stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Max Verstappen
Ura

Verstappen aloitti uransa Karting-sarjoissa 7-vuotiaana vuonna 2005. Seuraavana vuonna hän siirtyi Rotax Minimax -luokkaan, jossa hän voitti Belgian mestaruuden ylivoimaisesti. Vuonna 2007 hän voitti myös Hollannin Minimax-luokan mestaruuden. Vuonna 2009 Verstappen voitti Flanderiin Minimax-mestaruuden ja Hollannin KF5-luokan mestaruuden. Vuonna 2010 Verstappen siirtyi kansainvälisiin karting-sarjoihin. Hän kilpaili KF3-luokassa sijoittuen sarjan toiseksi. Seuraavana vuonna hän voitti WSK Eurosarjan. Vuonna 2012 Verstappen siirtyi KF2-luokkaan voittaen WSK Master Series -luokan mestaruuden. Vuonna 2013 Verstappen voitti Euroopan KF ja KZ-mestaruudet.
Vuonna 2014 Verstappen siirtyi uuteen Florida Winter Series -sarjaan voittaen kaksi kilpailua. Samana vuonna hän kilpaili Euroopan Formula 3 -sarjassa Van Amersfoort Racing -tallissa. Hän saavutti kauden aikana kymmenen voittoa, seitsemän paalupaikkaa ja seitsemän nopeinta kierrosta sijoittuen sarjan loppupisteissä kolmanneksi. Hän voitti samana vuonna myös perinteisen Formula 3 Masters kilpailun.
Formula 1 -ura

Elokuussa 2014 Verstappen liittyi Red Bullin nuorten kuljettajien kehitysohjelmaan. Vuonna 2015 Verstappen kilpaili Formula 1 -sarjassa Toro Rosson kilpakuljettajana. Hänestä tuli kaikkien aikojen nuorin F1-kilpailuun osallistunut kuljettaja, kun hän aloitti uransa Australian GP:ssä maaliskuussa 2015. Verstappen löi entisen ennätyksenhaltijan, niin ikään Toro Rossolla kilpailleen Jaime Alguersuarin kahdella vuodella. Hänen tallikaverinaan ajoi Carlos Sainz Jr., joka oli myös tulokas. Verstappen keskeytti debyyttikilpailunsa moottorivikaan.
Malesian GP:ssä Verstappen sijoittui seitsemänneksi. Hänestä tuli kaikkien aikojen nuorin pisteille ajanut kuljettaja F1-sarjassa 17 vuoden ja 180 päivän iässä. Johtuen Verstappenin aloittamisen jälkeen voimaan tulleesta F1-sarjaan vaadittavan superlisenssin ikärajasta (18 vuotta kaudesta 2016 alkaen) ennätystä ei voi enää rikkoa. Monacon GP:ssä Verstappen keskeytti törmättyään Romain Grosjeaniin radan ykkösmutkassa. Itävallassa hän ajoi kahdeksanneksi ja Unkarin GP:ssä neljänneksi. Verstappen ajoi neljänneksi myös Yhdysvaltain Grand Prix'ssä.
Verstappen keräsi debyyttikaudellaan 49 pistettä sijoittuen MM-sarjan 12:nneksi. Verstappen menestyi tallitoveriaan Carlos Sainzia paremmin.
Formula 1 -ura > Kausi 2016

Verstappen aloitti kauden 2016 Toro Rossolla, mutta siirtyi kesken kauden Red Bullille korvaten Daniil Kvjatin. Verstappenista tuli F1:n historian nuorin Grand Prix -voittaja Espanjassa 15. toukokuuta 2016, kun hän voitti heti ensimmäisen Red Bullilla ajamansa kilpailun 18 vuoden ja 228 päivän ikäisenä. Monacossa Verstappen osui aika-ajossa seinään ja joutui lähtemään kilpailuun varikkosuoralta. Hänen kilpailunsa keskeytyi kierroksella 36 hänen ajettuaan päin ratakaidetta. Verstappen ajoi toisen kerran palkintopallille Itävallan GP:ssä ollen toinen. Verstappen oli toinen myös Britannian GP:ssä ja kolmas Saksan GP:ssä. Belgiassa Verstappenista tuli historian nuorin eturivistä startannut kuljettaja 18 vuoden ja 332 päivän ikäisenä rikkoen Ricardo Rodríguezin yli 55 vuotta vanhan ennätyksen. Kilpailussa Verstappen rikkoi autonsa etusiiven ja pohjan kolaroidessaan Ferrari-kuljettajien kanssa. Maalissa Verstappen oli yhdestoista. Malesian ja Japanin GP:ssä hän oli toinen. Sateisessa Brasilian GP:ssä Verstappen sijoittui kolmanneksi ajaen myös kilpailun nopeimman kierroksen historian nuorimpana kuljettajana. Verstappen keräsi kauden aikana 204 pistettä ja sijoittui sarjan viidenneksi.
Formula 1 -ura > Kausi 2017

Verstappen aloitti kauden 2017 ajamalla Australian GP:ssä viidenneksi. Seuraavassa kilpailussa Kiinassa Verstappen ajoi kauden ensimmäisen palkintosijansa ollen kolmas. Bahrainissa Verstappen keskeytti jarrujen hajottua. Lokakuussa Red Bull ilmoitti jatkaneensa Verstappenin kanssa voimassa ollutta ajajasopimusta yhdellä vuodella, jolloin se kestää kauden 2020 loppuun saakka. Malesian GP:ssä Verstappen ajoi uransa toisen voiton. Meksikon GP:ssä Verstappen hävisi paalupaikan niukasti Sebastian Vettelille. Kilpailussa Verstappen ajoi ylivoimaiseen voittoon ohittaen kierroksella mestaruuteen ajaneen Lewis Hamiltonin. Brasilian GP:ssä Verstappen ajoi kilpailun nopeimman kierroksen 1.11,044, rikkoen Montoyan vuonna 2004 ajaman Interlagosin radan rataennätyksen. Verstappen keräsi kauden aikana 168 pistettä sijoittuen sarjan kuudenneksi.
Formula 1 -ura > Kausi 2018

Verstappen ajoi kauden 2018 aikana voittoon Itävallan ja Meksikon kilpailuissa. Brasiliassa Verstappen oli ajamassa voittoon, kunnes kolaroi kierroksella ohitettavan Esteban Oconin kanssa pudoten kilpailun toiseksi. Verstappen tuomittiin Brasilian GP:n jälkeen yhdyskuntapalveluun FIA:lle hänen käytyään käsiksi Oconiin kilpailun jälkeen. Ocon aiheutti törmäyksellään Verstappenin putoamisen kilpailussa johtoasemasta toiseksi.
Formula 1 -ura > Kausi 2019

Verstappen ajoi kauden avausvoittonsa Itävallan GP:ssä, jossa hän ohitti kilpailua pitkään johtaneen Charles Leclercin vain kaksi kierrosta ennen maalia. Verstappen ajoi voittoon myös Saksan GP:ssä. Unkarin GP:ssä Verstappen ajoi uransa ensimmäisen paalupaikan vain 18 tuhannesosan erolla Valtteri Bottakseen. Verstappenista tuli näin F1-historian sadas paalupaikan ajanut kuljettaja ja ensimmäinen hollantilainen F1-kuljettaja, joka on ajanut paalupaikalle. Kilpailussa Verstappen sijoittui toiseksi, kun Lewis Hamilton ohitti hänet vain kolme kierrosta ennen maalia. Verstappen ajoi myös kilpailun nopeimman kierroksen, joka oli samalla Hungaroringin rataennätys.
Formula 1 -ura > Kausi 2020

Verstappen solmi tammikuussa 2020 jatkosopimuksen Red Bullille kauden 2023 loppuun saakka. Verstappenin kausi alkoi huonosti hänen keskeytettyä avauskilpailussa tekniseen vikaan. Tämän jälkeen Verstappen ajoi säännöllisesti palkintosijalle ollen Mercedes-kuljettajien jälkeen paras kuljettaja. Verstappen ajoi kauden avausvoittonsa 70-juhlavuotiskilpailussa Silverstonessa. Turkin GP:ssä Verstappen oli kuudes. Kauden päättäneessä Abu Dhabin GP:ssä Verstappen ajoi uransa kolmannen paalupaikan niukasti ennen Valtteri Bottasta. Kilpailussa Verstappen ajoi voittoon johtaen kilpailua lähdöstä maaliin ollen lähellä ajaa Grand Slamin, kunnes hän menetti kilpailun nopeimman kierroksen viimeisellä kierroksella Daniel Ricciardolle. Verstappenista tuli kaikkien aikojen nuorin 10 osakilpailua voittanut Formula 1 -kuljettaja. Verstappen keräsi kauden aikana 214 pistettä sijoittuen sarjan kolmanneksi jääden Mercedeksen kuljettajien Lewis Hamiltonin ja Valtteri Bottaksen taakse.
Formula 1 -ura > Kausi 2021

Verstappen aloitti kauden 2021 vahvasti ollen lähellä voittaa kauden avauskilpailun Bahrainissa ohittaen loppukierroksilla kilpailua johtaneen Lewis Hamiltonin, mutta joutui päästämään tämän edelleen ohitettuaan tämän sääntöjenvastaisesti radan ulkopuolelta sijoittuen kilpailun toiseksi. Seuraavassa Emilia-Romagnan GP:ssä Verstappen ajoi voittoon. Verstappen nousi ensimmäistä kertaa urallaan MM-sarjan johtoon voittamalla Monacon GP:n. Azerbaidžanin GP:ssä Verstappen keskeytti viisi kierrosta ennen maalia johtopaikalta rengasrikkoon. Ranskan GP:ssä Verstappen ajoi uransa ensimmäisen hattutempun nousemalla onnistuneen varikkotaktiikan ansiosta kilpailun voittoon. Itävallan GP:ssä Verstappen ajoi edellisen kilpailun tavoin voittoon johtaen joka kierroksen ja samalla uransa ensimmäisen Grand Slamin. Verstappenista tuli samalla F1-historian nuorin Grand Slamin ajanut kuljettaja. Britannian GP:ssä Verstappen lähti sunnuntain kilpailuun paalupaikalta onnistuen ohittamaan Hamiltonin lauantain sprinttissä. Kilpailussa Verstappen kolaroi Hamiltonin kanssa ajautuen ulos radalta kovassa vauhdissa joutuen keskeyttämään. Unkarin GP:ssä Verstappen kärsi Bottaksen aiheuttamasta lähtökolarista Lando Norrisin ajauduttua hänen autoaan päin. Verstappen sijoittui kilpailussa vaurioituneella autollaan lopulta kymmenenneksi menettäen MM-johtonsa Hamiltonille, myöhemmin Verstappen nostettiin yhdeksänneksi Vettelin hylkäyksen myötä. Belgian ja Hollannin GP:eissä Verstappen ajoi paalulta voittoon nousten takaisin MM-sarjan johtoon. Italian GP:ssä Verstappen kolaroi Hamiltonin kanssa yrittäessään ohittaa häntä, jolloin molemmat joutuivat keskeyttämään. Yhdysvaltain ja Meksikon GP:ssä Verstappen ajoi voittoon. Verstappen johti MM-sarjaa ennen viimeistä kilpailua ollen tasapisteissä Hamiltonin kanssa. Kauden päättäneessä Abu Dhabin GP:ssä Verstappen lähti kilpailuun paalupaikalta, mutta menetti sijoituksensa Hamiltonille heti lähdössä. Kilpailun loppukierroksilla tulleen turva-auton ansiosta Verstappen onnistui käymään varikolla hakemassa tuoreemmat renkaat Hamiltonin jäädessä radalle. Verstappen voitti kilpailun ja mestaruuden ohitettuaan Hamiltonin kilpailun viimeisellä kierroksella. Verstappenista tuli näin ensimmäinen hollantilainen F1-sarjan maailmanmestari. Verstappen ajoi kauden aikana 18 palkintokorokesijaa rikkoen Michael Schumacherin, Sebastian Vettelin ja Lewis Hamiltonin nimissä olleen ennätyksen. Verstappen ajoi mestaruuskaudellaan yhteensä 395,5 pistettä.
Formula 1 -ura > Kausi 2022

Verstappenin kausi 2022 alkoi huonosti hänen jouduttua kauden avauskilpailussa Bahrainissa keskeyttämään kilpailun tekniseen vikaan vain kaksi kierrosta ennen maalia. Saudi-Arabian GP:ssä Verstappen ajoi voittoon. Australian GP:ssä Verstappen joutui keskeyttämään moottoririkkoon pudoten jo 46 pisteen päähän sarjaa johtaneesta Charles Leclercistä. Tämän jälkeen Verstappen ajoi kolme peräkkäistä voittoa nousten Espanjan GP:n jälkeen MM-sarjan johtoon Leclercin keskeytyksen seurauksena. Belgian GP:ssä Verstappen teki uuden ennätyksen ollen toinen kuljettaja sitten Bruce McLarenin, joka on voittanut kaksi peräkkäistä kilpailua startattuaan kymmenennestä tai huonommasta lähtöruudusta voittokilpailuunsa. Verstappenin viiden peräkkäisen voiton putki katkesi Singaporen GP:ssä, jossa hän vaikeuksien kautta ajoi seitsemänneksi. Verstappen varmisti uransa toisen maailmanmestaruutensa ajamalla voittoon Japanin GP:ssä. Yhdysvaltain GP:ssä Verstappen sivusi Michael Schumacherin ja Sebastian Vettelin ennätystä kauden aikana ajetuista voitoista. Verstappen otti ennätyksen yksin nimiinsä ajamalla voittoon Meksikon GP:ssä. São Paulon GP:ssä Verstappen kolaroi Hamiltonin kanssa rikkoen etusiipensä ja putosi pistesijojen ulkopuolelle, mutta onnistui turva-auton ansiosta nousemaan kilpailun lopussa kuudenneksi. Verstappen päätti kauden ajamalla paalulta voittoon Abu Dhabin GP:ssä. Verstappen ajoi kauden aikana ennätykselliset 15 voittoa ja 454 pistettä rikkoen Hamiltonin nimissä aiemmin olleen piste-ennätyksen.
Formula 1 -ura > Kausi 2023

Verstappen aloitti kauden vahvasti ajamalla voittoon Bahrainissa ja Australiassa ja toiseksi Saudi-Arabiassa ja Azerbaidžanissa. Tämän jälkeen Verstappen hallitsi kautta suvereenisti ajamalla voittoon kymmenessä peräkkäisessä kilpailussa rikkoen Sebastian Vettelin 9 peräkkäisen voiton ennätyksen. Verstappenin voittoputki katkesi Singaporen GP:ssä, jossa hän jäi viidenneksi. Samalla Verstappenin 15 peräkkäisen palkintosijan putki katkesi. Verstappen varmisti uransa kolmannen maailmanmestaruuden Qatarin sprinttikilpailussa, jossa hän sijoittui toiseksi. Samalla Verstappen liittyi harvalukuisten kuljettajien joukkoon, jotka ovat varmistaneet mestaruutensa lauantaina. Edellisen kerran Nelson Piquet oli varmistanut mestaruutensa lauantaina vuonna 1983. Verstappen voitti kauden aikana ennätykselliset 19 kilpailua ja keräsi ennätykselliset 575 pistettä.
Formula 1 -ura > Kausi 2024

Verstappen aloitti kauden 2024 ylivoimaisesti ajamalla paalulta voittoon Bahrainin ja Saudi-Arabian GP:eissä, jossa hän ajoi uransa sadannen palkintokorokesijan. Australian GP:ssä Verstappen lähti paalupaikalta, mutta joutui keskeyttämään kilpailun alussa takajarruvian takia. Tämän seurauksena Verstappenin yhdeksän peräkkäisen voiton ja 43 pistesijan ja ennätyksellisen 1 055 (sprinttikilpailut mukaanlaskettuna) peräkkäisten ajettujen pisteiden putki katkesi. Verstappen tämän jälkeen hallitsi kautta suvereenisti aina Espanjan GP:hen saakka, jonka jälkeen hän ajoi kymmenen kilpailua ilman voittoa, kunnes hän ajoi voittoon São Paulon GP:ssä nousten kilpailun voittoon 17 lähtöruudusta ollen ensimmäinen kuljettaja sitten Kimi Räikkösen, joka on noussut kilpailun voittoon samasta lähtöruudusta vuoden 2005 Japanin GP:ssä. Verstappen varmisti uransa neljännen maailmanmestaruuden Las Vegasin GP:ssä. Qatarin GP:ssä Verstappen ylitti 3000 uralla ajetun MM-pisteen rajan. Verstappen keräsi kauden aikana yhteensä 437 pistettä.
Formula 1 -ura > Kaudet numeroina

| Kausi | Talli | Sijoitus | Kilpailut | Pisteet | Voitot | Palkinto- pallisijat | Paalu- paikat | Nopeimmat kierrokset | Pistesijat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015 | Toro Rosso-Renault | 12. | 19 | 49 | 0 | 0 | 0 | 0 | 10 |
| 2016 | Toro Rosso-Ferrari | 5. | 4 | 13 | 0 | 0 | 0 | 0 | 3 |
| 2016 | Red Bull Racing-TAG Heuer | 5. | 17 | 191 | 1 | 7 | 0 | 1 | 14 |
| 2017 | Red Bull Racing-TAG Heuer | 6. | 20 | 168 | 2 | 4 | 0 | 1 | 13 |
| 2018 | Red Bull Racing-TAG Heuer | 4. | 21 | 249 | 2 | 11 | 0 | 2 | 17 |
| 2019 | Red Bull Racing-Honda | 3. | 21 | 278 | 3 | 9 | 2 | 3 | 19 |
| 2020 | Red Bull Racing-Honda | 3. | 17 | 214 | 2 | 11 | 1 | 3 | 12 |
| 2021 | Red Bull Racing-Honda | 1. | 22 | 395,5 | 10 | 18 | 10 | 6 | 21 |
| 2022 | Red Bull Racing-RBPT | 1. | 22 | 454 | 15 | 17 | 7 | 5 | 20 |
| 2023 | Red Bull Racing-Honda RBPT | 1. | 22 | 575 | 19 | 21 | 12 | 9 | 22 |
| 2024 | Red Bull Racing-Honda RBPT | 1. | 24 | 437 | 9 | 14 | 8 | 3 | 23 |
| Yhteensä (10 kautta) | Yhteensä (10 kautta) | Yhteensä (10 kautta) | 209 | 3 023,5 | 63 | 112 | 40 | 33 | 174 |
Formula 1 -ura > Ennätykset

Nuorin GP-viikonloppuun osallistunut kuljettaja: 17 vuotta ja 3 päivää (Japanin Grand Prix 2014)
Nuorin GP-startin ajanut kuljettaja: 17 vuotta ja 166 päivää (Australian Grand Prix 2015)
Nuorin pisteille ajanut kuljettaja: 17 vuotta ja 180 päivää (Malesian Grand Prix 2015)
Nuorin GP-voittaja: 18 vuotta ja 228 päivää (Espanjan Grand Prix 2016)
Nuorin palkintosijan ajanut kuljettaja: 18 vuotta ja 228 päivää (Espanjan Grand Prix 2016)
Nuorin kilpailun johdossa ollut kuljettaja: 18 vuotta ja 228 päivää (Espanjan Grand Prix 2016)
Ensimmäinen hollantilainen GP-voittaja (Espanjan Grand Prix 2016)
Nuorin nopeimman kierroksen ajanut kuljettaja: 19 vuotta ja 44 päivää (Brasilian Grand Prix 2016)
Nuorin Grand Slamin ajanut kuljettaja: 23 vuotta ja 277 päivää
Ensimmäinen hollantilainen F1-maailmanmestari
Eniten maaliin ajettuja kilpailuja kauden aikana: 22
Eniten palkintokorokesijoja kauden aikana: 21
Eniten voittoja kauden aikana: 19
Eniten pisteitä kauden aikana: 575
Eniten perättäisiä voittoja: 10
Eniten perättäisiä pisteitä: 1 055
Eniten voittoja yhden kalenterikuukauden ajalta: 4 (Heinäkuu 2023) (Jakaa Lewis Hamiltonin kanssa)
Yksityiselämä

Verstappen on seurustellut vuodesta 2020 lähtien kolminkertaisen F1-maailmanmestarin Nelson Piquet’n tyttären valokuvamalli Kelly Piquet’n kanssa.
Joulukuussa 2024 Verstappen ilmoitti saavansa vauvan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Max Verstappen Wikimedia Commonsissa
Virallinen sivusto
Max Verstappen Twitterissä
Max Verstappen Facebookissa
Max Verstappen Driver Databasessa
Kauden 2024 Formula 1 -tallit ja -kuljettajat
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Red Bull Racing | Mercedes | Ferrari | McLaren | Aston Martin Aramco |
| 1. Max Verstappen  11. Sergio Pérez    | 44. Lewis Hamilton  63. George Russell    | 16. Charles Leclerc  55. Carlos Sainz  38. Oliver Bearman | 4. Lando Norris  81. Oscar Piastri    | 14. Fernando Alonso  18. Lance Stroll    |
| Alpine | Williams | RB | Kick Sauber | Haas |
| 10. Pierre Gasly  31. Esteban Ocon | 2. Logan Sargeant  23. Alexander Albon | 3. Daniel Ricciardo  22. Yūki Tsunoda | 24. Zhou Guanyu  77. Valtteri Bottas | 20. Kevin Magnussen  27. Nico Hülkenberg |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Ritva 
Max Verstappen Euroopan F3 -sarjassa Hockenheimringillä vuonna 2014
Verstappen Malesian GP:n aika-ajoissa kaudella 2015.
Kansallinen Edistyspuolue

| Kansallinen  Edistyspuolue |
| --- | --- |
Perustettu:  8. joulukuuta 1918
Lakkautettu:  1951
Ideologia:  liberalismi
Äänenkannattaja:  Helsingin Sanomat
Kansainväliset jäsenyydet:  Liberal International  (1947–1951)
Naisjärjestö:  Kansallisen Edistyspuolueen Naistenvaltuusto
Nuorisojärjestö:  Keskustanuorten Liitto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kansallinen Edistyspuolue oli suomalainen liberalistinen puolue, joka toimi vuosina 1918–1951. Eduskuntapuolueena se oli 1919–1927 keskisuuri (10–26 paikkaa) ja 1927–1951 pieni puolue (5–11 paikkaa). Edistyspuolue syntyi 8. joulukuuta 1918 fuusiossa, jossa yhtyivät tasavaltaa kannattaneet Nuorsuomalaisen Puolueen ja Kansanpuolueen enemmistö sekä Suomalaisen puolueen vähemmistö.
Edistyspuolue osallistui hallituksiin Ingman I, K. Castrén, Vennola I, Erich, Vennola II, Kallio I, Ingman II, Mantere, Svinhufvud II, Sunila II, Kivimäki, Kallio IV, Cajander III, Ryti I, Ryti II, Rangell, Linkomies, Hackzell, U. Castrén, Paasikivi II, Paasikivi III, Kekkonen I ja Kekkonen II.
Toiminta

Lähes koko olemassaolonsa ajan Edistyspuolue oli hallitusvastuussa, ja lukuisia kertoja pääministeripuolue. Puolueen sijainti poliittisella kartalla piti sen huomattavasti vaikutusvaltaisempana kuin mihin koko olisi yksin oikeuttanut. Edistyspuolue sai monesti pääministeripaikan toimien johtimena ja kompromissiratkaisuna suurten puolueiden välillä. 1920-luvulla puolue muodosti Maalaisliiton ja RKP:n kanssa keskustahallituksia, jotka toteuttivat SDP:n tukemaa niin sanottua kansallisen eheyttämisen politiikkaa, jonka tarkoituksena oli parantaa sosiaalisia oloja ja armahtaa vuoden 1918 sisällissotaan osallistujia kansallisen yhtenäisyyden takaamiseksi.
Edistyspuolue oli 1930-luvulla mukana Lapuan liikkeen vaikutuksesta alkaneessa Kokoomuksen ja Maalaisliiton yleisporvarillisessa suuntauksessa, koska se katsoi vakaan ja vankan porvarillisen laillisuussuuntauksen olevan parempi vaihtoehto kuin radikaalin oikeiston aiheuttama painostus ja epävakaus, kuten Lapuan kesänä 1930, jolloin Lapuan liike käytti ulkoparlamentaarisia painostuskeinoja kommunismin tukahduttamiseksi ja yleisporvarillisen hallituksen luomiseksi. Ulkopolitiikassa Edistyspuolue nojasi länteen ja erityisesti Rudolf Holstin kautta Britanniaan.
Edistyspuolueesta valittiin uusi presidentti Suomelle kaksi kertaa: K. J. Ståhlberg kaudeksi 1919–1925, ja Risto Ryti 1940, uudestaan 1943 (virassa 1940–1944). Vuoden 1925 vaaleissa ehdokkaana oli Ryti, 1931 ja 1937 Ståhlberg.
Pääministereistä Edistyspuolueeseen kuuluivat Kaarlo Castrén, Juho Vennola, Oskari Mantere, T. M. Kivimäki, A. K. Cajander, Risto Ryti ja Jukka Rangell. Edistyspuoluetta edustaneita ministereitä olivat muiden muassa Mikael Soininen, Eero Erkko, Rudolf Holsti, Heikki Ritavuori, Albert von Hellens, Heimo Helminen, Kalle Kauppi, Eljas Erkko, Heikki Kannisto ja Sakari Tuomioja.
Loppu

Edistyspuolue lopetti toimintansa keväällä 1951, kun suurin osa sen aktiiveista jäsenistä (etenkin lähes kaikki pääkaupunkiseudun ulkopuoliset) olivat liittyneet helmikuun alussa perustettuun Suomen Kansanpuolueeseen. Uuteen puolueeseen siirtyivät muun muassa puheenjohtaja Heikki Kannisto ja puoluesihteeri, sekä kansanedustajista kolme: Irma Karvikko (Turun vp), Lassi Hiekkala (Uudenmaan-Hgin vp) ja Kannisto (Oulun vp).
Vuonna 1950 Itsenäisen Keskiluokan edustajat Esa Kaitilan johdolla sopivat Edistyspuolueen puoluejohdon ja palkatun puoluetoimistohenkilöstön kanssa Edistyspuolueen resurssien ja verkoston kaappaamisesta. Puolueen puheenjohtaja Kannisto halvautti Edistyspuolueen oman päätöksenteon olemalla kutsumatta puoluehallintoa kertaakaan koolle.lähde?
Edistyspuolueen vähemmistö perusti toukokuussa 1951 Helsingin Edistysseuran aktiivien johdolla Vapaamielisten Liiton, johon ryhmittyivät muun muassa kansanedustaja Rolf B. Berner, ministeri Teuvo Aura ja Suomen Pankin pääjohtaja Sakari Tuomioja. Sen ainoa kansanedustaja oli toimittaja E. J. Paavola, joka oli eduskunnan jäsen vaalikauden 1962−1966. Vapaamielisten Liitto peri Edistyspuolueen paikan Liberal International -järjestön jäsenenä.
Joulukuussa 1965 Kansanpuolue ja Vapaamielisten liitto jälleen yhdistyivät Liberaaliseksi Kansanpuolueeksi.
Edistyspuolueen lopettaessa toimintansa vuonna 1951 sitä ei muodollisesti poistettu yhdistysrekisteristä. Liberaalien päätettyä lopettaa puoluetoimintansa vuonna 2011 käynnistettiin hanke uuden Kansallinen Edistyspuolue -nimisen puolueen perustamiseksi. Kyseessä on nimellisesti sama yhdistys. Tämä ryhmä ei ole onnistunut keräämään puoluerekisteriin pääsemiseksi vaadittavaa kannattajakortti-määrää ja sen jäsenistö koostuu lähinnä nuorehkoista opiskelija-liberaaleista. Vanhan edistyspuolueen sosiaaliliberalismin sijasta uuden ”edistyspuolueen” puoluejohto kannattaa kirjoituksissaan klassisempaa liberalismia.lähde?
Organisaatio

| --- | --- |
Puheenjohtajat
1918–1928: Oskari Mantere
1928–1930: K. E. Linna
1930–1931: W. W. Tuomioja
1931–1933: Oskari Mantere
1933–1943: A. K. Cajander
1941–1944: Eero Rydman
1945–1947: Kalle Kauppi
1947–1950: Akseli Nikula
1950–1951: Heikki Kannisto
Puoluesihteerit
1918–1919: Urho Toivola
1919–1920: T. I. Wuorenrinne
1920–1920: K. N. Rauhala
1920–1922: Yrjö Wuorentaus
1922–1922: Santeri Jehkonen
1922–1923: W. W. Tuomioja
1923–1925: Hannes Salovaara
1925–1930: Jussi Oksanen
1930–1930: Erkki Vala
1930–1932: Frans Keränen
1932–1933: Torsten Kaukoranta
1933–1933: Santeri Jehkonen
1933–1938: Olavi Laine
1938–1941: Lauri Levämäki
1941–1944: Leo Meller
1944–1944: Arvo Inkilä
1945–1946: Tyko Tarponen
1946–1949: Esko Saarinen
1950–1951: Osmo Kupiainen
Edistyspuolueen paikallisyhdistyksiä oli kaikissa kaupungeissa sekä suuremmissa maalaiskunnassa. Edistyspuolueen paikallisyhdistyksiä kutsuttiin yleensä edistysseuroiksi, joskin niiden virallisissa nimissä oli vaihteluja.lähde? Edistyspuolueeseen kuului vuosina 1919–1923 noin 150 perusjärjestöä. 1930-luvulla osastojen määrä vaihteli välillä 90–138. Puolueella oli 24 piirijärjestöä vuosina 1919–1926 ja 19–22 piiriä vuosina 1927–1939.
Vuoteen 1928 saakka puolue oli rekisteröimätön organisaatio, jolla oli eduskuntaryhmä. Paikallisyhdistykset olivat kuitenkin rekisteröityjä yhdistyksiä. Puoluekokouksia pidettiin joka vuosi. Vuonna 1927 itse puolue päätettiin rekisteröidä yhdistykseksi, jonka jälkeen perustetut paikallisyhdistykset jätettiin pääsääntöisesti rekisteröimättä.
Puoluetta kannattavia sanomalehtiä oli alussa jopa kymmeniä. Edistystä tukivat Etelä-Häme (1920), Heinolalainen (1922–?), Helsingin Sanomat (1919–1932), Häme (1919–?), Itä-Savo (1919–1926), Kajaanin Lehti (1919–1920), Kaleva (1919–1939), Karjalan Aamulehti (1919–1924), Karjalan Sanomat (1930–1931), Keskisuomalainen (1918–1932), Kuopion Sanomat (1919–1921), Kymenlaakson Sanomat (1928–1934), Länsi-Savo (1919–1937), Pohjois-Savo (1926–1931), Rauman Lehti (1924–1930), Rauman Sanomat (1920–1921), Salmetar (1919–1925), Suur-Karjala (1919–1922), Tampereen Sanomat (1919, 1920–1930 ja 1933–1939), Turun Sanomat (1919–1951), Uusi Kotka (1919–1920). Vuosien kuluessa moni lehdistä julistautui riippumattomaksi (Helsingin Sanomat, Länsi-Savo, Pohjois-Savo) tai siirtyi muille puolueille (Etelä-Häme, Itä-Savo ja Keskisuomalainen maalaisliitolle, Salmetar kokoomukselle).