stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
OGAE
OGAE Song Contestin voittajat 1986–2024

| Vuosi | Voittaja | Esittäjä | Kappale |
| --- | --- | --- | --- |
| 1986 |  Saksa | Juliane Werding | "Stimmen in Wind" |
| 1987 |  Israel | Yardena Arazi | "Ba'ati eleiha" |
| 1988 |  Saksa | Mary Roos | "Explosion" |
| 1989 |  Norja | Karoline Krüger & Anita Skorgan | "Hjem" |
| 1990 |  Italia | Mietta & Amedeo Minghi | "Vattene amore" |
| 1991 |  Ranska | Mylène Farmer | "Désenchantée" |
| 1992 |  Portugali | Nucha | "Se o dia nascesse" |
| 1993 |  Italia | Laura Pausini | "La solitudine" |
| 1994 |  Kreikka | Sabrina | "Ftes" |
| 1995 |  Espanja | Paloma San Basilio | "Cada vez" |
| 1996 |  Espanja | Amistades Peligrosas | "Me quedaré solo" |
| 1997 |  Espanja | Marta Sánchez | "Amor perdido" |
| 1998 |  Puola | Natalia Kukulska | "Im wiecej ciebie tym mniej" |
| 1999 |  Ranska | Leyla Doriane | "Jardin de lumière" |
| 2000 |  Ruotsi | Nanne | "Svarta änkan" |
| 2001 |  Ranska | Alizée | "Moi... Lolita" |
| 2002 |  Iso-Britannia | Kate Winslet | "What If" |
| 2003 |  Ranska | Nolwenn Leroy | "Cassé" |
| 2004 |  Venäjä | Varvara | "Gryozy" |
| 2005 |  Italia | Alexia | "Da grande" |
| 2006 |  Kreikka | Helena Paparizou | "Mambo" |
| 2007 |  Espanja | Rebeca | "Qué no daría yo" |
| 2008 |  Kroatia | Franka Batelić | "Ruža u kamenu" |
| 2009 |  Iso-Britannia | Coldplay | "Viva la Vida" |
| 2010 |  Iso-Britannia | Freemasons feat. Sophie Ellis-Bextor | "Heartbreak (Make Me a Dancer)" |
| 2011 |  Iso-Britannia | Adele | "Someone Like You" |
| 2012 |  Italia | Nina Zilli | "Per sempre" |
| 2013 |  Espanja | Pastora Soler | "Te despertaré" |
| 2014 |  Ranska | Indila | "Dernière danse" |
| 2015 |  Ranska | Kendji Girac | "Andalouse" |
| 2016 |  Espanja | Álvaro Soler | "Sofia" |
| 2017 |  Australia | Dami Im | "Fighting for Love" |
| 2018 |  Iso-Britannia | Steps | "Scared of the Dark" |
| 2019 |  Iso-Britannia | Lewis Capaldi | "Someone You Loved" |
| 2020 |  Iso-Britannia | Dua Lipa | "Physical" |
| 2021 |  Australia | Tones and I | "Fly Away" |
2022: Kilpailua ei järjestetty
| 2023 |  Iso-Britannia | Harry Styles | "As It Was" |
| 2024 |  Italia | Annalisa | "Euforia" |
Kilpailun voittajista Eurovision laulukilpailuun ovat osallistuneet Yardena Arazi (Israel 1976 ja 1988), Mary Roos (Saksa 1972 ja 1984), Karoline Krüger (Norja 1988), Anita Skorgan (Norja 1977, 1979 ja 1982), Nucha (Portugali 1990), Paloma San Basilio (Espanja 1985), Nanne Grönvall (Ruotsi 1996), Helena Paparizou (Kreikka 2005), Franka Batelić (Kroatia 2018), Nina Zilli (Italia 2012), Pastora Soler (Espanja 2012) ja Dami Im (Australia 2016). Laura Pausini oli yksi Euroviisujen juontajista 2022.
OGAE Song Contestin Suomen edustajat 1986–2024

| Vuosi | Esittäjä | Kappale | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- |
| 1986 | Kaija Koo | "Kun savukkeet on loppuneet" | 4./5 |
| 1987 | Vicky Rosti | "Ja sydän lyö" | 6./10 |
| 1988 | Marion Rung | "Alla auringon" | 5./10 |
| 1989 | Kirka | "Surun pyyhit silmistäni" | 11./13 |
| 1990 | Raptori | "Oi beibi" | 9./18 |
| 1991 | Paula Koivuniemi | "Vie mua" | 13./17 |
| 1992 | Katri Helena | "Anna mulle tähtitaivas" | 15./16 |
| 1993 | Kaija Koo | "Kuka keksi rakkauden" | 6./20 |
| 1994 | Taikapeili | "Jos sulla on toinen" | 4./19 |
| 1995 | Movetron | "Ristinolla" | 18./21 |
| 1996 | Aikakone | "Alla vaahterapuun" | 9./16 |
| 1997 | Jari Sillanpää | "Tähdet tietävät sen" | 8./22 |
| 1998 | Ultra Bra | "Sinä lähdit pois" | 13./23 |
| 1999 | Marjorie | "Täyttä elämää" | 2./24 |
| 2000 | Nylon Beat | "Syytön" | 12./25 |
| 2001 | Kirsi Ranto | "Valoa ja voimaa" | 12./23 |
| 2002 | Capri | "Sataisipa aina vaan" | 3./24 |
| 2003 | Anna Eriksson | "Seurataan johtajaa" | 23./27 |
| 2004 | CatCat | "Aurinkotanssija" | 10./27 |
| 2005 | Antti Tuisku feat. Jenni Vartiainen | "Kahdestaan" | 15./29 |
| 2006 | Taiska | "Saat saattaa mua" | 28./28 |
2007: Suomi ei osallistunut
| 2008 | Jenni Vartiainen | "Ihmisten edessä" | 15./27 |
| 2009 | Antti Tuisku | "Juuret" | 12./30 |
| 2010 | Laura Voutilainen | "Salamataivas" | 9./27 |
| 2011 | Kaija Koo | "Vapaa" | 6./26 |
| 2012 | Robin | "Frontside Ollie" | 19./26 |
| 2013 | Antti Tuisku | "Rakkaus on." | 10./30 |
| 2014 | Janna | "Sä et ole hullu" | 12./26 |
| 2015 | Jari Sillanpää | "Sinä ansaitset kultaa" | 16./31 |
| 2016 | Robin feat. Softengine | "Salamatie" | 22./28 |
| 2017 | Kaija Koo feat. Cheek | "Nää yöt ei anna armoo" | 11./28 |
| 2018 | Evelina | "Tornado" | 26./29 |
| 2019 | Lauri Tähkä | "Palavaa vettä" | 14./28 |
| 2020 | Behm | "Hei rakas" | 18./28 |
| 2021 | Erika Vikman | "Syntisten pöytä" | 2./29 |
| 2022 | Vilma Jää | "Saatanan saalistaja" | -/30 |
| 2023 | Kuumaa | "Tulipalo" | 24./31 |
| 2024 | Käärijä ja Erika Vikman | "Ruoska" | 5./24 |
Suomea myös Eurovision laulukilpailussa ovat edustaneet Vicky Rosti (1987), Marion Rung (1962 ja 1973), Kirka ja taustalla Kaija Koo (1984), Katri Helena (1979 ja 1993), Taikapeilin Nina Tapio ja Hanna-Riikka Siitonen (Geir Rönningin taustalla 2005), Jari Sillanpää (2004), Capri (Waldo's Peoplen taustalla 2009), CatCat (1994), Laura Voutilainen (2002), Softengine (2014) ja Käärijä (2023). Lisäksi euroviisukarsintoihin ovat osallistuneet Paula Koivuniemi (kuutena vuonna aikavälillä 1975–1993), Movetron (2008), Aikakone (1996 ja 2002), Ultra Bra (1998), Marjorie (neljänä vuonna aikavälillä 1988–1993), Nylon Beat (1998 ja 2000), Kirsi Ranto (2004), Anna Eriksson (2000), Taiska (1981), Erika Vikman (2020), Robin Packalen (2023) ja Kuumaa (2023). Uuden Musiikin Kilpailun väliaikanumerona ovat esiintyneet Jenni Vartiainen (2017) ja Behm (2020) sekä Antti Tuisku (2015 sekä 2021, jolloin hän toimi myös juontajana).
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
Suomen klubin sivut
Kilpailujen sivut
Matti Inkinen

SIG esiintyy vuonna 2005. Matti Inkinen toinen vasemmalta.
Matti Kalevi Inkinen (1. kesäkuuta 1958 Masku – 29. huhtikuuta 2009 Raisio) oli suomalainen muusikko. Parhaiten hänet tunnettiin SIG-yhtyeen laulusolistina ja johtohahmona. Inkinen tunnettiin myös kutsumanimellä ”Inksu”.
Muusikonuransa lisäksi Inkinen toimi muun muassa mielisairaanhoitajana, lasten vastaanottokodeissa, margariinitehtaan trukinkuljettajana, radio- ja tv-toimittajana, peruskoulun luokanopettajan sijaisena sekä videoelokuvien maahantuontifirman sekatyömiehenä. Hän opiskeli Turun yliopiston kasvatustieteiden tiedekunnan opettajankoulutuslaitoksessa, ja hänellä oli myös mielisairaanhoitajan koulutus. Inkinen oli SDP:n edustajana Raision kaupunginvaltuustossa kaksi kautta ja jäsenenä kaupungin sosiaali- ja terveyslautakunnassa sekä -jaostossa. Inkisellä oli puolisonsa kanssa kolme lasta.
Muusikonura

Inkinen alkoi soittaa kitaraa 13-vuotiaana ja huomasi, että osaa myös tehdä lauluja. Musiikissa hänen suosikkeihinsa kuuluivat muun muassa 60-luvun tyttöbändit, vanha suomalainen iskelmä, Brian Enon soololevyt, New Yorkin punkkarit, Canin ja Neu!:n kaltaiset saksalaiset 70-luvun yhtyeet. Inkinen innostui laulajaksi mm. Rauli Badding Somerjoen esimerkistä.lähde?
Ensimmäisen yhtyeensä Raisio Kidsin Inkinen perusti vuonna 1976. Se soitti ajan hengen mukaisesti punk-musiikkia. Raisio Kidsin hajottua Inkinen perusti uuden yhtyeen SIG vuonna 1978. Inkinen ja rumpali Matti Ranta halusivat luoda uudesta yhtyeestään raisiolaistyyppisen Ramonesin. Inkinen oli laulajana yhtyeen keulakuva ja vastasi teksteistä sekä osin musiikista. Yhtye muistetaan myös Inkisen persoonallisesta lauluäänestä, joka oli väitetysti seurausta nuoruuden huonoista lauluvahvistimista. Inkinen on kertonut, että niitä käyttäessään laulajan ”oli pakko huutaa erottuakseen tehokkaampien meluajien seasta”.
SIG alkoi esiintyä vuonna 1979, ja seuraavana vuonna se nousi suosioon hittikappalella ”Tiina menee naimisiin”. Samana vuonna ilmestyi debyyttialbumi Matkalla maineeseen. Vuonna 1982 julkaistu kappale ”Vuosisadan rakkaustarina” kasvatti yhtyeen suosiota. ”Älä sinä huoli” oli myös radiohitti. Inkinen kertoi myöhemmin haastattelussa, että kappale liittyi hänen avioeroonsa. Teksti, jossa puhuttiin kyynelten hyödyttömyydestä sekä tanssin ja laulun tärkeydestä oli osoitettu entiselle vaimolle, jotta tämä ei turhaan surisi päättynyttä liittoa. Inkinen on kertonut, että monet laulut kertovat hänen omasta elämästään. Toisaalta hän on myös sanonut tarinoiden tulevan herttasarjoista ja ”nettamusketteista”, koska ne olivat heistä vitsikkäitä.
SIG-yhtyeen menestys jatkui vuosina 1984–1985. T. T. Oksalan tuottamana yhtye teki monta hittiä, mm. ”Ludwig van Beethovenin”, ”Sadan vuoden yksinäisyyden” ja ”Hyvää syntymäpäivää”.  Tuohon aikaan yhtyeellä oli nuoria tyttöfaneja, koska yhtye ilmeisen tietoisesti pyrki jäljittelemään Dingoa. Inkinen kertoi myöhemmin SIGin laulujen sentimentaalisuuden olleen huumoria. Inkinen oli huumorintajuinen ja innostava, mutta myös vaativa ja riitaisa musiikintekijä.  Vaikka SIG oli valtakunnallisesti tunnettu, jokin muu yhtye menestyi aina sitä paremmin. Vaihtelevalla miehistöllä esiintynyt SIG hajosi vuonna 1987 yhtyeen kyllästyttyä jatkuvaan keikkailuun.
Inkinen julkaisi ensimmäisen sooloalbumin, Dave Lindholmin tuottaman Allapäin-albumin, vuonna 1984. SIGin viettäessä hiljaiseloa Inkinen julkaisi seuraavan sooloalbumin Ihmeellinen maailma Ismo Laakson kanssa perustetun Inkinen-yhtyeen kanssa vuonna 1990. Tämän jälkeen hän kokosi SIGiä edeltäneen Raisio Kids -yhtyeen uudelleen vuonna 1992. SIG teki paluun vuonna 1995 mutta hajosi pian uudelleen. Seuraava paluu tapahtui uuden vuosituhannen alussa, ja vuonna 2003 yhtye julkaisi albumin Suomalainen pop-levy, jolta nousivat radiosoittoon mm. kappaleet ”Tuhannen ja yhden yön tarinat”, ”Tähtisadetta” ja ”Näkinkenkä”. Matti Inkinen pyöritti myös syntymäpäiväpalvelua, jossa päivänsankarille saattoi tilata Inkisen soiton ja onnittelulaulun. Vuodessa puheluita kertyi kuutisensataa.
Elämäkerta > Nuoruus

Matti Inkinen syntyi Maskun pitäjässä vuonna 1958. Suku oli sodan tuomia siirtolaiskarjalaisia. Matti oli vakaumuksellinen pasifisti ja suoritti siviilipalveluksensa sairaala-apulaisena.lähde? Inkinen oli ideanikkari, joka imi vaikutteita kaikkialta ympäristöstä. Yhteiskunnallisesti aktiivinen Inkinen oli jo lukioaikana. Raisiossa risteysonnettomuuksissa kuoli 1970-luvulla kolme lukion oppilasta, joista yksi oli Inkisen läheinen kaveri. Inkisen vetämä kolmen oppilaan lähetystö vieraili liikenneministeri Esa Timosen luona, minkä jälkeen Raision keskustan liikenneturvallisuutta ryhdyttiin parantamaan.
Elämäkerta > Perhe ja työ

Inkinen oli kesällä 1984 liftausmatkalla. Hän erosi aiemmasta tyttöystävästään Marjutista ja löysi Kirsin, jonka kanssa meni naimisiin. Inkiselle ja Kirsille syntyi 80-luvun lopussa ja 90-luvun alussa ja puolivälissä lapsia.lähde?
Vaikka SIG menestyi yhtyeenä, Inkinen halusi pitää musiikin ja yhtyeen toiminnan harrastuksena. Ajatus rocktähteydestä tai taiteilijaelämästä tuntui hänestä vieraalta. Hän opiskeli ensin yliopistossa tarkoituksenaan valmistua luokanopettajaksi.  Häntä kiinnosti etenkin äidinkieli, mutta hän ei suorittanut tutkintoa loppuun. Rahat loppuivat, ja hän meni mielisairaalan kouluttamattomaksi sijaiseksi. Keskellä SIGin suosion vuosia vuonna 1984 Inkinen aloitti mielisairaanhoitajaopinnot, joista valmistui vuonna 1987. Aluksi hän päätyi muihin töihin yritykseen, joka toi maahan videofilmejä, mutta myöhemmin palasi koulutustaan vastaaviin tehtäviin ja työskenteli muun muassa lastensuojelussa. Vuonna 2006 hän aloitti kolmivuotisen täydentävän sairaanhoitajakoulutuksen ammattikorkeakoulussa.
Inkinen erosi 2000-luvun loppupuolella vaimostaan vähäksi aikaa, mutta pari palasi pian yhteen.
Elämäkerta > Poliittinen toiminta

Inkinen oli vuosina 1996–2004 kaksi kautta Raision kaupunginvaltuustossa SDP:n edustajana. Hän oli jäsenenä sosiaali- ja terveyslautakunnassa sekä -jaostossa.
Elämäkerta > Sairastuminen, katoaminen ja kuolema

Lokakuussa 2008 Inkisellä todettiin suuri, mutta hyvälaatuinen aivokalvon kasvain. Se oli aiheuttanut Inkiselle elo-syyskuussa flunssan kaltaisia oireita: alussa vatsatautia, myöhemmin afasiaa ja tasapainohäiriöitä. Häntä vaivasi kova päänsärky, ja syyskuun lopussa yksi SIGin keikka peruttiin. Kasvain leikattiin lokakuussa, minkä jälkeen alkoi rankka sädehoitojakso. Sädehoidon sivuvaikutusten Inkinen kertoi väsyttäneen ja vieneen keskittymiskykyä sekä ”syöneen puhetta”.
Huhtikuussa 2009 Seiska ja Iltalehti julkaisivat uutisen, jonka mukaan poliisi oli kuulustellut Inkistä epäiltynä laittomasta lapsipornon lataamisesta ja levittämisestä. Kyse oli vasta epäilystä, eikä Inkistä vastaan oltu nostettu syytettä. Joku oli vuotanut tiedon Inkisen rikosepäilystä Seiskalle.
Matti Inkinen katosi 29. huhtikuuta vuonna 2009. Hän jätti kotiin lompakkonsa ja matkan varrella hylkäsi pyöränsä Viheriäisiin. Viimeisiä havaintoja Inkisestä oli, kun hän oli menossa kohti Raisionlahtea kello 13. Samoihin aikoihin Inkisen matkapuhelin sammui. Hänet nähtiin viimeistä kertaa venesataman laiturilla.
Inkistä etsivät kaksi viikkoa sekä viranomaiset että vapaaehtoiset mm. ruumiskoiran avulla veneellä merestä sekä maastoa haravoiden. Alussa ei saatu hänen mukanaan olleen matkapuhelimen teletunnistetietoja, jotka olisivat voineet auttaa etsinnöissä. Ohikulkija löysi hänen ruumiinsa Raisionlahdelta 25. toukokuuta 2009. Se kellui Kukonpään rantavesissä Viheriäistenaukon kohdalla. Inkinen oli jättänyt reppunsa laiturille ja hukuttautunut mereen.
Soolotuotanto

Allapäin (Beta 1984, tuottaja Dave Lindholm)
Ihmeellinen maailma (Kräk! 1990, yhdessä Ismo Laakson kanssa, tuottaja R.E.L.S.)
Kirjallisuutta

Mattila, Aku-Tuomas: Portaat purppurasumuun – SIG-yhtyeen tarina.  Turku:  Kustannusosakeyhtiö Sammakko, 2018.  ISBN 978-952-483-364-6
Aiheesta muualla

YLE Elävä arkisto: Matti Inkinen
Jokelainen, Jarkko: Matti Inkinen HS.fi Muistot. Helsingin Sanomat. Viitattu 7.8.2013.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz
Transaminaatio

Transaminaatio aminohapon ja α-ketokarboksyylihapon välillä
Transaminaatio on kemiallinen reaktio, jossa aminoryhmä siirtyy aminohapolta α-ketokarboksyylihapolle, jolloin muodostuu uusi aminohappo ja uusi α-ketokarboksyylihappo. Reaktio on tärkeä niin aminohappojen synteesin kuin katabolian kannalta.
Transaminaatioreaktiota katalysoivat eliöissä transaminaasientsyymit. Entsyymit tarvitsevat koentsyymikseen pyridoksaalifosfaattia, joka toimii elektronivarastona ja tekee aminohaposta happamamman ja siten reaktiivisemman. Tärkeitä transaminaatiolla muodostuvia aminohappoja ovat glutamiinihappo, asparagiinihappo ja alaniini, koska niiden synteesissä tavittavia ketohappoja syntyy runsaasti muun muassa hiilihydraattiaineenvaihdunnan tuloksena. Glutamiinihappo on myös tyypillinen aminoryhmän luovuttava transaminaatioreaktioissa, jolloin siitä muodostuu α-ketoglutaarihappoa. Transaminaasien katalysoima reaktio on reversiibeli ja sillä on rooli myös aminohappojen hajottamisessa.
Touhukotilot

| Touhukotilot |
| --- | --- |
 Karkurikkotilo (Physella acuta)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nilviäiset Mollusca
Luokka::  Kotilot Gastropoda
Alaluokka::  Heterobranchia
Heimo::  Touhukotilot Physidae  Fitzinger, 1833
Alaheimot
 Aplexinae  Physinae 
Katso myös
   Touhukotilot Wikispeciesissä   Touhukotilot Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Touhukotilot (Physidae) on kotiloihin kuuluva nilviäisheimo. Heimon lajeja tavataan makeista vesistä.
Taksonomia ja anatomia

Elssa olevat touhukotilot jaetaan kahteen alaheimoon ja 18 sukuun. Lajeja heimossa on noin 80. Touhukotiloiden kuori on useimmiten hieman yli 1 cm pitkä, ohut ja muodoltaan munanmuotoinen. Heimon lajit ottavat ilmaa kuorensa onkaloon hengittääkseen. kUoressa ei ole sulkulevyä. Päässä on kaksi tuntosarvea ja silmät sijaitsevat niiden tyvessä.
Levinneisyys ja elintavat

Touhukotiloita tavataan pohjoiselta pallonpuoliskolta Euraasiasta ja Pohjois-Amerikasta ja lisäksi Etelä-Amerikasta. Heimon lajit elävät monenlaisissa maikeissa vesissä. Niiden ravintoa ovat levät ja eloperäinen materiaali.
Touch Too Much

| ”Touch Too Much” AC/DC |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Highway to Hell
 Julkaistu: 25. tammikuuta 1980
 Tekijä(t): Angus Young Malcolm Young  Bon Scott
 Tuottaja(t): Robert John "Mutt" Lange
 Tyylilaji: hard rock
 Kesto: 03.30
 Levy-yhtiö: Atlantic Records
Listasijoitukset
  13. (1980)    29. (2. helmikuuta 1980)
AC/DC:n muut singlet
| ”Girls Got Rhythm” 1979 | ”Touch Too Much” 1980 | ”You Shook Me All Night Long” 1980 |
”Touch Too Much” on australialaisen hard rock -yhtye AC/DC:n kappale vuodelta 1979. Se julkaistiin yhtyeen Highway to Hell -albumilla. Singlenä se julkaistiin vuonna 1980. Kappale on viimeinen singlejulkaisu, joka julkaistiin Bon Scottin olessa laulajana. Hän kuoli 19. helmikuuta 1980 alkoholimyrkytykseen.
AC/DC esitti kappaleen Top of the Pops -listaohjelmassa 7. helmikuuta 1980. Tämä oli Bon Scottin viimeinen esiintyminen yhtyeen riveissä.
Kappaleen varhainen versio löytyy yhtyeen albumilta Volts, joka julkaistiin Bonfire-boksin mukana vuonna 1997.
Kappaleen ovat tehneet Angus Young, Malcolm Young ja Bon Scott.
Kokoonpano

Bon Scott – laulu
Angus Young – kitara
Malcolm Young – rytmikitara
Cliff Williams – basso
Phil Rudd – rummut
Aiheesta muualla

Kappaleen sanat (Arkistoitu – Internet Archive).
| n k AC/DC |
| --- | --- |
 Angus Young  Brian Johnson  Phil Rudd  Cliff Williams  Stevie Young Malcolm Young  Dave Evans  Rob Bailey  Peter Clark  Bon Scott  Mark Evans  Simon Wright  Chris Slade  Axl Rose 
Studioalbumit:  High Voltage kansainvälinen  T.N.T.  Dirty Deeds Done Dirt Cheap  Let There Be Rock  Powerage  Highway to Hell  Back in Black  For Those About to Rock We Salute You  Flick of the Switch  Fly on the Wall  Blow Up Your Video  The Razors Edge  Ballbreaker  Stiff Upper Lip  Black Ice  Rock or Bust  Power Up 
Kokoelmat:  Volts  Bonfire  Backtracks 
EP:t:  ’74 Jailbreak 
Livealbumit:  If You Want Blood You’ve Got It  Live  Live from the Atlantic Studios  Let There Be Rock: The Movie – Live in Paris  Live at River Plate 
Soundtrackit:  Who Made Who  Iron Man 2 
Muuta:  diskografia  kappaleet
Toulouse FC (1937)

Toulouse FC oli ranskalainen jalkapalloseura Toulousesta. Se toimi vuosina 1937–1967.
Historia

Toulouse Football Club perustettiin 20. maaliskuuta 1937. Seuran tavoitteeksi asetettiin osallistuminen ammattilais- ja amatöörisarjoihin. Seuran tunnusväreiksi valittiin punainen ja valkoinen. Päävalmentajaksi nimettiin Ranskan jalkapallomaajoukkueen entinen kapteeni Pierre Cazals. Seura aloitti pelit suoraan Ranskan II-divisioonassa vuonna 1938. Toulouse FC:n kehitys jatkui voimakkaana läpi 1950-luvun, jolloin seurassa pelasi muun muassa Aulis Rytkönen. Kauden 1952–1953 jälkeen seura onnistui nousemaan Ranskan pääsarjaan, jossa sen suurimmaksi meriitiksi jäi Ranskan cupin voitto vuonna 1957. Toulouse FC pääsi UEFA Cupiin kaudeksi 1966–1967, mutta loukkaantumisten takia putosi heti ensimmäisellä kierroksella ja sarjapelitkin sujuivat huonosti. Taloudellisten ja pelillisten vaikeuksien takia seura putosi takaisin toiselle sarjatasolle. Tämän johdosta seura fuusioitui Red Starin kanssa vuonna 1967. Kolme vuotta myöhemmin perustettiin Toulouse FC.
Entisiä pelaajia

Aulis Rytkönen
Nils Rikberg
Aleksei Nikolajevitš Tolstoi

Aleksei Tolstoi
Aleksei Nikolajevitš Tolstoi (ven. Алексе́й Никола́евич Толсто́й); (10. tammikuuta 1883 (J: 29. joulukuuta 1882) Nikolajevsk (nyk. Pugatšov), Samaran kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 23. helmikuuta 1945 Moskova, Neuvostoliitto) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Suomennettuja teoksia

Kuoleman säteen salaisuus. Suom. Kaarlo Luoto saksannoksesta. Helsinki: Työväenjärjestöjen Tiedonantaja, 1928.
Pietari Ensimmäinen 1–2. Suom. S. E. Rautanen. Leningrad–Petroskoi: Valtion kustannusliike Kirja, 1935–1937.
Tsaari Pietari I 1–2. Suom. Juhani Konkka. Jyväskylä: Gummerus, 1939.
Kärsimysten tie 1–3. Suom. Igor Vahros. Helsinki: Suomen kirja, 1945. (Julkaistu myös Petroskoi: Karjalan ASNT:n valtion kustannusliike, 1959.)
Neljännesvuosisata neuvostokirjallisuutta. Suom. Tor-Erik Eriksson. Helsinki: Kansankulttuuri, 1945.
Nikitan lapsuus. Suom. M. J. Jääskeläinen. Helsinki: Suomen kirja, 1945.
Venäläisiä satuja. Suom. J. Tiinus. Suomen kirja, 1946.
Hanhet-joutsenet. Suom. Adele Mantere. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1952.
Pieni kulta-avain eli Buratinon seikkailut. Suom. Inkeri Letonmäki. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1955.
Kukko Kultaheltta: venäläinen kansansatu. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike (Karjalan ASNT:n valtion kustannusliike), 1956.
Nikitan lapsuus. Suom. Alli Airola. Petroskoi: Karjalan ASNT:n valtion kustannusliike, 1956.
Tsaarinpoika ja harmaa hukka. Suom. Vuokko Ahveninen. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1956.
Kertomuksia. Suom. Vuokko Ahveninen. Petroskoi: Karjalan ASNT:n valtion kustannusliike, 1957.
Aelita. Suom. Vieno Zlobina. Moskova: Vieraskielisen kirjallisuuden kustannusliike, 1961. (2. painos Moskova: Mir, 1979.)
Nikitan lapsuus. Suom. Saimi Kuivala. Moskova: Vieraskielisen kirjallisuuden kustannusliike, 1963.
Venäläinen luonne. Suom. Esa Adrian. Teoksessa: Neuvostoproosaa 2. Porvoo–Helsinki: WSOY, 1974.
Kukko kultaharja. Suom. Anita Ronkainen. Helsinki: Kansankulttuuri, 1978.
Satu orpotytöstä. Suom. Anita Mitrošin. Helsinki: Kansankulttuuri, 1981.
Sammakkoprinsessa. Suom. Anita Mitrošin. Helsinki: Kansankulttuuri, 1985.
Kukko kultaharja. Suom. Ulla-Liisa Heino. Moskova: Raduga, 1988.
Jättiläismäinen nauris. Suom. Riitta Oittinen. Kärkölä: Pieni Karhu, 1999.
Metsähanhet. Suom. Sanni Koski. Helsinki: Alppitähti OM, 2010.
Asiasta muualla

Petri Liukkonen: "Aleksei Nikolaevich Tolstoi (1883–1945)". Books and Writers
A. N. Tolstoy at SovLit.net
Aleksei Tolstoin teoksia (englanniksi)
Aleksei Tolstoin teokset (venäjäksi)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Aleksei Tolstoin teoksia Lib.ru-sivustolla (venäjäksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef 
Kirjailijan äiti Aleksandra Leontijevna Tolstaja (1854-1906), noin 1880-luvulla
Aleksei Tolstoi vuonna 1900 Samarassa, valokuva A.Vasiliev
Kirjailijan toinen vaimo taiteilija Sofia Dimšits (1884-1963), vierailulla Maksimilian Vološinin luona Koktebelissä vuonna 1909
Kirjailijan kolmas vaimo runoilija Natalia Krandievskaja (1888-1963) 1920-luvulla
Rescuekoira

Viipurista Suomeen adoptoitu rescuekoira
Rescuekoira (engl. rescue, pelastaminen, pelastus) on koira, joka on sijoitettu uuteen kotiin oltuaan ensin koditon. Koira voi joutua kodittomaksi entisen omistajan hylkäämisen tai kaltoinkohtelun vuoksi. Tyypillisiä syitä koiran hylkäämiseen ovat esimerkiksi omistajan sairaus, vanhuus, ero, asumistilanteen muutos tai taloudelliset ongelmat. Koira voi myös syntyä kodittomaksi, jolloin siitä voi tulla rescuekoira kun se on löydetty, otettu kiinni ja toimitettu uuteen kotiin tai löytöeläintarhalle.
Kodittomien koirien auttamiseksi on perustettu lukuisia järjestöjä, jotka pyrkivät huolehtimaan koirista ja etsimään niille uusia koteja. Tyypillisesti järjestöt pyrkivät parantamaan koirien elinolosuhteita löytöeläintarhoilla, vähentämään kodittomien koirien määrää sterilointien ja valistuksen avulla sekä välittämään koiria uusiin loppuelämän koteihin. Monet rescuekoirajärjestöt toimivat yli valtiorajojen toimittaen koiria maista, joissa kodittomia koiria on paljon, uusiin koteihin maihin joissa katukoiraongelmaa ei ole. Järjestöjen vapaaehtoiset ottavat koiria myös väliaikaiseen kotihoitoon ennen kuin niille löydetään lopullinen koti.