stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Manna
Biologiset selitykset

Mannaksi on ehdotettu kolmea Siinailla esiintyvää ainetta. Vanhin ehdotus on Lecanora esculenta -jäkälä, joka kasvoi aikoinaan Siinain kallioilla. Se on syötävää ja voi tuulen siirtämänä peittää maan jopa 20 senttimetrin paksuudelta. Itiöitä se sen sijaan tuottaa vain pieniä määriä ja lisäksi vain päivänvalon aikaan.
Suosituin ehdokas mannaksi on Tamarix gallica mannifera -tamariskipuulla elävien hyönteisten tuottama hiilihydraattipitoinen erite, mesikaste, joka muodostaa puun pinnalle jähmettyneitä pisaroita. Tätä eritettä syntyy kuitenkin vain muutaman viikon ajan alkukesällä. Koska mikään ehdokas ei kelpaa yksinään mannaksi, on ehdotettu, että mannalla tarkoitettiin kaikkia näitä aineita yhdessä.
Kolmas ehdokas mannaksi on jonkin kukkivan puuvartisen kasvin, kuten kamelinkuropalon (Alhagi maurorum) tai mannasaarnen (Fraxinus ornusin), pihka.
Teologinen merkitys

Teologiselta kannalta manna on selitetty usealla tavalla. Se on nähty osoituksena Jumalan rakkaudesta ja huolenpidosta kansaansa kohtaan sekä todistuksena hänen voimastaan. Toisaalta manna on nähty Jumalan tapana osoittaa, että israelilaiset ovat riippuvaisia hänestä. Antamalla mannaa Jumalan on nähty opettavan nöyryyttä ja kuuliaisuutta ja koettelevan israelilaisia, kasvattamaan heidät riippuvaisiksi Jumalasta ja samalla luottamaan Jumalaan, tai tarkistaa, tottelisivatko he Jumalan antamia ohjeita.
Manna on nähty myös Jumalan armon vertauskuvana. Jokaiselle päivälle on uusi armonsa, joka riittää aina. Siunattua ehtoollisleipää on joskus verrattu mannaan. Martti Lutherin yksi hartauskirjoista on Mannaa Jumalan lapsille, missä manna on synonyymi Jumalan sanalle.
Kristillinen perinne tuntee myös myöhempiä tapauksia mannasta. Esimerkiksi ortodoksit kunniottavat pyhää Johannes Teologia, Jeesuksen opetuslasta, jonka haudalle ilmestyi tarinan mukaan mannaa vuosien ajan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Manna Wikimedia Commonsissa
2. Moos:16:13–
4. Moos:11:6–
| n k 2>  Mooseksen kirja (Exodus) |
| --- | --- |
Henkilöt:  Mooses  Israelin heimot  Aaron  Besalel  Elieser  Faaraon tytär  Gersom  Israelin ylipappi  Jetro  Itamar  Mirjam  Nabad ja Abihu  Oholiab  Sifra ja Pua  Sippora 
Käsitteet:  Aaronin sauva  Armonistuin  Asera-paalu  Ilmestysmaja  Kaislakori  Kultainen vasikka  Liitonarkki  Manna  Menora  Mooseksen sauva  Näkyleipä  Palava pensas  Papin rintakilpi  Pilvipatsas ja tulipatsas  Pronssiallas  Tefillin  Uhrilahja 
Paikat:  Egypti  Massa ja Meriba  Ramses  Sukkot  Etam  Pi-Hirot  Mara  Elim  Sinin autiomaa  Refidim Horebin vuori  Siinain autiomaa Siinainvuori 
Lähteet:  Pappiskirja  Jahvisti  Elohisti 
Tapahtumat:  Israelilaisten pako Egyptistä  Egyptin vitsaukset  Kymmenen käskyä  Mooseksen laki 
| n k 4>  Mooseksen kirja (Numeri) |
| --- | --- |
Henkilöt:  Agag  Ahihud  Ahira  Ammiel  Ammihud  Ammisaddai  Anak  Baalak  Bileam  Daatam  Eldad ja Meedad  Eliab  Geerson  Joosua  Kaaleb  Kaksitoista vakoojaa  Kehatilaiset  Korah  Kosbi  Leeviläiset  Merari  Merarin suvut  Mooses  Nabad  Nahson  Nehemia  Netanel  Oog  Piinehas  Puun kokoaja  Selofhadin tyttäret  Simra  Tirsa 
Käsitteet:  Herran siunaus  Manna  Mustasukkaisuusuhri  Puhdistusvesi  Suolaliitto  Vaskikäärme 
Paikat:  Gilead  Ramses  Sukkot  Eetam  Pii-Hahirot  Maara  Eelim  Kaislameren ranta  Siinin autiomaa  Dofka  Aalus  Refidim  Siinain autiomaa  Kibrot-Hattaava  Haserot  Ritma  Rimmon-Perets  Libna  Rissa  Kehelata  Seferinvuori  Harada  Makhleot  Tahat  Tarah  Mitka  Hasmona  Mooserot  Bene-Jaakan  Hoor-Haggidgad  Jotbata  Avtrona  Etsjon-Geber  Kaades  Hoorinvuori  Salmona  Puunon  Oobot  Iije-Abarim  Diibon-Gaad  Almon-Diblataim  Abarimin vuoristo  Mooabin aro 
Yhden kuvauksen mukaan mannan väri muistutti bdelliumia, eräiden puiden pihkaa.
Tamariskipuuta on esitetty mannan lähteeksi.
Rauno Korpi

| Rauno Korpi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. kesäkuuta 1951 (ikä 73) Tampere
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Valmennusura
Vuodet:  1973–2000
Seurat:  Tappara (1973–1992) TuTo Hockey (1992–1993) Klagenfurt AC (1993–1995) Tappara (1997–1999) EV Zug (1999–2000)
Rauno Korpi (s. 25. kesäkuuta 1951 Tampere) on suomalainen jääkiekkovalmentaja. Korpi valmensi Suomen jääkiekkomaajoukkuetta vuosina 1986–1987. Lisäksi hän on valmentanut Suomen naisten maajoukkuetta (1996 – 1998) ja nuorten maajoukkueita.
Korpi on toiminut Tapparan päävalmentaja jääkiekon SM-liigassa vuosina 1979–1982, 1985–1991 ja 1997–1998. Hän valmensi joukkueensa muun muassa kolmeen peräkkäiseen mestaruuteen 1986–1988. Kaiken kaikkiaan Korvella on SM-liigasta valmentajana neljä mestaruutta, yksi hopea ja yksi pronssi. Tapparan lisäksi Rauno Korpi on valmentanut seuratasolla TuToa, EC KACia (Itävalta) ja EV Zugia (Sveitsi). Korpi on ollut päävalmentajana kaikkiaan 444 SM-liigaottelussa.
Suomen miesten maajoukkueen päävalmentajana Korven paras saavutus oli Moskovan kisojen 4. sija vuonna 1986. Naismaajoukkueen valmentajana hän voitti maailmanmestaruuskisoissa pronssia vuonna 1997 ja olympiapronssin vuonna 1998. Rauno Korpi on valittu vuoden valmentajaksi vuosina 1982, 1986 ja 1987 sekä Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 167.
Korpi on toiminut myös Suomen Jääkiekkoliitossa valmennuksen ja koulutuksen ohjaajana sekä yritysvalmentajana. Rauno Korpi on taitoluistelija Kiira Korven isä.
Henrik VI (Englanti)

| Henrik VI |
| --- | --- |
 Henrik VI. Tuntemattoman taiteilijan öljymaalaus noin vuodelta 1540.
Englannin kuningas
Valtakausi:  31. elokuuta 1422 – 4. maaliskuuta 1461
Kruunajaiset:  6. marraskuuta 1429
Edeltäjä:  Henrik V
Seuraaja:  Edvard IV
Valtakausi:  3. lokakuuta 1470 – 11. huhtikuuta 1471
Edeltäjä:  Edvard IV
Seuraaja:  Edvard IV
Ranskan kuningas
Valtakausi:  21. lokakuuta 1422 – 19. lokakuuta 1453
Kruunajaiset:  16. joulukuuta 1431
Edeltäjä:  Kaarle VI
Seuraaja:  Kaarle VII

Syntynyt:  6. joulukuuta 1421 Windsorin linna, Berkshire, Englanti
Kuollut:  21. toukokuuta 1471 (49 vuotta) Lontoon Tower, Lontoo, Englanti
Puoliso:  Margareeta Anjoulainen
Lapset:  Edvard Westminsteriläinen
Suku:  Lancaster
Isä:  Henrik V
Äiti:  Valois’n Katariina
Uskonto:  katolinen
Nimikirjoitus:  
Henrik VI (6. joulukuuta 1421 – 21. toukokuuta 1471) oli Englannin kuningas vuosina 1422–1461 ja uudelleen vuosina 1470–1471. Hän oli edellisen kuninkaan Henrik V:n poika, ja viimeinen Lancaster-sukuinen hallitsija.
Lapsikuninkaana

Henrik oli kuningas Henrik V:n ainoa lapsi ja näin ollen hänen kruununperijänsä. Henrik syntyi joulukuussa 1421 Windsorissa ja nousi kuninkaaksi ainoastaan yhdeksän kuukauden iässä 31. elokuuta 1422, kun Henrik V kuoli yllättäen. Henrik VI:n äiti Valois’n Katariina oli ainoastaan kahdenkymmenen ikäinen ja Ranskan kuninkaan Kaarle VI:n tyttärenä häneen suhtauduttiin epäillen eikä hänelle annettu täyttä vastuuta nuoren Henrikin kasvatuksessa.
28. syyskuuta 1423 aateliset vannoivat uskollisuutta Henrik VI:lle. He kutsuivat parlamentin koolle kuninkaan nimissä ja perustivat holhoojahallituksen. Humphrey, Gloucesterin herttua, joka oli Henrik IV:n nuorin poika, valittiin kuningaskunnan ja kirkon suojelijaksi ja puolustajaksi, kunnes kuningas olisi täysi-ikäinen. Hallituksella säilyi kuitenkin oikeus purkaa nimitys. Hänen tehtävänsä rajoitettiin rauhan ylläpitämiseen ja parlamentin koolle kutsumiseen ja hajottamiseen. Piispa Henrik Beaufortilla (kardinaali vuodesta 1426), joka oli Henrik V:n setäpuoli, oli tärkeä rooli sijaishallituksessa. Henrik IV:n vanhin elossa oleva poika, Juhana, oli vanhin sijaishallitsijoista ja hänet valittiin Ranskan sijaishallitsijaksi (hän oli vastuussa käynnissä olevasta sodasta).
Englannin ja Ranskan kuningas

Henrikin isä Henrik V oli käytännössä saanut Ranskan valtaansa, mutta Englannin ote Ranskasta alkoi heikentyä, kun Ranskan armeija valtasi Jeanne d’Arcin innoittamana kaupunkejaan takaisin. Vallan lujittamiseksi Henrik VI päätettiin kruunata Ranskan kuninkaaksi, kuten Henrik V:n solmimassa Troyesin sopimuksessa oli sovittu. Sijaishallitsijana toiminut Juhana järjesti kruunajaiset 16. joulukuuta 1431 Notre Damessa. Kyseessä oli ainoa kerta, kun Englannin ja Ranskan kuningaskunnat de jure yhdistyivät saman kuninkaan alaisuuteen. Käytännössä Englannin ote Ranskasta heikkeni edelleen, eikä Henrik VI enää vuoden 1432 tammikuun jälkeen käynyt maassa.
Henrik on ainoa Englannin kuningas, joka on kruunattu myös Ranskan kuninkaaksi.
Täysikäiseksi ja avioliitto

Henrik tuli täysi-ikäiseksi vuonna 1437. Hän meni 23. huhtikuuta 1445 naimisiin Margareeta Anjoulaisen kanssa. Margareetan isä oli Ranskan hallitsijasukuun kuulunut Anjoun herttua René I, ja avioliitosta oli sovittu edellisenä vuonna Ranskan ja Englannin välisissä rauhanneuvotteluissa Toursissa. Henrik joutui avioliitossa luovuttamaan Mainen ja Anjoun Ranskan kuninkaalle, mutta asia ei kuitenkaan tullut julkiseen tietoon ennen kuin vuonna 1446. Jatkuvissa konflikteissa Englanti menetti maitaan Ranskalle ja vuonna 1453 sen ainoa alue Ranskassa oli Calais.
Kuningas menettää järkensä

Vuonna 1453 Henrik VI sai hermoromahduksen ja ei enää tajunnut mitään ympäröivästä maailmasta. Henrikin mielisairaus saattoi olla peritty Valois-suvun isoisältä, Kaarle VI:lta, joka kärsi ajoittaisesta mielenhäiriöistä elämänsä 30 viimeisen vuoden aikana.
Englannissa tarvittiin uusi hallitsija. Asemassa oli juridisesti vahvimmin kiinni Henrik VI:n poika Edvard (1453–1471), mutta johtava aatelisto suosi Yorkin herttuaa Rikhardia, joka sitten hallitsikin vuoteen 1455, kunnes Henrik tuli yhtäkkiä järkiinsä. Rikhard ei suostunut luopumaan vallasta, vaan marssi St Albansiin taistelemaan Henrikin ja kuningatar Margareetan joukkoja vastaan. Tästä taistelusta, jonka Yorkin Rikhard voitti, alkoivat niin sanotut ruusujen sodat. Tämän jälkeen taisteluonni vaihteli puolin ja toisin. Kuningatar ajoi Rikhardin maanpakoon 1459 ja tuli sitten lyödyksi Northamptonin taistelussa vuonna 1460, missä Henrik VI joutui vangiksi. Rikhard vaati tällöin monien kannattajiensakin yllätykseksi kruunua itselleen – heille oli kerrottu taisteltavan, jotta päästäisiin eroon kuninkaan pahoista neuvonantajista. 30. joulukuuta 1460 Margareeta kohtasi Rikhardin Wakefieldin taistelussa, jossa Rikhard sai surmansa. Toisessa St Albansin taistelussa 22. helmikuuta 1461 Margareeta löi Rikhardin pojan Edvardin ja sieppasi Henrikin.
Uudelleen valtaan ja kuolema

Margareetan voitoista huolimatta Lontoon kaupunki ja monet aateliset kannattivat Edvardia. Vuonna 1461 aatelisto kruunasi Edvardin kuningas Edvard IV:ksi, jolloin maassa oli kaksi kuningasta. Seurasi suuri Towtonin taistelu, jonka Lancasterin joukot hävisivät. Margareeta pakeni Skotlantiin ja myöhemmin Ranskaan. Henrik VI päätyi vangiksi Toweriin. Vuonna 1470 Henrik pääsi vielä kerran vallansyrjään kiinni, kun Margareetan ja Warwicikin jaarlin Richard Nevillen vastahyökkäys karkotti Edvard IV:n. Edvard IV palasi 1471 sotajoukon kanssa, tappoi Tewkesburyn taistelussa Richard Nevillen ja Henrik VI:n pojan Edvardin sekä vangitsi ja mestasi Henrik VI:n.
Kuolemaansa mennessä Henrik VI oli menettänyt kaksi kuningaskuntaa, ainoan poikansa ja järkensä, mistä syystä häntä ei ole pidetty erityisenä sotilaallisena tai poliittisena johtajana. Sen sijaan Henrik tunnetaan uskonnon ja sivistyksen tukijana. Hän perusti Englannin arvostetuimman sisäoppilaitoksen Etonin sekä Cambridgen yliopiston King’s Collegen.
Kuningas fiktiossa

William Shakespeare kirjoitti 1590-luvulla kolmiosaisen näytelmän Henrik VI:sta. Tämä esiintyy myös haamuna näytelmässä Rikhard III.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Henrik VI (Englanti) Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Henrik V | Englannin kuningas 1422–1461 (1470–1471) | Seuraaja: Edvard IV |
| n k Englannin hallitsijat ja valtionpäämiehet (927–1707) |
| --- | --- |
 Alfred Suuri  Edvard Vanhempi  Ethelweard  Athelstan  Edmund I  Edred  Edwy  Edgar Rauhaisa  Edvard Marttyyri  Ethelred Neuvoton  Sven Haaraparta  Ethelred Neuvoton  Edmund Rautakylki  Knuut Suuri  Harald Jäniksenkäpälä  Knuut III Hardeknut  Edvard Tunnustaja  Edgar Atheling  Harald Godwininpoika  Vilhelm Valloittaja  Vilhelm Punainen  Henrik I  Tapani  Matilde  Eustace IV  Henrik II  Rikhard Leijonamieli  Juhana Maaton  Ludvig VIII  Henrik III  Edvard I  Edvard II  Edvard III  Rikhard II  Henrik IV  Henrik V  Henrik VI  Edvard IV  Henrik VI  Edvard IV  Edvard V  Rikhard III  Henrik VII  Henrik VIII  Edvard VI  Lady Jane Grey  Maria I  Filip II  Elisabet I  Jaakko I  Kaarle I  Oliver Cromwell  Richard Cromwell  Kaarle II  Jaakko II  Maria II  Vilhelm III Oranialainen  Anna 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Taiteenala:  MusicBrainz  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand)
Strawberry Lane

| Strawberry Lane |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  45 min
Pääosissa:   Bea Binene  Joyce Ching  Kim Rodriguez  Jhoana Marie Tan 
Alkuperämaa:   Filippiinit
Verkko:   GMA Network
Esitetty:  15. syyskuuta 2014 – 2. tammikuuta 2015
Jaksoja:  80
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Strawberry Lane on televisioyhtiö GMA Networkin esittämä filippiiniläinen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Bea Binene, Joyce Ching, Kim Rodriguez ja Jhoana Marie Tan.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Bea Binene  | … |  Clarissa Tolentino Morales-Valentino   |
|  Kim Rodriguez  | … |  Jacqueline "Jack" Perez-Dizon   |
|  Joyce Ching  | … |  Dorina Tolentino Morales   |
|  Jhoana Marie Tan  | … |  Guadalupe "Lupe" Delgado-Bustamante   |
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Second Chances

| Second Chances |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  30 min
Pääosissa:   Raymart Santiago  Camille Prats  Rafael Rosell  Jennylyn Mercado 
Alkuperämaa:   Filippiinit
Alkuperäiskieli:  filipino
Verkko:   GMA Network
Esitetty:  12. tammikuuta 2015 – 8. toukokuuta 2015
Jaksoja:  83
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Second Chances on televisioyhtiö GMA Networkin esittämä filippiiniläinen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Raymart Santiago, Camille Prats, Rafael Rosell ja Jennylyn Mercado.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Raymart Santiago  | … |  Bernard Castello   |
|  Camille Prats  | … |  Rebecca "Reb / Becky" Villacorta   |
|  Rafael Rosell  | … |  Jerome Padilla / Michael   |
|  Jennylyn Mercado  | … |  Lyra Bermudez-Padilla   |
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
The Half Sisters

| The Half Sisters |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  30 min
Pääosissa:   Barbie Forteza  Thea Tolentino 
Alkuperämaa:   Filippiinit
Verkko:   GMA Network
Esitetty:  9. kesäkuuta 2014 – 15. tammikuuta 2016
Jaksoja:  418
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
The Half Sisters on televisioyhtiö GMA Networkin esittämä filippiiniläinen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Barbie Forteza ja Thea Tolentino.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Barbie Forteza  | … |  Diana Mercado-Valdicañas   |
|  Thea Tolentino  | … |  Ashley Mercado-Alcantara   |
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Porrassalmen taistelu

Porrassalmen taistelu käytiin Mikkelissä 13. kesäkuuta 1789. Se oli osa Ruotsin ja Venäjän välistä Kustaan sotaa, jonka Ruotsi aloitti provokaatiolla. Suomalaisjoukot voittivat määrältään ylivoimaiset venäläisjoukot. Vain viikkoa myöhemmin uudessa taistelussa venäläiset kuitenkin löivät Ruotsin joukot ja valloittivat Mikkelin 19. kesäkuuta 1789. Savo vallattiin kuitenkin takaisin vastahyökkäyksellä heinäkuussa. Rauha solmittiin elokuussa, kumpikaan osapuoli ei voittanut eikä rajoja siirrelty.
Taustaa

Venäjän jouduttua sotaan Turkin kanssa Kustaa III päätti aloittaa Venäjän kanssa sodan, jossa edellisissä sodissa menetetyt alueet vallattaisiin takaisin. Kustaa uskoi Venäjän olevan niin kiinni Turkin-sodassa Mustallamerellä, ettei se kykenisi tehokkaaseen vastarintaan Suomenlahdella. Puumalan Vuolteensalmella käytiin 28. kesäkuuta 1788 rajakahakka venäläisten kanssa, minkä jälkeen ruotsalaiset lähtivät hyökkäämään Venäjän puolelle Itä-Savoon. Venäjän keisarinna Katariina II Suuri julisti sodan Ruotsille 11. heinäkuuta 1788. Ruotsalaisten hyökkäys epäonnistui, ja he vetäytyivät takaisin Suomen puolelle talvileiriin.
Vuonna 1789 Venäjä pyrki valtaamaan Savon. Venäläisten tarkoituksena oli hyökätä Puumalasta ja Ristiinan Kyyröstä ja Savonlinnasta painopisteen suuntautuessa Savitaipale–Suomenniemi–Mikkeli-linjaa pitkin. Pääasiassa suomalaisista koostuvat ruotsalaisjoukot piti saartaa tai tuhota Mikkelin tai viimeistään Juvan alueella. Ensimmäinen taistelu käytiin Ristiinan Kyyrössä 11. kesäkuuta 1789 tykistön tukemana. Majuri von Knorringin johtamat ruotsalaisjoukot menettivät huomattavan osan varustustaan, muun muassa tykkinsä, telttansa ja kuormastonsa. Venäläiset pidättäytyivät takaa-ajosta, ja joukko pelastautui Ristiinan kirkolle odottamaan vahvistuksia.
Porrassalmen taistelu > Keskittäminen

Von Knorringin kokeman Puumalan ja Ristiinan Kyyrön tappion jälkeen Ruotsi siirsi Ristiinan kirkolle vetäytyneet von Knorringin joukkojen rippeet sekä keskitti alueella olevia muita joukkoja Mikkelin pitäjään Porrassalmelle. Porrassalmelle ryhmitettiin 720 sotilasta, muun muassa Porin rykmentin osasto, Savon jääkäreitä, Karjalan rakuunoita, Karjalan rakuunoiden reserviä, Uudenmaan rakuunoita ja vapaakomppania. Joukosta rakuunoita on yhteensä noin 140. Lisäksi Heinolaan sijoittunut Porin rykmentin ensimmäinen pataljoona käskettiin marssimaan Mikkeliin. Tulossa oli myös Pohjanmaan rykmentti.
Porrassalmen taistelu > Ryhmittäminen

Porrassalmen puolustusvalmisteluita johti majuri Georg Henrik Jägerhorn. Porrassalmen kukkulan etelärinteeltä kaadettiin mäntymetsää ampuma-alan raivaamiseksi alarinnettä kohti. Harjun korkeimmalle kohdalle runsaan sadan metrin päähän sillasta perustettiin luutnantti Ugglan johtamille kolmelle kevyelle kolminaulaiselle tykille tuliasemat. Niiden oikealla puolelle sijoitettiin Savon jääkäreitä (vahvuus 80) ja näiden oikealle puolelle jatkoksi vielä osa vapaakomppaniasta (vapaakomppanian täysvahvuus 100). Tykkien vasemmalle puolelle sijoitettiin Porin rykmentin lähettämä joukko. Niiden vasemmalla puolelle tuli Karjalan rakuunoiden reservi, noin 50 rakuunaa. Ensimmäisen linjan taakse jätettiin toiseksi linjaksi vielä kohtalaisen suuri reservi.
Puolustajia komensi joukon virkaiältään vanhimpana upseerina Porin rykmentin eversti Jakob Karl Gripenberg. Hyökkääviä 6 000 venäläistä komensivat kenraalit Michelson, Rautenfelt ja Georg Magnus Sprengtporten, joka oli aikaisemmin toiminut Savon jääkäreitä komentavana everstinä Ruotsin armeijassa.
Porrassalmen taistelu > Taistelu

12. kesäkuuta iltakahdeksalta saivat ruotsalaiset tiedon venäläisten etenemisestä kymmenen kilometrin päässä olevaan Sokkalaan etelässä. Rakuunavartion vahvistukseksi lähetettiin 30 jalkaväkisotilasta viivytysjoukoksi. Viivytystä kesti kolme tuntia, minkä jälkeen joukko vetäytyi puolustusasemaan. Porrassalmen yli johtava silta purettiin.
Puolelta öin Michelsonin komentamat venäläiset alkoivat rakentaa Porrassalmen eteläpuolisille harjuille 12 raskaalle kuusinaulaiselle tykilleen tuliasemia. Aamuneljältä alkoi venäläisten tulivalmistelu. Tykeillä ammuttiin kaksi, joidenkin tietojen mukaan kolme tuntia ja hyökkäys alkoi aamukuudelta, joidenkin tietojen mukaan aamuseitsemältä. Venäjän henkivartiokaartin krenatöörit kahlasivat Porrassalmen yli ja taistelu muodostui pistintaisteluksi. Hyökkäyksen painopisteen uskotaan olleen aluksi ruotsalaisten vasen sivusta, minkä jälkeen painopiste olisi siirtynyt keskelle tielle.
Venäläisten ensimmäinen hyökkäys epäonnistui, ja he vetäytyivät ennen kuin aloittivat uuden, edellistä voimakkaamman tulivalmistelun, mikä aiheutti ruotsalaisille tappioita. Uusi Sprengtportenin komentama hyökkäys alkoi yhdentoista aikoihin. Sprengtporten haavoittui sääreensä. Puolustajat onnistuivat lyömään tämänkin hyökkäyksen takaisin. Iltaneljältä, joidenkin tietojen mukaan iltaviideltä, venäläiset hyökkäsivät kolmannen kerran mutta epäonnistuivat jälleen.
Porrassalmen taistelu > Tappiot

Venäläisten tappioksi muodostui 22 upseeria ja noin 700 aliupseeria ja miehistöön kuuluvaa. Pääasiassa suomalaisista koostuvien ruotsalaisten tappiot olivat luutnantit Thilman, von Kothen sekä vänrikit Schauman ja Nymansson, kuolettavasti haavoittuneet luutnantit Beckman ja Delvig sekä 54 aliupseeria tai miehistöön kuuluvaa, jotka haudattiin Porrassalmelle. Upseerien hauta on Mikkelin kirkkopuistossa. Upseereista haavoittuivat koko puolustajajoukkoa komentanut eversti Gripenberg, majurit Lillieberg ja Tigerstedt sekä kapteeni von Döbeln. Aliupseereita ja miehistöön kuuluvia haavoittui 130.
Merkitys

Porrassalmen taistelu oli moraalinen voitto, vaikka venäläiset onnistuivatkin jatkamaan etenemistään Savossa toista reittiä pakottaen eversti von Stedingkin vetämään joukkonsa Joroisiin, mistä Etelä-Savo kyllä vallattiin takaisin myöhemmin vastahyökkäyksellä.
Porrassalmen taistelun muistoksi alueelle on pystytetty muistokivi 1923, lakkautetun Savon prikaatin vuosipäivä oli Porrassalmen taistelun vuosipäivä, ja joukko-osaston hyvästä palveluksesta jaettava joukko-osastoristi on nimeltään Porrassalmen risti. Savon prikaatin perinteitä vaali prikaatin lakkauttamiseen asti Savon prikaatin kilta. Savon Prikaatin lakkauttamisen jälkeen muistoa on vaalinut Porin Prikaati.
Aiheesta muualla

Toiviainen, Jaakko: Porrassalmi 1789.  (Sotahistoriallisen Seuran julkaisuja V)  Helsinki:  Sotahistoriallinen Seura, 1980.  ISBN 951-95217-2-0
Mikkelin kaupunki, Kustaan sota (Arkistoitu – Internet Archive)
Majuri Carl Johann Adlercreutz
Kun mustalaiset kunnostautuivat Porrassalmella, Hakkapeliitta, 17.5.1932, nro 20, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Porrassalmen pikalähetti. Nuoren kersantti Brakelin urotyö, Hakkapeliitta, 23.8.1932, nro 34, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Porrassalmen taistelu, Helsingin Sanomat, 11.6.1939, nro 154, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Helen Gallagher

Helen Gallagher vuonna 1971.
Helen Gallagher (19. heinäkuuta 1926 – 24. marraskuuta 2024) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
New Yorkissa vuonna 1926 syntyneellä Gallagherilla oli englantilaisia, irlantilaisia ja ranskalaisia sukujuuria. Hänet tunnettiin vuosikymmenien ajan Broadway-esiintyjänä. Hänellä oli rooleja muiden muassa musikaaleissa Make a Wish, Hazel Flagg, Portofino, High Button Shoes, Sweet Charity ja Cry For Us All. Hänelle on myönnetty Tony-palkinnot roolista musikaalissa Pal Joey vuonna 1952 sekä musikaalissa No, No, Nanette 1971.
Vuonna 1977 Gallagher esiintyi elokuvassa Roseland. Hänellä oli lisäksi merkittävä televisiorooli sarjassa Ryan's Hope vuosina 1975–1989. Hän voitti Maeve Ryanin osallaan Emmy-palkinnot vuosina 1976, 1977 ja 1988.
Gallagherilla oli vähäisempiä televisiorooleja Ryan's Hopen päätyttyä. Hän oli naimisissa Frank Wisen kanssa, mutta erosi jo 1958.
Liu xing hua yuan (vuoden 2001 televisiosarja)

| Liu xing hua yuan> 流星花園 |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  60 min
Pääosissa:   Barbie Hsu  Jerry Wan  Vic Zhou 
Alkuperämaa:   Taiwan
Verkko:   Chinese Television System
Esitetty:  12. huhtikuuta 2001 – 16. elokuuta 2001
Jaksoja:  49
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Comic Ritz International Production
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Liu xing hua yuan (kiin.: 流星花园; pinyin: Liúxīng Huāyuán, engl. Meteor Garden) on televisioyhtiö CTS:n esittämä taiwanilainen TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Barbie Hsu, Jerry Wan ja Vic Zhou.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)