stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pikkumesipaunikko

| Pikkumesipaunikko> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Saxifragales
Heimo::  Maksaruohokasvit Crassulaceae
Suku::  Mesipaunikot Monanthes
Laji::  minima
Kaksiosainen nimi
 Monanthes minima  (Bolle) Christ 
Katso myös
   Pikkumesipaunikko Wikispeciesissä  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pikkumesipaunikko (Monanthes minima) on maksaruohokasvien (Crassulaceae) heimoon, mesipaunikkojen (Monanthes) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on Kanariansaarilla Teneriffalla endeemisenä kasvava kasvilaji, josta voidaan erottaa kaksi alalajia: Monanthes minima ssp. minima ja Monanthes minima ssp. adenoscepes.
Pikkumesipaunikko eroaa muista mesipaunikkolajeista ripsilaitaisten lehtiensä perusteella. Nimensäkin mukaisesti pikkumesipaunikon kukat ovat hyvin pienet, halkaisijaltaan vain 6 mm. Kukkien verhiö on väriltään violetti.
Aiheesta muualla

Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Pikkumesipaunikko (Monanthes minima)
UniProt: Taxonomy – Monanthes minima (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Monanthes minima (englanniksi)
The Plant List: Monanthes minima (englanniksi)
Pikkumedestäjä

| Pikkumedestäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Medestäjät Nectariniidae
Suku::  Lyhytnokkamedestäjät Anthreptes
Laji::  seimundi
Kaksiosainen nimi
 Anthreptes seimundi  (Ogilvie-Grant, 1908) 
Synonyymit
 Nectarinia seimundi 
Katso myös
   Pikkumedestäjä Wikispeciesissä   Pikkumedestäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pikkumedestäjä (Anthreptes seimundi) on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Pikkumedestäjää tavataan Afrikan länsi- ja keskiosissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Perttu Pesä

| Perttu Pesä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. heinäkuuta 1968 (ikä 56) Oulu
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Heikki Raikas   (Puhtaat valkeat lakanat)
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Perttu Pesä (s. 30. heinäkuuta 1968 Oulu) on suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja poliitikko.
Ensikosketuksen esiintymiseen hän sai jo 2-vuotiaana televisiosarjassa Hanski esiintyen osassa ”Pumpernikkeli”. Myöhemmin hän esiintyi lapsirooleissa muun muassa Helsingin kaupunginteatterissa.
Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitoksen hän kävi vuosina 1989–1993. Tämän jälkeen hänet kiinnitettiin Hämeenlinnan kaupunginteatteriin, jossa hän näytteli vuosina 1993–1997. Vuodesta 1997 lähtien hän on toiminut freelance-näyttelijänä sekä Tampereen freelance-näyttelijöiden puheenjohtajana.
Suuri yleisö muistaa Perttu Pesän muun muassa tv-sarjasta Puhtaat valkeat lakanat, jossa hän näytteli Raikkaan perheen kuopusta Heikkiä. Hän voitti myös teatterivisailun Thilia Thalia vuonna 1999 parinsa Reidar Palmgrenin kanssa. 2000-luvulla Pesä on näytellyt useissa eteläsuomalaisissa teattereissa.
Pesä on ollut vuodesta 2001 Vihreiden edustajana Tampereen kaupunginvaltuustossa. Lisäksi hän toimi Tampereen vihreän valtuustoryhmän puheenjohtajana, Tampereen kaupunginhallituksen jäsenenä ja Tampereen kaupunginhallituksen henkilöstöjaoston puheenjohtajana vuosina 2007–2008. Pesä valittiin Tampereen osaamis- ja elinkeinopalveluiden ja sivistys- ja elämänlaatupalveluiden apulaispormestariksi 21. tammikuuta 2009.
Pesä toimi Tampereen apulaispormestarina, kunnes siirtyi 1. joulukuuta 2011 kaupungin perustaman tapahtumatoimiston projektijohtajaksi. Uutena apulaispormestarina aloitti Olli-Poika Parviainen.
Aiheesta muualla

Perttu Pesä Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Perttu Pesä Elonetissä.
Perttu Pesän kotisivut
Pesän kotisivut niille, joiden selain ei tue ääkkösiä
Pikkumerimetsot

| Pikkumerimetsot |
| --- | --- |
 Australianmerimetso (Microcarbo melanoleucos)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Suliformes
Heimo::  Merimetsot Phalacrocoracidae
Suku::  Pikkumerimetsot Microcarbo  Bonaparte, 1856
Katso myös
   Pikkumerimetsot Wikispeciesissä   Pikkumerimetsot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pikkumerimetsot (Microcarbo) on merimetsojen heimoon kuuluva lintusuku. Se luettiin aiemmin merimetsojen (Phalacrocorax) sukuun.
Lajit

Töyhtömerimetso (Microcarbo coronatus)
Kaislamerimetso (Microcarbo africanus)
Pikkumerimetso (Microcarbo pygmaeus)
Jaavanmerimetso (Microcarbo niger)
Australianmerimetso (Microcarbo melanoleucos)
Patrik Kleemola

| Patrik Kleemola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. maaliskuuta 1981 (ikä 43) Valkeakoski, Suomi
Muusikko
Tyylilajit:  taidemusiikki
Soittimet:  Kitarat Brian Cohen (2003) ja Rinaldo Vacca (2014)
Levy-yhtiöt:  Pilfink Records (Suomi), Centro Musica Contemporanea (Italia), NEOS (Saksa), Toccata Classics (Britannia)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Patrik Kleemola (s. 13. maaliskuuta 1981 Valkeakoski)[lähde? ] on suomalainen kitarataiteilija. Hän aloitti kitaransoiton opiskelun Valkeakosken Musiikkipistossa 12-vuotiaana. Voitettuaan Toru Takemitsulle omistetun kansainvälisen II Guitaristival -kitarakilpailun vuonna 2004 Turussa ja saavutettuaan palkintosijoja muun muassa Gargnanon kansainvälisessä kitarakilpailussa Italiassa hän on konsertoinut laajasti eri puolilla Eurooppaa ja Etelä-Amerikkaa.
Kleemola on tunnettu aktiivisesta ja kansainvälisestä säveltäjäyhteistyöstään. Hän on esittänyt Joaquin Rodrigon, Toru Takemitsun, Mauro Giulianin ja Francesco Maggion kitarakonserttoja Orquesta Sinfonica de la Juventud Venezuelana El Sisteman, San Remon sinfoniaorkesterin, Leccen sinfoniaorkesterin ja Turun filharmonisen orkesterin solistina. Kamarimusiikkia Kleemola on esittänyt yhteistyökumppaneinaan  muun muassa Topi Lehtipuu, Se ensemble, Bobby Chen, Markku Lautjärvi ja Susanne Andersson.
Kleemolan ohjelmisto ulottuu 1500-luvun renessanssin musiikista Johann Sebastian Bachin teoksiin, Franz Schubertin Die schöne Müllerin -liedsarjan kitarasovituksesta Heitor Villa-Lobosin kitarateoksiin ja uusimpiin hänelle sävellettyihin teoksiin. Kleemolan yhteistyö kansainvälisten säveltäjien kanssa on tuottanut jo lähes 40 uutta teosta: kitarakonserttoja, sooloteoksia ja kamarimusiikkia. Säveltäjät kuten Sonia Bo, Daniele Bravi, Mario Cesa, Bruno Battisti D’Amario, Ada Gentile, Mikko Heiniö, Pertti Jalava, Markku Klami, Juha T. Koskinen, Francesco Maggio, Günay Mirzayeva, Kai Nieminen, Marcela Pavia, Mauro Porro, Biagio Putignano, Harri Suilamo, Andrea Talmelli ja Lorenzo Tomio ovat säveltäneet ja omistaneet teoksiaan Kleemolalle.
Ura lyhyesti

Kleemola aloitti kitaraopinnot Valkeakosken musiikkiopistossa Kimmo Roineen oppilaana. Ammattiopintoihin Kleemola opiskeli Turun musiikkiakatemiassa Timo Korhosen ja Ismo Eskelisen oppilaana sekä Accademia Musicale Chigianassa Sienassa Oscar Ghiglian kesäkursseilla, jossa hänelle myönnettiin kolmasti Diploma di Merito. Kitaransoiton diplomitutkinnon ja musiikin maisterin tutkinnon Kleemola suoritti erinomaisin arvosanoin Nino Rota -konservatoriossa Etelä-Italian Monopolissa opettajanaan Massimo Felici.
Kleemola on ollut kutsuttuna solistina useilla merkittävillä musiikkifestivaaleilla kuten Bergamo Festival Internazionale della Cultura (Bergamo), sooloresitaali Queen Elisabeth Hallin Purcell Roomissa,selvennä Turun musiikkijuhlat, Nuovi Spazi Musicali (Rooma), Festival 5 Giornate (Milano), Limina Festival (Buenos Aires), Tallinnan kansainvälinen kitarafestivaali, Maria Callas -konserttisarja (Ateena)selvennä, Feria del Libro (San José, Uruguay), ja Lidköping Music Festival (Lidköping, Ruotsi).
Levytykset

Kleemolan debyyttilevy Perchitarrasola julkaistiin huhtikuussa 2012. Se sisältää hänelle sävellettyjä suomalaisia ja italialaisia kitarateoksia. Syksyllä 2013 julkaistiin Kleemolan levytys Francesco Maggion kitarakonsertosta Eclipse. Centro Musica Contemporanean julkaisemalla levyllä orkesterina toimii milanolainen Orchestra I Pomeriggi Musicali kapellimestarinaan Alessandro Calcagnile. Kleemola on myös levyttänyt Neos-levymerkille Marcela Pavian musiikkia ja Kai Niemisen kitarasonaatin levytys julkaistaan pian Toccata Classics -levymerkillä. Marraskuussa 2015 julkaistiin toinen soololevy Through Green Glass , jossa on Kleemolalle sävellettyä uutta suomalaista kitaramusiikkia Mikko Heiniöltä, Pertti Jalavalta, Juha T. Koskiselta, Kai Niemiseltä ja Harri Suilamolta.
Opetustyö ja opinnot

Konsertoinnin ohella Kleemola opettaa kitaransoittoa Turun seudun musiikkiopistossa. Mestarikursseja ja seminaareja Kleemola on pitänyt Suomen lisäksi Argentiinassa, Englannissa, Italiassa ja Virossa. Kleemola on toiminut myös Brinkhallin kesäkonserttien taiteellisena johtajana ja toimii tällä hetkellä Turku Guitar Festivalin taiteellisena johtajana sekä Turun kitaraseuran puheenjohtajana.
Aiheesta muualla

Patrik Kleemolan kotisivut
Patrik Kleemolan artistisivut Facebookissa
Posti (täsmennyssivu)

Posti viittaa seuraaviin:
Posti, yksityinen tai valtion laitos, joka toimittaa postilähetyksiä vastaanottajille
Sukunimi

Hannu Posti (1926–2012), kestävyysjuoksija, ampumahiihtäjä ja juoksuvalmentaja
Ilmari Posti (1897–1932), kestävyysjuoksija
Lauri Posti (1908–1988), akateemikko, Helsingin yliopiston itämerensuomalaisten kielten professori, opetusministeri
Mari Posti (s. 1970), näyttelijä
Olli Posti  (s. 1982/3), bloginpitäjä, hyvinvointivaikuttaja ja salaliittoteoreetikko
Piia Posti (s. 1976), kirjailija
Ville Posti (s. 1988), pesäpalloilija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Posti”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Prieto

Prieto on espanjankielinen sukunimi, joka tarkoittaa "tummaa".
Tunnettuja Prieto-nimisiä

Audrey Prieto (s. 1980), ranskalainen vapaapainija
David Prieto (s. 1983), espanjalainen jalkapalloilija
Félix del Blanco Prieto (1937–2021), espanjalainen katolinen arkkipiispa
Indalecio Prieto (1883–1962), espanjalainen poliitikko
José Prieto (s. 1946), espanjalainen jousiampuja
José Joaquín Prieto (1786–1854), Chilen presidentti
Luis Prieto (s. 1979), espanjalainen jalkapalloilija
Manuel García Prieto (1859–1938), Espanjan pääministeri
Rodrigo Prieto (s. 1965), meksikolainen elokuvaaja
Xabi Prieto (s. 1983), espanjalainen jalkapalloilija.
Poppy

| Poppy |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Edward José
Käsikirjoittaja:  Edward José
Perustuu:  Cynthia Stockleyn romaaniin Ben Tealin ja John P. Ritterin näytelmään
Tuottaja:  Joseph M. Schenck
Kuvaaja:  Benjamin Struckman
Pääosat:  Norma Talmadge Eugene O’Brien
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Norma Talmadge Film Corporation
Ensi-ilta:   4. toukokuuta 1917
Kesto:  92 minuuttia
Alkuperäiskieli:  mykkä (välitekstit englanniksi)
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Poppy on Edward Josén ohjaama ja käsikirjoittama yhdysvaltalainen mykkä melodraama vuodelta 1917. Poppyn pääosissa ovat Norma Talmadge ja Eugene O’Brien.
Ohjaaja José oli laatinut käsikirjoituksen Cynthia Stockleyn romaanin ja Ben Tealin ja John P. Ritterin näytelmän pohjalta. Elokuvan tuottajana oli Talmadgen aviopuoliso Joseph M. Schenck. Poppyn myötä Talmadgen ja O’Brienin yhteistyöstä tuli niin suosittua yleisön keskuudessa, että he tekivät Poppyn jälkeen vielä kymmenen elokuvaa yhdessä. Heidän 11. ja viimeinen elokuvansa ilmestyi vuonna 1925.
Poppyn tuotantoyhtiönä oli Norma Talmadge Film Corporation ja levittäjäyhtiönä Lewis J. Selznick Enterprises. Elokuva sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 4. toukokuuta vuonna 1917. Elokuva on muuten kadonnut lukuun ottamatta kahden kelan materiaalia, joka elokuvasta on säilynyt. Elokuvan kahta kelaa säilytetään Yhdysvaltain kongressin kirjastossa.
Juoni

Pahoinpidelty orpo Poppy Destinn (Norma Talmadge) karkaa Afrikan sisämaassa sijaitsevasta kodistaan ja eksyy viidakkoon. Kun alkuasukas alkaa jahdata Poppya takaa, eräs Carson (Eugene O’Brien) pelastaa hänet. Pelon sokaisemana Poppy ei halua aluksi tulla pelastetuksi, mutta lopulta hän tajuaa olevansa turvassa. Hänet viedään suojaan naisia halveksivan Luce Abingerin (Frederick Perry) kotiin. Aluksi Abinger haluaa adoptoida Poppyn, mutta lopuksi hän avioituu tämän kanssa. Poppy ei hääseremonian aikana ymmärrä mitä on tapahtumassa, koska se pidetään ranskaksi. Kun Abinger on matkoilla, kuumeesta kärsivä Carson hoipertelee Abingerin puutarhaan, missä hän tapaa Poppyn. He rakastelevat, ja kun Carson toipuu kuumeesta, hän luulee kuvitelleensa koko tapaamisen. Heidän tapaamisensa johtaa Poppyn raskauteen. Abinger raivostuu lapsen synnyttyä, ja Poppy pakenee häntä Lontooseen. Lontoossa Poppy menettää lapsensa ja kokee monia muitakin vaikeuksia, kunnes hänestä tulee menestynyt kirjailija. Kun Poppy palaa Afrikkaan, hän tapaa Carsonin, joka yrittää turhaan palauttaa mieleensä heidän viimeisimmän tapaamisensa. Abingerin ja Poppyn avioliitto mitätöidään, minkä jälkeen Poppy ja Carson ovat vapaita avioitumaan.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Norma Talmadge  | … |  Poppy Destinn   |
|  Eugene O’Brien  | … |  Sir Evelyn Carson   |
|  Frederick Perry  | … |  Luce Abinger   |
|  Jack Meredith  | … |  tohtori Bramhan   |
|  Dorothy Rogers  | … |  rouva Capron   |
|  Edna Whistler  | … |  Sophie Cornell   |
|  Marie Haynes  | … |  rouva Kennedy   |
Aiheesta muualla

Poppy Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Poppy AllMoviessa. (englanniksi)
Poppy Silent era -sivustolla (englanniksi)
Poppy TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Pistevalokala

| Pistevalokala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Valokalat Myctophiformes
Heimo::  Valokalat Myctophidae
Suku::  Myctophum
Laji::  punctatum
Kaksiosainen nimi
 Myctophum punctatum  Rafinesque, 1810 
Katso myös
   Pistevalokala Wikispeciesissä   Pistevalokala Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pistevalokala (Myctophum punctatum) on valokalojen (Myctophidae) heimoon kuuluva kalalaji. Se elää Atlantin valtamerellä sekä  Välimerellä merenpinnasta aina kilometrin syvyisiin vesiin. Pistevalokalan suurin havaittu koko on 11,0 senttimetriä. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee lajin elinvoimaiseksi.
Prinssi Patrickin saari

| --- | --- |
Muut nimet:  Prince Patrick Island
Sijainti:  76°45′02″N, 119°30′12″W Luoteisterritoriot Kanada
Saariryhmä:  Kuningatar Elisabetin saaret Kanadan arktiset saaret
Vesialue:  Pohjoinen jäämeri 
Korkein kohta:  75°56′00″N, 120°1′00″W 279 m
Pinta-ala:  15 848 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  (asumaton)
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Prinssi Patrickin saari (engl. Prince Patrick Island) on saari pohjoisessa Kanadassa, Luoteisterritoriossa. Se on Kuningatar Elisabetin saariryhmän läntisin saari. Saaren pinta-ala on noin 15 848 km², se on 55. suurin saari maailmassa ja 14. suurin Kanadassa. Saari on jään saartama ympäri vuoden, tehden siitä yhden luoksepääsemättömmimmistä paikoista Kanadassa.
Saaren korkein huippu on nimeämätön huippu saaren eteläosassa, joka kohoaa 279 m merenpinnasta.
Saari sijaitsee Luoteisväylän käyttämän McClurensalmen pohjoispuolella. Yhdysvaltain ja Kanadan yhteistyönä perustettu arktinen sääasema (HAWS, engl. High Arctic Weather Station) rakennettiin saarelle saaden nimen "Mould Bay". Säähavainnointi aloitettiin 14. toukokuuta 1948. Asemalla oli 10–40 hengen vaihtuva miehitys. Vuonna 1997 miehitetty asema korvattiin automatisoidulla sääasemalla, viimeiset laitteet ja henkilökunta miehitetyltä asemalta poistuivat 31. maaliskuuta 1997. Rakennukset ovat edelleen paikalla mutta vuoden 2007 tietojen mukaan ovat kärsineet pahoja vaurioita, eivätkä ole enää korjattavissa. Asema oli ainoa vakituinen ihmisasutus saarella.
Prinssi Patrickin saari löydettiin vuonna 1853 ja nimettiin paljon myöhemmin Kanadan kenraalikuvernöörin (1911–1916), prinssi Arthurin mukaan. Hänen kolmas etunimensä oli Patrick.
tarkempi kartta saaresta
Prignitz

Prignitz on piirikunta, joka sijaitsee Brandenburgin osavaltiossa, Saksassa. Piirikunnan pinta-ala on noin 2 123 neliökilometriä ja asukasluku 78 799 (2012). Sen pääkaupunki on Perleberg. Prignitzin piirikunta rajautuu pohjoisesta myötäpäivään lueteltuna Ludwigslust-Parchimin piirikuntaan Mecklenburg-Etu-Pommeriin osavaltiossa, Ostprignitz-Ruppinin piirikuntaan, Stendalin piirikuntaan Saksi-Anhaltin osavaltiossa, sekä Lüchow-Dannenbergin piirikuntaan Ala-Saksin osavaltiossa.
Prignitzin piirikunnan sijainti Brandenburgin osavaltiossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Prignitz Wikimedia Commonsissa
Piirikunnan verkkosivut (saksaksi)
Brandenburgin piirikunnat ja kaupunkipiirit
Barnim
Brandenburg an der Havel
Cottbus
Dahme-Spreewald
Elbe-Elster
Frankfurt (Oder)
Havelland
Märkisch-Oderland
Oberhavel
Oberspreewald-Lausitz
Oder-Spree
Ostprignitz-Ruppin
Potsdam
Potsdam-Mittelmark
Prignitz
Spree-Neiße
Teltow-Fläming
Uckermark
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Landkreis Prignitz

Käännös suomeksi
Peter Stormare

| Peter Stormare |
| --- | --- |
 Stormare vuonna 2015.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Peter Ingvar Rolf Storm
Syntynyt: 27. elokuuta 1953 (ikä 71) Kumla, Ruotsi
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Peter Stomare Peter Storemare Peter Storm
Aktiivisena:  1982–
Merkittävät roolit:  John Abruzzi (Pako)
Palkinnot
 Dahlonega International Film Festival (2003) 
Aiheesta muualla
www.stormare.se
IMDb 
Elonet
Peter Stormare (syntyjään Peter Ingvar Rolf Storm, s. 27. elokuuta 1953 Kumla) on ruotsalainen näyttelijä. Hänellä on paljon kysyntää Hollywood-tuotannoissa sujuvan englantinsa ja eri aksenttien matkimiskykynsä vuoksi.
Nuoruus

Stormare vaihtoi nimensä havaittuaan, että teatterikorkeakoulussa eräällä vanhemmalla oppilaalla oli sama nimi. Hänen alkuperäinen nimivalintansa Retep Mrots, joka on hänen oma nimensä takaperin, hylättiin.
Ura

Stormare aloitti uransa Tukholmassa Kuninkaallisessa draamateatterissa, jossa hän näytteli 11 vuotta. Vuonna 1990 hän otti johtavan aseman Tokyo Globe Theatressa ja saavutti kuuluisuutta useissa Shakespeare-tuotannoissa. Kolme vuotta myöhemmin hän lähti New Yorkiin ja näytteli pääasiassa englanninkielisissä tuotannoissa. Ruotsissa hän on työskennellyt Ingmar Bergmanin kanssa.
Roolit

Stormarea on ylistetty roolistaan hiljaisena ja armottomana roistona (yhdessä Steve Buscemin kanssa) elokuvassa Fargo (1996), ja myöhemmin hän näytteli rähjäistä "silmälääkäriä" (Solomon Eddie) elokuvassa Minority Report. Vuonna 1998 hän esiintyi Seinfeld-jaksossa "The Frogger" , jossa hän näytteli "kelmiä sähköasentajaa", joka tunnettiin Slippery Petenä. Samana vuonna hän esitti myös Uli Kunkelia elokuvassa The Big Lebowski sekä Carl Hamiltonia ruotsalais-norjalaisessa toimintaelokuvassa Hamilton, jossa nähtiin myös suomenruotsalainen Mats Långbacka. Elokuvassa Armageddon (1999) hän näytteli venäläistä Leviä. Vuonna 2002 hän näytteli myös pienessä roolissa upseeria elokuvassa Windtalkers. Alexia hän näytteli elokuvassa Bad Boys II vuonna (2003). Vuonna 2005, elokuvassa Constantine Stormare esitti Luciferia. Samana vuonna hän näytteli kuulustelijaa elokuvassa Grimmin veljekset. Televisiosarjassa Pako (Prison Break) hän näytteli mafiapomo John Abruzzia. Viaplayn sarjassa Swedish Dicks (2016) hän esittää yksityisetsivä Ingmar Bergmania. Hänellä oli pieni rooli vuoden 2017 John Wick 2 -elokuvassa.
Stormare oli myös Mattias Nilssonin äänenä videopelissä Mercenaries: Playground of Destruction, Dr. A.J. Hillin äänenä pelissä Until Dawn ja Isairin äänenä pelissä Icewind Dale 2.
Stormare on Nuuskamuikkusen äänenä Muumi ja punainen pyrstötähti -animaatioelokuvan kansainvälisessä versiossa.
Vuonna 2019 Stormare nähtiin Rammsteinista tutun Till Lindemannin ja Hypocrisystä tunnetun Peter Tägtgrenin uuden sooloalbumin (Lindemann) ensimmäisellä julkaistulla musiikkivideolla "Steh auf". Hän esiintyy myös muissa musiikkivideoissa, esimerkiksi "Frau & Mann".
Yksityiselämä

Stormare asuu sekä Yhdysvalloissa että Ruotsissa. Hän on eronnut ensimmäisestä vaimostaan, näyttelijä Karen Sillasista, jonka kanssa hänellä on tytär.
Stormare on myös muusikko. Kun U2:n laulaja Bono kuuli Stormaren musiikkia, hän kannusti tätä tekemään levyn, ja vuonna 2002 Stormare julkaisi ensimmäisen albuminsa Dallerpölsa och småfåglar.
Stormare soittaa yhtyeessä nimeltä Blonde From Fargo.
Stormaren ensiesiintyminen televisiossa Yhdysvalloissa tapahtui vuonna 1996 sarjassa Swift Justice. Sitä seurasivat Seinfeld 1998, sen jälkeen hän näytteli sarjassa Watching Ellie 2003, jossa nimiroolissa oli Julia Louis-Dreyfus. Pako-sarjassa hän aloitti vuonna 2005.
Valikoitu filmografia

Heräämisiä (1990)
Damage (1992)
Fargo (1996)
Kadonnut maailma: Jurassic Park (1997)
Hamilton (1998)
The Big Lebowski (1998)
Armageddon (1998)
8 mm – kahdeksan millimetriä (1999)
Dancer in the Dark (2000)
Pieni suklaapuoti  (2000)
Miljoonan dollarin hotelli (2000)
Bad Company (2002)
The Tuxedo (2002)
Windtalkers (2002)
Minority Report (2002)
Bad Boys II (2003)
Hitler: Pahan nousu  (2003)
Mercenaries: Playground of Destruction (äänirooli videopelissä, 2004)
Constantine (2005)
Quake 4 (videopeli, 2005)
Grimmin veljekset (2005)
Pako (televisiosarja, 2005–2006)
The Batman vs. Dracula (DVD, 2005)
Nacho Libre (2006)
Anamorph (2007)
Transformers: Animated (televisiosarja, 2008)
Mercenaries 2: World in Flames (videopeli, 2008)
Command & Conquer: Red Alert 3 (videopeli, 2008)
Muumi ja punainen pyrstötähti (äänirooli, 2010)
Sabaton – Uprising (musiikkivideo, 2010)
Metsästäjät 2: Pedon jäljillä (2011)
Get the Gringo (2012)
Autumn Blood (2012)
Arrow (televisiosarja, 2014)
Until Dawn (videopeli, 2015)
Midnight Sun (televisiosarja, 2016)
John Wick: Chapter 2 (2017)
Diskografia

Dallerpölsa och småfåglar (2002)
Swänska hwisor vol 1 (2004)
Lebowski-Fest 2005 (2005)
Aiheesta muualla

An unofficial Peter Stormare fansite (Arkistoitu – Internet Archive)
Peter Stormare Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
englanniksi
Stormaren yhtyeen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Peter Stormare
Käännös suomeksi
38 Leda

| 38 Leda |
| --- | --- |
 Valokäyrämittausten avulla luotu kolmiulotteinen malli Ledasta.
Löytäminen
Löytäjät:  J. Chacornac
Löytöaika:  12. tammikuuta 1856
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  2,743 AU
Pienin etäisyys Auringosta:  2,328 AU
Suurin etäisyys Auringosta:  3,159 AU
Eksentrisyys:  0,152
Kiertoaika Auringon ympäri:  1659,725 päivää (4,54 vuotta)
Keskiratanopeus:  17,88 km/s
Inklinaatio:  6,955°
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  115,9 km
Massa:  1,6×1018 kg 
Pyörähdysaika:  12,84 h
Albedo:  0,0618
Pinnan lämpötila:  alin: ? keski: ~170 ylin: ?
38 Leda on suuri, mutta hyvin tumma päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi Jean Chacornac 12. tammikuuta 1856. Asteroidi nimettiin Ledan, kreikkalaisen mytologian hahmon, mukaan.
391 (romaani)

| 391 |
| --- | --- |

Kirjailija:  J. Pekka Mäkelä
Kansitaiteilija:  Tommi Tukiainen
Kieli:  suomi
Genre:  tieteiskirjallisuus
Kustantaja:  Like
Julkaistu:  2004
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  207
ISBN:  952-471-294-6
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
391 on J. Pekka Mäkelän vuonna 2004 ilmestynyt tieteisromaani.
Pirjoliisa Tuominen

Pirjo-Liisa Tuominen (s. 1969) on Padasjoelta lähtöisin oleva kirjailija ja runoilija, joka toimii nykyään opettajana Padasjoella.
Tuominen voitti J. H. Erkon kirjoituskilpailun vuonna 1999.