stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Owain Glyndŵr
Elämäkerta

Owain Glyndŵr syntyi 1350-luvulla englantilais-walesilaiseen sukuun, jolla oli jonkin verran vaikutusvaltaa Luoteis-Walesissa. Isänsä puolelta Glyndŵr polveutui Powysin kuninkaista ja hänen äitinsä kuului Deheubarthin hallitsijasukuun. Hän sai koulutuksen Inns of Courtissa Lontoossa ja otti osaa sotaretkeen Skotlantiin. Sittemmin Glyndŵr asettui Walesiin rikastuneena aatelismiehenä, jota elättivät tilukset Carrogissa ja Sycharthissa.
1300-luvun Walesissa vallitsi mutkikas taloudellinen ja poliittinen tilanne. Wales oli liitetty Englantiin Llywelyn ap Gruffuddin kuoleman jälkeen Edvard I:n valtakaudella vuonna 1282. Englantilaisvalta toi mukanaan esimerkiksi korkean verotuksen ja paikallisten oikeuksien menetyksen. Aluetta koettelivat myös talouden rakennemuutos, sekä musta surma. Vuonna 1399 olot muuttuivat edelleen epävakaammiksi, kun Englannin kuningas Rikhard II syöstiin vallasta ja kuninkaaksi nousi Henrik IV. Glyndŵrillä oli puolestaan maakiista naapurinsa Reginald de Greyn kanssa ja kiista kärjistyi lopulta Glyndŵrin johtamana kapinaksi.
16. syyskuuta 1400 Glyndŵr julisti itsensä Walesin prinssiksi ja hyökkäsi englantilaisten Pohjois-Walesissa hallitsemia kaupunkeja, kuten Rhuthunia vastaan. Glyndŵr julistettiin lainsuojattomaksi ja hänen tiluksensa takavarikoitiin. Kapina jatkui kuitenkin tästä huolimatta sissisodan tapaan ja se keräsi myös lisää kannattajia. Pohjois-Walesista kapinaliike levisi käsittämään lopulta koko maan ja Glyndŵrin joukot ottivat useita voittoja Henrik IV:n joukoista. Vuoteen 1405 mennessä Glyndŵr hallitsi paitsi Walesia, mutta myös joitakin alueita Englannin puolella. Glyndŵrin saavutukset eivät jääneet pelkästään taistelutantereille. Hän solmi myös diplomaattisuhteet Ranskan ja Skotlannin kanssa, sekä muodosti liiton Edmund Mortimerin ja Northumberlandissa hallinneen Percy-suvun kanssa. Sisäpolitiikan saralla Glyndŵr perusti parlamentin, joka kokoontui ensimmäistä kertaa Machynllethissä vuonna 1404. Suunnitelmissa oli myös itsenäisen Walesin kirkon perustaminen, sekä maan oma yliopistolaitos. Ennen suunnitelmien toteuttamista Glyndŵrin sotaonni alkoi kuitenkin kääntyä. Englantilaiset valtasivat pikku hiljaa Glyndŵrin valtaamat linnat ja alueet takaisin, jolloin kapina muuttui jälleen vuoteen 1408 mennessä sissiliikkeen tapaiseksi.
Glyndŵrin elämästä vuoden 1412 jälkeen ei tiedetä. Hänen uskotaan kuitenkin eläneen mahdollisesti vuoteen 1416 asti ja viettäneen viimeiset päivänsä Monningtonissa, Herefordshiressä, jossa hänen tyttärensä Alys asui. On esitetty, että Glyndŵr olisi haudattu Carmarthenshiren Llanwrdassa sijaitsevan St Cwrdafin kirkon alle, jonne se olisi siirretty Herefordshirestä.
Kulttuurissa

Omana aikanaan Glyndŵriä pidettiin maan entisen loistokauden palauttajana, jonka uskottiin ajavan vieraat maahantunkeutujat Walesista. Glyndŵriä edelsivät monet saman kaltaiset hahmot walesilaisessa historiassa, kuten kuningas Arthur, Owain Lawgoch ja Cadwaladur. Aikalaiset uskoivat erilaisiin tällaisiin hahmoihin liittyviin ennustuksiin, joita Glyndŵr osasi myös käyttää hyväkseen. Hänen tiedetään esimerkiksi nostaneen niitä esille kirjeissään Skotlannin kuninkaalle ja Irlannin aatelistolle. Kun kapina kuitenkin kukistui, annettiin painoarvoa hänen katoamiselleen. Aikalaislähde vuodelta 1422 kuvailee monien sanoneen hänen kuolleen ja vielä osan uskovan hänen olevan elossa. Syntyneissä tarinoissa hänen sanotaan esimerkiksi vain odottavan oikeaa hetkeä nousta taas unestaan jossain alueen kukkuloilla. Ympäri Walesia tunnetaan paikkoja, jotka liitetään tavalla tai toisella Glyndŵrin tekemisiin. Esimerkiksi useita luolia tunnetaan Glyndŵrin piilopaikkoina. William Shakespeare kuvasi Glyndŵrin johtaman sodan alkuvaiheita näytelmässään Henrik VI.
Glyndŵrin tarina ja sota englantilaisia vastaan teki hänestä walesilaisen kansallisuusaatteen keskeisen hahmon 1900-luvun puolella. Nimi on nostettu esiin esimerkiksi politiikassa ja protestilauluissa. Meibion Glyndŵr oli ryhmä, joka esimerkiksi poltti englantilaisten omistamia loma-asuntoja Walesissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Owain Glyndŵr Wikimedia Commonsissa
Glyndŵrin vuonna 1404 valtaama Harlechin linna.
Glyndŵrin patsas Cardiffin kaupungintalolla.
Palais Schaumburg

| Palais Schaumburg |
| --- | --- |

Osoite:  Adenauerallee 141
Sijainti:  Bonn, Saksa
Koordinaatit:  50°43′15″N, 7°7′1″E
Valmistumisvuosi:  1860
Rakennuttaja:  Wilhelm Loeschigk
Käyttäjä:  Saksan liittokansleri
Tyylisuunta:  Uusklassismi
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Palais Schaumburg on linnamainen rakennus Bonnin kaupungissa, Saksan Nordrhein-Westfalenissa. Vuosina 1949–1976 rakennus toimi Saksan liittokanslerin ensisijaisena residenssinä. Vuodesta 1999 lähtien se on ollut liittokanslerin toinen residenssi, pääresidenssinä on nykyään Berliinin Bundeskanzleramt.
Alun perin rakennuksen rakennutti teollisuusmies Wilhelm Loeschigk vuosina 1858–1860.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Palais Schaumburg Wikimedia Commonsissa
Närviäiset

| Närviäiset |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Osalahko::  Cucujiformia
Yläheimo::  Härömäiset Cucujoidea
Heimo::  Närviäiset Latridiidae  Erichson, 1842
Synonyymit
 Lathridiidae 
Katso myös
   Närviäiset Wikispeciesissä   Närviäiset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Närviäiset (Latridiidae) on kovakuoriaisiin (Coleoptera) kuuluva heimo. Siihen kuuluu ainakin 1 050 lajia, jotka jaetaan 30 sukuun.
Aikuiset närviäiset ovat 1–2 millimetriä pitkiä ja tummanruskeita. Niiden etuselässä ja peitinsiivissä on pieniä kohoumia. Ruumis voi olla litteä tai kupera. Toukat ovat pitkulaisia ja pieniä, alle 3 millimetriä pitkiä.
Sekä toukat että aikuiset kuoriaiset elävät lahopuussa, mätänevässä kasvimateriaalissa, joskus karvoissa ja höyhenissä. Ne syövät hometta ja sienirihmastoa.
Sukuja

Corticariinae
Corticaria
Corticarina
Cortinicara
Melanophthalma
Migneauxia
Latridiinae
Adistemia
Cartodere
Dienerella
Enicmus
Euchionellus
Eufallia
Latridius
Lithostygnus
Metophthalmus
Revelieria
Stephostethus
Thes
Aiheesta muualla

Laji.fi: Närviäiset (Latridiidae)
ITIS: Latridiidae (englanniksi)
Fauna Europaea: Latridiidae (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Iowa State University, Bug Guide: Family Latridiidae - Minute Brown Scavenger Beetles (englanniksi)
Palais Schwarzenberg

Palais Schwarzenberg.
Palais Schwarzenberg on palatsimainen rakennus Itävallan pääkaupungin Wienin 3. kaupunginosassa eli Landstraßessa. Se on saanut nimensä Schwarzenbergin aatelissuvun mukaan, ja edustaa arkkitehtuurin barokin tyylisuuntaa.
Palatsin rakennustyöt aloitettiin vuonna 1697 itävaltalaisen arkkitehdin Johann Lukas von Hildebrandtin johdolla, ja ne saatti päätökseen arkkitehti Johann Bernhard Fischer von Erlach vuonna 1728. Palatsissa sijaitsee nykyisin hotelli, ja rakennusta käytetään juhlatilaisuuksiin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.palais-schwarzenberg.com/
Palais Holnstein

Palais Holnstein.
Palais Holnstein on kulttuurihistoriallinen rakennus Münchenissä, Saksan Baijerissa. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti François de Cuvilliés. Rakennuksen rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1733, ja ne saatiin päätökseen vuonna 1737. Rakennus rakennettiin Sophie Caroline von Ingenheimille, vaaliruhtinas Karl Albertin rakastajattarelle. Interiöörin koristelusta on vastannut saksalainen Johann Baptist Zimmermann. Vuodesta 1818 lähtien rakennus on toiminut Münchenin ja Freisingin arkkipiispan residenssinä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Palais Holnstein Wikimedia Commonsissa
Palais de Chaillot

Palais de Chaillot.
Palais de Chaillot on palatsi Seinen rannalla Pariisin 16. arrondissementissa vastapäätä Eiffel-tornia. Siellä toimii useita museoita ja teatteri. Palatsin terassilta on näköala Seinen yli Eiffel-tornille.
Palais de Chaillot rakennettiin vuoden 1937 Pariisin maailmannäyttelyä varten. Sen paikalta purettiin Palais du Trocadéro, joka oli valmistunut vastaavasti vuoden 1878 maailmannäyttelyyn. Monumentaalisen, klassistista arkkitehtuuria edustavan Palais de Chaillot’n suunnittelivat arkkitehdit Léon Azéma, Louis-Hippolyte Boileau ja Jacques Carlu. Rakennus muodostuu kahdesta symmetrisestä kaarevasta siivestä ja kahdesta suuresta paviljongista, jotka muodostavat ikään kuin suuren portin Place du Trocadéro -aukiolta Eiffel-tornin suuntaan. Paviljonkien seinille on kirjoitettu kullatuilla kirjaimilla lainauksia runoilija Paul Valéryn teksteistä. Paviljonkien väliin jäävää terassia koristaa kahdeksan Art deco -henkistä kullattua patsasta. Lisäksi toisella puolella on Henri Bouchardin veistosryhmä Apollon ja toisella puolella Albert Pommierin Hercules.
Palais Chaillot’ssa toimii kolme museota: merimuseo Musée national de la Marine, arkkitehtuurimuseo Cité de l'architecture et du patrimoine ja antropologinen museo Musée de l’Homme. Arkkitehtuurimuseo oli aiemmin nimeltään Musée des Monuments Français. Se oli suljettuna 1997–2007 sisätilojen tuhouduttua tulipalossa. Terassin alla olevissa tiloissa toimii teatteri Théâtre national de Chaillot ja kulttuurikeskus. Teatterissa on 1 200 istumapaikkaa.
Palais de Chaillot’n luota Seinen rannalle viettävä rinne muodostaa Jardins du Trocadéro -nimisen puiston, joka istutettiin nykyiseen asuunsa vuoden 1937 maailmannäyttelyn jälkeen. Pont d’Iéna -sillalle johtavan pääpuistokäytävän keskellä on suuri suihkulähde, joka on valaistu öisin.
Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokous hyväksyi ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen Palais de Chaillot’ssa 10. joulukuuta 1948.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Palais de Chaillot Wikimedia Commonsissa
Nukleiinihappotesti

COVID-19-sairautta testaavan RT-qPCR-levyn valmistelua. COVID-19-PCR-testit ovat nukleiinihappotestejä.
Nukleiinihappotesti (lyh. NAT, engl. nucleic acid test) eli nukleiinihappomonistustesti (lyh. NAAT, engl. nucleic acid amplification test) eli nukleiinihapon osoitus on diagnostinen menetelmä, jossa tutkimuskohteena on geneettinen materiaali eli nukleiinihapot DNA ja RNA. Nukleiinihappotesteillä voidaan tunnistaa tartuntatauteja, syöpiä, perinnöllisiä sairauksia ja mitokondriotauteja. Niitä voidaan hyödyntää myös yksilöllistetyssä lääketieteessä yhdessä farmakogenetiikan kanssa.
Yleensä nukleiinihappotestien tavoitteena on löytää tietylle patogeenille tai sairaudelle tyypillinen nukleiinihapposekvenssi. Testit perustuvat fluoresenssiin, kemiluminesenssiin tai kolorimetriaan. Niissä hyödynnetään esimerkiksi polymeraasiketjureaktiota (PCR) tai isotermisiä menetelmiä LAMP, NASBA, HDA ja RPA.
Käyttökohteita > Tartuntataudit

Nukleiinihappotestejä käytetään tartuntatautien diagnosointiin etsimällä näytteestä tartunnan aiheuttajaksi epäillyn patogeenin perimää. Menetelmä on nopeampi ja luotettavampi kuin soluviljely tai immunologiset tutkimusmenetelmät, joita on käytetty aiemmin. PCR-pohjaiset testit ovat tartuntatautitutkimuksessa tehokkaita alueilla, joissa terveydenhuoltojärjestelmä on toimiva. Kehitysmaissa ja muilla huonon infrastruktuurin alueilla käytännöllisempiä ovat vieritestaukseen soveltuvat nukleiinihappojen isotermiseen monistukseen perustuvat testit.
Käyttökohteita > Tartuntataudit > HIV

Immuunipuutostauti AIDSia aiheuttavan HI-viruksen diagnosointia geneettisen materiaalin monistukseen perustuvien menetelmien avulla on kehitelty 1980-luvun lopulta lähtien. Testauksessa pääosin käytettäviä menetelmiä ovat PCR, TMA, NASBA ja branched DNA -menetelmä. Akuutin HIV-infektion diagnosoinnissa HIV-1-viruksen havaitseva nukleiinihappotesti oli vuonna 2019 saatavilla olleista testeistä herkin.
Käyttökohteita > Tartuntataudit > Veren tutkimus

Vuodesta 1997 alkaen nukleiinihappotestejä on käytetty luovutetun veren seulonnassa, jolla on tarkoitus ehkäistä verensiirtojen välityksellä tarttuvien tautien leviämistä. Vuonna 1999 Euroopan unioni alkoi vaatia, että kaikki sen alueelle myytävä veriplasma tai sen johdannaiset oli testattava nukleiinihappotesteillä hepatiitti C -viruksen varalta. Vaatimus johti luovutetun veren NAT-testauksen kehittymiseen ja käyttöönottoon myös muissa maissa. Nukleiinihappotestit ovat saastuneen veren havaitsemisessa huomattavasti tehokkaampia kuin aiemmin käytetyt serologiset testit. C-hepatiittiviruksen lisäksi niillä voidaan tunnistaa myös esimerkiksi hepatiittivirus B, HI-virus ja Länsi-Niilin virus.
Käyttökohteita > Tartuntataudit > SARS-CoV-2

Vuonna 2019 alkaneen koronaviruspandemian aikana nukleiinihappotestejä on käytetty SARS-CoV-2-viruksen aiheuttaman aktiivisen COVID-19-hengitystieinfektion diagnosointiin. Testien kohteena ovat viruksen nukleokapsidia (N), vaippaa (E) ja spike-glykoproteiinia (S) sekä RNA-replikaasia (RdRp) koodaavat geenit. RT-qPCR-menetelmään perustuva testi on ollut suosituin testivaihtoehto, mutta myös LAMP- ja CRISPR-pohjaisia menetelmiä on kehitetty. Nukleiinihappotestit ovat olleet saatavilla olevista testityypeistä tehokkaimpia, mutta ne eivät aina sovellu heikommin kehittyneille alueille. Maailman terveysjärjestö on kuitenkin suositellut niitä ensisijaiseksi vaihtoehdoksi sairauden diagnosointiin.
Käyttökohteita > Syövät

Nukleiinihappotesteillä voidaan paitsi havaita myös ennaltaehkäistä syöpiä. Testeillä on mahdollista tunnistaa syöpiin liittyviä geneettisiä muutoksia, tutkia henkilön alttiuta erilaisille syöville ja löytää paras tapa niiden hoitoon.
Painonnosto kesäolympialaisissa 1992

Painonnosto
Vuoden 1992 kesäolympialaisten painonnosto järjestettiin 26. heinäkuuta 1992 Pavelló de l'Espanya Industrialissa, Barcelonassa, Espanjassa. Tämä oli 19. kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 244 osanottajaa 69 eri maasta. Tapahtumia oli kymmenen, joista kaikki olivat ainoastaan miehille.
Mitalistit

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| Kärpässarja −52 kg |  Bulgaria Ivan Ivanov |  Kiina Lin Qisheng |  Romania Traian Cihǎrean |
| Kääpiösarja 52–56 kg |  Etelä-Korea Chun Byung-Kwan |  Kiina Liu Shoubin |  Kiina Luo Jianming |
| Höyhensarja 56–60 kg |  Turkki Naim Süleymanoğlu |  Bulgaria Nikoláj Pešálov |  Kiina He Yingqiang |
| Kevytsarja 60–67,5 kg |  Yhdistynyt joukkue Israil Militosyan |  Bulgaria Joto Jotov |  Saksa Andreas Behm |
| Keskisarja 67,5–75 kg |  Yhdistynyt joukkue Fedor Kassapu |  Kuuba Pablo Lara |  Pohjois-Korea Kim Myong-Nam |
| Kevyt raskassarja 75–82,5 kg |  Kreikka Pirros Dimas |  Puola Krzysztof Siemion | Ei pronssimitalistia* |
| Keskiraskassarja 82,5–90 kg |  Yhdistynyt joukkue Kakhi Kakhiashvili |  Yhdistynyt joukkue Sergei Syrtsov |  Puola Sergiusz Wolczaniecki |
| Ensimmäinen raskassarja 90–100 kg |  Yhdistynyt joukkue Viktor Tregubov |  Yhdistynyt joukkue Timúr Taimázov |  Puola Waldemar Malak |
| Raskassarja 100–110 kg |  Saksa Ronny Weller |  Yhdistynyt joukkue Artour Akoev |  Bulgaria Stefan Botev |
| Super raskassarja +110 kg |  Yhdistynyt joukkue Aleksandr Kurlovitš |  Yhdistynyt joukkue Leonid Taranenko |  Saksa Manfred Nerlinger |
* Yhdistynyneen joukkueen Ibragim Samadov hylättiin, koska hän heitti mitalinsa palkintokorokkeelle ja poistui palkintoseremoniasta. Kansainvälinen olympiakomitea päätti, ettei palkitse neljänneksi sijoittunutta pohjoiskorealaista Chon Chol Hota, koska Samadovin rike ei ollut tapahtunut itse kilpailun aikana.
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Yhdistynyt joukkue | 5 | 4 | 0 | 9 |
| 2. |  Bulgaria | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 3. |  Saksa | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 4. |  Kreikka | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4. |  Etelä-Korea | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4. |  Turkki | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 7. |  Kiina | 0 | 2 | 2 | 4 |
| 8. |  Puola | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 9. |  Kuuba | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 10. |  Romania | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 10. |  Pohjois-Korea | 0 | 0 | 1 | 1 |
Optinova

| Optinova Group |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1971 (Godby Plast Ab)
Perustaja:  ruotsalainen Habia Technofluor AB
Toimitusjohtaja:  Anders Wiklund
Kotipaikka:  Maarianhamina, Ahvenanmaa
Toiminta-alue:  maailma
Toimiala:  muoviteollisuus
Tuotteet:  lääketieteelliset ja teolliset letkut
Henkilöstö:  400
Tytäryhtiöt:  Optinova Europe GmbH Optinova Nordic Optinova Americas, Inc. Optinova Asia Pacific Co.,Ltd
Omistaja:  Eriksson Capital
Kotisivu:  www.optinova.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Optinova Group on suomalainen, Ahvenanmaan Maarianhaminassa toimiva muoviteollisuusyritys, joka valmistaa erikoisletkuja sekä lääketieteelliseen käyttötarkoitukseen että vaativan teollisuuden käyttöön.
Optinova tuottaa letkuja yli 1 000 eri asiakkaalle ympäri maailmaa ja sillä on myyntiedustajat niin Euroopassa, Aasiassa kuin Pohjois-Amerikassa. Optinovalla on noin 400 työntekijää ympäri maailman. Näistä noin 140 henkeä on töissä Godbyn tehtaalla. se on Ahvenanmaan suurin työnantaja Maarianhaminan ulkopuolella. Godbyn tehtaan lisäksi Optinovalla on toinen tehdas Ahvenanmaalla, Jomalan kunnassa ja lisäksi tehdas Thaimaan Chonburissa. Optinova tuottaa letkuja puhdastilassa sekä Godbyssa että Chonburissa.
Optinovan tuotteisiin kuuluu suuri joukko erilaisia letkuja niin vaativan teollisuuden tarpeisiin kuin lääkinnällisiin laitteisiin. Optinova räätälöi tuotteet kullekin asiakkaalle, jotka ovat kansainvälisiä suuria tuottajia. Optinovan tuotteita käytetään muun muassa sydänkatetreissa, ehkäisyvälineissä ja koeputkihedelmöityksessä lääketieteen puolella. Sekä erikoisteollisuuden puolella letkuja käytetään autoteollisuudessa, elintarviketeollisuudessa sekä nesteiden ja kaasujen siirrossa
Optinova Ab:n perusti vuonna 1971 ruotsalainen fluoropolymeereihin erikoistunut Habia Technofluor AB. Vuonna 1990 Godby Plast Ab:n nimellä toimineen yrityksen ostivat ahvenanmaalaiset sijoittajat ja nimeksi vaihdettiin pian Optinova Ab. Optinova-yritysryhmän omistaja on vuodesta 1992 ollut ahvenanmaalainen sijoitusyhtiö Eriksson Capital Ab, jonka omistuksiin kuuluu myös Hangossa toimiva keinosuolivalmistaja Visko Teepak.
Optinova on maailmanlaajuisesti huomattava ekstruusiotuottaja. Vuonna 2015 Optinova osti Scantuben tehtaan ja laajensi kaupan avulla portfoliotaan teollisuuden erikoisletkuihin.
Painonnosto kesäolympialaisissa 1996

Painonnosto
Vuoden 1996 kesäolympialaisten painonnosto järjestettiin 20. – 24. heinäkuuta ja 26. – 30. heinäkuuta 1996 Georgia World Congress Centerissä, Atlantassa, Yhdysvalloissa. Tämä oli 20. kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 253 osanottajaa 79 eri maasta. Tapahtumia oli kymmenen, joista kaikki olivat ainoastaan miehille.
Mitalistit

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| Kärpässarja −54 kg |  Turkki Halil Mutlu |  Kiina Zhang Xiangsen |  Bulgaria Sevdalin Minšev |
| Kääpiösarja 54–59 kg |  Kiina Tang Lingsheng |  Kreikka Leonidas Sabanis |  Bulgaria Nikoláj Pešálov |
| Höyhensarja 59–64 kg |  Turkki Naim Süleymanoğlu |  Kreikka Valerios Leonidis |  Kiina Xiao Jiangang |
| Kevytsarja 64–70 kg |  Kiina Zhan Xugang |  Pohjois-Korea Kim Myong-Nam |  Unkari Attila Feri |
| Keskisarja 70–76 kg |  Kuuba Pablo Lara |  Bulgaria Joto Jotov |  Pohjois-Korea Jon Chol-Ho |
| Kevyt raskassarja 76–83 kg |  Kreikka Pirros Dimas |  Saksa Marc Huster |  Puola Andrzej Cofalik |
| Keskiraskassarja 83–91 kg |  Venäjä Aleksei Petrov |  Kreikka Leonidas Kokas |  Saksa Oliver Caruso |
| Ensimmäinen raskassarja 91–99 kg |  Kreikka Kakhi Kakhiasvili |  Kazakstan Anatoli Hrapati |  Ukraina Denis Hotfrid |
| Raskassarja 99–108á |  Ukraina Timúr Taimázov |  Venäjä Sergei Sirtsov |  Romania Nicu Vlad |
| Super raskassarja +108 kg |  Venäjä Andrei Tšemerkin |  Saksa Ronny Weller |  Australia Stefan Botev |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Kreikka | 2 | 3 | 0 | 5 |
| 2. |  Kiina | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 3. |  Venäjä | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 4. |  Turkki | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 5. |  Ukraina | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 6. |  Kuuba | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 7. |  Saksa | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 8. |  Bulgaria | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 9. |  Pohjois-Korea | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 10. |  Kazakstan | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 11. |  Australia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 11. |  Unkari | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 11. |  Puola | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 11. |  Romania | 0 | 0 | 1 | 1 |
Partapuut

| Partapuut |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Oliivikasvit Oleaceae
Suku::  Partapuut Chionanthus  L.
Katso myös
   Partapuut Wikispeciesissä   Partapuut Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Partapuut (Chionanthus) on oliivikasvien heimoon kuuluva kasvisuku. Partapuut kasvavat luonnonvaraisina Amerikassa ja Aasiassa.
Sukuun kuuluu noin 150 lajia puita ja pensaita. Ne ovat saaneet nimensä partamaisista kukinnoista, jotka roikkuvat kasvien oksilta keväisin. Ainakin kahta lajia kasvatetaan koristekasveina.
Suvun suomeksi nimetyt lajit ovat: kapinpartapuu (Chionanthus foveolatus), etiopianpartapuu (Chionanthus mildbraedii) ja virginianpartapuu eli partapensas (Chionanthus virginicus).
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Partapuut – Chionanthus
Partaseppäkotinga

| Partaseppäkotinga |
| --- | --- |
 Koiras
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kotingat Cotingidae
Suku::  Seppäkotingat Procnias
Laji::  averano
Kaksiosainen nimi
 Procnias averano  (Hermann, 1783) 
Katso myös
   Partaseppäkotinga Wikispeciesissä   Partaseppäkotinga Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Partaseppäkotinga (Procnias averano) on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Partaseppäkotingaa tavataan Brasiliassa, Kolumbiassa, Guyanassa, Trinidad ja Tobagossa ja Venezuelassa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi ja laikuttaisesti esiintyväksi, ja sen kannankehitys on laskeva. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ozerne

Ozernen lentotukikohta (2014)
Ozerne (ukr. Озерне; ven. Озёрное, Ozjornoje) on ukrainalainen lentotukikohta Žytomyrin alueella Ukrainan pohjoisosassa. Sen ICAO-tunnus on UKKO.
Venäläinen televisiotoimittaja Arkadi Mamontov väitti sinne lennetyn kuusi kertaa heinä-elokuussa 2005 Gulfstream IV N85VM:llä lentoja, jotka saattavat liittyä Makarov-11-tukikohdassa mahdollisesti säilytettyihin kansainvälisestä terrorismista Yhdysvaltain epäilemiin henkilöihin.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Ukrainan lentoasemat (web,tel) (Arkistoitu – Internet Archive) englanniksi
Partasimppu

| Partasimppu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Simppukalat Scorpaeniformes
Heimo::  Partasimput Agonidae
Suku::  Agonus
Laji::  cataphractus
Kaksiosainen nimi
 Agonus cataphractus  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Partasimppu Wikispeciesissä   Partasimppu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Partasimppu (Agonus cataphractus) on simppukaloihin kuuluva kalalaji. Se kasvaa noin 14 cm pitkäksi.
Partasimppuja tavataan Atlantin koillisosan rannikoilla, Kuolan niemimaan pohjoisosassa, Jan Mayenilla, Itämerellä ja Englannin kanaalissa. Ne elävät tyypillisesti 35-270 metrin syvyydessä.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Partasimppu (Agonus cataphractus)
ITIS: Agonus cataphractus (englanniksi)