stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vilho V. Savolainen

Vilho Väinö Savolainen (13. marraskuuta 1898 Käkisalmi – 10. huhtikuuta 1987 Hyvinkää) oli suomalainen opettaja ja koulunjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Savolaisen vanhemmat olivat rakennusmestari Otto Savolainen ja Hilja Sofia Kaskinen ja puoliso vuodesta 1925 lastentarhanopettaja Aini-Liisa Vainio. Lääkintöneuvos, olympiavoittaja Heikki Savolainen oli hänen veljensä. Vilho Savolainen tuli ylioppilaaksi Joensuussa vuonna 1918 ja valmistui agronomiksi vuonna 1922. Hän toimi ensin Siikasalmen maamieskoulun opettajana ja vuodesta 1932 vt. lehtorina Pienviljelysneuvojaopistossa Hyvinkäällä vuoteen 1937, jolloin hänestä tuli oppilaitoksen johtaja aina vuoteen 1963 asti. Savolainen oli vuodesta 1932 myös Viertolan koulutilan hoitaja. Hänellä oli lisäksi useita osuustoiminnallisia ja muita luottamustehtäviä. Savolainen tunnettiin erityisesti työstään siipikarjan hoidon edistämisessä. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1958.
Vakuustakavarikko

Vakuustakavarikko on pakkokeino, jolla turvataan maksuvelvollisuuden tai menettämisseuraamuksen täytäntöönpano.
Jos on olemassa vaara, että se jota on syytä epäillä rikoksesta tai se, joka voidaan rikoksen johdosta tuomita korvaamaan vahinko tai menettämään valtiolle rahamäärä, pyrkii välttämään sakon, korvauksen tai menetettäväksi tuomittavan rahamäärän maksamista kätkemällä tai hävittämällä omaisuuttaan, pakenemalla tai muulla näihin rinnastettavalla tavalla, saadaan hänen omaisuuttaan panna hukkaamiskieltoon enintään määrä, joka oletettavasti vastaa tuomittavaa sakkoa, korvausta ja menettämisseuraamusta.
Jos hukkaamiskieltoa ei voida pitää riittävänä saamisen turvaamiseksi, voidaan irtainta omaisuutta panna maksamisen vakuudeksi vakuustakavarikkoon, eli ottaa ulosottomiehen haltuun.
Menettelyä koskevat samat säännöt kuin hukkaamiskieltoa.
Päätöksen vakuustakavarkosta tekee tuomioistuin, yleensä käräjäoikeus. Se päättää vain vakuustakavarikkoon pantavan omaisuuden määrästä, omaisuuden johon toimenpide konkreettisesti kohdistuu, päättää ulosottomies, joka panee päätöksen täytäntöön.
Uumajan vanha vankila

| Uumajan vanha vankila> Umeå gamla fängelse |
| --- | --- |
 Vanha vankila Storgatanilta päin kuvattuna.
Osoite:  Storgatan 62
Sijainti:  Uumaja, Ruotsi
Koordinaatit:  63°49′20.4″N, 20°16′31.4″E
Rakennustyyppi:  vankila
Valmistumisvuosi:  1862
Suunnittelija:  Wilhelm Theodor Anckarsvärd
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vankilan päärakennus ja pääsisäänkäynti Storgatanille päin.
Uumajan vanha vankila (ruots. Umeå gamla fängelse tai länscellfängelset) on Uumajassa, Ruotsissa sijaitseva entinen vankila. Vankilan rakentaminen alkoi vuonna 1859 ja se valmistui vuonna 1862. Se on yksi harvoista rakennuksista, jotka eivät palaneet Uumajan tulipalossa vuonna 1888. Näin ollen se on yksi Uumajan vanhimmista jäljellä olevista rakennuksista. Vankilassa oli vankeja vuoteen 1981 saakka, kunnes Uumajaan tuli uusi vankila. Sen jälkeen se on toiminut teatterina sekä hotellina.
Historia

Vankila on yksi 20 Ruotsin maakunnanvankilasta, jotka on suunniteltu Wilhelm Theodor Anckarsvärd piirustusten pohjalta. Vankilan rakenne perustui amerikkalaiseen Philadelphian vankilasysteemiin, jossa yhteisten sellien tilalla on yksityishuoneita. Kaiken kaikkiaan vankilaan mahtui yhteensä 24 selliä kahteen kerrokseen. Sellit sijaitsivat niin, että jokainen vanki sai päivänvaloa. Sellien lisäksi rakennuksessa oli toimisto- ja asuinhuoneistoja.
Uumajan vanha vankila on Uumajan vanhin näihin päiviin asti säilynyt kivirakennus sekä yksi parhaiten säilyneistä vankiloista koko maassa. Se on yksi harvoista Uumajan vuoden 1888 tulipalon lähettyvillä sijainneista rakennuksista, joka säilyi ehjänä. Se oli vankilakäytössä vuoteen 1981 asti, jolloin valmistui uusi vankilarakennus. Nykyään rakennuksen omistaa Ruotsin valtion kiinteistölaitos. Vuodesta 1992 rakennus on ollut kulttuuriperintörakennus.
Teatteri

Vuodesta 1987 ja lähes koko 1990-luvun rakennus ja sen ulkoalue olivat amatööriteatteriryhmän, Grotteaternin, sekä itsenäisen Profilteatern-ryhmän käytössä. Tulipalosta sata vuotta jälkeenpäin vuonna 1998 Grotteatern teki teatterituotannon nimeltään Spelet om den stora branden, jonka se esitti vankilan ulkoalueella. Molemmat teatteriryhmät esittivät useita esityksiä vuosien ajan.
Hotelli

Vuosien 2007 ja 2008 aikana rakennus muutettiin hotelliksi, jossa on 23 yhden hengen huonetta, kaksi perhehuonetta ja yksi kahden hengen huone sekä kokoushuone tapaamisia ja juhlimisia varten, johon mahtuu 35 ihmistä. Lisärakennuksessa sijaitsee kahvila.
Galleria

Kuvassa näkyvät vankilan päärakennus sekä pääsisäänkäynti Storgatanille päin edestäpäin kuvattuna.
Vanha oikeussali, jossa on nykyään Café Göteborg.
Kuva vankilan katolta kuvattuna kohti luodetta palon jälkeen vuonna 1888.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uumajan vanha vankila Wikimedia Commonsissa
Hotelli Gamla Fängelset
Café Göteborg
Vakuutuskeskus

| Vakuutuskeskus |
| --- | --- |

Tunnuslause:  ”Turvaa meille jokaiselle”
Yritysmuoto:  erityislainsäädäntöön perustuvien yhdistysten yhteenliittymä
Toimitusjohtaja:  Ulla Niku-Koskinen
Kotipaikka:  Helsinki
Toimiala:  vahinkovakuutusyhtiöt
Henkilöstö:  171 (2016)
Kotisivu:  www.vakuutuskeskus.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vakuutuskeskus on yhteenliittymä, jonka  muodostavat Liikennevakuutuskeskus, Potilasvakuutuskeskus, Ympäristövakuutuskeskus ja Lääkevahinkovakuutuspooli. Keskus vastaa lakisääteisestä vakuutus- ja korvaustoiminnasta. Keskuksen muodostajien taustalla ovat suomalaiset vahinkovakuutuksia myöntävät vakuutusyhtiöt.
Vilho Viikari

Viikari 1930-luvulla.
Vilho Eino Viikari (15. toukokuuta 1905 Nakkila – 13. elokuuta 1980 Pori) oli suomalainen laulaja ja diplomiurkuri.
Vilho Viikari opiskeli Viipurin musiikkiopistossa, Helsingin konservatoriossa, Pariisissa urkujensoittoa Olivier Messiaenin oppilaana sekä Milanossa laulua Manlio Marcantonin johdolla. Hän antoi ensikonserttinsa laulajana 1934 ja urkurina vuotta myöhemmin. Viikari toimi Mikaelin kirkon kanttorina Viipurissa 1936–37, Porin kaupunkiseurakunnassa 1944–1946 ja oli sitten Helsingin Hietaniemen kappelin urkurina vuoteen 1953 saakka, jolloin hänet valittiin Helsingin vanhan kirkon urkuriksi. Sitä tehtävää hän hoiti eläkkeelle jäämiseensä 1975 saakka..
Viikari toimi vuosina 1951–1953 Kansallis-Kuoron johtajana ja oli vuonna 1977 mukana perustamassa Helsingin NMKY:n Seniorilaulajat-kuoroa. Hän toimi myös kuoron varajohtajana. Hän kirjoitti musiikkiarvosteluja Suomen Sosialidemokraatti -lehteen.
Kevyen musiikin laulajana Viikari levytti vuonna 1930 salanimellä Veli Veijo yhteensä 18 kappaletta hanuristi Nils Ekmanin ja tämän orkesterin kanssa.
Vilho Viikari sai director musices -arvonimen 1954 ja Pro Finlandia -mitalin vuonna 1975.
Venäjän jääpallon naisten mestaruussarja

| Tšempionаt Rossii sredi ženskih komаnd |
| --- | --- |
Laji:  Jääpallo
Maa(t):  Venäjä
Perustettu:  1993
Joukkueita:  4
Hallitseva mestari:  DJuSŠ Rekord
Sivusto:  rusbandy.ru
Venäjän jääpallon naisten mestaruussarja (ven.  Чемпионат России среди женских команд, Tšempionаt Rossii sredi ženskih komаnd) on naisten jääpallon pääsarja Venäjällä. Sitä hallinnoi Venäjän jääpalloliitto. Sarjan voittaja on naisten jääpallon Venäjän mestari. Venäjän naisten jääpallomestaruus ratkaistiin ensimmäisen kerran 1993, jota aiemmin oli kilpailtu Neuvostoliiton mestaruudesta.
Kaudella 2013–2014 sarjassa pelaa neljä joukkuetta. Hallitseva mestari on DJuSŠ Rekord.
Joukkueet kaudella 2013–2014

DJuSŠ Rekord
Sbornаja MosO
Sbornаja RB
SKA-Sverdlovsk
Jääpallon naisten Venäjän mestarit

| Vuosi | Mestari |
| --- | --- |
1993: Oktjabr (Moskovа)
1994: Oktjabr (Moskovа)
1995: Burevestnik (Arkangeli)
1996: Burevestnik (Arkangeli)
1997: Rekord (Irkutsk)
1998: Rekord (Irkutsk)
1999: Burevestnik (Arkangeli)
2000: Rekord (Irkutsk)
2001: Rekord (Irkutsk)
2002: Rekord (Irkutsk)
2003: Rekord (Irkutsk)
2004: Rekord (Irkutsk)
2005: DJuSŠ Rekord (Irkutsk)
2006: DJuSŠ Rekord (Irkutsk)
2007: DJuSŠ Rekord (Irkutsk)
2008: DJuSŠ Rekord (Irkutsk)
2009: DJuSŠ Rekord (Irkutsk)
2010: DJuSŠ Rekord (Irkutsk)
2011: DJuSŠ Rekord (Irkutsk)
2012: Zorki (Moskovan alue)
2013: DJuSŠ Rekord (Irkutsk)
Veneenniemen salpa-asema

Veneenniemen salpa-asema on osa Salpalinjaan kuuluvaa puolustusrakennelmaa, joka sijaitsee  Kerimäen kirkonkylän läheisyydessä. Veneenniemen asema on rakennettu vuosina 1940 - 1941. Veneennimeen on rakennettu taisteluhautoja, pesäkkeitä ja korsuja. Veneenniemi on linnoitettu kahdelta puolelta, jotta vihollinen olisi pystytty vastaanottamaan kahdesta suunnasta.
Viimeisellä linjalla näyttely

Veneenliemessä sijaitseva Hotelli Herttuaan on koottu "Viimeisellä linjalla" näyttely. Näyttely esittelee sotahistoriaa ja nähtävänä on mm. raskasta linnoitus- ja tykistökalustoa. Sisätiloissa on näytteillä mm. kunniamerkkejä, käsiaseita, sotilaspukuja ja –varusteita sekä Salpalinjan historiaa koskevaa esineistöä. Hotelli Herttuan tekemä näyttely on samalla huomionosoitus Suomen sotien invalideille ja veteraaneille.
Veneenniemessä on näytteillä Puolustusvoimien sodassa käyttämiä tykkityyppejä

Suomalaisen kenttätykistön kalusto jatkosodassa
122 H 09
09 H 37
Breda M35
2 cm Flak 30
20 ITK 40 VKT
7,62 ITKK 31 VKT
75 K/17
76 K 02
76 K 02 takaa
Aiheesta muualla

Herttua.fi/sotahistoriallinen näyttely
Salpakeskus.fi/Matkailijan Salpa
Kerimäki.fi/ Viimeisellä linjalla
Verenkuva

Verenkuva on lääketieteellinen termi, joka viittaa tutkimusmenetelmiin, jotka tyypillisesti koostuvat useiden tavallisimpien verikokeiden yhdistelmistä.
Yleisimmässä verenkuvatutkimuksessa eli perusverenkuvassa mitataan punasoluja, niiden hemoglobiinipitoisuutta ja valkosoluja. Perusverenkuvaa tarvitaan lukuisissa eri tilanteissa, koska sen avulla voidaan todeta monia eri sairauksia. Se tutkitaan herkästi, jos potilaalla on esimerkiksi väsymystä, vatsakipuja tai mustelmataipumusta, joiden yhteydessä voi olla anemia tai liian vähäinen verihiutaleiden määrä.
Lääketieteellisiä laboratoriotutkimuksia

Tutkimukset merkitään tavallisesti kaksi- tai kolmiosaisella lyhenteellä. Lyhenteen ensimmäinen osa kertoo tutkittavan systeemin, toinen osa on tutkimuksen tyyppi ja kolmas osa, takaliite, tarkentaa sitä. On tärkeätä huomata, että eräät viitearvot ovat laboratoriokohtaisia ja voivat vaihdella huomattavasti, johtuen erilaisista käytetyistä analyysimenetelmistä.
Lääketieteellisiä laboratoriotutkimuksia > Esimerkki tutkimusten tuloksista

Alla oleva taulukko sisältää luettelon lääketieteellisistä laboratoriotutkimuksista lyhenteineen. Taulukossa on käytetty aikuisten viitearvoja.
| Tutkimus | Lyhenne | Viitearvot | Viitearvot | Viitearvot | Yksikkö |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | Potilaat | Min. | Maks. |  |
| Leukosyytit, verestä | B-Leuk | aikuiset | 3,4 | 8,2 | E9/l |
| Hemoglobiini, verestä | B-Hb | miehet | 134 | 167 | g/l |
|  |  | naiset | 117 | 155 | g/l |
| Erytrosyytit, verestä | B-Eryt | miehet | 4,3 | 5,7 | E12/l |
|  |  | naiset | 3,9 | 5,2 | E12/l |
| Erytrosyyttien tilavuusosuus (Hematokriitti) | B-Hkr | miehet | 39 | 50 |  % |
|  |  | naiset | 35 | 46 |  % |
| Erytrosyyttien keskitilavuus | E-MCV | aikuiset | 82 | 98 | fl |
| Erytrosyyttien hemoglobiinin massa | E-MCH | aikuiset | 27 | 33 | pg |
| Erytrosyyttien hemoglobiinin konsentraatio | E-MCHC | aikuiset | 320 | 360 | g/l |
|  |  | yli 65 v. | 310 | 360 |  |
| Trombosyytit, verestä | B-Trom | aikuiset | 150 | 360 | E9/l |
Tämän taulukon mukaista analyysiä voidaan kutsua nimellä pieni verenkuva (B-PVK). Jos jätetään trombosyytit ja leukosyytit huomiotta, mutta tutkitaan punasolujen esiaste retikulosyytit, voidaan puhua punaisesta verenkuvasta. Jos listaan liitetään valkosolujen erittelylaskenta eli ”diffi”, on kysymyksessä täydellinen verenkuva (B-TVK).
Aiheesta muualla

Laboratoriotutkimusnimikkeistö kunnat.net -palvelussa
HUSLab ohjekirja
KYS-Laboratoriokeskus ohjekirja
Tampereen Laboratoriokeskuksen ohjekirja
TYKSLab ohjekirja
Varsinais-Suomen liitto

| Varsinais-Suomen liitto |
| --- | --- |
Tyyppi:  Kuntayhtymä
Toimiala:  Aluekehitys ja maakuntakaavoitus
Päämaja:  Turku
Toiminta-alue:  Varsinais-Suomen maakunta
Maakuntajohtaja:  Kari Häkämies
Päätöksentekoelin:  Varsinais-Suomen maakuntavaltuusto
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Varsinais-Suomen liitto (ruots. Egentliga Finlands förbund) on yksi Suomen 19 maakunnan liitosta. Liittoon kuuluu 27 varsinaissuomalaista kuntaa. Liitto toimii maakunnan aluekehitysviranomaisena sekä suunnittelu- sekä edunvalvontaorganisaationa. Liitto myös hoitaa maakunnan kansainvälisiä suhteita.
Varsinais-Suomen liiton maakuntajohtajana on vuodesta 1998 lähtien toiminut valtiotieteen maisteri Juho Savo. Vuodesta 2015 Varsinais-Suomen liiton maakuntajohtajana on toiminut Kari Häkämies.
Liiton toimitilat sijaitsevat Turun keskustassa Linnankadulla, jonne liitto muutti 2020-luvulla aiemman toimipaikan Ratapihankadulla saatua purkutuomion.
Jäsenkunnat

Varsinais-Suomen liittoon kuuluu 27 kuntaa. Kunnat rahoittavat Varsinais-Suomen liiton toimintaa väestömääränsä mukaan määräytyvillä maksuosuuksilla.
Liittoon kuuluvat seuraavat kunnat: Aura,  Kaarina, Kemiönsaari, Koski Tl, Kustavi, Laitila, Lieto, Loimaa, Marttila, Masku, Mynämäki, Naantali, Nousiainen, Oripää, Paimio, Parainen, Pyhäranta, Pöytyä, Raisio, Rusko, Salo, Sauvo, Somero, Taivassalo, Turku, Uusikaupunki, Vehmaa.
Aiheesta muualla

Varsinais-Suomen liiton kotisivu
Vajnory

| Vajnory |
| --- | --- |

 vaakuna

Valtio:   Slovakia
Alue:  Bratislava
Piiri:  Bratislava III
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  13,53 km²
Väkiluku (2018):  5 872
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 www.vajnory.sk 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vajnory (saks. Weinern, unk. Pozsonyszől(l)ős) on Slovakian pääkaupungin Bratislavan osa-alue, jossa eli vuonna 2005 noin 4 000 asukasta. Se sijaitsee Pienten Karpaattien juurella, Bratislavan koillisosassa, ja kuuluu Bratislava III -piiriin. Vajnoryssa toimi kaupungin ensimmäinen lentokenttä. Nykyinen kansainvälinen kenttä on myös Vajnoryn liepeillä.
Vajnoryssa on ollut asutusta kivikaudelta lähtien, ja sen vauraus on perustunut viinin ja elintarvikkeiden tuotantoon Bratislavan markkinoille. Vajnoryn keskusta on suojelukohde. Sen vanhin rakennus on vuosina 1270–1278 pystytetty kirkko.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vajnory Wikimedia Commonsissa
Virallinen kotisivu
Vesa-Pekka Laine

| Vesa-Pekka Laine> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Vesa-Pekka Laine
Syntynyt: 9. kesäkuuta 1994 (ikä 30)
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Lempinimi:  Vesku
Pelipaikka:  Pelintekijä / Heittävä takamies
Pituus:  179 cm
Paino:  71 kg
Nyk. joukkue:  Korihait
Sarja:  Korisliiga
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2012−2015 2013−2014 2015−:  Salon Vilpas →PeU Basket Korihait
Vesa-Pekka Laine (s. 9. kesäkuuta 1994) on suomalainen koripalloilija. Mesuca Basketin kasvatti Laine edusti Salon Vilpasta kolme kautta Korisliigassa ennen siirtymistä I-divisioona A:ssa pelanneeseen Korihaihin. 179-senttinen Laine on pelipaikaltaan takamies.
Pelaajaura > Pääsarjatasolle Vilppaassa

Salolaisen Mesuca Basketin kasvatti Laine pelasi kaudella 2009–2010 B-poikien SM-sarjaa Turun NMKY:ssä yli 21 pisteen keskiarvolla. TuNMKY voitti kyseisellä kaudella ikäluokkansa SM-pronssia, ja Laine sijoittui henkilökohtaisissa tilastoissa pisteiden lisäksi riistoissa sarjan kärkisijoille. Seuraavat kaksi kautta hän pelasi Salon Vilppaassa A-poikien SM-sarjaa. Ensimmäisellä kaudellaan tässä ikäluokassa Laine onnistui runkosarjassa kolmen pisteen heitoissaan erinomaisesti ollen koko runkosarjan tarkin yli 45 prosentin keskiarvollaan. Vilpas ja Laine saavuttivat kauden päätteeksi ikäluokan SM-pronssia.
Kaudella 2012–2013 Laine alkoi pelata Vilppaan ikäluokkansa I-divisioonan A-juniorijoukkueen lisäksi myös seuran miesten edustusjoukkueessa. Hän teki ensiesiintymisensä Korisliigassa 3. lokakuuta 2012 Lappeenrannan NMKY:tä vastaan heittäen kuusi pistettä. Laine pelasi runkosarjassa 20 ottelussa keskimäärin noin viisi ja puoli minuuttia ottelua kohden ja teki keskimäärin 2,7 pistettä per ottelu. Vilpas selviytyi runkosarjan kahdeksantena joukkueena pudotuspeleihin, missä se kuitenkin putosi jo puolivälierissä. Laine ei pudotuspeleissä esiintynyt. Kaudella 2013–2014 Laineen peliaika kasvoi noin 12 minuuttiin ottelua kohden. Hän pelasi kaikissa Vilppaan runkosarjaotteluissa parantaen pistekeskiarvoaan 5,2:een ja kirjauttaen 1,1 levypalloa ja 0,9 syöttöä per ottelu. Kolmen pisteen heitoissaan Laine onnistui 42,9-prosenttisesti. Korisliigan piste-ennätyksekseen Laine teki 16 pistettä 19. maaliskuuta 2014 Tapiolan Honkaa vastaan. Vilppaan kausi päättyi runkosarjaan, jossa se sijoittui yhdeksänneksi. Lisäksi Laine pelasi kahdeksan ottelua I-divisioona B:n PeU Basketissa 17,5 pisteen keskiarvolla. Kaudella 2014–2015 Laine pelasi jälleen kaikissa Vilppaan runkosarjaotteluissa, ja hänen peliaikansa pysyi suunnilleen samana. Hän sivusi sarjan piste-ennätystään 28. marraskuuta 2014 KTP-Basketia vastaan. Laineen tilastolukemat heikkenivät jonkin verran edelliskaudesta, ja hän heitti keskimäärin 3,9 pistettä ottelua kohden. Vilpas voitti kauden aikana vain 11 ottelua ja sijoittui runkosarjassa kymmenenneksi karsiutuen pudotuspeleistä.
Pelaajaura > Korihait

Kesäkuussa 2015 Laine siirtyi I-divisioona A:ssa pelanneeseen Korihaihin, jossa hän pelaa takakentällä Mikko Jalosen kanssa.
Kesäkuussa 2016 Laine teki Korihaiden kanssa jatkosopimuksen.
Aiheesta muualla

Vesa-Pekka Laine basketball profile eurobasket.com (englanniksi)
Veikko Leuku

Veikko Armas Kalle Leuku (19. toukokuuta 1891 Suur-Pirkkala – 7. syyskuuta 1929 Tampere) oli suomalainen toimittaja.
Maanviljelijän perheeseen Pirkkalankylässä syntynyt Leuko kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen klassillisesta lyseosta vuonna 1912, jonka jälkeen hän työskenteli parin vuoden ajan toimittajana Lahti-sanomalehdessä. Vuonna 1914 Lauku siirtyi Oulussa ilmestyneen Kaiun toimitussihteeriksi ja oli myös lehden päätoimittaja vuoden 1918 ajan. Tammikuusta 1919 lähtien Leuku työskenteli Aamulehden toimitussihteerinä.
Leuku oli kokoomuksen kannattaja. Hän toimi muun muassa Tampereen Suomalaisen Klubin puheenjohtajana 1921–1926 sekä vaikutti Kansallismielisessä nuorisoliitossa, Tampereen kansallisseurassa ja Pohjois-Hämeen kansallisliitossa.
Leuku hukkui höyrylaiva Kurun onnettomuudessa Näsijärvellä syyskuussa 1929 ollessaan matkalla perheensä kesäpaikkaan Kuruun. Hänet on haudattu Kalevankankaan hautausmaalle. Onnettomuuden vuosipäivänä 1930 Leukun haudalla paljastettiin kuvanveistäjä Richard Rautalinin tekemä muistoreliefi.
Leukun tytär oli kirjailija Raija Kauttu.
Vasile Andrei

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Vasile Andrei |  Vasile Andrei |  Vasile Andrei |  |
Maa:   Romania
Miesten kreikkalais-roomalainen paini
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Los Angeles 1984 | 100 kg |  |
|  Pronssia | Moskova 1980 | 100 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Katowice 1982 | 100 kg |  |
|  Hopeaa | Budapest 1986 | 100 kg |  |
|  Pronssia | Clermont 1987 | 100 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Prievidza 1980 | 100 kg |  |
|  Hopeaa | Tampere 1987 | 100 kg |  |
|  Pronssia | Bukarest 1979 | 100 kg |  |
Vasile Andrei (s. 28. kesäkuuta 1955 Albești, Ialomița) on romanialainen entinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija sadan kilogramman painoluokassa. Hänen uransa suurin saavutus on olympiakulta 1984 Los Angelesista.
Seuratasolla Steaua Bukarestia edustanut Andrei pääsi Romanian kovatasoisista karsinnoista ensi kertaa aikuisten arvokisoihin vuonna 1979 EM-kisoihin Bukarestiin, missä hän saavutti heti pronssia voitettuaan muun muassa Hans-Günter Kleinin, Tamas Gasparin ja Roman Bierlan, mutta kärsi tappion venäläiselle suurmestarille Nikolai Balbošinille. Myöhemmin samana vuonna San Diegon MM-kisoissa Andrei voitti jälleen Kleinin ja Bierlan mutta hävisi USA:n Brad Rheingansille sekä Balbošinille ja jäi neljänneksi.
1980 EM-kisoissa Andrei voitti Refik Memiševićin ja Svend Studsgaardin, mutta hävisi Kleinille sekä viimeisessä ottelussaan Bulgarian Georgi Raikoville ja sijoittui lopulta hopealle. Samana vuonna Moskovan olympialaisissa Andrei voitti sekä Memiševićin että loukkaantumisista kärsineen isäntämaan Balbošinin, mutta hävisi Bierlalle ja Raikoville ja sijoittui pronssille. Vuonna 1981 Andrei jäi EM-Göteborgissa neljänneksi eikä osallistunut lainkaan MM-kisoihin. 1982 Andrei uusi EM-kisojen nelossijansa, mutta sijoittui Katowicen MM-kisoissa hopealle voitettuaan muun muassa Nikolai Inkovin, mutta hävisi kultamitalin melko yllätyksellisesti isäntämaan Roman Wrocławskille. 1983 Andrei jäi kokonaan ilman arvokisamitaleita, ja 1984 Jönköpingin EM-kisoissa hän oli jälleen neljäs. Los Angelesin olympialaisista puuttuivat kovimmat painijat muiden itäblokin maiden boikotoidessa kisoja. Saavutettuaan lopulta voitot Kreikan Georgios Pikilidisista ja yhdysvaltalaisesta Gregory Gibsonista Andrei sai kaulaansa kultaisen mitalin. Los Angelesissa Andrei osallistui myös vapaapainiin yli 100-kiloisissa, kun Romanialla ei ollut lähettää sarjaan muuta edustajaa, ja sijoittui kuudenneksi hänelle vieraassa painimuodossa.
Olympiakultansa jälkeen Andrei saavutti vielä 1986 hopeaa Budapestin MM-kisoista ja 1987 Tampereen EM-kisoista, ja MM-pronssia 1987 Clermontissa. Hän lopetti uransa 1988 Minskin EM-kisoihin, joissa sijoittui viidenneksi.
Aiheesta muualla

Vasile Andrei FILA:n tietokannassa
Ville Vepsäläinen

Ville Vepsäläinen (s. 16. elokuuta 1976 Savonlinna) on suomalainen korkeushyppääjä. Hän edusti koko uransa ajan Savonlinnan Rientoa. Aluksi hänen valmentajanaan toimi hänen isänsä Reino Vepsäläinen, kunnes hän siirtyi vuonna 2001 Juha Isolehdon valmennettavaksi. Aikuisten SM-tasolla Vepsäläinen voitti kaksi hopeaa ja kaksi pronssi sekä sisäratojen SM-kilpailuista yhden hopean. Maaotteluedustuksia hän keräsi uransa aikana useita vuodesta vuodesta 1996 vuoteen 2004. Vepsäläinen ei ole kilpaillut kansallisissa kilpailuissa enää vuoden 2007 jälkeen. Hänen ennätyksensä 225 cm on vuodelta 2002 ja se oikeuttaa Suomen kaikkien aikojen tilastossa jaetulle sijalle 10.
Vesna Vulović

Vesna Vulović (serb. Весна Вуловић, 3. tammikuuta 1950 – 23. joulukuuta 2016) oli serbialainen lentoemäntä. Hän selvisi hengissä pudottuaan 10 160 metriä, kun Jugoslovenski Aerotransportin lento 367 räjähti, ja on näin korkeimmalta ilman laskuvarjoa pudonnut ja hengissä selvinnyt henkilö.