stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Diróksen luolat

| Diróksen luolat> Σπήλαια Διρού |
| --- | --- |
 Diróksen Glyfádan luolaa.
Sijainti
 Diróksen luolat
Koordinaatit:  36°38′18″N, 22°22′51″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Pýrgos Diroú, Anatolikí Máni, Lakonia, Peloponnesos
Historia
Tyyppi:  luolasto
Aiheesta muualla
  Diróksen luolat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Diróksen luolat (kreik. Σπήλαια Διρού, Spílaia Diroú) on joukko luolia Mánin niemimaalla Peloponnesoksella Kreikassa. Ne sijaitsevat Anatolikí Mánin kunnassa noin 1,3 kilometriä pohjoiseen Pýrgos Diroún kylästä.
Diróksen luolat muodostavat laajan tippukiviluolaston, jonka suurimmat luolat ovat nimeltään Glyfáda (Γλυφάδα, suomeksi ”Murtovetinen”, myös Vlycháda), Katafýgio (Καταφύγιο, ”Turvapaikka”) ja Alepótrypa (Αλεπότρυπα, ”Ketunkolo”). Glyfádan luolan koko on noin 16 700 neliömetriä ja koko luolaston toistaiseksi tunnettu yhteispituus noin 6,5 kilometriä. Luolastossa on maanalainen joki, jonka pituus on noin 1,6 kilometriä, sekä järviä. Joihinkin luoliin pääsee vain mereltä. Luolissa on lukuisia lukuisia stalagtiittejä ja stalagmiitteja.
Alepótrypan luolassa on ollut asutusta neoliittisella kaudella noin 6000–3000 eaa. Luolaa on käytetty myös hautaukseen sekä kulttipaikkana, ja se muodostaa yhden laajimmista tunnetuista neoliittisen ajan hautapaikoista. Luita on tunnistettu ainakin 170 yksittäisestä henkilöstä. Harvinaisiin löytöihin kuuluvat haudat, joissa on kaksi ihmistä, kuten sylikkäin olevat mies ja nainen. Hautalöydöt ulottuvat mykeneläiselle kaudelle asti, jolta ajalta luolasta on löydetty luuarkku. Se on todennäköisesti haudattu alun perin muualle ja siirretty myöhemmin luolalle, jota on mahdollisesti edelleen pidetty pyhänä paikkana. Erään teorian mukaan luolan maine olisi vaikuttanut siihen, että Mánin niemen kärki Taínaron eli Tainaronin niemi yhdistettiin antiikin aikana Haadeen sisäänkäyntiin.
Ainakin osa luolista romahti maanjäristyksessä noin 3000 eaa. Luolia on tutkittu vuodesta 1949 ja Alepótrypaa sen löytämisestä vuonna 1958 lähtien. Arkeologiset tutkimukset alkoivat vuonna 1970 arkeologi Geórgios Papathanasópouloksen johdolla.
Glyfádan luolan sisään tehdään turistikierroksia osin jalkaisin ja osin veneillä. Kierros kestää noin 40 minuuttia. Alepótrypa ei ole ainakaan toistaiseksi avoinna yleisölle arkeologisten tutkimusten vuoksi.
Luolien paikka ulkopuolelta.
Glyfádan luolaa.
Glyfádan luolaa.
Veneitä Glyfádan luolalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Diróksen Glyfádan luola Wikimedia Commonsissa
Dominican presidentti

| Dominican presidentti |
| --- | --- |
 President of the State of Dominica
 
 
 Nykyinen Charles Savarin 2. lokakuuta 2013 lähtien
Virka-asunto:  Valtiontalo
Kauden pituus:  5 vuotta, uudelleenvalinta mahdollinen
Perustettu:  3. marraskuuta 1978
Ensimmäinen:  Louis Cools-Lartigue
Kotisivut:  
Dominican presidentti on Dominican valtionpäämies.  Presidentti valitaan viisivuotiselle toimikaudelle, parlamentti äänestää pääministerin ja oppositiojohtajan asettamista ehdokkaista. Sama henkilö voidaan valita korkeintaan kahdelle kaudelle.
Luettelo Dominican presidenteistä vuodesta 1978

Louis Cools-Lartigue (tp.): 1978 – 1979
Fred Degazon: 1979 – 1980
Aurelius Marie: 1980 – 1983
Clarence Augustus Seignoret: 1983 – 1993
Crispin Sorhaindo: 1993 – 1998
Vernon Shaw: 1998 – 2003
Nicholas Liverpool: 2003 – 2012
Eliud Williams:  2012 – 2013
Charles Savarin:  2. lokakuuta 2013 –
Emme suostu pelkäämään

| ”Emme suostu pelkäämään” Paleface |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 17. kesäkuuta 2016
 Kesto: 04.06
 Levy-yhtiö: Sony Music
Palefacen muut singlet
|   | ”Emme suostu pelkäämään” 2016 |   |
Emme suostu pelkäämään (Loldiers Anthem) on rap-artisti Karri "Paleface" Miettisen vuonna 2016 tekemä kappale. Kappale on voimakasta Soldiers of Odinin kritiikkiä ja nostaa esiin pelleaktivismia (Loldiers of Odin). Videolla on mukana monia julkisuuden henkilöitä kuten Riku Rantala, Tunna Milonoff, Teivo Teivainen, Aleksi Pahkala, Paavo Arhinmäki ja Renaz Ebrahimi sekä räppäreitä kuten Toinen Kadunpoika, Solonen ja Xmies. Youtube-julkaisun lisäksi kappale on julkaistu vinyylisinglenä.
Emme

| Emme |
| --- | --- |
 Syksyinen Emme.
Alkulähde:  Habkern, Bernin kantoni
Laskupaikka:  Aare, Luterbach, Solothurnin kantoni
Maat:  Sveitsi
Pituus:  82 km
Alkulähteen korkeus:  1 600 m
Virtaama:  19 m³/s
Valuma-alue:  939 km²
Emme on Sveitsin 10:nneksi pisin joki ja Aaren sivujoki. Joen pituus on 81,9 km. Sen vuotuinen keskivirtaama alajuoksulla Biberistissä on 19 m³/s. Virtaama vaihtelee kovasti, sillä suurin mitattu vuorokausivirtaama on ollut 663 m³/s (elokuu 2007) ja pienin 2,3 m³/s (elokuu 1949). Joki saa alkunsa Hohgantvuoren eteläpuolen laaksosta, Brienzjärven pohjoispuolelta.
Emmen laakso on antanut nimensä muun muassa Emmental-juustolle.
Emme virtaa Bernin ja Solothurnin kantoneissa. Samanniminen, Kleine Emmeksi (suom. Pikku-Emme) kutsuttu joki virtaa aivan Emmen itäpuolella, Luzernin ja Obwaldenin kantonien alueella. Tästä syystä Emmeä kutsutaan toisinaan Grosse Emmeksi (suom. Iso-Emme).
Eduard von Capelle

Eduard von Capelle
Eduard von Capelle (10. lokakuuta 1855 Celle – 23. helmikuuta 1931 Wiesbaden) oli saksalainen amiraali, joka toimi Saksan laivastoministerinä ensimmäisen maailmansodan jälkipuolella 1916–1918.
Capelle aloitti uransa laivaston aliluutnanttina vuonna 1876 ja vuodesta 1891 hän palveli laivastoministeriössä. Hänestä tuli 1906 kontra-amiraali, 1909 vara-amiraali ja 1913 amiraali sekä 1904 ministeriön osastopäällikkö ja 1914 alivaltiosihteeri. Capelle oli pitkään laivastoministerinä toimineen Alfred von Tirpitzin tärkeä apulainen Saksan laivaston uudistamisessa ja hän auttoi tätä vuosien 1898 ja 1900 laivastolakien valmistelussa. Capelle jäi terveyssyistä eläkkeelle 1915, mutta maaliskuussa 1916 hänet nimitettiin uudeksi laivastoministeriksi Tirpitzin tilalle. Tirpitz oli joutunut eroamaan, koska Theobald von Bethmann Hollwegin hallitus ei hyväksynyt hänen vaatimaansa rajoittamatonta sukellusvenesotaa. Capellen kannanotot tähän kysymykseen olivat pitkään epämääräisiä ja monitulkintaisia. Lopulta hän ryhtyi tukemaan rajoittamatonta sukellusvenesotaa, joka aloitettiinkin helmikuussa 1917.
Elokuussa 1917 Capelle syytti sosiaalidemokraatteja avomerilaivaston levottomuuksien lietsomisesta, mitä pidettiin häneltä poliittisena harha-askeleena. Keisari Vilhelm II tuki silti edelleen Capellea estääkseen Tirpitzin paluun ministeriksi. Capellen vaikutusvalta kuitenkin laski ja hänet siirrettiin eläkkeelle lokakuussa 1918, kun perustettiin Reinhard Scheerin johtama keskitetty merivoimien johto.
DFDS Seaways

| DFDS Seaways |
| --- | --- |

Perustettu:  13. heinäkuuta 2010
Avainhenkilöt:  Peder Gellert Pedersen
Kotipaikka:  Tanska
Toiminta-alue:  Itämeri, Pohjanmeri, Irlanninmeri
Toimiala:  laivayhtiö
Emoyhtiö:  DFDS A/S
Kotisivu:  dfdsseaways.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
DFDS Seaways on DFDS A/S-konserniin kuuluva osa-alue, jonka päätehtävänä on harjoittaa konsernin laivaliikennettä. Yksikkö syntyi nykymuotoonsa, kun 13. heinäkuuta 2010 alkaen siihen yhdistettiin vanhojen matkustajatoimintojen (entinen DFDS Seaways) lisäksi DFDS Tor Line, DFDS LISCO sekä Norfolkline. Sitä ennen DFDS Seaways oli lähinnä konsernin matkustajaliikennettä harjoittava yksikkö, joskin myös esimerkiksi DFDS LISCO oli myös omana toimintayksikkönään myynyt aluksilleen matkustajapaikkoja.
Historia

DFDS Seawaysin historia voidaan jäljittää vuoteen 1866, kun DFDS A/S aloitti toimintansa. Kautta aikojen yhtiöllä on ollut käytössään matkustaja-aluksia, ja jo 1960-luvulla DFDS omisti useita matkustaja-autolauttoja. Toimintaa kiihdytti entisestään 1980-luvulla ruotsalaisen Tor Linen osto sekä saksalaisen Prinz Linienin osto, sillä molemmat yhtiöt omistivat useita matkustaja-autolauttoja. 1980- ja 1990-luvuilla ns. "ropax"-alusten määrä oli suurimmillaan.
Laivastoa tosin supistettiin reilusti 2000-luvulla, osana yhtiön hanketta pienetää laivaston keski-ikää. Vuosina 2001-2007 yhtiö myi huikeat 27 alusta, joista viisi oli matkustaja-aluksia. Tuona saneerausaikana yhtiöstä liikkui villejä huhuja, joiden mukaan koko matkustajadivisioonasta oltaisiin hankkiutumassa eroon.
Mutta koska kyseessä oli laivaston keski-iän kohotus, asiaan kuului myös uudempien alusten osto. Kaikki vanhat myytiin, jäljelle jäi vain vuonna 1990 Silja Lineltä ostettu M/S Queen of Scandinavia ja vuonna 1994 Kroatiassa rakennettu M/S Crown of Scandinavia, Eurowayn käsiin jäänyt uudisrakenne.
Vuonna 2001 DFDS osti perinteisen aluksen, Rederi AB Sliten entisen Athenan. Athenasta tuli M/S Pearl of Scandinavia ja se asetettiin liikennöimään Kööpenhaminan ja Oslon välille (vuoteen 2006 asti Kööpenhamina-Oslo-linjan laivat pysähtyivät myös Helsingborgissa), Crown of Scandinavian pariksi, korvaten jo vanhaksi käyneen Queen of Scandinavian.
Vuonna 2006 DFDS hankki Brittany Ferriesiltä Val De Loire-aluksen, ja nimesi sen M/S King of Scandinaviaksi. Se meni liikenteeseen IJmuidenin ja Newcastlen välille. Samana vuonna DFDS Seaways hankki aluksen sisaren, kun Fjord Line joutui talousongelmissaan myymään Fjord Norway-aluksen. Fjord Norwaysta tuli M/S Princess of Norway, ja nykyisin se liikennöi IJmuidenin ja Newcastlen välillä yhdessä sisarensa kanssa.
Syyskuussa 2008 DFDS lakkautti Bergen – Haugesund – Stavanger-linjansa ja siinä samassa myös Queen of Scandinavia jäi työttömäksi. [lähde? ]
DFDS ilmoitti joulukuussa 2009 ostavansa Norfolk Linen kokonaisuudessaan Maersk-varustamolta. Sen seurauksena DFDS järjesteli oman yhtiönsä toimintaa uudelleen, ja 13.07.2010 alkaen sen toiminta jaettiin vain kahteen yksikköön, jossa laivaliikenne koottiin DFDS Seawaysiin sekä muut logistiikka- ja rahtitoiminnot DFDS Logisticsiin. Tuolloin DFDS Seawaysistä tuli osa laajempaa yksikköä, johon yhdistettiin myös DFDS Tor Line, DFDS LISCO sekä Norfolk Line. Kaikki vanhat nimet sekä brändit tullaan korvaamaan uudella DFDS Seaways-brändillä.
Laivat > Tämänhetkiset laivat

| Laiva | Rakennettu | Käytössä   DFDS Seawaysillä | Bruttovetoisuus | Matkustajia (maksimi) | Matka- nopeus (solmua) | Reitti | Tietoa | Lippu ja kotipaikka | Kuva |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| M/S Pearl Seaways | 1989 | 2001– | 40 022 GT | 2 200 | 21,5 | Kööpenhamina – Frederikshavn – Oslo |  |  Kööpenhamina, Tanska |  |
| M/S Crown Seaways | 1994 | 1994– | 35 498 GT | 2 136 | 21,5 | Kööpenhamina – Frederikshavn – Oslo |  |  Kööpenhamina, Tanska |  |
| M/S Princess Seaways | 1986 | 2006– | 31 360 GT | 1 700 | 21 | IJmuiden – Newcastle |  |  Kööpenhamina, Tanska |  |
| M/S King Seaways | 1987 | 2006– | 31 395 GT | 2 280 | 21 | IJmuiden – Newcastle |  |  Kööpenhamina, Tanska |  |
| M/S Sirena Seaways | 2002 | 2013– | 22 382 GT | 610 | 23 | Paldiski – Kapellskär |  |  Klaipėda, Liettua |  |
| M/S Luna Seaways | 2021 | 2022– | 56 043 GT | 690 | 23 | Karlshamn – Klaipėda |  |  Kööpenhamina, Tanska |  |
| M/S Aura Seaways | 2021 | 2022– | 56 043 GT | 690 | 23 | Klaipėda – Kiel |  |  Kööpenhamina, Tanska |  |
| M/S Regina Seaways | 2010 | 2011– | 25 518 GT | 600 | 24 | Karlshamn – Klaipėda |  |  Klaipėda, Liettua |  |
| M/S Victoria Seaways | 2009 | 2010– | 25 518 GT | 600 | 24 | Klaipėda – Kiel |  |  Klaipėda, Liettua |  |
| M/S Athena Seaways | 2007 | 2013– | 24 950 GT | 500 | 24 | Rosslare – Dunkerque |  |  Klaipėda, Liettua |  |
| M/S Optima Seaways | 1999 | 2010– | 25 206 GT | 327 | 21,5 | Rosslare – Dunkerque |  |  Klaipėda, Liettua |  |
Laivat > Entiset DFDS Tor Line-brändin alukset

M/S Tor Baltica (Kiel - Karlshamn - Pietari)
M/S Tor Begonia (Göteborg - Immingham)
M/S Tor Bellona (Immingham - Cuxhaven)
M/S Tor Botnia (Rotterdam - Immingham)
M/S Tor Britannia (Felixstowe - Vlaardingen, kulki entiselle Norfolk Linelle)
M/S Tor Corona (Århus - Fredericia - Kööpenhamina - Klaipėda)
M/S Tor Ficaria (Göteborg - Immingham)
M/S Tor Finlandia (Rotterdam - Immingham)
M/S Tor Fionia (Göteborg - Immingham)
M/S Tor Freesia (Göteborg - Immingham)
M/S Tor Hafnia (Immingham - Cuxhaven)
M/S Tor Jutlandia (Esbjerg - Immingham)
M/S Tor Magnolia (Göteborg - Terneuzen - Gent)
M/S Tor Petunia (Göteborg - Terneuzen - Gent)
M/S Primula Seaways (ei tiedossa)
M/S Tor Selandia (Göteborg - Tilbury)
M/S Tor Suecia (Felixstowe - Vlaardingen, kulki entiselle Norfolk Linelle)
Laivat > Entiset DFDS LISCO-brändin alukset

M/S Kaunas (Travemünde - Liepāja, kulkee rahdattuna Scandlinesille)
M/S Vilnius (Klaipėda - Sassnitz/Mukran)
M/S Lisco Patria (Paldiski - Kapellskär)
M/S Lisco Optima (Klaipėda - Karlshamn)
M/S Lisco Maxima (Klaipėda - Kiel)
M/S Lisco Gloria (Klaipėda - Kiel)
Laivat > Entiset Norfolk Line-brändin alukset

M/S Delft Seaways (Dover - Dunkerque, ex-Maersk Delft)
M/S Dover Seaways (Dover - Dunkerque, ex-Maersk Dover)
M/S Dunkerque Seaways (Dover - Dunkerque, ex- Maersk Dunkerque)
M/S Humber Viking (Killingholme - Vlaardingen, Killingholme vaihtuu Imminghamiksi 1. elokuuta 2010)
M/S Maas Viking (Killingholme - Vlaardingen, Killingholme vaihtuu Imminghamiksi 1. elokuuta 2010)
M/S Dublin Viking (Liverpool - Dublin)
M/S Liverpool Viking (Liverpool - Dublin)
M/S Lagan Viking (Liverpool - Belfast)
M/S Mersey Viking (Liverpool - Belfast)
M/S Scottish Viking (Rosyth - Zeebrugge)
M/S Flandria Seaways (Vlaardingen - Felixstowe, ex-Maersk Flanders)
M/S Maersk Anglia (Dublin - Heysham)
M/S Scotia Seaways (Belfast - Heysham, ex-Maersk Exporter)
M/S Hibernia Seaways (Belfast - Heysham, ex-Maersk Importer)
M/S European Endeavour (varalauttana telakointien ajan Irlanninmerellä syyskuuhun 2010 saakka)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta DFDS Seaways Wikimedia Commonsissa
M/S Pearl of Scandinavia Kööpenhaminan satamassa.
M/S Maersk Anglia
Dominica olympialaisissa

Dominica on osallistunut jokaisiin kesäolympialaisiin vuodesta 1996 alkaen 2–6 urheilijan joukkueilla. Maa osallistui myös talviolympialaisiin kahden urheilijan joukkueella vuonna 2014.
Maa sai ensimmäisen olympiamitalinsa Pariisissa 2024, kun Thea LaFond voitti naisten kolmiloikan olympiakultaa.
Edwin Hagfors

Filip Erik Edwin Hagfors (2. joulukuuta 1866 Jyväskylä – 30. toukokuuta 1943 Helsinki) oli suomalainen sanakirjantekijä, suomentaja ja kieltenopettaja.
Hagforsin vanhemmat olivat lääketieteen ja kirurgian tohtori, seminaarin lehtori Erik August Hagfors ja Selma Rosalie Danielson. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1884 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1890, lisensiaatiksi 1893 ja tohtoriksi 1894. Hagfors toimi Helsingin suomalaisen reaalilyseon saksan- ja ranskankielen lehtorina 1899-1906 ja suomalaisen normaalilyseon saksan- ja ranskankielen yliopettajana 1906-1930.
Hagfors laati ranskalais-suomalaisen sanakirjan ja runsaasti kielten oppikirjoja sekä suomensi ranskankielistä kirjallisuutta, muun muassa Jules Vernen teoksia.
Hagfors oli naimisissa vuodesta 1903 Ulla Charlotta Marchanderin kanssa. Tanssija Irja Hagfors oli heidän tyttärensä.
Julkaisuja

Carmina latina ad usum sodalium collegit. Helsingfors 1892.
”Muutamia saksankielen synonymeja.” Kertomus Vaasan reaalilyseosta lukuvuonna 1895-1896. Vaasa 1896.
Die Substantivdeklination im ”Volksbuch vom Doctor Faust”. Mémoires de la Société néophilologique de Helsinki II. Helsingfors 1897.
Syntaktische Freiheiten bei Hans Sachs an seinen Fabeln und Schwänken und Fastnachtspielen dargestellt 1. Acta Societatis scientiarum Fennicae, Tomus 26, 2. Finska Vetenskapssocieteten, Helsingfors 1899.
Syntaktische Freiheiten bei Hans Sachs an seinen Fabeln und Schwänken und Fastnachtspielen dargestellt 2. Acta Societatis scientiarum Fennicae, Tomus 26, 2. Finska Vetenskapssocieteten, Helsingfors 1900.
Ranskalais-suomalainen sanakirja / Dictionnaire français-finnois. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 136. Helsinki 1914, 2. korjattu ja lisätty painos 1936, 3. korjattu ja lisätty painos 1954.
Otteita ranskalaisten klassikkojen teoksista. 1, XVII ja XVIII vuosisata. Kouluja varten julkaissut ja selityksillä varustanut Edwin Hagfors. Kustannus Oy Kirja, Helsinki 1918.
Ranskalais-suomalainen taskusanakirja / Dictionnaire de poche français-finnois. Kustannus Oy Kirja, Helsinki 1918, 7. painos 1964.
Ranskankielen alkeis- ja harjoituskirja. Kirja, Helsinki 1927, 4. painos 1944.
Suomalais-ranskalainen pienoissanakirja / Petit dictionnaire finnois-français. WSOY 1932, 4. painos 1964.
Jokamiehen sivistyssanasto. Toimittanut Edwin Hagfors. WSOY 1933, 11. painos 1972.
Ranskalais-suomalainen pienoissanakirja / Petit dictionnaire français-finnois. WSOY 1937, 4. painos 1960.
Käytännöllistä saksaa: Kokoelma tekstejä ja harjoituksia. WSOY 1942.
Kurt Kirchheiner: Sata tuntia saksaa: Oppikirja aikuisille opiskelijoille. Kielioppia, kirjoitusharjoituksia, puheharjoituksia ja sanasto. Suomalaisia opiskelijoita varten sovittanut E. Hagfors. WSOY 1943, 5. painos 1964.
Suomennoksia

Michel de Montaigne: Tutkielmia: Valikoima. Suomentanut ja johdannolla varustanut Edwin Hagfors. Karisto 1922, 2. painos 1990.
Jules Verne: Tonavan luotsi. Karisto 1926, 3. painos 1987.
Jules Verne: Maasta kuuhun. Karisto 1929, 2. korj. painos 1958.
Ludwig Renn: Sota. Kirja, Helsinki 1931.
Jean-Jacques Rousseau: Tunnustuksia: Valikoima otteita. Gummerus 1938, 2. painos 2012.
Albert Schweitzer: Piirteitä elämästäni ja ajattelustani. WSOY 1950, 3. painos 1965.
Dominican lippu

Dominican lippu
Dominican lippu on Karibianmerellä sijaitsevan Dominican saarivaltion tunnus vaakunan, moton ja kansallislaulun ohella. Lippu otettiin käyttöön 3. marraskuuta 1978, joskin siihen on tehty pieniä muutoksia vuosina 1981, 1988 ja 1990. Vihreä pohjaväri symboloi maan kasvillisuutta. Lipun risti kuvaa kristinuskoa ja sen kolme väriä kolminaisuutta. Ristin värit symboloivat maataloutta ja aurinkoa (keltainen), jokia ja vesistöjä (valkoinen) ja orjakauppaa (musta). Punainen ympyrä symboloi sosiaalista oikeudenmukaisuutta ja kymmenen tähteä kuvaavat Dominican kymmentä aluetta (Saint Luke, Saint Mark, Saint George, Saint Paul, Saint Joseph, Saint Peter, Saint Andrew, Saint David, Saint Patrick ja Saint John). Lipun erikoisuus on siinä kuvattu Dominican kansallislintu, keisariamatsonipapukaija.
Dominican ja Nicaraguan liput ovat maailman ainoat liput, joissa on violettia.
Aiemmat liput

Dominican lippu 1978–1981
Dominican lippu 1981–1988
Dominican lippu 1988–1990
Don Henley

| Don Henley |
| --- | --- |
 Don Henley esiintymässä vuonna 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. heinäkuuta 1947 (ikä 77) Gilmer, Texas, Yhdysvallat
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1970-
Tyylilajit:  rock, hard rock, folk rock, country rock, blues rock
Soittimet:  rummut, lyömäsoittimet, kitara, koskettimet, laulu
Yhtyeet:  Eagles
Levy-yhtiöt:  Asylum Records, Geffen Records, Warner Brothers Records
Aiheesta muualla
www.donhenley.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Donald Hugh "Don" Henley (s. 22. heinäkuuta 1947 Gilmer, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko ja laulaja-lauluntekijä joka tunnetaan parhaiten rockmusiikkia esittävän Eagles-yhtyeen rumpalina ja laulajana. Henley on vaikuttanut Eaglesissa yhtyeen koko uran ajan ja hän on yksi yhtyeen perustajista.
Musiikkiura

Henley perusti Eaglesin vuonna 1971 yhdessä kitaristi-laulaja Glenn Freyn, basisti Randy Meisnerin ja kitaristi Bernie Leadonin kanssa ja yhtye julkaisi ensilevynsä Eagles vuonna 1972. Yhtye hajosi kuuden studioalbumin jälkeen vuonna 1980 syviin erimielisyyksiin. Henley esiintyi 1980-luvun ajan sooloartistina ja julkaisi kolme sooloalbumia. Eagles palasi yhteen vuonna 1994 ja sittemmin hän on julkaissut kaksi sooloalbumia, kaksi kokoelma-albumia konsertti-DVD:n. Hän menestyi soolourallaan Eaglesissa vaikuttaneista muusikoista parhaiten.
Henleyn tunnetuimpia Eaglesissa tulkitsemia kappaleita ovat muun muassa hänen yhtyeelle kirjoittamansa hittikappaleet "Hotel California", "Desperado", "Life in the Fast Lane", "One of These Nights", "Witchy Woman", "Best of My Love" ja "The Long Run". Hänen soolouransa tunnetuimpia kappaleita ovat "Dirty Laundry", "The Boys of Summer", "All She Wants to Do is Dance", "The Heart of the Matter", "The Last Worthless Evening", "Sunset Grill", "Not Enough Love in the World", "New York Minute" ja "The End of the Innocence". Henley on soolotuotannollaan voittanut kaksi Grammy- ja viisi MTV Video Music Award-palkintoa, ja hänen soolotuotantoaan on kansainvälisesti myyty yli kymmenen miljoonaa kappaletta. Suomalaisen Radio Aallon "365 maailman parasta biisiä"-äänestyksessä Henleyn kappale "The Boys of Summer" ylsi sijalle 344.
Vuonna 2008 musiikkilehti Rolling Stonen julkaisemassa "100 Greatest Singers"-äänestyksessä Henley äänestettiin sijalle 87. Vuonna 2012 Celebrity Networt-verkkosivuston laatimassa listassa Henley listattiin maailman rikkaimpien rumpaleiden listalla neljännelle sijalle 200 miljoonan dollarin ansioillaan, ja hänen edelleen ylsivät ainoastaan Nirvana-yhtyeessä vaikuttanut Dave Grohl, muun muassa Genesis-yhtyeessä soittanut Phil Collins ja listan kärkipaikalle noussut, The Beatlesissa kuuluisuuteen noussut Ringo Starr.2015 hän oli noussut listalla kolmanneksi.
Julkaisut > Albumit

I Can't Stand Still (1982)
Building the Perfect Beast (1984)
The End of the Innocence (1989)
Actual Miles: Henley's Greatest Hits (1995)
Inside Job (2000)
Cass County (2015)
Julkaisut > Singlet

| Vuosi | Nimi |  Listasijoitus> US Hot 100 |  Listasijoitus> US Adult Contemporary |  Listasijoitus> US Mainstream Rock |  Listasijoitus> UK | Albumi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1981 | "Leather And Lace" (Stevie Nicksin kanssa) | #6 | - | - | - | Bella Donna (Stevie Nicks album) |
| 1982 | "Johnny Can't Read" | #42 | - | #29 | - | I Can't Stand Still |
| 1982 | "Dirty Laundry" | #3 | - | #1 | #59 | I Can't Stand Still |
| 1983 | "I Can't Stand Still" | #48 | - | - | - | I Can't Stand Still |
| 1984 | "The Boys Of Summer" | #5 | - | #1 | #12 | Building The Perfect Beast |
| 1985 | "All She Wants to Do Is Dance" | #9 | - | #1 | - | Building The Perfect Beast |
| 1985 | "Not Enough Love in the World" | #34 | #6 | #17 | - | Building The Perfect Beast |
| 1985 | "Sunset Grill" | #22 | #18 | #7 | - | Building The Perfect Beast |
| 1989 | The End of the Innocence" | #8 | #2 | #1 | #48 | The End Of The Innocence |
| 1989 | "The Last Worthless Evening" | #21 | #5 | #4 | - | The End Of The Innocence |
| 1990 | "The Heart of the Matter" | #21 | #3 | #2 | - | The End Of The Innocence |
| 1990 | "How Bad Do You Want It?" | #48 | - | #8 | - | The End Of The Innocence |
| 1990 | New York Minute" | #48 | #5 | #24 | #97 | The End Of The Innocence |
| 2000 | "Taking You Home" | #58 | #1 | - | - | Inside Job |
| 2002 | "It's So Easy" (Sheryl Crown kanssa) | - | - | - | - | C'mon C'mon (Sheryl Crow album) |
Aiheesta muualla

Don Henley - Official fansite (englanniksi)
Walden Woods Project (englanniksi)
Caddo Lake Institute (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Recording Artists' Coalition (Arkistoitu – Internet Archive)(englanniksi)
Don Henley Online (englanniksi)
Eero Kaukonen

Hallintoneuvos Kaukonen vuonna 1964. Kuva: Kuvasiskot.
Eero Kaukonen (13. helmikuuta 1904 Kuopio – 31. lokakuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen juristi, joka toimi korkeimman hallinto-oikeuden hallintoneuvoksena.