stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hércules CF
Aiheesta muualla

Hércules Club de Fútbolin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
Segunda División B 2019–2020
| --- | --- |
Lohko 1:   At. Baleares  Atlético B  Celta B  Coruxo  Getafe B  Ibiza  Internacional  Langreo  Las Palmas B  Las Rozas  Marino  Melilla  Oviedo B  Peña Deportiva  Pontevedra  Racing Ferrol  Rayo Majadahonda  Real Madrid B  SS Reyes  Sporting B 
Lohko 2:   Alavés B  Amorebieta  Arenas  Barakaldo  Bilbao Athletic  Burgos  Calahorra  Cultural Leonesa  Guijuelo  Haro  Izarra  Leioa  Osasuna B  Real Sociedad B  Real Unión  Salamanca CF  Tudelano  UD Logroñés  Unionistas  Valladolid B 
Lohko 3:   Andorra  Badalona  Barcelona B  Castellón  Cornellà  Ebro  Ejea  Espanyol B  Gimnàstic  Hércules  La Nucía  Levante B  Llagostera  Lleida Esportiu  Olot  Orihuela  Prat  Sabadell  Valencia Mestalla  Villarreal B 
Lohko 4:   Algeciras  Atlético Sanluqueño  Badajoz  Cádiz B  Cartagena  Córdoba  Don Benito  Linense  Marbella  Mérida  Murcia  Recreativo  Recreativo Granada  San Fernando  Sevilla B  Talavera  UCAM Murcia  Villarrobledo  Villanovense  Yeclano 
Joukkueen viralliset pelipaidat kaudelle 2010–2011.
Jaan Tõnisson ja Viron itsenäisyys

| Jaan Tõnisson ja Viron itsenäisyys |
| --- | --- |

Kirjailija:  Erkki Tuomioja
Kansitaiteilija:  Mika Kettunen
Kieli:  suomi
Genre:  elämäkerta
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2010
Ulkoasu:  sid.
Sivumäärä:  352
ISBN:  978-951-31-5731-9
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Jaan Tõnisson ja Viron itsenäisyys on Erkki Tuomiojan kirjoittama virolaisen toimittajan ja valtiomiehen Jaan Tõnissonin elämäkerta. Teoksen on julkaissut Tammi vuonna 2010. Tuomioja limittää teoksessa Tõnissonin vaiheisiin ja Viron poliittisen historiaan samalta ajalta Suomen tapahtumia ja poliittisia ratkaisuja.
Tõnisson ja Konstantin Päts olivat maailmansotien välisen ajan Viron itsenäisyyden suuria hahmoja. Vasemmistoradikaalista Pätsistä tuli diktaattori, oikeistolaisesta Tõnissonista liberaalin opposition johtaja. Kirjassa kuvataan näiden voimahahmojen välistä jännitettä.
Tuomiojan teos on ensimmäinen Tõnissonista kirjoitettu elämäkerta. Tuomioja oli Tieto-Finlandialla palkitussa teoksessaan Häivähdys punaista kertonut Tõnissonin olleen Hella Wuolijoen elämässä hyvin tärkeä ihminen, jonka kanssa Wuolijoella syntyi elinikäinen ystävyys. Viron historiasta myös kirjoittaneen Martti Turtolan mukaan hänet ja Tuomioja on kirjoittelunsa vuoksi Virossa leimattu KGB:n agenteiksi, samaan tapaan kuin aikoinaan torjuttiin Suomen historian vaikeista vaiheista ensimmäisinä kirjoittaneet ulkomaiset historioitsijat, kuten Anthony F. Upton.
Teos on käännetty myös viroksi ja ilmestynyt Virossa helmikuussa 2011 nimellä Jaan Tõnisson ja Eesti iseseisvus.
Aiheesta muualla

Teos Tammen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Tuomiojan haastattelu Tõnissonista Viron televisiossa (Arkistoitu – Internet Archive)
Jelena Voinova

| Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten yleisurheilu.Sisäratojen EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten yleisurheilu.Sisäratojen EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten yleisurheilu.Sisäratojen EM-kilpailut  | Maa:   Venäjä> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Torino 2009 | 4×400 m |  |
Jelena Voinova (s. 10. maaliskuuta 1985) on venäläinen 400 metrin juoksija.
Torinon sisäratojen EM-kilpailuissa 2009 hän voitti kultaa 4 × 400 metrin viestissä yhdessä Natalja Antjuhin, Darja Safonovan ja Antonina Krivošapkan kanssa.
Hänen ulkoratojen ennätyksensä on 51,74, jonka hän juoksi 8. heinäkuuta 2006 Kazanissa. Sisäradoilla hänen paras aikansa on 14. helmikuuta 2009 Moskovassa juostu 52,37. Sisäradoilla hän on myös juossut 800 metriä aikaan 2.04,84 (4. helmikuuta 2006 Moskovassa).
Jason Lee

| Jason Lee |
| --- | --- |
 Jason Lee vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. huhtikuuta 1970 (ikä 54) Orangen piirikunta, Kalifornia, Yhdysvallat
Näyttelijä
Aktiivisena:  1989–
Merkittävät roolit:  Earl (Kovan onnen kundi) Melkein julkkis
Aiheesta muualla
www.jasonleefilm.com
IMDb 
Elonet
Jason Michael Lee (s. 25. huhtikuuta 1970 Orange, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja entinen ammattilaisskeittaaja eli rullalautailija. Lee näytteli televisiosarjassa Kovan onnen kundi (2005–2009)   pääosan. Huomattava rooli hänellä oli elokuvan puolella Melkein julkkiksen rock-laulajan roolissa. Hän näytteli myös yhtä pääosista Tom Cruisen kanssa elokuvassa Vanilla Sky.
Skeittaajana Lee kilpaili 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa erittäin menestyksekkäästi. Hän on osaomistaja rullalauta-yhtiö Stereo Skateboardsissa, jota hän on ollut perustamassa. Yhtiö muun muassa tukee rullalautaurheilua.
Yksityiselämä

Jason Lee oli naimisissa Carmen Llywelynin kanssa vuosina 1995–2001, minkä jälkeen hän seurusteli näyttelijä Beth Riesgrafin kanssa 2001–2007. Lee on ollut naimisissa Ceren Alkaçin kanssa vuodesta 2008. Lee on  kolmen lapsen isä.
Jason Lee keräilee taidetta. Lee on entisen vaimonsa mukaan skientologi.
Filmografia

| --- | --- |
 Video Days (1991)  Mi Vida Loca (1993)  Häiriköt (Mallrats, 1995)  Drawing Flies (1996)  Perversions of Science (1997)  Amyn jäljillä (Chasing Amy, 1997)  Mediasota (Weapons of Mass Distraction, 1997)  A Better Place (1997)  Hupsu lemmenleikki (Kissing a Fool, 1998)  Rakkautta ranskalaisessa keittiössä (Cuisine américaine, 1998)  Valtion vihollinen (Enemy of the State, 1998)  Dogma (1999)  Mumford – tuulesta temmattu tohtori (Mumford, 1999)  Melkein julkkis (Almost Famous, 2000)  Sydäntenmurskaajat (Heartbreakers, 2001)  Jay and Silent Bob Strike Back (2001)  Vanilla Sky (2001)  Big Trouble (2002)  Harvardin varkaat (Stealing Harvard, 2002)  Miehen mieli (A Guy Thing, 2003)  Unensieppaaja (Dreamcatcher, 2003)  I Love Your Work (2003) :  Tyttö tuollainen (Jersey Girl, 2004)  Sonic Youth Video Dose (2004)  Ihmeperhe (The Incredibles, 2004)  The Ballad of Jack and Rose (2005)  Drop Dead Sexy (2005)  Jack-Jack Attack (2005)  Kovan onnen kundi (2005–2009)  Monsteritalo (Monster House, 2006)  Tiskirotat 2 (Clerks II, 2006)  Alakynsi (Underdog, 2007)  Alvin ja pikkuoravat (Alvin and the Chipmunks, 2007)  The Other Side (2007)  Red State (2007)  Alvin ja pikkuoravat 2 (Alvin and the Chipmunks 2, 2009)  Alvin ja pikkuoravat 3 (Alvin and the Chipmunks 3, 2011)  Columbus Circle (2011)  Behaving Badly (2014)  Alvin ja pikkuoravat: Reissussa, (Alvin and the Chipmunks: The Road Chip,  2015)  Growing Up Smith (2017)  Jay and Silent Bob Reboot (2019)  We Bare Bears: The Movie (2020)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jason Lee Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jason Lee Elonetissä.
It Takes a Nation of Millions to Hold Us Back

| It Takes a Nation of Millions to Hold Us Back Public Enemy |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1987 Greene Street Recording ja Chung King House of Metal, New York City Sabella Recording, Roslyn, New York Spectrum City Studios, Hempstead
 Julkaistu: 5. helmikuuta 1988
 Tuottaja(t): Hank Shocklee ja Carl Ryder (The Bomb Squad)
 Tyylilaji: Hip hop
 Kesto: 57.51
 Levy-yhtiö: Def Jam/Columbia/CBS Records CK 44303
Public Enemyn muut julkaisut
| Yo! Bum Rush the Show 1987 | It Takes a Nation of Millions to Hold Us Back 1988 | Fear of a Black Planet 1990 |
It Takes a Nation of Millions to Hold Us Back on vuonna 1988 ilmestynyt Public Enemyn toinen studioalbumi. Levyltä julkaistiin neljä singleä. Albumi on saanut julkaisustaan lähtien ylistäviä arvosteluja, ja sitä pidetään yleisesti yhtenä rapmusiikin suurimmista klassikoista.
Kappaleet

Countdown To Armageddon - 1:40
Bring The Noise - 3:46
Don’t Believe The Hype - 5:19
Cold Lampin’ With Flavor - 4:17
Terminator X To The Edge Of Panic - 4:31
Mind Terrorist - 1:21
Louder Than A Bomb - 3:37
Caught, Can We Get a Witness? – 4:53
Show ’Em Whatcha Got – 1:56
She Watch Channel Zero?! – 3:49
Night of the Living Baseheads – 3:14
Black Steel in the Hour of Chaos – 6:23
Security of the First World – 1:20
Rebel Without a Pause – 5:02
Prophets of Rage - 3:18
Party for Your Right to Fight – 3:24
Singlet

”Bring the Noise” (1988)
”Don’t Believe the Hype” (1988)
”Night of the Living Baseheads” (1988)
”Black Steel in the Hour of Chaos” (1988)
Jelena Vujičić

Jelena Vujičić (s. 24. tammikuuta 2001) on montenegrolainen alppihiihtäjä. Hänen seuransa on Savin Kuk 2017.
Vujičić osallistui vuoden 2018 talviolympialaisiin. Hän sijoittui suurpujottelussa 58:nneksi ja keskeytti pujottelussa.
Horkýže Slíže

| Horkýže Slíže |
| --- | --- |
 Horkýže Slíže vuonna 2008
Tiedot
Toiminnassa:  1992–
Tyylilaji:  punk rock rock 
Kotipaikka:   Nitra, Slovakia
Laulukieli:  slovakki
Jäsenet:  Peter Hrivňák, laulu                        Mário Sabo, kitara, taustalaulu                        Juraj Štefánik, kitara, taustalaulu                        Marek Viršík, rummut, taustalaulu                        Veronika Smetanová, basso  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Horkýže Slíže on slovakialainen rockyhtye. Se perustettiin vuonna 1992 Nitrassa. Se on yksi kotimaansa suosituimmista populäärimusiikkia esittävistä yhtyeistä.
Historia

Horkýže Slížen perustivat Peter Hrivňák, Mário Sabo ja Martin Košovan länsi-slovakialaisessa Nitran kaupungissa vuonna 1992. Ensimmäiset vuotensa he harjoittelivat paikallisessa uimahallissa ja soittivat keikkoja kulttuuritalo Ivánkassa. Yhtye julkaisi ensimmäisen debyyttialbuminsa Prvý Slíž vuonna 1992 omakustanteena. Sitä painettiin vain kuusisataa kappaletta.
Juraj Štefánik liittyi yhtyeen toiseksi kitaristiksi helmikuussa 1995. Samoihin aikoihin Horkýže Slíže solmi kolmen levyn mittaisen levytyssopimuksen BMG Ariola -levy-yhtiön kanssa.  Seuraavana vuonna julkaistiin heidän virallinen debyyttialbuminsa V drom oného. Seuraavana vuonna julkaistiin sen seuraaja Vo Štvorici Po Opici. Levytyssopimuksen viimeinen albumi julkaistiin vuonna 2000.
Vuosituhannen vaihteessa yhtye vaihtoi levy-yhtiötään ja jatkoi albumien julkaisua. Tähän aikaan Horkýže Slíže suosio alkoi kasvaa myös Slovakian länsinaapurissa Tšekissä. Vuonna 2004 tehtystä kiertueesta tšekkiyhtye Divokej Billin kanssa Horkýže Slíže alkoi saada yhä enenmmän keikkakutsuja ulkomaille. Vuonna 2006 yhtye esiintyi Irlannissa ja Yhdysvalloissa.
Nykyään Horkýže Slíže keikkailee aktiivisesti eriyisesti Slovakiassa ja Tšekissä. Yhtye on julkaissut yhteensä 12 studioalbumia joista viimeisin, Alibaba A 40 Krátkych Songov 2 on vuodelta 2021.
Tyyli

Pääosa Horkýže Slížen tuotannosta on tyyliltään joko punkkia tai rockia. Se on kuitenkin julkaissut hyvin monenlaisia kappaleita aina iloisesta skasta raskaaseen metallimusiikkiin. Yhtyeen laulujen sanoitukset ovat usein humoristisia ja pardoisia.
Jäsenet > Nykyiset jäsenet

Peter Hrivňák (Kuko) - basso (1992-2018), laulu (1992–)
Mário Sabo (Sabotér) - kitara, taustalaulu (1992–)
Juraj Štefánik (Štefko) - kitara, taustalaulu (1995–)
Marek Viršík (Vandel) - rummut, taustalaulu  (2002–)
Veronika Smetanová - basso (2018-)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Martin Košovan (Košo) - rummut, taustalaulu (1992–2002)
Martin Žiak - basso
Noro Ivančík - basso
Diskografia > Studio albumit

V Rámci Oného (1997)
Vo Štvorici Po Opici (1998)
Ja Chaču Tebja (2000)
Festival Chorobná 2001 (2001)
Kýže Sliz (2002)
Alibaba A 40 Krátkych Songov (2003)
Ritero Xaperle Bax (2004)
Ukáž Tú Tvoju ZOO (2007)
54 Dole Hlavou (2009)
St. Mary Huana Ganja (2012)
Pustite Karola (2017)
Alibaba A 40 Krátkych Songov 2 (2021)
Diskografia > Kokoelmat

Best Uff (2001)
V Dobrej Viere 2001–2011 (2011)
Platinum Collection (2013)
Diskografia > Live albumit

Živák (CD/DVD) (2005)
Diskografia > Demot

Prvý Slíž (CS 1994), (CD uudelleenjulkaisu 2018)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Horkýže Slíže Wikimedia Commonsissa
Horkýže Slížen laulaja Peter Hrivňák Litvínovissa vuonna 2017.
Jason muuttaa taivaaseen

Jason muuttaa taivaaseen on suomalainen rockyhtye. Johanna Kustannus julkaisi yhtyeen debyyttialbumin Sopivaa hintaa 28. maaliskuuta 2007.
Jason muuttaa taivaaseen perustettiin Helsingin Kalliossa syksyllä 2002.
Jäsenet

Joska Lakopoulos – laulu
Valtteri Bruun – kitara
Mika Kivi – kitara
Artturi Mehto – koskettimet
Antti Kivimäki – basso
Ville Väätäinen – rummut
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Jerry Zucker

Jerry Zucker vuonna 2006.
Jerry Zucker (s. 11. maaliskuuta 1950, Milwaukee, Wisconsin, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvatuottaja ja -ohjaaja. Hän on ZAZ-kolmikon (David Zucker, Jim Abrahams, Jerry Zucker) nuorin jäsen. Yhdessä he ovat luoneet useita 1980- ja 1990-luvun klassikkokomedioita. Muun muassa Hei, me lennetään! ja Mies ja alaston ase ovat heidän luomuksiaan.
1990-luvun alussa kolmikko lähti soolourille. Jerry Zucker ohjasi ensimmäisenä elokuvan Näkymätön rakkaus (1990), jota hänen veljensä David Zucker parodioi elokuvassaan Mies ja alaston ase 2½. Parodioitu tai ei, mutta Näkymätön rakkaus oli vuoden suurimpia menestyksiä: maailmanlaajuiset lipputulot yli 500 miljoonaa dollaria. Zuckerin tulevaisuus ohjaajana oli turvattu, mutta hän päätti pitää taukoa, ja seuraava ohjaus valmistui vasta vuonna 1995, kun Lancelot – ensimmäinen ritari sai ensi-iltansa tähtinään Sean Connery ja Richard Gere. Tällä kertaa Zuckerin ohjaustyö karahti kiville. Vasta vuonna 2001 hän teki seuraavan ohjauksensa, komedian Rottaralli.
Jerry Zucker on naimisissa tuottaja Janet Zuckerin kanssa.
Aiheesta muualla

Jerry Zucker Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jari Törmänen

Jari Törmänen (s. 18. tammikuuta 1982) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa tällä hetkellä Superpesiksessä pelaavia Pattijoen Urheilijoita. Hän on edustanut Pattijokea koko pääsarjauransa aikana, vuodesta 2001 lähtien. Törmänen on joukkueensa kapteeni.
Törmänen on voittanut urallaan kerran Suomen mestaruuden, jonka lisäksi hänellä on tilillään kaksi SM-hopeaa ja yksi pronssi.
Kaudesta 2013 alkaen Törmänen on toiminut Pattijoen joukkueen pelinjohtajana.
Saavutukset > Pelaajana

1 SM-kulta: 2008
2 SM-hopeaa: 2002, 2006
2 SM-pronssia: 2011, 2012
Jean-Bosco Ntep

Jean-Bosco Ntep (s. 3. huhtikuuta 1951) on kamerunilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 25. maaliskuuta 1979 ja nimitettiin Esékan hiippakunnan piispaksi 22. maaliskuuta 1993. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Christian Wiyghan Tumi, jota avustivat Santos Abril y Castelló ja André Wouking.
Ntep nimitettiin 15. lokakuuta 2004 Edéan piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 4. joulukuuta.
Jari Turunen

| Jari Turunen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. helmikuuta 1961 Kerimäki
Kuollut: 9. toukokuuta 2023 (62 vuotta) Joensuu
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  fysiikan professori, akatemiaprofessori (2005–2010)
Koulutus ja ura
Instituutti:  Itä-Suomen yliopisto (Joensuun yliopisto)
Aiheesta muualla
Kotisivu
Jari Turunen (25. helmikuuta 1961 Kerimäki – 9. toukokuuta 2023 Joensuu) oli suomalainen fyysikko. Hän oli fysiikan professori Itä-Suomen yliopiston Joensuun toimipisteessä (aiempi Joensuun yliopisto). Hän oli akatemiaprofessori kaudella 2005–2010.
Jari Turunen suoritti perustutkintonsa 1980-luvulla ja valmistui tekniikan tohtoriksi Teknillisestä korkeakoulusta (nyk. Aalto-yliopisto) osittain koherentti optiikka aihepiirinään. Väitöskirjan jälkeisiä opintoja ja tutkimustyötä hän teki Tsinghua-yliopistossa Pekingissä ja 1990–1993 Edinburghin Heriot-Watt-yliopistossa. Tämän jälkeen hän toimi vuoden Teknillisessä korkeakoulussa. Vuonna 1994 hänet nimitettiin optoelektroniikan professoriksi Joensuun yliopistoon, missä hän perusti mikro-optiikan tutkimusryhmän. Vuodesta 2000 lähtien hän toimi saman yliopiston fysiikan professorina. Suomen Akatemian akatemiaprofessorina hän toimi kauden 2005–2010.
Professori Turunen julkaisi noin 250 vertaisarvioitua artikkelia tai kokouspaperia tutkimusalueeltaan. Hän toimi monissa tieteellisissä luottamustehtävissä. Hän oli Euroopan optisen seuran (EOS, European Optical Society) Fellow. Vuonna 2000 hänelle myönnettiin Suomalaisen Tiedeakatemian ensimmäinen Väisälän fysiikan palkinto.
Aiheesta muualla

Jari Turusen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Jean-Bernard Pommier

Jean-Bernard Pommier (s. 1944 Béziers) on ranskalainen pianisti ja kapellimestari.
Pommier aloitti pianotunneilla käymisen 4-vuotiaana. Hän eteni Pariisin konservatorioon, jossa hänen opettajiaan olivat Yves Nat ja Pierre Sancan. Hän sai muun muassa ensipalkinnon kansainvälisessä nuorten muusikoiden kilpailussa Berliinissä ja oli vuonna 1962 nuorin kansainvälisen Tšaikovski-kilpailun finalisti. Kansainvälisellä urallaan Pommier eteni soittamaan muiden muassa Berliinin filharmonikoiden, Chicagon sinfoniaorkesterin, Concertgebouw-orkesterin, Orchestre de Parisin ja Leipzigin Gewandhaus-orkesterin solistina. Kapellimestareita, joiden kanssa hän on tehnyt yhteistyötä, ovat olleet muiden muassa Herbert von Karajan, Bernard Haitink, Pierre Boulez, Kurt Sanderling, Zubin Mehta, Simon Rattle ja Daniel Barenboim. Pommierin yhteistyökumppaneihin kamarimusiikissa ovat lukeutuneet Isaac Stern, Itzhak Perlman, David Oistrah, Pinchas Zukerman, Christian Ferras ja Alexander Schneider.
Pommier teki Salzburger Festspiele -debyyttinsä vuonna 1971 ja ensimmäiset esiintymisensä Yhdysvalloissa kaudella 1973–1974. Sittemmin Pommier on myös johtanut lukuisia orkestereita, kuten Rotterdamin filharmonikoita, Orchestre de Parisia, Ranskan kansallisorkesteria, Royal Philharmonic Orchestraa, San Franciscon sinfoniaorkesteria ja Orchestre de la Suisse Romandea. Vuosina 1996–2002 Pommier toimi Northern Sinfonian taiteellisena johtajana. Hänen levyttämiensä teosten joukossa ovat kaikki Wolfgang Amadeus Mozartin ja Ludwig van Beethovenin pianosonaatit. Hän on Ordre National du Mériten upseeri ja Kunnialegioonan ritari.
Jelena Temnikova

Jelena Temnikova vuonna 2018
Jelena Vladimirovna Temnikova (ven. Елена Владимировна Темникова, s. 18. toukokuuta 1985 Kurgan, Neuvostoliitto) on venäläinen poplaulaja ja Serebro-yhtyeen entinen jäsen.
Temnikova tuli tunnetuksi sijoituttuaan kolmanneksi Fabrika zvjozd -kykyjenetsintäkilpailussa vuonna 2003. Kolme vuotta myöhemmin hän perusti kilpailun tuottajan Maksim Fadejevin kanssa Serebro-yhtyeen. Yhtye edusti Venäjää vuoden 2007 Eurovision laulukilpailussa, jossa se sijoittui kolmanneksi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jelena Temnikovan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)(toimimaton linkki)
Inger Jacobsen

| Inger Jacobsen |
| --- | --- |
 Inger Jacobsen Eurovision laulukilpailussa 1962
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. lokakuuta 1923 Kristiania, Norja
Kuollut: 21. heinäkuuta 1996 (72 vuotta) Oslo, Norja
Ammatti:  laulaja, näyttelijä
Muusikko
Aktiivisena:  1941-1996
Tyylilajit:  popmusiikki 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Inger Johanne Jacobsen (13. lokakuuta 1923 – 21. heinäkuuta 1996) oli norjalainen laulaja ja näyttelijä. Jacobsen julkaisi ensimmäisen levynsä Du er alltid i mine tanker/To små hjerter vuonna 1941. Jacobsen levytti levy-yhtiöille Musica (1946–1953) ja Columbia (1954–1970) ja hänet tunnettiin pehmeästä, syvästä alttoäänestään. Jacobsenin suosituin levytys Frøken Johansen og jeg (1959) myi yli 50 000 kappaletta.
Jacobsen osallistui Melodi Grand Prixiin neljänä vuonna ja voitti vuonna 1962, minkä myötä Jacobsen valittiin esittämään voittokappaleen Kom sol, kom regn saman vuoden Eurovision laulukilpailussa. Kansainvälisessä laulukilpailussa Jacobsen sijoittui 16 kilpailijan joukosta jaetulle kymmenennelle sijalle.
Jacobsen kuoli syöpään 72-vuotiaana 21. heinäkuuta 1996.
Osallistumiset Melodi Grand Prixiin

| Vuosi | Kappale | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 1960 | Den dag du kommer | 7. semifinaalissa |
| 1960 | En aften igjen | 8. semifinaalissa |
| 1962 | Kom sol, kom regn | 1. |
| 1962 | Våre skal dagene være | 4. |
| 1964 | Hvor? | 4. |
| 1964 | Ingen sol finner vei (til min gate) | 5. |
| 1971 | India | 12. |
Diskografia

Letters from Norway (1963)
Vinden gir svar (1966)
Refrenget 1–4 81967–1971)
Vi er dus med hele landet (1973)
Einar Schankes Gledeshus (1974)
Julerefrenget (1977)
Jeg har mitt hjerte i Oslo (1991)
Ja, vi husker! (1993)
Original Prøysen (1993)
Den store norske Grand Prix-samlingen (1995)
Filmografia > Elokuvat

Den forsvundne pølsemaker (1941)
Smuglere i smoking (1957)
Skraphandlerne (1975)
Filmografia > TV-sarjat

Kontorsjef Tangen (1966)
I de beste familier (1994)
Mot i brøstet (1994)
Ilkka Viljanen

Ilkka Antero Viljanen (s. 12. joulukuuta 1960 Lahti) on suomalainen kokoomuspoliitikko, toimittaja ja yrittäjä. Hän toimi vuosina 2007–2011 kansanedustajana Hämeen vaalipiiristä ja on toiminut lisäksi muun muassa Lahden kaupunginvaltuuston ja -hallituksen puheenjohtajana. Viljanen luopui politiikasta kesäkuussa 2015.
Viljanen palasi politiikkaan kuntavaaleissa Asikkalassa kesäkuussa 2021. Hänet valittiin kunnanvaltuustoon kokoomuksen ääniharavana saadessaan 192 ääntä. Viljanen aloitti elokuussa Asikkalan kunnanhallituksen puheenjohtajana ja Päijät-Hämeen maakuntavaltuuston puheenjohtajana. Aluevaaleissa tammikuussa 2022 Viljanen valittiin Päijät-Hämeen aluevaltuustoon 877 äänellä. Hän oli kolmanneksi eniten ääniä saanut kokoomuslainen. Hyvinvointialueella Viljanen toimii aluehallituksen jäsenenä ja kokoomuksen valtuustoryhmän puheenjohtajana. Kokoomus on asettanut Viljasen ehdolle kevään 2023 eduskuntavaaleihin.
Ura

Viljanen toimi Radio 99 toimittajana, päätoimittajana ja radioyrittäjänä 13 vuoden ajan vuodesta 1993 vuoteen 2006. Nykyisin Viljanen toimii Asikkalan Salonsaaressa pienviljelijänä, harrastekalastajana ja Vääksyssä kuntosaliyrittäjänä.
Ura > Kansanedustajana

Viljanen sai vuoden 2003 eduskuntavaaleissa 4 421 ääntä ja jäi Kokoomuksen vaalilistalla Hämeen vaalipiirissä varaedustajaksi. Hänet valittiin kansanedustajaksi vuoden 2007 vaaleissa. Hän sai 6 303 ääntä Hämeen vaalipiirissä. Viljanen putosi vuoden 2011 vaaleissa eduskunnasta ja jäi varasijalle, ääniä hän sai 4 821. Ollessaan kansanedustaja hän oli perustuslakivaliokunnan ja liikenne- ja viestintävaliokunnan jäsen.
Ura > Kunnallispolitiikassa

Viljanen oli Lahden kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1993 alkaen ja toimi tammikuusta 2013 toukokuuhun 2015 Lahden kaupunginhallituksen ensimmäisenä päätoimisena puheenjohtajana. Ennen siirtymistään kaupunginhallituksen johtoon hän toimi kahdeksan vuotta Lahden kaupunginvaltuuston puheenjohtajana, vuosina 2005–2012. Hän oli Lahden seudun seutuvaltuuston puheenjohtajana sen lakkauttamiseen 2008 saakka. Viljanen toimi myös Päijät-Hämeessä elokuussa 2009 käynnistyneen, tuloksettomana syyskuussa 2010 päättyneen kymmenen kunnan kuntaliitosselvityksen johtoryhmän puheenjohtajana. Viljanen ilmoitti jättävänsä politiikan vuoden 2015 keväällä.
Viljanen palasi kuuden vuoden tauon jälkeen politiikkaan Asikkalassa Lahden naapurikunnassa 2021. Hän toimii nykyään Asikkalan kunnanhallituksen puheenjohtajana ja maakuntavaltuuston puheenjohtajana. Lisäksi hän on aluevaltuutettu ja aluehallituksen jäsen.
Muita luottamustehtäviä

Lahden seutuvaltuuston puheenjohtaja 2002–2008
Lahden tulevaisuustoimikunnan puheenjohtaja 2005–?
Lahden Pysäköinti Oy:n hallituksen puheenjohtaja 2001–2004
Pelicans Hockey Oy:n hallituksen puheenjohtaja 2005–2013
Lahden kauppakamarin kaavoitusvaliokunnan jäsen
Kansallisen Kokoomuksen puoluevaltuuston jäsen 2005–2008
Lahden liikuntalautakunnan jäsen 1993–1996
Lahden liikuntalautakunnan puheenjohtaja 1999–2001
Lahden sosiaali-ja terveyslautakunnan jäsen 1997–2001
Lahden Urheilutalosäätiön hallituksen puheenjohtaja 1997–1999
Päijät-Hämeen liiton maakuntavaltuuston jäsen 2001–2004, 2008–?
Aiheesta muualla

.aspx Ilkka Viljanen Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Hämeen vaalipiirin kansanedustajat 2007–2011
Sirkka-Liisa Anttila
Risto Autio
Tarja Filatov
Timo Heinonen
Matti Kauppila
Kalle Jokinen (2009–)
Jari Koskinen (2007–2009)
Johannes Koskinen
Tuija Nurmi
Kirsi Ojansuu
Juha Rehula
Päivi Räsänen
Jouko Skinnari
Satu Taiveaho
Ilkka Viljanen