stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Taylor Kitsch
Filmografia

| Vuosi | Elokuva | Rooli | Huom>  |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | Godivas | Colm |  |
| 2006 | Kyle XY | Telttailija |  |
| 2006 | Kosto on suloinen | Justin |  |
| 2006 | Snakes on a Plane | Kyle ”Crocodile” Cho |  |
| 2006 | The Covenant | Pogue Parry |  |
| 2006–2011 | Unelmien kentät | Tim Riggins | Televisiosarja |
| 2007 | Breaking the Silence: Exposing the Covenant | Itseään |  |
| 2008 | Gospel Hill | Joel Herrod |  |
| 2009 | X-Men Origins: Wolverine | Remy LeBeau / Gambiitti |  |
| 2010 | The Bang Bang Club | Kevin Carter |  |
| 2012 | John Carter | John Carter |  |
| 2012 | Battleship | Alex Hopper |  |
| 2012 | Raakalaiset | Chon |  |
| 2013 | Lone Survivor | Michael P. Murphy |  |
| 2014 | The Normal Heart | Bruce Niles | Televisioelokuva |
| 2014 | True Detective | Paul Woodrugh | Televisiosarja |
| 2018 | Waco | David Koresh | Televisiosarja |
Aiheesta muualla

Taylor Kitsch Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  IdRef
Arpalahti (Suomusjärvi)

Arpalahti on kylä Suomusjärvellä Salossa. Arpalahti sijaitsee noin kymmenen kilometriä Suomusjärveltä etelään, lähellä Lohjan rajaa.
Suomusjärven Arpalahden kylä mainitaan joissakin yhteyksissä 1464-luvulla, ja asustusta kylässä arvellaan olleen ainakin 1300-luvulla. Arpalahti, talo tai kylä, esiintyy vanhoissa kartoissa ja asiakirjoissa myös Arpalax tai Arpolax-nimisenä. Tämän arvellaan johtuneen aikaisemmasta kielihistoriasta tai ehkäpä asukkaiden alkuperästä.
Pääosin metsää ja vesistöjä sisältävä Arpalahden tila sijoittuu monimuotoisen Enäjärven rantamille, miltei vanhoille Uudenmaan lääninrajoille. Arpalahden tila on ollut samalla suvulla jo ainakin vuodesta 1540-lähtien. Ensimmäinen tiedossa oleva Arpalahden isäntä on ollut Laurinpoika Gudmund (1. sukupolvi 1540 – 1564).
Salon seudun maakuntakaavassa Arpalahden tila mainitaan merkittävänä rakennetun ympäristön ryhmäkokonaisuutena.
Julia Blake

| Julia Blake> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1936 (ikä 87–88) Lontoo, Englanti
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Terry Norris
Näyttelijä
Aktiivisena:  1963–
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Julia Blake (s. 1936) on brittiläinen näyttelijä, joka asuu ja toimii pääasiassa Australiassa. Hän on esiintynyt useissa televisiosarjoissa ja elokuvissa, kuten Prisoner ja X-Men Origins: Wolverine. Hän on naimisissa näyttelijä Terry Norrisin kanssa ja heillä on kolme lasta.lähde?
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Nimi | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1973 | Salome |  |
| 1978 | The Forbidden |  |
| 1978 | The Getting of Wisdom | Isabella Shepherd |
| 1978 | Patrick | Matron Cassidy |
| 1979 | Snapshot | Mrs. Bailey |
| 1979 | My Brilliant Career | Äiti |
| 1982 | Lonely Hearts | Pamela |
| 1983 | Man of Flowers | Taideopettaja |
| 1984 | My First Wife | Kirstin |
| 1985 | An Indecent Obsession | Matroona |
| 1986 | Cactus | Klubin puhuja |
| 1987 | Travelling North | Frances |
| 1988 | Georgia | Elizabeth |
| 1990 | Father | Iya Zetnick |
| 1995 | Mushrooms | Flo |
| 1996 | Hotel de Love | Edith Dunne |
| 1999 | Passion | Kuningatar Alexandra |
| 2000 | Innocence | Claire |
| 2003 | The Forest | Margot |
| 2004 | Human Touch | Annan äiti |
| 2005 | Three Dollars | Tanyan äiti |
| 2006 | Aquamarine | Isoäiti Maggie |
| 2006 | The Barrows | Bonnie |
| 2009 | X-Men Origins: Wolverine | Heather Hudson |
Filmografia > Televisio

| Vuosi | Nimi | Rooli | Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| 1963–1965 | Consider Your Verdict |  | 2 jaksoa |
| 1972–1975 | Bellbird | Elaine Thomas |  |
| 1973–1975 | Matlock Police | April Simpson, Jean Williams | 2 jaksoa |
| 1975 | Homicide | Juliet | 1 jakso |
| 1969–1975 | Division 4 | Sgt. Joan Palmer | 5 jaksoa |
| 1977 | Moynihan |  |  |
| 1978 | Vastatuuleen | Kokki | 5 jaksoa |
| 1979 | Twenty Good Years | Eva Goldman |  |
| 1980 | Locusts and Wild Honey |  |  |
| 1980 | The Last Outlaw | Mrs. Scott |  |
| 1981 | Holiday Island | Mrs. Simpson | 1 jakso |
| 1981 | Women of the Sun | Mrs. McPhee |  |
| 1981–1886 | Prisoner | Nancy McCormack | 70 jaksoa |
| 1983 | Under Capricorn | Milly |  |
| 1983 | Carson's Law | Miss Beasley | 1 jakso |
| 1985 | The Dunera Boys | Äiti |  |
| 1985 | Winners | Syntinen | 1 jakso |
| 1986 | Sword of Honour | Jean Rogers |  |
| 1988 | Edens Lost | Eve |  |
| 1989 | Il magistrato | Jean Shaw |  |
| 1996 | The Thorn Birds: The Missing Years | Fee Cleary |  |
| 1998 | A Difficult Woman | Mrs. McKenzie |  |
| 1998 | Driven Crazy | Miss Baker | 1 jakso |
| 1999 | SeaChange | Tenzin Jetsunma | 1 jakso |
| 2001 | Blue Heelers | Dorothy Roberts | 1 jakso |
| 2004 | All Saints | Evelyn Ulrich | 1 jakso |
| 2004 | Salem’s Lot (vuoden 2004 elokuva)Salem’s Lot | Eva Prunier |  |
| 2006 | The Society Murders | Margaret |  |
| 2007 | The Starter Wife | Mrs. Caldecott | 2 jaksoa |
| 2007 | City Homicide | Hilda Conway | 1 jakso |
| 2008 | Bed of Roses | Minna Franklin | 6 jaksoa |
Aiheesta muualla

Julia Blake Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 
Henkilöt:  Elonet
Sally Field

| Sally Field |
| --- | --- |
 Field vuonna 2018.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Sally Margaret Field
Syntynyt: 6. marraskuuta 1946 (ikä 78) Pasadena, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, laulaja, tuottaja, ohjaaja, käsikirjoittaja
Puoliso:  Steve Craig (1968–1975) Alan Greisman (1984–1993)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1962–
Merkittävät roolit:  Sisar Bertrille (Lentävä nunna) Edna Spalding (Tilaa sydämessä) Norma Rae (Norma Rae) Emma Moriarty (Murphyn romanssi) M'Lynn Eatenton (Teräskukat) Mrs Gump (Forrest Gump) Nora Walker (Perhesiteet)
Palkinnot
 Oscar, paras naispääosa Norma Rae (1980)  Tilaa sydämessä (1985) Cannesin elokuvajuhlat, paras naisnäyttelijä Norma Rae (1979) Golden Globe, paras naispääosa draamaelokuvassa Norma Rae (1980) Golden Globe, paras naispääosa draamasarjassa Tilaa sydämessä (1985) Emmy-palkinto, paras naispääosa draamasarjassa Perhesiteet (2007) Emmy-palkinto, paras naispääosa lyhytsarjassa tai tv-elokuvassa Tie uuteen elämään (1977) Emmy-palkinto, paras vieraileva naisnäyttelijä draamasarjassa Teho-osasto (2001) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Field televisiosarjassa The Flying Nun vuonna 1968.
Sally Margaret Field (s. 6. marraskuuta 1946 Pasadena, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja kaksinkertainen Oscar-, Emmy- ja Golden Globe -voittaja.
Ura

Field aloitti näyttelijänuransa televisiossa näyttelemällä 1960-luvun puolivälin sarjassa Gidget. Seuraavaksi hän esiintyi muun muassa sarjassa Lentävä nunna ja useita kertoja vierailevana näyttelijänä lännenkomediasarjassa Smith ja Jones.
Fieldin ensimmäiset roolit olivat pääasiassa komediasarjoista. Vuonna 1976 hän osoitti lahjakkuutensa myös draamanäyttelemisessä, kun hän voitti Emmy-palkinnon televisioelokuvasta Tie uuteen elämään.
Ensimmäisen Oscarinsa Field voitti parhaasta naispääosasta vuoden 1979 elokuvasta Norma Rae. Toistamiseen hän pokkasi saman palkinnon viisi vuotta myöhemmin roolisuorituksestaan elokuvassa Tilaa sydämessä. Field on esiintynyt myös elokuvissa Mrs. Doubtfire – Isä sisäkkönä ja Forrest Gump.
Televisiossa Fieldillä on ollut toistuva rooli draamasarjassa Teho-osasto, jossa hän on esittänyt tohtori Abby Lockhartin äitiä. Field voitti suorituksestaan sarjassa Emmy-palkinnon vuonna 2001.
Field näyttelee ABC:n televisiosarjassa Perhesiteet, joka alkoi vuonna 2006. Hän esittää sarjassa perheen matriarkkaa, Noraa. Field liittyi sarjaan vasta pilottiosan jälkeen. Pilotissa Noraa näytteli vielä Betty Buckley. Field on voittanut roolistaan Emmyn ja on ollut myös Golden Globe -ehdokkaana.
Yksityiselämä

Field seurusteli pitkään näyttelijä Burt Reynoldsin kanssa, mutta ensimmäisen kerran hän meni naimisiin Steven Craigin kanssa. Liitto kesti vuodesta 1968 vuoteen 1975. Fieldin toinen avioliitto Alen Greismanin kanssa alkoi vuonna 1984 ja päättyi eroon vuonna 1993. Hänellä on kolme lasta, joista kaksi ensimmäisestä ja yksi jälkimmäisestä liitosta.
Vuonna 2005 Fieldillä diagnosoitiin osteoporoosi. Hän on sairastumisen jälkeen johtanut julkista kampanjaa kouluttaa ja inspiroida naisia, joilla on diagnosoitu sama sairaus.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sally Field Allmoviessa (englanniksi)
Sally Field TV.com-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Emmy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Elonet 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Bra-ket-merkintätapa

Merkintätavan kehittäjä Paul Dirac.
Bra-ket-merkintätapa eli Diracin merkintä on Paul Diracin kehittämä merkintätapa, jolla kuvataan kvanttimekaanisia tiloja. Matematiikassa sitä käytetään myös vektoreiden ja lineaaristen funktionaalien merkitsemiseen. Bra-ket-merkintätapaa kutsutaan myös nimityksellä bracket ja se merkitään muodossa  \langle \psi |\phi \rangle , jossa vasen puoli  \langle \psi | on bra ja oikea puoli  |\phi \rangle  on ket.
Bra ja ket kvanttimekaniikassa

Aaltofunktio paikkavektorin funktiona voidaan esittää bra-ket -merkinnällä seuraavasti:
Tilavektorit ovat ortonormaalikantaisia vektoreita kompleksisessa lineaarisessa vektoriavaruudessa. Niiden integraaliesitys voidaan merkitä myös bra-ket -merkinnällä
missä siis yläindeksi  \scriptstyle ^{*} tarkoittaa kompleksikonjugointia,  \scriptstyle \delta _{mn} on Kroneckerin delta ja  \scriptstyle V tilavuus.
Aiheesta muualla

University of Nevada Las Vegas – Bra-ket notation (englanniksi)
David de Gea

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: David de Gea Quintana
Syntymäaika: 7. marraskuuta 1990 (ikä 34)
Syntymäpaikka: Madrid, Espanja
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 192 cm
Seura
Seura: Fiorentina
Pelinumero: 43
Junioriseurat
2001–2008: Atlético Madrid
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2008–2009 | Atlético Madrid B | 35 | (0) |
| 2009–2011 | Atlético Madrid | 57 | (0) |
| 2011–2023 | Manchester United | 415 | (0) |
| 2024– | Fiorentina | 4 | (0) |
Maajoukkue
| 2004 | Espanja U15 | 12 | (0) |
| 2007 | Espanja U17 | 15 | (0) |
| 2007–2009 | Espanja U19 | 15 | (0) |
| 2009 | Espanja U20 | 1 | (0) |
| 2009–2013 | Espanja U21 | 27 | (0) |
| 2012 | Espanja U23 | 5 | (0) |
| 2014–2020 | Espanja | 45 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 8. lokakuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 9. kesäkuuta 2023.
David de Gea Quintana (s. 7. marraskuuta 1990 Madrid) on espanjalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Fiorentinaa.
De Gea aloitti uransa Atlético Madridissa ja teki debyyttinsä seuran edustusjoukkueessa 18-vuotiaana vuonna 2009. Hän nousi Atléticon ykkösmaalivahdiksi ja auttoi seuraansa voittamaan Eurooppa-liigan ja UEFA Super Cupin vuonna 2010. Hänen esityksensä herättivät englantilaisen suurseura Manchester Unitedin huomion, minne hän siirtyi kesäkuussa 2011. Siirryttyään Unitediin De Gea on pelannut seurassa yli 400 ottelua, voittanut Englannin Valioliigan, FA Cupin, kaksi liigacupia, kolme Community Shieldiä ja Eurooppa-liigan.
Maajoukkuetasolla De Gea oli Espanjan alle 21-vuotiaiden kapteeni, ja voitti nuorten Euroopan-mestaruuskilpailut vuosina 2011 ja 2013. Hän esiintyi myös vuoden 2012 kesäolympialaisissa. Hän pelasi ensimmäisen kerran miesten joukkueessa vuonna 2014 ja valittiin maan kokoonpanoon sen vuoden maailmanmestaruuskilpailuihin. De Gea oli Espanjan ykkösmaalivahti vuoden 2016 Euroopan-mestaruuskilpailuissa ja vuoden 2018 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Seurajoukkueura > Atlético Madrid

De Gea on Atlético Madridin kasvatti. Hän pelasi ensimmäisen kauden ammattilaisurallaan lähinnä Atlético Madridin reservijoukkueessa, joka pelasi maan kolmanneksi korkeimalla sarjatasolla.
Kaudella 2009–2010 hän sai kutsun ensimmäistä kertaa edustusjoukkueeseen, ykkösmaalivahti Sergio Asenjon ollessa pelaamassa maaotteluita. 30. syyskuuta 2009 De Gea korvasi loukkaantuneen Roberton Mestarien liigan ottelussa Portoa vastaan. Kolme päivää myöhemmin De Gea teki ensiesiintymisensä Espanjan pääsarjassa kotiottelussa Real Zaragozaa vastaan. Samaisessa ottelussa hän onnistui torjumaan Marko Babićin laukoman rangaistuspotkun. Joukkue eteni Eurooppa-liigassa aina loppuotteluun saakka, jossa se kohtasi englantilaisen Fulhamin. Loppuottelu päättyi varsinaisella peliajalla tasalukemiin 1–1 ja eteni täten jatkoajalle, jossa voiton Atléticolle ratkaisi Diego Forlán.
Seuraava kausi 2010–2011 alkoi voittokkaasti, kun Atlético kaatoi UEFA Super Cupin loppuottelussa Internazionalen luvuin 2–0. De Gea torjui ottelussa Diego Militon laukoman rangaistuspotkun.
Seurajoukkueura > Fiorentina

De Gea teki elokuussa 2024 yhden vuoden sopimuksen italialaisseura Fiorentinan kanssa oltuaan koko kauden 2023–2024 ilman seuraa. Sopimukseen kuuluu myös optio yhdestä lisävuodesta.
Maajoukkueura

De Gea oli voittamassa alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruutta 2007. Hän pelasi samana vuonna viisi ottelua Espanjan saavuttaessa hopeaa alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Hän pelasi alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2008 ja 2009. Hän pelasi kaikki viisi ottelua Espanjan voittaessa alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2011 ja 2013.
De Gea pelasi Espanjan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2014 ystävyysottelussa El Salvadoria vastaan. MM-kilpailuissa 2014 hän oli Espanjan varamaalivahtina. EM-kilpailuissa 2016 ja MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi ykkösmaalivahtina kaikki ottelut. Vuonna 2019 pelatuista kymmenestä EM-karsintaottelusta de Gea pelasi vain kolme. Vuonna 2021 järjestetyissä EM-kilpailuissa hän oli vaihtopenkillä Espanjan kaikissa kuudessa ottelussa. Hän on pelannut maaottelun viimeksi lokakuussa 2020 ja ollut vaihtopenkillä marraskuussa 2021. (tilanne 9.6.2023).
Saavutukset

Atlético Madrid :
Eurooppa-liiga (1): 2009–2010
UEFA Super Cup (1): 2010
Manchester United :
Valioliiga (1): 2012–2013
FA Cup (1): 2015–2016
Englannin liigacup (2): 2016–2017, 2022–2023
Eurooppa-liiga (1): 2016–2017
FA Community Shield (3): 2011, 2013, 2016
Espanja
Alle 21-vuotiaiden EM-kulta (2): 2011, 2013
Alle 17-vuotiaiden EM-kulta (1): 2007
Alle 17-vuotiaiden MM-hopea (1): 2007
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
David de Gean esittely Manchester Unitedin kotisivustolla (englanniksi)
David de Gean esittely Espsanjan kuninkaallisen jalkapalloliiton kotisivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
David de Gean tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Fiorentina – Serie A
1 Terracciano |
2 Dodô |
3 Biraghi |
4 Bove |
5 Pongračić |
6 Ranieri |
7 Sottil |
8 Mandragora |
9 Beltrán |
10 Guðmundsson |
11 Ikoné |
15 Comuzzo |
20 Kean |
21 Gosens |
22 Moreno |
23 Colpani |
24 Richardson |
28 Martínez Quarta |
29 Adli |
30 Martinelli |
32 Cataldi |
33 Kayode |
43 de Gea |
53 Christensen |
65 Parisi |
99 Kouamé |
Valmentaja Palladino
Espanjan kokoonpano
Espanjan joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 2012
1 De Gea |
2 Azpilicueta |
3 Domínguez |
4 J. Martínez |
5 Í. Martínez |
6 Alba |
7 Adrián |
8 Muniain |
9 Rodrigo |
10 Mata |
11 Koke |
12 Montoya |
13 Botía |
14 Romeu |
15 Isco |
16 Tello |
17 Herrera |
18 Mariño |
Valmentaja Milla
Espanjan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Casillas |
2 Albiol |
3 Piqué |
4 Martínez |
5 Juanfran |
6 Iniesta |
7 Villa |
8 Xavi |
9 Torres |
10 Fàbregas |
11 Pedro |
12 De Gea |
13 Mata |
14 Alonso |
15 Ramos |
16 Busquets |
17 Koke |
18 Alba |
19 Costa |
20 Cazorla |
21 Silva |
22 Azpilicueta |
23 Reina |
Valmentaja Del Bosque
Espanjan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Casillas |
2 Azpilicueta |
3 Piqué |
4 Bartra |
5 Busquets |
6 Iniesta |
7 Morata |
8 Koke |
9 Vázquez |
10 Fàbregas |
11 Pedro |
12 Bellerín |
13 De Gea |
14 Thiago |
15 Ramos |
16 Juanfran |
17 San José |
18 Alba |
19 Bruno |
20 Aduriz |
21 Silva |
22 Nolito |
23 Rico |
Valmentaja Del Bosque
Espanjan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 De Gea |
2 Carvajal |
3 Piqué |
4 Nacho |
5 Busquets |
6 Iniesta |
7 Saúl |
8 Koke |
9 Rodrigo |
10 Thiago |
11 Vázquez |
12 Odriozola |
13 Arrizabalaga |
14 Azpilicueta |
15 Ramos |
16 Monreal |
17 Aspas |
18 Alba |
19 Costa |
20 Asensio |
21 Silva |
22 Isco |
23 Reina |
Valmentaja Hierro
Espanjan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2020
1 De Gea |
2 Azpilicueta |
3 D. Llorente |
4 P. Torres |
5 Busquets |
6 M. Llorente |
7 Morata |
8 Koke |
9 Gerard |
10 Thiago |
11 F. Torres |
12 García |
13 Sánchez |
14 Gayà |
16 Rodri |
17 Fabián |
18 Alba |
19 Olmo |
20 Traoré |
21 Oyarzabal |
22 Sarabia |
23 Simón |
24 Laporte |
26 Pedri |
Valmentaja Luis Enrique
Englannin Valioliigan Kultainen hanska
2005: Petr Čech • 2006: Pepe Reina • 2007: Pepe Reina • 2008: Pepe Reina • 2009: Edwin van der Sar • 2010: Petr Čech • 2011: Joe Hart • 2012: Joe Hart • 2013: Joe Hart • 2014: Petr Čech, Wojciech Szczęsny • 2015: Joe Hart • 2016: Petr Čech • 2017: Thibaut Courtois • 2018: David de Gea • 2019: Alisson • 2020: Ederson • 2021: Ederson • 2022: Alisson, Ederson • 2023: David de Gea • 2024: David Raya
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 2 
Kansalliset:  Norja  Yhdysvallat
Malta Gaming Authority

Malta Gaming Authority (MGA) on rahapelaamista säätelevä maltalainen viranomaistaho.
Malta Gaming Authority perustettiin vuonna 2001, ja Malta alkoi yhtenä ensimmäisistä maista säännellä nettikasinotoimintaa vuonna 2004. Tämä teki Malta Gaming Authoritysta johtavan kansainvälisesti toimiville nettikasinoille lisenssejä myöntävän tahon. Maltalla toimivalta peliyhtiöltä vaaditaan Malta Gaming Authorityn myöntämä lisenssi.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Koronaviruspandemia Kiinassa

| Koronaviruspandemia Kiinassa |
| --- | --- |
 Vahvistetut tapaukset 100 000 asukasta kohden provinsseittain

Yleistä
Virus:  SARS-CoV-2
Tauti:  COVID-19
Ensimmäinen tapaus
Aika:  1.12.2019
Paikka:  Wuhan, Hubei
Tapaukset
Vahvistetut:  90 746
Parantuneet:  85 810
Kuolleet:  4 636
 Tiedot päivitetty viimeksi 8.5.2021. 
Vuoden 2020 koronaviruspandemia lähti liikkeelle Kiinasta vuoden 2019 lopulla. Pandemian aiheuttanut koronavirus SARS-CoV-2 havaittiin ensimmäisen kerran 11 miljoonan asukkaan Wuhanin kaupungissa joulukuussa 2019. Sieltä se levisi ensin muualle Kiinaan ja kehittyi lopulta maailmanlaajuiseksi pandemiaksi.
SARS-CoV-2-koronaviruksen aiheuttama COVID-19-tauti aiheuttaa useimmiten vain lievähköjä flunssamaisia oireita. Joissain tapauksissa se saattaa johtaa keuhkokuumeeseen ja monielinvajaatoimintaan. Tapauskuolleisuus on WHO:n mukaan noin yksi prosentti, mutta se vaihtelee 0,2 prosentista 15 prosenttiin riippuen ikäryhmästä, perussairauksista ja hoidon laadusta.
Wuhanissa tauti levisi niin laajalle, että kymmeniätuhansia sairastui. Sairaalat ruuhkautuivat ja kuormittuivat yli. Tuhansia kuoli koronaan kaupungissa.
Ihmisiä kuoli hoidon puutteessa koteihinsa. Kaupunkiin rakennettiin helmikuussa nopeasti monia koronasairaaloita, jotka helpottivat tilannetta hieman.Tautia oli muuallakin maassa, mutta vähemmän. Kiina vastasi taudin leviämiseen ulkonaliikumiskielloin, talojen ja kaupunkien suluin, etsimällä sairastuneita ovelta-ovelle, maskipakoilla jne.
Ulkomailla epäiltiin, että Kiina vähätteli Wuhanissa koronaan kuolleiden määrää.
Kiinan ensimmäinen tautiaalto heikkeni huhtikuun alussa mennessä. Mutta uusia pieniä tautiryppäitä syntyi touko-kesäkuussa.
Kiina yritti maailman maista pisinpään kitkeä kaikki koronatartunnat pois tiukoin sulkutoimin. Korona pysyikin laajalti poissa vielä vuonna 2021, jolloin se levisi melko laajalle muualla. Mutta vuonna 2022 nopeasti leviävä omikron levisi aiempia muunnelmia enemmän myös Kiinassa sulkutoimista huolimatta.  Kiina höllensi rajoituksiaan joulukuun alussa 2022 merkittävästi. Näin se luopui nollapolitiikasta.
Asiantuntijat ennustivat ainakin jopa miljoonia koronakuolemia.
Tapahtumahistoria > 2019

Hubein maakunnassa alkoi esiintyä alkuperältään epäselvää keuhkokuumetta jo marraskuussa 2019, mutta taudin uskotaan lähteneen liikkeelle jo aiemmin.
Ensimmäisen vahvistetun potilaan oireet alkoivat 1. joulukuuta 2019, vaikka South China Morning Post kertoi myöhemmin ensimmäisen tapauksen olleen mahdollisesti jo 17. marraskuuta 55-vuotiaalla hubeilaisella potilaalla. Sittemmin, 27. maaliskuuta 2020, uutisoitiin ensimmäisen tapauksen olleen todennäköisesti 1. joulukuuta sairastunut 57-vuotias nainen. Naisen testitulos on myöhemmin ollut Covid-positiivinen. Toisen arvion mukaan virus on saattanut levitä Wuhanissa jo lokakuussa. Cambridgen yliopiston tutkijoiden arvion mukaan virus ei välttämättä olekaan peräisin Wuhanista, vaan Etelä-Kiinasta, ja että virus olisi siirtynyt ihmiseen jo 13. syyskuuta. South China Morning Postin mukaan taudin puhkeaminen ajoittuu 13. syyskuuta – 7. joulukuuta väliselle ajalle.
Kiinan viranomaiset kertoivat alun perin ensimmäisen tartunnan ilmenneen 7. joulukuuta. Potilaalla ei ollut myöskään kytköstä Huananin ruokatoriin. Joka tapauksessa Kiinan sosiaalisessa mediassa liikkui jo joulukuun puolivälistä lähtien huhuja mystisestä viruksesta, erityisesti lääketieteen ammattilaisten keskuudessa.
Vuoden viimeisenä päivänä Kiinan kansantasavallan viranomaiset ilmoittivat Maailman terveysjärjestö WHO:n Kiinan toimistolle, että joulukuussa 2019 Hubein maakunnan Wuhanin kaupungissa oli ilmennyt useita vakavia keuhkokuumetapauksia, joiden syytä ei ollut aiemmin tunnistettu. Wuhanin asukkaille sairastumisten kerrottiin johtuvan virusperäisestä keuhkokuumeesta, joka ei tartu ihmisten välillä.
Tapahtumahistoria > Tammikuu 2020

1. tammikuuta 2020 Yhdysvaltain terveysviranomaiset paikansivat kaloja ja äyriäisiä myyvän torin Wuhanissa mahdolliseksi tartuntalähteeksi. Tori suljettiin. Kiinan valtiollinen uutistoimisto Xinhua väitti, että syynä on remontti.
Kiinan viranomaiset peittelivät viikkoja tietojen julkistamista liikkeellä olevasta viruksesta. Se pyrki hiljentämään nettikeskustelun aiheesta pidätyksin ja mustamaalaamalla lääkäreitä.
Poliisi ilmoitti pidättäneensä Wuhanissa kahdeksan ihmistä keuhkokuumeeseen liittyvien "huhujen levittämisestä"; kahden päivän kuluttua myös koronaviruksesta varoittanut lääkäri Li Wenliang kutsuttiin kuulusteltavaksi.  Pian tilanteen vakavuus kuitenkin selvisi, kun havaittiin, että virus tarttuu myös ihmisestä toiseen.
9. tammikuuta ilmeni tiettävästi ensimmäinen kuolintapaus, kun 61-vuotias kroonista maksasairautta poteva mies kuoli koronavirukseen. Mies oli tartuntalähteeksi oletetun ruokatorin vakioasiakas. Tuolloin tartuntojen määrä oli 41. Kiinan viranomaiset myönsivät kuitenkin vasta 20. tammikuuta, että virus tarttuu myös ihmisten välillä. Kolmen päivän kuluttua koko Wuhanin kaupunki asetettiin karanteeniin. Tammikuun lopussa Kiinassa oli vahvistettu 11 791 tartuntaa.
Tapahtumahistoria > Helmikuu 2020

13. helmikuuta Kiinan viranomaiset muuttivat ilmoituskäytäntöä niin, että kiinisesti todetut tapaukset luokiteltiin vahvistetuiksi. Pelkästään Hubein maakunnassa tämä aiheutti 14 000 uutta tapausta. Muutos oli vastoin WHO:n ohjeita, ja se peruutettiin 20. helmikuuta takaisin WHO:n suosituksiin.
18. helmikuuta taudin leviämisnopeus alkoi hidastua, kun uusien päivässä todettujen tartuntojen lukumäärä laski alle kahdentuhannen. 26. helmikuuta tartuntamäärä laski alle tuhannen, ja WHO ilmoitti samana päivänä, että tartuntoja on enemmän Kiinan ulkopuolella kuin Kiinassa. Pian todettiin, että Kiinan ankarat eristystoimenpiteet ovat alkaneet purra ja että epidemia on mahdollista pysäyttää.