stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aubenas

| Aubenas |
| --- | --- |
 Aubenas’n kaupunki ylhäältä nähtynä.
 vaakuna
Valtio:  Ranska
Hallintoalue:  Rhône-Alpes
Depardementti:  Ardèche
Arroundisementti:  Largentière
Hallinto:  
 – Pormestari:  Jean-Pierre Constant
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  14.32 km²
Väkiluku (2021):  12 360
 – Väestötiheys:  763 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Aubenas on kaupunki ja kunta Ardèchen departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 12 360 asukasta vuonna 2021. Aubenas’n pinta-ala on 14 neliökilometriä.
Kovu

Kovu on kuvitteellinen leijona Walt Disneyn elokuvasarjassa Leijonakuningas. Kovu esiintyy elokuvassa Leijonakuningas 2 – Jylhäkallion ylpeys sekä spin-off-sarjassa Leijonakaarti. Kovu on Ziran poika, jonka Scar valitsi ennen kuolemaansa seuraajakseen. Kovulla on vanhempi veli Nuka ja sisko Vitani, joka on vain hiukan Kovua vanhempi. Swahilin kielellä Kovu (kuten myös englannin kielessä Scar) tarkoittaa arpea. Kovun isästä ei anneta tietoa Leijonakuninkaan jatko-osassa.
Rooli

Elokuvassa Leijonakuningas 2 Kovu rakastuu Simban tyttäreen Kiaraan, eikä Simba voi aluksi hyväksyä Kovua laumaansa, koska kuvittelee hänen olevan petturi. Kovu kuuluu emonsa Ziran häijyyn juoneen, jossa Kovun ja Kiaran ystävyys olisi avain Simban murhaamiseen ja lopulta Kovun hallitsijuuteen Jylhämaassa. Tämän takia Zira alkaa kouluttamaan poikaansa ankarasti Kovun aikuisikään asti. Kun Kovu lopulta tutustuu paremmin Kiaraan ja Simbaan sekä muihin Jylhäkallion leijoniin, hän saa kuulla minkälainen Scar todellisuudessa oli ja päättää siirtyä Simban puolelle.
Kovun "valittuna" olemiseen liittyy ongelma, sillä elokuvassa Scarin mainitaan valinneen Kovun omakätisesti. Zira: "Scar itse valitsi hänet..."
Jos Kovu olisi syntynyt jo Scarin elinaikana, olisi tämä paljon Kiaraa vanhempi. Todennäköisempää onkin, että Scar ennen kuolemaansa kertoi Ziralle haluavansa tämän seuraavasta pennusta kuninkaan, eli näin "valitsi" Kovun.
Elokuvassa korostetaan paljon sitä, ettei Kovu ole Scarin poika; Nuka: "Kovu, Kovu, Kovu... Scar ei ollut edes hänen isänsä, otti vain laumaan." ja
Kovu: "Hän ei ollut isäni, mutta hän on osa minua..."
Kovu on vihreine silmineen sekä tummine turkkeineen ja harjoineen kuitenkin kuin ilmetty Scar. Alun perin hänen pitikin olla Scarin poika, mutta käsikirjoittajat huomasivat, että silloin tämä olisi sukua Kiaralle ollen tämän isän serkku. Tämän vuoksi tarinaa muutettiin siten, että Scarin isyyttä kiistetään jatkuvasti. Kovun ulkonäköä ei kuitenkaan muutettu.
Oikeasti leijonalaumassa Kiaraa ja Kovua läheisemmätkin sukulaiset lisääntyvät keskenään.
Derrick Brew

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Ateena 2004 | 4 × 400 m |  |
|  Pronssia | Ateena 2004 | 400 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Edmonton 2001 | 4 × 400 m |  |
|  Kultaa | Helsinki 2005 | 4 × 400 m |  |
Derrick Brew (s. 28. joulukuuta 1977 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen 400 metrin juoksija.
Brew valittiin Edmontonin MM-kisoihin 2001 Yhdysvaltain 4 x 400 metrin viestijuoksujoukkueeseen, kun hän sijoittui maansa karsinnoissa neljänneksi. Kisoissa Yhdysvallat voitti viestissä maailmanmestaruuden. Hän oli mukana viestijoukkueessa myös Pariisin MM-kisoissa 2003, joissa Yhdysvallat juoksi jälleen voittoon, mutta joukkueessa juosseen Calvin Harrisonin dopingkäryn tuloksena Yhdysvallat tuomittiin seuraavana vuonna menettämään tämä kultamitalinsa. Brew selviytyi Ateenan olympialaisiin 2004 myös henkilökohtaiselle 400 metrin matkalle, jolla hän saavutti olympiapronssia ajalla 44,42. Hän oli kisoissa mukana myös viestijoukkueessa, joka voitti olympiakultaa. Kauden lopussa IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli toinen.
Brew oli jälleen viestijoukkueessa Helsingin MM-kisoissa 2005 ja voitti jälleen maailmanmestaruuden pitkässä viestissä.
Ennätykset

200 metrin juoksu: 20,42 (1999)
300 metrin juoksu: 32,40 (2006)
400 metrin juoksu: 44,29 (1999)
Aiheesta muualla

Brew Yhdysvaltain olympiajoukkueen sivuilla
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  World Athletics  Tilastopaja 🔒
Iisakki

| Iisakki |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  19. joulukuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:   28. tammikuuta  4. toukokuuta  30. toukokuuta  3. elokuuta 
Muunnelmia:  Iikka, Iiro, Isko
Vastineita eri kielissä:  Isak, Isaak, Isaac
Nimen alkuperä:  heprealainen Jitzhak, "hän nauraa"
Infobox OKNimi-testi OK: 
Iisakki on suomalaisen miehen etunimi. Iisakin nimipäivä on 19. joulukuuta. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Iisakki on annettu 11 195 henkilölle.
Nimi Iisakki tai Iisak on suomalainen muoto heprealaisesta nimestä Jitzhak (חָק), joka merkitsee "hän nauraa". Raamatussa Iisak on yksi Israelin patriarkoista, Abrahamin poika, Eesaun ja Jaakobin isä. Nimen eri muotoja eri kielissä ovat myös englantilainen Isaac, saksalainen Isaak ja ruotsalainen Isak. Samaa alkuperää ovat myös suomalaiset nimet Iikka ja Iiro.
Tunnettuja Iisakkeja

Iisakki Arvo (1856–1915), maanviljelijä ja valtiopäivämies
Iisakki Hannuksela (1827–1889), maanviljelijä ja valtiopäivämies
Iisakki Hoikka (1840–1917), valtiopäivämies ja Suomalaisen puolueen kansanedustaja
Iisakki Holmi (1819–1867), maanviljelijä ja valtiopäivämies
Iisakki Järvenpää (1859–1929), puukkoseppä
Iisakki Järvinen (1896–1955), kenraaliluutnantti, merivoimien komentaja 1946–1952
Iisakki Kaivola (s. 1996), jääpalloilija
Iisakki Laati (1892–1971), päätoimittaja, järjestömies ja toimistopäällikkö
Iisakki Lattu (1857–1932), Suomen Kansallisteatterin näyttelijä
Iisakki Liimatainen (1818–1868), maanviljelijä ja valtiopäivämies
Iisakki Mannismäki (1889–1956), jääkärimajuri
Iisakki Myllymäki, Hiskin Iikkoo, harmonikansoittaja
Iisakki Mylläri (1894–1967), vapaapainija
Iisakki Nikkola (1887–1959), maanviljelijä ja herastuomari, IKL:n ja myöhemmin Kokoomuksen kansanedustaja
Iisakki Ratilainen (s. 1986), uimari
Iisakki Saha (1865–1924), kultaseppä, Suomalaisen puolueen kansanedustaja
Iisakki Turunen (1881–1963), maanviljelijä ja unissasaarnaaja
Iisakki Vahe (1860–1929), Suomalaisen puolueen kansanedustaja
Iisakki Valavaara (1871–1953), konttoripäällikkö ja SDP:n kansanedustaja
Iisakki Wirtanen (1866–1918), Suomen sisällissodan aikana surmattu kirkkoherra
Kuvitteellisia Iisakkeja

Iisakki Nieminen, Lauri Viidan Moreenin päähenkilö
Iisakki Torkkeli, hahmo Pekko Aikamiespoika -elokuvista
Iisakki Vähäpuheinen, Pentti Haanpään novellin hahmo (1953); nimitystä käytetään hiljaisista ihmisistä
Iisakki, hahmo elokuvasta Joulutarina
Nimen muita merkityksiä

Ammatti-instituutti Iisakki, Hämeenkyrössä ja Parkanossa toimiva ammatti-instituutti
Ravintola Iisakki, ravintola Iissä
Vagina dentata

Vagina dentata viittaa myytteihin vaarallisista vaginoista. Vagina dentata ilmenee myyttien teemana, joiden yhteinen tekijä on käsitys, jonka mukaan jotkut naiset voivat vaginallaan vangita miehen peniksen, tai jopa kastroimaan ja tappamaan eri keinoin, kuten taikoja, myrkkyjä, teriä tai kehossaan olevia petoja käyttäen. Tällaisia naisia saattoivat myyteissä olla tavalliset ihmiset, kuin myös eri hirviömäiset olennot. Myytti esiintyi esimerkiksi uskonnollisissa ja lääketieteellisissä teksteissä, sekä kansantarinoissa.
1200- ja 1300-lukujen vaihteessa kirjoitettu De secretis mulierum kertoo prostituoitujen ja pelokkaiden naisten asettavan sisäänsä teräviä raudanpaloja, joiden tarkoitus oli vahingoittaa miestä yhdynnässä. Malleus maleficarum vuodelta 1487 kertoo puolestaan noitien varastavan peniksiä. Sen sijaan teos mainitsee että näyt, joiden mukaan noidat keräävät peniksiä linnunpesiin tai ruokkivat niitä, perustuvat paholaisen aiheuttamiin illuusioihin. Mandevillen matkat kertoo kaukaisen saaren kansasta, jonka naiset olivat hengenvaarallisia miehille. Neitsyiden kehossa oli käärmeitä, jotka purressaan saattoivat tappaa miehen. Niinpä aviomiehet palkkasivat hääyönään uskaliaan vapaaehtoisen ja vasta neitsyyden viemisen jälkeen aviomiehen oli turvallista yhtyä vaimoonsa. Teema esiintyy myös Skyllan mytologiassa. Skylla on peräisin antiikin tarinoista ja keskiajalla Skylla kuvattiin usein seireenin kaltaisena naisena Italian ja Sisilian vesillä. Skyllalla oli naisen ylävartalo, delfiinin pyrstö, sekä pedonhampainen kita tai suden kohtu.
Vagina dentatan kautta naisten seksuaalisuus esitettiin uhkana, jota viisaiden miesten olisi syytä välttää. Turvallisia vaihtoehtoja olivat sen sijaan selibaatti tai avioliitto. Teema esiintyy myös uskonnollisessa symboliikassa esimerkiksi kuolemansynteihin, helvettiin ja Antikristukseen liittyen. Kuolemansynneistä teemaan liitettiin erityisesti hehkuma (luxuria) ja ahmattius (gula). Naishahmon suden kita eli sukuelin symboloi ahmattiuden alalajeja häpeämättömyys (impudentie), julkeus (immodestia), hillittömyys (lascivia) ja saastaisuus (immundicia). 1100-luvulla eläneen saksalaisen mystikko Hildegard von Bingenin ylös kirjatuissa näyissä esiintyy puolestaan Äiti kirkko naishahmona, jonka haaravälissä on Antikristuksen pää ja sillä "kamalat, raudanväriset hampaat". Tämän Hildegard tulkitsi tarkoittvan Antikristuksen syntymää kirkon sisällä haureuden ja kyltymättömyyden vallitessa.
Fabio Quagliarella

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 31. tammikuuta 1983 (ikä 41)
Syntymäpaikka: Castellammare di Stabia, Italia
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 180 senttimetriä
Seura
Seura:  Sampdoria
Junioriseurat
:  Torino
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1999–2002 2002–2003 2003–2004 2004–2005 2005–2006 2006–2007 2007–2009 2009–2010 2010–2014 2014–2016 2016– | Torino → Fiorentina (laina) → Chieti (laina) Torino Ascoli Sampdoria Udinese Napoli Juventus Torino Sampdoria | 5 (0) 12 (1) 43 (19) 34 (7) 33 (3) 35 (13) 73 (25) 34 (11) 67 (22) |
Maajoukkue
| 2000–2001 2001 2002–2004 2004 2007– | Italia U-17 Italia U-19 Italia U-20 Italia U-21 Italia | 8 (1) 9 (1) 8 (2) 1 (0) 28 (9) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 11. heinäkuuta 2013.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 2. joulukuuta 2011.
Fabio Quagliarella (IPA: ['faːbjo kwaʎːaˈɾɛlːa], s. 31. tammikuuta 1983 Castellammare di Stabia, Italia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä, joka edustaa Serie A -seura Sampdoriaa. Quagliarella on myös pelannut Italian jalkapallomaajoukkueessa, vuosina 2007-2011.
Ura > FC Torino

Fabio Quagliarella on FC Torinon kasvatti, ja Quagliarella myös aloitti ammattilaisuransa Torinossa. Ensimmäisellä ammattilaiskaudellaan, 1999-2000, Quagliarella pelasi FC Torinon joukkueessa vain yhden Serie A-ottelun ja pelasi suurimman osan kaudesta Torinon reservijoukkueessa.
Toisen kautensa Quagliarella vietti kokonaan Torinon reservijoukkueessa, eikä pelannut yhtään ottelua FC Torinon joukkueessa, joka oli edellisellä kaudella pudonnut Serie A:sta, ja pelasi näin ollen kauden 2000-2001 Italian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, Serie B:ssä.
Quagliarellan kolmannella kaudella FC Torinossa, hänen vastuunsa moninkertaistui. Seura oli noussut takaisin Serie A:han, jossa se sijoittui kaudella 2001-2002 yhdenneksitoista. Quagliarella pelasi kaudella neljä ottelua Torinolle, muttei onnistunut maalinteossa. Kauden päätteeksi Quagliarellan ja Torinon tiet erosivat.
Ura > Fiorentina, Chieti ja paluu FC Torinoon

Kaudeksi 2002-2003, nuori Fabio jätti Pohjois-Italiassa sijaitsevan Torinon ja siirtyi firenzeläiseen Fiorentinaan. Fiorentina pelasi kauden 2002-2003 Italian neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla, Serie C2:ssä. Quagliarella pelasi joukkueessa 12 ottelua, joissa hän teki yhden maalin, ennen kuin siirtyi kesken kauden Chieti Calcioon.
Chieti pelasi kauden 2002-2003, yhden sarjatason Fiorentinaa ylempänä, Serie C1:ssä. Quagliarella pelasi loppukauden, 2002-2003, aikana Chietissä, 11 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia.
Quagliarella jatkoi Chietissä myös kauden 2003-2004, jolloin hän auttoi seuraa sijoittumaan Serie C1:n kahdeksanneksi. Quagliarella pelasi Chietin paidassa kaudella 32 sarjaottelua, joissa hän teki 17 maalia. Quagliarellan hyvät otteet herättivät suurempien seurojen mielenkiinnon, ja niinpä vuonna 2004, Quagliarella siirtyi takaisin kasvattajaseuraansa FC Torinoon.
Torino pelasi Serie B:ssä ja Quagliarella sai joukkueesta ison roolin. Hän sai vastuuta 34 Serie B-ottelussa kaudella ja teki niissä joukkueelleen seitsemän maalia. Torino oli kauden päätteeksi lähellä nousta Serie A:han, mutta joukkue ei kuitenkaan siihen pystynyt.
Ura > Ascoli Calcio

Vaikka Torino ei onnistunutkaan nousemaan takaisin Italian pääsarjaan, Quagliarellan tie kuitenkin jatkui Serie A:han, kun hän siirtyi kaudeksi 2005-2006, Ascoli Calcioon. Kausi meni kuitenkin Quagliarellalta henkilökohtaisesti melko heikosti, sillä vaikka hän sai uudessa seurassaan runsaasti vastuuta, hän onnistui tekemään kaudella vain kolme maalia. Ascoli sijoittui Serie A:n kahdenneksitoista, eikä jatkanut Quagliarellan sopimusta enää kauden jälkeen.
Ura > Läpimurto Sampdoriassa

Ascolista Quagliarella siirtyi toiseen Serie A-seuraan, UC Sampdoriaan. Sampdoriassa Quagliarella löi itsensä läpi Serie A:ssa, kun hän teki 13 maalia 35 ottelussa ja auttoi Sampdorian Serie A:n yhdeksänneksi ja ensi kauden Intertoto Cupiin.
Ura > Kaksi kautta Udinesessa ja tehokkaan tutkaparin muodostaminen Antonio Di Natalen kanssa

Kaudeksi 2007-2008 Quagliarella siirtyi Udinese Calcioon, jossa häneen kohdistettiin kovia odotuksia. Quagliarella sai seurassa avauskokoonpanon paikan, ja hän pelasi kärjessä yhdessä joukkueen kapteenin ja Udinese-legendan, Antonio Di Natalen kanssa. Di Natale ja Quagliarella muodostivat Serie A-kaudella 2007-2008 oivan tutkaparin Udinesen hyökkäyksessä, ja juuri Quagliarella-Di Natale tutkaparin tehokkuus oli tärkeä osa Udinesen hienoa kautta. Joukkue sijoittui Serie A:n seitsemänneksi, heti Italian suurseurojen kantaan, ja selvitti näin myös tiensä kauden 2008-2009 UEFA Cupiin. Quagliarella teki Serie A:ssa kaudella 2007-2008 37 ottelussa 12 maalia ja Di Natale säesti 17 maalilla.
Kaudella 2008-2009 Quagliarellan ja Di Natalen tutkapari säilytti asemansa Udinesen joukkueessa. Quagliarella paukutti 13 maalia 36 ottelussa ja Di Natale teki 12 maalia. Udinesen sijoitus oli Serie A-kaudella 2008-2009 yhtä hyvä kuin edelliskaudella, seitsemäs. UEFA Cupissa Udinese selvitti tiensä kahdeksan parhaan joukkoon, ja Quagliarella pelasi koko UEFA Cupin erinomaisesti. Hän teki 11 ottelussa kahdeksan maalia, ja oli turnauksen kolmanneksi paras maalintekijä.
Ura > Napoli

Kaudeksi 2009-2010 Quagliarella siirtyi Udinesesta kotikaupunkiseuraansa, SSC Napoliin, jonka kanssa hän teki viiden vuoden sopimuksen, 1. kesäkuuta, 2009. Kausi 2009-2010 sujui Quagliarellalta erittäin hyvin. Hän sai runsaasti vastuuta, pelasi 34 liigaottelua ja teki 11 maalia. Napoli sijoittui kaudella 2009-2010 Serie A:n kuudenneksi ja selvitti tiensä näin ollen myös ensi kauden UEFA Eurooppa Liigaan. Kauden 2010-2011 Quagliarella aloitti jälleen Napolissa, muttei pelannut joukkueessa kuin yhden Eurooppa Liigan ottelun, ennen kuin hän jätti seuran ja siirtyi suurseura Juventukseen.
Ura > Juventus > Ensimmäinen kausi Juventuksessa

27. elokuuta 2010 Quagliarella liittyi Juventukseen 4,5 miljoonalla eurolla lainaksi. Fabio teki Juventuksessa suuren vaikutuksen seurajohtoon, tekemällä kauden 17 pelaamassaan Serie A-ottelussa 9 maalia, ennen kuin loukkaantui. Niinpä Juventus
osti hänet omaksi Napolista, 10.5 miljoonalla eurolla. Quagliarella ei voinut edustaa Juventusta missään vaiheessa Eurooppa Liigassa 2010-2011, koska oli jo pelannut Napolille yhden Eurooppa Liiga-ottelun samalla kaudella.
Ura > Juventus > Toinen kausi Juventuksessa: loukkaantumisia ja "Scudetto"

Quagliarella aloitti toisen kautensa Juventuksessa sairastuvalla, mutta palasi melko pian mukaan pelaavaan kokoonpanoon. Quagliarellan tehot jäivät kuitenkin kaudella 2011-2012 melko vähäisiksi. Hän pelasi uuden Juventus-valmentajan, Antonio Conten alaisuudessa 23 liigaottelua, mutta onnistui maalinteossa vain neljästi. Yksi näistä maaleista tuli ottelussa Napolia vastaan, jota Quagliarella ei tuulettanut lainkaan, johtuen napolilaisista juuristaan. Vähäisten maalimäärien vuoksi Quagliarellan peliaika väheni, mihin vaikutti myös kova kilpailu Juventuksen hyökkäyksessä. Kausi oli kuitenkin menestyksekäs, sillä Juventus voitti kaudella Italian mestaruuden, häviämättä kauden aikana yhtään Serie A-ottelua. Mestaruus oli Quagliarellan uran ensimmäinen.
Ura > Juventus > Kolmas kausi Juventuksessa: nousu avainpelaajaksi ja uran toinen "Scudetto"

Kauden 2012-2013, Juventus aloitti voitettuaan Italian mestaruuden edelliskaudella, Supercoppa Italianalla, ottelulla Coppa Italian voittajaa vastaan. Supercopan finaalissa kohtasivat näin ollen Juventus ja Quagliarellan entinen seura Napoli. Juventus voitti ottelun ja näin ollen juhli Supercoppa Italianan voittoa. Supercoppan voitto oli Quagliarellan uran ensimmäinen. Koska Juventus oli voittanut Italian mestaruuden, pääsi se myös kaudella 2012-2013 mukaan Mestareiden liigaan, kahden kauden tauon jälkeen.
Quagliarella pelasi uransa ensimmäisen Mestareiden liigan ottelun loppuvuodesta 2012, englantilaista Chelseaa vastaan, Stamford Bridgen stadionilla. Quagliarella tuli ottelussa vaihdosta kentälle, ja teki Juventuksen 2-2 tasoitusmaalin pian kentälle pääsynsä jälkeen. Quagliarella jatkoi vahvoja otteitaan Juventuksen seuraavassa Serie A-ottelussa AC Chievoa vastaan, jossa hän teki kaksi maalia. Hyvien otteidensa ansiosta Fabio nousi ensin Juventuksen avauskokoonpanoon ja pian myös yhdeksi joukkueen avainpelaajista.
Quagliarella teki uransa ensimmäisen pääsarjahattutempun, Juventuksen 6-1 voittoon päättyneessä ottelussa Pescaraa vastaan ja 30. maaliskuuta, Juventuksen ollessa marsiessa vahvasti kohti toista peräkkäistä Italian mestaruutta, Quagliarella laukoi hienon maalin, upealla kaukolaukauksella, Italian derbyssä, FC Internazionale Milanoa vastaan. Quagliarella myös syötti Juven ottelun toisen maalin, jolla Juventus lopulta voitti ottelun 2-1.
Juventus voitti kaudella 2012-2013 toisen perättäisen Italian mestaruutensa ja eteni myös Mestareiden liigassa kahdeksan parhaan joukkoon, sijoittuen lopulta seitsemänneksi. Quagliarella teki Juventukselle kaudella 2012-2013 9 maalia Serie A:ssa ja 4 maalia Mestareiden liigassa. Kauden päätteeksi Quagliarella juhli uransa toista Italian mestaruuttaan Juventuksessa.
Ura > Juventus > Neljäs kausi Juventuksessa: kilpailu pelipaikasta kovenee

Kausi 2013-2014 on Juventukselle tärkeä, sillä joukkueen odotetaan nyt menestyvän entistä paremmin Mestareiden liigassa. Niinpä joukkueen manageri Antonio Conte on hankkinut joukkueeseen uusia vahvistuksia, heidän joukossaan kaksi hyökkääjää, mikä kiristää kilpailua paikoista Juventuksen hyökkäyksessä. Nyt Juventuksen hyökkäykseen on Quagliarellan lisäksi tarjolla viisi muuta huippuhyökkääjää, Sebastian Giovinco, Fernando Llorente, Carlos Tevez, Mirko Vucinic ja Alessandro Matri. Kilpailu väheni hieman Matrin siirryttyä AC Milaniin kauden alussa. Tevez ja Llorente olivat Juventuksen aloittavat hyökkääjät läpi kauden, ja johdattivat Juventuksen kolmanteen perättäiseen Italian mestaruuteen sekä Serie A:n piste-ennätykseen. Yhteensä Juventus keräsi kaudella 2013-2014 Serie A:ssa 102 pistettä. Mestareiden liigassa joukkue jäi alkulohkoon, mutta eteni Eurooppaliigassa välieriin. Quagliarella pelasi 17 liigaottelussa pääosin vaihtopelaajana ja viimeisteli Juventukselle yhden maalin.
Ura > Juventuksesta takaisin Torinoon

Kauden jälkeen alettiin spekuloida Quagliarellan siirrolla pois Juventuksesta. Kesällä 2014 Juventus myikin Quagliarellan paikallisvastustaja Torinon riveihin, 3,5 miljoonan siirtosummalla. Quagliarella teki debyyttinsä Torinossa heti kauden 2014-2015 ensimmäisessä liigaottelussa.
Italian nuorten maajoukkue

Quagliarella edusti Italian eri ikäluokkien nuorten maajoukkueita, alle 17-vuotiaiden maajoukkueesta, alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen asti vuosina 2000-2004. Hän pelasi nuorten maajoukkueissa yhteensä 27 ottelua, joissa hän teki maalleen viisi maalia.
Pelityyli

Quagliarella on monipuolinen pelaaja, jolla ei ole merkittäviä heikkouksia. Quagliarella on parhaimmillaan kahden kärjen systeemissä, mutta voi myös pelata yksinäisenä hyökkääjänä. Quagliarellan tavamerkki on loistava laukaus. Hän osaa laukoa yllättäviä kierropalloja, chippejä, tai kovia kaukolaukauksia. Quagliarella on myös melko nopea, sekä kliininen viimeistelijä.
Käännös suomeksi
Aleksi Barrière

Aleksi Barrière syksyllä 2021.
Aleksi Barrière (s. 1989 Pariisi) on ranskalais-suomalainen ohjaaja-dramaturgi, kirjailija ja La Chambre aux échos -musiikkiteatteriryhmän perustajajäsen.
Elämä ja ura

Aleksi Barrière on opiskellut filosofiaa Sorbonnen yliopistossa Pariisissa ja ohjausta Prahan Esittävien taiteiden akatemiassa. Hän on työskennellyt dramaturgina ja lavastajana sekä ohjaaja Peter Sellarsin assistenttina.
Vuonna 2010 Barrière perusti yhdessä kapellimestari Clément Mao-Takacsin kanssa La Chambre aux échos -musiikkiteatteriryhmän, jonka toiminnan painopisteenä on musiikkiteatterin uusien muotojen kehittäminen ja eri taiteenlajien välisen dialogin lisääminen. Ryhmä on esiintynyt useissa Euroopan maissa sekä Yhdysvalloissa. Ryhmän vuonna 2017 Pariisissa kantaesitetty musiikkiteatteriproduktio Violences nähtiin Suomen Kansallisoopperassa helmikuussa 2019, ja sen kerrottiin olevan "nykyaikaista, nopeatempoista musiikkiteatteria, jossa tekstifragmenteista syntyy monitahoinen tarina". Samassa talossa ryhmä esitti myöhemmin Barrièren ohjaamat ja kirjoittamat esitykset Between syksyllä 2022 ja Earthrise syksyllä 2024. Musiikkitalossa La Chambre aux échos'lta nähtiin kiitetty produktio Kaija Saariahon oratoriosta La Passion de Simone joulukuussa 2022.
Barrière toimii säännöllisesti ohjaajana tai libretistinä eri säveltäjien, mm. Juha T. Koskisen, Djuro Zivkovicin ja Outi Tarkiaisen kanssa. Vuonna 2018 Barrière kehitti ja ohjasi Hampurin Oopperaan säveltäjätrio Alexander Chernyshkovin, Andreas Eduardo Frankin ja Anastasija Kadisan monikielisen oopperan Das Floss. Barrièren ohjaama, säveltäjä Diana Syrsen kanssa tehty monikielinen monodraamateos Connected Identities kantaesitettiin Pariisin Musée du quai Branly’ssa huhtikuussa 2021. Suomessa hän on ohjannut esityksiä Urkuyö ja Aaria -festivaalille (Brittenin Kuovijoki 2023, Händelin Messias ja Kuningas on kuollut! -kokonaisuus 2024) sekä Turun musiikkijuhlille (Barrièren käsikirjoittama barokkikokonaisuus Songs of Judith 2024).
Vuosien 2013–2021 aikana Barrière on työskennellyt yhdessä Kaija Saariahon ja Sofi Oksasen kanssa Innocence-oopperan dramaturgina ja kääntäjänä. Ooppera on sävelletty yhdeksänkieliseen librettoon, jonka monikielinen Barrière laati Oksasen suomenkielisen tekstin pohjalta. Innocence sai kantaesityksensä Aix-en-Provencessa heinäkuussa 2021. Syksyllä 2021 Venetsiassa kantaesitettiin Barrièren ja Saariahon yhteinen kuoroteos Reconnaissance johon Barrière kirjoitti jälleen monikielisen libretton; teos sai Suomen kantaesityksensä Helsingin juhlaviikoilla 2022.
Barrière kirjoittaa säännöllisesti Pariisin oopperan julkaisuun Octave Magazine, ja kolumneja Rondo-lehteen. Hän on luennoinut muun muassa Chicagon yliopistossa.
Kääntäjänä hän on julkaissut mm. ranskannokset Eeva-Liisa Mannerin viimeisistä runokokoelmista Paetkaa purret kevein purjein ja Kuolleet vedet.
Barrièren vanhemmat ovat säveltäjä Kaija Saariaho ja tietokonemuusikko­ Jean-Baptiste Barrière.
Aiheesta muualla

Aleksi Barrière
La Chambre aux échos
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 2 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva 
Muut:  IdRef