stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Loihde
Historia

Loihteen juuret ovat paikallisessa puhelinyhtiötoiminnassa. Vuonna 1882 vaasalaiset liikemiehet perustivat Oy Waasan Telefooniyhdistyksen, joka oli Suomen viides puhelinyhtiö. lähde?
Suomen telealalle on ominaista, että puhelinyhtiöitä perustivat yksityiset ihmiset omien kommunikaatiotarpeidensa pohjalta. Näin ollen pieniä puhelinyhtiöitä, -yhdistyksiä ja -osuuskuntia syntyi Suomeen useita satoja. Viime sotien jälkeen alalla alkoi rakenteellinen muutos, ja pieniä puhelinyhtiöitä yhdistyi suuremmiksi. Esimerkiksi Vaasan seudulla oli 1950-luvun puolivälissä noin 20 itsenäistä puhelinyritystä, joista suurin osa liittyi 1960-luvun alkuun mennessä Vaasan Puhelin Oy:hyn. Vastaava kehitys tapahtui myös Etelä- ja Keski-Pohjanmaalla. Vuonna 1989 Vaasan Puhelin ja Etelä-Pohjanmaan Puhelin fuusioituivat Vaasan Läänin Puhelin Oy:ksi, ja Kokkolan Puhelin Oy liitettiin samaan yhtiöön vuonna 2010. lähde?
Anvia-nimellä konserni toimi vuodesta 2008 alkaen. lähde? Vuonna 2014 Elisa nousi Anvian suurimmaksi omistajaksi ja omisti 9.10.2014 yrityksestä 25 prosenttia. Anvia pyysi arviot yhtiön osakkeen arvosta. Kahden ulkopuolisen asiantuntijan tekemän arvion mukaan osakkeen arvo on selvästi korkeampi kuin Elisan tarjoama 2 000 euroa. Elisa pyrki valtaamaan Anvian, mutta eri tahoilta ryhdyttiin torjumaan valtausyritystä. Kesällä 2016 Anvia ja Elisa sopivat yritysjärjestelystä, jossa Anvian telecom-liiketoiminnot sulautuivat Elisaan 1.7.2016.
Entinen Anvia Oyj vaihtoi nimensä Viria Oyj:ksi tammikuussa 2017 ja ryhtyi rakentamaan konsernia uuden strategiansa mukaisesti, jossa keskiöön nousi turvallisuus ja tiedon jalostaminen. Yhtiö teki useita yritysostoja, joilla se laajensi palveluvalikoimaansa muun muassa tietoturvaan, ohjelmistokehitykseen ja digitaalisen liiketoiminnan kehittämiseen, dataratkaisuihin ja pilviteknologioihin. Vuonna 2021 yhtiön nimeksi vaihtui Loihde Oyj.
Kirjallisuutta

Boij, Pauline: Vaasan Puhelimen 100 vuotta: 1882–1982.  Vaasa:  Vaasan Puhelin, 1982.  ISBN 951-99388-5-0
Aiheesta muualla

Loihde
Viria Oyj:n historiaa Pörssitiedossa
Kokkolan Puhelin Oy:n osake- ja omistushistoriaa Pörssitiedon nettisivulla
Asyut

| Asyut |
| --- | --- |

 Asyut
 Koordinaatit: 27°11′N, 31°11′E 
Valtio:  Egypti
Kuvernoraatti:  Asyut
Väkiluku (2006):  389 307
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Asyut (vanhassa muodossa myös Assiut, arab. أسيوط‎, ’Asyūṭ) on kaupunki Egyptissä Niilin varrella. Asyut on yksi Ylä-Egyptin suurimmista kaupungeista. Sen asukasluku oli vuonna 2006 389 307.
Maantiede

Asyut sijaitsee Egyptissä Asyutin kuvernoraatissa Niilin vasemmalla rannalla. Asyut kuuluu Ylä-Egyptin suurimpiin kaupunkeihin. Niilin laakso Asyutin kohdalla on leveydeltään noin 20 kilometriä. Hieman kaupungista pohjoiseen sijaitsee vuonna 1902 rakennettu Asyutin pato. Padon vettä käytetään maatalousalueiden kasteluun Keski-Egyptissä.
Historia

Asyutin nykyinen nimi on arabialainen väännös koptinkielisestä nimestä Siout. Muinaisen Egyptin kaudella kaupunki oli Wepwawetin palvonnan keskus. Kallioilla kaupungista lounaaseen on merkittäviä 12. dynastian aikaisia hautoja. Kaupunki oli kuitenkin merkittävämmän Theban varjossa. Hellenistisellä kaudella kaupunki tunnettiin nimellä Lykopolis eli "Susien kaupunki" viittauksena Wepwawetin sakaalin päähän. Se tunnettiin koptilaisen Johannes Lykopolislaisen kotikaupunkina.
Kaupungin islamilainen historia ennen Egyptin mamelukkien valtakauden loppupuolta tunnetaan huonosti. Keskiajalla kaupunkia kutsuttiin myös nimillä Suyut tai Sayut. Nykyinen muoto Asyut on alkanut tulla käyttöön 1400-luvulla. Monet eri arabiaksi kirjoittaneet oppineet käyttivät kaupunkiin viittaavalla nimellä al-Suyuti. Heistä ehkä tunnetuin oli vuonna 1505 kuollut historioitsija Džalal al-Din. Taloudellisesti kaupunki tunnettiin maataloustuotteistaan ja paikallisesta teollisuudesta. Monia tuotteista vietiin karavaanein kohti Sudania ja etenkin Darfuriin. Takaisin päin tuotiin muun muassa orjia ja norsunluua. Historiallista merkitystä kaupungilla oli varsinaisesti vasta vuonna 1769, jolloin se oli puhjenneen kapinan keskus. Sen merkitys kasvoi edelleen 1800-luvulla. Vuonna 1875 kaupunkiin saapui rautatie Kairosta ja seuraavana vuonna sen asukasluku oli noin 28 000.
Anwar Sadatin murhan jälkeen islamilainen äärijärjestö Islamilainen jihad yritti epäonnistuen aloittaa yleisen islamilaisen vallankumouksen Asyutissa. Odotettua massaliikehdintää ei kuitenkaan syntynyt ja Egyptiläiset laskuvarjojääkärit palauttivat kaupungin keskushallinnon valtaan muutaman päivän kuluttua.
Talous

Asyut on nykyisin yksi harvoista Egyptin kaupungiesta, jossa valmistetaan edelleen hopeisia päälleompeleita. Perinteisiin tuotteisiin lukeutuvat myös keramiikka, puutyöt ja matot. Kaupungissa on myös nykyaikaisempaa tekstiiliteollisuutta ja kemikaaliteollisuutta.
Väestö

Asyutin asukasluku vuonna 2006 oli 389 307. Kaupungissa on merkittävä koptilainen väestönosa. Asyut muodostaa yhden koptilaisen kirkon hiippakunnista.
Kuvia

Asyutin pato.
Puinen hautakoriste Egyptin 12. dynastian kaudelta Asyutista.
Alexanien palatsi vuodelta 1910.
Asyutin yliopisto.
Hilwan

| Hilwan Hulwan Helwan |
| --- | --- |

 Hilwan
 Koordinaatit: 29°51′N, 31°20′E 
Valtio:   Egypti
Kuvernoraatti:  Kairo
Väkiluku (2006):  396 791
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hilwan (myös Hulwan tai Helwan) on kaupunki Egyptisä Niilin varrella Kairon eteläpuolella. Aikanaan se tunnettiin etenkin kylpylöistään ja sittemmin siitä on muodostunut teollisuuskeskus. Sen asukasluku oli vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan 396 791.
Maantiede

Hilwan sijaitsee Egyptissä Niili varrella joen oikealla rannalla noin 25 kilometriä Kairosta etelään. Paikka sijaitsee noin 30–58 metriä kohoavalla Niilin törmällä.
Historia

Hilwan on saanut nimensä paikalla sijaitsevien lähteiden mukaan. Paikalla on ollut mahdollisesti asutusta jo muinaisen Egyptinkaudella. Arkeologisissa kaivauksissa on löydetty keramiikkaa ja hautauksia Egyptin 1. dynastian kaudelta. Rooman valtakunnankaudella paikalla oli kylpylöitä.
Suurempaa asutusta paikalle alkoi muodostua arabien valloitettua Egyptin. Egyptin kuvernööri Abd al-Aziz ibn Marwan joutui evakuoimaan al-Fustatin suuren tulvan takia vuonna 690. Hän muutti jonkin matkaa al-Fustatista etelään nykyisen Hilwanin paikalle. Hieman ympäröivää maastoa korkeammalla oleva paikka oli turvassa Niilin tulvilta ja kuvernööri päätti perustaa paikalle oman asumuksensa. Sittemmin paikalle kohosi palatseja, moskeijoita ja nilometri. Umaijadien kaudella paikalle rakennettiin kylpylöitä. Paikkakunnan merkitys taantui umaijadien valtakauden jälkeen. Mamelukkien hallitessa Egyptiä Hilwanin rakennukset olivat jo kadonneet ja lähteet olivat täyttyneet hiekalla.
Lähteet kaivettiin auki uudelleen vasta Egyptin kediivi Abbas I:n kaudella. Paikalle perustettiin tuolloin hoitola ihotaudeista tai reumata kärsiville sotilaille. Paikkakuntaa laajennettiin edelleen Abbas I:n seuraajien Ismailin ja Tawfiqin kausilla. Ismail rakennutti Hilwaniin Kasr al-Walida-palatsin äidilleen. Vuonna 1869 ja 1892 avautui kylpylöitä. Kuningas Faruq rakennutti lähelle Niilin varteen kesäasuntonsa, joka nykyisin toimii museona ja puistona.
Hilwanista tuli Egyptin monarkian päättymisen jälkeen vuonna 1952 teollisuuskeskus. Gamal Abdel Nasserin hallinto pyrki teollistamaan maata ja tämän yhteydessä Hilwaniin rakennettiin suuri metalliteollisuuden kompleksi. Paikalla valmistettiin myös esimerkiksi Nasr-merkkisiä Fiatin autojen kopioita. Helmikuussa 1968 Hilwanissa järjestettiin suuria Nasserin vastaisia mielenosoituksia. Mielenosoitukset johtivat lupauksiin uudistuksista, joita ei kuitenkaan Nasserin eläessä kokonaan toteutettu.
Talous

Hilwan on edelleen teollinen keskus. Vanhastaan kaupungissa on valmistettu rautaa ja terästä. Al-Muqattamin kukkuloiden juurella sijaitsee teollisuusalue, jolla on esimerkiksi aseteollisuutta. Muita teollisuuden aloja ovat esimerkiksi alumiinin, sementin ja lannoitteiden valmistus, sekä elintarvike- ja tekstiiliteollisuus. Libyan aavikolta sijaitsevalta Abu al-Gharadiqin maakaasukentältä tulee kaasuputki, jonka kaasua käytetään Hilwanin teollisuuden tarpeisiin. Kaupungin eteläpuolelta kulkee puolestaan öljyyputki VälimereltäSuezile.
Väestö ja kulttuuri

Hilwanin asukasluku oli vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan 396 791.
Kaupungissa sijaitsee vuonna 1975 perustettu Hilwanin yliopisto. Kuningas Faruqin entinen kesäasunto käsittää kansallisen observatorion. Myös sen sääasema oli Egyptin ensimmäinen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hilwan Wikimedia Commonsissa
Kuningas Faruqin kesäpalatsi.
Nasser Hilwanin autotehtaalla.
Japanilainen puutarha Hilwanissa.
Sanoma

| Sanoma Oyj |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Aina tulee sanomista
Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Osake:  OMXH: SANOMA
Markkina-arvo:   1 251,9 milj. € (31.12.2024)
ISIN:  FI0009007694
Perustettu:  1999
Toimitusjohtaja:  Rob Kolkman
Puheenjohtaja:  Pekka Ala-Pietilä
Kotipaikka:  Helsinki
Toimiala:  media
Tuotteet:  lehdet, oppimateriaalit, viihdepalvelut
Liikevaihto:   1 344,8 milj. € (2024)
Liikevoitto:   81,8 milj. € (2024)
Tilikauden tulos:   40,6 milj. € (2024)
Henkilöstö:   4 820 (FTE, keskim. 2024)
Tytäryhtiöt:  Sanoma Media Finland Sanoma Learning (Sanoma Pro Oy)
Omistaja:  Jane ja Aatos Erkon säätiö, suurin yksittäinen omistaja
Kotisivu:  www.sanoma.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Helsingin Sanomien toimitus sijaitsee Sanomatalossa.
Sanomala, lehtipaino Vantaan Martinlaaksossa.
SanomaWSOY:n logo.
Sanoma Oyj (vuoteen 2008 SanomaWSOY Oyj) on Suomen suurin mediakonserni. Yhtiöllä on medialiiketoimintaa Suomessa sekä oppimisliiketoimintaa Suomen lisäksi muiden muassa Belgiassa, Hollannissa, Puolassa, Ruotsissa, Norjassa ja Espanjassa. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Sanomatalossa, Helsingissä. Sanomalla oli vuonna 2024 keskimäärin noin 4 800 työntekijää kokoaikaisiksi muutettuna.
Sanoman tunnetuin yksittäinen media on Pohjoismaiden suurin sanomalehtilähde? Helsingin Sanomat. Konserniin kuuluvalla Nelonen Medialla on neljä televisiokanavaa, joista merkittävin on Nelonen sekä useita kuunnelluimpia radiokanavia. Keväällä 2020 Sanoma osti Alma Median alueelliset uutismediat, niistä suurimpina Aamulehti ja Satakunnan Kansa.
Sanoman toimitusjohtajana on toiminut Rob Kolkman 1. tammikuuta 2024 lähtien. Aiempia toimitusjohtajia olivat Susan Duinhoven vuosina 2015–2023 Harri-Pekka Kaukonen vuosina 2011–2015 ja Hannu Syrjänen vuosina 2001–2010.
Historia

Helsingin Sanomien edeltäjä, Päivälehti, perustettiin vuonna 1889. Vuonna 1999 Sanoma ja WSOY yhdistyivät SanomaWSOY:ksi. Rautakirja sulautui vuonna 2003 SanomaWSOY:hyn. Konserni muutti nimensä Sanomaksi vuonna 2008.
Sanomalehdet

Helsingin Sanomat
Ilta-Sanomat
Aamulehti
Janakkalan Sanomat
Jämsän Seutu
Kankaanpään Seutu
KMV-lehti
Merikarvia-lehti
Nokian Uutiset
Rannikkoseutu
Suur-Keuruu
Sydän-Satakunta
Tyrvään Sanomat
Valkeakosken Sanomat
Satakunnan Kansa Länsi-Suomi
Raumalainen
Omistajat

Sanoman osakkeet on listattu Helsingin pörssiin. Yhtiön suurimmat omistajat ovat perinteisesti olleet Erkon sukuun kuuluvia. Maaliskuussa 2014 uutisoitiin, että Antti Herlin oli suoraan tai sijoitusyhtiöidensä kautta ostanut tulosjulkistuksen jälkeen yli 2,5 miljoonaa Sanoman osaketta ja noussut yhtiön toiseksi suurimmaksi osakkeenomistajaksi noin 7,64 %:n omistusosuudella. Erkon sukuun kuuluvan Robin Langenskiöldin omistusosuus oli noin 7,54 %.
Toukokuussa 2012 kuollut Aatos Erkko testamenttasi koko osakevarallisuutensa Jane ja Aatos Erkon säätiölle. Osakkeet siirtyivät säätiön omistukseen 3. lokakuuta 2012.
Suurimmat osakkeenomistajat (yli kaksi prosenttia osakkeista) olivat 31. joulukuuta 2024:
Jane ja Aatos Erkon säätiö – 24,35 %
Holding Manutas Oy (Antti Herlinin sijoitusyhtiö) – 13,37 %
Robin Langenskiöld – 7,50 %
Rafaela Seppälä – 4,68 %
Keskinäinen työeläkevakuutusyhtiö Varma – 3,39 %
Helsingin Sanomain Säätiö – 2,87 %
Keskinäinen Eläkevakuutusyhtiö Ilmarinen – 2,49 %
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sanoma Wikimedia Commonsissa
Sanoma Group (englanniksi, suomeksi)
Pörssitieto: Sanoma Oy:n pörssihistoriaa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland
Örjan Ramberg

Örjan Ramberg vuonna 1974.
Ralf Örjan Ramberg (s. 26. helmikuuta 1948 Johanneberg, Göteborg, Ruotsi) on ruotsalainen näyttelijä. Hän valmistui 1974 Malmön teatterikoulusta. Hän on ollut vuodesta 1977 Dramatenin näyttelijä, ja samana vuonna hän näytteli ensimmäisen elokuvaroolinsa elokuvassa Jack.
Rambergilla on poika ruotsalaissyntyisen näyttelijän Lena Olinin kanssa.
Palkinnot

Guldmasken sarjassa paras miesnäyttelijä (Gökboet), 1995
O'Neill-stipendi, 2001
Litteris et Artibus, 2009
Aiheesta muualla

Örjan Ramberg Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Örjan Ramberg (Arkistoitu – Internet Archive), Dramaten
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Norja
Saastamoinen (yritys)

Saastamoinen Oy (vuosina 1912–1971 H. Saastamoinen Oy, 1971–1983 Saastamoinen Yhtymä Oy) oli suomalainen, etupäässä Kuopiossa toiminut monialakonserni. Sen perustaja oli 1876 liiketoiminnan Kuopiossa aloittanut Herman Saastamoinen. Virallisesti osakeyhtiö perustettiin vuonna 1912.
Yrityksen merkittävimpiä toimialoja oli sahateollisuus. Yritys operoi Kuopion alueella muun muassa Syvänniemen höyrysahaa ja Haapaniemen telakkaa. Vuonna 1923 yritys aloitti vanerin tuottamisen, ja myöhemmin omaksi yrityksekseen erotettiin Saastamoisen Faneri Oy. Muita yrityksen toimialoja olivat muun muassa päivittäistavarakauppa, elintarviketukkutoiminta, ravintolatoiminta ja autokauppa. 1970-luvun puolivälissä Saastamoisella oli Apti-niminen, Suomen eri kaupungeissa sijainneiden yhdentoista ravintolan ketju, jonka Alkon tytäryhtiöt Kantaravintolat Oy ja Yhtyneet Ravintolat Oy ostivat vuonna 1977. Samoihin aikoihin Saastamoisen perustama Heps-tavarataloketju myytiin Tukolle, ja myöhemmin luovuttiin myös pienemmistä, kauppiasvetoisista Tops- ja Pops-myymälöistä.
1980-luvulla tappiolliseksi kehittynyt yhtymä hajotettiin. Metsäteollisuus myytiin UPM:lle, joka lopetti kaikki neljä yrityksen tehdasta ja rakensi niiden tilalle asuntoja. Kiinteistöyritykseksi jäänyt Saastamoinen Oy meni konkurssiin 1996.
Kirjallisuutta

Jyrki Paaskoski: Vastuu ja velvoitus. Kolme sukupolvea Saastamoisen perheyrityksessä. Saastamoisen säätiö 2005. ISBN 9519562737.
Merkinnän syy: Artikkelissa Herman Saastamoinen on tätä enemmän myös yrityksestä: lankarulla- ja tulitikkutuotanto, Heps-tavaratalo, Sasmox jne.
Aliisa Syrjä

| Aliisa Syrjä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1999 (ikä 25–26) Tampere
Muusikko
Laulukielet:  suomi
Tyylilajit:  pop
Levy-yhtiöt:  Warner Music Finland
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Aliisa Syrjä (s. 1999 Tampere) on suomalainen laulaja-lauluntekijä.
Syrjä solmi levytyssopimuksen levy-yhtiö Warner Music Finlandin kanssa kesäkuussa 2022. Yhtiö julkaisi hänen ensimmäisen singlensä ”Tää tunne” lokakuun lopussa 2022. Kappale nousi Suomen radiolistalla parhaimmillaan 18. sijalle tammikuun toisella viikolla 2023. Vuoden 2023 aikana Syrjä julkaisi kolme muuta singleä esikoisalbumiltaan Höyheniä ja saaria, joka julkaistiin lokakuussa 2023.
Syrjän lapsuudenkaupunki Ylöjärvi palkitsi hänet helmikuussa 2020 vuoden 2019 kulttuuripalkinnolla.
Yksityiselämä

Syrjä on valmistunut lauluntekijäksi Helsingin Pop & Jazz Konservatorion kaksivuotiselta laulaja-lauluntekijä-linjalta. Aiemmin hän on opiskellut vuoden ajan espanjaa Helsingin yliopistossa. Ylioppilaaksi Syrjä on kirjoittanut Tampereen yhteiskoulun lukiosta.
Syrjän isoisä on kirjailija Juhani Syrjä.
Diskografia > Albumit

| Nimi | Julkaisutiedot | Lista> Albumilista | Myynti |
| --- | --- | --- | --- |
| Höyheniä ja saaria |  Julkaistu: 20. lokakuuta 2023  Formaatti: CD / LP / digitaalinen  Levy-yhtiö: Warner Music Finland | 8 |  |
Diskografia > Singlet

| Nimi | Vuosi | Listasijoitukset> Single-lista | Listasijoitukset> Radio- lista | Albumi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ”Tää tunne” | 2022 | – | 18 | Höyheniä ja saaria |
| ”2:02” | 2023 | 8 | 29 | Höyheniä ja saaria |
| ”Sydämetön” | 2023 | 39 | 46 | Höyheniä ja saaria |
| ”Meistä jää jälki” | 2023 | 48 | – | Höyheniä ja saaria |
| ”Perillä” | 2023 | 39 | 67 | Höyheniä ja saaria |
| ”Mulle ei sovi tänään” (Maija Vilkkumaa ja Aliisa Syrjä) | 2024 | 45 | 42 |  |
| ”Viinii” | 2024 | – | – |  |
| ”Leijonanruokaa” (Aliisa Syrjä ja Robin Packalen) | 2025 | 14 | 64 |  |
Diskografia > Musiikkivideot

2:02 (2023 – ohj. Jenni Sippala & Aliisa Syrjä)
Meistä jää jälki (2023 – ohj. Pyry Salminen)
Perillä (2023 – ohj. Juuso Martikainen)
Olof Palmen murha

Palmen murhapaikka.
Ruotsin pääministeri Olof Palme murhattiin ampumalla perjantaina 28. helmikuuta 1986 kello 23.21 Tukholman ydinkeskustassa. Ampuja pakeni paikalta. Murhasta syytettiin alkujaan Christer Petterssonia, joka lopulta vapautettiin todisteiden puutteessa. Ruotsin poliisi ilmoitti kesäkuussa 2020 pääsyyttäjä Krister Peterssonin uskovan, että syyllinen on niin sanottu Skandia-mies eli Stig Engström. Samalla ilmoitettiin, että tutkinnat lopetetaan, koska epäilty on jo kuollut.
Olof Palmen murha

Olof Palme oli kello 23.21 Sveavägenin ja Tunnelgatanin kulmassa palaamassa Grand Cinema -elokuvateatterista vaimonsa Lisbethin kanssa. Palme oli aiemmin sinä päivänä vapauttanut henkivartijansa, joten he eivät olleet mukana tuona iltana. Takaapäin tulleen ampujan luodeista ensimmäinen osui pääministeriä selkään haavoittaen häntä vaikeasti. Jälkimmäinen luodeista raapaisi hänen puolisoaan selkään, mutta hän ei saanut vakavia vammoja. Ampuja pakeni paikalta juosten ensin pitkin Sveavägeniä, sitten portaita ylös Malmskillnadsgatanille ja siitä edelleen David Bagares gatalle. Ampujan liikkeistä ei sen jälkeen ole tietoa. Muutaman minuutin kuluttua ampumisesta paikalle saapui kolme poliisipartiota ja kaksi ambulanssia. Kello 23.28 Olof Palmea lähdettiin kiidättämään ambulanssilla tukholmalaiseen Sabbatsbergin sairaalaan. Palmen vaimo Lisbeth tuli miehensä mukaan samaan ambulanssiin. Haavoittunut pääministeri saatiin toimitettua lyhyehkön ajomatkan jälkeen sairaalan ensiapuasemalle. Elvytysyritykset jäivät kuitenkin tuloksettomiksi, ja sairaalassa hänet todettiin kuolleeksi lauantain 1. maaliskuuta puolella kello 0.06.
Palmen hautajaiset järjesti Ruotsin sosiaalidemokraattinen puolue 15. maaliskuuta 1986 Tukholman kaupungintalossa. Hautajaisiin osallistui kymmeniä poliitikkoja eri maista, ja tilaisuuteen oli lähettänyt edustajansa kaikkiaan yli sata valtiota. Hautajaisissa puhuivat muun muassa Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteeri Javier Pérez de Cuéllar, Suomen pääministeri Kalevi Sorsa Pohjoismaiden edustajana, Länsi-Saksan entinen liittokansleri Willy Brandt Sosialistisen internationaalin edustajana ja Intian pääministeri Rajiv Gandhi kolmannen maailman edustajana. Sadattuhannet ruotsalaiset seurasivat Palmen ruumissaattoa halki Tukholman.
Murha-ase

Poliisin tutkimuksissa murhapaikan lähistöltä löytyi kaksi Winchester-Westernin .357 Magnum patruunan 158 grainin (10,24 g) painoista täysivaippaluotia. Saman kaliiperisia luvallisia aseita oli vuonna 1986 Ruotsissa noin neljätuhatta, joista kymmenen oli ilmoitettu varastetuiksi. Näistä kymmenestä suurin osa on päätynyt poliisille, mutta jotkin sittemmin vesistöistä löytyneet aseet ovat olleet liian huonossa kunnossa, jotta niillä voisi ampua koeammuntoja.
Kuvaus murhaajasta

Silminnäkijöiden mukaan murhaaja oli iältään 30–50 vuotta ja 180–185 senttimetriä pitkä. Hänellä oli päällään pitkä tumma takki, joka peitti lukuisten todistajien mukaan kolme neljäsosaa vartalosta. Silminnäkijä Yvonne Niemisen mukaan murhaajalla oli sisäkengät, minkä vuoksi tämä liukasteli juostessaan karkuun. Osan mielestä murhaajalla oli päässään joko pipo tai lippalakki.
Yvonne Niemisen mukaan murhaajalla oli mukanaan pieni laukku, jota tämä yritti laittaa kiinni rynnätessään pois murhapaikalta. Murhaaja liikkui luotettavimpien todistajalausuntojen mukaan ketterästi ja voimakkaasti. Murhaajan kasvoja eivät silminnäkijät muista selvästi.
Tuntomerkit sopivat Stig Engströmiin, jolla oli murhayönä päällään pitkä tumma takki ja lippalakki ja mukanaan pieni laukku. Myös ikä ja pituus sopivat suurin pirtein Engströmiin.
Tutkinnat ja niiden päättäminen > Tutkintaprosessi

Palme-jutun tutkintaprosessi on Ruotsin kaikkien aikojen kallein ja yksi maailman kalleimpia. Kesäkuuhun 2020 mennessä tutkinnat olivat maksaneet poliisille yli 57 miljoonaa euroa. Tähän ei ole laskettu syyttäjän kuluja eikä oikeudenkäyntejä. Ruotsin entisen lain mukaan Palmen murha olisi vanhentunut rikoksena vuonna 2011, jolloin siitä oli kulunut 25 vuotta. 1. heinäkuuta 2010 voimaan astuneen uuden rikoslain mukaan vakavat rikokset, kuten murhat, eivät vanhene koskaan. Siksi myös Palmen murhan rikosoikeudellista tutkintaa voitiin jatkaa.
Vuonna 2016 Ruotsin poliisi kertoi, että siihen mennessä Palmen murhan oli tunnustanut yli 130 ihmistä.
Tutkinnat ja niiden päättäminen > Murhaajaa etsittiin myös Suomesta

Olof Palmen murha muutti turvallisuusilmapiiriä myös Suomessa, mikä johti turvavartioinnin kysynnän selvään lisääntymiseen. Suojelupoliisin työkenttä laajeni huomattavasti, ja Supon resursseja lisättiin. Pääministeri Kalevi Sorsalle tulleen tappouhkauksen johdosta Supossa päätettiin heti samana viikonloppuna ”vähän katsoa pääministerin perään”.
Yleisradion vuonna 2024 haltuunsa saamasta Suojelupoliisin aineistosta ilmenee, että Olof Palmen murhaajaa etsittiin vuonna 1986 myös Suomesta. Ruotsin poliisi oli ohjeistanut Suomen viranomaisia tarkkailemaan maiden välistä liikennettä. Eräs vihje liittyi turkkilaiseen mieheen, joka oli Palmen murhan aikoihin tullut Uumajasta Vaasaan ilman viisumia. Miehellä oli ollut hallussaan ”runsaasti muistiinpanoja” sekä Ruotsin kartta, jossa oli runsaasti merkintöjä. Mies käännytettiin Vaasasta takaisin Ruotsiin, ja hänestä ilmoitettiin paikallisille viranomaisille.
Kesäkuussa 1986, runsaan kolmen kuukauden kuluttua Palmen murhasta, SDP:n puoluetoimistoon Helsinkiin saapui pääministeri Kalevi Sorsalle osoitettu kirje, joka oli postileiman perusteella lähetetty Frankfurtista Saksasta. Kirjeessä olleella listalla oli 19 nimeä, jotka kaikki olivat Sosialistisen internationaalin johtohenkilöitä. Joukossa oli kaksi suomalaista, pääministeri Sorsa ja SI:n pääsihteeri Pentti Väänänen. Olof Palmen nimen kohdalla listassa oli risti. Kirje oli lähetetty ”Saksan kansan nimissä” ja allekirjoittajaksi oli merkitty V-Kommando. Viestissä ilmoitettiin, että listalla oleville henkilöille langetetut kuolemantuomiot pannaan täytäntöön. Kirje toimitettiin poliisille.
Marraskuussa 1986 Kalevi Sorsan kotiosoitteeseen lähetettiin kuivamustekynällä kirjoitettu viesti. Aggressiivisessa kirjeessä Sorsalle uhattiin käyvän samoin kuin Palmelle. Tuntemattomaksi jäänyt kirjoittaja antoi ymmärtää, että Sorsan tappamista oli suunniteltu jo pitkään.