stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Austin Hobart Clark

Austin Hobart Clark
Austin Hobart Clark (17. joulukuuta 1880 Wellesley, Massachusetts – 28. lokakuuta 1954 Washington D.C.) oli yhdysvaltalainen eläintieteilijä.
Austin Clarkin vanhemmat olivat Theodore Minot Clark ja Jeannette Clark. Hänellä oli viisi lasta ensimmäisen vaimonsa Mary Wendell Uphamin kanssa, joka kuoli joulukuussa 1931. Leskenä Clark avioitui Leila Gay Forbesin kanssa 1933.
Clark valmistui Harvardin yliopistosta 1903. Vuonna 1901 hän organisoi tutkimusretken Isla Margaritalle Venezuelaan. Hän jatkoi Antillien tutkimista vuosina 1903–1905. Hän sai työpaikan Smithsonian-instituutin hallinnoimasta Kansallisesta luonnonhistoriallisesta museosta (National Museum of Natural History) Washingtonissa 1908. Hän pysyi virassaan eläkkeelle siirtymiseensä saakka 1950.
Clarkilla oli lukuisia toimia työnsä ohella. Hän oli Washingtonin hyönteistieteellisen seuran (Entomological Society of Washington) puheenjohtaja, American Geophysical Unionin varapuheenjohtaja, ja hän johti American Association for the Advancement of Science-yhdistyksen lehdistötiedotusta.
Clarkin tutkimusalue oli hyvin laaja. Se ulottui valtamerien ja merien biologiaan sekä lintu- ja hyönteistieteeseen. Hän julkaisi yli 600 kirjoitusta useilla kielillä.
Linnuista Clark nimesi muun muassa mulgaparatiisikaijan (Psephotus varius) vuonna 1910.
Teoksia

Animals of Land and Sea (1925)
Nature Narratives, kaksi osaa (1929 ja 1931)
The New Evolution (1930)
Animals Alive (1948).
Apollon Zosterin temppeli

| Apollon Zosterin temppeli |
| --- | --- |
 Apollon Zosterin temppelin rauniot.
Sijainti:  Apóllonos 40, Vouliagméni, Vári-Voúla-Vouliagméni, Itä-Attika, Attika, Kreikka
Koordinaatit:  37°48′36″N, 23°46′25″E
Rakennustyyppi:  kreikkalainen temppeli
Valmistumisvuosi:  500-luku eaa.
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Apollon Zosterin temppeli (myös Apollon Zosterioksen temppeli) oli antiikin aikainen Apollon Zosterille omistettu kreikkalainen temppeli Zosterin niemellä Attikassa Kreikassa. Sen arkeologinen kohde sijaitsee nykyisessä Vouliagménin kaupungissa lähellä Paralía Astéra -uimarantaa.
Historia

Apollon Zosterin temppeli rakennettiin arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa. Se on tunnistettu paikalta löydetyn piirtokirjoituksen avulla. Temppeli ja koko Zosterin niemi (nyk. Kavoúri) saivat nimensä siitä, että paikka oli kreikkalaisessa mytologiassa sama, jossa Apollonin äiti Leto alkoi hellittää vyötään (ζωστήρ, zōstēr) valmistautuessaan pojan synnyttämiseen, mikä tapahtui myöhemmin Deloksella. Temppeli oli Halai Aiksonideen demoksen alaisuudessa.
Kristillisellä ajalla 300-luvulla jaa. temppelirakennus muutettiin kirkoksi. Kerrotaan, että temppelin ensimmäinen pylväänosa löytyi lasten leikeissä vuonna 1924, ja lapset myös aloittivat sen kaivamisen. Varsinaiset arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1926–1927.
Rakennus

Temppelin perustusten koko on noin 6 × 11 metriä. Sen lattia oli päällystetty suurilla kivilaatoilla. Temppelin alttari sijaitsi sen itäpuolella noin 6,8 metrin päässä. Myöhemmässä vaiheessa temppeli ympäröitiin kauttaaltaan pylväiköllä, joka muutti sen peristyylitemppelin näköiseksi. Pylväikössä oli lyhyillä sivuilla neljä ja pitkillä sivuilla kuusi pylvästä. Temppelin läheltä on löydetty toisen rakennukset jäänteet, joka oletetaan pyhiinvaeltajien tai pappien käytössä olleeksi rakennukseksi, sekä vesisäilöitä.
Temppelin rauniot.
Papillinen istuin.
Marmorinen alttari.
Niin kutsutun pappien talon raunioita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Apollon Zosterin temppeli Wikimedia Commonsissa
Árni Magnússon

| Árni Magnússon |
| --- | --- |

Islannin sosiaaliministeri
 23. toukokuuta 2003 – 7. maaliskuuta 2006  
Edeltäjä:  Páll Pétursson
Seuraaja:  Jón Kristjánsson
Kansanedustaja
 2003–2006  
Ryhmä/puolue:  Edistyspuolue
Vaalipiiri:  Reykjavíkurkjördæmi norður
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. kesäkuuta 1965 (ikä 59) Reykjavík
Kansalaisuus:  Islanti
Tiedot
Puolue:  Edistyspuolue
Árni Magnússon (s. 4. kesäkuuta 1965) on islantilainen edistyspuolueen poliitikko, joka toimi vuosina 2003–2006 kansanedustajana Alþingissä sekä Islannin sosiaaliministerinä.
Árni syntyi Reykjavíkissä. Ennen politiikkaa hän työskenteli toimistotyöntekijänä sekä toimittajana televisiossa, radiossa, sanomalehdissä ja aikakauslehdissä. Vuosina 1995–1999 hän toimi teollisuus- ja kauppaministerin avustajana ja vuosina 1999–2001 ulkoministerin avustajana. Vuosina 2001–2003 hän toimi edistyspuolueen toiminnanjohtajana. Vuonna 2003 hänet valittiin Alþingiin. Vuosina 2003–2006 hän toimi sosiaaliministerinä.
Austin Powers

Mike Myers Austin Powersina.
Austin Powers on kolmessa agenttielokuvaparodiassa pääosassa esiintyvä kuvitteellinen hahmo, jota näyttelee Mike Myers. Päähenkilö sir Austin Danger Powers syväjäädytettiin 1960-luvulla ja sulatettiin vuonna 1997. Elokuvien huumori on ronskia, usein myös alatyylin puolelle menevää.
Elokuvat muistetaan ehkä parhaiten siitä, että ne parodisoivat monia James Bond -elokuvissa esiintyneitä hahmoja ja kohtauksia; kuten Bondeissa heitetään hattua, heitetään Powersissa kenkää. Myersin luoma hahmo pukeutuu 1960-luvun muodin mukaisesti, pitää silmälaseja ja on huonohampainen, mutta kuitenkin suuri naistenmies. Myers on sanonut, että hänen oma isänsä on ollut alun perin esikuva hahmolle.
Elokuvien teemamusiikkina toimii Quincy Jonesin kappale ”Soul Bossa Nova”.
Austin Powers -elokuvat

Austin Powers – kumma jätkä (International Man of Mystery, 1997)
Austin Powers – agentti joka tuuppasi minua (The Spy Who Shagged Me, 1999)
Austin Powers ja kultamuna (Austin Powers in Goldmember, 2002)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Austin Powers Wikimedia Commonsissa
William Martin
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:William Martin (naturalist)
Käännös suomeksi
Árni Gautur Arason

Árni Gautur Arason kesäkuussa 2006.
Vålerengan pelaajat Árni Gautur Arason (vas.) ja Allan Jepsen.
Árni Gautur Arason (s. 7. toukokuuta 1975 Reykjavík, Islanti) on islantilainen 187 senttimetriä pitkä jalkapallomaalivahti, joka edustaa Norjan Tippeligaenissa pelaavaa Vålerengaa.
Ennen nykyistä seuraansa Árni on edustanut Akranesia ja Stjarnania kotimaassaan, Rosenborgia Norjassa ja Manchester Cityä Englannissa. Hän nousi ympäri Euroopan tunnetuksi maalivahdiksi pelatessaan Rosenborgissa, jossa hyvät esitykset erityisesti Mestarien liigassa poikivat siirron Valioliigaan. Kovatasoisessa sarjassa hänen läpimurtoaan ei kuitenkaan tullut, ja hän palasi takaisin Pohjoismaihin.
Árni lukeutuu Islannin maajoukkueen tärkeimpiin pelaajiin.
Araucanian valloitus

Chilen uusi raja 1870
Araucanian valloitus (1861–1883) oli sarja sotilaallisia operaatioita, joilla Chile varmisti itselleen Araucanian alueen. Sotaa käytiin aluetta asuttanutta ja pitkään de facto itsenäisessä asemassa olleita mapucheintiaaneja vastaan.
Tausta

Mapuchet olivat alueen alkuperäisasukkaita. He olivat päihittäneet Espanjan Araucon sodassa ja olleet riippumattomia satoja vuosia. Araucon sodan jälkikonfliktit alkoivat loppua vasta Chilen itsenäistyttyä, jolloin useat mapuche-päällikot tekivät rauhan uudisasukkaiden kanssa. Kun Chile rupesi kasvamaan ja vaurastumaan, sen asenteet naapureitaan kohtaan muuttuivat vihamielisiksi. Chile kävi sotia Espanjaa, Boliviaa ja Perua vastaan saaden aluelisäyksiä. Chilen väestö kasvoi ja monia chileläisiä muutti Araucanian eteläpuolellekin, kuten Valdiviaan.
1860 ranskalainen Orelie-Antoine de Tounens julistettiin Araucanian ja Patagonian hallitsijaksi, vaikka maa ei hallinnut kuin Araucanian aluetta. Pelko valtion laajemmasta kansainvälisestä tunnustamisesta sai Chilen toimimaan. Kenraali Cornelio Saavedra Rodríguez laati suunnitelman, joka sisälsi paitsi sotatoimia myös sopimuksia paikallisten heimopäälliköiden kanssa Chilen alueiden laajennuksesta Araucaniassa.
Sota

Koska kaikkea ei voitu saada sopimuksilla, hyökkäsi Saavadera Araucaniaan 1862. Joukkoja tuli sekä etelästä että pohjoisesta. Chileläiset perustivat linnoituksia alueelle kohtaamatta juurikaan vastarintaa. Chilelle tuli ongelmia miehityksen kanssa, kun se joutui sotaan Peru-Boliviaa vastaan 1879. Mapuchet kättivät tätä hyväkseen ja laukaisivat sarjan hyökkäyksiä chileläisiä linnoituksia vastaan. Hyökkäykset olivat voimakkaita mutta epäonnistuneita. Kun Chile oli voittanut sodan Peru-Boliviaa vastaan, he lähtivät kukistamaan mapucheja lopullisesti. Arviolta 10 000 mapuchea kuoli yhteenotoissa Chilen armeijan kanssa. Monet intiaaneista pakenivat Argentiinaan tai sitten he joutuivat reservaatteihin.
Seuraukset

Sotatoimien loputtuakaan ei Araucania ollut täysin rauhoittunut: välikohtauksia sattui vielä 1900-luvulla. Siitä huolimatta alueelle rupesi virtaamaan chileläisiä ja eurooppalaisia maahanmuuttajia. Argentiina ryhtyi myös valloittamaan alueita, joilla vielä oli itsenäisiä intiaaneja. Tästä syystä suurin osa Argentiinan mapucheista muutti Chileen.
Cornelio Saavedra Rodríguez
William Mason

William Mason
Alexander Popen kuolema, Masonin teoksesta Museus, 1747.
William Mason (1724 Hull – 1797) oli englantilainen runoilija, toimittaja ja puutarhuri.
Mason kävi koulua Hull Grammar Schoolissa ja jatkoi sen jälkeen Cambridgessa St John's Collegessa. Hän sai pappisvihkimyksen 1754 ja toimi useissa kirkon viroissa.
Hänen runonsa "Musaeus, a Monody on the Death of Mr. Pope" ilmestyi 1747 ja sai niin suuren suosion, että siitä otettiin useita painoksia. William Lyon Phelps kirjoittaa:
»Musaeus oli Popen kuoleman johdosta Miltonin Lycidasin tyyliin kirjoitettu valitusruno. Musaeusin eri runoissa murehditaan Popen kuolemaa. Chaucer puhuu vanhalla englannilla, ja Spenser lausuu kaksi säkeistöä Shepherd's Calendarin runomitalla ja kolme säkeistöä Fairy Queenin runomitalla. Näissä jäljitelmissä ei ole mitään merkittävää... »
Hänen muita teoksiaan ovat historialliset murhenäytelmät Elfrida (1752) ja Caractacus (1759) (joita kumpaakin on käytetty käännöksinä 1700-luvun oopperoissa: Elfridaa ovat käyttäneet Giovanni Paisiello ja Jean-Baptiste Moyne, Caractacusta Antonio Sacchini (Arvire et Evelina )), sekä puutarhanhoidosta pitkä runo The English Garden (kolme osaa, 1772–1782). Hän on suunnitellut puutarhan muun muassa George Harcourtille. Hän julkaisi 1775 omaan työhönsä vaikuttaneen ystävänsä Thomas Grayn runoja teoksen Poems of Mr Gray. William Pitt nuorempi valitsi hänet 1785 William Whiteheadin seuraajaksi poet laureateksi, mutta hän kieltäytyi kunniasta.
Aiheesta muualla

Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:William Mason (poet)
Käännös suomeksi
Aston Martin DB4

| Aston Martin DB4 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Valmistaja:  Aston Martin
Valmistusvuodet:  1958–1963
Korimalli:  2-ovinen coupe 3-ovinen hatchback 2-ovinen drophead
Luokka:  urheiluauto
Edeltäjä:  Aston Martin DB Mark III
Seuraaja:  Aston Martin DB5
Teknisesti samankaltaisia:  Lagonda Rapide
Tekniset tiedot
Moottori:  R6
Iskutilavuus:  3 670 cm3
Teho:  240–314 hv
Huippunopeus:  -
Kiihtyvyys:  -
Vetotapa:  takaveto
Kulutus:  -
Aston Martin DB4 oli Aston Martinin vuosien 1958–1963 välillä valmistama urheiluauto. DB4 ei perustunut edeltäneeseen DB Mark III -malliin kuin moottorinsa osalta, joka muunnettiin 2,9-litraisesta 3,7-litraiseksi (3 670 cm³). Tadek Marekin suunnittelemalla, kahdella yläpuolisella nokka-akselilla varustetulla suoralla 6-sylinterisellä moottorilla oli alkuun taipumusta ylikuumenemiseen, mutta kaksois-SU-kaasuttimella varustettu 240-hevosvoimainen (179 kW) versio sai ostajat antamaan anteeksi moottorin pienet puutteet. Autossa oli myös ensin Dunlopin, sitten Girlingin levyjarrut kaikissa pyörissä.
Auton kevyen putkirunkoisen niin sanotun superleggera-korin oli suunnitellut milanolainen Carrozzeria Touring ja sen mannermainen muotoilu oli suuri sensaatio vuoden 1958 Lontoon autonäyttelyssä. Vaikka auton suunnittelu ja rakennustekniikka oli italialaista perua, oli DB4 kuitenkin ensimmäinen Aston Martinin malli, jota valmistettiin Newport Pagnellin tehtaalla Englannin Buckinghamshiressä. Yhteensä mallia valmistettiin 1 185 kappaletta.
Tehtaan omaa suunnittelua ollut avomalli tuli myyntiin vuonna 1962, sitä valmistettiin vain 70 kappaletta.
DB4 GT Zagato

GT Zagato -malli esiteltiin vuoden 1960 Lontoon autonäyttelyssä. Italialaisen Zagaton osittain uudelleen muotoilema ja 314-hevosvoimaiseksi virittämä malli perustui perusmallin GT:hen. Autoa valmistettiin vain 20 kappaletta.
Kehitys

Vuonna 1961 myyntiin tuli myös hyvin suorituskykyinen Vantage-malli, jossa on kolme SU-kaasutinta ja erikoismalliset sylinterinkannet, joilla moottoriin saatiin 266 hevosvoimaa (198 kW). Mallia valmistettiin 136 kappaletta umpikorilla ja 32 kappaletta avomallina.
Moottorit

3,7 (3 670 cm3) – 240 hv @ 5 500 r/min, 325 Nm @ 4 250 r/min
Vantage (3 670 cm3) – 266 hv @ 5 750 r/min, 346 Nm @ 4 500 r/min
GT / Vantage GT  (3 670 cm3) – 302 hv @ 6 000 r/min, 366 Nm @ 5 000 r/min
GT Zagato (3 670 cm3) – 314 hv @ 6 000 r/min, 377 Nm @ 5 400 r/min
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aston Martin DB4 Wikimedia Commonsissa
Annikki Suni

Ritva Annikki Suni (vuosina 1966–1972 Malinen; 8. elokuuta 1941 Lappeenranta – 29. heinäkuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen kirjallisuuden kääntäjä.
Ura

Suni valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1967. Hän työskenteli 1960-luvulta alkaen Yleisradion palveluksessa. Hän toimi paitsi kääntäjänä myös toimittajana ja ohjelmia ostavana filmitoimittajana. Vuonna 1983 hän siirtyi vapaaksi suomentajaksi.
Sunin ensimmäiset kirjasuomennokset ovat 1970-luvulta. Hän keskittyi alkujaan ranskankielisten kirjojen suomentamiseen; käännettyjä teoksia ranskasta suomeksi on yli sata.
Sunin suomentamia tunnettuja teoksia ovat muun muassa Simone de Beauvoirin Toinen sukupuoli ja saman tekijän Perhetytön muistelmat, Milan Kunderan romaanit Kiireettömyys, Identiteetti ja Tietämättömyys sekä vuoden 2008 kirjallisuuden nobelistin Jean-Marie Gustave Le Clézion Alkusoitto, Kaupunki nimeltä Onitsha ja Harhaileva tähti. Lisäksi Suni suomensi Tahar Ben Jellounin, Andreï Makinen ja Nancy Hustonin teoksia.
Suni kirjoitti kissoista Eläinmaailma-lehteen ja muun muassa vastasi lehdessä kissoja koskeviin kysymyksiin.
Palkintoja

Sunille myönnettiin Mikael Agricola -palkinto kahdesti. Vuonna 1985 hänet palkittiin kolmen teoksen, Gustave Flaubertin Salambo, Michel Tournier’n Pierrot ja yön salaisuudet ja Nathalie Sarrauten Lapsuus, suomennoksista ja vuonna 2008 Marcel Proustin Kadonnutta aikaa etsimässä -sarjan päätösosan Jälleenlöydetty aika suomennoksesta. Vuonna 1983 hänelle myönnettiin Valtion kääntäjäpalkinto ja vuonna 2003 Pro Finlandia -mitali. WSOY:n kirjallisuussäätiön tunnustuspalkinnon hän sai kahtena vuonna, 1983 ja 1998. Suni sai vuonna 2009 yhdessä Ville Keynään kanssa Arts et Lettres -ritarikunnan ritarimerkit työstään ranskalaisen kirjallisuuden suomentajina.
Yksityiselämä

Sunin toinen puoliso vuodesta 1989 oli toimittaja, kirjailija ja Suomen elokuva-arkiston entinen johtaja Kaarle Stewen.
Aiheesta muualla

Annikki Sunin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Nikula, Jaana: / Suni, Annikki (1941–2012). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  9.10.2015. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Ávži

| Ávži |
| --- | --- |
  Sijainti Finnmarkin läänissä. 
Kunta:  Koutokeino
Lääni:  Finnmarkin lääni
Väkiluku:  80 
Ávži (norj. Avzi, suomeksi joskus myös Autsi) on kylä Norjan Koutokeinossa Finnmarkin läänissä. Ávžin asukasluku on noin 80 asukasta.
Ávžiin johtaa Koutokeinon keskustasta tie nimeltä Ávžžiluodda. Ávži on noin 10 kilometrin etäisyydellä keskustasta.
Koutokeino
| --- | --- |
Koutokeinon kylät:   Aittijärvi  Ákšomuotki  Aviovaara  Ávži  Ákšomuotki  Biedjovággi  Čunovuohppi  Gálaniitu  Koutokeino  Lappojärvi  Maasi  Mieron  Siebe  Soahtefielbma  Stornes  Suolovuopmi  Suoppajärvi  Šihččajávri  Šuoššjávri 
Koutokeinon koulut:   Koutokeinon ala-aste  Koutokeinon yläaste  Sámi joatkkaskuvla ja boazodoalloskula  Maasin koulu  Lappojärven koulu 
Koutokeinon tunturimajat:  Suolovuopmin tunturimaja
Koutokeinon tiet:   Riksvei 92  Riksvei 93  Fylkesvei 1  Fylkesvei 2  Fylkesvei 3  Fylkesvei 4  Fylkesvei 5  Fylkesvei 6 
Muuta:   Beaivváš Sámi Teáhter  Guovdageainnu Dáloniid Listu  Saamelainen korkeakoulu  Sámi instituhtta
Austin Davis

| Austin Davis |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. kesäkuuta 1989 Ringgold, Georgia
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Pituus:  188 cm
Paino:  100 kg
Pelipaikka:  Pelinrakentaja
Seura
Pelinumero:  9
Seura:  vapaa agentti
Sarja:  NFL
Pelaajaura
Aik. seurat:  St. Louis Rams   Cleveland Browns   Seattle Seahawks
Pääsarjaura:  2013–
Austin Davis (s. 2. kesäkuuta 1989 Ringgold, Georgia) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan pelinrakentaja. Hänellä ei tällä hetkellä ole voimassa olevaa pelaajasopimusta.
Pelaajaura

Ennen ammattilaisuraansa varaamaton Davis pelasi yliopistojalkapalloa Etelä-Mississippin yliopiston joukkueessa. Davis osallistui St. Louis Ramsin harjoitusleireille vuonna 2012, muttei mahtunut joukkueen kokoonpanoon. Syksyllä 2013 Davis kävi Miami Dolphinsin harjoitusleirillä ilman menestystä. St. Louis Rams kuitenkin palkkasi hänet varamieheksi kauden puolivälissä, sillä joukkueen aloittava pelinrakentaja Sam Bradford loukkaantui. Peliaikaa Davis sai vasta kaudella 2014 Bradfordin ollessa jälleen sivussa ja pelinrakentaja Shaun Hillin pelaamisen ollessa ailahtelevaa.
Seuraavalla kaudella Davis ei enää mahtunut Ramsin kokoonpanoon. Cleveland Browns palkkasi hänet joukkueeseensa ja Davis sai pelata kolmessa ottelussa kauden aikana. Kaudeksi 2016 Davisillä oli sopimus Denver Broncosin kanssa, mutta hänet vapautettiin sopimuksesta kauden aikana, eikä hän ollut saanut ollenkaan peliaikaa joukkueessa. Kauden 2017 Davis pelasi Seattle Seahawksissa varamiehen roolissa. Kaudella 2018 Davis toimi varamiehenä Tennessee Titansissa pääsemättä kertaakaan kentälle.
Muuta

Boston Red Sox varasi Davisin MLB:n vuoden 2012 varaustilaisuudessa 31. kierroksella, vaikka hän oli viimeksi pelannut baseballia lukiossa vuonna 2007.
Asterix legioonalaisena

Asterix legioonalaisena (ransk. Astérix Legionnaire) on kymmenes Ranskassa ja kolmas Suomessa julkaistu Asterix seikkailee -albumi. Se julkaistiin vuonna 1967 Ranskassa ja vuonna 1970 Suomessa. Tarinan on kirjoittanut René Goscinny ja piirtänyt Albert Uderzo.
Tarina

Tarina alkaa Asterixin kylästä, kun Mimosa on tullut takaisin Parisiumista opiskelemasta. Obelix huomaa tämän, ihastuu välittömästi ja törmää puuhun. Akvavitix oli kyseisessä puussa keräämässä misteliä taikajuomaa varten ja alkaa huutaa Obelixille. Obelix keksii tekosyyn ja lähtee pois. Akvavitix ja Asterix jäävät pudistelemaan päitään.
Asterix pyytää Obelixia valmistamaan villisikoja, mutta Mimosa kävelee juuri Obelixin ohi, ja Obelix jää paikalleen hetkeksi muihin maailmoihinsa (koska on ihastunut Mimosaan), ja Asterix huutaa Obelixia sisälle kunnes tämä havahtuu ja tulee sisälle. Obelix ei suostu syömään kuin kaksi villisikaa ja vaikuttaa hieman surulliselta. Asterix menee kertomaan tästä kylän tietäjälle, Akvavitixille, ja tämä hämmästyy, kun Obelix söi ainoastaan 2 villisikaa kolmen sijaan. Akvavitix ja Asterix lähtevät kävelemään kylän kadulle, ja Mimosa tulee heitä vastaan. Nyt he huomaavat Obelixin seuraavan Mimosaa omissa maailmoissa pitäen käsiään kuin kantaisi hiidenkiveä. Asterix herättää Obelixin, ja tämä itsekin huomaa, ettei hänellä ollutkaan hiidenkiviä kädessä.
Akvavitix kutsuu Mimosan paikalle, ja Obelix taas kangistuu paikoilleen. Asterix esittelee Mimosan Obelixille, joka alkaa mumisemaan ja pitämään kättään kättelyasennossa luullen kättelevänsä. Hän jatkaa vielä muminaa, kunnes Akvavitix ja Asterix puhkeavat nauruun. Obelix nolostuu ja väittää vastaan, kun Asterix sanoo tämän ihastuneen Mimosaan. Asterix kehottaa Obelixia mennä tapaamaan Mimosaa, mutta hän ei kehtaa ja kaataa vahingossa bardi Trubadurixin puun. Nyt hän menee hakemaan kukkia metsästä ja tuhoaa samalla pienen roomalaisjoukon. Asterix saattaa Obelixin Mimosan luo, ja Obelix jatkaa ujosteluaan. Nyt postinkantaja tuo Mimosalle kirjeen, jossa kerrotaan hänen sulhasensa tulleen pakotetuksi mukaan roomalaiseen legioonaan. Obelix lupaa Asterixin kanssa mennä pelastamaan Tragikomixin, ja näin he menevätkin Condateen liittymään legioonaan.
Noin kymmenen sivun ajan he jatkavat sotaharjoituksia ja vastaavaa harjoittelua armeijassa, kunnes he lähtevät kävelemään Massiliaan, suureen satamakaupunkiin. He lähtevät kaleerilla Afrikkaan ja pysyttelevät roomalaisessa tukikohdassa hetken aikaa, mutta roomalaiset käyvät sisällissotaa. Asterix ja Obelix lähtevät toiseen leiriin, jonne Tragikomix on viety vangiksi, ja vapauttavat tämän. Roomalaiset jatkavat sotaa, ja Julius Caesar tulee Asterixin ja Obelixin luo kiittämään häntä siitä, että he aloittivat sisällissodan, mutta Caesarin joukko voitti. Asterix, Obelix ja Tragikomix lähtevät kaleerilla kotiinpäin ja tuhoavat matkalla yhden merirosvoaluksen. Kotikylässä Tragikomix kehuu Obelixin tekoja Mimosalle, ja Obelix ujostelee.
Tarina loppuu tuttuun tapaan suureen juhla-ateriaan, mutta tällä kertaa poissa aterialta ei ole ainoastaan vangittu bardi Trubadurix, mutta nyt Mimosaan ihastunut Asterix on kiivennyt puun oksalle ihastuksissaan. Obelix on kuitenkin normaalisti aterialla.
Tarinassa esiintyneet henkilöt

Tarinassa esiintyneet, nimeltämainitut henkilöt
Asterix
Obelix
Mimosa
Akvavitix
Telegramix (postinkantaja)
Aladobix
Automatos (kreikkalainen legioonaan liittynyt henkilö)
Teleprintax (brittiläinen legioonaan liittynyt henkilö)
Saksofonix (Belgialainen legioonaan liittynyt henkilö)
Mecanic (goottilainen legioonaan liittynyt henkilö)
Statistic (toinen goottilainen legioonaan liittynyt henkilö)
Cuptennis (egyptiläinen legioonaan liittynyt henkilö)
Hotelterminus (kenturio)
Systematicus (kenturio)
Kapteeni Punaparta laivoineen (Merirosvojoukko)
Julius Caesar
Tragikomix (Henkilö, jota Asterix ja Obelix menivät pelastamaan Afrikasta)
Idefix
Huomioitavaa tarinassa

Tämä oli ensimmäinen tarina, jossa Asterix ja Obelix osoittavat minkäänlaista kiinnostusta vastakkaiseen sukupuoleen.
Viittaukset stereotypioihin
Tarinassa armeijassa tarjottiin pahaa ruokaa, mutta eräs brittiläinen armeijaan liittynyt henkilö oli ainoa, joka suorastaan nautti ruoasta, kun muut vihasivat sitä. Tämä oli ilmiselvästi viittaus siihen stereotypiaan, että brittiläinen ruoka on huonolaatuista.
Tarinan egyptiläinen henkilö puhui hieroglyfeillä.
Tarinan kreikkalainen henkilö taas kreikkalaistyylisellä fontilla ja käyttää paljon sanontaa "Kautta Zeuksen!".
Goottilaiset henkilöt puhuvat Gothic Script-fontilla.
Tarinan belgialaisen henkilön hiukset ovat samanlaiset kuin belgialaisen sarjakuvahenkilön, Tintin.
Kulttuurilliset viittaukset
Tarinassa uponneen merirosvojen laivan jäännökset (s. 35, kuva 3) parodisoivat 1800-luvun maalausta, Medusan lauttaa.
Viittaus elokuvaan
Elokuvan Asterix ja Obelix vastaan Caesar juoni perustui osittain tähän tarinaan, mutta elokuvassa Asterix pyysi Obelixia liittymään armeijaan, ja Asterix menisi väliaikaisesti panttivangiksi, kunnes Obelix pelastaisi tämän jne.
Tapahtumapaikat
Asterixin kylä
Condate
Massilia
Roomalainen kaleeri
Legioonan leiri Afrikassa
Spicion roomalaisleiri Afrikassa
Taistelutanner aavikolla
Toinen roomalaiskaleeri