stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
New Yorkin pörssi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta New Yorkin pörssi Wikimedia Commonsissa
NYSE Group, Inc. (englanniksi)
NYSE tietosivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
NYSE Holdings LLC Company Information (hoovers.com) (englanniksi)
Lennart Åström : New Yorkin arvopaperipörssi, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 24.02.1929, nro 8, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Navy Moves

| Navy Moves |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Dinamic Software
Julkaisija:  Dinamic Software
Julkaistu:  1988
Lajityyppi:  toimintapeli
Alusta:  Amiga, Amstrad CPC, Atari ST, Commodore 64, DOS, MSX, ZX Spectrum
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Navy Moves on Dinamic Softwaren kehittämä videopeli, joka on julkaistu vuonna 1988.
Peli on julkaistu usealle kotitietokoneelle kuten: Amiga, Amstrad CPC, Atari ST, Commodore 64, DOS, MSX sekä ZX Spectrum.
Pelityyppi on sivuttain vierivä toimintapeli. Peli on osa Moves-sarjaa, johon kuuluvat lisäksi Army Moves sekä Arctic Moves. Arctic Movesin lopussa ilmoitettiin myös sarjan neljäs peli Desert Moves, jota ei ole julkaistu.
Aiheesta muualla

Navy Moves MobyGamesissa (englanniksi)
Arijanet Muric

Arijanet Muric Kosovon maajoukkuepelaajana marraskuussa 2018.
Arijanet Anan Muriqi (s. 7. marraskuuta 1998 Schlieren, Sveitsi) on kosovolais-montenegrolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Ipswich Townia. Hän on pituudeltaan 198-senttimetrinen. Hän on pelannut Kosovon maajoukkueessa vuodesta 2018.
Muric aloitti pelaajauransa syntymämaassaan Sveitsissä. Hän siirtyi vuonna 2015 Englantiin Manchester Cityn junioreihin. Hän aloitti liigauransa lainasopimuksilla Alankomaiden Eredivisien NAC Bredassa vuonna 2018, Englannin mestaruussarjan Nottingham Forestissa kaudella 2019–2020, Espanjan Segunda Divisiónin Gironassa kauden 2020–2021 alkupuoliskolla, Alankomaiden Eredivisien Willem II Tilburgissa helmi-kesäkuussa 2021 ja Turkin Superliigan Adana Demirsporissa kaudella 2021–2022. Kahdessa viimeksi mainitussa joukkueessa hän pelasi ykkösmaalivahtina. Muric pelasi Manchester Cityssä viisi liigacupin ottelua kaudella 2018–2019 mutta istui voitokkaan loppuottelun vaihtopenkillä.
Muric siirtyi heinäkuussa 2022 Manchester Citystä mestaruussarjajoukkue Burnleyyn, joka nousi keväällä 2023 Valioliigaan. Muric pelasi kaudella 2023–2024 Valioliigassa kymmenen ottelua oltuaan maaliskuulle saakka varamaalivahtina James Traffordin pelatessa. Muric siirtyi Valioliigaan nousseeseen Ipswich Towniin heinäkuussa 2024.
Muric pelasi kaksi ottelua Montenegron alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa vuonna 2017. Hän pelasi Kosovon A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2018 Kansojen liigan ottelussa Azerbaidžania vastaan. Hän on pelannut heinäkuun 2024 loppuun mennessä 38 A-maaottelua, joissa hän on pitänyt vastustajan maaleitta kymmenen kertaa. Otteluista kuusi on kuulunut MM-karsintaan, 17 EM-karsintaan ja yhdeksän Kansojen liigaan.
Anvik

| Anvik |
| --- | --- |

 Koordinaatit: 62°39′20″N, 160°12′33″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Alaska
Piirikunta:  Yukon-Koyukuk
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  30,9 km²
 – Josta vettä:  6,3 km² (20,44 %)
Väkiluku:  104
 – Väestötiheys:  4,2 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-9
 
   
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Anvik on kaupunki Alaskassa.
Vuoden 2000 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 104. Näistä 90 % edusti etnisesti Amerikan alkuperäiskansoja.
Aiheesta muualla

Anvik Google Localissa
Antti Arvid Räsänen

A. A. Räsänen (1938)
Antti Arvid Räsänen (1. helmikuuta 1892 Puolanka – 21. joulukuuta 1968) oli suomalainen metsänhoitaja, virkamies ja maanviljelijä, joka sai metsäneuvoksen arvonimen vuonna 1938.
Räsänen tuli ylioppilaaksi 1911 Oulun suomalaisesta klassillisesta lyseosta ja suoritti metsänhoitotutkinnon 1914 Helsingin yliopistosta. Hän oli Metsähallituksen ylimääräinen metsäkonduktööri 1914, opiskeli 1914–1916 yliopistossa agronomisia aineita, ja oli sitten Paltamon ja Hyrynsalmen hoitoaluiden avustava ja v.t aluemetsänhoitaja Iin ja Oulujärven tarkastuspiireissä. Vuonna 1919 Räsänen tuli Etelä-Kemijärven hoitoalueen aluemetsänhoitajaksi, vuonna 1921 Peräpohjolan piiritarkastajaksi Rovaniemelle, vuonna 1925 Savonlinnan hoitoalueen aluemetsänhoitajaksi ja vuonna 1929 Peräpohjolan piirikunnan piirikuntapäälliköksi Rovaniemelle. Hän erosi virasta sairauden vuoksi 1944 ja toimi sitten maanviljelijänä Pyhäjärven Vaskijärvellä.
Räsänen oli 1917 perustamassa Hyrynsalmelle suojeluskuntaa ja sisällissodassa hän oli vapaaehtoisena Kajaanin sissirykmentissä. Hän oli myöhemmin Rovaniemen suojeluskunnan esikunnan jäsen ja 1930–1932 kuului Pohjolan piirin suojeluskuntien piiriesikuntaan. Räsänen kuului 1930–1933 Rovaniemen kauppalan hallitukseen ja kauppalan valtuustoon vuodesta 1931, toimien myös vuosia valtuuston puheenjohtajana. Hän vaikutti muun muassa Kemijoen ja Tornionjoen uittoyhdistyksien johtokunnassa ja oli kokoomuksen eduskuntavaaliehdokkaana 1939.
Andreas Reinke

Andreas Reinke vuonna 2005.
Andreas Reinke (s. 10. tammikuuta 1969) on saksalainen entinen jalkapallomaalivahti.
Ennen edusti urallaan kotimaansa Werder Bremeniä, espanjalaista Real Murciaa, kreikkalaista Iraklista sekä saksalaisia Kaiserslauternia, St. Paulia ja HSV:tä. Hänen suurimmat saavutuksensa ovat kaksi Bundesliigan mestaruutta (Kaiserslauternissa vuonna 1998 ja Bremenissä vuonna 2004). Hän on ainoa maalivahti, joka on pystynyt voittamaan Saksan-mestaruuden kahdessa eri seurassa. Kaudella 2002–2003 hän oli päästettyjen maalien keskiarvolla mitattuna Espanjan Segunda Divisiónin paras maalivahti.
Nowa Huta

| Nowa Huta |
| --- | --- |
 Krakovan kaupunginosat. Nowa Huta merkitty roomalaisin numeroin XVIII oikealla.
Kaupunki:  Krakova
Koordinaatit:  50°04′20″N, 20°02′15″E
Väkiluku:  225 000  (2007)
Plac Centralny
Park Tysiąclecia
Nowa Huta (suom. uusi valimo) sijaitsee Puolassa ja on Krakovan itäisin kaupunginosa (alue XVII). Siellä on noin 220 000 asukasta. Sitä on verrattu teollisiin sosialismin mallikaupukeihin kuten Saksan Eisenhüttenstadt , Venäjän Magnitogorsk ja Unkarin Dunaújváros.
Historiaa

Nowa Hutan alue asutettiin jo neoliittisella kivikaudella. Siellä on ollut myös kelttiläistä asutusta ja sieltä on löydetty Puolan vanhimmat slaavilaisen kulttuurin jäännökset.
1800–1900-luvuilla Itävalta-Unkari linnoitti aluetta. Siellä on myös yksi Euroopan vanhimmista lentokentistä (Kraków- Rakowice- Czýnyn lentokenttä). Nykyään se toimii ilmailumuseona.
Nowa Hutan rakentaminen aloitettiin vuonna 1949. Alun pitäen se suunniteltiin itsenäiseksi kaupungiksi, jonka piti olla vastakohtana "taantumukselliselle" ja "pikkuporvarilliselle" Krakovalle. Uusi kaupunki asutettiin lähinnä tehdastyöläisillä, sillä heidän ajateltiin kannattavan uutta maailmansodan jälkeistä kommunistihallintoa. Vuonna 1951 se kuitenkin yhdistettiin Krakovaan  ja seuraavana vuonna sinne alkoi liikennöidä raitiovaunu.
Vuonna 1954 vietettiin valtavan Leninin terästehtaan avajaisia. Se oli pitkään Puolan suurin tehdas. Sen kannattavuutta ei 
ollut ajateltu lainkaan: sen tarvitsema hiili tuotiin Sleesiasta ja malmi Neuvostoliitosta.  Valmista terästä syntyi niin paljon, että kaikkea ei saatu kulutetuksi koko Puolassa. Näihin aikoihin sinne rakennettiin paljon mahtipontista stalinistista monumentaalista arkkitehtuuria edustavia rakennuksia. Koska Nowa Huta oli "sosialistinen", sinne ei edes suunniteltu kirkkoa. Nykyään sen stalinistista arkkitehtuuria pidetään Puolassa arvokkaana kansallisena muistomerkkinä.
Vuoden 1956 jälkeen arkkitehdeilla oli oikeus suunnitella vapaammin. Puolalaisia arkkitehteja vieraili Tukholmassa opiskelemassa uusia yhdyskuntasuunnittelun virtauksia ja alueelle rakennettiin ns. ruotsalaistaloja. Vaikutteita otettiin myös Le 
Corbusierilta. 1980-luvulla rakennettiin postmodernistisella tyylillä.
1970-luvulla Nowa Hutaan sijoitettiin Puolan suurin tupakkatehdas ja sinne perustettiin myös sementtitehdas. Terästä ilmoitettiin tuotettavan 7 miljoonaa tonnia vuodessa.
Nowa Hutan tehtaiden kannattamattomuudesta alettiin puhua 1980-luvulla. Lisäksi keskusteltiin tehtaiden aiheuttamista ympäristövaurioista. Riippumaton ammattiliitto "Solidaarisuus" järjesti mielenosoituksia, joissa vaadittiin parempia työolosuhteita ja kirkon rakentamista kaupunginosaan. Mielenosoituksissa oli mukana paljon  Nowa Hutan tehtaiden työläisiä.
Kirkonrakentamiselle oli ilmaissut tukensa jo 1970-luvun lopussa kardinaali Karol Jósef Wojtyła, myöhemmin paremmin tunnettu paavina nimellä Johannes Paavali II. Kirkko valmistuikin vuonna 1977.
Nowa Huta, joka ennen oli hallinnon lempilapsi ja propagandaväline on nykyään lähinnä "normaali" kaupunginosa. Ennen Leninille ja Kuuban vallankumouksellisille nimetyt kadut kantavat nykyään toisinajattelijoiden ja antikommunistien nimiä. Keskusaukiota koristanut Leninin patsas on kadonnut ja aukio on nimetty Ronald Reaganin mukaan. Tätä nimenmuutosta eivät kaikki ole kuitenkaan hyväksyneet.
Kulttuuri

1950-luvulla Puolassa esitettiin paljon "Laulua Nowa Hutasta". Elokuvataiteessa herätti 1970-luvulla huomiota ohjaaja Andrzej Wajdan elokuva "Marmorimies" kertoo muurarista joka rakentaa ateistista mallikaupunkia. Elokuvaa on paljolti kuvattu Nowa Hutassa.
Kulttuurilaitoksia:
Teatr Ludowy, (Kansan teatteri) on Nowa Hutan vanhin teatteri.
Łazia Nowa -teatteri.
Teollisuutta

Tadeuz Sendimir -terästehdas, entinen Leninin terästehdas, (MittalSteel)
Philip Morris -tupakkatehdas
ComArch, IT-alan yritys
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nowa Huta Wikimedia Commonsissa
Asuintaloja Nowa Hutassa
Käännös suomeksi
Nokkasampimonni

| Nokkasampimonni> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Monnikalat Siluriformes
Heimo::  Imumonnit Loricariidae
Suku::  Aposturisoma
Laji::  myriodon
Kaksiosainen nimi
 Aposturisoma myriodon  Isbrücker, Britski, Nijssen & Ortega, 1983 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Nokkasampimonni (Aposturisoma myriodon) on äärimmäisen uhanalainen kalalaji.
Nokkasampimonni kasvaa noin 20 cm pitkäksi.
Nokkasampimonni on endeeminen laji Perun Ucayalijoen vesistössä. Sitä on tavattu vain yhdeltä alueelta 300–600 metrin korkeudesta vuoristossa. Metsänhakkuut ovat johtaneet eroosioon, saasteiden huuhtoutumiseen jokeen, ravinnon niukkuuteen ja varjoisien elinympäristöjen tuhoutumiseen. Niinpä laji on äärimmäisen uhanalainen.
Ari Angervo

Mauri Arijoutsi (Ari) Angervo (s. 11. heinäkuuta 1944 Mikkeli) on suomalainen viulisti, kapellimestari ja musiikkipedagogi.
Ura

Angervo valmistui ylioppilaaksi vuonna 1962 ja opiskeli Helsingin yliopistossa vuosina 1963–1965 ja Sibelius-Akatemiassa 1963–1970. Lisäksi hän opiskeli Tukholmassa 1968–1970 ja Leningradissa 1973–1974. Hänen opettajinaan toimivat Onni Suhonen viulunsoitossa, András Mihály, Mieczysław Horszowski ja György Ligeti kamarimusiikissa sekä Jorma Panula ja Arvid Jansons orkesterinjohdossa.[lähde? ]
Angervo toimi Suomen Kansallisoopperan viulunsoittajana 1965–1975, josta vuodet 1968–1975 ensimmäisenä konserttimestarina. Hän oli Sibelius-Akatemian viulunsoiton ja orkesterikoulutuksen opettaja vuosina 1968–1996 ja Länsi-Helsingin musiikkiopiston viulunsoiton opettaja 1977–1996. Vuosina 1994–2000 Angervo oli orkesterinjohtamisen lehtori Oulun Konservatoriossa ja 2004–2005 Oulun ammattikorkeakoulun viulunsoiton, kamarimusiikin ja orkesterinjohdon yliopettaja. Hän on toiminut myös Pirkanmaan ammattikorkeakoulun viulunsoiton yliopettajana vuosina 1999–2008, Tampereen ammattikorkeakoulun viulunsoiton yliopettajana vuosina 2008–2012 ja Hetan musiikkipäivien taiteellisena johtajana 2007–2013.
Angervo piti viuluensikonserttinsa vuonna 1970, minkä jälkeen hän on esiintynyt konserttisolistina ja kamarimuusikkona erityisesti Suhonen- ja Voces Intimae -kvartettien jäsenenä. Angervo on esiintynyt muun muassa Tukholmassa, Liègessä, Lontoossa, Edinburghissa, Glasgow’ssa, Budapestissa ja Bukarestissa. Vuonna 1973 hän sai Liègen kansainvälisessä kvartettikilpailussa kolmannen palkinnon ja vuonna 1977 Yleisradion kvartettikilpailussa ensimmäisen palkinnon.
Kapellimestarina Angervo on toiminut Suomen Kansallisoopperassa 1975–1996. Hän on ollut taiteellisena johtajana Oulun kaupunginorkesterissa 1985–1990, Rovaniemen kaupunginorkesterissa 1987–1996 ja Lappeenrannan kaupunginorkesterissa  1990–1994. Angervo oli Auckland Philharmonicsin vakituisena vierailijana 1989–1991 ja Mikkelin kaupunginorkesterin kapellimestarina 1998–2002.
Angervo on ollut vierailevana kapellimestarina muun muassa Savonlinnan Oopperajuhlilla, Tukholmassa, Pietarissa, Tallinnassa, Frankfurt am Mainissa, Kielissä ja Lontoossa. Kotimaisten orkesterien lisäksi hän on johtanut orkestereita muun muassa Neuvostoliitossa, Virossa, Saksassa, Tšekissä, Ranskassa, Italiassa, Espanjassa, Turkissa, Japanissa ja Uudessa-Seelannissa.
Perhe

Myös Angervon lapset ovat muusikkoja: alttoviulisti Ilari Angervo (Radion sinfoniaorkesteri), sellisti Lauri Angervo (Lapin kamariorkesteri) ja viulisti Anna Angervo (Tampereen kaupunginorkesteri).[lähde? ]
Míchel Salgado

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Miguel Ángel Salgado Fernández
Syntymäaika: 22. lokakuuta 1975 (ikä 48)
Syntymäpaikka: As Neves, Pontevedra, Espanja
Pelipaikka: oikea laitapuolustaja
Pituus: 174 senttimetriä
Seura
Seura: Blackburn Rovers
Pelinumero: 27
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1995–1999 1996–1997 1999–2009 2009– | Celta → Salamanca (laina) Real Madrid Blackburn Rovers | 92 (3) 36 (1) 253 (4) 34 (0) |
Maajoukkue
| 1998–2006 | Espanja | 53 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 19. elokuuta 2009.
Miguel Ángel ”Míchel” Salgado Fernández (s. 22. lokakuuta 1975 As Neves, Pontevedran maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän edustaa Valioliigan Blackburn Roversia.
Ura

Salgado aloitti jalkapalloilun kuusivuotiaana ja liittyi kotiseutunsa Galician suurseuran Celta de Vigon junioreihin 13-vuotiaana. Hän nousi Celtan edustusjoukkueeseen kaudella 1994–1995 ja teki ensiesiintymisensä Espanjan korkeimalla sarjatasolla Primera Divisiónissa 22. tammikuuta 1995 vaihtopelaajana ottelussa Real Madridia vastaan. Kauden 1996–1997 hän pelasi lainasopimuksella Segunda Divisiónin Salamancassa ja oli mukana joukkueen sarjanousussa kesällä 1997. Palattuaan lainalta hän nousi Celtassa avauskokoonpanon pelaajaksi.
Real Madrid osti Salgadon Celtasta kahdella miljardilla pesetalla (12 miljoonaa euroa) vuonna 1999. Seuraavan kymmenen kauden aikana Salgado pelasi joukkueessa kaikkiaan 371 ottelua ja voitti muun muassa neljästi Espanjan-mestaruuden ja kahdesti Mestarien liigan, jonka loppuottelussa hän pelasi molemmilla kerroilla. Kaudesta 2005–2006 alkaen Salgadon rooli joukkueessa alkoi pienetä seuran hankittua samalle pelipaikalle nuoren Sergio Ramosin.
Elokuussa 2009 Salgado ja Real Madrid päättivät purkaa sopimuksensa vuoden etuajassa. Myöhemmin samassa kuussa hän teki kaksivuotisen sopimuksen Valioliigan Blackburn Roversin kanssa.
Ura > Maajoukkue

Espanjan maajoukkueessa Salgado debytoi 5. syyskuuta 1998 MM-karsintaottelussa Kyprosta vastaan. Hän pelasi vuoteen 2006 ulottuneella maajoukkueurallaan 53 ottelua, ja oli mukana vuoden 2000 EM-kilpailuissa ja vuoden 2006 MM-kilpailuissa. Vuoden 2002 MM-kilpailuista ja vuoden 2004 EM-kilpailuista hän jäi sivuun loukkaantumisten vuoksi.
Espanjan nuorten maajoukkueen kanssa Salgado voitti alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 1998.
Saavutukset

Seurajoukkueet
Espanjan pääsarjamestaruus: 2001, 2003, 2007, 2008
Espanjan supercup: 2001, 2003, 2008
Mestarien liiga: 2000, 2002
Uefa-supercup: 2002
Intercontinental Cup: 2002
Maajoukkueet
Alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruus: 1998
Yksityiselämä

Salgado on ollut vuodesta 2000 lähtien naimisissa Real Madridin entisen puheenjohtajan Lorenzo Sanzin tyttären Mari Luz ”Malula” Sanzin kanssa. Parilla on kaksi lasta, Mari Luz (s. 2003) ja Miguel Ángel (s. 2005).
Vapaa-ajallaan Salgado harrastaa muun muassa lainelautailua.
Aiheesta muualla

Míchel Salgado Football Database -sivustolla (englanniksi)
Espanjan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2000
1 Cañizares |
2 Salgado |
3 Aranzabal |
4 Guardiola |
5 Abelardo |
6 Hierro |
7 Helguera |
8 Fran |
9 Munitis |
10 Raúl |
11 Alfonso |
12 Sergi |
13 Casillas |
14 Gerard |
15 Engonga |
16 Mendieta |
17 Etxeberria |
18 Paco |
19 Velasco |
20 Urzaiz |
21 Valerón |
22 Molina |
Valmentaja Camacho
Espanjan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Casillas |
2 Salgado |
3 Pernía |
4 Marchena |
5 Puyol |
6 Albelda |
7 Raúl |
8 Xavi |
9 Torres |
10 Reyes |
11 García |
12 López |
13 Iniesta |
14 Alonso |
15 Ramos |
16 Senna |
17 Joaquín |
18 Fàbregas |
19 Cañizares |
20 Juanito |
21 Villa |
22 Pablo |
23 Reina |
Valmentaja Aragonés
Arija Bareikis

Arija Bareikis (s. 21. heinäkuuta 1966 Bloomington, Indiana) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt muun muassa elokuvassa Deuce Bigalow – 10 dollarin gigolo (1999) ja televisiosarjassa Southland.
Bareikisin sukunimi on liettualainen. Hän on valmistunut vuonna 1988 Stanfordin yliopistosta. Hänen isänsä on germaanisen kirjallisuuden professori Indianan yliopistossa.
Aiheesta muualla

Arija Bareikis Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
OKB

OKB (ven. ОКБ – Опытное конструкторское бюро, Opytnoje Konstruktorskoje Bjuro, suom. läh. ’Kokeellinen suunnittelutoimisto’) oli Neuvostoliitossa käytetty nimitys lentokoneteollisuuden suunnittelutoimistoille tuotantojärjestelmässä, jossa suunnittelu ja valmistus oli erotettu (eli valmistus oli ulkoistettu). Kunkin suunnittelutoimiston nimi oli OKB-numero, mutta eräät niistä tunnettiin myös toimistojen pääsuunnittelijoiden nimillä. Esimerkiksi OKB-51-toimistoa johti Pavel Suhoi ja siitä tuli aikanaan OKB Suhoi. Pääsuunnittelijoiden nimet jäivät elämään organisaatioissa vielä nimimiesten siirryttyä eläkkeelle ja kuoltua. Vielä 1990-luvulla nimet yleensä siirtyivät osittain yksityistetyillekin venäläisille ilmailu-, avaruus- ja puolustusvälineteollisuusyrityksille.
Nämä valtion organisaatiot eivät valmistaneet suunnittelemiaan lentokoneita, helikoptereita, ohjuksia jne. Niillä kuitenkin oli merkittävää tuotantokapasiteettia prototyyppien valmistukseen. Tämä selittää nimen.
Ilmailu- ja avaruusteollisuuden OKB:t

KB-1 – V. M. Šabanov
OKB-1 – Sergei Koroljovin suunnittelutoimisto, joka suunnitteli ohjuksia, kantoraketteja ja avaruusaluksia
OKB-2 – MKB Radugan alkuperäinen nimi (OKB-155-2)
OKB-4 – Molnija
OKB-19 – Švetsov, Solovjov – nykyisin "Perm MKB"
OKB-20 – Klimov, Omsk-Motors
OKB-23 – Mjasištšev (myös OKB-482), raskaat pommikoneet
OKB-24 – Mikulin, lentokoneiden voimalaitteet
OKB-26 – Klimov, lentokoneiden voimalaitteet
OKB-39 – Iljušin, matkustajalentokoneet ja kuljetuslentokoneet
OKB-45 – Klimov, lentokonemoottorit
OKB-49 – Berijev, lentoveneet
OKB-51 – Suhoi, hävittäjälentokoneet, taitolentokoneet
OKB-52 – Vladimir Tšelomei – raketit, rakettimoottorit
OKB-86 – Robert Bartini, lentokoneet
OKB-115 – Jakovlev, hävittäjälentokoneet
OKB-117 – Klimov, lentokonemoottorit
OKB-120 – Ždanov
OKB-124 – tätä ei ole nimetty pääsuunnittelijan mukaan; toimisto suunnitteli Tu-121-lentokoneen jäähdyttimet
OKB-134 – Spetstehnika Vympel NPO
OKB-140 – ei nimettyä pääsuunnittelijaa; toimisto suunnitteli Tu-121:n käynnistysgeneraattorit
OKB-153 – Antonov, kuljetuslentokoneet (nykyisin ukrainalainen yritys)
OKB-155 – MiG (aiemmin Mikojan–Gurevitš), hävittäjälentokoneet
OKB-155-2 – nykyisin MKB Raduga
OKB-156 – Tupolev, matkustajalentokoneet, pommikoneet
OKB-165 – Ljulka, NPO Saturn
OKB-240 – Vladimir Jermolajev
OKB-256 – Tsybin
OKB-276 – Kuznetsov, lentokonemoottorit
OKB-300 – Tumanski, lentokonemoottorit
OKB-301 – Lavotškin, hävittäjälentokoneet, satelliitit
OKB-329 – Mil, helikopterit
SKB-385 – Viktor Makejev
OKB-938 – Kamov, helikopterit
OKB-458 – Tšetverikov
OKB-478 – Ivtšenko
OKB-586 – Mihail Jangel (nyk. KB Južnoje), ohjukset, raketit, rakettimoottorit
Antioco Piseddu

Antioco Piseddu (s. 17. syyskuuta 1936 Senorbì) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 29. kesäkuuta 1960 ja nimitettiin Ogliastran hiippakunnan piispaksi 29. syyskuuta 1981. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Sebastiano Baggio, jota avustivat Paolo Carta ja Pier Giuliano Tiddia. 30. syyskuuta 1986	Ogliastran hiippakunnan uudeksi nimeksi otettiin Lanusei. Piseddu jäi eläkkeelle 31. tammikuuta 2014.
Andreas Randel

Andreas Randel
Andreas ("Anders") Randel (alun perin Pettersson; 6. lokakuuta 1806 Ramdala – 27. lokakuuta 1864 Tukholma) oli ruotsalainen viulisti, säveltäjä ja kapellimestari.
Kun Randel oli lapsi, kansanmuusikko vakuuttui hänen lahjakkuudestaan ja antoi hänelle viulun. 12-vuotiaana Randel lähti Karlskronaan, jossa hänen koulutuksensa turvasivat Fredrik Wilhelm Ståhlberg ja kaupungin musiikkiseura. Kuninkaallisessa matkalla Karlskronaan vuonna 1819 Gerhard De Geer kiinnitti huomionsa Randeliin. Geer vei hänet Finspångiin ja mahdollisti hänelle lisäkoulutuksen. Finspångissa Randel sai myös kruununprinssi Oskarin huomion. Hänet lähetettiin Oskarin kustannuksella vuonna 1822 Pariisiin, ja hänen sukunimensä vaihdettiin Petterssonista Randeliksi. Randel sai vuoteen 1828 saakka Pariisin konservatoriossa viulunsoiton opetusta Pierre Baillot'lta ja sävellysopetusta Luigi Cherubinilta. Randel esiintyi Pariisissa opiskeluaikanaan moneen otteeseen.
Palattuaan Ruotsiin Randel pääsi vuonna 1828 Kungliga Hovkapelletin viulistiksi. Hän esiintyi myös kuninkaallisen oopperan konserteissa solistina sekä omien sävellystensä että muiden säveltäjien teosten esityksissä. Lisäksi hän esitti Joseph Haydnin ja Ludwig van Beethovenin kamarimusiikkiteoksia. Vuosina 1844–1862 Randel sovitti ja sävelsi musiikin yli 20 näytelmään. Hän johti kapellimestarina teatterimusiikkia ja toisinaan myös oopperaesityksiä. Randel toimi vuosina 1844–1864 Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian oppilaitoksen viulunsoiton opettajana ja vuosina 1853–1862 Andra livgrenadjärregementetin musiikkijohtajana. Hän kuului Par Bricole -seuraan ja sävelsi sen käyttöön sekä suuri- että pienimuotoisia kuoroteoksia. 29. syyskuuta 1860 Randel johti yhdeksästä eri kuorosta koostunutta 400-äänistä kuoroa Kustaa Vaasan patsaalla Riddarhusetin ulkopuolella osana Kustaa Vaasan muistotapahtumaa. Hän teki monia konserttikiertueita Ruotsin maakunnissa. Kesällä 1856 Randel suuntasi konserttimatkalle Härnösandiin. Tämän jälkeen Härnösandin musiikkiseura otti aloitteen Randelin jousikvarteton (G-duuri) julkaisemiseksi. Tämä johti Musikaliska konstföreningenin perustamiseen. Musikaliska konstföreningen julkaisi vuodesta 1860 lähtien ruotsalaisia teoksia, ja Randel osallistui asiantuntijana teosvalintoihin. Vuonna 1858 Randel teki matkan Saksan ja Ranskan musiikkioppilaitoksiin ja hankki tietoa niiden opetusmetodeista, joita sen jälkeen saatettiin soveltaa myös Ruotsin kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa.
Vuonna 1861 Randel pääsi Kungliga Hovkapelletin pääkonserttimestariksi, jona hän toimi vuoteen 1864 saakka. Hänen sävellystuotantoonsa kuuluu viululle sävellettyjä teoksia (kuten konserttoja), jotka ovat virtuoosisia ja ranskalaisesta perinteestä innoitusta saaneita. Randelin romanssit ja muut laulut ovat kevyempiä ja yksinkertaisempia. Hänen kamarimusiikkinsa (kuten jousikvartetot) on tyylillisesti lähellä Haydnin myöhäisiä teoksia. Randelin näyttämöteoksista menestynein oli musiikki Fredrik August Dahlgrenin komediaan Värmlänningarna vuodelta 1846.