stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luis Arconada
Ura > Real Sociedad

Arconadan kasvattajaseura oli pieni Lengokoak, josta hän siirtyi vuonna 1970 Real Sociedadiin. Pelattuaan neljä kautta Tercera Divisiónia seuran reservijoukkueessa San Sebastiánissa hänet nostettiin kaudeksi 1974–1975 edustusjoukkueen kokoonpanoon. Ensiesiintymisensä hän teki UEFA Cupin ottelussa englantilaista Liverpoolia vastaan 22. lokakuuta 1975. Ensimmäinen ottelu Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa seurasi keväällä 1976, ja kaudella 1976–1977 Arconadasta tuli joukkueen ykkösmaalivahti.
Arconada oli muun muassa Jesús María Satrústeguin, Jesús María Zamoran ja Roberto López Ufarten ohella yksi Real Sociedadin avainpelaajista, kun joukkue voitti 1980-luvulla kaksi Espanjan pääsarjan mestaruutta ja yhden Espanjan cupin. Hän oli kolmesti sarjan vähiten maaleja päästänyt maalivahti (Zamora). Kaudella 1982–1983 Arconada joukkueineen ylsi Euroopan cupin välieriin, jossa se putosi tulevaa mestaria Hamburgia vastaan. 15 kauden aikana hän pelasi Real Sociedadissa kaikkiaan 551 virallista ottelua.
180-senttimetrinen Arconada oli maalivahdiksi melko pienikokoinen, mutta hän korvasi tämän puutteen ponnistusvoimallaan, reflekseillään ja sijoittumisellaan. Real Madridin, Barcelonan ja Atlético de Madridin kaltaisten suurempien seurojen tekemistä sopimustarjouksista huolimatta hän pelasi koko vuonna 1989 päättyneen uransa Real Sociedadissa. Real Sociedadin kannattajilla oli tapana osoittaa suosiotaan hänelle laulamalla ”No pasa nada, tenemos a Arconada” (suom. Ei huolta, meillä on Arconada).
Ura > Espanja

Espanjan maajoukkueessa Arconada pelasi 68 ottelua vuosina 1977–1985. Hän otti osaa vuosien 1978 ja 1982 MM- ja vuosien 1980 ja 1984 EM-kilpailuihin. Vuoden 1978 kilpailuissa Miguel Ángel kantoi vielä torjuntavastuun, mutta seuraavissa kolmissa kilpailuissa Arconada oli Espanjan ykkösmaalivahti. Hän toimi useaan otteeseen myös joukkueen kapteenina.
Huolimatta hienosta urastaan Arconada muistetaan ehkä parhaiten virheestään Ranskaa vastaan pelatussa vuoden 1984 EM-kilpailuiden loppuottelussa. Ottelu oli 0–0-tasatilanteessa, kun 59. minuutilla Arconada lipsautti Michel Platinin helpolta näyttäneen vapaapotkun kainalonsa ali maaliin. Ranska voitti ottelun lopulta 2–0 ja termi Arconada kirjattiin ranskalaiseen jalkapalloslangiin tarkoittamaan tämäntyyppistä maalivahdin tekemää virhettä. Arconada pelasi kilpailuiden jälkeen vielä kuusi maaottelua kunnes loukkasi polvensa seurajoukkueessaan ja Andoni Zubizarreta otti paikan. Hän on kolmanneksi eniten maaotteluita Espanjan joukkueessa pelannut maalivahti Zubizarretan ja Iker Casillasin jälkeen.
Espanjan voitettua Euroopan-mestaruuden vuonna 2008 joukkueen kolmosmaalivahti Andrés Palop pukeutui mestaruusjuhlissa Arconadan vuonna 1984 käyttämään pelipaitaan. Palop halusi voiton hetkellä kunnioittaa Arconadaa, joka ”ansaitsee virheestään huolimatta tulla muistetuksi suurista torjunnoistaan sekä seurajoukkueessaan että maajoukkueessa”. Palkinnot voittajille luovutti tuolloin Euroopan jalkapalloliiton puheenjohtajana toiminut Platini.
Arconada pelasi myös Espanjan olympiajoukkueessa Montréalissa 1976 ja epävirallisessa Baskimaan joukkueessa.
Saavutukset

Espanjan pääsarjamestaruus: 1981, 1982
Espanjan cup: 1987
Espanjan supercup: 1982
Zamora-palkinto: 1980, 1981, 1982
Luoteinen lääketieteellinen valtionyliopisto

| Ilja Metšnikovin  Luoteinen lääketieteellinen valtionyliopisto> Северо-Западный государственный медицинский университет им. И.И.Мечникова |
| --- | --- |
Perustettu:  16. lokakuuta 2011 (1885, 1907)
Opiskelijoita:  4 200
Sijainti:  Pietari,  Venäjä (59.9432°N, 30.3732°E)
Osoite:  Ul. Kirotšnaja 41, 191015 Pietari
Sivusto:  szgmu.ru
Yliopiston päärakennus, joka aiemman kuului lääketieteen jatko-opintoakatemiaan (Kirotšnaja 41).
Luoteinen lääketieteellinen valtionyliopisto (ven. Северо-Западный государственный медицинский университет им. И.И.Мечникова, Severo-Zapadnyi gosudarstvennyi meditsinski universitet im. I.I. Metšnikova) on Pietarissa toimiva julkinen lääketieteellinen korkeakoulu.
Yliopisto muodostettiin vuonna 2011 yhdistämällä kaksi aiempaa lääketieteellistä korkeakoulua.  Näistä suurempi oli Pietarin I.I. Metšnikovin lääketieteellinen valtionakatemia (ven. Санкт-Петербургская государственная медицинская академия имени И. И. Мечникова), jolla oli myös muita nimiä perustamisensa (1907) ja vuoden 1994 välillä. Ilja Metšnikov, jonka mukaan nykyinenkin yliopisto on nimetty, oli lääketieteen Nobel-palkinnon vuonna 1908 saanut venäläinen mikrobiologi. Toinen yhdistetyistä korkeakouluista oli vuosina 1885-2011 toiminut Pietarin lääketieteellinen jatko-opintoakatemia (ven. Санкт-Петербургская медицинская академия последипломного образования).
Yliopistossa on noin 4 200 opiskelijaa, joista 3 000 opiskelee valtion stidendin turvin ja 1 200 maksullisena opiskelijana. Ulkomaisia opiskelijoita on yli 500. Vuosittain noin 32 000 lääkäriä saa täydennyskoulutusta yliopistossa.
Aiheesta muualla

Ranking web of Universities: North-Western State Medical University (Saint Petersburg State Medical Academy) (englanniksi) (webometrics.info)
Lutššije meditsinskije vuzy Rossii (2/2013) (venäjäksi) (akademica.ru)
Pietarin lääketieteellinen akatemia  (yhteenvetoa) (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (akademica.ru)
Ria Novosti: Katšestvo prijema v gozudarstvennyje vuzy RF po profilju - 2012. (Valitsemalla kohdan Meditsinskije Vuzy, saa lääketieteellisten korkeakoulujen rankkauksen yleisen sisäänpääsykokeen pisteiden (JeGE:n, Jednyi gosudarstvennyi ekzamen, ЕГЭ) mukaan ja erilaisten opiskelijoiden osuuden. Tässä osiossa ei yleisyliopistojen lääketieteellisiä tiedekuntia) (venäjäksi) (ria.ru)
Eräs Venäjän lääketieteellisten korkeakoulujen rankkaus 2011-2012. Tällä listalla Pietarin lääketieteellinen akatemia oli sijalla 5. (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (amtn.info)
Luettelo Copa Américan voittajista

Tämä on luettelo Copa Américan voittajista. Turnaus on järjestetty 42 kertaa ja menestyneimmät joukkueet ovat Argentiina sekä Uruguay 14 voitollaan. Turnaus tunnettiin vuodesta 1916 vuoteen 1967 nimellä Etelä-Amerikan maajoukkueiden mestaruusturnaus (esp. Campeonato Sudamericano de Selecciones).
Lykkjan kappeli

| Lykkjan kappeli Lykkja kapell |
| --- | --- |

Sijainti:  Hemsedal, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Tunsbergin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1961
Suunnittelija:  Trygve M. Davidsen
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  150
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lykkjan kappeli (norj. Lykkja kapell) on Hemsedalin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1961.
Kuvia

Kirkkosali
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lykkjan kappeli Wikimedia Commonsissa
Maailma on sana

Maailma on sana on kirjailija Samuli Parosen yhteiskuntakriittinen aforismikokoelma. Sen kustansi Otava vuonna 1974. Kirja ilmestyi postuumisti Parosen kuolinvuonna.
Mietelmät pohtivat muun muassa sivistystä, työnjakoa, hyvinvoinnin muuttumista pahoinvoinniksi, pelkästään talouteen perustuvaa politiikkaa, terveyden tuhoutumista ”vaurastuvassa” yhteiskunnassa, turhuuden voittoa välttämättömästä, kilpailua ja kiirettä, köyhien ”auttamista”, käskyttämistä ja demokratiaa, tilastoja, sodanuhkaa, lain luonnetta sekä uskontoa.
Kirjan nimi on osa kirjan yhtä aforismia: ”Mietittyäni asiaa viisikymmentä vuotta voin nyt sanoa että maailma on sana.” Parosen kokoelmaa pidetään yhtenä suomalaisen aforistiikan parhaimmista. Se jäi Parosen ainoaksi aforismikokoelmaksi. Lisäksi hänen jälkeenjääneitä mietteitään on koottu Hannu Mäkelän toimittamaan teokseen Testamentti (1999, Otava).
Aiheesta muualla

Samuli Parosen aforismeja teoksesta Maailma on sana (Arkistoitu – Internet Archive)
Lylyjärvi (Oulu)

| Lylyjärvi |
| --- | --- |
 Järvi koillisrannalta nähtynä
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Oulu
Koordinaatit:  64°59′07″N, 25°40′11″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Lylyoja
Järvinumero:  59.141.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  25,2 m
Rantaviiva:  1,47 km
Pinta-ala:  0,11 km²
 fiLylyjärvi 
Lylyjärvi on järvi Sanginsuun kaupunginosassa Oulussa. Se sijaitsee noin kaksi ja puoli kilometriä pohjoiseen Sanginsuun keskuksesta, Sanginjoen länsipuolella.
Järvi on pääasiassa soiden ja kuivatettujen soiden ympäröimä, joskin sen koillispuolelle ulottuvat Leväyskivenkankaan laitamat. Järven luoteisranta on laajalta alalta hyllyvää luhtanevaa, rantakorvessa sijaitsee rauhoitetun lapinleinikin esiintymä. Järven alue on linnustollisesti ja maisemallisesti arvokasta, mutta sitä ei ole otettu virkistyskäyttöön.
Järvi laskee vetensä Sanginjokeen Lylyojaa pitkin eli se kuuluu Oulujoen vesistöön. Ojaa on muokattu voimakkaasti ja siinä on patorakennelmia. Järvi on asumaton koillisnurkan kesämökkiä lukuun ottamatta. Sen itäpuolta noudattelee Lylyjärventie-niminen metsäautotie, jota myöten sinne on pohjoisesta yhteys Sanginjoentieltä ja etelästä taas yhdystie 8300:lta.
DOS

FreeDOS-käyttöjärjestelmä
DOS (Disk Operating System, ’levynkäyttöjärjestelmä’) on IBM-yhteensopivien tietokoneiden käyttöjärjestelmäperhe, jonka ensimmäinen versio PC-DOS 1.0 julkaistiin 1981 IBM PC:lle.
Myös useat muut käyttöjärjestelmät ovat käyttäneet nimeä DOS, esimerkiksi DOS/360, Apple DOS ja TRSDOS.
Myös CP/M on levykäyttöjärjestelmä, vaikka sitä ei nimessä sanotakaan.
Historia

1980-luvulla Microsoft hankki oikeudet CP/M:n kaltaiseen QDOS-käyttöjärjestelmään, jonka nimi muuttui 86-DOS:ksi. Tästä tuli MS-DOS, jota myytiin IBM:n lisenssillä nimellä PC-DOS ja nimellä MS-DOS erikseen myytynä.
Erilaiset DOS-versiot eri toimittajilta olivat IBM-yhteensopivien laitteistojen yleisin käyttöjärjestelmä aina 1990-luvun alkuun asti. DOSin käytettävyyden parantamiseksi oli tarjolla useita graafisia käyttöliittymiä, kuten GEM, Windows tai PC-GEOS. Toiset olivat pikemminkin ohjelmankäynnistysvalikoita, kuten DESQview tai DOS Shell, joka toimitettiin DOS:n mukana versiosta 4 alkaen. Windows 95:ssä DOS ja käyttöliittymä toimitettiin ensi kertaa yhdessä. MS-DOSin viimeinen versio 6.22 julkaistiin 1994. IBM:n Y2K-yhteensopiva päivitysversio PC-DOS 7.01 (PC-DOS 2000) julkaistiin 1998.
DOS on jäänyt pois käytöstä, mutta Windows NT-pohjaisissa käyttöjärjestelmissä on 16-bittisten ohjelmien tuki NTVDM-komponentin (NT Virtual DOS Machine) kautta 32-bittisillä IA-32-suorittimilla. NTVDM:n tuki on päättynyt eikä sitä voi käyttää 64-bittisillä x86-64 tai ARM-suorittimilla, vaan käytössä on oltava 32-bittinen versio käyttöjärjestelmästä.
DOSBox on emulaattori, jolla voi ajaa vanhoja DOS-ohjelmia moderneissa käyttöjärjestelmissä. DOS:n viimeisten versioiden tuki päättyi kokonaan heinäkuussa 2006. Sitä näkee kuitenkin edelleen esim. teollisuuskäytössä.
Ominaisuudet

DOS on yhden käyttäjän ei-moniajava käyttöjärjestelmä, jonka käyttöliittymä on komentorivipohjainen ja arkkitehtuuri on 16-bittinen. DOS toimii x86-yhteensopivan suorittimen vapaassa tilassa, joten sen muistiavaruus on 1 024 kilotavua, josta ohjelmille on varattu 640 kB (perusmuisti). Loput 384 kB (UMB, ylämuisti) on ohjelmien kannalta tyhjää, sillä se on varattu koneen laajennuskorteille ja BIOSille. Erityisellä laiteohjaimella (himem) on MS-DOS 5:stä alkaen mahdollista siirtää käyttöjärjestelmän osia tai laiteajureita 64 kB kokoiselle HMA-alueelle, jolloin perusmuistia vapautuu sovellusten käyttöön. 640 kilotavun muistirajoituksen kiertämiseksi esiteltiin useita vaihtoehtoisia DOS-laajentimia, kuten 386|DOS-Extender ja DOS/4GW tai Microsoftin oma DPMI, joka tuli Windowsin mukana. Nämä laajennukset toimivat suojatun tilan sovelluksen ja vapaassa tilassa toimivan DOSin välisenä sovittimena. Muistinlaajennus on mahdollista kuitenkin vain 80286 ja 80386 -suorittimilla tai paremmilla. Alkuperäinen 8086 tai 8088 eivät voi mitenkään tunnistaa tai käyttää 1 024 kB ylittävää muistialuetta.
DOS tarjoaa sovellusohjelmille useita palveluita, kuten tulostaa merkkejä näyttölaitteelle, lukee syötteitä näppäimistöltä ja huolehtii tiedostojen kirjanpidosta ja luku- ja kirjoitusoperaatioista. DOSiin ei aluksi kuitenkaan kuulunut rutiineja kiintolevyjä varten, vaan se oli suunniteltu levykeasemille. DOSin tiedostojärjestelmää kutsutaan nimellä FAT (File Allocation Table), jossa tiedostonimelle ja tarkenninosalle on varattu 8+3 merkkiä (tiedosto.txt).
Vaihtoehtoiset DOS-yhteensopivat käyttöjärjestelmät

PC-DOSin ja MS-DOSin kanssa yhteensopivia käyttöjärjestelmiä on julkaistu useita, kuten Digital Researchin DR-DOS (myöhemmin NovellDOS), josta Caldera kehitti OpenDOSin. FreeDOS on maksuton avoimen lähdekoodin DOS. FreeDOSin ohella venäläisen Phystech Softin PTS-DOS on harvoja edelleen tuettuja ja saatavilla olevia DOS-käyttöjärjestelmiä, jonka viimeisin versio tukee FAT32:ta.
PC/MS-DOS-epäyhteensopivat DOSit

DOS-liitettä on käytetty myös useiden muiden käyttöjärjestelmien nimessä jo ennen PC-DOS:in ja MS-DOS:in julkaisua:
DOS/360, yksi IBM:n System/360-perheen alkuperäisistä käyttöjärjestelmistä
DOS-11 (BATCH-11/DOS-11), DEC:n PDP-11-minitietokoneiden käyttöjärjestelmä
Apple DOS, Apple II:n levykäyttöjärjestelmä
Atari DOS, Atarin 8-bittisten tietokoneiden käyttöjärjestelmä
Commodore DOS, Commodoren 8-bittisten koneiden levykeasemien ROM-käyttöjärjestelmä
MSX-DOS, MSX-tietokoneiden levykäyttöjärjestelmä
TRSDOS, TRS-80-tietokoneelle
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta DOS Wikimedia Commonsissa
Maailma uutena

| Maailma uutena Valikoima unkarilaisia novelleja 1929–1970 |
| --- | --- |
Kirjailija:  Hannu Launonen, suomentaja ja toimittaja
Kieli:  suomi
Genre:  novelliantologia
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1973
Ulkoasu:  sid.
Sivumäärä:  316 sivua
ISBN:  951-0-05629-4
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Maailma uutena: valikoima unkarilaisia novelleja 1929–1970 on novellikokoelma, joka sisältää unkarilaisten kirjailijoiden novelleja. Kokoelman on koonnut ja novellit suomentanut Hannu Launonen. Teoksen on julkaissut WSOY vuonna 1973.
Sisällys

Iván Mándy: Aamu elokuvateatterissa
Zsigmond Móricz: Barbaarit
Géza Páskándi, Euroopan kartta
András Süto: Jos olisin tiennyt, että sinä olet Maria
Áron Tamási: Juhlavalaistus puutorilla
Miklos Meszöly: Korkeakoulu
György Moldova: Lyömätön yksitoistikko
István Örkény: Minuutin novelleja
Ferenc Sánta: Natsit
Dezsö Kosztolányi: Omelette à Woburn
Tibor Déry: Rakkaus
Frigyes Karinthy: Sirkus
Imre Sarkadi: Sotilaskarkuri
Andor Endre Gelléri: Talo tyhjällä tontilla
László Nagy: Toukokuu 1919
Endre Fejes: Valehtelija
Károly Szakonyi: Vieraassa talossa
Luotainraketti

Black Brant XII-raketin laukaisu Yhdysvaltain Wallops-saarilta.
Luotainraketti on tutkimusraketti, joka laukaistaan korkealle ilmakehään tai avaruuteen, josta se yleensä putoaa maahan.
Rakettien ajoaine on yleensä kiinteää. Raketissa on mukana tieteellisiä mittalaitteita. Se laskeutuu laskuvarjolla maahan ja on osin uudelleenkäytettävä. Lentokorkeus on 50–1500 km ja mittaukset ylittävät kaasupallojen lakikorkeuden, joka on vain 40 km.
Ensimmäinen luotainraketti oli natsi-Saksassa kehitetty V-2, jota etenkin Yhdysvallat käytti 1940-luvun lopun luotainrakettina. Mutta varsinaisia luotainraketteja kehitettiin kaikissa suurissa – tulevissa – avaruusmaissa ja luotainraketti eriytyi pian sotilaallisista ohjuksista, esimerkiksi ESAn Texus- ja Maxus-luotainraketit. Luotainrakettilaukaisuja varten kehittyi omat toimintakeskuksensa, joista EU:n suurin on Esrangen rakettikeskus Kiirunassa. Tieteelliseen kokeeseen rakettia käytettiin ilmeisesti ensi kerran vuonna 1822, jolloin ilmassa räjäytetyn raketin suunta havaittiin Wienistä ja Neustatdista. Havainnoinnista voitiin määrittää paikakuntien pituusaste-ero.
Suomi ja luotainraketit

Suomi – lähinnä Sodankylän geofysiikan observatorio ja Oulun yliopisto – on 1960-luvun lopusta alkaen ottaneet osaa joihinkin luotainrakettikampanjoihin. Suomalainen instrumentaatio on tällöin ollut magnetometri. Tällaisia raketteja on laukaistu sekä Poker Flatsistä Alaskasta että Norjan Andoijasta vielä 2000-luvullakin.
Vuonna 2008 tamperelaiset opiskelijat ovat saaneet ”Itikka”-nimisen instrumentin ESAn tulevaan luotainrakettiin.
Oulun ja Helsingin yliopistojen opiskelijat osallistuvat norjalaisvetoiseen NISSE-kokeeseen (Nordic Ionospheric Sounding rocket Seeding Experiment), joka lentää ESAn REXUS-luotainraketin mukana maaliskuussa 2009. Kokeessa luodaan jääpilvi 95 kilometrin korkeuteen, jota tutkitaan EISCAT-tutkalla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
ESA article on sounding rockets
30 years of sounding rocket launches at Esrange in Kiruna, Sweden
NASA Sounding Rocket Program
NASA Sounding Rocket Operations Contract
NASA Sounding Rockets, 1958-1968: A Historical Summary (NASA SP-4401, 1971)
Australian Space Research Institute Small Sounding Rocket Program (Arkistoitu – Internet Archive)
UP Aerospace (Arkistoitu – Internet Archive)
German, Swedish and EADS-ST Programmes (Arkistoitu – Internet Archive)
Luotan sydämen ääneen

| Luotan sydämen ääneen Paula Koivuniemi |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1982
 Tuottaja(t): Esa Nieminen
 Tyylilaji: iskelmä
 Levy-yhtiö: Polydor Records
Paula Koivuniemen muut julkaisut
| Sata kesää, tuhat yötä 1981 | Luotan sydämen ääneen 1982 | Lähdetään 1983 |
Luotan sydämen ääneen on Paula Koivuniemen vuonna 1982 julkaistu studioalbumi. Albumi on myynyt kultalevyn oikeuttavan määrän.
Albumi oli Koivuniemen viimeinen Polydor Records -levymerkille tehty. Tämän jälkeen hän siirtyi tuottajansa Esa Niemisen ja Kim Kuusen perustaman Musicmakers-yhtiön merkille Tähtitorni.
Kappaleet > A-puoli

Luotan sydämen ääneen – 3.31 (Let Me Sing, säv. K. Dandy, P. Marchese, san. Raul Reiman, sov. Esa Nieminen)
Kotikadun tunnelmaa – 3.54 (säv. Esa Nieminen, san. Paula Koivuniemi)
Aikuinen nainen – 4.01 (Maledetta primavera, säv. G. Savio, A. Cassella, san. Kaisu Liuhala, sov. Esa Nieminen)
Aikaan sinikellojen – 3.31 (säv. Jori Sivonen, san. Juha Vainio, sov. Markku Johansson)
Lähde kanssain – 3.23 (Why, Tell Me Why, säv. M. Duiser, P. Souer, G. Elias, san. Pertti Reponen, sov. Markku Johansson)
Se syksy on muistojen – 3.40 (Petite sirène en Walkman, säv. J-P. Savelli, G. Joffo, R. Joffo, san. Raul Reiman, sov. Esa Nieminen)
Kappaleet > B-puoli

Jos hintaa onnella ois – 2.54 (säv. Kim Kuusi, san. Raul Reiman, sov. Esa Nieminen)
Valo maaliskuinen – 3.14 (säv. Eeva Kiviharju, san. Kaisu Liuhala, sov. Esa Nieminen)
Mihin laulumme tuo unohtui – 3.36 (They Don't Play Our Love Song Anymore, säv. Mike D’Abo, san. Pertti Reponen, sov. Esa Nieminen)
Elämän tahdon elää – 3.12 (säv. ja san. Raul Reiman, sov. Markku Johansson)
Unelmien untuvasiivet – 3.23 (säv. Markku Johansson, san. Juha Vainio)
Show ohi on – 3.52 (Se mi sposero, säv. G. Savio, A. Cassella, san. Kaisu Liuhala, sov. Markku Johansson)
Lunsar

| Lunsar |
| --- | --- |
 Lunsar
 Koordinaatit: 8°41′00″N, 12°32′00″W 
Valtio:   Sierra Leone
Maakunta:  Pohjoinen maakunta
Piirikunta:  Port Lokon piirikunta
Päällikkökunta:  Marampa
Väkiluku (2015):  59 347
Aikavyöhyke:  UTC-5
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lunsar on kaupunki Sierra Leonen Pohjoisen maakunnan Port Lokon piirikunnassa. Kaupunki on 59 347 asukkaan (2015) Marampan päällikkökunnan hallintokeskus. Vuonna 2004 Lunsarin asukasluku oli 36 108. Noin 97 kilometriä Freetownista itään sijaitseva Lunsar on yksi tärkeimmistä kaupankäynnin keskuksista pohjoisessa Sierra Leonessa. Kaupungin asukkaat ovat suurimmilta osin temnejä.
Historia

Lunsar on ollut pääasiassa kaivoskaupunki. ”Sar” tarkoittaa temnen kielellä kiveä, joka selittää kaupungin nimen. Lunsarin entinen nimi on ollut ”Ro-Sar”, joka tarkoittaa paikkaa josta löydetään kiviä. Ro-sarin nimi muuttui Lunsariksi siirtomaavallan aikana. Marampa-Masimeran päällikkökunnan perinteisenä kauppakeskuksena riisille, palmuöljylle sekä jyville, Lunsar alkoi kehittymään vuoden 1933 jälkeen kun Marampassa, joka sijaitsee noin 6 kilometriä Lunsarista itään, alettiin louhimaan ja hyödyntämään rautamalmia. Marampan kaivos suljettiin vuonna 1975. Kaupungissa on useita laitoksia, muun muassa hallituksen terveyskeskus, roomalaiskatolinen sairaala, nuorten muslimien yhdistys sekä useita kouluja.
Lunsarin kaupungin läheisyydessä on toiminut yksi Sierra Leonen viidestä keskeisimmästä kaivoshankkeesta, vuoteen 2014 saakka brittiläisen London Mining -yhtiön operoima Marampan rautamalmikaivos. Vuonna 2014 taloudellisiin vaikeuksiin ajautuneen kaivoksen uudeksi omistajaksi tuli Timis Mining Corporation. Kaivos tavoittelee vuosittain noin 5–7 miljoonan rautamalmitonnin tuotantoa.
Maailma vailla loppua

| Maailma vailla loppua> World Without End |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Ken Follett
Kieli:  englanti
Genre:  historiallinen romaani
Julkaistu:  2007
Sivumäärä:  1024
ISBN:  0525950079
Suomennos
Suomentaja:  Anu Niroma
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2008
Sivumäärä:  1078
ISBN:  978-951-0-33804-9

Edeltävä:  Taivaan pilarit
Seuraava:  Tulipatsas
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Maailma vailla loppua (World Without End) on Ken Follettin kirjoittama historiallinen romaani, joka on epäsuorasti jatkoa Taivaan pilarit -kirjalle. Kirja sijoittuu 1300-luvulle Englantiin ruton ja satavuotisen sodan aikoihin. Edellisosan tapaan kirjassa seurataan useiden eri henkilöiden elämää, heidän kasvamistaan ja kohtaloitaan. Aivan kuten Taivaan pilareissakin, kirjan tapahtumat sijoittuvat Kingsbridgen kaupunkiin ja sitä hallinnoivaan prioriluostariin.
Suomeksi kirja julkaistiin vuonna 2008 Anu Niroman suomentamana. Sen kustansi WSOY.
Kirjasta on julkaistu myös vuonna 2012 kahdeksanosainen television minisarja.
Lyhyt frenulum

Lyhyt frenulum
Lyhyt frenulum eli frenulum breve on tila, jossa frenulum, terskan alla oleva joustava ihopoimu joka kiinnittyy esinahkaan ja auttaa esinahan vetäytymisessä terskan päälle,  on lyhyt ja estää esinahan liikkumista. Frenulumin tulisi tavallisesti olla riittävän pitkä ja joustava mahdollistaakseen esinahan täydellisen vetäytymisen, jolloin se jää sujuvasti erektiossa olevan siittimen taakse. Siittimen frenulum on verrattavissa kielen alaosan alaleukaan kiinnittävään ihopoimuun tai ylähuulen ja ylemmän ikenen väliseen ihopoimuun.
Lyhyt frenulum voi pahentua frenulumin revetessä seksuaalisen tai muun toiminnan seurauksena. Revennyt frenulum arpeutuu itsestään, mutta arpikudos vähentää frenulumin joustavuutta entisestään ja altistaa repeämisille jatkossakin. Lyhyen frenulumin diagnoosi sekoitetaan lähes aina fimoosin ja ahtaan esinahan kanssa, koska oireena on esinahan taakse vetämisen vaikeus. Suurimmalla osalla fimoosista kärsivillä miehillä on myös jossain määrin lyhyt frenulum.
Lyhyt frenulum voidaan korjata päiväkirurgisella frenuloplastia-nimisellä toimenpiteellä, tai vaihtoehtoisesti täydellisellä ympärileikkauksella johon kuuluu frenulumin poistaminen kokonaan.
Madden NFL 20

| Madden NFL 20 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  EA Orlando (käännä suomeksi)
Julkaisija:  Electronic Arts
Jakelija:  Humble Store
Pelisarja:  Madden NFL
Pelimoottori:  Frostbite 3
Julkaistu:  2019
Lajityyppi:  amerikkalainen jalkapallo-videopeli (d)
Alusta:  Microsoft Windows, PlayStation 4 ja Xbox One
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Madden NFL 20 on EA Tiburonin ja Electronic Artsin julkaisema amerikkalainen jalkapallo -aiheinen urheilupeli. Peli julkaistiin 2. elokuuta 2019. Pelin kannessa on Kansas City Chiefsin pelinrakentaja Patrick Mahomes.
MDC

MDC (2017)
MDC on yhdysvaltalainen punk-yhtye. Se perustettiin Teksasissa vuonna 1979. MDC soittaa hardcore punk -tyylistä musiikkia. Bändin nimenä toimivan lyhenteen merkitystä on muutettu jokaisen levyn julkaisemisen yhteydessä. Nimenä on ollut mm. Millions of Dead Cops, More Dead Cops, Millions of Dead Children, Multi Death Corporations, Millions of Damn Christians ja Missile Destroyed Civilisation.
MDC kritisoi sanoituksissaan usein poliiseja, kapitalismia, homofobiaa ja amerikkalaista kulttuuria.
Jäsenet

Dave Dictor – laulu
Russ Kalita – kitara
Barry d’live Ward – kitara
Mike Smith – basso
Al Schvitz – rummut
Diskografia

Millions of Dead Cops (1982)
Smoke Signals (1986)
This Blood's for You (1987)
Metal Devil Cokes (1989)
Hey Cop!!! If I Had A Face Like Yours... (1991)
Shades of Brown (1993)
Magnus Dominus Corpus (2004)
Mein Trumpf (2017)