stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
JVC
Tuotenimet

JVC:n tuotteita myydään Japanissa Victor-merkillä. JVC ei kuitenkaan saa käyttää Victor-tuotemerkkiä Japanin ulkopuolella, joten muualla maailmassa tuotteita markkinoidaan JVC-merkkisinä.
1960- ja 1970-luvuilla JVC käytti Japanin ulkopuolella tavaramerkkiä Nivico tai JVC Nivico.
Vuonna 2011 JVC luopui televisioiden valmistamisesta ja myi JVC-brändin käyttöoikeuden niiden osalta eri valmistajille: Euroopan markkinoilla turkkilaiselle Vestelille, Pohjois-Amerikan markkinoilla taiwanilaiselle AmTran Videolle sekä Kiinan ja Korean markkinoilla kiinalaiselle Shenzhen MTC:lle. Vuonna 2018 myös Pohjois-Amerikan lisenssi siirtyi AmTranilta Shenzhen MTC:lle.
Tuotenimet > Tunnettuja tuotteita

Maailmalla yksi tunnetuimmista JVC:n tuotteista lienee JVC BoomBlaster -cd-soitin.
JVC Suomessa

JVC:n tuotteita Suomeen maahantuo Hedengren.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
JVC (englanniksi)
JVC-Suomi (Arkistoitu – Internet Archive)
Hedengren
Victor Entertainment MobyGamesissä (englanniksi)
John Patrick Crowley

John Patrick Crowley (s. 23. kesäkuuta 1941 Newbury) on brittiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Westminsterin arkkihiippakuntaan 12. kesäkuuta 1965 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Thalan titulaaripiispaksi 31. lokakuuta 1986. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi George Basil Hume, jota avustivat Victor Guazzelli ja Gerald Mahon.
Crowley sai 3. marraskuuta 1992 nimityksen Middlesbroughin piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 3. toukokuuta 2007.
Johannes (Suomen piispa)

| Johannes |
| --- | --- |
 Piispa Johanneksen sinetti.
Turun piispa
 1286–1290 
Edeltäjä:  Catillus
Seuraaja:  Maunu I
Uppsalan arkkipiispa
 1290–1291 
Edeltäjä:  Magnus Bosson
Seuraaja:  Nils Allesson
Henkilötiedot
Kuollut: 1291 Ranska
Muut tiedot
Uskonto:  Roomalaiskatolilainen
Johannes oli varmuudella toinen Turun piispa tällä arvonimellä, jonka käytöstä ensimmäinen alkuperäislähdelähde on vuodelta 1270. Puolalaissyntyinen Johannes hoiti virkaa vuosina 1286–1290.
Sitä ennen hän oli Sigtunan dominikaanien priori. Hänet valittiin sittemmin Uppsalan arkkipiispaksi. Paavi hyväksyi valinnan 8. heinäkuuta 1290. Matkalla Roomaan 1291 hakemaan arkkipiispan arvomerkkiä, palliumia, Johannes kuoli Ranskassa.
Ruumis tuotiin Ruotsiin ja haudattiin Sigtunan dominikaanien kirkkoon. Johanneksesta on säilynyt alkuperäistä lähdemateriaalia. Kesällä ja syksyllä 1288 hän oli Ruotsissa, samoin syksyllä 1290, jolloin hänen nimensä ja sinettinsä ovat todennettavissa asiakirjoista. Myös hänen sinettinsä on säilynyt.
Aiheesta muualla

Ari-Pekka Palola: / Johannes (K 1291) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  28.11.2000. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Catillus | Turun piispa 1286–1290 | Seuraaja: Maunu I |
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Magnus Bosson | Uppsalan arkkipiispa 1290–1291 | Seuraaja: Nils Allesson |
John Patterson

John Patterson voi tarkoittaa ainakin seuraavia henkilöitä:
John Malcolm Patterson (1921–2021), yhdysvaltalainen poliitikko Alabamasta
John Patterson (1940–2005), yhdysvaltalainen elokuva- ja televisio-ohjaaja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”John Patterson”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jens Marquardt

| Jens Marquardt> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. toukokuuta 1967 (ikä 57) Sindelfingen, Saksa
Kansalaisuus:   Saksa
Jens Marquardt (s. 20. toukokuuta 1967 Sindelfingen) on saksalainen BMW:n moottoriurheilujohtaja. Marquardt työskenteli Toyotan Formula 1 -tallissa vuodesta 2000 lähtien. Vuonna 2009 hän toimi tallin tiimimanagerina. Marraskuussa 2010 hänet nimettiin BMW:n moottoriurheilujohtajaksi. Hän korvasi tehtävässään Mario Theissenin 1. heinäkuuta 2011 lähtien.
Käännös suomeksi
Jane Darwell

| Jane Darwell |
| --- | --- |
 Jane Darwell elokuvan Vihan hedelmät trailerissa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. lokakuuta 1879 Palmyra, Missouri
Kuollut: 13. elokuuta 1967 (87 vuotta) Woodland Hills, Kalifornia
Näyttelijä
Aktiivisena:  1913–1964
Merkittävät roolit:  Ma Joad (Vihan hedelmät)
Palkinnot
 Parhaan naissivuosan Oscar-palkinto (Vihan hedelmät) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Jane Darwell (15. lokakuuta 1879 Palmyra, Missouri – 13. elokuuta 1967 Woodland Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ura

Jane Darwell aloitti uransa teatterissa Chicagossa. Hän näytteli ensimmäisessä elokuvassaan vuonna 1913. Yhteensä Darwell näytteli parissakymmenessä elokuvassa seuraavien kahden vuoden aikana, ja tämän jälkeen hän palasi teatteriin. Hän palasi elokuvanäyttelijäksi vasta 1930-luvun alussa, jolloin hän esiintyi lähinnä vain pienissä rooleissa. 1930-luvun loppupuolella Darwell alkoi saada viimein merkittävämpiä rooleja. Hän näytteli Mrs. Merriwetheriä elokuvassa Tuulen viemää (1939).
Darwellin tunnetuimmaksi elokuvarooliksi tuli Ma Joadin rooli elokuvassa Vihan hedelmät (1940), josta hän sai parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon. Hän näytteli yhteensä pitkälti yli sadassa elokuvassa. Hänen viimeiseksi roolikseen jäi lintunaisen rooli elokuvassa Maija Poppanen (Mary Poppins, 1964).
Darwell on saanut elokuvaurastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.
Yksityiselämä

Jane Darwell ei ollut koskaan naimisissa, eikä hänellä ollut lapsia. Hän kuoli sydänkohtaukseen 87-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Jane Darwell NNDB:ssä.
Jane Darwellin Brodwaylla näyttelemät näytelmät.
John Arch

John Arch vuonna 2016.
John Arch (s. 15. toukokuuta 1959 Colorado Springs) on yhdysvaltalainen laulaja, joka tunnetaan Fates Warning -yhtyeen perustajajäsenenä. John Archin ääntä voi kuulla yhtyeen kolmella ensimmäisellä albumilla.
Awaken the Guardian -kiertueen jälkeen laulajan ja yhtyeen muiden jäsenten välit alkoivat viiletä pääasiassa ikäeron ja elämäntyylin takia, sillä Arch on huomattavasti vanhempi kuin yhtyeen muut jäsenet ja hänellä oli vakituinen työpaikka. Siitä huolimatta, että Arch oli kaikkien sanoituksien kirjoittaja ja osallistui myös musiikin säveltämiseen eikä ollut koskaan ollut poissa yhtyeen harjoituksista, muut pelkäsivät Archin jättävän yhtyeen, jos se lähtisi kiertueelle Eurooppaan. Kokouksessa, jossa Arch itse ei ollut mukana, yhtye päätti, että hänen oli valittava bändin ja työn välillä. Arch ei suostunut uskomaan, vaan kieltäytyi valitsemasta. Samana päivänä yhtyeen kitaristi Jim Matheos soitti hänelle ja kertoi yhtyeen päättäneen etsiä uuden laulajan.
Muutaman vuoden päästä Dream Theater etsi uutta laulajaa. Muutaman kokeilun jälkeen Arch valittiin, mutta hän päättikin vetäytyä musiikkialalta ja keskittyä perhe-elämään. Mies tunsi kuitenkin sisällään vielä inspiraatiota eikä sulkenut kokonaan pois mahdollisuutta palata musiikin pariin. Vasta 17 vuotta myöhemmin Arch päätti tehdä sooloprojektin. Mukaan ilmoittautuivat vanhat ystävät, Dream Theaterin rumpali Mike Portnoy, Fates Warningin kitaristi Jim Matheos ja basisti Joe Vera. Matheos soitti myös pianoa. Tuloksena oli kahden kappaleen EP-levy A Twist of Fate, jota julkaistiin vuonna 2003. Materiaalin kokonaispituus on hieman yli puoli tuntia. John Archin musiikin ystävät ympäri maailma olivat odottaneet 17 vuotta, ja odotus palkittiin hyvin.
19. tammikuuta 2011 Fates Warning kotisivujen kautta julkaistiin tieto, että John Arch ja Jim Matheos ovat studiossa ja työstävät täysimittaista studioalbumia. Mukana ovat myös kaikki muut Fates Warning yhtyeen jäsenet, vokalisti Ray Alder lukuun ottamatta. Tiedotteessa myös kerrottiin kollektiivin toimivan Arch / Matheos nimisenä bändinä ja levyä julkaistaan alkukesän paikkeilla Metal Blade levy-yhtiö kautta. Tämä uutinen sai heti todella lämpimän vastaanoton fanien keskuudessa, sillä tämä tuli kaikille yllätyksenä. Jo tässä vaiheessa uuden yhtyeen toivotetaan lähtevän kiertueelle.
Heikki Reunanen

Heikki Reunanen (s. 18. tammikuuta 1968) on suomalainen pesäpalloilija. Reunanen edusti koko pääsarjauransa Loimaan Palloilijoita. Hän pelasi ulkokentällä siepparina. Reunanen pelasi urallaan Pesäpallon SM-sarjassa ja Superpesiksessä 273 runkosarjan ottelua. Näissä hän löi kymmenen kunnaria ja 120 tavallista juoksua, toi 155 juoksua ja keräsi 1 090 kärkilyöntipistettä. Reunanen pelasi urallaan 13 ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä hän löi kolme tavallista juoksua, toi kolme juoksua ja keräsi 54 kärkilyöntipistettä. Reunanen pelasi urallaan 19 alemman loppusarjan ottelua. Näissä hän löi yhden kunnarin ja 12 tavallista juoksua, toi seitsemän juoksua ja keräsi 79 kärkilyöntipistettä. Reunanen pelasi urallaan seitsemän Itä-Länsi-ottelua vuosina 1989, 1990, 1992, 1993, 1995, 1997 ja 1998. Reunanen pelasi urallaan neljä Liitto-Lehdistö-ottelua vuosina 1989, 1990, 1991 ja 1992.
Jean-François Bérubé

| Jean-François Bérubé |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. heinäkuuta 1991 (ikä 33) Repentigny, Quebec
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  76 kg
Seura
Seura:  Columbus Blue Jackets / Cleveland Monsters
Sarja:  NHL / AHL
Pelinumero:  35
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2010–
Aik. seurat:  Manchester Monarchs (AHL)   New York Islanders (NHL)   Bridgeport Sound Tigers (AHL)   Chicago Blackhawks (NHL)   Rockford IceHogs (AHL)   Lehigh Valley Phantoms (AHL)   Hartford Wolf Pack (AHL)   Ontario Reign (AHL)
NHL-varaus:  95. varaus, 2009 Los Angeles Kings
Jean-François Bérubé (s. 13. heinäkuuta 1991) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Columbus Blue Jacketsin organisaatiossa. Hän on Los Angeles Kingsin neljännen kierroksen varaus vuodelta 2009.
Pelaajaura

Ennen ammattilaisuransa alkua Bérubé pelasi QMJHL-joukkue Montreal Juniorsissa. Los Angeles Kings teki hänen kanssaan sopimuksen kesällä 2011. Bérubé pelasi Los Angelesin farmijoukkueissa ECHL- ja AHL-liigoissa neljä kautta, kunnes hän siirtyi New York Islandersin organisaatioon. Uransa ensimmäisen NHL-ottelun Bérubé pelasi lokakuussa 2010.
Kesällä 2017 Bérubé teki kaksivuotisen sopimuksen Chicago Blackhawksin kanssa. Hän pelasi sekä Blackhawksissa että seuran farmissa Rockford IceHogsissa. Heinäkuussa 2018 Chicago kauppasi Bérubén Columbus Blue Jacketsiin. Kaudella 2018–2019 Bérubé pelasi Columbuksen farmijoukkueessa Cleveland Monstersissa.
Kaudeksi 2019–2020 Bérubé teki sopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Jean-François Bérubé
Käännös suomeksi
John Antill

Antillin Corroborree-baletin esitystä vuodelta 1950.
John Henry Antill OBE (8. huhtikuuta 1904 Sydney – 29. joulukuuta 1986 Caringbah) oli australialainen säveltäjä. Hänen tunnetuin teoksensa on laajalti esitetty ja levytetty aboriginaalien musiikin innoittama Corroboree, jonka johti ensin menestyksekkäästi Eugene Goossens konserttisarjana vuonna 1946. Koko baletti, jona Antill teoksensa aloitti, esitettiin vuonna 1950. Antill viehättyi aboriginaalimusiikista ensimmäistä kertaa vuonna 1913 osallistuessaan aitoon corroboree-rituaalitanssiseremoniaan La Perousessa, Botany Baylla.
Antill sai varhaista musiikkikasvatusta Pyhän Andreaksen tuomiokirkon kuorokoulussa. Vuonna 1920 hän liittyi Uuden Etelä-Walesin hallituksen rautatieyhtiön palvelukseen. Vuonna 1925 hän aloitti päätoimisen opiskelun Uuden Etelä-Walesin musiikkikonservatoriossa, jossa hänen opettajanaan toimi Alfred Hill. Vuosina 1932–1934 Antill kiersi J. C. Williamsonin oopperayhtiön kanssa tenorina ja harjoittelukapellimestarina, jonka ohjelmistoon kuului 18 oopperaa.
Antill aloitti vuonna 1936 uran Australian Broadcasting Corporationissa (ABC; alun perin Australian Broadcasting Commission), jossa hän toimi vuodesta 1949 liittovaltiollisena musiikkitoimittajana, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1968. Antill oli ABC:ssa toimintansa aikana arvossa pidetty tuomari sen kilpailuissa. Vuonna 1972 Fidžin hallitus kutsui Antillin Suvaan valmistelemaan esityksiä ensimmäiseen Festival of Pacific Artsiin.
Corroboree-teoksen ohella Antillin tuotantoon kuuluu muun muassa Symphony on a City (1959), jonka tilasi Newcastlen kaupunki. Suurimman osan hänen tuotannostaan muodostavat näyttämöteokset (baletti, ooppera) sekä orkesterille, laulajille ja kuoroille sävelletyt teokset. Hän laati myös musiikkia moniin dokumenttielokuviin. Hänen balettinsa Snowy oli ensimmäinen maassaan televisioitu australialaisbaletti. Hänen oopperoidensa joukossa on vuonna 1953 kantaesitetty Endymion. Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseerin arvon Antill sai vuonna 1971.
Jarkko Harju

Jarkko Tapio Harju (s. 1983 Kälviä) on suomalainen taloustieteilijä, joka on toiminut taloustieteen professorina Tampereen yliopistossa maaliskuusta 2021 lähtien. Hän on myös osa-aikainen tutkimusprofessori Valtion taloudellisessa tutkimuskeskuksessa. Hän väitteli valtiotieteiden tohtoriksi Turun yliopistossa vuonna 2013. Hän on lisäksi ollut vieraileva tutkija University College London -yliopistossa, Stanfordin yliopistossa ja Kalifornian yliopiston Berkeleyn kampuksella.
Harjun tutkimus käsittelee "verotuksen ja sosiaaliturvan vaikutuksia henkilöiden ja yritysten tekemiin valintoihin ja päätöksiin".
Julkaisut

Jarkko Harju: Essays on taxation: Evidence from tax reforms (väitöskirja). Valtion taloudellinen tutkimuskeskus 2013. Saatavilla internetissä
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
Tampereen yliopiston tutkimusportaali
Google Scholar
Hope Masike

Hope Masike vuonna 2010
Ruvimbo Hope Masike (s. 9. syyskuuta 1984) on zimbabwelainen laulaja ja mbiransoittaja.
Masike aloitti ammattilaisuransa muusikkona vuonna 2007. Hän perusti vuonna 2008 Kakuwe-yhtyeen, jonka kanssa julkaisi debyyttialbumin Hope vuonna 2009. Hän on asunut uransa aikana Norjassa ja opettanut Fredrikstadin kulttuurikoulussa. Masike on kiertänyt kansainvälisesti Afrikassa, Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Vuonna 2012 hän sai Zimbabwen taideneuvoston National Arts Merit Awardin (NAMA) kategoriassa Outstanding Female Musician. Vuonna 2014 hän oli Yhdysvalloissa OneBeat-kollektiivin jäsenenä. Samana vuonna Masike osallistui Kremsissä trumpetisti Franz Hautzingerin johtamien itävaltalaisten ja zimbabwelaisten muusikoiden Kunzwana #1 -fuusioyhtyeen kanssa Glatt & Verkehrt -maailmanmusiikkifestivaaliin.
Masiken ensimmäinen kansainvälinen soolojulkaisu oli The Exorcism of a Spinster. Masike on levyttänyt myös afrikkalais-skandinaavisen Monoswezi-fuusioyhtyeen jäsenenä.
Haukineva

Haukineva on puoleksi Kurikan ja puoleksi Seinäjoen puolella sijaitseva suo. Se sijaitsee entisen Jalasjärven kunnan alueella Peräseinäjoen keskustasta noin kuusi kilometriä länteen. Suurin osa siitä on turvetuotannossa. Suo kuuluu Kyrönjoen vesistöalueeseen ja suurimmaksi osaksi Jalasjoen ja Seinäjoen valuma-alueeseen. Haukineva rajoittuu pohjoisosassa Valkianevaan ja Valkiajärveen. Muissa ilmansuunnissa taas moreeniin ja hiekkamuodostumiin.
Korkeutta suolla on merenpinnasta mitattuna 93–98 metriä. Haukineva on kokonaan ojitettu.
Haukinevan Pohjanmaan radan puoleisessa reunassa on Vapon ja Kekkilän tehtaat. Tehtaissa tuotetaan kasvuturvetta ja turvepellettejä. Lisäksi alueella on käytöstä poistettu koksitehdas, joka suljettiin 1980-luvun lopulla.
Jean-Eugène Buland

Jean-Eugène Buland.
Jean-Eugène Buland:Mestari ja oppipoika maalattu vuonna 1888.
Jean-Eugène Buland (1852 Pariisi – 1926 Charly-sur-Marne) oli ranskalainen, tyylisuunnaltaan realistinen taidemaalari. Hän vaihtoi maalaustensa aiheet antiikin tarujen kuvittamisesta arkielämän kuvaamiseen.
Buland opiskeli taidetta Pariisissa Alexandre Cabanelin oppilaana. Hän sai aluksi suosiota antiikkin liittyvillä maalauksillaan ja sai kaksi kertaa toisen Prix de Romen. Ne mahdollistivat työskentelyn Roomassa vuosiksi 1879- 1882. Nähtyään Jules Bastien-Lepage' n teokset hän päätti ryhtyä realistiksi.
Myös realistiset työt herättivät posittivista huomiota. Buland sai Pariisin salongin kunniamaininnan ja kolmannen luokan mitalin 1884 sekä toisen luokan mitalin 1887. Pariisin maailmannäyttelystä vuonna 1889 tuli hopeamitali. Hänen teoksiaan oli myös Lontoon maailmannäyttelyssä vuonna 1890. Kunnialegiionan jäsenyys tuli vuonna 1894. Hän osti talon Charly-sur-Marnesta vuonna 1886 ja asettui sinne loppuelämäseen.
Maalauksissaan Buland osoitti tajua yksityiskohdille. Hän käytti apunaan myös valokuvia ja hänen valonkäyttönsä antaa malleille läsnäolon tunnun. Hänen teoksensa ovat etnografiaa, hän ei ota teoksillaan kantaa, vaan näyttää kuvatut tilanteet neutraalisti.
Aiheesta muualla

http://www.bridgemanimages.com/en-US/explore/artist/Buland-Jean-Eugene-1851-1927
Hovi Star

| Hovav Sekulets |
| --- | --- |
 Hovi Star vuonna 2016
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. marraskuuta 1986 (ikä 37) Kirjat Ata, Israel
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Hovi Star
Aktiivisena:  2006–
Tyylilajit:  popmusiikki 
Soittimet:  laulu
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Hovi Star (hepr. ‏חובי סטאר‎, oik. Hovav Sekulets, hepr. ‏חובב סקולץ‎, s. 19. marraskuuta 1986) on israelilainen laulaja. Vuonna 2009 hän osallistui Israelin paikalliseen Idols-kilpailuun Kokhav Noladiin, jossa sijoittui seitsemänneksi. Vuonna 2016 hän osallistui israelilaiseen HaKokhav HaBa L’Eirovizion -kykykilpailuun, jonka voitti ja tuli näin valituksi Israelin edustajaksi Eurovision laulukilpailuun 2016 kappaleella Made of Stars. Kappale pääsi Eurovision laulukilpailun finaaliin, jossa sijoittui 14.:ksi.
Laulajan lisäksi Star on maskeeraus- ja hiusalan ammattilainen.
Jens Munk

Jens Munk (3. kesäkuuta 1579 - 28. kesäkuuta 1628) oli norjalais-tanskalainen merenkävijä, joka yritti löytää lyhyemmän meritien kaukoitään Luoteisväylän tai Koillisväylän kautta. Hän lähti ensi kertaa merille jo 12-vuotiaana.
Tanskan kuningas Kristian IV lähetti Jens Munkin etsimään Luoteisväylää 64 miehen ja kahden laivan kanssa vuonna 1619. Munk oli niin varma retken onnistumisesta, ettei ottanut mukaan suksia eikä lämpimiä vaatteita. Munk saapui nykyiselle Hudsoninlahdelle. Syyskuussa Munk myönsi, että retki oli umpikujassa. Hän perusti nykyisen Churchilljoen suulle leiripaikan, jonka hän kastoi Nova Daniaksi, uudeksi Tanskaksi.
Miehiä kuitenkin kuoli koko ajan. Kun jää ja lumi 28. toukokuuta 1620 olivat sulamassa, vain seitsemän miestä oli elossa. Helluntaina Munkin lisäksi hengissä oli vain kaksi miestä. Vähitellen heidän voimansa alkoivat palautua. Kesäkuun lopussa miehet päättivät yrittää kotiin pienemmällä Lamprenen-aluksella. Tuskallisen taipaleen jälkeen miehet saapuivat syyskuussa Norjaan. Kun Munk palasi Tanskaan, kuningas Kristian IV ei ollut iloinen. Hän halusi lähettää Munkin uudelle matkalle, mutta se ei onnistunut, koska miehistöä ei saatu kasaan. Jens Munk kuoli vuonna 1628.
Jens Munkin päiväkirjan avulla Nova Dania löydettiin vuonna 1964. Etsijät löysivät sieltä muun muassa tykinkuulia sekä kukkulan, jonne kuolleet miehet oli jätetty - Munk kertoo päiväkirjassaan että eloonjääneet olivat liian väsyneitä hautaamaan heitä.
Aiheesta muualla

Jens Munk Norsk Biografisk Lexicon
Hovhannes Janazanjan

| Mitalit> Miesten jalkapallo.Maa:   Neuvostoliitto. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten jalkapallo.Maa:   Neuvostoliitto. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten jalkapallo.Maa:   Neuvostoliitto. Olympialaiset  | Miesten jalkapallo> Maa:   Neuvostoliitto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | München 1972 |  |  |
Hovhannes Janazanjan (arm. Հովհաննէս Զանազանյան, ven. Оганес Арутюнович Заназанян, Ogаnes Arutjunovitš Zаnаzаnjan, 10. joulukuuta 1946 Ateena, Kreikka – 4. lokakuuta 2015 Jerevan, Armenia) oli Neuvostoliittoa edustanut armenialainen jalkapalloilija ja olympiamitalisti sekä jalkapallovalmentaja.
Janazanjan kuului Neuvostoliiton olympiapronssia Münchenissä 1972 voittaneeseen joukkueeseen.
Janazanjan kuoli 68-vuotiaana 4. lokakuuta 2015.
Jarkko Hantula

Jarkko Hantula (s. 4. kesäkuuta 1961 Helsingin mlk.) on toiminut Metsäntutkimuslaitoksen sekä Maa- ja metsätalousministeriön alaisten tutkimuslaitosten fuusion jälkeen syntyneen Luonnonvarakeskuksen metsäpatologian professorina. Tutkimusuransa alkuvaiheessa Helsingin yliopistossa Hantulan tutkimukset liittyivät jätevedenkäsittelyn mikrobiologiaan, molekyylivirologiaan ja kasvien molekyylisystematiikkaan.
Metlaan siirtymisen jälkeen Hantulan tutkimuskohteina olivat mm. puissa elävien ruostesienten lajikysymykset ja koivun lehtitaudit. Pian hänen kiinnostuksensa siirtyi metsätautien biologiseen torjuntaan liittyviin kysymyksiin. Niistä Hantulan tutkimusryhmän merkittävimmäksi tutkimussuunnaksi nousivat metsäpuiden tauteja aiheuttavien sienten virukset, joiden tutkimuksen hän aloitti ensimmäisenä Suomessa. Ryhmä on tutkinut erityisesti Suomen taloudellisesti vahingollisimmalla metsätaudinaiheuttajalla eli juurikäävällä elävää virusyhteisöä, jonka se osoitti koostuvan kymmenistä eri viruslajeista. Niistä osa aiheuttaa isännälleen vakavan taudin, mikä on ensimmäinen edellytys virusten hyödyntämiseksi biologisessa torjunnassa. Lisäksi hänen ryhmänsä on tehnyt uraauurtavia havaintoja, jotka osoittivat sienivirusten pystyvän siirtymään taksonomisesti kaukaisten lajien välillä.
Toinen Hantulan tutkimusryhmän keskeinen tutkimusaihe on ollut biologinen vesakontorjunta, jonka tarpeisiin se kehitti risteytysjalostuksen kautta tehokkaasti lehtipuiden vesakoita torjuvan sienikannan. Lisäksi hänen ryhmänsä on tuottanut tietoa biologisen vesakontorjunnan mahdollisista riskeistä.
Varsinaisen tutkimustoiminnan lisäksi Hantula on toiminut aktiivisesti kansainvälisen kasvi- ja kasvimateriaalikaupan aiheuttaman metsätuhoriskin hallitsemiseksi: hän oli yksi yli 140 alan tutkijan allekirjoittaman Montesclarosin julistuksen aloitteentekijöistä. Hän on myös esittänyt, että kasvikaupan mukana kulkevien kasvintuhoojien aiheuttamaan ongelmaan pitäisi soveltaa ”aiheuttaja maksaa” –periaatetta, jotta yhteiskunnan nykyisin kansainväliselle (riskialttiille) kasvikaupalle epäsuorasti maksama ja paikallista (turvallista) tuotantoa vastaan toimiva subventio loppuisi.
Jarkko Hantula valmistui Helsingin yliopistosta filosofian tohtoriksi vuonna 1991. Hän siirtyi joulukuussa 1994 erikoistutkijaksi Metlaan, missä hänet määrättiin hoitamaan metsäpatologian professuuria ensin väliaikaisesti vuodesta 2002 ja pysyvästi vuodesta 2004. Lisäksi Hantula on hoitanut Helsingin ja Itä-Suomen yliopiston dosentuureja ja kuulunut useiden kansainvälisten tieteellisten julkaisusarjojen toimituskuntiin. Hän oli vuosina 2017-2018 Suomen Metsätieteellisen seuran puheenjohtaja sekä nimitettiin Suomalaisen tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2013.  Hantula on saanut tieteellisestä työstään tunnustuksena Suomen Leijonan ritarikunnan I luokan ritarimerkin sekä hopeisen A.K. Cajander-mitalin.