stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
1873
Syntyneitä > Huhtikuu–kesäkuu

1. huhtikuuta – Bibb Graves, yhdysvaltalainen poliitikko (k. 1942)
1. huhtikuuta – Sergei Rahmaninov, venäläinen säveltäjä, pianisti ja kapellimestari (k. 1943)
4. huhtikuuta – Aina Lindfors, suomalainen näyttelijä (k. 1952)
10. huhtikuuta – Kyösti Kallio, Suomen tasavallan presidentti (k. 1940)
22. huhtikuuta – Luigi Lucheni, italialainen anarkisti ja salamurhaaja (k. 1910)
22. huhtikuuta – Wilho Sjöström, suomalainen taidemaalari ja professori (k. 1944)
23. huhtikuuta – Theodor Körner, Itävallan presidentti 1951–1957 (k. 1957)
25. huhtikuuta – Félix d'Herelle, kanadalanranskalainen mikrobiologi (k. 1949)
27. huhtikuuta – Nestor Linnanen, suomalainen Lahden punakaartin ylipäällikkö (k. 1955)
27. huhtikuuta – Robert Wiene, saksalainen elokuvaohjaaja (k. 1938)
5. toukokuuta – Leon Czolgosz, yhdysvaltalainen anarkisti ja presidentti William McKinleyn murhaaja (k. 1901)
9. toukokuuta – Howard Carter, englantilainen arkeologi ja egyptologi (k. 1939)
15. toukokuuta – Adolf Lietsalo, suomalainen taidemaalari (k. 1953)
15. toukokuuta – Oskari Tokoi, suomalainen poliitikko ja toimittaja (k. 1963)
15. toukokuuta – Nikolai Tšerepnin, venäläinen säveltäjä (k. 1945)
29. toukokuuta – Rudolf Tobias, virolainen säveltäjä, urkuri ja kuoronjohtaja (k. 1918)
2. kesäkuuta – Anna Eliza Williams, pitkäikäinen englantilainen, maailman vanhin ihminen vuonna 1987 (k. 1987)
3. kesäkuuta – Otto Loewi, vuoden 1936 Nobelin lääketieteen palkinnon saanut saksalais-yhdysvaltalainen farmakologi (k. 1961)
4. kesäkuuta – Charles Fox Parham, yhdysvaltalainen helluntailaisuuden muotoutumiseen vaikuttanut saarnaaja (k. 1929)
5. kesäkuuta – Karl Olof Larsson, Larin-Kyösti, suomalainen runoilija (k. 1948)
7. kesäkuuta – Landon Ronald, brittiläinen kapellimestari, säveltäjä ja pianisti (k. 1938)
24. kesäkuuta – Hugo Simberg, suomalainen taidemaalari ja -graafikko (k. 1917)
28. kesäkuuta – Alexis Carrel, vuoden 1912 Nobelin lääketieteen palkinnon saanut ranskalainen kirurgi (k. 1944)
Syntyneitä > Heinäkuu–syyskuu

1. heinäkuuta – Daniel Burges, brittiläinen sotilas (s. 1946)
1. heinäkuuta – Sandra Lehtinen, suomalainen SDP:n kansanedustaja (k. 1954)
7. heinäkuuta – A. Victor Donahey, yhdysvaltalainen poliitikko (k. 1946)
7. heinäkuuta – Halvdan Koht, norjalainen historioitsija ja poliitikko (k. 1965)
12. heinäkuuta – Hannes Nylander, suomalainen maatalousneuvos ja kansanedustaja (k. 1940)
12. heinäkuuta – Oscar von Sydow, ruotsalainen poliitikko ja pääministeri (k. 1936)
20. heinäkuuta – Alberto Santos-Dumont, brasilialainen ilmailun uranuurtaja (k. 1932)
20. heinäkuuta – Joseph Wallis, brittiläinen rugbynpelaaja ja olympiamitalisti (k. 1919)
26. heinäkuuta – Heikki Ojansuu, suomalainen kielitieteilijä (k. 1923)
1. elokuuta – Ernest Ebbage, brittiläinen köydenvetäjä ja olympiamitalisti (k. 1943)
12. elokuuta – Waldemar Björkstén, suomalainen kilpapurjehtija (k. 1933)
20. elokuuta – Eliel Saarinen, suomalainen arkkitehti (k. 1950)
21. elokuuta – Xenophon Overton Pindall, yhdysvaltalainen lakimies, demokraattipoliitikko ja Arkansas'n kuvernööri (k. 1935)
26. elokuuta – Lee De Forest, yhdysvaltalainen insinööri ja elektroniputken keksijä (k. 1961)
4. syyskuuta – Henri Helle, ranskalainen jousiampuja (k. 1901)
8. syyskuuta – Alfred Jarry, ranskalainen kirjailija (k. 1907)
8. syyskuuta – David O. McKay, yhdysvaltalainen mormonikirkon presidentti (k. 1970)
15. syyskuuta – Ellen Hagen, ruotsalainen naisasianainen (k. 1967)
Syntyneitä > Lokakuu–joulukuu

9. lokakuuta – Karl Schwarzschild, saksalainen tähtitieteilijä ja fyysikko (k. 1916)
10. lokakuuta – Aadolf Fredrik, Mecklenburgin herttua, saksalainen tutkimusmatkailija ja Togomaan kuvernööri (k. 1969)
10. lokakuuta – Florence Knapp, pitkäikäinen yhdysvaltalainen, maailman vanhin ihminen vuosina 1987–1988 (k. 1988)
10. lokakuuta – Arthur O. Lovejoy, yhdysvaltalainen historioitsija (k. 1962)
14. lokakuuta – Jules Rimet, ranskalainen jalkapallovaikuttaja ja FIFAn puheenjohtaja (k. 1956)
19. lokakuuta – Ellen Johansson, suomenruotsalainen kirjailija (k. 1964)
22. lokakuuta – G. J. Ramstedt, suomalainen tutkimusmatkailija, tieteilijä ja diplomaatti (k. 1950)
24. lokakuuta – Ernesti Suolahti, suomalainen lyseon lehtori ja suojeluskuntajärjestön everstiluutnantti (k. 1947)
25. lokakuuta – Erland Sihvonen, suomalainen lähetyssaarnaaja (k. 1967)
26. lokakuuta – Thorvald Stauning, tanskalainen poliitikko ja valtiomies (k. 1942)
27. lokakuuta – Andrei Kuznetsov, Isä Akaki, suomenvenäläinen munkki, kuollessaan Pohjoismaiden vanhin asukas (k. 1984)
28. lokakuuta – Karl F. Sundman, suomalainen tähtitieteilijä ja matemaatikko (k. 1949)
30. lokakuuta – Francisco Madero, meksikolainen vallankumouksellinen ja presidentti (k. 1913)
4. marraskuuta – George Edward Moore, englantilainen filosofi (k. 1958)
5. marraskuuta – Edwin Flack, australialainen urheilija ja olympiavoittaja (k. 1935)
10. marraskuuta – Henri Rabaud, ranskalainen säveltäjä (k. 1949)
14. marraskuuta – Carlos María Javier de la Torre, ecuadorilainen katolinen arkkipiispa ja kardinaali (k. 1968)
16. marraskuuta – W. C. Handy, yhdysvaltalainen bluessäveltäjä ja -muusikko (k. 1958)
18. marraskuuta – Francisco Villota, espanjalainen pelotari (k. 1950)
20. marraskuuta – Daniel Gregory Mason, yhdysvaltalainen säveltäjä (k. 1953)
27. marraskuuta – Mike Grant, kanadalainen jääkiekkoilija (k. 1955)
4. joulukuuta – Aatu Halme, suomalainen maataloustyönjohtaja ja SDP:n kansanedustaja (k. 1933)
14. joulukuuta – Joseph Jongen, belgialainen säveltäjä ja urkuri (k. 1953)
19. joulukuuta – Alphonse Kirchhoffer, ranskalainen miekkailija (k. 1913)
21. joulukuuta – A. E. Rautavaara, suomalainen hallintovirkamies ja ministeri (k. 1941)
31. joulukuuta – Konstantin Konik, virolainen lääkäri, poliitikko ja ministeri (k. 1936)
Kristinusko Etiopiassa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Etiopiasssa. Kristinusko on Etiopian suurin uskonto. Suurin kirkkokunta on Etiopian ortodoksinen kirkko, johon kuuluu 43,8 prosenttia väestöstä. Protestanttisiin kirkkoihin kuuluu 22,8 prosenttia väestöstä ja roomalaiskatoliseen kirkkoon 0,7 prosenttia väestöstä.
Etiopia oli vuonna 2015 maailman yhdeksänneksi suurin kristillisen väestön omaava valtio yli 57 miljoonalla kristityllä. Etiopiassa asui noin 2,5 prosenttia maailman kristitystä väestöstä. Kristillisen väestön ennustetaan kasvavan Etiopiassa vuoteen 2060 mennessä yli 87 miljoonaan.
Historia

Etiopia omaksui kristinuskon jo sen varhaisessa vaiheessa. Kristinusko saapui Etiopiaan noin 350 Frumentiuksen toimesta, jonka Athanasios vihki myöhemmin piispaksi ja uuden seurakunnan johtajaksi. Etiopian kirkko oli syntymästään saakka Aleksandrian kirkon haara. Kristinuskosta tuli valtionuskonto jo 300-luvulla. Etiopian kristinusko oli Aleksandrian patriarkaatin alaisuudessa ankaraa ja muodollista. Jäseniltä vaadittiin muun muassa 55 päivän paastoa sekä viikottaista paastoa kaksi kertaa viikossa.
Muslimien vaikutus on ollut vahvaa Etiopiassa 700-luvulta lähtien. Jännitteet ja konfliktit kristittyjen ja muslimien välillä ovat olleet toistuvia. Etiopian ortodoksinen Tewahedo-kirkko on yksi niistä kirkoista, joka ei ole hyväksynyt Kalkedonin kirkolliskokouksen päätöstä Kristuksen luonteesta. Monarkian aikana Tewahedo-kirkko oli valtionkirkko, mutta se on menettänyt asemansa. Katolinen kirkko on ollut läsnä Etiopiassa 1500-luvulta lähtien ja protestanttinen lähetystyö saapui Etiopiaan 1900-luvulla. Suurimmat ei-ortodoksiset kirkot ovat evankelinen World of Life-kirkko sekä luterilainen Mekane Yesus-kirkko. Etiopiassa toimii myös kaksi suurta helluntaiseurakuntaa.
Kirkkojenväliset järjestöt

Suurin osa protestanttisista kirkoista kuuluu Etiopian Evangelical Churches Fellowship-järjestöön, joka on yhteydessä evankeliseen allianssiin.
Guy Cury

Guy Cury (21. maaliskuuta 1930 Saint-Marcellin, Isère, Ranska – 16. maaliskuuta 2018) oli ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli 400 metrin aitajuoksu.
Cury sijoittui 400 metrin aitajuoksussa Bernin EM-kilpailuissa 1954 neljänneksi ajalla 51,8 s. Välierissä hän juoksi ajan 51,7 s. Melbournen 1956 olympialaisissa hän sivusi alkuerissä Ranskan ennätystä 51,6 s ja paransi sitä välierissä aikaan 51,5 s mutta ei selviytynyt loppukilpailuun.
Cury voitti Ranskan mestaruuden vuosina 1953, 1955 ja 1956. Hänen ennätyksensä 51,6 s säilyi Ranskan ennätyksenä lähes kuusi vuotta kunnes Eddy van Praagh paransi ennätystä. Seuratasolla Cury edusti La Voulte Sportia. Hän oli pituudeltaan 182-senttinen ja painoi aktiivivuosinaan 76 kiloa.
Henkilökohtaiset ennätykset

400 metriä: 49,0 s (1955)
110 metrin aidat: 14,9 s (1956)
200 metrin aidat: 24,3 s (1955)
400 metrin aidat: 51,5 s (1956), sähköajanotolla 51,66 s (1956)
Uskonto Lesothossa

<div style="border:solid transparent;background-color:initial;position:absolute;width:125px;line-height:0;
Uskontokuntiin kuuluminen Lesothossa (2014)
Protestantismi (47.8%)
Katolinen kirkko (39.3%)
Muu kristinusko (9.1%)
Muut (1.4%)
Uskonnottomat (2.4%)
Tämä artikkeli käsittelee Lesothon uskontoa ja uskonnollisia yhteisöjä. Lesothon suurin uskonto on kristinusko. 96,1 prosenttia väestöstä kuuluu kristillisiin kirkkokuntiin.
Kristinusko

Suurin osa maan väestöstä on kristittyjä. Kristillisiä kirkkoja edustava Lesothon kristillinen neuvosto on arvioinut, että yli 90 prosenttia väestöstä on kristittyjä. Suurimipia kristillisiä suuntauksia ovat roomalaiskatolisuus, evankelisuus, anglikaanit ja muut kristilliset ryhmät. Muista kristillisistä suuntauksista suurimmat ovat adventistit, metodistit, reformoidut ja helluntailaiset. Kristittyjä asuu koko Lesothon alueella. Monet kristityt harjoittavat myös perinteisiä uskontoja kristinuskon rinnalla.
Muut uskonnot

Lesothon suurimpia uskonnollisia vähemmistöjä ovat muslimit, hindut, bahai-uskolaiset sekä perinteisten alkuperäiskansojen uskontojen eudstajat. Muslimit asuvat päääasiassa Butha-Buthen alueella.
Pyhän Mikaelin katedraali Lesothossa.
Ben Bernanke

Ben Bernanke
Ben Shalom Bernanke (s. 13. joulukuuta 1953 Augusta, Georgia) on yhdysvaltalainen ekonomisti, joka toimi Yhdysvaltain keskuspankin, Federal Reserve Systemin,  puheenjohtajana vuosina 2006–2014. Bernanken kaudelle keskuspankin johdossa ajoittui subprime-kriisi ja siitä kehittynyt finanssikriisi, joka oli akuutti vuosina 2007–2009. Bernanken johtamana keskuspankki turvautui elvyttämään  setelirahoituksen avulla. Bernankelle myönnettiin Nobelin taloustieteen palkinto vuonna 2022 yhdessä Douglas Diamondin ja Philip Dybvigin kanssa.
Nuoruus ja opinnot

Bernanke suoritti kandidaatin tutkinnon Harvardin yliopistossa ja tohtorin tutkinnon MIT:ssä. Hän on opettanut Stanfordin, Princetonin ja New Yorkin yliopistossa sekä MIT:ssä.lähde?
Ura

Bernanke oli Federal Reserve Systemin hallituksen jäsen vuosina 2002–2005 ja vuosina 2006–2010 sen puheenjohtaja. Vuosina 2005–2006 hän toimi Yhdysvaltain presidenttiä taloudellisissa kysymyksissä avustavan CEA:n (Council of Economic Advisers) puheenjohtajana. Joulukuussa 2009 aikakauslehti Time valitsi Bernanken vuoden henkilöksi. Perusteena oli hänen toimintansa taantuman aikana.
Yksityiselämä

Bernanken puoliso on Anna Friedmann, jonka Bernanke tapasi sokkotreffeillä. Heillä on kaksi lasta.
Teokset

Bernanke, Ben S. (2004). Essays on the Great Depression. Princeton University Press. ISBN 0-691-11820-5.
Abel, Andrew B.; Bernanke, Ben S.; Croushore, Dean (2007). Macroeconomics (6th ed.). Addison–Wesley. ISBN 978-0-321-41554-7.
Frank, Robert H.; Bernanke, Ben S. (2007). Principles of Macroeconomics. McGraw–Hill. ISBN 978-0-07-336265-6.
Bernanke, Ben S. (2015). The Courage to Act: A Memoir of a Crisis and Its Aftermath. W. W. Norton & Company. ISBN 978-0-393-24721-3.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Bernanken blogi Brookingsin sivuilla
https://twitter.com/benbernanke
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Alan Greenspan | Yhdysvaltojen keskuspankin pääjohtaja 2006–2014 | Seuraaja: Janet Yellen |
Ruotsin keskuspankin taloustieteen palkinnon saajat
| --- | --- |
 1969: Frisch, Tinbergen  1970: Samuelson  1971: Kuznets  1972: Hicks, Arrow  1973: Leontief  1974: Myrdal, Hayek  1975: Kantorovitš, Koopmans  1976: Friedman  1977: Ohlin, Meade  1978: Simon  1979: Schultz, Lewis  1980: Klein  1981: Tobin  1982: Stigler  1983: Debreu  1984: Stone  1985: Modigliani  1986: Buchanan  1987: Solow  1988: Allais  1989: Haavelmo  1990: Markowitz, Miller, Sharpe  1991: Coase  1992: Becker  1993: Fogel, North  1994: Harsanyi, Nash, Selten  1995: Lucas  1996: Mirrlees, Vickrey  1997: Merton, Scholes  1998: Sen  1999: Mundell  2000: Heckman, McFadden  2001: Akerlof, Spence, Stiglitz  2002: Kahneman, Smith  2003: Engle, Granger  2004: Kydland, Prescott  2005: Aumann, Schelling 2006: Phelps 2007: Hurwicz, Maskin, Myerson 2008: Krugman 2009: Ostrom, Williamson 2010: Diamond, Mortensen, Pissarides 2011: Sargent, Sims 2012: Roth, Shapley 2013: Fama, Hansen, Shiller 2014: Tirole 2015: Deaton 2016: Hart, Holmström 2017: Thaler 2018: Nordhaus, Romer 2019: Banerjee, Duflo, Kremer 2020: Milgrom, Wilson 2021: Card, Angrist, Imbens  2022: Bernanke, Diamond, Dybvig  2023: Goldin 2024: Acemoğlu, Johnson, Robinson
| n k  Talousneuvonantajien neuvoston puheenjohtajat |
| --- | --- | --- |
|  Nourse  Keyserling  Burns  Saulnier  Heller  Ackley  Okun  McCracken  Stein  Greenspan  Schultze  Weidenbaum  Feldstein  Sprinkel  Boskin  Tyson  Stiglitz  Yellen  Baily  Hubbard  Mankiw  Rosen  Bernanke  Lazear  Romer  Goolsbee  Krueger  Furman  Hassett  Philipson*  Goodspeed*  Rouse  Bernstein  |  Nourse  Keyserling  Burns  Saulnier  Heller  Ackley  Okun  McCracken  Stein  Greenspan  Schultze  Weidenbaum  Feldstein  Sprinkel  Boskin  Tyson  Stiglitz  Yellen  Baily  Hubbard  Mankiw  Rosen  Bernanke  Lazear  Romer  Goolsbee  Krueger  Furman  Hassett  Philipson*  Goodspeed*  Rouse  Bernstein  |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii  DBLP  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  Scopus 
Henkilöt:  Trove 
Muut:  IdRef
J. G. Ballard

| James Graham Ballard> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. marraskuuta 1930 Shanghai, Kiina
Kuollut: 19. huhtikuuta 2009 (78 vuotta) Lontoo, Englanti
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tyylilajit:  tieteiskirjallisuus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
James Graham Ballard (15. marraskuuta 1930 Shanghai, Kiina – 19. huhtikuuta 2009 Lontoo, Iso-Britannia) oli brittiläinen kirjailija. Ballard oli tieteiskirjallisuuden uuden aallon huomattava edustaja 1960- ja 1970-luvulla. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat kiistelty autokolarifetisismiä kuvaava Crash ja osittain omaelämäkerrallinen romaani Auringon valtakunta, jotka on sovitettu myös elokuviksi.
Monet Ballardin kertomukset ovat kolkkoihin moderneihin ympäristöihin sijoittuvia dystopioita, jotka kuvaavat teknisen ja yhteiskunnallisen kehityksen psykologisia vaikutuksia. Ballard itse korosti kirjojensa olevan yleisen tieteiskirjallisuuden sijasta kuvauksia tulevaisuuden psykologiasta, ja olevansa unien – joskus myös painajaisten arkkitehti. Ballard oli edelläkävijä muun muassa ekokatastrofien kuvauksessa. Hänen katastrofiromaaneissaan tuho yhdistyy päähenkilöiden sisäiseen kehitykseen.lähde?
Elämä

Ballardin isä oli kemisti Manchesterissa päämajaansa pitäneessä tekstiilialan yrityksessä. Hänestä tuli yrityksen Shanghain tytäryhtiön China Printing and Finishing Companyn toimitusjohtaja, minkä myötä hän muutti vaimoineen Shanghain kansainväliseen siirtokuntaan, jossa oli itsehallinto ja vallitsevana amerikkalainen kulttuuri. Ballard syntyi ja vietti lapsuutensa siellä.lähde?
Toisen maailmansodan aikana japanilaiset internoivat 12-vuotiaan Ballardin sekä hänen pikkusiskonsa ja vanhempansa liki kolmen vuoden ajaksi. Fiktionalisoitu Auringon valtakunta sijoittui tähän ympäristöön.
Ballard muutti vuonna 1946 Britanniaan. Hän opiskeli vuodesta 1949 alkaen antropologiaa, psykologiaa ja patologiaa King's Collegessa Cambridgen yliopistossa kuitenkaan valmistumatta, koska koki ettei lääketieteeltä jäisi aikaa kirjoittamiseen. Ballard vaihtoi 1952 Lontoon yliopistoon ja ryhtyi opiskelemaan englanninkielistä kirjallisuutta mutta sai potkut vuoden päästä. Ballard teki seuraavaksi pätkätöitä copywriterina mainostoimistossa ja myi tietosanakirjoja. Samalla hän kirjoitti lyhyttä fiktiota mutta ei saanut niille julkaisijaa.lähde?
Ballard liittyi 1953 RAF:ään. Komennuksella lentäjäkoulutuksessa Moose Jawn tukikohdassa Kanadassa hän tutustui tieteiskirjallisuuteen lukemistaan amerikkalaisista lehdistä ja kirjoitti ensimmäisen oman tieteistarinansa. Hän erosi RAF:stä kahden vuoden palveluksen jälkeen ja palasi Britanniaan 1954.lähde?
Ballard meni naimisiin 1955 Helen Mary Matthewsin kanssa. Perhe muutti 1960 Lontoon liepeille Sheppertoniin, Surreyyn. Vuonna 1962 Ballard ryhtyi ammattikirjailijaksi. Kahta vuotta myöhemmin hänen vaimonsa kuoli yllättäen keuhkokuumeeseen. Kirjailija jäi ajalle epätyypillisesti koti-isäksi kasvattamaan kolmea pientä lastaan. Ballard kuoli huhtikuussa 2009. Hänen agenttinsa Margaret Hanburyn mukaan kirjailija oli sairastanut jo vuosia eturauhassyöpää.
Palkinnot ja tunnustukset

BSFA-palkinto 1979
Tähtivaeltaja-palkinto 2004
Teokset > Suomennetut teokset

Uponnut maailma (The Drowned World, 1962), Suomentanut Mika Renvall. Helsinki: Jalava, 2011 ISBN 978-951-887-438-9
Kuivunut maailma (The Burning World, 1964; myös nimellä The Drought, 1965); Suom. Matti Rosvall. Helsinki: Jalava, 2012 ISBN 978-951-887-465-5
Crash: Kolari (Crash, 1973), suomennos: Ville Keynäs, Helsinki: Loki-kirjat 1996 ISBN 952-9646-83-6
Tornitalo (High Rise, 1975), suomentanut Ville Keynäs, Helsinki: Loki-kirjat 1999 ISBN 952-9646-63-1
Auringon valtakunta (Empire of the Sun, 1984), suom. Jussi Nousiainen, Otava 1985 ISBN 951-1-08518-2
Luomisen päivä (The Day of Creation, 1987); suom. Juhani Lindholm, Otava 1988 ISBN 951-1-09903-5 Sarja: Otavan kirjasto
Kiitos naisten (The Kindness of Women, 1991), suom. Juhani Lindholm, Otava 1992 ISBN 951-1-12228-2 Sarja: Otavan kirjasto
Super-Cannes (Super-Cannes, 2000); suom. Hannu Tervaharju, Helsinki: Like 2003 Sarja: Like-scifi ISBN 952-471-000-5, Tähtivaeltaja-palkinto 2004
Kuivunut maailma (The drought); suomentanut Matti Rosvall, Helsinki: Jalava 2013 ISBN 978-951-887-465-5
Teokset > Suomennetut teokset > Suomennettuja novelleja

”Raportti tuntemattomalta avaruusasemalta” (1982). Tähtivaeltaja 1/1998.
”Täällä on ihanaa” (1982). Tähtivaeltaja 2/2001.
”Hurjia haluja” (A host of furious fancies, 1982), teoksessa Värisyttävä kosketus 2, toim. Michele Slung. Book Studio 1995 ISBN 951-611-745-7
Teokset > Englanninkieliset teokset

| --- | --- |
 Romaanit The Wind From Nowhere (1961)  The Drowned World (1962, suom. Uponnut maailma.  Suomentanut Mika Renvall. Helsinki:  Jalava, 2011.  ISBN 978-951-887-438-9 )  The Burning World (1964; myös nimellä The Drought, 1965; suom. Kuivunut maailma.  Suomentanut Matti Rosvall. Helsinki:  Jalava, 2012.  ISBN 978-951-887-465-5 )  The Crystal World (1966)  The Atrocity Exhibition (1969; myös nimellä Love and Napalm: Export USA, 1972)  Crash (1973, suom. Crash)  Concrete Island (1974)  High Rise (1975, suom. Tornitalo)  The Unlimited Dream Company (1979)  Hello America (1981)  Empire of the Sun (1984, suom. Auringon valtakunta)  The Day of Creation (1987, suom. Luomisen päivä)  Running Wild (1988)  The Kindness of Women (1991, suom. Kiitos naisten)  Rushing to Paradise (1994)  Cocaine Nights (1996)  Super-Cannes (2000, suom. Super-Cannes)  Millennium People (2003)  Kingdom Come (2006) Tietokirjallisuus A User’s Guide to the Millennium: Essays and Reviews (1996)  Miracles of Life, Shanghai to Shepperton. An Autobiography (2008) :  Novellikokoelmat The Voices of Time and Other Stories (1962)  Billennium (1962)  Passport to Eternity (1963)  The Four-Dimensional Nightmare (1963)  The Terminal Beach (1964)  The Impossible Man (1966)  The Venus Hunters (1967)  The Overloaded Man (1967)  The Disaster Area (1967)  The Day of Forever (1967)  Vermilion Sands (1971)  Chronopolis and Other Stories (1971)  Low-Flying Aircraft and Other Stories (1976)  The Best of J. G. Ballard (1977)  The Best Short Stories of J. G. Ballard (1978)  Myths of the Near Future (1982)  The Voices of Time (1985)  Memories of the Space Age (1988)  War Fever (1990)  The Complete Short Stories of J. G. Ballard (2001)
Kirjallisuutta

Baxter, John (2011). The Inner Man: The Life of J. G. Ballard. London: Weidenfield & Nicholson. ISBN 978-0-2978-6352-6
Aiheesta muualla

Kristiina Sarasti: Tajunnan alkemisti – J. G. Ballard ja sisäavaruuden alkuaineet. Osa Tähtivaeltaja 2/2001:n artikkelista (Archive.org)
Tähtivaeltaja-palkinto Super-Cannesille (Archive.org)
Chris Hall: JG Ballard: Extreme Metaphor: A Crash Course In The Fiction Of JG Ballard. Spike Magazine. (englanniksi)
J. G. Ballardin sivusto (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Qalhat

| Qalhat |
| --- | --- |
 Bibi Maryamin mausoleumi
Maailmanperintökohde
Sijainti:  Ash-Šarqiyyan eteläinen kuvernoraatti, Oman  22°42′N, 59°22′E
Tyyppi:  Kulttuuri
Kriteerit:  II, III
Tunnusnumero:  1537
Valintahistoria
Valintavuosi:  2018
 
Qalhat tai Galhat (arab. قلهات‎‎) on muinainen satamakaupunki Omanin Ash-Šarqiyyan eteläisessä kuvernoraatissa. Se sijaitsee noin 20 kilometriä Surin kaupungin pohjoispuolella ja Arabianmeren rannalla. Kaupunkia ympäröi muurit, joskin myös muurien ulkopuolella olevat hauta-alueet lasketaan kuuluvaksi kaupunkialueeseen. Aikanaan se oli tärkeä kaupunki Intian ja Lähi-idän välillä. Qalhat valittiin maailmanperintöluetteloon vuonna 2018. Suojellun alueen koko on noin 76 hehtaaria ja suoja-alueen koko 180 hehtaaria.
Cronquistin luokittelu

Tieteellinen luokittelu
Taksonomia
Systematiikka
Kladistiikka
Luokittelun tasot
yläkunta / domeeni
kunta
alakunta
osakunta
yläjakso, yläkaari
pääjakso / kaari
alajakso / alakaari
osajakso / osakaari
yläluokka
luokka
lahko
heimo
tribus
suku
sektio
sarja
laji
alalaji
muunnos / serotyyppi
muoto
erityismuoto
lajike / rotu
Termejä
taksoni
fenetiikka
kladistiikka
tyyppilaji
binominen nimistö
holotyyppi
Luettelo systematiikassa yleisistä latinan- ja kreikankielisistä sanoista
rengaslajit
Integrated Taxonomic Information System
Kasvien luokittelu
Angiosperm Phylogeny Group
APG II -luokittelu
APG III -luokittelu
Cronquistin luokittelu
Kasvien luokitus Linnén teennäisjärjestelmän mukaan
Cronquistin luokittelujärjestelmä kladogrammina lahkotasolle asti
Cronquistin luokittelu on koppisiemenisten (Magnoliophyta) kasvien taksonominen luokittelujärjestelmä. Sen on kehittänyt Arthur Cronquist ja se on esitelty julkaisuissa "An Integrated System of Classification of Flowering Plants" (Yhtenäinen koppisiemenisten luokittelujärjestelmä, 1981) ja "The Evolution and Classification of Flowering Plants" (Koppisiemenisten evoluutio ja luokittelu, 1968, 1988).
Cronquistin luokittelu jakaa koppisiemeniset kasvit kahteen luokkaan: yksisirkkaisiin (Liliopsida) ja kaksisirkkaisiin (Magnoliopsida). Yksisirkkaiset jakautuvat edelleen viiteen ja kaksisirkkaiset kuuteen alaluokkaan.
Vaikka Cronquistin luokittelua käytetään edelleen laajasti, Angiosperm Phylogeny Groupin (APG) luokittelu syrjäyttää sen vääjäämättä lähiaikoina. APG:n tutkimukset ovat osoittaneet, että Cronquistin luokittelu on virheellinen – erityisesti jako yksi- ja kaksisirkkaisiin on perusteeton, koska kaksisirkkaiset eivät muodostaa monofyleettistä ryhmää.