stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Harald Sæverud

Harald Sæverud
Harald Sigurd Johan Sæverud (17. huhtikuuta 1897 – 27. maaliskuuta 1992) oli norjalainen säveltäjä.
Sæverud syntyi ja kasvoi Bergenissä, jossa vietti lähes koko elämänsä. Varhaisemmat teokset ovat saaneet vaikutteita myöhäisromantiikan musiikista, mutta myöhemmin hän nousi yhdeksi maansa arvostetuimmista modernistisäveltäjistä. Hän johti usein omia teoksiaan Bergenin filharmonikkojen tulkitsemana.
Sæverud oli naimisissa Yhdysvalloissa syntyneen Marie Hvoslefin kanssa. He muuttivat vuonna 1939 Siljustøl-maalaistaloon kaupungin laitamille. Luonnonläheisempi ympäristö vaikutti vahvasti myös säveltäjän tyyliin. Toisen maailmansodan aikana hän oli natsihallituksen ja -miehityksen ankara vastustaja, ja tätä heijastaa suosittu kappale Kjempeviseslåtten, josta on olemassa versiot sekä pianolle että orkesterille.
Sæverudin muuhun tuotantoon kuuluu yhdeksän sinfoniaa, konserttoja, kamarimusiikkia, näyttämömusiikkia (mm. Peer Gynt, 1948) ja muuta musiikkia. Säveltäjästä tuli vuonna 1957 Norjan Pyhän Olavin kuninkaallisen ritarikunnan ritari ja kahta vuosikymmentä myöhemmin komentaja. Hän kuoli 94-vuotiaana, ja hautajaisseremonia Bergenin Grieghallenissa näytettiin Norjan televisiossa.
HMS Dublin (1912)

| HMS Dublin |
| --- | --- |
 HMS Dublin

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  William Beardmore and Company
Kölinlasku:  3. tammikuuta 1911
Laskettu vesille:  9. marraskuuta 1911
Palveluskäyttöön:  maaliskuu 1912
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi heinäkuussa 1926
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 400 t
Pituus:  139 m
Leveys:  15 m
Syväys:  4,8 m
Koneteho:  25 000 shp
Nopeus:  25,5 solmua (47 km/h)
Miehistöä:  429-440
Aseistus
Aseistus:  8 x BL 6"/L50 (152,4 mm) Mk XI -tykkiä 1 x 3" (76 mm) ilmatorjuntatykki 4 x QF 3 naulan ilmatorjuntatykkiä 4 x .303" (7,7 mm) konekivääriä 2 x 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Dublin oli Britannian kuninkaallisen laivaston Chatham-luokan kevyt risteilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin William Beardmore and Companyltä, missä köli laskettiin 3. tammikuuta 1911. Alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 9. marraskuuta ja valmistui maaliskuussa 1913.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin 1. taistelulaivaviirikköön, mistä se heinäkuussa siirrettiin Välimeren laivaston 1. risteilijäviirikköön. Syyskuussa alus siirrettiin 2. risteilijäviirikköön, missä se oli vuoden 1914 loppuun. Aluksen päällikkö John Kelly havaitsi 4. elokuuta 1914 juuri ensimmäisen maailmansodan alettua Saksan keisarikunnan laivaston risteilijät SMS Goebenin ja SMS Breslaun Messinansalmessa. Aluksen hiilestyksen päätyttyä 6. elokuuta se lähti Maltalta liittyäkseen Saksan laivaston aluksia takaa-ajaviin aluksiin. Matkalla se sai määräyksen leikata vihollisen kurssin ja yön aikana upottaa alukset torpedoin. Alukset eivät kuitenkaan kohdanneet.
Helmikuussa 1915 alus lähetettiin Dardanelleille, jossa se tuki 25. huhtikuuta HMS Implacablen miehistön maihinnousua Gallipolin X-rannalle. Alus lähetettiin toukokuussa Brindisiin, jossa se osallistui Albanian rannikolle tehtyihin iskuihin. Siihen osui 9. kesäkuuta Itävalta-Unkarin laivaston sukellusveneen SM U-4:n laukaisema torpedo. Alus kykeni osumasta huolimatta palaamaan kohtuullista vauhtia ajaen Brindisiin, jossa se makasi palveluskyvyttömänä, kunnes se palasi Englantiin korjattavaksi.
Vuonna 1916 palvelukseen palattuaan alus liitettiin Suuren laivaston 2. risteilijäviirikköön päällikkönään Albert Charles Scott. Alus osallistui 31. toukokuuta - 1. kesäkuuta viirikön mukana Skagerrakin taisteluun. Yöllisen taistelun aikana alus käytti 117 kappaletta 6 tuuman kranaatteja ja upotti yhdessä HMS Southamptonin kanssa Saksan laivaston hävittäjän. Alus kärsi taistelun kuluessa vaurioita, kun siihen osui viisi SMS Elbingin 5,9 tuuman kranaattia ja kahdeksan SMS Stuttgartin, SMS Frauenlobin ja SMS Hamburgin 4,1 tuuman kranaattia. Osumien seurauksena kolme miehistönjäsentä menetti henkensä ja 27 haavoittui.
Dublin palasi palvelukseen 17. kesäkuuta. Alus oli 3. toukokuuta 1917 Pohjanmerellä yhdessä HMAS Sydneyn ja hävittäjien HMS Nepeanin, HMS Obduraten, HMS Pelicanin ja HMS Pyladesin kanssa partioimassa Firthin- ja Humberin edustalla. Partiomatkan aikana osasto joutui kolmen sukellusveneen ja Zeppelin L43:n hyökkäyksen kohteeksi. Sodan päätyttyä alus sijoitettiin tammikuussa 1920 Afrikan aseman 6. risteilijäviirikköön, jossa se palveli vuoteen 1924 lukuun ottamatta lyhyttä jaksoa huhtikuussa Välimerellä 3.  risteilijäviirikössä. Alus palasi 1924 Englantiin, jossa alus poistettiin palveluksesta ja se sijoitettiin Noren reserviin. Alus myytiin heinäkuussa 1926 J. J. Kingille Trooniin romutettavaksi. Alus kuitenkin ajoi karille matkallaan romutettavaksi. Hylky nostettiin heinäkuussa 1927 ja romutettiin myöhemmin samana vuonna.
HMS Dublin.
Han Seung-soo

| Han Seung-soo> 한승수 |
| --- | --- |
 Han Seung-soo 2001 Washington DC:ssä.
Etelä-Korean pääministeri
 29. helmikuuta 2008 – 28. syyskuuta 2009  
Presidentti:  Lee Myung-bak
Edeltäjä:  Han Deok-Su
Seuraaja:  Chung Un-chan
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. joulukuuta 1936 (ikä 87) Chuncheon, Korea
Tiedot
Puolue:  Saenuri
Han Seung-soo (hangul: 한승수; hanja: 韓昇洙; uudistettu latinisaatio: Han Seungsu) (s. 28. joulukuuta 1936 Chuncheon) on eteläkorealainen poliitikko ja diplomaatti, sekä Etelä-Korean pääministeri helmikuusta 2008 syyskuuhun 2009. Aiemmin hän on toiminut Etelä-Korean ulko-, kauppa-, talous- ja rahaministerinä sekä maan varapääministerinä, ja vuonna 2001 Yhdistyneiden kansakuntien 56. yleiskokouksen puheenjohtajana.
Akateeminen ura

Han Seung-soo opiskeli valtio-oppia josta suoritti kandidaatintutkinnon 1960 Yonsein yliopistossa ja maisterintutkinnon 1963 Soulin kansallisessa yliopistossa; hän valmistui sittemmin tohtoriksi Yorkin yliopistosta 1968 taloustieteen alalta. Euroopan yhteisö palkitsi hänen tohtorintyönsä, otsikoltaan "The Growth and Function of the European Budget".
Vuosina 1970–1988 hän toimi Soulin yliopistossa taloustieteen professorina, 1986–1987 myös vierailevana professorina Tokiossa. Sen ohella hän oli neuvonantaja YK:n Aasian ja Tyynenmeren alueen talous- ja sosiaalikomissiolle (ESCAP) sekä Maailmanpankille, joista jälkimmäinen lähetti hänet 70-luvun lopulla joksikin aikaa Jordanian hallitukselle konsultiksi.
Poliittinen ura

Han Seung-soo valittiin Etelä-Korean parlamenttiin 1988, ja hän on edelleen sen jäsen. 1988–1990 hän toimi kauppaministerinä. 1993 hänet asetettiin suurlähettilääksi Yhdysvaltoihin, ennen kuin presidentti Kim Young-sam teki hänestä henkilöstöpäällikkönsä. 1996–1997 Han oli varapääministeri sekä talous- ja rahaministeri. Hänen aikanaan Korean tasavalta liittyi OECD:hen ja Pohjois-Korea lähetti Etelä-Korealle avunpyyntöjä riisitoimituksista.
Huhtikuussa 2001 Han pääsi viimein ulkoministeriksi. Tässä asemassa hän tuli saman vuoden syyskuussa valituksi Yhdistyneiden kansakuntien 56. yleiskokouksen puheenjohtajaksi. Yleiskokouksen puheenjohtajana Han sai kunnian vastaanottaa vuoden 2001 Nobelin rauhanpalkinnon Yhdistyneiden kansakuntien puolesta. Hänen puheenjohtajavuoronsa päättyi syyskuussa 2002. Han luopui jo tätä ennen Etelä-Korean ulkoministerin paikasta, mutta palasi saman vuoden vaaleissa kansalliskokouksen jäseneksi.
Han Seung-soo edustaa Hannara Dang -puoluetta, ja Etelä-Korean presidentinvaalin 2007 voittanut saman puolueen Lee Myung-bak nimitti hänet pääministeriehdokkaakseen tammikuussa 2008. Lee esitti Hanin valintaa pääministeriksi 25. helmikuuta, ja parlamentti hyväksyi valinnan 29. helmikuuta 2008. Han Seung-soo seurasi pääministerinä Han Duck-soota.
Aiheesta muualla

Korean pääministerin virallinen sivu (englanninkielinen versio)
YK:n 56. yleiskokous
HMS Pakenham (G06)

| HMS Pakenham |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Hawthorn Leslie and Company, Hebburn
Kölinlasku:  6. helmikuuta 1940
Laskettu vesille:  28. tammikuuta 1941
Palveluskäyttöön:  4. helmikuuta 1942
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 1943
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 717 t (standardi) 2 286 t (kuormattu)
Pituus:  105 m (kokonaispituus)
Leveys:  11 m
Syväys:  2,7 m
Koneteho:  40 000 hv
Nopeus:  36,75 solmua
Miehistöä:  176
Aseistus
Aseistus:  5 × QF 4"/L45 (102 mm) Mk V -tykkiä yksiputkisina HA Mk III -asennuksina 1 × neliputkinen QF 2 naulan Mk VII 6 × Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykkiä yksiputkisina P Mk III -asennuksina 4 × 21" (533 mm) torpedoputkea 4 × syvyyspomminheitintä ja 2 kiskoa, joissa yhteensä 70 syvyyspommia
HMS Pakenham (viirinumero G06) oli Britannian kuninkaallisen laivaston P-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Alus osallistui Madagaskarin maihinnousuun, jossa Vichyn Ranskan hallinnassa olleen saaren valvonta siirrettiin Vapaalle Ranskalle. Operaation jälkeen alus palveli Välimerellä uppoamiseensa saakka.
Valmistus

Alus tilattiin 2. lokakuuta 1939 2. hätälaivueessa (engl. 2nd Emergency Flotilla) Hawthorn Leslie and Companyltä Newcastlesta, missä köli laskettiin 6. helmikuuta 1940. Alus laskettiin vesille 28. tammikuuta 1941 nimellä HMS Onslow. Elokuussa 1941 aluksen nimi vaihdettiin HMS Pakenhamiksi. Alukselle rakennettiin laivueenjohtajana lisämajoitustiloja. Se valmistui 4. helmikuuta 1942, jolloin sen tarjoukseen perustunut hinta oli 416 710 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Palvelus

Joulukuun lopulla aluksella aloitettiin valmistajan koeajot, jolloin se määrättiin palvelukseen 12. hävittäjälaivueeseen. Se vaurioitui törmätessään hinaaja Maltan kanssa, mikä viivästytti valmistumista neljällä päivällä. Alus valmistui 4. tammikuuta 1942 ja siirrettiin vastaanottotesteihin. Testien päätyttyä alus lähti Scapa Flow'hun, missä se aloitti reilun kuukauden kestävän koulutusjakson.
Palvelus > Madagaskarin valtaus - operaatio Ironclad

Maaliskuussa miehistön koulutuksen päätyttyä alus siirrettiin Clydeen, jossa se määrättiin tukemaan suunniteltua Madagaskarin maihinnousua. Alus liittyi 23. maaliskuuta Clydessä HMS Inconstantin ja HMS Javelinin kanssa saattueeseen WS17, josta ne erkanivat 28. maaliskuuta tankatakseen Ponta Delgadossa Azoreilla. Ne liittyivät 30. maaliskuuta uudelleen saattueeseen, josta erkanivat myöhemmin suojatakseen lentotukialus HMS Illustriousin Freetowniin.
Osasto saapui 3. huhtikuuta Freetowniin, missä alus palasi saattueeseen 9. maaliskuuta matkaa jatkettaessa. Intian valtamerellä suojausosaston muodostivat mainittujen alusten lisäksi taistelulaiva HMS Malaya, risteilijä HMS Hermione ja hävittäjät HMS Active, HMS Anthony, HMS Laforey, HMS Lookout ja HMS Lightning. Saattue saapui 18. huhtikuuta Kapkaupunkiin. Pakenham erkani 22. huhtikuuta Durbanissa saattueesta, minkä jälkeen se aloitti valmistautumisen Madagaskarin maihinnousuun.
Alus siirrettiin Mombasaan, josta se jatkoi 4. toukokuuta maihinnousuosaston mukana. Saattueen suojana olivat aluksen lisäksi Inconstant, HMS Panther, Anthony, Active, Laforey, Lightning, Lookout, HMS Paladin, HMS Duncan ja Javelin sekä kahdeksan korvettia ja neljä miinanraivaajaa. Operaatiosta vapauduttuaan alus siirrettiin 9. toukokuuta Välimeren laivastoon Paladinin ja Inconstantin kanssa.
Päälliköt

Aluksen päälliköinä olivat:
Eric Barry Kenvyn Stevens, DSO, DSC 4. helmikuuta 1941 - helmikuu 1943
John Stuart Crawford, DSO 1.-16. helmikuuta 1943
Basil Jones, DSC 16. helmikuuta - 16. huhtikuuta 1943
Haukivuoren yhtenäiskoulu

| Haukivuoren yhtenäiskoulu |
| --- | --- |

Sijainti:  Koulutie 3, 51600 Haukivuori
Koordinaatit:  62.0200°N, 27.2116°E
Tyyppi:  suomenkielinen yhtenäiskoulu
Luokat:  1–9
Oppilaita:  147 (2018–2019)
Verkkosivut
Haukivuoren yhtenäiskoulu on Mikkelin Haukivuoren kaupunginosassa toimiva suomenkielinen yhtenäiskoulu (luokka-asteet 1–9). Koulua käy noin 147 oppilasta.
Harvinainen Maa -olettamus

Maapallo Apollo 17:stä kuvattuna.
Harvinainen Maa -olettamus on väite, jonka mukaan Maan tyyppiset elinkelpoiset planeetat ovat harvinaisia maailmankaikkeudessa. 
Erään tulkinnan mukaan harvinainen Maa selittää usein esitetyn mutta kiistellyn Fermin paradoksin, jonka mukaan vierasta älykästä elämää ei ole kiistatta havaittu, vaikka sen pitäisi olla maailmankaikkeudessa yleistä.
Perustelu

Maan tyyppisen planeetan harvinaisuuden mahdolliseksi syyksi on väitetty muun muassa oletettua kapeaa galaktista elinkelpoista vyöhykettä, keskustähden oikeaa laatua, arvioitua kapeaa elinkelpoista vyöhykettä keskustähden ympärillä,
väitettä, jonka mukaan elinkelpoisen planeetan aurinkokunnan on muistutettava ainakin jossain määrin omaa aurinkokuntaamme, planeetan oikeaa kokoa, vaatimusta suurelle kuulle ja vaatimusta laattatektoniikalle.
Haukivuoren kotiseutumuseo

| Haukivuoren kotiseutumuseo |
| --- | --- |
Tyyppi:  Kotiseutumuseo, paikallismuseo 
Osoite:  Kirkontie 325, 51600 Haukivuori  
Sijainti:  Haukivuori 
Perustettu:  1962  
Ylläpitäjä:  Haukivuoren kotiseutuyhdistys  
Kotisivut:  etelasavonmuseot.fi/museot/ete... 
Koordinaatit:  61°59′20″N, 27°10′12″E
 fiHaukivuoren kotiseutumuseo 
  
Haukivuoren kotiseutumuseo on vuonna 1962 avattu kotiseutumuseo Mikkelin Haukivuoren pitäjässä. Museo on osa Haukivuoren vanhan pitäjäkeskuksen eli Haukivuoren kirkonkylän aluetta. Kotiseutumuseo toimii Haukivuoren kirkolta pappilaan johtavan kylänraitin varrella 1900-luvun alun viljamakasiinissa. Samalla raitilla on vanha pitäjäntupa, entinen kansakoulu sekä 1900-luvun alussa valmistuneita asuinrakennuksia.
Maakunnallisesti rakennushistoriallisesti ja maisemallisesti arvokkaan kotiseutumuseon rakennuskantaan kuuluu myös toinen, ilmeisesti 1920-luvulla paikalle siirretty hirsinen viljamakasiinirakennus. Vuonna 1966 museoalueelle tuotiin lisäksi Tapio Olkkosen rakentama hirsinen tuulimylly (1905) Häkkilän kylästä.
Hakama

Yamada Hokokun muotokuva, kamishimo-asu ja musta, virallinen kimono.
Hakama (jap. 袴, suom. housut) tarkoittaa perinteisiä japanilaisia housuja.
Housut omaksuttiin japanilaisen puvun osaksi todennäköisesti Kiinasta jo esihistoriallisella Yayoi-kaudella, mutta nykyaikaisia hakama-housuja muistuttava vaate syntyi Heian-kaudella (794–1192).
Historia

Keskiajalla hakamaa käyttivät miehet, mutta myös aatelisnaiset. Miesten hakama-tyyppejä olivat lahkeensuista pussiksi kootut sashinuki- tai kukuri-bakamat ja seremonialliseen hovipukuun kuuluvat, kiinalaista mallia noudattelevat uwa-bakamat. Naisten hakamat valmistettiin punasävyisistä kankaista (aka-no-hakama), juni-hitoe -asuun kuuluivat naga-bakamat, joiden lahkeet olivat kaksi kertaa tavallisten mittaiset, niin että ne peittivät jalat ja laahasivat perässä naisen kävellessä. Oguchi-hakamat olivat nilkkapituiset ja niitä käytettiin ulkona ja silloin kun tehtävät vaativat runsaampaa liikkumista.
Naiset luopuivat hakamasta keskiajan lopulla, lukuun ottamatta shintolaisia seremonioita, joita suorittavat temppelineitsyet (miko), ja papittaret käyttävät keskiaikaisia housuja seremoniallisen asun osana. 
Hakama jäi miesten vaatetukseen. Samurait käyttivät yleensä leveää, laskostettua hakamaa hitatare- ja myöhemmin kamishimo-asujen osana. Seremoniallisimpaan tyyliin kuului miehilläkin laahustavat naga-bakamat.
Käyttö

Hakama, kuten kimonokin ommellaan suorakulmaisista, kapeista kangaskaitaleista. Vaatteen liikkumavara ja muoto saadaan aikaan laskostamalla. Samurai-hakaman laskosten sanotaan symboloivan bushidon seitsemää hyvettä:
Gi – oikeamielisyys
Yu – rohkeus
Jin – myötätunto
Rei – kohteliaisuus
Makoto – vilpittömyys
Meiyo – kunnia
Chugi – uskollisuus
Nykyäänkin on käytössä erilaisia hakamatyyppejä eri tilaisuuksiin. Hakama kuuluu mm. shintolaisten pappien pukuun, hovin seremonioissa käytetään vieläkin Heian-kaudelta periytyvää pukua. Iga- tai tattsuke-hakama on hakama, jonka yläosa on laskostettu, mutta polvesta alaspäin alkavat säärenmuotoiset lahkeet. Se kuului työvaatteisiin ja nykyään iga-bakaman voi nähdä sumopainiottelujen avustajien päällä.
Tavallisilla miehillä hakama kuuluu seremonialliseen pukeutumiseen. Sulhasen pukuun kuuluu musta, vaakunallinen kimono, musta vaakunallinen haori ja mustavalkoraidalliset silkkiripsihakamat. Naisten käytössä hakama tuli uudelleen muotiin Meiji-restauraation myötä. Naisille ryhdyttiin tarjoamaan koulutusta ja koulupuvun osaksi tuli hakama, joka helpotti kimonoasussa liikkumista. Nykyään naisten hakamaa käytetään yleensä koulujen valmistujaisjuhlissa. Nykyaikainen naisten hakama muistuttaa rakenteeltaan miesten hakamaa, mutta sen nauhat solmitaan eri tavalla. Materiaali on usein eurooppalaiseen tyyliin villakangasta ja väri kimonoon sopiva.
Eri materiaaleista, kuten tetron, puuvilla tai polyesteri, valmistettu hakama kuuluu joidenkin taistelulajien harjoitusasuun, esimerkiksi aikido, iaido, kyudo ja kendo. Yleisimmät värit ovat valkoinen, musta tai sininen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hanami Web - Hakama (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Hakaman viikkausohjeet (englanniksi)
Taiteltu ja viikattu hakama
Halmstad (Norja)

| Halmstad |
| --- | --- |
 Halmstadin koulu
 Halmstad
 Koordinaatit: 59°22′12″N, 10°47′08″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Østfold
Kunta:  Moss ja Råde
Pinta-ala:  
 – Maa:  1,8 km²
Väkiluku (2023):  3 510
 – Väestötiheys:  1 950 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Halmstad (tunnettu myös nimellä Ryggebyen) on taajama Mossin ja Råden kuntien alueella Østfoldin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 1,8 neliökilometriä ja asukasluku 3 510 vuonna 2023. Heistä 96,7 prosenttia asui Mossin puolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Halmstad (Norja) Wikimedia Commonsissa
Heazlewoodiitti

| Heazlewoodiitti |
| --- | --- |
 Vihreä päällysosa on zaratiittia,  pronssinruskehtava heazlewoodiittia
Luokka:  sulfidimineraalit
Kemialliset ominaisuudet
Kemiallinen kaava:  Ni3S2
Molekyylipaino:  240,20 g/mol
Fysikaaliset ominaisuudet
Väri:  vaaleanpronssinrusehtava
Asu:  rakeinen tai massiivinen
Kidejärjestelmä:  trigoninen
Kovuus Mohsin asteikolla:  4
Tiheys:  5,82 g/cm3
Optiset ominaisuudet
Optiset ominaisuudet:  anisotrooppinen
Kiilto:  metallikiilto
Viiru:  vaaleanpronssinrusehtava
Läpinäkyvyys:  läpinäkymätön
Lähteet
  
Aiheesta muualla
  Heazlewoodiitti Commonsissa 
Heazlewoodiitti (Ni3S2) on harvinainen nikkelisulfidimineraali. Sen nikkelipitoisuus on korkea suhteessa rikkiin: mineraali sisältää noin 73 % nikkeliä ja 26 % rikkiä. Heazlewoodiitti on nimetty löytöpaikkansa mukaan; mineraali löydettiin vuonna 1896 Heazlewoodin alueelta Australian Tasmaniasta. Mineraalin tyyppipaikka on Heazlewoodissa sijaitseva Lord Brasseyn kaivos.
Heazlewoodiitti on väriltään pronssinrusehtava, ja sillä on metallinen kiilto. Sen kidejärjestelmä on trigoninen, ja se esiintyy yleensä rakeisena pirotteena tai massamaisena. Mineraalin kovuus Mohsin asteikolla on 4, mikä vastaa fluoriitin kovuutta. Heazlewoodiitin isäntäkivi on serpentiniitti, ja sitä muodostuu todennäköisesti hydrotermisissä prosesseissa.
Aiheesta muualla

Euromin (englanniksi) (ranskaksi)
Harald Teir

Harald Teir 1950-luvulla.
Harald Gustav Teir (27. lokakuuta 1914 Lapväärtti – 18. helmikuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen patologisen anatomian professori ja syöpätutkija.
Teir oli Helsingin yliopiston patologisen anatomian professori 1955–1977 ja lääketieteellisen tiedekunnan dekaani 1963–1968. Teir oli kansainvälisesti merkittävä syöpätutkija, ja hänet tunnettiin myös tieteen kansantajuistajana, samoin kuin saunakulttuurin ja suomenruotsalaisen kansankulttuurin edistäjänä ja tukijana. Hänen veljiään olivat kansanedustaja Grels Teir ja kaupunkineuvos Tor-Erik Teir.
Kirjallisuutta

Korppi-Tommola, Aura: ”Teir, Harald (1914–1992)”, Suomen kansallisbiografia, osa 9, s. 694–695.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007.  ISBN 978-951-746-450-5.  / Teoksen verkkoversio.
M-Files

| M-Files Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1987 (Motiivi Oy), 2002 (M-Files-liiketoiminta)
Perustaja:  Antti Nivala (ohjelmistoliiketoiminta)
Toimitusjohtaja:  Antti Nivala
Puheenjohtaja:  Antti Nivala
Kotipaikka:  Tampere
Toimiala:  Ohjelmistojen suunnittelu ja kehitys
Tuotteet:  Dokumenttienhallinta Tiedonhallinta Sopimustenhallinta Projektinhallinta
Liikevaihto:   52,6 milj. € (2017)
Liikevoitto:   2 milj. € (2017)
Henkilöstö:  350 (11/2016)
Omistaja:  Perustajat ja työntekijät, pääomasijoittajat Partech Ventures, Suomen Teollisuussijoitus ja Draper Esprit
Kotisivu:  www.m-files.com/fi/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
M-Files Oy on suomalainen teknologiayhtiö, joka kehittää ja myy tiedonhallintaohjelmistoja. Yrityksen tiedonhallinta sekä tiedon jakaminen ja suojaaminen perustuvat metatietojen hyödyntämiseen, jolloin tietoa ei luokitella perinteisen kansiohierarkian vaan sisällön perusteella. M-Files on käytössä tuhansilla asiakkailla yli sadassa maassa. Vuonna 2016 M-Filesillä oli yli tuhat asiakasta Suomessa , yhteensä sen asiakkaina oli yli kuusi tuhatta organisaatiota ympäri maailmaa.
M-Files Oy:n päätoimipiste sijaitsee Tampereen Hervannassa ja muut toimipisteet Espoossa, Lappeenrannassa, Britanniassa, Ruotsissa, Saksassa, Ranskassa, Kanadassa ja Australiassa. Yrityksen tytäryhtiö M-Files Inc. sijaitsee USA:ssa. Lisäksi yrityksellä on yli 600 jälleenmyyjää yli 100 maassa.
Markkinatutkimusyritys Nucleus Research nosti keväällä 2018 M-Filesin maailman parhaaksi tiedonhallinnan teknologiaksi. Sen kilpailijoita ovat IBM, Microsoft, OpenText ja Box.
Historia > 1987–1999 (Motiivi Oy)

M-Filesin historia ulottuu vuoteen 1987, jolloin Motiivi Oy perustettiin Seinäjoella. Rakennusalan konsultoinnin liiketoiminta aloitettiin vuonna 1989. Arkkitehti- ja insinööritoimistoa johti Mikko Nivala. Mikon vielä lukiota käynyt poika Antti Nivala suunnitteli yritykselle 1990-luvun alkupuolella M-Color-nimisen väritulostusohjelman. Sen avulla voitiin tulostaa värillisiä arkkitehtisuunnitelmia AutoCADilla, sen sijaan, että ne olisi väritetty itse puuväreillä. Mikko Nivala vei ohjelman mukanaan messuille, josta sille löytyi asiakkaiksi kuntia ja kaupunkeja. Amerikkalaisessa CAD-lehdessä julkaistun mainoksen avulla ohjelmaa myytiin yli miljoonalla eurolla vuoteen 2000 mennessä.
Historia > 2000–2010 (Motive Systems Oy)

Vuonna 2000 rakennusalan konsultointi irrotettiin omaksi yhtiökseen (Arkkitehti- ja insinööritoimisto Motiivi Oy), ja alkuperäinen yhtiö jatkoi toimintaansa ohjelmistoyhtiönä nimellä Motive Systems Oy. Se alkoi kehittää niche-tuotteensa sijaan jotakin laaja-alaisempaa. Vuonna 2002 Antti Nivalan ideasta alkoi kehittyä dokumenttienhallintaohjelmisto nimeltä M-Files. M-Colorin tulorahoituksella kustannettiin M-Filesin tuotekehitys neljän hengen tiimissä noin kolmen vuoden ajan. M-Filesin ensimmäinen versio saatiin markkinoille vuonna 2005 ja Antti Nivala aloitti Motive Systems Oy:n toimitusjohtajana. Hän vastasi niin yrityksen markkinoinnista kuin talous- ja henkilöstöjohtamisestakin.
Vuodesta 2006 eteenpäin yhtiön liikevaihto kasvoi vuosittain noin 40–50 %, pääosin Suomessa. Vuonna 2009 Dallasiin avattiin tytäryhtiö. Kasvuvauhti jatkui myös sen jälkeen tasaisena ja Amerikan toimisto ylsi jo toisen toimintavuotensa jälkeen noin miljoonan euron liikevaihtoon. Vuonna 2010 koko yrityksen liikevaihto oli 4,2 miljoonaa euroa.
Tuotteet

M-Filesin tarjoaa yritysasiakkailleen tietojenhallintaa. Kun sähköiset asiakirjat tallennetaan perinteisesti tietokoneen kansioihin M-Filesin ohjelmisto etsii niistä asioita metatietojen eli sisältöä kuvailevien tietojen avulla, ilman, että niitä täytyy siirtää mihinkään. Käyttäjän ei siis tarvitse muistaa, mihin kansioon jokin tieto on tallennettu, vaan tietoa hallitaan sen perusteella, mitä se on. M-Filesin mukaan toimistotyöläisten ajasta 20–25 prosenttia kuluu erilaisten dokumenttien etsimiseen, joten kun tieto löytyy tehokkaasti, yritys säästää.
Asiakkaat

Vuonna 2017 M-Filesin liikevaihdosta 60 % tuli viennistä. Sen asiakkaat olivat niin pk-yrityksiä kuin suuryrityksiäkin, jotka toimivat esimerkiksi teollisuudessa, palvelualoilla, rahoituksessa, suunnittelu- ja rakennusalalla, energia-alalla ja biotieteissä. Tyypillisiä M-Filesin asiakkaita ovat esimerkiksi konsulttitalot, lakiasiantoimistot ja tavalliset teollisuusyritykset, muun muassa SSAB ja Kemira.