stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ras Sheehama

Ras Sheehama (oikealta nimeltään Omeho Yaaliyatala; s. 1966) on namibialainen reggaemuusikko.
Sheehama joutui vuonna 1979 maanpakoon Angolaan ja Sambiaan isänsä SWAPO-myönteisyyden johdosta. Maanpaossa ollessaan Sheehama kiinnostui reggaesta ja aloitti kitaransoiton. Hän teki esiintymisiä Lagosissa vuosina 1984 ja 1988. Sheehama palasi Namibiaan sen itsenäistymisen yhteydessä ja on julkaissut lukuisia albumeita vuodesta 1990 lähtien. Hänen levyillään on soittanut muun muassa tunnettuja eteläafrikkalaisia muusikoita Stimela- ja Bayete-yhtyeistä. Vuonna 1996 Sheehama sai kappaleellaan "Inotela" parhaan laulun palkinnon Namibian Music Awards -tapahtumassa. Tämän myötä hän pääsi esiintymään Ranskan Printemps de Bourges -musiikkifestivaalille.
Toukokuussa 1999 Sheehama teki ensimmäisen esiintymisensä Saksassa. Silloin hän esiintyi Würzburgin Afrikka-festivaalilla Lucky Duben The Slaves -yhtyeen kanssa. Hän on esiintynyt myös Isossa-Britanniassa, Kuubassa, Portugalissa ja Sveitsissä.
Pyromania

Pyromaani tuntee erityistä kiinnostusta tulta kohtaan.
Pyromania tarkoittaa erityistä himoa tulipaloihin ja niiden sytyttelyyn. Pyromaani saa toiminnastaan jonkinlaista psyykkistä mielihyvää, pyrofiili taas nimenomaan seksuaalista mielihyvää. Nämä kaksi termiä on syytä erottaa toisistaan. Pyromaniaan liittyy joissain tapauksissa pyrofiliaa.
Pyromania tulee erottaa tuho- ja murhapoltoista, joissa taas ensisijaisena tarkoituksena on rikollisesti tuhota jonkin omaisuutta tai jopa yrittää tappaa tai vahingoittaa ihmisiä. Suomen rikoslain määritelmä tuhopoltolle on teko, jossa tulipalo on sytytetty tai yritetty sytyttää tahallisesti. Vastaava rikosnimike on tuhotyö tai vahingonteko. Tuhopoltosta tulee murha, tappo, kuolemantuottamus, pahoinpitely, vakuutuspetos tai petos, mikäli jokin näistä on tulipalon sytyttämisen motiivi tai seuraus.
Pyromania on sairaus. Pyromaanilta puuttuu rikollinen motiivi tulipalojen sytyttämiseen. Sen sijaan sytyttäminen tapahtuu pakonomaisesti ja kaavamaisesti tavalla, jota pyromaani ei itsekään ymmärrä. Tulipalojen sytyttäminen on pyromaanin tapa ilmaista tunteitaan, kuten esimerkiksi vihaa. Sytyttäminen herättää pyromaanissa suuruuden ja voimakkuuden tunnetta.
Pyromaniaa voidaan verrata pelihimon ja kleptomanian kaltaisiin impulssihäiriöihin, joilla tarkoitetaan kyvyttömyyttä vastustaa mieleen putkahtavia ideoita ja hetkessä syntyvien tarpeitten tyydyttämistä. Tästä syystä pyromaani ei kohdista tuli-iskujaan erityisesti kehenkään tai mihinkään vaan sytyttelee usein autioita rakennuksia, lautapinoja, roskakasoja ja muita kohteita, jotka sijaitsevat syrjäisellä paikalla.
Pyromania on miehillä naisia tavallisempaa.
Pyromania fiktiossa

Tuhopolttaja on keskeisessä osassa Matti Yrjänä Joensuun romaanissa Harjunpää ja pyromaani (1978).
Aku Ankka ryhtyy pyromaaniksi kertomuksessa Liekkimies (1946).
Lapinlahden Linnut -yhtyeen kappaleessa "Pentti polttaa taloja" kappaleen henkilön Pentin pakkomielle on polttaa taloja, vaikka tämä ei varsinaisesti liity pyromaniaan.
Sanna ja lapset -yhtyeen kappaleessa "Pieni murhapolttaja" Pikku Pauli sytyttää ihmisiä ja asioita 'joutessaan'
Elokuvassa Tulimyrsky Donald Sutherland esittää vankilassa olevaa pyromaania.
Hahmoluokka "Pyro" pelissä Team Fortress 2
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyromania Wikimedia Commonsissa
RCTV

RCTV (Radio Caracas Televisión) on venezuelalainen televisiokanava, joka perustettiin 15. marraskuuta 1953. Maanpäällisessä verkossa RCTV lopetti lähetyksensä 27. toukokuuta 2007, jolloin sen taajuuksilla aloitti uusi valtion omistama kanava TVes. Syynä sulkemiseen lienee RCTV:n kohdistama kritiikki presidentti Hugo Chavezia kohtaan, mikä johti siihen, ettei kanavan toimilupaa uusittu. Venezuelan oppositiossa kanavan lakkauttaminen nostatti kritiikkiä, sillä se nähtiin yrityksenä vaimentaa vasemmistolaispresidentin arvostelu. RCTV palasi eetteriin uudelleen 16. heinäkuuta 2007 maksullisena kaapelikanavana. Kanavan toiminta loppui jälleen 24. tammikuuta 2010.
Aiheesta muualla

RCTVin verkkosivut (espanjaksi)
↑  Venezuelan presidenttiä arvosteleva tv-kanava suljetaan Yle Uutiset.  26.5.2007. Viitattu 15.9.2024.
Sorvanojan seisake

Sorvanojan seisake (lyh. Sja) on lakkautettu rautatieliikennepaikka rataosalla Tornio–Kolari samannimisellä vähäväkisellä kyläalueella Pellossa. Liikennepaikka avattiin 1. joulukuuta 1965, ja se lakkautettiin vuonna 1975.
Rakkaus haisee

| Rakkaus haisee> Love Stinks |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jeff Franklin
Käsikirjoittaja:  Jeff Franklin
Tuottaja:  Adam Merims
Kuvaaja:  Uta Briesewitz
Pääosat:   French Stewart  Bridgette Wilson  Bill Bellamy  Tyra Banks  Steve Hytner  Jason Bateman  Tiffani Thiessen 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Baumgarten-Prophet Entertainment  Independent Artists 
Levittäjä:  Columbia Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1999
Kesto:  90 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rakkaus haisee (Love Stinks) on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut Jeff Franklinin ohjaama elokuva.
Rakas lurjus

| Rakas lurjus |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Toivo Särkkä
Käsikirjoittaja:  Mika Waltari
Perustuu:  Mika Waltarin näytelmään Rakas lurjus (1947 )
Tuottaja:  T. J. Särkkä
Säveltäjä:  Heikki Aaltoila
Kuvaaja:  Pentti Unho
Leikkaaja:  Armas Vallasvuo
Lavastaja:  Aarre Koivisto
Pääosat:  Ansa Ikonen Edvin Laine Joel Rinne Irja Kuusla
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomen Filmiteollisuus SF Oy
Ensi-ilta:  1955
Kesto:  102 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rakas lurjus on Toivo Särkän ohjaama elokuva vuodelta 1955. Se pohjautuu Mika Waltarin näytelmään Rakas lurjus (1947), jonka Waltari kirjoitti alkuaan tilaustyönä Joel Rinteen autoon mahtuvalle kolmen hengen teatteriseurueelle kesäkiertuetta varten. Elokuva toteutettiin kymmenessä työpäivässä.
Tarina alkaa, kun vannoutuneet naistenvihaajat ottavat vuokralaisen, joka paljastuu naiseksi. Jo teatteriesityksissä rooleihinsa paneutuneet näyttelijät saivat elokuvan aikalaisarvioissa kiitosta, mutta itse elokuvaa pidettiin ohuena. Myöhemmän televisioesityksen yhteydessä komediaksi tarkoitetun elokuvan kritiikissä arvioidaan, että farssia elokuvassa on ainoastaan muutamassa tahattoman koomisessa repliikissä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ansa Ikonen  | … |  maisteri Kaino Itkonen   |
|  Edvin Laine  | … |  arkistonhoitaja Aapeli Siimes   |
|  Joel Rinne  | … |  insinööri Jussi Siimes   |
|  Irja Kuusla  | … |  Eedla   |
|  Ilmi Parkkari  | … |  vaimo huoneenvuokralautakunnan odotushuoneessa   |
|  Saara Ranin  | … |  huoneenvuokralautakunnan jäsen   |
|  Artturi Laakso  | … |  huoneenvuokralautakunnan jäsen   |
|  Paavo Jännes  | … |  asessori, Kainon eno   |
|  Kullervo Kalske  | … |  konstaapeli   |
|  Arvo Kuusla  | … |  huoneenvuokralautakunnan sihteeri   |
|  Toivo Lahti  | … |  huoneenvuokralautakunnan asiakas   |
|  Aarne Laine  | … |  yliopettaja   |
|  Arvo Lehesmaa  | … |  huoneenvuokralautakunnan puheenjohtaja   |
|  Pertti Palo  | … |  2. poika, Norssin 7-luokkalainen   |
|  Veikko Sorsakivi  | … |  huoneenvuokralautakunnan sihteeri   |
|  Regina Keso  | … |  nainen kadulla   |
|  Artturi Laakso  | … |  huoneenvuokralautakunnan jäsen   |
|  Matti Kuusla  | … |  1. poika, Norssin 7-luokkalainen   |
Aiheesta muualla

Rakas lurjus Elonet.
Rakas (kappale)

| ”Rakas” Haloo Helsinki! |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Hulluuden highway
 Julkaistu: 2. joulukuuta 2016
 Tekijä(t): Leo Hakanen (säv.) Elli Haloo (san.)
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 03.32
 Levy-yhtiö: Ratas Music
Listasijoitukset
 Suomen virallinen lista: • Radiosoittolista: 1. • Singlelista: 2. • Latauslista: 2. • Striimatuimmat: 2.
Haloo Helsinki! -yhtyeen muut singlet
| ”Pulp Fiction” 2015 | ”Rakas” 2016 | ”Hulluuden highway” 2017 |
”Rakas” on Haloo Helsinki! -yhtyeen kappale heidän maaliskuussa 2017 julkaistulta Hulluuden highway -albumilta. Kappale julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä 2. joulukuuta 2016 ja se päätti samalla yhtyeen hieman yli vuoden kestäneen tauon. Kappaleen on säveltänyt yhtyeen kitaristi Leo Hakanen ja sanoittanut solisti-basisti Elli Haloo.
Se nousi suoraan Suomen soitetuimmaksi radiokappaleeksi, jota se oli yhteensä viisi viikkoa. Latauslistalla se nousi julkaisuviikollaan toiseksi, mikä jäi parhaaksi sijoitukseksi latauslistalla. Kappaleesta on julkaistu myös Herra Ylpön ohjaama musiikkivideo.
Vastaanotto

Rakas sai hyvän vastaanoton. Radio Novan kuuntelijoiden äänestyksessä se äänestettiin Haloo Helsingin parhaaksi kappaleeksi. YleX:n arvostelija Ninni Suomalaisen mukaan kappale ajaton, riipivä ja koskettava balladi.
Aiheesta muualla

Kappaleen musiikkivideo YouTubessa
Haloo Helsinki!
| --- | --- |
Studioalbumit:  Haloo Helsinki! Enemmän kuin elää III Maailma on tehty meitä varten Kiitos ei ole kirosana Hulluuden highway Älä pelkää elämää
Kokoelmat:  Helsingistä maailman toiselle puolen – Parhaat 2007–2012
Livealbumit:  Arena
EP-levyt:  Texas-EP
Singlet:  ”Haloo Helsinki” ”Perjantaina” ”Vieri vesi vieri” ”Yksinäiset” ”Jos elämä ois helppoo” ”Mun sydän sanoo niin” ”Ei Eerika pääse taivaaseen” ”Valherakkaus” ”Kokeile minua” ”Maailman toisella puolen” ”Kuule minua” ”Jos mun pokka pettää” ”Huuda!” ”Vapaus käteen jää” ”Maailma on tehty meitä varten” ”Carpe Diem” ”Lähtövalmiina” ”Beibi” ”Vihaan kyllästynyt” ”Kiitos ei ole kirosana” ”Kuussa tuulee” ”Pulp Fiction” ”Rakas” ”Hulluuden highway” ”Oh No Let’s Go” ”Tuntematon” ”Joulun kanssas jaan” ”Texas” ”Kaksi ihmistä” ”Lady Domina” ”Piilotan mun kyyneleet” ”Tulikärpäset” “Reiviluola”
Muut artikkelit:  Haloo Helsinki! -yhtyeen diskografia
Puuhuilu

Puuhuilu eli puinen poikkihuilu on irlantilaisessa kansanmusiikissa käytetty soitin. Puuhuilua käyttävät myös jotkut vanhan musiikin orkesterit.
Historia

Puiset huilut olivat yleisesti käytössä ennen nykyisen kaltaisen metallista valmistetun huilun yleistymistä. Jo 1700-luvulla alettiin huiluihin lisätä läppiä, jotka mahdollistivat puhtaiden äänien aikaansaamisen, jotka eivät huilun perusskaalaan kuuluneet. 1700-luvun lopulla oli yleistä, että huilussa oli 4–8 läppää. 1800-luvulla Böhm keksi nykyisissäkin konserttihuiluissa käytetyn koneiston. Böhmin huilu oli täysin kromaattinen. Böhmin koneistolla varustettuja huiluja alettiin valmistaa metallista ja ne saavuttivat suuren suosion. Vanhat puuhuilut päätyivät kiertoon. Kun klassisilla muusikoilla ei ollut enää paljoakaan kysyntää puuhuiluille, ne päätyivät halvalla kansanmuusikoiden käsiin. 1800-luvulla puuhuilusta tuli yleinen soitin irlantilaisessa musiikissa. Vähitellen vanhat soittimet alkoivat hajota, joten tarvittiin uusia. Puuhuiluja alettiin valmistaa nimenomaan kansanmuusikoiden tarpeisiin. Nykyään käytettävät puuhuilut ovat muokkautuneet vanhoista barokkisoittimista hieman paremmin kansanmusiikkiin sopiviksi. Samoin tekniikan kehittyminen on mahdollistanut laadukkaamman ja sisäiseltä vireeltään tarkemman huilun valmistuksen.
Huilu

Nykyään puuhuilut ovat yleisimmin yksinkertaisia kuusireikäisiä huiluja, joiden pohjasävel (eli kaikki reiät suljettuina) on keski-C:n yläpuolinen D. Huilu soittaa D-skaalan (D,E,F#,G,A,H,C#), kun sormia nostetaan reiltä yksi kerrallaan. Toinen oktaavi (ja osittain kolmas) saadaan ylipuhalluksella eli puhaltamalla voimakkaammin, aivan samoin kuin tavallisessakin poikkihuilussa tai tinapillissä. D-huilulla pystyy soittamaan varsin vaikeuksitta D,G ja A-skaalat, jotka riittävät hyvin valtaosaan irlantilaista musiikkia. Muita säveliä voidaan soittaa ilman vaikeita ristiinsormituksia lisäämällä huiluun läppiä (yleensä hopeaa). Neljällä läpällä (F, G#, Bb ja Eb) huilusta saadaan täysin kromaattinen. Lisäksi voidaan asentaa soittamisen helpottamiseksi pitkä F-läppä, sekä korkea C. Skaalaa voidaan laajentaa vielä alaspäin kahdella läpällä lisäämällä ala-C- ja C#-läpät. D huilujen lisäksi käytetään Eb- ja Bb-huiluja. Bb-huilu on suuren kokonsa vuoksi vaikea valmistaa ja vaikea soittaa puhtaasti.
Puuhuilun ääni on lämmin ja monipuolinen. Irlantilaisessa musiikissa huilua soitetaan huulet huomattavan paljon kireämmällä kuin klassisessa musiikissa, jolloin ääni on erittäin voimakas. Klassiselle soitolle tyypillistä pallealla tehtävää vibratoa ei käytetä normaalisti puhallettaessa, mutta pallealla tehdään kuitenkin voimakkaita rytmisiä korostuksia. Nuotteja ei aksentoida kieltä käyttämällä vaan kitalaessa tehtävällä pienellä yskäisyllä. Nykyiseen huilunsoittoon on saatu vaikutteita muun muassa tinapillin ja uillean pipesin soitosta. Esimerkiksi uillean pipesin soittoon kuuluva cran-koriste on yleistynyt huilisteilla.
Soittajia

Tunnettuja irlantilaisia huilisteja ovat muun muassa Matt Molloy, Cathal McConnell, jo edesmennyt Frankie Kennedy, Michael McGoldrick, Kevin Crawford, Brian Finnegan, Gary Shannon, Harry Bradley, Niall Keegan ja James Galway
Aiheesta muualla

Tässäkin osittain lähteenä käytetty woodenflute.com
Puuhevonen

Kolmipyöräinen poljettava puuhevonen.
Puuhevonen on puusta valmistettu hevosen muotoinen lasten lelu.
Historia

Hevonen on puuleikkikalujen klassikko.  Leluna se on tunnettu  jo muinoin ainakin Persiassa, Kiinassa ja Egyptissä Euroopan ohella. Kreikasta löydetty puuhevonen on tehty noin 400 vuotta ennen ajanlaskun alkua. Tyyliteltyjen hevosten lisäksi oikeaa eläintä tarkasti kuvaavia puuhevosia on löydetty varhaisimmista ajoista lähtien. Maailman kaikkien aikojen kuuluisin puuhevonen lienee Troijan puuhevonen. Euroopassa on kuvattu 1400-luvun maalaukseen jopa Jeesus-lapsi leikkimässä puisella keppihevosella, jonka pää on veistetty realistisesti.  Keskiajalla puinen keppihevonen olikin yleinen lelu.
Saksasta tunnetaan paljon puuhevosten valmistuksesta  kertovaa aineistoa, esimerkiksi 1600-luvun alkupuolella Berchtesin alueella tehtiin puuhevosia teollisesti. Nahkalla päällystetyistä puuhevosista löytyy maininta jo vuodelta 1591. Ensimmäiset keinuhevos-versiot puuhevosesta ovat myös 1500-luvulta. Keinuhevosen suunnittelussa tuli ottaa huomioon tasapaino, turvallisuus ja kestävyys. Siksi hevosen vartalo saatettiin tehdä kevyestä puulajista kuten mänty, mutta vartaloa ohuemmat jalat ja jalakset vahvemmasta puusta kuten pyökki tai koivu.   Muita versioita puuhevosesta ovat pyörillä tai polkimilla varustetut, samoin kuin köyden päässä vedettävät hevoset.  Kolmipyöräiset poljettavat puuhevoset tulivat mukaan leikkeihin 1850-luvun puolivälissä.
Rakenne ja valmistus

Puuhevonen veistetään nimensä mukaan puusta. Hevosen harja ja häntä voidaan tehdä jouhesta, pellavasta, narusta tai köydestä. Keinuhevosessa on istuinosa ja hevosen kaulassa tapit, joista pidetään kiinni keinuttaessa. Siinä voi olla myös kaksi silhuettihevosta ja niiden välissä keinutuolimainen istuinosa. Amerikkalaistyylisessä keinuhevosessa on sen sijaan jousitettu kehikko tai vieteriteline, jonka varassa se keinuu. Tämäntyyppinen ”Safety Rocker” -keinuhevonen kehitettiin Yhdysvalloissa jo 1870-luvulla ja se poikkesi täysin siihenastisesta jalasmallisesta keinuhevosesta.
Puuhevoselle tehtiin usein myös satula, valjaat ja muita tarvikkeita kuten kärryt, reki tai hevostyövälineitä.  Puuhevosia tehtiin paitsi kotona, myös puusepän käsityönä, vankiloiden verstaissa Suomessa 1870-luvulta lähtien, samoin kuin teollisesti tehtaissa. Esimerkiksi Niemen lelutehdas, joka perustettiin vuonna 1898 Vammalaan, valmisti poljettavia puuhevosia 1950-luvulla. Jyväskylässä toimivan Juho Jussila Oy:n yksi tunnettu tuote on puinen leikkikalu nimeltään Jukka-varsa.
Käyttö

Lapset leikkivät puuhevosilla hoitaen niitä samoilla periaatteilla kuin oikeita hevosia. Nimi on yksi osoitus tästä periaatteesta, museoiduilla puuhevosilla on sellaisia nimiä kuin Floora, Vappu, Hurra, Veitikka-Liinu ja Poju. Puuhevosilla oli kasvatuksellinen merkitys, onhan hevonen kotieläimistä vanhimpia ja sen hoitaminen ja käyttö huolellisuutta vaativaa työtä. Puuhevosella ratsastamisen voi ehkä myös ajatella totutelleen lapset oikeiden ratsujen käyttöön esimerkiksi tasapainon säilyttämisen ja keinunnan kautta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Puuhevonen Wikimedia Commonsissa
Rakfisk

Rakfisk perunoiden, rieskan ja hapankerman kera.
Rakfisk (/rɑːkˈfisk/) on norjalainen kalaruoka, joka valmistetaan yleensä taimenesta, siiasta tai nieriästä suolaamalla ja fermentoimalla sitä muutamasta kuukaudesta jopa vuoteen, minkä jälkeen se syödään sellaisenaan kypsentämättä.
Alkuperä

Ensimmäinen kirjallinen maininta rakfiskistä on vuodelta 1348, mutta ruokalajin historia on todennäköisesti vielä vanhempi. Lähteet eivät kerro tarkasta vuodesta, jolloin rakfisk tai raaka-aineen kypsentävä fermentointiprosessi olisi keksitty.
Rakfisk on sukua ruotsalaiselle hapansilakalle, ja se todennäköisesti jakaa saman muinaisskandinaavisen alkuperän, jolloin metsästäjä-keräilijä-yhteiskunta kehittyi siten, että ihmiset pystyivät säilömään ruokansa huomattavasti pidemmän aikaa kuin aikaisemmin.
Yleistä > Etymologia

Fisk tarkoittaa norjaksi kalaa. Rak puolestaan johtuu muinaisnorjan sanasta rakr, joka tarkoittaa kosteaa tai läpimärkää. Sana juontaa juurensa indoeurooppalaisen kantakielen sanasta *reg, joka merkitsee lähdettä tai tippaa, josta edelleen johtuvat sateen ja kastelun käsitteet.
Yleistä > Valmistus

Rakfisk valmistetaan usein tuoreesta, yleensä yli 750 grammaa painavasta taimenesta tai nieriästä. Kaloista poistetaan kidukset ja sisälmykset, ja huuhdellaan huolellisesti kaikki veri pois. Puhdistuksessa voidaan käyttää harjaa. Kalat huuhdellaan ja laitetaan viinietikkaliuokseen noin puoleksi tunniksi, minkä jälkeen annetaan hetken aikaa viinietikan valua pois kaloista. Kalat laitetaan sankoon vieri viereen mahapuoli ylöspäin. Mahaan laitetaan suolaa noin 60 grammaa per kilogramma kalaa, ja sirotetaan hieman sokeria kalojen päälle prosessin nopeuttamiseksi mutta vain ripaus per kalakerros.
Tämän jälkeen sangon päälle asetetaan kansi ja sen päälle paino paineen aikaansaamiseksi. Sanko laitetaan kylmään tilaan, jossa on tasainen, noin 4-8 asteen lämpötila. Muutaman päivän jälkeen tarkistetaan, että kalat ovat kauttaaltaan suolaliemessä. Jos kalat eivät ole peittyneet, voidaan lisätä suolaliuosta, jossa on noin 40 grammaa suolaa vesilitrassa. Kalat voidaan ottaa korkeampaan lämpötilaan muutamaksi päiväksi prosessin tehostamiseksi, mutta tällöin pitää olla erityisen varovainen.
Rakfisk jätetään tekeytymään kahdesta kolmeen kuukaudeksi. Kala säilyy suolaliemessä varsin hyvin. Kun kala on tarpeeksi kypsää, sen voi laittaa uuteen 4-prosenttiseen suolaliemeen, joka hidastaa kypsymistä. Toinen keino prosessin hidastamiseksi on laittaa sanko joksikin aikaa pakastimeen tai ulos pakkaseen, mikäli sää sallii. Niin kauan kuin kala on kokonaan suolaliemessä, se ei jäädy.
Kaikissa rakfisk-resepteissä korostetaan, ettei kala saa koskaan olla kosketuksissa maaperän kanssa. Tämä on erityisen tärkeää siksi, ettei vääränlaista bakteerikantaa muodostu, erityisesti Clostridium botulinum -bakteeria, joka aiheuttaa botulismia.
Yleistä > Nauttiminen

Valmista tuotetta ei tarvitse keittää tai paistaa, vaan se syödään sellaisenaan. Rakfiskiä tarjoillaan perinteisesti viipaloituna tai fileenä norjalaisen ohutleivän tai rieskan ja puikulaperunoiden kanssa. Jotkut lisäävät mukaan myös sipulia, kermaviiliä tai sinappikastiketta. Vaikkei rakfisk kuulukaan norjalaisten jokapäiväiseen ruokavalioon, Norjassa tuotetaan silti vuosittain noin 400 tonnia rakfiskiä.
Immuunijärjestelmältään heikoille tai raskaana oleville naisille ei suositella rakfiskin syömistä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Rakfisk (norjaksi)
Resepti
Qiannanin buyien ja miaojen autonominen prefektuuri

| Qiannanin buyien ja miaojen autonominen prefektuuri (kiin>  黔南布依族苗族自治州, Qiánnán Bùyīzú Miáozú Zìzhìzhōu) |
| --- | --- |
 Qiannanin prefektuurin sijainti Guizhoun maakunnassa.
 Koordinaatit: 26°15′58″N, 107°30′38″E 
Valtio:  Kiina
Maakunta:  Guizhou
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  autonominen prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  26 191,78 km²
Väkiluku (2010):  3 232 714
Aikavyöhyke:  UTC+8
Postinumero:  558000
Suuntanumero(t):  0854
Rekisterikilpi:  贵J
 
 www.qiannan.gov.cn 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Qiannanin buyien ja miaojen autonominen prefektuuri (kiin. 黔南布依族苗族自治州, pinyin: Qiánnán Bùyīzú Miáozú Zìzhìzhōu) on buyeille ja miaoille varattu autonominen prefektuuri Kiinan Guizhoun maakunnan eteläosassa. Prefektuurin pinta-ala on 26 192 neliökilometriä ja väkiluku 3,23 miljoonaa (vuonna 2010). Prefektuurin päähallintopaikka on piirikuntatason kaupunki Duyun, jonka keskusta sijaitsee linnuntietä noin 100 kilometriä maakunnan pääkaupunki Guiyangista kaakkoon.
Prefektuurin nimessä Qian on Guizhoun maakunnan lyhennenimi, ja nan merkitsee etelää, eli nimi viittaa prefektuurin sijaintiin Guizhoun maakunnassa.
Hallinnollinen jako

Piirikuntatasolla autonominen prefektuuri jakautuu kahteen piirikuntatason kaupunkiin, yhdeksään piirikuntaan ja yhteen autonomiseen piirikuntaan.
| Qiannanin prefektuurin hallinnollinen jako piirikuntatasolla |
| --- | --- | --- |
    Duyun(kaupunki) Fuquan(kaupunki) Libo Guiding Weng’an Dushan Pingtang Luodian Changshun Longli Huishui Sandu  
| Nimi | Kiinan merkit | Pinyin |
| Duyun (kaupunki) | 都匀市 | Dūyún Shì |
| Fuquan (kaupunki) | 福泉市 | Fúquán Shì |
| Libo | 荔波县 | Lìbō Xiàn |
| Guiding | 贵定县 | Guìdìng Xiàn |
| Weng’an | 瓮安县 | Wèng'ān Xiàn |
| Dushan | 独山县 | Dúshān Xiàn |
| Pingtang | 平塘县 | Píngtáng Xiàn |
| Luodian | 罗甸县 | Luódiàn Xiàn |
| Changshun | 长顺县 | Chángshùn Xiàn |
| Longli | 龙里县 | Lónglǐ Xiàn |
| Huishui | 惠水县 | Huìshuǐ Xiàn |
| Sandun shuiden autonominen piirikunta | 三都水族自治县 | Sāndū Shuǐzú Zìzhìxiàn |
Galleria

Baizi-silta Duyunin kaupungista.
Xiaoqikong, osaa maanilman perintökohde Etelä-Kiinan karstialueista
Jiangjiejoen silta Weng’anin piirikunnasta.
Vajaa 50 kilometriä Luodianista pohjoiseen sijaitseva maailman suurin radioteleskooppi, FAST, otettiin käyttöön syyskuussa 2016. Kuva rakenteilla olevasta teleskoopista (2015).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Qiannanin buyien ja miaojen autonominen prefektuuri Wikimedia Commonsissa
Guizhou Provincial Information Office: Qiannan (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
ChinaTravel.com: Qiannan Travel Guide (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Rautalintu

| Rautalintu |
| --- | --- |

Kirjailija:  Ritva Toivola
Kansitaiteilija:  Mika Launis
Kieli:  suomi
Genre:  fantasia
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2000
Sivumäärä:  192
ISBN:  951-31-1951-3

Edeltävä:  Turmankukka
Seuraava:  Ruosteusva
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Rautalintu on Ritva Toivolan kirjoittama nuorten fantasiaromaani, joka ilmestyi vuonna 2000. Romaani kuuluu kirjasarjaan, jonka muut osat ovat Turmankukka (1998) ja Ruosteusva (2001). Kannen kuvan on tehnyt Mika Launis. Rautalintu sijoittuu kuvitteelliselle Anubis-planeetalle.
Kirjan juoni

Anubis-planeetta on Varjokuun ja Hopeakuun hallitsema salaperäinen planeetta. Sen eräässä kylässä asuu mamottikansa, jonka päällikön pojat, Kiisla ja Ulmos, lähtevät viemään vieraaseen kaupunkiin teräslastia. Matkalla sinne pojat joutuvat yöpymään kalastajan majalla, vaikka sinä yönä ei kyllä nukuttu. Ulmos halusi lähteä luistelemaan ja sai veljensä mukaan. Retkellä sattui kuitenkin onnettomuus. Ulmos luulee murhanneensa Kiislan tikarilla vahingossa huitoessaan. Hän pakeni jonnekin turvaan. Tällaisen paikan hän löysi Oron kaupungista, jossa hallinnoi terästehdas. Tehtaasta Ulmos sai suojapaikan sekä työn.
Kiisla on kuitenkin hengissä ja lähtee herättyään selvittämään veljensä olinpaikkaa. Terästehtaassa tapahtuu jotakin kummallista. Siellä valmistetaan outoa konetta, josta tiesivät vain tehtaan ylimmät. Kiisla rupeaa selvittämään tuota salaisuutta ja omaansa myös, joka liittyy Kiislan kantamaan sinihopeariipukseen. Tuo riipus johdattaa pojan pidemmälle salaisuuksien syövereihin.
Aiheesta muualla

Helsingin Sanomien kirjaesittely