stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Herkuleskuoriainen

| Herkuleskuoriainen |
| --- | --- |
 Dynastes hercules ecuatorianus  - koiras
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Osalahko::  Scarabaeiformia
Yläheimo::  Turilasmaiset Scarabaeoidea
Heimo::  Lehtisarviset Scarabaeidae
Alaheimo::  Dynastinae
Tribus::  Dynastini
Suku::  Dynastes
Laji::  hercules
Kaksiosainen nimi
 Dynastes hercules  Linnaeus, 1758 
Alalajit
 Dynastes hercules baudrii  Dynastes hercules bleuzeni  Dynastes hercules ecuatorianus  Dynastes hercules hercules  Dynastes hercules lichyi  Dynastes hercules morishimai  Dynastes hercules occidentalis  Dynastes hercules paschoali  Dynastes hercules reidi  Dynastes hercules septentrionalis  Dynastes hercules takakuwai  Dynastes hercules trinidadensis  Dynastes hercules tuxtlaensis 
Katso myös
   Herkuleskuoriainen Wikispeciesissä   Herkuleskuoriainen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Herkuleskuoriainen (Dynastes hercules), koiras. Taustalla oleva kovakuoriainen on Cetoniinae-alaheimoon kuuluva Eudicella gralli.
Dynastes hercules hercules -koiras
Herkuleskuoriainen (Dynastes hercules) on eräs maapallon kookkaimmista tunnetuista kovakuoriaislajeista. Sitä tavataan sademetsissä aina Keski-Amerikasta Etelä-Amerikan Brasiliaan ja Pienille Antilleille saakka.
Tuntomerkit > Koko

Aikuisen herkuleskuoriaisen pituus voi vaihdella alalaji- ja yksilökohtaisesti 5–17 cm, kun sen sarven pituus lasketaan mukaan muuhun ruumiin pituuteen.
Tuntomerkit > Ulkonäkö

Koirailla on kaksi mustaa sarvea: alempi on kuoriaisen pään etureunassa ja kaartuu hieman ylöspäin, ylempi sarvi lähtee etuselästä ja kaareutuu loivasti alaspäin. Ylemmän sarven alapuoli on paksun karvapeitteen peitossa. Koiraiden sarvet onkin mielletty herkuleskuoriaisen tunnistettavimmaksi piirteeksi sen ulkonäössä, ja ne ovat monesti jopa pidemmät kuin sen muu ruumis. Sarvia koiraat käyttävät lähinnä kamppailuissa toisia lajin naaraista kilpailevia koiraita vastaan.
Herkuleskuoriaisen pää ja etuselkä ovat mustat ja sen peitinsiipien väritys vaihtelee oliivin vihreästä vaalean ruskeaan. Lajilla esiintyy sukupuolten välistä kaksimuotoisuutta. Koiraiden peitinsiipien pinnassa on havaittavissa pieniä mustia täpliä, jotka naarailla ovat paljon vaaleampia, eivätkä läheskään niin selkeitä. Naaraat ovat yleensä pienempiä kuin koiraat, eikä niillä ole sarvia. Naaraan ruumista peittää lyhyiden ja pehmeiden karvojen kerros.
Elintavat

Herkuleskuoriainen on aktiivinen öisin ja on voimakkaasti kiinnostunut erilaisista valonlähteistä, jotka poikkeavat sen tavallisen pimeistä olosuhteista.
Ympäristön kosteus vaikuttaa olennaisesti kuoriaisen väritykseen. Kuivemmissa oloissa etenkin sen peitinsiivet ovat vaaleammat kuin kosteudelle altistuneena. Kosteuden ollessa suurempi kuoriaisen väritys muuttuu tummemmaksi.
Elintavat > Ravinto

Aikuiset kuoriaiset saavat ravintonsa maatuvasta kasviaineksesta ja trooppisista hedelmistä, kun taas toukat syövät lähinnä maaperässä olevaa lahoavaa puumateriaa.
Hoidettaessa esimerkiksi lemmikkeinä toukkia ruokitaan usein myös koiranruokapelleteillä ja muilla proteiinipitoisilla ruoilla. Aikuisen kuoriaisen suuren koon kannalta pidetään tärkeänä, että se on saanut riittävästi syödä ravinteita toukkavaiheen aikana.
Lisääntyminen

Herkuleskuoriaisten parittelu ajoittuu vuoden sateiselle kaudelle. Kiima-aikaan koiraat tulevat hyvin aggressiivisiksi. Koiraiden välisissä kaksintaisteluissa ne kääntelevät voimakkaasti päätään ja etuselkäänsä, mikä saa aikaan inisevää ääntä. Kamppailuissa ne pyrkivät tarttumaan vastustajaan sarvillaan nostaen sen irti maasta ja heittäen sitten maanpintaan. Joskus kuoriainen saattaa leikkautua kahtiakin näissä sarvilla käydyissä taisteluissa. Paremmin pärjännyt koiras saattaa hetken marssia hävinneen vastustajansa ympärillä
ylistääkseen sen menestystä taistelussa.
Kamppailun voittanut koiras saa naaraan huomion, jolloin naaras suostuu paritteluun, ja koiras kiipeää naaraan selän päälle.
Naaraat munivat munansa maaperän maatuvaan puumateriaan. Herkuleskuoriaisen toukka luo nahkansa kolme kertaa ennen koteloitumista. Kolmanteen vaiheeseen edennyt kookas toukka syö runsaasti maatuvaa puuainesta, minkä jälkeen se muodostaa ympärilleen kotelon ympäröivistä puunosasista ja kasvualustasta. Toukka kehittyy aikuisen herkuleskuoriaisen muotoon kotelon sisällä, minkä aikana se saa suojaa ympäröivästä kotelostaan. Kun kehittymisprosessi on loppunut, kuoriainen tulee esiin. Tällöin kuoriainen on hyvin haavoittuvainen, sillä sen kitiininen kuori ei ole vielä kovettunut. Saattaa kestää jopa kolme viikkoa ennen kuin kuori on täysin kovettunut ja saanut sen lopullisen värityksensä.
Alalajeja

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Dynastes hercules baudrii  Dynastes hercules bleuzeni  Dynastes hercules ecuatorianus  Dynastes hercules hercules |  Dynastes hercules lichyi  Dynastes hercules morishimai  Dynastes hercules occidentalis  Dynastes hercules paschoali |  Dynastes hercules reidi  Dynastes hercules septentrionalis  Dynastes hercules takakuwai  Dynastes hercules trinidadensis |  Dynastes hercules tuxtlaensis |
Aiheesta muualla

UniProt: Taxonomy - Dynastes hercules (englanniksi)
Dynastes hercules, Insect Biology & Diversity Fall 2002 (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Dynastes hercules (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Dynastes hercules (englanniksi)
Naarassukupuolen herkuleskuoriaiset ovat sarvettomia. Kuvassa Dynastes hercules septentrionalis -alalajin naaras.
Isto Kauppinen

| Isto Kauppinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 10. toukokuuta 1999 (ikä 25)  Kouvola
Pesäpalloilija
Seura:  Joensuun Maila
Tehtävä:  kakkospelinjohtaja
Pelaajaura
Ammattilaisjoukkueet
 2019 :    Haminan Palloilijat 
Isto Kauppinen (s. 10. toukokuuta 1999 Kouvola) on suomalainen pesäpallovalmentaja. Hän toimii Joensuun Mailan naisten edustusjoukkueen kakkospelinjohtajana.
Omalla pelaajaurallaan Kauppinen pelasi Poikien Superpesistä kasvattajaseurassaan Kouvolan Pallonlyöjissä. Kaudella 2019 hän pelasi myös 11 ottelua Ykköspesistä Haminan Palloilijoiden joukkueessa.
Poikien Superpesiksessä Kauppinen pelasi 31 ottelua, joissa hän löi 1+2 juoksua, toi 34 juoksua ja keräsi 102 kärkilyöntipistettä. Kauppinen voitti poikien SM-hopeaa kaudella 2017.
Jaana Oravisto

| Jaana Oravisto> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. toukokuuta 1955 (ikä 69) Helsinki
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Pentti Helin
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Jaana Maaria Oravisto (s. 14. toukokuuta 1955 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Koulutukseltaan hän on teatteritaiteen maisteri.
Ura

Oravisto ääninäytteli Lumikki ja seitsemän kääpiötä -elokuvan alkuperäisessä dubbauksessa (1982) Lumikin puhekohtaukset, lauluosuudet hoiti Johanna Nurmimaa.
Oravisto valmistui teatteritaiteen maisteriksi 1984. Hän on ollut kiinnitettynä Tampereen Työväen Teatterissa samasta vuodesta saakka. Hän on tehnyt töitä myös elokuvissa ja televisiossa.
Yksityiselämä

Oravisto on Matti Oraviston ja Teija Sopasen tytär. Hän on ollut naimisissa näyttelijä Pentti Helinin kanssa vuodesta 1988. Heillä on kolme lasta.
Aiheesta muualla

Jaana Oravisto Elonetissä.
Jaana Oravisto Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ingegerd Lundén

Lilly Ingegerd Lundén Cronström (4. maaliskuuta 1912 Turku – 5. helmikuuta 1973) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija ja sukututkija.
Teoksia

Nimellä Ingegerd Lundén:
Grått och rött. Söderström, Helsingfors 1932
Hårt är dagens ljus. Söderström, Helsingfors 1935
Barn, kvinnor och tjänstefolk. Söderström, Helsingfors 1937
Romeo och Julia : en rolig katthistoria ; bilderna Arnold Tilgmann. Palett, Helsingfors 1940
Konungens undersåtar. Söderström, Helsingfors 1947
Skrift i vatten. Söderström, Helsingfors 1949
För gitarrens skull : roman. Söderström, Helsingfors 1952
Nimellä Ingegerd Lundén Cronström:
Släktbok  Ny följd I, 3, utg. av Ingegerd Lundén Cronström. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland 286:3. Helsingfors 1952, http://www.sls.fi/sv/utgivning/slaktbok-ny-foljd-i3
Släktbok  Ny följd I, 4, utg. av Ingegerd Lundén Cronström. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland 286:4. Helsingfors 1955, http://www.sls.fi/sv/utgivning/slaktbok-ny-foljd-i4
Sin lyckas smeder  En krönika om släkten Westerlund från Odensvi. Söderström, Helsingfors 1957
Släktbok  Ny följd I, 5, utg. av Ingegerd Lundén Cronström. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland 286:5. Helsingfors 1958, http://www.sls.fi/sv/utgivning/slaktbok-ny-foljd-i5-0 (Arkistoitu – Internet Archive)
Viborgs gymnasium 1805-1842  Biografisk matrikel ; utg. Harald Hornborg, Ingegerd Lundén Cronström. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland 388. Helsingfors 1961
Herrar till hatt och värja. En bortglömd gren av släkten Thesleff. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland 397. Helsingfors 1963, http://www.sls.fi/sv/utgivning/herrar-till-hatt-och-varja
Här är Helsingfors, med teckningar av Monica Cronström. Schildt, Helsingfors 1964 (suomeksi nimellä Helsingin opas : Helsinki-seura r.y., WSOY 1963)
Släktbok  Ny följd II,1-2, utg. av Ingegerd Lundén Cronström. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland 412. Helsingfors 1965, http://www.sls.fi/sv/utgivning/slaktbok-ny-foljd-ii1-2
Vem och vad? Biografisk handbok  1970, under red. av Ingegerd Lundén Cronström. Schildt, Helsingfors 1969
Släktbok  Ny följd II, 3-4, utg. av Ingegerd Lundén Cronström. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland 412. Helsingfors 1971, http://www.sls.fi/sv/utgivning/slaktbok-ny-foljd-ii3-4
Släktbok : ny följd. 2;5 ; utg. av Ingegerd Lundén Cronström, Jarl Pousar. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland 412. Helsingfors 1977
Jekaterina Rednikova

Jekaterina Rednikova
Jekaterina Rednikova (s. 17. toukokuuta 1973 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen elokuva- ja teatterinäyttelijätär. Hän näytteli Zinaidaa vuoden 2004 BBC:n minisarjassa Arkkienkeli (engl. Archangel), joka Suomessa nähtiin heinäkuussa 2007. Hän näytteli myös Pavel Tšukrain elokuvassa Varas, joka  sai useita palkintoja. Rednikova sai osastaan tässä elokuvassa venäläisen Nika-palkinnon parhaana naisnäyttelijänä
Rednikova valmistui 1994 näyttelijäksi GITISistä (Valtion näyttämötaiteen oppilaitos). Hän on näytellyt elokuvissa vuodesta 1990 lähtien.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jekaterina Rednikova Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jaana Nyström

Jaana Nyström (s. 1961) tuli tunnetuksi sittemmin lakkautetusta Google+-palvelusta, jossa hänellä oli 1,5 miljoonaa seuraajaa.
Ura

Jaana Nyström työskenteli Helsingissä Stockmannilla ja huonekaluliikkeen myymäläpäällikkönä, minkä jälkeen hän työskenteli 7 vuotta Aurinkomatkojen matkaoppaana Italiassa, Kyproksella, Kreikassa, Espanjassa, Portugalissa, Tunisiassa, Marokossa ja Thaimaassa. Opasuran seurauksena Nyström puhuu kymmentä kieltä.
Palattuaan Suomeen hän sai työpaikan virkailijana jyväskyläläisestä Helin Matkat-matkatoimistosta. Hän eteni tuotantopäälliköksi ja suunnitteli muun muassa useat yrityksen nettisivut ja tuotti kaiken sisällön näihin. Hän suunnitteli räätälöityjä matkoja vierailemalla itse matkakohteissa, otti matkoilla kuvia ja tuotti niiden pohjalta sisällöt nettisivuille. Hän matkusti vuosittain 4–5 kuukautta. Haalittuaan itselleen 2,5 ihmisen työt hänelle tuli keväällä 2010 työperäinen masennus, minkä jälkeen hän irtisanoutui.
Vuonna 2011 hän innostui sosiaalisesta mediasta, etenkin Googlen lanseeraamasta Google+-palvelusta. Nyström oli ensimmäisten palveluun liittyneiden joukossa.  Hän huomasi, ettei palvelun käyttöön ja asetuksiin tahtonut löytyä ohjeita, ja alkoi itse tehdä ohjeita suomeksi ja englanniksi. Google huomasi sen, miten Nyström auttoi muita käyttäjiä, kutsui hänet Kaliforniaan pääkonttorilleen ja nimitti Nyströmin yhdeksi Top Contributor -asiantuntijakseen, joiden seuraamista Google+ suositteli uusille käyttäjilleen. Alussa Nyström sai päivittäin jopa 8 000 uutta seuraajaa.
Nyström perusti Gplussa-yrityksensä vuonna 2012 . Yritys keskittyi aluksi Google Plussaan, mutta myöhemmin työalustoiksi nousivat myös Facebook, Instagram ja Twitter.
Vuonna 2014 Nyströmin seuraajamäärä kasvoi puolesta miljoonasta miljoonaan, syksyllä 2015 hänellä oli 1,35 miljoonaa seuraajaa ja syksyllä 2016 1,5 miljoonaa seuraajaa.Seuraajista kolmannes on Yhdysvalloista. Vuonna 2018 Nyström oli Google+ -palvelun seuratuin suomalainen ja Keski-Suomen seuratuin sometähti. Hän oli myös viidenneksi seuratuin suomalainen henkilöbrändi, hänen edellään olivat Helly Luv, TheRelaxingEnd, Tarja Turunen ja Sara Forsberg.
Nyström toimi sosiaalisen median sisällöntuottajana, valmentajana ja kouluttajana. Hänen asiakkaisiin on kuulunut muun muassa Matkamessut. Kesällä 2018 hän piti päätyönään yhteisömanagerointia. Syksyllä 2018 hänellä oli neljä asiakasta, joiden sosiaalisen median tileille hän tuotti sisältöjä lähes täysipäiväisesti. Helmikuussa 2021 hän kertoi yritystoimintansa olevan tauolla, sillä hänen matkailualalla toimivat asiakkaansa olivat kärsineet pitkään jatkuneesta koronan aiheuttamasta poikkeustilasta.
Yksityiselämä

Nyström harrastaa muun muassa matkailuautoilua ja golfia. Hän osallistui Haluatko miljonääriksi? -ohjelmaan vuonna 2016.
Aiheesta muualla

Jaana Nyströmin Google+-profiili (Internet Archivessa, tallennettu 3.1.2019)
Jekaterina Rozenberg

| Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten yleisurheilu.Sisäratojen MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten yleisurheilu.Sisäratojen MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten yleisurheilu.Sisäratojen MM-kilpailut  | Maa:   Venäjä> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Birmingham 2003 | 1 500 m |  |
Jekaterina Rozenberg (ven. Екатерина Розенберг, o.s. Noskova, s. 23. tammikuuta 1980) on venäläinen entinen keskimatkojen juoksija, jonka päämatka oli 1 500 metrin juoksu.
Rozenberg voitti Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 2003 MM-pronssia 1 500 metrillä ajalla 4.02,80. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa matkan neljänneksi ajalla 4.00,59 ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa kahdeksanneksi.
Ennätykset

800 metrin juoksu: 1.59,98 (2003)
1 500 metrin juoksu: 4.00,07 (2003)
Jaavantaistelija

| Jaavantaistelija> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Labyrinttikalat Anabantoidei
Heimo::  Rihmakalat Osphronemidae
Alaheimo::  Paratiisikalat Macropodusinae
Suku::  Betta
Laji::  picta
Kaksiosainen nimi
 Betta picta  Valenciennes, 1846 
Synonyymit
 Panchax pictum Valenciennes, 1846  Betta trifasciata Bleeker, 1850 
Katso myös
   Jaavantaistelija Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Jaavantaistelija (Betta picta) on rihmakalojen (Osphronemidae) heimoon kuuluva kalalaji.
Jaavantaistelijan tieteellinen lajinimi picta tulee latinan kielen sanasta ”pictus”, joka merkitsee ’koristeltua’.
Koko ja ulkonäkö

Jaavantaistelijan maksimipituus on 6 senttimetriä. Sukukypsillä koirailla on naaraita leveämpi pää ja ne ovat värikkäämpiä.
Levinneisyys ja elinympäristö

Lajia tavataan Jaavassa, jossa se levittäytynyt saaren läntiseen kahteen kolmasosaan. Sitä on havaittu noin 16 960 neliökilometrin alueella. Jaavantaistelija on suhteellisen runsaslukuinen maan keskiosissa ja Cisadane-joessa. Ciliwung-joesta se on kuitenkin todennäköisesti kuolemassa sukupuuttoon kaupungistumisen ja sen aiheuttamien saasteiden vuoksi. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee jaavantaistelijan vuoden 2019 arviossaan silmälläpidettäväksi lajiksi. Yhteensä se on uhanalainen jopa 20 paikassa, ja kaupungistuminen ja saasteet saattavat muuttaa lajin maailmanlaajuisen luokituksen lähitulevaisuudessa uhanalaisen puolelle. Vielä vuoden 2009 arviossaan Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokitteli jaavantaistelijan elinvoimaiseksi lajiksi sen laajan levinneisyyden ja vähäisten uhkien vuoksi. IUCN ilmoitti tuolloin sen levinneisyysalueeksi Sumatran, Jaavan sekä Belitungin ja Bangkan saaret, vaikka totesikin ettei lajin lukumäärien suuntausta tiedetä.
Lajia esiintyy tyypillisesti kirkasvetisissä vuorivirroissa, vaikkakin sitä tavataan myös keinotekoisista ja muokatuista vesistöistä, kuten ojista, riisinviljelyalueilla ja betonisissa vesisäiliöissä. Jaavantaistelija suosii tiheää kasvillisuutta ja viileitä ja matalia vesiä.
Isotrooppinen antenni

Isotrooppinen antenni on ideaalinen antenni, joka säteilee siihen syötettävää tehoa joka suuntaan yhtä paljon.
Täysin ideaalista isotrooppista antennia ei pystytä käytännössä rakentamaan mutta teoreettisissa laskelmissa se on 
hyödyllinen. Antennien vahvistus voidaan ilmoittaa dBi:nä, jossa dB tarkoittaa desibeliä ja i isotrooppiseen antenniin verrattuna. Pistemäisen isotrooppisen antennin aiheuttama tehotiheys pallon pinnalla on P / A, jossa P on antenniin syötetty teho ja A on pallon pinta-ala, koska A = 4 · π · r2 niin tehotiheys pallon pinnalla etäisyydellä r on P / (4 · π · r2). Nimityksen isotrooppinen antenni sijasta voidaan käyttää myös nimitystä isotrooppinen säteilijä, jolloin kyseessä on nimenomaan pistemäinen säteilylähde.
Jalmari Sahlbom

Jalmari Sahlbom
Matti Hjalmar (Jalmari) Sahlbom (21. syyskuuta 1878 Tampere – 1. heinäkuuta 1921 Berliini) oli suomalainen kauppaneuvos ja yritysjohtaja, joka työskenteli osuustoiminnan parissa.
Sahlbomin vanhemmat olivat Johannes Sahlbom ja Adolfina Lundahl. Hän kävi kansakoulun ja työskenteli sen jälkeen Tampereen puuvillatehtaan asiapoikana, mutta suoritti samalla kansakoulun jatkokoulun, käsityökoulun ja kirjanpitokurssin. Puuvillatehtaalta hän siirtyi konttoriapulaiseksi Tampereen Meijeri Oy:hyn, toimi sitten lyhyemmän ajan kahdessa muussa yrityksessä ja tuli 1901 kirjanpitäjäksi Tampereen Työväen Osuuskassayhdistykseen. SOK:n toinen toimihenkilö toimitusjohtaja W. A. Lavoniuksen ohella hänestä tuli 1904 ja seuraavana vuonna Yhteishyvä-lehden vastaava toimittaja. Lavoniuksen jätettyä tehtävänsä Sahlbom oli SOK:n toimitusjohtaja vuosina 1906–1921. Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1919. Sahlbomilla oli useita osuustoimintaan liittyviä ja muita luottamus- ja johtotehtäviä Suomessa ja hänestä tuli Kansainvälisen Osuustoimintaliiton keskusvaliokunnan jäsen vuonna 1910.
Aiheesta muualla

Kauppaneuvos Jalmari Sahlbom (1878–1921). Suomen talouselämän vaikuttajat -verkkojulkaisu (maksullinen). Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (maksullinen)
Isotropia

Isotropia tarkoittaa suunnasta riippumatonta. Sen vastakohta on anisotropia. Esimerkiksi isotrooppisella säteilyllä on sama intensiteetti havainnointisuunnasta riippumatta.
Matematiikassa isotropia liittyy monistoihin ja reaaliarvoisiin vektorimuuttujan funktioihin.
Materiaalitekniikassa isotropialla tarkoitetaan, että materiaalin ominaisuudet ovat samat kiderakenteen eri suunnissa.
Inka Nousiainen

Inka Nousiainen
Inka Nousiainen (s. 10. maaliskuuta 1976 Juva) on suomalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut teoksia aikuisille, nuorille ja lapsille.
Nousiainen valmistui Tampereen yliopistosta filosofian maisteriksi vuonna 2002. Hän aloitti kirjailijanuransa jo 17-vuotiaana nuortenromaanilla Kivienkeli (1993). Se sai Topelius-palkinnon. Nousiaisen toinen romaani Kiinalaiset kengät (1996) sai Savonia-kirjallisuuspalkinnon. Ensimmäisellä lastenkirjallaan Yökirja (2015) Nousiainen oli Pohjoismaiden neuvoston palkintoehdokkaana v. 2017 yhdessä kuvittaja Satu Kettusen kanssa.
Nousiainen on myös sanoittanut musiikkia. Hänen sanoittamiaan kappaleita ovat levyttäneet muiden muassa Samae Koskinen, Ninni Poijärvi, Jenni Vartiainen, Katri Ylander, Stella, Emma Salokoski, Johanna Kurkela, Jesse Kaikuranta, Antti Tuisku ja Lauri Tähkä.
Teokset

Kivienkeli (1993)
Kiinalaiset kengät (1996)
Seitti (1998)
Kaksi kevättä (2001)
Karkkiautomaatti (2003)
Arvaa ketä ajattelen (2007)
Tahdoin sinut, totuuksia ja tehtäviä hääjuhlaan (2009)
Kirkkaat päivä ja ilta (2013)
Yökirja (2015) Kuvitus: Satu Kettunen
Suvin talvi (2017) yhdessä Suvi Teräsniskan kanssa
Olematon Olga (2018) Kuvitus: Satu Kettunen
Karkumatka (2019) Kuvitus: Satu Kettunen
Mustarastas (2019)
Häpeäkirja (2023)
Palkinnot

Juvan kunnan kulttuuripalkinto (1994)
Topelius-palkinto (1994)
Savonia-kirjallisuuspalkinto (1997)
Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinto (2002)
Rock-Lyriikka-kilpailun voitto (2004)
Tiiliskivi-palkinto, yhdessä Satu Kettusen kanssa, kirjasta Yökirja (2015)
Somero Soikoon, 2. palkinto yhdessä Heidi Maria Paalasen kanssa (2016)
Aiheesta muualla

Inka Nousiaisen kotisivut
Hideo Kojima
Tuotanto > Metal Gear -sarja

Metal Gear (1987) - kirjoittaja/ohjaaja ("pelisuunnittelija")
Metal Gear 2: Solid Snake (1990) - kirjoittaja/ohjaaja
Metal Gear Solid (1998) - kirjoittaja/tuottaja/ohjaaja
Metal Gear Solid: Integral (1999) - kirjoittaja/tuottaja/ohjaaja
Metal Gear Solid: VR Missions (1999) - tuottaja/ohjaaja
Metal Gear: Ghost Babel (2000) - tuottaja/ valvova ohjaaja
Metal Gear Solid 2: Sons of Liberty (2001) - kirjoittaja/tuottaja/ohjaaja
The Document of Metal Gear Solid 2 (2002) - tuottaja/ohjaaja
Metal Gear Solid 2: Substance (2002) - kirjoittaja/tuottaja/ohjaaja
Metal Gear Solid: The Twin Snakes (2004) - kirjoittaja/tuottaja
Metal Gear Solid 3: Snake Eater (2004) - kirjoittaja/tuottaja/ohjaaja
Metal Gear Acid (2004) - tuottaja
Metal Gear Ac!d² (2005) - tuottaja
Metal Gear Solid 3: Subsistence (2005) - kirjoittaja/tuottaja/ohjaaja
Metal Gear Solid: Digital Graphic Novel (2006) - tuottaja/ohjaaja
Metal Gear Solid: Portable Ops (2006) - toinen tuottaja
Metal Gear Solid: Portable Ops Plus (2007) - kirjoittaja/alkuperäinen idea/toinen tuottaja
Metal Gear Solid: Digital Graphic Novel 2 (2007) - tuottaja/ohjaaja
Metal Gear Solid 4: Guns of the Patriots (2008) - kirjoittaja/tuottaja/ohjaaja
Metal Gear Solid: Peace Walker (2010) - kirjoittaja/tuottaja/ohjaaja
Metal Gear Rising: Revengeance (2013) - tuottaja
Metal Gear Solid V - Ground Zeroes (2014) - kirjoittaja/tuottaja/ohjaaja
Metal Gear Solid V - The Phantom Pain (2015) - kirjoittaja/tuottaja/ohjaaja
Tuotanto > Boktai-sarja

Boktai: The Sun Is in Your Hand (2003) - tuottaja
Boktai 2: Solar Boy Django (2004) - tuottaja
Boktai 3: Sabata's Counterattack (2005) - tuottaja
Lunar Knights (2006) - tuottaja
Tuotanto > Zone of the Enders -sarja

Zone of the Enders (2001) - tuottaja
Zone of the Enders: The 2nd Runner (2003) - tuottaja
Tuotanto > Tokimeki Memorial Drama -sarja

Tokimeki Memorial Drama -sarja Vol. 1: Nijiiro no Seishun (1997) - suunnittelija/tuottaja/draama-ohjaaja
Tokimeki Memorial Drama -sarja Vol. 2: Irodori no Love Song (1998) - suunnittelija/tuottaja
Tokimeki Memorial Drama -sarja Vol. 3: Tabidachi no Uta (1999) - toinen ohjaaja
Tuotanto > Snatcher-sarja

Snatcher (1988) - kirjoittaja/ohjaaja
SD Snatcher (1990) - alkuperäinen kirjoittaja
Snatcher CD-ROMantic (1992) - kirjoittaja/ohjaaja
Tuotanto > Muut pelit

Penguin Adventure (1986) - avustava ohjaaja
Lost Warld (1986, peruutettu) - kirjoittaja/ohjaaja
Policenauts (1994) - kirjoittaja/ohjaaja
Stock Trading Trainer : Kabutore (2006) - tuntematon
Super Smash Bros. Brawl (2007) - Solid Snaken kentän ja tämän erikoisliikkeiden suunnittelija
Castlevania: Lords of Shadow (2010) - avustava tuottaja
P.T. - pelidemo (2014)
Silent Hills (peruttu) - tuottaja
Death Stranding (2019) - tuottaja/kirjoittaja/ohjaaja
Tuotanto > Elokuvat

Versus (2000) - cameo-rooli
Azumi (2003) - cameo-rooli