stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lennusjärvi
Luontoarvoja

Järven vedenväri on ruskeaa, sillä veteen on liuennut humusta 1960-luvulla alkaneiden suo- ja korpiojitusten tuloksena. Veden näkösyvyys on 2,3 metriä, mutta järvi on lievästi rehevöitynyt. Vedestä mitattu kokonaisfosforipitoisuus on ollut 13,25 mikrogrammaa litrassa vettä (μg/l) ja kokonaistyppipitoisuus on ollut 670 μg/l. Veden klorofylli-a- pitoisuus on ollut 8,8 μg/l. Vedenlaatu on kuitenkin hyvä. Järveen on istutettu kuhaa, planktonsiikaa ja järvisiikaa. Alkuperäiseen kalakantaan kuului 1900-luvun alkuvuosiin asti myös järvilohi. Lennus tunnetaan hyvin kookkaista ja erittäin rasvaisista muikuistaan.
Historiaa

Järven koillisrannassa on kallioseinämän pinnasta löydetty Niinivuoren kalliomaalaus, jossa erottuu kaksi ihmishahmoa. Maalauksen lähettyvillä sijaitsevalta Saukkolahden pellolta on löydetty merkkejä varhaisesta asutuksesta. Irtolöytöinä on kvartsi-iskoksia ja kvartsikaavin.
Järven nimenä oleva Lennus mainitaan ensimmäisen 1300-luvun puolivälin asiakirjassa, jossa se on henkilönnimen määreenä 'påuell lenuze', joka on tavattu suomentaa "Lennuksen Paavaliksi". Uuden ajan alussa järven nimi esiintyy laajan verotusyksikön nimenä Lennus, Lemmuxiby ym. Tämän Lennuksen kylän veroluettelossa mainitut maatilat kattavat nykyisen Ellolan jakokunnan alueen Luumäellä eli Ala-Kivijärven, Kelkjärven ja Lennuksen välisen seudun. Kaulion kylä kuului tuohon aikaan Taipaleen kuninkaankartanoon, joka sijaitsi nykyisessä Taipalsaaressa. Järven rantaan ulottuu kuuden kylän maita (Kaulio, Mentula, Pukki, Munne, Laari, Paukkunen ja Simola). Näistä vanhin yhtäjaksoinen asutus on Kauliolla, jolle kuuluu myös suhteellisesti suurin osa järven rantaa. Arkeologisia tai paleobotaanisia tutkimuksia nykyasutuksen iästä ei ole tehty. Perimätieto seudun vaiheista ulottuu kuitenkin varsin kauas ja jotkut seudun paikannimistä ovat saamelaista alkuperää. [lähde? ]
Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa järvi esiintyy nykyisellä nimellään, joskin se on silloin ollut erilainen. Kartasta selviää, miksi Laarinlahti on soistunut ja miksi viereisen Sarajärven kaakkoispäässä on suota. Järven vedenpinta on kartassa nykyistä korkeammalla, sillä Sarajärvi (vanh. Saarajärvi eli 'Haarajärvi') on siinä Lennusjärven kapeasuinen lahti. Lahdensuun eteläinen niemi oli nimeltään Kautniemi, pohjoinen on Saraniemi. Eteläosassa sijaitseva nykyinen niemi Suursaari on piirretty karttaan kapeakantaisena niemenä, vaikka sen oli korkean veden aikaan soutaen päässyt kiertämään 1930-luvun puoliväliin asti. Järvessä on toimitettu järvenlasku muistitiedon mukaan 1930-luvun lopussa, mutta tarkempia asiakirjoja ei tässä voida asiasta esittää. Järven kalliomaalaus sijaitsee noin 1,5 metriä vedenpinnan yläpuolella. Järven laskujoki Alajoki (Ala-Lennusjoki) on kartassa nimeltään Syväjoki.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Matalajärven valuma-alueeseen (14.194) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 78,5 metriä mpy.
Neiti Fisherin etsivätoimisto

| Neiti Fisherin etsivätoimisto> Miss Fisher’s Murder Mysteries |
| --- | --- |

Tyyli:   rikos  komedia 
Kestoaika:  55 minuuttia
Pääosissa:   Essie Davis  Nathan Page  Miriam Margolyes  Hugo Johnstone-Burt  Ashleigh Cummings 
Alkuperämaa:  Australia
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   ABC1  Yle TV1 
Esitetty:  24. helmikuuta 2012 –  26. kesäkuuta 2015
Tuotantokausia:  3
Jaksoja:  34
Ikäraja:  
Tuotanto
Ohjaaja(t):   Deb Cox  Fiona Eagger  Christopher Gist  Carole Sklan 
Käsikirjoittaja(t):   Deb Cox  Fiona Eagger  Kerry Greenwood 
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Neiti Fisherin etsivätoimisto (engl. Miss Fisher’s Murder Mysteries) on australialainen televisiosarja. Päähenkilö Phryne Fisher on 1920-luvun Melbourneen sijoittuvan dekkarisarjan sankaritar, moderni maailmannainen, jolla on silmää paitsi herrasmiehille myös arvoituksille. Sarja perustuu Kerry Greenwoodin rikosromaaneihin.
Sarjan pääosaa yksityisetsivä Phryne Fisheriä esittää Essie Davis. Muita päähahmoja ovat neiti Fisherin täti Prudence (Miriam Margolyes), komisario Robinson (Nathan Page), konstaapeli Collins (Hugo Johnstone-Burt) ja neiti Fisherin seuraneiti Dorothy (Ashleigh Cummings).
Ensimmäinen osa esitettiin australialaisella ABC1-kanavalla 24. helmikuuta 2012. Sarjaa on tehty kolme tuotantokautta, yhteensä 34 yhden tunnin jaksoa.
Yleisradio aloitti sarjan esittämisen Suomessa 22. kesäkuuta 2015 TV1-kanavalla ja Yle Areenassa. Areenassa jaksot olivat katsottavissa seitsemän päivän ajan. Yle esitti kaikki sarjan 34 jaksoa.
Sarjaa on esitetty yli 120 maassa.
Sarjasta tehtiin vuonna 2019 spin-off Neiti Fisher nuoremman tutkimukset, jossa Phrynen siskopuolen tytär Peregrine ratkaisee rikoksia tätinsä geenien, perinnön ja ystävien avulla. Phryne itse on kadonnut viidakkoon. Sarjassa esiintyy eri hahmot kuin Neiti Fisherin etsivätoimistossa. Sarja sijoittuukin 40 vuoden päähän 1960-luvulle.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Essie Davis  | … |  Phryne Fisher   |
|  Nathan Page  | … |  komisario Jack Robinson   |
|  Hugo Johnstone-Burt  | … |  konstaapeli Hugh Collins   |
|  Ashleigh Cummings  | … |  Dorothy Williams   |
|  Miriam Margolyes  | … |  Prudence-täti   |
|  Richard Bligh  | … |  hovimestari Butler   |
|  Travis McMahon  | … |  Bert Johnson   |
|  Anthony Sharpe  | … |  Cec Yates   |
|  Tammy MacIntosh  | … |  tohtori Macmillan   |
|  Nicholas Bell  | … |  Murdoch Foyle   |
|  Ruby Rees-Wemyss  | … |  Jane   |
Aiheesta muualla

Ms. Fisher’s Modern Murder Mysteries UK TV. Viitattu 11.6.2021. (englanniksi)
Miss Fisher's latest adventure Phrynefisher.com. Viitattu 11.6.2021. (englanniksi)
Donahue, Ann: ‘Ms. Fisher’ Season 2 Trailer: Murder Gets Glam in 1960s Melbourne — Exclusive IndieWire.  27.4.2021. Viitattu 11.6.2021. (englanniksi)
Lenny Kravitz

| Lenny Kravitz |
| --- | --- |
 Lenny Kravitz 2013
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. toukokuuta 1964 (ikä 60)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Lenny Kravitz 
Tyylilajit:  rock, pop, funk, soul, tekno
Soittimet:  bassokitara, huuliharppu, kitara, piano, kosketinsoitin, lyömäsoitin ja sitar 
Levy-yhtiöt:  Virgin Records
Aiheesta muualla
lennykravitz.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Leonard Albert "Lenny" Kravitz (s. 26. toukokuuta 1964 New York) on yhdysvaltalainen Grammy-palkittu musiikintekijä. Hänen retrotyylisen rockin, popin, funkin ja joskus jopa teknon yhdistelmästä koostuvan musiikkinsa vaikutteina ovat olleet esimerkiksi Jimi Hendrix ja John Lennon.
Nuoruus ja perhe

Lenny Kravitz syntyi New Yorkissa 1964. Hänen äitinsä on afroamerikkalainen näyttelijä Roxie Roker. Hänen isänsä on puolestaan juutalainen television uutistuottaja Sy Kravitz. Lenny Kravitz kasvoi New Yorkissa kahdella asuinalueella. Hänen vanhempansa asuivat Manhattanin Upper East Sidella ja hänen isovanhempansa Brooklynin Bedford-Stuyvesantissa. Kravitz kuvasi muistelmissaan itseään ”mustaksi ja valkoiseksi, juutalaiseksi ja kristityksi, manhattinilaiseksi ja brooklyniläiseksi”.
Sy Kravitz toimi myös jazzpromoottorina ja tunsi muun muassa Ella Fitzgeraldin, Duke Ellingtonin ja Miles Davisin. Lennykin pääsi näkemään jo nuorena musiikkialaa läheltä. Hänen viisivuotissyntymäpäivänsä vietettiin Manhattanin Rainbow Roomissa, missä Ellingtonin yhtye lauloi hänelle kappaleen ”Paljon onnea vaan”.
Perhe muutti Los Angelesiin 1974, kun Roxie Roker oli saanut osan tilannekomediasta Jeffersonit. Lenny Kravitz alkoi 11-vuotiaana polttaa marijuanaa ja innostui muun muassa Led Zeppelinin, Kissin ja Steely Danin musiikista. Myöhemmin hänen vaikuttajakseen tuli myös Prince. Kravitz lauloi jonkun aikaa Kalifornian lasten kuorossa, ja hän kävi Beverly Hills High Schoolin musiikkilinjaa. Hän valmistui high schoolista 1982.
Kravitzilla on aina ollut huono suhde isäänsä, ja hän lähti siksi high schoolin jälkeen kotoa. Hän vuokrasi Ford Pinton, jossa hän myös asui jonkin aikaa. Kravitz yritti päästä musiikkialalle pseudonyymillä Romeo Blue, ja hän äänittikin Henry Hirschin kanssa demon New Jerseyn Hobokenissa. Kravitz tapasi pian sen jälkeen New Yorkissa näyttelijä Lisa Bonet’n. He rakastuivat ja menivät pikavauhtia naimisiin marraskuussa 1987 Las Vegasissa. Heidän tyttärensä Zoë syntyi seuraavana vuonna.
Yksityiselämä

Lenny Kravitz avioitui 16. marraskuuta 1987 Lisa Bonet’n kanssa. 12. huhtikuuta 1993 eronneella parilla on yksi tytär, Zoë Kravitz (s. 1. joulukuuta 1988).
Diskografia

| Albumi | Levy-yhtiö | Julkaisupäivämäärä |
| --- | --- | --- |
| Let Love Rule | Virgin | 19. syyskuuta 1989 |
| Mama Said | Virgin | 2. huhtikuuta 1991 |
| Are You Gonna Go My Way | Virgin | 22. marraskuuta 1993 |
| Circus | Virgin | 12. syyskuuta 1995 |
| 5 | Virgin | 12. toukokuuta 1999 |
| Greatest Hits | Virgin | 24. lokakuuta 2000 |
| Lenny | Virgin | 30. lokakuuta 2001 |
| Baptism | Virgin | 18. toukokuuta 2004 |
| It Is Time For A Love Revolution | Virgin | 5. helmikuuta 2008 |
| Black and White America | Warner | 29. elokuuta 2011 |
| Strut |  Roxie Records | 23. syyskuuta 2014 |
| Raise Vibration | Roxie, BMG | 7. syyskuuta 2018 |
| Blue Electric Light | Roxie, BMG | 2024 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lenny Kravitz Wikimedia Commonsissa
Lukas Lekavičius

| Lukas Lekavičius |
| --- | --- |
 Lekavičius vuonna 2015.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Lukas Lekavičius
Syntynyt: 30. maaliskuuta 1994 (ikä 30) Šilalė, Liettua
Kansalaisuus:   Liettua
Koripalloilija
Pelipaikka:  Pelintekijä
Pituus:  183 cm
Paino:  76 kg
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2012–2014 2014–:  BC Žalgiris-2 BC Žalgiris
Maajoukkueet
:   Liettua
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Maa:   Liettua.Miesten koripallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Liettua.Miesten koripallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Liettua.Miesten koripallo.EM-kilpailut  | Maa:   Liettua> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Ranska ym. 2015 |  |  |
Lukas Lekavičius (s. 30. maaliskuuta 1994 Šilalė) on liettualainen koripalloilija.
Pelintekijänä pelaava Lekavičius voitti vuonna 2015 Liettuan mestaruuden ja Liettuan cupin.
Liettuan maajoukkueessa Lekavičius on saavuttanut EM-hopeaa vuoden 2015 kilpailuista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lukas Lekavičius Wikimedia Commonsissa
Liettuan joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2015
5 Kalnietis |
6 Gailius |
8 Mačiulis |
10 Seibutis |
11 Sabonis |
12 Kavaliauskas |
13 Jankūnas |
15 Javtokas |
17 Valančiūnas |
19 Kuzminskas |
21 Milaknis |
43 Lekavičius |
Valmentaja Kazlauskas
Luettelo Belgian lentoasemista

Belgian provinssit.
Tämä on luettelo Belgian lentoasemista ja muista lentopaikoista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Luettelo Belgian lentoasemista Wikimedia Commonsissa
Nalle Puh – yhtä juhlaa

| Nalle Puh – yhtä juhlaa> Winnie the Pooh – Seasons of Giving |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Harry Arends Jun Falkenstein Karl Geurs
Käsikirjoittaja:  Barbara Slade
Säveltäjä:  Danny Elfman
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  DisneyToon Studios Disney Television Animation
Levittäjä:  InterCom Walt Disney Studios Home Entertainment
Ensi-ilta:  1999
Kesto:  70 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
"Nalle Puh – yhtä juhlaa" (Winnie the Pooh Seasons of Giving) on vuonna 1999 valmistunut Disneyn piirroselokuva. Pääosissa alkuperäisessä versiossa ovat muun muassa Peter Cullen ja Jim Cummings.
Videolle on koottu kolme kylmän vuodenajan tarinaa.
Ääniroolit

| Rooli | Alkuperäinen ääni | Suomenkielinen ääni |
| --- | --- | --- |
| Nalle Puh | Jim Cummings | Jarmo Koski |
| Tiikeri | Jim Cummings Paul Winchell (arkistomateriaali) | Jarkko Rantanen |
| Nasu | Steve Schatzberg John Fiedler (arkistomateriaali) | Antti Pääkkönen |
| Kani | Ken Sansom | Aarre Karén |
| Risto Reipas | Brady Bluhm Frankie J. Galasso (laulu) Tim Hoskins (arkistomateriaali) | Santeri Kaleva |
| Ihaa | Gregg Berger Peter Cullen (arkistomateriaali) | Veikko Honkanen |
| Myyrä | Michael Gough | Veikko Honkanen |
| Kengu | Tress MacNeille | Tiina Bergström |
| Ruu | Nikita Hopkins | Tomas Gergov |
| Pöllö | Andre Stojka Hal Smith (arkistomateriaali) | Ilkka Moisio |
| Kessi | Amber Hood Laura Mooney (arkistomateriaali) | Outi Alanen |
| Kertoja | Laurie Main | Veikko Honkanen |
Aiheesta muualla

Nalle Puh – yhtä juhlaa Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Nicole Cherry

| Nicoleta Janina Ghinea |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. joulukuuta 1998 (ikä 25)
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Nicole Cherry
Laulukielet:  romania, englanti
Aktiivisena:  2013–
Tyylilajit:  pop, reggae
Levy-yhtiöt:  MediaPro Music
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Nicole Cherry, oikealta nimeltään Nicoleta Janina Ghinea (s. 5. joulukuuta 1998), on romanialainen poplaulaja.
Cherry voitti vuonna 2014 Zu Music Award -palkinnon ”Paras läpimurto” -luokassa. Hänen vuonna 2013 julkaistu ”Memories”-kappaleensa soi paljon Romanian radioissa.
Aiheesta muualla

/ Nicole Cherry Facebookissa
Ludvig II

Ludvig II tai Ludwig II voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Hallitsijoita

Ludvig II Saksalainen, Baijerin kuningas 817 alkaen ja Itä-Francian kuningas 840–876
Ludvig II, Italian kuningas ja Pyhä saksalais-roomalainen keisari 855–875
Ludvig II Änkyttäjä, länsifrankkien kuningas 877–879
Ludvig II, Baijerin herttua 1253–1294
Ludvig II, Flanderin kreivi 1346–1384
Ludvig II, Brandenburgin vaaliruhtinas 1351–1365, myös Baijerin herttua nimellä Ludvig VI
Ludvig II, Anjoun herttua ja Napolin kuningas 1384–1417
Ludvig II, Hessenin maakreivi 1458–1471
Ludvig II, Unkarin ja Böömin kuningas 1516–1526
Ludvig II, Hessenin suurherttua 1830–1848
Ludvig II, Badenin suurherttua 1852–1856
Ludvig II, Baijerin kuningas 1864–1886
Ludvig II, Monacon ruhtinas 1922–1949.
Elokuvia

Ludwig II, Helmut Käutnerin ohjaama saksalainen elokuva vuodelta 1955
Ludwig II (Ludwig), Luchino Viscontin ohjaama saksalais-italialainen elokuva vuodelta 1972
Ludvig II (Ludwig II.), Peter Sehrin ohjaama saksalainen elokuva vuodelta 2012
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ludvig II”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Nicole Cooke
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Mount Mitchell

Mount Mitchell
| --- | --- |
Sijainti:  Pohjois-Carolina, Yhdysvallat
Vuoristo:  Appalakit (Black Mountains)
Korkeus merenpinnasta:  2 037 m 
Prominenssi:  1 856 m 
Suojelualue:  Mount Mitchellin osavaltionpuisto (en) 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Mount Mitchell on 2 037 metriä korkea, metsän peittämä vuori, joka on korkein huippu Appalakkien vuoristossa ja samalla korkein kohta Mississippijoen itäpuolisessa osassa Yhdysvaltoja. Se syntyi prekambrikaudella, kauan ennen Kalliovuorten kohoamista, mutta miljoonia vuosia jatkunut eroosio on madaltanut ja pyöristänyt sen huippua. Vuoren ympärillä levittäytyy 690 hehtaarin laajuinen Mount Mitchell State Park, jonka alppimetsät ovat ainutlaatuisia maailmassa.
Maantiede ja ilmasto

Mount Mitchell sijaitsee Yanceyn piirikunnassa Pohjois-Carolinan länsiosassa, noin 30 kilometriä Ashevillen kaupungista koilliseen. Se kuuluu hevosenkengän muotoiseen Black Mountainsin vuorijonoon, jonka huiput ovat korkeimpia ja jylhimpiä Blue Ridge Mountainsin vuoristoalueella ja koko Appalakeilla. Lähin sitä korkeampi vuori sijaitsee lähes 2 000 kilometrin päässä Kalliovuorilla New Mexicossa. Yhdysvalloissa sijaitsevista vuorista vain Kalifornian Mount Whitney on vielä kauempana sitä korkeammista vuorista.
Mount Mitchellin kallioperä edustaa Ashen metamorfista kivilajiseuruetta, joka sai alkunsa prekambrisella maailmankaudella merenpohjaan kerrostuneista sedimenteistä. Noin 800 miljoonaa vuotta sitten kiveksi tiivistyneisiin sedimentteihin työntyi syvältä maan uumenista rauta- ja magnesiumpitoista magmaa, josta muodostui maan alle intruusio. Satoja miljoonia vuosia myöhemmin alkuperäinen kallioperä poimuttui korkeaksi ja jylhäksi vuoristoksi mannerlaattojen törmätessä toisiinsa. Kova kuumuus ja paine muuttivat maan sisään painuneet kivilajit gneissiksi ja liuskeeksi ja maaperän hiekka- ja savikerrostumat kvartsiksi, maasälväksi ja biotiitiksi, jotka näkyvät vuoren kallioperässä edelleen tummina ja vaaleina raitoina. Miljoonien vuosien kuluessa tuuli, vesi ja muut luonnonvoimat ovat kuluttaneet Black Mountainsin huiput mataliksi ja muodoltaan pyöreiksi. Mount Mitchell on säilynyt vuorijonon korkeimpana huippuna, sillä se on muodostunut metamorfisista magmakivilajeista, jotka kestävät hyvin rapautumista.
Ilmastoltaan Mount Mitchell muistuttaa enemmän Kanadaa kuin Pohjois-Carolinaa. Vuorella sataa tasaisesti ympäri vuoden ja ilman keskimääräinen lämpötila on +16 °C heinäkuussa ja −4 °C tammikuussa. Huipulle sataa lunta keskimäärin 150 senttimetriä vuodessa.
Historia

Mount Mitchelliä ympäröivillä mailla eli cherokeeintiaaneja jo kauan ennen eurooppalaisten tutkimusmatkailijoiden saapumista Amerikan mantereelle. Ensimmäiset irlantilaisskotlantilaista ja englantilaista syntyperää olleet uudisasukkaat saapuivat seudulle 1700-luvun puolivälissä.
Black Mountainsin ja Mount Mitchellin tieteellisen tutkimuksen aloitti ranskalainen kasvitieteilijä André Michaux, joka vuonna 1787 keräsi vuoristosta yli 2 500 näytettä puista, pensaista ja muista kasveista. Hän oli myös ensimmäinen, joka uskoi Pohjois-Amerikan itäosien korkeimman huipun sijaitsevan Black Mountainsilla. Samoihin aikoihin seudulla kävi skotlantilainen kasvitieteilijä John Fraser, jonka mukaan myöhemmin nimettiin siellä kasvava pihtalaji Abies fraseri eli virginianpihta.
Mount Mitchellin korkeuden mittasi ensimmäisenä amerikkalainen Elisha Mitchell, joka toimi luonnontieteiden professorina Pohjois-Carolinan yliopistossa ja johtajana Pohjois-Carolinan geologian tutkimuskeskuksessa. Hän kiipesi vuorelle vuonna 1835 Big Tom -nimisen vuoristo-oppaan kanssa ja mittasi huipun korkeuden meren pinnasta käyttäen apunaan ilmapuntaria ja matemaattisia laskelmia. Toistettuaan mittaukset uudelleen vuosina 1838 ja 1844 professori Mitchell lopulta ilmoitti vuoren korkeudeksi 2 034 metriä, joka oli vain 3 metriä vähemmän kuin uudemmissa mittauksissa saatu korkeus.
1850-luvulla Mitchellin tutkimustulokset kyseenalaisti julkisesti hänen entinen oppilaansa Thomas Clingman, joka oli valittu Yhdysvaltojen edustajainhuoneen senaattoriksi. Ikääntynyt Mitchell palasi vuorelle vuonna 1857 tarkistamaan aikaisemmat mittaustuloksensa mutta kuoli tapaturmaisesti pudottuaan kalliolta. Hänet haudattiin Ashevilleen mutta jo seuraavana vuonna ruumis siirrettiin Mount Mitchellin huipulle ja vuori nimettiin hänen muistokseen. Lähistöllä sijaitseville kahdelle matalammalle vuorelle annettiin myöhemmin nimeksi Clingman’s Peak ja Big Tom.
Mount Mitchell säilyi luonnontilaisena 1800-luvun loppuun saakka, jolloin sen rinteiltä alettiin kaataa metsää. Mittavat metsänhakkuut ja niihin liittyvät kaskeamiset muuttivat vuoren herkkää metsäluontoa perinpohjaisesti. Lopulta metsätuhoista huolestuneet kansalaiset ryhtyivät vastarintaan kuvernööri Locke Craigin johdolla. Vuonna 1916 vuoren ympäristöön perustettiin 690 hehtaaria laaja ja 8 kilometriä pitkä puistoalue, josta tuli Pohjois-Carolinan ensimmäinen osavaltiopuisto. Huipulle rakennettiin myöhemmin autotie, pysäköintialue, näköalatorni ja pieni museo.
Havukirvan tappamia virginianpihtoja Mount Mitchellin huipulla.
Virginianalppiruusuja.
Röyhelöpyy.
Plethodon welleri.
Prof. Elisha Mitchell (1793–1857).
Mount Mitchell ei ole enää yhtä saavuttamaton kuin ennen, sillä sen huipulle pääsee nykyään autolla.
Luettelo Simpsoneiden videopeleistä

Luettelo Simpsonit-aiheisista videopeleistä.
Bart vs. the World—Commodore Amiga, Nintendo Entertainment System ja Sega Master System (1991–1993)
Bart Simpson's Escape from Camp Deadly—Game Boy (1991)
The Simpsons: The Arcade Game—Arcade, IBM PC ja Commodore 64 (1991)
The Simpsons Bart vs. the Space Mutants—NES, Sega Master System, Mega Drive/Genesis, Sega Game Gear, Atari ST, Commodore Amiga, ZX Spectrum, Amstrad, ja PC (1991—1992)
Bart's House of Weirdness—PC (1992)
Bart vs. the Juggernauts—Game Boy (1992)
Krusty's Super Fun House—NES, Game Boy, PC, Sega Master System, Sega Mega Drive/Genesis, Super Nintendo Entertainment System, Commodore Amiga (1992–1993)
Bartman Meets Radioactive Man—NES, Game Gear (1992–1993)
Bart's Nightmare—Sega Mega Drive/Genesis ja Super NES (1993)
The Itchy and Scratchy Game—Sega Mega Drive/Genesis, Super NES ja Game Gear (1994)
Virtual Bart—Sega Mega Drive/Genesis ja Super NES (1994)
Bart and the Beanstalk—Game Boy (1994)
The Simpsons Cartoon Studio—PC (1996)
Virtual Springfield—PC (1997)
Night of the Living Treehouse of Horror—Game Boy Color (2001)
The Simpsons Wrestling—PlayStation (2001)
The Simpsons Road Rage—PlayStation 2, Xbox, ja Nintendo GameCube (2001)
The Simpsons Skateboarding—PlayStation 2 (2002)
The Simpsons Road Rage—Game Boy Advance (2003)
The Simpsons Hit & Run—PlayStation 2, Nintendo GameCube, Xbox, ja PC (2003)
The Simpsons Game—PlayStation 2, PSP, Xbox 360, PlayStation 3, Wii, Nintendo DS (2007)
The Simpsons: Tapped Out—iOS, Android (2013)
Simpsonit
| --- | --- |
Sekalaista:   alkutekstijakso  D’oh!  Duff Beer  Kauhujen talo  lyhytfilmit  Springfield  Springfieldin ala-aste  Springfieldin ydinvoimala  742 Evergreen Terrace 
Luettelot:   luettelo jaksoista  luettelo hahmoista  luettelo palkinnoista  luettelo DVD-julkaisuista  luettelo videopeleistä  luettelo vierailleista tähdistä 
Tuotantokaudet:   1.  2.  3.  4.  5.  6.  7.  8.  9.  10.  11.  12.  13.  14.  15.  16.  17.  18.  19.  20.  21.  22.  23.  24.  25.  26.  27.  28.  29.  30.  31.  32.  33.  34.  35. 
Elokuvat ja erikoisjaksot:   The Simpsons Movie  The Longest Daycare  Playdate with Destiny  Kuka ampui johtajan? 
Videopelit:   Bart vs. the Space Mutants  Bart vs. the World  Bart's Nightmare  Virtual Bart  Bart and the Beanstalk  Wrestling  Road Rage  Skateboarding  Hit & Run  The Simpsons Game  Tapped Out
Nicole Billa

Nicole Billa (s. 5. maaliskuuta 1996) on itävaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Itävallan naisten maajoukkueessa kesäkuun 2022 loppuun mennessä 78 maaottelua, joissa hän on tehnyt 42 maalia. Hän pelasi muun muassa EM-kisoissa 2017, joissa Itävalta selviytyi välieriin. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi lokakuussa 2013 Unkaria vastaan.
Seuratasolla Billa on edustanut saksalaista TSG 1899 Hoffenheimia vuodesta 2015.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nicole Billa Wikimedia Commonsissa
Itävallan joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2017
1 Zinsberger |
2 Georgieva |
3 Naschenweng |
4 Pinther |
5 Maierhofer |
6 Schiechtl |
7 Wenninger |
8 Prohaska |
9 Zadrazil |
10 Burger |
11 Schnaderbeck |
12 Enzinger |
13 Kirchberger |
14 Dunst |
15 Billa |
16 Eder |
17 Puntigam |
18 Feiersinger |
19 Aschauer |
20 Makas |
21 Pfeiler |
22 Klein |
23 Grössinger |
Valmentaja Thalhammer
Itävallan joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2022
1 Zinsberger |
2 Georgieva |
3 Naschenweng |
4 Degen |
5 Schasching |
6 Schiechtl |
7 Wenninger |
8 Dunst |
9 Zadrazil |
10 Feiersinger |
11 Schnaderbeck |
12 Wienroither |
13 Kirchberger |
14 Höbinger |
15 Billa |
16 Eder |
17 Puntigam |
18 Hickelsberger-Füller |
19 Hanshaw |
20 Makas |
21 Kresche |
22 Enzinger |
23 Pal |
Valmentaja Fuhrmann