stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Finlandssvensk samling
Järjestön ja sen edustajien tavoitteita ja mielipiteitä > Jupakka suomenruotsalaisuuden määrittelystä vuonna 2005

Vuonna 2005 yhdistyksen silloinen puheenjohtaja Ida Asplund vaati Helsingin Sanomien Nyt-liitteen haastattelussa, että suomenruotsalaisiksi saisivat itseään kutsua vain ne, joiden etninen tausta oikeuttaa tämän. Eräät merkittävät suomenruotsalaisia edustavat järjestöt ja tiedotusvälineet, kuten RKP ja Hufvudstadsbladet, vastustivat näkemystä. Ruotsalaisen kansanpuolueen silloinen puheenjohtaja Jan-Erik Enestam kutsui Asplundia suomenruotsalaisuuden pahimmaksi viholliseksi.. Ida Asplund kommentoi jälkikäteen viitanneensa NYT-liitteen haastattelussa suomenruotsalaisten juridiseen statukseen. Hänen tulkintansa mukaan suomenruotsalaisten  juridiseen statukseen kuuluu kansainvälisissä vähemmistölain tulkinnoissa usein sovellettu periaate sukusiteestä.
Yhdistys on ottanut näkemykseen etäisyyttä ja katsoo, että suomenruotsalaisuuden tulee perustua itseidentifikaatioon.
Järjestön herättämää kritiikkiä ja keskustelua

Sekä suomen- että ruotsinkieliset ovat arvostelleet yhdistystä voimakkaasti svekomaniasta ja kieliriidan lietsomisesta. Vasabladetin toimittaja Kenneth Myntti katsoo, että Folktingetin ja RKP:n suhtautuminen suomenruotsalaisten intresseihin on muuttunut 2000-luvulla ruotsinkielisten hallintorakenteiden noustua keskustelun aiheeksi. Hän näkee tässä yhteyden Finlandssvensk samlingin perustamiseen vuonna 2001.
Aiheesta muualla

Yhdistyksen sivut (ruotsiksi)
Yle Arkivet: Ida Asplund och Finlandssvensk samling (ruotsiksi)
Sandovon piiri

Sandovon piiri Tverin alueen kartalla.
Sandovon piiri (ven. Са́ндовский райо́н, Sandovski raion) on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueella Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 1 603 neliökilometriä. Asukkaita on 7 500 henkeä (vuonna 2009).
Piirin hallinnollinen keskus on Sandovon taajama. Lisäksi siihen kuuluu 5 maalaiskuntaa:
Bolšoje Malinskoje (ven. Большое Малинское)
Lukino (ven. Лукино, karjalaksi Lukina)
Soboliny (ven. Соболины)
Staroje Sandovo (ven. Старое Сандово)
Toporovo (ven. Топорово)
Sandovon piiri on vanhaa tverinkarjalaisten asuinseutua. Vuonna 1926 nykyisen piirin alueella karjalaisia oli 7 772 henkeä. Silloisessa Sandovon kunnassa he muodostivat 24 % ja Topalkovon kunnassa 17 % väestöstä.
Aiheesta muualla

Sandovon piiri Tverin alue -tietosanakirjassa[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
Sandovon piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Andreapol • Bežetsk • Belyi • Bologoje • Firovo • Kalinin • Kaljazin • Kašin • Kesova Gora • Kimry • Kimry • Konakovo • Krasnyi Holm • Kuvšinovo • Lesnoje • Lihoslavl • Maksatiha • Molokovo • Nelidovo • Olenino • Seližarovo • Ostaškov • Peno • Rameški • Ržev • Ržev • Sandovo • Sonkovo • Spirovo • Staritsa • Toropets • Udomlja • Toržok • Toržok • Tver • Vesjegonsk • Vyšni Volotšok • Vyšni Volotšok  • Zapadnaja Dvina • Žarkovski • Zubtsov
Santiago Segura

Santiago Segura
Santiago Segura Silva (s. 17. heinäkuuta 1965) on espanjalainen näyttelijä sekä elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja. Hän syntyi Madridissa ja opiskeli saman kaupungin Complutense-yliopistossa.
Segura tuli tunnetuksi elokuvastaan Torrente, el brazo tonto de la ley (1998), jonka hän sekä ohjasi että käsikirjoitti ja jossa hän oli itse pääosanäyttelijänä. Elokuvan saavuttaman menestyksen siivittämänä sille tehtiin myös jatko-osa, Torrente 2: Misión en Marbella (2001). Syyskuussa 2005 ilmestyi Torrente 3: El Protector.
Segura on lisäksi muun muassa esiintynyt Álex de la Iglesian elokuvissa. Hän on näytellyt myös englanniksi. Hänelle on myönnetty kolme Goya-palkintoa vuosina 1994, 1996 ja 1999.
Aiheesta muualla

Santiago Segura Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Santiago Segura Elonetissä.
Fairport Convention

Fairport-Convention Ruisrockissa 1971.
Fairport Convention on vuonna 1967 perustettu brittiläinen rockyhtye, jota pidetään englantilais-kelttiläisen folkrockin kehittäjänä. Uransa alkuvaiheessa yhtye esitti muun muassa Bob Dylanin inspiroimaa musiikkia. Vuonna 1969 ilmestyi klassikkoalbumi Liege & Lief, joka sisälsi sekä rocksovituksia brittiläisistä kansansävelmistä että yhtyeen itsensä säveltämiä ja sanoittamia kansanmusiikkimukaelmia. Liege & Liefia pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista ja vaikutusvaltaisimmista folkrock-albumeista. Fairport Convention on jatkanut kyseisen albumin avaamalla tyylillä 2000-luvulle saakka.
Fairport Convention tunnetaan nopeasti muuttuvista kokoonpanoistaan, joten yhtyeessä on vuosien aikana esiintynyt hyvin suuri määrä muusikoita. Tunnetuin lienee Liege & Liefin aikainen kokoonpano, johon kuuluivat laulajatar Sandy Denny, soolokitaristi Richard Thompson, rytmikitaristi Simon Nicol, basisti Ashley Hutchings, viulunsoittaja Dave Swarbick ja rumpali Dave Mattacks. Yksikään Fairport Conventionin jäsen ei ole ollut mukana koko yhtyeen historian aikaa. Pitkäaikaisin jäsen on jo alkuperäiskokoonpanoon kuulunut kitaransoittaja Simon Nicol, mutta hänkään ei ole ollut mukana yhtäjaksoisesti.
Yhtyeen vaiheet > Yhtyeen alkuvaiheet

Fairport Conventionin alkuperäiskokoonpanoon kuuluivat Richard Thompson, Simon Nicol, Ashley Hutchings, rumpali Martin Lamble, laulaja Ian Matthews ja laulajatar Judy Dyble. Yhtye sai innoituksensa yhdysvaltalaisesta folkrockista. Judy Dyble erosi debyyttialbumin ilmestymisen jälkeen, ja Ian Matthews seurasi pian perässä. Uudeksi laulajattareksi pyydettiin Sandy Denny, joka oli jo herättänyt huomiota Britannian folkmusiikkiharrastajien keskuudessa. Toinen albumi What We Did On Our Holidays ilmestyi alkuvuodesta 1969. Fairport Conventionin kolmaskin albumi Unhalfbricking ilmestyi vielä saman vuoden kesällä. Albumilla esiintyi vierailevana viulistina Dave Swarbrick, joka seuraavalla albumilla kuului jo yhtyeen kokoonpanoon. Yhtyeen myöhempää musiikkia ennakoiden albumilla oli Dylanin sekä Thompsonin ja Dennyn säveltämien laulujen lisäksi ensimmäisen levypuolen päättävä kansansävelmä "A Sailors Life". Kappaleen lauluosuuden jälkeisessä jamiosuudessa pääosissa olivat Richard Thompsonin kitara ja Dave Swarbrickin viulu.
Ennen Unhalfbrickingin julkaisemista yhtyettä kohtasi tragedia: 19-vuotias rumpali Martin Lamble ja Richard Thompsonin naisystävä Jeannie (Genie) Franklyn saivat surmansa auto-onnettomuudessa.
Yhtyeen vaiheet > Liege & Lief

Uudeksi rumpaliksi värvättiin Dave Mattacks. Fairport Conventionin jäsenet eivät kuitenkaan enää halunneet esittää musiikkia, joka muistuttaisi heitä kuolleesta ystävästään. Uusi musiikillinen suunta löytyi brittiläisistä kansanlauluista, joita laulamalla Sandy Denny oli usein viihdyttänyt yhtyeen muita jäseniä. Dennyn ohella erityisesti basisti Ashley Hutchings innostui mahdollisuudesta yhdistää brittiläinen kansanmusiikki rockiin. Aikaisemmin tätä ei ollut juurikaan tehty.
Viulunsoittaja Dave Swarbrick liittyi nyt yhtyeen vakinaiseksi jäseneksi. Fairport Convention halusi tehdä levyn, joka sähkövahvisteisista soittimista huolimatta olisi tyyliltään, teemoiltaan ja tunnelmiltaan yhtä brittiläishistoriallinen kuin The Bandin Music from Big Pink (1968) oli pohjoisamerikkalainen. Lopputulos oli Liege & Lief, joka sai erinomaiset arvostelut ja synnytti kokonaisen uuden musiikkisuuntauksen.
Levy sisälsi sellaisia klassisia folkrock-kappaleita kuin ritariballadi "Tam Lin", kartanonrouvan aviorikoksesta ja sen traagisista seurauksista kertova "Matty Groves" sekä Dennyn ja Hutchingsin säveltämä "Come All Ye".
Yhtyeen vaiheet > Liege & Liefin jälkeen

Liege & Liefin jälkeen yhtyeen oli ratkaistava, jatkaisiko se samalla linjalla vai palaisiko kohti pohjoisamerikkalaisia folkvaikutteita. Sandy Denny, jolle brittiläinen kansanmusiikki oli käynyt jo liiankin tutuksi, kannatti jälkimmäistä vaihtoehtoa. Hutchings puolestaan halusi jatkaa Liege & Liefin hengessä. Lopulta molemmat päättivät erota yhtyeestä. Denny perusti Fotheringay-yhtyeen, Hutchings Steeleye Spanin ja myöhemmin The Albion Bandin.
Fairport Conventionin jäljellä olevat jäsenet ottivat uudeksi basistiksi Dave Peggin. Seuraava albumi Full House (1970) jatkoi menestyksekkäästi brittiläistä kansanmusiikkia soveltavalla linjalla. Alkuvuodesta 1971 Richard Thompson päätti siirtyä soolouralle, ja Simon Nicol jäi yhtyeen ainoaksi kitaristiksi. Tämä suppeampi kokoonpano teki vielä kaksi albumia: Angel Delight (1971) ja John Babbacombe Lee (1971). Angel Delightin kappaleissa oli  yhtyeen omien sävellysten lisäksi myös  vanhoja kansansävelmiä. John Babbacombe Lee oli tositapahtumiin pohjautuva teema-albumi kuolemaantuomitusta miehestä, joka selvisi hengissä kolmesta hirttotuomion täytäntöönpanoyrityksestä. Albumin musiikki oli pääosin yhtyeen omaa tuotantoa. Tämän levyn jälkeen Simon Nicol siirtyi Ashley Hutchingsin seuraksi The Albion Bandiin, eikä Fairport Conventioniin jäänyt enää yhtään alkuperäiskokoonpanon jäsentä.
Yhtyeen vaiheet > Yhtyeen myöhemmät vaiheet, hajoaminen ja paluu

Yhtye kuitenkin jatkoi toimintaansa rumpali Dave Mattacksin ja viulisti Dave Swarbrickin edustaessa klassista Liege & Lief -kokoonpanoa. Mattackskin tosin käväisi The Albion Bandissa, mutta palasi pian. Vuosina 1973–1975 Sandy Dennykin nähtiin taas Fairport Conventionissa yhden albumin (Rising for the Moon) ja kahden laajan kiertueen ajan. Myös Simon Nicol palasi lopulta Fairport Conventioniin vuonna 1976. Yhtye päätti kuitenkin lopettaa toimintansa ja piti vuonna 1979 jäähyväiskonsertin.
Yhtye kokoontui uudestaan vuonna 1985 ja on vaihtelevilla kokoonpanoilla jatkanut toimintaansa 2000-luvulle saakka. Yhtye on edelleenkin folkrockin harrastajien keskuudessa hyvin kuuluisa. Fairport Conventionissa 1960- ja 1970-lukujen taitteessa vaikuttaneista jäsenistä Simon Nicol, Dave Swarbrick ja Dave Pegg ovat olleet aktiivisesti mukana yhtyeen uudessa toiminnassa.
10. elokuuta 2007 Liege & Liefin aikainen kokoonpano palasi yhteen yhden konsertin ajaksi esittääkseen kyseisen albumin kokonaisuudessaan Cropredyn folkrock-festivaaleilla. Edesmenneen Sandy Dennyn korvasi Chris While.
Liege and Lief ja Unhalfbricking valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.
Cropredyn folkrock-festivaali

Yhtyeen ylläpitämää Fairport Cropredy Convention -festivaalia on järjestetty vuodesta 1974 lähtien, ja se kerää joka kesä englantilaiseen Cropredyn kylään noin 20 000 folkrockin ystävää.
Diskografia

Fairport Convention 1968
What We Did on Our Holidays 1969
Unhalfbricking 1969
Liege & Lief 1969
Full House 1970
Live at the L.A. Troubadour 1970
House Full (live) 1976
Angel Delight 1971
John Babbacombe Lee 1971
History of Fairport Convention 1972 (kokoelma)
Rosie 1973
Nine 1973
Fairport Live Convention eli A Moveable Feast 1974
Rising for the Moon 1975
Gottle O'Geer 1976
The Bonny Bunch of Roses 1977
Tipplers Tales 1978
Farewell Farewell eli Encore Encore 1979
Gladys Leap 1985
Expletive Delighted 1986
In Real Time 1987
Red And Gold 1989
The Five Seasons 1990
The Woodworm Years (kokoelma) 1991
25th Anniversary Concert 1992
Jewel in the Crown 1995
Old New Borrowed Blue (Fairport Acoustic Convention) 1996
Who Knows Where the Time Goes 1997
The Cropredy Box 1998
Cropredy 98 1999
The Wood and the Wire 1999
XXXV 2001
Over the Next Hill 2004
Off The Desk 2006
Sense of Occasion 2007
Festival Bell 2011
By Popular Request (2012)
Myths and Heroes (2015)
50:50@50 (2017)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fairport Convention Wikimedia Commonsissa
Fairport Conventionin vanha kokoonpano esiintyy vuonna 2007.
Saramacca

| Saramacca |
| --- | --- |
 Saramaccan sijainti punaisella
Valtio:   Suriname
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Groningen
Pinta-ala:  3636 km²
Väkiluku (2012):  17 480
Saramacca on yksi Surinamen kymmenestä piiristä. Piiri sijaitsee maan pohjoisosissa Atlantin valtameren rannikolla. Piirin pääkaupunki on Groningen. Vuoden 2012 väestönlaskennassa piirin väkiluku oli 17 480. Piirin pinta-ala on 3 636 km2.
Alue on tunnettu linnuistaan, piirin alueella elää esimerkiksi tukaaneja, papukaijoja ja harjakotinkoja.
Gandalf (yhtye)

| Gandalf> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1993–2002
Tyylilaji:  melodinen death metal, hard rock
Laulukieli:  englanti
Entiset jäsenet:  Jari Hurskainen, laulu   Harri Hytönen, kitara   Timo Nyberg, kitara   Kimmo Aroluoma, bassokitara   Nalle Österman, rummut  
Levy-yhtiö:  Wicked World Records, 2008–2002   Dark Matter Records, 1997  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Gandalf oli suomalainen melodista death metalia soittava yhtye, jonka musiikissa on piirteitä perinteisestä hard rockista. Yhtyeen perustivat vuonna 1993 rumpali (silloinen kitaristi) Nalle Österman (myöhemmin yhtyeissä Shaman, Korpiklaani ja Lullacry), kitaristi Timo Nyberg ja laulaja Jari Hurskainen. Gandalfiksi yhtye alkoi kutsua itseään vasta myöhemmin. Gandalf julkaisi albuminsa Wicked World Recordsin tytäryhtiön Earache Recordsin kautta.
Viimeinen tunnettu kokoonpano

Jari Hurskainen – laulu
Harri Hytönen – kitara
Timo Nyberg – kitara
Kimmo Aroluoma – basso
Nalle Österman – rummut
Viimeinen tunnettu kokoonpano > Entiset jäsenet

Niku – basso (1993)
Mika "Gas Lipstick" Karppinen – rummut (1993)
Tommi Launonen – basso (1994)
Santtu Sierilä – kitara (1994–1997)
Kirka Sainio – basso (1995–1999)
Sami Vauhkonen – kitara (1997–1999)
Toni Näykki – kitara (2000)
Diskografia > Studioalbumit

Deadly Fairytales (1999,  Wicked World Records)
Rock Hell (2001,  Wicked World Records)
Diskografia > Demot

Will Life Ever End? (1993)
Will Life Ever End? – 03.53
You Decay – 03.46
Deadly Insane – 03.16
Demo 2 (1994)
Addicted to Flesh – 03.36
Morning Sun – 03.43
Carry the Torch – 03.51
Promised Land – 03.33
The Cradle (1995)
The Cradle – 04.32
Dark Memories – 03.40
Violence Feeds Violence – 03.53
Eagle's Nest – 06.30
Snakebite (1996)
The Dragon – 03.49
Forlorn – 04.28
Marionette – 05.11
Sabina (nimi)

| Sabina |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  27. lokakuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  Savina, Sabien, Sabine
Nimen alkuperä:  sabiinit
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sabina on naisen etunimi, joka johtuu Italiassa muinoin asuneesta kansasta, sabiineista.
Suomessa nimi Sabina on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 1 480 naiselle ja alle kymmenelle miehelle.
Nimeä ei ole suomen­kielisessä kalenterissa, mutta suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Sabinan nimipäivä on 27. lokakuuta.
Tunnettuja Sabina-nimisiä

Poppaea Sabina, keisari Neron toinen puoliso
Sabina Babayeva, oik. Səbinə Babayeva, azerbaidžanilainen laulaja
Sabina Eriksson, toinen rikosepäilyn yhteydessä tunnetuksi tulleista ruotsalaisista kaksosista
Sabina Guzzanti, italialainen näyttelijä, koomikko, ohjaaja, käsikirjoittaja, tuottaja ja kirjailija
Sabina Moya, kolumbialainen keihäänheittäjä
Sabina Sharipova, uzbekistanilainen tennispelaaja
Sabina Spielrein, venäläinen lastenlääkäri ja psykoanalyytikko
Sabina Särkkä, suomalainen malli
Sabina Valbusa, italialainen maastohiihtäjä
Finlantic

| Finlantic |
| --- | --- |
Perustettu:  18. huhtikuuta 1957
Lakkautettu:  1. elokuuta 1983
Laivaston koko:  2
Kotipaikka:   Helsinki, Suomi
Avainhenkilö(t):  A. Tulkki
Finlantic (Oy Lentorahti-Finlantic Ab, työnimenä oli aluksi myös Finn-Atlantic) oli 1960-luvun alussa toiminut yksityinen suomalainen charterlentoyhtiö, joka lensi myös rahtia ympäri maailmaa. Yhtiö merkittiin kaupparekisteriin perustetuksi 18. huhtikuuta 1957, toiminta alkoi marraskuussa 1961  ja lakkasi virallisesti 1. elokuuta 1983.
Finlantic operoi DC-6-kalustolla.
Yritys toimi osoitteessa Erottajankatu 15-17. Se oli toiminnoiltaan varsin moderni, mm. rahtikapasiteettia yhtiö ei myynyt itse, vaan myynti hoidettiin ympäri maailmaa toimivien rahtioperaattoreiden välityksellä. Myös yhtiön lentäjät hankkivat rahtia eli toiminta oli osin kuin kauppamerenkulussa. Toisinaan rahdinhankinta matkan aikana oli välttämätöntä käyttöpääoman hankkimiseksi, jotta lentokoneisiin voitiin ostaa polttoainetta ja maksaa kenttämaksut.
Yhtiön keskeisiä perustaja- ja omistajatahoja olivat mainostoimisto Seitsenmainos ja Apu-lehti. Toimitusjohtaja ja yksi osakkaista oli Kar-Airilla myyntipäällikkönä toiminut Martti Palmujoki.  Hallitukseen kuuluivat Aapo Tulkki, Mikko Kettunen, Antti Nahi ja Olli Lyytikäinen. Yhtiön lentäjiin kuului  myöhemmin Maarianhaminan lentoturmassa kuollut Ilmari "Pitkä-Jim" Joensuu, joka sai yhtiössä ensimmäisenä Yhdysvalloissa tyyppikoulutuksen DC-6:een.
Koneet

Yhtiöllä oli kaksi Douglas DC-6 -konetta. Ensimmäinen, OH-DCA, vuonna 1953 rakennettu DC-6 A/B, eli yhdistetty matkustaja- ja rahtiversio, oli yhtiön käytössä leasingilla Hawaiian Airlinesilta vuosina 1961-1963. Koneen nimi oli Havaijin kuningaskunnan perustajan mukaan Kamehameha. Se oli ensimmäinen Suomeen rekisteröity DC-6.[lähde? ] Uutena kone oli kuulunut Slick Airwaysin laivastoon.  Toinen kone, OH-DCB, oli myös rakennettu vuonna 1953 ja malliltaan matkustajakoneversio DC-6 B. Se oli yhtiön käytössä leasingilla Swissairilta lokakuusta 1962 toukokuuhun 1963.
Toiminnan päättyminen

Yhtiö oli perustettu tilauslentotoimintaa varten, mutta joutui olosuhteiden pakosta painottamaan rahtilentoja. Toiminnan saaminen joustavaksi vaati kasvattamaan kapasiteettia, mikä taas edellyttäisi suurempaa pääomaa. Kolme peräkkäin sattunutta moottoririkkoa ja niistä aiheutuneet kalliit varajärjestelyt johtivat yhtiön vaikeuksiin eikä uusien osakkaiden hankkiminen onnistunut. Loppuvaiheessa jouduttiin turvautumaan kalliiseen, lyhytaikaiseen vekselirahoitukseen ja Finlantic haettiin konkurssiin 1963.
Kirjallisuutta

Falkenberg, Topi (toim.): Markalla Mallorcalle, kahdella Kanarialle : suomalaisen chartermatkailun vuosikymmenet.  Vantaa:  Suomen ilmailumuseo, 2000.  ISBN 951-98492-0-3.
Jämsä, Matti: Lentävien hevosten matkassa Kaukoitään: Oy Lentorahti Finlantic Ab:n mukana Tokioon. (tarkempia tietoja kansalliskirjaston Finnasta, moniosainen artikkeli, sivut nähtävästi numeroittain: Apu : ajanvietelukemisto 30 (1962) : 8, 9, 10, 12, s. 68-71, 98-99; 30-3, 74-75; 20-25; 32-35, 78-79) Apu, 1962, 30. vsk, nro 8.
Tulkki, Aapo: 1/2 hullun päiväkirja : mielikuvia vuosikymmenien varrelta.  (rinnakkaisnimeke Puolihullun päiväkirja)  Helsinki:  Taifuuni, Like, 1997.  ISBN 951-581-060-4.
Aiheesta muualla

OH-DCA, Douglas DC-6 A/B (rek.nro 254) Tunniste: Faa:242 Arkisto: Ilmailuhallinnon arkisto Sarja: Moottorilentokoneet.  vuodet 1961-1963. Arkistolaitos. Arkistoitu 8.12.2015. Viitattu 28.11.2015.
OH-DCB, Douglas DC-6B (rek.nro 267) Tunniste: Faa:254 Arkisto: Ilmailuhallinnon arkisto Sarja: Moottorilentokoneet.  vuodet 1962-1964. Arkistolaitos. Arkistoitu 8.12.2015. Viitattu 28.11.2015.
SEGA Heroes

| SEGA Heroes |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Demiurge Studios
Julkaisija:  SEGA
Jakelija:  Google Play ja App Store
Julkaistu:   29. kesäkuuta 2018[lähde? ]
Lajityyppi:  roolipeli, pulmapeli, tappelupeli
Pelimuoto:  yksinpeli moninpeli
Alusta:  Android, iOS
Jakelumuoto:  Google Play Store Apple App Store
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK     : 
SEGA Heroes on mobiilipeli Android- ja iOS-laitteille. Pelin lajityyppeinä on roolipeli, pulmapeli sekä 4v4-tappelupelimuodot.
Pelissä on mukana lukuisia hahmoja eri Sega-pelisarjoista, kuten Sonic the Hedgehog, Super Monkey Ball, Shinobi. Pelattavuudeltaan peli on Bejeweled-tyylinen peli.
Peli on julkaistu kesäkuussa 2018 rajatusti tietyissä maissa.
Pelattavat hahmot

Sonic the Hedgehog -sarja
Amy Rose
Big the Cat
Cream the Rabbit & Cheese the Chao
Knuckles the Echidna
Rouge the Bat
Shadow the Hedgehog
Sonic the Hedgehog
Miles "Tails" Prower
Golden Axe -sarja
Ax Battler
Death Adder
Gilius Thunderhead
Tyris Flare
Shinobi -sarja
Ageha
Hibana
Hotsuma
Joe Musashi
Streets of Rage -sarja
Adam Hunter
Axel Stone
Blaze Fielding
Mr. X
Super Monkey Ball -sarja
AiAi
Baby
GonGon
MeeMee
Jet Set Radio -sarja
Beat
Captain Onishima
DJ Professor K
Gum
Phantasy Star -sarja
Alis Landale
Lassic
Rolf
Wren
Crazy Taxi -sarja
Axel
B.D. Joe
Gena
Gus
The House of the Dead -sarja
Agent G
Dr. Curien
Ebitan
Thomas Rogan
Valkyria Chronicles -sarja
Alichia Melchiott
Aiheesta muualla

Sonic Wikia
Play Store kauppasivu
iTunes kauppasivu
Satu Kettunen

Satu Kettunen (s. 1979) on suomalainen kuvittaja. Hän sai vuoden 2015 Rudolf Koivu -palkinnon kirjoittamastaan ja kuvittamastaan lastenkirjasta Otso Aarnisen salaperäinen seikkailu (Tammi, 2014). Lisäksi hän on voittanut Tiiliskivi-palkinnon Inka Nousiaisen kirjoittamasta ja Kettusen kuvittamasta lastenkirjasta Yökirja vuonna 2015.
Kettunen on opiskellut taidekasvatusta ja vaatesuunnittelua Taideteollisessa korkeakoulussa. Hänen kuvituksiaan on julkaistu useissa lehdissä, ja hän on osallistunut useisiin näyttelyihin.
Aiheesta muualla

Satu Kettusen kotisivu
Saad Assis

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Saad Assis FC Barcelonan paidassa  |  Saad Assis FC Barcelonan paidassa  |  Saad Assis FC Barcelonan paidassa  |  |
Maa:  Italia
Miesten futsal
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Brasilia 2008 |  |  |
|  Pronssia | Thaimaa 2012 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Belgia 2014 |  |  |
|  Hopeaa | Portugali 2007 |  |  |
|  Pronssia | Kroatia 2012 |  |  |
Saad Fransisco de Assis (s. 26. lokakuuta 1979 São Paulo, Brasilia) on brasilialaissyntyinen italialainen futsalpelaaja. Hän edustaa espanjalaista FC Barcelona Futsalia ja Italian futsalmaajoukkuetta.
Assis on edustanut Italiaa vuodesta 2007, jolloin hän sai myös maan kansallisuuden. Italiaan Assis tuli vuonna 2005, pelaamaan Luparenseen. Hän on voittanut kaksi pronssia MM-kilpailuista vuosilta 2008 ja 2012. EM-kilpailuista Assis on voittanut yhden kullan vuodelta 2014 sekä yhden hopean ja pronssin. Seuratasolla hän on edustanut FC Barcelona Futsalia vuodesta 2008 asti. Hän on pelannut joukkueessa yli 150 ottelua.
Ennen vuosiaan Italiassa Assis pelasi myös muutamia otteluita Brasilian futsalmaajoukkueessa.
Käännös suomeksi
Salaperäinen Venus

| Salaperäinen Venus |
| --- | --- |

Kirjailija:  Osmo Pekonen
Kieli:  suomi
Genre:  tieteenhistoria, tähtitiede
Kustantaja:  Mäntykustannus
Julkaistu:  2012
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  214
ISBN:  978-952-5712-60-5
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Salaperäinen Venus on vuonna 2012 ilmestynyt Osmo Pekosen alkuperäisteos, joka kertoo Venuksesta sekä antiikin rakkauden jumalattarena että aurinkokuntamme planeettana. Erityisen huomion kohteina ovat Venuksen ylikulut, Venukseen lähetetyt avaruusluotaimet sekä Venuksen inspiroima scifi. Teoksen kustansi Mäntykustannus.
Aiheesta muualla

Teos kustantajan sivuilla.
Jouni Huhtanen: . Agricola-historiaverkko 27.11.2012.
Hannu Waarala: [vanhentunut linkki] Keskisuomalainen 5.12.2012.
Fourth Dimension

| Fourth Dimension Stratovarius |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Soundtrack Studio, Helsinki, kesäkuu 1994 – lokakuu 1994
 Julkaistu: 8. helmikuuta 1995
 Tuottaja(t): Timo Tolkki
 Tyylilaji: power metal
 Kesto: 59.20
 Levy-yhtiö: Noise Records
Stratovariuksen muut julkaisut
| Dreamspace 1994 | Fourth Dimension 1995 | Episode 1996 |
Fourth Dimension on suomalaisen power metal -yhtye Stratovariuksen vuonna 1995 julkaistu albumi. Albumi on Stratovariuksen ensimmäinen, jolla laulaa Timo Kotipelto ja viimeinen, jolla soittavat rumpali Tuomo Lassila ja kosketinsoittaja Antti Ikonen. Vuoteen 2008 mennessä Fourth Dimension oli Stratovariuksen myydyin albumi Japanissa. Kappaleessa "Twilight Symphony" soittaa myös jousikvartetti.
Kappaleet

Against the Wind – 3.48
Distant Skies – 4.10
Galaxies – 5.00
Winter – 6.32
Stratovarius – 6.22 (instrumentaali)
Lord of the Wasteland – 6.11
030366 – 5.46
Nightfall – 5.09
We Hold the Key – 7.53
Twilight Symphony – 6.59
Call of the Wilderness – 1.30 (instrumentaali)
Dreamspace (live) – 6.16 (Bonuskappale)
Kaikki sävellykset ja sanoitukset Timo Tolkki,
poikkeuksina Against the Wind, Galaxies, We Hold the Key (sanat Tolkki-Kotipelto) ja Nightfall (sanat Tolkki-Lassila).