stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Africanis
Hoito

Africaniksen turkki ei tarvitse erityisiä hoitotoimenpiteitä. Africanis tarvitsee hyvin paljon tilaa, sillä luonnollisessa elinympäristössään Afrikassa se juoksee ja metsästää hyvin paljon. Africanis on myös seurallinen koira. Se ei tarvitse erikoisruokia.
Aiheesta muualla

Tietoa Etelä-Afrikasta: Africanis (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Africanis
Käännös suomeksi
Karl Heinrich Braun

Karl Heinrich Braun

Karl Heinrich Braun (s. 13. joulukuuta 1930) on saksalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Augsburgin hiippakuntaan 10. lokakuuta 1958 ja nimitettiin Eichstättin hiippakunnan piispaksi 17. huhtikuuta 1984. Piispaksi vihkiminen seurasi 16. kesäkuuta. Pääknosekraattorina toimi Alois Brems, jota avustivat Elmar Maria Kredel ja Josef Stimpfle.
Braun sai 25. maaliskuuta 1995 nimityksen Bambergin arkkipiispaksi, joksi hänet asetettiin 25. toukokuuta. Hän erosi tehtävistään 2. heinäkuuta 2001.
Chobe

| Chobe |
| --- | --- |
 Choben alueen hallintokeskus Kasane ilmakuvassa.
 Sijainti
Valtio:   Botswana
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Kasane (9 143 as., VL2022)
Väkiluku (2022)  ():  28 743
HDI (2022):  0,683
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  BW-CH
Chobe District eli Chobe on hallinnollinen alue Botswanan pohjoisosassa. Sitä rajaavat etelässä Botsawanan maapurialueet Central District ja North-West District. Pohjoisessa naapureina ovat Namibia ja Sambia sekä idässä Zimbabwe.
Alueen pinta-ala on noin 20 800 neliökilometriä, ja väestönlaskennan 2022 asukasluku oli 28 743 (VL2011: 23 347 as.). Alueen hallintokeskus on Kasane (9 143 as., VL2022), toinen huomattavampi asutuskeskus oli Kazungula  (8 704 as., VL2022).
Alueen tunnetuimpiin nähtävyyksiin kuuluu Choben kansallispuisto.
Vuonna 2021 avattu, Chobejoen liittymäkohdassa Sambesin ylittävä, 923-metriä pitkä Kazungulan silta luo tärkeän maantie- ja rautatieyhteyden alueelta Sambiaan ja samalla yhdistää eteläisen Afrikan liikenneverkkoja. Kasanen kansainvälinen lentoasema palvelee Choben alueen lentomatkustajia.
Vuosina 2001-2006 Chobe oli osa Botswanan North-West District -aluetta.
Kirahveja Choben kansallispuistossa.
Sambesin ylittävä Kazungulan silta, kuvassa vielä rakenteilla (2020).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chobe Wikimedia Commonsissa
Chobe District Council (englanniksi) (facebook.com)
Botswanan alueet
Central
Chobe
Ghanzi
Kgalagadi
Kgatleng
Kweneng
North-East
North-West
South-East
Southern
Ukrainan katolinen yliopisto

| Ukrainan katolinen yliopisto |
| --- | --- |
  

Motto:  Nosce te ipsum
Perustettu:  6. lokakuuta 1929
Tyyppi:  yksityinen yliopisto
Henkilökunta:  n. 300
Opiskelijoita:  n. 1 900
Sijainti:  Lviv,  Ukraina
Sivusto:  Yliopiston kotisivu
Ukrainan katolinen yliopisto (ukr. Український католицький університет, Ukrajinskyi katolitskyi universytet) on yksityinen katolinen yliopisto Lvivissä, Ukrainassa. Yliopisto on sidoksissa Ukrainan kreikkalaiskatoliseen kirkkoon. Yliopisto perustettiin 6. lokakuuta 1929, jolloin Lviv oli osa Puolaa.
Yliopisto koostuu kuudesta tiedekunnasta:
Humanistinen tiedekunta
Soveltavien tieteiden tiedekunta
Terveystieteiden tiedekunta
Lvivin kauppakorkeakoulu
Sosiaalitieteellinen tiedekunta
Teologian ja filosofian tiedekunta
Yliopiston rehtorina toimii piispa Borys Gudzjak.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ukrainan katolinen yliopisto Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (ukrainaksi)
Elin Holmlöv

| Elin Holmlöv |
| --- | --- |
 Elin Holmlöv helmikuussa 2011
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. elokuuta 1987 (ikä 37) Knivsta, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskus- tai vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  173 cm
Paino:  66 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2006–2015
Elin Holmlöv (s. 5. elokuuta 1987 Knivsta, Ruotsi) on ruotsalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija. Hän pelasi keskushyökkääjänä sekä vasempana laitahyökkääjänä ja laukoi vasemmalta. Hän lopetti uransa kauteen 2014–2015 terveydellisten syiden vuoksi. Holmlöv voitti pronssia naisten jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 2007 Ruotsin joukkueessa.
Per-Edvin Persson

Per-Edvin Persson
Per-Edvin Persson (s. 16. lokakuuta 1949) on suomalainen maatalous- ja metsätieteiden tohtori. Hän oli tiedekeskus Heurekan johtaja vuosina 1991–2013, jota ennen hän toimi Heurekan tieteellisenä johtajana vuosina 1987–1991. Tätä ennen Persson toimi Tieteellisten seurain valtuuskunnan toiminnanjohtajana (1983–1987) ja sitä ennen tutkijana Helsingin yliopistossa sekä Freshwater Institutessa Winnipegissä Kanadassa. Vuonna 2011 tasavallan presidentti myönsi hänelle professorin arvonimen.
Perssonin oma tieteenala on limnologia, ja hän on julkaissut noin 50 tieteellistä artikkelia veden ja kalojen haju- ja makuhaitoista sekä vesistöjen rehevöitymisongelmista. Persson johti erikoisalansa kansainvälistä tieteellistä yhteistyötä vuosina 1982–1991 ja toimitti muun muassa alan tieteellisten kokousten julkaisut.
Persson kehitti voimakkaasti Tieteellisten seurain valtuuskunnan toimintaa, muun muassa perustamalla valtuuskunnan yhteyteen julkaisukeskuksen. Perssonilla on ollut lukuisia tiedepolitiikan luottamustehtäviä, muun muassa Suomen Akatemian tieteen keskustoimikunnan jäsenyys vuosina 1992–1994 ja Pohjoismaisen tiedepoliittisen neuvoston jäsenyys 1986–1992. Hän on Riista- ja kalatalouden tutkimuslaitoksen johtokunnan puheenjohtaja 2012–2014.
Persson on johtanut Heurekan menestykseen Suomessa ja maailmanmaineeseen muualla. Hänen aikanaan laitoksen johdossa Heurekan näyttelyitä on kiertänyt 25 maassa neljässä maanosassa ja niitä on nähnyt yli 22 miljoonaa ihmistä. Persson on toiminut niin Pohjoismaisen tiedekeskusliiton (1987–1991), Euroopan tiedekeskusliiton (1997–1998) kuin kansainvälisen tiedekeskusliiton (2004–2005) puheenjohtajana ja aloitti alan maailmankongressien tradition. Perssonilla on ollut lukuisia alan luottamustehtäviä eri maissa. Suomessa hän on kansansivistysjärjestö Svenska folkskolans vännerin puheenjohtaja vuodesta 2010.
Lokakuussa 2007 Perssonille myönnettiin ensimmäisenä eurooppalaisena kansainvälisen tiedekeskusliiton ASTCin korkein henkilökohtainen huomionosoitus ASTC Fellow Award for Outstanding Contribution. Hän on Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 1.lk ritari sekä Ranskan ansioritarikunnan ritari.
Lehto – Suomen Luonnonuskontojen yhdistys

| Lehto – Suomen Luonnonuskontojen yhdistys |
| --- | --- |

Perustettu:  1998
Toimiala:  luonnonuskonnot
Kotipaikka:  Helsinki
Jäsenmäärä:  noin 280 (toukokuu, 2013)
Jäsenlehti:  Seita, Lehto
Aiheesta muualla
lehto-ry.org
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lehto – Suomen Luonnonuskontojen yhdistys ry on suomalainen luonnonuskontojen kannattajille ja niistä kiinnostuneille tarkoitettu uuspakanahenkinen yhdistys, jonka tarkoituksena on parantaa luonnonuskontojen tuntemusta sekä yhteiskunnallista asemaa Suomessa. Lehto toimii myös yhdistävänä tekijänä erilaisten luonnonuskontojen harjoittajien välillä sekä tukee luontoa kunnioittavaa elämäntapaa. Lehto on perustettu vuonna 1998. Yhdistyksen jäsenmäärä oli toukokuussa 2013 noin 280 henkeä.
Tarkoituksensa saavuttamiseksi Lehto järjestää tapahtumia, kokoontumisia, retkiä luontoon ja historiallisiin kohteisiin, pitää esitelmiä sekä julkaisee neljä kertaa vuodessa ilmestyvää jäsenlehteä Seita. Lehto vastaa sille esitettyihin kyselyihin sekä pyrkii julkaisemaan luonnonuskontoja käsittelevää aineistoa. Luontoa kunnioittavaa elämäntapaa pyritään myös tekemään tunnetuksi osallistumalla erilaisiin talkoisiin.
Kaikki toiminta Lehdossa on vapaaehtoista. Lehto ei ole uskonnollinen rakenne (esimerkiksi tietyn uskonnon tai perinteen harjoittajien piiri, vaikka jäsenet voivat muodostaa keskenään ryhmiä jos niin haluavat), eli Lehto ei ole sitoutunut mihinkään tiettyyn uskontokuntaan.
Luonnonuskonnot

Lehto ymmärtää luonnonuskonnot elämää juhlistavina, omaan kokemukseen perustuvina uskontoina ja elämäntapoina. Yhdistyksen mukaan suurimpana yhteisenä tekijänä eri luonnonuskonnoilla on kunnioitus luontoa ja sen kiertokulkua kohtaan. Luonnonuskonnoissa ihminen nähdään osana tätä kiertokulkua: ihminen ei ole luonnosta erillinen eikä sitä ylempänä tai alempana.
Luonnonuskontojen jumalakäsitykset vaihtelevat. Yleistä on panteismi eli kaikkeuden pitäminen pyhänä sekä animismi eli käsitys kaiken sielullisuudesta. Kolmas näkemys on polyteismi, usko että jumalalla on useita ilmenemismuotoja tai että on useita eri jumalia, jotka edustavat luonnon ja elämän eri puolia, kuten miehisiä ja naisellisia. Suurin osa luonnonuskonnoista perustuu vanhoihin, kristinuskoa edeltäviin uskontoihin kansanperinteen tai ennallistamisen kautta. Esimerkkejä luonnonuskonnoista ovat aasainusko, druidismi, suomenusko, uussamanismi ja wicca.
Lehto tekee monissa kaupungeissa yhteistyötä muiden pakanayhdistysten kanssa, kuten Pakanaverkko ja suomenuskoa edustava Taivaannaula.
Aiheesta muualla

Yhdistyksen kotisivut.
Kasanen kansainvälinen lentoasema

Kasanen kansainvälinen lentoasema (IATA: BBK, ICAO: FBKE) on Botswanan pohjoisosassa, Choben alueen hallintokeskuksessa Kasanessa toimiva lentoasema. Se sijaitsee 4 kilometriä kaupungista etelään.
Vuonna 2023 Kasane lentoasema oli lentojen määrällä (11 042 kpl vuonna 2023) mitattuna Botswanan toiseksi vilkkain lentoasema. Reittilentoja tästä oli kuitenkin vain pieni osa (1 760). Lennot pienillä potkurikoneilla esimerkiksi vierailevia turisteja kuljettaen ovat hyvin yleisiä.
Lentoyhtiöt ja kohteet

Muun muassa seuraavat lentoyhtiöt lentävät reittilentoja Kasanen lentoasemalle/-lta.
Air Botswana (Gaborone, Maun, Francistown; Johannesburg, Cape Town, Windhoek, Nelspruit)
Airlink (Johannesburg)
Cemair (Johannesburg)
Kasanen lentoasema-alueen sijainti Chobejoen (Cuando) suunnalta.
Terminaalirakennusta sisältä.
Air Botswanan ATE 72 -lentokone Kasanen lentoasemalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kasanen kansainvälinen lentoasema Wikimedia Commonsissa
Edward Hald

Edward Hald, Orrefors 1938-1940
Edward Haldin hauta Norra begravningsplatsenilla
Edward Hald (1883-1980) oli ruotsalainen taidemaalari, graafikko ja lasitaiteilija. Hän opiskeli aluksi arkkitehtuuria Saksassa ja Englannissa, mutta vaihtoi pian maalaustaiteeseen ja oli mm. Henri Matissen oppilaana. Hän suunnitteli moderneja astioita Rörstrandille ja NK:lle. Hald etsi jatkuvasti uusia teknisiä ja taiteellisia ratkaisuita taide- ja käyttölasin tuotantoon. Haldin tuotannolle ovat ominaisia ohuet lasimaljat, joissa on kaiverruskuvioita tai lasimassaan upotetun toisen värisen lasin muodostamia kuvioita. Haldin tunnetuin teos on Tukholman näyttelyyn vuosina 1929–1930-tehty halkaisijaltaan 53-senttinen Taivaanpallo (Himmelsgloben), johon on kaiverrettu Eläinradan merkkejä esittäviä kreikkalaisten maljakkomaalausten tyylisiä kuvioita.  Vuosina 1933–1944 hän oli Orreforsin lasitehtaan toimitusjohtaja. Vuonna 1954 Hald sai professorin arvonimen. Hän työskenteli Orreforsissa vielä muutamia vuosia ennen kuolemaansa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Edward Hald Wikimedia Commonsissa
Queer-teologia

Queer-teologia on vapautuksen teologian muoto, joka on kehittynyt feministiteologisen tulkinnan pohjalta. Queer-teologian kannattajat pyrkivät tulkitsemaan Raamattua ja luomaan teologiaa HLBT-näkökulmasta. Kaksi Queer-teologian kannalta huomattavinta edustajaa ovat Miguel A. De La Torre ja Patrick Cheng.
Queer-teologia syntyi queer-teorian pohjalta katolisen kirkon piirissä. Queer-teorian argumentointi perustuu oudon Jumalan käsitteeseen. Queer-teologian mukaan valmiita vastauksia sukupuolta ja seksuaalisutta käsitteleviin kysymyksiin ei voi etsiä Raamatusta.
Antiikin Kreikan kulttuuri

Hefaistoksen temppeli Ateenan Agoran laidalla.
Antiikin Kreikan kulttuurilla on ollut suuri vaikutus Euroopan historiassa. Antiikin Kreikkaa kutsutaan usein länsimaisen sivistyksen kehdoksi.
Kreikan kulttuuri on kehittynyt tuhansien vuosien aikana, saaden alkunsa antiikin Kreikan arkaaiselta ajalta. Myöhemmin se vaikutti suuresti Rooman, Bysantin ja Ottomaanien valtakuntien kulttuuriin.
Kirjallisuus

Antiikin Kreikan kirjallisuuden alkuajat ja klassillinen kirjallisuuskausi kestivät noin vuoteen 300 eaa. Tuohon aikaan kirjallisuudessa oli hallitsevana eeppinen runous, jota edustivat muun muassa Homeros ja Hesiodos. Merkittävimmät teokset olivat Homeroksen Ilias ja Odysseia, joihin koko myöhempi kreikkalainen kulttuuri ja mytologia suurelta osin perustuivat.
Kreikkalainen lyriikka sai alkunsa elegioista, jota edustivat muun muassa Tyrtaios ja Theognis, ja jambirunoudesta, jota edustivat Arkhilokhos ja Semonides. Lyyrinen runous jakautui monodiseen (yhden laulettavaan) tunnelmalauluun ja kuoron eli khoroksen yksiäänisesti laulamaan ja tanssimaan kuorolyriikkaan. Edellisen maineikkaimmat edustajat ovat Alkaios, Sapfo ja Anakreon, jälkimmäisen Alkman, Simonides ja Pindaros.
Draamakirjallisuus sai alkunsa 500-luvulla eaa. Kreikkalaisen tragedian suuret nimet ovat Aiskhylos, Sofokles ja Euripides, komedian puolestaan Aristofanes.
Proosakirjallisuuden merkittävimmät edustajat ovat eläinsatujen kirjoittaja Aisopos, filosofit Anaksimandros, Herakleitos, Platon ja Aristoteles, historiankirjoittajat Herodotos, Thukydides ja Ksenofon, lääketieteilijä Hippokrates sekä puhujat Isokrates, Demosthenes ja Aiskhines.
Hellenistinen eli aleksandrialainen kirjallisuuskausi sijoittuu noin vuosiin 300–30 eaa. Tällöin Aleksandria oli Ateenan sijasta tärkeimpänä sivistyskeskuksena. Tuon ajan kreikkalainen kirjallisuus oli etupäässä Kreikan suuruuden ajan jälkisatoa. Huomattavimmat kirjailijat olivat runoilijat Apollonios Rhodios, Theokritos ja Kallimakhos, historioitsija Polybios, polyhistori Eratosthenes, geometrian perustaja Eukleides ja tieteellisen mekaniikan perustaja Arkhimedes sekä eräät filosofit ja filologit.
Rooman vallan aikakauden kreikkalaisessa kirjallisuudessa (30 eaa. – 529 jaa.) kaunokirjallisuuden merkitys oli vähäinen. Tuon ajan kirjallisuutta edustivat muun muassa Lukianos ja Heliodoros. Aikakauden historiankirjoittajista huomattavimmat ovat Plutarkhos, Arrianos, Josephus ja Cassius Dio, filosofeista Epiktetos, Marcus Aurelius (joka oli roomalainen, mutta kirjoitti kreikaksi) ja Plotinos, tähtitieteilijöistä Ptolemaios ja lääkäreistä Galenos.
Teatteri

Tragedia ja komedia saivat alkunsa Kreikassa. Merkittäviä näytelmien kirjoittajia olivat muun muassa Aiskhylos, Sofokles, Euripides, Aristofanes ja Menandros.
Musiikki

Kreikkalainen musiikki on tullut tunnetuksi etupäässä musiikin teoriaa käsittelevien teosten kautta. Itse sävellyksistä on löydetty vain harvoja, ja niistäkin suurin osa on peräisin verraten myöhäiseltä ajalta.
Kreikkalainen musiikki oli pääasiallisesti vokaalimusiikkia, ja sen taiteellinen arvo oli ennen kaikkea harmoniassa, sävelten ja sanojen sekä niihin liittyvien ruumiinliikkeiden keskinäisessä sopusoinnussa sekä tämän sopusoinnun pohjalla kehittyneessä rytmin monipuolisuudessa ja eheydessä. Muissa suhteissa musiikki oli melko alkeellista, kuten soinnutukseen ja soitinnukseen nähden. Moniäänisyyttä ei tunnettu, lukuun ottamatta oktaaveissa laulamista ja soittamista. Arvellaan kuitenkin, että säestävillä soittimilla on silloin tällöin lisätty tilapäisiä korusäveliä varsinaisten laulun sävelten lomiin.
Soittimina kithara ja aulos olivat yleisimmät ja arvostetuimmat. Metodiikassa ilmeni samantapaisia ominaisuuksia kuin keskiajan yksiäänisissä laulusävellyksissä ja useiden Euroopan nykyisten kansojen kansansävelmissä.
Taide

Varsinkin antiikin Kreikan rakennustaide oli korkealla tasolla jo esihistoriallisella ajalla, kuten Troijan, Kreetan, Tirynsin ja Mykenen valtavat linnan- ja palatsinrauniot toiselta tuhatluvulta eaa. osoittavat. Samoin taideteollisuus oli korkeatasoista.
Uskonto

Kreikkalainen uskonto koostui useista toistensa kanssa rinnan eläneistä kulteista, uskomuksista ja toimituksista, joiden alkuperä ja historia vaihtelivat. Kreikkalaisessa uskonnossa ei ollut kyse pelkästä kreikkalaisesta mytologiasta ja sen jumaluuksista; siihen liittyy erilaisia kansanuskomuksia, kulttitoimituksia ja arkisia rituaaleja, sekä mysteeriuskontoja. Kreikkalainen uskonto oli luonteeltaan yhteisöllinen: jumalten palvonta oli kaupunkivaltion tehtävänä. Mysteerikultit, joista kuuluisin oli Eleusiin mysteerikultti, tarjosivat yksilöllisempää uskonelämää.
Monet kreikkalaiset tunnustivat merkittävimmät, niin kutsutut olympolaiset jumalat: Zeus, Poseidon, Haades, Apollon, Artemis, Afrodite, Ares, Dionysos, Hefaistos, Athene, Hermes, Demeter, Hestia ja Hera. Vaikka Kreikan mytologia on säilynyt varsin hyvin, on hankala saada kuvaa tavallisen kansan uskomuksista, jotka näyttävät eronneen tuntuvasti sivistyneistön kehittyneemmistä uskonnollisista rakenteista.
Ruokakulttuuri

Antiikin kreikkalainen ruoka oli yleensä yksinkertaista, mikä oli seurausta alueen karuista maanviljelyolosuhteista. Ruoat ja ruokatavat vaihtelivat luonnollisesti alueittain, eri aikoina sekä vaurauden mukaan. Kreikkalaisen keittiön keskeisimpiä ruoka-aineita olivat viljat, kasvikset, oliiviöljy ja viini. Kreikkalaiset pitivät erityisessä arvossa kalaruokia. He söivät suhteellisen vähän lihaa, ja se syötiin aina uhrattuna. Ruokailu oli yleensä aina yhteisöllinen tapahtuma, oli kyse sitten ateenalaisista pidoista eli symposioneista tai spartalaisesta yhteisateriasta (syssitia).
Viini oli antiikin kreikkalaisen juomakulttuurin merkittävin juoma ja keskeinen osa koko kreikkalaista kulttuuria. Sillä oli sekä yhteisöllisiä, uskonnollisia että lääkinnällisiä käyttötarkoituksia. Antiikin kreikkalaiset viinit olivat nykyisiä viinejä makeampia ja vahvempia. Viini nautittiin lähes aina sekoitettuna eli vedellä laimennettuna. Sekoitussuhde oli yleensä yksi osa viiniä kolmeen osaan vettä. Viiniin lisättiin usein mausteita. Viinin nauttiminen oli keskeinen osa pitoja.
Kirjallisuutta

Henrikson, Alf: Antiikin tarinoita.  (Antikens historier, 1959.) Suomennos: Maija Westerlund. 12 painos (1. painos 1963)  Helsinki:  WSOY, 2004.  ISBN 951-0-18515-9
Kajava, Mika ym.: Kulttuuri antiikin maailmassa.  Helsinki:  Teos, 2009.  ISBN 978-951-851-157-4
Kivimäki, Arto: Akilleen kantapäästä Zeuksen salamaan.  Hämeenlinna:  Karisto, 1999.  ISBN 951-23-3917-X
Kivistö, Sari ym.: Kirjallisuus antiikin maailmassa.  Helsinki:  Teos, 2007.  ISBN 978-951-851-089-8
Lilius, Henrik ym. (toim.): Antiikin kulttuurihistoria.  Helsinki:  WSOY, 1981.  ISBN 951-0-08638-X
Sowerby, Robin: The Greeks: An introduction to their culture.  London:  Routledge, 1995.  ISBN 0-415-12041-1  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Antiikin Kreikan kulttuuri Wikimedia Commonsissa
Epidauroksen teatteri.
Demeter, Triptolemos ja Persefone Eleusiin mysteerejä kuvaavassa reliefissä.
Armenialainen katedraali

| Jumalansynnyttäjän kuolonuneen nukkumisen katedraali |
| --- | --- |

Sijainti:  vul. Virmenska 7/13, Lviv, Ukraina
Koordinaatit:  49.8434°N, 24.0306°E
Kirkkokunta:  Armenian apostolinen kirkko
Hiippakunta:  Ukrainan hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1363–1370
Suunnittelija:  Doring
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Armenialainen katedraali (arm. Հայկական վանք, Haikakan vank, ukr. Вірменьский собор, Virmenskyi sobor) eli Jumalansynnyttäjän kuolonuneen nukkumisen katedraali on Armenian apostolisen kirkon Ukrainan hiippakunnan katedraali Lvivissä.
Lvivin armenialaisyhteisö rakensi kirkon vuosina 1363–1370; katedraali siitä tuli vuonna 1367. Kirkon suunnitteli sleesialainen arkkitehti Doring Anissa sijainneen katedraalin pohjalta. Vuonna 1437 kirkko ympäröitiin arkadigallerialla, vuonna 1571 rakennettiin kellotorni, vuonna 1630 rakennettiin läntinen laiva, ja vuonna 1682 kirkon yhteyteen perustettiin benediktiininen nunnaluostari. 1600-luvulla kirkon yhteyteen perustettiin armenialainen pankki ja 1700-luvulla arkkipiispojen palatsi. Katedraalin vieressä sijaitsi armenialainen tuomioistuin.
Vuosina 1908–1927 katedraalia restauroitiin. Neuvostoaikana katedraali suljettiin; sinne sijoitettiin vuonna 1947 Lvivin taidegallerian varasto ja vuonna 1953 Lenin-museon varasto. Vuonna 2000 katedraali palautettiin armenialaisyhteisölle, ja jumalanpalveluksia jatkettiin tammikuussa 2001. Samana vuonna paavi Johannes Paavali II vieraili katedraalissa. Vuonna 2003 Armenian apostolisen kirkon katolikos Karekin II vihki kirkon.
Galleria

Katedraalin julkisivua.
Kellotorni.
Hautalaattoja.
Kappeli.
Sisätilat.
Jyväskylä Basketball Academy

Jyväskylä Basketball Academy on jyväskyläläinen koripalloseura. Sen hallitsemalla lisenssillä pelaava joukkue on tunnettu kaudella 2015–2016 HoNsU Basketina ja vuodesta 2016 eteenpäin Jyväskylä Basketball Academynä.
Jyväskylän monitoimitalo
Historia > Pääsarjataso

Seura perustettiin vuonna 2001 kun Säynätsalon Riento ja HoNsU yhdistivät edustusjoukkueensa. Koska Säynätsalo pelasi vielä kaudella 2000–2001 korkeimmalla tasolla, pääsi BC Jyväskylä aloittamaan pelaamisen korkeimmalta tasolta.
Kaudella 2001–2002 joukkue sijoittui runkosarjassa Petri Virtasen johdolla 9:nneksi, mikä tarkoitti uutta kautta korkeimmalla tasolla mutta myös pudotuspelipaikan menetystä. Kauden päätteeksi Virtanen palkittiin Korisliigan vuoden kehittynein pelaaja -palkinnolla.
Seuraavalla kaudella kaupungissa koettiin seurahistorian paras sijoitus, kun joukkue sijoittui viidenneksi ja pääsi ensi kertaa pudotuspeleihin. Vastaan asettui neljänneksi sijoittunut KTP-Basket, joka voitti otteluparin 3–2. Kauden jälkeen joukkueen luottotakamies Virtanen lähti ulkomaille, ja joukkue jäi ilman suomalaista takamiestä.
Kaudella 2003–2004 joukkueen tarina oli alavireinen, kun joukkue onnistui voittamaan ainoastaan kahdeksan peliä. Kauden loppusijoitus oli viimeinen, mikä tarkoitti suoraa putoamista.
Historia > Divisioonataso

SM-kausien jälkeen joukkue on pelannut I-divisioonassa ollen yleensä alemman keskikastin joukkueita.
Kaudella 2009–2010 joukkue sijoittui I-divisioonan runkosarjan kuudenneksi ja pääsi pudotuspeleissä välieriin saakka mutta hävisi välierissä sarjan voittaneelle ja suoraan Korisliigaan nousseelle Porvoon Tarmolle otteluin 3–1. Kaudeksi 2014–2015 I-divisioona A:han noussut BC Jyväskylän edustusjoukkue otti käyttöön HoNsU-nimen jolloin nimi BC Jyväskylä jäi pois käytöstä.
Historia > Jyväskylä Basketball Academy

Kesällä 2016 joukkue vaihtoi jälleen nimensä, tällä kertaa Jyväskylä Basketball Academyksi, keskittyi nuorten koripalloilijoiden kehittämiseen ja alkoi yhteistyöhön useiden muiden keskisuomalaisten seurojen kanssa. Joukkueen päävalmentajaksi saapui Mikko Tupamäki. Ensimmäisellä JBA-kaudellaan joukkue voitti noin puolet otteluistaan ja sijoittui viidenneksi karsiutuen pudotuspeleistä.
Joukkue > Nykyinen kokoonpano

Lähde:
| --- | --- |
  Valtteri Leppänen (G)   Samuli Oja (G)   Jaakko Björk (C/PF) :  Päävalmentaja:  Mikko Tupamäki 
Kauden 2017–2018 kokoonpano
Lähde:
Päivitetty 15.9.2017.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Ville Lehtonen (G)   Robert Juvonen (G)   Valtteri Leppänen (G)   Jere Luoma (C)   Samuli Oja (G)   Miikka Marttinen (F)   Anton Kankaanpää (F)   Timi Puittinen (SF)  |   Jaakko Björk (C/PF)   Chrysostom Chukwuma (G/F)   Kalle Peltonen (PF)   Touko Lahti (G/F)   Niilo Kärkkäinen (G)   Karo Puittinen (PG)   Veeti Amegbedzi (PG/SG)   Henry Boyd (G)  |  Päävalmentaja:  Mikko Tupamäki  |
Joukkue > Henkilökohtaiset palkinnot

Vuoden I-divisioonapelaaja
Antti Kanervo – 2008
Aiheesta muualla

Jyväskylä Basketball Academyn viralliset kotisivut
Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
www.basket.fi (Arkistoitu – Internet Archive)