stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kuolema (täsmennyssivu)

Kuolema voi viitata esimerkiksi seuraaviin:
kuolema, eliön täydellinen ja pysyvä elintoimintojen päättyminen
Kuolema, kuoleman henkilöitymä
Kuolema, kyläkunta Alajärvellä Etelä-Pohjanmaalla
Kuolema, Marvel-kustantamon sarjakuvahahmo
Kuolema, fiktiivinen hahmo Terry Pratchettin Kiekkomaailmassa
Kuolema, suomalainen yhtye
Kuolema, Arvid Järnefeltin näytelmä vuodelta 1903
Kuolema, Ajattaran albumi vuodelta 2003
Kuolema, Siniaallon albumi vuodelta 2007.
Kuolema, Tarot-pakan kortti
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kuolema”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kehruu

Villakuidun kehräystä langaksi
Kehruu tarkoittaa prosessia, jossa tekstiilikuiduista valmistetaan kierteistä ja kerrattua lankaa.
Historia

Alkuun kuituja kierrettiin langaksi todennäköisesti yksinkertaisesti sormilla hiertämällä, kun havaittiin kierteen vahvistavan kuituja. Myöhemmin kehräämisen apuvälineenä käytettiin värttinää, jossa kepistä ja painosta koostuvan työkalun hyrrämäinen liike auttaa kierteen muodostamisessa lankaan ja jonka ympärille jo valmistunut lanka voidaan kiertää. Rukin keksiminen nopeutti kehruuprosessia entisestään.
James  Hargreavesin vuonna 1767 keksimä kehruukone, Kehruu-Jenny, on teollisen vallankumouksen vertauskuvia, ja se mullisti tekstiiliteollisuuden. Ensimmäiset kehruukoneet toimivat vielä käsikäyttöisesti mutta olivat silti kymmeniä kertoja nopeampia kuin rukki. 1700-luvulla keksittiin myös vesivoimalla toimiva kehruukone.
Nykyisin sähkö on korvannut veden ja höyryn teollisuuden kehruukoneiden voimanlähteenä, mutta käsin kehräämiselläkin on vielä paljon harrastajia.
Työvaiheet

Langan valmistuksessa on useita vaiheita. Esivalmistelut riippuvat käytettävästä materiaalista: esimerkiksi kehrättäessä villaa käsin villa karstataan, pellava puolestaan muun muassa loukutetaan, lihdataan ja häkilöidään. Tavoitteena on saada kuidut yhdensuuntaisiksi. Kehräämöön materiaali tulee yleensä jo osittain esivalmisteltuna topsinauhana, joka vielä tehtaalla kammataan ja venytetään kierteettömäksi esilangaksi.
Ensin yksittäisille lankasäikeille tehdään kierre värttinällä, rukilla tai kehruukoneella. Sitten kehruukierteiset lankasäikeet kerrataan eli yhdistetään useampisäikeisiksi langoiksi. Kertauskierre tehdään aina päinvastaiseen suuntaan kuin kehräyskierre.
Kehrätty lanka jälkikäsitellään esimerkiksi höyryttämällä ja keritään tai vyyhditään odottamaan jatkojalostusta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kehrääjän ammatista mol.fi:ssa
Kehruu-Jenny
Rukinlapoja vuoden 1976 4,50 markan suomalaisessa postimerkissä
Nina Forsman

| Nina Forsman |
| --- | --- |
 Nina Forsman 2020
Henkilötiedot
Koko nimi:  Nina Marjut Forsman
Syntynyt: 19. syyskuuta 1974 (ikä 50) Borås, Ruotsi
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  kuvataiteilija, graafikko
Taiteilija
Ala:  kuvataide, valokuvaus, grafiikka
Aiheesta muualla
Kotisivut
Nina Forsman (ent. Mattila, o.s. Kuoksa, s. 19. syyskuuta 1974 Borås, Ruotsi) on suomalainen kuvataiteilija ja graafinen suunnittelija.
Forsman on käynyt vuosina 2010–2012 Repin-instituutin avoimilla kursseilla Kotkassa. Hän valmistui kuvataiteilijaksi vuonna 2014 Saimaan ammattikorkeakoulun kuvataiteen koulutusohjelmasta pääaineenaan maalaus.
Forsman maalaa öljy- ja akvarelliväreillä. Toisinaan hän yhdistelee teoksissaan maalausta ja valokuvausta eri menetelmin. Lisäksi hän on tehnyt installaatioita.
Forsman on muun muassa Muu ry:n, Taidemaalariliiton ja Espoon Taiteilijaseuran jäsen. Forsman on ollut Kotkan valokuvakeskus ry:n hallituksen puheenjohtaja 2015.
Aiheesta muualla

Nina Forsmanin kotisivut
Kuvataiteilijamatrikkeli
Kotkan taiteilijaseura
George Berkeley

George Berkeley
George Berkeley (/ˈbɑːrkli/; 12. maaliskuuta 1685 Kilkennyn kreivikunta, Irlanti – 14. tammikuuta 1753 Oxford, Englanti) oli irlantilainen filosofi ja piispa. Hän edusti tietoteoriassa empirismiä ja ontologiassa idealismia. Hän kiteytti ajattelunsa latinankieliseen lauseeseen "esse est percipi" ('olemassaolo on havaituksi tulemista'). Berkeley on merkittävin subjektiivisen idealismin edustaja.
Berkeleyn mukaan aistitodellisuus on liian ristiriitainen ollakseen oikeasti olemassa. Berkeleyn mukaan oli olemassa vain Jumala ja olentojen sielut. Aistitodellisuus oli vain Jumalan sieluille antamaa aistitietoa, mutta sitä ei muuten ollut olemassa. Mitään ainetta Berkeleyn maailmankuvaan ei siis kuulunut. Aikalaiset eivät arvostaneet Berkeleyn filosofiaa, eikä se ole saanut kannattajia myöhemminkään, mutta Berkeleytä pidetään kuitenkin yhtenä 1700-luvun filosofian suurista hahmoista, koska hän loi oman filosofisen järjestelmänsä, ja pyrki argumentoimaan sen puolesta varsin uskottavalla tavalla.
Berkeleyn kiinnostuksen kohteena ei ollut vain filosofia, vaan myös uskonnolliset kysymykset, matematiikka ja yhteiskunnalliset uudistukset. Matematiikassa Berkeley arvosteli – varsin terävänäköisesti – vastikään keksittyä differentiaali- ja integraalilaskentaa, jonka käsitteelliset perusteet olivat hänen mielestään täysin sekavat. Berkeleyn kritiikki ei kuitenkaan suoraan johtanut matematiikassa uusiin keksintöihin, ja differentiaali- ja integraalilaskenta saatettiinkin täsmälliselle pohjalle vasta 1800-luvulla.
Berkeley kirjoitti tervavedestä kaksi kirjaa, joissa suositeltiin tervavettä käytettäväksi moniin eri vaivoihin. Näistä ensimmäinen, vuonna 1744 julkaistu nide oli hänen myydyin kirjansa hänen elinaikanaan.
Berkeleyn runosta "On the Prospect of Planting Arts and Learning in America" otti David Foster Wallace nimen pienoisromaanilleen Westward the Course of Empire Takes Its Way. Runosta on saanut herätteensä myös Yhdysvaltain kongressitalon seinällä oleva Emanuel Gottlieb Leutzen muraali.
Westward the course of empire takes its way;

The first four Acts already past,

A fifth shall close the Drama with the day;

Time's noblest offspring is the last.
Matematiikka

Filosofisen panoksensa lisäksi Berkeley vaikutti huomattavasti myös matematiikan kehitykseen, tosin enemmän arvostelijana kuin uutta luovana toimijana. Hänen vuonna 1734 julkaisema teoksensa The Analyst, alaotsikoltaan uskottomalle matemaatikolle osoitettu tutkielma, herätti paljon kiistoja. ”Uskottoman matemaatikon” uskotaan viitanneen joko Edmond Halleyhin tai itseensä Isaac Newtoniin, tosin jälkimmäisessä tapauksessa teos olisi suunnattu Newtonia vastaan vasta postuumisti, sillä hän kuoli jo vuonna 1727. The Analystissa Berkeley esitti suoran hyökkäyksen differentiaalilaskennan perusteita ja perusperiaatteita vastaan ja erityisesti Newtonin ja Leibnizin kalkyylin kehittämisessä käyttämiä jatkuvan funktion (Newtonin ”fluxion”) ja infinitesimaalisen muutoksen ajatuksia vastaan.
Berkeley katsoi kalkyyliä vastaan suunnatun arvostelunsa olevan osa hänen laajempaa kampanjaansa newtonilaisen mekaniikan uskonnollisia seuraamuksia vastaan – hän halusi puolustaa perinteistä kristinuskoa deismiä vastaan, joka pyrkii etäännyttämään Jumalan luomakunnastaan.
Seuranneen kiistan lopputuloksena kalkyylin perusteet kirjoitettiin uudelleen formaalimmassa ja tiukemmassa muodossa raja-arvoja käyttäen. Infinitesimaalisen käsite määriteltiin yhtä tiukasti vasta vuonna 1966 Abraham Robinsonin teoksessa Non-standard Analysis, jossa Robinson esitteli epästandardin analyysin. Näin löydettiin vaihtoehtoinen tapa selviytyä niistä ongelmista, jotka Berkeley oli osoittanut Newtonin lähestymistavassa.
Teokset

Of Infinites (1707)
An Essay Towards a New Theory of Vision (1709)
Letter to Samuel Molyneaux (1709)
A Treatise Concerning the Principles of Human Knowledge (1710, pääteos)
Three Dialogues Between Hylas and Philonous (1713, pääteoksen populaarimpi esitys dialogina)
De Motu (1721)
The Analyst (1734)
Alciphron, or The Minute Philosopher (1734)
The Querist (1737)
Siris – A Chain of Philosophical Reflections, and Inquiries concerning the Virtues of Tar-Water (1744)
Further Thoughts on Tar-water (1753)
Kirjallisuutta

Berman, David: Berkeley. Kokeellinen filosofia.  ((Berkeley. Experimental Philosophy, 1997.) Suom. Anssi Korhonen. Suuret filosofit 3)  Helsingissä:  Otava, 2000.  ISBN 951-1-16194-6  Myös teoksessa Suuret filosofit II.  (Toimittaneet Ray Monk ja Frederic Raphael)  Helsingissä:  Otava, 2008.  ISBN 978-951-1-22308-5
Aiheesta muualla

www.georgeberkeley.org.uk - George Berkeleystä, teoksista, linkkejä (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Internet Encyclopedia of Philosophy: George Berkeley (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Stanford Encyclopedia of Philosophy: George Berkeley. (englanniksi)
Berkeleyn teoksia. Project Gutenberg. (englanniksi)
Berkeleyn teoksia: Principles of Human Knowledge ja Three Dialogues. (englanniksi)
Original texts and discussion concerning The Analyst controversy. (englanniksi)
Vaikutusvaltaisimpia läntisiä filosofeja
Sokrates
Platon
Aristoteles
Augustinus
Tuomas Akvinolainen
Thomas Hobbes
René Descartes
Baruch Spinoza
John Locke
Gottfried Leibniz
George Berkeley
David Hume
Jean-Jacques Rousseau
Voltaire
Immanuel Kant
G. W. F. Hegel
Arthur Schopenhauer
Karl Marx
Søren Kierkegaard
John Stuart Mill
Friedrich Nietzsche
Bertrand Russell
Ludwig Wittgenstein
Edmund Husserl
Martin Heidegger
Jean-Paul Sartre
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  zbMATH 
Taiteenala:  FID  ULAN 
Henkilöt:  Irlanti  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
John Smibert, George Berkeleyn perhemuotokuva, 1729.
Berkeleyn teoksen Treatise Concerning the Principles of Human Knowledge ensimmäisen painoksen kansi.
Uskonto Liberiassa

<div style="border:solid transparent;background-color:initial;position:absolute;width:125px;line-height:0;
Uskontokuntiin kuuluminen Liberiassa (2014)
Kristinusko (84.9%)
Islam (12.0%)
Alkuperäisuskonnot (0.5%)
Muut (0.1%)
Uskonnottomat (2.5%)
Tämä artikkeli käsittelee Liberian uskontoa ja uskonnollisia yhteisöjä. Liberian suurin uskonto on kristinusko. 84,9 prosenttia väestöstä kuuluu kristillisiin kirkkokuntiin. Liberian suurin vähemmistöuskonto on islam.
Kristinusko

Suurin osa maan väestöstä on kristittyjä. Arvioiden mukaan noin puolet kristityistä harjoittavat yksinomaan kristinusko ja puolet kristinuskoa, johon on yhdistetty osia alkuperäiskansojen perinteisistä uskonnoista.
Liberiassa toimivia kristillisiä suuntauksia ovat muun muassa luterilaisuus, baptismi, episkopaalisuus, presbyteerisyys, roomalaiskatolisuus, mormonit, adventistit, metodistiset sekä afrikkalais-metodistiset kirkkokunnat kuten AME ja AME Zion. Osa maassa toimivista helluntailiikkeistä on yhteydessä kansainvälisiin helluntaikirkkoihin ja osa on itsenäisiä. Kristittyjä asuu koko maan alueella.
Islam

Islam on Liberian suurin vähemmistöuskonto, jota harjoittaa noin 12–20 prosenttia väestöstä. Muslimit kuuluvat pääasiassa mandingo- tai vai-kansoihin. Mandingot asuvat koko maan alueella, kun taas vailaiset asuvat pääosin maan länsiosassa.
Muut uskonnot

Pieni osa Liberian väestöstä on bahai-uskolaisia, hinduja, sikhejä tai buddhalaisia. Liberian alkuperäisväestöt osallistuvat koko maassa Poro- ja Sande-salaseurojen uskonnollisiin rituaaleihin.
Episkopaalinen katedraali Monroviassa.
Teknologföreningen

TF:n Urdsgjallar Otaniemessä
Teknologföreningen (lyh. TF) on Aalto-yliopiston ainoa julkisoikeudellinen osakunta.
Se perustettiin vuonna 1872 Helsingin teknillisen reaalikoulun opiskelijoiden järjestöksi. Nykyinen Teknologföreningen ja entinen Teknillisen korkeakoulun ylioppilaskunta toimivat ruotsin- ja suomenkielisten opiskelijoiden henkisinä koteina.
Osakunta toimii Espoon Otaniemessä arkkitehti Kurt Mobergin (1932–2016) suunnittelemassa, vuonna 1966 valmistuneessa Urdsgjallar-nimisessä rakennuksessa, joka on suomalaisen betonibrutalismin maineikkaimpia esimerkkejä. Koska rakennus on päästetty huonoon kuntoon, vuonna 2020 alettiin valmistella sen purkamista, jotta tontille voitaisiin rakentaa opiskelija-asuntoloita, vaikka Museovirasto oli suositellut rakennuksen säilyttämistä. Vuoden 2023 lopulla osia Urdsgjallarista on päätetty säilyttää, mutta sen yhteyteen ollaan edelleen suunnittelemassa uusia asuntoloita, vaikka Espoon kaupunginmuseo pitää niitä sopimattomina Dipolin läheisyyteen.
Kirjallisuutta

Moring, Michael – Lassenius, Casper – Rehnström, Kristian: Teknologföreningen 1872–1997.  Esbo:  Teknologföreningen, 1997.  ISBN 951-95040-1-X
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Uppslagsverket Finland
Moonsorrow

| Moonsorrow |
| --- | --- |

 Moonsorrow Myötätuulirockissa vuonna 2011.
Tiedot
Toiminnassa:  1995–
Tyylilaji:  folk metal, melodinen black metal, progressiivinen metalli
Kotipaikka:  Helsinki
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Ville Sorvali,  laulu, basso   Henri Sorvali,   kitara, kosketinsoittimet, laulu   Mitja Harvilahti,  kitara, taustalaulu   Markus Eurén, Lord Eurén ( kosketinsoittimet )  Marko Tarvonen,  rummut, akustinen kitara, taustalaulu  
Levy-yhtiö:  Century Media Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Moonsorrow on suomalainen, suomeksi laulava black metal- ja folk metal-vaikutteista, raskasta ja melodista metallia esittävä yhtye, jonka perustivat vuonna 1995 serkukset Henri ja Ville Sorvali.
Moonsorrow on saavuttanut vankkaa suosiota myös Suomen ulkopuolella, muun muassa Saksassa, ja kiertänyt esiintymässä Pohjois-Amerikassa ja Kiinassa asti.
Biografia > Alkuajat

Serkukset Ville ja Henri Sorvali perustivat Moonsorrow'n vuonna 1995. He tekivät neljä demoa, joista julkaistiin kuitenkin vain kaksi: Metsä (1997) ja Tämä ikuinen talvi (1998). Toiset kaksi demoa, Promo ja Thorns of Ice, joko hävisivät tai tuhottiin. Tämä ikuinen talvi auttoi yhtyettä hankkimaan levytyssopimuksen Plasmatica Recordsin kanssa. Samalla rumpukone korvattiin rumpali Marko Tarvosella.
Biografia > Suden uni

Moonsorrow nauhoitti Suden uni -esikoisalbuminsa Tico Tico -studiolla helmikuussa 2000, mutta sen julkaisu lykkäytyi kesäkuuhun 2001. Vuonna 2000 Moonsorrow teki muutamia keikkoja. Mitja Harvilahti ja Markus Eurén (taiteilijanimeltään Lord Eurén) otettiin mukaan yhtyeeseen sessiojäseniksi, mutta pian heistä tuli vakituisia jäseniä.
Biografia > Voimasta ja kunniasta sekä Kivenkantaja

Moonsorrow vaihtoi levy-yhtiötä pian Suden unen julkaisun jälkeen ja siirtyi Spinefarm Recordsin alaisuuteen. Toinen albumi Voimasta ja kunniasta julkaistiin vielä samana vuonna. Vuonna 2003 yhtye julkaisi kolmannen albuminsa, Kivenkantajan, joka saavutti listasijoituksen 16 Suomen virallisella listalla. Vuonna 2004 tehtiin Suden unesta uudelleenjulkaisu, joka sisälsi live-DVD:n ja yhden uuden kappaleen, "Tulkaapa äijät!".
Biografia > Verisäkeet ja V: Hävitetty

Kivenkantajan jälkeen yhtye uudisti hieman musiikillista linjaansa ja tuloksena oli aikaisempia huomattavasti enemmän black metal -vaikutteinen, mutta silti vahvasti akustinen, Verisäkeet, jonka listasijoitus oli Suomessa parhaimmillaan 18. Verisäkeiden julkaisua seurasi Moonsorrow'n ensimmäiset Pohjois-Amerikan esiintymiset Yhdysvalloissa ja Kanadassa ja Euroopan kiertue Primordialin kanssa vuonna 2006. Vuonna 2007 julkaistiin vain kaksikappaleinen V: Hävitetty, jota seurasi keikkailua Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja Suomessa.
Biografia > Tulimyrsky-EP

Vuonna 2008 Moonsorrow julkaisi ensimmäisen EP:nsä Tulimyrskyn, joka on hieman yli 68-minuuttinen, ollen siis EP:ksi varsin pitkä. Se ei kuitenkaan sisällä 29-minuuttisen nimikappaleensa lisäksi muuta uutta tuotantoa, vaan kaksi uudelleen tehtyä demoajan kappaletta ("Hvergelmir" ja "Taistelu Pohjolasta") sekä cover-versiot Metallican "For Whom the Bell Tolls" -kappaleesta sekä Mercilessin "Back to North" -kappaleesta.
Biografia > Varjoina kuljemme kuolleiden maassa

Moonsorrow teki laajan Pohjois-Amerikan kiertueen alkuvuodesta 2010 yhdessä Finntrollin ja Swallow the Sunin kanssa. Yhtye ilmoitti heinäkuussa tehneensä kaikessa hiljaisuudessa myös demoversion uudesta, tulevasta levystä. Syyskuusta marraskuuhun Moonsorrow nauhoitti seuraavaa studioalbumiaan, nimeltään Varjoina kuljemme kuolleiden maassa. Albumi julkaistiin Suomessa 23. helmikuuta 2011.
Biografia > Jumalten aika

Yhtye julkaisi seitsemännen albuminsa, Jumalten aika, 1. huhtikuuta 2016 Century Median kautta.
Huhtikuussa 2020 ilmestyi Markus Laakson kirjoittama ja Liken kustantama Ensiferumista, Moonsorrow’sta, Finntrollista, Turisaksesta ja Korpiklaanista kertova kirja Folk Metal Big 5.
Musiikin ominaispiirteitä

Moonsorrow'n black metal -vaikutteisessa musiikissa on myös paljon kansanmusiikista tuttuja piirteitä; monet melodiat ovat hyvin folk-henkisiä ja levyillä kuullaan useita perinnesoittimia, muun muassa munniharppua, jouhikkoa ja kannelta. Kansanmusiikin lisäksi melodioiden pääroolissa on myös klassinen musiikki. Erityisesti albumeilla Voimasta ja kunniasta, Kivenkantaja ja Verisäkeet kuullaan paljon klassisen musiikin tunnelmallisia instrumentteja kuten pianoa, viulua ja selloa. Sähkökitaroiden rinnalla kuullaan useasti akustistakin kitaraa ja osa kappaleista, kuten Verisäkeet-albumin "Kaiku", ovat täysin akustisia. Moonsorrow'n kappaleet venyvät usein yli kymmenminuuttisiksi eepoksiksi ja sisältävät hyvin erilaisia tunnelmia. Yhtye soittaa monet kappaleet myös keikoilla aina lähes samanpituisina. lähde?
Pääasiassa laulut ovat black metalista tuttua rääkymistä ja murinaa, mutta kappaleissa esiintyy myös paljon mieskuoroa, jossa yhtyeen jäsenet ovat myös mukana, sekä joillakin kappaleilla myös naislaulua. Aikaisemmin yhtyeen sanoitukset kertoivat mytologiasta, pakanallisesta uskosta, kristinuskon väkivaltaisesta saapumisesta Pohjolaan sekä viikinkitaisteluista, mutta nykyään sanoitukset ovat synkempiä ja abstraktimpia.
Kivenkantaja-levystä lähtien Moonsorrowin albumit ovat kallistuneet enemmän ja enemmän black metallin suuntaan.
Yhtyeen jäsenten sivuprojektit ja vierailut

Moonsorrow'n jäsenillä on ollut useita sivuprojekteja. Ville Sorvali toimi helsinkiläisen death-/thrash metal -yhtyeen, Amoralin, basistina vuoteen 2004 asti. Ville Sorvali, Henri Sorvali ja Mitja Harvilahti vierailivat Rytmihäiriön albumeilla Saatana on herra ja Seitsemän surman siunausliitto. Rytmihäiriön kitaristi Janne Perttilä puolestaan laulaa puhtaita kuoroja Moonsorrow'n albumeilla. Nykyään Perttilä toimii myös toisena kitaristina live-kokoonpanossa Henri Sorvalin siirryttyä kokonaan sivuun live-esiintymisistä. Henri Sorvali on työskennellyt Sibelius-lukiossa musiikinopettajana.
Lakupaavi on Moonsorrow'n tähän mennessä yhden albumin huumoripohjainen, mutta toisaalta myös poliittinen grindcore-sivuprojekti. Debyyttialbumi Raah Raah Blääh on Internet-julkaisu, jonka kaikki kappaleet sekä levynkannet ovat ladattavissa yhtyeen kotisivulta. Lakupaavilta on ennakkotietojen mukaan tulossa seuraavaksi julkaisu nimeltä Homosika, mutta mitään julkaisupäivämäärää tai tarkempia tietoja ei ole vielä annettu.
Moonsorrow tekee yhteistyötä villakehräämö Novitan kanssa, jonka Internet-sivuilta löytyy ohjeet Moonsorrow-logolla varustetun villapaidan neulomiseen.
Syytökset äärioikeistolaisuudesta

Keväällä 2008 Moonsorrow osallistui Saksassa Paganfest-kiertueelle, johon osallistuivat Moonsorrow, Týr, Korpiklaani, Ensiferum ja Eluveitie. Saksalainen yhden-miehen-yhdistys BIFFF (Berliner Institut für Faschismus-Forschung, vapaasti suomennettuna "Berliinin fasismintutkimusinstituutti") syytti Moonsorrow'ta ja kahta muuta kiertueen esiintyjää, Týriä ja Eluveitietä, kansallissosialismista ja fasismista ja yritti estää yhtyeitä esiintymästä Berliinissä. Moonsorrow’n Ville Sorvali ja Týrin Heri Joensen julkaisivat YouTubessa videon, jossa he kielsivät syytteet. Sorvali totesi muun muassa natsien kopioineen riimut muinaispohjoismaisesta mytologiasta, joka syntyi satoja vuosia ennen natseja. Tapauksesta syytettiin Antifaa, vaikka koko tapauksen taustalla oli yksi henkilö, BIFFF:ää pyörittävä Peter Kratz.
Jäsenet

Henri Sorvali – kitara, taustalaulu, kosketinsoittimet, munniharppu, tinapilli, harmonikka, nokkahuilu, puhtaat vokaalit, (1995– ), laulu (1996), rumpukone (1999)
Ville Sorvali – laulu (1997– ), basso (1998– ), rummut, kosketinsoittimet (1995–1996), taustalaulu (1996)
Mitja Harvilahti – kitara, taustalaulu (2000– )
Marko Tarvonen – rummut, akustinen kitara, taustalaulu (1999– )
Markus Eurén – kosketinsoittimet, taustalaulu (2000– )
Jäsenet > Vierailijat

Janne Perttilä (Rytmihäiriö) – kitara, taustalaulu (keikoilla)
Hittavainen (Korpiklaani) – viulu, jouhikko, nokkahuilu
Thomas Väänänen (Thyrfing) – laulu
Diskografia > Albumit

Suden uni (2001,  Plasmatica Records)
Voimasta ja kunniasta (2001,  Spinefarm Records)
Kivenkantaja (2003,  Spinefarm Records)
Verisäkeet (2005,  Spinefarm Records, Season of Mist)
V: Hävitetty (2007,  Spinefarm Records)
Varjoina kuljemme kuolleiden maassa (2011,  Spinefarm Records)
Jumalten aika (2016,  Century Media Records)
Diskografia > Demot

Thorns of Ice (1995)
Promo (1997,  julkaisematon)
Metsä (1997)
Tämä ikuinen talvi (1998)
Diskografia > Muita

Lakupaavi: Raah Raah Blääh (2005,  omakustanne)
Tulimyrsky (2008,  EP, Spinefarm Records)
Heritage: 1995-2008 - The Collected Works (2014,  kokoelma, Blood Music)
Kirjallisuus

Laakso, Markus: Folk Metal Big 5.  Like, 2020.  ISBN 978-951-1-35516-8
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Moonsorrow'n virallinen sivusto
Moonsorrow Last.fm:ssä (englanniksi)
Moonsorrow Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Novitan neuleohje Moonsorrow-villapaidalle
Moonsorrow
|  Henri Sorvali  Ville Sorvali  Mitja Harvilahti  Marko Tarvonen  Lord Eurén  |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Suden uni  Voimasta ja kunniasta  Kivenkantaja  Verisäkeet  V: Hävitetty  Varjoina kuljemme kuolleiden maassa  Jumalten aika 
EP:t: Tulimyrsky
Demot:  Thorns of Ice  Promo '97  Metsä  Tämä ikuinen talvi 
Katso myös: Lakupaavi
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Tšekki 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Yle
Uskonto Malawissa

Uskontokuntiin kuuluminen Malawissa (2018)
Protestantismi (33.5%)
Katolinen kirkko (17.2%)
Muu kristinusko (26.6%)
Islam (13.8%)
Perinteiset uskonnot (1.1%)
Muut (5.6%)
Uskonnottomat (2.2%)
Tämä artikkeli käsittelee Malawin uskontoa ja uskonnollisia yhteisöjä. Malawin suurin uskonto on kristinusko. 77,3 prosenttia väestöstä kuuluu kristillisiin kirkkokuntiin. Suurimpia uskonnollisia vähemmistöjä ovat animismi ja islam.
Kristinusko

Suurin osa maan väestöstä on kristittyjä. Suurimmat kristilliset suuntaukset ovat roomalaiskatolisuus ja presbyteerisyys. Pienempiä kristillisiä suuntauksia ovat anglikaanit, baptistit, evankeliset ja adventistit.
Islam

Malawin suurin vähemmistöuskonto on islam. Muslimivähemmistö on huomattava, noin 13 prosenttia väestöstä. Valtaosa muslimeista on sunnalaisia.
Muut uskonnot

Muihin Malawin uskonnolisiin vähemmistöihin lukeutuvat hindut ja bahai-uskolaiset. Lisäksi maassa on pieniä määriä rastafareja ja juutalaisia.