stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen kaupungit
Suomen kaupunkialueet > Suurimmat taajamat vuonna 2019

Seuraavassa taulukossa on lueteltu Suomen kymmenen asukasluvun perusteella suurinta taajamaa vuonna 2019. Jos taajama kuuluu useampaan kuin yhteen kuntaan, kussakin kunnassa sijaitsevan osan väkiluku on ilmoitettu vastaavan kunnan nimen perässä. Luettelon väestö- ja pinta-alatiedot sekä kunta- ja maakuntajako ovat ajankohdan 31.12.2019 mukaiset. Tilaston perusteella Suomessa oli kuusi yli 100 000 asukkaan taajamaa vuonna 2019.
| Taajama | Väkiluku (31> 12.2019) | Maapinta-ala (km²) | Väestötiheys (as> /km²) | Kunta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Helsingin keskustaajama | &&&&&&&&01305893.&&&&001 305 893 | &&&&&&&&&&&&0682.0910000682,91 | &&&&&&&&&&&01912.02000001 912,2 | Helsinki 637 073 Espoo 282 732 Vantaa 228 664 Järvenpää 42 940 Kerava 36 040 Tuusula 29 736 Nurmijärvi 20 328 Kauniainen 9 668 Sipoo 8 347 Kirkkonummi 7 658 Mäntsälä 2 663 Vihti 39 Pornainen 5 |
| Tampereen keskustaajama | &&&&&&&&&0341696.&&&&00341 696 | &&&&&&&&&&&&0279.0370000279,37 | &&&&&&&&&&&01223.01000001 223,1 | Tampere 225 440 Nokia 28 462 Ylöjärvi 25 836 Kangasala 22 102 Lempäälä 20 822 Pirkkala 19 034 |
| Turun keskustaajama | &&&&&&&&&0277677.&&&&00277 677 | &&&&&&&&&&&&0283.0270000283,27 | &&&&&&&&&&&&0980.0300000980,3 | Turku 184 047 Kaarina 31 973 Raisio 23 533 Naantali 14 309 Lieto 14 083 Masku 5 819 Rusko 3 913 |
| Oulun keskustaajama | &&&&&&&&&0205137.&&&&00205 137 | &&&&&&&&&&&&0203.0250000203,25 | &&&&&&&&&&&01009.03000001 009,3 | Oulu 187 588 Kempele 17 549 |
| Jyväskylän keskustaajama | &&&&&&&&&0128911.&&&&00128 911 | &&&&&&&&&&&&0111.0220000111,22 | &&&&&&&&&&&01159.01000001 159,1 | Jyväskylä 127 222 Muurame 1 689 |
| Lahden keskustaajama | &&&&&&&&&0119469.&&&&00119 469 | &&&&&&&&&&&&0116.0320000116,32 | &&&&&&&&&&&01027.01000001 027,1 | Lahti 103 990 Hollola 15 101 Asikkala 378 |
| Kuopion keskustaajama | &&&&&&&&&&091243.&&&&0091 243 | &&&&&&&&&&&&&053.020000053,20 | &&&&&&&&&&&01715.01000001 715,1 | Kuopio |
| Porin keskustaajama | &&&&&&&&&&083479.&&&&0083 479 | &&&&&&&&&&&&0120.0420000120,42 | &&&&&&&&&&&&0693.0200000693,2 | Pori 83242 Ulvila 10 273 Harjavalta 6 367 Nakkila 3 967 |
| Joensuun keskustaajama | &&&&&&&&&&072621.&&&&0072 621 | &&&&&&&&&&&&&080.082000080,82 | &&&&&&&&&&&&0898.0600000898,6 | Joensuu 61 659 Kontiolahti 6 272 Liperi 4 690 |
| Vaasan keskustaajama | &&&&&&&&&&067789.&&&&0067 789 | &&&&&&&&&&&&&069.073000069,73 | &&&&&&&&&&&&0972.0200000972,2 | Vaasa 59 570 Mustasaari 8 219 |
Muuttoliike kaupunkeihin

Väestöennusteiden mukaan Suomen suurimpien kaupunkiseutujen väestö tulee myös lähivuosikymmeninä kasvamaan. Näitä kasvukeskuksia ovat Helsingin, Tampereen, Turun, Oulun, Kuopion ja Jyväskylän seudut sekä näitä pienemmät yliopistokaupungit. Kasvukeskukset houkuttelevat uusia asukkaita muuttamaan niihin lähialueiltaan, mutta etenkin Helsingin seudulle muutetaan suoraan kauempaakin, koska paikallinen keskus ei tarjoa riittävästi mahdollisuuksia ja joka tapauksessa olisi muutettava kauas.
Kasvavia seutuja yhdistävät hyvä työpaikka- ja koulutustarjonta, kattavat kaupalliset ja julkiset palvelut, hyvät liikenneyhteydet ja edullinen sijainti. Mitä suuremmaksi kaupunki kasvaa, sitä houkuttelevampi siitä tulee, kun palvelut, työpaikat, koulutusmahdollisuudet ja kulttuuritarjonta lisääntyvät. Suomen kasvukeskukset sijaitsevat enimmäkseen maan lounaiskolkassa. Poikkeuksen tekee Oulu, jota on kehitetty osin poliittisin päätöksin Pohjois-Suomen veturiksi.
Yliopistoista tai yliopistojen filiaaleista on selvää etua kaupungin kehittymisen kannalta työpaikkojen ja kattavien palvelujen ohella, sillä taantuvia yliopistokaupunkeja ei Suomessa ole. Itä-Suomessa etenkin Lappeenranta ja Kuopio ovat onnistuneet pysymään kasvukeskuksina. Kullakin yliopistokaupungilla on muitakin vahvuuksia, kuten asema maakuntansa selvänä keskuksena. Kasvukeskusten menestys onkin tapahtunut osin muun maakunnan kustannuksella nuorten muuttaessa keskuskaupunkiin ja maaseudun kuihtuessa. Toisaalta, jos maakunnalla ei olisi vetovoimaista keskuskaupunkia, muuttoliike voisi kohdistua kokonaan pois maakunnasta.
Taantuvat kaupungit eivät ole onnistuneet asukkaiden houkuttelemisessa. Nämä kaupungit ovat usein syrjässä suurista keskuksista maan pohjois- ja itäosissa, mutta muutamia sijaitsee myös etelämpänä ja lännessä rannikolla. Ne ovat aikoinaan omanneet hyvät lähtökohdat, kuten suuria teollisuuslaitoksia tai olleet rautateiden risteysasemia. Globalisaation myötä teollisuus siirtyi osin pois Suomesta; tilanne on hankala kaupungeille, joiden elinkeino oli selkeästi painottunut sen varaan. Korvaavien elinkeinojen kehittäminen on ollut vaikeaa esimerkiksi Porin ja Lahden talousalueilla. Toisaalta yliopistokaupunki Tampere on onnistuneesti siirtänyt painopistettä pois teollisuudesta ja on maan voimakkaimmin kasvavia keskuksia.
Seutukunnat Suomessa

Kaupunkiseutu tarkoittaa keskuskuntaa ja sitä ympäröiviä lähikuntia, jotka ovat tiiviissä yhteydessä keskuskuntaan. Suomen kunnat on hallinnollisesti ryhmitelty seutukunniksi, joista osa on kasvukeskusseutukuntia ja osa väestöään menettäviä maaseutumaisempia alueita. Koko seutukunnan väkiluku antaa todellisemman kuvan talousalueen koosta etenkin, jos alueen kuntarakenne on pirstaloitunut. Toisaalta seutukuntaan kuuluu aina laajoja haja-asutusalueita, joka saa kaupunkialueen näyttämään harvaanasutulta.
Seutukuntajakoa on useasti muutettu, eivätkä Suomen seutukuntajaot liity mitenkään ulkomaisten kaupunkien yhteydessä käytettyihin kaupunkiseutujaotuksiin.selvennä  Seutukunnat eivät aina noudata talousalueiden rajoja, ja joskus samaan talousalueeseen kuuluvat kaupungit voivat kuulua eri maakuntaankin. Eräät keskikokoiset kaupungit taas eivät välttämättä muodosta omia seutukuntiaan, vaan kuuluvat jonkin suuremman keskuskaupungin seutukuntaan. Seutukunta käsitteenä ei välttämättä anna selvää käsitystä sen sisältämän kaupungin tai kaupunkien koosta, vaan ainoastaan seutukunnan koosta, joka sekin voi olla tapauksesta riippuen melko keinotekoinen käsite.
Käynnissä olevien kuntaliitosten myötä monet seutukunnat ovat yhdistymässä tai yhdistyneet yhdeksi kunnaksi. Näin on tapahtumassa tai tapahtunut esimerkiksi Hämeenlinnan, Joensuun, Jyväskylän, Kokkolan, Kouvolan, Lappeenrannan, Salon ja Seinäjoen seuduilla. Tämä hämärtää edelleen kaupunki-käsitteen merkitystä. Uusi suurkunta kutsuu yleensä itseään kaupungiksi, jolloin koko suurkunta on hallinnollisesti kaupunki, vaikka kaupunkimaista asutusta olisikin vain suurkunnan keskustaajamassa.
Aiheesta muualla

Kaupungit ja keskukset Rakennusperinto.fi.  10.10.2008. Museovirasto ja Ympäristöministeriö. Arkistoitu 12.1.2012. Viitattu 30.8.2012.
Kuntaliitto
Suomen Kaupunkiopas
Tilastokeskus
Suomen kunnat
| --- | --- |
Hallinto:  Kuntavaalit • Kunnanvaltuusto Suomessa • Kunnanhallitus Suomessa • Kunnanjohtaja Suomessa • Kunnanvaltuuston puheenjohtaja • Kunnanhallituksen puheenjohtaja • Kuntayhtymä • Suomen Kuntaliitto • Suomen kunnanvaakunat • Kuntanumero • Pitäjänkokous • Kuntakokous
Kuntaluettelot:  Luettelo Suomen kunnista • Luettelo Suomen entisistä kunnista • Luettelo Suomen kunnista väkiluvun mukaan • Luettelo Suomen kunnista pinta-alan mukaan • Luettelo Suomen kunnista perustamisvuoden mukaan • Luettelo Suomen kuntien koordinaateista • Luettelo Suomen ruotsin- ja kaksikielisistä kunnista • Luettelo Suomen kunnista postinumeropiireittäin • Luettelo Suomen postinumeroista kunnittain • Luettelo Suomen rannikkokunnista • Luettelo Suomen kuntanumeroista • Luettelo Suomen kunnista vuonna 2008
Kaupunkiluettelot:  Suomen kaupungit • Luettelo Suomen kaupungeista • Luettelo Suomen entisistä kaupungeista • Luettelo Suomen kaupungeista perustamisvuoden mukaan
Suomen kuntauudistukset:  Vuoden 1865 kunnallisasetus • Suuri kuntauudistus (1961–1982) • Kunta- ja palvelurakenneuudistus (2005–2012) • Sote-uudistus (2011–)
Kuntamuutokset:  Kuntajakolaki • Kuntaliitos Suomessa • Luettelo kuntaliitoksista Suomessa kunnittain • Kuntaliitokset Suomessa ilman yhteistä rajaa • Luettelo Suomen kuntien nimenmuutoksista • Alueliitos • Luettelo osakuntaliitoksista Suomessa
Historialliset kuntamuodot:  Suomen keskiaikaiset seurakunnat • Luettelo Suomen kirkkopitäjistä • Kaupunki • Kauppala • Luettelo Suomen kauppaloista • Maalaiskunta • Epäitsenäinen kauppala • Taajaväkinen yhdyskunta • Luettelo Suomen taajaväkisistä yhdyskunnista • Vanhat kaupungit Suomessa • Uudet kaupungit Suomessa • Suomen laittomat kunnat
Vielä 1800-luvun alussa Suomen kaupungit olivat pieniä ja maaseutumaisia. Tämä Pehr Adolf Kruskopfin vuonna 1837 tekemä kuva on Tampereelta nykyisen Koskikeskuksen paikalta.
Suomen kasvukeskukset: Helsinki, Tampere, Turku, Oulu ja Jyväskylä ympäristöineen.
Jaime

Jaime on nimi, joka esiintyy espanjan kielessä ja portugalin kielessä miehen etunimenä ja englannin kielessä naisen etunimenä. Se on muunnelma nimestä Jaakob (hepr. ‏יעקב‎). Se äännetään espanjaksi /ˈxai.me/ ja englanniksi /ˈd͡ʒeɪ.mi/.
Suomessa etunimi Jaime on vuoteen 2023 mennessä annettu yhteensä alle 211 miehelle ja alle 24 naiselle.
Tunnettuja Jaime-nimisiä

Jaime Alguersuari (s. 1990), espanjalainen kilpa-autoilija
Jaime Alguersuari, Sr. (s. 1950), espanjalainen ratamoottoripyöräilijä
Jaime Arbós (s. 1952), espanjalainen maahockeypelaaja
Jaime de Armiñán (1927–2024), espanjalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja
Jaime Barnatán, Jimmy Barnatan (s. 1981), espanjalainen näyttelijä
Jaime Bourbonnais (s. 1998), kanadalainen jääkiekkoilija
Jaime Bergman (s. 1975), yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä
Jaime Calderón Calderón (s. 1966), meksikolainen roomalaiskatolinen piispa
Jaime Luiz Coelho (1916–2013), brasilialainen katolinen arkkipiispa
Jaime Delgado Aparicio (1943–1983), perulainen pianisti ja säveltäjä
Jaime Espinal (s. 1984), dominikaanilais-puertoricolainen vapaapainija
Jaime Rafael Fuentes Martín (s. 1945), uruguaylainen roomalaiskatolinen piispa
Jaime Garzón (1960–1999), kolumbialainen koomikko ja rauhanneuvottelija
Jaime Gavilán (s. 1985), espanjalainen jalkapalloilija
Jaime Pedro Gonçalves (1936–2016), mosambikilainen katolinen arkkipiispa
Jaime Harrison (s. 1976), yhdysvaltalainen poliitikko
Jaime Hernandez (s. 1959), yhdysvaltalainen sarjakuvataiteilija
Jaime King (s. 1979), yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli
Jaime Laredo (s. 1941), bolivialainen viulisti ja kapellimestari
Jaime Lorente (s. 1991), espanjalainen näyttelijä
Jaime Lusinchi (1924–2014), Venezuelan presidentti
Jaime Brufau Maciá (1922–1996), espanjalainen roomalaiskatolinen piispa
Jaime Magalhães (s. 1962), portugalilainen jalkapalloilija
Jaime Mata (s. 1988), espanjalainen jalkapalloilija
Jaime Maussan (s. 1953), meksikolainen toimittaja ja ufologi
Jaime Melo (s. 1980), brasilialainen kilpa-autoilija
Jaime Morey (1942–2015), espanjalainen laulaja
Jaime Mota de Farias (1925–2021), brasilialainen katolinen piispa
Jaime Muñoz Pedroza (s. 1958), kolumbialainen katolinen piispa
Jaime Nunó (1824–1908), espanjalainen säveltäjä
Jaime Lucas Ortega y Alamino (1936–2019), kuubalainen kardinaali
Jaime Pacheco (s. 1958), portugalilainen jalkapalloilija
Jaime Pressly (s. 1977), yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä
Jaime Rodríguez (s. 1959), elsalvadorilainen jalkapalloilija
Jaime Rodríguez Salazar (s. 1939), meksikolainen roomalaiskatolinen piispa
Jaime Roldós Aguilera (1940–1981), Ecuadorin presidentti
Jaime Ruiz (s. 1935), perulainen jalkapalloilija
Jaime Sin (1928–2005), filippiiniläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kardinaali
Jaime Spengler (s. 1960), brasilialainen roomalaiskatolinen piispa
Jaime Soto (s. 1955), yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa
Jaime St. James (s. 1960), yhdysvaltalainen laulaja
Jaime Vendera, yhdysvaltalainen laulaja
Jaime Vieira Rocha (s. 1947), brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa
Jaime Villarroel Rodríguez (s. 1962), venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa
Jaime Paz Zamora (s. 1939), Bolivian presidentti
Jaime Zumalacárregui (s. 1956), espanjalainen maahockeypelaaja
Kuvitteellisia henkilöitä:
Jaime Lannister, hahmo kirjasarjassa Tulen ja jään laulu sekä televisiosarjassa Game of Thrones
Tampereen Sisu

| Tampereen Sisu |
| --- | --- |

Perustettu:  1960
Paikkakunta:   Tampere, Suomi
Värit:                
Lajit:  • Lentopallo  • Naisvoimistelu • Painonnosto  • Pyöräily  • Pikaluistelu  • Miesten Telinevoimistelu  • Naisten Telinevoimistelu  • Cheerleading
Puheenjohtaja:  Anna Tanninen
Tampereen Sisu on vuonna 1960 perustettu urheiluseura, jossa on mahdollista harrastaa telinevoimistelua, cheerleadingia, trikkausta, freegymia, parkouria, trampoliinivoimistelua, naisvoimistelua, lentopalloa, painonnostoa, pyöräilyä sekä pikaluistelua. Seurassa on myös aktiivinen veteraanijaosto ("Sisukkaat").
Historia

Tampereen Sisu on monilajiseura, jossa on koko historian ajan harrastettu sekä kilpa- että kuntourheilua ja -liikuntaa. Seurassa ovat toimineet/toimivat  seuraavat jaostot ja lajit: telinevoimistelu, naisvoimistelu, pyöräily, painonnosto, lentopallo, nuorisojaosto, luistelu, yleisurheilu, varainhankinta, naisjaosto ja veteraanit.
Sisun synty oli seurausta työväen urheiluliikkeen ja laajemmin sosiaalidemokraattisen puolueen hajaannuksesta, jonka mainingeissa Tampereen Kilpa-Veljistä erosi TUL:n itsenäisyyttä kannattaneita jaostoja ja aktiiveja. Eronneet perustivat uuden seuran, jonka nimeksi tuli Tampereen Sisu.
Politiikka leimasikin voimakkaasti alkuvuosikymmenten seuratoimintaa. Se vaikutti voimakkaasti myös kilpailutoimintaan. TUL:n seurojen jäsenet eivät 1960-luvun alussa päässeet maajoukkueiden edustustehtäviin. Sisussa huippuvoimistelijat joutuivat jäämään pois jopa olympialaisista.
Alkuaikoina seurassa oltiin yhtä työväenliikkeeseen kuuluvaa perhettä, jossa kaikki tehtiin talkoilla. Myös olympia- ja muut arvokisamitalistit osallistuivat muun muassa varainhankintaan.
Liikunnan ohella alkuvuosikymmeninä kukoistivat nuoriso- ja kulttuuritoiminta ja Sisu  onkin menestyneimpiä seuroja TUL:n kulttuuri- ja henkisissä kilpailuissa. Perheseuran ja nuorisojaoston perinteet yhdistyvät edelleen jatkuvissa kesäleireissä.
Suurimmat harrastajajoukot ovat koko seuran historian ajan koonneet nais- ja telinevoimistelu. Varainhankinnan selkäranka on koko toiminnan ajan ollut naisjaosto, jonka monet jäsenet ovat olleet myös tärkeitä järjestöpoliittisia vaikuttajia.
Seuran urheilullisen menestyksen huippuvuodet osuivat 1960- ja 1970-luvuille.  Suurimmat menestykset seuran urheilijat ovat saavuttaneet  telinevoimistelussa, pyöräilyssä, luistelussa ja painonnostossa.
Erityisesti 1980-luvulta lähtien urheilun ammattilaistuminen johti siihen, että työn ohella harjoittelu ei enää riittänyt kansalliselle huipulle pääsyyn kuin poikkeustapauksissa. Kilpaurheilun merkitys Sisussa onkin vähentynyt erityisesti kilpaurheilun siirryttyä 1990-luvun suuressa järjestöuudistuksessa lajiliitoille, jolloin Työväen Urheiluliiton tehtäväksi määriteltiin kuntoliikunta, nuoret ja veteraanit.
Myös muutokset vapaa-ajan merkityksessä ovat ohjanneet seuran eri jaostojen ja lajien nousuja ja laskuja.  Vapaa-ajan ja yhteiskunnan yksilöllistyminen on vaikuttanut voimakkaasti muun muassa siihen, että nuoriso- ja kulttuuritoiminta alkoi hiipua 1980-luvulta lähtien. Uutena toimintamuotona taas on tullut mukaan veteraanitoiminta. Veteraanijaosto Sisukkaiden Sisun laulajat ja Senioritanssijat myös jatkavat liikunnan ja kulttuurin yhdistämisen perinnettä.
Monista voimakkaista yhteiskunnallisista muutoksista huolimatta Tampereen Sisun toimintaidea on edelleen perheseura, joka tarjoaa liikuntamahdollisuuksia kaikentasoisille harrastajille.
Kilpailumenestys

Reino Heino, voimistelu, Méxicon 1968 olympialaiset
Hannu Rantakari, voimistelu, olympiapronssia Tokion kesäolympialaisissa 1964 hypyssä
Martti Mansikka, voimistelu, olympiapronssia Melbournen kesäkisoissa 1956 joukkuekilpailussa
Minetit, joukkuevoimistelu, hopeaa Espanjan Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2018
Minetit, joukkuevoimistelu, hopeaa Budapestin maailmanmestaruuskilpailuissa 2018
Aiheesta muualla

http://www.tampereensisu.fi/
Itä-Suomen yliopiston kuoro Joy

Itä-Suomen yliopiston kuoro Joy ry  on pääosin Itä-Suomen yliopiston opiskelijoista koostuva joensuulainen kuoro, jossa on laulajia noin 70. Vuodesta 2014 lähtien Joy-kuoro on toiminut Itä-Suomen yliopiston virallisena edustuskuorona. Kuoro toimii yliopistosta irrallisena yhdistyksenä.
Kuoro esiintyy säännöllisesti yliopiston juhlissa, Joensuun ja lähialueen musiikkitilaisuuksissa sekä järjestää omia konsertteja. Esimerkiksi vuonna 2019 kuoro osallistui Joensuun kaupunginorkesterin Carmina Burana -suurnäyttämökantaatin suurkuoroon yhdessä kamarikuoro Kaiskun kanssa. Vuonna 2022 kuoro esitti Vivaldin Gloria -teoksen yhdessä Joensuun konservatorion ja Pielisen-Karjalan musiikkiopiston kanssa. Kuoro on esiintynyt ulkomailla muun muassa 1994 Petroskoissa Venäjällä, 1998 Hofissa Saksassa, 2003 Missoulan kansainvälisillä kuorofestivaaleilla Montanassa Yhdysvalloissa, 2005 Pohjois-Italiassa ja keväällä 2007 Budapestissa Unkarissa. Ohjelmistossa on koti- ja ulkomaisia teoksia: kansanlauluja, viihdemusiikkia, hengellistä musiikkia ja klassisempaa kuoromusiikkia.
Kuoron taiteellinen johtaja on kuoronjohtaja sekä sellonsoiton, säveltapailun ja musiikin teorian opettaja Matti Makkonen (2022-). Kuoronjohtajina ovat aiemmin toimineet kapellimestari Huba Hollókői (2022), musiikin maisteri, musiikkipedagogi Mari-Annika Heikkilä (2017-2021) ja musiikin lehtori, Director cantus Helena Hulmi (1984-2017).
Levytykset

Valkovilla (1996)
Joulun Tähden (2001)
Laulu soi (2000) (yhdessä muiden esiintyjien kanssa)
Rakkaudesta laulu (2009)
Vie mua (2014)
Lunta (2015)
He lives in You (2021)
Aiheesta muualla

Itä-Suomen yliopiston kuoro Joy
Italiansusikoira

| Italiansusikoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Italia
Määrä:  Suomessa muutamia
Rodun syntyaika:  1900-luku
Alkuperäinen käyttö:  palveluskoira
Nykyinen käyttö:  palveluskoira, pelastuskoira, laviinikoira, poliisikoira, rauniokoira, laumanvartija
Muita nimityksiä:  Lupo Italiano, Italian Wolfdog
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Ulkonäkö
Säkäkorkeus:  uros 60–70 cm narttu 58–65 cm
Väritys:  harmaa tai kerma - selässä satulakuvio
Italiansusikoiran pentu.
Italiansusikoira (lupo italiano) on italialainen koirarotu.
Ulkonäkö

Koiran sukupuolen pystyy päättelemään sen päästä ja ilmeestä. Sillä on mustat huulet ja vahvat leuat. Täyden hampaiston purenta on leikkaava. Runko on tukeva olematta turhan pitkänomainen. Vatsa on vahva ja vatsaviiva ylösvetäytynyt. Selkä on suora ja erittäin hyvin kehittynyt. Italiansusikoiralla on kokoonsa nähden nopeat ja sulavat liikkeet: sen ravin tulisi antaa vaikutelma "elegantista voimasta". Raajat ovat pitkät, lihaksikkaat ja hieman kulmautuneet. Häntä riippuu alhaalla ja kuten siperianhuskyllä, ei kierry kerälle. Karvapeite on keskipitkä ja kohtuullisen kova, lyhyempää ja hienompaa se on päässä ja raajoissa. Väritys vaihtelee harmaasta (erinäisin merkein) kermaan, ja selässä on tumma satulakuvio.
Alkuperä

Mario Messi aloitti rodun kehittämisen pyrkimyksenään saada aikaan koira, joka soveltuisi väestön suojeluun ja armeijan käyttöön ihmishenkiä pelastamaan. Saavuttaakseen päämääränsä hän risteytti suden ja saksanpaimenkoiran keskenään. Myöhemmin Italian hallitus otti tehtäväkseen rodun vaalimisen ja jalostuksen, sekä tunnusti sen virallisesti roduksi. Italiansusikoiran kasvatuskeskus perustettiin Piemonten Cumianaan, missä populaation koko kasvoi vähitellen 700 yksilöön. Rotua on käytetty palveluskoirana erilaisissa tehtävissä laviinikoirasta rauniokoiraksi, ja sen hajuaisti onkin todettu korvaamattomaksi. Sitä tavataan kotimaansa lisäksi myös Ranskassa, missä se on niin ikään palveluskoira.
Kirjallisuutta

Gómez-Toldrà, Salvador: Suuri koirakirja osa 1
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Lupo_Italiano
Käännös suomeksi
Oleksandr Vilkul

| Oleksandr Vilkul |
| --- | --- |

Ukrainan varapääministeri
 24. joulukuuta 2012 – 27. helmikuuta 2014  
Edeltäjä:  Borys Kolesnikov
Seuraaja:  Volodymyr Hroisman
Dnipropetrovskin alueen päämies
 18. maaliskuuta 2010 – 24. joulukuuta 2012  
Edeltäjä:  Viktor Bondar
Seuraaja:  Dmytro Kolesnikov
Kansanedustaja
 2006–2010; 2014–2019  
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. toukokuuta 1974 (ikä 50) Kryvyi Rih, Ukrainan SNT
Kansalaisuus:  Ukraina
Tiedot
Puolue:  Vilkulin blokki – ukrainalainen perspektiivi (2020–)
Muut puolueet:  Alueiden puolue (2006–2014), Oppositioblokki (2014–2020)
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.vilkul.ua
Oleksandr Jurijovytš Vilkul (ukr. Олександр Юрійович Вілкул; s. 24. toukokuuta 1974) on ukrainalainen poliitikko, joka on toiminut Kryvyi Rihin sotilashallinnon johtajana Venäjän hyökättyä Ukrainaan helmikuussa 2022. Vuosina 2012–2014 hän toimi Ukrainan varapääministerinä.
Vilkul syntyi Kryvyi Rihissä. Hän opiskeli Kryvyi Rihin teknillisessä yliopistossa ja valmistui kaivosinsinööriksi vuonna 1996. Vuosina 1991–2006 hän toimi esimiestehtävissä useissa kaivannaisyrityksissä. Vuonna 2005 hänet valittiin alueiden puolueen Kryvyi Rihin paikallisjärjestön johtajaksi. Vuoden 2006 parlamenttivaaleissa hänet valittiin Ukrainan parlamenttiin eli Verh’ovna Radaan alueiden puolueen listan 59:ntenä, seuraavan vuoden vaaleissa taas listan 76:ntena. Vuonna 2010 hänet valittiin Dnipropetrovskin alueen päämieheksi, minkä myötä hän erosi parlamentista; hän toimi virassa vuoteen 2012 asti. Vuosina 2012–2014 hän toimi Ukrainan varapääministerinä. Vuoden 2014 parlamenttivaaleissa hän palasi Verh’ovna Radaan oppositioblokin listan toisena ehdokkaana. Vuonna 2015 hän pyrki oppositioblokin ehdokkaana uudelleen Dnipropetrovskin alueen päämieheksi, mutta hävisi vaalin toisella kierroksella Borys Filatoville. Vuoden 2019 presidentinvaalissa Vilkul oli oppositioblokin ehdokkaana. Hän sai 4,15 prosenttia äänistä. Saman vuoden parlamenttivaaleissa hän oli ehdolla oppositioblokin listan toisena, muttei tullut valituksi. Vuonna 2020 hän perusti oman puolueensa, Vilkulin blokki – ukrainalainen perspektiivi, jonka listalta hänet valittiin vuonna 2020 Dnipron kaupunginvaltuustoon.
Helmikuussa 2022, kaksi päivää sen jälkeen kun Venäjän oli käynnistänyt hyökkäyksen Ukrainaan, Vilkul nimitettiin Kryvyi Rihin sotilashallinnon johtajaksi. Aiemmin Venäjä-mielisen Vilkulin asettumista Ukrainan puolelle pidettiin Ukrainassa yllätyksenä. Hyökkäyksen alettua hän kertoo muun muassa alkaneensa kannattaa Ukrainan Nato-jäsenyyttä ja ukrainan kielen valta-asemaa.
Oleksandr Tkatšenko

| Oleksandr Tkatšenko |
| --- | --- |

Ukrainan kulttuuri- ja informaatioministeri
 4. kesäkuuta 2020–  
Edeltäjä:  Svitlana Fomenko
Kansanedustaja
 2019–2020  
Ryhmä/puolue:  Kansan palvelija
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. tammikuuta 1966 (ikä 58) Kiova, Ukrainan SNT
Kansalaisuus:  Ukraina
Oleksandr Vladyslavovytš Tkatšenko (ukr. Олександр Владиславович Ткаченко; s. 22. tammikuuta 1966) on ukrainalainen journalisti ja poliitikko, joka on toiminut Ukrainan kulttuuri- ja informaatioministerinä vuodesta 2020 lähtien.
Tkatšenko syntyi Kiovassa. Hän opiskeli journalismia Kiovan yliopistossa ja valmistui vuonna 1990. Vuosina 1988–1991 hän työskenteli televisiojuontajana. Vuosina 1991–1994 hän toimi Reuters-uutistoimiston Ukrainan-kirjeenvaihtajana. Vuosina 1994–1999 hän toimi Nova mova -tuotantoyhtiön toimitusjohtajana. Vuosina 1996–1997 hän toimi 1+1-televisiokanavan varapäätuottajana. Vuosina 1999–2005 hän toimi Novyi kanal -televisiokanavan johtajana. Vuosina 2000–2001 hän toimi pääministeri Viktor Juštšenkon neuvonantajana. Vuosina 2008–2019 hän toimi 1+1 media -yhtiön toimitusjohtajana. Vuoden 2019 parlamenttivaaleissa hänet valittiin Ukrainan parlamenttiin eli Verh’ovna Radaan Kansan palvelija -puolueen listan yhdeksäntenä, sitoutumattomana ehdokkaana. Kesäkuussa 2020 hänet nimitettiin Ukrainan kulttuuri- ja informaatioministeriksi, minkä myötä hän erosi kansanedustajan tehtävästä.