stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tanskan akatemia

| Tanskan akatemia> Det Danske Akademi |
| --- | --- |

Perustettu:  1960
Tyyppi:  Akatemia
Päämaja:  Rungstedlund, Hørsholm
Viralliset kielet:  tanska
Sihteeri:  Lasse Horne Kjældgaard
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tanskan akatemia (Det Danske Akademi) on itsenäinen instituutio, joka perustettiin 28. marraskuuta 1960 kirjailija Karl Bjarnhofin ja taidehistorioitsija Christian Ellingin aloitteesta. Jäseniä on nykyisin 19, pääasiassa kirjailijoita mutta myös kirjallisuuden- ja kielentutkijoita. Akatemia jakaa palkintoja ennen kaikkea kirjailijoille.
Tanskan valtio tukee akatemiaa rahallisesti, lisäksi akatemia saa lahjoituksia yksityisiltä säätiöiltä toimintansa tukemiseen ja palkintojen rahoittamiseen.
Akatemian sihteerinä on vuodesta 2012 alkaen Jens Smærup Sørensenin jälkeen ollut professori Per Øhrgaard ja hänen jälkeensä pysyvänä sihteerinä Søren Ulrik Thomsen.
Akatemiaa ravisteli keväällä 2020 skandaali, kun jo aiemmin skismaa aiheuttanut jäsen Marianne Stidsen oli useita kertoja esittänyt jyrkkiä metoo-kannanottoja. Häntä vaadittiin eroamaan. Skisman vuoksi neljä jäsentä, Suzanne Brøgger, Astrid Saalbach, Ida Jessen ja Jens Smærup Sørensen, ilmoitti vetäytyvänsä Akatemian toiminnasta.
Jäsenet

Alkujaan akatemiassa oli 12 jäsentä, mutta määrää lisättiin neljällä 28. helmikuuta 1961 jolloin jäseniä oli 16. Vuonna 1994 tuli mahdolliseksi lisätä jäsenmäärää 20:een.
Jäsenet > Nykyiset jäsenet

Nykyisessä Tanskan akatemiassa on 19 jäsentä:
Vuodesta 1973: Torben Brostrøm
Vuodesta 1989: Klaus Høeck
Vuodesta 1989: Jørn Lund
Vuodesta 1989: Pia Tafdrup
Vuodesta 1995: Søren Ulrik Thomsen
Vuodesta 1997: Suzanne Brøgger
Vuodesta 1997: Peter Laugesen
Vuodesta 2001: Frederik Stjernfelt
Vuodesta 2001: Per Øhrgaard
Vuodesta 2005: Pia Juul
Vuodesta 2005: Svend Åge Madsen
Vuodesta 2007: Poul Erik Tøjner
Vuodesta 2012: Ida Jessen
Vuodesta 2013: Lasse Horne Kjældgaard
Vuodesta 2014: Anne-Marie Mai
Vuodesta 2014: Henrik Nordbrandt
Vuodesta 2014: Marianne Stidsen
Vuodesta 2018: Ursula Andkjær Olsen
Vuodesta 2018: Thomas Boberg
Aiempia jäseniä: Kjeld Abell, Benny Andersen, Frederik Julius Billeskov Jansen, Karl Bjarnhof, Thorkild Bjørnvig, Karen Blixen, Jørgen Gustava Brandt, H. C. Branner, Hans Brix, Mogens Brøndsted, Inger Christensen, Paul Diderichsen, Christian Elling, Otto Gelsted, Elsa Gress, Uffe Harder, William Heinesen, Agnes Henningsen, Poul Henningsen, Sven Holm, 
Erik Knudsen, Per Kirkeby, Tom Kristensen, Sven Møller Kristensen, K. E. Løgstrup, Steen Eiler Rasmussen, Jacob Paludan, Leif Panduro, Klaus Rifbjerg, Paul V. Rubow, Astrid Saalbach, Ole Sarvig, Tage Skou-Hansen, Knud Sønderby, Villy Sørensen, Jens Smærup Sørensen, Ole Wivel, Erik Aalbæk Jensen.
Palkinnot

Tanskan akatemia jakaa seuraavia palkintoja:
Den Store Pris
Selskabets Pris
Kjeld Abell -palkinto Abells Mindefondin puolesta
Otto Gelsted -palkinto Otto Gelsteds Mindefondin puolesta
Klaus Rifbjergs debutantpris for lyrik
Beatrice-palkinto
Tanskan akatemian kääntäjäpalkinto
Hvass Prisen (ei myönnetä enää)
Silas Prisen
Lisäksi akatemia jakaa kahta mitalia:
Selskabets Medalje
Blixen-mitali
Aiheesta muualla

Den Danske Akademis webbplats
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Danska akademin
Käännös suomeksi
The Power Within

| The Power Within DragonForce |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 15. huhtikuuta 2012
 Kesto: 50.11
 Levy-yhtiö: Electric Generation
DragonForcen muut julkaisut
| Twilight Dementia 2010 | The Power Within 2012 | Maximum Overload 2014 |
The Power Within on power metal -yhtye DragonForcen viides albumi. Albumi julkaistiin 15. huhtikuuta 2012.
Kappaleet

Holding On – 4.56
Fallen World – 4.08
Cry Thunder – 5.15
Give Me the Night – 4.28
Wings of Liberty – 7.20
Seasons – 5.03
Heart of the Storm – 4.42
Die by the Sword – 4.36
Last Man Stands – 5.07
Seasons (Acoustic Version) – 4.26
Arvostelut

Imperiumi: 9/10
Kaaoszine: 7/10
Soundi:
Aiheesta muualla

The Power Within Discogsissa. (englanniksi)
Albumi The Power Within Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Tiber

| Tiber |
| --- | --- |
 Tiberjoki Roomassa.
Alkulähde:  Fumaiolo
Laskupaikka:  Tyrrhenanmeri
Maat:  Italia
Pituus:  405 km
Valuma-alue:  18 000 km²

Tiber (ital. Tevere) on Italian kolmanneksi pisin joki. Se virtaa Fumaiolo-vuorelta Tyrrhenanmereen 405 kilometrin matkan. Joen valuma-alue 18 000 km². Joki virtaa muun muassa Rooman halki.
Jokea pitkin voi purjehtia Välimereltä Roomaan asti, ja menneinä aikoina se tarjosi paljon paremman kulkureitin kuin maantiet. Niinpä kaupunki voitiin rakentaa niin syvälle sisämaahan, että sitä oli helppo puolustaa laivastohyökkäyksiltä. Toisaalta ennen tulvavallien rakentamista joki tulvi säännöllisesti kaupungin alaviin osiin. Sen vesi ei ollut juomakelpoista, joten talousvesi hankittiin kaivoista ja myöhemmin akvedukteja pitkin kaukaa vuoristoista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tiber Wikimedia Commonsissa
Thomas Hylkema

Thomas Hylkema
Thomas Hylkema (s. 20. elokuuta 1988 Alankomaat) on hollantilainen moottoriurheilija. Hänen veljensä Bart Hylkema on myös moottoriurheilija.
Hylkema aloitti uransa karting-sarjoissa. Vuonna 2007 hän kilpaili Formula BMW ADAC -sarjassa sijoittuen sijalle 20. Vuonna 2008 Hylkema kilpaili Formula Renault UK-sarjassa ollen 17:s. Hylkema jatkoi sarjassa seuraavana vuonna ollen 16:s. Vuonna 2010 Hylkema sijoittui sarjan 14:nneksi. Vuonna 2011 Hylkema kilpaili GP3-sarjassa Tech 1 Racing -tallissa korvaten Andrea Caldarellin Valencian kilpailusta lähtien. Hän ei saavuttanut pisteitä parhaana tuloksenaan 14. sija.
GP3-tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011 | Tech 1 Racing | TURFEA   | TURSPR   | ESPFEA   | ESPSPR   | EURFEA Kesk. | EURSPR Kesk. | GBRFEA 20 | GBRSPR 21 | GERFEA 18 | GERSPR 24† | HUNFEA 27 | HUNSPR Kesk. | BELFEA 22 | BELSPR 21 | ITAFEA 14 | ITASPR Kesk. | 0 | 34. |
Tias Eckhoff

| Tias Eckhoff |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Mathias Gerhard Eckhoff
Syntynyt: 25. kesäkuuta 1926 Vestre Slidre, Norja
Kuollut: 30. tammikuuta 2016 (89 vuotta) Gjøvik, Norja
Ammatti:  teollinen muotoilija
Taiteilija
Palkinnot
 Lunning-palkinto (1953) 
Aiheesta muualla
www.eckhoffdesign.no
Mathias Gerhard "Tias" Eckhoff (25. kesäkuuta 1926 Vestre Slidre – 30. tammikuuta 2016 Gjøvik) oli norjalainen teollinen muotoilija. Hänet tunnetaan muun muassa Maya-ruokailuvälineistä, Glohane-astiastosta ja Ana-tuolista. Eckhoff sai koulutuksen Norjan valtion käsityö- ja taideteollisuuskoulussa 1940-luvun lopulla, mistä hän siirtyi töihin Porsgrundin posliinitehtaalle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tias Eckhoff Wikimedia Commonsissa
Timo Ronkainen (sarjakuvapiirtäjä)

Timo Ronkainen (s. 1967 Joensuu) on suomalainen sarjakuvapiirtäjä sekä Ankkalinnan Pamaus -nimisen lehden päätoimittaja.
Ronkainen on työskennellyt Aku Ankka -lehden ja sen sisarjulkaisujen freelancerina. Ronkaisen perustama lehti Ankkalinnan Pamaus oli Suomen ainoa ankistien sekä barksistien fanzine.
Ronkaisen piirtämiä sarjakuvia on julkaistu muun muassa Pahkasiassa, Ilta-Sanomissa ja Suomen MAD -lehdessä. Hän voitti vuonna 1989 käydyn Kemin sarjakuvapäivien strippisarjan kilpailun.
Aiheesta muualla

Timo Ronkaisen kotisivut
Techeetah

| Techeetah |
| --- | --- |

Tallipäällikkö:  Edmund Chu Mark Preston Leo Thomas Thomas Chevaucher
Kilpakuljettajat:  13.  António Félix da Costa 25.  Jean-Éric Vergne
Renkaat:  M Michelin
Nykyiset sarjat:  Formula E
Ensimmäinen kilpailu:  Hongkongin ePrix 2016
Kilpailuja:  79
Tuloksia
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  2 (2019, 2020)
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  3 (2018, 2019, 2020)
Voittoja:  15
Paalupaikkoja:  19
Nopeimpia kierroksia:  8
Techeetah on kiinalainen Formula E -talli, joka aloittI kilpailemisen Formula E -kaudella 2016–2017. Tallin kuljettajina toimivat ranskalainen Jean-Éric Vergne ja kiinalainen Qinghua Ma. Qinghua Ma kuitenkin alennettiin testikuljettajaksi ennen Meksikon ePrix'ä kun talli palkkasi Esteban Gutiérrezin.
Historia

Talli osallistuu Formula E -sarjaan ensimmäistä kertaa kaudella 2016–2017. Tallin molemmat kuljettajat keskeyttivät kauden avauskilpailussa Hongkongin ePrix'ssä. Talli saavutti ensimmäiset pisteet kauden toisessa kilpailussa Jean-Éric Vergnen sijoituttua Marokon ePrix'in kahdeksannelle sijalle.
Tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Vuosi | Runko | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016–17 | Spark-Renault Z.E. 16 | M |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 2016–17 | Spark-Renault Z.E. 16 | M |  | HKG  | MAR  | BNA  | MEX  | MON  | PAR  | BER  | BER  | NYC  | NYC  | MTR  | MTR  | 156 | 5. |
| 2016–17 | Spark-Renault Z.E. 16 | M |  Jean-Éric Vergne | Kesk. | 8 | 2 | 2 | Kesk. | Kesk. | 8 | 6 | 2 | 8 | 2 | 1 | 156 | 5. |
| 2016–17 | Spark-Renault Z.E. 16 | M |  Qinghua Ma | Kesk. | 15 | 16 |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 156 | 5. |
| 2016–17 | Spark-Renault Z.E. 16 | M |  Esteban Gutiérrez |  |  |  | 10 | 8 | 11 |  |  |  |  |  |  | 156 | 5. |
| 2016–17 | Spark-Renault Z.E. 16 | M |  Stéphane Sarrazin |  |  |  |  |  |  | 11 | 14 | 3 | 12 | 3 | 8 | 156 | 5. |
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 156 | 5. |
Tulokset > Saavutukset

| Nro | Kilpailu |
| --- | --- |
1: Argentiinan ePrix 2017
2: Meksikon ePrix 2017
Aiheesta muualla

Kotisivut
Twitter
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Techeetah
Käännös suomeksi
Timothy Castagne

Timothy Castagne huhtikuussa 2018.
Timothy Castagne (s. 5. joulukuuta 1995 Arlon) on belgialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan useimmiten oikealla laidalla pelaava puolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Fulhamia ja on pelannut vuodesta 2018 Belgian maajoukkueessa.
Castagne nousi Genkin junioreista edustusjoukkueeseen kaudella 2014–2015. Hän pelasi kolmen kauden aikana Belgian liigassa 80 ottelua ja teki yhden maalin. Kaudella 2016–2017 hän pelasi Eurooppa-liigassa kymmenen ottelua ja teki kaksi maalia. Heinäkuussa 2017 hän siirtyi italialaisseura Atalantaan. Hän pelasi kolmen kauden aikana Serie A:ssa 75 ottelua ja teki niissä viisi maalia. Kauden 2017–2018 Eurooppa-liigassa hän pelasi kolme ottelua ja kauden 2019–2020 Mestarien liigassa kuusi ottelua, joissa hän teki yhden maalin.
Castagne siirtyi syyskuussa 2020 englantilaisseura Leicester Cityyn. Valioliigassa hän teki maalin avausottelussaan West Bromwich Albionia vastaan. Hän oli kaudella 2020–2021 loukkaantumisten vuoksi pariin otteeseen usean viikon ajan poissa kentiltä ja pelasi Eurooppa-liigassa vain kaksi ottelua. Valioliigassa hän pelasi debyyttikaudellaan 27 ottelua ja teki kaksi maalia. Hän pelasi viisi ottelua Leicesterin voittaessa FA Cupin 2021, muun muassa täydet minuutit puolivälierässä, välierässä ja loppuottelussa. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 27 valioliigaottelua ja teki yhden maalin. Eurooppa-liigassa hän pelasi viisi ja Konferenssiliigassa neljä ottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi Valioliigassa 37 ottelua, joista yhtä vaille kaikki avauskokoonpanossa, ja teki kaksi maalia. Kausi päättyi Leicesterin putoamiseen Valioliigasta, ja elokuussa 2023 Castagne siirtyi Fulhamiin. Hän pelasi kaudella 2023–2024 Valioliigassa 34 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Liigacupissa Fulham eteni välieriin ja Castagne pelasi neljä ottelua avauskokoonpanossa.
Castagne pelasi Belgian alle 18-, alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän nousi Belgian A-maajoukkueeseen ensimmäisen kerran syyskuussa 2018 ystävyysottelussa Skotlantia vastaan. Hän on pelannut syyskuun 2024 puoliväliin mennessä 49 A-maaottelua, joista 45 ottelua avauskokoonpanossa. Hän teki maalin EM-karsinnoissa kesäkuussa 2019 Kazakstania ja lokakuussa 2019 San Marinoa vastaan. Hän loukkaantui Belgian avausottelussa kesän 2021 EM-kilpailuissa, ja hänen kisansa päättyivät siihen. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi täyden ajan Belgian kaikissa kolmessa ottelussa. EM-kilpailuissa 2024 hän pelasi avauskokoonpanossa Belgian kaikki neljä ottelua ja niissä yhtä lukuun ottamatta täyden peliajan.
Thomas Pennant

Thomas Pennant
Thomas Pennant (14. kesäkuuta 1726 Whitford, Flintshire – 16. joulukuuta 1798 Whitford, Flintshire) oli walesilainen luonnontieteilijä ja antikvaari.
Pennantin suku oli walesilaista alempaa aatelia Whitfordin pitäjästä. Suvulla oli vaatimaton 1600-luvulla rakennettu kartano Bychtonissa. 1724 Thomasin isä David Pennant peri lähellä sijainneen Downingin tilan serkultaan, mikä kohensi huomattavasti suvun asemaa. Downing Hallista, jossa Thomas syntyi, tuli Pennantien vakituinen asuinpaikka. Thomasin äiti oli Arabella Mytton.
Thomas Pennant kävi Wrexhamin alkeiskoulua ennen muuttoa Thoas Croftin kouluun Fulhamiin 1740. 1744 hän pääsi Queen's Collegeen Oxfordiin, josta hän myöhemmin meni Oriel Collegeen. Kuten monet varakkaasta suvusta lähtöisin olleet opiskelijat ei Pennantkaan suorittanut loppututkintoa. 1771 hänen työnsä eläintieteilijänä kuitenkin palkittiin kunniamaininnalla.
12-vuotiaana Pennant menetti sydämensä luonnontieteille tutustuttuaan Francis Willughbyn teokseen Ornithology. Retki Cornwalliin 1746–1747, missä hän tapasi luonnontieteilijän ja antikvaarin William Borlasen, herätti mielenkiinnon mineraaleihin ja fossiileihin, jotka muodostivat hänen pääasiallisen tutkimuskohteensa 1750-luvulla.
Carolus Linnaeuksen esityksestä hänet äänestettiin Kungl. Vetenskapssocieteten i Uppsala seuran jäseneksi. 1766 hän julkaisi ensimmäisen osan teoksestaan British Zoology. Teosta valmistellessaan hän vieraili manner-Euroopassa, tutustuen muun muassa Voltaireen, Halleriin, Buffoniin ja Peter Simon Pallasiin.
1767 hänet äänestettiin Royal Societyn jäseneksi. 1771 julkaistiin hänen teoksensa Synopsis of Quadrupeds. Saman vuoden lopulla hän julkaisi kirjan A Tour in Scotland in 1769, josta tuli merkittävä myyntimenestys. 1774 hän julkaisi toisen kirjan matkoistaan Skotlannissa, nyt 2-osaisena. 1778 hän julkaisi kirjan Tour in Wales, jota seurasi Journey to Snowdon 1781–1783.
Pennant työllisti täyspäiväisesti taiteilija Moses Griffithin, joka kuvitti pääosan Pennantin kirjoista. Taiteilija John Ingleby teki myös runsaasti kuvituksia Pennantin teoksiin.
1782 hän julkaisi kirjan Journey from Chester to London ja 1785–1787 Arctic Zoology. 1790 ilmestyi hänen Account of London, josta otettiin useita painoksia, ja 3 vuotta myöhemmin hän julkaisi omaelämäkertansa Literary Life of the late T. Pennant. Vielä vanhoilla päivillään hän julkaisi 2-osaisen Outlines of the Globe, jotka ilmestyivät 1798. Kolmannen ja neljännen osan julkaisi hänen poikansa David Pennant 1800. Hän kirjoitti myös useita vaatimattomampia teoksia, joista osa julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen.
Thomas Pennant nimesi lukuisia eläinlajeja, muun muassa kyhmysorsan.
Shrek (elokuvasarja)

Shrek on animaatioelokuvasarja, joita tuottaa DreamWorks Animation ja jonka tarinat perustuvat William Steigin kirjaan Shrek!. Sarjassa on 11 elokuvaa, joista kuusi kuuluvat varsinaiseen elokuvasarjaan ja muut osat ovat spin-offeja. Varsinaiseen elokuvasarjaan kuuluvat elokuvat Shrek (2001), Shrek 2 (2004), Shrek kolmas (2007), Shrek ja ikuinen onni (2010) ja Shrek 5 (2025).
Elokuvasarjan kaksi spin-off-osaa ovat Shrek 3-D (2003) ja Shrekin vihreä joulu (2007). Elokuvasarjasta tuttu Saapasjalkakissa-hahmo esiintyy vuonna 2011 ensi-iltansa saaneessa samannimisessä elokuvassa. Elokuvan jatko-osa Saapasjalkakissa: Viimeinen toivomus julkaistiin joulukuussa 2022. Vuonna 2025 on tarkoitus julkaista Aasin oma elokuva.
Elokuvat

Shrek (2001)
Shrek 2 (2004)
Shrek kolmas (Shrek the Third, 2007)
Shrek ja ikuinen onni (Shrek Forever After, 2010)
Shrek 5 (2025)
14. toukokuuta 2004 Dreamworks Animation julkaisi erikois-DVD-paketin, jossa oli mukana elokuvat Shrek ja Shrek 3-D. Se julkaistiin viisi päivää ennen Shrek 2:n julkaisua.
Elokuvat > Shrek

Shrek, yksinäinen jätti, hämmästyksekseen löytää satuhahmoja hänen suoltaan, jonne lordi Farquaad on heidät pakottanut. Shrek ystävystyy puhuvan aasin kanssa ja lähtee hänen kanssaan tapaamaan Lordi Farquaadia. Lordi Farquaadilla on oma lehmä ojassa; hän tarvitsee Prinsessa Fionan (jota vartioi raivoisa lohikäärme), jotta hänestä voi tulla kuningas. Kun Shrek ja Aasi saapuvat tapaamaan Farquaadia, he tekevät sopimuksen: jos hän ja Aasi tuovat Fionan Farquaadille, hän vie satuhahmot pois Shrekin suolta. He suostuvat.
Kun Shrek ja Aasi ovat saaneet Fionan pois lohikäärmeen luota ja ovat kotimatkalla, Shrek huomaa olevansa rakastunut Fionaan. Fiona on kuitenkin menossa avioon lordi Farquaadin kanssa.
Elokuvat > Shrek 2

Toinen elokuva alkaa sillä, kun Prinssi Uljas on menossa pelastamaan Prinsessa Fionaa lohikäärmeeltä, mutta hän huomaa että Fiona on jo pelastettu. Hän saa tietää että Fiona on häämatkalla Shrekin kanssa. Myöhemmin Shrek ja Fiona joutuvat lähtemään Kaukaiseen maahan tapaamaan Fionan vanhempia, jotka aikovat siunata heidän liittonsa. Kun he ovat Kaukaisessa maassa, Fionan vanhemmat huomaavat, että Fiona ja Shrek ovat erilaisia kuin he olettivat. Paha Prinssi Uljas ja hänen äitinsä Hyvä haltijatar tekevät kaikkensa tuhotakseen Shrekin ja Fionan liiton, jotta Fiona rakastuisi Prinssi Uljaaseen.
Elokuvat > Shrek kolmas

Fionan isä Kuningas Harold on sairas. Kuningas sanoo, että jos he eivät löydä Fionan serkkua Arthuria, Shrekin täytyy ruveta johtamaan maata hänen kuoltuaan, mitä Shrek ei missään nimessä halua.
Elokuvat > Shrek ja ikuinen onni

Elokuvan on käsikirjoittanut Tim Sullivan ja ohjannut Mike Mitchell. Kaikki vanhat näyttelijät palaavat rooleihinsa.
Elokuvassa Shrek on kyllästynyt elämäänsä, ja Tittelintuure huijaa Shrekin allekirjoittamaan sopimuksen, jossa perutaan Shrekin Fionan pelastaminen. Seuraukset eivät kuitenkaan ole hyvät, ja Shrekin pitää saada Fionalta suudelma, jotta sopimus mitätöityisi.
Elokuvat > Shrek 5

Kesäkuun 2024 lopussa Aasin ääninäyttelijä Eddie Murphy tiedotti, että kehitteillä on uusi Shrek-elokuva, joka on tarkoitus julkaista vuonna 2025. Elokuvan julkaisu siirtyi vuoteen 2026.
Spin-Offit > Shrek 3-D

Shrek 3-D (tai 4-D) on lyhytelokuva yhtiöiltä Universal Studios Florida, Universal Studios Japan sekä Warner Brothersilta. Sitä sanotaan 4-D elokuvaksi, koska katsojaa tuntee olevansa mukana elokuvassa.
Spin-Offit > Shrekin vihreä joulu

Shrekin vihreä joulu on 30-minuuttinen ohjelma, joka on tehty televisiota varten jouluksi näytettäväksi. Se esitettiin Yhdysvalloissa ABC-televisiokanavalla 28. marraskuuta 2007 ja Suomessa MTV3-kanavalla 24. joulukuuta 2007 ja 6. joulukuuta 2010.
Spin-Offit > Shrek or Treat

Shrek or Treat on 30-minuuttinen ohjelma, joka on tehty Halloweeniksi näytettäväksi ja joka julkaistaan vuonna 2009 tai 2010.
Spin-Offit > Saapasjalkakissa

Saapasjalkakissa on Dreamworksin animaatioelokuva, jonka päähenkilönä nähdään Shrek-elokuvasarjasta tuttu Saapasjalkakissa. Elokuva kertoo Saapasjalkakissan menneisyydestä.
Spin-Offit > Saapasjalkakissa: Viimeinen Toivomus

Saapasjalkakissa: Viimeinen toivomus on Saapasjalkakissa-elokuvan jatko-osa, joka julkaistiin vuonna 2022.
Spin-Offit > Nimeämätön Aasin elokuva

Kesäkuun 2024 lopussa Aasin ääninäyttelijä Eddie Murphy tiedotti, että Aasille on kehitteillä oma elokuva, joka on tarkoitus julkaista vuonna 2025.
Elokuvan juliste
Elokuvan juliste
Elokuvan juliste
Elokuvan juliste
Ted Schwinden

Theodore ”Ted” Schwinden (31. elokuuta 1925 – 7. lokakuuta 2023) oli yhdysvaltalainen poliitikko.
Schwinden syntyi Wolf Pointissa Montanassa ja toimi osavaltionsa kuvernöörinä vuosina 1981–1989. Häntä edelsi Thomas L. Judge, jonka kaudella hän oli jo ollut varakuvernööri. Häntä itseään seurasi myöhemmin Stan Stephens.
Schwinden oli demokraattisen puolueen jäsen. Hänen vaimonsa Jean kuoli syöpään 24. maaliskuuta 2007.
Tarsanlampi

| Tarsanlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mikkeli
Koordinaatit:  62°05′33″N, 27°10′45″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kyyveden alue (14.93)
Laskuoja:  oja Oininginlampeen 
Järvinumero:  14.932.1.035
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  104 m  
Pituus:  640 m  
Leveys:  360 m  
Rantaviiva:  1,797 km  
Pinta-ala:  12,314 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiTarsanlampi 
Tarsanlampi  on Etelä-Savossa Mikkelissä  Tervalahden lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 640 metriä pitkä, 360 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 12,3 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Kyyveden alueella (14.93), jonka Kyyveden lähi-alueeseen (14.932) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 104 metriä mpy.
Ted Scott

Edward "Ted" Scott CC (30. huhtikuuta 1919 – 21. kesäkuuta 2004) oli kanadalainen pappi, joka johti maansa anglikaanikirkkoa vuosina 1971–1986. Hän oli liberaali kirkonmies, joka tuki alkuperäisväestön oikeuksia, naispappeutta ja seksuaalivähemmistöjä. Hän oli Kanadan ritarikunnan Companion ja sai myös Pearsonin rauhanmitalin.
Scott toimi Kirkkojen maailmanneuvoston keskuskomitean puheenjohtajana vuosina 1975–1983. Hän oli näkyvä apartheidin vastustaja, jota Desmond Tutu ja Nelson Mandela ylistivät puheissaan. Hän kuoli 85-vuotiaana auto-onnettomuudessa Ontarion Parry Soundissa.
Thomas Pelham-Holles

| Thomas Pelham-Holles |
| --- | --- |
 William Hoare:Thomas Pelham-Holles, n. 1751
Ison-Britannian pääministeri
 2. heinäkuuta 1757 – 26. toukokuuta 1762  
Monarkki:  Yrjö II Yrjö III
Edeltäjä:  William Cavendish
Seuraaja:  John Stuart
 16. maaliskuuta 1754 – 16. marraskuuta 1756  
Monarkki:  Yrjö II
Edeltäjä:  Henry Pelham
Seuraaja:  William Cavendish
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. heinäkuuta 1693 Lontoo
Kuollut: 17. marraskuuta 1768 (75 vuotta) Lontoo, Iso-Britannia
Tiedot
Puolue:  Whigit
Uskonto:  Englannin kirkko
 Nimikirjoitus
Thomas Pelham-Holles (21. heinäkuuta 1693 – 17. marraskuuta 1768), Newcastlen herttua, oli brittiläinen whig-poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä kahteen otteeseen: 1754–1756 ja  1757–1762. Hän vei Britannian seitsenvuotiseen sotaan.
Pelham-Hollesin veli Henry Pelham oli pääministeri vuodesta 1743, ja veljekset työskentelivät tiiviisti yhdessä. Henryn kuoltua Thomas Peltham nimitettiin pääministeriksi juuri kun suhteen Ranskan ja Amerikan kanssa olivat kiristyneet sodan partaalle. Peltham yritti saada William Pittin hallitukseensa, ja kun ei onnistunut, erosi itsekin. William Cavendishn lyhyen hallituskauden jälkeen Peltham palasi uudelleen pääministeriksi, Pitt valtiosihteerinään.
Kuningas Yrjö II kuoli vuonna 1760, ja John Stuart oli uuden kuninkaan Yrjö III:n suosiossa. Pelham-Holles erosi vuonna 1762, kun sodan rahoituksesta tuli kiistaa, ja Stuart nousi hänen seuraajakseen. Lokakuussa 1762 Stuartin ja kuninkaan epäluulo Pelham-Hollesia kohtaan johti useiden ministerien eroon tai erottamiseen. Tapahtuma tunnetaan viattomien Pelhamilaisten surmana - "Massacre of the Pelhamite Innocents".