stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Przemysław Olbryt

| Przemysław Tomasz Olbryt |
| --- | --- |
 Quazarre Asgaardin riveissä Mega Clubilla Katowicessa 14. lokakuuta 2006
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. elokuuta 1979 (ikä 45)
Ammatti:  muusikko, säveltäjä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Quazarre
Aktiivisena:  1998–
Tyylilajit:  black metal, death metal
Soittimet:  kitara, laulu
Yhtyeet:  Asgaard, Devilish Impressions, Crionics
Levy-yhtiöt:  Metal Mind Productions, Mystic Production, Conquer Records, MSR Productions, Icaros Records
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Przemysław Tomasz Olbryt (s. 10. elokuuta 1979 Ozimek, Puola) on puolalainen muusikko, säveltäjä, laulaja ja lauluntekijä.
Diskografia

Ad Sidera, Ad Infinitum (2000,  Mystic Production)
Ex Oriente Lux (2001,  Metal Mind Productions)
XIII Voltum Lunae (2002,  Metal Mind Productions)
Lux In Tenebris (2003,  Metal Mind Productions, DVD)
EyeMDX-tasy (2004,  Metal Mind Productions)
Stairs to Nowhere (2012,  Icaros Records)
Plurima Mortis Imago (2006,  Conquer Records)
Diabolicanos - Act III: Armageddon (2008,  Conquer Records)
Simulacra (2012,  Icaros Records)
N.O.I.R. (2010,  MSR Productions)
Aiheesta muualla

Przemysław Olbryt Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Pio Tuia

Pio Tuia (s. 1943) on Tokelaun hallituksen entinen johtaja, Ulu o Tokelau. Hän on toiminut Nukunonun atollin faipulena, neuvostonjohtajana, vuodesta 1996. Faipulen kausi kestää kerrallaan kolme vuotta. Tokelaun ulu valitaan vuosittain helmikuussa kolmen atollisaaren faipuleiden joukosta. Tuia on toiminut uluna viitenä kautena:
1996–1997
1999–2000
2002–2003
2005–2006
2008–2009
Pienojanlampi

| Pienojanlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Karkkila
Koordinaatit:  60°34′00″N, 24°05′46″E
Järvinumero:  23.085.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  112,3 m 
Rantaviiva:  2,2 km 
Pinta-ala:  0,1 km² 
Suurin syvyys:  6,5 m 
 fiPienojanlampi 
Pienojanlampi on rehevähkö metsäjärvi Karkkilan luoteisosassa luoteisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 9,7 hehtaaria. Etäisyys Karkkilan keskustasta on seitsemän kilometriä länsiluoteeseen.
Maantiede

Pienojanlampi koostuu eteläisestä ja pohjoisesta altaasta, joita yhdistää noin 20 metriä leveä salmi. Etäisyys järven kaakkoisosasta luoteisosaan on noin 550 metriä. Saaria ei ole. Pienojanlammen rannat ovat metsää ja suota, pientaloja on muutama. Järveen virtaa vettä etelästä, järven itärannalta lähtee Maasillanoja itään kohti Pienojaa.
Noin 500 metriä Pienojanlammelta länteen sijaitsee Tämäkohtu, luoteessa on Kolmperse-Vähävesi.
Pienojanlampi (23.085.1.003) kuuluu Kissanojan-Häijynojan valuma-alueeseen (23.085), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Nuijajoen valuma-alue (23.08). Pienojanlampi on Kissanojan-Häijynojan alueen kolmanneksi laajin vakavesi. Alueeseen kuuluu myös Kovelonjärvi, Jouhtenanjärvi, Saarlampi, Ketlampi, Yli-Tupuri ja Kökköpäänlammi. Niiden ohella alueella sijaitsee useita alle hehtaarin laajuisia vakavesiä.
Pio Yukwan Deng

Pio Yukwan Deng (1. tammikuuta 1921 – 3. joulukuuta 1976) oli sudanilainen (eteläsudanilainen) roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Malakalin apostoliseen prefektuuriin 6. tammikuuta 1956. Hänet nimitettiin Malakalin prefektiksi 19. elokuuta 1967, ja hänen aikanaan prefektuurista tuli hiippakunta. Yukwan Deng sai nimityksen Malakalin piispaksi 12. joulukuuta 1974. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. huhtikuuta 1975. Pääkonsekraattorina toimi Agnelo Rossi, jota avustivat Ubaldo Calabresi ja Ireneus Wien Dud.
Yukwan Deng kuoli 55-vuotiaana virassa.
Soberano (1755)

| Soberano |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Reales Astilleros de Esteiro, Ferrol
Kölinlasku:  11. syyskuuta 1752
Laskettu vesille:  9. elokuuta 1755
Poistui palveluskäytöstä:  vallattu 13. elokuuta 1762
Loppuvaihe:  romutettu 1770
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 605,5 t (arqueo)
Pituus:  48,77 m (köli)
Leveys:  14,33 m
Syväys:  6,71 m
Miehistöä:  554
Aseistus
Aseistus:  Alempi tykkikansi: 28 × 24 naulan tykkiä ylempi tykkikansi: 30 × 18 naulan tykkiä puolikansi: 8 × 8 naulan tykkiä etukansi: 2 × 8 naulan pitkää pronssitykkiä
Soberano oli Espanjan laivaston vuonna 1755 vesille laskettu 68-tykkinen Eolo-luokan kaksikantinen linjalaiva, joka kuului niin sanottuihin kahteentoista apostoliin.
Valmistus

Richard Roothin suunnittelema alus tilattiin 15. kesäkuuta 1752 Real Astillerolta Ferrolista, missä köli laskettiin 11. syyskuuta 1752 telakkanumerolla 16. Alus laskettiin vesille 9. elokuuta 1755.
Palvelus

Kesäkuussa 1756 alus lähti Ferrolista kuljettaen sotilaita Cádiziin päällikkönään Joaquín Gutiérrez. Vuoteen 1759 se operoi Välimerellä Cádizin ja Cartagenan välillä algerialaisia merirosvoja vastaan. Kesäkuussa 1758 alus taisteli algerialaisen 60-tykkisen linjalaivan Castillo Nuevon ja 40-tykkisen fregatin Carabelan kanssa. Syyskuussa 1759 se saapui Galician, Atlanten ja Terriblen kanssa Napoliin kuljettaakseen Carlos III:n Barcelonaan kruunajaisiin.
Kesäkuussa 1760 alus lähti Cartagenasta Triunfanten kanssa avustaakseen Marqués del Real Tesoron laivastoa. Se lähti 14. huhtikuuta 1761 Cádizista Aquilónin, Tigren, Vencedorin ja Asían sekä fregatti Venganzan kanssa Havannaan päällikkönään Gutierre de Hevia, jonne osasto saapui 30. kesäkuuta. Britannian kuninkaallinen laivasto valtasi 13. elokuuta 1762 aluksen Havannan antauduttua piirittäjille.
Palvelus > HMS Soverano

Alus liitettiin 1761 Kuninkaalliseen laivastoon nimellä HMS Soverano. Se romutettiin 1770.
Pio Laghi

Pio Laghi (1984)

Pio Laghi (21. toukokuuta 1922 – 11. tammikuuta 2009) oli italialainen kirkonmies, joka nimitettiin yhdeksi roomalaiskatolisen kirkon kardinaaleista 28. kesäkuuta 1991.
Ennen kardinaaliuttaan Laghi oli jo toiminut Maurianan titulaariarkkipiispana sekä paavin suurlähettiläänä Yhdysvaltoihin ja muihin maihin. Hän toimi katolisen opetuksen kongregaation prefektinä vuodesta 1991 vetäytymiseensä 15. marraskuuta 1999.
Laghi vietti 80-vuotispäiväänsä toukokuussa 2002 eikä siten voinut osallistua uuden paavin valinneeseen konklaaviin keväällä 2005.
Pringle of Scotland

Pringle Of Scotland on brittiläinen korkealaatuisten kalliimman hintaluokan neulevaatteiden valmistaja joka on erikoistunut kashmirvilla tuotteisiin.
Historiaa

Robert Pringle, George Waldies ja Peter Wilson perustivat yhtiön Skotlannissa vuonna 1815, uusi yhtiö nimettiin perustajiensa mukaan Waldie, Pringle & Wilsoniksi.
Aiheesta muualla

Pringle Of Scotland
Pio La Torre

Pio La Torre (24. joulukuuta 1924 – 30. huhtikuuta 1982) oli sisilialainen poliitikko ja Italian kommunistisen puolueen puheenjohtaja. Hän vastusti mafiaa ja tuli sen murhaamaksi.
Pio La Torre syntyi 24. joulukuuta 1924 Palermon lähistöllä sijaitsevassa Rocca Tagliatan kylässä. Hänen vanhempansa olivat köyhiä maanviljelijöitä, minkä takia nuori La Torre alkoi osallistua sisilialaisten työläisten ammattiliittojen toimintaan. Hän liittyi 1940-luvun loppupuolella Italian kommunistiseen puolueeseen, ja vuonna 1960 hänestä tuli puolueen keskuskomitean jäsen. Vuonna 1962 La Torresta tehtiin myös kommunistipuolueen Sisilian puoluetoimiston päällikkö.[lähde? ]
Vuoden 1972 alussa La Torre valittiin Italian parlamentin alahuoneen jäseneksi. Hän jatkoi parlamentissa kolme kautta ja vaikutti maa- ja metsätalousvaliokunnassa.
La Torre oli vastusti kiivaasti mafian toimintaa, ja hän oli yksi Italian parlamentin vuonna 1962 perustaman mafian vastaisen komission jäsenistä.  Hän kirjoitti tuomari Cesare Terranovan kanssa parlamentille tehtyjä selvityksiä mafian ja italialaisten poliitikkojen välisistä yhteyksistä. 31. maaliskuuta 1980 La Torre teki parlamentin istunnossa esityksen uudesta laista, jossa Italian valtiolla olisi valtuudet takavarikoida mafian kanssa yhteistyötä tehneiden henkilöiden omaisuutta. Lakiesitys kuitenkin kohtasi italialaisten poliitikkojen ja tuomarien keskuudessa vastustusta, koska Italian valtio ei halunnut tunnustaa mafian toiminnan laajuutta.
30. huhtikuuta 1982 La Torre oli autonkuljettajansa Rosario Di Salvon kanssa Fiat 132 -mallisessa henkilöautossa Palermossa, kun viidestä mafialle työskennelleestä palkkamurhaajasta muodostunut joukkio ampui molemmat autoonsa. Myöhemmin Italian poliisi tunnisti murhaajien olleen Giuseppe Greco, Giuseppe Lucchese, Nino Madonia, Mario Prestifilippo ja Salvatore Cucuzza. La Torren murhakäsky oli tullut Sisilian mafiakomissiolta, joka oli tuominnut hänet kuolemaan mafian vastaisen toimintansa takia. La Torren kuoltua Carlo Alberto dalla Chiesa nimitettiin Palermon prefektiksi ja Italian parlamentti hyväksyi La Torren lakiesityksen.
Lain nojalla mafialta takavarikoitua viljelysmaata viljelevät nyt nuoret viljelijät, jotka saavat näin työpaikkoja ja välttyvät houkutuksilta liittyä rikollisjärjestöön.
Punaisten lyhtyjen alue

Punaisten lyhtyjen alue Amsterdamissa
Punaisten lyhtyjen alue on useissa kaupungeissa alue, jonne prostituutio ja muu sen kaltainen seksityöläisyys on keskittynyt. Nimitys juontaa juurensa ilotalojen tavasta ilmoittaa seksiliiketoiminnan harjoittamisesta punaisella lyhdyllä ikkunassaan. Ensimmäisen kerran nimitystä käytettiin tiettävästi Yhdysvalloissa vuoden 1890 tietämillä. Tunnetuimpia punaisten lyhtyjen alueita ovat Pigalle Pariisissa, Reeperbahn Hampurissa, De Wallen Amsterdamissa ja Pat Pong Bangkokissa, jossa seksinmyyntiä on nykyään vähennetty.
Pseudoliitti

Pseudoliitti on satelliitin toiminnallisuutta kuten satelliittipaikannusta korvaava laite, "pseudo-satelliitti", jollaisten avulla voidaan esimerkiksi paikantaa sisätiloissa  etenkin GPS-päätelaitteilla, joissa on yleensä sisäänrakennettu kyky ottaa vastaa tällaisia L1-taajuudella lähettyjä signaaleja. Tämä mahdollistaa  - tavallisen tai erikoisvastaanottimen - GPS-vastaanottimen käytön paikoissa, joihin GPS-signaali ei luotettavasti pääse etenemään. Käytännössä tällaista tukea on vain GPS-paikannukselle muiden satelliittipaikannusjärjestelmien (Beidou, Compass, Galileo) tai niiden käytön (GLONASS) ollessa aloitusvaiheessa.
Pseudoliitteja käytetään myös ulkotiloissa, joissa joko halutaan lisätä paikannustarkkuutta ja -luotettavuutta (esim. lentoasemat, toistaikseksi vain kokeellisesti valituilla testikentillä) tai sellaisissa paikoissa, joihin satelliittipaikannuksen signaali ei ainakaan jatkuvasti pääse etenemään (syvät avoluohokset, vuonot jne.) Ilmailun Yhdysvalloissa käytössä olevan WAAS- ja EUssa kehiteltävän EGNOS-järjestelmän puitteissa pseudoliitteja on kaavailtu lentokoneiden tarkkuuslähestymisen avusteeksi korvaten ILS-järjestelmän. Tämä käyttö on kuitenkin vasta kehitysasteella.
Teknologia ei ole ainoa tapa korvata satelliittipaikannus katveellisissa paikoissa, esim. GSM-paikannus, kiihtyvyysanturit ja gyroskoopit voivat toteuttaa ainakin lyhytaikaisesti kohteen paikan määrityksen.
Mm. Mars-tutkimuksessa on pohdittu mars-ajokkien suunnistamisen avuksi pseudoliitteja, jolloin kyseessä ei ole GPS-satelliittien hyödyntämiseen liittyvästä toiminnasta vaan pseudoliitti-termin lainaamisesta muuhun käyttöön.
Aiheesta muualla

Mars Rover Navigation Using GPS Self-Calibrating Pseudolite Arrays (Arkistoitu – Internet Archive)
Satamatesti Helsingissä vuonna 2007
Geodeettisen laitoksen ESA-projekti koskien EGNOSin pseudoliitteja
Pesäjärvi (Kuhmoinen)

| Pesäjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kuhmoinen
Koordinaatit:  61°38′15″N, 25°20′19″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskuoja:  oja Vähään Kärppäjärveen 
Järvinumero:  14.221.1.078
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  141,3 m  
Pituus:  340 m  
Leveys:  170 m  
Rantaviiva:  0,825 km  
Pinta-ala:  2,517 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPesäjärvi 
Pesäjärvi on Pirkanmaalla Kuhmoisissa Ruolahden kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,5 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä ja rannat ovat metsämaata. Järven luoteispuolelta kulkee metsäautotie.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 141,3 metriä mpy. Siihen johtaa yksi oja. Laskuoja lähtee järven pohjoispäästä, kulkee pienen Hepolammin kautta ja laskee Vähään Kärppäjärveen 1,5 kilometrin päässä. Laskuojan pudotus on 15,2 metriä.
Port Royal (albumi)

| Port Royal Running Wild |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1988
 Julkaistu: 1988
 Tyylilaji: Heavy Metal
 Levy-yhtiö: Noise
Running Wild muut julkaisut
| Under Jolly Roger 1987 | Port Royal 1988 | Death or Glory 1989 |
Port Royal on Running Wildin neljäs studioalbumi. Se jatkoi edeltäjänsä merirosvoteemaa.
Kappaleet

"Intro" (Rolf Kasparek / Jens Becker / Majk Moti) – 0:49
"Port Royal" (Rolf Kasparek) – 4:12
"Raging Fire" (Rolf Kasparek - Rolf Kasparek / Stefan Schwarzmann / Majk Moti) – 3:28
"Into The Arena" (Majk Moti) – 3:59
"Uaschitschun" (Rolf Kasparek) – 4:53
"Final Gates" (Jens Becker) – 2:59
"Conquistadores" (Rolf Kasparek) – 4:49
"Blown To Kingdom Come" (Majk Moti) – 3:19
"Warchild" (Rolf Kasparek - Rolf Kasparek / Stefan Schwarzmann) – 3:00
"Mutiny" (Rolf Kasparek - Rolf Kasparek / Stefan Schwarzmann) – 4:27
"Calico Jack" (Rolf Kasparek / Majk Moti - Rolf Kasparek / Stefan Schwarzmann / Majk Moti) – 8:14
Kokoonpano

Rock'n'Rolf - laulu, kitara
Majk Moti - kitara
Jens Becker - basso
Stefan Schwarzmann - rummut
Aiheesta muualla

Port Royal (albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Port Royal (albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Pseudokoliiniesteraasi

Pseudokoliiniesteraasin rakenne.
Pseudokoliiniesteraasi eli butyryylikoliiniesteraasi on koliiniesteraaseihin kuuluvia entsyymi. Sitä esiintyy plasmassa ja syntetisoituu merkittävimmin maksassa.
Aiheesta muualla

MeSH: Butyryylikoliiniesteraasi
Simon Schempp

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Simon Schempp (2018) |  Simon Schempp (2018) |  Simon Schempp (2018) |  |
Maa:   Saksa
Miesten ampumahiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Sotši 2014 |  viesti |  |
|  Hopeaa | Pyeongchang 2018 | yhteislähtö |  |
|  Pronssia | Pyeongchang 2018 | viesti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Hanty-Mansijsk 2010 | sekaviesti |  |
|  Kultaa | Kontiolahti 2015 | viesti |  |
|  Kultaa | Hochfilzen 2017 | sekaviesti |  |
|  Kultaa | Hochfilzen 2017 | yhteislähtö |  |
|  Hopeaa | Oslo 2016 | viesti |  |
|  Hopeaa | Oslo 2016 | sekaviesti |  |
|  Pronssia | Ruhpolding 2012 | viesti |  |
|  Pronssia | Nové Město 2013 | viesti |  |
Simon Schempp (s. 14. marraskuuta 1988 Mutlangen) on saksalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä.
Arvokisat

Nuorten MM-kilpailuissa Schempp voitti henkilökohtaisilla matkoilla yhden hopean ja yhden pronssin. Viestistä hänellä on kaksi kultamitalia.
Vancouverin olympialaisissa 2010 Schempp hiihti Saksan viidenneksi tulleessa viestijoukkueessa. Saman vuoden sekaviestin MM-kilpailuissa Hanty-Mansijskissa hän hiihti kolmannen osuuden Saksan kultajoukkueessa. Ruhpoldingin MM-kilpailuissa 2012 hän hiihti avausosuuden pronssia saaneessa Saksan miesten viestijoukkueessa ja oli takaa-ajokilpailussa yhdeksäs.
Nové Měston MM-kisojen 2013 viestissä Schempp hiihti ensimmäisen osuuden Saksan pronssijoukkueessa. Yhteislähtökilpailussa hän oli neljästoista. Sotšin olympialaisissa 2014 hän hiihti ankkuriosuuden hopeaa saaneessa Saksan viestijoukkueessa. Takaa-ajokilpailussa hän oli kuudes, yhteislähdössä 13:s, pikakilpailussa 15:s ja normaalimatkalla 16:s.
Kontiolahden MM-kilpailuissa 2015 Schempp hiihti ankkuriosuuden kultaa voittaneessa Saksan viestijoukkueessa. Normaalimatkalla ja yhteislähtökilpailussa hän sijoittui kahdeksanneksi. Oslon MM-kilpailuissa 2016 hän hiihti ankkuriosuuden hopeaa saaneissa Saksan miesten viestin ja sekaviestin joukkueissa. Pikakilpailussa hän sijoittui kahdeksanneksi. Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2017 hän voitti kultaa yhteislähtökilpailussa sekä sekaviestissä, jossa hän hiihti ankkuriosuuden. Pikakilpailussa hän sijoittui yhdeksänneksi, takaa-ajossa kymmenenneksi ja normaalimatkalla 13:nneksi.
Schempp saavutti Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hopeaa yhteislähtökilpailussa tasa-ajalla kilpailun voittaneen Martin Fourcaden kanssa. Miesten viestissä hän hiihti ankkuriosuuden Saksan pronssijoukkueessa. Takaa-ajossa hän oli viides ja pikakilpailussa seitsemäs.
Maailmancup

Maailmancupissa Schempp sijoittui kolmen parhaan joukkoon ensimmäisen kerran oltuaan toinen Oslon takaa-ajossa kaudella 2009–2010. Kaudella 2011–2012 hän oli Östersundin normaalimatkalla kolmas. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Anterselvan pikakilpailussa kaudella 2013–2014 jakaessaan voiton Lukas Hoferin kanssa. Schempp voitti myös seuraavana päivänä käydyn takaa-ajokilpailun. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kymmenes.
Kaudella 2014–2015 Schempp oli maailmancupin kokonaispisteissä neljäs, pikakilpailucupissa kolmas ja takaa-ajocupissa neljäs. Hän oli toinen Hochfilzenin pikakilpailussa ja takaa-ajossa. Ruhpoldingissa Schempp oli pikakilpailussa toinen ja voitti yhteislähtökilpailun. Anterselvassa hän voitti pikakilpailun ja takaa-ajon. Nové Městossa Schempp oli toinen pikakilpailussa ja takaa-ajossa.
Schempp sijoittui kaudella 2015–2016 toiseksi Östersundin normaalimatkan kilpailussa. Hochfilzenissä hän voitti pikakilpailun ja sijoittui takaa-ajossa toiseksi. Pokljukassa Schempp voitti sekä pikakilpailun että takaa-ajon. Anterselvassa hän voitti pikakilpailun ja oli takaa-ajossa toinen. Canmoressa Schempp oli pikakilpailun kolmas. Hanty-Mansijskissa hän oli pikakilpailussa toinen ja voitti takaa-ajon. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui neljänneksi ja pikakilpailucupissa toiseksi.
Kaudella 2016–2017 hän sijoittui toiseksi Nové Měston yhteislähtökilpailussa ja voitti Oberhofin yhteislähdön. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli viides ja yhteislähtöcupissa toinen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Simon Schempp Wikimedia Commonsissa
Pohjois-Carolinan yliopisto

| Pohjois-Carolinan yliopisto> University of North Carolina |
| --- | --- |
Perustettu:  1789 (Chapel Hill)
Opiskelijoita:  lähes 250 000
Sijainti:  Chapel Hill, ja muut paikkakunnat, Pohjois-Carolina 
Sivusto:  www.northcarolina.edu
Pohjois-Carolinan yliopisto (University of North Carolina) on julkinen osavaltionyliopisto Pohjois-Carolinassa Yhdysvalloissa. Yliopistojärjestelmään kuuluu 16 kampusyliopistoa ja yksi lahjakkaille opiskelijoille tarkoitettu tiede- ja matematiikkapainotteinen high school.
Pohjois-Carolinan yliopisto Chapel Hillissä on yksi suurimmista kampusyliopistoista. Se on myös parhaiten menestynyt kampus yliopistorankingeissa. Esimerkiksi tieteellisiin saavutuksiin pohjautuvassa kiinalaisessa ARWU-vertailussa Chapel Hill sijoittui vuonna 2021 sijalle 29 maailman parhaimpien yliopistojen joukossa. Toinen samalle maailman huippuyliopistojen listalle yltänyt kampusyliopisto oli Greensboro, joka arvioitiin tuhannen yliopiston listauksessa sijaluokkaan 801–900.
Sergei Magnitski

| Sergei Leonidovitš Magnitski |
| --- | --- |
 Sergei Magnitski
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. huhtikuuta 1972 Odessa, Ukrainan sosialistinen neuvostotasavalta, Neuvostoliitto
Kuollut: 16. marraskuuta 2009 (37 vuotta) Moskova, Venäjä
Kansalaisuus:  Venäjän
Ammatti:  tilintarkastaja
Siviilisääty:  naimisissa
Puoliso:  Nataša
Lapset:  2 lasta
Muut tiedot
Järjestö:  Firestone Duncan (edustaen Hermitage Capital Management Limited)
Sergei Leonidovitš Magnitski (ven. Сергей Леонидович Магнитский, 8. huhtikuuta 1972 Odessa, Neuvostoliitto – 16. marraskuuta 2009 Moskova, Venäjä) oli venäläisen asianajotoimiston Firestone Duncanin palveluksessa työskennellyt tilintarkastaja ja juristi. Hänen pidätyksensä vuonna 2008 ja kuolemansa poliisin hallussa yksitoista kuukautta myöhemmin johtivat sekä kansainväliseen mediahuomioon että lukuisiin virallisiin ja epävirallisiin tutkimuksiin, jotka kohdistuivat väitettyihin petoksiin, varkauksiin ja ihmisoikeusloukkauksiin Venäjällä.
Magnitskin asiakkaana oli Hermitage Capital Management Limited -niminen sijoitusyhtiö, joka oli Venäjän suurin, mutta joutui viranomaisten toimenpiteiden kohteeksi. Magnitski keräsi tietoja Venäjän valtiollisten yritysten korruptiosta. Hänen kerrotaan paljastaneen järjestelyn, jossa viranomaisten myötävaikutuksella Hermitagen hallitsemat yritykset kaapattiin vieraaseen omistukseen ja uudet omistajat saivat perusteetta 230 miljoonan dollarin arvoiset veronpalautukset, jotka on sen jälkeen siirretty pois Venäjältä.
Yhdysvaltain kongressi ja presidentti Barack Obama säätivät vuonna 2012 Magnitsky Actina tunnetun lain, joka pyrki jäädyttämään Magnitskyn tuomioon ja kuolemaan oletettavasti osallistuneiden venäläisten viranomaisten ulkomaille talletetut varat ja estämään heidän maahantulonsa. Vastaava Magnitskyn mukaan nimetty laki on myöhemmin säädetty myös esimerkiksi Kanadassa, Latviassa, Liettuassa, Britanniassa ja Virossa.
Asiasta oli kerrottu alkujaan julkisuudessa huhtikuussa 2008.
Taustaa

Sergei Magnitski toimi tilintarkastajana moskovalaisessa, Jamison Firestonen omistamassa Firestone Duncan -asianajotoimistossa. Magnitski työskenteli Hermitage Capital Management -sijoitusyhtiölle, jota Venäjän sisäministeriö syytti verovilpistä ja veropetoksista.
Hermitage Capital Management -yhtiö toimitti vuosien varrella lehdistölle tietoja Venäjän viranomaisten korruptiosta. Aluksi nämä tiedot johtivat usein myös syytteisiin ja virallisiin tutkimuksiin. Lokakuussa 2005 Bill Bowder, yksi Hermitage Capital Management -yhtiön perustajista, kuitenkin karkotettiin Venäjältä syytettynä Venäjän valtion vaarantamisesta. Venäjän sisäministeriön virkamiehet iskivät 4. kesäkuuta 2007 sekä Hermitage Capital Management -yhtiön että Firestone Duncan -asianajotoimiston tiloihin ja takavarikoivat lukuisten yhtiöiden dokumentteja. Iskun virallinen syy olivat Hermitagen omistusyhtiön Kamayan väitetysti maksamattomat verot.
Magnitskin tutkimukset

Magnitski alkoi hoitaa asiaa. Tutkimuksissa selvisi, miten verosyytökset olivat tekosyy päästä käsiksi yhtiöihin. Hermitagen väitettiin olevan miljardi velkaa juuri perustetuille uusille yhtiöille, joiden johdossa olivat bulvaanit. Uudet yhtiöt veivät Hermitagen oikeuteen väitetyistä veloista. Oikeudessa kaappajien nimeämät Hermitagen asianajajat myönsivät alkuperäisten omistajien tietämättä kaikki velat ja syytteet oikeiksi, ja Hermitagen omistus siirtyi käytännössä uusille velkojille. Uusi omistaja oli murhasta tuomittu Tatarstanilainen Viktor Markelov. Väitettyjen velkojen vuoksi Hermitage oli oikeutettu Venäjän historian suurimpaan 230 miljoonan dollarin veronpalautukseen.
Magnitski toimitti löytämänsä todisteet lukuisille viranomaisille. Todisteita löytyi poliisia, syyttäjäviranomaisia, veroviranomaisia, pankkiireja ja järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan. Viranomaiset nostivat kuitenkin syytteen, jonka kohde oli Magnitski.
Pidätys ja vankeusaika

Viranomaiset katsoivat Magnitskin itsensä syyllistyneen verorikoksiin, ja hänet vangittiin Matrosskaja Tišinan tutkintavankilaan marraskuussa 2008.
Vangitsemisen aikana Magnitskilta evättiin mahdollisuus tavata tai muutoin pitää yhteyttä perheeseensä ja hänen tapaamisiaan lakimiehensä Dmitri Haritonovin kanssa rajoitettiin. Hänen tapaustaan tutkivista sisäministeriön virkamiehistä Pavel Karpov ja Artem Kuznetsov olivat samoja, joita vastaan Magnitski oli ennen pidätystään esittänyt petossyytteitä. Tutkinta Magnitskia vastaan oli kuitenkin alkanut Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen myöhemmän selvityksen mukaan jo vuonna 2004.