stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Langelandin Belt
Historiaa

Sana belt on latinan sanan balteus ’vyö’ (myös sanan Baltia) sukulaissana. Germaanisissa kielissä se tarkoittaa vanhastaan merensalmea. Islantilaisessa saagassa tavataan Tanskan salmiin viittaava nimi, Beltisund, jo 1200-luvulla.
Ruotsin kuningas Kaarle X Kustaa marssitti joukkonsa jäätyneen Langelandin Beltin yli 5.-6. helmikuuta 1658 ensimmäisessä sodassaan Tanskaa vastaan.
1748

| --- | --- |
Vuosisadat: 1500-luku · 1600-luku · 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku
Vuosikymmenet: 1690-luku · 1700-luku · 1710-luku · 1720-luku · 1730-luku · 1740-luku 1750-luku · 1760-luku · 1770-luku · 1780-luku · 1790-luku · 1800-luku
Vuodet: 1690 · 1691 · 1692 · 1693 · 1694 · 1695 · 1696 · 1697 · 1698 · 1699 1700 · 1701 · 1702 · 1703 · 1704 · 1705 · 1706 · 1707 · 1708 · 1709 1710 · 1711 · 1712 · 1713 · 1714 · 1715 · 1716 · 1717 · 1718 · 1719 1720 · 1721 · 1722 · 1723 · 1724 · 1725 · 1726 · 1727 · 1728 · 1729 1730 · 1731 · 1732 · 1733 · 1734 · 1735 · 1736 · 1737 · 1738 · 1739 1740 · 1741 · 1742 · 1743 · 1744 · 1745 · 1746 · 1747 · 1748 · 1749 1750 · 1751 · 1752 · 1753 · 1754 · 1755 · 1756 · 1757 · 1758 · 1759 1760 · 1761 · 1762 · 1763 · 1764 · 1765 · 1766 · 1767 · 1768 · 1769 1770 · 1771 · 1772 · 1773 · 1774 · 1775 · 1776 · 1777 · 1778 · 1779 1780 · 1781 · 1782 · 1783 · 1784 · 1785 · 1786 · 1787 · 1788 · 1789 1790 · 1791 · 1792 · 1793 · 1794 · 1795 · 1796 · 1797 · 1798 · 1799 1800 · 1801 · 1802 · 1803 · 1804 · 1805 · 1806 · 1807 · 1808 · 1809
Tapahtumia

18. lokakuuta – Aachenin rauha päätti Itävallan perimyssodan.
David Humen kirja An Enquiry Concerning Human Understanding ilmestyi.
William Hogarthin maalaus Calais'n portti valmistui.
Pompejin arkeologiset tutkimukset alkoivat.
Suomenlinnan linnoitustyöt alkoivat.
Kuolleita

1. tammikuuta – Johann Bernoulli, sveitsiläinen matemaatikko (s. 1667)
19. helmikuuta – Hans Gram, tanskalainen historiantutkija (k. 1685)
23. maaliskuuta – Johann Gottfried Walther, saksalainen urkuri, säveltäjä, musiikkiteoreetikko ja musiikkikirjailija (s. 1684)
8. huhtikuuta – Xiaoxianchun, Kiinan Qianlong-keisarin puoliso (s. 1712)
12. huhtikuuta – William Kent, englantilainen arkkitehti, puutarha- ja huonekalusuunnittelija ja taidemaalari (s. 1685)
24. kesäkuuta – William Adam, skotlantilainen arkkitehti (s. 1689)
27. elokuuta – James Thomson, skotlantilainen runoilija ja näytelmäkirjailija (s. 1700)
25. lokakuuta – Francisco Serrano, espanjalainen dominikaani, pappi, lähetystyöntekijä, marttyyri ja pyhimys (s. 1695)
28. lokakuuta – Francisco Díaz del Rincón, espanjalainen pappi, dominikaani, lähetyssaarnaaja, marttyyri ja pyhimys (s. 1713)
28. lokakuuta – Juan Alcober Figuera, espanjalainen pappi, dominikaani, lähetyssaarnaaja, marttyyri ja pyhimys (s. 1694)
28. lokakuuta – Joaquín Royo Pérez, espanjalainen dominikaani, lähetystyöntekijä, pappi, pyhimys ja marttyyri (s. 1691)
25. marraskuuta – Isaac Watts, englantilainen pappi ja virsirunoilija (s. 1674)
10. joulukuuta – Ewald Jürgen Georg von Kleist, preussilainen kirkonmies ja fyysikko (s. 1700)
22. joulukuuta – Johann Nepomuk Karl, Liechtensteinin ruhtinas (s. 1724)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta 1748 Wikimedia Commonsissa
Artjomovsk

| Artjomovsk (Артёмовск) |
| --- | --- |

 Artjomovsk
 Koordinaatit: 54°20′54″N, 93°26′08″E 
Valtio:  Venäjä
Aluepiiri:  Krasnojarskin aluepiiri
Aikavyöhyke:  UTC+7 (MSK+4)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Artjomovsk (ven. Артёмовск) on kaupunki Krasnojarskin aluepiirin Kuraginon piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Itä-Sajanin lounaisrinteillä 862 kilometriä Krasnojarskista etelään. Kaupungin ohi kulkee Abakanin ja Taišetin välinen rautatie. Asukkaita on 2 200 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1860 perustetusta kullankaivajien asutuksesta. Vuonna 1939 siitä tuli kaupunki, joka on nimetty bolševikkivallankumouksellisen Fjodor Sergejevin (puoluenimi Artjom) mukaan. Nykyään Artjomovskissa toimii kultaa, kuparia ja hopeaa tuottava kaivosyritys Jeniseizoloto.
Tomi Karhunen

| Tomi Karhunen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 29. lokakuuta 1989 (ikä 35) Oulu, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Karhu
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  181 cm
Paino:  79 kg
Seura
Seura:  Kärpät
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  33
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2010–
Aik. seurat:  RoKi (Mestis) Kärpät (SML) HC Slovan Bratislava (SloEL) Tappara (SML) Kunlun Red Star (KHL) Vitjaz Podolsk (KHL) HC Ambrì-Piotta (NL) Brynäs IF (SHL) Pelicans (SML) SC Bern (NL) Straubing Tigers (DEL) Villacher SV (ICEHL)
Tomi Karhunen (s. 29. lokakuuta 1989 Oulu) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa SM-liigajoukkue Oulun Kärpissä.
Ura > Seuraura > Junioriura

Karhunen syntyi Oulussa, mutta hän aloitti jääkiekkoilun alun perin Leppävirran Kiekko -75:ssä. Tämän jälkeen Karhunen siirtyi pelaamaan Joensuuhun ja Jokipoikiin. Hän siirtyi Oulun Kärppien A-nuoriin kaudeksi 2006–2007. Karhunen puki samalla kaudella jo kahteen SM-liigaotteluun, kun Jaakko Suomalainen oli sivussa. Hän ei kuitenkaan saanut peliaikaa.
OHL-joukkue Sarnia Sting varasi Karhusen 35. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2007. Hän pelasi kauden 2007–2008 Sarniassa. Kaudeksi 2008–2009 Karhunen siirtyi Kalevan Palloon. Hän oli lähtökohtaisesti joukkueen kolmosmaalivahti ja pelasi kautensa A-nuorissa. Karhunen puki kauden aikana luukkuvahdiksi yhteen SM-liigaotteluun. Hän pelasi myös yhden Mestis-ottelun Suomen alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa.
Ura > Seuraura > SM-liigasopimus ja vuodet haastajana

Kaudeksi 2009–2010 KalPa vuokrasi Karhusen Mestiksen nousijajoukkue Rovaniemen Kiekkoon. Hän pelasi siellä lopulta vain kaksi ottelua. Lokakuussa 2009 Karhunen palasi loppukaudeksi lainalle Kärppien A-nuoriin. Hän torjui joukkueen kauden päätteeksi A-nuorten Suomen-mestaruuteen. Toukokuussa 2010 hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Karhunen teki SM-liigadebyyttinsä kauden 2010–2011 yhdeksännellä kierroksella 7. lokakuuta 2010 vieraissa Tapparaa vastaan. Hän torjui Kärppien 3–1-tappioon päättyneessä ottelussa 19 kertaa. Karhunen toimi syyskaudella pääasiassa kakkosmaalivahtina Petri Koivistolle, kunnes Koiviston loukkaannuttua marraskuussa 2010 Kärpät vahvisti maalivahtiosastoaan Ville Hostikalla. Hostikka oli joulutaukoon asti tryoutilla ja sai loppukauden mittaisen sopimuksen. Karhunen pelasi liigauransa ensimmäisen nollapelin 28. joulukuuta 2010 vieraissa SaiPaa vastaan. Ottelusta oli sivussa sekä Koivisto että Hostikka. Karhunen torjui Kärppien 0–1-voittoon päättyneessä ottelussa 40 kertaa. Koiviston kuntouduttua hän putosi kuitenkin joukkueen kolmosmaalivahdiksi. Kaikkiaan Karhunen pelasi kauden 2010–2011 aikana 13 runkosarjaottelua torjuntaprosentilla 89,86. Hän pelasi myös kahden ottelun verran lainalla Mestis-joukkue Kiekko-Laserissa. Huhtikuussa 2011 Karhunen teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Kärppien kanssa.
Kaudella 2011–2012 Karhunen pelasi pääasiassa Ville Hostikan kakkosmaalivahtina yhdeksän runkosarjaottelua torjuen kuitenkin kuusi voittoa ja yhden nollapelin. Tammikuussa 2012 hän putosi kuitenkin Kärppien kolmosmaalivahdiksi, kun joukkue täydensi maalivahtiosastoaan Johan Backlundilla. Karhunen pelasi alkukaudella myös viisi Mestis-ottelua lainalla Kiekko-Laserissa, joka ajautui kuitenkin konkurssiin joulukuussa 2011. Tammikuun 2012 lopulla Kärpät vuokrasi hänet loppukaudeksi Slovakian Extraligassa pelaavaan HC Slovan Bratislavaan. Karhunen teki samalla kaksivuotisen jatkosopimuksen Kärppien kanssa. Loppukaudella hän jakoi Bratislavassa tasaisesti torjuntavastuun Branislav Konrádin kanssa ja Karhunen voitti kauden päätteeksi Slovakian-mestaruuden. Kaudella 2012–2013 Karhunen toimi pääasiallisena kakkosmaalivahtina Backlundille. Hän pelasi 24 runkosarjaottelua torjuen yhdeksän voittoa ja neljä nollapeliä sekä ja yhdessä playoff-ottelussa.
Ura > Seuraura > Nousu Kärppien vastuunkantajaksi

Kauteen 2013–2014 Karhunen lähti niin ikään kakkosmaalivahtina Jussi Rynnäkselle. Hänen vastuunsa jäi syyskaudella varsin vähäiseksi ja Karhunen sai 27 ensimmäisestä runkosarjaottelusta aloittaa vain neljä. Hän pelasi myös neljä ottelua ottelua European Trophyssa. Tammikuun 2014 lopulla Karhunen kävi kahden ottelun verran lainalla Mestis-joukkue Kajaanin Hokissa hakemassa pelituntumaa. Runkosarjan lopulla Rynnäs jäi esikoislapsen syntymän ja loukkaantumisten vuoksi sivuun, joten Karhunen otti pelaavan maalivahdin paikan. Hän torjui runkosarjan seitsemällä viimeisellä kierroksella kolme nollapeliä ja jatkoi Kärppien pelaavana maalivahtina myös pudotuspeleissä Rynnäksen kuntouduttua. Rynnäs aloitti finaalisarjassa Tapparaa vastaan kaksi ottelua, mutta Karhunen palasi taas Kärppien vastuunkantajaksi viidenteen finaaliotteluun. Ratkaiseva 26. huhtikuuta 2014 pelattu seitsemäs finaaliottelu päättyi Kärppien 1–0-voittoon ja Suomen-mestaruuteen ensimmäisessä jatkoerässä ajassa 67.24. Karhunen torjui nollapelissään 12 kertaa. Tammikuussa 2014 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Kärppien kanssa.
Karhunen lähti kauteen 2014–2015 kilpailemaan Kärppien ykkösmaalivahdin paikasta Iiro Tarkin kanssa. He jakoivat varsin tasaisesti torjuntavastuun runkosarjassa, mutta Karhunen sai Tarkin loukkaantumistenkin vuoksi lopulta enemmän runkosarjaotteluita tililleen. Hänet palkittiin SM-liigan joulukuun kuukauden pelaajana. Pudotuspeleissä Karhusen ja Tarkin torjuntavastuun jakaminen oli hyvin tasaista. Karhunen lähti puolivälieriin Kärppien lähtökohtaisena pelaavana maalivahtina, mutta Tarkki otti aloittavan maalivahdin roolin häneltä kahteen otteeseen pudotuspelien aikana. Karhusen viimeisimmäksi playoff-otteluksi jäi 22. huhtikuuta 2015 pelattu viides finaaliottelu Tapparaa vastaan. Tarkki vaihdettiin kesken ottelun Kärppien maalinsuulle ja hän torjui Kärpät lopulta Suomen-mestaruuteen seitsemännessä finaalissa.
Ura > Seuraura > Kausi Tapparassa

Kaudeksi 2015–2016 Karhunen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Tapparan maalinsuulle. Hänet valittiin SM-liigan helmikuun kuukauden pelaajaksi. Pudotuspeleissä Karhunen torjui 15 pelaamassaan ottelussa neljä nollapeliä, joilla hän sivusi SM-liigan pudotuspelien yhden kauden nollapeliäennätystä, johon ovat aiemmin pystyneet vain Teemu Lassila keväällä 2004 ja Antti Raanta keväällä 2013, mutta samana keväänä myös Ville Husso. Karhusella oli pudotuspelien paras torjuntaprosentti (93,6 %). Hän voitti kauden päätteeksi jo kolmannen peräkkäisen Suomen-mestaruutensa. Karhunen oli myös kolmen kärkifinalistin joukossa ehdolla SM-liigan parhaalle maalivahdille myönnettävän Urpo Ylönen -palkinnon voittajaksi, mutta palkinnon vei lopulta kuitenkin HIFK:n Ville Husso.
Ura > Seuraura > Siirtyminen KHL:ään

Kesäkuussa 2016 Karhunen käytti mahdollisuutensa siirtyä Tapparasta ulkomaille ja hän purki sopimuksensa seuran kanssa. Karhunen siirtyi kaudeksi 2016–2017 KHL:n kiinalaiseen laajennusseura Kunlun Red Stariin. Hän jakoi varsin tasaisesti joukkueen torjuntavastuun Andrei Makarovin kanssa ja hän pelasi 27 runkosarjaottelua torjuen neljä nollapeliä sekä neljä playoff-ottelua. Karhunen valittiin KHL:n viikon maalivahdiksi sekä 18. joulukuuta 2016 että 29. tammikuuta 2017.
Kaudella 2017–2018 Karhunen ehti pelata Kunlunissa kahdeksan ottelua. Hän esiintyi otteluissa kohtuullisen hyvin ja Karhusen torjuntaprosentti oli 93, mutta hän jäi kuitenkin selkeäksi kakkosmaalivahdiksi ruotsalaiselle Magnus Hellbergille. Lokakuussa 2017 Kunlun asetti Karhusen siirtolistalle, josta häntä ei napannut mikään toinen seura. Seuran tiedottaja Oleg Vinokurovin mukaan Kunlun halusi tehdä maalivahtiosastollaan tilaa venäläiselle maalivahdille, sillä KHL:n sääntöjen mukaan joukkueessa täytyy olla vähintään kymmenen venäläistä tai joukkueen kotimaan kansalaisuuden omaavaa pelaajaa. Vinokurovin mukaan toisen ulkomaalaisen maalivahdin paikka pelaajakiintiössä oli parempi säästää kenttäpelaajalle. Marraskuussa Karhunen siirtyi loppukauden sopimuksella Vitjaz Podolskiin. Hän pelasi siellä vain kolme ottelua, kunnes Karhunen loukkaantui ja hänen sopimuksensa purettiin joulukuussa. Kuntouduttuaan Karhunen siirtyi tammikuussa 2018 loppukauden sopimuksella Sveitsin National Leaguen HC Ambrì-Piottaan. Hän jäi kuitenkin selkeäksi kakkosmaalivahdiksi Benjamin Conzille ja pelasi vain kolme ottelua.
Karhunen siirtyi kaudeksi 2018–2019 vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin SHL-liigan Brynäs IF:ään, kun joukkue tarvitsi maalivahtiosastolleen täydennystä Joacim Erikssonin pitkäaikaisen loukkaantumisen myötä. Ericssonin kuntouduttua marraskuussa hän jäi Brynäsissä kuitenkin pieneen rooliin. Joulukuussa Karhunen jätti joukkueen ja hän palasi loppukauden kattavalla sopimuksella Kunlun Red Starin KHL-joukkueeseen. Joukkuetta valmensi Karhuselle Tapparasta tuttu Jussi Tapola. Kunlunin maalivahtiosaston vahvuudesta olivat poistuneet sekä Barry Brust että Ivan Nalimov. Karhunen jatkoi loppukauden pääasiassa joukkueen kakkosmaalivahtina Aleksandr Lazušinille ja hän pelasi 12 ottelua.
Ura > Seuraura > Pelicansin kautta Keski-Eurooppaan

Kesällä 2019 Karhunen harjoitteli Tapparan SM-liigajoukkueen mukana. Elokuussa hän siirtyi kauden 2019–2020 kattavalla sopimuksella Pelicansiin, joka tarvitsi korvaajan Pohjois-Amerikkaan siirtyneelle Jakub Škarekille. Karhusen sopimuksessa oli purkupykälä ulkomaille siirtymisestä. Hän pelasi alkukaudella 18 runkosarjaottelua torjuen kolme nollapeliä ja kolme Mestarien liigan ottelua torjuen yhden nollapelin, kunnes marraskuun lopulla Karhunen käytti mahdollisuutensa ulkomaille siirtymisestä, kun hän teki loppukauden kattavan sopimuksen Sveitsin National Leaguessa pelaavan SC Bernin kanssa. Neljän ottelun jälkeen Karhusen asema joukkueen maalivahtiosastolla vankistui, kun seura purki alkukauden ykkösmaalivahtinsa Niklas Schlegelin sopimuksen. Hän torjui 27 ottelussa kaksi nollapeliä ja Karhusen torjuntaprosentti (92,5%) oli yli puolet kaudesta pelanneista koko NL:n paras. Helmikuussa 2020 hän teki Bernin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Kaudella 2020–2021 Karhunen toimi Bernin pääasiallisena vastuunkantajana. Hän torjui joukkueen myös Sveitsin Cupin voittoon. Kaudeksi 2021–2022 Karhunen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Saksan DEL-liigan Straubing Tigersiin. Hän pelasi siellä suurimman osan joukkueen kauden otteluista, kunnes helmikuussa 2022 Karhunen kuitenkin jätti seuran henkilökohtaisista syistä. Yhdeksän päivää myöhemmin hänen uutisoitiin siirtyvän loppukauden kattavalla sopimuksella monikansallisen ICE Hockey Leaguen itävaltalaisjoukkue Villacher SV:hen, kun seura samalla tiedotti Andreas Bernardin jättävän joukkueen.
Ura > Seuraura > Lainasopimus HIFK:hon sekä paluu Brynäsiin ja Berniin

Lokakuussa 2022 Karhusen siirtyi marraskuun maaottelutaukoon asti kestävällä sopimuksella Helsingin IFK:n SM-liigajoukkueeseen oltuaan ilman sopimusta alkukauden 2022–2023. Hänet hankittiin ensisijaisesti paikkaamaan Roope Taposen poissaoloa. Hän pelasi siellä Niilo Halosen parina viidestä ottelusta yhden, kunnes lyhyen sopimuksensa päätyttyä Karhunen palasi marraskuussa loppukauden sopimuksella SHL-joukkue Brynäs IF:ään, jonne hänet hankittiin maanmiehensä Veini Vehviläisen tilalle. Karhunen toimi pääasiassa kakkosmaalivahtina Anders Lindbäckille ja pelasi vain kuusi ottelua, kunnes Brynäs vahvisti helmikuussa 2023 maalivahtiosastoaan Jussi Olkinuoralla. Karhunen jätti Brynäsin ja hän palasi loppukauden kattavalla sopimuksella National Leaguen SC Berniin. Seura hankki Karhusen ensisijaisesti kuitenkin kolmanneksi maalivahdiksi paikkaamaan Philip Wüthrichin ja Daniel Manzaton mahdollisia poissaoloja. Hän ei pelannut loppukaudella otteluakaan.
Ura > Seuraura > Takaisin Suomeen ja paluu Kärppiin

Kaudeksi 2023–2024 Karhunen palasi vuoden mittaisella sopimuksella hänen aiempaan lainaseuraansa HIFK:hon. Karhunen kuitenkin loukkaantui jo harjoituskaudella ja HIFK paikkasi hänen kuntoutumistaan Niko Hovisella, joka sai lopulta loppukauden kattavan jatkosopimuksen. Kuntouduttuaan seura vuokrasi Karhusen joulukuussa 2023 kuukauden mittaisella sopimuksella takaisin hänen aiempaan seuraansa Oulun Kärppiin, joka tarvitsi paikkaajaa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuihin lähteneelle Niklas Kokolle. Karhunen pelasi siellä viisi ottelua. Hän ei pelannut HIFK:ssa lopulta otteluakaan, kunnes Karhusen vuokrasopimuksen päätyttyä tammikuussa 2024 hänen sopimuksensa seuran kanssa purettiin, kun HIFK:lla ei ollut tarvetta kolmannella maalivahdille Hovisen ja Roope Taposen lisäksi. Samana päivänä Karhusen uutisoitiin tehneen Kärppien kanssa loppukauden kattavan sopimuksen. Hän nousi pudotuspelien aikana joukkueen ykkösmaalivahdiksi ja voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Toukokuussa 2024 Karhunen solmi 1+1-vuotisen jatkosopimuksen Kärppien kanssa.
Ura > Maajoukkueura

Karhunen pelasi alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2006. Hän pelasi samana vuonna myös World U-17 Hockey Challengessa. Yhteensä Karhunen on pelannut neljä nuorten ja 25 poikien maaottelua.
Muuta

Karhusen isoveli Ossi on pelannut jääkiekkoa puolustajana. Myöhemmin hän on pelannut pesäpallon maakuntasarjaa Joensuun Mailan kolmosjoukkueessa, jossa myös Tomi Karhunen pelasi yhden ottelun jokerilyöjänä kesällä 2015. Tomi löi ottelussa yhden juoksun. Hän on harrastanut aiemmin pesäpalloa C-junioriksi asti ja pelannut myös A-nuorten Superpestistä.
Tomi Karhunen oli naimisissa vuoden 2020 Miss Helsinki-finalisti Marita Alatalon kanssa, joka jätti eroanomuksen avioliitosta toukokuussa 2020.
Huhtikuussa 2020 Karhunen liittyi osaksi kasvattajaseuransa Jokipoikien Mestis-joukkueen seitsemänhenkistä taustaryhmittymää, joka osti seuran taustayhtiö Mehtimäki Oy:n. Samalla seura yhdistyi II-divisioonassa pelanneen Karjalan Koplan kanssa sekä palasi alkuperäiseen Joensuun Kiekko-Pojat-nimeensä.
Diwali

Diwali-valoja Englannin Leicesterissä, jossa asuu iso intialaisyhteisö.
Diwali myös divali eli deepavali on hindujen tärkeä vuotuinen juhla, jota viettävät myös sikhit ja jainalaiset. Diwalin suora käännös tarkoittaa valon tai lamppujen juhlaa, ja se symboloi hyvyyden voittoa pahuudesta. Diwalin kunniaksi sytytetään lamppuja ja järjestetään ilotulituksia. Nimeä diwali käytetään Pohjois-Intiassa ja Nepalissa, kun taas deepavali-nimi on käytössä Intian eteläisemmissä osissa.
Diwalia vietetään Ashwayua-kuukauden lopussa, joka sattuu yleensä loka-marraskuun vaihteeseen. Juhla kestää viisi päivää. Monille hinduille se on uuden vuoden alkamisjuhla. Se on myös sikheille tärkeä juhla, Kultaisen temppelin perustamisen vuosipäivä. Intiassa diwalia vietetään kansallisena juhlapäivänä uskonnosta riippumatta.
Erityisesti Länsi-Bengalissa diwalia juhlitaan suuren jumalattaren, Devin voittona pahuudesta, erityisesti sotaisan neitojumalatar Durgan hahmossa. Yhdeksän yön (Navaratri) ajan jumalatarta palvotaan hänen monissa muodoissaan. Kolmena ensimmäisenä päivänä palvotaan viisauden ja oppimisen jumalatar Sarasvatia, jolloin kukaan talossa ei saa tehdä työtä eikä opiskella, koska opiskelun ja työn välineet lasketaan Sarasvatin alttarille lepäämään jumalattaren siunattaviksi. Kolmena seuraavana päivänä juhlistetaan Lakshmia, vaurauden, onnen, elinvoiman ja hyvinvoinnin jumalatarta, ja pyydetään tältä hyvää onnea tulevaksi vuodeksi. Viimeisten kolmen päivän ajan kunnioitetaan Kalia, jotta tämä raivaisi esteet tieltään ja poistaisi hengellisen että maallisen pimeyden.
Toisten myyttien mukaan diwalia juhlitaan Raman Sri Lankassa kukistamien demonien voiton kunniaksi. Diwali on virallinen vapaapäivä 
Fidžillä, Guyanassa, Intiassa, Malesiassa (paitsi Sarawakissa), Mauritiuksella, Myanmarissa, Nepalissa, Singaporessa, Sri Lankassa, Surinamessa, ja Trinidad ja Tobagossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Diwali Wikimedia Commonsissa
Klick

Klick-suvun vaakuna teoksessa Baltisches Wappenbuch
Klick on aatelissuku, joka on otettu Ruotsin ritarihuoneeseen vuonna 1731 numerolla 1833 ja Tallinnan ritarihuoneeseen vuonna 1746. Suomen ritarihuoneen järjestäytyessä vuonna 1818 suku sai numeron 118. Suvun kerrotaan olevan kotoisin Brabantista ja sen Virossa asuvia jäseniä astui Ruotsin palvelukseen 1600-luvulla. 20.4.1645 annettiin kapteeni Wilhelm Klickille, myöhemmälle Pärnun komendantille, läänitykseksi pääosa Ravijoen kylää Virolahdella, jonne hän perusti myös asuinkartanon eli säterin. Klickin suku on vaikuttanut myös mm. Rantasalmella ja Muolaassa. Suku sammui 16.3.1837.
Suvun jäseniä

Karl Henrik Klick (1753–1808), majuri, Anjalan liiton jäsen.
Carl Klick (1792–1837), senaattori
Aiheesta muualla

Klick, aatelissuku Europeana heraldica, Kansallisarkisto
Klick nr 1833. Gustaf Elgenstierna, Den introducerade svenska adelns ättartavlor
Suvut ja vaakunat - Suomen Ritarihuone
Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaften: Klick
Soop

Soop-aatelissuvun vaakuna
Soop on vanha ruotsalainen aatelissuku, joka on introdusoitu Ruotsin ritarihuoneelle numerolla 10. sekä vapaaherrallisena haarana numerolla 19. Varhaisin, täydellä varmuudella sukuun kuulunut kantaisä oli asemies Ulf Siggesson, joka mainitaan vuodelta 1463 peräisin olevissa historiallisissa lähteissä.
Suvun vapaaherrallinen haara, Soop af Limingo hallitsi läänityksenään Limingan vapaaherrakuntaa vuosina 1652-1675.
Suvun jäseniä

Hans Åkesson Soop (1552–1619), valtaneuvos
Erik Soop (1592–1632), eversti
Erik Åkesson Soop, (1613–1674), Pohjanmaan maaherra
Mathias Soop (1585–1653), valtaneuvos, Limingan vapaaherra
Sergio Henao

| Sergio Henao |
| --- | --- |
 Sergio Henao
Henkilötiedot
Koko nimi:  Sergio Luis Henao Montoya
Syntynyt: 10. joulukuuta 1987 (ikä 37)
Kansalaisuus:   Kolumbia
Pyöräilijä
Pituus:  168 cm
Paino:  53 kg
Joukkue:  Nu Colombia
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  yleisjaja, mäkimies
Ura
Amatöörijoukkue(et)
2022 2023:  2nBike Emanuel Ibarry Denver Disruptors
Ammattilaisjoukkue(et)
2007–2009 2010 2011  2012–2018 2019−2020 2021 2024–:  Colombia es Pasion Indeportes Antioquia Idea F.L.A. Gobernación de Antioquia - Indeportes Antioquia Team Sky UAE Team Emirates Team Qhubeka Assos Nu Colombia
Suurimmat voitot
 Pariisi–Nizza 2017  Maantieajon Kolumbian-mestaruus 2017, 2018 
 Tiedot päivitetty: 5. tammikuuta 2025 
Sergio Luis Henao Montoya (s. 10. joulukuuta 1987 Rionegro, Antioquia) on kolumbialainen maantiepyöräilijä, ajajatyypiltään mäkimies ja yleisajaja. Hän aloitti ammattilaisuransa kolumbialaisissa joukkueissa. Vuosina 2012−2018 hän edusti Team Skyta, 2019–2020 UAE Team Emiratesia, vuonna 2021 Team Qhubeka Assosia, 2022 2nBike Emanuel Ibarrya, 2023 Denver Disruptorsia ja vuodesta 2024 alkaen Nu Colombia -joukkuetta.. Hän voitti Pariisi–Nizza-ajon 2017 kokonaiskilpailun kahden sekunnin erolla Alberto Contadoriin.
Saavutuksia

Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Stats
Jarlinson Pantano

| Jarlinson Pantano |
| --- | --- |
 Jarlinson Pantano 2013.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jarlinson Pantano Gómez
Syntynyt: 19. marraskuuta 1988 (ikä 36)
Kansalaisuus:  Kolumbia
Pyöräilijä
Pituus:  173 cm
Paino:  61 kg
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  mäkiajaja
Ura
Amatöörijoukkue(et)
2007 2008 2008–2009  2010  2023:  Colombia es Pasion Team Centre Mondial du Cyclisme Colombia es Pasion - Coldeportes Café de Colombia - Colombia es Pasión EPM
Ammattilaisjoukkue(et)
2011  2012 2013–2014 2015–2016 2017–2019:  Colombia es Pasión - Café de Colombia Colombia-Coldeportes Colombia IAM Cycling Trek-Segafredo
Suurimmat voitot
 Ranskan ympäriajo, etappi  Aika-ajon Kolumbian-mestaruus 2017 
 Tiedot päivitetty: 5. tammikuuta 2025 
Jarlinson Pantano Gómez (s. 18. marraskuuta 1988 Cali) on kolumbialainen maantiepyöräilijä. Hän edusti vuosina 2007–2011 Colombia es Pasión -joukkuetta, 2012–2014 Colombia-Coldeportes/Colombia-tallia, 2015–2016 IAM Cyclingia ja 2017–2019 Trek-Segafredo-tallia.
Pantano voitti Ranskan ympäriajossa 2016 Culoziin päättyneen, vuoristossa ajetun 15. etapin kukistettuaan loppukirissä irtiottokumppaninsa Rafał Majkan. Hän sijoittui kilpailussa lisäksi kahdella etapilla toiseksi.
Pantano jäi kiinni EPO-hormonin käytöstä helmikuussa 2019, ja Kansainvälinen pyöräilyliitto UCI antoi hänelle neljän vuoden kilpailukiellon toukokuussa 2020. Pantano ilmoitti lopettavansa uransa. Hän teki kahden kilpailun mittaisen paluun amatööritallissa kesällä 2023.
Saavutuksia

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives