stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bercy
Historia > Väestökehitys ennen vuotta 1860

| Bercyn asukasmäärän kehitys |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | 1793  | 1800  | 1806  | 1821  | 1831  | 1836  | 1841  | 1846  | 1851  | 1856  |
| Väestö | 1 656 | 1 055 | 1 165 | 1 455 | 3 925 | 6 428 | 7 623 | 8 961 | 10 654 | 14 239 |
| ±% | —     | −36.3% | +10.4% | +24.9% | +169.8% | +63.8% | +18.6% | +17.6% | +18.9% | +33.6% |
Lähteet:
Historia > Pariisin alueliitos 1860

Kesäkuussa 1859 annetulla lailla Pariisiin liitettiin kaikki Thiersin puolustusmuurin sisäpuoliset alueet. Tällöin myös Bercyn kunta lakkautettiin. Muurin sisäpuolinen alue liitettiin Pariisin 12. arrondissementtiin, ulkopuolella oleva osa Charentonin kuntaan.
Pariisin 12. arrondissementti käsittää Bercyn ja Saint-Mandén kunnista Pariisiin vuonna 1860 liitetyt alueet sekä Pariisiin jo ennestään kuuluneen Quinze-Vingtsin kaupunginosan. Liitoksen yhteydessä se jaettiin neljään kaupunginosaan (quartier): Bel-Air, Picpus, Bercy ja Quinze-vingts. Nykyiseen Bercyn kaupunginosaan kuuluu myös pieni Pariisiin jo ennen vuotta 1860 kuulunut alue, sillä Pariisin kaakkoisrajana oli tuolloin Boulevard de Bercy, mutta alueliitoksen yhteydessä Bercyn ja Quinze-Vingtsin rajaksi määrättiin Rue Villiot.
Historia > Bercy Pariisin kaupunginosana

Bercyn kartanon maista lohkaistiin tilus toisensa jälkeen. Jo ennen alueliitosta sen poikki oli rakennettu Pariisista Lyoniin johtava rautatie. Osa kartanon maista liitettiin myös Bois de Vincennesiin, ja osa luovutettiin viinivarastoalueen laajentamiseksi Eugène Viollet-le-Ducin suunnitelman mukaisesti. Viiniä tuotiin Keski-Ranskasta jokilaivoilla Pariisiin Bercyn alueelle 1900-luvun puoliväliin saakka.
Enimmät viinivarastot jäivät tyhjilleen 1900-luvun puolenvälin aikoihin, ja monet niistä purettiin. Vuonna 1979 alueelle vahvistettiin uusi asemakaava, jonka mukaisesti alue rakennettiin suurelta osin uudestaan. Urheiluareena Palais Omnisports de Paris-Bercy (nykyinen AccorHotels Arena) valmistui vuonna 1984 mutta suuri osa alueesta on jätetty puistoksi.  Ova vanhoista makasiineista on kuitenkin yhä jäljellä, ja alueen historiaan viittaa sinne perustetun metroaseman nimikin: Cour Saint-Émilion, joka johtuu viinialueena tunnetusta Saint-Émilionin kunnasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bercy Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäiset artikkelit: fr:Bercy (Seine) & fr:Quartier de Bercy
Entinen Bercyn linna ransk. château de Bercy, joka sijaitsi Charenton-le-Pontiin vuonna 1860 liitetyllä alueella.
Bercyn varastoalue vuonna 1856
Käännös suomeksi
Pekka Timonen (virkamies)

Pekka Timonen
Pekka Veikko Juhani Timonen (s. 19. syyskuuta 1960 Imatra) on suomalainen virkamies, joka toimi oikeusministeriön kansliapäällikkönä vuosina 2018–2024. Hän on myös toiminut osastopäällikkönä valtioneuvoston kansliassa ja työ- ja elinkeinoministeriössä.
Ura

Timonen valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1983, oikeustieteen lisensiaatiksi vuonna 1988 ja oikeustieteen tohtoriksi vuonna 1997.
Timonen työskenteli Helsingin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa tutkimus- ja opetustehtävissä vuosina 1984–2001. Hän sai Helsingin yliopiston kauppaoikeuden dosentin arvon vuonna 1997 ja Tampereen yliopiston oikeustaloustieteen dosentin arvon vuonna 1998. Vuodesta 2024 alkaen hän on toiminut Itä-Suomen yliopiston työelämäprofessorina.
Timonen työskenteli kauppa- ja teollisuusministeriön neuvottelevana virkamiehenä vuosina 2001–2007. Hän oli valtioneuvoston kanslian omistajaohjausosaston päällikkö vuosina 2007–2012 ja työ- ja elinkeinoministeriön työelämä ja markkinat -osaston päällikkö vuosina 2013–2017 sekä työllisyys ja toimivat markkinat -osaston päällikkö vuonna 2018. Timonen toimi oikeusministeriön kansliapäällikkönä vuodesta 2018 alkaen kunnes jäi eläkkeelle 1. tammikuuta 2025. Hän on myös toiminut kilpailuneuvoston jäsenenä vuosina 1999–2002 ja markkinaoikeuden asiantuntijajäsenenä vuosina 2006–2007.
Timonen on toiminut johtotehtävissä useissa Suomen valtioyhtiöissä, kuten Inspecta Oy:n hallituksen jäsenenä 2001–2002 ja varapuheenjohtajana 2002, Rautaruukki Oyj:n hallituksen jäsenenä 2001–2005, Kauppatalo Hansel Oy:n hallituksen jäsenenä 2002–2005 ja varapuheenjohtajana 2005–2007, Neste Oil Oyj:n hallituksen jäsenenä 2005–2008, Suomen Erillisverkot Oy:n hallituksen puheenjohtajana 2007–2010, Finnair Oyj:n hallituksen jäsenenä 2008–2012 sekä Kuntarahoitus Oy:n hallituksen jäsenenä 2009–2011. Hän on myös toiminut luottamustehtävissä useissa järjestöissä, kuten Karjalainen Nuorisoliiton puheenjohtajana 1985–1989, Suomen tiedekustantajien liiton hallituksen jäsenenä 1996–1997 ja puheenjohtajana 1997–2002, Suomen Pesäpalloliiton johtokunnan jäsenenä 1999, Suomen Lakimiesliiton hallituksen jäsenenä 2002–2005 ja puheenjohtajana 2006–2007, Superpesis Oy:n hallituksen jäsenenä 2004–2005 ja varapuheenjohtajana 2005–2006 sekä Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran hallituksen jäsen. Hän on myös ollut urheilun oikeusturvalautakunnan jäsen vuodesta 2000 lähtien.
Timonen sai Suomen Leijonan komentajamerkin vuonna 2010.
Yksityiselämä

Timonen oli vuosina 1995–2019 naimisissa professori Jaana Norion kanssa.
Julkaisuja

Ennakkotapaukset ja niiden merkitys oikeuslähteenä.  Helsinki:  Lakimiesliiton kustannus, 1987.  ISBN 951-640-361-1
Määräysvalta, hinta ja markkinavoima: Julkisesti noteeratun yrityksen määräysvallan siirtymisen oikeudellinen sääntely.  (Väitöskirja)  Helsinki:  Lakimiesliiton kustannus, 1997.  ISBN 951-640-988-1
Johdatus lainopin metodiin ja lainopilliseen kirjoittamiseen.  Helsinki:  Helsingin yliopiston oikeustieteellinen tiedekunta, 1998.  ISBN 951-45-8276-4
Ohjeita lainopillisen tutkielman kirjoittajille.  (2. uudistettu painos (1. painos 1987))  Helsinki:  Paragraaffi, 1999.  ISBN 952-90-4138-1
Corporate governance: Instituutiot ja lainsäädännön merkitys.  Helsinki:  Lakimiesliiton kustannus, 2000.  ISBN 952-14-0298-9
Julkaisuja > Toimitteita

Johdatus Suomen oikeusjärjestelmään. Nide 1, Yksityisoikeus.  (2. uudistettu laitos)  Helsinki:  Lakimiesliiton kustannus, 1999.  ISBN 952-14-0000-5
Johdatus Suomen oikeusjärjestelmään. Nide 2, Rikos- ja prosessioikeus sekä julkisoikeus.  (2. uudistettu laitos)  Helsinki:  Lakimiesliiton kustannus, 1999.  ISBN 952-14-0001-3
Halila, Heikki; Timonen, Pekka (toim.): Miten meistä tuli oikeustieteen tohtoreita.  Helsinki:  Suomalainen Lakimiesyhdistys, 2003.  ISBN 951-855-220-7
Timonen on myös toimittanut KKO:n ratkaisut kommentein -vuosikirjaa vuodesta 2008 lähtien.
Quarter Pounder

Quarter Pounder.
Quarter Pounder (lyhennettynä QP) on McDonald’s-ravintoloissa saatavilla oleva hampurilainen, joka koostuu naudanlihapihvistä, suolakurkusta, sipulista, ketsupista, sinapista ja yleensä myös juustosta. Hampurilaista saa myös kahdella pihvillä, jolloin sen nimi on Double Quarter Pounder. Quarter Pounder lanseerattiin vuonna 1971. Hampurilaisen nimi juontuu siitä, että alkuperäisen Quarter Pounderin pihvi painaa neljäsosan naulaa eli 113,4 grammaa.
Eri maissa Quarter Pounder tunnetaan eri nimillä, esimerkiksi Hamburger Royale, McRoyal, Royal Cheese tai McRoyal DeLuxe.
Aiheesta muualla

Quarter Pounder Suomen McDonald’sin verkkosivuilla
Elämän alkuperä

Elämän alkuperä eli elämän ilmaantuminen maapallolle on edelleen ratkaisematon kysymys. Suosituimmat luonnontieteelliset teoriat elämän lähteeksi maapallolla ovat salamanisku, kuumat lähteet ja komeetta.
Edellytykset

Elämän perusedellytykset ovat energia, hiili ja vesi. Ilman niitä elämää ei olisi voinut syntyä, eikä se olisi säilynyt. Heti synnyttyään 4,5 miljardia vuotta sitten maapallo oli sulaa laavaa ja liian kuuma elämän syntymiselle. Kun maapallo jäähtyi, kiinteä maankuori syntyi sekä ilmakehä ja valtameret muodostuivat, elämän synnyn edellytykset olivat syntyneet.
Varhaisin elämä

Elämä maapallolle syntyi ehkä 3,5–4,1 miljardia vuotta sitten. Vuonna 2024 julkaistun tutkimuksen perusteella kaikkien nykyisten eliöiden viimeinen universaali esivanhempi olisikin 4,2 miljardia vuotta vanha, eli vain 300 miljoonaa vuotta maapalloa nuorempi, mutta tästä ei ole yksimielisyyttä.
Australialaisen New South Walesin yliopiston tutkijat kertoivat vuonna 2019 osoittaneensa, että Australian Pilbaran alueen 3,48 miljardia vuotta vanhojen kivinäytteiden stromatoliitit ovat syntyneet bakteerien vaikutuksesta. Näitä kiviä pidetään toistaiseksi vanhimpina tunnettuina elämän merkkeinä.
Nuvvuagittuqin viherkivissä säilyneet hematiittiputket ja filamentit ovat 3,770–4,280 miljardia vuotta vanhoja. Niiden rakenteet muistuttavat eräitä nykyisiä bakteereja, minkä lisäksi niistä löytynyt hiili on kevyempää isotooppia, mikä kertoo sen orgaanisesta alkuperästä.
Viimeinen universaali esivanhempi, josta kaikki elämä maapallolla on polveutunut, eli arviolta noin 3,8 miljardia vuotta sitten. Sitä on kuvattu "puoliksi eläväksi", sillä se saattoi olla vielä riippuvainen merenpohjan purkausaukkojen elottomista reaktioista tuottaakseen tarvitsemiansa kemikaaleja.
Teoriat

Elämän synnystä on esitetty useita teorioita. Kolme nykyään eniten kannatusta tiedeyhteisössä saavaa teoriaa ovat salamanisku, merenpohjan kuumat lähteet, ja komeetta.
Salamateorian mukaan kipinän elämän kehittymiselle antoi salaman aiheuttama voimakas energiapurkaus. Sen seurauksena osa alkuliemessä olleista epäorgaanisista aineista muuttui orgaanisiksi, ja näin syntyivät ehkä elämän perusaineksiin kuuluvat aminohapot.
Merenpohjan kuumista lähteistä purkautuu vetyä ja rikkivetyjä, joita vielä nykyäänkin useat alkeelliset yksisoluiset eläimet hyödyntävät. Onkin mahdollista, että tämä runsaasti energiaa sisältävä aineiden yhdistelmä synnytti elämän maapallolle. Lisäksi eräät kaikkien elävien solujen yhteiset molekyylibiologiset piirteet viittaavat kuumiin olosuhteisiin varhaisen elämän aikana. Merenpohjassa on tulikuumaa hapanta vettä syytäviä ”mustia savuttajia” ja viileämpää, emäksistä vettä syytäviä ”valkoisia savuttajia”. Valkoisten savuttajien ulkopinnan ohueen mineraalikerrokseen kertyy positiivisesti varautuneita vetyioneja eli protoneja. Siitä on seurauksena epätasapaino, josta varhaiset elämänmuodot ovat voineet saada energiansa. Lisäksi kun Maan meriin miljardeja vuosia sitten sitoutunut hiilidioksidi reagoi savuttajista purkautuvan vedyn ja metaanin kanssa, niiden välillä saattoi tapahtua elektronien vaihtoa eli syntyi sähkövirtaa. Näissä kemiallisissa reaktioissa syntyi sitten orgaanisia molekyylejä. Katalyyttinä muinaisissa valkoisissa savuttajissa ovat saattaneet vaikuttaa rautapitoinen mineraali ”vihreä ruoste” ja molybdeeni. Näiden vaikutuksesta syntyi fosfaattia sisältäviä molekyylejä, jotka kykenevät varastoimaan energiaa.
Maahan iskeytynyt komeetta saattoi tuoda mukanaan ensimmäiset elämän ainekset. Orgaaniset aineet ovat avaruudessa yleisiä, ja komeettoja peittää usein ohut kerros mutkikkaita orgaanisia aineita, jotka ovat muodostuneet ultravioletti- tai muun säteilyn vaikutuksesta.
Charles Darwin esitti vuonna 1871 elämän syntyneen pienessä, lämpimässä lammikossa, jossa oli erilaisia kemiallisia yhdisteitä ja sähköä.
Teoriat > FUCA

FUCA (first universal common ancestor) on hypoteettinen ensimmäinen yhteinen esivanhempi. Sillä ei olisi solua ja se olisi varhaisin geneettinen organismi, joka pystyisi biologisesti tuottamaan RNA-molekyylien perusteella tuottamaan peptidejä proteiinien valmistamiseksi. Se olisi myös sukupuuttoon kuolleiden LUCA:n sisarusten esivanhempi. Niistäkin on voinut siirtyä geenejä horisontaalisesti esivanhempiimme.
Elämän alkuperään liittyviä hypoteeseja

Elämän syntytapahtumaa ei tunneta täsmällisesti. Siksi elämän synnystä on laadittu lukuisia hypoteeseja. Nämä ajatukset kilpailevat keskenään, ja joskus täydentävät toisiaan. Jos hyvin käy, tutkijat pystyvät tulevaisuudessa johtamaan elämän syntyyn vieneen tapahtumasarjan laboratoriokokeiden ja teoreettisten mallien avulla.
RNA-maailman hypoteesi herätti 2000-luvun alussa innostusta elämän synnyn ongelman ratkaisun löytymiseen ja silloin ennustettiin että ongelma ratkeaa 15 vuoden kuluessa.
Elämän alkuperään liittyviä hypoteeseja > Kokeellinen historia

Yrityksissä mukailla varhaisia maapallon oloja on saatu molekyylejä reagoimaan keskenään, niin että muodostuu muun muassa aminohappoja. Tunnetuin on Stanley Millerin ja Harold Clayton Ureyn vuonna 1953 tekemä koe, joka tunnetaan Millerin kokeena. Kokeessa ohjattiin lämpöä ja sähköpurkauksia vesi-metaani-vety-ammoniakkiseokseen. Tarkoitus oli tutkia venäläisen Alexander Oparinin aiemmin esittämää hypoteesia elämän luonteesta. Millerin kokeessa syntyi 13 elämän käyttämistä 22 aminohaposta, yksinkertaisinta aminohappoa, glysiiniä, luonnollisesti eniten. Ureyn ja Millerin koejärjestelmässä kaikkiaan kymmenen prosenttia hiilestä muuttui orgaanisiksi yhdisteiksi ja kaksi prosenttia aminohapoiksi.
Alkuaan Kataloniasta kotoisin oleva Joan Oró toteutti 1959–1962 koesarjan, jossa hän onnistui tuottamaan adeniinia ja aminohappoja vetysyanidista, ammoniakista ja vedestä. Nykyään yleinen näkemys, että komeetat olisivat tuoneet elämän syntyyn tarvittavia yhdisteitä avaruudesta, on alkujaan Orón kehittämä.
Saksalainen Günter Wächtershäuser esitti ajatuksen ”rauta-rikkimaailmasta”
1980-luvun puolivälissä Glasgow'n yliopiston tutkija Graham Cairns-Smith esitti kirjassaan Seven Clues to the Origin of Life – a scientific detective story oletuksen, jonka mukaan liuoksessa olevat pienet savikiteet auttaisivat eloperäisiä molekyylejä järjestymään.
Yhdysvaltalainen biofyysikko David Deamer tutkimusryhmineen on tutkinut ”solukalvo ensin -hypoteesia”, jonka mukaan soluja ympäröivät kalvot muodostuivat aluksi ja varsinainen elämän synty olisi kenties tapahtunut näiden pussien sisällä. Deamerin ryhmä on onnistunut tuottamaan alkeellista solukalvoa muistuttavia lipidipusseja äärimmäisen yksinkertaisissa olosuhteissa osoittaen, että solukalvojen synty ei ainakaan muodosta merkittävää ongelmaa elämän historiassa.
Vuonna 2004 Los Alamos National Laboratoryssä työskentelevä Steen Rasmussen ryhmineen julkaisi Chenin–Rasmussenin esisolun. Se on yksinkertainen lipidipussi, joka sisältää hieman DNA:ta muistuttavaa PNA:ta, joka kykenee toimimaan samanaikaisesti sekä geneettisen informaation varastona, että ohjaamaan kopioitumistaan. Mullistavaa oli, että tällä yksinkertaisella esisolulla on toimiva aineenvaihdunta: se käyttää valoenergiaa ja tuottaa sen turvin lisää lipidejä sekä PNA:ta. Chenin–Rasmussenin esisolu ei kuitenkaan osaa jakautua, joten se ei kykene lisääntymään eikä ole siinä suhteessa elävä. Se on kuitenkin toimiva yhdistelmä perimää ja aineenvaihduntaa.
Jason Dworkin ja Daniel Glavin löysivät Tagish-järven meteoriitista vasenkätisiä aminohappoja, jotka eivät ole peräisin eloperäisestä aineesta. Vasenkätisyyttä selittyy meteoriitissa olleen vesiliuoksen lämpötilan vaihteluilla, joka on kiteyttänyt ja sulattanut aminohappoja, ja näin jättänyt kaikki aminohapot vasenkätisiksi. Tällöin elämän synnyn suuri ongelma, miten proteiinien raaka-aineena olleet aminohapot saattoivat olla samankätisiä, on ratkennut.
Kirjallisuutta

A.E.Zlobin, Tunguska similar impacts and origin of life (mathematical theory of origin of life, incoming of pattern recognition algorithm due to comets)
Davies, Paul: Viides ihme: Elämän syntyä etsimässä.  ((The fifth miracle: The search for the origin and meaning of life, 1999). Suomentanut Kimmo Pietiläinen)  Helsinki:  Terra Cognita, 1999.  ISBN 952-5202-38-0
Ganten, Detlev & Deichmann, Thomas & Spahl, Thilo: Luonto, tiede ja elämä: Kaikki, mitä tulee tietää.  ((Leben, Natur, Wissenschaft, 2003.) Suomentanut Mervi Ovaska)  Helsingissä:  Ajatus, 2007.  ISBN 978-951-20-7284-2
Gribbin, John: Syvä yksinkertaisuus: Kaaos, kompleksisuus ja elämän synty.  ((Deep simplicity: Chaos, complexity and the emergence of life, 2004.) Suomentanut Arja Hokkanen. Ursan julkaisuja 95)  Helsinki:  Tähtitieteellinen yhdistys Ursa, 2005.  ISBN 952-5329-41-0
Hanski, Ilkka & Niiniluoto, Ilkka & Hetemäki, Ilari (toim.): Kaikki evoluutiosta.  Helsinki:  Gaudeamus, 2009.  ISBN 978-952-495-098-5
Krauss, Lawrence M.: Atomi: Matka maailmankaikkeuden alusta elämän syntyyn ja siitä edelleen.  ((Atom: An odyssey from the Big Bang to life on Earth...and beyond, 2001.) Suomentanut Juha Pietiläinen)  Helsinki:  Terra Cognita, 2002.  ISBN 952-5202-51-8
Laihonen, Pasi & Salo, Jukka & Vuorisalo, Timo: Evoluutio: Miten elämä kehittyy.  Helsingissä:  Otava, 1986.  ISBN 951-1-08486-0
Mayr, Ernst: Evoluutio.  ((What evolution is, 2001.) Suomentanut Jani Kaaro. Tieteen huiput)  Helsinki:  WSOY, 2003.  ISBN 951-0-27897-1
Portin, Petter & Vuorisalo, Timo (toim.): Evoluutio NYT! Charles Darwinin juhlaa.  Turku:  Kirja-Aurora, 2008.  ISBN 978-951-29-3666-3
Ward, Peter D. & Brownlee, Donald: Planeetta Maan elämä ja kuolema: Uusi tieteenala astrobiologia kartoittaa planeettamme kohtaloa.  ((The life and death of planet Earth: How the new science of astrobiology charts the ultimate fate of ur world, 2002.) Suomentanut Arja Hokkanen. Ursan julkaisuja 88)  Helsingissä:  Tähtitieteellinen yhdistys Ursa, 2003.  ISBN 952-5329-31-3
Aiheesta muualla

Luonnontieteellisen museon Elämän synty -verkkonäyttely (Arkistoitu – Internet Archive).
Casey Kazan: Scientists Discover Missing Link Between Organic and Inorganic Life (Arkistoitu – Internet Archive). Daily Galaxy 10.5.2010. (englanniksi)
Tiina Raevaara: Elämän alkuperää synteettisin soluin. Tarinoita tieteestä, Suomen kuvalehden blogit 18.9.2011.
Prekambrikauden stromatoliittejä Glacierin kansallispuistossa, Montanassa. Vuonna 2002 Nature-tiedelehdessä julkaistu artikkeli ehdotti, että nämä 3,5 miljardia vuotta vanhat geologiset muodostumat sisältävät kivettyneitä syanobakteerimikrobeja. Tämä viittaa siihen, että ne ovat todisteita yhdestä varhaisimmasta tunnetusta elämänmuodosta maapallolla.
Mustia savuttajia valtameren pohjassa.
Barcode of Life Data System

Barcode of Life Data System eli BOLD on vuonna 2005 julkaistu verkkoalusta, jonka avulla käyttäjät voivat tallentaa, etsiä ja analysoida DNA-viivakoodeja. Tietokanta kehitettiin alun perin yhden DNA-viivakoodausta harjoittaneen laitoksen työalustaksi, mutta se on sittemmin laajentunut julkiseksi projektiksi. Vuonna 2015 tietokannalla oli 16 000 käyttäjää 193 eri maassa ja yli 4,6 miljoonaa DNA-viivakoodia. Vuonna 2017 tietokantaan oli tallennettu yli 500 000 lajin viivakoodit.
Kaltimon kanava

Kaltimon kanava kesäiltana.
Kaltimon kanavan alaportti auki-asennossa.
Kaltimon kanava on yksi kolmesta Pielisjoen kanavista yhdessä Joensuun ja Kuurnan kanavien kanssa. Kanavan yhteydessä on Kaltimon voimalaitos. Kanava ja voimalaitos sijaitsevat noin 4 kilometriä Enon kirkonkylän keskustasta etelään. Kanavan pituus on 1 700 metriä ja pudotuskorkeus 9 metriä. Kanavassa on vaaka-akseliset segmenttiportit: kanavan alaportti on ylösnostettava ja alukset kulkevat sen alitse. Vastaavasti yläportti laskeutuu veden alle, ja alukset kulkevat sen ylitse. Sulkuporttien koneistot ovat sähkömekaanisia.
Kanavan yli kulkevan kiinteän sillan sekä alaportin alikulkukorkeudet ovat 10,5 metriä. Kanavan käyttö suoritetaan Joensuun kanavan kaukokäyttökeskuksesta. Kanavan käyttö- ja kunnossapitotehtävistä vastaa Väyläviraston urakoitsijana Mismo Oy.
Kanavan aukioloajat:
Toukokuu: klo 7-21
Kesäkuu-heinäkuu-elokuu: klo 7-23
Syyskuu: klo 7-18
Lokakuu: klo 7-17
Rakentaminen

Kaukas ja Enso-Gutzeit sopivat vuonna 1953 Pielisen vesivoiman rakentamisesta. Kaltimon voimalaitoksen rakentaminen aloitettiin toukokuussa 1956. Rakentamisen ajaksi joen pääuoma erotettiin työpadolla ja kuivattiin, vesi johdettiin Nesterinsaaren itäpuolelle. Koneaseman viereen rakennettiin säännöstelypato ja uittosulku, Kaltimon uusi kanava. Kesällä 1958 työmaalla työskenteli noin 500 rakentajaa. Työpadot avattiin elokuussa ja Pielisjoki ohjattiin entiseen uomaansa. Nesterinsaaren itäinen haara suljettiin maapadolla.
Koneasema rakennettiin kahta koneistoa varten, joista ensimmäinen kytkettiin valtakunnan verkkoon syyskuussa 1958 ja toinen joulukuussa. Kaltimon voimalaitoksen suunnittelivat arkkitehdit E. Kråkström ja A. Korhonen.
Kaltimon kanava korvasi samalla kohdalla joen itäisessä haarassa olleet Nesterinsaaren ja Saapaskosken kanavat. Nesterinsaaren kanava jäi joen itäiseen haaraan rakennetun maapadon ja patoaltaan alle. Veden pinnan nosto voimalan yläpuolelle syntyneessä patoaltaassa muutti yläjuoksun ympäristöä. Kaltimon vanha kanava ja Häihän kanava jäivät altaaseen ja menettivät merkityksensä. Pielisjoen ylittävä maantiesilta oli rakennettava uudelleen ja toiseen paikkaan. Kaltimon pahvitehdas räjäytettiin nousevan veden tieltä.
Aiheesta muualla

Kaltimon kanava Väylävirasto. 23.7.2024.
Suomen kanavat: Kaltimon vanha kanava (Arkistoitu – Internet Archive)
Vuoksen vesistön kanavat
| --- | --- |
Heinäveden reitti:  Karvion kanava  Kerman kanava  Pilpan kanava  Vihovuonteen kanava 
Iisalmen reitti:  Ahkiolahden kanava  Nerkoon kanava 
Juojärven reitti:  Kaavinkosken kanava  Taivallahden kanava  Varistaipaleen kanava 
Leppävirran reitti:  Konnuksen kanava  Naapuskosken kanava  Taipaleen kanava 
Nilsiän reitti:  Lastukosken kanava  Juankosken kanava  Karjalankosken kanava 
Pielisen reitti:  Joensuun kanava  Kaltimon kanava  Kuurnan kanava 
Muita kanavia:  Ketveleen kanava  Kuivataipaleen kanava  Saarikosken kanava  Raikuun kanava  Saimaan kanava
Gimme! Gimme! Gimme! (A Man After Midnight)

| ”Gimme! Gimme! Gimme! (A Man After Midnight)” Abba |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Greatest Hits Vol. 2
 B-puoli: ”The King Has Lost His Crown”
 Julkaistu: 2. lokakuuta 1979
 Tekijä(t): Benny Andersson, Björn Ulvaeus
 Tuottaja(t): Benny Andersson, Björn Ulvaeus
 Tyylilaji: disko, pop, synthpop
 Kesto: 04.46
 Levy-yhtiö: Polar Music
Abban muut singlet
| ”Angeleyes” 1979 | ”Gimme! Gimme! Gimme! (A Man After Midnight)” 1979 | ”As Good as New” 1979 |
”Gimme! Gimme! Gimme! (A Man After Midnight)” on ruotsalaisen popyhtye Abban kappale vuodelta 1979. Kappale julkaistiin singlenä yhtyeen albumilta Greatest Hits Vol. 2 2. lokakuuta 1979. Kappaleen ovat kirjoittaneet Benny Andersson ja Björn Ulvaeus.
Kappale julkaistiin sittemmin albumin Voulez-Vous cd-versiolla.
Kappaleesta on olemassa myös espanjankielinen versio ”¡Dame! ¡Dame! ¡Dame!”. Vuonna 2005 yhdysvaltalainen popartisti Madonna julkaisi menestyksekkään kappaleensa ”Hung Up”, joka rakentuu ”Gimme! Gimme! Gimme! (A Man After Midnight)” -kappaleen syntetisaattoriteeman ympärille.