stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Michelangelo
Kirjallisuutta

Hirst, Michael: Michelangelo. Volume 1: The Achievement of Fame, 1475–1534.  New Haven:  Yale University Press, 2011.  ISBN 978-0-300-11861-2  (englanniksi)
Michelangelo: Michelangelon runoja.  (Suomentanut ja valikoinut Yrjö Kaijärvi)  Helsinki:  Otava, 1975.  ISBN 951-1-01937-6
Molesworth, H. D.: Euroopan veistotaidetta romantiikasta Rodiniin.  ((European Sculpture from Romanesque to Rodin, 1965.) Suomentaneet Raija Mattila ja Pekka Suhonen)  Helsinki:  Otava, 1966.
Pinx. Maalaustaiteen mestareita 1.  (Perustuu teokseen Galleria d’arte. Suomentanut Eija Kämäräinen)  Helsinki:  WSOY: Weilin+Göös, 2003.  ISBN 951-0-29195-1
Stone, Irving: Michelangelo. Elämäkertaromaani.  (The Agony and the Ecstasy. A Novel of Michelangelo, 1961.) Suomentanut Eila Pennanen ja Juhani Jaskari. 2. painos (1. painos 1963)  Helsinki:  WSOY, 1984.  ISBN 951-0-12736-1
Vasari, Giorgio: Taiteilijaelämäkertoja Giottosta Michelangeloon.  ((Le vite de’ più eccellenti pittori, scultori e architettori nelle redazioni del 1550 e 1568.) Pia Mänttärin suomennoksen pohjalta toimittaneet Altti Kuusamo ja Raija Petäjäinen)  Helsinki:  Taide, 1994 (3. painos 2001).  ISBN 951-608-006-5
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Michelangelo Wikimedia Commonsissa
Michelangelon kaikki teokset (Arkistoitu – Internet Archive) Michelangelo-gallery.org. (englanniksi)
Michelangelon elämänvaiheet. Michelangelo.com. (englanniksi)
Giorgio Vasari: Lives of the Artists: Michelangelo (Arkistoitu – Internet Archive). Elämäkerta vuosilta 1550/1568. (englanniksi)
Elämäkerta. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka 2  Korea  Romania  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 2  Mathematics Genealogy Project 
Taiteenala:  Auckland  Discography of American Historical Recordings  Scientific illustrators  FID  KulturNav 2  3  MusicBrainz  Museum of Modern Art  Victoria  Prado  RKD Artists  Städel  ULAN 
Henkilöt:  Dizionario Biografico degli Italiani  Deutsche Biographie  DDB  Structurae  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC 2  IdRef 
Daavid, 1501–1504. Veistos on yksi Michelangelon kuuluisimpia töitä. Ilman jalustaakin yli viisimetrisessä marmoriveistoksessa Michelangelo murtaa sovinnaisuuden kahleet kuvaamalla Daavidin ilman suojavarustusta alastomana urheilullisena nuorukaisena, vain linko olallaan. Patsas sijoitettiin Firenzen Palazzo Vecchion eteen, mistä se siirrettiin vuonna 1873 Galleria dell’Accademiaan ja korvattiin vuonna 1910 jäljennöksellä.
Michelangelo, Pietá, 1499. Michelangelon varhaisessa marmoriveistoksessa Jeesus on laskettu ristiltä ja hän lepää kuolleena äitinsä sylissä. Michelangelo kuvasi Marian nuorempana kuin hänet yleensä kuvattiin. Veistosta pidetään mestariteoksena niin sen sommittelun kuin yksityiskohtiensakin taidokkuuden ansiosta. Pietà on Michelangelon ainoa signeerattu työ.
Michelangelo, Pyhä perhe ja Johannes Kastaja, 1504–1505. Michelangelon ainoa tunnettu paneelimaalaus esittää Jeesusta, Mariaa ja Joosefia pyramidimaisessa sommitelmassa, plastisesti maalattuina kuin veistokset. Heidän takanaan on nuori Johannes Kastaja. Taustalla on alastomia mieshahmoja, joiden merkitys ei ole selvä.
Michelangelo, Aatamin luominen 1511. Osa Sikstuksen kappelin kattofreskoa. Michelangelo kuvasi Jumalan poikkeuksellisesti vaaka-asennossa. Myös Jumalan ja Aatamin sormenpäiden kosketus oli uusi ajatus, jonka ansiosta maalauksesta on tullut yksi tunnetuimmista luomisaiheen kuvauksista.
Michelangelo, Viimeinen tuomio, 1535–1541. Sikstuksen kappelissa olevassa maalauksessa on yli 390 hahmoa, joiden alastomuutta kirkko ei suvainnut.
Michelangelon suunnittelema Pietarinkirkon kupoli.
Michelangelo, Bacchus, 1496–1497. Teos ilmentää Michelangelon ottamia vaikutteita antiikin taiteesta. Humalainen viininjumala seisoo horjuvassa asennossa jalkojensa juuressa pieni satyyri, joka tukee pääfiguuria.
Michelangelo, Kuoleva orja, 1513–1515. Osa Julius II:n hautamuistomerkin suunnitelmaa.
Michelangelo, Sikstuksen kappelin kattofreskot, 1508–1512.
Paloheinäntunneli

| Paloheinäntunneli |
| --- | --- |
 Tunnelin Paloheinän puoleinen suuaukko vuonna 2016.
Alittaa:  Keskuspuisto
Paikkakunta:  Helsinki
Alkupiste:  Paloheinä
Loppupiste:  Kuninkaantammi
Maa:  Suomi
Koordinaatit:  60.2576°N, 24.9082°E
Avattu:  7. elokuuta 2015
Pituus:  1,2 km
Ajokaistoja:  1 + 1
Paloheinäntunneli (ruots. Svedängstunneln) on Helsingissä sijaitseva joukkoliikennetunneli, joka on toistaiseksi vain runkolinja 560:n käytössä. Tunneli on 1,2 kilometriä pitkä ja se vihittiin käyttöön 7. elokuuta 2015. Liikenne tunnelissa alkoi 10. elokuuta 2015. Tunneli kulkee Paloheinän ja Kuninkaantammen välillä alittaen Keskuspuiston. Se lyhentää runkolinjan matka-aikaa 15 minuutilla.
Tunnelin suunnittelussa kiinnitettiin huomiota maisema- ja ympäristönäkökulmiin, jotta vaikutukset Keskuspuistoon jäisivät vähäisiksi. Rakentaminen maksoi 30 miljoonaa euroa. Hanke valmistui aikataulussa, ja rakentaminen alitti budjetin yli kuudella miljoonalla eurolla. Suurin syy tähän oli, että tunneli rakennettiin yksiputkiseksi eikä kaksiputkiseksi, kuten alun perin oli suunniteltu.
Kaká

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Ricardo Izecson dos Santos Leite
Syntymäaika: 22. huhtikuuta 1982 (ikä 42)
Syntymäpaikka:  Brasília, Brasilia
Pelipaikka: hyökkäävä keskikenttäpelaaja
Pituus: 186 cm
Junioriseurat
1994–2000:  São Paulo
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2001–2003 |  São Paulo | 59 | (23) |
| 2003–2009 |  Milan | 193 | (70) |
| 2009–2013 |  Real Madrid | 85 | (23) |
| 2013–2014 |  Milan | 30 | (7) |
| 2014–2017 |  Orlando City | 75 | (24) |
| 2014 | →  São Paulo (laina) | 19 | (2) |
| Yhteensä | Yhteensä | 461 | (149) |
Maajoukkue
| 2002–2016 |  Brasilia | 92 | (29) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
| Mitalit> Maa:   Brasilia.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Brasilia.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Brasilia.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Maa:   Brasilia> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Etelä-Korea/Japani 2002 | Jalkapallo |  |
Ricardo Izecson dos Santos Leite eli Kaká (s. 22. huhtikuuta 1982 Brasília, Brasilia) on brasilialainen entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän voitti maailmanmestaruuden nuorena pelaajana vuonna 2002 ja oli myöhemmin pitkään Brasilian maajoukkueen tärkeimpiä pelaajia. Hän menestyi Euroopan kentillä Milanin ja Real Madridin joukkueissa.  Kaká oli pelaajana molempijalkainen. Hänen nuorempi veljensä Digão on myös entinen jalkapalloilija.
Kaká tunnetaan hyvistä fyysisistä ominaisuuksistaan sekä puhtaasta laukauksestaan. Hänellä on ollut helmikuusta 2007 myös Italian kansalaisuus. Kaká on valittu Brasilian liigan parhaaksi pelaajaksi vuonna 2002 ja Uefan Mestarien liigan parhaaksi keskikenttäpelaajaksi 2005. Lisäksi hän on voittanut Uefa-supercupin 2003, Italian supercupin 2004 sekä Serie A:n samana vuonna ja Mestarien liigan vuonna 2007. Joulukuussa 2007 ranskalainen France Football -lehti valitsi Kakán maailman parhaaksi pelaajaksi ja palkitsi hänet Kultaisella pallolla. Myöhemmin samassa kuussa myös Kansainvälinen jalkapalloliitto FIFA valitsi hänet vuoden pelaajaksi.
Milanon menestysvuosien jälkeen Kaká liittyi Real Madridiin maailmanennätyksen rikkoneella 56 miljoonan punnan siirtosummalla vuonna 2009. Realissa vastuuta ei kuitenkaan tullut niin paljon kuin AC Milanissa, joten vuoden 2013 syyskuussa Kaká siirtyi takaisin Milanoon. Osasyynä tähän olivat muun muassa hänen loukkaantumisensa.
Kaká on tunnettu myös humanitäärisestä työstään. Vuonna 2004 hänestä tuli kaikkien aikojen nuorin Maailman ruokaohjelman lähettiläs. Kaká on ensimmäinen 10 miljoonaa seuraajaa saavuttanut urheilija Twitterissä.
Seurajoukkueura > Alkuvaiheet

Toisin kuin monet muut brasilialaistähdet, Kaká ei ole lähtöisin kurjista oloista vaan keskiluokkaisesta Cuiabássa asuneesta perheestä, jonka isä oli tieinsinööri. Kakán ollessa seitsenvuotias perhe muutti São Pauloon, Morumbin kaupunginosaan lähelle São Paulon stadionia. Kakán taidot huomattiin jo nuorena, ja muun muassa kaupungin suurseura São Paulo oli kiinnostunut hänestä.
18-vuotiaana Kaká kaatui uima-altaalla lyöden niskansa altaan reunaan. Sairaalassa hänellä huomattiin kaularangan murtuma. Tästä parantuminen vaikutti syvästi Kakáan, ja hänet tunnetaan nykyisin uskovaisena urheilijana, joka muun muassa Milanin voittaessa Mestareiden liigan kantoi ”Kuulun Jeesukselle” -t-paitaa.
Seurajoukkueura > São Paulo

Kaká aloitti jalkapallouransa 8-vuotiaana liittyen kotikaupunkinsa suurseura São Pauloon. Edustusjoukkueessa hän teki ensiesiintymisensä tammikuussa 2001 ja teki 12 maalia 27 ottelussa. Toisella kaudellaan hän teki 22 ottelussa 10 maalia. Tämän jälkeen hän herätti kiinnostusta monissa Euroopan suurseuroissa. Kaká pelasi São Paulossa yhteensä 59 ottelua, joissa hän teki 23 maalia.
Seurajoukkueura > Milan

Vuonna 2003 Kaká siirtyi italialaiseen Milaniin 8,5 miljoonan euron siirtosummalla. Ensiesiitymisensä Italian pääsarjassa Kaká teki Anconaa vastaan, ja jo ensimmäisien kuukausiensa aikana hän nousi joukkueen avauskokoonpanoon. Ensimmäisellä kaudellaan, joka päättyi Milanin mestaruusjuhliin, hän pelasi 30 ottelua ja teki niissä 10 maalia.
Seuraavalla kaudellaan hän kuului keskikentän viisikkoon, jonka yläpuolella pelasi ukrainalainen maalitykki Andri Ševtšenko. Kauden päätteeksi Milan sijoittui toiseksi pääsarjassa ja eteni Mestarien liigan finaaliin saakka. Finaalissa Milan hävisi rangaistuspotkukilpailussa Liverpoolille. Häviöstä huolimatta Kaká äänestettiin turnauksen parhaaksi keskikenttäpelaajaksi.
Vuonna 2006 Ševtšenkon siirryttyä Chelseaan, Kakásta tuli Milanin hyökkäyspelin johtohahmo. Mestarien liigan kaudella 2006–2007 hän oli turnauksen paras maalintekijä 10 osumallaan. Joukkue eteni finaaliin saakka, jossa se kohtasi Liverpoolin. Tällä kertaa finaali päättyi Milanin juhliin 2–1-voiton myötä.
30. syyskuuta 2007 Kaká pelasi 200:nnen ottelunsa Milanissa 1–1-tasapeliin päättyneessä ottelussa Cataniaa vastaan. 2. joulukuuta 2007 Kaká valittiin maailman parhaaksi jalkapalloilijaksi ja samalla hänestä tuli kahdeksas AC Milanissa pelannut pelaaja, joka on voittanut Kultaisen pallon. Helmikuussa 2008 Kaká teki Milanin kanssa vuoteen 2013 ulottuneen jatkosopimuksen.
13. tammikuuta 2009 englantilaistelevisiokanava BBC raportoi englantilaisseura Manchester Cityn tehneen Kakásta yli 100 miljoonan punnan ostotarjouksen. Milanin johtaja Umberto Gandini ilmoitti joukkueen neuvottelevan sopimuksesta, mikäli Kaká ja Manchester City pääsevät yhteisymmärrykseen sopimusehdoista. Kaká ilmoitti kuitenkin haluavansa jatkaa Milanossa ja unelmoivansa joukkueen kapteeniudesta tulevaisuudessa. 19. tammikuuta Silvio Berlusconi ilmoitti neuvottelujen päättyneen Manchester Cityn vedettyä tarjouksensa pois, ja täten Kakán jatkavan italialaisseurassa. Aikaisemmin illalla myös italialaisseuran kannattajat protestoivat vakavasti brasilialaispelurin mahdollista lähtöä seurasta.
Maajoukkueura

Brasilian maajoukkueessa Kaká pelasi ensimmäisen kerran 31. tammikuuta 2002 Boliviaa vastaan. Maajoukkueessa Kaká on voittanut maailmanmestaruuden vuonna 2002 sekä Confederations Cupin vuosina 2005 ja 2009. Kaikkiaan Kaká on pelannut 92 maaottelua, joissa hän on tehnyt 29 maalia.
Saavutuksia

Espanjan pääsarjamestaruus: 2012
Italian pääsarjamestaruus: 2004
Mestarien liiga: 2007
Mestarien liigan maalikuninkuus: 2007 (10 maalia)
UEFA Super Cup: 2004, 2008
Kultainen pallo: 2007
Italian Super Cup: 2004
Copa del Rey: 2010–2011
Maanosaliittojen cup: 2005, 2009
Jalkapallon maailmanmestaruus: 2002
Ted Donato

| Ted Donato |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. huhtikuuta 1969 (ikä 55) Boston, MA, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  177 cm
Paino:  81 kg
Seura
Seura:  Harvard Univ.
Sarja:  NCAA
Tehtävä:  päävalmentaja
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1991–2004
Seurat:  Boston Bruins (NHL) TuTo (SML) New York Islanders (NHL) Ottawa Senators (NHL) Mighty Ducks of Anaheim (NHL) Dallas Stars (NHL) Manchester Monarchs (AHL) Bridgeport Sound Tigers (AHL) Los Angeles Kings (NHL) St. Louis Blues (NHL) Hartford Wolf Pack (AHL) New York Rangers (NHL) Providence Bruins (AHL)
NHL-varaus:  98. varaus, 1987 Boston Bruins
Edward Paul Donato (s. 28. huhtikuuta 1969 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän pelasi urallaan NHL:ssä yhteensä 796 runkosarjaottelua tehopistein 150+197=347 ja keräten 396 jäähyminuuttia sekä 58 playoff-ottelua tehopistein 8+10=18 ja keräten 22 jäähyminuuttia. Nykyään Donato toimii Harvardin yliopistojoukkueen päävalmentajana.
Pelaajaura > Maajoukkueura

Donato edusti Yhdysvaltoja Albertvillen olympiakisoissa 1992, jolloin hän jakoi tehoilla 4+3=7 joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Marty McInnisin ja Tim Sweeneyn kanssa. Donato pelasi myös MM-kilpailuissa vuosina 1997, 1999 ja 2002. Hän ylsi kahdessa ensimmäisenä mainitussa turnauksessa Yhdysvaltain sisäisen pistepörssin voittoon.
Donato pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 1988.
Valmentajaura

Donato nousi Harvardin yliopistojoukkueen päävalmentajaksi jo ensimmäisen pelaajauransa lopettamisen jälkeisellä kaudella 2004–2005. Hän jatkaa edelleen samassa tehtävässä. Donato valmensi joukkueen ECAC:n mestariksi toisen kautensa 2005–2006 päätteeksi.
Muuta

Donaton isovanhemmat ovat kotoisin Italiasta. Tedin poika Ryan Donato on Boston Bruinsin varaus vuodelta 2014.
Santiago de Compostelan junaturma

| Santiago de Compostelan junaturma |
| --- | --- |
 Onnettomuuden pelastustyöt käynnissä.
Päivämäärä:  24. heinäkuuta 2013
Aika:  20.41 CEST (18.41 UTC)
Paikka:  Angrois, Santiago de Compostela, Galicia
Valtio:   Espanja
Rataosa:  Madrid–Ferrol
Liikennöitsijä(t):  Renfe
Sijainti:  42°51′34″N, 008°31′40″W
Sää:  
Turman kuvaus:  suistuminen kiskoilta
Turman syy:  ylinopeus (epävirallinen)
Tiedot
Junia osallisena:  1
Matkustajia yht.:  218
Kuolleita:  noin 80
Loukkaantuneita:  yli 100
Santiago de Compostelan junaturma sattui 24. heinäkuuta 2013, kun Madridista Ferroliin matkalla ollut Alvia-juna suistui kiskoilta juuri ennen saapumistaan Santiago de Compostelan rautatieasemalle Galiciassa, Espanjassa. Noin 80 ihmistä sai surmansa ja 140 loukkaantui. Alustavasti turman syyksi epäillään liian suurta nopeutta. Onnettomuus oli Espanjan pahin junaonnettomuus vuosikymmeniin.
Taustaa

Espanjassa on eräs maailman laajimmista suurnopeusraideverkoista. Verkostoa ylläpitää liikenneviraston alaisuudessa toimiva Adif, ja sen käyttäjänä on valtio-omisteinen raideliikenneyhtiö Renfe. Junien nopeus raideverkostossa on yli 200 kilometriä tunnissa.
Onnettomuus

24. heinäkuuta 2013 kello 20.41 paikallista aikaa (18.41 UTC) Renfen S730 -sarjan matkustajajuna syöksyi raiteilta jyrkässä mutkassa Angroisissa, Santiago de Compostelassa. Juna oli lähtenyt pikavuorona Madridin Chamartínin asemalta määränpäänään Ferrol. Alustavien tietojen mukaan juna ajoi huomattavaa ylinopeutta. Kaikki 13 junassa ollutta vaunua suistuivat kurvissa raiteltaan, ja neljä vaunua kaatui kyljelleelleen. Ainakin yksi vaunuista syttyi tuleen turmassa. Junan oli määrä saapua Ferroliin 22.30.
Sanomalehti El Paísin mukaan onnettomuudessa kuoli 77 matkustajaa ja loukkaantui ainakin 140. Junan kuljettaja loukkaantui lievästi. Renfen mukaan junassa oli henkilökunnan lisäksi 218 matkustajaa. Onnettomuus sattui noin tuntia ennen auringonlaskua, ja lehtitietojen mukaan juna oli myöhässä aikataulustaan.
Uhrit

Onnettomuudessa kuoli noin 80 ihmistä, joista osa kuoli saamiinsa vammoihin sairaalassa. Loukkaantuneista ainakin yhden tiedetään olleen Ison-Britannian kansalainen.
Onnettomuustutkinta

Silminnäkijöiden mukaan onnettomuuden syynä olisi ollut junan selvä ylinopeus. Vahvistamattomien tietojen mukaan juna olisi syöksynyt mutkaan jopa 190 kilometrin tuntivauhtia, vaikka nopeusrajoitus kyseisellä osuudella oli 80 km/h. Junan kuljettaja on myöntänyt ajaneensa ylinopeutta. Median haastattelemat teknikot ovat luonnehtineet mutkaa vaikeaksi kulkea. Onnettomuuspaikan kaarre on ensimmäinen mutka lähes 80 kilometrin mittaisen suoran osuuden jälkeen. Suoralla osuudella nopeusrajoitus on 200 kilometriä tunnissa. Junayhtiön mukaan junassa ei ollut teknisiä ongelmia, ja juna tarkistettiin vain tunteja ennen onnettomuutta.
Suurnopeusraiteella on eurooppalaisen ETCS-standardin mukaiset kulunvalvontajärjestelmät, joiden tehtävänä on rajoittaa junan nopeus rajoitusten mukaiseksi ja tulkita radalla sijaitsevien baliisien välittämät tiedot mahdollisista rajoituksista ja esteistä. Kurvissa järjestelmää ei kuitenkaan ollut asennettuna, vaan käytössä oli vanha Anuncio de Señales y Frenado Automático -järjestelmä, sillä kurvi kuului raideosuudelle, jota käyttivät suurnopeusjunien lisäksi tavanomaiset hitaammat junat. Vanha järjestelmä toimii hyvin, kun juna kulkee suhteellisen hitaasti; se voi puuttua tilanteeseen vasta silloin, kun juna ohittaa anturit.
Onnettomuuden tutkinnan suorittaa Comisión de Investigación de Accidentes Ferroviarios, jonka vastuulla on raideliikenteen onnettomuuksien tutkinta Espanjassa. Viranomaisten mukaan kaikki merkit viittaavat siihen, että kyse oli onnettomuudesta, eikä terroriteosta. Onnettomuuden syyn selvittäminen on silti vielä alkutekijöissään. Junan nopeus selviää Renfen edustajan mukaan pian junan mustista laatikoista.
Torstaina 25. heinäkuuta 2013 Espanjan poliisi otti kiinni turmajunan kuljettajan, Francisco José Garzón Amon. Hän on työskennellyt junayhtiössä 30 vuotta, ajanut junaa jo yli 10 vuotta ja kyseistä linjaa yli vuoden. Kuljettajaa syytetään ”holtittomasta kuolemantuottamuksesta”.
On selvitetty, että junan konduktööri puhui puhelimessa kuljettajan kanssa turman sattuessa. Junan mustaa laatikkoa tutkittaessa selvisi myös, että kuljettaja sai konduktöörin kanssa puhumansa puhelun aikana kolme varoitussingnaalia, joihin hän ei kuitenkaan pari minuuttia kestäneen puhelun aikana pystynyt reagoimaan. Vain muutamia sekunteja puhelun päättymisen jälkeen juna suistui pois raiteilta.
Junan kuljettaja sai syytteet 79 kuolemantuottamuksesta.
Reaktiot

Espanjan pääministeri Mariano Rajoy kutsui koolle ministerien hätäkokouksen tapauksen johdosta. Hän ilmaisi haluavansa osoittaa myötätuntonsa järkyttävän junaonnettomuuden uhreille. Rajoy matkusti onnettomuusalueelle 25. heinäkuuta. Paikallishallinnon edustaja Alberto Núñez Feijóo luonnehti onnettomuusaluetta näkymää ”Danten helvetiksi”. Noin 320 poliisia määrättiin onnettomuuspaikalle avustamaan. 25. heinäkuuta vietettävän alueellisen juhlan Día Nacional de Galician juhlallisuudet peruutettiin, ja Espanjaan julistettiin kolmen päivän suruaika.
Espanjan prinssi Felipe ja hänen sisarensa prinsessa Elena, pääministeri Mariano Rajoy ja hänen vaimonsa sekä sisäministeri, kehitysministeri ja oikeusministeri osallistuvat 29. heinäkuuta junaturman uhrien muistolle pidettyyn messuun. Santiago De Compostelan katedraalissa pidetyn messun toimitti Santiagon alueen arkkipiispa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Santiago de Compostelan junaturma Wikimedia Commonsissa
Aiheeseen liittyvät uutiset Helsingin Sanomien sivulla
Onnettomuuden pelastustyöt jatkuivat läpi yön.
Onnettomuudessa kuoli noin 80 ihmistä.
Kahden valtion malli

YK:n jakosuunnitelma 1947. Arabivaltion alueet olisivat tässä mallissa olleet keltaisella ja juutalaisvaltion alueet oranssilla. Jerusalem olisi jäänyt YK:n valvontaan.
Palestiinalaisalueet (Gaza ja Länsiranta) kuvattuna. Alueet vastaavat kutakuinkin YK:n nykyisin kannattamaa jakosuunnitelmaa, joka perustuisi kuuden päivän sotaa edeltäviin rajoihin.
Trumpin Israel-Palestiina -jakosuunnitelma
Kahden valtion mallilla tai kahden valtion ratkaisulla tarkoitetaan rauhansuunnitelmaa, jossa palestiinalaiset ja israelilaiset saisivat oman valtion. Kahden valtion malliin kannattajien suosituimmassa versiossa noudatettaisiin vuoden 1967 rajoja, ennen Israelin kuuden päivän sodan jälkeen tekemiä alueliitoksia.
Jaot

Israelia ja Palestiinaa on yritetty jakaa vuosikymmenten ajan laihoin tuloksin. Pääroolia jakosuunnitelmissa ovat näytelleet YK ja Israelin läheisimpiin liittolaisiin kuuluva Yhdysvallat. Israelilaisten ja palestiinalaisten keskuudessa kannatus yhden valtion mallille lisääntyy. Kansainvälinen yhteisökin suhtautuu kasvavassa määrin skeptisesti kahden valtion malliin. Kahden valtion mallista kuitenkin edelleen puhutaan kansainvälisesti jonkin verran. Kahden valtion mallin kannattajat näkevät, että yhden valtion mallissa kahden erillisen kansan poliittiset ja hallinnolliset erimielisyydet puhkeaisivat lopulta uusiksi väkivaltaisuuksiksi edellisten vuosikymmenten tavoin.
Peelin komitean jakosuunnitelma 1937

Ensimmäinen konkreettisempi jakosuunnitelma perustui Peelin komitean ehdotukseen. Sen mukaan Israelin juutalaiset olisivat saaneet alueista noin viidenneksen, arabeille olisi jäänyt loput, ja uskonnolliset pyhät paikat ja alueet olisivat jääneet brittihallinnon valvontaan. Arabiosapuoli torjui esityksen. He perustelivat vastustamistaan sillä, että olisi epäreilua, jos juutalaiset saisivat viidenneksen alueista, jos heidän hallussaan sillä hetkellä oli vain alle kymmenesosa. Neville Chamberlainin hallinnon valkoisella paperilla (1939) yritettiin pehmentää Balfourin julistuksen vaikutuksia. Valkoiseen paperiin sisältyisi juutalaisten maahanmuuton ja siirtokuntien rajoittaminen, kuten myös maaostojen rajoittaminen. Palestiina pysyisi yhtenä, arabien valtiona, jossa juutalaisten oikeudet tunnustettaisiin. Arabit suhtautuivat ajatukseen vaihdellen. Osa oli valmis hyväksymään suunnitelman. Lopulta palestiinalaisjohtaja Mohammed Amin al-Husseinin taipumattomampi linja voitti. Kritiikkiä sekä Peelin komission että valkoisen paperin julistuksia kohtaan herätti se, etteivät alueella sukupolvia asuneet arabit tulleet kuulluiksi tai että siinä keskityttiin lähinnä vain brittihallinnon sisäisten rakenteiden järjestelyyn. Sionismia kannattaneet juutalaiset puolestaan vastustivat valkoista paperia sen maahanmuuttopoliittisten linjausten vuoksi. Se merkitsi ennen pitkää loppua brittimandaatin ja juutalaisten väliselle yhteisymmärrykselle.
YK:n jakosuunnitelma 1947

Yhdistyneet kansakunnat pyrki ratkaisuun palestiinalaisten ja israelilaisten välisessä konfliktissa ensimmäisen kerran vuonna 1947. Tässä mallissa yli puolet olisi annettu tulevalle Israelin valtiolle ja yli 40 prosenttia uudelle Palestiinan valtiolle. Jerusalem olisi jäänyt kansainvälisten joukkojen valvontaan. Palestiinalaiset vastustivat jakosuunnitelmaa pitäen sitä epäreiluna ja YK:n peruskirjan vastaisena. YK:n jakosuunnitelmaa ja Israelin itsenäisyysjulistusta edelsi ja seurasi laajoja väkivaltaisuuksia, jotka puhkesivat sodaksi. Väkivaltaisuuksissa yli 700 000 palestiinalaisista ajettiin tai pakeni kodeistaan ja mailtaan.
Palestiinalaishallinnon johtaja Mahmoud Abbas totesi vuonna 2011, että arabit tekivät virheen torjumalla YK:n jakosuunnitelman.