stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Veteli
Seurakunnat

Vuoden 2018 aluejaon mukaan Vetelissä on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Vetelin seurakunta
Kirkon sisäisistä herätysliikkeistä toimii paikkakunnalla evankelisuus. Evankeliumijuhla järjestettiin Vetelissä vuonna 1992.
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon lisäksi luterilaisuutta edustaa Suomen vapaaseen evankelis-luterilaiseen seurakuntaliittoon kuuluva Vetelin vapaa evankelisluterilainen seurakunta, johon kuului vuonna 2010 120 jäsentä, osan jäsenistä tullessa Vetelin ulkopuolelta.
Muita kirkkokuntia edustaa helluntaiherätykseen kuuluva Vetelin-Halsuan helluntaiseurakunta. Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Vetelin alueella toimii Vaasan ortodoksinen seurakunta.
Ystävyyskunta

Võrun maakunta, Viro, 1989-
Kirjallisuutta

Perinnealbumi, Keski-Pohjanmaa 2. Toim. Olavi Antila, Anja Salminen, Olli Vilen. Kuopio : Kimy-kustannus, 1980. ISBN 951-840-003-2
Finlandia, Otavan iso maammekirja 7: Etelä-Pohjanmaa. Helsinki, Otava, 1986. ISBN 951-1-08930-7
Pentti Virrankoski. Kokkolan pitäjän yläosan historia. Kokkola Halsuan, Kaustisen, Perhon ja Vetelin historiatoimikunta 1961
Perhonjokilaakson historia. Heikki Junnila. Halsua Perhonjokilaakson kunnat, 1987. ISBN 951-99857-0-0
Kotiseutumme Perhonjokilaakso. Kruunupyy: Botnia-Foto, 1997 ISBN 952-5176-03-7
Vanhaa Veteliä. Toimittanut Pentti Virrankoski. Veteli : Vetelin kotiseutuyhdistys 1955 Sarja: Kyrönmaa IX, Etelä-Pohjalainen Osakunnan kotiseutujulkaisu. – 2. p. 1979 ISBN 951-9496-28-9
Vanhaa Räyrinkiä. Alajärvi. Räyrinki-seura 1994. ISBN 952-90-6085-8.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Veteli Wikimedia Commonsissa
Vetelin kunnan kotisivut
Tilastokeskus – Vetelin avainluvut
Perhonjokilaakso-lehden kotisivut
| n k Keski-Pohjanmaan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Halsua  Kannus  Kaustinen  Kokkola  Lestijärvi  Perho  Toholampi  Veteli 
Entiset kunnat:  Kaarlela  Kälviä  Lohtaja  Ullava  Öja 
Perhonjoki virtaa Vetelin kunnan lävitse.
Portagen ufo

Portagen ufo ja siihen liittynyt ufon takaa-ajo on tunnetuimpia modernin ajan ufohavaintoja. Tapaus sattui Yhdysvalloissa Ohion osavaltion Portagen piirikunnassa vuonna 1966.
Apulaissheriffit Dale F. Spaur ja Wilbur Neff tutkivat Ravennan lähellä hylättyä autoa. Kello oli viisi aamulla. Huriseva, kirkas jalkapallon muotoinen esine nousi metsän takaa. Se siirtyi poliisiauton päälle 50 m autosta ylöspäin. Kohteen pohja oli valaiseva ja yläosa pimeämpi. Kun kohde lähti liikkeelle itään, miehet seurasivat sitä autolla 86 mailia.
Ufon näkijäksi leimautui lähinnä Dale F. Spaur, vaikka ilmiöllä oli useita todistajia. Spaur joutui naurunalaiseksi ja hänen uransa ja avioliittonsa menivät pilalle. Tapaus on Hynekin ufoluokituksen 2. asteen lähituntumien tyyppiesimerkkejä.
Pop Story

Pop Story oli ensimmäinen suomalainen värivideotekniikalla toteutettu televisio-ohjelmasarja. Ohjelman alaotsikkona oli Svengaten väreissä. Sitä tehtiin monikameratuotantona vuosina 1971–1972 Yleisradion Pasilan tv-keskuksen studio 4:ssä, joka oli juuri muunnettu mustavalkoisesta videotekniikasta PAL-värijärjestelmään. Tätä Yle TV1:n Viihdetoimituksen ohjelmaa tuottivat, toimittivat ja ohjasivat Erkki Pohjanheimo ja Uolevi Taskinen .
Ohjelmassa esitettiin suomalaista pop- ja rockmusiikkia sekä tuoreita ulkomaisia musiikkivideoita. Kaikki kotimainen musiikki pyrittiin nauhoittamaan ”livenä” ainutkertaisuuden saavuttamiseksi. Ohjelmassa esiintyi Suomen suosituimpia solisteja kuten Danny, Kirka, Kristina Hautala, Frederik ja Raya sekä huipulla olevia tai sinne nousevia rockyhtyeitä kuten Eero & Jussi and The Boys, Elonkorjuu ja Noidannuoli. Pop Storyn kotibändinä oli Lyly Rajalan Made in Finland -yhtye, jossa soitti joukko tunnettuja muusikoita, kuten kosketinsoittaja Veikko Samuli, saksofonisti Kalle Fält ja kitaristi Seppo "Kala" Alajoki. Pohjanheimo ja Taskinen myös haastattelivat esiintyviä artisteja.
Studio 4:ssä oli vain kaksi värivideokameraa, mutta Pohjanheimo ja Taskinen hyödynsivät kuvanauhoitusta käyttämällä niin sanottua playback-tekniikkaa. He kuvasivat kunkin esityksen ensimmäisessä otossa keskimäärin vain joka toisen kuvan ja ajamalla tämän masteroton uudelleen studioon lisäsivät siihen joka toisen kuvan. Näin saatiin vaikutelma, että musiikkinumeroita oli kuvattu neljällä kameralla.
Syksyllä 1971 Pop Story oli Katso-lehden lukijaäänestyksessä television 99 ohjelmasta vähiten suosittujen joukossa (sijoitus 90/99). Katsojia sillä oli runsaat 400 000.
Ohjelman osat ja esiintyjät

Pop Story 1. Lähetys 16.9.1971, kesto 45'
Muska
Seidat
Woodoo
Made in Finland
Pop Story 2. Lähetys 15.10.1971, kesto 45'
Petri & Pettersson Brass
Made in Finland
Muut tiedot puuttuvat
Pop Story 3. Lähetys 18.11.1971, kesto 36’57”
Kristina Hautala
Noidannuoli
Kirka
Elonkorjuu
Free
Shocking Blue
Christie
Made in Finland
Pop Story 4. Lähetys 9.12.1971, kesto 42’46”
Danny
Carita ja Marianne
Eero & Jussi and The Boys
Keijo Minerva
Deep Purple
Buck Owens
McGuinnes Flint
Made in Finland
Pop Story 5. Lähetys 5.1.1972, kesto 45'
Lea Laven
Kisu
Maria Marén
Gugi
Arto Vilkko
Wigwam
Ulkomaisia videovieraita
Made in Finland
Pop Story 6. Lähetys 3.2.1972, kesto 45'
Mendoza (Ruotsi)
Iris Keinänen
Tapani Kansa
Simon Scott
Made in Finland
Pop Story 7. Lähetys 2.3.1972, kesto 45'
Pauliina
Jukka Kuoppamäki
Calle Fält
Markku Suominen
Harri Saksala
Kalevala
Smokings
Made in Finland
Pop Story 8. Hengellinen Pop Story. Lähetys 30.3.1972, kesto 47’55”
Frederik
Calle Fält
Kirka
Raya
The Forerunners
Tapani Karhu
Made in Finland
Pop Story 9. Lähetys 25.5.1972, kesto 45'
Muska
Pirkko Saanakorpi
Raya Alenius
Markku Aro
Pastori Pohjalainen (Pekka Pajula) & Defiers
Ulkomaisia videovieraita
Made in Finland
Aiheesta muualla

Yle Elävä arkisto: Pop Story
Sunny Notes/Erkki Pohjanheimo
Porin suojeluskuntatalo

| Porin suojeluskuntatalo> Karhulinna |
| --- | --- |
 Porin suojeluskuntatalo oikealla.
Osoite:  Tasavallankatu 2
Sijainti:  Pori
Valmistumisvuosi:  1928
Suunnittelija:  Gunnar Wahlroos ja Hjalmar Siren
Käyttäjä:  Porin seudun steinerkoulu
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Porin suojeluskuntatalo eli Karhulinna on Porin keskustassa sijaitseva vuonna 1928 valmistunut rakennus, jossa nykyään toimii Porin seudun steinerkoulu. Se muodostaa niin sanotun Riihikedon koulukorttelien alueen yhdessä muun muassa vuonna 1912 rakennetun Cygnaeuksen koulun sekä Porin suomalainen yhteislyseon (1934) kanssa. Rakennukset kuuluvat Museoviraston määrittelemiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Historia

1920-luvun klassismia edustava talo valmistui vuonna 1928 Porin suojeluskunnan käyttöön. Alun perin rakennuksen piirsi turkulainen arkkitehti Gunnar Wahlroos, mutta suojeluskunta ei kelpuuttanut hänen suunnitelmistaan kuin julkisivun ja senkin pienten muutosten jälkeen. Wahlroosin tekemät piirustukset muokkasi lopulliseen muotoonsa rakennusmestari Hjalmar Siren. Karhulinnana paremmin tunnettu rakennus sisälsi Porin suojeluskunnan toimisto- ja juhlatilat. Jatkosodan aikana siinä pitivät majaa myös Porin lentokenttää tukikohtanaan käyttäneet saksalaiset.
Kun suojeluskuntajärjestö jatkosodan jälkeen lakkautettiin välirauhansopimuksen nojalla, rakennus siirtyi Suomen Punaisen Ristin Porin piirin haltuun. Karhulinnassa pidettiin sotien jälkeen konsertteja ja muita yleisötilaisuuksia. Se oli muun muassa Pori Big Bandin ja Porin kaupunginorkesterin konserttitilana. Karhulinnassa järjestettiin myös Porin jazzjuhlien konsertteja vuoteen 1979 saakka,. Seuraavana vuonna SPR myi rakennuksen Rauma-Repolalle. 1970-luvulla talossa toimi myös Yleisradion Satakunnan toimitus.
Rauma Oy yritti päästä rakennuksesta eroon 1990-luvun jälkipuoliskolla ja onnistui lopulta myymään sen Porin seudun steinerkoululle vuonna 1999. Talousvaikeuksista kärsinyt steinerkoulu puolestaan myi Karhulinnan vuonna 2012 porilaiselle rakennusliikkeelle, mutta on tiloissa vuokralaisena 15 vuoden mittaisella sopimuksella.
Erkki Pohjanheimo

Erkki Pohjanheimo vuonna 2012.
Erkki Juhani Pohjanheimo (s. 28. tammikuuta 1942 Multia) on suomalainen televisiotuottaja ja -ohjaaja sekä laulaja.
Vuonna 1959 Pohjanheimo osallistui Tampereella laulukilpailuun, mutta ei sijoittunut. Tamperelainen orkesterinjohtaja Eino Vuori otti kuitenkin hänet solistiksi yhtyeeseensä. Pohjanheimo kiersi tanssipaikkoja taiteilijanimellä Juhani Heimo. Päästyään ylioppilaaksi Tampereen klassillisesta lyseosta vuonna 1960 Erkki muutti perheensä luo Helsinkiin. Muu perhe oli siirtynyt pääkaupunkiin jo vuonna 1959, kun isäpuoli, näyttelijä Leevi Kuuranne, oli kiinnitetty Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatteriin, nykyiseen Helsingin kaupunginteatteriin.
Laulu-ura

31. heinäkuuta 1960 Pohjanheimo osallistui Helsingin Kulttuuritalolla järjestettyyn Iskelmälaulun SM-kilpailuun, jossa hän sijoittui toiseksi. Syksyllä 1961 Pohjanheimo voitti Suosikki-lehden levylaulukilpailuun. Voiton perusteella hän pääsi helmikuussa 1962 levyttämään singlen "Tuuli vain" / "Kättä vastakkain". Pohjanheimon läpimurto tapahtui levyllä "Kutsukaa tri Casey" (John D. Loudermilk: Callin' Doctor Casey) 1963. Vuonna 1963 hän voitti Pohjoismaisen laulukilpailun Kööpenhaminassa. Kilpailusävelmä oli "If I Loved You" (Hammerstein-Rodgers). Samassa kilpailussa Monica Aspelund tuli toiseksi. Toivo Kärjen originaalisävellyksiä Pohjanheimo levytti kolme, vuosina 1963-1965  .
Vuonna 1965 Pohjanheimo osallistui Rostockin kansainväliseen laulukilpailuun Suomen edustajana yhdessä Katri Helenan kanssa. Pohjanheimo lauloi omat levytyskappaleensa "Lapin taikarummut" (Toivo Kärki - Reino Helismaa) ja "Niin paljon kuuluu rakkauteen" (Sammy Fain - Paul Francis Webster - Saukki). Katri Helena sijoittui 412 pisteellä neljänneksi ja Pohjanheimo 410 pisteellä viidenneksi. Kilpailun voitti norjalainen Wencke Myhre 528 pisteellä .
Vuonna 1964 Jorma Weneskoski otti Pohjanheimon talliinsa, Weneskoski-Tuotantoon, ja oman yhtyeensä solistiksi. Sittemmin Pohjanheimolle koottiin oma tanssiorkesteri, jonka kanssa hän esiintyi tanssipaikoissa ympäri Suomen aina vuoteen 1968 asti. Sen jälkeen laulutoiminta on jatkunut freelancerina.
Kesällä 2024 Erkki Pohjanheimo piti konsertin "Pohjanheimot laulun siivin" tyttäriensä Pauliinan ja Petriikan kanssa Multian Loviisa Charlottan kirkossa. Laulutrioa ja sooloesityksiä säesti duo Tessa Virta, piano ja Olli Peuhu, kontrabasso. Konsertti oli osa Multian Kesä 2024 -tapahtumaa.
Kotimaiset ja ulkomaiset televisiokilpailut

Erkki Pohjanheimo oli monena vuonna mukana tuottamassa ja ohjaamassa Eurovision laulukilpailuja sekä toimi Yleisradion edustajana Euroopan yleisradioliiton (EBU) kokouksissa ja Eurovision laulukilpailun Suomen tuottajana. Vuonna 1995 Indonesian televisio TVRI kutsui hänet tuottamaan ja suunnittelemaan kansainvälisen, kolmi-iltaisen laulukilpailun, Indonesia International Song Festivalin.
Pohjanheimon ja Vesa Nuotion ohjaama Love... and Marriage sai kunniamaininnan Montreux’n Kultaisen Ruusun viihdeohjelmakilpailussa (Golden Rose Festival) 1971. Vuonna 1978 Pohjanheimon ja Seppo Seppälän kansanooppera Pietarin miilu voitti Sopotin kansainvälisessä viihdeohjelmakilpailussa toisen palkinnon.  Vuonna 1982 Erkki Pohjanheimon ohjaama Mikis Theodorakisin Canto General - Suuri laulu sai Venla-kunniamaininnan. Pohjanheimon, Heikki Seppälän ja Heidi Köngäksen Itsenäisyys ja rock -ohjelma voitti Venla-patsaan 1986.  Pohjanheimon tuottaman ja ohjaaman ohjelman Tibiteikka – Uzbekistanin kansantaidetta kuvaus ja äänitys palkittiin kunniamaininnalla Venla-kilpailussa 1987.
Sunny Notesin tuottama ja Pohjanheimon ohjaama Jukka Linkola Tentet valittiin ainoana suomalaisena ohjelmana osallistumaan Montreux’n Kultaisen ruusun festivaaliin 1999. Valinnan suoritti kansainvälinen ammattilaisraati.
Oma yritystoiminta

Vuonna 1997 Erkki Pohjanheimo perusti oman tuotantoyhtiön, Sunny Notes Oy:n. Yhtiön tuotantoja ovat muun muassa:
Lasten sairaala -sarja (TV1 2000–2001)
Tosi tarina: Elämä asuntovaunussa / Rami Miettinen (TV1 2002)
Tosi tarina: Sadan koiran mies / Mika Vesilahti (TV1 2002)
Tosi tarina: Onnellisten tähtien alla / tekstiilitaiteilija Anu Pylsy  (TV1 2003)
Tosi tarina: Seitsemän veljestä / Sarikosken musikaaliset veljekset  (TV1 2003)
Tosi tarina: Surmanajaja elää / Onni Suuronen (TV1 2004)
Tosi tarina: Tuulimyllyjä päin / havupuu-uutemies Kari Herttua (TV1 2004)
Tosi tarina: Visaa ja raitaa koruiksi / Kauko Raatiniemi (TV1 2005).
Sunny Notes on tuottanut myös useita musiikkiohjelmia, kuten:
Pohjolan kyky: Lenni-Kalle Taipale Trio (TV1 1997)
Pohjolan kyky: Outi Heiskanen, klarinetti (TV1 1997)
Vanessa Mae - pippurinen viulutyttö (TV2 1997)
Jukka Linkola Tentet (TV1 1998)
Mr. Euroviisu Johnny Logan (TV1 1998)
Mikko Kuustosen enkeleitä ja sankareita (TV2 1998)
Merikanto-laulukilpailu (MTV3 2001)
Estradilla: Eino Grön 65 (TV2 2004)
Kaj Chydenius ja 40 laulujen vuotta - Kaj Chydeniuksen juhlakonsertin 1. osa (TV2 2004)
Estradilla: Kokonainen maa ja taivas - Kaj Chydeniuksen juhlakonsertin 2. osa (TV2 2007)
Estradilla: KOM-teatteri 35 vuotta (nauh. tammikuu 2006, lähetys TV2 2007).
Vuonna 2009 Erkki Pohjanheimo ohjasi Suomalaisen kamarioopperan tilaaman myyntivideon Vapauden vanki -nimisestä oopperasta, joka kertoo presidentti Risto Rytistä. Musiikki on Ilkka Kuusiston, libretto Markus Nummen ja ohjaus Kalle Holmbergin. Risto Rytiä esitti Jorma Hynninen ja hänen vaimoaan Tiina Lindfors. Kapellimestarina toimi Kristian Attila. Yhteistyö Suomalaisen kamarioopperan kanssa jatkui 2011, kun Erkki Pohjanheimo ohjasi myyntivideoksi Ilkka Kuusiston toisen oopperan, Nainen kuin jäätynyt samppanja. Ooppera perustuu Aino Kallaksen päiväkirjamerkintöihin, ja sen libreton teki Aino Piirola. Alkuperäisen oopperan ohjasi Jukka Kajava. Pääosissa esiintyvät Ulla Raiskio ja Sami Saikkonen, kapellimestari on Kristian Attila.
Toimitusjohtaja Erkki Pohjanheimo lopetti Sunny Notes Oy:n toiminnan 31.12.2013.
Videoalan ja artistien kouluttaja

Pohjanheimo on toiminut myös televisioalan kouluttajana muun muassa Yleisradion ammattiopistossa, Radio- ja televisioinstituutissa (RTI), Tampereen yliopistossa, Tampereen ammattikorkeakoulussa, Adultan Luovat alat -linjalla (ent. Adultan radio- ja televisio-opisto Arto), Helsingin Metropolia Ammattikorkeakoulun Elokuva ja televisio -koulutusohjelmassa (ent. Stadia/Viestintä), Turun Aikuiskoulutuskeskuksessa ja Helsingin tekniikan alan oppilaitoksessa (Heltech), joka vuoden 2013 alussa liitettiin uuteen Stadin ammattiopistoon,. Pohjanheimo on myös opettanut iskelmälaulajien esiintymistaitoja Lavatähti-kursseilla Jyväskylässä (1993–2000) ja Ikaalisten artistikoulutuksessa (Länsi-Pirkanmaan koulutustuskuntayhtymä/Aikuiskoulutus) (2002–2004).
Kirjalliset julkaisut

Erkki Pohjanheimo: Nauha pyörii ja kamera käy – Matkani levytysstudiosta tv-ohjaamoon, muistelmateos, Aurinko Kustannus Oy, 2022, ISBN 978-952-230-805-4
Perhe-elämä

Erkki Pohjanheimo on naimisissa tv-tuottaja-ohjaaja Mervi Pohjanheimon kanssa. Erkki Pohjanheimolla on edellisestä avioliitostaan kaksi tytärtä: laulaja-laulunopettaja Pauliina Pohjanheimo (Pauliina May), joka työskentelee Hollannissa, ja näyttelijä Petriikka Pohjanheimo.
Erkki Pohjanheimon vanhemmat ovat lentokapteeni Erkki Olavi Pohjanheimo (1917–1943) ja Raili Kuuranne (o.s. Valkola, ent. Pohjanheimo, 1919–2010). Isän kaaduttua koelentäjänä Tampereella Erkki Pohjanheimon äiti meni naimisiin näyttelijä Leevi Lindströmin (myöh. Leevi Kuuranne) kanssa. Pohjanheimo vietti nuoruutensa siis näyttelijäperheessä. Hänen sisaruksiaan ovat Teatterikorkeakoulun teatteritaiteen laitoksen johtaja Marja-Liisa Kuuranne-Autelo (lausuntataiteilija Malla Kuuranne) ja KOM-teatterin käyttöpäällikkö, valaistustaiteilija Jukka Kuuranne.
Aiheesta muualla

Erkki Pohjanheimon esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Erkki Pohjanheimon viralliset sivut
Pohjanheimon tuotantoyhtiön Sunny Notes Oy:n viralliset sivut
Erkki Pohjanheimo: Nauha pyörii ja kamera käy - Matkani levytysstudiosta tv-ohjaamoon, Aurinko Kustannus Oy 2022, ISBN 978-952-230-805-4
YLE Elävä arkisto -hakusana Erkki Pohjanheimo. Videokatkelmia Pohjanheimon ohjelmista
Sirpa Lehtomäki, toimittaja: Lehtomäki - sukutila Multian Sahrajärvellä, s. 30 ja 467-470 sekä 643-644, ISBN 978-952-93-6474-9
Erkki Pohjanheimon kuvitetun radiohaastattelun 1.osa. Radio Robin Hood
Erkki Pohjanheimon kuvitetun radiohaastattelun 2.osa. Radio Robin Hood
Erkki Pohjanheimon kuvitettu radiohaastattelu, Radio Suomi - Södertälje, Ruotsi 23.4.2020
Antti O. Arponen - Markku Kasila - Vesa-Matti Peltola: He antoivat kaikkensa - Viime sodissa menehtyneet suomalaiset mestariurheilijat, s. 349, Auditorium kustannusosakeyhtiö 2014, ISBN 978-952-7043-03-5
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz 
Yleisradion kameramies Erkki Pohjanheimo heinäkuussa 1963.
Polatsk

| Polatsk (Полацк) Polotsk, Полоцк |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Polatsk
 Koordinaatit: 55.483°N, 28.80°E 
Valtio:   Valko-Venäjä
Alue:  Vitsebskin alue
Maininta:  862
Korkeus:  105-130 m
Väkiluku (10/2009)  ():  82 547
Aikavyöhyke:  UTC+3
 
 polotsk.vitebsk-region.gov.by 
 Polatskin piirin ja kaupungin viralliset sivut (venäjäksi) 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Polatsk (valkoven. Полацк) eli Polotsk (ven. Полоцк; puol. Połock) on Valko-Venäjän Vitsebskin alueella sijaitseva kaupunki. Väinäjoen varrella sijaitseva Polatsk on merkittävä rautateiden solmukohta ja maatalousteollisuuden keskus. Sen asukasluku on 82 547 (10/2009). Hallinnollisesti kaupunki on suoraan maakuntahallinnon alaisuudessa ja ympäröivä Polatskin piiri (27 263 as.) on erillinen hallintoalue.
Polatsk Väinäjoen rannalla.
Polatskin rautatieaseman aluetta. Nykyinen asema sijaitsee kellanruskeassa, laatikkomaisessa talossa.
Polatskin linja-autoasema (rautatieaseman vieressä).
Pyhän Sofian katedraali.
Historiaa

Polatsk on Valko-Venäjän vanhimpia kaupunkeja. Se oli Polatskin ruhtinaskunnan pääkaupunki 900–1200-luvulla. Aikakirjat mainitsevat paikkakunnan jo vuonna 862. Siten se on yksi vanhimmista itäisen Keski-Euroopan kaupungeista. Polatskia kutsutaan toisinaan kaikkien Valko-Venäjän kaupunkien äidiksi tai Valko-Venäjän mekaksi, pyhäksi kaupungiksi. Laajimmillaan 1100-luvulla Polatskin ruhtinaskunta ulottui Itämeren rannoilta Smolenskin seudulle asti.
Polatsk kuului vuodesta 1307 lähtien Liettuan suurruhtinaskunnan hallintaan. Kaupungin erityis- ja itsemääräämisoikeutta vahvistettiin, ja se sai eurooppalaiset Magdeburgin kaupunkioikeudet vuonna 1498. 1600-luvulla Polatsk nousi suurruhtinaskunnan tärkeimpien ja mahtavimpien kaupunkien joukkoon, ehkä heti toiseksi pääkaupunki Vilnan jälkeen. Polatsk liitettiin silloiseen Venäjään vuonna 1772. Katolisen kirkon ja 1581 perustetun jesuiittojen Collegeumin vaikutus säilyi silti vahvana. Esimerkiksi 1812 Collegeum nimitettiin akatemiaksi ja sen koulutus näin yliopistotasoiseksi.
Historiaa > Asukasluvun kehitys

| Vuosi | 1840 | 1897 | 1931 | 1959 | 1970 | 1979 | 1989 | 2009 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Väkiluku | &&&&&&&&&&010283.&&&&0010 283 | &&&&&&&&&&020294.&&&&0020 294 | &&&&&&&&&&019485.&&&&0019 485 | &&&&&&&&&&044978.&&&&0044 978 | &&&&&&&&&&064182.&&&&0064 182 | &&&&&&&&&&071152.&&&&0071 152 | &&&&&&&&&&076837.&&&&0076 837 | &&&&&&&&&&082547.&&&&0082 547 |

Tässä vuoden 1931 tilastoissa kaikki Polatskin piirin 72 140 asukkaan kaupunkiasukkaat on luettu Polatskin kaupungin asukkaiksi.selvennä
Liikenneyhteyksiä

Polatsk on ollut liikenteellisesti merkittävä paikkakunta. Historiallisesti kaupungin sijainti Itämereen laskevan Väinäjoen varrella oli kaupan kannalta edullinen; kaupunki oli eräällä Itämeren viikinkien ja Bysantin välisellä purjehdusreitillä.
Ratayhteydet kaupunkiin rakennettiin jo tsaarin Venäjän aikana. Nykyisin tämän Valko-Venäjän rautateiden risteyskaupungin kautta kulkee erityisesti rahtiliikennettä.lähde?
Maantieyhteyksistä merkittävimpiin kuuluvat Vitsebskistä Latvian Daugavpilsin suuntaan vievä kantatie P20, etelään valtatielle M3 ja sitä kautta Minskiin yhteyden tuova kantatie P43 sekä lounaaseen Liettuan Vilnaa kohti johtava kantatie P45.
Nähtävyyksiä ja kaupunkiin liittyviä merkkiteoksia

Useat Polatskin nähtävyyksistä kytkeytyvät Valko-Venäjän kirkko- ja kulttuurihistoriaan:
1044–1066 rakennettu Pyhän Sofian katedraali. Katedraali vaurioitui merkittävästi tsaari Pietari I:n ruutivaraston räjähdyksessä 1710, mutta kunnostettiin 1738–1750. Kirkkoa on restauroitu myös myöhemmin. Sijainti Väinäjoen pohjoisrannalla.lähde?
1061 rakennettu Vapahtajan pyhän Efrasinnjan kirkko ja nuorempaa perua oleva Ristin ylentämisen katedraali. Noin 2,4 kilometriä pohjoiskoilliseen pyhän Sofian katedraalista. Kirkko on osa 1120-luvulla perustettua Efrasinnjan nunnaluostaria (Spaso-Jevfrosinijan luostaria).lähde?
Polatskin pyhän Efrasinnjan risti. Tätä mestari Lazar Bogshan johdolla valmistettua ja vuonna 1161 käyttöön otettua jalokivikoristeista ristiä pidetään eräänä Valko-Venäjän kansallisaarteista. Alkuperäinen risti katosi 2. maailmansodan aikana. Ristin jäljennys on Vapahtajan pyhän Efrasinnjan kirkossa.lähde?
1581 avatun jesuiittojen Collegiumin rakennukset. Alun perin puusta tehdyt rakennukset paloivat kaksikin kertaa, ennen kuin opinahjo rakennettiin kivestä 1800-luvun alkupuolella. Nykyään näissä pyhän Sofian katedraalin läheisyydessä sijaitsevissa rakennuksissa on mm. taidegalleria ja Polatskin valtionyliopiston tiloja.lähde?
1582 perustettu ortodoksinen Loppiaisluostari ja sen yhteydessä oleva Loppiaiskirkko (1761–1779). 1780-luvulla luostarin rakennuksia laajennettiin; näistä muun muassa munkkien asunnoiksi rakennetuista lisätiloista löytyy nykyisin kirjasto- ja kirjapainomuseo. Väinäjoen pohjoisrannalla, noin 700 metriä länteen pyhän Sofian katedraalista.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Polatsk Wikimedia Commonsissa
Lyhyt kuvaus kaupungista (englanniksi) (BYcity.org)
Kantakaupungin kartta (venäjäksi) (BYcity.org)
Wikimapia satelliittikarttakuva kaupungista, kohteiden selitykset pääosin (englanniksi) tai (venäjäksi)
Polotskin piirin ja kaupungin viralliset sivut (venäjäksi)
Polotsk National Historical and Cultural Museum-Reserve (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (museum.by)
Valokuvia Polatskista. Radzima.org (englanniksi)
Valko-Venäjän juna-aikatauluja (venäjäksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Polatsk ruhtinaskunnasta 980-1397 (englanniksi) (historyfiles.co.uk)
Austr í Görðum: tulkintoja viikinkiajalta(venäjäksi)
Tatiana Jackson: Austr I Gordum.  (Drevnerusskie Toponimy V Drevneskandinavskih Istochnikah)  Book on Demand Ltd, 2013.  SBN:978-5944570222  (englanniksi)
Kateissa oleva Polatskin Pyhän Efrasinnjan risti vuodelta 1161 (kuva vuodelta 1889).
Prinsessa Efrasinnjan mukaan nimetyn nunnaluostarin kirkot: Ristin ylentämisen katedraali ja Vapahtajan pyhän Efrasinnjan kirkko.
Eva Polttila

| Eva Marjaana Polttila> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. huhtikuuta 1946 (ikä 78) Helsinki
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  toimittaja uutisankkuri
Vanhemmat:  Esko Autero Brita Polttila
Siviilisääty:  leski
Puoliso:  Juhani Ikonen
Lapset:  Veera Ikonen
Eva Marjaana Polttila (alk. Eeva Autero, myöh. Ikonen; s. 1. huhtikuuta 1946 Helsinki) on entinen Yleisradion TV-uutisten uutisankkuri. Hän työskenteli Yleisradiossa 40 vuotta, vuodesta 1969 vuoteen 2009.
Ura

Polttila aloitti uransa Uudenmaan alueuutisissa. Televisiouutisiin hän siirtyi vuonna 1981. Polttila on työskennellyt toimittajana, toimitussihteerinä ja uutistenlukijana. Polttila työskenteli myös radiouutisissa ja A-studiossa.
Polttila jäi eläkkeelle syyskuussa 2009. Viimeisen kerran Polttila luki uutiset 29. syyskuuta 2009 kello 20.30.