stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Japaninsypressi
Luokittelu > Muunnokset > C. obtusa var. formosana

Chamaecyparis obtusa var. formosana on lajin taiwanilainen muunnos. Se on toisinaan luokiteltu myös lajiksi Chamaecyparis taiwanensis tai japaninsypressin alalajiksi C. obtusa subsp. formosana. Sen uloimpien oksanhaarojen lehdet ovat vain 0,8–1,5 millimetriä pitkiä ja 0,5–1 millimetriä leveitä. Kävyt ovat muodoltaan pallomaisia ja halkaisijaltaan yleensä 7–9 millimetriä. Muunnos on kotoperäinen Taiwanissa. Sitä esiintyy luonnossa Taiwanin vuorilla 1 800 – 3 000 metrin korkeudessa. Se kasvaa nimimuunnosta kosteammassa ympäristössä vuoristosademetsissä, joiden vuosittainen sadanta on yli 4 000 millimetriä. Muunnos on luokiteltu vaarantuneeksi.
Levinneisyys

Japaninsypressiä esiintyy luonnonvaraisena hajanaisella alueella Itä-Aasian Tyynenmeren rannikon saarilla. Lajia tavataan luonnossa Japanin saariston Honshūn, Kyūshūn ja Shikokun saarilta sekä etelämpää Kiinan rannikon Taiwanin saarelta.
Elinympäristö ja ekologia

Japaninsypressi on viileiden vuoristometsien puu. Sen kasvupaikat sijaitsevat noin 80 metrin korkeudesta suhteellisen läheltä merenpintaa Japanin Honshūlla noin 3 000 metriin Taiwanin vuorilla. Japaninsypressi kasvaa usein ympäröivää metsää korkeammaksi ylispuuksi. Sitä pidetään ekologisessa sukkessiossa kliimaksivaiheen lajina, joka menestyy parhaiten syvässä hiesuisessa maassa.
Japaninsypressi kasvaa yleensä monilajisessa havumetsässä tai sekametsässä. Japanissa sitä usein esiintyy hernesypressin, japaninpunamännyn (Pinus densiflora), japaninvalkomännyn (Pinus parviflora), momipihdan (Abies firma), japanindouglaskuusen (Pseudotsuga japonica) sekä useiden vaahteroiden (Acer) ja tammien (Quercus) kanssa. Yakushiman saarella se kasvaa samoilla paikoilla sugin (Cryptomeria japonica) kanssa. Taiwanilla japaninsypressin kanssa samoissa metsissä kasvaa muiden muassa formosansypressi (Chamaecyparis formosensis), taiwaninkeihäskuusi (Cunninghamia konishii), Calocedrus formosana ja Taiwania cryptomerioides.
Uhat ja suojelu

Japaninsypressin kanta on menneisyydessä jatkuvasti supistunut, kun erityisesti taloudellisesti arvokkaita vanhoja puita on kaadettu. Lajin elinympäristöä on tuhottu ja hakatut metsät ovat monin paikoin korvautuneet muilla puulajeilla. Tämän vuoksi Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto (IUCN) on määritellyt japaninsypressin lajina silmälläpidettäväksi. Lisäksi lajin kahdelle muunnokselle on annettu erilliset uhanalaisuusluokitukset, ja taiwanilainen muunnos on luokiteltu vaarantuneeksi. Lajin luonnonmetsien kaataminen on kielletty sekä Japanissa että Taiwanissa.
Merkitys ihmiselle

Japaninsypressi on ollut satojen vuosien ajan kulttuurillisesti ja taloudellisesti tärkeä puulaji ihmiselle.
Merkitys ihmiselle > Kulttuurillinen merkitys

Lajin kestävänä ja korkealaatuisena pidettyä puuainesta on perinteisesti arvostettu japanilaisessa puurakentamisessa. Arkeologisten kaivausten perusteella Nara-kaudella suuri osa rakennuksissa käytetystä puusta oli japaninsypressiä. Myöhempinä aikoina sitä on käytetty erityisesti temppelien ja pyhäkköjen rakentamiseen. Japanin kielessä ”tulipuuta” tarkoittavan hinoki-nimensä mukaisesti puuta on myös käytetty tulen tekemiseen erityisesti šintolaisissa pyhäköissä. Edo-kaudella japaninsypressi oli yksi Kisojoen laakson Kison viidestä puusta (Kiso goboku), joita saatiin kaataa ainoastaan ylhäisön käyttöön. Puun lehdistä saatua eteeristä öljyä on käytetty perinnelääkinnässä hoitamaan virtsatietulehdusta.
Merkitys ihmiselle > Taloudellinen merkitys

Japaninsypressin lahonkestävää puuainesta on käytetty puurakentamiseen. Japaninsypressiä on jonkin verran istutettu metsänkasvatuksessa, mutta jäljellä olevien vanhojen, suurten ja taloudellisesti arvokkaiden luonnonpuiden ollessa nykyisin suojeltuja, lajilla ei ole enää laajamittaista merkitystä talouspuuna.
Japaninsypressi on suosittu koristepuu lauhkean ilmastovyöhykkeen alueella. Se on yksi yleisimpiä koristekasvina käytettyjä havupuita. Lajista on valikoitu lukemattomia mutaation aiheuttamista tuulenpesistä alkunsa saaneita kääpiömuotoja. Tämäntyyppisiä lajikkeita kasvatetaan usein kivikkopuutarhoissa tai ulkoruukkukasveina. Nimettyjä lajikkeita on lukuisia. Monet koristekäyttöön valikoiduista lajikkeista ovat erittäin tiheästi haarovia tai keltalehtisiä.
Merkitys ihmiselle > Terveydellinen merkitys

Japaninsypressin lehtiä on käytetty perinnelääkinnässä. Joitakin puusta eristettyjä yhdisteitä, kuten hinokitiolia, voidaan käyttää lääkevalmisteissa. Puun siitepöly on yleinen siitepölyallergian aiheuttaja Japanissa.
Šintolaiset pyhäköt ovat usein japaninsypressin puusta rakennettuja.
Puun kaarna on perinteinen ulkokaton kate Japanissa.
Bonsaina kasvatettu japaninsypressi.
Keltalehtinen lajike Chamaecyparis obtusa ”Gitte”.
Muunnos C. obtusa var. formosana voi kasvaa erittäin suureksi puuksi.
Japaninsypressimetsää Tanzawa-vuorilla.
Tommy Johnson (jalkapalloilija)

Thomas Clark Fisher Johnson (19. elokuuta 1901 Dalton-in-Furness – 28. tammikuuta 1973 Manchester) oli englantilainen jalkapalloilija. Hän voitti  Evertonin joukkueessa yhden liigamestaruuden ja yhden cupmestaruuden. Hän pelasi Englannin maajoukkueessa viisi ottelua ja teki niissä viisi maalia.
Johnson edusti ammattilaisurallaan Manchester Cityä kausina 1919–1930, Evertonia kausina 1930–1934 ja edellisen paikalliskilpailijaa Liverpoolia kausina 1934–1936. Hän lopetti pelaajauransa Darwenissa. Hän teki kaudella 1928–1929 kaikki kilpailut mukaan lukien 38 maalia, millä hän oli Manchester Cityn yhden kauden paras maalintekijä vuoteen 2023 saakka, kunnes Erling Braut Haaland ohitti hänet. Johnson voitti Englannin liigamestaruuden kaudella 1931–1932 ja FA Cupin seuraavalla kaudella, jolloin Everton voitti loppuottelussa Manchester Cityn 3–0.
Johnson pelasi viisi maaottelua. Toukokuussa 1926 hän pelasi vierasottelussa Belgiaa vastaan ja teki yhden maalin. Marraskuussa 1929 hän teki kaksi maalia kotiottelussa Walesia vastaan, kuten myös joulukuussa 1931 kotiottelussa Espanjaa vastaan. Huhtikuussa 1932 Skotlantia ja lokakuussa 1932 (Pohjois-)Irlantia vastaan hän ei tehnyt maaleja. Englanti voitti nämä kaikki viisi ottelua, joista kolme kuului Ison-Britannian mestaruuskilpailuihin.
Manchesterissa on Johnsonin kunniaksi nimetty katu, Tommy Johnson Walk.
Joel Vilkin muistomerkki

Mauri Favén: Joel Vilkin muistomerkki (1999), graniitti, Kiiruun puisto, Somero.
Tapani Aartomaa: Joel Ja Suoma Vilkin muistolaatta (1999), messinki, Kiiruun puisto, Somero.
Joel Vilkin muistomerkki ja Joel ja Suoma Vilkin muistolaatta paljastettiin Kiiruun puistossa Somerolla 8. elokuuta 1999 kun Someron yhteiskoulun rehtorina pitkään toimineen Joel Vilkin syntymästä oli tullut kuluneeksi sata vuotta.
Joel ja Suoma Vilkki

Joel Vilkki  (1899–1976) tunnettiin edistyksellisenä opettajana ja kasvattajana sekä kansainvälisen kielen esperanton edistäjänä Suomessa. Hän toimi Someron yhteiskoulun matemaattisten aineiden opettajana ja rehtorina vuosina 1929–1936, 1936–1941 ja 1941–1960. Vilkki omisti pitkään nykyään Someron kunnan omistuksessa kulttuuritalona olevaa Kiiruun taloa Someron keskustassa ja kasvatti sen ympärille puutarhan, joka 2000-luvulla tunnetaan Kiiruun puistona. Joel Vilkin puoliso Suoma Vilkki (o.s. Kallo, 1902–1996) toimi samassa koulussa biologian ja maantieteen opettajana.
Muistomerkki ja muistolaatta

Joel Vilkin muistomerkin Kiiruun talon edustalla suunnitteli professori Mauri Favén yhteistyössä kuvanveistäjä Heikki Häiväojan kanssa. Kiven graniitti on samaa, jota käytetty Helsingin suurkirkon perustuksissa. Muistomerkissä se kertoo Joel ja Suoma Vilkille tärkeästä Suomen luonnon rikkaudesta, Vilkin lähellä luontoa olleesta elämäntavasta ja hänen suhteestaan kotikaupunkiinsa Helsinkiin. Kiven geometrinen muoto viittaa Vilkin koulutusalaan matematiikkaan ja hänen elämäntyönsä monitahoisuuteen, sen särmikkyys Vilkin päättäväiseen luonteeseen ja kärjellään seisova asento hänen rohkeuteensa ja kokeilunhaluunsa.
Kiiruun talon seinässä olevan Joel ja Suoma Vilkin toiminnasta kertovan messinkisen muistolaatan graafisesta suunnittelusta vastasi professori Tapani Aartomaa.
Kansalaiskeräys ja muistomerkin paljastaminen

Muistomerkin pystyttämisen ja samassa yhteydessä perustetun stipendirahaston mahdollistaneen kansalaiskeräyksen järjestivät Joel Vilkin entisistä oppilaat Helsingin Somero-Seuran toimiessa vastuuorganisaationa.
Muistomerkin paljastustilaisuudessa Kiiruun puistossa 8. elokuuta 1999 puhuivat Helsingin Somero-Seuran puheenjohtaja Pekka Raitanen, Someron kaupunginvaltuuston puheenjohtaja Mauri Salo sekä Vilkin kummipoika ja Someron yhteiskoulun oppilas, Taideteollisen korkeakoulun professori  Severi Parko, ja tilaisuudessa luettiin Suomen esperantoliiton puheenjohtajan Jukka Laaksosen tervehdys. Samassa yhteydessä lahjoitettiin Someron kaupungille Joel Vilkin esperantonkielinen kirjasto.
Rafer Johnson

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Rafer Johnson |  Rafer Johnson |  Rafer Johnson |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Rooma 1960 | kymmenottelu |  |
|  Hopeaa | Melbourne 1956 | kymmenottelu |  |
Rafer Lewis Johnson (18. elokuuta 1934 – 2. joulukuuta 2020) oli yhdysvaltalainen kymmenottelija ja olympiavoittaja.
Johnson saavutti kymmenottelussa olympiahopeaa Melbournen 1956 olympialaisissa. Neljä vuotta myöhemmin Rooman olympialaisissa hän voitti kultaa. Hän paransi lajin maailmanennätystä kolmesti: vuonna 1955 hän keräsi 7 985 pistettä (nykyisen taulukon mukaan 7 608), vuonna 1958 hän voitti Moskovassa Neuvostoliiton ja Yhdysvaltain maaottelun ME-pisteillä 8 302 (nykytaulukolla 7 989) ja vuonna 1960 hänen ennätyspisteensä olivat 8 683 (nykytaulukolla 7 981).
Johnson voitti kymmenottelun Pan-Amerikan kisoissa vuonna 1955.
Kristian Johansson

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kristian Johansson |  Kristian Johansson |  Kristian Johansson |  |
Maa:   Norja
Miesten mäkihyppy
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Sollefteå 1934 | mäkihyppy |  |
|  Hopeaa | Zakopane 1929 | mäkihyppy |  |
Kristian Johansson (s. 24. joulukuuta 1907 Asker – 9. maaliskuuta 1984lähde?) oli norjalainen mäkihyppääjä. Hän voitti urallaan kaksi mitalia hiihdon maailmanmestaruuskilpailluissa, kultaa vuonna 1934 ja hopeaa vuonna 1929. Vuonna 1928 hän voitti Norjan olympiavalintakilpailut mutta ei osallistunut olympiakisoihin.
Yhdistetyssä hiihdossa Johansson sijoittui MM-kilpailuissa viidenneksi vuonna 1929.
Aiheesta muualla

Kristian Johansson Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS). (englanniksi)
Helena Lindgren

Helena Lindgren Helsingin kirjamessuilla vuonna 2009.
Helena Lindgren Eeva-lehden kannessa vuonna 1991.
Iiris Helena Lindgren (o.s. Holopainen, s. 2. toukokuuta 1957 Helsinki) on suomalainen meikkitaiteilija, laulaja ja näyttelijä.
Elämä

Helena Lindgren on Helvi ja Gunnar Holopaisen nuorin lapsi. Hänen sisaruksiaan ovat Marja-Liisa, Tuula ja Heimo.
Lindgren on esiintynyt elokuvissa ja televisio-ohjelmissa näyttelijänä sekä viihdeohjelmien esiintyvänä vieraana. Hän on esiintynyt laulajana eri yhtyeiden kokoonpanoissa vuodesta 1994, ja oman levyn Kauneuden lähteillä hän levytti 1997.
Elämä > Teatteri

Naamioiden ja pukujen suunnittelu ja toteutus (1977–1997)
Teatterinäyttelijä (1980-luku)
Poleenin Teatteri: Piukat paikat -musikaali (rooli: Sugar Kane) (2008)
Teatteri Provinssi: Piukat paikat -musikaali (rooli: Sugar Kane) (2010)
Elämä > Elokuvat > Näyttelijäroolit

Lottovoittaja UKK Turhapuro (1976) – Uunon tyttöystävä
Häpy Endkö? Eli kuinka Uuno Turhapuro sai niin kauniin ja rikkaan vaimon (1977) – Uunon entinen tyttöystävä
Jon (1982) – baarin tarjoilija
Jousiampuja (1982) – tyttö Tavastia-klubilla
Tanssia Bulevardilla (1993) – johtajatar
Elämä > Elokuvat > Maskeeraus

Ylioppilas ja piru (1982)
Suuri illusioni (1985)
Lumikuningatar (1986)
Elvis-kissan jäljillä (1987)
Ihmiselon ihanuus ja kurjuus (1988)
Akvaariorakkaus (1992)
Tango Kabaree (2001)
Elämä > Kirjat

Lindgren, Helena: Helena.  (Teksti: Helena Lindgren, kuvat: Sebastian Nurmi)  Helsinki:  Otava, 2002.  ISBN 951-1-17864-4
Lindgren, Helena & Aisla, Tiina: Hyvän olon ja kauneuden kirja.  (Valokuvat: Jan Ahlstedt)  Helsinki:  Otava, 2009.  ISBN 978-951-1-23171-4
Elämä > Albumit

Kauneuden lähteille (1997)
Laziest Gal in Town (1997)
Kiss (2007)
Yksityiselämä

Lindgrenin nykyiseen perheeseen kuuluu Niklas-poika ensimmäisestä avioliitosta. Lindgrenin entinen avopuoliso on Jorma Uotinen.
Aiheesta muualla

Helena Lindgren Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva  Elonet
Linnunlaulu

Kurkipariskunta yhteislaulussa
Kurkipariskunta (Grus grus) laulaa
Linnunlaulu on lintujen ääntelyä, joka koostuu tunnistettavana äänikuviona toisiaan seuraavista, sävelkorkeudeltaan vaihtelevista soinnillisista jaksoista. Laulamalla viestivät lähinnä varpuslinnut ja niistä erityisesti laululintujen alalahko. Lisäksi eräät papukaijat, kolibrit ja kanalinnut laulavat, ja laulunkaltaista ääntelyä esiintyy myös muun muassa kuikilla, rantakanoilla ja kahlaajilla.
Laululla lintu pyrkii vaikuttamaan toisiin lintuyksilöihin pesintään liittyvissä tapahtumissa. Koiraat ilmoittavat laulullaan reviirinsä omistuksesta. Samalla ne antavat naaraille tilaisuuden kuulla, kelpaako laulaja pariutumiskumppaniksi. Lisäksi muodostuneet lintuparit pitävät laululla yhteyttä toisiinsa. Koiras voi esimerkiksi kertoa naaraalle laulullaan, että reitti on selvä ruoan hakuun. Tropiikin lintuparit harrastavat usein yhteislaulua.
Useimpien lintujen laulun voi katsoa muodostuvan säkeistä. Niiden määrä vaihtelee lajeittain, ja lajit tai yksilöt voivat yhdistellä niitä lauluesityksiksi vaihtelevin tavoin. Jotkin lajit oppivat koko ikänsä uusia lauluja, kun toiset oppivat uutta vain tietyssä iässä. Jotkin linnut, kuten kottaraiset, pystyvät matkimaan muita lajeja ja mitä tahansa luonnon ja kulttuurin ääniä.
Linnunlaulu on kehittynyt erilaiseksi lintujen eri kehityslinjoissa, joten sitä käytetään apuna lintulajien kuvauksessa, nimeämisessä ja luokittelussa.
Miksi linnut laulavat?

Linnunlaulun avulla yksilöt tunnistavat toisensa sekä erottavat oman lajinsa ja sukupuolet. Monet linnut tunnistavat myös omat sukulaisensa laulun perusteella. Monella lajilla naaraat arvioivat koiraan kuntoa ja kelpoisuutta sen laulun perusteella. Naaraan suosimia ominaisuuksia koiraan laulussa ovat yleensä nopeus, pituus ja vaihtelevuus. Koiraat myös mittelevät laulun avulla voimiaan ja puolustavat elinpiiriään. Laulu antaa tietoa kilpailijan iästä, kunnosta ja aikeista sekä olinpaikasta. Koiraat kilpailevat yrittämällä laulaa toistensa päälle tai laulamalla lujempaa tai monipuolisemmin. Jotkin koiraat saattavat viestiä toisten lajien kanssa matkimalla niiden laulua esimerkiksi yrittäessään karkottaa kilpailevan lajin edustajan.
Yleisimmin laulaa koiras, mutta useilla lajeilla myös naaras laulaa, pitkälti samoista syistä kuin koiraskin. Tropiikin lajeista naaraan laulaminen on yleistä esimerkiksi vahanokilla ja eräillä peukaloisilla. Euroopassa tiedetään ainakin 112 varpuslintulajia, joiden naaraat laulavat. Monilla lajeilla uros ja naaras laulavat yhdessä monimutkaisia duettoja, joiden avulla pariskunta lujittaa parisidettään ja valmistautuu pesintään. Joidenkin lajien, kuten mustarintaviiriäisten, kaikki ryhmän jäsenet puolustavat ryhmän elinpiiriä laulamalla yhdessä.
Saman lintulajin eri laulutyypit voivat palvella eri tehtäviä. Parittomien koiraiden laulu voi erota vakiintuneiden koiraiden reviirikiistojen yhteydessä käyttämästä laulutyypistä. Koiraan motivaatiotaso voi vaikuttaa lauluun, samoin kuin esittäjän fyysinen kunto. Useimmat varpuslinnut osaavat ainakin kaksi eri laulua, yhden reviivin puolustamiseen ja toisen naaraiden houkutteluun. Etelänsatakieli hallitsee yli kaksisataa laulua ja ruostesirppimatkija jopa yli kaksituhatta. Jotkin koiraat yrittävät päihittää kilpailijansa matkimalla toisten lintulajien, muiden eläinten tai ihmisen aiheuttamia ääniä.
Koiraat laulavat etenkin aamuisin erityisesti lauhkealla ilmastovyöhykkeellä, joskus myös tropiikissa. Talitiaiset, kenttäsirkkulit ja jotkin muut lajit saattavat muodostaa kuoron lajitovereidensa kanssa. Niiden lisäksi samalla laulaa usein suuri joukko muidenkin lajien koiraita. Aamukuoro liittyy joillakin lajeilla naaraiden houkuttelemiseen, toisilla myös reviirin puolustamiseen. Aamulla on hyvä laulaa, sillä auringonnousun aikaan ilman kerrostuneisuus parantaa äänen kantavuutta, hyönteisiä ei vielä ole liikkeellä, tai on liian hämärä ruokailuun. Koiraalle aamu on tärkeä aika ilmoittaa muille koiraille, että se on yhä paikalla. Lisäksi naaraiden voi olla hyödyllistä arvioida koiraan kuntoa paastotun yön jälkeen.
Laulun kehittyminen

Lintujen laulu on osaksi perinnöllistä, osaksi opittua. Jotkin linnut toistavat laulussaan samoja säkeitä kuin emonsa, ja toiset kehittävät laulustaan yksilöllisen kokonaisuuden. Esimerkiksi harmaafiivikoiraat oppivat laulamaan lajityypillisesti kuulematta esimerkkejä, mutta peipon tai juovapääsirkun laulu jää alkeelliseksi, jos poikaset kasvatetaan hiljaisuudessa.
Monen lajin laulun oppimisen herkkä jakso keskittyy elämän kahteen tai kolmeen kuukauteen. Ensiksi poikanen painaa säkeet mieleensä, ja seuraavaksi se ryhtyy harjoittelemaan niitä itse. Näiden vaiheiden välillä voi olla muutama päivä tai muutama kuukausi. Opittuaan laulun yksilö laulaa pääosin samalla tavalla koko elämänsä ajan. Osa linnuista lisäilee lauluunsa kuitenkin uusia säkeitä läpi elämänsä. Jotkin linnut, kuten sarapeukaloiset, improvisoivat laulunsa. Samalla seudulla asuvilla linnuilla on paikallisia laulumurteita. Joskus murre-erot voivat eristää samaan lajiin kuuluvia ryhmiä toisistaan ja edistää niiden eriytymistä eri lajeiksi.
Linnut mukauttavat laulunsa myös ympäristön melutasoon. Kaupungeissa ja liikenteen melussa ne voivat laulaa korkeammalla taajuudella ja kovemmalla äänellä kuin hiljaisemmalla maalla tai metsässä. Jotkin ihmisen lähellä asuvat linnut lyhentävät säkeensä, kuten talitiainen, jolla ti-tyy on korvaamassa entistä ti-ti-tyytä. Lintujen viestinnän vaikeutuminen liikenteen melun johdosta voi vaikeuttaa pesintää.
Jaottelu ja tyypittely

Linnunlaulu jaetaan elementteihin, tavuihin ja säkeisiin. Linnun äänen perusyksikkö on elementti, yksi ääni, jota rajaa hiljaisuus tai taustakohina. Tavu on samankaltaisena pysyvä tai erillisen kokonaisuuden muodostava äänen osa. Esimerkiksi samalla taajuudella pysyvä lyhyt vihellys, kuten sirittäjän ”tjyy”, on yksitavuinen elementti, mutta pajulinnun ”hyy-it” on kaksitavuinen elementti. Säe on usein tyypillisen kuvion muodostava elementtien sarja, jota seuraa pidempi hiljaisuus. Moni lintu ei laula säkeitä vaan lavertelee eli laulaa yhtenäisesti pitäen välissä taukoja. Jotkin lajit, kuten pensaskerttu, sekä laulavat säkeitä että lavertelevat.
Linnunlaulua on yritetty jo kauan kuvata sanallisesti. Laulun kuvausta on kuitenkin vaikea kääntää kielestä toiseen, eikä sanallisten kuvausten aikana kehittynyt yhtenäistä kansainvälistä kuvaustapaa tai laulujen tyypittelyä, vaan on käytetty kunkin maan kansallista menetelmää. Suomalainen lintutieteilijä Jussi Seppä jakoi vuonna 1922 lintujen laulun äänteisiin, tavuihin ja sanaryhmiin. Laulun luokittelemiseksi hän tunnisti lisäksi äänten korkeus- ja väriasemat. Laulun kuvaus sisältää tietoa myös rytmistä, lausunnasta, korostuksesta ja komponeerauksesta. Näiden esittämiensä kriteerien pohjalta Seppä jakoi linnut säelaulajiin, tavunkertaajiin ja tavulaulajiin. Hänen jälkeensä Leo Lehtonen ja Kalevi Raitasuo jakoivat vuonna 1953 linnut säelaulajiin ja lavertelijoihin.
Nykyisessä lauluntutkimuksessa ei enää juuri yritetä luokitella lauluja, mutta laulutyyppejä kuvataan yhä määritysoppaissa. Nykyajan tietokoneet esittävät linnunlaulun oskillo- tai sonagrammeina, jotka ovat riippumattomia kielestä ja kulttuurista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Linnunlaulu Wikimedia Commonsissa
Linnun äänielin eli syrinx.
1. 3. 7. ja 9. rengasmaisia rustoja, 2. henkitorven loppuosa (tympanum), 4. lyhyt vertikaalinen rusto (pessulus), 5. ja 6. kalvoja, 8. keuhkoputki
Laulava kulokerttuli
Ketokerttuli laulaa.
Sinikan laulun sonagrammi
Linnasmäen opisto

| Linnasmäen opisto> Turun kristillinen opisto Turun kristillinen kansanopisto |
| --- | --- |

 Linnasmäen opisto.
Sijainti:  Turku
Koordinaatit:  60.479395°N, 22.302783°E
Tyyppi:  kristillinen kansanopisto
Perustettu:  1925
Sitoutuneisuus:  Herännäisyys
Toimitusjohtaja:  Jukka Hautala
Rehtori:  Juha Kaivola
Aiheesta muualla
Sivusto
Linnasmäen opisto (aiemmin Turun kristillinen opisto ja Turun Kristillinen Kansanopisto) on Turussa sijaitseva kansanopisto. Vuosittain Linnasmäen opistossa opiskelee noin 900 opiskelijaa. Lisäksi opistolla järjestetään täydennyskoulutus- ja lyhytkurssitoimintaa.
Linnasmäen opisto on yksi Suomen suurimmista kansanopistoista. Opisto on perustettu vuonna 1925 ja sillä on vahva alueellinen asema muun muassa varhaiskasvatuksen ja kommunikaatioalan ammatillisessa koulutuksessa, korkeakouluopintoihin valmistavissa koulutuksissa, nivelvaihekoulutuksissa sekä vieraskielisten kieli- ja perustaitokoulutuksissa. Opistoa ylläpitää Turun kristillisen opiston säätiö, joka luterilaisesta arvopohjasta ponnistaen rakentaa kestävää ja vastuullista tulevaisuutta.
Opiston tiloissa toimii myös Kokoushotelli Linnasmäki (Linnasmäki Oy).
Koulutustoiminta

Linnasmäen opisto toimii vapaan sivistystyön, ammatillisen koulutuksen, tutkintokoulutukseen valmistavan koulutuksen ja aikuisten perusopetuksen järjestäjänä. Opiston strategiassa korostuvat yhteisöllisyys, ryhmämuotoisuus, kestävyys, hyvinvoiva ja viihtyvä oppimisympäristö. Keskeistä on myös erilaisten koulutusten tarjoaminen nivelvaiheisiin ja koulutuksessa aliedustetuille ryhmille.
Ammatillinen koulutus:
Kasvatus- ja ohjausalan perustutkinto: Lastenohjaaja, Kommunikaation ja viittomakielen ohjaaja.
Kasvatus ja ohjausalan ammattitutkinto: Koulunkäynninohjaaja, kokemusasiantuntija.
Seurakunta- ja hautauspalvelualan ammattitutkinto: Suntio, hautaustoimistotyöntekijä
Vapaa sivistystyö:
Jatko-opintoihin suuntaavat kansanopistolinjat: Lääketiede, oikeustiede, kauppatiede, psykologia, kasvatustiede.
Maahanmuuttajien kotoutumiskoulutukset ja muut kieli- ja perustaitokoulutukset
Lyhytkurssit ja työelämän osaamista kehittävät täydennyskoulutukset
Perusopetus:
Tutkintokoulutukseen valmentava koulutus
Vamos-Vipunen (vailla päättötodistusta olevien nuorten koulutus)
Aikuisten perusopetus:
Luku- ja kirjoitustaidon opinnot
Perusopetuksen alkuvaiheen opinnot
Perusopetuksen päättövaiheen opinnot