stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
André Frossard
Teokset

La Maison des otages, Fayard, (1946)
Histoire paradoxale de la IVe République, Grasset, (1954)
Le Sel de la terre, Fayard, (1956)
Voyage au pays de Jésus,  Fayard, (1958)
Les Greniers du Vatican,  Fayard, (1960)
Votre humble serviteur, Vincent de Paul, Seuil, (1960)
Dieu existe, je l’ai rencontré, Fayard, (1969)
La France en général, Plon, (1975)
Il y a un autre monde, Fayard, (1976)
Les trente-six preuves de l’existence du diable, Albin Michel, (1978)
L’art de croire, Grasset, (1979)
N’ayez pas peur, keskustelu Johannes Paavali II:n kanssa. Robert Laffont, (1982)
La Baleine et le Ricin, Fayard, (1982)
L’Évangile selon Ravenne (1984)
Le Chemin de croix, yhteistyössä Johannes Paavali II:n kanssa, (1986)
N’oubliez pas l’amour, (1987)
Le Crime contre l’humanité, (1988)
Portrait de Jean-Paul II, (1988)
Le Cavalier du Quai Conti, (1988)
Dieu en questions, (1990)
Le Monde de Jean-Paul II, (1991)
Les grands bergers, (1992)
Excusez-moi d’être français, (1992)
Défense du Pape, (1993)
L’Evangile inachevé, (1995)
Aiheesta muualla

Ranskan akatemian elämäkertatiedot (Arkistoitu – Internet Archive)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: René de Castries | Ranskan akatemian jäsen  Tuoli 2 1987–1995 | Seuraaja: Hector Bianciotti |
Angolanmutobo

| Angolanmutobo> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit Fabaceae
Alaheimo::  Caesalpinioideae / Detarioideae
Suku::  Mutobot Isoberlinia
Laji::  angolensis
Kaksiosainen nimi
 Isoberlinia angolensis  (Welw. ex Benth.) Hoyle & Brenan 
Katso myös
   Angolanmutobo Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Angolanmutobo (Isoberlinia angolensis) on hernekasvien (Fabaceae) heimoon ja mutobojen (Isoberlinia) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on kausivihanta pensas tai puu, jolla pyöreä ja laakea latvus.
Angolanmutobo kasvaa tavallisesti 1–12 metriä korkeaksi. Suuremmissa puumaisissa yksilöissä runko voi olla oksaton 5–7 metrin korkeuteen asti ja rungon halkaisija voi olla noin 0,5–1 metriä. Toisinaan angolanmutobo jää vain noin 20–40 cm korkeaksi pensaaksi.
Angolanmutobo kasvaa kausivihannissa metsissä, joissa se voi olla yksi metsän valtalajeista. Muuten angolanmutobo kasvaa erilaisissa avoimissa metsissä 600–2100 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajin luontaista levinneisyysaluetta on trooppinen Afrikka. Lajia tavataan Etelä-Sudanissa, Ugandassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Tansaniassa, Angolassa, Sambiassa, Zimbabwessa ja Mosambikissa.
Angolanmutoboa hyödynnetään paikallisesti puutavarana sekä lääkintään. Lääkinnässä lajin kuorta on käytetty yskän, haavojen ja käärmeenpuremien hoitoon. Puu erittää rungon ja varsiensa vauriokohdista punertavaa nestettä, mutta sillä ei tiettävästi ole mitään yleistä käyttöä. Puuaines on väriltään vaaleanpunertavaa, mutta ei kovin kestävää. Puuainesta on käytetty pienissä määrin puusepäntöissä sekä polttopuuna.
Aiheesta muualla

Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Angolanmutobo (Isoberlinia angolensis)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Isoberlinia angolensis (englanniksi)
UniProt: Taxonomy - Isoberlinia angolensis (englanniksi)
JSTOR Global Plants: Isoberlinia angolensis (englanniksi)
Alandia Vakuutus

| Alandia Vakuutus |
| --- | --- |
Perustettu:  1938
Toimitusjohtaja:  Tony Karlström
Puheenjohtaja:  Stefan Björkman
Kotipaikka:  Maarianhamina, Suomi
Liikevaihto:  113 milj. € (2021)
Henkilöstö:  125 (2022)
Kotisivu:  alandia.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Alandian Pääkonttori, Ålandsvägen 31, Mariehamn
Alandia Försäkring Abp on kolmesta yhtiöstä muodostuva ahvenanmaalainen vakuutusyhtiökonserni, joka tarjoaa meri-, rahti– ja venevakuutuksia. Konsernin liikevaihto on 113 miljoonaa euroa.
Yhtiön nimi Alandia on latinaa, suomeksi käännettynä Ahvenanmaa. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Maarianhaminassa Ahvenanmaalla. Sivukonttorit sijaitsevat Tukholmassa, Göteborgissa ja Helsingissä. Ahvenanmaalaiset laivanvarustajat perustivat Alandian emoyhtiön vuonna 1938, ja toiminnan alkuvaiheissa yhtiö toimi etupäässä ahvenanmaalaisten varustamoiden vakuutusyhtiönä.
Konsernin toimitusjohtaja on 24. lokakuuta 2016 lähtien Tony Karlström.
Toiminta

Alandia Försäkring Abp tarjoaa kansainvälisiä meri- ja rahtivakuutuksia, jonka ytimenä toimii Pohjoismaat. Venevakuutussegmentin markkinat ovat Ruotsi ja Suomi. Kasko on Alandian ydinliiketoiminta-alue, jossa Alandialla on johtava asema pienten ja keskisuurten alusten segmentissä sekä Suomessa että Ruotsissa.[2]
Alandian historia

1900-luvun alussa ahvenanmaalaiset rahtialukset liikennöivät säännöllisesti kansainvälisillä vesillä, ennen kaikkea Australian ja Englannin välillä. Laivat ja niiden lastit olivat arvokkaita, ja siksi niiden vakuuttaminen oli erittäin tärkeää, erityisesti Ahvenanmaan kaltaiselle pienelle maakunnalle. Toista maailmansotaa edeltävinä vuosina Ahvenanmaan laivastoon kuului 75 alusta, joiden yhteenlaskettu kantavuus oli lähes 200 000 tonnia. Vuoteen 1937 saakka Ahvenanmaalla toimi noin parikymmentä merivakuutuksia myyvää ulkomaista vakuutusyhtiötä.
Vuonna 1937 muutamat laivanvarustajat päättivät perustaa ahvenanmaalaisen merivakuutusyhtiön. Suunnitelmat esiteltiin syyskuun lopussa varakihlakunnantuomari Birger Jarl Palmelle Helsingin Royal-ravintolassa. Palme otti asian selvitettäväkseen, ja 28. joulukuuta ehdotus voitiin esitellä laivanvarustajayhdistyksen hallitukselle. Hallitus teki päätöksen suositella yhtiön perustamista välittömästi, ja takuupääomaksi määrättiin 2 miljoonaa markkaa. 24 varustamo-osakeyhtiötä allekirjoitti yhtiösopimuksen 30. joulukuuta 1937. Siten syntyi emoyhtiö, jonka silloinen nimi oli Redarnas Ömsesidiga Försäkringsbolag (RÖF).
Vuonna 1938 yhtiö rekisteröitiin ja toiminta voitiin aloittaa. Hallituksen puheenjohtajaksi valittiin Ahvenanmaan kaikkien aikojen suurin laivanvarustaja Gustaf Erikson ja toimitusjohtajaksi Birger Jarl Palme. Samana vuonna RÖF avasi toimiston Maarianhaminassa osoitteessa Torggatan 20. RÖF menestyi alkuvuosinaan hyvin, mutta toinen maailmansota aiheutti yhtiölle vastoinkäymisiä. Vuodesta 1941 tuli musta vuosi yrityksen historiassa: neljä alusta upposi ja kymmenen joutui vihollisen haltuun.
Vuonna 1948 perustettiin ensimmäinen tytäryhtiö, Återförsäkringsbolaget Alandia. Sama yhtiö muunnettiin vuonna 1957 ensivakuutusyhtiöksi ja se sai nykyisen nimensä Försäkringsaktiebolaget Alandia. Toimintaan lisättiin monenlaisia vakuutuksia, mm. tapaturma-, tulipalo-, murto- ja eläinvakuutukset.
Vuonna 1961 katsottiin tarpeelliseksi perustaa ahvenanmaalainen henkivakuutusyhtiö, ja siitä sai alkunsa toinen tytäryhtiö Försäkringsaktiebolaget Liv-Alandia. Vuonna 1994 toiminta jaettiin kahdeksi yhtiöksi: Försäkringsaktiebolaget Pensions Alandia ja Försäkringsaktiebolaget Liv-Alandia.
Vuonna 1996 Alandia avasi toimiston Tukholmassa ja vuonna 2001 myös Helsingissä ja Göteborgissa.
Vuonna 2015 Försäkringsaktiebolaget Alandia ja emoyhtiö RÖF fuusioituivat. RÖF muutettiin osakeyhtiöksi, joka sai nimekseen Försäkringsaktiebolaget Alandia. Försäkringsaktiebolaget Alandian suurimpia osakkaita ovat vielä nykyisinkin ennen kaikkea laivanvarustamot.
Vuonna 2019 Alandia keskittää liiketoiminta-alueensa merivakuutustoimintaan ja yhtiöstä tulee julkinen vakuutusyhtiö, Alandia Försäkring Abp.
Vuonna 2021 Alandia Konsoliderings Ab (Liv-Alandia) sulautuu Alandia Försäkring Abp:hen.
Aiheesta muualla

Alandia Pörssitiedossa
Suomalaiset vakuutusyhtiöt
| --- | --- |
Vahinkovakuutus:  Alandia • Fennia • If • LähiTapiola • Pohjola Vakuutus • Pohjantähti • Suomen Vahinkovakuutus • Turva • Ömsen
Henkivakuutus:  Aktia • Alandia • Sp-Henkivakuutus • Fennia • Kaleva • LähiTapiola • Mandatum Life • Nordea • Pohjola Vakuutus
Eläkevakuutus:  Elo • Ilmarinen • Varma • Veritas
Erityisvakuutus:  Garantia
Armando Peraza

Armando Peraza
Armando Peraza (30. toukokuuta 1924 Havanna – 14. huhtikuuta 2014) oli kuubalainen muusikko. Hän tuli tunnetuksi muun muassa Santana-yhtyeestä, jossa hän vaikutti lyömäsoittajana 1970-luvulta vuoteen 1990.
Peraza teki muutoin yhteistyötä muiden muassa Mongo Santamarían, George Shearingin ja Cal Tjaderin kanssa.
Anjuman Ara Begum

| Anjuman Ara Begum |
| --- | --- |
 Anjuman Ara Begum (3. vas.) elokuvan Naach Ghar kuvauksissa vuonna 1962.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. tammikuuta 1942 Bogra
Kuollut: 29. toukokuuta 2004 Dhaka
Ammatti:  laulaja
Muut tiedot
Tunnustukset:  Ekushey Padak
Anjuman Ara Begum (11. tammikuuta 1942 – 29. toukokuuta 2004) oli bangladeshilainen laulaja. Hänet tunnettiin erityisesti radiolaulajana, sekä elokuvien ääniraidoilla. Laulunsa hän lauloi bengaliksi ja urduksi.
Elämäkerta

Anjuman Ara Begum syntyi nykyisen Bangladeshin Bograssa 11. tammikuuta 1942. Begum oli perheen nuorin lapsi. Hänellä oli kaksi veljeä ja viisi siskoa. Pakistanin armeija pidätti ja surmasi perheen isän Kasiruddin Talukderin Bangladeshin itsenäisyyssodan aikana. Perhe oli hyvin koulutettu ja Begum itse opiskeli sosiologian laitoksella Dhakan yliopistossa.
Myös Begumin kaksi siskoa olivat laulajia. Hän itse teki debyyttinsä laulajana radiossa vuonna 1958 ja tuli nopeasti hyvin suosituksi. Radio oli noihin aikoihin Bangladeshin yleisin joukkotiedotusväline. Begumia pidettiin yhtenä Itä-Pakistanin eli nykyisen Bangladeshin musiikin kulta-ajan pioneereista. Radiouransa huipulla hän saattoi esiintyä samana päivänä aamu-, päivä-, ilta- ja yöohjelmassa. Niiden lisäksi hän teki lavaesiintymisiä. Menestystä radiossa seurasivat työt elokuvien parissa. Begum lauloi useiden eri elokuvien ääniraidoilla. Erityisen suosituksi nousi urduksi laulettu "Chandni bheegi bhieegi hawa na jani tum kaha". Begum lauloi myös bengaliksi. Hänen tunnettuja bengalilaisia laulujaan olivat esimerkiksi "Tumi Ashbe Boley", "Akasher Hatey", "Chadni", "Shathi Ronger", "Key biro- her prantoray" ja "Sathti ronger majhey aami mil khunje na pai".
Tehtyään hadž-matkan Mekkaan Begumista tuli hyvin uskonnollinen. Hän alkoi tämän takia vähitellen kieltäytyä uusista työtarjouksista laulajana. Viimeisinä vuosinaan hän kärsi heikosta terveydestä. Lopulta hän kuoli keuhkokuumeeseen Bangladesh Medical College Hospitalissa Dhakassa 29. toukokuuta 2004.
Uransa aikana hän oli saanut useita virallisia tunnustuksia, kuten Bangladeshin siviiliansiomerkin Ekushey Padakin.
Alive in Athens

| Alive in Athens Iced Earth |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 1999
 Julkaistu: 1999
 Tuottaja(t): Jim Morris ja Jon Schaffer
 Tyylilaji: power metal ja thrash metal
 Kesto: 180.06
 Levy-yhtiö: Century Media Records
Iced Earthin muut julkaisut
| Something Wicked This Way Comes 1998 | Alive in Athens 1999 | The Melancholy E.P. 2001 |
Alive in Athens on Iced Earthin ensimmäinen livealbumi. Albumin lopettavassa "Violate"-kappaleessa yhtye soittaa Iron Maidenin "The Trooper" -kappaleen kitarariffin.
Kappaleet

CD 1
"Burning Times" – 4:06
"Vengeance is Mine" – 4:42
"Pure Evil" – 6:32
"My Own Savior" – 3:42
"Melancholy (Holy Martyr)" – 4:55
"Dante's Inferno" – 16:23
"The Hunter" – 4:09
"Travel in Stygian" – 9:02
"Slave to the Dark" – 3:52
"A Question of Heaven" – 8:17
CD 2
"Dark Saga" – 4:02
"Last Laugh" – 4:38
"Last December" – 3:37
"Watching Over Me" – 4:53
"Angels Holocaust" – 4:31
"Stormrider" – 4:50
"Path I Choose" – 5:44
"I Died For You" – 4:44
"Prophecy" – 6:10
"Birth of The Wicked" – 5:42
"The Coming Curse" – 8:56
"Iced Earth" – 6:58
CD 3 (Bonus Disc)
"Stand Alone" – 3:30
"Cast in Stone" – 6:02
"Desert Rain" – 7:19
"Brainwashed" – 5:12
"Disciples of the Lie" – 4:11
"When the Night Falls" – 7:47
"Diary" – 5:52
"Blessed Are You" – 5:46
"Violate" – 3:53
Kokoonpano

Jon Schaffer – rytmikitara, laulu
Matt Barlow – laulu
James MacDonough – basso
Larry Tarnowski – kitara
Rick Risberg – kosketinsoittimet
Brent Smedley – rummut
Aiheesta muualla

Alive in Athens Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Alive in Athens Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Iced Earth
| --- | --- |
Studioalbumit:   Iced Earth  Night of the Stormrider  Burnt Offerings  The Dark Saga  Days of Purgatory  Something Wicked This Way Comes  Horror Show  Dark Genesis  Tribute to the Gods  The Glorious Burden  The Blessed and the Damned  Framing Armageddon  The Crucible of Man  Dystopia  Plagues of Babylon  Incorruptible  A Narrative Soundscape 
EP:t:   Enter the Realm  The Melancholy E.P.  The Reckoning  Overture of the Wicked  I Walk Among You 
Livealbumit:   Alive in Athens  Live in Ancient Kourion
Anatoli Ljapidevski

Anatoli Ljapidevski (1938).
Anatoli Vasiljevitš Ljapidevski (ven. Анато́лий Васи́льевич Ляпиде́вский; 1908–1983) oli neuvostoliittolainen lentäjä, joka sai vuonna 1934 ensimmäisenä Neuvostoliiton sankarin arvonimen. Hän nousi kenraalimajuriksi Neuvostoliiton ilmavoimissa.
Ljapidevski toimi lentäjänä siviili-ilma-aluslaivastossa Neuvosto-Venäjän Kauko-idässä. Kun höyrylaiva Tšeljuskin upposi 13. helmikuuta 1934 Pohjoisella napamerellä, hän etsi laivan miehistöä lentokoneella hyvin vaikeissa sääolosuhteissa. Hän pelasti miehistön jäälautalta ja vei pelastuneet Uelenin kaupunkiin. Tämä johti Ljapidevskin palkitsemiseen.
Toisen maailmansodan aikana hän oli 19. armeijan lentojoukkojen varapäällikkö ja 7. ilma-armeijan päällikkö.
Anjovis

Muna-anjovisvoileipiä.
Anjovis on kalasäilyke, joka on useimmiten sokerisuolattua ja maustettua kilohailia (Sprattus sprattus). Anjovista käytetään mm. voileivissä ja janssoninkiusauksen valmistamiseen. Samoilla mausteilla voidaan säilöä myös silakkaa, tuotetta kutsutaan janssonfileiksi.
Pohjoismaisen anjovissäilykkeen lisäksi termiä anjovis on käytetty myös viittaamaan sardelliin (Engraulis encrasicolus), joka on yleinen eurooppalainen sillikalalaji ja jota myös myydään yleisesti säilykkeenä (engl. anchovy, ital. acciuga, ransk. anchois).  Suomennettuja ruokaohjeita lukiessa kannattaa pitää mielessä, että ohjeen kääntäjä on saattanut sekoittaa keskenään anjoviksen ja sardelli-öljysäilykkeen.
Aiheesta muualla

Pieni Tietosanakirja Runeberg-projektissa
Armando Sadiku

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 27. toukokuuta 1991 (ikä 33)
Syntymäpaikka: Elbasan, Albania
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 186 cm
Seura
Seura: Vaduz
Pelinumero: 32
Junioriseurat
: Turbina Cërrik
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2007–2009 | Turbina Cërrik |  |  |
| 2009–2010 | Gramozi Ersekë | 29 | (8) |
| 2010–2011 | Elbasani | 14 | (5) |
| 2011–2012 | Locarno | 40 | (28) |
| 2012–2014 | Lugano | 32 | (18) |
| 2014– | Zürich | 43 | (10) |
| 2016– | → Vaduz (laina) | 16 | (7) |
| Yhteensä | Yhteensä | 174 | (76) |
Maajoukkue
|  | Albania U19 | 1 | (0) |
| 2011–2012 | Albania U21 | 7 | (6) |
| 2012– | Albania | 18 | (5) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 13. kesäkuuta 2016.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 13. kesäkuuta 2016.
Armando Sadiku (s. 27. toukokuuta 1991 Elbasan, Albania) on albanialainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä. Sadiku edustaa Sveitsin Superliigassa pelaavaa Vaduzia, jossa hän on lainassa samassa sarjassa pelaavasta Zürichistä.
Anatoli Lupynis

| Anatoli Lupynis> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. heinäkuuta 1937 Novooleksandrivka, Postyševin piiri, Stalinin alue (nyk. Pokrovskin piiri, Donetskin alue)
Kuollut: 5. helmikuuta 2000 (62 vuotta) Kiova, Ukraina
Ammatti:  runoilija
Kirjailija
Tuotannon kieli: ukraina
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Anatoli Ivanovytš Lupynis (ukr. Анатолій Іванович Лупиніс; 21. heinäkuuta 1937 Novooleksandrivka, Stalinin alue – 5. helmikuuta 2000 Kiova, Ukraina) oli ukrainalainen runoilija ja toisinajattelija.
Hyväksytystä linjasta poikkeavien runojensa vuoksi Lupynis tuomittiin loppuvuodesta 1956 kuudeksi vuodeksi pakkotyöhön mordvalaiselle leirille. Tuomion pituutta jatkettiin syyskuussa 1957 viidellä vuodella, koska hän oli toiminut Mordvan leirin lakkokomitean johdossa. Osan tuomiostaan Lupynis suoritti Moskovan lähellä Vladimirin vankilassa. Kun hän vapautui 1967, hänen molemmat jalkansa olivat halvaantuneet. Runojen lukemisesta Taras Ševtšenkon muistomerkillä Kiovassa toukokuussa 1971 hänet tuomittiin määrittelemättömäksi ajaksi psykiatriseen erityissairaalaan, ja paikka oli vuorotellen Moskova, Dnipropetrovsk, Kiova, Alma-Ata, Smila ja Orel. Hänen saamansa huono kohtelu herätti kansainvälisten ihmisoikeusjärjestöjen huomion, ja hänen asiansa otettiin 1977 esille kansainvälisessä psykiatrikongressissa Honolulussa. Hän vapautui viimein 1987. Hän perusti 1990 Kiovassa riippumattoman aikakausjulkaisun Zoloti vorota.
Anatoli Martšenko

Anatoli Tyh’onovytš Martšenko (ukr. Анато́лій Ти́хонович Ма́рченко, ven. Анато́лий Ти́хонович Ма́рченко, Anatoli Tihonovitš Martšenko, 23. tammikuuta 1938 Barabinsk, Neuvostoliitto – 8. joulukuuta 1986 Tšistopolin vankila, Neuvostoliitto) oli vaikutusvaltainen ja tunnettu neuvostoliittolainen toisinajattelija, kirjailija ja ihmisoikeusaktivisti. Hänelle myönnettiin postuumisti ensimmäinen Euroopan parlamentin Saharov-ihmisoikeuspalkinto vuonna 1988 (yhdessä Nelson Mandelan kanssa; ketään muuta ei toistaiseksi (2021) ole postuumisti palkittu).
Ukrainalaissukuinen mutta Venäjällä vaikuttanut Martšenko oli alkuperäiseltä ammatiltaan öljynporaustyöläinen, eikä hänellä ollut älymystötaustaa. Hän kuitenkin radikaalistui, alkoi kirjoittaa ja harjoittaa politiikkaa sen jälkeen, kun hänet oli nuorena vangittu tekaistujen syytteiden nojalla. Työleireillä ja vankiloissa hän paneutui opintoihin ja alkoi solmia yhteyksiä toisinajattelijoihin.
Martšenko tuli tunnetuksi teoksellaan Moi pokazanija (Мои показания, Todistukseni), joka on omaelämäkerrallinen kuvaus hänen tuolloin tuoreesta vankeusajastaan neuvostoliittolaisilla työleireillä ja vankilassa. 1967 valmistunut teos levisi aluksi maan alla laittomana samizdatina Neuvostoliitossa. Teos aiheutti suuren kohun, kun se julkaistiin lännessä 1969 (esim. engl. My Testimony). Se teki lukijoille selväksi niin Neuvostoliitossa kuin ympäri maailmaa, että Neuvostoliiton vankileirit eivät olleet kadonneet Stalinin myötä.
Martšenko ryhtyi toimimaan aktiivisesti myös Neuvostoliiton ihmisoikeusliikkeessä. Hän oli perustamassa Moskovan vaikutusvaltaista Helsinki-ryhmää, joka vaati Etykissä 1975 luvattujen ihmisoikeuksien kunnioittamista ja sai paljon seuraajia. Martšenko järjesti mielenosoituksia ja vetoomuksia sekä kirjoitti lukuisia avoimia kirjeitä. Viranomaiset ahdistelivat häntä jatkuvasti ja hänet tuomittiin vankeuteen useaan kertaan. Kaiken kaikkiaan hän vietti noin 20 vuotta vankilassa ja maansisäisessä karkotuksessa. Hän oli aikansa tärkeimpiä neuvostoliittolaisia mielipidevankeja.
Martšenko sairastui aivokalvontulehdukseen ja kun se jäi hoitamatta, hän kuuroutui. Martšenko kuoli kuudennen vankeuskautensa aikana Tšistopolin vankilan sairaalassa 48-vuotiaana yli kolmen kuukauden syömälakon jälkeen, jolla hän pyrki kaikkien mielipidevankien vapauttamiseen Neuvostoliitossa. Hänen kuolemansa johti kansainväliseen vastalauseiden myrskyyn, joka oli keskeisiä syitä sille, että silloinen NKP:n pääsihteeri Mihail Gorbatšov vapautti viikon kuluttua Andrei Saharovin, joka palasi Moskovaan riemusaatossa. Tammikuun puolella Gorbatšov antoi 1987 määräyksen vapauttaa poliittisia vankeja suuressa mittakaavassa.
Ananda Coomaraswamy

Ananda Coomaraswamy
Ananda Kentish Coomaraswamy (ஆனந்த குமாரசுவாமி) (22. elokuuta 1877 Colombo, Sri Lanka – 9. syyskuuta 1947 Needham, Massachusetts) oli srilankalaissyntyinen filosofi. Hän opiskeli äitinsä kotimaassa Englannissa ja asui myöhemmin Yhdysvalloissa.
Coomaraswamy kuului René Guenonin ja Frithjof Schuonin ohella metafyysisen traditionalistisen koulukunnan merkittävimpiin edustajiin. Hän oli erityisesti metafyysikko, mutta myös intialaisen taiteen historioitsija ja taiteenfilosofi sekä intialaisen taiteen tulkitsija länsimaailmalle. Coomaraswamy tutki muun muassa taiteen taustalla olevia filosofisia ja uskonnollisia ajatuksia.
Teoksia

Medieval Sinhalese Art (1908)
Arts and Craft of India and Ceylon (1913)
Bronzes from Ceylon (1914)
Rajput Paintings (1916)
The Dance of Siva (1917)
The History of Indian and Indonesian Art (1927)
A new Approach to the Vedas (1932)
Hinduism and Buddhism (1943)
Buddha and the Gospel of Buddha
Spiritual Authority and Temporal Power
Aiheesta muualla

Ananda Coomaraswamy, lyhyesti elämästä ja teoksista (Arkistoitu – Internet Archive) – worldwisdom.com (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Ananda Coomaraswamy
Käännös suomeksi
Angelica di Silvestri

| Angelica di Silvestri> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. marraskuuta 1965 (ikä 58) Cosenza, Italia
Kansalaisuus:   Dominica
Uran tiedot
Laji:  maastohiihto
 Tietolaatikko päivitetty 27.2.2017 
Angelica di Silvestri (s. 25. marraskuuta 1965 Cosenza, Italia) on dominicalainen maastohiihtäjä. Di Silvestri edusti Dominicaa Sotšin talviolympialaisissa 2014.
Di Silvestrin esiintyminen olympialaisissa sai aikaan runsaasti keskustelua, koska tiedotusvälineet olivat aikaisemmin paljastaneet, että di Silvestri miehensä Gary di Silvestrin kanssa maksoi Dominican kansalaisuudesta ja valehteli medialle urheilu-uraansa liittyvistä yksityiskohdista.
Yksityiselämä

Helmikuussa 2014 verkkolehti Deadspin syytti di Silvestriä veronkierrosta. Deadspin julkaisi tämän lisäksi tutkivan artikkelin, jossa kyseenalaistettiin monia di Silvestrin taustoihin liittyviä yksityiskohtia.
Di Silvestrin pariskunta kertoi lukuisille tiedotusvälineille saaneensa Dominican kansalaisuuden "filantrooppisen toiminnan" kautta, mutta kieltäytyi käsittelemästä asiaa sen yksityiskohtaisemmin. Myöhemmin paljastui, että jokainen avioliitossa elävä pariskunta saa Dominican kansalaisuuden tallettamalla 175 000 Yhdysvaltain dollaria "National Commercial Bank of Dominican pankkitilille," ja maksamalla Dominican valtiovarainministeriölle 3 530 dollaria palkkioina ja tullimaksuina.
Angelicaa on myös syytetty olympialaisissa toimineiden virkamiesten lahjonnasta.[lähde? ]
Kun lukuiset tiedotusvälineet yrittivät lähestyä di Silvestriä väitteiden pohjalta, he joko kieltäytyivät kommentoimasta tai jättivät vastaamatta pyyntöihin.
Urheilu-ura > Kyseenalainen karsinta

The San Diego Union-Tribune julkaisi vuoden 2014 helmikuussa artikkelin, jossa kyseenalaistettiin di Silvestrin pariskunnan pääsy kilpailuihin.  Hiihtäjät ansaitsevat pisteitä kilpailemalla karsintakilpailuissa. Di Silvestrit ansaitsivat paikkansa olympialaisissa hiihtämällä alasarjakisoissa Uudessa-Seelannissa ja Pohjois-Amerikassa. Gary sijoittui viimeiseksi neljä kertaa kuudessa kilpailussa, ja Angelica jäi kolmen huonoimman kilpailijan joukkoon 13 kertaa, kun hän osallistui 14 kilpailuun.
Gary saavutti tarvittavan määrän pisteitä, mutta Angelica oli vaarassa jäädä olympialaisten ulkopuolelle, kunnes hän osallistui college -opiskelijoille tarkoitettuun kilpailuun Mainen osavaltiossa. Raportissa todetaan, että hän sijoittui 74. tilalle, kun maaliin tulleita kilpailijoita oli 95 vapaan hiihtotyylin kisassa. Sijoitus takasi Angelicalle tarvittavan pistemäärän ja hän sai luvan osallistua olympialaisiin.[lähde? ]
Urheilu-ura > Olympialaiset

Angelica di Silvestri kilpaili Garyn kanssa vuoden 2014 talviolympialaisissa. Kumpikaan osapuoli ei kuitenkaan selviytynyt maaliin saakka. Gary oli yksi neljästä keskeyttäneestä kilpailijasta (yksi ei osallistunut lainkaan). Tästä huolimatta hän oli ainoa keskeyttänyt hiihtäjä, joka ylsi ensimmäiselle tarkastuspisteelle. Angelica ei edes osallistunut hiihto-osuudelle helmikuun 13. päivänä, vaan vetosi loukkaantumiseen ja vetäytyi naisten 10 kilometrin perinteisestä kilpailusta.
Käännös suomeksi