stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tiede, filosofia ja maailmankatsomus

| Tiede, filosofia ja maailmankatsomus – Filosofisia esseitä tiedosta ja sen arvosta |
| --- | --- |
Kirjailija:  Ilkka Niiniluoto
Kieli:  suomi
Genre:  filosofia, tietoteoria
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  1984
ISBN:  951-1-08016-4
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Tiede, filosofia ja maailmankatsomus: Filosofisia esseitä tiedosta ja sen arvosta on Ilkka Niiniluodon esseekokoelma, jonka on julkaissut Otava vuonna 1984.
Niiniluoto esittää käsityksensä maailmankuvan ja maailmankatsomuksen käsitteistä tehden rajanvetoa tieteestä muun muassa kreationismin suuntaan.
Niiniluodon mukaan maailmankuva on uskonnollinen, jos siihen sisältyy väitteitä, joiden ainoana tukena on vetoaminen joihinkin uskonnollisiin arvovaltoihin (esimerkiksi Raamattuun) tai henkilökohtaisiin uskonnollisiin kokemuksiin. Maailmankuva on epätieteellinen, jos se sisältää tieteellisen maailmankuvan kanssa ristiriidassa olevia väitteitä. Vaikka tieteessä ei olekaan ehdottomia takeita totuudesta, tällaisessa ristiriitatilanteessa on Niiniluodon mukaan järkiperäisempää hyväksyä tieteen tulokset. Näin ei tule menetellä siksi, että ne välttämättä olisivat tosia, vaan siksi, että ne on saavutettu kriittisen ja julkisesti valvottavissa olevan menetelmän avulla.
Uskonnollisiin arvovaltoihin tai elämyksiin vetoavia perusteluja ei voi Niiniluodon mukaan pitää tieteellisesti todistusvoimaisina, sillä ne rikkovat tieteen menetelmää koskevia kriittisyyden ja puolueettomuuden vaatimuksia. Mikään tai kukaan arvovalta ei voi vaatia tieteessä itselleen ikuista asemaa. Vetoaminen uskonnollisiin arvovaltoihin sisältää lisäksi kehäpäätelmän. Yksityisten henkilöiden omat kokemukset ja elämykset eivät ole sisällöltään julkisesti koeteltavissa, joten ne eivät myöskään kelpaa tieteelliseksi todistusaineistoksi niiden kohteen olemassaolosta. Itse nämä elämykset voidaan kylläkin asettaa psykologian tutkimuskohteeksi, ja niiden syntytavalle voidaan yrittää antaa tieteellinen selitys.
Uskonnollinen maailmankuva on Niiniluodon mukaan edellä mainitussa mielessä epätieteellinen, jos se sisältää väitteitä, jotka ovat ristiriidassa tieteen tulosten kanssa. Uskonnollinen ja tieteellinen maailmankuva voivat tässä suhteessa joutua ristiriitaan keskenään.
Niiniluodon mukaan tieteellinen ja uskonnollinen maailmankuva voivat olla joissakin tapauksissa yhteensopivia. Tieteellinen ja uskonnollinen maailmankatsomus ovat hänen mukaansa kuitenkin ristiriidassa keskenään. Uskontojen arvovaltoina pitämiin kirjoituksiin nojautuva käsitys todellisuutta koskevan tiedon hankkimisesta ja perustelemisesta on Niiniluodon mukaan välttämättä ristiriidassa tieteen epädogmaattisen menetelmän kanssa. Tieteellisen maailmankatsomuksen kannattaja hyväksyy arvokäsityksen, jonka mukaan tieteellisen tutkimuksen keskeinen tavoite on totuus, ja tieto-opin, jossa sallitaan vain kriittinen tieteellinen menetelmä todellisuutta koskevan tiedon muodostamisen välineeksi.
Thunder Bayn kansainvälinen lentoasema

Thunder Bayn kansainvälinen lentoasema (engl. Thunder Bay International Airport; IATA: YQT, ICAO: CYQT) on lentoasema Kanadan Ontarion provinssissa Thunder Bayn kaupungissa. Kentän omistaa Transport Canada ja sitä ylläpitää Thunder Bay International Airports Authority. Vuonna 2007 lentoaseman kautta kulki 626 351 matkustajaa, lentoasema oli Ontarion kolmanneksi vilkkain ja Kanadan 15. vilkkain lentoasema.
Lentoaseman rakennustyöt alkoivat vuonna 1938. Osasyynä rakentamiseen oli työttömien työllistäminen kaupungissa. Alun perin lentoasema tunnettiin nimellä Fort William Municipal Airport. Vuonna 1994 lentoasemalla suoritettiin laajamittaisia korjauksia ja uudistuksia. Tuolloin valmistui muun muassa uusi terminaalirakennus.
Lentoyhtiöt ja kohteet

| Lentoyhtiö | Kohteet |
| --- | --- |
Air Canada Jazz: Ottawa, Toronto-Pearson, Winnipeg
Air Creebec: tilauslentoja, Timmins
Bearskin Airlines: Dryden, Fort Frances, Sault Ste. Marie, Sioux Lookout, Sudbury, Winnipeg
CanJet: Fort McMurray
Northwest Airlink, Mesaba Airlinesin kalustolla: Minneapolis/St. Paul
Porter Airlines: Toronto-City Centre
Skyservice: Cancún (kausittainen)
Thunder Airlines: tilauslentoja
Wasaya Airways: Sioux Lookout
WestJet: Punta Cana (kausittainen), Toronto-Pearson, Winnipeg
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Thunder Bayn kansainvälinen lentoasema Wikimedia Commonsissa
Thunder Bayn kansainvälinen lentoasema (englanniksi)
Tiesa

Tiesa (”Totuus”) oli vuosina 1917–1994 ilmestynyt liettuankielinen sanomalehti. Se oli neuvostoaikana Liettuan SNT:n johtava päivälehti.
Lehti perustettiin Pietarissa huhtikuussa 1917 bolševikkien liettualaisjärjestöjen äänenkannattajaksi. Vuonna 1918 se ilmestyi Moskovassa, vuonna 1919 vähän aikaa Liettuan ja Valko-Venäjän kommunistisen puolueen lehtenä Vilnassa ja sen jälkeen Raseiniaissa.
Tiesa oli 1920- ja 1930-luvuilla Liettuan kommunistisen puolueen maanalainen äänenkannattaja. Sitä painettiin Kaunasissa, Königsbergissä, Skotlannissa ja Smolenskissa. Liettuan neuvostomiehityksen jälkeen lehti ilmestyi vähän aikaa Kaunasissa nimellä Liaudies balsas. Kesäkuussa 1940 se otti takaisin käytöön alkuperäisen nimensä. Toisen maailmansodan aikana vuosina 1942–1944 lehteä julkaistiin Moskovassa.
Sodan jälkeen Tiesasta tuli Neuvosto-Liettuan johtava päivälehti. Se ilmestyi Vilnassa kuudesti viikossa Liettuan kommunistisen puolueen keskuskomitean, tasavallan korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston äänenkannattajana. Lehden levikki oli 311 000 kappaletta vuonna 1987.
Liettuan itsenäistyessä vuona 1990 Tiesasta tuli Liettuan demokraattisen työväenpuolueen äänenkannattaja. Se yhtiöitettiin vuonna 1992. Lehden levikki oli 50 000 kappaletta vuonna 1994, jolloin se sai nimen Diena. Lehti lakkasi ilmestymästä vuonna 1996.
Tiago Mendes

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Tiago Cardoso Mendes
Syntymäaika: 2. toukokuuta 1981 (ikä 43)
Syntymäpaikka: Viana do Castelo, Portugali
Pelipaikka: puolustava keskikenttäpelaaja
Pituus: 183 senttimetriä
Junioriseurat
1995–1996: Vianense
1997–1998: Âncora Praia
1998–1999: Braga
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1999–2002 | Braga | 62 | (4) |
| 2002–2004 | Benfica | 75 | (19) |
| 2004–2005 | Chelsea | 34 | (4) |
| 2005–2007 | Lyon | 56 | (10) |
| 2007–2011 | Juventus | 42 | (0) |
| 2010–2011 | → Atlético Madrid (laina) | 49 | (6) |
| 2011–2017 | Atlético Madrid | 126 | (11) |
Maajoukkue
| 2002–2015 | Portugali | 66 | (3) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 16. helmikuuta 2020.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 16. helmikuuta 2020.
| Mitalit> Maa:   Portugali.Miesten jalkapallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Portugali.Miesten jalkapallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Portugali.Miesten jalkapallo.EM-kilpailut  | Maa:   Portugali> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Portugali 2004 |  |  |
Tiago (oik. Tiago Cardoso Mendes, s. 2. toukokuuta 1981, Viana do Castelo, Minho-Lima, Região Norte, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli keskikentällä. Tiago lopetti pelaajauransa kauden 2016–2017 jälkeen.
183 senttimetriä pitkä Tiago on edustanut urallaan Sporting Bragaa ja Benficaa kotimaassaan sekä englantilaista Chelseaa, johon hänet hankki maanmies José Mourinho 12 miljoonan euron siirtosummalla. Aiemmin Benfica oli maksanut Tiagosta Bragalle 10 miljoonaa. Viimeiset vuotensa hän pelasi espanjalaisessa Atlético Madridissa.
Tiagon seurajoukkueuran parhaita saavutuksia ovat Portugalin Cupin voitto (2004), Englannin mestaruus (2005), Englannin Liigacupin voitto (2005), FA Community Shieldin voitto (2005) sekä Ranskan mestaruus (2006).
Portugalin maajoukkueessa Tiago debytoi vuonna 2002. Yhteensä 26 maaottelua pelannut keskikenttämies oli mukana myös MM-kisoissa 2006.
Aiheesta muualla

Tiago FootballDatabase-tietokannassa (englanniksi)
Portugalin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2004
1 Ricardo |
2 Ferreira |
3 Rui Jorge |
4 Andrade |
5 Couto |
6 Costinha |
7 Figo |
8 Petit |
9 Pauleta |
10 Costa |
11 Simão |
12 Quim |
13 Miguel |
14 Valente |
15 Beto |
16 Carvalho |
17 Ronaldo |
18 Maniche |
19 Tiago |
20 Deco |
21 Nuno Gomes |
22 Moreira |
23 Postiga |
Valmentaja Scolari
Portugalin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Ricardo |
2 Ferreira |
3 Caneira |
4 Costa |
5 Meira |
6 Costinha |
7 Figo |
8 Petit |
9 Pauleta |
10 Viana |
11 Simão |
12 Quim |
13 Miguel |
14 Valente |
15 Boa Morte |
16 Carvalho |
17 Ronaldo |
18 Maniche |
19 Tiago |
20 Deco |
21 Nuno Gomes |
22 Santos |
23 Postiga |
Valmentaja Scolari
Portugalin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Eduardo |
2 Alves |
3 Ferreira |
4 Rolando |
5 Duda |
6 Carvalho |
7 Ronaldo |
8 Mendes |
9 Liédson |
10 Danny |
11 Simão |
12 Beto |
13 Miguel |
14 Veloso |
15 Pepe |
16 Meireles |
17 Amorim |
18 Almeida |
19 Tiago |
20 Deco |
21 Costa |
22 Fernandes |
23 Coentrão |
Valmentaja Queiroz
Radikaali vasemmisto

Radikaali vasemmisto on vasemmistolainen politiikan suuntaus, joka pyrkii perinpohjaisesti eli radikaalisti muuttamaan nykyisen kapitalistisen järjestelmän. Se on jyrkempi kuin sosiaalidemokraatit ja vihreät, joille riittää kapitalistisen järjestelmän reformointi. Se ei kuitenkaan ole äärivasemmistolaisuutta, joka vastustaa demokratiaa ja havittelee valtaa vallankumouksen tai väkivallan kautta.
Radikaalivasemmisto tavoittelee taloudellisen ja poliittisen vallan merkittävää ja yhdenvertaista siirtoa marginalisoiduille, hyväksikäytetyille, syrjityille ja poissuljetuille. Radikaalivasemmistolaiset harjoittavat vastarintaa niin yksilöinä kuin järjestäytyneinäkin vihollisiaan, kuten epätasa-arvoa, sortoa, hyväksikäyttöä, uusliberalismia, poissulkemista, autoritarismia, rasismia, ksenofobiaa ja kansalliskiihkoilua vastaan.
Nimitys

Radikaalista vasemmistosta on käytetty 2000-luvun tutkimuskirjallisuudessa toisinaan muitakin nimityksiä, kuten ”vasemmisto”, ”laitavasemmisto” tai ”äärivasemmisto”, tai ”kapitalismin vastainen vasemmisto”, ”uusliberalismin vastaisuus” tai ”niukkuuden vastainen vasemmisto”. Radikaali vasemmisto on nykyisin kuitenkin yleisimmin käytetty nimitys suuntauksesta, ja myös siihen luokiteltavista puolueista on pääasiallisesti yhteisymmärrys. Jotkut radikaaliin vasemmistoon luokiteltavat puolueet eivät silti kutsu itseään radikaaleiksi vaan esimerkiksi pelkästään vasemmistoksi, ja jotkin niistä pitävät radikaali-nimitystä haukkumanimityksenä tai normatiivisena. Tutkimuksessa nimitystä ei kuitenkaan käytetä kielteisessä merkityksessä.
Alaryhmät

Radikaalivasemmisto voidaan jakaa neljään alaryhmään. Eurooppalaisista radikaalivasemmistolaisista puolueista suurin osa on niin sanottuja demokraattisia sosialistipuolueita. Ne pitävät yhtäältä sosialidemokratiaa liian uusliberaalina ja liian vähän vasemmistolaisena. Toisaalta ne pitävät kommunismia autoritaarisena ja vanhentuneena. Eurooppalaisia demokraattisia sosialistipuolueita ovat esimerkiksi pohjoismaiset Suomen Vasemmistoliitto, Ruotsin Vasemmistopuolue, Norjan Sosialistinen vasemmistopuolue ja Tanskan Yhtenäisyyslista sekä Kreikan Syriza, Espanjan Podemos ja Yhdistynyt vasemmisto, Saksan Vasemmisto ja Ranskan Alistumaton Ranska. Jotkin demokraattiset sosialistipuolueet ovat punavihreitä, kuten Ruotsin Vasemmistopuolue, toiset taas vasemmistolaisia sosialidemokraatteja, kuten Alankomaiden Sosialistipuolue.
Pienempiä radikaalivasemmiston alaryhmiä ovat Neuvostoliittoa ihailevat konservatiivikommunistit, kuten Italian, Kreikan, Portugalin ja Ukrainan kommunistiset puolueet; uusvasemmistoa osittain edustavat reformikommunistit, kuten Ranskan kommunistinen puolue; sekä vallankumoukselliset äärivasemmistolaiset, jotka ovat usein leninistejä, trotskilaisia tai maolaisia ja kannattavat neuvostomallia, mutta pitävät konservatiivikommunisteja byrokraattisina ja ahdasrajaisina stalinisteina, ja haluavat siirtymisen sosialismiin tapahtuvan esimerkiksi kansannousun ja yleislakkojen avulla. Näistä puolueista esimerkki on Norjan Punaiset.
Ideologiat ja ohjelmat

Yleisesti ottaen eurooppalainen radikaalivasemmisto on deradikalisoitunut 2000-luvulla, ja sen sitoutuminen liberaalidemokraattisiin instituutioihin, pluralismiin ja yksilönvapauksiin on vahvistunut. Jotkin radikaalivasemmistolaiset puolueet ovat luopuneet vallankumouksen tavoittelusta, eivätkä useimmat enää kannata ekstremismiä tai väkivaltaista toimintaa, vaan sitoutuvat ohjelmissaan lakiin. Toisaalta konservatiivikommunistiset ja vallankumoukselliset äärivasemmistolaiset puolueet tyypillisesti suhtautuvat demokraattisiin instituutioihin moniselitteisesti tai torjuvasti.
Talouspoliittisesti radikaalivasemmistolaiset puolueet edustavat monenlaisia kantoja. Jotkin niistä vastustavat kapitalismia tai ”markkinayhteiskuntaa” mutta hyväksyvät markkinatalouden. Jotkin niistä pyrkivät ”moderniin sosialismiin”. Jotkin radikaalivasemmistolaiset puolueet näkevät sosialismin tai kommunismin suuntaviivanaan, mutta eivät kerro mitä ne niillä tarkoittavat tai miten niihin päästään. Useimmat radikaalivasemmistolaiset puolueet kannattavat valtion puuttumista talouteen, julkisen sektorin laajentamista, progressiivista verotusta, työntekijöiden oikeuksia, talouden säätelyä ja kansallistamista.
Radikaalivasemmistolaiset puolueet kannattavat usein ympäristönsuojelua, hiilidioksidipäästöjen vähentämistä, fossiilisista polttoaineista luopumista, energiateollisuuden kansallistamista ja uusiutuvaan energiantuotantoon sijoittamista. Jotkin puolueet näkevät kapitalismin kaikkien ympäristöongelmien syynä ja näkevät ekologian vain osana kapitalisminvastaista strategiaansa, jonka tavoitteena on siirtyminen sosialistiseen tai kommunistiseen järjestelmään. Konservatiivikommunistit ja vallankumoukselliset puolueet eivät pidä ympäristöasioita yhtä tärkeinä kuin demokraattiset sosialistit.
Erityisesti demokraattiset sosialistit pyrkivät parantamaan naisten asemaa perhelakien ja sosiaaliapu-uudistusten kautta. Ne kutsuvat itseään usein feministisiksi puolueiksi, ja näkevät sukupuolten eriarvoisuuden tyypillisesti sosialistisesta tai marxilaisesta feministisestä näkökulmasta käsin. Demokraattiset sosialistit ja reformikommunistit pyrkivät edistämään myös erilaisten vähemmistöjen, kuten sukupuoli- ja seksuaalivähemmistöjen, uskonnollisten vähemmistöjen, vammaisten ja maahanmuuttajien asemaa. Lisäksi ne suhtautuvat sallivasti huumeiden käytön dekriminalisointiin ja aborttiin. Radikaalivasemmistolaisten puolueiden kanta maahanmuuttoon vaihtelee maiden välillä.
Ulkopolitiikassa radikaalivasemmistolaiset puolueet kannattavat usein rauhanaatetta ja aseidenriisuntaa, multilateraalista yhteistyötä, solidaarisuutta sorrettuihin sekä vapaakaupan ja uusliberaalien talousinstituutioiden rajoituksia. Ne arvostelevat imperialistisia ja globalisoivia rakenteita, Yhdysvaltain ulkopolitiikkaa ja Natoa. Euroopan yhdentymiseen radikaalivasemmistolaisilla puolueilla on vaihtelevia kantoja: myönteisimmin siihen suhtautuvat yleensä demokraattiset sosialistit, ja kielteisimmin konservatiivikommunistit ja vallankumoukselliset.
Kirjallisuutta

March, Luke: Euroopan radikaali vasemmisto.  Suomentanut Tapanainen, Maippi. Kansan sivistystyön liitto KSL, 2013.  ISBN 9789526693026
| n k Poliittinen kirjo |
| --- | --- |
 Äärioikeisto  Laitaoikeisto  Oikeisto  Keskusta-oikeisto  Poliittinen keskusta  Keskusta-vasemmisto  Vasemmisto  Laitavasemmisto  Äärivasemmisto 
Poliittinen sijoittuminen  Radikaali oikeisto  Uusoikeisto  Radikaali keskusta  Kolmas tie  Uusvasemmisto  Radikaali vasemmisto 
Ideologiat  Kansallissosialismi  Fasismi  Nationalismi  Radikalismi  Konservatismi  Kristillisdemokratia  Liberalismi  Sosiaaliliberalismi  Sosiaalidemokratia  Sosialismi  Anarkismi  Syndikalismi  Marxismi  Kommunismi 
Arvot  Libertarismi  Individualismi  Antiautoritarismi  Familismi  Kommunitarismi  Kollektivismi  Valtiojohtoisuus  Autoritarismi  Totalitarismi 
Tyylit  Populismi  Agrarismi  Taantumuksellisuus  Establishment  Korporativismi  Identiteettipolitiikka  Vallankumous 
Mallit  Hevosenkenkäteoria  Vasemmisto–oikeisto-ulottuvuus  Nolanin kartta  Overtonin ikkuna  Triangulaatio
Radimitšit

Radimitšit (ven. радимичи , radimitši, valkoven. Радзі́мічы, radzimitšy) olivat Dneprin yläjuoksun vasemmanpuoleisella maa-alueella sekä joen Sož- ja Desna-sivuhaarojen valuma-alueella 800–1100-luvuilla elänyt itäslaavilainen heimoyhteisö.
Heimoyhteisö liittyi sujuvien jokiyhteyksien johdosta tiiviisti Kiovan Rusin keskiosiin. Arkeologisten aineiston mukaan radimitšit muistuttivat ympäröiviä heimoja taloudelliselta, sosiaaliselta ja kulttuuriselta kehitykseltään. 1000- ja 1100-luvuilta alueelta tunnetaan useita feodaalisia kaupunkeja: Homel (Gomel) ja Tšatšersk Sožin varrelta, Vštšiž Desnan varrelta, Vorobin, Ropeisk, Starodub. Alueesta tuli virallisesti osa Kiovan Rusia vuonna 984. Myöhemmin, Jaroslav Viisaan kuoltua alueen länsiosa tuli osaksi Smolenskin ruhtinaskuntaa ja itäosa heimoalueesta liitettiin Tšernihivin ruhtinaskuntaan. Radimitšit mainitaan kronikoissa viimeisen kerran vuonna 1169.
Nykyisen Valko-Venäjän itäisimmässä osassa asuneita radimitšejä pidetään yhtenä valkovenäläisten kantaheimoista.
Venäläinen näkemys itäisen Keski-Euroopan heimoista 600- ja 700-luvuilla (venäjäksi). Radimitšit (радимичи) mainitaan vihreän alueen keskiosassa Tšernigovin pohjoispuolella.
Ukrainalainen näkemys itäslaavilaisista heimoista ajanjaksolla 700–850 jaa. (englanniksi).
Tidning för Musik

Lehden kansisivu vuodelta 1910.
Tidning för Musik oli Helsingissä vuosina 1910–1916 ilmestynyt ruotsinkielinen musiikkilehti.
Musiikkitiedon popularisoimista varten perustettu Tidning för Musik pyrki käsittelemään aihettaan pieteetillä sekä välttämään henkilökohtaista mielivaltaa ja hyökkäilevää asennetta. Lehti nähtiin kokoavana toimijana muiden pienten keskusten – seurojen, yhdistysten, koulujen ja orkesterien rinnalla. Toimittajina työskentelivät Gösta Wahlström (1910–1912) sekä Otto Andersson ja Olof Wallin (1912–1916). Lehti lakkasi ensimmäisen maailmansodan aiheuttamiin taloudellisiin vaikeuksiin.
Aiheesta muualla

Tidning för Musik digitoituna kansalliskirjastossa
Theofrastos

Theofrastos
Theofrastos (m.kreik. Θεόφραστος, n. 371–287 eaa.) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen kouluun kuulunut filosofi. Hän oli Aristoteleen oppilas, ja hänestä tuli peripateettisen koulun johtaja tämän jälkeen. Aristoteles testamenttasi Theofrastokselle paitsi koulunsa, myös laajat kokoelmansa ja kirjastonsa.
Theofrastos jatkoi Aristoteleen työtä omilla filosofisilla ja empiirisillä tutkimuksillaan. Hänen kirjallinen tuotantonsa oli hyvin laaja, mutta siitä on säilynyt vain vähän. Theofrastosta pidetään muun muassa kasvitieteen isänä.
Elämä

Theofrastos oli kotoisin Eresoksen kaupungista Lesbokselta. Hänen alkuperäinen nimensä oli Tyrtamos. Kerrotaan, että hän sai lempinimensä Theofrastos, "jumalainen puhuja", Aristoteleelta, joka halusi sillä korostaa hänen armoitettuja puhujanlahjojaan.
Theofrastos sai opetusta Lesboksella muuten melko tuntemattomalta Leukippokselta (tai Alkippokselta). Sen jälkeen hän muutti Ateenaan ja tuli osaksi Platonin Akatemian piirejä. Platonin kuoltua hän liittyi Aristoteleen seuraajiin, ja todennäköisesti seurasi häntä Stageiraan. Tämä voidaan päätellä siitä, että hänellä kerrotaan olleen läheinen suhde Kallistheneeseen, joka oli Aleksanteri Suuren opiskelutoveri. Hän myös mainitsee hänelle Stageirassa kuuluvan asunnon testamentissaan, sekä kaupungin ja sen museon teoksessaan Kasvioppi. Theofrastos toimi myös Aristoteleen pojan Nikomakhoksen opettajana.
Aristoteles teki testamentissaan Theofrastoksesta lastensa suojelijan, sekä testamenttasi hänelle laajan kirjastonsa ja kaikkien teostensa alkuperäiset versiot, ja määräsi hänet Lykeionin peripateettisen koulun johtoon. Eudemos Rhodoslainen oli vaatinut tehtävää itselleen, samoin Aristoksenoksen sanotaan vastustaneen Aristoteleen tekemää valintaa.
Theofrastos johti peripateettista koulua 35 vuotta, ja kuoli vuonna 287 eaa. Koulu eli hänen johdossaan kukoistuskauttaan, sillä oli parhaimmillaan yli 2 000 opiskelijaa. Kuoltuaan hän testamenttasi talonsa pylväikköineen ja puutarhoineen vakituiseksi opetuspaikaksi koululle.
Theofrastoksen oppilaisiin kuului muun muassa tunnettu näytelmäkirjailija Menandros. Theofrastos nautti vallanpitäjien, kuten Filippos II, Kassandros ja Ptolemaios, suurta arvostusta. Hänen suosionsa näkyy myös siinä, että häntä vastaan nostettu jumalanpilkkasyyte kuivui kokoon nopeasti. Häntä kunnioitettiin julkisilla hautajaisilla, ja Diogenes Laertios kertoo, että "ateenalaiset kuuluvat kunnioittaneen yhtenä miehenä seuraamalla jalan hänen hautajaissaattoaan".
Teokset

Theofrastoksen tuotanto oli vielä laajempi kuin Aristoteleen. Diogenes Laertios luettelee hänen kirjoittamikseen 226 teosta, 232 808 riviä tekstiä. Samoin kuin Aristoteleen, hänen tuotantonsa käsittelee aikakautensa tieteen kaikkia aloja. Hänen kirjoituksensa eivät todennäköisesti poikenneet juurikaan Aristoteleen samoja asioita käsittelevistä teoksista, mutta ne täydensivät niitä yksityiskohdissa. Theofrastosta voidaan pitää tieteen suurena popularisoijana, sillä hänen teoksensa käsittelivät enimmäkseen hyvin konkreettisia luonnontieteellisiä asioita.
Joitakin Theofrastoksen merkittävimpiä teoksia ovat:
Kasvioppi (Peri fytōn historiōn, Historia plantarum)
Kasveja koskevia syitä (Peri fytōn aitiōn, Causae plantarum)
Kivistä (Peri lithōn)
Luonnonfilosofien käsityksistä (Fysikōn doksai)
Luonteita (Kharaktēres)
Metafysiikka (Ta meta ta fysika)
Tulesta (Peri pyrōn)
Tuulista (Peri anemōn)
Teokset > Kasvitiede

Theofrastoksen merkittävimmät teokset ovat kaksi suurta kasvitieteen eli botaniikan tutkielmaa, yhdeksän (alun perin kymmenen) kirjaa käsittävä Kasvioppi (Historia plantarum), sekä kuusi (alun perin kahdeksan) kirjaa käsittävä Kasveja koskevia syitä (Causae plantarum). Näissä teoksissa hän teki selkoa eksoottisista kasveista, jotka Aleksanteri Suuren valloitusretket olivat tuoneet kreikkalaisten tietoisuuteen. Ne olivat merkittävin panos kasvitieteeseen koko antiikin ja keskiajan aikana.
Theofrastos ei vain tutkinut ja kirjannut yksittäisiä lajeja, vaan häntä pidetään kasvitieteen isänä. Theofrastoksen tarkastelun kohteena olivat kasvien morfologia, niiden suhde ulkoisiin olosuhteisiin ja lisääntymistapa. Teoksessa Kasvioppi käsitellään kasvien morfologiaa sekä kuvailevaa ja taloudellista kasvitiedettä. Teoksessa Kasveja koskevia syitä puolestaan käsitellään kasvien kasvuun ja lisääntymiseen liittyviä kysymyksiä, jotka nykyisin sisältyisivät kasvifysiologiaan. Theofrastos hylkäsi Aristoteleen kasvitieteessä käyttämät kasvi-eläin-rinnastukset mukaan lukien ajatuksen kasveista ylösalaisin, suu maassa olevana eläiminä. Hän myös hylkäsi Aristoteleen essentia-ajattelun eli käsityksen eliön sisimmästä olemuksesta. Hän totesi, että essentia muodostuu kasvien osista, jotka muodostavat toiminnallisen kokonaisuuden.
Theofrastos totesi kasveissa ominaisuuksia, jotka myöhemmin osoittautuivat systematiikassa arvokkaiksi; näitä ovat mm. hypogynia, perigynia ja epigynia, lehtimuoto sekä yksi- ja monivuotisuus. Hän myös erotteli kasvit taksonomisiin pääryhmiin. Theofrastos tarkasteli ensimmäisenä kasvien suhdetta ympäristöönsä. Tämän vuoksi häntä on pidetty myös kasvimaantieteen ja -ekologian perustajana.