stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lappeenrannan humppafestivaalit
Historia > Sivistyneistön ja kaupungin johdon vastustus

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Humppakaupungin maine on myös rasite. Kutsutaanko esimerkiksi humppakaupungin miestä ministeriksi? Mene ja tiedä. | ” |
– Paikallislehden pakinoitsija "Myyrä" Pekka Oksalan mukaan
Vaikka tapahtuma toi Lappeenrantaan runsaasti matkailijoita, se kohtasi vastustusta Lappeenrannan kaupungin päättäjien ja sivistyneistön taholta, eikä kaupungin johto juurikaan vieraillut tilaisuuksissa. Esimerkiksi kaupungissa vaikuttaneen, jazz-musiikista enemmän pitäneen, pastori Matti J. Kurosen kerrotaan kulkeneen kaupungilla "Humpan vihollinen" -paita päällä. Heikki Hietamiehestä ja festivaaleista tehtiin pilaa paikkakunnan vappujulkaisussa ja tapahtumaa kritisoitiin runsaasti paikallislehdessä. Kaupungin paremman väen sanottiin muuttaneen festivaalin ajaksi toisaalle humppaa karttaakseen. Myös kaupungin johdon on kerrottu pitäneen tapahtumaa "junttimaisena", vaikka Lappeenrannan kaupunki tukikin festivaalia taloudellisesti enimmillään noin 150 000 markalla. Janne Saarakkalan mukaan humppafestivaalit olivat ensimmäisiä 1970-luvun massatapahtumia, johon alettiin myydä pääsylippuja siinä missä tapahtumat oli aiemmin toteutettu talkoilla. Tämä aiheutti humppafestivaaleille kaupallisen imagon, joka hänen mukaansa saattoi olla eräs syy sen yleensäkin huonolle maineelle. Kaupungin tuki lakkasi vuonna 1981 ja festivaali tuotti 10 000 markan tappiot.
Historia > Suosio hiipuu 1981–1988

Kaupungin vetäydyttyä tapahtumasta järjestäjät pyrkivät kosiskelemaan festivaalin uudeksi pitopaikaksi Lahtea. Lyhyt varoitusaika kariutti kuitenkin festivaalin siirtämisajatukset. Myös Heikki Hietamies sai tarpeekseen arvostelusta, jota hän koki muun muassa toimittaja Anna-Kaisa Hermusen, kuten yleensäkin festivaalin arvostelijoiden taholta. Hän jätti humppafestivaalien järjestelytehtävät siirtyen perustamaan Seinäjoen tangomarkkinoita (alk. 1985) yhteistyössä Tauno Äijälän ja Lasse Lintalan kanssa. Humppafestivaaleja järjestettiin silti vuosittain talkoovoimin aina vuosikymmenen loppupuolelle saakka. Vuodesta 1981 alkaen tapahtuman järjestämisestä vastasi Lappeenrannan harmonikkakerho paikallisten urheiluseurojen tuella.
Kävijämäärät alkoivat laskea voimakkaasti, vaikkakin festivaali jaksoi yhä houkutella uskollisia humppamaratoonareita. Samoihin aikoihin humppainnostus yleensäkin oli Suomessa hiipumassa, minkä esimerkiksi Toivo Kärki oli todennut senaikaisissa muistelmissaan. Vuonna 1984 järjestäjät kokeilivat tapahtumaan liittyen lasten Känkkäränkkä-tapahtumaa ja Lappeenranta-salissa järjestettyjä konsertteja. Vuonna 1986 Heikki Hietamies vieraili tapahtuman 10-vuotisjuhlassa.
Historia > Suosio hiipuu 1981–1988 > Vuoden 1986 esiintyjiä

Matti ja Teppo
Karelia-oktetti
Juha Watt Vainio
Skaala-orkesteri
Katri-Helena
Solistiyhtye Suomi
Tulipunaruusut
Henry Theel
Seija Simola
Reijo Kallio
Dallapé
Mikko Alatalo
Carola
Vilho Vartiainen
Loppuvuosina talkooväki alkoi uupua ja ideat ehtyä. Vuoden 1987 ”Hyde Park” -teemaiseen puhetilaisuuteen ei saapunut paikalle yksikään kutsutuista puhujista. Viimeisenä vuonna 1988 tapahtumaa vaivasi vieläpä voimakas ukkosmyrsky. Viimeisten festivaalien epäonni huipentui maratonhumppaajien tekemään rikosilmoitukseen. He keskeyttivät yhteisellä sopimuksella kisan ukkosmyrskyn jälkeen ja vaativat järjestäjiltä saamatta jääneitä palkintoja.
Historia > Blue Lake- ja Saimaa-festivaalit 1989–1991

Vuonna 1989 tapahtuman nimeksi vaihdettiin Blue Lake Festival. Pääesiintyjiksi otettiin kanadalainen Paul Anka ja latvialainen Laima Vaikule, ja paikalle kutsuttiin myös Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton suurlähettiläät. Suomalaisia artisteja olivat Armi ja Danny, Kirka, Kata Kärkkäinen, Heikki Hietamies ja Kari Salmelainen. Yleisömäärä jäi vähäiseksi muun muassa sateen takia, vain noin 7 000 lippua myytiin tavoitellun 20 000:n sijasta. Lappeenrannan kaupunki lupautui maksamaan aiheutuneet 1,8 miljoonan markan tappiot.
Seuraavana vuonna tappioita syntyi neuvostoliittolaisesta Puna-armeijan kuorosta, yhdysvaltalaisesta American Waterways Wind Orchestrasta ja Queen of the Midnight Sun -missikisasta. Lippuja myytiin kuutisen tuhatta, niistä neljä tuhatta Juice Leskinen Grand Slamin konserttiin. Vuoden 1991 Saimaa Festivaaliin tuli 5 400 maksanutta katsojaa, mitä järjestäjät perustelivat sateen sijasta nyt liian kauniilla säällä.
Historia > Lappeenranta-humppa 2000–2001

Humppafestivaaleja yritettiin vielä elvyttää vuosituhannen vaihteessa, jolloin Lappeenrannan Urheilu-Miehet järjestivät kolmipäiväisen Lappeenranta-humppa-tapahtuman Iittiän lavalla vuosina 2000 ja 2001. Yleisötavoite 6 000 kävijästä jäi kauaksi, puhumattakaan tapahtuman kasvutavoitteesta, joka tähtäsi alkuvuosien kävijämäärien saavuttamiseen muutaman vuoden sisällä. Tapahtuman yleisömäärät pysyivät kumpanakin kesänä normaalien tanssi-iltojen tasolla.
Vaikutus

Festivaalien humppakilpailuun tuotettiin runsaasti erityisesti sinne tarkoitettuja iskelmiä, eritoten humppia, miltä pohjalta toimittaja Kalevi Pollari on arvellut termin "käyttöiskelmä" syntyneen suomalaiseen sanastoon. Festivaali antoi nostetta myös Erkki Junkkarisen samoihin aikoihin levyttämään humppaan Lappeenrantaan. Heikki Hietamiehen mukaan festivaalin perimmäisenä tarkoituksena olikin suomalaisen tanssimusiikin "pelastaminen" ja sitä voidaan pitää jopa ensimmäisenä suomalaisena iskelmäfestivaalina. Hietamies itse on arvioinut tuhansien ihmisten kiinnostuneen uudelleen tanssimusiikista festivaalin ansiosta ja sillä oli suuri merkitys ainakin paikkakunnan omien tanssilavojen ja urheiluseurojen toiminnan elpymiselle.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Lähde Lappeenrantaan humppa siellä soi, lähde Lappeenrantaan kansa karkeloi. Mennään käymään sie ja mie nyt kahdestaan, ilot ei lopu milloinkaan! | ” |
– Lappeenrantaan. san. Juha Vainio, 1977
Lappeenrannassa festivaaleja on arvosteltu myös niiden päättymisen jälkeen siitä, että ne aiheuttivat kaupungin imagoon rahvaanomaista leimaa, jossa kaupungin nimi ja historia valjastettiin lyhytaikaisen liiketoiminnan välineeksi. Humppafestivaalien jälkeen Lappeenrannan kaupunki yritti seuraavina vuosina irtautua humppaimagostaan järjestämällä ja tukemalla korkeamman profiilin kesätapahtumia, jotka kuitenkin tuottivat huomattavia taloudellisia tappioita. Humppafestivaaleja rahvaanomaisine imagoineen on kuvattu yli kaksi vuosikymmentä niiden päättymisen jälkeen jopa legendaksi. Janne Saarakkalan mukaan festivaaleja pidettiin "liian äänekkäinä, liian pinnallisina ja liian kaupallisina". Tapahtumaa perustamassa olleen Heikki Hietamiehen mielestä puolestaan festivaali ja sen myötä pinnalle noussut Lappeenrantaan-humppa toivat kaupungille merkittävää matkailumainosta useiksi vuosiksi.
Lappeenrannan humppafestivaalien perinnettä jatkavia humpan suomenmestaruuskilpailuja on pidetty useina vuosina Suomalaisen Humpan yhdistyksen järjestäminä. Vuonna 1997 ne elvytettiin Joensuun humppamarkkinoilla, minkä jälkeen niitä on pidetty vuosittain Joensuun tanssiviikon yhteydessä muun muassa Joensuussa ja Liperissä.
Lappeenrannan kaupunginteatteri tuotti humppafestivaaleihin ja erityisesti sen maratontanssi-ilmiöön pohjautuvan, Janne Saarakkalan ohjaaman musikaalin Suuri humppamusikaali, jonka ensi-ilta oli 13. marraskuuta 2010. Musikaalia esitettiin keväälle 2011 saakka.
Aiheesta muualla

YLE:n materiaalia humppafestivaaleilta[vanhentunut linkki]
Festivaalien perustaja ja alkuvuosien keulahahmo Heikki Hietamies
Taistelulaiva (televisiosarja)

| Taistelulaiva |
| --- | --- |

Kestoaika:  30 minuuttia
Pääosissa:  Jon von Weissenberg Mikko Sirkiä Mikael Aarnio Jaakko Saikanmäki Emma Niemeier Thomas Gentz
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Jim
Esitetty:  7. helmikuuta 2011 – 25. huhtikuuta 2011
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  12
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Century Films
Taistelulaiva oli keväällä 2011 Jim-kanavalla esitetty tositelevisiosarja, jossa seurattiin kolmen kuukauden ajan Somalian merirosvojahtiin tammikuussa lähtevän miinalaiva Pohjanmaan matkaa kuuden koulutuspurjehtijan ja 120 sotilaan voimin.
Päähenkilöt

Jon von Weissenberg, Päällikkö, Komentaja
Mikko Sirkiä, Ylikersantti
Mikael Aarnio, Kadetti
Jaakko Saikanmäki, Kadetti
Emma Niemeier, Kersantti
Thomas Gentz, Meriupseeri, Kapteeniluutnantti
Jaksot

| Jakso | Nimi | Ensiesitys |
| --- | --- | --- |
| 1. | Taistelulaivan ensimmäisessä jaksossa kadettiopiskelijat ja miinalaiva Pohjanmaan henkilöstö valmistautuvat edessä olevaan rankkaan koulutuspurjehdukseen | 7. helmikuuta 2011 |
| 2. | Koulutuspurjehduksen ensimmäisinä päivinä kadetit ja varusmiehet opiskelevat aluksen tavoille ja perehtyvät sen rutiineihin | 14. helmikuuta 2011 |
| 3. | Miinalaiva Pohjanmaan lähestyessä Englannin kanaalia konehuoneessa kohdataan yllättäviä ongelmia | 21. helmikuuta 2011 |
| 4. | Taistelulaivan neljännessä jaksossa miinalaiva Pohjanmaa saapuu koulutuspurjehduksen ensimmäiseen vierassatamaan, Ranskan Bordeauxiin | 28. helmikuuta 2011 |
| 5. | Miinalaiva Pohjanmaan irrotettua köydet Bordeauxista, merten jumalat koettelevat heikoimpien huumorintajua astetta suuremmilla aallokoilla | 7. maaliskuuta 2011 |
| 6. | Miinalaiva Pohjanmaan matka on edennyt Välimerelle | 14. maaliskuuta 2011 |
| 7. | Miinalaiva Pohjanmaan kiinnittyessä Korsikalla sijaitsevaan Ajaccion vierassatamaan koulutuspurjehdus on edennyt puoliväliin | 21. maaliskuuta 2011 |
| 8. | Ajaccion satama Korsikalla on jäänyt taakse ja Miinalaiva Pohjanmaalla palataan arkirutiinien pariin | 28. maaliskuuta 2011 |
| 9. | Miinalaiva Pohjanmaalla ollaan tosi toimissa | 4. huhtikuuta 2011 |
| 10. | Miinalaiva Pohjanmaan lähestyessä Portsmouthin sotasatamaa päätökseen saadaan niin isoympyräpurjehdus kuin partakilpailukin | 11. huhtikuuta 2011 |
| 11. | Koulutuspurjehduksen viimeinen vierassatama jää taakse ja Miinalaiva Pohjanmaa suuntaa keulan kohti kotisatamaa | 18. huhtikuuta 2011 |
| 12. | Miinalaiva Pohjanmaa on edennyt kotivesille ja edessä on koko koulutuspurjehduksen loppuhuipennus, tiukka ja vaativa koulutustarkastus, jossa koko matkan onnistuminen lopulta mitataan | 25. huhtikuuta 2011 |
Aiheesta muualla

Taistelulaiva Facebook-sivut
Poliisi-TV

| Poliisi-TV |
| --- | --- |
Kestoaika:  25 minuuttia
Pääosissa:  Raija Pelli Pekka Holopainen Anu Hurme Elina Katajamäki Esa Viherä Marko Niemi Teppo Välimäki Piia Pasanen
Alkuperämaa:   Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  Yle TV2
Esitetty:  18. huhtikuuta 1989 – 24. lokakuuta 2013
Jaksoja:  746
Tuotanto
Tuottaja(t):  Raija Pelli Eija Rautavuori
Tuotantoyhtiö(t):  Yle TV2
Palkinnot
Voitetut:  Telvis (2006)
Aiheesta muualla
IMDb 
Poliisi-TV oli TV2-kanavan vuosina 1989–2013 tuottama ajankohtainen rikosmakasiiniohjelma. Ohjelma alkoi vuonna 1989 nimellä PTV – suunta 931, jossa 931 oli Tampereen silloinen suuntanumero. Ohjelman suosio oli suurimmillaan 1990-luvulla, jolloin sillä oli lähes miljoona katsojaa. Ohjelman ensimmäinen jakso esitettiin 18. huhtikuuta 1989 ja viimeinen 24. lokakuuta 2013.
Ohjelman rakenne

Poliisi-TV:n esikuvina olivat vastaavat ohjelmat Saksassa, Sveitsissä ja Itävallassa (Aktenzeichen XY … ungelöst (de)), joissa niiden avulla oli selvitetty useita rikoksia. Suomeen oli samanlaista ohjelmaa toivonut etenkin silloinen poliisiylijohtaja Olli Urponen. Ohjelman toteuttamiseen osallistuneiden mukaan Poliisi-TV:n rakenne muotoutui kolme viikkoa kestäneen Yleisradion toimittajalakon aikana loppuvuonna 1988, jolloin toimittajilla oli aikaa kehitellä ja hioa uusia ohjelmatyyppejä.
Ohjelmassa esitettiin rikostapauksia, joiden ratkaisemiseksi haettiin yleisövihjeitä. Ohjelmassa esitettiin myös pidempiä raportteja ajankohtaisista rikos-, oikeus- ja turvallisuusaiheista. Ohjelmassa oli myöhemmässä vaiheessa myös suosittu "Poliisin matkassa" -osuus, jossa seurattiin poliisipartioiden työskentelyä eri kaupungeissa. Vuosina 2002-2006 "Poliisin matkassa" -inserttejä toimitti Jocka Träskbäck. Myöhemmin saman ohjelmaosion pohjalta toteutettiin yksityisen tuotantoyhtiön toimesta "Poliisit"-tositelevisiosarja. Ohjelman kunkin jakson aikana ja muutaman tunnin sen päätyttyä TV 2:n studiossa toimi Poliisi-TV:n puhelinpäivystys, johon katsojat voivat ilmoittaa rikoksiin liittyviä vihjeitä. Ohjelman ensimmäisessä jaksossa aiheina olivat muiden muassa Viking Sally -laivalla tapahtunut pahoinpitely, väkisinmakuutapaukset Tampereella ja NMT-puhelimien varkaudet Seinäjoella.
Esityshistoria ja juontajat

Poliisi-TV:n tunnetuin toimittaja oli juontaja-tuottaja Raija Pelli, joka oli jo aiemmin saanut julkisuutta Paljonko on paljon -viihdeohjelman vetäjänä. Pelli kertoi Anna-lehden haastattelussa keväällä 1989, että Poliisi-TV:n tarkoituksena ei ollut lietsoa pelkoa, mutta ei myöskään mässäillä rikoksilla tai sosiaalipornolla. Pellille itselleen lähtö mukaan ohjelman tekoon oli täysin uusi avaus. Jätettyään Poliisi-TV:n juontotehtävät vuonna 2004 Pelli siirtyi ohjelman tuottajaksi parin vuoden ajaksi. Pelli irtisanoutui Yleisradiosta syyskuussa 2007, minkä jälkeen ohjelman tuottajana toimi Eija Rautavuori. Pellin jälkeen ohjelmaa juonsivat Elina Katajamäki, Marko Niemi, Arttu Nurmi, Minna Salomäenpää ja Esa Viherä, joka oli myös ohjelman toimitussihteeri. Pellin ensimmäisenä juontajaparina oli Pekka Holopainen, jonka tilalle tuli myöhemmin Teppo Välimäki.
Poliisi-TV oli tauolla keväästä 2006 lähtien ja palasi ruutuun 11. tammikuuta 2007. Ohjelma lähetettiin torstaisin Yle TV2 -kanavalla kello 21.25. Vuonna 2006 Poliisi-TV palkittiin Telviksellä parhaan asiaohjelman sarjassa. Poliisi-TV:n 600. jakso esitettiin 31. tammikuuta 2008. Syksyyn 2009 mennessä Poliisi-TV:ssä oli käsitelty noin 3 500 rikostapausta, ja ohjelman tekijät arvioivat sen vaikuttaneen noin 700 tapauksen selviämiseen. Poliisi-TV vietti 20-vuotisjuhlansa Tohlopin TV-studiossa Tampereella 25. syyskuuta 2009. Kunniavieraina olivat silloinen sisäministeri Anne Holmlund ja poliisiylijohtaja Mikko Paatero.
Poliisi-TV:n viimeisen jakson 24. lokakuuta 2013 juonsivat Anu Hurme ja Esa Viherä, ja siinä esiintyivät vierailijoina ensimmäinen juontaja Raija Pelli, ohjelmassa useimmin haastateltu ja jo eläkkeelle siirtynyt komisario Seppo Sillanpää sekä oman juontajauransa jälkeen poliisiksi kouluttautunut Elina Katajamäki. Koko Poliisi-TV:n historian aikana ohjelmassa etsittiin vihjeitä kaikkiaan noin 4 500 rikostapaukseen.
Poliisi-TV oli yhtenä taustatahona käynnistämässä Rikosuhripäivystyksen toimintaa vuonna 1994.
Julkisen sanan neuvosto antoi Poliisi-TV:lle syyskuussa 2011 äänin 8–3 langettavan päätöksen sen vuoksi, että ohjelmassa oli esitetty huolimattomasti erästä mainosjulistetta. Julisteessa ollut henkilö leimautui rikollisjärjestöön, johon hän ei kuulunut. JSN:n puheenjohtaja Risto Uimonen ja kaksi muuta jäsentä jättivät päätökseen eriävän mielipiteen. Heidän mielestään ulkopuoliselle oli epäselvää, oliko kyse kuvamanipuloidusta ihmisestä vai todellisesta henkilöstä, jolloin kantelijan saattoi tunnistaa kuvasta vain asianomainen itse tai hänen lähipiirinsä.
Parodiat

Vuosina 1994–1995 ja 2003 esitetyssä Vintiöt-sketsiohjelmassa Poliisi-TV:tä parodioitiin nimellä Kyttäruutu.
Aiheesta muualla

Poliisi-TV Ylen sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Poliisi-tv Ylen Elävässä arkistossa
Denis Arhipov

| Denis Arhipov> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. toukokuuta 1979 (ikä 45) Kazan, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  194 cm
Paino:  97 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1995–2013
Seurat:  Ak Bars Kazan (MHL/RSL) Milwaukee Admirals (IHL) Nashville Predators (NHL) Himik Voskresensk/Atlant (RSL/KHL) Chicago Blackhawks (NHL) Neftehimik Nižnekamsk (KHL) TsSKA Moskova (KHL) Torpedo Nižni Novgorod (KHL)
NHL-varaus:  60. varaus, 1998 Nashville Predators
| Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Venäjä> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Manitoba 1999 | jääkiekko |  |
Denis Mihailovitš Arhipov (ven. Дени́с Миха́йлович Архи́пов; s. 19. toukokuuta 1979 Kazan, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen ammattilaisuransa päättänyt jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osasi pelata myös laidassa. Arhipov pelasi urallaan NHL:ssä yhteensä 352 runkosarjaottelua tehopistein 56+82=138. Hän aloitti pääsarjauransa Venäjällä Ak Bars Kazanissa, jossa hän voitti keväällä 1998 Superliigan mestaruuden. NHL-uransa jälkeen Arhipov palasi Venäjälle ja pelasi Kazanin lisäksi viidessä eri seurassa. Venäjää Arhipov edusti vuosien 2003 ja 2006 MM-kilpailuissa.
Ura > Seuraura

Arhipov on Itil Kazanin kasvatti. Hän pelasi seuran kakkosjoukkueessa ensimmäiset miesten pelinsä 15-vuotiaana Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Vysšaja Ligassa kaudella 1994–1995. Seuraavalla kaudella 1995–1996 Arhipov teki pääsarjadebyyttinsä Ak Bars Kazanissa pelattuaan Kansainvälisessä liigassa 15 runkosarjaottelua tehopistein 10+8=18. Kauden 1996–1997 hän pelasi lähinnä Vysšaja Ligaa Kazanin kakkosjoukkueessa ja sai tililleen Superliigassa vain yhden ottelun, jossa teki myös yhden maalin. Kaudella 1997–1998 Arhipov teki 29 runkosarjaottelussa tehot 2+2=4. Hän voitti kauden päätteeksi Venäjän-mestaruuden.
Nashville Predators varasi Arhipovin kolmannella kierroksella 60. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa kesällä 1998. Samana kesänä hänet varasi myös OHL-joukkue Plymouth Whalers 35. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa. Kaudella 1998–1999 hän oli Kazanin paras maalintekijä 12 osumallaan. Arhipov edusti joukkuetta kauden aikana myös EHL:ssä.
Arhipov siirtyi kaudeksi 2000–2001 Nashville organisaatioon. Hän pelasi puolet kaudesta farmijoukkue Milwaukee Admiralsissa, IHL:ssä ja puolet Nashvillen NHL-joukkueessa, jossa hän teki kaudella 40 runkosarjaottelussa pisteet 6+7=13. Arhipov teki NHL-debyyttinsä 8. tammikuuta 2001 vieraissa Vancouver Canucksia vastaan. Hän sai ottelussa myös syöttöpisteen Richard Lintnerin tekemään maaliin. Seuraavassa ottelussa 10. tammikuuta Arhipov teki NHL-uransa avausmaalin Edmonton Oilersin Tommy Salon taakse. Hän sai ottelussa myös yhden syöttöpisteen. Ensimmäisellä kokonaisella NHL-kaudellaan 2001–2002 Arhipov teki liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehtyään 82 runkosarjaottelussa tehot 20+22=42, joilla hän oli Predatorsin paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Arhipovin Vladimír Országhin ja Martin Eratin kanssa muodostamaa ketjua kutsuttiin nimellä Vowel Line (suom. Vokaaliketju) heidän sukunimiensä alkukirjainten mukaan. Kaksi seuraavaa kautta toi Arhipoville runkosarjassa 35 ja 21 tehopistettä.
Arhipov palasi NHL:n työsulun vuoksi kaudeksi 2004–2005 kotimaahansa ja Ak Bars Kazanin riveihin. Kaudella 2005–2006 hän jatkoi uraansa Superliigassa Himik Voskresenskin väreissä. Heinäkuussa 2006 Arhipov teki vuoden mittaisen sopimuksen Chicago Blackhawksin kanssa. Hänen NHL-paluukautensa toi 27 tehopistettä.
Kaudeksi 2007–2008 Arhipov palasi taas Kazaniin, jota hän edusti myös Continental Cupissa, jonka joukkue voitti. Kaudella 2008–2009 hän jatkoi uraansa Superliigan tilalle perustetussa KHL:ssä Atlantin (entinen Himik Voskresensk) joukkueessa. Kolme seuraavaa kautta Arhipov vietti Neftehimik Nižnekamskissa. Hän teki kaudella 2009–2010 Venäjän pääsarjatason yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 14+15=29. Kauden 2010–2011 Arhipov oli kokonaan pelaamatta loukkaantumisen vuoksi. Kaudeksi 2012–2013 hän siirtyi kaksivuotisella sopimuksella TsSKA Moskovaan, mutta Arhipovin visiitti jäi lopulta vain kahdeksan ottelun mittaiseksi. Hän pelasi loppukauden Torpedo Nižni Novgorodissa, jossa Arhipov päätti pelaajauransa.
Ura > Maajoukkueura

Arhipov pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 1998 ja 1999, joista jälkimmäinen turnaus päättyi maailmanmestaruuteen. Arhipov oli vuoden 1999 turnauksessa myös Venäjän paras maalintekijä viidellä osumallaan Juri Dobriškinin kanssa.
Arhipov edusti Venäjää MM-kilpailuissa vuosina 2003 ja 2006.
Norja olympialaisissa

Norja osallistui kesäolympialaisiin ensimmäistä kertaa vuonna 1900 ja on tuosta lähtien ollut kesäolympialaisissa mukana vuosia 1904 ja 1980 lukuun ottamatta. Talviolympialaisiin Norja on osallistunut koko kisojen historian ajan joka kerta. Mitaleja maa on voittanut kesäolympialaisissa 148 sekä talviolympialaisissa 329, joista 118 kultaa. Talviolympialaisissa maa on saavuttanut enemmän mitaleja kuin mikään muu maa ja Norja on Itävallan ja Liechtensteinin lisäksi ainoa maa, joka on saanut enemmän mitaleja talvi- kuin kesäolympialaisissa.
Norja on isännöinyt olympialaisia kahdesti: vuoden 1952 talviolympialaiset Oslossa sekä vuoden 1994 talviolympialaiset Lillehammerissa.
Menestynein norjalaisurheilija on ollut ampumahiihtäjä Ole Einar Bjørndalen, joka on voittanut vuosina 1998–2014 talviolympialaisissa kahdeksan kultaa, neljä hopeaa ja yhden pronssimitalin. Bjørndalen on myös kaikkien aikojen eniten mitaleja talviolympialaisissa saavuttanut urheilija.
Monista muista maista poiketen Norja ei maksa ylimääräistä palkkiota mitaleita voittaneille urheilijoille.
Diggy Simmons

Diggy Simmons vuonna 2013.
Daniel Simmons on yhdysvaltalainen tosi-tv-esiintyjä, muotisuunnittelija ja räppäri. Hänen isänsä on Joseph "Rev Run" Simmons joka on yksi hip hop -ryhmä Run D.M.C:n ja levy-yhtiö Def Jamin perustajajäsenistä. Diggyn ensimmäinen mixtape "The First Flight" julkaistiin joulukuussa 2009. Hänen läpimurtonsa tuli kuitenkin vasta kun hän julkaisi freestyle-version Nasin "Made You Look":sta, jonka ansiosta Diggy liittyi Atlantic Records -levy-yhtiöön.
Elämä ja ura

Daniel Dwayne Simmons III syntyi 15. maaliskuuta 1995 Queensissä, New Yorkissa. Hän astui julkisuuteen 2005, kun hänen perheestään kertova tositelevisiosarja "Run's House" julkaistiin. Hän liittyi Atlantic Recordsiin 21. maaliskuuta 2010. 4. kesäkuuta 2010 Diggyn ensimmäinen single mixtape "AirBorne":sta, Great Expectations julkaistiin kesällä 2010.
Diskografia

Mixtapet
2009:The First Flight
2010:Airborne
Syndaktylia

Yhteenkasvaneet varpaat
Syndaktylia (”yhdyssormisuus” tai ”yhdysvarpaisuus”) tarkoittaa anatomista poikkeavuutta, jossa sormien tai varpaiden väliin on jäänyt kudosta, minkä vuoksi ne ovat kasvaneet yhteen. Sikiön normaalissa kehityksessä sormien ja varpaiden välien rusto surkastuu pois. Syndaktyliassa sen surkastuminen on jäänyt syystä tai toisesta vajaaksi. Yleensä kudos muodostuu kolmen keskimmäisen varpaan tai sormen väliin. Monilla eläinlajeilla varpaiden/sormien yhteenkasvu on normaalia, mutta ihmisillä se on harvinaista ja kudos voidaan poistaa kirurgisesti. Syndaktyliaa esiintyy noin 1:ssä tapauksessa 2 000:sta.
Aiheesta muualla

Syndactyly
Polydactyly and Syndactyly (Arkistoitu – Internet Archive)