Gettysburgin puhe

Abraham Lincoln pitämässä Gettysburgin puhetta
Puhe kaiverrettuna marmoriin Lincoln Memorialissa Washingtonissa.
Gettysburgin puhe (engl. Gettysburg Address) oli Yhdysvaltojen presidentin Abraham Lincolnin kuuluisin puhe, ja yksi Yhdysvaltojen historian kuuluisimmista puheista. Lincoln piti puheen Pennsylvanian Gettysburgissa Soldiers' National Cemetery -hautausmaan (nyk. Gettysburg National Cemetery) vihkiäistilaisuudessa 19. marraskuuta 1863, neljä ja puoli kuukautta Yhdysvaltain sisällissodan käännekohtana olleen Gettysburgin taistelun jälkeen. Moni puheen osa on jäänyt elämään lentävinä lauseina. Tunnetuimmat näistä lienevät alku "Fourscore and seven years ago..." ('Seitsemänyhdeksättä vuotta sitten...') sekä varsinkin lopussa oleva luonnehdinta Yhdysvaltain demokraattisesta valtiomuodosta: "government of the people, by the people, for the people" ('kansalaisten hallinto, kansalaisten hoitamana, kansalaisia varten').[lähde? ]
Itse tilaisuudessa puhe oli toissijainen. David Wills, varakas asianajaja, oli ehdottanut valtion tukea hautausmaan perustamiseksi, ja hankkeen lopulla valmisteli komitean kanssa vihkiäistilaisuutta. Hän kutsui tilaisuuden pääpuhujaksi Edward Everettin, joka oli toiminut monessa valtiollisessa virassa (mm. ulkoministerinä) ja jota pidettiin aikansa parhaana puhujana. Tilaisuutta jopa siirrettiin, koska Everett sanoi, että tarvitsi enemmän aikaa puheen kirjoittamiseen. Wills ja muu komitea kutsuivat presidentti Lincolnin tilaisuuteen. Kirjeessään he sanoivat: "It is the desire that, after the Oration, you, as Chief Executive of the nation, formally set apart these grounds to their sacred use by a few appropriate remarks." ('Toivomme, että valtiomme johtajana voisitte juhlapuheen jälkeen virallisesti asettaa tämän maan pyhään käyttöön muutamilla asiaan kuuluvilla sanoilla.')[lähde? ]
Joskus väitetään, että Lincoln kirjoitti puheensa junamatkan aikana kirjekuoren taakse. Tämä ei kuitenkaan pidä paikkansa: Lincoln valmisteli puheensa huolellisesti. Tutkijat kuitenkin kiistelevät täsmällisestä sanamuodosta. Puheesta on viisi erilaista luonnosversiota, joissa on pieniä eroja ja käsin tehtyjä korjauksia, ja varmasti ei tiedetä, mikä näistä versioista kuultiin itse tilaisuudessa. Alexander Blissin perheen omistuksessa ollut luonnos on parhaiten valmisteltu, luultavasti viimeisenä tehty ja ainoa kappale, jonka Lincoln allekirjoitti. Tätä versiota myös useimmiten siteerataan.[lähde? ]
Myös itse puhetilaisuudesta on ristiriitaisia aikalaiskertomuksia. Joidenkin kuulijoiden mukaan reaktio puheeseen oli hiljainen ja jopa viileähkö, sillä Lincolnin toivottiin puhuvan hieman pitempään kuin vain muutaman minuutin. Väitetään, että Lincolnin henkivartija Ward Hill Lamon totesi, että puhe ei, huonon auran tavoin, "kynnä", tosin tämän väitteen todenperäisyys ei ole varmaa. Toisissa lähteissä taas puhutaan valtavista suosionosoituksista; New York Timesin mukaan puheen keskellä ja sen jälkeen taputettiin. Everett kirjoitti Lincolnille myöhemmin, että piti puheesta ja olevansa yllättynyt siitä, että puhe kertoi enemmän kahdessa minuutissa kuin hän onnistui kertomaan kahdessa tunnissa. Lincoln puolestaan oli tyytyväinen, ettei puhe ollut täysin epäonnistunut[lähde? ].