stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
CSS
CSS-animaatiot > Kiista

CSS-animaation kehityksen alkuvaiheissa se herätti huolta niissä, jotka suosivat  JavaScript animaatiota tai vähemmän käytettyä Synchronized Multimedia Integration Language (SMIL) -kieltä; toiset ovat väittäneet, että se on Apple Inc., WebKit-projektin pääsponsorin, yritys kiertää Adobe Flash (ja sen tuottamien Flash-animaatioiden) sisällyttäminen yhtiön iOS-laitteisiin, jotka käyttävät Safari.-selainta. Lisäksi, vaikka Cascading Style Sheets on suhteellisen helppokäyttöinen ohjelmointikieli, monet ohjelmoijat kamppailevat silti animaatioiden luomisessa. Tämän ongelman vuoksi useat yksilöt ja verkkosivustot ovat kehittäneet ja luoneet avoimen lähdekoodin CSS-nappianimaatioita koodilla, jonka käyttäjät voivat kopioida. Kuitenkin, huolimatta näistä aikaisemmista kiistoista, CSS-animaatioita voidaan pääosin löytää ja ne ovat laajalti käytössä internetissä.
CSS-animaatiot > Selaintuki

Kesäkuussa 2011 Firefox 5 sisällytti CSS-animaatio tuen. CSS-animaatio on myös saatavilla moduulina WebKitin nightly build-versioissa sekä Google Chrome, Safari 4 ja 5, Safarille iOS (iPhone, iPod Touch, iPad), Android versioille 2.x ja 3.x, Internet Explorer 10+ ja Microsoft Edge -selaimessa, BlackBerry OS 6 -verkkoselaimessa, käyttämällä -webkit- etuliitettä. Sitä käytetään myös iTunes 9:ssä tukemaan iTunes LP tiedostoja.
Taitto

HTML sisältää useita mahdollisuuksia elementin asetteluun ja sommitteluun sivulle. Näitä ovat esim. BLOCK, INLINE, taulukot (TABLE) ja Positioning absoluuttiseen sijoitteluun.
Taitto on sittemmin lisätty osaksi CSS:ää, jolla voi jakaa sisällön palstoihin tai riveille.
CSS:n mahdollisuudet tähän ovat CSS Flexbox (CSS Flexible Box Layout) ja CSS Grid Layout.
Ennen CSS:n ominaisuuksia ainoat luotettavat tekniikat, jotka toimivat useimmissa selaimissa olivat Positioning ja Floats.
Tärkein ero on, että CSS Grid on kaksiulotteinen, mikä tarkoittaa, että se voi sijoittaa elementtejä samanaikaisesti riveihin ja sarakkeisiin. Flexbox on yksiulotteinen, mikä tarkoittaa, että se voi asetella elementtejä vain vaaka- tai pystysuunnassa, mutta ei molemmissa samanaikaisesti. Grid sopii paremmin monimutkaisiin ja tarkkoihin asetteluihin, kun taas Flexbox on joustavampi ja mukautuu sisällön kokoon.
CSS Grid kehitettiin Microsoftilla ja julkaistiin epävirallisena laajennoksena Internet Explorer 10:ssa. Ominaisuus speksattiin ja luovutettiin W3C:lle 2012. Toteutus ei ollut ensimmäinen, ja sen kilpailijana oli myös Adoben kehittämä CSS Regions.
Lopulta mediayhtiö Bloomberg palkkasi avoimen lähdekoodin kehittäjän toteuttamaan ominaisuuden ja se julkaistiin osana Google Chromea ja Firefox tammikuussa 2017. Kun Microsoft Edge viimein toteutti laajennuksen syksyllä 2017, jokainen merkittävä selain tuki Gridiä.
Flex layoutia ehdotti jo CSS Working Group vuonna 2008 ja ensimmäinen speksin luonnos julkistettiin 2009. Speksi jouduttiin kuitenkin kirjoittamaan uudelleen 2011 sen epämääräisyyden ja toteutuksien heikkouden vuoksi. Vuoden 2012 luonnoksesta tuli W3C:n standardiehdotus, jota vielä uudistettiin 2013.
Lopullinen versio hyväksyttiin vasta marraskuussa 2018.
Myöhemmissä HTML-versioissa (kuten HTML5) on poistettu useita tyyliin vaikuttavia määrityksiä ja ne on jätetty CSS:n tehtäväksi. Syy tähän on HTML:n palauttaminen sen alkuperäiseen semanttiseen merkitykseen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
W3C:n CSS-sivusto
W3C:n CSS-validaattori
Johdanto CSS-tyyliehdotuksien käyttöön Web-sivuilla
Suomenkielinen CSS 2.1 -ominaisuusreferenssi visuaaliselle medialle
Suomenkielinen yhteenveto CSS3-valitsimista esimerkki-/testisivuineen
FSK JeES

| FSK JeES |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  OAO
Osake:  LSE: FEES MCX: FEES RTS: FEES
ISIN:  RU000A0JPNN9
Perustettu:  Kesäkuu 2002
Kotipaikka:  5A, Akademika Tselomeja Ul., Moskova 117630 , Venäjä
Toimiala:  sähköverkko: Venäjän kantaverkkoyhtiö
Liikevaihto:  140 313 milj. RUR (2012)
Liikevoitto:  82 133 milj. RUR (EBITDA, 2012)
Nettotulos:  7 100 milj.RUR (2012)
Henkilöstö:  23 000
Emoyhtiö:  Rosseti
Omistaja:  Rosseti/ Venäjän federaatio: 79,55 %
Kotisivu:  www.fsk-ees.ru www.fsk-ees.ru/eng/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
FSK JeES (ven. ОАО «ФСК ЕЭС»,  OAO FSK JeES) tai Federalnaja setevaja kompanija (ven. Федера́льная сетева́я компа́ния Единой Енергетической Системы) on Venäjän valtioenemmistöinen sähköenergia-alan konserni, joka vastaa maan sähkönsiirron kantaverkosta. Tämän federatiivisen verkkoyhtiön asiakaskunta koostuu sähkönjakeluyhtiöistä, energiantuottajista ja muita suuryrityksistä.
Moskovan ja Toljatin välistä 500 kilovoltin kantaverkkoa.
Yhtiön siirtoverkkojen pituus kasvoi vuoden 2012 aikana 7 000 kilometrillä;  siirtoverkon yhteispituus oli vuoden 2012 lopussa 131 000 kilometriä. Verkosto ulottuu Venäjällä yhteensä 75 federaatiosubjektiin. Kantaverkkoa pitkin  siirrettiin yhteensä 498 miljardia kWh, joka oli 3 prosenttia edellisvuotta enemmän. Yhtiöllä on sähköasemillaan yhteensä 335 GVA muuntajakasiteettia 35-750 voltin jännitteille. Yhtiö kertoo olevansa muuntajakapasiteetiltaan ja siirtoverkkonsa pituuden puolesta maailman suurin pörssinoteerattu sähköverkkoyhtiö (vertaa Rosseti).
Marraskuussa 2012 yhtiön osake-enemmistö (79,55 %) siirrettiin valtiollisen sähköverkkoyhtiö Rossetin yhteyteen, jolloin kantaverkkoyhtiö FSK JeES:stä tuli tytäryritys. Kaupan toteuttamiseksi Rosseti-yhtiö toteutti suunnatun osakeannin.
Vaikka osake-enemmistö on Venäjän valtion hallinnassa Rosseti-yhtiön välityksellä, osalla FSK JeES:n osakkeista käydään kauppaa sekä Moskovan (MICEX-RTS) että Lontoon pörssissä (LSE).
Aiheesta muualla

Emoyhtiö Rossetin verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| n k  Venäjän suurimmat yritykset (Global 2000) |
| --- | --- |
 Gazprom  Rosneft  Lukoil  Surgutneftegaz  Novatek  Sberbank  Transneft  Nornickel  VTB  Tatneft  Rosseti  NMK  Polyus  Severstal  Inter RAO  Sistema  MMK  Magnit  Moskovan pörssi  ALROSA  Aeroflot  Polymetal International  Moskovan luottopankki 
Tilanne 2020
| n k  RTS-indeksin yritykset |
| --- | --- |
 Aeroflot  AFK Sistema  ALROSA  En+ Group  FosAgro  FSK Rosseti  Gazprom  Gk Samolet  Globaltrans  Gruppa Pozitiv  Inter RAO  Lukoil  Magnit  MMK  Metšel  Mobile TeleSystems  Mosenergo  Moskovan luottopankki  Moskovan pörssi  NLMK  Nornickel  Novatek  Ozon Holdings  PIK Group  Polymetal International  Polyus  Qiwi  Ros Agro  Rosneft  Rostelecom  RUSAL  RusHydro  Sberbank  Segezha Group  Seligdar  Severstal  Sovcomflot  Surgutneftegaz  Tatneft  Tinkoff  Transneft  Unipro  VK  VTB  X5 Retail Group  Yandex 
Päivitetty: 5. tammikuuta 2024
Volbeatin diskografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 Volbeat vuonna 2016
Julkaisut
| ↙Studioalbumit | 8 |  |
| ↙Livealbumit | 3 |  |
| ↙Singlet | 37 |  |
| ↙Videot | 3 |  |
| ↙Musiikkivideot | 29 |  |
Tanskalainen heavy rock -yhtye Volbeat on perustettu vuonna 2001. Yhtyeen jäseniä ovat Michael Poulsen, Jon Larsen ja Kaspar Boye Larsen. Yhtye on julkaissut yhteensä kahdeksan studioalbumia.
Albumit > Studioalbumit

| Vuosi | Tiedot | Listasijoitukset> Tanska  | Listasijoitukset> Suomi  | Listasijoitukset> Yhdysvallat  | Kultalevyt |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005 | The Strength / The Sound / The Songs Julkaistu: 26. syyskuuta 2005  Levy-yhtiö: Rebel Monster, Mascot  Formaatti: CD, LP, digitaalinen | 18 | 33 | — | IFPI DEN: 2x Platina  |
| 2007 | Rock the Rebel / Metal the Devil Julkaistu: 26. helmikuuta 2007  Levy-yhtiö: Mascot  Formaatti: CD, LP, digitaalinen | 1 | 14 | — | IFPI DEN: 4x Platina  |
| 2008 | Guitar Gangsters & Cadillac Blood Julkaistu: 1. syyskuuta 2008  Levy-yhtiö: Mascot  Formaatti: CD, LP, digitaalinen | 1 | 1 | — | IFPI DEN: 3x Platina IFPI FIN: Kulta  |
| 2010 | Beyond Hell / Above Heaven Julkaistu: 10. syyskuuta 2010  Levy-yhtiö: EMI, Vertigo, Republic, Universal  Formaatti: CD, LP, digitaalinen | 1 | 1 | 142 | IFPI DEN: 2x Platina IFPI FIN: Kulta |
| 2013 | Outlaw Gentlemen & Shady Ladies Julkaistu: 5. huhtikuuta 2013  Levy-yhtiö: Vertigo, Republic, Universal  Formaatti: CD, LP, digitaalinen | 1 | 2 | 9 | IFPI DEN: 3x Platina  |
| 2016 | Seal the Deal & Let’s Boogie Julkaistu: 3. kesäkuuta 2016  Levy-yhtiö: Vertigo, Republic, Universal  Formaatti: CD, LP, digitaalinen | 1 | 1 | 4 | IFPI DEN: 4x Platina  |
| 2019 | Rewind, Replay, Rebound Julkaistu: 2. elokuuta 2019  Levy-yhtiö: Vertigo, Republic, Universal  Formaatti: CD, LP, digitaalinen | 2 | 3 | 27 |  |
| 2021 | Servant of the Mind Julkaistu: 3. joulukuuta 2021  Levy-yhtiö: Republic |  |  |  |  |
| 2025 | God of Angels Trust Julkaistaan: 6. kesäkuuta 2025  Levy-yhtiö: Vertigo/Universal |  |  |  |  |
Albumit > Live-albumit

Live from Beyond Hell/Above Heaven (2011)
Let's Boogie! (Telia Parken livetallenne, 2018)
Rewind, Replay, Rebound: Live in Deutschland (2020)
Albumit > Videoalbumit

Live in a Pool of Booze (2007)
Live: Sold Out! (2008)
Live from Beyond Hell/Above Heaven (2011)
Let’s Boogie! (Telia Parken livetallenne, 2018)
Singlet

| Vuosi | Kappale | Listasijoitukset> Tanska  | Listasijoitukset> Suomi  | Listasijoitukset> Yhdysvallat  | Albumi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 | ”I Only Wanna Be with You” | — | — | — | The Strength / The Sound / The Songs |
| 2007 | ”Sad Man’s Tongue” | — | — | — | Rock the Rebel / Metal the Devil |
| 2007 | ”The Garden’s Tale” | 18 | — | — | Rock the Rebel / Metal the Devil |
| 2007 | ”Radio Girl” | — | — | — | Rock the Rebel / Metal the Devil |
| 2008 | ”Maybellene i Hofteholder” | 5 | — | — | Guitar Gangsters & Cadillac Blood |
| 2008 | ”Mary Ann’s Place” (feat. Pernille Rosendahl) | 35 | — | — | Guitar Gangsters & Cadillac Blood |
| 2009 | ”We” | — | — | — | Guitar Gangsters & Cadillac Blood |
| 2010 | ”Fallen” | 13 | 18 | 11 | Beyond Hell / Above Heaven |
| 2010 | ”Heaven nor Hell” | 20 | — | 1 | Beyond Hell / Above Heaven |
| 2010 | ”7 Shots” (feat. Mille Petrozza ja Michael Denner) | — | — | — | Beyond Hell / Above Heaven |
| 2011 | ”16 Dollars” | — | — | — | Beyond Hell / Above Heaven |
| 2011 | ”A Warrior’s Call” | — | — | 2 | Beyond Hell / Above Heaven |
| 2012 | ”Still Counting” | — | — | 1 | Guitar Gangsters & Cadillac Blood |
| 2013 | ”Cape of Our Hero” | 6 | — | — | Outlaw Gentlemen & Shady Ladies |
| 2013 | ”The Hangman’s Body Count” | — | — | 1 | Outlaw Gentlemen & Shady Ladies |
| 2013 | ”Lola Montez” | — | — | 1 | Outlaw Gentlemen & Shady Ladies |
| 2013 | ”The Nameless One” | — | — | — | Outlaw Gentlemen & Shady Ladies |
| 2013 | ”Lonesome Rider” (feat. Sarah Blackwood) | 8 | — | — | Outlaw Gentlemen & Shady Ladies |
| 2013 | ”Pearl Hart” | — | — | — | Outlaw Gentlemen & Shady Ladies |
| 2014 | ”Dead but Rising” | — | — | 3 | Outlaw Gentlemen & Shady Ladies |
| 2014 | ”Doc Holliday” | — | — | 9 | Outlaw Gentlemen & Shady Ladies |
| 2016 | ”The Devil’s Bleeding Crown” | — | — | 1 | Seal the Deal & Let’s Boogie |
| 2016 | ”For Evigt” (feat. Johan Olsen) | 3 | — | — | Seal the Deal & Let’s Boogie |
| 2016 | ”Seal the Deal” | — | — | 3 | Seal the Deal & Let’s Boogie |
| 2017 | ”Black Rose” (feat. Danko Jones) | — | — | 1 | Seal the Deal & Let’s Boogie |
| 2019 | ”Leviathan” | — | — | 37 | Rewind, Replay, Rebound |
| 2019 | ”Last Day Under the Sun” | — | — | 1 | Rewind, Replay, Rebound |
| 2019 | ”Cheapside Sloggers” (feat. Gary Holt) | — | — | — | Rewind, Replay, Rebound |
| 2019 | ”Pelvis on Fire” | — | — | — | Rewind, Replay, Rebound |
| 2019 | ”Die to Live” (feat. Neil Fallon) | — | — | 11 | Rewind, Replay, Rebound |
| 2021 | ”Wait a Minute My Girl” |  |  |  | Servant of the Mind |
| 2021 | ”Dagen Før” |  |  |  | Servant of the Mind |
| 2021 | ”Shotgun Blues” |  |  |  | Servant of the Mind |
| 2021 | "Becoming" |  |  |  | Servant of the Mind |
| 2022 | "The Sacred Stones" |  |  |  | Servant of the Mind |
| 2022 | "Temple Of Ekur" |  |  |  |  |
| 2025 | "By a Monster’s Hand" |  |  |  | God of Angels Trust |
Musiikkivideot

| Kappale | Vuosi | Ohjaaja(t) |  |
| --- | --- | --- | --- |
| ”I Only Wanna Be with You” | 2006 | Tuntematon |  |
| ”The Garden's Tale” | 2007 | Tuntematon |  |
| ”Radio Girl” | 2007 | Tuntematon |  |
| ”Sad Man’s Tongue” | 2007 | Tuntematon |  |
| ”Maybellene i Hofteholder” | 2008 | Claus Vedel |  |
| ”Mary Ann’s Place” (feat. Pernille Rosendahl) | 2008 | Alex Diezinger |  |
| ”We” | 2009 | AVA |  |
| ”Fallen” | 2010 | Matt Wignall |  |
| ”Heaven nor Hell” | 2010 | Uwe Flade |  |
| ”16 Dollars” | 2011 | Jakob Printzlau |  |
| ”A Warrior's Call” | 2011 | Matt Wignall |  |
| ”Still Counting” (live) | 2012 | Michael Sarna |  |
| ”Cape of Our Hero” | 2013 | Jakob Printzlau |  |
| ”Lola Montez” (live) | 2013 | Sven Offen |  |
| ”The Nameless One” (live) | 2013 | Sven Offen |  |
| ”Lonesome Rider” (feat. Sarah Blackwood) | 2014 | Jakob Printzlau |  |
| ”The Devil’s Bleeding Crown” | 2016 | Plastic Kid |  |
| ”Seal the Deal” | 2016 | Martin Landgreve, Magnus Jonsson |  |
| ”Black Rose” | 2017 | Toon53 Productions |  |
| ”Leviathan” | 2019 | Adam Rothlein |  |
| ”Last Day Under The Sun” | 2019 | Jakob Printzlau |  |
| ”Cheapside Sloggers” (feat. Gary Holt) | 2019 | Shan Dan Horan |  |
| ”Die To Live” (feat. Neil Fallon) | 2019 | Adam Rothlein |  |
| "Wait a Minute My Girl" | 2021 | Sean Donnelly |  |
| "The Sacred Stones" | 2022 |  |  |
| “Say No More” | 2022 |  |  |
| "Temple Of Ekur" | 2022 |  |  |
| "Becoming" | 2022 |  |  |
| "By a Monster’s Hand" | 2025 | Adam Rothlein |  |
Tulin, näin ja voitin...

| Tulin, näin ja voitin> .. Frederik |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1972
 Tyylilaji: iskelmä
 Levy-yhtiö: CBS
Frederikin muut julkaisut
|   | Tulin, näin ja voitin... 1972 | En periks anna milloinkaan 1974 |
Tulin, näin ja voitin... on Frederikin vuonna 1972 julkaistu debyyttialbumi.
Kappaleet > A-puoli

Cherokee-heimo – 3.25
Taivaan värit – 2.22
Nuo onnen päivät – 2.58
Pettävä nainen – 2.34
En viihdy luonas – 3.10
Kerran vain se kirpaisee – 2.13
Kappaleet > B-puoli

Kostaja – 3.05
Jos jotain yrittää – 2.53
Aikaa vielä on – 2.42
Tulin, näin ja voitin – 2.23
Nyt tai ei koskaan – 2.49
Lähellä mutta silti kaukana – 2.44
Aiheesta muualla

Tulin, näin ja voitin... discogs.com -sivustolla (englanniksi)
| n k Frederik |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Tulin, näin ja voitin...  En periks anna milloinkaan  Se jokin minulla on  Ramaya  Olen Dracula  Tuu jo tangoon  Tsingis Khan  Kolmekymppinen  Alta pois  Roadstar  Singapore  Vänrikki Skool  Poing Poing Poing  Frederik & Café Casablanca  Uhri rakkauden  Parhaat vuodet - Prinssi Frederik XIV  Killeri  Hulabaloo  Adios  Kuka sinä olet  Sä tulit koputtamatta  Täydet kympit  Pelimies  Äijäenergiaa  Ladyboy  Missä on jatkot? 
Kokoelmat:  Parhaat päältä  28 parasta  Pelkkää rautaa  2 alkuperäistä Tsingis Khan ja Kolmekymppinen  20 suosikkia – Tsingis Khan  20 suosikkia – Rensselit pykälään  30 hittiä! – Live  Kovimmat hitit  20 suosikkia – Se jokin sinulla on  Tuu jo tangoon – 35 vuotta rautaista Reetua  Nostalgia  Tähtisarja – 30 suosikkia (Frederik)  Tulin näin ja voitin, Kolmekymppinen  Suomidiskon Kuningas - Livenä Flamingo Clubilla  Finnhits 2012 kiertue  MatsoRakkautta 
Muuta:  diskografia
Aila – Pohjolan tytär

| Aila – Pohjolan tytär |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Jack Witikka
Käsikirjoittaja:  Erik Blomberg Jack Witikka John Seabourne
Tuottaja:  Jack E. Witikka Erik Blomberg Michael Powell
Säveltäjä:  Heikki Aaltoila
Kuvaaja:  Erik Blomberg
Leikkaaja:  John Seabourne
Pääosat:  Mirjami Kuosmanen Tapio Rautavaara Hilda Pihlajamäki
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Jack E. Witikka
Ensi-ilta:  2. maaliskuuta 1951
Kesto:  77 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aila – Pohjolan tytär (ruots. Aila – Pohjolas dotter) on suomalainen elokuva vuodelta 1951. Se on ohjaajansa Jack Witikan ensimmäinen kokoillanelokuva. Aiheena on eteläsuomalaisen Reinon ja lappalaisen Ailan traaginen rakkaustarina tunturien kupeessa. Kansainvälisenä yhteistyönä valmistuneen elokuvan kaupallinen menestys oli heikko. Elokuva on mustavalkoinen. Elokuva palkittiin Jussi-palkinnolla parhaasta kuvauksesta vuonna 1951.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Mirjami Kuosmanen  | … |  Aila   |
|  Tapio Rautavaara  | … |  Reino   |
|  Hilda Pihlajamäki  | … |  Morokan äiti   |
|  Anton Soini  | … |  Morokka, Ailan isä   |
|  Jalmari Parikka  | … |  kauppias   |
|  Tauno Rova  | … |  saamelainen   |
|  Ale Porkka  | … |  saamelainen   |
|  Mogens Wieth  | … |  Harm, yhdysvaltalainen kirjailija   |
Juoni

Tarinan kertoja on suomalaista syntyperää oleva yhdysvaltalainen kirjailija Harm (alkuaan Härmä), joka on toisen maailmansodan jälkeen matkannut tutustumaan vanhempiensa synnyinmaahan. Hän esittelee elokuvan keskushahmot Reinon (kotoisin Etelä-Suomesta, "lantalainen" metsästäjä) ja Ailan (poroisäntä Morokan tytär), joiden välillä on voimakas eroottinen mutta salassapidetty jännite. Aila tietää, että Reino on porovaras, mutta pitää asian omana tietonaan. Eräänä aamuna Aila lähtee yksin muutaman päivän matkalle. Nousee myrsky ja Reino löytää hänet lumeen tuupertuneena. Ailan ahkio on kaatunut ja hänen poronsa on karkuteillä. Korpimajassa Aila virkoaa, ja yön kuluessa roihahtaa rakkaus Reinon ja Ailan välille. Aamutuimaan majalle saapuu miehiä Ailan isä etunenässään. Reino sattuu olemaan poissa ja miehet tappavat hänen koiransa. Aila selvittää isälleen yön tapahtumat.
Muutaman viikon perästä Aila on isänsä kanssa kyläkaupassa, jossa he kohtaavat Reinon. Isä halajaa upeaa kivääriä, mutta se on liian kallis hänelle. Reino kustantaa aseen pyydystämiensä eläinten nahoilla. Samalla hän ostaa huivin, ja Aila käsittää oitis, että se on tarkoitettu hänelle. Kirjailija Harm on todistamassa kyläkaupassa tapahtuvaa kohtausta.
Aila lähtee vieraisille Reinon luo isoäitinsä varoitteluista piittaamatta. Hän vie Reinolle koiranpennun ja Reino taasen antaa Ailalle huivin. Aila tunnustaa rakastavansa Reinoa. Hän pyytää miestä lopettamaan porojen varastamisen. Mutta Reino ei pääse kaidalle tielle; Ailan isä saa Reinon kiinni rysän päältä ja ampuu vävykokelastaan. Reinon onnistuu paeta ahkiolla. Alkaa takaa-ajo. Isä saa Reinon kiinni, Reino puukottaa appiehdokastaan ja pääsee mökilleen turvaan. Aila löytää sekä isänsä että Reinon haavoittuneina. Hän sitoo Reinon haavan, ja palaa isänsä luo, joka on tällä välin siirtynyt ajasta ikuisuuteen. Kostonhimoinen Aila lähtee hiihtäen Reinon perään, joka hoipertelee suksensa menettäneenä pitkin tunturin kuvetta. Aila saavuttaa Reinon. Mies ampuu rakastettuaan, rakastettu vastaa tuleen. Kumpainenkin tuupertuu hankeen. He jäävät makaamaan liikkumattomina toistensa läheisyyteen.
Kuvausajat ja -paikat

Aila – Pohjolan tytär kuvattiin maalis–huhtikuussa 1949, kevättalvella 1950 ja kesällä 1950. Ulkokuvauspaikkoja olivat Utsjoki (Tenojoen varsi, Outakoski), Enontekiö (Hetta) ja Tenojoen varsi Norjassa. Studiona toimi Fenno-Filmi Oy:n studio Helsingissä Pienellä Roobertinkadulla.
Arvostelut

Aila – Pohjolan tytär sai ristiriitaisen vastaanoton. Kappaleselvennä oli määrä panna kansainväliseen levitykseen, joten sille oli asetettu tiettyjä ennakko-odotuksia. Ilta-Sanomien Juha Nevalainen piti kappaletta "sangen erikoislaatuisena tapauksena suomalaisen elokuvan vaiheissa" ja määritteli sen jopa merkkitapaukseksi: "Elokuva noudattaa periaatetta, joka on filmille luonnollisin, alkuperäisin ja tehokkain, se antaa kuvien puhua. Äänelliset efektit, musiikkia lukuun ottamatta, jota sitäkin on käytetty säästellen, ovat varsin niukat." Helsingin Sanomat kiitti Ailan kuvaustaiteellista tasoa, mutta piti tarinaa köyhänä ja yksiviivaisena. Näyttelijävalinnat saivat useimmilta kriitikoilta kehuja. Aamulehti: "Kuosmanen on verevä ja taitavasti kuvattu, mutta kohtalokkaan murhenäytelmän tuntua hän ei saa syntymään mykällä näyttelemisellään." Eräät kriitikot katsoivat Kuosmasen sortuneen poseeraukseen muutamissa lähikuvissa. Helsingin Sanomien mukaan Kuosmanen "omalaatuisine kasvoineen" oli mitä oivallisin valinta Ailaksi. Rautavaaran "jykevän miehistä ilmeikkyyttä" pääkaupunkilaisjulkaisu piti edullisena "sanattomien tunteiden" esiintuonnille. Pihlajamäen "monumentaalisten kasvojen" lehti katsoi luovan aivan sanoittakin "vanhan tietäjänaisen tunnelmaa".
Huomioita

Aila – Pohjolan tytär oli Jack Witikan ensimmäinen kokoillan elokuva. Brittiläinen elokuvatuottaja ja -ohjaaja Michael Powell kutsui Witikan vuonna 1948 Englantiin tutustumaan paikalliseen elokuvantekoon. Pari vuotta myöhemmin Witikka sai houkuteltua Powellin yhdeksi tuottajaksi Lappi-aiheiseen draamaan, jonka kuvaaja olisi Erik Blomberg. Tuotannon valvoja ja elokuvan leikkaaja oli Powellin ystävä ja kollega, englantilainen John Seabourne. Witikka ja Blomberg laativat elokuvan ensimmäisen käsikirjoituksen, nimeltään Arctic Fury, jossa ei juurikaan ollut vuorosanoja. Seabourne oli mukana lopullisen käsikirjoituksen teossa. Valmiiseen elokuvaankin tuli vain 80 repliikkiä.
Blomberg kertoi Filmihullu-lehdessä vuonna 1981, että Seabourne oli kyllä mainio heppu, mutta tämä epäonnistui täysin Ailan leikkauksessa. Elokuvan epäonnistuminen johti Blombergin mukaan uuteen Lappi-aiheiseen filmatisointiin: syntyi Valkoinen peura. Aila – Pohjolan tytär sai nimensä Jean Sibeliuksen sinfonisesta fantasiasta. Sibeliuksen musiikkia käytettiin Ailan äänitaustana säveltäjän itsensä suostumuksella. Witikka anoi elokuvalle verovapautta painottamalla sitä, että se oli "vakava yritys luoda suomalaiselle elokuvalle pohja kansainvälisten filmimarkkinoiden valloittamiseksi".
Mamadou Barry

Mamadou Barry on seuraavien henkilöiden nimi:
Mamadou Barry (1947–2022), guinealainen muusikko
Mamadou Barry (s. 1986), guinealainen jalkapalloilija
Mamadou Barry (s. 1991), guinealainen yleisurheilija
Mamadou Thierno Barry (s. 2005), senegalilainen jalkapalloilija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Mamadou Barry”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kim Hirschovits

| Kim Hirschovits |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. toukokuuta 1982 (ikä 42) Helsinki
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Kimi, Hirso
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  89 kg
Pelinumero:  44
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2001–2016
Seurat:  HIFK (SML) Jokerit (SML) Timrå IK (SEL)   Torpedo Nižni Novgorod (KHL)   Luleå HF (SEL)   Dinamo Minsk (KHL)  Espoo Blues (SML) Oulun Kärpät (SML) Espoo United (Mestis)
NHL-varaus:  194. varaus, 2002 New York Rangers
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.U20 MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.U20 MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.U20 MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Kanada 2003 | jääkiekko |  |
Kim Michael Hirschovits-Gerz (s. 9. toukokuuta 1982 Helsinki) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, joka edusti ammattilaisurallaan vuosina 2001–2016 muun muassa HIFK:ta, Jokereita ja Espoon Bluesia. Hän pelasi muutaman kauden myös ulkomailla. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä.
Nykyään Hirschovits toimii Kiekko-Espoon urheilutoimenjohtajana.lähde?