Richard A. Teague
Ura > Varhaiset työt

II maailmansodan päätyttyä Teague luonnosteli muodot Kaiser-Frazer -yhtiön pienelle ja edulliselle mallille, josta sittemmin muovautui kansanautoksi suunniteltu Henry J. Vuonna 1947 hän siirtyi Edmund Andersonin johtaman General Motorsin designstudion palvelukseen. Dick aloitti osastolla avustavana, lähinnä oppipojan tai kisällin asemassa olleenna stailistina, osallistui ensimmäisen Oldsmobile "Rocket" 88:n suunnitteluun ja kohosi lopulta Cadillacin design-ryhmään. 1950-luvun amerikkalainen autoteollisuus loi kauneimpia ja tyylikkäimpiä muotoja joita autolle voi kuvitella, mutta sortui usein myös pahoihin ylilyönteihin. General Motorsin designosaston pääjohtaja Harley Earl rakasti kromin kiiltoa ja Teague on kertonut tapauksesta, joka hyvin kuvaa tätä piirrettä. Tiimi oli luonut autoa varten kaksi erilaista koristekokonaisuutta, joista Earl voisi valita mieluisamman. Jonkin väärinkäsityksen seurauksena presentaatioon varattu Oldsmobilen prototyyppi oli varustettu molemmilla sarjoilla samanaikaisesti. Earl totesi designereiden tehneen loistotyötä ja auto sai kromikattauksensa, vaikka stailistit itse olivat asiasta vähemmän innoissaan.
Teague jätti General Motorsin vuonna 1952 ja siirtyi Packard Motor Car Companyn päästailistiksi, yhtiöstä irtisanoutuneen John Reinhartin paikalle. Hänen ensimmäinen työnsä oli suunnitella mallivuoden '53 Packard-linjan kevyt facelift. Vuonna 1954 autojensa menekin laskusta kärsinyt Packard osti Studebaker Corporationin ja näin syntyi Studebaker-Packard Corporation. Kun James J. Nancen luotsaama Studebaker-Packard päätti mallivuodelle '56 muodostaa aiemmasta Packard Clipper -mallista oma Clipper-merkkinsä, Teaguen tehtävänä oli luoda näille kahdelle samaa koria käyttäneelle merkille visuaalisesti toisistaan erottuva identiteetti. Teague suunnitteli Packardille myös useita konseptiautoja. Näitä olivat vuoden 1953 Balboa, vuoden 1954 Panther  ja vuoden 1955 Request.
Vuoden 1955 Packard-mallisto toi esille Teaguen kyvyn luoda uuden näköinen auto rajallisella budjetilla. Yhtiö oli kuitenkin taloudellisesti huonossa jamassa vuonna 1954 tehdyn Studebaker-kaupan seurauksena. Lisäksi ylellisten Packardien myynti romahti lopullisesti vuonna 1956. Teague oli suunnitellut vuodelle 1956, ylellisten Packardien ja edullisten Clipperien väliin sijoittuvan Packard Executiven, mallin joka pohjautuu pitkälti Clipper Customiin. Teague suunnitteli vielä Packardin viimeisen koseptiauton, vuoden 1957 Predictorin, sekä konseptimallista vaikutteita saaneet uudet Packard- ja Clipper -mallistot vuodelle 1957. Tämä muotoilu ei päässyt koskaan tuotantoon, koska henkitoreissaan oleva yhtiö teki ratkaisun malleista jotka olivat kalliimman Packard Clipper -nimen ja koristeiden alle kätkettyjä, edullisempia Studebaker President -malleja. Teague joutui pikaisesti suunnittelemaan nämä mallit, että yhtiöllä olisi ollut jotain myytävää kyseiselle mallivuodelle, kunnes "oikeiden" Packardien valmistus taas jatkuisi. Näinhän ei sitten käynyt, vaan Packard lakkasi merkkinä elämästä vuoden 1958 jälkeen.
Vuonna 1957 koko Packardin design-tiimi siirtyi Chrysler Corporationin palvelukseen ja Teaguesta tuli yhtiön muotoilustudion johtaja. Hän kuitenkin lähti yhtiöstä, jouduttuaan itse täysin osattomana keskelle Chryslerin johtajiston valtakamppailua.