stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Virtsaputkentulehdus
Hoito

Virtsaputken tulehdus olisi syytä hoitaa nopeasti. Hoitamatta jäänyt tulehdus saattaa edetä munuaisiin ja aiheuttaa näin tulehduksen siellä. Kotikonstejakin virtsaputken tulehduksen hoitamiseen on, ja näistä voikin olla hyötyä, jos lääkäriin meneminen lykkääntyy. C-vitamiini voi tuoda helpotusta, samoin karpalo (karpalomehutiivisteen on sanottu toimivan valmista mehua tai pelkkää marjaa paremmin), sillä molemmat happamoivat virtsaa hiukan ja estävät näin bakteereja kasvamasta. Muiksi oireita helpottaviksi hoidoiksi on lueteltu runsas veden juonti, alapään pesu lämpimällä vedellä (mutta ilman pesuaineita) tai lämpimän vesipullon tai pyyhkeen sijoittaminen lantion ja alapään alueille. Myös särkylääkkeet voivat tuoda helpotusta. Lievien oireiden ilmaantuessa voi yllä mainittuja kokeilla myös kotihoitona, ja alkava virtsaputken tulehdus saattaa niillä mennäkin ohi. Selvästi alkanutta virtsaputken tulehdusta niillä ei kuitenkaan paranneta, ja on tärkeää hakeutua lääkäriin hoitoon mahdollisimman nopeasti. Virtsaputken tulehdukseen määrätään usein 3-7 päivää kestävä antibioottikuuri.
Toistuvia virtsaputken tulehduksia voidaan hoitaa estolääkityksellä ja elämäntapojen muuttamisella. Rakkotulehdusta voi itse yrittää ehkäistä esimerkiksi juomalla runsaasti (yli 2 litraa vuorokaudessa), virtsaamalla säännöllisesti (päiväsaikaan 3 tunnin välein), virtsaamalla ennen yhdyntää ja sen jälkeen, hygieniasta huolehtimalla sekä välttämällä kylmettymistä ja ummetusta. Tieteellinen näyttö näiden keinojen tehosta puuttuu.
Lahden seudun liikenteen linjat

Lahden seudun liikenne järjestää säännöllistä linja-autoin toteutettavaa julkista liikennettä Päijät-Hämeessä. Linjasto koostuu sen tilaamasta kuuden kunnan viranomaisliikenteestä sekä niistä markkinaehtoisista vuoroista, joissa täyttyy viranomaisen edellytys Waltti-lippujen käypyydestä. Linjastoliikenteen toteuttavat poikkeuksetta sopimuksien sitomat yksityisyritykset eli liikennöitsijät.
Siniturkooseista autoistaan tutun viranomaisliikenteen palvelualueella LSL:llä on lakisääteinen yksinoikeus julkisen liikenteen järjestämiseen. Myös kaikki linjaston ulkopuoleinen liikenne tarvitsee valtioneuvoston valtuuttaman reittiliikenneluvan LSL:n taustalla toimivalta lautakunnalta.
Paikallisliikenne

Paikallisliikenne – toisinaan kaupunkiliikenne – on tiivisliikenteinen linjasto Lahden ja Hollolan taajama-alueilla, numerosarjaltaan 1–24. Useimmat linjoista ovat kahden vastakkaisen reitin heilurilinjoja, joille on yhteistä Lahden kauppatorin ja matkakeskuksen välinen noin viisiminuuttinen osuus. Kauppatorin sivuuttaa vain linja 13, joka tasaa keskustassa vanhan teknisen viraston Tevin pysäkillä Vesijärvenkadulla.
Variaatioista kertovilla apukirjaimilla on muistisääntöjä kuten K niin kuin Karjusaari tai Y niin kuin yö. LSL:n tapa eroaa pääkaupunkiseudulta levinneestä käytännöstä määrätä kirjaimille pysyviä tarkoituksia. Esimerkiksi Lahdessa kirjain K tarkoittaa linjoilla 8 ja 9 toisen suunnan päätepysäkkiä mutta linjalla 10 reittimuutosta linjan keskellä.
Paikallisliikennettä liikennöivät Koiviston Auto (linjat 1, 2, 4-6, 8, 12, 14, 16 ja 20-24), Lehtimäki Liikenne (linjat 9 ja 10) sekä Reissu Ruoti (linjat 3, 7 ja 13).
Paikallisliikenne > Runkolinjat

1K/1S Karjusaari/Soltti – Mukkula – Kauppatori – Matkakeskus – Liipola
2 Mukkula (Pilkotunmäki) – Niemi – Kauppatori – Matkakeskus – Asemantausta – Patomäki – Renkomäki (Myyntimiehenkatu)
3 Ruoriniemi – Kauppatori – Matkakeskus – Renkomäki (Näkkimistö)
4H Hiekkanummi – Ahtialantie – Kauppatori – Keskussairaala – Hedelmätarha – Tiilijärvi
4V Viuha – Vanha Ahtialantie – Kauppatori – Keskussairaala – Tiilikangas
5 Hörölä – Metsäpelto – Kiveriö – Kauppatori – Matkakeskus – Kärpänen – Metsäkangas
6 Saksala – Lotila – Anttilanmäki – Matkakeskus – Kauppatori – Kärpänen – Riihelä
7 Karisto – Ruola – Kauppatori – Matkakeskus – Hennala – Metsä-Pietilä
8 Joutjärvi – Kauppatori – Tapanila – Kiikkula
8K/8R Tonttila – Kauppatori – Kankola – Korpikankare/Rautakankare
9M/9K Uusikylä – Rakokivi – Nastola kk – Villähde – Matkakeskus – Kauppatori – Metsämaa/Kytölä
10/10K Harjuviidantie – Rakokivi – Valtatie 12 – Matkakeskus – Kauppatori – Jalkaranta – Keskussairaala
Paikallisliikenne > Täydentävät linjat

12 Herrasmanni – Kaukkari – Koivukumpu – Tonttila – Matkakeskus – Kauppatori – Metsä-Hennala – Ala-Okeroinen
13 Nikkilä – Laune – Matkakeskus – Tevi – Niemi (LAB)
14 Mäkelä – Hiekkanummi – Ahtialantie – Matkakeskus – Kauppatori
16 Vipusenkatu (Koulutuskeskus Salpaus) – Ahtialantie – Kauppatori
20 Hollola kk – Jalkaranta – Kauppatori
21A/21B Salpakangas – Työtjärvi – Hälvälä – Hollola kk – Pyhäniemi – Messilä – Salpakangas (kiertolinja)
23 Kalliolan koulu – Kukkila – Holma – Kauppatori
24 Salpakangas – Hämeenlinnantie – Matkakeskus
Paikallisliikenne > Yölinjat

1Y Soltti – Mukkula – Niemi – Kauppatori – Matkakeskus – Liipola – Patomäki – Renkomäki (Näkkimistö)
4Y Hiekkanummi – Ahtialantie – Kauppatori – Jalkaranta – Keskussairaala – Hedelmätarha – Tiilijärvi – Tiilikangas
Seutuliikenne > Asikkalan ja Padasjoen suunta

LSL:n oman liikenteen lisäksi Lahdesta kulkee Vääksyn kautta Sysmään päivittäinen vuoropari, jolle on aikatauluissa annettu numero 46. Asikkalan haja-asutusalueilla kulkee myös koulupäiväliikennettä.[lähde? ] Linjoja 40(A) ja 41 liikennöi Lehtimäki Liikenne ja linjaa 42 Koiviston Auto.
40/40A (Asikkala kk –) Vääksy – Vesivehmaa – Paimela – Tevi – Matkakeskus
41 Vääksy – Rantakulma – Valtatie 24 – Tevi – Matkakeskus
42 Padasjoki – Kurhila – Vääksy – Rantakulma – Valtatie 24 – Tevi – Matkakeskus
Seutuliikenne > Orimattilan suunnta

1. tammikuuta 2021 alkaen Orimattilan ja Heinolan välinen heilurilinja kulkee ainoastaan viikonloppuisin. Orimattilan päässä linjat alkavat Orionaukion linja-autoasemalta. Entinen 80-sarja on korvattu Orimattilassa 60-sarjalla, jonka linjat päättyvät Lahdessa kauppatorille. Orimattilan haja-asutusalueilla kulkee myös koulupäiväliikennettä.[lähde? ] Orimattilan linjoja liikennöi Lehtimäki Liikenne.
60 Orimattila – Lahdentie – Renkomäki – Matkakeskus – Kauppatori
61 Orimattila – Pennala – Pasina – Renkomäki – Matkakeskus – Kauppatori
69 Orimattila – Pennala – Pasina – Renkomäki – Matkakeskus – Kauppatori – Heinola
Seutuliikenne > Heinolan suunta

1. tammikuuta 2021 alkaen Heinolan ja Orimattilan välinen heilurilinja kulkee ainoastaan viikonloppuisin. Entinen 80-sarja on korvattu Heinolassa 70-sarjalla, jonka linjat päättyvät Lahdessa matkakeskukseen. Linja-autoterminaalina Heinolassa toimivat Kaivokadun pysäkit kaupungin ydinkeskustassa. Heinolassa on ainoana Lahden ulkopuolisena LSL-kuntana omaa sisäistä kaupunkiliikennettä sekä palvelulinja Kulkunen.[lähde? ] Heinolan linjoja liikennöi Lehtimäki Liikenne.
69 Heinola kk – Kaivokatu – Jyränkö – Myllyoja – Urheiluopisto – Vierumäki – Savontie – Kauppatori – Matkakeskus – Orimattila
70/70A Tommola – Kaivokatu – Valtatie 4 – Matkakeskus – Keskussairaala/Kauppatori
71 Heinola kk – Kaivokatu – Jyränkö – Myllyoja – Vierumäki – Heinlammintie – Kauppatori – Matkakeskus
72 Reumanmäki – Kaivokatu – Myllyoja – Vierumäki – Urheiluopisto – Savontie – Kauppatori – Matkakeskus
73 Heinola kk – Kaivokatu – Jyränkö – Myllyoja – Vierumäki – Urheiluopisto – Savontie – Kauppatori – Matkakeskus
74 Pirttiniemi – Lakeasuo – Kaivokatu
74A Pirttiniemi – Lakeasuo – Kaivokatu – Hevossaari
74B Pirttiniemi – Vuohkallio – Mustikkahaka – Kaivokatu
Seutuliikenne > Hämeenlinnan suunta

LSL järjestää seutuliikennettä Lahdesta Hämeenkosken ja Lammin kautta Hämeenlinnaan yhteistyössä Hämeenlinnan seudun joukkoliikenteen kanssa. Salpakankaalla ajetaan vuorosta riippuen joko suoraan valtatietä 12 tai kuntakeskuksessa poiketen Terveystien kautta. Vuoroja liikennöi Pekolan Liikenne.
802 Hämeenlinna – Tuulos – Lammi – Hämeenkoski – Salpakangas – Lahti
890 Lammi – Hämeenkoski – Salpakangas – Lahti
Koulupäiväliikenne

Koulupäiväliikenne palvelee kaikkia reittien varrella olevien syrjäseutujen asukkaita aikatauluin, jotka on suunniteltu vastaamaan peruskoululaisten, ammattioppilaitosten ja lukiolaisten tarpeisiin. Nämä linjat ovat usein kylien ainut joukkoliikenneyhteys lähimpään taajamaan, esimerkiksi kuntakeskukseen, joista on mahdollista matkustaa kaupunkeihin vaihtamalla.[lähde? ] Hollolan kouluvuoroja liikennöi Koiviston Auto ja Asikkalan, Orimattilan ja Nastolan vuoroja Lehtimäki Liikenne.
Koulupäiväliikenne > Asikkalan suunta

43 Kalliola (Arkiomaa th) – Savontie – Metsäkulma – Paimela – Kalliola – Kalliolan koulu
44 Vääksy (Anianpellon koulu) – Asikkala kk – Pulkkilanharju – Asikkalan kk – Vääksy (Koulukeskus)
45 Vääksy – Salonsaari – Vesivehmaa – Urajärvi – Vesivehmaa
45A Vääksy – Vesivehmaa – Urajärvi – Vesivehmaa – Vääksy
Koulupäiväliikenne > Hollolan suunta

51 Salpakangas – Tennilä – Sairakkala
52 Salpakangas – Korpikylä – Herrala – Heinäsuo – Tennilä
55 Salpakangas – Ala-Okeroinen – Renkomäki – Miekkiö
56 Salpakangas – Ala-Okeroinen – Metsä-Pietilä – Nostava – Hakosilta – Herrala – Korpikylä
57 Salpakangas – Messilä – Pyhäniemi – Kutajoki – Hollola kk
58 Salpakangas – Työtjärvi – Hälvälä – Hollola kk – Pyhäniemi – Hollola kk – Uskila – Hatsina – Sairakkala
Koulupäiväliikenne > Orimattilan suunta

90 Orionaukio – Henna – Luhtikylä – Koulukeskus – Orionaukio
91 Orionaukio – Pakaa – Orionaukio
91A Orionaukio – Niinikoski – Pakaa – Orionaukio
91B Orionaukio – Pakaa – Tönnö – Orionaukio
91K Orionaukio – Jokivarren koulu – Niinikoski – Pakaa – Orionaukio
91S Orionaukio – Jokivarren koulu – Niinikoski – Pakaa – Koulutie – Orionaukio
91T Tönnö – Pakaa – Pakaa as. – Orionaukio
92 Huhdanoja – Mallusjoki – Kurunkulma – Orionaukio
92A Orionaukio – Mallusjoki – Paapio – Huhdanoja – Orionaukio
93 Kuivanto – Montari – Heinämaa – Virenoja  – Jokivarren koulu – Orionaukio
93A Montari – Heinämaa – Virenoja
93B Virenoja – Heinämaa – Montari – Orionaukio
94 Orionaukio – Niinikoski – Villikkala – Artjärvi
Koulupäiväliikenne > Nastolan suunta

98 Mäntyläntie th – Ruuhijärvi – Järvinen – Kumia – Luhtaanmaa – Pajulahti – Rakokivi – Kouvolantie – Nastola kk
Aiheesta muualla

LSL:n reittikuvaukset
Lahden Digitransit-reittiopas (Arkistoitu – Internet Archive)
Waterbergin kansallispuisto

Waterberg Plateau
Postimerkit Saksan Lounais-Afrikassa leimattu Waterberg
Waterbergin kansallispuisto on luonnonsuojelualue Namibiassa. Se sijaitsee maan keskiosassa, 60 km Otjiwarongosta itään ja 300 km Windhoekista koilliseen.
Alueella on historiallista merkitystä: siellä hererot hävisivät taistelun saksalaisia vastaan 1900-luvun alussa. Lähes kaksi kolmannesta koko kansasta sai surmansa. Ylänköalue on vaikeapääsyistä, ja sinne on siirretty monia Namibian uhanalaisia lajeja, kuten sarvikuonoja ja mustahevosantilooppeja.
Warrenin piirikunta (New Jersey)

Warrenin piirikunta (engl. Warren County) on Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 109 632 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Belvideren kunta ja suurin kunta on Phillipsburg. Piirikunta on perustettu 1824.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Warrenin piirikunta (New Jersey) Wikimedia Commonsissa
New Jerseyn osavaltio
| --- | --- |
Alueet:   Central Jersey  Delaware Valley  Jersey Shore  Meadowlands  North Jersey  Pine Barrens  Shore Region  Skylands Region  South Jersey  New Yorkin metropolialue  Tri‑State Region 
Huomattavat kaupungit ja kunnat:   Atlantic City  Bayonne  Camden  Clifton  Edison  Elizabeth  Hackensack  Hoboken  Jersey City  Lakewood  Newark  New Brunswick  Ocean City  Paterson  Perth Amboy  Trenton (pääkaupunki)  Vineland  Woodbridge 
Piirikunnat:   Atlantic  Bergen  Burlington  Camden  Cape May  Cumberland  Essex  Gloucester  Hudson  Hunterdon  Mercer  Middlesex  Monmouth  Morris  Ocean  Passaic  Salem  Somerset  Sussex  Union  Warren
Von Braun Stratosphärenjäger II

| Stratosphärenjäger II |
| --- | --- |
 Stratosphärenjäger II
Tyyppi:  Torjuntahävittäjä
Alkuperämaa:   Saksa
Suunnittelija:  Wernher von Braun
Valmistusmäärä:  0 kpl
Kehitetty mallista:  Von Braun Stratosphärenjäger I
Stratosphärenjäger II (suom. Stratosfäärihävittäjä) oli saksalaisen raketti-insinöörin Wernher von Braunin suunnitteluasteelle jäänyt  rakettimoottorilla toimiva torjuntahävittäjä, joka oli jatkokehitystä hänen aikaisemmin suunnittelemalleen Stratosphärenjäger I: lle. Koneesta käytetään myös nimityksiä "Von Braun VTO Interceptor" (suom. Von Braunin VTO torjuntahävittäjä) ja "Rückstossjäger" (suom. Reaktiohävittäjä)
Suunnittelu ja kehitys

Wernher Von Braun alkoi suunnitella Stratosphärenjäger II: sta, Saksan ilmailuministeriön (RLM) hylättyä hänen aiemman ehdotelmansa torjuntahävittäjästä (Stratosphärenjäger I). Pääsyyt hylkäämiselle olivat koneen tarve vaikeasti valmistettavalle ja säilöttävälle nestemäiselle hapelle, sekä koneen tehokasta käyttöä edellyttävien koneen säilömiseen ja laukaisemiseen erikoistuneiden laitosten rakentamisen tarve. Von Braun pyrki sivuuttamaan nämä seikat suunnitellessaan Stratosphärenjäger II: sta.
Ulkonäöltään Stratosphärenjäger II muistutti edeltäjäänsä, mutta sen pyrstö oli pienempi ja siivet olivat pyöreämmät. Koneen rakettimoottori käytti polttoaineenaan Visolia (vinyyli-isobutyylieetteriä) ja SV-Stoffia (10% rikkihappoa + 90% typpihappoa), jotka ovat keskenään hypergolisia. Moottorin suuttimen eteen oli asennettu neljä grafiitista valmistettua sivuperäsimen tapaista siivekettä, jotka ohjailivat kaasusuihkun suuntaa. Ohjaamo sijaitsi koneen nokassa ja kone oli aseistettu neljällä konekiväärillä pareittain siipien juurissa.
Von Braun esitteli uuden suunnitelmansa RLM: lle vuonna 1941, mutta RLM hylkäsi suunnitelman toistamiseen. Saksan silloinen menestyksekäs sotatilanne vakuutti RLM: lle, etteivät he tarvinneet uutta torjuntahävittäjää. Konetta olisi myös voitu käyttää vain paikalliseen puolustukseen koneen pienen toimintasäteen vuoksi. Kone oli suunniteltu ampumaan alas suuria viholliskonelaivueita, mutta tällaisten suurten viholliskonelaivueiden ei koettu olevan uhkana Saksan ilmatilalle, joten RLM ei nähnyt tarvetta tällaiselle torjuntahävittäjälle.
Toimintaperiaate

Jotta kone ei tarvitsisi suuria laukaisukeskuksia tehokasta käyttöä varten, suunnitteli Von Braun koneen laukaistavaksi konetta kuljettavilta kuorma-autoilta. Nämä kuorma-autot olisivat myös vetäneet ylimääräistä perävaunua.
Kun kone saapui laukaisupaikalle, olisi perävaunuun ja kuorma-autoon pystytetty tukitornit. Tämän jälkeen olisi nosturi nostanut lentokoneen ja asettanut sen siivenkärjistään tukitornien varaan valmiiksi pystysuoraa laukaisua varten. Laukaisun jälkeen olisi kone noussut noin minuutin ajan viholliskohdettakohti noin 8000 metrin korkeuteen. Tämän jälkeen pilotin tuli ottaa ohjat käsiinsä ja kytkeä rakettimoottori lento moodiin lisäpolttokammion avulla. Lento moodi antoi riittävän lentonopeuden hyökkäämistä varten, sekä käytti jäljellä olevaa polttoainetta paljon hitaammin. Hyökkäyksen jälkeen olisi pilotti ohjannut koneen purjelentokoneen tavoin alas ja laskeutunut nurmikentälle jalaksen avulla.
Tekniset tiedot

Miehistö: 1
Pituus: 9.3 m
Korkeus: 3.2 m
Kärkiväli: 8.6 m
Lentoonlähtöpaino: 5080 kg
Tekniset tiedot > Suoritusarvot

Lentonopeus: 690 km/h
Nousunopeus: 143 m/sek
Lakikorkeus: 8000 m
Watercolour

| ”Watercolour” Pendulum |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Immersion
 Äänitetty : 2008–2010
 Julkaistu: 1. toukokuuta 2010
 Formaatti: CDS, 12" vinyyli, digitaalinen lataus
 Tekijä(t): Rob Swire
 Tuottaja(t): Rob Swire, Gareth McGrillen
 Tyylilaji: drum and bass, elektroninen rock
 Kesto: 05.04
 Levy-yhtiö: Warner Music, Ear Storm
Pendulumin muut singlet
| ”Showdown” 2009 | ”Watercolour” 2010 | ”Witchcraft” 2010 |
Watercolour on ensimmäinen single australialaisen Drum and bass -yhtye Pendulumin kolmannelta albumilta Immersion vuodelta 2010. Myöhemmin kappaletta ovat remixanneet mm. Deadmau5 ja Emalkay. Kappaleen on kirjoittanut Pendulumin johtohahmo Rob Swire. Watercolour on ollut pelien F1 2010 ja Need for Speed: Hot Pursuit soundtrackeilla. Kappale oli myös Australian jalkapalloliigan A-Leaguen vuoden 2011 finaalin videossa taustamusiikkina.
Käännös suomeksi
Wace

Wacen muistolaatta hänen kotisaarellaan Jerseyllä.
Wace, joskus Robert Wace, (noin 1110 − 1174 jälkeen) oli anglonormannilainen runoilija.
Kirjan Roman de Brut sivu.
Wace esittelee teoksensa Roman de Rou Henrik II:lle C. E. Lamberin kivipiirroksessa vuodelta 1824.
Wace kirjoitti Brutus-romaaninsa Le roman de Brut Englannissa. Hän sai aiheen tähän teokseensa, joka on muinaisranskalaisen kirjallisuuden kiinnostavimpia tuotteita, englantilaisen kirkonmiehen Geoffrey Monmouthilaisen latinankielisestä proosateoksesta Historia Regum Britanniae (noin 1135), jonka ansiosta Arthur-legendat tunnettiin Englannin kanaalin molemmin puolin.  Wacen anglonormandialaisella alueella sepittämiä runoteoksia ovat La geste des Bretons eli Le roman de Brut ja La gestedes Normands eli Le roman de rou (1160- ja 1170-luvuilla).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wace Wikimedia Commonsissa
Wace, Arthurian Chronicles: Roman de Brut, (Archive.org)
Wabush

| Wabush |
| --- | --- |
 Wabush
 Koordinaatit: 52°54′29″N, 66°52′8″W 
Valtio:  Kanada
Provinssi:  Newfoundland ja Labrador
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Colin Vardy
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  46,25 km²
Korkeus:  560 m
Väkiluku (2016):  1 906
 – Väestötiheys:  41,2 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Wabush on noin 1 900 asukkaan kaupunki Labradorissa, Newfoundlandin ja Labradorin provinssin länsiosassa Kanadassa lähellä Québecin provinssin rajaa. Kaupunki sijaitsee noin 5 kilometriä Labrador Citystä etelään. Kaupunki on nimetty rautakaivoksen, Wabush Mines mukaan.
Kaupungin tärkein elinkeino on yhä kaivostoiminta, ja tärkeimmät työnantajat ovat Wabush Iron Company Limited sekä Iron Ore Company of Canada. Kaupunki sijaitsee lähes eristyksissä muusta maailmasta. Lentoliikenne, maantie sekä Quebec North Shore and Labrador Railwayn henkilöjunat muodostavat tärkeimmät kulkuyhteydet. Lentoliikenne käyttää läheistä Wabushin lentoasemaa.
Kaupungissa on elintarvikekauppa, keilahalli, jäähalli sekä useita ravintoloita. Labrador Cityssä sijaitsee alueen suurin ostoskeskus.
Paikannimeä Wabush käytetään Québecissä usein kuvaamaan eristyksissä olevaa kylää tai kaupunkia.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Labrador West
Wilfred Agbonavbare

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 5. lokakuuta 1966
Syntymäpaikka: Lagos, Nigeria
Kuolinaika: 27. tammikuuta 2015 (48 vuotta)
Kuolinpaikka: Alcalá de Henares, Espanja
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 189 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1983–1989 | New Nigerian Bank | – | (–) |
| 1990 | BCC Lions | – | (–) |
| 1990–1996 | Rayo Vallecano | 177 | (0) |
| 1996–1997 | Écija | 23 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 200 | (0) |
Maajoukkue
| 1983–1994 | Nigeria | – | (–) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
| Mitalit> Maa:   Nigeria.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Nigeria.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Nigeria.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Maa:   Nigeria> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tunisia 1994 |  |  |
Wilfred Agbonavbare (5. lokakuuta 1966 Lagos, Nigeria – 27. tammikuuta 2015 Alcalá de Henares, Espanja) oli nigerialainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli maalivahti.
Agbonavbare pelasi kotimaansa pääsarjassa New Nigerian Bankissa 1983–1989 ja BCC Lionsissa 1990. Hän voitti Nigerian-mestaruuden vuonna 1985. Kaudeksi 1990–1991 Agbonavbare siirtyi Espanjan Segunda Divisiónissa pelaavaan Rayo Vallecanoon. Toisella kaudellaan seurassa hän oli saavuttamassa toista sijaa ja nousua Primera Divisióniin. Rayo Vallecano putosi pääsarjasta kahden kauden jälkeen, mutta Agbonavbare saavutti jälleen toisen sijan ja toisen sarjanousun kaudella 1994–1995. Hän pelasi seurassa vielä kolmannen pääsarjakauden, kunnes siirtyi kaudeksi 1996–1997 toiselle sarjatasolle Écijaan, jossa pelatun kauden jälkeen lopetti uransa. Yhteensä Agbonavbare pelasi Rayo Vallecanossa 76 ottelua pääsarjatasolla ja 101 ottelua toisella sarjatasolla. Écijassa hän pelasi 23 toisen sarjatason ottelua. Hän oli vielä kuollessaankin eniten pääsarjaotteluita Rayo Vallecanossa pelannut maalivahti.
Nigerian maajoukkueessa Agbonavbare pelasi vuosina 1983–1989 ja 1993–1994. Hän oli mukana AM-kilpailuissa 1994, jotka Nigeria voitti, ja MM-kilpailuissa 1994.
Peliuransa jälkeen Agbonavbare jäi asumaan Espanjaan työskennelleen muun muassa maalivahtivalmentajana ja matkalaukkujen kantajana Adolfo Suárezin Barajasin Madridin kansainvälisellä lentoasemalla. Hän kuoli syöpään 48-vuotiaana Asturian ruhtinaan sairaalassa Alcalá de Henaresissa.
Wilfred Backhouse Alexander

Wilfred Backhouse Alexander (4. helmikuuta 1885 Croydon, Surrey – 8. joulukuuta 1965) oli englantilainen lintutieteilijä ja hyönteistieteilijä.
Alexander opiskeli luonnontieteitä Cambridgen yliopistossa ja valmistui 1909. Vuosina 1910–1911 hän toimi Cambridgen Eläinmuseon yli-intendenttinä. Hän muutti Australiaan 1912 ja työskenteli Perthin Western Australian Museumissa vuoteen 1920 asti, jolloin hän muutti biologiksi Brisbaneen Commonwealth Prickly Pear Boardiin. Työnsä takia Alexander joutui käymään useasti Etelä-Amerikassa, ja hän käytti aikansa valtamerilintujen tarkkailuun. 1928 hän julkaisi tutkimuksistaan kirjan Birds of the Ocean, joka oli myöhempien aikojen kenttäoppaiden edelläkävijä. Vuosina 1924–1925 hän toimitti The Emu-nimistä lintutieteellistä julkaisua.
1926 Alexander siirtyi työskentelemään American Museum of Natural Historyyn. 1929 hän palasi Englantiin työskentelemään Teesjoen suistotutkimuksiin. 1930 hänet nimitettiin Oxford Bird Census (myöhemmin Edward Grey Institute of Field Ornithology) tutkimuslaitoksen johtoon, jossa virassa hän toimi vuoteen 1945 saakka, jolloin jäi eläkkeelle, mutta jatkaen instituutin kirjastonhoitajana vuoteen 1955 asti. Hänen lahjoittamansa lintukirjakokoelma muodostaa instituutin kirjaston ytimen, ja kirjasto nimettiin hänen mukaansa Alexander Libraryksi 1947.
Vuonna 1921 Alexander valittiin American Ornithologists' Unionin kirjeenvaihtajajäseneksi, ja 1939 Royal Australasian Ornithologists Unionin jäseneksi. 1955 British Trust for Ornithology palkitsi hänet Tucker Medalilla ja 1959 British Ornithologists' Union Union Medalilla.
Hänen veljensä Horace Alexander oli myös lintutieteilijä.
Viulisti (elokuva)

| Viulisti |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Paavo Westerberg
Käsikirjoittaja:   Emmi Pesonen  Paavo Westerberg 
Tuottaja:   Mikko Tenhunen  Ulla Simonen 
Pääosat:   Matleena Kuusniemi  Olavi Uusivirta  Samuli Edelmann  Kim Bodnia 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Mjölk Movies
Levittäjä:  SF Studios
Ensi-ilta:   2018-01-055. tammikuuta 2018  
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  1 280 000 euroa
Katsojat:  22 051
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viulisti on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut Paavo Westerbergin ohjaama ja yhdessä Emmi Pesosen kanssa käsikirjoittama draamaelokuva. Elokuvan ensi-ilta oli 5. tammikuuta 2018 ja se sai elokuvateattereissa yhteensä 22 000 katsojaa.
Elokuvaa on kuvattu Helsingissä ja Kööpenhaminassa.
Juoni

Elokuva kertoo huippuviulisti Karinista (Matleena Kuusniemi), joka loukkaa kätensä onnettomuudessa ja tämän seurauksena menettää kykynsä soittaa. Hän palaa opettamaan ja rakastuu oppilaaseensa Anttiin (Olavi Uusivirta).
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Matleena Kuusniemi  | … |  Karin Nordström   |
|  Olavi Uusivirta  | … |  Antti   |
|  Samuli Edelmann  | … |  Jaakko   |
|  Kim Bodnia  | … |  kapellimestari Björn Darren   |