stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Apple A6

Apple A6 järjestelmäpiiri
Apple A6 on Applen suunnittelema 32-bittinen järjestelmäpiiri (SoC). Siru esiteltiin iPhone 5 -älypuhelimen julkaisun yhteydessä. Applen mukaan Apple A6 -järjestelmäpiiri on kaksi kertaa nopeampi kuin edeltäjänsä Apple A5.
Piirillä on PowerVR-grafiikkasuoritin ja se käyttää LPDDR2 SDRAM -muistia.
Mikroarkkitehtuuri

Suoritin käyttää ARMv7-A-arkkitehtuuria.
Apple ID

| Apple ID |
| --- | --- |
 Applen kirjautumissivu
Kehittäjä:  Apple
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  Kirjautumisen autentikointipalvelu
Alusta:  macOS,   Microsoft Windows,   iPhone,   iPod Touch,   iTunes,   App Store,   Apple Online Store,   Game Center,   Apple Support Communities
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Apple ID on tunnistautumisjärjestelmä, joka on käytössä monissa Applen tuotteissa kuten iWork-ohjelmistossa, iTunes Storessa ja App Storessa. Apple ID toimii all-in-one-tunnuksena, joka mahdollistaa monien eri palveluiden käytön samalla tunnuksella.
Apple ID:n hankkiminen

Apple ID koostuu kahdesta osasta: käyttäjänimestä tai käyttäjä-ID:stä ja salasanasta. Käyttäjä-ID:n tulee olla toimiva sähköpostiosoite. Salasana on aakkosnumeerinen merkkijono, jossa on oltava vähintään 8 merkkiä, yksi iso kirjain ja yksi numero.
Kun käyttäjä luo Apple ID:n, Apple lähettää hänelle vahvistussähköpostin käyttäjän rekisteröinnin aikana antamaan sähköpostiosoitteeseen. Käyttäjän tulee seurata vahvistussähköpostiin sisällytettyä aktivointilinkkiä aktivoidakseen tunnuksen.
Arno Granroth

Arno Granroth (4. maaliskuuta 1909 Dresden – 28. heinäkuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen viulisti.
Granroth oli ranskalaisen viulukoulun merkittävä suomalainen edustaja. Hän opiskeli Pariisissa Lucien Capetin, Léon Nauwinckin ja Jacques Thibaudin oppilaana. Hän oli Radion sinfoniaorkesterissa ensiviulistina 1938–1947, ja Sibelius-akatemian opettaja vuodesta 1946, lehtorin virassa vuodesta 1950. Vuodesta 1967 lähtien hän toimi Sibelius-Akatemian viulunsoiton professorina. Granrothin oppilaina ovat olleet monet tulevat huippuviulistit, kuten Tuomas Haapanen, Leena Siukonen, Pekka Kari, Paavo Pohjola, Heikki Hämäläinen, Hannele Segerstam, Erkki Kantola, Seija Salmiala ja Simo Rautasuo.
Granrothin veli oli Radio-orkesterin ja Sibelius-kvartetin sellisti Artto Granroth (1914–1987), ja hänen puolisonsa oli konserttipianisti ja pianonsoiton opettaja Kerttu Regina Veronica Bernhard (1902–1944).
Argaali

| Argaali |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Nautaeläimet Bovidae
Alaheimo::  Vuohet Caprinae
Suku::  Lampaat Ovis
Laji::  ammon
Kaksiosainen nimi
 Ovis ammon  (Linnaeus, 1758) 
 Argaalin eri alalajien levinneisyys
Alalajit
 Ovis ammon ammon  Ovis ammon collium  Ovis ammon hodgsonii  Ovis ammon karelini  Ovis ammon polii  Ovis ammon darwini  Ovis ammon severtzovi  Ovis ammon jubata  Ovis ammon nigrimontana 
Katso myös
   Argaali Wikispeciesissä   Argaali Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Argaali (Ovis ammon) on luonnonvarainen lammaslaji, joka elää Kazakstanissa ja muualla Keski-Aasian ylänköalueilla, kuten Himalajalla, Tiibetissä ja Altailla.
Argali on mongolian kielen sana, joka tarkoittaa pässiä.
Koko ja ulkonäkö

Argaali on jäljellä olevista villilampaista suurin. Se painaa 65–180 kg, se on 120–200 cm pitkä ja säkäkorkeus on 90–120 cm. Argaalien värit vaihtelevat vaaleankeltaisesta tummanruskeanharmaaseen. Urosargaaleilla on pitkät kaarevat sarvet, naarailla paljon lyhyemmät.
Elintavat

Argaalit elävät poikimisajan ulkopuolella erikseen koiras- ja naaraslaumoissa.
Amphionides reynaudii

| Amphionides reynaudii |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Äyriäiset Crustacea
Luokka::  Kuoriäyriäiset Malacostraca
Ylälahko::  Eucarida
Lahko::  Kymmenjalkaiset Decapoda
Osalahko::  Varsinaiset katkaravut Caridea
Heimo::  (incertae sedis)
Suku::  Amphionides Zimmer, 1904
Laji::  A. reynaudii
Kaksiosainen nimi
 Amphionides reynaudii  (H. Milne–Edwards, 1833) 
Katso myös
   Amphionides reynaudii Wikispeciesissä   Amphionides reynaudii Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Amphionides reynaudii on valtamerten äyriäinen, jonka taksonominen asema on pitkään säilynyt arvoituksellisena. Viimeisimpien tutkimusten mukaan se kuitenkin edustanee jonkin katkaravun nuoruusvaihetta.
A. reynaudii on parin sentin pituinen planktoneläin, jota tavataan maailman kaikkien trooppisten merten rannikkovesissä. Ulkoisesti sitä on pidetty omalaatuisena siksi, että monet sen ruumiinosista ovat vaikuttaneet surkastuneen osittain tai kokonaan. Toisin kuin muilla äyriäisillä sillä esimerkiksi on vain yksi pari leukaraajoja. Naaraat ja koiraat eroavat monin tavoin toisistaan.
Luokittelun historia

Vuonna 1833 kuvattua Amphionides-äyriäistä on aina ollut vaikea sijoittaa kuoriäyriäisten järjestelmään. Alun perin se kuvattiin vain (varhaisena) toukkavaiheena, jolloin se luokiteltiin katkaravuksi. Vuonna 1969 toukka kuitenkin yhdistettiin Zimmerin vuonna 1904 kuvaamaan oletettuun "aikuisvaiheeseen", joka sekin poikkesi kaikista kymmenjalkaisista äyriäisistä (Decapoda) niin paljon, että se vuonna 1973 erotettiin niiden ja krilliäyriäisten (Euphausiacea) rinnalle kolmanneksi lahkoksi Eucarida-ylälahkon sisällä. Tähän lahkoon luettiin vain yksi laji.
Eucarida
Decapoda (kymmenjalkaiset)
mm. Caridea
Euphausiacea (krilliäyriäiset)
Amphionidacea D. I. Williamson, 1973
Vasta vuonna 2015 A. reynaudiin paikka äyriäisten sukupuussa määritettiin DNA-tuntomerkkien perusteella, jolloin se osoittautui sittenkin varsinaisten katkarapujen Caridea-osalahkon jäseneksi, ja siis kymmenjalkaiseksi. Sen lähin määritetty sukulainen kuuluu Pandalus-sukuun, ja todennäköisesti kysymyksessä onkin Pandalidae-heimoon kuuluva toukkavaihe. Eri valtameristä havaitut "A. reynaudii"-äyriäiset saattavat olla eri lajien toukkavaiheita.
Alipogeenitiparvoveekki

| --- | --- |
Alipogeenitiparvoveekki
Systemaattinen (IUPAC) nimi
 ?
Tunnisteet
CAS-numero: 929881-05-0
ATC-koodi: C10AX10
PubChem CID:  ?
Kemialliset tiedot
Kaava:  ?
Moolimassa:  ?
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Lupatiedot:  EU 
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:  reseptivalmiste (FI)  
Antotapa: Intramuskulaarinen injektio
Alipogeenitiparvoveekki (kauppanimeltään Glybera) on geeniterapialääke lipoproteiinilipaasin (LPL) puutteen hoitoon. LPL:n puute on harvinainen sairaus, jossa geenivirheen vuoksi lipaasientsyymin aktiivisuus on madaltunut, mikä aiheuttaa triglyseridien määrän suurentumista verenkierrossa ja haimatulehduksia. Alipogeenitiparvoveekki-lääkeaineessa LPL:n geeni on yhdistetty AA-virukseen, joka toimii virusvektorina.
Lääkemuoto ja antotapa

Glybera on injektioneste, vahvuudeltaan 3 × 1012 genomikopiota/ml, joka annetaan lihaksensisäisesti yhdellä kertaa useina pistoksina reisien ja säärten eri lihaksiin. Pistosten suuren määrän takia EMA:n yhteenvedossa suositellaan selkäydin- tai paikallispuudutusta. Lääke on hyväksytty käytettäväksi vain yhdellä hoitokerralla, koska sen toistuvasta antamisesta ei ole tietoja. Jotta ruumiin immuunijärjestelmä ei reagoisi voimakkaasti alipogeenitiparvoveekkiä vastaan, ennen hoidon antoa aloitetaan hylkimisenestolääkitys, jota jatketaan 12 viikon ajan hoidon jälkeen.
Hyväksymisprosessi ja sääntely

Alipogeenitiparvoveekin valmistajayritys Amsterdam Molecular Therapeutics haki lääkkeelle Euroopan lääkevirastolta (EMA) myyntilupaa vuodenvaihteen 2009–2010 tienoilla. EMA:n pitkälle kehitettyjen terapioiden komitea (CAT) ei puoltanut myyntilupahakemusta, ja lääkevalmistekomitea (CHMP) suositti hakemuksen hylkäämistä. Hakija valitti päätöksestä, ja uudessa käsittelyssä CAT puolsi hakemusta mutta CHMP esitti jälleen sen hylkäämistä.
Amsterdam Molecular Therapeutics ajautui hakuprosessissa taloudellisiin vaikeuksiin, ja uusi yritys UniQure Biopharma hankki Glyberan oikeudet ja jatkoi hakuprosessia. Euroopan komissio pyysi CHMP:ltä alipogeenitiparvoveekin uudelleenarviointia, missä taustalla oli lobbausta ja poliittista painetta. CHMP ei edelleenkään puoltanut myyntilupaa, mutta uudessa käsittelyssä 19. heinäkuuta 2012 se lopulta puolsi hakemusta.
25. lokakuuta 2012 Euroopan komissio myönsi Glyberalle myyntiluvan ”poikkeusolosuhteissa”, mikä tarkoittaa, että lääkkeen markkinoijan on tutkittava lääkettä vielä sen markkinoille tulon jälkeen ja toimitettava potilaiden seurantatietoja rekisteritutkimuksesta. Myyntilupa myönnettiin haettua rajatumpaan käyttötarkoitukseen: niille LPL:n puutosta sairastaville, joilla on ruokavaliohoidosta huolimatta vaikeita tai useita haimatulehduksia. Glyberasta tuli ensimmäinen Euroopassa ja länsimaissa markkinoille hyväksytty geeniterapia-aine. Lääkkeelle oli tarkoitus hakea myyntilupaa myös Yhdysvalloista vuoden 2013 aikana. Yhdysvaltalaisviranomaiset olisivat kuitenkin edellyttäneet uusia kalliita tutkimuksia, ja UniQure luopui aikomuksesta.
Hyväksymisprosessin monimutkaisuus johtui siitä, että alipogeenitiparvoveekkiä oli tutkittu niin pienillä potilasmäärillä: kliiniset tutkimukset perustuivat vain 27 potilaan aineistoon, ja myöhemmissä käsittelyissä lääketieteellinen näyttö perustui enää 12 potilaaseen. Alipogeenitiparvoveekillä ei edes voitaisi tehdä satoja potilaita käsittäviä kolmannen vaiheen lääketutkimuksia, koska LPL:n puutos on niin harvinainen sairaus.
Maailman kallein lääke

Yhden Glybera-hoidon hinta oli potilaan painosta riippuen noin miljoona Yhdysvaltain dollaria, mikä teki siitä maailman kalleimman lääkkeen. Vuoteen 2016 mennessä Glyberaa oli ostettu markkinoilta vain kerran, saksalaispotilaalle. UniQure on tiedottanut, että erittäin vähäinen kysyntä huomioiden se ei aio hakea jatkoa Glyberan määräaikaiselle 25. lokakuuta 2017 päättyvälle myyntiluvalle.
Aiheesta muualla

Liite I. Valmisteyhteenveto Euroopan lääkevirasto. Arkistoitu 19.3.2017. Viitattu 30.4.2017.
Artigues

Artigues on ainakin seuraavien Ranskan kuntien nimi:
Artigues, Ariege
Artigues, Aude
Artigues, Hautes-Pyrénées
Artigues, Var
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Artigues”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
American Le Mans Series -kausi 2009

American Le Mans Series -kausi 2009 oli American Le Mans Series -sarjan yhdestoista kausi.
Kaudella tuli uutena mukaan Challenge-luokka, joka ajoi viidessä kilpailussa. Luokassa käytettiin GT3-luokan autoja, ja osallistuminen oli ammattilaiskuljettajille sekä riittävän kokemustason omaavat, jotka eivät ansaitse toimeentuloa kilpailemalla.
Kilpailukalenteri

Sarjan järjestäjä ilmoitti, että kymmenellä sarjan tallilla olisi mahdollisuus osallistua vuonna 2009 alkavaan Asian Le Mans Series -sarjaan, johon kutsutaan myös European Le Mans Series -sarjan kilpailijoita. Detroit Grand Prix'n nimellä tunnettu kilpailu peruttiin vuodelta 2009.
| Nro | Kilpailu | Pituus/Kesto | Rata | Päivämäärä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Sebringin 12 tunnin ajo | 12 tuntia | Sebring International Raceway | 21. maaliskuuta |
| 2 | Sports Car Challenge of St. Petersburg | 1 tunti 55 minuuttia | Streets of St. Petersburg | 4. huhtikuuta |
| 3 | American Le Mans Series at Long Beach | 1 tunti 40 minuuttia | Long Beachin katurata | 18. huhtikuuta |
| 4 | Utah Grand Prix | 2 tuntia 45 minuuttia | Miller Motorsports Park | 17. toukokuuta |
| 5 | Northeast Grand Prix | 2 tuntia 45 minuuttia | Lime Rock Park | 18. heinäkuuta |
| 6 | Sports Car Challenge of Mid-Ohio | 2 tuntia 45 minuuttia | Mid-Ohio | 8. elokuuta |
| 7 | Road America 500 | 2 tuntia 45 minuuttia | Road America | 16. elokuuta |
| 8 | Grand Prix of Mosport | 2 tuntia 45 minuuttia | Mosport International Raceway | 30. elokuuta |
| 9 | Petit Le Mans | 1000 mailia tai 10 tuntia | Road Atlanta | 26. syyskuuta |
| 10 | Monterey Sports Car Championships | 4 tuntia | Mazda Raceway Laguna Seca | 10. lokakuuta |
Artigas (departementti)

| Artigas |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna

Valtio:   Uruguay
Pääkaupunki:  Artigas
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  11 928 km²
Väkiluku:  73 378 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Artigas on departementti Uruguayssa. Sen pinta-ala on 11 928 neliökilometriä ja väkiluku 73 378 asukasta. Departementin pääkaupunki on Artigas.
Arno Carlstedt

Arno Samuli Carlstedt (14. heinäkuuta 1927 Oulu – 19. elokuuta 2013 Hämeenlinna) oli suomalainen musiikkikauppias, elokuvatuottaja ja festivaalijärjestäjä.
Carlstedtilla oli Levy ja Kasetti -niminen musiikkikauppa Hämeenlinnassa. Hän toimi tuottajana useissa Mikko Niskasen ja Jörn Donnerin ohjaamissa elokuvissa ja oli myös monissa elokuvissa tuotantopäällikkönä, tuotantosihteerinä tai studiopäällikkönä.
Carlstedt järjesti 1987 Ahvenistolla Suomen ensimmäisen suuren heavy rock -festivaalin Giants of Rock. Festivaali järjestettiin kaikkiaan kuusi kertaa. 1990-luvulla Carlstedt toimi Remu Aaltosen managerina.
Toimittaja Kimmo Miettinen julkaisi 2009 Carlstedtista elämäkertateoksen Arno Carlstedt: AC - takapirujen kuningas (Like 2009).
Elokuvia joissa Carlstedt oli tuottajana

Käpy selän alla 1966 (tuotantopäällikkö)
Lapualaismorsian 1967
Asfalttilampaat 1968 (tuotannonjohto)
Mustaa valkoisella 1968
Sixtynine 69 1969
Anna 1970
Naisenkuvia 1970
Laulu tulipunaisesta kukasta 1971
Perkele! Kuvia Suomesta 1971
Lähde
Miesha Tate

| Miesha Tate |
| --- | --- |
 Miesha Tate vuonna 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. elokuuta 1986 (ikä 38) Tacoma, Washington, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Vapaaottelija
Lempinimi:  Cupcake, Takedown
Aktiivisena:  2007–2016, 2021–
Pituus:  168 cm
Paino:  61 kg
Kätisyys:  oikea
Taistelutyyli:  Lukkopaini, brasilialainen jiu-jitsu, nyrkkeily, thainyrkkeily
Seura:  Xtreme Couture
Tilastot
Ottelut:  25
Voitot:  18
– tyrmäyksellä:  7
– luovutuksella:  5
– päätöksellä:  8
Tappiot:  7
– tyrmäyksellä:  2
– luovutuksella:  3
– päätöksellä:  2
Aiheesta muualla
www.mieshatate.com
Miesha Tate (s. 18. elokuuta 1986 Sacramento, Kalifornia) on yhdysvaltalainen vapaaottelija ja lukkopainija. Hän oli UFC:n entinen naisten kääpiösarjan mestari maaliskuusta heinäkuuhun 2016 ja saavutti lukkopainin MM-kisoissa hopeaa vuonna 2008. Hän oli myös heinäkuusta 2011 maaliskuuhun 2012 painoluokkansa mestari Strikeforcessa.
Tate otteli vuonna 2010 Suomen Maiju Kujalan kanssa, voittaen tämän kaikin tuomariäänin.
Alkuvuodet

Tate syntyi Tacomassa, Washingtonissa Robert Schmidtille ja Michelle Tatelle. Hän kävi Franklin Pierce High Schoolia, jossa hän harjoitteli painia. Tate harjoitteli koko opiskelunsa ajan poikien kanssa ja osallistui viimeisenä vuotena 2005 tyttöjen osavaltion mestaruuskisoihin, jossa hän myös voitti mestaruuden. Tate siirtyi sittemmin opiskelemaan Central Washingtonin yliopistoon, jossa hänen ystävänsä kehotti kokeilemaan vapaaottelua. Tatea kiinnosti laji nähtyään paikalla muita painijoita ja ryhtyi sittemmin harjoittelemaan myös lukkopainia ja brasilialaista jujutsua.
Vapaaottelu

Tate otteli ensimmäiset ammattilaisottelunsa HOOKnSHOOT organisaatiossa heidän marraskuussa 2007 järjestetyssä yhden päivän kestäneessä turnauksessa. Hän kohtasi ensimmäisellä kierroksella Jan Finneyn, jonka Tate voitti tuomarin päätöksellä neljän erän jälkeen. Toisella kierroksella hänen turnaus päättyi hävittyään Kaitlin Youngille tyrmäyksellä 30 sekunnissa.
Vapaaottelu > FCF:n kääpiösarjan mestaruus (2009–2010)

Tate otteli turnauksen jälkeen useissa eri organisaatioissa yksittäisiä otteluita. Hän muun muassa voitti uransa kolmannen ottelunsa kesäkuussa 2008 Elaina Maxwellia vastaan tuomariäänin Strikeforcessa. Tate voitti tämän jälkeen Jamie Lynn Welshin ja Jessica Bednarkin teknisellä tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä. Hän voitti vielä Dora Baptisten triangelikuristuksella ensimmäisen erän alussa, kunnes pääsi ottelemaan Freestyle Cage Fighting organisaation naisten kääpiösarjan mestaruudesta Lizbeth Carreiroa vastaan. Ottelu käytiin 4. huhtikuuta 2009, jossa Tate voitti mestaruuden Von Flue kuristuksella kolmannessa erässä. Kuukausi mestaruuden jälkeen Tate otteli toisen kerran Strikeforcessa voittamatonta Sarah Kaufmania vastaan. Hän hävisi kamppailun tuomariäänin. Tate otteli vielä lokakuussa kolmannen kerran vuoden 2009 aikana Sarah Orizaa vastaan, jonka hän voitti tyrmäyksellä päähän kohdistuneella potkulla, kun toista erää oli käyty vain kahdeksan sekunttia.
Tate puolusti ensimmäisen kerran Freestyle Cage Fightingin mestaruuttaan 16. tammikuuta 2010 Valerie Coolbaughia vastaan. Hän voitti kamppailun käsilukolla ensimmäisen erän lopussa.
Vapaaottelu > Strikefoce (2010–2012)

Tate siirtyi moniotteluisella sopimuksella Strikeforceen, jossa hän oli jo aiemmin otellut kahdesti. Paluuottelussaan Tate kohtasi maaliskuussa 2010 viiteen otteluun voittamattoman Zoila Frausto Gurgelin. Tate voitti ottelun käsilukolla toisen erän lopussa.
Vapaaottelu > Strikefoce (2010–2012) > Turnausvoitto ja kääpiösarjan mestaruus (2010–2012)

Elokuussa 2010 Strikeforce järjesti naisille kääpiösarjan turnauksen, jonka voittajasta tulisi organisaation ensimmäinen naisturnausvoittaja ja samalla uusi haastaja hallitsevalle kääpiösarjan mestarille Marloes Coenenille. Tate kohtasi ensimmäisellä kierroksella Maiju Kujalan, jonka hän voitti tuomariäänin. Saman päivän toisella kierroksella ja samalla loppuottelussa Tate kohtasi Hitomi Akanon, jonka hän voitti myös tuomariäänin ja saavutti turnauksen voiton.
Tate kohtasi turnausvoiton myötä hallitsevan mestarin Marloes Coenenin 30. heinäkuuta 2011 Strikeforce: Fedor vs. Henderson -tapahtumassa. Hän onnistui voittamaan mestaruuden käsitriangelikuristuksella neljännessä erässä. Coenenia ei oltu aiemmin voitettu lukotuksella vapaaottelussa.
Tate puolusti ensimmäisen kerran mestaruuttaan 3. maaliskuuta 2012 Ronda Rouseyta vastaan. Alun perin hänen odotettiin ottelevan entistä kääpiösarjan mestaria Sarah Kaufmania vastaan. Rousey kuitenkin sai enemmän mediahuomiota heidän väliselle ottelulle, jonka myötä Tate kohtasi Rouseyn Strikeforce: Tate vs. Rousey -tapahtumassa. Hän menetti mestaruuden käsilukolla ensimmäisen erän lopussa. Tate oli jäädä ensimmäisen käsilukkoon, mutta onnistui pääsemään irti otteesta. Tate sai medialta kritiikkiä vältellessään taputusta luovutuksen merkiksi liian pitkään riskeeratakseen kätensä vammautumisen, kun taas hänen vastustajansa Rousey piti Tatea sisukkaana.
Mestaruusottelun jälkeen Tate kohtasi elokuussa 2012 taekwondo-ottelijana tunnetun Julie Kedzien. Hän onnistui voittamaan pystyottelija vastaan painija mainostetussa ottelussa käsilukolla kolmannessa erässä.
Vapaaottelu > UFC (2013–2016, 2021–)

UFC:n ostettua Strikeforcen osa ottelijoista siirtyi UFC:hen ja yksi niistä oli Tate. Organisaation puheenjohtaja Dana White piti hänen ja Rouseyn välistä ottelua isoimpana syynä miksi he toivat naisten sarjan UFC:hen. Tate otteli Cat Zinganoa vastaan ensimmäisen UFC-ottelunsa The Ultimate Fighter: Team Jones vs. Team Sonnen Finale -tapahtumassa huhtikuussa 2013. Ottelun voittajan oli määrä otella mestaruudesta Ronda Rouseyta vastaan. Hän hävisi ottelun teknisellä tyrmäyksellä kolmannessa erässä johdettuaan sitä ennen ottelua kahden erän jälkeen. Ottelu palkittiin Illan kamppailu bonuksella. Taten omasta mielestä ottelu pysäytettiin liian aikaisin, sillä hän koki olevansa vielä mukana.
Vapaaottelu > UFC (2013–2016, 2021–) > Haastaminen mestaruudesta ja voittoputki (2013–2015)

Toukokuussa 2013 Zinganon ilmoitettiin kärsineen polvivammasta eikä kyennyt ottelemaan mestaruudesta. Tate tuli hänen tilalleen. Ottelu käytiin 28. joulukuuta 2013 UFC 168 -tapahtumassa. Tate hävisi mestaruusottelun käsilukolla kolmannen erän alussa, kuten kaksikon ensimmäisessä kohtaamisessa. Ottelu palkittiin illan kamppailu bonuksella.
Tate otteli mestaruusottelun jälkeen seuraavan kerran huhtikuussa 2014 Liz Carmouchea vastaan, jonka hän voitti tuomariäänin (29–28, 29–28, 29–28). Syyskuussa Tate kohtasi Japanissa Rin Nakain, jonka hän voitti myös tuomariäänin (29–28, 30–27, 30–27).
Tate otteli myös vuonna 2015 kaksi ottelua. Ensin hän kohtasi tammikuussa Sara McMannin, joka oli otellut kaksi ottelua sitten kääpiösarjan mestaruudesta. Tate voitti UFC 183 -tapahtumassa käydyn kamppailun tuomariäänin (29–28, 29–27, 28–28). Monen vapaaottelun seuraajan yllätykseksi hän kykeni saamaan painissa yliotteen kolmannessa erässä voittaen tuomariäänin. Heinäkuussa Tate kohtasi Jessica Eyen, joka otteli kolmatta otteluaan UFC:ssä. Se käytiin UFC on Fox: Dillashaw vs. Barão 2 -tapahtumassa, jossa Tate voitti tuomariäänin (30–27, 30–27, 30–27).
Vapaaottelu > UFC (2013–2016, 2021–) > Kääpiösarjan mestaruus ja uran lopetus (2016)

Neljän ottelun voittoputken jälkeen Tate sai tilaisuuden otella kääpiösarjan mestaruudesta hallitsevaa mestaria Holly Holmia, joka oli marraskuussa 2015 voittanut mestaruuden Ronda Rouseylta. Tammikuussa 2016 UFC ilmoitti Taten ja Holmin välisen ottelun pidettävän 5. maaliskuuta 2016 UFC 196 -tapahtumassa. Ottelu käytiin tapahtuman toisena pääotteluna, jossa Tate voitti mestaruuden takakuristuksella viimeisessä erässä. Holm ei taputtanut luovutuksen merkiksi vaan menetti tajunsa, jonka myötä tulos merkittiin tekniseksi luovutukseksi. Tate palkittiin voitosta ensimmäistä kertaa illan suoritus bonuksella.
Taten oli määrä puolustaa ensimmäisen kerran mestaruuttaan mahdollisesti Ronda Rouseyta vastaan, mutta huhtikuussa 2016 Dana White ilmoitti hänen kohtaavan Amanda Nunesin 9. heinäkuuta 2016 UFC 200 -tapahtumassa. Tate menetti mestaruutensa hävittyään takakuristuksella. Nunes oli parempi pystyottelussa, jossa hän pudotti lyönnein Taten matolle ja sai hänet kuristusotteeseen.
Menetettyään mestaruutensa Tate otteli seuraavaksi UFC 205 -tapahtumassa Raquel Penningtonia vastaan marraskuussa 2016. Ennen ottelua Tate ilmoitti ottavansa taukoa vapaaottelusta. Hän hävisi ottelun tuomariäänin (28–29, 27–30, 27–30) ja ilmoitti välittömästi ottelun jälkeen lopettavansa vapaaottelemisen.
Vapaaottelu > UFC (2013–2016, 2021–) > Paluu UFC:hen (2021–)

Tate ilmoitti 24. maaliskuuta 2021 tekevänsä paluun vapaaottelun pariin 17. heinäkuuta 2021. Hänen ensimmäiseksi vastustajaksi ilmoitettiin Marion Reneau. Tate kertoi Twitter-tilillään tehneensä kuuden ottelun sopimuksen UFC:n kanssa.
Saavutukset > Lukkopaini

Lukkopainin MM-hopeaa (ilman gitä, 2008)
National Grappling mestaruus (2008)
World Team Trials hopeaa (2009)
Saavutukset > Vapaaottelu

Kääpiösarjan mestaruus
Kääpiösarjan turnausvoitto
Kääpiösarjan mestaruus (kerran)
Kääpiösarjan mestaruus (kerran)
Illan kamppailu (kahdesti, vs. Cat Zingano ja Ronda Rousey)
Illan suoritus (kerran, vs. Holly Holm)
Aiheesta muualla

Naisten MMA-ranking
Strikeforcen naisten kääpiösarjan mestarit
UFC:n naisten kääpiösarjan mestarit
American Le Mans Series -kausi 2008

American Le Mans Series -kausi 2008 oli American Le Mans Series -sarjan kymmenes kausi.