Vasknarva
Kylän synty

| --- | --- |
Asukkaiden lukumäärät
v. 1782 tai v. 1783: 400
v. 1858: 570
v. 1873: 870
v. 1913: 980
v. 1930: 1400
v. 1934: 830
v. 1995: 20
v. 2000: 69
v. 2011: 40
v. 2013: 34
v. 2019: 50 t. 99
v. 2020: 86
v. 2021: 44 tai 70

Pyhän Yrjön yön kansannousun jälkeen ostettuaan Tanskan kuninkaalta Valdemar IV Atterdagilta  sekä Harju- että Virumaan, ritarikunnan ristiretkeläiset päättivät linnoittaa siirtokuntansa itärajat. Ensin vuonna 1345 Liivinmaan ritarikunta teki Narvan vähälinnan pienestä kastellista voimakkaan konventtirakennuksen eli esilinnan. Muutamaa vuotta sen jälkeen vuonna 1349 ritarimestari Goswin von Guericke rakennutti ensimmäisen, oletettavasti puisen linnan Liivinmaan koillisrajalle Narvanjoen yläjuoksun korkealle hiekkarannalle. Näin estettiin laivaliikenne Narvanjoella sekä meren puolelta että Peipsijärveltä. Tämän alkuperäisen linnan tuhosi samana vuonna pihkovalaisten armeija tai toisen version mukaan, sen polttivat vastarannan kalastajat. Tallinnan käsityöläisten sanottiin kunnostaneensa linnoitusta vuosisadan ajan venäläisten joukkojen ei pelkästään jatkuvasti estäessä rakennustöiden valmistumista, vaan silloin tällöin valloittaessa paikkakunnan itselleen.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | ”Ja tämä (Narvan) joki täällä jakaa Liivinmaan ja Venäjän maat, jotka kuuluvat Suur-Novgorodin herroille. Ja Riiasta Narvaan etäisyyttä on kahdeksankymmentä mailia. Ja tällä tavalla voit tavata ihmisiä, jotka puhuvat neljää eri mm. liiviläisten,  semgallien,  aestien ja  krivitšien kieltä. Ja he matkustivat Weissensteinistä Narvaan vasemmalla puolella pitkin Liivin ja Venäjän välistä merta. Nämä maat näet kaikki yhdessä, kun purjehdit merellä mainittuun Narvan kaupunkiin. Kuuden mailin päässä Narvasta sijaitsi venäläinen linnoitus Nizlot (Neishloss). Sieltä ylitin Narva-joen ja tulin Venäjän maahan. Siellä istuin kelkkaan suuren lumen ja pakkasen takia. Ja Nizlotista kuljin koko ajan Venäjän halki ohittaen kyliä ja linnoja, jotka sijaitsevat autiomaalla, täynnä metsiä, järviä, jokia … kuljin koko ajan pitkin Venäjää … ja josta matkaa Novgorodiin on 24 mailia.” | ” |

Kuten käy ilmi flaamilaisen diplomaatin Guillebert de Lannoyn talvella vuonna 1413 muistiinpanoihinsa kirjoitetusta:
Vasknarvan linnoituksen ympärille syntyi 1500-luvulla Peipsijärven venäläisten asuttama tienvarsi- ja kalastajakylä, joka hallinnollisesti oli noina vuosisatoina valtion omistuksessa olevan Jaaman kartanon sivukartano. Nimellä Sõrenets tai Serenez kylää mainitaan ensimmäistä kertaa vuonna 1416. Väestö koostui pääosin ulkopuolelta muuttaneista, jotka jäivät asumaan kylään pelastuakseen venäläisten maanomistajien orjuudesta tai he olivat venäläisiä toisinajattelijoita ja asepalveluksesta kieltäytyjiä. Täällä he piiloutuivat  kutsunnoilta asepalvelukseen hyödyntäen tosiasiaa, että vuoteen 1797 asti laki vapautti Prinarovskyn eli Narvan lähialueella oleskelijat maanpuolustusvelvoitteesta. Väestö harjoitti pääasiassa maataloutta. Poikkeuksen muodostivat maattomat mm. Sõrenetsin ja Skamjan kylien asukkaat, jotka joutuivat harjoittelemaan muuta työtä: ompelemaan saappaita, kalastamaan, käymään kaupungeissa rakennustöissä ja harjoittamaan puutarhanhoitoa.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | "... otettiin toinen kaupunki, saksalainen Sõrensk, joka sijaitsee Narovajoella, joka alkaa suuresta Peipsi-järvestä ..., niin että järven ja joen rannat sen yläjuoksusta mereen asti ovat omistuksessamme" | ” |

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | "Pian tämän jälkeen, kun tsaari otti toisen kaupungin tai linnoituksen, Neishlosin (Sõrenskin), hän käski pystyttää sinne ortodoksisia kirkkoja elämää antavan pyhän kolminaisuuden, Pyhän Nikolauksen ja pyhän ankkorin Hilarion Suuren nimeen, jonka muistopäivänä antautui tämä linnoitus”  | ” |

Joidenkin lähteiden mukaan vuonna 1558 alkaneen  Liivinmaan sodan osana käydyn Narvan valtauksen jälkeen "Moskovan suurruhtinaan historiakirjoituksiin” merkittiin:
Kaupungissa eli tuolloin niin saksalaisia kuin latvialaisia asukkaita, jotka tunnustivat Venäjän hallituksen maan lailliseksi hallitsijaksi.
Tämän jälkeen metropoliitta Makari on kirjoittanut Venäjän kirkon historiaan:
Sõrensk kuului Moskovan suuriruhtinaalle ja Venäjän hallitsijalle Iivana Julmalle 23 vuotta. Vaikka Liivin sodan päättäneen Yam-Zapolskyn t. Jam Zapolskin aseleposopimuksen yhteydessä Venäjän tsaari omassa 29. kesäkuuta 1581 kirjoitetussa kirjeessään Puolan kuninkaalle Stefan Batorylle oli vaatinut, että neljä linnaa, sh. Neishlos  (Vasknarva) jää venäläisten käsiin, silti se siirtyi ruotsalaisille. Vuonna 1656 tsaari Aleksei Mihailovitš valtasi Vasknarvan ja joulukuussa 1658 tehty Vallisaaren aselepo antoi Vasknarvan vielä kolmeksi vuodeksi venäläisille. Vuonna 1661 aselevon päätyttyään linnoitus palautui entisille omistajille. Itse Venäjän keisarin Pietari I:n väitetään pistäytyneensä Vasknarvassa vuonna 1704, jolloin hän lähti leiristä Narvassa päästäkseen Dorpatiin. Hänen päiväkirjansa (sivun 90) mukaan hän ratsasti tuolloin pitkin ns. kuivaa reittiä Sõrenskiin ja Peipsijärven yli ruotsalaisella huviveneellä, joka oli linnoituksen lähellä sijaitsevassa satamassa. Vuonna 1704 Sõrenets (Vasknarva) siirtyi Venäjälle ja Pietari I:n asetuksella se julistettiin  Ingermanlandijan kuvernementin kihlakuntakaupungiksi, joka kuului jälkikirjoituksella  Šlisselburgin voivodikuntaan. Kaupunkina Sõrenets pysyi vuoteen 1780 asti, jolloin Katariina Suuri toteutti Venäjän valtakunnan uuden jaon provinsseihin, Sõrenets menetti kaupunkioikeutensa ja siitä tuli kylä. Asukkaita kylässä oli 1700-luvulla mm. vuonna 1783 noin 400 ja sata vuotta myöhemmin v. 1873 noin 870. Vaivaran kihlakunnan Vasknarvan kunta (myös Sõrenetsin kunta; saks.  Gemeinde Syrenetz) perustettiin vuonna 1892. 1800-luvun lopulla Sõrenetsissä oli noin 200 taloa, joissa asui yli 1000 ihmistä. Sotien välisenä aikana vuonna 1934 kylässä eli n. 830 asukasta ja v. 1939 kunnallisuudistuksella perustettiin uusi Vasknarvan kunta, joka pysyi vuoteen 1950 asti. Kylä oli tyypillinen Peipsirannan kylä, jossa järvi on ns. ”pääkatu”, jossa vierivieressä seisoi sata puista yksikerroksista taloa. Lähes kaikki kylän tämänhetkiset noin 40 vakituista asuntoa kuuluvat venäläisväestölle.