stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Punamedestäjät
Punamedestäjiin kuuluvia lajeja

Apovuorenmedestäjä Aethopyga boltoni
Boholinmedestäjä Aethopyga decorosa
Deccaninmedestäjä Aethopyga vigorsii
Filippiiniensäihkymedestäjä Aethopyga flagrans
Filippiinienvuorimedestäjä Aethopyga pulcherrima
Haarapyrstömedestäjä Aethopyga christinae
Jaavanmedestäjä Aethopyga eximia
Karmiinimedestäjä Aethopyga siparaja
Laidunmedestäjä Aethopyga saturata
Luzoninmedestäjä Aethopyga jefferyi
Mindanaonmedestäjä Aethopyga primigenia
Palawaninmedestäjä Aethopyga shelleyi
Panaynmedestäjä Aethopyga guimarasensis
Paratiisimedestäjä Aethopyga gouldiae
Pasianvuorenmedestäjä Aethopyga linaraborae
Punamedestäjä Aethopyga temminckii
Sangihenmedestäjä Aethopyga duyvenbodei
Sateenkaarimedestäjä Aethopyga nipalensis
Soreamedestäjä Aethopyga bella
Tulimedestäjä Aethopyga mystacalis
Tulipyrstömedestäjä Aethopyga ignicauda
Visayasinmedestäjä Aethopyga magnifica
Aiheesta muualla

ITIS: Aethopyga (englanniksi)
Pyörätuolirugby kesäparalympialaisissa 2020

Pyörätuolirugbyssa kilpaillaan Tokion paralympialaisissa 2020 7. kertaa. Ottelut pelataan Yoyogi National Stadiumilla. Ottelut pelataan 26. – 30. elokuuta. Rugbyssa pelataan vain yksi turnaus, jossa miehet ja naiset pelaavat sekaisin. Turnaukseen osallistuu kahdeksan 12 urheilijan joukkuetta.
Karsinnat

Isäntämmaa Japani saa automaattisesti paikan paralympialaisiin. Vuoden 2018 maailmanmestari pääsee myös paralympialaisiin. Neljä joukkuetta valitaan alueellisten mestaruusturnausten kautta: Amerikalla on yksi paikka, Euroopalla kaksi ja Aasia/Osenialla yksi paikka. Kaksi joukkuetta karsitaan erillisessä karsintaturnauksessa.
Aikataulu

Lähde:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| AL | Alkulohko | VE | Välierät | PO | Pronssiottelu | LO | Loppuottelu |
| Ke 26 | To 27 | Pe 28 | La 29 | Su 30 | Su 30 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| AL | AL | AL | VE | PO | LO |
Sijoitukset

| --- | --- |



4.: 
5.: 
6.: 
7.: 
8.:
Pyörätuolimiekkailu

Romain Noble ja Tian Jianquan kalvan finaalissa pyörätuolimiekkailun maailmanmestaruuskilpailuissa 2013.
Pyörätuolimiekkailu on miekkailusta sovellettu vammaisurheilulaji, jonka sir Ludwig Guttmann kehitti Stoke Mandeville -sairaalassa. Laji otettiin mukaan vuoden 1960 paralympialaisten ohjelmaan. Miekkailijat ottelevat pyörätuoleissa, jotka on kiinnitetty lattiaan lyhyen etäisyyden päähän toisistaan. Pyörätuolimiekkailussa otellaan perinteisen miekkailun tapaan kolmella eri aseella: säilällä, floretilla ja kalvalla. Säännöt ovat samat lukuun ottamatta sitä, että pyörätuolimiekkailussa ei ole jalkatöitä eikä näihin liittyviä sääntöjä.
Pyörätuolimiekkailun kansainvälinen lajijärjestö on International Wheelchair Fencing Committee (IWFC). Suomessa laji kuuluu Suomen Miekkailuliiton toimintaan. Laji on ainoa kamppailulaji, jossa pyörätuolinkäyttäjät voivat kilpailla paralympialaistasolla.
Historia

Laji esiteltiin ensimmäisen kerran Englannissa International Stoke Mandeville Games -nimisessä tapahtumassa. Ensimmäinen pyörätuolimiekkailussa käytetty ase oli säilä. Vuonna 1956 käyttöön tulivat myös floretti ja kalpa.
Luokittelu

Pyörätuolimiekkailussa on kolme kategoriaa, joita merkitään A-, B- ja C-kirjaimilla. Ryhmän A urheilijoilla on hyvä tasapaino sekä taipuisa ja esteettä liikkuva ylävartalo. Ryhmässä B on huono tasapaino ja liikkuvuus, mutta ainakin yksi esteettä liikkuva käsi. Ryhmän C urheilijoilla on vamma kaikissa neljässä raajassa.
Vammat, jotka tuovat kilpailukelpoisuuden pyörätuolimiekkailuun ovat:
heikentynyt lihasvoima
heikentynyt passiivinen liikealue
raajan puutos
jalkojen pituusero
atetoosi
hypertonia
ataksia
Aiheesta muualla

International Wheelchair Fencing Committee: Viralliset säännöt (englanniksi)
Pyörätuolirugby kesäparalympialaisissa 2016

Pyörätuolirugbyssa kilpailtiin Rio de Janeiron 2016 kesäparalympialaisissa 6:tta kertaa. Kilpailut käytiin 14.–18. syyskuuta. Kaikki kilpailivat samassa sarjassa, jossa kummankin sukupuolen edustajat voivat urheilla. Ottelut pelattii HSBC Arenalla. Urheilijat jaettiin seitsemään vammaluokkaan välille 0,5-3,5. Kentällä olevien pelaajien yhteispistemäärä ei saanut ylittää kahdeksaa, mutta jokaista kentällä ollutta naispelaajaa kohden maksimipistemäärä nousi 0,5. Turnauksen voitti Australia ennen Yhdysvaltoja ja Japania.
Pudotuspelit

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Välierät | Välierät |  |  | Loppuottelu | Loppuottelu |
 
: 17.9.
|  |   Yhdysvallat | 60 |   |  |  |  |
|  |   Kanada | 55 |   |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |
|  |  |  |  |  | 18.9. | 18.9. |
|  |   |   |   |   |   Yhdysvallat | 58 |
|  |   |   |   |   |   Australia | 59 |
|  |   |  |   |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |
|  |  |  |  |  | Pronssiottelu | Pronssiottelu |
|  | 17.9. | 17.9. |   |  | 18.9. | 18.9. |
|  |   Australia | 63 |   |  |   Kanada |  50 |
|  |   Japani | 57 |   |  |   Japani |  52 |
Sijoitusottelut

Sijat 5. ja 6.
Sijat 7. ja 8.
Lopulliset sijoitukset

| # | Joukkue |
| --- | --- |
1 Kultaa:  Australia
2 Hopeaa:  Yhdysvallat
3 Pronssia:  Japani
4.:  Kanada
5.:  Iso-Britannia
6.:  Ruotsi
7.:  Ranska
8.:  Brasilia
Päivi Kukkamäki

Päivi Kukkamäki on suomalainen laulaja, laulunopettaja ja Sibelius-Akatemiasta Docmus-yksikön kehittäjäkoulutuksesta väitellyt musiikin tohtori. Hän on uranuurtaja laulunopetuksessa suzuki-menetelmällä. Laulusuzukimenetelmä syntyi Vantaalla, Suomessa vuonna 1986 tohtori Shinichi Suzukin ja rouva Waltraud Suzukin tukemana. Kukkamäki opiskeli Suzuki-menetelmää Japanissa Talent Education Instituutissa Matsumotossa vuonna 1986 ja uudelleen 1993.[lähde? ]
Musiikin tohtorin tutkinto "Laulun myötä kasvuun" Laulusuzukimenetelmän kehittämisprojekti odotusajasta aikuisuuteen materiaaleineen oli Sibelius-Akatemian 15 vuotta kestänyt seurantatutkimus 1986–2002. Kukkamäki on kouluttanut laulusuzukiopettajia sekä Suomessa että kansainvälisesti 22 maassa. Hän on tehnyt laulusuzukioppilaidensa kanssa 29 konsertti- ja konferenssimatkaa 19 eri maahan mm. Japaniin 1989,1999 ja 2013. Kukkamäki on ohjannut 10 lasten suurproduktiota (3 oopperaa, 3 musikaalia ja 4 musiikkinäytelmää). Julkaisuja on 13.[lähde? ]
Päivi Kukkamäelle myönnettiin Vantaan kulttuuripalkinto vuonna 2003. Hän väitteli musiikin tohtoriksi samana vuonna. Tasavallan presidentti myönsi Kukkamäelle Valkoisen Ruusun Ritarikunnan ritarimerkin vuonna 2013.
Aiheesta muualla

Dr. Paivi Kukkamaki. Voice Teacher / Teacher Trainer (suzukiassociation.org)
The World Convention, My Memories (by Päivi Kukkamäki, as pdf) (englanniksi) (suzukivoice.com)
Radisti

Radisti on henkilö joka käyttää työkseen radiolähettimiä ja -vastaanottimia. Radisti voi lähettää radiollaan radiotaajuuksilla viestejä, tai vain kuunnella muiden viestitystä. Radisti kommunikoi radiotaajuuksilla joko puheviestinnällä tai sähköttämällä.
Radiosähköttäjä viestii radiotaajuuksilla yleensä sähkötysaakkosilla, useimmiten käytössä on morse-aakkoset. Radiosähköttäjiä on Suomessa lähinnä Puolustusvoimissa, muilla aloilla radistit toimivat nykyisin useimmiten puheviestinnällä. Puolustusvoimien tarve käyttää käsisähkötystä perustuu sähkötyksen häirinnän vaikeuteen. Puolustusvoimat kouluttaa radiosähköttäjiä sissiradisteiksi.
Radiosähköttäjä kykenee myös lähiviestintään merkinantolampuilla, jolloin saadaan lähietäisyyksillä suuntalampuilla aikaiseksi viestintä jonka seuraaminen on muille kuin viestittäjille vaikeaa.
Ri Chun-hee

| Ri Chun-hee> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1943
Kansalaisuus:   Pohjois-Korea
Ammatti:  uutisankkuri
Muut tiedot
Järjestö:  Korean Keskustelevisio
Ri Chun-hee (joskus myös Ri Chun Hui, s. 1943) on Pohjois-Korean tunnetuin uutisankkuri. Hänet tunnetaan erityisesti dramaattisesta tyylistään ja ilmoituksistaan hyvin tärkeinä pidettyjen uutisten yhteydessä, kuten esimerkiksi maan johtajien kuolemiin liittyvissä tiedotuksissa.
Elämäkerta

Ri Chun-hee syntyi vuonna 1943 ja hän aloitti uransa näyttelijänä elokuvissa. Suurin piirtein vuonna 1971 hänet valittiin kuitenkin tuolloin hiljattain perustetun Korean Keskustelevision uutisankkuriksi. Pohjoiskorealaisissa lähteissä hänen opettajanaan mainitaan itse Kim Il-sung, joka väitetysti ohjeisti häntä myös uutistenluennan dramaattisen tyylin suhteen. Sittemmin hänestä tuli pohjoiskorealaisista uutisankkureista tunnetuin. Hänet valittiin usein tekemään erityisen tärkeitä ilmoituksia, joita ovat olleet esimerkiksi Kim Il-sungin kuolema vuonna 1994, ydinkokeet vuosina 2006 ja 2009 ja Kim Jong-ilin kuolema joulukuussa 2011. Ri Chun-hee on myös Korean kommunistisen puolueen propaganda- ja agitaatiojaostojen jäsen. Ajoittain hän on kuvaillut aikovansa jättäytyä tulevaisuudessa kameran toiselle puolelle ja alkavansa kouluttaa uusia naisia uutistenlukijoiksi.
Ri Chun-heen uutistenluennan tyyliä on kuvailtu dramaattiseksi ja jämäkäksi. Hän saattaa pitää pitkiä monologeja, joissa puhe voi muuttuua itkusta huutamiseksi. Hänen tavaramerkkinsä on vaaleanpunainen perinteinen chima jeogori-asu. Vakavamissa esimerkiksi maan johtajien kuolemiin liittyvissä lähetyksissä asu on ollut musta. Yksityiselämässään Ri Chun-hee asuu Pjongjangissa, jossa hänen on kuvailtu viettävän yltäkylläistä elämää esimerkiksi kaupungin parhaissa ravintoloissa vieraillen. Hänellä on aviomies, lapsia ja lapsenlapsia.
Päivi Lempinen

| Päivi Lempinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Päivi Maria Lempinen
Syntynyt: 4. maaliskuuta 1955 (ikä 69) Liminka
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  taidegraafikko
Päivi Maria Lempinen (s. 4. maaliskuuta 1955 Liminka) on suomalainen taidegraafikko. Hänen ensinäyttelynsä oli vuonna 1979, ja sen jälkeen hänet on luettu Suomen hienostuneimpiin taidegraafikoihin.
Lempinen opiskeli Vapaassa taidekoulussa vuosina 1974–1975, Taideteollisessa korkeakoulussa vuosina 1975–1977 ja Suomen Taideakatemian koulussa vuosina 1977–1981. Hänen töissään keskeisinä aiheina ovat toistuneet maisemat ja niihin sijoittuvat arkkitehtoniset muodot, kuten kupoli-, torni- ja telttamaiset konstruktiot. Myöhemmin töitten aihemaailma on laajentunut muun muassa sakraalisiin ja bysanttivaikutteisiin elementteihin.
Lempisen grafiikan työt perustuvat pääosin metalligrafiikkaan, käyttäen akvatintaa ja pehmeäpohjaetsausta, mutta hän on tehnyt myös piirustuksia, maalauksia ja kollaaseja.
Lempinen kuului 1980-luvulla toimineeseen performanssiryhmään Jack Helen Brut. Hän on ollut opettajana Oriveden opistossa vuosina 1983 ja 1985, Helsingin työväenopistossa vuosina  1984–1986 ja 1993–1994,  Taideteollisessa korkeakoulussa vuosina 1985–1989 ja Kuvataideakatemiassa vuosina 1987–1989. Hän on ollut myös Taide-lehden taittajana vuosina 1985–1987.
Luottamustehtävissä Lempinen on ollut muun muassa Valtion taideteostoimikunnan jäsen 1999–2001 ja Suomen Taideyhdistyksen johtokunnan jäsen vuodesta 2003.
Aiheesta muualla

Päivi Lempinen Kuvataiteilijamatrikkeli. Suomen Taiteilijaseura. Viitattu 16.4.2022.
Saeed Jaffrey

Saeed Jaffrey OBE (8. tammikuuta 1929 Malerkotla, Punjab – 15. marraskuuta 2015 Lontoo, Englanti) oli brittiläis-intialainen näyttelijä. Hän esiintyi muiden muassa elokuvissa Man Who Would Be King – Seikkailujen sankarit (1975), Gandhi (1982), Matka Intiaan (1984) ja Poikien pesula (1985). Hänet tunnettiin myös televisiosta, esimerkiksi vuosina 1975–1978 esitetystä sarjasta Gangsters.
Jaffrey oli vuoteen 1966 saakka naimisissa näyttelijä-kokki Madhur Jaffreyn kanssa. Heillä oli kolme tytärtä. Jaffrey oli naimisissa Jennifer Sorrellin kanssa vuodesta 1980 kuolemaansa asti. Hän kuoli aivoverenvuotoon 86-vuotiaana.
Valikoitu filmografia

| --- | --- |
 Opettaja (The Guru, 1969)  Ratsastajat (The Horsemen, 1971)  Suuri silmukka (The Wilby Conspiracy, 1975)  Man Who Would Be King – Seikkailujen sankarit (The Man Who Would Be King, 1975)  Shakinpelaajat (Shatranj Ke Khilari, 1977)  Kuolema Niilillä (Death on the Nile, 1978)  Sfinksi (Sphinx, 1981)  Gandhi (1982)  Masoom (1983)  Veitsen terällä (The Razor’s Edge, 1984)  Matka Intiaan (A Passage to India, 1984) :  Ram Teri Ganga Maili (1985)  Poikien pesula (My Beautiful Laundrette, 1985)  Vijay (1988)  Harhautus (The Deceivers, 1988)  Ram Lakhan (1989)  Manika, Manika – tyttö, joka eli kahdesti (Manika, une vie plus tard, 1989)  ChaalBaaz (1989)  Dil (1990)  Henna (1991)  Judaai (1997)  Mr In-Between (2001)
Televisio

Radiopartio (Z Cars, 1967)
Gangsters (1976–1978)
Keräilijät (Hullabaloo Over Georgie and Bonnie’s Pictures, 1978)
Kaukaiset paviljongit (The Far Pavilions, 1984)
Kuningattaren jalokivi (The Jewel in the Crown, 1984)
Coronation Street (1999)
Tunarin päiväkirja (Perfect World, 2001)
Komisario Lynley (The Inspector Lynley Mysteries, 2003)
Holby Cityn sairaala (Holby City, 2004)
Tohtorit (Doctors, 2004)
Aiheesta muualla

Saeed Jaffrey Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Saeed Jaffrey Elonetissä.
Saeed Jaffrey Allmoviessa (englanniksi)
Punanokkakipuajat

| Punanokkakipuajat |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kipuajat Dendrocolaptidae
Suku::  Punanokkakipuajat Hylexetastes  P. L. Sclater, 1889
Katso myös
   Punanokkakipuajat Wikispeciesissä   Punanokkakipuajat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Punanokkakipuajat (Hylexetastes) on kipuajien heimoon kuuluva lintusuku.
Punanokkakipuajiin (Hylexetastes) kuuluvia lajeja

Punanokkakipuaja (Hylexetastes perrotii)
Raitavatsakipuaja (Hylexetastes stresemanni)
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Hylexetastes (englanniksi)
Punaniskaviheltäjä

| Punaniskaviheltäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tupsuviheltäjät Oreoicidae
Suku::  Aleadryas
Laji::  rufinucha
Kaksiosainen nimi
 Aleadryas rufinucha  (Sclater, 1874) 
Alalajit
 A. r. gamblei  A. r. lochmia  A. r. niveifrons  A. r. rufinucha 
Katso myös
   Punaniskaviheltäjä Wikispeciesissä   Punaniskaviheltäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Punaniskaviheltäjä (Aleadryas rufinucha) on tupsuviheltäjiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Uudessa-Guineassa.
Koko ja ulkonäkö

Punaniskaviheltäjä kasvaa 16–18 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää, selkä ja siivet ovat ruskehtavan vihreät. Niskassa on punaruskea laikku, ja kurkku on keltainen. Osalla punaniskaviheltäjän alalajeista on valkoinen otsa. Päälaella on töyhtö, jonka lintu voi nostaa pystyyn. Vatsan väri on ruskea.
Levinneisyys ja elintavat

Punaniskaviheltäjä elää sekä Länsi-Uudessa-Guineassa että Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin elinympäristöä ovat kosteat vuoristometsät. Punaniskaviheltäjä liikkuu useimmiten yksittäin, ja sen ravintoa ovat hyönteiset. Lintu rakentaa kuppimaisen pesän puuhun, ja naaras munii kaksi munaa.
Rengaskissahai

| Rengaskissahai |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Rustokalat Chondrichthyes
Alaluokka::  Leveäsuiset Elasmobranchii
Lahko::  Luomihaikalat Carcharhiniformes
Heimo::  Kissahait Scyliorhinidae
Suku::  Galeus
Laji::  melastomus
Kaksiosainen nimi
 Galeus melastomus  Rafinesque, 1810 
 Rengashain levinneisyys
Katso myös
   Rengaskissahai Wikispeciesissä   Rengaskissahai Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Rengaskissahai (Galeus melastomus) tai rengashai on alle metrin pituinen kissahai. Sen selkä ja kyljet ovat harmahtavan punaiset, ja niissä on tummia läikkiä joiden ympärillä vaaleampi rengas. Rengaskissahaita esiintyy Euroopassa Atlantin rannikolla ja Välimerellä, Afrikan länsirannikolla Angolaan asti sekä Madeiran lähivesillä.
Aiheesta muualla

Galeus melastomus (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
Rachel McAdams

| Rachel McAdams |
| --- | --- |
 Rachel McAdams vuonna 2016.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Rachel Anne McAdams
Syntynyt: 17. marraskuuta 1978 (ikä 45) London, Ontario, Kanada
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2001–
Merkittävät roolit:   Mean Girls  The Notebook – Rakkauden sivut  Kuokkavieraat  Spotlight 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Rachel Anne McAdams (s. 17. marraskuuta 1978 London, Ontario) on kanadalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan rooleistaan elo­kuvissa Mean Girls (2004), The Notebook – Rakkauden sivut (2004), Kuokkavieraat (2005), Yö­lento (2005), Sherlock Holmes (2009) ja Midnight in Paris (2011). Vuonna 2015 McAdams näytteli HBO:n rikos­sarjan True Detective toisella tuotanto­kaudella. Vuonna 2015 McAdams näytteli toimittajaa elo­kuvassa Spot­light, josta hän oli ehdolla parhaan nais­sivu­osan Oscariin ja SAG-palkintoon.
Yksityiselämä

McAdamsilla on vuonna 2018 huhti­kuussa syntynyt poika yhdys­valtalaisen käsi­kirjoittajan Jamie Lindenin kanssa.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2002 | My Name is Tanino | Sally Garfield |
| 2002 | Perfect Pie | Patsy Grady 15-vuotiaana |
| 2002 | The Hot Chick | Jessica Spencer / Clive Maxtone |
| 2004 | Mean Girls | Regina George |
| 2004 | The Notebook – Rakkauden sivut | Allison ”Allie” Hamilton |
| 2005 | Kuokkavieraat | Claire Cleary |
| 2005 | Yö­lento | Lisa Reisert |
| 2005 | Perheen jalokivi | Amy Stone |
| 2007 | Married Life | Kay Nesbitt |
| 2008 | The Lucky Ones | Colee Dunn |
| 2009 | State of Play | Della Frye |
| 2009 | Aikamatkustajan vaimo | Claire Abshire |
| 2009 | Sherlock Holmes | Irene Adler |
| 2010 | Morning Glory | Becky Fuller |
| 2011 | Midnight in Paris | Inez |
| 2011 | Sherlock Holmes: A Game of Shadows | Irene Adler |
| 2012 | The Vow | Paige Collins |
| 2013 | Passion | Christine |
| 2013 | To the Wonder | Jane |
| 2013 | Oli aikakin | Mary |
| 2014 | A Most Wanted Man | Annabel Richter |
| 2015 | Every Thing Will Be Fine | Sara |
| 2015 | Aloha | Tracy Wood­side |
| 2015 | Southpaw | Maureen Hope |
| 2015 | Pikku prinssi | äiti (ääni) |
| 2015 | Spot­light | Sacha Pfeiffer |
| 2016 | Doctor Strange | Christine Palmer |
| 2017 | Tottelemattomuus | Esti Kuper­man |
| 2018 | Game Night | Annie |
| 2020 | Eurovision Song Contest: The Story of Fire Saga | Sigrit Ericks­dóttir |
| 2022 | Doctor Strange in the Multiverse of Madness | Christine Palmer, Christine Palmer (Maa-838) |
| Televisio> Vuosi | Televisio> Sarja | Televisio> Rooli | Televisio> Jaksot |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | Shotgun Love Dolls | Beth Swanson | pilotti |
| 2001 | The Famous Jett Jackson | Hannah Grant | ”Food for Thought” |
| 2002 | Guilt by Association | Danielle Mason | (televisio­elo­kuva) |
| 2002 | Tehtävä: Maa | Christine Bick­well | ”Atavus High” |
| 2003–05 | Slings & Arrows | Kate McNeil | 7 |
| 2015 | True Detective | Ani Bezzerides | 8 |
| 2021 | What If…? | Christine Palmer | ”Mitä jos… Tohtori Outo menettäisi käsiensä sijaan sydämensä?” |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rachel McAdams Wikimedia Commonsissa
Raymond St. Jacques

| Raymond St>  Jacques |
| --- | --- |
 John Ireland ja St. Jacques (oikealla).
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. maaliskuuta 1930 Hartford, Connecticut, Yhdysvallat
Kuollut: 27. elokuuta 1990 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Näyttelijä
Aktiivisena:  1956–1990
Merkittävät roolit:  Coffin Ed Johnson (Kaksi nuuskijaa Harlemissa)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Raymond St. Jacques, alun perin James Arthur Johnson (1. maaliskuuta 1930 – 27. elokuuta 1990) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli tunnettu roolistaan elokuvassa Kaksi nuuskijaa Harlemissa. Muita elokuvia joissa Jacques näytteli ovat esimerkiksi Vihreät baretit ja Pahan kehä. Hän esitti myös tarkastaja Remyä Dallas-televisiosarjassa.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Suomenkielinen nimi | Elokuvat> Alkuperäinen nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 1964 |  | Black Like Me | myyjä |
| 1964 | Panttilainaaja | The Pawnbroker | Tangee |
| 1965 | Seikkailija Keniasta | Mister Moses | Ubi |
| 1966 | Nainen ilman kasvoja | Mister Buddwing | Hank |
| 1967 | Näyttelijät | The Comedians | kapteeni Concasseur |
| 1968 | Säälimättömät | Madigan | tohtori Taylor |
| 1968 | Vihreät baretit | The Green Berets | kersantti Doc McGee |
| 1968 |  | If He Hollers, Let Him Go! | James Lake |
| 1968 | Kiristyvä kierre | Uptight | B.G. |
| 1969 |  | Change of Mind | David Rowe |
| 1970 | Kaksi nuuskijaa Harlemissa | Cotton Comes to Harlem | Coffin Ed Johnson |
| 1972 |  | Cool Breeze | Bill Mercer |
| 1972 |  | The Final Comedown | Imir |
| 1972 |  | Come Back Charleston Blue | Coffin Ed Johnson |
| 1973 |  | Book of Numbers | Blueboy Harris |
| 1974 |  | Lost in the Stars | John Kumalo |
| 1977 |  | The Baron | Peter Mosten |
| 1977 | FBI:n salaisuudet | The Private Files of J. Edgar Hoover | Martin Luther King |
| 1978 |  | Born Again | Jimmy Newsom |
| 1980 | Tappakaa Castro | Cuba Crossing | herra Bell |
| 1984 | Pirullinen kosto | The Evil That Men Do | Randolph |
| 1987 | Kyttäpari | The Wild Pair | Ivory |
| 1988 | Pahan kehä | They Live | katupappi |
| 1989 | Glory | Glory | Frederick Douglass |
| 1990 |  | Voodoo Dawn | Claude |
| 1991 |  | Timebomb | etsivä Sanchez |
| 1991 |  | The True Story of Glory Continues | Frederick Douglass |
Aiheesta muualla

Raymond St. Jacques Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Prospero Gallinari

Prospero Gallinari vuonna 1974
Prospero Gallinari (1. tammikuuta 1951 Reggio nell’Emilia – 14. tammikuuta 2013 Reggio nell’Emilia) oli italialainen kommunisti, terroristi ja yksi Punaisten prikaatien perustajajäsenistä, joka osallistui muun muassa Aldo Moron kidnappaukseen. Gallinari kuului niin sanottuihin «peräänantamattomiin» («irriducibili») kovan linjan prikaatilaisiin, jotka vuosikausia kestäneiden oikeusprosessien aikana kieltäytyivät kaikesta yhteistyöstä viranomaisten kanssa, myös asianajajista, kiistäen että kapitalistisen valtion oikeusjärjestelmällä olisi mitään heitä koskevaa tuomiovaltaa. Nämä prikaatilaiset eivät koskaan ole myöntäneet että Punaisten prikaatien toiminta olisi ollut epäoikeutettua tai rikollista. Gallinarin näkemyksen mukaan se oli sotaa, ja pahin puoli siinä hänen mielestään oli että Punaiset prikaatit hävisivät sodan. Tämän tappion Gallinari myönsi ensimmäisen kerran 23. lokakuuta 1988 Rebibbian vankilassa, prikaatien johdon puolesta laatimassaan kirjeessä, jossa ilmoitettiin muun muassa että «Aseellinen taistelu valtiota vastaan on päättynyt».