stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen vaalirahoituskohu
Yhteiskunnallisten toimijoiden antamat tuet > Raha-automaattiyhdistys

Raha-automaattiyhdistyksen tukemat yhdistykset ja säätiöt ovat myös myöntäneet vaalitukea vaalitaideostojen muodossa. Tällaisia yhdistyksiä ovat Nuorisosäätiö, Mannerheimin Lastensuojeluliitto, Suomen Meripelastusseura.lähde?
Yhteiskunnallisten toimijoiden antamat tuet > Urheiluopistosäätiö

Urheiluopistosäätiöltä SDP kertoo saaneensa 5 000 euroa taulumyynnissä. Urheiluopistosäätiön valtuuskunnan puheenjohtaja on SDP:n Paavo Lipponen.
Yhteiskunnallisten toimijoiden antamat tuet > Tradeka

Elokuussa 2009 puolueiden julkistaessa rahoituksensa ilmeni, että Tradeka tuki Vasemmistoliittoa vuosien 2007-2009 aikana runsaalla 100 000 eurolla, ja SDP:tä vuosina 2007–2008 yhteensä 80 000 eurolla. Näitä rahoja on käsitelty kirjanpidossa ja verotuksessa verovähennyskelvottomina lahjoituksina. Tradekan mukaan tuki on "hyödyttänyt molempia".
Yhteensä suuryritykseltä on tullut näiden tietojen mukaan SDP:lle ja Vasemmistoliitolle noin neljännesmiljoona euroa vuodesta 2007 lähtien.
Yhteiskunnallisten toimijoiden antamat tuet > Stiftelsen för det tvåspråkiga Finland

Stiftelsen för det tvåspråkiga Finland antoi RKP:lle 800 000 euroa vuoden 2007 eduskuntavaaleja varten.
Kohun seuraukset > Vaalirahailmoitusten täydentäminen ja palautukset

Vaalirahailmoitusten takaraja oli toukokuussa 2007. Ministereistä ainakin Mauri Pekkarinen (kesk) ja Mari Kiviniemi (kesk) tulkitsivat vielä 24. toukokuuta 2008 väärin vaalirahoituslain ilmoitusvelvollisuutta siten, että heidän mielestään yhdeltä tukijalta saatua yli 1700 euron seminaari- tai taulumyyntituloa ei tarvitse kertoa. Mauri Pekkarinen täydensi ilmoitustaan 27.5.2008.
Helsingin Sanomat piti joidenkin edustajien, esimerkiksi Timo Kallin ja Matti Ahteen tekemää vaalirahojen palautusta kaunisteluna, koska rike oli siinä, että saadut vaalirahat oli lainvastaisesti salattu 2007.
Kohun seuraukset > Vaalirahoituksen valvonta ja mediahuomio

Vaalirahailmoitusten valvonnasta tehtiin kantelu ja oikeusministeriö joutui tekemään selvityksen oikeuskanslerille. Ministeriön selvityksen mukaan oikeusministeriö ei voi määrätä poliitikkoa tekemään ilmoitusta vaalirahoituksesta, jos se on jäänyt tekemättä eikä määrätä uhkasakkoa. Oikeusministeriön mukaan vaalirahailmoitusten valvonta jää tiedotusvälineiden vastuulle ja poliitikot kantavat virheellisistä ilmoituksista poliittisen vastuun.
Keskustelun käynnistyttyä blogimerkintöjen herättämän mielenkiinnon myötä tiedotusvälineet ryhtyivät selvittämään vaalirahoituksen perusteita. Erityisesti Helsingin Sanomat sekä iltapäivälehdet julkaisivat useita laajoja artikkeleita asiaan liittyen. Esimerkiksi Mauri Pekkarisen kampanjan yhteydessä myytyjä tauluja vaadittiin näytteille. Keskisuomalaisen päätoimittaja Erkki Laatikainen puolestaan arvosteli etenkin helsinkiläismediaa asenteellisuudesta ja teloitusmentaliteetista, jonka edessä eduskunnan ja hallituksen ei ole syytä alistua.
Suurin osa kohusta keskittyi Kehittyvien maakuntien Suomi- järjestöön, vaikka esimerkiksi RKP sai suurimman osan vaalirahoituksestaan Stiftelse för det tvåspråkiga Finland -säätiöltä, ja sen saama 600 000 euron tuki oli Kehittyvien maakuntien Suomen jakamaa tukea suurempi. Säätiörekisteristä löytyvän vuoden 2005 selvityksen mukaan Stiftelse för det tvåspråkiga Finland sai lahjoituksia 800 000 euroa ja jakoi avustuksia 600 000 euroa. Kun Helsingin Sanomat kysyi asiasta RKP:n ministeri Stefan Wallinilta, hän sanoi, ettei halunnut tietää puolueensa rahalähteitä.
Taloustutkimuksen toukokuun 2008 lopussa tekemän kyselyn mukaan kolme neljästä suomalaisesta uskoo, että poliitikkojen mielipiteitä voidaan ostaa vaalirahoituksella. Vastanneista 60 prosenttia hyväksyi poliitikoille annettavan vaalirahoituksen tuli se yrityksiltä tai ammattiliitoilta. Kolmannes kertoi vaalirahakohun vähentäneen heidän luottamustaan poliittiseen järjestelmään.
Anu Kantolan johtamassa  Helsingin Sanomain säätiön rahoittamassa Helsingin yliopiston Viestinnän tutkimuskeskuksen ja Tampereen yliopiston Journalismin tutkimusyksikön tutkimusprojektissa selvitettiin vaalirahoituskohua kolmesta eri näkökulmasta; keskeisten toimijoiden haastatteluilla, median sisältöjen analyysilla ja yleisötutkimuksella. Tutkimuksen tuloksia on raportoiti Anu Kantolan toimittamassa Hetken hallitsijat, jJulkinen elämä notkeassa yhteiskunnassa kirjassa sekä Sinikka Torkkolan tutkimusraportissa Vaaliraha ja lautakasa journalismissa - kohun lietsoja vai vastuullinen arvioija?
Kohun seuraukset > Vaalirahoitussääntöjen uusiminen

Eduskuntapuolueet sopivat, että vaalirahoitussäännöt uusitaan ennen vuoden 2008 kunnallisvaaleja. Uusia, kaikkia vaaleja koskevia sääntöjä valmisteltiin Tarastin toimikunnassa jouluun asti. Hallituspuolueet ehdottivat ilmoitusrajan laskemista 1 700:sta 1 000 euroon ja ehdokkaille vaatimusta erotella avustusten ohella vaalikampanjansa kulut. Opposition mielestä hallituksen kaavailemat uudistukset eivät olleet riittäviä vaan yksittäisille lahjoituksille olisi tullut määrätä yläraja ja vaalirahoituslain rikkominen säätää rangaistavaksi teoksi jo seuraaviin kunnallisvaaleihin mennessä. Oikeusministeri Tuija Brax piti näin nopeaa aikataulua mahdottomana muun muassa perustuslaillisten kysymysten vuoksi.
Kohun seuraukset > Vaalirahoituslaki

Korkeimman hallinto-oikeuden eläkkeellä oleva tuomari Lauri Tarasti valmisteli aikoinaan nykyistä vaalirahoituslakia. Tarasti pitää rahoituksesta syntynyttä kohua osoituksena lain toimivuudesta. Hänen mukaansa julkisuus on poliitikoille tehokkaampi kannustin noudattaa lakia kuin pienehköt rikosoikeudelliset rangaistukset, esimerkiksi sakot.
Transparency International -järjestön mukaan Suomen poliittisen rahoituksen avoimuuden puutetta on hämmästelty kansainvälisestikin. Järjestö vertasi vaalirahoitusta koskevassa raportissaan Suomea Valko-Venäjään. Grecon vaalirahoituksen maa-arvioinnin mukaan korruptio sen vakavassa muodossa voi hyvin uhata Suomen yhteiskunnan oikeus- ja perusarvoja. Grecon mukaan se tulisi ottaa määrätietoisemmin huomioon Suomen vaalirahoituslaissa.
Helsingin Sanomien mukaan kansanedustajien lahjonnan kieltävät pykälät ovat yhtä suurta porsaanreikää. Kansanedustajat ovat laatineet itse itseään valvovan lain. Ennen vaaleja annetut lahjat ovat vaalirahoitusta ja sen jälkeen annetut lahjat ovat rahoitusta seuraavia vaaleja varten. Rikoslaissa on vuodesta 2002 kielletty kansanedustajan lahjominen ja kansanedustajalta lahjuksien vastaanottaminen. Sitä ennen oli kiellettyä vain ulkomaisten kansanedustajien lahjominen. Rikoslakia piti muuttaa Euroopan neuvoston rikosoikeussopimuksen vuoksi. Monissa muissa maissa kansanedustajien lahjominen oli kielletty jo aiemmin. Perustusvaliokunta vastusti lakia. Eduskunta piti lakia tarpeettomana. Se muotoiltiin siten, että Turun yliopiston rikosoikeuden professorin Pekka Viljasen mukaan käytännössä näyttöä lain rikkomisesta on mahdotonta saada.
Tutkija Tomi Vehon mukaan Suomessa puolueilla on laajat oikeudet ja vähän velvoitteita muihin maihin verrattuna. Ruotsissa vuosisadan alun vertailussa oli säädöksiä vielä vähemmän, mutta Ruotsin puolueet ovat sopineet pelisäännöistä ja rahoittajista saa tietoa enemmän kuin Suomessa. Suomi ei ollut mukana tutkimuksessa. Tomi Vehon mukaan 2003 ilmoituksissa oli toivomisen varaa, ja vuonna 2007 ne olivat vielä huonompia. Lain perustelujen mukaan yhdistysten saama tuki on eriteltävä.
Lukuja vuoden 2007 eduskuntavaalien vaalirahoituksesta > Vaalibudjetti

Suurimmat vaalibudjetit vuoden 2007 vaaleissa olivat: kokoomuksen Eero Lehti (119 335 €) ja Sauli Niinistö (117 287 €). Paljon vaalirahaa käyttivät myös Sdp:n Eero Heinäluoma (84 720 €) ja keskustan Paula Sihto (102 155 €).
Eduskuntavaaleissa 2007 läpi päässeitten kansanedustajien vaalibudjetit puolueittain:
| Puolue | edustajien lukumäärä | vaalibudjetit yhteensä | vaalibudjetit keskimäärin |
| --- | --- | --- | --- |
| Keskusta | 51 | 2,48 milj € | 48 555 €/edustaja |
| Kokoomus | 50 | 2,46 milj € | 49 278 €/edustaja |
| Sosialidemokraatit | 45 | 1,37 milj € | 30 462 €/edustaja |
| Vasemmistoliitto | 17 | 0,51 milj € | 29 708 €/edustaja |
| Ruotsalainen kansanpuolue | 9 | 0,34 milj € | 38 182 €/edustaja |
| Vihreät | 15 | 0,33 milj € | 21 966 €/edustaja |
| Kristillisdemokraatit | 7 | 0,13 milj € | 19 016 €/edustaja |
| Perussuomalaiset | 5 | 0,10 milj € | 19 014 €/edustaja |
Vaalibudjetit kuvaavat ehdokkaiden vaalikampanjakustannuksia. Ne sisältävät ehdokkaiden oman rahoituksen ja muut, ulkopuoliset rahalähteet. Vaalibujetit eroavat paitsi puoluekannan, myös sukupuolen mukaan: läpi päässeiden miesten vaalibudjetti oli keskimäärin 41 000 euroa/edustaja, naisten keskimäärin 35 000 euroa/edustaja..
Lukuja vuoden 2007 eduskuntavaalien vaalirahoituksesta > Riippuvuus varainhankinnasta

Ainoastaan RKP:ssa oman varainhankinnan tuotto oli suurempi kuin valtiolta tuleva rahoitus.
Oman varainhankinnan ja valtion rahoituksen suhde:
RKP: 106%
SDP: 13,5%
Kokoomus: 13,3%
Vasemmistoliitto: 7,7%
Keskusta: 7,1%
Vihreät: 5,6%
Kristillisdemokraatit: 2.7%
Perussuomalaiset: 1,6%
Lukuja vuoden 2007 eduskuntavaalien vaalirahoituksesta > Seminaarit

Kokoomus keräsi seminaarituloja 438 100 €, keskusta 284 000 €, SDP 192 000 €, RKP 81 650 € ja vihreät 8 200 €. Vain Jyri Häkämies myi lippuja isommissa erissä, joissa ilmoitusvelvollisuusraja 1700 euroa täyttyi. Jyri Häkämiehen seminaareja tukivat Helsingin Mekaanikontalo Oy 10 000 €, Kehittyvien maakuntien Suomi 10 000 €, Pankkiiriliike Öhman 4 000 € ja Seppo Sairanen 2 500 €. Yritykset voivat vähentää seminaarikulut verotuksessa. Eero Heinäluoma uskoo seminaarituottojen olevan riippumatonta rahaa. Eniten vaalirahaa seminaareilla keräsivät:
Eero Heinäluoma (sd) 53 160 €, Puhujat: Sauli Niinistö, Anne Brunila ja Anders Blom, Hinta: 900 € Vieraita: < 100
Ilkka Kanerva (kok) 50 710 €, Puhujat: Teija Tiilikainen, Jarmo Riski ja Esko Aho Vieraita: 112
Jyri Häkämies (kok) 45 450 €, Puhujat: Esko Aho, Heikki Talvitie, Jarmo Pihonen, Jussi Järventaus, Tapio Välinero Vieraita:
Tanja Karpela (kesk) 44 300 €, Puhujat: Matti Vanhanen, Tanja Karpela Hinta: 1200 €, Vieraita: 40, 30 yritystä
Tapani Mäkinen (kok) 39 990 €, Puhujat: Jussi Pajunen, Arto Hiltunen, jussi Järventaus, Jussi Perälä, [Olavi Honko, Kaarina Dromberg Vieraita: 70, 60 yritystä
Markku Laukkanen (kesk) 38 564 €, Puhujat: Vieraita: 20/seminaari
Leena Harkimo (kok) 35 500 €, Puhujat: Björn Wahlroos, Sauli Niinistö, Mikael Lilius Vieraita: 71
Aiheesta muualla

Greco. Korruptionvastainen järjestö.
Vaalit. Oikeusministeriö.
OM: Taidemyynti hankala osa vaalirahoitusta YLE 26.5.2008
Vaalirahoituksesta nousi kohu YLE kooste 16.-28.5.2008
KMS-Lind kytköksissä keskustaan YLE 13.6.2008
Vanhanen myöntää keskustan tehneen virheitä vaalirahoitusasiassa YLE 13.6.2008
SDP:n suosio hiipunut vaalirahoituskohun aikana YLE 13.6.2008
Rovaniemellä tutkintapyyntö vaalirahasotkusta YLE 13.6.2008
Timo Rope

Timo Rope (s. 10. heinäkuuta 1952) on suomalainen tietokirjailija sekä yrittäjä, alanaan markkinoinnin ja liikkeenjohdon konsultointi. Hän on toiminut yrittäjänä vuodesta 1984 ensin yrityksessä Business Consulting Rope Oy ja vuodesta 1988 alkaen perustamassaan yrityksessä Management Consulting Rope Oy. Vuodesta 1993 Timo Rope on vetänyt Rope-Yhtiöitä, joihin kuuluu useita markkinoinnin ja johtamisen kehittämiseen liittyviä yrityksiä. Työssään Rope toimii markkinoinnin kouluttajana ja pitää osaamisalueisiinsa liittyviä esityksiä ja koulutuksia ympäri maata. Rope on kirjoittanut yhteensä 34 kirjaa. Markkinoinnin osa-alueelta tietokirjoja on julkaistu runsaat 20 ja lisäksi on yrittäjyyteen, johtamiseen ja filosofiaan liittyviä kirjoja.
Timo Rope opiskeli Tampereen yliopistossa pääaineenaan markkinointi ja valmistui sieltä ekonomiksi 1976. Sen jälkeen hän opiskeli Helsingin kauppakorkeakoulussa kauppatieteiden maisteriksi 1976–1978 pääaineenaan hallinto ja johtaminen.
Rope toimi SOK:ssa vuosina 1976–1982 muun muassa markkinointitutkijana. Sen jälkeen hän siirtyi mainostoimisto Harkonmäki Oy:n osastonjohtajaksi 1982–1983 ja toimi vielä Harkonmäki Consultant Ky:n toimitusjohtajana 1983 ennen siirtymistään yrittäjäksi. Rope toimi Helsingin kauppakorkeakoulussa vs. lehtorina ja vs. yliassistenttina markkinoinnin laitoksella 1984–1995, Rope-Yhtiöiden vetäjänä hän on toiminut vuodesta 1993.lähde?
Timo Rope on aviossa ja hänellä on viisi lasta. Hän asuu Sipoossa. Rope on toiminut Sipoon Perussuomalaiset ry:n puheenjohtajana. Hän oli Perussuomalaisten ehdokkaana vuoden 2011 eduskuntavaaleissa ja sai 1 604 ääntä. Hän on ollut Perussuomalaisten sisällä toimineen eduskuntavaaleihin rakennetun Täysmuutos -ryhmän vetäjä. Timo Rope erosi Perussuomalaisista vuoden 2013 lopussa ja kuuluu nyt Yhteinen Sipoomme -ryhmään. Sipoon kunnanvaltuutettuna ja kunnanhallituksessa Rope on toiminut vuoden 2013 alusta.
Timo Rope on toiminut Helsingin Ekonomien hallituksessa vuodesta 2012 lähtien ja Suomen Ekonomien (aikaisemmin Suomen Ekonomiliitto) hallituksessa vuodesta 2013.
Rope sai vuonna 2000 Helsingin kauppakorkeakoulun Tiedon jano -palkinnon Pirjo Ståhlen kanssa.
Keskeiset julkaisut

Asiakaskeskeinen markkinointi. Näkemyksiä ja sovelluksia.  Espoo:  Weilin+Göös, 1986.  ISBN 951-35-3728-5
Rope, Timo & Mether, Jari: Mielikuvamarkkinointi.  Espoo:  Weilin+Göös, 1987.  ISBN 951-35-4245-9
Rope, Timo & Hautamäki, Seppo: Lanseerausmarkkinointi. Onnistunut markkinoilletulo.  Espoo:  Weilin+Göös, 1991.  ISBN 951-35-4985-2
Markkinointitutkimuksen opas.  Helsinki:  Mainostajien liitto, 1992.  ISBN 951-95616-0-9
Rope, Timo & Vahvaselkä, Irma: 90-luvun markkinointi yleisjaksoille ja lyhytkursseille.  Espoo:  Weilin+Göös, 1992.  ISBN 951-35-5372-8
Nykyaikainen markkinointi.  Espoo:  Weilin+Göös, 1993.  ISBN 951-35-5360-4
Rope, Timo & Pöllänen, Jouni: Asiakastyytyväisyysjohtaminen.  Espoo:  Weilin+Göös, 1994.  ISBN 951-35-5858-4
Rope, Timo & Vahvaselkä, Irma: Suunnitelmallinen markkinointi.  Espoo:  Weilin+Göös, 1994.  ISBN 951-35-5944-0
Markkinointiosaaminen.  Helsinki:  KY-palvelu, 1995.  ISBN 951-96629-5-2
Tulevaisuuden manifesti. Työn ja talouden hyvinvointioppi.  Helsinki:  Rope, 1995.  ISBN 951-97346-0-0
Business to business -markkinointi.  Helsinki:  WSOY, 1998.  ISBN 951-0-23115-0
100 keinoa tehdä markkinoinnilla tulosta.  Helsinki:  WSOY, 1999.  ISBN 951-0-23814-7
Ihminen eläiminä.  Helsinki:  Kauppakaari, 1999.  ISBN 952-14-0095-1
100 keinoa kehittää liiketoimintaa.  Helsinki:  WSOY, 2000.  ISBN 951-0-25279-4
Suuri markkinointikirja.  Helsinki:  Kauppakaari, 2000.  ISBN 952-14-0230-X
Tavoitteena menestysbrandi. Onnistu mielikuvamarkkinoinnilla.  Helsinki:  WSOY, 2001.  ISBN 951-0-26547-0
Vastakkaisfilosofia, eli Kurkistuksia todellisuuden toiselle puolelle.  Helsinki:  Talentum Media, 2001.  ISBN 952-14-0577-5
Yrittäjän markkinointikirja.  Helsinki:  Tietosykli, 2002.  ISBN 952-9612-41-9
Rope, Timo & Vesanen, Jari: 100 keinoa hyödyntää internetiä.  Helsinki:  WSOY, 2003.  ISBN 951-0-28352-5
Johdon markkinointiratkaisut. Strateginen markkinointi.  Helsinki:  WSOY, 2003.  ISBN 951-0-28246-4
Rope, Timo & Pyykkö, Manne: Markkinointipsykologia. Väylä asiakasmieleiseen markkinointiin.  Helsinki:  Talentum, 2003.  ISBN 952-14-0726-3
Onnistu myynnissä.  Helsinki:  WSOY, 2003.  ISBN 951-0-28350-9
100 keinoa tehostaa myyntiä.  Helsinki:  WSOY, 2004.  ISBN 951-0-29106-4
Markkinoinnilla menestykseen. Hehkeys- ja ilahduttamismarkkinointi.  Helsinki:  Infoviestintä, 2005.  ISBN 952-5123-60-X
Menesty konsulttina. Konsultoinnista kukoistavaa liiketoimintaa.  Helsinki:  Talentum, 2006.  ISBN 952-14-0898-7
Lehti, Eero & Rope, Timo & Pyykkö, Manne: Mikä tekee yrittäjästä menestyvän. Perusyrittäjästä superyrittäjäksi.  Helsinki:  WSOYpro, 2007.  ISBN 978-951-0-32312-0
Perusmyyjästä supermyyjäksi.  Helsinki:  Infor, 2009.  ISBN 978-952-5123-84-5
Kosmeettinen äly. Miten annat itsestäsi älykkään vaikutelman?  Helsinki:  WSOYpro, 2010.  ISBN 978-951-0-37495-5
Rope, Timo & Rope, Maarit: Utilitaarinen markkinointi. Markkinoinnin tuloslaskenta.  Helsinki:  Infor, 2010.  ISBN 978-952-5123-93-7
Rope, Timo&Kettunen, Sampo: Halujohtaminen.  Helsinki:  Kauppakamari, 2012.  ISBN 978-952-246-180-3
Bisnesäly.  Helsinki:  Kauppakamari, 2013.  ISBN 978-952-246-235-0
Dv12

| Sv12 / Sr12 / Dv12 |
| --- | --- |
 Dv12 n:o 2611 uudessa vihervalkoisessa värityksessä.
Perustiedot
Tyyppi:  dieselhydraulinen yleisveturi
Liikennöitsijä:  Valtionrautatiet, VR-Yhtymä
Valmistaja:  Valmet, Lokomo
Lukumäärä:  192
Valmistusvuodet:  1963–1968, 1971–1972, 1974–1980, 1983–1984
Peruskorjattu:  2003–2008 (2500-sarja)
Hylätty:  50
Museoitu:  1
Numerointi:  2501–2568, 2601–2664, 2701–2760
Lempinimi:  Dreeveri, Deeveri, Reeveri,  Ruotsinlaiva (2700-sarja) Pikku-Kalpee (uuden yritysilmeen mukainen), Kiisseli
Tekniset tiedot
Huippunopeus:  125 km/h
Paino:  63 – 69 t
Pituus:  14 000 mm
Leveys:  3 200 mm
Korkeus:  4 600 mm
Raideleveys:  1 524 mm
Pyörästö:  B′B′
Pyörästön pituus:  9 800 mm
Suurin akselipaino:  15,5–17,0 t
Pyörän halkaisija:  1 000 mm
Vaihteisto:  Voith L 216 rs
Moottori:  Tampella SACM MGO V16 BSHR
Moottorin teho:  1 000–1 030 kW (1 360–1 400 hv) käyntinopeudella 1 500 r/min
 Saneerattu Dv12 n:o 2540 Perkiön varikolla Tampereella
Dv12 (ennen 1.1.1976 Sv12, Sv12J ja Sr12) on väliraskas, hydraulisella Voith-vaihteistolla varustettu dieselveturi, jota käytetään yleisesti koko Suomessa.
Historia > Vauriot ja hylkäykset

Dv12-sarjan vetureita on kunnostettu useiden pahojenkin vaurioiden jälkeen, tosin muutamien yksilöiden tapauksessa on kyseenalaista, voiko niitä pitää enää alkuperäisinä, sillä ne on rakennettu suuremmaksi osaksi uudestaan.
Veturi 2701 vaurioitui pahoin tasoristeysonnettomuudessa Hangossa 16. maaliskuuta 1998. Vauriot korjattiin ja veturi palasi liikenteeseen, mutta poistui käytöstä vuonna 2016.
Veturi 2519 vaurioitui pahoin tulipalossa Sievissä 8. kesäkuuta 2009. Vaurioiden vuoksi veturi hylättiin, ollen näin ensimmäinen hylätty Dv12-sarjan veturi. Se siirrettiin 4.–5. heinäkuuta 2009 romutettavaksi VR:n Hyvinkään konepajalle.
Veturi 2634 puolestaan syttyi tuleen 14. syyskuuta 2009 Jyväskylän eteläpuolella, mutta sammui itsekseen ja veturi selvisi melko pienin vaurioin. Veturin vauriot korjattiin ja se palasi liikenteeseen.
Huonokuntoisimpia 2700-sarjan vetureita on hylätty ja toimitettu Hyvinkään konepajalle romutettaviksi. Ensimmäiset hylätyt veturit  2706, 2707, 2708, 2709, 2718, 2725, 2727, 2728, 2729 ja 2734 ajettiin yhtenä letkana Hyvinkäälle 14. lokakuuta 2009. 2734 ja 2728 vetivät letkan Hyvinkään asemalle, josta letkan toisen pään veturit 2725 ja 2707 vetivät letkan konepajalle. Johtoveturissa 2734 oli Suomen liput puolitangossa koko matkan ajan.
Vaihtotöissä parina olleet veturit 2548 ja 2565 törmäsivät vaunuihin Hämeenlinnassa 30. marraskuuta 2010. Molemmat veturit vaurioituivat törmäyksessä. Veturi 2548 korjattiin takaisin liikenteeseen, mutta 2565 jouduttiin pahemmin vaurioituneena hylkäämään. lähde?
Veturit 2539 ja 2540 törmäsivät toisiinsa Nurmeksen eteläpuolella 2. helmikuuta 2011. Kummatkin veturit vaurioituivat pahoin. Molempien vetureiden vauriot on korjattu ja kyseiset veturit ovat taas liikenteessä. lähde?
Veturi 2633 vaurioitui tasoristeysonnettomuudessa Äänekoskella 11. kesäkuuta 2012. Vaurioiden vuoksi veturi hylättiin. lähde?
Veturi 2513 vaurioitui Iisalmessa 19. huhtikuuta 2014 ajettuaan läpi päätepuskimesta. Veturi hinattiin Pieksämäen konepajalle, jossa tehtyjen tarkastelujen perusteella veturi hylättiin. lähde?
Veturit 2746 ja 2752 vaurioituivat vaihtotyöonnettomuudessa Kotkassa syyskesällä 2014. Vetureista on purettu paljon komponentteja Pieksämäen konepajalla. lähde?
Kolme eri valmistussarjaa

Dv12-sarjaa on aikoinaan valmistettu kolmessa valmistussarjassa: 2500-sarjaa valmistettiin 1960-luvulla, osa 2700-sarjasta 1960-luvun lopussa ja osa 1970-luvun alussa. Hieman erikoisesti Dv12-tyypin viimeinen tilaussarja oli 2600-sarja, vaikka 2700-sarja oli jo aiemmin valmistunut.
Sarjoissa on hieman ulkonäöllisiä eroavaisuuksia. 2700-sarja poikkeaa muista erilaisten pakoputkikoteloiden osalta, muuten sarja muistuttaa pitkälti 2500-sarjaa. 2600-sarja poikkeaa edellä mainituista hieman enemmän. Sen jäähdytinkoneisto on erilainen ja myös jäähdyttimen kennot on sijoiteltu eri tavalla ja tämän vuoksi pidempi konesuoja on hieman erinäköinen. 2500- ja 2700-sarjoissa olevan Behrin jäähdyttimen tuuletinkoneiston tilalla 2600-sarjassa on Voith-merkkinen jäähdyttimen tuulettimen käyttökoneisto. 2600-sarjassa on myös vaihteiston yhteydessä muita sarjoja tehokkaampi öljynjäähdytin, mikä tekee siitä paremmin hidasvauhtista ja raskasta vaihtotyötä sietävän. Dieselmoottorit, niin apu- kuin päädieselmoottoritkin, ovat kaikissa Dv12-vetureissa kuitenkin keskenään samoja tyyppejä.
Saneeraus

Vanhimmat veturit (2500-sarja) on saneerattu; ensin kokeellisesti vuonna 2003 Hyvinkään konepajalla (veturi 2524) ja sarjatuotantona Pieksämäen konepajalla vuodesta 2004 alkaen. Saneerausohjelma valmistui syksyllä 2008, jolloin konepajalta valmistui 2563, joka sai samassa yhteydessä radio-ohjauslaitteiston ja EVN-numeron. lähde?
Radio-ohjauksen prototyyppinä on toiminut veturi 2710, jonka laiteasennukset valmistuivat Hyvinkään konepajalla maalis-huhtikuussa 2005. Loppuvuodesta 2008 aloitettiin radio-ohjauslaitteiston asennus Pieksämäen konepajalla myös aiemmin saneerattuihin 2500-sarjan sekä lisäksi 2700-sarjan vetureihin. 2600-sarjaan radio-ohjauslaitteita alkoi ilmestyä vuoden 2010 alkupuolella. Radio-ohjausta käytetään järjestelytöissä mm. Helsingissä Vuosaaren satamassa ja Kouvolassa Kuusankosken tehdasalueella. lähde?
2600-sarjan vetureihin on myös alettu tehdä ohjaamo-olosuhteita parantavia muutoksia Hyvinkään konepajalla, kuten ovien vaihto saneerattujen 2500-sarjalaisten kaltaisiksi ja lämmityksen ja äänieristyksen parantaminen. 2700-sarjalle on tehty Hyvinkään konepajalla ns. D12-korjausta, jossa veturit kunnostetaan tekemättä kuitenkaan isoja muutoksia ja maalataan kokonaan uudestaan. D12-korjausta ei lasketa varsinaiseksi konepajakorjaukseksi, vaan siitä käytetään määritelmää laajennettu huolto. lähde?
Sijoitukset ja vedettävien junien koko

Dv12-veturit on sijoitettu tällä hetkellämilloin? siten, että Kouvolan varikko operoi 2700-sarjan uusimmilla vetureilla (2741–2760). Tampereen varikon alaisuudessa on 2500-sarjan uusimmat ja 2700-sarjan vanhimmat veturit. Lisäksi Tampereelle on syksyllä 2009 sijoitettu muutama 2600-sarjan veturi (numerot 2626–2634) korvaamaan poistetut 2700-sarjalaiset. Myöhemmin Tampereelle siirrettiin vielä veturi 2625). Oulun ja Joensuun varikot jakavat käyttöönsä loput 2500-sarjan ja 2600-sarjan vetureista. Tarkempi sijoittelu eri käyttöympäristöihin muuttuu kalustotarpeiden mukaan. lähde?
Suurin junapaino, mitä Dv12-veturilla vedetään, on jyrkkänousuisilla radoilla 800 tonnia ja loivanousuisilla 1 200 tonnia. Monilla rataosuuksilla on junapainoksi määritetty 960 tonnia. Nämä määrät voidaan vetureiden monikäytössä kertoa vetureiden määrällä niin, että esimerkiksi kolmen Dv12-veturin moniajossa voidaan käyttää 2 700 tonnin junapainoa tietyillä radoilla. lähde?