stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaskiahot – Elokuva

| Kaskiahot – Elokuva> The Casagrandes Movie |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Miguel Puga
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Nickelodeon Movies Paramount Pictures
Levittäjä:  Netflix Paramount Pictures
Kesto:  89 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaskiahot – Elokuva (engl. The Casagrandes Movie) on vuonna 2024 ensi-iltansa saanut animaatioelokuva, joka perustuu samannimiseen televisiosarjaan. Elokuva julkaistiin suoraan Netflixissä 22. maaliskuuta 2024. Elokuva toimii sarjan finaalina.
Elokuva eroaa myös animaatiosarjasta suuresti sen synkemmällä ja tunteellisella sävyllään.
Brottsförebyggande rådet

| Brottsförebyggande rådet (BRÅ)  |
| --- | --- |

Perustettu:  1974
Tehtävä:  rikosten torjunta
Päätoimi­paikka:  Tegnérgatan 23, Tukholma
Valtio:  Ruotsi
Aiheesta muualla
Sivusto
Brottsförebyggande rådet (lyh. BRÅ, suom. Rikoksentorjuntaneuvosto) on Ruotsin valtion viranomainen, jonka tehtävänä on torjua rikoksia. Se on perustettu vuonna 1974. Se on osa oikeuslaitosta.
Aiheesta muualla

BRÅ:n verkkosivut (ruotsiksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  ISNI  VIAF
Riihimäen kaupunginkirjasto

| Riihimäen kaupunginkirjasto |
| --- | --- |

Osoite:  Kauppakatu 16, 11100 Riihimäki
Koordinaatit:  60°44′24.4″N, 24°46′18.0″E
Rakennustyyppi:  kirjasto
Valmistumisvuosi:  1986
Suunnittelija:  arkkitehdit Osmo Lappo, Juhani Westerholm ja Iina Paasikivi-Poutanen sekä sisustusarkkitehti Leena Aaltonen
Rakennuttaja:  Riihimäen kaupunki
Tyylisuunta:  moderni
Bruttoala:  3.384 m²
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Riihimäen kaupunginkirjasto on Riihimäellä sijaitseva kirjasto. Kirjasto kuuluu Ratamo-verkkoon yhdessä Hyvinkään, Hausjärven, Lopen ja Nurmijärven kirjastojen kanssa. Kirjastossa on kirjastoaineistoa noin 250 000 kappaletta. Vuonna 2017 kävijämäärä oli 196 300 ja kokonaislainauksia tehtiin 518 800.selvennä
Kirjaston alakerrassa sijaitsevat lehti- ja lukusali sekä kirjastovarasto. Yläkerrassa sijaitsevat lasten ja nuorten osasto, aikuisten osasto sekä musiikkiosasto. Kirjastossa on myös mm. soittoharjoitteluun tarkoitettu, äänieristetty soittohuone sekä digitointihuone Muuntamo, jossa asiakkaat voivat maksutta digitoida muun muassa VHS-tallenteita, LP-levyjä ja valokuvia. Kirjaston lasten ja nuorten osastossa on satuhuone, jossa järjestetään kaikille avoimia satutunteja. Satuhuoneessa on myös mahdollisuus leikkiä, piirtää ja tehdä läksyjä ja siellä järjestetään myös omatoimista askartelua joulun ja pääsiäisen aikoihin sekä kesäkuussa. Kirjaston alakerrassa sijaitsevassa Samuli Parosen salissa järjestetään vaihtuvia näyttelyitä.
Kirjaston aulassa on Salme Karvasen tekstiilitaideteos Elämysten portaat vuodelta 1986 sekä Riihimäki-Seuran valmistama pienoismalli, joka kuvaa Riihimäen kauppalaa vuonna 1939. Kirjaston puistossa on vuonna 1998 pystytetty Kohtaamispylväs, jonka viitat osoittavat etäisyyksiä Riihimäen ystävyyskaupunkeihin ja muihin paikkoihin.
Historia

Kirjastotoiminta alkoi Riihimäellä vuonna 1884, kun Rautatien kouluun perustettiin noin 100 kirjaa käsittävä kirjasto, jota hoiti opettaja Felix Qwanten. Nykyinen kaupunginkirjasto perustettiin Riihimäen kauppalakirjastona vuonna 1936 ja ensimmäisenä vuotena lainauksia tehtiin 641. Kirjaston toimi entisessä Sotilaskotiyhdistyksen tiloissa, joka sijaitsi Pohjoisella Rautatiekadulla.
Nykyinen kirjastorakennus valmistui vuonna 1986. Rakennuksen suunnittelijoina ovat olleet arkkitehdit Osmo Lappo, Juhani Westerholm ja Iina Paasikivi-Poutanen sekä sisustusarkkitehti Leena Aaltonen. Heti avauspäivänä uudessa kirjastossa tehtiin yli 4 000 lainausta.
Bengt Danielsson

| Bengt Danielsson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. heinäkuuta 1921 Krokek, Ruotsi
Kuollut: 4. heinäkuuta 1997 (75 vuotta) Tukholma, Ruotsi
Ammatti:  etnologi, kirjailija
Bengt Emmerik Danielsson (6. heinäkuuta 1921 Krokek – 4. heinäkuuta 1997 Tukholma) oli ruotsalainen kansantutkija ja kirjailija. Hän erikoistui polynesialaisiin kulttuureihin ja osallistui Thor Heyerdahlin matkalle Kon-Tiki-aluksella vuonna 1947. Hän asui 1950-luvulla Tahitilla ja toimi Ruotsin konsulina Ranskan Polynesiassa, kunnes Ranska veti takaisin hänen valtuutensa, koska hän vastusti näkyvästi Ranskan ydinkokeita Mururoan atollilla. Vuosina 1966–1971 Danielsson johti Tukholman etnografista museota. Tietokirjojen ohella Danielsson kirjoitti lasten- ja nuortenkirjoja.
Teoksia

Work and Life on Raroia (1955, väitöskirja)
Raroia, den lyckliga ön (1951)
Söderhavets glömda öar (1952)
Bumerang (1956)
Villervalle i Söderhavet (1957)
Le Mémorial Polynésien 1–6 (1977–1980)
Bengt Danielsson i Söderhavet (1986)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bengt Danielsson Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  KulturNav 
Henkilöt:  Trove 
Muut:  IdRef
Dimension: Dilemma

| Dimension: Dilemma Enhypen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2021
 Julkaistu: 12. lokakuuta 2021
 Formaatti: CD, digitaalinen
 Tyylilaji: K-pop, R&B, hip-hop, poprock, vaihtoehtorock, elektro
 Kesto: 22.14
 Levy-yhtiö: Belift Lab, Genie Music, Stone Music Entertainment
Enhypenin muut julkaisut
| Border: Carnival 2021 | Dimension: Dilemma 2021 |   |
Singlet albumilta Dimension: Dilemma
 ”Tamed-Dashed” Julkaistu: 12. lokakuuta 2021
Dimension: Dilemma on eteläkorealaisen Enhypen-yhtyeen ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin Belift Labin kautta 12. lokakuuta 2021. Albumi sisältää kahdeksan kappaletta, mukaan lukien nimikkosinglen ”Tamed-Dashed”.
Tausta

Belift Lab ilmoitti 25. elokuuta 2021, että Enhypen tulisi julkaisemaan ensimmäisen studioalbuminsa syyskuun lopussa. Syyskuun alussa kuitenkin uutisoitiin, että yhtyeen jäsenet Heeseung, Jay, Jake, Sunghoon ja Jungwon olivat saaneet COVID-19-tartunnan. Myöhemmin kerrottiin, että myös Ni-ki oli saanut tartunnan. Syyskuun 16. päivä ilmoitettiin, että jäsenet olivat toipuneet. Samalla ilmoitettiin, että Dimension: Dilemma julkaistaisiin 12. lokakuuta. Albumin esittelyvideo ”Intro: Whiteout” julkaistiin 17. syyskuuta.
Vastaanotto

Syyskuun 23. päivä uutisoitiin, että albumin ennakkotilaukset olivat ylittäneet 600 000 kappaleen määrän. Lokakuun 7. päivä ennakkotilaukset ylittivät 910 000 kappaleen määrän.
Kappaleet

| Dimension: Dilemma |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sanat | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | ”Intro: Whiteout” | Hybe, Wonderkid | Wonderkid | 1.39 |  |  |  |  |  |
| 2. | ”Tamed-Dashed” | "Hitman" Bang, Alexander Karlsson, Tim Tan, Caesar & Loui, Carly Lyman, Ciara Musca, tLil 27 Club, Cazzi Opeia, Sam Klempner, Softserveboy, Wonderkid | "Hitman" Bang, Wonderkid | 3.17 |  |  |  |  |  |
| 3. | ”Upper Side Dreamin’” | Wonderkid, "Hitman" Bang, Kyler Niko, Shin Kung, Anna Timgren, Justin Reinstein, Sebastian Simon Ivanov, Danke (lalala studio), 장여진, Twlv, Kang Eun-jeong | Wonderkid, "Hitman" Bang, Shin Kung | 3.10 |  |  |  |  |  |
| 4. | ”Just A Little Bit” (몰랐어) | "Hitman" Bang, Danke (lalala studio), Andy Love, Johan Alkenäs, Joacim Person, Jxxdx, Punch, 못말 | Joacim Persson, "Hitman" Bang, Shin Kung | 2.48 |  |  |  |  |  |
| 5. | ”Go Big or Go Home” (모 아니면 도) | Jung Jin-woo, Lee Seu-ran, Isaac Lee, January 8th, Adrian McKinnon, "Hitman" Bang, Sacco, Alma Guðmundsdóttir, Alida, Parker James, LDN Noise, 이스란, 이이진 | Greg Bonnick, Hayden Chapman | 3.22 |  |  |  |  |  |
| 6. | ”Blockbuster” (액션 영화처럼) (ft. Yeonjun (TXT))  | Adrian Mckinnon, Danke (lalala studio), Dylan Huling, Jeremy "Tay" Jasper, LDN Noise, Yeonjun, 이스란, 이이진 | Adrian Mckinnon, Jeremy "Tay" Jasper, Dylan Huling, Greg Bonnick, Hayden Chapman | 3.48 |  |  |  |  |  |
| 7. | ”Attention, please!” | January 8th, Alexander Karlsson, FRANTS, Gabriel Brandes, Jessica Eunjoo, Hobyn "K.O" Yi, Matt Thomson, Max Lynedoch Graham, Sqvare, Steven Lee, Wonderkid, 목지민, 이스란 | Frants, Wonderkid | 2.48 |  |  |  |  |  |
| 8. | ”Interlude: Question” | Hybe, Puff, Wonderkid, Shin Kung | Wonderkid | 1.25 |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  | 22.14 |  |  |  |  |  |
Red Deer

| Red Deer |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Red Deer
 Koordinaatit: 52°16′5″N, 113°48′40″W 
Valtio:   Kanada
Provinssi:   Alberta
Perustettu:  1882 (turkiskauppa-asema)
Kaupungiksi:  1901 (Town), 1913 (City)
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Red Deerin kaupunginvaltuusto
 – Pormestari:  Morris Flewwelling
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  69,23 km²
Korkeus:  855 m
Väkiluku (2006):  82 772
 – Väestötiheys:  1 195,6 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-7
 – Kesäaika:  UTC-6
Postinumero:  T4N – T4R
Suuntanumero(t):  403 ja 587
Motto::  Education, Industry and Progress
 
 Kaupungin kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Red Deer on  kaupunki keskisessä Albertassa, Kanadassa, jossa oli 82 772 asukasta vuonna 2006. Kaupunki sijaitsee Calgary–Edmonton-käytävän puolivälissä. Red Deer on Albertan kolmanneksi väkirikkain kaupunki Calgaryn ja Edmontonin jälkeen. Alueen tärkeimmät teollisuudenalat ovat öljyteollisuus sekä maataloudessa maanviljely ja karjankasvatus.
Historia

Red Deer on saanut nimensä kaupungin läpi virtaavasta samannimisestä joesta. Red Deer -joki on ollut tärkeässä asemassa alueen First Nations -intiaaneille. Tuhansien vuosien aikana intiaanit metsästivät joen lähistöllä viihtyviä biisoneita, peuroja, hirviä ja vapiteja ruuaksi sekä majavia ja muita turkiseläimiä lämpimien vaatteiden valmistusta varten. Myöhemmin he kävivät vaihtokauppaa turkiksilla eurooppalaisten turkiskauppiaiden kanssa. 1900-luvun puolivälin tienoilla alueella asui mustajalka-, cree-, nakoda- ja metis-intiaaneja.
Red Deerin varrella oli runsaasti vapiteja, joten paikalliset intiaanit kutsuivatkin jokea nimellä Waskasoo seepee (engl. Elk River). Ensimmäiset eurooppalaiset luulivat alueen vapiteja eurooppalaisiksi saksanhirviksi ja nimesivät joen väärin Red Deer -joeksi (saksanhirvi on englanniksi "red deer"). Myöhemmin paikalle perustettu kaupunki peri saman väärin käännetyn nimen. Red Deerin sivujoki Waskasoo Creek kantaa edelleen creen kielistä nimeä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Red Deer Wikimedia Commonsissa
Gunnar Finne

| Gunnar Finne |
| --- | --- |
 Gunnar Finne vuonna 1939.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Johan Gunnar Finne
Syntynyt: 4. huhtikuuta 1886 Hollola
Kuollut: 17. syyskuuta 1952 (66 vuotta) Helsinki
Taiteilija
Kuuluisimpia töitä:  Taru ja Totuus Itsenäisyyden leijona
Palkinnot
 Pro Finlandia (1951) 
Johan Gunnar Finne (4. huhtikuuta 1886 Hollola – 17. syyskuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä. Hänen tunnetuimpana teoksenaan pidetään Helsingissä sijaitsevaa Zachris Topeliuksen muistomerkkiä Taru ja totuus.
Elämäkerta

Finne syntyi hollolalaiseen maanviljelijäperheeseen. Hän opiskeli Helsingin yliopiston piirustussalissa vuosina 1905–1906, Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuonna 1907, Taideteollisuuskeskuskoulussa vuosina 1907–1909 sekä Wienin taideteollisuuskeskuskoulussa (Wiener Kunstgewerbeschule) vuosina 1909–1910. Hänen teoksiaan oli ensimmäistä kertaa näytteillä vuonna 1916. Finne toimi opettajana Taideteollisuuskeskuskoulussa vuosina 1912–1927 sekä Teknillisessä korkeakoulussa vuonna 1934.
Vuonna 1931 valmistuneeseen Eduskuntataloon Finne suunnitteli useita veistosreliefejä ja piirsi julkisivun pylväskapiteelit.
Gunnar Finnelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1951. Hänen veljensä oli sisällissodan aikaisten kenttäoikeuksien organisoijana tunnetuksi tullut insinööri Gustaf Adolf Finne.
Teoksia

Alfred Kordelinin hautakappelin julkisivureliefit, Rauma (1921)
G. A. Petreliuksen suihkukaivo, Turku (1924), yhdessä Armas Lindgrenin kanssa
Itsenäisyyden leijona, Monreposin puisto, Viipuri (1927)
Taru ja totuus, Zachris Topeliuksen muistomerkki, Helsinki (1929–1932)
Hollolan sankaripatsas (1941)
Karkkilan sankaripatsas (1948)
Jyväskylän sankaripatsas, "Uhriliekki" (1922)
Kuvia julkisista teoksista

Ruotsalaisen prikaatin muisto­kivi (laatta), yhdessä Å. O. Wibomin kanssa, 1918, Tampere.
Kordelinin kappelin pääo­ven korko­kuvat: reliefi­nauha, viini­köynnös, surevat enkelit ja polvistunut elon­leikkaaja, 1921, Rauma.
Pellingin retken muisto­merkki, 1921, Liisa­puistikko, Kruunun­haka, Helsinki, Yhdessä Armas Lindgrenin kanssa.
Vapauden­patsas, 1922, Porvoo.
1918 vapaus­sodan sankarien muisto­merkki, 1922, Vimpeli.
G. A. Petreliuksen suihkukaivo, 1924, Turku.
Osuus­toiminta, 1928, Hämeen­tie 19, Sörnäinen, Helsinki.
Taru ja totuus, 1932, Teatteri-esplanadi, Kaartin­kaupunki, Helsinki.
Pyhä Yrjänä ja lohi­käärme, 1932, paljastettu 1962, Ruotsin­kielinen työ­väen­opisto Arbis, Dagmarin­katu 3, Etu-Töölö Helsinki.
Säästäväisyys, 1934, Hyvinkää.
Elämän nektaria, 1938, Oy Alko Ab, Salmi­saaren­ranta 7, Ruoho­lahti, Helsinki.
Habsburg-hoyry­laivan muisto­merkki, 1939, Tähti­tornin­mäki, Ullan­linna, Helsinki.
Sairaan­hoito, 1939, Sairaanhoito-opisto, Tukholmankatu 10, Meilahti, Helsinki.
Hevoset, 1940, Väylän­rinne 1, Tammisalo, Helsinki.
Hollolan sankari­patsas, 1941.
Säästäjä, 1942, entinen Posti­pankin pää­konttori, Fabianin­katu 19, Kaartin­kaupunki, Helsinki.
Kansan hyväksi, 1942, Tampere.
Kalat, 1949, Bensowin-talo, Etelä­esplanadi 22, Kaartin­kaupunki, Helsinki.
Leijona­reliefi (vasen), 1952, Jyväskylä.
Suojelus­enkeli, 1954, Outokumpu.
Sadon­korjaajat I, 1995 (1920-luku), Raisio.
Sadon­korjaajat II, 1998 (1920-luku), Raisio.
Aiheesta muualla

Ahtola-Moorhouse, Leena: / Finne, Gunnar (1886–1952). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). 19.7.2016. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  Musée d'Orsay  ULAN 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Hitpig

| Hitpig |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Cinzia Angelini David Feiss
Käsikirjoittaja:  Berkeley Breathed Dave Rosenbaum (käännä suomeksi)
Tuottaja:  Dave Rosenbaum (käännä suomeksi)
Säveltäjä:  Isabella Summers
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta Kanada
Tuotantoyhtiö:  Aniventure Cinesite
Levittäjä:  Viva Pictures Videoville Showtime
Kesto:  86 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englannin kieli
Aiheesta muualla
IMDb
Hitpig on vuoden 2024 animaatioelokuva. Elokuvan ääninäyttelijöihin kuuluvat muun muassa Peter Dinklage, Lilly Singh, Anitta ja RuPaul. lähde?
Aiheesta muualla

Hitpig Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Birger Kaipiainen

| Birger Kaipiainen |
| --- | --- |
 Birger Kaipiainen vuonna 1953.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Birger Johannes Kaipiainen
Syntynyt: 1. heinäkuuta 1915 Pori
Kuollut: 18. heinäkuuta 1988 (73 vuotta) Helsinki
Ammatti:  muotoilija, keraamikko
Kaipiaisen 1960-luvulla suunnittelemaan Paratiisi-sarjaan kuuluva kannu.
Birger Johannes Kaipiainen (1. heinäkuuta 1915 Pori – 18. heinäkuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen muotoilija ja keraamikko. Häntä on kuvattu fantasiaan mieltyneeksi romantikoksi.
Kaipiaisen töille tyypillisiä ovat tyylitellyt luontoaiheet kuten kukat (erityisesti orvokit), naishahmot, perhoset, sudenkorennot, hedelmät, marjat ja linnut (erityisesti kuovit ja kiurut). Hän sai vaikutteita luonnon monimuotoisuuden lisäksi taidehistoriallisista tyylikausista ja keramiikkataiteen klassisista kulttuureista. Kaipiaisen tuotantoa leimasi nostalgia ja kaipuu kauniiseen maailmaan. Valtaosan hänen uransa aikana tekemistään teoksista muodostaa useat tuhannet uniikit keramiikkateokset. Suuri yleisö tuntee hänet parhaiten Arabian kanssa sarjatuotantona toteutetuista Paratiisi-, Apila- ja Sunnuntai-astiastoista ja Pihlgren ja Ritola Oy:n kanssa tehdyistä Kiurujen yö (1958) ja Ken on kiuruista kaunein (1958) -tapeteista.
Työskentely Arabialla

Kaipiainen pääsi 1937 Arabian taiteilijaksi ja oli siinä tehtävässä lähes koko ikänsä. Nuorena sairastamansa polion vuoksi hän ei voinut käyttää dreijaa, ja sairauden sanotaan muutenkin herkistäneen hänen tyyliään. Helsingin yliopiston taidehistorian dosentti Harri Kalhan mukaan Birger Kaipiainen vierasti sarjatuotantoa, mutta ymmärsi toki Arabian tehtaan taloudellisen menestyksen vaikuttavan myös omiin työmahdollisuuksiinsa ja niinpä hän suunnitteli tehtaan johdon suostuttelemana muutamia astiastoja sarjatuotantoon Paratiisi (1969), Apila (1970) ja Sunnuntai (1970) sekä pienempiä muutaman sadan keraamisen lautasen ns. Pro arte -sarjoja. Tuohon aikaan oli tyypillistä, että taiteilija nimesi ensin teoksensa, minkä jälkeen tehtaan markkinointiosasto saattoi pyytää taiteilijaa keksimään teokselleen markkinoinnin tai myyntimenestyksen kannalta paremman nimen. Esimerkiksi Paratiisi-astiasto pohjautuu Kaipiaisen Tarha-nimiseen koristeeseen ja Sunnuntai-astiastossa käytetyn koristeen alkuperäinen nimi oli Sunnuntaiaamu.
Työskentely Rörstrandilla

1954 Kaipiainen siirtyi neljäksi vuodeksi Ruotsiin Rörstrandin taiteilijaksi, jolloin tuotannossa oli dramaattisia värejä ja surrealistisia aiheita. Rörstrandin aikana hän nousi kansainvälisesti tunnetuksi: hän muun muassa piti näyttelyn New Yorkissa 1955.
Tunnettuja teoksia

Montrealin maailmannäyttelyyn 1967 rakennettu Orvokkimeri sijoitettiin ensin Tampereen yliopiston tiloihin, mutta se sai lopullisen sijoituspaikkansa Tampereen keskusvirastotalon valtuustosalista. Orvokit olivat jo sitä ennen näkyneet hänen lukuisissa uniikkiteoksissaan ja esimerkiksi Kaipiaisen suunnittelemassa Kiurujen yö -tapetissa (1958) ja myöhemmin ne löysivät tiensä Arabian Paratiisi-astiastoon.
Kuovit sateessa (1968) on Orvokkimeren tapaan iso seinäteos, joka on nykyisin Kyösti Kakkosen omistuksessa. Kakkosella on maailman suurin Birger Kaipiaisen töiden yksityiskokoelma ja osia siitä on toistuvasti ollut julkisesti näytteillä eri museoissa.
Kaipiainen voitti Grand Prix -palkinnon Helmilintu-veistoksellaan Milanon triennaalissa vuonna 1960, missä esillä oli "puolisen tusinaa helmilintua".   Nimensä mukaisesti helmilintu on tehty pienistä keraamisista helmistä, joskus keraamisista laatoista, jotka muodostavat linnun rungon, ja linnun sisällä on usein Kaipiaisen tunnusomaiset kellot.
Yksityiselämä

Birger Kaipiainen syntyi 1915 Porissa seitsenlapsisen perheen kuopuksena. Jo vuoden kuluttua rautatievirkailijan perhe muutti kuitenkin Helsinkiin Fredrikinkadulle. Savosta kotoisin ollut isä Pekka oli suomenkielinen ja äiti Maria ruotsinkielinen. Kesäisin Birger lähetettiin lapsettoman Baranovskin emigranttipariskunnan hoitoon Laatokan rannalle Sortavalaan. Helen Baranovski oli saanut Pietarissa taideteollisen koulutuksen ja perhe lähipiireineen avasi Birgerille näkymät kansainväliseen tyyliin ja tapakulttuuriin. Ortodoksisella Karjalalla ja Baranovskien värikkäällä kulttuurikodilla oli lähtemätön vaikutus nuorukaiseen.
Birger kävi koulua Svenska normallyceumissa eli Norssenissa. Taiteilijanuorukainen vietti kuitenkin mieluummin aikaa kukkapelloilla perhosten perässä koulun käynnin kustannuksella. Huolestunut äiti Maria otti yhteyttä Taideteollisuuskoulun Arttu Brummeriin ja Birger pääsikin osa-aikaisesti kuvaamataidonopettajien koulutuksen koeluokalle jo 11-vuotiaana. Matematiikan ehdot johtivat lopulta siihen, että Kaipiainen siirtyi 17-vuotiaana kokonaan Ateneumiin pääaineenaan kulissimaalaus, ja parin vuoden kuluttua pääaineeksi valikoitui keramiikka, joka eli voimakasta nousukautta Suomessa. Valmistumisvuonna 1937 hänet kutsuttiin töihin Arabian tehtaan taideosastolle.
Kaipiainen rakasti kirjallisuutta, klassista musiikkia, oopperaa, balettia ja seurapiirijuhlia erityisesti Marimekon perustajan ja läheisen ystävänsä Armi Ratian seurassa.
Kaipiainen oli intohimoinen suunnittelija, joka jatkoi työskentelyä lähes päivittäin myös eläkeajallaan kunnes kuoli 73-vuotiaana kotonaan normaalin työpäivän päätteeksi.
Palkintoja ja tunnustuksia

Diplome d´Honneur, Milano, 1951
Grand Prix, Milano, 1951
Gold Plaquette Gualdo Tadino, Italia, 1961
Pro Finlandia -mitali, 1963
Montrealin maailmannäyttelyn Grand Prix, 1967
Suomen valtion ja Helsingin kaupungin taidepalkinnot, 1970
Illumin taideteollisuuspalkinto, 1972
Professorin arvonimi, 1977
Taiteilijaeläke, 1981
Prinssi Eugen -mitali, 1982
Helsingin Arabianrannassa on ollut vuodesta 1998 asti Birger Kaipiaisen katu ja Birger Kaipiaisen piha.
Aiheesta muualla

Birger Kaipiaisen perikunnan perheyritys Kuovi Oy, joka valmistaa Suomessa sisustuskankaita ja -tuotteita Birger Kaipiaisen teemoista.
Kalha, Harri: / Kaipiainen, Birger (1915–1988). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu. 22.4.1998. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Kaipiaisen tapettisuunnittelusta Tapettitalon sivulla. (Arkistoitu – Internet Archive)
Keramiikan kuningas Birger Kaipiainen Ylen Elävässä arkistossa.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  KulturNav  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  DDB  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Harlekiinipeippo

| Harlekiinipeippo |
| --- | --- |
 Koiras
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Loistopeipot Estrildidae
Suku::  Chloebia
Laji::  gouldiae
Kaksiosainen nimi
 Chloebia gouldiae  (Gould, 1844) 
Synonyymit
 Erythrura gouldiae  
 Harlekiinipeipon levinneisyys
Katso myös
   Harlekiinipeippo Wikispeciesissä   Harlekiinipeippo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Harlekiinipeippo (Chloebia gouldiae) on erittäin värikäs Australian pohjoisosissa luonnonvaraisena elävä loistopeippoihin kuuluva varpuslintu. Lajia pidetään myös lemmikkinä.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan harlekiinipeippo on noin 11–12,5 cm nokasta pyrstön kärkeen. Molemmat sukupuolet ovat aikuisina hyvin värikkäitä ja höyhenpuvun väritys voi vaihdella suurestikin. Aikuisen linnun selkä ja siivet ovat kirkkaan vihreät. Pyrstö on musta ja perä on väriltään vaaleansininen. Vatsa on keltainen ja rinta koiraalla säihkyvän violetti ja naaraalla hieman vaaleampi. Pään värityksestä on kolme eri muunnosta. Väreistä selkeästi yleisin on musta. Noin 20 prosentilla harlekiinipeipoista pää on väriltään punainen. Joiltakin yksilöiltä puuttuu päästä sekä musta että punainen pigmentti ja pää on keltainen. Keltapäiset yksilöt ovat kuitenkin harvinaisia. Nokka on valkoinen ja punakärkinen. Nuoret linnut ovat huomattavasti värittömämpiä kuin aikuiset. Niiden yleisväritys on harmaa, oliivinvihreä ja valkoinen.
Levinneisyys ja elinympäristö

Harlekiinipeipon levinneisyys on laikuttaista. Lajia tavataan Länsi-Australian osavaltion pohjoisosissa ja Queenslandissa lähellä Carpentarianlahtea.  Lajin elinympäristöä ovat trooppiset ja avoimet metsäseudut. Laji poistuu harvoin kovin kauaksi vesialueiden lähettyviltä, koska niiden täytyy juoda vettä useita kertoja päivässä. Pesimäajan ulkopuolella harlekiinipeipot liikkuvat eri aikoina hieman erilaisissa metsäympäristöissä.
Ravinto

Harlekiinipeipot syövät pääasiassa siemeniä. Siemenkasvit vaihtelevat kuivien ja sadekausien aikana. Kuivina kausina suurimman osan ravinnosta muodostavat durrien (Sorghum) siemenet. Sadekaudella lintu käyttää ravintonaan muun muassa Alloteropisis-, Chysopogon- ja Triodia-heinäsukujen kasvien siemeniä.  Pesimäkaudella harlekiinipeipon ravinto koostuu lähes täysin hyönteisistä ja niillä linnut ruokkivat myös poikasensa. Laji voi etsiä ravintonsa joko maasta tai pyydystää hyönteisiä ilmasta.