stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kainuun liitto
Kainuun maakunnallinen nuorisovaltuusto

Kainuun liitossa on toiminut Kainuun maakunnallinen nuorisovaltuusto, jonka tehtävänkuva on laajentunut Kainuun hyvinvointialueen asioihin. Seuraava MaNun toimikausi on vuosina 2022–2024. Lue lisää alta ja tutustu tarkemmin Kainuun liiton ja Kainuun hyvinvointialueen väliseen yhteistyösopimukseen!
Kainuun liitossa on toiminut Kainuun maakunnallinen nuorisovaltuusto. Kainuun Manu on edustanut alueen nuoria maakunnallisessa päätöksenteossa, tuonut nuorten ajatuksia maakunnan toimielinten käsiteltäväksi sekä edistänyt nuorten osallistumis- , vaikuttamis- ja toimintamahdollisuuksia. Jäsenillä on ollut useita eri tahojen alaisia edustus- ja asiantuntijatehtäviä sekä ohjausryhmäjäsenyyksiä aluetasolla. Kainuun Manu on edustanut alueen nuoria myös Barentsin alueen nuorisovaltuustossa (BRYC).
Laki hyvinvointialueesta määrittelee, että aluehallituksen on asetettava nuorten osallistumis- ja vaikuttamismahdollisuuksien varmistamiseksi hyvinvointialueen nuorisovaltuusto tai vastaava nuorisoryhmä. Turhien päällekkäisyyksien välttämiseksi Kainuun liiton ja Kainuun hyvinvointialueen välisellä sopimuksella on sovittu, että Kainuussa toimii jatkossa yksi maakunnallinen nuorisovaltuusto, joka on Kainuun hyvinvointialueen lakisääteinen osallisuuselin ja samalla Kainuun liiton vapaaehtoinen toimielin.
Yhteistyösopimuksella mahdollistetaan maakunnan liiton ja hyvinvointialueen välinen yhteistyö nuorten asioihin liittyen sekä vahvistetaan Kainuun hyvinvointialueen nuorisovaltuuston toimintaedellytyksiä. Seuraavan MaNun toimintakausi on (syyskuun alusta lähtien) vuodet 2022–2024 ja jäsenet nimetään pian.
Aiheesta muualla

Kainuun liitto
| n k Maakuntaliitot |
| --- | --- |
 Etelä-Karjala  Etelä-Pohjanmaa  Etelä-Savo  Häme  Kainuu  Keski-Pohjanmaa  Keski-Suomi  Kymenlaakso  Lappi  Pirkanmaa  Pohjanmaa  Pohjois-Karjala  Pohjois-Pohjanmaa  Pohjois-Savo  Päijät-Häme  Satakunta  Uusimaa  Varsinais-Suomi
Saila Susiluoto

Saila Susiluoto vuonna 2012.
Saila Mira Milena Susiluoto (s. 11. toukokuuta 1971 Helsinki) on suomalainen runoilija. Hänen runojaan on käännetty 15 kielelle.
Elämä ja ura

Susiluoto valmistui ylioppilaaksi vuonna 1990. Hän opiskeli Oriveden Opistossa vuonna 1991 ja Kriittisen korkeakoulun kirjoittajalinjalla 1991–1993. Susiluoto opiskeli myös yleistä kirjallisuustiedettä, filosofiaa ja estetiikkaa Helsingin yliopistossa 1999–2001.
Susiluodon esikoisteos Siivekkäät ja hännäkkäät (2001) palkittiin Kalevi Jäntin palkinnolla. Hän sai Suomi-palkinnon vuonna 2005. Susiluoto on ollut ehdolla Tanssiva karhu -runopalkinnon saajaksi 2002, 2004, 2005, 2008 ja viimeksi teoksellaan Ariadne vuonna 2016. Vuonna 2012 hänen teoksensa Carmen oli Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkintoehdokas. Elokuussa 2016 Susiluodolle myönnettiin valtion viisivuotinen (2017–2021) kirjallisuuden taiteilijaprofessoriapuraha. Susiluodon runoteos Huoneiden kirja (2003) on perustana samannimiselle suurtaideteokselle, jota esitettiin Turussa elokuussa 2021.
Susiluodon yhdestoista runoteos Akheron (2024)  ei kriitikko Vesa Rantaman (HS) mukaan käsittele vain tämän ajan ongelmia, vaan hakee kaikupohjaa kaukaa, erityisesti kreikkalaisesta antiikista. Mytologian avulla Susiluoto tuo maailmaan takaisin sellaista lumousta, jota on kroonisen kärsimättömästä ajastamme yhä hankalampi löytää. Rantaman mukaan Susiluodon vahvuus onkin hänen vaivaton kykynsä yhdistää aikakausia, tehdä nykyisyydestä muinaista ja muinaisuudesta nykyistä. Rytmisesti hän kirjoittaa niin nautittavaa tekstiä, että sen ymmärtäminen tuntuu välillä sivuseikalta. Kriitikko Janne Löppösen (Parnasso) mukaan tutuista aineksista: antiikin myyteistä ja Välimeren maisemista, kuten Ariadne ja myös digitaalinen Antikythera, mutta Akheron tuntuu henkilökohtaisemmalta ja on kirkkaampi ja ilmavampi.
Susiluoto toimi Nuoren Voiman Liiton hallituksessa 2002–2006, josta puheenjohtajana 2004–2006. Hän on vaikuttanut myös Suomen Kirjailijaliiton hallituksessa 2009–2011 ja Kalevi Jäntin palkinnon palkintolautakunnassa vuodesta 2006.
Susiluodon isä oli kuvataiteilija ja runoilija Ahti Susiluoto (1940–2020) ja isänäiti lastenkirjailija Laura Susiluoto (1913–1992). Susiluodolla on neljä lasta. Hänen puolisonsa on kirjailija Markku Pääskynen.
Teokset

Siivekkäät ja hännäkkäät.  Otava, 2001.  ISBN 951-1-17835-0
Huoneiden kirja.  Otava, 2003.  ISBN 951-1-18838-0
Auringonkierto.  Otava, 2005.  ISBN 951-1-20170-0
Missä leikki loppuu.  Otava, 2007.  ISBN 978-951-1-22132-6
Carmen.  Otava, 2010.  ISBN 978-951-1-24522-3
Dogma.  Otava, 2012.  ISBN 978-951-1-26272-5
Ariadne.  Otava, 2015.  ISBN 978-951-1-28949-4
Antikythera: runosovellus iPadille (2015), idea, konsepti & runot
Oratorio: kuunneltava kaupunkirunoelma (2017). Runot Saila Susiluoto, äänet Antti Nykyri. Konsepti & suunnittelu Susiluoto & Nykyri.
Metropolis: merkintöjä kadonneesta kaupungista.  Otava, 2018.  ISBN 978-951-1-29824-3  ja  ISBN 978-951-1-32817-9
Kehrä.  Otava, 2021.  ISBN 978-951-1-37036-9
Akheron.  Otava, 2024.  ISBN 978-951-1-48303-8
Palkinnot

Kalevi Jäntin palkinto 2001
Suomi-palkinto 2005
Einari Vuorela -palkinto 2011
Aiheesta muualla

Oratorio: kuunneltava kaupunkirunokokoelma
Siro, Juho: Äiti kertoo sadun Kiiltomato.net. 7.11.2001. (Arvio teoksesta Siivekkäät ja hännäkkäät)
Ahokas, Tiina: Astu tuulenpuhkomaan taloon Kiiltomato.net. 18.8.2003. (Arvio teoksesta Huoneiden kirja)
Tuomi, Panu: Poeettinen pallokalalisenssi Kiiltomato.net. 6.4.2006. (Arvio teoksesta Auringonkierto)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Tšekki  Puola 
Muut:  IdRef
Italian Grand Prix 1972

Italian Grand Prix 1972 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 10. syyskuuta 1972 Monzan radalla. Kilpailun voitti Emerson Fittipaldi, jolle voitto oli kauden viides. Jacky Ickx johti suurimman osan kierroksista.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 6 |  Emerson Fittipaldi | Lotus-Ford | 55 | 1:29:58.4 | 4 | 9 |
| 2 | 10 |  Mike Hailwood | Surtees-Ford | 55 | 14.5 | 9 | 6 |
| 3 | 14 |  Denny Hulme | McLaren-Ford | 55 | 23.8 | 5 | 4 |
| 4 | 15 |  Peter Revson | McLaren-Ford | 55 | 35.7 | 8 | 3 |
| 5 | 28 |  Graham Hill | Brabham-Ford | 55 | + 1:05.6 | 13 | 2 |
| 6 | 23 |  Peter Gethin | BRM | 55 | + 1:21.9 | 12 | 1 |
| 7 | 3 |  Mario Andretti | Ferrari | 54 | + 1 krs. | 7 |   |
| 8 | 21 |  Jean-Pierre Beltoise | BRM | 54 | + 1 krs. | 16 |   |
| 9 | 19 |  Ronnie Peterson | March-Ford | 54 | + 1 krs. | 24 |   |
| 10 | 16 |  Mike Beuttler | March-Ford | 54 | + 1 krs. | 25 |   |
| 11 | 22 |  Howden Ganley | BRM | 52 | + 3 krs. | 17 |   |
| 12 | 24 |  Reine Wisell | BRM | 51 | + 4 krs. | 10 |   |
| 13 | 18 |  Niki Lauda | March-Ford | 50 | + 5 krs. | 20 |   |
| Kesk. | 4 |  Jacky Ickx | Ferrari | 46 | Sähköt | 1 |   |
| Kesk. | 20 |  Chris Amon | Matra | 38 | Jarrut | 2 |   |
| Kesk. | 9 |  Andrea de Adamich | Surtees-Ford | 33 | Jarrut | 21 |   |
| Kesk. | 29 |  Wilson Fittipaldi | Brabham-Ford | 20 | Ripustukset | 19 |   |
| Kesk. | 7 |  John Surtees | Surtees-Ford | 20 | Polttoaineen syöttö | 22 |   |
| Kesk. | 8 |  Tim Schenken | Surtees-Ford | 20 | Ulosajo | 15 |   |
| Kesk. | 5 |  Clay Regazzoni | Ferrari | 16 | Kolari | 4 |   |
| Kesk. | 26 |  Carlos Pace | March-Ford | 15 | Kolari | 18 |   |
| Kesk. | 30 |  Carlos Reutemann | Brabham-Ford | 14 | Ripustukset | 11 |   |
| Kesk. | 2 |  François Cevert | Tyrrell-Ford | 14 | Moottori | 14 |   |
| Kesk. | 11 |  Nanni Galli | Tecno | 6 | Moottori | 23 |   |
| Kesk. | 1 |  Jackie Stewart | Tyrrell-Ford | 0 | Kytkin | 3 |   |
| DNQ | 25 |  Henri Pescarolo | March-Ford |   |  |  |   |
| DNQ | 12 |  Derek Bell | Tecno |   |   |   |   |
Muuta

Nopein kierros: Jacky Ickx - 1:36.3
Karl Lindholm

Karl Henrik (Kalle) Lindholm (19. tammikuuta 1843 Myrskylä – 18. joulukuuta 1901 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, valtiopäivämies ja riistanhoidon kehittäjä.
Lindholmin vanhemmat olivat kappalainen Karl Adolf Lindholm ja Johanna Gustafva Stenius. Hänen puolisonsa vuodesta 1872 oli Alma Sofia Åberg (k. 1906). Lindholm valmistui filosofian kandidaatiksi 1869, työskenteli 1870−1888 Helsingfors Dagbladin  toimituksessa ja sen jälkeen Helsingin kaupungin liikennekonttorin kamreerina. Lindholm oli innokas metsästäjä, joka toimi Suomen Metsästysyhdistyksen puheenjohtajana 1886−1899 ja harjoitti ensimmäisten joukossa Suomessa järjestelmällistä riistanhoitoa. Sitä koskevan kirjan Jaktvården i Finland hän julkaisi 1893. Sipoon Metsästysyhdistyksen puheenjohtajana vuodesta 1887 toiminut Lindholm kirjoitti myös toisen, kaksiosaisen metsästyksestä kertovan teoksen Sibbo jakten I-II (1890−1898).
Lindholm valittiin porvarissäädyssä Pietarsaaren edustajaksi valtiopäiville 1882.
Aiheesta muualla

Landgrén, Lars-Folke (kääntänyt Tapionlinna, Oili): ”Karl Lindholm”, Suomen kansallisbiografia, osa 6, s. 201-202.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005.  ISBN 951-746-447-9  / Teoksen verkkoversio.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Biografiasampo  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
Italian Grand Prix 1967

Italian Grand Prix 1967 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 10. syyskuuta 1967 Monzan radalla. Kilpailun voitti John Surtees, jolle voitto oli kauden ensimmäinen ja uran viimeinen. Kilpailussa paalupaikalta lähtenyt Jim Clark menetti sijoituksia lähdössä, kärsi moottorin teknisistä vioista sekä rengasrikosta, mutta hän onnistui ajamaan palkintokorokkeelle.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 14 |  John Surtees | Honda | 68 | 1'43:45.0 | 9 | 9 |
| 2 | 16 |  Jack Brabham | Brabham-Repco | 68 | 0.2 | 2 | 6 |
| 3 | 20 |  Jim Clark | Lotus-Ford | 68 | 23.1 | 1 | 4 |
| 4 | 30 |  Jochen Rindt | Cooper-Maserati | 68 | 56.6 | 11 | 3 |
| 5 | 36 |  Mike Spence | BRM | 67 | + 1 krs. | 12 | 2 |
| 6 | 32 |  Jacky Ickx | Cooper-Maserati | 66 | + 2 krs. | 15 | 1 |
| 7 | 2 |  Chris Amon | Ferrari | 64 | + 4 krs. | 4 |   |
| Kesk. | 22 |  Graham Hill | Lotus-Ford | 58 | Moottori | 8 |   |
| Kesk. | 6 |  Jo Siffert | Cooper-Maserati | 50 | Onnettomuus | 13 |   |
| Kesk. | 24 |  Giancarlo Baghetti | Lotus-Ford | 50 | Moottori | 17 |   |
| Kesk. | 4 |  Bruce McLaren | McLaren-BRM | 46 | Moottori | 3 |   |
| Kesk. | 26 |  Jo Bonnier | Cooper-Maserati | 46 | Ylikuumeneminen | 14 |   |
| Kesk. | 34 |  Jackie Stewart | BRM | 45 | Moottori | 7 |   |
| Kesk. | 18 |  Denny Hulme | Brabham-Repco | 30 | Ylikuumeneminen | 6 |   |
| Kesk. | 12 |  Guy Ligier | Brabham-Repco | 26 | Moottori | 18 |   |
| Kesk. | 38 |  Chris Irwin | BRM | 16 | Sytytys | 16 |   |
| Kesk. | 10 |  Ludovico Scarfiotti | Eagle-Weslake | 5 | Moottori | 10 |   |
| Kesk. | 8 |  Dan Gurney | Eagle-Weslake | 4 | Moottori | 5 |   |
Muuta

Nopein kierros: Jim Clark 1'28.500
Giancarlo Baghetin viimeinen kilpailu
Otto Pensas

| Otto Pensas |
| --- | --- |
 Otto Pensas vuonna 1924.
Kansanedustaja
 1.5.1924–20.10.1930  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Kuopion itäinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. marraskuuta 1885 Jepua
Kuollut: 10. elokuuta 1940 (54 vuotta) Joensuu
Ammatti:  piirisihteeri
Otto Pensas (vuoteen 1908 Huttunen, 16. marraskuuta 1885 Jepua – 10. elokuuta 1940 Joensuu) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1924–1930.
Elämä > Nuoruus

Otto Pensaan vanhemmat olivat Kiuruvedeltä kotoisin ollut radanrakentaja Olof Huttunen (1848–1904) ja Alavudella syntynyt Sanna Kortesmäki (s. 1859). Hän kävi kansakoulun ja paikkasi myöhemmin puuttuvaa koulusivistystään itseopiskelulla. Pensas työskenteli nuoresta lähtien ratatyömailla eri puolilla Suomea tehden etupäässä kivitöitä. Vuonna 1904 hän liittyi sosialidemokraattiseen puolueeseen ja 1907 Suomen Tie- ja Vesirakennustyöläisten Liittoon. Pielisjärven Lieksaan asetuttuaan Pensas toimi muun muassa tie- ja vesirakennustyöläisten liiton paikallisosaston puheenjohtajana sekä sosialidemokraattisen kunnallisjärjestön sihteerinä. Keväällä 1909 hän sai ammattiyhdistystoimintansa vuoksi potkut Kevätniemen sahalta ja joutui työnantajien boikottilistalle. Vuosina 1912–1913 Pensas oli sosialidemokraattien agitaattorina Mikkelin läänin vaalipiirissä,lähde? jonka jälkeen hän muutti Käkisalmeen työskennellen muun muassa Valtionrautateiden palveluksessa jarrumiehenä.
Elämä > Sisällissota

Yleislakon jälkeen marraskuussa 1917 Puska osallistui Heikki Kaljusen johtamalle Pyhäjärven retkelle, jonka aikana syntyi kuolonuhreja vaatinut työväen järjestyskaartin ja suojeluskunnan välinen aseellinen yhteenotto. Oman kertomuksensa mukaan Pensas toimi vain kaartilaisia kuljettaneen junan konduktöörinä ja jarrumiehenä. Parin viikon kuluttua hän kuitenkin edusti Suotniemen työväen järjestyskaartia Tampereella pidetyssä työväenkaartien kokouksessa. Sisällissodan käynnistyttyä Pensas vangittiin helmikuussa Käkisalmessa ja toimitettiin Sortavalan vankileirin kautta Vaasan vankileirille. Syksyn tapahtumien ohella hänen väitettiin kesällä johtaneen rautatieläisten lakkoa ja syyllistyneen puheissaan kiihotukseen. Pensaalle vaadittiin rangaistusta avunannosta ryöstöön ja valtiopetokseen, mutta heinäkuussa 1918 valtiorikosoikeus hylkäsi syytteet toteennäyttämättöminä ja hänet vapautettiin.
Elämä > Kansanedustajana

Vapauduttuaan Pensas työskenteli vuodesta 1919 lähtien sosialidemokraattien Viipurin läänin itäisen vaalipiirin järjestäjänä ja luennoitsijana, kunnes hänet valittiin piirisihteeriksi 1923. Suuren kommunistijutun yhteydessä Pensas oli Etsivän keskuspoliisin kuulusteluissa, joissa tiedusteltiin hänen mielipidettäään kommunistien vangitsemisesta ja udeltiin sosialidemokraattien suunnittelemista vastalausekokouksista. Hieman myöhemmin Pensas joutui käräjille, kun Liperin nimismies O. A. Korhonen katsoi hänen vappupuheessaan halventaneen hallitusta ja oikeuslaitosta sekä loukanneen sisäministeri Heikki Ritavuoren murhaajan Ernst Tandefeltin ja runoilija Bertel Gripenbergin kunniaa. Kaikki syytteet hylättiin.
Pensas valittiin eduskuntaan vuonna 1924 ja hän oli myös presidentin valitsijamiehenä 1925. Pensas kuului sosialidemokraattien huplilaiseen vasemmisto-oppositioon. Kesäkuussa 1928 käynnistyneen satamalakon aikana Pensas ja Mikko Ampuja yhtyivät ainoina sosialidemokraatteina kommunistien tekemään välikysymykseen. Syksystä 1928 lähtien Pensas oli kasvohalvauksen vuoksi eduskuntatyönsä lomassa tohtori Martti J. Mustakallion hoidettavana. Vuoden 1929 eduskuntavaaleissa piiritoimikunta jätti Pensaan aluksi pois ehdokaslistoilta terveydellisiin syihin vedoten. Työväenjärjestöjen Tiedonantajan mukaan Matti Puittinen ja Samuli Tervo kieltäytyivät asettumasta ehdolle samalle listalle Pensaan kanssa väittäen hänen olevan ”hullu”. Pensas pääsi lopulta ehdokkaaksi toimitettuaan Mustakallion antaman lääkärintodistuksen, jonka mukaan hän oli täysin toipunut ja ”henkisesti että ruumiillisesti terve”. Pensas putosi eduskunnasta seuraavissa vaaleissa vuonna 1930.
Huhtikuussa 1931 raastuvanoikeus määräsi Pensaan mielisairauden vuoksi puolisonsa holhottavaksi. Pensaan poliittinen ura päättyi samana syksynä, kun piiritoimikunta vapautti hänet puhujan ja järjestäjän tehtävistä heikentyneen terveyden perusteella. Pensas kuoli Joensuussa 54-vuotiaana elokuussa 1940.
Perhe

Otto Pensaksen puoliso oli Pielisjärvellä syntynyt Anna Fredriikka Lampén (1890–1951), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1908. Pariskunnalla oli kolme lasta.lähde? Perhe asui myöhemmin Joensuussa, jossa Pensas omisti kaupungin keskustassa Merimieskatu 41:ssä sijainneen neljän huoneiston asuintalon. Anna Pensas kuului 1920-luvun alussa SSTP:n Viipurin itäisen vaalipiirin piiritoimikuntaan. Vuoden 1927 eduskuntavaaleissa Anna Pensas pudotettiin SDP:n ehdokaslistalta, koska hänen epäiltiin olevan liian lähellä kommunisteja. Vuonna 1929 osa muista ehdokkaista kieltäytyi lähtemästä Anna Pensaan kanssa samalle ehdokaslistalle. Hän oli ehdolla myös vuosien 1930 ja 1933 eduskuntavaaleissa.
Kyrillinen kirjaimisto

Maat joissa kyrillinen aakkosto on käytössä.

  Kyrillinen on ainoa virallinen kirjaimisto
  Kyrillinen on toinen virallisista kirjaimistoista. Moldovassa ja Georgiassa tämä on keskeisillä alueilla, joita valtio ei tunnusta.
  Kyrillinen ei ole virallinen, mutta se on  käytössä epävirallisesti, tai merkittävä vähemmistö käyttää sitä
Kyrillinen kirjaimisto on kirjoitusjärjestelmä, joka perustuu glagoliittiseen ja kreikkalaiseen kirjaimistoon. Kirjaimistoa käyttää arviolta noin 300 miljoonaa ihmistä.
Historia

Vuonna 863 Pyhät Kyrillos ja Methodios saivat Bysantin hallitsijalta tehtävän luoda slaavilaisille kielille tai murteille yhtenäinen kirjoitusjärjestelmä. Työn tuloksena syntyi glagoliittinen kirjaimisto, josta näiden oppilaat myöhemmin kehittivät sitä ja kreikkalaista kirjaimistoa sekoittaen kyrillisen kirjaimiston. Kirjaimiston kehittäjiksi mainitaan usein pyhät Naum ja Klemens, jotka olivat molemmat Kyrilloksen ja Methodioksen oppilaita. Kirjaimisto on nimi on kunnianosoitus Kyrillokselle.
Venäjäksi sitä kutsutaan nimellä kirillitsa (кириллица), ukrainaksi kyrylytsja (кирилиця) ja serbokroaatiksi ćirilica (Ћирилица).
Historia > Kirkkoslaavi

Muinaiskirkkoslaavin kirjaimisto on vanhin kyrillisistä kirjaimistoista, ja se on peräisin 900-luvulta. Siihen kuuluu 43 kirjainta.
Historia > Kyrillinen kirjaimisto vuodelta 1708

Vuoteen 1708 mennessä kirjaimisto oli kehittynyt paljon, ja kirjainten määrä oli vähentynyt 34:ään.
Historia > Venäjän kirjaimisto

Nykyvenäjän kirjaimisto perustuu suurelta osin vuoden 1708 kyrilliseen kirjaimistoon, ja siinä on 33 kirjainta. Niin sanotuilla jer-merkeillä Ъ ja Ь on ollut aikoinaan itsenäinen lyhyen vokaalin äännearvo. Pietari Suuren alulle panema muutos yksinkertaisti kirjaimia siten, että ne sopivat kirjapainoon. Muutos levisi venäjän kielestä myös muihin slaavilaisiin kieliin. Lisäksi edellinen on ollut sanan lopussa äännearvoton maskuliinin tunnus. Ѣ (ääntyy [je]) on poistettu. Painollisena [jo]:na ääntynyt e on korvattu merkillä ë, jota venäjänkieliset tosin eivät läheskään aina muista käyttää, eikä se ole edes välttämätöntä. Ennen tätä uudistusta oli lähes mahdotonta päätellä, kummalla merkillä painotonta je-äännettä kirjoitetaan.
Venäjän keisarikunnassa pyrittiin tekemään ortografisia uudistuksia 1900-luvun alussa, mutta turhaan. Vuonna 1918 tehtiin jälleen uudistus, jossa turhat kirjaimet poistettiin.
Nykytilanne

Kyrillistä kirjaimistoa käytetään nykyään monien slaavilaisten sekä Venäjällä ja lähialueilla puhuttavien uralilaisten, turkkilaisten, mongolilaisten, luoteiskaukasialaisten, pohjoiskaukasialaisten ja dagestanilaisten kielten kirjoittamiseen. Kyrillistä kirjaimistoa käyttäviä slaavilaisia kieliä ovat venäjä, ukraina, valkovenäjä, bulgaria, makedonia, serbia (käyttää myös latinalaista kirjaimistoa) ja kirkkoslaavi.
Kyrillistä kirjaimistoa käyttäviä uralilaisia kieliä ovat ersä, mokša, niittymari, vuorimari, komi, komipermjakki, udmurtti, kiltinänsaame, nenetsi ja hanti sekä mansi.selvennä
Turkkilaisista kielistä kyrillistä kirjaimistoa käyttävät kazakki, baškiiri, kumykki, nogai, kirgiisi, dolgaani, hakassi, jakuutti, karatšai, balkaari, šoori, tuva ja tataari. Aikaisemmin myös azeri, uzbekki, karapakalpakki, gagauzi, turkmeeni ja krimintataari käyttivät kyrillistä kirjaimistoa, mutta Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen ne palasivat latinalaiseen kirjaimistoon. Tatarstan päätti myös, että tataarissa siirrytään latinalaiseen kirjaimistoon, mutta asian toteutumista on hankaloittanut Venäjällä tämän jälkeen säädetty laki, jonka mukaan virallista kieltä voidaan kirjoittaa vain kyrillisellä kirjaimistolla.
Mongolisista kielistä kyrillistä kirjaimistoa käyttävät burjaatti, kalmukki ja mongoli. Luoteiskaukasialaisista kielistä kyrillistä kirjaimistoa käyttävät abhaasi, abaza, adyge ja kabardi. Pohjoiskaukasialaisista kielistä kyrillistä kirjaimistoa käyttävät inguuši ja tšetšeeni. Dagestanilaisista kielistä kyrillistä kirjaimistoa käyttävät avaari, dargva, laki, aguli, lezgi, rutuli ja tabasarani.
Nykytilanne > Kyrillisen kirjaimiston käyttö kielittäin

valkovenäjä
bosnia (myös latinalainen käytössä)
bulgaria
ladino (myös latinalainen käytössä)
kazakki (korvataan latinalaisilla vuonna 2025)
kirgiisi
makedonia
mongolia (rinnalle mongolin kirjaimisto vuonna 2025)
montenegro (myös latinalainen käytössä)
venäjä
serbia (myös latinalainen käytössä)
ukraina
persia (Tadžikistan ja Uzbekistan)
kroaatti (aiemmin)
bosnia (aiemmin)
Bulgariassa vietetään vuosittain koulutuksen, kulttuurin ja kyrillisten aakkosten päivää 24. toukokuuta.
Aakkostot

selvennä, selvennä
Kyrillistä kirjaimistoa käyttävien kielten aakkostot poikkeavat toisistaan hiukan.
Kyrillisten aakkosten ominaisuus on, että kursiivi eroaa joidenkin kirjainten kohdalla normaalista kirjainlajista. Tämä voi olla hankalaa lukijalle, joka on oppinut vain pystyt aakkoset: lähde?
Käsin kirjoitettu teksti muistuttaa kursiivia:
Aakkostot > Venäläinen aakkosto

Venäjän kirjoitukseen käytetään nykyään seuraavia kirjaimia:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| А | Б | В | Г | Д | Е | Ё | Ж | З | И | Й |
| К | Л | М | Н | О | П | Р | С | Т | У | Ф |
| Х | Ц | Ч | Ш | Щ | Ъ | Ы | Ь | Э | Ю | Я |
Oikeinkirjoitus uudistettiin 1918. Painomerkit, joita käytetään muun muassa oppikirjoissa, eivät sisälly Unicodeen. Wikipediassa on käytetty joissakin nimissä Unicoden erillistä aksenttimerkkiä. Unicodesta puuttuu lisäksi muun muassa nykyaikaisessa kirkkoslaavissa käytettyjä merkkejä.
Aakkostot > Ukrainalainen aakkosto

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| А | Б | В | Г | Ґ | Д | Е | Є | Ж | З | И |
| І | Ї | Й | К | Л | М | Н | О | П | Р | С |
| Т | У | Ф | Х | Ц | Ч | Ш | Щ | Ю | Я | Ь |
Lisäksi Ґ, ґ (1991 uudistuksen jälkeen) Г:n ja Д:n välissä, joka lausutaan kuten venäjän Г. Kirjainta ei käytetty Neuvosto-Ukrainassa vuoden 1933 jälkeen ja se puuttuu useista kirjaimistoista ja tietokoneista.
Е:n nimi on "E", Ё:ta ei ole. Lisäksi Є, є Е:n ja Ж:n välissä.
Kirjainta Э, э ei käytetä.
И lausutaan eri tavoin ja sen nimi on "Y", samoin Й on "Lyhyt-Y". Niiden välissä ovat kirjaimet І, і ja Ї, ї, jotka näyttävät latinalaiselta I:ltä.
Ы:tä ei käytetä.
Kovan merkin tilalla käytetään heittomerkkiä.
Aakkostot > Valkovenäläinen aakkosto

I näyttää enemmän latinalaisten aakkosten I:ltä.
Lisäksi lyhyt-U (Ў, ў)
Щ, щ ei ole käytössä.
Kovan merkin tilalla heittomerkki.
Aakkostot > Bulgarialainen aakkosto

Kovalla merkillä (Ъ, ъ) on äännearvo.
Ei kirjaimia Ё, Ы ja Э.
Kirjain Е lausutaan kuten venäjän Э.
Aakkostot > Serbialainen aakkosto

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Аа | Бб | Вв | Гг | Дд | Ђђ | Ее | Жж | Зз | Ии |
| Јј | Кк | Лл | Љљ | Мм | Нн | Њњ | Оо | Пп | Рр |
| Сс | Тт | Ћћ | Уу | Фф | Хх | Цц | Чч | Џџ | Шш |
Moderni serbia 1800-luvulta lähtien:
Й:n tilalla Ј, ј, joka lausutaan /j/.
Kirjain Е lausutaan /ɛ/ ja sen nimi on "E".
Ei kirjainta Ё.
Д:n ja Е:n välissä kirjain Ђ, ђ.
И:n ja К:n välissä kirjain Љ, љ.
Н:n ja О:n välissä kirjain Њ, њ.
Т:n ja У:n välissä kirjain Ћ, ћ.
Ч:n ja Ш:n välissä kirjain Џ, џ.
Ш on viimeinen kirjain (ei kirjaimia Щ, Ъ, Ы, Ь, Э, Ю, Я).
Aakkostot > Makedonialainen aakkosto

Kuten serbian aakkosto, mutta:
Käyttää lisäkirjaimia Ѕ ѕ, Ѓ ѓ ja Ќ ќ.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
languageguide.org - Venäläisten aakkosten ääntäminen
Ylen Elävä arkisto: Zakuska – venäjän kielen alkupalat Heikki Kinnusen opettamana
Kyrilliset aakkoset noin vuonna 900
Kyrilliset aakkoset vuonna 1708
Venäjän aakkoset vuonna 1918