Ainola
Irtaimisto > Taide

Ainolassa on merkittävä taidekokoelma, jota Sibeliukset eivät kuitenkaan keränneet järjestelmällisesti. Siihen kuuluu lähes 70 taideteosta, joista suurimman osan Sibeliukset saivat Jeanin 50-vuotisjuhlien yhteydessä. Niitä vietettiin 8. joulukuuta 1915, ja esimerkiksi Hufvudstadsbladetin mukaan säveltäjä oli saanut kokonaisen taidekokoelman saatesanoin ”Jean Sibeliukselle hänen maalaavilta, piirtäviltä ja veistäviltä tovereiltaan.” Kokoelmaan osallistuivat Uno Alanco, Alvar Cawén, Eric O. W. Ehrström, Magnus Enckell, Gabriel Engberg, Axel Haartman, Pekka Halonen, Werner von Hausen, Väinö Hämäläinen, Mikko Oinonen, Oscar Parviainen, Juho Rissanen, Santeri Salokivi, Wilho Sjöström, Eero Snellman, Verner Thomé, Ragnar Ungern, Victor Westerholm ja Emil Wikström. Näiden lisäksi Eero Järnefelt lahjoitti maalauksen Sisäkuva (Punainen tuoli) ja Suomen Kuvanveistäjäliitto Ville Vallgrenin pienoisveistoksen Kaksi toisiaan syleilevää tyttöä. Sibelius sai taidetta myös myöhemmin lahjaksi: Wäinö Aaltosen reliefit Tytön pää vuonna 1935 ja Sibeliuksen muotokuva 1945 sekä Horace Vernet’n Rantamaiseman 1935.
Taide ei ollut Ainolassa vain sisustuksellinen tai tunnelmallisuutta tuova elementti, vaan Sibeliustenkin taidevalintoihin vaikutti Tuusulanjärven yhteisön syntymiseen vaikuttaneen ruotsalaisen Ellen Keyn ajattelu. Tämän mukaan koti taideteoksineen oli asukkaidensa ”tarpeiden ja maun, muistojen ja tunteiden, heidän elämäkertansa ilmausta”.
Ainolan taiteesta Aino Sibeliuksen perhehistoriaan liittyy joitakin teoksia. Hänen äitinsä Elisabeth Järnefeltin sukua edustavat Mihail Clodt von Jürgensburgin teokset Sisäkuva ja Maisema Laatokalta. Nämä Aino oli tuonut todennäköisesti mukanaan lapsuudenkodistaan. Ainon veljeltä Kasper Järnefeltiltä on puolestaan kaksi pientä öljyvärityötä, Pihasauna (Punainen saunarakennus) ja Rantamaisema, jotka kumpikin liittyvät Ainon ja tämän sisarusten kasvuympäristöön.
Axel Gallénin eli Akseli Gallen-Kallelan töillä on Ainolassa erityinen merkitys. Jean Sibeliuksen uran alkuvaiheisiin liittyy Gallénin Satu (1894), joka tunnetaan myös nimellä Sibelius Sadun säveltäjänä. Teokseen kuuluu kolme kuvakenttää, joista yhdessä on Sibeliuksen muotokuva ”Symposion-ajalta”, toisessa symbolistinen maisema ja kolmannessa tyhjä kenttä, johon Gallén olisi toivonut Sibeliuksen kirjoittavan teeman Sadusta. Sibeliuksen lempiteoksiin kuului puolestaan Gallénin sikarilaatikon kanteen maalaama pienikokoinen erämaajärvimaisema.
Ainolassa on myös monia muotokuvia. Niistä tunnetuimpia ovat John Munsterhjelmin veistämä pronssinen rintakuva ja Albert Edelfeltin sekatekniikalla toteuttama profiilikuva Jean Sibeliuksesta. Siinä Sibelius on varsin tyyni taiteen ylimys. Ainokin piti teoksesta ja kirjoitti siitä 1905 ”Sinä olet kerrassaan lumoava siinä yliopiston maalauksessa, olen korvia myöten rakastunut siihen ja uudella vauhdilla sinuun.”
Eero Järnefelt oli erityisen läheinen Sibeliuksille, ja Ainolassa on kolme hänen tekemäänsä muotokuvaa Ainosta sekä yksi Jeanista. Niistä tunnetuin on Ainon muotokuva vuodelta 1908. Se ei ilmeisesti ollut lahja, vaan Jean oli ostanut sen Pariisista Wentzel Hagelstamilta. Tuusulanjärven taiteilijayhteisöön kuulunut Pekka Halonen oli Sibeliuksen ja Järnefeltin tavoin kiintynyt suomalaiseen luontoon, ja Ainolassa Halosen luontokuvaa edustaa Talvimaisema (1915). Sibelius ja Oscar Parviainen puolestaan ymmärsivät toisiaan taiteilijapersoonina, ja Sibelius sai Parviaiselta kaikkiaan viisi maalausta. Ainolaan vuonna 1908 lahjoitettu Hautajaissaatto sai ilmeisesti inspiraation Sibeliuksen improvisoimasta surumarssista.
Eero Järnefelt, Aino Sibelius, akvarelli, 1908.
Axel Gallén, Satu (Sibelius Sadun säveltäjänä), vesiväri paperille, 1894.
Oscar Parviainen, Rukous, öljyvärimaalaus, 1910.