stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Iževsk
Kulttuurielämä

Kaupunki on udmurtti-kulttuurin ja kasvatuksen keskus. Iževskissä on udmurtin kielen, kirjallisuuden ja historian instituutti sekä opettajankoulutuslaitos, lääketieteen, mekaniikan ja maanviljelysalan oppilaitokset.
Udmurtian kansallismuseon näyttely on tutustumisen arvoinen; museo on tehnyt kulttuuriyhteistyötä muiden suomalais-ugrilaisten kansallismuseoiden kanssa. Kaupungissa on Udmurtian kansalliskirjasto.
Yksi kaupungin merkittävimmistä kulttuurikohteista on Kalašnikovin asemuseo, jossa kerrotaan sekä Mihail Kalašnikovin elämästä että venäläisten ampuma-aseiden historiasta.
Kulttuuriohjelmasarjassa Suomensukuiset 30 päivässä (2013) Ville Haapasalo tutustuu Udmurtian osuudessa esimerkiksi kuuluisan rynnäkkökiväärin historiaan Kalašnikovin asemuseossa Iževskissä.lähde?
Ižstal Iževsk on kaupungin maineikas jääkiekkoseura.
Iževskin ystävyyskaupungit

Będzin, Puola
Córdoba, Argentiina
Lusaka, Sambia
Maracay, Venezuela
Tatabánya, Unkari
Xining, Kiina
Jambol, Bulgaria
Salt Lake City, Yhdysvallat
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Iževsk Wikimedia Commonsissa
Kaupungin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (venäjäksi)
IZHMASH (venäjäksi)
Iževsk & AK-47 Museum (Arkistoitu – Internet Archive) virtual tour (englanniksi)
Iževsk (venäjäksi)
Udmurtian valtionyliopisto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Pääkaupunki: Iževsk

Glazov | 
Kambarka | 
Možga | 
Sarapul | 
Votkinsk
Udmurtian hallinnollinen jako
| --- | --- |
Kaupunkipiirikunnat: Iževsk (pääkaupunki) · Glazov · Možga · Sarapul · Votkinsk
Piirit: Alnaši · Balezino · Debjosy · Glazov · Grahovo · Igra · Jar · Jukamenskoje · Kambarka · Karakulino · Kez · Kijasovo · Kizner · Krasnogorskoje · Malaja Purga · Možga · Sarapul · Selty · Šarkan · Sjumsi · Uva · Vavožin · Votkinsk · Jakšur-Bodja · Zavjalovo
Udmurtian lippu
Aziz Nesin

| Aziz Nesin> Meḥmed Nuṣret.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1915 Konstantinopoli, Turkki
Kuollut: 1995 (79–80 vuotta) Alaçatı, Çeşme, Turkki
Kansalaisuus:  Turkki
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: turkki
Tuotannon kieli: turkki
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Aziz Nesin, oikea nimi: Meḥmed Nuṣret (1915 Konstantinopoli, Turkki – 1995 Alaçatı, Çeşme, Turkki) oli turkkilainen kirjailija, kolumnisti ja kustantaja. Hän oli armeijan palveluksessa valmistuttuaan sotilas-akatemiasta 1937. Toisen maailmansodan jälkeen hän sai tuomion kommunistisesta toiminnasta ja vetäytyi 1944 sotilasalalta. Hänen tyylinsä on satiiri.
Suomennetut novellit

Meri jalkojen juuressa, teoksessa: Istanbul-kirja: tarinoita Bosporin rannalta, toim. ja suom. Tuula Kojo, Basam Books 2000 ISBN 9529842333
Aioimme ottaa palvelijan, teoksessa: Virtaavan veden äärellä: eurooppalaisen kirjallisuuden antologia, toimittanut Ulla Lappalainen, Opetushallitus 2007 ISBN 978-952-13-3228-9
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aziz Nesin Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Boris Nemtsov

| Boris Nemtsov |
| --- | --- |
 Boris Nemtsov marssimassa rauhan ja vapauden puolesta maaliskuussa 2014
Nižni Novgorodin alueen kuvernööri
 1991–1997  
Venäjän (1.) varapääministeri
 1997–1998  
Jaroslavlin alueen alueparlamentin jäsen
 2013–  
Kansanedustaja
 1990–2003  
Vaalipiiri:  Nižni Novgorodin alue
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. lokakuuta 1959 Sotši, Neuvostoliitto
Kuollut: 27. helmikuuta 2015 (55 vuotta) Moskova, Venäjä
Ammatti:  poliitikko
Lapset:  neljä lasta
Tiedot
Koulutus:  filosofian tohtori (ydinfysiikka)
Tutkinnot:  Gorkin valtionyliopisto (nyk. (Nikolai Lobatševskille omistettu) Nižni Novgorodin valtionyliopisto)
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
nemtsov.ru
Boris Nemtsov
Boris Jefimovitš Nemtsov (ven.  Борис Ефимович Немцов, 9. lokakuuta 1959 Sotši (Neuvostoliitto) – 27. helmikuuta 2015 Moskova) oli venäläinen poliitikko. Boris Jeltsinin valtakaudella hän toimi Nižni Novgorodin alueen kuvernöörinä ja Venäjän 1. varapääministerinä. Myöhemmin hänestä tuli oppositiopoliitikko ja yksi Venäjän presidentti Vladimir Putinin keskeisimmistä kriitikoista.
Elämä

Nemtsov syntyi vuonna 1959 Sotšissa. Hänen vanhempansa erosivat tämän ollessa 5-vuotias. Nemtsovin juutalainen äiti, ammatiltaan lääkäri, kasvatti pojan yksin. Nemtsov oli kuitenkin uskonnoltaan ortodoksi, ja hänen isoäitinsä antoi hänen tulla kastetuksi salaa. Toisaalta Nemtsov ei itse koskaan halunnut peitellä juutalaisia juuriaan ja piti suhdettaan ortodoksiseen uskoon melko merkityksettömänä. Vuodesta 1967 lähtien hänen kotikaupunkinsa oli Nižni Novgorod; kaupunki tunnettiin vuoteen 1990 saakka nimellä Gorki. Hän valmistui vuonna 1981 Gorkin valtionyliopistosta ja väitteli vuonna 1985 tohtoriksi säteilyfysiikan alalta.  Vuosina 1987–1990 Nemtsov osallistui Gorkiin suunniteltua ydinvoimalaa vastustavaan liikkeeseen. Vuosina 1990–2003 hän toimi kansanedustajana Venäjän duumassa.
Nemtsovia pidettiin 1990-luvulla presidentti Boris Jeltsinin "kruununperijänä". Vuosina 1991–1994 hän oli Jeltsinin nimittämä Nižni Novgorodin alueen täysivaltainen edustaja. Vuoden 1991 lopulla hän nousi alueen kuvernööriksi. Joulukuussa 1995 hänet valittiin kuvernööriksi toiselle kaudelle. Hän toimi Venäjän ensimmäisenä varapääministerinä ja varapääministerinä maaliskuusta 1997 elokuuhun 1998
Viktor Tšernomyrdinin ja Sergei Kirijenkon hallituksissa. Osan vuodesta 1997 hän oli myös polttoaine- ja energiaministeri. Turvallisuusneuvoston jäsen hän oli vuosina 1997–1998.
Jäätyään valitsematta valtioduumaan vaaleissa 2003 Nemtsov työskenteli muun muassa Ukrainan presidentin taloudellisena neuvonantajana 2005–2007. Hän palasi politiikkaan 2008 lopulla lähtien mukaan uuteen Solidaarisuus-oppositioliikkeeseen.
Julkaisuja

Nemtsovin julkaisuista on suomennettu vain osa. Hän julkaisi kirjan Putinismi ja Venäjän rappio (ISBN 9789520103675), jonka hän kirjoitti yhdessä entisen ministerikollegansa Vladimir Milovin kanssa. Kirja on kooste kahdesta kirjasta, jotka julkaistiin aiemmin sekä internetissä että Novaja gazetan kustantamina vuonna 2009. Hän teki myös kirjasen Yhteenveto Lužkovista, jossa hän hyökkäsi kovin sanoin Moskovan pormestaria Juri Lužkovia ja tämän vaimoa Jelena Baturinaa vastaan. Baturina rikastui kiinteistökaupoilla ja rakennusyrityksillä miehensä pormestarikaudella.
Vähän ennen kuolemaansa Nemtsov oli kertonut aikovansa julkaista valmistelemansa "Putin ja sota" -raportin Venäjän osuudesta Donbassin sotaan. Raportti valmistui hänen kuolemansa jälkeen ja julkaistiin toukokuussa 2015.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Boris Nemtsov Wikimedia Commonsissa
Millainen vaikuttaja oli Boris Nemtsov? (tv-ohjelma esitetty 3.3.2015, kesto: 8 min) (Arkistoitu – Internet Archive) (areena.yle.fi)
Boris Nemtsovin blogi (venäjäksi) (b-nemtsov.livejournal.com)
Nemtsovin blogi radioasema Eho Mosvkyn sivustolla (venäjäksi) (echo.msk.ru)
Profile: Boris Nemtsov (englanniksi) (bbc.com)
Russian opposition leader Boris Nemtsov's murder caught on CCTV (englanniksi) (telegraph.co.uk)
Yle Elävä arkisto: Oppositiopoliitikko Boris Nemtsov haaveili eurooppalaisesta Venäjästä
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  zbMATH 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef 
Nemtsov rauhanmarssilla Moskovassa 15. maaliskuuta 2014.
Johann Nestroy

Johann Nestroy (Josef Kriehuberin litografia vuodelta 1832).
Johann Nepomuk Eduard Ambrosius Nestroy (7. joulukuuta 1801 Wien — 25. toukokuuta 1862 Graz) oli itävaltalainen näytelmäkirjailija, näyttelijä, laulaja ja satiirikko. Hänen tuotantonsa edustaa vanhawieniläisen kansanteatterin huipentumaa, ja häntä voidaan verrata George Bernard Shaw'n ja Oscar Wilden kaltaisiin filosofisiin komediakirjailijoihinkenen mukaan?.
Johann Nestroy syntyi arvostettuun wieniläiseen porvarisperheeseen, ja alun perin hän aikoi lakimieheksi kuten isänsäkin. Hän opiskeli kymnaasissa ja aloitti Wienin yliopistossa filosofian opinnot ja siirtyi sitten oikeustieteeseen, mutta teatteri vei hänet mukanaan. Hän esiintyi aluksi harrastajanäyttämöillä, aloitti vuonna 1822 bassona Wienin Hoftheaterissa (Taikahuilun Sarastro) ja siirtyi Amsterdamin saksalaiseen teatteriin vuosiksi 1823–1825 ja kierteli eri puolilla Itävalta-Unkaria ooppera- ja teatterilavoilla. Vuonna 1827 hänen näytelmänsä Der Zettelträger Papp esitettiin Grazissa.
Nestroy kiinnitettiin Wieniin (Theater an der Wien) ensimmäisen kerran vuonna 1831, ja hänestä tuli suosittu esiintyjä sekä luonne- ja tapakomedioiden kirjoittaja. Hänen ensimmäinen menestysnäytelmänsä oli maaginen farssi Der böse Geist Lumpazivagabundus vuodelta 1833. Myös huvinäytelmät Zu ebener Erde und erster Stock (1835), Der Talisman (1840), Einen Jux will er sich machen (1842) ja Der Zerrissene (1844) olivat suuria menestyksiä. — Vuosina 1854–1860 Nestroy toimi Leopoldstadtin teatterin johtajana.
Nestroy  kirjoitti kaikkiaan yli kahdeksankymmentä näytelmää. Useimmiten ne sijoittuvat Wienin biedermeierympäristöön. Hän hyödynsi ulkomaisia esikuvia ja sovitti niitä Itävallan oloihin. Näyttämöllä hän esitti kaikkiaan 879 eri roolia.
Nestroy oli taitava saksan kielen käyttäjä, ja hänen sukkeluutensa perustuu esimerkiksi siihen, että Wienin murretta ja oppinutta kielenkäyttöä sekoitetaan koomisesti keskenään.
Musiikilla Nestroyn oli näytelmissä keskeinen osuus. Nestroy sijoitti yhteiskuntakritiikkiä parodiseen ja kriittiseen esitystapaan, ja Klemens von Metternichin valtakaudella hän joutui taiteilemaan tiukkojen sensuurivaatimusten kanssa, joita kierrettiin laulutekstien avulla: vain pari ensimmäistä säkeistöä kirjoitettiin paperille, ja loppuosaa muunneltiin ilta illalta ajankohtaisten poliittisten tapahtumien mukaan.
Suomessa Nestroyn näytelmistä on esitetty Kärpäsen purema ja Teatterihullu (Theaterg’schichten durch Liebe, Intrigue, Geld und Dummheit), Linna ja mökki ja Yksipäinen köysi (Ein Strick mit einem Ende), Paraatipäivä (Einen Jux will er sich machen), Tiitus Tulitukka (Der Talisman) ja Kolmen sällin seikkailut (alkuteos ei tiedossa). Gene Kellyn musikaalielokuva Hello, Dolly! (1969) perustuu hänen näytelmäänsä Einen Jux will er sich machen.
Kirjallisuutta

Basil, Otto: Johann Nestroy. Rowohlt, Reinbek 2001. ISBN 3-499-50132-5
Braun, Johannes: Das Närrische bei Nestroy. Aistesis, Bielefeld 1998. ISBN 3-89528-215-4
Ehalt, Hubert Christian  – Hein, Jürgen – Yates, Edgar W.: Hinter den Kulissen von Vor- und Nachmärz: Soziale Umbrüche und Theaterkultur bei Nestroy. Facultas, Wien 2001. ISBN 3-85114-663-8
Hein, Jürgen: Johann Nestroy. Metzler, Stuttgart 1990. ISBN 3-476-10258-0
Hein, Jürgen: Nestroy und die Nachwelt — Internationale Nestroy-Gespräche 1975–2000: Ergebnisse und Perspektiven. Lehner, Wien 2001. ISBN 3-901749-23-3
Hein, Jürgen – Meyer, Claudia: Theaterg'schichten: Ein Führer durch Nestroys Stücke. Lehner, Wien 2001. ISBN 3-901749-21-7
Kraus, Karl: Theater der Dichtung — Nestroy, Zeitstrophen. Suhrkamp, Frankfurt am Main 1992 ISBN 3-518-37824-4
Nestroy, Johann: Werke: Historisch-kritische Gesamtausgabe 1–15. (Toim. Fritz Brukner & Otto Rommel.) Schroll, Wien 1924–1930. 2. painos 1975.
Nestroy, Johann: Stich- und Schlagworte. (Toim. Reinhard Urbach.) Deuticke Zsolnay, Wien–München 2000. ISBN 3-216-30568-6
Schmidt-Dengler, Wendelin: Nestroy – Die Launen des Glücks. Deuticke, Wien–München 2001. ISBN 3-552-05173-2
Schübler, Walter: Nestroy. Eine Biografie in 30 Szenen. Residenz Verlag, Wien 2001.
Schwarz, Heinrich: Johann Nestroy im Bild. Eine Ikonografie. Deuticke, Wien–München 1996. ISBN 3-216-30241-5
Yates , Edgar W. (toim.): Bei die Zeitverhältnisse noch solche Privatverhältnisse: Nestroys Alltag und dessen Dokumentation. Facultas, Wien 2001. ISBN 3-85114-653-0
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz  RKD Artists 
Henkilöt:  BMLO  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  RISM  SNAC  IdRef
Nenäpunkki

| Nenäpunkki> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Leukakoukulliset Chelicerata
Luokka::  Hämähäkkieläimet Arachnida
Alaluokka::  Punkit Acarina
Ylälahko::  Loispunkit Parasitiformes
Lahko::  Petopunkit Mesostigmata
Heimo::  Halarachnidae
Suku::  Pneumonyssus
Laji::  caninum
Kaksiosainen nimi
 Pneumonyssus caninum  Chandler & Ruhe, 1940 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nenäpunkki (Pneumonyssoides caninum, Pneumonyssus caninum) on koiran nenä- ja poskionteloiden sekä nenäkuorikoiden limakalvoilla elävä loinen, jota ei ole tavattu muilla eläinlajeilla. Nenäpunkki havaittiin ensimmäisen kerran Yhdysvalloissa 1940. Euroopassa ensimmäinen havainto tehtiin Ruotsissa vuonna 1971. Tartunnan syytä ei tarkalleen tiedetä, mutta nenäpunkin epäillään siirtyvän suorassa kontaktissa.
Ulkonäkö

Nenäpunkki on muodoltaan soikea ja väriltään kellertävä. Kooltaan se on 1–1,5 mm pitkä ja 0,6–0,9 mm leveä, joten sen voi havaita paljain silmin. Naaras on koirasta ja toukkaa kookkaampi. Täysikasvuisella nenäpunkilla on neljä jalkaparia ja toukalla kolme.
Elämänkierto

Ilmeisesti nenäpunkkinaaras synnyttää toukkia munien kuoriutuessa jo naaraan sukupuolielimistössä. Nenäpunkilta puuttuu mitä todennäköisimmin nymfimuoto, ja kuusijalkaisesta toukasta muodostuu kahdeksanjalkainen aikuinen punkki suoraan nahanluonnin jälkeen.
Tartunnan oireet ja hoito

Nenäpunkkitartuntaa on vaikea todeta, koska nenäpunkit elävät piilossa koiran nenä- ja poskionteloissa. Oireina tartunnasta on aivastelu, pärskiminen, nenän kutina, hajuaistin heikkeneminen, pään ravistelu ja käänteisaivastus. Lisäksi nenäpunkkitartunta saattaa aiheuttaa nenä- ja poskiontelontulehduksia. Harvinaisempia oireita ovat nenäverenvuoto, liiallinen kyyneleritys, hengityksen vinkuminen ja silmäkuopan sidekudoksen tulehdus.
Nenäpunkki tarttuu suorassa kosketuksessa, ja joillakin koirilla tartunta on oireeton.
Hoitona nenäpunkkitartunnassa käytetään muihin loisiin tarkoitettuja lääkevalmisteita, koska nenäpunkkia vastaan ei ole kehitetty omaa lääkettä. Nenäpunkkeihin tehoavat selamektiiniä, ivermektiiniä, milbemysiiniä, imidaklopridia tai moksidektiiniä sisältävät lääkkeet.
Aiheesta muualla

Pystykorva, joulukuu 2007: Nenäpunkki - aikamme riesa sivut 38 - 41[vanhentunut linkki] (PDF)
Suomen eläinlääkärilehti 2009, Frederike Ritter: Imidaklopridia ja moksidektiiniä sisältävän valmisteen teho koiran nenäpunkkitartunnan hoidossa (Arkistoitu – Internet Archive) (PDF)
Sympaatti - Itsenäiset eläinklinikat: Nenäpunkki
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q4047108  AFD: Pneumonyssoides_caninum  CoL: 8PMPK  EoL: 13361548  EUNIS: 263811  Fauna Europaea: 244243  Fauna Europaea (new): 69f2ffcb-1068-493a-9d53-973c240a7e83  GBIF: 4548783  iNaturalist: 684506  IRMNG: 11246434  ITIS: 1158354  Open Tree of Life: 4699604  Laji.fi: MX.4999826
Anders Jacobsson ja Sören Olsson

Anders Jacobsson (oik.) ja Sören Olsson
Anders Jacobsson (s. 1963) ja Sören Olsson (s. 1964) ovat ruotsalaiset serkukset, jotka tunnetaan yhdessä kirjoittamistaan lapsille ja nuorille suunnatuista romaanisarjoista kuten Lasse, Bertin päiväkirjat, Iida-Liisa ja Emanuel.
Jacobssonin ja Olssonin humoristiset kirjat ovat menestyneet suuresti Ruotsissa, ja Suomessakin niitä on myyty yli kolme miljoonaa kappaletta. Jacobsson ja Olsson ovat julkaisseet yhdessä kymmeniä kirjoja, joista yli 30 on käännetty suomeksi.
Kirjojen lisäksi serkukset ovat tehneet radio- ja televisio-ohjelmia sekä elokuvakäsikirjoituksia. He ovat lisäksi levyttäneet musiikkia Hemliga byrån -yhtyeenä ja päässeet listoille kappaleellaan Hej, hej, hemskt mycket hej 1980-luvun lopulla.
Vuonna 2009 Lasse-kirjasarjan ensimmäinen osa Sagan om Sune (suom. Lasse, ekaluokkalainen) pääsi mukaan kirjaan Tusen svenska klassiker, johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa.
Jaakobinsauva

Jaakobinsauva on kulmanmittauslaite, jota on käytetty tähtitieteessä, maanmittauksessa ja navigoinnissa, jossa sillä voidaan määrittää leveyspiiri joko auringon tai tähtien avulla.
Historia

Jaakobinsauvan nimen alkuperä ei ole varmasti tunnettu. Jotkut viittaavat Raamatun patriarkka Jaakobiin. Nimi voi olla myös peräisin yhteydestä Orionin tähdistöön, jota nimitettiin joissakin keskiaikaisissa tähtikartoissa jaakobiksi. Eräs nimen alkuperä voi olla pyhiinvaeltajien sauva, jota käytettiin Pyhän Jaakobin pyhiinvaellusreittiä kuljettaessa. Ristisauva-nimitys on peräisin ristimäisestä ulkonäöstä.
Jaakobinsauva syntyi 1300-luvulla astronomisiin mittauksiin. Sen kuvasi ensimmäisenä Ranskassa elänyt juutalainen rabbi Gersonides. Kiinalainen oppinut Shen Kuo on kuvannut samankaltaista instrumenttia. Alankomaalaisen matemaatikon ja kartoittajan Metiuksen tiedetään rakentaneen renessanssin aikana oman jaakobinsauvan. Gemma Frisiuksen tiedetään myös tehneen parannuksia tähän mittalaitteeseen. Johannes Müller, joka tunnetaan nimellä Regiomontanus, teki jaakobinsauvan 1600-luvulla tunnetuksi geodesian ja tähtitieteen työkaluna.
Rakenne ja käyttö

Alkuperäisessä jaakobinsauvassa oli sauvassa mitta-asteikko. Poikkipuu liukuu sauvaa pitkin. Vanhemmissa versioissa poikkipuiden päät oli vain leikattu poikki, kun uudemmissa päihin tuli pronssiset hahlot kohdistusta varten. Nämä pronssiosat ovat usein ainoita, joita meriarkeologiassa löydetään säilyneenä. Useamman, yleensä kolmen poikkipuun käyttö oli yleistä, jolloin jokaisella oli oma mitta-asteikkonsa.
Käytettäessä jaakobinsauvaa sen toinen pää nostettiin poskelle ja poikkipuuta siirrettiin, kunnes nähtiin poikkipuun päässä mitattava kohde. Tämän jälkeen luettiin sauvan mitta-asteikolta lukema ja se muutettiin taulukon avulla kulmaksi.
Jaakobinsauva navigoinnissa

Alkujaan jaakobinsauvaa ei käytetty navigoinnissa. Johannes Werner ehdotti jaakobinsauvan käyttämistä merellä vuonna 1514, minkä jälkeen esiteltiin parannettu versio navigointia varten. John Dee esitteli sen 1550-luvulla. Parannetussa versiossa asteikko oli suoraan tehty kulman lukemiseksi. Tätä parannettua versiota pitäisi tarkasti ottaen kutsua ristisauvaksi.
Ristisauvaa oli vaikea käyttää, koska käyttäjän piti samanaikaisesti katsoa kahteen eri suuntaan, horisonttiin ja mitattavaan kohteeseen, ja olla liikuttamatta sauvaa vaihtaessaan tarkastelukohdetta. Jos laitetta käytettiin päivällä auringon aseman mittaamiseen, niin auringon katsominen saattoi olla käyttäjälle tuskallista. Käyttäjillä olikin noettu lasi poikkisauvan päässä auringon häikäisyn vähentämiseksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jaakobinsauva Wikimedia Commonsissa
Johann Baptist Cysat (noin 1587–1657) pitelee jaakobinsauvaa
Tähden korkeuden mittaus jaakobinsauvalla.
Ville Nenonen

Otto Vilhelm (Ville) Nenonen (7. heinäkuuta 1891 Helsinki – 12. maaliskuuta 1956) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan muun muassa rykmentin adjutanttina.
Perhe ja koulutus

Nenosen vanhemmat olivat maanviljelijä Ville Nenonen ja Maria Kustaava Kyrö. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Sylvi Kyllikki Kronwallin kanssa, josta hän erosi vuonna 1926 ja avioitui uudelleen vuonna 1927  Hilja Maria Lappalaisen kanssa, josta hän niin ikään erosi vuonna 1937. Nenonen kävi viisi luokkaa Helsingin suomalaista reaalilyseota.
Jääkärikausi

Nenonen työskenteli merimiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 10. helmikuuta 1916, josta hänet siirrettiin 19. toukokuuta 1916 pataljoonan täydennysjoukkoon ja komennettiin edelleen erikoistehtäviin Suomeen. Suomesta hän palasi takaisin Saksaan 3. maaliskuuta 1917, jolloin hänet määrättiin 1. konekiväärikomppaniaan, josta hänet tosin siirrettiin 10. heinäkuuta 1917 edelleen 2. konekiväärikomppaniaan. Saksassa olo aikanaan hän osallistui Kovnossa pidetyille asemestarikursseille ja vuonna 1917 Polangenissa järjestetyille erikoiskursseille (pommarikurssi).
Suomen sisällissota

Nenonen saapui takaisin Suomeen aselaiva S/S Equityn toisella retkellä Aspuskäriin Merikarvialle 8. joulukuuta 1917 ja toimi sen jälkeen kouluttajana Vimpelin sotakoulussa. Vimpelistä hän siirtyi Järjestyslipustoon Lappajärvelle. Suomen sisällissodan varsinaisten aseellisen toiminnan alettua hän otti osaa venäläisten aseistariisumiseen Lapualla ja Seinäjoella.
Seinäjoelta hänet määrättiin 16. helmikuuta 1918 Vilppulan rintamalle, missä hänet määrättiin 3. maaliskuuta 1918 alkaen Hämeen ryhmän 2:sen ja 22. maaliskuuta 1918 alkaen IV Vilppulan pataljoonan 2. eteläpohjalainen komppanian päälliköksi. Myöhemmin hänet siirrettiin 1. huhtikuuta 1918 alkaen III Seppälän pataljoonan adjutantiksi. Hän osallistui edellä mainituissa joukoissa taisteluihin Vilppulassa, Suinulassa, Messukylässä ja Uudessakylässä sekä Tampereella. Tampereen valtauksen jälkeen Nenonen siirrettiin Vaasan rykmenttiin, missä hän toimi konekiväärikouluttajana, komppanianpäällikkönä ja myöhemmin adjutanttina. Hän osallistui Vaasan rykmentin joukoissa Viipurin valloitukseen.
Sisällissodan jälkeinen aika

Nenonen siirrettiin sisällissodan jälkeen 1.  heinäkuuta 1918 alkaen Suomen valkoiseen kaartiin, josta hänet komennettiin 3. heinäkuuta 1918 alkaen opettajaksi Vaasan konekivääriaseseppäkouluun. Aseseppäkoulusta hänet siirrettiin 5. marraskuuta 1918 Kaartin jääkaripataljoonan konekiväärikomppaniaan, tosin vaikka hänet siirrettiin Kaartin jääkäripataljoonaan hän jäi siitä huolimatta edelleen komennukselle aseseppäkouluun. Aseseppäkoulusta hän palasi todellisuudessa joukko-osastoonsa vasta 7. helmikuuta 1919. Kaartin jääkäripataljoonasta hänet komennettiin 13. helmikuuta 1919 Kajaanin sissipataljoonaan, josta hänet siirrettiin 15. maaliskuuta 1919 Sotaministeriön taisteluvälineosastolle 1. marraskuuta 1919, missä hänen tehtävänään oli toimia aseteknikkona armeijan aseseppäkoulussa. Armeijasta Nenonen erosi 2. helmikuuta 1921 ja siirtyi Suojeluskuntajärjestön palvelukseen. Suojeluskunnassa hänet sijoitettiin l. helmikuuta 1922 alkaen Mikkelin suojeluskuntapiirin asemestariksi. Suojeluskunnasta hän erosi 15. lokakuuta 1922 ja siirtyi aseupseeriksi Lapin rajavartiostoon. Lapin rajavartiostossa hän palveli 15. lokakuuta 1922 - 15. huhtikuuta 1925 välisen ajan jonka jälkeen hän siirtyi Rovaniemen suojeluskunnan aluepäällikön apulaiseksi ja palveli tehtävässä 5. toukokuuta 1925 - 1. helmikuuta 1926 välisen ajan. Myöhemmin hän palveli Polkupyöräpataljoona 3:n aseteknikkona 1. helmikuuta 1926 alkaen. Nenonen erosi armeijasta 31. toukokuuta 1927 ja työskenteli sen jälkeen työmiehenä muun muassa Jääkärikodissa Kuolemajärvellä.
Talvi- ja jatkosota

Nenonen osallistui talvisotaan komppanianpäällikkönä Erillisessä pataljoona 7:n konekiväärikomppaniassa ja osallistui taisteluihin Rajajoella, Kuokkalassa, Terijoella ja Viipurinlahdella. Välirauhan aikana hän kuului Pyhäjärven suojeluskuntaan. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin palvelukseen Elintarvikevarikko 6:lle, missä hän palveli sodan loppuun saakka. Sotien jälkeen hän oli Kyyhkylän Invalidikodissa.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Vänrikki 21. huhtikuuta 1918  Luutnantti 31. heinäkuuta 1919 |     |  Vapaudenristi 3. lk.  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Talvisodan muistomitali  Jääkärimerkki  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi |
Jääkäripataljoonan 2. komppania.
Komppanianpäälliköt ratsailla Vilppulan rintamalla, vasemmalta 2. komppanian päällikkö Otto Vilhelm (Ville) Nenonen ja 3. komppanian päällikkö Yrjö Johannes Könni.