stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sota

Atomipommi.
Sota on järjestäytyneiden yhteisöjen välinen aseellinen konflikti. Sodan vastakohta on rauha, jota pidetään sodan poissaolona (niin sanottu negatiivinen rauha) tai mahdollisesti sotaan johtavien rakenteellisten tekijöiden puuttumisena (niin sanottu positiivinen rauha). Sodankäynti on sodan toteuttamista käytännössä. Nykyisin sitä säätelevät sekä kansainväliset sopimukset (Geneven sopimukset) että kansainvälinen humanitaarinen tapaoikeus. Sodan etiikkaa käsittelee moraalifilosofian osa-alue (sodan etiikka).
Sodan määrittely

Yleisesti sotaa tutkitaan ja määritellään joko yhteiskunnallisena tai oikeustieteellisenä ilmiönä. Ensimmäinen antaa sijaa tieteelliselle tutkimukselle, kun jälkimmäinen on tärkeä käytännöllisistä syistä. Ensimmäisen näkökulman mukaan sota voi tapahtua vain kahden tai useamman hallinnollisesti järjestäytyneen (heimon, kaupunkivaltion, kansallisvaltion, valtakunnan) osapuolen välillä, kun oikeustieteellisestä näkökulmasta sota on laillinen olotila, joka tasa-arvoisesti mahdollistaa kahden tai useamman ryhmän välisen aseellisesti käydyn konfliktin. Myös juridisesti asiaa lähestyvät painottavat hallinnollisuuden merkitystä, sillä kamppailu voidaan katsoa sodaksi vain jos sen osapuolia johdetaan poliittisesti järjestäytyneinä yksiköinä.
Sodan määrittely > Sosio-poliittinen määrittely

Preussilaisen 1800-luvun sotateoreetikon Carl von Clausewitzin mukaan sota on osapuolten käymän poliittisen vuorovaikutuksen jatkamista toisin keinoin. Näin ollen osapuolten välinen rauha ja rauhanomainen kanssakäynti keskeytyy ja muuttuu sodaksi sitä luovan politiikan vuoksi. Clausewitzin mukaan sota itsessään on kuin suuri kaksintaistelu, jossa ”käytetään väkivaltaa vastustajan pakottamiseksi noudattamaan meidän tahtoamme”. Sodankäynti puolestaan on dynaamista, luonnostaan epävakaata vuorovaikutusta toisilleen vihamielisten joukkojen, sattuman ja järkiperäisen laskelmoinnin välillä.
Yksi vanhimmista määritelmistä Hugo Grotiuksen mukaan on Ciceron luonnehdinta, jonka mukaan sota on ”valtioiden, tai valtioiden osien kamppailu, jossa käytetään väkivaltaa”. Nykynäkemyksen mukaan sota ei kuitenkaan aina ole pelkästään valtioiden välillä käytävä kamppailu, sillä sodan osapuolina voivat olla myös uskonnollisesti, etnisesti, ideologisesti tai kulttuurisesti toisistaan poikkeavat ryhmät. Sotia on käyty ainakin 10 000 vuotta.
1600-luvun filosofin Thomas Hobbesin mukaan jokainen valtio on jatkuvasti potentiaalisesti sodassa muita valtioita vastaan, koska ”kaikkien sota kaikkia vastaan” on luonnontila, ja rauha puolestaan päämäärä, joka perustuu järkeen. Hobbesin mukaan ihminen pelastui luonnontilasta vain järjestäytymällä yhteiskunniksi, valtioiksi. Rousseau taas omasi idyllisen käsityksen metsästäjä-keräilijöistä, jotka hänen mukaansa elivät rauhanomaisesti ja harmonisessa yhteydessä luontoon ja sen sijaan sotia alkoi esiintyä vasta valtioiden syntymisen jälkeen. Hobbesin näkemys luonnontilasta vastaa Johan Galtungin käsitettä negatiivisesta rauhasta, jonka mukaan rauha on pelkästään sotien välinen tila. Galtungin vastakäsite positiivinen rauha sisältää puolestaan Hobbesin ajatuksen päämäärästä, eli yhteiskuntien potentiaalisen kyvyn säilyttää rauha ja edistää sen jatkuvuutta kaupankäynnin ja yhteistyön sekä järkeen perustuvan diplomatian keinoin.
Sosiologi Trutz von Trothan mukaan sota on ”organisoitua ja kollektiivista materiaalin vahingoittamisen, tappamisen ja tuhoamiseen tarkoitetun teknologian, erityisesti aseiden käyttämistä”. Lisäksi osapuolten jäsenten on sodan aikana alistuttava kärsimyksiin, kuolemaan sekä oltava valmiit tappamaan.
Melvin Smallin ja J. David Singerin sekä Karl W. Deutschin ja Dieter Senghaasin määritelmän mukaan sota on mikä tahansa tapahtumien sarja, joka täyttää seuraavat ehdot:
Maanpuolustuskorkeakoulun strategian laitoksen johtaja Torsti Sirén on huomauttanut, että sota on politisoitunut termi: asiaintilaa voidaan kutsua sodaksi, jos näin on yleisesti alettu tehdä. Niinpä esimerkiksi Korean sotaa ja Vietnamin sotaa kutsutaan yleisesti sodiksi, vaikka aikoinaan niitä kutsuttiin virallisesti poliisitoimiksi tai konflikteiksi.
Sodan määrittely > Oikeustieteellinen määrittely

Lainsäädännöllisesti valtioiden välisissä sodissa ja aseellisissa selkkauksissa vastapuoli kieltää valtion suvereniteetin julkisen vallan käyttöön valtion alueella. Tällöin kyseisten osapuolten alueet tulevat sotatoimialueeksi, jotka käsittävät valtioiden maa-, meri- ja ilmatila-alueet, lukuun ottamatta demilitarisoituja alueita. Sodan osapuolet saavat harjoittaa sodankäyntiä vain sotatoimialueella laillisten sotatoimien mahdollistamin keinoin.
Nykyaikaisen kansainvälisen lainsäädännön pohjan loi hollantilainen 1600-luvun oikeusfilosofi ja lakimies Hugo Grotius teoksessaan De Jure Belli ac Pacis (”Sodan ja rauhan laeista”). Grotiuksen teos perustuu luonnonoikeuteen ja se sisältää muun muassa Ciceron, Augustinuksen ja Tuomas Akvinolaisen teorioita sodan etiikasta ja sodan oikeutuksesta.
Grotiuksen mukaan sota on oikeutettu, jos se täyttää seuraavat ehdot yhtäaikaisesti:
Oikeutetun osapuolen on tullut kärsiä vahinkoja hyökkäyksestä, jotta itsepuolustusta voidaan pitää oikeutettuna. Grotiuksen perustelun mukaan ihminen elää olosuhteissa, joissa täydellistä turvallisuutta ei koskaan voida taata, joten pelkkä pelko uhan olemassaolosta ei riitä oikeutetun sodan syyksi.
Sodan aiheuttamat kulut ja tappiot pysyvät suhteellisina.
Vastarinnalla on realistiset mahdollisuudet onnistua.
Kansakunnat ovat julistaneet sodan julkisesti.
Sodan voi julistaa vain lailliseksi katsottu taho.
Sota on aloitettu viimeisenä keinona sen jälkeen kun kaikki muut keinot sodan välttämiseksi on käytetty.
Grotiuksen teos toimi perustana vuosina 1899 ja 1907 laadituille kansainvälisille Haagin sopimuksille, jotka käsittelevät laillisia ja laittomia sodankäynnintapoja. Haagin sopimukset johtivat Kansainvälisen rikostuomioistuimen perustamiseen 1998.
Sotaisuus luonnossa

Sotien käymisen uskottiin pitkään rajoittuvan pelkästään ihmiskuntaan. 1960-luvun puolivälissä Jane Goodall aloitti pitkän tutkimustyönsä simpanssien parissa. Hänen tutkimuksensa kumosi aiemman käsityksen ja samalla simpansseista eläneen myytin, jonka mukaan ne olivat reviireistä piittaamattomia lempeitä ja leikkisiä kasvissyöjiä. Goodall huomasi, että simpanssit metsästävät ja syövät lihaa, ovat mustasukkaisia, reviiritietoisia ja riitaisia. Simpanssit tekevät yhteistyötä saalistaessaan pieniä nisäkkäitä ja toisia apinoita. Urokset partioivat laumansa reviirin raja-alueita ja hyökkäävät raivokkaasti tunkeutujan kimppuun. Lisäksi Goodall dokumentoi vuosia kestäneen sodan kahden saman lajin simpanssiryhmän välillä. Lauman urokset tekivät iskuja naapurilauman alueelle tappaen yksitellen ensin urokset ja myöhemmin muut jäsenet, lukuun ottamatta siihen liittyneitä naaraita. Kun toinen lauma oli tuhottu, voittajaosapuoli liitti sen alueen omaansa.
Tiedekirjailija Robert Ardrey päätteli, että sotaisuus liittyy lihansyöntiin ja pyrki paleontologi Raymond Dartin kanssa luomaan kuvaa ihmisen ja apinan linkkinä tuolloin pidetystä Australopithecuksesta ”lihansyöjä-tappaja-apinana”. Etologi Konrad Lorenz huomautti, että kasvissyöjälajien sisäinen taistelu on joskus jopa lihansyöjälajeja raaempaa ja jatkuvampaa. Lisäksi lihansyöjälajien sisäinen taistelu erosi sekä rituaalinomaisilta tavoiltaan että syiltään pelkästä saalistaja-saalis-suhteesta, jossa tappaminen on tarkoituksenmukaista pelkästään ruoan vuoksi. Sen sijaan molempien lihan- ja kasvissyöjälajien motiivit ovat samankaltaisia kun kyseessä on lajin sisäinen kamppailu: syynä ovat resurssit (vesi, ruoka ja elintila) sekä naaraiden tavoittelu. Lorenz huomautti tosin, että useimpien lajien kohdalla lajikumppanin tappamista vältetään. Ihmisen ohella vain simpanssiuroksilla on todettu olevan toisiaan muistuttava kyky liittoutua ja tehdä organisoitua yhteistyötä, ja tämän vuoksi jotkut pitävät ihmiskunnan sotaisuutta evolutiivisena perintönä.
Sodan syntyminen > Valtioiden välillä

Valtioiden välillä sota voi alkaa kolmella tavalla:
Yksipuolisella sodanjulistuksella.
Valtio voi todeta olevansa sodassa.
Valtio voi aloittaa sodan aggressiivisella sotatoimella, jonka kohteeksi joutunut valtio katsoo sotatoimen sodanjulistukseksi.
Sotatila voi säilyä, vaikka toisen osapuolen laillinen hallitus olisi lakannut olemasta sodan aikana.
Sodan syntyminen > Valtioiden välillä > Sodanjulistus

Sotia ei ole aloitettu yksipuolisilla sodanjulistuksilla vuoden 1945 jälkeen, koska YK:n perustamiskirja kielsi sotilaallisen voiman käytön ensimmäisenä. Viimeisin Yhdysvaltojen muodollinen sodanjulistus on vuodelta 1942, jolloin se julisti saman päivän aikana sodan Saksan liittolaisille Romanialle, Bulgarialle ja Unkarille. Viimeisen kerran muodollista yksipuolista sodanjulistusta käytettiin 1945, kun Neuvostoliitto julisti sodan Japanille toisen maailmansodan lopulla. Tämän jälkeen sotiin osallistuneet valtiot ovat välttäneet sotatilan julistamista. Esimerkiksi Britannia ei kutsunut Suezin kriisiä tai Falklandin sotaa sodiksi, vaan kriiseiksi tai konflikteiksi. Valtiot ovat käyttäneet myös termejä sotilaallinen väliintulo tai poliisitoimi.
Ennen toista maailmansotaa valtiot usein julistivat sodan toisilleen ennen varsinaisten sotatoimien aloittamista. Sodanjulistukseen saattoi kuulua selkeästi luettelo syistä, joiden vuoksi valtionjohto oli katsonut tarpeelliseksi julistaa sodan. Lisäksi niihin saattoi kuulua ilmoitus valtion sodalle asettamista poliittisista tavoitteista. Teoksessaan The Lost Art of Declaring War ("Sodanjulistamisen kadonnut taito") yhdysvaltalainen professori Brien Hallett kritisoi sodanjulistuksista luopumista, sillä hänen mukaansa selkeästi laadittu sodanjulistus palvelisi useaa tarkoitusta: siitä näkyisi selvästi valtion sodalle asettamat tavoitteet, se ohjaisi sotilastoimia ja asettaisi rajat perustellun sotimisen ja perustelemattoman tuhoamisen välille.
Sodan syntyminen > Valtion sisällä

Kansainvälinen lainsäädäntö tekee eron pienempien konfliktien, kuten mellakoiden tai levottomuuksien, joissa järjestys palautuu suhteellisen nopeasti ja rajoitetuin voimatoimin, sekä suurten toisiaan vastustavien poliittisten yhteisöjen välisten aseistettujen kansannousujen välille. Tilanteessa, jossa valtion sisäinen konflikti laajenee vaikuttamaan toisiin valtioihin, ulkopuoliset valtiot voivat katsoa maassa vallitsevan kansannousun. Kansannousun tunnustaminen virallisesti tai de facto osoittaa, että ulkopuolinen valtio käsittää kapinalliset laillista valtaa tavoittelevaksi ryhmäksi. Vaikka kansainvälisen lainsäädännön määritelmä kapinallisten laillisesta statuksesta ei ole tarkka, tyypillisesti kapinallisiksi tunnustetuilla katsotaan olevan lain edessä samat oikeudet kuin sotilaalla. Mikäli kapinallisille myönnetään sotaa käyvän osapuolen status, heitä kohdellaan tasa-arvoisena ja vastuullisena osapuolena sekä neuvotteluissa että mahdollisesti sotarikoslakeja sovellettaessa. Tämän tunnustuksen myöntäjän tulee omaksua neutraali suhtautuminen kapinallisiin.
Sodankäynti

Taistelutahtoon vaikutetaan esimerkiksi propagandalla ja pelottelulla. Kaupunkien pommittaminen, ruoan ja veden saannin häirintä, sekä lämmön ja sähkön saannin katkaiseminen vaikuttavat sekä taistelukykyyn että -tahtoon. Vastustajan tuhoaminen voi tapahtua poistamalla vastapuolen poliittiset ja symboliset tunnusmerkit ja korvaamalla ne voittajan omilla sekä hajottamalla aiemmat hallintoelimet ja korvaamalla ne voittajan omalla hallinnolla (esim. miehityshallinto) tai voittajalle myötämielisillä hallintoelimillä (esimerkiksi nukkehallitus).lähde?
Sotavoimien käyttöä eli sodankäyntiä ohjaa strategia. Sodankäynti koostuu operaatioista, joita ohjaa operaatiotaito. Operaatiot koostuvat edelleen taisteluista, joita ohjaa taktiikka. Sotavoimat koostuvat puolestaan asevoimista, jotka jaetaan maa-, ilma- ja merivoimiin.
Sotaa koskeva lainsäädäntö

Tavoitteellisuus tekee sodasta poliittista toimintaa. Jos tavoitteisiin päästään neuvottelemalla tai sodan uhalla, ei kalliiseen taisteluun ole tarvetta. Esimerkiksi humanitaarisen oikeuden ensimmäisen kansainvälisen sopimuksen motiivina saattoi olla tarve hillitä sotilasmenoja. Pietarin julistus 1868 sopimus kieltää tiettyjen ammusten käytön sodassa ja se vaikuttaa edelleen kansainvälisiin sopimuksiin.
Kansainvälisen oikeuden mukaisesti sotaa voivat käydä vain itsenäiset valtiot tai sodankävijöiksi tunnustetut kapinalliset. Näin myös kapinallisia sitovat kansainvälisen oikeuden sotaa käsittelevät säännökset. Nykyaikana sotilaallisten konflikteja ja sodankäyntimenetelmiä rajoittavat kansallisen lainsäädännön lisäksi kansainväliset sopimukset, kuten Geneven sopimukset, YK:n sopimukset ja komiteat sekä rikostuomioistuimet, kuten Kansainvälinen rikostuomioistuin (ICC), jolla on kansainvälinen toimivalta rangaista osapuolia sotarikoksista, rikoksista ihmisyyttä vastaan ja joukkotuhonnasta.
On kuitenkin huomattava, etteivät kaikki valtiot ole allekirjoittaneet kaikkia sopimuksia. Osa allekirjoittaneista valtioista tulkitsee sopimusten pykäliä eri tavoin. Esimerkiksi ympäristösodankäyntiä koskevat sopimukset, kuten YK:n Yleissopimus ympäristön muuttamismenetelmien sotilaallisen tai muun vihamielisen käytön kieltämisestä (ENMOD) tai Geneven kemiallista sodankäyntiä koskeva sopimus vuodelta 1925 eivät jokaisen osapuolen mielestä estä käyttämästä esimerkiksi Agent Orangen kaltaisia kasvimyrkkyjä. Kansainvälinen lainsäädäntö ei myöskään pysy aina mahdollisesti siviiliväestölle ja ympäristölle vaaraa aiheuttavan sotateknologisen kehityksen perässä. Yksi nykyajan kysymyksistä on köyhdytetty uraani, jonka käyttö ammuksissa ei ole useimpien Nato-maiden mukaan ole kielletty aiemmissa sopimuksissa, vaikka erilaiset organisaatiot pyrkivät saamaan aikaan sen kieltävän sopimuksen. Köyhdytetyn uraanin vaikutuksesta terveyteen kiistellään, eikä esimerkiksi asutuskeskuksiin laajalti levinneen ammusjätteen mahdollisista haittavaikutuksista ole olemassa vielä pitkäaikaisnäyttöä.
Kirjallisuutta

Clausewitz, Karl von: Sodankäynnistä.  ((Vom Kriege, 1832.) Käsikirjaksi muokanneet ja selittävällä jälkisanalla varustaneet Wolfgang Pickert ja Wilhelm Ritter von Schramm. Suomentanut Heikki Eskelinen)  Helsinki:  Art House, 1998.  ISBN 951-884-227-2
English, Richard: Modern War. A Very Short Introduction.  Oxford:  Oxford University Press, 2013.  ISBN 978-0-19-960789-1  (englanniksi)
Fry, Douglas P. (toim.): War, Peace, and Human Nature. The Convergence of Evolutionary and Cultural Vistas.  Oxford:  Oxford University Press, 2013.  ISBN 978-0-19-985899-6  (englanniksi)
Keegan, John: Sodankäynnin historia.  ((A History of Warfare, 1993.) Suomentanut Jouni Suistola)  Helsinki:  Ajatus, 2005.  ISBN 951-20-6967-9
Malkki, Janne ym.: Sodan historia.  Helsinki:  Otava, 2008.  ISBN 978-951-1-21885-2
Männistö, Anssi (toim.): Miksi soditaan?  Tampere:  Vastapaino, 2003.  ISBN 951-768-117-8
Rosén, Gunnar & Parkkari, Juhani: Sodan lait. Käsikirja.  Helsinki:  Edita, 2004.  ISBN 951-37-4001-3
Senese, Paul D. & Vasquez, John A.: The Steps to War. An Empirical Study.  Princeton:  Princeton University Press, 2008.  ISBN 978-0-691-13421-5  (englanniksi)
Sunzi: Sodankäynnin taito.  ((Sunzi bing fa.) Suomentanut ja toimittanut Matti Nojonen)  Helsinki:  Gaudeamus, 2005.  ISBN 951-662-956-3
Aiheesta muualla

Sitaatteja aiheesta Sota Wikisitaateissa
Moseley, Alexander: Just War Theory The Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Moseley, Alexander: The Philosophy of War The Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Orend, Brian: War The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Correlates of War-projektin kotisivu. (englanniksi)
Euroopan ihmisoikeustuomioistuin. (englanniksi)
Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimusten internet-arkisto. (englanniksi)
Sodat liikeyrityksenä. Hakkapeliitta 23.8.1938, no 34, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot.
Sota
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Aikakaudet | Sotatoimialueet | Aseet | Sodankäynnin tasot | Taistelevat aselajit | Tukevat aselajit | Luetteloita | Yleistä |
|  Esihistoria  Antiikki  Keskiaika  Uusi aika  Teollistunut aika  Nykyaika |  Avaruus  Ilmasota  Informaatio  Maasota  Merisota  Kotirintama |  ABC  Elektroninen  Ilmavoimat  Maavoimat  Merivoimat  Psykologinen |  Strategia  Operaatiotaito  Taktiikka  Taistelutekniikka |  Ilmavoimat  Jalkaväki  Laivasto  Merijalkaväki  Panssarijoukot  Ratsuväki |  Huolto  Ilmatorjunta  Pioneeri  Tykistö  Viesti |  Kenraalit  Piiritykset  Operaatiot  Sisällissodat  Sodat  Sotarikokset  Taistelut  Vapaus-itsenäisyyssodat |  Sodankäynti  Sotahistoria  Taistelu  Piiritys  Propaganda  Rauha  Pasifismi |
Kenraali Clausewitzin kirjan Vom Kriege esikoispainos vuodelta 1832. Moni nykyajan tutkija pitää Clausewitzin määritelmää sodasta yhä onnistuneena.
Ensimmäinen kansainvälinen rauhankonferenssi Haagissa 1899.
Afrikkalaisia sotureita 1920-luvulta. Osa on varustautunut kivikautisin asein.
Pään alueen vammat ovat tyypillisiä sodassa.
Franklin D. Roosevelt allekirjoittamassa sodanjulistusta natsi-Saksaa vastaan.
Normandian maihinnousu 1944.
Luftwaffen ilmahyökkäyksen uhreja Puolassa 1939.
Kiteen seurakunta

| Kiteen seurakunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Kiteen kirkko
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Kuopion hiippakunta
Rovastikunta:  Joensuun rovastikunta
Pääkirkko:  Kiteen kirkko
Perustettu:  1617
Jäsenmäärä:  8 689 (2022)
– Osuus asukkaista:  74,3 %
Kirkollisvero:  1,80 %
Kirkkoherra:  Markku Komulainen
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kiteen seurakunta oli Kiteellä ja Rääkkylässä Pohjois-Karjalassa toiminut Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuului Kuopion hiippakuntaan ja Joensuun rovastikuntaan. Vuoden 2025 alusta Kiteen ja Tohmajärven seurakunnat yhdistyivät Keski-Karjalan seurakunnaksi. Kiteestä tuli yksi uuden seurakunnan lähikirkoista. Kiteen kirkkoherra Markku Komulainen jatkoi uuden seurakunnan kirkkoherrana.
Rääkkylän seurakunta liitettiin Kiiteen seurakuntaan vuonna 2017, jonka jälkeen seurakunta toimi kahden kunnan alueella.
Yello

| Yello |
| --- | --- |

 Dieter Meier (vasemmalla) ja Boris Blank vuonna 2021.
Tiedot
Toiminnassa:  1979–
Jäsenet:  Dieter Meier   Boris Blank  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Yello on sveitsiläinen elektronisen musiikin yhtye, jonka jäsenet ovat Dieter Meier ja Boris Blank. Duo on perustettu vuonna 1979. Yhtye on toiminut 1980-luvulta aina uudelle vuosituhannelle saakka. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat  "The Race" ja "Oh Yeah". Yellon ensimmäiseltä levyltä, Solid Pleasure, julkaistiin tanssihitti "Bostich".
Yellon seuraavalta levyltä julkaistiin single "Pinball Cha Cha", jonka musiikkivideon Dieter Meier ohjasi itse. Video sai paljon kiitosta ja valittiin yhtenä teoksena Museum of Modern Art's Music Video -näyttelyyn.
Visuaalisuus on edelleen keskeinen osa duon työskentelyssä. Lokakuussa 2016 yhtye järjesti pitkän uransa ensimmäiset livekonsertit. Neljän konsertin sarja toteutettiin Berliinissä uuden Toy-albumin ilmestymisen aikoihin 26., 28., 29. ja 30. lokakuuta. Konserttien sarjaa on tarkoitus jatkaa vuoden 2017 aikana monissa muissa kaupungeissa.
Toy menestyi hyvin nousten listaykköseksi mm. Sveitsissä ja listakakkoseksi Saksassa, mikä on Yellon paras listanoteeraus Saksassa. Toy-albumin ensimmäisenä singlenä julkaistiin kappale Limbo.
International Music Summit (IMS) myönsi Yellolle The Pioneer Legends Award -palkinnon syksyllä 2016.
Yello on työskennellyt yhteistyössä toisten artistien kanssa,  kuten The Orb, Moby sekä The Grid. Toy-albumilla vierailijoina ovat mm. Malia, Fifi Rong ja Heidi Happy.
Diskografia

Solid Pleasure (1980)
Claro Que Si (1981)
You Gotta Say Yes to Another Excess (1983)
Stella (1985)
1980-1985 The New Mix in One Go (remix) (1986)
One Second (1987)
Flag (1988)
Baby (1991)
Essential Yello (compilation) (1992)
Zebra (1994)
Hands on Yello (remix) (1995)
Pocket Universe (1997)
Eccentrix (remix)(1999)
Motion Picture (1999)
The Eye (2003)
Touch Yello (2009)
Yello by Yello, The Singles Collection 1980 - 2010 (2010)
Yello by Yello, The Anthology, 3 CD box (2010)
Toy (2016)
Live in Berlin (Live) (2017)
Point (2020)
Yello 40 Years (kokoelma) (2021)
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
Dieter Meierin virallinen sivusto
The Yello Site
Yellon diskografia
1911

| --- | --- |
Vuosisadat: 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku · 2000-luku · 2100-luku
Vuosikymmenet: 1890-luku · 1900-luku · 1910-luku · 1920-luku · 1930-luku · 1940-luku 1950-luku · 1960-luku · 1970-luku · 1980-luku · 1990-luku · 2000-luku
Vuodet: 1890 · 1891 · 1892 · 1893 · 1894 · 1895 · 1896 · 1897 · 1898 · 1899 1900 · 1901 · 1902 · 1903 · 1904 · 1905 · 1906 · 1907 · 1908 · 1909 1910 · 1911 · 1912 · 1913 · 1914 · 1915 · 1916 · 1917 · 1918 · 1919 1920 · 1921 · 1922 · 1923 · 1924 · 1925 · 1926 · 1927 · 1928 · 1929 1930 · 1931 · 1932 · 1933 · 1934 · 1935 · 1936 · 1937 · 1938 · 1939 1940 · 1941 · 1942 · 1943 · 1944 · 1945 · 1946 · 1947 · 1948 · 1949 1950 · 1951 · 1952 · 1953 · 1954 · 1955 · 1956 · 1957 · 1958 · 1959 1960 · 1961 · 1962 · 1963 · 1964 · 1965 · 1966 · 1967 · 1968 · 1969 1970 · 1971 · 1972 · 1973 · 1974 · 1975 · 1976 · 1977 · 1978 · 1979 1980 · 1981 · 1982 · 1983 · 1984 · 1985 · 1986 · 1987 · 1988 · 1989 1990 · 1991 · 1992 · 1993 · 1994 · 1995 · 1996 · 1997 · 1998 · 1999 2000 · 2001 · 2002 · 2003 · 2004 · 2005 · 2006 · 2007 · 2008 · 2009
Tapahtumia > Tuntematon päivämäärä

Äänekosken kunta perustettiin. (kaupungiksi 1973)
1911 Encyclopædia Britannica julkistettiin.
Ernest Rutherford päätteli atomiytimen olemassaolon sirontakokeista.