stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
III (Evelinan albumi)

| III Evelina |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 25. syyskuuta 2020
 Tuottaja(t): Tido
 Kesto: 29.54
 Levy-yhtiö: Universal Music
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 3.
Evelinan muut julkaisut
| SOS 2019 | III 2020 | 3½ 2022 |
III on suomalaisen laulajan ja lauluntekijän Evelinan kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 25. syyskuuta 2020. Suurin osa kappaleista on Evelinan ja Tidon yhdessä kirjoittamia. Albumilla käsitellään elämän synkkiä ja rankkoja piirteitä.
Kappaleet

Kaikki tai ei mitään – 2.39
Mä en haluu tietää – 3.14
Perhosii – 2.59
DNA – 3.55
Hitaasti – 3.33
Pelle – 3.46 (feat. Pyhimys)
Liian vähän, liian myöhään – 3.16
Kultanen hetki – 3.07
Pimeää – 3.22
Arvostelut

Helsingin Sanomat:
Mustalammi (Jämsä, Havunkylä)

| Mustalammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jämsä
Koordinaatit:  62°09′19″N, 24°57′32″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Iso Rautaveden alue (14.52)
Järvinumero:  14.526.1.008
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  141,9 m 
Rantaviiva:  0,6 km 
Pinta-ala:  0,023 km² 
 fiMustalammi 
Mustalammi on Koskenpäällä Jämsän pohjoisosassa sijaitseva 2,3 hehtaarin laajuinen metsäjärvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on 34 kilometriä pohjoisluoteeseen.
Maantiede

Mustalammin pituus on 180 metriä. Järvi on pyöreähkö ja saareton. Noin 250 metriä järven länsirannalta länteen maasto kohoaa ylängöksi. Pohjoisessa on Marjovuori ja idässä Retuperänkorpi. Mustalammin koillispuolitse kulkee yhdystie 6046. Mustalammi sijaitsee vedenjakajalla, noin kaksi kilometriä luoteeseen sijaitseva Havunjärvi kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Mustalammi (14.526.1.008) kuuluu Vataanjoen valuma-alueeseen (14.526), joka on kolmannen jakovaiheen vesistöalue Iso Rautaveden alueella (14.52), joka puolestaan on toisen jakovaiheen vesistö Jämsän reitin valuma-alueella (14.5). Päävesistönä on Kymijoen vesistö (14). Vataanjoen alueen suurin järvi on Koijärvi, jonka pinta on noin 42 metriä Mustalammia alempana. Koijärvi sijaitsee nelisen kilometriä Mustalammilta kaakkoon. Mustalammi on Vataanjoen alueen pohjoisia vakavesiä, sen pohjoispuolella sijaitsevat eteläinen ja pohjoinen Murtolammi sekä Peräjärvi.
In absentia

In absentia (lat. poissaolevana) on oikeustermi, joka tarkoittaa oikeudenkäynnin järjestämistä ilman syytetyn läsnäoloa. Se rikkoo periaatteessa jo roomalaisesta oikeudesta peräisin olevaa audi alteram partem (”kuultakoon toistakin osapuolta”) -periaatetta, jonka mukaan syytetyllä on oikeus olla läsnä hänen asiaansa käsiteltäessä ja puolustaa itseään. Joissain oikeusjärjestelmissä in absentia -oikeudenkäynnit ovat silti mahdollisia, ja niitä järjestetään yhä muun muassa Italiassa. Menettelyä on sovellettu yleensä tilanteissa, joissa syytetty on lähtenyt maanpakoon tai hänen sijaintinsa ei ole tiedossa, eikä tavoittaminen lähiaikana ole tuntunut todennäköiseltä. Mahdollisesti langetettu tuomio on yleensä tarkoitus panna täytäntöön, mikäli tuomittu tavattaisiin ja saataisiin kiinni.
Esimerkiksi Nürnbergin oikeudenkäynnin yhteydessä järjestettiin in absentia -oikeudenkäynti Martin Bormannille, jonka olinpaikka oli tuolloin tuntematon, sillä hänen kuolemastaan jo toukokuussa 1945 ei vielä tiedetty. Bormann tuomittiin poissaolevana kuolemaan. Vastaavasti Vichyn hallitus oli vuonna 1940 järjestänyt Ranskassa oikeudenkäynnin, jossa Charles de Gaulle tuomittiin poissaolevana kuolemaan maanpetoksesta. Tuomiota ei koskaan pantu täytäntöön.
Suomessa syytetty voidaan tuomita rangaistukseen poissaolostaan huolimatta, jos hänen läsnäolonsa asian selvittämiseksi ei ole tarpeen ja hänet on sellaisella uhalla kutsuttu tuomioistuimeen. Tällöin voidaan tuomita rikesakko, sakkorangaistus tai enintään kolmen kuukauden vankeusrangaistus ja enintään 10 000 euron suuruinen menettämisseuraamus. Jos syytetty on suostunut asian käsittelyyn poissaolostaan huolimatta, poissa oleva syytetty voidaan tuomita enintään yhdeksän kuukauden vankeusrangaistukseen.
III (Atomirotan albumi)

| III Atomirotta |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Studio : Atomistudiot ja Studio Kekkonen, Suomi; Matmalade Studios, Los Angeles (rummut)
 Julkaistu: 13. huhtikuuta 2018
 Formaatti: CD, LP
 Tyylilaji: hip hop, jazz, punk, blues, suomirock
 Kesto: 33.49
 Levy-yhtiö: Monsp
Listasijoitukset
  4.
Atomirotan muut julkaisut
| II 2016 | III 2018 | IV 2020 |
Singlet albumilta III
 ”Itsestäänselvää” Julkaistu: 8. joulukuuta 2017  ”Ne rykii kel on räkää” /”Kateissa” Julkaistu: 9. maaliskuuta 2018
III on Atomirotan kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 13. huhtikuuta 2018. Se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 4, ja fyysisen albumilistan sijalla 2. Albumi valittiin ilmestymisensä tiimoilta Radio Helsingin viikon levyksi.
Kappalemateriaalista vastaavat Rane Raitsikka ja Mikko Sarjanen ovat kuvailleet albumia edeltäjiään syvällisemmäksi. Albumilla vierailevat Guns N’ Rosesin Dizzy Reed, Queens of the Stone Agen ex-rumpali Gene Trautmann sekä Sami Yaffa.
Vastaanotto

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Helsingin Sanomat : 
Keskisuomalainen : 
Soundi : 

Albumi sai pääosin hyvän vastaanoton. Helsingin Sanomien Jarkko Jokelainen sanoi viimeistään kolmannen levyn vakiinnuttaneen yhtyeen omaleimaisen konseptin. Soundin Antti Granlund totesi yhtyeen tuoneen albumillaan suomirockin 2010-luvulle, ja piti rytmikkään urbaaneita rockkappaleita mallin ottamisen arvoisina. Keskisuomalaisen Arttu Seppänen kuvaili albumia yhtyeen eheimmäksi, mutta totesi kappaleiden sanoitusten olevan varsin yksipuolisia.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Ne rykii kel on räkää | 2.43 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Kateissa | 2.19 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Ainutlaatuinen | 2.36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Mun pitää diilaa vaan sen kaa | 2.14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Yksin vieläkin | 2.55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Överimies | 1.40 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Seireeni | 3.28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Kulta kiiltää | 3.27 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Erottamaton | 2.56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Kollit katolla | 4.01 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | En haalistu | 2.13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Itsestäänselvää | 3.17 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 33.49 |  |  |  |  |  |  |  |
Neidonkorento

| Neidonkorento |
| --- | --- |
 Neidonkorentokoiras
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Sudenkorennot Odonata
Alalahko::  Hentosudenkorennot Zygoptera
Heimo::  Neidonkorennot Calopterygidae
Suku::  Calopteryx
Laji::  virgo
Kaksiosainen nimi
 Calopteryx virgo  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Neidonkorento Wikispeciesissä   Neidonkorento Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Neidonkorento (Calopteryx virgo) on hentosudenkorentoihin kuuluva sudenkorentolaji.
Tuntomerkit

Neidonkorennon kokonaispituus on 45–49 mm, josta takaruumis on pituudeltaan 33–40 mm pitkä. Koiraan vartalo on sähkönsininen, valossa toisinaan myös smaragdinvihreä. Takaruumiin kärjen alapinta on punertavan ruskea. Naaraan vartalo on vihreä, keskiruumiin sivulla ja takaruumiin päällä on pronssinruskeita lautumia. Takaruumiin viimeisten jaokkeiden päällä on keltainen raita. Takasiivet ovat neidonkorennoilla 28–36 mm pitkiä. Siivet ovat keskikohdastaan erityisen leveät ja siipisuonitus on hyvin tiheää. Koiraalla siivet ovat valossa väriltään lähes kokonaan metallisen tummansiniset, siiven kärki on usein läpikuultava. Naaraalla siivet ovat syvän ruskeat, joissa on pieni valkea valesiipitäplä. Useimmista muista sudenkorentolajeista poiketen neidonkorennot lentävät päiväperhosmaisesti hitaasti lepattaen.
Suomessa tavattavista sudenkorentolajeista neidonkorento muistuttaa ainoastaan immenkorentoa. Varsinkin lajien naaraat ovat samannäköisiä. Lajien tiedetään luonnossa myös risteytyneen keskenään.
Elinympäristö

Neidonkorennot viihtyvät monenlaisten virtaavien vesien äärillä, eivätkä ne ole elinympäristön suhteen erityisen vaativia. Eniten laji kuitenkin suosii puhtaita, hiekka- ja sorapohjaisia vesistöjä. Harhailevia yksilöitä voi tavata kaukanakin virtaavista vesistä.
Levinneisyys

Neidonkorento on levinnyt lähes koko Eurooppaan ja Afrikan pohjoisrannikolle. Levinneisyysalue jatkuu Aasia puolella ainakin Siperian länsiosiin saakka.
Suomessa neidonkorento on yleinen laji maan etelä- ja keskiosissa. Pohjoisempana lajia tavataan harvinaisena Keski-Lappiin saakka. Inarissa on lisäksi erillinen esiintymä, joka liittyy Paatsjoen vesistöalueeseen. Joinain vuosina neidonkorennot ovat hyvin runsaslukuisia, jolloin parhaimmissa esiintymispaikoissa voi lajin kosioaikaan nähdä samanaikaisesti satoja yksilöitä.
Elintavat

Suomessa neidonkorentojen lentoaika ajoittuu kesäkuun alusta syyskuun alkuun. Koiraat pitävät reviiriä ja voivat käydä siitä pitkiäkin kamppailuita. Kun vieras koiras saapuu toisen reviirille, reviirin haltija lentää tulijaa vastaan aggressiivisesti. Jos tulija ei peränny, koiraat lentävät 15–30 cm:n etäisyydellä toisistaan, syöksähdellen toisinaan ylös ja alas. Lennossa siivet lyövät tavallistakin hitaammin, takaruumis on taivutettuna ylöspäin ja keskiruumis on tavallista korkeammalla. Reviiritaistelut saattavat kestää jopa tunnin ajan.
Neidonkorentokoiraiden kosiokäyttäytyminen tunnetaan hyvin. Koiraat heittäytyvät munintareviirillään veden pintakalvolle esitelläkseen veden virtaamisnopeutta. Toisin kuin sudenkorennoilla yleensä, neidonkorentojen parittelu edeltää koiraan kosiolento, ”häätanssi”. Siinä koiras lentää naaraan takana räpytellen voimakkaasti siipiään. Jos naaras on suostuvainen paritteluun, se jää koiraan reviirille. Paritellessaan koiraat yrittävät ensin poistaa edellisen koiraan sperman naaraan sukuelimistä. Parittelun jälkeen koiras osoittaa naaraalle reviiriltä munintapaikan, ja vartioi munintaa lähistöltä. Naaras laskeutuu usein munimaan kokonaan veden alle.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Neidonkorento (Calopteryx virgo)
Ötökkätieto.fi: Neidonkorento (Calopteryx virgo)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Calopteryx virgo (englanniksi)
Neidonkorentonaaras.
Parittelevat neidonkorennot.
Neidonkorennon toukka.
Neidonkielikoisa

| Neidonkielikoisa |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Vaarantunut  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Koisaperhosmaiset Pyraloidea
Heimo::  Crambidae
Alaheimo::  Odontiinae
Suku::  Cynaeda
Laji::  dentalis
Kaksiosainen nimi
 Cynaeda dentalis  (Denis & Schiffermüller, 1775) 
Katso myös
   Neidonkielikoisa Wikispeciesissä   Neidonkielikoisa Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Neidonkielikoisa (Cynaeda dentalis) on pieni, Suomessa uhanalainen ja rauhoitettu perhoslaji.
Koko ja ulkonäkö

Neidonkielikoisa on helposti tunnistettava pieni perhonen, jota ei voi sekoittaa muihin lajeihin. Etusiivet ovat vaaleanruskeat, ja niiden poikki kulkee terävärajainen, tummanruskea siksak-viiru. Siivissä on myös vaaleampia, siiven suuntaisia alueita. Siiven ulkoreunan ripsissä vuorottelevat vaaleat ja tummanruskeat alueet. Tummat alueet muodostavat siiven reunaan rivin kiilamaisia täpliä. Takasiivet ovat ruskeanharmaat, reunoja kohti tummenevat. Siipiväli on 21–31 mm.
Levinneisyys ja lentoaika

Suomessa neidonkielikoisaa tavataan paikoittaisena pitkin etelärannikkoa, erityisesti Hankoniemellä. Lentää yhtenä sukupolvena, Suomessa heinäkuussa.
Elinympäristö ja elintavat

Laji on sidoksissa toukan ravintokasviin, neidonkieleen. Lajin elinympäristö vaihtelee hoitamattomasta ruohikkomaista puutarhoihin. Perhoset lentävät hämärän laskeuduttua ja tulevat valolle. Toukka elää aluksi ravintokasvinsa alalehdissä miinaajana, myöhemmin varren alaosan sisällä ja koteloituu kovan, lehdenkappaleilla päällystetyn kotelokopan sisään kuihtuneiden alalehtien väliin.
Vuoden 2010 uhanalaisarvioinnissa neidonkielikoisa arvioitiin Suomessa erittäin uhanalaiseksi (EN). Laji on Suomessa luonnonsuojelulailla rauhoitettu ja yksittäisen perhosen ohjeellinen korvaushinta on 1682 euroa.
Ravintokasvi

Toukka elää neidonkielellä (Echium vulgare).
Aiheesta muualla

UK Lepidoptera[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Suffolk Moths (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Imanol Arias

| Imanol Arias |
| --- | --- |
 Imanol Arias vuonna 2006.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Manuel María Arias Domínguez
Syntynyt: 26. huhtikuuta 1956 (ikä 68) Riaño, Espanja
Ammatti:  näyttelijä, ohjaaja
Näyttelijä
Aktiivisena:  1976–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Imanol Arias, oik. Manuel María Arias Domínguez, (s. 26. huhtikuuta 1956 Riaño, Espanja) on espanjalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja.
Arias aloitti uransa matkustelevassa teatteriseurueessa Espanjan Baskimaassa. Hän teki ensiesiintymisensä televisiossa vuonna 1976 ja elokuvissa Humberto Solásin Ceciliassa (1982). Vuonna 1987 Arias voitti palkinnon San Sebastiánin elokuvajuhlilla tulkinnastaan elokuvassa Kansan sankari.
Vuodesta 1976 lähtien Arias on esiintynyt noin 70 elokuvassa ja TV-sarjassa. Vuonna 1996 hän ohjasi elokuvan Un Asunto Privado, joka on jäänyt toistaiseksi hänen ainoaksi elokuvaohjaustyökseen.
Arias näyttelee televisiosarjassa Francon aika – näin sen koimme keskiluokkaisen perheen isää.
Arias on kansallinen UNICEFin hyvän tahdon lähettiläs.
Mynälahti

Mynälahti on Saaristomeren merenlahti, vesialue, joka ulottuu syvälle sisämaahan. Mynälahteen laskee kaksi jokea, Laajoki ja Mynäjoki. Mynälahden rantakuntia ovat Taivassalo, Mynämäki, Masku sekä Naantali.
Mynälahti on melko matala vesialue, sen syvimmätkin kohdat ovat alle 10 metrin syvyisiä . Mynälahden pohjukassa sijaitsee Metsähallituksen ylläpitämä, varsinaissuomen parhaisiin lintuvesiin kuuluva Mietoistenlahden suojelualue . Kokemäenjoen – Saaristomeren – Selkämeren vesienhoitoalueen vesienhoitosuunnitelmassa vuosille 2022 – 2027 alue on luokiteltu lounaiseen sisäsaaristoon. Mynä - tai Laajoessa ei ole merkittäviä nousuesteitä tai korkeussäänneltyjä järviä, eikä Mynälahtea ole muokattu erityisen voimakkaasti. Niinpä sen hydrologis-morfologinen tila on luokiteltu erinomaisesti. Pintaveden ekologinen tila Mynälahdella on kuitenkin välttävä.
Mynälahden valuma-alueella on runsaasti maanviljelystoimintaa, ja varsinkin Laajoen latvoilla on runsaasti turvetuotantoa. Mynälahden rannoilla sijaitsee runsaasti kesäasutusta.
IRAS

| IRAS |
| --- | --- |
 IRAS
Alkuperäinen nimi:  InfraRed Astronomical Satellite
COSPAR ID:  1983-004A
SATCAT №:  13777
Tehtävätyyppi:  kiertolaisluotain
Laukaisu:  25. tammikuuta 1983 Vandenbergin lentotukikohta
Laukaisualus:  Delta
Loppu:  21. marraskuuta 1983
Massa:  1075,9 kilogrammaa
Kiertorata
Isoakselin puolikas:  7270
Inklinaatio:  99,0 °
Kiertoaika:  102,8 minuuttia
Apoapsis:  912,1 kilometriä
Periapsis:  886,6 kilometriä
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IRAS (InfraRed Astronomical Satellite) oli tähtitieteellinen satelliitti, joka kartoitti avaruuden kohteita infrapunasäteilyn aallonpituuksilla. Se laukaistiin avaruuteen 25. tammikuuta 1983 Yhdysvaltain Vandenbergin avaruuskeskuksesta. Satelliitin toteuttivat Alankomaat, Iso-Britannia ja Yhdysvallat. Alankomaiden työosuuden rahoitti sen avaruushallinto NIVR ja Yhdysvaltain osuuden NASA. Satelliitin toiminta-aika oli kymmenen kuukautta. Marraskuuhun 1983 mennessä se oli ehtinyt kartoittaa 96 % taivaasta neljään kertaan infrapunasäteilyn aallonpituuksilla. Tuona aikana se ehti löytämään 350 000 infrapunakohdetta avaruudesta.
Satelliitin mitat ja rata

IRAS oli rakenteeltaan lieriömäinen satelliitti, jonka kyljessä oli aurinkopaneeli. Satelliitin korkeus on 3,6 metriä, leveys aurinkopaneeleineen 3,24 metriä ja pituus 2,05 metriä. Satelliitin laukaisumassa oli 1073 kilogrammaa. IRAS-satelliitti laukaistiin Maata kiertävälle aurinkosynkrooniselle radalle noin 900 kilometrin korkeuteen, jossa sen radan inklinaatio oli 99 astetta. Satelliitin kiertoaika maapallon ympäri oli 102,9 minuuttia.
Tutkimuskohteet

IRAS-satelliitin tavoitteena oli kartoittaa taivaan kiinteitä infrapunakohteita, kuten tähtiä, niiden syntyalueita ja galakseja. Kartoitustyön ohella taivaalta löydettiin uusia liikkuvia kohteita, kuten pikkuplaneettoja ja komeettoja. IRAS:n avulla löydettiin kolme uutta pikkuplaneettaa ja kuusi komeettaa. Satelliitin löytämiä jaksollisia komeettoja ovat 126P/IRAS, 161P/Hartley-IRAS ja IRAS-Araki-Alcock.
Mittalaitteet

Satelliitin päämittalaite oli kaukoputki. Tämän Ritchey–Chretien-tyyppisen kaukoputken polttoväli oli 5,5 metriä ja objektiivin halkaisija 0,57 metriä. Kaukoputken valovoima oli 9,6. Satelliitin infrapunasäteilyä kokoavien peilien yhteispinta-ala oli 1 m². Varsinainen infrapunamittalaite oli sijoitettu kaukoputken polttopisteeseen. Se koostui 62 infrapunatunnistimesta. Lisäksi polttopisteeseen oli sijoitettu LRS-spektrometri (Low Resolution Spectrometer), joka mittasi avaruutta 8–22 mikrometrin aallonpituusalueella. Samassa yhteydessä oli myös CPC-fotometri (Chopped Photometric Channel), joka mittasi avaruutta 50–100 mikrometrin aallonpituusalueella. Kaukoputken mittauksien kulmatarkkuus oli 0,5 kaariminuuttia 12 mikrometrin aallonpituudella ja heikoimmillaan 2 kaariminuuttia 100 mikrometrillä.
Kaukoputki mittalaitteineen oli sijoitettu nestemäisellä heliumilla jäähdytettyyn kammioon, joka mahdollisti mittalaitteiden toimintavakauden. Jäähdytyslämpötila oli 1,6 Kelviniä eli −272 celsiusastetta. Kylmää heliumia oli 720 litraa eli 77 kilogrammaa. Heliumin haihtumisen vuoksi, satelliitin toiminta-aika jouduttiin rajoittamaan kymmeneen kuukauteen.
IRAS kartoitti 96 % taivaasta neljä kertaa seuraavilla aallonpituuksilla: 12, 25, 60 ja 100 mikrometriä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Infrared Astronomical Satellite National Aeronautics and Space Administration – Goddard Space Flight Center. Viitattu 30.1.2020. (englanniksi)
Darling, David: Comet IRAS-Araki-Alcock DavidDarling.info. Viitattu 30.1.2020. (englanniksi)
Groussin, O. & Lamy, P. & Jorda, L. & Toth, I.: The nuclei of comets 126P/IRAS and 103P/Hartley 2. Astronomy and Astrophysics, 2004, 419. vsk, s. 375–383.  doi:10.1051/0004-6361:20040073.  Artikkelin verkkoversio. Viitattu 30.1.2020. (englanniksi)
Beichman, C. A. & Neugebauer, G. & Habing, H. J. & Clegg, P. E. & Chester, T. J.: InfraRed Astronomical Satellite (IRAS) Catalogs and Atlases, Vol. 1 Explanatory Supplement.  Washington, DC:  National Aeronautics and Space Administration, 1988.  Teoksen verkkoversio (viitattu 30.1.2020).
Ilovaarirock

Ilovaarirock 2012
Ilovaari (vuoteen 2017 saakka Ilovaarirock) on Joensuussa joka kesä, heinäkuun toisena viikonloppuna järjestettävä nostalgiahenkinen rocktapahtuma. Se pidetään keskellä Joensuuta Ilosaarella eli Ilosaarirockin alkuperäisellä pitopaikalla.
Ilovaarirock sai alkunsa vuonna 1996 pidettyjen Ilosaarirockin 25-vuotisjuhlien jälkeen.
Ilovaarirockin järjesti vuoteen 2017 saakka Grand Old Rockers of Joensuu eli GOR, joka kertoi nettisivuilla vuoden 1996 tapahtumasta: ”Paikan päällä juhli noin 3 000 vanhan rockin diggailijaa, muistelemassa ainakin menneitä. Jo tuona ensimmäisenä IloVaari-kesänä paikallaolijat myönsivät tunnelman olleen kuin luokkakokouksessa. Siitä lähtien järjestäjät ovat pyrkineet luomaan omintakeisen ja tunnelmaltaan välittömän, nostalgiahenkisen rocktapahtuman.” Vuodesta 2018 lähtien Ilovaarin on järjestänyt ravintola Kerubi.
Ilovaarirock on ollut loppuunmyyty jo useana kesänä. Tapahtumaan liittyy klubikonsertteja Joensuun ravintoloissa.
Ilovaarirockin pääesiintyjiä

Eero, Jussi & The Boys (1996)
Jormas (1997)
Ernos(1998 ja 2009)
Pete Best(ex-Beatle) (1999)
Anki Lindqvist ja The First (2000)
Eero Raittinen (2000)
The Swinging Blue Jeans (2001)
The Tremeloes (2002)
Magyar (2002)
Express (2003)
Pepe & Paradise (2003)
Topmost (2004)
Eero Raittinen ja Jarkka Rissanen (2004)
Kim Brown & The Five Comets (2004)
Jiri Nikkinen Band (2005)
The Troggs (2005)
Petri & Pettersson Brass (2005)
Jussi Raittinen & The Boys(2006)
The Manfreds (2006)
The Skylarks (2006)
Ken Hensley & The Live Fire (2007)
Danny (2007)
The Searchers (2011)
Uriah Heep Legends(2012)
Slade (2013)
Remu & Hurriganes(2014)
Suzi Quatro (2015)
Miljoonasade (2016)
Kolmas Nainen (2018)
Neljä Ruusua (2019)
Aiheesta muualla

Ilovaarirockin kotisivut
Mynttisetelit

5 hopeataalerin mynttiseteli.
10 hopeataalerin mynttiseteli.
10 hopeataalerin mynttiseteli, kääntöpuoli.
Mynttisetelit (ruots. Myntsedlar) olivat Ruotsissa Kaarle XII:n valtakaudella vuosina 1716 ja 1717 liikkeelle laskettuja valtion obligaatioita. Ne olivat arvoltaan 25, 10 ja 5 hopeataaleria ja korottomia, eikä lunastusaikaa ilmoitettu. Niitä laskettiin liikkeelle rajattomasti, ja pian ne menettivät arvonsa. Kuninkaan 23. huhtikuuta 1719 antaman määräyksen mukaan ne lunastettaisiin takaisin puolesta nimellisarvostaan.
Neville Goddard

Goddard, 1939.
Neville Lancelot Goddard (19. helmikuuta 1905 − 1. lokakuuta 1972) oli barbadoslaissyntyinen yhdysvaltalainen kirjailija, joka kirjoitti Raamatusta, mystiikasta ja elämäntaidosta. Hän myös piti luentoja metafyysisistä aiheista.
Goddard muutti Barbadokselta Yhdysvaltoihin vuonna 1922. Hän asettui New Yorkiin, jossa hän aluksi toimi balettitanssijana. 1930-luvulla Goddard aloitti opiskelut etiopialaisen rabbin alaisena, joka tutustutti hänet kabbalaan.
Goddard ei pitänyt Raamattua historiallisena teoksena, vaan enemmänkin omanlaisena vertauksena ihmisen psyykkeelle. Hän ei uskonut ”ulkopuoliseen jumalaan”, joka vastaa rukouksiin. Goddardin mukaan henkilö itse on ”luoja”.
Muun muassa hengellinen kirjailija Wayne Dyer sai vaikutteita Goddardin työstä.
Teoksia

At Your Command (1939)
Your Faith Is Your Fortune (1941)
Freedom for All—A Practical Application of the Bible (1942)
Feeling Is the Secret (1944)
Prayer—The Art of Believing (1946)
Out of This World (1949)
The Creative Use of Imagination (1952)
The Power of Awareness (1952)
Awakened Imagination (1954)
Seedtime and Harvest (1956)
The Law and the Promise (1961)
Aiheesta muualla

Neville Goddard Original Audio Lectures
Naurisöljy

Naurisöljy (lat. oleum rapae) on nauriin siemenistä saatava öljy, jota on puhdistettuna käytetty ruokaöljynä, margariinin valmistukseen, polttoaineena ja voiteluöljynä. Naurisöljyä on käytetty myös saippuan valmistukseen. Se sisältää tyydyttämättömien rasvahappojen glyserideja, joista 40–50 prosenttia on erukahappoa ja loppu öljy-, linoli- ja linoleenihappoa. Naurisöljy-nimitystä on käytetty myös muista kaalien sukuun kuuluvista viljellyistä lajeista saatavista öljyistä. Tällaisia ovat esimerkiksi rypsi-, rapsi- ja sinappiöljy.
Aiheesta muualla

Project Runeberg, Pieni Tietosanakirja: Naurisöljy