stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Saksan jalkapallon 1. Bundesliiga 1968–1969
Kauden yhteenveto

FC Bayern München hallitsi Bundesliigaa 1968–1969 läpi kauden. Bayern otti kärkipaikan ensimmäisellä kierroksella eikä sen jälkeen sitä menettänyt. Joukkue kasvatti eroa seuraaviin pitkin kautta ja lopulta ero toiseksi sijoittuneeseen Alemannia Aacheniin oli kahdeksan pistettä. Ero oli silloin suurin liigan historiassa. Bayern voitti myös Saksan Cupin. Avainasemassa menestykseen olivat parantunut puolustuspeli sekä liigan paras maalintekijä Gerd Müller, joka teki 30 maalia.
Bayernin takana nähtiin yllätyksiä, kun toiseksi sijoittui Alemannia Aachen. Muita merkittäviä yllätyksiä olivat Eintracht Braunschweig, joka sijoittui neljänneksi, ja 1. FC Köln, joka päätyi synkästi 13. sijalle.
Nürnbergille kausi oli katastrofi. Joukkue lähti kauteen hallitsevana mestarina, mutta ennen kautta he myivät parhaita pelaajiaan. Lisäksi pelaajilla ja valmentaja Max Merkelillä oli riitoja, jotka osoittautuivat kalliiksi. Merkel sai potkut maaliskuun lopulla 1969, mutta silloin oli liian myöhäistä kääntää kurssia. Joukkue jäi lopulta pisteen päähän Dortmundista, jota vastaan Nurnberg pelasi kotonaan tasapelin toiseksi viimeisellä kierroksella. Viimeisen kierroksen tappio Kölnille sinetöi putoajan kohtalon.
Joukkueet

| Joukkue | Stadion | Kapasiteetti |
| --- | --- | --- |
| Aachen Alemannia Aachen | Tivoli | 30,000 |
| Berlin Hertha BSC | Olympiastadion | 100,000 |
| Braunschweig Eintracht Braunschweig | Eintracht-Stadion | 38,000 |
| Bremen SV Werder Bremen | Weserstadion | 32,000 |
| Dortmund Borussia Dortmund | Stadion Rote Erde | 30,000 |
| Duisburg MSV Duisburg | Wedaustadion | 38,500 |
| Frankfurt Eintracht Frankfurt | Waldstadion | 87,000 |
| Hamburg Hamburger SV | Volksparkstadion | 80,000 |
| Hannover Hannover 96 | Niedersachsenstadion | 86,000 |
| Kaiserslautern 1. FC Kaiserslautern | Stadion Betzenberg | 42,000 |
| Köln 1. FC Köln | Müngersdorfer Stadion | 76,000 |
| Mönchengladbach Borussia Mönchengladbach | Bökelbergstadion | 34,500 |
| München 1860 TSV 1860 München | Stadion an der Grünwalder Straße | 44,300 |
| München Bayern Bayern München | Stadion an der Grünwalder Straße | 44,300 |
| Nürnberg 1. FC Nürnberg | Städtisches Stadion | 64,238 |
| Offenbach Kickers Offenbach | Bieberer Berg | 30,000 |
| Schalke FC Schalke 04 | Glückauf-Kampfbahn | 35,000 |
| Stuttgart VfB Stuttgart | Neckarstadion | 53,000 |
Sarjataulukko

| # | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | Mka | Pst | Karsinta tai putoaminen |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 1. | Bayern München | 34 | 18 | 10 | 6 | 61 | 31 | 1.968 | 46 | Osallistumisoikeus Euroopan Cupin ensimmäiselle kierrokselle |
| 2. | Alemannia Aachen | 34 | 16 | 6 | 12 | 57 | 51 | 1.118 | 38 |  |
| 3. | Borussia Mönchengladbach | 34 | 13 | 11 | 10 | 61 | 46 | 1.326 | 37 |  |
| 4. | Eintracht Braunschweig | 34 | 13 | 11 | 10 | 46 | 43 | 1.07 | 37 |  |
| 5. | VfB Stuttgart | 34 | 14 | 8 | 12 | 60 | 54 | 1.111 | 36 | Osallistumisoikeus Messukaupunkien cupin ensimmäiselle kierrokselle |
| 6. | Hamburger SV | 34 | 13 | 10 | 11 | 55 | 55 | 1 | 36 | Osallistumisoikeus Messukaupunkien cupin ensimmäiselle kierrokselle |
| 7. | FC Schalke 04 | 34 | 14 | 7 | 13 | 45 | 40 | 1.125 | 35 | Osallistumisoikeus Cup-voittajien cupin ensimmäiselle kierrokselle |
| 8. | Eintracht Frankfurt | 34 | 13 | 8 | 13 | 46 | 43 | 1.07 | 34 |  |
| 9. | Werder Bremen | 34 | 14 | 6 | 14 | 59 | 59 | 1 | 34 |  |
| 10. | 1860 München | 34 | 15 | 4 | 15 | 44 | 59 | 0.746 | 34 | Osallistumisoikeus Messukaupunkien cupin ensimmäiselle kierrokselle |
| 11. | Hannover 96 | 34 | 9 | 14 | 11 | 47 | 45 | 1.044 | 32 |  |
| 12. | MSV Duisburg | 34 | 8 | 16 | 10 | 33 | 37 | 0.892 | 32 |  |
| 13. | FC Köln | 34 | 13 | 6 | 15 | 47 | 56 | 0.839 | 32 |  |
| 14. | Hertha Berlin | 34 | 12 | 8 | 14 | 31 | 39 | 0.795 | 32 | Osallistumisoikeus Messukaupunkien cupin ensimmäiselle kierrokselle |
| 15. | Kaiserslautern | 34 | 12 | 6 | 16 | 45 | 47 | 0.957 | 30 |  |
| 16. | Borussia Dortmund | 34 | 11 | 8 | 15 | 49 | 54 | 0.907 | 30 |  |
| 17. | 1. FC Nürnberg | 34 | 9 | 11 | 14 | 45 | 55 | 0.818 | 29 | Putoaminen Regionalligaan |
| 18. | Kickers Offenbach | 34 | 10 | 8 | 16 | 42 | 59 | 0.712 | 28 | Putoaminen Regionalligaan |
Tulokset

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Koti \ Vieras1 | Aachen | Hertha BSC | Braunschweig | Werder Bremen | Borussia Dortmund | Duisburg | Frankfurt | Hamburg | Hannover | Kaiserslautern | Köln | Mönchengladbach | 1860 Munich | Bayern Munich | Nürnberg | Offenbach | Schalke 04 | Stuttgart |
| Aachen  |   | 0–0  | 1–4  | 2–1  | 0–1  | 4–0  | 4–2  | 2–0  | 2–0  | 1–0  | 2–1  | 2–1  | 4–0  | 2–4  | 4–2  | 1–2  | 4–1  | 1–3 |
| Hertha BSC  | 0–1  |   | 0–0  | 1–0  | 0–0  | 1–1  | 2–0  | 3–2  | 2–1  | 1–0  | 2–1  | 2–1  | 1–2  | 1–2  | 2–0  | 1–0  | 1–0  | 0–1 |
| Braunschweig  | 2–0  | 3–3  |   | 0–3  | 4–3  | 0–0  | 1–0  | 1–0  | 3–3  | 3–0  | 2–1  | 0–0  | 2–1  | 2–3  | 0–0  | 2–2  | 3–0  | 1–2 |
| Werder Bremen  | 1–2  | 2–0  | 2–1  |   | 2–1  | 2–1  | 0–1  | 1–1  | 3–2  | 2–1  | 3–1  | 6–5  | 4–1  | 1–0  | 3–3  | 2–0  | 1–3  | 1–0 |
| Borussia Dortmund  | 3–1  | 2–2  | 2–1  | 3–2  |   | 2–1  | 0–1  | 3–1  | 1–1  | 2–3  | 1–1  | 1–3  | 2–0  | 0–1  | 3–1  | 3–0  | 0–1  | 1–0 |
| Duisburg  | 1–1  | 2–1  | 1–1  | 2–0  | 2–0  |   | 1–1  | 0–0  | 0–0  | 0–0  | 0–0  | 1–1  | 3–4  | 0–0  | 1–0  | 2–1  | 1–0  | 2–0 |
| Frankfurt  | 0–1  | 2–0  | 0–1  | 2–1  | 1–1  | 2–1  |   | 2–2  | 0–0  | 2–2  | 1–2  | 1–1  | 3–0  | 1–1  | 3–0  | 3–2  | 1–0  | 3–0 |
| Hamburg  | 3–0  | 0–0  | 0–0  | 5–2  | 2–0  | 1–2  | 1–4  |   | 1–4  | 3–1  | 3–1  | 2–0  | 2–0  | 2–2  | 4–2  | 3–0  | 1–3  | 2–1 |
| Hannover  | 5–2  | 1–1  | 1–1  | 1–0  | 1–1  | 1–1  | 1–2  | 2–2  |   | 0–2  | 3–0  | 2–3  | 3–2  | 1–0  | 2–2  | 2–2  | 1–0  | 1–0 |
| Kaiserslautern  | 2–1  | 1–0  | 4–0  | 1–0  | 1–2  | 3–0  | 2–2  | 0–1  | 0–0  |   | 4–0  | 2–0  | 3–1  | 3–1  | 1–1  | 2–1  | 1–1  | 1–3 |
| Köln  | 1–2  | 1–0  | 2–0  | 3–3  | 2–1  | 1–1  | 2–1  | 4–1  | 1–0  | 2–1  |   | 1–4  | 0–0  | 1–1  | 3–0  | 2–1  | 2–0  | 5–2 |
| Mönchengladbach  | 2–2  | 0–1  | 1–1  | 1–1  | 1–0  | 1–0  | 2–3  | 1–2  | 3–2  | 4–0  | 2–1  |   | 3–0  | 1–1  | 1–1  | 4–1  | 3–0  | 4–4 |
| 1860 Munich  | 0–0  | 0–1  | 0–1  | 4–3  | 2–1  | 2–1  | 1–0  | 3–3  | 2–1  | 1–0  | 2–1  | 0–4  |   | 0–3  | 2–0  | 2–0  | 3–1  | 3–1 |
| Bayern Munich  | 1–1  | 3–0  | 2–1  | 6–0  | 4–1  | 2–2  | 2–0  | 5–1  | 2–1  | 2–0  | 1–0  | 0–0  | 0–2  |   | 3–0  | 5–1  | 0–0  | 2–0 |
| Nürnberg  | 1–4  | 3–0  | 2–0  | 1–1  | 2–2  | 1–1  | 1–0  | 0–0  | 1–2  | 1–0  | 0–1  | 4–0  | 3–0  | 2–0  |   | 2–2  | 1–1  | 1–1 |
| Offenbach  | 1–1  | 1–0  | 0–1  | 0–3  | 4–3  | 0–0  | 4–2  | 1–1  | 1–1  | 4–1  | 3–1  | 1–0  | 2–3  | 0–0  | 2–1  |   | 1–0  | 2–1 |
| Schalke  | 3–1  | 2–0  | 0–2  | 2–1  | 4–1  | 1–0  | 2–0  | 2–3  | 1–1  | 1–0  | 3–1  | 1–1  | 2–0  | 1–2  | 4–1  | 3–0  |   | 1–1 |
| Stuttgart  | 3–1  | 4–2  | 2–2  | 2–2  | 2–2  | 3–2  | 2–0  | 3–0  | 1–0  | 4–3  | 6–1  | 0–3  | 1–1  | 3–0  | 2–3  | 1–0  | 1–1  |  |
Lähde: www.dfb.de
1 Kotijoukkue vasemmanpuoleisessa sarakkeessa.
Värit: Sininen = kotivoitto; Keltainen = tasapeli; Punainen = vierasvoitto.
Parhaat maalintekijät

Gerd Müller (FC Bayern München)
Uwe Seeler (Hamburger SV)
Josip Skoblar (Hannover 96)
Werner Görts (SV Werder Bremen)
Herbert Laumen (Borussia Mönchengladbach)
Hartmut Weiß (Eintracht Braunschweig)
Carl-Heinz Rühl (1. FC Köln)
Bernd Rupp (SV Werder Bremen)
Lothar Emmerich (Borussia Dortmund)
Heinz-Dieter Hasebrink (1. FC Kaiserslautern)
Heinz-Gerd Timberlake (Alemannia Aachen)
Toby Regbo

Toby Regbo vuonna 2009.
Toby Finn Regbo (s. 18. lokakuuta 1991 Lontoo, Englanti) on englantilainen televisio-, elokuva- ja teatterinäyttelijä.
Hän esittää muun muassa teini-ikäistä Dumbledorea elokuvassa Harry Potter ja kuoleman varjelukset ja nuorempaa Nemo Nobodyä elokuvassa Mr. Nobody. Vuonna 2013 alkaneessa televisiosarjassa Valtiatar hän esitti yhtä päähenkilöistä, Ranskan prinssi Francista, prinssin kuolemaan asti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Toby Regbo Wikimedia Commonsissa
Toby Regbo Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Toby MacFarlaine

| Toby MacFarlaine |
| --- | --- |
 MacFarlaine kaukana oikealla.
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. marraskuuta 1975 (ikä 48)
Muusikko
Aktiivisena:  1999-
Tyylilajit:  hard rock heavy metal
Soittimet:  bassokitara
Yhtyeet:  Stone Gods, Thirteen:13, O.W.L.S.
Aiheesta muualla
www.owls-world.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Toby MacFarlaine (s. 28. marraskuuta 1975) on englantilainen laulaja ja rockbasisti.
MacFarlaine soitti aiemmin Stone Gods -yhtyeessä, mutta sen siirryttyä tauolle hän siirtyi O.W.L.S.-yhtyeen laulajaksi / kitaristiksi. Hänen vakiosoittimiin kuuluvat Fender Jazz Bass sekä Rickenbacker 4001.
Aiheesta muualla

O.W.L.S.:n kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Stone Godsin kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Thirteen:13:n kotisivu
The Hub

| The Hub |
| --- | --- |
 The Hub heinäkuussa 2024.
Tiedot
Sijainti:  333 Schermerhorn Street, Brooklyn, New York, Yhdysvallat
Rakennettu:  2014–2016
Tila:  valmis
Yritykset
Arkkitehti:  Dattner Architects
Tekniset tiedot
Kerroksia:  54
Korkeus
Kattokorkeus:  183,6 m
 SkyscraperPage.com 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
The Hub on Yhdysvalloissa New Yorkin Brooklynissa sijaitseva 184 metriä korkea, 54-kerroksinen asuinkäyttöön tarkoitettu pilvenpiirtäjä. Torni rakennettiin vuosina 2014–2016, ja sen päämateriaali on betoni.
Toby Jones

| Toby Jones |
| --- | --- |
 Toby Jones vuonna 2003.
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. syyskuuta 1967 (ikä 57) Oxford, Englanti, Iso-Britannia
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1992–
Merkittävät roolit:  Dobby (Harry Potter ja salaisuuksien kammio, Harry Potter ja kuoleman varjelukset, osa 1) Ollie Weeks (The Mist – usva) Claudius Templesmith (Nälkäpeli – Vihan liekit) Arnim Zola (Marvel Cinematic Universe)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Toby Jones (s. 7. syyskuuta 1967 Oxford, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen näyttelijä. Kansainvälisen läpimurtoroolinsa Jones teki vuonna 2006 elokuvassa Kunniaton, jossa hän näytteli Truman Capotea. Sitä ennen hän oli esiintynyt vuodesta 1992 lähtien sivurooleissa useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa.
Jones on näytellyt myös muun muassa elokuvissa The Mist – usva (2007), Frost/Nixon (2008), Captain America: The First Avenger (2011), Pappi, lukkari, talonpoika, vakooja (2011), Nälkäpeli (2012), Nälkäpeli – Vihan liekit (2013), Captain America: The Return of the First Avenger (2014), Serena (2014) ja Valon valtakunta (2022).
Hän on esiintynyt Dobby-kotitontun ääniroolissa elokuvissa Harry Potter ja salaisuuksien kammio (2002) ja Harry Potter ja kuoleman varjelukset, osa 1 (2010).
Televisiossa Jones on nähty muun muassa sarjoissa Midsomerin murhat (1999–2000), Doctor Who (2010), Hercule Poirot (2010), Titanic (2012), Wayward Pines (2015), Agent Carter (2015), Syyttäjän todistaja (2016) ja Uusi Sherlock (2017).
Toby Jones on näyttelijä Freddie Jonesin poika.
Aiheesta muualla

Toby Jones Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Teologia: Johdatus tutkimukseen

| Teologia: Johdatus tutkimukseen |
| --- | --- |
Kirjailija:  Antti Raunio ja Petri Luomanen (toim.)
Genre:  teologia
Kustantaja:  Edita
Julkaistu:  2001
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  174
ISBN:  978-951-37-5637-6
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Teologia: Johdatus tutkimukseen on suomalainen oppikirja teologiasta. Antti Raunion ja Petri Luomasen toimittaman teoksen julkaisi Edita vuonna 2001 ja neljäs uudistettu painos ilmestyi 2010.
Shelby

Shelbyn päätoimisto Paradisessa, Nevada
Shelby-automerkki on kilpa-ajaja Carroll Shelbyn perustama yhdysvaltalainen yhtiö.
Alun perin Shelby perusti yhtiönsä kilpaillakseen autokilpailuissa. Hän valmisti mm. Le Mans -kisaa varten Shelby Daytona -kilpureita. 
Shelbyn seuraava saavutus oli brittiläisen AC-automerkin koriin rakennettu Shelby Cobra. Erikoisen autosta teki sen pieni koko ja suuri moottori ja tehokkuus. Moottorina toimi Fordin 427-kuutiotuumainen (n. 7000 cm³) isolohko-V8.
Shelby Mustang-malleista ja historiaa

Shelbyn ehkä tunnetuimpia malleja oli Fordin kanssa yhteistyössä valmistetut Shelby Mustangit. Ferrarin kieltäydyttyä Fordin ostotarjouksesta, yhtiö värväsi Shelbyn rakentamaan heille muskeliauton, jolla saisi "italialaisen itkemään" lainaten Fordin mainostekstiä. Shelbylle toimitettiin tavallisia Fastback korisia Mustangeja jotka hän kotitallissaan viritti ja maalasi tutuilla väreillä.(Valkoinen ja siniset raidat) Nämä raidat ovat USA:n kilpaväritys jollaiset nähtiin ensi kertaa Le Mans-radoilla Cunninghamien kisatessa 24 tunnin kisassa. Mustangia sai ensimmäisinä vuosina vain yhtenä versiona (GT-350), mutta myöhemmin mallistoon lisättiin suurempitehoisempi versio (GT-500)
Tunnetuimpia Shelby GT 500-omistaja oli varmasti Jim Morrison, jolla oli levy-yhtiöltä lahjoituksena saama vuoden 1967 Nightmist Blue-värinen ”Blue Lady”, kuten Morrison autonsa nimesi. Nykyään Morrisonin Shelby on havitelluimpia vanhoja GT-500:sia, auton olinpaikasta ei kuitenkaan ole varmuutta.
Shelby Mustangeista tuli menestyneitä ja nykypäivänä harvinaisia keräilykappaleita. Autoja valmistettiin vuosina 1965-1970.
Shelby Mustangeja valmistettiin myös Euroopassa nimellä Shelby Europa Mustang. Autot ovat harvinaisia, varsinkin avomallit jotka molemmat löytyvät nykyään Suomesta. Myös yksi Shelby GT-250 valmistettiin koekäyttöä varten. Mutta se ei koskaan päässyt tuotantoon vaarallisuutensa, vakuutusyhtiöiden ja alkavan bensakriisin takia.
Shelby Mustang nykyään

Nykypäivänä Shelby on palannut jälleen Ford Mustang-mallistoon. Vanhaan ulkonäköön perustuva retromuotoiltu auto kulkee nykyään nimellä Ford Mustang Shelby GT-500, jota on saatavana myös Suomessa. Top Gear testasi tuotantokaudella 9 Shelbyn todellisen voimantuoton, ja tulos oli 447 bhp. Mallistoon ollaan myös lisäämässä KR (king of the road) mallia, joka tulisi olemaan tehokkain Mustang koskaan.
Toby Hemingway

Toby Hemingway (s. 28. toukokuuta 1983) on brittiläinen näyttelijä. Hemingway on ehkä parhaiten tunnettu Reid Garwinin roolista elokuvassa The Covenant.
Hemingway on syntynyt Brightonissa, Englannissa. Hemingway muutti Ojaihin, Kaliforniaan äitinsä kanssa ollessaan 13.
Roolit

2004, Indio USA, Ricky
2005 1 jakso, Bones, Tucker Pattison
2006, The Covenant, Reid Garwin
2007, Feast Of Love, Oscar
2008 1. jakso, CSI: Miami, Trey Holt
2009, Street, Eric
2009, S.M.A.S.H, Blaze Henderson
2010, Black Swan, Tom
Lisäksi hän esiintyy Taylor Swiftin musiikkivideolla Mine.
Tiago

Tiago-nimisiä henkilöitä:
Tiago Ferreira, (oik. Tiago Alexandre Baptista Ferreira, s. 1975), portugalilainen jalkapallomaalivahti
Tiago Mendes, (oik. Tiago Cardoso Mendes, s. 1981), portugalilainen jalkapalloilija
Tiago Monteiro, portugalilainen Formula-kuljettaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Tiago”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Sarah McLachlan

| Sarah McLaclan |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. tammikuuta 1968 (ikä 56)
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä, taiteilija, tuottaja
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1988–
Tyylilajit:  pop, adult contemporary, alternative
Soittimet:  laulu, piano, koskettimet, kitara, harppu
Levy-yhtiöt:  Arista, Netwerk
Aiheesta muualla
www.sarahmclachlan.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Sarah Ann McLachlan OC, OBC (s. 28. tammikuuta 1968 Halifax, Nova Scotia, Kanada) on kanadalainen laulaja ja lauluntekijä. Mclachlanin tunnetuin kappale lienee "In the Arms of an Angel".
Ura

Sarah McLachlan opiskeli lapsena laulamista sekä klassista pianoa ja kitaraa. McLachlan levytti ensimmäisen albuminsa, Touchin vuonna 1988. Siltä julkaistiin singleinä Vox ja Steaming. Albumi myi kultaa, kuten myös seuraava albumi, Solace (1991). Tämän jälkeen McLachlan on julkaissut useita albumeja.
McLachlan on voittanut kolme Grammy-palkintoa. Vuonna 1997 hän voitti palkinnot kappaleista "Building a Mystery" ja "Last Dance" ja vuonna 1999 kappaleesta "I Will Remember You".  Vancouverin talviolympialaisten avajaisissa McLachlan lauloi kappaleen "Ordinary Miracle".
Diskografia > Studioalbumit

Touch (1988)
Solace (1991)
Fumbling Towards Ecstasy (1993)
Surfacing (1997)
Afterglow (2003)
Wintersong (2006)
The Laws of Illusion (2010)
Diskografia > Livealbumit

Mirrorball (1999)
Afterglow Live (2004)
Live from Etown: 2006 Christmas Special (2006)
Diskografia > Remixalbumit

The Freedom Sessions (1994)
Remixed (2001)
Bloom: Remix album (2005)
Diskografia > Kokoelma-albumit

Rarities, B-Sides and Other Stuff (1996)
Rarities, B-Sides and Other Stuff Vol 2. (2008)
Closer: The Best of Sarah McLachlan (2008)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sarah McLachlanin viralliset kotisivut
Sarah McLachlan Myspacessa (englanniksi)
Sarah McLachlan Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Sarah McLachlan MusicBrainz-sivustolla
The Legend of Zelda: The Triforce Trilogy

The Legend of Zelda: The Triforce Trilogy (jap. ゼルダの伝説 ふしぎの木の実, Zelda no densetsu: fushigi no ki no mi) oli kolmiosaiseksi suunnitellun The Legend of Zelda -teemaisen videopelipelisarjan nimi. Pelejä kehitti Game Boy Colorille Capcom, ja se tuotti sarjaan kaksi peliä, vuonna 2001 julkaistut The Legend of Zelda: Oracle of Ages ja The Legend of Zelda: Oracle of Seasons -pelit. Julkaisematta jäi The Legend of Zelda: Mystical Seed of Courage -työnimeä kantanut peli.
Kehityshistoria

Alkuperäinen idea Triforce Trilogyn taustalla oli kääntää Nintendo Entertainment Systemille tehdyt The Legend of Zelda ja Zelda II: The Adventure of Link -pelit Game Boy Colorille. Koska The Legend of Zelda keskittyy viisauden Triforcen ja The Adventure of Link rohkeuden Triforcen etsintään, tulevan sarjan kolmas peli suunniteltiin sijoittuvaksi voiman Triforcen ympärille. Kolmen pelin piti selventää kahden aiemmin julkaistun pelin asemaa Zelda-maailmassa, sillä ensimmäisten Zelda-pelien tarinat olivat suppeat. Myöhemmin kävi kuitenkin ilmi, että NES-peleissä käytetyn pelimekaniikan siirtäminen Game Boy Colorille olisi ongelmallista, ja niin vanhojen pelien kääntämisestä luovuttiin.
Oracle of Seasons sisältää muutamia The Legend of Zelda -pelistä lainattuja hahmoja ja luolia. Kuusi Oracle of Seasonsin yhdeksästä loppuvastuksesta ovat The Legend of Zeldassa esiintyvät Aquamentus, Dodongo, Manhandla, Gohma, Gleeok ja Digdogger.
Pelisarjan työnimeksi vaihdettiin Fushigi no ki no mi, ja sarjaan aiottiin sisällyttää salasanasysteemi, jonka avulla kaikista peleistä löytyisi uusia ominaisuuksia toisten pelien avulla. Ilmeni kuitenkin, että salasanajärjestelmän hallinta olisi liian monimutkaista, joten pelisarja julkaistiin kaksiosaisena. Projektin tuloksena julkaistiin kaksi peliä, Oracle of Ages ja Oracle of Seasons.
Projektiin viitataan The Legend of Zelda: The Minish Capissa vuodelta 2004. Pelissä on majatalo, jossa kolme jumalatarta odottaa palvelusta Linkiltä. Kenties Triforce Trilogyn epäonnisten muistojen johdosta vain kahta kolmesta jumalattaresta voi auttaa.
Sauna (näytelmä)

| Sauna> Баня (Banja).Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Vladimir Majakovski
Kieli:  venäjä
Genre:  näytelmä
Sivumäärä:  98
Suomennos
Kustantaja:  Karisto
Julkaistu:  1967
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Sauna (ven. Баня, Banja) on Vladimir Majakovskin (1893–1930) kuusinäytöksinen näytelmä. Sauna julkaistiin Venäjällä vuonna 1929, ja se jäi tekijänsä viimeiseksi näytelmäksi, sillä Vladimir Majakovski teki itsemurhan huhtikuun 14. päivänä 1930. Sauna joutui sensuurin kohteeksi yhteiskunnallisen kritiikkinsä vuoksi, ja julkaisulupa annettiin vasta teoksen muokkaamisen jälkeen.
Teoksena Sauna sijoittuu modernismin ja futurismin aikakaudelle, Majakovskia voidaankin pitää venäläisen futurismin edelläkävijänä.. Futurismin aikakausi alkoi Venäjällä vuonna 1912, jolloin kaikki uusi ja kokeellinen taide julistettiin futuristiseksi. Kuitenkin italialaisen Filippo Tommaso Marinettin, futurismin isän, ideologiset vaikutukset jäivät Venäjällä melko vähäisiksi. Muita merkittäviä venäläisiä futuristeja olivat Vasili Kamenski ja Aleksei Krutšonyh.
Sauna on satiiri 1920-luvun lopun neuvostoyhteiskunnasta. Teoksessa Majakovski kuvaa humoristisesti byrokratian, pikkuporvarillisuuden ja tottumusten vaikutuksia yksilöihin. Majakovski uskoi vallankumoukseen omistaen sille elämänsä ja esittikin siksi terävää ja jopa hyökkäävää yhteiskunnallista kritiikkiä vastustaen yksilön tuhoutumista byrokraattisessa yhteiskunnassa. Sauna voidaan luokitella myös dystooppiseksi teokseksi. Saunan dystopia muodostuu scifi-kerronnallisista piirteistä, kuten aikamatkustuksesta ja yhteiskunnallisesta satiirista.[lähde? ]
Juoni

Saunan päähenkilö keksijä Tšudakov keksii aikakoneen, jonka rakentamiseen hän tarvitsee rahoitusta. Tšudakov ei kuitenkaan yrityksistään huolimatta pääse sovitteluhallinnon pääjohtaja Pobedonosikovin puheille hankkiakseen siunauksen ja rahoituksen keksinnölleen. Pääjohtaja Pobedonosikovia kiinnostavat ainoastaan paperit, kokoukset, päätökset, kulu- ja lomakorvaukset sekä muotokuvan teettäminen omasta itsestään, eikä aikaa Tšudakoville löydy. Pobedonosikov on intohimoinen byrokraatti, joka pohjimmiltaan käyttäytyy sivistymättömästi, rahvaanomaisesti ja itsevaltiaana itseään ihaillen. Pobedonosikov vastustaa Tšudakovin keksintöä, koska pelkää muutoksen uhkaavan omaa asemaansa.
Aikakone käynnistetään pääjohtajan vastustuksesta huolimatta. Tällöin tulevaisuudesta ilmestyy "fosforinainen", joka valitsee matkustajat aikakoneen neitsytmatkalle kohti kommunismia. Pobedonosikov ja hänen sihteerinsä Optimistenko eivät pääse aikakoneeseen ja Pobedonosikovin tunteet vaihtuvat uhmasta epätoivoon. Teoksen lopussa Pobedonosikov esittää retorisen kysymyksen kuin suoraan lukijalle: "Mitä te halusitte tällä sanoa?- senkö, että minua ja minun kaltaisiani ei kommunismissa tarvita?!?".  Näytelmän poliittinen viesti on selkeä. Kuten teoksen nimikin viittaa, Majakovski antaa poliittisen "selkäsaunan" neuvostoyhteiskunnan byrokraateille.
Keskeiset henkilöt

Toveri Pobedonosikov - sovitteluhallinnon pääjohtaja
Polja - Pobedonosikovin vaimo
Toveri Optimistenko - Pobedonosikovin sihteeri
Toveri Tšudakov - keksijä
Isak Belvedonski - taidemaalari,
Toveri Momentalnikov - reportteri
Toveri Underton - konekirjoittajatar
Toveri Velosipedkin - lentävä komsomolilainen
Vastaanotto

Kun Sauna sensuurin jälkeen julkaistiin, luki Majakovski itse näytelmän tekstin Meyerholdin teatterissa 23.9.1929. Teatterinjohtaja Vsevolod Meyerhold ja muu teatteriväki olivat näytelmästä innoissaan. Meyerholdin sanoin: "Tämä on erittäin suuri tapaus venäläisen teatterin historiassa, ainutlaatuinen tapaus, [...] suuri vapautuminen perinteen painolastista[..]" Yleisö oli kuitenkin toista mieltä. Näytelmä sai yleisöltä hyytävän vastaanoton, ja Majakovskia kritisoitiin julkisesti julmasti. Majakovski oli aiemminkin kirjoittanut poliittisia tekstejä, mutta Saunan viesti oli entistäkin suorempi, neuvostoyhteiskunnan byrokratian kritiikki. Näytelmän ankara vastaanotto johtui todennäköisesti siitä, että päähenkilö Pobedonosikovin hahmo viittasi Aleksanteri III:n aikaiseen arkkitaantumukselliseen yliprokuraattori Pobedonostseviin, joka symboloi syvintä taantumusta ja kankeaa byrokratiaa.