stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jerry Heller

Gerald Elliot "Jerry" Heller (6. lokakuuta 1940 – 2. syyskuuta 2016) oli yhdysvaltalainen musiikkimanageri ja liikemies. Hän oli West Coast rapin gangsta rap -pioneerien N.W.A:n ja Eazy-E:n manageri. Hän toi 1960- ja 1970-luvuilla Elton Johnin ja Pink Floydin näiden ensimmäisille kiertueille Pohjois-Amerikkaan. Hänen edustamiinsa artisteihin kuuluivat muiden muassa Journey, Marvin Gaye, Van Morrison, War, Eric Burdon, Crosby Stills ja Nash, Ike & Tina Turner, Creedence Clearwater Revival, Otis Redding, The Who, REO Speedwagon, Black Sabbath, Humble Pie, Styx, Grass Roots ja Standells.[lähde? ]
Heller työskenteli 1980-luvun puolivälissä R&B:n ja hip hopin parissa edustamalla artisteja, joita olivat esimerkiksi Michel'le, World Class Wreckin 'Cru, J.J. Fad, The D.O.C., Egyptian Lover ja L.A. Dream Team. Hellerilla oli osansa West Coast rap -musiikin syntymisessä, kun hän johti Ruthless Recordsia Eazy-E:n kanssa ja löysi, rekrytoi tai manageroi artisteja kuten N.W.A, ​​The Black Eyed Peas, Above the Law, The D.O.C ja Bone Thugs-N-Harmony. Dr. Dre toi The D.O.C.:n ja Above the Law'n Ruthless Recordsille aikoinaan, ja Eazy-E toi Bone Thugs-N-Harmonyn myöhempinä vuosina.[lähde? ]
Heller julkaisi 2006 omaelämäkerran Ruthless: A Memoir.
N.W.A:n tarinan kertovassa elokuvassa Straight Outta Compton (2015) Paul Giamatti esittää Helleriä. Heller syytti elokuvaa hänen mainettaan vahingoittavan virheellisen tiedon levittämisestä ja haastoi sen tuottajat oikeuteen kunnianloukkauksesta.
Vuonna 2016 Heller sai autoa ajaessaan sydänkohtauksen ja ajoi kolarin. Hän kuoli 75-vuotiaana 2. syyskuuta 2016 Thousand Oaksissa Kaliforniassa.
Käännös suomeksi
Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 1990

| Naisten SM-sarjan kausi 1990 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  10
Mestari:  Helsinki United
Alempi sarjataso:  I divisioona
  ← 1989 :  1991 → 
Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 1990 oli Suomen naisten jalkapallon korkeimman sarjatason kausi. Mestaruuden voitti Helsinkiin perustettu uusi seura Helsinki United, johon edelliskaudella SM-sarjassa pelannut PP-Futis sulautui. Hopeaa voitti Helsingin Jalkapalloklubi ja pronssia Herttoniemen Toverit.
Kausi pelattiin 10 joukkueen kaksinkertaisena runkosarjana, minkä jälkeen neljä parasta joukkuetta pelasivat yksinkertaisen loppusarjan. Runkosarjan toiseksi viimeinen pelasi yksinkertaisen karsintasarjan I divisioonan kolmen lohkovoittajan kanssa, mistä selvisi kaksi parasta joukkuetta SM-sarjaan. Runkosarjan viimeinen joukkue putosi suoraan I divisioonaan.
Edelliskaudella SM-sarjassa pelannut Kiffen luopui sarjapaikasta ja tilalle nostettiin Mikkelin Palloilijat.
Runkosarja

| S | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | Pist  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Helsinki United | 18 | 15 | 2 | 1 | 57 | 7 | +50 | 32  |
| 2 | HJK | 18 | 14 | 2 | 2 | 55 | 15 | +40 | 30  |
| 3 | HerTo | 18 | 12 | 3 | 3 | 43 | 13 | +30 | 27  |
| 4 | KontU | 18 | 9 | 2 | 7 | 29 | 24 | +5 | 20  |
| 5 | HyPS | 18 | 6 | 4 | 8 | 18 | 22 | −4 | 16  |
| 6 | Pyrkivä | 18 | 5 | 5 | 8 | 25 | 41 | −16 | 15  |
| 7 | Ilves | 18 | 6 | 2 | 10 | 21 | 28 | −7 | 14  |
| 8 | KyIF | 18 | 4 | 5 | 9 | 19 | 28 | −9 | 13  |
| 9 | MP | 18 | 3 | 5 | 10 | 11 | 35 | −24 | 11  |
| 10 | NS Kortesjärvi | 18 | 1 | 0 | 17 | 16 | 81 | −65 | 2  |
Loppusarja

| S | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | Pist |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Helsinki United | 3 | 2 | 1 | 0 | 5 | 2 | +3 | 9 (4) |
| 2. | HJK | 3 | 1 | 2 | 0 | 6 | 2 | +4 | 7 (3) |
| 3. | HerTo | 3 | 1 | 1 | 1 | 7 | 4 | +3 | 5 (2) |
| 4. | KontU | 3 | 0 | 0 | 3 | 1 | 11 | −10 | 1 (1) |
Joukkueet saivat bonuspisteitä seuraavasti: Runkosarjan voittaja 4, toinen 3, kolmas 2 ja neljäs 1 pisteen.
Karsintasarja

| S | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | Pist  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | TPS | 3 | 2 | 1 | 0 | 8 | 2 | +6 | 5  |
| 2 | MP | 3 | 1 | 1 | 1 | 4 | 2 | +2 | 3  |
| 3 | FC Kuusysi | 3 | 1 | 1 | 1 | 3 | 4 | −1 | 3  |
| 4 | Into | 3 | 0 | 1 | 2 | 2 | 9 | −7 | 1  |
Runkosarjan parhaat maalintekijät

17 maalia
Anne Averio, HJK
13 maalia
Susanna Kuosmanen, HerTo
Tuija Tervo, Helsinki United
10 maalia
Marjo Niemi, HerTo
Jutta Rautiainen, Helsinki United
Anne Virokannas, Helsinki United
9 maalia
Kirsi Hiltunen, KontU
Soile Ojala, Helsinki United
7 maalia
Marjo Ikola, Kortesjärvi
Anne Parnila, HJK
Arita Rantanen, Pyrkivä
Anu Toikka, HJK
Jeremy Bulloch

| Jeremy Bulloch |
| --- | --- |
 Jeremy Bulloch Helsingissä Kulttuuriareena Gloriassa Hoth Con Star Wars-fanitapahtumassa vuonna 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. helmikuuta 1945 Market Harborough, Englanti
Kuollut: 17. joulukuuta 2020 (75 vuotta) Lontoo, Englanti
Kansalaisuus:  Englanti
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Boba Fett Star Wars -elokuvissa
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Jeremy Bulloch (16. helmikuuta 1945 Market Harborough, Englanti – 17. joulukuuta 2020 Lontoo, Englanti) oli englantilainen näyttelijä. Bulloch esiintyi monissa brittiläisissä televisio-ohjelmissa, kuten Doctor Whossa. Hänen tunnetuin roolihahmonsa on Star Wars -elokuvien Boba Fett.
Bulloch asui Lontoossa ja oli naimisissa Maureen Bullochin kanssa. Heillä oli kolme lasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jeremy Bulloch Wikimedia Commonsissa
Jeremy Bulloch Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jesse Joronen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Jesse Pekka Joronen
Syntymäaika: 21. maaliskuuta 1993 (ikä 31)
Syntymäpaikka:  Rautjärvi, Suomi
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 197 cm
Paino: 88 kg
Seura
Seura: Venezia FC
Pelinumero: 1
Junioriseurat
2005–2009: SiU
2009–2014: Fulham
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2006–2009 | SiU | 14 | (0) |
| 2011–2014 | Fulham U21 | 25 | (0) |
| 2012 | → Maidenhead United | 8 | (0) |
| 2013 | → Cambridge United | 0 | (0) |
| 2013 | → FC Lahti | 18 | (0) |
| 2014–2017 | Fulham | 4 | (0) |
| 2014 | → Accrington Stanley | 4 | (0) |
| 2015–2016 | → Stevenage | 10 | (1) |
| 2017–2018 | AC Horsens | 28 | (0) |
| 2018–2019 | FC Kööpenhamina | 31 | (0) |
| 2019–2022 | Brescia Calcio | 107 | (0) |
| 2022– | Venezia | 52 | (0) |
Maajoukkue
| 2008 | Suomi U15 | 2 | (0) |
| 2009 | Suomi U16 | 7 | (0) |
| 2010 | Suomi U17 | 3 | (0) |
| 2010 | Suomi U18 | 7 | (0) |
| 2011–2014 | Suomi U21 | 13 | (0) |
| 2013– | Suomi | 17 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 27. helmikuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 24. helmikuuta 2023.
Jesse Joronen (s. 21. maaliskuuta 1993 Rautjärvi) on suomalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Italian Serie A:ssä pelaavaa Veneziaa.
Jorosen kasvattajaseura on Simpeleen Urheilijat, jonka edustusjoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran jo 13-vuotiaana Inkeroisten Purhaa vastaan. Simpeleläisten lisäksi Joronen oli juniorivuosinaan lainassa Rakuunat Junioreissa 2007 ja Lappee JK:ssa 2008. Vuonna 2009 Joronen siirtyi Englannin Valioliigan Fulhamin organisaatioon. Fulham ei ollut ainoa Jorosesta kiinnostunut Valioliigaseura, sillä myös Liverpool teki hänelle tarjouksen.
Joronen teki alun perin kolmivuotisen sopimuksen Fulhamin kanssa, jota jatkettiin kahdella vuodella vuonna 2012. Saman vuoden lokakuussa hänet lainattiin Englannin konferenssin eteläisen aluesarjan Maidenhead Unitediin. Helmikuussa 2013 Joronen lainattiin puolestaan konferenssin pääsarjan Cambridge Unitediin, mutta hän palasi ainoastaan päivän lainasopimuksen julkistamisen jälkeen takaisin Fulhamiin, sillä hän ei halunnut olla seurassa vaihtopelaajana.
Toukokuussa 2013 Joronen siirtyi lainasopimuksella Suomeen, Veikkausliigan FC Lahteen. Hän ehti pelata Lahdessa 18 liigaottelussa ennen paluutaan elokuussa Fulhamiin.
Maajoukkuetasolla Joronen debytoi alle 15-vuotiaiden maajoukkueessa vuonna 2008 Ruotsia vastaan. Hänellä on kokemusta myös muiden eri ikäluokkien poikamaajoukkueista sekä Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueesta. Ensimmäisen A-maaottelunsa Joronen pelasi King's Cupissa tammikuussa 2013 Thaimaata vastaan. A-maajoukkueessa Joronen on jäänyt varsin vähälle vastuulle Lukas Hradeckýn vallattua ykkösmaalivahdin tontin.
Aiheesta muualla

Jesse Joronen Transfermarkt-sivustolla
Juha Alanen

Juha Ilpo Alanen (19. marraskuuta 1938 Helsinki – 29. syyskuuta 2019 Rääkkylä) oli Ylen Teksti-TV:n urheilupäällikkö. Alanen työskenteli Teksti-TV:ssä sen perustamisesta lähtien. Hän kehitti Teksti-TV:n urheilusivut. Alanen kuoli pitkäaikaiseen sairauteen 80-vuotiaana Rääkkylässä. Alanen palkittiin vuonna 2001 Martti Jukola -mitalilla ansioistaan urheilujournalismin kehittäjänä.. Näyttelijä Outi Alanen on hänen tyttärensä.
Jedediah Strutt

| Jedediah Strutt |
| --- | --- |
 Joseph Wright, Jedediah Strutt, 1787
Henkilötiedot
Syntynyt: 1726
Kuollut: 1797
Kansalaisuus:  Britannia
Ammatti:  tekstiilitehtailija
Siviilisääty:  naimisissa
Puoliso:  Elizabeth (o.s. Woollatt)   Anne (o.s. Daniels)
Lapset:  William, George, Joseph, Elizabeth ja Martha
Jedediah Strutt (1726–1797) oli englantilainen tekstiilitehtailija, oman alansa uranuurtajia, joka kehitti alan tekniikkaa ja perusti useita tehtaita Belperiin, Derbyn kaupungin pohjoispuolelle, Derwentjoen varrelle.
Lapsuus ja nuoruus

Strutt syntyi vuonna 1726 South Normantonissa pienessä presbyteeriyhteisössä. Hänen vanhempansa olivat pienviljelijöitä. 14-vuotiaana Jedediah lähetettiin Finderniin vaunusepän oppipojaksi. Findernissä toimi myös presbyteerien oppilaitos, ja Strutt tutustui sen rehtoriin Ebenezer Lathamiin, jonka palvelijan Elizabeth Woollattin kanssa meni myöhemmin naimisiin. Tuohon aikaan presbyteerit eivät vielä päässeet yliopistoihin opiskelemaan.
Oppipoika-aikansa päätyttyä Strutt ryhtyi maanviljelijäksi, mutta hänen finderniläinen lankonsa William Woollat, joka valmisti sukkia, kiinnitti Struttin huomion siihen, ettei sen aikaisilla kutomakoneilla voinut tehdä joustinneuletta. Strutt alkoi kehittää tähän ratkaisua ja sai vuosina 1758 ja 1759 kaksi patenttia sukkiin tarvittavan joustinneuletta kutovien neulekoneiden kehitystä. Sukankutomakone oli keksitty Nottinghamshiressä jo 1500-luvulla. Woollat ja Strutt kehittivät siihen lisäosan, joka sijoitettiin pystyasentoon vaakasuoralla liikkuvien puikkojen muodostaman silmukkakehän eteen. Lisäosan koukut nappasivat tasavälein silmukoita puikoilta, käänsivät oikeat silmukat nurjiksi ja palauttivat ne puikoille. Näin syntyi perinteistä oikein-nurin joustinneuletta.
Yritykset

Sturtt ja Woollat perustivat ensin yhteisyrityksen kuuluisien derbyläisten sukankutojien John Bloodworthin ja Thomas Stamfordin kanssa ja alkoivat valmistaa joustinneulekoneita. Ne menivät huonosti kaupaksi, ja Bloodworth ja Stamford lähtivät yrityksestä. Uuden partnerin Samuel Needin kanssa liiketoiminta sujui paremmin. Yritys osti raakasilkkiä Lontoosta, kehräsi sen silkkilangaksi, käytti osan itse ja myi valtaosan muille kutomoille.
Samaan aikaan Richard Arkwright oli kehittänyt koneita puuvillan kehräämiseen, mutta ajautunut talousongelmiin. Miehet aloittivat yhteisyrityksiä Derwentjoen varrella ensin Cromfordissa ja myöhemmin Belperissä. Yhteisyrityksen kariuduttua Strutt jatkoi Belperin tehtaan toimintaa yksin. Needsin kuoltua 1781 Strutt pelkäsi Arkwrightin intoa laajentaa Manchesteriin, Winkworthiin, Matlock Bathiin ja Bakewelliin eikä halunnut osallistua näin laajamittaisiin investointeihin niin nopeasti. Sen sijaan Strutt laajensi Belperin tekstiilitehtaita, ja hänen poikansa William Strutt jatkoi paikan kehittämistä edelleen. Struttin tehdas on historiallisesti arvokas ja nykyisin osa Unescon maailmanperintökohdetta Derwentin laakson tehtaat. Maailmanperintökohteen opastuskeskus toimii Struttin tehtaalla.
Perhe

Strutt oli naimisissa kaksi kertaa. Ensimmäisen vaimonsa Elizabethin kanssa hän sai kolme poikaa, William, George ja Joseph, ja kaksi tytärtä, Elizabeth ja Martha. Elizabeth-vaimon kuoltua Jedediah rakennutti itselleen talon tehtaan lähelle Milfordiin, ja lankomies William Woollat jäi johtamaan liiketoimintaa Derbyssä. Myös pojat olivat mukana yrityksessä. Poikien työnjako muovautui sellaiseksi, että William hoiti tekniikan, Joseph markkinoinnin ja George johtamisen. Pojat tunnettiin liberaaleista näkemyksistään, hyväntekeväisyydestä ja suvaitsevaisuuden edistämisestä. William peri isänsä teknistä lahjakkuutta ja keksi monia laitteita ja järjestelmiä tehtaiden tuotantojärjestelmiin. Hän seurusteli tutkijoiden ja filosofien kanssa ja pääsi Royal Societyn jäseneksi. Nuorimmasta pojasta Josephista tuli tunnettu kulttuurihenkilö, taiteenkerääjä ja kotikaupunkinsa hyväntekijä. Vuonna 1781 Jedediah Strutt meni naimisiin Anne Danielsin kanssa. He asuivat Milfordissa, kunnes Strutt osti Exeter Housen Derbystä vuonna 1795.
Yhteiskunnallinen asema

Strutt, Arkwright ja taiteilija Joseph Wright olivat Derbyn seudun merkkihenkilöitä. Wright maalasi kahdesta muusta muotokuvat, jotka ovat esillä Derbyn kaupunginmuseossa. Niistä näkee, että Wright piti Struttista, mutta esitti Arkwrightin omahyväisenä pömppävatsaisena miehenä.
Struttia pidettiin hyvänä työnantajana, sillä hän rakennutti työläisilleen kunnon asuintaloja Belperiin ja Milfordiin. Hänenkin tehtaillaan käytettiin lapsityövoimaa, kuten oli siihen aikaan tapana. Strutt oli myöhemmällä iällään liittynyt unitaareihin ja kantoi vahvaa sosiaalista vastuuta. Hän kertoi parlamentin alahuoneen komitealle, että palkkasi vain yli seitsemänvuotiaita, mielellään ei alle kymmenvuotiaita, ja paheksui sellaisia kilpailijoita, jotka ”ottivat töihin lapsia heti kun nämä oppivat ryömimään”.
Struttin tehtaita Belperissä: edessä North Mill, takana East Mill.
Juha Aho

| Juha Aho> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. helmikuuta 1981
Ammatti:  lentopalloilija, poliisi
Juha Aho (s. 14. helmikuuta 1981) on suomalainen, keskitorjujana pelaava lentopalloilija, joka on saavuttanut peliuransa aikana kerran lentopallon Suomen mestaruushopean (2002), kahdesti kultaa (2006 ja 2010) sekä Suomen cupin voiton (2009). Aho pelaa kaudella 2013–14 Vammalan Lentopallon riveissä 1+1 -vuotisella sopimuksella. Aiemmin urallaan hän on pelannut Kempeleen Pyrinnön (KemPy), Napapiirin Pallokettujen (NaPa), Perungan Poikien (PerPo), Ylöjärven Pallon (YPa), Tampereen Isku-Volleyn, Kempeleen Lentopallon (KempeLe), Oulun Ettan ja Oulun Sun Volleyn riveissä. Ahon kasvattajaseura on Muhos Volley -96. SM-liigassa hän debytoi Perungan Pojissa kaudella 2001–2002.
Aho voitti Isku-Volleyssa pelatessaan uransa ensimmäisen Suomen mestaruuden vuonna 2006. Toisen mestaruutensa hän saavutti Sun Volleyn riveissä vuonna 2010. Aho valittiin ensimmäisen kerran miesten maajoukkueryhmään keväällä 2013 32-vuotiaana. Siviiliammatiltaan poliisina toimiva Aho on voittanut myös 1-sarjan mestaruuden.
Kaudella 2011-12 191-senttinen Aho ylsi Ettan tehokkaimpana pelaajana Mestaruusliigan runkosarjan pistepörssissä sijalle 16 (362 pistettä) ja samalla parhaaksi keskitorjujaksi.
Juha Ahon veli, Marko Aho, on entinen huippulentopalloilija.
John Ross

John Ross (1777-1856).
John Ross (1777–1856) oli brittiläinen napaseuduntutkija ja kontra-amiraali. Rossin vuonna 1818 johtama Luoteisväylän etsintäretki oli epäonnistumisestaan huolimatta merkityksellinen. Hänen vuosina 1829–1833 johtamallaan Boothian niemimaalle ja Kuningas Williamin saarelle suuntautuneella retkellä löydettiin magneettinen pohjoisnapa. Vuosina 1850–1851 hän johti kolmatta arktista tutkimusmatkaa.
John B. Weller

John B. Weller.
John B. Weller (22. helmikuuta 1812 – 17. elokuuta 1875) oli Kalifornian viides kuvernööri vuosina 1858–1860. Hän kuului Yhdysvaltain demokraattiseen puolueeseen.
Weller syntyi Ohiossa ja palveli 1840-luvulla Meksikon–Yhdysvaltain sodassa. Hän oli vuonna 1848 epäonnistuneesti ehdolla Ohion kuvernööriksi. Hän istui Yhdysvaltain senaatin jäsenenä vuosina 1852–1857.
Weller kuoli New Orleansissa, Louisianassa.
John Babcock

John Babcock (1920)
John Henry Foster ”Jack” Babcock (23. heinäkuuta 1900 Ontario, Kanada – 18. helmikuuta 2010 Spokane, Washington, Yhdysvallat) oli viimeinen elossa ollut kanadalainen ensimmäisen maailmansodan veteraani Dwight Wilsonin kuoltua 9. toukokuuta 2007.
Babcock muutti Yhdysvaltoihin 1920-luvulla ja asui vaimonsa Dorothyn kanssa Spokanessa. Hän kuoli 109-vuotiaana helmikuussa 2010.
Jerry Hoyt

| Jerry Hoyt> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 29. tammikuuta 1929 
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1950, 1953–1955
Talli(t):  Kurtis Kraft,  Stevens
Kilpailuja:  4
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  1
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Indianapolis 500 1950
Viimeinen kilpailu:  Indianapolis 500 1955
Gerald "Jerry" Hoyt (29. tammikuuta 1929 Chicago – 10. heinäkuuta 1955 Oklahoma City) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui Indianapolis 500 -kilpailuun neljästi kausilla 1950 ja 1953–1955. Hän saavutti paalupaikan vuoden 1955 kilpailussa. Kilpailussa hän keskeytti kierroksella 40 öljyvuotoon. Hänet luokitellaan F1-kuljettajaksi, koska Indianapolis 500 -sarja oli osana Formula 1 -sarjaa vuosina 1950–1960. Hän menehtyi kolarissa Sprint car -kilpailussa Oklahomassa vuonna 1955. Hoyt oli aikansa nuorin paalulle ajanut kuljettaja ennen Eugenio Castellottia.
John B. Kelly (vanhempi)

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  John B. Kelly |  John B. Kelly |  John B. Kelly |  |
Miesten soutu
Maa:   Yhdysvallat
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Antwerpen 1920 | yksikkö |  |
|  Kultaa | Antwerpen 1920 | kaksikko |  |
|  Kultaa | Pariisi 1924 | kaksikko |  |
John Brenden "Jack" Kelly Sr. (4. lokakuuta 1889 Philadelphia, Yhdysvallat – 20. kesäkuuta 1960 Philadelphia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen soudun kolminkertainen olympiavoittaja.
Kelly voitti kultaa Antwerpenin olympialaisissa 1920 yksikössä ja serkkunsa Paul Costellon kanssa kaksikossa. Pariisin olympialaisissa 1924 Kelly ja Costello voittivat toisen kerran kaksikossa kultaa.
John B. Kellyn lapsista John B. Kelly Jr. oli soudun olympiamitalisti sekä Yhdysvaltain olympiakomitean puheenjohtaja ja Grace Kelly oli maailmankuulu näyttelijä sekä Monacon ruhtinatar.
John Joubert

John Joubert voi olla:
John Joubert (1927–2019), eteläafrikkalaissyntyinen brittisäveltäjä
John Joubert (1963–1996), yhdysvaltalainen sarjamurhaaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”John Joubert”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
John Joyce Russell

John Joyce Russell (1. joulukuuta 1897 Baltimore, Maryland – 17. maaliskuuta 1993) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Baltimoren arkkihiippakuntaan 8. heinäkuuta 1923 ja nimitettiin Charlestonin hiippakunnan johtoon 28. tammikuuta 1950. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Amleto Giovanni Cicognani, jota avustivat Patrick Aloysius O'Boyle ja John Michael McNamara.
Russell sai 3. heinäkuuta 1958 nimityksen Richmondin hiippakunnan piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 30. syyskuuta. Hän jäi eläkkeelle 28. huhtikuuta 1973.
Russell osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Jenni Räinä

| Jenni Räinä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1980 (ikä 43–44) Kuivaniemi
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  toimittaja ja kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: suomi
Tuotannon kieli: suomi
Kirjallinen suuntaus: tietokirjallisuus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jenni Räinä (s. 1980 Kuivaniemi) on suomalainen kirjailija ja toimittaja. Hän työskentelee vapaana toimittajana ja kirjoittaa useisiin suomalaisiin aikakauslehtiin.
Vuonna 2017 ilmestyi Räinän ja valokuvaaja Vesa Rannan dokumentaarinen tietokirja Reunalla – Tarinoita Suomen tyhjeneviltä sivukyliltä. Teos sai Botnia-kirjallisuuspalkinnon vuonna 2018. Se oli ehdolla myös tietokirjallisuuden Finlandia-palkinnon saajaksi vuonna 2017 sekä Suuren Journalistipalkinnon Vuoden kirja 2017 -kategoriassa.
Vuonna 2019 Räinän, Pekka Juntin ja Anna Ruohosen teos Metsä meidän jälkeemme voitti tietokirjallisuuden Finlandia -palkinnon. Kirjan kuvat otti valokuvaaja Anssi Jokiranta. Vuonna 2021 ilmestyi Räinän tietokirja Kulkijat – Naisia metsissä, soilla ja tuntureilla, joka oli Botnia-kirjallisuuspalkintoehdokas.
Räinän esikoisromaani Suo muistaa ilmestyi vuonna 2022.
Teokset

Räinä, Jenni & Ranta, Vesa (valokuvat): Reunalla: Tarinoita Suomen tyhjeneviltä sivukyliltä.  Helsinki:  Like, 2017.  ISBN 978-952-01-1648-4.
Pekka Juntti, Anna Ruohonen, Jenni Räinä & Anssi Jokiranta (valokuvat): Metsä meidän jälkeemme.  Helsinki:  Like, 2019.  ISBN 978-952-01-1908-9.
Räinä, Jenni &  Soini, Teija (valokuvat): Kulkijat: Naisia metsissä, soilla ja tuntureilla.  Helsinki:  Like, 2021.  ISBN 978-951-1-39423-5.
Suo muistaa.  Helsinki:  Gummerus, 2022.  ISBN 978-951-24-2453-5.
Aiheesta muualla

Kuusi kuvaa kirjailija Jenni Räinän elämästä, Yle Radio 1, 18.2.2023
Jane Austenin jalanjäljillä

| Jane Austenin jalanjäljillä> Becoming Jane |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Julian Jarrold
Käsikirjoittaja:   Kevin Hood  Sarah Williams 
Tuottaja:   Graham Broadbent  Robert Bernstein  Douglas Rae 
Säveltäjä:  Adrian Johnston
Kuvaaja:  Eigil Bryld
Leikkaaja:  Emma E. Hickox
Tuotantosuunnittelija:  Eve Stewart
Pääosat:   Anne Hathaway  James McAvoy 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdistynyt kuningaskunta  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Miramax Films
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures Netflix
Ensi-ilta:   2007-03-099. maaliskuuta 2007 (Yhdistynyt kuningaskunta)    2007-11-1616. marraskuuta 2007 (Suomi)  
Kesto:  112 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  16 500 000 dollaria
Tuotto:  39 380 876 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jane Austenin jalanjäljillä (engl. Becoming Jane) on brittiläis-amerikkalainen draamaelokuva vuodelta 2007. Se kertoo osittain tosielämään perustuen kirjailija Jane Austenin nuoruudenromanssista irlantilaisen Thomas Lefroyn kanssa. Elokuvan on ohjannut Julian Jarrold, ja sen ensi-ilta Suomessa oli 16. marraskuuta 2007. Pääosissa näyttelevät Anne Hathaway ja James McAvoy.
Juoni

1700- ja 1800-lukujen vaihteessa elävä Jane (Hathaway) ei mukaudu aikansa naismuottiin, vaan uppoutuu naisille suhteellisen sopimattomaksi katsottuun kirjoittamiseen. Hän välttelee parhaansa mukaan epäsopivia aviomiesehdokkaita, vaikka perheen taloudellista tilannetta auttaisi, jos tytär menisi naimisiin. Vasta kun kujeileva ja Janen älyllisesti haastava Tom Lefroy (McAvoy) saapuu kirjailijan elämään, Jane kokee rakkauden, joka antaa hänelle inspiraation hänen kuuluisimpiin romaaneihinsa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Anne Hathaway   | … |   Jane Austen   |
|  James McAvoy   | … |   Thomas Lefroy    |
|  Julie Walters   | … |   Rouva Austen    |
|  James Cromwell   | … |   Herra Austen    |
|  Maggie Smith   | … |   Lady Gresham    |
|  Joe Anderson   | … |   Henry Austen    |
|  Lucy Cohu   | … |   Eliza de Feuillide    |
|  Laurence Fox   | … |   Herra Wisley    |
|  Anna Maxwell Martin   | … |   Cassandra Austen    |
|  Leo Bill   | … |   John Warren    |
|  Jessica Ashworth   | … |   Lucy Lefroy    |
|  Christopher McHallem   | … |   Herra Curtis    |
|  Ian Richardson   | … |   Tuomari Langlois   |
|  Alan Smyth   | … |   Esiintyjä    |
|  Sophie Vavasseur   | … |   Jane Lefroy   |
Aiheesta muualla

Jane Austenin jalanjäljillä Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Jane Austenin jalanjäljillä Elonet.