stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ordinaatio
Katolinen kirkko

Katolisessa kirkossa piispa jakaa pappisvihkimyksen sakramentin niille miehille, jotka ovat saaneet Jumalalta kirkon kautta kutsun tähän palvelutehtävään, ovat valmistautuneet siihen useita vuosia kestänein opinnoin ja joiden sopivuus siihen on huolellisesti tutkittu. Katolisen kirkon opin mukaan papiksi vihkiminen on sakramentti.
Vihkimyksen sakramentilla on alusta alkaen ollut kolme astetta: piispuus, pappeus ja diakonaatti. Sen korkein aste on piispaksi vihkiminen. Papeiksi piispa voi latinalaisen riituksen piirissä vihkiä vain naimattomuuslupauksen tehneitä diakoneja. Yhdessä hiippakunnan piispan kanssa ja hänen alaisuudessaan heillä on omassa sakramentaalisessa paimentehtävässään valtuus ja vastuu ennen muuta Jumalan sanan julistuksesta sekä sakramenttien jakamisesta.
Diakoniksi piispa voi vihkiä 25 vuotta täyttäneitä, naimattomuuslupauksen tehneitä miehiä tai 35 vuotta täyttäneitä, jo avioliiton solmineita miehiä. He palvelevat piispan alaisuudessa liturgian, sananjulistuksen ja lähimmäisenrakkauden tehtävissä.
Ortodoksinen kirkko

Pappeus (pappeuteen vihkiminen) on yksi ortodoksisen kirkon pyhistä mysteerioista eli sakramenteista. Kirkon pappeus perustuu kanoneissa määrättyihin edellytyksiin ja sakramentaaliseen vihkimykseen. Pappeudessa on kolme astetta, diakonin, papin ja piispan vihkimys.
Pappeuteen vihkiminen tapahtuu liturgiassa ja sen ajoittuminen liturgian eri kohtiin riippuu pappeuden asteesta, sen mukaan, onko kyse alempaan papistoon vihittävästä, diakonista, papista vai piispasta. Vihkimisen suorittaa piispa ja häntä avustavat papit. Vihkiminen suoritetaan ortodoksisen opetuksen mukaisesti paikallisen seurakunnan kanssa yhdessä, mutta vihkimisen toimitta aina piispa, joka yksin tässä tilaisuudessa toimii maailmanlaajuisen Kirkon nimissä. Pappeus on ortodoksisessa kirkossa vain miesten tehtävä.
Pappeuteen vihityn tehtäviin kuuluvat eri lailla pappeuden asteesta riippuen: palvella Kirkkoa, saarnata, opettaa ja kaitseta Jumalan kansaa, toimittaa pyhiä sakramentteja, säilyttää puhtaana oikea oppi ja pitää Kristuksen Ruumis yhtenä.Pappeus välittyy ortodoksisessa kirkossa katkeamattomana ketjuna apostoleilta kätten päälle panemisen kautta (apostolinen suksessio eli apostolinen seuranto). Apostolit saivat Pyhän Hengen lahjan, jonka he näin ovat välittäneet kätten päälle panemisen kautta papeille ja piispoille.
Pappisvihkimys, kätten päälle pano Oulun tuomiokirkossa
Pappisvihkimys, kätten päälle pano katolisessa kirkossa.
Ortodoksinen pappisvihkimys.
Hedrumin kirkko

| Hedrumin kirkko Hedrum kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2006.
Sijainti:  Larvik, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Tunsbergin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1100-luku
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  300
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Hedrumin kirkko (norj. Hedrum kirke) on Larvikin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1100-luvulta. Puinen kellotorni valmistui 1859.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hedrumin kirkko Wikimedia Commonsissa
Aurajoki (yritys)

Aurajoki Oy:n logo
Aurajoki Oy on vuonna 1967 perustettu yritys, jonka palveluita ovat kuumasinkitys, elektrolyyttiset pinnoitteet ja erilaiset teräsrakenteet ja voimalinjarakenteet. Yrityksen markkina-alueena ovat Itämeren ympärysvaltiot. Yritys on ollut 100 % hiilineutraali vuoden 2024 alusta lähtien.
Yrityksellä on toimipisteitä useilla paikkakunnilla Suomessa ja yhteistyökonepaja Latviassa
Aiheesta muualla

https://www.aurajoki.fi
Keijo Niinimaa

| Keijo Niinimaa |
| --- | --- |
 Keijo Niinimaa Rotten Soundin riveissä Kuopio Rockcockissa, 2008
Henkilötiedot
Muusikko
Taiteilijanimi:  Keijo Bagge
Laulukielet:  englanti, suomi
Aktiivisena:  1987–
Tyylilajit:  death metal, grindcore
Yhtyeet:  Rotten Sound Medeia (2007–2014) Vomiturition
Levy-yhtiöt:  Repulse, Spinefarm, Relapse
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Keijo Niinimaa (s. 1971) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten grindcore-yhtye Rotten Soundin vokalistina. Niinimaa lauloi myös death metal -yhtye Medeiassa vuodesta 2007 toukokuuhun 2014 saakka.
Niinimaan suurimmat musiikilliset vaikuttajat ovat Lars Göran Petrov, Tom Araya ja Martin van Drunen.
Aiheesta muualla

Keijo Niinimaa Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Rotten Sound
| Keijo Niinimaa • Mika Aalto • Sami Latva • Kristian ToivainenToni Pihlaja • Ville Väisänen • Kai Hahto • Masa Kovero • Jorma Hirvonen • Pekka Ranta • Mika Häkki • Juha Yli-Koski |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Under Pressure • Drain • Murderworks • Exit • Cycles • Cursed • Abuse to Suffer • Apocalypse
EP:t:  Sick Bastard • Psychotic Veterinarian • Loosin' Face • Still Psycho • Consume to Contaminate • The Rotten Sound • Napalm • Species at War • Suffer to Abuse
Kokoelmat:  From Crust 'Til Grind
Split-albumit:  Splitted Alive • 8 Hours of Lobotomy • Seeds of Hate
Singlet:  ”Curses”
Videografia:  Murderlive
Frankenstein

| Frankenstein Uusi Prometheus> Frankenstein; or, the Modern Prometheus |
| --- | --- |
 Vuoden 1831 laitoksen kuvitusta.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Mary Shelley
Genre:  goottilainen romaani, kauhu, tieteiskirjallisuus
Julkaistu:  1. tammikuuta 1818
Sivumäärä:  280
Suomennos
Suomentaja:  Paavo Lehtonen
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  1973
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  251
ISBN:  951-20-0753-3
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Frankenstein. Uusi Prometheus (engl. Frankenstein; or, the Modern Prometheus) on englantilaisen Mary Shelleyn kirjoittama romaani, joka julkaistiin ensimmäisen kerran Lontoossa vuonna 1818. Kirja kertoo tohtori Victor Frankensteinista, joka luo hirviön.
Frankenstein on eräs merkittävimmistä koskaan kirjoitetuista kauhutarinoista. Teosta pidetään ensimmäisenä varsinaisena tieteiskirjallisuuden teoksena.
Romaanin on suomentanut Paavo Lehtonen ja se on ilmestynyt Gummeruksen Klassikko-sarjassa 1973.
Romaanin syntytarina

Kesällä 1816 (ilmasto oli maailmanlaajuisesti viileä Tambora-tulivuoren vuoden 1815 purkauksen vuoksi) 18-vuotias Mary Godwin ja hänen tuleva miehensä Percy Bysshe Shelley vierailivat lordi Byronin huvilassa Villa Diodatissa Genevenjärvellä Sveitsissä. Sää oli liian kylmä suunnitelluille ulkoilma-aktiviteeteille ja ryhmä käytti iltansa kertoen toisilleen kummitustarinoita. Lordi Byronin lääkäri John William Polidori kertoi uusimmista kehityksistä lääketieteessä. Polidori kirjoitti huvilan tapahtumista ja spekulatiivisista keskusteluista.
Luettuaan Fantasmagorianaa, saksalaisten kummitustarinoiden kokoelmaa, Byron keksi haastaa lääkärinsä John Polidorin ja Shelleyt kilpailuun siitä, kuka pystyisi kirjoittamaan pelottavimman kauhutarinan. Mary Shelley sai kertomansa mukaan omalle tarinalleen idean selkounesta tai painajaisesta. Hän kirjoitti myöhemmin tarinansa romaaniksi, joka julkaistiin vuonna 1818 nimellä Frankenstein; or, the Modern Prometheus. Romaani julkaistiin aluksi ilman kirjoittajan nimeä, mutta myöhemmin Shelleyn nimellä, ja se sai hyvät arvostelut.
Teoksesta on kolme versiota: Mary Shelley aloitti ensimmäisen kirjoittamisen Villa Diodatissa ja laajensi sitä talvella 1816–1817; toinen versio oli hänen aviomiehensä vahvasti muokkaama ja julkaistiin vuonna 1818; kolmas versio on Mary Shelleyn yksinään radikaalisti muokkaama versio, joka julkaistiin vuonna 1831.
Teatteriversio Presumption: or the Fate of Frankenstein sai ensi-iltansa vuonna 1823.
Juoni

1700-luvulle sijoittuvassa romaanissa geneveläinen Victor Frankenstein kokoaa tavallista ihmistä kookkaamman olennon ja herättää sen henkiin. Frankenstein yrittää luoda jotain uutta ja ihmeellistä ja nostaa tiedettä uudelle tasolle, mutta osaltaan hän on myös katkera äitinsä kuolemasta ja haluaa varmistaa, ettei hänen rakkailleen enää kävisi niin. Olento, Frankensteinin hirviö, karkaa luojaltaan, mutta palaa myöhemmin, opittuaan muun muassa lukemaan ja puhumaan. Se vaatii Frankensteinia rakentamaan sille puolison sen yksinäisyyttä lieventämään. Frankenstein suostuu, mutta kesken työnsä tuhoaa puolivalmiin naishirviön omantunnontuskissaan. Alkuperäinen hirviö kostaa petoksen tappamalla Frankensteinin morsiamen, minkä jälkeen Frankenstein ajaa takaa luomustaan Pohjoiselle jäämerelle. Siellä Frankenstein kuolee takaa-ajon uuvuttamana hänet jäälautalta pelastaneessa laivassa. Myös hirviö saapuu laivaan ja löydettyään luojansa kuolleena se nähdään viimeksi ajelehtimassa jäälautalla kohtaloaan kohti.
Elokuvasovitukset

Frankensteinista on tehty lukuisia elokuvasovituksia. Vuoden 1931 kuuluisassa elokuvassa Frankenstein hirviötä esitti Boris Karloff. Tyypillisesti sovitukset eivät seuraa romaanin juonta kovinkaan tarkasti; esimerkiksi hirviö ei niissä useinkaan osaa puhua saati lukea. Romaanille uskollisin elokuvaversio on Kenneth Branaghin vuonna 1994 ohjaama Mary Shelleyn Frankenstein, jossa hirviötä esittää Robert De Niro.
Vuonna 2015 sai ensi-iltansa Paul McGuiganin ohjaama elokuva Victor Frankenstein. Frankenweenie, vuonna 2012 ensi-iltansa saanut Tim Burtonin ohjaama stop motion -tekniikalla tehty mustavalkoanimaatio parodioi ensimmäistä Frankenstein-elokuvaa vuodelta 1921.
Kirjallisuutta

Mazzarella, Merete: Sielun pimeä puoli. Mary Shelley ja Frankenstein.  ((Själens nattsida. Om Mary Shelley och hennes Frankenstein, 2014.) Suomentanut Raija Rintamäki)  Helsinki:  Tammi, 2014.  ISBN 978-951-31-7792-8
Shelley, Mary: Frankenstein.  ((Frankenstein, or, The Modern Prometheus, 1818.) Suomentanut Paavo Lehtonen)  Helsingissä:  Otava, 2008 (1. painos: Gummerus, 1973).  ISBN 978-951-1-23031-1
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Frankenstein; Or, The Modern Prometheus by Mary Wollstonecraft Shelley Project Gutenberg. Viitattu 25.12.2018 (englanniksi).
Frankenstein, or The Modern Prometheus 20.10.2005. Viitattu 25.12.2018. Frankenstein äänitiedostoina. (englanniksi)
Jari Olavi Hiltunen: Klassikko: Hirviön goottilaiset valmistusohjeet Kiiltomato.net.  10.10.2008. Viitattu 25.12.2018.
”Irlantilainen Frankenstein” Punch-pilalehdessä  toukokuussa 1882. Kuva vastustaa Irlannin itsenäisyysliikettä, jonka radikaalit jäsenet olivat tehneet poliittisia murhia.
Clausthal-Zellerfeld

| Clausthal-Zellerfeld |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Clausthal-Zellerfeld
 Koordinaatit: 51°48′N, 10°20′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Ala-Saksi
Piirikunta:  Goslar
Hallinto:  
 – Pormestari:  Wolfgang Mönkemeyer
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  33,96 km²
Korkeus:  560 m
Väkiluku:  14 579
 – Väestötiheys:  429,3 as./km²
 
 www.clausthal-zellerfeld.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Clausthalin puinen kirkkorakennus (Marktkirche zum Heiligen Geist).
Clausthal-Zellerfeld on kaupunki sekä lomanvietto- ja talviurheilukeskus Saksassa Ala-Saksin kaakkoisosassa. Clausthal-Zellerfeldin asukasluku on 14 579 (joulukuu 2010) ja pinta-ala 33,96 neliökilometriä. Kaupunki sijaitsee 560 metrin korkeudella merenpinnasta. Alun perin Clausthal ja Zellerfeld olivat itsenäisiä kaupunkeja, jotka yhdistettiin vuonna 1924 yhdeksi hallinnolliseksi yksiköksi. Kaupungissa oli kaivostoimintaa aina 1930-luvulle asti. Clausthalissa sijaitsee suuri puukirkko.
Aiheesta muualla

Virallinen sivu
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Clausthal-Zellerfeld Wikimedia Commonsissa
Anni Penttilä

| Anni Penttilä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. huhtikuuta 1993 (ikä 31) Mikkeli
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  vuorikiipeilijä
Siviilisääty:  naimisissa
Anni Katri Penttilä (s. 22. huhtikuuta 1993, Mikkeli) on helsinkiläinen vuorikiipeilijä, joka siviilissä toimii digitaalisen markkinoinnin yrittäjänä ja matkanjohtajana Tansaniassa ja Nepalissa.
Vuorikiipeilyura

Penttilä kiinnostui vuorivaelluksista ja -kiipeilystä 16 vuoden iässä vuonna 2009, kun hän luki National Geographic -lehdestä jutun Annapurna Circuit -vaellusreitistä. Hän pääsi sinne vaeltamaan vuonna 2013. “Paikka oli juuri niin upea kuin olin kuvitellut. Olimme 5,5 kilometrin korkeudessa, lumiset vuoret kaikkialla ympärillä. Koukutuin heti.” “Olin 19-vuotias, kun asetin itselleni tavoitteeksi kiivetä Everestille ennen kuin täytän 30”, hän kertoi Retki-lehdelle myöhemmin. Kahdeksan vuoden projektin jälkeen hän pääsi 27-vuotiaana huipulle osana Phil Cramptonin johtamaa Altitude Junkies -ryhmää. Everestin valloitettuaan hän on 19. suomalainen ja nuorin tuolle vuorelle kiivennyt suomalainen nainen.
Penttilä on vuoden 2024 loppuun mennessä onnistunut kiipeämään neljälle Nepalissa sijaitsevalle kasitonniselle vuorelle. Hänen tavoitteenaan on kiivetä kaikki 14 kasitonnista vuorta. Kesän 2025 suunnitelmissa hänellä on kiivetä Pakistanissa K2:lle eli Godwin Austenille (8 611 m) sekä sen läheisyydessä olevalle Broad Peakille (8 051 m), jotka molemmat sijaitsevat Karakorumin vuoristossa. Hänellä on myös tavoitteena valloittaa ns. seitsemän huippua (Seven Summits) ensimmäisenä suomalaisena naisena. Aiemmin suomalaisista tiettävästi vain Atte Miettinen on valloittanut nämä huiput.
Valmistautuessaan kiipeilyihinsä Penttilä on kokenut myös vastoinkäymisiä. Hän katkaisi olkaluunsa kuntosaliturmassa maaliskuussa 2017. Lähes samaan aikaan polvi vaati leikkauksen. Sen jäljiltä Penttilä joutui liikkumaan pyörätuolilla ja mietti, pitäisikö unelma Everstistä haudata. Kuitenkin puoli vuotta myöhemmin hänen onnistui valloittaa Kilimanjaro. Vuorilla ollesaan hän on onnistunut välttämään ongelmat, ajoittaisia vuoristotaudin oireita lukuunottamatta.
Penttilä on kertonut tuntemuksistaan vuorikiipeilystä seuraavasti:
»
Vuorilla olen niin superonnellinen, etten vaihtaisi sitä mihinkään. Parasta on olla niin kaukana arjesta ja kaiken maailman somepaineista. Siellä riittää, että nukun, syön ja kävelen. Jos pystyn toistamaan sitä tarpeeksi, tiedän, että selviän. Jokainen kiipeilyreissu vahvistaa tunnetta, että on pakko päästä uudestaan.»
Tietoja kiipeilyistä

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
Anni Penttilä — kiivetyt kasitonniset huiput
| No. | Ajankohta | Vuori | Korkeus | Viitteet |
| 1.  | 24. toukokuuta 2021 | Mount Everest, Nepal | 8 848 metriä |  |
| 2.  | 21. syyskuuta 2023 | Manaslu, Nepal | 8 163 metriä |  |
| 3.  | 20. toukokuuta 2024 | Lhotse, Nepal | 8 516 metriä |  |
| 4.  | 6. lokakuuta 2024 | Cho Oyu, Nepal | 8 188 metriä |  |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
Anni Penttilä — muut kiivetyt huiput
| Ajankohta | Vuori | Korkeus | Maanosa | Viitteet |
| 2014 | Imja Tse (Island Peak), Nepal | 6 189 metriä | Aasia |  |
| 2017 | Kilimanjaro, Tansania | 5 895 metriä | Afrikka |  |
| 2018 | Mount Rainier, Yhdysvallat | 4 392 metriä | Pohjois-Amerikka |  |
| 2018 | Uranostind, Norja | 2 157 metriä | Eurooppa |  |
| 2018 | Store Smørstabbtinden, Norja | 2 208 metriä | Eurooppa |  |
| 2018 | Mera Peak, Nepal | 6 476 metriä | Aasia |  |
| 2018 | Baruntse, Nepal | 7 162 metriä | Aasia |  |
| 2019 | Lobuche East, Nepal | 6 119 metriä | Aasia |  |
| 2020 | Kilimanjaro, Tansania | 5 895 metriä | Afrikka |  |
| 2021 | Ama Dablam, Nepal | 6 812 metriä | Aasia |  |
| 2022 | Kilimanjaro, Tansania | 5 895 metriä | Afrikka |  |
| 2024 | Lobuche East, Nepal | 6 119 metriä | Aasia |  |
Muuta

Penttilä on valmistunut kauppatieteiden maisteriksi vuonna 2017 ja kirjoitti gradunsa luottamuksesta vuorikiipeilyretkikunnissa ja peilasi tuloksia yritysmaailmaan.
Aiheesta muualla

Anni Penttilän blogi
Suomalaiset kasitonnisten valloittajat Listaa ei ole päivitetty vuoden 2019 jälkeen.
Darkthrone

| Darkthrone |
| --- | --- |

 Nocturno Culto ja Fenriz
Tiedot
Toiminnassa:  1986–
Tyylilaji:  black metal   crust punk (myöhempi) death metal (varhainen)
Kotipaikka:   Kolbotn, Norja
Laulukieli:  englanti norja
Jäsenet:  Fenriz, rummut   Nocturno Culto, kitara, basso, laulu  
Levy-yhtiö:  Peaceville Records, 1986–1994, 2005–   Moonfog Productions, 1995–2005  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Darkthrone on norjalainen vuonna 1986 perustettu black metal -yhtye. Yhtye aloitti death metal -yhtyeenä mutta muutti musiikkiaan ensimmäisten levyjen jälkeen black metalliksi. Se on tunnettu myös siitä, ettei se ole juurikaan esiintynyt livenä.
Historia

Yhtyeen alkuperäinen nimi oli Black Death, mutta se muuttui nykyiseen muotoonsa ennen esikoisdemon julkaisua. Muiden norjalaisten 1990-luvun alussa suosioon tulleiden black metal -yhtyeiden joukossa Darkthrone tunnetaan ehkä kaikista pelkistetyimmästä ja karuimmasta soundistaan.[lähde? ]
Yhtyeen ensimmäinen levy Soulside Journey (1991) ja pitkään valmisteilla ollut Goatlord, joka julkaistiin vuonna 1996, olivat death metal -vaikutteisia. Ensimmäisen levyn jälkeen yhtyeen mielenkiinto alkoi suuntautua  erilaista ilmaisua kohti ja Goatlordin tekeminen laitettiin sivuun ja sen sijaan julkaistiin primitiivinen ja raaka A Blaze In The Northern Sky.
Kaikkein minimalistisin ja tuotannoltaan karuin lienee yhtyeen neljäs levy Transilvanian Hunger, joka nauttii jonkinlaista klassikon asemaa black metal -piireissä Mayhemin De Mysteriis Dom Sathanas -levyn tavoin.[lähde? ]
Total Deathin ja Plaguewielderin välissä Darkthrone muutti hieman ilmaisuaan. Niiden välissä ilmestyneellä levyllä Ravishing Grimness Nocturno Culto (oikealta nimeltään Ted Skjellum) oli sävellysvastuussa Fenrizin (Gylve Fenriz Nagell) sairastuttua masennukseen.
Seuraavilla albumeillaan Hate Them ja Sardonic Wrath Darkthrone muuttui takaisin yksinkertaisempaan suuntaan. Monia faneja kummaksutti alkuvuodesta 2006 julkaistun EP:n Too Old Too Cold in ja sitä seuranneen täyspitkän The Cult Is Aliven voimakkaat punk-elementit. Blastbeateja on uudemmilla albumeilla harvakseltaan ja nykyinen Darkthrone muistuttaakin enemmän Venomia ja varhaista Bathorya, kuin muita toisen aallon norjalaisia black metal -yhtyeitä kuten Mayhem, Emperor ja Immortal.[lähde? ]
Darkthrone ei ole keikkaillut vaan on eri syistä keskittynyt ainoastaan tekemään levyjä. Alkuperäinen basisti jätti yhtyeen toisen levyn julkaisun jälkeen ja kitaristi Zephyrous vuonna 1993, minkä jälkeen Darkthrone on ollut virallisesti kaksihenkinen. Yhtyeen jäsenet väittivät lopettaneensa keikkailun alun perin 1990-luvulla siksi, koska heidän esiintymisissään kävi sellaista väkeä, jota he eivät arvostaneet. Fenriz on myös kertonut haastattelussa, että keikoilla ei ollut tarpeeksi "liikettä".[lähde? ] Fenriz ja Nocturno Culto pyörittävät myös Peaceville Recordsin kanssa yhteistyötä tekevää levy-yhtiötä nimeltä Tyrant Syndicate Productions.
Yhtyeen 17. levy Old Star ilmestyi 31. toukokuuta 2019.
Jäsenet > Nykyiset

Nocturno Culto (Ted Skjellum) – laulu, kitara, basso, musiikki (1988–)
Fenriz (Gylve Fenriz Nagell) – rummut, taustalaulu, sanoitukset ja musiikki (1986–)
Jäsenet > Entiset

Zephyrous (Ivar Enger) – kitara (1986–1993)
Dag Nilsen – basso (1986–1991)
Anders Risberget – kitara (1986–1988)
Diskografia > Albumit

Soulside Journey (1990)
A Blaze in the Northern Sky (1992)
Under a Funeral Moon (1993)
Transilvanian Hunger (1994)
Panzerfaust (1995)
Total Death (1996)
Goatlord (1997)
Ravishing Grimness (1999)
Plaguewielder (2001)
Hate Them (2003)
Sardonic Wrath (2004)
The Cult Is Alive (2006)
F.O.A.D. (2007)
Dark Thrones and Black Flags (2008)
Circle the Wagons (2010)
The Underground Resistance (2013)
Arctic Thunder (2016)
Old Star (2019)
Eternal Hails...... (2021)
Astral Fortress (2022)
It Beckons Us All (2024)
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
Darkthrone Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Darkthrone (Arkistoitu – Internet Archive) - BestBlackMetalAlbums.com
Tallinn JazzOn

Tallinn JazzOn logo
Tallinn JazzOn oli Tallinnan vanhassa kaupungissa vuosina 2012-2013 järjestetty kolmipäiväinen musiikkifestivaali. Tallinn JazzOn oli aatteellinen musiikkitapahtuma, jonka tavoitteena oli levittää jazz-musiikkia, kansantajuistaa kulttuuria, edistää muusikoiden kansainvälistä yhteistyötä ja tarjota ilmaisia laadukkaita musiikkiesityksiä jazzin ystäville Tallinnasta ja muista kaupungeista. Vuonna 2013 Tallinn JazzOn -festivaali järjestettiin Tallinnassa 28.–30. kesäkuuta.
Tallinn JazzOn

Ensimmäinen Tallinn JazzOn toteutettiin Tallinnassa vuonna 2012, ja se keräsi yli 150 esiintyjää kahdeksasta Euroopan maasta. Seuraava askel oli Tallinn JazzOn'in muuttuminen jokavuotiseksi kansainväliseksi musiikkitapahtumaksi. Festivaalin motto – "Hyvä musiikki hyville ihmisille" –  esitti ajatuksen, että festivaali on tarkoitettu kaikenikäisille, eri koulutuksen saaneille ja eri musiikkimaun omaaville ihmisille, ja se pyrki tuomaan iloa jokaiselle jazzin ystävälle sekä Tallinnasta ja Virosta että muista kaupungeista ja maista.
Ensimmäinen festivaali tuo esiin Tallinn JazzOn-in tunnusmerkkejä:
kaikki konsertit ja muut tapahtumat ilmaiseksi;
viehättävät juhlapaikat (Tallinnan vanhassa kaupungissa);
ulkoilmakonsertteja;
jam session vanhan kaupungin jazzklubissa;
luovia työpajoja;
konsertteja suorina lähetyksinä internetissä.
Ensimmäisen festivaalin menestys, mikä näkyy yleisön, osallistujien ja kriitikoiden positiivisina palautteina, innoitti järjestäjiä tekemään Tallinn JazzOn -festivaalista vuosittaisen tapahtuman. Päätettiin, että joka vuonna haetaan uusia ja yllättäviä ratkaisuja etsittäessä muusikkoja musiikkityylillisesti laajalta alueelta ja suunniteltaessa vielä löytämättömiä Tallinnan vanhankaupungin tiloja tapahtumapaikoiksi festivaalin tapahtumille.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Musiikkifestivaalin Tallinn JazzOn virallinen verkkosivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Tallinnan vanhakaupunki
Achim

| Achim |
| --- | --- |
 Pyhän Laurentiuksen kirkko Achimissa
 lippu:  vaakuna
 Achim
 Koordinaatit: 53°03′55″N, 9°02′3″E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Ala-Saksi
Piirikunta:  Verden
Hallinto:  
 – Pormestari:  Uwe Kellner
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  65,1 km²
Korkeus:  15 m
Väkiluku (31.12.2015):  31 156
 – Väestötiheys:  465 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  28832
Suuntanumero(t):  04202
Rekisterikilpi:  VER
 
 www.achim.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Achim on kunta Weserjoen varrella Ala-Saksissa Saksassa. Siellä asui 30 258 ihmistä vuoden 2011 lopussa.
Historia

Achimia ympäröivä alue on luonnollisessa tilassaan enimmäkseen nummea, ja itse kaupunki on 15 metrin korkeudella merenpinnasta. Ensimmäinen kirjoitettu merkintä Achimista on vuodelta 1091, jolloin sitä kutsuttiin Arahemiksi. Muinoin paikassa kokoontuivat saksien tuomioistuimet ja erilaiset kultit. 1100-luvulla kristilliset lähetyssaarnaajat pystyttivät baptistisen kirkon Achimiin. Se oli nykyisen, vuonna 1257 rakennetun kirkon edeltäjä.
Achim sytytettiin tuleen vuonna 1381 sodassa, jossa taisteltiin Lüneburgin ruhtinaskunnan johtajuudesta. 1600-luvulta eteenpäin paikkaa ovat hallinneet monet eri kansat kuten ruotsalaiset, tanskalaiset ja ranskalaiset, jotka pitivät Achimia hallussaan seitsenvuotisen sodan aikaan 1700-luvun puolivälin jälkeen. 1800-luvun alussa alue meni Hannoverin kuningaskunnan haltuun, johon se palautettiin ranskalaisilta.
Achimissa on ollut juna-asema vuodesta 1847 lähtien. Se sijaitsee Bremenin ja Hannoverin välisellä rataosuudella.
Ystävyyskaupungit

Achim on latvialaisen Cēsisin ystävyyskaupunki.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Achim Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Achim
Käännös suomeksi