stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Piirissaar
Historia

Kaakkoon saaresta käytiin Peipsijärven taistelu 5. huhtikuuta 1242, jolloin venäläiset kukistivat Saksalaisen ritarikunnan Aleksanteri Nevskin johdolla. Piirissaaren asuttamisesta ei ole historiallisia kirjallisia lähteitä. Kansanperinteen mukaan sen asuttivat ensimmäisen kerran vanhauskoiset, jotka pakenivat Pietari Suuren valtakaudella Venäjän ortodoksisen kirkon uudistuksia. Toisen tarinan mukaan tulijat pakenivat asepalvelusta. Samoin kansanperinteen mukaan saaren on luonut Kalevipoeg taistellessaan paholaisia vastaan.
Saaren asukkaat elivät kalastuksella ja sipulin kasvatuksella. Perinteiset elinkeinot eivät kuitenkaan ole pystyneet elättämään saaren koko väestöä. Vielä 1920-luvulla saarella oli 700 asukasta, kun nykyisin luku on alle sata. Vuonna 1944, toisen maailmansodan aikana, saarella käytiin taisteluja Saksan ja Neuvostoliiton joukkojen välillä. Saaren väkiluku alkoi laskea 1960-luvulla, kun saarella toiminut kolhoosi Säde lopetti itsenäisen toimintansa. Se liitettiin mantereella sijainneeseen kolhoosiin, ja suuri osa väestöstä muutti sinne. Väen vähentyessä esimerkiksi saarella toiminut seurakunta jouduttiin lopettamaan. Pohjakosketus saavutettiin vuonna 1993, kun saaren väestön keski-ikä oli 64 vuotta. Sittemmin osa mantereelle muuttaneista on palannut takaisin jäätyään työttömäksi. Saaren väkiluku kasvaa kesäisin lomalaisten myötä. Nykyisin saaren ongelmana on etenkin nuoren väestön puute.
Piirissaarea.
Kuva Saaren kylästä.
Piiritys

Konstantinopolin piiritys vuonna 1453.
Piiritys on linnoitetun kohteen valtaamiseksi tehty sotilaallinen saartotoimenpide, jossa kohde ympäröidään joka puolelta sotajoukoilla huoltoyhteyksien katkaisemiseksi. Yleensä kohteena on kaupunki tai muu strateginen paikka. Piiritys syntyy, kun hyökkääjä kohtaa kaupungin tai linnoituksen, joka kieltäytyy antautumasta ja jota ei voi helposti vallata suoralla hyökkäyksellä. Strategisten linnoitettujen kohteiden valtaaminen on tärkeää, sillä muuten vihollinen saattaa käyttää niitä etenevän armeijan selustayhteyksien häiritsemiseen. Lisäksi alueen täydellinen hallinta on hankalaa, jos tärkeimmät strategiset kohteet ovat vihollisen hallussa. Piiritykseen liittyy yleensä piirittäjän pyrkimys estää piiritettävältä varustuksen täydennys. Piirittäjä voi käyttää tykistöä ja erilaisia piirityskoneita linnoituksen varustuksen, esimerkiksi muurin tuhoamiseen.
Kuuluisia piirityksiä

Tyroksen piiritys, 332 eaa. – Aleksanteri Suuri käytti veden suojaaman Tyroksen valtaamiseen valtavia maapenkereitä, piiritystorneja ja heittokoneita.
Syrakusan piiritys, 214–212 eaa. – Syrakusaa piirittäneet roomalaiset olivat vaikeuksissa hellenistisen piiritysteknologian ja Arkhimedeen keksintöjen kanssa.
Alesian piiritys, 52 eaa. – roomalaiset piirittivät Alesian ja gallialaiset saartoivat piirittävät roomalaiset. Käytössä piiritysvallit, taisteluhaudat, salakuopat, heittokoneet, tulinuolet, jalka-ansat ja maanalainen sota.
Konstantinopolin piiritys, 1453. – Mehmed II käytti erityisen järeää tykistöä kuuden viikon ajan Konstantinopolin muurien murtamiseen.
Namurin piiritys, 1692. – Vauban valtasi Menno van Coehoornin puolustaman Namurin.
Leningradin piiritys 1941–1944 – Saksalaiset piirittivät Leningradia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sota
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Aikakaudet | Sotatoimialueet | Aseet | Sodankäynnin tasot | Taistelevat aselajit | Tukevat aselajit | Luetteloita | Yleistä |
|  Esihistoria  Antiikki  Keskiaika  Uusi aika  Teollistunut aika  Nykyaika |  Avaruus  Ilmasota  Informaatio  Maasota  Merisota  Kotirintama |  ABC  Elektroninen  Ilmavoimat  Maavoimat  Merivoimat  Psykologinen |  Strategia  Operaatiotaito  Taktiikka  Taistelutekniikka |  Ilmavoimat  Jalkaväki  Laivasto  Merijalkaväki  Panssarijoukot  Ratsuväki |  Huolto  Ilmatorjunta  Pioneeri  Tykistö  Viesti |  Kenraalit  Piiritykset  Operaatiot  Sisällissodat  Sodat  Sotarikokset  Taistelut  Vapaus-itsenäisyyssodat |  Sodankäynti  Sotahistoria  Taistelu  Piiritys  Propaganda  Rauha  Pasifismi |
Pikkukääpä

| Pikkukääpä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Polyporales
Heimo::  Fomitopsidaceae
Suku::  Haprakäävät Postia
Laji::  alni
Kaksiosainen nimi
 Postia alni  Niemelä & Vampola 
Katso myös
   Pikkukääpä Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pikkukääpä (Postia alni), joskus myös nimellä pikkuhaprakääpä on läheistä sukua sinikäävälle, mutta on sitä pienempi ja väritykseltään haaleampi. Isäntäpuuna on yleensä haapa, myös pihlaja ja muut lehtipuut, harvoin havupuut. Pikkukääpä kasvaa maassa makaavilla puilla ja oksilla lehdoissa ja tuoreissa sekametsissä.
Pikkukäävän pileaattinen itiöemä on hento ja väriltään pääosin valkoinen. Lakin tyvi ja reuna saavat itiöemän vanhetessa ruskean- ja siniharmaan sävyjä, eniten sinisävyjä näkyy lähinnä syvällä pilleissä lohkopintaa katsoessa. Pillit ovat pieniä ja tasasuisia, 4-7 millimetrillä. Itiöemä on tuoreena pehmeä, kuivana hauras.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Pikkukääpä (Postia alni)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q10638097  Wikispecies: Postia alni  BioLib: 1041385  CoL: 4M2XS  Fungorum: 480374  GBIF: 5463939  iNaturalist: 502823  MycoBank: 480374  Laji.fi: MX.5001785
Piispa Henrikin surmavirsi

Piispa Henrik ja Lalli. Missale Aboense -kirjan kuvitusta vuodelta 1488.
Piispa Henrikin surmavirsi on suomalainen kansanruno, jossa kerrotaan, kuinka piispa Henrikille kävi hänen asettuessaan Suomeen oletetun ensimmäisen ristiretken jälkeen. Runon vanhin muistiin kirjoitettu versio on ilmeisesti 1600-luvulta. Runon synty on tutkimuksessa ajoitettu keskiajalle.lähde? Piispa Henrikin surmavirren sekä varsinaissuomalaisen ja satakuntalaisen kansanperinteen ohella piispa Henrikin toiminnasta kertoo Turun hiippakunnassa keskiajalla laadittu Pyhän Henrikin legenda.
Tarina

Piispa oli käynyt pyytämässä ruokatarpeita Lalli-nimisen talonpojan talosta. Lallin vaimo Kerttu suhtautui kuitenkin ynseästi matkalaisiin. He saivat kuitenkin ruokatarpeita ja hevosellekin hiukan purtavaa. Piispa maksoi kaiken yltäkylläisesti. Kun Lalli palasi kotiin, kertoi Kerttu hänelle matkalaisten ottaneen ruokatarpeet ilmaiseksi. Siitäkös Lalli kiivastui ja lähti ajamaan heitä takaa kirveen kanssa. Henrik aavisti kuolevansa pian ja pyysi palvelijaansa piiloutumaan ja kuljettamaan Henrikin ruumiin pois. Hän pyysi myös, että sinne minne härät jaksavat vetää rekeä, piti rakentaa Suomen ensimmäinen kirkko. Tämä toive toteutettiin ja kirkko rakennettiin Nousiaisiin.
Lalli tappoi piispan kirveellään Köyliöjärven jäällä ja palasi kotiinsa piispan hiippa päässään ja sormus peukalossaan. Kun hän yritti riisua hiippaa, päästä irtosivat hiukset, ja kun hän yritti ottaa sormusta pois, koko peukalo irtosi. Euran kirkkoherran vuonna 1753 pitäjäkertomukseen kirjaaman tarinan jatkon mukaan kesällä hiiri- tai rottalauma alkoi ajaa takaa Lallia, joka pakeni järven rannalla kasvavan puun latvaan. Jyrsijät alkoivat nakertaa puun runkoa, joten Lallin ei auttanut muu kuin hypätä järveen, johon hän hukkui. Järvi sai tästä nimekseen Hiirijärvi.
Kirjallisuutta

Heikkilä, Tuomas: Pyhän Henrikin legenda.  (Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 1039)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005.  ISBN 978-951-607-861-1
Aiheesta muualla

Piispa Henrikin surmavirsi (Arkistoitu – Internet Archive). Köyliö-seura ry.
Pikkumakit

| Pikkumakit |
| --- | --- |
 Haarukkamaki (Phaner furcifer)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Alaluokka::  Theria
Osaluokka::  Istukkanisäkkäät Eutheria
Lahko::  Kädelliset Primates
Alalahko::  Puoliapinat Strepsirrhini 
Osalahko::  Makimaiset puoliapinat Lemuriformes 
Yläheimo::  Cheirogaleoidea   Gray, 1872 
Heimo::  Pikkumakit Cheirogaleidae  Gray, 1873
Suvut
 Cheirogaleus  Microcebus  Mirza  Allocebus  Phaner 
Katso myös
   Pikkumakit Wikispeciesissä   Pikkumakit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pikkumakit eli kääpiömakit (Cheirogaleidae) elävät Madagaskarin metsäalueilla ja kuuluvat pienimpiin kädellisiin. Pikkumakit syövät pääasiassa hyönteisiä ja pieniä selkärangattomia, mutta täydentävät ruokavaliotaan lehtien silmuilla ja hedelmillä.
Luokittelu

Heimo Cheirogaleidae
Suku Cheirogaleus : Kääpiömakit
Cheirogaleus medius
Cheirogaleus adipicaudatus
Rusko-oravamaki eli isokissamaki eli miliusmaki, Cheirogaleus major
Cheirogaleus crossleyi
Cheirogaleus minusculus
Cheirogaleus ravus
Cheirogaleus sibreei
Suku Microcebus
Hiirimaki, Microcebus murinus
Microcebus griseorufus
Microcebus ravelobensis
Microcebus tavaratra
Microcebus sambiranensis
Microcebus simmonsi
Kääpiöhiirimaki, Microcebus myoxinus
Ruskohiirimaki, Microcebus rufus
Microcebus berthae
Microcebus lehilahytsara
Suku Mirza
Rottamaki eli coquerelinkääpiömaki, Mirza coquereli
Mirza zaza
Suku Allocebus
Karvakorvamaki, Allocebus trichotis
Suku Phaner
Haarukkamaki eli valuvi, Phaner furcifer
Phaner pallescens
Phaner parienti
Phaner electromontis
Pikku-idis

Amerikan Psyko (kansi: Jari Tammi)
Kustannusyhtiö Pikku-idis on vuonna 1990 Turussa perustettu erikoiskustantamo, joka muutti vuonna 1991 Helsinkiin ja on julkaissut tähän mennessä noin 40 kirjaa. Se on tullut parhaiten tunnetuksi Bret Easton Ellisin romaanin Amerikan Psykon (1993, suom. Erkki Jukarainen) ensimmäisenä Suomen-kustantajana sekä Jari Tammen Suuresta kirosanakirjasta (1993, 3. laitos 2007 WSOY) ja Suuresta solvaussanakirjasta (2003). Vuonna 1992 ilmestyi valtakunnalliseen rakkauskirjeen kirjoituskilpailuun pohjautunut, kahdestatuhannesta kirjeestä valikoitunut antologia Parhaat rakkauskirjeet. Viimeisimpinämilloin? klassikkokäännöksinä ovat ilmestyneet Friedrich Nietzschen Näin puhui Zarathustra (2008) ja Aisopoksen Faabelit (2010). Kustantajana toimiva Jari Tammi on vastannut lähes kaikesta yhtiön toiminnasta taitosta markkinointiin asti.lähde?
Kustantamon kirjasarjoihin on kuulunut muun muassa Citygrafia-sarja, jossa on julkaistu Bret Easton Ellisin lisäksi Jay McInerneyn, George Cockroftin ja Thierry Jonquet'n romaaneja. Muusa-sarjassa ilmestyivät teokset Hermann Hesseltä ja Elias Canettilta. Populaariseen tietokirjallisuuteen painottuvassa SuurKirjaset-sarjassa on ilmestynyt tähän mennessä viisi kirjaa julkkisanagrammeista naisenkäyttöoppaaseen. Pikku-idis on julkaissut myös kotimaista proosaa, lyriikkaa ja esikoisteoksia.
Yhtiö piti vuosina 1997–2001 julkaisutauon (tuona aikana Jari Tammi oli Walesissä kirjoittamassa Kalevan solki -läpimurtoteostaan.) ja julkaisi kaksi kirjaa vuonna 2002 Kuippana Kustannus Oy:n nimellä. Se on toiminut hetkellisesti myös Tampereella, Espoossa ja uudestaan Turussa. Pikku-idis on Kielipoliisi Oy:n aputoiminimi.
Julkaisuja

Tainio, Iiro (koonnut): Kauneimmat juomalaulut: Hyville, pahoille, rumille, kauniille ja rohkeille: Kun sinua kuitenkin laulattaa.  (Kuvittanut Jari Tammi)  Helsingissä:  Pikku-idis, 1993.  ISBN 952-9589-10-7
Aiheesta muualla

Kotisivut
Magneto

| Magneto |
| --- | --- |
 Magneto, magnetismin mestari
Luoja(t):  Stan Lee & Jack Kirby
Kustantamo:  Marvel
Ensiesiintyminen:  X-Men Vol. 1, #1 (1963)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  (alkuperäinen nimi) Max Eisenhardt (myöhemmin) Erik Magnus Lehnsherr
Status:  aktiivinen
Pituus:  188 cm
Paino:  86 kg
Ryhmäsidokset:  Pahojen Mutanttien Veljeskunta
Edelliset ryhmäsidokset:  Ryhmä-X   Helvetintulen Klubi   Excalibur
Henkilöllisyydet:  Valkoinen Kuningas (myöhemmin Harmaa Kuningas), Michael Xavier, Erik Punainen
Voimat:  - Magnetismin hallinta, joka mahdollistaa lukuisia taitoja   - Mestaristrategikko   - Taitava lähitaistelija   - Nero
Suhteet
Sukulaiset:  Magda (vaimo, kuollut),   Anya (tytär, kuollut),   Wanda Maximoff (tytär),   Pietro Maximoff (poika),   Polaris (tytär),   Kristalli (miniä),   Luna (lapsenlapsi)
Magneto (oikealta nimeltään Max Eisenhardt, vaihtanut nimekseen myöhemmin Eric Magnus Lensherr) on Marvel Comicsn sarjakuvahahmo ja Ryhmä-X:n arkkivihollinen. Hahmon ensiesiintyminen tapahtui X-Men-lehden ensimmäisessä numerossa vuonna 1963 Stan Leen kirjoittamassa ja Jack Kirbyn piirtämässä tarinassa. Magneto on voimakas mutantti, joka pystyy voimiensa kautta hallitsemaan magneettikenttiä, kuten metalleja ja sähkömagneettisia aaltoja. Lisäksi Magneto pystyy lentämään manipuloimalla maapallon magneettikenttiä.
Vuonna 2009 IGN-sivusto nimesi Magneton ensimmäiseksi listallaan sadasta suurimmasta sarjakuvarikollisesta.
Englantilainen näyttelijä Ian McKellen näytteli hahmoa neljässä X-Men-elokuvassa vuosina 2000, 2003, 2006 ja 2014. Michael Fassbender on näytellyt nuorta Magnetoa neljässä X-Men-elokuvassa vuosina 2011, 2014, 2016 ja 2019.
Hahmon elämäkerta > Nuoruus

Nuorena Magnetoa ja hänen perhettään vainottiin juutalaisuuden vuoksi. Natsit ampuivat ja hautasivat joukkohautaan hänen vanhempansa, mutta Magneto itse onnistui selviytymään. Hänet kuitenkin saatiin pian kiinni ja lähetettiin Auschwitziin, missä hänet pakotettiin työskentelemään Sonderkommandona.
Auschwitzissa Magneto rakastui Magda-nimiseen romaninaiseen. He pakenivat vankileiriltä yhdessä, avioituivat ja Magda synnytti pian lapsen, Anyan. Anya kuitenkin kuoli myöhemmin tulessa, kyläläisten estäessä Magnetoa pelastamasta tätä. Magneton voimat muuttuvat hallitsemattomiksi ja hän tappoi ympärillään olevat ihmiset.
Kauhuissaan oleva Magda pakeni Magneton luota ja sai kuukausia myöhemmin tietää olevansa raskaana. Synnytettyään mutanttikaksoset, Elohopean ja Purppuranoidan, Magda katosi. Jahdattuna kyläläisten murhasta ja etsiessään Magdaa, Magneto loi itselleen valehenkilöllisyyden ”Erik Lehnsherr the Sinte gypsy”.
Jonkin aikaa vaimonsa katoamisen jälkeen Magneto työskenteli natseille tappaen rikollisia saadessaan käskyt Control-nimiseltä mieheltä. Control ja hänen agenttinsa ajattelivat kuitenkin, että Magneto otti liikaa vapauksia ja päättivät tappaa hänet. Loppujen lopuksi Magneto päätyi tappamaan heidät kaikki.
Tämän jälkeen Magneto muutti Israeliin tekemään vapaaehtoistyötä holokaustista selvinneiden hyväksi. Hän tapasi Haifassa toisen mutantin, Charles Xavierin. Miehistä tulee ystäviä. He eivät tienneet toistensa voimista, eivätkä aluksi paljastaneet niitä, mutta näkivät toistensa kyvyt joutuessaan taistelemaan terroristeja vastaan.
He keskustelivat pitkään mutanttien asemasta, ja Charles kertoi unelmastaan: maailmasta, jossa mutantit ja ihmiset eläisivät sovussa. Magneto halusi uskoa Charlesin filosofiaa, mutta oli katkeroitunut Auschwitzin kokemuksiensa vuoksi ja hylkäsi Charlesin.
Hahmon elämäkerta > Magneton nousu

Auschwitzin kokemukset saivat Magneton ajattelemaan, että mutantit olivat ihmisiä ylempiä, ja Magneto päätti alkaa suojella mutantteja väkivallalla. Hän uskoi, että mutanteista (”Homo superior”) tulisi planeetan hallitseva elämämuoto.
Magneton ensimmäinen terrori-isku oli hyökkäys Yhdysvaltojen armeijan tukikohtaan. Hän kuitenkin koki tappion Charles Xavierin oppilaita, Ryhmä-X:ää, vastaan. Tämän jälkeen hän päätti perustaa veljeskunnan mutanteille, jotka ajattelivat samoin kun hän. Siihen liittyivät myös Elohopea ja Purppuranoita, mutta Magneto sai tietää heidän sukulaissuhteestaan vasta vuosia myöhemmin.
Yhdessä he valloittivat kuvitteellisen Etelä-Amerikan valtion, San Marcon, ja aikoivat perustaa mutanttien valtion sinne. Tämäkin suunnitelma epäonnistui Ryhmä-X:n ansiosta. Myöhemmin Magneto rakensi Asteroidi M:n, asteroidin sisäisen tukikohdan, jonne hän seuraajineen muutti, mutta se tuhoutui myöhemmin taistelussa Ryhmä-X:ää vastaan.
Hahmon elämäkerta > Magneton lapset

Kuten Magneto myös hänen lapsensa ovat mutantteja, ja heillä on erikoiskykyjä.
Elohopea alias Pietro Maximoff on supernopea
Purppuranoita alias Wanda Maximoff. Hänellä on todellisuutta muokkaavia voimia.
Polaris alias Lorna Dane, isäänsä vähäisemmät magneettiset voimat
Magneto muissa medioissa > Elokuvat

Magnetoa on näytellyt arvostettu sir Ian McKellen kolmessa ensimmäisessä X-Men-elokuvassa. Ensimmäisessä sekä kolmannessa hänet kuvataan vihollisena hänen taistellessaan Ryhmä-X:ää vastaan. Toisessa elokuvassa hän pakeni vankilasta, jonne joutui Ensimmäisessä elokuvassa, ja taisteli Ryhmä-X:n rinnalla William Strykeria vastaan. Lopulta hän kuitenkin päätyi manipuloimaan Xavieria tappamaan ihmisiä.
Kolmannessa elokuvassa hän yritti tuhota mutantteja parantavaa lääkettä valmistavan tehtaan, mutta lopulta Peto iski häneen tätä lääkettä poistaen Magneton voimat. Elokuvan viimeisessä kohtauksessa kuitenkin näytettiin, ettei lääke toiminut kunnolla ja hänen voimansa palaavat vähitellen.
Elokuvassa X-Men: First Class esiintyy nuori Magneto Michael Fassbenderin esittämänä. Elokuvassa paljastetaan enemmän hänen traagisesta taustastaan ja kuvataan professori X:än ja Magneton suhdetta heidän yhteisen historian alkutaipaleella. Elokuvassa myös kuvataan Magneton luisuminen pahaksi.
Magneto muissa medioissa > Musiikki

Wingsin Venus and Mars albumilla on kappale nimeltä ”Magneto and Titanium Man”. Kappaleessa mainitaan Magneton lisäksi kahden muun Marvel-hahmon nimet, Titaanimiehen ja Purppuradynamon. He yrittävät vakuuttaa laulajan/kertojan siitä että poliisi, joka yrittää estää pankkiryöstöä, on itse pankkiryöstäjä.
Toinen kappale, jossa Magneto esiintyy, on Through the Back Doorin ”Comic Book Heroes”, jonka sanoituksessa sanotaan ettei laulaja halua olla kuin Tohtori Mustekala, Tohtori Doom ja Magneto. Magneto esiintyy myös MC Larsin ”Space Game” -kappaleessa yhdessä useiden muiden fiktiivisten hahmojen kanssa.
Magneto muissa medioissa > Piirretyt

Magneto on esiintynyt muutamissa Marvelin piirretyissä vuodesta 1979 lähtien.
Fantastic Four - ”The Menace Of Magneto” (”Magneton uhka”)
Spider-Man - ”When Magneto Speaks....People Listen” (”Kun Magneto puhuu… Kansa kuuntele”)
Spider-Man and His Amazing Friends - ”The Prison Plot” (Vankila-juoni)
Magneto oli päävihollinen yksiosaisessa Pryde of the X-Men -animaatiossa.
Magneto esiintyi X-Men-animaatiosarjassa, jossa hänen ääninäyttelijänään toimi David Hemblen. Siinä hän esiintyi ensimmäisen kerran kolmannessa ja neljännessä jaksossa, joissa hän yritti laukaista ohjuksia, mutta Ryhmä-X esti hänen suunnitelmansa.
Hän esiintyi myös X-Men: Evolution -animaatiosarjassa ääninäyttelijänään Christopher Judge.
Magneto muissa medioissa > Videopelit

Magneto on esiintynyt useissa X-Men-videopeleissä, tavallisesti päävastustajana, mutta joskus myös pelattavana hahmona. Hänen merkittävimmät esiintymisensä ovat X-Men: Children of the Atom ja X-Men Legends II: Rise of Apocalypse -peleissä. Hän on merkittävä hahmo myös Marvel vs. Capcom 2 -pelissä, jossa hän on yksi neljästä parhaimmasta hahmosta pelissä Stormin, Cablen ja Vahdin lisäksi.
Magneton viitaton ja kypärätön versio on pelattavana pelissä Marvel Nemesis: Rise of the Imperfects. Tarinamoodissa hän on viimeinen pelattava Marvel-hahmo ja useiden sankareiden ja vihollisten tapaan häviää kaikkein vahvimmalle imperfectille, Paragonille.
X-Men Legends -pelissä Magneton ääninäyttelijänä toimii Tony Jay. X-Men Legends II:ssa Magneto on yksi tärkeimmistä pelattavista hahmoista ja hänen ääninäyttelijänään toimi Richard Greene.
X-Men 2: Clone Warsissa Magneto on sekä päävastus että (ensimmäistä kertaa X-Men-pelien historiassa) pelattava hahmo. Ryhmän päihitettyä hänet Asteroidi M:llä Magneto liittyi heidän mukaansa.
Magneto on myös yksi vastustajista X-Men: Madness in Murderworldissa.
Magneto X-Men Legends II: Rise of Apocalypse -pelissä.
Piiru

Piiru on yhteisnimitys muutamalle kulman mittayksikölle.  Sellaisia ovat:
nykyään lähinnä historiallinen kompassipiiru ja
etupäässä tykistössä ja maastokartoissa käytössä oleva piiru.
Kompassipiiru

Kompassipiiru on 1/32 täysympyrästä eli 11,25°.  Kompassipiiru saadaan, kun kompassiruusun pää- ja väli-ilmansuuntien väliset kulmat puolitetaan vielä kahdesti. Kompassipiirun jälki näkyy vielä meriteiden säännöissä määritettyjen alusten kulkuvalojen näkymäsektoreissa sekä näistä johdetuissa ilma-alusten valosäädöksissä. Esimerkiksi aluksen vihreä sivuvalo on määritetty näkymään sektorissa, joka on suoraan keulasta aina oikealle 22,5° aluksen poikkiviivan perän puolelle. Tämä 22,5° on tasan kaksi piirua ja koko vihreän valon sektori (112,5°) on siis 10 piirua. Kun punaisen vasemman kulkuvalon sektori on samat 10 piirua jää valkoisen perävalon sektoriksi 12 piirua (135°).
Tykistön piiru

Tykistön piiru (tunnus ¨v) on alun perin tykistön tulenjohtoa varten kehitetty kulmamitta. Alkuperäisen määritelmän mukaan piiru on "sellaisen tasakylkisen kolmion huippukulma, jonka kanta on 1 metri ja kyljet 1 kilometri". Näin määriteltynä piiru on käytännöllisesti katsoen yhtä suuri kuin yksi milliradiaani. (Tarkkaan ottaen se on  2\arcsin {\frac {1}{2000}} milliradiaania, mutta koska näin pienten kulmien sini poikkeaa radiaaneina mitatusta kulmasta häviävän vähän, voidaan piiru ja milliradiaani käytännössä samastaa.) Joskus määritelmä esitetäänkin myös muodossa "yhtä piirua vastaava ympyrän kaaren pituus on tuhannesosa ympyrän säteestä", missä tapauksessa piiru on tarkalleen yksi milliradiaani. Näin ollen kierros eli täysi kulma on 2 π eli noin 6283 piirua.
Käytännössä edellä esitetyn määritelmän mukaisen piirun sijasta käytetään kuitenkin likipitäen saman suuruista yksikköä, jota myös sanotaan piiruksi, mutta joka on määritelty jonakin täyden kulman murto-osana.
Käytössä on tai on ollut ainakin täysympyrän (360°) jakaminen
Suomessa ja Neuvostoliitossa 6000 piiruun
Ruotsissa aikaisemmin 6300 piiruun
NATOssa ja nykyisin myös Ruotsissa 6400 piiruun.
Näin ollen Suomessa käytössä oleva piiru on tasan 0,06 astetta. eli 3,6 kulmaminuuttia.
Piiruasteikko on usein merkitty sotilaskäytössä olevien tähystysvälineiden näkökenttään. Esimerkiksi kiikarissa, tähtäinkaukoputkessa tai haarakaukoputkessa olevan piiruasteikon avulla voidaan piirukolmiota hyväksi käyttäen laskea etäisyys kohteeseen, jonka korkeus tai pituus tunnetaan tai laskea kohteen koko, jos sen etäisyys tunnetaan. Jos tiedossa on kohteen koko ja etäisyys, voidaan laskea sen kulmaläpimitta piiruissa. Koska piiru on ainakin likipitäen milliradiaanin suuruinen, on kohteen kulmaläpimitta piiruina likipitäen yhtä suuri kuin sen pituus metreinä jaettuna sen etäisyydellä kilometreinä.  Tämä ilmaistaan usein muistisääntönä, josta käytetään nimitystä tykkimiehen kolmio:
{\frac {m}{{\text{v}}\cdot km}}
tai
{\frac {\text{kohteen koko metreinä}}{{\text{etäisyys kilometreinä}}\cdot {\text{kohteen koko piiruina}}}}.
Kun tästä "kolmiosta" peitetään näkyvistä sen suureen yksikkö, jota ei tunneta, jäljelle jääneiden suureiden yksiköt ja niiden välissä oleva kertomerkki tai jakoviiva osoittavat, miten kolmas lasketaan. Esimerkiksi jos kohteen etäisyys on tuntematon, peitetään sen yksikkö (km), jolloin näkyviin jää:
{\frac {m}{\text{v}}}
mikä osoittaa, että etäisyys lasketaan jakamalla kohteen metreinä ilmaistu läpimitta sen piiruina ilmaistulla kulmaläpimitalla.
Myös suomalaisissa marssikompasseissa ympyrä on jaettu 6000 piiruun.
Piirua käytetään myös maastokartoissa, joissa maan magneettikentän poikkeama maantieteellisestä pohjoissuunnasta eli eranto kartassa näkyvällä alueella on ilmaistu piiruina.
Vertauskuvallisena ilmaisuna

Piirua käytetään myös vertauskuvallisesti (piirun verran = hieman).
Kompassiruusu portugalilaisen kartoittajan Pedro Reinelin merikartassa vuodelta 1504. Tässä ympyrä on jaettu 32 kompassipiiruun.
Piirujakoinen marssikompassi, jossa ympyrä on jaettu 6000 piiruun