stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jean-Alain Boumsong
Ura

Boumsong aloitti uransa Le Havressa, josta hän siirtyi Auxerreen 20-vuotiaana. Boumsong murtautui nopeasti Ranskan liigan valiopuolustajien joukkoon, ja lopulta kesällä 2004 hän siirtyi Skotlannin Valioliigaan Rangersiin. Boumsong ehti pelata Skotlannissa kuitenkin vain puoli vuotta, kun hänet jo kaupattiin 8 miljoonan punnan siirtosummalla Newcastleen.
Newcastlessa miehen otteet eivät vakuuttaneet, ja miestä pidettiin jopa yhtenä Valioliigan huonoimmista puolustajista. Boumsong on kuitenkin Ranskan maajoukkueen päävalmentajan Raymond Domenechin suosiossa, ja siten hän sai myös kutsun vuoden 2006 MM-kisoihin.
Syksyllä 2006 Boumsong siirtyi italialaiseen Juventukseen, joka aloitti historiansa ensimmäisen kauden Serie B:ssä. Serie B:n kaksi ensimmäistä ottelua menivät Boumsongilta penkin alle, mutta jo kolmannessa hän teki 3–0-voittomaalin Crotonea vastaan, ja puolustaja sai hyvin peliaikaa myös jatkossa.
28. tammikuuta 2008 Boumsong palasi Ranskaan kun Juventus oli hyväksynyt Olympique Lyonnaisin 3 miljoonan euron siirtokorvauksen Boumsongista. Boumsong teki Lyonin kanssa kolmen ja puolen vuoden mittaisen sopimuksen. Boumsong edusti Lyonia kahden ja puolen vuoden ajan pelaten seurassa 51 liigaottelua. Kesällä 2010 hän siirtyi Kreikkaan Panathinaikosin riveihin 750 000 euron siirtosummalla.
Johan Gabriel von Bonsdorff

Johan Gabriel von Bonsdorff (26. syyskuuta 1795 Turku – 13. toukokuuta 1873 Helsinki) oli suomalainen juristi ja kameralisti.
Henkilöhistoria

Von Bonsdorffin isä oli arkkiatri Gabriel von Bonsdorff ja veli kemisti Pehr Adolf von Bonsdorff. Johan Gabriel von Bonsdorff väitteli lakitieteen tohtoriksi 1818 ja toimi senaatin kamari- ja tilitoimituskunnan kamreerina vuodesta 1826. Erotessaan virasta 1844 hän sai valtioneuvoksen arvon, mutta jatkoi työtä julkisissa tehtävissä. Hän oli ministerivaltiosihteeri Alexander Armfeltin ystävä ja siksi hänellä oli vaikutusvaltaa maan asioihin. Von Bonsdorff osallistui aatelissäädyssä valtiopäiville 1863–1864 ja 1867.
Von Bonsdorffin puoliso vuodesta 1820 oli Ulrika Charlotta von Willebrand (k. 1881). Tilanomistaja, valtiopäivämies Hjalmar Erik Gabriel von Bonsdorff oli heidän poikansa.
Julkaisuja

Storfustendömet Finlands kamerallagfarenhet, systematiskt framstäld, 1833 (teosta on pidetty kameraalilainopin tuntemisen luotettavana lähteenä)
Kütahya

| Kütahya Cotyaeum |
| --- | --- |

 Kütahya
 Koordinaatit: 39°25′N, 29°59′E 
Valtio:  Turkki
Maakunta:  Kütahyan maakunta
Korkeus:  1200 m
Väkiluku (2000):  166 665
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kütahya on kaupunki ja samannimisen maakunnan keskus Länsi-Turkissa. Vuoden 2000 väestönlaskennassa siellä oli noin  166 665 asukasta, arvio vuodelle 2018 on 246 315.
Maantiede ja historia

Kaupunki sijaitsee Porsuk-joen varrella. Sen viereisen kukkulan laella on keskiaikaisen linnan rauniot. Sen kautta kulkee kauppareitti Marmaran aleelta Mesopotamian tasangoille, ja kaupungin merkitys on vaihdellut vuosisatojen varrella kauppareittien suosion myötä. 1800-luvulla se jäi läheisen Eskişehirin kaupungin varjoon.
Keskiajalla Kütahya kuului Bysanttiin. Seljukit valtasivat sen 1000-luvun lopulla. Se oli itsenäisen ruhtinaskunnan pääkaupunki vuodesta 1302 vuoteen 1429, jolloin ottimaanit valtasivat sen. Joukko unkarilaisia pakolaisia, joiden joukossa oli  vapaustaistelija Lajos Kossuth, piti kaupunkia turvapaikkanaan vuosina 1849-1951.
Kütahyan korkeus merenpinnasta on 1200 m. Eğrigöz-vuoren rinteillä on kuumia lähteitä, joihin on tehty kylpylöitä.
Talous ja liikenne

Kütahyaa ympäröivällä maaseudulla viljellään viljaa, hedelmiä ja sokerijuurikasta, ja harjoitetaan karjanhoitoa. Lähistöllä on merkittävät ruskohiilivarat, joita louhitaan Tunçbilekissa ja Değirmisazissa, ja merenvahaa, josta tehdään piippuja ja muita esineitä.
Kütahyan alueella on keramiikan tekoon soveltuvaa savea, josta on tuotettu laattoja ja astioita vuosisatojen ajan. Vanhimmat laatat, joiden valmistusaika tunnetaan, ovat Kurşunlun moskeijassa vuodelta 1377. Keramiikan kukoistuskausi oli 1600- ja 1700-luvulla. Uutuusjuoma kahvin suosio loi tarvetta uudelnlaisten kuppien tuotannolle. Armenialaisten kauppareittien varrella sijaitsevan Kütahyan keramiikasta tuli kuuluisaa Euraasian alueella. Monivärisiin keramiikan kuvioihin saatiin vaikutteita intialaisista tekstiileistä. 1700-luvun puolivälissä Kütahyan keramiikka sai kuitenkin kilpailijoita Meissenistä ja muualta Keski-Euroopasta, ja Liverpoolissa 1755 keksitty painokuvien käyttäminen koristeluun teki kuviollisista esineistä paljon entistä halvempia.
Kütahya Zaferin lentoasemalle on sekä kansainvälisiä että kotimaan lentoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kütahya Wikimedia Commonsissa
Kuopion tuomiokirkko

| Kuopion tuomiokirkko |
| --- | --- |

Sijainti:  Kuopio
Koordinaatit:  62°53′29″N, 027°41′02″E
Seurakunta:  Kuopion tuomiokirkkoseurakunta
Rakentamisvuosi:  1816
Suunnittelija:  Pehr Wilhelm Palmroth
Materiaali:  Kivi
Istumapaikkoja:  1 500
Tyylisuunta:  Uusklassismi
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kuopion tuomiokirkko, Kuopion hiippakunnan keskuskirkko, sijaitsee Kuopion Vahtivuoren mäellä. Se on vihitty käyttöön vuonna 1816 sotien viivytettyä rakennustyön valmistumista.
Arkkitehtuuri ja sisätilat

Pinta-alaa kirkolla on 1 091 neliömetriä. Istumapaikkoja on noin 1 500. Tyyliltään Kuopion tuomiokirkko edustaa 1800-luvun alun uusklassismia. Muodoltaan kivikirkko on tasavartinen ristikirkko. Itäpäädyssä kirkkoa on torni ja lännessä alttari. Kirkkoa on korjattu 1866, 1877, 1895, 1925 sekä 1961. Kirkon korkeus on kellotornin kattoon mitattuna 35,5 metriä, korkeutta Kallaveden pinnasta on 56,4 m ja merenpinnasta 138,20 m. Kirkonkelloja on kaksi, vuosilta 1928 ja 1951.
Kuopion tuomiokirkon pääurut on vuonna 1986 rakentanut tanskalainen Bruno Christensen & Sønner Orgelbyggeri, ja niissä on 52 äänikertaa, kolme sormiota ja jalkio. Kuoriurut on rakentanut ruotsalainen Robert Gustavsson Orgelbyggeri AB vuonna 2003.
Alttaritaulun Kristus ristillä on maalannut Pietarissa suomalainen Berndt Abraham Godenhjelm. Alttaritaulun lahjoitti kirkkoon 1843 kirkkoherra ja teologian tohtori Matthias Ingman. J. V. Snellmanin päätoimittamassa Saima-lehdessä oli ajalle harvinainen alttaritaulua koskeva arvostelu, missä todettiin, että alttaritaulu on reliefimäinen ja veistosta muistuttava, mikä heikentää sen ilmaisuvoimaa, mutta että se on oikein kaunis ja luultavasti kuuluu pohjoisen parhaimpiin.
Rakentaminen

Nykyinen kirkko on Kuopion viides, Kuopion ensimmäinen kirkko valmistui vuonna 1552. Uuden kirkon piirustukset laati konduktööri Pehr W. Palmroth 1795. Jacob Rijf toimi rakennusmestarina 1806–1807 ja kirkko tehtiin kattolistojen korkeudelle asti vuoteen 1808, jolloin puhkesi Suomen sota. Rakennustöitä päästiin jatkamaan vasta 1812. Pehr Granstedt johti työtä 1813–1815. Vuonna 1815 purettiin puinen Kuopion vanha kirkko Maaherrankadun eteläpäästä. Näiden toimenpiteiden seurauksena kaupan keskus Kustaantori (nykyinen Snellmaninpuisto) vahvisti asemansa kaupungin keskipisteenä. Kirkko sai tuomiokirkon aseman 1851. Tosin Oulun kirkko toimi vuosina 1900–1939 hiippakunnan tuomiokirkkona.
Rakennus ja sen ympäristö

Museovirasto luokittelee Kuopion tuomiokirkon ja Snellmaninpuiston ympäröivine alueineen valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi (Kuopion Snellmanin puisto, tuomiokirkko ja puukorttelit). Museoviraston mukaan tuomiokirkko, Snellmaninpuisto sekä vanhat puutalomiljööt ovat Kuopion ruutukaavakeskustan rakennushistoriallisesti arvokkaimpia osia. Maisemallisesti kirkon torni liittyy sen itäpuolella olevaan puistoon.
Urut

Kuopion tuomiokirkossa on kahdet urut. Pääurut sijaitsevat urkuparvella kirkon takaosassa. Ne on valmistanut tanskalainen Bruno Christensen & Sønner Orgelbyggeri -urkutehdas vuonna 1986. Urkujen soittokoneisto on mekaaninen, ja hallintakoneisto sähköinen. Uruissa on myös tietokonekombinaatiojärjestelmä (10 000 kombinaatiota).
Urut > Pääurkujen dispositio

| I RP |  | II HW |  | III SW |  | PED |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Gedakt | 8' | Gedaktpommer | 16’ | Bordun | 16’ | Principal | 16’ |
| Quintatøn | 8' | Principal | 8’ | Fløjte Harmonika | 8’ | Subbas | 16’ |
| Principal | 4' | Spidsfløjte | 8’ | Rørfløjte | 8’ | Quint | 10 2/3’ |
| Rørfløjte | 4' | Koppelfløjte | 8’ | Gamba | 8’ | Oktav | 8’ |
| Oktav | 2' | Oktav | 4’ | Unda Maris | 8’ | Gedaktbas | 8’ |
| Waldfløjte | 2' | Traversfløjte | 4’ | Principal | 4’ | Koralbas | 4’ |
| Larigot | 1 1/3 ’ | Quint | 2 2/3 ’ | Nathorn | 4’ | Koppelfløjte | 4’ |
| Sivfløjte | 1' | Oktav | 2’ | Nasat | 2 2/3 ’ | Nathorn | 2' |
| Sesquialtera | 2 k. | Cornet | 5 k. | Piccolo | 2' | Mixtur | 6 k. |
| Scharf | 4-5 k. | Mixtur | 5-7 k. | Terz | 1 3/5’ | Kontrabasun | 32' |
| Dulcian | 16' | Cymbel | 3 k. | Mixtur | 6 k. | Basun | 16’ |
| Krumhorn | 8' | Trompet | 8' | Fagot | 16’ | Trompet | 8’ |
| Tremolo |  |  |  | Trompet Harmonika | 8’ | Skalmej | 4' |
|  |  |  |  | Obo | 8’ |  |  |
|  |  |  |  | Clarion | 4’ |  |  |
|  |  |  |  | Tremolo |  |  |  |
Yhdistimet: I/II, III/II, III/I, I/P, II/P, III/P
Urut > Kuoriurut

Kuopion tuomiokirkkoon hankittiin vuonna 2004 kuoriurut. Ne rakensi ruotsalainen Robert Gustavsson Orgelbyggeri -urkutehdas. Kuoriurut sijaitsevat kuorissa, pääovelta katsoen oikeaa seinää vasten. Ne ovat soitto- ja hallintakoneistoltaan mekaaniset.
Urut > Kuoriurkujen dispositio

| I HV |  | II BV |  | Jalkio |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Hålflöjt | 8' | Trägedackt | 8' | Subbas | 16' |
| Principal | 4' | Quintadena | 4' |  |  |
| Nasat | 3' | Flöjt | 4' |  |  |
| Octava | 2' | Täckflöjt | 2' |  |  |
| Ters | 1 3/5' | Dulcian | 8' |  |  |
| Superoctava | 1' | Tremulant |  |  |  |
Yhdistimet: HV-BV, HV-P, BV-P, BV-4'P
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kuopion tuomiokirkko Wikimedia Commonsissa
Tuomiokirkko – Kuopion ev.lut. seurakunnat (kuopionseurakunnat.fi)
Kuopion tuomiokirkko (rakennusperintörekisteri) Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi. Museovirasto.
Huomattavia suomalaisia kirkkorakennuksia
| --- | --- |
Tuomiokirkkoja:  Espoo • Helsinki • Kuopio • Lapua • Mikkeli • Oulu • Porvoo • Turku • Tampere
Katedraaleja:  Uspenskin katedraali • Pyhän Nikolaoksen katedraali • Pyhän Kolminaisuuden katedraali • Pyhän Henrikin katedraali
Paikkamäärältään suuria:  Kerimäki • Lapväärtti • Johanneksenkirkko • Nurmes • Keski-Porin kirkko • Heinävesi
Vanhoja puukirkkoja:  Ulrika Eleonoran kirkko • Muhos • Petäjäveden vanha kirkko • Sammatti • Sodankylän vanha kirkko • Uudenkaupungin vanha kirkko • Vöyrin puukirkko
Vanhoja kivikirkkoja:  Eckerö • Hammarland • Hattulan Pyhän Ristin kirkko • Hollola • Jomala • Lemland • Nousiainen • Pernaja • Saltvik • Sund • Tyrvään Pyhän Olavin kirkko • Ulvila
Modernistisia:  Kannonkoski • Lakeuden Risti • Nakkila • Rajamäki • Temppeliaukion kirkko • Varkauden pääkirkko
Luovutettujen alueiden kirkkoja:  Sortavalan apostolien Pietarin ja Paavalin kirkko • Kristuksen kirkastumisen katedraali • Viipurin tuomiokirkko • Viipurin vanha tuomiokirkko • Terijoen ortodoksinen kirkko
Alttarimaalaus Jeesus ristillä, Berndt Abraham Godenhjelm, 1843.
Yleisnäkymä kirkkosalista.
Jean-Pierre Antonios

| Mitalit> Maa:  Suomi.Miesten vammaisjousiammunta.MM-kilpailut   | Mitalit> Maa:  Suomi.Miesten vammaisjousiammunta.MM-kilpailut   | Mitalit> Maa:  Suomi.Miesten vammaisjousiammunta.MM-kilpailut   | Maa:  Suomi> Miesten vammaisjousiammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Bangkok 2013 | taljajousen W1-luokka |  |
|  Hopeaa | Massa Carrara 2005 | taljajousen W1-luokka |  |
|  Pronssia | Torino 2011 | taljajousen W1-luokka |  |
| EM-kilpailut   | EM-kilpailut   | EM-kilpailut   |  |
|  Kultaa | Vichy 2010 | taljajousen W1-luokka |  |
|  Kultaa | Nottwil 2014 | taljajousen W1-luokka |  |
|  Hopeaa | Nymburg 2006 | taljajousen W1-luokka |  |
Jean-Pierre Antonios (s. 30. tammikuuta 1965) on suomalainen vammaisurheilija, joka kilpailee jousiammunnassa. Hän edustaa Arcus-seuraa ja kilpailee taljajousen W1-luokassa.
Antonios on taustaltaan libanonilainen. Hän saapui Suomeen vuonna 1990 turvapaikanhakijana ja sai Suomen kansalaisuuden vuonna 1998.
Ura

Antonios on osallistunut kesäparalympialaisiin vuosina 2004, 2008, 2012 ja 2016. Vuonna 2004 Ateenassa hän oli viides, vuonna 2012 Lontoossa kuudes, vuonna 2016 Riossa yhdeksäs ja vuonna 2008 Pekingissä 11:s. MM-kilpailuista Antonios on saavuttanut kultaa 2013, hopeaa 2005 ja pronssia 2011. EM-kilpailuista hänellä on kultaa vuosilta 2010 ja 2014 ja hopeaa vuodelta 2006.
Jean-Pierre Antonios kärsii Guillain–Barrén oireyhtymästä, jonka takia hän kulkee edelleen jalkatukien kanssa ja pidemmät matkat pyörätuolilla.
Jevhen Kornijtšuk

Jevhen Kornijtšuk.
Jevhen Volodymyrovytš Kornijtšuk (ukr. Євген Володимирович Корнійчук; s. 18. lokakuuta 1966 Vinnytsja) on ukrainalainen poliitikko, ja diplomaatti, joka on vuodesta 2020 lähtien toiminut Ukrainan Israelin-suurlähettiläänä. Aikaisemmin hän on toiminut kansanedustajana ja varaoikeusministerinä.
Kornijtšuk valmistui vuonna 1987 Minskin ylemmästä sotilaspoliittisesta oppilaitoksesta, minkä jälkeen hän palveli asevoimissa vuosina 1987–1992. Vuonna 1996 hän valmistui Kiovan kansallisesta yliopistosta lakimieheksi, ja vuonna 1998 hän suoritti Texasin Southern Methodist Universityssä maisterintutkinnon pääaineenaan kansainvälinen oikeus.
Vuosina 1992–1993 Kornijtšuk työskenteli konsulttina Ukrainan oikeusministeriössä. Vuosina 1993–1998 hän toimi Ukrainan varakonsulina New Yorkissa. Vuosina 1997–1998 hän toimi Teksasin pohjoisen tuomiopiirin liittovaltion tuomioistuimen tuomarin sihteerinä. Vuosina 1998–2000 hän toimi Ukrainan ulkoasiainministeriössä neuvonantajana osaamisalueenaan suhteet Yhdysvaltain ja Kanadan kanssa.
Vuonna 2005 Kornijtšuk valittiin Ukrainan sosiaalidemokraattisen puolueen Kiovan paikallisjärjestön johtajaksi. Vuoden 2006 parlamenttivaaleissa hänet valittiin Ukrainan parlamenttiin Verh’ovna Radaan Julija Tymošenkon ryhmittymän listan 113:ntena ehdokkaana. Hän erosi parlamentista kesäkuussa, mutta tuli valituksi parlamenttiin uudelleen saman vuoden vaaleissa marraskuussa Julija Tymošenkon ryhmittymän listan kymmenentenä ehdokkaana. Toukokuussa 2008 hän erosi jälleen parlamentista. Vuosina 2007–2010 hän toimi varaoikeusministerinä. Toukokuussa 2008 Venäjän ulkoasiainministeriö kielsi Kornijtšukin pääsyn Venäjälle.
Joulukuussa 2010 Ukrainan syyttäjänvirasto ratsasi sosiaalidemokraattisen puolueen puoluetoimiston. Kornijtšuk vangittiin epäiltynä korruptiosta varaulkoministeriytensä aikana. Helmikuussa 2011 hänet vapautettiin asetettiin maastapoistumiskieltoon. Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen vuonna 2018 antaman nojalla Kornijtšukin pidätys todettiin Euroopan ihmisoikeussopimuksen 5 artiklan vastaiseksi, ja Ukrainan valtio määrättiin maksaman hänelle 6500 eura korvauksia.
Syyskuussa 2020 Ukrainan presidentti Volodymyr Zelenskyi nimitti Kornijtšukin Ukrainan Israelin-suurlähettilääksi.
Kuningastiira

| Kuningastiira |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Heimo::  Lokit Laridae
Suku::  Isotiirat Thalasseus
Laji::  maxima
Kaksiosainen nimi
 Thalasseus maxima  Boddaert, 1783 
Synonyymit
 Sterna maxima 
Katso myös
   Kuningastiira Wikispeciesissä   Kuningastiira Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Thalasseus maximus albididorsalis
Kuningastiira (Thalasseus maxima) on kalatiiraa suurempi mutta räyskää pienempi tiiralaji. Se on 45–50 cm pitkä ja painaa 350–450 g. Sen nokka on keltainen, koivet mustat ja päälaki musta. Se voi nostaa päälaenhöyhenensä töyhdöksi räyskän tapaan. Sukupuolet ovat samanväriset.
Esiintyminen

Kuningastiiran nimialalaji maximus pesii Pohjois- ja Keski-Amerikan Atlantin ja Tyynenmeren puoleisilla rannikoilla. Alalaji albididorsalis pesii paikoin läntisen Afrikan rannikolla. Sen elinympäristön ala on 100 000–1 000 000 neliökilometriä ja maailman populaation koko on 280 000–310 000 yksilöä.
Elinympäristö

Matalat riuttamaiset saaret ja ihmisen rakentamat keinotekoiset vallit ja aallonmurtajat.
Lisääntyminen

Kuningastiira on pesimätavoiltaan hyvin vaatelias laji. Ne pesivät 300–2 000 parin yhdyskunnissa. Kuningastiira sijoittaa pesän hyvälle näköalapaikalle ympäröivään maastoon, lähelle kalapaikkaa ja petojen ulottumattomille. Tällaisia paikkoja ovat valtamerten rannikoiden sora- ja hiekkatöyräät.
Yhdysvaltain Virginian pesimäseuduille kuningastiirat palaavat muuttomatkoiltaan maalis- ja huhtikuussa. Tiirat eivät rakenna varsinaista pesää, vaan rapsuttavat syvennyksen rantahietikkoon. Naaras munii yleensä ainoastaan yhden munan. Tutkimukset kertovat eräässä 911 tiiraparin yhdyskunnassa vain kolmellatoista olleen kaksi munaa. Pesimäaikana yhdyskunnan populaatiotiheys on jopa 7 pesää neliömetrillä. Koostaan huolimatta kuningastiirat ovat varsin rauhallisia. Jopa pesien lähellä liikkuvat eivät useimmiten joudu pesän omistajien kanssa kahakoihin. Kuningastiirat lentävät mieluummin pois pesästä puolustamisen sijaan. Paetessaan ne huutelevat korvia vihlovasti. Poikasen ollessa pesässä kuningastiirat puolustavat pesäänsä kovin ottein.
Poikaset oppivat päivän kuluttua syntymästä juoksemaan. Kolonian kaikki poikaset kerääntyvät yhteen ryhmään, jossa voi olla tuhansia poikasia, joiden ikä vaihtelee kahdesta 35 päivään. Pari ruokkii vain omia poikasiaan, jotka ne tunnistavat luultavasti äänen perusteella.
Ravinto

Kuningastiira syöksysukeltaa kaloja. Poikasille syötetään ensin sardelleja ja niiden kasvaessa sillin sukuisia kaloja.
Aiheesta muualla

ITIS: Sterna maxima (englanniksi)
Jean-Marc Nattier

| Jean-Marc Nattier |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. maaliskuuta 1685 Pariisi
Kuollut: 7. marraskuuta 1766 (81 vuotta) Pariisi
Taiteilija
Taidesuuntaus:  rokokoo
Jean-Marc Nattier (17. maaliskuuta 1685 Pariisi –  7. marraskuuta 1766 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari.
Elämä ja ura

Nattier oli muotokuvataiteilija Marc Nattierin poika. Hän sai ensimmäiset opetuksensa isältään, ja harjoitteli Luxembourgin galleriassa kuvien kopiointia. Hän kieltäytyi menemästä Roomaan Ranskan akatemian stipendillä, vaikka hän oli saanut akatemian ensimmäisen palkinnon 15-vuotiaana. Vuonna 1715 hän lähti Amsterdamiin, jossa Pietari Suuri oleskeli tuolloin, ja maalasi kuvauksen Pultavan taistelusta sekä muotokuvia tsaarista ja keisarinna Katariinasta, mutta kieltäytyi tarjouksesta lähteä Venäjälle.
Vuonna 1718 hänestä tuli Pariisin akatemian jäsen Fineuksen kivettyminen -teoksen ansiosta. Menetettyään omaisuutensa vuonna 1720 hän päätti omistautua yksinomaan muotokuvataiteelle, jolla hän oli jo saavuttanut mainetta. Hänestä tuli Ludvig XV:n hovin naisten ja muiden ajan kuuluisuuksien maalari. Merkittävimmät esimerkit hänen suoraviivaisista muotokuvistaan ovat Maria Leszczyńska ja Mathilde de Canisy, marquise d'Antin.
Tsaari Pietari I
Perseus kivettää Minervan avustamana Fineuksen
Maria Leszczyńska
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jean-Marc Nattier Wikimedia Commonsissa
Jean-Marc Nobilo

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 27. heinäkuuta 1960 (ikä 64)
Syntymäpaikka: Cahors, Lot, Ranska
Seura
Seura:  Algerian U20-maajoukkue
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1981–1982 1982–1987 |  Castets-en-Dorthe  SC Hazebrouck |   |
Valmennusura
1988–1991 1991–1993 1993–1996 1996–1999 2001–2002 2004–2005 2005–2007 2007–2008 2010 2012–:  US Stade Tamponnaise  CS Saint-Dénis  CTD Réunion  Le Havre AC reservit  Al Ain FC  SCO Angers reservit  Le Havre AC reservit  Le Havre AC  Beninin maajoukkue  Algerian U20-maajoukkue
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jean-Marc Nobilo (s. 27. heinäkuuta 1960) on ranskalainen jalkapallovalmentaja.
Ura valmentajana

Nobilo on urallaan toiminut Le Havre AC:n urheilujohtajana ja reservivalmentajana, SCO Angersin apuvalmentajana ja afrikkalaisjoukkueiden teknisenä johtajana. Kesäkuussa 2007 hän korvasi Thierry Uvenardin Le Havre AC:n päävalmentajana ja johdatti seuran kauden päätteeksi Ligue 2:n voittoon ja nousuun pääsarjatasolle. Nobilo palkittiin kauden parhaana Ligue 2:n valmentajana.
Kausi 2008/09 pääsarjatasolla alkoi Le Havren ja Nobilon osalta hyvin, mutta syyskauden vanhetessa otteet ovat heikentyneet ja seura on pudonnut liigan hännille. Joulukuun puolivälissä seurajohto ilmoitti, että Nobilo ei jatka enää seuran päävalmentajana.  Hän kuitenkin pysyy edelleen seuran organisaatiossa ja siirtyy urheilutoimenjohtajaksi.
Syyskuussa 2010 Nobilo siirtyi Beninin maajoukkueen peräsimeen.  Hän sai kuitenkin potkut jo marraskuussa.
Helmikuusta lokakuuhun 2011 Nobilo toimi Norsunluurannikon maajoukkueen teknisenä johtajana. Tammikuussa 2012 hänestä tuli Algerian U20-maajoukkueen päävalmentaja.
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Ligue 2: 2008
UNFP:n vuoden valmentaja Ligue 2:ssa: 2008
James Woodget

| Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten köydenveto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten köydenveto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten köydenveto. Olympialaiset  | Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta> Miesten köydenveto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Lontoo 1908 | joukkuekilpailu |  |
James Henry Woodget (28. syyskuuta 1874 Burnham Market, Norfolk – 3. lokakuuta 1960 Fakenham, Norfolk) oli brittiläinen köydenvetäjä ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa ja kuului siellä lajissa pronssia saaneeseen K Division Metropolitan Police -joukkueeseen.
Jay Hernandez

| Jay Hernandez |
| --- | --- |
 Jay Hernandez San Diegon Comic-Conissa 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. helmikuuta 1978 (ikä 46) Montebello, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1999–
Merkittävät roolit:  Crazy/Beautiful The Rookie Hostel Karanteeni
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Javier Manuel ”Jay” Hernandez, Jr (s. 20. helmikuuta 1978 Montebello, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Aiheesta muualla

Jay Hernandez Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jay Hernandez Allmoviessa (englanniksi)
Kuningaspyton

| Kuningaspyton |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Alalahko::  Käärmeet Serpentes
Heimo::  Jättiläiskäärmeet Boidae
Suku::  Python
Laji::  regius
Kaksiosainen nimi
 Python regius  Shaw, 1802 
Katso myös
   Kuningaspyton Wikispeciesissä   Kuningaspyton Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kuningaspyton eli pallopyton (Python regius) on myrkytön pytonlaji, jota esiintyy Afrikassa. Kuningaspyton on pienin afrikkalaisista pytoneista, ja se on suosittu lemmikkieläin. Tämänhetkisen luokituksen mukaan sillä ei ole alalajeja. Nimitys pallopyton viittaa eläimen tapaan kietoutua palloksi stressaantuneena tai uhattuna.
Ulkonäkö ja koko

Kuningaspytonin ruumiinrakenne on vankka, kun taas pää on suhteellisen pieni. Suomut ovat sileitä ja molemmilla sukupuolilla on surkastuneiden raajojen jäänteet peräaukon molemmin puolin.
Kuviointi on yleensä musta vaaleanruskeilla kylki- ja selkälaikuilla. Vatsa on valkoinen tai kermanvärinen ja voi sisältää sekalaisia mustia kuvioita. Lemmikkieläinmarkkinoita varten on jalostettu useita värimuunnoksia: mutaatioita erilaisilla väreillä ja kuvioinneilla.
Levinneisyys

Kuningaspytonia esiintyy Länsi- ja Keski-Afrikassa.
Elinympäristö

Suosii ruohikkoja, savanneja ja harvapuisia alueita.