stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HMS Cossack (F03)
Palvelus > Välimerellä

Alus palveli ajoittain edelleen Kotilaivastossa, mutta se osallistui Maltan saattueiden suojaamiseen. Alus suojasi 20. heinäkuuta alkaen saattuetta GM1, jolloin se oli Kotilaivaston lähettämien Force H:n vahvistuksien (Force X) mukana Välimerellä. Saattue oli osa 21.-24. heinäkuuta toteutettua operaatio Substancea. Alus oli saattueen etummaisena suojauksena 23. heinäkuuta alkaen HMS Eridgen lähdettyä hinaamaan vaurioitunutta HMS Firedrakea takaisin Gibraltarille. Se havaitsi aamuyöstä 24. heinäkuuta Italian laivaston kolme torpedovenetta juuri ennen  hyökkäyksen alkamista tutkallaan.
Alus osallistui 30.-31. heinäkuuta 1 750 sotilaan kuljettamiseen Maltalle operaatio Stylessä. Aluksen tehtävänä harhauttaa vihollista tulittamalla Algheroa, johon myös HMS Ark Royalin lentokoneet iskivät samassa yhteydessä. Harhautuksella saavutettiin torpedoveneiden siirtyminen Genovan lahdelle ja Sisilian lähivesille, vaikka Italian laivaston ylijohto ei uskonutkaan Sisilian maihinnousuun.
Alus oli mukana operaatio Halberdissa. Aluksen ollessa 23. lokakuuta suojaamassa Gibraltarilta kotimaahan matkaavaa saattuetta HG75 siihen osui Saksan laivaston sukellusveneen U-563:n laukaisema torpedo sillan etupuolelle surmaten aluksen päällikön Berthonin sekä 158 muuta miehistönjäsentä (35°36′N, 10°04′W).Eloonjääneet jättivät aluksen, mutta se ei kuitenkaan uponnut heti ja miehistö palasi alukseen yrittämään sen pelastamista. Alus saatiin liikkeelle kohti Gibraltaria ja lopulta korvetti HMS Jonquilin saattama hinaaja Thames otti sen hinaukseen. Sään heiketessä Cossack upposi 27. lokakuuta sen jälkeen kun loput miehistöstä oli evakuoitu saattavaan korvettiin.
Généreux (1785)

| Généreux |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Rochefort
Kölinlasku:  24. heinäkuuta 1782
Laskettu vesille:  21. kesäkuuta tai heinäkuu 1785
Palveluskäyttöön:  lokakuu 1785
Poistui palveluskäytöstä:  Britannian 1800 valtaama HMS Généreux
Loppuvaihe:  romutettu 1816
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 966 t
Pituus:  55,87 m
Leveys:  14,90 m
Syväys:  7,26 m
Koneteho:  täystakiloitu
Miehistöä:  3 upseeria ja 690 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  yhteensä 74 tykkiä: 28 × 36 naulan SML tykkiä 30 × 18 naulan tykkiä 16 × 8 naulan tykkiä 4 × 36 naulan karronadia
Généreux oli Ranskan laivaston vuonna 1785 vesillelaskettu 74-tykkinen Téméraire-luokan linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin Rochefortin telakalta, missä köli laskettiin 24. heinäkuuta 1782. Alus laskettiin vesille joko 21. kesäkuuta tai heinäkuussa 1785 ja otettiin palvelukseen vielä saman vuoden lokakuussa.
Palvelus

Elokuussa 1798 alus osallistui päällikkönsä Louis Jean-Nicolas Lejoillen alaisuudessa Abukirin taisteluun, jossa se oli toinen selviytyneistä Guillaume Tellin kanssa.
Se kohtasi 18. elokuuta 50-tykkisen Britannian kuninkaallisen laivaston HMS Leanderin, jonka se valtasi pitkällisen taistelun päätteeksi. Taistelussa Généreux'n miehistöstä sai surmansa noin 100 ja haavoittui 180 miestä.
Maaliskuussa 1799 alus suojasi saattueen Korfulle. Matkalla aluksen päällikkö Lejoille päätti tulittaa Brindisiä. Lejoille sai taistelussa surmansa, jolloin luutnantti Claude Touffet otti aluksen päällikkyyden. Kaupunki antautui 3. maaliskuuta kaksituntisen laukaustenvaihdon jälkeen.
Alus lähti päällikkönsä Renaudinin johdolla 6. helmikuuta 1800 Toulonista johtaen kontra-amiraali Jean-Baptiste Perréen johtamaa laivuetta, johon kuuluivat Généreux'n lisäksi fregatti Badine ja korvetit Pareille ja Fauvette sekä flöitti Ville de Marseille. Aamulla 18. helmikuuta kuninkaallinen laivasto hyökkäsi laivueen kimppuun Lampedusan saaren edustalla. Seuranneessa taistelussa Perrée sai surmansa, mutta Généreux'n tulen suojaamana laivueen muut alukset pääsivät pakoon. Généreux'n antautuminen päätti taistelun.
Palvelus > HMS Généreux

Alus liitettiin kuninkaalliseen laivastoon nimellä HMS Généreux. Se oli 1801 Minorcalla, kun alukselle pakko-otettiin HMS Walmesleyn miehistöä. Alus kohtasi Espanjan laivaston aluksia ja määrättiin jatkamaan matkaansa Egyptiin. Myrsky esti matkan, joten alus partioi nykyisen Libyan rannikolla. Osallistuttuaan tuloksettomaan hyökkäykseen Elballe alus lähti rauhan solmimisen jälkeen Minorcalta Spitheadiin, jonne se saapui 27. heinäkuuta 1802.
Alus romutettiin 1816.
Heikki Aho (jalkapalloilija)

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 16. maaliskuuta 1983 (ikä 41)
Syntymäpaikka: Muurame, Suomi
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 182 cm
Junioriseurat
1990–1999: Ilves
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2000–2008 | TamU | 140 | (1) |
| 2000 | → NoPy (laina) | 16 | (0) |
| 2007 | → PP-70 (laina) | 1 | (0) |
| 2008 | → TPV (laina) | 7 | (0) |
| 2009–2012 | Jaro | 72 | (3) |
| 2013–2016 | Ilves | 80 | (5) |
| Yhteensä | Yhteensä | 316 | (9) |
Maajoukkue
| 1999 | Suomi U16 | 9 | (0) |
| 1999–2000 | Suomi U17 | 8 | (0) |
| 2000–2001 | Suomi U18 | 8 | (0) |
| 2001 | Suomi U19 | 3 | (0) |
| 2002 | Suomi U20 | 1 | (0) |
| 2003–2005 | Suomi U21 | 12 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 30. heinäkuuta 2020.
Heikki Aho (s. 16. maaliskuuta 1983 Muurame) on suomalainen jalkapalloilija, joka edusti Veikkausliigassa Tampere Unitedia, FF Jaroa ja Tampereen Ilvestä. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja tai oikea laitapuolustaja.
Aho on Tampereen Ilveksen kasvatti, mutta hän edusti vuosina 2000–2008 Tampere Unitedia, jonka riveissä hän voitti Suomen-mestaruuden vuosina 2001, 2006 ja 2007. Tampere Unitedissa hän kuului joukkueen avainpelaajiin kaudesta 2003 lähtien. Ahon rooli tamperelaisjoukkueessa kuitenkin pieneni kaudella 2008 ja hän päätti siirtyi kaudeksi 2009 Pietarsaaren Jaroon. Aho allekirjoitti lokakuussa 2010 kaksivuotisen jatkosopimuksen. Marraskuussa 2012 Aho palasi kasvattajaseuraansa Tampereen Ilvekseen kaksivuotisella sopimuksella.
Aho pelasi 244 Veikkausliiga-ottelua ja teki niissä seitsemän maalia.
Saavutukset

Suomen mestaruus 2001, 2006, 2007
Harald von Bosse

Bossen suunnittelema Riian pörssitalo (1855), nykyinen taidemuseo.
Harald Julius von Bosse (ven. Гаральд Андреевич Боссе, Garald Andrejevitš Bosse; 29. syyskuuta (J: 17. syyskuuta) 1812 Pietari, Venäjä – 10. maaliskuuta 1894 Dresden, Saksa) oli pietarinsaksalainen arkkitehti, joka suunnitteli asuintaloja, palatseja ja kirkkoja. Hänen arkkitehtuurinsa edustaa kertaustyylejä.
Bossen suku oli alkujaan Riian baltiansaksalaisia ja hänen isänsä Ernst Gotthilf Bosse oli taidemaalari. Bosse kouluttautui arkkitehdiksi vuosina 1828–1831 Darmstadtissa Saksassa Georg Mollerin johdolla, ja palasi sitten Pietariin, jossa hän oli aluksi Aleksandr Brjullovin avustajana. Pietarin taideakatemia myönsi hänelle vapaan taiteilijan arvon vuonna 1832 ja hänet kutsuttiin akatemian jäseneksi vuonna 1839 sekä sen professoriksi vuonna 1854. Bosse oli vuodesta 1858 keisarillisen hovin arkkitehtina. Hän vetäytyi vuonna 1863 terveyssyistä viettämään eläkepäiviä Dresdeniin Saksaan. Bosse sai todellisen valtioneuvoksen arvonimen vuonna 1863 ja hänet aateloitiin vuonna 1865. Hän teki myös taidekäsitöitä, taidegrafiikkaa ja vesivärimaalauksia.
Bosse suunnitteli lukuisia palatseja ja asuintaloja. Hän yhdisteli taitavasti eri tyylisuuntia kuten uusrenessanssia ja uusbarokkia. Bossen päätyönä pidetään pyörökaarityylistä Riian pörssitaloa. Pietarissa hänen töitään ovat muun muassa Paškovin talo Kutuzovin rantakadulla (1843), Kitnerin talon muutostyöt Iisakin aukiolla (1847–1848), hänen oma kotitalonsa Vasilinsaarella (1847–1849), ruhtinas Kotšubein uusrenessanssityylinen talo (1853–1857) ja ruhtinatar Buturlinan uusbarokkityylinen talo (1857–1860) Tšaikovskogo-kadulla, Aleksandrinski-teatterin edustalla ollut kasvihuone (1860) sekä sittemmin purettu saksalainen reformoitu kirkko Moikan rantakadulla (yhdessä David Grimmin kanssa, 1862–1865). Bosse suunnitteli uusrokokootyylisiä sisustuksia keisarillisiin Talvipalatsiin, Oranienbaumin palatsiin ja Mihailovskin palatsiin sekä kesäasunnot Znamenkan suuriruhtinas Nikolai Nikolajevitšille ja Mihailovkan suuriruhtinas Mihail Nikolajevitšille.
Bosse on suunnitellut myös uusgoottilaisen Helsingin saksalaisen kirkon (1864) yhdessä C. J. von Heidekenin kanssa, tosin sen ulkonäköä muutettiin 1800-luvun lopulla Josef Stenbäckin suunnitelmien pohjalta. Bosse osallistui myös Helsingin Ritarihuoneen suunnittelukilpailuun ja piirsi rakennuksia Pietarin suomalaiselle seurakunnalle. Eläkepäivillään Bosse suunnitteli Dresdeniin Ihmevuoren Pyhän Simeonin ortodoksikirkon (1872–1874) ja reformoidun kirkon (1892–1894).
Bosse on haudattu Dresdenin Trinitatisfriedhof-hautausmaalle.
Kuvagalleria

Zakrevskin talo, Pietari (1847)
Kotšubein talo, Pietari (1857)
Buturlinan talo, Pietari (1860)
Saksalainen kirkko, Helsinki (1864)
Pyhän Simeonin kirkko, Dresden (1874)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Harald von Bosse Wikimedia Commonsissa
Haukkajärvi

Haukkajärvi voi tarkoittaa seuraavia:
Haukkajärvi, järvi Käkisalmen piirissä entisessä Hiitolan kunnassa
Haukkajärvi, järvi Kouvolan Valkealassa
Haukkajärvi, järvi Mikkelissä
Haukkajärvi, järvi Orivedellä
Haukkajärvi, järvi Ruovedellä
Haukkajärvi, järvi Virroilla
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Haukkajärvi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Harald Wieselgren

| Harald Wieselgren |
| --- | --- |
 Harald Ossian Wieselgren
Henkilötiedot
Koko nimi:  Harald Ossian Wieselgren
Syntynyt: 1835
Kuollut: 1907 (71–72 vuotta)
Kansalaisuus:  Ruotsi
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ruotsi
Tuotannon kieli: ruotsi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Harald Ossian Wieselgren (1835–1907) oli ruotsalainen kirjailija. Hän oli 1877–1900 kirjastonhoitajana Kuninkaallisessa kirjastossa. Hän  toimitti 1866–1879 lehteä Ny illustrerad tidning ja jatkoi 1857–1865 teoksen Svenskt biografiskt lexikon toimittamista. Hän on julkaissut elämäkertakokoelmat Ur vår samtid (1880), Bilder och minnen (1889), I gamla dagar och i våra (1900).
Wieselgrenin isä oli raittiusaatteen edistäjä Peter Wieselgren. Hänen veljensä oli kirjailija Sigfrid Wieselgren.
Teokset

Lars Johan Hierta (1881)
Cavour (1884)
Helige Bernhards skrifter (1865–1866)
Finland och Norge
Ur vår samtid (1880)
Bilder och minnen (1889)
I gamla dagar och i våra (1900)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Harald Wieselgren Wikimedia Commonsissa
Hammaskivi

Hammaskiveä hampaan tyvessä
Hammaskivi (calculus dentalis, odontoliitti) on hammassairaus, jossa suun bakteereista ja kalkkisuoloista muodostuu kerrostumaa hampaan pinnalle.
Plakki eli bakteerimassa kovettuu hammaskiveksi syljen ja bakteerien aineenvaihdunnan vaikutuksesta. Hammaskiveä muodostuu ensin hampaiden vapaille pinnoille ienrajaan, johon myös plakki tavallisesti kertyy. Hammaskivi aiheuttaa ikenissä gingiviitin eli ientulehduksen, joka ilmenee ikenien verenvuotona hampaita harjatessa. Hammaskiveä poistetaan ultraäänen ja raaputtamisen avulla.
Joskus voidaan käyttää termejä supragingivaalinen ja subgingivaalinen hammaskivi. Ensimmäinen viittaa ikenenpäälliseen hammaskiveen ja jälkimmäinen ikenenalaiseen hammaskiveen.
Hammaskiven käsin tehtävään mekaaniseen raaputtamiseen käytetty instrumentti.
Ultraääntä hyödyntävä hammaskiven poistamisessa käytetty instrumentti
Koiran hammaskiven poistamista eläimen nukutuksen aikana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hammaskivi Wikimedia Commonsissa
Terveyskirjasto.fi – Ientaskujen itsehoito (Arkistoitu – Internet Archive)
Hammaskeiju (elokuva)

| Hammaskeiju> Tooth Fairy |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Michael Lembeck
Käsikirjoittaja:  Jim Piddock
Tuottaja:   Jim Piddock  Mark Ciardi  Gordon Gray  Jason Blum 
Säveltäjä:  George S. Clinton
Kuvaaja:  David Tattersall
Leikkaaja:  David Finfer
Pääosat:   Dwayne Johnson  Ashley Judd  Stephen Merchant  Julie Andrews 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Kanada  Yhdysvallat 
Tuotantoyhtiö:   Walden Media  Mayhem Pictures  Blumhouse Productions  Dune Entertainment 
Levittäjä:  InterCom Netflix
Kesto:  101 min
Alkuperäiskieli:  venäjä
Budjetti:  48 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria
Tuotto:  52 miljoonaa dollaria
Seuraaja:  Hammaskeiju 2
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hammaskeiju (Tooth Fairy) on Michael Lembeckin ohjaama fantasiakomediaelokuva vuodelta 2010. Sen ensimmäiset julkiset esitykset pidettiin 14. tammikuuta 2010 Australiassa ja Perussa. Yhdysvalloissa ja Kanadassa sen ensimmäinen esitys oli 22. tammikuuta 2010. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti yli 52 000 000 Yhdysvaltain dollaria, joista 14 000 000 dollaria eli 23,3 prosenttia tuli avausviikonlopun aikana.
Juoni

Elokuva kertoo Derek Thompsonista (Dwayne Johnson), kovaotteisesta alemmassa liigassa pelaavasta jääkiekkoilijasta, jota kutsutaan "Hammaskeijuksi" hänen taklaustensa mukaan, jotka usein irrottavat vastustajalta hampaita. Pelatessaan kaveriensa kanssa korttia hän häviää kymmenen dollaria ja ryöstää ne tyttöystävänsä Carlyn (Ashley Judd) tyttären Tessin (Destiny Whitlock) tyynyn alta. Kun Tess sitten ei herätessään löydä rahaa tyynyn alta, hän melkein menettää uskonsa hammaskeijuun. Thompson saa virallisen haasteen Keijumaasta, minne hän joutuu vasten tahtoaan. Hammaskeijujen päällikkö Lily (Julie Andrews) tuomitsee Thompsonin kahdeksi viikoksi hammaskeijuksi, ja jokainen suorittamatta jäänyt tehtävä lisää rangaistuksen pituutta viikolla.
Hey You

| ”Hey You” Madonna |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 16. toukokuuta 2008
 Tuottaja(t): Madonna   Pharrell Williams   Mirwais Ahmadzaï
 Tyylilaji: Pop
 Kesto: 04.16
 Levy-yhtiö: Warner Bros.
Madonnan muut singlet
| ”Jump” 2006 | ”Hey You” 2007 | ”4 Minutes” 2008 |
Hey You on yhdysvaltalaisen poplaulajan Madonnan laulu, jonka hän teki ilmastonmuutosta vastustavaan Live Earth -konserttiin.
Musiikkivideo

Kappaleen musiikkivideolla ei näytetä ollenkaan Madonnaa, vaan sitä, miten maailma kärsii ilmastonmuutoksesta.
Hammaslahden baptistiseurakunta

| Hammaslahden baptistiseurakunta |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  baptismi
Perustettu:  1901
Lakkautettu:  22. marraskuuta 1935
Pääkirkko:  Pyhäselkä, Suomi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hammaslahden baptistiseurakunta oli Hammaslahdella toiminut baptistiseurakunta. Baptistityö Hammaslahdella alkoi vuonna 1901. Seurakunnan johtajana toimi saarnaaja Vilho Malin ja paikkakunnalla piti paljon tilaisuuksia myös Kiihtelysvaarasta syntyisin ollut Johannes Jalkanen. Hammaslahden seurakunta oli pitkään Pohjois-Karjalan suurin baptistiseurakunta.
Historia

Hammaslahden baptistiseurakunnan työ nousi hengellisestä herätyksestä Malinin toiminnan kautta. Samoin paikkakunnalla oli tyytymättömyyttä luterilaista emäseurakuntaa kohtaan.
Vuoden 1902 alussa Hammaslahdella kastettiin 20 henkilöä.Kun Hammaslahden työ kasvoi, keräsi seurakunta myös vastustusta. Vuoteen 1906 mennessä seurakunnan jäsenmäärä oli kasvanut yli sataan. Seurakunnalla ei ollut kuitenkaan omaa rakennusta, joten viisivuotisjuhlat pidettiin Elias ja Miina Mustosen kodissa Hammaslahden Lähdekorvessa, josta oli tullut seurakunnan vakituinen kokoontumispaikka. Seurakunnan jäseniin kuului muun muassa kansanedustajana toiminut sosialidemokraatti Oskari Ikonen.
1910-luvun alun helluntaiherätys koettiin Hammaslahden seurakunnassa virvoittavana. 1913 kesäjuhlilla kastettiin 20 uskoon tullutta eteläpohjalaisen evankelista Elina Valkaman työn kautta. Samalla seurakuntaopilliset kysymykset alkoivat jakamaan mielipitetä kasvavan seurakunnan keskuudessa.
Baptistisaarnaajana vuodesta 1908 toiminut Pekka Mikkonen perusti lähistölle Pyhäselän Suhmuraan oman seurakunnan nimeltä Herran Kansa. Mikkonen veti mukaansa väkeä Hammalahden seurakunnasta kuin muualta Pohjois-Karjalsta.
Seurakunta lakkautettiin marraskuussa 1935 ja sen jäljellä olleet jäsenet siirrettiin Värstilän baptistiseurakuntaan. Seurakunta oli menettänyt jäseniä niin Herran Kansaan kuin helluntaiherätykseen.
Hatred, Anger and Disgust

| Hatred, Anger and Disgust Pyrexia |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : helmikuu 1995 Sabella Studio, New York
 Julkaistu: 1995
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: death metal
 Kesto: 12.30
 Levy-yhtiö: Mockery Records
Pyrexian muut julkaisut
| Sermon of Mockery 1993 | Hatred, Anger and Disgust 1995 | System of the Animal 1997 |
Hatred, Anger and Disgust on yhdysvaltalaisen death metal -yhtyeen Pyrexian EP-levy. Se ilmestyi vuonna 1995 Mockery Recordsin julkaisemana tuhannen kappaleen rajoitettuna painoksena.
Albumi on ensimmäinen, jolla laulajana toimii Keith DeVito.
Kappaleet

Hatred, Anger and Disgust – 4.14
Bludgeoned by Deformity – 4.16
The Enshrined – 4.00
Kokoonpano

Chris Basile – bassokitara
Rob Maresca – rummut
Guy Marchais – kitara
Phil Selfridge – kitara
Keith DeVito – laulu
Aiheesta muualla

Hatred, Anger and Disgust Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Hatred, Anger and Disgust Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Haminan rata

Haminan rata (ruots. Fredrikshamnsbanan) on Suomen rataverkkoon kuuluva rataosuus. Alun perin yksityinen rata, jonka rakentamisesta vastasi Järnvägsaktiebolaget Fredrikshamn -niminen rautatieyhtiö, avattiin liikenteelle vuonna 1899, jolloin rataosuus erkani Kouvolan–Kotkan radalta Inkeroisten rautatieasemalla. Rata siirtyi valtion omistukseen vuonna 1916. Rataan tehtiin tuntuvia oikaisuja 1900-luvun alkupuolella Liikkalan ja Metsäkylän kohdalle. Vanhan Haminan radan kaikki liikennepaikat olivat Hykkyrä, Sippu, Toukosuo, Liikkala, Metsäkylä, Klemola, Reitkalli, Tikkamäki, Kivelä, Hamina ja Summa. Tämä osuus oli käytössä aina vuoteen 1984 saakka, jolloin Juurikorven ja Haminan välinen nk. JuHa-rata otettiin käyttöön. Inkeroisten ja Haminan välisellä osuudella oli henkilöliikennettä aina vuoteen 1968 saakka. Radan suurin nopeus on 100 km/h.
JuHa-rata

Juurikorpi–Hamina-rata eli JuHa-rata on 18,7 kilometriä pitkä sähköistetty yksiraiteinen rataosa, joka on valmistunut vuonna 1984. Rata linjattiin siten, että se voisi palvella myöhemmin osana Helsingistä itään suunniteltua HELI-rataa. Radalla on ainoastaan tavaraliikennettä, eikä nykyään yhtään tasoristeystä. Rataosuudella on Suurvuoren tunneli, jolla on pituutta 765 metriä. Tunnelia rakennettiin vuosina 1979-1983.
Kuvia

Haminan entinen rautatieasema, joka nykyisin toimii linja-autoasemana.
Haminan veturitalli, purettu vuonna 2008.
Suurvuoren tunnelin suuaukolta Haminan suuntaan.
Haminan ratapiha.
Hiukkanen (ainejärjestö)

| Teknis-luonnontieteellinen kilta Hiukkanen ry |
| --- | --- |

 engl. Guild of Science and Engineering Hiukkanen 
Perustettu:  1989
Haalareiden väri:  violetti
Osoite:  Korkeakoulunkatu 3, 33720 Tampere
Kotisivut:  www.hiukkanen.fi
Teknis-luonnontieteellinen kilta Hiukkanen ry (lyh. Hiukkanen) on Tampereen yliopiston teknillisen fysiikan, matematiikan sekä kemian pääaineopiskelijoiden ainejärjestö. Tavanomaisen ainejärjestön tapaan myös Hiukkanen valvoo jäseniensä etua yliopiston päätöksenteossa ja järjestää toimintaa jo valmistuneille jäsenilleen, alumneille.
Hiukkasen jäsenlehti on nimeltään Liaani.
Hiukkanen on perustettu vuonna 1989.
Hiukkasia violeteissa haalareissaan vuoden 2007 vappuna.
Hakassit

Hakassit (hakassiksi Тадарлар, Tadarlar, ven. Хакасы, Hakasy) ovat turkkilais-tataarilainen kansa Etelä-Siperiassa sijaitsevassa Hakassian tasavallassa Venäjällä. Hakasseja on noin 80 000.
Hakasseista on aikaisemmin käytetty monia, osin harhaanjohtavia nimityksiä, kuten Minusinskin tataarit, Abakanin tataarit ja Jenisein turkkilaiset.
Määrä, kieli ja uskonto

Venäjän vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan hakasseja oli yhteensä 75 622. Hakassit muodostavat noin 12 prosenttia Hakassian tasavallan väestöstä, missä heitä asui 65 421. Lisäksi heitä asuu jonkin verran ympäröivillä alueilla, kuten Krasnojarskin aluepiirissä (4 489) ja Tuvan tasavallassa (1 219).
Hakassit jakaantuva viiteen heimoon (Beltir, Sagai, Katšin, Koibal ja Kyzyl), joiden kielet eroavat toisistaan melkoisesti, mutta tästä huolimatta heille luotiin 1920-luvulla yhteinen kirjakieli hakassi.
Suurin osa hakasseista harjoitti vielä 1900-luvun alkuun asti omaa šamanismistista uskontoaan, jossa oli vaikutteita buddhalaisuudesta. Ensimmäiset venäläiset lähetyssaarnaajat saapuivat jo 1700-luvulla, mutta vasta 1800-luvulla hakasseja alettiin käännyttää aktiivisemmin ortodoksikristityiksi. Nykyisin suurin osa on ortodokseja, mutta myös šamanistisia piirteitä on säilynyt runsaasti.
Elinkeinot

Hakassit ovat perinteisesti olleet paimentolaisia, mutta he ovat harjoittaneet myös maanviljelyä, metsästystä ja kalastusta. Hakassien paimentolaista elämäntapaa alettiin rajoittaa Neuvostoliiton perustamisen jälkeen ja suuri osa onkin luopunut paimentolaisuudesta. Lampaiden ja karjan kasvatus ovat toki vielä nykyisinkin melko yleisiä elinkeinoja, mutta monet hakassit työskentelevät nykyisin myös teollisuuden ja palveluelinkeinojen palveluksessa.
Historia

Hakassien esi-isien asuinalue oli 500-luvulta lähtien kirgiisien ajoittaisen vallan alainen. Asuinalue oli nykyistä laajempi ja ulottui Jenisein keskijuoksulle. Mongolit alistivat hakassit valtansa 1200-luvulla. Nykyinen hakassikansa syntyi kun hakassit sekoittuivat mongolien ja Jenisein alueella asuneiden kirgiisien kanssa.
Venäjä otti tämän Kirgiisien maana tai Khongorain nimellä tunnetun alueen haltuunsa 1700-luvulla. Venäläisten maahanmuutto alkoi 1820-luvulla, kun Minusinskin ympäristöstä löydettiin kultaa ja avattiin kaivoksia. Venäläiset alkoivat käännyttää hakasseja ortodoksisuuteen 1800-luvulla. Tällöin myös alkoi hakassien siirtyminen paimentolaisuudesta muihin elinkeinoihin.
Venäjän vuoden 1905 vallankumouksen aikana alkoi autonomia pyrkimykset levitä myös hakassien keskuudessa. Sittemmin hakassien alue tuli kuulumaan Neuvostoliittoon. Vuonna 1923 perustettiin Hakassien kansallinen piirikunta. Tuolloin myös luotiin virallisesti käsite hakassit, joihin luettiin alueen viisi heimoa. Kansallisesta piirikunnasta muodostettiin Hakassien autonominen alue 20. lokakuuta 1930, joka oli osa Krasnojarskin aluepiiriä.
Neuvostoliiton hajotessa Hakassien autonominen alue julistautui Hakassian tasavallaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hakassit Wikimedia Commonsissa
Hank and His Milkmen

Hank and His Milkmen oli suomalainen 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa toiminut kantrivaikutteinen poprock-yhtye. Yhtyeen tunnetuin kappale on debyyttisingle ”Viimeinen tuoppi”. Viimeinen vuonna 1990 ilmestynyt single julkaistiin nimellä Milkmen.
Kokoonpano

Kai Niskanen – laulu
Raimo Laine – kitara, laulu
Aki Vähäaho – kitara, laulu
Köpi – basso, laulu
Jahmo – rummut, laulu
Viimeisellä Milkmen-nimellä tehdyllä singlellä ”Suuri päällikkö” levyn takakannessa kokoonpanoksi ilmoitettiin:
Vähis – kitara, laulu
Kaitsu – laulu
Jarno – kitara
Örtsi – basso
Tapio – rummut
Diskografia > Singlet

Viimeinen tuoppi / Muukalainen – Poko Records.1987
Maitomies / Hei hoi laulu se soi – Poko Records.1988
Kirottu kylä / Tänne takaisin – Poko Records.1988
Joulun alla sillan alla / Sininen joulu – Poko Records.1988
Suuri päällikkö / Sataa taas – Poko Records.1988  (nimellä Milkmen)
Diskografia > Albumit

Piruparka pyytää maitoa (Poko Records,  1988)
Henkipatto (Poko Records,  1989) (12" EP)
Ei parta pahoille kasva (Poko Records,  1989)