stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Elon Musk
Kirjallisuutta

Isaacson, Walter: Elon Musk (suom. Jorma-Veikko Sappinen) Helsinki: WSOY, 2023. ISBN 978-951-0-48617-7
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elon Musk Wikimedia Commonsissa
Engineer in Focus: Elon Musk, The American Society of Mechanical Engineers
HS.fi: Ristiriitainen työhullu – ja mies joka tahtoo muuttaa maailman[vanhentunut linkki]
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Taiwan  Japani  Tšekki  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Venäjä 
Tieteilijät:  CiNii  ORCID  Scopus 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Deutsche Biographie  DDB  Yle 
Muut:  SNAC  IdRef 
Elon Musk Tesla-tehtaallaan Fremontissa 2011.
Top Gear Suomi

| Top Gear Suomi |
| --- | --- |

Tyyli:  viihde auto-ohjelma
Perustuu:  Brittiläiseen formaattiin Top Gear
Pääosissa:   Teemu Selänne  Ismo Leikola  Christoffer Strandberg  Stig 
Alkuperämaa:   Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  Nelonen Ruutu
Esitetty:  24 helmikuuta 2024 –
Tuotanto
Tuottaja(t):  Jani Mäkinen
Ohjaaja(t):  Matti Mikkonen, Tuomas Summanen (studio)
Käsikirjoittaja(t):  Matti Mikkonen, Jani Uotila, Minna Dufton, Totti Terinkoski, Hermanni Koppala
Tuotantoyhtiö(t):  Rabbit Films Oy
Aiheesta muualla
IMDb 
Top Gear Suomi on keväällä 2024 Nelonen-kanavalla ja Ruudussa alkanut suomalainen autoja käsittelevä viihdeohjelma, joka perustuu brittiläiseen samannimiseen sarjaan. Ohjelman Neloselle tuottaa Rabbit Films.
Ohjelman suomalaisversion juontajakolmikkoon kuuluvat Teemu Selänne, Ismo Leikola sekä Christoffer Strandberg. Mukana on myös brittiversiosta tuttu salaperäinen testikuljettaja, Stig. Alkuperäistä brittiläisformaattia juonsivat mm. Jeremy Clarkson, Richard Hammond sekä James May.
Formaatti

Ohjelmassa nähdään juontajakolmikon välisiä leikkimielisiä kilpailuja siitä, kuka heistä on paras autoilija. Juontajat voivat joutua esimerkiksi ajamaan kilpaa maastoautoilla, tai kisaamaan siitä, kenellä on paras satunnaiselle keikkakuskille sopiva auto, tai kuka pääsee pisimmälle mahdollisimman päästöttömällä kulkuvälineellä.
Formaatti > Tehokierros

Kilpailujen lisäksi ohjelmassa esitellään markkinoiden uusimpia ja kuumimpia autoja, ja Top Gearin ajoradalla Malmin lentokentällä niitä testaa ohjelman testikuljettaja Stig, Tehokierros-nimisessä osiossa.
| Sij>  | Ajoneuvo | Olosuhteet | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| ? | Tesla Model S Plaid | Kuiva | 1.03,95 |
| ? | Polestar 2 | Kuiva | 1.06,96 |
Formaatti > Ratakierroskilpailu

Ratakierroskilpailu osiossa joka jaksossa yksi julkisuudesta tunnettu henkilö pääsee Top Gearin ajoradalle kokeilemaan ajotaitojaan Kia Riolla. Kierrosta puidaan jälkeenpäin studiossa, jolloin selviää kuinka nopea kukin kuljettaja oli. Kauden lopussa selviää myös kenen aika radalla oli kokonaisuudessaan nopein.
| Sij>  | Julkisuuden henkilö | Olosuhteet | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| ? | Jarppi Leppälä | Kuiva | 1.17,69 |
| ? | Jarno Laasala | Kuiva | 1.18,75 |
| ? | Tero Pennanen | Kuiva | 1.18,90 |
| ? | Sami Hedberg | Kuiva | 1.19,21 |
| ? | Konstaapeli Daniel | Kuiva | 1.21,47 |
| ? | Satu Tuomisto | Kuiva | 1.21,88 |
| ? | Gettomasa | Kuiva | 1.22,13 |
| ? | Mira Potkonen | Kostea | 1.23,03 |
| ? | Tuuli | Kuiva | 1.23,03 |
| ? | Jaana Pelkonen | Kuiva | 1.23,47 |
| ? | Sirpa Selänne | Kuiva | 1.23,84 |
| ? | Jari Litmanen | Kuiva | 1.24,97 |
| ? | Tytti Junna | Kuiva | 1.28,09 |
| ? | Bess | Kostea | 1.29,91 |
| ? | Stig (Artisti) | Polkupyörä | 4.26,31 |
Jaksot > Ensimmäinen tuotantokausi

| Jakso | Jakso | Jakson sisältö | Esittely(t) | Vieraat | Ensiesitys |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Top Gear Suomi alkaa | Top Gear Suomen ensimmäisessä jaksossa Teemu Selänne pääsee yhteensä seitsemän Corvetten kyytiin, Ismo Leikola tapaa viisi Suomen rallin maailmanmestaria kilparadalla, ja Christoffer Strandberg esittelee Teslan S Model Plaidin. Ratakierroskilpailun aloittaa jalkapallolegenda Jari Litmanen. | Tesla S Model Plaid | Jari Litmanen | 24. helmikuuta 2024 |
| 2. | Teiniautorakkautta | Toisessa jaksossa selvitetään mikä on kaikkien aikojen paras teiniauto: Toyota Corolla DX, BMW E46 vai Ford Sierra? Teemu, Christoffer ja Ismo ottavat mittaa toisistaan klassisimmissa teiniautohaasteissa. He joutuvat muun muassa tuunaamaan autojaan sekä testaamaan niitä liukkaan radan ajossa. Vieraana rap-artisti Gettomasa. | — | Gettomasa | 2. maaliskuuta 2024 |
| 3. | Metsään meni | Kolmannessa jaksossa juontajat vievät kolme katumaasturia metsään, selvittämään mikä niistä on paras. Ismo valitsee Dacia Dusterin, Teemu ajaa Nissan Qashqai ja Christoffer Land Rover Defenderillä. Lisäksi Christoffer koeajaa Polestar 2 ja Stig ottaa sen tehokierrokseen, sekä vieraana ratakierroksella laulaja Bess. | Polestar 2 | Bess | 9. maaliskuuta 2024 |
| 4. | Pyhän äärellä | Tässä jaksossa Christoffer ja Ismo tekevät "pyhiinvaelluksen" suomalaisen autoteollisuuden lähteille, Uuteenkaupunkiin. Lisäksi Christofferilla ja Teemulla on haasteena perheen kakkosautojen flippaus myyntiin. Christoffer koeajaa Porsche Taycan Turbo S:n ja Stig laittaa sen testiin tehokierroksella. Vieraana ex-politiikko ja juontaja Jaana Pelkonen. | Porsche Taycan Turbo S | Jaana Pelkonen | 16. maaliskuuta 2024 |
| 5. | Hämärähommia | Mikä auto sopii parhaiten satunnaiselle keikkakuskille? Epäilyttävissä tehtävissä selviää, onko se Mitsubishi Pajero, Ford Transit vai Mercedes Benz S-Class. Vieraana stand-up koomikko Sami Hedberg. | — | Sami Hedberg | 23. maaliskuuta 2024 |
| 6. | Sopivatko luksusautot Suomeen? | Testissä himoitut ja paheksutut Lamborghini, McLaren ja Ferrari ja koeajossa Corvette C8. Teemun Perstuntumatestissä Sexmane, Joel Hokka, Tinze ja Juha Perälä. Vieraana studiossa Henri Vähäkainu ja ratakierros ennätystä tavoittelee laulaja Tuuli. | Corvette C8 | Henri Vähäkainu & Tuuli | 30. maaliskuuta 2024 |
| 7. | Päätöntä kulutusjuhlaa ja kompensointia | Ismo, Teemu ja Christoffer selvittävät, kuinka paljon bensaa voi kuluttaa parissa tunnissa, kuinka nopeasti Helsingin läpi voi kulkea hillittömästi ja onko rallin tulevaisuus sähköbensiinissä? Vieraana urheilija Mira Potkonen. | ... | Mira Potkonen | 6. huhtikuuta 2024 |
| 8. | Yllätysvieraita grillibileissä | Tällä kertaa selvitetään, mikä on paras autoilun vuosikymmen: 70, 80, vai 90-luku. Testissä Toyota Supra, Ferrari Testarossa ja Dodge Charger. Vieraana stunt-esiintyjä Jarppi Leppälä. | ... | Jarppi Leppälä |  |
| 9. | Top Gear Suomi: Karavaanarit-erikoisjakso | Kauden päätteeksi Teemu päättää viedä juontajakollegansa rennolle roadtripille Suomalaismaisemaan eri autoilla. | — | — |  |
Jaksot > Toinen tuotantokausi

| Jakso | Jakso | Jakson sisältö | Esittely(t) | Vieraat | Ensiesitys |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Harvinaiset lava-autot | Jakso on omistettu Heikki Silvennoisen muistolle, joka menehtyi joulukuussa 2024. |  | Heikki Silvennoinen | 15. maaliskuuta 2025 |
Tuotanto

Ohjelman ensimmäisen kotimaisen 9-osaisen kauden studiokuvaukset tehtiin joulukuussa 2023 Vantaalla, lentokentän läheisyydessä, Veromiehen Helsinki Airport Studiosilla. Ohjelman esittäminen alkoi Nelosella helmikuussa 2024.
Ohjelman yksi juontajista, Ismo Leikola, kertoi Ilta-Sanomille kovan kritiikin alla olevan ohjelman studiokuvausten alussa joulukuussa 2023, että juontajakolmikko on hänen mukaansa tehnyt ohjelmasta omanlaisensa, eivätkä he ole yrittäneet asettua alkuperäisen Top Gearin juontajien, Clarksonin, Hammondin tai Mayn "saappaisiin". Hän kertoi myös, että ensimmäisen kauden aikana juontajat pääsivät ajamaan monipuolisilla ajoneuvoilla BMW:istä superautoihin kuten Lamborghineihin.
Christoffer Strandberg on paljastanut ohjelman kuvauksissa, että hän pääsi ajamaan ensimmäisellä kaudella parhaimmillaan lähes 400 000 euron hintaisilla autoilla.
Aiheesta muualla

Viralliset nettisivut
Koripallo kesäolympialaisissa 2000

Koripallo oli vuoden 2000 kesäolympialaisissa ohjelmassa 15. kertaa olympialaisten historiassa.
Mitalistit > Miehet

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
|  YhdysvallatShareef Abdur-Rahim Ray Allen Vin Baker Vince Carter Kevin Garnett Tim Hardaway Allan Houston Jason Kidd Antonio McDyess Alonzo Mourning Gary Payton Steve SmithValmentaja: Rudy Tomjanovich |  RanskaJim Bilba Yann Bonato Makan Dioumassi Laurent Foirest Thierry Gadou Cyril Julian Crawford Palmer Antoine Rigaudeau Stéphane Risacher Laurent Sciarra Moustapha Sonko Frédéric WeisValmentaja: Jean-Pierre de Vincenzi |  LiettuaDainius Adomaitis Gintaras Einikis Andrius Giedraitis Šarūnas Jasikevičius Kęstutis Marčiulionis Tomas Masiulis Darius Maskoliūnas Ramūnas Šiškauskas Darius Songaila Saulius Štombergas Mindaugas Timinskas Eurelijus ŽukauskasValmentaja: Jonas Kazlauskas |
Mitalistit > Naiset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
|  YhdysvallatRuthie Bolton-Holifield Teresa Edwards Yolanda Griffith Chamique Holdsclaw Lisa Leslie Nikki McCray DeLisha Milton Katie Smith Dawn Staley Sheryl Swoopes Natalie Williams Kara Wolters |  AustraliaCarla Boyd Sandra Brondello Trisha Fallon Michelle Griffiths Kristi Harrower Jo Hill Lauren Jackson Annie la Fleur Shelley Sandie Rachael Sporn Michele Timms Jenny Whittle |  BrasiliaJaneth Arcain Ilisaine David Lilian Gonçalves Helen Luz Silvinha Claudia Neves Alessandra Oliveira Adriana Pinto Adriana Santos Cintia Santos Kelly Santos Marta Sobral |
Osallistujat > Miehet

A-lohko
Kiina
Ranska
Italia
Liettua
Uusi-Seelanti
Yhdysvallat
B-lohko
Angola
Australia
Kanada
Venäjä
Espanja
Jugoslavia
Osallistujat > Naiset

A-lohko
Australia
Ranska
Brasilia
Slovakia
Kanada
Senegal
B-lohko
Yhdysvallat
Venäjä
Etelä-Korea
Puola
Kuuba
Uusi-Seelanti
Aiheesta muualla

Tulokset (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Koripallo olympialaisissa
1896–1900 •
1904 (Näytöslaji) •
1908–1932 •
1936 •
1948 •
1952 •
1956 •
1960 •
1964 •
1968 •
1972 •
1976 •
1980 •
1984 •
1988 •
1992 •
1996 •
2000 •
2004 •
2008 •
2012 •
2016 •
2020 •
2024
Kesäolympialaisten 2000 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Baseball | Jalkapallo | Jousiammunta | Judo | Koripallo | Käsipallo | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykykaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Pöytätennis | Ratsastus | Softball | Soutu | Sulkapallo | Taitouinti | Taekwondo | Tennis | Triathlon | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
Yhdysvaltain republikaaninen puolue

| Yhdysvaltain republikaaninen puolue> Republican Party |
| --- | --- |
  
  
  
Perustettu:  1854
Puheenjohtaja:  Michael Whatley
Johto:   Donald Trump (Yhdysvaltain presidentti)  J. D. Vance (Yhdysvaltain varapresidentti)  John Thune (senaatin republikaanien johtaja)  Mike Johnson (edustajainhuoneen puhemies)  Steve Scalise (edustajainhuoneen republikaanien johtaja) 
Ideologia:  Enemmistö: konservatismi  taloudellinen liberalismi  federalismi  arvokonservatismi  Siivet:  keskustalaisuus  taloudellinen konservatismi  fusionismi  libertarismi  uuskonservatismi  paleokonservatismi  oikeistopopulismi 
Poliittinen kirjo:  oikeisto keskusta-oikeisto
Toimisto:  310 First Street NE Washington, D.C.
Jäsenmäärä:   32 854 496
Värit:       punainen
Senaatti:  53 / 100
Edustajainhuone:  220 / 435
Osavaltioiden kuvernöörit:  27 / 50
Kansainväliset jäsenyydet:  IDU ECR (alueellinen kumppani)
Naisjärjestö:  Republikaanisten naisten kansallinen liitto
Nuorisojärjestö:  Nuoret republikaanit Teini-ikäiset republikaanit
Opiskelijajärjestö:  College republikaanit
Kotisivu:  www.gop.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vuonna 1874 julkaistu pilakuva, jossa esiintyi republikaanisen puolueen norsu-symboli ensimmäistä kertaa.
Abraham Lincoln, Yhdysvaltain ensimmäinen republikaanipresidentti.
Yhdysvaltain republikaaninen puolue (engl. Republican Party, myös Grand Old Party, GOP) eli republikaanit on toinen Yhdysvaltain kahdesta pääpuolueesta. Toinen on demokraattinen puolue. Republikaaninen puolue perustettiin vuonna 1854 ja sillä oli vuonna 2004 noin 55 miljoonaa rekisteröityä jäsentä.
Republikaaninen puolue vastusti 1800-luvulla orjuuden laajentamista ja ajoi lopulta orjuuden täydellistä lakkauttamista. 1900- ja 2000-luvulla puolueen politiikka on yhdistynyt laissez-faire-kapitalismiin, alhaiseen veroasteeseen ja konservatiiviseen sosiaalipolitiikkaan.
Puolue tunnetaan sanan Grand Old Party lyhenteellä GOP. Sana on peräisin 1870-luvulta. Samalta aikakaudelta on peräisin myös puolueen tunnuseläin, norsu. Puolueen ensimmäinen valittu Yhdysvaltain presidentti oli Abraham Lincoln, joka astui virkaansa vuonna 1861.
Nimen alkuperä

Republikaani-käsite otettiin käyttöön vuonna 1792 Thomas Jeffersonin kannattajien keskuudessa. Jefferson kannatti hajautettua hallintoa, jolla oli rajoitettu valta. Jeffersonin poliittinen filosofia vastaa nykyaikaisen republikaanisen puolueen näkemyksiä. Jeffersonin oma demokraattis-republikaaninen puolue kehittyi kuitenkin ironisesti 1830-luvulla demokraattiseksi puolueeksi, joka on republikaanien pääkilpailija.
Historia > Orjuuden vastustaminen ja puolueen perustaminen (1850–1865)

Republikaanisen puolueen perustamisen juuret ovat 1850-luvulla, jolloin orjuuden vastustajat yhdistivät voimansa Kansas-Nebraska-Actin torppaamiseen. Puolue perustettiin Michiganin Jacksonissa heinäkuussa 1854 pidetyssä kokouksessa. Ensimmäiseen presidenttiehdokaskokoukseen puolue asetti ehdolle John C. Frémontin ohjelman, jossa kongressia kehotettiin lakkauttamaan orjuus alueilla. Puolue syrjäytti neljän ensimmäisen vuoden aikana Whigit demokraattien tärkeimpänä oppositiona.
Vuonna 1860 demokraatit jakautuivat orjuuskysymykseen. Republikaanien ehdokas Abraham Lincoln voitti presidentinvaalit saamalla taakseen 18 pohjoista osavaltiota ja 60 prosenttia valitsijamiehistä. Lincolnin ohjelman mukaisesti republikaanit aloittivat rohkean uudistusohjelman, johon kuului kansallispankin perustaminen, paperirahan käyttöönotto, korkeat suojatullit, rautateiden rakentaminen ja maanjako lähde?. Lincolnin virkaanastujaisiin mennessä seitsemän eteläistä osavaltiota erosi unionista ja Yhdysvallat ajautui pian sisällissotaan (1861–1865). Vuonna 1863 Lincoln allekirjoitti vapautusjulistuksen, jossa orjat julistettiin vapaiksi. Orjuuden lakkauttaminen kirjattiin virallisesti Yhdysvaltojen perustuslakiin 1864 kolmantenatoista lisäyksenä.
Historia > Ennen ensimmäistä maailmansotaa (1865–1914)

Pitkittyneen sisällissodan rauhoittamiseksi Lincoln valitsi varapresidentikseen Tennesseen demokraatin, Andrew Johnsonin. Lincoln ja Johnson voittivat vaalit selvästi. Lincolnin salamurhan jälkeen Johnson suosi maltillista ohjelmaa etelän jälleenrakentamiseksi. Radikaalit republikaanit saivat vuoden 1866 vaaleissa kongressin vallan ja järjestivät Johnsonin viraltapanon. Radikaalit republikaanit toteuttivat rangaistusluonteisemman ohjelmansa, joka herätti vastenmielisyyttä puoluetta kohtaan koko entisessä Konfederaatiossa. Pohjoisessa puolueen samaistuminen unioniin takasi kuitenkin useimpien maanviljelijöiden uskollisuuden. Puolueen tuki suojatulleille ja yritysten eduille toi puolueelle vaikutusvaltaisten teollisuus- ja talouspiirien tuen.
Republikaanit ja demokraatit olivat liittovaltion vaaleissa 1870-luvulta 1890-luvulle suurin piirtein tasaväkisiä. Ainoastaan etelävaltioista tuli vankaasti demokraattisia. Molemmat puolueet hallitsivat kongressia lähes yhtä kauan. Kriittisenä pidetyissä vuoden 1896 vaaleissa republikaanit voittivat sekä presidentin viran että kongressin molemmat kamarit. Lisäksi puolue sai enemmistön useimmissa osavaltioissa etelävaltioita lukuun ottamatta. Konservatiivinen William McKinley kannatti korkeita suojatulleja sekä kullan arvoon sidottua rahaa.
Presidentti McKinley murhattiin vuonna 1901, ja presidentiksi nousi edistyksellinen Theodore Roosevelt. Roosevelt omaksui sovittelevan asenteen työläisiä kohtaan ja kehotti luonnonvarojen säilyttämiseen. Roosevelt ja Robert M. La Follette ajoivat suuryritysten ja rautatie-alan sääntelyä, sekä vahvoja ammattiliittoja. Roosevelt valittiin uudelleen 1905, mutta vuonna 1908 hän kieltäytyi ehdokkuudesta. Roosevelt tuki William Howard Taftia, jonka konservatiiviseen, ammattiliittoja heikentävään ja yrityksiä tukevaan politiikkaan Roosevelt kuitenkin pettyi ja haastoi tämän ehdokkuuden 1912. Roosevelt pyrki presidentiksi Taftia ja demokraattien Woodrow Wilsonia vastaan. Republikaanien äänten jakautuessa Wilson voitti presidentinvaalit.
Historia > Ensimmäinen maailmansota (1914–1918)

Vuoden 1918 välivaaleissa republikaaninen puolue voitti enemmistön sekä senaatissa että edustajainhuoneessa ensimmäistä kertaa kymmeneen vuoteen. Vaalikampanjassa demokraattinen puolue oli leimattu etelävaltioiden etuja ajavaksi ja siten sopimattomaksi johtamaan koko liittovaltiota.
Historia > Kultainen 1920-luku ja suuri lama (1918–1945)

Kultaisen 1920-luvun huikean vaurastumisen aikana republikaanien konservatiivinen ja liiketoimintamyönteinen politiikka osoittautui selvästi äänestäjiä puhuttelevammaksi kuin Wilsonin idealismia ja internationalismia edustava linja. Republikaanit voittivat helposti vuosien 1920, 1924 ja 1928 presidentinvaalit.
Vuoden 1929 pörssiromahduksella ja sitä seuranneella suurella lamalla oli vakavia seurauksia republikaanien kannalta. Tämä johtui erityisesti haluttomuudesta torjua laman vaikutuksia valtion suoralla väliintulolla. Vuoden 1932 vaaleissa republikaanien presidentti Herbert Hoover hävisi selvästi demokraattien Franklin D. Rooseveltill ja republikaanit jäivät vähemmistöpuolueeksi. Roosevelt valittiin uudelleen kolme kertaa.
Historia > Toisen maailmansodan jälkeen (1945–1964)

Rooseveltin kuoltua kuoltua Harry S. Truman nousi presidentiksi ja republikaanit olivat poissa Valkoisesta talosta kahden vuosikymmenen ajana. Vielä 1930-luvulla useimmat republikaanit vastustivat Rooseveltin New Deal-sosiaaliohjelmaa. 1950-luvull tultaessa puolue oli pitkälti hyväksynyt liittovaltion laajentuneen roolin ja sääntelyvaltuudet.
Vuonna 1952 republikaanien ehdokkaana oli Dwight D. Eisenhower joka voitti presidenttiyden keskustalaisella, konservatiivisella ja kommunisminvastaisella ohjelmallaan. Eisenhowerin ohjelmassa vaadittiin valtion talouden sääntelyn vähentämistä, verojen alentamista ja vastustettiin kansalaisoikueslaki. Eisenhower lähetti liittovaltion joukkoja Arkansasiin 1957 valvomaan Little Rockin rotuerottelun päättmistä. Eisenhower asetti myös sosiaaliturvan laajentamisen, vähimmäispalkan korottamisen sekä terveys-, koulutus- ja hyvinvointiministeriön perustamisen.
1950-luvulla Wisconsinin senaattori Joseph McCarthysta tuli kasvot puolueen kiihkeälle kommunisminvastaisuudelle. McCarthy pyrki paljastamaan kommunisteja Yhdysvaltain hallinnossa. Puolue säilytti aiakakaudella tukensa niin pienten kuin suurten yritysten keskuudessa saaden uutta kannatusta yhä useammilta keskiluokkaisilta esikaupunkiasukkailta. Erityisesti etelän valkoiset asukkaat olivat järkyttyneitä Trumanin ja muiden johtavien demokraattien integraatiopolitiikasta. Eisenhower valittiin uudelleen vuonna 1956, mutta vuonna 1960 Richard Nixon hävisi niukasti John F. Kennedylle.
Historia > Yhteiskunnallinen muutos (1964–1980)

Vuoden 1964 puoluekokouksessa maltilliset ja konservatiivit taistelivat puolueen hallinnasta. Konservatiivit saivat ehdolle Barry Goldwaterin, joka hävisi selvästi Lyndon B. Johnsonille. Vuonna 1968 maltilliset saivat ehdolle Richard Nixonin, joka voitti presidenttiyden niukasti. Vuosien 1964 ja 1968 vaaleissa demokraattinen etelä menetti lopullisesti  merkityksensä. Sekä Goldwater että Nixon saivat etelässä vahvan aseman.  1960-luvun mustien kansalaisoikeustaistelun myötä mustien ja latinoiden ylivoimainen enemmistö siirtyi demokraatteihin ja etelävaltioiden valkoiset republikaaneihin. 1950- ja 1960-luvulla republikaanipuolue käänsi demokraattipuolueen lähes satavuotisen ylivoiman Yhdysvaltojen eteläisissä osavaltioissa, jolloin ”Deep Southin” eli ”Solid Southin” enemmistö vaihtui kansalaisoikeusliikkeen ja väestönmuutoksen myötä republikaaneille. Rotukysymyksen ohella puolueen ”eteläiseen strategiaan” kuului feminismin vastustaminen ja kristillinen oikeistolaisuus.
Vaikka Nixon valittiin uudelleen 1972, republikaanit saavuttivat kongressi-, osavaltio- ja paikallisvaaleissa vain vähän voittoja. Watergate-skandaalin seurauksen Nixon luopui virasta elokuusa 1974 ja hänen seuraajaksi valittiin Gerald R. Ford. Ford oli ensimmäinen presidentiksi nimitetty varapresidentti. Ford kuitenkin hävisi niukasti Jimmy Carterille 1976. Vuoden 1972 Roe vastaan Wade–oikeustapauksen jälkeen republikaanit ryhtyivät järjestelmällisesti vastustamaan aborttia. Aikaisemmin aborttia olivat tukeneet monet näkyvät republikaanipoliitikot.
Historia > Reaganin aika ja aktiivinen ulkopolitiikka (1980–1991)

Vuonna 1980 presidentiksi valittiin Ronald Reagan, joka oli republikaanien konservatiivien karismaattinen johtaja. Reaganin johdolla republikaanit saivat vallan myös senaattiin, jota he pitivät hallussaan vuoteen 1987 saakka. Reaganin kaudella toteutettiin suuria veronalennuksia ja Yhdysvaltojen asevoimia kasvatettiin. Reaganin henkilökohtainen suosio ja talouden elpyminen veivät Reaganin jatkokaudelle 1984. Reaganin varapresidentti George H. W. Bush valittiin presidentiksi 1988. Bushin kaudella kylmä sota päättyi, kun kommunismi romahti Neuvostoliitossa ja Itä-Euroopassa.
Historia > Kylmän sodan jälkeen (1991–2008)

Bush johti kansainvälistä liittoumaa, joka ajoi Irakin armeijan pois Kuwaitista Persianlahden sodassa. Kongressi oli kuitenkin demokraattien halinnassa ja Bush hävisi uudelleenvalinnan 1992 etelän demokraatille Bill Clintonille. Clintonin laskeneen suosion vuoksi republikaanit voittivat vuoden 1994 välivaalit ja saivat kongressin molemmat kamarit hallintaansa ensimmäistä kertaa sitten vuoden 1954. Republikaanit ryhtyivät välittömästi toimeen maan hyvinvointijärjestelmän uudistamiseksi ja budjettivajeen pienentämiseksi.
Vuonna 2000 Texasin kuvernööri George W. Bush voitti presidentinvaalit. Republikaanit saivat myös enemmistön kongressin molempiin kamareihin. Syyskuun 11. päivän iskujen jälkeen vuonna 2001 Bushin suosio kasvoi, minkä ansiosta republikaanit saivat senaatin takaisin ja voittivat edustajainhuoneen 2002. Vuonna 2004 Bush valittiin uudelleen. Vuoden 2006 välivaaleissa republikaanit menestyivät kuitenkin huonosti, mikä johtui suurelta osin Irakin sodan kasvaneesta vastustuksesta. Vuoden 2008 vaaleissa republikaanien ehdokas John McCain hävisi demokraattien Barack Obamalle ja demokraatit saivat vuorostaan enemmistön kongressin molempiin kamareihin.