stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pukukuva I

| Pukukuva I |
| --- | --- |

Nimi:  Pukukuva I
Tekijä:  Helene Schjerfbeck
Valmistumisvuosi:  1909
Teostyyppi:  Maalaus
Materiaali:  Öljyväri ja kangas (maalauspohja)
Korkeus:  46  cm
Leveys:  56,5  cm
Kokoelma:  Kansallisgalleria
Sijainti:  Ateneum
Pukukuva I (Tyttö ja appelsiini, Leipurin tytär) on taiteilija Helene Schjerfbeckin öljyvärimaalaus kankaalle, 1908–1909. Kooltaan maalaus on 46×56,5 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.
Vuonna 1909 Helene Schjerfbeckiltä valmistui kolme tiedossa olevaa Pukukuva-maalausta. Pukukuva I:tä hän maalasi kaksi vuotta. Se on suurpiirteisesti maalattu työ, jonka taidekauppias Gösta Stenman Helsingistä osti vuonna 1913. Seuraavan vuoden toukokuussa se ostettiin Taideyhdistyksen kokoelmiin. Pukukuva II ja Pukukuva (Leipurin tyttö) syntyivät vuonna 1909. Istuva malli on kaikissa sama: Taimi Lilja (1883–1967), myöhemmin Perttula.
Pukukuva II on edellistä hieman isompi, 89,5×63 cm, öljyvärityö, jonka Schjerfbeck lähetti arpajaisvoitoksi Suomen Taideyhdistykselle toukokuussa 1909. Sen voitti henkikirjuri Frans Junnelius, joka myi sen Gösta Stenmanille, jolta se siirtyi Taideyhdistyksen kokoelmiin 8. joulukuuta 1914. Pukukuva II on tyylikäs kokomuotokuva valkopukuisesta Taimi Liljasta kiiltävine tuolinpielineen ja raidallisine siistine pöytäliinoineen samainen appelsiini kuten Pukukuva I:ssä ja kukkamaljakko pöydällä.
Kolmas Pukukuva (Leipurin tyttö) on vesiväri- ja hiilityö paperille, 42×31 cm. Se on yksityisomistuksessa.
Aiheesta muualla

Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Pukukuva I.  (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Pukukuva II.  (Arkistoitu – Internet Archive)
R1

R1 voi tarkoittaa:
R1, ruotsalainen tutkimusreaktori.
R1, Jaguarin Formula 1 -kilpa-auto.
R1, Yamaha YZF-R1 -moottoripyörämalli.
R1, ralliautoilun R-ryhmässä
R-1, neuvostoliittolainen ohjus.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”R1”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Portugali yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

| Sija |        |        |        | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 30. | 7 | 7 | 9 | 23 |
Portugali on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Maa on saavuttanut yhteensä 23 mitalia, ja parhaiten se on menestynyt keskipitkillä ja pitkillä juoksumatkoilla.
Maailmanmestaruuteen on yltänyt seitsemän portugalilaista. Rosa Mota voitti maratonin vuonna 1987, Manuela Machado maratonin vuonna 1995, Fernanda Ribeiro 10 000 metrin juoksun vuonna 1995, Carla Sacramento 1 500 metrin juoksun vuonna 1997 ja Inês Henriques 50 kilometrin kävelyn vuonna 2017. Portugalin ainoat miespuoliset maailmanmestarit ovat kolmiloikkaajia; Nelson Évora voitti kultaa 2007 ja kuubalaissyntyinen Pedro Pablo Pichardo 2022. Eniten mitaleja on Fernanda Ribeirolla ja Nelson Évoralla, molemmilla yhteensä neljä.
Daegussa 2011 viisi portugalilaisurheilijaa pääsi pistesijoille eli kahdeksan parhaan joukkoon. Moskovassa 2013 ainoat pistesijat tulivat kävelystä: João Vieira sijoittui miesten 20 kilometrillä alun perin neljänneksi, mutta nousi lopulta vuonna 2020 pronssille kun Aleksandr Ivanov hylättiin dopingin vuoksi, ja Ana Cabecinha naisten 20 kilometrillä sijoittui alun perin kahdeksanneksi, mutta nousi lopulta kuudenneksi kahden edelle sijoittuneen venäläiskävelijän dopinghylkäyksen jälkeen. Pekingissä 2015 Évora saavutti kolmiloikassa pronssia ja Cabecinha sijoittui 20 kilometrin kävelyssä neljänneksi. Lontoossa 2017 Inês Henriques voitti kultaa ensimmäistä kertaa kisaohjelmassa olleessa naisten 50 kilometrin kävelyssä. Lisäksi Évora saavutti pronssia kolmiloikassa ja Cabecinha sijoittui 20 kilometrin kävelyssä kuudenneksi. Dohassa 2019 João Vieira saavutti 50 kilometrin kävelyssä hopeaa, Pedro Pablo Pichardo sijoittui neljänneksi kolmiloikassa ja Patrícia Mamona kahdeksanneksi kolmiloikassa. Eugenessa 2022 Pedro Pablo Pichardon kultamitalin lisäksi Auriol Dongmo sijoittui kuulantyönnössä viidenneksi, Liliana Cá kiekonheitossa kuudenneksi ja Patrícia Mamona kolmiloikassa kahdeksanneksi. Budapestissä 2023 kuulantyöntäjä Auriol Dongmo sijoittui neljänneksi ja kiekonheittäjä Liliana Cá kahdeksanneksi.
Portugalin MM-mitalit kisoittain

| Kisavuosi ja -paikka>  | Miehet> Kulta | Miehet> Hopea | Miehet> Pronssi | Naiset> Kulta | Naiset> Hopea | Naiset> Pronssi | Yhteensä> Kulta | Yhteensä> Hopea | Yhteensä> Pronssi | Yhteensä | Yhteensä> Sijoitus mitalitilastossa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1983 Helsinki | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 1987 Rooma | 0 | 1 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 1 | 0 | 2 | 8. |
| 1991 Tokio | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 1993 Stuttgart | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 23. |
| 1995 Göteborg | 0 | 0 | 0 | 2 | 1 | 1 | 2 | 1 | 1 | 4 | 7. |
| 1997 Ateena | 0 | 0 | 0 | 1 | 2 | 1 | 1 | 2 | 1 | 4 | 12. |
| 1999 Sevilla | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2001 Edmonton | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 36. |
| 2003 Pariisi | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2005 Helsinki | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 2 | 2 | 31. |
| 2007 Osaka | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 14. |
| 2009 Berliini | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 1 | 2 | 22. |
| 2011 Daegu | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2013 Moskova | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 33. |
| 2015 Peking | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 32. |
| 2017 Lontoo | 0 | 0 | 1 | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 2 | 17. |
| 2019 Doha | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 27. |
| 2022 Eugene | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 22. |
| 2023 Budapest | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| Yhteensä | 2 | 3 | 5 | 5 | 4 | 4 | 7 | 7 | 9 | 23 | 30. |
Portugalin MM-mitaliurheilijat

| Urheilija | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä | Vuodet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Fernanda Ribeiro | 1 | 2 | 1 | 4 | 1995–1997 |
| Manuela Machado | 1 | 2 | 0 | 3 | 1993–1997 |
| Nelson Évora | 1 | 1 | 2 | 4 | 2007–2017 |
| Carla Sacramento | 1 | 0 | 1 | 2 | 1995–1997 |
| Rosa Mota | 1 | 0 | 0 | 1 | 1987 |
| Inês Henriques | 1 | 0 | 0 | 1 | 2017 |
| Pedro Pablo Pichardo | 1 | 0 | 0 | 1 | 2022 |
| João Vieira | 0 | 1 | 1 | 2 | 2013–2019 |
| Domingos Castro | 0 | 1 | 0 | 1 | 1987 |
| Carlos Calado | 0 | 0 | 1 | 1 | 2001 |
| Rui Silva | 0 | 0 | 1 | 1 | 2005 |
| Susana Feitor | 0 | 0 | 1 | 1 | 2005 |
| Naide Gomes | 0 | 0 | 1 | 1 | 2009 |
R. W. Davies

Robert William Davies (23. huhtikuuta 1925 Lontoo – 13. huhtikuuta 2021) oli brittiläinen historioitsija.
Davies palveli toisen maailmansodan aikana Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimissa. Hän valmistui Lontoon yliopiston School of Slavonic and East European Studiesista vuonna 1950. Davies väitteli filosofian tohtoriksi Birminghamin yliopistosta vuonna 1954 Alexander Baykovin ohjaamalla väitöstyöllä. Hän erikoistui Neuvostoliiton taloushistorian tutkimukseen. Davies luennoi kahden vuoden ajan Glasgow’ssa, mutta palasi vuonna 1956 Birminghamin yliopistoon, jossa hän työskenteli, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1988. Davies perusti Birminghamin Centre for Russian and East European Studiesin ja oli sen ensimmäinen johtaja vuosina 1963–1979. Hänestä tuli Neuvostoliiton talouden tutkimuksen professori vuonna 1965. Davies teki yhteistyötä E. H. Carrin kanssa ja jatkoi tämän työtä 1930-lukuun keskittyneellä seitsemänosaisella sarjalla The Industrialisation of Soviet Russia (1980–2018). Hän sai tästä työstään British Association for Slavonic and East European Studiesin (BASEES) myöntämän Alexander Nove -palkinnon ansiokkaasta tutkijuudesta vuonna 2020.
Daviesin työ valotti Neuvostoliiton suunnitelmataloudellisen järjestelmän syntyä ja kehitystä. Hän kuului nuorena Ison-Britannian kommunistiseen puolueeseen, mutta erosi siitä Neuvostoliiton tukahdutettua Unkarin kansannousun vuonna 1956. Daviesilla oli kaksi lasta.
Pyhä Bibiana

Pyhää Bibianaa esittävä patsas
Pyhä Bibiana (myös Vivian, Viviana tai Vibiana; 300-luku– n. 361) oli roomalainen pyhimys ja marttyyri. Myös hänen isänsä Flavian, äitinsä Daphrosa ja siskonsa Demetria kuolivat marttyyreinä. Hän kuoli Julianus Apostatan vainoissa vastustettuaan prostitoiduksi pakottamista. Pappi nimeltä Johannes hautasi hänet lähelle Liciniuksen palatsia ja paavi Simplicius rakensi sinne basilikan hänen kunniakseen. Bibiana on epileptikkojen, mielisairaiden, naimattomien maallikkonaisten ja kidutusten uhrien suojeluspyhimys ja suojeluspyhimys krapulaa ja päänsärkyä vastaan. Hänen symboleitaan ovat pilari, puun oksa, tikari ja ruoska. Hänen muistopäiväänsä vietetään 2. joulukuuta.
Bibianaa on muistettu roomalaiskatolisessa messussa seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella:
»Deus, ómnium largítor bonórum, qui in fámula tua Bibiána cum virginitátis flore martýrii palmam coniunxísti: mentes nostras eius intercessióne tibi caritáte coniúnge; ut, amótis perículis, prǽmia consequámur ætérna.»
Pudu

| Pudu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Hirvieläimet Cervidae
Alaheimo::  Kauriit Capreolinae
Suku::  Pudu  Gray, 1852
Laji::  puda
Kaksiosainen nimi
 Pudu puda  Molina, 1782 
Katso myös
   Pudu Wikispeciesissä   Pudu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pudu (Pudu puda) on pienikokoinen hirvieläinlaji, joka elää Chilen ja Argentiinan lauhkeilla sademetsäalueilla.
Ulkonäkö ja koko

Pudu kuuluu maailman pienimpiin hirvieläinlajeihin, sen pituus on 60–83 cm ja säkäkorkeus 25–43 cm. Turkki on pitkä ja karkea. Selkä on tumman punaruskea, jalat ja korvat vaaleammat. Uroksella on lyhyet sarvet. Häntä on töpö tai puuttuu kokonaan.
Levinneisyys ja elinympäristö

Puduja elää Chilen eteläosissa Maulen maakunnasta Magalhãesinsalmen rannoille asti ja läheisillä alueilla Argentiinan puolella. Ne viihtyvät tiheissä metsissä merenpinnan ja 1 700 metrin korkeuden välissä.
Uros Bristolin eläintarhassa.
Posiva

| Posiva |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1995
Toimitusjohtaja:  Mokka Janne Eerikki
Kotipaikka:  Eurajoki
Liikevaihto:  63,2 milj. € (2013)
Henkilöstö:  n. 100 (2014)
Omistaja:  Teollisuuden Voima Oyj, Fortum Power & Heat Oy
Kotisivu:  www.posiva.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Posiva Oy on suomalainen ydinjätehuollon asiantuntijayhtiö. Se on vuonna 1995 perustettu asiantuntijaorganisaatio, joka vastaa omistajiensa käytetyn ydinpolttoaineen loppusijoituksesta, loppusijoitukseen liittyvistä tutkimuksista ja muista toimialaansa kuuluvista asiantuntijatehtävistä. Yhtiö on rakentanut Olkiluotoon Eurajoelle Onkalon, joka on tutkimustila ydinjätteen loppusijoittamista varten.
Posivan henkilöstö

Posivalla työskentelee noin sata henkilöä. Yhtiön toimipaikka on Eurajoella, Satakunnassa. Posivalaiset työskentelevät kolmessa eri toimipisteessä: keskuskonttori ja Onkalo-projektitoimisto sijaitsevat Olkiluodon saarella sekä Vuojoen kartano Eurajoen keskustan läheisyydessä. Yhtiön liikevaihto vuonna 2013 oli 63,2 miljoonaa euroa.
Posivan omistajat

Posivan omistavat Teollisuuden Voima Oyj (60 %) ja Fortum Power & Heat Oy (40 %), jotka myös vastaavat Posivan kustannuksista.
Posivan rooli ydinjätehuollossa

Posiva huolehtii omistajiensa käytetyn ydinpolttoaineen loppusijoitustutkimuksista, loppusijoituslaitoksen rakentamisesta ja käytöstä sekä laitoksen sulkemisesta käytön jälkeen. Lisäksi Posiva tarjoaa ydinjätehuollon asiantuntijapalveluja.
Posiva tekee yhteistyötä lukuisien suomalaisten ja ulkomaisten eri alojen asiantuntijaorganisaatioiden kanssa ja tilaa ydinjätehuoltoon liittyviä tutkimuksia yliopistoilta, tutkimuslaitoksilta ja konsulttiyrityksiltä.
Pyhä Chad

Pyhä Chad kuvattuna lasimaalaukseen.
Pyhä Chad, myös Ceadda, Ceadde tai Chad Mercialainen, (k. 2. maaliskuuta 672 Lichfieldissä) oli englantilainen apotti, luostarien perustaja ja Lichfieldin ensimmäinen piispa. Hänen tärkeimmäksi ansiokseen luetaan Mercian anglosaksisen kuningaskunnan käännyttäminen kristinuskoon.
Pyhä Chad syntyi 500-luvun lopulla Northumbriassa, Pohjois-Englannissa. Hänellä oli kolme veljeä, joista pyhästä Ceddistä tuli itäsaksien piispa. Kahdesta muusta veljestä, Cynebillistä ja Caelinista, tuli pappeja.
Chad ja hänen veljensä Cedd opiskelivat Lindisfarnen luostarissa sen perustajan apotti pyhä Aidanin johdolla. Myöhemmin he lienevät jatkaneet opintojaan irlantilaisessa Rathmelsigin luostarissa munkki Egbertin opastuksella. Whitbyn kirkolliskokouksen aikoihin Cedd kutsui Chadin luokseen Englantiin auttamaan Laestingaeun (Lastingham) luostarin perustamisessa. Ceddin kuoltua vuonna 664 Chad seurasi veljeään Laestingaeun apottina.
Yorkin piispaksi nimitettiin 660-luvun alussa Wilfrid. Hän matkusti Ranskaan, jotta hänet voitaisiin vihkiä piispaksi näyttävässä seremoniassa. Wilfrid kuitenkin viipyi matkallaan niin kauan, että Northumbrian kuningas Oswiu luuli, ettei hän enää aikonut palata. Sen vuoksi kuningas nimitti piispanistuimelle Chadin, mikä tapahtui luultavasti jo vuonna 664.
Nimityksestä nousi kuitenkin kirkollinen kiista. Piispan vihkimiseen tarvitaan vähintään kolme muuta piispaa, mutta Canterburyn arkkipiispa oli tuolloin juuri kuollut ja Wessexin piispaa syytettiin simoniasta eli kirkollisten vihkimysten myymisestä. Syytteistä huolimatta Wessexin piispa Wini oli yksi niistä piispoista, jotka vihkivät Chadin. Wilfrid ilmoittikin, että Chadin piispanvihkimys oli epäilyttävä, ellei jopa epäkanoninen.
Vuonna 669 Englantiin saapui uusi Canterburyn arkkipiispa, Theodoros Tarsoslainen, joka rankaisi Chadia sopimattomasta käytöksestä. Kun Wilfrid palasi Englantiin samana vuonna, Chad luopui piispanavirastaan ja vetäytyi Laestingaeun luostariin. Chadin nöyrä käytös oli kuitenkin tehnyt suuren vaikutuksen Theodorokseen ja arkkipiispa palautti Chadin kunnian. Kun Mercian piispa kuoli, Theodoros pyysi kuningas Oswiuta nimittämään Chadin Mercian piispaksi. Chad perusti hiippakunnalle uuden piispanistuimen Lichfieldiin, jonne hän rakennutti kirkon ja luostarin.
Viime vuosinaan Chad perusti luostarin Lindseyhyn, Mercian kuningas Wulfheren lahjoittamalle maalle. Kertomusten mukaan piispa hoiti hiippakuntaansa tarmokkaasti, kulkien useimmat matkansa jalan. Chad kuoli ruttoon, ja useiden ihmeiden on väitetty tapahtuneen hänen haudallaan. Chadin pyhäinjäännöksiä säilytettiin pitkään Lichfieldin tuomiokirkossa, mutta katoliset siirsivät ne uskonpuhdistuksen aikoihin Birminghamin St. Chadin katedraaliin.
Pyhän Chadin muistopäivä on maaliskuun 2. päivä.
Portugalilainen evankelis-luterilainen kirkko

| Igreja Evangélica Luterana Portuguesa (IELP)  Portugalin evankelis-luterilainen kirkko |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  Luterilaisuus
Johtaja:  presidentti Adalberto Hiller
Yhteistyötahoja:  Kansainvälinen luterilainen neuvosto
Toiminta-alue:  Portugali
Perustettu:  1959
Seurakuntia:  3
Jäseniä:  95
Kotisivu:  https://www.ielp.pt/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Portugalin evankelis-luterilainen kirkko (port. Igreja Evangélica Luterana Portuguesa (IELP)) on luterilainen kirkko, joka toimii Portugalissa. Kirkon jäsenmäärä on 95.
Historia

Vuonna 1952 pastori ja silloinen Brasilian evankelis-luterilaisen kirkon presidentti Rodolfo Hasse vieraili Portugalissa ajatuksenaan perustaa radio-ohjelma ja arvioida mahdollisuuksia luterilaiselle lähetystyölle Portugalissa. Vuonna 1954 Brasilian evankelis-luterilainen kirkko teki päätöksen lähetystyön aloittamisesta Portugalissa. 3. heinäkuuta 1958 järjestäytyi Lissabonissa ensimmäinen luterilainen seurakunta, ja 28. toukokuuta 1959 perustettiin Portugalin evankelis-luterilainen kirkko. Aluksi kirkon toiminta keskittyi Lissabonin ja Caldas da Rainhan väliselle alueelle. 1970-luvulla toiminta alkoi laajeta pohjoisemmaksi ja 1990-luvun alussa perustettiin ensimmäinen seurakunta Porton alueelle.
Nykytilanne

Kirkolla on kolme seurakuntaa, joissa on noin 95 jäsentä. Kirkko kuuluu Kansainväliseen luterilaiseen neuvostoon.
Aiheesta muualla

Kirkon kotisivut
Pyhä Anna itse kolmantena

| Pyhä Anna itse kolmantena |
| --- | --- |

Nimi:  Pyhä Anna itse kolmantena
Tekijä:  Leonardo da Vinci
Valmistumisvuosi:  1499–1500
Taiteenlaji:  hiili sekä valkoinen ja musta liitu sävypaperille
Korkeus:  141,5  cm
Leveys:  104,6 cm
Sijainti:  National Gallery
Paikkakunta:  Lontoo
Neitsyt Maria, Jeesuslapsi, karitsa ja Pyhä Anna, 1508-1510, Louvre. Öljy pannoolle, 168 x 130 cm.
Pyhä Anna itse kolmantena on Leonardo da Vincin piirustus vuosilta 1499–1500.
Piirustus on tehty hiilellä ja liiduilla kahdeksasta arkista liimatulle paperille. Osa piirustuksesta on jätetty tarkoituksella luonnosmaiseksi.
Piirustus on luultavasti liittynyt Ranskan kuninkaan Ludvig XII:n tilaamaan maalaukseen, jota Leonardo alkoi maalata vuonna 1508. Tällä hetkellä Louvressa oleva maalaus oli kesken da Vincin kuollessa.
Pyhä Anna itse kolmantena -piirustusta ei kuitenkaan ole käytetty maalauksen luonnoksena, koska sen ääriviivoihin ei ole puhkottu reikiä piirustuksen siirtämiseksi maalauspohjalle. Myös kuvan sommitelma on erilainen kuin maalauksessa, josta Johannes Kastaja on jätetty pois. Maalausta kutsutaan myös nimellä Neitsyt Maria, Jeesuslapsi, karitsa ja Pyhä Anna.
Pallokerho-35 (naiset)

Pallokerho-35:n naisten edustusjoukkue eli PK-35 on osa helsinkiläistä jalkapalloseuraa Pallokerho-35:tä. Se pelaa kaudella 2021 Suomen korkeimmalla sarjatasolla Kansallisessa liigassa, jonne se nousi kauden 2019 päätteeksi voitettuaan nousukarsinnassa IK Myranin. PK-35 pääsi nousukarsintaan jo edeltäneellä kaudella 2018 mutta hävisi silloin ONS:lle.
Joukkueen päävalmentaja on Rami Rantanen.
Historia

PK-35:n naisjalkapalloilu alkoi vuonna 1978, ja joukkue pelasi ensimmäisen ottelunsa Pihlajamäen kentällä 12. kesäkuuta 1978. Piirisarjoihin PK-35 osallistui ensimmäisen kerran kaudella 1982. Joukkue ylsi 1. divisioonan karsintaan kaudella 1992 ja nousi 1. divisioonaan lopulta kaudeksi 1999. 2000-luvulla PK-35 pelasi Naisten Kakkosta, kunnes kauden 2007 päätteeksi nousi Mitri Pakkasen valmentamana takaisin Naisten Ykköseen.
Kauden 2008 päätteeksi PK-35:n miesten ja naisten edustusjoukkueet siirrettiin parempien resurssien toivossa Vantaalle, jolloin syntyi uusi seura PK-35 Vantaa. Edustustoimintaa jäi kuitenkin myös Helsinkiin, jolloin PK-35:n naisten joukkue jatkoi Naisten Kolmosessa.
PK-35 nousi Naisten Ykköseen kaudeksi 2018, kun se sai sarjapaikastaan luopuneen Malmin Palloseuran paikan. Päävalmentajaksi tuli aiemmat vuodet seuran B-tyttöjä valmentanut Rami Rantanen. PK-35 sijoittui sarjassa toiseksi ja pääsi karsimaan paikasta Naisten Liigaan. Oulu Nice Soccer kuitenkin voitti kaksiosaisen otteluparin yhteismaalein 6–1. Nousu pääsarjaan tapahtui lopulta seuraavan kauden 2019 päätteeksi, kun PK-35 voitti nousukarsinnassa IK Myranin. Yhteismaalit olivat tasan 2–2, mutta PK-35 voitti toisen osaottelun päätteeksi pelatun rangaistuspotkukilpailun 4–2.
Pelaajat ja valmentajat > Joukkue kaudella 2021

Päivitetty 9. huhtikuuta 2021
Pelaajat ja valmentajat > Valmennus ja taustat

Päivitetty 9. huhtikuuta 2021
Valmentaja: Rami Rantanen
Valmentaja: Anne-Maria Weckström
Valmentaja: Krista Dahlberg
Valmentaja: Sixten Boström
Maalivahtivalmentaja: Henrik Salmelainen
Lääkäri: Jan-Patrik Wiksten
Huoltaja ja hieroja: Pasi Nurmela
Aiheesta muualla

Naisten edustusjoukkue PK-35:n sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Nokia 2330

| Nokia 2330 Classic |
| --- | --- |
Julkaistu:  marraskuu 2008
Käyttöverkot:  GSM 850/900/1800/1900
Mitat:  107 × 46 × 13,8
Paino:  80
Näytön kuvatarkkuus:  128 × 160
Värien lukumäärä:  65 000
Muisti:  sisäinen 10 Mt, ei muistikorttipaikkaa
Kamera:  VGA (640 × 480) videokuvauksella
Radio:  kyllä
Musiikkisoitin:  kyllä
Valmiusaika:  maks. 528 h
Puheaika:  maks. 4 h
Tiedonsiirto:  GPRS
Liitännät:  Bluetooth 2.0
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nokia 2330 Classic on Nokian marraskuussa 2008 julkaistu matkapuhelin. Markkinoille puhelin tuli kesäkuussa 2009.
Ominaisuudet

ennakoiva tekstinsyöttö
äänimuistiinpanot
värit : musta, tummanpunainen
Aiheesta muualla

Nokia 2330 Classic – Tuki
Käyttöohjeet[vanhentunut linkki]
Rainforest Cafe

| Rainforest Cafe |
| --- | --- |
Perustettu:  , Minneapolis, Minnesota, Yhdysvallat(1994)
Perustaja:  Steven Schussler
Kotipaikka:   ,  )Houston, Texas, Yhdysvallat
Toiminta-alue:  32 ravintolaa 7 maassa
Omistaja:  Landry's Restaurants
Kotisivu:  www.rainforestcafe.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rainforest cafe Disneyn Animal Kingdom teemapuiston ohessa Orlandossa, Floridassa. Erikoisuutena ravintolassa säännöllisestu toistuva ukkosmyrsky
Rainforest Cafe on ravintolaketju sademetsäteemalla.  Syyskuussa 2010 oli toiminnassa maailmanlaajuisesti 30 Rainforest Cafe -ravintolaa kuudessa eri maassa. Ravintoloista 24 sijaitsee Yhdysvalloissa, yksi Tokiossa, yksi Lontoossa, yksi Pariisissa sekä yksi ravintola Dubaissa. Rainforest Cafe on ollut vuodesta 2000 ravintolakonserni Landry's Restaurantsin tytäryritys
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Rainer Åkerfelt

Rainer Robert Åkerfelt (2. joulukuuta 1934 Snappertuna – 22. marraskuuta 2016) oli suomalainen ratameloja.
Åkerfelt kilpaili veljensä Rolf Åkerfeltin kanssa Rooman kesäolympialaisissa 1960 miesten 1 000 metrin kajakkikaksikoissa, missä he etenivät keräilyerien kautta välieriin joissa karsiutuivat loppukilpailusta. Melonnan olympiafinalisti Harry Åkerfelt oli veljesten serkku.
Åkerfelt voitti aktiiviaikanaan K-1:n 4 x 500 metrillä, K-2:n 1 000 ja 10 000 metrillä ja K-4:n 1 000 metrillä yhteensä yhdeksän Suomen mestaruutta. Åkerfelt edusti Kanotklubben Wågen seuraa.
Päiviö

| Päiviö |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  30. kesäkuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  19. marraskuuta
Muunnelmia:  Päivö, Päivikki
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  suomen sana päivä
Infobox OKNimi-testi OK: 
Päiviö on suomalainen miehen etunimi, jonka nimipäivää vietetään 30. kesäkuuta. Nimen taustalla on luultavasti suomen sana päivä.[lähde? ] Tarinoiden mukaan Päiviö (pohjoissaameksi Peivas) oli suuri noita, josta useat saamelaiset suvut ovat uskoneet polveutuvansa ja josta on laulettu runoja myös suomeksi. Etunimeksi Päiviötä ehdotettiin tiettävästi ensimmäisen kerran vuonna 1879, ja almanakkaan se otettiin vuonna 1908.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Päiviö-nimen saaneita on Suomessa vuoden 2019 loppuun mennessä ollut kaikkiaan 5 108 miestä ja noin 90 naista. Päiviön sisarnimi on Päivikki.
Tunnettuja Päiviöitä

Päiviö, 1600-luvun lapinnoita
Päiviö Hetemäki (1913–1980), poliitikko
Päiviö Horsma, Päivi Horsma (1889–1972), näyttelijä
Päiviö Kangas (s. 1927), säveltäjä, kuoronjohtaja ja eräkirjailija
Päiviö Latvus (s. 1938), diplomi-insinööri ja tieteenhistorioitsija
Päiviö Pyysalo (s. 1946), televisio-ohjaaja ja tuottaja
Päiviö Riihinen (1926–2013), metsätieteilijä ja professori
Päiviö Tommila (1931–2022), historiantutkija ja akateemikko
Päiviö sukunimenä

Aku Päiviö (1879–1956), kanadansuomalainen toimittaja ja runoilija
Allan Päiviö (1925–2016), kanadansuomalainen psykologian professori, Aku Päiviön poika
Hannele Päiviö (s. 1957), suomalainen pappi ja teologi
Juho Päiwiö (1869–1949), suomalainen pappi, päätoimittaja ja kansanopiston johtaja
Jules Päiviö (1917–2013), kanadansuomalainen arkkitehti, professori ja sotilas, Aku Päiviön poika
Karl Päiviö, Carl Paivio (1893–1952), amerikansuomalainen ay-aktiivi, toimittaja ja anarkisti
Naëmi Päiviö (1879–1941), suomalainen kirjailija, Juho Päiwiön puoliso
Verner Päiviö, ent. Sohlman (1869–1918), suomalainen kappalainen
Väinö Päiviö (1880–1925), suomalainen kirjailija