stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Remo Freuler

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 15. huhtikuuta 1992 (ikä 32)
Syntymäpaikka: Ennenda, Sveitsi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 180 cm
Seura
Seura: Bologna
Maajoukkue
| 2017– | Sveitsi | 72 | (9) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 8. heinäkuuta 2024.
Remo Freuler (s. 15. huhtikuuta 1992 Ennenda) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Bolognaa, jossa hän pelasi jo kauden 2023–2024 lainalla englantilaisseura Nottingham Forestista. Hän on pelannut Sveitsin maajoukkueessa vuodesta 2017 alkaen.
Freuler on edustanut kotimaassaan Sveitsissä Winterhuria, Grasshoppersia ja Luzernia. Tammikuussa 2016 hän siirtyi italialaisseura Atalantaan. Hän pelasi Italian Serie A:ssa 6,5 kauden aikana 203 ottelua ja teki niissä 18 maalia. Eurooppa-liigassa hän teki maalin lokakuussa 2017 alkulohko-ottelussa kyproslaista Apollon Limassolia vastaan sekä Mestarien liigassa helmikuussa 2020 ensimmäisessä neljännesvälieräottelussa espanjalaista Valenciaa vastaan ja syyskuussa 2021 alkulohko-ottelussa espanjalaista Villarrealia vastaan.
Freuler siirtyi elokuussa 2022 englantilaisseura Nottingham Forestiin. Hän pelasi kaudella 2022–2023 Valioliigassa 28 ottelua, joissa 24 kertaa avauskokoonpanossa. Liigacupissa hän pelasi avauskokoonpanossa viisi ottelua Nottinghamin yltäessä välieriin. Syyskuun 2023 alussa hän siirtyi loppukauden kestävälle lainalle italialaisseura Bolognaan, jossa hän pelasi kauden 2023–2024 aikana 32 Serie A -ottelua ja teki yhden maalin. Kesällä 2024 hän siirtyi Bolognan omistukseen.
Freuler on pelannut useissa Sveitsin nuorisomaajoukkueissa. Sveitsin A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran maaliskuussa 2017. Hän kuului Sveitsin joukkueeseen MM-kilpailuissa 2018 mutta ei päässyt kentälle. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki viisi ottelua. Puolivälierissä Espanjaa vastaan hänet ajettiin 77. minuutilla ulos kentältä. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki neljä ottelua ja teki yhden maalin. EM-kilpailuissa 2024 hän pelasi avauskokoonpanossa kaikki viisi ottelua ja teki yhden maalin.
Freuler on pelannut EM-kilpailujen 2024 loppuun mennessä 72 maaottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki maaliskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Tanskaa vastaan. Tämän jälkeen hän on tehnyt maalin lokakuussa 2020 Kansojen liigan ottelussa Saksaa vastaan, marraskuussa 2020 Kansojen liigassa Espanjaa vastaan, marraskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Bulgariaa vastaan, syyskuussa 2022 Kansojen liigan ottelussa Tšekkiä vastaan, joulukuussa 2022 MM-kilpailujen alkulohko-ottelussa Serbiaa vastaan, kesäkuussa 2023 EM-karsintaottelussa Andorraa vastaan, syyskuussa 2023 EM-karsintaottelussa Kosovoa vastaan ja kesäkuussa 2024 EM-kilpailujen neljännesvälierässä Italiaa vastaan.
Puukellokanerva

| Puukellokanerva |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Ericales
Heimo::  Kanervakasvit Ericaceae
Suku::  Kellokanervat Erica
Laji::  arborea
Kaksiosainen nimi
 Erica arborea  L. 
Katso myös
   Puukellokanerva Wikispeciesissä   Puukellokanerva Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Puukellokanerva eli puukanerva (Erica arborea) on ainavihanta kanervakasveihin kuuluva puuvartinen kasvi, joka kasvaa luonnonvaraisena Välimeren seudulla, Madeiralla ja Kanariansaarilla.
Puukanervia Madeiralla.
Puukellokanerva on sukunsa suurin laji. Se kasvaa tyypillisesti 2–4 metriä korkeaksi, mutta joskus jopa kuusimetriseksi. Neulasmaiset lehdet kasvavat 3–4 lehden kimppuina. Tuoksuvat valkoiset tai vaaleanpunaiset kukat puhkeavat keväällä tiiviinä pyramidinmuotoisina terttuina. Puukellokanervan juuria käytetään piippujen valmistamiseen.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Puukellokanerva – Erica arborea
Pyroman Finland

Oy Pyroman Finland Ltd on suomalainen pyrotekniikka- ja erikoistehostealan yritys. Se on toteuttanut muun muassa Euroviisuesitysten erikoistehosteita vuosina 2006–2010 ja Nightwishin maailmankiertueen tehosteet vuosina 2007–2009. Vuonna 2010 yritys voitti ilotulituksen SM-kilpailut teoksella Metallion.
Yrityksen liikevaihto oli 321 000 euroa vuonna 2008.
Aiheesta muualla

Yrityksen kotisivut
Suomalaisfirma vastaa Euroviisujen erikoistehosteista yle.fi.  25.5.2010.
Raiden Tameemon

Raiden Tameemon
Raiden Tameemon (雷電爲右衞門, tammikuu 1767 – 11. helmikuuta 1825), syntymänimeltään Seki Tarōkichi, oli japanilainen sumopainija ja 76. ōzeki eli mestari. Hän ei koskaan saavuttanut sumon korkeinta arvoa, yokozunaa, mutta voitti 28 turnausmestaruutta vuosina 1790–1811.
Raiden Tameemon ei luultavasti saanut yokozunan arvoa sen vuoksi, että hänellä oli hyvät suhteet Tokugawa-shōgunaattiin, jota yokozunan arvosta tuolloin päättänyt Yoshidan suku vastusti kiivaasti. Raiden Tameemon pitää yhä hallussaan sumopainijoiden voittoprosentin ennätystä, 96%. Monet pitävätkin häntä yhtenä kaikkien aikojen parhaista sumopainijoista.
Hilkat

| Hilkat |
| --- | --- |
 Punahilkka (Achimenes erecta)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Gesneriakasvit Gesneriaceae
Suku::  Hilkat Achimenes  Pers.
Katso myös
   Hilkat Wikispeciesissä   Hilkat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hilkat eli mustanmerenruusut (Achimenes) on gesneriakasvien heimoon (Gesneriaceae) kuuluva kasvisuku, joka tunnetaan Suomessa huonekasveina. Ne ovat trooppisia ruohokasveja, jotka ovat kausivihantia. Talven yli ne säilytetään mukuloina, joiden avulla ne selviävät myös tropiikin kuivakausista. Kaikki 25 hilkkalajia ovat kotoisin Amerikan trooppisista osista.
Hilkkojen varret ovat pehmeitä ja hauraita, tavallisesti suikertavia. Lehdet kiinnittyvät varteen vastakkaisina pareina ja ovat ohuita ja karvaisia. Kirkasväriset kukat ilmaantuvat ylimpiin lehtihankoihin. Teriö muodostaa pitkän ja kapean putken, jonka päässä on viisi limittäistä liuskaa.
Hilkoista on Euroopassa 1800-luvulta lähtien jalostettu monia viljelymuotoja eli lajikkeita. Longiflora-ryhmän lajikkeita nimitetään torpankukiksi niiden yleisyyden ja laajan "joka torpan" käsittävän levinneisyytensä takia. Ne tunnetaan myös nimellä mustanmerenruusu, mikä on sikäli huono nimitys, että kasveilla ei ole mitään tekemistä ruusujen eikä Mustanmeren kanssa.
Lajeja

Achimenes erecta – punahilkka
Achimenes longiflora – sinihilkka
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Achimenes
ITIS: Achimenes (englanniksi)
Henry Väre

| Henry Väre> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1960 (ikä 63–64)
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  kasvitieteilijä, dosentti ja Kasvimuseon yli-intendentti
Kirjailija
Tuotannon kieli: suomi
Tyylilajit:  tietokirjallisuus
Palkinnot
 Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto, 2006. 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Henry Väre (s. 1960) on kasvitutkija, Helsingin yliopiston Luonnontieteellisen keskusmuseon (Luomus) Kasvimuseon yli-intendentti ja tietokirjailija.
Kasvimuseolla Väre on työskennellyt joulukuusta 1999 lähtien. Aiemmin hän toimi Oulun yliopiston kasvimuseon johtajana. Helsingissä hän johtaa putkilokasvitiimiä ja vastaa Luomuksen putkilokasvi-kokoelmista, joissa on noin 1,8 milj. putkilokasvi- ja levänäytettä. Tehtäviin kuuluu myös Luomuksen kasvitieteellisten puutarhojen, Kaisaniemen ja Kumpulan tieteellinen johtaminen. Väre toimii kasviasiantuntijana radion Luontoillassa.
Tutkimusaiheita ovat muun muassa alvejuurten ja sädekaislojen taksonomia ja systematiikka sekä Suomen kasvisto. Väre on perehtynyt Lapin ja erityisesti Käsivarren suurtuntureiden kasvistoon, jota hän on kartoittanut ja valokuvannut yli kolmekymmentä vuotta. Keräysmatkoja hän on tehnyt Azoreille, Etelä-Afrikkaan, Grönlantiin, Kap Verdelle, Kanariansaarille, Kirgisiaan, Venäjälle (Jakutia, Volgograd), Välimeren alueelle ja Yhdysvaltoihin (Oregon, Washington).
Väre on myös perehtynyt Suomen kasvitieteen historiaan ja kirjoittanut aiheesta usein sarjoihin Bibliophilos, Lutukka,Memoranda Soecietatis pro Fauna et Flora Fennica, Sienilehti ja Sorbifolia.
Julkaisut

Väre toimii Dendrologian seuran jäsenlehden Sorbifolia sekä Suomen vanhimman toimivan tieteellisen seuran Societatis pro Fauna et Flora Fennica englanninkielisen Open access-julkaisun Memoranda Societatis pro Fauna et Flora Fennican päätoimittajana. Hän on kirjoittanut useita tietokirjoja, sekä artikkeleja kansainvälisiin (Research Gate) tieteellisiin julkaisuihin Hän sai vuonna 2006 tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon teoksesta  Oulun kasvit – Piimäperältä Pilpasuolle.
Hänen nimeämiensä kasvien tieteellisissä nimissä käytetään auktorilyhennettä Väre.
Valikoitu bibliografia

Väre, Henry: Liljojen lumo.  Helsinki:  Metsäkustannus, 2019.  ISBN 9789523380639.
Väre, Henry & Partanen, Rauni: Tunturikasvien helmet.  Helsinki:  Metsäkustannus, 2018.  ISBN 978-952-338-027-1.
Väre, Henry & Laine, Jukka: Metsäkasvio.  Helsinki:  Metsäkustannus, 2016.  ISBN 9789526612782.
Väre, Henry: Kämmeköiden kutsu.  Helsinki:  Metsäkustannus, 2014.  ISBN 9789526612508.
Väre, Henry & Laine, Jukka: Suokasvio.  Helsinki:  Metsäkustannus, 2014.  ISBN 9789526612287.
Väre, Henry & Keynäs, Kalevi: Hangon kasvisto : etelän aarre.  Helsinki:  Metsäkustannus, 2013.  ISBN 9789526612102.
Väre, Henry & Kiuru, Heikki: Suomen puut ja pensaat.  Helsinki:  Metsäkustannus, 2013.  ISBN 9789526612119.
Väre, Henry: Suomen rantakasvio.  Helsinki:  Metsäkustannus, 2011.  ISBN 978-952-5694-72-7.
Väre, Henry & Partanen, Rauni: Suomen tunturikasvio.  Helsinki:  Metsäkustannus, 2009.  ISBN 9789525694406.
Väre, Henry: Oulun kasvit : Piimäperältä Pilpasuolle.  Helsinki:  Luonnontieteellinen keskusmuseo, kasvimuseo, 2005.  ISBN 952-10-2372-4.
Väre, Henry, Saarinen, Jaakko, Kurtto, Arto & Hämet-Ahti, Leena: Suomen puu- ja pensaskasvio.  Helsinki:  Dendrologian Seura, 2021.  ISBN 978-951-96557-4-1.
Väre, Henry, Koponen, Aune, Hämet-Ahti, Leena, Hagman, Max. & Raisio, Juha (toim.): Puiden jäljillä. 400 vuotta dendrologian historiaa. Helsinki: Dendrologian Seura. 2008. ISBN 978-951-96557-3-4.
Kauppila, Aulikki & Anttila, Aino & Autio, Antti & Fagerholm, Juha & Lehtonen, Jukka & Oksa, Esko & Raisio, Juha & Saarinen, Jaakko & Uski, Katja & Viherä-Aarnio, Anneli & Väre, Henry: Vihreät jättiläiset - Suomen suurimmat puut. Helsinki: Metsäkustannus. 2021. ISBN 978-952-338-086-8.
Aiheesta muualla

Henry Väre Suomen tietokirjailijat ry. Viitattu 29.9.2020.
Happa

| Happa |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Kiina
Määrä:  uhanalainen tai kuollut sukupuuttoon
Rodun syntyaika:  vanha
Alkuperäinen käyttö:  seurakoira
Nykyinen käyttö:  seurakoira
Muita nimityksiä:  Ha-Pa Dog, Hapa Dog, Happa Dog, Hah-pah Dog
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Ulkonäkö
Paino:  2–3 kg
Säkäkorkeus:  23 cm
Väritys:  keltavalkoinen tai black&tan, yms.
Happa on kiinalainen koirarotu. Se on joko uhanalainen tai sukupuuttoon kuollut. Yksi yksilö on nykyisin täytettynä Tringin eläintieteellisessä museossa.
Ulkonäkö

Happa on matala, lyhytraajainen ja lyhytkarvainen. Säkäkorkeuden arvioitiin olevan n. 23 cm ja painon 2–3 kg.
Luonne ja käyttätyminen

Happaa on kuvailtu ovelaksi, valppaaksi ja siistiksi. On väitetty, että sillä olisi sekä kiinanpalatsikoiran että mopsin huonot puolet eikä kummankaan hyviä puolia.
Alkuperä

Tämä muinainen rotu on käytännössä lyhytkarvainen kiinanpalatsikoira. Erään teorian mukaan se olisi juuriltaan turkkilainen. Vuonna 1906 rouva Carnegie toi Pekingistä kaksi ensimmäistä länsimaissa nähtyä yksilöä, joista toinen oli black&tan ja toinen keltavalkoinen - niiden väitettiin olleen varastettu kuninkaallisesta palatsista. Seuraavana vuonna toinen niistä osallistui Pekingese Club:n ensimmäiseen viralliseen näyttelyyn.
Rotu vaikuttaisi kuolleen sukupuuttoon 1900-luvun aikana, mutta kukaan ei ole kuitenkaan käytännössä kutsunut sitä sukupuuttoon kuolleeksi. Vuonna 1991 tiibetiläisten rotujen asiantuntija Juliette Cunliffe vieraili nepalilaisessa luostarissa lähellä Pokharaa, missä hän pani merkille pienen, lyhytkarvaisen koiran, joita paikalliset munkit kutsuivat happaksi. Kyseinen yksilö oli liian pitkäraajainen ja suippokuonoinen perinteiseen happaan verrattuna, mutta sen olemassa olo todistaa kuitenkin, että alueella on edelleen koiria, jotka vastaavat rodun perimää.
Alkuperä > Etymologia

Kiinaksi hah-bah tarkoittaa "pientä lemmikkikoiraa".
Alkuperä > Vaikutus muihin rotuihin

Joidenkin asiantuntijoiden mukaan rotu on sekä kiinanpaltsikoiran, tiibetinspanielin että mopsin esi-isä. Eräs kiinalaisia rotuja tutkinut opiskelija väittää, että mopsi polveutui lyhytkarvaisesta kääpiökoirasta (mahdollisesti happasta), ja risteytyi pitkäkarvaisen koiran kanssa, josta sittemmin kehittyi kiinanpalatsikoira. Oli keskinäinen polveutumisjärjestys mikä tahansa, on selvää että kaikki nämä neljä rotua - happa, kiinapalatsikoira, tiibetinspanieli ja mopsi - ovat läheistä sukua keskenään.
Täytetty yksilö, Tringin eläintieteellinen museo.
Remoiville

| Remoiville |
| --- | --- |
 Kirkko
 Remoiville
 Koordinaatit: 49°26′38″N, 5°21′39″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Grand Est
Departementti:  Meuse
Arrondissementti:  Verdun
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  9,70 km²
Väkiluku (2017):  134
Aikavyöhyke:  UTC+1
Postinumero:  55600
Suuntanumero(t):  55425
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Remoiville on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 134 asukasta vuonna 2017 ja sen pinta-ala on 9,70 neliökilometriä.
Remoivillen väkiluku on pienentynyt 20 asukkaalla vuodesta 2007, jolloin kunnassa asui 154 asukasta. Vuonna 2012 kunnan väkiluku oli 144, eli siellä asui kymmenen asukasta enemmän kuin vuoden 2017 väestönlaskennassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Remoiville Wikimedia Commonsissa
René de Saussure

René de Saussure
René de Saussure (17. maaliskuuta 1868 Geneve, Sveitsi – 2. joulukuuta 1943 Bern, Sveitsi) oli sveitsiläinen matemaatikko, joka muistetaan ennen kaikkea kansainvälisten apukielten parissa tekemästään työstä. Vuonna 1937 valmistui hänen keinotekoinen Esperanto II-kieli, joka on uudistettu versio perinteisestä esperantosta.
Kielitieteilijä Ferdinand de Saussure oli hänen veljensä.
Rheinmetall L44

Rheinmetall L44 -panssarivaunukanuunan M256-lisenssiversiolla varustettu M1A Abrams.
Rheinmetall L44 on saksalaisen puolustustarvikeyritys Rheinmetallin suunnittelema ja valmistama 120 millimetrin kaliiperia oleva sileäputkinen panssarivaunukanuuna. Se painaa noin 1 190 kilogrammaa. Nykyisin L44:n valmistuksesta vastaa Rheinmetallilta lisenssin hankkinut yhdysvaltalainen General Dynamics, ja kanuuna tunnetaan Yhdysvaltain asevoimissa tunnusnimellä M256. Kanuunaa käytetään useissa taistelupanssarivaunuissa, muun muassa Leopard 2:ssa, M1 Abramsissa ja Type 90:ssä.
Kanuuna on varustettu savunpoistajalla (putken keskiosassa näkyvä suurempi säiliö), putken taipumaa vähentävillä lämpökilvillä ja lämpötaipumisen korjaamiseen tarkoitetulla pienellä peilillä.
Rheinmetall L44 edellyttää ampujan lisäksi myös lataajaa, minkä vuoksi Leopard 2:ssa ja M1 Abramsissa tulee olla nelihenkinen miehistö. Automaattisesti ladattavissa panssarivaunukanuunoissa, kuten 2A46M:ssa, ei tarvita lataajaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rheinmetall L44 Wikimedia Commonsissa
Remona Burchell

| Mitalit> Maa:   Jamaika.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Jamaika.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Jamaika.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Jamaika> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tokio 2020 | 4 × 100 m |  |
| MM-kisat  | MM-kisat  | MM-kisat  |  |
|  Hopeaa | Eugene 2022 | 4 × 100 m |  |
| Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  |  |
|  Pronssia | Birmingham 2022 | 4 × 100 m |  |
Remona Burchell (s. 15. syyskuuta 1991) on jamaikalainen pikajuoksija, 4 × 100 metrin viestin olympiavoittaja.
Burchell sijoittui 2018 Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa 60 metrillä kahdeksanneksi. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisisa hän juoksi alkuerissä Jamaikan 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, joka loppukilpailussa voitti toisella kokoonpanolla kultaa. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän juoksi niin ikään alkuerissä Jamaikan pikaviestijoukkueessa, joka tällä kertaa saavutti loppukilpailussa hopeaa. 200 metrillä hän karsiutui välierissä. Saman vuoden Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa hän juoksi kolmannen osuuden Jamaikan pronssijoukkueessa 4 × 100 metrin viestissä.
Burchell voitti NCAA:n mestaruuden ulkoradoilla 100 metrillä 2014 sekä sisäradoilla 60 metrillä 2014 ja 2015.
Burchellin ennätys 100 metrillä on 11,03 {Jacksonville 2014), 200 metrillä 23,40 (Kingston 2021) ja sisäradoilla 60 metrillä 7,08 (Lexington 2015).
Lähteet ja huomautukset

1 2  juoksi vain alkuerissä
1 2 3 4 5  Remona Burchell Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
1 2 3 4 5  Remona Burchell Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu). (englanniksi)
↑  Jamaikan kivikova nelikko dominoi naisten pikaviestiä – Bahaman Miller-Uibo hallitsi 400 metrin olympiafinaalia, konkari Felix teki historiaa sss.fi.  6.8.2021.
Hollywood (Florida)

| Hollywood |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna

Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:   Florida
Piirikunta:  Broward
Hallinto:  
 – Pormestari:  Josh Levy
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  79,58 km²
 – Josta vettä:  8,94 km² (11,23 %)
Korkeus:  3 m
Väkiluku (2010):  140 768
 – Väestötiheys:  2 151,76 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-5 (kesäaika UTC-4)
Lempinimi::  Diamond of the Gold Coast
 
 www.hollywoodfl.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hollywood on kaupunki Browardin piirikunnassa, Floridassa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku on 142 622 (2009).
United States Census Bureaun mukaan Hollywoodin pinta-ala on 79,8 km², josta vettä on 11,23 %. Naapurikuntia ovat Fort Lauderdale, Dania Beach, Davie, Cooper City, Pembroke Pines, Miramar, West Park, Pembroke Park ja Hallandale. Kaupungin nykyisenä pormestarina toimii Mara Giulianti.
Ystävyyskaupungit

Baia Mare (Romania)
Ciudad de la Costa (Uruguay)
Guatemala City (Guatemala)
Herzliya (Israel)
Higüey (Dominikaaninen tasavalta)
Lecheria (Venezuela)
Romorantin (Ranska)
Vlorë (Albania)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset sivut (englanniksi)
Himesh Reshammiya

| Himesh Reshammiya |
| --- | --- |
 Himesh Reshammiya vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. heinäkuuta 1973 (ikä 51) Bombay, Maharashtra, Intia
Ammatti:  säveltäjä, laulaja, näyttelijä
Puoliso:  Komal Reshammiya  (vih. 1995; ero 2017) ​Sonia Kapoor  (vih. 2018)
Lapset:  1
Muusikko
Aktiivisena:  1998–
Tyylilajit:  filmi, intialainen popmusiikki, pop rock, tanssipop ja Indian rock (käännä suomeksi) 
Levy-yhtiöt:  T-Series 
Aiheesta muualla
www.himesh-reshammiya.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Himesh Reshammiya (s. 23. heinäkuuta 1973 Bombay, Maharashtra, Intia) on intialainen säveltäjä, laulaja ja näyttelijä, joka työskentelee hindinkielisissä elokuvissa. Hän aloitti uransa elokuvasäveltäjänä elokuvassa Pyaar Kiya To Darna Kya vuonna 1998 ja teki ensiesiintymisensä näyttelijänä elokuvassa Aap Kaa Surroor vuonna 2007.
Palkinnot

Bollywood Movie Awards
2006: Paras musiikki – Aashiq Banaya Aapne
Filmfare Awards
2006: Paras mieslaulaja – ”Aashiq Banaya Aapne” (Aashiq Banaya Aapne)
International Indian Film Academy Awards
2006: Paras mieslaulaja – ”Aashiq Banaya Aapne” (Aashiq Banaya Aapne)
Screen Awards
2004: Paras musiikki – Tere Naam
Zee Cine Awards
2004: Paras musiikki – Tere Naam
2006: Paras mieslaulaja – ”Aashiq Banaya Aapne” (Aashiq Banaya Aapne)
2012: Paras musiikki – Bodyguard
2016: Vuoden paras kappale – ”Prem Ratan Dhan Payo” (Prem Ratan Dhan Payo)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Himesh Reshammiya Wikimedia Commonsissa
Himesh Reshammiya Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Haukkalampi (Jyväskylä)

| Haukkalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jyväskylä
Koordinaatit:  62°09′48″N, 25°18′13″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Iso Rautaveden alue (14.52)
Laskujoki:  oja Saravaisjärveen 
Järvinumero:  14.524.1.017
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  144,6 m  
Pituus:  150 m  
Leveys:  100 m  
Rantaviiva:  0,41 km  
Pinta-ala:  1,121 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHaukkalampi 
Haukkalampi  on Keski-Suomessa Jyväskylässä Parkkolan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 150 metriä pitkä, 100 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,1 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Jämsän reitin valuma-alueen (14.5) Iso Rautaveden alueella (14.52), jonka Suoliveden alueeseen (14.524) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 144,6 metriä mpy.
René Vogn

| Mitalit> Maa:   Tanska.Miesten ammunta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tanska.Miesten ammunta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tanska.Miesten ammunta.MM-kilpailut  | Maa:   Tanska> Miesten ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lahti 2002 | 25 m vakiopistooli |  |
René Vogn (s. 25. helmikuuta 1981 Svendborg Tanska) on tanskalainen pistooliampuja ja maailmanmestari.
René Vogn saavutti MM-kilpailuissa Lahdessa 2002 henkilökohtaisen maailmanmestaruuden 25 m vakiopistoolilla tuloksella 580. Hän joutui uusimaan mestaruudesta israelilaisen Alexander Danilovin kanssa. Danilov ampui 137 pistettä, mutta Vogn ampui kaksi pistettä paremmin ja vei maailmanmestaruuden.
Rheinturm

| Rheinturm |
| --- | --- |

Sijainti:  Düsseldorf, Nordrhein-Westfalen, Saksa
Koordinaatit:  51°13.08′N, 06°45.70′E
Rakennustyyppi:  televisio- ja radiotorni
Rakennustyöt aloitettu:  1979
Avattu:  1982
Korkeus:  240,50 m
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rheinturm Düsseldorf on 240,50 metriä korkea televisio- ja radiotorni Nordrhein-Westfalenin osavaltion pääkaupungissa Düsseldorfissa Saksassa. Rheinturm on Düsseldorfin korkein rakennus. Sen rakennustyöt alkoivat vuonna 1979 ja loppuivat vuonna 1981. Tornin avajaisjuhlia vietettiin 1. joulukuuta 1981[lähde? ]. Rheinturmissa on näköalatasanne ja pyörivä ravintola 172,5 metrin korkeudessa. 22 500 tonnin painoinen torni on rakennettu betonista.
Rheinturmin digitaalikellossa kello on 18:21:47. Pisteiden lukumäärä tornin kyljessä kertoo kellonajan.
Rheinturmissa on saksalaisen arkkitehdin Horst H. Baumannin suunnittelema valoveistos nimeltä Lichtzeitpegel, joka näyttää kellonajan. Se on maailman suurin digitaalikello.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rheinturm Wikimedia Commonsissa
Rheinturm.de (saksaksi, englanniksi)
Richard Mabuza

| Mitalit> Maa:   Swazimaa.Miesten yleisurheilu.Brittiläisen kansainyhteisön kisat  | Mitalit> Maa:   Swazimaa.Miesten yleisurheilu.Brittiläisen kansainyhteisön kisat  | Mitalit> Maa:   Swazimaa.Miesten yleisurheilu.Brittiläisen kansainyhteisön kisat  | Maa:   Swazimaa> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Christchurch 1974 | Maraton |  |
Richard Mabuza (3. maaliskuuta 1946 – 2018) oli swazimaalainen yleisurheilija, joka kilpaili kestävyysjuoksussa.
Mabuza oli Münchenin olympialaisissa 1972 maansa lipunkantaja kisojen avajaisissa ja osallistui 10 000 metrille sekä maratonille. Hän keskeytti 10 000 metrillä, mutta oli maratonilla seitsemästoista ajallaan 2.20.39,6. Mabuza juoksi vuonna 1974 10 000 metrin henkilökohtaiseksi ennätyksekseen 30.08,6 ja maratonilla Swazimaan ennätysajan 2.12.54,4, joka on edelleen maan ennätys. Maratonin ennätysaika syntyi Brittiläisen kansainyhteisön kisoissa 1974, joissa hän saavutti pronssimitalin.