stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yvan Muller
Ura > Varhainen ura

Kilpailtuaan Ranskan Formula 3:ssa vuosina 1989–1991 Muller siirtyi Britannian Formula 2:een vuodeksi 1992 ja voitti sarjan mestaruuden. Omegaland-tallissa ajanut Muller voitti kymmenestä kilpailusta neljä. Vuonna 1993 hän kilpaili Formula 3000 -sarjassa, mutta saavutti vain kaksi pistettä.
Ura > Ura vakioautoissa

Kaudesta 1994 lähtien Muller on kilpaillut vakioautosarjoissa. Hän kilpaili vuodet 1994 ja 1995, nyttemmin jo edesmenneessä, Ranskan vakioautosarjassa ja voitti jälkimmäisenä vuotena mestaruuden. Muller ajoi myös Italian ja Saksan vakioautosarjoissa, mutta ei saavuttanut niissä voittoja.
Vuodesta 1998 vuoteen 2005 Muller kilpaili British Touring Car Championship -sarjassa. Ensimmäisen kilpailunsa hän voitti sarjassa vuonna 1999. Vuonna 2003 hän voitti sarjan mestaruuden. Vuosina 2004 ja 2005 Muller oli loppupisteissä toinen. Kausi jäi Mullerin viimeiseksi BTCC-kaudeksi, ja hän siirtyi ajamaan World Touring Car Championship -sarjaan eli WTCC:hen. Hän on ajanut sarjassa kaudesta 2006 lähtien ja on saavuttanut osakilpailuvoittoja. Muller voitti maailmanmestaruuden vuonna 2008, ja sijoittui toiseksi kausina 2007 ja 2009.  Vuoden 2009 jälkeen hän siirtyi SEATilta Chevroletille.
Ura > Muita ajoja

Muller on osallistunut uransa alkuvaiheilla vuosina 1993 ja 1996 Le Mansin 24 tunnin ajoon mutta ei ajanut maaliin asti. Vuonna 2007 hän osallistui Dakar-ralliin. Muller on lisäksi osallistunut Mestareiden kisaan. Hän on ajanut myös yksittäisiä Ranskan rallin kilpailuja Rallin MM-sarjassa.
Rallin MM-sarjan tulokset

| Kausi | Talli | Auto | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 | Petter Solberg | Citroën Xsara WRC | SWE   | MEX   | JOR   | TUR   | NZL   | POR   | BUL   | FIN   | GER   | JPN   | FRA 42 | ESP   | GBR   | 0 | NC |
| 2011 | Yvan Muller | Peugeot 207 S2000 | SWE   | MEX   | POR   | JOR   | ITA   | ARG   | GRE   | FIN   | GER   | AUS   | FRA 31 | ESP   | GBR   | 0 | NC |
| 2012 | Yvan Muller | Mini John Cooper Works WRC | MON   | SWE   | MEX   | POR   | ARG   | GRE   | NZL   | FIN   | GER   | GBR   | FRA 14 | ITA   | ESP   | 0 | NC |
Yksityiselämä

Muller on naimaton, mutta hänellä on yksi tytär, Nina. Muller harrastaa pyöräilyä ja vesiskootterilla ajamista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yvan Muller Wikimedia Commonsissa
Sergio Berti

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Sergio Ángel Berti Pizzani
Syntymäaika: 17. helmikuuta 1969 (ikä 55)
Syntymäpaikka:  Villa Constitución, Argentiina
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 183 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1988–1990 |  Boca Juniors | 6 | (1) |
| 1990–1992 |  River Plate | 51 | (14) |
| 1992–1993 |  Parma | 4 | (0) |
| 1993–1995 |  River Plate | 55 | (16) |
| 1995–1996 |  Real Zaragoza | 16 | (0) |
| 1996–1999 |  River Plate | 63 | (9) |
| 1999–2000 |  América | 21 | (0) |
| 2000 |  Al Ain | 0 | (0) |
| 2001 |  Huracán | 10 | (4) |
| 2002 |  Barcelona | 5 | (0) |
| 2002 |  Livingston | 0 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 231 | (47) |
Maajoukkue
| 1991–1998 |  Argentiina | 23 | (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Sergio Ángel Berti Pizzani (s. 17. helmikuuta 1969 Villa Constitución, Argentiina) on argentiinalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Berti pelasi pääsarjatasolla argentiinalaisissa Boca Juniorsissa ja River Platessa, italialaisessa Parmassa, espanjalaisessa Real Zaragozassa, meksikolaisessa Américassa ja ecuadorilaisessa Barcelonassa.
Argentiinan A-maajoukkueessa Berti pelasi 23 ottelua ja teki kaksi maalia vuosina 1991–1998.
Achille Castiglioni

Mezzadro-istuin 1957.
Taccia-valaisin (1962), valmistaja Flos.
Achille Castiglioni (26. helmikuuta 1918 Milano – 2. joulukuuta 2002) oli italialainen teollinen muotoilija. Hän sai innoituksensa usein tavallisista arkiesineistä ja arkisista materiaaleista. Castiglioni tunnetaan muun muassa Flos-yhtiölle suunnittelemistaan valaisimista. Hän työskenteli paljon yhteistyössä veljensä Pier Giacomo Castiglionin kanssa. Heidän isänsä oli arkkitehti Giannino Castiglioni.
Elämä ja ura

Achille Castiglioni opiskeli arkkitehtuuria Politecnico di Milano -korkeakoulussa ja perusti muotoilutoimiston 1944 yhdessä veljiensä Livion ja Pier Giacomon kanssa. Vuonna 1956 Castiglioni oli mukana perustamassa teollisen muotoilun järjestö ADIa (Associazione per il Disegno Industriale).
Castiglioni opetti ensin Politecnico di Torinossa ja 1970-luvun alusta lähtien Politecnico di Milanon arkkitehtiosastolla, jossa hän ehti toimia tuhansien opiskelijoiden ohjaajana.
Vuodesta 1947 lähtien Castiglionin töitä oli näytteillä jokaisessa Milanon triennalessa, ja hän sai uransa aikana seitsemän Compasso d'Oro -palkintoa
. Useimmat Castiglionin muotoilemat tuotteet ovat yhä tuotannossa, ja monet niistä kuuluvat New Yorkin Museum of Modern Artin pysyvään kokoelmaan.
Castiglionin veljesten tuotanto

Achille, Livio ja Pier Giacomo Castiglionin yhteistyötä (josta Livio erkani 1952) on pidetty hyvin luovana ja innovatiivisena. He pitivät lähtökohtanaan, että tuotteen käyttötarkoitusta, muotoa ja valmistusprosessia piti aina tarkastella täysin puhtaalta pöydältä. Achille Castiglioni muotoili ajatuksen sanoiksi: ”Aloita tyhjästä, käytä arkijärkeä, tunne tavoitteesi ja keinosi.”
1950-luvulla Castiglionin veljekset tulivat tunnetuiksi rei’itetystä metallilevystä prässätystä traktorinistuimestaan nimeltä Mezzadro sekä nykyaikaisten satulatuolien edeltäjästä, polkupyörän satulasta ja pallopinnan muotoisesta keinupohjasta syntyneestä Sella-istuimesta. Molemmat sopivat puoli-istuvaan, liikkuvaan työhön; Castiglioni sanoi saaneensa innotuksen Sella-satulatuoliin tavastaan käyttää puhelinkioskin puhelinta: ”Haluan liikkua ympäriinsä, ja välillä istuakin, mutten kokonaan.”
Muita Castiglionin veljesten töitä ovat olkahihnan varassa kannettava Spalter-pölynimuri (1956) sekä minimalistiset Luminator- ja Bulb-valaisimet (1955 ja 1957) paljaine hehkulamppuineen.
Vuonna 1962 Castiglionit esittelivät auton etuvalaisinta käyttävän, ylöspäin valonsa suuntaavan lattiavalaisimen Toio. Vuonna 1962 syntyi klassikko Arco, suuri lattiavalaisin, jonka varsi kaartuu melkein kolmen metrin päähän raskaasta marmorijalustastaan. Valaisimen siirtämiseksi jalustassa on reikä, johon voi pujottaa harjanvarren kahden nostajan käytettäväksi. Vuoden 1967 Snoopy-pöytävalaisin sai nimensä ja innoituksensa Tenavat-sarjakuvan Ressu-koirasta. Siinäkin marmorijalusta toimii rakenteen tasapainottajana.
Vuonna 1982 Castiglioni muotoili Alessille Dry-aterinsarjan kommenttina pitkään jatkuneelle skandinaaviselle äärifunktionalistiselle aterinmuotoilulle.
Aiheesta muualla

Achille Castiglioni official site
Achille Castiglionin elämäkerta (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Castiglionin tuotteita
Achille Castiglionin huonekaluja
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Achille Castiglioni
Brionvega RR126 -stereolaitteisto, joka liikkuu pyörillä ja kaiuttimet voi irrottaa.
Käännös suomeksi
Sardara

| Sardara (Sàrdara) |
| --- | --- |

 Sijainti Etelä-Sardinian maakunnassa
 Sardara
 Koordinaatit: 39.613°0′0″N, 8.821°0′0″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Sardinia
Maakunta:  Etelä-Sardinian maakunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  56,23 km²
Korkeus:  163 m
Väkiluku:  4 076
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  09030
Suuntanumero(t):    070
Rekisterikilpi:  SU
 
 http://www.comune.sardara.vs.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sardara (sardiksi Sàrdara) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Etelä-Sardinian maakunnassa. Kunnassa on arviolta 4 076 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 56,23 neliökilometriä. Se sijaitsee 163 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sardara Wikimedia Commonsissa
Etelä-Sardinian maakunta
Arbus | Armungia | Ballao | Barrali | Barumini | Buggerru | Burcei | Calasetta | Carbonia | Carloforte | Castiadas | Collinas | Decimoputzu | Dolianova | Domus de Maria | Domusnovas | Donori | Escalaplano | Escolca | Esterzili | Fluminimaggiore | Furtei | Genoni | Genuri | Gergei | Gesico | Gesturi | Giba | Goni | Gonnesa | Gonnosfanadiga | Guamaggiore | Guasila | Guspini | Iglesias | Isili | Las Plassas | Lunamatrona | Mandas | Masainas | Monastir | Muravera | Musei | Narcao | Nuragus | Nurallao | Nuraminis | Nurri | Nuxis | Orroli | Ortacesus | Pabillonis | Pauli Arbarei | Perdaxius | Pimentel | Piscinas | Portoscuso | Sadali | Samassi | Samatzai | San Basilio | San Gavino Monreale | San Giovanni Suergiu | San Nicolò Gerrei | San Sperate | San Vito | Sanluri | Santadi | Sant’Andrea Frius | Sant’Anna Arresi | Sant’Antioco | Sardara | Segariu | Selegas | Senorbì | Serdiana | Serramanna | Serrenti | Serri | Setzu | Seui | Seulo | Siddi | Siliqua | Silius | Siurgus Donigala | Soleminis | Suelli | Teulada | Tratalias | Tuili | Turri | Ussana | Ussaramanna | Vallermosa | Villacidro | Villamar | Villamassargia | Villanova Tulo | Villanovaforru | Villanovafranca | Villaperuccio | Villaputzu | Villasalto | Villasimius | Villasor | Villaspeciosa
Alan J. Heeger

| Alan J>  Heeger |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. tammikuuta 1936 (ikä 88) Sioux City, Yhdysvallat
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Kalifornian yliopisto (Berkeley)
Väitöstyön ohjaaja:  Alan M. Portis
Instituutti:  Kalifornian yliopisto (Santa Barbara)
Tutkimusalue:  Fysiikka ja kemia
Palkinnot:   Nobelin kemianpalkinto
Alan J. Heeger (s. 22. tammikuuta 1936) on yhdysvaltalainen fyysikko. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 2000 yhdessä Alan G. MacDiarmidin ja Hideki Shirakawan kanssa työstään sähköä johtavien polymeerien kehitys- ja tutkimustyössä.
Heeger opiskeli Berkeleyssä ja väitteli vuonna 1961. Hän teki tutkimus- ja opetustyötä Pennsylvanian yliopistossa vuoteen 1982, jolloin hän siirtyi Kalifornian yliopistoon Santa Barbarassa. Vuonna 1990 hän eperusti yrityksen joka teki ohuita näyttöjä muovista, vuonna 2000 hän oli mukana perustamassa yritystä joka tuottaa taipuisia aurinkopaneeleita.
Ahvenusjärvi

Ahvenusjärvi tarkoittaa jotakin seuraavista:
Ahvenusjärvi, järvi Hämeenkyrön ja Sastamalan rajallaä
Ahvenusjärvi, järvi Hämeenkyrön Pentinmaalla
Ahvenusjärvi, järvi Padasjoella
Ahvenusjärvi, järvi Sastamalassa
Ahvenusjärvi, järvi Ylöjärven Lavajärvellä
Ahvenusjärvi, järvi Ylöjärven Korpelankulmalla
Ahvenusjärvi, järvi Ylöjärven Lopenkulmalla
A24

A24-automaattiasema Vantaan Kaivokselassa.
A24 (1998–2010) oli Nesteen, aikaisemmin Fortumin omistama polttonesteiden jakeluasemaketju. A24-asemat olivat miehittämättömiä niin kutsuttuja kylmäasemia ja nimensä mukaisesti avoinna ympäri vuorokauden. A24-asemia oli Suomessa noin 160. Asemilta sai muun muassa Keskon plussapisteitä ja Tradekan YkkösBonusta.
Neste Oil aloitti keväällä 2008 asemakonseptinsa uudistuksen, jonka yhteydessä koko asemaverkosto uusittiin Neste Oil -ilmeiseksi. Uudistuksen myötä kaikki Nex- ja A24-automaattiasemat muuttuivat joko Neste Oil Express- tai Neste Oil -automaattiasemiksi. Uudistus valmistui kokonaisuudessaan vuonna 2010.
Saamelaisten kansallispäivä

Saamen lippu.
Helsingin kaupungintalo liputti Suomen ja Saamen lipuilla saamelaisten kansallispäivänä 6. helmikuuta 2020.
Saamelaisten kansallispäiväksi (pohjoissaameksi Sámi álbmotbeaivi, inarinsaameksi Säämi aalmugpeivi ja koltansaameksi Saaʹmi meersažpeiʹvv) on valittu 6. helmikuuta, sillä tuona päivänä vuonna 1917 Pohjoismaiden saamelaiset aloittivat valtionrajat ylittävän keskinäisen yhteistyön. Yhteistyöstä päätettiin Norjan Trondheimin saamelaiskokouksessa, joka oli ensimmäinen laatuaan. Saamelaisten poliittisen tietoisuuden katsotaan syntyneen tuohon aikaan. Virikkeenä oli maailmalla leviävä kansallisuusaate. Saamelaisten pyrkimyksenä oli ensisijaisesti säilyttää mahdollisuus perinteisiin elinkeinoihinsa.
Helsingin yliopiston julkaisemiin almanakkoihin kansallispäivä otettiin mukaan vuodesta 2004 alkaen. Päivä on yksi saamelaisten liputuspäivistä. Norjan, Ruotsin ja Suomen viranomaiset suosittavat päivänä yleistä liputusta.
Aiheesta muualla

Löyttyniemi, Raili & Björkstrand, Sixten: Saamelaisten kansallispäivä 6.2. Yle Oppiminen.  4.2.2013 / päiv. 6.2.2018. Viitattu 6.2.2021.
Etusivu Saamelaistietoa opetukseen – Oktavuohta.com. Viitattu 6.2.2021.
Sámi álbmotbeaivi 6.2. – Saamelaisten kansallispäivä 6.2. saamelaistenkansallispaiva.wordpress.com. Viitattu 6.2.2021.
Saamelaisten kansalliset symbolit Saamelaisneuvosto. Viitattu 6.2.2021.
Ahvensalmi

Ahvensalmi on kylä Savonlinnan pohjoisosassa,  pääosin Iso ja Pieni Ahvensalo -nimisillä saarilla. Tieyhteys sinne on pohjoispuolelta Tappuvirran lossin kautta ja etelästä päin Oravista siltayhteytenä. Ahvensalmi kuuluu nykyään Savonlinnan kaupunkiin, mutta 1960-luvulla se oli vielä osa laajaa Rantasalmen saaristopitäjää, josta se liitettiin Sääminkiin vuonna 1968. Pysyvää asutusta kylällä on ollut ainakin niin kauan kuin kirjallista tietoa löytyy, eli 1500-luvulta asti. Muinaismuistorekisterin mukaan kylän alueella on myös mahdollisen kivikautisen asuinpaikan jäänteitä (Kokkolanlahden rantavyöhyke). Muita historiallisia kohteita tai rakennelmia ovat Kaivannon, Tappuvirran länsireunan ja Niiranniemen pään 1. maailmansodan aikuiset puolustusvarustukset. Ahvensalmella on ollut enimmillään n. 80 maatilaa tai taloa ja lisäksi useita kymmeniä kesämökkejä. Tunnetuin (entinen) asukas lienee kapellimestari Matti Puurtinen ja kesäasukas edesmennyt akateemikko Paavo Haavikko. Ahvensalmen länsilaidalla on saimaannorpan kotina tunnettu jylhä Linnansaaren kansallispuisto, jonka monissa saarissa on ollut myös pieniä maatiloja.
Kylällä on Savonlinnan seurakunnan hautausmaa ja siunauskappeli. Ahvensalmesta ja sen naapurikylästä Oravista on tehty yhteinen kyläkirja Vesikansaa (1999, toim. Tuomo Loikkanen). Ahvensalmen kylää ympäröivä Haukivesi on Suomen kuudenneksi suurin järvi ja osa Suur-Saimaata. Ahvensalmella ei syrjäisestä sijainnistaan johtuen ole enää juuri lainkaan kunnallisia tai kaupallisia palveluja; lapset käyvät alakoulun Juvolan kylässä (n. 20 km:n päässä) ja yläkoulun Enonkoskella (n. 35 km:n päässä). Ahvensalmen oma kyläkoulu ehti toimia n. 70 vuotta ennen kuin lakkautettiin v. 1993. Lähin kauppa sijaitsee Oravissa, mutta vielä 1970-luvulla kauppoja kesäkioskeineen oli kylällä kaksikin.
Ahvensalmella toimii urheiluseura Salmenpojat.
Aasiankilpikierto

| Aasiankilpikierto |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Ranunculales
Heimo::  Kilpikiertokasvit Menispermaceae
Suku::  Kilpikierrot Menispermum
Laji::  dauricum
Kaksiosainen nimi
 Menispermum dauricum  DC. 
Katso myös
   Aasiankilpikierto Wikispeciesissä   Aasiankilpikierto Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aasiankilpikierto (Menispermum dauricum) on Aasiassa luontaisesti kasvava kilpikiertokasvilaji.
Ulkonäkö

Aasiankilpikierto on kahdesta kolmeen metriä pitkäksi kasvava köynnös. Se on kesävihanta, osittain tyvestä puutunut, osittain ruohovartinen, ohutvartinen, juurivesallinen ja kaksikotinen. Lehdet ovat pitkäruotisia ja kilpimäisiä, lehtiruoti on kiinnittynyt lähellä lehtilavan keskustaa. Kukinto on tiheä terttumainen huiskilo, jossa on pieniä yksineuvoisia kukkia. Terälehtiä on kuudesta kahdeksaan, ne ovat verholehtiä lyhyempiä. Aasiankilpikierron hedelmä on luumarja. Laji muistuttaa melko paljon pohjoisamerikkalaista lajia kanadankilpikiertoa (Menispermum canadense), jolla on lyhyemmät juurivesat.
Levinneisyys

Aasiankilpikiertoa esiintyy luonnonvaraisena Itä-Aasiassa. Levinneisyysalueeseen kuuluvat Japani, Korea, Koillis-Kiina ja Venäjän Kaukoitä. Se kasvaa siellä jokien ja purojen rannoilla.
Käyttö

Aasiankilpikiertoa viljellään koristeköynnöksenä. Suomessa se on talvenkestävä V-vyöhykkeelle asti.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Aasiankilpikierto – Menispermum dauricum
Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Aasiankilpikierto (Menispermum dauricum)
Flora of China: Menispermum dauricum (englanniksi)
Adolphe Mathieu

| Adolphe Ghislain Mathieu |
| --- | --- |
 Adolphe Ghislain Mathieun rintakuva. Académie royale de Belgique.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1804
Kuollut: 1876 (71–72 vuotta)
Kansalaisuus:  Belgia
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ranska
Tuotannon kieli: ranska
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Adolphe Charles Ghislain Mathieu (1804–1876) oli belgialainen kirjailija. Hän osallistui Belgian vallankumoukseen 1830. Mathieu on kirjoittanut melkein kaikkia runoudenlajeja. Hänen teoksiaan ovat muun muassa Poésies de clocher (1827–1846), Roland de Lattre (1840), Le guersillon ja historiallinen teos Le livre de la trésorerie des Chartes du Hainaut (1842).
Mathieu opiskeli oikeustiedettä, ja vuoden 1830 vallankumouksen aikana hän suoriutui tehtävästä saada hollantilaisten varuskunta Charleroissa laskemaan aseensa. Sen jälkeen hän toimi kirjastotehtävissä ja oli useiden tieteellisten seurojen jäsen. Hän toimi kriitikkona ja harrasti arkeologiaa ja kirjoitti siinä ohessa runoja, muun muassa kärkeviä poliittisia satiireja. Kootut teokset Oeuvres poétiques ilmestyivät 1856.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Adolphe Mathieu Wikimedia Commonsissa
Afrikanankerias

| Afrikanankerias |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ankeriaskalat Anguilliformes
Heimo::  Ankeriaat Anguillidae
Suku::  Ankeriaat Anguilla
Laji::  mossambica
Kaksiosainen nimi
 Anguilla mossambica  Peters, 1852 
Katso myös
   Afrikanankerias Wikispeciesissä   Afrikanankerias Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Afrikanankerias (Anguilla mossambica) on ankeriaiden (Anguillidae) heimoon kuuluva kalalaji. Sitä tavataan läntisellä Intian valtamerellä Etelä-Afrikan alueella. Afrikanankerias elää meri-, murto- ja makeassa vedessä. Afrikanankerias voi yltää jopa 150 senttimetrin mittaan ja 750 gramman painoon sekä elää jopa 20-vuotiaaksi.
Saksan salibandymaajoukkue

Saksan salibandymaajoukkue edustaa Saksaa kansainvälisissä salibandyturnauksissa. Saksan maajoukkue on maailmanrankingissa sijalla 8.
Historia

Saksa pelasi ensimmäisen maaottelunsa 20. helmikuuta 1994 Tšekkiä vastaan, jossa se kärsi 1–9 tappion. Ensimmäisen turnauksen maa pelasi vuoden 1995 Euroopan-mestaruuskilpailuissa, jossa se sijoittui turnaukesen viimeiseksi hävittyään kaikki ottelut.
Ensimmäisestä voitosta Saksa pääsi juhlimaan salibandyhistorian ensimmäisissä maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1996 voitettuaan neljännessä ottelussaan Singaporen maalein 11–0. Heti perään Saksa otti historian toisen voittonsa Unkarista maalein 8–3.
Arvokisat > Maailmanmestaruuskilpailut

1996 – 8. sija
1998 – 8. sija
2000 – B-sarjassa
2002 – 8. sija
2004 – 8. sija
2006 – 10. sija
2008 – B-sarjassa
2010 – 10. sija
2012 – 4. sija
2014 – 9. sija
2016 – 7. sija
Arvokisat > Euroopan-mestaruuskilpailut

1995 – 11. sija
Aiheesta muualla

Saksan salibandyliiton sivut (saksaksi)
Alan Jenkins (insinööri)

| Alan Jenkins> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. heinäkuuta 1947 (ikä 77) Neston, Cheshire, Englanti
Kansalaisuus:   Britannia
Alan Jenkins (s. 24. heinäkuuta 1947) on brittiläinen insinööri ja suunnittelija. Jenkins työskenteli Formula 1:ssä McLarenin, Arrowsin, Onyxin, Prostin ja Stewartin kanssa ja CART-sarjassa Pensken kanssa.
Aiheesta muualla

GrandPrix.com
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Alan Jenkins (engineer)
Käännös suomeksi
Albert Saksilainen

Albert Saksilainen voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Albert I (1828–1902), Saksin kuningas
Albert Kasimir von Sachsen-Teschen (1738–1822), Teschenin herttua
Albertus Saksilainen (1316–1390), filosofi
Albrekt I Saksilainen (n. 1175–1260), Saksin herttua
Albrekt Rohkea (1443–1500), Saksin herttua
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Albert Saksilainen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Adolphe Guillaume Vorderman

Adolphe Guillaume Vorderman
Vordermanin tutkimuskohde aasiankukaali.
Adolphe Guillaume Vorderman (12. joulukuuta 1844 Haag – 15. heinäkuuta 1902 Jakarta, Jaava) oli alankomaalainen lääkäri ja lintutieteilijä, jonka tutkimus vaikutti ratkaisevasti vitamiinien löytymiseen.
Elämäkerta

Vorderman opiskeli lääketiedettä Utrechtin yliopistossa. Tohtori Vorderman liittyi Alankomaiden laivastoon lääkintäupseeriksi 1866 ja siirrettiin 1871 siviilihallinnon palvelukseen Soemenepiin Madoeran saarelle Indonesiaan, silloiseen Alankomaiden Itä-Intiaan. 1881 hän sai siirron Bataviaan (nykyisin Jakarta), missä hän toimi johtavana terveystarkastajana vuodesta 1890 kuolemaansa saakka. Saavutuksistaan hänet palkittiin Utrechtin yliopiston kunniatohtorin arvonimellä.
Vorderman jatkoi beriberitutkimuksia, jotka oli aloittanut hänen maanmiehensä Christiaan Eijkman, joka kuitenkin joutui sairauden takia palaamaan kotimaahansa. Eijkmanin mielestä beriberin syynä saattaisi olla jokin ominaisuus riisissä. Vorderman lähti tästä oletuksesta ja kävi joissakin Jaavan vankiloissa tutkimassa vangeille annetun riisin laatua ja ominaisuuksia. Hän havaitsi, että joissakin vankiloissa riisi oli kuorittua eli kiillotettua, toisissa kuorimatonta, ja hän järjesti perusteellisen tutkimuksen. Hän kävi noin sadassa jaavalaisessa vankilassa, otti näytteitä riisiannoksista ja tutki vankiloiden sairauskertomuksia. Toimintansa hän piti salassa, jotteivät kiinalaiset riisikauppiaat olisi muuttaneet riisin myyntitapoja saatuaan tietää tutkimuksesta.
Vorderman havaitsi, että vankiloissa, joissa vangit söivät kiillotettua riisiä, joka 39. vanki sairastui beriberiin, kun taas vankiloissa, joissa riisi tarjottiin kuorimattomana, vain joka tuhannes vanki sairastui beriberiin. Hän myös osoitti, että vankiloiden hygieniatasolla tai muilla seikoilla ei ollut vaikutusta tulokseen. Myöhemmin muut tutkijat, kuten Gerrit Grijns, perehtyivät aiheeseen syvemmin ja löysivät vitamiinit. Beriberin aiheuttajaksi havaittiin riisin kuoriosaan sisältyvän B1-vitamiinin, tiamiinin, puute ravinnossa.
Vorderman julkaisi luonnon myrkyistä, huumeista, lääkkeistä ja ruoasta useita muitakin tutkimuksia, jotka julkaistiin lääketieteellisissä sarjoissa, kuten Teysmannia ja Het Natuurkundig Tijdschrift voor Ned. Indië. Hän myös kirjoitti useita lintutieteellisiä artikkeleita ja toimitti Colfsin jälkeen jääneistä papereista teoksen Het journaal van Albert Colfs (Batavia 1888).
Vordermanin kunniaksi on nimetty Myristica vordermannii Warb. Linnuista hän nimesi aasiankukaaliin (Centropus sinensis) alalajin kangeanensis ja isomalkohan (Rhopodytes tristis) alalajin kangeanensis.