stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
2,3-oksidoskvaleeni

| 2,3-oksidoskvaleeni |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2,2-dimetyyli-3-[(3E,7E,11E,15E)-3,7,12,16,20-pentametyylihenikosa-3,7,11,15,19-pentaenyyli]oksiraani
CAS-numero:  7200-26-2
PubChem CID:  5366020
SMILES:  CC(=CCCC(=CCCC(=CCCC=C(C)CCC=C(C)CCC1C(O1)(C)C)C)C)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C30H50O
Moolimassa:  426,7 g/mol
2,3-oksidoskvaleeni (C30H50O) on triterpeeni ja skvaleenin hapettunut johdannainen. Yhdiste on tärkeä välituote useiden eri sterolien biosynteesissä.
Biosynteesi ja biologinen rooli

2,3-oksidoskvaleenia muodostuu eliöissä skvaleenista skvaleenimono-oksigenaasientsyymin katalysoimana. Entsyymi tuottaa ainoastaan S-isomeeria. 2,3-oksidoskvaleenin hiilirungossa on kolme erillistä π-elektronisysteemiä, jotka vaikuttavat sterolien synteesissä muodostuvien rengasrakenteisten välituotteiden stabiilisuuteen. Entsyymit tuottavat 2,3-oksidoskvaleenista useita eri tuotteita. Tuotteen muodostumiseen vaikuttaa se, minkä konformaation entsyymin substraatti ottaa entsyymin pinnalla. Yhdistettä substraattinaan käyttäviä entsyymejä kutsutaan 2,3-oksidoskvaleenisyklaaseiksi, joita ovat muun muassa lanosterolisyntaasi, sykloartenolisyntaasi ja dammareenidiolisyntaasi. Nämä entsyymit tuottavat steroleja, joiden esiaste on lanosteroli, sykloartenoli tai dammaraani.
Aiheesta muualla

Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Squalene 2,3-oxide (englanniksi)
Auguste Comte

| Auguste Comte |
| --- | --- |
 Auguste Comte
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. tammikuuta 1798 Montpellier, Ranska
Kuollut: 5. syyskuuta 1857 (59 vuotta) Pariisi, Ranska
Kansalaisuus:  ranskalainen
Koulutus ja ura
Oppilaat:  Fabien Magnin, Pierre Laffitte, Richard Congreve ja Eugène Sémérie
Tutkimusalue:  filosofia, sosiologia
Auguste Comte (17. tammikuuta, kirjattu syntymäaika 19. tammikuuta 1798 Montpellier – 5. syyskuuta 1857 Pariisi) oli ranskalainen filosofi, positivismin perustaja ja sosiologi. Häntä pidetään ensimmäisenä nykyajan tieteenfilosofina.
Elämä

Auguste Comte syntyi Montpellier’n kaupungissa Ranskassa. Käytyään koulunsa siellä, Comten annettiin opiskella École Polytechnique -oppilaitoksessa Pariisissa. Se oli opinahjo, joka harrasti ranskalaisia tasavaltaisia ihanteita ja edistysuskoa. Se suljettiin vuodeksi 1816, Écolen uudelleen organisoinnin vuoksi; opiskelijat saivat anoa uudelleen sisäänpääsyä myöhemmin. Comte vietti välivuoden opiskellen Montpellier’n lääketieteellisessä, eikä palannut Écolen jälleen avatessa ovensa.
Erimielisyydet Augusten ja hänen katolis-monarkistisen perheensä välillä saivat miehen kuitenkin palaamaan Pariisiin, jossa hän ansaitsi elantonsa satunnaisilla töillä. Hän sai paikan Henri de Saint-Simonin sihteerinä, joka myös opetti Comtea. Saint-Simon esitteli oppilaansa Pariisin seurapiireille. Comte vihkiytyi politiikkaan ja julkaisi joukon artikkeleita, joiden ansiosta hän tuli tunnetuksi. Vuonna 1824 Comte jätti oppi-isänsä, asiapohjaisten erimielisyyksien vuoksi. Saint-Simonilla oli kuitenkin merkittävä ja pysyvä vaikutus Comten ajatteluun.
Jo tuolloin Comten päämääränä oli kehitellä filosofia nimeltä positivismi. Tämän suunnitelman hän julkisti nimellä Plan de traveaux scientifiques nécessaires pour réorganiser la société (1822). Akateemista asemaa Comte ei saavuttanut; hänen päivittäinen toimeentulonsa oli riippuvainen tukijoista ja ystävien taloudellisesta tuesta.
Hänet vihittiin Caroline Massinin kanssa, mutta liitto päättyi eroon 1842. Comte saavutti ylimielisen, väkivaltaisen ja tulistumiseen taipuvaisen miehen maineen. Vuonna 1826 hänet tuotiin mielisairaalaan, mutta hän poistui sieltä parantumatta; vaivoineen Massin-vaimonsa ruotuun palauttamana, jotta voisi yhä työskennellä suunnitelmansa parissa. Siitä heidän avioeroonsa ulottuvan ajan sisällä hän julkisti Cours julkaisuihinsa kuuluvan kuusiosaisen kirjasarjan.
Vuodesta 1844, Comte rakasti Clotilde de Vauxia, joskin suhde pysyi platonisena.
Elämänsä loppupuolella Comte alkoi suunnittelemaan ”ihmisyyden uskontoa”, jota on kutsuttu ”katolilaisuudeksi ilman jumalaa”. Hän käytti tähän ”aivohygieniaa”, hän pidättäytyi lukemisesta ja pyrki eliminoimaan ympäristön vaikutuksen voidakseen syventyä täydellisesti omiin ajatuksiinsa. Humanistisessa uskonnossa palvotaan ihmiskunnan neroja, Jumalan tilalla on ihmiskunta. Comte päätyi pitämään itseään uskontonsa ylipappina. ”Ihmisyyden uskonnon” seurakuntia syntyi useihin maihin.
Comte julkaisi neliosaisen teoksen Système de politique positive (1851–1854). Hänellä on suuri merkitys juuri positiivisen filosofian ja sosiologian perustajana. Comte kuoli Pariisissa 1857 ja hänet haudattiin kuuluisaan Père-Lachaisen hautausmaahan.
Filosofia

Comten mukaan yhteiskunta ja inhimillinen ajattelu käy kolmen vaiheen läpi: teologisen, metafyysisen ja positiivisen. Ensimmäisessä vaiheessa luontoa selitettiin uskontojen avulla. Toisessa vaiheessa pohdittiin, mikä oli ilmiöiden takana oleva todellisuus (metafysiikka tarkoittaa fysiikan tuolle puolelle menevää). Metafyysisinä käsityksinä positivismi piti muun muassa käsitystä, että aine tai henki on ilmiöiden taustalla oleva todellisuus. Tästä syystä positivismi joutui riitoihin uskontojen kanssa, mutta myös marxilaiset filosofit vastustivat sitä.
Comte käytti uudesta tieteestään nimitystä physique sociale, ”sosiaalifysiikka”. Tällä hän halusi korostaa, että hänen esikuvanaan uutta luonnontiedettä luodessaan oli erityisesti fysiikka, jota pidettiin tuolloin edistyneimpänä tieteenä. Myöhemmin hän keksi sille nimen sosiologia. Comten sosiologiaksi kutsuma positiivinen yhteiskuntafilosofia muistutti kuitenkin monessa suhteessa enemmän sitä edeltävää valistusfilosofiaa kuin myöhempää, vuosisadan vaihteen sosiologiaa. Kunnia sosiologia-nimen keksimisestä kuuluu kuitenkin Comtelle, ja tässä – ja vain tässä – mielessä Comtea voi kutsua sosiologian isäksi.
Suomennetut teokset

Comte, Auguste: ”Mitä on positiivinen henki”, Maailman kirjallisuuden kultainen kirja: 4. Ranskan kirjallisuuden kultainen kirja, s. 450–455.  (Luvun suomentanut Sulevi Manninen ja kirjan toimittanut Anna-Maria Tallgren)  Porvoo:  WSOY, 1934.  Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Bourdeau, Michel: Auguste Comte The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Barnes, Harry Elmer & Fletcher, Ronald: Auguste Comte Encyclopædia Britannica. Viitattu 5.11.2018 (englanniksi).
Crossman, Ashley: Biography of Auguste Comte ThoughtCo.  23.4.2018. Viitattu 5.11.2018 (englanniksi).
Auguste Comte The Book of Life. Viitattu 5.11.2018 (englanniksi).
Caspar J M Hewett: Auguste Comte - High Priest of Positivism TheGreatDebate.org.uk.  syyskuu 2008. Viitattu 5.11.2018 (englanniksi).
Lazinier, Emmanuel (toim.): Auguste Comte et le positivisme, Project Clotilde, Société Positiviste Internationale (ranskaksi) (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  MathSciNet  zbMATH 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
1910-luku

| --- | --- |
Vuosisadat: 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku · 2000-luku · 2100-luku
Vuosikymmenet: 1890-luku · 1900-luku · 1910-luku · 1920-luku · 1930-luku · 1940-luku 1950-luku · 1960-luku · 1970-luku · 1980-luku · 1990-luku · 2000-luku
Vuodet: 1890 · 1891 · 1892 · 1893 · 1894 · 1895 · 1896 · 1897 · 1898 · 1899 1900 · 1901 · 1902 · 1903 · 1904 · 1905 · 1906 · 1907 · 1908 · 1909 1910 · 1911 · 1912 · 1913 · 1914 · 1915 · 1916 · 1917 · 1918 · 1919 1920 · 1921 · 1922 · 1923 · 1924 · 1925 · 1926 · 1927 · 1928 · 1929 1930 · 1931 · 1932 · 1933 · 1934 · 1935 · 1936 · 1937 · 1938 · 1939 1940 · 1941 · 1942 · 1943 · 1944 · 1945 · 1946 · 1947 · 1948 · 1949 1950 · 1951 · 1952 · 1953 · 1954 · 1955 · 1956 · 1957 · 1958 · 1959 1960 · 1961 · 1962 · 1963 · 1964 · 1965 · 1966 · 1967 · 1968 · 1969 1970 · 1971 · 1972 · 1973 · 1974 · 1975 · 1976 · 1977 · 1978 · 1979 1980 · 1981 · 1982 · 1983 · 1984 · 1985 · 1986 · 1987 · 1988 · 1989 1990 · 1991 · 1992 · 1993 · 1994 · 1995 · 1996 · 1997 · 1998 · 1999 2000 · 2001 · 2002 · 2003 · 2004 · 2005 · 2006 · 2007 · 2008 · 2009
1910-luku oli vuosikymmen, joka alkoi 1. tammikuuta 1910 ja päättyi 31. joulukuuta 1919. Vuosikymmen oli 1900-luvun toinen vuosikymmen.
Suuret tapahtumat

1910-luvun alku oli eurooppalaisten suurvaltojen kilpavarustelun aikaa. Suurvallat Saksa, Itävalta-Unkari, Ranska, Italia ja Venäjä muodostivat keskenään erityisesti sotilasliittoja. Sodan syttymistä pidettiin vain ajan kysymyksenä ja Itävalta-Unkarin kruununperijän Franz Ferdinandin salamurha (Sarajevon laukaukset) laukaisi jännitteet suurvaltojen välillä.
Franz Ferdinandin salamurha johti ensimmäisen maailmansodan syttymiseen vuonna 1914. Maailmansota päättyi Versailles’n rauhansopimukseen loppuvuodesta 1918. Maailmansodan loputtua Itävalta-Unkari hajosi moneksi eri valtioksi. Venäjän keisarikunta kaatui helmikuun ja lokakuun vallankumousten myötä vuonna 1917 ja tsaari Nikolai II luopui kruunusta. Myöhemmin Venäjästä tehtiin kommunistinen Neuvostoliitto.
Silloisen maailman loistoaluksena tunnettu RMS Titanic upposi neitsytmatkallaan 15. huhtikuuta 1912 törmättyään jäävuoreen. Haaksirikossa menehtyi 1 500 ihmistä, ja se oli kaikkien aikojen eniten uhreja vaatinut rauhan ajan merionnettomuus.
Suuret tapahtumat > Vuosi vuodelta

1911: Xinhai-vallankumous Kiinassa kaatoi Qing-dynastian ja perusti Kiinan tasavallan.
1912: Alfred Wegener kehitti teorian mannerliikunnoista.
1912:   RMS Titanic upposi Atlantin valtamerellä.
1914–1918: Ensimmäinen maailmansota.
1915: Albert Einstein julkaisi yleisen suhteellisuusteoriansa.
1915:   Armenialaisten kansanmurha.
1916–1919: Espanjantauti surmasi 25–50 miljoonaa ihmistä.
1916:   Irlannin Pääsiäiskapina, askel kohti itsenäistymistä.
1917: Venäjällä helmikuun vallankumous ja lokakuun vallankumous.
1917:   Suomi itsenäistyi 6. joulukuuta.
1918: Bessarabia ja Transilvania liittyivät Romaniaan.
1918:   Suomen sisällissota.
Keksintöjä ja tekniikkaa

1912: Harry Brearley keksi ruostumattoman teräksen.
1919: Charles P. Strite kehitti nykyaikaisen leivänpaahtimen.
Traktorit sarjatuotantoon.
Hallitsijoita

1910-luvun lopulla monet eurooppalaiset monarkit kokivat loppunsa. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Saksan keisarikunta romahti ja keisari Vilhelm II joutui pakenemaan maasta. Itävalta-Unkarin kaksoismonarkia päättyi myös ja maa hajosi useaan eri osaan. Venäjällä tapahtuneen vallankumouksen seurauksena tsaari Nikolai II joutui luopumaan kruunusta ja antamaan vallan Aleksandr Kerenskille.
Yhdysvaltojen republikaanipresidentti William Howard Taftin presidenttikausi päättyi vuonna 1913. Uudeksi presidentiksi valittiin demokraattisen puolueen Woodrow Wilson.
Itävalta-Unkari: keisari Frans Joosef I
Itävalta-Unkari: keisari Kaarle I
Italia: kuningas Viktor Emanuel III
Saksa: keisari Vilhelm II
Venäjän keisarikunta: tsaari Nikolai II
Venäjän väliaikainen hallitus: pääministeri Aleksandr Kerenski
Neuvosto-Venäjä: Vladimir Lenin
Espanja: kuningas Alfonso XIII
Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti: kuningas Yrjö V
Yhdysvallat: presidentti William Howard Taft
Yhdysvallat: presidentti Woodrow Wilson
Vatikaani: paavi Pius X
Vatikaani: paavi Benedictus XV
Kirjallisuutta

Zetterberg, Seppo (toim.): Muutosten vuosisata 1, 1900–1914.  (englanninkielinen alkuteos History of the 20th Century)  WSOY, 1992.  ISBN 9510181498
Zetterberg, Seppo (toim.): Muutosten vuosisata 3, 1915–1929.  (englanninkielinen alkuteos History of the 20th Century)  WSOY, 1993.  ISBN 9510184209
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta 1910-luku Wikimedia Commonsissa
Agricola: Suomen historian kronologia: 1910-luku
YLE Elävä arkisto: 1910-luku
Venäläisten sotilaiden mielenosoitus Pieitarissa helmikuussa 1917.
Saksan keisari Vilhelm II.
2,4,6-kollidiini

| 2,4,6-kollidiini |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2,4,6-trimetyylipyridiini
CAS-numero:  108-75-8
PubChem CID:  7953
SMILES:  CC1=CC(=NC(=C1)C)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C8H11N
Moolimassa:  121,178 g/mol
Sulamispiste:  -44,5 °C
Kiehumispiste:  170,5 °C
Tiheys:  0,9166 g/cm3
Liukoisuus veteen:  35 g/l (20 °C)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
2,4,6-kollidiini (C8H11N) eli 2,4,6-trimetyylipyridiini on pyridiinijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää emäksisenä katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa 2,4,6-kollidiini on väritöntä ja pistävänhajuista nestettä. Yhdiste liukenee kohtalaisesti veteen ja liukoisuus vähenee lämpötilan kasvaessa. 2,4,6-kollidiini liukenee happoihin. Aine liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, asetoniin, tolueeniin ja kloroformiin.
2,4,6-kollidiiniä voidaan erottaa kivihiilitervasta tislaamalla. Synteettisesti sitä valmistetaan asetonin ja ammoniakin reaktiolla tai Hantzschin pyridiinisynteesillä lähtien etyyliasetoasetaatista, asetaldehydistä ja ammoniakista.
2,4,6-kollidiiniä käytetään emäksisenä katalyyttinä muun muassa eliminaatioreaktioissa, glykosidien synteeseissä ja nukleofiilisissa aromaattisissa substituutioissa. Yhdistettä voidaan käyttää myös liuottimena.
Copadichromis

| Copadichromis |
| --- | --- |
 Valkosaumautaka (Copadichromis borleyi)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Cichliformes
Heimo::  Kirjoahvenet Cichlidae
Suku::  Copadichromis  Eccles & Trewavas, 1989
Katso myös
   Copadichromis Wikispeciesissä   Copadichromis Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Copadichromis on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu 25 lajia, joita tavataan Afrikasta:
| --- | --- |
 Copadichromis atripinnis Stauffer & Sato, 2002  Copadichromis azureus Konings, 1990 – Siniutaka  Copadichromis borleyi (Iles, 1960) – Valkosaumautaka  Copadichromis chizumuluensis Stauffer & Konings, 2006  Copadichromis chrysonotus (Boulenger, 1908) – Kultaselkäutaka  Copadichromis cyaneus (Trewavas, 1935) – Kobolttiutaka  Copadichromis cyanocephalus Stauffer & Konings, 2006  Copadichromis diplostigma Stauffer & Konings, 2006  Copadichromis geertsi Konings, 1999  Copadichromis ilesi Konings, 1999 – Valkoharjautaka  Copadichromis insularis Stauffer & Konings, 2006  Copadichromis jacksoni (Iles, 1960) – Siniotsautaka  Copadichromis likomae (Iles, 1960) – Kaksitäpläutaka :  Copadichromis mbenjii Konings, 1990 – Keltakylkiutaka  Copadichromis melas Stauffer & Konings, 2006  Copadichromis mloto (Iles, 1960) – Tähtiutaka  Copadichromis nkatae (Iles, 1960) – Valkoselkäutaka  Copadichromis parvus Stauffer & Konings, 2006  Copadichromis pleurostigma (Trewavas, 1935) – Täpläutaka  Copadichromis pleurostigmoides (Iles, 1960) – Kolmipisteutaka  Copadichromis quadrimaculatus (Regan, 1922) – Nelitäpläutaka  Copadichromis trewavasae Konings, 1999 – Tummavatsautaka  Copadichromis trimaculatus (Iles, 1960) – Kolmitäpläutaka  Copadichromis verduyni Konings, 1990 – Siniselkäutaka  Copadichromis virginalis (Iles, 1960) – Punaharjautaka
2,5-bis(hydroksimetyyli)

| 2,5-Bis(hydroksimetyyli)furaani |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  [5-(hydroksimetyyli)furan-2-yyli]metanoli
CAS-numero:  1883-75-6
PubChem CID:  74663
SMILES:  C1=C(OC(=C1)CO)CO
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H8O3
Moolimassa:  128,124 g/mol
Sulamispiste:  74–77 °C
Kiehumispiste:  275 °C
Tiheys:  1,283 g/cm3
2,5-Bis(hydroksimetyyli)furaani (C6H8O3) on heterosyklinen ja aromaattinen alkoholeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä muun muassa polymeerien valmistuksen raaka-aineena.
Valmistus ja käyttö

2,5-Bis(hydroksyylimetyyli)furaania voidaan valmistaa uusiutuvista biopohjaisista materiaaleista. Käytettyjä menetelmiä ovat muun muassa furfuryylialkoholin ja formaldehydin välinen reaktio, jota voidaan katalysoida karboksyylihapoilla, happamilla ioninvaihtohartseilla tai zeoliiteilla. Sitä saadaan myös pelkistämällä hydroksimetyylifurfuraalia.
2,5-Bis(hydroksyylimetyyli)furaania voidaan käyttää polymeerien kuten polyuretaanivaahtojen ja polyesterien ja hartsien valmistamiseen. Siitä voidaan myös valmistaa lääkkeitä ja kruunueettereitä.
2,4-dikloorifenoli

| 2,4-dikloorifenoli |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1-hydroksi-2,4-diklooribentseeni
CAS-numero:  120-83-2
PubChem CID:  8449
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H4Cl2O
Moolimassa:  163,0 g/mol
Ulkomuoto:  värittömiä kiteitä
Sulamispiste:  45,0 °C (318 K)
Kiehumispiste:  210,0 °C (483 K)
Tiheys:  1,4 g/cm3
Liukoisuus veteen:  veteen 0,45 g/100 ml (20 °C)
    
2,4-dikloorifenoli on palava orgaaninen yhdiste, joka normaaliolosuhteissa esiintyy olomuodoltaan värittöminä kiteinä, joilla on tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on C6H4Cl2O. 2,4-dikloorifenolista käytetään myös nimiä 2,4-DCP, 2,4-dikloorihydroksibentseeni tai 1-hydroksi-2,4-diklooribentseeni.
2,4-dikloorifenolin moolimassa on 163,0 g/mol, sulamispiste 45,0 °C, kiehumispiste 210,0 °C, tiheys 1,4 g/cm3, leimahduspiste 113 °C (c.c.), itsesyttymislämpötila 500 °C ja CAS-numero 120-83-2. Aine liukenee veteen 20 °C:n lämpötilassa 0,45 g/100ml. Lyhytaikainenkin altisuminen aineelle voi syövyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Aine on myös syövyttävää nieltynä. Höyryjen hengittäminen voi aiheuttaa keuhkopöhön. 2,4-dikloorifenoli on myrkyllistä vesieliöille.
Valmistus ja käyttö

2,4-dikloorifenolia valmistetaan klooraamalla joko fenolia, 2-kloorifenolia tai 4-kloorifenolia. Klooraavana reagenssina käytetään joko klooria tai sulfuryylikloridia ja katalyyttinä alumiinikloridia. Reaktion jälkeen tuote puhdistetaan tislaamalla ja kiteyttämällä. 2,4-dikloorifenolia käytetään rikkaruohomyrkkyjen, kuten 2,4-dikloorifenoksietikkahapon ja diklorpropin (2-(2,4-dikloorifenoksi)propaanihappo), valmistuksessa.
Aiheesta muualla

2,4-dikloorifenolin kansainvälinen kemikaalikortti
PubChem: 2,4-dichlorophenol (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): 2,4-Dichlorophenol (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): 2,4-Dichlorophenol (englanniksi)
ChemBlink: 2,4-Dichlorophenol (englanniksi)
2. Etelä-Pohjanmaan reservipataljoona

1. Etelä-Pohjanmaan reservipataljoona oli länsiarmeijan Bergströmin ryhmän N:o 5 Etelä-Pohjanmaan rykmenttiin kuuluva joukko-osasto. Pataljoona koottiin Vaasan piirin miehistä ja se järjestäytyi Vilppulassa 19. maaliskuuta 1918 - 23. maaliskuuta 1918 ja se siirrettiin rintamalle 31. maaliskuuta 1918. Tällöin pataljoona käsitti 500 miestä. Pataljoonan komentaja oli kapteeni Hjalmar Alexander Söderman.
Joukko-osastot

1. komppania
Päällikkö: vänrikki Kari Pelo
2. komppania
Päällikkö: vääpeli A. Hukkinen.
3. komppania
Päällikkö: vääpeli U. Saloranta
Konekiväärikomppania
Päällikkö: vääpeli A. Johansson
Leon Cooper

| Leon N>  Cooper |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. helmikuuta 1930 New York, Yhdysvallat
Kuollut: 23. lokakuuta 2024 (94 vuotta) Providence, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvaltalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Columbian yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Robert Serber
Instituutti:  Brown University
Tutkimusalue:  Fysiikka
Tunnetut työt:   BCS-teoria  BCM-teoria  Cooperin pari 
Palkinnot:   Nobelin fysiikanpalkinto (1972)
Leon N. Cooper (28. helmikuuta 1930 New York – 23. lokakuuta 2024 Providence) oli yhdysvaltalainen fyysikko. Hän sai vuoden 1972 Nobelin fysiikanpalkinnon yhdessä John Bardeenin ja Robert Schriefferin kanssa suprajohtavuuden perusteoriasta, jota kutsutaan heidän mukaansa BCS-teoriaksi.
Cooper oli professorina Brownin yliopistossa Rhode Islandin Providencessä, Yhdysvalloissa. Hän työskenteli myös CERNissä.
2,2′-bipyridiini

| 2,2'-bipyridiini |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-pyridin-2-yylipyridiini
CAS-numero:  366-18-7
PubChem CID:  1474
SMILES:  C1=CC=NC(=C1)C2=CC=CC=N2 
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C10H8N2
Moolimassa:  156,184 g/mol
Sulamispiste:  72 °C
Kiehumispiste:  273,5 °C
Liukoisuus veteen:  Veteen 6,4 g/100ml
  
2,2'-bipyridiini eli 2,2'-dipyridyyli (C10H8N2) on aromaattinen heterosyklinen amiini ja pyridiinin johdannainen. Yhdiste on kaksihampainen ligandi ja muodostaa kompleksiyhdisteitä useiden siirtymämetallien kanssa, jolloin siitä käytetään usein lyhennettä bipy.
Synteesi

2,2'-bipyridiiniä voidaan valmistaa eliminoimalla vetyä pyridiinistä, jolloin kaksi pyridiinimolekyyliä yhdistyy 2,2'-bipyridiiniksi. Reaktion katalyyttinä käytetään Raney-nikkeliä.
2,2'-bipyridiiniä voidaan valmistaa myös käyttämällä lähtöaineina erilaisia pyridiinin johdannaisia, kuten 2-bromipyridiiniä, 2-(aminometyyli)pyridiiniä tai 2-(2-pyridyyli)tetrahydropyraania.
Käyttö

2,2'-bipyridiini muodostaa komplekseja useiden metallien kanssa ja sen käyttö perustuukin pääasiassa näihin komplekseihin. Yhdiste muodostaa Fe2+-ionin kanssa värillisen kompleksin [Fe(bipy)3]2+:n, jota voidaan käyttää redox-indikaattorina tai raudan määrittämiseen spektrofotometrillä.
[Ru(bipy)3]2+-kompleksin ominaisuuksia luminoforina on tutkittu tarkoin. Sitä käytetään muun muassa merkkiaineena affiniteettibiotesteissä.
Myrkyllisyys

Aine on myrkyllinen ja hengitettynä aiheuttaa yskää ja kurkkukipua. Nieltynä aine voi aiheuttaa huonovointisuutta ja oksentamista.
William de Corbeil

William de Corbeil (n. 1070–1136) oli Canterburyn arkkipiispa vuosina 1123–1136. Hän rakennutti Rochesterin linnan Englantiin. Hänet on haudattu Canterburyn tuomiokirkkoon.
William toimi St Osythin augustinolaisluostarin priorina.
Ralph d'Escuresin kuoleman jälkeen kuningas Henrik I päätti, että uusi priimas valitaan vapaalla vaalilla. Piispat eivät halunneet munkkia arkkipiispaksi ja William valittiin neljästä ehdokkaasta 2. helmikuuta 1123. Hän kuoli 21. marraskuuta 1136.
2. krenatöörirykmentti

2. krenatöörirykmentti oli valkoisten länsiarmeijan Hjalmarsonin ryhmään kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Rykmentin komentaja oli everstiluutnantti L. Sarin
Joukko-osastot

I Jyväskylän pataljoona
Komentaja: majuri Alexander Procopé haavoittui, v.t. komentaja jääkärikapteeni Karl Ilmari Sjöström (komentajana 26. maaliskuuta 1918 alkaen).
II Savon pataljoona
Komentaja: majuri W. Stjernschantz, v.t. komentaja jääkäriluutnantti Otto Jalmari Iivarinen.
III Seinäjoen pataljoona
Komentaja: majuri Torsten Aminoff, v.t. komentaja kapteeni B. G. L. Schauman.
Täydennyspataljoona
Komentaja: insinööri Lindberg, pataljoonan kutsuntapiiri oli Häme ja sijoituspaikka Tampere.
Louis II Condé

Grand Condé, Louis de Bourbon
Grand Condén rintakuva 1688, Louvre
Louis de Bourbon, Condén ruhtinas eli Grand Condé (8. syyskuuta 1621 Pariisi – 11. joulukuuta 1686 Fontainebleau) oli Bourbonin hallitsijasuvun nuoremman haaran jäsen. Hän oli Condén ruhtinas, Bourbonin, Enghienin, Montmorencyn, Châteauroux’n, Bellegarden ja Fronsacin herttua, Ranskan pääri, ensimmäinen ”veriprinssi” sekä Ranskan armeijan kenraali kolmikymmenvuotisessa sodassa ja Ranskan-Hollannin sodassa.
Hän sai paljon vastuuta jo nuorena, ja onnistui voittamaan Rocroin taistelun 21-vuotiaana. Nuoren Condén suuri maine antoi hänen taidoistaan liioittelevan kuvan myöhemmin hänen sotilasurallaan. Hän palveli Espanjan armeijassa vuosina 1651–1659, mutta palasi sen jälkeen Ranskaan.