stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Shanghain kommuuni
Tausta

Kulttuurivallankumouksen aikana opiskelijoiden ja nuorten perustamia punakaarteja kannustettiin elokuusta 1966 alkaen hyökkäämään luokkataistelun nimissä niitä kommunistisen puolueen kaadereita ja toimihenkilöitä vastaan, jotka voitiin katsoa ”kapitalistisen tien kulkijoiksi” eli vastavallankumouksellisiksi. Hieman myöhemmin myös työläiset alkoivat järjestäytyä ja perustaa omia kaartejaan, joiden joukosta alkoi erottautua radikaali siipi. Shanghaissa tällainen kapinallisryhmä syntyi Wang Hongwen -nimisen työläisen ympärille. Tämä itseään ”Vallankumouksellisten työläisten yleispäämajaksi” kutsunut ryhmä hyökkäsi kaupungin johtoa vastaan. Paikallisjohdon tueksi syntyi puolestaan kilpaileva maltillisempi työläiskaarti. Kulttuurivallankumousta lietsonut Mao Zedongin alainen Kulttuurivallankumouksen pienryhmä antoi tukensa radikaaleille. Molemmat työläiskaartit vaativat parempia työetuja ja aloittivat paikallisen yleislakon, joka romahdutti Shanghain talouden. Kaupungin poliittiset päätöksentekoelimet lamaantuivat vuoden 1966 loppuun mennessä.
Kommuunin vaiheet

Tammikuun 1967 alussa radikaalit ottivat vallan Shanghain johtavassa lehdessä Wenhui baossa. Mao Zedong antoi tälle julkisesti hyväksyntänsä, mikä innosti radikaaleja menemään pidemmälle. Vallankumouksellisten työläisten yleispäämaja ilmoitti ottaneensa vallan koko kaupungissa, erottaneensa kaupungin aiemman johdon ja tuominneensa heidät kuolemaan. Kun Mao ja Kansan päivälehti ylistivät tätäkin tekoa, käynnistyi kaikkialla Kiinassa ”tammikuun myrskynä” tunnettu sarja ”vallankaappauksia”, joissa punakaartit hyökkäsivät paikallishallintoja vastaan ja ottivat niiden virastot haltuunsa. Shanghaissa vallan ottaneet radikaalit julistivat 5. helmikuuta 1967 perustetuksi Shanghain kommuunin, jonka esikuvana pidettiin Pariisin kommuunia. Toimintaan osallistuneet luonnehtivat jälkeenpäin Shanghain kommuunin perustamista ”oikeaksi vallankumoukseksi”, joka erosi täysin aiemmasta kommunistien vallan byrokraattisesta järjestelmästä. Johtavan aseman Shanghain kommuunissa onnistuivat kuitenkin saamaan Kulttuurivallankumouksen pienryhmän tukea nauttineet Zhang Chunqiao ja Yao Wenyuan.
Kun samanlaisia kommuuneita julistettiin perustetuiksi muuallakin Kiinassa, Mao alkoi huolestua tapahtumien karkaavan hänen käsistään. Kommunistisen puolueen keskuskomitea päätti 19. helmikuuta, että nimitystä ”kommuuni” sai käyttää vain vanhoista kansankommuuneista sekä Shanghain kommuunista. Kansan vapautusarmeija määrättiin ottamaan valta paikallistasolla ja perustamaan kommuunien tilalle vallankumouskomiteoita, joiden johdossa olisi edustajia armeijasta, oikeaoppisista puoluekaadereista ja ”kansanjoukoista”. Näin vallankumous saatiin takaisin Maon ja puoluejohdon ohjaukseen. Kurinpalautus aloitettiin helmikuun lopussa Shanghaista, jossa kommuuni korvattiin kuvatunlaisella armeijan kontrolloimalla vallankumouskomitealla. Kommuuni julistettiin lakkautetuksi 24. helmikuuta. Zhang Chunqiao säilytti asemansa myös uuden vallankumouskomitean johdossa.
Hieman myöhemmin Mao alkoi pelätä armeijan vanhoillisten johtajien pysäyttävän kulttuurivallankumouksen etenemisen, ja alkoi jälleen suosia kapinallisia ryhmiä ja punakaarteja. Elokuuhun 1967 mennessä Kiina vajosi lähes täydelliseen sekasortoon erilaisten aseellisten ryhmien ottaessa kaikkialla yhteen. Myös Shanghaissa käytiin vuoden 1967 aikana katutaisteluja eri punakaartien ja työläiskaartien välillä.
Aiheesta muualla

Hongsheng Jiang: The Paris Commune in Shanghai: the Masses, the State, and Dynamics of “Continuous Revolution” (englanniksi) Duke University 2010
Shanghain maailmannäyttely

Maailmannäyttelyn tunnuslause "Better City, Better Life" eli "Parempi kaupunki - parempi elämä"
Shanghain maailmannäyttely eli Expo 2010 (kiin. 中國2010年上海世界博覽會) järjestettiin Shanghaissa, Kiinassa 1. toukokuuta 2010 – 31. lokakuuta 2010. Näyttelyn teemana oli "Parempi kaupunki – parempi elämä" ja sen avulla tuotiin esiin Shanghain asemaa merkittävänä 2000-luvun taloudellisena ja kulttuurillisena keskuksena. Näyttelyyn osallistui 192 maata ja 50 kansainvälistä järjestöä. Maailmannäyttely avattiin 30. huhtikuuta 2010. Näyttelyä kävi katsomassa 72 miljoonaa vierasta, mikä on uusi kävijäennätys. Edellinen ennätys tehtiin vuonna 1970 Osakassa.
Ensimmäistä kertaa maailmannäyttelyiden historiassa osa näyttelystä on verkossa. Näyttelyn verkko-osuus on nimeltään "Online Expo Shanghai".[lähde? ]
Infrastruktuurin valmistelut

Näyttely sijaitsi Nanpu Bridge-metroaseman ja Lupu Bridge -sillan alueella Shanghain keskustassa Huangpujoen molemmilla puolilla. Näyttelylle oli varattu 5,28 km² alue.[lähde? ]
Viranomaiset julkistivat vuonna 2006 suunnitelman toisen kaupallisen maglev-junan rakentamisesta Shanghaihin. Radan oli tarkoitus yhdistää Shanghai Hangzhouhun, ja sen oli määrä valmistua ennen näyttelyä. Suurten mielenosoitusten jälkeen ja hankken vetäjää Chen Liangyuta kohtaan esitettyjen lahjontaepäilyjen vuoksi hanke kuitenkin pysäytettiin toukokuussa 2007.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shanghain maailmannäyttely Wikimedia Commonsissa
Shanghai Expo 2010 virallinen sivusto (englanniksi)
Suomi Expo 2010 -maailmannäyttelyssä
Shanghai Expo 2010 maailmannäyttely - Junnut.com
Matkaopas aiheesta Expo 2010 Wikivoyagessa (englanniksi)
Partanen & Lamusuo Oy
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Expo 2010
Suomen paviljonki
Käännös suomeksi
Samu Jalonen

Samu Jalonen (s. 13. elokuuta 1962) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi SM-liigaurallaan vuosina 1984–1990 Rauman Lukossa 241 ottelua tehden niissä 41 maalia ja antaen 30 maaliin johtanutta syöttöä. Liigauran jälkeen Jalonen pelasi ensin viisi ottelua Pietarsaaren Centersissä ja siirtyi sieltä kesken kauden Forssan Palloseuraan jossa pelasi aktiivisesti kevääseen 1995 asti. Seuraavan kauden lopussa Jalonen palasi vielä "eläkkeeltä" auttamaan FPS:aa runkosarjan viimeisiin peleihin ja edessä olleisin putoamiskarsintaotteluihin.
1203

| --- | --- |
Vuosisadat: 1000-luku · 1100-luku · 1200-luku · 1300-luku · 1400-luku
Vuosikymmenet: 1190-luku · 1200-luku · 1210-luku · 1220-luku · 1230-luku · 1240-luku 1250-luku · 1260-luku · 1270-luku · 1280-luku · 1290-luku · 1300-luku
Vuodet: 1190 · 1191 · 1192 · 1193 · 1194 · 1195 · 1196 · 1197 · 1198 · 1199 1200 · 1201 · 1202 · 1203 · 1204 · 1205 · 1206 · 1207 · 1208 · 1209 1210 · 1211 · 1212 · 1213 · 1214 · 1215 · 1216 · 1217 · 1218 · 1219 1220 · 1221 · 1222 · 1223 · 1224 · 1225 · 1226 · 1227 · 1228 · 1229 1230 · 1231 · 1232 · 1233 · 1234 · 1235 · 1236 · 1237 · 1238 · 1239 1240 · 1241 · 1242 · 1243 · 1244 · 1245 · 1246 · 1247 · 1248 · 1249 1250 · 1251 · 1252 · 1253 · 1254 · 1255 · 1256 · 1257 · 1258 · 1259 1260 · 1261 · 1262 · 1263 · 1264 · 1265 · 1266 · 1267 · 1268 · 1269 1270 · 1271 · 1272 · 1273 · 1274 · 1275 · 1276 · 1277 · 1278 · 1279 1280 · 1281 · 1282 · 1283 · 1284 · 1285 · 1286 · 1287 · 1288 · 1289 1290 · 1291 · 1292 · 1293 · 1294 · 1295 · 1296 · 1297 · 1298 · 1299 1300 · 1301 · 1302 · 1303 · 1304 · 1305 · 1306 · 1307 · 1308 · 1309
Tapahtumia

Neljäs ristiretki valtasi Konstantinopolin
Filip II määräsi Louvren kehämuurit rakennettaviksi Pariisin suojaksi
Kuolleita

Arthur I, Ison-Britannian valtias
Samu Kyhyräinen

Samu Kyhyräinen (s. 1. heinäkuuta 2003) on suomalainen pesäpalloilija. Kyhyräinen edustaa Superpesiksessä pelaavaa Hyvinkään Tahkoa. Hän on edustanut Superpesiksessä myös Kankaanpään Mailaa. Kyhyräisen kasvattajaseura on Päiväkummun Pesis. Hän pelaa ulkokentällä kakkosvahtina. Kyhyräinen on pelannut 38 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt kolme kunnaria ja 12 tavallista juoksua, tuonut 16 juoksua ja kerännyt 96 kärkilyöntipistettä. Kyhyräinen on pelannut kaksi Superpesiksen ylempien pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt yhden tavallisen juoksun, tuonut yhden juoksun ja kerännyt yhdeksän kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty kauden 2023 jälkeen.
Shadi Abdel Salam

| Shadi Abdel Salam> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. maaliskuuta 1930 Aleksandria, Egypti
Kuollut: 8. lokakuuta 1986 (56 vuotta) Kairo, Egypti
Ammatti:  elokuvaohjaaja ja lavastaja
Ohjaaja
Tunnetuimmat ohjaukset:  Vuosituhansien yö (1959)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Shadi Abdel Salam (arab. شادي عبد السلام‎, myös muodossa Shadi Abdelsalam, Shadi Abdel-Salam, Shadi Abd al-Salam; 15. maaliskuuta 1930 Aleksandria – 8. lokakuuta 1986 Kairo) oli egyptiläinen elokuvaohjaaja ja lavastaja. Hänet tunnettiin erityisesti taitavana lavastajana ja klassisten arabiankielisten elokuvien parhaimmistoon luetun Vuosituhansien yö -elokuvan (1969) ohjaajana.
Käännös suomeksi
Zlatiborinvuoristokoira

| Zlatiborinvuoristokoira> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Serbia
Määrä:  Suomessa ei yhtään, Serbiassa harvinainen
Alkuperäinen käyttö:  laumanvartija, karjanajo
Nykyinen käyttö:  laumanvartija, karjakoira, vahtikoira
Elinikä:  16 vuotta
Muita nimityksiä:  Zlatiborski Ovčar, Zlatiborski Pastirski Pas, Zlatiborski Govedar, Zlatiborski Kozar, Zlatiborski Era, Zlatiborač, Srbijanski Zlatiborač, Srpski Era, Era, Zlatibor Cattle Dog, Zlatibor Era Dog, Serbian Era
FCI-luokitus:  ei
Ulkonäkö
Säkäkorkeus:  63,5 cm
Väritys:  useita vaihtoehtoja
Zlatiborinvuoristokoira (Zlatiborski ovčar) eli zlatiborač on serbialainen koirarotu. Se ei ole FCI:n eikä Serbian Kennelliiton Kinoloski Savez Republike Srbije (KSS) tunnustama.
Ulkomuoto

Zlatiborinvuoristokoira on leveäpäinen, vahvaluustoinen, leveärintainen, voimakasraajainen ja suoraselkäinen. Sen kuono ja leuat ovat voimakkaat, ja joiltain koirilta typistetään kotimaassaan toinen korva. Karvapeite on säänkestävä ja pohjavilla tiheä. Rodusta on kaksi karvamuunnosta: lyhyt- ja pitkäkarvainen. Väritys vaihtelee suuresti ja sekä yksi- että moniväriset sallitaan. Yleisimmät värit ovat harmaanruskea mustin merkein ja valkoinen tummin merkein, ja harvinaisimmat fawn ja keltainen. Kaksi viimeisimmäksi mainittua ovat kuitenkin harvinaisuudestaan huolimatta arvostetuimmat värit. Säkäkorkeus on noin 63,5 cm.
Luonne ja käyttäytyminen

Rotu on älykäs, itsenäinen ja pidättyväinen. Se on omistajaansa kiintynyt, mutta vieraita kohtaan epäluuloinen. Se on reviiritietoinen eikä yleensä tule toimeen muiden koirien kanssa. Sillä ei ole luontaista miellyttämishalua, joten vaikka se oppii nopeasti mitä siltä vaaditaan, sen kouluttaminen vaatii myös motivointia. Se ei ole kovin energinen eikä liikunnan suhteen erityisen vaativa. Sen puolustusvietti on kuitenkin voimakas, ja kun se kokee laumansa tai reviirinsä uhatuksi, se muuttuu hetkessä tyypillisen hidasliikkeisestä eläimestä täyteen nopeaan toimintavalmiuteen. Paikallisten mielestä se muistuttaa luonteeltaan huomattavasti enemmän kaukasiankoiraa kuin sarplaninacia ja muita balkanilaisia sukulaisrotujaan.
Alkuperä

Zlatiborinvuoristokoiran kantarotuna pidetään hertsegovinanvuoristokoiraa, jonka lisäksi sen jalostukseen ovat vaikuttaneet mm. saksanpaimenkoira, sarplaninac, sumadijanvuoristokoira ja tornjak. Sen alkuperäinen tehtävä oli vartioida ja ohjailla nautoja, lampaita ja vuohia, mutta sitä käytetään myös omaisuuden ja tiluksien vartiointiin. Sen jalostuksessa pääpaino on työkyvyllä ja luonteella ulkonäön jäädessä toissijaiseksi, mikä selittää populaation melko epäyhtenäisen ulkonäön.
Terveys

Rotu on verrattain terve ja molossikoiraksi poikkeuksellisen pitkäikäinen ja voi elää usein jopa 16-vuotiaaksi.
Samu Kuitunen

Mika Kohonen (vasen) ja Samu Kuitunen.
Samu Kuitunen on  suomalainen jääkiekon, salibandyn ja yksilöurheilijoiden ammattivalmentaja. Kuitunen oli salibandyn liigaseura Classicin valmentajana kolme vuotta ja neljä vuotta päävalmentajana. Kuitusen aikajaksolla Classic voitti kuusi Suomen Mestaruutta sekä Euroopan Mestaruuden (CC), CC-hopean ja kaksi CC-pronssia. Suomen Cupin Classic voitti neljä kertaa ja Super Cupin kerran.
Suomen miesten salibandyn maajoukkueen valmentajana Kuitunen toimi neljästi MM- ja kahdesti World Games-kisoissa. Tuloksena kaksi maailmanmestaruutta, MM-hopea ja MM-pronssi sekä WG-hopea ja -pronssi.
Kuitunen on toiminut myös Sveitsin ja Australian salibandyn maajoukkueiden valmentajana. Sveitsin joukkueessa hän voitti pronssia.
Kuitunen on urallaan toiminut jääkiekkossa Suomen kaikkien juniorimaajoukkueiden, alle 20-vuotiaiden maajoukkueen, Olympiajoukkueen, HPKn,Karhu-Kissojen, JoKP jaJärvenpään Haukkojen, HIFK U-20 sekä Kiekko-Vantaan päävalmentajana että HIFK valmentajana.
Jääkiekossa hän voitti kolme SM kultaa, hopean ja pronssin.
Kuitunen oli myös Suomen Jääkiekkoliiton, Huntersin, PiTan, HIFK:n, EHC:n ja Viikinkien valmennuspäällikkö sekä SJL:n virkaatekevä kehityspäällikkö ja sekä pääkaupunkiseudun että uudenmaan aluevalmentaja.
Sotungin urheilulukiossa Kuitunen oli kaksi vuosikymmentä jääkiekko- ja yleisryhmän valmentajana.
Kuitunen oli Suomen Inline-maajoukkueen ensimmäinen päävalmentaja. Kuitusen alaisuudessa Suomi voitti kaksi pronssia.
Hän on toiminut myös kolmen lajin miesten maajoukkuevalmentajana ja on valittu kaikissa kolmessa lajissa vuoden valmentajaksi.
Golfissa Kuitunen on vastannut usean vuoden ajan ammatilaispelaajien Noora Komulaisen, Ursula Wikströmin ja Kalle Samoojan fyysisestä valmennuksesta.
Samu Konttinen

Samu Petteri Konttinen (s. 1973) on suomalainen yritysjohtaja. Hän oli F-Securen toimitusjohtaja 2016–2020 ja työskenteli yrityksessä vuodesta 2005, johtoryhmässä vuodesta 2009. Vuodesta 2021 alkaen Konttinen on toiminut Loihde-konsernin toimitusjohtajana.
Samu Konttinen on kilpaillut squashissa kansainvälisesti ja saavuttanut urallaan nuorten Suomen mestaruuksia sekä  EM-joukkuehopeaa alle 19-vuotiaiden sarjassa. Hänet on valittu Mäkelänrinteen urheilulukion Hall of Fameen vuonna 1993.
Silvana Bucher

Bucher Oslon MM-kilpailuissa 2011
Silvana Bucher (s. 3. helmikuuta 1984 Malters, Luzernin kantoni) on entinen sveitsiläinen maastohiihtäjä.
Maastohiihdon maailmancupissa Bucher kilpaili ensimmäisen kerran Oslossa maaliskuussa 2006 sijoittuen 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 48:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Davosin 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa helmikuussa 2007 sijoituttuaan 30:nneksi. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupissa kuudenneksi Oslon vapaan hiihtotavan sprintissä maaliskuussa 2010.
Bucher on kilpaillut kaksissa MM-kilpailuissa. Sapporossa 2007 hän oli 10 kilometrin kilpailussa 25:s ja viestissä yhdeksäs. Oslossa 2011 Bucher oli sprintissä 22:s ja 30 kilometrillä 19:s. Hän päätti uransa vuonna 2011.
Sammionselkä

| Sammionselkä |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Keuruu
Koordinaatit:  62°20′58″N, 24°43′48″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tarhianjoen alue (35.63)
Laskujoki:  Horhanvirta 
Järvinumero:  35.631.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  113,4 m  
Rantaviiva:  2,804 km  
Pinta-ala:  13,543 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSammionselkä 
Sammionselkä  on Keski-Suomessa Keuruulla Lihjamon kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 13,5 hehtaaria ja se on 1,1 kilometriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,8 kilometriä..
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Tarhianjoen alueella (35.63), jonka Tarhianjoen alaosan alueeseen (35.631) se kuuluu.
Santa Cruz de Tenerifen luonnonkivimaalaukset

Sata kasvoa Auditorio de Tenerife oli aluksi luonnonkiviin ja betonikappaleisiin maalattavien artistikuuluisuuksien kasvokuvien lukumäärätavoite, mikä toteutettiin. Maalaukset sijaitsevat Kanariansaarilla Teneriffan pääkaupungissa Santa Cruz de Tenerifessa Auditorio de Tenerifen lähistöllä merenrantakivikolla.
Auditorio de Tenerifen luona olevat maalaukset

Luonnonkiviin ja betonikappaleisiin maalattuja kuuluisuuksia v. 2017 on n. 300.
Sibelius Teneriffalla!
Näin katsojalle näkyvät.
Pavarotti ja Calatrava ensimmäiset maalatut.
Celine Dion.
Auditorio de Tenerife -tontin kohdalla meren rannalla on sadoittain Stoyko Gagamovin maalauksia
Bulgarialainen taiteilija Stoyko Gagamov maalasi ensimmäiset sata kuvaa vuosina 2010-2011. Joitakin kuvia on maalattu betonikuutioihin, mutta suurin osa luonnonkiviin.
Gagamovin työ alkoi Auditorion suunnitelleen arkkitehti Santiago Calatravan ja laulaja Luciano Pavarottin kuvilla ja sitten maalattiin lisää 98 kasvokuvaa. Joukossa on laulajia, instrumentalisteja ja klassisen ja modernin musiikin säveltäjiä sekä muita persoonallisuuksia. Kuvia reunustaa muutaman senttimetrin levyinen valkoinen kehys.
Maalausprojekti ei ole pysähtynyt sataan maalaukseen, sillä Stoyko Gagamov on maalannut lisää kuuluisia henkilöitä Auditorio de Tenerifen rantakivikolle. Vuonna 2017 siellä on jo noin kolmesataa henkilöä kuvattuna.
Mm. näiden taiteilijoiden kuvat ovat joukossa: ABBA, Louis Armstrong, Aznavur, Beethoven, David Bisbal, Bono, Montserrat Caballe, Santiago Calatrava, Maria Callas, Mariah Carey, Caruso, Chopin, Nat King Cole, Johnny Cash, Phil Collins, Chick Corea, Claude Debussy, Gena Dimitrova, Céline Dion, Placido Domingo, Grieg, Duke, Elton, Aretha, Mirel Freni, Bee Gees, Dizzy, George Harrison, Jimi Hendrix, Haendel, Whitney Houston, Boris Hristov, Julio Iglesias, Michael Jackson, Mick Jagger, Herbert von Karajan, Alfredo Kraus, John Lennon, Ferenc Liszt, Paco de Lucia, Paul McCartney, Gustav Mahler, Adan Martin Menis, Freddie Mercury, Benny Moré, Wolfgang Amadeus Mozart, Musorgski, Riccardo Muti, Anne-Sophie Mutter, Paganini, Jaco, Luciano Pavarotti, Édith Piaf, Pink Floyd: David Gilmour, Richard Wright, Elvis Presley, Sergey Prokofief, Puchini, Nikolai Rimski-Korsakov, Diana Ross, Schubert, Schumann, Sibelius, Sinatra, Sting, Shostakovich, Johann Strauss, Tina Turner, P.I.Chaikovski, Wagner, Verdi, Vivaldi ja Stevie Wonder.
San Andrésissa olevat maalaukset

San Andrésissa Av. Marítima de San Andrés -kadun varrella on myös kiviin maalattuja kuvia.
Kadun leveän jalkakäytävän viereltä on helpompaa katsella maalauksia kuin Auditorion luona.
Korkeatasoisia maalauksia saa rosoisellekin pinnalle.
Noin yhdentoista kilometrin päässä Auditoriosta on San Andrés-niminen paikka. Siellä Av. Marítima de San Andrés-kadun kävelylevennyksen reunamuurin taakse Stoyko Gagamov on maalannut 53 kuvaa (vuoden 2017 tilanne).
José Aguiar, Miguel Angel, Francisco Bonin, Botticelli, Cervantes, Paul Cezanne, Charli Chaplin, Cristóbal Cólon, Pedro Conzalez, James Cook, Courbet, Dali, Degas, Bartolome Diaz, Vasco de Gama, Paul Gauguin, Van Gogh, Goya, el Greco, Armand Guillumin, Antonio de Gutiérrez Otero, Frida Kahlo, Gustav Klimt, Magallanes, Manet, Cesar Manrique, Claude Monet, Murillo, Horacio Nelson, Ramon Noda, Vasco Núñez de Balboa, Alonso de Ojeda, Amaro Pargo, Picasso, Maya Plisezkaya, Marco Polo, Rembrandt, Renoir, Rubens, Valentin Sanz Carta, Shakespeare, Socratis, Sorolla, Nestor de la Torre, Alejandro Tosco, Joseph Turner, Velázquez, Americo Vespucio ja Leonardo da Vinci, nämä on ikuistettu San Andrésiin.
Eniten on kuvataiteilijain, kirjailijain ja näyttelijäin kuvia. Onpa joukossa Jeesus (Jesus), Äiti Teresa (Teresa de Calcuta), Neitsyt Maria (Nuestra seńora del Carmen) ja Pyhä Andreas (San Andrés).
Maalari

Bulgariassa Plovdivin maakunnassa Asenovgradissa syntyi 26. elokuuta 1960 Stoyko Dimov Gagamov. Hänelle merkittävä sukulainen oli taiteilijaisoisänsä, jota kommunistinen hallinto sorti. Gagamov opiskeli konekirjoittajaksi, mutta hän kiinnostui maalaustaiteesta. Rautaesiripun kaaduttua hän etsi parempia elämänolosuhteita. Hän asui Berliinissä, Pariisissa ja Prahassa, kunnes asettui joulukuussa 2008 Espanjaan Teneriffalle.
Gagamov maalasi 2010-11 Teneriffan konserttisalin satamalaiturin kiviin ja betonikappaleisiin 100 henkilökuvaa ilman virallista päätöstä. Siksi hänelle ei maalauksista maksettu. Satamalaiturin pinta-ala on noin 2400 m². Gagamovin tavoitteena on täyttää maalauksillaan alue. Vuonna 2017 maalauksia oli jo noin 300.
Aiheesta muualla

Spotting the Stars in Santa Cruz - Turistiopastusta
El misterio de las cien caras - Artikkeli Stoyko Gagamovista
Cien caras del Auditorio de Tenerife - Sata kuvaa Auditorio de Tenerifen luona
1,4-butaanidioli

| 1,4-butaanidioli |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  110-63-4
PubChem CID:  8064
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C4H10O2
Moolimassa:  90,12 g/mol
Ulkomuoto:  kiinteää (< 20 °C)   nestettä (> 20 °C)
Sulamispiste:  20 °C (293 K)
Kiehumispiste:  228 °C (501 K)
Tiheys:  1,02 g/cm3
Liukoisuus veteen:  sekoittuu
  
1,4-butaanidioli (lyhennettynä BDO) on orgaaninen yhdiste (alkoholi, dioli). Se muodostuu butaanista, jonka molempiin päihin on liittynyt alkoholiryhmä (OH). 1,4-butaanidioli on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan kiinteää, mutta huoneenlämmössä (20 °C) se sulaa värittömäksi jähmeäksi nesteeksi. Sen kemiallinen kaava on C4H10O2 ja rakennekaava on HO(CH2)4OH. 1,4-butaanidiolista käytetään myös nimityksiä 1,4-butyleeniglykoli, 1,4-dihydroksibutaani, 1,4-tetrametyleeniglykoli ja tetrametyleeni-1,4-dioli. 1,4-butaanidioli on eräs butaanidiolien isomeerisistä muodoista, joita ovat muun muassa 1,2-butaanidioli, 1,3-butaanidioli ja 2,3-butaanidioli.
1,4-butaanidiolin leimahduspiste on 121 °C (o.c.) ja itsesyttymislämpötila on 350 °C.
1,4-butaanidiolia käytetään liuottimena ja siitä käytetään ainakin seuraavia kaupallisia nimiä: Dabco DBO, Diol 14B, Polycure D, Sucol B, Agrisynth B1D.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset

Lyhytaikainen altistus voi vaikuttaa keskushermostoon ja aiheuttaa narkoosin. Työministeriön päätöksen 1044/91 mukaan 1,4-butaanidiolista katsotaan olevan vaaraa perimälle, sikiölle ja lisääntymiselle. BDO:ta on käytetty lisäravinteena ja päihteenä, koska se muuttuu elimistössä gammahydroksivoihapoksi.
Valmistus ja käyttö

1,4-butaanidiolia valmistetaan pääasiassa 1,4-butyynidiolin katalyyttisellä vedytyksellä. Muita synteesivaihtoehtoja ovat allyylialkoholin hydroformylaatio ja etikkahapon ja butadieenin välisen reaktiotuotteen, 1,4-diasetoksibutaanin, pelkistäminen ja sitä seuraava hydrolyysi. Tärkeimpiä 1,4-butaanidiolin käyttökohteita ovat tetrahydrofuraanin ja butyrolaktonin sekä eräiden polyestereiden ja polyuretaanien valmistus. Sitä voidaan käyttää myös liuottimena ja tekstiiliteollisuudessa.
Aiheesta muualla

PubChem: 1,4-butanediol (englanniksi)
DrugBank: 1,4-Butanediol (englanniksi)
ChemBlink: 1,4-Butanediol (englanniksi)
Inchem: 1,4-Butanediol, CAS N°:110-63-4 (Arkistoitu – Internet Archive) pdf (englanniksi)
Silvana Lattmann

Silvana Lattmann
Silvana Abruzzese Lattmann (8. marraskuuta 1918 Napoli – 19. heinäkuuta 2023) oli italialais-sveitsiläinen kirjailija.
Lattmann opiskeli Roomassa ja Genovassa biologiaa, josta sai tohtorin arvon vuonna 1942. Toisen maailmansodan jälkeen hän työskenteli avustajana ja tutkijana Milanon yliopiston eläintieteellisessä instituutissa ja Napolin Meribiologisella asemalla. Vuonna 1954 Lattmann asettui Sankt Galleniin. Hän työskenteli 1970-luvulta lähtien kirjailijana. Hän käytti kirjallisuudessaan äidinkieltään italiaa. Vuonna 1993 Lattmann muutti Zürichiin. Hänelle myönnettiin Schiller-palkinto vuosina 1984 ja 1997.
Vuonna 2017 Edizioni Casagrande -kustantamo julkaisi Lattmannin lapsuuden- ja nuoruudenmuistelmateoksen Nata il 1918.