stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kivimäen hallitus
Kokoonpano

| Ministeri | Ministeri | Ministeri | Puolue | Puolue | Tehtävissä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Pääministeri | Pääministeri | Pääministeri |  |  |  |
|  |  | Toivo Kivimäki |   | Ed. | 14.12.1932–7.10.1936 |
Ulkoasiainministeriö
| Ulkoasiainministeri | Ulkoasiainministeri | Ulkoasiainministeri |  |  |  |
|  |  | Antti Hackzell |  | (amm. (kok.)) |  14.12.1932–7.10.1936 |
| Apulaisulkoministeri | Apulaisulkoministeri | Apulaisulkoministeri |  |  |  |
|  |  | Rolf Witting |   |  RKP |  30.12.1933–28.2.1936 |
Oikeusministeriö
| Oikeusministeri | Oikeusministeri | Oikeusministeri |  |  |  |
|  |  | Hugo Malmberg |   | RKP | 14.12.1932–27.2.1933 |
|  |  | Eric J. Serlachius |   | RKP | 27.2.1933–28.2.1936 |
|  |  | Emil Jatkola |   | Ed. | 6.3.1936–7.10.1936 |
Sisäasiainministeriö
| Sisäasiainministeri | Sisäasiainministeri | Sisäasiainministeri |  |  |  |
|  |  | Yrjö Puhakka |  | (amm. (kok.)) |  14.12.1932–7.10.1936 |
Puolustusministeri
| Puolustusministeri | Puolustusministeri | Puolustusministeri |  |  |  |
|  |  | Arvi Oksala |  | (amm. (kok.)) | 14.12.1932–7.10.1936 |
Valtiovarainministeriö
| Valtiovarainministeri | Valtiovarainministeri | Valtiovarainministeri |  |  |  |
|  |  | Hugo Relander |  | (amm.) |  14.12.1932–7.10.1936 |
| Apulaisvaltiovarainministeri | Apulaisvaltiovarainministeri | Apulaisvaltiovarainministeri |  |  |  |
|  |  | Ragnar Furuhjelm |   | RKP | 14.12.1932–21.4.1933 |
|  |  | Rolf Witting |   | RKP | 21.4.1933–28.2.1936 |
|  |  | Tyko Reinikka |   | ML | 6.3.1936–7.10.1936 |
Opetusministeriö
| Opetusministeri | Opetusministeri | Opetusministeri |  |  |  |
|  |  | Oskari Mantere |   | Ed. | 14.12.1932–7.10.1936 |
Maatalousministeriö
| Maatalousministeri | Maatalousministeri | Maatalousministeri |  |  |  |
|  |  | Kalle Jutila |   | ML | 14.12.1932–25.9.1936 |
|  |  | Eemil Linna |   | Ed. | 25.9.1936–7.10.1936 |
| Apulaismaatalousministeri | Apulaismaatalousministeri | Apulaismaatalousministeri |  |  |  |
|  |  | Eemil Linna |   | Ed. | 19.1.1934–25.9.1936 |
Kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriö
| Kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri | Kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri | Kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri |  |  |  |
|  |  | Eemil Linna |   | Ed. |  14.12.1932–25.9.1936   |
|  |  | Erik Koskenmaa |  | (amm.) | 25.9.1936–7.10.1936 |
| Kulkulaitosten ja yleisten töiden apulaisministeri | Kulkulaitosten ja yleisten töiden apulaisministeri | Kulkulaitosten ja yleisten töiden apulaisministeri |  |  |  |
|  |  | Erik Koskenmaa |  | (amm.) | 17.12.1932–25.9.1936 |
Kauppa- ja teollisuusministeriö
| Kauppa- ja teollisuusministeri | Kauppa- ja teollisuusministeri | Kauppa- ja teollisuusministeri |  |  |  |
|  |  | Ilmari Killinen |   | Ed. | 30.12.1932–6.3.1936 |
|  |  | Atte Arola |   | ML | 6.3.1936–7.10.1936 |
Sosiaaliministeriö
| Sosiaaliministeri | Sosiaaliministeri | Sosiaaliministeri |  |  |  |
|  |  | Eemil Hynninen |   | ML | 14.12.1932–31.12.1935 |
|  |  | Bruno Sarlin |   | Ed. | 31.12.1935–7.10.1936 |
Lähde:
Aiheesta muualla

Pääministeri Toivo Kivimäen hallituksen ohjelma Valtioneuvosto.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Sunilan II hallitus | Suomen hallitus 1932–1936 | Seuraaja: Kallion IV hallitus |
Kirkkaan selkeää

| Kirkkaan selkeää |
| --- | --- |

Kirjailija:  Maarit Verronen
Kansitaiteilija:  Markko Taina
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2010
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  211
ISBN:  978-951-31-5623-7
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kirkkaan selkeää on Maarit Verrosen vuonna 2010 ilmestynyt dystopiaromaani, jonka on julkaissut Tammi.
Teos voitti Tähtivaeltaja-palkinnon vuonna 2011. Raati kuvasi kirjaa näin: "Pitkän linjan tieteis- ja fantasiakirjailija Maarit Verrosen Kirkkaan selkeää on tyylipuhdas dystopia, jonka juuret ovat syvällä nyky-yhteiskunnan huolestut­tavista piirteissä. Kirja kuvaa todentuntuista lähitulevaisuutta, jossa ihmisten jaottelu hyödyllisiin ja hyödyttömiin on edennyt loogiseen päätepisteeseensä: alimpaan kastiin joutuneita, sosiaalisen statuksensa ja ihmisarvonsa menettä­neitä kansalaisia metsästetään kuin tuhoeläimiä."
Aiheesta muualla

Helena Ruuska: Teknologia kehittyy, mutta ihminen taantuu Helsingin Sanomat 26.8.2010.
Solja Kovero: Vartija taivaan Voima 7/2010.
Jani Saxell: Datahansikkaan ojennus ihmisyydelle. Parnasso 5/2010.
Juhani Ruotsalo: Ihmisyyden pilkettä synkässä tulevaisuudessa. Uutispäivä Demari 30.09.2010.
Jussi Aurén: Elämää ei voi simuloida. Satakunnan Kansa 4.10.2010.
Satu Taskinen: Latvus kaipaa juuriaan Kiiltomato.net 5.1.2011.
Soili Hämäläinen: Simuloitu maailma Etelä-Saimaa 21.4.2011.
Kerttuanjärvi

| Kerttuanjärvi |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Pohjanmaa
Kunnat:  Evijärvi
Koordinaatit:  63°24′36″N, 23°18′40″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Purmonjoen vesistö (46)
Järveen tulevat joet:  Norijoki
Laskujoki:  Norijoki
Järvinumero:  46.061.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  58,3 m 
Rantaviiva:  25,99 km 
Pinta-ala:  3,8 km² 
Saaria:  Isosaari Pikkusaari
 fiKerttuanjärvi 
Kerttuanjärvi on kulttuurimaiseman reunustama erittäin matala järvi Norijoen reitillä Evijärven länsiosassa Etelä-Pohjanmaalla. Järven pinta-ala on 3,8 neliökilometriä ja vedenlaatu välttävä. Sen maisema-alue on osa Lappajärven kankareseutua, joka on drumliinialuetta. Etäisyys Seinäjoelta on 71 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede

Kerttuanjärven ulottuvuus kaakosta luoteeseen on 4,8 kilometriä. Laajin niemimaa on noin yhden neliökilometrin kokoinen Kankkulanniemi, joka haarat tekevät järvestä sokkeloisen. Lahdet ovat järven pinta-alaan nähden laajoja. Etelässä sijaitsee Joensuunlahti, jonka luoteispuolisen noin 15-hehtaarisen Isosaaren länsipuolella sijaitsee Pyysalmenlahti. Kankkulanniemen itäpuolella sijaitsee Näätälahti ja länsipuolella Surma-ahonlahti. Järven luoteisosassa sijaitsee Kylmälahti, Latukanlahti ja Vintonlahti. Kerttuanjärven toinen saari on noin kolmihehtaarinen Pikkusaari Isosaaren pohjoispuolella.
Kerttuanjärven rannan kaltevuus on 5–40 astetta. Sen kumpuilevilla itä- ja pohjoisrannoilla on peltomaata. Läntisellä ranta-alueella on myös metsämaata. Järven lounaisrannalla sijaitsee Pyysalmenkangas, jonka korkein kohta on yli 70 metriä merenpinnan yläpuolella.
Kerttuanjärveen virtaa Norijoki alavien maiden halki etelästä. Särkijärvi (59,9 metriä mpy) laskee Kerttuanjärveen lounaasta. Kerttuanjärven luoteiskolkka kapenee jälleen Norijoeksi, joka jatkuu luoteeseen. Järven luusuassa on Salmelan säännöstelypato.
Vesistösuhteet

Kerttuanjärvi (46.061.1.001) kuuluu Kerttuanjärven alueeseen (46.061), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Purmonjoen vesistössä (46). Toinen jakovaihe on Kerttuanjärven valuma-alue (46.06). Kerttuanjärvi on laajin Kerttuanjärven alueen neljästä vakavedestä. Haukijärvi, Latukanjärvi ja Ruutamonjärvi ovat alle kymmenen hehtaarin laajuisia.
Muuta

Kerttuanjärvi on runsashumuksinen, joten sen kemiallinen hapenkulutus on suurta. Sen vesi on erittäin rautapitoista ja näkösyvyys on vain noin 20–90 senttimetriä.
Kerttuanjärven yleisin kala on ahven. Myös haukea, lahnaa ja särkeä esiintyy.
Aiheesta muualla

005 Kerttuanjärven kartoitusraportti
Khalkiope

Khalkiope (m.kreik. Χαλκιόπη) oli kreikkalaisessa mytologiassa useamman eri naishahmon nimi.
Khalkiope, Kolkhiin prinsessa

Khalkiope oli Kolkhiin kuninkaan Aieteen tytär, Medeian sisar ja Friksoksen puoliso.
Friksoksen ja tämän sisaren Hellen äitipuoli Ino vihasi näitä ja teki kavalan suunnitelman päästäkseen heistä eroon. Hän paahtoi kaiken kaupungin siemenviljan niin, etteivät ne kasvaneet, jolloin paikalliset maanviljelijät katoa peläten kysyivät läheiseltä oraakkelilta neuvoa. Ino lahjoi oraakkelin luokse lähetetyt miehet valehtelemaan muille, että oraakkeli vaatisi Friksoksen uhraamista. Ennen kuin häntä ehdittiin surmata alttarilla, Nefele, sisarusten oikea äiti, lähetti kultaisen oinaan pelastamaan hänet ja sisarensa. Helle kuitenkin kuoli matkalla tiputtuaan oinaan selästä, mutta Friksos selvisi pääsi perille saakka Kolkhikseen, missä Aietes otti hänet vastaan ja kohteli häntä ystävällisesti antaen tyttärensä Khalkiopen hänelle vaimoksi. Kiitollisena Friksos antoi kuninkaalle oinaan kultaisen taljan, jonka Aietes ripusti temppeliin. Friksos ja Khalkiope saivat lapset Argos, Melas, Frontis ja Kytisoros.
Khalkiope, Aigeaan puoliso

Khalkiope oli Rheksenorin tytär ja Aigeuksen toinen puoliso. Hän ei kuitenkaan saanut jälkeläisiä tämän kanssa.
Kim Delaney

| Kim Delaney |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. marraskuuta 1961 (ikä 62) Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat
Puoliso:  Charles Grant (vih. 1984; ero 1988) Joe Cortese (vih. 1989; ero 1994)
Lapset:  1
Näyttelijä
Aktiivisena:  1983–
Merkittävät roolit:  etsivä Diane Russell NYPD Blue Jenny Gardner Nelson All My Children
Palkinnot
 Primetime Emmy 1997 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Kim Delaney (s. 29. marraskuuta 1958 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja entinen teinimalli. Hän tunnetuin roolinsa oli poliisisarjassa NYPD Blue, jossa hän näytteli etsivä Diane Russelia 119 jaksossa vuosina 1995–2003. Tästä roolistaan hän myös voitti Emmy-palkinnon.
Hänen ensimmäinen roolinsa oli televisiosarjassa All My Children, jossa hän esitti Jenny Gardner Nelsonin hahmoa vuosina 1981–1984 kaikkiaan 15 jaksossa. Vuonna 2000 Delaneylla oli rooli scifi-elokuvassa Operaatio Mars.
Delaney on ollut kahdesti avioliitossa. Ensimmäinen avioliitto televisionäyttelijä Charles Grantin kanssa kesti vuodet 1984–1988. Toisen kerran Delaney avioitui vuonna 1989 näyttelijä Joseph Cortesen kanssa, mutta tämäkin liitto päättyi eroon vuonna 1994. Tästä liitosta syntyi 1990 poika Jack Cortese.
Vuosina 1997–2006 Delaney oli avoliitossa tuottaja Alan Barnetten kanssa.
Helmikuussa 2002 Delaney pidätettiin rattijuopumuksen vuoksi Kalifornian Malibussa. Oikeus määräsi Delaneylle 300 dollarin sakon ja kahden vuoden koeajan, minkä lisäksi hänen oli osallistuttava turvallisen ajotavan kurssille.
Aiheesta muualla

Kim Delaney Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kim Darby

Kim Darby vuonna 1974.
Deborah Zerby (s. 8. heinäkuuta 1947[lähde? ]), taiteilijanimeltään Kim Darby, on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvassa Teen Wolf Too (1987).
Los Angelesissa syntynyt Darby oli 1970-luvulla Bafta-, Emmy- ja Golden Globe -ehdokkaana. Hän oli lyhyesti naimisissa James Stacyn kanssa.
Aiheesta muualla

Kim Darby Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Koskelo

koskelot, sorsalintusuku
Koskelo, rannikkovartiolaiva
Koskelo, kaupunginosa Espoossa
Sukunimenä
Aarne Koskelo (vuoteen 1918 Lindgren, 1900–1998), pääkonsuli ja Kaukomarkkinat Oy:n perustaja
Arto Koskelo (s. 1977), ääninäyttelijä ja laulaja
Blackie Koskela (oik. Hilda Koskelo, 1893–1980), kirjailija
Heikki Koskelo (1935–2020), kenraaliluutnantti
Heikki Koskelo (s. 1983), iskelmälaulaja
Juho Koskelo (1870–1942), muusikko
Kaarlo Koskelo (ent. Karl Anton Tanelinpoika Ääpälä, 1888–1953), painija, olympiavoittaja
Pauliine Koskelo (o.s. Järvelä, s. 1956), korkeimman oikeuden presidentti
Roosa Koskelo (s. 1991), lentopalloilija
Tarja Koskelo (s. 1961), yleisurheilija
Toivo Koskelo (vuoteen 1918 Lindgrén, 1896–1971), metsänhoitaja, virkamies, järjestövaikuttaja ja metsäneuvos, Aarne Koskelon veli
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Koskelo”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Koskelin

Koskelin on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Antti Koskelin (s. 1970), yritysjohtaja
Olli Koskelin (s. 1955), säveltäjä
Sarita Koskelin (ent. Harma, s. 1945), MTV3:n draamapäällikkö
William Koskelin (1865–1957), agronomi, pankinjohtaja, kunnallisneuvos ja kansanedustaja
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Koivujärvi (Viitasaari)

| Koivujärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Viitasaari
Koordinaatit:  63°09′34″N, 25°25′20″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Keiteleen pohjoisosan alue (14.43)
Laskuoja:  Koivuoja Muuruejärveen 
Järvinumero:  14.432.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  107,9 m  
Pituus:  480 m  
Leveys:  130 m  
Rantaviiva:  0,986 km  
Pinta-ala:  2,778 ha  
Tilavuus:  0.000043 km³ 
Keskisyvyys:  1,54 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiKoivujärvi 
Koivujärvi tai Iso Koivujärvi on Keski-Suomessa Viitasaarella  Valkeisjärven lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 480 metriä pitkä, 130 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,8 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 42 900 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1,5 metriä ja suurin syvyys on 0,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen pohjoisosan alueella (14.43), jonka Muuruejärven alueeseen (14.432) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 107,9 metriä mpy.
Koivujärvi (Virrat, Koivujärvenkylä)

| Koivujärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Virrat
Koordinaatit:  62°15′17″N, 24°05′11″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pihlajaveden reitin valuma-alue (35.48)
Laskuoja:  Koiraoja Kortesalmeen 
Järvinumero:  35.481.1.021
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  117,3 m  
Rantaviiva:  1,404 km  
Pinta-ala:  10,68 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKoivujärvi 
Koivujärvi  on Pirkanmaalla Virroilla Koivujärvenkylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 10,7 hehtaaria, se on 550 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Uurasjärven alueeseen (35.481) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 117,3 metriä mpy.
Kolikkoinmäki (Viipuri)

Kolikkoinmäen Suurkatu 1900-luvun alussa. Kuvassa näkyvät myös raitiokiskot ja johdinlangat.
Kolikkoinmäki oli yksi Viipurin vanhoista suomalaisista kaupunginosista. Alun perin Viipurin maalaiskuntaan kuulunut Kolikkoinmäki syntyi muiden itäisten esikaupunkialueiden tapaan 1860-luvun jälkeen ja se liitettiin kaupunkiin vuonna 1924.
Historia

Kolikkoinmäen rakennukset olivat aluksi pieniä ja yksinkertaisia työläisasuntoja, joita valmistui alueelle tiheästi ilman asemakaavaa. Myöskään varsinaista katuverkostoa ei ollut. 1800-luvun loppuun mennessä Kolikkoinmäellä asui kuitenkin jo noin 5 000 ihmistä. Sen väestö koostui lähinnä työläisistä ja muusta köyhälistöstä.
Vuonna 1912 aloitettu raitiovaunuliikenne oli alusta lähtien ulottunut myös Kolikkoinmäkeen. Sisällissodassa vuonna 1918 kaupunginosa kärsi merkittäviä vaurioita Viipurin taistelun aikana ja suuri osa rakennuksista tuhoutui. Ensimmäisen asemakaavansa kaupunginosa sai 1920-luvulla, jonka jälkeen parannettiin alueen katuverkostoa sekä kunnallistekniikkaa niin, että 1930-luvun loppuun mennessä koko alue oli jo saatu vesi- ja viemäriverkoston piiriin. Kolikkoinmäessä toimi oma kansakoulu ja uuden Juteinin kansakoulun rakennustyöt aloitettiin vuonna 1939, mutta ne keskeytyivät talvisodan sytyttyä. Nykyään entinen Kolikkoinmäki on lähinnä kerrostaloalueena.
Kolikkoinmäestä olivat kotoisin muun muassa ministeri Johannes Koikkalainen, professori Pekka Myrberg, taidemaalari Väinö Kamppuri, viihdetaiteilija Jorma Ikävalko ja työläisaktivisti Kalle Procopé. Myös ministeri Johannes Virolainen asui Kolikkoinmäellä käydessään oppikoulua Viipurissa.
Vuoden 1930 väestönlaskennassa Kolikkoinmäessa oli 6 276 asukasta, joista 6 124 oli suomenkielisiä, 23 ruotsinkielisiä ja 129 muunkielisiä.
Koivukoskensuvanto

| Koivukoskensuvanto |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Kannonkoski
Koordinaatit:  63°04′50″N, 25°20′02″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kivijärven–Vuosjärven alue (14.44)
Laskujoki:  Kämärinkoski Vuosjärveen 
Järvinumero:  14.441.1.011
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  116,2 m  
Pituus:  1,3 km  
Leveys:  60 m  
Rantaviiva:  2,675 km  
Pinta-ala:  6,258 ha  
Tilavuus:  0,000104 km³ 
Keskisyvyys:  1,66 m  
Suurin syvyys:  4,7 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiKoivukoskensuvanto 
Koivukoskensuvanto  on Keski-Suomessa Kannonkoskella  Kämärin lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 1,3 kilometriä pitkä, 60 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 6,3 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 104 000 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1,7 metriä ja suurin syvyys on 4,7 metriä. Sen rantaviivan pituus on 2,7 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Kivijärven–Vuosjärven alueella (14.44), jonka Vuosjärven alueeseen (14.441) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 116,2 metriä mpy.
Koho-tuote

Koho-tuote oli urheiluvälinevalmistaja, jonka päätuote oli Koho-jääkiekkomaila. Mailamerkin tuotanto alkoi vuonna 1964 Forssassa ja vuodesta 1971 Tammelassa, jonne rakennettiin uudisrakennus mailatehtaaksi. Tehtaan tuotantoa jatkettiin vuoteen 2013 Tammelassa eli 42 vuoden ajan.
Itsenäinen Koho-tuote Oy

Kohon mailahistorian alullepanija Kari Aro kehitti Koho-jääkiekkomailan opiskeluaikanaan yhdessä puuseppä Yrjö Sartokarin kanssa Helsingissä Apollonkadun kellariverstaalla. Vuonna 1964 perustettiin mailoja valmistamaan Koho-tuote Oy jonka toimipaikka sijaitsi Forssassa. Mailat valmistettiin kokopuisena saarnesta. Lavat olivat suoria, lasikuituteipillä ja teräsnauloilla vahvistettuna.
Tuotetta kehittivät teknisesti ja rakenteellisesti muun muassa Arto Hämäläinen, Ville Korhonen sekä Rauli Virtanen peliasiantuntijana. Kymmenessä vuodessa pienestä mailaverstaasta kasvoi maailman arvostetuin ja suurin mailatehdas. Vuonna 1966 alkoi käyrien 5-lam- ja 7-lam-lasikuituvahvisteisten lapojen valmistaminen, samoin kuin saarni / koivu 5- sälevarsien valmistaminen. Erittäin hyvillä peliominaisuuksilla, huolellisesti viimeistellyillä, tasalaatuisilla 221 Custom Pro ja 201 Pro mailoilla, samoin kuin 231 maalivahdinmailoista syntyivät vailla vertaa olevat mailalegendat, joita käyttivät lähes kaikki huippupelaajat ympäri maailmaa[lähde? ].
Koho oli Länsi-Euroopan suurin jääkiekkomailojen tuottaja ja maailman tunnetuimpia ammattilaismailojen tekijöitä.
Vuonna 1971 tehdas siirtyi Tammelaan uusiin asiallisiin tehdastiloihin. 1974 Koho-tuote valmisti jo 1,5 miljoonaa mailaa vuodessa ja mailoja vietiin 20 maahan. NHL-pelaajia oli parhaimmillaan 60 %selvennä[lähde? ], joita palveli Tammelan tehtaan erikoismailaosasto yhteistyössä New Yorkissa toimivan Kohon erikoismailaosaston kanssa.
Vuonna 1974 Koho-tuotteen osake-enemmistö siirtyi Amer-yhtymälle. Mailojen valmistusmenetelmiä ja rakenteita kehittivät koko 1970-luvun ajan voimakkaasti edellä mainitut henkilöt. Vuoden 1980 alusta alkoi mailateknologian uusi aika, esimerkiksi erilaisilla lujitemuoviratkaisuilla valmistetut varret. Tästä alkoi uusi aikakausi, jossa Kohon rinnalle tulivat entiset kilpailevat tuotenimet.
Osana aluksi Karhun liiketoimintaa ja myöhemmin kanadalaista yritystoimintaa

Kohon itsenäinen aikakausi päättyi 1984. Vuonna 1985 Amer-yhtymä siirsi Kohon osaksi Karhu-Titan Oy:tä tullen samalla yrityksen osaomistajaksi. Amer vetäytyi Karhu-Titan Oy:stä jo seuraavana vuonna, mutta tuote ja Tammelan mailatehdas jatkoivat Karhu-Titanin omistuksessa. Pääomistajaksi Karhu-Titanissa oli tällöin noussut Asko-konserni.
Osana aluksi Karhun liiketoimintaa ja myöhemmin kanadalaista yritystoimintaa > Osa kanadalaista Karhua

Vuonna 1987 Karhu-Titanissa jääkiekkomailoja ja -varusteita valmistava ja markkinoiva osa siirrettiin kanadalaisen Karhu Canada Incin osaksi. Näin Kohokin siirtyi tähän osaan. Vuonna 1992 Karhu-Titan myi jääkiekkotuotteiden liiketoiminnan amerikkalaiselle Mancuso & Company -sijoitusyhtiölle.
Osana aluksi Karhun liiketoimintaa ja myöhemmin kanadalaista yritystoimintaa > CCM:n omistama KHF Sports Oy

Karhu Canada Incin aikanaan myymät merkit ml. Koho siirtyivät vuonna 1997 tunnettua kanadalaista jääkiekkotuotemerkkiä CCM:ää hallinneen The Hockey Companyn omistukseen. Tällöin Suomen toiminnot ml. Tammelan tehdas toimi CCM:n alaisen KHF Sports-nimen alla. Vuonna 2004 Reebok osti The Hockey Companyn. Siinä vaiheessa Karhu-taustaisten jääkiekkotuotemerkkien taru kypärissä ja asusteissa oli lopussa ja päämerkeiksi jäivät CCM ja uuden omistajan Reebok. Kohon mailatuotantoa jatkettiin pitempään, sillä puumailojen valmistus oli Suomessa Tammelan tehtaalla. Uudet komposiittimailat tehtiin pääosin Kiinassa. Vuoden 2013 aikana Reebok-CCM ajoi Tammelan tehtaan tuotannon alas.
Karhu-Titan Oy:n jääkiekkomailojen tunnettu käyttäjä oli Jari Kurri. Kuvassa hänellä Koho-maila.
Kirovin piiri

Kirovin piiri voi tarkoittaa seuraavia:
Kirovin piiri, hallinnollinen piiri Pietarissa Venäjällä
Kirovin piiri, kunnallishallinnollinen piiri Pohjois-Ossetia-Alanian tasavallassa Venäjällä
Kirovin piiri, piiri Kalugan alueella Venäjällä
Kirovin piiri, piiri Stavropolin aluepiirissä Venäjällä
Kirovin piiri, kaupunkipiiri Donetskissa Ukrainassa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kirovin piiri”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kristillinen pasifismi

Kristillinen pasifismi on vakaumus, jossa koetaan, että väkivalta ei kuulu kristilliseen uskoon.