stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Condor
Historia > Muutosten aika

Vaikka Condor aloitti 1970-luvun nopealla kasvulla, maailman tapahtumat alkoivat vaikuttaa myös sen toimintaan. Vuoden 1973 öljykriisiä seurannut polttoaineen hinnan nousu pakotti Condorin luopumaan nelimoottorisista Boeing 747 -koneistaan ja hankkimaan tilalle polttoainetehokkuudeltaan parempia, kolmimoottorisia Douglas DC-10 -koneita. Lisäksi se vuokrasi lyhyiksi ajoiksi käyttöönsä Airbus A300- ja A310-koneita. Matkustajamäärien lisäämiseksi yhtiö loi ”Condor Individuell” -ohjelman, jossa se siirtyi paikkojen myymisestä matkatoimistoille kohti lippujen myyntiä suoraan asiakkaille. Vuonna 1981 se sai käyttöönsä uusia Boeing 737-200Adv -koneita.
Lisätäkseen liikennettä Saksan ja Turkin välillä Condor perusti yhdessä Turkish Airlinesin kanssa SunExpress-yhtiön vuonna 1989. 1990-luku alkoi laivastouudistuksella, jonka aikana Condor poisti käytöstä vanhenevat Boeing 727:t ja 737-200:t. Tilalle toimitettiin uusia Boeing 757-200 -koneita vuodesta 1990 alkaen ja Boeing 767-300ER -koneita vuodesta 1991 eteenpäin. Uusia koneita operoi aluksi Condorin tytäryhtiö Südflug. Lufthansa oli ostanut sen vuonna 1968 ja sulauttanut Condoriin seuraavana vuonna, mutta se herätettiin uudelleen henkiin osana kululeikkauksia. Uudet koneet olivat Condorin väreissä, mutta miehistön työnantaja oli Südflug. Näin henkilöstökulut saatiin pidettyä alhaisina. Järjestely oli voimassa vuoteen 1992, jolloin Südflug liitettiin jälleen Condoriin. Perinteisistä lomalentoyhtiöistä poiketen Condor otti käyttöön uuden matkustusluokan, Condor Comfort Classin, joka oli tavallisen business-luokan kaltainen. Se hankki omistusosuuksia monista matkanjärjestäjistä, niiden joukossa Kreutzer Touristik, Fischer Reisen ja Öger Tours, ja otti myös hallintaansa Lufthansalle kuuluneen 40 prosentin osuuden SunExpressistä.
Historia > Omistajanvaihdos

Vuonna 1997 toteutuneessa kaupassa Condorin hankki Lufthansan ja vähittäiskauppayhtiö KarstadtQuellen perustama C&N Touristic -holdingyhtiö. 1990-luvun viimeisinä vuosina Condor perusti Condor Berlin -tytäryhtiön, jonka kotikenttä oli Schönefeldin lentoasema, ja sai laivastoonsa kaksi uutta konetyyppiä, Airbus A320-200:n ja Boeing 757-300:n.
C&N Touristic hankki vuonna 2002 brittiläisen Thomas Cook -matkatoimiston ja päätti integroida omistamansa matkayhtiöt Thomas Cook -brändin alle. Niinpä myös Condorin nimeksi tuli Thomas Cook powered by Condor, ja kaikki sen koneet maalattiin Thomas Cookin väreihin. Thomas Cookin alaisuudessa Condor alkoi tarjota lennoillaan premium economy -luokkaa ja perusti koneidensa huollosta vastaavan Condor Technik -tytäryhtiön. Condor siirtyi Lufthansan tytäryhtiöstä Thomas Cook Groupin jäseneksi lopullisesti vuonna 2009, jolloin Lufthansa luopui 24,9 prosentin omistusosuudestaan yhtiössä. Thomas Cook Group valitsi vuonna 2011 lentoyhtiöidensä laivastojen pohjaksi kaksi konetyyppiä, Airbus A320:n ja Boeing 767:n. Niinpä myös Condor alkoi korvata Boeing 757 -koneitaan uusilla A320- ja 767-koneilla.
Syyskuun 30. päivä vuonna 2012 päättyneen kalenterivuoden aikana Thomas Cook Group teki 485,3 miljoonan punnan tappion. Tilanteen korjatakseen se aloitti toimintansa uudelleenorganisoinnin. Helmikuussa 2013 se imoitti yhdistävänsä omistamansa neljä lentoyhtiötä – Condorin, Thomas Cook Airlinesin, Thomas Cook Airlines Belgiumin ja Thomas Cook Airlines Scandinavian – Thomas Cook Airlines Groupiksi. Condor ja sen sisaryhtiöt yhdistettiin uuden logon, ”Aurinkosydämen”, alle, ja niiden koneet maalattiin uusiin keltaharmaisiin väreihin. Yhdistämisen myötä myös yhtiöiden koneiden matkustamot uudistettiin ja yhdenmukaistettiin, ja niiden aikatauluja säädettiin vaihtoyhteyksien parantamiseksi. Thomas Cook Groupin talousongelmista huolimatta Condor on tehnyt sen omistuksessa jatkuvasti voittoa. Kalenterivuonna 2014 sen liikevaihto oli noin 1,3 mijardia puntaa, ja se teki 50 miljoonan punnan liikevoiton. Liikevaihto kasvoi edellisestä vuodesta 13 miljoonaa ja liikevoitto kaksi miljoonaa puntaa. Vuonna 2015, jolloin Thomas Cook Group teki ensimmäistä kertaa viiteen vuoteen voittoa, Condorin liikevaihto laski 1,257 miljardiin, mutta liikevoitto nousi 56 miljoonaan puntaan.
Laivasto

Laivaston keski-ikä tammikuussa 2023 on 18,6 vuotta.
| Konetyyppi | Lukumäärä | Tilauksia | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- |
| Airbus A320-200 | 12 | — |  |
| Airbus A320neo | — | 13 | Toimitukset alkavat vuonna 2024. |
| Airbus A321-200 | 11 | — |  |
| Airbus A321neo | — | 28 | Toimitukset alkavat vuonna 2024. |
| Airbus A330-200 | 4 | — |  |
| Airbus A330-300 | 2 | — |  |
| Airbus A330-900neo | 2 | 14 | Korvaa Boeing 767- koneet. |
| Boeing 757-300 | 13 | — |  |
| Boeing 767-300ER | 9 | — | Poistuu käytöstä vuoteen 2024 mennessä. |
| Yhteensä | 53 | 55 |  |
Laivasto > Laivastohistoria

Condor on 60-vuotisen historiansa aikana käyttänyt ainakin seuraavia konetyyppejä:
| --- | --- |
 Airbus A300B2  Airbus A300B4  Airbus A310-200  Airbus A310-300  Airbus A319-100  Airbus A320-200  Airbus A321-200  Boeing 707-300  Boeing 727-100  Boeing 727-200  Boeing 737-100  Boeing 737-200Adv  Boeing 737-300  Boeing 737-700 :  Boeing 737-800  Boeing 747-200B  Boeing 747-400  Boeing 757-200  Boeing 757-300  Boeing 767-300ER  Convair CV-240  Convair CV-440  Douglas DC-8-33  Douglas DC-8-73CF  Douglas DC-10-30  Fokker F.27 Friendship  Vickers VC.1 Viking  Vickers Viscount 
Airbus A300B4 (1988).
Boeing 727-200 (1988).
Boeing 737-200Adv (1987).
Boeing 757-200 Thomas Cook powered by Condor -väreissä (2003).
Vickers Viscount (1965).
Vuonna 1980 julkaistu länsisaksalainen postimerkki, jonka aiheena on Condorin Fokker F.27 Friendship.
Kohteet > Talvikausi 2016–2017

Talvella 2016–2017 Condor lentää seuraaviin kohteisiin:
Kohteet, talvi 2016–2017
| --- | --- |
  Antigua ja Barbuda Antigua – V. C. Birdin kansainvälinen lentoasema   Barbados Barbados – Grantley Adamsin kansainvälinen lentoasema   Brasilia Fortaleza – Fortalezan kansainvälinen lentoasema  Recife – Recifen lentoasema  Salvador – Salvadorin lentoasema   Costa Rica San José – Juan Santamarían kansainvälinen lentoasema   Dominikaaninen tasavalta La Romana – La Romanan kansainvälinen lentoasema  Puerto Plata – Puerto Platan lentoasema  Punta Cana – Punta Canan kansainvälinen lentoasema  Santo Domingo – Las Américasin kansainvälinen lentoasema   Egypti Hurghada – Hurghadan kansainvälinen lentoasema   Espanja Fuerteventura – Fuerteventuran lentoasema  Gran Canaria – Gran Canarian lentoasema  Jerez de la Frontera – Jerezin lentoasema  Lanzarote – Lanzaroten lentoasema  La Palma – La Palman lentoasema  Teneriffa – Teneriffan eteläinen lentoasema   Etelä-Afrikka Kapkaupunki – Kapkaupungin kansainvälinen lentoasema   Grenada Grenada – Maurice Bishopin kansainvälinen lentoasema   Guadeloupe Pointe-à-Pitre – Pointe-à-Pitren kansainvälinen lentoasema   Itävalta Wien – Wienin kansainvälinen lentoasema   Jamaika Montego Bay – Sangsterin kansainvälinen lentoasema   Kenia Mombasa – Moin kansainvälinen lentoasema   Kuuba Havanna – José Martín kansainvälinen lentoasema  Holguín – Holguínin lentoasema  Santa Clara – Abel Santamarían lentoasema  Varadero – Juan Gualberto Gómezin lentoasema :   Malediivit Malé – Malén kansainvälinen lentoasema   Marokko Agadir – Agadir–Al Massiran lentoasema   Martinique Fort-de-France – Aimé Césairen kansainvälinen lentoasema   Mauritius Mauritius – Sir Seewoosagur Ramgoolamin kansainvälinen lentoasema   Meksiko Cancún – Cancúnin kansainvälinen lentoasema   Namibia Windhoek – Hosea Kutakon kansainvälinen lentoasema   Portugali Funchal – Madeiran lentoasema   Saint Lucia Saint Lucia – Hewanorran kansainvälinen lentoasema   Saksa Berliini – Schönefeldin lentoasema  Düsseldorf – Düsseldorfin lentoasema  Frankfurt am Main – Frankfurt am Mainin lentoasema (solmukohta)  Hampuri – Hampurin lentoasema  Hannover – Hannoverin lentoasema  Leipzig – Leipzig/Hallen lentoasema  München – Münchenin lentoasema (solmukohta)  Stuttgart – Stuttgartin lentoasema   Seychellit Seychellit – Seychellien kansainvälinen lentoasema   Tansania Kilimanjaro – Kilimanjaron kansainvälinen lentoasema  Sansibar – Abeid Amani Karumen kansainvälinen lentoasema   Trinidad ja Tobago Tobago – A. N. R. Robinsonin kansainvälinen lentoasema   Turkki Antalya – Antalyan lentoasema   Yhdysvallat Las Vegas – McCarranin kansainvälinen lentoasema  San Juan – Luis Muñoz Marínin kansainvälinen lentoasema  Seattle – Seattle-Tacoman kansainvälinen lentoasema
Yhteistyökumppanit

Yhteistyökumppaneidensa kautta Condor tarjoaa lentoja yli 160 kohteeseen. Thomas Cook Airlines Groupiin kuuluvien sisaryhtiöidensä lisäksi Condorilla on yhteistyösopimus seuraavien lentoyhtiöiden kanssa:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Adria Airways   Aeroflot   AirBaltic   Air Dolomiti   Air Namibia   Air Seychelles   Alaska Airlines   Austrian Airlines   Bahamasair   Bangkok Airways   Copa Airlines  |   Croatia Airlines   ČSA Czech Airlines   El Al   Finnair   Flybe   Germanwings   Gol   Jetstar Airways   Kenya Airways   LOT Polish Airlines   Lufthansa  |   Luxair   Scandinavian Airlines   South African Airways   Sun Country Airlines   Swiss   Tarom   Tropic Air   Ukraine International Airlines   Volaris   WestJet  |
Lufthansan kanssa tehdyn yhteistyön lisäksi Condor käyttää sen Miles & More -kanta-asiakasohjelmaa.
Onnettomuudet

| Päivämäärä | Paikka | Konetyyppi | Rekisteri | Lennon nro | Uhrit/ Koneessa olleet | Koneen kohtalo | Lyhyt kuvaus | Viite |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1958-10-17 17.10.1958 |  Zele | Vickers Viking 1B | D-BELA |  ? | 00 0/3 | Vaurioitui korjauskelvottomaksi | Tuhoutui moottoripaloa seuranneessa pakkolaskussa. |  |
| 1960-07-31 31.7.1960 |  Rimini | Convair CV-240 | D-BELU |  ? | 01 1/34 | Vaurioitui korjauskelvottomaksi | Moottorivikainen kone joutui tekemään hätälaskun kilometriä ennen kiitotien alkua. |  |
| 1970-07-21 20.7.1970 |  Tarragona | Boeing 737-130 | D-ABEL |  ? | 00 0/100 | Korjattiin | Törmäsi pienkoneeseen lähestymisen aikana. Pienkone syöksyi maahan ja kaikki kolme sen kyydissä ollutta kuolivat. |  |
| 1988-01-02 2.1.1988 |  Seferihisar | Boeing 737-230Adv | D-ABHD | 3782 | 16 16/16 | Vaurioitui korjauskelvottomaksi | Törmäsi kukkulaan miehistön tehtyä navigointivirheen lähestymisen aikana. |  |
| 1992-06-24 24.6.1992 |  Cerro Copey | Boeing 767-330ER | D-ABUZ |  ? | 00 0/263 | Korjattiin | Kone kääntyi väärään suuntaan ja sen siipi osui kukkulan huipulla olleeseen mastoon miehistön ymmärrettyä väärin lennonjohdon epäselvät ohjeet. |  |
| 2015-12-02 2.12.2015 |  Berliini | Airbus A321-211 | D-AIAF | – | 00 0/0 | Korjattiin | Hinauksessa ollut kone osui valopylvääseen, joka kaatui koneen päälle vaurioittaen sen runkoa. |  |
Aiheesta muualla

Condorin kotisivut (englanniksi)
Condor Facebookissa (saksaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Condor Wikimedia Commonsissa
Entisen Thomas Cook Groupin lentoyhtiöt
Thomas Cook Airlines
Thomas Cook Airlines Balearics
Thomas Cook Airlines Scandinavia
Condor
Thomas Cook Airlines Belgium
Lufthansa Cargon väreissä oleva, Condorin operoima Vickers Viking 1B -rahtikone vuonna 1964.
Boeing 747-200 vuonna 1976.
Douglas DC-10-30 1980-luvun alkupuolella.
Airbus A320-200 Thomas Cook -väreissä
Condorin Airbus A320-200 Hampurin lentoasemalla.
Condorin Airbus A321-200 uudessa "Sunshine"- värityksessä.
Condorin Airbus A330-200 Frankfurt am Mainin lentoasemalla.
Condorin Boeing 757-300 laskeutumassa Manchesterin lentoasemalle.
Condorin Boeing 767-300ER.
Condorin kohteet kesäkaudella 2016.
Condorin kohteet talvikaudella 2016–2017.
Eeno Pusa

Enok (Eeno) Pusa (1. tammikuuta 1888 Pyhäjärvi Vpl – 9. huhtikuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi kansanedustajana kolmeen otteeseen, ensin valittuna kahdesti Suomen Sosialidemokraattisesta Puolueesta ja myöhemmin Työväen ja Pienviljelijäin Sosialidemokraattisesta Liitosta.
Pusa kävi kansakoulun ja sen jälkeen käsityöläis- ja ammattikoulun iltakurssin. Hän oli maanviljelijänä Viipurin maalaiskunnassa ennen sotia 1910–1939 ja uudestaan 1941–1944. Hän oli naimisissa kahdesti, ensimmäinen puoliso kuoli 1947, ja hän solmi toisen avioliiton 1974.
Pusa kuului Sosialidemokraattisen eduskuntaryhmään 1945–1951 ja 1955–1958, ja Työväen ja Pienviljelijäin Sosialidemokraattinen Liittoon 1961–1962. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1956 presidentinvaalissa. Hänelle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi 1950.
Pusa oli perustamassa Kannakselle maatalouskerhotoimintaa 1920-luvulla ja oli aktiivinen vielä 1950-luvulla, jolloin hän vei päätökseen 4H-säätiön perustamisen ja lahjoitti sille peruspääomaksi miljoona markkaa.
Emma Raven

Emma Raven on englantilainen kirjailija. Hänen ensimmäinen romaaninsa on Kun pimeys laskeutuu (2001). Kirjasta on julkaistu kolme jatko-osaa; Ratsumies rajan takaa (2004), Lindenburgin linnan aarre (2007) ja Hämärän tyttö (2011).
Desertassaaret

| Desertassaaret |
| --- | --- |
 Desertassaaret kuvattuna kaakosta.
  
Maantiede
Muut nimet:  Ilhas Desertas
Sijainti:  Madeira
Merialue:  Atlantin valtameri
Suurin saari:  Deserta Grande
Muita saaria:  Bugio, Ilhéu Chão
Pinta-ala:  n. 14,2 km²
Valtio
Valtio:   Portugali
Alue:   Madeira
Kunta:  Santa Cruz
Desertassaaret (port. Ilhas Desertas, suom. autiosaaret) ovat osa Portugalille kuuluvaa Madeiran autonomista aluetta ja kuuluvat hallinnollisesti Santa Cruzin kuntaan. Desertassaaret kuuluvat maantieteellisesti Madeiran saariryhmään ja Makaronesiaan ja sijaitsevat noin 30 kilometriä Madeiran pääsaaresta kaakkoon. Desertassaaret koostuvat kolmesta pääsaaresta: Ilhéu Chão, Deserta Grande ja Bugio. Saarten yhteispinta-ala on noin 14,2 neliökilometriä ja niistä suurin on Deserta Grande. Deserta Grandella sijaitsee pysyvä tutkimusasema, jolla asuvia vartijoita lukuun ottamatta saaret ovat asumattomia. Desertassaaret olivat yksityisomistuksessa vuoteen 1971 asti, jolloin Portugalin hallitus osti ne. Desertassaaret muutettiin suojelualueeksi vuonna 1990. Desertassaarilla elää yhdyskunta uhanalaisia munkkihylkeitä. Saarilla pesii lisäksi noin 15 lintulajia ja tavataan ihmisen tuomia kaniineita, vuohia ja jyrsijöitä. Madeiran ainoa myrkyllinen eläinlaji, juoksuhämähäkkeihin kuuluva Lycosa ingens, elää Desertassaarilla.
Maantiede

Desertassaaret sijaitsevat noin 30 kilometriä Madeirasta kaakkoon ja koostuvat kolmesta pääsaaresta sekä useista pienikokoisista kallioista. Saaret ovat vulkaanista alkuperää ja niiden yhteispinta-ala on noin 14,2 neliökilometriä. Pienin ja pohjoisin saarista on Ilhéu Chão, joka on noin 1 600 metriä pitkä ja 500 metriä leveä ja nousee loivasti pohjoispäässä 98 metrin korkeuteen. Noin 200 metrin päässä Ilhéu Chãosta sijaitsee merestä pystysuoraa noin 40 metrin korkeuteen kohoava kallio, jonka halkaisija on paikoin noin kahdeksan metriä. Kalliota kutsutaan nimellä Espigão, tosin sillä on myös muitakin nimiä kuten Prego-do-Mar ja Furilhão. Ilhéu Chãosta etelään sijaitsee suurin saari Deserta Grande, joka on noin 12 kilometriä pitkä ja kaksi kilometriä leveä. Sen korkein kohta nousee 490 metriä merenpinnan yläpuolelle. Etelässä sijaitsee Bugio-saari, joka on 7,5 kilometriä pitkä ja 800 metriä leveä. Saaren korkein kohta on 350 metriä merenpinnan yläpuolella. Bugion ja Deserta Granden välissä sijaitsee noin 1,3 kilometriä leveä salmi, jolla on syvyyttä noin 20 metriä. Vedenalainen harjanne yhdistää Desertassaaret Madeiraan. Madeiran saaren itäisimmän osan, Ponta de São Lourençon, ja Desertassaarten välinen merialue onkin ainoastaan noin 80–200 metriä syvää.
Saarten rantoja kuluttava jatkuva eroosio on kaivertanut sinne lukuisia luolia. Vallitsevat tuulet ovat pohjois- ja koillispasaatituuli. Tuulen suunta ja voimakkuus vaihtelee vuodenajan mukaan ja niihin vaikuttaa lisäksi Azorien korkeapainealue, joka on voimakkaimmillaan kesäkuukausien aikana. Saarten ilmastoon vaikuttaa golf-virran jatke kanarianvirta. Merilämpötila kohoaa syyskuussa 23 asteeseen ja tippuu kylmimmillään 17 asteeseen maaliskuussa.
Desertassaaret ovat osa Madeiran autonomista aluetta ja kuuluvat hallinnollisesti Santa Cruzin kuntaan. Desertassaarilla ei ole pysyvää asutusta lukuun ottamatta Deserta Grandella sijaitsevalla tutkimusasemalla asuvia vartijoita. Desertassaarilla sijaitsee kaksi majakkaa. Toinen majakka sijaitsee pohjoisimmalla saarella, Ilhéu do Chãolla, ja toinen majakka eteläisimmällä saarella, Ilhéu de Bugiolla.
Maantiede > Luonto ja luonnonsuojelu

Desertassaarilla pesii 15 lintulajia joista 8 on merilintuja. Kapverdenviistäjä pesii ainoastaan Bugio-saarella. Kaniinit hyökkäävät toisinaan lintujen pesiin ja niitä on ehdotettu poistettaviksi lintujen suojelutoimena. Muita Desertassaarilla pesiviä merilintuja ovat keltanokkaliitäjä, kääpiöliitäjä, tyrskyliitäjä ja madeirankeiju, sekä vähemmissä määrin etelänharmaalokki, ruusu- ja kalatiira. Saarella pesiviä maalintuja ovat muun muassa kalliokyyhky, kanariankirvinen, kanarianhemppo ja hemppo. Desertassaarilla elää pieni yhdyskunta uhanalaisia munkkihylkeitä, mikä vaikutti siihen, että saaret julistettiin suojelualueeksi vuonna 1990. Suojelualue käsittää Desertassaaret, sekä niitä ympäröivän vesialueen sadan metrin syvyyteen asti. Suojelualue muodostuu kahdesta vyöhykkeestä: eteläisempi vyöhyke käsittää Deserta Granden ja Bugio-saaren, eikä sitä saa lähestyä sataa metriä lähemmäksi. Pohjoisella vyöhykkeellä veneet voivat tulla lähemmäs rantaa. Desertassaarten hyljekanta on lähtenyt suojelustoiminnan ansiosta jälleen kasvuun. Ihminen on tuonut saarille muun muassa kaniineita, vuohia, kissoja ja hiiriä. Euroopan unioni on rahoittanut ohjelmaa, jonka tarkoituksena on hävittää kaniinit ja vuohet Deserta Grandelta. Myös hiiriä on yritetty hävittää saarelta, mutta tämä on osoittautunut vaikeaksi. Desertassaarilla elää Madeiran ainoa myrkyllinen eläinlaji, juoksuhämähäkkeihin kuuluva Lycosa ingens.
Historia

Desertassaarten kirjoitettu historia alkoi 1400-luvun alussa portugalilaisten saapumisen myötä, tosin saaret esiintyvät jo vuodelta 1351 peräisin olevassa italialaisessa kartassa. Desertassaaret havaittiin Madeiran löytämisen yhteydessä 1410-luvun lopulla ja tutkimusmatkan johtaja João Gonçalves Zarco antoi niille nykyisen nimensä. Saaria käytiin kuitenkin varsinaisesti tutkimassa vasta 1420-luvun alussa, kun Madeiran saari oli saatu tutkittua ja asutus perustettua Funchaliin. Desertassaaret olivat yksityisomistuksessa vuodesta 1894 vuoteen 1971, jolloin Portugalin hallitus osti ne Selvagenssaarten tavoin. Desertassaaret julistettiin suojelualueeksi vuonna 1990.
Galleria

Desertassaaret nähtynä Funchalista
Deserta Granden saarella sijaitseva vartijoiden asema
Vartijoiden asema vuonna 2009
Ilhéu Chão, taaempana korkea kallio
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Desertassaaret Wikimedia Commonsissa
Tarkka kartta Madeirasta, Porto Santosta ja Desertassaarista. University of Texas Libraries.
Desertassaaret
Maisemaa Deserta Grandella, taustalla näkyy Bugio-saari
Elyssa Davalos

| Elyssa Davalos> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. toukokuuta 1959 (ikä 65)  Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Jeff Dunas (1982–1988)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1973–2007
Merkittävät roolit:  Nikki Carpenter (Ihmemies MacGyver) Melissa (Riemukupla Meksikossa)
Aiheesta muualla
IMDb
Elyssa Davalos (s. 30. toukokuuta 1959) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt esimerkiksi televisiosarjoissa Ihmemies MacGyver, Charlien enkelit, Terve taas, Kotter, Matlock ja Ritari Ässä. Hänen elokuvaesiintymisiinsä lukeutuu muun muassa Riemukupla Meksikossa.
Elyssa Davalosin isä oli näyttelijä Richard Davalos, joka oli suomalaista ja espanjalaista syntyperää. Hänen siskonsa on näyttelijä-muusikko Dominique Davalos. Myös hänen tyttärensä Alexa Davalos on näyttelijä.
Aiheesta muualla

Elyssa Davalos Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Entisar Elsaeed

Entisar Elsaeed (tai Entessar El-Saeed) on egyptiläinen naisten oikeuksien aktivisti ja Cairo Foundation for Development and Law:n perustaja. Hänen toimintansa tarkoituksena on auttaa läheisväkivallan uhreja, vähentää naisten sukuelinten silpomista ja tarjota seksuaalikasvatusta.
Elsaeed on puhunut naisten sukupuolielinten silpomista vastaan Egyptissä, joka on yksi maista, joissa on eniten naisia joille on tehty sukupuolielinten silpominen. Elsaeed hyväksyi Egyptin hallituksen toimet määrätä ankarampia rangaistuksia heille, jotka on tuomittu naisten sukupuolielinten silpomisesta, mutta Elsaeed mainitsi samalla huolensa siitä, että lainsäädännön toteutumista ei valvottaisi tarpeeksi hyvin.
Elátia

| Elátia Ελάτια |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Elátia
 Koordinaatit: 37°52′N, 20°40′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Peloponnesos,Länsi-Kreikka jaJooniansaaret
Alue:  Jooniansaaret
Alueyksikkö:  Zákynthos
Kunta:  Zákynthos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta
 – Kallikrates-koodi:  330105
Väkiluku (2011):  1 933
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  ZA
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Elátia (kreik. Ελάτια; virallisesti Δημοτική Ενότητα Ελατίων, Dimotikí Enótita Elatíon) on yksi Zákynthoksen kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Zákynthoksen alueyksikössä Jooniansaarten alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 1 933 (vuonna 2011).
Elátia käsittää Zákynthoksen saaren pohjoisosan. Kunnallisyksikön suurin asutus on Volímesin kylä. Elátia oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Zákynthoksen kuntaan yhdessä Alykéen, Arkádioin, Artemisían ja Laganáksen kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Elátian kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä­yhdys­kunta | Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Anafonítria | Ágios Ioánnis (saari) | 0 |
| Anafonítria | Anafonítria | 248 |
| Áno Volímes | Agía Thékli | 36 |
| Áno Volímes | Áno Volímes | 262 |
| Áno Volímes | Mikró Nisí | 38 |
| Áno Volímes | Skinária | 63 |
| Éxo Chóra | Éxo Chóra | 128 |
| Éxo Chóra | Kampí | 59 |
| Maríes | Maríes | 296 |
| Orthoniés | Koróni | 10 |
| Orthoniés | Orthoniés | 222 |
| Volímes | Ágios Andréas (saari) | 0 |
| Volímes | Ágios Nikólaos | 30 |
| Volímes | Askós | 31 |
| Volímes | Eliés | 26 |
| Volímes | Koríthi | 48 |
| Volímes | Varvára | 30 |
| Volímes | Volímes | 406 |
Yhteensä: 1 933
ET-hypoteesi

ET-hypoteesi (engl. Extra Terrestrial Hypothesis, maanulkoinen hypoteesi) on väite, jonka mukaan ulkoavaruudessa on elämää. Jos ufot hyväksytään todellisiksi, yleensä väitetään ufojen tulevan ulkoavaruudesta.
Tämä vaatisi nykyistä huomattavasti edistyneempää tekniikkaa.
Ainakin pinnalta katsoen monet ufohavaintojen piirteet sopivat ET-hypoteesiin. Silti johtavat ufotutkijatkin ovat kritisoineet ET-hypoteesia liian kapeana, maneerinomaisena selityksenä. ET-hypoteesin kanssa kilpailevia teorioita ovat luonnollisen selityksen teoria (Ufoja ei ole olemassa) ja mm. Jacques Valléen Interdimensional hypothesis, jonka mukaan Ufot saattavat olla aikakoneita tai tulla rinnakkaismaailmoista, jotka ovat meille tuntemattomissa avaruusulottuvuuksissa.
Artikkelit

(Arkistoitu – Internet Archive) NASA 2009
Electric Light

| ”Electric Light” Infernal |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Electric Cabaret
 Julkaistu: lokakuu 2008
 Tuottaja(t): Lina Rafn, Paw Lagermann
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 03.55
 Levy-yhtiö: Border Breakers
Infernalin muut singlet
| ”Whenever You Need Me” 2008 | ”Electric Light” 2008 | ”Redefinition” 2009 |
Electric Light on tanskalaisen dance-musiikkiyhtyeen Infernalin kolmas single levyltä Electric Cabaret. "Electric Light" on yhtyeen ensimmäinen single, joka julkaistiin maailmanlaajuisesti.
Kappaleet

Electric Light – 3.54
Electric Light – 4.51 (Gorm Jay Soft Club Mix)
Electric Light – 5.51 (Hampenberg Club Mix)
Electric Light – 8.32 (inf:klårb mix)
Electric Light – 8.20 (Twin Maniacs Remix)
Musiikkivideo

Videon on ohjannut monia muita Infernalin musiikkivideoita ohjannut Loic Maes. Musiikkivideo sijoittuu pääasiassa elintarvikekauppaan.
Lina ja Paw musiikkivideossa.