stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Roberto Bellarmino
Elämä

Pyhän Roberton elämä voidaan jakaa seuraaviin vaiheisiin:
Syntymä 4. lokakuuta 1542
Liittyminen jesuiittoihin 20. syyskuuta 1560
Teologian opintojen aloitus 1567
Pappisvihkimys 1570
Nimitys kardinaaliksi 1598
Nimitys Capuan arkkipiispaksi 1602
Kuolema 17. syyskuuta 1621
Pyhä Roberto syntyi Montepulcianossa 4. lokakuuta 1542 kolmanneksi aatelistoon kuuluvien Vincent Bellarminon ja Cynthia perheen yhteensä kymmenestä lapsesta. Perhe ei ollut erityisen rikas tai mahtava, mutta Roberton äiti oli kardinaali Marcello Servinin, myöhimmin paavi Marcellus II:ksi vuonna 1555 valitun miehen sisarpuoli, sekä omistautunut almujen, rukouksen, mietiskelyn, paastoamisen ja mortifikaation harjoittaja. Bellarmine liittyi nuorena miehenä jesuiittoihin vuonna 1560 ja opiskeltuaan Roomassa, Mondovissa  ja Paduassa hänet lähetettiin vuonna 1569 Louvainiin, missä hänet vihittiin papiksi vuonna 1570 ja hän alkoi opettaa teologiaa. Vuonna 1576 hänet kutsuttiin virkaan takaisin Italiaan Roomaan, jossa hän työskenteli 12 vuotta ja laati tärkeimmän, kolmiosaisen teoksensa De Controversiis. (1586–93) Paavi Klemens VIII teki miehestä ensin vuonna 1596 henkilökohtaisen teologisen neuvonantajansa ja myöhemmin kardinaalin vuonna 1599 koska "hänellä ei ollut vertaista oppineisuudessa" ja vuonna 1602 Capuan arkkipiispan. Myöhemmin vuonna 1605 pyhä Bellarmino kutsuttiin takaisin Roomaan, jossa hän vietti loppuelämänsä kunnioitettuna paavillisena neuvonantajana. Vuonna 1610 hän kirjoitti paavin valtaa puolustavan kirjan De Potestate Summi Pontificis in Rebus Temporalibus. Pyhimys kuoli 78-vuotiaana Roomassa 17. syyskuuta 1621, jolloin myös huomattiin, että hän oli kaikessa hiljaisuudessa antanut pois kaikki rahansa, eikä jäljellä ollut varaa edes maksaa hänen hautajaiskulujaan.
Pyhän Roberton elinaikana hallitsivat seuraavat paavit: Paavali III, (1534–49) Julius III,  (1550–55) Marcellus II, (1555) Paavali IV, (1555–59) Pius IV, (1559–65) pyhä Pius V, (1566–1572) Gregorius XIII, (1572–85) Sixtus V, (1585–90) Urbanus VII, (1590) Gregorius XIV, (1590–91) Innocentius IX, (1591) Klemens VIII, (1592–1605) Leo XI, (1605) Paavali V (1605–21) ja Gregorius XV. (1621–23)
Teoksia

Pyhä Roberto laati eläessään ainakin kaksi katekismusta paavi Klemens VIII:n toimesta, sekä paljon muita kiisteleviä, katekeettisia ja eksegeettisiä teoksia.
Pyhän Roberton kerrotaan kirjoittaneen ainakin seuraavat 7 kiistelevää teosta:
De Transitu Romani Imperii a Graecis ad Francos (1584)
Judicium de Libro quem Lutherani vocant Concordiae (1585)
Disputationes de Controversiis Christianae Fidei adversus hujus temporis hereticos (1586-1589)
De Exemptione clericorum (1599)
De Indulgentiis et Jubilaeo (1599)
Responsio Matthaei Torti ad librum inscriptum Triplici nodo triplex cuneus (1608)
Apologia Bellarmini pro responsi one sub ad librum Jacobi Magnae Britanniae Regis (1609)
Mies laati myös ainakin seuraavat 11 katekeettista ja hengellistä teosta:
Dottrina Cristiana breve (1598)
Dichiarazione più copiosa della dottrina cristiana (1598)
Dichiarazione del Simbolo (1604)
Admonitio ad Episcopum Theanensem nepotem suum quae sint necessaria episcopo (1612)
Exhortationes domesticae (julkaistu 1899)
Conciones habitae Lovanii (1615)
De Ascensione mentis in Deum (1605)
De Aeterna felicitate sanctorum (1616)
De gemitu columbae (1617)
De septem verbis Christi (1618)
De arte bene moriendi (1620)
Pyhimys laati myös seuraavat 3 eksegeettistä ja muuta teosta:
De Scriptoribus ecclesiasticis (1615)
De Editione Latinae Vulgatae, quo sensu a Concilio Tridentino definitum sit ut ea pro authenticae habeatur (julkaistu 1749)
In omnes Psalmos dilucida expositio (1611)
Kollehtarukous

Roomalaiskatolisessa messussa pyhää Robertoa on muistettu hänen juhlapäivänään seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella:
"Orémus. Deus, qui ad errórem insídias repelléndas et apostólicæ Sedis iura propugnánda, beátum Robértum Pontíficem tuum atque Doctórem mira eruditióne et virtúte decorásti: eius méritis et intercessióne concéde; ut nos in veritátis amóre crescámus et errántium corda ad Ecclésiæ tuæ rédeant unitátem."
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Roberto Bellarmino Wikimedia Commonsissa
Jesuiitta-aiheiset artikkelit
| --- | --- |
Historia:  Jesuiittojen historia · Regimini militantis Ecclesiae
Hengellisyys:  Exercitia spiritualia · Ad maiorem Dei gloriam · Magis
Tunnettuja jesuiittoja:  Ignatius Loyola · Francisco Xavier · Peter Faber · Aloysius Gonzaga · Roberto Bellarmino · Petrus Canisius · Edmund Campion
Dottrina cristiana breve, 1752.
Pyhän Roberton vaakuna.
S4! Sash!

| S4! Sash! Sash! |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2002
 Julkaistu: 11. marraskuuta 2002 21. heinäkuuta 2003 (AUS)
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Sash!, Tokapi
 Tyylilaji: progressiivinen house, eurodance
 Levy-yhtiö: Virgin
Sashin muut julkaisut
| Encore Une Fois – The Greatest Hits 2000 | S4! Sash! 2002 | 10th Anniversary 2007 |
Singlet albumilta S4Sash!
 ”Ganbareh” Julkaistu: 24. kesäkuuta 2002  ”Run” Julkaistu: 28. lokakuuta 2002  ”I Believe” Julkaistu: 2003
S4! Sash! on saksalaisen DJ Sash!:n neljäs studioalbumi. Se julkaistiin kahden levyn kokonaisuutena vuonna 2002. Albumilta julkaistiin myös kolme singleä. Kaikista parhaiten menestynyt single oli "Ganbareh", joka saavutti 43. sijan Saksan ja Australian singlelistoilla. "Ganbareh" sisältää vokalisti Mikion esittämiä sanoja, ja se julkaistiin 24. kesäkuuta 2002.
Kappaleet

CD
Overture – 1.22  (ft. T.J. Davis)
Ganbareh – 5.50  (ft. Mikio)
I Believe – 3.49  (ft. T.J. Davis)
The Sunset – 3.43  (ft. Georgina Collins)
The Secret – 3.38  (ft. Sarah Brightman)
Run – 3.55  (ft. Boy George)
Rainforest – 6.00
Nessun Dorma – 5.59
Luna Llena – 3.25  (ft. La Isla)
Habibi – 3.50  (ft. DJ Sammy Sam)
Peace of Mind – 3.29  (ft. Kirstin)
Baila Loca – 6.04
Stop Pushin' – 3.29  (ft. Marvin Broadie)
S4! Sash! – 5.42
The Walk – 7.02
Don't Be So Rude – 5.09
Aiheesta muualla

S4! Sash! discogs.com -sivustolla
Käännös suomeksi
Rolleiflex

Rolleiflex 2.8F TLR
Rolleiflex on saksalaisen Rollei-yhtiön (oik. Franke & Heidecke) kameramerkki, jolla valmistettiin kaksisilmäisiä ja yksisilmäisiä peiliheijastuskameroita etupäässä rullafilmikoossa, mutta myös kinofilmikoon järjestelmäkameroina. Kuuluisin Rolleiflex on vuonna 1928 esitelty kaksisilmäinen rullafilmiä käyttävä peiliheijastuskamera, josta tuli toisen maailmansodan jälkeen tämän kameratyypin kaikkien valmistajien jäljittelemä standardi.
Alkuperäinen Rolleiflex

Reinhold Heidecken suunnittelema ja Dresdenin messuilla vuonna 1928 esitelty Rolleiflex oli siihen asti pienin kaksisilmäinen kamera ja saavutti eri muunnelmineen suuren suosion helposti mukana pidettävänä valokuvauskoneena. 6 × 6 cm kuvakokoa käyttäviä Rolleiflex-kameroita valmistettiin hyvin pienin muutoksin kaikkiaan 43 vuotta. Sen halvempi harrastelijamalli oli Rolleicord ja pienennetty versio 127-kokoista rullafilmiä (kuvakoko 4 × 4 cm) käyttävä Rolleiflex Baby (1931).
Saksan hävittyä toisen maailmansodan Rolleiflexin patentit raukenivat ja siitä tuli maailman ehkä kopioiduin kameramalli. Etenkin japanilaiset kopioivat Rolleiflexiä niin tarkoin, että osat olivat keskenään vaihtokelpoisia. Kaksisilmäisiä peilikameroita valmistivat 1950-luvulla monet kameratehtaat, kunnes yksisilmäiset peiliheijastuskamerat kuten Hasselblad valloittivat rullafilmikameramarkkinat, ja kevyempää kalustoa kaipaavat siirtyivät kinofilmiä käyttäviin järjestelmä- ja kompaktikameroihin. Rolleiflex poistui markkinoilta jo 1970-luvulla, kun japanilaiset ja itäeurooppalaiset kopiot maksoivat vain murto-osan sen hinnasta. Viimeisenä kaksisilmäisten rullafilmikameroiden tekoa jatkoi 1980-luvulle asti japanilainen Yashica.
Rolleiflexin ”kaksi silmää” eli tarkennus- ja kuvausobjektiivit ovat päällekkäin ja mahdollisimman lähellä toisiaan, jolloin parallaksivirhe on pieni. Kameraa käytetään vyötärön korkeudella, ja ylhäältä päin katsottavassa etsimessä kuva näkyy peilikuvana. Aluksi filminsiirto tapahtui nuppia kääntämällä, kunnes vuonna 1932 nuppi korvattiin kammella. Rolleiflexien mekaaninen laatu oli erittäin hyvä, ja kuvausobjektiivit olivat Zeissin valmistamia. Sodan jälkeen kameran objektiiveja kehitettiin edelleen, ja kameraan tuli valotusmittari sekä vaihdettavia tähyslaseja ja etsimiä. Vaihdettavan pentaprismaetsimen avulla kameraa saattoi käyttää silmän korkeudelta kuten nykyisiä järjestelmäkameroita, eikä etsinkuva ollut enää peilikuva.
Kamera mainitaan bossa nova -klassikon ”Desafinado” (1959) portugalin - ja englanninkielisessä sanoituksessa, suomeksi suunnilleen ”Kuvasin sinua Rolleiflexilläni”.
Yksisilmäinen Rolleiflex SL66

Vuonna 1966 Franke & Heidecke esitteli pitkään suunnittelemansa rullafilmikoon yksisilmäisen peiliheijastuskameransa, joka tähdättiin kategoriaa hallinneen Hasselbladin kilpailijaksi siitä poikkeavin teknisin ratkaisuin ja Zeissin valmistamin objektiivein. Objektiivien sisällä sijaitsevien keskussulkimien sijasta SL66:ssa on rungossa oleva verhosuljin (valotusajat B ja 1–1/1000 s). Kameraa ei myöskään tarkenneta objektiivia kiertämällä vaan rungossa sijaitsevan palkeen avulla. Paljetta voi myös kallistaa ja objektiivit voi kiinnittää siihen suodatinkierteestään takaperin, mikä lisää mahdollisuuksia lähikuvauksessa. Kamerassa on lisäksi palautuva peili sekä vaihdettavat filmikasetit, etsimet ja tähyslasit. SL66:n erääksi puutteeksi osoittautui studiokuvaajille liian hidas salamatäsmäysaika, 1/30 sekuntia, jolloin studion apuvalot saattoivat näkyä kuvissa. Hasselbladin hintaluokkaan asettunut SL 66 ei ollut suuri myyntimenestys. Sitä valmistettiin vuosina 1966–1986 vajaat 30 000 kappaletta.
Kinokoon Rolleiflex -järjestelmäkamerat

Vuonna 1970 Franke & Heidecke laajentui nopeasti kasvaville kinokoon järjestelmäkameroiden markkinoille esittelemällä oman SL35-mallistonsa. Vähän myöhemmin esitellyn Olympus OM -järjestelmän tavoin siinä pyrittiin kilpailijoita pienempikokoisiin laitteisiin. Vuonna 1974 mallistoon tuli täydellä aukolla valoa mittaava SL350 ja sitten sähköisellä sulkimella varustetut SL35 M (1976), SL35 ME (1976) ja SL35 E (1978). Alkuvaihetta lukuun ottamatta kamerarungot valmistettiin Singaporessa. Rolleiflex-kinojärjestelmään kuului kolme objektiivisarjaa: Carl Zeiss, Schneider ja Rolleinar. SL35-kamerat olivat huolella suunniteltuja ja rakennettuja, mutta eivät tarjonneet hintaansa nähden mitään merkittävästi uutta japanilaistehtaiden yhä enemmän dominoimilla kinojärjestelmämarkkinoilla. Tuotesarjan myyntimäärät jäivät varsin pieniksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rolleiflex Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäiset artikkelit: en:Rolleiflex & en:Rolleiflex SL35
SL66 ylhäältä katsottuna.
Rollein viimeiseksi kinojärjestelmärungoksi jäi vuonna 1978 esitelty Rolleiflex SL35 E.
Käännös suomeksi
S3RL

| Jole Hughes |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. joulukuuta 1981 (ikä 42) Brisbane,Australia
Ammatti:  DJ, äänitetuottaja ja muusikko
Muusikko
Taiteilijanimi:  S3RL
Aktiivisena:  2006–
Tyylilajit:  UK Hardcore, Happy hardcore
Levy-yhtiöt:  Executive Records, Australia with Force, Relentless Digital, Relentless Vinyl, ja EMFA Music
Aiheesta muualla
djs3rl.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
S3RL (lausutaan SERL, oikealta nimeltään Jole Hughes) on australialainen DJ, tuottaja ja muusikko, joka on kotoisin Brisbanesta, Queenslandista.
Diskografia > Kappaleet

| Vuosi | Kappale | Paras sijoitus> NOR  | Albumi |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | "Genre Police" (feat. Lexi) | 10 |  |
Aiheesta muualla

YouTube
Facebook
SoundCloud
Myspace
Senegal yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

| Sija |        |        |        | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 74. | 1 | 0 | 1 | 2 |
Senegal on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuosina 1983–2015 ja 2019–2023. Se on saanut MM-kilpailuissa yhteensä kaksi mitalia, jotka molemmat ovat neljännesmaileri Amy Mbacke Thiamin saavuttamia. Hän voitti kultaa Edmontonissa 2001 ja saavutti pronssia kaksi vuotta myöhemmin Pariisin kisoissa. Senegalin miesten paras MM-kisasaavutus on Amadou Dia Ban viides sija 400 metrin aitajuoksussa Roomassa 1987. Dia Ba sijoittui Helsingissä 1983 seitsemänneksi ja hänen lisäkseen pistesijoille ovat yltäneet Cheikh Touré seitsemänneksi pituushypyssä 1997, 4 × 400 metrin viestijuoksujoukkue seitsemänneksi 1999, Kéné Ndoye kuudenneksi kolmiloikassa ja Amy Mbacke Thiam kahdeksanneksi 400 metrillä 2005, Ndiss Kaba Badji seitsemänneksi pituushypyssä 2007 sekä Mamadou Kasse Hanne seitsemänneksi 400 metrin aitajuoksussa 2013. Lontoon MM-kilpailuista 2017 Senegal jäi viime hetkellä pois kisoihin valitun pikajuoksijan Moulaye Sonkon loukkaannuttua.
Senegalin MM-mitalit kisoittain

| Kisavuosi ja -paikka>  | Miehet> Kulta | Miehet> Hopea | Miehet> Pronssi | Naiset> Kulta | Naiset> Hopea | Naiset> Pronssi | Yhteensä> Kulta | Yhteensä> Hopea | Yhteensä> Pronssi | Yhteensä | Yhteensä> Sijoitus mitalitilastossa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1983–1999 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2001 Edmonton | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 20. |
| 2003 Pariisi | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 1 | 40. |
| 2005–2023 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| Yhteensä | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 1 | 0 | 1 | 2 | 74. |
Senegalin MM-mitalit lajeittain > Naiset

| Laji | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 400 metrin juoksu | 1 | 0 | 1 | 2 |
Senegalin MM-mitaliurheilijat

| Urheilija | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä | Vuodet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Amy Mbacke Thiam | 1 | 0 | 1 | 2 | 2001–2003 |
Ruunaanjärvi

| Ruunaanjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Lieksa 
Koordinaatit:  63°23′22″N, 30°35′46″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  virta Polvijärveen 
Järvinumero:  04.492.1.023
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  139,1 m  
Rantaviiva:  44,572 km  
Pinta-ala:  12,428 km²  
Tilavuus:  0,051459 km³  
Keskisyvyys:  4,14 m  
Suurin syvyys:  22,5 m  
Saaria:  25 
 fiRuunaanjärvi 
Ruunaanjärvi  on Pohjois-Karjalassa Lieksassa lähellä Venäjän rajaa sijaitseva järvi. Rajavyöhykkeelle on matkaa kilometrin ja rajalle 3,5 kilometriä.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 1 250 hehtaaria eli 12,5 km². Se on 13,3 kilometriä pitkä ja 1,9 kilometriä leveä. Järven selkä on melko avoin, mutta sen kaakkoispuoliskossa on saaria. Järvessä on laskettu olevan yhteensä 25 saarta. Suurin saari on Suusaari, jonka pinta-ala on 20 hehtaaria. Se on 900 metriä pitkä ja 430 metriä leveä. Sen ympärillä on 350 metriä pitkä Tiaisen saari sekä yksitoista pienempää saarta. Järven eteläpäässä sijaitsee 400 metriä pitkä Kotasaari ja pieni Kuikkasaari. Pohjoispäässä järveä sijaitsevat kuin jonossa Vahtisaaret, Vihtasaari, Koirasaari, Juuppulasaari ja 700 metriä pitkä Marjosaari.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 51 miljoonaa m³ eli 0,051 km³. Järven keskisyvyys on 4,1 metriä ja suurin syvyys on 22,5 metriä. Järvenselällä voi silti olla vain metrinkin syvää.
Järven rantaviivan pituus on 45 kilometriä. Sen rannat ovat pääasiassa matalaa metsämaata, jota pienet suoalueet katkovat. Järven kaakkoispäässä jokien suistoissa on avosuota. Järvelle erottuu korkea mäki Ruunaanvaara, joka kohoaa 65 metriä järven vedenpintaa korkeammalle. Järvellä on yhden kiinteän asunnon lisäksi muutama vapaa-ajan asunto.
Suojelualue

Järven rantoja on liitetty Ruunaan suojelualueeseen, jossa voi rajoitetusti retkeillä. Suojelualueen eteläpuolella on tämän lisäksi Ruunaan retkeilyalue.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Vuoksen vesistössä (vesistöaluetunnus 04) Pielisen reitin valuma-alueen (04.4) Ruunaanjoen valuma-alueella (04.49), jonka Ruunaanjärven alueeseen (04.492) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 139,1 metriä mpy.
Vesistön valuma-alue saa pääosan vedestänsä Venäjän puolella olevista vesistöalueista, jotka laskevat Suomen puolelle Lieksanjokea pitki. Lieksanjoki työntyy Säynäsemän (165 ha) läpi ja laskee Ruunaanjärveen Mätäsjokea myöten. Järven kaakkoispäähän laskee kaksi jokea Suurijoki ja Särkkäjoki. Ne ovat pienten Suurjoen valuma-alueen (04.495) ja sitä hieman suuremman Särkkäjoen valuma-alueen (04.494) laskujokia. Pieni laskuoja on Muorinpuro. Järven luoteispää on nimeltään Oinasjärvi, joka laskee Polvijärveen (356 ha). Sen laskujoki on myös nimeltään Lieksanjoki. Järven pohjoispäästä on kaivettu uittokanava suoraan Lieksanjokeen.
Ruunaanjärven lähialueella on muutama yli hehtaarin kokoinen järvi tai lampi, joka laskee suoraan tai välillisesti järveen. Niistä huomattavimpia ovat Lietejärvi (34 ha) ja Muorinlampi (11 ha).
Shougang Group

| Shougang Group |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö, valtionyhtiö
Perustettu:  1919
Kotipaikka:  Peking, Kiina,  mutta käytännössä terästehdas siirrettiin 2009–2010 Pekingistä Tangshaniin, Hebein maakuntaan
Toimiala:  metalliteollisuus
Tuotteet:  terästeollisuuden tuotteet
Kotisivu:  www.shougang.com.cn
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Shougang Group (kiin.: 首钢集团有限公司; pinyin: Shǒugāng jítuán yǒuxiàn gōngsī) on kiinalainen teräsyhtiö, joka oli vuonna 2015 tuotantomäärältään maailman yhdeksänneksi suurin teräsyhtiö. Se valmisti tuolloin yhteensä 28,55 miljoonaa tonnia terästä. Valtionyhtiö on perustettu jo vuonna 1919 (alkujaan Capital Iron and Steel Company, maaliskuusta 1992 alkaen Shougang Corporation) ja sen kotipaikka on Peking, jossa sen päätuotantolaitokset myös pitkään sijaitsivat. Ennen  Pekingin olympialaisia 2008, osin ilmanlaadun parantamiseksi tämä valtiollinen teräksenvalmistaja määrättiin (vuonna 2005) Kiinan hallituksen päätöksellä siirtämään teräksentuotantonsa pois pääkaupungista. Terästehtaan uusi sijainti oli noin 220 kilometriä Pekingistä itään Hebein maakunnan Tangshanin prefektuuritason kaupungin Caofeidianin kaupunkipiiriin, jonne vuosina 2007–2010 rakennettiin uusi terästehdas. Tuotanto uudella tehtaalla käynnistettiin 21. toukokuuta 2009, ja uusi tehdas valmistui kokonaisuudessaan kesäkuussa 2010. Tuotanto päättyi Pekingissä vuoden 2010 loppuun mennessä. Uudesta terästehtaasta on käytetty nimitystä Shougang Jingtang. Terästehtaan siirron on todettu osuneen teräksen hinnan kannalta epäedulliseen aikaan ja teräsyhtiön on laskettu menettäneen muuton johdosta yli 1,6 miljardia dollaria. Vuonna 2014 yhtiö teki positiivisen tuloksen.
Valtioenemmistöisen konserniyhtiön muutaman tytäryhtiön osakeita noteerataan Shenzhenin tai Hongkongin pörssissä (Beijing Shougang Co. Ltd. (SZSE: 000959); Shougang Concord International (SEHK: 697), Shougang Concord Century (SEHK: 103), ja Shougang Concord Grand (SEHK: 730)). Tangshanin terästehdas siirrettiin konsernin sisäisellä kaupalla vuonna 2015 pörssiyritys Beijing Shougangille.
Käännös suomeksi
Käännös suomeksi
S-200

Kuvan S-200 it-ohjus Peenemunden ohjusmuseossa Saksassa.
S-200 (Nato-raportointinimi SA-5 Gammon) on alueilmatorjuntaohjusjärjestelmä, joka kehitettiin Neuvostoliitossa. Ohjustyyppi on edelleen aktiivisessa palveluskäytössä.
Ohjusjärjestelmä oli hylättyä edeltäjäänsä (Lavotškin La 400 Dal) jonkin verran pienempi ja kevyempi, eikä siinä ollut taistelulatauksessa ydinkärkeä. Ilmeisesti järjestelmän parempi liikuteltavuus saattoi olla yhtenä keskeisenä lähtökohtana kehitystyössä. Alun alkujaan tämä järjestelmä oli tarkoitettu torjumaan korkealla lentäviä amerikkalaisten lentokoneita, kuten tyypit B-57, B-58 ja U-2. Myös Martin B-57 -konetyyppi kykeni saavuttamaan yli 20 km lakikorkeuden.
Tyyppi hyväksyttiin vuonna 1967 mm. suurten asutuskeskuksien alueelliseen ilmatorjuntaan, eli juuri niihin tehtäviin joihin La-400 Dal -järjestelmää ei hyväksytty. S-200 on hyvin ulottuva, maksimina torjumiskorkeutena esitetään peräti 35 km.
Ensimmäinen versio (S-200A) sai nimeksen Angara. Ohjustyyppiin sisällytettiin kyky torjua myös risteilyohjuksia.
Ohjusjärjestelmän hyväksymisen vuonna kehiteltiin uudempi versio, S-200V. Se sai nimeksensä Vega.
S-200D eli Dubna esiteltiin vuonna 1981. Tuolloin suunnittelutoimiston nimenä oli OKB Almaz. Kantamaksi eversti A. Lappi esittää olevan peräti 300 km, mikä on aluetorjunnan it-ohjukselle todella paljon. OKB Fakel osallistui ohjustyypin jatkosuunnitteluun.
S-200-järjestelmästä on olemassa monia eri versioita, ja sitä on useasti päivitetty. Sotilaallisiin tarkoituksiin hyväksyminen tapahtui vuonna 1967. Ohjusjärjestelmää edelsi S-125. 25 kT vahvuista ydinkärkeä on ollut myös mahdollista käyttää.
It-torjuntaohjustyyppiä kaupattiin laajalti, mm. arabimaihin (Syyria, Iran, Libya), sekä Pohjois-Koreaan. Itä-Saksa käytti Dubnaa vuodesta 1985 lukien. Yhdistynyt Saksa käytti asejärjestelmää aina vuoteen 1994 saakka. Entisistä muista itäblokin maista ainakin Bulgaria sekä Puola käyttivät tätä it-ohjusjärjestelmää.
Tekniset tiedot

pituus 10,4 m
paino 6 700 kg
keskinopeus 1 000 m/s
ohjaustapa: komento-ohjatun sekä tutkahakuisen sekamuoto
(tyyppitiedot mallista 5B21)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta S-200 Wikimedia Commonsissa
Silja Liukkonen

Silja Liukkonen (s. 1989 on suomalainen kirjailija ja kuvataiteilija, jonka esikoisteos Vippi-ihmisiä, julkaistiin vuonna 2021. Liukkosen toinen romaani, Tunkeutuja, julkaistiin vuonna 2023.
Koneen säätiö myönsi Liukkoselle vuonna 2022 yhteensä 60 000 euron apurahan kahden kirjan kirjoittamista varten.
Sattmarkin silta

| Sattmarkin silta |
| --- | --- |

Ajokaistoja:  2
Ylittää:  Sattmarkkssundetin
Sijainti:  Parainen
Ylläpitäjä:  Liikennevirasto
Siltatyyppi:  kaarisilta
Pisin jänneväli:  70 m
Pituus:  113 m
Leveys:  7 m
Alituskorkeus:  14 m
Avattu liikenteelle:  22. joulukuuta 1960
Koordinaatit:  60.25179°N, 22.23945°E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Sattmarkin silta on Paraisilla sijaitseva betonikaarisilta Kaarinasta Nauvoon ja Korppooseen kulkevalla seututie 180:lla. Silta ylittää Sattmarkssundet-nimisen salmen Ålön- ja Stortervolandet-saarten välillä noin yhdeksän kilometriä Paraisten keskustasta lounaaseen. Vuoden 1960 lopulla käyttöön otettu silta on kokonaispituudeltaan 113 metriä. Sillan alituskorkeus on 14 metriä.
Sillan lähellä sijaitsee monia vaellusreittejä, venesatama, kalansavustamo ja Sattmarkin kahvitupa.
Unnasjärvi

| Unnasjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kuhmoinen
Koordinaatit:  61°30′23″N, 25°11′35″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskuoja:  oja Päijänteeseen 
Järvinumero:  14.221.1.026
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  91,8 m  
Pituus:  550 m  
Leveys:  180 m  
Rantaviiva:  1,312 km  
Pinta-ala:  8,186 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiUnnasjärvi 
Unnasjärvi on Pirkanmaalla Kuhmoisissa Kissakulman kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 8,2 hehtaaria, se on 550 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä. Järven pohjoispuolella on talo, jonka yhteydessä on peltoja. Järven koillispuolelta kulkee valtatieltä 24 tuleva tie.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 91,8 metriä mpy. Siihen laskee kaksi ojaa, joista toinen tulee pitkältä luoteesta Kurkkorvesta asti. Laskuoja lähtee järven kaakkoispäästä ja laskee 700 metrin päässä Päijänteen Unnaslahteen. Laskuojan pudotus on 13,5 metriä.
Historiaa

Vuoden 1965 peruskartassa järven ympäristön pellot olivat nykyistä laajempia ja myös järven eteläpuolella oli peltoa. Vuoteen 1985 mennessä järven eteläpuoliset pellot olivat metsittyneet.