Afanasi Fet
Suku ja koulutus

Afanasi Fetin isä oli ilmeisesti saksalainen Johann Peter Karl Wilhelm Föth (1789-1826), Darmstadtin kaupungin tuomioistuimen arvioija, joka oli Johann Föthin ja Sibyl Milensin poika. Afanasin äiti Charlotte Elisabet Becker (1798-1844) oli Darmstadtin ylikomissaari, majatalonpitäjä Karl-Wilhelm Beckerin (1766-1826) ja hänen vaimonsa Henriette Gagernin tytär. Hän lähti muutamaa kuukautta ennen pojan syntymää kivennäisvesiparantolassa lomailleen tilanomistajan Afanasi Neofitovitš Šenšinin (1775-1854) mukaan. Venäläisten lähteitten mukaan he menivät naimisiin, hyvissä ajoin ennen lapsen syntymää 11 kuukautta myöhemmin, luterilaisen menoin vuonna 1819 Darmstadtissa, mutta vasta pojan syntymän jälkeen liitto virallistettiin ortodoksisessa vihkimyksessä.
Šenšinin vanha aatelissuku omisti puolet Mtsenskin alueen maista. Kastajaisissa lapsi merkittiin Šenšinin pojaksi, mutta vuonna 1834 hengellinen konsistori (ven. духовная консистория) peruutti kastekirjan ja hän menetti sukunimensä ja aatelisoikeutensa. Šenšin ilmoitti asiasta kirjeessä Afanasille, kun tämä oli koulussa Võrussa.
Afanasilla oli sisar Caroline Charlotte Georgina Ernestina Feth (1819-1877) äidin edellisestä liitosta, jonka Charlotte Becker oli joutunut jättämään vuoden ikäisenä Saksaan. Heidän isänsä meni vuonna 1824 naimisiin Carolinan kotiopettajattaren kanssa. Äitinsä seuraavasta avioliitosta hänellä oli neljä aikuisikään elänyttä sisarusta: Ljubov Afanasievna Šenšina, naim. Šenšina (1824-?), naimisissa kaukaisen sukulaisensa Aleksandr Nikititš Šenšinin (1819-1872) kanssa; Vasili Afanasjevitš Šenšin (182 -1859), Orjolin maanomistaja; Nadežda Afanasievna Borisova (1832-1869) ja Pjotr ​​Afanasjevitš Šenšin (1834-1875), meni syksyllä 1875 Serbiaan vapaaehtoiseksi Serbian ja Turkin sotaan, mutta palasi pian Vorobjovkaan ja lähti lyhyen ajan kuluttua Amerikkaan.
Vuosina 1834–1837 Fet opiskeli saksalaisessa sisäoppilaitoksessa Võrussa, vuoden 1837 jälkeen Mihail Pogodinin sisäoppilaitoksessa Moskovassa ja vuonna 1838 Moskovan yliopiston filosofisen tiedekunnan kirjallisuuden osastossa, josta hän valmistui vuonna 1844. Hän sai vaikutteita Goethelta, Heinelta ja Nikolai Jazukovilta ja tutustui runoilija Apollon Grigorieviin, jonka luona hän myös asui.
Syksyllä 1848 Fet rakastui 20-vuotiaaseen Maria Lazitšiin, hyvinkoulutettuun ja älykkääseen tyttöön, joka myös rakasti häntä. Koska Fet ei nähnyt mitään mahdollisuutta mennä naimisiin köyhän Hersonin maanomistajan rahattoman tyttären kanssa, hän hylkäsi hänet. Vuonna 1851 Maria kuoli sytytettyään pukunsa tuleen. Maria kuoli palovammoihinsa neljä päivää myöhemmin, hänen viimeisten sanojensa väitettiin olevan: "Älä syytä häntä tästä". Valtava katumuksen tunne kiusasi Fetiä koko hänen loppuelämänsä. Tämä tapaus ja Marian kuva tuotiin usein esiin hänen myöhemmissä säkeissään.
Saadakseen aatelisoikeutensa takaisin Fet meni vuonna 1845 armeijan palvelukseen. Hän oli aliupseerina Hersonin kuvernementissa, vuonna 1853 Olhavan lähellä ja Krimin sodan aikana Viron rannikolla. Fet jätti armeijan vuonna 1856 ja meni vuonna 1857 naimisiin kirjallisuuskriitikko Vasili Botkinin sisaren, rikkaan teekauppiaan tyttären Maria Petrovna Botkinan (1828-1894) kanssa. Avioliitto oli lapseton.
Vuonna 1860 hän hankki Stepanovkan maatilan Mtsenskin kihlakunnasta, jossa hän sittemmin toimi maanviljelijänä ja rauhantuomarina. Hän myös vaurastui maatilan avulla. Vuonna 1873 runoilija sai takaisin Šenšin-sukunimen ja perinnölliset aatelisoikeutensa, mutta koki asian elämäänsä suuresti vaikuttaneena nöyryytyksenä. Lehtikirjoittelunsa vuoksi hän tuli tunnetuksi maanomistajien etujen puolustajana ja poliittisena taantumuksellisena.