stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo jääkäreistä J
J > Martti Jokipii

(s.6. syyskuuta 1892 Mänttä) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat työmies Kalle Jokipii ja Edla Björkkilä. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Kerttu Kortelaisen kanssa, joka kuoli vuonna 1932. Jokipii kävi kansakoulun ja kaksi vuotta Filharmoonisen seuran orkesterikoulua Helsingissä. Hän työskenteli soittotaiteilijana Saksassa keväästä 1913 alkaen ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 23. marraskuuta 1915, josta hänet siirrettiin 1. kesäkuuta 1916 pataljoonan täydennysjoukkoon ja 5. lokakuuta 1916 takaisin 3. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella ja Aa-joella, mistä hänet siirrettiin 18. joulukuuta 1917 uudelleen täydennysjoukkoon, mistä hänet vapautettiin sairauden takia palveluksesta. Jokipii kuului pataljoonassa toimineeseen soittokuutaan ja orkesteriin. Takaisin Suomeen Jokipii palasi sisällissodan jälkeen 15. syyskuuta 1918 ja astui armeijan palvelukseen 21. lokakuuta 1918 varavääpeliksi ylennettynä ja sijoitettiin Porin jalkaväkirykmentti n:o 2:een, josta muodostettiin myöhemmin Savon jääkärirykmentiksi. Savon jääkärirykmentistä hänet siirrettiin 15. huhtikuuta 1919 Pohjois-Savon rykmenttiin ja edelleen 1. lokakuuta 1922 Uudenmaan rykmenttiin, missä hän toimi soittokunnan vääpelinä. Armeijasta hän erosi 1. lokakuuta 1925, mutta toimi edelleen Kuopion suojeluskunnan soittokunnan johtajana. Jokipii muutti 1. lokakuuta 1926 Hampuriin, missä hän toimi suomalaisen merimieskodin johtajana aina vuoteen 1944 saakka. Jokipii toimi samanaikaisesti Hampurin pääkonsulinvirastossa muun muassa kanslia-apulaisena vuosina 1932–1944, jolloin hän palasi takaisin Suomeen ja astui apulaisjohtajaksi Hotelli Emmaukseen Tampereelle. Apulaisjohtajana hän toimi vuoteen 1951 saakka, jolloin muutti Hollantiin ja siirtyi Rotterdamiin suomalaisen merimieskodin johtajaksi, missä tehtävässä olikin aina vuoteen 1958 saakka. jolloin hän jäi eläkkeelle ja palasi takaisin Tampereelle viettämään eläkepäiviään. Ylennykset: Hilfsgruppenführer 19. maaliskuuta 1916, varavääpeli 21. lokakuuta 1918, vääpeli 25. marraskuuta 1918. Kunniamerkit: Suomen Valkoisen Ruusun komentajamerkki, Jatkosodan muistomitali,  Jääkärimerkki.
Eino Albin Jokirinta
J > Yrjö Nikolai Jokisalo

(14. joulukuuta 1895 Tampere – 27. helmikuuta 1925) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat paperitehtaan työmies Aksel Oskar Jokisalo (ent. Siren) ja Amanda Kustaantytär. Hän kävi kaksi luokkaa kansakoulua ja toimi kenkätehtaalla työmiehenä ennen kuin siirtyi vuonna 1911 merimieheksi. Jokisalo liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppaniaan 23. syyskuuta 1915, josta hänet siirrettiin pataljoonan täydennysjoukkoon 31. maaliskuuta 1916 ja vapautettiin hänen sairautensa takia sotapalveluksesta 4. toukokuuta 1916, jonka jälkeen hän toimi Saksassa työmiehenä eri paikkakunnilla. Suomeen hän palasi 1. joulukuuta 1918 ja siirtyi kotikaupunkiinsa työmieheksi, mutta keväästä 1919 hän lähti uudelleen merille. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki.
J > Heikki Jokitalo

(Käytti Saksassa peitenimeä Antti Sivula), (16. tammikuuta 1890 Sievi – 15. maaliskuuta 1947) oli suomalainen jääkäri. Hänen äitinsä oli Hilma Johanna Jokitalo. Tämä sieviläinen työmies liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 17. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa, josta hänet siirrettiin Altonan työosastoon 1. joulukuuta 1916, mistä hänet laskettiin elokuussa 1917 siviilitöihin. Suomeen hän palasi 29. marraskuuta 1918 ja toimi sen jälkeen työmiehenä eri paikkakunnilla sekä satamatöissä. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki.
J > Aleksanteri Jonberg

(7. huhtikuuta 1893 Kemi – 24. elokuuta 1917 Hampuri) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat kelloseppä Aleksanteri Jonberg ja Liisa Augusta Aurora Kosunen. Jonberg kävi kansakoulun ja työskenteli maalarina Kemissä enne liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 10. lokakuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa. Schmardenista hänet siirrettiin 19. tammikuuta 1917 hänellä todetun sairauden vuoksi pataljoonan täydennysjoukkoon, mistä hän palasi takaisin komppaniaansa 20. toukokuuta 1917, mutta lähetettiin uudelleen täydennysjoukkoon. Hän kuoli lopulta tautinsa runtelemana Hampurissa 24. elokuuta 1917 ja hänet haudattiin Hampurin hautausmaahan. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki.
J > August Jukarainen

(30. heinäkuuta 1887 Viipurin maalaiskunta – 21. huhtikuuta 1917) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat puutarhuri Johan Jukarainen ja Maria Ristola. Jukarainen kävi kansakoulun ja työskenteli kultaseppänä Viipurissa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 13. lokakuuta 1915, josta hänet siirrettiin 19. huhtikuuta 1916 pataljoonan täydennysjoukkoon, mistä hän palasi takaisin komppaniaansa 5. joulukuuta 1916 ja otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella. Hänen sotilasuransa koki kolauksen hänellä 12. helmikuuta 1917 todetun keuhkotaudin takia ja hän joutui tautinsa takia hoidettavaksi Thornin linnoitussairaalaan ja oli sen jälkeen hoidettavana useissa sotilassairaaloissa ja kuoli lopulta taudin runtelemana 21. huhtikuuta 1917. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki.
Toivo Valfrid Teofilus Julku
J > Kaarlo Erik Otonpoika Jung

(20. syyskuuta 1896 Kalajoki – 16. tammikuuta 1918) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat proviisori Otto Magnus Jung ja Alma Häggman. Jung kävi kolme luokaa Kokkolan suomalaista yhteiskoulua ja luki yksityisesti neljännen ja viidennen luokan. Hän varttui 13-vuotiaasta asti kasvattisetänsä apteekkari Fritz Jungin kodissa Alajärvellä. Jung liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 29. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella, mistä hän pääsi työlomalle 10. tammikuuta 1918, mutta sai surmansa matkalla Kölniin lähellä Osnabrückin kaupunkia sattuneessa rautatieonnettomuudessa 16. tammikuuta 1918. Hänet haudattiin Osnabrückin hautausmaahan yhdessä 11 muun onnettomuudessa kuolleen jääkäritoverin kanssa. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki.
Nils Reguel Jungell
Antti Junkkari
Väinö Alfred Junnila
J > Juho Jaakko Juntikka

(21. elokuuta 1895 Alatornio – 12. syyskuuta 1951) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Iisakki Vilhelm Juntikka ja Eva Karoliina Liikamaa. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Anna Silja Matikaisen kanssa, joka kuoli vuonna 1928. Juntikka kävi kansakoulun ja työskenteli maanviljelijänä Alatorniolla ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 22. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Juntikka saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) varavääpeliksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin joukkueenjohtajaksi 3. Jääkärirykmentin 7. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella, Aittolahdessa, Lyykylässä, Mannikkalassa ja Talissa. Sisällissodan jälkeen Juntikka toimi joukkueenjohtajana 3. Jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin ensin Savon jääkärirykmentti n:o 3 ja myöhemmin Uudenmaan rykmentti. Armeijasta hän erosi vakinaisesta palveluksesta 30. syyskuuta 1920. Armeijapalveluksen jälkeen hän oli lyhyen ajan opettajana Pohjolan suojeluskuntapiirin alipäällystökursseilla ja Petsamon rajavartiostossa, mistä hän erosi 31. joulukuuta 1923 ja toimi myöhemmin työmiehenä ja kalastajana Pohjois-Suomessa. Juntikka osallistui talvisotaan osasto Pennasessa (Petsamon suojeluskunta). Talvisodan jälkeen hän siirtyi viljelemään tilaansa Petsamoon. Hänet haudattiin Alatorniolle. Ylennykset: Hilfsgruppenführer 25. joulukuuta 1917, varavääpeli 11. helmikuuta 1918, vääpeli 2. heinäkuuta 1918. Kunniamerkit:  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera,  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Talvisodan muistomitali,  Jääkärimerkki,  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.
J > Seth Elof Juntti

(28. marraskuuta 1892 Karunki – 25. kesäkuuta 1918 Riihimäki) oli suomalainen jääkärialiupseeri. Hänen vanhempansa olivat seppä Juho Juntti ja Hilda Rautio. Juntti kävi kolme luokkaa kansakoulua ja työskenteli seppänä Karungissa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 5. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. Hän sairastui rintamalla keuhkotautiin ja hänet siirrettiin sairaalahoitoon 27. elokuuta 1916 ja siirrettiin samalla 3. marraskuuta 1916 pataljoonan täydennysjoukkoon, mistä hän palasi takaisin pioneerikomppaniaan 13. tammikuuta 1917 mutta joutui jo 19. helmikuuta 1917 uudelleen sairaalaan tautinsa johdosta. Lopulta hänet siirrettiin pataljoonan täydennysjoukkoon 19. toukokuuta 1917 ja laskettiin siviilitöihin 12. heinäkuuta 1917 siviilityöhön. Juntti saapui takaisin Suomeen toukokuun lopussa sisällissodan jo lähes tauottua ja hän astui Suomen armeijan palvelukseen aliupseeriksi ylennettynä 1. kesäkuuta 1918 ja hänet sijoitettiin Kaartin jääkärirykmentin 2. pataljoonan 2. komppaniaan. Hänen kohtalokseen tuli joutua murhatuksi Riihimäellä 25. kesäkuuta 1918. Ylennykset: Aliupseeri 1. kesäkuuta 1918. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki.
J > Juho Heikki Junttila

(28. lokakuuta 1881 Kempele – 17. syyskuuta 1954 Oulu) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Juho Junttila ja Anna Greta Kuivala. Junttila kävi kansakoulun ja Oulaisten maamieskoulun vuosina 1913–1914 ja työskenteli maanviljelijänä Kempeleessä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 23. maaliskuuta 1917, josta hänet siirrettiin 7. elokuuta 1917 pataljoonan 1. komppaniaan. Junttila astui Suomen armeijan palvelukseen 7. helmikuuta 1918 jefreitteriksi ylennettynä ja saapui kotimaahan Vaasaan jääkärien etujoukon mukana 18. helmikuuta 1918 ja hänet komennettiin Suomen sisällissotaan suojeluskuntajoukkojen kouluttajaksi Virroille. Virroilta hän liittyi 1. Virtain pataljoonaan ja hänet sijoitettiin pataljoonan konekiväärikomppaniaan, joka myöhemmin siirrettiin Pohjois-Pohjanmaan rykmentin 3. pataljoonan konekiväärikomppaniaksi. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Vaskivedellä, Kurussa, Viljakkalassa, Ylöjärvellä, Epilän-Tampereen akselilla ja Vammalassa sekä rykmentin etenemiseen Savon rintamalta Haminaan (Metsäkylään). Sisällissodan jälkeen Junttila osallistui kesällä vuonna 1918 lyhyen ajan kapteeni Toivo Kuisman johtamaan Vienan-Karjalan retkikuntaan ja palveli joukkueenjohtajana konekiväärikomppaniassa. Vienan retkeltä palattuaan hän liittyi toukokuussa 1919 Karjalan (Aunuksen) retkikuntaan. Hän toimi aluksi eteläisellä rintamalla, missä otti osaa Aunuksen kaupungin seuduilla käytyihin taisteluihin. Myöhemmin hänet siirrettiin joukkueenjohtajaksi 2. rykmentin 5. pataljoonan konekiväärikomppaniaan, jonka hän johdatti taisteluihin muun muassa Prääsässä ja Polovinassa. Retkikunnalta hän palasi elokuussa 1919 ja oli sen jälkeen työmiehenä, kauppiaana ja uudisviljelijänä Ylivieskassa. Junttila osallistui talvisotaan palvellen Oulun varuskunnassa muun muassa palopäällikkönä. Talvisodan jälkeen hän jatkoi tilansa viljelyä. Junttila oli Oulussa kuollessaan Ylivieskan seurakunnan jäsen, mutta hänen hautauksestaan tai hautapaikastaan ei ole tietoa kummallakaan paikkakunnalla. Ylennykset: jefreitteri 11. helmikuuta 1918, aliupseeri 7. maaliskuuta 1918, vääpeli kesällä 1918. Kunniamerkit:  Vapaudenmitali 1. lk;  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Jääkärimerkki,  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.
J > Johan Arvid Juntunen

Johan Arvid Juntunen (3. joulukuuta 1888 Suomussalmi – 24. elokuuta 1965) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat työmies Juho Juntunen ja Sofia Kela. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1935 Beata Kemppaisen kanssa. Juntunen työskenteli työmiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppaniaan 13. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hänet siirrettiin pataljoonan täydennysjoukkoon 30. joulukuuta 1917 ja laskettiin siviilitöihin. Junttila palasi takaisin Suomeen sisällissodan jälkeen 29. marraskuuta 1918 ja asettui kruununtorppariksi Suomussalmelle. Juntunen kuului Suomussalmen suojeluskuntaan vuosina 1932 ja 1937–1944. Hän osallistui talvisotaan Suomussalmen harjoituskeskuksessa ja ilmavalvontatehtävissä Ilmavalvontakomppania 74:ssä. Jatkosodan aikana hän toimi ilmasuojelu- ja väestönsuojelutehtävissä Suomussalmella. Jatkosodan aikana hänet kotiutettiin iän perusteella vuonna 1943 ja jatkoi edelleen pientilansa hoitoa. Hänet haudattiin Suomussalmelle. Ylennykset: vääpeli 1943. Kunniamerkit:  Talvisodan muistomitali,  Jääkärimerkki.
J > Lauri Reinhold Juntunen

(20. marraskuuta 1899 Oulu – 1. joulukuuta 1968) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat puuseppä Feeliks Juntunen ja Olga Ålander. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1922 Hilja Wiion kanssa, josta hän erosi vuonna 1931 ja avioitui uudelleen vuonna 1932 Eeva Maria Virtasen kanssa. Juntunen kävi kolme luokkaa kansakoulua ja työskenteli puuseppänä Oulussa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 16. huhtikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella, josta hänet siirrettiin 24. marraskuuta 1916 Altonan työosastoon ja laskettiin edelleen siviilitöihin. Takaisin kotimaahan Juntunen palasi sisällissodan jälkeen 29. marraskuuta 1918 ja astui Suomen armeijan palvelukseen 10. joulukuuta 1918 ja hänet sijoitettiin aliupseeriksi Itä-Suomen jalkaväkirykmentti n:o 5:n 8. komppaniaan, missä hän palveli vain noin kuukauden ajan ja siirrettiin vuoden 1919 alussa Karjalan ratsujääkärirykmentin 2. eskadroonaan. Juntunen liittyi helmikuussa vuonna 1919 Viron vapaussotaan lähtevään Viron avustusretkikuntaan ja toimi samalla etappitehtävissä Tallinnassa. Viron vapaussodasta palattuaan hän liittyi keväällä 1919 Karjalan (Aunuksen) retkikuntaan ja palveli siellä vuoden 1919 heinäkuuhun saakka. Retkikunnassa hänet sijoitettiin ensin joukkueenjohtajaksi 4. pataljoonaan, mistä hänet siirrettiin myöhemmin 2. rykmentin 1. pataljoonan 5. ja edelleen 4. komppaniaan. Hän otti osaa retkikunnalla taisteluihin joukkueenjohtajana pohjoisrintamalla. Hänen taistelutahtoaan ei ollut vielä tyydytetty vaan hän liittyi 2. lokakuuta 1919 Pohjois-Inkerin vapaajoukkoihin ja osallistui taisteluihin Tapparissa, Miikkulaisissa ja Vaisalassa. Vapaajoukosta hän erosi joulukuussa 1919 ja palasi Suomeen ja toimi sen jälkeen puuseppänä Pohjois-Suomessa ja myöhemmin työmiehenä Ruona Oy:ssä Raahessa. Ylennykset: aliupseeri joulukuussa 1918, vääpeli (Viron armeijassa ja Aunuksen retkikunnassa) 1919. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki,  Viron Vapaussodan muistomitali.
J > Niilo Aukusti Juopperi

(4. marraskuuta 1890 Kemin maalaiskunta – 16. lokakuuta 1931) oli suomalainen jääkärivaravääpeli. Hänen vanhempansa olivat kirvesmies Matti Juopperi ja Amanda Sofia Taskila. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Lyydia Ryysyn kanssa. Juopperi työskenteli puuseppänä Kemissä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 21. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella, missä hän haavoittui 1. lokakuuta 1916 ja joutui hoidettavaksi useisiin sotilassairaaloihin. Haavoista parannuttuaan hänet siirrettiin 10. tammikuuta 1917 pataljoonan täydennysjoukkoon, mistä hänet lopulta palautettiin omaan komppaniaansa 20. toukokuuta 1917. Juopperi saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) aliupseeriksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin kuormastoaliupseeriksi 1. Jääkärirykmentin 3. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan, missä joukossa otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella, Kämärällä ja Viipurissa. Sisällissodan jälkeen Juopperi määrättiin armeijan uudelleenjärjestelyn yhteydessä Suomen valkoiseen kaartiin, missä hän toimi muonitus- ja kuormastoaliupseerina eri komppanioissa. Armeijasta hän erosi 1. kesäkuuta 1919 ja siirtyi Kemiin, missä hän työskenteli kirvesmiehenä. Ylennykset: aliupseeri 11. helmikuuta 1918, varavääpeli 15. heinäkuuta 1918. Kunniamerkit:  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera,  Vapaudenmitali 1. lk;  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Jääkärimerkki.
Max Wilhelm Jurvelius
Heikki Jussila
J > Aappo Juurikka

(12. kesäkuuta 1891 Pudasjärvi – 30. marraskuuta 1929) oli suomalainen jääkärivaravääpeli. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Aappo Juurikka ja Helena Honkonen. Juurikka työskenteli maanviljelijänä Pudasjärvellä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 23. maaliskuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) aliupseeriksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin muonitusaliupseeriksi 1. Jääkärirykmentin 3. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan ja osallistui sisällissodan taisteluihin Tampereella, Kämärällä ja Viipurissa. Sisällissodan jälkeen hänet siirrettiin armeijan uudelleen järjestelyn yhteydessä Suomen valkoiseen kaartiin. Armeijasta hän erosi 19. helmikuuta 1919 ja siirtyi viljelemään maata Pudasjärvelle. Hänet haudattiin Pudasjärvelle. Ylennykset: Aliupseeri 11. helmikuuta 1918, Varavääpeli 1. toukokuuta 1918. Kunniamerkit:  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera,  Vapaudenmitali 2. lk;  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Jääkärimerkki.
J > Matti Juurikka

(4. elokuuta 1891 Pudasjärvi – 28. joulukuuta 1953) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat torppari Matti Juurikka ja Kustaava Puolakanaho. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921–29 Jenny Margareeta Kinnusen kanssa, joka kuoli vuonna 1929, ja hän avioitui myöhemmin uudelleen Hilja Hauhelan kanssa. Juurikka työskenteli työmiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 23. maaliskuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella, josta hänet siirrettiin 30. syyskuuta 1916 pataljoonan täydennysjoukkoon ja laskettiin edelleen siviilitöihin. Takaisin Suomeen hän palasi sisällissodan jälkeen 29. marraskuuta 1918 ja asettui työmieheksi Pudasjärvelle. Hänet haudattiin Pudasjärvelle. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki.
J > Mikko Juvonen

(25. maaliskuuta 1895 Sortavala – 16. tammikuuta 1920) oli suomalainen jääkärivaravääpeli. Hänen vanhempansa olivat työmies Heikki Juvonen ja Anna Ahonen. Juvonen kävi kansakoulun ja työskenteli työmiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 12. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Juvonen saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) aliupseeriksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin muonitusaliupseeriksi 1. Jääkärirykmentin 1. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Lempäälässä ja Säiniöllä sekä Viipurissa. Sisällissodan jälkeen hänet määrättiin armeijan uudelleenjärjestelyn yhteydessä Suomen valkoiseen kaartiin, jossa hän toimi kuormastoaliupseerina eri komppanioissa. Hänet siirrettiin 19. marraskuuta 1918 Karjalan ratsujääkärirykmenttiin ja 15. maaliskuuta 1919 alkaen Viipurin rykmenttiin. Ylennykset: aliupseeri 11. helmikuuta 1918, varavääpeli 13. heinäkuuta 1918. Kunniamerkit:  Vapaudenmitali 2. lk;  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Jääkärimerkki.
Tauno Aleksander Juvonen
Yrjö Arvo Jyränkö
J > Erik Arvid Jåfs

(1. joulukuuta 1893 Sulva – 4. toukokuuta 1971) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat työmies Simon Erik Häggback (ent. Jåfs) ja Olivia Enholm. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1924 Aili Lydia Hjortin kanssa. Jåfs kävi kaksi luokkaa kansakoulua ja työskenteli maanviljelijänä Sulvassa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 10. maaliskuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella, josta hänet siirrettiin 11. helmikuuta 1917 Altonan työosastoon ja laskettiin edelleen siviilitöihin. Jåfs palasi takaisin Suomeen sisällissodan jälkeen 29. marraskuuta 1918 ja työskenteli sen jälkeen työmiehenä ja maanviljelijänä Sulvassa ja Mustasaaressa. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki.
J > Bernhard Jämsén

(14. kesäkuuta 1894 Sumiainen – 9. helmikuuta 1957) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat työmies Gabriel Jämsén ja Maria Rossi. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Hilja Margareta Kohtaniemen kanssa. Jämsén työskenteli työmiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 31. lokakuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Jämsén saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) aliupseeriksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin kuormastoaliupseeriksi 2. Jääkärirykmentin 4. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla, Tampereella, Rajamäellä, Tarpilassa ja Raivolassa.
Jämsén palveli sisällissodan jälkeen edelleen 2. Jääkärirykmentissä, mistä muodostettiin myöhemmin Porin jalkaväkirykmentti 2. Armeijasta hän erosi sitoutumisajan täytyttyä 11. helmikuuta 1919 ja muutti Suolahteen missä työskenteli työmiehenä ja myöhemmin pienviljelijänä. Armeijakoulutusta hän sai Hevoshoitokurssilla, jonka hän suoritti Viipurissa vuonna 1918. Talvisotaan Jämsén osallistui kuormasto- ja eläinlääkintävääpelinä Jalkaväenkoulutuskeskus 3:ssa ja myöhemmin Erillis-Pataljoona 3:ssa osallistuen taisteluihin Viipurinlahdella. Hänet kotiutettiin talvisodan jälkeen ja hän jatkoi tilansa viljelyä Suolahdessa. Tilanhoidon ohella hän työskenteli myös Rauma Oy:lle, Raahe Oy:lle sekä Serlachius Oy:lle. Vuonna 1946 hän muutti Kuortaneelle ja jatkoi pienviljelijänä. Hänet haudattiin Kuortaneen kirkonkylään. Ylennykset: aliupseeri 11. helmikuuta 1918, varavääpeli 20. elokuuta 1918. Kunniamerkit:  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera,  Vapaudenmitali 2. lk;  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi,  Unkarin ensimmäisen maailmansodan muistomitali.
Niilo Johannes Juhonpoika Jämsä
Joakim (Ade) Järvi
Eino Ilmari Järvinen
Kustaa Adolf Järvinen