stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lea Joutseno
Ura > Elokuvauran loppu

Joutsenon joutsenlaulu näyttelijänä oli vauhdikas elo­kuva­hupailu Kilroy sen teki maalis­kuussa 1948. Kiittäviä sekä kehnoja arvioita saanut teos pysyi kasassa lähinnä Joutsenon ansiosta. Vuonna 1948 Joutseno ja Vaala saivat Jussi-palkinnon parhaasta käsi­kirjoituksesta elo­kuvassa Ihmiset suvi­yössä. Joutseno muisteli filmitähtivuosiaan lämmöllä, vaikka julkisuus oli joskus häiritsevääkin ja elokuvien tekoon oli kulunut monta kesää. ”Kyllä se Vaala minua vielä pitkään vikitteli filmeihinsä, vaikka olin jo Viikon tytön jälkeen päättänyt, etten enää näyttele. – – Pidän tästä [kääntäjän] työstä enkä koskaan ollut teatterinäyttelijätär – – joten en minä voinut oikeastaan ajatella elokuvatyötä sen jälkeen kun Suomi-Filmi joutui tilanteen pakosta antamaan lopputilit kuukausipalkkaisille näyttelijöilleen”, Joutseno muisteli vuonna 1967.
Elo­kuva­uransa jälkeen Joutseno jatkoi päivä­työtään kielen­kääntäjänä ja käytti tässä yhteydessä avio­nimeään Ingo. Hän suomensi muun muassa Disney-animaatioita ja työskenteli usein 14–16 tuntia päivässä. Hänelle annettiin Jussi-kunnia­kirja kääntäjän­työstä vuonna 1973.
Yksityiselämä

Ensimmäisen avio­liittoon johtaneen rakkautensa Lea Joutseno kohtasi työ­paikallaan. Hän avioitui Suomi-Filmin toimisto­päällikkö Jaakko Huttusen kanssa vuonna 1937. Huttunen kuoli runsaat puoli vuotta häiden jälkeen. Joutsenon toinen puoliso oli Keijo Pikku­mäki, jonka kanssa hän avioitui 1946. Paris­kunta asui Vaasassa. Myös tämä avio­liitto päättyi lyhyeen, kun Pikku­mäki kuoli tapa­turmaisesti samana vuonna. Lea Joutseno koukkasi Ruotsin kautta takaisin Helsinkiin. Vuonna 1956 hän avioitui rakennus­mestari Torsten Adolf Ingon kanssa.
Ihmisenä Lea Joutseno oli paljolti elo­kuva­hahmojensa kaltainen: sana­valmis, vilkas ja iloinen. Hän kuoli äkilliseen sairaus­kohtaukseen 66-vuotiaana juhannusaattona 1977. Lea Joutseno on haudattu Helsinkiin Hietaniemen hautausmaalle.
Filmografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Yleensäkin elokuva kuin elokuva muuttui paremmaksi Joutsenon läsnäolon ansiosta. | ” |
– Savon Sanomat
| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1937 | Juurakon Hulda | neiti Sini­järvi |
| 1938 | Niska­vuoren naiset | Anna-Liisa Niska­vuori |
| 1939 | Rikas tyttö | Lea |
| 1939 | Vihreä kulta | rouva Alma Suontaa |
| 1940 | Kersantilleko Emma nauroi? | Helvi, everstin tytär |
| 1940 | Poikani pääkonsuli | Kaisu Korri |
| 1941 | Morsian yllättää | Leila Roine |
| 1942 | Varaventtiili | opettajatar Liisa Harju |
| 1942 | Hopeakihlajaiset | Raili Tervola |
| 1943 | Neiti Tuittupää | Anna Tipuli Pusu |
| 1943 | Tosi­tarkoituksella | Anja Iida Leiste |
| 1944 | Dynamiittityttö | Marja Reijonen |
| 1945 | Vuokrasulhanen | sisustus­arkkitehti Meeri Holvi |
| 1946 | Viikon tyttö | Raija Lehto |
| 1948 | Kilroy sen teki | Ulla Järvinen |
Aiheesta muualla

Elävä muisti: Tee­mainos vuodelta 1935 (Joutseno tupakoiva nainen oikealla)
Elävä muisti: Jussi-palkintojen jako 1945
Lea Joutseno – moderni nainen
Jakso 6: SF-tähtiä ja tähden­lentoja: Lea Joutseno (ääni­tiedosto) Yle Areena.  5.6.2014.
Marjamäki, Tuomas: Lea Joutseno: ”Elämälle täytyy osata nauraa” – Valkokankaan varjot 5/10 Apu.  16.10.2021.
Lea Joutseno vuonna 1942 elokuvassa Varaventtiili.
Lev Jašin

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Lev Ivanovitš Jašin
Syntymäaika: 22. lokakuuta 1929
Syntymäpaikka: Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Kuolinaika: 20. maaliskuuta 1990 (60 vuotta)
Kuolinpaikka: Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Pituus: 189 cm
Lempinimi: Musta hämähäkki
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1949–1970 | FK Dynamo Moskova | 326 | (0) |
Maajoukkue
| 1954–1970 | Neuvostoliitto | 78 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Melbourne 1956 | jalkapallo |  |
| EM-kisat  | EM-kisat  | EM-kisat  |  |
|  Kultaa | Ranska 1960 | jalkapallo |  |
|  Hopeaa | Espanja 1964 | jalkapallo |  |
Lev Ivanovitš Jašin (ven. Лев Ива́нович Я́шин, 22. lokakuuta 1929 – 20. maaliskuuta 1990) oli neuvostoliittolainen jalkapallomaalivahti. Hän voitti urallaan muun muassa Euroopan-mestaruuden ja olympiakultaa.
Jašin oli edelläkävijä, joka uudisti maalivahtipelaamisen omalla esimerkillään. Häntä pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista maalivahdeista. Muun muassa kansainvälinen jalkapallon historia- ja tilastoyhdistys IFFHS valitsi Jašinin 1900-luvun parhaaksi jalkapallomaalivahdiksi, ja hän on ainoa Euroopan parhaaksi jalkapalloilijaksi valittu maalivahti.
Elämä > Nuoruus ja uran alku

Jašin syntyi Moskovassa työläisperheeseen. Hän alkoi työskennellä apulaisena metallityöpajassa 12-vuotiaana kesällä 1942. Jašinin urheilu-ura alkoi Punainen lokakuu -tehtaan juniorijoukkueessa, josta Moskovan Dynamo hankki hänet 1949. Jašin pelasi Dynamossa sekä jalkapalloa että jääkiekkoa. Alussa Jašin pelasi pääasiassa jääkiekkoa, missä hän voitti Dynamon jääkiekkojoukkueessa Neuvostoliiton cupin 1953. Jalkapallossa Jašin sai tilaisuutensa 1951 ykkösmaalivahti Aleksei Homitšin loukkaannuttua. Kovalla työllä Jašin nousi 1953 Homitšin tilalle avauskokoonpanon maalivahdiksi ja jääkiekko jäi taka-alalle.
Elämä > Pelaajaura

Päästyään Dynamon ykkösmaalivahdiksi Jašin murtautui myös Neuvostoliiton maajoukkueeseen. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa 8. syyskuuta 1954. Jašinin ensimmäinen menestys maajoukkueessa oli olympiakulta Melbournen kesäolympialaisissa 1956 Neuvostoliiton kukistettua finaalissa Jugoslavian 1–0. Kansainväliseen tietoisuuteen Jašin nousi viimeistään 1958 MM-kisoissa Ruotsissa, joissa ensi kertaa kisoihin päässyt Neuvostoliitto eteni puolivälieriin ja Jašin loisti etenkin tulevaa mestaria, Brasiliaa, vastaan. Kaksi vuotta myöhemmin Neuvostoliitto voitti ensimmäiset Euroopan-mestaruuskilpailut ja Jašinia pidettiin yhtenä kisojen parhaista pelaajista. Chilen MM-kisoissa 1962 Jašin ei ollut parhaimmillaan ja hän teki tukun virheitä, mutta 1964 EM-kisoissa ja 1966 MM-kisoissa Jašin palasi jälleen huipulle. Neuvostoliitto sai EM-hopeaa 1964 ja 1966 MM-kisoissa se sijoittui neljänneksi. Uransa loppuvaiheilla, 40-vuotiaana, Jašin pääsi vielä Meksikon MM-kisoihin 1970, jossa hän oli varamaalivahti.
Jašin pelasi Dynamossa koko seurajoukkueuransa, aina vuoteen 1971 asti. Jašinille kertyi 22 kauden aikana 326 ottelua Neuvostoliiton mestaruussarjassa ja kaiken kaikkiaan yli 600 ottelua Dynamon paidassa. Hän voitti mestaruuden viisi kertaa ja Neuvostoliiton Cupin kolmesti. Jašin valittiin liigan parhaaksi pelaajaksi peräti 14 kertaa. Jašinin uran viimeinen ottelu oli 27. toukokuuta 1971 pelattu jäähyväisottelu muun maailman tähtiä vastaan. Lenin-stadionilla pelattua ottelua oli paikan päällä katsomassa 100 000 katsojaa, mutta lipputoimiston mukaan halukkaita olisi ollut nelinkertainen määrä.
Maajoukkueessa Jašin pelasi 78 maaottelua, joskin tiedot ottelumäärästä ovat ristiriitaisia. Maaotteluissa häntä vastaan tehtiin 70 maalia.
Elämä > Pelaajauran jälkeen

Pelaajauran loputtua Jašin työskenteli muun muassa Moskovan Dynamon johtotehtävissä ja Neuvostoliiton jalkapalloliiton varapuheenjohtajana. Jašinin jalka jouduttiin amputoimaan polvivamman vuoksi 1986. Hän kuoli vatsasyöpään 21. maaliskuuta 1990.
Pelityyli

Jašin oli aikaansa nähden poikkeuksellinen maalivahti ominaisuuksiltaan ja pelityyliltään. Tuolloin maalivahdit pysyttelivät passiivisena maaliviivalla hyökkäystä odottaen. Jašin oli paljon aktiivisempi. Hän tuli aggressiivisesti vastaan, ohjasi puolustusta äänekkäästi ja katkoi keskityksiä kaukaakin. Jašinilla oli erinomainen pelikäsitys ja kyky sijoittua. Hän myös käynnisti nopeita vastahyökkäyksiä avaamalla usein peliä nopeasti. Jašin oli yksi modernin maalivahtipelin edelläkävijöistä.
Jašin oli myös erinomainen torjuja. Hän sai lähes mahdottomien vetojen torjumisen ja kokomustan peliasunsa perusteella lempinimen Musta hämähäkki. Jašinin uskotaan torjuneen urallaan arviolta 150 rangaistuspotkua, ja hän pelasi urallaan myös noin 270 nollapeliä.
Kunnianosoituksia

Lev Jašinia pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista maalivahdeista. Hän on ainoa maalivahti, joka on palkittu Euroopan parhaana jalkapalloilijana. Jašin sai palkinnon 1963.
Kansainvälinen jalkapallon historia- ja tilastoyhdistys IFFHS valitsi Jašinin 1900-luvun parhaaksi jalkapallomaalivahdiksi, ja vuonna 1999 hän sijoittui yhdenneksitoista World Soccer -lehden äänestyksessä 1900-luvun parhaasta pelaajasta. FIFA myönsi Jašinille 1988 korkeimman tunnustuksensa, FIFA Order of Meritin, ja valitsi hänet kaikkien aikojen MM-kisajoukkueen maalivahdiksi 1994 ja 2002. FIFA nimesi 1994 ensi kerran jaetun MM-kisojen parhaan maalivahdin palkinnon Lev Jašin -palkinnoksi.
Neuvostoliitto palkitsi Lev Jašinin 1967 saavutuksistaan Leninin kunniamerkillä. Hän sai myös Sosialistisen työn sankarin arvon 1989. Lisäksi Jašin valittiin Venäjän 1900-luvun parhaaksi urheilijaksi 1999.
Saavutukset

Euroopan vuoden jalkapalloilija: 1963
Olympiakulta: 1956
Euroopan-mestaruuskilpailut
Mestaruus: 1960
Hopeaa: 1964
Neuvostoliiton mestaruussarja
Mestaruus (5): 1954, 1955, 1957, 1959 ja 1963
Hopeaa (5): 1956, 1958, 1962, 1967 ja 1970
Neuvostoliiton cup (3): 1953, 1967 ja 1970
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lev Jašin Wikimedia Commonsissa
Kultainen pallo (Ballon d’Or)
1956: Stanley Matthews • 1957: Alfredo Di Stéfano • 1958: Raymond Kopa • 1959: Alfredo Di Stéfano • 1960: Luis Suárez • 1961: Omar Sivori • 1962: Josef Masopust • 1963: Lev Jašin • 1964: Denis Law • 1965: Eusébio • 1966: Bobby Charlton • 1967: Flórián Albert • 1968: George Best • 1969: Gianni Rivera • 1970: Gerd Müller • 1971: Johan Cruijff • 1972: Franz Beckenbauer • 1973: Johan Cruijff • 1974: Johan Cruijff • 1975: Oleh Bloh’in • 1976: Franz Beckenbauer • 1977: Allan Simonsen • 1978: Kevin Keegan • 1979: Kevin Keegan • 1980: Karl-Heinz Rummenigge • 1981: Karl-Heinz Rummenigge • 1982: Paolo Rossi • 1983: Michel Platini • 1984: Michel Platini • 1985: Michel Platini • 1986: Ihor Bjelanov • 1987: Ruud Gullit • 1988: Marco van Basten • 1989: Marco van Basten • 1990: Lothar Matthäus • 1991: Jean-Pierre Papin • 1992: Marco van Basten • 1993: Roberto Baggio • 1994: Hristo Stoitškov • 1995: George Weah • 1996: Matthias Sammer • 1997: Ronaldo • 1998: Zinédine Zidane • 1999: Rivaldo • 2000: Luís Figo • 2001: Michael Owen • 2002: Ronaldo • 2003: Pavel Nedvěd • 2004: Andri Ševtšenko • 2005: Ronaldinho • 2006: Fabio Cannavaro • 2007: Kaká • 2008: Cristiano Ronaldo • 2009: Lionel Messi
Jašin harjoituksissa vuonna 1960.
Jašin juhlakolikossa.
Likolammi (Renko)

| Likolammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hämeenlinna
Koordinaatit:  60°53′46″N, 24°17′06″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Hyvikkälänjoen valuma-alue (35.88)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  35.884.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  103,4 m  
Rantaviiva:  1,754 km  
Pinta-ala:  2,224 ha  
 fiLikolammi 
Likolammi  on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa Rengon kylässä Isomäen eteläsivulla sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,2 hehtaaria ja se on 100 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee Rengon kautta kulkevalla harjujaksolla, joka erottuu selvimmin Renkajärveltä Rengon taajaman kautta Tunturivuorelle olevalla osuudella, ja se on ilmeisesti suppa . Sen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä ja sen rannat ovat metsää, jonne on rakennettu asuintaloja.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Renkajoen keskiosan alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 103,4 metriä mpy. Vuoden 1961 peruskartassa lammelle on piiretty laskuoja viereiseen Renkajoessa olevaan laajentumaan, mutta uusissa kartoissa sitä ei enää näy. Lampeen ei tule muualta ojia.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa lampi on piirretty nimettömänä metsälampena. Vuoden 1962 peruskartassa lammen rannoille oli rakennettu kolme asuintaloa ja alue oli tuolloin metsää.
Lou (rakennus)

Lou (perint. 樓; yksinkert. 楼 lóu) on kiinalainen rakennus, jossa on vähintään kaksi kerrosta ja kiinalaistyyppinen aumakatto.  Rakennustyyppi on ollut käytössä Taistelevien läänitysvaltioiden (475 – 221 eaa.) ajalta asti.  Sen ajan kirjallisissa lähteissä mainitaan ensi kertaa "kerrostetut talot" (chenglou).  Lasitetuin tiilin koristellulla katolla voi olla kaksin- tai kolminkertaiset räystäät.  Rakennusta ympäröivät terassi sekä dougong (鬥拱 dǒugǒng) -konsolit, jotka tukevat räystäitä.  Perinteisen loun rakentamisessa kaikki liitokset on tehty puuliitoksina, ilman metallia tai minkäänlaista liima-ainetta.  Monet lout ovat nykyään suosittuja matkailunähtävyyksiä.
Loulla oli erilaisia käyttötarkoituksia.
Yksityiskodin pienemmän kaksikerroksisen loun toinen kerros oli yleensä perheenpään kirjasto tai makuuhuone.
Loisteliaampia olivat puistoihin tai näköalapaikoille rakennetut lout.  Niitä voi kutsua paviljongeiksi tai näköalatorneiksi.  Niiden konsolit ovat värikkäät ja veistoksin koristellut.
Jingminglou 景明楼
Entisaikaan oli tapana jokaiseen suurempaan kaupunkiin rakentaa kellotorni (鐘樓 zhōnglóu) ja rumputorni  (鼓樓 gǔlóu).  Nämä ovat näyttäviä rakennuksia.
Alun perin tornien tarkoituksena oli toimia musiikin näyttämönä.  Sittemmin niitä käytettiin ajan ilmoittamiseen ja tämä oli niiden tehtävä Yuan-, Ming- ja Qing-dynastioiden ajan.  Aamulla kaupungin porttien avaaminen ilmoitettiin kellonsoitolla ja illalla porttien sulkemista julistettiin rummulla.
Xianin kellotorni
Xianin rumputorni
Nuolitorneja (箭樓 jiànlóu) rakennettiin erityisesti Ming- ja Qing-dynastioiden aikana kaupunginporttien yhteyteen. Ne toimivat vartiotorneina.
Zhengyangmeninin nuolitorni
Kulmatornit (角樓 jiǎolóu) olivat kaupunginmuurin kulmissa sijaitsevia vartiotorneja.
Kielletyn kaupungin kulmatorni
Porttitornissa (城樓 chénglóu) on sen koosta riippuen yksi tai useampia portteja.  Esimerkiksi Beijingin Tiananmen-porttitornissa on viisi porttia, joista keskimmäistä sai käyttää vain keisari.
Porttitorni Dalissa
Hakka-kansa kehitti omaleimaisen arkkitehtuurin, johon kuului toisistaan poikkeavia lou-muotoja.  Ilmeisesti vanhinta tyyppiä edustaa viiden feeniksin talo (五鳳樓 wǔfènglóu), joka jäljitteli keskushallinnon ja hovin loisteliasta tyyliä.  Kun Fujianissa asuva Hakka-kansa alkoi tuntea turvallisuutensa uhatuksi, kehitettiin puolustukseen tarkoitettu maa-lou (土樓 tǔlóu), joka on pyöreä tai neliskulmainen linnoitusmainen rakennelma, johon on vain yksi sisäänkäynti. Guangdongissa rakennettiin neliskulmaisia louta (四角楼 sìjǐaolóu).
Tulou-rakennuksia Tianluokengissä
Viiden feeniksin talo
Aiheesta muualla

Drum Tower Performance Video ja valokuvia
LouLou D’vil

LouLou D’vil (oik. Inka Nevala, s. 10. huhtikuuta 1980[lähde? ]) on suomalainen graafikko ja kansainvälisesti menestynein suomalainen burleskiesiintyjä.
D’vil aloitti esiintymisensä vuonna 2008. Hänet valittiin Vuoden tulokkaaksi (Best Debut) maailman suurimmassa, vanhimmassa ja arvostetuimmassa burleskitapahtumassa (Burlesque Hall of Fame) Yhdysvaltain Las Vegasissa vuonna 2011. Vuonna 2013 hän voitti samaiset kilpailut Miss Exotic World -tittelillä.  Hänet valittiin myös klassisimmaksi kilpailijaksi.
Ensimmäiseksi perintöprinsessaksi hän pääsi Queen of Burlesque -kisassa Yhdysvaltain New Orleansissa.
Karismaattisen esiintymistyylin lisäksi D’vil on tunnettu loisteliaista asuistaan. Hänen tyylinsä burleskissa on Bump’n’Grind.
Hän on esiintynyt Unstoppable Gorg -pelin välikohtauksissa.
Aiheesta muualla

LouLou D’vil Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Lentopallon miesten maailmanmestaruuskilpailut 1952

Lentopallon maailmanmestaruuskilpailut 1952 pelattiin Moskovassa Neuvostoliitossa 17.–29. elokuuta. Kyseessä olivat järjestyksessään toiset miesten lentopallon maailmanmestaruuskilpailut.
Alkulohkot > Lohko A

| Joukkue | O | V | H | Erät | Eräp>  suhde | P |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Unkari | 3 | 3 | 0 | 9-3 | 1.455 | 6 |  | 3-1 | 3-2 | 3-0 |
|  Bulgaria | 3 | 2 | 1 | 7-3 | 1.732 | 5 |  |  | 3-0 | 3-0 |
|  Puola | 3 | 1 | 2 | 5-6 | 0.961 | 4 |  |  |  | 3-0 |
|  Suomi | 3 | 0 | 3 | 0-9 | 0.215 | 3 |  |  |  |  |
Alkulohkot > Lohko B

| Joukkue | O | V | H | Erät | Eräp>  suhde | P |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Neuvostoliitto | 3 | 3 | 0 | 9-0 | 3.857 | 6 |  | 3-0 | 3-0 | 3-0 |
|  Romania | 3 | 2 | 1 | 6-3 | 1.392 | 5 |  |  | 3-0 | 3-0 |
|  Israel | 3 | 1 | 2 | 3-6 | 0.647 | 4 |  |  |  | 3-2 |
|  Libanon | 3 | 0 | 3 | 0-9 | 0.338 | 3 |  |  |  |  |
Alkulohkot > Lohko C

| Joukkue | O | V | H | Erät | Eräp>  suhde | P |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Tšekkoslovakia | 2 | 2 | 0 | 6-0 | 3.000 | 4 |  | 3-0 | 3-0 |
|  Ranska | 2 | 1 | 1 | 3-3 | 0.831 | 3 |  |  | 3-0 |
|  Intia | 2 | 0 | 2 | 0-6 | 0.456 | 2 |  |  |  |
Loppusarjat > sijat 1–6

| Joukkue | O | V | H | Erät | Eräp>  suhde | P |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Neuvostoliitto | 5 | 5 | 0 | 15-0 | 1.940 | 10 |  | 3-0 | 3-0 | 3-0 | 3-0 | 3-0 |
|  Tšekkoslovakia | 5 | 4 | 1 | 12-7 | 1.278 | 9 |  |  | 3-2 | 3-0 | 3-2 | 3-0 |
|  Bulgaria | 5 | 3 | 2 | 11-9 | 1.039 | 8 |  |  |  | 3-1 | 3-1 | 3-1 |
|  Romania | 5 | 2 | 3 | 7-13 | 0.813 | 7 |  |  |  |  | 3-1 | 3-2 |
|  Unkari | 5 | 1 | 4 | 7-12 | 0.833 | 6 |  |  |  |  |  | 3-0 |
|  Ranska | 5 | 0 | 5 | 3-15 | 0.690 | 5 |  |  |  |  |  |  |
Loppusarjat > sijat 7–11

| Joukkue | O | V | H | Erät | Eräp>  suhde | P |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Puola | 4 | 4 | 0 | 12-0 | 3.620 | 8 |  | 3-0 | 3-0 | 3-0 | 3-0 |
|  Intia | 4 | 3 | 1 | 9-3 | 1.631 | 7 |  |  | 3-0 | 3-0 | 3-0 |
|  Libanon | 4 | 2 | 2 | 6-9 | 0.898 | 6 |  |  |  | 3-2 | 3-1 |
|  Israel | 4 | 1 | 3 | 5-9 | 0.754 | 5 |  |  | 3-2 |  | 3-0 |
|  Suomi | 4 | 0 | 4 | 1-12 | 0.305 | 4 |  |  |  |  |  |
Lopulliset sijoitukset

| Sija | Joukkue |
| --- | --- |
1.:  Neuvostoliitto
2.:  Tšekkoslovakia
3.:  Bulgaria
4.:  Romania
5.:  Unkari
6.:  Ranska
7.:  Puola
8.:  Intia
9.:  Libanon
10.:  Israel
11.:  Suomi
Loimukoivu

Loimukoivu on koivussa ilmenevä ominaisuus tai ”vika”, joka saa puun syyt muodostamaan erityisen aaltoilevan tai loimuavan kuvion. Loimuaminen on yleisintä koivulle, mutta samaa ilmiötä esiintyy myös muissa havu- ja lehtipuissa. Loimupuussa puun solukkorakenne on normaali, mutta syiden suunta vaihtelee aaltomaisesti säteen ja/tai tangentin suunnassa puuaineessa. Loimuominaisuus on tavallisesti rauduskoivun muunnos, samaan tapaan kuin visakoivu on muunnos, ei oma puulajinsa.
Loimukoivu on melko harvinaista. Sitä syntyy vanhoissa sekametsissä, ja sen tunnistaa rauduskoivun aaltoilevasta ja vahvasta kaarnasta rungon tyvessä. Koska puulajia on vaikea saada, ja sille olisi kysyntää ulkomailla saakka, on loimukoivua myös kloonattu ja tuotettu uusia taimia Taimityllilän taimitarhalla vuonna 2016. Taimia on sitten istutettu esimerkiksi hämeenlinnalaisen Harvialan kartanon puutarhaan.
Käyttö

Loimuakoivua käytetään muun muassa huonekaluissa ja kitaroiden rungossa. Vielä 1920-luvulla loimukoivu oli suosittu huonekalupuu. Uudet tuulet eli funktionalismin tulo muutti tilannetta. Kuitenkin esimerkiksi vuonna 1931 valmistuneen Eduskuntatalon huonekaluista suuressa osassa on käytetty loimukoivua, tummaksi käsiteltynä. Huonekaluista useat ovat sisustusarkkitehti Birger Hahlin suunnittelemia. Loimukoivu tummana on tunnusomaista myös 1978 valmistuneen Eduskunnan kirjaston sisustuksessa, ja sitä on käytetty vaalena uusimmassa, vuonna 2004 valmistuneessa eduskunnan kiinteistössä eli Pikkuparlamentissa. Eduskuntatalon vuonna 2017 valmistuneen peruskorjauksen yhteydessä kunnostettiin ja entisöitiin tuhansia huonekaluja sekä suuri määrä ovia. Lukuisissa ovissa kiiltävä, tummaksi käsitelty loimukoivuinen elävä pinta on saatu näkyviin lukuisten lakkakerrosten alta.
Aiheesta muualla

Flambjörk, #flambjörk medias (Arkistoitu – Internet Archive) – (www.pictame.com) (englanniksi), (ruotsiksi), (suomeksi)
Lombardian ympäriajo 2020

Lombardian ympäriajo 2020 oli järjestyksessään 114. maantiepyöräilyn Lombardian ympäriajo. Se käytiin 231 kilometrin reitillä Bergamosta Comoon. Kilpailu oli alun perin tarkoitus järjestää 10. lokakuuta, mutta koronaviruspandemian sekoittaman kilpailukalenterin vuoksi se siirrettiin käytäväksi ensin 31. lokakuuta ja lopulta 15. elokuuta 2020. Kilpailu kuului UCI World Touriin.
Jakob Fuglsang voitti Lombardian ympäriajon karattuaan kolmen miehen kärkiryhmästä kilpailun viimeisessä nousussa San Fermo della Battagliassa. Toiseksi sijoittui George Bennett ja kolmanneksi Fuglsangin tallitoveri Aleksandr Vlasov, joka teki kärkitrion ollessa yhdessä vetotyötä Fuglsangin puolesta. Suomalainen Jaakko Hänninen sijoittui 25:nneksi 10 minuuttia 56 sekuntia Fuglsangille hävinneenä. Kilpailun ennakkosuosikkeihin kuulunut Remco Evenepoel loukkasi itsensä sairaalakuntoaan pudottuaan kaatumisen seurauksena tietä reunustaneeseen rotkoon.
Tulokset

Lähde: Pro Cycling Stats
Osallistuneet joukkueet

Lähde: Pro Cycling Stats
Liekkipuu

| Liekkipuu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit Fabaceae
Alaheimo::  Caesalpinioideae
Suku::  Liekkipuut Delonix
Laji::  regia
Kaksiosainen nimi
 Delonix regia  (Bojer ex Hook.) Raf. 
Katso myös
   Liekkipuu Wikispeciesissä   Liekkipuu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Liekkipuu eli punaliekkipuu (Delonix regia) on hernekasvien heimoon kuuluva  punakukkainen puu.
Ulkonäkö ja koko

Liekkipuu kasvaa parhaimmillaan 10–15 metriä korkeaksi ja on nopeakasvuinen. Latvus on puun pituutta leveämpi ja levittäytyy sateenvarjomaisesti. Rungon tyvellä on usein lankkumaisia pintajuuria. Lehtilapa on pituudeltaan 39–50 cm pitkä. Lehdet ovat heleän vihreitä, pitsimäisen hienojakoisia ja kaksi kertaa parilehdykkäisiä. Pikkulehdyköitä voi olla lehteä kohden jopa tuhat. Ne taittuvat suppuun hämärän tullessa. Näyttävät kukat kasvavat pyöreähköissä, harsuissa kukinnoissa. Tulenpunaisissa kukissa on viisi lusikanmuotoista terälehteä, jotka kapenevat voimakkaasti tyveä kohti. Suurin terälehti on oranssi-punajuovainen. Halkaisijaltaan kukat ovat yli kymmensenttisiä ja ne kukkivat useiden viikkojen ajan. Liekkipuu on lintupölytteinen. Ruskea, litteä hedelmä on huomiota herättävä, jopa 60 cm pitkä ja 5 cm leveä, usein hieman ryppyinen tai mutkainen palko.
Lajin harvinaisessa muunnoksen (var. flavida) kukat ovat väriltään kullankeltaisia.
Levinneisyys

Liekkipuu on alkujaan kotoisin Madagaskarilta, jossa luontaisia esiintymiä on jäljellä enää vähän. Luonnonvaraisena lajia on aikaisemmin pidetty vaarantuneena, mutta nykyisin se luokitellaan elinvoimaiseksi.
Käyttö

Näyttävän kukintansa takia liekkipuuta kasvatetaan koriste-, katu- ja varjopuuna monissa lämpimissä maissa. Kovaa puuainesta käytetään myös rakennuspuuksi. Kuoresta valmistetaan hartsia ja kuoresta ja kukista saadaan väriainetta.
Aiheesta muualla

ITIS: Delonix regia (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Delonix regia (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Flora of China: Delonix regia (englanniksi)
Liekkipuun kukka.
Liekkipuun palkoja.