stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Steven Jay Russell
Vankilapaot

Russellilla on ollut vähintään 14 eri peitenimeä. Pakojensa aikana hän on naamioitunut muun muassa tuomariksi, poliisiksi, lääkäriksi ja yleismieheksi.
21. toukokuuta 1993 Russell pääsi ulos Houstonissa sijaitsevasta Harrisin piirikunnan vankilasta hankkimissaan siviilivaatteissa. Jälkeenpäin hän tekaisi väärennetyt suositukset ja sai töitä North American Medical Managementin rahoitusjohtajana. Hän kavalsi yhtiöltä tuhansia dollareita. Vuonna 1995 hän jäi kiinni vakuutusalan huijarina, ja hänet lähetettiin takaisin Harrisin piirikunnan vankilaan. Siellä hän tapasi elämänkumppaninsa Phillip Morrisin.
Vuonna 1996 Harrisin piirikunnassa Russell esiintyi tuomarina ja laski omat takuunsa 900 000 dollarista 45 000 dollariin, jotka hän välittömästi maksoi. Hänet pidätettiin 10 päivää myöhemmin Floridasta, josta hänet lähetettiin takaisin Texasiin. Samana vuonna hän alkoi ottaa vankilan taidetunteja. Joka tunti hän nappasi vihreän tussin ja piilotti sen sänkynsä alle. Lopulta hänellä oli tarpeeksi tusseja, jotta hän pystyi värjäämään vankila-asunsa vihreäksi. Koska kaikki vankilan lääkealan ammattilaiset pitivät vihreitä univormuja, Russell yksinkertaisesti käveli ulos vankilasta esiintyen lääkärinä.
Vuonna 1998 Russell oli jälleen Harrisin piirikunnassa. Tällä kertaa hän oli suorittamassa 45 vuoden tuomiota varastettuaan 800 000 dollaria houstonilaiselta yhtiöltä, joka hallinnoi lääkealan rahoituksia. Russell sai myös 20 lisävuotta aikaisemmasta paostaan. Hän sai myöhemmin siirrettyä Phillip Morrisin Dallasin piirikunnan vankilaan, josta hän yritti vapauttaa tämän.
Vankilassa Russell alkoi suunnitella kaikkein uskaliainta pakoaan. Hän alkoi lukea vankilassa kirjoja AIDSista ja HI-viruksesta. Hän alkoi myös ottaa laksatiivia saadakseen itselleen AIDSin oireita. Russell käytti vankilan kirjoituskonetta väärentääkseen lääketieteellisen todistuksen siitä, että hän kärsi kyseisestä sairaudesta, ja vakuutti sillä lääkärit ”terveydentilastaan” 24. helmikuuta. 13. maaliskuuta hän sai vankilan lääkärin uskomaan, että ”tilanteen vaatima ehdonalainen vapaus” Houstonin sairaalaan oli myönnetty samaisena päivänä. Päästyään vapaaksi Russell esiintyi lääkärinä ja ilmoitti vankilaan kuolleensa AIDSiin.
Maaliskuun 20. päivä Russell esiintyi virginialaisena miljonäärinä, ja yritti saada 75 000 dollarin lainan NationsBankilta Dallasissa. Kun pankkivirkailijat tulivat epäileväisiksi ja hälyttivät poliisin, Russell teeskenteli sydänkohtauksen ja hänet kuljetettiin sairaalaan. FBI määräsi hänet vartiointiin, mutta Russell onnistui teeskentelemään FBI:n agenttia matkapuhelimellaan ja määräsi vartijansa lähtemään pois. Russell käveli ulos sairaalasta ja jahti alkoi taas.
Russell pidätettiin 7. huhtikuuta 1998 Fort Lauderdalessa kun hän oli kävelemässä autolleen. Hänet lähetettiin jälleen kerran Texasiin, tällä kertaa 144 vuoden vankeuteen. Russellin teoreettinen vapautumispäivä on 12. heinäkuuta 2140, mikä tarkoittaa, ettei hän tule enää koskaan vapautumaan. Lukuisten pakojensa ja rikostensa takia Russell suorittaa rangaistustaan Polunsky Unit -vankilan eristyssellissä.
Russell mediassa

Discovery Channel on esittänyt Russellista 43 minuutin pituisen dokumentin vuonna 2011. Kyseessä on I (Almost) Got Away with It -sarjan kolmannen tuotantokauden yhdeksäs jakso nimeltään Got a Boyfriend to Support.
Vuonna 2009 hänestä tehtiin myös elokuva nimeltä I Love You Phillip Morris, jossa Russellia esitti Jim Carrey ja Phillip Morrisia Ewan McGregor.
Steve McVicker on kirjoittanut Russellista samannimisen kirjan vuonna 2003.
Syysvehnä

Syysvehnä käsittää Suomessa ne vehnälajikkeet, jotka kylvetään maahan ennen talven tuloa syyskuussa ja II-vyöhykkeellä syyskuun alkupuolella niin, että ne talvehtivat oraina. Kun kaikkea vehnää ei kylvetä Suomessa kevätvehnänä, ja syysvehnät valmistuvat seuraavana kesää puitaviksi ennen seuraavana keväänä kylvettävää kevätvehnää, sen aikaisempi valmistuminen tasaa kuivureiden ja ennen kaikkea myllyjen ruuhkahuippuja.
Stolen Life

| Stolen Life Arch Enemy |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: 25. helmikuuta 2015
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: melodinen death metal
 Kesto: 28.54
 Levy-yhtiö: Trooper Entertainment
Arch Enemyn muut julkaisut
| War Eternal 2014 | Stolen Life 2015 | As the Stages Burn! 2017 |
Singlet albumilta Stolen Life
 ”Nitad / When the Innocent Die” Julkaistu: 12. kesäkuuta 2014
Stolen Life on ruotsalaisen Arch Enemy -yhtyeen EP-levy, joka julkaistiin Japanissa 25. helmikuuta 2015 levymerkillä Trooper Entertainment.
Kappaleet

Stolen Life – 02.58 (2015 Version)
Shadow on the Wall – 03.03 (Mike Oldfield -cover)
Nitad – 01.06 (Moderat Likvidation -cover)
When the Innocent Die – 01.56 (Anti-Cimex -cover)
Never Forgive, Never Forget – 03.44 (2013 Demo)
No More Regrets – 04.00 (2013 Demo)
You Will Know My Name – 04.15 (2013 Demo)
On and On – 04.02 (2013 Demo)
As the Pages Burn – 03.50 (2013 Demo)
Kokoonpano

Alissa White-Gluz – laulu
Michael Amott – kitara
Jeff Loomis – kitara (kappale: 1)
Nick Cordle – kitara (kappaleet: 2–9)
Sharlee D'Angelo – basso
Daniel Erlandsson – rummut
Aiheesta muualla

Stolen Life Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Stolen Life Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Syysunelma (kappale)

| ”Syysunelma / Aurinkoon” Katri Helena |
| --- | --- | --- |

Vinyylisinglen etiketti
Singlen tiedot
 Julkaistu: 1976
 Formaatti: 7" vinyylisingle
 Tuottaja(t): Chrisse Johansson
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 02.39
 Levy-yhtiö: Scandia
Syysunelma on Katri Helenan singlen nimikappale vuodelta 1976.
Laulun on säveltänyt ja sovittanut Veikko Samuli. Sanoittaja ja tuottaja on Chrisse Johansson.
Levy-yhtiö on Scandia ja singlen kaupallinen tunnus KS 971. Kappaleen luettelotunnus on SC 3026. Tuotantoyhtiö on Fazer ja kappaleen kesto 2:39.
olen runo johon kirjoittaa 

sun sydämesi lauseet saa 

avoin kirja täytä 

lehti kerrallaan 
(Chrisse Johanssonin sanoitusta)
Kappale on mukana Katri Helenan kokoelma-albumilla 20 suosikkia – Syysunelma vuodelta 1996.
Ääninäytteet
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Sovellusohjelma

LibreOffice Writer on esimerkki sovellusohjelmasta.
Sovellusohjelma (engl. application program, usein lyhennetty app) on tietokoneohjelma, joka on suunniteltu jonkin tietyn tehtävän helpottamiseen tai ongelman ratkaisemiseen. Sovellusohjelma on käyttäjän toiminnoista vastaava ohjelma kuten taulukkolaskentaohjelma tai tekstinkäsittelyohjelma.
Mobiilisovellus on sovellusohjelma, joka on suunniteltu käytettäväksi esimerkiksi älypuhelimella tai taulutietokoneella.
Sovellusohjelman vastakohta on tietokonejärjestelmän sisäistä toimintaa ohjaava ohjelmisto eli järjestelmäohjelma kuten käyttöjärjestelmä.
Sovellusohjelmia ovat käytännössä kaikki ne ohjelmat, joita loppukäyttäjä käyttää.
Sovellusohjelma voi olla valmiina verkosta ladattava tai ostettava tuote, joka ratkaisee jonkin käyttäjän ongelman. Esimerkki tällaisesta on vaikkapa tekstinkäsittelyohjelma.
Sovellusohjelma voi olla myös tilaustuote, jolloin se on tehty juuri asiakkaan tilaamaan tarkoitukseen. Tällaiset ohjelmat ovat huomattavan kalliita verrattuna valmiina ladattaviin ohjelmiin. Esimerkki tilatusta ohjelmasta voisi olla vaikkapa tuotannonohjausohjelmisto.
Kolmas sovellusohjelmistojen ryhmä on laitteiden (esimerkiksi kamera, pesukone) mukana tulevat niiden käyttöä ohjaavat niin sanotut sulautetut ohjelmat (katso sulautettu järjestelmä). Näitä ohjelmia loppukäyttäjä ei yleensä koe edes ostavansa, koska hän ostaa laitteen kokonaisuutena, eikä välttämättä ole kiinnostunut siitä, onko laitteen toiminnot tehty tietokoneella vai jollain muulla tavalla.
Joitakin hyötykäyttöön suunnattuja sovellusohjelmia kuten toimisto-ohjelmistoja kutsutaan tuottavuusohjelmistoiksi.
Historia

Sovellusohjelmat tulivat saataville 1960-luvulla taloushallinnon ja palkanlaskennan ohjelmistojen tullessa saataville.
Varhaisia tuotteena saatavia ohjelmistoja oli IBM S/360:lle julkaistu Boole & Babbagen SMS/360. Aiemmin ohjelmistot seurasivat ilmaiseksi tietokoneen mukana tai ne olivat erityisesti käyttötarpeeseen kehitettyjä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sovellusohjelma Wikimedia Commonsissa
Henkilökohtainen tietokone
| --- | --- |
Ohjelmat:  BIOS · UEFI · käyttöjärjestelmä · sovellusohjelma
Laitteet:  emolevy · hiiri · keskusmuisti · suoritin · massamuisti · näppäimistö · näytönohjain · tietokonenäyttö · äänikortti
Sveitsin Fed Cup -joukkue

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Sveitsin Fed Cup -joukkue
Kapteeni: Heinz Günthardt
ITF-ranking: 9.
Ensimmäinen vuosi: 1963
Vuodet: 55
Maaottelut (V–T): 141 (78–63)
Vuodet maailmanlohkossa: 32
Päivitetty: 26.2.2019
Sveitsin Fed Cup -joukkue edustaa Sveitsiä Fed Cupissa. Se toimii Sveitsin tennisliiton alaisuudessa. Sveitsi osallistui Fed Cupiin ensimmäisen kerran vuonna 1963. Kaiken kaikkiaan Sveitsi on pelannut 141 maaottelua, joista voittanut 78 ja hävinnyt 63. Sveitsi ylsi loppuotteluun vuonna 1998, jolloin Martina Hingis ja Patty Schnyder johtivat Espanjaa vastaan 2–1, mutta Espanja voitti lopulta 3–2 ratkaisevan nelinpelin jälkeen.
Vuoden 2019 Fed Cupissa pelanneet

Belinda Bencic
Viktorija Golubic
Timea Bacsinszky
Stefanie Vögele
Nikolai Baturin

Nikolai Baturin (5. elokuuta 1936 Arumetsan kylä, Suislepan kunta, Viljandimaa, Viro  – 16. toukokuuta 2019 Tallinna, Viro)) oli virolainen kirjailija. Hän loi monipuolisen tuotannon, johon kuuluu muun muassa romaaneja, runokokoelmia ja näytelmiä. Hänen kirjallisuutensa on tullut tunnetuksi myös valkokankaalta.
Elämä

Nikolai Baturinin vanhemmat olivat sukujuuriltaan peipsinvenäläisiä. Isä Feodor (Fjodor) Nikolajevitš Baturin oli syntynyt Peipsiäären Ninan kylässä ja äiti Zinaida Aleksandrovna Baturinan (os. Rõbakova) juuret olivat Peipsiäären Varnjassa, mutta oli itse syntynyt Tarvastussa. Isoäiti oli Mustveestä. Nikolain esivanhemmat olivat jo tsaarinaikana muuttaneet Mulgimaalle.[lähde? ] Baturin olikin identiteetiltään mulgi, ja hän kirjoitti äidinkielensä viron lisäksi myös mulgin murteella, joka on eteläviron murre.
Arumetsassa Baturineilla oli suuri maatila. Baturin oli juuri edeltävänä päivänä täyttänyt neljä vuotta, kun neuvostomiehittäjä anneksoi Viron. Neuvostomiehittäjät pidättivät Fjodor-isän 27. joulukuuta 1940. Isä tuomittiin vakoilun ja "työväenluokan ja vallankumouksen vastaisesta aktiivisesta toiminnasta" leirille ja karkotukseen Siperiaan. Hän palasi kotiin helmikuussa 1957.[lähde? ] Pidätyksen jälkeen Nikolai Baturin asui Kalbusen kylässä Kalurin tilalla, jonka hänen isänsä oli ehtinyt saada isoisälle valmiiksi ennen viemistään Siperiaan.
Baturin aloitti koulunkäynnin kahdeksanvuotiaana saksalaismiehityksen aikana Viljandin 2. kansa- ja keskikoulussa (Viljandi 2. mittetäielik keskkool) ja jatkoi sitten 2. keskikoulussa eli entisessä Viljandin maalaiskymnaasissa. Vuosina 1952–1955 Baturin opiskeli Vana-Võidun eläinkasvatusopistossa (tehnikum) ja vuosina 1963–1965 Tallinnassa 8. työläisnuorten lukiossa. Koulujen jälkeen Baturin palveli viisi vuotta neuvostolaivastossa, sitten kuusi vuotta Siperiassa geologityöryhmän jäsenenä ja lopulta viisitoista vuotta ammattimetsästäjänä Siperian taigalla.
Baturin aloitti runoilijana 1960-luvun alussa, ja ensimmäisen romaaninsa hän julkaisi vuonna 1977. Hän oli Viron kirjailijaliiton jäsen vuodesta 1973 lähtien. Baturin kirjoitti runojen ja proosan lisäksi näytelmiä, esseitä sekä elokuvakäsikirjoituksia. Hän myös kuvitti teoksiaan ja ohjasi näytelmiään. Baturinia on käännetty venäjäksi, ukrainaksi ja liettuaksi sekä yksi kertomus suomeksi. Baturinin runoista ovat tehneet lauluja muun muassa Raimond Lätte, Ester Mägi, Gennadi Taniel ja Anu Taul.
Tuotanto > Suomennettu tuotanto

Karhun sydän, Arja Korhonen, teoksessa: Nippernaati 6, Eesti Instituut, 2022
Tuotanto > Proosa

Romaanit
"Leiud kajast" (1977; painomäärä 28 000)
"Noor jää" (1985, rakkausromaani, painomäärä 25 000; uusintapainos 2009)
"Karu süda" (1989, painomäärä 16 000; kordustrükk 2001)
"Kartlik Nikas, lõvilakkade kammija: lapsepõlvemartüürium" (1993; painomäärä 10 000)
"Mõrv majakal" (1993, kriminaalromaan; painomäärä 4000)
"Ringi vangid" (1996; painomäärä 2000)
"Apokalüpsis Anno Domini" (1997; painomäärä 1000)
"Kentaur" (2003, uusintapainos 2010; äänikirjakasetti 2005, lukijana Hans Kaldoja)
"Sõnajalg kivis" (2006)
"Delfiinide tee" (2009)
"Lendav hollandlanna" (2012)
"Mongolite unenäoline invasioon Euroopasse" (2016)
Kertomukset
"Kuningaonni kuningas: laanejutustus" (1973; painomäärä 28 000)
"Varahilisel ajal" (1974; painomäärä 20 000)
"Oaas" (1976; tiraaž 23 000)
"Tirelilood" (1980; tiraaž 8000)
Tuotanto > Runokokoelmat

"Maa-alused järved: luuletusi 1963–1967" (1968; painomäärä 12 000)
"Väljadelt ja väljakutelt" (1972; painomäärä 4000)
"Kajokurelend: luuletusi mulgi murden" (1975; painomäärä 5000)
"Galerii" (1977; painomäärä 4000)
"Lüürakala" (1978; painomäärä 4000)
"Poolusevaikus. Vaikusepoolus. Talvitusluuletusi 1979–1980" (1980; painomäärä 3000)
"Laiuvad laaned, kauguvad kõrved: ladvajutte, võravesteid lastele ja lapselikele" (1981, proosaruno; painomäärä 5000)
"Sinivald: luuletuse mulgi murden, 1963–1983" (1990; painomäärä 4000)
Tuotanto > Muut

Näytelmät
"Teemandirada. Mu ööde päevik" (1986; painomäärä 5000)
"Kummitus kummutis" (1993; tipainomäärä raaž 5000)
Elokuvakäsikirjoitukset
"Suvetuisud" (1992)
"Karu süda" (sarja, 7-osainen, 1993)
"Mõrv majakal" (1994)
"Kartlik Nikas, lõvilakkade kammija" (1999)
Palkinnot ja tunnustukset

1990 Eduard Vilden kirjallisuuspalkinto ("Karu süda")
1994 Ferdinand Johann Wiedemannin kielipalkinto
2001 Valkoisen Tähden ritarikunnan 5. luokan ansiomerkki
2003 Viron kulttuurirahaston kirjallisuusrahaston vuosipalkinto ("Kentaur")
2004 Tarvastun kunniakuntalainen
2006 Hendrik Adamsoni murrerunopalkinto ("Elukillu")
2018 A. H. Tammsaaren romaanipalkinto ("Mongolite unenäoline invasioon Euroopasse")
Steel Train

| Steel Train |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1999–2013
Tyylilaji:  indie rock, folk rock
Kotipaikka:   New Jersey, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Levy-yhtiö:  Drive Thru Records  
Aiheesta muualla
SteelTrain.net
Infobox OKNimi-testi OK: 
Steel Train oli vuosina 1999–2013 toiminut viisijäseninen indie rock -yhtye New Jerseystä, Yhdysvalloista.
Yhtye aloitti toimintansa kun ystävykset Jack Antonoff ja Scott Irby-Ranniar aloittivat soittamaan yhdessä. He soittivat New Yorkin maanalaisessa ja kaduilla. Vuosina 1999–2000 yhtye äänitti demon, josta monet levy-yhtiöt kiinnostuivat. Yhtye valitsi levy-yhtiöistä Drive Thru Recordsin.
Yhtyeen ensimmäinen EP, For You My Dear, äänitettiin vuonna 2002. Tuolloin yhtye värväsi Evan Winikerin ja Matthias Gruberin auttamaan heitä äänittämisessä ja kiertueilla. Heistä tuli myöhemmin yhtyeen jäseniä, ensin Winikeristä ja sitten Gruberista, joka liittyi yhtyeeseen kitaristi Matthew Goldmanin kanssa.
Jäsenmäärältään kasvanut yhtye äänitti vuonna 2004 1969-EP:n ja vuotta myöhemmin debyyttialbuminsa Twilight Tales from the Prairies of the Sun. Yhtyeen jäsenet Matthias Gruber ja Matt Goldman lähtivät yhtyeestä joulukuussa 2006. Heidät korvasivat Daniel Silbert ja Jon Shiffman. Yhtye julkaisi toisen täysipitkän albuminsa, Trampolinen, vuonna 2007.
Jäsenet > Kokoonpano yhtyeen lopettaessa

Jack Antonoff – laulu, kitara, piano, rummut
Evan Winiker – basso, taustalaulu
Daniel Silbert – kitara, taustalaulu
Jon Shiffman – rummut, lyömäsoittimet
Justin Huey - laulu, piano
Jäsenet > Entiset jäsenet

Matthias Gruber – rummut, lyömäsoittimet
Matthew Goldman – kitara, taustalaulu
Scott Irby-Ranniar - laulu, piano
Diskografia > Albumit

2005: Twilight Tales from the Prairies of the Sun
2007: Trampoline
2010: Steel Train
Diskografia > EP:t

2003: For You My Dear
2004: 1969
2009:  Steel Train Is Here
Aiheesta muualla

PureVolume.com[vanhentunut linkki] - Steel Train (englanniksi)
MySpace - Steel Train (englanniksi)
Jack Antonoff
Suomalaisia rakkaustarinoita

| Suomalaisia rakkaustarinoita Kikka Laitinen Co>  |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2006
 Tuottaja(t): Tommi Lindell
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 46.03
 Levy-yhtiö: Humble House
Kikka Laitisen muut julkaisut
| Sinistä 1999 | Suomalaisia rakkaustarinoita 2006 | Suomalaisia rakkaustarinoita 2 2008 |
Suomalaisia rakkaustarinoita 1 on suomalaisen säveltäjän Kikka Laitisen ja hänen yhtyeensä Kikka Laitinen Co. studioalbumi. Se julkaistiin 22. helmikuuta 2006.  Äänitykset on tehty JJ-studiossa ja KoDa Oy:ssä. Levyn on miksannut Ilkka Herkman Hip Studiossa ja masteroinut Pauli Saastamoinen Finnvoxissa. Albumin tunnetuimpia lauluja ovat  ”Ei surullista”, ”Onni on pienissä asioissa” ja ”Tatuoitu neitoperhonen”, ja ne ovat Kikka Laitisen säveltämiä ja sanoittamia ja yhtyeen sovittamia.
Suomalaisia rakkaustarinoita trilogia

Suomalaisia rakkaustarinoita -laulusarja muodostaa kolmiosaisen trilogian. Ensimmäinen osa julkaistiin vuonna 2006, toinen osa 2008 ja kolmas vuonna 2012. Suomalaisia rakkaustarinoita -trilogian  tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa ”Onni on pienissä asioissa”, ”Suomalaisia rakkaustarinoita”, ”Jospa ne kaksi poikaa”, ”Da?”, ”Enää linnut laula ei”, ”Rakkaus naista kuljettaa” ja "Enkelit sut luotani vei". Monet Suomalaisia rakkaustarinoita -trilogian laulut ovat olleet mm. Yle Radio Suomen ja Radio Top 20 -soitetuimpien listoilla vv. 2006–2013.
Suomalaisia rakkaustarinoita -trilogiasta Suomalaisia rakkaustarinoita, Suomalaisia rakkaustarinoita 2 ja Suomalaisia rakkaustarinoita 3 kehitettiin vuonna 2013 sarja johon yhdistettiin musiikkia ja muotoilua: syntyi Suomalaisia rakkaustarinoita Kikka Laitinen, joka sai Suomalaisen Työn Liitolta sekä Avainlippu- että Design from Finland -merkit. Suomalaisia rakkaustarinoita  - Kikka Laitinen on Rekisteröity tavaramerkki. Sarjan laulut ovat pääosin Kikka Laitisen säveltämiä ja sanoittamia ja yhtyeen Kikka Laitinen Co. sovittamia. Sarjan muotoilu on Ville Korhosen käsialaa.
Kappaleet

Onni on pienissä asioissa – 3.47
Kaukana kavala maa – 3.30
Siipirikot – 4.02
Ei surullista – 3.47
Tatuoitu neitoperhonen – 4.05
Minne rakkaus päätyy – 4.09
En enää aamuun – 4.08
Talvi tulee – 3.40
Kuin viski tyhjään vatsaan – 4.11
Kallisarvoinen – 2.32
Kun meitä ei ole enää – 4.09
Maa liikkuu kuin pilvet – 4.03
Kokoonpano

Kikka Laitinen – laulu, taustalaulut
Tommi Lindell – koskettimet, musiikkiohjelmointi
Leevi Leppänen – rummut
Juha Verona – basso
Vesa Anttila – kitara
Kustaa Kantelinen – kitara
Mikko Yli-Knuuttila – basso
Petteri Korhonen – rummut
Antti Heerman – viulu
Juuso Nordlund – basso
Ilkka Herkman – kitarafillit (kappale 12)
Jukka Hänninen – saksofoni
Suomen itämainen seura

Suomen Itämainen Seura (lyh. SIS, ruots. Finska Orientsällskapet) on suomalainen tieteellinen järjestö, joka perustettiin joulukuussa 1917 edistämään itämaiden kulttuurien tutkimusta ja tuntemusta Suomessa. Alkujaan toiminta kohdistui ensisijaisesti Lähi-itään, mutta sittemmin se on laajentunut käsittämään koko Aasian, Afrikan ja Oseanian. SIS on siten keskeinen ulkoeurooppalaisista kulttuureista kiinnostuneiden yhteisö Suomessa.
SIS:n toiminnan ydin on julkaisutoiminta. SIS julkaisee kansainvälistä tieteellistä julkaisusarjaa Studia Orientalia sekä laajemmalle yleisölle tarkoitettua julkaisusarjaa Suomen Itämaisen Seuran suomenkielisiä julkaisuja itämaiden tutkimuksen eri osa-alueilta. Suomenkielisessä sarjassa julkaistaan muun muassa kielten oppikirjoja, kaunokirjallisia käännöksiä ja alan tietokirjallisuutta. Lisäksi SIS julkaisee ruotsinkielistä sarjaa Svenskspråkiga skrifter utgivna av Finska orientsällskapet. Julkaisutoiminnan ohella SIS järjestää säännöllisesti yleistajuisia yleisöluentoja.
Suomen Itämaisen Seuran puheenjohtajina ovat toimineet
Knut Tallqvist 1917–1949
Armas Salonen 1949–1967
Jussi Aro 1967–1968
Erkki Salonen 1968–1980
Jussi Aro 1980–1983
Heikki Palva 1983–1993
Asko Parpola 1994–1998
Tapani Harviainen 1998–2012
Saana Svärd 2012–
Kirjallisuutta

Karttunen, Klaus: Vuosisata Aasiaa ja Afrikkaa: Suomen Itämainen Seura 1917–2017.  (Toimittaneet Lotta Aunio ja Sari Nieminen. Suomen Itämaisen Seuran suomenkielisiä julkaisuja, 45)  Helsinki:  Suomen Itämainen Seura, 2017.  ISSN 0359-7938.  ISBN 978-951-9380-92-6.
Aiheesta muualla

Kotisivu
Svortland

| Svortland |
| --- | --- |
 Taajama ilmasta.
 Svortland
 Koordinaatit: 59°47′38″N, 5°10′00″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Vestland
Kunta:  Bømlo
Pinta-ala:  
 – Maa:  2,7 km²
Väkiluku (2022):  3 011
 – Väestötiheys:  1115,2 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Svortland on taajama Bømlon kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Sen pinta-ala on 2,7 neliökilometriä ja asukasluku 3 011 vuonna 2022.
Svorkmo

| Svorkmo |
| --- | --- |
 Svorkmon asema Thamshavnin museorautatien varrella.
 Svorkmo
 Koordinaatit: 63°10′07″N, 9°44′28″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Trøndelag
Kunta:  Orkland
Pinta-ala:  
 – Maa:  0,26 km²
Väkiluku (2023):  292
 – Väestötiheys:  1 123,1 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Svorkmo on taajama Orklandin kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,26 neliökilometriä ja asukasluku 292 vuonna 2023.
Sveitsin Grand Prix

|  Sveitsin Grand Prix  |
| --- | --- |

Rata:  Dijon-Prenois
Sijainti:   Dijon, Ranska
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  3,801 km
Kilpailun pituus:  80 kierrosta, 304,080 km
Eniten voittoja
Kuljettajat:   Juan Manuel Fangio (2) 
Tallit:  Alfa Romeo, Ferrari (2)
Viimeisin kilpailu (1982):
Voittaja:   Keke Rosberg   (Williams-Ford)
Voittoaika:  1:32.41,087
Toinen:   Alain Prost   (Renault)
Kolmas:   Niki Lauda   (McLaren-Ford)
Paalupaikka
Kuljettaja:   Alain Prost   (Renault)
Paaluaika:  1.01,380
Nopein kierros
Kuljettaja:   Alain Prost   (Renault)
Kierrosaika:  1.07,477 (kierroksella 2)
Sveitsin Grand Prix oli Sveitsissä ajettu autokilpailu, joka viimeisimpinä vuosinaan kuului Formula 1 -luokan MM-sarjaan.
Ensimmäisen kerran kilpailu järjestettiin vuonna 1934 Bremgarten -nimisellä radalla. Vuosina 1935–1939 se kuului EM-sarjaan. Formula 1 -sarjan osakilpailuita Bremgartenissa järjestettiin sarjan alusta asti aina kauteen 1954 saakka, kunnes moottoriurheilu kiellettiin Sveitsissä kokonaan vuonna 1955 Le Mansin 24 tunnin ajossa yli 80 ihmisen kuolemaan johtaneen onnettomuuden seurauksena. Kaudella 1982 ajettiin Sveitsin Grand Prix, mutta se ajettiin Ranskan Dijonissa Dijon-Prenoisin moottoriradalla.
Voittajat

Punataustaiset kilpailut eivät kuuluneet Formula 1:n MM-sarjaan.
| Kausi | Kuljettaja | Valmistaja | Rata | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1934 |  Hans Stuck | Auto Union | Bremgarten | Raportti |
| 1935 |  Rudolf Caracciola | Mercedes-Benz | Bremgarten | Raportti |
| 1936 |  Bernd Rosemeyer | Auto Union | Bremgarten | Raportti |
| 1937 |  Rudolf Caracciola | Mercedes-Benz | Bremgarten | Raportti |
| 1938 |  Rudolf Caracciola | Mercedes-Benz | Bremgarten | Raportti |
| 1939 |  Hermann Lang | Mercedes-Benz | Bremgarten | Raportti |
| 1947 |  Jean-Pierre Wimille | Alfa Romeo | Bremgarten | Raportti |
| 1948 |  Carlo Felice Trossi | Alfa Romeo | Bremgarten | Raportti |
| 1949 |  Alberto Ascari | Ferrari | Bremgarten | Raportti |
| 1950 |  Giuseppe Farina | Alfa Romeo | Bremgarten | Raportti |
| 1951 |  Juan Manuel Fangio | Alfa Romeo | Bremgarten | Raportti |
| 1952 |  Piero Taruffi | Ferrari | Bremgarten | Raportti |
| 1953 |  Alberto Ascari | Ferrari | Bremgarten | Raportti |
| 1954 |  Juan Manuel Fangio | Mercedes | Bremgarten | Raportti |
| 1975 |  Clay Regazzoni | Ferrari | Dijon-Prenois | Raportti |
| 1982 |  Keke Rosberg | Williams-Ford | Dijon-Prenois | Raportti |
Suomennetun tietokirjallisuuden historia

| Suomennetun tietokirjallisuuden historia: 1800-luvulta 2000-luvulle |
| --- | --- |

Kirjailija:  Outi Paloposki ja H. K. Riikonen (toim.)
Kieli:  suomi
Genre:  kirjallisuudenhistoria
Kustantaja:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura
Julkaistu:  2013
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  766
ISBN:  978-952-222-216-9
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Suomennetun tietokirjallisuuden historia: 1800-luvulta 2000-luvulle on Suomalaisen kirjallisuuden seuran vuonna 2013 julkaisema teos suomennetun tietokirjallisuuden historiasta.