stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Scuderia Toro Rosso STR2
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Scuderia Toro Rosso STR2 Wikimedia Commonsissa
Autot, jotka kilpailivat Formula 1 -kaudella 2007
McLaren MP4-22
Renault R27
Ferrari F2007
Honda RA107
BMW Sauber F1.07
Toyota TF107
Red Bull RB3
Williams FW29
Scuderia Toro Rosso STR2
Spyker F8-VII
Super Aguri SA07
Autot, jotka kilpailivat Formula 1 -kaudella 2008
Ferrari F2008
BMW Sauber F1.08
Renault R28
Williams FW30
Red Bull RB4
Toyota TF108
Toro Rosso STR2B
Toro Rosso STR3
Honda RA108
Super Aguri SA08
Force India VJM01
McLaren MP4-23
Sepp Piontek

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Josef Emanuel Hubertus Piontek
Syntymäaika: 5. maaliskuuta 1940 (ikä 84)
Syntymäpaikka: Breslau, Natsi-Saksa
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1949–1960 1960–1972 |  VfB Germania Leer  SV Werder Bremen |   278 (16) |
Maajoukkue
| 1965–1966 |  Saksan maajoukkue | 6 (0) |
Valmennusura
1971–1975 1975–1976 1976–1978 1978–1979 1979–1990 1990–1993 1993 1995–1996 1997–1999 2000–2002:  SV Werder Bremen  Fortuna Düsseldorf  Haitin maajoukkue  FC St. Pauli  Tanskan maajoukkue  Turkin maajoukkue  Bursaspor  Aalborg BK  Silkeborg IF  Grönlannin maajoukkue
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Sepp Piontek (s. 5. maaliskuuta 1940 Breslau) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.
Ura

Piontek aloitti peliuransa VfL Germania Leerissä, josta siirtyi 1960 SV Werder Bremenin riveihin. Bremenissä Piontek pelasi 203 ottelua Bundesliigassa. Hän edusti myös Saksaa 8 A-maaottelussa. Piontek lopetti peliuransa 1971 ja ryhtyi valmentajaksi. Hän toimi Fortuna Düsseldorfin ja FC St. Paulin valmentajana sekä Haitin maajoukkuevalmentajana.
1979 Piontek ryhtyi valmentamaan Tanskan maajoukkuetta. Piontekin johdolla Tanska selviytyi ensimmäistä kertaa MM-kisoihin 1986. Piontek lopetti uransa Tanskan maajoukkueluotsina 1990 siirtyen vastaamaan Turkin maajoukkueen valmentamisesta. Jätettyään Turkin maajoukkueen 1993 Piontek on valmentanut tanskalaista Silkeborgia sekä Grönlannin jalkapallomaajoukkuetta.
Ura > Meriitit pelaajana

Saksan mestaruus: 1965
Saksan cup: 1961
Ura > Meriitit valmentajana

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
MM-kilpailut
2. kierros: 1986
EM-kilpailut
1. kierros: 1988
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Kurt "Nikkelaj" Nielsen | Tanskan maajoukkueen päävalmentaja 1979–1990 | Seuraaja: Richard Møller Nielsen |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Tinaz Tirpan | Turkin maajoukkueen päävalmentaja 1990–1993 | Seuraaja: Fatih Terim |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Preben Elkjær Larsen | Silkeborg IF:n päävalmentaja 1997–1999 | Seuraaja: Benny Johansen |
Rosa Lemberg

| Rosa Lemberg |
| --- | --- |
 Lemberg vuonna 1899
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. elokuuta 1875 Omaruru (nykyisen Namibian Erongon alueella)
Kuollut: 1959 (83–84 vuotta) Covington, Michigan, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Suomi, Yhdysvallat
Ammatti:  opettaja, teatteriohjaaja, kuoronjohtaja
Puoliso:  Lauri Lemberg
Rosa Emilia Lemberg (o.s. Clay; 31. elokuuta 1875 Omaruru – 1959 Covington, Michigan, Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen opettaja, laulaja, näyttelijä, kuoronjohtaja ja teatteriohjaaja, joka oli 1900-luvun alkupuoliskon merkittävimpiä amerikansuomalaisen työväenliikkeen kulttuurivaikuttajia lähes 50 vuoden ajan. Lounaisessa Afrikassa syntynyt Lemberg asui 1800–1900-lukujen vaihteessa myös Suomessa, jossa hän valmistui opettajaksi ja työskenteli myöhemmin ammatissaan muutaman vuoden ajan.
Elämä > Varhaiset vuodet

Nykyisen Namibian alueella sijaitsevassa Omarurun kylässä syntyneen Lembergin isä oli brittiläinen kauppias Charles William Clay ja äiti bantuheimoon kuulunut nuori nainen, jolta lapsi kuitenkin otettiin pois jo pian syntymän jälkeen. Kahden kuukauden ikäisestä lähtien hän oli Ambomaalla asuneen brittiperheen hoidossa, ja nelivuotiaana Lembergistä tuli Lounais-Afrikassa Suomen Lähetysseuran lähetyssaarnaajina toimineiden Karl August Weikkolinin ja Ida Sofia Ingmanin kasvattitytär. Lemberg kastettiin ilmeisesti Omarurussa vuonna 1881, jonka jälkeen Weikkolinit vaikuttivat pohjoisempana Ambomaalla sijainneella Omandongon lähetysasemalla. K. A. Weikkolin tunnettiin mukavana miehenä, mutta hänen puolisonsa kerrottiin pitäneen Rosaa ankarassa kurissa lähinnä palkattomana piikana.
Weikkolinit palasivat Suomeen lyhyeksi aikaa kesäkuussa 1888, jolloin perheeseen kuului myös poika Kalle Johannes. Pariskunta kiersi parin vuoden ajan eri puolilla Suomea hengellisissä tilaisuuksissa, joissa eksoottista Rosaa esiteltiin yleisölle. Hänen piti esittää joululauluja hottentottikielellä, vaikkei se ollut edes hänen äidinkielensä. Rosan tehtävänä oli myös kerätä yleisöltä rahaa, joista hän ei kuitenkaan itse saanut mitään. Rosa esiintyi tuolloin myös Jyväskylän laulujuhlilla, jossa hän myi yleisölle itsestään otettuja valokuvia. Vuonna 1890 pariskunta matkusti takaisin Lounais-Afrikkaan, jossa Karl August Weikkolin kuoli vuotta myöhemmin. Puolisonsa kuoleman jälkeen Ida Sofia Weikkolin palasi kotimaahansa, jossa hän asettui Vihtiin. Rosa kävi kansakoulua ja jatkoi kaksi vuotta oppikoulua Helsingissä. Hän sai 19-vuotiaana opiskelupaikan Sortavalan seminaarista. Hän menestyi erityisesti taideaineissa sekä johti koulun kuoroa ja lauloi konserteissa usein myös soolo-osuuksia. Lemberg saavutti suurta suosiota muun muassa Joensuun laulujuhlille vuonna 1897 tehdyllä konserttimatkalla. Hän valmistui opettajaksi 1898 ja sai Suomen kansalaisuuden vuotta myöhemmin, tiettävästi ensimmäisenä afrikkalaisena.
Lemberg sai ensimmäisen työpaikkansa Kuopion pitäjästä Mustinlahden kansakoulusta, mutta elämä pienessä kylässä kävi hänen taustansa vuoksi pian mahdottomaksi. Kyläläisten ennakkoluulojen ja kiusaamisen vuoksi Lemberg ei juurikaan poistunut koululta. Hän jätti työpaikkansa vuonna 1900 ja suunnitteli palaavansa Afrikkaan lähetystyöntekijäksi. Lemberg jäi kuitenkin Suomeen ja toimi vuoden yksityisopettajana Urjalassa ja vuosina 1901–1903 opettajana Cederin koulussa Tampereella. Elämä isommassa kaupungissa oli helpompaa, ja Lemberg oli myös oppilaiden keskuudessa pidetty. Kesällä 1903 Lemberg lomaili Loviisassa, jossa hän tapasi varakkaan venäläisen lääkärin. Pariskunta kihlautui nopeasti, mutta ilmeisesti kokeilemistaan lääkkeistä seonnut puoliso teki itsemurhan vain pari viikkoa ennen sovittua hääpäivää. Tapauksen järkyttämänä Lemberg päätti jättää Suomen ja matkusti kesäkuussa 1904 siirtolaiseksi Yhdysvaltoihin.
Elämä > Elämä Yhdysvalloissa

Yhdysvaltoihin saapuessaan Lemberg ei osannut yhtään englantia, joten hän hakeutui New Yorkissa suomalaissiirtolaisten seuraan ja liittyi pian myös Amerikan Suomalaisen Sosialistijärjestön paikallisosastoon. New Yorkissa Lemberg oli alusta asti mukana järjestön kulttuuririennoissa: hän johti kuoroa, ohjasi näytelmiä sekä esiintyi ja lauloi suomalaisten kokoontumispaikoissa eli haaleissa. Parin vuoden kuluttua hän avioitui amerikansuomalaisen näytelmäkirjailijan Lauri Lembergin kanssa. Pariskunnalle syntyi kaksi lasta, Irja ja Orvo. Perhe muutti aluksi Michiganin Ironwoodin ja 1910-luvun alussa länsirannikolle Oregonin Astoriaan. Avioliitto päättyi eroon, kun Lauri Lemberg muutti Kaliforniaan ja Rosa jäi lastensa yksinhuoltajaksi. Hän ryhtyi Astoriassa Suomalaisen Sosialistijärjestön kuoron- ja näyttämönjohtajaksi, mutta muutti nopeasti Washingtoniin saatuaan parempipalkkaisen työpaikan opettajana. Länsirannikolla Lemberg liittyi myös syndikalistiseen Industrial Workers of the World -ammattiliittoon, jonka piirissä hän vaikutti myöhemmin erityisesti teatteriohjaajana. Vuonna 1916 Lemberg toimi ohjaajana Montanan Butten suomalaistyöläisten parissa ja järjesti muun muassa ohjelmaa, jolla kerättiin varoja Everettin verilöylyssä surmattujen IWW:n työläisten perheille.
Vuonna 1919 Lemberg muutti Chicagoon, jossa hän jatkoi toimintaansa IWW-ammattiliitossa ja paikallisessa amerikansuomalaisten kokoontumispaikassa Finn Hallissa. Lemberg esiintyi ilmaiseksi ja hankki elantonsa tekemällä ompelijan sekä musiikin- ja kielenopettajan töitä. Vaikka Lembergin tulot olivat hyvin pienet, hän pystyi niiden avulla kustantamaan lastensa musiikki- ja tanssitunnit. Hän toimi kuoron- ja teatterinjohtajana ja esiintyi itse pääosissa tavallisen draaman lisäksi myös lukuisissa opereteissa ja musiikkinäytelmissä. Lemberg tunnettiin erityisesti vaikuttavana laulajana, jonka ääniala oli kontra-altto. Häntä kutsuttiin muun muassa lempinimillä ”Satakieli” ja ”Suomalainen Sarah Bernhardt”. Lemberg ei kuitenkaan tiettävästi tehnyt yhtään levytystä. Laulamisen lisäksi hänet tunnettiin taitavana pianistina. Pitkäaikaisen kotikaupunkinsa Chicagon ohella Lembergillä oli suuri vaikutus erityisesti Oregonin Astorian amerikansuomalaisten sosialistien yhteisössä ja sen kulttuurielämässä. Hänen vaikutuksestaan paikallisen teatterin ohjelmistoon otettiin tunnettujen suomalaisten näytelmien ohella muun muassa Henrik Ibsenin ja Molièren tuotantoa.
Lemberg oli aktiivinen kulttuurivaikuttaja amerikansuomalaisen työväenliikkeen parissa vielä yli 70-vuotiaana. Hän kuoli Michiganin osavaltiossa Covingtonin suomalaisessa vanhainkodissa 84-vuotiaana vuonna 1959.
Väinämöinen-lehdessä vuodelta 1926 on matkakuvaus, jossa kirjoittaja kertoo lyhyesti Yhdysvalloissa Duluthissa teatteriseurueensa kanssa vierailleesta Aarne Orjatsalosta ja tämän pienestä näyttelijäseurueesta. Seurueeseen kuuluivat muun muassa sisarukset Irja ja Orvo Lemberg, joiden sanotaan olleen siinä mielessä suomalaisia, että heidän äitinsä oli Rosa Clay, joka oli Yhdysvaltoihin muutettuaan avioitunut suomalaissyntyisen miehen kanssa.
Elämäkerrat, dokumentit ja kaunokirjallisuus

Rosa Lembergistä on julkaistu myös kaksi elämäkertaa. Arvo Lindewallin suomenkielinen Rosalia ilmestyi jo hänen eläessään vuonna 1942, mutta sen tarinoita on väritetty runsaasti. Kirjassa esimerkiksi väitetään Lembergin isän olleen Kapkaupungin brittiläinen varakuvernööri ja äiti puoliksi arabitaustainen. Vuonna 1993 ilmestyi siihen pohjautuva Eva Helen Ericksonin englanninkielinen elämäkerta Työmies Societyn kustantamana. Vuonna 2010 Lembergin elämää käsiteltiin Yle Teeman esittämässä dokumenttisarjassa Afro-Suomen historia.
Vuonna 2020 ilmestyi kirjallisuudentutkija Vappu Kannaksen kirjoittama romaani Rosa Clay. Kannas yhdisti teoksessa historian lähteisiin omaa mielikuvitustaan.
Kirjallisuutta

Lindewall, Arvo: Rosalia.  Yonkers, New York:  Kansallinen Kustannuskomitea, 1942.
Erickson, Eva Helen: The Rosa Lemberg Story.  Superior, Wisconsin:  Työmies Society, 1993.  ISBN 978-096-33780-3-3.  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rosa Lemberg Wikimedia Commonsissa
Törnroos, Heidi: Rosa Emilia muistetaan Mustinlahden kylällä (audio)  12.5.2011. Yle Areena.
Sortavalan seminaarin kuoro Joensuussa vuonna 1897. Lemberg takarivissä keskellä.
Selebon kihlakunta

Selebon kihlakunnan sijainti Södermanlandin läänin kartalla.
Selebon kihlakunta (ruots. Selebo härad) oli kihlakunta Södermanlandin läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 377,71 neliökilometriä ja asukasluku 5 754 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Taxinge, Kärnbo, Ytterenhörna, Överenhörna, Toresund, Ytterselö, Överselö ja Aspö.
Kihlakunnan tuolloisista kunnista Taxinge kuuluu nykyään Nykvarnin kuntaan Tukholman läänissä, Ytterenhörna ja Överenhörna Södertäljen kuntaan myös Tukholman läänissä ja muut kuuluvat Strängnäsin kuntaan.
Schwarzenberg (suku)

Suvun vaakuna.
Schwarzenberg on vanha keskieurooppalainen aatelissuku. Se on alkujaan frankkilaisen Seinsheimin suvun haara. Suvun kantaisä oli keisari Sigismundin sotapäällikkö Erkinger von Seinsheim (1362–1437), joka sai vuonna 1429 paronin arvon ja alkoi käyttää nimeä Schwarzenberg Frankenissa omistamansa samannimisen linnan mukaan. Hänen pojistaan saivat alkunsa suvun kaksi päähaaraa. Nuorempi haara sai vuonna 1566 kreivin arvon, mutta sammui vuonna 1646. Vanhempi haara korotettiin vuonna 1599 kreivilliseen arvoon ja vuonna 1670 valtakunnanruhtinaiksi. Tällä haaralla oli laajat maaomistukset Böömissä, Baijerissa, Itävallassa, Steiermarkissa ja Unkarissa. Vanhempi haara jakautui 1700-luvun lopulla kahteen majoraattiin. Niistä vanhempi sammui mieslinjalta vuonna 1965.
Tunnettuja sukuun kuuluneita ovat olleet muun muassa saksalainen oikeusoppinut Johann von Schwarzenberg (1463–1528), itävaltalainen sotamarsalkka Karl Philipp zu Schwarzenberg (1771–1820), Itävallan pääministeri Felix zu Schwarzenberg (1800–1852) sekä Tšekin ulkoministeri Karel Schwarzenberg (1937–2023), joka oli suvun päämies.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Schwarzenberg (suku) Wikimedia Commonsissa
Sharpevillen verilöyly

Sharpevillen verilöylyä esittävä maalaus.
Sharpevillen verilöyly tapahtui Sharpevillen townshipissä nykyisen Gautengin provinssin alueella 21. maaliskuuta 1960, kun Etelä-Afrikan poliisi avasi tulen aseistautumattomia mustia mielenosoittajia vastaan. Verilöylyssä kuoli 69 ihmistä ja yli 180 haavoittui. Sharpevillen verilöylyn vuosipäivää vietetään Etelä-Afrikassa nykyisin kansallisena ihmisoikeuksien päivänä. Siitä on tullut YK:n Kansainvälinen päivä rotusyrjinnän poistamiseksi. Tämä aloittaa rasisminvastaisen viikon, jota vietetään Suomessa muun muassa kouluissa.
Vuonna 1959 Robert Sobukwen johtama ryhmittymä pakotettiin pian eroamaan ANC:stä ja he perustivat uuden järjestön Pan-Africanist Congressin, PAC:n. Heti perustamisensa jälkeen PAC ryhtyi organisoimaan kampanjaa passilakeja vastaan. He kehottivat ihmisiä kerääntymään poliisiasemien eteen ilman passejaan ja vaatimaan poliisia pidättämään heidät.
21. maaliskuuta 1960 eräs tämänkaltainen mielenosoitus Sharpevillen townshipissä Johannesburgin eteläpuolella päättyi verisesti, kun poliisi avasi tulen väkijoukkoon ja ampui 40 sekunnin aikana yli 700 laukausta tappaen 69 ja haavoittaen 180:tä. Suurinta osaa kuolleista ja haavoittuneista oli ammuttu selkään väkijoukon paetessa tulitusta. Tapahtuma sai aikaan suuria protestimielenosoituksia, jotka huipentuivat 30 000 ihmisen mielenosoitukseen parlamenttitalon edessä Kapkaupungissa.  Pääministeri Hendrik Verwoerd vastasi mielenosoituksiin julistamalla hätätilan, pidättämällä 18 000 mielenosoittajaa ja julistamalla sekä ANC:n että PAC:n laittomiksi järjestöiksi.
Seppo Toivonen (viestintäneuvos)

Seppo Tapio Toivonen (s. 27. elokuuta 1948 Tampere) on suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka on saanut viestintäneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria

Toivosen vanhemmat olivat insinööri Esko August Toivonen ja Raili Ester Alanko. Hänen puolisonsa vuodesta 1972 on filosofian kandidaatti Pirjo Irmeli Hämäläinen. Toivonen tuli ylioppilaaksi Lauttasaaren yhteiskoulusta 1967 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1972. Hän oli Teknillisen korkeakoulun assistentti 1971 ja tutkija 1972, Posti- ja lennätinlaitoksen puhelinrakennuspiirin suunnittelija 1972–1973 ja kaukokeskusten rakennusryhmän ryhmäpäällikkö 1973–1976, Puhelinlaitosten liiton, vuodesta 1996 Finnet-liitto, tekninen asiantuntija 1976–1983, yleissuunnittelija 1984–1986, apulaisosastopäällikkö 1987–1989, osastopäällikkö 1990, teknillisen osaston apulaisjohtaja 1991–1994, tekninen johtaja 1995–1999 ja toimitusjohtaja 2000–2008. Finnet Focus -yhtiön toimitusjohtaja Toivonen oli 1998–2000. Hänellä oli uransa aikana myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Viestintäneuvoksen arvonimen Toivonen sai vuonna 2007. Hän on sotilasarvoltaan reservin insinööriyliluutnantti.
Julkaisuja

PCM-järjestelmät, 1979, toim. yhdessä muiden kanssa
Digitaaliset puhelinvaihteet, 1981, toim. yhdessä muiden kanssa
Seinäjoen Krenatööripataljoona

Seinäjoen Krenatööripaltajoona oli Suomen suojeluskuntien pääasiassa Suomen Tasavallan Vartioston miehistön pohjalle perustettu joukko-osasto, joka osallistui moniin Suomen sisällissodassa, mm. Kuhmoisten, Länkipohjan, Oriveden ja Kangasalan taisteluihin.
Sharpay Evans

| Sharpay Evans |
| --- | --- |
 Ashley Tisdale Sharpay Evansin roolissa High School Musical: The Concert -kiertueella.
Näyttelijä(t):  Ashley Tisdale
Ensi- esiintyminen:  High School Musical
Henkilötiedot
Koko nimi:  Sharpay Evans
Ammatti:  opiskelija
Sukupuoli:  nainen
Suhteet
Sisarukset:  Ryan Evans (kaksoisveli)
Tutut:  Draamakerholaiset
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sharpay Evans on kuvitteellinen henkilö High School Musical -elokuvista. Sharpay on itsekeskeinen kaiken huomion haluava supersöpö elokuvan pahis, joka ei niele häviötä ilman revanssia. Hän ei kaihda keinoja päästäkseen näyttelijämaailman huipulle. Sharpay pukeutuu aina hienoihin ja todella kalliisiin vaatteisiin. Sharpay on jokaisen High school -pojan suosikki. Hän on myös hemmoteltu kakara. Sharpay juonittelee jokaisessa High School Musical -elokuvassa jotain ovelaa mikä saa Troyn (Zac Efron) ja Gabriellan (Vanessa Hudgens) eristykseen. Sharpay on Draamakerhon pitkäaikainen puheenjohtaja. Sharpay haluaa aina olla paikan keskipiste.
Hän havittelee myös Gabriella Montezin poikaystävää, Troy Boltonia. Sharpayn pahin vihamies on Gabriella Montez. Sharpay jää East High'in opettamaan teatteri-ilmaisua. Sharpay tarvitsee koulussakin ylimääräistä tilaa vaatteilleen.
| --- | --- |
Elokuvat: High School Musical | High School Musical 2 | High School Musical 3 | High School Musical 4
Hahmot: Troy Bolton | Gabriella Montez | Sharpay Evans | Ryan Evans | Taylor McKessie
Muuta: High School Musical: The Concert | High School Musical on Stage!
Seppo Kolehmainen

| Seppo Kolehmainen |
| --- | --- |
 Seppo Kolehmainen vuonna 1958 Suomen Teatterikoulun harjoituksissa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. tammikuuta 1933 Pielavesi
Kuollut: 23. helmikuuta 2009 (76 vuotta) Helsinki
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1955–2006
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Seppo Veli Kolehmainen (18. tammikuuta 1933 Pielavesi – 23. helmikuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Kolehmainen toimi freelancerina, teatterinäyttelijänä ja ohjaajana sekä ääninäyttelijänä.
Kolehmainen esiintyi liki kolmessakymmenessä suomalaisessa elokuvassa ja useissa televisiosarjoissa. Hänet tunnetaan muun muassa tv-sarjasta Ilkamat (1970), jossa hän esitti kirkkoherraa. Kolehmainen esiintyi myös monissa 1950-luvun sotilasfarsseissa. Ääninäyttelijänä häntä on kuultu muun muassa Albert Barillén Olipa kerran ihminen- ja Olipa kerran elämä -televisiosarjoissa sekä muissa Barillén historiallisissa opetussarjoissa, kuten myös lastensarjoissa Mumindalen, Sherlock Koira, Muskettikoirien paluu, Maalaishiiri ja kaupunkihiiri sekä Jake Long – amerikkalainen lohikäärme, Lilo & Stitch ja Keisarin uusi koulu. Sarjakuunnelmassa Knalli ja sateenvarjo hän oli Vinku-Wilkins.
Kolehmainen esiintyi 1950-luvulta lähtien pitkään Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatterissa, Helsingin kaupunginteatterissa ja Suomen Kansallisteatterissa.
Kolehmainen kuoli 76-vuotiaana helsinkiläisessä sairaalassa pitkän sairauden jälkeen. Hänet on haudattu Kuopion Isolle hautausmaalle.
Elokuvat

Sankarialokas (1955)
Poika eli kesäänsä (1955)
Tyttö lähtee kasarmiin (1956)
Muuan sulhasmies (1956)
Vääpelin kauhu (1957)
Niskavuoren naiset (1958)
Sotapojan heilat (1958)
Autotytöt (1960)
Kauppamatkustajan kuolema (1961)
Nuoruus vauhdissa (1961)
Kultainen vasikka (1961)
Tie pimeään (1962)
Kustaa III (1963)
Täällä Pohjantähden alla (1968)
Vodkaa, komisario Palmu (1969)
Meiltähän tämä käy (1973)
Pohjantähti (1973)
Sadeaika (1981)
Pedon merkki (1981)
Salameno (1982)
Harjunpää ja kylmä kuolema (1983)
Agentti 000 ja kuoleman kurvit (1983)
Niskavuori (1984)
Dirty Story (1984)
Harjunpää ja ahdistelija (1985)
Pekka & Pätkä ja tuplajättipotti (1985)
Pekka Puupää poliisina (1986)
Vääpeli Körmy ja marsalkan sauva (1990)
Pekko Aikamiespojan poikamiesaika (1993)
Ihmeperhe (2004)
Aiheesta muualla

Seppo Kolehmaisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Seppo Kolehmainen Elonetissä.
Scuderia Toro Rosso STR10

| Scuderia Toro Rosso STR10 |
| --- | --- |
 Max Verstappen Malesian GP:n harjoituksissa.
Talli:   Toro Rosso
Suunnittelija(t):   James Key
Kuljettajat:  33.  Max Verstappen 55.  Carlos Sainz
Teknisiä tietoja
Renkaat:  P Pirelli
Jarrut:  Brembo
Runko:  hiilikuitumonokokki
Moottori:  turboahdettu Renault Energy F1-2015 1,6 l (1600 cc) V6
Kilpailuhistoria
Debyytti:   Australian GP 2015
Kilpailuja:  19
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
Palkintosijoja:  0
MM-pisteitä:  67
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Scuderia Toro Rosso STR10 on Italialaisen Formula 1 -talli Toro Rosson käyttämä auto kaudella 2015. Autoa ajoivat tulokaskuljettajat Max Verstappen ja Carlos Sainz, jotka olivat F1-historian nuorin kuljettajakaksikko.
Yhteenveto

Auto julkistettiin Jerezissä 31. tammikuuta ensimmäisten talvitestien alkaessa. Barcelonassa ajettuihin viimeisiin testeihin auto sai ensimmäiset merkittävät uudistuksensa. Kaiken kaikkiaan talli testasi uutta autoa yli 5500 kilometriä 12 testipäivän aikana.
Kauden ensimmäisessä kilpailussa Australian GP:ssä talli sai heti pisteitä Sainzin sijoituttua yhdeksänneksi. Verstappen keskeytti moottorivikaan. Malesiassa molemmat autot ajoivat pisteille. Verstappen löi Sainzin kuljettajien sijoittuessa 7:nneksi ja 8:nneksi. Myös molemmat emotalli Red Bullit jäivät Toro Rosso -kuljettajien taakse.
Formula 1 -tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | Moottori | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015 | Toro Rosso | Renault | P |  | AUS | MAL | CHN | BHR | ESP | MON | CAN | AUT | GBR | HUN | BEL | ITA | SIN | JPN | RUS | USA | MEX | BRA | ABU | 67 | 7. |
| 2015 | Toro Rosso | Renault | P |  Max Verstappen | Kesk. | 7 | 17† | Kesk. | 11 | Kesk. | 15 | 8 | Kesk. | 4 | 8 | 12 | 8 | 9 | 10 | 4 | 9 | 9 | 16 | 67 | 7. |
| 2015 | Toro Rosso | Renault | P |  Carlos Sainz | 9 | 8 | 13 | Kesk. | 9 | 10 | 12 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 11 | 9 | 10 | Kesk. | 7 | 13 | Kesk. | 11 | 67 | 7. |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Scuderia Toro Rosso STR10 Wikimedia Commonsissa
Auton esittely tallin virallisilla sivuilla
Autot, jotka kilpailivat Formula 1 -kaudella 2015
Mercedes F1 W06 Hybrid
Red Bull RB11
Williams FW37
Ferrari SF15-T
McLaren MP4-30
Force India VJM08
Scuderia Toro Rosso STR10
Lotus E23 Hybrid
Sauber C34
Marussia MR03B