stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uusvasemmisto
Historia > Uusvasemmisto Euroopassa

Euroopassa uusvasemmisto yhdistettiin opiskelijaliikkeeseen. Ranskassa liikehdintä alkoi yliopistojen tutkinnonuudistusta vastaan. Se kärjistyi toukokuussa 1968 katutaisteluiksi ja Sorbonnen yliopiston valtaukseksi. Italiassa liikehdintä alkoi 1967 Torinon yliopistosta. Italian koululaiset vaativat 1960-luvun lopulla “opettajien yksinvallan” lopettamista. Suomessa liikehdinnän alkusysäys oli Vanhan ylioppilastalon valtaus marraskuussa 1968.
Kannattajakunta

Suuri osa uusvasemmistolaisista oli yhdysvalloissa sosialistisen tai kommunistinsen tai jonkin trotsikalisen tai maolaisen puolueen jäseniä. Uusvasemmiston ydinjoukko kuului sosialistisen puolueen opiskelijajärjestöön Students for a Democratic Societyyn. Monet jäsenistä olivat kasvaneet kommunistisen puolueen kulttuuri- ja vaikutuspiirissä.
Kannattajia yhdisti yhteenkuuluvuus sukupolveen, joka oli kasvanut suhteellisen aineellisen vaurauden keskellä eikä enää tuntenut perinteistä työväenliikehdintää omakseen. Tämän sijasta merkityksen ja autenttisuuden tuntua etsittiin paikallisesta ja yhteisöllisestä toimimisesta. Osa uusvasemmistosta hylkäsi työväenliikettä korostavan marxilaisen käsityksen luokkataistelusta, mutta toiset kannattivat marxismi-leninismin myöhempiä suuntauksia kuten trotskilaisuutta ja maolaisuutta.
Yrjö Sepänmaa
Aiheesta muualla

Google Scholar -haku "Sepänmaa Yrjö" (englanniksi) (scholar.google.fi)
Knuuttila, Seppo (toim.); Sevänen, Erkki; Turunen, Risto & Huovinen, Antti (2005) Aesthetic culture : essays in honour of Yrjö Sepänmaa on his sixtieth birthday 12 December 2005 (teos- ja saatavuustiedot)[vanhentunut linkki] (englanniksi) (kansalliskirjasto.finna.fi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Korea  Alankomaat 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland
Uzwil

| Uzwil |
| --- | --- |
 Henaun kirkontorni on Uzwilin vanhin rakennus.
 vaakuna

 Uzwil
 Koordinaatit: 47°27′N, 9°7′E 
Valtio:   Sveitsi
Kantoni:  Sankt Gallenin kantoni
Hallintoalue (Wahlkreis):  Wilin alue
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  14,49 km²
Korkeus:  511–701 m
Väkiluku (31.12.2018)  (vakinaiset asukkaat):  12 892
 – Väestötiheys:  890 as./km²
 
 www.uzwil.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Uzwil (vuoteen 1962 Henau) on kaupunki Koillis-Sveitsissä Sankt Gallenin kantonissa. Siellä on noin 13 000 asukasta. Uzwil koostuu seitsemästä kylästä: Uzwil, Niederuzwil, Henau, Algetshausen, Niederstetten, Oberstetten ja Stolzenberg.
Sijainti

Uzwil sijaitsee kumpuilevassa Mittellandissa Thurjoen laaksossa, joen eteläpuolella, parikymmentä kilometriä Sankt Gallenista länteen ja kolmisenkymmentä kilometriä Winterthurista itään. Kaupungin naapurikuntia ovat pohjoisessa Wil ja Zuzwil, idässä Oberbüren, etelässä Oberuzwil ja lännessä Jonschwil.
Talous

Bühler AG on Uzwilin merkittävin yritys.
Talous > Liikenne

Moottoritie A1 Zürichistä St. Margretheniin kulkee Uzwilin kautta.
SBB:n rautatie Winterthurista Rorschachiin kulkee kaupungin kautta.
Aiheesta muualla

Bühler, Beat: Utwil (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan artikkeli) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  20.2.2013. Bern:  Stiftung HLS. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
Bühler, Beat: Henau (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan artikkeli) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  30.8.2006. Bern:  Stiftung HLS. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uzwil Wikimedia Commonsissa
| n k Sankt Gallenin kantonin hallintoalueet ja kunnat |
| --- | --- |
Hallintoalue (saks. Wahlkreis) ja kunnat (77 kpl, 1.1.2013–)
 Rheintal: Altstätten •  Au • Balgach • Berneck • Diepoldsau • Eichberg • Marbach • Oberriet • Rebstein • Rheineck • Rüthi • St. Margrethen • Widnau
 Rorschach:  Berg • Goldach • Mörschwil •  Rorschach • Rorschacherberg • Steinach • Thal • Tübach • Untereggen
 Sarganserland: Bad Ragaz • Flums •  Mels • Pfäfers • Quarten • Sargans • Vilters-Wangs • Walenstadt
 See-Gaster: Amden • Benken • Eschenbach • Gommiswald • Kaltbrunn •  Rapperswil-Jona • Schänis • Schmerikon • Uznach • Weesen
 St. Gallen: Andwil • Eggersriet • Gaiserwald • Gossau • Häggenschwil • Muolen • St. Gallen • Waldkirch • Wittenbach
 Toggenburg: Bütschwil-Ganterschwil • Ebnat-Kappel • Hemberg • Kirchberg • Lichtensteig • Lütisburg • Mosnang • Neckertal • Nesslau • Oberhelfenschwil • Wattwil • Wildhaus-Alt St. Johann
 Werdenberg:  Buchs • Gams • Grabs • Sennwald • Sevelen • Wartau
 Wil: Degersheim • Flawil • Jonschwil • Niederbüren • Niederhelfenschwil • Oberbüren • Oberuzwil • Uzwil •  Wil • Zuzwil
Sergatš

Sergatšin vaakuna vuodelta 1781.
Sergatš (ven. Серга́ч) on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Suran sivujoen Pjanan varrella 150 kilometriä Nižni Novgorodista kaakkoon. Kaupunki on Sergatšin piirin keskus. Sen kautta kulkee Arzamasin ja Kanašin välinen rautatie. Asukkaita on 26 400 henkeä (vuonna 2009).
Sergatš mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1674 kylänä, joka oli tunnettu potaskan tuotannosta. Vuonna 1779 siitä tuli kaupunki ja Nižni Novgorodin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. 1900-luvun alkuun saakka kaupunki oli kuuluisa myös seudulla kesytetyistä sirkuskarhuista. Nykyään Sergatšissa on rakennustarviketeollisuutta, sokeritehdas, ompelimo, optisia linssejä valmistava yritys ym.
Aiheesta muualla

Sergatšin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Hallinnollinen keskus: Nižni Novgorod

Arzamas | Balahna | Bogorodsk | Bor | Gorbatov | Gorodets | Dzeržinsk | Knjaginino | Kstovo | Kulebaki | Lukojanov | Lyskovo | Navašino | Pavlovo | Pervomaisk | Perevoz | Šahunja | Sarov | Semjonov | Sergatš | Tškalovsk | Uren | Vetluga | Volodarsk | Vorsma | Vyksa | Zavolžje
Nižni Novgorodin alue
Sademetsäkiipijä

| Sademetsäkiipijä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Australiankiipijät Climacteridae
Suku::  Sademetsäkiipijät Cormobates
Laji::  leucophaea
Kaksiosainen nimi
 Cormobates leucophaea  (Latham, 1802) 
Alalajit
 C. l. grisescens  C. l. intermedia  C. l. leucophaea  C. l. metastasis  C. l. minor 
Katso myös
   Sademetsäkiipijä Wikispeciesissä   Sademetsäkiipijä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sademetsäkiipijä (Cormobates leucophaea) on Lounais- ja Etelä-Australiassa elävä australiankiipijöihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Sademetsäkiipijä kasvaa noin 16 cm pitkäksi. Linnun selkä on väriltään tummanruskea. Vatsa on ruskea ja sitä kirjovat valkoiset höyhenet. Kaula on valkoinen. Naaraalla on korvien lähellä punaruskea täplä.
Elinympäristö ja ravinto

Sademetsäkiipijät elävät niin sademetsissä, eukalyptusmetsissä kuin avoimemmillakin metsäseuduilla. Usein lähellä jokia. Lintu osaa käyttää erilaisia tekniikoita ravinnon hankitaan. Useimmiten laji kiipeilee nopeasti puunrunkoa pitkin ravintoa etsiessään, mutta osaavat myös porata nokalla kuollutta puuainesta. Pääasiassa laji käyttää ravintonaan muurahaisia, mutta myös muita selkärangattomia eläimiä ja kasvien mettä.
Lisääntyminen

Sademetsäkiipijän pesimäaika kestää elokuusta tammikuuhun. Pesänsä se tekee puunkoloon ja pehmustaa sen höyhenillä. Toisin kuin sen lähisukulaiset kiipijät sademetsäkiipijät eivät hyödynnä yhteispesimistä.
Aiheesta muualla

BirdForumin artikkeli sademetsäkiipijästä
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q303172  Wikispecies: Cormobates leucophaeus  ADW: Cormobates_leucophaea  AFD: Cormobates_leucophaea  Avibase: 5E624A97E3EC0F52  BioLib: 28683  BirdLife: 22703560  BirdLife-Australia: white-throated-treecreeper  BOLD: 95598  BOW: whttre3  CoL: 6B59B  eBird: whttre3  GBIF: 2494108  iNaturalist: 7794  IRMNG: 10730371  ITIS: 711580  IUCN: 22703560  NCBI: 254453  Open Tree of Life: 884906  Xeno-canto: Cormobates-leucophaea
Uudenmaan lääni

| Uudenmaan lääni |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Pääkaupunki:  Helsinki
Viimeinen maaherra:  Pekka Silventoinen
Historialliset maakunnat:  Uusimaa
Pinta-ala ilman merialueita:  10 404 km² 11:nneksi suurin 1993
– maa:  9 898 km²
– sisävesi:  506 km²
Väkiluku:  1 277 932  suurin 1993
Väestötiheys:  129,1 as./km²
Uudenmaan lääni (ruots. Nylands län) oli 1831–1997 Suomen lääni, joka sulautui vuoden 1997 lääniuudistuksessa Etelä-Suomen lääniin. Uudenmaan lääni käsitti suurimmaksi osaksi historiallisen Uudenmaan maakunnan. Nykyisistä maakunnista se käsitti Uudenmaan maakunnan sekä osia Päijät-Hämeen maakunnasta. Uudenmaan lääni rajoittui etelässä Suomenlahteen, lännessä Turun ja Porin lääniin, pohjoisessa Hämeen lääniin ja idässä Kymen lääniin. Uudenmaan läänin pääkaupunki oli Helsinki, joka on myös koko Suomen pääkaupunki.
Historia

Vuonna 1634 perustettiin Ruotsin uuden hallitusmuodon mukaisesti pitäjien ja keskushallinnon väliin maaherran johtamat läänit ja lääninhallitukset. Viisi Suomen alueelle perustettua lääniä olivat Uudenmaan ja Hämeen lääni, Turun ja Porin lääni, Viipurin ja Savonlinnan lääni, Pohjanmaan lääni sekä Käkisalmen lääni. Uudenmaan ja Hämeen lääni jaettiin Uudenmaan lääniksi ja Hämeen lääniksi 1831. Uudenmaan lääniin liitettiin tällöin myös entisen Kymenkartanon läänin eteläosat. Vuoden 1900 alussa läänissä asui 298 tuhatta ihmistä. Vuonna 1949 Uudenmaan läänistä siirrettiin Kymen lääniin Anjalan, Elimäen, Iitin, Jaalan ja Kuusankosken kunnat. Läänissä oli sen lakkautusvuonna 1997 kaikkiaan 36 kuntaa, joista 15 oli kaupunkeja.
Moottoriajoneuvojen rekisterikilvissä Uudenmaan läänin tunnuskirjaimet olivat U ja Z; Helsingin kaupungissa olivat kuitenkin käytössä omat tunnuskirjaimet A ja B.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Suomen läänit 1635: 1: Turun ja Porin lääni, 14: Uudenmaan ja Hämeen lääni, 18: Pohjanmaan lääni, 20: Viipurin ja Savonlinnan lääni, 21: Käkisalmen lääni | Suomen läänit 1776: 1: Turun ja Porin lääni, 4: Vaasan lääni, 10: Oulun lääni, 14: Uudenmaan ja Hämeen lääni, 15: Kymenkartanon lääni, 16: Savon ja Karjalan lääni | Suomen läänit 1831: 1: Turun ja Porin lääni, 2: Uudenmaan  lääni, 3: Hämeen lääni, 4: Vaasan lääni, 6: Mikkelin lääni, 8: Kuopion lääni, 10: Oulun lääni, 13: Viipurin lääni | Suomen läänit 1996: 1: Turun ja Porin lääni, 2: Uudenmaan lääni, 3: Hämeen lääni, 4: Vaasan lääni, 5: Kymen lääni, 6: Mikkelin lääni, 7: Keski-Suomen lääni, 8: Kuopion lääni, 9: Pohjois-Karjalan lääni, 10: Oulun lääni, 11: Lapin lääni, 12: Ahvenanmaan lääni | Suomen läänit 1997: 10: Oulun lääni, 11: Lapin lääni, 12: Ahvenanmaan lääni, 22: Etelä-Suomen lääni, 23: Länsi-Suomen lääni, 24: Itä-Suomen lääni |
Kunnat 1997 (kaupungit lihavoitu)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   Artjärvi   Askola   Espoo   Hanko   Helsinki   Hyvinkää   Inkoo   Järvenpää   Karjaa  |   Karjalohja   Karkkila   Kauniainen   Kerava   Kirkkonummi   Lapinjärvi   Liljendal   Lohja   Loviisa  |   Myrskylä   Mäntsälä   Nummi-Pusula   Nurmijärvi   Orimattila   Pernaja   Pohja   Pornainen   Porvoo  |   Pukkila   Ruotsinpyhtää   Sammatti   Sipoo   Siuntio   Tammisaari   Tuusula   Vantaa   Vihti  |
Kuntamuutokset > Nimenmuutokset

|  | Vanha nimi | Uusi nimi |
| --- | --- | --- |
| 1972 | Helsingin mlk | Vantaa |
| 1978 | Lohjan mlk | Lohjan kunta |
Kuntamuutokset > Kuntaliitokset

|  | Kunta | Kunta | Liitoskunta |
| --- | --- | --- | --- |
| 1946 |  | Degerby | Inkoo |
| 1946 |  | Haaga | Helsinki |
| 1946 |  | Huopalahti | Helsinki |
| 1946 |  | Kulosaari | Helsinki |
| 1946 |  | Oulunkylä | Helsinki |
| 1969 |  | Hyvinkään mlk | Hyvinkää |
| 1969 |  | Karjaan mlk | Karjaa |
| 1969 |  | Pyhäjärvi Ul | Karkkila |
| 1977 |  | Bromarv | Hanko |
| 1977 |  | Bromarv | Tenhola |
| 1977 |  | Snappertuna | Tammisaari |
| 1977 |  | Tammisaaren mlk | Tammisaari |
| 1981 |  | Nummi | Nummi-Pusula |
| 1981 |  | Pusula | Nummi-Pusula |
| 1993 |  | Tenhola | Tammisaari |
| 1997 |  | Lohja | Lohja |
| 1997 |  | Lohjan kunta | Lohja |
| 1997 |  | Porvoon mlk | Porvoo |
Läänin lakkauttamisen jälkeen
| 2009 |  | Karjaa | Raasepori |
| 2009 |  | Pohja | Raasepori |
| 2009 |  | Tammisaari | Raasepori |
| 2009 |  | Sammatti | Lohja |
| 2010 |  | Liljendal | Loviisa |
| 2010 |  | Pernaja | Loviisa |
| 2010 |  | Ruotsinpyhtää | Loviisa |
| 2011 |  | Artjärvi | Orimattila |
| 2013 |  | Karjalohja | Lohja |
| 2013 |  | Nummi-Pusula | Lohja |
Kuntamuutokset > Siirrot toisiin lääneihin

|  | Kunta | Kunta | Uusi lääni |
| --- | --- | --- | --- |
| 1949 |  | Anjala | Kymi |
| 1949 |  | Elimäki | Kymi |
| 1949 |  | Iitti | Kymi |
| 1949 |  | Jaala | Kymi |
| 1949 |  | Kuusankoski | Kymi |
↑  Nummi ja Pusula yhdistyivät uudeksi Nummi-Pusula-nimiseksi kunnaksi.
↑  Yhdistynyt Lohjan kaupunki otti liitoksessa käyttöön Lohjan kunnan vaakunan.
↑  Karjaa, Pohja ja Tammisaari yhdistyivät uudeksi Raasepori-nimiseksi kaupungiksi.
Maaherrat

Johan Ulrik Sebastian Gripenberg  1831
Gustaf Magnus Armfelt 1832–1847
Johan Mauritz Nordenstam 1847–1858
Samuel Henrik Antell 1858–1862
Vladimir Alfons Walleen  1862–1869
Theodor Thilén 1869–1873
Georg von Alfthan 1873–1888
Victor Napoleon Procopé 1888
Hjalmar Georg Palin 1888–1897
Kasten de Pont 1897–1900
Mihail Kaigorodov 1901–1905
Anatoli Rheinbott 1905
Aleksandr Lvovski 1905–1906
Max Theodor Alfthan 1906–1910
Eugraf Nyman 1910–1917
Bernhard Otto Widnäs 1913–1917
Bruno Jalander 1917–1932
Ilmari Helenius 1932–1944
Armas-Eino Martola 1944–1946
Väinö Meltti 1946–1964
Reino Lehto 1964–1966
Kaarlo Pitsinki 1966–1982
Jacob Söderman 1982–1989
Eva-Riitta Siitonen 1990–1996
Pekka Silventoinen 1996–1997
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uudenmaan lääni Wikimedia Commonsissa
| n k Suomen läänit (1634–2009) |
| --- | --- |
1634–1917:  Hämeen lääni (1831–1997)  Kuopion lääni (1831–1997)  Kymenkartanon ja Savon lääni (1747–1775)  Kymenkartanon lääni (1775–1831)  Käkisalmen lääni (1634–1721)  Mikkelin lääni (1831–1997)  Oulun lääni (1775–2009)  Pohjanmaan lääni (1634–1775)  Savon ja Karjalan lääni (1775–1831)  Savonlinnan ja Kymenkartanon lääni (1721–1747)  Turun ja Porin lääni (1634–1997)  Uudenmaan lääni (1831–1997)  Uudenmaan ja Hämeen lääni (1634–1831)  Vaasan lääni (1775–1997)  Viipurin ja Savonlinnan lääni (1634–1721)  Viipurin lääni (1812–1945) 
1917–1997:  Ahvenanmaan lääni (1918–2009)  Hämeen lääni (1831–1997)  Keski-Suomen lääni (1960–1997)  Kuopion lääni (1831–1997)  Kymen lääni (1945–1997)  Lapin lääni (1938–2009)  Mikkelin lääni (1831–1997)  Oulun lääni (1775–2009)  Petsamon lääni (1921–1921)  Pohjois-Karjalan lääni (1960–1997)  Turun ja Porin lääni (1634–1997)  Uudenmaan lääni (1831–1997)  Vaasan lääni (1775–1997)  Viipurin lääni (1812–1945) 
1997–2009:  Ahvenanmaan lääni (1918–2009)  Etelä-Suomen lääni (1997–2009)  Itä-Suomen lääni (1997–2009)  Lapin lääni (1938–2009)  Länsi-Suomen lääni (1997–2009)  Oulun lääni (1775–2009) 
 Suomen myöhemmälle alueelle ulottuneet Ruotsin läänit ja Venäjän kuvernementit: Västernorrlandin lääni (1634–1638)  Västerbottenin lääni (1638–1809)  Pietarin kuvernementti (1721–1744)  Viipurin kuvernementti (1744–1812) 
Uudenmaan läänin kartta vuoden 1919 Suomenmaa-teoksesta.
Serotoniini-N-asetyylitransferaasi

Malli serotoniini-N-asetyylitransferaasin rakenteesta
Serotoniini-N-asetyylitransferaasi eli aryylialkyyliamiini-N-asetyylitransferaasi on entsyymi, joka katalysoi asetyyliryhmän siirtoa asetyylikoentsyymi-A:lta aryylialkyyliamiineille. Tuotteina muodostuu asetyloituja amiineja esimerkiksi serotoniinista muodostuu asetyyliserotoniinia. Serotoniini-N-asetyylitransferaasi on tärkeä entsyymi melatoniinin tuotannon säätelyssä ja osallistuu näin myös eläinten vuorokausirytmiä. Serotoniini-N-asetyylitransferaasin EC-numero on EC 2.3.1.87.
Rakenne ja toiminta

Rakenteeltaan serotoniini-N-asetyylitransferaasi on dimeeri ja nisäkkäillä sen molekyylimassa on noin 30–40 kDa. Sitä esiintyy erityisesti aivojen käpyrauhasessa ja silmien verkkokalvolla. Serotoniini-N-asetyylitransferaasi aktivoituu fosforyloivien entsyymien vaikutuksesta ja fosforyloituvia aminohappoja ovat seriini ja treoniini. Serotoniinin lisäksi serotoniini-N-asetyylitransferaasin entsyymin substraatteja ovat myös dopamiini, fenetyyliamiini, histamiini ja tryptamiini. Asetyylikoentsyymi-A:n sitoutuessa entsyymissä tapahtuu merkittävä konformaation muutos, joka edistää serotoniinin ja muiden aryyliamiinisubstraattien sitoutumista entsyymiin.
Serotoniini-N-asetyylitransferaasin toimintaa kontrolloi monimutkainen synteesiin, synteesin jälkeiseen modifikaatioon ja deaktivoitumiseen vaikuttava systeemi johon liittyviä entsyymejä ovat muun muassa adenylaattisyklaasi ja proteiinikinaasi C. Tämä systeemi reagoi ympäristön valon määrään. Esimerkiksi valon lisääntyessä cAMP-molekyylin määrä vähenee, mikä johtaa serotoniini-N-asetyylitransferaasin fosforylaation vähenemiseen ja sitä kautta entsyymin aktiivisuus heikkenee. Serotoniini-N-asetyylitransferaasin inhibiittoreita ovat muun muassa melatoniini ja kannabinoidit.
Sésoula

| --- | --- |
Sijainti:  38°41′45″N, 20°32′17″E, Lefkas Lefkas, Jooniansaaret Kreikka
Saariryhmä:  Jooniansaaret
Merialue:  Joonianmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,018 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Sésoula (kreik. Σέσουλα) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Jooniansaarten saariryhmään ja sijaitsee Joonianmeressä Lefkaksen saaren länsipuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,018 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Sésoula kuuluu Lefkaksen kuntaan, Lefkaksen alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen.
Serbian kuningaskunta

Serbian kuningaskunta (serb. Краљевина Србија, Kraljevina Srbija) on historiallinen valtio, joka syntyi vuonna 1882, kun Serbian ruhtinaskunnan hallitsija kruunattiin Serbian kuninkaaksi nimellä Milan I. Serbian kuningaskunta lakkasi olemasta joulukuussa 1918, jolloin siitä ja sitä ympäröineistä alueista muodostettiin Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta, joka uudelleennimettiin vuonna 1929 Jugoslavian kuningaskunnaksi. Serbian kuningashuone ja hallitus jatkoivat vallassa uudessa Jugoslavian valtiossa.
Historia

Kansainvälinen yhteisö tunnusti Serbian ruhtinaskunnan itsenäisyyden vuonna 1878. Ruhtinaskunnasta muodostettiin kuningaskunta vuonna 1882 ja ruhtinas Milan Obrenovićista kruunattiin kuningas Milan I.
Serbia julisti sodan Bulgarialle vuonna 1885, kun Itä-Rumelia liitettiin Osmanien valtakunnasta osaksi Bulgariaa. Serbian–Bulgarian sota päättyi Serbian tappioon, mutta rauhassa sovittiin olojen palauttamisesta sotaa edeltäneeseen aikaan. Milan I luopui kruunusta alaikäisen poikansa Aleksanterin eduksi vuonna 1889, jonka holhoojahallituksen aikana maan talous meni huonolle tolalle.
Aleksanteri otti vallan holhoojahallitukselta 1893. Hän vastusti yhteiskunnallisia uudistuksia ja perui muun muassa uuden valtiosäädön ja vahvisti valtaoikeuksiaan. Epäsuosittu kuningas murhattiin sotilasvallankaappauksen yhteydessä 1903 ja uudeksi kuninkaaksi valittiin Pietari I. Vallankaappausta seurasi poliittinen ja diplomaattinen kriisi, jonka aikana maan politiikan johtohahmoksi nousi pääministeri Nikola Pašić.
Nuoret Balkanin maat muodostivat Balkanin liiton vahvistaakseen asemiaan suurvaltojen välissä. Liitto julisti vuonna 1912 sodan Osmanien valtakunnalle. Ensimmäinen Balkanin sota päättyi liiton selkeään voittoon 1913 ja osmanien oli luovuttava alueistaan Balkanilla, mutta liittolaisten kiista alueiden jaosta johti samana vuonna toiseen Balkanin sotaan liittolaisten kesken. Sodan päättäneessä Bukarestin rauhassa 1913 Serbia sai niin sanotun Vanhan Serbian eli nyk. Pohjois-Makedonian ja Kosovon.
Serbian ja Itävalta-Unkarin vastakkainasettelu oli pahentunut jo Bosnian kriisin yhteydessä vuonna 1908, kun Bosnia-Hertsegovina liitettiin Itävaltaan. Tilanne kärjistyi serbinationalistin tekemään Itävallan arkkiherttuan Frans Ferdinandin murhaan 1914, mikä johti ensimmäisen maailmansodan syttymiseen.
Serbia kärsi maailmansodassa pahoin. Koko maa oli miehitettynä ja 20 % väestöstä menehtyi sodan aikana. Sodan jälkeen Balkanin slaavit muodostivat serbien johdolla Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunnan, jonka osaksi Serbia tuli. Valtio muutti myöhemmin nimensä Jugoslaviaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Serbian kuningaskunta Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data 
Milan I
Serbian aluekasvu Bukarestin rauhassa 1913.
Olli Seppänen

| Olli Seppänen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. helmikuuta 1921 Säräisniemi, Suomi
Kuollut: 6. marraskuuta 1968 (47 vuotta) Oulu, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Taiteilija
Ala:  taidemaalari, taidegraafikko
Taidesuuntaus:  Neittäväläinen naivismi
Kuuluisimpia töitä:  Leikkivät lapset (1959)  Leirielämää (1959)  Kaksi apostolia  (1965)
Taiteen reunoilla
Suuntaukset
Art brut | Fantastinen realismi | Graffiti | ITE-taide | Kansantaide | Naivismi | Outsider-taide | Primitivismi | Visionaarinen taide
Tekijöitä Suomesta
Aleksanteri Ahola-Valo | Andreas Alariesto | Annukka Grönlund | Martti Innanen | Einari Junttila | Arto Ali-Eskola | Edvin Hevonkoski | Enni Id | Aleksandra Ionowa | Alice Kaira | Matias Keskinen | Nikolai Lehto | Jussi Löf | Kalervo Palsa | Matti Rutanen | Veijo Rönkkönen | Ilmari Salminen | Olli Seppänen | Kaarina Staudinger-Loppukaarre | Vihtori Storck | Ilkka Juhani Takalo-Eskola | Heikki Tuomela | Ensio Tuppurainen | Sigurd Wettenhovi-Aspa
Tekijöitä ulkomailta
William Blake | Aleksanteri Ahola-Valo | Banksy | Jean-Michel Basquiat | Hieronymus Bosch | Salvador Dalí | Jean Dubuffet  | Max Ernst | H. R. Giger | Alex Grey | Keith Haring | Edward Hicks | Frida Kahlo | Theodor Kittelsen | Mati Klarwein | Paul Kondas | Séraphine Louis | Gustave Moreau | Grandma Moses | Niko Pirosmani | Maria Primatšenko | Henri Rousseau
Jaakko Olavi ”Olli” Seppänen (5. helmikuuta 1921 Säräisniemi – 6. marraskuuta 1968 Oulu) oli suomalainen taidemaalari ja taidegraafikko. Seppänen opiskeli Helsingin Kuvataideakatemiassa vuosina 1943–1946, minkä jälkeen hän palasi kotiseudulleen Neittävälle. Hän asui siellä koko ikänsä opiskeluaikaa lukuun ottamatta. Seppänen debytoi taiteilijana Oulussa vuonna 1947. Lisäksi hän osallistui Suomen Taideakatemian  3-v. näyttelyihin 1953 ja 1956.
Seppäsen teki naivistisia, surrealistisia ja symbolistisia vaikutteita sisältäviä töitä sekä realististyylisiä maalauksia, jotka esittivät usein neittäväläistä luontoa jäkäläkankaineen ja eläimineen sekä neittäväläisiä ihmistyyppejä. Seppäsen runsas tuotanto koostuu öljyvärimaalauksista, akvarelleista, piirustuksista ja grafiikasta. Hänen persoonallista tyyliään on nimitetty neittäväläistyyliksi tai neittäväläiseksi naivismiksi.
Seppäsen töitä on nähtävillä muun muassa Aineen taidemuseon, Kemin taidemuseon ja Oulun taidemuseon kokoelmissa ja hänen luonnoksiaan ja esineistöään on esillä Säräisniemen kotiseutumuseossa yhdessä hänen sukulaisensa ja ystävänsä taidemaalari Paavo Leinosen luonnoksien ja esineistön kanssa. Erityisesti Oulun taidemuseolla on huomattava kokoelma Seppäsen teoksia eri vuosikymmeniltä. Internetistä kuvia Seppäsen teoksista löytyy muun muassa Oulun taidemuseon omakuvagalleriasta.
Myös Oulun Raksilan kaupunginosassa sijaitsevan Teuvo Pakkalan koulun vuonna 1959 tehty seinämaalaus Leirielämää on Seppäsen käsialaa. Teos on kooltaan kooltaan noin 235×510 cm.
Heinäkuussa 2011 Vaalan Veneheiton kylässä järjestettävillä Vertivestivaaleilla esitetään Seppäsen elämästä kertova Näkijä-kyläooppera. Oopperan lisäksi taidemuseo Neittävällä järjestetään hänen ja Tauno Seppäsen taidenäyttely.