stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ruis
Syysruis ja kevätruis

Ruis jaetaan kahteen päätyyppiin: syys- ja kevätrukiiseen. Syysruis kylvetään jo syyskesällä, ja se talvehtii oraina. Syysrukiin sato korjataan seuraavana vuonna heinä-elokuussa. Kevätruis eli toukoruis kylvetään keväällä, ja sen sato valmistuu saman vuoden syksyllä. Syysrukiilla oli aikoinaan olennainen osa peltojen vuoroviljelyssä. Edelleen suurin osa Suomessa viljeltävästä rukiista on syysruista.
Yleisesti kevätrukiit ovat olleet maatiaiskantoja. Kylvösiemenen saantia helpottamaan tuli 2000-luvulla kotimainen Juuso-lajike. Tällä hetkellä Juuso on ainoa lajikelistalla oleva kevätruislajike. Juuso oli 2006 eniten viljelty ruislajike 4000 ha:n pinta-alalla mukaan lukien syysrukiit. Virallisissa lajikekokeissa Juuso-rukiista saatiin keskimäärin maalajista riippuen noin 2500–4000 kg:n sato hehtaarilta.
Syysrukiisiin kuuluva ruistyyppi on vielä niin sanottu juhannusruis, joka kylvetään juhannuksen tienoilla. Siitä korjataan syksyllä viherrehusato, ja sen jyväsato valmistuu seuraavana kesänä. Kaskissa ja erityisesti huhdissa viljeltiin aikoinaan erityistä kaskiruista, joka on tavattoman pensovaa. Yhdestä siemenestä voi kasvaa kymmeniä korsia. Se on myös herkästi karisevaa villiviljojen tapaan, eikä sen puimiseen välttämättä tarvittu riihtä, vaan jyvien irrottaminen voitiin hoitaa iskemällä lyhteitä varta vasten rakennettuun seinään. Kaskiruis menestyy huonosti pellossa ja on kaskeamisen loputtua hävinnyt lähes sukupuuttoon. Vanhat maatiaisrukiit ovat pitkäkortisia ja pienijyväisiä. Jalosteet ovat lyhytkortisia ja suurijyväisiä. Maatiaisruis ei kelpaa viralliseen viljakauppaan pienijyväisyytensä takia eikä sitä mainita virallisella lajikelistalla, mikä käytännössä tarkoittaa sen viljelyn kieltämistä. Näistä syistä maatiaisrukiiden viljely onkin lähes kokonaan loppunut. Ruis on tuulipölytteinen, ja sen eri lajikkeet ja kannat risteytyvät keskenään, jos niitä kasvatetaan lähekkäin.
Rukiin hinta

Rukiin hintaa säädellään Euroopan unionissa Euroopan unionin yhteisen maatalouspolitiikan mukaisesti.lähde?
Suomi: 14/2011: 203 € / tn
Saksa: 14/2011: 240 € / tn
Puola: 14/2011: 200 € / tn
Terveysvaikutukset > Syöpä

Täysjyvärukiin kuidut sisältävät vahvoina antioksidantteina toimivia lignaaneja, jotka muuttuvat suolistossa hormonien kaltaisiksi fytoestrogeeneiksi. Fytoestrogeenien on havaittu suojaavan soluja etenkin rinta- ja eturauhassyöpään liittyviltä muutoksilta.
Terveysvaikutukset > Keliakia

Ruis sisältää gluteenia, joten se ei sovellu keliakiaa sairastaville eikä muille gluteenista oireita saaville.
Terveysvaikutukset > Diabetes

Ruisleivän on ajateltu usein soveltuvan valkoista leipää paremmin esimerkiksi diabeetikoille, koska se aiheuttaisi vähemmän terveydelle haitallisia verensokerin heilahteluja. Vuonna 1999 julkaistussa suomalaistutkimuksessa havaittiin kuitenkin että täysjyväruisleipä nosti verensokeria yhtä jyrkästi ja lisäksi hieman korkeammalle tasolle kuin valkoinen leipä. Tutkijat arvelivat, että tämä johtui muun muassa siitä, että heidän kyseinen leipä sisälsi sokeria.
Vuonna 2003 julkaistussa suomalaisessa väitöstutkimuksessa havaittiin toisaalta, että kymmenen prosenttia vähemmän hiilihydraattia sisältävä kokojyvärouheinen täysjyväruisleipä nosti verensokeria yhtä paljon, mutta veren insuliinipitoisuus kohosi silti vähemmän kuin rouhetta sisältämättömän valkoisen vehnäleivän nauttimisen jälkeen. Lisäksi havaittiin, että ruisleivän aiheuttama insuliinivaste kasvoi 10 prosenttia kahdeksan viikkoa kestäneessä päivittäiskäytössä samalla kun valkean leivän aiheuttama insuliinivaste kasvoi vain 3 prosenttia. Muunlaisen leivän nauttiminen minimoitiin päivittäiskäytön aikana, jolloin elimistö sai hyvän mahdollisuuden sopeutua ruisleivän sulattamiseen.
Ruis ruoanlaitossa

Ruis on voimakkaan makuinen ja hieman vaikeasti sulava ruoka-aineslähde?. Siitä valmistetut ruuat vaativat tyypillisesti pitkähkön valmisteluajan.
Ruisjauhoista leivotaan ruisleipää, karjalanpiirakoita, kala- ja lanttukukkoa. Rukiista on valmistettu perinteisesti myös erilaisia imellettyjä tai hapatettuja kylmiä ja lämpimiä keittoruokia, joihin usein on vielä lisätty juureksia, palkoviljaa tai marjoja. Nykyisin näistä Suomessa on parhaiten tunnettu ruispuuro ja mämmi, joka on melko laajalti tunnettu itäeurooppalainen ruoka.
Rukiista 59 % on hiilihydraatteja, 2 % rasvaa, 10 % proteiineja, 14 % kuitua sekä loput vettä ja kivennäisaineita. Mikroravintoaineina on B-vitamiineja, magnesiumia, kaliumia, rautaa, sinkkiä, kuparia ja mangaania.
Ruis sisältää gluteenia, joten se ei sovellu keliakiaa sairastaville.
Rukiin jyvät ovat kuorettomia. Ruis ei muodosta sitkoa taikinaa sekoitettaessa, vaan sen leivontaominaisuudet perustuvat hiilihydraattien, etenkin pentosaanien eli arabinoksylaanien vedensidontakykyyn ja tärkkelyksen liisteröitymisominaisuuksiin. Arabinoksylaanit ovat rukiin soluseinän polysakkarideja. Rukiin sakoluku mittaa jyvän itävyysastetta ja kertoo tärkkelystä pilkkovien entsyymien aktiivisuudesta paiston aikana. Jos sakoluku on matala eli entsyymiaktiivisuus korkea, leivän sisus ei kypsy paiston aikana, vaan seurauksena on taikinamainen ja kostea sisus. Ruisjauhojen sakoluku määrittää niiden soveltuvuuden erilaisiin käyttötarkoituksiin.
Jyvämäärän monikymmenkertaistuminen Suomessa

1800-luvun maatiaislajike antoi 5 jyvää rukiinsiemenestä, nykyinen hybridisiemen jopa 150 jyvää, 30 tähkää kohden. Suomessa on enää 3 000 rukiinviljelijää, mutta he tuottavat saman ruissadon kuin 1800-luvulla, jolloin ruis hallitsi peltoja. Ruis oli Suomen tärkein vilja.
Kirjallisuutta

Rauramo, Ulla: Ruis: Suomalaisten salainen ase.  Jyväskylä:  Atena, 2004.  ISBN 951-796-321-1
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Ruis (leipäruis) (Secale cereale)
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Ruis (Secale cereale)
Leipätiedotus: Ruis (Secale cereale)
Luopioisten kasvisto: Ruis (Secale cereale)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Secale cereale (englanniksi)
ITIS: Secale cereale (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Secale cereale (englanniksi)
Flora of China: Secale cereale (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Rye (Secale cereale) (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Secale cereale (rye) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q12099  Wikispecies: Secale cereale  AoFP: 1730  APA: 5023  APDB: 51920  APNI: 61526  BioLib: 42535  BOLD: 121090  Calflora: 7439  CoL: 4W83N  Ecocrop: 1929  eFloraSA: Secale_cereale  EoL: 1115159  EPPO: SECCE  EUNIS: 192376  FloraBase: 603  FoAO2: Secale cereale  FoC: 200026257  FoIO: SECCER  GBIF: 2705966  GrassBase: imp09295  GRIN: 317600  iNaturalist: 79021  IPA: 6393  IPNI: 421164-1  IRMNG: 10202637  ITIS: 42090  MichiganFlora: 2216  NatureServe: 2.131894  NBN: NBNSYS0000014824  NCBI: 4550  NZOR: 6be45e8d-3526-4a82-8d9d-744ab27696c1  NZPCN: 2667  Observation.org: 7434  Open Tree of Life: 553015  PalDat: Secale_cereale  Plant List: kew-441740  PLANTS: SECE  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:421164-1  Tropicos: 25509953  VASCAN: 7947  VicFlora: 3af816eb-eda1-4161-ab00-c9d7c8e1f434  WisFlora: 5018  WFO: wfo-0000898524  Laji.fi: MX.40544 
Fanny Churberg: Ruiskuhilaita. (1876)
Ruisrouhetta.
Steve Miller (muusikko)

| Steve Miller |
| --- | --- |
 Steve Miller vuonna 2010.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Steven Haworth Miller
Syntynyt: 5. lokakuuta 1943 (ikä 81) Milwaukee, Wisconsin, Yhdysvallat
Ammatti:  Muusikko
Puoliso:  Janice Ginsberg Miller
Muusikko
Taiteilijanimi:  Steve Miller
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1962-
Tyylilajit:  rock, blues
Soittimet:  laulu, kitara, huuliharppu, koskettimet
Yhtyeet:  Steve Miller Band
Levy-yhtiöt:  Capitol Records 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Steve Miller, koko nimeltään Steven Haworth Miller (s. 5. lokakuuta 1943 Milwaukee) on yhdysvaltalainen muusikko. Hän on nimeään kantavan Steve Miller Bandin perustaja ja ainut nykyisessä kokoonpanossa jäljellä oleva alkuperäisjäsen. Miller on yhtyeen pääasiallinen lauluntekijä, laulusolisti, huuliharpisti, kosketinsoittaja ja yksi kitaristeista. Hänet nimettiin Rock and Roll Hall of Famen kunniagalleriaan vuonna 2016.lähde? Nykyisen sähkökitaran uranuurtaja Les Paul (oik. Lester William Polsfuss) oli hänen kummisetänsä ja Les Paul opetti hänelle kitaran perussoinnut Millerin ollessa 5-vuotias.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  SNAC
Allari Seppä

Allari Seppä (24. heinäkuuta 1896 Nakkila – 6. huhtikuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen tuberkuloosiin erikoistunut lääkäri.
Henkilöhistoria

Sepän vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Robert Seppä ja Aleksandra Johanna Yrjölä ja puoliso vuodesta 1923 Viva Alli Helander. Seppä tuli ylioppilaaksi 1915 ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1921 ja lisensiaatiksi 1928. Hän oli Takaharjun parantolan alilääkäri 1925–1926, Helsingin tuberkuloosisairaalan apulaislääkäri 1929–1931, Tarinaharjun keuhkotautiparantolan ylilääkäri 1931–1945, Kuopion kaupungin tuberkuloosihuoltotoimiston lääkäri 1933–1945 ja Helsingin tuberkuloosipiirin johtaja ja ylilääkäri 1945–1954. Allari oli myös Koe-nimisen lääketieteellisen tutkimuslaitoksen perustajia ja työntekijä 1929–1931 ja Helsingin yliopiston tuberkuloosiopin ylimääräinen apulaisopettaja vuodesta 1946. Sotasairaalan lääkärinä hän toimi 1939–1940 ja 1941–1944.
Julkaisuja

Kertomus Pohjois-Savon keuhkotaudin vastustamisyhdistyksen 30-vuotisesta toiminnasta, Kuopio: Pohjois-Savon keuhkotaudin vastustamisyhdistys, 1938, toim. Allari Seppä muiden kanssa, 64 s.
Tarinaharjun parantolan vuosikertomus vuodelta 1945, Kuntainliitto, Tarinaharjun parantola, 1946, 36 s.
Lääkärin, sairaanhoitajan ja papin yhteistyö, Helsinki: Suomen sairaanhoitajain kristillinen seura, 1949, Allari Seppä, Mervi Ahla, Juhani Reinilä, 19 s.
Tarinaharjun parantola 1931–1951, Kuopio: Tarinaharjun parantola, 1952, Unto K. Eskelinen, Martti Linkola, Olavi Raunio, Allari Seppä, 84 s.
Matt Shakman

Matt Shakman	 (s. 8. elokuuta 1975 Ventura, Kalifornia) on yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvaohjaaja ja entinen lapsinäyttelijä.
Koulutus

Shakman suoritti vuonna 1997 tutkinnon Yalen yliopistossa.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Suomenkielinen nimi | Alkuperäinen nimi | Tehtävät |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | Cut Bank | Cut Bank | ohjaaja |
| 2025 | The Fantastic Four: First Steps | The Fantastic Four: First Steps | ohjaaja |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Suomenkielinen nimi | Alkuperäinen nimi | Tehtävät |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | Amyn lailla | Judging Amy | ohjaaja |
| 2005 | Mullan alla | Six Feet Under | ohjaaja |
| 2005 | Tunteet pelissä | One Tree Hill | ohjaaja |
| 2006 | Lapsuuteni luuserina | Everybody Hates Chris | ohjaaja |
| 2006 | Teoria miehistä | Men in Trees | ohjaaja |
| 2006–2007 | Perhesiteet | Brothers & Sisters | ohjaaja |
| 2007 | Yhdeksän yhteyttä | The Nine | ohjaaja |
| 2007–2012 | House | House | ohjaaja |
| 2007–2017 | Elämää Philadelphiassa | It's Always Sunny in Philadelphia | ohjaaja, tuottaja |
| 2008–2009 | Ruma Betty | Ugly Betty | ohjaaja |
| 2011–2015 | Kosto | Revenge | ohjaaja |
| 2012 | Isän tyttö | Raising Hope | ohjaaja |
| 2012 | Kolme miestä ja tyttö | New Girl | ohjaaja |
| 2012 | Mad Men | Mad Men | ohjaaja |
| 2012 | Petolliset enkelit | GCB | ohjaaja |
| 2014 | Fargo | Fargo | ohjaaja |
| 2017 | Game of Thrones | Game of Thrones | ohjaaja |
| 2019 | The Boys | The Boys | ohjaaja |
| 2019 | Succession | Succession | ohjaaja |
| 2021 | WandaVision | WandaVision | ohjaaja |
HMS Plucky (J295)

| HMS Plucky |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Harland and Wolff, Belfast
Kölinlasku:  20. huhtikuuta 1943
Laskettu vesille:  29. syyskuuta 1943
Palveluskäyttöön:  10. joulukuuta 1943
Loppuvaihe:  romutettu 1962
Tekniset tiedot
Uppouma:  850 t
Pituus:  68,58 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,82 m
Syväys:  2,59 m
Koneteho:  2 000 shp
Nopeus:  16,5 solmua
Miehistöä:  85
Aseistus
Aseistus:  1 x QF 4" (102 mm) Mk V -ilmatorjuntatykki 4 x Oerlikon 20 mm
HMS Plucky (viirinumerot M295 ja J295) Britannian kuninkaallisen laivaston 1943 valmistunut Algerine-luokan miinanraivaaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Harland and Wolffilta Belfastista, missä köli laskettiin 20. huhtikuuta 1943 telakkanumerolla 1203. Alus laskettiin vesille 29. syyskuuta ja valmistui vielä samana vuonna 10. joulukuuta.
Palvelus

Alus saapui 15. kesäkuuta 1956 hinattuna romutettavaksi Clayton and Davielle Dunstoniin.
HMS Pincher (J294)

| HMS Pincher |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Harland and Wolff, Belfast
Kölinlasku:  11. tammikuuta 1943
Laskettu vesille:  19. elokuuta 1943
Palveluskäyttöön:  12. marraskuuta 1943
Loppuvaihe:  romutettu 1962
Tekniset tiedot
Uppouma:  850 t
Pituus:  68,58 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,82 m
Syväys:  2,59 m
Koneteho:  2 000 shp
Nopeus:  16,5 solmua
Miehistöä:  85
Aseistus
Aseistus:  1 x QF 4" (102 mm) Mk V -ilmatorjuntatykki 4 x Oerlikon 20 mm
HMS Pincher (viirinumerot M294 ja J294) Britannian kuninkaallisen laivaston 1943 valmistunut Algerine-luokan miinanraivaaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Harland and Wolffilta Belfastista, missä köli laskettiin 11. tammikuuta 1943 telakkanumerolla 1202. Alus laskettiin vesille 19. elokuuta ja valmistui vielä samana vuonna 12. marraskuuta.
Palvelus

Alus saapui 7. maaliskuuta 1962 hinattuna romutettavaksi Clayton and Davielle Dunstoniin.
Pienikorvakettu

| Pienikorvakettu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Heimo::  Koiraeläimet Canidae
Suku::  Atelocynus
Laji::  microtis
Kaksiosainen nimi
 Atelocynus microtis  (Sclater, 1883) 

Katso myös
   Pienikorvakettu Wikispeciesissä   Pienikorvakettu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pienikorvakettu (Atelocynus microtis), joka tunnetaan myös nimellä pienikorvakoira, zorro negro tai kärppäkettu eli amazoniankoira on Etelä-Amerikassa tavattava koiraeläin. Amazonin sademetsässä esiintyvää lajia havaitaan luonnossa vain harvoin ja sen elintavoista tiedetään vain vähän. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt sen silmälläpidettäväksi lajiksi.
Taksonomia

Pienkorvaketun kuvaili tieteelle Philip Lutley Sclater vuonna 1883. Pienkorvakettu on monotyyppinen laji, eli sillä ei yleensä katsota olevan alalajeja. Aikaisemmin sille on luokiteltu alalajit A. m. microtis ja A. m. sclateri. Alalajeja ei kuitenkaan enää hyväksytä laajalti. Laji on aiemmin myös luokiteltu vaihtelevasti sukuihin Lycalopex, Cerdocyon ja Dusicyon. Nykyisin se luokitellaan kokonaan omaan sukuunsa Atelocynus ja sen lähin sukulainen on pensaskoira (Speothos).
Koko ja ulkonäkö

Pienkorvakettu on keskikokoinen koiraeläin. Sen paino on 6,5-10 kg, ruumiin pituus 61-100 cm ja korkeus 25-36 cm. Naaraat voivat olla uroksia suurempia. Raajat ovat lyhyet ja sirot, ruumis puolestaan tanakka. Lyhyen turkin väritys vaihtelee mustasta ruskeaan ja harmaaseen. Jotkin yksilöt saattavat olla punertavia. Ei ole täysin selvää, millä perusteella väritys vaihtelee. Se saattaa riippua esimerkiksi yksilön iästä tai elinympäristöstä. Päässä kuono on pitkä ja solakka. Korvat ovat pyöreät ja lyhyet. Tassuissa varpaiden välissä on osittaiset ihopoimut. Häntä on tuuhea.
Levinneisyys ja elinympäristö

Pienkorvakettua tavataan osissa Brasiliaa, Boliviaa, Ecuadoria, Kolumbiaa ja Perua. Sitä saattaa esiintyä myös Venezuelassa. Pohjoisimmillaan sitä tavataan Kolumbian Mitússa ja eteläisimmillään Boliviassa. Itäisimmillään sitä on tavattu Brasilian Viseussa ja läntisimmillään Rio Santiagossa Perussa. Mahdollisesti lajia on historiallisesti esiintynyt myös Andien länsipuolella, jossa sen ei tiedetä esiintyvän nykyisin.
Pienkorvaketun elinympäristö käsittää koskematonta sademetsää Amazonin alueella. Sitä havaitaan usein jokien tai purojen läheisyydessä ja korkeimmillaan aina 2 000 metrin korkeudella merenpinnasta.
Elintavat

Pienkorvaketun elintavoista luonnossa tiedetään vain hyvin vähän. Sen käyttäytymisestä tiedetään lähinnä tarhattuna eläneiden yksilöiden perusteella. Pienkorvakettu elää yleensä yksin. Se on hyvä uimari ja saattaa myös metsästää uiden. Maalla se liikkuu lähes kissamaisen sulavasti. Lyhyet jalat auttavat sitä liikkumaan tiheässä metsässä. Urokset voivat erittää myskiä häntärauhasistaan. Suuttuneina ne nostavat pystyyn selkäkarvansa. Naaraat liikkuvat tutkimusten perusteella 8 km² kokoisella alueella ja urokset 30 km².
Pienkorvaketut käyttävät ravinnokseen eläimiä ja kasveja. ne syövät esimerkiksi hedelmiä, kaloja, hyönteisiä, sammakkoja, lintuja ja pieniä nisäkkäitä, kuten aguteja, pussieläimiä ja jyrsijöitä. Ne metsästävät yksin tai pareina.
Pienkorvaketut lisääntyvät ilmeisesti huhtikuun ja joulukuun välisenä aikana. Pennut syntyvät toukokuun ja kesäkuun välillä. Pennuista tulee luultavasti sukukypsiä suurin piirtein yksivuotiaina. Tarhattuna pienkorvaketut ovat eläneet 9–11-vuotiaiksi.
Uhat ja suojelu

Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt pienkorvaketun silmälläpidettäväksi lajiksi. Sitä esiintyy laajalla alueella, mutyta toisaalta sitä pidetään myös hyvin harvinaisena. Lajista tehdään havaintoja vain harvoin. Uhkia lajille ovat elinympäristön tuhoutuminen, saaliseläinten harvinaistuminen ja taudit. Elinympäristöjä uhkaavat esimerkiksi maatalouden leviäminen ja metsänhakkuut. Koirat saattavat levittää tauteja, kuten parvovirusta ja penikkatautia.
Aiheesta muualla

ITIS: Atelocynus microtis (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Atelocynus microtis:  Wikidata: Q331850  Wikispecies: Atelocynus microtis  ADW: Atelocynus  ARKive: atelocynus-microtis  CoL: J8SQ  EoL: 312857  GBIF: 2434454  iNaturalist: 42097  IRMNG: 10860780  ITIS: 552773  IUCN: 6924  MDD: 1005938  MSW: 14000693  NCBI: 68722  Paleobiology Database: 232941  Paleobiology Database: 232941 
Canis microtis:  Wikidata: Q109647093  CoL: QLXP  GBIF: 5219233  ITIS: 622017 
Piirros pienkorvaketun kallosta.
Piirroksessa vuodelta 1890.
Pienkorvakettu valokuvassa Perussa.
Haven (Dark Tranquillityn albumi)

| Haven Dark Tranquillity |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2000
 Julkaistu: 25. heinäkuuta 2000
 Tuottaja(t): Dark Tranquillity ja Fredrik Nordström
 Tyylilaji: melodinen death metal
 Kesto: 43.09
 Levy-yhtiö: Century Media Records
Dark Tranquillityn muut julkaisut
| Projector 1999 | Haven 2000 | Damage Done 2002 |
Haven on death metal -yhtye Dark Tranquillityn 25. heinäkuuta 2000 julkaistu viides studioalbumi. Albumilla yhtyeen kokoonpano on muuttunut edellisen Projectorin äänityksen aikaisesta ja yhtyeen tyyli palasi osittain raskaampaan tyyliin. Jälkikäteen albumia on kutsuttu välivaiheeksi kokeellisen Projectorin ja seuraavan Damage Done -albumin välillä kun yhtye etsi oikeaa balanssia.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | The Wonders at Your Feet | Brändström, Jivarp, Henriksson | 3.02 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Not Built to Last | Jivarp, Henriksson, Brändström | 3.38 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Indifferent Suns | Nicklasson, Henriksson | 3.35 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Feast of Burden | Henriksson, Jivarp | 3.25 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Haven | Jivarp, Henriksson | 3.32 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | The Same | Brändström, Jivarp, Henriksson | 3.10 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Fabric | Brändström | 3.56 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Ego Drama | Jivarp, Henriksson | 4.34 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Rundown | Henriksson, Jivarp | 3.53 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Emptier Still | Henriksson | 3.39 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | At Loss for Words | Jivarp, Henriksson | 6.42 |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  | 43.09 |  |  |  |  |  |  |
| Remastered Reissue (2009) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 12. | In Sight | Stanne, Jivarp, Henriksson | 4.12 |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Misery in Me | Stanne, Jivarp, Sundin, Henriksson | 4.39 |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Cornered | Henriksson, Brändström | 3.59 |  |  |  |  |  |  |
| 15. | The Wonders At Your Feet (live)  | Brändström, Jivarp, Henriksson | 3.45 |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Mikael Stanne – laulu
Anders Jivarp – rummut
Martin Henriksson – kitarat
Niklas Sundin – kitarat
Michael Nicklasson – basso
Martin Brändström – elektroniikka
Arviot

Allmusic:
Soundi:
Aiheesta muualla

Haven (Dark Tranquillityn albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Haven Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
| n k Dark Tranquillity |
| --- | --- |
 Mikael Stanne  Christopher Amott  Martin Brändström  Johan Reinholdz  Christian Jansson  Joakim Strandberg Nilsson   Anders Fridén  Fredrik Johansson  Michael Nicklasson  Daniel Antonsson  Martin Henriksson  Anders Jivarp  Niklas Sundin  Anders Iwers 
Studioalbumit:  Skydancer  The Gallery  The Mind’s I  Projector  Haven  Damage Done  Character  Fiction  We Are the Void  Construct  Atoma  Moment  Endtime Signals 
EP:t:  A Moonclad Reflection  Of Chaos and Eternal Night  Enter Suicidal Angels  Lost to Apathy  Zero Distance 
Kokoelmat:  Tranquillity  Exposures – In Retrospect and Denial  Manifesto of Dark Tranquillity  Yesterworlds  The Dying Fragments 
Videojulkaisut:  Zodijackyl Light  Live Damage  Where Death Is Most Alive  The Dying Fragments  For the Fans 
Muuta: diskografia
Tornipöllö

| Tornipöllö |
| --- | --- |
 Tornipöllön alalaji Tyto alba alba.
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pöllölinnut Strigiformes
Heimo::  Tornipöllöt Tytonidae
Suku::  Tornipöllöt Tyto
Laji::  alba
Kaksiosainen nimi
 Tyto alba  (Scopoli, 1769) 
 Tornipöllön levinneisyys, sisältäen alalajit.
Katso myös
   Tornipöllö Wikispeciesissä   Tornipöllö Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tornipöllö (Tyto alba) on tornipöllöjen heimoon kuuluva keskikokoinen pöllölintu.
Koko ja ulkonäkö

Tornipöllö on 33–39 cm pitkä ja sen siipiväli on 80–95 cm. Sen ruumis on hoikka, sillä on pitkät siivet ja jalat, jotka roikkuvat usein lennon aikana. Höyhenpuku on vaalea. Huomiota herättää erityisesti valkoinen ja sydämenmuotoinen naama, jota ympäröi kapea, ruosteenvärinen reunus. Tornipöllön silmät ovat mustat. Selkäpuoli on helmenharmaa ja siinä on pieniä, mustia ja valkeita täpliä. Sukupuolet ovat hyvin samannäköisiä, koiras on usein vaaleampi ja naaraan höyhenpuvussa on enemmän mustia pilkkuja kuin koiraalla.
Koko ja ulkonäkö > Muuntelu

Länsi- ja Etelä-Euroopassa ja Länsi-Kanariansaarilla elävän alba-alalajin sekä Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässä erlangeri-alalajin alapuolen väritys on puhtaanvalkea, kun taas Pohjois-, Keski- ja Itä-Euroopan guttata-, Itä-Kanariansaarien gracilirostris- ja Madeiran schmitzi-alalajien alapuoli on kellanoranssi.
Ääntely

Ääninäyte
Äänitetty Walesissa
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Naaras pitää hyrinää, koiras taas harvemmin. Varoitusääni on kimeä, hiova kirkaisu, joka kuuluu usein lennossa. Laulu on noin kahden sekunnin mittainen, usein toistuva, raikuva ja säröilevä ”shrrrriiiih”. Poikasten kerjuuääni on noin puolen sekunnin mittainen käheä kuorsaus.
Tornipöllöt ääntelevät matalasti. Varsinkin soidinmenojen aikaan kuulet varmasti matalan huhuun.