stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tatsu
Turtles-elokuvasarja > Teinimutanttininjakilpikonnat 2: Mönjän salaisuus

Toshirô Obata näytteli Tatsua myös toisessa elokuvassa vuonna 1991 ja Michael McConnohie dubbasi toistamiseen hänen äänensä.
Tatsu selvisi edellisen elokuvan tappiosta Casey Jonesille ja oli onnistunut pakenemaan Jalkaklaanin alkuperäisestä piilopaikasta. Hän otti huomattavasti pienentyneen Jalkaklaanin komentoonsa, kunnes kuolleeksi oletettu Silppuri palasi takaisin. Tatsu alentui takaisin varajohtajaksi ja sai muun muassa tehtäväkseen varastaa TGRI kanisteri ja siepata tiedemies Jordan Perryn mukanaan. Hän joutuu kuitenkin taistelemaan samalla Turtleseja vastaan ennen kuin pääsee pakenemaan paikalta. Tatsu lähettää myöhemmin parhaan ninjansa vakoilemaan reportteri April O'Neilia. Tatsu oli myös paikalla, kun Jordan Perryn loi Tokan ja Rahzarin mönjän avulla. Tatsu taisteli vielä elokuvan lopussa Turtleseja vastaan, jotka löivät hänet tajuttomaksi ja hän kompuroi pois tanssialattialla tapahtuneessa tappelussa.
Muissa medioissa > Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat (2012)

Tatsu esiintyi vuoden 2012 Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat -sarjassa 5. Kaudella Jalkaklaanin väliaikaisena johtajana, aikeinaan tulla heistä pysyvä johtaja Silppurin kuoltua. Tatsun koko nimi tässä sarjassa on Hattori Tatsu ja hän on sarjassa sokea mutta hänen kuulonsa on erittäin tarkka. Nuoruudessaan Silppuri koulutti hänestä hänen parhaimman oppillaan, "Sokean miekkamiehen" ja vuosia myöhemmin Tatsu koulutti myös Karain, Silppurin otto-tyttären. Hänet tappoi myöhemmin Demonilohikäärme nimeltään Kavaxas mutta hänen henkensä palasi hetken aikaa taistelemaan kilpikonnia vastaan.
Videopelit

Tatsu esiintyy pomovastuksena The Manhattan Missions ja The Hyperstone Heist -peleissä vuosina 1991 ja 1992.
OnniTV

Koti TV logo
OnniTV (joulukuuhun 2022 Koti TV) on suomalainen vuonna 2020 perustettu televisiokanava, jonka ohjelmistoon kuuluu ikäihmisille suunnattua liikunnallista etäkuntoutusta, virikkeellistä muistikuntoutusta sekä kulttuuria ja opetuksellista sisältöä joka arkipäivä kello 11–13. Kanavan omistaja on porilainen Kuntopaikka HH Oy.
OnniTV näkyy antenni-tv:n kanavapaikalla 36, DNA:n, Elisan ja Telian kaapeli-tv:n kanavapaikalla 66, sekä Ålcomin kumppanioperaattoreiden kanavapaikalla 99. Lisäksi OnniTV:tä voi seurata nettistriimauksena Koti TV:n nettisivuilta.
Koti TV palkittiin 2021 Vuoden vanhusteko -palkinnolla.
Ohjelmat ja näkyvyys

Koti TV:n kuntoutustunnista vastaa Suomen Fysiogeriatria Oy. Kulttuuri ja oppiminen -osiossa teemat vaihtelevat kuukausittain. Ohjelmistoon on sisältynyt muun muassa etäohjattuja museokierroksia, yhteislaulua, voimistelua, tanssia ja digiopetusta. Koti TV näyttää liikunta- ja muistikuntoutusta joka arkipäivisin kello 11–12 sekä kulttuuria ja oppimista kello 12-13.
Joulukuussa 2021 Koti TV:lle myönnettiin television pitkäaikainen ohjelmistolupa, joka ei rajoita lähetysten tuntimäärää kuten aiempi lyhytaikainen toimilupa.
Koti TV näkyy Etelä-Pohjanmaalla, Keski-Suomessa, Pohjanmaalla, Pohjois-Karjalassa, Pohjois-Pohjanmaalla, Kymenlaaksossa, Satakunnassa ja Uudellamaalla.
Aiheesta muualla

OnniTV
Kuntopaikka HH Oy (Arkistoitu – Internet Archive)
Urheiluvuosi 2009

Urheiluvuosi 2009 käsittelee vuoden 2009 merkittäviä uutisia ja tapahtumia urheilussa.
Alppihiihto

Maailmanmestaruuskilpailut Val d’Isèressä, Ranskassa 3.–15.2. Kilpailuohjelmaan kuului viisi miesten ja viisi naisten lajia mutta miesten ja naisten yhteinen joukkuekilpailu peruttiin huonon sään vuoksi. Kultamitalit jakautuivat kuudelle maalle ja kaikkiaan mitaleille ylsi 12 maata. Yhdysvaltalainen Lindsey Vonn voitti kultaa supersuurpujottelussa ja syöksylaskussa.
Maailmancupkaudella 2008–2009 miesten kokonaiskilpailun voitti Norjan Aksel Lund Svindal kahden pisteen erolla Itävallan Benjamin Raichiin. Naisten kokonaiskilpailun ykkönen oli Lindsey Vonn 364 pisteen erolla Saksan Maria Rieschiin.
Amerikkalainen jalkapallo

43. Super Bowl 1.2. Tampassa, Floridassa. Pittsburgh Steelers voitti Arizona Cardinalsin 27–23. Ottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Steelersin Santonio Holmes.
Ampumahiihto

Maailmanmestaruuskilpailut Pyeongchangissa, Etelä-Koreassa 13.–22.2. Kilpailuohjelmaan kuului viisi miesten ja viisi naisten lajia sekä sekaviesti. Ole Einar Bjørndalen voitti neljä kultamitalia, joista yhden viestissä, ja johdatti Norjan mitalitilaston ykköseksi. Kaikkiaan mitaleille ylsi yhdeksän maata. Saksan Kati Wilhelm voitti kaksi henkilökohtaista kultamitalia ja Venäjän Olga Zaitseva kaksi kultaa, joista toisen viestissä.
Maailmancupkaudella 2008–2009 miesten kokonaiskilpailun voitti Norjan Ole Einar Bjørndalen 210 pisteen erolla Puolan Tomasz Sikoraan. Naisten kokonaiskilpailun ykkönen oli Ruotsin Helena Jonsson tasapisteissä Saksan Kati Wilhelmin kanssa.
Autourheilu

Rallin maailmanmestaruuden voitti Citroën-kuljettaja Sébastien Loeb jo kuudennen kerran.
Formula 1:n maailmanmestaruuden voitti Brawn GP -tallin Jenson Button.
Baseball

MLB:n mestaruuden voitti New York Yankees, joka oli 28.10.–4.11. pelatussa World Seriesissä Philadelphia Philliesia parempi otteluvoitoin 4–2. Finaalien arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Yankeesin Hideki Matsui.
Golf

Masters-turnaus 9.–12.4. Augustassa. Argentiinan Ángel Cabrera voitti uusinnassa yhdysvaltalaiset Kenny Perryn ja Chad Campbellin.
Yhdysvaltain avoin turnaus 19.–22.6. Farmingdalessa, New Yorkissa. Yhdysvaltain Lucas Glover voitti kahden lyönnin erolla seuraaviin.
Britannian avoin turnaus 16.–19.7. Turnberryssä, Skotlannissa. Yhdysvaltain Stewart Cink voitti uusinnassa maanmiehensä Tom Watsonin.
PGA Championship 13.–16.8. Chaskassa, Minnesotassa. Eteläkorealainen Yang Yong-eun voitti kolmen lyönnin erolla yhdysvaltalaiseen Tiger Woodsiin. Yangista tuli näin ensimmäinen aasialainen major-voittaja.
Jalkapallo

Naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 23.8.–10.9. Suomessa. Loppuottelussa Saksa voitti Englannin 6–2. Pronssimitalin jakoivat välierissä hävinneet Alankomaat ja Norja.
UEFA-cupin loppuottelu 20.5. Istanbulissa, Turkissa. Ukrainalainen Šah’tar Donetsk voitti saksalaisen Werder Bremenin jatkoajalla 2–1.
Mestarien liigan loppuottelu 27.5. Roomassa, Italiassa. Espanjalainen FC Barcelona voitti englantilaisen Manchester Unitedin 2–0.
Jääkiekko

Naisten maailmanmestaruuskilpailut 3.–12.4. Hämeenlinnassa, Suomessa. Yhdysvallat voitti loppuottelussa Kanadan 4–1. Pronssiottelussa Suomi voitti Ruotsin 4–1. Turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Kanadan Carla MacLeod.
Miesten maailmanmestaruuskilpailut 24.4.–10.5. Sveitsissä. Mukana oli 16 joukkuetta. Venäjä voitti loppuottelussa Kanadan 2–1. Pronssiottelussa Ruotsi voitti Yhdysvallat 4–2. Pistepörssin ykkönen oli Kanadan Martin St. Louis (4+11=15), ja maalintekijätilaston kärjessä olivat seitsemän maalia tehneet Suomen Niko Kapanen sekä Kanadan Jason Spezza ja Steven Stamkos. Kisojen parhaaksi pelaajaksi valittiin Venäjän Ilja Kovaltšuk. Tähdistökentälliseen valittiin Kovaltšukin, St. Louisin ja Stamkosin lisäksi puolustajista Kanadan Shea Weber ja Ruotsin Kenny Jönsson sekä Valko-Venäjän maalivahti Andrei Mezin.
NHL:n mestaruuden voitti Pittsburgh Penguins, joka oli Stanley Cupin loppuotteluissa Detroit Red Wingsia parempi otteluvoitoin 4–3. Runkosarjan parhaana pelaajana palkittiin Washington Capitalsin Aleksandr Ovetškin ja pudotuspelien arvokkaimpana pelaajana runkosarjan pistepörssinkin voittanut Pittsburghin Jevgeni Malkin.
Koripallo

Naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 7.–20.6. Latviassa. Riiassa pelatussa loppuottelussa Ranska voitti Venäjän 57–53, ja pronssille sijoittui Espanja.
Miesten Euroopan-mestaruuskilpailut 7.–20.9. Puolassa. Katowicessa pelatussa loppuottelussa Espanja voitti Serbian 85–63, ja pronssia sai Kreikka.
NBA:n loppuotteluissa Phil Jacksonin valmentama Los Angeles Lakers voitti Orlando Magicin otteluvoitoin 4–1. Runkosarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Cleveland Cavaliersin LeBron James ja loppuotteluiden arvokkaimmaksi pelaajaksi Lakersin Kobe Bryant.
Käsipallo

Miesten maailmanmestaruuskilpailut 16.1.–1.2. Kroatiassa. Zagrebissa pelatussa loppuottelussa Ranska voitti Kroatian 24–19. Pronssiottelussa Puola voitti Tanskan 31–23. Turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Kroatian Igor Vori.
Naisten maailmanmestaruuskilpailut 5.–20.12. Kiinassa. Nanjingissa pelatussa loppuottelussa Venäjä voitti Ranskan 25–22. Pronssiottelussa Norja voitti Espanjan 31–26. Turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Venäjän Ljudmila Postnova.
Lentopallo

Miesten Euroopan-mestaruuskilpailut 3.–13.9. Turkissa. İzmirissa pelatussa loppuottelussa Puola voitti Ranskan 3–1, ja pronssille sijoittui Bulgaria.
Naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 25.9.–4.10. Puolassa. Łódźissa pelatussaoppuottelussa Italia voitti Alankomaat 3–0, ja pronssille sijoittui Puola.
Moottoripyöräily

RR-ajon maailmanmestaruuden voittivat Espanjan Julián Simon (125 ksm), Japanin Hiroshi Aoyama (250 ksm) ja Italian Valentino Rossi (MotoGP).
Motocrossin maailmanmestareiksi ajoivat Italian Antonio Cairoli (MX1), Ranskan Marvin Musquin (MX2) ja Ranskan Pierre Alexandre Renet (MX3).
Trialin maailmanmestaruuden voitti Espanjan Toni Bou.
Enduron maailmanmestarit olivat Suomen Mika Ahola (Enduro 1), Ranskan Johnny Aubert (Enduro 2) ja Espanjan Iván Cervantes (Enduro 3).
Speedwayn maailmanmestaruuden voitti Australian Jason Crump, jääspeedwayn maailmanmestaruuden Venäjän Nikolai Krasnikov ja maaradan maailmanmestaruuden Saksan Gerd Riss.
Pikaluistelu

Sprinttimaailmanmestaruuskilpailut 17.–18.1. Moskovassa, Venäjällä. Miesten mestaruuden voitti yhdysvaltalainen Shani Davis ja naisten paras oli kiinalainen Wang Beixing.
Yleisluistelun maailmanmestaruuskilpailut 6.–8.2. Hamarissa, Norjassa. Mestaruuden voittivat Alankomaiden Sven Kramer kolmannen peräkkäisen kerran ja Tšekin Martina Sáblíková.
Matkakohtaiset maailmanmestaruuskilpailut 12.–15.3. Vancouverissa, Kanadassa. Alankomaat voitti 12 kultamitalista neljä. Sven Kramer voitti kultaa 5 000 ja 10 000 metrillä.
Yleisluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 9.–11.1. Heerenveenissä, Alankomaissa. Miesten mestaruuden voitti järjestäjämaan Sven Kramer kolmannen peräkkäisen kerran ja naisten mestaruuden Saksan 36-vuotias Claudia Pechstein.
Pohjoismaiset hiihtolajit

Maailmanmestaruuskilpailut 18.2.–1.3. Liberecissä Tšekissä. Kisojen ohjelmaan kuului 20 lajia, joista maastohiihdossa 12, mäkihypyssä neljä ja yhdistetyssä neljä. Kisojen menestynein maa oli viisi kultamitalia voittanut Norja, ja seuraavina mitalitaulukossa olivat Yhdysvallat neljällä ja Suomi kolmella kultamitalilla. Mitaleille pääsi kaikkiaan 15 maata. Miesten hiihdossa norjalaisista Petter Northug voitti kolme kultamitalia (yksi viestissä) ja Ola Vigen Hattestad kaksi (sprintissä ja parisprintissä). Naisten puolella Suomen Aino-Kaisa Saarinen voitti kolme kultaa ja hänen kanssaan parisprintissä ja viestissä kilpaillut Virpi Kuitunen kaksi, kuten myös Puolan Justyna Kowalczyk, jonka molemmat kultamitalit tulivat henkilökohtaisilta matkoilta. Yhdistetyssä Yhdysvaltain Todd Lodwick voitti kaksi henkilökohtaista kultamitalia. Mäkihypyssä Itävallan Wolfgang Loitzl voitti kaksi kultamitalia, joista toisen joukkuekilpailussa. Naisten mäkihyppy kuului ensimmäistä kertaa virallisesti MM-ohjelmaan ja mestaruuden voitti yhdysvaltalainen Lindsey Van.
Keski-Euroopan mäkiviikko 29.12.2008–6.1.2009. Itävallan Wolfgang Loitzl voitti kokonaiskilpailun yli 30 pisteen erolla Sveitsin Simon Ammanniin.
Tour de Ski 27.12.2008–4.1.2009. Sveitsin Dario Cologna voitti miesten ja Suomen Virpi Kuitunen naisten kokonaiskilpailun.
Pyöräily

Italian ympäriajo 9.–31.5. Kilpailun voitti Venäjän Denis Menšov 41 sekunnin erolla Italian Danilo Di Lucaan ja 1.59 minuutin erolla toiseen italialaiseen Franco Pellizottiin. Molemmat italialaiset hylättiin myöhemmin dopingrikkeiden vuoksi.
Ranskan ympäriajo 4.–26.7. Monacosta alkaneen kilpailun voitti Espanjan Alberto Contador 4.11 minuutin erolla Luxemburgin Andy Schleckiin ja 5.24 minuutin erolla myöhemmin dopingin käytön vuoksi hylättyyn yhdysvaltalaiseen Lance Armstrongiin.
Espanjan ympäriajo 29.8.–20.9. Kilpailun voitti isäntämaan Alejandro Valverde 55 sekunnin erolla maanmieheensä Samuel Sáncheziin ja 1.32 minuutin erolla Australian Cadel Evansiin.
Suunnistus

Maailmanmestaruuskilpailut 16.–23.8. Miskolcissa, Unkarissa. Sveitsi voitti kolme kultaa ja kaikkiaan yhdeksän mitalia. Mitaleille ylsi kahdeksan maata. Sveitsin Daniel Hubmann voitti kaksi kultaa, joista toisen viestissä.
Tiomila-viesti 18.–19.4. Perstorpissa, Ruotsissa. Molemmat voitot menivät Norjaan, kun Kristiansand OK voitti miesten ja Halden SK naisten viestin.
Jukolan viesti 13.–14.6. Mikkelissä, Suomessa. Norjalainen Kristiansand OK voitti miesten Jukolan ja ruotsalainen Ulricehamns OK neljännen kerran Venlojen viestin.
Taitoluistelu

Taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailut 23.–29.3. Los Angelesissa, Yhdysvalloissa. Maailmanmestaruuden voittivat Yhdysvaltain Evan Lysacek, Etelä-Korean Kim Yu-na, pariluistelussa Saksan Aliona Savchenko / Robin Szolkowy sekä jäätanssissa Venäjän Oksana Domnina / Maksim Šabalin.
Taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 19.–25.1. Helsingissä, Suomessa. Mestaruuden voittivat ranskalainen Brian Joubert, suomalainen Laura Lepistö, saksalaispari Aliona Savchenko / Robin Szolkowy sekä Venäjän Jana Hohlova / Sergei Novitski.
Muodostelmaluistelun maailmanmestaruuskilpailut 3.–4.4. Zagrebissa, Kroatiassa. Kultaa voitti kanadalainen Nexxice.
Tennis

Australian avointen kaksinpelien loppuotteluissa espanjalainen Rafael Nadal voitti sveitsiläisen Roger Federerin erin 3–2 ja yhdysvaltalainen Serena Williams venäläisen Dinara Safinan 2–0.
Ranskan avointen kaksinpelien loppuotteluissa Roger Federer voitti ruotsalaisen Robin Söderlingin 3–0 ja venäläinen Svetlana Kuznetsova Dinara Safinan 2–0.
Wimbledonin kaksinpelien loppuotteluissa Roger Federer voitti yhdysvaltalaisen Andy Roddickin 3–2 ja Serena Williams siskonsa Venus Williamsin 2–0. Tämä oli Federerin 15. Grand Slam -turnausvoitto ja hän nousi yksinään voittotilaston ykköseksi ohi Pete Samprasin.
Yhdysvaltain avointen kaksinpelien loppuotteluissa argentiinalainen Juan Martín del Potro voitti Roger Federerin 3–2 ja belgialainen Kim Clijsters tanskalaisen Caroline Wozniackin 2–0.
Fed Cupin loppuottelu 7.–8.11. Reggio Calabriassa, Italiassa. Italia voitti Yhdysvallat 4–0.
Davis Cupin loppuottelu 4.–6.12. Barcelonassa, Espanjassa. Espanja voitti Tšekin 5–0.
Uinti

Pitkän radan maailmanmestaruuskilpailut 17.7.–2.8. Roomassa, Italiassa. Menestyneimmät maat olivat Kiina ja Yhdysvallat, joista ensin mainittu hallitsi uimahyppyjä seitsemällä ja jälkimmäinen ratauinteja kymmenellä kultamitalillaan. Yhdysvaltalaisuimari Michael Phelps voitti viisi kultamitalia ja sijoittui kerran hopealle. Kisoissa tehtiin 43 maailmanennätystä.
Lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailut 10.–13.12. Istanbulissa, Turkissa. Alankomaat voitti kymmenen kultamitalia, joista yhdeksän naisten matkoilta. Alankomaalaiset Inge Dekker ja Hinkelien Schreuder voittivat kumpikin viisi kultamitalia, joista 50 metrin perhosuinnin voiton he jakoivat keskenään uituaan saman ajan. Kaksi heidän kultamitaleistaan tuli viesteistä. Miesten puolella venäläinen selkäuimari Stanislav Donets voitti neljä kultamitalia, joista 100 metrin voiton samalla ajalla maanmiehensä Arkadi Vjattšaninin kanssa ja yhden voiton viestissä.
Yleisurheilu

Maailmanmestaruuskilpailut 15.–23.8. Berliinissä, Saksassa. Yhdysvallat voitti kymmenen kultamitalia ja Jamaika seitsemän. Jamaikalainen Usain Bolt juoksi maailmanennätykset 100 metrillä (9,58) ja 200 metrillä (19,19) sekä voitti kultaa myös viestissä. Kahteen henkilökohtaiseen kultamitaliin ylsi myös etiopialainen kestävyysjuoksija Kenenisa Bekele. Puolalainen Anita Włodarczyk teki moukarinheitossa maailmanennätyksen 77,96.
Maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailut 28.3. Ammanissa, Jordaniassa. Miesten henkilökohtaisen maailmanmestaruuden voitti etiopialainen Gebre-egziabher Gebremariam ja naisten kenialainen Florence Kiplagat. Kenia voitti molemmat joukkuekilpailut.
Puolimaratonin maailmanmestaruuskilpailut 11.10. Birminghamissa, Isossa-Britanniassa. Miesten kilpailun voitti Eritrean Zersenay Tadese neljännen kerran ja naisten Kenian Mary Keitany. Kenia voitti molemmat joukkuekilpailut.
Sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut 6.–8.3. Torinossa, Italiassa. Venäjä oli  kisojen menestynein maa. Saksalainen Sebastian Bayer teki pituushypyssä sisäratojen Euroopan-ennätyksen 871. Britti Dwain Chambers juoksi 60 metrin välierissä sisäratojen Euroopan-ennätyksen 6,42.
Uskonnonfilosofia (Hick)

| Uskonnonfilosofia> Philosophy of Religion.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  John Hick
Kieli:  englanti
Genre:  uskonnonfilosofia
Kustantaja:  Prentice-Hall
Julkaistu:  1963
Suomennos
Suomentaja:  Taisto Nieminen ja Heikki Kirjavainen
Kansitaiteilija:  Jukka Valtonen (1992)
Kustantaja:  Kirjapaja
Julkaistu:  1969
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  142
ISBN:  951-625-167-6
Sarja: Foundations of Philosophy series (Filosofian perusteet)
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Uskonnonfilosofia (engl. Philosophy of religion) on brittiläisen uskonnonfilosofin ja teologin John Hickin teos vuodelta 1963. Kirja on lyhyt johdatus juutalais-kristilliseen uskonnonfilosofiaan. Teos on ilmestynyt suomeksi vuonna 1969 kristillisen kustantamon Kirjapajan julkaisemana. Toinen suomenkielinen painos ilmestyi 1992.
Sisältö > Johdanto

Esipuheessa Hick toteaa, että aikaisemmin uskonnonfilosofialla on tarkoitettu uskonnollista ajattelua: uskonnollisten käsitysten puolustamista eli apologetiikkaa tai niin sanottua luonnollista teologiaa, jonka ohjelmana oli kristinuskon jumalan olemassaolon osoittaminen. Uskonnollinen filosofia pohjustaisi täten tietä ilmoitukseen perustuville uskonnollisille käsityksille. Sanan ”uskonnonfilosofia” varsinainen merkitys on kuitenkin Hickin mukaan uskonnon filosofinen tarkastelu.
Hickin mukaan uskonnonfilosofin ei ole välttämätöntä asettua tietylle kannalle uskonnollisten väitteiden suhteen. Uskonnonfilosofia ei ole teologian vaan filosofian haara. Teologiassa muotoillaan järjestelmällisesti uskonnollisia oppeja, mutta uskonnonfilosofia tutkii uskonnollisia käsitteitä ja väitteitä sekä uskonnolliseen kokemukseen ja toimintaan liittyviä ilmiöitä, joista teologiat ovat syntyneet. Uskonnonfilosofia ei ole osa uskontoja ja teologioita, vaan se pyrkii erittelemään niiden käsitteitä.
Hickin mukaan täydellisessä uskonnonfilosofian esityksessä tulisi toisaalta käsitellä uskontoa yleisesti ja toisaalta useiden eri uskontojen tärkeimpiä ajatuksia. Lyhyessä kirjassa tämä ei ole mahdollista, joten Hick toteaa tietoisesti keskittyvänsä yhteen uskonnolliseen suuntaukseen eli juutalais-kristilliseen perinteeseen ja erityisesti sen jumalakäsitykseen.
Sisältö > Juutalais-kristillinen Jumala-käsitys > Monoteismi

Hick toteaa, että käsitettä teismi, usko Jumalaan yleensä, käytetään usein monoteismin eli yksijumalaisuuden vastineena – teismillä tarkoitetaan tavallisesti uskoa persoonalliseen Jumalaan. Monoteismin mukaan on olemassa yksi persoonallinen jumala. Juutalainen ja kristillinen jumalakäsitys on ehdottoman yksijumalainen. Muita jumalaa koskevia ajattelutapoja ovat ateismi (jonka mukaan jumalaa ei ole), agnostismi (sananmukaisesti tietämättömyysoppi, jumalan olemassaolosta ei ole tietoa), deismi, polyteismi eli monijumalaisuus, henoteismi ja panteismi eli kaikkijumalisuus.
Juutalaisten ja kristittyjen pyhä kirja Vanha testamentti kuvaa, kuinka heprealainen monoteismi syntyi käyden jatkuvaa ja koskaan täysin ratkeamatonta taistelua monijumalaisuuden ja henoteismin kanssa. Heprealaiset palvoivat jumalaansa Jahvea alun perin monien jumalien joukkoon kuuluvana heimojumalana, joka vastusti esimerkiksi filistealaisten Dagonia ja moabilaisten Kemosia.
Sisältö > Juutalais-kristillinen Jumala-käsitys > Ääretön, itseolevainen, Luoja

Kristillisen ajattelun mukaan Jumala on ääretön, rajaton ja riippumaton. Jumalaa ei ole luonut kukaan muu olento. Jumalan yläpuolella ei ole ketään, joka voisi tuhota hänet. Täten kristinuskon jumala on ikuinen, vailla alkua ja loppua.
Jumala on luonut kaiken muun kuin oman itsensä. Aikaisemmin on ollut vain Jumala, mutta hän on luonut kaikkeuden tyhjästä. Täten Jumala ja hänen luomakuntansa eli kaikkeus ovat täysin erillään toistaan. Luotu ei voi tulla luojaksi, ihminen jumalaksi. Toiseksi kaikkeus on riippuvainen Jumalasta, joka on kaikkeuden valmistaja ja ylläpitäjä. Hickin mukaan usko ei vaadi mitään tiettyä kaikkeuden synnyn selitystä, joskin hänen mukaansa jotkin käsitykset, kuten tyhjästä ainutkertaisesti syntynyt kaikkeus, antavat juutalais-kristillisellä luomisopille jonkin verran ulkoista tukea
Sisältö > Epäuskon perusteet

Hick toteaa, että uskovilla on tiettyjä kokemuksia, joiden vuoksi heidän mielestään Jumala on olemassa. Uskonnoton on sitä mieltä, että nämä kokemukset ovat selitettävissä olettamatta Jumalaa, käsittäen uskonnon luonnollisena ilmiönä. Uskontoon liittyen naturalismi on Hickin määritelmän mukaan käsitys, jonka mukaan ihmisten elämä ja kokemus voidaan kuvata selittää siltä pohjalta, että he elävät kaltaistensa seuraa hakevana ja älyllisenä eläimenä, joiden elämä mukautuu heidän ympäristöönsä. Hick tarkastelee uskonnon selittämistä yhteiskunnallisena ja mielellisenä ilmiönä, jotka ovat hänen mukaansa kaksi vaikutuksiltaan merkittävintä tällaista käsitystä.
Sisältö > Epäuskon perusteet > Sosiologinen uskonnon teoria

Émile Durkheim ja muut ranskalaiset yhteiskuntatutkijat kehittivät 1900-luvun alkupuolella uskonnon selitysmallin yhteiskunnallisena ilmiönä. Yhteiskunta pystyy muokkaamaan jäsentensä tietoisuutta eri suuntiin. Yleisesti ottaen yhteiskuntatieteellisen uskontokritiikin mukaan ihmisten palvomat jumalat ovat kuviteltuja olentoja, jotka yhteiskunta on tiedostamattomasti luonut välineiksi, joilla valvotaan yksilön ajattelua ja toimintaa.
Monilla ihmisillä on uskonnollinen tunne, jonka mukaan he ovat alaisina yliluonnollisille olennoille, jotka antavat heidän toiminnalleen käskyjä. Durkheimilaisen käsityksen mukaan he tuntevat tällöin yliluonnollisen mahdin sijaan heitä voimakkaamman luonnollisen yhteiskunnan voiman. Yksilön sisäänsä sulkeva yhteiskunta synnyttää jäsentensä mieliin ajatuksen Jumalasta, joka on tosiasiassa heijastus yhteiskunnasta.
Yhteiskunta kohdistaa Durkheimin mukaan jäseniinsä ehdottoman tottelevaisuuden vaatimuksen, ja tämä heijastuu ihmisten käsityksenä pyhistä asioista sekä Jumalasta, joka koetaan pyhäksi asettamisen vaatimuksen lähteeksi. Alkukantaisissa yhteiskunnissa tämä tunne yhteisön vaatimuksesta ehdottomaan kuuliaisuuteen on Durkheimin mukaan hyvin voimakas. Heimon käsityksillä ja tavoilla on ehdoton valta yli yksilöiden. Myös kehittyneissä yhteiskunnissa tämä alkukantainen ykseyden tuntu palaa osittain henkiin esimerkiksi sodan aikana, jolloin tunne kansallisesta yhteenkuuluvuudesta saa yksilöihin lähes rajattoman vaikutusvallan.
Jumala koetaan myös yksilön viimeiseksi avunantajaksi. Ihminen on Durkheimin käsityksen mukaan olemukseltaan yhteisöllinen, riippuvainen laumastaan ja onneton joutuessaan siitä eroon. Yhteisö on ihmisen henkisen elinvoiman tärkein lähde. Durkheimin mukaan yksilö vahvistuu suorittaessaan ryhmän toisten jäsenten kanssa samaa ryhmää yhdistävän uskonnon palvontamenoja. Esimerkiksi latinan sanan religio kantana on ligare, joka tarkoittaa sitomista tai yhteenliittämistä.
Jumala on siis Durkheimin mielestä vertauskuva yhteiskunnalliselle todellisuudelle, tekijälle joka on ollut olemassa kauan ennen yksilöä ja joka säilyy kauan hänen jälkeensä. Yhteiskunnan luonnollinen paine muuttuu käsityksesi jumalan yliluonnollisesta läsnäolosta, koska ihmisen mielellä on yleinen taipumus luoda mielteitä ja vertauskuvia. Jumala on tämän käsityksen mukaan homo sapiens -eläimen luomus, jonka tarkoituksena on säilyttää tämän olennon yhteiskunnallinen olemassaolo.