stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tapparan SM-sarjakausi 1970–1971

SM-sarjakausi 1970–71 oli historiallinen kausi, sillä ensimmäistä kertaa Suomalaisessa pääsarjan jääkiekossa pelattiin runkosarja ja jatkosarja. Jatkosarjaan pääsi runkosarjan kuusi parasta joukkuetta. Runkosarjassa Tappara pelasi vahvasti, kerryttäen 22 ottelussa 14 voittoa ja 6 häviötä, jolloin pisteitä kertyi 30. Runkosarjassa pisteet riitti 4 sijalle ja ensimmäinen sija jäi vain 6 pisteen päähän. Jatkosarjassa pelattiin 10 ottelua joista Tappara voitti kolme, pelasi tasapelin kolmessa ja hävisi neljässä. Kun jatkosarjan ja runkosarjan pisteet laskettiin yhteen Tappara sijoittui 4 sijalle, 39 pisteellä, kun pronssia saanut HIFK oli parempi yhdellä pisteellä. Pronssi ratkesi viimeisessä pelissä. Tappara pelasi Ässiä vastaan ja Tapparalle olisi riittänyt tasapelipiste voittaakseen pronssia, mutta 6 sekunttia ennen pelin loppua Ässät iskivät voittomaalin ja voittivat 5-4, kun samaan aikaa HIFK voitti oman pelinsä nousten vain yhdellä pisteellä Tapparan ohitse. Tapparan paras tehomies kaudella oli Seppo I. Mäkinen 23+13=36. Tappara osallistui myös Suomen Cupin viimeiseen kauteen. Ensimmäisellä kierroksella Tappara voitti HPK 8-3, mutta hävisi toisella kierroksella Mäntän KiePolle 6-4.
Sarjataulukko

Runkosarja:
|  #  |  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Jokerit | 22 | 17 | 2 | 3 | 118 | 65 | +53 | 36 |
| 2 | HIFK | 22 | 16 | 1 | 5 | 126 | 64 | +62 | 33 |
| 3 | Ässät | 22 | 14 | 3 | 5 | 100 | 64 | +36 | 31 |
| 4 | Tappara | 22 | 14 | 2 | 6 | 121 | 64 | +57 | 30 |
| 5 | HJK | 22 | 11 | 4 | 7 | 112 | 82 | +30 | 26 |
| 6 | Ilves | 22 | 11 | 4 | 7 | 98 | 70 | +28 | 26 |
| 7 | TuTo | 22 | 9 | 2 | 11 | 90 | 112 | -22 | 20 |
| 8 | Koo-Vee | 22 | 7 | 3 | 12 | 92 | 95 | -3 | 17 |
| 9 | TPS | 22 | 6 | 2 | 14 | 71 | 101 | -30 | 14 |
| 10 | Lukko | 22 | 6 | 1 | 15 | 75 | 106 | -31 | 13 |
| 11 | SaPKo | 22 | 5 | 2 | 15 | 61 | 125 | -64 | 12 |
| 12 | Kiekko-67 | 22 | 3 | 0 | 19 | 60 | 176 | -116 | 6 |
Jatkosarjassa:
|  #  |  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Ässät | 32 | 22 | 4 | 6 | 140 | 88 | +52 | 48 |
| 2 | Jokerit | 32 | 20 | 3 | 9 | 145 | 97 | +48 | 43 |
| 3 | HIFK | 32 | 19 | 2 | 11 | 159 | 105 | +54 | 40 |
| 4 | Tappara | 32 | 17 | 5 | 10 | 157 | 94 | +63 | 39 |
| 5 | HJK | 32 | 16 | 4 | 12 | 147 | 119 | +28 | 36 |
| 6 | Ilves | 32 | 15 | 6 | 11 | 135 | 114 | +21 | 36 |
(6 parhaan järjestys tulee, kun lasketaan runkosarjan ja jatkosarjan tilastot yhteensä)
System Shock

| System Shock |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Looking Glass Studios
Julkaisija:  Origin Systems
Jakelija:  Electronic Arts
Ohjaaja:  Doug Church
Tuottaja:  Warren Spector
Julkaistu:  1994
Lajityyppi:  toimintaseikkailupeli ja cyberpunk-peli (d)
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  DOS, Mac OS, NEC PC-9801
Jakelumuoto:  Levyke
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
System Shock on Looking Glass Studiosin kehittämä vuonna 1994 julkaistu ensimmäisestä persoonasta kuvattu toimintaroolipeli.
Looking Glass Studios julkaisi pelille jatko-osan System Shock 2 vuonna 1999.
Tarina

Pelin tarina kertoo kontrolloimattomasta avaruusaseman tekoälystä vuonna 2072.
Kehitys

Peli suunniteltiin tieteisfiktioon perustuvana seuraajana Ultima Underworldille, josta johtuen peliin tuli samoja roolipelien sääntöjä ja käytäntöjä. Peli kehitettiin juuri ennen 3D-grafiikan ja ensimmäisen persoonan pelien suosion kasvua.
Vaikutus

Peliä on sanottu yhdeksi aikansa vaikuttavimmista peleistä. Peli yhdisti ensimmäisen persoonan ammuntapeliä roolipelimekaniikkaan.
Uusintaversio

Nightdive Studiosin System Shock: Enhanced Edition julkaistiin syyskuussa 2015, jonka jälkeen kerrottiin, että studio kehittää pelistä täysin uuden version.
Uusintaversio System Shock on julkaistu toukokuussa 2023.
Aiheesta muualla

System Shock MobyGamesissa (englanniksi)
Suomi-Amerikka Yhdistysten Liitto

| Suomi-Amerikka Yhdistysten Liitto |
| --- | --- |

Perustettu:  1. heinäkuuta 1943
Tyyppi:  ystävyysseura
Jäsenet:  6 000
Puheenjohtaja:  Otto Meri
Aiheesta muualla
samsuomi.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suomi-Amerikka Yhdistysten Liitto (lyh. SAM, ent. lyh. SAYL, ruots. Finland-Amerika Föreningarnas Förbund rf, engl. League of Finnish-American Societies) on suomalainen ystävyysseurojen liitto, jonka tarkoituksena on kehittää Suomen ja Yhdysvaltojen välisiä suhteita. Se pyrkii lisäämään suomalaisten ja amerikkalaisten yhteisymmärrystä sekä kanssakäymistä. Kulttuuri-, tiede- ja opiskelijavaihto ovat keskeisiä tekijöitä tavoitteiden saavuttamisessa. SAM on puoluepoliittisesti sitoutumaton järjestö.
Liitto perustettiin alun perin nimellä Suomalais-Amerikkalainen yhdistys (lyh. SAYL) jatkosodan aikana 1. heinäkuuta 1943. Mukana sen perustamisessa oli muun muassa Eljas Erkko.
Tavoitteet ja toiminta

SAMin tavoitteena on saavuttaa johtoasema Yhdysvaltain opiskelu- ja kesätyöpaikkojen, sekä näihin liittyvän tiedon välittäjänä. Sen lisäksi yhdistys pyrkii paikallisyhdistysten kautta tarjoamaan monipuolisia tapahtumia ja koulutuksia jäsenilleen.
Jäsenyys

Vuonna 2019 SAMin jäsenistöön kuuluu noin 6 000 henkilöä. Liitolla on 37 paikallisyhdistystä.
Rahoitus

Opetus- ja kulttuuriministeriö myöntää valtakunnallisten ystävyysseurojen toimintaan yleisavustuksia eli vuotuiseen toimintaan tarkoitettuja toiminta-avustuksia. Ehtona on, että toiminta on vakiintunutta sekä yhteiskunnallisesti ja kulttuuripoliittisesti vaikuttavaa. Eduskunta päättää vuosittain, minkä enimmäissumman ministeriö käyttää avustuksiin. Vuosina 2012–2020 ministeriö on myöntänyt Suomi-Amerikka Yhdistysten Liitolle yleisavustuksia valtakunnalliseen ystävyysseuratoimintaan seuraavasti:
| Avustus | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| OKM:n ystävyysseurojen yleisavustus | &&&&&&&&&0117500.&&&&00117 500 € | &&&&&&&&&0115000.&&&&00115 000 € | &&&&&&&&&0118500.&&&&00118 500 € | &&&&&&&&&0118500.&&&&00118 500 € | &&&&&&&&&0117000.&&&&00117 000 € | &&&&&&&&&0115000.&&&&00115 000 € | &&&&&&&&&0120000.&&&&00120 000 € | &&&&&&&&&0150000.&&&&00150 000 € | &&&&&&&&&0150000.&&&&00150 000 € | 144 000 € | 140 000 € | 150 000 € |
Liiton puheenjohtajat

1943–1945 ministeri Eljas Erkko
1945–1945 tohtori C. O. Frietsch
1945–1959 lakitieteen kandidaatti Juho Hämäläinen
1959–1962 professori Paavo Ravila
1962–1964 tohtori C. O. Olin
1964–1966 DI Mauno Kotilainen
1966–1968 professori Tauno Mustanoja
1968–1982 kouluneuvos Jussi Saukkonen
1982–1984 hovioikeuden presidentti Voitto Saario
1984–1988 varatuomari Lauri Pöyhönen
1988–1997 VTM Aarne I. Välikangas
1997–2000 varatuomari Carl-Olaf Homén
2000–2011 vuorineuvos Martin Saarikangas
2011–2015 suurlähettiläs Jukka Valtasaari
2015–2019 KTM Kristiina Helenius
2020–2023 viestintäjohtaja Elina Lehtinen
2023– oikeustieteen tohtori Otto Meri
Aiheesta muualla

Kotisivut
Tapparan SM-sarjakausi 1967–1968

Tapparan SM-sarjakausi 1967–68 oli Tapparalle erittäin hankala. Hankalan kaudesta teki sen, että Tapparasta poistui paljon pelaajia ja kolme Tapparassa pitkään kovilla tehopisteillä pelanneet Jouni Seistamo, Juhani Peltola ja Pentti Hyytiäinen. Tästä kaudesta alkoi kolmen kauden huonompi jakso, jonka aikana Tapparan paras sijoitus ylsi vain seitsemännelle sijalle. Kaudella 1967-68 Tappara 20 ottelusta vain 8 voittoa, 1 tasapeli ja 11 häviötä, jolloin Tappara sai kasaan kauden lopuksi vain 17 pistettä ja täten oli viimeinen joukkue, joka säilytti sarjapaikkansa SM-sarjassa. Tapparan paras tehomies kaudella oli Esko Kaonpää, tehoilla 8+5=13. Tappara osallistui kaudella Suomen Cuppiin, mutta Tappara hävisi ensimmäisellä kierroksella Rauman Lukolle lukemin 6-1.
Sarjataulukko

|  #  |  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | KooVee, Tampere | 20 | 16 | 0 | 4 | 95 | 52 | +43 | 32 |
| 2 | Ilves, Tampere | 20 | 14 | 3 | 3 | 125 | 57 | +68 | 31 |
| 3 | TuTo, Turku | 20 | 13 | 1 | 6 | 87 | 55 | +32 | 27 |
| 4 | Ässät, Pori | 20 | 12 | 1 | 7 | 96 | 64 | +32 | 25 |
| 5 | Upon Pallo, Lahti | 20 | 10 | 3 | 7 | 72 | 66 | +6 | 23 |
| 6 | SaiPa, Lappeenranta | 20 | 8 | 3 | 9 | 76 | 75 | +1 | 19 |
| 7 | Reipas, Lahti | 20 | 8 | 1 | 11 | 63 | 62 | +1 | 17 |
| 8 | HIFK, Helsinki | 20 | 8 | 1 | 11 | 73 | 81 | -8 | 17 |
| 9 | Tappara, Tampere | 20 | 8 | 1 | 11 | 68 | 81 | -13 | 17 |
| 10 | TPS, Turku | 20 | 5 | 2 | 13 | 64 | 81 | -17 | 12 |
| 11 | Kärpät, Oulu | 20 | 0 | 0 | 20 | 21 | 166 | -145 | 0 |
Suuri-Varpanen (Mäntyharju)

| Suuri-Varpanen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju, Kouvola
Koordinaatit:  61°14′18″N, 26°53′50″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Repoveden–Tihvetjärven valuma-alue (14.98)
Laskuoja:  Kuitinoja Nuollampeen 
Järvinumero:  14.983.1.010
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  112,4 m  
Pituus:  4 km  
Leveys:  1,3 km  
Rantaviiva:  21,165 km  
Pinta-ala:  1,76948 km²  
Saaria:  7 
 fiSuuri-Varpanen 
Suuri-Varpanen tai Suuri Varpasenjärvi on Etelä-Savossa Mäntyharjulla ja Kouvolassa Kuisman lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 4,0 kilometriä pitkä, 1,3 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 177 hehtaaria eli 1,8 neliökilometriä. Sillä on seitsemän saarta, joiden yhteispinta-ala on 0,4 hehtaaria. Sen rantaviivan pituus on 21,2 kilometriä.
Luontoarvoja

Järvi sijaitsee osittain Repoveden kansallispuiston pohjoisosassa. Siellä jää Jänislahti Aarnikotkan metsän luonnonsuojelualueen sisälle, mutta vain järven rantametsät kuuluvat suojelualueeseen. Alueella ei ole retkipolkuja, sillä lahden pohjukka jää Pahkajärven ampuma-alueen puolelle eikä se siten ole retkeilijöiden käytettävissä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Repoveden–Tihvetjärven valuma-alueella (14.98), jonka Suuri Varpasenjärven valuma-alueeseen (14.983) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 112,4 metriä mpy. Järven länsiosasta Kuitinlahdesta alkaa Kuitinojan laskuoja, joka virtaa Nuollammen kautta Repoveden Nuollahteen.
Termination Shock

| Termination Shock |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Neal Stephenson
Kieli:  englanti
Genre:  scifi
Kustantaja:  HarperCollins
Julkaistu:  2021
ISBN:  9780063028050

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Termination Shock on Neal Stephensonin tieteisromaani, joka on julkaistu vuonna 2021.
Kirja on ekologinen trilleri, jossa yksi tieteentekijä ostaa valtavan määrän rikkiä ja ampuu sen ilmakehään tavoitteena jäljitellä vuoden 1991 Pinatubon purkausta viilentääkseen planeettaa. Teoksessa muu maailma katsoo Yhdysvaltojen luhistuneen, eikä siihen voida enää luottaa, ja pinnanmuodostukseltaan matalien valtioiden ryhmä nimeltä "Netherworld" tarttuu toimiin vastatakseen ilmastomuutokseen, koska se vaikuttaa näihin valtioihin suoraan. Teoksessa maailma on mennyt sekaisin ilmastonmuutoksen seurauksena, ja alueita on muuttunut elinkelvottomiksi.
Kirjan nimi viittaa ilmastonmuokkauksen termiin.
Vastaanotto

Kirjan alkupuolta on kuvattu tarpomiseksi, jossa on paljon hahmojen kehitystä sekä teknologista ja geopoliittista pohjustusta.
Stephenson sisällyttää stimuloivia vastakkaisia näkemyksiä useisiin aiheisiin ja sävyttää teosta satiirilla. Kirja käsittelee loistavasti ja innovatiivisesti olemassaolon tärkeintä asiaa.
Kirjaa on sanottu paremmaksi vertailussa Kim Stanley Robinsonin ilmastonmuutoksesta kertovaan teokseen The Ministry for the Future: molemmissa on käsitelty ilmastonmuutoksen jälkeistä politiikkaa, mutta Stephensonin kirja kiinnittää huomiota aidosti kiinnostaviin asioihin lämpenevän maailman geopolitiikassa. Robinsonin kirjassa tehdyt toimet toimivat ilman ennakoimattomia vaikutuksia. Stephensonin kirjassa rikkaat tekevät ratkaisuja omien etujensa nimissä suojautuakseen välittömiltä vaikutuksilta, ja tehdyillä toimilla on myös haittavaikutuksia, jotka järjestävät maailmanpolitiikkaa uudelleen.
Terminalia mollis

| Terminalia mollis |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Myrtales
Heimo::  Combretaceae
Suku::  Ketapanit Terminalia
Laji::  mollis
Kaksiosainen nimi
 Terminalia mollis  M.A.Lawson 
Katso myös
   Terminalia mollis Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Terminalia mollis on suurilehtinen trooppinen puulaji, joka kuuluu ketapanien sukuun.
Puu kasvaa 5–13 m korkeaksi, ja sen runko voi olla 60 cm paksu. Sillä on harmaa, uurteinen kaarna ja leveät lehdet, jotka kasvavat kimppuina oksien kärjissä. Kukinnot ovat valkoiset, noin 18 cm pitkät ja tuoksuvat voimakkaasti.
Lajia tavataan trooppisessa Afrikassa päiväntasaajan molemmin puolin.
Aiheesta muualla

Terminalia Mollis West African Plants (valokuvia)
Tapparan SM-sarjakausi 1971–1972

Tapparan SM-sarjakausi 1971–72 alkoi vahvasti mutta lopussa hyytyi. Kaudella oli uusi päivitetty formaatti viime kauteen, sillä nyt runkosarjan jälkeen pelattiin ylempi loppusarja (6 parasta) ja alempi loppusarja (6 huonointa). Tapparan runkosarja sujui hyvin, 22 pelatusta pelistä Tappara voitti 13 peliä ja hävisi vain 5, saaden 30 pistettä, sijoittuen 3 sijalle, yhden pisteen päässä ensimmäisestä sijasta. Tapparan ylempi loppusarja alkoi huonosti, sillä ensimmäisistä viidestä pelistä Tappara hävisi neljä, voittaen vain yhden. Lopulta kymmenen pelatun pelin jälkeen Tappara sai loppusarjassa vain kolme voittoa ja hävisi kuusi peliä. Täten Tappara putosi 3 sijalta, 5 sijalle. Tapparan kauden paras tehomies oli Jukka Alkula 18+13=31.
Sarjataulukko

Runkosarja:
|  #  |  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | HJK | 22 | 14 | 3 | 5 | 114 | 57 | +57 | 31 |
| 2 | Ilves | 22 | 15 | 1 | 6 | 121 | 70 | +51 | 31 |
| 3 | Tappara | 22 | 13 | 4 | 5 | 89 | 48 | +41 | 30 |
| 4 | HIFK | 22 | 13 | 4 | 5 | 101 | 72 | +29 | 30 |
| 5 | Jokerit | 22 | 12 | 3 | 7 | 95 | 77 | +18 | 27 |
| 6 | TuTo | 22 | 10 | 6 | 6 | 76 | 68 | +8 | 26 |
| 7 | Koo-Vee | 22 | 7 | 6 | 9 | 76 | 77 | -1 | 20 |
| 8 | TPS | 22 | 9 | 2 | 11 | 72 | 80 | -8 | 20 |
| 9 | Ässät | 22 | 7 | 3 | 12 | 75 | 77 | -2 | 17 |
| 10 | Lukko | 22 | 6 | 3 | 13 | 66 | 98 | -32 | 15 |
| 11 | Karhu-Kissat | 22 | 4 | 4 | 14 | 74 | 130 | -56 | 12 |
| 12 | JoKP | 22 | 1 | 3 | 18 | 52 | 157 | -105 | 5 |
Ylempi loppusarja:
|  #  |  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Ilves | 32 | 22 | 4 | 6 | 192 | 105 | +87 | 48 |
| 2 | HJK | 32 | 19 | 4 | 9 | 150 | 90 | +60 | 42 |
| 3 | HIFK | 32 | 18 | 5 | 9 | 137 | 113 | +24 | 41 |
| 4 | Jokerit | 32 | 18 | 3 | 11 | 132 | 111 | +21 | 39 |
| 5 | Tappara | 32 | 16 | 5 | 11 | 127 | 88 | +39 | 37 |
| 6 | TuTo | 32 | 12 | 7 | 13 | 108 | 134 | -26 | 31 |
Hammer Film Productions

Hammer Film Productions on brittiläinen elokuvatuotantoyhtiö, joka perustettiin alun perin 1934, mutta keskeytyksettä se toimi vuosina 1948-1979. Hammer tuli kuuluisaksi kauhuelokuvistaan, joita se tuotti 1955-1976. Hammer onkin Universalin ohella yksi merkittävimmistä kauhuelokuvien tuotantoyhtiöistä. Kauhuelokuvien lisäksi se tuotti myös trilleri- ja tieteiselokuvia ja alkuvuosinaan myös komedioita.
Alkuvuodet 1935-1937

Enrique Carreras ja James Hinds perustivat Hammer Filmsin 1934. Carreras oli syntynyt Espanjassa  ja muuttanut Englantiin, jossa hän perusti elokuvateatteriketjun ja elokuvien levitysyhtiön Exclusive Filmsin. Hinds puolestaan oli vaudeville-esiintyjä, jonka Hammer and Smith -esityksestä uusi tuotantoyhtiö sai nimensä. Hammerin ensimmäinen elokuva The Public Life of Henry the 9th valmistui seuraavana vuonna. Hammer ehti tuottaa vain kuusi elokuvaa ennen kuin se ajautui konkurssiin 1937. Tunnetuimpia Hammerin tämän kauden elokuvista lienevät The Mystery of the Marie Celeste (1936), jonka pääosaa esitti Bela Lugosi, ja Vapauden laulu (1936), jonka pääosaa näytteli Paul Robeson.
Uusi alku 1939-1955

Carrerasin ja Hindsin Exclusive-levitysyhtiö jatkoi edelleen toimintaansa. Heidän poikansa James Carreras ja Anthony Hinds tulivat mukaan yhtiön toimintaan 1939 ja Jamesin poika Michael Carreras 1943. He joutuivat kuitenkin kaikki suorittamaan sotapalveluksensa ja Exclusive aloitti elokuvien tuotannon vasta sodan jälkeen ja ensimmäinen teattereihin saapunut elokuva oli River Patrol 1948.  Exclusive rekisteröi Hammer Film Productionsin uudelleen helmikuussa 1949.
Hammerin ja Exclusiven merkittäviä hankintoja 1950-luvulla olivat yhteistyösopimus Robert Lippert Productionsin kanssa, jonka ansiosta Hammer pystyi palkkaamaan hiipuvia yhdysvaltalaisia tähtiä elokuviensa pääosiin. Se helpotti pääsyä Yhdysvaltojen elokuvamarkkinoille. Toinen merkittävä aluevaltaus olivat oikeudet BBC:n kuunnelmiin, joista se teki monia elokuvasovituksia.
Hammer-kauhun synty 1955-1959

Hammer oli jo sovittanut elokuviksi erinäisiä BBC:n kuunnelmia, kunnes he saivat oikeudet The Quatermass Experiment -kuunnelmaan, johon perustuva Quatermass (1955) menestyi yllättäen erittäin hyvin. Tuottajat etsivät sen jälkeen muuta hirviöaiheista materiaalia ja päätyivät Mary Shelleyn Frankensteiniin, jonka tekijänoikeudet olivat jo rauenneet.  Universal, joka oli tuottanut alkuperäisen Frankenstein-elokuvan uhkasi oikeustoimilla, jos elokuva millään tavalla käyttäisi hyväksi Universalin Frankensteinia (mukaan lukien naamiointi). Frankensteinin kirouksesta (1957) tuli jättimenestys.
Frankensteinin kirouksen pääosan esittäjät Peter Cushing ja Christopher Lee nousivat elokuvan myötä tähdiksi ja olivat Hammerin luottonäyttelijöitä vuosien ajan. Niin ikään ohjaaja Terence Fisher ja käsikirjoittaja Jimmy Sangster kuuluivat tämän jälkeen Hammerin vakiotekijöihin.
Seuraavana vuonna sama kokoonpano teki Hammerin seuraavan suuren menestyselokuvan Dracula. Christopher Lee oli tullut jo kuuluisaksi Frankensteinina, mutta Draculana hän jäi elokuvahistoriaan sinä ainoana oikeana Draculana.  Hammerin Draculaa pidetäänkin yhtenä parhaimmista vampyyrielokuvista.  Elokuvasta tuli vielä suurempi menestys kuin Frankensteinin kirouksesta.
Draculan tuotannon aikana Hammerilla oli jälleen ongelmia Universalin kanssa, sillä Draculan tekijänoikeudet olivat epäselvempiä kuin Frankensteinin. Yhtiöt löysivät kuitenkin sopuratkaisun, jonka myötä Hammer sai lisäksi uudelleenfilmatisointioikeudet kolmeen Universalin kauhuklassikkoon: Näkymätön mies, Suuren oopperan kummitus ja The Mummy's Hand. Ensimmäistä Hammer ei lopulta koskaan tehnyt, Suuren oopperan kummitus (1962) jäi vaille jatko-osia, mutta Muumion kosto (1959)   oli Frankensteinin ja Draculan tapainen menestyselokuva.
Jatko-osien aika 1959-1974

Hammer aloitti menestyselokuviensa jatko-osien tuotannon heti ensimmäisen menestyselokuvan Quatermassin jälkeen, joka sai jatko-osan Vihollinen avaruudesta jo 1957.
Jatko-osien aika 1959-1974 > Frankensteinin jatko-osat

Frankensteinin kirous sai kuusi jatko-osaa ja Peter Cushing näytteli paroni Frankensteinia kaikissa muissa paitsi elokuvassa The Horror of Frankenstein, joka oli vitsimielessä tehty uusintaversio Frankensteinin kirouksesta.
Hammerin kaikki Frankenstein-elokuvat:
| Vuosi | Alkuperäinen nimi | Suomenkielinen nimi |
| --- | --- | --- |
| 1957 | The Curse of Frankenstein | Frankensteinin kirous |
| 1959 | The Revenge of Frankenstein | Frankensteinin kosto |
| 1964 | The Evil of Frankenstein | Frankensteinin rikos |
| 1967 | Frankenstein Created Woman | Frankenstein vangitsi sielun |
| 1969 | Frankenstein Must Be Destroyed | Frankenstein on tuhottava |
| 1970 | The Horror of Frankenstein |  |
| 1974 | Frankenstein and the Monster from Hell | Frankenstein ja Vampyyrin kosto |
Jatko-osien aika 1959-1974 > Draculan jatko-osat

Hammer teki Draculalle kahdeksan jatko-osaa, joista tosin vain neljä ensimmäistä jatkoivat alkuperäisen elokuvan tarinaa. Vampyyrin arvet -elokuvan (1970) huonon menestyksen takia seuraavat elokuvat siirrettiin nykyaikaan – Peter Cushing esitti niissä edelleen Van Helsingiä, joka nyt oli alkuperäisen Van Helsingin jälkeläinen.
Hammerin kaikki Dracula-elokuvat:
| Vuosi | Alkuperäinen nimi | Suomenkielinen nimi | Dracula | Van Helsing | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1958 | Dracula | Dracula, pimeyden prinssi | Christopher Lee | Peter Cushing |  |
| 1960 | The Brides of Dracula |  | Ei esiinny | Peter Cushing | Jatko-osa Draculaan |
| 1966 | Dracula: Prince of Darkness | Dracula – pimeyden ruhtinas | Christopher Lee | Peter Cushing | Jatko-osa Draculaan |
| 1968 | Dracula Has Risen from the Grave | Dracula on noussut haudastaan | Christopher Lee | Ei esiinny | Jatko-osa Draculaan |
| 1970 | Taste the Blood of Dracula | Dracula, paholaisen lähettiläs | Christopher Lee | Ei esiinny | Jatko-osa Draculaan |
| 1970 | Scars of Dracula | Vampyyrin arvet | Christopher Lee | Ei esiinny |  |
| 1972 | Dracula A.D. 1972 | Draculan kosto | Christopher Lee | Peter Cushing | Jatko-osa Scars of Draculaan. |
| 1973 | The Satanic Rites of Dracula | Dracula elää ja voi hyvin | Christopher Lee | Peter Cushing | Jatko-osa Scars of Draculaan. |
| 1974 | The Legend of the 7 Golden Vampires | Seitsemän vampyyrin legenda | John Forbes-Robertson | Peter Cushing |  |
Jatko-osien aika 1959-1974 > Muumio-elokuvat

Muumion kosto (1959) oli Frankensteinin kirouksen ja Draculan kaltainen menestys ja myös se sai jatko-osia, joilla tosin ei ollut mitään tekemistä ensimmäisen elokuvan kanssa.
Hammerin kaikki Muumio-elokuvat:
| Vuosi | Alkuperäinen nimi | Suomenkielinen nimi | Muumio |
| --- | --- | --- | --- |
| 1959 | The Mummy | Muumion kosto | Christopher Lee |
| 1964 | The Curse of the Mummy's Tomb | Muumion haudan kirous | Dickie Owen |
| 1966 | The Mummy's Shroud | Muumion kosto | Eddie Powell |
| 1971 | Blood from the Mummy's Tomb |  | Valerie Leon |
Muita huomattavia ohjaajia

Monet merkittävät ohjaajat työskentelivät Hammerille kerran tai kaksi.  Eräs merkittävä on John Gilling, jonka hyytävän tehokas mysteerikuvaus The Reptile (1966) (suom. Käärmeihmiset, TV:ssä Liskonainen) muodostui lajissaan poikkeuksellisen tehokkaaksi, eritoten nimiosaa näytelleen Jacqueline Pearcen moni-ilmeisen työskentelyn johdosta.
Elokuva oli Suomessa kielletty raaistavana vuodesta 1967 vuoteen 1992. Sitä sai esittää vain suljetuissa tilaisuuksissa, kuten Suomen Elokuva-arkiston näytöksissä. Kiellon purkamisen jälkeen elokuva on televisioitu ainakin kertaalleen.
Nuori tulokas Seth Holt avasi työskentelynsä Hammerilla hyvin elokuvalla Pelon tunne - mutta hänen uransa jäi tähdenlennoksi hänen kuollessaan sairauskohtaukseen kesken  elokuvansa Blood from Mummy's tomb ohjauksen.
Myös Peter Sasdy, joka ohjasi yhtiölle 1970 sekä elokuvat Draculan himo (Countess  Dracula), että Dracula, paholaisen lähettiläs (Taste the Blood of Dracula), ohjasi yhtiölle vuonna 1971 kauhuelokuvan Tappajan kädet (Hands of the Ripper).
Aiheesta muualla

Elitisti: Hammer: kauhun vuodet - osa 1: Psykologiset trillerit
Elitisti: Hammer: kauhun vuodet - osa 2: DRACULA 1958 - 1974