stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bahira
Myöhemmät vaiheet

Bahiran tarina sai paljon huomiota keskiajan kristillisissä kirjoituksissa, joissa sen avulla selitettiin, miksi islamissa oli niin paljon kristillisiä aineksia. Bahira oli nähtävästi esikuva Johannes Damaskolaisen mainitsemalle "areiolaiselle munkille", jonka kanssa hän kertoo Muhammedin keskustelleen. William Tripolilainen (k. 1277) kertoo, että Bahira opetti Muhammedille uskon yhteen Jumalaan ja opetti hänet rakastamaan Jeesusta ja Neitsyt Mariaa. Myöhemmin Muhammed kutsui Bahiran neuvonantajakseen Medinaan, missä kateelliset Muhammedin kumppanit surmasivat hänet. Munkin nimeksi vaihtuu kristillisissä kirjoituksissa usein Sergius, ja tarina saa apokalyptisia käänteitä.
Arviointia

Orientalisti Hans Jansen katsoo, että tarina Bahirasta on sommiteltu luomaan uskonnonhistorian vaatimaa taustaa Muhammedille. Muhammedin matka Syyriaan johtaa hänet kristillisen munkin luo, joka pyhien kirjoitusten avulla tunnistaa hänet suurmieheksi. Bahiran hallussa ollut pyhä kirja ennustaa Muhammedin tulosta, kuten kristityt katsovat Vanhan testamentin ennustavan Kristuksesta. Samaa todistavat nuorelle Muhammedille tapahtuvat ihmeet. Varoitus juutalaisten juonista saadaan tarinassa puolueettomalta henkilöltä, mikä heikentää mahdollisia syytöksiä antisemitismistä.
Bostra oli ensimmäinen roomalainen kaupunki, johon tultiin, kun Hijazin suunnalta matkattiin pohjoisen suuntaan. Ibn Ishaq kertoo toisenkin tarinan, jossa Bostra mainitaan. Kun Muhammedin äiti oli tullut Mekassa raskaaksi, Muhammedin isän otsassa ennen siittämistä loistanut valo siirtyi hänen äitiinsä Aminaan. Aminan synnyttäessä Muhammedia hänestä lähti valo, joka riitti valaisemaan kaukaisen Bosran linnat.
Elämäkerran tarinasta on karsittu turhat yksityiskohdat, kuten se, mitä tavaroita kauppakaravaani kuljetti. Muhammedin ura jatkui sittemmin Khadijan kauppa-apulaisena, ja hän matkusti myöhemminkin Syyriaan.
Muhammed ja Sergius. Lucas van den Leydenin maalaus vuodelta 1508.
Halifaxin räjähdysonnettomuus

Räjähdyksen aiheuttama savupilvi
Halifaxin räjähdysonnettomuus tapahtui 6. joulukuuta 1917 kanadalaisessa Halifaxin kaupungissa Nova Scotian provinssissa. Onnettomuus sai alkunsa, kun ranskalainen ammuksia kuljettanut laiva SS Mont Blanc törmäsi yhteen norjalaisen Imo-nimisen laivan kanssa Halifaxin satamassa. Mont Blanc syttyi tuleen, minkä jälkeen sen ammuslasti räjähti. Räjähdys aiheutti hyökyaallon, maanjäristyksen sekä paineaallon, joka oli niin voimakas, että se katkoi puita, taivutti rautatiekiskoja ja tuhosi rakennuksia. Paineaalto myös lennätti raskaita kappaleita useiden satojen metrien päähän. Onnettomuudessa kuoli noin 2 000 ihmistä, 9 000 vammautui ja 26 000 menetti kotinsa.
Halifaxin räjähdys oli voimakkuudeltaan 12 terajoulea, mikä vastaa noin 2,9 kilotonnia trotyylia. Se oli suurin ihmisen aikaansaama räjähdys aina vuoteen 1945 saakka, jolloin ensimmäinen atomipommi räjäytettiin. Räjähdys on edelleen suurin ihmisen aikaansaama muu kuin ydinräjähdys.
Mitattuna kuolonuhrien määrällä yhden päivän aikana Halifaxin räjähdysonnettomuus on Pohjois-Amerikan mantereella suunnilleen kymmenen vakavimman joukossa: sen edelle menevät Galvestonin hurrikaani 1900, vuoden 2001 syyskuun 11. päivän terrori-iskut (noin 3 000 kuolonuhria), Yhdysvaltain sisällissodan Antietamin taistelu (3 600–4 800 kuolonuhria) ja San Franciscon maanjäristys 1906 sekä useat joulukuun 2020 päivät Koronaviruspandemian aikana.
Halifaxin räjähdys sattui tismalleen samaan aikaan, kun Suomen eduskunta kokoontui äänestämään Suomen itsenäistymisestä.
Räjähdysaineet

SS Mont Blancin lastina oli muun muassa:
4,5 tonnia bentsolia (bentseenin ja tolueenin seos)
300 ammusta
122 960 naulaa (56 tonnia) nitroselluloosaa
4 600 000 naulaa (2 090 tonnia) TNP:tä
4 661 794 naulaa (2 110 tonnia) TNT:tä
Jälkiseuraukset

Räjähdystä seuraavana päivänä kaupunkiin iski lumimyrsky, joka rampautti kaikki pelastusyritykset. Apua saatiin New Brunswickistä, Prinssi Edwardin saarelta ja Newfoundlandistä. Seuraavalla viikolla apua virtasi runsaasti muualta Pohjois-Amerikasta, ja lahjoituksia saapui ympäri maailmaa. Suurimman avustuserän lähetti Bostonin Punainen Risti yhdessä Massachusettsin julkisen turvallisuuden komitean kanssa. Vielä nykyään halifaxilaiset lähettävät jouluna Bostoniin suuren joulukuusen, ja osittain sen vuoksi suuri osa novascotialaisista on nykyään jääkiekkojoukkue Boston Bruinsin sekä baseball-joukkue Boston Red Soxin kannattajia.lähde?
Runsaasti legendoja ja sankaritarinoita syntyi ja tuli ilmi onnettomuuden selvittelyiden yhteydessä. Eräs onnettomuuden sankareista on Intercolonial Railwayn junasuorittaja Vince Coleman: hän palasi takaisin asemalle ja sähkötti seuraaville asemille viestin pysäyttää Halifaxiin North Streetin asemalle matkalla olleet kaksi matkustajajunaa räjähdysvaaran vuoksi. Coleman menehtyi räjähdyksessä, joka tapahtui välittömästi sen jälkeen kun hän oli ehtinyt lähettää hätäviestin. Junat pysäytettiin Rockinghamiin kaupungin laidalle ennen räjähdystä.lähde?
Räjähdysonnettomuus jälkiselvittelyineen on ollut inspiraation lähteenä Hugh MacLennanin romaanille Barometer Rising sekä Robert MacNeilin romaanille Burden of Desire.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Halifaxin räjähdysonnettomuus Wikimedia Commonsissa
CBC Digital Archives: Halifax Explosion
Halifaxin räjähdyksen vaurioittama talo
Halifaxin räjähdyksen tuhoama talo
Halifaxin räjähdysonnettomuuden tuhoamaa aluetta ennen tuhoa n. vuonna 1900.
Saksan osavaltiot

Saksa on liittotasavalta, joka koostuu kuudestatoista osavaltiosta. Saksan kielellä osavaltion virallinen nimitys on Land, ’maa’, joskin usein käytetään epävirallista (lakiteknisesti virheellistä) nimitystä Bundesland (’liittomaa’). Kolme maata käyttää nimitystä vapaavaltio (Freistaat): Baijeri (vuodesta 1919), Saksi (vuodesta 1990) ja Thüringen (vuodesta 1994). Lisäksi kaksi kaupungista muodostuvaa osavaltiota eli kaupunkivaltiota (Stadtstaat) viittaa nimessään hansaan: vapaa ja hansakaupunki (Freie und Hansestadt) Hampuri (vuodesta 1806) sekä vapaa hansakaupunki (Freie Hansestadt) Bremen (vuodesta 1806).
Koska Saksa on federalistinen valtio, osavaltioilla on laaja itsemääräämisoikeus. Jokaisella osavaltiolla on oma lainsäädäntö ja perustuslaki ja oma vaaleilla valittu parlamentti, maapäivät (Landtag). Osavaltion hallitusta (Landesregierung) johtaa pääministeri (Ministerpräsident). Liittovaltion tasolla osavaltioita edustaa liittoneuvosto (Bundesrat), jossa osavaltiot ovat edustettuina asukaslukuihinsa suhteutettuina.
Saksan nykyiset osavaltiot perustettiin suurelta osin vasta 1940-luvun jälkipuoliskolla, ja ne vastaavat vain osittain aikaisempia Saksan keisarikunnan ja Weimarin tasavallan aikaisia osavaltioita. Esimerkiksi silloisen Preussin alueet jakautuvat nykyisin moniin osavaltioihin. Saksan nykyiset osavaltiot muodostettiin vuosina 1945–1947 toisen maailmansodan neljän liittoutuneen eli Yhdysvaltojen, Neuvostoliiton, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Ranskan yhteisen sotilashallinnon päätösten mukaisesti. Saksan läntisillä miehitysvyöhykkeillä olleet osavaltiot yhdistyivät vuonna 1949 Saksan liittotasavallaksi. Badenin, Württemberg-Badenin ja Württemberg-Hohenzollernin osavaltiot yhdistettiin vuonna 1952 nykyiseksi Baden-Württembergin osavaltioksi. Saarland oli aluksi puoliautonominen ja liittyi vasta vuonna 1957 liittotasavaltaan. Saksan demokraattisen tasavallan alueella olleet viisi osavaltiota korvattiin vuonna 1952 neljällätoista piirillä. Hieman ennen Saksan jälleenyhdistymistä vuonna 1990 Saksan demokraattiseen tasavaltaan muodostettiin uudelleen osavaltiot, jotka sitten yhdistyivät liittotasavaltaan. Tällöin myös Berliinistä muodostettiin yksi liittotasavallan osavaltioista. Sodan jälkeen kaupunki oli ollut virallisesti neljän vallan miehityksessä, mutta käytännössä se oli jakautunut Itä-Berliiniin ja monin tavoin jo epävirallisesti osavaltioksi luokiteltuun Länsi-Berliiniin.
Saksan liittotasavallan osavaltiot lokakuussa 1949
Huhtikuusta 1952 elokuuhun 1955 Baden-Württembergin perustamisen jälkeen
Tammikuusta 1957 lokakuuhun 1990 Saarlandin liittymisen jälkeen
Saksojen yhdistymisen jälkeen
Nykyinen osavaltiojako vuonna 1992 tehtyjen pienten rajamuutosten jälkeen
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saksan osavaltiot Wikimedia Commonsissa
Saksan hallinnolliset alueet
| --- | --- |
Yleisartikkelit:   Saksan osavaltiot (Land)  Saksan hallintopiirit (Regierungsbezirke)  Saksan piirikunnat (Landkreis)  Saksan piirittömät kaupungit (kreisfreie Stadt)  Saksan kunnat (Gemeinde) 
Luettelot alueista:   Luettelo Saksan piirikunnista  Luettelo Saksan piirittömistä kaupungeista  Luettelo Saksan kunnista joista kaupunkeja: Luettelo Saksan kaupungeista 
Euroopan maiden ylimmän tason hallinnollinen jako
Alankomaat
Albania
Andorra
Armenia²
Azerbaidžan¹
Belgia
Bosnia ja Hertsegovina
Bulgaria
Espanja
Georgia¹
Irlanti
Islanti
Italia
Itävalta
Kazakstan¹
Kosovo
Kreikka
Kroatia
Kypros²
Latvia
Liechtenstein
Liettua
Luxemburg
Malta
Moldova
Monaco
Montenegro
Norja
Pohjois-Makedonia
Portugali
Puola
Ranska
Romania
Ruotsi
Saksa
San Marino
Serbia
Slovakia
Slovenia
Suomi
Sveitsi
Tanska
Tšekki
Turkki¹
Ukraina
Unkari
Valko-Venäjä
Venäjä¹
Viro
Yhdistynyt kuningaskunta
¹ Sijaitsee sekä Euroopassa että Aasiassa

² Aasiassa sijaitseva, kulttuurihistoriallisesti eurooppalainen valtio
Saeima

| Saeima |
| --- | --- |
 
Tyyppi
Tyyppi:  yksikamarinen
Johto
Puhemies:  Daiga Mieriņa (ZZS) 20. syyskuuta 2022 alkaen
Kokoonpano
Edustajia:  100
 
Puolueet:  Hallitusryhmät:      JKP (16)       AP! (13)       Kansallinen liittouma (12)       KPV LV (12)       Yhtenäisyys (8) Oppositioryhmät:      Harmonia (22)       ZZS (10)       sitoutumaton (7)
Vaalit
Viimeisimmät vaalit:  1. lokakuuta 2022
Kokouspaikka
 Arkkitehtien Jānis Baumanisin ja Robert Pflugin suunnittelema ritarikunnan rakennus vihittiin käyttöön vuonna 1867.
 Latvian aatelisyhdistyksen talo, Riika
Kotisivut
 http://www.saeima.lv
Saeima on Latvian kansallinen parlamentti. Se on yksikamarinen ja koostuu sadasta jäsenestä, jotka valitaan suhteellisella vaalitavalla neljän vuoden toimikaudeksi. Parlamenttivaaleissa saavat äänestää vaalipäivään mennessä 18 vuotta täyttäneet Latvian kansalaiset. Vaalipiirejä on viisi. Puolueen tai vaaliliiton ehdokaslistan on saatava vähintään viisi prosenttia kaikista annetuista äänistä, jotta sen ehdokas voi tulla valituksi. Saeiman toiminta perustuu Latvian perustuslakiin ja lakiin saeiman menettelysäännöistä. Saeimalla on oikeus hyväksyä lakeja, valtion talousarvio ja Latvian kansainväliset sopimukset, muuttaa perustuslakia sekä valita presidentti, valtion tilintarkastaja ja keskusvaalikomissio. Lakiesityksiä saeimalle voivat tehdä Latvian presidentti, hallitus, saeiman komiteat, vähintään viidestä parlamenttiedustajasta koostuvat ryhmät ja tietyin edellytyksin kymmenesosan koko äänestäjäkunnasta muodostavat kansalaisryhmät. Saeimassa voidaan myös äänestää siitä, erotetaanko presidentti tai nauttiiko Latvian hallitus sen luottamusta. Saeiman päivittäistä toimintaa ohjaa sen omasta keskuudestaan valitsema viisihenkinen puhemiehistö, joka koostuu puhemiehestä, kahdesta varapuhemiehestä, sihteeristä ja varasihteeristä. Parlamentaariset ryhmät saeimassa muodostetaan yleensä samalta ehdokaslistalta valituista jäsenistä.
Parlamenttitalo

Saeima kokoontuu Liiviläisen ritarikunnan eli Kalparitariston käyttöön vuosina 1863–1867 rakennetussa parlamenttitalossa Riiassa. Talon ovat suunnitelleet arkkitehdit Robert Pflug ja Jānis Baumanis. Talon edessä on ritaristoon kuuluneen Wolter von Plettenbergin patsas.
Historia

Latvialaiset suhtautuivat itsenäistymisvaiheessa epäilevästi ajatukseen vahvasta johtajasta, minkä vuoksi valta uskottiin kansan edustajille ja lakiasäätävälle kansalliskokoukselle. Latvian perustuslakia säätävän kansalliskokouksen vaalit järjestettiin 17.-18. huhtikuuta 1920 yleisen ja yhtäläisen äänioikeuden pohjalta. Vaaleihin osallistuivat kaikki puolueet kommunisteja lukuun ottamatta. Perustavan kokouksen paikat, joita oli 152, jakautuivat seuraavasti: Latvian sosiaalidemokraattinen puolue 58, porvarilliset puolueet 77 ja kansallisten vähemmistöjen edustajat 17.
Aloitettuaan toimintansa perustuslakia säätävä kansalliskokous laati Jānis Čaksten johdolla perustuslain ja useita muita lakeja, muiden muassa lain parlamentin eli saeiman valinnasta, sekä toteutti kiireellisen maareformin syyskuussa 1920 ennen perustuslain säätämistä. Äänioikeus annettiin myös naisille, mikä ei tuohon aikaan ollut vielä Euroopassa tavallista. Maareformi mursi baltiansaksalaisen aatelin taloudellisen valta-aseman Latviassa. Perustuslakia säätävän kansalliskokouksen toiminta päättyi 7. marraskuuta 1922, ja lainsäädäntöelimenä jatkoi 7.-8. lokakuuta 1922 järjestetyissä parlamenttivaaleissa valittu saeima. Saeima oli 100-jäseninen ja sen toimikausi 3-vuotinen. Saeima valitsi Latvian presidentin, jolla oli lykkäävä veto-oikeus saeiman päätöksiin ja oikeus myös hajottaa saeima.
Parlamentarismin kaudella Latviassa oli monipuoluejärjestelmä sillä poikkeuksella, että kommunistien toiminta oli kielletty. Puolueryhmittymiä oli kolme: vasemmalla sosialistit, oikealla maaseudun puolue ja keskellä useita pienempiä puolueita. Kommunistit pystyivät osallistumaan parlamenttivaaleihin peitejärjestöjen kautta, ja vähemmistökansallisuuksilla oli omia puolueita. Tasavallan alkuvuosina sosialistit oli suurin puolue, mutta myöhemmin maanviljelijöiden puolueet muodostivat suurimman ryhmittymän. Keskustan puolueet olivat usein mukana hallituksessa, koska niitä tarvittiin hallituskoalition aikaansaamisessa. Sosialistit eivät ideologisista syistä olleet halukkaita tekemään yhteistyötä porvarillisten puolueiden kanssa. Parlamentarismin kausi kesti Latviassa vuoteen 1934 asti. Maaliskuussa 1934 pääministerinä aloittanut Kārlis Ulmanis julisti 16. toukokuuta maahan poikkeustilan ja lakkautti saeiman. Pääministeri perusteli poikkeustilaa ääriainesten uhkan torjumisella. Saeiman sosialistinen puhemies Pauls Kalninš oli pidätettyjen vasemmistolaisten joukossa. Saeiman tehtävät siirtyivät Latvian hallitukselle.
Neuvostomiehityksen vuosina, kesäkuusta 1940 heinäkuuhun 1941 ja syksystä 1944 vuoteen 1993, Latvian parlamenttina toimi Latvian korkein neuvosto. Ainoa sallittu puolue oli kommunistinen puolue.
Uuden itsenäisyyden aika

Seuraavat saeiman vaalit järjestettiin 5.-6. kesäkuuta 1993 uuden, saeiman valinnasta 20. lokakuuta 1992 säädetyn, lain perusteella. Heinäkuussa 1993 vuoden 1922 perustuslaki palautettiin voimaan, ja sitä modernisoitiin ja täydennettiin. Saeiman vaaleissa otettiin käyttöön suhteellinen vaalitapa ja vaalilistat. Uusi puoluejärjestelmä oli epävakaa. Ennen vuotta 2006 saeiman vaaleissa voitti aina uusi tulokaspuolue, joka oli perustettu vasta edellisten vaalien jälkeen.
Latvian uuden itsenäisyyden ajan yhdeksäs saeima valittiin vuonna 2006. Sen suurimmaksi puolueeksi tuli Kansanpuolue, jolla oli 23 paikkaa 100:sta. Vaalit on tämän jälkeen järjestetty vuonna 2010 ja ennenaikaisesti 2011 kansanäänestyksen päätettyä silloisen presidentin Valdis Zatlersin ehdotuksen mukaan parlamentin hajottamisesta korruptioepäilyjen takia.
Vuonna 2014 valitun kahdennentoista saeiman suurimmaksi puolueeksi nousi venäläismielinen Harmonia (latv. Saskaņa, ven. согласия, soglasija, 24 paikkaa) ja toiseksi Yhtenäisyys (latv. Vienotība, 23 paikkaa).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saeima Wikimedia Commonsissa
| n k  Euroopan parlamentit |
| --- | --- |
Itsenäiset valtiot:  Alankomaat  Albania  Andorra  Armenia  Azerbaidžan  Belgia  Bosnia ja Hertsegovina  Bulgaria  Espanja  Georgia  Irlanti  Islanti  Italia  Itävalta  Kazakstan  Kreikka  Kroatia  Kypros  Latvia  Liechtenstein  Liettua  Luxemburg  Malta  Moldova  Monaco  Montenegro  Norja  Pohjois-Makedonia  Portugali  Puola  Ranska  Romania  Ruotsi  San Marino  Saksa  Serbia  Slovakia  Slovenia  Suomi  Sveitsi  Tanska  Tšekki  Turkki  Ukraina  Unkari  Valko-Venäjä  Vatikaani  Venäjä  Viro  Yhdistynyt kuningaskunta 
Rajallisesti tunnustetut valtiot:  Abhasia  Artsakh  Etelä-Ossetia  Kosovo  Transnistria  Pohjois-Kypros 
Itsehallintoalueet ja muut yhteisöt:  Ahvenanmaa  Bosnia ja Hertsegovinan federaatio  Färsaaret  Gibraltar  Guernsey  Huippuvuoret  Serbitasavalta  Mansaari  Jersey 
Muut yhteisöt:  Euroopan parlamentti
Nippon Professional Baseball

| Nippon Professional Baseball |
| --- | --- |

Laji:  baseball
Maa(t):  Japani
Perustettu:  1950
Joukkueita:  12
Hallitseva mestari:  Saitama Seibu Lions
Sivusto:  Npb.jp
Hanshin Kōshien -stadion vuonna 2007.
Nippon Professional Baseball (日本野球機構, Nippon Yakyū Kikō) tai NPB on Japanin ylin baseball-sarja. Japanissa sitä kutsutaan usein nimellä Puro Yakyū (jap. プロ野球), mikä tarkoittaa ammattilaisbaseballia. Japanin ulkopuolella sarjaan viitataan usein kutsumalla sitä japanin baseballiksi. Sarjan juuret juontavat aina Suur-Japanin Tokion baseball clubin (jap. 大日本東京野球倶楽部, Dai-nippon Tōkyō Yakyū Kurabu) perustamiseen vuonna 1934 ja alkuperäiseen Japanin baseball liigaan. NPB muodostettiin, kun alkuperäistä liigaa uudelleenjärjestettiin vuonna 1950.
NPB:n riveistä on siirtynyt useita baseball-pelaajia Major League Baseballiin, Pohjois-Amerikkaan. Näitä pelaajia ovat muun muassa Hideo Nomo, Kazuhiro Sasaki, Ichirō Suzuki, Tadahito Iguchi, Kenji Jōjima, Hideki Matsui, Sō Taguchi, Hideki Irabu, Yu Darvish ja Daisuke Matsuzaka
Kun Boston Red Sox osti Daisuke Matsuzakan vuonna 2006, tuli hänen siirrostaan kallein tähän asti Aasiasta Amerikkaan siirtynyt pelaaja. Vaikka siirron hinta on salaista tietoa, useat lähteet kuitenkin mainitsevat Matsuzakan saaneen 52 miljoonaa dollaria kuuden vuoden sopimuksesta, jonka lisäksi Red Sox maksoi 51,1 miljoonaa dollaria Matsuzakan edelliselle joukkueelle, Seibu Lionsille, hänen vapauttamisestaan.
Liigan rakenne

Nippon Professional Baseball koostuu kahdesta sarjasta, Central Leaguesta ja Pacific Leaguesta. Lisänä on kaksi alemman tason sarjaa, Eastern League ja Western League, jotka pelaavat lyhyempää kautta.
Pelikausi alkaa maaliskuun lopussa tai huhtikuun alussa ja kaksi tai kolme All Stars-peliä pelataan heinäkuussa. Viime vuosina molemmissa sarjoissa on pelattu 130, 135 tai 140 normaaliottelua kaudessa, jonka lisäksi parhaat joukkueet molemmista sarjoista ottavat osaa Japan Seriesiin.
Liigan rakenne > Erot ja yhtenäisyydet Major League Baseballiin

Pacific Leaguen pelisäännöt ovat hyvin samanlaisia American Leaguen kanssa; molemmissa käytetään designated hitter -sääntöä. Sen sijaan Central League ei käytä tätä sääntöä. Toisin kuin pohjoisamerikkalaisessa baseballissa NPB:n pelit voivat päättyä tasapeliin. Jos peli on tasan yhdeksän vuoroparin jälkeen, voidaan pelata maksimissaan kolme ylimääräistä vuoroparia. Jos peli on kolmen ylimääräisen vuoroparin jälkeen yhä ilman voittajaa, julistetaan peli tasapeliksi. Yleisenä erona MLB:hen peli NPB:ssa on yleisellä tasolla vähemmän aggressiivista, pelissä tapahtuu vähemmän juoksuja, pallo on hieman pienempi ja kovempi.
Toisin kuin MLB:ssä japanilaiset baseball-joukkueet kantavat usein suurimman sponsorin tai omistavan yrityksen nimeä osana nimeään niiden kotikaupungin tai alueen sijaan. Tämä johtuu siitä, ettei franchisingilla ole niin suurta alueellista sidosta kuin MLB:ssä. Aikaisemmin joukkueet keskittyivätkin pääasiassa suuriin kaupunkeihin, kuten Tokioon, Nagoyaan, Osakaan ja Fukuokaan. Nykyään tapana on sisällyttää myös kotikaupungin nimi osaksi omistajan lisäksi, mutta useimmat mediat käyttävät yhä pelkkiä sponsorinimiä.
Joukkueet

Giants
Dragons
Swallows
Buffaloes
BayStars
Hawks
Marines
Fighters
Eagles
Tigers
Lions
Carp
| Joukkue> Central League | Kaupunki> Central League | Stadion> Central League | Kapasiteetti> Central League | Perustettu> Central League | Liittyi> Central League |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Chunichi Dragons | Nagoya | Nagoya Dome | 40 500 | 1937 | 1950 |
| Hanshin Tigers | Nishinomiya | Hanshin Kōshien -stadion | 47 757 | 1935 | 1950 |
| Hiroshima Toyo Carp | Hiroshima | MAZDA Zoom-Zoom -stadion | 32 000 | 1950 | 1950 |
| Tokyo Yakult Swallows | Shinjuku | Meiji Jingu -stadion | 37 933 | 1950 | 1950 |
| Yokohama DeNA BayStars | Jokohama | Jokohama-stadion | 30 000 | 1950 | 1950 |
| Yomiuri Giants | Bunkyō | Tokyo Dome | 46 000 | 1934 | 1950 |
Pacific League
| Chiba Lotte Marines | Chiba | ZOZO Marine -stadion | 30 000 | 1950 | 1950 |
| Fukuoka SoftBank Hawks | Fukuoka | Fukuoka Dome | 38 561 | 1938 | 1950 |
| Hokkaido Nippon-Ham Fighters | Sapporo | Sapporo Dome | 40 476 | 1946 | 1950 |
| Orix Buffaloes | Osaka ja Kōbe | Osaka Dome ja Hotto Motto Stadium Kobe | 36 477 ja 35 000 | 1936 | 1950 |
| Saitama Seibu Lions | Tokorozawa | MetLife Dome | 33 921 | 1950 | 1950 |
| Tohoku Rakuten Golden Eagles | Sendai | Rakuten Mobile Park Miyagi | 30 508 | 2005 | 2005 |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Japan Baseball Hall of Fame ja museo (englanniksi)
Japanilaisen baseballin tietopankki The Baseball Gurussa (englanniksi)
Luettelo pelaajista Japanese Baseballissa (englanniksi)
NPB:n viralliset kotisivut (japaniksi)
Japan Baseball Daily (englanniksi)
Ammattilaisbaseballin liigat
| --- | --- |
Major Leagues: 
Nykyiset: USA & Kanada: Major League Baseball: American League · National League  Japani: Nippon Professional Baseball: Central League · Pacific League Etelä-Korea: KBO League Taiwan: Chinese Professional Baseball League
Lopetetut: National Association · American Association · Union Association · Players League · Federal League · Negro League Baseball · All-American Girls Professional Baseball League · Nippon Baseball League · Taiwan Major League · China Baseball Association · Australian Baseball League · Continental League · Cuban League · National Association of Base Ball Players · International Baseball League of Australia
Minor Leagues: 
Triple-A: International League · Pacific Coast League · Mexican League (Meksiko)
Double-A: Eastern League · Southern League · Texas League
Class-A Advanced: California League · Carolina League · Florida State League
Class-A: Midwest League · South Atlantic League
Class-A lyhyt kausi: New York - Penn League · Northwest League
Aloittelija-liigat: Appalachian League · Arizona League · Dominican Summer League · Gulf Coast League · Pioneer Baseball League · Venezuelan Summer League
Independent League Baseball: 
Nykyiset: American Association · Atlantic League · Can-Am League · Continental Baseball League · Frontier League · Golden Baseball League · New York State League · Northern League · South Coast League · United League Baseball
Lopetetut: All-American Association · Canadian Baseball League · Central Baseball League · Golden State League · Great Central League · Heartland League · Southeastern League · Western Baseball League
Muita liigoja: 
Japani: Western League · Eastern League
Talvi-liigat: Itsenäiset: Arizona · Dominikaaninen tasavalta · Meksiko · Puerto Rico · Texas  Sisarliigat: Arizona · Havaiji · Venezuela
Kansainväliset liigat: Honkbal Hoofdklasse (Hollanti) · Serie A1 (Italia) · China Baseball League (Kiina) · Israel Baseball League (Israeli) · Shikoku Island League (Japani) · Bundesliga (Saksa) · División de Honor de Beisbol (Espanja) · Kansai Big Six Baseball League (Japani) · Tohto University Baseball League (Japani) · Tokyo Big 6 Baseball League (Japani) ·  Elitserien (Ruotsi) · Baseball Philippines (Filippiinit) · Baseballin SM-sarja (Suomi)
Seibu Dome (vuonna 2007).
Itä–Länsi-ottelu 2021

| Tiedot |
| --- | --- | --- |
Päivämäärä: 6. – 7.8. 2021
Kaupunki: Pori, Suomi
Kenttä: Erku-Areena
Järjestäjä: Porin Pesäkarhut
Tulokset
Miehet: 1–0 Itä
Naiset: 0–2 Länsi
Vuoden 2021 Itä–Länsi-ottelu oli järjestyksessään miesten 86:s ja naisten 59:s pesäpallon vuotuinen arvo-ottelutapahtuma. Se pelattiin Porin Erku-Areenalla 6.–7. elokuuta 2021. Alun perin ottelut oli määrä pelata Porissa jo kesällä 2020, mutta tapahtumaa siirrettiin vuodella koronaviruspandemian vuoksi. Tapahtuma siirrettiin samasta syystä myöhemmin vielä heinäkuulta 2021 elokuulle 2021.