stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Puurakentajat

Puurakentajat Group Oy oli suomalainen puuteknologian ja puurakentamisen alan konserni, joka keskittyi erityisesti massiivipuurakentamiseen. Puurakentajat perustettiin vuonna 2006, ja oli yritysmuodoltaan osakeyhtiö. Konserniksi yritys laajeni vuonna 2020. Puurakentajat oli laajuudessaan Suomen vanhin CLT-rakentajaselvennä. Vuodesta 2023 Puurakentajat Group Oy:n pääomistaja on suomalainen perheyritys Onvest Oy.  Puurakentajat Group Oy:n toimitusjohtaja on Mikko Leino.  Puurakentajat-konserniin kuului myös massiivipuuelementtejä valmistava tehdas Timberpoint Oy.
Puurakentajat Group ja kaikki sen tytäryhtiöt (Puurakentajat Rakennus, Timberpoint, Puurakentajat Invest, Puurakentajat Suunnittelu, Puurakentajat Pientalot ja Korepuu) hakeutuivat konkurssiin marraskuussa 2023. Suurimpana velkojana oli Stora Enso, jonka saatavat olivat noin 2,5 miljoonaa euroa. Yhteensä Puurakentajilla oli velkaa liki 7,5 miljoonaa euroa.
Pienanjärvi

| Pienanjärvi |
| --- | --- |
 Järven pohjoisrantaa itään päin nähtynä toukokuussa 2010.
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Puolanka, Vaala
Koordinaatit:  64°42′46″N, 27°15′29″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Oulujoen vesistö
Valuma-alue:  Pienanjärven–Mätäsjärven alue
Laskujoki:  Tervajoki Otermanjärveen
Järvinumero:  59.271.1.001 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  150,7 m  
Rantaviiva:  11,58 km  
Pinta-ala:  301,98 ha  
Tilavuus:  0,00505449 km³  
Keskisyvyys:  1,67 m  
 fiPienanjärvi 
Pienanjärvi sijaitsee Puolangan ja Vaalan rajalla Puokiolta viitisen kilometriä linnuntietä lounaaseen.
Järvi on pitkänomainen kaakko-luodesuunnassa, ja sen pituus on neljä kilometriä. Leveimmillään järvi on kilometrin levyinen ja kapeimmillaan 500 metriä leveä. Järven pinta-ala on 302 hehtaaria, ja sen rantaviivan pituus on 11,6 kilometriä. Järven tilavuudeksi on laskettu 5,05 miljoonaa kuutiometriä eli 0,00505 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 1,7 metriä ja suurin syvyys 3,2 metriä. Syvin kohta sijaitsee järven eteläosassa. Järvellä on kaksi pientä nimetöntä saarta. Puolangan ja Vaalan välinen raja kulkee järven halki siten, että luoteispää kuuluu Vaalaan ja kaakkoispää Puolankaan.
Järven rannat ovat pääosin metsämaata tai soistunutta metsämaata. Järvellä on noin 20 taloa tai vapaa-ajan asuntoa, joille tulee tiet järven länsipuolelta kulkevalta seututieltä 800 tai kaakosta yhdystieltä 8832. Asutus painottuu järven pohjoisrannalle.
Pienanjärvi sijaitsee Oulujoen vesistössä (vesistöaluetunnus 59) Ylä-Oulujoen alueen (59.2) Pienanjärven valuma-alueella (59.27), jonka Pienanjärven–Mätäsjärven alueeseen (59.271) se kuuluu. Vedenpinnan korkeus on 150,7 mpy. Järven kaakkoispäähän laskee Mätäsjärvestä tuleva Kitkanjoki. Sen lisäksi järveen tulee useita suo-ojia. Pohjoispuolen Puokiojärvestä Pienanjärven erottaa vain kapea kannas, mutta järvien välinen vesiyhteys on idästä päin Puokionjoen, Mätäsjärven ja Kitkanjoen kautta. Pienanjärven laskujoki on luoteiskulmasta lähtevä Tervajoki, joka laskee Otermanjärveen Joensuunperällä Vaalassa.
Pikisaari (Turku)

| Pikisaari> Beckholmen |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Pikisaari korostettuna.  Turun kaupunginosat
Kaupunki:  Turku
Suuralue:  Hirvensalo-Kakskerta
Väkiluku:  237 (2015)
Pikisaari (ruots. Beckholmen) on asuinalue ja kaupunginosa Turussa Hirvensalon saaressa. Vielä keskiajan lopussa Pikisaari oli Hirvensalosta erillinen saari, mutta maannousun myötä se on liittynyt pääsaareen.
Niemelle syntyi 1630-luvulla asutusta tervanpolton ja laivauksen johdosta. Pikisaareen rakennettiin satama, joka toimi Turun ulkosatamana niin kauan, kunnes nykyinen satama saatiin ruopattua Kanavaniemelle. Viimeksi Pikisaaressa poikkesi säännöllisesti laivoja 1930-luvulla, jolloin ne kävivät enää vain ottamassa polttoainetta siellä olleesta hiilivarastosta. Vuoteen 1944 Pikisaaren pohjoisosa kuului Turkuun ja eteläosa Maariaan. Tuolloin osa Maarian kunnasta liitettiin Turkuun, ja liitosalueiden joukossa oli myös Hirvensalon saari.
Pikisaaren asuintalot ovat lähinnä pieniä vanhoja puutaloja ja alue muistuttaa kylää. Asukkaita vuonna 2015 oli 237 henkeä. Luonto on hyvin vaihtelevaa; hyvinkin pienellä alueella saattaa nähdä kaikki eteläisen Suomen metsätyypit. Pikisaaressa on vieraslaituri Airisto Segelsällskap i Åbon meripaviljongin yhteydessä.
Puolustusvoimat on aikaisemmin käyttänyt aluetta harjoituksiinsa.
Kuvia

Näkymä Ruissalosta Pikisaareen syksyllä.
Pikisaari laivan kyydistä kuvattuna.
Kirjallisuutta

Soiri, Helena: Turun Pikisaari: rakennushistoria ja rakennusluettelo – Beckholmen i Åbo: byggnadshistoria och byggnadsförteckning.  ((suomeksi), (ruotsiksi))  Turku:  Turun kaupungin historiallinen museo, 1977.  ISBN 9519125183.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pikisaari (Turku) Wikimedia Commonsissa
Turun suuralueet ja kaupunginosat
| --- | --- |
Suuralueet: Kaupunginosat suuralueittain
1. Keskusta: I kaupunginosa · II kaupunginosa · III kaupunginosa · IV Martti · V Itäranta · VI kaupunginosa · VII kaupunginosa · VIII Port Arthur · IX Länsiranta · Iso-Heikkilä · Korppolaismäki1 · Kupittaa · Kurjenmäki · Mäntymäki · Nummi2 · Pihlajaniemi3 · Ruissalo · Turun satama · Vähäheikkilä4
2. Hirvensalo-Kakskerta: Friskala · Haarla · Illoinen · Jänessaari · Kaistarniemi · Kakskerta · Kukola · Lauttaranta · Maanpää · Moikoinen · Oriniemi · Papinsaari · Pikisaari · Satava · Särkilahti · Toijainen
3. Skanssi-Uittamo: Harittu · Ilpoinen · Ispoinen · Katariina · Koivula · Korppolaismäki1 · Luolavuori · Peltola · Pihlajaniemi3 · Puistomäki · Skanssi · Uittamo · Vasaramäki · Vähäheikkilä4
4. Varissuo-Lauste: Huhkola · Lauste · Vaala · Varissuo
5. Nummi-Halinen: Itäharju · Kohmo · Koroinen · Kurala · Halinen · Nummi2 · Oriketo · Pääskyvuori · Räntämäki
6. Runosmäki-Raunistula: Kaerla5 · Kastu · Kärsämäki · Raunistula6 · Runosmäki7
7. Länsikeskus: Kaerla5 · Kähäri · Mälikkälä · Pitkämäki · Runosmäki7 · Ruohonpää · Teräsrautela · Vätti
8. Pansio-Jyrkkälä: Artukainen · Pahaniemi · Pansio · Perno
9. Maaria-Paattinen: Haaga · Jäkärlä · Koskennurmi · Lentokenttä · Metsämäki · Moisio · Paattinen · Paimala · Saramäki · Tasto · Urusvuori · Yli-Maaria
Huomautukset:  1: Korppolaismäki kuuluu osittain Keskustaan ja osittain Skanssi-Uittamoon. 2: Nummi kuuluu osittain Keskustaan ja osittain Nummi-Haliseen. 3: Pihlajaniemi kuuluu osittain Keskustaan ja osittain Skanssi-Uittamoon. 4: Vähäheikkilä kuuluu osittain Keskustaan ja osittain Skanssi-Uittamoon. 5: Kaerla kuuluu osittain Runosmäki-Raunistulaan ja osittain Länsikeskukseen. 6: Raunistula kuuluu osittain Runosmäki-Raunistulaan ja osittain Länsikeskukseen. 7: Runosmäki kuuluu osittain Runosmäki-Raunistulaan ja osittain Länsikeskukseen.
Piper PA-28 Cherokee

Piper PA-28 on yhdysvaltalaisen Piper Aircraftin valmistama yksimoottorinen mäntämoottorilentokonesarja. Sarjan koneet on ensisijaisesti suunniteltu yleisilmailu-, koulutus- ja lentotaksikäyttöön.
Archer

Koneen tyyppimerkintä on PA28-181 ja se on kehitetty vanhemmasta Cherokee tyypistä PA28-140. Merkittävimmät parannukset vanhempaan versioon verrattuna ovat siiven puolisuunnikkaan muoto, suurempi korkeusvakain ja tehokkaampi moottori (150 hv ⇒ 180 hv). Näillä muutoksilla Piper Archerista tuli suorituskykyinen, lento-ominaisuuksiltaan vakaa ja kantokyvyltään hyvä lentokone. Cherokeessa on neljä istumapaikkaa, kiinteät laskutelineet ja kiinteälapainen potkuri. Konetyyppi on hyvin suosittu ja on ollut tuotannossa 1970-luvulta tähän päivään asti.
Suomen Ilmavoimat käytti kuutta Piper PA-28R-200 Cherokee Arrow II ja PA-28RT-201 Arrow IV konetta yhteyskoneina vuosina 1974-2004.
Tekniset tiedot

Lähde: Piper Archer User Manual
Yleiset ominaisuudet
Pituus: &&&&&&&&&&&&&&07.02500007,25 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&010.067000010,67 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&02.02300002,23 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&&015.080000015,8 m²
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&&0730.&&&&00730 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&&01157.&&&&001 157 kg
Polttoainemäärä: 181
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Lycoming O-360-A4M
Suoritusarvot
Matkalentonopeus: &&&&&&&&&&&&0224.&&&&00224 km/h
Sakkausnopeus: &&&&&&&&&&&&&091.&&&&0091 km/h täysillä laskusiivekkeillä
Suurin sallittu nopeus: &&&&&&&&&&&&0278.&&&&00278 km/h
Polttoaineenkulutus: 35 l/h
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Piper PA-28 Cherokee Wikimedia Commonsissa
Piper Aircraftin verkkosivut
Espoon Moottorilentäjien Piper Archer OH-PYW
Puntarenasin maakunta

| Puntarenas |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Sijainti
Valtio:   Costa Rica
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Puntarenas
Pinta-ala:  11277 km²
Väkiluku (2011):  411 000
Puntarenasin maakunta on yksi Costa Rican maakunnista. Sen pinta-ala on 11 277 km2 ja asukasluku vuonna 2011 noin 411 000. Maakunnan pääkaupunki on Puntarenas.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Puntarenasin maakunta Wikimedia Commonsissa
Costa Rican maakunnat
Alajuela
Cartago
Guanacaste
Heredia
Limón
Puntarenas
San José
Punaparsaherne

| Punaparsaherne |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Aitokaksisirkkaisten ydinryhmä
Kladi::  Rosidit
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit Fabaceae
Alaheimo::  Faboideae
Suku::  Maitteet Lotus
Laji::  tetragonolobus
Kaksiosainen nimi
 Lotus tetragonolobus  L. 
Synonyymit
 Scandalida tetragonoloba (L.) Medik.  Tetragonolobus purpureus Moench 
Katso myös
   Punaparsaherne Wikispeciesissä   Punaparsaherne Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Punaparsaherne eli parsaherne (Lotus tetragonolobus) on hernekasvien heimoon kuuluva palkokasvi, jota viljellään sekä ravinnoksi että koristeeksi. Se kasvaa noin 45 cm korkeaksi. Sillä on punaiset kukat ja nelikulmaiset, siivekkäät palot. Kasvista käytetään myös nimeä punaparsamaite.
Parsaherne kasvaa villinä Välimeren seudulla, ja sitä viljellään Länsi-Euroopassa. Välimerellä se kasvaa avoimilla joutomailla ja peltojen rikkaruohona ja on sieltä levinnyt viljansiemenen mukana.
Aiheesta muualla

Punaparsaherne (Tetragonolobus purpureus) Puutarha.net.
United States Department of Agriculture (USDA): Tetragonolobus purpureus (englanniksi)
Puuroriisi

Puuroriisiä alhaalla, keskellä risotto- ja ylhäällä basmatiriisiä.
Lusikallinen raakaa puuroriisiä
Puuroriisi on pyöreäjyväistä valkaistua riisiä, jota käytetään puuroutumista vaativiin ruokiin. Riisin käsittelymenetelmillä voidaan muuttaa jyvien makua, ravintoarvoa ja kypsymiseen liittyviä ominaisuuksia. Valkaistusta riisistä eli valkoriisistä on poistettu jyvän alkio ja kaikki uloimmat kuorikerrokset (lesekerrokset), jolloin sen ravintoarvo heikkenee. Keitettäessä puuroriisi toimii halutulla tavalla, eli keitos sakenee ja jyvät takertuvat toisiinsa. Siksi puuroriisi sopii erityisen hyvin laatikkoruokiin, karjalanpiirakoihin, puuroihin ja vanukkaisiin, mutta sitä voi käyttää muissakin pää- ja jälkiruoissa. Jos riisin puuroutuminen ei ole suotavaa, on käytettävä muita riisilajeja tai muulla tavoin käsiteltyjä jyviä.
Postojnanluola

Luolan sisäosia.
Postojnanluola (sloveeniksi Postojnska jama) on noin 24 120 metriä pitkä ja 115 metriä syvä karstiluolasysteemi Slovenian länsiosassa Postojnan kunnassa. Se on maan toiseksi pisin luolasysteemi. Luolaston tavanomainen lämpötila on noin kahdeksan celsiusastetta. Siitä noin 5,3 kilometrin osuus on myös turistien vierailtavissa. Luolien läpi virtaa Pivkajoki. Sinne asennettiin sähkövalaistus vuonna 1884. Luolan pituuden uskottiin olevan noin 20 570 metriä ennen kesäkuuta 2015, jolloin ryhmä luolasukeltajia löysi vedenalaisia käytäviä, joiden yhteispituus oli noin 3,5 kilometriä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset verkkosivut
Plamen Dimov

Plamen Dimov
Plamen Dimov on Kiteellä asuva bulgarialaissyntyinen  musiikinopettaja. Dimov on toiminut muusikkona sekä Bulgariassa että Suomessa. Hän on ollut alkuperäisen Nightwishin kokoonpanon ensimmäinen ulkopuolinen tukija ja isähahmo, ja soittanut kaikki viulut yhtyeen Oceanborn-levylle.
Dimov on ammatiltaan musiikinopettaja, mutta hän on toiminut myös muusikkona muun muassa Norjassa, Saksassa, Suomessa ja Sveitsissä. Dimov osaa soittaa bassoa, viulua, kitaraa, rumpuja ja pianoa. Hän on tehnyt noin 80 acapella-sovituksia ja monta sovitusta combo-kokoonpanoille. Tyylit, joissa hän viihtyy on jazz/jazz-rock ja funk.
Dimovin ensimmäinen projekti oli Chameleon vuodelta 1995, jossa esiintyy muun muassa Tuomas Holopainen, tenorisaksofonilla. Toinen projekti oli Play That Funky Humppa Music, vuodelta 1996, sisältää kaikki Nightwishin tulevat jäsenet, Emppu, Jukka ja Sami, kappaleella Carelian Night, ja Tuomas kaikilla muilla kappaleilla. Muut projektit ovat: Heidi Sandström (Night And Day), The Voice-single, Montun Arkielämää, Montun Arkielämää 2, Kiteen 375-vuotis-levy, Montun Henki, Paha Pajari-musikaali, ja 20 projektia, joissa Flame Music on osallistunut tuottajana.
Dimov pyörittää Kiteellä Monttu-studiota, josta on vuosien varrella tullut yksi Kiteen nähtävyyksistä musiikin harrastajille.
Dimov organisoi Nightwish-viikkoa Kiteellä. Ensimmäinen oli vuonna 2013  ja seuraava heinäkuussa 2014. Tapahtumaan tulee Nightwish-faneja ympäri maailmaa.
Dimovilla on kaksi tytärtä, yksi poika ja Leena-vaimo.  Plamen Dimov opettaa musiikkia mm. Kiteen Evankelisessa Kansanopistossa.
Tuotanto

Brass Band – Chameleon (1995) (piano, basso)
Jimmie Lawson and friends – Play That Funky Humppa Music (1996) (piano, basso)
Nightwish – Oceanborn (1998) (viulu)
Heidi Sandström – Night and Day (1998) (basso)
Montun arkielämää -kokoelmalevy (2005) (piano, basso)
The Voice – Mie ja Sie (2005) (bändin johtaja)
Niina – Theme from Swanheart -single (2006) (piano)
Kitee 375-v.-kokoelmalevy (2007)
Wana - Gone (2009)
Montun henki (2011)
Musiikkia näytelmästä Pajari (2011)
Ilman partaa – Lee (2010)
Unity-project (2011)
Plan Bee

Plan Bee moottoripyörä-stunt show -ryhmä oli yksi Euroopan tunnetuimmista ryhmistä ja varmasti myös Suomen tunnetuin.kenen mukaan? Plan Bee ryhmä perustettiin vuonna 2001, ja silloin siihen kuului seitsemän jäsentä. He olivat Tane Tammela, Juho Puurunen, Jukka Suloranta, Samu Kemppainen, Janne Uskali, Jere Kivilaakso ja Joni Tammela.
Vuosien varrella ryhmä pieneni viiteen henkeen, Joni Tammelan ja Tane Tammelan lähtiessä tekemään Jonille soolouraa. Vuonna 2007 KTM-moottoripyörämerkki teki merkittävän liikkeen ja halusi Plan Bee tiimin siipiensä alle. Tästä lähtien tiimi ajoi KTM-merkkisillä moottoripyörillä. Keväällä 2008 Jere päätti lopettaa stunttailun ja hänen tilalle tuli Sami Dinler. Isoin esiintyminen Plan Bee -tiimillä oli Saksan Hockenheimin NitrOlympx tapahtumissa vuonna 2007 ja 2008. Katsomossa hurrasi reilut 80 000 katsojaa suomalaisille hurjapäille.
Jouluna 2009 tiimi päätti kuitenkin laittaa kypärät hyllylle, koska osalla kuskeista oli motivaatiot siirtynyt muihin lajeihin. Sami Dinler ja Janne Uskal, jatkoivat kuitenkin stunttiuraa uudella stunt-tiimillä nimeltä Dusters.
Aiheesta muualla

http://www.
http://www.planbee.org/ (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.motot.net/blog/Sami/plan_bee_lopettaa_b-988.html
Potinlahti

Potinlahti on Hailuodon kunnan koillisosassa Santosen niemen tyvessä sen pohjoisrannalla sijaitseva matala ruoikko- ja niittyrantainen lahti. Lahtea rajaavat pohjoinen Pökönnokka ja eteläinen Väntelänkari, joiden välinen salmi on matala ja kapeimmalta kohdaltaan noin neljänsadan metrin levyinen. Potinlahden suurin leveys on noin 870 metriä ja suurin pituus noin 1,3 kilometriä.
Potinlahti on keväisin lintujen suosima leväyhdys- ja ruokailualue. Sitä pohjoisessa rajaava Pökönnokka on puuton ja heinikkoinen, pääasiassa hiekasta muodostunut niemi, jonka merenrantaniittyjä on joko niitetty tai käytetty laidunmaana vuosittain lähes nykyhetkeen saakka.
Potinlahden linnustoon kuuluvat vesilinnut ja kahlaajat, ja sieltä tavataan myös etelänsuosirriä, lapinsirriä ja tyllejä.
Lahden etelärannalla on kalasatama. Lahtea on käytetty pitkään suojasatamana, ja tästä ovat merkkeinä lahden rannoille jätetyt painolastikivet.
Pentti Perttuli

| Pentti Perttuli> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. maaliskuuta 1916 Hausjärvi
Kuollut: 23. toukokuuta 2017 (101 vuotta) Laitila
Ammatti:  maatalous- ja metsätieteiden maisteri
Sotilashenkilö
Sotilasarvo:  majuri
Kunniamerkit:  Vapaudenristit (2. lka, 3, lka (2 kert.) ja 4. lka (2 kert.)
Ylennykset:  luutnantti 1940, kapteeni 1943, majuri 1968
Joukko-osasto:  14. divisioona
Pentti Olavi Perttuli (13. maaliskuuta 1916 Hausjärvi – 23. toukokuuta 2017 Laitila) oli suomalainen maanviljelysneuvos ja talvisodan ja jatkosodan veteraani.
Nuoruus

Pentti Perttuli syntyi 13. maaliskuuta 1916 agrologi Veli Perttulin (1889–1976) perheeseen. Pentti omaksui kodissaan isänmaallisen hengen. Oppikoulun hän kävi Porvoon yhteislyseossa, mutta hän muutti vanhempiensa mukana ylioppilaskirjoitusten jälkeen Helsinkiin. Hän liittyi suojeluskuntaan Porvoossa jo koululaisena. Käytyään armeijan Lappeenrannassa Hämeen ratsurykmentissä hän liittyi Helsingin upseerisuojeluskuntaan. Maanpuolustustyön lisäksi Perttuli jatkoi opintoja Helsingin yliopistossa ja valmistui maatalous- ja metsätieteidenkandidaatiksi ja suoritti agronomin tutkinnon vuonna 1943.
Talvi- ja jatkosota

Perttuli osallistui reservin upseerina talvi- ja jatkosotaan. Talvisodassa Perttuli taisteli viivytystaisteluissa Karjalankannaksella ja mottitaisteluissa Laatokan pohjoispuolella. Jatkosodassa hän palveli eversti, myöhemmin kenraalimajuri Erkki Raappanan johtamassa 14. divisioonassa, joka keskitettiin sodan alussa Lieksan–Kuhmon alueelle. Repolan valtaus heinäkuussa 1941 oli Rukajärven tielle johtavan hyökkäyksen ensimmäisiä tärkeitä tapahtumia. Rukajärven tie oli Repolan kylän pohjoisen kautta kulkenut päätie ja keskeinen reitti itään. Kahden kuukauden taisteluiden loputtua Rukajärvi vallattiin 11. syyskuuta. Perttuli suoritti jatkosodan alussa kiuruveteläisten miestensä kanssa tiedusteluretken polkupyörillä Lieksajärven ympäri. Retki alkoi 8. ja päättyi 11. heinäkuuta, ja sen tuloksena Perttulin johtamat kaksi joukkuetta olivat ottaneet haltuun suuren ja tärkeän erämaakaistan, minkä tiedon turvin divisioona saattoi jatkaa matkaansa.
Perttulin johtajantaitoja arvostettiin myöhemminkin jatkosodassa. Hänet määrättiin johtamaan kärkipartiota tammikuussa 1942 Muurmannin radalle majuri Arnold Majewskin johtamalla partioretkellä vihollisen selustaan. Partioretken vahvuus oli kokonaisuudessaan noin 1 924 miestä ja 268 hevosta. Perttulin johtama kärkipartio yöpyi kovassa pakkasessa taivasalla ilman lämmintä ruokaa ja hiihti runsaan viikon aikana 300 kilometriä.
Perttulin kirjalliset kyvyt pantiin merkille jo sota-aikana, ja hänet määrättiin edustamaan Rajajääkäripataljoona 6:tta divisioonan yhteisiä asioita käsittelevissä tilaisuuksissa. Hänet nimitettiin Rukajärven rintaman merkkitoimikunnan jäseneksi Rukajärven valtauksen vuosipäivänä 11. syyskuuta 1942. Perttuli toimi komppanian varapäällikkönä ja päällikkönä kotiuttamiseensa saakka jatkosodan loputtua. Hänet ylennettiin reservissä majuriksi vuonna 1966.
Sotien jälkeen

Sotien jälkeen Perttuli aloitti siviilissä työuransa maatalousministeriön asutusasiainosaston piiritarkastajana, josta tehtävästä hän siirtyi Hämeen–Satakunnan maanviljelysseuran maanviljelys- ja tuotantokonsulentiksi. Perttuli työskenteli lyhyen aikaa Työtehoseuran tutkimusagronomina, kunnes tuli hänestä vuonna 1946 perustetun Turengin Sokeritehdas Oy:n viljelypäällikkö. Perttuli työskenteli siitä lähtien sokeriteollisuuden palveluksessa. Hän suunnitteli viljelypäällikkönä tehtaan raaka-ainehankinnan edellyttämän juurikkaanviljelyn. Perttulista tuli vuonna 1951 Länsi-Suomen Sokeritehdas Oy:n, sittemmin Lännen Tehtaat Oy:n ensimmäinen toimitusjohtaja., Yhtiöstä kehittyi Perttulin johdossa monipuolinen teollisuuslaitos.
Muuta Perttulista

Perttuli tunnettiin johtajana, joka osasi antaa alaisilleen tunnustusta.kenen mukaan? Lännen Tehtaiden työntekijät saivat tuntea hyvää kohtelua esimieheltään, joka muun muassa ajoi kokonaisen satojen hehtaarien tilan kaavoittamista työntekijöidensä asuintonteiksi. Asuintontit myytiin heille omakustannushintaan, ja tehdas avusti työntekijöitään muun muassa asuntojen suunnittelussa.
Perttuli kirjoitti sokerijuurikkaan tuotantoon liittyviä teoksia ja muita julkaisuja sekä laajoja artikkeleita eri aikakauslehtiin, joista Kansa taisteli -lehdessä vuonna 1980 julkaistu neliosainen kirjoitussarja Elämää Rukajärven kenttävartiossa oli laajin. Maatalouden alalla pitkän päivätyön tehnyt isä Veli kirjoitti monipuolisesti erilaisia kirjallisia töitä, joihin kuuluivat laajat historiikit Varsinais-Suomen osuuskassaliikkeestä ja Lohjan Osuuskassasta.selvennä Lopetettuaan oman tilan viljelyn 1930-luvun alkupuolella hän toimi muun muassa Pellervo-seuran konsulenttina sekä sotien jälkeen maatalousministeriön maalunastuslautakuntien agronomijäsenenä.
Eläkepäiviään hän vietti Sammatissa.
Aiheesta muualla

Pentti Perttulin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Peter Stöger

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 11. huhtikuuta 1966 (ikä 58)
Syntymäpaikka: Wien, Itävalta
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 176 cm
Seura
Seura: avoin
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1985–1986 |  Favoritner AC | 9 | (0) |
| 1986–1987 |  SK Vorwärts Steyr |  |  |
| 1987–1988 |  First Vienna FC | 36 | (6) |
| 1988–1994 |  FK Austria Wien | 181 | (52) |
| 1994–1995 |  FC Tirol Innsbruck | 35 | (6) |
| 1995–1997 |  SK Rapid Wien | 84 | (17) |
| 1997–1998 |  LASK Linz | 32 | (5) |
| 1998–2000 |  FK Austria Wien | 54 | (7) |
| 2000–2002 |  FC Admira Wacker | 47 | (6) |
| 2002–2004 |  SC Untersiebenbrunn | 62 | (29) |
Valmennusura
2007–2010:  First Vienna FC
2010–2011:  Grazer AK
2011–2012:  SC Wiener Neustadt
2012–2013:  FK Austria Wien
2013–2017:  1. FC Köln
2017–2018:  Borussia Dortmund
2020–2021:  FK Austria Wien
2021:  Ferencváros
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Peter Stöger (s. 11. huhtikuuta 1966) on itävaltalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Ura pelaajana

Stöger aloitti ammattilaisuransa vuonna 1985 Favoriner AC Wienin joukkueessa, josta siirtyi SK Vorwärts Steyriin jo seuraavana vuonna. Hän edusti myös takavuosien suurseura First Viennaa, kunnes siirtyi 1988 FK Austria Wieniin. Stöger edusti Austriaa kuuden kauden ajan, pelasi seuran paidassa lähes 200 ottelua ja voitti kolme perättäistä Itävallan mestaruutta 1990-luvun alussa.
Stöger jätti Austria Wienin kesällä 1994 ja edusti seuraavan kauden FC Tirol Innsbruckia. Vuonna 1995 hän siirtyi Austrian paikallisvastustajan, SK Rapid Wienin edustusmiehistöön ja voitti seuran paidassa Itävallan mestaruuden ja oli mukana Cup-voittajien Cupin finaalissa keväällä 1996. Jätettyään Rapidin kauden 1996/97 jälkeen Stöger edusti vielä LASK Linziä, Austria Wieniä, FC Admira Wacker Mödlingiä sekä pientä SC Untersiebenbrunnia, kunnes lopetti pelaajauransa vuonna 2004.
Maajoukkuetasolla Stöger pelasi Itävallan paidassa 65 A-maaottelua ja iski niissä 15 maalia. Hän oli mukana Itävallan joukkueessa MM-kisoissa 1998.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Itävallan mestaruus (4): 1991, 1992, 1993, 1996
Itävallan cup (3): 1990, 1992, 1994
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Itävallan mestaruus: 2013
2. Bundesliiga: 2014
Pääsiäissaaren musiikki

Tyynellä valtamerellä sijaitsevan Pääsiäissaaren perinnemusiikki koostuu lähinnä kuoromusiikista. Sitä säestetään joskus muun muassa eräällä paikallisella trumpetin kaltaisella soittimella. Muihin soittimiin kuuluu muun muassa upaupa-niminen harmonikka.
Pääsiäissaarelaisessa populaarimusiikissa on vaikutteita latinalaisamerikkalaisesta musiikista. Esimerkiksi tango-musiikista on kehittynyt Pääsiäissaarella oma muunnoksensa, tango Rapanui. Tunnetuimpiin pääsiäissaarelaisiin yhtyeisiin kuuluu muun muassa Matato'a.