stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
John Tate

John Tate
John Torrence Tate (13. maaliskuuta 1925 – 16. lokakuuta 2019) oli yhdysvaltalainen matemaatikko, joka tunnetaan varsinkin työstään algebrallisen lukuteorian alueella.
Tate opiskeli Emil Artinin johdolla ja valmistui Princetonin yliopistosta. Hän työskenteli vuosina 1950–1994 Harvardissa ja opetti sittemmin Teksasin yliopistossa Austinissa.
Tate oli aikansa huomattavimpia tutkijoita, ja hänelle myönnettiinkin vuonna 2002 Wolfin palkinto yhdessä Mikio Satōn kanssa. Vuonna 2010 Tatelle myönnettiin Abelin palkinto.
Jordache

| Jordache Enterprises |
| --- | --- |

Perustettu:  1969, Jordache Enterprises 1979
Perustaja:  Nakashin veljekset
Kotipaikka:  New York, Yhdysvallat
Toimiala:  vaatetusteollisuus
Kotisivu:  www.jordache.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jordache Enterprises [dʒɔːɹdæʃ] on yhdysvaltalainen monialayritys, joka tuli alun perin tunnetuksi 1970-luvun lopulla Jordache-merkkifarkkujen valmistajana. Nykyisin se on mukana monella toimialalla ja omistaa muun muassa enemmistön Israelin toiseksi suurimmasta lentoyhtiöstä Arkiasta.
Historiaa

Yrityksen perustivat vuonna 1969 Israelista New Yorkiin muuttaneet veljekset Joe, Ralph, David ja Avi Naccache, myöhemmin Nakash. Nimi Jordache on muodostettu heidän etunimiensä aluista ja alkuperäisen sukunimen lopusta, mutta Jordache esiintyy sukunimenä Irwin Shaw’n vuonna 1969 ilmestyneessä sukukronikassa Menestyksen maku ja sen pohjalta tuotetussa tv-sarjassa Rikas, rakas, köyhä, varas (1976).
Jordache aloitti merkkifarkkujen vähittäiskauppana, jolla oli 1970-luvun puolessavälissä neljä myymälää New Yorkissa. Kun yksi niistä ryöstettiin ja tuhopoltettiin vuoden 1977 sähkökatkoksen aikana, veljekset päättivät investoida vakuutuskorvausrahat yrityksen uuteen strategiaan, omien merkkifarkkujen valmistukseen ja myyntiin. Ajoitus oli oikea, sillä kuluttajat olivat juuri siirtymässä yleisfarkkumerkeistä, kuten Levi’sista, designer-farkkuihin, kuten Calvin Klein ja Gloria Vanderbilt.
Veljekset sijoittivat vuonna 1979 yli puoli miljoonaa dollaria rohkeaan mainoselokuvaan, jossa yläosaton nainen ratsastaa hevosella vedessä kuin lainelautailija, yllään vain tiukat Jordache-farkut. Valtakunnalliset tv-kanavat kieltäytyivät esittämästä filmiä, mutta se sai kulttimainetta pienten paikalliskanavien kautta. Myös kampanjaan liittyviä lehtimainoksia kieltäydyttiin julkaisemasta. Syksyllä 1980 Jordachen mainoszeppeliini tuhoutui New Jerseyn Lakehurstissä, samassa paikassa kuin saksalaisten Hindenburg 43 vuotta aiemmin.
Syksyn 1981 paikkeilla Jordache tuotti noin 1,2 miljoonaa farkkuparia kuukaudessa muun muassa Louisianassa ja myi niitä 25 maassa. Sillä oli myös halvempi farkkumerkki Alessio sekä lastenvaatteiden, vapaa-ajanjalkineiden, käsilaukkujen ja urheiluvaatteiden mallistoja. Lisäksi Jordache lisensioi tuotemerkkiään rintaliivien, sukkahousujen, lasten nukkien ja vauvojen vaippahousujen valmistajille. Nakashin veljekset alkoivat myös sijoittaa muihin vaatemerkkeihin ja rahoittivat 1982 alkuun muun muassa Guess-merkin, mistä aiheutui myöhemmin Jordachelle kallis oikeusriita.
1990-luvulla Jordachen lisensointi ulottui vähitellen yhä kauempana farkkubisneksestä oleviin tuoteryhmiin, kuten vauvanvaippoihin, sateenvarjoihin ja matkalaukkuihin. Merkin vetovoima laski, ja sen tuotteita alkoi nähdä lähinnä halpamyymälöissä.
Yrityksen muita vaatemerkkejä ovat Jordachen lisäksi Earl Jeans, Kikit Jeans, Maurice Sasson, Fubu Ladies, Airport, Blue Star ja Gasoline. Lisäksi Jordache on valmistanut denim-tuotteita muun muassa Gapille, Tommy Hilfigerille, Levi’sille ja Abercrombie & Fitchille..
Nakashin veljekset ovat sijoittaneet vaatebisneksestä peräisin olevia varojaan Yhdysvalloissa ja Israelissa myös muiden toimialojen yrityksiin, kuten kiinteistöbisnekseen, lentomatkailuun, elintarviketuotantoon, hotelleihin ja ravintoloihin.
Käännös suomeksi
John Taylor (ratamoottoripyöräilijä)

John Robert "Jock" Taylor, (aka Lentävä skotti) (9. maaliskuuta 1954 Pencaitland, East Lothian, Skotlanti – 15. elokuuta 1982 Imatra, Suomi) oli skotlantilainen sivuvaunullisten moottoripyörien vuoden 1980 ratamoottoripyöräilyn maailmanmestari. Hänen kuolemaan johtanut onnettomuutensa vuoden 1982 Imatranajossa johti MM-kilpailujen päättymiseen kyseisessä kaupungissa.
Taylorin parina sivuvaunussa toimi ruotsalainen Benga Johansson. He ajoivat 700-kuutioisten sarjassa Windle-Yamaha-merkillä. 15. elokuuta 1982 ei Imatran sää suosinut kilpailijoita. Huolimatta Saksan Anton Mangin aiemmin esittämästä vaatimuksesta keskeyttää kilpailu sateen vuoksi, päätti kilpailun tuomaristo kuitenkin jatkaa sitä. Päätöksellä oli kohtalokkaat seuraukset: Jock Taylorin ohjaama pyörä suistui radalta maalisuoran päässä. Johansson tipahti kyydistä, mutta ei loukkaantunut turmassa. Taylor ei ollut yhtä onnekas. Hän iskeytyi sähköpylvääseen. Pelastushenkilökunnan yrittäessä saada häntä pois kaatuneen pyörän alta heihin törmäsi suomalaiskaksikko Vesa Bienek-Pentti Niinivaara, jotka myös olivat menettäneet ajoneuvonsa hallinnan märällä asfaltilla. Bienek sekä Taylor kuljetettiin sairaalaan, jossa Taylor kuoli myöhemmin vammoihinsa.
Taylor oli toinen Imatranajossa surmansa saanut henkilö ja hänen kuolemaan johtanut onnettomuutensa käytännössä näivetti kyseiset ajot: Seuraavana vuonna ajot olivat menettäneet MM-kilpailut, mutta niitä jatkettiin vielä EM-tasolla. Lopullisesti moottorit vaikenivat Vuoksen rannalla 1986.
Jock Taylorille muistolle paljastettiin 2. elokuuta 2008  muistomerkki aiemmin Imatranajossa kuolleen Vernon Cottlen muistomerkin viereen.
Orpoteos

Orpoteos (ruots. föräldralöst verk) on tekijänoikeuden suojaama teos, jonka kaikkia tekijöitä ei tiedetä tai tunnisteta tai heitä ei voida tavoittaa. Teos voidaan nimetä orvoksi vasta sen jälkeen kun oikeudenhaltijoita on koetettu perusteellisesti selvittää ja selvityksen tulokset on kirjattu tarkoitusta varten osoitettuun tietokantaan. Laki orpoteosten käyttämisestä säädettiin Suomessa vuonna 2013 ja sen soveltamista säätävä asetus vuonna 2014.
Paavo Sjöberg

| Paavo Oskari Sjöberg |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. kesäkuuta 1930 Kiikala
Kuollut: 10. kesäkuuta 2012 (81 vuotta) Salo
Ammatti:  Maatalous, Harmonikanopettaja
Muusikko
Aktiivisena:  1979 - 2003
Soittimet:  Harmonikka
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Paavo Sjöbergin yhtye vuonna 1960, vasemmalta Aaro Lehtinen, Leo Väänänen, Paavo Sjöberg, Kauko Laakkio ja Jussi Valto
Paavo Oskari Sjöberg (29. kesäkuuta 1930 Kiikala – 10. kesäkuuta 2012 Salo)
 oli suomalainen säveltäjä ja harmonikansoittaja, jonka kappaleita on osallistunut eri kilpailuihin. 
Pidättekö tangosta kappale sai voiton Sata-Häme Soi kilpailussa vuonna 1987  ja kappale 
Salon seudun polkka voitti Hyvinkään harmonikkaviikolla vuonna 1982.
Nuorena Sjöberg harjoitteli lasinpuhallusta ja siirtyi Horsman konepajalle vuonna 1947 jossa kehitteli lumilinkoja ja myllyjä. Sjöbergillä oli myös oma yritys Salon Myllyosat.
Vuonna 1979 Sjöberg perusti Salon Seudun Harmonikkakerhon ja johti SALONki-orkesteria vuoteen 2001 asti. Sjöbergille myönnettiin Salo-mitali vuonna 1989 ja Tasavallan presidentti myönsi hänelle director musices arvonimen ja Harmonikkaliitto myönsi hänelle kultaisen ansiomerkin.
Aiheesta muualla

Paavo Sjöbergin sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Olinda

| Olinda |
| --- | --- |

 lippu
 Olinda
 Koordinaatit: 8°0′32″S, 34°51′18″W 
Valtio:  Brasilia
Osavaltio:  Pernambuco
 
 www.olinda.pe.gov.br 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Olinda on kaupunki Brasiliassa Pernambucon osavaltiossa. Se sijaitsee Brasilian koillisosassa Atlantin rannalla Recifen pohjois- ja Paulistan eteläpuolella. Tämä 381 502[lähde? ] asukkaan kaupunki on yksi Brasilian parhaiten säilyneitä siirtomaa-ajan kaupunkeja.
Olindassa järjestetään vuosittain karnevaali, joka muistuttaa hyvin paljon perinteisiä portugalilaisia karnevaaleja, mutta on saanut vaikutteita afrikkalaisista tansseista. Toisin kuin Rio de Janeirossa ja Salvadorissa Olindassa ei tarvitse maksaa parhaista paikoista. Kaikki juhlinta tapahtuu kaduilla, joilla esiintyy satoja pieniä musiikkiryhmiä.
Historia

Portugalilainen Duarte Coelho Pereira perusti Olindan vuonna 1535 ja kaupungin oikeudet se sai 12. maaliskuuta 1537. Olinda oli Pernambucon pääkaupunki vuoteen 1631, jolloin hollantilaiset valtasivat alueen ja tuhosivat kaupungin suurelta osiin. Hollantilaiset siirsivät pääkaupungin seitsemän kilometriä etelään Recifeen.
Luonnollisen kauneutensa lisäksi Olinda on Brasilian tärkeimpiä kulttuurikeskuksia. Vuonna 1982 UNESCO listasi sen maailmanperintöluetteloonsa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Olinda Wikimedia Commonsissa
Olinda On-line (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (portugaliksi)
Olinda UNESCON sivuilla (englanniksi)
Orquesta Aragón

| Orquesta Aragón> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1939–
Tyylilaji:  latinalaisamerikkalainen musiikki
Kotipaikka:   Kuuba
Laulukieli:  espanja
Infobox OKNimi-testi OK: 
Orquesta Aragón on kuubalainen 1930-luvulla perustettu charanga-yhtye. Yhtye on 1950-luvulta lähtien tehnyt myös cha cha cha -musiikkia. Yhtyeen perusti Orestes Aragón Cantero 30. syyskuuta 1939. Yhtyeen nimi oli aluksi Ritmica de 39, mutta loppuvuodesta 1940 se muutettiin Orquesta Aragóniksi. Cantero sairastui vuonna 1948 vakavaan keuhkosairauteen ja joutui vetäytymään. Yhtye tekee musiikkia edelleen ja sen uusin albumi, En Route, ilmestyi vuonna 2001.
Paavo Seppänen (toimittaja)

Paavo Johannes Seppänen (1. huhtikuuta 1949 Virtasalmi – 4. tammikuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja pitkäaikainen Metsälehden päätoimittaja.
Seppänen opiskeli journalismia Tampereen yliopistossa, mutta jätti opinnot kesken siirryttyään työelämään. Uransa aikana hän työskenteli Savon Sanomissa, Uudenkaupungin Sanomissa ja Länsi-Uusimaassa. Välillä hän teki myös töitä freelancerina muun muassa Uusi Maailma -lehdessä. Hän oli myös perustamassa Lohjalle Länsi-Uudenmaan Sanomia. Metsälehden toimittaja hänestä tuli 1979, päätoimittaja 1983 ja Kustannusosakeyhtiö Metsälehden toimitusjohtaja 1995. Hän jäi eläkkeelle 2010.
Kun hän tuli Metsälehteen, se oli lakkautusuhan alla, ja hän sai levikin nousuun. Yhtiön toiminta laajeni samalla kirjoihin ja verkkopalveluihin.
Aiheesta muualla

Paavo Seppäsen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Paavo Simola

P. E. Simola.
Paavo Eevertti Simola (17. heinäkuuta 1902 Alatornio – 25. kesäkuuta 1961 Hämeenlinna) oli suomalainen lääkäri ja biokemisti. Hän oli Helsingin yliopiston lääketieteellisen kemian professori vuodesta 1933. Hän teki tutkimuksia yleisen biokemian ja fysiologisen kemian aloilta. Hänen isänsä oli professori Eevert Simola.
Aiheesta muualla

Järnefelt, Johan – Simola, Liisa Kaarina: / Simola, Paavo Eevertti (1902–1961). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  20.10.2002. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Orrefors

Orreforsin entinen lasitehdas vuonna 2018.
Orrefors on taajama Nybron kunnassa Ruotsin Kalmarin läänissä. Noin 750 asukkaan taajama on tunnettu lasitehtaastaan, jonka alku oli vuonna 1726 perustetussa rautaruukissa. Palkituista taidelasituotteista tunnettu Orreforsin lasitehdas suljettiin vuonna 2012. Paikkakunnalla toimi vuosina 1979–2014 myös lasialan ammattioppilaitos Riksglasskolan. 1950-luvun lopulla avattu tehtaan lasimuseo on yhä avoinna kesäisin. Orreforsissa on myös sahalaitos, hotelli, pari retkeilymajaa ja leirintäalue.
Käännös suomeksi
Paavo Siljamäki

| Paavo Siljamäki |
| --- | --- |
 Paavo Siljamäki vuonna 2007
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. huhtikuuta 1977 (ikä 47)
Ammatti:  DJ, tuottaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  P.O.S. Silky-Mac Cybersonic Pump2Funk
Aktiivisena:  1990–
Tyylilajit:  trance, electronica
Yhtyeet:  Above & Beyond
Levy-yhtiöt:  Anjunabeats
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Paavo Olavi Siljamäki (s. 25. huhtikuuta 1977) on suomalainen tanssimusiikkiartisti ja brittiläisen trance-yhtye Above & Beyondin jäsen. ”Paavo Olavi Siljamäki” (tai ”P.O.S” lyhennettynä) on hänen sooloprojektinsa. Tämän lisäksi Siljamäki on myös ollut jäsenenä yhtyeissä Aalto, Dirt Devils, Free State, Rollerball, Tranquility Base, Zed-X ja OceanLab. Hän on myös tehnyt musiikkia eri artisteille.
Hän on perustanut yhtyetovereidensa kanssa trance-musiikkia julkaisevan Anjunabeats-levy-yhtiön.
Aiheesta muualla

Paavo Siljamäki Twitterissä
Nyt.fi: Dj Paavo Siljamäki tienaa miljoonia – Suomessa hänestä ei tiedetä juuri mitään
Siljamäen The world through my eyes -valokuvablogi
Siljamäen valokuvia Instagrammissa
Joukkotiedotusväline

Joukkotiedotusväline, eli joukkoviestin on viestinnän väline - kuten lehdistö, radio ja televisio, jonka kohderyhmänä on ihmisjoukko; suuri yleisö (kansalaiset).
Joukkotiedotusvälineiden vaikutus

Joukkotiedotusvälineitä on käytetty informaation jakamiseen. Laajettuaan joukkotiedotusvälineet ovat ryhtyneet myös viihdyttämään vastaanottajiaan, jolloin on herännyt kysymys joukkotiedotusvälineiden tiedotusluonteesta. Sensaatiouutisten ja sarjakuvien avulla levikkiään kasvattanut keltainen lehdistö muutti sanomalehtien luonnetta pysyvästi 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa. Sillä oli apunaan kehittynyt teknologia, pääomaa ja lukutaitoinen asiakaskunta. Samalla vanha suullinen perinne nujerrettiin.
Alvin Toffler jakaa kirjassaan Third Wave tiedotuksen agraariin, teolliseen ja jälkiteolliseen. Eurooppalais-yhdysvaltalaisesta näkökulmasta ensimmäinen kattava joukkotiedotus olivat katolilaisen kirkon saarnastuolista luetut kuulutukset, jossa kirkko pystyi säätelemään tiedotuskanavan käyttöä. Toisessa vaiheessa tuli protestanttinen vallankumousselvennä, kirjapainotaito sekä 1700-luvulla sanomalehdet, mikä jatkui radiolla ja televisiolla. Jo ennen sähköistä viestintää on merkittävää viestimien osaa, painettua sanaa pääasiassa päivälehdistöä tarkoittaen kutsuttu neljänneksi valtiomahdiksi. Kolmannessa aallossa joukkotiedottaminen laajenee omaehtoisemmiksi kustanteiksi ja verkottuu.
Tiedotusvälineitä voidaan käyttää erilaisiin tarkoitusperiin vaikutuskanavana: kaupallisiin tarkoituksiin tai poliittisiin tarkoituksiin mielipidemuokkaajina. Vapaat tiedotusvälineet voivat olla vallanpitäjien ”vartijoita” tuomalla esiin epäkohtia.
Massatiedotusvälineillä on myös kulttuurisia vaikutuksia. Kaikkialle yhtenäisenä levitettävä kaupallinen tiedotus ja viihde on nähty usein kulttuurien monimuotoisuutta uhkaavana tekijänä.
Joukkotiedotusvälineet Suomessa

Ruotsin vallan aikana joukkotiedotusvälineenä toimivat arkkiveisut.
Kirkolla oli merkittävä rooli tiedottajana Suomen suuriruhtinaskunnassa. Säännöllisesti toistuvat jumalanpalvelukset tarjosivat foorumin myös virallisten tiedotteiden lukemiseen. Suomenkielinen julkaisutoiminta vilkastui 1850-luvun puolivälistä lähtien, mikä muutti kirkon aiempaa roolia tiedottajana. Kuitenkin vielä 1900-luvun alussa kirkolla oli tärkeä   rooli yleisen mielipiteen muodostamisessa.
Suomessa huomattava osa merkittävistä joukkotiedotusvälineistä kuuluu media-alan suurille toimijoille Sanomalle, Alma Medialle, Yleisradiolle ja MTV:lle.
Kansainvälisten uutisten uutisvalikoimaan vaikuttaa merkittävästi STT, jonka suurin lehtiomistaja on Sanoma, joka kustantaa muun muassa Helsingin Sanomat -päivälehteä. Näin ollen kansainvälisten uutisten osalta lehdistön Reutersilta tuleva uutisvirta on STT:n toimittamaa. Sen sijaan kotimaisissa aiheissa voi olla erilaisia painotuksia eri toimijoilla.[lähde? ]
Kaupallisesti vähälevikkisiä aatteellisia lehtiä tuetaan parlamentaarisella lehdistötuella, mikä tukee muun muassa eduskuntapuolueiden pää-äänenkannattajajien kustantamista.
Joukkotiedotusvälineiden ja valtiovallan välistä vuorovaikutussuhdetta kuvaa se, että monet kansanedustajat ja ministerit ovat ammatiltaan toimittajia. Kaikkiaan noin 15 % kansanedustajista onmilloin? toiminut jollain lailla toimittajinaselvennä.[lähde? ]
Merkittäviä suomalaisia poliittisia toimittajia ovat puoluelehtien päätoimittajat, Yleisradion poliittiset toimittajat sekä poliittisia asioita käsittelevät ajankohtaisohjelmien toimittajat, suurimpien päivälehtien pääkirjoittajat sekä vakiokolumnistit. Poliittisia toimittajia toimii myös ministereiden erityisavustajina eli poliittisina sihteereinä.[lähde? ]
Joukkotuhoase

Kuva Operaatio Ivyn Mike-ydinpommin räjähdyksestä.
Joukkotuhoaseet ovat suurten ihmisjoukkojen tappamiseen suunniteltuja aseita. Niihin lasketaan tavallisesti kuuluviksi  kemialliset aseet, biologiset aseet ja ydinaseet.
Joukkotuhoaseiden  käyttö on ollut vähäistä, koska suuren tuhovoiman vuoksi niiden käyttö aiheuttaa todennäköisesti vielä tuhoisamman vastaiskun. Usein joukkotuhoaseet suunnataan siviiliväestöä kohtaan. Joukkotuhoaseita käytettäessä uhreja ei voi rajoittaa pelkästään siviileihin tai sotilaisiin.
Ensimmäisiä joukkotuhoaseita olivat kemialliset ja biologiset aseet. Niiden käyttö kiellettiin Geneven sopimuksella vuonna 1925, jota täydennettiin Bioasekonventiolla vuonna 1972. Kemiallisten aseiden kieltosopimus solmittiin 1995.
Ydinaseita on käytetty sotatilanteessa kaksi kertaa: Hiroshiman ja Nagasakin pommituksissa elokuussa 1945. Ydinaseiden käyttö nosti joukkotuhoaseiden tuhoisuuden yleiseen keskusteluun.
Kylmän sodan aikana joukkotuhoaseiden uhka miellettiin lähinnä suurvaltojen mahdolliseksi iskuksi toisiaan vastaan ja siihen liittyvään vastaiskuun. Syyskuun 11. päivän iskut Yhdysvalloissa vuonna 2001 ja pernaruttokirjeet toivat puheisiin myös sellaiset joukkotuhoaseiskut, joihin ei voi tehdä vastaiskua. Huhu mahdollisista joukkotuhoaseista oli tärkein perustelu, jolla Yhdysvaltain johtama liittouma hyökkäsi Irakiin vuonna 2003.
Kansainvälisiä varoitusmerkintöjä

Myrkyllinen
Radioaktiivinen
Tartuntavaara
Kemiallinen ase
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joukkotuhoase Wikimedia Commonsissa
Olin nahjuksen vaimo

| Olin nahjuksen vaimo |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Aarne Tarkas
Käsikirjoittaja:  Aarne Tarkas
Tuottaja:  T. J. Särkkä
Säveltäjä:  Kalevi Hartti
Kuvaaja:  Olavi Tuomi
Leikkaaja:  Armas Vallasvuo
Lavastaja:  Aarre Koivisto
Pääosat:  Elina Pohjanpää Leif Wager Gerda Ryselin Pia Hattara
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomen Filmiteollisuus SF Oy
Ensi-ilta:  1961
Kesto:  100 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Olin nahjuksen vaimo on Aarne Tarkaksen ohjaama ja käsikirjoittama elokuva vuodelta 1961. Elokuvaan kuvattiin ulkokuvia poikkeuksellisesti myös Pariisissa.
Erään kriitikon mukaan elokuva kuuluu Tarkaksen tusinaelokuviin ja on häikäilemättömän sovinistinen. Yleisö kuitenkin piti elokuvasta, jossa tossun alla elävän rikkaan suvun pojan eroamassa oleva vaimo kirjoittaa kirjan avioliitostaan ja saattaa sillä miehensä sekä tämän suvun yleisen naurun kohteeksi. Toinen kriitikko katsoo, että elokuva on satiiri ja hämmentää aikansa rooliajattelua. Vaimon kirjan avulla hissukka löytää itsessään piilevän miehen. Aikalaiskritiikeissä elokuva sai jokseenkin myönteisen vastaanoton, muun muassa Martti Savo toteaa, että "sen koomillisuus tehoaa".
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Elina Pohjanpää  | … |  Liisa Kaski, o.s. Lahtinen   |
|  Leif Wager  | … |  maisteri Kaarlo Kaski   |
|  Gerda Ryselin  | … |  neiti Gertrud Kaski   |
|  Pia Hattara  | … |  Rouva Elma Malm   |
|  Marja Korhonen  | … |  Rouva Eva Helske   |
|  Maija Karhi  | … |  neiti Viivi Malm, "Vippe"   |
|  Hannes Häyrinen  | … |  ratsumestari evp. Wilhelm Malm   |
|  Leo Jokela  | … |  runoilija Uolevi Helske   |
|  Helge Herala  | … |  mainospäällikkö Hugo Ström, "Huppe"   |
|  Arvo Lehesmaa  | … |  toimitusjohtaja Henrik Kaski   |
|  Uljas Kandolin  | … |  autonkuljettaja Järvinen   |
|  Toivo Mäkelä  | … |  tuomari Simolin   |
|  Helvi Aunio  | … |  rouva Virtanen   |
|  Laila Rihte  | … |  nainen kirjakaupan edessä   |
|  Leo Riuttu  | … |  vahtimestari   |
|  Irja Rannikko  | … |  Stiina, palvelijatar   |
|  Alf Salin  | … |  mies hotellin ulkopuolella   |
|  Kaarlo Wilska  | … |  kirjallisen kerhon speaker   |
|  Eero Tolvanen  | … |  tilanhoitajan poika   |
Aiheesta muualla

Olin nahjuksen vaimo Elonet.
Jouko Kallioniemi

Jouko Kalervo Ultimo Kallioniemi (12. lokakuuta 1912 Helsinki – 13. lokakuuta 1982) oli suomalainen näytelmäkirjailija.
Näytelmiä

Rakkaus vai ystävyys? : kaksinäytöksinen näytelmä. Tammen näytelmiä 33. Tammi 1945
Häkkilinnut. 1961
Palkinnot

II palkinto Lahden kaupunginteatterin näytelmäkilpailussa 1960
Pablo Birger

| Pablo Birger |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Kansalaisuus:   argentiinalainen
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1953, 1955
Talli(t):  Gordini
Kilpailuja:  2
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Argentiinan Grand Prix 1953
Viimeinen kilpailu:  Argentiinan Grand Prix 1955
Pablo Américo Birger (7. tammikuuta 1924, Buenos Aires – 9. maaliskuuta 1966) oli argentiinalainen Formula 1 -kuljettaja.
Birger ajoi vuonna 1953 Argentiinan osakilpailun vuokratulla Simca-Gordinilla. Hänen osaltaan kilpailu päättyi 21. kierroksen kohdalla. Kaksi vuotta myöhemmin hän kokeili Argentiinan osakilpailua uudelleen Gordinin autolla, mutta joutui jälleen keskeyttämään, tällä kertaa ensimmäisen kierroksen jälkeen.
PH1

| PH1 |
| --- | --- |
 Kepler-64:n valokäyrä, johon on merkitty planeetta PH1:n ylikulut
Löytäminen
Löytäjä(t):  Planet Hunters
Löytöpäivä:  15. lokakuuta 2012
Havaintomenetelmä(t):  Ylikulkumenetelmä
Tähden ominaisuudet
Tähden nimi:  Kepler-64
Tähden massa:  1,93
Tähden spektriluokka:  F
Kiertoradan ominaisuudet
Isoakselin puolikas:  0,634 AU
Eksentrisyys:  0,0539
Kiertoaika:  0,379 v (138,506 vrk)
Inklinaatio:  90°
Fyysiset ominaisuudet
Massa:  0,53 MJ
Säde:  0,553 RJ
PH1 (tunnetaan myös nimellä Kepler-64b) on varmistettu eksoplaneetta, jonka löysivät Planet Hunters -projektin harrastelijatähtitieteilijät 15. lokakuuta 2012. Löytö pohjautui Kepler-avaruusteleskoopin keräämään dataan. Planeetta kiertää F-tyypin kääpiötähteä Kepler-64 noin 172 valovuoden päässä Maasta, Joutsenen tähdistön suunnalla. Planeetta on erityisen merkittävä siksi, että sen tähtijärjestelmässä on neljä tähteä, ja se on ensimmäinen tällaisesta järjestelmästä koskaan löydetty planeetta.
Planeetta kiertää emotähteään 0,63 AU:n etäisyydellä, ja sen kiertoaika on noin 139 päivää. Planeetan massa vastaa noin puolta Jupiterin massaa ja säde noin 0,6 Jupiterin sädettä, eli se on noin Neptunuksen kokoinen. Planeetta on todennäköisesti kaasujättiläinen.
Aiheesta muualla

Planet Hunters: A Transiting Circumbinary Planet in a Quadruple Star System. Alkuperäinen tutkimus The Astrophysical Journal -lehdessä.
| --- | --- |
Tähdet:  Deneb, γ Cyg, ε Cyg, δ Cyg, Albireo A, ζ Cyg, ξ Cyg, τ Cyg, ι Cyg, κ Cyg, ο1 Cyg, η Cyg, ν Cyg, ο2 Cyg, ρ Cyg, 41 Cyg, 52 Cyg, σ Cyg, π2 Cyg, 33 Cyg, υ Cyg, 39 Cyg, θ Cyg, μ1 Cyg, λ Cyg, 63 Cyg, 47 Cyg A, φ Cyg, π1 Cyg, 8 Cyg, 59 Cyg, P Cyg, 30 Cyg, 57 Cyg, 55 Cyg, 72 Cyg, 15 Cyg, ψ Cyg, 28 Cyg, 29 Cyg, T Cyg, ω1 Cyg, 22 Cyg, 2 Cyg, 17 Cyg, 20 Cyg, 68 Cyg, 74 Cyg, 26 Cyg, 56 Cyg, 75 Cyg, Albireo B, 23 Cyg, 35 Cyg, 25 Cyg, 4 Cyg, 19 Cyg, 61 Cyg A, 71 Cyg, 70 Cyg, 27 Cyg, 60 Cyg, 9 Cyg, 14 Cyg, 51 Cyg, ω2 Cyg, 49 Cyg, 36 Cyg, V389 Cyg, 40 Cyg, V380 Cyg, 79 Cyg, 7 Cyg, Gl 777, 43 Cyg, 77 Cyg, DT Cyg, 49 Cyg, 42 Cyg, 69 Cyg, W Cyg, V460 Cyg, 16 Cyg A, 11 Cyg, 61 Cyg B, 76 Cyg, μ2 Cyg, CP Cyg, 44 Cyg, 16 Cyg, 48 Cyg, X Cyg, HD 185269, HD 188753, HD 187123, χ Cyg, R Cyg, U Cyg, 47 Cyg B, Cygnus X-1, RT Cyg, V1500 Cyg, V476 Cyg, V1668 Cyg, V1974 Cyg
Eksoplaneetat:  Gl 777 c, Gl 777 b, 16 Cyg Bb, HD 185269 b, HD 188753 b, HD 187123 b, Kepler-22b, Kepler-70b, Kepler-70c, Kepler-78b