stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nanonuppu
Tutkimus ja haasteet

Hyvistä ominaisuuksistaan huolimatta nanonupputeknologiassa on vielä paljon kehitettävää. Esimerkiksi nanonupuista valmistettujen muovikalvojen johtavuus ei ole riittävän hyvä laajoille pinta-aloille, kuten hyvin suurille näytöille.
Kehitys etenee kuitenkin suurin harppauksin. Vuodesta 2007 lähtien nanonupuista valmistettavan CNB-filmin (Carbon Nanobud) johtavuusominaisuuksia on saatu kaksinkertaistettua aina 12 kuukauden välein. Tämä lisää filmin käyttömahdollisuuksia tulevaisuudessa ja voi laajentaa sen käytön nopeastikin suuren pinta-alan sovelluksiin.
Kalvoteknologiaan perustuvia prototyyppejä kehitetään jatkuvasti, mutta niiden tuotteistamisesta ei ole vielä varmuutta. Potentiaalisia käyttökohteita nanonupuilla on kuitenkin monia. Se voisi soveltua ominaisuuksiensa puolesta esimerkiksi muistipiireihin, näyttöteknologiaan ja printattavaan elektroniikkaan.
Käännös suomeksi
Pif ja Herkules

Pif ja Herkules.
Pif ja Herkules (ransk. Pif et Hercule) on ranskalaisen José Cabrero Arnalin vuonna 1948 luoma sarjakuva. Sen hahmot ovat Pif-koira ja Herkules-kissa.
Sarjakuva ilmestyi ensimmäisen kerran Ranskan kommunistisen puolueen päivälehdessä L’Humanité maaliskuussa 1948. Aluksi Pif (ransk. Pif le Chien) esiintyi sarjassa yksinään, kunnes Herkules tuli mukaan vuonna 1950. Vuosina 1969–1993 sekä 2004–2008 sarjakuvaa julkaistiin Pif Gadget -nimisenä lehtenä. Hahmot esiintyivät myös vuonna 1989 tehdyssä animaatiosarjassa.
Suomessa sarjakuvaa julkaistiin Raketti-lehdessä 1960-luvulta lähtien. Vaikka Pif ja Herkules ilmestyi vasemmistolaisissa lehdissä Suomen ja Ranskan lisäksi muun muassa Britanniassa, ei se ollut poliittinen sarjakuva. Raketti-lehden jälkeen sarjaa julkaistiin myös Jippo-lehdessä.
Nan Bostick

Nan Bostick (2. maaliskuuta 1943 – 26. maaliskuuta 2012) oli yhdysvaltalainen ragtime-pianisti, säveltäjä, kirjailija ja historioitsija. Kirjailijana ja historioitsijana hän oli erikoistunut varsinkin  ragtime-musiikin naispuolisten vaikuttajien historian tutkimukseen.
Elämä ja ura

Nan Bostick asui viimeiset vuotensa Menlo Parkissa, Kaliforniassa. Elämäntyönsä hän teki musiikinopettajana. Hän sovelsi erityistä pienille lapsille (vastasyntyneistä nelivuotiaisiin) tarkoitettua musiikkikasvatusmenetelmää. Bostick jäi opettajantoimestaan eläkkeelle 2008. Jäätyään eläkkeelle hän omistautui kokonaan pianonsoitolle ja ragtime-musiikin historian tutkimukselle.
Pääasiallisesti Nan Bostick tunnetaan pianistina ja säveltäjänä. Hän soitti mm. historiallista ragtime-musiikkia ja on tehnyt joitakin levytyksiä. Hän myös sävelsi kappaleita. Dokumentaristi Ken Burns on sisällyttänyt joitakin valikoituja näytteitä Bostickin ensimmäisen cd-julkaisun kappaleista vuonna 2004 julkaistuun dokumenttiinsa Unforgivable Blackness: The Rise and Fall of Jack Johnson.
Elämä ja ura > Ragtime-musiikki

Eric Marchesen mukaan Nan Bostick kiinnostui ragtime-musiikista vasta kypsällä iällä, kun sai selville, että hänen isoäitinsä vanhempi veli oli ollut tunnettu ragtimen pioneereihin kuulunut säveltäjä Charles N. Daniels. Daniels oli kuollut tammikuussa 1943 eli ennen Bostickin syntymää. Nan perehtyi ajan myötä syvällisesti ragtime-musiikkiin sekä isoenonsa sävellyksiin, joita hän sittemmin säännöllisesti esitti. Aktiivivuosinaan hän esiintyi sivutoimisesti siviilityönsä (musiikinopettaja) ohella.
Ragtime-musiikin alalla Bostick oli ansioitunut laajemminkin. Hän oli eräs keskeisiä henkilöitä, jotka järjestivät Yhdysvaltain länsirannikon ragtime-musiikin festivaalin (West Coast Ragtime Festival). Festivaali pidetään vuosittain marraskuussa. Bostick oli eläessään säännöllinen vieras myös useissa muissa ragtime-musiikin tapahtumissa ympäri Yhdysvaltoja. Näistä voidaan mainita mm. Scott Joplinin ja "Blind" Boonen muistoa vaalivat musiikkitapahtumat, Lake Superiorin ja Randallin ragtime-festivaalit, Indianapolisin klassisen ragtime-musiikin festivaali sekä Ragtime Street Fair-tapahtuma Greenfield Villagen alueella Dearbornissa, Michiganissa. Hän esitti tapahtumissa mm. isoenonsa Charles Danielsin säveltämää musiikkia. Bostickilla oli tapana alustaa musiikkiesityksiään lisäämällä niihin pieni historiallinen johdanto (hän esimerkiksi valotti esittämänsä kappaleen taustaa). Esiintymisten lisäksi hän organisoi vuosien varrella useita omia ragtime-aiheisia seminaareja.
Kun Detroitin kaupunki täytti 300 vuotta vuonna 2001, kaupungin hallinto sponsoroi Bostickin esiintymään ja luennoimaan 300-vuotisjuhlatapahtumassa.
Elämä ja ura > Sävellyksiä

Bostick sävelsi vuosikymmenten aikana joitakin musiikkikappaleita.
Bean Whistle Rag (1974)
That Missing You Rag (2003)
Historioitsija ja kirjailija

Bostick oli laajalti perehtynyt ragtime-musiikin historiaan.
Hän oli tunnustettu asiantuntija Detroitin alueen ragtime-musiikin historian ja varsinkin niin kutsutun intiaani intermezzo -tyyppisen (engl. indian intermezzo) ragtime-musiikin alalajin tuntijana. Kyseistä musiikkityyppiä edustaa esimerkiksi Nanin isoenon Charles Danielsin vuonna 1901 säveltämä hittikappale Hiawatha. Viimeisinä vuosinaan Bostick yritti löytää tietoa 1900-luvun alkuvuosina ragtime-musiikkia säveltäneistä naissäveltäjistä ja näiden elämästä. Varhaiset naissäveltäjät olivat enimmäkseen vaipuneet unholaan ragtime-musiikin suosion laannuttua 1910-luvun jälkeen. Bostick otti asiakseen tuoda päivänvaloon uutta tietoa näistä säveltäjistä. Löydöksistään hän julkaisi vuonna 2002 yhdessä Nora Hulsen kanssa teoksen Ragtime's Women Composers: An Annotated Lexicon.
Nan Bostick kuoli keuhkosyöpään 26. maaliskuuta 2012. Hänen miniänsä, Lisa Exbergerin, mukaan Bostick oli sairastanut syöpää jo pidempään. Viimeiseen vaiheeseensa sairaus oli edennyt vuoden 2011 aikana. Bostick siunattiin 28. huhtikuuta 2012 Menlo Parkin First Baptist-kirkossa.
Perhe

Nan Bostick oli tunnetun säveltäjä ja musiikkikustantaja Charles N. Danielsin sisaren lapsenlapsi. Nanin isoäiti oli Danielsin ainoa aikuisikään selvinnyt sisar Elizabeth Daniels (s. elokuussa 1884). Bostick on kirjoittanut isoenostaan elämäkertateoksen.
Bostick oli naimisissa ja hänellä oli ainakin yksi poika (Will Hawkins).
Levytyksiä

Musiikillisen uransa aikana Nan Bostick julkaisi kolme albumia, joista kaksi hän teki yhdessä Tom Brierin kanssa. Osan kappaleista hän soitti duettona Brierin kanssa. Levytykset sisältävät pääasiassa ragtime-musiikkia 1890-luvulta nykypäivään. Levyillä on myös Bostickin ja Brierin säveltämiä kappaleita.
Dualing at McCoys (2002), yhdessä Tom Brierin kanssa
Missing You at McCoys (2006), yhdessä Tom Brierin kanssa
Soloing at McCoys (2008)
Aiheesta muualla

Nan Bostick: That Missing You Rag (2003) video Youtube-palvelussa. Bostick soittaa tammikuussa 2012 yksityiskodissa pidetyssä konsertissa oman sävellyksensä.
Linda Hubbard Gulker: Nan Bostick: Menlo’s hidden ragtime treasure InMenlo 6. syyskuuta 2010. (englanniksi)
Nora Hulse & Nan Bostick: Ragtime's Women Composers: An Annotated Lexicon. The Rag Time Ephemeralist. Artikkelin arkistoversio Internet Archive-palvelussa (englanniksi)
OnklP

| OnklP |
| --- | --- |
 OnklP vuonna 2013.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Pål Tøien
Syntynyt: 12. toukokuuta 1984 (ikä 40) Asker, Norja
Ammatti:  rap-artisti
Muusikko
Taiteilijanimi:  OnklP 
Aktiivisena:  2002–
Tyylilajit:  rap 
Levy-yhtiöt:  Pass It Records ja Universal Music Group 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
OnklP (oik. Pål Tøien; s. 12. toukokuuta 1984 Asker) on norjalainen rap-artisti. Hän muutti Lillehammeriin 12-vuotiaana ja aloitti siellä musiikin tekemisen ystävänsä Johnny Silsethin (artistinimeltään Jaa9) kanssa. He perustivat Jaa9 & OnklP -duon vuonna 2002 ja julkaisivat kaksi vuotta myöhemmin esikoislevynsä Sjåre brymæe. Kaksikko on julkaissut sittemmin useita levyjä. Lisäksi OnklP on tehnyt omaa musiikkia ja vieraillut muiden artistien kappaleissa.
Diskografia > Albumit

Jaa9 & OnklP
Sjåre brymæe (2004)
Bondedramatikk (2008)
Sellout! (2009)
Lasse & Geir (2011)
Diskoteket er stengt (2014)
OnklP
Det kunne vært deg (2005)
OnklP & De Fjerne Slektingene
Slekta ja Slekta II (2014)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta OnklP Wikimedia Commonsissa
Palonurmen (Korkeakosken)

Palonurmen (Korkeakosken) harkkohytti sijaitsi Nilsiässä Syvärinlahteen laskevan Palonurmenjoen Korkeakosken rannalla Mustalammen ja Alalammen välissä. Harkkohytti oli toiminnassa vuosina 1852–1866.
Korkeakoksen rannalla oli ennen harkkohytin perustamaista vesimylly ja tamppilaitos jotka siirrettiin kosken itärannalle kun harkkohytti rakennettiin. Harkkohytin perustaja oli Victor Edvard Dahlström ja sen oli tarkoitus toimia vedenpuutteesta kärsineen Lapinlahdella sijainneen Urimalahden ruukin apuhyttinä. Vuonna 1852 valmistuivat pato sekä joen länsirannalle yksipiippuinen harkkohytti ja kankirautapaja. Laitos sai toimiluvan 1854 mutta sen käyttö jäi vähäiseksi. Harkkohytti paloi vuonna 1866 eikä sitä enää rakennettu uudestaan.
Harkkohytin ja kankirautapajan paikalla oli vuonna 1980 liiterirakennus jonka alle kerrotaan jääneen kellarin tapainen harmaakivirakennelma. 1970-luvulla tehdyn paikallistien oikaisun alle kerrotaan jääneen useita vanhoja rakennusten pohjia. Kosken rannalla olevan myllyrakennuksen vieressä on jäänteitä 1910-luvulla toimineesta voimalaitoksesta ja sahasta.
Pressan tytöt

| Pressan tytöt> Dick |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Andrew Fleming
Käsikirjoittaja:   Andrew Fleming  Sheryl Longin 
Tuottaja:  Gale Anne Hurd
Säveltäjä:  John Debney
Kuvaaja:  Alexander Gruszynski
Leikkaaja:  Mia Goldman
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat, Kanada
Tuotantoyhtiö:   Pacific Western  Phoenix Pictures 
Levittäjä:  Columbia Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1999
Kesto:  94 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pressan tytöt (Dick) on yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1999. Elokuva sijoittuu 1970-luvulle ja kertoo kahdesta tytöstä nimeltä Betsy ja Arlene, joita näyttelevät Kirsten Dunst ja Michelle Williams. Tytöt eksyvät luokkaretkellä Valkoiseen taloon ja heistä tulee monien käänteiden kautta presidentti Nixonin koiranulkoiluttajia.
Piganoússa

| --- | --- |
Sijainti:  37°06′58″N, 26°54′21″E, Léros Kálymnos, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Dodekanesia
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Korkein kohta:  75 m
Pinta-ala:  0,376 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Piganoússa (kreik. Πηγανούσσα) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja sijaitsee lähellä Lérosta. Saaren pinta-ala on noin 0,376 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Piganoússa kuuluu Léroksen kuntaan, Kálymnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Piganoússa sijaitsee Léroksen itäpuolella, pohjoiseen Kálymnoksesta. Piganoússan ja Léroksen erottaa toisistaan noin 890 metriä leveä salmi. Saaren suurin korkeus on 75 metriä merenpinnasta laskettuna.
Paavo Lehtonen

Paavo Olavi Lehtonen (14. kesäkuuta 1935 Tampere – 1. toukokuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen filosofian lisensiaatti, arvostelija ja suomentaja.
Lehtonen suomensi erityisesti englanninkielistä kaunokirjallisuutta, ja hän toimi myös televisio-ohjelmien suomentajana. Hän kirjoitti esseitä ja arvosteluja sekä opetti kirjallisuutta Helsingin yliopistossa.
Lehtonen esiintyi pienessä sivuosassa juhlissa melonia syövänä miehenä Maunu Kurkvaaran 1963 ohjaamassa elokuvassa Meren juhlat.
Toimitustöitä

Ove Brusendorff : Erotiikan historia 1, Antiikin ajasta Ranskan vallankumoukseen ; toim. Paavo Lehtonen ; Suom. Elina Hytönen. Weilin & Göös, Helsinki 1970 (alkuteos A history of eroticism)
Suomennoksia

Arthur Knight : Elävät kuvat : elokuvan valtalinjoja kurkistuslaatikosta laajakankaalle. Akateeminen filmikerho, Helsinki 1960 (alkuteos The liveliest art, a panoramic history of the movies)
William Faulkner : Karhu ja muita novelleja ; valikoinut Paavo Lehtonen ; englannin kielestä suom. Kai Kaila, Paavo Lehtonen, Jouko Linturi ja Marketta Ormala. Keltainen kirjasto 94. Tammi 1969
P. G. Wodehouse : Pip-pip, Sir : Valikoima parhaita Jeeves-juttuja ; tekijän laatimasta antologiasta The world of Jeeves valinnut Paavo Lehtonen ; englannin kielestä suom. Raija Mattila ja Paavo Lehtonen. WSOY 1969, 3. painos 1993
Ford Madox Ford : Kelpo sotilas. WSOY 1970 (alkuteos The good soldier)
Agatha Christie : Stylesin tapaus. WSOY 1970, 8. painos 2006 (alkuteos The mysterious affair at Styles)
Chester Himes : Ei armoa Harlemissa. Gummerus 1971 (alkuteos For love of Imabelle)
Mary Shelley : Frankenstein : uusi Prometheus. Gummerus 1973, 2. painos 1995, 3. painos 2005, uusi painos nimellä Frankenstein. Otava 2008 (alkuteos Frankenstein, or, The modern Prometheus)
Jack Higgins : Veressä vihreät niityt. Gummerus 1974, 3. painos 1995 (alkuteos The savage day)
Edgar Allan Poe : Rue Morguen murhat ja muita kertomuksia ; valinnut ja suom. Paavo Lehtonen. WSOY 1975, 2. painos 2000
Christopher Isherwood : Cabaret. WSOY 1976 (alkuteos Goodbye to Berlin)
Ira Levin : Mengelen pojat. Gummerus 1976 (alkuteos The boys from Brazil)
V. S. Naipaul : Vallan hinta. Otava 1976 (alkuteos The mimic men)
R. K. Narayan : Kilpimaalarin rakkaus. Gummerus 1978 (alkuteos The painter of signs)
Nathanael West : Heinäsirkan aika ; suom. Paavo Lehtonen ; jälkisanat Kuolema Kaliforniassa : taustatietoja "Heinäsirkan ajan" kirjoittajasta Peter von Bagh ; kuvallinen toteutus Riitta Järvelä. Love, Helsinki 1979, 2. painos WSOY 2009 (alkuteos The day of the locust)
William Faulkner : Kaikkein pyhin. Keltainen kirjasto 151. Tammi 1979 (alkuteos Sanctuary)
R. K. Narayan : Ihmissyöjätiikeri. Gummerus 1980 (alkuteos The man-eater of Malgudi)
Nathanael West : Iisi miljoona eli Lemuel Pitkinin monet menetykset ; suom. Paavo Lehtonen ; jälkisanat Peter von Bagh. Love, Helsinki 1980, 2. painos WSOY 2011 (alkuteos A cool million)
John Dickson Carr : Kolme ruumisarkkua. WSOY 1981 (alkuteos The three coffins)
Iris Murdoch : Meri, meri : romaani ; suom. ja jälkipuheen kirj. Paavo Lehtonen. Weilin + Göös, Espoo 1981
Evelyn Waugh : Rakkaamme : angloamerikkalainen tragedia ; jälkisanat ja suom. Paavo Lehtonen ; kuvallinen toteutus Taneli Eskola. Love kirjat, Helsinki 1981 (alkuteos The loved one)
Dorothy B. Hughes : Yksinäisessä paikassa. Love kirjat, Helsinki 1981 (alkuteos In a lonely place)
Cornell Woolrich : Morsian pukeutuu mustaan. Love kirjat, Helsinki 1983 (alkuteos The bride wore black)
Christopher Isherwood : Praterin orvokki. Love kirjat, Helsinki 1983 (alkuteos Prater violet)
Dorothy L. Sayers : Myrkkyä. WSOY 1984 (alkuteos Strong poison)
William Faulkner : Voittamattomat. Keltainen kirjasto 208. Tammi 1987 (alkuteos Unvanquished)
Joseph Brodsky : Katastrofeja ilmassa : esseitä. Tammi 1988 (alkuteos Less than one)
Palkinnot

Valtion kääntäjäpalkinto 1972
Kääntäjien ja tulkkien liiton Mikael Agricola -palkinto 1982
Plitvicen välikohtaus

Krajinan kapina
Borovo Selon välikohtaus
Sodan alku
Kasarmien taistelu
Sodan loppuvaihe
Sotilasoperaatioita
Osijekin taistelu
Dubrovnikin piiritys
Vukovarin piiritys
Operaatio Myrsky
Plitvicen välikohtaus eli Plitvicen veripääsiäinen oli ensimmäinen kuolemaan johtanut aseellinen välienselvittely Jugoslavian hajoamissodissa. Se sattui pääsiäisenä 1991 Kroatiassa. 
Plitvicen kansallispuisto on kuuluisa matkailukohde.
Ääriserbit valtasivat myöhäiskeväällä 1991 Plitvicen kansallispuiston rakennuksen ja ajoivat puiston valvojat pois. Kroaattivalvojien tilalle tuli Krajinan serbipoliisi. Kroatian sisäministeriön erikoispoliisi teki hyökkäyksen 
serbien miehittämään puistoon 31. maaliskuuta 1991. Jotkut serbipoliiseista tekivät vastarintaa, mutta muuten puiston takaisinvaltaus sujui kroaateilta hyvin. Monet aluetta miehittävät Krajinan serbit olivat hämmästyneitä yllätyshyökkäyksestä ja pakenivat paniikissa. He olivat aliarvioineet kroaattien kyvyn mobilisoida joukkojaan. Kuukausia aikaisemmin oli serbilehdistössä turhaan huhuttu tulevasta Franjo Tuđmanin miesten hyökkäyksestä. Kun uhka ei ollut toteutunut, serbit eivät uskoneet kroaattien kykenevän vastustamaan heitä.
Kroaattipoliisi onnistui pidättämään monia serbiaktivisteja, mm. Goran Hadžićin, mutta vapautti serbit piakkoin eri vankienvaihto-ohjelmissa. Josip Jović -niminen kroaattipoliisi kuoli serbien väijytykseen Plitvicen järvien läheisellä tiellä. Hänet saattoi ehkä tappaa omien tulitus.[lähde? ] Jovićia on usein pidetty Kroatian sodan ensimmäisenä uhrina. Pian kroaattien vallattua Plitvicen paikalle saapui serbijohtoinen Jugoslavian liittoarmeija muka puolueettomana taistelevien osapuolten väliin. Tosiasiassa liittoarmeija varmisti, että Plitvicen alue pysyy serbeillä ja kroaattien ilo operaation onnistumisesta jäi ennenaikaiseksi.
Plitvicen välikohtaus kertoi serbien pyrkimyksestä vallata stategisesti tärkeitä kohteita Kroatiassa
keväällä 1991. Tieto tästä kroaattien ja serbien taistelusta levisi kulovalkean tavoin entiseen Jugoslaviaan ja sähköisti ilmapiiriä entisestään. Plitvicen välikohtaus johti maltillisen serbijohtaja Jovan Raskovićin eroon. Rasković sanoi erotessaan, ettei "ole sotilasjohtaja".
Liittoarmeijan väliintulo serbien puolella radikalisoi kroaatteja. Plitvicen välikohtauksen aikoihin serbit pystyttivät yhä enemmän katusulkuja Kroatiassa. Kroaattipoliisi oli Plitvicen alueella muodollisesti vallassa vielä muutaman kuukauden välikohtauksen jälkeen.
Positions (kappale)

| ”Positions” Ariana Grande |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Positions
 Äänitetty : 2020
 Julkaistu: 23. lokakuuta 2020
 Formaatti: 7" vinyyli, CD single, kasetti, digitaalinen lataus, suoratoisto
 Tuottaja(t): London on da Track, Tommy Brown, Mr. Franks
 Tyylilaji: pop, R&B
 Kesto: 02.52
 Levy-yhtiö: Republic Records
Ariana Granden muut singlet
| ”Rain on Me” 2020 | ”Positions” 2020 | ”34+35” 2020 |
Positions on yhdysvaltalaislaulajan Ariana Granden musiikkikappale. Sen julkaisi Republic Records hänen samannimisen studioalbumin ensimmäisenä singlenä 23. lokakuuta 2020. Kappaleen ovat sanoittaneet Grande, Angelina Barrett, Brian Vincent Bates, Nija Charles, James Jarvis, Tommy Brown, London on da Track ja Mr. Franks, joista kolme viimeisintä myös tuottivat sen. "Positions" on keskitempoinen kappale jossa sekoittuvat pop sekä R&B lajityypit trap-rytmin, kitaran sekä alttoviulun päällä. Sanoiltaan kappale kertoo siitä kun Grande laajentaa romanttisia avauksiaan hänen rakkauden kiinnostukseensa.
"Positions" sai pääosin positiivisen vastaanoton musiikkikriitikoilta, jotka ylistivät sen pirteää ja lempeää säveltä. Kappaleen musiikkivideon ohjasi Dave Meyers ja se julkaistiin singlen julkaisupäivänä. Videolla nähdään Grande Yhdysvaltain presidentin roolissa. Kappaleelle on toteutettu myös livemusiikkivideo, joka julkaistiin 22. heinäkuuta 2021.
"Positions" oli kaupallisesti kansainvälinen menestys, sen päästyä singlelistan kärkeen Australiassa, Irlannissa, Isossa-Britanniassa, Israelissa, Kanadassa, Liettuassa, Malesiassa, Singaporessa, Unkarissa, Uudessa-Seelannissa ja Yhdysvalloissa. Lisäksi se pääsi singlelistan viiden parhaan joukkoon Boliviassa, Guatemalassa, Islannissa, Panamassa, Perussa, Portugalissa, Skotlannissa, Sveitsissä ja Tanskassa.
Käännös suomeksi
Nuclear Ritual

| Nuclear Ritual Steel Mammoth |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2009
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: stoner rock
 Kesto: 38.29
 Levy-yhtiö: Musapojat / Playground Music
Steel Mammothin muut julkaisut
| The Kingdom of the Golden Hammer 2008 | Nuclear Ritual 2009 | Radiation Funeral 2011 |
Nuclear Ritual on suomalaisen stoner rock -yhtye Steel Mammothin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2009 levymerkillä Musapojat.
Kappaleet

The Shakall – 5.09
Evil Intervention – 1.48
King of the Damned – 2.47
Sacred Death – 2.27
Gargantuan Boom Boom – 3.55
Nuclear Ritual – 4.17 (instrumentaali)
Cerebral Acid – 4.23
Atomic Chainsaws – 2.15
Mammoth Sun Bacteria – 3.21
Extinction – 8.07
Arvostelut

Imperiumi.net: 9+
Soundi:
Aiheesta muualla

Albumi Nuclear Ritual Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Nuclear Ritual discogs.com -sivustolla
Patrick Gaillard

| Patrick Gaillard> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:   Ranska
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1979
Talli(t):  Ensign
Kilpailuja:  5 (2 starttia)
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Ranskan GP 1979
Viimeinen kilpailu:  Hollannin GP 1979
Patrick Gaillard (s. 12. helmikuuta 1952 Pariisi, Ranska) on entinen ranskalainen kilpa-autoilija. Hän osallistui Formula 1 -sarjaan kaudella 1979 Ensign-tallin autolla. Gaillard kilpaili viidessä GP:ssa, joista kahdessa selvisi karsinnasta lähtöruudukkoon. Maaliin saakka hän pääsi vain kerran, Britannian GP:ssa, jossa hän oli kolmastoista.
Partavaahto

Partavaahtoa voidaan valmistaa partasudilla.
Partavaahto on parranajossa käytetty aine, joka pehmentää partaa helpottamalla veden imeytymistä partakarvoihin. Ainetta käytetään partahöylän ja partaveitsen kanssa. Vaahto suojaa ihoa ärsyyntymiseltä ja toimii voiteluaineena, mikä suojaa myös parranajoon käytettyä terää tylstymiseltä. Aine voi sisältää ihoa hoitavia ja kosteuttavia ainesosia. Nämä ainesosat edistävät ihon palautumista parranajosta, ja ne ovat erityisen hyödyllisiä herkälle iholle.
Partavaahtoa myydään yleensä suihkepullossa, johon se on pakattu geelinä tai nesteenä, joka vaahtoutuu joutuessaan kosketuksiin ilman kanssa. Partavaahto voidaan myös valmistaa vaahdottamalla se partasudin avulla joko partasaippuasta tai helpommin vaahtoutuvasta partavoiteesta. Vaahto sisältää usein parfyymejä, jotta sen käyttö olisi miellyttävämpää.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Guide to Shaving Rash (Arkistoitu – Internet Archive)
Razor Burn Prevention & Treatment (Arkistoitu – Internet Archive)
How to Get That Perfect Shave
Nude (Dead or Aliven albumi)

| Nude Dead or Alive |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1988
 Tyylilaji: tanssipop
 Levy-yhtiö: Epic Records
Dead or Aliven muut julkaisut
| Mad, Bad and Dangerous to Know 1986 | Nude 1988 | Fan the Flame (Part 1) 1990 |
Singlet albumilta Nude
 ”Turn Around and Count 2 Ten” Julkaistu: 1988  ”Come Home (With Me Baby)” Julkaistu: 1989  ”Baby Don't Say Goodbye” Julkaistu: 1989
Nude on englantilaisen Dead or Alive -yhtyeen vuonna 1988 julkaistu studioalbumi.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Turn Around and Count 2 Ten | 6.52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Give It Back That Love Is Mine | 3.28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Baby Don't Say Goodbye | 5.55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Stop Kicking My Heart Around | 6.09 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Come Home (With Me Baby) | 4.06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | I Don't Wanna Be Your Boyfriend | 4.39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Get Out Of My House | 4.19 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | I Cannot Carry On | 4.58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | My Forbidden Lover | 3.36 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 44.02 |  |  |  |  |  |  |  |
Listasijoitukset

| Lista | Sijoitus | Lähde |
| --- | --- | --- |
| Australia - Albumilista | 62 |  |
| Suomi - Albumilista | 20 |  |
| Yhdysvallat - Albumilista | 106 |  |
Aiheesta muualla

Nude (Dead or Aliven albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Patrick Geddes

Patrick Geddes
Patrick Geddes (2. lokakuuta 1854 Ballater, Aberdeenshire – 17. huhtikuuta 1932 Montpellier, Ranska) oli skotlantilainen biologi, sosiologi, maantieteilijä ja kaupunkisuunnittelun uranuurtaja. Hän toi yhdyskuntasuunnitteluun näkökulmia paitsi sosiologiasta, myös antropologiasta ja arkeologiasta ja tarkasteli yhdyskuntia väestön, ympäristön ja työnteon näkökulmista. Geddesin teorioita ovat sittemmin kehitelleet muun muassa Lewis Mumford ja Konstantin Doxiadis.
Geddes toimi Dundeen yliopiston kasvitieteen professorina vuodesta 1888. 1920-luvulla hän perusti Ranskan Montpellieriin kansainvälisen oppilaitoksen nimeltä Collège des Écossais (”Skottilaisten college”). Hän osti myös Assasin linnan Montpellierin pohjoispuolelta ja perusti sinne kaupunkitutkimuskeskuksen.
Geddes suunnitteli Israeliin Tel Avivin kaupungin asemakaavan.
Käännös suomeksi