stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mannila (Jyväskylä)
Historiaa

Nykyisen Mannilan alue kuului Palokan rekisterikylään, jonka alkuperäinen ydinalue oli nykyisen kaupunginosan itäpuolella, Palokkajärveen pistävällä Kaijalanniemellä. Varhaisin tieto asutuksesta on vuodelta 1539, jolloin Palokassa oli kaksi taloa, Rutala ja Mankola. Talojen perustajat olivat lähtöisin Saarioisten pitäjästä. Myös Mannilan, Kaijolan ja Mikkolan talot perustettiin Kaijalanniemelle eli silloiselle Palokanniemelle. Niemellä olleet talot siirrettiin kauemmaksi toisistaan isonjaon aikana 1700-luvun loppupuolella.
Rantueen asuinalue syntyi 1940-luvulla, kun alueelle asettui enimmäkseen Sortavalan maalaiskunnasta Jyväskylään sijoitettua siirtoväkeä. Asuinalueen nimi viittaa Sortavalan maalaiskunnan Riekkalansaarella sijainneeseen Rantueeseen. Vuoteen 1947 asti Rantueella toimi myös ylistarolaisen Juho Kustaa Mikkilän omistama tiilitehdas. Viimeisinä vuosinaan tiilitehdas oli Keskimaan vuokraama.
Mannilan alue siirrettiin Jyväskylän maalaiskunnasta kaupunkiin vuonna 1965. Alueesta käytettiin 1980-luvun alkuun asti virallisesti nimitystä Etu-Palokka. 1980-luvun alussa Mannilalle laadittiin uusi asuinalueen laajentumisen mahdollistava asemakaava. Mannisenmäen rakennuttaminen tuli suunnitteille 1990-luvun lopussa. Mannisenmäen kerros- ja pientaloalueen asemakaava otettiin käyttöön vuonna 2013.
Palvelut

Vuonna 2013 toiminnan aloittanut Mankolan yhtenäiskoulu sijaitsee Mannilassa ja siellä opiskelee noin 700 oppilasta[lähde? ]. Koulun ympäristössä sijaitsee myös vuonna 1932 rakennettu Keski-Suomen emäntäkoulun päärakennus.
Kuvia

Kerrostalo Mannilan pohjoisosassa.
Vuonna 2017 valmistunut kerrostalo Mannisenrinteellä.
Mankolan entinen sotilasvirkatalo. Talo on Jyväskylän seudun vanhimpia säilyneitä rakennuksia.
Mankolan koulu
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mannila (Jyväskylä) Wikimedia Commonsissa
Jyväskylän kaupunginosat suuralueittain
| --- | --- |
01 Kantakaupunki:  1. Keskusta (Kirkkopuisto) · 2. Harju · 3. Puistola (Aren aukio; Tourujoki) · 4. Lutakko · 5. Mattilanpelto · 6. Mäki-Matti (Hippos; Rautpohja)  · 9. Kukkumäki · 11. Nisula (Viitaniemi) · 12. Taulumäki · 14. Tourula (Kangas) · 29. Mannila
02 Kypärämäki-Kortepohja:  7. Kypärämäki (Köhniö) · 8. Savela · 17. Kortepohja (Haukkala; Kortesuo; Laajavuori; Ylioppilaskylä)
03 Lohikoski-Seppälänkangas:  13. Lohikoski  (Holsti; Kyyhkysenmäki; Lahjaharju; Paloniemi) · 19. Seppälänkangas  (Heinälampi) · 48. Tyyppälä · 64. Ankeriasjärvi
04 Huhtasuo:  15. Kangasvuori (Pupuhuhta; Rasinrinne; Seppälä) · 20. Huhtasuo (Huhtakeskus; Kangaslampi; Sulku)
05 Kuokkala:  22. Ristonmaa · 23. Kuokkala (Ainolanranta; Kekkola; Pohjanlampi; Tikka) · 24. Kuokkalanpelto · 25. Ristikivi · 26. Nenäinniemi · 27. Hämeenlahti (Samulinniemi)
06 Keltinmäki-Myllyjärvi:  18. Keltinmäki (Keltinkeskus; Mustalampi; Myllyjärvi; Mäyrämäki; Ylä-Myllyjärvi) · 35. Taka-Keljo · 36. Hanhiperä · 37. Valkeamäki
07 Keljo:  10. Keljo (Keljonkeskus; Tarhamäki; Valkola) · 21. Keljonkangas (Sarvivuori) · 28. Sääksvuori · 30. Etelä-Keljo
08 Halssila:  16. Halssila  (Aittorinne; Kivistö; Tuohimutka)
09 Säynätsalo:  31. Säynätsalo · 32. Lehtisaari · 33. Muuratsalo (Haikka) · 34. Kinkovuori
10 Tikkakoski-Nyrölä:  58. Nyrölä · 60. Kuikka · 61. Tikka-Mannila · 62. Tikkakoski · 63. Kuukanpää
11 Palokka-Puuppola:  41. Palokka · 42. Mannisenmäki · 43. Rippalanmäki · 44. Haukkamäki · 45. Kirri · 46. Heikkilä · 47. Pappilanvuori · 49. Hiekkapohja · 50. Matinmäki · 51. Jylhänperä · 52. Puuppola · 53. Saarenmaa · 57. Vertaala
12 Vaajakoski-Jyskä:  65. Sulunperä · 66. Jyskä · 67. Väinölä · 68. Haapaniemi · 69. Vaajakoski (Wessmanninmäki) · 70. Kaunisharju · 71. Tölskä · 72. Kanavuori · 73. Hupeli (Kairahta) · 74. Laajaranta  (Vuoritsalo) · 75. Oravasaari · 76. Pohjola · 77. Pitkäjärvi · 78. Leppälahti · 79. Mehtovuori
13 Kuohu-Vesanka:  38. Ruoke · 54. Vesanka (Perälä) · 55. Kuohu · 56. Varsalanperä
14 Korpilahti:  80. Kirkonmäki · 81. Ikolanmäki · 82. Iloniemi · 83. Kemppaisenmäki · 84. Kotamäki · 85. Tähtiniemi · 86. Korpiaho-Heinosniemi · 87. Tikkala (Moksi; Sarvenperä; Tikkala) · 88. Hirvimäki-Puolakka (Saakoski) · 89. Vespuoli (Oittila; Putkilahti)
Sergio García Fernández

Sergio García vuonna 2008.
Sergio García Fernández (s. 9. tammikuuta 1980 Borriol, Castellónin maakunta, Espanja) on  espanjalainen golfin ammattilaispelaaja, joka pelaa sekä Yhdysvaltain PGA Tourilla että Euroopan PGA European Tourilla. Hänen pelaajasijoituksensa on ollut pitkään 10 parhaan pelaajan joukossa.
García voitti Mastersin vuonna 2017 uusinnan jälkeen. Vuoden 1999 PGA Championshipin hän hävisi Yhdysvaltain Tiger Woodsille yhdellä lyönnillä. Vuonna 2007 hän johti The Open Championshipia kolmen kierroksen jälkeen, mutta hävisi lopulta uusinnassa Irlannin Pádraig Harringtonille.
Garcían lempinimi on El Niño (suom. poika).
Aiheesta muualla

Sergio García PGA Tourin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Sergio García PGA European Tourin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Markku Häkkinen

Markku Häkkinen vuonna 2006.
Markku Anton Häkkinen (14. tammikuuta 1946 – 5. joulukuuta 2015) oli suomalainen itseoppinut kasvitieteilijä, jota pidettiin yhtenä banaanien taksonomian johtavista asiantuntijoista maailmassa. Hän kartoitti luonnossa kasvavia banaanilajeja, ja 70 tunnetusta luonnonbanaanilajista 42 on Häkkisen löytämiä, nimeämiä ja tieteellisesti kuvaamia. Häkkisen tutkimuksia on julkaistu kansainvälisissä tiedelehdissä yli 80 artikkelia. Vierailevana tutkijana hän toimi Helsingin yliopistossa sekä Kiinan tiedeakatemiassa. Vuonna 2009 Häkkinen kutsuttiin Linnean Society -tutkimusseuran jäseneksi ja hänelle myönnettiin seuran H. H. Bloomer -mitali. Vuonna 2015 Suomen Kulttuurirahasto myönsi Häkkiselle 30 000 euron palkinnon merkittävästä kulttuurityöstä.
Häkkinen oli taustaltaan merikapteeni, ja hän kiinnostui ensimmäisinä merikapteenivuosinaan trooppisista ja subtrooppisista kasveista. Jäätyään eläkkeelle hän alkoi päätoimiseksi kasvitieteen tutkijaksi, mutta ilman palkkaa.
»Jo 1980-luvun lopulla näin Thaimaassa banaanilajeja, joita en pystynyt tunnistamaan. Huomasin, että luonnonbanaanisuvun neljästä sektiosta kahta on tutkittu hyvin vähän. Löysin mustan aukon, jota ryhdyin täyttämään kymmenen vuotta myöhemmin. Sitä ennen opiskelin kaakao- ja sitruskasvien sukuja.»
Vuoteen 2011 mennessä Häkkinen oli tehnyt 14 tutkimusmatkaa Borneoon, Bruneihin, Indonesiaan, Kiinaan, Malesiaan, Thaimaahan ja Vietnamiin. Häkkinen käytti tieteelle tuntemattomien lajien tunnistamisessa morfologiaa, muotoon perustuvaa menetelmää. Hän otti kasvista näytteitä kuten siemeniä ja juurakonpaloja, kirjasi noin 200 strategista tietoa ja valokuvasi lajin.
Häkkisen kunniaksi on nimetty banaanilajit Musa haekkinenii ja Musa velutina subsp. markkuana.
Aiheesta muualla

Editorial Secretary, Dr John Edmondson: The President presented the 2009 H H Bloomer Award to Mr Markku Hakkinen (pdf) (s. 62–63 ISSN 0950-1096) The Linnean.  lokakuu 2009. Lontoo:  The Linnean Society of London. Arkistoitu 19.10.2011. Viitattu 11.12.2011. (englanniksi)
Markku Häkkinen Helsingin Sanomien arkistossa (vaati kirjautumisen) hs.fi. Helsingin Sanomat. Viitattu 11.12.2011.
Luettelo Häkkisen julkaisuista Wikispecies, species.wikimedia.org. The Wikimedia Foundation, Inc. Viitattu 18.12.2013. (englanniksi)
Singeli

Singelillä voidaan tarkoittaa vaihtoehtisesti jotain seuraavista:
singeli, kiviaines
singeli, eräs petankkipelin laji
singeli-pelaajalla on golfissa 1-numeroinen tasoitus
singeli tai singleton, bridge-pelissä kädessä oleva yhden kortin maa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Singeli”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Singer (automerkki)

Singer Chamois
Singer 8
Singer-merkkisiä autoja valmistettiin Englannissa vuosina 1901–1970. George Singer perusti vuonna 1874 polkupyörätehtaan Coventryyn Englantiin. Autojen tuotannon yhtiö aloitti vuonna 1901. Rootes Group hankki tehtaan omistukseensa vuonna 1956, jonka jälkeen Singer-autot olivat hienommin varusteltuja yhtymän autoja.
Singer 10 HP -malli vuodelta 1912 oli tehtaan ensimmäinen pienimoottorinen auto. Siinä oli 1096 cm³ nelisylinterinen moottori, jossa oli termosifonijäähdytys. Lisävarusteena oli saatavana sähkövalot.
Esimerkiksi vuosina 1956–1970 valmistettu Singer Gazelle -auto oli Hillman Minxin kalliimpi ja paremmin varusteltu versio. Singerin mallistossa Hillman Minxiä vastasi Gazelle, jonka viimeinen 427-senttiä pitkä malli esiteltiin vuonna 1967. Gazellea tehokkaampi Singerin malli Vogue oli 3 cm pitempi ja siitä oli tarjolla myös farmarimalli.
Taloudelliset vaikeudet kuitenkin pakottivat Rootes-yhtymän karsimaan automerkkejä. Viimeinen Singer-auto valmistui huhtikuussa 1970. Se oli Singer Chamois (1964–1970), yleisen Hillman Impin varustellumpi ja hienompi versio. Singer Chamoisissa oli Impiä paremmat istuimet ja runsaampi varustelu.
Sergio Endrigo

Sergio Endrigo vuonna 1965
Sergio Endrigo (15. kesäkuuta 1933, Pola, Italian kuningaskunta – 7. syyskuuta 2005, Rooma, Italia) oli italialainen laulaja-lauluntekijä. Endrigo voitti San Remon musiikkifestivaalit 1968 kappaleella Canzone per te. Samana vuonna Endrigo edusti Italiaa Eurovision laulukilpailussa kappaleella Marianne ja sijoittui kilpailussa kymmenenneksi 17 kilpailijan joukosta.
Diskografia > Albumit

1962 – Sergio Endrigo
1963 – Endrigo
1966 – Endrigo
1968 – Endrigo
1969 – La vita, amico, è l'arte dell'incontro
1969 – I più grandi successi di Sergio Endrigo
1969 – Sergio Endrigo
1971 – Nuove canzoni d'amore
1972 – Diez Canciones De Amor
1972 – L'Arca
1974 – La voce dell'uomo
1974 – Ci vuole un fiore
1975 – Endrigo dieci anni dopo
1976 – Canzoni venete
1976 – Alle origini della mafia
1977 – Elisa
1977 – Sarebbe bello...
1978 – Donna mal d'Africa
1979 – Exclusivamente Brasil
1980 – A Arte de Sergio Endrigo
1980 – En Castellano
1981 – ...e noi amiamoci
1982 – Mari del sud
1982 – Se necessita una flor
1986 – E allora balliamo
1988 – Il giardino di Giovanni
1993 – Qualcosa di meglio
1996 – Il meglio
2003 – Altre emozioni
2004 – Cjantant Endrigo dut par furlan/Cantando Endrigo in lingua friulana
2010 – Si comincia a cantare
Silja Paavola

Silja Paavola (s. 19. joulukuuta 1956) on Suomen lähi- ja perushoitajaliitto SuPerin puheenjohtaja. Paavola on pohjakoulutukseltaan apuhoitaja. Lisäksi hän on suorittanut muun muassa psykiatrisen hoidon erikoisammattitutkinnon.
Paavola valittiin SuPerin puheenjohtajaksi ensimmäisen kerran liittokokouksessa vuonna 2012. Sitä ennen hän toimi SuPerin liittohallituksen ja työvaliokunnan jäsenenä vuodesta 2008 lähtien.
Paavola valittiin jatkamaan puheenjohtajana uudelle nelivuotiskaudelle SuPerin liittokokouksessa 8.6.2016. sekä 15.9.2020.
Vuosina 2004–2008 Paavola toimi SuPerin edustajiston jäsenenä.
Silja Paavola on työskennellyt muun muassa Helsingin kaupungin palveluksessa eri työpisteissä, ja  hän on toiminut Helsingin kaupungin pääluottamusmiehenä vuosina 2007–2012.
Puoluetaustaltaan Paavola on sitoutumaton.
Markus Esser

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Markus Esser |  Markus Esser |  Markus Esser |  |
Maa:   Saksa
Miesten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Helsinki 2005 | moukari |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Göteborg 2006 | moukari |  |
Markus Esser (s. 3. helmikuuta 1980 Leverkusen, Saksa) on saksalainen moukarinheittäjä. Hän edusti urallaan TSV Bayer 04 Leverkusen -seuraa. Hänen ennätyksensä on Leverkusenissa vuonna 2006 heitetty 81,10 m.
Vuoden 2005 MM-kilpailuissa alun perin neljänneksi sijoittunut Esser nousi vuonna 2014 pronssisijalle, kun kultaa voittaneen Ivan Tsih’anin tulos hylättiin dopingrikkomuksen vuoksi. Tsih’anin dopingrikkomuksen myötä Esser nousi pronssisijalle myös vuoden 2006 EM-kilpailuissa.
Esser lopetti uransa vuonna 2015. Hän on 180 senttimetriä pitkä ja painoi uransa aikana 99 kilogrammaa. Hän voitti Saksan-mestaruuden vuosina 2006–2008 ja 2010–2014.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Markus Esser Wikimedia Commonsissa
Markus Esser Bio, Stats, and Results (Arkistoitu – Internet Archive) Olympics at Sports-Reference.com (englanniksi)
Sisiliskot

| Sisiliskot |
| --- | --- |
 Muurisisilisko (Podarcis muralis)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Yläheimo::  Lacertoidea
Heimo::  Sisiliskot   Lacertidae  (Laurenti, 1768)
Katso myös
   Sisiliskot Wikispeciesissä   Sisiliskot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sisiliskot (Lacertidae) on liskojen heimo, jonka jäseniä elää Euroopan, Afrikan ja Aasian alueella.  Se on monipuolinen heimo, johon kuuluu satoja lajeja, jotka jaetaan 39 sukuun.
Elinympäristö

Euroopan ja Välimeren lajit elävät pääosin metsässä ja pensaikoissa. Aasiassa elää sukujen Eremias ja käärmeensilmäsisiliskot (Ophisops) lajeja niityillä ja aavikolla. Afrikkalaiset lajit elävät yleensä kuivilla, kivikkoisilla alueilla. Holaspis on yksi harvoista puissa elävien sisiliskojen suvuista, ja sen yksi laji, piikkipyrstösisilisko (Holaspis guentheri) kykenee liitämään ilmassa käyttäen häntäänsä ja litteää ruumistaan liitovarjona.
Ulkonäkö

Sisiliskot ovat pieniä tai keskisuuria liskoja. Useimmat lajit ovat alle 9 cm pitkä ilman häntää, vaikka suurin elävä laji, Gallotia stehlini, saavuttaa 46 cm, ja aiemmin on ollut vielä suurempia lajeja, jotka ovat nyt kuolleet sukupuuttoon. Sisiliskot syövät pääasiassa hyönteisiä. Poikkeus on Meroles anchietae, yksi harvoista sisiliskoista, jotka säännöllisesti syö siemeniä – sopiva ruokavalio Namibin aavikon ankariin oloihin.
Sisiliskot ovat muodoltaan huomattavan samanlaisia, hoikkia ja pitkähäntäisiä, mutta niissä on hyvin erilaisia kuvioita ja värejä, jopa saman lajin yksilöillä. Niiden suomut ovat suurimpia pään alueella. Useimpien lajien urokset ja naaraat ovat keskenään eri näköisiä.
Vähintään kahdeksan Kaukasuksella elävää lajia lisääntyy partenogeneettisesti,  ja kolme lajeista synnyttää eläviä poikasia.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Lacertidae
Encyclopaedia of Life: Lacertidae (englanniksi)
ITIS: Lacertidae (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en: Lacertidae
Käännös suomeksi
Markus Efesolainen

Markus Efesolainen nykyaikaisessa ikonissa.
Pyhä Markus Efesolainen, syntyjään Markus Eugenikos (kreik. Μάρκος ο Ευγενικός, n. 1392 – 23. kesäkuuta 1444) oli Efesoksen metropoliitta ja bysanttilainen teologi. Markus tunnetaan ainoana ortodoksena piispana, joka ei allekirjoittanut Ferrara-Firenzen unionikokouksen päätöspöytäkirjaa. Hän vastusti eläessään latinalaista teologiaa ja hänet on kanonisoitu ortodoksisessa kirkossa pyhäksi. Hänet tunnetaan uskon pylväänä Gregorios Palamaan ja Fotios Suuren ohella.
Aiheesta muualla

Pyhä tunnustajapiispa Markus Efesolainen (Arkistoitu – Internet Archive) (suomeksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Mark of Ephesus
Käännös suomeksi
Shopska-salaatti

Shopska-salaattia Makedoniassa
Shopska-salaatti tunnetaan myös nimellä bulgariansalaatti (bulgariaksi, makedoniaksi ja serbiaksi Шопска салата, kroatiaksi ja bosniaksi Šopska salata, romaniaksi Salata bulgărească, tšekiksi Šopský salát, albaniaksi Salat Shope ja unkariksi Sopszka saláta); on bulgarialaista alkuperää oleva ruokalaji. Se kehitettiin 1970-luvulla Sunny Beachin lomaparatiisin nimikkoruuaksi.
Shopska on suosittu salaatti eri puolilla Balkania ja Keski-Eurooppaa. Salaattiin kuuluu yleensä muun muassa kurkkua, tomaattia, paprikaa ja sipulia sekä kastikkeeseen valkoviinietikkaa, öljyä ja mausteita. Salaatin päällä on sirenejuustoraastetta. Sitä tarjoillaan myös rakian kanssa. Shopska on hieman samanlainen kuin kreikkalainen salaatti.
Aiheesta muualla

Shopska-salaatti (bulgariansalaatti )
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Silja Tuominen

Silja Tuominen (s. 15. lokakuuta 1999) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on edustanut Liigassa Oulu Nice Socceria kausina 2018–2019 ja Tampereen Ilvestä kaudesta 2020 alkaen. Ennen kauden 2022 alkua hän on pelannut Liigassa kaikkiaan 64 ottelua ja tehnyt niissä 16 maalia, joista 13 maalia kaudella 2021.
Slaterin säännöt

Slaterin sääntöjen avulla voidaan määrittää tehollisen ydinvarauksen Zeff laskemiseen käytetty varjostustekijä σ tai S.
Säännöt kehitti puolikokeellisesti John C. Slater vuonna 1930, joihin kuuluvia varjostustekijöitä Enrico Clementi et al. korjasivat 1960-luvulla tietokonelaskennallisesti Hartree-Fock -menetelmän avulla.
Alkuperäiset Slaterin säännöt

Atomin elektronikonfiguraatio kirjoitetaan ja sen atomiorbitaalit ryhmitellään sulkuihin niiden pääkvanttiluvun n mukaan oikealta vasemmalle kasvavaan järjestykseen. Orbitaaleista erotellaan suluin kaikki paitsi s- ja p-orbitaalit:
[1s] [2s,2p] [3s,3p] [3d] [4s,4p] [4d] [4f] [5s, 5p] [5d] jne.
Sitten jokaiselle sulkujen rajaaman ryhmän elektroneille annetaan varjostustekijät. Nämä ovat vakioita jotka riippuvat elektronien määrästä ja tyypistä ryhmässä. Elektronit, jotka ovat tarkasteltavaa elektronia korkeammalla, eli oikealla edellä olevassa järjestyksessä, jätetään tarkastelun ulkopuolelle, sillä niiden ei oleteta vaikuttavan elektronin kokemaan ydinvaraukseen.
Saman ryhmän elektronit saavat varjostustekijäksi 0.35, paitsi [1s] ryhmä, jossa toisen elektronin vakio on 0.30. Tarkastellun elektronin oma varjostustekijä jätetään laskuista pois.
Tarkasteltua kuorta alemman kuoren (n-1) elektronien vaikutus on 0.85 ja kaikkien tätä alempien (n-2) vaikutus on 1, jos nämä ryhmät ovat [ns, np] tyyppiä.
nd ja nf orbitaalien n-1 orbitaalin ja tätä alempien orbitaalien elektronien vakio on 1.00.
Saadut varjostustekijät lasketaan yhteen, jolloin saadaan atomin tietyn elektronin kokema varjostus.
Esimerkki

Bromin 3d elektronin kokeman varjostustekijän laskeminen:
Kirjoitetaan elektronikonfiguraatio: 1s22s22p63p64s23d104p5
Jaotellaan orbitaalit pääkvanttiluvun perusteella sulkuihin: (1s2)(2s2,2p6)(3s2,3p6)(3d10)(4s2,4p5)
Jätetään huomiotta 3d orbitaalista oikealla (ulkokuorella) olevat 4s ja 4p orbitaalien elektronit ja lasketaan vasemmalla (lähempänä atomiydintä) olevien elektronien aiheuttama varjostus: σ[3d] = 1.00 * 18 + 0.35 * 9 = 21.15
Shoreditch

Shoreditchin kaupungintalo.
Shoreditch on Lontoon kaupunginosa Hackneyn kaupunkipiirissä. Sen etelärajalta alkaa Lontoon City.
Keskiaikainen Shoreditchin seurakunta oli paikallishallinnollinen yksikkö vuoteen 1899, jolloin perustettiin Shoreditchin kaupunkipiiri (Borough). Kaupunkipiiriin kuului kolme aluetta: Shoreditch, Hoxton ja Haggerston. Niillä oli oma kaupungintalo, Shoreditch Town Hall, joka seisoo yhä Old Streetin itäpäässä. Shoreditch yhdistettiin Hackneyyn vuonna 1965.
Shoreditchilla on entisaikoina ollut maine East Endin köyhänä alueena, jossa oli paljon rikollisuutta, prostituutiota ja sosiaalisia ongelmia mutta myös vireää kulttuurielämää teattereineen ja varietee-esityksineen. Charlie Chaplin esiintyi siellä ennen muuttoaan Yhdysvaltoihin. Shoreditchissa sijaitsivat The Theatre- ja Curtain-teatterit, joille Shakespeare kirjoitti näytelmiä ja näytteli niissä itsekin. Gainsboroughin studio, jossa Alfred Hitchcock aloitti uransa, sijaitsi Hoxtonissa, joka usein luetaan kuuluvaksi Shoreditchiin.
Nykyään Shoreditch on trendikäs kaupunginosa, jossa toimistojen ja asuntojen neliöhinnat ovat korkeita. Sitä on luonnehdittu hipstereiden kaupunginosaksi New Yorkin Williamsburgin tai lievemmässä mitassa Helsingin Punavuoren tapaan. Shoreditch on ollut Työväenpuolueen kannatusaluetta kaikissa parlamenttivaaleissa vuodesta 1935 lähtien. Alueen nykyinen edustaja Britannian parlamentissa on Meg Hillier. Hän sai 79 prosenttia äänistä vuoden 2017 vaaleissa Hackney South and Shoreditchin vaalipiirissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shoreditch Wikimedia Commonsissa
Sabbath Bloody Sabbath

| Sabbath Bloody Sabbath Black Sabbath |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Morgan-studiot, Lontoo   syyskuu 1973
 Julkaistu:  1. joulukuuta 1973    1. tammikuuta 1974
 Formaatti: LP, C-kasetti, CD
 Tuottaja(t): Black Sabbath
 Tyylilaji: heavy metal, hard rock, progressiivinen rock
 Kesto: 42.35
 Levy-yhtiö:  WWA Records    Vertigo Records    Warner Bros.
Listasijoitukset
  4. (joulukuu 1973)    5. (23. maaliskuuta 1974)    6. (joulukuu 1973)    11. (1974)    17. (23. helmikuuta 1974)    25. (joulukuu 1973)    49. (1973)
Black Sabbathin muut julkaisut
| Vol. 4 1972 | Sabbath Bloody Sabbath 1973 | Sabotage 1975 |
Sabbath Bloody Sabbath on Black Sabbath -yhtyeen vuoden 1973 lopulla julkaistu viides studioalbumi. Levy oli edeltäjänsä tapaan kokeileva, ja siinä käytetään kosketinsoittimia runsaammin. Tunnetuimpia kappaleita ovat nimiraita ”Sabbath Bloody Sabbath”, "Killing Yourself to Live" ja "Spiral Architect". Nykyään monet fanit ja kriitikot pitävät albumia yhtyeen parhaana levytyksenä ja myös yhtyeen jäsenet ovat olleet tyytyväisiä albumiin. Albumi on yhtyeen viides perättäinen platinaa (yli miljoonan) myynyt albumi Pohjois-Amerikassa.
Taustaa

Yhtye oli kiertänyt jälleen maailmaa ahkerasti vuosina 1972–1973. Laulaja Ozzy Osbourne: "Se oli kiertämistä, kirjoittamista, nauhoittamista yhä uudelleen ja uudelleen. Siitä oli tullut 'työtä'". Kesällä 1973 yhtye päätti toistaa edellisen albumin (Vol. 4) toimintametodin ja mennä samaan taloon Los Angelesin Bel Airiin työstämään uutta materiaalia. Tällä kertaa mitään ei kuitenkaan tapahtunut, koska kitaristi Tony Iommi kärsi inspiraation puutteesta. Iommi: "Kaikki odottivat minulta riffejä, mutta en saanut mitään aikaan. Jos niitä ei tullut, kukaan ei tehnyt mitään". Rumpali Bill Ward taustoittaa tilannetta: "Tonyn riffit olivat aina lähtölaukaus kappaleiden tekoon. Meillä muillakin oli ideoita, mutta pääasiassa kappaleet rakennettiin Tonyn ideoiden ympärille".
"Sitten häivyimme pettyneinä takaisin Englantiin", jatkaa Iommi. "Yhtyeen hajoaminen oli todella lähellä. Muutaman viikon tauon jälkeen menimme Clearwellin linnaan Gloucestershireen yrittääksemme uudelleen. Haimme hieman erilaista ympäristöä. Työskentelimme vanhoissa vankityrmissä ja kaikenlaisten kummitusjuttujen jälkeen kehitin "Sabbath Bloody Sabbath"in riffin ja se laukaisi padon." Osbournen mukaan inspiraatio löytyi yllättävästä lähteestä: "Meidät pelasti Golden Earring -niminen hollantilaisbändi. Kuunnellessamme yhtyeen Moontan-nimistä albumia jokin naksahti Tonyn päässä ja hän kehitti "Sabbath Bloody Sabbath"in kitarariffin. Ummetus hävisi sillä sekunnilla ja uusia biisejä alkoi taas kehittyä".
Kansitaide

Albumin kannen on suunnitellut Pacific Eye & Ear ja sen on maalannut Drew Struzan. Etukannessa on kuva kuolevasta miehestä, joka makaa sängyssä pirujen ja saatanan riivaamana ja takakannessa on saman konseptin vastakuva, jossa mies makaa rauhallisessa ympäristössä läheistensä ympäröimänä. Ward: "Kansi on suosikkini meidän kokoelmastamme. Olen aina pitänyt siitä". "Hieno kansi, tyypillinen hyvä vastaan paha -asetelma", kertoo Iommi. Sisäkannessa on heijastettu kuva yhtyeestä "muinaisessa" makuuhuoneessa, mutta Iommin mukaan kuvassa näkyvä pistorasia "tärveli" idean. Ensimmäisissä painoksissa tuli myös liite, jossa oli kappaleiden sanat ja soittajatiedot.[lähde? ]