stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Saddam Hussein
Ulkopolitiikka > Irakin sota

Yhdysvaltain ulkopolitiikka muuttui syyskuun 11. päivän iskujen jälkeen aggressiivisemmaksi. Tammikuussa 2002 Yhdysvaltain presidentti George W. Bush sanoi Irakin kuuluvan pahan akseliin Iranin ja Pohjois-Korean kanssa.
Marraskuussa 2002 YK:n turvallisuusneuvosto hyväksyi viikkojen kiistelyn jälkeen päätöslauselman 1441, joka vaati Irakia luopumaan joukkotuhoaseista ja uhkasi sitä "vakavilla seurauksilla". Yhdysvallat ja Britannia vaativat uutta päätöslauselmaa, joka olisi sallinut sotavoiman käytön Irakia vastaan. Sellaista ei ikinä hyväksytty, ja Ranska ja Venäjä uhkasivat käyttää veto-oikeuttaan sellaisen estämiseen.
17. maaliskuuta 2003 puheessaan George W. Bush antoi Saddamille ja hänen pojilleen 48 tuntia aikaa jättää Irak ja uhkasi sodalla, mutta Saddam kieltäytyi. Yhdysvallat liittolaisineen hyökkäsi Irakiin 20. maaliskuuta 2003 tukenaan tämä 48 valtion muodostama Halukkaiden koalitio ja teki ainakin kaksi yritystä tappaa Saddam ilmaiskuilla, mutta epäonnistui. Presidentti Bush julisti taistelut ("major combat operations") päättyneiksi 1. toukokuuta 2003. Sodan syyksi annettuja joukkotuhoaseita Irakista ei löytynyt.
Saddam katosi, eikä häntä löydetty ennen kuin 14. joulukuuta 2003 al-Dawrista Tikritistä maanalaisesta 1,8 m × 2,5 metrin piilopaikastaan.
Saddamin vankeusaika > Oikeudenkäynti

Saddam Hussein luovutettiin 30. kesäkuuta 2004 juridisesti uuden Irakin hallinnon tuomiovaltaan. Saddamia vastaan luettiin syytteet muun muassa sotarikoksista ja rikoksista ihmisyyttä vastaan oikeudenkäynnissä, joka alkoi 1. heinäkuuta. Tarkalleen syytteitä oli 12. Saddam kiisti tuomioistuimen (The Iraqi Special Tribunal for Crimes Against Humanity) tuomiovallan, koska se oli Yhdysvaltain johtaman miehitysvallan 10. joulukuuta 2003 perustama ylimääräinen tuomioistuin, jonka perustaminen ei pohjannut sopimukseen Irakin valtion kanssa. Rikosten tapahtuessa Saddam oli ollut rikosoikeudellista immuniteettia Irakin lain mukaan nauttiva valtionpäämies ja Irak oli ollut kansainvälisoikeudellisesti tunnustettu valtio. Kansainvälisen oikeuden normien ja kansainvälisten sopimusten mukaan tilanteessa, jossa toinen valtio hyökkää toisen valtion kimppuun miehittäen sen ja vangiten tai surmaten valtion entiset johtajat, on YK:n kansainvälinen tuomioistuin tai Haagin kansainvälinen rikostuomioistuin laillinen elin kiistojen ratkaisemiseen toisin kuin laiton miehittäjän asettama "oma" oikeus. Yhdysvallat ei kuitenkaan kunnioita kansainvälisiä rikostuomioistuimia.kenen mukaan?
Saddam Husseinia syytettiin rikoksista Baath-puolueen vallankaappauksen 17. heinäkuuta 1968 ja Yhdysvaltain presidentin ilmoituksen pääasiallisen taistelutoiminnan loppumisesta 1. toukokuuta 2003 välisistä teoista.
Lokakuussa 2005 sai alkunsa oikeudenkäynti, jossa Saddamia syytettiin Dujailin joukkomurhasta. Oikeudenkäyntiä muun muassa lykättiin useaan otteeseen, ja kolme puolustusasianajajaa murhattiin. Myös päätuomari vaihtui kesken prosessin.
Saddamin vankeusaika > Tuomio

Saddam ja kaksi muuta syytettyä tuomittiin kuolemaan 5. marraskuuta 2006. Ex-varapresidentti Taha Yassin Ramadan sai elinkautisen, joka myöhemmin muutettiin kuolemantuomioksi. Saddam määrättiin hirtettäväksi syyllisenä rikoksiin ihmisyyttä vastaan. Teko tapahtui Dujailin kylässä vuonna 1982, jolloin 148 šiialaista ihmistä surmattiin. Vetoomustuomioistuin vahvisti kuolemantuomion 26. joulukuuta 2006. Saddam Husseinia vastaan on käynnissä toinenkin oikeudenkäynti, josta ei ole vielä ole annettu päätöstä. Siinä Saddamia ja kuutta muuta syytetään kymmenien tuhansien kurdien murhasta vuonna 1988.
Irakissa väestö otti tiedon tuomion julistamisesta vastaan ristiriitaisesti: Bagdadin kaduilla šiiat uhmasivat ulkonaliikkumiskieltoa ja ampuivat ilmaan osoittaakseen tyytyväisyyttä tuomioon, kun taas toisaalla Tikritissä Saddamin kannattajat vannoivat kostoa.
Kansainvälinen yhteisö jakaantui sekin eri mielipiteisiin tuomion suhteen. Valkoisesta talosta kommentoitiin tuomiota "hyväksi päiväksi Irakille". EU tuomitsi kuolemanrangaistuksen. Ihmisoikeusjärjestö Amnesty International leimasi oikeudenkäynnin ja tuomion puolueelliseksi.
Saddamin vankeusaika > Teloitus

Saddam Husseinille langetettu kuolemantuomio pantiin täytäntöön 30. joulukuuta 2006 noin kello 6.00 paikallista aikaa. Hirttäminen suoritettiin Bagdadin pohjoispuolella Khadimiyassa paikassa, jota amerikkalaiset kutsuivat nimellä Camp Justice. Saddam astui rauhallisesti hirttolavalle pukeutuneena tummaan päällystakkiin ja kädessään Koraani. Hän kieltäytyi pukemasta kasvot peittävää huppua. Irakin televisiossa näytettiin kuvia Saddamin ruumiista yhä puettuna päällystakkiin ja käärittynä valkoiseen lakanaan. Myöhemmin teloitustilaisuudesta levisi ilmeisesti matkapuhelimella kuvattu versio, jossa läsnäolijoiden kuullaan herjaavan Saddamia, toisin kuin virallisessa lähetyksessä. Saddam haudattiin kotikyläänsä Al-Awjaan Tikritin lähelle 31. joulukuuta pääasiassa sukuklaaniin kuuluvien henkilöiden läsnä ollessa jo hänen valtakaudellaan rakennettuun perhehautaan poikiensa Udain ja Qusain leposijan viereen.
Yhdysvaltain presidentti George W. Bush antoi julkisuuteen lausunnon, jossa hän luonnehti "Saddamin saaneen puolueettoman oikeudenkäynnin, jollaista Saddam itse ei olisi suonut valtakautensa uhreille." Euroopan unioni, useat Euroopan maat ja Venäjä tuomitsivat kuolemanrangaistuksen käytön. Arabimaista Libya julisti teloituksen jälkeen kolmen päivän suruajan. Irakin 1990 miehittämän Kuwaitin ministerit puolestaan pitivät sitä jumalallisena oikeudenmukaisuutena.
Useat tarkkailijat uskoivat ettei Saddamin teloitus ratkaisisi Irakin ongelmia, vaan saattaisi pahentaa niitä.
Kaksi kanssasyytettyä, Saddamin velipuoli Barzan Ibrahim al-Tikriti ja Irakin entinen päätuomari Awad Hamad al-Bandar, joiden kerrottiin aluksi joutuneen teloitetuiksi samalla, hirtettiin vasta 15. tammikuuta 2007. Tämäkään teloitus ei sujunut ilman ongelmia, sillä Barzan al-Tikritin pään kerrottiin irronneen ruumiista liian pitkän pudotuksen johdosta. Taha Yassin Ramadan hirtettiin 20. maaliskuuta 2007.
Saddamin vankeusaika > Jälkipuintia

Kun Saddam Hussein oli vangittuna Camp Cropperissa, hän ystävystyi useiden vartijoidensa kanssa. Hän vietti aikaansa muun muassa kirjoittamalla runoja ja lukemalla satuja lapsilleen. Vartioinnista vastannut everstiluutnantti William H. Steele joutui vuonna 2007 vastuuseen siitä, että hän oli muun muassa toimittanut Saddam Husseinille sikareita ja antanut korkea-arvoisten vankien käyttöön kännykän. Lisäksi hän oli ollut "epäsopivassa kanssakäymisessä" vankilan tulkin kanssa ja hänen asunnostaan löydettiin dokumentteja, jotka olisi pitänyt säilyttää vankilassa. Punaisen Ristin mukaan vankeja oli kuitenkin kohdeltu asianmukaisesti.
Perhe

Saddam meni naimisiin Sajida Talfahin kanssa vuonna 1957 Egyptissä. Heille syntyi kaksi poikaa: Uday ja Qusay ja kolme tytärtä: Rana, Raghad ja Hana. Saddamin toinen vaimo on Samira Shahbandar. Heillä on poika Ali. Saddamin kolmas avioliitto Nidal al-Hamdanin kanssa oli lapseton. Saddamin vanhimmat pojat ammuttiin tulitaistelussa Mosulissa. 22. heinäkuuta 2003.
Elokuussa 1995 Rana ja hänen miehensä Hussein Kamel al-Majid sekä Raghad ja hänen miehensä Saddam Kamel al-Majid loikkasivat Jordaniaan lastensa kanssa. Aviomiehet antoivat tiedotusvälineille ja ulkomaisille tiedustelupalveluille tietoja muun muassa Irakin joukkotuhoaseohjelmista. He palasivat maahan helmikuussa 1996 Saddamin luvattua armahtaa heidät. Kuitenkin heidän palattuaan molemmat miehet tapettiin heidän klaaninsa pitäessä heitä pettureina.
Elokuussa 2003 Raghad ja Rana saivat lapsineen turvapaikan Ammanista Jordaniasta.
Kirjallinen ura

Saddam Hussein kirjoitti lukuisia kirjoja, jotka on julkaistu Irakissa nimettömästi. Tyyliltään kirjat ovat rakkausromaaneja. Kaksi niistä on julkaistu myös käännöksinä lännessä hänen nimellään. Japanissa julkaistu Zabibah ja kuningas kertoo 1500 vuoden päähän menneisyyden Mesopotamiaan sijoittuvan tarinan johtajasta, joka hylkää luksuselämänsä kansansa vuoksi. Kirjansa Paholaisen tanssi tai Ulos, kirottu Saddam viimeisteli tyttärensä mukaan vain päivän ennen liittouman hyökkäystä 2003. Se kertoo Ezekiel-nimisestä miehestä, joka yrittää syöstä kaupungin šeikin vallasta, mutta joutuu šeikin tyttären ja arabisoturin lyömäksi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Iraq: Saddam Hussein Biography (RFERL)
Obituary - Saddam Hussein (Times)
Saddam's Life & Times (BBC)
Saddam Hussein (Guardian)
Saddam Hussein (Telegraph)
Saddam Hussein’s Trial (Human Rights Watch)
Saddam: Witnesses for the prosecution (The Guardian Unlimited)
1988: Thousands die in Halabja gas attack (BBC)
Saddam's Chemical Weapons Campaign: Halabja, March 16, 1988 (Yhdysvaltain ulkoasiainhallinto) (englanniksi)
Irakin presidentit
Muhammad Najib al-Ruba’i
Abdulsalam Arif
Abdulrahman Arif
Ahmad Hasan al-Bakr
Saddam Hussein
Ghazi al-Yawar
Jalal Talabani
Fuad Masum
Barham Salih
Abdul Latif Rashid
Irakin pääministerit
Abdulkarim Qasim | Ahmad Hasan al-Bakr | Tahir Yahya | Arif Abdulrazzaq | Abdulrahman al-Bazzaz | Naji Talib | Abdulrahman Arif | Tahir Yahya | Abdulrazzaq al-Nayif | Ahmad Hasan al-Bakr | Saddam Hussein | Sa’dun Hammadi | Muhammad Hamza al-Zubaidi | Ahmad Husain Khudair al-Samarra’i | Saddam Hussein

Vuodesta 2004

Ayad Allawi | Ibrahim al-Ja’fari | Nuri al-Maliki | Haider al-Abadi | Adil Abdul-Mahdi | Mustafa Al-Kadhimi | Mohammed Shia al-Sudani
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki 2  Australia  Kreikka  Kroatia  Alankomaat  Puola 2  Portugali  Venäjä 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  NARA  SNAC  IdRef 
Saudi-Arabian lahjoittama M/S Al Mansur-jahti joka valmistettiin Turussa.
Yhdysvaltain presidentti Reaganin erityislähettiläs Donald Rumsfeld vieraili Irakissa joulukuussa 1983.
Saddam Hussein heti vangitsemisen jälkeen.
Saddam Hussein oikeudessa.
Hämeen Sanomat

| Hämeen Sanomat |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  sanomalehti
Kustantaja:  Keskisuomalainen Oyj
Julkaisija:  Hämeen Media
ISSN:  ISSN 0356-2751
Levikki:   22 151 (LT 2016)
Kokonaislevikki:   22 671 (LT 2016)
Perustettu:  1878
Päätoimittaja:  Tuulia Viitanen
Sitoutuneisuus:  sitoutumaton (ennen 1941 IKL ja kok.)
Kotikunta:  Hämeenlinna
Kotimaa:  Suomi
Sivukoko:  tabloidi
Ilmestymistiheys:  päivittäin
Kieli:  suomi
Aiheesta muualla
hameensanomat.fi
Hämeen Sanomat (HäSa) on Hämeenlinnassa ilmestyvä sanomalehti. Oman määritelmänsä mukaan se on sitoutumaton maakunnallinen äänenkannattaja. Vuonna 2021 Keskisuomalainen-konserni osti lehden, ja vuodesta 2022 sen julkaisijana on toiminut konsernin tytäryhtiö Hämeen Media Oy.
Historia

Kaarlo Blomstedt perusti Hämeen Sanomat vuonna 1878 ja julkaisi näytenumeron 12. joulukuuta. Säännöllisesti lehti alkoi ilmestyä 8. tammikuuta 1879. Hämeen Sanomat on vanhin vieläkin alkuperäisellä nimellä ilmestyvä suomenkielinen sanomalehti. Blomstedt julkaisi lehteä vuoteen 1882, jolloin perustettiin Hämeen Sanomat Oy.
1920-luvulla Hämeen Sanomia pidettiin kokoomuksen lehtenä. Vuodesta 1917 lehti oli päätoimittaja Aarne Kauhtion johdolla ajanut tiukkaa kommunisminvastaista linjaa. Näin se oli myös myötäillyt Lapuan liikettä. Vuonna 1930 Hämeen Sanomat ilmoitti omaksuvansa kansanliikkeen isänmaalliset periaatteet, ja vuonna 1931 se totesi "taistelevansa kaikin voimin kansainvälistä marxilaisuutta vastaan pyrkien samalla yhdistämään isänmaallisia kansalaisia puoluerajoista välittämättä."
Kun Isänmaallinen kansanliike perustettiin Hämeenlinnassa 1932 Hämeen Sanomien katsottiin tulleen sen äänenkannattajaksi. Läpi 1930-luvun yhtiökokouksissa väännettiin kättä lehden linjasta IKL:n ja kokoomuksen välillä. IKL piti lehdessä valtaa vuoteen 1938. Tuolloin sisäministeri Urho Kekkonen yritti lakkauttaa IKL:n, ja samassa yhteydessä myös Hämeen Sanomia kiellettiin ilmestymästä. Tämä johti kokoomuslaisten tilapäiseen pääsyyn Hämeen Sanomissa niskan päälle ja uudeksi päätoimittajaksi nimettiin Mauri Kittelä.
Kolmen päivän kuluttua oikeus totesi IKL:n lakkautusprosessin olevan lainvastainen ja riitainen tilanne lehdessä jatkui kutakuinkin ennallaan ja päätoimittajana oli kokoomuslainen Arvi Tapiola. Vuonna 1941 IKL sai jälleen selvän enemmistön yhtiökokoukseen ja Kauhtio palasi päätoimittajaksi. Lehti kuitenkin julistettiin riippumattomaksi ja linja tasaantui yleisporvarilliseksi.
Pauli Uusi-Kilponen ilmoitti jo kesällä 2016 jäävänsä pois päätoimittajan tehtävästä, mutta seuraajaa ei löytynyt ja hän jatkoi sittemmin tehtävässä. Hän on myös ollut Hämeen Sanomat Oy:n toimitusjohtaja ja on edelleen Aina Groupin johtoryhmän puheenjohtaja. Petri Hakala siirtyi päätoimittajan tehtävään maaliskuussa 2018 ja Hämeen Sanomat Oy:n toimitusjohtajaksi saman vuoden marraskuussa..
Hämeen Sanomat siirtyi tabloidi-sivukokoon 1. huhtikuuta 2015. Aiemmin lehteä oli julkaistu broadsheet-kokoisena. 22. kesäkuuta 2021 Keskisuomalainen ilmoitti ostaneensa Aina Groupilta lehteä julkaisseen Hämeen Sanomat Oy:n, joka fuusioitiin Keskisuomalaisen tytäryhtiöön Hämeen Media Oy:hyn 30. syyskuuta 2022.
Päätoimittajat

Hämeen Sanomien päätoimittajana on vuodesta 2021 alkaen toiminut Tuulia Viitanen.
Kaarlo Blomstedt 1879
Wäinö Arajärvi 1909–1911
Aarne Kauhtio 1914−1938
Mauri Kittelä 1938
Arvi Tapiola 1938−1941
Aarne Kauhtio 1941−1945
Leo Halla 1951−1974
Allan Liuhala 1971−1990
Esko Ojala 1990–1992
Terttu Häkkinen 1992−2001
Olli-Pekka Behm 2001−2006
Kari Väisänen 2006−2007
Pauli Uusi-Kilponen 2007−2018
Petri Hakala 2018−2019
Mikko Soini 2019−2021
Tuulia Viitanen 2021-
Kirjallisuutta

Halla, Leo: Hämeen Sanomat 1879–1978. Hämeenlinna 1978. ISBN 9519917241
Niemi, Juhani: Pilvenpiirtäjässä, maan kamaralla. Hämeen Sanomien vaiheita 125 vuotta. Hämeenlinna 2003. ISBN 952916789X
Aiheesta muualla

Hämeen Sanomat
Hämeen Sanomat Oy:n yhtiöesitys Pörssitiedon nettisivuilla
| n k Lännen Media |
| --- | --- |
Julkaisijalehdet:  Aamulehti  Forssan Lehti  Hämeen Sanomat  Ilkka-Pohjalainen  Kainuun Sanomat  Kaleva  Keskipohjanmaa  Lapin Kansa  Satakunnan Kansa  Turun Sanomat
Peter Härtling

| Peter Härtling |
| --- | --- |
 Peter Härtling 2003.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1933 Chemnitz, Saksa
Kuollut: 2017 (83–84 vuotta) Rüsselsheim am Main, Saksa
Kansalaisuus:  Saksa
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: saksa
Tuotannon kieli: saksa
Pääteokset:  Kun aika pysähtyy
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.haertling.de
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Peter Härtling (1933 Chemnitz, Saksa – 2017 Rüsselsheim am Main, Saksa) oli saksalainen kirjailija. Hän aloitti runokokoelmilla ja esseillä. Varsinainen läpimurtoteos oli Nikolaus Lenaun kuvitteellinen elämäkerta Kun aika pysähtyy (1964). Teos Felix Guttmann (1985) on menneisyyden kriittistä tarkastelua ja kertoo juutalaisesta asianajajasta. Hän kirjoitti myös lastenkirjoja.
Palkinnot ja tunnustukset

Deutscher Jugendbuchpreis 1976
Suomennetut teokset

Kun aika pysähtyy (Niembsch oder der Stillstand), suom. Jarmo Nieminen, Karisto 1969
Kallen mummi (Oma), suom. Kristiina Rikman, WSOY 1978 ISBN 951-0-08886-2
Teo ottaa pitkät (Theo haut ab), suom. Leena Jäppilä,  WSOY 1980 ISBN 951-0-10160-5
Ben tykkää Annasta (Ben liebt Anna), suom. Kaarina Helakisa, WSOY 1982 ISBN 951-0-11317-4
Vanha-Jussi (Alter John), suom. Kaarina Helakisa, WSOY 1985 ISBN 951-0-11872-9
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Peter Härtling Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  ADK  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  RISM  SNAC  IdRef
Idiosynkrasia

Idiosynkrasia (kreik. idios = oma, synkrasis = sekoitus) tarkoittaa psykologiassa yksilölle tai ryhmälle luonteenomaista käyttäytymisen erityispiirrettä, esimerkiksi vastenmielisyyttä tai mieltymystä jotain ainetta, esinettä tai ilmiötä kohtaan. Lääketieteessä idiosynkrasia merkitsee allergian tapaista yliherkkyyttä; tavallista suurempaa herkkyyttä jonkin myrkyn tai lääkeaineen vaikutukselle.
Gravis

Gravis (engl. grave accent, ransk. accent grave, ` ) on diakriittinen merkki eli tarke, jota käytetään kirjainten päällä monissa latinalaisilla, kyrillisillä tai kreikkalaisilla aakkosilla kirjoitetuissa kielissä. Se on käytössä muun muassa bretonissa, bulgariassa, katalaanissa, korsikassa, hollannissa, emiliassa, romagnolissa, ranskassa, Haitin kreolissa, italiassa, mohawkissa, norjassa, oksitaanissa, portugalissa, liguurissa, gaelissa, vietnamissa, kymrissä, retoromaanissa ja jorubassa sekä ennen vuotta 1982 myös kreikassa.  Suomessa se esiintyy vain joissakin vieraskielisissä erisnimissä ja sitaattilainoissa, joista ehkä yleisin on yksikköhintaa merkitsevä ranskankielinen prepositio à.
Käyttö kreikassa

Muinaiskreikassa korkomerkit otettiin muiden diakriittisten merkkien ohella käyttöön niin kutsuttuna polytonisena ortografiana Aleksanteri Suuren jälkeisenä aikana. Alun perin ne olivat sävelkulun merkkejä. Akuutti oli nousevan koron merkki, kun taas gravis osoitti matalampaa korkoa ja sirkumfleksi tarkoitti, että tavun alkuosassa ääni nousee, mutta laskee jälleen sen lopussa.
Gravis voi muinaiskreikassa esiintyä vain sanan viimeisessä tavussa, joka voi olla joko lyhyt tai pitkä, ja ainoastaan silloin, kun tavua seuraa välittömästi toinen sana. Se merkittiin tavun vokaalille tai diftongissa sen jälkimmäiselle vokaalille.
Nykykreikassa tällaista sävelkulkua ei enää esiinny, mutta gravista on käytetty viimeisellä tavulla akuutin sijasta, jos kyseistä sanaa seuraa välittömästi toinen sana. Nyttemmin käyttöön otetussa monotonisessa ortografiassa sekä gravis että sirkumfleksi on korvattu akuutilla.
Käyttö muissa kielissä > Painon merkkinä

Gravis osoittaa painotetun tavun vokaalin maltassa, katalaanissa ja italiassa.
Italiassa on yleisenä sääntönä, että painolliseen -a:han, -i:hin, -o:hin tai -u:hun päättyviin sanoihin kuuluu gravis. Painolliseen -e:hen päättyvässä sanassa esiintyy joko akuutti tai gravis riippuen siitä, onko loppu-e suljettu vain avoin vokaali. Esimerkkeinä sanoista, joiden viimeisen kirjaimen päällä on gravis, voidaan mainita città ("kaupunki"), morí ("[hän] kuoli"), virtù ("hyve"), Mosè ("Mooses") ja portò ("[hän/se] kantoi"). Kirjoittajat, joiden käyttämällä näppäimistöllä aksentilla varustettuja kirjaimia ei ole ja jotka eivät ole perillä siitä, miten ne kirjoitetaan, saattavat joskus merkitä erillisen ylävasemmalle osoittavan viivan tai jopa heittomerkin graviksen sijasta. Tämä ei ole oikeinkirjoitussääntöjen mukaista, mutta sitä näkee yleisesti varsinkin isojen kirjainten yhteydessä: E` tai E’, kun pitäisi olla È ("[hän/se] on"). Varsinkin eräiden lyhennettyjen sanojen yhteydessä tämä saattaa aiheuttaa sekaannusta: esimerkiksi sanonta un po’ ("jonkin verran"), joka on lyhennetty muoto sanoista un poco, saatetaan kirjoittaa virheellisesti un pò.
Italiassa on myös sanoja, jotka kirjoitetaan muutoin samoin paitsi että toisessa on gravis, toisessa ei. Ne lausutaan eri tavoin ja niillä on eri merkitykset, esimerkiksi pero ("päärynäpuu") ja però ("mutta") sekä papa ("paavi") ja papà ("isä", lastenkielinen sana). Näistä esimerkeistä jälkimmäinen esiintyy sellaisenaan myös katalaanissa.
Bulgariassa gravis esiintyy toisinaan painon merkkinä vokaalien а, о, u, е, i ja ' päällä. Sitä käytetään useimmiten vain lastenkirjoissa ja ulkomaalaisille tarkoitetuissa kirjoissa sekä sanakirjoissa, mutta muutamissa sanoissa se on pakollinen muutoin samoin kirjoitettavien sanojen erottamiseksi toisistaan. Sellaisia ovat esimerkiksi nàpa ("höyry") ja napà ("penni", "sentti", "raha") sekä v'lnа ("villa") ja v'lnа̀ ("aalto"). Täten gravis saattaa muuttaa koko lauseen merkityksen.
Ukrainassa, ruteenissa, valkovenäjässä ja venäjässä gravista käytettiin 1900-luvun alkupuolelle saakka samaan tapaan kuin bulgariassa. Nykyisin pääpaino merkitään yleensä akuutilla, ja gravista käytetään enää vain sivupainon osoittamiseen yhdyssanoissa, lähinnä sanakirjoissa ja kielitieteellisissä teoksissa.
Serbokroatiasta polveutuvissa kielissä ja sloveniassa painotettu tavu voi olla lyhyt tai pitkä, ja siinä voi olla nouseva tai laskeva sävelkulku. Lähinnä sanakirjoissa ja kieliopillisissa teoksissa käytetään neljää painon merkkiä: gravista, akuuttia, kaksinkertaista gravista ja sirkumfleksia. Käytäntö on sama sekä latinalaisten että kyrillisten aakkosten yhteydessä.
Kirkkoslaavissa käytetään nykyisin kolmea korkomerkkiä: akuuttia, gravista ja sirkumfleksia. Niiden välillä ei ole eroa ääntämyksessä, vaan ainoastaan kirjoitustavassa. Gravista käytetään yleensä, kun painotettu vokaali on monikirjaimisen sanan viimeinen kirjain.
Liguurin kielessä gravis muun vokaalin kuin o:n päällä merkitsee painotettua lyhyttä vokaalia: à ([a]), è ([ɛ]), ì ([i]) ja ù (sound [y]). Sen sijaan ò merkitsee vokaalia [o], mutta se ei välttämättä ole sanan painollinen vokaali.
Käyttö muissa kielissä > Äännearvon merkkinä: avoimet ja suljetut vokaalit

Useissa romaanisissa kielissä akuuttia ja gravista käytetään varsinkin e:n ja o:n päällä eri vokaaliäänteitä toisistaan. Gravis merkitsee yleensä suljetumpaa vokaalia kuin vastaava vokaali akuutilla varustettuna. Niinpä è [ɛ] on avoimempi kuin é ([e] ja vastaavasti ò ([ɔ]) avoimempi kuin ó [o]).(Eivätkö nämä kaksi edellistä virkettä ole keskenään ristiriitaiset?)
Katalaanissa aksentti esiintyy kolmen kirjaimen päällä: (a, e ja o).
Ranskassa gravis (ransk. accent grave) esiintyy ääntämyksen merkkinä vain e:n päällä. Ranskassa è, samoin kuin myös sirkumfleksilla varustettu ê, äännetään suomen e:n ja ä:n välisenä vokaalina [ɛ], kun taas é äännetään laveana puolisuppeana etuvokaalina [e] ja pelkkä e tavallisimmin švaa-vokaalina [ə], joskaan viimeksi mainittua ei sanan lopussa yleensä äännetä ollenkaan. Esimerkiksi verbi lever ("nostaa") äännetään tässä infinitiivimuodossaan [ləve], mutta sen indikatiivin preesensmuoto lève äännetään [lεv]. Sanan loppukonsonantin (ei kuitenkaan s:n) tai sanan sisällä kahden tai useamman peräkkäisen konsonantin edellä kuitenkin myös pelkkä e äännetään [e] tai ɛ], minkä vuoksi näissä tapauksissa e:n päälle ei tule gravista. Ranskassa gravis voi esiintyä myös painottomalla tavulla. Muutamassa sanassa se esiintyy myös a:n ja u:n päällä, mutta tällöin sillä ei ole merkitystä ääntämisen kannalta (katso jäljempänä kohtaa "Eri sanojen erottamiseksi toisistaan".)
Kuten edellä mainittiin, italiassa sanan lopussa saattaa esiintyä joko é tai è, joista é tarkoittaa suljetumpaa vokaalia kuin è.
Gravis on käytössä myös oksitaanissa.
Liguurin kielessä graviksella ja akuutilla erotetaan toisistaan vokaalit [o], joka kirjoitetaan ò, ja [u], joka kirjoitetaan ó.