stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aleksandr Avdejev

Aleksandr Avdejev vuonna 2009.
Aleksandr Aleksejevitš Avdejev (ven. Алекса́ндр Алексе́евич Авде́ев; s. 8. syyskuuta 1946 Krementšuk) on venäläinen poliitikko ja diplomaatti. Hän toimii tätä nykyä maansa kulttuuriministerinä, joksi hänet nimitettiin toukokuussa 2008. Avdejev on ennen toiminut muun muassa maansa 1. varaulkoministerinä.
Alazeja

| Alazeja |
| --- | --- |

Alkulähde:  Alazejan ylänkö
Laskupaikka:  Itä-Siperian meri
Maat:  Saha (Venäjä)
Pituus:  1 590 km
Virtaama:  320 m³/s
Valuma-alue:  64 700 km²
Alazeja (ven. Алазея) on 1 590 kilometriä pitkä joki Sahan tasavallan koillisosassa Venäjällä. Alazeja muodostuu Nelkann ja Kadyltšan jokien yhtyessä ja se laskee Itä-Siperian mereen. Alazejan vesistöalueella on yli pientä 20 000 järveä. Alazeja jäätyy syys-lokakuun vaihteessa ja pysyy jäässä touko-kesäkuun vaihteeseen. Suurin Alazejaan laskevista joista on Rossoha.
Aiheesta muualla

Articles by country Russian Federation Satellite map of Alazeya River Latitude.to. Viitattu 21.7.2019. (englanniksi)
Allan G. Bromley

| Allan G>  Bromley |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. helmikuuta 1947
Kuollut: 16. elokuuta 2002 (55 vuotta)
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Sydneyn yliopisto
Instituutti:  Sydneyn yliopisto
Tutkimusalue:  tietojenkäsittelytiede, tieteenhistoria
Allan George Bromley (1. helmikuuta 1947 – 16. elokuuta 2002) oli australialainen tietojenkäsittelytieteilijä ja tieteenhistorioitsija. Bromley oli tietojenkäsittelytieteen apulaisprofessorina Sydneyn yliopistossa, jossa hän keskittyi erityisesti viimeisinä vuosinaan tietokoneiden historiaan.
Bromley opiskeli Sydneyn yliopistossa fysiikkaa, ja hänen väitöskirjansa valmistui vuonna 1971. Tämän jälkeen hän toimi yliopistossa luennoitsijana, ja vuonna 1987 hän sai paikan apulaisprofessorina.
Bromley vietti vuonna 1979 sapattivapaata Lontoossa, missä hän vieraili tämän jälkeen useita kertoja ja tutustui englantilaisen Charles Babbagen työhön. Hän dokumentoi seuraavien vuosien ajan Babbagen uraa ja julkaisi siitä useita papereita. Bromley nousi Babbagen uran keskeiseksi asiantuntijaksi, ja esimerkiksi IEEE Annals of the History of Computing -lehti omisti vuonna 2000 kokonaisen numeron Bromleyn työn esittelyyn. Lehdessä todettiin, että kaikkea Babbage-tutkimusta verrataan jatkossa Bromleyn asettamaan standardiin.
Bromley kiinnostui 1980-luvulla antiikin Kreikassa valmistetusta Antikytheran koneesta. Hän käytti koneen tutkimiseen kerroskuvausta, jonka ansiosta siitä paljastui uutta tietoja ja joka toisaalta paljasti myös laitteiston kunnon olevan jopa oletettua huonompi. Bromley oli lisäksi mukana Australian Computer Museum Societyssä, jota hän oli myös ollut perustamassa.
Bromley sairasteli 1990-luvun alkupuoliskolta alkaen, ja hänellä todettiin 1997 Hodgkinin tauti. Siihen hän myös kuoli vuonna 2002. Vaikka Bromleyn kunto heikkeni hiljalleen, hän keskittyi viimeisinä vuosinaan kokoelman järjestämiseen. Hän oli kerännyt uransa aikana laajan tietokonelaitteiden kokoelman, johon kuului muun muassa osia Australian toisesta tietokoneesta, SILLIAC:sta.
Adsorptio

Adsorptio.
Adsorptio on fysikaalinen prosessi, jossa kaasumainen aine (tai neste) muodostaa ohuen kalvon kiinteän aineen pintaan.  Tyypillisin esimerkki adsorption hyötykäytöstä on aktiivihiilisuodatin.  Aineen pinnassa olevat atomit ja molekyylit eivät ole kaikilta tahoilta viereisten atomien tai molekyylien ympäröimänä, ja siksi niillä on käyttämättömiä valenssi- tai muita vetovoimia, joilla ne voivat kiinnittää vieraita molekyylejä. Adsorption voimakkuus riippuu sekä adsorboivasta aineesta että adsorboituvasta aineesta. Huokoiset ja hienojakoiset aineet adsorboivat usein hyvin johtuen suuresta pinta-alasta. Zeoliiteilla voidaan poistaa hiilidioksidia kaasusta ja sinkkioksidilla (ZnO) rikkivetyä (H2S), jolloin muodostuu sinkkisulfidia (ZnS). Adsorptio voi olla fysikaalista tai kemiallista riippuen siinä vaikuttavista voimista ja syntyvistä sidoksista. Kemiallista adsorptiota kutsutaan kemisorptioksi ja fysikaalista adsorptiota fysisorptioksi.
IUPAC:n määritelmän mukaan adsorptio on kaasun, nesteen tai kiinteän kerroksen muodostuminen kiinteän aineen tai nesteen pinnalle. Adsorptiota on kahdenlaista riippuen kiinnittymistavasta. Kemisorptiossa yksi kerros molekyylejä, atomeja tai ioneita kiinnittyy adsorbentin pintaan kemiallisin sidoksin. Fysisorptiossa adsorboituneet molekyylit ovat kiinnittyneet heikommilla van der Waalsin voimilla. Adsorptio on tärkeä ja ominainen prosessi pintareaktioissa, kuten korroosiossa ja heterogeenisessa katalyysissa.
Teoria

Adsorptio tapahtuu aineen pinnalla toisin kuin absorptio, jossa molekyyli tunkeutuu aineen sisään.
Fysisorptiossa adsorboituvat partikkelit eivät vaihda sisäisiä sidoksiaan, vaan sitoutuminen tapahtuu heikoilla van der Waalsin voimilla. Kemisorptiossa sitoutuminen tapahtuu kemiallisilla sidoksilla, joissa entalpiamuutokset ovat suurempia kuin fysisorptiossa.
Peittoaste θ kuvaa varattujen adsorptiopaikkojen suhdetta niiden kokonaismäärään. Adsorboituneiden ja vapaiden molekyylien määrän välillä vallitsee tasapainotila. Peittoasteen muutosta paineen suhteen vakiolämpötilassa kutsutaan adsorptioisotermiksi.
Teoria > Langmuirin malli

Yksinkertaisin kineettinen malli adsorptiolle on Langmuirin malli, jota voidaan kuvata reaktioyhtälöllä
missä R on adsorbaatti, M on vapaa adsorptiopaikka adsorbentin pinnalla, RM on varattu adsorptiopaikka, ka on nopeusvakio adsorptiolle ja kd on nopeusvakio desorptiolle.
Langmuirin mallissa on käytetty kolmea approksimaatiota:
1)    Adsorptiota tapahtuu vain yhdessä kerroksessa
2)    Kaikki adsorptiokohdat ovat samanlaisia ja pinta on yhdenmukainen
3)    Adsorptio ja desorptio ovat toisistaan riippumattomia prosesseja.
Näillä approksimaatioilla peittoasteen muutos riippuu adsorption nopeusvakiosta, adsorbaatin paineesta P ja tyhjien adsorptiopaikkojen lukumäärästä, joka on kaikkien paikkojen lukumäärä N kerrottuna vapaiden paikkojen osuudella (1-θ).
Tasapainotilassa peittoasteen muutos ajan suhteen on nolla
Langmuirin isotermin yhtälöksi saadaan
missä K on tasapainovakio ka/kd.
Langmuirin yhtälö on tilavuuden avulla ilmaistuna
missä v on adsorboituneen kaasun tilavuus ja vmax kaasun tilavuus pinnan peittoasteella 1.
Brunauerin, Emmetin ja Tellerin adsorptioisotermi on johdettu Langmuirin yhtälöstä, ja sillä mallinnetaan monikerrosadsorptiota. Ennen yhden kerroksen täydellistä muodostumista voi jo tapahtua adsorptiota toiseen, kolmanteen tai useampaan kerrokseen adsorbentin pinnalle. Yhtälöä kutsutaan BET yhtälöksi tekijöiden mukaan. BET-yhtälö on
missä c on vakio, P^* puhtaan adsorbaatin höyrynpaine koelämpötilassa ja P adsorbaatin paine.
Teoria > Freundlichin adsorptioisotermi

Kiinteän aineen ja liuoksen rajapinnalle käytetään samoja malleja kuin kaasun ja kiinteän aineen rajapinnalle. Langmuirin ja Freundlichin yhtälöitä voidaan muokata liuokselle sopivaksi. Langmuirin malli saadaan muotoon
missä x on liuenneen aineen määrä, joka on adsorboitunut kiinteän faasin massaan m, a kokeiden perusteella määritettävä vakio, c liuenneen aineen konsentraatio ja c° on 1 mol/dm3. (x/m)max on monomolekulaarisen kerroksen täysi kapasiteetti.
Freundlichin malli saadaan muotoon
missä k ja n ovat kokeiden perusteella määritettäviä vakioita.
Sovellutuksia

Adsorptioilmiön löytää useista eri sovelluksista. Seuraavassa muutamia sovelluksia, joissa adsorptiota käytetään:
Sovellutuksia > Maaliteollisuus

Jos kiinteiden ja maalimolekyylien pintojen välillä ei olisi vetovoimaa, maali liukuisi irti eikä tarttuisi pintaan. Adsorptio on siksi olennainen osa maalausprosessia; nestemäisten maalien molekyylit kiinnittyvät metallimateriaaleihin, jolloin se kuivuu paikalleen. Eri maaliformulaatiot ovat välttämättömiä sen varmistamiseksi, jotta adsorptio eri materiaaleille on riittävän voimakas pitämään maalia pinnalla, kunnes se voi muodostaa vahvempia ja pysyviä kemiallisia ja mekaanisia sidoksia .
Sovellutuksia > Vedensuodatin

Vedensuodattimen sisältämä aktiivihiili adsorboi veteen liuenneita epäpuhtauksia, vetää ne ulos suodatettavasta vedestä ja kiinnittää ne suodattimeen. Se kerää epäpuhtauksia mukaan lukien liuenneet kemikaalit, bakteerit sekä mikroskooppiset kiinteät hiukkaset. Hiili on jauhemaisessa muodossa antaen sille erittäin suuren tehokkaan pinta-alan. Suuri pinta-ala antaa hiilelle hyvän mahdollisuuden poistaa epäpuhtauksia. Kun suodattimen läpi kulkee riittävästi vettä, hiili lopulta tukkeutuu epäpuhtauksien kanssa; kun näin tapahtuu, suodatin poistetaan ja vaihdetaan uuteen .
Sovellutuksia > Kaasunaamari

Kaasunaamareissa käytetään aktiivihiilisuodattimia käyttäjien suojaamiseksi toksiineilta, kuten sariinikaasulta.
Sovellutuksia > Heterogeeninen katalyytti

Heterogeenisessä katalyysissä adsorptio ja desorptio ovat välttämättömiä prosesseja, koska adsorptio aktivoi lähtöaineiden kemiallisia sidoksia ja desorptio poistaa reaktiotuotteet pinnalta. Tyypillisessä adsorptioprosessissa kaasumainen tai nestemäinen aine (adsorptiivinen) kiinnittyy kiinteään tai nestemäiseen pintaan muodostaen adsorboivan aineen, adsorptiivisen ja adsorption välisen kompleksin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Adsorptio Wikimedia Commonsissa
Albert Björkman

Albert Björkman (30. marraskuuta 1865 Porvoo – 31. tammikuuta 1929 Tampere) oli suomalainen lääkäri. Hän toi psyykkisesti sairaiden hoitoon uusia vapaampia hoitokäytäntöjä. Hän valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1896 ja toimi ylilääkärinä Kuopion Niuvanniemessä vuodesta 1899, Pitkäniemen sairaalassa 1909–1913 ja Nikkilän mielisairaalassa 1913–1917.
Björkman kannatti rotuhygieniaa ja oli huolissaan väestön perimän rappeutumisesta. Hän yritti vuonna 1912 perustaa muiden lääkärien avulla Suomeen rotuhygieenisen seuran, mutta epäonnistui. Björkman vaati ratkaisuna degeneroituneiden sterilointeja. Hänen kuolemansa jälkeen eduskunta sääti lain, joka mahdollisti steriloinnin ilman steriloitavan suostumusta.
Aleksandr Bagajev

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Aleksandr Aleksandrovitš Bagajev
Syntymäaika: 17. huhtikuuta 1985 (ikä 39)
Syntymäpaikka: Neuvostoliitto
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 188 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2003 2004 2005 2006 2006 2007 2008– |  Dynamo Pietari  Energija Belgorod  Volga Tver  AC Oulu  Tervarit  PS Kemi  Taraz | 04 0(0) 10 0(0) 02 0(0) 05 0(0) 0? (16) 23 (13) 24 (24) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 1. tammikuuta 2009.
Aleksandr Aleksandrovitš Bagajev (ven. Александр Александрович Багаев; s. 17. huhtikuuta 1985) on venäläinen jalkapalloilija.
Edustettuaan kotimaansa seuroja Pietarissa, Belgorodissa ja Tverissä Bagajev siirtyi vuoden 2006 alussa Suomeen. Ensin hän oli Kuopion Palloseuran testeissä, mutta ei saanut sopimusta. Bagajev pelasi kuitenkin KuPSin riveissä Liigacupia ja oli kentällä myös Liigacupin finaalissa, jonka KuPS voitti. Sopimus syntyi myöhemmin keväällä Ykkösessä pelanneen AC Oulun kanssa, mutta pelejä kertyi ainoastaan viisi. Sen jälkeen Bagajev pelasi vielä samalla kaudella Kolmosen oululaisessa Tervareissa. Varsinainen menestys tuli Kakkosessa pelanneen PS Kemin riveissä, missä hän kaudella 2007 oli sarjan kovimpia maalintekijöitä maalimäärän ollessa kaikkiaan 13.
Kaudeksi 2008 Bagajev siirtyi Kazakstaniin FK Tarazin joukkueeseen.
Ali Liikanen

| Ali Liikanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. tammikuuta 1996 (ikä 28) Mikkeli
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Pituus:  189 cm
Paino:  86 kg
Pelinumero:  26
Ali Liikanen (s. 22. tammikuuta 1996 Mikkeli) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa Puolan pääsarjassa pelaavaa MMKS Podhale Nowy Targia. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Liikanen oli mukana Love Island Suomen neljännellä kaudella.
Albert Betts

| Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta> Miesten voimistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Tukholma 1912 | joukkuekilpailu |  |
Albert Edward Betts (8. helmikuuta 1888 Birmingham – 13. helmikuuta 1924 Thornton Heath) oli brittiläinen voimistelija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa ja oli mukana voittamassa joukkuevoimistelussa pronssia. Hän osallistui myös vuoden 1920 kesäolympialaisiin Antwerpenissä, jossa hänen joukkueensa sijoittui viidenneksi.
Alapitkän työväentalo Pirtti

| Pirtti> Alapitkän työväentalo |
| --- | --- |
 Alapitkän työväentalo.
Osoite:  Alapitkäntie 51
Sijainti:  Alapitkä, Lapinlahti
Koordinaatit:  63°11′58″N, 27°32′25″E
Valmistumisvuosi:  1932
Rakennuttaja:  Alapitkän Työväenyhdistys ry
Omistaja:  Lapinlahden Sosialidemokraatit ry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
Kerrosluku:  1
Kerrosala:  262/323 neliömetriä
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Alapitkän työväentalo Pirtti on Lapinlahden kunnassa Alapitkän kylässä sijaitseva työväentalo.
Historiaa

Alapitkän Työväenyhdistys (tuolloin Naarvanlahden Työväenyhdistys) perustettiin vuonna 1905. Yhdistys liittyi Sosialidemokraattiseen puolueeseen 1. tammikuuta 1907 ja Lapinlahden Sosialidemokraattiseen kunnallisjärjestöön 1909. Vuonna 1924 yhdistyksen nimi muutettiin Alapitkän Sosialidemokraattiseksi työväenyhdistykseksi. Ensimmäinen oma talo rakennettiin vuonna 1916. Sisällissodan aikaan vuonna 1918 talo takavarikoitiin. Tuolloin yhdistyksellä oli 92 jäsentä, mutta sota ja takavarikko aiheuttivat toiminnan hiipumisen seuraavan vuoden ajaksi. Talo vapautui takavarikosta vuonna 1919. Talo jäi pian muun muassa näytelmätoimintaa ajatellen liian pieneksi, joten se purettiin ja tilalle rakennettiin uusi vuonna 1929. Lapinlahden sosialidemokraattien historiikin mukaan vanhaa taloa ei purettu, vaan uusi rakennettiin sen viereen, ja vanhassa talossa toimi edelleen talonmiehen asunto, ravintola, naulakkotilat sekä pienten kokouksien pitopaikka. Jo seuraavana vuonna, huhtikuun 24. päivän vastaisena yönä 1930, uusi talo tuhoutui tulipalossa, jota epäiltiin Lapuanliikkeen tekemäksi tuhopoltoksi. Lapualaiset olivat esittäneet uhkauksia työväentaloa kohtaan jo aiemmin. Palovakuutusrahojen turvin rakennettiin urheiluseuralta ostetulle tontille uusi talo, joka valmistui vuonna 1932 ja on edelleen käytössä. Sotien aikaan talolla ei ollut juuri toimintaa, mutta sitä käytettiin Karjalan evakkojen asuinpaikkana. Vuonna 1987 taloa remontoitiin perusteellisesti, mihin saatiin avustusta myös opetusministeriöltä. Taloon muun muassa rakennettiin uusi keittiö. Vuonna 2001 kunnostettiin ulkolaudoitus ja ikkunat. Jossain vaiheessa taloon on myös asennettu ilmalämpöpumppu.
Rakennus

Ensimmäiseen taloon kuului päärakennus, jonka ulkomitat olivat 10 x 7 m, sekä 22,5 neliömetrin kokoinen talonmiehen asunto. Talossa oli ravintola, juhlasali ja näyttämö, ja sen kokonaispinta-ala oli 105 neliömetriä. Vuonna 1929 rakennettu uusi talo oli ulkomitoiltaan 13 x 23 metriä, ja sen näyttämö oli kooltaan 6 x 13 metriä. Sekä ensimmäinen että toinen talo olivat hirsirakenteisia. Talon nykyiseksi pinta-alaksi mainitaan yhteensä 262 neliömetriä, josta salin pinta-ala on 150 neliömetriä, näyttämön 15 neliömetriä ja ravintolan 30 neliömetriä. Lisäksi taloon kuuluu eteinen, keittiö sekä wc-tilat. Toisen lähteen mukaan Pirtin koko olisi 323 neliömetriä. Tontin koko on noin 2 500 neliömetriä.
Toimintaa työväentalolla

Alapitkän työväentalolla oli alusta asti ainakin näytelmätoimintaa. Vuonna 1929 uuden talon avajaisissa oli yleisöä noin tuhat henkeä, ja tilaisuudessa esiintyi torvisoittokunta. Ensimmäisenä näytelmänä esitettiin Autotyttö, joka esitettiin yleisön pyynnöstä useampaan kertaan. Talolla järjestettiin myös muun muassa tansseja, ja vuonna 1972 alkoi viikoittainen bingo. Bingoa on talolla pyöritetty ainakin ajoittain 2000-luvullakin. Nykyään taloa ylläpitää Lapinlahden Sosialidemokraatit ry. Tuloja ylläpitoon saadaan tilojen vuokraamisesta, bingosta ja luottamusmiesverosta. Taloa voi vuokrata eri pituisiksi ajoiksi enintään 330 henkilön käyttöön. Vuokraajien käytössä on äänentoistolaitteet ja valkokangas sekä keittiössä liesi, puuliesi, uuni, kahvinkeitin, vedenkeitin, astianpesukone, jääkaappi ja pakastin.
Ambrosio Film

Ambrosio Film oli Torinossa vuosina 1906–1924 toiminut italialainen elokuvien tuotantoyhtiö.
Arturo Ambrosion ja Alfredo Gandolfin perustama yhtiö toimi aluksi nimellä Società Ambrosio & C. ja vuodesta 1907 osakeyhtiönä Società Anonima Ambrosio. Vuodesta 1908 lähtien se valmisti lyhytelokuvia ja vuodesta 1911 kokoillan elokuvia. Niistä tunnetuimpia ovat Luigi Maggin ohjaamat historialliset elokuvat Pompeijin viimeiset päivät (1908), Keisari Nero (1909) ja Il granatiere Roland (1911) sekä Eleuterio Rodolfin uusi Pompeijin viimeiset päivät vuodelta 1913. Vuonna 1911 yhtiö sai Torinon maailmannäyttelyssä palkinnon historiallisesta draamasta Nozze d’oro ja dokumenttielokuvasta Perhosten synty. Ambrosio tuotti myös komedioita, uutis-, matkailu- ja opetuselokuvia sekä osallistui elokuvatuotannon käynnistämiseen Venäjällä. Yhtiön suurimpia menestyksiä oli jänittävä melodraama Leijonat laivassa (1912) ja se muistetaan myös Eleonora Dusen ainoasta elokuvasta Cenere (1916).
Ensimmäisen maailmansodan puhjettua Ambrosio joutui luovuttamaan studionsa sotateollisuuden käyttöön, ja vuonna 1917 se teki vain yhdeksän elokuvaa. Sodan jälkeen yhtiö yritti palauttaa asemansa kalliilla suurtuotannoilla kuten La Nave (1921) ja Teodora (1922), mutta ne osoittautuivat taloudellisesti kannattamattomiksi. Arturo Ambrosio jätti yrityksen vuonna 1923 ja vuotta myöhemmin se lakkautettiin. Sitä ennen yhtiö oli ehtinyt tuottaa 1 400 elokuvaa, joista noin kymmenesosa on säilynyt.
Elokuvia

Pompeijin viimeiset päivät, 1908
Keisari Nero, 1909
Il diavolo zoppo, 1910
Aeneas ja Dido, 1910
Perhosten synty, 1911
Robinettin automobiili, 1911
La ribalta, 1912
Una partita a scacchi, 1912
Leijonat laivassa, 1912
Il biglietto da mille, 1912
Saatana, 1912
Pompeijin viimeiset päivät ja häviö, 1913
Le avventure straordinarissime di Saturnino Farandola, 1913
Amor pedestre, 1914
Cenere, 1916
Fauni, 1917
Ali Larijani

Ali Larijani (2017)
Ali Ardashir Larijani (pers. ‏علی اردشیر لاریجانی‎) (s. 1958) on iranilainen poliitikko, maan Korkeimman turvallisuusneuvoston jäsen. Hän oli sen sihteeri elokuusta 2005 lokakuuhun 2007 presidentti Mahmud Ahmadinejadin nimittämänä toisena Ajatollah Khameneinin edustajista, mutta erosi 20. lokakuuta 2007. Hänet valittiin toukokuussa 2008 Iranin parlamentin puhemieheksi.
Larijani on opiskellut länsimaista filosofiaa Teheranin yliopistossa sekä ohjelmistotiedettä ja matematiikkaa Sharifin teknillisessä yliopistossa.
Hän oli 1994–2004 maan yleisradioyhtiön johdossa ja sen jälkeen Ali Khamenein turvallisuusneuvonantajana sekä kulttuuriministerinä presidentti Rafsanjanin aikana. Hän sai eron päästettyään maahan liian vapaasti ulkomaisia elokuvia ja musiikkia.
Larijani oli ehdokkaana vuoden 2005 presidentinvaaleissa, jotka Mahmud Ahmadinejad voitti. Hän jäi viidenneksi saaden 5,9 prosenttia äänistä.
Larijani nimitettiin 2005 turvallisuusneuvostoon, jossa hän oli Iranin ydinkriisin pääneuvottelijana. Hän erosi 2007 ja ilmoitti syyksi muun muassa "ideologiset eroavaisuudet" presidentti Ahmadinejadin kanssa.
Alcide d’Orbigny

| Alcide d’Orbigny |
| --- | --- |
 Alcide d'Orbigny (1802-1857)
Henkilötiedot
Koko nimi:  Alcide Charles Victor Marie Dessalines d'Orbigny
Syntynyt: 6. syyskuuta 1802 Couëron, Loire-Atlantique, Ranska
Kuollut: 30. kesäkuuta 1857 (54 vuotta) Pierrefitte-sur-Seine, Ranska
Kansalaisuus:  ranskalainen
Koulutus ja ura
Oppilaat:  Jules René Bourguignat
Tutkimusalue:  geologia, paleontologia, antropologia
Tunnetut työt:  mikropaleontologian ja stratigrafian perustaminen
Alcide Charles Victor Marie Dessalines d'Orbigny (6. syyskuuta 1802, Couëron, Loire-Atlantique, Ranska –30. kesäkuuta 1857, Pierrefitte-sur-Seine) oli ranskalainen luonnontieteilijä.
Hänen isänsä Charles Marie d'Orbigny (1770–1856) oli laivalääkäri ja luonnonharrastaja. Perhe muutti La Rochelleen 1820, jossa d'Orbigny kiinnostui meren elävistä ja erityisesti mikroskooppisen pienistä huokoseläimistä. Jälkimmäiset hän nimesi Foraminiferaksi. Pariisissa d'Orbignysta tuli Georges Cuvierin ja L.-A. Cordierin oppilas. Lopun ikäänsä hän seurasi Cuvierin oppia ja vastusti Lamarckin kehitysoppia.
Pariisin luonnonhistorian museon lähettämänä d'Orbigny matkusti ja tutki laajasti Etelä-Amerikkaa 1826–1834. Hän kävi Brasiliassa, Argentiinassa, Paraguayssa, Chilessä, Boliviassa ja Perussa. Hän palasi Ranskaan mukanaan valtava, yli 10 000 luonnonhistoriallisesta näytteestä koostuva kokoelma. Osan lajeista hän nimesi ja kuvaili teoksessaan La Relation du Voyage dans l'Amérique Méridionale, 10 vol. Hänen aikalaisensa Charles Darwin kutsui tätä kirjaa erääksi 1800-luvun tieteen suurista monumenteista. Osan lajeista kuvailivat museon muut eläintieteilijät.
1840 d'Orbigny ryhtyi järjestelmällisesti kuvailemaan Ranskan fossiileja ja julkaisi kahdeksanosaisen teoksen La Paléontologie Française. Toisen suuren työnsä, Prodrome de Paléontologie Stratigraphiquen, d'Orbigny julkaisi 1849. Hän kuvaili siinä lähes 18 000 näytettä. Vuonna 1853 d'Orbignya tuli Pariisin luonnonhistorian museon paleontologian professori. Oppituoli perustettiin varta vasten häntä varten.
D'Orbigny kuvaili ensimmäisenä geologiset ajanjaksot. Hän määritteli lukuisia yhä käytössä olevia geologisia luokkia, kuten Toarcian, Callovian, Oxfordian, Kimmeridgian, Aptian, Albian ja Cenomanian.
Linnuista hän nimesi muun muassa isojuovanapsijan (Mecocerculus leucophrys).
D'Orbignyn mukaan nimetyt eliöt

Nerocila orbignyi (Guérin, 1832)
Alcidia (Bourguignat, 1889)
Ampullaria dorbignyana (Philippi, 1851)
Pinna dorbignyi (Hanley, 1858)
Haminoea orbignyana (A. de Férussac, 1822)
Sepia orbignyana (Férussac, 1826).
Aiheesta muualla

ferwen: Alcide D’orbigny And The Beginning Of Foraminiferal Studies Letters From Gondwana -blogi.  27.4.2015. Viitattu 5.7.2019 (englanniksi).
Ashworth, William B.: Scientist of the Day - Alcide d’Orbigny Linda Hall Library.  30.6.2015. Viitattu 5.7.2019 (englanniksi).
Miller, Giles: A new microfossil display at the Museum – Curator of Micropalaeontology Blogs from the Natural History Museum.  7.5.2015. Viitattu 5.7.2019 (englanniksi).
Lys, Maurice: Alcide d'Orbigny (1802-1857) Micropaleontology – GeoScienceWorld.  1.1.1958. Viitattu 5.7.2019 (englanniksi).
Alain Casanova

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 18. syyskuuta 1961 (ikä 63)
Syntymäpaikka: Clermont-Ferrand, Auvergne, Ranska
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 179 cm
Seura
Seura:  Lausanne
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1982–1990 |  Le Havre | 242 | (0) |
| 1990–1992 |  Marseille | 0 | (0) |
| 1992–1995 |  Toulouse | 76 | (0) |
Valmennusura
2006–2008:  Toulouse (apuv.)
2008–2015:  Toulouse
2016–2017:  Lens
2018–2019:  Toulouse
2022–:  Lausanne
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Alain Casanova (s. 18. syyskuuta 1961) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen maalivahti. Helmikuusta 2022 lähtien hän on toiminut Lausannen päävalmentajana.
Ura pelaajana

Casanova aloitti peliuransa piskuisessa INF Vichyn joukkueessa 1980. Hän siirtyi kolme kautta myöhemmin Le Havre AC:n paitaan edustaen seuraa 1980-luvun loppuun saakka. Hän siirtyi 1990 Olympique de Marseilleen, muttei onnistunut pelaamaan ainoatakaan ottelua suurseuran paidassa. Hän oli kuitenkin mukana Euroopan Cupin finaalissa 1991 varamaalivahtina. 1992 hän siirtyi Toulouse FC:n joukkueeseen lopettaen peliuransa violettivalkoisissa 1995.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Euroopan Cupin hopeaa: 1991