stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luonnonkapitalismi

Luonnonkapitalismi on ajattelutapa, jossa kapitalismia laajennetaan ottamaan huomioon laajempi kokonaisuus kuin pelkkä taloudellinen rationaalisuus. Siinä lisätään ihmisten tuottamiin pääomiin luonnon tuottamat pääomat, jolloin saadaan neljä talouden kannalta olennaista pääomatyyppiä:
Amory Lovins, yksi Natural Capitalism -kirjan tekijöistä ja Rocky Mountain -tutkimuslaitoksen johtaja.
inhimillinen pääoma (työ, älykkyys, kulttuuri, organisaatiot),
taloudellinen pääoma (raha, sijoitukset, pääomamarkkinat),
tuotettu pääoma (infrastruktuuri, koneet, työkalut, tehtaat) sekä
luonnonpääoma (luonnonvarat, elämisjärjestelmät ja ekojärjestelmän palvelut).
Elinympäristön huomioimisen ja tuottavan taloudellisen toiminnan yhdistävä luonnonkapitalistinen ajattelu nousi esille 1990-luvun aikana. Sen päänäkökohdat kiteyttivät Paul Hawken, Amory Lovins ja Hunter Lovins vuonna 1999 julkaistussa ohjelmallisessa kirjassaan Natural Capitalism.
Hawkenin ja Lovinsien mukaan siirtyminen uuteen teolliseen aikakauteen, jossa yritykset yhdistävät raaka-aineiden ja muiden resurssien säästämisen yrityksen tuottavuuteen, ei ole pelkästään kannattavaa tai suositeltavaa vaan väistämätöntä.
Luonnonkapitalismin pääsanoma sisältää ajatuksen siitä, että ihmiskunta voi valita, miten ottaa luonnonpääomat huomioon. Natural Capitalism -kirjan tekijöiden mukaan voimme tehdä sen taloudellisesti kalliilla tavalla tai tuottoisasti. Useat ekonomistit ovat tulleet samaan tulokseen: vuonna 1997 kahdeksan Nobel-palkittua ekonomistia toi julki, että heidän näkemyksensä mukaan markkinoiden avulla toteutettavat energiansäästöt voivat kohottaa amerikkalaisten elinoloja ja jopa tuoda lisähyötyä taloudelle. Luonnonkapitalismin mukaan yksistään Yhdysvallat voisi säästää 300 miljardia dollaria vuodessa energialaskustaan ottamalla käyttöön tämänhetkistä teknologiaa, joka tuottaa samat palvelut huokeammalla.
Taloudellisen kannattavuuden pohtiminen edellyttää myös sen huomioimista, miten taloudellista hyvinvointia mitataan. Luonnonkapitalismi kritisoi pelkän bruttokansantuotteen käyttöä talouden mittarina, sillä BKT mittaa pelkästään rahan liikkumista kädestä toiseen, ei sitä, mitä talous tuottaa ja hyötyykö yhteiskunta tuotannosta. BKT sisältää nimittäin muun muassa rikollisuuden aiheuttamat kulut, sairaanhoitokustannukset, vankiloiden ylläpidon, jätemaksut, ympäristön siivouskulut, öljypäästöt, avioerot, turvakodit yms. BKT:n käyttökelvottomuus hyvinvoinnin mittarina käy hyvin ilmi ekonomisti Robert Repetton lausahduksesta: ”Nykyisen laskutavan mukaan valtio voi kuluttaa loppuun mineraalivaransa, kaataa metsänsä, tuhota maaperänsä, saastuttaa vesilähteensä ja pyydystää villieläimet ja kalakannat sukupuuton partaalle, mutta tuloja mitattaessa mikään edellisistä ei käy ilmi.. Lopputuloksena ovat kuvitteelliset voitot tuloissa, mutta peruuttamattomat menetykset rikkaudessa.”
Luonnonkapitalismin strategiat

Luonnonkapitalismi perustuu käytännön tasolla neljään keskeiseen strategiaan:
radikaali resurssituottavuuden kohottaminen
luonnon imitointi
palvelutalous
investointi luonnonpääomaan
Luonnonkapitalismin strategiat > Luonnon imitointi

Luonnon imitointi (engl. biomimicry) tarkoittaa luonnossa esiintyvien toimintaperiaatteiden omaksumista. Tämä tarkoittaa muun muassa
tyydyttävien tai puolivillaisten ratkaisujen välttämistä. Luonto pyrkii aina optimoimaan ”osatekijät” suhteessa kokonaisuuteen.
suljettuja kiertoja ja palautteen huomioimista. Maapallo on raaka-aineresurssien osalta suljettu järjestelmä (käyttää yhden osan tuotokset toisen osan raaka-aineena). Ilman palautteen huomioimista järjestelmä on typerä: se ei näe toimintansa vaikutusta oman olemassaolonsa ehtoihin.
biologisten mallien tutkimista ja hyödyntämistä tuotantoprosesseissa. Esimerkiksi hämähäkki pystyy tuottamaan seittiä, joka on vahvempaa materiaalia kuin luotiliiveissä käytetty Kevlar – ilman Kevlarin valmistuksessa tarvittavaa hyvin korkeaa lämpötilaa ja myrkyllisiä kemikaaleja.
Luonnon menetelmiä voidaan hyödyntää teollisuuden lisäksi muun muassa maanviljelyssä, jossa teolliset menetelmät ovat osoittautuneet osittain tehottomiksi ja turmiollisiksi. Natural Capitalism -kirjan tekijöiden mukaan esimerkiksi Yhdysvalloissa menetetään nykyään 20 % enemmän sadosta tuhohyönteisille kuin puoli vuosisataa sitten, vaikka hyönteismyrkkyjen käyttö on kasvanut samana aikana lähes 20-kertaiseksi. Luonnonmukaisilla malleilla voidaan välttää sekä hyönteismyrkkyjen että keinotekoisten lannoitteiden käyttö ja saavuttaa parempi tehokkuus: intensiivinen luonnonmukainen viljely voi esimerkiksi tuottaa yhden kasvissyöjän koko ravinnon (sekä tarvittavan kompostiaineksen) muutaman sadan neliömetrin alueella, noin 90 % pienemmällä veden kulutuksella ja 60-80 % vähemmällä maan tarpeella kuin teollinen viljely. Myös esimerkiksi jäteveden käsittelyyn on olemassa täysin biologinen menetelmä, jossa erilaiset bakteerit, pieneliöt, levät yms. käyttävät jätteet ravinnokseen ja joka on taloudellisesti kilpailukykyinen verrattuna tavanomaiseen jätevedenkäsittelyyn.
Luonnonkapitalismin strategiat > Palvelutalous

Palvelutalous (service and flow) tähtää markkinajärjestelmään, jossa kestohyödykkeiden myymisen sijaan myydään pelkkä hyödykkeen tuottama palvelu. Harvempi haluaa omistaa pyykinpesukonetta: ihmiset haluavat vain saada vaatteensa puhtaiksi. Palveluperiaatteen mukaan yritykset tuottavat asiakkaan haluaman palvelun antamalla korvausta vastaan laitteensa asiakkaan käyttöön. Ajatusta voidaan soveltaa pesukoneiden lisäksi kaikkiin kulutushyödykkeisiin muun muassa tietokoneisiin, autoihin, videoihin, jääkaappeihin ja lämmitykseen. Palvelun tuottava yritys on kokonaisuudessaan vastuussa laitteistaan, joten sillä on korkea motivaatio suunnitella laitteet kestäviksi, helposti huollettaviksi ja kierrätettäviksi.
Palvelutalous eroaa paljon pelkästä leasingmenettelystä, jossa asiakas maksaa lopulta tuotteesta enemmän kuin ostamalla sen ja käytetty tuote joutuu kuitenkin kaatopaikalle. Kyseessä olisi enemmänkin tilanne, jossa ostamme jatkuvasti samantasoista palvelua. Palvelun tuottaja on velvollinen ylläpitämään ja uudistamaan laitteitaan ja lopulta huolehtimaan laitteen kierrätyksestä.
Perinteisessä taloudessa teollisuus hyötyy siitä, että tuotteiden elinkaari on melko lyhyt (esimerkiksi auto, joka kestäisi hyväkuntoisena käytössä 50 vuotta, olisi todennäköisesti valmistajan kannalta täysin kannattamaton ajatus). Palvelutaloudessa on puolestaan valmistajan etu, että tuote pysyy käyttökelpoisena mahdollisimman pitkään. Ideana onkin, että palveluiden ollessa kaupan kohteena sekä asiakas että palvelun tuottaja hyötyvät resurssituottavuudesta sen sijaan, että myyjä hyötyy sen mukaan, mitä kalliimman tuotteen hän saa myytyä – riippumatta siitä mitä sen käyttö tai käytöstä poistamiskustannukset ovat. Vaikka palveluihin perustuva talous tuntuu mullistavalta idealta, ovat sen alun perin kehitelleet sveitsiläisen teollisuusanalyytikko Walter Stahel ja saksalaisen kemisti Michael Braungart jo 1980-luvun alussa.
Luonnonkapitalismin strategiat > Investointi luonnonpääomaan

Luonnonpääoman huvetessa rapistuvat ekojärjestelmän tuottamat palvelut: puhdas vesi, viljelykelpoinen maa, kalakannat jne. Ilmaston muutokset aiheuttavat äärimmäisiä sääilmiöitä, joiden taloudellinen vaikutus on merkittävä (Natural Capitalism -kirjan tekijöiden mukaan esimerkiksi vuonna 1998 aiheutui maailmanlaajuisesti noin 90 miljardin arvoiset tuhot). Samaan aikaan maapallon väestö kasvaa ja näin ollen myös ihmisten tarvitsemien palveluiden tarve. Ympäristön tuhoutuminen ja resurssien hupeneminen uhkaa lisäksi aiheuttaa laajamittaisia kansainvälisiä kriisejä, muun muassa valtioiden välisiä konflikteja ja hallitsemattomia muuttovirtoja, joilla on omat seurauksensa kansainväliseen ja kansalliseen talouteen.
Luonnonkapitalismin päätelmä on, että mikäli haluamme säilyttää tai parantaa kykyämme vastata ihmisten tarpeisiin ja samalla vakauttaa taloutta kansainvälisesti, on investoiminen luonnonpääomaan välttämätöntä. Se tarkoittaa toimia, jotka elvyttävät, ylläpitävät ja lisäävät luonnonresursseja, sen sijaan, että talousjärjestelmä vain tekee ”nostoja” pääomista ja palauttaa nostot jätteinä kaatopaikoille, vesistöihin tai ilmakehään.
Luonnonkapitalismi käytännössä

Onko luonnonkapitalismi omaksuttavissa käytännössä talouselämän ohjenuoraksi tai koko yhteiskunnan toimintamalliksi. Seuraavaksi tarkastelemme kahta kirjan esimerkkiä: ensin yrityselämää ja sitten yhteiskuntaa.
Luonnonkapitalismi käytännössä > Luonnonkapitalistinen yritys

Interfacessa me olemme lähteneet matkalle tullaksemme maailman ensimmäiseksi kestävällä pohjalla toimivaksi yritykseksi ja sen jälkeen haluamme jatkaa ja tulla ensimmäiseksi luontoa jälleenrakentavaksi yritykseksi. Me tiedämme hyvin, mitä se vaatii meiltä. Se on käsittämätön ponnistus – kuin kiipeäisimme Everestiä korkeammalle vuorelle. Se tarkoittaa tulevaisuuden teknologioiden kehittämistä – lempeämpiä ja hellempiä menetelmiä, jotka matkivat luontoa. Uskon että sieltä löydämme mallin.
Miljardiyhtiö Interface on Yhdysvaltain toiseksi suurin lattianpinnoitetekstiilien – pääasiassa öljypohjaisten muovimattojen – tuottaja. Kaatopaikoilla lojuu jo noin kaksi miljardia kiloa yhtiön valmistamaa muovimattoa, jonka hajoaminen kestää noin kaksikymmentätuhatta vuotta. Mattoteollisuus perustuu suurimmaksi osakseen uusiutumattomien raaka-aineiden käyttöön: öljypohjaisen maton valmistus vaatii yhtä mattokiloa kohden kaksi kiloa fossiilisia polttoaineita sekä vielä saman verran kuljetuksiin käyttäjälle ja sieltä kaatopaikalle. Yhtiön pääjohtaja Ray Anderson oli luotsannut yhtiötä parikymmentä vuotta sen kummemmin miettimättä yhtiön toiminnan ympäristövaikutuksia. Vuonna 1994 yhtiön tutkimusosasto ryhtyi selvittämään yrityksen kantaa ympäristönsuojeluun ja pyysi pääjohtajaltaan ympäristövisiota. Vision synnyttäminen tuntui työläältä: Andersson kertoo, ettei hänellä ollut lainkaan käsitystä siitä, mitä kestävä kehitys voisi käytännössä tarkoittaa. Sitten joku lähetti hänelle sattumalta Paul Hawkenin kirjan The Ecology of Commerce ja myöhemmin Daniel Quinnin kirjan Ismael. Andersonin mukaan näiden kahden kirjan lukeminen oli hänelle jonkinasteinen herätys, jonka ansiosta hän lähti kehittämään yhtiölleen linjaa, joka kulkee kohti ympäristön suhteen kestävää toimintaa. Andersson jatkaa yhtiön tavoitteesta seuraavasti:
Neljän vuoden aikana uuden strategian käyttöönotosta vuodesta 1994 vuoteen 1998 yhtiön tulot olivat kaksinkertaistuneet, työntekijöiden määrä lähes kaksinkertaistunut ja voitot kolminkertaistuneet. Käytännön toimenpiteinä yhtiö ryhtyi siirtymään mattojen myymisestä ”lattianpinnoituspalveluiden” tarjoamiseen. Yhtiö antaa mattonsa vuokralle, pitää huolta niiden siisteydestä ja kunnosta ja lopulta vaihtaa kuluneet matot uusiin ja kierrättää vanhan materiaalin. Yhtiö on lisäksi kehittänyt uuden lattiamateriaalin, joka on muun muassa täysin kierrätettävissä omaksi raaka-aineekseen. Uuden materiaalin (joka vaatii 35 % vähemmän raaka-ainetta ja on neljä kertaa kestävämpi kuin perinteiset), järkevien huoltotoimenpiteiden (vain kuluneet osat vaihdetaan), kierrätyksen ja tehostettujen valmistusmenetelmien (vain maton pintakerros uudistetaan kierrätyksessä) ja muiden vastaavien toimenpiteiden ansiosta Interface on pystynyt tehostamaan ”toimistojen lattioiden pinnoittamisen” perinteiseen muovimattoteollisuuteen verrattuna 31-kertaiseksi käytetyn materiaalin ja energian suhteen.
Kirjallisuutta

Soininvaara, Osmo: Vihreä markkinatalous (Hanki ja jää, 1990)
Aiheesta muualla

Mother Jones -lehden artikkeli Natural Capitalism -kirjasta (englanniksi)
NaturalCapitalism.org - Natural Capitalism -kirjan nettisivut (englanniksi)
A Roadmap to Natural Capitalism (Arkistoitu – Internet Archive) - artikkeli The Harvard Business Review -lehdessä (englanniksi)
Natural Capitalism Inc. - Natural Capitalism Consultancy, Hunter Lovinsin konsultointiyhtiö. (englanniksi)
Luonnonkapitalismin mukaan esimerkiksi sähköpumppuja käyttävä teollisuus voi yltää huomattaviin energiansäästöihin. Kuvassa Pietarsaaren paperi- ja selluloosatehdas.
Hämähäkki seitissään. Tiettyjen hämähäkkilajien verkko on vahvempaa ainetta kuin luotiliivien kevlar.
Kopiokoneiden leasing-järjestelmä noudattaa palvelutalouden logiikkaa: käyttäjä maksaa kopioiden ottamisesta, ei laitteen omistamisesta.
Curitibassa on toteutettu yksi pisimmälle viedyistä luonnonkapitalistisista kokeiluista.
M7 Priest

Tätä M7 Priest -vaunua säilytetään Marylandissä, Yhdysvalloissa.
M7 Priest (suom. ”pappi”) on yhdysvaltalainen 105 millimetrin panssarihaupitsi. Se otettiin käyttöön vuonna 1942. Tulikasteensa vaunutyyppi sai El Alameinin taistelussa. Apuaseena toimi 12,7 millimetrin Browning M2 -konekivääri. Voimanlähteenä toimi yhdeksänsylinterinen 375 hevosvoiman (280 kW) Continental-tähtimoottori.
Yhdysvaltain ohella asetyyppiä käyttivät Belgia, Filippiinit, Israel, Pakistan, Taiwan ja Yhdistynyt kuningaskunta. Britit pitivät vaunutyyppiä liikkumiskelpoisena ja luotettavana tykistöaseena. He tilasivat sitä paljon vuokraus- ja lainauslain nojalla. Myöhemmin M7 Priestit palvelivat miehistönkuljetusvaunuina (APC). Kutsumanimen lähtökohta viittasi saarnastuolia muistuttavaan konekiväärin ampuma-asemaan ja sijaintiin vaunussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta M7 Priest Wikimedia Commonsissa
Militaryfactory.com
Army.mil – virallinen Yhdysvaltain armeijan kotisivusto
ww2db.com
http://www.strijdbewijs.nl/tanks/priest.htm Strijdbewijs.nl (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
M12 (Valko-Venäjä)

Valtatie M12 (ven. Магистраль М12) on 52 kilometriä pitkä valtatieosuus Valko-Venäjän Brestin alueella. Se muodostaa yhteyden M1-valtatieltä Ukrainan luoteisrajalle saakka. Valtatie M12 muodostaa osan eurooppatietä E 85.
Valtatie alkaa Kobrynin kaupungin eteläpuolitse ohittavan valtatie M1:n liittymästä. Valtatie M12 kulkee aluksi etelälounaaseen noin 37 kilometriä (Kobrynin keskustasta 41 km) kohti Malarytan pikkukaupunkia. Runsas 10 kilometriä ennen Malarytaa valtatieyhteys siirtyy risteyksessä kansallisen (kanta)tien R17 jatkona kaakkoon, Ukrainan rajalle johtavalle tieuralle. Valtatie M12 jatkaa 15 kilometriä kaakkoon ja päättyy Valko-Venäjän Mokranyn raja-asemalle (ven.  Мокраны). Ukrainan puolella eurooppatie E85 jatkaa Kovelin suuntaan valtatienä . Ukrainan puoleisen rajapisteen nimi on Domanove (ukr. Доманове, ven. Доманово).
Kansallinen valtatie M11 oli vielä 2014 alussa BelToll-järjestelmän kuulumaton, tietulleista vapaa maantie valtateiden M8, M10 ja M11 tapaan.
Aiheesta muualla

Map of tollroads (tulliteiden kartta) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (beltoll.by)
Valko-Venäjän valtatiet
Kansalliset valtatiet: M1 | M2 | M3 | M4 | M5 | M6 | M7 | M8 | M9 | M10 | M11 | M12 

Keskeisiä kansallisia teitä: R1 | R2 | R3 | R4 | R5 | R6 | R7 | R20 | R21 | R23 | R31 | R43 | R45

Eurooppatiet Valko-Venäjällä: E271 | E28 | E30 | E85 | E95
M4 (Valko-Venäjä)

M4 on 192 kilometriä pitkä valtatie Valko-Venäjällä. M4 alkaa Minskin kaupungin keskustasta kaakkoon johtavan mahtikatu Partisaanien puistotien (valkoven. Партызанскі праспект, Partyzanski praspekt) jatkona Minskin kehätieltä M9 eteenpäin kohti Mahiljouta.  Kansallinen valtatie M4 muuttui tammikuun 2014 alussa koko matkaltaan BelToll-järjestelmään kuuluvaksi, eteläluettaviin mittauspisteisiin perustuvaksi tullitieksi, jonka käytöstä peritään ulkomaalaisilta autoilta ja valkovenäläisiltä raskaan liikenteen ajoneuvoilta tietulli.
Eurooppatien E271 (eli valtateiden M4+M5) kuusikaistaista alkua Minskin Partizanski prospektilta kaakkoon lähtiessä.
Eurooppatie E271 eli valtatie M5 erkanee valtatiestä M4 noin 12 kilometriä Minskin kehätien kaakkoonpuolella.
Aluksi valtatiet M4 ja M5 kulkevat yhtyneenä. 10 km kehätien jälkeen on eurooppatien E30 eli valtatien M1 liittymä. Noin 2 kilometriä myöhemmin valtatiet M4 ja M5 eroavat. M4 jatkaa kohti idässä olevaa Mahiljouta. Mahiljoun läntiseltä kehätieltä (P123) eteenpäin valtatie jatkuu Kazimirovkan lähiöön saakka, josta se jatkaa Minskoje šossena.
Aiheesta muualla

Karta platnyh dorog (tulliteiden kartta) (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (beltoll.by)
Valko-Venäjän valtatiet
Kansalliset valtatiet: M1 | M2 | M3 | M4 | M5 | M6 | M7 | M8 | M9 | M10 | M11 | M12 

Keskeisiä kansallisia teitä: R1 | R2 | R3 | R4 | R5 | R6 | R7 | R20 | R21 | R23 | R31 | R43 | R45

Eurooppatiet Valko-Venäjällä: E271 | E28 | E30 | E85 | E95
Lähellä syntiä

| Lähellä syntiä |
| --- | --- |
 Elokuvan suomenkielinen mainosjuliste
Ohjaaja:  Hannu Leminen
Käsikirjoittaja:  Martti Larni Hannu Leminen
Tuottaja:  Risto Orko
Säveltäjä:  George de Godzinsky
Kuvaaja:  Erkki Imberg
Leikkaaja:  Armas Laurinen
Pääosat:  Tuija Halonen Erkki Viljos Felix Teraste
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomi-Filmi
Ensi-ilta:  18. syyskuuta 1955
Kesto:  99 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  12 790 464 vmk
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lähellä syntiä (Nära synden) on suomalainen mustavalkoinen elokuva vuodelta 1955. Lähellä syntiä perustuu Martti Larnin 1946 ilmestyneeseen romaaniin. Sen tapahtumat ajoittuvat vuosiin 1910–1929. Elokuvaversiossa romaanin tapahtumat siirrettiin Suomen sisällissodasta toiseen maailmansotaan.
Elmer ja Margit tapaavat toisensa talvisodan kynnyksellä. Rakkaus syttyy liekkeihin, mutta valtioiden johtajat sytyttävät sodan. Kohtalo erottaa rakastavaiset neljäksitoista vuodeksi. Noina raskaina vuosina Margit joutuu talousvaikeuksissaan kenties elämään liian lähellä syntiä. Joulun tähtien tuikkiessa monet asiat saavat lopulta ratkaisunsa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Tuija Halonen  | … |  Margit Kaski   |
|  Erkki Viljos  | … |  Elmer Oras/Urho Nurmi   |
|  Felix Teraste  | … |  Juhana Kaski/Johan Koski   |
|  Aku Korhonen  | … |  mestari Jurrikka   |
|  Kullervo Kalske  | … |  Nuutti   |
|  Kaarlo Halttunen  | … |  komisario Juuso Vehviläinen   |
|  Leo Riuttu  | … |  lehtori Berg   |
|  Paavo Jännes  | … |  Rehtori   |
|  Heli Eskola  | … |  Mary   |
|  Anni Aitto  | … |  rouva Oras   |
Tuotanto

Elokuva kuvattiin talvella 1955. Kuvauspaikkana oli muun muassa Leppäsuonkatu 2:n kauppapuutarha Helsingissä.
Vastaanotto

Helsinkiläinen Uusi Suomi arvioi: ”Filmin heikoin osa on sen ensimmäinen kolmannes --. Tapahtumien siirtyessä 1950-luvulle tarinassa on havaittavissa melkoista tiivistymistä, joskin se edelleen epäloogisia linjoja noudattaen pysyttelee verraten halpahintaisella tosikertomustasolla.” Helsingin Sanomien Paula Talaskivi kiitti kerronnan joustavuutta ja interiöiden hyvää sävyä. Toisaalta hän arvosteli elokuvaa psykologisen uskottavuuden piittaamattomuudesta. Ilta-Sanomien Juha Nevalainen kehui Terastea lupaavaksi ja osaavaksi lapsinäyttelijäksi.
Lähellä syntiä esitettiin televisiossa ensi kerran 27. elokuuta 1966.
Aiheesta muualla

Authorscalendar.info (englanniksi)
Elmer (Erkki Viljos) ja Margit (Tuija Halonen)
M6 (Valko-Venäjä)

M6 Hrodnan kohdalla.
Valtatie M6 (valkoven. Магістраль М6, Mahistral M6) on Minskin kehätien (M9) länsiosista länteen kohti Hrodnaa ja Puolan rajaa johtava, noin 292 kilometrin pituinen valtatie Valko-Venäjällä. Valtatien alkuosa Minskistä Valožynin lähistölle saakka (54.0504°N, 26.7570°E) on yhteistä Liettuan Vilnaa kohti johtavan valtatien M7 kanssa.
Vilkasliikenteisin, valtateiden M6 ja M7 yhteisosuus Minskistä Valožynin lähistölle saakka kuuluu vuonna 2013 käynnistettyyn BelToll-järjestelmään. Tie on tältä osin etelälukevia ja kameravalvottuja mittauspisteitä sisältävä tullitie, jonka käytöstä peritään tulliliittoon kuulumattomilta ulkomaalaisilta henkilöautoilta ja valkovenäläisiltä raskaan liikenteen ajoneuvoilta tietulli.
Pääkaupunki Minskissä valtatietä jatkaa 4-6 kaistainen suurtie Ul. Pritytskogo. Puolan rajalla olevan Bruzgi - Kuźnica (Białostocka) raja-asemaparin takana maantieyhteys jatkuu puolalaisella maantienumerolla S19.
Huom. Tässä artikkelissa on noudatettu Valko-Venäjän karttakeskuksen Belkartografian maantiekarttakirjan merkintöjä, joissa valtateillä M6 ja M7 on yhteinen osuus Minskin kehätieltä alkaen ja jossa M6 jatkuu Puolan rajalle saakka. Osa muista lähteistä, esimerkiksi Karttakeskuksen Baltia-maantiekartta, antaa ymmärtää valtatien M6 olevan tätä lyhyempi (esimerkiksi loppuvan Hrodnaan eikä Puolan rajalle).
Aiheesta muualla

Map of tollroads (tulliteiden kartta) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (beltoll.by)
Valko-Venäjän valtatiet
Kansalliset valtatiet: M1 | M2 | M3 | M4 | M5 | M6 | M7 | M8 | M9 | M10 | M11 | M12 

Keskeisiä kansallisia teitä: R1 | R2 | R3 | R4 | R5 | R6 | R7 | R20 | R21 | R23 | R31 | R43 | R45

Eurooppatiet Valko-Venäjällä: E271 | E28 | E30 | E85 | E95
M1 (Valko-Venäjä)

Valtatie M1 (valkoven. Магістраль M1, ven. Магистраль M1) on tärkeä Valko-Venäjän läpi poikittain kulkeva, suurelta osaltaan moottoritieksi luokiteltu  valtatie. Se yhdistää osaltaan Puolasta saapuvan eurooppatie E 30:n tämän väylän Venäjän Moskovasta saapuvaan osaan. Valtatie M1 valmistui Moskovan olympialaisiin 1980 lähde? ja jatkuu M1-numerointuna väylänä myös Venäjän puolella.
Valtatie M1 (E30) Fanipalin maantien sillalta nähtynä.
Valtatien M1 (E30) risteys valtatielle M8 (E95) Oršan lähellä.
M1 alkaa Valko-Venäjän Kozlovitši-raja-asemalta, joka on Puolan Kukurykin raja-aseman vastinpari. Raja-asema on tarkoitettu vain rahtiliikenteen käyttöön. Alkuosiltaan valtatie M1 kiertää Brestin pohjoispuolelta ja tässä kohdin kulkee eri reittiä kuin eteläisempi E 30, jonka Terespol-Brest -rajanylityspaikka on kaiken maantieliikenteen käytössä ja jonka reitti kulkee Brestin kaupungin läpi. Pian Brestin itäpuolella nämä kaksi valtatietä yhtyvät. Valtatie M1/E30 muuttuu 4-kaistaiseksi moottoritieksi, joka jatkaa itäkoilliseen kohti Minskiä ja Moskovaa. Suurimmat valtatien varrelle osuvat valkovenäläiset kaupungit (Kobryn, Baranavitšy, Minsk, Orša) ohitetaan muutaman kilometrin etäisyydeltä. Valtatie päättyy raja-asemaan Redki Venäjän Smolenskin alueen rajalla.
Elokuussa 2013 maassa otettiin käyttöön etäluettaviin, autojen tuulilasin sisäpuolelle sijoitettaviin tunnistinlaitteisiin perustuva BelToll-tietullijärjestelmä. Järjestelmä on huomattavasti laajempi kuin aiempi M1-valtatien maksupisteisiin perustunut tietullijärjestelmä. Vuoden 2014 alussa järjestelmä kattoi M1-, M2- ja M4-valtatiet ja osia useista muista valtateistä.
Tärkeimmät risteykset (R-tienumeroidut tiet ovat tasavallan tason maanteitä, venäjäksi "P"-numerointi)::
| Matka noin |  | Lähin taajama tietä pitkin | Liityntä tielle |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  |  Puola | Kansallinen tie  E 30 |
| 0 km |  | Kukuryki (raja-asema) |  |
| 8 km |  | Brest |  |
| 9 km |  | Brest | R83 |
| 21 km |  | Brest |  |
| 35 km |  | Žabinka |  |
| 56 km |  | Kobryn |  E 85 |
| 65 km |  | Kobryn |  |
| 81 km |  |  | R81 |
| 114 km |  | Bjaroza | R84 |
| 150 km |  | Ivatsevitšy |  |
| 176 km |  |  | R43  E 85 |
| 202 km |  |  |  E 85 |
| 213 km |  | Baranavitšy | R108 |
| 222 km |  | Baranavitšy |  |
| 262 km |  | Mir, Garadzeja, Njasviž |  |
| 271 km |  | Stoubtsy | R64 |
| 282 km |  | Stoubtsy | R54 |
| 293 km |  | Stoubtsy |  E 85 |
| 322 km |  | Dzjaržynsk |  R65 |
| 346 km |  | Minsk | R23 |
| 366 km |  | Minsk |   E 271 |
| 387 km |  | Minsk, Minskin kansallinen lentoasema |  |
| 397 km |  | Smaljavitšy | R69 |
| 399 km |  | Smaljavitšy | R59 |
| 420 km |  | Žodzina |  |
| 437 km |  | Barysau | R67 |
| 449 km |  | Barysau | R53 |
| 469 km |  | Krupki |  |
| 492 km |  | Krupki | R62 |
| 521 km |  | Talatšyn | R26 |
| 535 km |  | Talatšyn |  |
| 557 km |  | Orša |  |
| 574 km |  | Orša |  E 95 R87 |
| 588 km |  | Dubrowna | R22 |
| 611 km |  | Redki (raja-asema) |  |
|  |  |  Venäjä |  E 30 |
Maanteiden luokittelussa R-tiet (venäjäksi P) viittaavat tasavallan (kansallisen) tason maanteihin.