stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HMS Albion (1898)
Palvelus > Ensimmäinen maailmansota > Dardanellit

Tammikuussa 1915 alus siirrettiin Välimerelle, missä se osallistui Dardanellien operaatioihin. Alus tulitti 18. ja 19. helmikuuta ottomaanien Dardanellien salmen suuta suojaavia rannikkolinnakkeita. Albion, HMS Majestic ja HMS Triumph olivat ensimmäiset alukset, jotka työntyivät 26. helmikuuta salmeen hyökätessään sisempiä linnakkeita vastaan. Alus suojasi ensimmäisiä maihinnousuja helmikuussa ja maaliskuun alussa.
Taisteluissa rannikkolinnakkeita vastaan 1. maaliskuuta alukseen osui useita kertoja ilman merkittäviä vaurioita. Alus osallistui 18. maaliskuuta päähyökkäykseen linnakkeita vastaan sekä tuki maihinnousua Cape Hellesin alueelle 25. huhtikuuta. Alus kärsi pahoja vaurioita rannikkolinnakkeiden tulessa 28. huhtikuuta hyökättäessä Krithiaan, mikä pakotti sen vetäytymään taistelualueelta Mudrosiin korjattavaksi. Alus palasi rintamalle 2. toukokuuta, jolloin siihen osui jälleen pakottaen sen palaamaan Mudrosiin.
Albion ajoi 22.-23. toukokuuta välisenä yönä matalikolle Gaba Tepen edustalla, jossa se joutui rannikkotykistön maaliksi. Alukseen osui noin 200 sirpalekranaattia, mutta ne eivät läpäisseet panssarointia eivätkä siten aiheuttaneet merkittäviä vaurioita. Aluksella sai surmansa ainoastaan alle tusina miestä. Aluksen keventämisen jälkeen ja käyttäen hyväksi pääaseiden rekyyliä Canopus hinasi aluksen turvaan 24. toukokuuta. Albion lähti 26. toukokuuta korjattavaksi ja se oli Maltalla telakalla toukokuun lopun kesäkuun.
Palvelus > Ensimmäinen maailmansota > Myöhemmät tapahtumat

Alus saapui 4. lokakuuta Salonikaan liittyen 3. erilliseen laivueeseen, jonka tehtävänä oli yhdessä Ranskan laivaston kanssa valvoa Kreikan ja Bulgarian rannikkoa. Lisäksi alus osallistui Suezin kanavan valvontaan. Alukselle nousi Salonikaan kuljetettavaksi 1 500 miestä brittiläisestä 1. armeijasta ja matkalla se suojasi Ranskan laivaston kuljetusalusta, joka kuljetti vastaavaa ranskalaisosastoa.
Albion palveli Salonikan laivastoasemalla huhtikuuhun 1916, jolloin se siirrettiin vartiolaivaksi Irlantiin Queenstowniin. Toukokuussa alus siirrettiin Devonportiin huollettavaksi, minkä päätyttyä elokuussa se siirrettiin Humberiin vartiolaivaksi. Lokakuussa 1918 aluksen tehtävät vartiolaivana päättyivät ja se siirrettiin reserviin majoitusalukseksi.
Poisto

Elokuussa 1919 alus sijoitettiin poistolistalle Devonportissa ja se myytiin 11. joulukuuta. Alus lähti 3. tammikuuta 1920 Devonportista ja se saapui Morecambeen romutettavaksi 6. tammikuuta T. W. Wardille.
Albion Dardanellien edustalla tulitaistelussa osmanien rannikkopatterien kanssa.
HMS Ark Royal (91)

| HMS Ark Royal |
| --- | --- |
 HMS Ark Royal

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Cammell Laird, Birkenhead, UK
Kölinlasku:  16. syyskuuta 1935
Laskettu vesille:  13. huhtikuuta 1937
Palveluskäyttöön:  16. marraskuuta 1938
Poistui palveluskäytöstä:  14. marraskuuta 1941
Loppuvaihe:  upotettiin Gibraltarin edustalla
Tekniset tiedot
Uppouma:  22 000 t (tyhjä) 27 700 t (kuormattu)
Pituus:  208,79 m (vesiraja) 219,91 m (kansi)
Leveys:  28,88 m
Syväys:  8,46 m
Koneteho:  102 000 shp
Nopeus:  31 solmua
Miehistöä:  1 580
Aseistus
Aseistus:  8 × QF 4,5"/45 (113 mm) Mk I HA -ilmatorjuntatykkiä 4 × QF 2 naulan kahdeksanputkista -ilmatorjuntatykkiä 4 × 3 naulan kunnialaukaustykkiä 60 lentokonetta
HMS Ark Royal (viirinumero 91) oli Britannian kuninkaallisen laivaston lentotukialus toisessa maailmansodassa. Alus upposi 14. marraskuuta 1941 Saksan laivaston sukellusveneen torpedoitua sen edellisenä päivänä.
Aluksen suunnittelu aloitettiin vuonna 1934 ja sen tuli täyttää Washingtonin laivastosopimuksen rajoitukset. Se rakennettiin Cammell Laird and Company Limitedin telakalla Birkenheadissä. Palvelukseen oton 16. marraskuuta 1938 jälkeen Ark Royal oli mukana sodan alun merkittävimmissä tapahtumissa merellä. Sen lentokoneet osallistuivat sodan ensimmäiseen sukellusveneen upottamiseen, ja yksi niistä ampui ensimmäisenä brittiläisenä lentokoneena saksalaisen lentokoneen alas toisessa maailmansodassa.
Alus osallistui palvelusuransa aikana taisteluun Norjasta, saksalaisen taistelulaiva Bismarckin metsästykseen Atlantilta sekä saattueiden suojaamiseen Välimerellä. Näiden taisteluiden aikana se selviytyi lukuisia kertoja saksalaisten suorittamista hyökkäyksistä saaden maineen onnekkaana aluksena.
Suunnitelmat

Ark Royal oli ensimmäinen Kuninkaallisen laivaston lentotukialus, joka oli jo alun perin suunniteltu lentotukialukseksi. Sitä ennen laivastolla oli ollut muista aluksista muunnettuja tukialuksia, joista saatua tietoa hyödynnettiin suunnittelussa. Siinä otettiin huomioon Washingtonin laivastosopimuksen rajoitukset, joiden mukaan Britannian tukialusten kokonaistonnimäärä ei saanut ylittää 135 000 tonnia, yksikään alus ei saanut olla suurempi kuin 32 000 tonnia ja vain kaksi alusta saisi ylittää 27 000 tonnia. Sopimusta täydentävän, vuonna 1933 solmitun Lontoon laivastosopimuksen mukaan uusien tukialusten rakentaminen ja vanhojen alusten muuttaminen tukialuksiksi oli kielletty ennen vuotta 1937. Laivaston suunnittelutoimiston päällikkö (engl. Director of Naval Construction) Arthur Johns vahvisti marraskuussa 1934 aluksen piirustukset ja aluksen runko sekä koneet tilattiin huhtikuussa 1935 Cammell Lairdin telakalta.
Palvelus

Palvelukseenoton jälkeen alus siirtyi 16. tammikuuta varustettavaksi ja koeajoja varten Portsmouthiin, jonne se saapui kaksi päivää myöhemmin. Alus siirtyi 10. tammikuuta Portsmouthista Spitheadiin. Lokakuussa 1938 Amiraliteetti määräsi aluksen lentolaivueiksi 800. ja 810. laivueet, joiden koneet olivat tyyppiä Blackburn B-24 Skua Mk II, sekä 820. ja 821. laivueet Fairey Swordfish Mk I -koneineen. Pääosa laivueista siirtyi alukselle 11. tammikuuta 1939. Spitheadistä alus aloitti seuraavana päivänä purjehduksen Gibraltarille saapuen perille 16. tammikuuta. Alus viipyi Gibraltarilla ainoastaan seuraavaan päivään, minkä jälkeen se jatkoi matkaansa Maltalle. Maltalla alus suoritti täydennyksiä ja jatkoi 23. tammikuuta matkaansa Aleksandriaan. Paluumatkan Aleksandriasta alus aloitti 16. helmikuuta matkaten Maltan ja Gibraltarin kautta Portsmouthiin, jonne se saapui 24. maaliskuuta. Alukselle lisättiin vielä huhtikuussa Portsmouthissa 803. laivueen Blackburn Skua ja Blackburn Roc -koneet.
Seuraavan purjehduksensa alus aloitti 2. toukokuuta, minkä aikana koulutettiin aluksen lentohenkilöstöä tehtäviinsä sekä opeteltiin aluksen yhteistoimintaa muiden alusten kanssa. Alus kulki reittiä Portsmouth-Weymouth-Portland-Weymouth-Portland-Portsmouth-Spithead-Portsmouth-Weymouth-Torbay-Spithead-Portsmouth, jonne se saapui 30. kesäkuuta. Alus viipyi Portsmouthissa heinäkuun loppuun, jona aikana sille suoritettiin huoltotoimenpiteitä.
Alus aloitti 29. heinäkuuta seuraavan purjehduksensa, jonka tarkoituksena oli aluksen siirto Scapa Flow'hun. Alus pääsi päämääräänsä 25. elokuuta. Elokuussa 818. laivueen Fairey Swordfish -koneet siirtyivät alukselle, mutta laivue siirtyi kuitenkin jo lokakuussa HMS Furiousille.
Palvelus > Sukellusvenejahti

Ark Royal liitettiin 3. syyskuuta 1939 Kotilaivastoon, jossa alus palveli edelleen toisen maailmansodan alkaessa. Se määrättiin luoteisrannikolle 9. syyskuuta muodostettaessa tukialusten ympärille perustettuja sukellusveneentorjuntaryhmiä. Näitä tukialuksia olivat HMS Courageous, HMS Hermes ja Ark Royal. Tukialuslentokoneet lisäsivät sukellusveneiden havainnointisädettä, mutta samalla lentotukialukset joutuivat sukellusveneiden maaleiksi.
Ark Royal lähti 10. syyskuuta sukellusveneidentorjuntapurjehdukselle suojanaan hävittäjät HMS Eskimo, HMS Faulknor, HMS Firedrake ja HMS Foxhound. Aluksella vastaanotettiin 14. syyskuuta S/S Fanad Headilta hätäkutsu, jossa alus ilmoitti joutuneensa sukellusveneen ahdistelemaksi noin 200 merimailin päässä rannikosta. Lentotukialus kääntyi ja kiihdytti vauhtiaan lähettääkseen kolme Blackburn Skua -lentokonetta hätään joutuneen aluksen avuksi, mutta joutui samalla itse sukellusvene U-39:n maaliksi. Sukellusvene laukaisi kaksi torpedoa, jotka menivät väistöliikkeen vuoksi ohi. Tukialuksen saattajina toimineet kolme F-luokan hävittäjää hyökkäsivät sukellusveneen kimppuun ja pakottivat sen pintaan. U-39 oli ensimmäinen toisessa maailmansodassa upotettu saksalainen sukellusvene.
Samanaikaisesti tukialukselta lähteneet Blackburn Skuat löysivät S/S Fanad Headin, jolla oli saksalainen valtausmiehistö. Skuat syöksypommittivat U-30:ä, mutta kaksi koneista syöksyi oman pomminsa nostattamiin sirpaleisiin ja vesipatsaaseen ja putosi mereen. U-30 pakeni valtausmiehistön palattua alukseen ja vangittua koneiden lentäjät, joista tuli toisen maailmansodan ensimmäiset Kuninkaallisen laivaston sotavangiksi jääneet. Niiden tähystäjät hukkuivat. Paetessaan U-30 torpedoi S/S Fanad Headin (56.43°N, 15.21°W).
Lentotukialus palasi Loch Eween, jossa Winston Churchill suoritti aluksen ja sen miehistön katselmoinnin. Sukellusvene U-39:n upottaminen oli taistelutahdolle tärkeää. Epäonnistunut U-39:n hyökkäys Ark Royalia vastaan ja toinen onnistunut hyökkäys 17. syyskuuta Courageousia vastaan osoittivat kuitenkin, kuinka haavoittuvia tukialukset olivat sukellusveneitä vastaan, joten tukialukset poistettiin sukellusveneiden torjuntayksiköistä.
Palvelus > Norjanmeri

Seuraavana tehtävänä aluksella oli lähteä yhdessä taistelulaivojen HMS Nelsonin ja HMS Rodneyn sekä hävittäjäsuojauksen kanssa Norjanmerelle suojaamaan sukelluskyvyttömäksi vaurioituneen brittiläisen sukellusveneen HMS Spearfishin kotiinpaluuta. Tukialukselta lähtenyt Fairey Swordfish -partio havaitsi aamulla 26. syyskuuta kolme saksalaista Rannikkolentorykmentin 2. lentueen Dornier Do 18 -lentovenettä varjostamassa osastoa.
Ark Royalilta nousi yhdeksän 803. laivueen Blackburn Skua -hävittäjää poistamaan varjostajat osaston hänniltä. Brittiosastolla ei ollut tutkaa, joten hävittäjillä meni jonkin aikaa varjostajien löytämiseen. Kun Skua-osasto sai saksalaiset näkyviinsä, lentoveneet kääntyivät pois ja avasivat tulen. Luutnantti B. S. McEwan ja pursimies B. M. Seymour pakottivat yhden lentoveneistä laskeutumaan veteen, jolloin sen miehistö antautui. Suojaosastoon kuulunut hävittäjä HMS Somali nouti vangit ja upotti lentoveneen. Siten Blackburn Skua oli ensimmäinen brittiläinen lentokone, joka ampui alas viholliskoneen toisessa maailmansodassa.
Saksalaisilla oli nyt tiedossa laivasto-osaston sijainti, ja he lähettivät Westerland/Syltin lentotukikohdasta (nykyinen Syltin lentokenttä) yhdeksän Heinkel He 111- ja neljä Junkers Ju 88 -pommittajaa tuhoamaan osastoa. Tehtävä oli samalla Ju 88:n ensimmäinen taistelutehtävä. Saksalaisten lähestyessä aluksia ne aloittivat ilmatorjuntatulen. Yksi Ju 88 -pommikoneista rynnäköi kuitenkin ilmatorjunnasta huolimatta Ark Royalia kohti. Kone pudotti pomminsa 1 200 jaardista (1 100 m) ja se osui mereen 30 jaardia (27,5 m) aluksesta aiheuttamatta vaurioita. Lentokone kuitenkin palasi tulittaen tukialusta konekiväärein.
Palvelus > Etelä-Atlantti

Lokakuussa Ark Royal otti kaksi Blackburn Skua -laivuetta kannelleen ja purjehti 4. lokakuuta Loch Ewestä yhdessä taisteluristeilijä HMS Renownin ja H-luokan hävittäjien HMS Hardy, HMS Hasty, HMS Hereward ja HMS Hostile kanssa Etelä-Atlantille Freetowniin Sierra Leoneen, jonne osasto (Force K) saapui 12. lokakuuta, suojaamaan saattueita Atlantin ylityksissä ja auttamaan saksalaisen taskutaistelulaiva Admiral Graf Speen etsinnässä. Ark Royalilta lähtenyt tiedustelukone havaitsi saksalaisen tankkerin Altmarkin 19. lokakuuta. Alusta kuitenkin luultiin amerikkalaiseksi tankkeriksi US Delmariksi, ja se päästettiin menemään. Alus valtasi 5. marraskuuta Saksaan matkalla olleen saksalaisen kauppalaiva SS Uhenfelsin. Lentotukialuksen lentokoneet havaitsivat alueella muitakin aluksia, ja kahdesti miehistöt hylkäsivät aluksensa luullen joutuvansa hyökkäyksen kohteeksi. Norjalaisen aluksen miehistö palasi alukseensa saatuaan viestin koneelta, mutta belgialaisen aluksen miehistö ei, koska viesti putosi aluksen savupiippuun.
Saman aikaisesti Admiral Graf Spee oli Montevideossa korjaamassa La Plata -joen suulla tapahtuneessa taistelussa tulleita vaurioita. Ark Royal ja Renown saivat määräyksen purjehtia tukemaan piirittävää osastoa. Alusten ollessa vielä 36 tunnin matkan päässä brittien lähettiläs sai idean saksalaisten hämäämiseksi ja vuosi lehdistöön tiedon Ark Royalin tankkaamisesta Buenos Airesissa 140 kilometriä Montevideosta länteen. Tämän tiedon toimitti Saksan suurlähettiläs Admiral Graf Speen päällikölle Hans Langsdorffille, joka päätti upottaa laivansa, ettei se joutuisi brittien käsiin.
Ark Royal viipyi edelleen Atlantilla kotisatamanaan Freetown, kunnes se saattoi vaurioituneen Port Stanleystä 21. tammikuuta 1940 lähteneen risteilijä HMS Exeterin Devonportin telakalle, jonne alukset saapuivat helmikuussa. Tukialus matkasi Portsmouthiin 15. helmikuuta täydentämään varastojaan ja saamaan miehistötäydennystä, minkä jälkeen alus siirtyi Scapa Flow'hun. Alus oli huollettavana viitisen viikkoa, jona aikana miehistö sai lomaa vuorolistojen mukaan. Ark Royalin Blackburn Skua -laivueet siirrettiin lähellä Kirkwallia sijainneelle Hatstonin Laivastonlentoasemalle Orkneysaarten satamapaikkojen ilmasuojan vahvistamiseksi.
Alus liitettiin Välimeren laivaston harjoituksiin, ja se lähti Scapa Flow'sta Välimeren laivastoon Aleksandriaan 31. maaliskuuta yhdessä Gloriousin kanssa. Syynä Välimerelle lähtöön oli rauhallisemman ympäristön etsiminen harjoituksille. Alukset saapuivat Aleksandriaan 8. huhtikuuta, mutta harjoitukset peruttiin seuraavana päivänä. Alukset palasivat Gibraltarille odottamaan jatko-ohjeita.
Palvelus > Taistelu Norjasta > Huhtikuu 1940

Saksalaiset aloittivat 7. huhtikuuta operaatio Weserübungin. Hyökkäävät joukot suojasivat rannikkoalueita ja vaikeuttivat siten tehokkaasti Englannin laivaston maajoukkojen tukemista Norjan rannikolla.
Norjan rannikolla olevien aluksien ilmasuojan parantamiseksi Amiraliteetti määräsi 16. huhtikuuta Ark Royalin ja HMS Gloriousin siirtymään Gibraltarilta Norjan rannikolle. Alukset saapuivat Scapa Flow'hun 23. huhtikuuta, ja ne purjehtivat vielä samana päivänä vara-amiraali Lionel Wellsin johdolla Norjan rannikolle yhdessä risteilijöiden HMS Curlew ja HMS Berwick sekä hävittäjien HMS Hyperion, HMS Hereward, HMS Hasty, HMS Fearless, HMS Fury ja HMS Juno suojaamina tehtävinään Keski-Norjan maihinnousun tukeminen, Trondheimin ympäristön kohteiden tuhoaminen sekä Gloster Gladiator koneiden siirtäminen Norjaan (operaatio DX). Operaatio oli samalla Kuninkaallisen laivaston ensimmäinen, jossa tukialusten ensisijaisena tehtävänä oli muiden alusten suojaaminen.
Ark Royal saapui muun osaston mukana Norjan rannikolle 24. huhtikuuta. Aluksella oli kannellaan 800. ja 803. laivueiden Skuat, Swordfishit sekä viisi Roc-hävittäjää.
Kuusi Skuaa nousi alukselta 220 kilometriä Norjan rannikolta tukemaan liittoutuneiden tukikohtaa, joka oli joutunut saksalaisten lentokoneiden rynnäköinnin kohteeksi. Skuat olivat kuitenkin liian hitaita tuhotakseen saksalaiskoneet, mutta ne kykenivät estämään koneiden rynnäköinnin alueella. Kuuden Skuan lopulta lähtiessä paluumatkalle koneiden polttoaine oli lähes lopussa, jolloin kolme koneista joutui polttoaineen loputtua laskeutumaan veteen.
Ark Royalilta nousi vielä samana päivänä 10 Skuaa ja 26 Swordfishiä hyökätäkseen Trondheimin saksalaiskohteita vastaan. Koneet vaurioittivat kahta tankkialusta ja yhtä kuljetusalusta, tuhosivat kolme lentokonetta sekä vaurioittivat lentokenttää. Neljä tukialukselta lähteneistä koneista ammuttiin alas, ja seitsemän konetta joutui laskeutumaan veteen polttoaineen loputtua.
Seuraavana päivänä kaikki jäljellä olevat Skuat hyökkäsivät sisämaan kohteisiin. Koneet tuhosivat kaksi saksalaista lentokonetta, ja yksi oma menetettiin. Kaksi koneista joutui tekemään pakkolaskun polttoaineen loputtua. Skuat torjuivat 26. huhtikuuta laivasto-osastoa vastaan hyökänneet saksalaiset pommikoneet ja ampuivat alas kaksi hyökkääjistä ja menettäen itse yhden.
Seuraavana päivänä alus lähti paluumatkalle Scapa Flow'hun hakemaan lisää koneita, koska se oli menettänyt lähes kaikki Skuansa. Alus lähti Scapa Flow'sta paluumatkalle Norjan rannikolle vielä samana päivänä. Aluksen suojana oli taistelulaiva HMS Valiant. Matkan aikana alukset joutuivat Saksan ilmavoimien Norjasta operoivien Junkers Ju 88- ja Heinkel He 111 -koneiden hyökkäyksen kohteeksi. Ne saapuivat rannikolle 29. huhtikuuta.
Palvelus > Taistelu Norjasta > Toukokuu 1940

Brittien sodanjohto päätti, ettei Keski-Norjaa kyetä puolustamaan. Joukkojen evakuointi aloitettiin 30. huhtikuuta Moldesta ja Åndalsnesista Ark Royalin koneiden suojatessa evakuointia. Saksan ilmavoimien lentokoneet hyökkäsivät tukialusta vastaan 1. toukokuuta useaan otteeseen. Tukialuksen lentokoneet ja ilmatorjunta kykenivät estämään yritykset, eikä tukialus saanut osumaa. Evakuointi saatiin päätökseen 3. toukokuuta, jolloin Ark Royal sai käskyn palata Scapa Flow'hun tankattavaksi ja täydennettäväksi. Scapa Flow'ssa aluksen päällikkö kapteeni Arthur Power luovutti tehtävät kapteeni Cedric Hollandille. Tämän johdolla alus lähti seuraavana päivänä Narvikin edustalle, jossa se aloitti toiminnan 6. toukokuuta.
Scapa Flow'ssa alus kävi täydentämässä varastoja 25.–30. toukokuuta. Täydennyksen jälkeen alus palasi Narvikin edustalle 2. kesäkuuta. Narvikin taistelun päätyttyä Ark Royal ja Glorious suojauksineen lähtivät 8. kesäkuuta kohti etelää. Pian lähdön jälkeen Glorious saattajinaan hävittäjät HMS Acasta ja HMS Ardent ottivat suoremman kurssin kotisatamaan heikon polttoainetilanteensa vuoksi. Ark Royal saattajinaan hävittäjät HMS Diana, HMS Acheron ja HMS Highlander purjehti joukkojenkuljetussaattueen mukana pidempää reittiä.
Aluksen lentokoneet hyökkäsivät Saksan laivaston taisteluristeilijä Scharnhorstia vastaan 13. kesäkuuta. Hyökkäyksessä ei saatu Scharnhorstiin yhtään osumaa, mutta kahdeksan Skuaa ammuttiin alas. Koneiden palattua tukialukselle Ark Royal jatkoi matkaansa kohden Scapa Flow'ta, jonne se saapui 14. kesäkuuta.
Palvelus > Välimeri > Kesäkuu–heinäkuu 1940

Kesäkuun lopussa alus lähti takaisin Välimerelle. 801 laivue oli ollut tilapäisesti sijoitettuna maakentälle Detlingiin Kentiin Dunkerquen evakuoinnin aikana kesäkuussa 1940. Alukselle sijoitettujen laivueiden henkeä nostivat uudet Skuat ja täydennykset sekä lähtö Välimerelle. Ark Royal saapui yhdessä taisteluristeilijä HMS Hoodin kanssa Gibraltarille 23. kesäkuuta, kannellaan 30 Fairey Swordfishiä ja 24 hävittäjää. Alukset liitettiin muodostettavaan Force H:hon, jonka kokoaminen vara-amiraali James Somervillen alaisuuteen aloitettiin samana päivänä.
Heinäkuussa Ark Royal osallistui Operaatio Catapultiin, jonka tavoitteena oli tuhota Vichyn Ranskan laivasto. Hyökkäyksessä Algeriaan Oranin satamaan aluksen 810. ja 820. (Fairey Swordfish -) laivueet, jotka lensivät kolmessa neljän koneen ryhmässä, torpedoivat ja vaurioittivat pahoin taisteluristeilijä Dunkerqueta.
Force H lähti merelle 8. heinäkuuta kello 7.00 operaatio MA5:n tueksi hyökkäämällä Cagliarin lentotukikohtaa vastaan. Osastoon kuuluivat taisteluristeilijä Hood (Somervillen lippulaiva), taistelulaivat HMS Valiant ja HMS Resolution, kevyet risteilijät HMS Arethusa, HMS Enterprise ja HMS Delhi, Ark Royal sekä 10 hävittäjää. Akselivaltojen lentokoneet hyökkäsivät 9. heinäkuuta kello 15.45 noin 50 mailia (80 km) Menorcalta etelään. Koneet hyökkäsivät kolmessa aallossa: ensimmäinen aalto parvittain kolme konetta kerrallaan, toinen kello 17.50 alkanut hyökkäys suurena lauttana ja kolmas kello 18.36 alkanut hyökkäys auringosta. Kaiken kaikkiaan hyökkäykseen osallistui noin 40 lentokonetta, joista neljä ammuttiin alas. Akselivaltojen koneet pudottivat hyökkäyksessä noin sata pommia 10 000–13 000 jalasta. Pommituksen tuloksena oli 12 lähelle osunutta pommia, joiden sirpaleet aiheuttivat aluksille pinnallisia vaurioita. Pommituksissa ei kärsitty henkilötappioita.
Heti ilmahyökkäyksen päätyttyä saatiin tiedustelukoneelta tieto pinnalla olevasta sukellusveneestä. Sukellusvene sukelsi, ennen kuin hyökkäys sitä vastaan saatiin järjestetyksi. Vara-amiraali Somerville päätti peruuttaa suunnitellun operaation, koska uhka Ark Royalin vaurioitumisesta oli kasvanut liian suureksi saavutettavaan hyötyyn nähden. Osasto palasi 11. heinäkuuta Gibraltarille
Palvelus > Välimeri > Elokuu 1940

Kun lentokoneita toimitettiin Maltalle (operaatio Hurry), tarkoitus oli hyökätä samanaikaisesti Cagliarin lentotukikohtaan (operaatio Crush). Lentokoneita Maltalle toimittavasta saattueesta erosivat 1. elokuuta kello 20.45 Hood, Ark Royal, Enterprise ja neljä hävittäjää purjehtiakseen sata mailia Sardiniasta etelään olevaan hyökkäyspisteeseen. Enterprise erkani kello 21.30 muusta joukosta suorittamaan erillistä operaatio Sparkia.
Lentotukialukselta  nousi 2. elokuuta kello 2.30 yhdeksän pommein ja kolme miinoin kuormattua Fairey Swordfishia. Sää oli huono, ja yksi osaston koneista putosi kohtalokkaasti nousussa. Hyökkäysosaston iskua viivytettiin päivän valkenemiseen. Hyökkäyksessä koneet saivat osumia neljään hangaariin Elmasin lentokentällä, useita rakennuksia ja kaksi hangaaria syttyi tuleen. Kolme miinaa saatiin asetetuksi sataman suulle.
Hyökkäyksessä yksi lentokoneista sai ilmatorjuntatulessa osuman ja joutui tekemään pakkolaskun. Miehistö joutui sotavangeiksi. Loput koneet palasivat kello 7.20 lentotukialukselle. Koneiden palattua osasto aloitti purjehduksen kaakkoon liittyäkseen Force H:n pääosiin. Osastojen kohdattua kello 8.15 otettiin suunnaksi länsi. Force H palasi Gibraltarille 4. elokuuta päivän sarastaessa.
Force H lähti Gibraltarilta operaatio Hatsiin 30. elokuuta. Laivasto-osasto oli jaettu kahteen osaan: Force B:hen, jossa olivat Renown, Ark Royal, HMS Sheffield ja 12 hävittäjää sekä Force F:ään, joka koostui Välimeren laivastolle siirrettävistä Valiantista, Illustriousista, Coventrystä, Calcutasta ja neljästä Välimeren laivaston hävittäjästä, jotka olivat saapuneet edellisenä päivänä.
Palvelus > Välimeri > Syksy 1940

Operaatio Hatsiin liittyen yhdeksän Ark Royalilta noussutta Fairey Swordfish konetta hyökkäsi 1. syyskuuta Elmasin lentotukikohtaan Sardiniassa (operaatio Smash). Koneet pommittivat lentokonesuojia ja varastoja ilman omia tappioita. Koneiden palattua osasto jatkoi matkaansa Maltalle, josta Force B lähti paluumatkalle.
Paluumatkan aikana suoritettiin 2. syyskuuta toinen hyökkäys Elmasin lentotukikohtaan (operaatio Grab). Hyökkäys kuitenkin epäonnistui tiheän sumun ja tuulen nostattaman pölyn vuoksi. Osasto saapui Gibraltarille 3. syyskuuta.
Ark Royal lähti Gibraltarilta lokakuun alussa huoltoon Liverpooliin, jonne se saapui 8. lokakuuta. Matkalla aluksen suojana olivat hävittäjät Fortune, Forester ja Greyhound. Alus lähti paluumatkalle Scapa Flow'sta saattajinaan taistelulaiva HMS Barham ja risteilijät HMS Berwick ja HMS Glasgow. Osasto saapui Gibraltarille 6. marraskuuta.
Force H, josta mukana olivat Ark Royal, Sheffield ja viisi hävittäjää, lähti 7. marraskuuta Gibraltarilta osana operaatiota MB8 suojaamaan Välimeren laivastolle siirrettäviä aluksia (operaatio Coat). Aluksen lentokoneet iskivät 9. marraskuuta operaation osana Elmasin lentokentälle (operaatio Crack). Osasto palasi, kun se oli saattanut Välimeren laivaston vahvistukset 165 mailin päähän Sisiliasta Galite-saarten kohdalle. Force H saapui varhain 11. marraskuuta takaisin Gibraltarille.
Ark Royal oli 15.–18. marraskuuta suojaamassa lentokoneiden toimittamista Maltalle (operaatio White). Operaatio epäonnistui epäsuotuisan tuulen ja suunnistuksen ongelmien vuoksi. Kahdestatoista Hawker Hurricanesta ja kahdesta suunnistuksesta vastanneesta Blackburn Skuasta ainoastaan neljä Hurricanea ja Skua laskeutui Maltalle – muut katosivat merelle.
Ennen Force H:n Atlantille siirtoa alus otti vielä osaa Collariin, Maltan saattueen suojaamisoperaatio MC2:een liittyvään Operaatio Hideen joulun alla sekä Operaatio Excessiin vuoden vaihteessa. Helmikuussa Ark Royal osallistui ilmahyökkäykseen Tirson padolle (operaatio Picket) ja Genovan sataman pommitukseen (operaatio Grog).