraidetta
Aiheesta muualla
Verkkosivut
Dillenburgin rautatieasema (saks. Bahnhof Dillenburg) on rautatieasema Saksan Dillenburgin kaupungissa. Asema on perustettu 1930-luvulla ja sen toiminta muodostaa yhdessä linja-autojen kanssa kaupungin julkisen liikenteen. Dillenburgin rautatieasemalla on viisi raidetta, jotka ovat pääasiassa pikajunien ja taajamajunien käytössä.
Rautatieaseman ja linja-autoaseman yhteydessä on lisäksi taksiasema sekä lyhytaikaiseen pysäköintiin tarkoitettu alue. Etäämmällä on myös pitkäkestoisempi pysäköintialue lomailijoita varten.
Kuvia

Tavarajuna rautatieasemalla elokuussa 2002
Rautatieaseman ratapihaa
Rautatieaseman asemarakennus pihoineen
Juna rautatieasemalla kesäkuussa 2015
Davy Crockett

Davy Crockett
David ”Davy” Crockett (17. elokuuta 1786 Tennessee – 6. maaliskuuta 1836 Alamo, Texas) oli yhdysvaltalainen sotilas, poliitikko ja kansantarinoiden sankarihahmo. Hän syntyi viidentenä John Crockettin ja Rebecca Hawkins Crockettin yhdeksästä lapsesta. Crockett ei käynyt lapsena koulua, vaan oppi lukemaan ja kirjoittamaan vasta aikuisiässä. Hän onnistui kuitenkin värväytymään intiaanitiedustelijaksi kenraali Andrew Jacksonin joukkoihin sotaretkelle creek-intiaaneja vastaan. Myöhemmin hän oli aktiivisesti mukana Yhdysvaltojen politiikassa ja edustajainhuoneen jäsenenä vuosina 1827–1831 ja 1833–1835. Crockett kuoli Alamon taistelussa meksikolaisia vastaan.
Walt Disney tuotti kaksi Davy Crockettista kertovaa elokuvaa vuosina 1955 ja 1956.
John G. Chapmanin maalaus Davy Crockettista (1834)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Davy Crockett Wikimedia Commonsissa
Handbook of Texas Online (englanniksi)
Davy Crockett (pommi)

Yhdysvaltalainen sotilas ja Davy Crockett -pommi laukaisualustalla. Kuva vuodelta 1961.
M-388 Davy Crockett oli yhdysvaltalainen taktinen ydinase. Ase perustui uraanin fissioon. Nimensä ase sai villin lännen sankarin Davy Crockettin mukaan. Ase suunniteltiin kylmän sodan aikaan.
Davy Crockettissa käytettiin pienintä koskaan valmistettua ydinasetta, räjähdysvoimaltaan 0,02–0,5 kilotonnin W54-ydinkärkeä, mikä vastaa räjähdysvoimaltaan 20–500 tonnia TNT:tä. Kärkeä käytettiin myös hävittäjien ydinkärkisten ohjusten kärkenä. M-388-ammus laukaistiin rekyylittömällä tykillä. Neljän tuuman (102 mm) laukaisimen kantomatka oli noin 2 km ja kuusituumaisen (155 mm) 4 km.
Ydinräjähdettä kokeiltiin Operaatio Sunbeamiin liittyneissä: 7. heinäkuuta 1962 Little Feller II -kokeessa (suom. pikkukaveri) Nevadan koealueella ja koko asetta 17. heinäkuuta Little Feller I -kokeessa, jossa se laukaistiin 2,7 km päähän.
Ase suunniteltiin käytettäväksi mahdollisessa konfliktissa Neuvostoliittoa vastaan kuten muukin Yhdysvaltojen kylmän sodan aikainen ydinasetuotanto. Toisin kuin ydinaseet yleensä, Davy Crockettia ei laukaistu ohjuksella tai pudotettu pommikoneesta, vaan ammuttiin kranaatinheittimellä. Asetta oli tarkoitus käyttää Saksojen rajalla, ja se suunniteltiin erikoisjoukkojen, maahanlaskujoukkojen, nopean toiminnan joukkojen ja muiden usein yksin toimivien erikoisjoukkojen käyttöön. Keksintö oli sinänsä huono, sillä pommi olisi altistanut lyhyen kantamansa vuoksi vaaraan myös sen laukaisijan, mikäli se olisi ammuttu vastatuuleen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta M-388 Davy Crockett Wikimedia Commonsissa
Tietoa aseesta (Arkistoitu – Internet Archive)
Wee Gwen - a UK weapon similar to Davy Crockett
Davvi Girji

| Davvi Girji |
| --- | --- |
Perustettu:  1990
Kotipaikka:  Kaarasjoki, Norja
Toimiala:  Kirjankustantamo, Multimedia
Henkilöstö:  15
Kotisivu:  www.davvi.no/index.php
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Davvi Girji on saamelainen Norjassa sijaitseva kirjankustantamo ja multimediayhtiö. Yhtiö on suurin saamenkielisten teosten julkaisija. Lisäksi julkaisuja on myös suomeksi, norjaksi, englanniksi ja saksaksi.
Kirjailijat

Davvi Girji on julkaissut ja kääntänyt muun muassa Pekka Sammallahden, Rauna Kuokkasen ja Kati-Claudia Fofonoffin teoksia.
Ding Dong! (albumi)

| Ding Dong! Krista Siegfrids |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 10. toukokuuta 2013
 Formaatti: CD, digitaalinen
 Tuottaja(t): Erik Nyholm
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 32.14
 Levy-yhtiö: Universal Music
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 19.
Krista Siegfridsin muut julkaisut
|   | Ding Dong! 2013 |   |
Singlet albumilta Ding Dong!
 ”Marry Me” Julkaistu: helmikuu 2013  ”Amen!” Julkaistu: toukokuu 2013  ”Can You See Me?” Julkaistu: syyskuu 2013
Ding Dong! on Krista Siegfridsin esikoisalbumi, joka julkaistiin 10. toukokuuta 2013. Albumi sisältää kappaleen ”Marry Me”, jolla Siegfrids edusti Suomea vuoden 2013 Eurovision laulukilpailussa. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 24 ja nousi ylimmillään sijalle 19.
Helmikuussa 2013 julkaistu ”Marry Me” -single nousi julkaisunsa jälkeen lataus- sekä radiolistan kuudenneksi. Kappaleesta julkaistiin Elias Koskimiehen ohjaama musiikkivideo.
Levyn kappaleista suurimman osan Siegfrids on tehnyt Erik Nyholmin, Kristofer Karlssonin ja Jessika Lundströmin kanssa, esimerkiksi ”Can you see me?” -kappale on Siegfridsin ja Erik Nyholmin käsialaa. Levyllä vaikuttaa myös muitakin lauluntekijöitä. Ainoat kappaleet, joiden teossa Siegfrids ei ole ollut mukana, ovat ”Your boyfriend” ja ”Under my skin”.
Kappaleet

More Is More – 3.04
Marry Me – 3.10
Money – 3.04
Amen! – 2.58
Can You See Me? – 3.54
Seventeen – 3.04
Your Boyfriend – 2.57
Under My Skin – 3.15
Lipstick It – 3.11
Stupid Love – 3.44
Arvostelut

Rumba:
Aiheesta muualla

Anna Amaizin: Krista Siegfrids: Ding Dong![vanhentunut linkki] Lily.fi 10.5.2013.
Tony Latva: Ding Dong! Viisukuppila.fi 17.5.2013.
Deborah Feldman

Feldman vuonna 2017.
Deborah Feldman (s. 1986) on Berliinissä Saksassa asuva, syntyään amerikanjuutalainen kirjailija. Hänet tunnetaan omaelämäkerrallisesta kirjastaan Unorthodox: näin hylkäsin hasidijuutalaiset juureni (Unorthodox: The Scandalous Rejection of My Hasidic Roots, 2012, suomeksi Tammi 2021). Kirjassa hän kuvaa lapsuuttaan ja nuoruuttaan Brooklynin Williamsburgin kaupunginosan ortodoksijuutalaisessa hasidiyhteisössä, sekä lähtöään sieltä.
Feldman kasvoi Williamsburgissa jiddišinkielisessä ultraortodoksisessa satmar-lahkossa isänsä vanhempien hoivissa hänen äitinsä jätettyä henkisesti jälkeenjääneen miehensä ja koko yhteisön. Feldman astui perinteiseen tapaan järjestettyyn avioliittoon 17-vuotiaana ja sai lapsen. Hän jätti miehensä ja ahdistavaksi kokemansa tiukan uskonnollisen yhteisönsä 23-vuotiaana.
Vuonna 2014 Feldman julkaisi toisen kirjansa Exodus, jossa hän kertoo sopeutumisestaan maalliseen elämään.
Feldmanin elämään osin pohjautuva television minisarja Unorthodox esitettiin Netflixissä keväällä 2020.
Costa Rican sisällissota

Costa Rican sisällissota oli 12. maaliskuuta – 20. huhtikuuta 1948 käyty sisällissota Costa Ricassa presidentti Teodoro Picado Michalskin hallinnon ja José Figueres Ferrerin kannattajien välillä. Sisällissodan välitön alkusysäys olivat kiistellyt presidentinvaalit, jotka Picadon hallinto oli hänen hävittyään yrittänyt mitätöidä. Figueres sai tukea ulkomailta, jossa Picadon hallintoa oli alettu pitää liian myötämielisenä kommunismille kylmän sodan ollessa aluillaan.
Figueresin kannattajat voittivat sisällissodan ja Picado pakeni maasta solmitun rauhan jälkeen. 18 kuukautta maata hallitsi Figueresin sotialsjuntta, jonka jälkeen uuden perustuslain mukaisesti valtaan nousi aikaisemmat kiistellyt vaalit voittanut Otilio Ulate Blanco.
Tausta

Costa Rican sisällissodan syyt voidaan juontaa maan sisäisiin ongelmiin 1940-luvun alulta alkaen. 1930-luvun lama oli iskenyt Costa Ricaan. Lama kesti maassa monia muita Latinalaisen Amerikan maita pidempään aina vuosikymmen lopulle saakka maan suurein vientituotteiden, kuten kahvin ja banaanien viennin vähentyessä. Kauppatase oli alijäämäinen vielä toisen maailmansodan aikana. Työläisten palkat eivät nousseet ja lakoista oli tullut yleisiä.
Vuonna 1940 maan presidentiksi nousi Tasavaltalaispuolueen (Partido Repúblicano Nacional, PRN) Rafael Ángel Calderón Guardia. Hän noudatti sosiaalikristillistä reformipolitiikkaa saaden kirkon tuen kumoamalla sen vastaisia aikaisemmin säädettyjä lakeja. Toisaalta hänen edistykselliset sosiaali- ja työaikalainsäädännöt saivat hänelle tukijoita myös kommunistiselta puolueelta. Calderón vuonna 1944 valtaan noussut seuraaja Teodoro Picado Michalski noudatti samankaltaista politiikka. Hän nojautui tosin aikaista enemmän kommunisteihin, jotka tunnettiin nyt nimellä Kansan etuvartiopuolue (Partido Vanguardia Popular, PVP). Aikaisemmin liberaaleina pidetty Tasavaltalaispuolue muuttui vasemmistolaisemmaksi.
Toisen maailmansodan jälkeen kylmän sodan alkaessa Yhdysvalloissa oli alettu huolestua fasismin sijaan kommunismin uhasta. Yhdysvallat alkoi tukea kommunismin vastaisia voimia eri puolilla maailmaa. Alkujaan tarkoitus oli painostaa Picado lopettamaan yhteistyö kommunistien kanssa, mutta tästä suunnitelmasta luovuttiin Picadon pysyessä lojaalina kommunisteille. Costa Ricalla tärkein oppositiopuolue oli perinteistä liberalismia ja sosiaalidemokratiaa yhdistellyt José Figueres Ferrerin Demokraattinen toimintapuolue (Partido Acción Demócrata, PAD). Figueres halusi kaataa Picadon hallinnan vaikka sitten voimakeinon. Alkaen vuodesta 1946 hallintoa vastaan alettiin toteuttaa sabotaaseja ja jopa salamurhia. Seuraavan vuoden puolella Figueres solmi Guatemalan, Nicaraguan ja Dominikaanisen tasavallan kanssa Karibian sopimuksen, jolla osapuolet sanoutuivat vastustavansa kommunismia alueella. Osapuolet perustivat myös niin sanotun Karibian legioonan (Legión del Caribe), joka oli maiden yhteinen joukko-osasto.
Sisällissota

Vuoden 1948 helmikuussa järjestettiin presidentinvaalit, joiden voittajaksi tuli oikeistoliberaalin Kansallisen liiton (Partido Unión Nacional, PUN) ehdokas Otilio Ulate Blanco. Picadon hallinto kieltäytyi kuitenkin hyväksymästä vaalitulosta, jota se piti vilpillisenä. Kongressi mitätöi vaalien tuloksen maaliskuussa ja poliisi alkoi pidättää opposition edustajia. Pidätettyjen joukossa oli myös vaalit voittanut Ulate. Oppositio alkoi Figueresin johdolla valmistella aseellista kapinaa. Aseita saatiin Guatemalasta Juan José Arévalon hallinnolta. Sisällissota alkoi 12. maaliskuuta 1948.
Ensimmäiset kapinat alkoivat Figueresin omistamilla tiloilla pääkaupunki San Josen eteläpuolella. Sodan verisimmät taistelut keskittyivät tälle alueelle. Figueresin joukot valtasivat San Isidron lentoaseman, joka oli erityisen tärkeä Guatemalan yhteyksien turvaamiseksi. Kapinalliset kutsuivat alkanutta sotaa kansalliseksi vapautussodaksi. Picadon hallinnolla oli tilanteeseen vastaamiseksi virallisesti vain 300 miestä, mutta hallinnon tueksi liittyi vapaaehtoisia joukkoja PVP:n kannattajista, sekä banaaniyhtiöiden työntekijöitä. PVP oli ryhmittymistä vahvin ja lopulta käytännössä hallinnosta sotilaallisesti itsenäinen.
Sisällissodan ensimmäinen vaihe kesti 23. maaliskuuta saakka. Taistelut keskeytyivät joksikin aikaa 24. maaliskuuta – 6. huhtikuuta käytyjen neuvottelujen ajaksi, mutta neuvotteluje epäonnistuttua yhteenotot alkoivat uudestaan. Kapinallisten joukkojen onnistui vallata Cartago. Samaan aikaan Figueresia tukevat Karibian legioonan costaricalaiset, dominikaanit, honduraslaiset ja nicaragualaiset sotilaat valtasivat Limónn kaupungin maan rannikolla. Hallinnon uhkana oli myös Panamassa olleiden yhdysvaltalaisjoukkojen mahdollinen väliintulo. Tilanne oli Picadon hallinnolle tukala ja se taipui uusiin neuvotteluihin kapinallisten kanssa.
Hieman yllättäen Nicaraguan diktaattori Anastasio Somoza Garcían hallitseman Kansalliskaartin joukot valtasivat raja-alueita Costa Rican pohjoisosassa. Somozan mukaan tämä tehtiin Picadon pyynnöstä ”rajan turvaamiseksi”, vaikka todellisuudessa ne iskivät kapinallisia vastaan. Somoza itse oli kommunistien vastainen, mutta hän piti suurempana uhkana Figueresia tukevaa Guatemalaa, mikä teki hänestä omituiseen tapaan Picadon liittolaisen. Hän sai näin myös taivuteltua Yhdysvallat tunnustamaan ohjaileman vanhan setänsä Víctor Manuel Román y Reyesin muodollisen hallinnon vastineeksi joukkojensa vetämisellä Costa Ricasta.
Lopulta rauha saatiin aikaan ja se pantiin toimeen rauhanehtojen mukaisesti 13. – 20. huhtikuuta. Picado suostui eroamaan ja valtaan nousi Figueresin johtama de facto sotilasjuntta.
Seuraukset

Vuoden 1948 sisällissotaa on pidetty Costa Rican 1900-luvun historian huomattavimpana tapahtumana. Calderón, Picado ja kommunistien johtaja Manuel Mora pakenivat maasta. Heidän mukanaan lähti tuhansia entisen hallinnon kannattajia. Figueres sopi sisällissodan laukaisseen vaalien voittaja Ulaten kanssa vallankumousjohdon hallitsevan maata seuraavat puolitoista vuotta. Siirtymäajan jälkeen vahvistettaisiin uusi perustuslaki ja Ulate aloittaisi nelivuotisen virkansa maan presidenttinä.
Siirtymäaikana harjoitettiin varsin edeltäjien tyylistä ja jopa vasemmistolaista politiikka. Uuden perustuslain valmistuessa 1949 se ei mennytkään läpi kansalliskokouksessa sellaisenaan. Alkuperäisestä varsin radikaalista perustuslaista tuli sen sijaan kompromissi. Rauhansopimuksen mukaisesti Picadon ja Calderónin kausien sosiaalireformit säilyivät voimassa. Presidentinvalta väheni hieman parlamentin voimistuessa. Costa Rican vakinainen armeija lakkautettiin suurelta osin siksi, että oli sisällissodan aikana pysynyt uskollisena Picadon hallinnolle. Lopulta Otilio Ulatesta tuli vielä vuonna 1949 Costa Rican ensimmäinen uuden perustuslain mukainen presidentti.
Sisällissodan aikainen kivääri ja kypärä Costa Rican kansallismuseolla.
DHCP

| TCP/IP-pino |
| --- | --- |
sovelluskerros sovelluskerros: BGP · DHCP · DNS · ESMTP · FTP · HTTP · IMAP · IRC · LDAP · MGCP · NNTP · NTP · POP3 · RPC · RTP · RTSP · SIP · SMTP · SNMP · SOCKS · SSH · Telnet · TLS/SSL · XMPP  ·  (..lisää..)
kuljetuskerros kuljetuskerros: TCP · UDP · QUIC · DCCP · SCTP · RSVP · RIP · ECN
verkkokerros verkkokerros: IP (IPv4 ja IPv6) · ICMP (ICMPv6) · IGMP · IPsec
siirtoyhteyskerros: ARP · IS-IS · NDP · OSPF · L2TP · PPP
fyysinen kerros
DHCP (lyhenne sanoista Dynamic Host Configuration Protocol) on verkkoprotokolla, jonka yleisin tehtävä on jakaa IP-osoitteita uusille lähiverkkoon kytkeytyville laitteille. Ylläpitäjä antaa tietyn IP-osoiteavaruuden, jolloin jokainen laite pyytää käynnistyksen yhteydessä DHCP-palvelimelta oman IP-osoitteen. Annettu osoite on voimassa ennalta määrätyn ajan. Menettely yksinkertaistaa asiakaskoneiden asetuksien hallintaa huomattavasti.
DHCP-palvelin voi jakaa asiakkaille myös muita asetuksia, kuten oletusyhdyskäytävän ja nimipalvelimen (tai nimipalvelimien) IP-osoitteen. Käytännössä DHCP-palvelin voi jakaa lähes mitä tahansa asetuksia, kuten reitittimille käyttöjärjestelmän lataamiseen käytetyn TFTP-palvelimen osoitteen, aikapalvelimet kellon synkronointiin tai Windowsin SMB-tiedostojaon asetuksia.