stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Britannian Grand Prix 2016
Kilpailu

Kilpailuun lähdettiin turva-auton takaa, koska ennen lähtöä ollut rankkasade kasteli radan. Viidennellä kierroksella turva-auto poistui radalta ja kilpailu pääsi toden teolla alkuun. Turva-auton perässä varikolle tuli valtaosa kuljettajista vaihtamaan välikelinrenkaat alleen. Kilpailun kärki kuitenkin jatkoi radalla. Seuraavalta kierrokselta Red Bullin Max Verstappen ajoi varikolle, ja kierrosta myöhemmin myös Mercedes -kuljettajat. Kierroksella 7 Manorin Pascal Wehrleinista tuli kilpailun ensimmäinen keskeyttäjä. Wehrlein pyörähti radan ensimmäisessä mutkassa jääden hiekkahidasteeseen jumiin. Virtuaalinen turva-auto tuli radalle.
Kierroksella 10 Valtteri Bottas spinnasi yhdeksänneltä sijalta pudoten 13:ksi. Kierroksella 16 Max Verstappen ohitti toisena ajaneen Nico Rosbergin. Samalla kierroksella Ferrarin Sebastian Vettel ajoi varikolle vaihdatuttamaan kuivankelin mediumrenkaat alleen. Seuraavalta kierrokselta muun muassa Kimi Räikkönen teki saman siirron.
Radan ensimmäisessä mutkassa nähtiin runsaasti leveäksi ajoja. Sebastian Vettel pyörähti ja ajoi myöhemmässä vaiheessa mutkan suoraksi samassa paikassa. Samoin Vettelin tallikaveri Kimi Räikkönen ajoi samaisessa kohdassa kahdesti pitkäksi, kuten myös Max Verstappen. Myös Lewis Hamilton ja Carlos Sainz kävivät rataviivojen ulkopuolella. Fernando Alonso pyörähti niin ikään ensimmäisessä mutkassa ja liukui ratavalleihin asti hipaisten etusiivellään seinää. Alonso onnistui jatkamaan matkan tekoa. Rio Haryanto ajoi päin seinää samassa kohdassa ja joutui keskeyttämään kilpailunsa.
Sebastian Vettel ohitti radan kolmosmutkassa Felipe Massan kierroksella 38. Vettel ajoi märällä ajolinjalla mutkan pitkäksi, jolloin myös Massa joutui radan ulkopuolelle. Vetteliä rankaistiin tilanteesta viiden sekunnin aikarangaistuksella, joka ei kuitenkaan vaikuttanut hänen loppusijoitukseensa.
Britannian osakilpailun voittoon ajoi Lewis Hamilton. Voitto oli Hamiltonille neljäs kotiradallaan ja jo kolmas peräkkäinen. Hamiltonista tuli voitollaan myös eniten voittoja Silverstonesta saavuttanut brittikuljettaja. Nico Rosberg ajoi toiseksi ohittaen kolmanneksi ajaneen Max Verstappenin kierroksella 38. Daniel Ricciardo ajoi neljänneksi ennen Kimi Räikköstä. Valtteri Bottas oli maalissa lopulta 14:s.
Kilpailun jälkeen tuomaristo langetti Nico Rosbergille kymmenen sekunnin aikarangaistuksen sääntöjen vastaisesta radiokeskustelusta kilpailuinsinöörin kanssa. Rosbergia opastettiin kilpailun lopulla selvittämään vaihdelaatikko-ongelmat. Rangaistuksen myötä Max Verstappen nousi toiseksi ja Rosberg putosi kolmanneksi.
Kilpailu > Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 44 |  Lewis Hamilton | Mercedes | 52 | 1:34.55,831 | 1 | 25 |
| 2. | 33 |  Max Verstappen | Red Bull Racing-TAG Heuer | 52 | +8,250 | 3 | 18 |
| 3. | 6 |  Nico Rosberg | Mercedes | 52 | +16,911 | 2 | 15 |
| 4. | 3 |  Daniel Ricciardo | Red Bull Racing-TAG Heuer | 52 | +26,710 | 6 | 12 |
| 5. | 7 |  Kimi Räikkönen | Ferrari | 52 | +1.09,743 | 5 | 10 |
| 6. | 11 |  Sergio Pérez | Force India-Mercedes | 52 | +1.16,941 | 10 | 8 |
| 7. | 27 |  Nico Hülkenberg | Force India-Mercedes | 52 | +1.17,712 | 8 | 6 |
| 8. | 55 |  Carlos Sainz Jr. | Toro Rosso-Ferrari | 52 | +1.25,858 | 7 | 4 |
| 9. | 5 |  Sebastian Vettel | Ferrari | 52 | +1.31,654 | 11 | 2 |
| 10. | 26 |  Daniil Kvjat | Toro Rosso-Ferrari | 52 | +1.32,600 | 15 | 1 |
| 11. | 19 |  Felipe Massa | Williams-Mercedes | 51 | +1 Kierros | 12 |  |
| 12. | 22 |  Jenson Button | McLaren-Honda | 51 | +1 Kierros | 17 |  |
| 13. | 14 |  Fernando Alonso | McLaren-Honda | 51 | +1 Kierros | 9 |  |
| 14. | 77 |  Valtteri Bottas | Williams-Mercedes | 51 | +1 Kierros | 6 |  |
| 15. | 12 |  Felipe Nasr | Sauber-Ferrari | 51 | +1 Kierros | 21 |  |
| 16. | 21 |  Esteban Gutiérrez | Haas-Ferrari | 51 | +1 Kierros | 14 |  |
| 17.† | 20 |  Kevin Magnussen | Renault | 49 | Vaihdelaatikko | 16 |  |
| Kesk. | 30 |  Jolyon Palmer | Renault | 37 | Vaihdelaatikko | 18 |  |
| Kesk. | 88 |  Rio Haryanto | Manor-Mercedes | 24 | Ulosajo | 19 |  |
| Kesk. | 8 |  Romain Grosjean | Haas-Ferrari | 17 | Voimansiirto | 13 |  |
| Kesk. | 9 |  Marcus Ericsson | Sauber-Ferrari | 11 | Voimayksikkö | Varikko |  |
| Kesk. | 94 |  Pascal Wehrlein | Manor-Mercedes | 6 | Ulosajo | 20 |  |

Nico Rosbergille lisättiin kymmenen sekuntia koska talli ohjeisti häntä vaihdelaatikkovian selvittämisessä.
Sebastian Vettelille lisättiin viisi sekuntia kolaroituaan Felipe Massan kanssa.
Kevin Magnussen sai sijoituksen ajettuaan kisasta yli 90%
Sijoitukset kilpailun jälkeen

Huom!: Vain viiden parhaan sijoitukset sisällytetty.
Osakilpailut Formula 1 -kaudella 2016
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Australia |  Bahrain |  Kiina |  Venäjä |  Espanja |  Monaco |  Kanada |  Eurooppa |  Itävalta |  Britannia |  Unkari |
|  Saksa |  Belgia |  Italia |  Singapore |  Malesia |  Japani |  Yhdysvallat |  Meksiko |  Brasilia |  Abu Dhabi |  |
Formula 1 -luokan Britannian Grand Prix’t
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950-luku | 1950 | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 |
| 1960-luku | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 |
| 1970-luku | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980-luku | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990-luku | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000-luku | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 |
| 2020-luku | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 |  |  |  |  |  |
Radat: Silverstone Circuit (1950–1954, 1956, 1958, 1960, 1963, 1965, 1967, 1971, 1973, 1975, 1977, 1979, 1981, 1983, 1985, 1987–) Aintree Racecourse (1955, 1957, 1959, 1961–1962) Brands Hatch (1964, 1966, 1968, 1970, 1972, 1974, 1976, 1978, 1980, 1982, 1984, 1986)
Kihnun majakka

Kihnun majakka
| --- | --- |
Sijainti:  Kihnun saari, Kihnu Viro
Vesistö:  Riianlahti 
| --- | --- |
Korkeus:  28 m 
| --- | --- |
Valmistunut:  1864
| --- | --- |
Valon korkeus:  29 m 
Valonkanto:  20 km 
Valon ominaisuudet:  Fl(2) WR 12s 
| --- | --- |
ARLHS:  EST028 
Admiralty:  C3596 
List of Lights:  10559 
MarineTraffic:  1000005879 
NGA:  116-12500 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kihnun majakka on Kihnun saaren eteläkärjessä Pitkänänniemellä sijaitseva valkotorninen majakka.
Historia

Kihnun majakka rakennettiin vuonna 1864 Englannissa valmistetuista valurautaosista. Vastaavia on Viron rannikolla säilynyt neljä. Kartiomainen torni on maalattu valkoiseksi ja lyhtyrakennuksen katto on punainen, ja siinä on parveke. Majakka on rakennettu samanaikaisesti Vormsin ja Virtsun majakoiden kanssa ja on myös malliltaan samanlainen.
Vuodesta 2013 lähtien on torni on ollut avoinna vierailijoille.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Väri | punainen | valkoinen |
| Asteet | 225°–266° | 266°–225° |
| Sektorin leveys | 37° | 323° |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kihnun majakka Wikimedia Commonsissa
Kotia kohti II – Seikkailu San Franciscossa

| Kotia kohti II – Seikkailu San Franciscossa> Homeward Bound II: Lost in San Francisco |
| --- | --- |

Ohjaaja:  David R. Ellis
Käsikirjoittaja:  Sheila Burnford Chris Hauty Julie Hickson
Tuottaja:  Barry Jossen
Säveltäjä:  Bruce Broughton
Kuvaaja:  Jack Conroy (käännä suomeksi)
Leikkaaja:  Michael A. Stevenson Peter E. Berger
Tuotantosuunnittelija:  Michael S. Bolton (käännä suomeksi)
Pääosat:  Ralph Waite, Sally Field ja Michael J. Fox (englanninkielisessä versiossa) Taisto Oksanen, Riitta Havukainen ja Veikko Honkanen (suomalaisessa versiossa)
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Walt Disney Pictures
Levittäjä:  InterCom Netflix Disney+
Ensi-ilta:  8. maaliskuuta 1996
Kesto:  85 min.
Alkuperäiskieli:  Englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kotia kohti II – Seikkailu San Franciscossa (Homeward Bound II: Lost in San Francisco) on vuonna 1996 valmistunut jatko-osa seikkailuelokuvalle Kotia kohti - uskomaton seikkailu. Sen on ohjannut David R. Ellis. Suomalaisissa äänirooleissa ovat Veikko Honkanen, Riitta Havukainen ja Taisto Oksanen.
Juoni

Elokuva päähenkilöitä ovat hölmö ja energinen amerikanbulldoggi nimeltään Hans, vanha ja viisas kultainennoutaja Jalo ja hieno tiibetiläinen colourpoint-rotukissa Sissi. Lemmikit ovat hermona, sillä perhe on lähdössä Kanadaan lomalle. Lentokentällä Hans onnistuu pääsemään ulos häkistään ja hän karkaa. Jalo ja Sissi juoksevat hänen peräänsä ja huomaavat pian, että lentokone, jossa heidän pitäisi olla on jo noussut ilmaan.
Heidän täytyy selvitä ilman ihmisten apua San Franciscon kaduilla, josta on vaikea pummia ruokaa. Lemmikit tutustuvat kulkukoiriin, mutta pysyvät valppaina sillä lähistöllä ajaa punainen auto, jossa on koiravarkaita. Vasta Kanadassa perhe tajuaa että lemmikit jäivät Yhdysvaltoihin.
Kirjallisuusvuosi 1694

Kirjallisuusvuosi 1694 käsittelee vuoden 1694 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Mary Astell oli englantilainen protofeministinen kirjailija, filosofi ja puhuja. Hänen päämääränään oli naisten koulutuksellinen tasa-arvo, minkä takia  hänelle on annettu kunnianimi "Englannin ensimmäinen feministi."
Kiovan akatemia, nykyinen Kiovan kansallinen yliopisto, sai toimiluvan Venäjän tsaarilta Iivana V:ltä.
Julkaisuja

Mary Astell – A Serious Proposal to the Ladies, for the Advancement of Their True and Greatest Interest
Nicolas Boileau – Réflexions critiques sur Longin
Charlotte-Rose Caumont de la Force – Histoire secrète de Bourgogne (romaani)
Jacques de Tourreil – Dictionnaire de l'Académie française
Kleine Brogelin lentotukikohta

Kleine Brogelin lentotukikohta (ICAO: EBBL) on Belgian ilmavoimien lentotukikohta lähellä Kleine-Brogelia, Peerin alueella. Tukikohdassa toimii Belgian ilmavoimien hävittäjälennosto ja Yhdysvaltain ilmavoimien yksiköitä. Tukikohdassa säilytetään tiettävästi yhdysvaltalaisia ydinaseita.
Historia

Tukikohta otettiin käyttöön vuonna 1945. 1960-luvulla kalustoksi tulivat F-104-hävittäjät ja 1980-luvulla F-16-hävittäjät. Tulevaisuudessa osa Belgian F-35-koneista sijoitetaan tukikohtaan. Tukikohdassa on ollut myös yhdysvaltalaisia yksiköitä, lähinnä  huoltotehtävissä.
Ydinaseet

Uskotaan, että Kleine Brogel on yksi Euroopan tukikohdista, joissa säilytetään korkeintaan pariakymmentä Yhdysvaltojen kylmän sodan aikana jakamaa B61-ydinpommia. Belgia ei ole koskaan kunnolla myöntänyt sitä, vaan se on säilynyt eräänlaisena julkisena salaisuutena.
Käännös suomeksi
Kotona kylässä

| Kotona kylässä |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Kiti Luostarinen
Käsikirjoittaja:  Kiti Luostarinen
Tuottaja:  Kiti Luostarinen
Säveltäjä:  Ilari Edelmann
Kuvaaja:  Aleksander Luostarinen
Leikkaaja:  Tuula Mehtonen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Kiti Luostarinen Production
Ensi-ilta:  2012
Kesto:  83 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kotona kylässä on Kiti Luostarisen ohjaama, tuottama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2012.
Elokuvassa kuvataan ohjaaja Luostarisen kotikuntaa Luhankaa, siellä asuvia ihmisiä ja sen luontoa. Elokuvassa tutkitaan kysymystä siitä, miten ihmiset muodostavat paikan ja yhteisön ja kuinka paikka vaikuttaa ihmisiin.
Kirjallisuusvuosi 1695

Kirjallisuusvuosi 1695 käsittelee vuoden 1695 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Ennakkosensuuri lakkautettiin Englannissa.
Julkaisuja

Mary Astell – Reasonableness of Christianity as delivered in the Scriptures
Nicolas Boileau – Épîtres
Wu Chucain & Wu Diaohou – Guwen guanzhi (古文觀止, kiinalaisen proosan antologia)
John Locke – Letter concerning Toleration
Jesper Swedberg – Den svenska psalmboken (uusi virsikirja)
Klaus Flaming

Klaus Flaming (pseudonyymi) (s. 21. joulukuuta 1958 Helsinki) on suomalainen radiojuontaja. Hän aloitti radiouransa Yleisradiossa vuonna 1988, ja oli mukana Radiomafian toiminnassa kanavan perustamisesta sen lopettamiseen saakka. Flaming aloitti Yleisradiossa postimiehenä vuonna 1974 ja toimi päätoimisesti vahtimestarina tehden radio-ohjelmia freelancerina.
Flaming juonsi Radiomafiassa ja sen seuraajassa, YleX:ssä, Metalliliitto-nimistä radio-ohjelmaa 772 lähetyksen verran, vuosina 1990–2006. Tammikuussa 2007 Flaming siirtyi Yleisradiosta Nelonen Median Radio Rock -kanavalle, jossa hän aluksi juonsi maanantaista torstaihin kello 20–22 lähetettyä erikoisohjelmaansa, jossa ohjelman soittolistoissa oli joka päivänä eri teema. Flaming juonsi myös Radio Rockin 100 Rockin legendaa - Eihän sitä koskaan tiedä -ohjelmaa.
Vuoden 2007 Finnish Metal Expo -tapahtumassa Flaming sai Imperiumi-palkinnon, joka myönnettiin raskaasta elämäntyöstä.
Flaming ilmoitti jäävänsä vuoden 2023 lopussa eläkkeelle juontotehtävistä. Hän juonsi viimeisen lähetyksensä Radio Rockilla 31. joulukuuta 2023.
Aiheesta muualla

Radio Rock – Klaus Flaming
Klebergin piirikunta

Klebergin piirikunta (engl. Kleberg County) on Yhdysvaltojen Texasin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Vuoden 2020 väestönlaskennassa sen asukasluku oli 31 040. Piirikunnan hallintokeskus ja väkiluvultaan suurin kunta on Kingsvillen kaupunki. Piirikunta perustettiin vuonna 1913.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Klebergin piirikunta Wikimedia Commonsissa
Kleiner Perkins Caufield & Byers

| Kleiner Perkins Caufield & Byers |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Rajavastuuyhtiö (LLC)
Perustettu:  1972
Kotipaikka:   Menlo Park, Kalifornia
Toiminta-alue:  Maailmanlaajuinen
Toimiala:  Venture capital -rahoitus
Kotisivu:  www.kpcb.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kleiner Perkins Caufield & Byers (KPCB) on yhdysvaltalainen pääomasijoitusyhtiö, joka toimii venture capital -rahoittajana. Yritys on nimetty sen neljän perustajajäsenen (Eugene Kleiner, Tom Perkins, Frank J. Caufield ja Brook Byers) mukaan.
Kleiner Perkins Caufield & Byers on Piilaakson vanhimpia venture capital -rahoittajia. Se on rahoittanut toimintavuosiensa aikana yli 300 tieto- ja viestintäteknologia- ja biotekniikkayritystä, joista nimekkäimpinä Amazon.com, AOL, Electronic Arts, Flextronics, Friendster, Genentech, Google, Macromedia, Netscape, Segway ja Sun Microsystems.
Historia

Eugene Kleiner oli jo 1957 mukana perustamassa Fairchild Semiconductoria, jonka ympärille koko Piilaakson katsotaan kehittyneen. Vuonna 1968 hän sijoitti omia rahojaan Inteliin, ja 1972 perusti Hewlett-Packard -veteraani Tom Perkinsin kanssa Kleiner Perkinsin. Vuonna 1977 Frank J. Caulfield ja Brook Byers valittiin yrityksen nimiosakkaiksi ja näin yhtiö sai nykyisen nimensä.
Osakkaat

Entinen Yhdysvaltain varapresidentti Al Gore on ollut marraskuusta 2007 lähtien Kleiner Perkins Caufield & Byersin osakas. Entinen Yhdysvaltain ulkoministeri Colin Powell liittyi yritykseen puolestaan jo kesällä 2005, tittelillä "strategic limited partner". Myös kaksi Sun Microsystemsin neljästä perustajasta, Vinod Khosla ("affiliated partner") ja Bill Joy (osakas) kuuluvat Kleiner Perkins Caufield & Byersin tiimiin.
Vuosina 2006 ja 2007 yrityksen osakas L. John Doerr nimettiin Forbesin maailman 25 parhaan venture capital -kaupantekijän Midas List -rankingissa toiseksi. Doerr oli yksi Googlen perustajajäsenistä.
Aiheesta muualla

Kleiner Perkins Caufield & Byers (englanniksi)
Presidentti Clinton ja varapresidentti Gore asentavat verkkokaapeleita "NetDay":na Ygnacio Valley High Schoolissa 1996.
Kevin Volans: Hunting:Gathering

| Kevin Volans: Hunting:Gathering Kronos Quartet |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Skywalker Ranch, Nicasio, Kalifornia
 Julkaistu: 27. tammikuuta 1991
 Tuottaja(t): Judith Sherman
 Tyylilaji: taidemusiikki
 Kesto: 21.14
 Levy-yhtiö: Nonesuch (79253)
Kronos Quartetin muut julkaisut
| Witold Lutosławski: String Quartet 1991 | Kevin Volans: Hunting:Gathering 1991 | Five Tango Sensations 1991 |
Kevin Volans: Hunting: Gathering on yhdysvaltalaisen jousikvartetti Kronos Quartetin albumi, joka julkaistiin vuonna 1991 levymerkillä Nonesuch Records. Levy sisältää etelä-afrikkalaisen Kevin Volansin sävellyksiä.
Kappaleet

Kappaleet säveltänyt Kevin Volans.
Mvt. I – 8.57
Mvt. II – 9.15
Mvt. III – 2.48
Kokoonpano

David Harrington – viulu
John Sherba – viulu
Hank Dutt – alttoviulu
Joan Jeanrenaud – sello
Aiheesta muualla

Kevin Volans: Hunting: Gathering discogs.com -sivustolla
Kirjallisuusvuosi 1701

Kirjallisuusvuosi 1701 käsittelee vuoden 1701 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Guatemalan ylänköalueilla asuvien kiche-mayojen kansalliseepos Popol Vuh kirjoitettiin muistiin.
Englantilainen kirjailija Daniel Defoe asetettiin häpeäpaaluun 31. heinäkuuta 1701. Kolme päivää sen jälkeen Defoe lähetettiin Newgaten vankilaan. Rangaistusten syynä olivat Defoen mielipiteet etenkin torypuoluetta vastaan.
Venäjälle lahjoitettavaa Meripihkahuonetta alettiin rakentaa Berliinissä kuvanveistäjä Andreas Schlüterin piirrosten pohjalta.
Ruotsin sensuuriviranomainen Gustaf Lillieblad huolestui, koska maassa ilmestyi sensuroimattomia Suurta Pohjan sotaa käsitteleviä arkkiveisuja, jotka vaikuttivat voimakkaasti kansan näkemyksiin ja mielialoihin.
Roomassa avattiin historiallisten teosten kirjasto Biblioteca Casanatense.
Yalen yliopisto perustettiin nimellä Collegiate School.
Julkaisuja

Erik Cajanus – Uusi Suomenkielinen Wirsi-Kirja Nijden Cappalden canssa jotca sijhen tulewat
Lady Mary Chudleigh – The Ladies Defiance: Or, the Bride-woman's Counsellor Answer'd
Daniel Defoe – The Original Power of the Collective Body of the People of England
John Dennis – The Advancement and Reformation of Modern Poetry
John Norris – An Essay Towards the Theory of the Ideal or Intelligible World
Richard Steele – The Christian Hero
Pavao Ritter Vitezović – Stemmatografia
Kirjallisuusvuosi 1699

Kirjallisuusvuosi 1699 käsittelee vuoden 1699 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Norjan kirkko otti käyttöön uuden ns. Thomas Kingon virsikirjan ja Tanskan kirkko uuden virsikirjan Dend Forordnede Ny Kirke-Psalme-Bog.
Italialainen nunna Isabella Tomasi kirjoitti salakielellä kirjeen, jota hän väitti Paholaisen kirjoittamaksi. Kirjettä on kyetty osittain tulkitsemaan vasta vuonna 2017.
Julkaisuja

George Farquhar – The Constant Couple (näytelmä)
François Fénelon – Les Aventures de Télémaque (romaani 'Telemakhoksen seikkailut')
Charles Hopkins – Friendship Improved
Mary Pix – The False Friend (näytelmä)
Brás Garcia de Mascarenhas – Viriato Trágico (portugalinkielinen eeppinen runoelma)
Pixin False Friend vuodelta 1699.
Klebér Saarenpää

Klebér Saarenpää (s. 14. joulukuuta 1975 Uppsala, Ruotsi) on ruotsalainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja. Hän toimii IK Brage:n päävalmentajana. Peliurallaan Saarenpää pelasi puolustajana pääsarjatasolla Ruotsissa ja Tanskassa. Ruotsin A-maajoukkuetta hän edusti 11 kertaa.
Seurat

1990–1991 Uppsala-Näs IK
1992–1994 IK Sirius
1995–1996 Djurgårdens IF
1997–2000 IFK Norrköping
2001–2004 Aalborg BK
2005 IK Sirius
2005–2007 Hammarby IF
2007 Vejle Boldklub
2008 Hammarby IF
Beachfutiksen maailmanmestaruuskilpailut 2011

| Beachfutiksen maailmanmestaruuskilpailut 2011 |
| --- | --- |

Joukkueet: 16
Isäntämaa: Italia
Ajankohta: 1. syyskuuta – 11. syyskuuta 2011
Mitalistit – Kulta – Hopea – Pronssi:    Venäjä    Brasilia    Portugali
Pelatut ottelut: 32
Maalit: 269 (keskiarvo 8,41)
Yleisö: 119 370 (keskiarvo 3,730)

Beachfutiksen maailmanmestaruuskilpailut 2011 pelattiin Italiassa 1.–11. syyskuuta, ja ne olivat järjestyksessään 16. beachfutiksen maailmanmestaruuskilpailut. Turnaus järjestettiin vasta kolmatta kertaa Brasilian ulkopuolella, ja se oli ensimmäinen sen jälkeen, kun FIFA muutti kisat järjestettäväksi kahden vuoden välein. Turnauksen kaikki ottelut pelattiin Stadio del Maren stadionilla Ravennassa. Mestaruuden voitti Venäjä kukistamalla loppuottelussa Brasilian 12–8.
Joukkueet

Argentiina
Brasilia
El Salvador
Iran
Italia (isäntämaa)
Japani
Meksiko
Nigeria
Oman
Portugali
Senegal
Sveitsi
Tahiti
Ukraina
Venezuela
Venäjä
Ottelut

Kellonajat Ravennan normaaliaikaa (UTC+2)
Ottelut > Alkulohkot

Alkulohkovaihe käynnistyi 1. syyskuuta Argentiinan ja Omanin välisellä ottelulla, ja päättyy 6. syyskuuta Tahitin ja Nigerian väliseen kohtaamiseen.
| --- | --- |
: Jokaisen lohkon kaksi parasta joukkuetta etenevät pudotuspeleihin
Maalintekijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  14 maalia  André 12 maalia  Madjer 9 maalia  Frank Velasquez 8 maalia  Egor Shaykov 7 maalia  Paolo Palmacci   Egor Eremeev   Ilya Leonov   Dmitry Shishin 6 maalia  Victor Tale   Pape Koukpaki   Nuno Belchior 5 maalia  Ndiaga Mbaye   Agustin Ruiz   Alexei Makarov   Sidney 4 maalia  Benjamin   Bartholomew Ibenegbu   Yuri Krasheninnikov   Ngalla Sylla   Dejan Stankovic 3 maalia  Betinho   Hassan Abdollahi   Farid Boulokbashi   Giuseppe Soria   Morgan Plata   Musa Najare   Isiaka Olawale   Jalal Al Sinani   Alan   Lucio   Yuri Gorchinskiy   Mo Jaeggy   Stephan Leu   Teva Zaveroni  |  2 maalia  Jonathan Levi   Bruno Malias   Buru   Jorginho   Mehdi Hassani   Mohammad Mokhtari   Francesco Corosiniti   Franco Palma   Masayuki Komaki   Shusei Yamauchi   Ricardo Villalobos   Ogbonnaya Okemmiri   James Okwuosa   Rui Coimbra   Anton Shkarin   Ibrahima Bakhoum   Libasse Diagne   Babacar Fall   Tomás Hernandez   Oleg Zborovskyi   Edgar Quintero 1 maali  Luciano Franceschini   Sebastian Larreta   German Spinelli   Javier Vivas   Anderson   Mohammad Ahmadzadeh   Moslem Mesigar   Ali Naderi   Simone Feudi   Gabriele Gori   Matteo Marrucci   Franco Palma   Hirofumi Oda   Shunta Suzuki   Antonio Barbosa  |     Francisco Cati   Jose Cervantes   Angel Rodriguez   Nelson Nwosu   Hani Al Dhabit   Nasser Al Mukhaini   Ishaq Al Qassmi   Khalid Al Rajhi   Duarte   Paulo Graça   Bruno Novo   Jordan Santos   Bruno Torres   Wilber Alvarado   Jose Membreño   Elias Ramirez   Cheikh Ba   Valentin Jaeggy   Michael Rodrigues   Angelo Schirinzi   Sandro Spaccarotella   Marama Amau   Naea Bennett   Tearii Labaste   Igor Borsuk   Sergiy Bozhenko   Anton Butko   Oleksandr Korniychuk   Oleg Mozgovyy   Roman Pachev   Oleg Zborovskyi   Kevin Camargo   Gian Luca Cardone   Francisco Landaeta   Carlos Longa   Marcos Monsalve  |
Maalintekijät > Omat maalit

2 omaa maalia
Ngalla Sylla (Alkulohkon ottelussa Sveitsiä vastaan)
1 oma maali
Yahya Al Araimi (Alkulohkon ottelussa Portugalia vastaan)
Nasser Al Mukhaini (Alkulohkon ottelussa El Salvadoria vastaan)
Nelson Nwosu (Alkulohkon ottelussa Venezuelaa vastaan)
Betinho (Loppuottelussa Venäjää vastaan)
Palkinnot

| Kultainen pallo | Hopeinen pallo | Pronssinen pallo |
| --- | --- | --- |
|  Ilya Leonov |  André |  Frank Velasquez |
| Kultainen kenkä | Hopeinen kenkä | Pronssinen kenkä |
|  André |  Madjer |  Frank Velasquez |
| 14 maalia | 12 maalia | 9 maalia |
Kultainen hanska
 Andrey Bukhlitskiy
FIFAn reilun pelin palkinto
 Nigeria
Selviytyi lopputurnaukseen 
      Osallistui karsintoihin, mutta ei selviytynyt lopputurnaukseen 
      Selviytyi karsintoihin, mutta vetäytyi ennen niiden alkua 
      Ei osallistunut karsintoihin 
      Ei ole FIFAn jäsen