stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Autot

| Autot> Cars |
| --- | --- |

Ohjaaja:  John Lasseter Joe Ranft (apuohjaaja)
Käsikirjoittaja:  Dan Fogelman John Lasseter Joe Ranft Kiel Murray Phil Lorin Jorgen Klubien
Tarina:  John Lasseter Joe Ranft Jorgen Klubien
Tuottaja:  Darla K. Anderson
Säveltäjä:  Randy Newman
Kuvaaja:  Jeremy Lasky Jean Claude Kalache
Leikkaaja:  Ken Schretzmann
Pääosat:  Owen Wilson Paul Newman Bonnie Hunt Larry the Cable Guy Michael Keaton Richard Petty
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Walt Disney Pictures Pixar Animation Studios
Levittäjä:  Buena Vista Pictures
Ensi-ilta:   2006-06-099. kesäkuuta 2006 (Yhdysvallat)  2006-08-2525. elokuuta 2006 (Suomi)  
Kesto:  117 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  120 miljoonaa $
Tuotto:  462,2 miljoonaa $
Seuraaja:  Autot 2
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Autot (engl. Cars) on Walt Disney Picturesin animaatioelokuva, jonka on tuottanut Pixar Animation Studios ja jonka levittäjänä toimii Buena Vista Pictures Distribution. Elokuvan ensi-ilta oli 9. kesäkuuta 2006 Yhdysvalloissa ja 28. heinäkuuta 2006 Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Suomen ensi-ilta oli 25. elokuuta 2006. Elokuvan jatko-osa Autot 2 sai ensi-iltansa kesällä 2011.
Autot on seitsemäs Disney- ja Pixar-yhtiöiden yhdessä tekemä elokuva. Elokuvasta tuli menestys, ja sen takia on olemassa Autot-aiheisia lehtiä, pelejä, kirjoja ja valtava määrä leluja.
Elokuvan apuohjaaja ja tarinan kirjoittaja Joe Ranft kuoli vuonna 2005 elokuvan teon aikana auto-onnettomuudessa. Tämän takia elokuva on omistettu hänen muistolleen.
Elokuvan teemat

Elokuvassa on useita eri teemoja. Niistä kaksi suurinta ovat seuraavat: miten joku voi löytää itsensä jostakin uudesta paikasta, josta ei ole koskaan kuullutkaan. Tarinassa McQueenille kävi juuri näin ja asiaa kuvaa hyvin elokuvassa Brad Paisleyn esittämä kappale ”Find Yourself”. Toiseksi suurin teema on Valtatie 66. Elokuvan pikkukaupunki Syylari City (Radiator Springs) sijaitsee Valtatien 66 varrella, ja siellä ei ole näkynyt yhtäkään matkaajaa sitten moottoritie 40:n (Interstate 40) valmistuttua. Tämän vuoksi valtatie lakkautettiin ja kaikki taajamat sen varrella katosivat myös kartalta ja taajamien asukkaat joutuivat elämään vuosia omissa oloissaan. Elokuvan lopussa Valtatie 66 on muutettu historialliseksi matkatieksi ja sitä se on tänäkin päivänä. Muita teemoja on muun muassa NASCAR-kilpa-autoilu.
Viittaukset muihin elokuviin

Juna, jonka elokuvan päähenkilö ohittaa tasoristeyksellä, oli numeroitu ”A113”, mikä viittaa muissa Pixarin animaatioissa käytettyyn tunnukseen. Esimerkiksi Ihmeperheessä oli kokoushuone, joka oli numeroitu A113, ja elokuvassa Toy Story - leluelämää Andyn äidin auton rekisterikilpi on A113. Lisäksi Autot-elokuvassa esiintyvä ”Dinoco-talli” löytyy myös elokuvasta Toy Story - leluelämää. Jälkimmäisessä Dinoco on huoltoasema, jolla Woody ja Buzz erkaantuvat omistajastaan Andysta. Elokuvan Lopussa autot katsovat elokuvia, joiden nimet viittaavat aikaisempiin animaatioelokuviin: Ötökkäauton elämää (Ötökän elämää), Monsteriautot Oy (Monsterit Oy) sekä Leluautoelämää (Toy Story - leluelämää). Salama Mcqueenin kyljessä on numero 95, joka viittaa vuoteen 1995, jolloin ensimmäinen Pixar elokuva Toy Story julkaistiin.
Aiheesta muualla

Cars... de auto's (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Hahmot:   Salama McQueen  Martti  Doc Hudson  Salli Carrera  Luettelo hahmoista 
Elokuvat:   Autot (2006)  Autot 2 (2011)  Autot 3 (2017) 
Spin-off-elokuvat:   Lentsikat (2013)  Lentsikat 2: Pelastajat (2014) 
Lyhytelokuvat:   Mater and the Ghostlight (2006) 
televisiosarjat:   Cars Toons Mater's Tall Tales (2008–2012)  Tales from Radiator Springs (2013–2014)  Autot: Tien päällä (2022) 
Videopelit:   Autot  Cars: Radiator Springs Adventures  Cars Mater-National Championship  Cars Race-O-Rama  The World of Cars Online  Autot 2  Rush: A Disney–Pixar Adventure  Disney Infinity  Autot 3
Batman ja Pakkasherra

| Batman ja Pakkasherra> Batman & Mr. Freeze: SubZero |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Boyd Kirkland
Käsikirjoittaja:  Boyd Kirkland Randy Rogel
Tuottaja:  Boyd Kirkland Randy Rogel
Säveltäjä:  Michael McCuistion
Leikkaaja:  Al Breitenbach
Pääosat:  Kevin Conroy Michael Ansara
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros. Animation
Levittäjä:  Warner Bros. Home Entertainment Netflix
Ensi-ilta:   11. helmikuuta 1998  17. maaliskuuta 1998
Kesto:  70 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  Batman & Teräsmies: Ässäpari ja Jokeri (1998)
Seuraaja:  Batman of the Future: Return of the Joker (2000)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Batman ja Pakkasherra (Batman & Mr. Freeze: SubZero) on vuonna 1998 suoraan videolle julkaistu animaatioelokuva, jonka ohjasi Boyd Kirkland, joka toimi myös elokuvan käsikirjoittajana. Pääosassa ääninäyttelivät Kevin Conroy ja Michael Ansara sekä Loren Lester, Efrem Zimbalist Jr. ja George Dzundza.
Elokuva on DC-animaatiouniversumin toinen elokuva ja se myös palkittiin Anniella.
Juoni

Epätoivoinen Pakkasherra kidnappaa Barbara Gordonin pelastaakseen kuolemaisillaan olevan vaimonsa Noran. Hän palkkaa avukseen tohtori Gregory Belsonin siirtämään Barbaran terveet elimet vaimolleen. Batmanilla ja Robinilla on kädet täynnä töitä selvittää Pakkasherran piilopaikka, jossa hän pitää Barbaraa hallussaan operaatiota varten.
Äänirooleissa

| Hahmo | Englanninkielinen ääninäyttelijä | Suomenkielinen ääninäyttelijä |
| --- | --- | --- |
| Bruce Wayne/Batman | Kevin Conroy | Pekka Lehtosaari |
| Victor Fries/Pakkasherra | Michael Ansara | Seppo Pääkkönen |
| Dick Grayson/Robin | Loren Lester | Jarkko Tamminen |
| Alfred Pennyworth | Efrem Zimbalist Jr. | Veikko Honkanen |
| Gregory Belson | George Dzundza | Jarmo Koski |
| James Gordon | Bob Hastings | Esa Saario |
| Harvey Bullock | Robert Costanzo | Seppo Pääkkönen |
| Barbara Gordon/Lepakkotyttö | Mary Kay Bergman | Jenni Pääskysaari |
| Dean Arbagast | Dean Jones | Antti Pääkkönen |
| Summer Gleeson | Mari Devon | Mari Vainio |
| Renee Montoya | Liane Schirmer |  ? |
| Veronica Vreeland | Marilu Henner | Katariina Kaitue |
| Koonak | Rahi Azizi | Petteri Halmela |
| Mariko | Lauren Tom |  ? |
| Sivuroolit | Townsend Coleman Brian George Ed Gilbert Carl Lumbly Tress MacNeille Neil Ross Randy Thompson | Jukka Rasila Petteri Summanen Markku Riikonen Keijo Komppa Heikki Määttänen Ulla Ollikainen Eero Saarinen |
Palkinnot > Voitetut

Annie
1998: Paras suoraan videolle julkaisu.
Palkinnot > Ehdokkuudet

Golden Reel
1999: Paras äänieditointi.
Aiheesta muualla

Kaleva.fi[vanhentunut linkki]
DC-animaatiouniversumi
| --- | --- |
Televisiosarjat:: Batman | Teräsmies | The New Batman Adventures | Batman Beyond | Static Shock | The Zeta Project | Justice League | Justice League Unlimited
Elokuvat:: Batman – Mustan kostajan paluu | Batman ja Pakkasherra | Batman of the Future: Return of the Joker | Batman: Salaperäinen Batwoman
Sarjakuvat:: The Batman Adventures | Superman Adventures | Justice League Adventures | Batman Beyond | Gotham Girls
Internetsarjat:: Gotham Girls
Videopelit:: Batman: The Animated Series | The Adventures of Batman & Robin | Superman | Batman Beyond: Return of the Joker | Batman: Chaos in Gotham | Batman: Gotham City Racer | Batman Vengeance | Superman: Shadow of Apokolips | Justice League: Injustice for All | Superman: Countdown to Apokolips | Batman: Rise of Sin Tzu | Justice League: Chronicles
Luca Toni

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Luca Toni
Syntymäaika: 26. toukokuuta 1977 (ikä 47)
Syntymäpaikka: Pavullo nel Frignano, Modena, Italia
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 193 cm
Lempinimi: Tonigol
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1994–1996 1996–1997 1997–1998 1998–1999 1999–2000 2000–2001 2001–2003 2003–2005 2005–2007 2007–2010  2009–2010 2010 2010–2011 2011–2012 2012 2012–2013 2013–2016 |  Modena  Empoli  Fiorenzuola  Lodigiani  Treviso  Vicenza  Brescia  Palermo  Fiorentina  Bayern München  Bayern München II →  AS Roma (laina)  Genoa CFC  Juventus FC  Al-Nasr  Fiorentina  Hellas Verona | 32 (7) 3 (1) 26 (2) 31 (15) 35 (15) 31 (9) 44 (15) 78 (50) 67 (47) 60 (38) 2 (0) 15 (5) 16 (3) 14 (2) 8 (3) 27 (8) 31 (20) |
Maajoukkue
| 2004–2009 |  Italia | 47 (16) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 25. elokuuta 2013.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 21. kesäkuuta 2009.
Luca Toni (s. 26. toukokuuta 1977 Pavullo nel Frignano, Modena, Italia) on italialainen jalkapalloilija, joka edusti urallaan toistakymmentä eri seuraa, viimeksi Serie A:n Hellas Veronaa.
Ura > Ensimmäiset vuodet ja Fiorentina 1994–2007

Toni aloitti ammattilaisuransa vuonna 1994 Modenassa. Vuonna 1999 hän siirtyi Serie A:han Vicenzaan pelattuaan hyvän kauden Serie B:n Trevisossa. Vicenzasta hän siirtyi Bresciaan ja 2003 Palermoon, joka voitti Serie B:n mestaruuden, mihin vaikuttivat osaltaan Tonin 30 maalia. Seuraavalla kaudella Serie A:ssa hän teki 20 maalia. Heinäkuussa 2005 hän siirtyi Fiorentinaan 10 miljoonan euron hintaan. Kausi 2005–2006 oli Tonille suurmenestys, sillä hän johdatti Fiorentinan sarjassa neljänneksi ja voitti maalikuninkuuden tehtyään peräti 31 maalia 38 ottelussa. Samalla Tonista tuli 48 vuoteen ensimmäinen pelaaja, joka on pystynyt yli 30 maalin kauteen Serie A:ssa.[lähde? ]
Ura > Bayern München 2007–2010

Toni siirtyi toukokuun lopussa 2007 nelivuotisella sopimuksella Saksan Bayern Müncheniin. Siirtosumma oli 11 miljoonaa euroa. Hän voitti seurassa Saksan liigacupin, Saksan Cupin ja Bundesliigan mestaruuden heti ensimmäisenä kautenaan. Tuolloin Toni oli myös Bundesliigan paras maalintekijä tehtyään yli 20 maalia. Kaudella 2008–2009 Toni oli Bayern Münchenin paras maalintekijä, mutta ajautui kaudella 2009–2010 vaikeuksiin valmentaja Louis van Gaalin kanssa. Toni jäi erimielisyyksien takia vähälle peliajalle ja joutui jopa pelaamaan muutaman ottelun Bayernin reservijoukkueessa. Niinpä hän pyysi henkilökohtaisten syiden takia lainasiirtoa AS Romaan. Hän siirtyi Romaan kevätkaudeksi 2010.
Ura > Genoa, Juventus ja Al Nasr Sports Club 2010–2012

Toni siirtyi heinäkuussa 2010 Genoaan, josta hän siirtyi kesken kauden tammikuussa 2011 Juventukseen. Toni kuitenkin loukkaantui jo ensimmäisessä ottelussaan Juventus-paidassa Italian Cupissa Cataniaa vastaan. Toivuttuaan loukkaantumisesta Toni sai kelvollisesti peliaikaa Juventuksessa.[lähde? ]
Toisella kaudellaan Juventuksessa Toni pääsi pelaamaan vain yhden ottelun (Cuneoa vastaan pelattu harjoitusottelu), jossa hän teki kaksi maalia, muuten hän jäi kokonaan kokoonpanon ulkopuolelle uudessa seurassaan eikä päässyt pelaamaan yhtään ottelua. Sama tilanne oli toisella konkarihyökkääjällä Vincenzo Iaquintalla. Iaquinta päätti siirtotarjouksista huolimatta jäädä pitkäaikaiseen seuraansa, mutta Toni ei suostunut jäämään ilman otteluja, ja kun arabijoukkue Al Nasr tarjosi Tonille sopimusta hän siirtyi kesällä 2012 Lähi-itään hoidettuaan asiat ensin Juventuksen kanssa.
Al Nasrissa Toni sai pelinumeron 10 ja pelasi uudessa seurassaan kymmenen ottelua, joissa syntyi kolme maalia. Hän ei kuitenkaan ollut tyytyväinen oloihinsa Arabiemiraateissa ja pyysi siirtoa. Toni kytkettiin siirtohuhuissa muun muassa Malagaan, kunnes talvella tuli varmistus Tonin uudesta seurasta.[lähde? ]
Ura > Paluu Fiorentinaan 2012

Kaudeksi 2012–2013 Toni palasi Italiaan ja vanhaan tuttuun seuraan Fiorentinaan Firenzen kaupunkiin Vincenzo Montellan valmennukseen. Toni iski ensimmäisessä kahdessa ottelussaan "Violan" paidassa kauden ensimmäisen maalinsa, ja kolmessa pelissä syntyi kaksi maalia. Toni pelasi Fiorentinalle 20 ottelua, joissa hän teki seitsemän maalia.[lähde? ]
Maajoukkue

Italian maajoukkueessa Toni pelasi ensi kertaa 18. elokuuta 2004 Islantia vastaan. Hän oli mukana 2006 MM-kilpailuiden mestarijoukkueessa, tuolloin hän oli Italian ykköshyökkääjä. Hän viimeisteli kisoissa kaksi maalia, molemmat puolivälierässä Ukrainaa vastaan. Italia voitti turnauksesta MM-kultaa, ja Toni valittiin viralliseen FIFA:n MM-tähdistöjoukkueeseen yhdessä joukkuetoverien Gianluca Zambrottan, Fabio Cannavaron, Francesco Tottin, Andrea Pirlon, Gianluigi Buffonin ja Gennaro Gattuson kanssa. Seitsemällä pelaajalla Italialla oli eniten pelaajia tähdistöjoukkueessa.
Maajoukkueen uusi päävalmentaja Roberto Donadoni valitsi Tonin Italian EM-joukkueeseen 2008, ja Toni sai jälleen ykköshyökkääjän paikan. Häneltä odotettiin paljon upean Bayern-kauden jälkeen, mutta kisat olivat niin Tonille kuin Italiallekin pettymys. Toni teki kisoissa vain yhden maalin, joka sekin hylättiin virheellisesti paitsiona, ja Italian joukkue putosi jo puolivälierissä tulevalle mestarille Espanjalle.
Tonin viimeinen kokemus maajoukkueen mukana oli Maanosaliittojen cup 2009. Hän oli menettänyt maajoukkueessa ykköshyökkääjän paikan, sillä niin Alberto Gilardino, Giuseppe Rossi kuin Vincenzo Iaquintakin olivat ajaneet Tonista ohi. Peliaikaa hän kuitenkin sai kisoissa melko hyvin, mutta maalit jäivät tekemättä.
Toni oli vielä innokas edustamaan Italiaa MM-kisoissa 2010, jossa Italia puolusti maailmanmestaruuttaan, mutta hän ei mahtunut uusvanhan päävalmentajan Marcello Lippin lopulliseen joukkueeseen huolimatta paranevista otteista AS Roman paidassa. Lippi oli luotsannut Italian maailmanmestaruuten 2006 Toni luottomiehenään. Tonille ei löytynyt paikkaa myöskään uuden päävalmentajan Cesare Prandellin maajoukkueesta, jossa suosittiin nuorempia hyökkääjiä.
Tonin pelattua huippukauden Veronassa Italian media alkoi spekuloida hänen paluutaan maajoukkueeseen, olihan hän kauden 2013–2014 toiseksi eniten liigamaaleja tehnyt italialaispelaaja. Italian päävalmentaja Prandelli piti Tonin valintaa mahdollisena ja ilmoitti harkitsevansa sitä. Myös Toni oli avoin maajoukkuepaluulle. Lopulta Prandelli ei kuitenkaan valinnutkaan Tonia MM-kisoihin 2014 Brasiliaan ja ilmoitti syyksi sen, että hän halusi joukkueeseensa enemmän nopeutta ja liikkuvuutta pelkän kokemuksen sijaan.
Toni pelasi yhteensä 47 maaottelua ja teki niissä 16 maalia vuosina 2004–2009.
Saavutukset > Seurajoukkueissa

Serie B:n mestaruus: 2004
Bundesliigan mestaruus: 2008
Saksan cup: 2008
Saksan liigacup: 2008
Saavutukset > Maajoukkueessa

Maailmanmestaruus: 2006
Saavutukset > Henkilökohtaiset

Serie B:n maalikuninkuus: 2004 (30 maalia)
Serie A:n maalikuninkuus: 2006 (31 maalia)
Bundesliigan maalikuninkuus: 2008 (24 maalia)
Uefa Cupin maalikuninkuus: 2008 (10 maalia)
Serie A:n maalikuninkuus: 2015 (22 maalia)
Filmfare Awards South 2001

| Filmfare Awards South 2001 |
| --- | --- |
Aika:  20. huhtikuuta 2002
Paikka:  Chennai, Tamil Nadu, Intia
Kohokohdat
Paras elokuva:  Kothigalu Sir Kothigalu (kannada), Meghamalhar (malajalam), Aanandam (tamili), Nuvvu Nenu (telugu)
Eniten palkintoja:  4 palkintoa: Nuvvu Nenu (telugu)
Filmfare Awards South < 2000 • 2002 >
Filmfare Awards South 2001 oli 20. huhtikuuta 2002 Chennaissa pidetty tilaisuus, jossa palkittiin vuoden 2001 parhaat eteläintialaiset elokuvat. Se oli 49:s Filmfare Awards South -tilaisuus. Palkinnot jaettiin kieliryhmittäin erikseen kannadan-, malajalamin-, tamilin- ja telugunkielisille elokuville ja niiden tekijöille.
Eniten palkintoja saaneet elokuvat

| --- | --- |
 Kannada 1 palkinto: Chitra, Huchcha, Kanasugara, Kothigalu Sir Kothigalu ja Nanna Preethiya Hudugi Tamili 3 palkintoa: Minnale  2 palkintoa: Nandaa  1 palkinto: Aanandham, Pandavar Bhoomi, Kasi ja Parthale Paravasam :  Malajalam 2 palkintoa: Meghamalhar  1 palkinto: Karumadikuttan, Theerthadanam ja Ravanaprabhu Telugu 4 palkintoa: Nuvvu Nenu  1 palkinto: Kushi
Voittajat

| --- | --- |
 Kannada Paras elokuva: Kothigalu Sir Kothigalu  Paras ohjaaja: Nagathihalli Chandrasekar – Nanna Preethiya Hudugi  Paras miesnäyttelijä: Sudeep – Huchcha  Paras naisnäyttelijä: Prema – Kanasugara  Paras musiikki: Guru Kiran – Chitra Tamili Paras elokuva: Aanandam  Paras ohjaaja: Cheran – Pandavar Bhoomi  Paras miesnäyttelijä: Vikram – Kasi  Paras naisnäyttelijä: Laila – Nandaa  Paras musiikki: Harris Jayaraj – Minnale :  Malajalam Paras elokuva: Meghamalhar  Paras ohjaaja: Vinayan – Karumadikuttan  Paras miesnäyttelijä: Jayaram – Theerthadanam  Paras naisnäyttelijä: Samyuthavarma – Meghamalhar  Paras musiikki: Suresh Peter – Ravanaprabhu Telugu Paras elokuva: Nuvvu Nenu  Paras ohjaaja: Teja – Nuvvu Nenu  Paras miesnäyttelijä: Uday Kiran – Nuvvu Nenu  Paras naisnäyttelijä: Bhoomika Chawla – Kushi  Paras musiikki: R. P. Patnaik – Nuvvu Nenu
Voittajat > Tekniset ja erikoispalkinnot

Paras tulokas: Reema Sen – Minnale (tamili)
Paras kuvaaja: R. Ratnavelun – Nandaa (tamili)
Paras laulaja: Bombay Jayshree – Minnale (tamili)
Paras koreografi: Lawrence – Parthale Paravasam (tamili)
Elämäntyöpalkinto
M. S. Viswanathan
Dasari Narayana Rao
Jacques-Yves Cousteaun filmografia

Jacques-Yves Cousteau oli tuottamassa, ohjaamassa ja kuvaamassa useita elokuvia ja televisio-ohjelmia pitkän uransa aikana. Seuraaviin luetteloihin on merkitty hänen elokuvansa ja televisio-ohjelmansa.
Elokuvat > Pitkät elokuvat

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | # | Nimike | Rooli |
| 1956 | 1 | Hiljainen maailma (Le Monde du silence) | ohjaaja, käsikirjoittaja ja kuvaaja |
| 1964 | 2 | Elävä meri (Le Monde sans soleil) | tuottaja ja ohjaaja |
| 1976 | 3 | Matka maailman ääriin (Voyage au bout du monde) |  |
Elokuvat > Lyhytelokuvat

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | # | Nimike | Rooli |
| 1943 | 4 | Par dix-huit mètres de fond | tuottaja ja ohjaaja |
| 1945 | 5 | Épaves | tuottaja ja ohjaaja |
| 1947 | 6 | Paysages du silence | tuottaja ja ohjaaja |
| 1949 | 7 | Dauphins et crétacés | tuottaja ja ohjaaja |
| 1949 | 8 | Les phoques du Rio d'Oro | tuottaja ja ohjaaja |
| 1949 | 9 | Autour d'un récif | tuottaja ja ohjaaja |
| 1949 | 10 | Au large des côtes Tunesiennes | ohjaaja |
| 1950 | 11 | Carnet de plongée | tuottaja ja ohjaaja |
| 1950 | 12 | Une sortie du 'Rubis' | tuottaja ja ohjaaja |
| 1951 | 13 | Danger under the Sea | ohjaaja ja kuvaaja |
| 1952 | 14 | La mer rouge | tuottaja |
| 1952 | 15 | Rhytm on the Reef | ohjaaja, käsikirjoittaja ja kuvaaja |
| 1959 | 16 | Kultakala (Histoire d'un poisson rouge) | tuottaja |
Televisio-ohjelmat > Muu televisiotuotanto

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuodet | # | Nimike | Jaksoluettelo |

| 1966 | 8 | The World of Jacques-Yves Cousteau |  |
| 1985 | 9 | Cousteau/Mississippi | "The Reluctant Ally"   "The Friendly Foe" |
| 1985 | 10 | Jacques Cousteau: The First 75 Years |  |
| 1986 | 11 | Riders of the Wind |  |
| 1988 | 12 | Island of Peace |  |
| 1990 | 13 | Outrage at Valdez |  |
| 1990 | 14 | Lilliput in Antarctica |  |
| 1990 | 15 | Australia: Out West, Down Under |  |
| 1991 | 16 | Australia: Continent of Dreams | "People of the Dry Sea"   "People of Fire and Water" |
| 1991 | 17 | Australia: A Continent at Odds | "Australia: Fortunes in the Sea"   "Tasmania: Australia's Awakening Island" |
Ganes

| Ganes |
| --- | --- |
 Alkuperäinen kansi
Ohjaaja:  JP Siili
Käsikirjoittaja:  Antero Arjatsalo
Tuottaja:  Aleksi Bardy
Säveltäjä:  Hurriganes Richard Murto Henri Wilkinson
Kuvaaja:  Jarkko T. Laine
Leikkaaja:  Joona Louhivuori
Pääosat:  Eero Milonoff Jussi Nikkilä Olavi Uusivirta Timo Tikka
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  Helsinki-filmi
Levittäjä:  SF Film
Ensi-ilta:  28. syyskuuta 2007
Kesto:  1 h 50 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  1 420 571 €  (SES-tuki 500 000 €)
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ganes on 28. syyskuuta 2007 ensi-iltansa saanut JP Siilin ohjaama suomalainen elokuva, joka kertoo muusikko Remu Aaltosen nuoruudesta ja hänen perustamansa Hurriganes-yhtyeen alkuvuosista. Elokuvan käsikirjoituksen on tehnyt Antero Arjatsalo, ja sen pääosissa ovat Eero Milonoff, Jussi Nikkilä ja Olavi Uusivirta.
Elokuva julkaistiin DVD:llä ja HD DVD:llä 8. helmikuuta 2008 sekä ensimmäisenä suomalaisena elokuvana Blu-raylla 11. heinäkuuta 2008.
Ganes keräsi kaikkiaan neljä Jussi-ehdokkuutta kategorioissa paras ohjaus (Siili), miespääosa (Milonoff), lavastus ja puvustus, joista se voitti lavastuksen ja puvustuksen palkinnot.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Eero Milonoff  | … |  Remu Aaltonen   |
|  Olavi Uusivirta  | … |  Cisse Häkkinen   |
|  Jussi Nikkilä  | … |  Albert Järvinen   |
|  Timo Tikka  | … |  Ile Kallio   |
|  Tommi Korpela  | … |  Remun isä   |
|  Minttu Mustakallio  | … |  Remun äiti   |
|  Kristiina Elstelä  | … |  Remun isoäiti   |
|  Kari Hietalahti  | … |  nimismies Hurme   |
|  Reino Nordin  | … |  Heka   |
|  Mauno Malmivaara  | … |  Pikku-Remu   |
|  Aleksi Kaukamo  | … |  Heka lapsena   |
|  Leena Pöysti  | … |  Satu   |
|  Mervi Takatalo  | … |  Paula   |
|  Jope Ruonansuu  | … |  Remun pomo   |
|  Miitta Sorvali  | … |  kansakoulunopettaja   |
|  Daniel Dewald  | … |  Richard Stanley   |
|  Niklas Häggblom  | … |  Otto Donner   |
|  Ville Pusa  | … |  Leif Mases   |
|  Martti Syrjä  | … |  Vankilan johtaja   |
|  Jussi Puhakka  | … |  Allan   |
Tuotantoryhmä

Käsikirjoitus: Antero Arjatsalo
Ohjaus: JP Siili
Kuvaus: Jarkko T. Laine
Lavastus: Jukka A. Uusitalo
Puvustus: Helena Paavilainen
Maskeeraus: Mari Vaalasranta
Ääni: Juha Hakanen
Leikkaus: Joona Louhivuori
Tuottaja: Aleksi Bardy
Tuotantoyhtiö: Helsinki-Filmi Oy
Elokuvan levitys: FS Film Oy
Arvostelut

Iltalehden arvostelija kehui elokuvan rakenneratkaisua ryhdikkääksi ja vertasi sitä Johnny Cashin elämästä kertovaan Walk the Lineen. Elokuva sai lehdeltä neljä tähteä.  Helsingin Sanomissa Jarkko Jokelainen kehui Eero Milonoffia ja sanoi muiden yhtyeen jäsenten jäävän hänen esittämänsä Remu Aaltosen varjoon: "Järvinen on stailattu lähes tunnistamattomaksi ja Häkkisestä on rehvakkaan katupojan sijaan tehty kiltisti hymyilevä poikanen."
Kitaristi Albert Järvisen vaimo Airi "Aikku" Järvinen kertoi Arto Nybergin haastattelussa, ettei hän ollut tyytyväinen siihen, miten hänen entinen aviomiehensä esitettiin elokuvassa. Hänen mielestään Järvinen kuvattiin hölmönä, jollainen hän ei todellisuudessa ollut.
Triviaa

Elokuvan lopussa yhtyeen istuessa Tavastian takahuoneessa, taustalla näkyy tussilla seinään kirjoitettujen metalliyhtyeiden MyGrain ja Norther nimet. Todellisuudessa kyseisiä yhtyeitä ei tuolloin ollut vielä olemassa.
Aiheesta muualla

Elokuvan virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
FS-Film: Ganes (Arkistoitu – Internet Archive)
Filmiteollisuus: Ganes (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen elokuvasäätiö: Ganes (Arkistoitu – Internet Archive)
Hurriganes
| --- | --- |
Studioalbumit:   Rock and Roll All Night Long  Roadrunner  Crazy Days  Hot Wheels  Tsugu Way  Hanger  Jailbird  10/80  Fortissimo  Rockin’  Seven Days, Seven Nights  Hurrygames  30th Anniversary  Electric Play 
Livealbumit:   Live at Metropol  Live in Stockholm 1977  Live in Hamina 
Kokoelmat:   Sixteen Golden Greats  Hurrigane By The Hurriganes  20 Golden Greats  1978–1984  Rockin’ Tonight – 18 All Time Hits  The Legacy  20 suosikkia – Get On  Double Trouble  25 Golden Greats  20 suosikkia – Muskogee  20 suosikkia – Let's Go Rocking Tonight  Scandia Years 1977–1984  Rock Rock Tonight  30 Golden Greats 
VHS/DVD:   Oowee – Oohla  Rock’n’Roll All Night Long 1973–1988 
Filmografia:   Kuumat kundit  Ganes