stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
George W. Bush
Presidenttinä 2001−2009 > Arvostelu Bushin hallintoa kohtaan > Arvostelu vankien ihmisoikeuksien loukkauksista

Yhdysvaltain poliittisen ja sotilaallisen johdon on esitetty olevan vastuussa ihmisoikeusloukkauksista Abu Graibin vankilassa Irakissa ja Guantánamon vankileirillä Kuubassa. Talvella 2008 julkaistiin Yhdysvaltain senaatin puolustushallinnon selvitys, jonka mukaan Bushin hallinto vastasi suoraan vankien kidutuksesta ja lainvastaisesta kohtelusta. Kohtelu rikkoi räikeästi niitä sotavankien oikeuksia, jotka on määritelty Geneven sopimuksessa.
Muun muassa ihmisoikeusjärjestöt ovat pitäneet Guantánamon leirin olemassaoloa sietämättömänä ja vaatineet sen sulkemista. Leiriltä vapautetut vangit ovat sanoneet tulleensa kidutetuiksi.
Presidenttinä 2001−2009 > Arvostelu Bushin hallintoa kohtaan > Syytteet ihmisoikeusloukkauksista

Helmikuussa 2009 julkaistun YK:n ihmisoikeusraportoijien selvityksen mukaan Bushin hallinto tulisi asettaa syytteeseen sen hallintokauden aikana toteuttamista ihmisoikeusloukkauksista ja kansainvälisen oikeuden rikkomuksista. Raportin mukaan ”Yhdysvallat on luonut poikkeuksellisten tulkintojen, pitkien ja salaisten pidätysten sekä kidutuksen ja muun kaltoin kohtelun kieltoa rikkovien käytäntöjen monimutkaisen järjestelmän” terroristijahdissaan vuoden 2001 jälkeen. Yhdysvaltain hallituksen operaatioiden aikaisia rikkomuksia tapahtui monien valtioiden alueella. Raportin mukaan pääsyylliset toimissa ovat olleet Bushin lisäksi Bushin hallinnon varapresidentti Dick Cheney ja hallituksen oikeusministeri Alberto Gonzales.
Maaliskuussa 2009 espanjalainen tuomioistuin ilmoitti harkitsevansa ihmisoikeussyytteiden nostamista Bushin hallintoa vastaan lukuisista ihmisoikeusloukkauksista. Syytteet on saamassa kuusi Bushin hallinnon johdossa ollutta henkilöä. Espanjan laki sallii syytteiden nostamisen ulkomailla tapahtuneista ihmisoikeus-, kidutus- ja sotarikoksista.
Lokakuussa 2011 Kanadan Amnesty International vaati Bushin pidättämistä hänen vieraillessaan talouskonferenssissa maassa.
Toukokuussa 2012 Bush tuomittiin Haagin sotarikostuomioistuimen malesialaisessa vastineessa Kuala Lumpurin Sotarikoskomissiossa KLWCC:ssä, poissa olevana sotarikoksista, syytteinä kidutus ja raaka, epäinhimillinen ja ihmisarvoa alentava kohtelu.
Presidenttinä 2001−2009 > Arvostelu Bushin hallintoa kohtaan > Irakin sodan arvostelu

Syyskuussa 2007 Yhdysvaltain keskuspankin entinen johtaja Alan Greenspan totesi, että ”Irakin sodan ensisijainen syy on öljy, mutta kaikkien tietämän totuuden sanomista ääneen pidetään poliittisesti epäsopivana”.
Washingtonissa järjestettiin jälleen 16. syyskuuta 2007 Irakin sodan vastainen suurmielenosoitus, johon osallistui yli 10 000 ihmistä. Mielenosoituksella vaadittiin Irakin sodan välitöntä lopettamista, amerikkalaisten vetäytymistä maasta sekä presidentti George W. Bushin haastamista oikeuteen sotarikoksistaan. Samaan aikaan vastaavaan sotaa kannattaneeseen mielenosoitukseen osallistui ainoastaan muutamia ihmisiä.
Terrorisminvastaisen sodan todellisista syistä ja taustoista on myös esitetty erilaisia teorioita. Kanadalaisen globalisaatiokriitikon ja aktivistin Naomi Kleinin mukaan Bushin terrorisminvastaisessa sodassa on kyse Yhdysvaltain hallituksen ja sen liittolaisten kampanjasta, jonka päämääränä on maailmanmarkkinoiden vapauttaminen kapitalismin puolesta. Hän on myös tuonut julkaisuissaan esille Bushin hallinnon kytköksiä sotateollisuuden päätöksentekoon.
Presidenttinä 2001−2009 > Arvostelu Bushin hallintoa kohtaan > Katrinan jälkihoidon arvostelu

Hiukan yli puolet yhdysvaltalaisista piti hallituksen toimia hurrikaani Katrinan jälkien hoitamisessa riittämättöminä, ja 44 prosenttia syytti siitä suoraan Bushia.
Presidenttinä 2001−2009 > Arvostelu Bushin hallintoa kohtaan > Talouspolitiikan arvostelu

Alan Greenspan arvosteli eläkkeellejääntinsä jälkeen vuonna 2007 muistelmissaan Bushin republikaanien talouspolitiikkaa lyhytjänteisyydestä ja sanoi ”republikaanijohtoisen kongressin tuhlanneen holtittomasti”. Hän pyysi Bushia käyttämään veto-oikeuttaan kulutuksen hillitsemiseksi, mutta Bush ei suostunut.
Presidenttinä 2001−2009 > Arvostelu Bushin hallintoa kohtaan > Syytökset talouskytkennöistä

Bushin hallintoa on syytetty suorista taloudellisista kytköksistä sotatoimintoihin osallistuviin yksityisiin yrityksiin, joiden takana on muun muassa Bushin sukulaisia ja Bushin hallinnon entisiä jäseniä. Näiden yritysten valtaisat voitot ja väärinkäytökset ovat herättäneet ihmetystä.
Yhdysvaltain armeijan sotatoiminta Irakissa perustuu pitkälti perustoimintojen ulkoistamiseen yksityisten yritysten hoidettavaksi. Ulkoistettuihin palveluihin kuuluu armeijan kuljetuksia, majoitushuolto, koko ruokahuolto, koko vaatehuolto, rakennustoimintaa ja turvallisuuspalveluita.lähde? Suurimmat alihankkijatoimijat ovat yhdysvaltalaiset Halliburton-konserni, ESSI-yhtiöt sekä Halliburtonin tytäryhtiö KBR. Alihankintasopimukset perustuvat kaavaan, jossa yritykset lisäävät omiin kuluihinsa 2–7 prosentin voitto-osuuden. Toisin sanoen, mitä enemmän yritykset tuhlaavat rahaa, sitä enemmän ne tekevät voittoa. Näitä sotateollisuusyrityksiä on myös epäilty vahvasti toimintojensa ylilaskutuksesta.
Valtaisa ulkoistustoiminta on saanut osakseen kritiikkiä, sillä Bushin hallinnon varapresidentti Dick Cheney on Halliburton-yhtiön entinen johtaja ja suuri osakkeenomistaja. Myös ESSI-yhtiön omistuksen takana on presidentti George W. Bushin isän nuorempi veli William Henry Trotter Bush, joka omistaa muiden yhtiöidensä kautta myös ison osan Halliburtonista. Yhteensä näissä sota-alihankintayhtiöissä työskentelee yli 180 000 ihmistä, eli enemmän kuin Yhdysvaltain sotilaita on Irakissa.
Presidenttinä 2001−2009 > Barack Obaman irtiotto Bushin politiikasta

Bushia seurannut uusi presidentti Barack Obama pyrki retoriikassaan ja aloitteillaan kumoamaan Bushin kaudella tehtyjä poliittisia linjauksia, esimerkiksi veronkevennyksiä. Hän sanoutui puheissa irti Bushin talous- ja sotapolitiikasta sekä julisti monet termit, kuten ”terrorisminvastainen sota”, poistettavaksi virallisesti käytöstä.
Presidenttikautensa jälkeen

Jäätyään eläkkeelle tammikuussa 2009 Bush asettui vaimonsa kanssa asumaan Dallasiin, Texasiin. Vuoden 2009 aikana hän piti puheita yksityistilaisuuksissa ja pidättäytyi niissä arvostelemasta seuraajaansa Barack Obamaa. Bush ja edeltäjänsä Bill Clinton johtivat yksityistä rahankeräystä Haitin maanjäristyksen uhrien hyväksi vuonna 2010.
Bush julkaisi muistelmansa Ratkaisun hetket (Decision Points) loppuvuonna 2010. Kirjassaan Bush puolusteli Irakin sotaa ja vesikidutusta mutta myönsi myös hallintonsa epäonnistuneen hurrikaani Katrinan seurausten hoidossa. Eläkkeellä Bush ryhtyi harrastamaan taidemaalausta, ja hän julkaisi sotaveteraaniaiheisten maalaustensa kokoelman nimeltä Portraits of Courage vuonna 2017.
Julkaisut

Bush, George W.: Ratkaisun hetket.  (Decision Points)  Helsinki:  WSOY, 2011.  ISBN 978-951-0-38031-4
Bush, George W.: Portraits of Courage. A Commander in Chief’s Tribute to America’s Warriors.  New York:  Crown Publishing (Random House).  ISBN 9780804189767
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta George W. Bush Wikimedia Commonsissa
Sitaatteja aiheesta George W. Bush Wikisitaateissa
George W. Bush. Valkoinen talo (englanniksi)
| n k Yhdysvaltain presidentit |
| --- | --- | --- |
 Luettelo Yhdysvaltain presidenteistä  Tietoja Yhdysvaltain presidenteistä  Valkoinen talo 
:  Washington  J. Adams  Jefferson  Madison  Monroe  J. Q. Adams  Jackson  Van Buren  W. Harrison  Tyler  Polk  Taylor  Fillmore  Pierce  Buchanan  Lincoln  A. Johnson  Grant  Hayes  Garfield  Arthur  Cleveland  B. Harrison  Cleveland  McKinley  T. Roosevelt  Taft  Wilson  Harding  Coolidge  Hoover  F. Roosevelt  Truman  Eisenhower  Kennedy  L. Johnson  Nixon  Ford  Carter  Reagan  G. H. W. Bush  Clinton  G. W. Bush  Obama  Trump  Biden  Trump 
Texasin kuvernöörit
J. P. Henderson
Wood
Bell
J. W. Henderson
Pease
Runnels
Houston
Clark
Lubbock
Murrah
Hamilton
Throckmorton
Pease
Davis
Coke
Hubbard
Roberts
Ireland
Ross
Hogg
Culberson
Sayers
Lanham
Campbell
Colquitt
J. Ferguson
Hobby
Neff
M. Ferguson
Moody
Sterling
M. Ferguson
Allred
O'Daniel
Stevenson
Jester
Shivers
Daniel
Connally
Smith
Briscoe
Clements
White
Clements
Richards
Bush
Perry
Abbott
Yhdysvaltain presidentinvaalit 2000
Yhdysvaltain presidentinvaalit 2004
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 2  DBLP 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet  Yle 
Muut:  NARA  SNAC 2  IdRef 
Bush Texasin ilmakansalliskaartilaisena joskus 1968–1973.
George Bush pitämässä puhetta vuonna 2004.
Bush kättelee New Orleansin pormestarin Ray Naginin kanssa 2. syyskuuta 2005 nähtyään hurrikaani Katrinan tuhot.
Bushin hallitus helmikuussa 2008.
Bush ja Afganistanin presidentti Hamid Karzai kättelevät vuonna 2006 Kabulissa.
Oikealta vasemmalle: George W. Bush, Elisabet II, Laura Bush ja Prinssi Philip.
Bushia heitettiin kengällä Baghdadissa lehdistötilaisuudessa vuonna 2008, mutta Bush väisti kengän.
Kritiikkiä Bushin politiikkaa vastaan.
Sara Hector
Maailmancupin osakilpailuvoitot

| Päivä | Paikka | Laji |
| --- | --- | --- |
| 28. joulukuuta 2014 |  Kühtai | Suurpujottelu |
| 22. joulukuuta 2021 |  Courchevel | Suurpujottelu |
| 8. tammikuuta 2022 |  Kranjska Gora | Suurpujottelu |
| 25. tammikuuta 2022 |  Kronplatz | Suurpujottelu |
| 20. tammikuuta 2024 |  Jasna | Suurpujottelu |
| 4. tammikuuta 2025 |  Kranjska Gora | Suurpujottelu |
Aiheesta muualla

Hectorin kotisivut (ruotsiksi)
Naisten suurpujottelun olympiavoittajat
Japanilainen arkkitehtuuri

Kinkaku-jin temppeli on yksi Kioton maamerkeistä.
Japanilaiseen arkkitehtuuriin (jap. 日本建築, Nihon kenchiku) on historiallisesti vaikuttanut erityisesti kiinalainen arkkitehtuuri, mutta sillä on myös lukuisia Japanille alkuperäisiä piirteitä.
Esihistoriallinen arkkitehtuuri

Esihistorialliselta ajalta ei ole säilynyt rakennelmia, eivätkä vanhimmat japanilaiset tekstit, kuten Kojiki ja Nihonshoki, kerro arkkitehtuurista juuri laisinkaan. Arkeologiset kaivaukset ja tutkimukset kuitenkin osoittavat, että aikaisimmilla japanilaisilla taloilla oli olkikatot ja maalattiat. Alueilla, joilla on korkeita lämpötiloja ja kosteaa, käytettiin puulattioita. Riisinviljelyn levitessä Japaniin Kiinasta yhteisöt kasvoivat ja monimutkaistuivat, ja kaivauksilta Sannai-Maruyamasta Aomorin prefektuurissa (ennen 2. vuosisataa eaa.) ja Yoshinogarista Sagan prefektuurissa (ennen 3. vuosisataa eaa.) onkin löydetty suurten hallitsijaperheiden tai riisivarastoiksi tarkoitettujen rakennusten jäänteitä.
200-luvun jälkeen Japaniin kehittyi hallinnollinen järjestelmä, ja Osakan ja Naran alueille rakennettiin useita avaimenreiän muotoisia kofun-hautakumpuja aristokratialle. Hautakumpujen joukosta merkittävin on keisari Nintokun haudaksi tarkoitettu Daisen-kofun. Sen pituus on 486 metriä, leveys 305 metriä ja korkeus 35 metriä.
Asuka- ja Nara-kaudet

Japanin vanhimmat buddhalaiset rakennukset ja maailman vanhimmat puurakennukset sijaitsevat Hōryū-jin temppelissä Narasta kaakkoon. Ne ovat keskeisin esimerkki Asuka-kauden arkkitehtuurista. Alun perin 600-luvun alussa kruununprinssi Shōtokun yksityistemppeliksi rakennettu Hōryū-ji koostuu 41 itsenäisestä rakennuksesta, joista tärkeimmät ovat päähalli Kondō ja viisikerroksinen pagoda. Kiinalaistyylinen päähalli on kaksikerroksinen rakennus, jonka päällä on keramiikkatiilillä päällystetty irimoya-katto.
Temppelirakennus 700-luvulla keskittyi Tōdai-jin temppelin ympärille Narassa, sillä se oli Japanin provinsseihin rakennetun temppeliverkoston keskus. Tōdai-ji on kunnianhimoisin Japanin aikaisen buddhalaisuuden uskonnollinen rakennuskompleksi. Temppelin keskushallissa istuva 16,2 metriä korkea, vuonna 752 valmistunut suuri Buddha, Daibutsu, on Rushana Buddha. Se ilmentää buddhana olemisen keskeistä sisältöä samoin tavoin kuin Tōdai-ji toimi keisarin tukeman buddhalaisuuden ja sen levittämisen keskuksena Japanissa. Vain muutama osa alkuperäisestä patsaasta on säilynyt, ja nykyinen päähalli ja Buddha on rakennettu uudelleen Edo-kaudella.
Daibutsuden-päähallin ympärillä, loivasti viettävällä rinteellä on useita toissijaisia halleja: lootussutran halli Hokkedō, jonka pääkuva on kuivasta lakasta veistetty (kastamalla kangasta lakkaan ja asettamalla se puisen rungon ympärille) Fukukenjaku Kannon, kaikkein suosituin bodhisattva; ordinaatiohalli Kaidan-in neljää taivaallista kuningasta esittävine savipatsaineen, ja varastohalli Shōsō-in. Viimeinen näistä on taidehistoriallisesti erityisen merkittävä, sillä siinä säilytetään temppelin vihkimisseremoniassa ja Rushanan silmienavaamisrituaalissa vuonna 752 käytettyjä välineitä sekä valtion asiakirjoja ja useita keisariperheen omistamia maallisia esineitä.
Heian-kausi

Reaktiona Naran järjestäytyneen buddhalaisuuden kasvavaan valtaan ja rikkauteen munkki Kūkai (774–835) matkusti Kiinaan opiskelemaan Shingon-buddhalaisuutta, Vajrayana-buddhalaisuuden muotoa, jonka hän toi Japaniin vuonna 806. Shingonin harjoittamisen keskiössä ovat erilaiset mandalat, henkisen universumin diagrammit, jotka vaikuttivat temppelien suunnitteluun. Japanin buddhalaiseen arkkitehtuuriin omaksuttiin myös stupa kiinalaisessa pagodan muodossa.
Uudelle lahkolle pystytetyt temppelit rakennettiin vuorille, kauas hovista ja pääkaupungin maallikoista. Näiden paikkojen epäsäännöllinen pinnanmuodostus pakotti japanilaiset arkkitehdit miettimään temppelinrakennuksen ongelmia uudelleen, ja sitä kautta valitsemaan suunnitteluunsa japanille alkuperäisempiä elementtejä. Sypressin kaarnasta valmistetut katot korvasivat keramiikkatiilet, puisia lankkuja käytettiin maalattioiden sijaan ja maallikoille rakennettiin erillinen palvomisalue pääpyhäkön eteen.
Fujiwara-klaanin kaudella puhtaan maan buddhalaisuus, joka tarjosi helpon pelastuksen Amida-buddhaan uskomisen kautta, tuli suosituksi. Samanaikaisesti Kioton aatelisto kehitti yhteiskuntaa, joka oli omistautunut eleganteille, esteettisille harrastuksille. Heidän maailmansa oli niin turvallinen ja kaunis, ettei paratiisin uskottu olevan juurikaan erilainen. Amida-buddhan temppelit yhdistelivät maallista uskonnolliseen: ne suunniteltiin muistuttamaan rakenteeltaan aateliston kartanoita, ja niissä oli yksi tai useampia buddhan kuvia.
Ujissa Kiotosta kaakkoon sijaitsevan Byōdō-inin temppelin feenikshalli Hōō-dō vuodelta 1053 on keskeinen esimerkki Fujiwarojen Amida-halleista. Se koostuu suorakulmiomaisesta päärakenteesta, jossa on kaksi L:n muotoista siipeä ja häntä, suuren tekolammen rannalla. Sisällä on yksi kultainen Amidan patsas korkealla jalustalla. Patsaan veisti Jōchō, joka käytti uudenlaisia mittasuhteita ja uudenlaista yosegi-tekniikkaa, jossa patsas kootaan useista veistetyistä puupalasista sisältä käsin. Raigō-maalaukset (Amidan laskeutuminen) hallin puisissa ovissa ovat aikainen esimerkki yamato-e-tyylin maalauksista, koska niissä on kuvattu Kioton ympäristön maisemia.
Kamakura- ja Muromachi-kaudet

Kamakura-kauden jälkeen poliittista valtaa pitivät Japanissa hallussaan aseistetut samurait, kuten Seiwa Genji –klaani. Heidän ideansa yksinkertaisuudesta ja vahvuudesta vaikuttivat arkkitehtuuriin, ja useissa samuraitaloissa yhdisteltiin palatsimaista shinden-zukuri-tyyliä sekä torneja ja vallihautoja.
Genpei-sodan aikana 1180-luvulla monet merkittävät Kioton ja Naran alueen rakennukset vahingoittuivat. Esimerkiksi Taira-klaanin Taira no Shigehira poltti Kōfuku-jin ja Tōdai-jin temppelit vuonna 1180. Kamakura-shōgunaatti rakensi monet näistä temppeleistä ja pyhäköistä uudelleen Kamakura-kaudella lujittaakseen valtaansa. Rakennusohjelma oli sen verran laaja, että siinä käytetty arkkitehtuuri vaikutti moniin myöhempiinkin temppeleihin.
Toinen kauden merkittävä kehitys oli Japanilaisen teeseremonian ja sen pitopaikan, teehuoneen syntyminen. Seremonian tarkoitus oli viettää aikaa taiteesta nauttivien ystävien kanssa, tyhjentää mieli päivittäisen elämän huolista ja juoda kulho taidokkaasti tarjoiltua teetä. Maaseudun pienten talojen karu ja maalaismainen tyyli omaksuttiin teehuoneisiin, joissa painotettuun luonnonmateriaalien, kuten kaarnan peittämien hirsien ja kudottujen olkien käyttöä.
Azuchi-Momoyama-kausi

Vastineena ajan militaristiseen ilmastoon kehittyi kaksi uutta arkkitehtuurityyliä: feodaaliherran ja hänen sotilaidensa tukikohdaksi rakennettu linna sekä shoin, vastaanottohalli ja työhuone, joka suunniteltiin edustamaan herran ja vasallin suhdetta feodaaliyhteiskunnassa. Himejin linna (rakennettu nykyiseen muotoonsa vuonna 1609), joka tunnetaan kauniisti kaartuvine kattoineen yleisesti "valkoisena haikaralinnana", on yksi Momoyama-kauden kauniimmista rakennuksista. Kioton Nijōn linnan suuri vastaanottosali ōhiroma 1600-luvulta on taas yksi shoinin klassisista esimerkeistä: hallissa on tokonoma-alkovi, shoin-ikkuna huolellisesti maisemoituun puutarhaan ja selkeästi erotetut alueet Tokugawa-feodaaliherroille ja heidän vasalleilleen.
Edo-kausi

Prinssi Genjin palatsia imitoiden rakennettu Katsuran keisarillinen huvila sisältää joukon shoin-rakennuksia, jotka yhdistävät piirteitä klassisesta japanilaisesta arkkitehtuurista uudenlaisiin muutoksiin. Koko kompleksia ympäröi kaunis puutarha kävelypolkuineen.
Edon kaupunkia tuhosivat toistuvasti tulipalot, mikä johti yksinkertaisen, helpon uudelleenrakentamisen sallivan arkkitehtuurin kehitykseen. Koska palot levisivät todennäköisimmin kuivien talvien aikana, puutavaraa koottiin lähistön kaupunkeihin ennen paloja. Kun syttynyt tulipalo saatiin sammutettua, puutavaraa lähetettiin Edoon ja palanut alue rakennettiin nopeasti uudelleen. Shōgunin sankin kōtai –järjestelmän vuoksi, jossa daimioiden täytyi viettää säännöllisesti aikaa Edossa, daimiot rakensivat suuria taloja ja puistoja vieraidensa ja itsensä nautinnoksi. Kōrakuen on yhä olemassa ja yleisölle avoinna oleva puisto tältä aikakaudelta.
Moderni arkkitehtuuri

Kuten muuallekin Japanin yhteiskunnassa ja kulttuurissa, moderni teknologia toi merkittäviä muutoksia myös arkkitehtuuriin. Tarve jälleenrakentaa Japania toisen maailmansodan jälkeen toimi huomattavana kannustimena maan arkkitehtuurin kehitykselle. Tuhoutuneiden kaupunkien tilalle pystytetyt uudet rakennukset erosivat suuresti vanhoista: japanilaisten kaupunkien nykyinen ulkonäkö johtuu 1900-luvun arkkitehtuurin asenteista ja on toisaalta vaikuttanut niihin. Länsimaisen rakennustekniikan, materiaalien ja tyylien tuominen Meiji-kauden Japaniin johti uusien teräs- ja betonirakennusten valmistumiseen jyrkässä kontrastissa perinteisiin rakennuksiin. Toisen maailmansodan jälkeen suurinta osaa rakennuksista ei enää rakennettu puusta, joka syttyi helposti palamaan maanjäristysten ja pommitusten yhteydessä, vaan niissä oli teräsrunko. Merkittävien sotaa edeltävien rakennusten, kuten Wakōn tavaratalon, Tokion rautatieaseman, Akasakan palatsin ja Japanin pankin rakennuksen arkkitehtuuri noudatti eurooppalaisia klassisia linjoja, mutta sodanjälkeinen arkkitehtuuri vakiintui laatikkomaiseksi, brutalistiseksi modernismiksi.
1990-luvun alusta lähtien tilanne on kuitenkin hitaasti muuttunut. Postmodernin Tokion metropolin hallintorakennuksen valmistuminen oli käännöskohta pilvenpiirtäjien suunnittelussa. Sitä seurasi Yokohama Landmark Tower, ja vuonna 1996 kehuttu Tokyo International Forum. Vuonna 2003 avattiin aikaisemmista merkittävistä suunnitelmista ideoita ottanut ja niitä eteenpäin kehittänyt Roppongi Hills –kompleksi. Myös Shiodomen 1990-lopulta lähtien rakennettu alue edustaa uutta postmodernia ja eurooppalaistyylistä arkkitehtuuria.
Merkittäviä japanilaisia modernin arkkitehtuurin edustajia ovat esimerkiksi Kenzō Tange, Kunio Maekawa, Fumihiko Maki, Kisho Kurokawa, Yoshio Taniguchi, Tadao Andō, Toyō Itō, Yuzuru Tominaga, Kazuyo Sejima ja Shigeru Ban.
Kirjallisuutta

Eväsoja, Minna: Bigaku: Japanilaisesta kauneudesta.  Helsinki:  Tammi, 2008.  ISBN 978-951-26-5806-0
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
JAANUS, on-line Dictionary of Japanese Architectural and Art Historical Terminology (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Japanese architecture
Hōryū-ji on Japanin vanhin buddhalainen temppeli.
Himejin linna.
Naran kansallismuseo edustaa Meiji-kauden eurooppalaistyylistä arkkitehtuuria.
Kenzō Tange on yksi tunnetuimmista japanilaisista moderneista arkkitehdeista. Kuvassa Tokion metropolin hallintorakennus.
Käännös suomeksi
Kaupallinen radiotoiminta Suomessa

Kaupallinen radiotoiminta käynnistyi Suomessa keväällä 1985. Vuonna 2021 Suomessa toimi noin 60 kaupallista radiokanavaa.
Keskimäärin 3,4 miljoonaa suomalaista kuuntelee kaupallisia radiokanavia viikoittain (huhtikuu–kesäkuu 2021). Kaupallisten radiokanavien päivittäinen kuunteluaika on keskimäärin 71 minuuttia. Suurin osa kaupallisen radion kuuntelijoista on alle 45-vuotiaitalähde?.
Suomen kuunnelluimmat kaupalliset radiokanavat olivat vuonna 2018 Radio Nova, Radio Suomipop, Radio Rock, Iskelmä, Radio Aalto, Loop, Radio NRJ, Radio Nostalgia, Kiss, Radio City, HitMix, Järviradio ja Helmiradio.
Kaupallisen radion historia

Suomen Paikallisradioliiton toiminta alkoi vuonna 1983. Liiton tavoitteena oli perustaa Suomeen kaupallinen radio Yleisradion monopolin rinnalle. Valtioneuvosto myönsi ensimmäiset toimiluvat 24. tammikuuta 1985. Niiden myötä Suomeen perustettiin vuonna 1985 yhteensä 18 radioasemaa, joista puolet on yhä toiminnassa. Ensimmäisenä aloitti Radio Lakeus 27. huhtikuuta Nivalassa ja heti perään Radio City vapunaattona Helsingissä.
Kaupallisen radion perustaminen Suomeen merkitsi murrosta suomalaisessa mediakentässä ja populaarikulttuurissa. Se toi suomalaisten saataville pop- ja rock-musiikin, jota oli sitä ennen soitettu radiossa vain pari tuntia viikossa. Myös suomalaisten artistien ja bändien määrä kasvoi.
Kaupallisen radion myötä radioasemien lukumäärä Suomessa moninkertaistui ja radion parissa vietetty aika kaksinkertaistui. Etenkin nuoret löysivät radion. Kaupallisen radion perustamisen myötä Yleisradio teki kanavauudistuksen vuonna 1990, jolloin syntyivät Yle Radio Suomi ja nuorille suunnattu Radiomafia (nykyinen YleX).
Kaupallinen radio järjesti ensimmäisenä Suomessa laajoja ilmaiskonsertteja. Vuonna 1993 Radio Ykkönen toi Beach Boysin Kaivopuistoon ja Radio City Leningrad Cowboysin ja Puna-armeijan kuoron Senaatintorille.
Kaupallinen radio sai toimiluvan Suomen ainoalle valtakunnallisesti kuuluvalle radiokanavalle vuonna 1996. Radio Nova aloitti toimintansa vuonna 1997. Sitä kuuntelee nykyään 954 000 suomalaista viikoittain.
Kaupallinen radio on ollut ponnahduslauta monelle suomalaiselle viihde- ja media-alan ammattilaiselle. Kaupallisessa radiossa ovat vaikuttaneet muun muassa Pauli Aalto-Setälä, Tuomas Enbuske, Maria Guzenina, Henkka Hyppönen, Lauri Karhuvaara, Sakari Kuosmanen, Baba Lybeck, Antero Mertaranta, Jari Sarasvuo, Ruben Stiller, Teppo Turkki, Juha Tynkkynen ja Mato Valtonen.
Kaupallinen radio mainosmediana

Kaupallisten radioasemien toiminta rahoitetaan Suomessa mainosajan myynnillä. Vuonna 2009 radiomainontaa ostettiin 49,7 miljoonalla eurolla. Radiomainonnan osuus kaikesta mediamainonnasta oli 3,9 prosenttia. Radiomainonnasta 71 prosenttia oli valtakunnallista ja 29 prosenttia paikallista.  Vuonna 2009 mainostajat ostivat mediatilaa ja -aikaa yhteensä 1 263,4 miljoonalla eurolla.