stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Judge Dredd
Hahmo

Mega City Ykkösessä toimivista tuomareista Joseph Dredd on paitsi tunnetuin myös kovaotteisin. Dreddin kasvoja, lukuun ottamatta suuta ja leukaa, peittää kypärä. Aseenaan hän käyttää Lawgiver-pistoolia ja kulkuneuvonaan panssaroitua Lawmaster-moottoripyörää, joka on varustettu myös konepistooleilla ja voimakkaalla lasertykillä. Lisäksi pyörässä on automaattiohjaus ja se ottaa vastaan puhekäskyjä tuomareilta.
Sarjakuvissa Dredd ei koskaan ole riisunut kypäräänsä eikä hänen kasvojaan ole näytetty. Siitä, ettei Dredd tulisi koskaan riisumaan kypäräänsä, on sarjakuvissa muodostunut jo eräänlainen perinne, jota sarjojen piirtäjät noudattavat. Kun Sylvester Stallonen esittämä Judge Dredd riisui kypäränsä vuonna 1995 elokuvassa Judge Dredd – tuomari, pidettiin tätä kohtausta hieman loukkaavana alkuperäistä sarjakuvaa kohtaan. Toisinaan sarjakuvissa on kuitenkin näytetty takaumia Dreddin lapsuudesta, jolloin hänen kasvonsa on näytetty. Eräässä tarinassa Dredd joutui riisumaan kypäränsä pakon edessä, mutta hänen kasvojaan ei näytetty lukijoille. Dredd kuuluu ensimmäisen päätuomari Eustace Fargon klooneihin. Hänellä oli veli Rico Dredd (2066–2099). Näiden molempien kasvot on nähty.
Alkuperäisen, hylätyn idean mukaan Dredd olisi ollut tummaihoinen.lähde? Piirtäjä Carolos Ezquerra piirsi alkuperäiselle Dreddille suuret huulet ensimmäisissä sarjakuvajulkaisuissa ”jättääkseen tämän rotutaustan ja alkuperän arvoitukseksi”. Joillekin piirtäjille ideasta ei kerrottu, ja esimerkiksi Mike McMahon vietti neljä kuukautta piirtäen Dreddistä tummaihoista, kun taas Brian Rolland ja Ron Smith piirsivät hahmosta vaaleaihoista. Tuolloin sarja ilmestyi vielä mustavalkoisena strippisarjakuvana eikä hahmoa voitu piirtää julkaisuihin tummaihoiseksi vaan ideasta jouduttiin luopumaan.
Toisin kuin monet muut hahmot, Judge Dreddin sarjakuvat etenevät reaaliajassa ja hahmo vanhenee, toisin kuin esimerkiksi Hämähäkkimies, joka on ollut yliopisto-opiskelija viimeiset 25 vuotta. Dredd on yli seitsemänkymmentävuotias ja hän on palvellut tuomarijärjestössä viisikymmentä vuotta. Ikääntyvälle Dreddille diagnosoitiin myös pohjukaissuolen syöpä sarjakuvajulkaisussa, joka sijoittui vuoteen 2130.
Maailma

Mega City Yksi (Mega City One) on Pohjois-Amerikan itärannikon kattava yhtenäinen kaupunki. Muu osa mantereesta on Kirottua maa eli radioaktiivista tai kemiallisesti saastunutta autiomaata, jota kansoittavat verenhimoiset mutantit. Lisäksi mantereelta tunnetaan länsirannikon Mega City Kaksi (tuhoutui vuonna 2114 tuomion päivänä) ja Texas City -kaupungit.
Huippuaikoinaan Mega City Yhdessä oli 800 miljoonaa asukasta. Apokalyptisen sodan seurauksena väkiluku putosi noin 400 miljoonaan ja vuoden 2134 Kaaoksen päivän seurauksena 50 miljoonaan.
Muu maailma on ilmeisesti järjestetty samalla tavalla. Muutamia muitakin kaupunkiasutuksia on mainittu, kuten Brit-City, Honduras City ja nykyisen Moskovan ympäristön Itä-Meg Yksi (tuhottiin apokalyptisessa sodassa vuonna 2104), Itä-Meg Kaksi sekä Sino-Cit Kiinan rannikolla.
Mega City Yhden väestö asuu pääasiassa valtavissa kaupunkikortteleiksi kutsutuissa tornitaloissa. Kaikki korttelit on nimetty jonkin merkkihenkilön mukaan, tosin osa näistä on nykyajan tv-tähtiä tai muita julkkiksia. Kaupunkikortteleiden välillä on kilpailua, joskus suoranaisia korttelisotia naapureiden välillä. Asukkaista valtaosa on työttömiä runsaan automaation ja robottien vuoksi.
Aiheesta muualla

2000AD Online (englanniksi)
Judge Dredd Wiki (englanniksi)
Oskari Rantala: Ole nätisti, kansalainen Aviisi 9/2010.
Judge Dredd Kimmo Lakoman sarjakuvasivut.
Olhavan rautatieasema

Olhavan rautatieasema (lyh. Ova) oli kesäkuuhun 2004 saakka Suomen rataverkon liikennepaikka rataosalla Oulu–Tornio. Asema sijaitsi Iin kunnan Olhavan kylässä suunnilleen Oulun ja Kemin välisen rataosuuden puolivälissä. Etäisyyttä Helsinkiin Haapamäen ja Seinäjoen kautta oli 805,5 kilometriä. Liikennepaikka lakkautettiin vuonna 2004, kun uusi Olhavan ja Kuivaniemen liikennepaikkoja korvaava Myllykankaan rautatieasema otettiin käyttöön.
Kaupalliset henkilö- ja tavaraliikenteen pysähdykset Olhavassa päättyivät 27.5.1990, kun lättähatut poistuivat liikenteestä. Tämän jälkeen Olhava toimi vain liikenteenhoidollisena liikennepaikkana.
Puolivälin asemana Olhava oli miehitettynä liikenteenhoidollisten syiden vuoksi suuren osan vuorokaudesta. Suurin osa Oulun ja Kemin välillä kulkevien junien kohtaamisista tapahtui Olhavassa.
Ratapiha

Olhavan ratapiha muodostui pääraiteen lisäksi kahdesta sivuraiteesta, joita voitiin käyttää junien kohtaamiseen. Näiden raiteiden lisäksi ratapihalla oli vielä neljäs raide, jota käytettiin kuormausraiteena. Ratapiha sijaitsi osittain kaarteessa. Tiukkojen kaarteiden vuoksi Olhavan ohittaville junille oli asetettu nopeusrajoituksia. Radan kaarteisuus myös esti ratapihan jatkamisen rataosan siirtyessä kauko-ohjaukseen. Sähköistys- ja parannustöiden yhteydessä ratapiha purettiin ja kaarteita loivennettiin.
Olhavan liikennepaikalle asennettiin jo varhaisessa vaiheessa kampiasetinlaite sekä liikennepaikkaa suojaavat siipiopastimet. Ratapihalla sattui 3. heinäkuuta 2000 ratatyön yhteydessä onnettomuus, jossa loukkaantui kolme ihmistä. Ratapihan molemmissa päissä oli tasoristeykset, jotka korvattiin 2011 ratapihan keskelle tulleella tasoristeyksellä aseman tavaramakasiinin vieressä. Näin kaarrepaikoissa sijaitsevat ylityspaikat korvautuivat turvallisemmalla ylityspaikalla.
Rakennukset

Olhavan alkuperäinen Bruno Granholmin suunnittelema puinen asemarakennus purettiin huonokuntoisena 1978 ja siirrettiin muualle. Asemarakennus korvattiin pienellä punatiilisellä rakennuksella. Alkuperäinen tavaramakasiini on edelleen olemassa, joskin tavaran kuormauslaituri on purettu, sekä aseman kellari nykyisen tiiliaseman takana. Asemapäällikön talo talousrakennuksineen on purettu. Olhavan rautatiesillan kupeessa on hieman muunneltuna pumppumiehen talo.
Junaonnettomuus

Asemalla tapahtui vakava junaonnettomuus 25. elokuuta 1979, kun sotilasjuna törmäsi sivuraiteella odottavaan tavarajunaan, jonka kaksi viimeistä vaunua oli jäänyt pääraiteelle.
Viertola

| Viertola> Bäckby |
| --- | --- |

 Kaupungin kartta, jossa Viertola korostettuna.
Kaupunki:  Vantaa
Suuralue:  Tikkurilan suuralue
Kaupunginosa nro:  63
Pinta-ala:  1,6 km² 
Väkiluku:  7 974 (31.12.2023)
Työpaikkoja:  1 488 kpl   (31.12.2017)
Postinumero(t):  01300
Lähialueet:  Tikkurila, Koivuhaka, Simonkylä ja Helsingin Suutarila
Viertola (ruots. Bäckby) on Vantaan Tikkurilan suuralueen kaupunginosa. Se sijaitsee Tikkurilan länsipuolella ja Helsingin Suutarilan pohjoispuolella. Viereisiä kaupunginosia ovat myös Koivuhaka ja Simonkylä.
Yhdessä Tikkurilan kanssa Viertolan sanotaan olevan osa suuralueen keskustaa. Alueella on paljon pienasuinrakennuksia, mutta muun muassa Talvikkitien ja Tikkurilantien varrella on myös useita kerrostaloja. Uudisrakentamisen määrä Viertolassa on ollut suurta ja miltei Tikkurilan veroista: vuosina 2000–2018 kaupunginosaan on valmistunut yli 1 600 uutta asuntoa, joista valtaosa on kerrostaloja. Omistusasuntoja asuntokannasta on noin 50 %. Vuoden 2023 lopussa Viertolassa oli 7 974 asukasta. Alueen väestö on aikuisvaltaista, ja asuntokunnista miltei 80 % on yhden tai kahden hengen talouksia.
Palvelut

Alueen pohjoisosassa toimii Peltolan koulu. Sen pohjoispuolella sijaitsee Tikkurilan urheilupuisto, johon kuuluvat Tikkurilan uimahalli, urheilutalo ja kaksi jäähallia eli Trio Areena harjoitteluhalleineen. Lähellä on myös Tikkurilan ortodoksinen kirkko.
Viertolan eteläosassa sijaitsee Viertolan koulu kahdessa eri toimipisteessä. Siellä toimivat myös tanssiteatteri Raatikko, Tikkurilan Naisvoimistelijoiden jumppasali ja Vantaan tanssiopisto. Viertolalaiset käyttävät pääasiassa Tikkurilan palveluita. Tikkurilassa on laajat palvelut ja Prisma. Monet Tikkurilaan luetut palvelut, kuten K-Supermarket Yliveto, Alko, Peltolantori ja Tikkurilan kauppatalo 
kuuluvat kuitenkin Viertolan puolelle. Viertolalaisia palvelee myös Koivuhaan puolella 24/7 auki oleva S-market. Tikkurilan ja Viertolan erottaa toisistaan Talvikkitie, yksi Vantaan pääkaduista.
Historia

Viertolassa Kylmäojan varrella on sijainnut asutusta jo keskiajalla.
Tikkurilan kylä 1700-luvulla sijaitsi alun perin nykyisen Viertolan alueella, Osmankäämintien eteläpäässä Keravanjoen rannalla. Alueen läpi kulki Turun–Viipurin Suuri Rantatie eli Kuninkaantie, joka tänä päivänä noudattaa Tikkurilantien, Kuriirikujan ja Kuriitien linjausta kohti Helsingin pitäjän kirkonkylää.
Viertola oli pitkään peltoa ja osin niittyä. 1950-luvulla alueelle alettiin rakentaa omakotitaloja, ja erityisen nopeaa kasvu oli 1980-luvulla. Erityisesti 2000-luvulla Viertolaa on kuitenkin tiivistetty kerrostalorakentamisella. Alueen tunnetuin maamerkki oli pitkään Kehä III:llekin näkynyt saippuatehdas, jonka tilalle on 2010-luvulla rakennettu kerrostaloja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viertola Wikimedia Commonsissa
Peltolan koulu Tikkurilan urheilupuistossa.
Tikkurilan urheilutalo
Henry Houssaye

| Henry Houssaye |
| --- | --- |
 Henry Houssaye noin 1896.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1848
Kuollut: 1911 (62–63 vuotta)
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  kirjailija, kriitikko
Vanhemmat:  Arsène Houssaye
Kirjailija
Äidinkieli: ranska 
Tuotannon kieli: ranska
Aiheet:  sota, Napoleon
Muuta tietoa
 Ranskan akatemian jäsen 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Henry Houssaye (1848–1911) oli ranskalainen historioitsija ja kriitikko sekä Ranskan akatemian jäsen. Hän osallistui vuosien 1870–1871 sotaan. Hän julkaisi muun muassa teokset Histoire d’Apellès, études sur l’art grec (1867) ja Histoire d’Alcibiade (1873). Huomattavia ovat hänen Napoleonia koskevat tutkimuksensa 1814, histoire de la Campagne de France (1888), 1815 (1893–1905) ja Napoléon homme de guerre (1904).
Houssayen isä oli runoilija Arsène Houssaye.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Henry Houssaye Wikimedia Commonsissa
Roeselarenkarjakoira

| Roeselarenkarjakoira> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Belgia
Määrä:  kuollut sukupuuttoon
Rodun syntyaika:  keskiaika
Alkuperäinen käyttö:  karjan vartiointi ja paimennus
Nykyinen käyttö:  palvelus-, vahti- ja suojelukoira
Muita nimityksiä:  Roeselaarse bouvier, Bouvier Roulers
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Ulkonäkö
Paino:  maksimi 60 kg
Säkäkorkeus:  maksimi 83 cm
Väritys:  musta
Roeselarenkarjakoira (holl. Roeselaarse bouvier, ransk. Bouvier Roulers) oli belgialainen koirarotu, joka rekisteröidään nykyisin virallisesti bouvieriksi.
Ulkomuoto

Roeselarenkarjakoira oli poikkeuksellisen kookas karjakoira, jonka 83 senttimetrin maksimisäkäkorkeus vastasi korkeimpien molossikoirien mittoja. Se painoi 60 kg ja oli väriltään aina musta. Karvapeite oli karkea.
Luonne ja käyttäytyminen

Roeselarenkarjakoira suhtautui vieraisiin pidättyväisesti, mutta oli perhettään kohtaan lempeä ja luotettava. Sen omistajan tuli olla kokenut koiraihminen, joka kykeni kouluttamaan tavallista haastavampiakin rotuja.
Alkuperä

Rotu on saanut nimensä Länsi-Flanderissa sijaitsevan Roeselaren alueen mukaan, ja sen alkuperä on keskiajalla. Sitä pidetään bouvierin, ardennienkarjakoiran ja suursnautserin kantamuotona. Se tunnettiin omana rotunaan 1900-luvulle asti, mutta on nykyisin virallisesti sulautunut yhdeksi roduksi bouvierin kanssa, joten käytännössä se on rotuna kuollut sukupuuttoon.
Bajanmänty

| Bajanmänty |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Havupuut Pinophytina
Luokka::  Havupuut Pinopsida
Lahko::  Pinales
Heimo::  Mäntykasvit Pinaceae
Suku::  Männyt Pinus
Laji::  monophylla
Kaksiosainen nimi
 Pinus monophylla  Torr. & Frém. 
 Bajanmännyn eri alalajien levinneisyydet:  Pinus monophylla ssp. monophylla vihreällä,  Pinus monophylla ssp. californiarum sinisellä,  Pinus monophylla ssp. fallax punaisella
Katso myös
   Bajanmänty Wikispeciesissä   Bajanmänty Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Bajanmänty (Pinus monophylla) on mäntyjen (Pinus) sukuun kuuluva havupuulaji. Se risteytyy sandiegonmännyn (Pinus quadrifolia) ja coloradonpähkinämännyn (Pinus edulis) kanssa.
Ulkonäkö

Bajanmänty on suurimmillaan 14 metriä korkeaksi kasvava puu. Se on runsasoksainen, ja runko voi kasvaa puoli metriä paksuksi. Rungon kuori on tummanpunaruskea.
Lehtinä olevat neulaset ovat 2–6 cm pitkiä ja noin 1–2,5 mm leveitä, harmaanvihreitä ja kaarevia. Neulasissa on ilmarakojuovia kaikilla pinnoilla.
Hedekävyt ovat noin 1 cm pitkiä ja keltaisia. Emikävyt ovat puolestaan 4–8 cm pitkiä ja vaaleankellanruskeita. Emikävyt kypsyvät kahdessa vuodessa ja tippuvat pian kypsymisensä jälkeen. Siemenet ovat ruskeita tai harmaanruskeita ja lenninsiivettömiä.
Elinympäristö ja levinneisyys

Bajanmänty kasvaa kuivissa vuorten ja mäkien alaosien metsissä 1000–2300 metrin korkeudella merenpinnasta. Bajanmäntyä tavataan luonnossa Yhdysvalloissa Arizonan, Kalifornian, Nevadan, Utahin ja Idahon osavaltioissa sekä Meksikossa Baja Californian osavaltiossa.
Aiheesta muualla

Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Bajanmänty (Pinus monophylla)
UniProt: Taxonomy – Pinus monophylla (englanniksi)
JSTOR Global Plants: Pinus monophylla (englanniksi)
Trees and Shrubs Online: Pinus monophylla (englanniksi)
The Gymnosperm Database: Pinus monophylla (englanniksi)
Fredrik Terho

Fredrik Terho (vuoteen 1906 Eklöf, 10. lokakuuta 1867 Kokemäki – 8. elokuuta 1947 Turku) oli suomalainen ratamestari, joka kehitti ensimmäisen nykyaikaisen kertalämmitteisen kiukaan. Terhon kehittämä patentti oli ensimmäinen, jossa kiuaskivet olivat peltisen kuoren sisällä.
Terho syntyi Kokemäen Säpilässä ja valmistui Turun teollisuuskoulun tie- js vesirakennusosastolta vuonna 1894. Vuosina 1899–1913 hän työskenteli  ratamestarina Suolahden asemalla ja 1913–1932 Auran rautatieasemalla. Vuonna 1910 Terho sai patentin keksimälleen metallikuoriselle saunauunille, joita hän ryhtyi valmistamaan Suolahdessa. Terhon keksinnössä perinteinen lämpöä varaava muuraus jäi pois, jolloin kiukaasta tuli kevyempi ja nopeampi lämmittää. Samana vuonna hän sai patentin myös kiukaalle, johon oli liitetty lämminvesisäiliö.
Terho tunnettiin myös kellonrakentajana. Hän on tehnyt muun muassa Kokemäen kirkon vuonna 1936 valmistuneen tornikellon.
Karel Vejmelka

| Karel Vejmelka |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. toukokuuta 1996 (ikä 28) Třebíč, Tšekki
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  oikea
Pituus:  193 cm
Paino:  98 kg
Seura
Seura:  Utah Hockey Club
Sarja:  NHL
Pelinumero:  70
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2014–
Aik. seurat:  HC Pardubice (ČEL) HC Kometa Brno (ČEL) SK Třebíč (Tšekki 2) HC Dukla Jihlava (ČEL)
NHL-varaus:  145. varaus, 2015 Nashville Predators
Karel Vejmelka (s. 25. toukokuuta 1996 Třebíč, Tšekki) on tšekkiläinen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa NHL:ssä pelaavaa Utah Hockey Clubia. Nashville Predators varasi hänet NHL:ään viidennellä kierroksella vuoden 2015 varaustilaisuudessa. Isokokoisen Vejmelkan vahvuuksiin kuuluvat nopeus ja pelisilmä.
Cha Jong-hyok

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 25. syyskuuta 1985 (ikä 39)
Syntymäpaikka: Pjongjang, Pohjois-Korea
Pelipaikka: laitapuolustaja, keskuspuolustaja, keskikenttälaituri
Pituus: 178 senttimetriä
Seura
Seura:  Wil
Pelinumero: 7
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2005–2010 2010– |  Amrokgang  Wil |  8 (0) |
Maajoukkue
| 2005– |  Pohjois-Korea | 39 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 21. toukokuuta 2011.
Cha Jong-hyok (s. 25. syyskuuta 1985 Pjongjang, Pohjois-Korea) on pohjoiskorealainen jalkapalloilija. Pääosin puolustajana pelaava Cha edustaa Sveitsin pääsarjassa Wiliä.
Maajoukkueura

Cha on pelannut Pohjois-Korean maajoukkueessa vuodesta 2005 alkaen. Hän pelasi muun muassa Pohjois-Korean joukkueen kapteenina vuoden 2008 kesäolympialaisten karsinnoissa, jonne maa ei kuitenkaan päässyt. Sittemmin Cha valittiin Pohjois-Korean joukkueeseen vuoden 2010 MM-kisoihin.
Alónnisoksen ja Pohjoisten Sporadien merikansallispuisto

Delfiini Alónnisoksen merikansallispuistossa.
| --- | --- |
Sijainti:  Alónnisos, Pohjoiset Sporadit, Kreikka
Lähin kaupunki:  Vólos
Pinta-ala:  208 713 ha
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  Εθνικό Θαλάσσιο Πάρκο Αλοννήσου Βορείων Σποράδων
Perustettu:  1992
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Alónnisoksen ja Pohjoisten Sporadien merikansallispuisto (usein Alónnisoksen merikansallispuisto, kreik. Εθνικό Θαλάσσιο Πάρκο Αλοννήσου (Βορείων Σποράδων), Ethnikó Thalássio Párko Alonnísou (Voreíon Sporádon)) on merikansallispuisto Alónnisoksen saarta ympäröivillä merialueilla Pohjoisilla Sporadeilla Kreikassa. Se on Kreikan ensimmäinen ja koko Euroopan suurin merikansallispuisto.
Delfiinejä Alónnisoksen merikansallispuistossa.
Alónnisoksen merikansallispuisto perustettiin vuonna 1992. Alueen suojelemista alettiin suunnitella alun perin 1970-luvun alkupuolella. Ensimmäiset suojelusäädökset alueella astuivat voimaan vuonna 1986. Eräänä päätavoitteena oli pyrkimys suojella merialueella eläviä uhanalaisia munkkihylkeitä (Monachus monachus), joiden kokonaismääräksi koko Välimerellä on arvioitu noin 800. Suojelualue on tärkeä myös muiden nisäkäs-, matelija-, lintu- ja kalalajien kannalta.
Merikansallispuisto käsittää Alónnisoksen saaren, pienet saaret Adélfi, Adelfópoulo, Gioúra, Kyrá Panagiá, Peristéra, Pipéri, Psathoúra ja Skántzoura, sekä joukon pienempiä kallioluotoja. Sen pinta-ala maa- ja merialueet mukaan lukien on 208 713 hehtaaria.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alónnisoksen ja Pohjoisten Sporadien merikansallispuisto Wikimedia Commonsissa
Εθνικό Θαλάσσιο Πάρκο Αλοννήσου Βορείων Σποράδων. Merikansallispuiston verkkosivut. (kreikaksi)
Kreikan kansallispuistot
| --- | --- |
Kansallismetsät:   Aínoksen kansallismetsä  Oítin kansallismetsä  Ólympoksen kansallismetsä  Parnassóksen kansallismetsä  Párnithan kansallismetsä  Píndoksen kansallismetsä  Préspajärvien kansallismetsä  Samarián kansallismetsä  Soúnion kansallismetsä  Víkoksen–Aóoksen kansallismetsä 
Merikansallispuistot:   Alónnisoksen ja Pohjoisten Sporadien merikansallispuisto  Zákynthoksen merikansallispuisto 
Muut kansallispuistot:   Amvrakikóslahden kosteikkojen kansallispuisto  Axióksen suiston kansallispuisto  Chelmóksen–Vouraïkóksen kansallispuisto  Dadián, Lefkímin ja Souflín metsien kansallispuisto  Évroksen suiston kansallispuisto  Itä-Makedonian ja Traakian kansallispuisto  Kerkíni-järven kansallispuisto  Koróneia- ja Vólvi-järvien ja Makedonian Témpin kansallispuisto  Kotýchin ja Strofylián kosteikkojen kansallispuisto  Mesolóngin–Aitolikón laguunien kansallispuisto  Pohjoisen Píndoksen kansallispuisto  Préspajärvien kansallispuisto  Rodópi-vuorten kansallispuisto  Schiniáksen kansallispuisto  Tzoumérkan, Peristérin ja Árachthoksen rotkon kansallispuisto
Sean Bratches

Sean Bratches (s. 1960) on yhdysvaltalainen urheiluvaikuttaja. Bratches toimii Relevent Sportsin puheenjohtajana. Aiemmin hän toimi Formula 1 -sarjan kaupallisten toimintojen johtajana vuosina 2017–2020.
Järvistensaari

Järvistensaari
| --- | --- |
Sijainti:  Turku Varsinais-Suomi Suomi
Saariryhmä:  Turun saaristo
Merialue:  Saaristomeri
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Järvistensaari on saari Turussa noin seitsemän kilometriä kaupungin keskustasta lounaaseen. Saari sijaitsee Airistolla, Satavan saaren ja Kutuluodon pohjois-, Hirvensalon länsi- ja Ruissalon eteläpuolella. Järvistensaarella on runsaasti kesämökkejä. Saari kuului Kakskerran kuntaan ennen kunnan liittämistä osaksi Turkua vuonna 1968.
Saaren 99:stä rakennuksesta kymmenen on suojeltuja. Nykyisin pääosa kiinteistöistä on vapaa-ajan asuntoja, mutta saarella on myös pysyvää asutusta. Järvistensaarella sijaitsee yksi viimeisistä Turun lähisaariston tiloista, jossa asuu yhä ammattikalastaja.
Historia

Järvistensaari on ollut ainakin jo keskiajalta lähtien Satavan kylien käytössä. Maastoltaan vaihtelevassa saaressa oli savipohjaisia lehtonotkoja, joista raivattiin luonnonheinäniittyjä. Muuten saarta käytettiin kylien yhteisenä metsänä ja karjanlaitumena. Merenpinnan ollessa nykyistä korkeammalla, saaressa on ollut umpeen kuroutuva merenlahti eli flada, joka muuttui vähitellen makeavetiseksi. Sen järviruoko ja muu
kasvillisuus on ollut haluttua karjanrehua. Niityt olivat niiden raivaajien hallinnassa ja niitä voitiin myydä edelleen muun omaisuuden tapaan.
Varhaisin asiakirjamaininta Järvistensaaresta on vuodelta 1421, jolloin Maarian pappila sai lahjoituksena haltuunsa Järvistensaaren itäosan suuren Järvis-niityn. Myöhemmissä asiakirjalähteissä 1500-, 1600- ja 1700-luvuilta mainitaan nimeltä myös niityt Apelorko, Kirspää, Latosarka, Nau ja Santaniemi. Saaren laajin yhtenäinen niitty on saaren koillispään nykyinen Järvistön tilan pelto.
Saaren umpeen kasvanut flada on saattanut olla järveä muistuttava huomionarvoinen maastonpiirre, joka on antanut saarelle sen nimen. Perimätiedon mukaan kyseistä allasta kuivatettiin viljelykelpoiseksi vielä 1900-luvullakin räjäyttämällä vedelle lasku-uoma rantakallioon.
Saaren varhainen asutus ja hallinta

Isojaon aikana myös Satavan kylien yhteiset metsät jaettiin 1780-luvulla, ja tällöin saareen syntyivät nykyiset kylien rajat. Isojaon aikaisia rajakiviä voi nähdä edelleen saaren maastossa.
Saarta lähimmät Satavan kylät Artukka ja Nikkilä saivat hallintaansa saaren parhaat alueet ja niityt, mutta Satavan kylistä myös Kaivoinen, Uusikylä, Hännälä (Mäenpää) ja Sampas saivat saarelta omat palstansa. Kaivoinen ja Maarian pappila vaihtoivat omistuksiaan myöhemmin niin, että koko saaren koilliskulma ja vanha ”järvi” siirtyivät Maarian pappilalle. Nykyisin osa näistä pappilan maista on Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymän omistuksessa.
Isojaon jälkeen saareen syntyi ensimmäistä kertaa vakituista asutusta, kun Satavan talot perustivat mailleen torppia. Myöhemmin saarelle rakennettu huvila- ja mökkiasutus on hävittänyt muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta kaikki Järvistensaaren alkuperäiset torpat. Torppia on sijainnut ainakin suojaisammalla Sampansuntin puolella. Saaren Airiston puoleinen pohjoisranta on asutettu ensimmäisen kerran todennäköisesti aivan 1800-luvun lopussa.
Hännälän ratsutilan maalle asettui 1790-luvulla torppari Rosberg ja jalkaväen sotilas Lax. Tästä Sampansuntin rannalla olleesta torpasta tuli vuonna 1900 itsenäinen Kotiahon palstatila. Kotiahon nykyisistä asuinrakennuksista vanhempi on perimätiedon mukaan tehty 1900-luvun alussa paikalle siirretystä tervatuvasta, jossa säilytettiin ja huollettiin kalastusvälineitä. Myös tilan uudempi talo on rakennettu hirsistä, joihin on kirjoitettu mm. vuosiluku 1847. 1790-luvulla perustettiin Uudenkylän palstalle myös toinen lyhytikäiseksi jäänyt torppa, jota asuttivat niittyvahti Jacob ja hänen poikansa perheineen.
Saaren varhainen asutus ja hallinta > Järvisten tila ja Järvistön torppa

Järvisten Maarian pappilan torppaan saapui vuonna 1810 Maarian Raunistulan Lonttisista pitäjänsuutari Blomqvist. Tämän pojasta tuli myöhemmin seppä, ja 1830–1850-luvuilla Järvistensaaren koillisrannalla asioitiin sekä Blomqvistien pajassa että suutarinverstaassa. Paikka tunnettiin sepäntorppana vielä pitkään 1900-luvun alkuun saakka. Järvisten viimeinen seppä muutti vuonna 1914 naapuriin perustetulle Järvissalon tilalle. Järvissalosta on nykyisin jäljellä enää Turun ja Kaarinan seurakunnan käyttöön siirtynyt riihi. Riihestä kunnostettiin myöhemmin kesäkirkko, jota käyttävät erityisesti saarella rippikoulun suorittavat.
Tilan torppa vanhoine rakennuksineen on edelleen sijoillaan kalliokannaksella meren ja pellon välissä. Torpan myöhemmät omistajat muuttivat sen viljelytilaksi vuonna 1915, ja se itsenäistyi Järvistön nimellä 1920-luvulla. Pitkän päärakennuksen vanhin osa eli entinen tupa on vuodelta 1807. Rakennusta on laajennettu ennen vuotta 1906. Torpan ympärille muodostunut pihapiiri on säilyttänyt saaristotilamaisen luonteensa.