stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ammunta
Ampumalajit > Muut lajit

Practical-ammunta (IPSC)
Siluettiammunta
Mustaruutiammunta
Metsästysammunta
Reserviläisammunta
sovellettu reserviläisammunta (SRA)
pistoolipika-ammunta
Kasa-ammunta
Cowboy Action Shooting (CAS)
IDPA
Asekeräily#Historiallisten aseiden ampumakilpailut
Ammunta kuuluu osana myös ampumahiihtoon ja -juoksuun, nykyaikaiseen viisiotteluun sekä moniin sotilasmoniotteluihin. Lisäksi se on kiinteä osa sotilas- ja poliisikoulutusta sekä vähäisessä määrin myös vartijakoulutusta.
Ampumaurheilu Suomessa

Suomessa ammuntaa voi harrastaa ampuma- ja metsästysseuroissa sekä reserviläisjärjestöissä. Suomen Ampumaurheiluliittoon kuuluu 312 ampumaseuraa, joissa on yhteensä yli 34 000 jäsentä; näistä aktiiviharrastajia on noin 15 000. Ampumaratoja on Suomessa noin 706. Suomessa ruutiaseen hankinta ja omistaminen edellyttää aina poliisiviranomaisen myöntämää aseen hallussapitolupaa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
SAL — Suomen Ampumaurheiluliitto
ISSF - International Shooting Sport Federation
Reserviläisurheiluliiton (RESUL) ammunnan lajisäännöt
Sovellettu reserviläisammunta (SRA)
Suomen Metsästäjäliiton (SML) kilpailutoiminta (Arkistoitu – Internet Archive)
C.O.W.S - Classic Old Western Society of Finland
Authari

Authari (n. 540 – 5. syyskuuta 590) oli langobardien kuningas vuosina 584–590. Hän oli edellisen kuninkaan Klefin poika.
Klefin kuoltua ylimystö ei suostunut nimittämään tälle seuraajaa, ja seurasi kymmenen vuoden interregnum, joka tunnettiin herttuoiden valtakautena. Vuonna 575 frankkien kuningaskunnan Austrasian armeija työntyi hajanaiseen Pohjois-Italiaan, ja Bysantin keisari Tiberius II Constantinus ryhtyi neuvottelemaan liitosta frankkien kanssa. Langobardit pelkäsivät vihollistensa mahdollista liittoutumista ja päättivät valita uuden kuninkaan yhdistääkseen voimansa. Ylimykset valitsivat kuninkaaksi Autharin, joka joutuikin sotimaan koko hallintokautensa Bysanttia ja frankkeja vastaan. Authari kuoli 5. syyskuuta 590, mahdollisesti myrkytyksen uhrina.
Bassin–Gylichin talo

Bassin–Gylichin talo oli Turussa Linnankadun ja Brahenkadun kulmassa sijainnut kaksikerroksinen pyöreäkulmainen kivitalo. Sen piirsi Charles Bassi vuonna 1836 vuorineuvos John Julinille, joka rakennutti sen vuonna 1844, neljä vuotta Bassin kuoleman jälkeen. Piirustukset viimeisteli kaupunginarkkitehti Pehr Johan Gylich, joka toi taloon enemmän empiretyyliä. Talo purettiin 1950-luvun lopulla.
John Julinin kuoltua talo siirtyi hänen vävylleen Carl Robert Mannerheimille, ja 1800-luvun lopulla sen omistajia olivat ravintoloitsija F. L. Wahlström ja rautakauppias Julius Österblad. Kauppaneuvos Victor Forselius osti talon 1890-luvun lopulla ja piti siinä maatalousväline- ja rautakauppaa 1930-luvun lopulle saakka. Tämän jälkeen taloon muuttivat Keskuskunta Laborin myymälä ja Rautatiekirjakauppa Oy:n Turun-konttori.
Talo purettiin uuden Asunto Oy Brahenlinnan tieltä 1950-luvun lopulla. Rauno Lahtinen kuvaa kirjassaan tapahtuman olleen ”yksi ensimmäisistä turkulaisista purkuskandaaleista”. Rakennus kuului museolautakunnan laatimaan suojelulistaan, ja se olisi ollut mahdollista säilyttää, vaikka sen taakse olisikin tehty uusi kerrostalo. Asemakaavapäätös oli vielä kaupunginvaltuuston käsittelyssä, kun maistraatti jo myönsi talolle purkuluvan. Kerrostalon edusta levennettiin pysäköintipaikoiksi.
Antti Vihtkari

Antti Vihtkari (s. 16. heinäkuuta 1977) on uransa päättänyt suomalainen pesäpalloilija, joka on edustanut Superpesiksessä kasvattajaseuransa Hyvinkään Tahkon lisäksi Pattijoen Urheilijoita, Kinnarin Pesistä sekä Oulun Lippoa, jossa Vihtkari voitti pesäpalloilun Suomen mestaruuden kaudella 1998. Kaudelle 2011 hän siirtyi Kankaanpään Mailaan ja purki sopimuksensa perhesyihin vedoten kesäkuun lopussa 2012. Vihtkari ilmoitti kauden 2012 päätteeksi lopettavansa pelaajauransa.
Ura Superpesiksessä

Aloitti Superpesis-uransa Hyvinkäällä, mutta siirtyi kaudeksi 1998 Oulun Lippoon, jossa kausi tuotti SM-kultaa. Siirtyi vuosituhannen vaihteessa Pattijoelle, jossa paras kausi toi 2002 toi hopeaa. Kaudella 2003 Vihtkari siirtyi Kinnarin Pesikseen ja 2005 hän palasi kasvattajaseuraansa Hyvinkäälle. Kaudesta 2006 alkaen Vihtkari on edustanut jälleen Lippoa. Kokenut Vihtkari on pelannut Superpesiksessä 379 ottelua, joissa hän on lyönyt 1869 kärkilyöntiä, lyönyt 97 juoksua (19 kunnaria) ja tuonut 453 juoksua.
Vihtkari kentällä

Vihtkari on todella monipuolinen ulkopelaaja, joka pystyy pelaamaan niin kopparia kuin polttolinjaa. Uralle mahtuu myös lyhyitä visiittejä etukentälle, mutta nykyisin Vihtkari vaikuttaa pääasiassa kolmosvahtina. Vihtkari on loistava etenijä ja vaihtaja. Pelillisten asioiden ohella Vihtkarin tunnistaa kentällä räjähtävästä luonteestaan
Saavutukset > Pelaajana

1 SM-kulta: 1998
3 SM-hopeaa: 1996, 2002, 2003
1 SM-pronssi: 2001
4 Itä-Länsi-ottelua: 1998, 2000, 2005, 2010
Arvo Vento

Arvo Eemil Vento (2. lokakuuta 1882 Käkisalmi – 17. tammikuuta 1947 Lappeenranta) oli suomalainen lyseon lehtori ja päätoimittaja.
Arvo Vennon vanhemmat olivat räätälimestari Mikko Vento (s. 1841) ja Roosa Sofia Jumppanen (1851–1911). Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin klassillisesta lyseosta 1901 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1906.
Vento oli Lappeenrannan poliisilaitoksen sihteerinä 1918–1921. Hän oli sanomalehdentoimittajana 8 vuoden ajan ja toimi Etelä-Saimaa-lehden päätoimittajana 1918–1922. Vento oli Lappeenrannan yhteiskoulussa opettajana 1921–1928 ja Lappeenrannan yhteislyseossa vanhempana lehtorina vuodesta 1928 sekä rehtorina 1931–1932.
Edistyspuolueeseen kuulunut Vento oli Lappeenrannan kaupunginvaltuuston jäsenenä vuodesta 1922 ja kaupunginhallituksen jäsenenä 1931. Hän oli Lappeenrannan verotuslautakunnan puheenjohtajana 1924–1926 ja Lappeenrannan VPK:n puheenjohtajana vuodesta 1929.
Arvo Vento oli naimisissa vuodesta 1918 Hilja Kokkosen kanssa. Arvo Vennon vanhempi veli oli kansanopiston johtaja Konrad Vento.
Julkaisuja

Lappeenrannan V.P.K.: 50 vaiherikasta vuotta. Lappeenranta 1929
Oppikoulukysymys Lappeenrannassa. Lappeenranta 1938
Autio (Utajärvi)

Autio (myös Autiokylä) on kylä Utajärven kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla. Kylä sijaitsee seututien 837 tuntumassa Utosjoen varrella noin kolme kilometriä Sanginkylästä etelään ja noin 16 kilometriä koilliseen Utajärven kuntakeskuksesta.
Kylä on pieni maaseutukylä, joka on muodostunut Utos- ja Potkunjokien risteyskohdan tuntumaan. Asutus on keskittynyt pääasiassa Utosjoen rannoille, jatkuen hajanaisena asutuksena koilliseen kohti Yli-Utoksen kylää.
Autio kuuluu Sanginkylän koulupiiriin.
Utajärvi
| --- | --- |
Kylät:  Ahmas | Alakylä | Ala-Naama | Ala-Niska | Autio | Juorkuna | Järvikylä | Kangaskylä | Kernilä | Kivijärvi | Kormunkylä | Marttisjärvi | Murronkylä | Naamankylä | Niska | Ojakylä | Potku | Sanginkylä | Sipolankylä | Sapilasmaa | Sotka | Särkijärvi | Tervolankylä | Utanen | Ylisuvanto | Yli-Utos
Järvet, lammikot ja lähteet:  Ahmasjärvi | Ahvenlampi (Sanginkylä) | Ahvenlampi (Juorkuna) | Hakojärvi | Iso Karvasjärvi | Iso Kivijärvi | Iso Olvasjärvi | Iso-Timonen | Juorkuna | Kaihlanen | Kirkaslampi | Kivi-Sorsua | Kivijärvi | Korpinen | Kärkkäänjärvi | Lauttalampi | Marttisjärvi | Matkalampi | Mustalampi | Nuanjärvi | Palonen | Penikkajärvi | Pieni Torvenjärvi | Pikku Karvasjärvi | Pikku Olvasjärvi | Pikku-Säynäjä |Pikku-Timonen | Pontema | Puutturinjärvi | Saari-Sorsua | Sanginjärvi | Siiralampi | Sotkajärvi | Särkijärvi | Säynäjä |Torvenjärvi | Vaaranlampi | Valkiaisjärvi | Vähä-Ruohonen
Joet ja purot:  Kiiminkijoki | Kivijoki | Koivujoki | Korpisenoja | Naamanjoki | Nuanjoki | Oilinginoja | Oulujoki | Piltuanjoki | Piltunginjoki | Poikajoki | Potkunjoki | Sanginjoki | Särkijoki | Säynäjäjoki | Tilanjoki | Timo-oja | Utosjoki
Luonnonsuojelualueet:  Olvassuon luonnonpuisto | Rokuan kansallispuisto
Rakennukset ja rakennelmat:  Ahmaksen kalevalainen perinnekylä | Ahmaskosken silta | Ala-Utoksen voimalaitos | Maijan kivi |  Utajärven kirkko | Utajärven kivipuisto | Utasen voimalaitos
Muistomerkit, laatat ja veistokset:  Sankarivainajien muistomerkki (1950) | Karjalaan jääneiden muistomerkki (1958) | Roomari-patsas (1985) | Veteraanikivi (1991) | Merilän suvun koskenlaskijoiden muistomerkki (2000) | Runonlaulajien muistomerkki (2003)
Museot:  Utajärven kotiseutumuseo | Ylisipolan kotiseutumuseo
Liikenne:  Ahmaksen rautatieasema | Niskan seisake | Oulu–Kontiomäki-rata | Rokuan rautatie | Seututie 836 | Seututie 837 | Sotkan seisake | Utajärven rautatieasema | Valtatie 22 | Yhdystie 8300
Antti Virtanen (jääkiekkoilija)

| Antti Virtanen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. toukokuuta 1977 (ikä 47) Turku, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Vemmu, Rööki, Kupittaan Kaupunginjohtaja[lähde? ]
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  175 cm
Paino:  72 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1999–2011
Seurat:  TuTo (I-div/Mestis),   Hermes (I-div),   HPK (SML),   Sport (I-div),   Skellefteå AIK (SEL),   Black Wings Linz (EBEL)   JYP (SM-liiga)
Antti Virtanen (s. 3. toukokuuta 1977 Turku) on suomalainen ammattilaisuransa lopettanut jääkiekkohyökkääjä. Hän pelasi urallaan enimmäkseen JYPissä. Virtasen vahvuuksia olivat erinomainen pelisilmä ja mailankäsittely. Virtanen onnistui myös varsin pienestä koostaan huolimatta välttämään loukkaantumisia, hän joutui vammojen takia jättämään väliin vain parikymmentä ottelua.[lähde? ]
Ura

Virtanen aloitti uransa TuTossa, jossa pelasi yhden hyvän kauden I-divisioonassa ja tämän jälkeen Hermeksessä. Kaudeksi 1998–1999 Virtanen pestattiin HPK:hon, mutta hän ei vielä lyönyt itseään läpi liigatasolla. Kaksi kautta meni osittain HPK:ssa ja osittain divarin Hermeksessä ja Sportissa.
Vasta JYPissä kaudella 2000–2001 Virtanen onnistui myös vakiinnuttamaan paikkansa liigassa. Kuuden kauden ajan hän oli jyväskyläläisten avainpelaajia ja muodosti muutaman kauden vaarallisen parivaljakon keskushyökkääjä Jarkko Immosen kanssa. Kolmella Immosen ketjukaverina vietetyllä kaudella Virtanen teki yhteensä 119 tehopistettä.
Kaudelle 2006–2007 Virtanen värvättiin Ruotsin Elitserieniin, Skellefteå AIK:hon. Siirron yhteydessä Skellefteån toimitusjohtaja lupasi ykkösketjun paikan ja ylivoima-aikaa, mutta hänet sijoitettiinkin nelosketjuun pienelle peliajalle. Virtanen pyysi siirtoa toiseen seuraan. Ruotsin sarjoista Virtanen ehti kerätä yhdeksässä ottelussa tehot 0+3.
Marraskuussa 2006 Virtanen solmi uuden sopimuksen, joka käsitti myös kymmenen pelin testijakson, Itävallan pääsarjassa pelaavan Black Wings Linzin kanssa . Kesällä 2007 Virtanen palasi yhden kauden poissaolon jälkeen tuttuun seuraansa Jyväskylään..
Kausilla 2007–2008 ja 2008–2009 Virtanen pääsi pelaamaan tutussa "VIP-ketjussa" Jarkko Immosen ja Tuomas Pihlmanin kanssa ja teki noiden kahden kauden aikana tehot 13+29=42 ja 22+31=53. Jälkimmäisellä kaudella ollessaan avainpelaajia JYPin historian ensimmäisen Suomen mestaruuden voittaneessa joukkueessa Virtanen keikkui kauden loppupuolella liigan maalipörssin kärkisijoilla ollen lopulta runkosarjan pistepörssin yhdestoista. Mestaruuteen johtaneen kauden pudotuspeleissä Virtanen iski 15 ottelussa pisteet 6+5, tehden muun muassa ratkaisevan finaaliottelun avausmaalin.
Kesällä 2011 Virtanen jätti JYPin ja palasi takaisin kasvattajaseuraansa, TuToon. Virtanen pelasi TuTossa kolme kautta, minkä jälkeen hän lopetti pelaajauransa.
Virtanen on persoonallisen pelityylinsä lisäksi tunnettu myös rennosta ja virnuilevasta olemuksestaan. Häntä näkee harvoin pahantuulisena, ja haastatteluissa annetut kommentit ovat usein enemmän tai vähemmän vitsailevia.[lähde? ]
Saavutukset ja palkinnot

I-divisioonan vuoden tulokas (1997)
I divisioonan paras pelaaja (1998)
I divisioonan pistepörssin voittaja (1998)
Valinta I divisioonan I tähdistöön (1999)
Valinta I divisioonan II tähdistöön (2000)
I divisioonan Fair Play -pelaaja (2000)
4 maalia ja 5 tehopistettä ottelussa Kärpät-JYP (13.12.2008)
Suomenmestari 2009 ja SM-pronssia 2010 JYPin paidassa
Runkosarjassa JYPin kaikkien aikojen eniten otteluita pelannut pelaaja (549.)
Runkosarjassa JYPin kaikkien aikojen paras pistemies (136 + 203= 339.)
Antti Vihtori Komulainen

Antti Vihtori Komulainen
Antti Vihtori Komulainen (10. marraskuuta 1870 Sotkamo – 27. kesäkuuta 1937 Käkisalmi) oli suomalainen kansakoulunopettaja, kunnallisneuvos ja kaupunginjohtaja.
Komulaisen vanhemmat olivat maanviljelijä Antti Komulainen ja Kaisa Lovisa Trast. Hän pääsi ylioppilaaksi 1888 Oulun yksityislyseosta ja valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän opettajaseminaarista vuonna 1897. Komulainen toimi opettajana Käkisalmessa 1896–1919 ja kansakouluntarkastajana 1919–1930. Viimeksi hän oli Käkisalmen kaupunginjohtajana 1930–1937. Komulainen sai kunnallisneuvoksen arvon 1930.
Teoksia

Kansanopistoista : esitelmä. Kuopio 1896
Kansanopistojen tehtävästä ja toiminnasta. Rahvaan kirjasia 2. Kirjapaino- ja sanomalehti-osakeyhtiö Vuoksi, Käkisalmi 1900
Käkisalmen rata : näkökohtia Kaakkois-Suomen rautatie-kysymyksessä ; kirj. Pekka Komonen ja A. Komulainen. Käkisalmi 1905
Käkisalmen vai Kurkijoen rata ennemmin rakennettava? ; kirj. Pekka Komonen ja A. Komulainen. Käkisalmi 1906
Säästöpankista ; julkaistu ja levitetään Käkisalmen Säästöpankin toimesta. Käkisalmen säästöpankki, Käkisalmi 1907
Kirjoitustaidon ja kirjan historiaa. Kansanvalistusseuran Käkisalmen haaraosaston kirjasia n:o 1. Käkisalmi 1909
Palanen sanomalehdistön vanhinta historiaa : esitelmä nuorsuomalaisessa sanomalehti-iltamassa Käkisalmessa 13 p. marrask. 1910. 1910
Käkisalmen rautatiekysymys. Lahti 1912
Käkisalmen kaupungin kansakoulun synty ja sen kehitys vuosina 1876-1916 : sivistyshistoriallinen kotiseutututkielma. Kansanvalistusseuran Käkisalmen haaraosaston toimituksia 1. Käkisalmi 1917
Käkisalmen kaupunginvaltuuston toiminnan piirteitä vuosilta 1877-1926 ; esitelmä valtuuston 50-vuotisjuhlassa 15.1.1927. Käkisalmi 1927
Toimitustöitä

Kaakon kulmalta : Karjalan kannaksen liiton julkaisu 1 ; toimittajat Antti Komonen, A. V. Komulainen. Käkisalmi 1926
Suomennoksia

Émile Erckmann ja Alexande Chatrian : Fritz ystävä : 1-2 vihko ; ranskankielisen alkuteoksen 15:sta painoksesta suom. Antti Vihtori Komulainen. Vuoksi, Käkisalmi 1901
Nicholas Carter : Salaperäinen murha : novelli ; suomentanut A. V. K. Kaakkois-Karjalan kirjapaino-o.y., Käkisalmi 1907
Angelo Anquilletti

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 24. huhtikuuta 1943
Syntymäpaikka: San Donato Milanese, Italia
Kuolinaika: 9. tammikuuta 2015 (71 vuotta)
Pelipaikka: puolustaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1961–1964 | Solbiatese | 87 | (0) |
| 1964–1966 | Atalanta | 48 | (0) |
| 1966–1977 | Milan | 278 | (0) |
| 1977–1979 | Monza | 41 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 454 | (0) |
Maajoukkue
| 1969 | Italia | 2 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Angelo Anquilletti (24. huhtikuuta 1943 San Donato Milanese, Italia – 9. tammikuuta 2015) oli italialainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja.
Anquilletti aloitti uransa Solbiatesessa, jossa hän pelasi kolmannella ja neljännellä sarjatasolla vuosina 1961–1964. Tämän jälkeen Anquilletti siirtyi Italian pääsarjaan Serie A:han, jossa hän pelasi 13 peräkkäistä kautta edustaen ensin Atalantaa kaksi kautta vuosina 1964–1966 ja sen jälkeen Milania 11 kautta vuosina 1966–1977. Pääsarjaotteluita Anquilletti pelasi Atalantassa 48 ja Milanissa 278. Hän voitti Milanissa Serie A:n kaudella 1967–1968 sekä Italian cupin kausina 1966–1967, 1971–1972, 1972–1973 ja 1976–1977. Anquilletti päätti uransa Monzassa, jota hän edusti 41 ottelussa Serie B:ssä vuosina 1977–1979. Yhteensä Anquilletti pelasi 454 miesten sarjaottelua, joissa hän ei tehnyt yhtään maalia.
Italian maajoukkueessa Anquilletti pelasi kaksi A-maaottelua vuonna 1969.
Athenen temppeli (Paestum)

| Athenen temppeli |
| --- | --- |
 Athenen temppelin rauniot.
Osoite:  Paestum, Capaccio Paestum, Salerno, Campania
Sijainti:  Italia
Koordinaatit:  40°25′28″N, 15°00′20″E
Rakennustyyppi:  kreikkalainen temppeli
Valmistumisvuosi:  n. 500 eaa.
Tyylisuunta:  doorilainen
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Cilenton ja Vallo di Dianon kansallispuisto, Paestumin ja Velian arkeologiset alueet sekä Certosa di Padula 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Athenen temppeli on antiikin aikainen Athenelle omistettu kreikkalainen temppeli Poseidonian eli roomalaisittain Paestumin kaupungissa Suur-Kreikassa (Magna Graecia) nykyisessä Italiassa. Se rakennettiin kaupungin kreikkalaisella kaudella noin 500 eaa.
Athenen temppeli oli yksi Poseidonian kolmesta suuresta temppelistä vanhemman Heran temppelin (usein ”Basilika”) ja nuoremman Heran temppelin (usein ”Poseidonin temppeli”) ohella. Nykyisin sen poikkeuksellisen hyvin säilyneet rauniot ovat osa Paestumin arkeologista aluetta, joka on osa Unescon maailmanperintökohdetta nimeltä Cilenton ja Vallo di Dianon kansallispuisto, Paestumin ja Velian arkeologiset alueet sekä Certosa di Padula.
Historia

Athenen temppeli on ajoitettu arkaaisen kauden lopulle noin vuoteen 500 eaa. Se on ajoitettu ennen kaikkea sen pylväiden kapiteelien kaiverrusten perusteella. Temppeli vaikuttaa valmistuneen yhdessä rakennusvaiheessa.
Temppeli tunnettiin aiemmin 1700-luvulta lähtien Cereen temppelinä, mutta nykyään se on tulkittu Athenen temppeliksi läheltä löytyneiden, votiivilahjoiksi tarkoitettujen Athenen pienoispatsaiden perusteella, ja tunnistusta pidetään nykyisin varmimpana Paestumin kaikista kolmesta suuresta temppelistä. Näiden votiivilöytöjen perusteella temppeli oli omistettu Athenelle kahdessa ominaisuudessa, esitaistelijana (Promakhos) ja lasta hoitavana (Kurotrofos).
Temppeli säilyi käytössä läpi roomalaisen ajan. Se muutettiin kirkoksi 500- tai 600-luvulla, mikä on edesauttanut sen hyvää säilymistä nykyaikaan. Kirkko oli todennäköisesti omistettu Neitsyt Marialle. Keskiajalla kirkkoa käytettiin myös hautauksiin.
Rakennus

Athenen temppeli sijaitsee Athenen pyhäkköalueella Poseidonian roomalaisen forumin pohjoispuolella. Se on rakennettu kaupungin korkeimmalle kohdalle, joka on muuta kaupunkia hieman ylempänä, ja sijoitettu tavan mukaan itä-länsisuuntaisesti. Temppeli edustaa doorilaista tyyliä, mutta siinä on myös joitakin joonialaisen tyylin piirteitä. Tällaisena se on koko Italian varhaisin temppeli, joka yhdistelee näitä kahta tyylisuuntaa.
Temppeli on rakennettu kolmiportaiselle jalustalle, ja siinä on lyhyillä sivuilla kuusi ja pitkillä sivuilla 13 pylvästä. Pylväiden korkeus on noin 6,1 metriä ja entablementin korkeus noin 2,7 metriä. Pylväiden halkaisija niiden alaosassa on noin 1,3 metriä ja pylväiden väli niiden keskeltä laskettuna noin 2,6 metriä. Temppelin stylobaatin koko on noin 14,5 × 32,8 metriä, mikä on tulkittu hekatompedon (sata jalkaa pitkä) -temppelin pituudeksi.
Temppelissä oli itäpään tyypillisen pronaoksen paikalla kahdeksan pylvään muodostama joonialaista tyyliä edustanut prostyyli portiikki. Siinä oli julkisivussa neljä pylvästä, kummallakin sivulla yksi pylväs ja kummankin puolen anta-seinissä yhdet pylväät. Temppelin keskiosan naoksen eli cellan koko oli noin 7,6 × 24,2 metriä. Naoksen sisällä ei ollut pylväitä. Temppelissä ei ollut opisthodomosta eikä adytonia.
Temppelin alttari oli tavan mukaan sen itäpuolella. Temppelin koillispuolella on doorilainen votiivipylväs, joka on ajoitettu 500-luvun eaa. alkupuolelle. Eteläpuolelta on löydetty pieni temppeli, joka on myös samalta ajalta.
Temppelin läheltä on löydetty yli sata terrakotasta tehtyä votiivilahjoiksi tarkoitettua Athenea esittänyttä pienoispatsasta, sekä roomalaisaikaisen keramiikan sirpale, joissa on arkaaisella latinalla tehty piirtokirjoitus [M]ENERV[AE]. Tämä on osoittanut temppeli olleen varmuudella omistettu Athenelle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Athenen temppeli Wikimedia Commonsissa
Temppelin itäpään lyhyt sivu.
Temppeli pitkältä sivulta nähtynä.
Joonialainen kapiteeli eli pylväänpää temppelistä.
Authi

| Authi |
| --- | --- |

Perustettu:  12. marraskuuta 1966
Lakkautettu:  1975
Kotipaikka:   Pamplona, Espanja
Toimiala:  autoteollisuus
Tuotteet:  autot
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Authi (Automoviles de Turismo Hispano Ingleses) oli espanjalainen automerkki, joka syntyi British Motor Corporationin ja Nueva Montaña Quijanon yhteistyön tuloksena. Yhtiö valmisti BMC:n Austin- ja Morris-merkkien malleja Espanjan markkinoille. Authi lakkautettiin vuonna 1975 emoyhtiö British Leylandin talousvaikeuksien vuoksi ja sen tehdas myytiin SEATille. Myös General Motors oli ollut kiinnostunut tehtaan ostamisesta.
Mallit

Authi Mini (1968–1975)
Morris 1100/1300 (1966–1972)
Austin Victoria (1972–1975)
Austin de Luxe (1974–1975)
Authi Mini 1275 GT
Austin Victoria
Anita Abu

Anita Abu (s. 26. kesäkuuta 1997) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä tai keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Liigassa Helsingin Jalkapalloklubin joukkueessa kausina 2015–2016 ja Pallokerho-35:ssä kaudesta 2020 alkaen ennen kauden 2021 alkua yhteensä 51 ottelua, joissa hän on tehnyt viisi maalia. Ykkösessä hän on edustanut PK Keski-Uusimaata kaudella 2016, Malmin Palloseuraa kaudella 2017 ja Pallokerho-35:tä kausina 2018–2019.
Andrea Borella

| Mitalit> Maa:   Italia.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Maa:   Italia> Miesten miekkailu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Los Angeles 1984 | floretin joukkuekilpailu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Barcelona 1985 | floretin joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Sofia 1986 | floretti |  |
|  Kultaa | Sofia 1986 | floretin joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Lyon 1990 | floretin joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Ateena 1994 | floretin joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Buenos Aires 1977 | floretin joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Melbourne 1979 | floretin joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Clermont-Ferrand 1981 | floretin joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Lyon 1990 | floretti |  |
|  Hopeaa | Essen 1993 | floretin joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Rooma 1982 | floretin joukkuekilpailu |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Foggia 1981 | floretti |  |
|  Kultaa | Lissabon 1983 | floretti |  |
|  Pronssia | Mödling 1982 | floretti |  |
Andrea Borella (s. 23. kesäkuuta 1961 Venetsia) on italialainen miekkailija, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Borella kilpaili Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984 sekä floretissa että floretin joukkuekilpailussa. Floretissa Borella sijoittui viidenneksi ja floretin joukkuekilpailussa hän saavutti kultaa Italian joukkueessa. Borella osallistui florettiin ja floretin joukkuekilpailuun myös Soulin kesäolympialaisissa 1988 ja Barcelonan kesäolympialaisissa 1992.
Borella saavutti urallaan viisi maailmanmestaruutta, joista neljä tuli floretin joukkuekilpailuista. Hän voitti myös viisi MM-hopeaa ja yhden MM-pronssin. Näistä ainoastaan MM-kilpailujen 1990 hopea tuli floretin henkilökohtaisesta kilpailusta. Euroopan-mestaruuskilpailuissa Borella saavutti floretin henkilökohtaisessa kilpailussa kaksi EM-kultaa ja yhden pronssin.
Sekä Borellan vaimo Francesca Bortolozzi-Borella että serkku Fabio Dal Zotto ovat kumpikin florettimiekkailun olympiavoittajia.
Anita Bitri

Anita Bitri-Prapaniku (8. tammikuuta 1968 – 19. lokakuuta 2004) oli albanialainen poplaulaja ja -viulisti. Hän aloitti laulamisen 16-vuotiaana ja muutti vuonna 1996 Yhdysvaltoihin. Kun Bitri kuoli vuonna 2004 hiilimonoksidimyrkytykseen, hän oli äänittämässä kahta albumia, joista toinen oli albanian- ja toinen englanninkielinen.