stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Athenen temppeli (Priene)
Rakennukset ja löydökset > Alttari

Alttari sijaitsi tavan mukaan temppelin itäpuolella, noin 12 metrin päässä. Sen ajoitus on epävarma, mutta se oli todennäköisesti temppeliä myöhempi, ja ajoitetaan yleensä hellenistiselle kaudelle 200- tai 100-luvulle eaa. Joidenkin arvioiden mukaan se saattaisi olla kuitenkin ainakin suunniteltu jo 300-luvulla eaa.
Alttarin pituus oli noin 13,2 metriä, leveys noin 7,1 metriä ja korkeus noin 3,0 metriä. Se oli rakennettu kaksiportaiselle korokkeelle. Alttari oli koristeltu reliefein, jotka esittivät naishahmoja, oletettavasti muusia, sekä Apollon Kithairodosta. Alttarin sivuilla oli mahdollisesti joonialaiset puolipylväspilasterit, jotka kannattivat entablementtia. Pylväät ja reliefit muodostivat eräänlaisen seinämän alttarin kolmelle sivulle. Osa alttarista on nykyisin ennallistettuna Pergamon-museossa Berliinissä.
Rakennukset ja löydökset > Pyhäkköalueen muut rakennukset

Propylon
Pyhäkköalueen itäreunalla sijaitsi propylon, joka toimi alueen monumentaalisisäänkäyntinä. Se ajoitetaan roomalaiselle kaudelle keisari Augustuksen aikaan, noin vuosiin 25 eaa.–1 jaa. Se vaikuttaa kuitenkin jääneen ainakin jossakin määrin keskeneräiseksi. Propylon edusti temppelin ja alttarin tavoin joonialaista tyyliä. Sen sekä idän- että lännenpuoleisessa julkisivussa oli neljä pylvästä. Rakennelman leveys oli noin 7,6 metriä. Sille johti katutasolta kuusi porrasta.
Stoa
Pyhäkköaluetta rajasi etelässä doorilaista tyyliä edustanut stoa eli pylväshalli, joka rakennettiin hellenistisellä kaudella noin vuonna 200 eaa. Se oli yksilaivainen ja avautui etelään päin, mutta sen takaseinässä oletetaan olleen pyhäkköalueelle johtanut ovi. Stoan pituus oli noin 78,4 metriä ja syvyys 6,8 metriä.
Rakennukset ja löydökset > Piirtokirjoitukset

Aleksanteri Suuren omistuskirjoitus oli kaiverrettu temppelin pronaoksen toisen antan seinään. Sen sisältävä kivi on nykyisin British Museumissa Lontoossa. Kirjoitus kuuluu:
»ΒΑΣΙΛΕΥΣ ΑΛΕΞΑΝΔΡΟΣ ΑΝΕΘΗΚΕ ΤΟΝ ΝΑΟΝ ΑΘΗΝΑΙ ΠΟΛΙΑΔΙ
Basileus Aleksandros anethēke ton naon Athēnai Poliadi
Kuningas Aleksanteri omisti temppelin Athene Poliaalle.»
Temppelin arkkitraavissa ollut piirtokirjoitus, jossa pyhäkkö omistetaan uudelleen Athene Poliaalle ja Augustukselle, kuuluu:
»Ο ΔΗΜΟΣ ΑΘΗΝΑΙ ΠΟΛΙΑΔΙ ΚΑΙ [ΑΥΤΟ]ΚΡΑΤΟΡΙ ΚΑΙΣΑΡΙ ΘΕΟΥ ΥΙΩΙ ΘΕΩΙ ΣΕΒΑΣΤΟΙ ΚΑΘΙΕΡΩΣΕΝ
Ho dēmos Athēnai Poliadi kai [auto]kratori Kaisari theū hyiōi theōi Sebastoi kathierōsen
Kansa omisti Athene Poliaalle ja jumalalliselle keisarille Kaisar Sebastokselle [eli Caesar Augustukselle], jumalan pojalle.»
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Prienen Athenen temppeli Wikimedia Commonsissa
Osa Athenen temppelin alttarista. Pergamon-museo.
Athenen temppelin rauniot.
Athenen temppelin pylväsrumpuja.
Aleksanteri Suuren omistuskirjoitus temppelistä, n. 334 eaa. British Museum.
Bershawn Jackson

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jackson vuonna 2015 |  Jackson vuonna 2015 |  Jackson vuonna 2015 |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Peking 2008 | 400 m aitajuoksu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Helsinki 2005 | 400 m aitajuoksu |  |
|  Kultaa | Osaka 2007 | 4×400 m viesti |  |
|  Kultaa | Berliini 2009 | 4×400 m viesti |  |
|  Kultaa | Daegu 2011 | 4×400 m viesti |  |
|  Pronssia | Berliini 2009 | 400 m aitajuoksu |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Doha 2010 | 4×400 m viesti |  |
Bershawn Jackson (s. 8. toukokuuta 1983 Dade County, Florida) on yhdysvaltalainen 400 metrin aitajuoksija.
Jackson voitti 2002 yleisurheilun nuorten MM-kisoissa pronssia 400 metrin aidoista ja oli voittamassa kultaa 4 × 400 metrin viestijuoksussa. Vuonna 2003 hän sai hopeaa Yhdysvaltojen mestaruuskilpailuissa, mutta hänet hylättiin Pariisin MM-kisojen alkueräjuoksussa. 2004 hän karsiutui Ateenan olympialaisista, mutta voitti samana vuonna IAAF:n yleisurheilufinaalin. 2005 hän voitti maansa hallimestaruuden ja ulkoradoilla maansa mestaruuskilpailuissa hopeaa ja kruunasi kautensa voittamalla Helsingin MM-kisoissa maailmanmestaruuden ajalla 47,30. Loppukaudesta hän voitti myös IAAF:n yleisurheilufinaalin. Seuraavana vuonna hän oli kotimaansa mestaruuskilpailuissa toinen ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa kolmas.
Osakan MM-kilpailuissa puolustava maailmanmestari Jackson putosi 400 metrin aitajuoksun välierissä. 4 × 400 metrin viestissä hän juoksi alkuerissä Yhdysvaltain joukkueessa ja sai kultamitalin kun toisella kokoonpanolla loppukilpailussa juossut joukkue voitti kultaa. Hän voitti 400 metrin aitajuoksun Yhdysvaltojen-mestaruuden 2008. Pekingissä 2008 hän nousi jälleen palkintokorokkeelle, kun hän sijoittui olympiapronssille varmistaen Yhdysvaltain kolmoisvoiton. Maanmiehensä Angelo Taylor voitti kultaa ja Kerron Clement tuli hopealle.
Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui kolmanneksi ajalla 48,23 s. Hän voitti neljänneksi sijoittuneen 17-vuotiaan Jehue Gordonin kolmella sadasosalla. 4 × 400 metrin viestissä hän juoksi jälleen alkuerissä ja sai kultamitalin kun toisella kokoonpanolla loppukilpailussa juossut Yhdysvaltain joukkue voitti kultaa. Hän voitti samana vuonna myös Yhdysvaltojen pitkien aitojen mestaruuden.
Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän voitti jälleen kultaa 4 × 400 metrin viestissä. Hän oli samojen kisojen 400 metrillä viides. Hän voitti 2010 jälleen kotimaansa mestaruuden 400 metrin aitajuoksussa. Maanosien cupissa hän juoksi kolmanneksi. Vuonna 2011 hän oli Yhdysvaltojen mestaruuskilpailuissa toinen. Daegun MM-kilpailuissa hän oli 400 metrin aitajuoksussa kuudes ja juoksi toisen osuuden Yhdysvaltain kultajoukkueessa 4 × 400 metrin viestissä.
Henkilökohtaiset ennätykset

400 metrin juoksu: 45,06 (2007)
400 metrin aitajuoksu: 47,30 (2005)
Bedford Vehicles

Panssaroitu Bedford OXA kuorma-auto.
Bedford oli englantilaisen Vauxhallin tytäryhtiö, ja sitä kautta General Motorsin tytäryhtiö, joka valmisti hyötyajoneuvoja. Yhtiö perustettiin vuonna 1930.
Pakettiautot

Vuonna 1986 Bedfordin tehdas Lutonissa uudelleenjärjestettiin General Motorsin ja Isuzun yhteistyöyritykseksi. Tästä syntynyt yritys, IBC Vehicles, valmisti eurooppalaista versiota Isuzu MU Wizard-mallista nimellä Frontera, sekä Renault'n suunnittelemaa pakettiautomallistoa jota myytiin Vauxhall- ja Opel-merkeillä.
Vuonna 1998 GM lunasti Isuzun osuuden IBC-yhteisyrityksestä. Bedfordin vanha tehdas toimii nykyään nimellä GMM Luton Vehicles, ja se valmistaa Opel/Vauxhall Vivaroa, Renault Traficia ja Nissan Primastaria.
Vuonna 1990 Bedford-nimestä pakettiautoissa luovuttiin Vauxhall-nimen hyväksi.
Kuorma-autot

Bedfordin kuorma-autotehdas myytiin David Brownille vuonna 1987. Uuden yhtiön nimeksi tuli AWD Trucks. Yhtiö ajautui kuitenkin konkurssiin vuonna 1992.
Myynti Suomessa

Suomessa Bedford-autoja markkinoi Suomen General Motors Oy toisen maailmansodan jälkeisistä vuosista 1980-luvulle. Bedford-merkkisiä kuorma- ja pakettiautoja sekä linja-autoja myytiin täällä erityisen paljon 1940-luvun lopulla sekä 1950- ja 1960-luvuilla. Bedford-kuorma-autoja rakennettiin runsaasti myös paloautoiksi. Vuoden 1956 lopussa Bedford oli Suomen viidenneksi yleisin kuorma-automerkki 3 442 autolla. Vuoden 1961 loppuun mennessä Bedford oli noussut Suomen yleisimmäksi kuorma-automerkiksi; tuolloin Bedford-kuorma-autoja oli rekisterissä 7 897 kappaletta. Bedford säilytti kärkipaikkansa kuorma-autojen rekisteröintitilastossa koko 1960-luvun ajan; vuoden 1969 lopussa rekisterissä oli 8 789 Bedford-kuorma-autoa. Toiseksi yleisintä merkkiä Mercedes-Benziä oli rekisterissä lähes 2 000 kappaletta vähemmän. Kuitenkin 1970-luvulla Volvo, Scania, Mercedes-Benz ja Sisu nousivat tilastoissa Bedfordin ohi.
1960-luvulla myyty pieni pakettiauto Bedford HAV oli silloisen Vauxhall Vivan rinnakkaismalli. Bedford Blitz -pakettiautoista rakennettiin 1970- ja 1980-luvuilla myös pikkubusseja. 1970-luvun lopussa ja 1980-luvulla myydyt Bedford KB -avolavapakettiautot valmistettiin Isuzun tehtaalla Japanissa. Vuonna 1982 rekisteröitiin vielä 599 uutta Bedford-pakettiautoa ja 67 uutta Bedford-kuorma-autoa.
Linja-autona Bedford ei tullut Suomessa koskaan kovin yleiseksi; sen sijaan Bedfordin linja-autonalustat olivat erityisen suosittuja myymälä- ja kirjastoautoiksi. Vuonna 1956 oli rekisterissä 223 Bedford-linja-autoa, mikä vastasi kuutta prosenttia kaikista linja-autoista. Merkkikohtaisessa tilastossa Bedford oli viidennellä sijalla. Suurin Bedford-linja-autojen käyttäjä oli Kuopion Liikenne Oy, joka toimi myös General Motors -autojen piirimyyjänä Pohjois-Savossa.  Vuonna 1975 oli Suomessa rekisterissä enää 74 Bedford-bussia eli vain yksi prosentti koko linja-autokannasta. Viimeiset kaksi uutta Bedford-linja-autoa rekisteröitiin vuonna 1978, ja näistä toinen meni lietolaiselle Leiniön Liikenne Oy:lle, toinen oululaiselle autoliikkeelle.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vuoden 1974 Bedford KM hinausauto
Avdotja Panajeva

Avdotja Jakovlevna Panajeva, Kirill Gorbunovin akvarelli 1841. Nikolai Nekrasovin kotimuseo, Pietari.
Kirjailija Avdotja Panajeva (1819-1893). Tuntematon taiteilija, 1800-luku. Tatarstanin valtiollinen taidemuseo, Kazan.
Avdotja Jakovlevna Panajeva os. Brjanskaja, (ven. Авдотья Яковлевна Панаева (Брянская); (12. elokuuta (J: 31. heinäkuuta) 1819, Pietari –  11. huhtikuuta (J:  30. maaliskuuta) 1893, Pietari) oli venäläinen kirjailija.
Hän käytti myös kirjailijanimeä N. Stanitski. Hän kirjoitti romaaneja, novelleja, muistelmia ja piti kirjallista salonkia.
Suku ja koulutus

Avdotja Brjanskaja syntyi vuonna 1819 Pietarissa taiteilijaperheeseen. Hänen isänsä Jakov Grigorjevitš Brjanski (1790-1853) oli klassisen koulukunnan traagillinen näyttelijä Aleksandrinski-teatterissa, ja hänen äitinsä Anna Matvejevna Stepanova (1796-1878) oli oopperalaulaja ja draamanäyttelijä. Avdotja opiskeli tanssia ja Pietarin valtiollisessa teatteritaiteen akatemiassa, mutta ei koskaan aloittanut teatteriuraa.
Suku ja koulutus > Yksityiselämä

Vuonna 1837 hän meni naimisiin kirjailija Ivan Panajevin (1812-1862) kanssa ja liittyi tämän ystävien kirjalliseen piiriin. Hänellä oli myös 1840-luvun alussa suhde kirjailja Fjodor Dostojevskiin. Vuonna 1846 hänestä tuli runoilija Nikolai Nekrasovin avopuoliso, ja hän vietti seuraavat 15 vuotta tämän kanssa. Kaikki kolme asuivat yhdessä ja samassa taloudessa aviomiehen kuolemaan asti ns. ménage à trois -suhteessa, joka oli suosittua 1850-luvun älymystön parissa liberalistisen kirjailijan George Sand -hengessä. Järjestely ei ollut Nekrasoville ja Panajevalle kovin miellyttävä. Nekrasov muutti Liteini Prospekt 36:een syksyllä 1857 ja Ivan Panajev asettui naapurihuoneistoon, joissa sijaitsi Sovremennik-lehden toimitus.
Avioliitosta Ivan Panajevin kanssa hänellä oli yksi tytär, joka kuoli pienenä. Suhteesta Nikolai Nekrasovin kanssa oli kaksi poikaa, jotka myös kuolivat lapsuudessa. Panajeva meni vuonna 1864/1866 toisen kerran naimisiin journalisti Apollon Golovatševin (ven: Аполло́н Фили́ппович Головачёв, 1831–1877) kanssa ja heillä oli tytär, kirjailija Jevdokija Nagrodskaja (ven: Евдокия Нагродская, 1866–1930).
Kirjallinen ura

Hän teki yhteistyötä Ivan Panajevin ja Nikolai Nekrasovin kanssa ja julkaisi monia omia romaaneja ja tarinoita. Avdotja Panajeva osallistui Ivan Panajevin ja Nikolai Nekrasovin kanssa Sovremennik-lehden tekoon kertomuksilla lapsuudestaan ja nuoruudestaan, joita sensuroitiin ankarasti. Avdotja Panajeva ja Nekrasov julkaisivat kaksi romaania yhdessä: Maailman kolme osaa (ven. Три страны света) 1848–1849 ja suositun Kuollut järvi (ven. Мертвое озеро) 1851.
Panajeva aloitti oman kirjallisen uransa julkaisemalla Sovremennik-lehdessä vuonna 1848 salanimellä N. Stanitski kronikan Talnikovin perhe (ven. Семейство Тальниковых), jonka sensuuri kielsi "vanhempien auktoriteettia heikentävänä". Hänen oma kaunokirjallisuutensa käsittelee ajan sosiaalisia ongelmia ja erityisesti naisten vapautumista, kuten romaanissa Naisen osa (ven. Женская доля) 1867 sekä Elämän pieniä asioita (ven. Мелочи жизни) 1854 ja Romaani Pietarin puolimaailmasta (ven. Роман в петербургском полусвете) 1863.
Vuonna 1845 Fjodor Dostojevski luki ensimmäisen romaaninsa Köyhää väkeä Avdotja Panajevan ja Ivan Panajevin järjestämässä kirjallisessa kokouksessa. Dostojevskista tuli vakiovierailija Panajevan johtamassa kirjallisessa salongissa. Dostojevski lakkasi käymästä salongissa kiisteltyään siellä Ivan Turgenevin kanssa. Muita vieraita salongissa olivat Leo Tolstoi, Ivan Gontšarov, Alexandr Herzen, Vissarion Belinski ja Nikolai Tšernyševski.
Perintö

Avdotja Panajevan vuonna 1889 ja 1890 ilmestyneet muistelmat (ven. Воспоминания), jossa kuvattiin ansiokkaasti kaikki 1840-1850 -luvun kirjalliset toimijat ja tapahtumat, julkaistiin sensuroimattomina vasta vuonna 1927.
Asiasta lisää

Avdotja Panajevalle omistettu sivu (venäjäksi)
Avdotja Panajevan elämäkerta Brockhaus-Effronin Bibliografisessa sanakirjassa 1890-1907 (venäjäksi)
Batnan maakunta

| Batnan maakunta |
| --- | --- |
 Timgadin raunioita.
 Maakunnan sijainti Algerian kartalla.
Valtio:  Algeria
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Batna
Pinta-ala:  12 038,76 km²
Väkiluku (2017):  1 307 000
Batnan maakunta eli wilaya on hallintoalue Algerian koillisosassa. Sen keskus on Batnan kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 12 038,76 neliökilometriä. Asukkaita on 1 307 000 henkeä (vuonna 2017, arvio).
Batnan maakunta rajoittuu pohjoisessa Sétifin, Milan ja Oum El Bouaghin, idässä Khenchelan, etelässä Biskran ja lännessä M’Silan maakuntiin. Maisemaa leimaavat Atlasvuoret ja ylätasangot. Vuotuinen sademäärä on 210 millimetriä.
Maakunta jakautuu hallinnollisesti 21 piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 61 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Aïn Djasser, Aïn Touta, Arris, Barika, Batna, Bouzina, Chemora, Djezzar, El Madher, Ichemoul, Menaa, Merouana, N’Gaous, Ouled Si Slimane, Ras El Aioun, Seggana, Seriana, Tazoult, Theniet El Abed, Timgad ja T’Kout.
Batnan kautta kulkevat maantiet RN3, RN31 ja RN77 sekä rautatie. Sen pohjoispuolella sijaitsee Mostepha Ben Boulaidin kansainvälinen lentoasema. Batnassa toimii kaksi yliopistoa ja Barikassa yliopistokeskus.
Nähtävyyksiä ovat Numidian kuninkaiden mausoleumi Madghacen, roomalaisajan rauniot kuten Timgad, Lambaesis ja Diana veteranorum, varhaiskeskiaikainen Tobnan rauniokaupunki, Ghoufin solat ja kanjonit, M’Doukelin linnoitetut kylät, Belezman kansallispuisto, setrimetsät ja yli 2 300 metriä korkea Djebel Chélia -vuori.
Blackpoolin rautatieasema

Blackpoolin rautatieasema voi tarkoittaa seuraavia:
Blackpool Centralin rautatieasema, nimeltään Blackpool vuosina 1863–1872, suljettu 1964
Blackpool Northin rautatieasema, nimeltään Blackpool vuosina 1846–1872
Blackpool Pleasure Beachin rautatieasema
Blackpool Southin rautatieasema
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Blackpool railway station”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Basketball Nymburk

| Basketball Nymburk |
| --- | --- |

Liiga:  Mestarien liiga NBL
Perustettu:  1929
Areena:  Sportovní Centrum Královka Arena
Kotipaikka:  Nymburk, Tšekki
Värit:                
Mestaruudet:   17× Tšekin mestaruus  14× Tšekin cup-mestaruus 
Kotisivu:  nymburk.basketball
Basketball Nymburk on tšekkiläinen koripalloseura Nymburkin kaupungista.
Seuralla on ollut historiansa aikana useita eri nimiä. Vuosina 1950–1998 se tunnettiin Lokomotivana. Seura tunnettiin vuosina 2004–2019 sponsorinimellä ČEZ Basketball Nymburk, ja se on 2000-luvulla dominoinut maansa koripalloa vieden lähes kaikki maan mestaruudet ja cup-mestaruudet. Se on osallistunut lisäksi kansainvälisiin seurakilpailuihin kuten Mestarien liigaan, FIBA Europe Cupiin, ULEB Eurocupiin ja VTB-liigaan. Suomalainen Antti Nikkilä edusti seuraa kaudella 2006–2007.
Aiheesta muualla

Joukkue eurobasket.com-sivustolla (englanniksi)
Seuran verkkosivut (tšekiksi) (englanniksi)
Birgit Nordin

Birgit Nordin Arvidson (22. helmikuuta 1934 Sangis – 7. huhtikuuta 2022) oli ruotsalainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano.
Nordin kävi koulunsa Haaparannassa. Vuosina 1956–1958 hän opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa Britta von Vegesackin johdolla. Hän suoritti opintoja myös Lina Pagliughin johdolla Milanossa ja Clemens Kaiser-Bremen johdolla Essenissä. Pienten roolien jälkeen Nordin teki debyyttinsä Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa vuonna 1958 Oscarin roolissa Göran Gentelen ohjauksessa Giuseppe Verdin Naamiohuveista. Nordin oli kiinnitettynä kuninkaalliseen oopperaan vuosina 1958–1986. Hän osallistui moniin sen ulkomaanvierailuihin ja esiintyi usein myös Drottningholms Slottsteaterin tuotannoissa. Nordin tulkitsi rooleja myös muiden muassa Georg Friedrich Händelin, Gioacchino Rossinin, Richard Straussin, Giacomo Puccinin, Jules Massenet'n ja Claude Debussyn oopperoissa. Lisäksi hän esitti konserttiohjelmistoa.
Nordin tuli tunnetuksi entistä laajemmalle yleisölle esiintymisellään Yön kuningattarena Ingmar Bergmanin elokuvassa Taikahuilu (1975). Hän esiintyi myös Götz Friedrichin ohjaamassa Alban Bergin Lulun tanskalaisessa televisiotuotannossa nimiroolissa. Hänen kanssaan siinä esiintyivät Ib Hansen, Kerstin Meyer ja John-Erik Jacobsson. Nordin sai hovsångerskan arvonimen vuonna 1973 ja Pyhän Olavin ritarikunnan ensimmäisen luokan ritarinarvon vuonna 1975. Hän istui Statens kulturrådin hallituksen jäsenenä vuosina 1979–1983. Nordin solmi kolmannen avioliittonsa bassobaritoni Jerker Arvidsonin (k. 2007) kanssa.
Blagonravov

Blagonravov (Благонравов) -nimisiä henkilöitä:
Anatoli Blagonravov (1895–1975), neuvostoliittolainen avaruusinsinööri ja diplomaatti
Aleksandr Ivanovitš Blagonravov (1906–1962),  neuvostoliittolainen insinööri ja panssarivaunujen suunnittelija
Aleksandr Aleksandrovitš Blagonravov (1933–2020), neuvostoliittolainen insinööri ja panssarivaunujen suunnittelija, edellisen poika
Georgi Blagonravov (1898–1938), venäläinen vallankumouksellinen ja Neuvostoliiton turvallisuuspalvelujen upseeri
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Blagonravov”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Blackrodin rautatieasema

| Blackrod |
| --- | --- |

Perustiedot
Lyhenne:  BLK
Aiemmat nimet:  Horwich Road (1841–?) Horwich and Blackrod (?–1870) Horwich Junction (1870–1873) Horwich and Blackrod Junction (1873–1888)
Rataosa:  Manchester–Preston-rata
Sijainti:  53°35′27.6″N, 002°34′12″W
Osoite:  Station Road, Blackrod, Lancashire, BL6 5JH
Paikkakunta:  Blackrod
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Avattu:  4. helmikuuta 1841
Liikenne
Käyttäjiä (v.):  549 876 (2017–2018)
Liikennöitsijä(t):  Northern
Asemarakennus
Lipunmyynti:  automaatti
Ratapiha
Raiteisto:  2 laituriraidetta
Aiheesta muualla
 Wikimedia Commons 
Blackrodin rautatieasema on rautatieasema Blackrodin kylässä Suur-Manchesterissä. Se sijaitsee Manchester–Preston-radan varrella.
Asema avattiin 4. helmikuuta 1841 nimellä Horwich Road. Se sai uudeksi nimekseen ensin Horwich and Blackrod, sitten Horwich Junction 14. helmikuuta 1870 ja Horwich and Blackrod Junction 11. helmikuuta 1873. Nykyinen nimi otettiin lopulta käyttöön 16. huhtikuuta 1888. Asemaa käytti 549 876 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Bandar Abbas

| Bandar Abbas (بندرعباس‎) بندر عباس, Bandar-e ‘Abbās |
| --- | --- |

 Bandar Abbas
 Koordinaatit: 27.177°N, 56.266°E 
Valtio:  Iran
Provinssi:  Hormozgān
Väkiluku (2011)  ():  379 301
Aikavyöhyke:  UTC+3:30
Suuntanumero(t):  +98 761
 
 bandarabbas.ir 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bandar Abbas (pers. ‏بندرعباس‎, Bandar-e ‘Abbās, myös muodossa Bandar ʿAbbās; suom. ’Abbasin satama’)  on Hormozgānin provinssin keskuskaupunki ja aliprovinssitason hallintoalue (šahrestan) Etelä-Iranissa. Kaupunki sijaitsee Hormuzinsalmen pohjoisrannalla, linnuntietä noin 1060 kilometriä pääkaupunki Teheranista eteläkaakkoon. Kaupunki sijaitsee lahdessa, jonka vastapäätä sijaitsevat saaret Qeshm, Lārak ja Hormuz.
Paikkakunta oli aiemmin (vuoden 1300 jaa. tienoilla) kalastuskylä ja tunnettiin nimellä Šahrū, Sūrū, Sīrū tai Šahrūvā. Se oli myös kauttakulkupaikka noin 20 kilometrin päässä kaakossa sijaitsevalle Hormuzin saarelle.  Linnoitus perustettiin korvaamaan portugalilaisten vuonna 1507 (tai 1514) valtaamaa Ormusia. Linnoitettu kylä tunnettiin nimellä Gomrū, Kombrū, Gombarū, Cambarão, Comorão, Combru, Gombroon, Gambron, Camoron tai, Comoran.  Kaupunki on saanut nykyisen nimensä safavidi šaahi Abbas I:n mukaan, joka perusti sinne sataman saatuaan kaupungin haltuunsa vuonna 1615. Hän sai myös Hormuzin takaisin brittien avustuksella vuonna 1623. Seuraavalla vuosisadalla satamakaupungin asema heikkeni, muun muassa koska osa myöhemmistä hallitsijoista suosi pohjoisempana ja lähempänä Teherania sijaitsevaa Bušehrin satamaa. Myös ilmastoa pidettiin osin liian kuumana. Vuodesta 1793 vuoteen 1868 Bandar Abbas oli Omanin sulttaanin hallinnassa, vuodesta 1855 lähtien vuokraa vastaan.
Kaupunki oli 17 710  asukkaan kalastaja- ja kauppakaupunki vielä vuonna 1956. Sittemmin kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 34 627 (1966),87 981 (1976), 201 642 (1986), 249 504 (1991),  273 578 (1996), 379 301 (2006) ja  435 751 (2011). Kaupungin kasvu 1970-luvulta lähtien selittyi osaksi syväsataman rakentamisella (satama 10 metrin syväyksellä  1967) ja merikuljetusten kasvulla sekä kaupungin merkityksen nousemisella sen myötä. Kaupunki pysyi myös varsin turvallisena Irakin-Iranin sodan aikana 1980-luvulla. Asukkaat ovat etniseltä taustaltaan suurelta osin arabeja tai tummaihoisia afrikkalaisia. Kesäilmasto on painostavan kuuma ja kostea, ja monet asukkaat muuttavat silloin viileämmille seuduille, mutta talvi on miellyttävää.
Kaupunkinäkymää
Irakin–Iranin sodan aikana kaupungista kehittyi kaupallinen keskus, koska Iranin merkittävä kaupallinen keskus Khorramshahr oli Irakin miehittämä. 1990-luvun alkuun mennessä kolme neljäsosaa Iranin tuonnista tuli Bandar Abbasin kautta. Kaupungin merkittäviä teollisuuden aloja ovat puuvilla­kankaiden valmistus, kalanjalostusteollisuus, öljynjalostus, alumiinin ja teräksen valmistus sekä kaupungin ulkopuolella kaivostoiminta. Kaupungin edustalla olevaan Hengamin saarta ympäröi lisäksi maakaasu­kenttä.
Geopolitiikka

Hormuzinsalmen alueen hallintaan liittyvien sotilaallisten kysymysten ja Iranin ydinkriisin vuoksi alueella on sotilaallista jännitystä. Yksi ranskalainen ja yksi saksalainen sekä kaksi ruotsalaista on tuomittumilloin? puolen vuoden sekä puolentoista vuoden vankeusrangaistuksiin. Ranskalaisen ja saksalaisen katsottiin saapuneen läheiselle saarelle luvatta ja ruotsalaisten katsottiin valokuvanneen sotilaallisiksi luokiteltavia kohteita.
Iran piti maaliskuussa 2006 Suuri profeetta -nimisen sotaharjoituksen alueella osoittaakseen puolustusvalmiuttaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bandar Abbas Wikimedia Commonsissa
Benguelankiuru

| Benguelankiuru |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kiurut Alaudidae
Suku::  Pitkänokkakiurut Certhilauda
Laji::  benguelensis
Kaksiosainen nimi
 Certhilauda benguelensis  (Sharpe, 1904) 
Katso myös
   Benguelankiuru Wikispeciesissä   Benguelankiuru Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Benguelankiuru (Certhilauda benguelensis) on lounaisafrikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö ulottuu Angolan lounaisosista Namibian luoteisosiin Brandbergiin saakka. Siitä tunnetaan kaksi alalajia. Richard Bowdler Sharpe kuvaili lajin holotyypin Angolan Benguelasta 1904.