stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Suomen ortodoksisen kirkon kirkolliskokousedustajista
Kausi 2019–2023

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Helsingin hiippakunta Papisto ja kanttorit Jonas Bergenstad  Heikki Huttunen  Teo Merras  Varvara Merras-Häyrynen  Markku Salminen  Mikael Sundkvist  Timo Tynkkynen Maallikot Ritva Bly  Tuovi Haikala  Anna Kasdaglis  Dmytro Lang  Mari Mattila  Risto Nordell  Nunna Elisabet  Elina Palola  Ulla Saarinen  Jaana Tanhuanpää  |  Kuopion ja Karjalan hiippakunta Papisto ja kanttorit Arkkimandriitta Sergei  Ioannis Lampropoulos  Sofia Laukkanen  Mikko Sidoroff  Aleksander Roszczenko Maallikot Esko Huovinen  Jarmo Ihalainen  Lea Oravalahti-Pehkonen  Juha Riikonen  Anna-Katriina Salmikangas  Matti Tolvanen  |  Oulun hiippakunta Papisto ja kanttorit Juhani Matsi  Marko Patronen Maallikot Armas Hakkola  Hannele Meskus  |
Kausi 2023–2027

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Helsingin hiippakunta Papisto ja kanttorit Heikki Huttunen  Kimmo Kallinen  Teo Merras  Mikael Sundkvist  Irina Tchervinskij-Matsi  Timo Tynkkynen Maallikot Ritva Bly  Jefim Brodkin  Kim Kilpinen  Raija Kivimäki  Dmytro Lang  Anja Lindström  Ludmila Niemi  Elina Palola  Ulla Saarinen  |  Kuopion ja Karjalan hiippakunta Papisto ja kanttorit Arkkimandriitta Mikael  Ioannis Lampropoulos  Sofia Laukkanen  Aleksander Roszczenko  Mikko Sidoroff Maallikot Pirjo Halonen  Jari Hynninen  Jussi Kauhanen  Timo Nykänen  Anna-Katriina Salmikangas  Matti Tolvanen  |  Oulun hiippakunta Papisto ja kanttorit Kaisa Pahkala  Rauno Pietarinen  Jaakko Vainio Maallikot Tanja Leskinen  Matti Tikkunen  Kaisa Vuolukka  |
Aaron Kostner

Aaron Kostner
Aaron Kostner (s. 8. heinäkuuta 1999) on italialainen yhdistetyn hiihtäjä.
Ura > Arvokilpailut

Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla 2015 Kostner sijoittui 5 kilometrin kilpailussa neljänneksi, 10 kilometrin kilpailussa viidenneksi ja joukkuekilpailussa kuudenneksi. Hän sijoittui 27:nneksi 10 kilometrin kilpailussa ja 32:nneksi 5 kilometrin kilpailussa ensimmäisissä nuorten MM-kilpailuissaan Almatyssä vuonna 2015. Lillehammerin nuorten olympialaisissa 2016 hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa yhdeksänneksi. Râșnovin nuorten MM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui 5 kilometrin kilpailussa yhdeksänneksi ja 10 kilometrin kilpailussa 21:nneksi. Seuraavan vuoden samoissa kilpailuissa Soldier Hollowissa hän sijoittui 5 kilometrin kilpailussa 12:nneksi ja 10 kilometrin kilpailussa 14:nneksi. Kanderstegin nuorten MM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui 5 kilometrin kilpailussa yhdeksänneksi ja 10 kilometrin kilpailussa yhdenneksitoista. Lahdessa 2019 hän oli kymmenen kilometrin kilpailussa neljäs ja viidellä kilometrillä kuudes.
Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui normaalimäen Gundersen-kilpailussa 37:nneksi ja suurmäen Gundersen-kilpailussa 44:nneksi. Lahden nuorten MM-kilpailuissa 2019 Kostner sijoittui 10 kilometrin kilpailussa neljänneksi ja 5 kilometrin kilpailussa kuudenneksi. Ensimmäisissä aikuisten MM-kilpailuissaan Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Kostner sijoittui parisprintissä viidenneksi ja suurmäen Gundersen-kilpailussa 13:nneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa viidestoista. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän sijoittui Gundersen-kilpailussa 15:nneksi.
Ura > Maailmancup

Kostner kilpaili Yhdistetyn maailmancupissa ensimmäisen kerran Ramsaussa joulukuussa 2017 sijoittuen 47:nneksi ja 49:nneksi. Hän pääsi ensimmäistä kertaa 40 parhaan joukkoon oltuaan 36:s Val di Fiemmessä tammikuussa 2019. Ensimmäiset pisteensä hän saavutti Lahdessa helmikuussa 2019 oltuaan 22:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 12:nneksi Schonachissa maaliskuussa 2019. Maailmancupin joukkuekilpailussa hän on ollut parhaimmillaan kuudes Chaux-Neuvessa tammikuussa 2018.
Ura > Muut kilpailut

Kostner kilpaili Yhdistetyn Continental Cupissa ensimmäisen kerran Eisenerzissä helmikuussa 2017, ja sijoittui 16:nneksi ja 19:nneksi. Enismmäistä kertaa kymmenen joukkoon hän sijoittui Steamboat Springsissä joulukuussa 2018 oltuaan yhdeksäs. Parhaimmillaan hän on sijoittunut neljänneksi Park Cityssä joulukuussa 2018 ja Klingenthalissa tammikuussa 2019.
Yhdistetyn kesä-GP:ssä Kostner on sijoittunut parhaimmillaan 11:nneksi Klingenthalissa elokuussa 2019.
Luettelo Suomen kotimuseoista

Tämä on luettelo Suomen kotimuseoista.
Museot

| Kotimuseo | Henkilö joka asui kyseisessä talossa | Sijainti |
| --- | --- | --- |
| Ahola | Juhani Aho | Järvenpää |
| Ainola | Jean Sibelius | Järvenpää |
| Albert Edelfeltin ateljeemuseo | Albert Edelfelt | Porvoo |
| Aleksis Kiven kuolinmökki | Aleksis Kivi | Tuusula |
| Alikartano | Adolf Erik Nordenskiöld | Mäntsälä |
| Fanjunkarsin torppa | Aleksis Kivi | Siuntio |
| Emil Cedercreutzin museo | Emil Cedercreutz | Harjavalta |
| Erkkola | J. H. Erkko | Tuusula |
| Halosenniemi | Pekka Halonen | Tuusula |
| Hvitträsk | Eliel Saarinen | Kirkkonummi |
| J. L. Runebergin koti | J. L. Runeberg | Porvoo |
| Ida Aalberg -museo | Ida Aalberg | Janakkala |
| Juhani Ahon museo | Juhani Aho | Iisalmi |
| Kalela | Akseli Gallen-Kallela | Ruovedellä |
| Kallioniemi | Kalle Päätalo | Taivalkoski |
| K. J. Ståhlbergin lapsuudenkoti | K. J. Ståhlberg | Haapajärvi |
| Kotkaniemi | P. E. Svinhufvud | Luumäki |
| Kanajärven talo | Emanuel Kanajärvi | Kalvola |
| Kuddnäs | Zachris Topelius | Uusikaarlepyy |
| Lammintalo | Elias Lönnrot | Sammatti |
| Lepikon torppa | Urho Kekkonen | Pielavesi |
| Lepola | Ahti Karjalainen | Hirvensalmi |
| Louhisaari | Carl Gustaf Emil Mannerheim | Askainen |
| Mannerheim-museo | Carl Gustaf Emil Mannerheim | Helsinki |
| Marela | Gabriel Granlund | Raumalla |
| Miinan mökki | Miina Lönnrot | Sammatti |
| Niemenpelto  | Johannes Linnankoski | Askola |
| Paikkarin torppa | Elias Lönnrot | Sammatti |
| Palsa-museo | Kalervo Palsa | Kittilä |
| Paavo Nurmen kotimuseo | Paavo Nurmi | Turku |
| Riihitien talo | Alvar Aalto | Helsinki |
| Sibeliuksen syntymäkoti | Jean Sibelius | Hämeenlinna |
| Snellmanmuseo | J. V. Snellman | Kuopio |
| Tamminiemi | Urho Kekkonen | Helsinki |
| Tarvaspää | Akseli Gallén-Kallela | Espoo |
| Teresia ja Rafael Lönnströmin kotimuseo | Teresia ja Rafael Lönnström | Rauma |
| Turjanlinna | Ilmari Kianto | Suomussalmi |
| Villa Kokkonen | Joonas Kokkonen | Järvenpää |
| Visavuori | Emil Wikström | Valkeakoski |
Kuvagalleria

Urho Kekkosen synnyinkoti  Pielavedellä.
Akseli Gallen-Kallelan ateljee Espoossa
Juhani Ahon kotimuseo Tuusulassa
Jean Sibeliuksen kotimuseo Järvenpäässä
Aleksis Kiven kotimuseo Tuusulassa
Adolf Erik Nordenskiöldin kotimuseo Mäntsälässä
J.H.Erkon kotimuseo Tuusulassa
Ida Aalberg  museo Janakkalassa
Akseli Gallen-Kallelan ateljee Ruovedellä
Kalle Päätalon kotimuseo Taivalkoskella
P. E. Svinhufvudin kotimuseo Luumäellä
Carl Gustaf Emil Mannerheim  kotimuseo Askaisissa
Carl Gustaf Emil Mannerheim  kotimuseo Helsingissä
Johannes Linnankosken kotimuseo Askolassa
Paavo Nurmen kotimuseo Turussa
Alvar Aallon kotimuseo Helsingissä
Sibeliuksen kotimuseo  Hämeenlinnassa
Pekka Halosen kotimuseo Tuusulassa
Kalervo Palsan kotimuseo Kittilässä
Teresia ja Rafael Lönnströmin kotimuseo Raumalla
Joonas Kokkosen kotimuseo Järvenpäässä
Miina Lönnrotin kotimuseo Sammatissa
Elias Lönnrotin kotimuseo Sammatissa
Emil Wikströmin kotimuseo Sääksmäellä
Urho Kekkosen kotimuseo Helsingissä
Eliel Saarisen kotimuseo Kirkkonummella
Runebergin  kotimuseo Porvoossa
Luettelo suomalaisista poliittisista naisjärjestöistä

Luettelo suomalaisista poliittisista naisjärjestöistä sisältää Suomessa toimineet (puolue)poliittiset naisjärjestöt. Sarakkeessa "sitoutuneisuus" on ilmoitettu puolue ja kansainvälinen järjestö, joihin järjestö on kuulunut tai, joiden kanssa se on tehnyt läheistä yhteistyötä. Luettelo on järjestetty perustamisvuosittain.
| Nimi | Toimintavuodet | Sitoutuneisuus | Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| Suomen Sosialidemokraattinen Naisliitto – Työläisnaisten Liitto (1900–1906) | 1900–1923 | SSTP (1920–1923) SDP (1900–1920) | viranomaiset lakkauttivat järjestön |
| Nuorsuomalainen Naisklubi | 1902–1918 | Nuors. |  |
| Suomalaisen Puolueen Naisvaliokunta | 1906–1919 | Suom. |  |
| Svenska Kvinnoförbundet | 1907→ | RKP | RKP:n jäsenjärjestöksi 1946 |
| Suomen Kristillisen Työväen Naisliitto | 1909–? | KTL |  |
| Kokoomuksen Naisten Liitto – Kansallisen Kokoomuspuolueen Naisjärjestöjen Liitto (1925–1951) – Kansallisen Kokoomuspuolueen Naisvaliokunta (1919–1925) | 1919→ | Kok. |  |
| Kansallisen Edistyspuolueen Naistenvaltuusto |  | Ed. |  |
| Sosialidemokraattinen Naisliitto (Sos.-Dem. Naisliitto) – Suomen Sosialidemokraattinen Työläisnaisliitto (1921–1941) – Sosiaalidemokraattinen Työläisnaisliitto (1941–1950) | 1921–1979 | STP (1973–1979) TPSL (1959–1973) SDP (1921–1959)  SI:n naisten neuvosto | irtautui sd-naisliitosta |
| ? | 1930-luku | IKP |  |
| Uusi Huomen | 1938–1944 | IKL |  |
| Suomen Keskustanaiset – Keskustapuolueen Naiset (1965–1989) – Maalaisliiton Naiset (1941–1965) | 1941→ | ML/Kesk. |  |
| SKS-naiset | 1942–? | SKS |  |
| Suomen Naisten Demokraattinen Liitto (SNDL) | 1944–1990 | SKDL  NKDL | yhdistyi Vasemmistoliittoon |
| Suomen Liberaalinaiset – Liberaalisen Kansanpuolueen Naiset – Kansanpuolueen Naiset | 1951→ | LKP/Lib. KP (1951–1965) |  |
| Sosialidemokraattisten Naisten Keskusliitto | 1959–1979 | SDP | irtautui sd-naisliitosta |
| Suomen Maaseudun Puolueen Naiset – Kehittyvän Suomen Naiset (KESNA 1972–1988) | 1972–? | SMP |  |
| Suomen Kristillisdemokraattiset Naiset (KD-naiset) – Suomen Kristillisen Liiton Naiset | 1973→ | SKL/KD |  |
| Suomen Kansan Yhtenäisyyden Puolueen Naisten Liitto | 1973–? | SKYP |  |
| Perustuslaillinen Naistenliitto – Perustuslaillisen kansanpuolueen naisten liitto |  | PKP/POP |  |
| Sosialidemokraattiset Naiset | 1979→ | SDP | perustettiin sd-naisten keskusliiton ja sd-naisliiton yhdistyessä |
| Naisten demokraattinen toimintakeskus | 1986–1990 | Deva | irtautui SNDL:stä |
| Vasemmistonaiset | 1990→ | Vas. | rekisteröimätön järjestö, edeltäjä SNDL |
| Vihreät Naiset | 1993→ | Vihr. |  |
| Perussuomalaiset Naiset | 1996→ | PS |  |
| Naisremmi | 1998–? | Rem. |  |
| Demokraattinen naisverkosto | 2005→ | lähellä SKP:tä |  |
| Siniset Naiset | 2017→ | Sin. |  |
| Liberaalinaiset | 2018→ | Lib. |  |
Ahvenanmaa

| Nimi | Sitoutuneisuus |
| --- | --- |
Törnrosorna (2002-): S
Liberala Kvinnogruppen: Lib.
Centerkvinnorna: C
Evorna: ÅF
Olli Määttä

| Olli Määttä |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. elokuuta 1994 (ikä 30) Jyväskylä, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  93 kg
Seura
Seura:  Utah Hockey Club
Sarja:  NHL
Pelinumero:  2
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  D Team (Mestis) WBS Penguins (AHL) Pittsburgh Penguins (NHL)   Chicago Blackhawks (NHL)   Los Angeles Kings (NHL)   Detroit Red Wings (NHL)
NHL-varaus:  22. varaus, 2012 Pittsburgh Penguins
Olli Määttä (s. 22. elokuuta 1994 Jyväskylä) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-joukkue Utah Hockey Clubissa. Määttä on kaksinkertainen Stanley Cup -voittaja, olympiamitalisti ja jääkiekon MM-kilpailujen hopeamitalisti.
Suomessa Määttä pelasi juniori-ikäisenä JYPin juniorijoukkueissa ja JYPin farmijoukkueessa D Teamissa. 16-vuotiaana Määttä siirtyi Kanadaan sikäläiseen junioriseuraan London Knightsiin, jossa hän kahden pelaamansa kauden aikana voitti myös kaksi OHL-mestaruutta. Pittsburgh Penguins varasi Määtän 22. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2012.  Määttä on pelannut NHL:ssä kaudesta 2013–2014 lähtien.
The Hockey Writers on verrannut Määttää Ryan Suteriin ja Teppo Nummiseen.
| Stanley Cup  |
| --- | --- | --- |
|  | Pittsburgh Penguins | 2016  |
|  | Pittsburgh Penguins | 2017  |
Ura > Seuraura

6-vuotiaana jääkiekon aloittanut Määttä on JYPin kasvatti. Määttä kuului kaudella 2009–2010 joukkueen C-nuorten kapteenistoon. Määttä oli joukkueen tehokkain puolustaja ja kolmanneksi paras pistemies sekä runkosarjassa että karsintasarjassa. Hän pelasi samalla kaudella myös kaksi ottelua JYPin B-nuorissa sekä yhden karsintasarjan ottelun joukkueen A-nuorissa.
Kaudeksi 2010–2011 Määttä nousi lähes suoraan JYPin C-nuorista joukkueen A-nuoriin. Hänet nostettiin JYPin farmijoukkue D Teamin riveihin Mestikseen, joukkueen kärsittyä pelaajavajeesta. Määttä debytoi Mestiksessä 6. lokakuuta 2010 ottelussa Kajaanin Hokkia vastaan. Hän vakiinnutti paikkansa D Teamin kokoonpanossa ja pelasi paljon joukkueen ykköspakkiparissa. Yhteensä Määttä pelasi D Teamissa 23 runkosarjaottelua tehopistein 1+5=6. Hän pelasi kauden aikana Mestistä myös kahden ottelun verran alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Loppukaudesta Määttä palasi kuitenkin JYPin A-nuoriin, jotka voittivat Suomen mestaruuden keväällä 2011.
Ura > Seuraura > London Knights (2011–2013)

Toukokuussa 2011 Määttä teki yksivuotisen jatkosopimuksen D Teamin kanssa. OHL-joukkue London Knights varasi hänet vuoden 2011 CHL:n varaustilaisuuden ensimmäisenä pelaajana. Määttä siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2011–2012 eikä jatkanut uraansa D Teamissa. Myös JYP tarjosi Määtälle ammattilaissopimusta kesällä 2011, mutta 16-vuotias puolustaja päätti tästä huolimatta siirtyä kiekkoilemaan Kanadaan. KHL-seura SKA Pietari varasi hänet 85. pelaajana KHL:n varaustilaisuudessa 2011.
Määttä oli kaudella 2011–2012 London Knightsin tehokkain puolustaja sekä OHL:n tehokkain tulokaspuolustaja tehtyään runkosarjassa 58 ottelussa tehot 5+27=32. Hän ei pystynyt pelaamaan CHL Top Prospects Game -ottelussa vuodenvaihteessa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa tulleen aivotärähdyksen takia. Kevään 2012 pudotuspeleissä hän oli tehoilla 6+17=23 joukkueen paras syöttäjä ja jakoi myös Knightsin sisäisen pistepörssin voiton Seth Griffithin kanssa. Määttä voitti myös sekä puolustajien että tulokkaiden pistepörssin. Hän voitti kauden päätteeksi OHL:n mestaruuden ja valittiin sarjan tulokkaiden tähdistökentälliseen.
Tammikuussa 2012 NHL:n kykyjenetsijäpalvelu listasi Määtän kuudenneksi lupaavimmaksi NHL:n varaustilaisuuteessa 2012 varattavaksi Pohjois-Amerikassa pelaavaksi kenttäpelaajaksi. Huhtikuussa 2012 hän putosi sijalle kahdeksan. Varaustilaisuuden isäntäjoukkue Pittsburgh Penguins varasi Määtän lopulta ensimmäisellä kierroksella, 22. pelaajana. Hän oli joukkueen toinen varaus Derrick Pouliot’n jälkeen. Jo saman vuoden syyskuussa Määttä teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Penguinsin kanssa. Hänet siirrettiin harjoitusleirin päätteeksi vielä OHL:ään kaudeksi 2012–2013. Määtästä tuli London Knightsin varakapteeni ja hän oli tehoilla 8+30=38 joukkueen tehokkain puolustaja. Määtän OHL-kausi päättyi taas mestaruuteen. OHL-kauden päätyttyä, toukokuun 2013 lopulla hän siirtyi vahvistamaan Wilkes-Barre/Scranton Penguinsia AHL:n pudotuspeleihin, joissa Määttä pelasi kolme ottelua.
Ura > Seuraura > Chicago Blackhawks ja Los Angeles Kings (2019–2022)

Kesäkuussa 2019 Määttä siirtyi Chicago Blackhawksiin vaihdossa hyökkääjä Dominik Kahuniin ja vuoden 2019 NHL:n varaustilaisuuden 5. kierroksen varausvuoroon. Hän pelasi kaudella 2019–2020 yhteensä 65 runkosarjaottelua ja teki niissä neljä maalia ja 17 tehopistettä. Pudotuspeleissä hän johti joukkueen sisäistä puolustajien pistepörssiä tehtyään kolme maalia ja kuusi tehopistettä yhdeksään otteluun, kun Chicago putosi ensimmäisellä kierroksella.
Lokakuussa 2020 Määttä siirtyi Chicagosta Los Angeles Kingsiin vaihdossa hyökkääjä Brad Morrisoniin. Chicago piti kirjoissaan noin 18 prosenttia Määtän 4 miljoonan dollarin palkasta seuraavan kahden kauden ajan. Koronaviruspandemian lyhentämä kausi 2020–2021 oli Määtälle heikko, sillä hän teki vain neljä syöttöpistettä 41 otteluun. Kausi 2021–2022 sujui myös heikosti ja hän teki vain yhden maalin ja kahdeksan tehopistettä 66 runkosarjaotteluun, ja pudotuspeleissä hän pelasi ilman tehopisteitä seitsemän ottelua.
Ura > Seuraura > Detroit Red Wings (2022–2024)

Määttä ei saanut uutta sopimusta Los Angelesiin, joten hänestä tuli rajoittamaton vapaa pelaaja. Heinäkuussa 2022 hän teki Detroit Red Wingsin kanssa yksivuotisen ja 2,25 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen. Kausi 2022–2023 sujui Määtältä paremmin ja hän teki 78 otteluun kuusi maalia ja 23 tehopistettä Detroitin jäädessä pudotuspelien ulkopuolelle. Helmikuussa 2023 Määttä teki Detroitin kanssa kaksivuotisen kuuden miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Ura > Seuraura > Utah Hockey Club (2024–)

Lokakuussa 2024 Red Wings kauppasi Määtän Utah Hockey Clubiin vaihdossa kolmannen kierroksen varausvuoroon vuoden 2025 varaustilaisuudessa. Maaliskuussa 2025 hän solmi seuran kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Sotši 2014 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Latvia 2021 | jääkiekko |  |
Ura > Maajoukkueura > A-maajoukkue

Määttä edusti Suomea Sotšin olympiakisoissa 2014, jolloin hän voitti pronssia. Määttä teki A-maajoukkuedebyyttinsä vain 19-vuotiaana turnauksen avausottelussa 13. helmikuuta 2014 Itävaltaa vastaan. Hänet merkittiin Suomen kakkospuolustajapariin Sami Salon viereen. Määttä teki ottelussa myös ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa. Määttä valittiin vuoden 2016 maailmancup-turnaukseen, jossa hän pelasi kolme ottelua ilman tehopisteitä. Hän on pelannut kaksissa MM-kilpailuissa vuosina 2021 ja 2023, joista ensimmäinen turnaus päättyi hopeaan. Yhteensä Määttä on pelannut 29 A-maaottelua tehopistein 4+10=14.
Ura > Maajoukkueura > Alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2011, 2012 ja 2013

Määttä pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2011, 2012 ja 2013. Hän toimi vuoden 2013 turnauksessa Suomen varakapteenina. Vuoden 2011 turnauksessa Määtästä tuli kaikkien aikojen nuorin Suomea alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa edustanut pelaaja. Aleksander Barkov rikkoi kuitenkin hänen ennätyksensä jo seuraavan vuoden turnauksessa, joka päättyi Määtän osalta aivotärähdykseen jo Kanadaa vastaan pelatun avausottelun ensimmäisessä erässä Boone Jennerin taklauksesta.
Ura > Maajoukkueura > Alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2011

Määttä pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2011, jolloin hän toimi Suomen varakapteenina ja oli tehoilla 1+3=4 joukkueen tehokkain puolustaja. Määttä palkittiin Kanadaa vastaan pelatun ottelun päätteeksi Suomen ottelun parhaana pelaajana. Myös valmennus valitsi hänet koko turnauksessa yhdeksi Suomen kolmesta parhaasta pelaajasta.
Saavutukset

NHL:n Stanley cup mestaruus 2015–2016 ja 2016–2017
OHL:n mestaruus 2011–2012 ja 2012–2013
OHL:n pudotuspelien puolustajien pistepörssin voitto 2011–2012
OHL:n pudotuspelien tulokkaiden pistepörssin voitto 2011–2012
OHL:n tulokkaiden tähdistökentällisessä 2011–2012
CHL:n varaustilaisuuden ykkösvaraus 2011 (London Knights)
Olympiapronssia 2014
MM-hopeaa 2021
Määttä uransa toisessa NHL-ottelussa 5. lokakuuta 2013.
Luettelo kansainvälisistä järjestöistä

Kansainvälinen järjestö voi olla valtioiden tai erimaalaisten jäsenten perustama organisaatio. Useissa järjestöissä edustettuina ovat jäsenvaltioiden hallitukset, jolloin puhutaan valtioidenvälisistä järjestöistä (intergovermental organisation, IGO). Kun jasenet ovat yksityishenkilöitä, puhutaan kansalaisjärjestöistä (non-governmental organisation, NGO).
Luettelo kansainvälisistä järjestöistä > Valtioidenväliset järjestöt

Afrikan unioni
Amerikan valtioiden järjestö
Arabiliitto
ASEAN
Benelux
CERN
Euroopan avaruusjärjestö
Euroopan neuvosto
Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestö (ETYJ)
Euroopan unioni
Euroopan vapaakauppajärjestö (EFTA)
Itsenäisten valtioiden yhteisö (IVY)
Kansainvälinen valuuttarahasto (IMF)
Maailmanpankki
Maailman kauppajärjestö (WTO)
Nato
OPEC
Pohjois-Amerikan vapaakauppa-alue (NAFTA)
Trilateraalinen komissio
Yhdistyneet kansakunnat
Yhdistyneiden kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestö (FAO)
Maailman terveysjärjestö (WHO)
Kansainvälinen työjärjestö (ILO)
Yhdistyneiden kansakuntien kasvatus-, tiede- ja kulttuurijärjestö (UNESCO)
Maailman postiliitto (UPU)
Kansainvälinen siirtolaisuusjärjestö - YK:n siirtolaisuusjärjestö (IOM)
Luettelo kansainvälisistä järjestöistä > Kansalaisjärjestöt

AEGEE
AIESEC
Amnesty International
ATTAC
Human Rights Watch
IBBY
Lääkärit ilman rajoja
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN
Oxfam
Punainen Risti
WWF
Zonta International
Luettelo Ukrainan presidenteistä

Tämä on luettelo Ukrainan presidenteistä.
Luettelo

| Järjestys | Presidentti | Presidentti | Virka-kausi | Puolue |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| 1 |  | Leonid Kravtšuk | 5. joulukuuta 1991 – 19. heinäkuuta 1994 | sitoutumaton |
| 2 |  | Leonid Kutšma | 19. heinäkuuta 1994 – 23. tammikuuta 2005 | sitoutumaton |
| 3 |  | Viktor Juštšenko | 23. tammikuuta 2005 – 25. helmikuuta 2010 | Meidän Ukrainamme |
| 4 |  | Viktor Janukovytš | 25. helmikuuta 2010 – 22. helmikuuta 2014 kutsuttu valtakunnanoikeuteen | Alueiden puolue |
| vt. |  | Oleksandr Turtšynov | 23. helmikuuta 2014 – 7. kesäkuuta 2014 | Yleisukrainalainen Isänmaallinen liitto   |
| 5 |  | Petro Porošenko | 7. kesäkuuta 2014 – 20. toukokuuta 2019 | Petro Porošenkon blokki |
| 6 |  | Volodymyr Zelenskyi | 20. toukokuuta 2019 – | Kansan palvelija |
Rabbit Films

| Oy Rabbit Films LTD |
| --- | --- |
Perustettu:  2000
Perustaja:  Jarno Laasala
Toimitusjohtaja:  Olli Suominen
Kotipaikka:  Helsinki
Toimiala:  televisio- ja elokuvatuotanto
Kotisivu:  www.rabbitfilms.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oy Rabbit Films LTD on suomalainen tuotantoyhtiö, jonka ovat perustaneet Duudsoneiden Jarno Laasala, Jarno Leppälä, Jukka Hildén ja Hannu-Pekka Parviainen. He perustivat sen, jotta voisivat julkaista stunttinsa/temppunsa televisiossa. Rabbit Filmsin tuottamat ensimmäiset Duudsonit-jaksot nähtiin MoonTV:llä 2000-luvun alussa. Yhtiön toimitusjohtajana on toiminut syyskuusta 2014 lähtien Olli Suominen.
Rabbit Filmsissä työskentelee yli 60 työntekijää.
Historia

MoonTV:llä harjoittelijana työskennellyt Jarno Laasala perusti Rabbit Filmsin vuonna 2000 Duudsonien stunt-videoita varten. Laasala työskenteli yhtiön toimitusjohtajana vuoteen 2014 asti, jolloin tilalle palkattiin tv-kanava Nelosen johtaja Olli Suominen. Syynä oli Jukka Hildénin ja Laasalan halu laajentaa yhtiön toimintaa Yhdysvaltoihin. Vuonna 2013 yhtiön luovana johtajana aloitti Tuomas Summanen.
Summasen aloittaessa yhtiön kaikki tuotannot liittyivät vielä Duudsoneihin. Suomisen ja Summasen aikana Rabbit Films alkoi kasvaa kotimaisen tv-alan suurtoimijaksi. Samalla Aku Hirviniemestä, joka oli työskennellyt aiemmin Summasen kanssa Putouksessa, tuli tuotantoyhtiön ohjelmien vakiokasvo.
Helmikuussa 2015 Rabbit Films avasi toimiston Los Angelesissa. Yhtiön Yhdysvaltojen toimintaa johtaa Jukka Hildén.
Enemmistö yrityksen osakekannasta myytiin kesäkuussa 2023 tanskalaiselle Monday Medialle.