stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Replica (albumi)

| Replica Oneohtrix Point Never |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Mexican Summer Studios, Brooklyn, New York
 Julkaistu: 8. marraskuuta 2011
 Tuottaja(t): Daniel Lopatin, Joel Ford, Al Carlson
 Tyylilaji: ambient
 Kesto: 40.54
 Levymerkki: Mexican Summer, Software
Oneohtrix Point Neverin muut julkaisut
| Returnal 2010 | Replica 2011 | R Plus Seven 2013 |
Replica on yhdysvaltalaisen elektronisen musiikin artistin Oneohtrix Point Neverin viides studioalbumi, joka julkaistiin 8. marraskuuta 2011 levy-yhtiöllä Mexican Summer. Albumi pääsi Billboardin sekä Top Heartseekersin kymmenen parhaimman dance/electronic -albumeiden joukkoon.
Kappaleet

Kaikki sävellykset Daniel Lopatin.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Andro | 3.56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Power of Persuasion | 3.30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Sleep Dealer | 3.10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Remember | 3.19 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Replica | 4.36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Nassau | 4.43 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Submersible | 3.49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Up | 3.57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Child Soldier | 3.12 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Explain | 6.45 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 40.54 |  |  |  |  |  |  |  |
Replicant

| Replicant |
| --- | --- |
Viimeisin vakaa versio:  6.0 0004 RC5 (29. huhtikuuta 2021)
Ydin:  Linux
Lisenssi:  GPLv2 ja Apache-lisenssi, versio 2.0
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Versiohallinta
Infobox OKNimi-testi OK: 
Replicant on Androidiin perustuva mobiilikäyttöjärjestelmä älypuhelimille ja taulutietokoneille. Käyttöjärjestelmä on Free Software Foundationin tukema.
Replicant on forkattu Androidin lähdekoodista vuonna 2010 tavoitteena tehdä ainoastaa vapaaseen ohjelmistoon perustuva Android-jakelu.
Replicant toimii useilla Android-laitteilla, mutta ei tue kaikkia laitteiden ominaisuuksia, joihin tarvittavan vapaan firmwaren puuttuessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Replicant Wikimedia Commonsissa
Viralliset verkkosivut (englanniksi)
Igor Frolov

Igor Aleksandrovitš Frolov (ven. Игорь Александрович Фролов; 10. tammikuuta 1937 Moskova – 30. heinäkuuta 2013) oli venäläinen viulisti ja säveltäjä.
Frolov syntyi muusikkoperheeseen. Hän oli Boris Belenkin viuluoppilas. Moskovan konservatoriossa hän opiskeli Abram Jampolskin johdolla, mutta hän viimeisteli opintonsa ja sai tohtorin arvon David Oistrahin luokalta vuonna 1965. Frolov palkittiin Yleisvenäläisessä viulukilpailussa (1959) ja Yleisneuvostoliittolaisessa musiikin esityskilpailussa (1960). Kansainvälisesti hänet palkittiin Bukarestin George Enescu -kilpailussa vuonna 1961 ja Pariisin Long–Thibaud-kilpailussa vuonna 1967. Frolovista tuli Moskontsertin solisti vuonna 1964.
Frolov työskenteli Oistrahin viululuokan apulaisopettajana vuosina 1965–1971. Hänestä tehtiin vuonna 1998 Moskovan konservatorion professori, ja vuodesta 2007 hän opetti Sergei Kravtšenkon johtamalla viululuokalla. Frolov piti mestarikursseja Venäjällä, Sveitsissä, Italiassa, Espanjassa, Puolassa, Turkissa ja Yhdysvalloissa. Hän oli myös kansainvälisen Tšaikovski-viulukilpailun tuomariston puheenjohtaja. Frolov oli Venäjän kansantaiteilija, Moskovan filharmonisen seuran taiteellinen johtaja sekä Moskovskaja kamerata -kokoonpanon kapellimestari ja taiteellinen johtaja.
Frolov ei saanut sävellysopetusta, mutta aloitti säveltämisen Oistrahin kehotuksesta. Hän teki sävellyksiä ja sovituksia viululle, kahdelle viululle ja pianolle. Näitä teoksia ovat esittäneet muiden muassa Maksim Vengerov ja Vadim Repin. Frolovin teosten joukossa on Oistrahin muistolle omistettu Fantasia sooloviululle.
Hovgård (Siuntio)

Hovgård on entinen kartano Siuntiossa, Uudellamaalla. Säteritila nimetään kirjallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 1556. Nykyisin kartanoa ei enää ole olemassa.
Hovgård sijaitsi Pikkalanjoen länsipuolella ja kuului osaksi Pikkalan kartanon maita, joka sijaitsee Pikkalanjoen itäpuolella. Hovgård kuului luultavimmin yksiin Siuntion vanhimpiin rakennuskerrostumiin. Kartano sisältyi Klaus Flemingin Pikkalan omistuksiin 1500-luvun lopulla.
Qaem Shahr

| Qaem Shahr (قائم شهر, Qā’em Shahr) Qaemshahr |
| --- | --- |
 Qaem Shahr
 Koordinaatit: 36.4628°N, 52.8590°E 
Valtio:  Iran
Provinssi:  Mazandaran
Väkiluku (2011)  ():  196 050
Aikavyöhyke:  UTC+3:30
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Aukio Qa’em Shahrissa.
Qaem Shahr tai Qaemshahr (pers. ‏قائم شهر‎, Qā’em Shahr) on kaupunki Pohjois-Iranin Mazandaranin provinssissa, noin 30 kilometriä  Kaspianmeren etelärannan eteläpuolella. Maakuntakeskus Sari sijaitsee noin 20 kilometriä itäkoilliseen. Kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 23 055 (1956), 38 898 (1966), 63 377 (1976), 109 288 (1986), 123 684 (1991), 143 286 (1996), 174 768 (2006) ja 196 050 (2011).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Qaem Shahr Wikimedia Commonsissa
Igor Cassina

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Cassina vuonna 2008. |  Cassina vuonna 2008. |  Cassina vuonna 2008. |  |
Maa:   Italia
Miesten telinevoimistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Ateena 2004 | rekki |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Anaheim 2003 | rekki |  |
|  Pronssia | Lontoo 2009 | rekki |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Debrecen 2005 | rekki |  |
|  Pronssia | Patras 2002 | rekki |  |
|  Pronssia | Amsterdam 2007 | rekki |  |
Igor Cassina (s. 15. elokuuta 1977 Seregno) on italialainen entinen telinevoimistelija ja olympiavoittaja. Hän saavutti kaikki arvokisamitalinsa rekillä.
Cassina voitti rekillä olympiakultaa Ateenassa 2004. Lisäksi hän voitti samalla telineellä kaksi MM-mitalia ja kolme EM-mitalia. Cassina osallistui myös Sydneyn vuoden 2000 ja Pekingin vuoden 2008 kesäolympialaisiin. Pekingissä hän sijoittui rekillä neljänneksi.
Cassina ilmoitti lopettavansa urheilu-uransa helmikuussa 2011.
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
Cassina(Rekki)English
Miesten rekin olympiavoittajat
Igor Cvitanović

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Igor Cvitanović
Syntymäaika: 1. marraskuuta 1970 (ikä 53)
Syntymäpaikka: Osijek, Jugoslavia
Kansalaisuus:  Kroatia
Pelipaikka: Hyökkääjä
Pituus: 186 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1989-1991 1991-1992 1992-1997 1998-1999 1999-2002 2002 2002-2004 | Dinamo Zagreb Varteks Croatia Zagreb Real Sociedad Dinamo Zagreb Shimizu S-Pulse Osijek |  |
Maajoukkue
| 1992–1999 | Kroatia | 29 (4) |
Igor Cvitanović (s. 1. marraskuuta 1970 Osijek) on kroatialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Cvitanović debytoi Kroatian maajoukkueessa 1992. Hän on pelannut 29 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia.
Riksförbundet Sveriges lottakårer

Riksförbundet Sveriges lottakårer (SLK) (suom. Ruotsin lottakuntien keskusliitto) on ruotsalainen naisten vapaaehtoinen maanpuolustusjärjestö. Sen jäsenistön muodostavat nykyisellään noin 18 000 lottaa 15:stä ikävuodesta ylöspäin. Lottien tavoitteena on rekrytoida ja kouluttaa jäsenistöä kokonaismaanpuolustuksen tarpeisiin.
Lottajärjestö perustettiin Ruotsiin vuonna 1924. Nimi saatiin Johan Ludvig Runebergin runosta Lotta Svärd teoksessa Vänrikki Stoolin tarinat. Ensimmäinen lottajärjestö Lotta Svärd oli syntynyt Suomessa 1918 ja perustettu virallisesti 1920. Järjestön esimerkkiä seurattiin muissa Pohjoismaissa, Ruotsin ohella lottajärjestöt perustettiin Norjaan 1928 ja Tanskaan 1946. Myös Virossa on nykyään lottajärjestö.
Ruotsissa lottajärjestön toiminta on valtakunnallista jakautuen 300:aan paikalliseen lottakuntaan ja yhdistykseen. Keskusliiton toimisto sijaitsee Tukholmassa. Sen tehtävinä on koulutuksen koordinoinnin ja kehittämisen ohella jäsenhankinta ja tiedottaminen.
Hääpäivien nimitykset

Hääpäiville eli avioliiton solmimisen vuosipäiville on omat nimityksensä avioliitossa vietettyjen vuosien määrän mukaan. Yleensä tasalukuhääpäiviä juhlitaan tavallista juhlavammin. Nimitykset vaihtelevat alueittain ja maittain. Suomessa nimitykset eivät ole vakiintuneita.
Historiaa

Suomessa kulta- ja hopeahäitä on alettu viettää kaikissa yhteiskuntaluokissa vasta 1900-luvun alkupuolella. Vanhin tunnettu tieto kultahäitään viettäneestä pariskunnasta on Saksasta vuodelta 1547, jolloin eteläsaksalainen pariskunta vietti 50-vuotishääjuhlaansa Wineden-nimisessä pikkukaupungissa. He olivat pormestari Erasmus Grunninger ja hänen vaimonsa, jonka nimeä ei ole kerrottu. Malli tulee luultavasti katolisen kirkon jo 1300-luvulta alkaen viettämästä tavasta juhlia jokaista 50. vuotta riemuvuotena Raamatun kehotuksen mukaan (3. Moos. 25:9–). Paitsi riemuvuosiksi Saksassa alettiin 1600-luvulla kutsua näitä vuosia myös kultaisiksi vuosiksi, ja 1600-luvun puolivälissä riemuhäitä alettiin nimittää kultahäiksi. Hopeahäistä, häiden 25. vuosipäivästä, ensimmäinen tunnettu tieto on Hollannista vuodelta 1680.
1800-luvulla kulta- ja hopeahääpäivien viettoperinne oli levinnyt Saksasta koko Eurooppaan ja myös Pohjois-Amerikkaan. Saksassa tapa levisi myös maaseudulle, kun hääpäivät muualla olivat yleensä vain säätyläisten ja kaupunkilaisten juhlia. Pohjoismaissa tapa yleistyi 1700-luvulla. Ensimmäiset tiedossa olevat Ruotsissa vietetyt kultahäät olivat vuonna 1737 Göteborgissa. Varhaisimmat tiedot Suomessa vietetyistä kultahäistä ovat 1750-luvulta: Helsingissä hääpäiväänsä juhlivat 7. tammikuuta 1755 kämnerioikeuden esimies ja varapormestari Lorents Strång ja hänen vaimonsa Maria Burtz ja Turussa 10. tammikuuta 1758 rykmentinmuonittaja Grundström vaimoineen. Hopeahäistä Suomessa varhaisin tieto on Turusta vuodelta 1849.
Pukeutuminen häävuosijuhlissa

Kulta- ja hopeahäihin pukeuduttiin juhlavaatteisiin. Suomalaiset tapaoppaat neuvoivat 1940- ja 1950-luvulla hopeamorsianta pukeutumaan hopeahääpäivänään hopeaharmaaseen silkki- tai samettiasuun. Pöydässä tuli myös olla hopeaesineitä. Hopeasulhasen tuli lahjoittaa vaimolleen koru. Juhlan tuli kaikessa muistuttaa alkuperäisiä häitä mahdollisimman paljon aina istumajärjestystä myöten. Nykyisin näitä tapoja ei enää noudateta, mutta aviomiehen odotetaan lahjoittavan vaimolleen koruja ja arvoesineitä ja myös lapset muistavat vanhempiaan usein yhteisellä lahjalla. Hopeahääkulut maksaa pari itse, kultahäät kustantavat lapset.
Kulta- ja hopeahääpäivän merkitys on sama kaikissa maissa, joissa hääpäiviä vietetään. Muitten hääpäivien nimitykset ovat syntyneet vasta 1800- ja 1900-luvulla ja niissä on paljon eroja. Levinnein nimitys lienee timanttihäillä, mutta se tarkoittaa kahta eri merkkipäivää: useimmissa maissa 60-vuotishääpäivää, mutta Englannissa, Hollannissa, Yhdysvalloissa ja Ranskassa myös 75-vuotishääpäivää. Nimitykset viittaavat liiton kestoon ja materiaaliin, josta tehtyjä lahjoja aviomiehen sopii tuona päivänä lahjoittaa vaimolleen.
Suomessa käytetyt nimitykset

| Nimitys | Vuosi |
| --- | --- |
Paperihäät / Pumpulihäät: 1. vuosi
Pumpulihäät / Paperihäät: 2. vuosi
Nahkahäät: 3. vuosi
Keramiikkahäät / Kukkahäät / Hedelmähäät / Kaarnahäät: 4. vuosi
Puuhäät: 5. vuosi
Sokerihäät / Rautahäät: 6. vuosi
Villahäät / Kuparihäät: 7. vuosi
Pronssihäät / Kumihäät / Messinkihäät: 8. vuosi
Kromihäät / Pellavahäät / Pronssihäät / Savihäät / Pajuhäät: 9. vuosi
Tinahäät / Posliinihäät: 10. vuosi
Teräshäät: 11. vuosi
Silkkihäät / Kuparihäät: 12. vuosi
Kuparihäät / Nikkelihäät: 12 ½ vuotta
Pitsihäät: 13. vuosi
Norsunluuhäät: 14. vuosi
Kristallihäät / Lasihäät: 15. vuosi
Posliinihäät / Pronssihäät: 20. vuosi
Hopeahäät: 25. vuosi
Helmihäät / Norsunluuhäät: 30. vuosi
Korallihäät / Jadehäät: 35. vuosi
Rubiinihäät: 40. vuosi
Safiirihäät: 45. vuosi
Kultahäät: 50. vuosi
Smaragdihäät: 55. vuosi
Timanttihäät: 60. vuosi
Kruununtimanttihäät / Kruunuhäät / Kruununjalokivihäät / Rautahäät: 65.
Rautahäät / Puuhäät: 70. vuosi
Timanttihäät / Rautahäät / Peltihäät / Briljanttihäät: 75. vuosi
Platinahäät: 80. vuosi
Kuukivihäät: 85. vuosi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hääpäivien nimitykset Wikimedia Commonsissa
Red Velvet

| Red Velvet |
| --- | --- |
 Red Velvet vuonna 2019 Vasemmalta oikealle: Joy, Yeri, Irene, Seulgi ja Wendy
Tiedot
Toiminnassa:  2014–
Tyylilaji:  K-pop, elektropop, R&B
Kotipaikka:  Etelä-Korea
Laulukieli:  korea
Jäsenet:  Irene   Seulgi   Wendy   Joy   Yeri  
Levy-yhtiö:  SM Entertainment  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Red Velvet (kor. 레드벨벳) on vuonna 2014 perustettu viisijäseninen eteläkorealainen yhtye, jonka levy-yhtiönä toimii SM Entertainment. Yhtyeeseen kuuluvat jäsenet Irene, Seulgi, Wendy, Joy ja Yeri.
Historia

Red Velvet julkaisi ensimmäisen singlensä "Happiness" elokuussa 2014. Kappaleen alkuperäinen musiikkivideo poistettiin YouTubesta pian sen julkaisemisen jälkeen ongelmallisten kuvien takia ja korvattiin muokatulla versiolla. Red Velvet julkaisi toisen singlensä "Be Natural" ja sen musiikkivideon lokakuussa 2014. Kappale on SM Entertainmentin ensimmäisen tyttöyhtyeen S.E.S:in samannimisen kappaleen uudistettu versio.
Red Velvetiin lisättiin uusi jäsen, Yeri, joka oli mukana yhtyeen uudella musiikkivideolla "Automatic". Yhtye julkaisi ensimmäisen minialbuminsa Ice Cream Cake ja samannimisen kappaleen musiikkivideon maaliskuussa 2015. Red Velvet esiintyi ensimmäisen kerran Yhdysvalloissa vuosittaisessa KCON-tapahtumassa Los Angelesissa, Kaliforniassa. Red Velvet julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa The Red ja sen pääsinglen "Dumb Dumb" syyskuussa 2015. Yhtye oli mukana SM Entertainmentin talviteemaisessa albumiprojektissa Winter Garden, julkaisten singlen "Wish Tree" joulukuussa 2015.
Yhtyeen ensimmäinen japaninkielinen albumi Bloom julkaistiin 6. huhtikuuta 2022 viivästymisen jälkeen.
Jäsenet

Yhtyeen jäsenet ovat:
Irene (Bae Ju-hyun, kor. 배주현)
Seulgi (Kang Seul-gi, kor. 강슬기)
Wendy (Wendy Shon, kor. 웬디손; Shon Seung-wan, kor. 손승완)
Joy (Park Soo-young, kor. 박수영)
Yeri (Kim Ye-rim, kor. 김예림)
Diskografia > Studioalbumit

The Red (2015)
Perfect Velvet (2017)
Bloom (2022)
Chill Kill (2023)
Diskografia > EP:t

Ice Cream Cake (2015)
The Velvet (2016)
Russian Roulette (2016)
Rookie (2017)
The Red Summer (2017)
The Perfect Red Velvet (2018)
#Cookie Jar (2018)
Summer Magic (2018)
RBB (2018)
Sappy (2019)
The ReVe Festival Day 1 (2019)
The ReVe Festival Day 2 (2019)
The ReVe Festival Finale (2019)
Queendom (2021)
The ReVe Festival 2022 – Feel My Rhythm (2022)
The ReVe Festival 2022 – Birthday (2022)
Diskografia > Singlet

”Happiness” (2014)
”Be Natural” (2014)
”Automatic” (2015)
”Ice Cream Cake” (2015)
”Dumb Dumb” (2015)
”Wish Tree” (2015)
”One of These Nights” (2016)
”Russian Roulette” (2016)
”Rookie” (2017)
”Red Flavor” (2017)
”Peek-A-Boo” (2017)
”Bad Boy” (2018)
”#Cookie Jar” (2018)
”Power Up” (2018)
”RBB (Really Bad Boy)” (2018)
”Sappy” (2019)
”Sayonara” (2019)
”Zimzalabim” (2019)
”Umpah Umpah” (2019)
”Psycho” (2019)
”Queendom” (2021)
”Feel My Rhythm” (2022)
”Wildside” (2022)
”Birthday” (2022)
Aiheesta muualla

Red Velvet Discogsissa. (englanniksi)
Replica (kappale)

| ”Replica 2006” Sonata Arctica |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: The Collection
 Julkaistu: 15. marraskuuta 2006
 Formaatti: CDS
 Tyylilaji: power metal
 Kesto: 04.37
 Levy-yhtiö: Spinefarm Records
Listasijoitukset
  1.
Sonata Arctican muut singlet
| ”Shamandalie” 2004 | ”Replica” 2006 | ”Paid in Full” 2007 |
Replica on Sonata Arctican kappale, joka julkaistiin yhtyeen vuoden 1999 esikoisalbumilla Ecliptica. Kappaleen uudelleennauhoitettu versio julkaistiin singlenä vuonna 2006, ja se nousi Suomen virallisen listan ykköseksi.
Kappaleet

Replica 2006 – 4.37
Draw Me – 4.07 (Instrumental)
Respect the Wilderness – 3.51
Kokoonpano

Tony Kakko – laulu
Jani Liimatainen – kitara
Marko Paasikoski – basso
Tommy Portimo – rummut
Henrik Klingenberg – kosketinsoitin (kappaleet 1–2)
Mikko Härkin – kosketinsoitin (kappale 3)
Igor Dmitrijev (näyttelijä)

Igor Dmitrijev
Igor Borisovitš Dmitrijev (ven. И́горь Бори́сович Дми́триев; 29. toukokuuta 1927 Leningrad – 25. tammikuuta 2008 Pietari) oli venäläinen näyttelijä.
Dmitrijev teki elokuvadebyyttinsä 12-vuotiaana Vladimir Feinbergin elokuvassa Golos Tarasa. Hänen äitinsä oli balettitanssija, jonka kanssa hän oli toisen maailmansodan aikana evakuoituna Molotoviin. Vuonna 1948 Dmitrijev valmistui Moskovan taideteatterin opetusstudiosta. Häntä opettivat Pavel Massalski ja Sergei Blinnikov. Dmitrijev näytteli vuosina 1948–1969 Leningradin draamateatterissa. Myöhemmin hän kuului Lenfilmin ja Leningradin akateemisen Akimov-komediateatterin esiintyjiin. Ensimmäisen suuren roolinsa elokuvassa Dmitrijev esitti vuonna 1957 Tihi Donissa. Hän työskenteli myös televisiossa.
Dmitrijev sai Venäjän SFNT:n kunniataiteilijan (1963) ja kansantaiteilijan (1988) arvonimet. Vuonna 1997 hänelle myönnettiin Venäjän kunniamerkki ja vuonna 2003 Kunniamerkki ansioista isänmaalle (luokka IV). Dmitrijev haudattiin Pietarin Serafimovskoje-hautausmaalle.
Aiheesta muualla

Igor Dmitrijev Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Icky Thump

| Icky Thump The White Stripes |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : helmikuu 2007 Blackbird Studio, Nashville
 Julkaistu: 15. kesäkuuta 2007
 Tuottaja(t): Jack White
 Tyylilaji: garage rock, blues-rock
 Kesto: 47.44
 Levy-yhtiö: Warner Bros. (US) XL Recordings (EU)
Listasijoitukset
  1.  2.  5.
The White Stripesin muut julkaisut
| Walking with a Ghost 2005 | Icky Thump 2007 | Under Great White Northern Lights 2010 |
Singlet albumilta Icky Thump
 ”Icky Thump” Julkaistu: 26. huhtikuuta 2007  ”Rag and Bone” Julkaistu: 7. kesäkuuta 2007  ”You Don’t Know What Love Is (You Just Do As You’re Told)” Julkaistu: 10. syyskuuta 2007  ”Conquest” Julkaistu: 18. joulukuuta 2007
Icky Thump  on yhdysvaltalaisen The White Stripes -yhtyeen kuudes ja viimeinen studioalbumi. Se julkaistiin 15. kesäkuuta 2007 Saksassa, 18. kesäkuuta 2007 muualla Euroopassa, ja 19. kesäkuuta 2007 muualla maailmassa.
Icky Thump sijoittui ensimmäisellä viikollaan Britanniassa sijalle 1 ja debytoi sijalla 2 Billboard 200 -listalla. Sitä myytiin ensimmäisellä viikolla Yhdysvalloissa 223 000 kappaletta.
Suomalaisista musiikkilehdistä Soundi antoi albumille 5/5 tähteä ja Rumba 4/5 tähteä.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Jack White, ellei toisin mainittu.
Icky Thump – 4.14
You Don’t Know What Love Is (You Just Do as You’re Told) – 3.54
300 M.P.H. Torrential Outpour Blues – 5.28
Conquest – 2.48 (säv. Corky Robbins)
Bone Broke – 3.14
Prickly Thorn, but Sweetly Worn – 3.05
St. Andrew (This Battle Is in the Air) – 1.49
Little Cream Soda – 3.45
Rag and Bone – 3.48
I’m Slowly Turning into You – 4.34
A Martyr for My Love for You – 4.19
Catch Hell Blues – 4.18
Effect and Cause – 3.00
Kokoonpano

Jack White – laulu, kitara, synteettisaattori
Meg White – rummut, laulu
Regulo Aldama – trumpetti kappaleessa "Conquest"
Jim Drury – säkkipilli kappaleissa "Prickly Thorn, But Sweetly Worn" ja "St. Andrew"
Arvostelut

Metacritic: 80/100
Allmusic:
Entertainment Weekly: A
Soundi:
Hovgården

Maunu Ladonlukon sinetti
Hovgården on arkeologinen kohde Adelsön saarella Mälaren-järvessä Tukholman lähistöllä Ekerön kunnassa. Siellä asui viikinkejä 900- ja 1000-luvuilla. Siellä arvellaan olleen heidän kuninkaansa asuinpaikan ja Birkan hallintokeskuksen. Hovgårdenissa on tuhansia kuninkaiden, merkkihenkilöiden ja maanviljelijöiden hautakumpuja viikinkiajoilta. Kaiken kaikkiaan saarelta on tehty yli 3 000 arkeologista löytöä, mm. riimukivi.
Keskiajalla Hovgårdeniin rakennettiin käräjäpaikka ja linna. Maunu Ladonlukko teetti suuria uudistuksia linnaan, jota hän käytti kesäpalatsinaan, ja mm. Ruotsin läänitysjärjestelmä perustettiin siellä vuonna 1279. Hovgården ja Birka ovat Unescon maailmanperintökohde.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.raa.se/varv/birka.asp (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
http://www.opinto.net/uskonto/timomuola/mp_birka.html (Arkistoitu – Internet Archive)
Unescon maailmanperintökohteet Ruotsissa
Birka ja Hovgården
Drottningholmin linna-alue
Engelsbergin ruukki
Etelä-Öölannin viljelyseutu
Falunin ja Stora Kopparbergetin teollisuusalue
Gammelstadin kirkkokylä
Grimetonin radioasema
Hälsinglandin koristellut maatalot
Höga kusten
Karlskronan sotilaskaupunki
Laponia
Skogskyrkogården
Struven ketju
Tanumin kalliopiirrokset
Visbyn hansakaupunki
Rettigin palatsi

Rettigin palatsissa toimii nykyisin Aboa Vetus Ars Nova -museo.
Rettigin palatsi eli Villa von Rettig on Turun keskustassa, Aurajoen rannalla sijaitseva barokkiklassistinen rakennus. Sen rakennutti tupakkatehtailija Hans von Rettig vuonna 1928. Matti Koivurinnan säätiö osti palatsin vuonna 1991, ja nykyisin siinä toimii historian ja nykytaiteen museo Aboa Vetus Ars Nova sekä ravintola-kahvila.
Historia

Palatsi rakennutettiin P. C. Rettig & Co. -tupakkatehtaan omistajan, Hans von Rettigin, perheen yksityisasunnoksi vuonna 1928. Piirustukset tehtiin arkkitehtiveljesten Valter ja Bertel Jungin arkkitehtitoimistossa Helsingissä, vaikkakin varsinainen suunnittelija oli Valter, veljeksistä nuorempi.
Rakennus suunniteltiin barokkiklassistiseen tyyliin korostamaan omistajansa asemaa. Paikoin lähes nelimetriset muurit piilottivat aikoinaan tehtaanjohtajan perheineen ihmisten katseilta. Rakennus sijaitsi Rettigien omistaman tupakkatehtaan vieressä, ja yhdessä ne muodostivat kiinteän, muusta kaupungista erottuvan sarakkeen. Palatsia voisikin pitää jonkinlaisena maaseutukartanon ja kaupunkipalatsin välimuotona. Tyylillisesti rakennus oli selkeästi vanhoillinen, sillä samoihin aikoihin Turkuun rakennettiin mm. Alvar Aallon suunnittelema Turun Sanomien toimitalo (1927–1929), joka edusti jo funktionalismia.
Hans von Rettigin kuoltua vuonna 1979 palatsi jäi pitkäksi aikaa tyhjilleen. Vasta 1980-luvun lopulla kiinteistön uudeksi omistajaksi ilmoittautui Turun Työväen Säästöpankki, joka oli kaavaillut tiloja edustuskäyttöön sekä näyttelyjen ja konserttien järjestämiseen. Toiminta ei kuitenkaan ehtinyt lähteä kunnolla käyntiin, koska jo vuonna 1991 Rettigin palatsi siirtyi Matti Koivurinnan säätiön haltuun, ja sitä alettiin kunnostaa taidemuseoksi. Kunnostustöiden yhteydessä paikalla tehtiin kuitenkin huomattavan arvokkaita arkeologisia löytöjä, joten museohanketta päätettiin laajentaa. Pitkien arkeologisten kaivausten ja kunnostustöiden jälkeen arkeologian ja nykytaiteen museo Aboa Vetus & Ars Nova avasi ovensa yleisölle vuonna 1995.
Museolle kuulumattomat alueet ovat olleet kauppaneuvos Matti Koivurinnan ja hänen vaimonsa elinikäisessä käytössä. Tähän kuuluivat palatsin 600 neliöinen keskikerros sekä piha-alueet. Yleisradion MOT-ohjelman mukaan tällä tavoin konkurssissa vuonna 1995 kaiken menettänyt Matti Koivurinta on voinut ylläpitää elintasoaan viime vuosikymmenet. Asiaan on liittynyt myös mahdollisia varojen siirtoja eri yhtiöiden kautta Sveitsiin.
Rettigin palatsi kuvattuna Aurajoen toiselta puolelta vuonna 1959.
Ikuisen totuuden temppeli

Ikuisen totuuden temppeli on Tuomas Salsteen ohjelmoima ja T&T-SOFT:in vuonna 1990 Commodore 64:lle julkaisema suomenkielinen tekstiseikkailupeli.
Pelissä seikkallaan itäkarjalaisessa luolatemppelissä ja tehtävänä on etsiä kultainen pää, jossa asuu ikuisen totuuden henki. Pelin pelaaminen tapahtuu antamalla lyhyitä, 1-3 sanan mittaisia käskyjä. Käskyillä liikutaan luolastossa, kerätään esineitä ja ratkotaan arvoituksia. Peli sisältää teknisesti varsin edistyneitä ominaisuuksia, kuten sanojen tulkitsemisen ja taivuttamisen kuudessa eri sijamuodossa, mutta ohjelmointivirheen takia peliä on kuitenkin mahdoton läpäistä.
Ikuisen totuuden temppeli jäi T&T-SOFT:in viimeiseksi tuotteeksi ja samalla todennäköisesti myös viimeiseksi kaupalliseksi Suomessa julkaistuksi C64-peliksi.
Iiro Panula

Iiro Panula (s. 19. toukokuuta 1990) on suomalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa Tuukka Temosen roolissa elokuvassa Teit meistä kauniin (2016). Panulalla on myös ollut roolit elokuvissa Tummien perhosten koti, Skavabölen pojat ja Korso.