stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Atabaque

Atabaque
Atabaque on pitkä puusta tehty afrikkalais-brasilialainen rumpu. Sen runko on perinteisesti tehty brasilialaisesta jacaranda-puusta. Perinteiden mukainen lyömäkalvo taas on tehty vasikannahasta. Kalvon kiristykseen käytetään metallista vannetta, joka kiristetään narujärjestelmällä ja puisilla kiiloilla. Kiristäminen tapahtuu kevyesti kiiloja naputtamalla, jotka siten kiristävät tai löysäävät naruja.
Atabaqueta käytetään osana brasilialaista kulttuuria, esimerkiksi capoeirassa, maculeléssa ja afrikkalais-brasilialaisessa uskonnossa candomblé. Candombléssa atabaqueta pidetään pyhänä.
Atabaquet jaetaan soinnin ja rummun koon mukaan kolmeen luokkaan: rum, pisin ja matalin ääni, rum-pi, keskikokoinen rumpu, keskiäänellä ja lé, lyhyin rumpu, jossa on korkein ääni.
Condomblén rituaaleissa ja maculeléssa käytetään usein kolmea erityyppistä atabaqueta mutta capoeirassa mukana on tyypillisesti vain yksi rumpu.
BMW R24

| BMW R24 |
| --- | --- |

Historia
Valmistaja:  BMW
Valmistusmaa:   Saksa
Valm. vuosina:  1948-1950
Yleiset tiedot
Pituus:  2000 mm
Korkeus:  1350 mm
Kuivapaino:  135 kg
Moottori
Kuutiotilavuus:  247
Kulutus:  3,5 l/100 km
BMW R24 on BMW:n valmistama moottoripyörä. BMW aloitti toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1947 moottoripyörien valmistuksen Münchenissä, saatuaan luvan Yhdysvalloilta. Ensimmäinen länsisaksalainen malli oli R24, joka luotiin R23-mallista sitä edelleen kehittämällä. BMW R24 oli yksisylinteri ja toteutus R23 tapaan 250-kuutioisena, malli oli R23:n  edullinen kopio-/kehitysversio. Siinä ei ollut esimerkiksi takajousitusta.
Anu Pentik

| Anu Pentik |
| --- | --- |
 Pentik lapsuudenkotinsa pihalla syyskuussa 1987.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Eeva Anneli Pentikäinen, o.s. Pasi
Syntynyt: 3. elokuuta 1942 (ikä 82) Kuusankoski
Kansalaisuus:  Suomi
Taiteilija
Salanimi:  Anu Pentik
Ala:  Teollinen muotoilu
Anu Pentik, Ogoh-Ogoh 2012, Kouvolatalon piha.
Anu Pentik (oik. Eeva Anneli Pentikäinen, o.s. Pasi; s. 3. elokuuta 1942 Kuusankoski) on suomalainen muotoilija ja taidekeraamikko. Hän on nimeään kantavan Pentik Oy:n perustaja, suunnittelija ja taiteellinen johtaja. Anu Pentik -taiteilijanimessä hänen lempinimensä yhdistyy aviomieheltä saadun sukunimen lyhenteeseen.
Pentik Oy

Anu Pentik on perustanut taidekeramiikkaa ja käyttöesineitä valmistavan Pentik Oy:n yhdessä yrittäjäpuolisonsa Topi Pentikäisen kanssa. Anu Pentik suunnittelee jokapäiväiseen käyttöön tarkoitettua keramiikkaa, jonka taiteelliset vaikutteet ovat peräisin luonnosta. Anu Pentikin lisäksi Pentik Oy:n suunnittelijoina toimii Lasse Kovanen, Minna Niskakangas ja Liina Harju.
Keramiikkaesineet valmistetaan Posiolla Pentik Oy:n keramiikkatehtaassa. Keramiikan ohella Pentik Oy myy kodinsisustus- ja kattaustuotteita. Myymälöitä on Suomen ohella Ruotsissa, Tšekissä ja Venäjällä.
Elämäkerta

Anu toimi askarteluohjaana Siilinjärven Tarinaharjun parantolassa 1960-luvun puolivälissä, kun hän tapasi tulevan aviomiehensä, voimisteluopettaja Topi Pentikäisen Siilinjärven kesätansseissa. Pariskunnan lapset, Raisa ja Pasi, syntyivät Kuopiossa.
Pentikäisten haave asua Lapissa luonnon keskellä toteutui vuonna 1969, kun hänen miehelleen tarjoutui Posiolta paikka liikunnanopettajana. Pentikäinen jatkoi uudella paikkakunnalla taidekäsitöiden parissa. Hän valmisti kotona saviesineitä ja nahkatöitä sekä opetti kuvaamataitoa koulussa ja kansalaisopistossa.
Ensimmäiset käsityötuotteet, omakotitalon kellarissa tehdyt kynttilänjalat, myytiin Posion Essolla. Anu Pentikin perustama ja Topi Pentikäisen johtama keramiikkayritys Pentik Oy aloitti toimintansa Posiolla vuonna 1971. Pentikin keramiikkapaja ja -tehdas valmistuivat 1974. Ensimmäinen Anu Pentikin suunnittelema menestystuote oli Kaamoskivi-kynttilänjalka (1971). Vuonna 1975 Anu Pentik järjesti ensimmäisen keramiikkasymposiumin Posiolla.
Pentikäinen suuntautui 1990-luvun laman ja Pentikin vaikeuksien keskellä entistä vahvemmin designiin. Hän ammensi opit omasta tehtaastaan ja suunnitteli ensimmäiset astiastonsa, Ainon ja Tapion, keskelle lamaa. Niiden jälkeen syntyivät Vanilja ja Valo, joista tuli myös klassikkoja. Uusimmat Anun suunnittelemat astiasarjat Kivi ja Kallio ovat vuodelta 2015.
Laman jälkeen 2000-luvulla Pentik Oy kasvoi ja Anu Pentik suuntautui oman taiteen tekemiseen. Retretissä 2006 pidetyn yksityisnäyttelyn myötä Anu Pentik nousi taiteilijana yleisön tietoisuuteen. Sittemmin hän on pitänyt useita yksityis- ja ryhmänäyttelyitä Suomessa. Seuraava Anu Pentikin näyttely avataan Wäinö Aaltosen taidemuseoon Turkuun vuonna 2020. Sitä ennen Anu Pentikin elämäntarina nousee myös näyttämölle, kun Kouvolan Teatteri alkaa marraskuussa 2019 esittää Eppu Nuotion kirjoittamaa ja Tiina Luhtaniemen ohjaamaa draamaa Anun elämästä. Näytelmässä Anua esittää Nina Petelius-Lehto.
Anu Pentik on johtanut Pentikiä ja sen taideteollista linjaa alusta asti. Taiteilijana häntä ajavat eteenpäin uteliaisuus, kokeilunhalu ja jatkuva uudistuminen. Inspiraationlähteinä toimivat Lapin luonto, lukuisat Intiaan tehdyt matkat ja taiteenfilosofiset teemat – sekä Gaudín muotokieli, Picasson viiva ja Birger Kaipiaisen kukat. Kaikki Pentik Studio -tuotteet ovat Anu Pentikin suunnittelemia, käsityönä koristeltuja taidekeramiikkaesineitä koteihin. Pentik on suunnitellut myös Helsingin Etelärantaan uudelleen avatun, Michelin-tähdellä palkitun Palace-ravintolan astiat kokki Hans Välimäen kanssa. Lisäksi Anu Pentikin keramiikkataidetta ja astioita on uudessa Lapland Hotels -designhotellissa Helsingin Bulevardilla.
Nykyään Pentik Oy työllistää hieman alle 250 henkilöä. Posion keramiikkatehtaalla työskentelee noin 35 henkilöä, ja Pentikin omat myymälät työllistävät myymälähenkilökuntaa ympäri Suomea. Posiolla sijaitsevassa Pentik-mäen kulttuurikeskuksessa käy vuosittain 100 000 vierailijaa. Posion Timisjärvellä sijaitsevassa Pentik Kartano –taidekeskuksessa järjestetään kesäisin taidenäyttelyitä sekä kurssitoimintaa.
Tärkeimmät näyttelyt

1994: Kolme naista – Kolme elämäntyötä, Ikaalinen: Anu Pentikin debyyttinäyttely oli yhteisnäyttely Kaija Aarikan ja Vuokko Nurmesniemen kanssa.
2006: Intohimona keramiikka, Taidekeskus Retretti. Anu Pentikin ensimmäinen oma yksityisnäyttely.
2012: Vuoropuhelu – Dialogue, Kouvolan taidemuseo Poikilo. Yhteisnäyttely eteläkorealaisen keramiikkataiteilija Suku Parkin kanssa.
2013–2014: Kolme valkoista, Taidemuseo Korundi, Rovaniemi. Tilataideteoksia kolmessa huoneessa.
2017: Kolme tilaa, Helsingin Taidehalli. Kolmesta huoneesta koostuva installaatiokokonaisuus.
Palkinnot ja tunnustukset

Anu Pentikin saamia huomionosoituksia ovat muiden muassa Lapin yliopiston kunniatohtorin arvo vuonna 2012, Pro Finlandia -mitali vuonna 2014, ja muotoilun valtionpalkinto vuonna 2021.
Kirjallisuutta

Parkkinen, Marja-Leena: Anu Pentik: Saven sytyttämä. Otava 2006.
Pentik, Anu: Satakahdeksankymmentä huonetta — One Hundred and Eighty Rooms. Lapland Hotels Oy 2019.
Sainio, Pentti: Pentik: Satumainen tarina. Arktis Oy 1987.
Vuolasto, Johanna (toim.): Anu Pentik: Palo taiteeseen., Pentik Oy 2017.
Aiheesta muualla

Anu Pentik, taiteilijaelämää Posiolla. Ylen Elävä arkisto
Posiolapland.com. (Arkistoitu – Internet Archive) Anu Pentikin tarina.
Anu Pentik. Kuusi kuvaa, Yleisradio 3.9.2017.
Anu Pentik - diletantti (Yle Areena, julkaistu 6.11.2023)
Pentikin valmistama Peter Winquistin suunnittelema Riekko-kermanekka.
Barbara McDermott

Barbara McDermott
Barbara Winifred Anderson McDermott (15. kesäkuuta 1912 – 12. huhtikuuta 2008) oli vanhin elossa oleva RMS Lusitanian upottamisesta 7. toukokuuta 1915 pelastunut. Hän oli yhdysvaltalainen. Onnettomuuden jäljiltä on enää elossa vain Audrey Lawson-Johnston, joka oli onnettomuuden sattuessa parin kuukauden ikäinen.
McDermottilla oli selviä muistikuvia onnettomuudesta kysyttäessä kesällä 2002.
Basil Wallace

Basil Wallace on yhdysvaltalainen elokuva ja tv-näyttelijä. 1990-luvun alussa hän näytteli muutamassa elokuvateatterilevitykseen päässeessä elokuvassa, muun muassa Kuoleman merkissä (1990) ja Wedlock – kalmankihlassa (1991). Nykyään hän esiintyy lähes pelkästään televisiosarjoissa ja -elokuvissa.
Aiheesta muualla

Basil Wallace Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Aviapoliksen suuralue
Kuvia

Kauppakeskukset Flamingo ja Jumbo Kehä III:lta.
Tammiston luonnonsuojelualue.
Puu-Ylästö.
Vantaankoski.
Helsinki-Vantaan lentoasema.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aviapoliksen suuralue Wikimedia Commonsissa
Aviation Specialties

Aviation Specialties on lentoyhtiö, jonka epäillään tuottaneen CIA:lle vankilentokuljetuspalveluita.kenen mukaan? Yhtiöllä on kahdeksan lentokonetta omistuksessaan:
B200C

rekisterinumero 157A, sarjanumero BL-53
rekisterinumero 299AL, sarjanumero BL-1823
rekisterinumero 312ME, sarjanumero BL-46
rekisterinumero 4456A, sarjanumero BL-143
rekisterinumero 4489A, sarjanumero BL-145
rekisterinumero 5139A, sarjanumero BL-144
rekisterinumero 5155A, sarjanumero BL-146
De Havilland DHC-6

rekisterinumero 6161Q, sarjanumero 633
Aiheesta muualla

CIA:n kidutuslennot
Basil Spalding de Garmendia

| Basil Spalding de Garmendia |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. helmikuuta 1860 Baltimore, Maryland, USA
Kuollut: 9. marraskuuta, 1932 (72 vuotta) Saint-Raphaël, Ranska
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Aiheesta muualla
ITF
ATP
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten tennis. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten tennis. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten tennis. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten tennis. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Pariisi 1900 | Nelinpeli |  |
Basil Spalding de Garmendia (28. helmikuuta 1860 – 9. marraskuuta 1932) oli yhdysvaltalainen tennispelaaja vuoden 1900 kesäolympialaisissa.
Spalding de Garmendia syntyi varakkaaseen perheeseen Yhdysvaltain Baltimoressa, Marylandissa, mutta vietti suuren osan elämästään Ranskassa. Hänellä oli aikaisempaa kokemusta mailapeleistä, joten vuonna 1900 hän Ranskassa ollessaan päätti kokeilla tennistä. Samana vuonna hän osallistui olympialaisten nelinpeliin ranskalaisen tennispelaajan Max Décugisin kanssa. He selviytyivät loppukilpailuun, mutta eivät pärjänneet brittiläisille veljeksille Lawrence Dohertylle ja Reginald Dohertylle, vaan sijoittuivat hopealle. Spalding de Garmendia osallistui samoissa kisoissa myös kaksinpeliin, jossa hän sijoittui viidenneksi häviten turnauksen alkuvaiheessa Dohertyn veljeksistä nuoremmalle, Lawrencelle.
Muuta

Perheen rikkauden vuoksi Spalding de Garmendian ei tarvinnut koskaan työskennellä, mutta hän toimi ensimmäisen maailmansodan aikana erityislähettiläänä Yhdysvaltain Pariisin -suurlähetystössä.
Baixo Mondego

Baixo Mondego Portugalin kartalla
Baixo Mondego on Portugalin Região Centroon kuuluva ala-alue. Nimensä se on saanut Mondegojoesta.
Baixo Mondegon pinta-ala on 2 062 km² [lähde? ] ja väkiluku noin 332 326 (2011). Noin puolet asukkaista alueen asuu joko Coimbrassa tai Figueira da Fozissa.
Kunnat

Cantanhede
Coimbra
Condeixa-a-Nova
Figueira da Foz
Mira
Montemor-o-Velho
Penacova
Soure
Badaroux

| Badaroux |
| --- | --- |
 Saint-Christophen kirkko
 vaakuna
 Badaroux
 Koordinaatit: 44°32′15″N, 3°33′02″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Oksitania
Departementti:  Lozère
Arrondissementti:  Mende
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  20,7 km²
Väkiluku (2019):  984 
 – Väestötiheys:  47 as./km²
Kunnan numero:  48013
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Badaroux (oksitaaniksi: Badarosc) on kunta Ranskan eteläosassa Lozèren departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee Lotjoen varrella, noin 5 kilometriä Menden kaupungista itään.
Tunnettuja kuntalaisia

Joseph-Antoine Chaptal (1756-1832), Chanteloupin kreivi, kemisti ja poliitikko
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Badaroux Wikimedia Commonsissa
Baitul Mukarram

| Baitul Mukarram বায়তুল মোকাররম জাতীয় মসজিদ |
| --- | --- |

Sijainti:  Dhaka, Bangladesh
Koordinaatit:  23°43′46″N 90°24′44″E﻿ / ﻿23.7294°N 90.4122°E﻿ / 23.7294; 90.4122
Rakennustyyppi:  Moskeija
Tyylisuunta:  islamilainen arkkitehtuuri
Suunnittelija:  Abdulhusein M. Thariani (en)
Valmistumisvuosi:  1968
 fiBaitul Mukarram 
  
Baitul Mukarram (arab. بيت المكرّم‎‎, bengaliksi বায়তুল মোকাররম) on moskeija Bangladeshin pääkaupungissa Dhakassa. Se on maan kansallismoskeija ja valmistui vuonna 1968.
Dhaka kasvoi 1950-luvun lopulla nopeasti, ja kaupunkiin alettiin suunnitella suurta moskeijaa. Abdulhusein M. Thariani sai tehtäväkseen suunnitella rakennuksen, jonka rakennustyöt aloitettiin 27. tammikuuta 1960. Sitä rakennettiin useassa vaiheessa.
Perjantairukous Baitul Mukarramissa.
Moskeijan päärakennus on noin 30 metriä korkea. Se on valkoinen ja lähes kuution muotoinen. Päärakennuksesta puuttuu kupoli, mutta kummallakin sivulla on portiikki, jonka päällä on kupoli. Päärukousalueen ala on 2 464 neliömetriä. Tharianin alkuperäisen suunnitelman mukaan minareetti olisi rakennettu päärakennuksen eteläpuolelle. Uudet minareetit on kuitenkin rakennettu uudempien suunnitelmien mukaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Baitul Mukarram Wikimedia Commonsissa
Basil Rathbone

| Basil Rathbone |
| --- | --- |
 Basil Rathbone (1935).
Henkilötiedot
Koko nimi:  Philip St. John Basil Rathbone
Syntynyt: 13. kesäkuuta 1892 Johannesburg, Etelä-Afrikka
Kuollut: 21. heinäkuuta 1967 (75 vuotta) New York, Yhdysvallat
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Sherlock Holmes
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Philip St. John Basil Rathbone (13. kesäkuuta 1892 Johannesburg, Etelä-Afrikka – 21. heinäkuuta 1967 New York, New York, Yhdysvallat) oli eteläafrikkalaissyntyinen brittinäyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Sherlock Holmesin esittäjänä lukuisissa elokuvissa ja radiokuunnelmissa.
Basil Rathbone syntyi Etelä-Afrikassa englantilaisille vanhemmille. Perhe muutti takaisin Englantiin hänen ollessaan 3-vuotias. Rathbone osallistui ensimmäiseen maailmansotaan ja hänet palkittiin Military Cross -kunniamerkillä.
Vuosien 1939 ja 1946 välisenä aikana Rathbone esitti Sherlock Holmesia yhteensä 14 elokuvassa ja 220 radiokuunnelmassa, joissa kaikissa tohtori Watsonia esitti Nigel Bruce.
Rathbone kuoli sydänkohtaukseen 75-vuotiaana New York Cityssä vuonna 1967. Hänellä on kolme tähteä Hollywood Walk of Famella.
Aiheesta muualla

Basil Rathbone Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Baixo Vouga

Baixo Vouga Portugalin kartalla
Baixo Vouga on Região Centron ala-alue Portugalissa. Sen suurimpia kaupunkeja ovat Aveiro, Águeda, Ílhavo ja Ovar. Sen pinta-ala on 1 807 km² ja väkiluku noin 394 393 (2005).
Kunnat

Águeda
Albergaria-a-Velha
Anadia
Aveiro
Estarreja
Ílhavo
Mealhada
Murtosa
Oliveira do Bairro
Ovar
Sever do Vouga
Vagos
Barbara Matić

| Mitalit> Maa:  Kroatia.Naisten judo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Kroatia.Naisten judo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Kroatia.Naisten judo. Olympialaiset  | Maa:  Kroatia> Naisten judo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Pariisi 2024 | 70 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Budapest 2021 | 70 kg |  |
|  Kultaa | Taškent 2022 | 70 kg |  |
|  Pronssia | Doha 2023 | 70 kg |  |
| Euroopan kisat  | Euroopan kisat  | Euroopan kisat  |  |
|  Pronssia | Minsk 2019 | 70 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Zagreb 2024 | 70 kg |  |
|  Pronssia | Montpellier 2014 | 70 kg |  |
|  Pronssia | Varsova 2017 | 70 kg |  |
|  Pronssia | Varsova 2017 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Montpellier 2023 | 70 kg |  |
Barbara Matić (s. 3. joulukuuta 1994 Split) on kroatialainen judon olympiavoittaja sekä maailman- ja Euroopan-mestari. Hän edustaa splitläistä JK Pujanke -seuraa, ja on pituudeltaan 171 cm. Hän on kilpaillut 70 kg:n painoluokassa vuodesta 2011 lähtien.
Matić saavutti 63 kg:n sarjassa alle 17-vuotiaiden MM-pronssia 2009 ja EM-kultaa 2010. Singaporen nuorten olympialaisissa 2010 hän sai pronssia sekä 63-kiloisissa että joukkuekilpailussa. Hän saavutti 70 kg:n painoluokassa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa pronssia 2011 ja hopeaa 2012. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän sijoittui toiseksi 2012.
Matić sijoittui viidenneksi Budapestin EM-kilpailuissa 2013. Hän voitti samana vuonna alle 20-vuotiaiden Euroopan- ja maailmanmestaruuden 70-kiloisissa sekä sai pronssia saman ikäluokan MM-joukkuekilpailussa. Hän saavutti vuonna 2014 pronssia Montpellier'n EM-kilpailuissa ja sijoittui viidenneksi Tšeljabinskin MM-kilpailuissa. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän saavutti kultaa joukkuekilpailussa ja hopeaa 70-kiloisissa. Hän voitti samana vuonna ikäluokan maailmanmestaruuden 70 kg:n sarjassa.
Matić karsiutui Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 ensimmäisen ottelun jälkeen. Hän saavutti Varsovan EM-kilpailuissa 2017 pronssia sekä 70-kiloisissa että joukkuekilpailussa. Tel Avivin EM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui viidenneksi. Hän sai pronssia Minskin Euroopan kisoissa 2019. Hän voitti 70-kiloisten maailmanmestaruuden Budapestissa 2021 kukistettuaan loppuottelussa japanilaisen Yoko Onon. Samana vuonna järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän sijoittui viidenneksi.
Matić voitti 70 kg:n painoluokan maailmanmestaruuden toistamiseen Taškentissa 2022 kukistettuaan loppuottelussa maannaisensa Lara Cvjetkon. Hän sai vuonna 2023 MM-pronssia Dohassa ja EM-pronsia Montpellier'ssä. Hän voitti 70-kiloisten Euroopan-mestaruuden Zagrebissa 2024 kukistettuaan loppuottelussa kreikkalaisen Elisavet Teltsidoun.
Matićista tuli Kroatian historian ensimmäinen judon olympiamitalisti Pariisissa 2024, kun hän voitti kultaa 70-kiloisten luokassa. Hän voitti finaalissa Miriam Butkereitin yhdellä waza-arilla.
Matić on saavuttanut IJF World Tour -kilpailuissa kahdeksan turnausvoittoa, yhdeksän kakkossijaa ja kaksitoista kolmossijaa. Maailmancupeista / Continental open -kilpailuista hänellä on yksi kolmossija. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kolme Kroatian-mestaruutta.
Atacaman alue

Alue Chilen kartalla punaisella, pääkaupunki on merkitty suurennettuun karttaan ympyrällä
Atacaman alue on yksi Chilen viidestätoista hallinnollisesta alueesta. Sen virallinen järjestysnumero on III ja  pääkaupunki Copiapó. Vuoden 2017 väestönlaskennassa alueella oli 286 168 asukasta. Sen pinta-ala on 75 176 neliökilometriä.
Alue on saanut nimensä Atacaman aavikosta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Atacaman alue Wikimedia Commonsissa
Chilen alueet
Aisén del General Carlos Ibáñez del Campo
Antofagasta
Araucanía
Arica-Parinacota
Atacama
Biobío
Coquimbo
Libertador General Bernardo O'Higgins
Los Lagos
Los Ríos
Magallanes y Antártica Chilena
Maule
Metropolitana de Santiago
Tarapacá
Valparaíso
Bangassou

| Bangassou |
| --- | --- |
 Keskustori
 Bangassou
 Koordinaatit: 4.833333°N, 23.116667°E 
Valtio:  Keski-Afrikan tasavalta
Prefektuuri:  Mbomou
Väkiluku (2003):  31 553
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bangassou on Mbomoun alueen pääkaupunki Keski-Afrikan tasavallan kaakkoisosassa, Mbomoujoen pohjoisrannalla. Bangassoun asukasluku on 31 553 vuoden 2003 väestönlaskennan mukaan.
Cathédrale Saint Pierre Claver de Bangassou
Bangassi

| Bangassi |
| --- | --- |
 Bangassi
 Koordinaatit: 14°29′36″N, 11°30′24″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Kayesin alue
Piiri:  Kayesin piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Väkiluku (2009):  12 100
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bangassi on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Kayesin piirissä Malissa. Se sijaitsee Senegaljoen oikeanpuoleisella rannalla noin 10 kilometriä Kayesista luoteeseen. Kunnassa on 12 100 ja keskuskylässä 1 300 asukasta (vuonna 2009).
Bangassin kunta rajoittuu pohjoisessa Kayesin piirin Djéléboun, idässä Koussanén, Gory Gopélan ja Khouloumin, etelässä Kayesin, Liberté Dembayan, Samé Diomgoman, Somankidyn ja Kéméné Tambon sekä lännessä Guidimakan Keri-Kaffon kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot, alangot ja kukkulat. Vesistöjä ovat Senegal ja syksyllä kuivuvat Kolimbiné, Dagamé ja Dandiguiri. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu yhdeksän kylää, joista suurin on 3 800 asukkaan Diakalel. Asukkaat ovat soninkeja, khasonkoja, fulbeja, bambaroita ja maureja. Vallitseva uskonto on islam.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, maapähkinä, maissi, riisi, okra, bataatti ja vesimeloni. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja kamelit. Kaupankäynti suuntautuu Kayesiin.
Kunnassa toimii viisi alakoulua, lukutaitokeskus ja koraanikoulu. Toimivia terveyspalveluja ei ole. Vesihuolto käsittää kaivoja ja porakaivoja.
Autokefalia

Autokefalia (kreik. auto 'itse' tai 'oma' ja kefalos 'pää') on muun muassa ortodoksisessa kirkossa paikalliskirkon täysin itsenäinen ja muista kirkoista hallinnollisesti riippumaton asema. Tällainen asema on ortodoksisen kirkon patriarkaattien lisäksi esimerkiksi Kreikan ja Kyproksen ortodoksisella kirkolla.
Koko ortodoksisen kirkon piirissä autokefaalisiksi tunnustettuja kirkkoja on neljätoista. Lisäksi esimerkiksi Amerikan ortodoksisella kirkolla on sen kantakirkon Moskovan patriarkaatin vuonna 1970 tunnustama autokefalia, mutta tätä asemaa ei Konstantinopolin ekumeeninen patriarkaatti ole tunnustanut. Autokefaaliseksi 1990-luvulla julistautuneen ukrainalaisen Kiovan patriarkaatin asemaa ei mikään muu ortodoksikirkko hyväksynyt ennen vuotta 2018. Tälloin Konstantinopolin patriarkka, vastoin Moskovan tahtoa, tunnusti Kiovan ortodoksisen kirkon autokefaalisen aseman. Päätös johti vakavaan välirikkoon Moskovan ja Konstantinopolin patriarkaattien välillä.
Suomen ortodoksisen kirkon autokefaliahanke

Paikalliskirkon autonomia on autokefaliaa heikompi itsenäinen asema. Suomen ortodoksinen kirkkokunta on autonominen ja kuuluu kanonisesti Konstantinopolin ekumeenisen patriarkaatin alaisuuteen.
1970-luvulla käynnistettiin Suomen autokefaliahanke. Maa jaettiin uudelleen kolmeen hiippakuntaan ja perustettiin nyt vakituisena apulaispiispan virka sekä uusi Oulun metropoliitan virka. Hanke kohtasi kuitenkin niin suurta vastustusta, että se keskeytettiin.
Aiheesta muualla

Autokefalia / Ortodoksi.net
Autonomia / Ortodoksi.net
Atafu

| Atafu |
| --- | --- |
 Atafu satelliittikuvassa
Koordinaatit:  8°33.5′S, 172°29.7′W
Merialue:  Tyynimeri
Saaria yht.:  42
Suurin saari:  Atafu
Pinta-ala:  3,5 km²
Valtio
Valtio:  Uusi-Seelanti
Territorio:  Tokelau
Väestö
Väkiluku:  519 (2016)
Atafu on pienin Tokelaun kolmesta koralliatollista. Sen pinta-ala on 3,5 km². Atollin suurin saari, joka tunnetaan myös nimellä Atafu, sijaitsee atollin luoteisosassa. Pienempiä atollilla sijaitsevia saaria ovat muun muassa Alofi ja Fenualoa.
Vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan atollilla oli 519 asukasta. Väkiluvultaan Atafu on Tokelaun kolmesta atollista suurin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Atafu Wikimedia Commonsissa