stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HLTV

| HLTV |
| --- | --- |

Verkkosivusto:  www.hltv.org
Kielet:  englanti
Luonut:  Per "Nomad" Lambæk
Avattu:  2004
Nykyinen tila:  aktiivinen
HLTV (verkkosivuna HLTV.org) on tanskalainen Counter-Strike-pelisarjan kilpapelaamiseen keskittyvä uutis- ja foorumiverkkosivu. Se sisältää uutisten ja foorumien lisäksi myös turnausten tietoja ja niihin liittyvän kuvagallerian, otteluiden tulos- ja tilastotiedot ja otteluiden vedonlyönnin. HLTV.org on saanut nimensä Valven kehittämästä tietokoneohjelmasta, Half-Life TV:stä.
Half-Life TV

HLTV (tietokoneohjelmana Half-Life TV) on Valven vuonna 2001 luoma tietokoneohjelma, jonka avulla TV-tuettujen GoldSrc-pelimoottorilla toimivien pelipalvelinten sisäistä pelaamista voi seurata ”bird’s-eye view” -menetelmällä reaaliaikaisesti, viiveellä tai uusintana (demona). Lisäksi se myös mahdollistaa rajattoman katsojamäärän suorissa otteluissa. TV:llä on oma IP-osoitteensa, jonka avulla pelipalvelimelle liitytään katsojaksi. HLTV-tuettuja pelejä ovat Counter-Strike 1.6, Counter-Strike: Condition Zero ja Day of Defeat.
Half-Life TV:stä kehitettiin vuonna 2010 uudempi versio, Source-moottorilla toimiva SourceTV. Se toimii TV-tuetuissa Source-moottorilla toimivissa peleissä kuten Counter-Strike: Sourcessa ja Counter-Strike: Global Offensivessa.
HLTV TOP 20

HLTV julkistaa joka vuoden alussa viime vuonna menestyneimmät 20 pelaajaa. Konsepti alkoi vuonna 2010 Counter-Strikessä ja jatkui sittemin Counter-Strike: Global Offensivessa.
Al Jardine

Al Jardine vuonna 2012.
Alan Charles ”Al” Jardine (s. 3. syyskuuta 1942 Lima, Ohio) on yhdysvaltalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten The Beach Boysin laulajana, kitaristina ja yhtenä perustajajäsenistä.
Elämä ja ura

Jardine on The Beach Boysin alkuperäisistä jäsenistä ainoa, joka ei ollut Wilson tai sukua heille. Jardine erosi yhtyeestä pian sen perustamisen jälkeen 1961 mutta liittyi siihen pari vuotta myöhemmin takaisin.
Jardine oli laulusolistina muun muassa The Beach Boysin hittikappaleella "Help Me, Rhonda", ja hän oli mukana kirjoittamassa yhtyeen monia kappaleita 1970-luvulta vuoteen 1985.
Jardine kiersi The Beach Boysin mukana vuoteen 1998 asti. Sen jälkeen hän jatkoi kiertämistä oman yhtyeensä Al Jardine's Family & Friends kanssa, johon kuuluivat myös hänen poikansa Matt ja Adam. Jardine julkaisi livealbumin Live in Las Vegas vuonna 2001 ja studioalbumin A Postcard from California vuonna 2012.
McLaren MCL38

| McLaren MCL38 |
| --- | --- |

Talli:   McLaren
Suunnittelija(t):   Rob Marshall
Kuljettajat:  4.  Lando Norris 81.  Oscar Piastri
Testikuljettajat:   Pato O’Ward  Álex Palou  Will Stevens  Oliver Turvey
Teknisiä tietoja
Renkaat:  P Pirelli
Runko:  MCL38
Moottori:  Mercedes-AMG F1 M15 E Performance
Kilpailuhistoria
Debyytti:   Bahrainin GP 2024
Kilpailuja:  24
Voittoja:  6
Paalupaikkoja:  8
Nopeimpia kierroksia:  7
Palkintosijoja:  21
MM-pisteitä:  666
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  1
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Viimeinen kilpailu:  Abu Dhabin GP 2024
McLaren MCL38 oli Formula 1 -talli McLarenin käyttämä auto kaudella 2024. Autolla kilpailivat Lando Norris ja Oscar Piastri. Norris ajoi autolla voittoon neljästi ja Piastri puolestaan kahdesti. Talli voitti 666 MM-pisteellään valmistajien maailmanmestaruuden.
Formula 1 -tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | Moottori | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | McLaren | Mercedes | P |  | BHR | SAU | AUS | JPN | CHN | MIA | EMI | MON | CAN | ESP | AUT | GBR | HUN | BEL | NED | ITA | AZE | SIN | USA | MXC | SÃP | LVG | QAT | ABU | 666 | 1. |
| 2024 | McLaren | Mercedes | P |  Lando Norris | 6 | 8 | 3 | 5 | 26 | 1 | 2 | 4 | 2 | 2 | 20†3 | 3 | 2 | 5 | 1 | 3 | 4 | 1 | 43 | 2 | 61 | 6 | 102 | 1 | 666 | 1. |
| 2024 | McLaren | Mercedes | P |  Oscar Piastri | 8 | 4 | 4 | 8 | 87 | 136 | 4 | 2 | 5 | 7 | 22 | 4 | 1 | 2 | 4 | 2 | 1 | 3 | 5 | 8 | 82 | 7 | 31 | 10 | 666 | 1. |
| 2024 | McLaren | Mercedes | P |  Pato O’Ward |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | TD |  |  |  |  | 666 | 1. |
| 2024 | McLaren | Mercedes | P |  Ryō Hirakawa |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | TD | 666 | 1. |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta McLaren MCL38 Wikimedia Commonsissa
Luettelo Suomen Kommunistisen Puolueen johtoelinten jäsenistä

Luettelo Suomen Kommunistisen Puolueen johtoelinten jäsenistä sisältää SKP:n keskuskomiteaan ja muihin keskeisiin toimielimiin vuosina 1918–1992 kuuluneet henkilöt. Toimielimet esitetään aikajärjestyksessä ja henkilöt niiden sisällä aakkosittain. Luettelo sisältää vain varsinaiset jäsenet. Ylin johto (puheenjohtajat, pääsihteeri ja taloudenhoitaja) esitetään myös erillisinä luetteloina.
SKP:n korkein päättävä elin oli puoluekokous eli edustajakokous, joiden välisinä aikoina valtaa käytti keskuskomitea. Vuosina 1944–1951 keskuskomitean tilalla toimivat puoluetoimikunta ja -neuvosto. Keskuskomitean johtoelimiä maanalaisella kaudella olivat Politbyroo, Suomen byroo sekä Ulkomaan byroo ja vuodesta 1951 alkaen poliittinen toimikunta. Puoluetoimikuntaa johti poliittinen jaosto. Sihteeristö oli keskeinen valmisteleva elin.
Ajan lisäksi luettelossa kerrotaan päättymisen syy, jos se on ollut erottaminen tai kuolema. Puoluenimet mainitaan vain, jos henkilö on tunnettu ensisijaisesti pseudonyymillään. Jäsenyyksiä kokonaisuuksina käsittelevät lähteet ilmoitetaan kootusti luetteloiden alussa ja yksittäisiä jäseniä koskevat henkilön kohdalla. Merkinnät muodossa "193x" tarkoittavat "vuosikymmen tiedetään".
Ylin johto 1918–1992

Alkuvuosina puoluetta johti puheenjohtaja ja vuoden 1930 puoluekonferenssista alkaen pääsihteeri. 1940-luvulla puheenjohtaja ja pääsihteeri valittiin edustajakokouksessa. Vuoden 1957 sääntöjen mukaan johtajat valitsi keskuskomitea keskuudestaan.
Vuoden 1947 sääntöjen mukaan puolueen nimenkirjoittajia olivat puheenjohtaja ja pääsihteeri. Vuodesta 1957 alkaen nimenkirjoitusoikeus oli myös varapuheenjohtajalla. 1950-luvun alusta alkaen taloudenhoitajalla oli nimenkirjoitusoikeus talousasioissa.
Ylin johto 1918–1992 > Puheenjohtajat

Yrjö Sirola 30.8.1918–24.4.1920
Kullervo Manner 16.8.1920–1930
Hannes Mäkinen (Matti Stein) 193x–1937
Jukka Lehtosaari 1937–1938
Aimo Aaltonen 1944–1945
Aaro Uusitalo 1945–1948
Aimo Aaltonen 1948–1966
Aarne Saarinen 1966–1982
Jouko Kajanoja 1982–1984
Arvo Aalto 1984–1988
Jarmo Wahlström 1988–1990
Heljä Ketola 1990–1992
Ylin johto 1918–1992 > Varapuheenjohtajat

Yrjö Murto 1951–1963
Oiva Lehto 1963–1966
Erkki Salomaa 1966–1971 (kuoli)
Taisto Sinisalo 1970–1982
Olavi Hänninen 1971–1981
Maija-Liisa Halonen 1981–1982
Veikko Alho 1982–1984
Heljä Tammisola 1984–1988
Aarno Aitamurto 1985–1987
Arvo Kemppainen 1987–1988
Aarno Aitamurto 1988–1990
Tatjaana Huhtala 1990–199x
Ylin johto 1918–1992 > Pääsihteerit

Kullervo Manner 1930–11.5.1934 (erotettiin)
Arvo Tuominen 1935–1940 (erotettiin)
Toivo Antikainen 7/1940–1941 (kuoli)
Ville Pessi 1944–1969
Arvo Aalto 1969–1977
Erkki Kivimäki 1977–1981 (vs.)
Arvo Aalto 1981–1984
Aarno Aitamurto 1984–1985
Esko Vainionpää 1985–1988
Heljä Tammisola 1988–1990
Asko Mäki 1990–1992
Ylin johto 1918–1992 > Taloudenhoitajat

Antti Aaltonen 1944–1966
Olavi Kortealho 1966–1985
Jorma Sorvari 198x–1988
Ossi Viljakainen 1988–199x
Keskuskomitea 1918–193x

Perustavassa kokouksessa keskuskomiteaan valittiin viisi henkilöä. Vuoden 1921 edustajakokouksessa jäsenmääräksi sovittiin yksitoista, joista seitsemän valittiin äänestyksellä ja loput myöhemmin Suomessa toimivien keskuudesta. Kesän 1925 puoluekokouksessa keskuskomitean jäsenmäärää nostettiin viiteentoista. Vuoden 1935 puoluekokouksessa keskuskomiteaan valittiin 17 varsinaista ja 3 varajäsentä.
Toivo Antikainen 1/1924–193x
Hjalmar Eklund (Jalmari Salminen) 1921–193x
Kustaa Mikko Evä 1918–1921 (sihteeri 8/1918–8/1921)
Edvard Gylling 1920–1921, 1923–193x
Kauko Heikkilä 1931–193x
Antti Hyvönen 1931–193x
Väinö Jokinen 1919–1920
Hellä Järveläinen 193x–193x
Toivo Karvonen 193x–193x
Aura Kiiskinen 1919
Paavo Kivikoski 193x–1938
Jalo Kohonen 1919–1920
Kalle Kulmala 193x–1936 (kuoli)
Otto Wille Kuusinen 1918–1920, 1921–193x
Väinö Laakso 193x–193x
Leo Laukki 1921–7/1925 (sihteeri 8/1921–192x)
Inkeri Lehtinen 193x–193x
J.K. Lehtinen 7/1925–193x
Eino Lehto 1931–193x
Jukka Lehtosaari 193x–193x
Kalle Lepola 1921–193x
Lauri Letonmäki 1918–1921
J.H. Lumivuokko 1919–1920, 1923–193x
Iikka Luoma 1920–1921
Toivo Hj. Långström 193x–193x
Hanna Malm 1921–1930 (sihteeri 192x–192x)
Kullervo Manner 1918–193x
Lauri Myllymäki 193x–193x
Jaakko Mäki 1920–1921
Hannes Mäkinen (Matti Stein) 1931–193x
Ville Pessi 1931–193x
Eino Rahja 1918–2/1927 (erotettiin)
Jukka Rahja 1918–1919, 1920 (kuoli)
Heino V. Rautio 1920–1921
Mandi Sirola 1918–1919
Yrjö Sirola 1918–1920, 1923–193x
Adolf Taimi 1921–193x
Arvo Tuominen 1921–193x
Aaro Uusitalo 193x–193x
Aleksanteri Vasten 1/1924–193x (sihteeri 192x–19xx)
Otto Vilmi 1921–193x
Väinö Vuorio 1922–1923
Niilo Wälläri 1922–1923
Suomen byroo 1920–1930

Keskuskomitean Suomen byroo vastasi toiminnasta Suomessa vuosina 1920/1921–1930.
Toivo Antikainen 1924–6/1925, 1928–1929
Hjalmar Eklund (Jalmari Salminen) 1921–1922, 9/1923–1924, 11/1924–7/1925, 11/1927–6/1928
Ville Honkanen 8–10/1929
Anton Järvinen 9/1923–4/1928
Jaakko Kivi 9/1923–4/1928
Jalmari Kuusela 11/1928–12/1929
Severi Laine 1920–1921
Leo Laukki 1922–192x
J. K. Lehtinen 9/1923–1924, 9/1926–6/1927
J. H. Lumivuokko 9–12/1923
Väinö Lundgren 11/1928–5/1929
Toivo Hjalmar Långström 12/1928–1/1930
Hanna Malm 192x–1922
Jalmari Rasi 2/1926–11/1927
Adolf Taimi 1922–192x, 8/1927–5/1928
Arvo Tuominen 1920–1922, 2/1926–4/1928
Otto Vilmi 1920–192x
Väinö Vuorio 8/1922–4/1928
Uuno Väre 6/1929–1930
Politbyroo 1925–1930

Keskuskomitean Neuvostoliitossa (Moskovassa) toiminut poliittinen johto 1925–1930. Kesän 1925 puoluekokouksessa politbyroon jäsenmääräksi määriteltiin seitsemän.
Toivo Antikainen 1925–19xx
Otto Wille Kuusinen 1925–19xx
J. K. Lehtinen 1925–19xx
J. H. Lumivuokko 1925–2/1927 (erotettiin)
Kullervo Manner 1925–19xx
Hjalmar Eklund (Jalmari Salminen) 1925–19xx
Yrjö Sirola 1925–19xx
Politbyroo 1930–1938

Keskuskomitean Suomessa (Helsingissä) toiminut osa. Suomen byroon seuraaja. Vuoden 1935 puoluekokouksessa politbyroohon valittiin 9 varsinaista ja 2 varajäsentä.
Lyyli Heinonen
Hellä Järveläinen
Toivo Karvonen
Paavo Kivikoski
Kalle Kulmala 193x–1936 (kuoli)
Väinö Laakso
Inkeri Lehtinen
Toivo Hj. Långström
Lauri Myllymäki
Aaro Uusitalo
Ulkomaan byroo 1930–1937

Keskuskomitean Neuvostoliitossa (Moskovassa) toiminut osa. Politbyroon seuraaja. Vuoden 1935 puoluekokouksessa Ulkomaan byroohon valittiin 8 varsinaista ja 1 varajäsen.
Toivo Antikainen 1930–193x
Edvard Gylling 1930–193x
Antti Hyvönen
Otto Wille Kuusinen 1930–193x
Eino Lehto 1930–193x
Jukka Lehtosaari 1930–193x
Kullervo Manner 1930–1934
Hannes Mäkinen (Matti Stein) 1930–193x
Yrjö Sirola 1930–193x
Arvo Tuominen
Uuno Väre 1930–193x
Työkomitea 1940–1941

Työtä Suomessa johtanut elin. Aluksi nimellä keskusjohto.
Lyyli Heinonen
Lauri Kantola
Väinö Laitinen
Urho Oras (pj./sihteeri)
Edvin Salonen
Aaro Uusitalo
Lauri Vilenius
Työvaliokunta 1941

Työtä Suomessa johtanut elin.
Hertta Kuusinen (pj.)
Väinö Laitinen
Aimo Rikka
Edvin Salonen
Aaro Uusitalo
Puoluetoimikunta 1944–1951

Ylin toimeenpaneva elin. Puoluetoimikuntaan kuului vuoden 1947 sääntöjen mukaan 12 varsinaista ja 6 varajäsentä. Keskuskomitean edeltäjä. 15.10.1944–1945 väliaikainen puoluetoimikunta
Aimo Aaltonen 1944–1951
Yrjö Enne 1948–1951
Kauko Heikkilä 1944–1945
Lyyli Heinonen 194x–1945
Esa Hietanen 1948–1951
Matti Huhta 1944–1945
Aarne Hulkkonen 1948–1951
Matti Janhunen 1944–1951
Toivo Karvonen 1948–1951
Paavo Kivikoski 1944–1948
Paavo Koskinen 1944–1948
Toivo Kujala 1948–1951
Hertta Kuusinen 1944–1951
Oiva Lehto 1948–1951
Yrjö Leino 1944–1948
Hemming Lindqvist 1948–1951
Martti Malmberg 1945–1951
Yrjö Murto 1948–1951
Aili Mäkinen 1945–1951
Ville Pessi 1944–1951
Gösta Rosenberg 1948–1951
Mauri Ryömä 1945–1951
Elli Stenberg 1948–1951
Arvo Stenman 4/1948–1951
Leo Suonpää 1948–1951
Väinö Tattari 1944–1951
Hannes Tauriainen 1948–1951
Saara Tuominen 1944–194x
Aaro Uusitalo 1944–1951
Puolueneuvosto 1945–1951

Ylin päättävä elin puoluekokousten välisenä aikana. Kokoontui ensimmäisen kerran huhtikuussa 1945. Neuvostoon valittiin jäsen jokaisesta piirijärjestöstä ja ruotsinkielisten edustajia kaksikielisiltä alueilta. Neuvostoon kuuluivat myös puoluetoimikunnan jäsenet ja piirisihteerit, joita ei ole lueteltu alla. Vuodesta 1948 alkaen piirisihteereillä oli vain puhe- ja esitysoikeus.
Arvi Aaltonen 1945–19xx
Kaarina Behm 1945–194x
Erik Fors 194x–19xx
Christina von Gerich 194x–19xx
Olof Granholm 194x–19xx
Elina Gröndahl 194x–19xx
Uuno Hamari 194x–19xx
Kalle Hämäläinen 1945–194x
Rudolf Johansson 194x–19xx
Jalmari Junkkerinen 1945–194x
Lempi Kilpinen 194x–19xx
Joel Kivinen 194x–19xx
Kalle Korhonen 194x–19xx
Tauno Korhonen 194x–19xx
Yrjö Korolainen 1945–194x
Paul Koskinen 194x–19xx
Eino Kujanpää 1945–194x
Jalmari Kukkola 194x–19xx
Iivari Leppänen 1945–194x
Ture Magnusson 194x–19xx
Kaarlo Mäkinen 1945–194x
Herman Niskanen 1945–19xx (vpj.)
Kalle Nuutinen 1945–194x
Juho Nykänen 194x–19xx
Jaakko Parkkari 1945–19xx (pj.)
Hannes Partanen 194x–19xx
Taavetti Pykäläinen 1945–194x
Aleksi Rinne 194x–19xx
Otto Rosenberg 1945–194x
Niilo Rosenlund 194x–19xx
Paavo Rosman 1945–19xx
Hugo Räsänen 194x–19xx
Aksel Sjöblom 1945–194x
Sulo Suvanto 194x–19xx
Eino Tainio 1945–194x
Hannes Tauriainen 1945–194x
Eino Vesterholm 1945–194x
Saima Viitanen 1945–194x
Lydia Virtanen 194x–19xx
Sihteeristö 1946–199x

Valmisteleva elin 1946–199x. Kaikki eivät olleet keskuskomitean jäseniä.
Arvo Aalto 1969–1977, 1978–1984 (pääsihteeri)
Aimo Aaltonen 19xx–1966
Raimo Ahoniemi 198x–19xx (ay-sihteeri)
Aarno Aitamurto 1984–1985 (pääsihteeri)
Oiva Björkbacka 11/1977–1988, 19xx–199x (tiedotussihteeri, koulutussihteeri)
Veikko Hauhia 1965–1966
Olavi Hänninen 1970–9/1976
Leena Johansson 1988–198x (kansainv. sihteeri)
Urho Jokinen 1965–12/1966
Lars Junttila 19xx–1965, 1966–1969
Reijo Kalmakurki 1978–1984
Erkki Kauppila 1969–1970
Erkki Kivimäki 12/1966–1984 (järjestösihteeri, pääsihteeri)
Olavi Kortealho 1982–1984, 1985–19xx (taloudenhoitaja)
Risto Koskinen 1982–198x (järjestösihteeri)
Hertta Kuusinen 1946–19xx
Heikki Lehtinen 1988–198x (Kommunistin päätoimittaja)
Inkeri Lehtinen 1946–19xx
Oiva Lehto 19xx–1965, 1970–1981
Irina Lindeberg 198x–199x (kansainv. sihteeri)
Martti Malmberg 1946–12/1966 (järjestösihteeri)
Asko Mäki 19xx–199x (tiedotussihteeri)
Aili Mäkinen 1946–19xx (valistussihteeri)
Ossi Nurminen 1970–1978
Ville Pessi 1946–1969, 1970–197x (pääsihteeri)
Toivo Pohjonen 2/1966–12/1966
Olavi Poikolainen 1965–198x (kansainv. sihteeri)
Reijo Ranta 198x–199x (järjestösihteeri)
Erkki Rautee 5/1977–11/1977, 1981–1984 (valistussihteeri)
Timo Roppola 1988–199x (ay-sihteeri)
Aarne Saarinen 12/1966–197x
Jorma Sorvari 198x–1988 (taloudenhoitaja)
Risto-Juhani Suokas 1978–1981
Mirjam Suvanto 19xx–1965
Heljä Tammisola 1988–199x (pääsihteeri)
Yrjö Tirri 9/1976–198x (ay-sihteeri)
Eero Tuominen 2/1973–1984
Esko Vainionpää 1985–19xx (pääsihteeri)
Ossi Viljakainen 1988–199x (taloudenhoitaja)
Rainer Virtanen 1972–1973 (kuoli)
Hannu Vuorio 19xx–1984
Veikko Väntänen 198x–198x (koulutussihteeri)
Poliittinen jaosto 1946–1951

Puoluetoimikunnan poliittisen työn johdosta vastannut jaosto. "Politjaosto" (Poliitt. Jaosto)
Aimo Aaltonen 194x–19xx
Yrjö Enne 1948–19xx
Aarne Hulkkonen 194x–19xx
Matti Janhunen 194x–19xx
Lars Junttila 1948–19xx
Hertta Kuusinen 194x–19xx
Inkeri Lehtinen 1948–19xx
Martti Malmberg 194x–19xx
Yrjö Murto 194x–19xx
Aili Mäkinen 194x–19xx
Ville Pessi 194x–19xx
Mauri Ryömä 1948–19xx
Aaro Uusitalo 194x–194x
Armas Äikiä 1948–19xx
Poliittinen toimikunta 1951–1992

Poliittisen toimikunnan valitsi keskuskomitea keskuudestaan. Vuonna 1951 poliittiseen toimikuntaan valittiin yhdeksän jäsentä. Vuoden 1985 sääntöjen mukaan poliittiseen toimikuntaan kuului enintään 11 jäsentä.
Arvo Aalto 1969–1988
Aimo Aaltonen 1951–1966
Aarno Aitamurto 1981–1990
Veikko Alho 1982–1984
Oiva Björkbacka 1972–1981
Tapani Elgland 1988–1990
Maija-Liisa Halonen 1981–1982
Arvo Hautala 6/1967–1978
Inger Hirvelä 1981–1982
Tatjaana Huhtala 1987–199x
Aarne Hulkkonen 1951–1960
Anna-Liisa Hyvönen 3/1965–1981
Olavi Hänninen 1969–1982, 1984–1987
Urho Jokinen 1972–1982
Lars Junttila 1960–1966
Jouko Kajanoja 1981–1984
Markus Kainulainen 1966–1969, 1970–1981
Erkki Kauppila 1/1974–1982, 1984–1990
Arvo Kemppainen 1981–1988
Heljä Ketola 1982–1992
Heikki Kiviaho 1988–1990
Erkki Kivimäki 1969–1981
Paavo Koskinen 1951–3/1965
Hertta Kuusinen 1951–1970
Reijo Käkelä 1985–1988
Timo Laaksonen 198x–199x
Olavi J. Laine 1966–1972
Tanja Lehmuskoski 1987–199x
Inkeri Lehtinen 1954–1969
Oiva Lehto 1960–1966, 1970–1981
Esko Malmberg 1/1974–1978
Martti Malmberg 1951–1969
Yrjö Murto 1951–1963 (kuoli)
Asko Mäki 1990–1992
Aili Mäkinen 1951–3/1965
Pekka Peltola 1988–1990
Ville Pessi 1951–1972
Olavi Poikolainen 1978–1981
Erkki Rautee 1972–1981
Mauri Ryömä 1951–1958 (kuoli)
Aarne Saarinen 2/1964–1984
Pentti Salo 1981–1982
Erkki Salomaa 1966–1971 (kuoli)
Jorma Simpura 3/1965–1/1974
Taisto Sinisalo 3/1965–1969, 1970–1984
Ossi Sjöman 1966–1969, 1970–1972
Marjatta Stenius-Kaukonen 1981–1984
Leo Suonpää 1960–1969, 1970–1/1974
Mirjam Suvanto 1957–1966
Tutta Tallgren 1981–1984
Esko-Juhani Tennilä 1981–1982
Anna-Liisa Tiekso 11/1971–1972
Seppo Toiviainen 1978–1984
Erkki Tuominen 1960–1975 (kuoli)
Jarmo Wahlström 1988–199x
Esko Vainionpää 1984–1988
Hannu Vuorio 8/1975–1981
Mirja Ylitalo 1984–2/1989
Idris II

Idris II:n hautakammio Zawiya of Moulay Idris II -mausoleumissa Fèsissä.
Idris II (arabiaksi إدريس الثاني‎), syntymänimeltään Idris ibn Idris ibn Abd Allah al-Hasani (781– 828) oli Keski-Marokkoa hallinneen Idrisidi-dynastian toinen ja vaikutusvaltaisin kuningas vuosina 791–828. Idrisin elämän yksityiskohdat ovat perimätiedon varassa, ja useista vaiheista on erilaisia versioita.
Elämä

Kun Idris II:n isä Idris ibn Abdullah eli Idris I kuoli abbasidien lähettämän salamurhaajan surmaamana vuonna 791 hänellä ei ollut perillisiä. Kuninkaan neuvonantaja ja entinen orja Rashid toi heimojen tietoisuuteen kuolleen kuninkaan rakastajattaren, berberiorjan nimeltä Kanzah, joka odotti lasta. Hän otti kansalta uskollisuudenvakuutuksen vielä syntymättömän hallitsijan nimissä. Syntynyt poika nimettiin edesmenneen isänsä mukaan Idris II:ksi. Rashid vakautti idrisidien suvun vallan sijaishallitsijana ja kasvatti perimätiedon mukaan nuoren Idrisin sunnimuslimiksi. On kuitenkin muistettava, että sunnilaisuuden ja šiialaisuuden teologiset suuntaviivat eivät olleet vielä 700-luvulla muodostuneet nykyisen kaltaisiksi. Rashid sai surmansa vuonna 802 Matghara-heimon kapinassa, jonka taustalla olivat abbasidit.
Seuraavista tapahtumista on kaksi versiota. Yhden version mukaan Rashid sai kuolinvuoteellaan berberiheimot vannomaan uskollisuuttaan nuorelle Idrikselle. Toisen tarinan mukaan Rashidia sijaishallitsijana seurannut Yazid ibn Ilyas julisti 11-vuotiaan Idrisin imaamiksi Walilan (Volubilis) moskeijassa vakauttaakseen oman asemansa. Noin vuodesta 805 lähtien alueelle alkoi tulla arabipakolaisia eri puolilta muslimimaailmaa. Idris II siirsi pääkaupungin Volubiliksestä isänsä perustamaan Fèsiin. Varsinkin vuoden 818 epäonnistunut kapina Córdobassa toi Fèsiin runsaasti pakolaisia ja muutamassa vuosikymmenessä kaupungista kasvoi tiheästi asuttu keskus.
Idris II:n myöhemmästä elämästä tiedetään vähän yksityiskohtia. Hän onnistui laajentamaan valtakuntaansa alistamalla valtaansa lukuisia berberiheimoja, jotka eivät vielä olleet kääntyneet muslimeiksi. Hän valloitti myös Tlemcenin kaupungin nykyisen Algerian alueella ja onnistui siten vakauttamaan idrisidien hallintaan tärkeitä Saharan kauppareittejä.
Kuninkaan kolmestatoista pojasta vanhin Muhammad ibn Idris seurasi isäänsä Fèsin ja sen ympäristön valtaistuimelle, mutta isoäidin Kanzahin toiveen mukaisesti myös muille pojille annettiin omat alueet hallittaviksi. Lisäksi Idrinin setä Sulaiman bin Abdullah bin Hasan bin Muthana bin Hasan bin Ali bin Ali Talib sai Tlemcen alueen saavuttuaan Egyptistä pakolaisena Marokkoon. Valtakunta pirstoutui siten pienemmiksi palasiksi, vaikka olikin silti paikallinen vaikuttaja vuoteen 985 saakka. Idris II kuoli tapaturmaisesti vuonna 828 ja haudattiin perimätiedon mukaan isänsä viereen mausoleumiin Waliliin.
Myöhempi maine

1300–1400-luvuilla Marokossa syntyi pyhien esi-isien kultti. Idrisit olivat profeetan suoria jälkeläisiä ja heidän haudastaan tuli pyhiinvaelluskohde. Idrisien kultti aiheutti suuria ongelmia vallassa olleelle Marinidien dynastialle. Kun Shurafan moskeijasta Fèsistä löytyi restauroinnin yhteydessä hyvässä kunnossa ollut ruumis vuonna 1437, löydetty julistettiin Idris II:ksi. Löytynyt ruumis haudattiin seremoniallisesti uudestaan ja moskeijasta tuli Zawiya Moulay Idris II. Idris II:sta tunnetaan nykyisin Fèsin kaupungin suojelupyhimyksenä ja hänen mausoleuminsa on yksi Marokon pyhimmistä paikoista.
Dirijjan ePrix 2024

|  Dirijjan ePrix 2024 |
| --- | --- |
 2. osakilpailu 16 osakilpailusta kaudella 2023–2024. 
Päivämäärä:  26. tammikuuta 2024
Sijainti:  Riadin katurata, Dirijja
Rata:  Katurata   2,49 km
|  Dirijjan ePrix 2024 |
| --- | --- |
 3. osakilpailu 16 osakilpailusta kaudella 2023–2024. 
Päivämäärä:  27. tammikuuta 2024
Sijainti:  Riadin katurata, Dirijja
Rata:  Katurata   2,49 km
Dirijjan ePrix 2024 (virallisesti 2024 Diriyah ePrix) oli Formula E -sarjan kauden 2023–2024 toinen ja kolmas osakilpailu, sekä kuudes Dirijjan ePrix. Kyseessä oli viides kerta, kun Dirijjan ePrix sisältää kaksi kilpailua. Kilpailut ajettiin Riadin katuradalla Dirijjassa.
Lähtökohdat

Kauden avauskilpailun voitti Porschen Pascal Wehrlein, joka myös johtaa kuljettajien MM-sarjaa. Wehrleinin perässä sarjassa tulevat Sébastien Buemi ja Nick Cassidy. Tallien sarjan johdossa on Porsche ennen Jaguaria ja Envision Racingia.
Edellisessä Dirijjan ePrix’ssä Wehrlein voitti molemmat osakilpailut, ja Jake Dennis oli molempien kilpailujen toinen. Dennis ajoi myös Porschen voimansiirrolla.
Kilpailut

Perjantain kilpailun voitti Dennis, aika-ajon voittanut Jean-Éric Vergne oli toinen ja Cassidy kolmas.
Lauantain osakilpailun voitti Cassidy, joka nousi myös sarjan kokonaistilanteen kärkeen. Toiseksi ajoi Robin Frijns ja kolmanneksi aika-ajojen voittaja Oliver Rowland.