stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Triptyykki

Triptyykki Sorundan kirkon alttarilla Ruotsin Nynäshamnissa Tukholman läänissä.
Aino-triptyykki
Triptyykki on kolmiosainen maalaus tai kirkon alttarin läheisyyteen sijoitettu koristeellinen rakennelma. Sana tarkoittaa sekä esinettä itseään että sen kolmiosaista muotoa. Varhaisten triptyykkien kuvaama aihe oli aina uskonnollinen. Vuosisatojen kuluessa niiden tekotapa, koko ja materiaali vaihteli, vain sommittelun kolmiosaisuus säilyi samana.
Sanan pohjana on kreikan triptykhon ’kolminkertainen’. Antiikin aikainen vastine triptyykille oli kolmen saranoidun tai yhteen sidotun, kirjoittamiseen käytetyn vahataulun yhdistelmä.
Triptyykit nykyään

Moni taiteenala käyttää nykyisin triptyykki-sanaa. Sillä voidaan tarkoittaa melkein mitä tahansa kolmiosaista teosta.
Elokuva-alalla varhainen triptyykki on ranskalaisten Abel Gancen ja Andre Debrien vuonna 1926 patentoima, kolmen projektorin  avulla toteutettu laajakangaselokuva. Siinä kuva voi olla yhden leveän kuvan muodostava panoraama tai se voi koostua kahdesta tai kolmesta erilaisesta kuvasta. Gancen vuonna 1927 valmistunut elokuva Napoléon hyödynsi tätä tekniikkaa. Triptyykillä voidaan tarkoittaa myös kolmesta lyhytelokuvasta koostuvaa elokuvaa. Lisäksi triptyykiksi kutsutaan sitä kun tavallisen elokuvan kuva koostuu kolmesta erilaisesta vierekkäin olevasta osasta.
Valokuvauksessa triptyykiksi kutsutaan kolmeen osaan jaettua tai kolmesta vierekkäisestä kuvasta koostuvaa valokuvaa. Sanaa käytetään myös kirjapainoissa. Siellä se on eräs onnitteluadressin tai muun samankaltaisen kortin muoto.
Musiikissa triptyykiksi kutsutaan kolmesta erillisestä osasta koostuvaa sävellystä, jonka osat usein voidaan esittää myös yksikseen. Tunnetuin oopperan triptyykki on Giacomo Puccinin Il trittico. Sen ensiesitys oli New Yorkissa vuonna 1918. Se on kolmen tyylillisesti erilaisen yksinäytöksisen oopperan yhdistelmä. Osat ovat ”Il tabarro”, ”Suor Angelica” ja ”Gianni Schicchi”.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta triptyykki Wikimedia Commonsissa
Isaac R. Trimble

Isaac R. Trimble
Isaac Ridgeway Trimble (15. toukokuuta 1802 – 2. tammikuuta 1888) oli Yhdysvaltain armeijan upseeri, siviili-insinööri, merkittävä rautateiden rakennustarkastaja ja vastaava sekä etelävaltioiden kenraali Yhdysvaltain sisällissodassa. Hänet muistetaan parhaiten johtoroolistaan Pickettin hyökkäyksessä Gettysburgin taistelussa.
Lapsuus ja nuoruus

Trimble syntyi Culpeper Countyssä Virginiassa. Hän muutti Kentuckyyn ja meni luvan valtiolta saatuaan West Pointin sotilasakatemiaan New Yorkiin, mistä valmistui 1822 tykistön toisena luutnanttina. Hän palveli ja 1. ja 3. USA:n tykistörykmenteissä, mutta lähti armeijasta 1832 työskennelläkseen jatkuvasti kasvavassa rautatiebisneksessä.
Trimble auttoi mittaamaan reitin Baltimoren ja Ohion rautateille. Hän oli rakennusinsinööri Bostonin ja Providencen rautateillä, ja Pennsylvanian rautateiden edeltäjillä Baltimoren ja Susquehannan rautateillä, Philadelphian, Wilmingtonin ja Baltimoren rautateillä ja vielä Baltimore-Potomacin rautateillä. Viimeisessä työssään ylitarkastajana hän muutti väliaikaisesti Marylandiin.
Sisällissota

Kun Trimble tajusi ettei Maryland eroaisi unionista, hän palasi Virginian kotiinsa ja liittyi etelävaltoiden armeijaan insinöörijoukkojen everstiksi 1861. Hänet ylennettiin prikaatinkenraaliksi 9. elokuuta 1861. 16. marraskuuta hän komensi prikaatia Pohjois-Virginian armeijassa.
Trimble oli mukana ensimmäisessä taistelussaan Stonewall Jacksonin Shenandoahin laakson sotaretkellä ja hän kunnostautui Cross Keysin taistelussa käskemällä muskettien yhteyslaukauksen lähietäisyydelle vihollisesta, ja voitti unionin kenraali John C. Frémontin. Seven Daysin taisteluiden aikana Jacksonin alaisena hänen prikaatinsa taisteli kovaa Gaines' Millsissä ja hän yritti  Malvern Hilliin tehdyn epäonnistuneen hyökkäyksen jälkeen tehdä yöhyökkäyksen, mutta hänen houkkamainen pyyntönsä torjuttiin.
Toisessa Bull Runin taistelussa Trimblen prikaati voitti unionin prikaatin Freeman's Fordissa. Hän marssi sen jälkeen Jacksonin kanssa kenraalimajuri John Popen pääjoukon ympäri ja valtasi tarvikevaraston ja kaksi tykkipatteria heidän selustastaan, mikä painosti Popea hyökkäämään Jacksonin vahvoja puolustusasemia vastaan ja kärsimään vakavan tappion. Trimble haavoittui jalkaan räjähtävästä luodista ja hänen täytyi kärsiä huonosta terveydestä (osittain korkean ikänsä johdosta) monta kuukautta toipuessaan. Vaikka hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1863, hän oli terveytensä takia kykenemätön komentamaan divisioonaa, ja hänet siirrettiin kevyeen palvelukseen Shenandoahin laakson alueelle.
Kesäkuussa 1863 Robert E. Leen Pohjois-Virginian armeija oli ylittänyt Potomacjoen toisessa invaasiossaan Pohjoisvaltioiden maaperälle ja Trimble halusi epätoivoisesti päästä mukaan toimintaan, osittain koska tunsi alueen rautatieläispäiviltään. Hän liittyi pyytämättä Leen päämajaan ja roikkui mukana ilman virallista komennusta. Ratsastaen pohjoiseen hän sai kiinni kenraaliluutnantti Richard S. Ewellin, joka oli matkalla Harrisburgiin Pennsylvaniaan ja liittyi hänen esikuntaansa vanhempana upseerina, mutta ei komentanut mitään. Hän ja Ewell riitelivät jatkuvasti tästä kömpelöstä järjestelystä ja Trimblen taktiikkakykyjen puuttesta.
Gettysburgin taistelu

1. heinäkuuta 1863 Gettysburgin taistelu alkoi ja Ewellin toinen armeijakunta saavutti taistelukentän aikaisin iltapäivällä, iski unionin XI armeijakunnan kimppuun ja ajoi ne kohti kaupunkia Cemetery Hilliin. Ewell ei kuitenkaan hyökännyt kukkulaa vastaan, ja Trimble riitaantui tämän kanssa, ja pyysi kenraali Leeltä eroa, mutta tämä ei suostunut.
3. heinäkuuta 1863, Trimble oli yksi kolmesta divisioonankomentajasta Pickettin hyökkäyksessä. Hän tuli korvaamaan W. Dorsey Penderin A.P. Hillin armeijakunnasta, joka haavoittui kuolettavasti edellisenä päivänä.  Trimble oli huonossa asemassa, koska ei koskaan aikaisemmin ollut taistellut näiden joukkojen mukana. Hänen divisioonansa käsitti vasemman osan hyökkäyksestä, edeten aivan J. Johnston Pettigrewin komentaman divisioonan takana (ennen Henry Hethin komennossa). Hyökkäyksen lahtaus on hyvin tunnettua. 
Trimble ratsasti hevosellaan Jinnyllä, ja haavoittui samaan jalkaan kuin aikaisemmin toisessa Bull Runissa. Tohtori Hunter McGuire amputoi hänen jalkansa, eikä häntä voitu ottaa perääntyvien etelävaltiolaisten mukaan pitkästä ambulanssimatkasta Virginiaan aiheutuvan infektion pelosta. Trimble jäi unionin joukkojen vangiksi. Hyökkäyksestä Gettysburgiin Trimble sanoi: "Jos miehet joita sinä päivänä minulla oli kunnia komentaa, eivät voineet vallata tuota kukkulaa, kukaan helvetissä ei olisi voinut."
Gettysburg oli loppu Trimblen sotilasuralle. Hän vietti seuraavat puolitoista vuotta pohjoisvaltiolaisten käsissä Johnson's Islandissa ja Fort Warrenissa. Hänelle suositeltiin armahdusta pian vangitsemisen jälkeen, mutta entinen sotaministeri Simon Cameron puhui sitä vastaan, vedoten Trimblen tuntemukseen Pohjoisvaltioiden rautateistä. Hänet luovutettiin viimein Lynchburgissa Virginiassa 16. huhtikuuta 1865 heti Leen antautumisen jälkeen.
Myöhemmät vaiheet

Sodan jälkeen Trimble sai tekojalan ja palasi Marylandiin jatkamaan insinöörintyötään. Todisteet Pennsylvanian rautateiltä osoittavat että hän irtisanoutui pääinsinöörinä Baltimoren ja Potomacin rautateiltä heinäkuussa 1867.
Isaac Trimble kuoli Baltimoressa Marylandissa ja on haudattu Green Mountin hautausmaahan, kiistatta kuuluisimpana marylandilaisena, joka taisteli konfederaation puolella.
Isaac Trimbleä esitti näyttelijä Morgan Sheppard elokuvissa Gettysburg ja Jumalan miekka.
Käännös suomeksi
Hannu Jortikka

| Hannu Jortikka |
| --- | --- |
 Jortikka KHL-ottelun lehdistötilaisuudessa Amurin päävalmentajana vuonna 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. joulukuuta 1956 (ikä 68) Turku
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Jore, Jortsu, "Midas"
Maila:  vasen
Pituus:  182 cm
Paino:  84 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1972–1983
Aik. seurat:  TPS (SML) AIK IF (Svenska hockeyligan) HPK (I div)
Valmennusura
Vuodet:  1986–2015
Seurat:  HPK (1987–88, 1992–93) TPS (1988–93, 1998–01, 2005–07) SC Bern (1993–94) Malmö IF (1994–95, 1997–98) JyP HT (1995–96) Jokerit (2003–05, 2009–10) Amur Khabarovsk (2011–13) Admiral Vladivostok (2013–14)  Suomi U20 MM-joukkue (2014–15)
| Mitalit> Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Miesten jääkiekko>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Calgary 1988 | jääkiekko |  |
| SM-kilpailut  | SM-kilpailut  | SM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | TPS 1976 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | TPS 1989 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | TPS 1990 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | TPS 1991 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | TPS 1999 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | TPS 2000 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | TPS 2001 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | TPS 1977 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Jokerit 2005 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | TPS 1978 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | TPS 1979 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | TPS 1981 | jääkiekko |  |
| U20-MM-kilpailut  | U20-MM-kilpailut  | U20-MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | 1987 | jääkiekko |  |
Hannu Jortikka (s. 16. joulukuuta 1956 Turku) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkoilija. Koulutukseltaan Jortikka on rakennusmestari. Jortikka on valmentanut Suomen nuorten jääkiekkomaajoukkuetta ja toiminut olympiahopeaa saavuttaneen Suomen jääkiekkomaajoukkueen kakkosvalmentajana Calgaryn olympialaisissa. Joulukuussa 2006 hänet nimettiin Jääkiekkoleijonaksi numerolla 183. Jortikka on kuudella mestaruudellaan eniten Suomen mestaruuksia voittanut päävalmentaja, nämä kaikki Turun Palloseurassa.
Pelaajana

Hannu Jortikka oli pelipaikaltaan puolustaja. Hän edusti SM-sarjassa ja SM-liigassa ainoastaan TPS:aa (1972–1979 ja 1980–1981). Yhden kauden hän kävi välillä kiekkoilemassa Ruotsissa AIK:ssa. Jortikka voitti pelaajana yhden Suomen mestaruuden, yhden hopean ja kolme pronssia.
Jortikka pelasi kolme B-maaottelua sekä nuorten ja poikien maaotteluita, mutta ei koskaan noussut A-maajoukkueeseen.
Valmentajana > Seurajoukkueissa

Jortikka on Suomen menestyksekkäimpiä valmentajia, hänen valmennuksessaan TPS (1988–1992, 1998–2001 ja 2005–2007) on voittanut yhteensä kuusi Suomen mestaruutta, kaksi kolmen mestaruuden putkea. TPS:n lisäksi hän on valmentanut Suomessa HPK:ta (1992–1993), JyP HT:tä (1995–1996) ja Jokereita (2003–2005). 25. marraskuuta 2009 hän palasi kesken kauden Jokereiden valmentajaksi Hannu Aravirran saadessa potkut. Kuuden Suomen mestaruuden lisäksi hänellä on myös kaksi hopeaa. Jortikka on valittu SM-liigan parhaaksi valmentajaksi viisi kertaa.
Jortikka on valmentanut myös ulkomailla. Kaudella 1993–1994 hän oli Sveitsissä Bernissä ja Malmössä hän on valmentanut kaksi kertaa (1994–1995 ja 1997–1998).
Marraskuun lopulla 2009 Jortikka palasi SM-liigavalmentajaksi, kun hänestä tuli sarjan hännille juuttuneen Jokerien päävalmentaja. Jortikka jatkoi myös nuorten maajoukkuevalmentajana tammikuun 2010 MM-kisoihin asti. Marraskuussa 2010 Jortikka vapautettiin Jokereiden valmennuksesta, ja hänen tilalleen tuli Erkka Westerlund. Kaudeksi 2011–2012 Jortikka siirtyi jatkamaan valmennusuraansa KHL:n Amur Habarovskiin. Seura irtisanoi sopimuksen joulukuussa 2012. Kausiksi 2013–2015 Jortikka solmi sopimuksen KHL-liigaan uutena seurana liittyneen Admiral Vladivostokin kanssa. Sopimus purettiin kuitenkin jo joulukuussa 2013 Jortikan aloitteesta.
Torremolinokseen muuttanut Jortikka ilmoitti toukokuussa 2016, että hänen valmennusuransa on todennäköisesti ohi. Paluuta SM-liigaan hän piti mahdottomana, mutta sanoi harkitsevansa mahdollista KHL-tarjousta. Jortikka vahvisti elokuussa 2022 uransa olevan ohi.
Valmentajana > Maajoukkueissa

Vuosina 1987–1988 Jortikka valmensi Suomen 20-vuotiaiden maajoukkuetta voittaen maailmanmestaruuden ja MM-pronssin. Nuorten maajoukkueesta hän siirtyi A-maajoukkueen kakkosvalmentajaksi (1988–1990) ja oli voittamassa olympiahopeaa. Jortikka ei ole koskaan ollut A-maajoukkueen päävalmentaja, vaikka hän on monesti ollut spekulointien kohde, kun maajoukkueelle on oltu valitsemassa uutta luotsia.
Jortikka toimi Suomen alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkueen valmentajana kesäkuusta 2014 tammikuuhun 2015.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hannu Jortikka Wikimedia Commonsissa
Sitaatteja aiheesta Hannu Jortikka Wikisitaateissa
Jortikan tiedot Jääkiekkomuseon sivulla
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Pentti Matikainen Erkka Westerlund | Kalevi Numminen -palkinnon voittaja 1989–1991 1999–2001 | Seuraaja: Harri Rindell Raimo Summanen |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Juhani Tamminen Vladimir Jursinov Jukka Koivu | Turun Palloseuran päävalmentaja 1988–1992 1998–2001  2005–2007 | Seuraaja: Vladimir Jursinov Kari Jalonen Hannu Virta |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Samu Kuitunen | Hämeenlinnan Pallokerhon päävalmentaja 1992–1993 | Seuraaja: Pentti Matikainen |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Kari Savolainen | JYP:in päävalmentaja 1995–1996 | Seuraaja: Pekka Tapani |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Raimo Summanen Hannu Aravirta | Jokereiden päävalmentaja 2003–2005 2009–2010 | Seuraaja: Waltteri Immonen Erkka Westerlund |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Sergei Svetlov | Amur Habarovskin päävalmentaja 2011–2012 | Seuraaja: Jevgeni Popihin |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: – | Admiral Vladivostokin päävalmentaja 2013 | Seuraaja: Sergei Svetlov |
Johannes Trithemius

Johannes Trithemius
Polygraphia (1518) – ensimmäinen painettu kryptografiaa käsittelevä kirja.
Johannes Trithemius (oik. Johann Heidenberg, 1. helmikuuta 1462 – 13. joulukuuta 1516) oli saksalainen apotti ja okkultisti. Nimi Trithemius tulee hänen syntymäpaikastaan, Trittenheimin kaupungista.
Trithemius opiskeli Heidelbergin yliopistossa. Matkustaessaan yliopistolta takaisin kotikaupunkiinsa vuonna 1482 hän joutui lumimyrskyn yllättämäksi ja haki suojaa Sponheimin benediktiiniluostarista. Hän päätti jäädä, ja jo vuotta myöhemmin hänet valittiin apotiksi.  Hän ryhtyi muuttamaan luostaria köyhästä ja raunioituneesta paikasta oppimisen keskukseksi. Hänen aikanaan luostarin kirjaston kokoelmat kasvoivat noin 50:stä yli 2000:een teokseen.
Hänen ponnistelunsa eivät kuitenkaan saaneet kiitosta, eikä hänen maineensa maagikkona myöskään edistänyt hänen hyväksymistään. Kasvavat erimielisyydet luostarin kanssa johtivat hänen eroamiseensa vuonna 1506, jolloin hän päätti hyväksyä Würzburgin arkkipiispan Lorenz von Bibran pyynnön ryhtyä Schottenklosterin (St. Jakobin) luostarin apotiksi. Hän hoiti tätä virkaa kuolemaansa saakka.
Hänen oppilaidensa joukossa olivat muun muassa Heinrich Cornelius Agrippa ja Paracelsus.
Tutkimuksia

Trithemius jakoi prekessio­jakson 25 920 vuotta (todellisuudessa n. 25 700 vuotta) kahteentoista osaan eläinradan merkkien mukaan ja sitten seitsemään osaan planeettojen mukaan. Näin suuri kierroskausi jakaantui 84 osaan, joista kukin kesti 308 vuotta ja kutakin hallitsi vastaava planeetta. Hän laski, että Marsin johtama kausi loppui 21. joulukuuta 1880, jolloin alkoi vuoteen 2188 kestävä Auringon hallitusaika. Trithemiuksen mukaan myös Vesimiehen aika alkoi vuonna 1880.
Trithemius sanoi Auringon hallitusajasta: ”Se tulee olemaan suurten hallitusten aika – – Suuret valtakunnat tulevat loistamaan kunniassaan, ihmisäly saa suurimman valtansa ja kaikki kirkot, uskot ja jumaluusopilliset dogmit tulevat sortumaan ja muuttumaan muinaisjäännöksiksi.” Auringon ajan jälkeen seuraa Venuksen aika (2188–2497), jolloin naiset ovat kaikessa täydellisesti miesten tasalla. Tämä on Trithemiuksen mukaan intuition kausi, jolloin ”yliopistoissa opetetaan salatiedettä ja tähtientutkijat tulevat astrologeiksi”.
Steganographia

Trithemius kirjoitti tunnetuimman työnsä Steganographia noin vuonna 1499 ja se julkaistiin Frankfurtissa 1606. Kolmiosaisen kirjan uskottiin käsittelevän mustaa magiaalähde? - tarkemmin sanottuna henkien käyttämistä kommunikointiin suurten etäisyyksien välillä.  Salakirjoitusavaimen julkaisun jälkeen 1606 sen huomattiin käsittelevän kryptografiaa ja steganografiaa. Eliphas Lévin mukaan Trithemiuksen Steganographia ja Polygraphia sisältävät avaimet kaikkiin okkulttisiin teksteihin. Vielä viime aikoihin asti kolmannen osan uskottiin käsittelevän magiaa, mutta ”maagisten” kaavojen on huomattu olevan peitetekstejä. Teos on antanut nimensä modernille steganografialle.
Muita teoksia

Trithemiuksen teokset ovat osaksi askeettisuskonnollisia, koskien luostarielämän uudistusta, osaksi historiallisia ja osaksi salaisia tieteitä ja noituutta käsitteleviä.
De septum secundeis 1508
Annales Hirsaugiensis 1514
Polygraphia 1518
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pekka Ervast: Vesimiehen aikaan siirtymisestä
Steganographia (Latin). Digital Edition, 1997 (englanniksi)
Solved: The Ciphers in Book iii of Trithemius's Steganographia (Arkistoitu – Internet Archive), PDF, 208 kB (englanniksi)
Hill Monastic Manuscript Library article on Trithemius (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
The complete and solved Steganography books (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Australia  Kreikka  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  BMLO  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Dictionnaire historique de la Suisse  RISM  SNAC  IdRef
RDF

RDF (Resource Description Framework) on W3C:n standardoima malli tiedon vaihtoon sovellusten välillä erityisesti web-ympäristössä. Erityispiirteenä RDF mahdollistaa useisiin eri tietomalleihin (skeemoihin) pohjautuvan tiedon integroinnin sekä näiden tietomallien evoluution jo mallinnettua tietoa muokkaamatta .
Tietomalli

Tietomalli RDF:stä on hyvin samankaltainen kuin käsitteellisessä mallinnuksessa käytetyissä luokka- ja entiteettikaavioissa. Tieto rakentuu lausumista, joissa yksittäisistä resursseista (erityisesti web-resursseista) annetaan tietoa subjekti-predikaatti-objekti -kolmikoilla. Nämä kolmikot (engl. triples) muodostavat siis tietomallin perustan. Esimerkiksi ajatus "Taivas on väriltään sininen" voidaan mallintaa RDF:ssä kolmikkona: subjekti ("taivas"), predikaatti ("on väriltään"), ja objekti ("sininen"). RDF ei itsessään ota kantaa tiedon esitysmuotoon, joten RDF-pohjainen tieto voidaan esittää useilla eri formaateilla. Tapa, jolla kolmikot koodataan vaihtelee formaateittain.
RDF-tietomalli ja sen tapa kuvata resursseja on keskeinen osa W3C:n semanttista webiä.
Esitysformaatit

RDF-muotoinen tieto voidaan esittää useilla erityyppisillä formaateilla, joista keskeisimmät ovat RDF/XML sekä N3 ja Turtle. RDF:ää voidaan upottaa myös suoraan HTML-dokumentteihin attribuutteina RDFa-muodossa.
Esitysformaatit > RDF/XML

Alkuperäinen esitysformaatti, RDF/XML, on W3C:n standardoima, XML-pohjainen sarjallistus RDF:stä, jossa käytetään hyväksi erityisesti XML:n nimiavaruuksia ja entiteettejä .
Esimerkiksi seuraava RDF-kuvaus määrittelee subjektille http://fi.wikipedia.org predikaatin kieli, jolla on objekti suomi:
<?xml version="1.0"?>
<rdf:RDF xmlns:rdf="http://www.w3.org/1999/02/22-rdf-syntax-ns#"
         xmlns:esim="http://www.esimerkki.org/kasitteet/">
   <rdf:Description rdf:about="http://fi.wikipedia.org/">
      <esim:kieli>suomi</esim:kieli>
   </rdf:Description> 
</rdf:RDF>
Esitysformaatit > N3 ja Turtle

N3 (Notation 3) on luonnollisen kielen kaltainen esitysmuoto RDF:lle, jossa pyritään lausumien tiiviimpään ja luettavampaan esitykseen. N3 sisältää myös ominaisuuksia, joita RDF ei määrittele. N3:sta yksinkertaisettu osajoukko, joka toteuttaa RDF:n on nimeltään Turtle - korostettaessa tätä osajoukkoa voidaan notaatiosta käyttää nimeä N3/Turtle. N3-formaattia ja sen määritystä kehittää Tim Berners Lee sekä muut semanttisen webin yhteisön jäsenet.
Aikaisempi esimerkki voidaan kirjoittaa N3-formaatissa seuraavasti:
@prefix esim: <http://www.esimerkki.org/kasitteet/> .
@prefix rdf: <http://www.w3.org/1999/02/22-rdf-syntax-ns#> .
    
<http://fi.wikipedia.org/> esim:kieli "suomi" .
Esitysformaatit > RDFa

RDFa on W3C:n suositus, joka kuvailee HTML:ään attribuuttitason laajennuksen rikkaan metadatan liittämiseksi web-sivuihin.
Kyselykielet

SPARQL-kyselyn rakenne:
SELECT ?subject ?predicate ?object
WHERE
	(?subject ?predicate ?object)
USING
	rdf FOR <http://www.w3.org/1999/02/22-rdf-syntax-ns#>
Josta tulokseksi saadaan:
subject: http://fi.wikipedia.org/
predicate: http://www.esimerkki.org/kasitteet/kieli
object: suomi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta RDF Wikimedia Commonsissa
Tšasiv Jar

| Tšasiv Jar Часів Яр |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Tšasiv Jar
 Koordinaatit: 48.5876°N, 37.8341°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Donetskin alue
Piiri:  Bah’mutin piiri
Väkiluku (2021)  ():  12 557
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tšasiv Jar (ukr. Часів Яр; ven. Часов Яр, Tšasov Jar) on kaupunki Ukrainan Donetskin alueen pohjoisosan Bah’mutin piirissä. Tšasiv Jar sijaitsee noin 15 kilometriä piirikeskus Bah’mutin keskustasta länteen ja 75 kilometriä aluekeskus Donetskista pohjoiseen. Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 12 557 asukasta (2021).
Tšasiv Jar on Ukrainan vuonna 2020 tehdyn aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Bah’mutin piiriin. Tätä ennen se on ollut Bah’mutin (Artemivskin) kaupunkipiirin alaisuuteen kuuluva kaupunki.
Tšasiv Jarissa on toiminut suuri tulenkestäviä savituotteita valmistava tehdas. Se hyödyntää raaka-aineena korkealaatuista paikallista saviesiintymää. Kaupungissa on myös teräsbetonituotantoa, tutkimuslaitos ja aluemuseo.
Marraskuussa 2024 kaupunkia lähestyy Venäjän aloittaman hyökkäyssodan miehitysjoukot. Venäjä kutsuu hyökkäyssotaa sotilaalliseksi erikoisoperaatioksi jonka tavoitteena on demilitarisoida, sekä toteuttaa Ukrainan denatsifikaatio.
Kaupunki on lähestulkoon tuhoutunut hyökkäyssodan vuosien aikana infrastruktuuriltaan.
Donets–Donbass-kanavaa Tšasiv Jarin pohjoispuolella.
Donets–Donbass-kanava (ukr. Канал Сіверський Донець — Донбас) kulkee kaupungin itäosien läpi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tšasiv Jar Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Latvia 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area
Svante Grände

Svante Grände (26. maaliskuuta 1947 – 14. lokakuuta 1975) oli ruotsalainen avustustyöntekijä ja sissitaistelija Latinalaisessa Amerikassa 1970-luvulla. Hän oli yksi kahdesta tunnetusta Ruotsin kansalaisesta, jotka kuolivat likaisessa sodassa Argentiinassa, ja toinen oli 17-vuotias  Dagmar Hagelin.
Grände syntyi Tvååkerissa Ruotsissa ja oli viides kirkkoherra Gustaf Gränden ja Anna-Carin Cronan seitsemästä lapsesta. Hänestä tuli avustustyöntekijä Chilessä vuonna 1971, ja vuoden 1973 vallankaappauksen jälkeen hän liittyi Movimiento de Izquierda Revolucionaria, (MIR) -liikkeeseen, joka taisteli diktaattori Augusto Pinochetia vastaan. Siellä hänelle annettiin arvonimi el Comandante Julio.Kuukausien paen jälkeen Etelä-Chilen vuoristossa hän ja muut eloonjääneet sissijäsenet pääsivät pakoon Argentiinaan. Siellä Grände liittyi Ejército Revolucionario del Pueblo (ERP) liikkeeseen  ja hänestä tuli luutnantti vuoden 1975 alussa.
Argentiinan armeija tappoi Gränden väijytyksessä 14. lokakuuta 1975 Tucumánin maakunnassa Argentiinassa. Hän oli tuolloin osa vuoristosissikomppaniaa nimeltä "Ramón Rosa Jiménez".
Aiheesta muualla

Monsler, Tobias: Löjtnant Julio – Från UBV till ERP: En mikrohistorisk inblick i den värld som formade en biståndsarbetare till gerillasoldat.  Växjö:  Linnéuniversitetet, Fakulteten för konst och humaniora (FKH), Institutionen för kulturvetenskaper (KV), 2023.  Teoksen verkkoversio. (ruotsiksi)