stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
1100-luvun renessanssi
1100-luvun renessanssin piirteitä > Kaupankäynti ja liike-elämä

Pohjois-Euroopassa perustettiin Hansaliitto 1110-luvulla, kun Lyypekin kaupunki perustettiin vuonna 1158 tai 1159. Monista Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan kaupungeista tuli hansakaupunkeja, mukaan lukien Berliini, Bremen, Hampuri, Hannover ja Köln. Hansa toimi myös Suomen Turussa.
1200-luvun loppupuolella venetsialainen kauppias ja tutkimusmatkailija Marco Polo oli ensimmäisiä eurooppalaisia, joka matkusti Silkkitietä Kiinaan. Samoihin aikoihin itään, kuten Mongolivaltakunnan hoviin, matkusti muitakin matkailijoita ja lähetyssaarnaajia, kuten Vilhelm Rubruck, Johannes de Plano Carpini, Andre de Longjumenau, Odoricus Pordenonelainen, Giovanni de Marignolli, Giovanni di Monte Corvino ja Niccolo Da Conti.
1100-luvun renessanssin piirteitä > Tieteet

Varhaiskeskiajan filosofiset ja tieteelliset opetukset perustuivat muutamiin kreikkalaisiin teksteihin ja niiden selitysteoksiin, jotka olivat säilyneet Länsi-Euroopassa Rooman valtakunnan romahtamisen jälkeen. Suurin osa Euroopasta oli menettänyt yhteyden muinaiseen tietoon.
Tämä tilanne muuttui 1100-luvun renessanssin aikana. Yhteydet islamilaiseen maailmaan Espanjassa ja Sisiliassa ristiretkien aikana mahdollistivat pääsyn islamilaisten filosofien säilyttämiin kopioihin antiikin Kreikan ja Rooman aikaisista teoksista, sekä islamilaisten filosofien niistä tekemiin laajoihin kommentaarioihin ja laajennoksiin. Keskiaikaisten yliopistojen synty sai aikaan uuden infrastruktuurin, joka oli tarpeen tiedeyhteisöjen muodostamiseksi ja auttoi teosten käännöstyössä ja levittämisessä.
1200-luvun alussa oli olemassa tarpeeksi tarkat latinankieliset käännökset lähes kaikista merkittävimmistä antiikin ajan teoksista. Tällöin merkittävät skolastikot, kuten Robert Grosseteste, Roger Bacon, Albert Suuri ja Duns Scotus, alkoivat laajentaa näitä töitä. Monien skolastikkojen töissä voidaan jo nähdä nykyaikaisen tieteellisen metodin ennakointia — muun muassa Grosseteste painotti matematiikan merkitystä luonnon ymmärtämisessä, ja Bacon korosti empirismin merkitystä. Pierre Duhemin mukaan vuoden 1277 oppituomiot Pariisin yliopistossa saivat aikaan nykyaikaisen tieteen synnyn, sillä ne pakottivat ajattelijat luopumaan pelkästä Aristoteles-uskosta ja ajattelemaan maailmaa uusilla tavoilla.
1300-luvun ensimmäinen puolisko näki monia suuria ajattelijoita. Vilhelm Occamilainen esitteli parsimonian periaatteen, jonka mukaan moninaisuutta ei pidä olettaa enempää kuin on välttämätöntä. Hänen mukaansa filosofian tuli keskittyä asioihin joista se voi saada todellista tietoa. Tämä tarkoitti loppua hedelmättömille väittelyille ja siirtymistä luonnonfilosofiassa tieteen suuntaan. Sellaiset oppineet kuin Jean Buridan ja Nicole Oresme alkoivat kyseenalaistaa Aristoteleen oppeja muun muassa mekaniikassa. Buridan kehitti esimerkiksi teorian liikevoimasta, joka oli ensimmäinen askel nykyaikaista inertian periaatetta kohti.
Vuonna 1348 musta surma ja muut onnettomuudet saivat aikaan yhtäkkisen lopun filosofiselle ja tieteelliselle kehitykselle. Myöhemmin uudet kehitysaskeleet johtivat tieteelliseen vallankumoukseen, joka voidaan nähdä myös mustan surman keskeyttämän prosessin jatkona.
1100-luvun renessanssin piirteitä > Tekniikka

1100- ja 1200-luvun aikana Euroopassa nähtiin suuri nousu uusien keksintöjen määrässä. Nämä keksinnöt vaikuttivat muun muassa tuotantoon ja sitä kautta talouskasvuun. Alle sadassa vuodessa keksittiin ja sovellettiin enemmän uusia asioita kun edeltävän tuhannen vuoden aikana. Näihin kuuluivat muun muassa painaminen, ruuti, astrolabi, silmälasit, parempi kello ja paremmat laivat. Kyseiset keksinnöt mahdollistivat osaltaan löytöretket.
Joitakin keksintöjä:
Ensimmäiset kuvaukset laivan perään kiinnitetystä peräsimestä löytyvät noin vuodelta 1180.
Varhaisin merkintä tuulimyllystä on Yorkshiresta, Englannista vuodelta 1185.
Magneettinen kompassi keksittiin Länsi-Euroopassa joskus 1100-luvun loppupuolella.
Fibonacci esitteli arabialaiset numerot Euroopalle teoksessaan Liber Abaci vuonna 1202.
Paperinvalmistus lumpuista alkoi Italiassa noin vuonna 1270.
Silmälasit keksittiin Italiassa 1280-luvun lopulla.
Rukki tuotiin Eurooppaan (todennäköisesti Intiasta) joskus 1200-luvun loppupuolella.
Astrolabi palasi Eurooppaan islamilaisen Espanjan kautta.
1100-luvun renessanssin piirteitä > Skolastiikka

1100-luvulla alettiin suosia Aristoteleen teoksista opittua päätelyä, jota kutsuttiin skolastiikaksi. Se syntyi, kun Aristoteleen loogista päättelyä koskevat teokset saatiin käännettyä kreikasta latinan kielelle, mikä tapahtui ensimmäiseksi Mont Saint-Michelin luostarissa Ranskassa Jakob Venetsialaisen toimesta ennen 1100-luvun puoliväliä. Aristoteleen ohella käännettiin ja pohdittiin hänen teostensa kommentaareja, joita olivat tehneet Moses Maimonides, Avicenna, Averroes ja monet muut alun perin arabiaksi kirjoittaneet oppineet. Merkittäviä skolastikkoja olivat Albert Suuri, Bonaventura ja Pierre Abélard. Skolastikot uskoivat empirismiin ja katolisen kirkon oppien tukemiseen maallisella tutkimuksella, järkeilyllä ja logiikalla. He vastustivat kristillistä mystisismiä ja platonilais-augustinuslaista dualistista oppia sielusta ja näkemystä, jonka mukaan maailma olisi luontojaan paha.
Tunnetuin skolastikko oli Tuomas Akvinolainen, joka johti siirtymää platonismista ja augustinolaisuudesta aristotelismiin. Skolastista metodia käyttämällä hän kehitti mielenfilosofian jonka mukaan mieli oli syntyessään tabula rasa, jolle oli annettu kyky ajatella ja tunnistaa muotoja ja ideoita jumalallisen kipinän kautta.
1100-luvun renessanssin piirteitä > Taiteet

Antiikki
Goottilainen arkkitehtuuri
Romaaninen tyyli
Kirjallisuutta

Mäkinen, Virpi: Keskiajan aatehistoria – Näkökulmia tieteen, talouden ja yhteiskuntateorioiden kehitykseen 1100–1300 -luvuilla. Jyväskylä: Atena Kustannus, 2003.
Aiheesta muualla

A brief analysis of Haskins, Renaissance of the Twelfth Century (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
A bibliography of the twelfth-century renaissance (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Renaissance of the 12th century
Kartta Euroopan keskiaikaisista yliopistoista.
Käännös suomeksi
Aleksandr Golovnin

Aleksandr Golovnin
Aleksandr Vasiljevitš Golovnin (ven. Алекса́ндр Васи́льевич Головни́н; 6. huhtikuuta (J: 25. maaliskuuta) 1821 – 15. marraskuuta (J: 3. marraskuuta) 1886) oli venäläinen valtiomies. Hän kirjoitti laajan esityksen Suomen kaupunkien historiasta ja silloisesta asemasta. Hän osallistui valmisteluihin maaorjuuden poistamiseksi, tuli 1861 kansanvalistusministeriksi, pani 1863 toimeen käänteentekevän yliopistouudistuksen, joka muun muassa antoi yliopistoille itsehallinnon, tuomiovallan ylioppilaihin nähden, lisäsi professorinvirkoja ja niin edelleen. Golovnin perusti uusia kimnaaseja ja laati kansanopetuksen järjestämiseksi laajan suunnitelman, joka vain osaksi toteutui. Hänen toimestaan valmistettiin myös uusi painolaki, joka julkaistiin 1865. Hän luopui ministerinvirastaan 1866. Golovnin oli Aleksanteri II:n alkukauden voimakkaiden uudistuspyrintöjen huomattavimpia edustajia.
Golovninin isä oli venäläinen meriupseeri ja löytöretkeilijä Vasili Golovnin.
Aleksandr Gretšaninov

Aleksandr Gretšaninov
Aleksandr Tihonovitš Gretšaninov (ven. Александр Тихонович Гречанинов; 25. lokakuuta (J: 13. lokakuuta) 1864 Kaluga, Moskovan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 3. tammikuuta 1956 New York City, Yhdysvallat) oli venäläinen, sittemmin yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän opiskeli muun muassa Nikolai Rimski-Korsakovin johdolla. Vuonna 1917 hän lähti Venäjältä ja asui Lontoossa ja Prahassa ennen siirtymistään Yhdysvaltoihin. Hän sai Yhdysvaltain kansalaisuuden 1940-luvun lopulla.
Gretšaninov sävelsi muun muassa viisi sinfoniaa, neljä jousikvartettoa, kaksi pianotrioa, sonaatteja viululle, sellolle, klarinetille, pianolle ja balalaikalle sekä oopperoita.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ahmad Maher

Ahmad Maher (arab. أحمد ماهر‎; 14. syyskuuta 1935 – 27. syyskuuta 2010) oli egyptiläinen diplomaatti. Hän toimi Egyptin ulkoministerinä vuosina 2001–2004.
Maher syntyi Kairossa 14. syyskuuta 1935. Hän tuli diplomaattien ja poliitikkojen perheestä. Hän oli suurlähettiläs Ali Maherin veli ja heidän isoisänsä Ahmad Mahir Pasha oli yksi Egyptin pääministereistä. Hän opiskeli lakia Kairon yliopistossa ja valmistui vuonna 1956.
Aleksandr Gorelik

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten taitoluistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten taitoluistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten taitoluistelu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten taitoluistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Grenoble 1968 | pariluistelu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Davos 1966 | pariluistelu |  |
|  Hopeaa | Geneve 1968 | pariluistelu |  |
|  Pronssia | Colorado Springs 1965 | pariluistelu |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Bratislava 1966 | pariluistelu |  |
|  Pronssia | Moskova 1965 | pariluistelu |  |
Aleksandr Judajevitš Gorelik (ven. Александр Юдаевич Горелик, 9. elokuuta 1945 Moskova, Venäjän SFNT – 27. syyskuuta 2012 Moskova, Venäjä) oli Neuvostoliittoa urheilu-urallaan edustanut taitoluistelija ja olympiamitalisti.
Gorelik saavutti kansainvälistä menestystä pariluistelussa Tatjana Žukin kanssa. Pari saavutti olympiahopeaa Grenoblessa 1968 Neuvostoliiton otettua kisassa kaksoisvoiton. Gorelik/Žuk saavutti myös maailmanmestaruuskilpailuista kaksi hopeamitalia ja yhden pronssin sekä Euroopan-mestaruuskilpailuista hopean ja pronssin. Jokaisen edellä mainitun kilpailun voitti toinen Neuvostoliiton pari, Ljudmila Belousova/Oleg Protopopov.
Vuoden 1968 MM-kilpailujen jälkeen Žuk lopetti kilpauransa ja synnytti lapsen. Gorelik yritti luistella parinaan Irina Rodnina, mikä ei kuitenkaan onnistunut. Gorelik lopetti kilpauransa ja toimi Innsbruckin talviolympialaisissa 1976 Neuvostoliiton taitoluistelumaajoukkueen valmentajana. Myöhemmin hän työskenteli urheilukommentaattorina. Gorelik kuoli 27. syyskuuta 2012, 67-vuotiaana.
AbbVie

| AbbVie |
| --- | --- |

Osake:  NYSE: ABBV
ISIN:  US00287Y1091
Perustettu:  2013 (irrotettu Abbott Laboratoriesista)
Kotipaikka:  North Chicago, Illinois, USA
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Toimiala:  lääketeollisuus
Liikevaihto:  20 mrd. USD (2014)
Henkilöstö:  25 000 (2015)
Kotisivu:  www.abbvie.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
AbbVie [æbviː] on vuonna 2013 Abbott Laboratories -yhtiöstä eriytetty maailmanlaajuinen lääketeollisuusyritys.
AbbVie työllistää noin 25 000 henkeä ja myy lääkkeitään yli 170 maassa.
AbbVie Suomessa

Espoossa toimivan AbbVie Oy:n liikevaihto oli 61,6 miljoonaa ja henkilöstömäärä 94. AbbVien Suomessa myytäviä tuotteita ovat muun muassa autoimmuunisairauksiin käytettävä Humira (adalimumabi), HIV-lääke Kaletra (lopinaviiri + ritonaviiri), eturauhassyöpälääke Procren (leuproreliini), inhalaatioanesteetti Sevorane (sevofluraani), krooniseen munuaisten vajaatoimintaan liittyvän sekundaarisen hyperparatyreoosin ehkäisyyn ja hoitoon käytettävä Zemplar (parikalsitoli) sekä Parkinsonin tautia hoitava Duodopa (karbidopa/levodopa).
Käännös suomeksi
Ahmad Shah Qajar

| Ahmad Shah Qajar |
| --- | --- |
 Virallinen valokuva Ahmad Shāh Qājārista.
Persian šaahi
Valtakausi:  19. heinäkuuta 1909 – 15. joulukuuta 1925
Edeltäjä:  Mohammad Ali Shah
Seuraaja:  Reza Pahlavi

Syntynyt:  21. tammikuuta 1898 Tabriz, Persia
Kuollut:  21. helmikuuta 1930 (32 vuotta) Neuilly-sur-Seine, Pariisi, Ranska
Hautapaikka:  Karbala, Irak
Puoliso:  Lida Jahanbani Delaram Khanum Badr al-Molouk Khanum Khanumha Moezzi Fatemeh Khanum
Lapset:  Prinsessa Maryamdokht Prinsessa Irandokht Prinsessa Homayoundokht Prinssi Fereydoun Mirza
Koko nimi:  Soltan Ahmad Shah Qajar
Suku:  Qajar
Isä:  Mohammad Ali Shah
Äiti:  Malekeh Jahan
Uskonto:  šiialaisuus
Ahmad Shah Qajar (21. tammikuuta 1898 – 21. helmikuuta 1930) oli Persian viimeinen Qajar-dynastian šaahi, joka hallitsi Irania 16. heinäkuuta 1909 – 31. lokakuuta 1925, kunnes hänet syrjäytettiin Reza Pahlavin johdolla.
Ahmad astui riikinkukkovaltaistuimelle 16. heinäkuuta vuonna 1909, kun hänen isänsä Mohammad Ali Shah oli luopunut kruunusta ja paennut maasta. Ahmad Shah Qajar joutui kahden suurvallan, Venäjän ja Ison-Britannian pelinappulaksi etenkin vuonna 1917, kun Britannia halusi hyökätä Venäjän kimppuun vuoden 1917 vallankumouksen aikana.
Ahmad Shah syrjäytettiin sotilasvallankaappauksella vuonna 1921 Reza Pahlavin johdolla. Šaahin perhe ajettiin maanpakoon vuonna 1923.
31. lokakuuta vuonna 1925 Reza Pahlavi julisti itsenä šaahiksi. Ahmad Shah Qajar kieltäytyi luopumasta vallasta perustuslailliseksi monarkiksi. Ottomaanien valtakunnan sulttaani lupasi auttaa, mutta Ahmad Shah Qajar kieltäytyi asiasta osittain siksi, ettei Persia joutuisi Ottomaanien valtakunnan vaikutusvaltaisuuteen.
Ahmad Shah Qajar kuoli vuonna 1930 Neuilly-sur-Seinessa, Pariisin ulkopuolella, Ranskassa. Hänen veljensä prinssi Mohammad Hassan Mirza julisti maanpaossa itsensä Qajar-dynastian päämieheksi veljensä kuoleman jälkeen.
Ainasoja

Ainasoja on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Ari Ainasoja (s. 1957), muusikko
Edvard Ainasoja (1891–1969), jääkärivääpeli
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ainasoja”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
AC Arles

AC Arles on ranskalainen jalkapalloseura, joka on perustettu vuonna 1913 kolmen seuran yhdistyessä. Taustalla olleet seurat olivat La Pédale Joyeuse, Arles Auto-vélo ja Arles Sports. Seura on kotoisin Arlesin kaupungista, jossa sen harjoituskeskus sijaitsee. Kotiottelunsa seura pelaa läheisessä Avignonin kaupungissa.
Kaudeksi 2010–2011 seura nousi ensimmäistä kertaa historiassaan pääsarjatasolle. Visiitti jäi kuitenkin lyhyeksi Arlesin voitettua vain kolme ottelua kauden aikana. Tuloksena oli liigan jumbosija ja pikainen paluu Ligue 2:een.
Entisiä pelaajia

André Ayew
Fabien Camus
Djibril Cissé
Emmanuel Corrèze
Gaël Givet
Ali Mathlouthi
Entisiä valmentajia

Franck Dumas
Michel Estevan
Faruk Hadžibegić
Thierry Laurey
Aiheesta muualla

Seuran virallinen sivusto
Seuran vanha logo.
Ahmad Shafiq

| Ahmad Shafiq> Egyptin pääministeri |
| --- | --- |
 29. tammikuuta 2011 – 3. maaliskuuta 2011  
Edeltäjä:  Ahmad Nazif
Seuraaja:  Essam Sharaf
Egyptin ilmailuministeri
 18. syyskuuta 2002 – 29. tammikuuta 2011  
Edeltäjä:  Ahmad Nasser
Egyptin ilmavoimien komentaja
 8. huhtikuuta 1996 – 17. syyskuuta 2002  
Henkilötiedot
Syntynyt: 1941 Kairo, Egypti
Ammatti:  Taistelulentäjä
Arvonimi: Ilmailumarsalkka
Tiedot
Puolue:  Egyptin kansallisdemokraattinen puolue
Uskonto:  Islam
Ahmad Muhammad Shafiq (usein myös Shafik, arab. احمد محمد شفيق‎) (s. marraskuu 1941 Kairo) on egyptiläinen ilmailumarsalkka ja lyhytaikainen Egyptin pääministeri.
Egyptin presidentti Hosni Mubarak nimitti Shafiqin hallitustunnustelijaksi 29. tammikuuta 2011 Ahmad Nazifin johtaman hallituksen erottua aiemmin samana päivänä laajojen mielenosoitusten seurauksena.
Mubarak joutui itse eroamaan 11. helmikuuta ja jätti vallan armeijalle. Tämän jälkeen mielenosoittajat jatkoivat hallituksen eron vaatimista. Ahmad Shafiq erosi 3. maaliskuuta 2011. Armeijan sivusto ilmoitti uudeksi pääministeriksi nimitetyn liikenneministeri Essam Sharafin.
Shafiq valmistui ilmasotakoulusta 1961. Hän työskenteli Egyptin ilmavoimissa taistelulentäjänä. Huhtikuussa 1996 Shafiq ylennettiin komentajaksi[lähde? ] ja syyskuussa 2002 hänet nimitettiin Egyptin ilmailuministeriksi. Ilmasotakoulusta valmistumisen jälkeen Shafiq on hankkinut sotatieteen maisterin tutkinnon ja filosofian tohtorin tutkinnon väitöskirjallaan avaruuden kansallisesta strategiasta.
Shafiq pyrki Egyptin presidentiksi vuoden 2012 presidentinvaaleissa. Hän sai vaalin ensimmäisellä kierroksella 24,3 prosenttia äänistä ja oli ehdokkaana vaalin toisella kierroksella muslimiveljeskunnan Mohamed Mursia vastaan. Mursi voitti toisen kierroksen. Shafiq muutti Arabiemiraatteihin Abu Dhabiin, jossa hän asui siihen asti, kunnes hänet siepattiin joulukuussa 2017 Egyptiin. Hän oli ilmoittanut ryhtyvänsä ehdokkaaksi Egyptin presidentinvaaleissa huhtikuussa 2018.
Ahmad Shah

| Ahmad Shah> Yang di-Pertuan Agong |
| --- | --- |
Valtakausi:  29. maaliskuuta 1979 – 25. huhtikuuta 1984
Kruunajaiset:  10. heinäkuuta 1980
Edeltäjä:  Yahya Petra
Seuraaja:  Iskandar
Pahangin sulttaani
Valtakausi:  7. toukokuuta 1974 – 15. tammikuuta 2019
Kruunajaiset:  8. toukokuuta 1975
Edeltäjä:  Abu Bakar
Seuraaja:  TAbdullah al-Haj 

Syntynyt:  24. lokakuuta 1930 Pekan, Pahang, Malaijin liittovaltio
Kuollut:  22. toukokuuta 2019 (88 vuotta) Kuala Lumpur, Malesia
Puoliso:  Tengku Ampuan Afzan Sultanah Kalsom
Lapset:  Tengku Meriam Tengku Muhaini Tengku Aishah Marcella Tengku Abdullah al-Haj  Tengku Abdul Rahman Tengku Nong Fatimah Tengku Shahariah Tengku Abdul Fahd Mu’adzam Shah
Koko nimi:  Tengku Ahmad ibni Tengku Abu Bakar
Suku:  Bendahara
Isä:  Abu Bakar
Äiti:  Tengku Ampuan Raja Fatimah
Uskonto:  sunnalaisuus
Ahmad Shah ibni Abu Bakar (24. lokakuuta 1930 – 22. toukokuuta 2019) oli Pahangin sulttaani ja Malesian seitsemäs kuningas. Hän toimi kuninkaan virassa vuosina 1979–1984. Vuonna 2019 hän luopui heikon terveydentilansa vuoksi sulttaaniudesta poikansa hyväksi.
Alexander Maximilian Lindebäck

Alexander Maximilian Lindebäck (12. syyskuuta 1841 Pori – 1908) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraaliluutnantti.
Lindebäckin vanhemmat olivat kapteeni Jacob Lindebäck ja Eva Magdalena Johansson ja puoliso vuodesta 1880 Tekla Gerasimova. Lindebäck tuli oppilaaksi Pietarin merikadettikoulun alaisuudessa toimineeseen Meri-insinööri- ja tykistöopistoon vuonna 1852. Valmistuttuaan sieltä 1860 hänet ylennettiin konduktööriksi ja hän palveli vuoteen 1862 Pietarin redillä, purjehtien muun muassa fregatti Svetlanalla Itämerellä. Vuonna 1862 Lindebäck komennettiin Siperian laivastoon Amurille, missä hän yleni insinöörimekaanikkokunnan vänrikiksi 1863 ja aliluutnantiksi 1867. Hänet nimitettiin vanhemmaksi mekaanikoksi Siperian laivastoon kuuluneella höyrykorvetti Amerikalla vuonna 1868.
Luutnantiksi Lindebäck ylennettiin 1872 ja siirrettiin seuraavana vuonna palvelukseen Itämeren laivastoon. Alikapteeniksi ylennettynä hänestä tuli vanhempi mekaanikko korvetti Bajanille 1877. Hän osallistui 1880–1883 vanhempana mekaanikkona risteilijä Zabijakan Kaukoidän matkalle, jonka aikana vuonna 1882 hänet ylennettiin kapteeniksi. Vanhemman mekaanikon arvo Lindebäckille myönnettiin 1886. Hänet nimitettiin Kronstadtin sataman vanhemmaksi mekaanikkoinsinööriksi 1888, mutta komennettiin seuraavana vuonna palvelukseen Venäjän Tyynenmeren laivaston esikuntaan, jolloin hänet myös ylennettiin everstiksi ja korotettiin laivaston insinöörimekaanikkokunnan lippukomentajaksi. Lindebäck nimitettiin 1889 Tyynenmeren eskaaderin komentajan esikunnan insinöörimekaanikoksi, mutta hänet siirrettiin 1893 Kronstadtin sataman yli-insinöörimekaanikoksi. Venäjän–Japanin sodan alussa vuonna 1904 Lindebäck komennettiin Kaukoidän käskynhaltijan esikuntaan insinöörimekaanikkokunnan lippumiehenä. Kenraalimajuriksi hänet ylennettiin tammikuussa 1905, sodan lopuuttua hänestä tuli lippumies Itämeren laivaston insinöörimekaanikkokuntaan toukokuussa 1905. Lindebäck sai eron Venäjän laivaston palveluksesta kenraaliluutnanttina syyskuussa 1906.
Ainamo (täsmennyssivu)

Ainamo voi tarkoittaa seuraavia:
Ainamo, suomalainen naisen etunimi
Ainamo, sukunimenä:
Erkki Ainamo (1908–1974), suomalainen sanoittaja
Jukka Ainamo (1935–2009), suomalainen hammaslääkäri ja professori
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ainamo”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Abba: The Movie

| Abba: The Movie |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Lasse Hallström
Käsikirjoittaja:   Lasse Hallström  Robert Caswell 
Tuottaja:  Stig Anderson Reg Grundy
Säveltäjä:   Benny Andersson  Björn Ulvaeus 
Kuvaaja:  Jack Churchill
Leikkaaja:  Lasse Hallström
Pääosat:   Robert Hughes  Agnetha Fältskog  Björn Ulvaeus  Benny Andersson  Anni-Frid Lyngstad 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Australia  Ruotsi 
Tuotantoyhtiö:   Polar Music  Reg Grundy Productions 
Levittäjä:  Warner Bros.
Ensi-ilta:  15. joulukuuta 1977
Kesto:  97 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Tuotto:  5 347 122 kruunua[lähde? ]
Katsojat:  61 675 (Suomessa)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Abba: The Movie on puolidokumentaarinen Lasse Hallströmin ohjaama konserttielokuva ruotsalaisen pop-yhtyeen Abban esiintymiskiertueesta Australiassa vuonna 1977. Elokuva suunniteltiin alkujaan pelkäksi konserttitaltioinniksi televisioesitystä varten, mutta aivan viime hetkillä ennen kiertueen alkamista projekti laajeni kokoillan mittaiseksi elokuvaksi teatteriesitykseen. Kuvattujen aitojen konserttiesitysten lisäksi elokuvaan tehtiin fiktiivinen kehystarina radioaseman musiikkiohjelman toimittajasta, joka saa tehtäväkseen äänittää haastattelun yhtyeen jäseniltä radiolähetykseen ennen konserttikiertueen päättymistä. Lisäksi elokuvaan toteutettiin muutama musiikkikappale musiikkivideomaiseen tyyliin.
Pääosissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Benny Andersson  | … |  omana itsenään   |
|  Björn Ulvaeus  | … |  omana itsenään   |
|  Agnetha Fältskog  | … |  omana itsenään   |
|  Anni-Frid Lyngstad  | … |  omana itsenään   |
|  Stig Anderson  | … |  omana itsenään   |
|  Richard Norton  | … |  henkivartija ja kuntoilija   |
|  Robert Hughes  | … |  Ashley Wallace, radioaseman musiikkiohjelman toimittaja   |
|  Bruce Barry  | … |  radioaseman johtaja   |
|  Tom Oliver  | … |  vartija, baarimikko, taksinkuljettaja   |
A Little Light Music

| A Little Light Music Jethro Tull |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : toukokuu 1992
 Julkaistu: 14. syyskuuta 1992 (UK) 22. syyskuuta 1992 (US)
 Tuottaja(t): Ian Anderson
 Tyylilaji: progressiivinen rock folk rock
 Kesto: 77.41
 Levy-yhtiö: Chrysalis Records
Listasijoitukset
  #34  #150
Jethro Tullin muut julkaisut
| Catfish Rising 1991 | A Little Light Music 1992 | 25 Anniversary Box Set 1993 |
A Little Light Music on Jethro Tullin livealbumi vuodelta 1992. Se nauhoitettiin toukokuussa 1992 samannimisellä kiertueella, jolla pääpaino oli akustisessa ilmaisussa.
Kappaleet

"Someday the Sun Won't Shine for You" – 3:59
"Living in the Past" – 5:07
"Life Is a Long Song" – 3:37
"Under Wraps" – 2:30
"Rocks on the Road" – 7:04
"Nursie" – 2:27
"Too Old to Rock And Roll, Too Young to Die" – 4:43
"One White Duck" – 3:15
"A New Day Yesterday" – 7:33
"John Barleycorn" – 6:34
"Look into the Sun" – 3:45
"The Christmas Song" – 3:46
"From a Dead Beat to an Old Greaser" – 3:51
"This Is Not Love" – 3:53
"Bourée" – 6:06
"Pussy Willow" – 3:31
"Locomotive Breath" – 5:51