stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
8,8 cm FlaK 18
Seuraaja

Saksalaisten tavoitteena oli korvata 8,8 cm FlaK 18 -sarjan tykit uudella pitkäputkisemmalla ja tehokkaammalla Rheinmetall-Borsigin suunnittelua olevalla 8,8 cm Flak 41 -tykillä. Tavoitteeseen ei kuitenkaan koskaan päästy, muun muassa Flak 41 -kaluston kanssa ilmenneiden ongelmien vuoksi.
Loppuvuodesta 1944 Saksassa valmistui vielä 128mm panssaritorjuntakanuuna nimeltään PaK 80 (12,8 cm Panzerabwehrkanone 80, L/55)
Siitä käytettiin myös nimeä PaK 44.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ilmatorjuntaupseeri. Wanhojen It-aseiden päivä Ilmatorjuntamuseolla 27.4.2003 kuvia 88 ItK 37 RMB:stä
8,8 cm Flak 18,36 ja 37 -tykeissä pinta-ammuntaan käytetyn Z.F. 20E -mallisen suora-ammuntatähtäimen näkökenttä
Carl Georg Brunius

| Carl Georg Brunius |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. maaliskuuta 1792 Tanum, Ruotsi
Kuollut: 12. marraskuuta 1869 (77 vuotta) Lund, Ruotsi
Ammatti:  arkkitehti, taidehistorioitsija
Arkkitehti
Koulutus:  Lundin yliopisto ja Uppsalan yliopisto
Merkittävät työt:  Husie Church (käännä suomeksi)
Carl Georg Brunius (23. maaliskuuta 1792 Tanum – 12. marraskuuta 1869 Lund) oli ruotsalainen arkkitehti ja taidehistorioitsija. Hän oli myös kreikan kielen professori Lundin yliopistossa vuosina 1823–1858. Brunius tunnetaan erityisesti Lundin tuomiokirkon kunnostustöiden johtajana ja pääarkkitehtina 1800-luvun puolivälissä. Brunius ei pitänyt vallitsevasta klassillisesta suuntauksesta, vaan oli kiinnostunut keskiaikaisesta arkkitehtuurista ja loi piirtämillään kirkoilla pohjaa uusgotiikan nousulle Ruotsissa.
Töitä

Kristinehamnin kirkko (1858)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Carl Georg Brunius Wikimedia Commonsissa
Lauri Kivinen (pesäpalloilija)

| Lauri Kivinen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. syyskuuta 1990 (ikä 34) Nurmes,  Suomi
Pesäpalloilija
Lempinimi:  Late
Ulkopelipaikka:  etukenttä / koppari
Sisäpelirooli:  vaihtaja/kotiuttaja/etenijä
Pituus:  182 senttimetriä
Seura:  Manse PP
Pelaajaura
Junioriseurat
:  Nurmeksen Sepot
Ammattilaisjoukkueet
2007–2010 2011–2020 2021–:  Sotkamon Jymy Joensuun Maila Manse PP
Lauri Kivinen (s. 16. syyskuuta 1990 Nurmes) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Manse PP:tä. Ulkopelissä Kivinen pelaa etukentällä tai kopparina, ja hänen sisäpeliroolinsa on etenijä / vaihtaja.
Kivinen pelasi ensimmäisen Superpesisottelunsa kaudella 2007 Sotkamon Jymyn paidassa. Hänen kasvattajaseuransa on Nurmeksen Sepot.
Kivinen on voittanut neljä Suomen-mestaruutta (Sotkamon Jymyssä 2009, Joensuun Mailassa 2018 sekä 2019, ja Manse PP:ssä 2021), kaksi SM-hopeaa (2007, 2008) sekä kuusi SM-pronssia (2010, 2013–2017). Lokakuussa 2020 Kivinen siirtyi Joensuun Mailasta Manse PP:hen kaksivuotisella sopimuksella.
Saavutukset > Pelaajana

4 SM-kultaa: 2009, 2018, 2019, 2021
4 SM-hopeaa: 2007, 2008, 2022, 2024
6 SM-pronssia: 2010, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017
Aiheesta muualla

Lauri Kivinen (pesäpalloilija) Pesiksen Maailma -sivustolla
Kuopion Taitoluistelijat

Kuopion Taitoluistelijat (KuTa) on taitoluistelun erikoisseura, joka antaa luistelunopetusta kaikille luistelusta kiinnostuneille. Seura on perustettu keväällä 2001.lähde?
Kuopion Taitoluistelijat ovat harjoitelleet Kuopion Lippumäen ja Niiralan jäähalleissa sekä Toivalassa Tuplajäillä. Opetusta on jaettu tasoryhmittäin, aloittelijoista kilpaluistelijoihin. Uusia luistelijoita on koulutettu luistelukouluissa, joita luisteluseura järjesti myös muilla paikkakunnilla Pohjois-Savossa.
KuTa kuului Suomen Taitoluisteluliiton itäiseen alueeseen ja oli ainakin 2010-luvun alussa sen kuopiolainen jäsenseura yhdessä Kuopion Luisteluseuran (KuLS) kanssa. Nyttemmin STLL:n kuopiolaisena jäsenseurana jatkaa ainoastaan KuLS.
Islamilainen valtio

Muslimivaltiot, joissa on eriasteista šariaan perustuvaa lainsäädäntöä.
Islamilainen valtio  (arab. دولة إسلامية‎, dawla ’islāmiyya)  on šariaan perustuva yhteiskunta. Sen esikuvana on profeetta Muhammedia seurannut oikeaan johdettujen kalifien tarunhohtoinen aika eli rašidun-kalifaatti vuosina  632–661 Lähi-idässä. Islaminuskon mukaan yhteiskuntaa ohjattiin tuolloin profeetta Muhammedin antamien esikuvien mukaisesti.
Šarialle ovat ominaisia useat erikoisuudet lainsäädäntönä. Islaminuskossa katsotaan, että oikeaan johdettujen kalifien ihanteelliseen aikaan verrattuna kaikki muut aikakaudet ovat eritasoista rappeutumista ja luopumista islamilaisesta ideaalista. Islamilainen laki ei ole universaali, sillä soveltaminen vaihtelee islamilaisessa valtiossa sen mukaan, onko kyseessä muslimi vai ei, ja sen mukaan, asuuko muslimi islamilaisessa valtiossa vai ei. Laki on joissakin suhteissa luonteeltaan vain teoreettinen, sillä šariaan kuuluu säädöksiä, jotka ovat pakollisen ja kielletyn tuolla puolen ja koskevat ainoastaan suositeltavia tai vältettäviä tekoja.
Islamilaisen lain valtio-oppi

Šarialain mukaisesti maailmassa voi kerrallaan olla vain yksi kalifi. Kalifi on "oikean" uskon puolustaja, jonka tulee käydä pyhää sotaa (jihad) koko maailman alistamiseksi. Kalifi ei kuitenkaan ole uskonnon yläpuolella, sillä uskontoa koskevat tulkinnat sekä lainkäyttö kuuluvat islamilaiselle papistolle (ulama). Sen käsissä  on islamilaisessa valtiossa sekä lainkäyttö että oikeusistuimet. Tuomioiden paneminen täytäntöön kuuluu kaikille muslimeille yhteisesti hyvään kehottamisen ja pahan kieltämisen periaatteen mukaisesti.
Historia

Islamilaisen lain kehityksessä abbasidikalifaatti oli tärkeässä asemassa, sillä tällöin vielä muodostumassa olleesta šarialaista pyrittiin tekemään valtion ainoa laki.  Kehitys ei johtanut teorian ja käytännön täyteen sulautumiseen, sillä lain tulkinta ja tuomioitten jakaminen jäi poliittisen koneiston ulkopuolelle eli islamilaiselle papistolle ja uskonnollisille tuomareille eli qadeille. Šarian kytkeytyminen uskontoon oli kuitenkin eduksi lain säilymiselle sen jälkeen, kun itse abbasidikalifaatti alkoi asteittain hajota 800- ja 900-luvuilla. Tässä vaiheessa šaria tarjosi islamilaista maailmaa yhdistävän tekijän. Abbasidivaltakunnan jälkeen šaria koki merkittävimmän ylösnousemuksensa kahdessa suuressa islamilaisessa imperiumissa, Osmanien valtakunnassa 1500-luvulla ja Suurmogulien valtakunnassa 1600-luvulla.
Jo Osmanien valtakunnassa alkoi syntyä muutakin lainsäädäntöä šarian rinnalle. Siirtomaahallinnon myötä muslimimaihin syntyi läntisen lainsäädännön ja šarian yhdistelmiä. Tästä esimerkkejä ovat Brittiläisen Intian anglo-muhamettilainen lainsäädäntö sekä Algerian Droit musulman algėrien. Lähi-idässä modernisaatio on johtanut laajaan siirtymiseen länsimaistyyppistä lainsäädäntöä soveltaviin valtioihin.
Nykytilanne

Nykyään ei ole valtioita, jotka perustuisivat ainoastaan šariaan, vaikka eräät valtiot katsovat olevansa sellaisia. Lähimpänä islamilaisen valtion mukaisia instituutioita oli jihadistisen terrorijärjestö ISISin perustama lyhytikäinen kalifaatti Irakin ja Syyrian valloitetuilla alueilla. Kalifaatti ehti toimia vuodet 2014–2019 ennen kuin se kukistettiin sotilaallisesti.
Nykypäivän islamilaisiin valtioihin kuuluvat Pakistan, Mauritania, Iran ja  Afganistan, jotka ovat virallisesti "islamilaisia tasavaltoja". Muita ovat ainakin Saudi-Arabia, Oman, Jemen, Yhdistyneet Arabiemiraatit ja Bahrain. Lisäksi on maita, joissa enemmistö asukkaista on muslimeja, mutta joissa šaria ei ole tärkeässä asemassa lainsäädännössä.
Ari-Pekka Nurmenkari

| Ari-Pekka Nurmenkari |
| --- | --- |
 Ari-Pekka Nurmenkari Nebelhorn Trophy -kilpailussa 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. heinäkuuta 1983 (ikä 41) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Taitoluistelija
Pituus:  180 cm
Valmentaja(t):  Svetlana Kryukova
Luisteluseura:  Helsingfors Skridskoklubb rf HSK
Henkilökohtaiset parhaat pisteet (ISU)
Pisteet yhteensä:  170,88 2009 EM
Lyhytohjelma:  66,64 2009 EM
Vapaaohjelma:  104,24 2009 EM
Ari-Pekka Nurmenkari (s. 8. heinäkuuta 1983 Helsinki) on suomalainen taitoluistelija. Hänen valmentajanaan toimii Svetlana Krjukova. Nurmenkari on Suomenmestari vuosilta 2003–2007 sekä 2009–2011.
Nurmenkari osaa kaikki kolmoishypyt. Hän harjoittelee Helsingfors Skridskoklubb rf:ssä Helsingissä. Hän on naimisissa Annina Ahti-Nurmenkarin kanssa. Heillä on poikalapsi.
Nurmenkari on toiminut myös taitoluisteluvalmentajana.
Saavutuksia

2003 27., 2004 22., 2005 24., 2006 23.  2007 23. 2009 23., 2010 27.
2003 28., 2004 26., 2005 28., 2006 29.  2007 25. 2009. 14 2010 24.
Aiheesta muualla

ISUn profiili (englanniksi)
Taitoluistelun Suomen-mestaruuskilpailut: Miesten yksinluistelu
1908: Sakari Ilmanen
– 1910–1911: Walter Jakobsson
– 1912: Sakari Ilmanen
– 1913–1917: Björnsson Schauman
– 1919: Björnsson Schauman
– 1920–1922: Sakari Ilmanen
– 1923: Gunnar Jakobsson
– 1924: Sakari Ilmanen
– 1927–1930: Marcus Nikkanen
– 1931: Bertel Nikkanen
– 1932: Gunnar Jakobsson
– 1933: Bertel Nikkanen
– 1934–1935: Marcus Nikkanen
– 1936: Martti Gylden
– 1937: Bertel Nikkanen
– 1938–1939: Marcus Nikkanen
– 1941: Birger Nyman
– 1945–1946: Marcus Nikkanen
– 1947–1948: Lars Björkman
– 1949–1956: Kalle Tuulos
– 1957–1958: Ragnar Wikström
– 1960–1964: Ragnar Wikström
– 1965: Raimo Poutiainen
– 1966: Ilkka Varhee
– 1967: Ragnar Wikström
– 1968: Tapio Seppälä
– 1969: Ragnar Wikström
– 1970–1971: Pekka Leskinen
– 1975: Pekka Leskinen
– 1978–1981: Antti Kontiola
– 1983–1984: Antti Kontiola
– 1985–1987: Oula Jääskeläinen
– 1988–1990: Jari Kauppi
– 1991: Oula Jääskeläinen
– 1992: Markus Leminen
– 1993–1995: Oula Jääskeläinen
– 1995–2002: Markus Leminen
– 2003–2007: Ari-Pekka Nurmenkari
– 2008: Mikko Minkkinen
– 2009–2010: Ari-Pekka Nurmenkari
– 2011: Bela Papp
– 2012: Ari-Pekka Nurmenkari
– 2013: Valtter Virtanen
– 2014: Matthias Versluis
– 2015–2018: Valtter Virtanen
– 2019–2020: Roman Galay
Womanist-teologia

Womanist-teologia on vapautuksen teologian muoto, joka heijastaa erityisesti Yhdysvaltain mustien naisten erityistä ääntä ja kontekstia. Womanist-teologia syntyi afroamerikkalaisten kristittyjen naisten vakaumuksesta, jonka mukaan feministinen teologia tai musta teologia eivät heijasta tai käsittele riittävästi mustien naisten kysymyksiä.
Tarve mustien naisten äänelle vapautusta koskevalle erityisteologialle johti mustan Womanist-etiikan ja musta Womanist-teologian kehitykseen. Tarvetta womanist-teologialle on korostettu näkökulmasta, jonka mukaan mustat naiset kokevat paljon rasismia, seksismiä ja luokkasyrjintää Yhdysvalloissa ja että mustien miesten äänet ovat etusijalla mustassa kirkossa ja sen ulkopuolella.
Historia

Womanist-teologia luotiin Yhdysvalloissa 1980-luvulla afroamerikkalaiseen vähemmistöön kuuluvien naisten toimesta. He eivät halunneet nimetä liikettään feministiteologiaksi, sillä heidän mukaansa feminismissä ei pohdisttu riittävästi muita eroja kuin sukupuolta.
Liu Xia

Liu Xia
Liu Xia (s. 1. huhtikuuta 1961) on kiinalainen toisinajattelija, joka oli kotiarestissa vuodesta 2010 lähtien mutta vapautui heinäkuussa 2018, sen jälkeen kun Saksan liittokansleri Angela Merkel tapasi Kiinan pääministerin Li Keqiangin. Merkelin lisäksi monet kulttuurihenkilöt ja organisaatiot ovat olleet aktiivisia Liun vapauttamisen puolesta. Liu poistui Kiinasta Finnairin lennolla Helsinkiin, josta hän jatkoi Saksaan.
Liu Xia on rauhannobelisti Liu Xiaobon leski. Hän joutui kotiarestiin sen jälkeen kun Liu Xiaobo sai 2010 Nobelin rauhanpalkinnon. Hän on potenut masennusta ja sydänvaivoja, ja häntä pyrittiin auttamaan, mutta Kiinan viranomaiset estivät tapaamiset. Liuta vastaan ei koko kotiarestiaikana nostetty syytteitä.
Liu on julkaissut vuonna 2015 kaksikielisen runovalikoiman Empty Chairs.
Hämeenlinnan Taitoluistelijat

Hämeenlinnan Taitoluistelijat ry (HTL) on vuonna 1983 perustettu hämeenlinnalainen taitoluisteluseura, joka aikanaan erkaantui Hämeenlinnan Tiikereiden luistelujaostosta. HTL kuuluu Suomen Taitoluisteluliittoon (STLL) ja seuran asioita paikallisella tasolla hoitaa vapaaehtoisista koottu johtokunta.
Seurassa luistelee noin 150 eri-ikäistä lasta, nuorta ja aikuista luistelijaa niin harraste- kuin kilpailupuolella.
Seura järjestää omia kilpailuja ja taitoluistelun kesäleirejä. Seuran kauden huipentumia ovat joulu- ja kevätnäytökset.
Aiheesta muualla

Hämeenlinnan Taitoluistelijoiden kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (www.hmltaitoluistelijat.fi)
1 2 3  Seura Hämeenlinnan Taitoluistelijat ry. Viitattu 3.11.2024.
Jope Ruonansuu ja Porsaanperän pikkujoulut

| Jope Ruonansuu ja Porsaanperän pikkujoulut Jope Ruonansuu |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : kesä 2013
 Studio : Kujalandia-studio
 Julkaistu: 29. marraskuuta 2013
 Tuottaja(t): Kuja Salmi
 Tyylilaji: huumorimusiikki, joulumusiikki
 Kesto: 50.05
 Levy-yhtiö: Sony
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 31.
Jope Ruonansuun muut julkaisut
| Veljekset kuin kyljykset 2012 | Jope Ruonansuu ja Porsaanperän pikkujoulut 2013 | Biisinmurtajat 2016 |
Jope Ruonansuu ja Porsaanperän pikkujoulut on Jope Ruonansuun 23. studioalbumi, joka julkaistiin 29. marraskuuta 2013. Albumi sisältää tuttuja joululauluja ja imitaatioita, ja kokonaisuuteen kuulijan johdattelee joulupukki, jota esittää Seppo Ruonansuu. Albumin on tuottanut Kuja Salmi.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 31.
Kappaleet

Tervetulopuhe ja Sauli soittaa – 1.02
Petteri Punakuono – 2.04 (oik. Rudolph the Red Nosed Reindeer)
Mietaa soittaa – 1.34
Minä olen joulupukki – 3.39
Remu soittaa – 1.08
Tonttujen jouluyö – 2.01
Reetu soittaa – 0.47
Kulkuset – 3.05 (alkup. Jingle Bells)
Sakari soittaa – 0.37
Porsaan perää – 2.41
Columpo soittaa – 0.38
Pelekään pukkiva – 1.40
Aira soittaa – 1.03
Tonttu ja enkeli – 4.18
Pukki harrikkamiehenä – 2.37
Timo Soini soittaa ja haukkuu eduskunnan puurot – 1.27
Feikkipukki – 2.09 (oik. Joulupukki)
Anni Sinne Tänne soittaa – 0.51
Meidän enkeleitä – 4.16
Joulupukki matkaan jo käy – 1.38 (alkup. Santa Claus Is Coming to Town)
Rantaukko soittaa – 0.18
Kilisee kilisee kulkunen – 1.34
Matti soittaa – 1.27
Eleviksen joululaulu – 0.46 (alkup. Jouluyö, juhlayö)
Äänruut soittaa – 0.45
Veteraani ja varpunen – 5.00
Muusikot

Jope Ruonansuu – laulu, imitaatiot
Seppo Ruonansuu – joulupukki, taustalaulu
Kuja Salmi – rummut, perkussiot, taustalaulu
Hannu Kilkki – basso
Jari "Heinä" Nieminen – kitara
Robert Löflund – saksofoni
Erno Tiittanen – trumpetti
Viljami Viippola – piano, koskettimet
Markku Rönkkö – haitari
Lenni-Kalle Taipale – piano
Anna-Maria Karhulahti – taustalaulu
Arvostelut

Keskisuomalainen: suopea
Aiheesta muualla

Jope Ruonansuu ja Porsaanperän pikkujoulut Discogsissa. (englanniksi)
Jope Ruonansuu
| --- | --- |
Studioalbumit:   Matkiva kulkuri (1988)  Elvis-osasto (1992)  Täällä Washington (1992)  Politiikkaa ja erotiikkaa (1993)  Jope Ruonansuu presidentiksi (1993)  Kiikun kaakun (1994)  Washington Bar (1995)  Piinapenkki (1996)  Vara Mara (1997)  Neuroopan omistajat (1999)  Hauskaa joulua t: Jope (2000)  Lomakiertue (2001)  Työnnä kännykkä hanuriin (2002)  Finnshits (2003)  Tosi-CD (2004)  Me hirviöt (2006)  Tanssii läskien kanssa (2007)  Enkeleitä toisillemme – Herkimmät laulut (2008)  Kunnioittaen – Yhden miehen tribuutti (2009)  Naamakirja (2010)  Jopetusministeri (2011)  Veljekset kuin kyljykset (2012)  Jope Ruonansuu ja Porsaanperän pikkujoulut (2013)  Biisinmurtajat (2016) 
Kokoelmat:   Mix 1 (1995)  Naurettava 90-luku – 60 parasta naururaitaa (2000)  Jope Ruonansuu & Juha Laitila: American Office – Parhaat radiosketsit (2002)  Naura pois – 20 huumorihittiä (2002)  Kaikkien aikojen parhaat – Aattelepa ite (2009)  Sound Pack 12 (2010)  32 Jopeinta laulua (2014) 
Singlet:   Enska ja Hanski / Matkiva Kulkuri (1988)  Nyt lähtee läskit / Rantamiehen balladi (1991)  Hyppää pois / Ilman jarruja helvettiin (1991)  Pappi vaan joi (1995)  Enkeleitä toisillemme / Veronpunaiset ruusut (1996)  Mararock / Satasen laina (1997)  Kaikki menee kun sovittelee / Mattiesko Hytönen (1997, vedettiin pois ennen virallista myyntipäivää)  Soneranputsausjenkka (1999)  Umtsi-um (2002)  Annelin silmin / Stressmann (2003)  Aulis Gerlander / Haluan Aidoliksi (2004)  Yllytyshullu / Matti on numero yksi (2004)  Sua rakastan kuin hullu / Uu Pee Ämmät (2006)  Yhden miehen rivitanssi / Digitaalihumppa (2007)  Enkeleitä toisillemme – Äiti (promo, 2008)  Rahamaailma / Kerran jos toisenkin (2009)  Katsastusinssi Nauraa (2011)  Loirinuotiolla (2016) Luettelo Jope Ruonansuun kappaleista 
Filmografia:   Jope Ruonansuun filmografia  Jopet Show Jope Ite
Kirk Kerkorian

| Kirk Kerkorian |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. kesäkuuta 1917 Fresno, Kalifornia, Yhdysvallat
Kuollut: 15. kesäkuuta 2015 (98 vuotta) Beverly Hills, Kalifornia, Yhdysvallat
Puoliso:  Hilda Schmidt (1942–1951) Jean Maree Harbour-Hardy (1954–1984) Lisa Bonder (1999–1999) Una Davis (2014– )
Kerkor ”Kirk” Kerkorian (6. kesäkuuta 1917 – 15. kesäkuuta 2015) oli yhdysvaltalainen liikemies. Hän johti Tracinda Corporationia, joka tunnetaan muun muassa MGM Resorts Internationalin suurimpana omistajana.
Kerkorian syntyi Fresnossa, Kaliforniassa, armenialaisille vanhemmille. Hän osallistui perheen elättämiseen jo nuorena. Keskeytettyään koulunsa kahdeksannella luokalla hän menestyi aloittamallaan uralla amatöörinyrkkeilijänä.
Nyrkkeilyn jälkeen häntä alkoi kiinnostaa lentäminen. Kerkorianista tuli lennonopettaja ja hän toimi siviililentäjänä toisessa maailmansodassa. Vuonna 1945 hän hankki oman koneen ja alkoi lennättää charter-matkalaisia Los Angelesin ja Las Vegasin välillä. Kerkorian osti maata Las Vegasista läheltä Stripiä, ja rakennutti sinne hotellin. Vuoteen 1962 mennessä hän oli tienannut ensimmäisen miljoonan. Hän oli tehnyt jo vuonna 1944 ensimmäisen matkansa Las Vegasiin, jonka katukuvaan hän on sittemmin jättänyt pysyviä muutoksia. Hän teki yhteistyötä arkkitehti Martin Stern, Jr.n kanssa.
Kerkorian, jonka varakkuus Forbesin mukaan vuonna 2014 oli noin 4,4 miljardia Yhdysvaltain dollaria, meni neljännen kerran naimisiin vuonna 2014.
Hänen tytärpuolensa Kira on menestyvä junioriratsastaja. Tämän äiti, Kerkorianin kolmas vaimo Lisa Bonder koetti saada valtavia elatusmaksuja mutta joutui tyytymään 100 000 dollariin kuukaudessa. Kun elatusmaksusta sovittiin, Kerkorian ei tiennyt ettei Kira ole hänen biologinen lapsensa.
Joululauluja (Juha Tapion albumi)

| Joululauluja Juha Tapio |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2012/2021
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 38.34
 Levy-yhtiö: Kaiku
Listasijoitukset
  4.
Juha Tapion muut julkaisut
| Hyvä voittaa 2011 | Joululauluja 2012 | Lapislatsulia 2013 |
Joululauluja on Juha Tapion kahdeksas albumi, joka julkaistiin 16. marraskuuta 2012. Albumia on myyty noin 40 000 kappaletta joka ylittää platinalevyn myynnin. lähde? Albumista tehtiin vuonna 2021 uusittu painos, jossa levylle lisättiin kolme uutta kappaletta: "Joulukertomus", "Taivas sylissäni" sekä "Sydämeeni joulun teen".
Kappaleet

Vuoden 2012 versio (38.34 min)
Enkeli taivaan – 1.58
En etsi valtaa, loistoa – 3.08
Heinillä härkien kaukalon – 3.13
Kun joulu on – 2.46
On hanget korkeat, nietokset – 2.34
Sylvian joululaulu – 3.58
Oi muistatko vielä sen virren – 3.54
Tuikkikaa, oi joulun tähtöset – 1.46
Oi jouluyö – 4.01
Arkihuolesi kaikki heitä – 2.20
Varpunen jouluaamuna – 3.01
Maa on niin kaunis – 2.22
Jouluyö, juhlayö – 3.46
Vuoden 2021 versio (49.35 min)
Enkeli taivaan – 1.58
En etsi valtaa, loistoa – 3.08
Heinillä härkien kaukalon – 3.13
Kun joulu on – 2.46
On hanget korkeat, nietokset – 2.34
Sylvian joululaulu – 3.58
Oi muistatko vielä sen virren – 3.54
Tuikkikaa, oi joulun tähtöset – 1.46
Oi jouluyö – 4.01
Arkihuolesi kaikki heitä – 2.20
Varpunen jouluaamuna – 3.01
Maa on niin kaunis – 2.22
Jouluyö, juhlayö – 3.46
Joulukertomus
Taivas sylissäni
Sydämeeni joulun teen
Lapislatsulia

| Lapislatsulia Juha Tapio |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 11. lokakuuta 2013
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: iskelmä, pop rock
 Kesto: 47.02
 Levy-yhtiö: Kaiku
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 2.
Juha Tapion muut julkaisut
| Joululauluja 2012 | Lapislatsulia 2013 | Sitkeä sydän – suurimmat hitit 2014 |
Lapislatsulia on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Juha Tapion yhdeksäs studioalbumi. Se julkaistiin 11. lokakuuta 2013. Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan kakkossijalle ja ylitti platinalevyyn oikeuttavat 20 000 kappaleen myynnin ensimmäisenä myyntipäivänään.
Kappaleet

Paremmat päivät – 3.16
Aito rakkaus – 3.28
Meidän talomme – 3.53
TSNEH (Tykkään susta niin että halkeen) – 3.10
Meillä on aikaa – 3.37
Minä en – 3.29
Ratapiha – 4.35
Lapislatsulia – 3.28
Pidä sydämestäs huolta – 5.18
Toistemme pelastajaksi – 3.49
Kanssasi sun – 8.59
Musta teologia

Musta teologia on James H. Conen 1960-luvun lopulla popularisoima vapautuksen teologian suuntaus. Musta teologia syntyi afroamerikkalaisten vastauksena angloamerikkalaiselle teologialle ja siinä vaadittiin valtaa historiallisesti käyttäneiden sekä enemmistökulttuurin yksilöiden vallan kumoamista.
Mustan teologian lähtökohtana on ajatus siitä, että Jeesus samaistuu syrjäytyneisiin ja pitää Jeesuksen elämää ja palvelutyötä verrannollisena afroamerikkalaisten kokemuksiin Yhdysvalloissa. Tunnistaessan mustien elämän merkityksen, musta teologia pyrkii vapauttamaan mustat valkoisesta rasismista. Mustan teologian tavoite on, että vapaus toteutuu sekä valkoisten että mustien yksilöiden kohdalla.
Musta teologia pyrkii tulkitsemaan pelastuksen vapautuksena poliittisesta, uskonnollisesta, teologisesta ja yhteiskunnallisesta sorrosta. Musta teologian ”taivaallinen palkinto” on rotujen välinen tasa-arvo, sosiaalinen vapaus ja köyhyydestä vapautuminen.
Alueittain > Yhdysvallat

James Cone sovelsi katolisen teologi Gustavo Gutiérrezin vapautuksen teologian ajatuksia Jumalan huolenpidosta köyhiä kohtaan afroamerikkalaisiin luodakseen teologian, jossa Jumala asettui mustien puolelle. Cone meni jopa niin pitkälle, että väitti Jumalan olevan musta. Cone väitti, että ollakseen todellinen kristitty, ihmisen pitäisi tulla hengellisesti mustaksi samaistumalla sorrettujen kokemuksiin. Vaikka nämä ajatukset kasvoivat enemmän akateemisissa piireissä kuin ruohonjuuritasollla, vapautuksen teologia tasoitti tietä postmoderneille ilmauksille kuten feministiteologialle.