stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vähänkyrön seurakunta
Kirkkoherrat

1608–1609: Casparus Martini Ahlstadius
1609–1644: Jacobus Henrici Tavastius
1645–1667: Martinus Caspari Ahlstadius
1669–1691: Andreas Michaelis Fant
1693–1704: Johannes Johannis Sarman
1705–1714: Laurentius Nicolai Qvist
1721–1742: Johannes Jacobi Gumse
1742–1763: Henrik Wallenborg
1765–1791: Henrik Henriksson Wegelius
1793–1804: Jacob Henriksson Wegelius
1806–1809: Gabriel Rein
1810–1818: Johan Forsman
1819–1839: Sakarias Forsman
1841–1850: Elias Lagus
1853–1875: Jonas Anton Erlin
1877–1883: Johan Wilhelm Nybergh
1885–1900: Henrik Nybergh
1902–1915: Oskar Forsman
1917–1921: Juho Oskari Waismaa
1923–1926: Oskar Gustaf Johannes Alander
1927–1932: Johan Viktor Edvard Varpio
1933–1956: Juho Kustaa Saarento
1956–1972: Otto Alarik Perko
1972–1974: Väinö Olavi Salokorpi
1975–2005: Lauri Viljami Jaakkola
2005– Petri Hautala
Westron

Westron (oikea nimi Adûni) on yksi fantasiakirjailija J. R. R. Tolkienin kehittämistä keinotekoisista kielistä.
Kaikista Keski-Maan kielistä juuri tämä oli lingua francan eli yhteiskielen asemassa, joten kirjoissa Hobitti eli sinne ja takaisin sekä Taru sormusten herrasta tämä on se kieli, jota niiden hahmot oikeasti puhuvat. Sana "westron" on muokattu englannin kielen sanasta west, mutta itse sana ei kuulu kieleen.
Fiktiivinen historia

Westron syntyi alun perin adûnaicin, Númenorin kielen, sekä Keski-Maan läntisissä osissa puhuttujen kielten pohjalta. Adûnaic oli syntynyt, kun Bëorin ja Hadorin huoneiden ihmiset saapuivat Beleriandiin ja sekoittaa muutamia piirteitä sindarin kielestä omaan kieleensä, taliskaan. Númenorin asukkaat ottivat tähän kieleen vaikutteita muistakin Keski-Maan kielistä perustaessaan Keski-Maahan linnoituksia ja satamia.
Elendil ja muut Uskolliset, jotka selvisivät Númenorin tuhosta ja perustivat Arnorin ja Gondorin, hylkäsivät adûnaicin kokonaan kuningas Ar-Pharazônin kannattajien kapinasta valaria vastaan ja omaksuivat pelkästään haltiakielten puhumisen. Mutta adûnaic oli yhä jäänyt muiden Keski-Maan kansojen keskuuteen. Vuosisatojen ajan se sekoittui yhä useampaan kieleen ja lopulta dúnedain ottivat sen takaisin käyttöön ja rikastuttivat sitä yhä enemmän haltiakielistä kotoisin olevilla sanoilla. Tästä adûnaicin parantuneesta versiosta tuli westron.
Kolmannella Ajalla westronia käyttivät kanssakäymisissään toisena kielenä jopa haltiat, drúedain ja rohirrim. Örkit puhuivat tarpeen vaatiessa myös westronia, mutta kömpelömpää sellaista. Kullakin kansalla oli oma murteensa kielelle. Esimerkiksi hobittien puhuma westron oli maalaismaisempi.
Westron Tolkienin kirjoissa

Westronin vaihtoehtoinen termi yleiskieli tulee kielen termistä Sôval Phârë, mikä tarkoittaa samaa asiaa.
Tolkienin kirjoissa kaikki sanat, jotka eivät kuuluneet muihin Tolkienin kehittämiin kieliin, ovat käännöksiä westronista. Esimerkiksi nimet Bilbo, Frodo, Reppuli, Samvais Gamgi, Peregrin Tuk, Meriadoc Rankkibuk, Repunpää, Rankkivuo ja Rivendell eivät ole "varsinaisia" nimiä. Nämä nimet ovat oikeasti westroniksi Bilba, Maura, Labingi, Banazîr Galbasi, Razanur Tûc, Kalimac Brandagamba, Labin-nec, Bralda-hîm ja Karningul.
Tolkienin muista kielistä rohirrimin kieli on käännetty muinaisenglanniksi, koska rohirrimin kieli oli westronin arkaainen sukulainen yhtä lailla kuin muinaisenglanti on nykyenglannin arkaainen sukulainen. Samalla tavalla Laakson kieli, jolla Durinin heimon kääpiötkin nimetään, on käännetty muinaisnorjaksi, joka on sukua muinaisenglannille ja nykyenglannille niin kuin Laakson kieli on sukua rohirrimin kielelle ja westronille.
Waimangun geysir

Waimangun geysirin purkaus vuonna 1903
Waimangu geysir noin vuonna 1910
Geysirin sijainti vuonna 2011
Waimangun geysir sijaitsi lähellä Rotoruaa, Uudessa-Seelannissa. Se oli toiminnassa ollessaan maailman voimakkain geysir. Sen kerrottiin purkautuessaan suihkuttaneen vettä jopa 500 metrin korkeuteen. Geysir lakkasi toimimasta vuonna 1904 maanvyöryn muutettua pohjaveden virtausta.
Waimangun geysir on suurin tunnettu geysir maailmassa. Se oli aktiivinen vuodesta 1900 vuoteen 1904. Geysirin purkauksissa lensi usein veden lisäksi kiviä ja mutaa. Maoriksi Waimangu viittaakin mustaan veteen. Purkaukset ylsivät usein 150 metrin korkeuteen ja silloin tällöin suurissa purkauksissa vettä syöksyi jopa 460 metrin korkeuteen. Suurin nykyisin aktiivinen geysir Steamboat Yhdysvalloissa purkautuu noin 100 metrin korkeuteen.
Geysir alkoi nopeasti houkutella paikalle turisteja. Vuosien 1902–1903 talvella turisteille rakennettiin paikalle majoitusta. Geysirin aktiivisuus lisääntyi vuoden 1903 aikana, mikä veti paikalle entistä enemmän kävijöitä. Samana vuonna 30. elokuuta Joseph Warbrick, entinen rugbymaajoukkueen pelaaja, oli johtamassa oppaana joukkoa turisteja. Matkalla geysir purkautui yllättäen voimakkaasti, minkä takia Warbrick ja kolme turistia menehtyivät.
Weststellingwerf

| Weststellingwerf Weststellingwarf |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna

Valtio:  Alankomaat
Provinssi:  Friisinmaa
Hallinto:  
 – Pormestari:  Gerard van Klaveren
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  228.36 km²
 – Maa:  222.15 km²
 – Josta vettä:  6.21 km² 
Väkiluku (2023):  26 470
 – Väestötiheys:  116 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  8470, 8471, 8472
 
 www.weststellingwerf.nl 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kartta Weststellingwerfin kunnasta. Rajat esittävät osoitteiden ja rakennusten perusrekisterin mukaisia asuinpaikkoja (Basisregistratie Adressen en Gebouwen (BAG) woonplatsen).
Weststellingwerf on kunta Friisinmaan provinssissa, Alankomaissa. Pinta-alaa kunnalla on 228,36 neliökilometriä, josta vettä on 6,21 km². Asukkaita kunnassa on 25 688 (1.2.2008).
Kunta on yksi niistä Friisinmaan kunnista, joissa ei puhuta friisiä; sen sijaan siellä puhutaan stellingwerfsia.
Kunnassa sijaitseva Scherpenzeelin kylä on Uuden Amsterdamin viimeisen kuvernöörin, Peter Stuyvesantin syntymäpaikka.
Asutuskeskukset

Asukasluvut 1. tammikuuta 2008:
| Hollanninkielinen nimi | Stellingwerfsinkielinen nimi | Asukasluku |
| --- | --- | --- |
| Wolvega | Wolvege | 12 419 |
| Noordwolde | Noordwoolde | 3 789 |
| Steggerda | Steggerde | 1 111 |
| Oldeholtpade | Hooltpae | 1 072 |
| Boijl | Buil | 908 |
| De Blesse | De Blesse | 816 |
| Oosterstreek | De Oosterstreek | 527 |
| Nijeholtpade | Ni'jhooltpae | 490 |
| Blesdijke | Blesdieke | 487 |
| De Hoeve | De Hoeve | 429 |
| Scherpenzeel | Scharpenzeel | 429 |
| Munnekeburen | Munnikeburen | 415 |
| Zandhuizen | Zaandhuzen | 339 |
| Ter Idzard | Der Izzerd | 321 |
| Langelille | De Langelille | 267 |
| Sonnega | Sunnege | 235 |
| Oldelamer | Ooldelaemer | 223 |
| Oldetrijne | Ooldetriene | 221 |
| Spanga | Spange | 217 |
| Vinkega | Vinkege | 216 |
| Nijeholtwolde | Ni'jhooltwoolde | 187 |
| Nijelamer | Ni'jlaemer | 162 |
| Oldeholtwolde | Hooltwoolde | 141 |
| Nijetrijne | Ni'jtriene | 131 |
| Peperga | Peperge | 90 |
| Slijkenburg | Sliekenborg | 37 |
Lähde: CBS
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Weststellingwerf Wikimedia Commonsissa
Virallinen kotisivu (hollanniksi) (saksaksi) (englanniksi)
Virtain seurakunta

| Virtain seurakunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Virtain kirkko
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Tampereen hiippakunta
Rovastikunta:  Kangasalan rovastikunta
Pääkirkko:  Virtain kirkko
Jäsenmäärä:  5 017 (2022)
– Osuus asukkaista:  78,4 %
Kirkollisvero:  1,70 %
Kirkkoherra:  vt. Jukka Taskinen
Verkkosivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Virtain seurakunta on seurakunta Pirkanmaalla, Virtain kaupungissa. Seurakunta kuuluu Tampereen hiippakunnassa Kangasalan rovastikuntaan.
Kirkot

Virtain kirkko
Liedenpohjan kirkko
Killinkosken kirkko
Papisto

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Virtain kappeliseurakunnan kappalaisina ja Virtain seurakunnan kirkkoherroina:
Papisto > Kappalaiset

1651–1659: kappalainen Eerik Henrikinpoika Frosterus
1659–1679: kappalainen Tuomas Tuomaanpoika Laxenius
1679–1683: kappalainen Eerik Henrikinpoika Frosterus
1687–1690: kappalainen Henrik Sigfridinpoika Carmelinius
1691–1701: kappalainen Olavi Castrenius
1701–1708: kappalainen Johannes Abrahaminpoika Palander
1709–1723: kappalainen Barthold Rönnblad
1723–1736: kappalainen Johannes Collin
1737–1750: kappalainen Abraham Indrenius
1751–1782: kappalainen Johan Georg Långhjelm
1785–1795: kappalainen Johan Henrik Askelin
1797–1809: kappalainen Karl Fredrik Långhjelm
1810–1824: kappalainen Gustaf Georg Bergroth
1824–1834: kappalainen Isak Immanuel Perdén
1834–1860: kappalainen Henrik Johan Packalén
1863–1893: kappalainen Karl Gustaf Törnqvist
Papisto > Kirkkoherrat

1894–1907: kirkkoherra Abel Nyholm
1908–1925: kirkkoherra Petter Anton Carlstedt
1926–1946: kirkkoherra Paavo Paunu
1948–1957: kirkkoherra Oskari Heikinheimo
1959–1970: kirkkoherra Lauri Ahva
1970–19XX: kirkkoherra Juhani Leppänen
1987–1995: kirkkoherra Kari Aalto
Venäjän Tyynenmeren laivasto

Tyynenmeren laivaston lippulaiva Varjag
Venäjän Tyynenmeren laivasto on Venäjän laivaston osa, joka operoi Tyynellämerellä. Siihen kuuluu noin 20 sukellusvenettä ja 55 pinta-alusta. Sen päämaja on Vladivostokissa, lippulaiva on risteilijä Varjag ja vuosipäivä 21. toukokuuta.
Kalusto

Vuonna 2020 laivastoon kuuluu
Kalusto > Pinta-alukset

1 ydinkäyttöinen risteilijä jossa on ohjuksia
1 muu risteilijä jossa on ohjuksia
4 suurta sukellusveneiden torjunta-alusta
2 ohjushävittäjää
2 ohjuskorvettia (FFC)
8 pientä sukellusveneiden torjunta-alusta
4 ohjuskorvettia (FC)
11 ohjusvenettä
2 avomeren miinanraivausalusta
7 tukikohtien miinanraivausalusta
1 rannikon miinanraivausalus
4 maihinnousu-alusta (LST)
6 maihinnousulauttaa (LCT)
Kalusto > Sukellusveneet

3 ydinkäyttöistä sukellusvenettä joissa on ballistisia ohjuksia (SLBM)
5 ydinkäyttöistä sukellusvenettä joissa on ohjuksia
4 ydinkäyttöistä hyökkäyssukellusvenettä
8 muuta hyökkäyssukellusvenettä
Tukikohdat

Vladivostok: päämaja
Viljutšinsk: sukellusvenetukikohta
Historia

Venäjän toimet Tyynellämerellä alkoivat jo 1600-luvulla, kun Siperian läpi kulkeneet tutkimusmatkailijat saavuttivat rannikon ja perustivat Ohotskin sataman vuonna 1647. Vuonna 1731 siitä tuli laivastotukikohta, ja sinne perustettiin ensimmäinen Venäjän Tyynenmeren laivaston yksikkö. 1700-luvulla venäläiset toimivat aktiivisesti alueella, ja perustivat siirtokuntia sekä Kaukoitään että Pohjois-Amerikan rannikolle. Eteläisin, Fort Ross, oli Kaliforniassa nykyisen San Fransiscon alueella. Laivaston yksiköt suojasivat kauppa-aluksia. Britannialla oli alueella paljon suurempi laivasto, ja Venäjä siirsi sinne 1800-luvun puolivälissä aluksia Itämeren laivastostaan. Krimin sodan päättänyt Pariisin rauhansopimus pakotti Venäjän pienentämään laivastoaan Mustallamerellä, mutta se joutui myös luopumaan Alaskasta ja Aleuteista.
Krimin sodan jälkeen laivaston toipuminen oli hidasta. Diplomaattisilla sopimuksilla Venäjä sai vähitellen tukikohtia Japaninmereltä. Vladivostokista, jonne on rautatieyhteys Euroopasta, tuli Venäjän Tyynenmeren laivaston tärkeä tukikohta vuonna 1871. Myös Suezin kanavan avaaminen 1869 paransi yhteyksiä Itämereltä Kaukoitään. Vuonna 1898 Venäjä vuokrasi Kiinalta alueen, johon se rakensi Port Arthurin laivastotukikohdan. Koska siellä meri ei jäädy talvella, siitä tuli nyt vuorostaan tärkein tukikohta.
Venäjä menetti Port Arthurin Japanille Venäjän–Japanin sodassa. Japanin uhka hellitti vasta ensimmäisen maailmansodan alla, kun molemmat maat liittyivät Ranskan ja Britannian Entente cordialeen. Maailmansodan aikana Tyynenmeren laivasto tuki varsinaisia sotanäyttämöitä.
Venäjän vallankumouksen jälkeen vuonna 1922 perustettu Neuvostoliiton Tyynenmeren laivasto koostui aluksi kahdesta pienestä yksiköstä Vladivostokissa ja Amur-joella. Sitä vahvistettiin vuosina 1932-1945. Vuonna 1941 laivastoon kuului 14 hävittäjää, 6 saattoalusta, 30 miina-alusta, 91 sukellusvenettä, 140 monitoimialusta ja jopa 500 lentokonetta. Laivasto ei suoraan osallistunut Natsi-Saksan vastaisiin taisteluihin, vaan toimi reservinä, josta toimitettiin materiaalia ja koulutettua miehistöä muiden Neuvostoliiton laivastojen tarpeisiin.
Kylmän sodan aikana Tyynenmeren alueesta tuli strategisesti merkittävä alue, koska sieltä olisi voitu tehdä ydinaseilla tai perinteisillä aseilla iskuja Neuvostoliiton manneralueen suurkaupunkeihin. Neuvostoliiton viimeisinä vuosina laivasto panosti etenkin sukellusvenekannan modernisointiin.
Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen ideologinen kilpailu Tyynenmeren alueella lientyi ja laivaston strateginen merkitys pieneni. Venäjä sulki monia Neuvostoliiton aikaisia tukikohtia alueensa ulkopuolella. 2000-luvulla Vladimir Putin alkoi uudelleen vahvistaa laivastoa ja investoi laivanrakennukseen Tyynenmeren alueella.
2010-luvun puolivälissä Venäjä alkoi jälleen merkittävästi uusia ja vahvistaa Tyynenmeren laivastoaan. Se investoi etenkin sukellusveneisiin ja laivastoa tukeviin lentokoneisiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Venäjän Tyynenmeren laivasto Wikimedia Commonsissa
Where I Am

|  Where I Am |
| --- | --- |

Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Anja Nissen
Levy-yhtiö:  Mercury Records
Kesto:  02:59
Tyylilaji:  Electropop, R&B
Julkaistu:  28. helmikuuta 2017
Säveltäjä(t):  Anja Nissen Angel Tupai Michael D'Arcy
Sanoittaja(t):  Anja Nissen Angel Tupai Michael D'Arcy
Euroviisutiedot
Vuosi:  2017
Maa:  Tanska
Kieli:  englanti
Sijoitus:  20.
Pisteet:  77
Sijoitus semifinaalissa:  10.
Pisteet semifinaalissa:  101
Sanat:  sanoitus
Where I Am on tanskalaislaulaja Anja Nissenin esittämä kappale, jolla hän edusti Tanskaa vuoden 2017 Euroviisuissa.
Kappale kilpaili Euroviisujen toisessa semifinaalissa 11. toukokuuta, jossa se sijoittui kymmenenneksi 101 pisteellä ja pääsi finaaliin. Finaalissa se sai 77 pistettä ja jäi sijalle 20.
Nissen esittämässä kappalettaan Euroviisujen harjoituksissa.
Vuohijärvi (järvenosa Pyhtäällä)

| Vuohijärvi Getträsket |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kymenlaakso, Uusimaa
Kunnat:  Pyhtää, Loviisa (Ruotsinpyhtää)
Koordinaatit:  60°33′01″N, 26°30′57″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kymijoen alaosan alue (14.11)
Tulouomat:  Kymijoki eli  Purassalmi Suvijärvestä ja Laitsalmi Tammijärvestä
Lasku-uomat:  Kymijoki eli uomat Hattarjärveen ja Suomenkylänkoskeen 
Järvinumero:  14.111.1.012
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  14,8 m  
Pituus:  3,3 km  
Leveys:  1,8 km  
Rantaviiva:  19,8606 km  
Pinta-ala:  1,73288 km² 
Tilavuus:  0,00650495 km³ 
Keskisyvyys:  3,82 m  
Suurin syvyys:  15,37 m  
Saaria:  14 
:  Iivarinsaari, Purassaari, Tupasaari, Koskensaari, Råholmen
 fiVuohijärvi 
Vuohijärvi (ruots. Getträsket) on Kymenlaakson ja Uudenmaan rajalla  Loviisan Ruotsinpyhtäällä ja Pyhtään Loosarissa sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 173 hehtaaria eli 1,7 neliökilometriä, se on 3,3 kilometriä pitkä ja 1,8 kilometriä leveä. Järvi muodostaa Kymijoen Hirvikoskenhaarassa läpivirtausjärven, johon tulee virtaukset Suvijärvestä ja Tammijärvestä, ja josta lähtee virtaukset Hattarjärveen ja Suomenkylänkoskeen. Sen itä- ja länsirannat on mannerta, mutta eteläsaari kuuluu Puntisaarelle ja koillisranta Hevossaarelle. Sillä on 14 saarta, joiden yhteispinta-ala on 57,92 hehtaaria eli noin kolmasosan järven pinta-alasta. Suurin saari Iivarinsaari on autio ja sen pinta-ala on yli 45 hehtaaria. Purassaari sijaitsee Purassalmessa, neljä saarta Laitsalmessa, Kaninpaska ja pieni luoto Hattarinkoskessa, ja muun muassa Tupasaari, Koskensaari, Råholmen Suomenperänkoskeen johtavassa salmessa. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 6,5 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0065 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 3,8 metriä ja suurin syvyys on 15,4 metriä. Sen rantaviivan pituus on 19,9 kilometriä.
.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kymijoen alaosan alueella (14.11), jonka Kymijoen suuhaarojen alueeseen (14.111) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 14,8 metriä mpy.
Walter Hasenclever

Walter Hasenclever vuonna 1917.
Walter Hasenclever (1890–1940) oli saksalainen, lyriikkaa ja ekspressionistisia näytelmiä kirjoittanut kirjailija, vasemmistolainen pasifisti. Hasenclever oli yksi lyyrikoista, joiden lyriikassa ekspressionismi saavutti huippunsa lyriikan osalta. Tämä tapahtui vuoden 1912 tienoilla. Hasencleverin tyyli ainakin hänen näytelmiensä osalta ilmentää ekspressionistista dynaamisuutta; hänen näytelmissään esiintyy paljon äärimmäisen lyhyitä ja iskeviä vuorosanoja. Niistä merkittävästi herätti huomiota jo vuodelta 1914 oleva Der Sohn, mutta parhaiksi katsotaan näytelmät Antigone (1917) ja Die Menschen (1918). Muita ovat Jenseits (1920) ja Gobseck (1921), joka on esitetty myös suomeksi. Hän kirjoitti myös arvostettuja komedioita: Ein besserer Herr (1927, suomeksi esitetty nimellä Parempi herra), Ehen werden im Himmel geschlossen (1928, suomeksi nimellä Avioliitot solmitaan taivaassa), Napoleon greift ein (1930, suomeksi Napoleon astuu esiin) ja Münchhausen (1947). Hän kuoli emigranttina.
Vuohijärvi (Jyväskylä)

| Vuohijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jyväskylä
Koordinaatit:  61°57′35″N, 25°25′52″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskuoja:  oja Päijänteeseen 
Järvinumero:  14.221.1.164
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  99,8 m  
Pituus:  240 m  
Leveys:  120 m  
Rantaviiva:  0,552 km  
Pinta-ala:  1,811 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiVuohijärvi 
Vuohijärvi  on Keski-Suomessa Jyväskylässä Saalahden kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,8 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 99,8 metriä mpy.
Värska

| Värska |
| --- | --- |
 Värskan ortodoksinen kirkko
 Värska
 Koordinaatit: 57°57′N, 27°38′E 
Valtio:  Viro
Maakunta:  Võrumaa
Kunta:  Setomaan kunta
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  pienkauppala
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Värska on Setomaan kuntaan kuuluva pienkauppala ja Põlvamaan entinen kunta Kaakkois-Virossa. Vuoden 2017 kuntauudistuksessa põlvamaalaiset Mikitamäen ja Värskan kunnat sekä võrumaalaiset Meremäen kunta ja Misson kunnan Luhamaan kulmakunnan kylät yhdistettiin Võrumaahan kuuluvaksi Setomaan kunnaksi. Värska on Setomaan kunnan keskus.
Entinen kunta

Pinta-alaa kunnalla oli 187,7 neliökilometriä, ja asukkaita siellä oli 1 513. Värskan kunnanjohtajana toimii Raul Kudre. Kunnan keskus oli nimeltään Värska ja asukkaita siellä on 635.
Värskan naapurikunnat olivat Mikitamäe pohjoisessa, Orava lännessä ja Meremäe (Võrumaalla) etelässä. Etelässä ja idässä kunta rajautui Venäjään. Nimellä Saatse saabas tunnettu rajalinja halkoi pieneltä osin myös kunnan tieverkkoa ja tie 178 Värskasta Ulitinan kylään kulkikin poikkeuksellisella tavalla toista kilometriä läpi Venäjälle kuuluvan alueen. Tiellä ei kuitenkaan ollut rajatarkastuksia, mutta pysähtyminen ja liikkuminen jalan on kielletty. Vuoden 2005 rajasopimuksessa sovittiin aluevaihdoista Värskan ja Meremäen kuntien alueilla rajalinjan suoristamiseksi.
Värskassa järjestetään Jyrin päivänä (9. joulukuuta ja 6. toukokuuta) kyläjuhlat. Lisäksi joka kolmas vuosi järjestetään setukaisten kansanlaulupäivät. Värskan keskuspaikassa, Obinitsassa ja Saatsessa on museo, joka esittelee setukaisten perinteitä.
Entinen kunta > Historia

Värskan lahden rannalla on ollut asutusta yli 7 000 vuotta. Värska on hyvän sijaintinsa vuoksi ollut vilkasliikenteinen alue. Värska on tunnettu Pihkovan tavaralotjien maihinnousupaikkana. Tästä on johtunut myös kunnan nykyinen nimi: alun perin Verhoustje (= korkea joensuu) (myös Verhoustinski pogost), sitten Verska ja Värska.
Ensimmäiset maininnat Värskasta ovat aikakirjojen mukaan vuodelta 1585. Värska pysyi pitkään pienenä kylänä ja kunnan keskus sijaitsi Lobotkassa virstan päässä kylästä. Kun kirkko vuonna 1907 valmistui kylään, alkoi kylä kasvaa. Pian kunnan keskus siirrettiinkin Värskaan. Vuosina 1926–1930 Värskaan perustettiin  Kaitseväen Petserin pohjoinen varuskunta (põhjalaager), jossa palveli varusmiehet eri puolilta Viroa jalka- ja ratsuväessä sekä tykistössä. Varuskunta oli suuri ja sillä oli jopa oma 500-paikkainen kasinonsa. Neuvostomiehittäjät hajottivat varuskunnan vuonna 1941 ja upseerit lähetettiin Siperiaan tai ammuttiin heti.
Entinen kunta > Kylät

Värska muodostui seuraavista kylistä (vir. küla): Koidula, Kolodavitsa, Kolossova, Korela, Kostkova, Kremessova, Kundruse, Litvina, Lobotka, Lutepää, Matsuri, Määsovitsa, Nedsaja, Pattina, Perdaku, Podmotsa, Popovitsa, Rääptsova, Saabolda, Saatse, Samarina, Sesniki, Säpina, Tonja, Treski, Ulitina, Vaartsi, Vedernika, Velna, Verhulitsa, Voropi, Võpolsova, Väike-Rõsna ja Õrsava.
Entinen kunta > Väestö

Vuonna 2011 Värskan kunnassa oli 1 079 asukasta, joista 1 014 (94,0 %) oli virolaisia, 60 (5,6 %) venäläisiä ja 6 (0,6 %) muita kansallisuuksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Värska Wikimedia Commonsissa
Setomaa Valdade Liit (viroksi) (englanniksi) (venäjäksi) (suomeksi) (saksaksi)
Wake-on-LAN

Wake-on-LAN on lähiverkkostandardi, joka sallii verkonvalvojan käynnistää valmiustilassa olevan tietokoneen lähettämällä verkkoliikennepaketin. Wake-on-LAN on Intelin tuote.
Wake-on-LAN-toiminnan laukaisee ns. ”Magic Packet” (AMD:n tavaramerkki), joka on määrämuotoinen Ethernet-paketti. Yleensä kehys sisältää tavut FFFFFFFFFFFF, joiden jälkeen tulee 16 toistoa kohdelaitteen MAC-osoitteesta sekä vaihtoehtoisesti neljä- tai kuusitavuinen salasana. Sisältö voi olla käärittynä minkälaiseen tahansa verkkopakettiin (esimerkiksi IP tai IPX). Herätyspaketteja voi luoda ilmaisilla työkaluilla, kuten Unix-ympäristöissä toimiva ether-wake.
Jotta tietokone tukisi Wake-on-LAN-toimintaa, emolevyn täytyy olla yhteydessä verkkokorttiin erityisellä kolminastaisella kaapelilla. Wake-on-LAN pitää olla myös aktivoituna koneen BIOS-asetuksissa. Yhdyskaapelia ei välttämättä tarvita, mikäli verkkokortti on integroituna emolevyyn tai jos käytössä on PCI 2.2-standardin mukainen väylä ja sen kanssa yhteensopiva verkkokortti.
Vastaava tekniikka on olemassa myös koneen herättämiseen puhelinverkkomodeemin kautta, ja sitä kutsutaan nimellä ”Wake-on-Ring” tai ”Wake-on-Modem”.
Waddinxveen

| Waddinxveen |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna

 Koordinaatit: 52.05°N, 4.65°E 
Valtio:  Alankomaat
Provinssi:  Etelä-Hollanti
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Kaupunginjohtaja:  Bert Cremers
Kunnanvaltuusto:  21 paikkaa
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  29,39 km²
 – Maa:  27,87 km²
 – Josta vettä:  1,52 km² 
Väkiluku (2008):  25 631
 – Väestötiheys:  920 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  2740-2743
 
 www.waddinxveen.nl 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Waddinxveen on kaupunki Etelä-Hollannin provinssissa Alankomaissa. Sen pinta-ala on 29,39 km² ja väkiluku 25 631 (1.2.2008). Pinta-alasta 1,52 km² on vettä.
Waddinxveenin nykyisenä kaupunginjohtajana toimii Bert Cremers.
Waddinxveeniläisiä henkilöitä

Sharon den Adel, laulaja
George Baker, laulaja
Verona van de Leur, voimistelija
Robert Westerholt, kitaristi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Waddinxveen Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut (hollanniksi)
Kartta Waddinxveenin kunnasta. Rajat esittävät osoitteiden ja rakennusten perusrekisterin mukaisia asuinpaikkoja (Basisregistratie Adressen en Gebouwen (BAG) woonplatsen).