stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Palau
Historia

Palau asutettiin useassa aallossa vuosien 3000–2000 eaa. aikana. Ensimmäisten asukkaiden arvellaan olleen filippiiniläisiä, Indonesian malaijia, Uudesta-Guinean melanesialaisia ja joitakin polynesialaisia Mikronesian reunasaarilta.
Ensimmäiset asukkaiksi tai kauppakumppaneiksi pyrkineet eurooppalaiset olivat brittejä 1700-luvun loppupuolella. Vuonna 1783 saarille saapui englantilainen kapteeni Henry Wilson, joka haaksirikkoitui riutalle. Palau oli ensimmäisen sadan vuoden ajan lähinnä satunnaisten valaanpyytäjien ja kauppiaiden kohde. Eurooppalaiset toivat kuitenkin saarille uusia tauteja ja tuliaseita.
Espanjasta tuli Palaun ensimmäinen siirtomaaisäntä, kun se alkoi 1885 hallinnoida saaria Filippiineiltä. Vuonna 1899 Espanja myi saaret Saksalle 25 000 000 Espanjan pesetalla. Ensimmäisessä maailmansodassa Japani miehitti saaret ja sai niiden hallinnan osana Eteläisen Tyynenmeren mandaattia aina toiseen maailmansotaan saakka, jolloin Yhdysvallat otti saaret haltuunsa. Japanilaiset olivat tehneet Kororista koko mandaattialueensa pääkaupungin, ja siitä alkoi kasvaa paikallinen metropoli. Japanin aikana Palau siirtyi myös omavaraistaloudesta markkinatalouteen.
Yhdysvallat hallitsi Palauta osana Tyynenmeren saarten huoltohallintoaluetta ("Trust Territory of the Pacific Islands"). Vuonna 1979 palaulaiset äänestivät Mikronesian liittovaltioon liittymistä vastaan. Saaret saivat itsehallinnon 1981, ja Palau teki 1982 Compact of Free Association -sopimuksen Yhdysvaltain kanssa liitännäisvaltioasemasta. Sopimus hyväksyttiin kuitenkin vasta 1993, sillä Palaun perustuslaki määritteli valtion ydinaseettomaksi, mikä oli puolestaan Yhdysvaltain etujen vastaista. Lopulta 1992 hyväksyttiin perustuslain lisäys, jonka mukaan yksinkertainen enemmistö voisi kumota perustuslain ydinaseettomuuden määrittävän pykälän. Palau itsenäistyi 1994 ja liittyi YK:hon.
Kororin ja Babeldaobin yhdistänyt silta sortui syyskuussa 1996, mikä aiheutti talousongelmia, kun pääkaupunki ja tärkein lentoasema menettivät tieyhteyden. Sitä kautta kulki myös tietoliikenneyhteyksiä, vettä ja sähköä. Japani tuki 25 miljoonalla dollarilla uuden Koror–Babeldaob-sillan rakentamista, ja uusi silta valmistui 2002.
Lokakuussa 2009 Palauhun asettui kuusi Guantanamosta vapautettua uiguuria. Tammikuussa 2010 Yhdysvallat avusti Palauta 250 miljoonalla dollarilla. Presidentti Johnson Toribiong ei myöntänyt avustuksen ja uiguurien välillä olleen mitään yhteyttä.
Politiikka

Palau on presidenttijohtainen tasavalta, jossa Palaun presidentti toimii sekä valtionpäämiehenä että hallituksen johtajana. Presidentti sekä varapresidentti valitaan vaalein joka neljäs vuosi. Presidentti voi olla peräkkäin virassa korkeintaan kaksi nelivuotiskautta. Vuonna 2020 presidentiksi valittiin Surangel Whipps Jr., joka oli edellisen presidentin Tommy Remengesaun lanko. Päälliköiden neuvosto neuvoo presidenttiä perinteisiin liittyvissä asioissa.
Palaun kansalliskongressi, Olbiil era Kelulau, on kaksikamarinen. Edustajat molempiin kongressin huoneisiin valitaan vaalein. Senaatissa on 13 ja edustajainhuoneessa 16 jäsentä. Senaatin jäsenet valtiaan koko maan kattavasta vaalipiiristä, kun taas jokaisesta Palaun osavaltiosta valitaan yksi edustaja alahuoneeseen. Palaussa ei ole puolueita, vaikka mikään laki ei estä sellaisten perustamista. Poliitikot jakautuvat usein löyhiin liittoumiin, joiden taustalla on suku- tai klaaniyhteydet.
Palaulla ei ole omia puolustusvoimia; Yhdysvallat huolehtii sen turvallisuudesta. Palau on tehnyt Yhdysvaltain kanssa Compact of Free Association -sopimuksen, joka takaa Palaun itsenäisyyden mutta liitännäisvaltiona sitoo maan taloudellisesti ja sotilaallisesti lähelle Yhdysvaltoja. Palaulla on läheiset suhteet myös muun muassa Taiwaniin. Valtio on yksi niistä harvoista, jolla on diplomaattiset suhteet Taiwaniin, ja esimerkiksi presidentti Whipps lupasi 2021 säilyttää tukensa Taiwanilla.
Osavaltiot

Palaun 16 perinteistä asutuskeskusta muodostavat kukin oman osavaltionsa, jolla on kuvernööri ja paikallishallinto. Suluissa on niiden asukasluku vuonna 2020.
Aimeliik (363 asukasta)
Airai (2 529)
Angaur (114)
Hatohobei (39)
Kayangel (41)
Koror (11 400)
Melekeok (318)
Ngaraard (396)
Ngarchelong (384)
Ngardmau (238)
Ngatpang (289)
Ngchesar (319)
Ngaremlengui (349)
Ngiwal (312)
Peleliu (470)
Sonsorol (53)
Talous

Palaun suurin työllistäjä on valtio, ja talouden tärkein ala on matkailu, jonka osuus bruttokansantuotteesta on noin 40 prosenttia. Valtiolla puolestaan on töissä noin 30 prosenttia työvoimasta. Palau saa huomattavasti tukea Yhdysvalloilta, ja valtiontalous onkin riippuvainen ulkomaalaisesta tuesta. Vuonna 2019 Yhdysvaltain tuki kattoi noin neljänneksen kaikista valtion kuluista.
Palaun talous on varsin haavoittuvainen erilaisille taloudellisille ja luonnollisille iskuille. Maa on pieni, maantieteellisesti eristäytynyt ja ilmastonmuutoksen vaikutuksille altis. Lisäksi talous on voimakkaasti riippuvainen matkailusta, minkä takia talouskasvu ei ole tasaista. Matkailijoiden määrän lasku vuoden 2016 jälkeen on kääntänyt talouskasvun laskuun. Koronapandemian takia talous laski vuosina 2020 ja 2021. Ensin 8,7 prosenttia ja sitten 19,7 prosenttia.
Varsinkin maaseudulla palaulaiset turvautuvat omavaraistalouteen. Monet viljelevät taaroa, bataattia ja kassavaa sekä kasvattavat sikoja. Kalastusta harjoitetaan sekä omavaraisesti että pienimuotoista myyntiä varten. Palaun vienti on varsin pientä, ja maa tukeutuu varsin vahvasti tuontiin. Vientituotteita ovat pakastekala, akvaariokalat, koristesimpukat ja -korallit, kookosöljy ja käsityöt.
Palaun työvoimasta huomattava osa on ulkomaalaisia. Työluvalla maassa työskenteli 2022 yli 5 700 ihmistä. Eniten oli filiippiiniläisiä, bangladeshilaisia ja kiinalaisia. 2000-luvun alussa ulkomaalaisten osuus oli yli kaksi viidesosaa koko työvoimasta.
Palaulla on kolme lentokenttää. Kororissa toimii maan ainoa varsinainen satama. Saarilla ei ole julkista liikennettä, mutta kävelijä saa usein kyydin. Saarten välillä liikutaan yksityisillä pikaveneillä. Valtio järjestää venekyytejä muilta saarilta Kororille.
Väestö

Palaun asukasluku on vuoden 2020 väestönlaskun mukaan 17 614. Väestö on pysynyt koko 2010-luvun lähes samoissa lukemissa. Asukkaista palaulaisia on 11 692. Suurin vähemmistöryhmä on Filippiinien kansalaiset, joita on Palaun asukkaista 17,4 prosenttia. Maahan alkoi 1900-luvun lopussa muuttaa ulkomaalaisia työnperässä, ja ulkomaalaisten osuus on siitä lähtien kasvanut. Palaulaisia on myös lähtenyt runsaasti ulkomaille, ja Guamissa, Havaijilla ja Yhdysvaltain länsirannikolla on palaulaisyhteisöjä.
Noin kolme neljäsosaa väestöstä on kristittyjä, pääosin katolilaisia, 5,7 % harjoittaa paikallista uskontoa nimeltä modekngei. Viralliset kielet ovat englanti ja palau, paitsi kolmessa osavaltiossa, joissa paikallinen kieli on virallisessa asemassa palaun sijasta. Angaurilla myös japani on virallinen kieli.
Kulttuuri

Tunnettu Palaun arkkitehtuurin piirre ovat bai-nimiset kylän kokoontumistalot. Perinteinen ruokavalio muodostuu proteiinista, yleensä kalasta, jota hankkivat miehet, ja hiilihydraateista, kuten taarosta, tapiokasta tai riisistä, joiden hankkiminen on naisten asia. Eri suvuilla ja klaaneilla on ollut omia ruokatabujaan, ja tiettyjen ruoka-aineiden lahjoittaminen on liittynyt elämän muutoskohtiin, kuten uuden talon valmistumiseen.
Palaun kansallislaulu on ”Belau rekid”, jonka sävelsi Ymesei O. Ezekiel. Siitä käytetään myös nimitystä ”Belau loba klisiich er a kelulul”, jotka ovat laulun ensimmäiset sanat. Palaulaiseen musiikkiin on aikojen saatossa tullut vaikutteita muun muassa japanilaisesta musiikkikulttuurista. Populaarimusiikin esittäjiin kuuluu muiden muassa IN-X-ES.
Palaulla toteutuu lehdistönvapaus, mutta paikalliset mediat ovat pieniä ja taloudellisesti tiukilla. Sanomalehtiä ovat Island Times ja Tia Belau. Lisäksi on englanninkielinen verkkouutispalvelu Pacific Note. Televisioasemia ei ole, mutta paikalliset katsovat ulkomaalaisia kaapelikanavia.
Palau on osallistunut olympialaisiin vuodesta 2000 noin viiden urheilijan joukkueella, mutta ei ole koskaan voittanut mitaleja.
Paikalliset juhlapäivät

| Pvm | Suomalainen nimi |
| --- | --- |
1. tammikuuta: Uudenvuodenpäivä
15. maaliskuuta: Nuorison päivä
5. toukokuuta: Eläkeläisten päivä
1. kesäkuuta: Presidentin päivä
9. heinäkuuta: Perustuslain päivä
Syyskuun 1. maanantai: Työn päivä
1. lokakuuta: Itsenäisyyspäivä
24. lokakuuta: YK:n päivä
Marraskuun viimeinen torstai: Kiitospäivä
25. joulukuuta: Joulupäivä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Palau Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Palau Wikimatkoissa
Palaun kartta
Palaun saaristoa
Palaun koralliatollit ovat muodostuneet kalkkikivestä.
Palaun 16 osavaltiota
Koror–Babeldaob-silta
Bai-talo Belaun kansallismuseossa.
Pernilla Söderlund

| Pernilla Söderlund> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. lokakuuta 1969 (ikä 54)
Kansalaisuus:   suomalainen  ahvenanmaalainen (kotiseutuoikeus)
Poliitikko
Puolue:  Ahvenanmaan liberaalit
Asema:  maakuntapäivien jäsen (2015–)
Kotipaikka:  Maarianhamina
Pernilla Söderlund (s. 30. lokakuuta 1969) on ahvenanmaalainen poliitikko liberaalipuolueesta. Hän on toiminut Ahvenanmaan maakuntapäivien jäsenenä marraskuusta 2015.
Söderlund nousi maakuntapäivien jäseneksi maakuntavaalien 2015 jälkeen varaedustajan paikalta, Katrin Sjögrenin aloitettua Ahvenanmaan maaneuvoksena. Hän oli ensimmäisellä vaalikaudellaan 2015–2019 maakuntapäivien sosiaali- ja ympäristövaliokunnan jäsen. Maakuntavaaleissa 2019 Söderlund valittiin jatkamaan maakuntapäivien jäsenenä. Hän aloitti marraskuussa 2019 sosiaali- ja ympäristövaliokunnan puheenjohtajana.
Söderlund työskenteli ennen poliittista uraansa kätilönä ja terveydenhoitajana Maarianhaminassa. Hän valmistui kätilöksi vuonna 1993 ja terveydenhoitajaksi vuonna 2000.
Aiheesta muualla

/ Pernilla Söderlund Facebookissa
Petri Haapimaa

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 18. kesäkuuta 1976 (ikä 48)
Syntymäpaikka: Helsinki, Suomi
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 187 cm
Seura
Seura: MPS
Tehtävä: valmennuspäällkkö
Junioriseurat
: MPS
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1992–1994 | MPS | 26 | (1) |
| 1994–1995 | FinnPa | 14 | (0) |
| 1996 | MPS | 15 | (1) |
| 1996 | → FC Kontu (laina) | 2 | (0) |
| 1997 | PK-35 | 9 | (0) |
| 1998 | HIK | 24 | (0) |
| 1999–2001 | HIFK | 51 | (2) |
| 2001 | Harrow Borough | 5 | (0) |
| 2002 | HIFK | 16 | (0) |
| 2003–2004 | PK-35 | 38 | (1) |
| 2005 | Atlantis | 9 | (0) |
| 2005–2006 | AC Oulu | 14 | (0) |
| 2006 | → OPS (laina) | 1 | (0) |
| 2006 | LoPa | 7 | (1) |
| 2007–2008 | PK-35 | 44 | (3) |
| 2009 | PK-35/2 | – | (–) |
| 2010 | PKKU | 8 | (0) |
| 2015 | PKKU/Allianssi | 3 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 286 | (9) |
Maajoukkue
| 1993 | Suomi U17 | 8 | (0) |
| 1995 | Suomi U18 | 2 | (0) |
Valmennusura
2009: PK-35 (A-jun.)
2010: PKKU (apuv.)
2011: TiPS (A-jun.)
2012: PK-35/VJS
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Petri Haapimaa (s. 18. kesäkuuta 1976 Helsinki) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän pelasi keskuspuolustajana. Edustaessaan Finnairin Palloilijoita hän pelasi 14 ottelussa Veikkausliigassa. Ykkösessä hän on pelannut parisataa ottelua.
Pianosonaatti nro 5 (Beethoven)

Musiikkinäytteet
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Ludwig van Beethoven sävelsi viidennen pianosonaattinsa (op. 10 nro 1) vuosien 1796–1798 välillä. Se on c-mollissa ja on usein tullut kutsutuksi ”pieneksi c-mollisonaatiksi”. Sonaatti on omistettu kreivi Johann Georg von Browne-Camusin vaimolle, Anna Margarete von Brownelle, kuten muutkin opuksen 10 sonaatit (nro 6, nro 7).
Musiikkikriitikko Joachim Kaiser piti Beethovenin 5. pianosonaattia myrskyisämpänä kuin 8. pianosonaattia (”Pateettinen”).
Osat

Allegro molto e con brio
Adagio molto
Finale. Prestissimo
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pianosonaatti nro 5 (Beethoven) Wikimedia Commonsissa
IMSLP: nuotteja
Perhon lentonäytösonnettomuus

Perhon lentonäytösonnettomuus tapahtui juhannuksen edellä 22. kesäkuuta 1930 Perhossa Keski-Pohjanmaalla kun taitolentoesitystä suorittaneen lentokoneen moottori pysähtyi kesken lennon ja kone tuli alas yleisön joukkoon. Onnettomuudessa kuoli kaksi yleisön joukossa ollutta naista ja yhdeksän henkilöä loukkaantui.
Perhon Möttösen kylän Jylhänjärvellä pidettiin juhannuksen aatonaattona 1930 Perhon suojeluskunnan järjestämä lentonäytös, jota varten paikalle oli edellisenä päivänä tuotu Vaasan Ilmapuolustusyhdistyksen omistama kaksitasoinen lentokone, kellukkeilla varustettu vesitaso nimeltä Kurki. Koneen ohjaajana toimi Kauhavan Ilmailukoulun opettaja, luutnantti Toivo Piponius. Koneella oli tarkoitus esittää taitolentoa ja tehdä yleisölennätyksiä sen jälkeen. Taitolentoesityksen aikana kello 13-14 välillä koneen moottori pysähtyi noin 100 metrin korkeudessa ja lentäjä yritti tehdä pakkolaskua veteen. Koneen laskeutumisreitillä oli kuitenkin riihi, jonka olkikattoon koneen kellukkeet osuivat lennättäen katon olkia ja puurakenteita laajalle alueelle. Kone tuli tämän jälkeen näytöstä seuranneen yleisön joukkoon. Onnettomuudessa koneen kellukkeet, oikea alataso ja potkuri rikkoutuivat mutta lentäjä säästyi vammoilta. Jälkeenpäin arveltiin että moottorin pysähtyminen oli johtunut bensiiniputken tukkeutumisesta. Onnettomuuskone purettiin paikan päälle ja kuljetettiin ensin Kauhavalle ja sieltä Helsinkiin tehtaalle korjattavaksi. Koneella lennettiin vielä vuoteen 1950 saakka, jolloin se huonokuntoisena hylättiin ja poltettiin vuonna 1954 Luonetjärvellä juhannuskokossa.
Onnettomuuspaikalle Jylhänjärven rantaan pystytettiin muistomerkki syyskuussa 2002. Perhon kotiseutumuseossa on tallella onnettomuuskoneen kelluke ja pieni pala potkurin lapaa.
Pianosonaatti nro 6 (Beethoven)

Ludwig van Beethoven sävelsi kuudennen pianosonaattinsa F-duuri op. 10 vuosina 1796 – 1798. Se julkaistiin jälkimmäisenä mainittuna vuonna.
Teoksen kesto on noin 14 minuuttia. Teos on omistettu Anne Margarete von Brownelle.
Osat

Teoksessa on kolme osaa:
Allegro F-duuri
Allegretto F-molli
Presto F-duuri.
Teoksen ensimmäinen ja kolmas osa ovat sonaattimuotoisia.
Aiheesta muualla

Piano Sonata No.6, Op.10/2 (Beethoven, Ludwig van) IMSLP / Petrucci Music Library
Partir – lähtö

| Partir – lähtö> Partir |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Catherine Corsini
Käsikirjoittaja:   Catherine Corsini  Gaëlle Macé 
Tuottaja:  Fabienne Vonier
Kuvaaja:  Agnès Godard
Leikkaaja:  Simon Jacquet
Pääosat:   Kristin Scott Thomas  Sergi López  Yvan Attal 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:   Pyramide Productions  Caméra One  VMP  Solaire Production 
Levittäjä:  Teodora Film Netflix
Ensi-ilta:   2009-08-1212. elokuuta 2009 (Ranska)  
Kesto:  85 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ranska (esiintyy myös katalaania ja englantia)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Partir – lähtö (ransk. Partir) on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut Catherine Corsinin ohjaama ranskalainen romanttinen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Kristin Scott Thomas, Sergi López ja Yvan Attal. Catherine Corsini laati elokuvan käsikirjoituksen Gaëlle Macén avustamana. Elokuvan tuottajana oli Fabienne Vonier.
Juoni

40-vuotias Suzanne (Kristin Scott Thomas) on varakas eteläisessä Ranskassa asuva hienostorouva, lääkärin vaimo ja kahden melkein aikuisen lapsen äiti, jota tylsä ja rutiininomainen yläluokkainen elämä ahdistaa. Hän päättää aloittaa jälleen fysioterapeutin työt ja saa aviomiehensä Samuelin (Yvan Attal) suostuteltua rakennuttamaan hänelle vastaanottotilat heidän kotinsa takapihalle. Vastaanottotiloja tulee rakentamaan juuri vankilasta vapautunut rakennusmies Ivan (Sergi López), johon Suzanne huomaa tuntevansa vastustamatonta vetoa – ja samoin Ivan häneen. Suzanne ei enää rakasta 20 vuoden aikaista aviomiestään eikä myöskään mies tätä, vaikka niin luuleekin, joten Suzanne ei kauankaan epäröi tarttua tilaisuuteen ja aloittaa intohimoisen suhteen Ivanin kanssa. Ivan ei voi tarjota hänelle kallista elämäntyyliä vaan ainoastaan rakkautta, mutta Suzanne päättää jättää kaiken intohimon vuoksi. Uuden elämän aloittaminen ei kuitenkaan onnistu, vaan se koituu kohtalokkaaksi.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Kristin Scott Thomas  | … |  Suzanne   |
|  Sergi López  | … |  Ivan   |
|  Yvan Attal  | … |  Samuel   |
|  Bernard Blancan  | … |  Rémi   |
|  Aladin Reibel  | … |  Dubreuil   |
|  Alexandre Vidal  | … |  David   |
|  Daisy Broom  | … |  Marion   |
|  Berta Esquirol  | … |  Berta   |
|  Gérard Lartigau  | … |  Lagache   |
|  Geneviève Casile  | … |  Samuelin äiti   |
|  Philippe Laudenbach  | … |  Samuelin isä   |
|  Michèle Ernou  | … |  rouva Aubouy   |
|  Hélène Babu  | … |  Dorothée   |
|  Mama Prassinos  | … |  rouva Dubreuil   |
Tuotanto

Kristin Scott Thomas oli Catherine Corsinin ensimmäinen vaihtoehto Suzannen rooliin. Partir – lähtö kuvattiin Ranskassa ja Espanjassa elokuussa 2008. Ranskassa elokuvaa kuvattiin Nîmesin kaupungissa Gardin departementissa. 3,7 miljoonan euron budjetilla tuotetun elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Pyramide Productions, Caméra One, VMP ja Solaire Production.
Julkaisu ja vastaanotto

Partir – lähtö sai ensi-iltansa Ranskassa 12. elokuuta 2009 ja oli Pyramide Distributionin teatterilevittämä. Elokuva oli Ranskassa vuoden 2009 88. katsotuin elokuva 584 038 hengen katsojamäärällään. Maailmanlaajuisesti elokuva tuotti 6,4 miljoonan dollarin lipputulot.
Partir – lähtö on saanut elokuvakriitikoilta lähinnä myönteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 68 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 6,3/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 63 arviointiin. 13 750 käyttäjästä 48 prosenttia on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan 3,1/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 15 arvostelun perusteella elokuva on saanut 56 pistettä sadasta mahdollisesta. Metacriticin viisi käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 6,6/10. Internet Movie Databasen 3 657 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 6,3/10.
Partir – lähtö julkaistiin DVD:lle Ranskassa 3. helmikuuta 2010. Sandrew Metronome Distribution Finland Oy julkaisi elokuvan DVD:lle Suomessa vuonna 2010.
Palkinnot ja ehdokkuudet

| Palkinnot ja ehdokkuudet> Palkinto | Palkinnot ja ehdokkuudet> Kategoria | Palkinnot ja ehdokkuudet> Ehdokas | Palkinnot ja ehdokkuudet> Tulos | Palkinnot ja ehdokkuudet> Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| César | Paras naispääosa | Kristin Scott Thomas | Ehdokkuus |  |
| Evening Standardin elokuvapalkinto | Paras naispääosa | Kristin Scott Thomas | Voitto |  |
| Globe de cristal | Paras naisnäyttelijä | Kristin Scott Thomas | Ehdokkuus |  |
| Globe de cristal | Paras miesnäyttelijä | Yvan Attal | Ehdokkuus |  |
Aiheesta muualla

Partir – lähtö Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Partir – lähtö Elonet.
Partir – lähtö AllMoviessa. (englanniksi)
Partir – lähtö AlloCinéssä (ranskaksi)
Partir – lähtö JP’s Box-Officessa (ranskaksi)
Pierre-Ambroise Bosse

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Bosse Helsingin EM-kilpailuissa 2012. |  Bosse Helsingin EM-kilpailuissa 2012. |  Bosse Helsingin EM-kilpailuissa 2012. |  |
Maa:  Ranska
Miesten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Lontoo 2017 | 800 m |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Helsinki 2012 | 800 m |  |
|  Pronssia | Berliini 2018 | 800 m |  |
Pierre-Ambroise Bosse (s. 11. toukokuuta 1992 Nantes) on ranskalainen keskimatkan juoksija, joka on erikoistunut 800 metrille. Bosse voitti matkan maailmanmestaruuden Lontoossa 2017 ajalla 1.44,67. Bosse saavutti pronssia 800 metrillä Helsingin EM-kilpailuissa 2012 ajalla 1.48,83 ja Berliinin EM-kilpailuissa 2018 ajalla 1.45,30. Hän voitti Euroopan-mestaruuden alle 20-vuotiaiden sarjassa 2011 ja alle 23-vuotiaissa 2013.
Lisäksi hän on sijoittunut 800 metrillä seitsemänneksi Moskovan MM-kilpailuissa 2013, kahdeksanneksi Zürichin EM-kilpailuissa 2014, viidenneksi Pekingin MM-kilpailuissa 2015 ja Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 sekä neljänneksi Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. Toruńin sisäratojen EM-kilpailuissa 2021 hän oli 800 metrillä kuudes. Lontoon olympialaisissa 2012, Dohan MM-kilpailuissa 2019 ja Tokion olympialaisissa 2021 hän karsiutui 800 metrin välierissä.
Elokuussa 2017, vain muutama viikko MM-voittonsa jälkeen, Bosse joutui kolmen miehen pahoinpitelemäksi Ranskassa ja joutui lopettamaan kilpailukautensa saatuaan murtumia kasvoihinsa.
Bosse juoksi 800 metrin Ranskan ennätyksen 1.42,53 Monacossa 18. heinäkuuta 2014. Sisäradoilla hän on juossut matkan ajassa 1.45,95 (2021). Hän juoksi 1 000 metrin alle 23-vuotiaiden Euroopan ennätyksen 2.15,31 Ostravassa kesäkuussa 2014.
Joulukuussa 2023 Bosse kertoi lopettavansa kilpauransa. Huhtikuussa 2024 hän sai yhden vuoden urheilun toimintakiellon laiminlyötyään olinpaikkatietojensa ilmoittamisen. Häneltä oli jäänyt väliin kolme dopingtestiä syyskuun 2022 ja kesäkuun 2023 välillä.  Hänen viimeinen kilpailutuloksensa oli heinäkuulta 2022.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pierre-Ambroise Bosse Wikimedia Commonsissa
Miesten 800 metrin juoksun maailmanmestarit
1983: Willi Wülbeck |
1987: Billy Konchellah |
1991: Billy Konchellah |
1993: Paul Ruto |
1995: Wilson Kipketer |
1997: Wilson Kipketer |
1999: Wilson Kipketer |
2001: André Bucher |
2003: Djabir Saïd-Guerni |
2005: Rashid Ramzi |
2007: Alfred Kirwa Yego |
2009: Mbulaeni Mulaudzi |
2011: David Rudisha |
2013: Mohammed Aman |
2015: David Rudisha |
2017: Pierre-Ambroise Bosse |
2019: Donavan Brazier |
2022: Emmanuel Korir |
2023: Marco Arop
Perhokalat

| Perhokalat |
| --- | --- |
 Nelisilmäperhokala (Chaetodon capistratus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Percoidei
Heimo::  Perhokalat Chaetodontidae  Rafinesque, 1815
Suvut
 Amphichaetodon  Chaetodon  Chelmon  Chelmonops  Coradion  Forcipiger  Hemitaurichthys  Heniochus  Johnrandallia  Parachaetodon  Prognathodes 
Katso myös
   Perhokalat Wikispeciesissä   Perhokalat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Perhokalat (Chaetodontidae) on eräs trooppisissa merissä elävien ahvenkalojen heimo. Siihen kuuluu  noin 127 lajia, jotka jaetaan 10–14 sukuun.
Niitä ei pidä sekoittaa makeassa vedessä elävään perhoskirjoahveneen.
Perhokalat ovat saaneet nimensä kirkkaista väreistään ja monilla lajeilla esiintyvistä, perhosen siipikuvioita muistuttavista silmäkuvioistaan. Myös perhokalaparven liikkeessä voi nähdä jotain perhosmaista.
Vain harvat perhokalat sopivat akvaarioon, koska ne syövät useimmiten korallien polyyppejä ja pieniä, eläviä selkärangattomia, ja niiden on vaikea tottua purkkiruokiin.