stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pulmapeli

Alustat
kolikkopeli
pelikonsoli
käsikonsoli
mobiilipeli
tietokonepeli
verkkopeli
Lajityypit
kasuaalipeli
roolipeli
seikkailu
toiminta
toimintaseikkailu
simulaatio
strategia
urheilu
Historia
kolikkopelien kulta-aika
vuoden 1983 videopelilama
Atarin videopelihautajaiset
Aiheet
videopelien vaikutustutkimus
videopelikulttuuri
videopelikeräily
videopelien säilöminen
videopelilokalisointi
videopelimusiikki
videopeliteollisuus
elektroninen urheilu
Lisää aiheita
Videopelien teemasivuilla
Pulmapeli on videopelilajityyppi, jossa painopiste on ongelman tai pulmatehtävän ratkaisemisessa. Lajityyppi haastaa pelaajan ongelmanratkaisukykyjä, joka sisältää toistuvan kaavan tunnistusta, sanojen täydentämistä, sarjan ratkaisua sekä logiikkaa.
Scott Kimin mukaan pulman määritelmänä voidaan pitää, että pulma on hauska ja siihen on olemassa oikea vastaus.
Lajityypin peleissä perusidea on yleensä yksinkertainen, mutta ongelmien ratkominen voi olla hyvinkin haastavaa. Pulmapeleissä eli älypeleissä vaaditaan tyypillisesti kykyä tehdä loogisia päätelmiä, hahmottaa asioita ja joskus myös nopeita päätöksiä - yleensäkin tavallista enemmän pohdintaa joihinkin muihin lajityyppeihin verrattuna. Pulmapelit eivät yleensä ole ohjelmistoteknisesti niin monimutkaisia kuin monet muut pelityypit, ja uudenlaisten pulmapelien kehittäminen vaatii myös paljon kokeilevaa luovuutta, joten niitä kehitetään melko paljon harrastelijapohjalta. Klassisia pulmapelejä ovat esimerkiksi Tangram, Tetris, Puyo Puyo, Boulder Dash ja Lemmings. Suosittuja fysiikkapohjaisia pulmapelejä ovat Portal ja The Talos Principle.
Yksi suosituimmista logiikkapeleistä on vuonna 1982 julkaistu Sokoban (suom. varastomies), josta on tehty lukuisia versioita eri alustoille.
Joitakin pulmapelejä käytetään myös hyötypelien tavoin kuten molekyyliteemainen SpaceChem.
Alatyypit

Pakopelit ovat eräs lajityyppi, joista esimerkkinä mobiililaitteille julkaistu The Room.
Piilotetun kappaleen pelit voivat olla myös alalaji, jossa on yhteys kasuaalipeleihin, mutta voivat sisältää pulmatehtäviä.
Tetris ja Chain Shot! (1985) voidaan laskea tiilien parituksen peleihin (engl. tile matching), joista on syntynyt useita klooneja ja muunnelmia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pulmapeli Wikimedia Commonsissa
Videopelilajityypit
| --- | --- |
Toimintapeli:   Ammuntapeli ensimmäinen persoona  kolmas persoona  Shoot ’em up  Taktinen ammuntapeli  Valopistoolipeli  Beat ’em up  Taistelupeli 
Seikkailupeli:   Graafinen seikkailupeli  Tekstiseikkailupeli  Visual novel 
Toimintaseikkailupeli:   Hiiviskelypeli  Selviytymispeli  Selviytymiskauhupeli  Tasohyppely 
Tietokoneroolipeli:   Internet-roolipeli  Massiivinen monen pelaajan verkkoroolipeli  MUD  Roguelike  Taktinen roolipeli  Toimintaroolipeli 
Strategiapeli:   Valtiosimulaattori  Tykkipeli  Reaaliaikainen strategiapeli Tornipuolustuspeli  Reaaliaikainen taktiikkapeli  Vuoropohjainen strategiapeli  Vuoropohjainen taktiikkapeli 
Simulaatiopeli:   Kaupunginrakennussimulaattori  Liike-elämäsimulaattori  Rakentamissimulaattori  Sosiaalinen simulaatiopeli  Treffisimulaattori  Virtuaalinen eläintenhoito 
Kulkuneuvosimulaattori:   Ajopeli  Ajosimulaattori  Avaruuslentosimulaattori  Junasimulaattori  Lentopeli  Lentosimulaattori  Sukellusvenesimulaattori 
Muut lajityypit:   Hyötypeli  Managerointipeli  Musiikkipeli Rytmipeli  Oppimispeli  Partypeli  Pulmapeli  Urheilupeli
Steven S. DeKnight

| Steven S>  DeKnight |
| --- | --- |
 Steven S. DeKnight vuonna 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1964 
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  käsikirjoittaja, ohjaaja, tuottaja
Muut tiedot
Aktiivisena:  1999–
Merkittävät teokset: Angel Spartacus: Blood and Sand Daredevil
Steven S. DeKnight on yhdysvaltalainen televisiokäsikirjoittaja, -ohjaaja ja -tuottaja. Hän aloitti uransa Joss Whedonin tuotantoyhtiön Mutant Enemy Productionsin käsikirjoittajana ja työskenteli Whedonin televisiosarjoissa Buffy, vampyyrintappaja (1997–2003), Angel (1999–2004) ja Dollhouse (2009–2010). Lisäksi hän on työskennellyt muun muassa televisiosarjassa Smallville (2001–2011). DeKnight on luonut televisiosarjat Spartacus: Blood and Sand (2010–2013) ja Spartacus: Gods of the Arena (2011).
DeKnight otti Drew Goddardin paikan showrunnerina Netflixin supersankarisarjan Daredevil ensimmäisellä tuotantokaudella ja ohjasi sekä käsikirjoitti sarjan ensimmäisen tuotantokauden päätösjakson ”Daredevil”.
Aiheesta muualla

Steven S. DeKnight Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Porin lyseon joukkomurha

Sosialisti-lehden piirros teloituksesta.
Porin lyseon joukkomurha oli Suomen sisällissodan aikana 6. helmikuuta 1918 Porissa tapahtunut yhdentoista  suojeluskuntalaisen joukkoteloitus. Heidät oli vangittu aikaisemmin samana päivänä Pietniemessä sijaitsevasta Vanhakartanosta. Vangit kuljetettiin Porin lyseolle ja ammuttiin sen pihalla lyhyen kuulustelun jälkeen. Porin lyseon joukkomurha on yksi sisällissodan aikaisen punaisen terrorin tunnetuimpia tapauksia.
Taustaa

Tuolloin Porin maalaiskuntaan kuuluneessa Pietniemessä sijaitsevalla Vanhakartanon tilalla oli jo edellisenä kesänä esiintynyt levottomuuksia, jonka johdosta työväkeä oli pidätetty. Elintarvikepulan vaivatessa myös Porin seutua, oli väkijoukko elokuussa 1917 tunkeutunut Vanhakartanoon vaatien viljaa, jota isännän väitettiin työväen sijaan antaneen eläinten rehuksi. Kun viljaa tai muita elintarvikkeita ei saatu, vangitsi väkijoukko kartanonomistajan poikia ja kuljetti heidät viiden kilometrin päähän kaupunkiin. Miliisi kuitenkin vapautti miehet ja vangitsi sen sijaan viisi mukana ollutta työläistä, mikä puolestaan aiheutti mellakan Porin poliisilaitoksen luona. Myöhemmin syyskuussa kartanon tiluksilta otettiin vielä kiinni mies, jolla oli hallussaan runsaasti ruutia. Kuulusteluissa hän kertoi aikomuksenaan olleen räjäyttää kartanon päärakennus.
Vanhakartanon piiritys

Sisällissodan käynnistyttyä 27. tammikuuta, suurin osa Porin seudun suojeluskuntalaisista siirtyi Kankaanpäähän, jonne valkoiset perustivat oman tukikohtansa, Porin jäädessä punaisille. Seudulle vielä jääneet valkoisten kannattajat joutuivat piileskelemään, ja heitä yritti edelleen myös rintamalinjan pohjoispuolelle. Pietniemen Vanhakartanoon oli 5. helmikuuta kokoontunut yksitoista rintamalinjan yli pyrkinyttä suojeluskuntalaista, joista kahdeksan oli Luvialta, kaksi Porista ja yksi Porin maalaiskunnasta. Suojeluskuntalaisten lisäksi maatilalla epäiltiin olevan myös suuri määrä aseita, minkä vuoksi Porin punakaarti lähti illalla valtaamaan kartanoa. Lehtitietojen mukaan paikalle lähetettiin 150 punakaartilaista sekä 100 venäläissotilasta, joilla oli mukanaan myös kaksi tykkiä.
Suojeluskuntalaisten ja kartanoa piirittäneen punakaartin välille syntyi laukaustenvaihtoa, joka jatkui seuraavan aamuun saakka, kunnes suojeluskuntalaiset lopulta antautuivat. Kartanon isäntä Simon Nikolai Vanhakartano onnistui yön aikana pakenemaan saartorenkaan läpi. Venäläisten kerrotaan sijoittaneen tykkinsä Vähärauman koululle, josta ne tulittivat kartanoa. Joidenkin väitteiden mukaan tykinjohtajana toiminut puolalainen tykistöupseeri Rabotschinkij ampui tahallaan yli, väittäen suuntauslaitteiden unohtuneen kaupunkiin. Lähtiessään hakemaan niitä hän pakeni ja liittyi myöhemmin valkoisten joukkoihin Kankaanpäässä. Tapahtumia vuonna 1998 muistelleen Viljo Kasken mukaan kartanoa kuitenkin ammuttiin Kyläsaaressa olleella tykillä kolme kertaa, jonka jälkeen sen torniin nousi valkoinen lippu ja suojeluskuntalaiset antautuivat.
Tapahtumat lyseolla

Vangitut suojeluskuntalaiset kuljetettiin suuren väkijoukon saattamana Porin lyseolle, jossa punakaarti piti päämajaansa. Metelöivässä joukossa oli mukana paljon naisia, joiden kerrottiin pitäneen ”suurta suuta”. Lyseolla vangeille pidettiin ilmeisesti jonkinlainen kuulustelu, jonka jälkeen heidät ammuttiin yksitellen koulun sisäpihalla. Teloitusta oli seuraamassa myös paljon yleisöä. Teloituksesta kirjoittaneen Kaarlo Castrénin mukaan teloittajina oli kolme punakaartilaista ja 2–3 venäläistä, jotka ampuivat vangit yhteislaukauksella. Lauri Kaukamaan mukaan ampumakäskyt antoi virolainen matruusi Jan Tuckman. Teloitetuista Aaron Efraim Wuorio onnistui aluksi pakenemaan ja piiloutumaan läheiseen pesutupaan, josta hänet kuitenkin löydettiin ja ammuttiin. Joidenkin väitteiden mukaan teloitus oli kosto siitä, että suojeluskuntalaiset olivat Vanhakartanon taistelun aikana käyttäneet väärin antautumisen merkiksi tarkoitettua valkoista lippua.
Valkoisten ohella tapaus herätti suurta huomiota myös punaisten keskuudessa. Porin työväenneuvosto tuomitsi teloituksen heti seuraavana päivänä pitämässään kokouksessa ja myös kaupungissa olleen venäläisen varuskunnan upseerit vaativat syyllisten rankaisemista. Myös Porissa ilmestynyt Sosialidemokraatti paheksui tapahtunutta. Vuonna 1933 lyseon sisäpihalle pystytettiin teloituksesta kertova muistomerkki, johon on kaiverrettu uhrien nimet.
Teloitetut henkilöt

Porin lyseon joukkoteloituksen uhrit:
Juho Wäinö Boelius (s. 1889), Luvia
Karl Kristian Eklund (s. 1872), Porin mlk
Frans Vihtori Heinonen (s. 1887), Pori
Gustaf Viktor Härmälä (s. 1896), Luvia
Paavo Sakeus Isoruuti (s. 1898), Luvia
Oskar Jylhänmaa (s. 1871), Pori
Hjalmar Nylund (s. 1895), Luvia
Kaarlo Nestor Pere (s. 1889), Luvia
Kaarlo Harald Tommila (s. 1897), Luvia
Einar Uusi-Esko (s. 1896), Luvia
Aaron Efraim Wuorio (s. 1895), Luvia
Muistomerkki lyseon sisäpihalla.
Purasin

Purasinta sanotaan myös piikiksi.
Purasin on piikkimäinen työkalu, jolla tehdään aloituskohta esimerkiksi porausta varten. Purasin kuuluu perinteiseen puusepän työkaluarsenaaliin ja sitä käytetään yleisesti puuntyöstössä merkkaus ja/tai aloituskohdan merkitsemiseksi. Purasimessa on terävä piikki ja pyöreähkö kädensija, josta on helppo painaa tai lyödä jälki tuotteeseen. Purasinta käytettäessä poraaminen onnistuu tarkemmin eikä merkkaamiseen tarvita kynää. Työkalua voidaan käyttää myös ohutlevytöissä merkkaamiseen ja alkureiän tekoon.
Puralansaari

Puralansaari
| --- | --- |
Sijainti:  62°7.299′N, 027°24.677′E, Pieksämäki Suomi
| --- | --- |
Asukasluku:  asumaton
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Puralansaari on pieni saari Salmenjärvessä Pieksämäellä. Saari sijaitsee lähellä Virtasalmen taajamaa. Se on asumaton.
1700-luvun kartoissa Salmenjärven nimi on Häyhteenselkä ja saaren nimi Lamposaari.
Punaorneero

| Punaorneero |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Orneerot Furnariidae
Suku::  Helmiorneerot Margarornis
Laji::  rubiginosus
Kaksiosainen nimi
 Margarornis rubiginosus  Lawrence, 1865 
Katso myös
   Punaorneero Wikispeciesissä   Punaorneero Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Punaorneero (Margarornis rubiginosus) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Punaorneeroa tavataan Costa Ricassa ja Panamassa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Steven Reiss

Steven Reiss.
Steven Reiss oli psykologian ja psykiatrian professori Ohio State Universitystä USA:sta. Hän valmistui 1968 Dartmouth Collegesta kunniamaininnalla ja 1972 psykologian tohtoriksi Yalen yliopistosta. Social Science Citation Indexin mukaan professori Reiss oli yksi vaikutusvaltaisimmista tutkijoista maailmassa, ja hän oli erikoistunut  henkiseen jälkeenjääneisyyteen ja kehitys­häiriöihin (engl. mental retardation and development disabilities, MR/DD).
Professori Reiss toi julki vaikutusvaltaisia uusia ideoita. Hänen ajatuksensa "diagnostisesta varjostuksesta" vaati huomiota psykiatristen oireiden alidiagnosointiin ihmisillä, jotka kärsivät MR/DD -ongelmista. Hänen tutkimuksensa auttoi dokumentoimaan miljoonan alihoidetun ja voimattoman amerikkalaisen potilaan tarpeet, jotka kärsivät niin henkisestä jälkeenjääneisyydestä kuin mielen­terveydellisistä sairauksista.
Professori Reiss kehitti yhdessä Harvardin yliopiston professorin Richard McNallyn kanssa konseptin pelkoherkkyydestä (engl. anxiety sensitivity, AS), jonka ytimessä on oletus siitä, että pelko motivoi ihmisiä eri tavoin. PsychInfon mukaan tämä teoria on poikinut yli 400 vertaisarvioitua tutkimusta. Tutkimusten tulokset ovat osoittaneet, että on mahdollista huomata taipumus paniikkihäiriöön vuosia ennen oireiden ilmentymistä. USA:n armeija on soveltanut AS-teoriaa löytääkseen ne alokkaat, jotka todennäköisimmin joutuisivat paniikkiin ensitaistelun aiheuttaman stressin johdosta. Professori Reiss on soveltanut AS-teoriaa myös kaksoisdiagnosointiin.
Professori Reiss kehitti ainoan persoonallisuustestin, joka perustuu ihmisten omiin näkemyksiin siitä, mikä heitä motivoi, Reissin motivaatioprofiilin (RMP). RMP on ensimmäinen tieteellisesti kehitetty ja validi ihmisen yksilöllisiä motiiveja mittaava testi. Reissin mukaan ihmisiä motivoi 16 elämän perusmotiivia (engl. life motives). Kullakin ihmisellä on täysin yksilöllinen motivaatioprofiili, koska nämä eri motiivit vaikuttavat heissä eri tavoin. Reissin motivaatio­profiilia käytetään työkaluna mm. itsetuntemuksen parantamisessa, ihmisten ja tiimien johtamisessa, stressinhallinnassa, urheiluvalmennuksessa ja ura- ja opinto-ohjauksessa.
Reissin motivaatio­profiiliin liittyen Steven Reiss julkaisi useita artikkeleita ja kolme kirjaa, joiden nimet ovat ”Who am I? The 16 Basic Desires that Motivate Our Actions and Define Our Personalities” (2000), ”The Normal Personality: A New Way of Thinking About People” (2008) sekä vuonna 2015 ilmestynyt "The 16 Strivings for God: The New Psychology of Religious Experiences".
Steven Reiss menehtyi 28. lokakuuta 2016 kotonaan Ohiossa Yhdysvalloissa.
Aiheesta muualla

Steven Reiss (ruotsiksi) (psykologiguiden.se)
Steven Reiss (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (psy.ohio-state.edu)
Puun takaa

| Puun takaa Chebaleba |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 24. kesäkuuta 2009
 Tuottaja(t): Chebaleba, Nada
 Tyylilaji: rap, reggae
 Levy-yhtiö: omakustanne
Chebaleban muut julkaisut
| Kaapista ulos 2007 | Puun takaa 2009 | Himaa ennen hesarii 2011 |
Puun takaa on rap-artisti Chebaleban toinen albumi. Se julkaistiin omakustanteena 24. kesäkuuta 2009. Albumin kappaleista "Saundijäbä" ja "Se ääni" on julkaistu musiikkivideot. Lisäksi kappaleista "Lattialla naisii", "Mä tarviin happee" ja "Millä saat sitä" on julkaistu yhteismusiikkivideo "Naisii, happee, pillereitä". Albumin on tuottanut kokonaisuudessaan Chebaleba itse, paitsi kappaleen "Kesäkulli anthemi", jonka on tuottanut Nada.
Kappaleet

Saundijäbä
Raggamuffini
Mä tarviin happee
Millä saat sitä (mukana RicoWamos)
Kesäkulli anthemi (mukana RicoWamos)
Se ääni
Lattialla naisii (mukana RicoWamos & Naapurin Markku)
Bleisaan
Seksikäs
Fiilaan ja höylään
Otan iisii (mukana Thono Slowknow)
Oma paska haisee
Kertomaan (mukana RicoWamos)
Muijii pyydystetään (mukana RicoWamos)
Spliffinpuolikas (mukana RicoWamos)
Puoli kiloo päivässä
Kaunis nainen
Mutsille
Faijalle
EinoP 20v. hustleri
Se ääni (Remix)
Pitkästä aikaa

| Pitkästä aikaa Virve Rosti |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2011–2014
 Julkaistu: 19. syyskuuta 2014
 Formaatti: CD, digitaalinen
 Tuottaja(t): Matti Mikkola
 Tyylilaji: pop, soul
 Kesto: 42.05
 Levy-yhtiö: Universal Music
Listasijoitukset
  Suomi: 15. (viikko 39/2014)
Virve Rostin muut studioalbumit
| Vicky Rock Vol.1 2007 | Pitkästä aikaa 2014 |   |
Pitkästä aikaa on suomalaisen iskelmälaulaja Virve Rostin kymmenes studioalbumi. Se julkaistiin 19. syyskuuta 2014. Albumin tuotti Tehosekoittimen entinen kitaristi Matti Mikkola. Pitkästä aikaa nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen albumilistan sijalle 41. Seuraavalla viikolla se ylsi sijalle 15, joka jäi sen parhaimmaksi sijoitukseksi.
Albumin ensimmäinen single, ”Ystävälle”, julkaistiin 13. syyskuuta 2013. Rosti osallistui kappaleella Syksyn Sävel -kilpailuun syksyllä 2013. Toinen single, ”Leikitään”, julkaistiin 15. elokuuta 2014.
Taustaa

Pitkästä aikaa on Rostin mukaan ensimmäinen albumi, jonka tekoon hän vaikutti itse paljon ja jonka tuotannossa hän oli mukana alusta loppuun asti. Sitä tehtiin yhteensä kolme vuotta. Albumia alettiin rakentaa, kun Rosti teki levytyssopimuksen Universalin kanssa ja Riku Mattila ehdotti Rostille yhteistyötä Matti Mikkolan kanssa. Mikkola on Tehosekoittimen entinen kitaristi, ja hän nousi uudelleen esiin tuotettuaan Pepe Willbergin suosiota saavuttaneen albumin, Pepe & Saimaa. Rostin edellinen albumi, Vicky Rock Vol.1, sisälsi käännösversioita tunnetuista rock-kappaleista, kun taas Pitkästä aikaa on ”hienostunutta retropoppia”. Edellisen albumin ja tämän välillä on yli seitsemän vuotta, minkä vuoksi nimeksi valikoitui "Pitkästä aikaa".
Rosti ja Mikkola saivat albumia varten lukuisia demoja, joista he valitsivat Rostille miellyttävimmät kappaleet. Albumin teolle tuli myös viivytyksiä, joiden vuoksi tekoprosessi oli pitkä. Albumin julkaisun jälkeen Rosti aloitti Porista Jean S. -yhtyeen kanssa 40–vuotistaiteilijajuhlakiertueensa.
Albumin tyyli

Albumi on tyylillisesti samankaltainen kuin Mikkolan tuottama Pepe & Saimaa -albumi. Ne molemmat sisältävät ”jousia ja torvia; suureellisuutta ja jättislovareita”. Rosti on itse kuvaillut albumia soul-vaikutteiseksi, upeasti soitetuksi ja hänen parhaaksi albumikseen tähän asti. Helsingin Sanomien arviossa kuvattiin albumin tyyliä näin: ”Mukana on diskoa aitoine jousineen. Motownia, tyylikkäitä jättislovareitakin. 1960–70-lukujen massiivisin soundein. – – Valikoimasta löytyy bluesin karheutta, soulin muhkeutta, gospelin sielukkuutta.” Dusty Springfield oli eräs albumin esikuvista.
Albumin kappaleet ovat kotimaista tuotantoa, lukuun ottamatta viimeistä raitaa, ”No mitä pidit”, joka on käännös Jason Mrazin kappaleesta "You Fckn Did It". Rosti on valinnut käännöskappaleen yhdeksi suosikikseen albumilta. Se kertoo hänen 40–vuotisesta urastaan. Kaikki albumin sanoitukset ovat Rostin itsensä hyväksymiä tai sellaisia aiheita, jotka hän on itse sanellut kappaleiden tekijöille. Artisti on kertonut seisovansa lyriikoiden takana.
Vastaanotto

Albumi sai kriitikoilta positiivisia arvioita. Helsingin Sanomien Mari Koppinen kuvaili albumin jälkeä parhaimmillaan hillittömäksi ilotteluksi. ”Kovinkaan monen suomalaislaulajan ääni saati habitus ei tähän materiaaliin riittäisi. Rostille tämä kaikki on täysin luontevaa”, Koppinen kirjoittaa. Hän otti myös esille yhtäläisyydet Pepe Willbergin Pepe & Saimaa -albumin kanssa, josta löytyy myös ”muhkeat sovitukset ja iso orkesteri”. Molempien albumien taustalla on sama tuottaja, Matti Mikkola. Myös Oma-aika-lehden Antti Aro huomasi samankaltaisuudet Willbergiin. Mikkola myönsi Iskelmäradiolle artistien musiikissa olevan samoja piirteitä.
Helsingin Sanomien arviossa löydettiin muutama kunnianhimottomampi kappale, mutta lopuksi Rostin mainitaan saaneen viimein arvoistansa materiaalia. Parhaiksi hetkiksi nostetaan kappaleet ”Leikitään”, ”Rakastaa tahdoin” ja ”Susilapsi”, jota Koppinen kuvailee ”oikeaksi sävelhelmeksi”. Kulttuuritähdet-sivusto antoi albumille neljä tähteä viidestä. Kirjoittaja kuvaa sitä ”elämänkokemuksien makuiseksi, monipuoliseksi julkaisuksi”.
Jukka Haarma kirjoitti albumin olevan epätasainen, mutta siinä on ollut ”tahtoa ja ajatusta”. Hän nostaa äänitteen kohokohdaksi kappaleen ”Rakastaa tahdoin”. Oma-aika kehuu albumin kokonaisuutta "moderniksi ja ehkäksi".
Singlet

Albumin ensimmäinen single, ”Ystävälle”, julkaistiin 13. syyskuuta 2013. Rosti osallistui kappaleella Syksyn Sävel -kilpailuun syksyllä 2013. Kilpailun voitti Suvi Teräsniska kappaleella ”Täydellinen elämä”. Toinen single, ”Leikitään”, julkaistiin 15. elokuuta 2014. ”Avara luonto” oli alkujaan valikoitumassa toiseksi singleksi, mutta lopulta singleksi valittiin ”Leikitään”. Kappale nousi Suomen radiosoittolistan 89:nneksi viikolla 39.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sanat | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | Ystävälle | Saara Törmä | Aki Rannila | 2.58 |  |  |  |  |  |
| 2. | Leikitään | Törmä | Matti Mikkola | 3.20 |  |  |  |  |  |
| 3. | Hyvä rotsi | Lilli Loiri-Seppä | Eppu Kosonen, Mikkola | 4.18 |  |  |  |  |  |
| 4. | Avara luonto | Törmä | Kosonen, Mikkola | 4.27 |  |  |  |  |  |
| 5. | 7 vuoden kriisi | Sana Mustonen | Janne Saksa | 3.53 |  |  |  |  |  |
| 6. | Rakastaa tahdoin | Jokke Seppälä | Seppälä | 4.04 |  |  |  |  |  |
| 7. | Susilapsi | Sinikka Svärd | Nalle Ahlstedt | 3.53 |  |  |  |  |  |
| 8. | Kaukorakkautta | Törmä | Mikkola, DJ Street Kobra | 3.43 |  |  |  |  |  |
| 9. | Ei oo helppoo | Törmä | Mikkola, DJ Street Kobra | 3.10 |  |  |  |  |  |
| 10. | Suurin niistä on rakkaus | Törmä | Mikkola, Jonna Kärkkäinen | 5.34 |  |  |  |  |  |
| 11. | No mitä pidit | Ilkka Talasranta | Jason Mraz | 3.33 |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  | 42.05 |  |  |  |  |  |
Raakavedos

| Raakavedos Mikrofonistit |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 23. maaliskuuta 2011
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Deaf Producer, ClymaX, X23, Braincell, Varas, Antisankari, Kolakki, Oispa, Eetee, Sämpy
 Tyylilaji: rap
 Kesto: 62.21
 Levy-yhtiö: Skill Street Entertainment
Raakavedos on rap-yhtye Mikrofonistien ensimmäinen studioalbumi. Levy julkaistiin Skill Street Entertainmentin kautta 23. maaliskuuta 2011. Levyn tuotannosta vastaavat muun muassa X23, Eetee, Clymax sekä Antisankari.
Kappaleet

Nyt (intro) – 1.43
Puske – 3.30
Mä sanon – 3.39
Hetki – 2.14
Valitamme – 2.19
Isku – 2.41
Esimerkkejä – 1.32
Muovista – 3.35
Mitä – 0.16
602010 (DJ Hoikkapoika skit) – 1.32
Korvissas soi – 3.54
Viimeinen – 3.30
Sanat – 3.19
Silmät Kiinni – 3.15
Suomileijona – 3.24
Aamusavut (mukana Ulpu) – 2.17
Uneton Stadis – 3.01
Unta (X23 Interlude)  – 0.58
Optimaalista – 2.56
Syndrooma – 3.39
Kuka on parempi – 2.31
Tyhjennä muisti – 3.20
Jälkeen (outro) – 2.57
Biitit

Deaf Producer: 1
ClymaX: 2, 14
X23: 3, 8, 12, 15, 18, 19
Braincell: 4, 5
Varas: 6, 13, 20, 21, 23
Antisankari: 7, 10, 16
Kolakki: 11
Oispa: 13
Eetee: 17
Sämpy: 22
Arvostelut

Noise.fi:
Tuoreet Platat:
Supernauts

| Supernauts |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Grand Cru
Julkaistu:  2013
Lajityyppi:  hiekkalaatikkopeli
Alusta:  iOS
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Supernauts oli Grand Crun kehittämä reaaliaikainen hiekkalaatikkopeli, joka julkaistiin vuonna 2013 iOS:lle. Pitkään kestäneen testimarkkinavaiheen jälkeen peli julkaistiin kansainvälisesti Applen laitteille kesäkuussa 2014.
Peli saavutti alle viikossa miljoonan latauksen rajan. Julkaisuviikolla pelillä oli yli 250 000 aktiivista pelaajaa, mutta määrä väheni pian vain kymmeniin tuhansiin, jolloin pelin päivittäminen ei enää ollut kannattavaa. Peli suljettiin vuonna 2015 liian vähäisten myyntimäärien ja korkeiden ylläpitokustannusten vuoksi.
Supernautsin maailmassa mannerjäätiköt ovat sulaneet, ja pelaajien täytyy rakentaa avaruuteen ihmisille uusi koti. Pelissä keskeisessä osassa oli mielikuvituksellisten avaruusasemien rakentelu. Mikromaksuja sisältänyt Supernauts panosti pelaajien väliseen sosiaaliseen vuorovaikutukseen, mikä johti innostuneeseen vastaanottoon erityisesti naisten ja kolmekymppisten keskuudessa.
Aiheesta muualla

Pocket Gamer: Born of stars: The making of Supernauts (englanniksi)
Supernauts (Arkistoitu – Internet Archive)  (pelin kotisivut)