stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Asahidake

Asahidake on Hokkaidōn korkein huippu
| --- | --- |
Tyyppi:  Kerrostulivuori
Sijainti:  Hokkaidō, Japani
Vuoristo:  Daisetsuzanin vuoriryhmä (d) 
Korkeus merenpinnasta:  2 290 m
Suojelualue:  Daisetsuzanin kansallispuisto 
Purkautunut viimeksi:  1739
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Asahidake (jap. 旭岳, Asahi-dake) on kerrostulivuori Japanissa. Se on Daisetsuzanin kansallispuistossa Hokkaidōn saarella sijaitsevan Daisetsuzanin vuoriryhmän korkein huippu. 2 290 metriä korkea Asahidake on myös koko Hokkaidōn saaren korkein vuori.
Asahidake on Daisetsuzanin viimeisin aktiivisuutta osoittanut tulivuori. Vuoren viimeisin purkaus oli vuonna 1739 tapahtunut keskinkertainen räjähdyspurkaus, ja sen nykyinen kallioperä koostuu jäähtyneen laavan muodostamasta andensiitista.
Koska Daisetsuzan sijaitsee aivan Japanin pohjoiskolkassa, Asahidake on Japanin pitkätalvisimpia alueita. Vuoren huipulle nouseminen on mahdollista vain kesäkuun loppupuolen ja lokakuun alkupuolen välisenä aikana. Talvisin vuori vetää matkailijoita laskettelemaan ja muina aikoina vuori ympäristöineen on suosittua retkeilyaluetta. Asahidaken rinteellä kulkee köysirata, joka liikennöi Sanrokun asemalta Sanchon asemalle, ja sen juurella sijaitsee kuumalähdekylpylä Asahidake onsen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Asahidaken köysirata (englanniksi)
Japan-guide.com (englanniksi)
Peakbagger.com: Asahi-dake, Japan (englanniksi)
André Cruz

| Mitalit> Maa:   Brasilia.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Brasilia.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Brasilia.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Brasilia> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Soul 1988 | Jalkapallo |  |
André Alves da Cruz (s. 20. syyskuuta 1968 Piracicaba, São Paulo, Brasilia) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Cruz saavutti Brasilian riveissä MM-hopeaa vuonna 1998 ja Copa Américan voiton vuonna 1989. Hän pelasi maajoukkueessa vuosina 1988–1998 31 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Cruz pelasi seuratasolla Brasiliassa, Belgiassa, Italiassa ja Portugalissa. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja.
Brasilian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1998
1 Taffarel |
2 Cafu |
3 Aldair |
4 Júnior Baiano |
5 Sampaio |
6 Roberto Carlos |
7 Giovanni |
8 Dunga |
9 Ronaldo |
10 Rivaldo |
11 Emerson |
12 Carlos Germano |
13 Zé Carlos |
14 Gonçalves |
15 Cruz |
16 Zé Roberto |
17 Doriva |
18 Leonardo |
19 Denílson |
20 Bebeto |
21 Edmundo |
22 Dida |
Valmentaja Zagallo
Arch Linux

| Arch Linux |
| --- | --- |

 Xfce-työpöytäympäristö Arch Linuxissa
Kehittäjä:  Aaron Griffin ja muut
Tuoteperhe:  GNU/Linux
Toiminnallinen tila:  toiminnassa
Päivitysmalli:  jatkuva julkaisu
Ytimen tyyppi:  monoliittinen
Suoritintuki:  x86-64
Käyttöliittymä:  graafinen   tekstipohjainen
Lähdekoodimalli:  FOSS
Lisenssi:  GPL ja muita
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Arch Linux on Linux-jakelupaketti x86-64-prosessorilla varustetuille tietokoneille. Arch Linux on suunnattu edistyneille käyttäjille. Sen on tarkoitus olla yksinkertainen ja nopea. Arch Linuxista on saatavilla myös epäviralliset versiot i686- (Arch Linux 32) ja ARM-prosessoreille (Arch Linux ARM).
Ominaisuudet

Käyttöjärjestelmää asentaessaan täytyy itse asentaa tarvitsemansa ohjelmapaketit. Ohjelmien asentamiseen käytetään pacman-paketinhallintajärjestelmää.
Arch Linux on jatkuvasti päivittyvä jakelu (engl. rolling release). Käyttöjärjestelmä ei perustu tiettyyn julkaisusykliin. Pakettivarastojen paketteja päivitetään jatkuvasti ja käyttöjärjestelmän voi päivittää uusimpaan versioonsa suoraan pakettivarastoista.
Arch Linuxin asennusmedia sisältää ainoastaan asennusskriptin (pacstrap) vähimmäisedellytykset: kaikki järjestelmän asennukseen käytettävät paketit ladataan pakettivarastoista. Siten käyttöjärjestelmä koostuu heti alkuasennuksen jälkeen uusimmista saatavilla olevista versioista. Arch Linuxin asennusmediasta julkaistaan uusi versio aina joka kuukauden ensimmäisellä viikolla.
Arch Linuxiin pohjautuvia Linux-jakeluita

Arch Linuxia pohjautuvia Linux-jakeluita ovat muun muassa:
Antergos
Archbang
Arch Linux 32
Arch Linux ARM
Manjaro
Parabola GNU/Linux-libre
SteamOS 3.0
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kotisivut (englanniksi)
ArchWiki
Arch Linux
Pacman-pakettienhallinta
Amerikanpitbullterrieri

| Amerikanpitbullterrieri |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Rodun syntyaika:  1800-luku
Alkuperäinen käyttö:  Koiratappelut, kiinniottava metsästyskoira
Nykyinen käyttö:  seura- ja harrastuskoira
Muita nimityksiä:  pitbull, pitti, American Pit Bull Terrier, Pit Bull Terrier, American Bull, American Pit Bull, American Pit Bull Dog, Pit Dog, Half-and-Half, American Bull Terrier, Yankee Terrier, Yankee Bull Terrier, Staffordshire Terrier
Ulkonäkö
Paino:  20–30 kg
Säkäkorkeus:  50 cm
Väritys:  kaikki värit hyväksytään paitsi merle ja albiino
Amerikanpitbullterrierin pentu
Amerikanpitbullterrieri (engl. American Pit Bull Terrier), lyhyemmin pitbull, on Yhdysvalloista kotoisin oleva jalostettu koirarotu. Rotua rekisteröidään American Dog Breeders Associationiin (ADBA), All American Dog Registryyn (AADR), United Kennel Clubiin (UKC), Bone Fide Kennel Clubiin (BFKC) tai American Pit Bull Registryyn (APBR).
Rodusta käytetään myös nimitystä pitbull. Nimi tulee koiratappeluareenasta, englanniksi pit, ja härkää muistuttavasta ruumiinrakenteesta, englanniksi bull.
Luonne ja käyttäytyminen

Rodun maahantuonti Isoon-Britanniaan kiellettiin vuonna 1991. Maassa jo ennestään olleet yksilöt tuli rekisteröidä, steriloida, korvamerkitä ja mikrosiruttaa, ja julkisella paikalla niillä piti olla kuonokoppa eikä niitä saanut pitää irti. Pitbullien puolustajien mielestä niiden huonoon maineeseen ovat syypäitä vastuuttomat koiranomistajat ja sensaatiohakuinen media.
Vuonna 2019 julkaistun meta-analyysin mukaan amerikanpitbullterrierit purevat ihmisiä kasvoihin enemmän kuin muiden rotujen edustajat. Pitbullien puremat aiheuttavat myös vakavampia vammoja kuin muiden koirarotujen puremat. Tutkijat suosittelivatkin, että korkean puremisriskin koiria ei hankittaisi lapsiperheisiin.
Amerikanpitbullterrieriä on käytetty terapiakoirana.
Alkuperä

1870-luvulla staffordshirenbullterrieri saapui ensikertaa Pohjois-Amerikkaan, missä sitä käytettiin koiratappeluissa. Se oli paikallisten tappeluharrastajien mielestä kooltaan liian pieni, joten jalostus keskittyi aiempaa suurempaan kokoon, raskaampaan runkoon, kookkaampaan päähän ja leveämpään rintakehään. American Kennel Club ei kuitenkaan suostunut rekisteröimään näin syntynyttä uutta amerikkalaista rotua sen tappelutaustasta johtuen. Vuonna 1898 rodun harrastajat perustivatkin oman järjestönsä, United Kennel Club:n, ja saivat täten koiransa rekisteröityä.
Vaikka koiratappelut kiellettiin Yhdysvalloissa lailla, vielä 1990-luvulla siellä tiedetään järjestetyn runsaasti laittomia otteluita, ja niissä arvioidaan kuolleen vuosittain noin 1 500 koiraa.
Pitbullmastiff

Yhdysvaltojen länsiosissa on jalostettu ns. Pit Bullmastiff, nimensä mukaisesti amerikanpitbullterrierin ja bullmastiffin välisestä risteytyksestä. Sen alkuperäinen rooli oli sama kuin pitbullilla: koiratappelut. Tarkoituksena oli saada aikaan nykyistä pitbullterrieriä kookkaampi ja voimakkaampi tappelukoira. Nämä suurikokoiset taisteluristeytykset olivat 2000-luvun alussa suosittuja maan länsirannikolla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Amerikanpitbullterrieri Wikimedia Commonsissa
Suomen pitbullyhdistys Paljon tietoa amerikanpitbullterrieri-rodusta, kysy/vastaa-palsta ym.
SATHY-yhdistys 1990-luvulla perustettu yhdistys, jossa runsaasti pitbull-toimintaa ja -asiaa.
Aqualung (sukelluslaite)

Aqualung on Jacques-Yves Cousteaun ja Émile Gagnanin kehittämä avoimen kierron sukelluslaite, joka valmistui vuonna 1943. Siinä oli paineilmasäiliö ja hengityssäädin, jonka tehtävänä oli antaa sukeltajalle ilmaa tämän hengittäessä sisäänpäin. Aqualung oli ensimmäinen näin kehittynyt sukelluslaite.
Aqualung ja Aqua Lung ovat nykyään Aqua Lung International -yhtiön tavaramerkkejä. Ranskalaisyritys Air Liquide, jossa Gagnan työskenteli, omisti alkujaan Aqualungin patentin. Se on kuitenkin jo vanhentunut.
Cousteau toi Aqualung-nimen ilmeisesti ensimmäistä kertaa julkisuuteen ensimmäisessä kirjassaan Hiljainen maailma: Ihmiskalana meren syvyyksissä.
Aiheesta muualla

Aqualungin nykyinen valmistaja Aqua Lung (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Aqua-lung
Käännös suomeksi
Aspropótamos

Aspropótamos (kreik. Ασπροπόταμος, ”Valkoinen joki”) voi viitata seuraaviin:
Achelóos eli Aspropótamos, joki Epeiroksessa ja läntisessä Keski-Kreikassa
Aspropótamos, Ágrafan kunnan kunnallisyksikkö Evrytanían alueyksikössä Keski-Kreikan alueella
Aspropótamos, Metéoran kunnan kunnallisyksikkö Tríkalan alueyksikössä Thessalian alueella
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Aspropótamos”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Arolan junaturma

| Arolan junaturma |
| --- | --- |
Päivämäärä:  26. marraskuuta 1986
Paikka:  Härmänkylä, Kuhmo
Valtio:  Suomi
Rataosa:  Kontiomäki–Vartius
Liikennöitsijä(t):  Valtionrautatiet
Turman syy:  ratapenkereen sortuma
Tiedot
Junia osallisena:  1
Arolan junaturma tapahtui 26. marraskuuta 1986 Kuhmon Härmänkylässä rataosalla Kontiomäki–Vartius Arolan rautatieaseman länsipuolella noin 40 kilometriä itään Paltamon Kontiomäeltä. Onnettomuus tapahtui, kun Kontiomäeltä Vartiukseen matkalla ollut tyhjä tavarajuna ajoi ratapengersortumaan ja suistui alas korkealta ratapenkereeltä. Junan miehistönä oli veturinkuljettaja sekä koneapulainen, jotka loukkaantuivat.
Junassa oli kaksi Dv12-sarjan dieselveturia sekä tyhjiä puutavaravaunuja. Junan veturit, Dv12 nrot 2508 ja 2617, putosivat alas sortuneelta penkereeltä ja vaurioituivat pahoin. Vetureiden päälle kasaantui useita tyhjiä tavaravaunuja. Veturinkuljettaja hautautui osittain ratapenkereestä hyttiin vyöryneeseen hiekkaan, ja koneapulainen joutui kaivamaan hänet esiin.
Turmassa raiteilta suistuneiden vetureiden romuttamista paikan päällä suunniteltiin, mutta talven tultua turmapaikalle rakennettiin tiepohja nostureita varten ja veturit nostettiin takaisin kiskoille. Molemmat veturit ovat yhä liikenteessä.
Aiheesta muualla

Vaunut.org: kuvia turmapaikalta
Aqualoop Records

| Aqualoop Records |
| --- | --- |
Perustettu:  2000
Perustajat:  Slobodan Petrovic jr.
Tilanne:  aktiivinen
Jakelijat:  DJ Beat Records Scandinavia
Tyylilajit:  dance, trance, hands up
Kotimaa:  Saksa
Sijainti:  Trappenkamp
Kotisivu
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aqualoop Records on saksalainen tanssimusiikkiin erikoistunut levymerkki, jonka omistaa Slobodan Petrovic jr. eli Pulsedriver. Se perustettiin vuonna 2000. Aqualoop Recordsin tunnetuimpiin artisteihin kuuluvat muun muassa Pulsedriver ja Ziggy X. Aqualoop Recordsilla  on myös yksi alalevymerkki Feed My Beat Records. Yhtiö julkaisee vuosittain sen edustamiin musiikkilajeihin perustuvia Hands Up Bombs! -kokoelmalevyjä.
Suomessa ja muualla pohjoismaissa levymerkin musiikkia julkaisee DJ Beat Records Scandinavia.
Aiheesta muualla

Aqualoop Recordsin kotisivut
Aroup Chatterjee

Aroup Chatterjee vuonna 2013
Aroup Chatterjee (bengaliksi অরূপ চট্টোপাধ্যায়, Ôrūp Caṭṭōpādhyāy) on intialainen lääkäri. Hän kirjoittanut kirjan Mother Teresa: The Final Verdict, jossa hän pyrkii kyseenalaistamaan Äiti Teresan maineen epäitsekkään palvelutyön vertauskuvana. Chatterjee työskenteli aiemmin lääkärinä Äiti Teresan perustamassa järjestössä Rakkauden lähettiläät, ja hän on syyttänyt tätä Kalkuttan kaupungin maineen aiheettomasta mustaamisesta. Chatterjee myös väittää, että Äiti Teresa on liioitellut köyhien keskuudessa tekemäänsä työtä ja ettei tämä käyttänyt saamaansa suurta avustussummaa köyhien auttamiseen ja että ihmiselle annettu sairaanhoito oli täysin riittämätöntä.
Chaterjeen arvostelu oli herätteenä dokumenttiohjelmalle Hell's Angel, joka nähtiin Britanniassa Channel 4 -kanavalla. Ohjelman kertojana toimi toinen tunnettu Äiti Teresan arvostelija, Christopher Hitchens, joka tuotti ohjelman yhdessä Tariq Alin kanssa. Chaterjee on arvostellut dokumenttia sensaatiohakuisuudesta mutta ei ole kommentoinut väitteiden totuudenmukaisuutta. Chaterjee ja Hitchens olivat ainoat viralliset vastustajat, kun katolinen kirkko aloitti 2003 Äiti Teresan autuaaksijulistamisprosessin.
Aiheesta muualla

Chatterjeen kotisivu (englanniksi)
Mother Teresa:The Final Verdict Kirjan johdanto ja kolme ensimmäistä lukua. (englanniksi)
Bill Cooke: Taru ja todellisuus - Äiti Teresan suuri huijaus. Vapaa Ajattelija 6/2004.
Asahi kasei

| Asahi kasei kabushikigaisha 旭化成株式会社 |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö (K.K.)
ISIN:  JP3111200006
Perustettu:  1931
Toimitusjohtaja:  Taketsugu Fujiwara
Puheenjohtaja:  Ichirō Itō
Kotipaikka:  Chiyoda, Tokio, Japani
Toimiala:  kemianteollisus teknologiateollisuus
Liikevaihto:  1 696 789 miljoonaa jeniämilloin?
Henkilöstö:  28 000 (2013)
Tytäryhtiöt:  AKM
Huomioitavaa:  www.asahi-kasei.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Asahi kasei kabushikigaisha (jap. 旭化成株式会社) on japanilainen kemian ja teknologiateollisuuden yritysten hallintaan keskittynyt holding-yhtiö. Yritys on perustettu vuonna 1931. Varsinaisten kemikaalien kuten typpihapon ja polyamidien lisäksi sen omistamat yritykset tuottavat muovikelmuja ja kalvoja, kuitukankaita ja potilasvalvontalaitteita. Yritys toimii myös kiinteistöalalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Asahi kasei Wikimedia Commonsissa
Analogue

| Analogue A-ha |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : helmikuu 2005 – heinäkuu 2005
 Julkaistu: 4. marraskuuta 2005
 Tuottaja(t): Martin Terefe, A-ha, Max Martin, Michael Ilbert, George Tanderø, Kjetil Bjerkestrand
 Tyylilaji: uusi aalto, poprock
 Kesto: 54.43
 Levy-yhtiö: Polydor
A-han muut julkaisut
| Lifelines 2002 | Analogue 2005 | Foot of the Mountain 2009 |
Analogue on A-han kahdeksas albumi, joka julkaistiin 4. marraskuuta 2005.
Kappaleet

Celice – 3.41
Dpn't Do Me Any Favours – 3.51
Cosy Prisons – 4.08
Analogue (All I Want) – 3.48
Birthright – 3.45
Holy Ground – 4.00
Over the Treetops – 4.24
Halfway Through the Tour – 7.26
A Fine Blue Line – 4.09
Keeper of the Flame – 3.58
Make it Soon – 3.21
Celice – 4.24
The Summers of Our Youth – 3.56
Kokoonpano

Morten Harket – laulu
Paul Waaktaar-Savoy – kitara, koskettimet, laulu
Magne Furuholmen – kitara, koskettimet, laulu
Per Lindvall – rummut
Alex Toff – rummut
Frode Unneland – rummut
Sven Lindvall – basso
Martin Terefe – basso, kitara, piano
Jørun Bøgeberg – basso
Claes Björklund – kitara, piano
Geir Sundstøl – kitara
Andreas Olsson – kitara
Christer Karlsson – piano
Graham Nash – Taustalaulu kappeleissa "Cosy Prisons" ja "Over the Treetops"
Aiheesta muualla

Analogue discogs.com-sivustolla
Arvo Lönnroth

Arvo Lönnroth.
Arvo Johannes Lönnroth (7. lokakuuta 1881 Porvoo – 18. marraskuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen professori, joka toimi tie- ja vesirakennushallituksen pääjohtajana ja oli keskeisesti vaikuttamassa kantaan, jonka mukaan Suomeen rakennettiin joustava ja logistisesti asianmukainen tieverkko. Näin liikennepolitiikan painopiste siirtyi rautateiltä maantieliikenteeseen.
Ura

Arvo Lönnroth opiskeli Haminan kadettikoulussa ja Teknillisessä korkeakoulussa. Hän oli kiinnostunut erityisesti valtakunnan logistiikasta, kuljetuskysymysten kokonaisuuden ongelmista sekä niiden ratkaisuista niin teoriassa kuin käytännössäkin. Lönnroth osallistui rautateiden suunnitteluun ja rakentamiseen sekä toimi Etelä-Venäjällä ratakiskojen ja -tarvikkeiden vastaanottajana ja tarkastajana 1911–1915.
1930-luvun alussa Lönnroth tuli Teknillisen korkeakoulun rautatie-, tie- ja maanrakennusopin professoriksi. 1931 hän esitti kantanaan, ettei Suomeen pitäisi rakentaa enempää rautateitä, koska moottoriajoneuvoliikenne yhdessä kattavan tieverkon kanssa olisi tulevaisuudessa joustavampi ja taloudellisempi kuljetusmuoto. Lönnroth oli 1932 asetetun kulkulaitoskomitean jäsen. Komitea esitti rakennettavaksi koko maan kattavaa valtatieverkkoa, jota kantatieverkko täydentäisi. Valtateillä autot ajaisivat tasaista 80 kilometrin tuntinopeutta.
Lönnrothista tuli 1936 tie- ja vesirakennushallituksen pääjohtaja, ja samana vuonna asetettu tiekomitea, jonka jäsen hän myös oli, ehdotti tieverkon rakentamiseen työllistämiseen  kytkeytyvää rahoitustoimintaa.
Perhe

Lönnrothin perhetaustasta on helppo poimia esimerkkejä aktiivisista vaikuttajista: hänen tätinsä Alma Forstén perusti Reitkallin puutarhakoulun sekä toimi Martta-liikkeen kantavana voimana Kymenlaaksossa; toinen täti Olga Forstén herätti aikoinaan huomiota naispuolisena kuoronjohtajana niin Varkaudessa kuin Pietarissakin, hän myös järjesti 1899 Suuren adressin vieneelle valtuuskunnalle majoituksen miehensä johtamassa pietarilaistehtaassa; isä sotarovasti Alfons Lönnroth toimi pitkään Lappeen kirkkoherrana ja isän eno vapaaherra Knut Stjernvall suunnitteli Suomen ensimmäisen rautatien ja kohosi myöhemmin koko Venäjän rautatiehallinnon päälliköksi. Veli Erik Lönnroth suuntautui metsätieteeseen ja kohosi Helsingin yliopiston rehtoriksi.
Lönnrothin puoliso oli Märtha Sofia Ruin, professori Waldemar Ruinin tytär. Pariskunnalla oli lapsi Rurik Lönnroth (s. 1925)
Antti Nivala

Antti Nivala (s. Seinäjoki) on M-Files Oy:n perustaja, toimitusjohtaja, hallituksen puheenjohtaja ja ohjelmistoalan kehittäjä.. Antti on toiminut myös yhtiön teknologiajohtajana.
Nivalan perheeseen kuuluu puoliso ja kaksi lasta.
Ura

Nivala alkoi opetella ohjelmointia lapsena isänsä innostamana. Hänen BASIC:lla tekemäänsä kirjanpito-ohjelmaa käytettiin hänen isänsä insinööri- ja arkkitehtitoimistossa.
Lukiolaisena Nivala suunnitteli isänsä suunnittelutoimistolle M-Color-nimisen väritulostusohjelman. Ohjelman avulla yrityksen suunnittelemia asema- ja yleiskaavoja voitiin paremmin tulostaa AutoCAD:lla, kun muuten sen ajan piirustukset jouduttiin värittämään puuväreillä. Isä vei ohjelman mukanaan messuille, josta sille löytyi asiakkaiksi kuntia ja kaupunkeja. Ohjelmasta julkaistiin koemielessä mainos myös yhdysvaltalaisessa CAD-lehdessä, minkä ansiosta ohjelmaa myytiin yli miljoonalla eurolla.
Nivala valmistui diplomi-insinööriksi Tampereen teknillisestä korkeakoulusta, jossa hän opiskeli ohjelmistotekniikkaa vuosina 1997–2000.
Syksyllä 2000 Nivalan isän suunnittelutoimisto eriytettiin omaksi yhtiökseen ja nimen Motive Systems ottanut vanha yritys alkoi kehittää niche-tuotteensa sijaan jotakin laaja-alaisempaa. Vuonna 2002 Nivalan ideasta alkoi kehittyä dokumenttienhallintaohjelmisto nimeltä M-Files. M-Colorin tuoman tulorahoituksella rahoitettiin M-Filesin tuotekehitys neljän hengen tiimissä noin kolmen vuoden ajan. M-Filesin ensimmäinen versio tuotiin markkinoille vuonna 2005.
M-Filesin alkutaipaleella Nivala vastasi niin yrityksen markkinoinnista kuin talous- ja henkilöstöjohtamisestakin. M-Filesin toimitusjohtajana hän toimi vuosina 2005–2012. Vuonna 2013 hän halusi siirtyä teknologiajohtajaksi ja keskittyä tuotekehitykseen, toimitusjohtajaksi palkattiin Miika Mäkitalo.  Vuodesta 2018 lähtien Nivala on toiminut M-Filesin tuoteorganisaation johtajana.
Tunnustuksia

Vuonna 2015 Ohjelmistoyrittäjät palkitsi Nivalan vuoden ohjelmistoyrittäjänä.
Vuonna 2016 hänet valittiin vuoden 2016 CTO:ksi eli teknologiajohtajaksi pk-yritysten sarjassa.
Andrei Jerjomenko

| Andrei Jerjomenko |
| --- | --- |
 Andrei Jerjomenko vuonna 1938
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. lokakuuta 1892  Markovka, Harkovan kuvernementti, Venäjä
Kuollut: 19. marraskuuta 1970 (78 vuotta)  Moskova, Neuvostoliitto
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Venäjän keisarikunta  Neuvostoliitto
Palvelusvuodet:  1913–1958
Komentajuudet:  Pohjois-Kaukasian sotilaspiiri  Stalingradin rintama  1. Baltian rintama  Brjanskin rintama  Karpaattien sotilaspiiri
Taistelut ja sodat:  ensimmäinen maailmansota  Venäjän sisällissota  suuri isänmaallinen sota
Sotilasarvo:  Neuvostoliiton marsalkka
Andrei Ivanovitš Jerjomenko (ven. Андре́й Ива́нович Ерёменко, 14. lokakuuta (J: 2. lokakuuta) 1892 Harkova – 19. marraskuuta 1970 Moskova) oli neuvostoliittolainen sotilas ja Neuvostoliiton marsalkka.
Elämä

Jerjomenko joutui kutsuntojen kautta Venäjän keisarikunnan armeijaan vuonna 1913. Hän taisteli ensimmäisessä maailmansodassa Romanian rintamalla, jossa Itävallan offensiivi lyötiin takaisin. Vasta Saksan tuki loi liikkuvan asemasodan. Vallankumouksen alettua Jerjomenko liittyi puna-armeijaan, sen kuuluisaksi tuleviin Semjon Budjonnyin ratsujoukkoihin. Leningradin ratsuväkikoulun koulutuksen hän sai joko sisällissodan aikana tai sen jälkeen.
Jerjomenko valmistui esikuntaupseeriksi Frunzen sotilasakatemiasta vuonna 1935. Sen jälkeen hän toimi muun muassa armeijan komentajana Itä-Aasiassa.
Elämä > Puolan miehitys

Vuonna 1940 Jerjomenko johti 6. ratsuväkiarmeijan miehittämään Puolan itäosat. Tässä eteen tuli saksalaisille pian tutuksi tuleva logistiikan vaikeus – polttoainetta piti toimittaa joukoille lentokuljetuksin.
Elämä > Suuri isänmaallinen sota

Operaation jälkeen Jerjomenko komensi Transbaikalin sotilaslääniä, kunnes kahdeksan päivää Saksan hyökkäyksen jälkeen hänet kutsuttiin Josif Stalinin puheille. Jerjomenko matkusti Aasiasta Moskovaan ensin junalla mutta tajusi, että ehkä olisi syytä käyttää lentokonetta. Hänen edeltäjänsä, Saksan keskimmäisen hyökkäysvoiman torjunnan johtaja kenraali Dmitri Pavlov oli teloitettu epäonnistuneena, tehtäväänsä kykenemättömänä.
Jerjomenko aloitti sitkeän puolustuksen, jossa improvisoitiin muun muassa Molotovin cocktailin (fosforia ja bensiiniä pullossa, joka syttyy pullon hajottua ilman tulilankaa) käyttö. Smolenskin puolustuksesta tuli avainkysymys. Tässä taistelussa Jerjomenko haavoittui, mutta jatkoi johtamista. Stalinin urut eli Katjuša-rakettiase oli tässä taistelussa ensi kertaa käytössä.
Haavoittuminen johti kutsuun Stalinin luo, ja tämä antoi Jerjomenkon valita seuraavan rintamansa – Brjansk. Syksyllä 1941 hän tuli Saksan hyökkäystä torjuvan Brjanskin rintaman 4. iskuarmeijan komentajaksi.
Lokakuussa 1941 Saksa aloitti operaatio Taifuunin, jolla oli tarkoitus miehittää Moskova. Jeremenkon joukot perääntyivät vastahyökkäyksiä tehden. Saksan voimat kuluivat ja hyökkäys pysähtyi.
13. lokakuuta 1941 Jerjomenko haavoittui uudestaan, nyt vakavasti. Hänet evakuoitiin Moskovaan sotasairaalaan, missä hän oli useita viikkoja.
Tammikuussa 1942 hän sai 4. iskuarmeijan komentajuuden. Hän haavoittui taas neuvostojoukkojen vastahyökkäysten aikana. Hän jatkoi nyt joukkojen johtamista kieltäytyen sairaalahoidosta. Vuonna 1942 hän johti Stalingradin taistelussa tätä rintamanosaa menestyksellisesti estäen Erich von Mansteinin joukkojen yritykset pelastaa kaupunkiin saarretut saksalaiset.
Vuonna 1944 Jerjomenko edesauttoi Kertšin niemimaalle tekemällään hyökkäyksellä Krimin niemimaan valtausta. Kesällä 1944 hän johti 2. Baltian rintamaa ja valloitti muun muassa Riian. Vuonna 1945 Jerjomenko hyökkäsi 4. Ukrainan rintaman komentajana Karpaattien yli Slovakiassa olevia saksalaisjoukkoja vastaan.
Elämä > Sodan jälkeen

Toisen maailmansodan jälkeen Andrei Jerjomenko toimi sotilaspiirin komentajana Länsi-Siperiassa ja Pohjois-Kaukasuksella. Hänet nimitettiin marsalkaksi vuonna 1955.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Andrei Jerjomenko Wikimedia Commonsissa