Mesoamerikan kronologia
Esikolumbiaaninen Mesoamerikka > Muotoutumisvaihe (2000 eaa. – 250 jaa.)

Muotoutumisvaiheen alkuhetkenä pidetään keramiikan ilmaantumista arkeologiseen aineistoon. Mesoamerikan eri osissa se tapahtui vaihtelevasti vuosien 2000 eaa. ja 1500 eaa. välillä. Muotoutumisvaiheen loppu – suurkaupunkien ja valtioiden synty – on vaikeammin määriteltävissä. Noin kaksi vuosituhatta kestäneen muotoutumisvaiheen aikana Mesoamerikan yhteiskunnat ja niiden käytössä ollut teknologia kehittyivät asteittain monimutkaisemmiksi. Mesoamerikan myöhempien sivilisaatioiden älyllinen, taloudellinen ja teknologinen perusta syntyi muotoutumisvaiheen aikana.
Muotoutumisvaihe jaetaan lyhyempiin vaiheisiin, joiden tarkoista nimityksistä ja määritelmistä tutkijat eivät ole päässeet yksimielisyyteen. Yleisimmin käytetyssä periodisoinnissa jaksoja on kolme: varhainen (2000–1100 eaa.), keskinen (1100–600 eaa.) ja myöhäinen (500 eaa. – 250 jaa.). Kaudesta käytetään myös nimitystä esiklassinen.
Mesoamerikan varhaisimmat merkit keramiikasta ovat Puerto Marquésista lähellä Acapulcoa (2440 eaa.) ja Tehuacánin laaksosta (2200 eaa.). Löytöjen ajoitus on kuitenkin epävarma. Noin vuosina 1700–1500 eaa. keramiikkaa tunnetaan jo varmuudella sekä Tyynenmeren että Meksikonlahden rannikolta. Väestö keskittyi maanviljelyskyliin noin vuoteen 1500 eaa. mennessä. Vuosituhannen jälkipuoliskolta tunnetaan runsaasti kyliä. Suurin osa taloista oli pieniä ja yksinkertaisia yhden huoneen asumuksia, joiden seinät on rakennettu ruo’osta, rapattu mudalla ja katettu oljilla. Asutuskeskuksissa oli myös julkisia (uskonnollisia) rakennuksia, jotka usein pystytettiin korotetuille tasanteille. Ruokaa ja roskia varastoitiin kuoppiin. Arkkitehtuurissa ja kaupunkisuunnittelussa on merkkejä etukäteen tehdystä suunnittelusta.
Tärkein viljelykasvi oli maissi, joka tyydytti noin 90 % ravinnontarpeesta. Lisäksi viljeltiin papuja, kurpitsaa, chiliä ja puuvillaa. Lihaa saatiin villieläimien metsästyksestä ja joskus myös kesykoirista. Maissitortilla tunnettiin mahdollisesti jo tuolloin. Kumia tuotettiin Meksikonlahden rannikolla, ja mesoamerikkalaisen pallopelin peluu alkoi viimeistään esiklassisella kaudella. Vihreät korukivet yleistyivät eliitin suosimana ylellisyystuotteena noin 1000 eaa. ja säilyivät sellaisena eurooppalaisten tuloon saakka. Muotoutumisvaiheen ajalta ovat myös varhaisimmat Mesoamerikasta tunnetut todisteet kirurgiasta (kallonporaus).
Maatalouden ylijäämän ansiosta osa väestöstä kykeni erikoistumaan taiteilijoiksi, kauppiaiksi tai käsityöläisiksi. Maissinviljely oli erityisen tuottoisaa Veracruzin ja Tabascon hedelmällisillä ja sateisilla alangoilla. Kilpailu viljelysmaasta johti vauraan maanomistajaluokan syntyyn. Alueelle kehittyi Mesoamerikan ensimmäinen suuri sivilisaatio, olmeekit, joka ensimmäisenä Mesoamerikassa rakensi kivitaloja ja muita monumentteja. Vuoden 1150 eaa. tienoilla rakennettu San Lorenzo Tenochtitlán on olmeekkikulttuurin varhaisin tunnettu keskus. San Lorenzo tuhottiin noin 900 eaa. ja sen monumentit häväistiin, jolloin olmeekkikulttuurin keskus siirtyi La Ventaan. Sekin tuhoutui ja sen monumentit häväistiin noin 400–300 eaa., mitä pidetään olmeekkisivilisaation loppuna. Syntyi alueellisia kulttuureja, jotka tulkitsivat ja kehittivät olmeekkien perintöä erilaisin tavoin.
Muotoutumisvaiheen alussa Mesoamerikan maanviljelyskylät olivat hajanaisia ja pieniä. Väestön kasvaessa syntyi suuria asutuskeskuksia. Aikavälillä 1200–900 eaa. esiintyi jo useiden satojen talojen kokoisia kyliä. Osa asuintaloista oli muita isompia ja hienompia, mikä viittaa yhteiskunnan sisäisen arvojärjestyksen syntyyn. Suuria asutuskeskuksia syntyi ensimmäisen vuosituhannen eaa. jälkipuoliskolla varsinkin eteläiseen ja keskiseen Mesoamerikkaan. Kaupunkisuunnittelu ja monumentaaliarkkitehtuuri yleistyivät, ja lähes kaikissa suurissa keskuksissa oli pyramideja ja muita julkisia rakennuksia. Tärkeimmät asutuskeskukset kehittyivät kokonaisiksi kaupungeiksi.
Meksikon laakson Cuicuilcossa oli vuonna 200 eaa. arviolta 20 000 asukasta, ja kaupungin pyöreä temppelipyramidi oli noin 27 metriä korkea. Kaupunki tuhoutui tulivuorenpurkauksessa vuoden 100 eaa. tienoilla. Myös Teotihuacánin kaupunki sijaitsi Meksikon laaksossa. Kaupunkiin noin 100 eaa. rakennettu Auringon pyramidi on esikolumbiaanisen Amerikan suurimpia rakennuksia. Etelä-Meksikon sapoteekit rakensivat Monte Albánin pääkaupungikseen noin 500 eaa. Se sijaitsee aivan Oaxacan laakson keskellä ja muodostui alueen poliittiseksi ja uskonnolliseksi keskukseksi. Sapoteekit kehittivät myös Mesoamerikan ensimmäisen kirjoitusjärjestelmän ja kirjoitetun kalenterin.
Tehuantepecin kannaksen alueella monumenttikaiverruksia esiintyi noin 1200 eaa. alkaen. Kannakselta ne levittäytyivät etelämmäksi nykyiseen Guatemalaan. Pitkälaskun varhaisimmat päiväykset ajoittuvat ensimmäiselle vuosisadalla eaa. ja kehittyivät myöhemmin mayojen kalenterijärjestelmäksi. Kannaksen alueelta tunnetaan myös kirjoitusmerkkejä, joita ei osata kunnolla tulkita. Niiden suhde myöhempiin mayahieroglyfeihin on epäselvä. Tärkeä mayakaupunki Tikal perustettiin viimeistään 300 eaa. Nykyisen Meksikon itäosissa vaikutti totonaakien sivilisaatio, joka sai vaikutteita sekä Mesoamerikan että Meksikonlahden kulttuureilta.