stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Elinkeinovapaus
Ideologisia kantoja

Liberalismi ja etenkin sen radikaali haara libertarismi sisältävät täydellisen elinkeinovapauden kannattamisen. Elinkeinovapautta perustellaan sillä, että elinkeinovapaus johtaa suurempaan tehokkuuteen, hyvinvointiin ja vaurauteen kuin epävapaus.
Julkisen valinnan teorian mukaan elinkeinovapauden estäminen esimerkiksi lupapakolla tai pätevyysvaatimuksella johtaa usein tehottomaan, kalliiseen tai huonolaatuiseen kartelliin tai monopoliin, joka saa poliittisen tuen yleisen edun vastaisesti.
Muissa poliittisissa järjestelmissä elinkeinovapautta halutaan rajoittaa, koska niiden kannattajat uskovat, että säätelyllä voidaan esimerkiksi parantaa ihmisten elinoloja.
Sosialismin mukaan tuotantovälineiden kuten tehtaiden ja yritysten pitää olla yhteisomistuksessa ja -hallinnassa ja ns. riistävät elinkeinot pitää kieltää.
Monien konservatiivien mukaan kansakunnan, perhearvojen tai uskonnon vuoksi pitää vähentää elinkeinovapautta, esimerkiksi kieltää prostituutio ja pornografia.
Ideologisia kantoja > Ympäristo ja elinkeinovapaus

Vihreän liikkeen useimpien edustajien mukaan elinkeinovapautta pitää rajoittaa ympäristön- ja luonnonsuojelun ja eläinten hyvinvoinnin tai oikeuksien takia.
Liberaalienkaan mielestä elinkeinovapauteen ei kuulu toisten vahingoittaminen, ja osa heistä katsoo siksi ympäristön ja eläinten vahingoittamisen kielletyksi tai vaatii saastuttamisesta perittävän haittaveroja. Osa libertaristeista kuitenkin arvioi, että vaikka teoriassa saastuttaminen pitäisi korvata, käytännössä tällaisten lakien säätämisprosessi tuottaa muun muassa lobbauksen ja korruption myötä tarpeettoman tehottomia ja mielivaltaisia rajanvetoja ja on siksi liian haitallista verrattuna hyötyihin, koska PR-syistäkin yritysten kannattaa huomioida ympäristö.
Aiheesta muualla

Laki elinkeinon harjoittamisen oikeudesta (122/19), Finlex
Anouk Faivre Picon

Anouk Faivre Picon
Anouk Faivre Picon (s. 18. helmikuuta 1986 Pontarlier) on ranskalainen maastohiihtäjä.
Maastohiihdon maailmancupissa Faivre Picon kilpaili ensimmäisen kerran Liberecissä helmikuussa 2008. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Falunin maailmancupfinaalissa maaliskuussa 2010, jonka kokonaiskilpailussa hän sijoittui 26:nneksi. Hänen paras sijoituksensa maailmancupissa on kahdeksas sija, jonka hän saavutti Davosin 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 10. joulukuuta 2011.
Faivre Picon sijoittui Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 18:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli viestissä neljäs ja 30 kilometrin vapaan kilpailussa 17:s. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa viidenneksi.  Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli yhdistelmäkilpailussa kolmastoista.
Always Outnumbered, Never Outgunned

| Always Outnumbered, Never Outgunned The Prodigy |
| --- | --- | --- |

Julkaisun tiedot
 Julkaistu: 23. elokuuta 2004
 Tuottaja(t): Liam Howlett
 Tyylilaji: Tekno, Electronica ja Big Beat
 Levy-yhtiö: XL Recordings
Muut kannet
 Rajoitetun painoksen kansikuva.
The Prodigyn muut julkaisut
| The Fat of the Land 1997 | Always Outnumbered, Never Outgunned 2004 | Their Law: The Singles 1990–2005 2005 |
Always Outnumbered, Never Outgunned on brittiläisen The Prodigyn vuonna 2004 julkaistu albumi. Albumin tuotti XL Recordings.
Kappaleet

Spitfire
Girls
Memphis Bells
Get Up Get Off
Hotride
Wake Up Call
Action Radar
Medusa's Path
Phoenix
You'll Be Under My Wheels
The Way It Is
Shoot Down
Singlet

"Girls" (30. elokuuta 2004)
"Hotride" (1. marraskuuta 2004)
"Spitfire" (4. huhtikuuta 2005)
The Prodigy
| --- | --- |
Studioalbumit:   Experience  Music for the Jilted Generation  The Fat of the Land  Always Outnumbered, Never Outgunned  Invaders Must Die  The Day Is My Enemy  No Tourists
Amerikanginseng

| Amerikanginseng(juuri) |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Apiales
Heimo::  Araliakasvit Araliaceae
Suku::  Ginsengit Panax
Laji::  quinquefolius
Kaksiosainen nimi
 Panax quinquefolius  L. 

Katso myös
   Amerikanginseng Wikispeciesissä   Amerikanginseng Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Amerikanginseng eli amerikanginsengjuuri (Panax quinquefolius) on araliakasveihin kuuluva monivuotinen ruohokasvi, joka kasvaa alkuperäisenä Pohjois-Amerikan itäosissa. Se on suosittu rohdoskasvi, jota käytetään C-vitamiinin tapaan parantamaan yleiskuntoa ja vastustuskykyä. Sitä viljellään enenevässä määrin paitsi Pohjois-Amerikassa myös Kiinassa.
Ulkonäkö ja koko

Lyhyestä maavarresta nousee pysty, haaraton varsi, joka on täysikasvuisena 20–70 senttimetriä korkea. Turpea, sukkulanmuotoinen juuri on 5–10 senttimetriä pitkä ja 1–3 senttimetriä paksu. Kasvin vanhetessa siitä tulee monihaarainen ja uurteinen. Suurin luonnosta löydetty juuri painoi 1,2 kilogrammaa. Kasvukauden aikana juuri vetäytyy maan sisään yhtä paljon kuin maavarsi kasvaa, jolloin varren kasvupiste ei pääse kohoamaan maanpinnan yläpuolelle. Juuri on hyväntuoksuinen ja maultaan makeankarvas.
Suuret, viisilehdykkäiset lehdet sijaitsevat varren yläosassa kolmen tai neljän lehden kiehkurassa. Lehdyköiden pituus on 8–14 senttimetriä ja leveys 2–8 senttimetriä. Kolme keskimmäistä lehdykkää ovat suurempia kuin reunimmaiset lehdykät. Muodoltaan ne ovat pitkänomaisia, vastapuikeita ja pitkäsuippuisia. Lehtilaita on hienosahainen ja yläpinta kalju tai suonia myöten harvakarvainen. Ruoti on pitkä ja sen tyvellä on paljon suikeita, korvakemaisia liuskoja.
Keskikesällä lehtikiehkuran keskelle kohoaa vihertävä tai kellertävä, kielontuoksuinen sarjakukinto, joka muodostuu 6–20 pienestä kukasta. Kaksineuvoisissa kukissa on viisi hedettä ja kaksilehtinen emiö. Hedelmä on kirkkaanpunainen luumarja, jonka läpimitta on noin 1 senttimetriä. Yhdessä luumarjassa on kaksi tai kolme siementä.
Ulkonäöltään amerikanginseng muistuttaa hyvin paljon kiinanginsengiä, josta sen erottaa parhaiten tarkastelemalla lehdyköiden tyveä: amerikanginsengillä tyvi on pyöreä ja kiinanginsengillä suippo. Muita samannäköisiä lajeja Pohjois-Amerikassa ovat Panax trifolius ja peittoaralia (Aralia nudicaulis). Panax trifolius on pienempi ginsenglaji, jolla on ruodittomat lehdykät. Peittoaralia ja muut araliat näyttävät äkkiseltään samanlaisilta kuin amerikanginseng, mutta niiden lehdet ovat parilehdykkäiset.
Elinkaari

Amerikanginseng on kaksineuvoinen kasvi, jonka tärkeimpiä pölyttäjiä ovat pienikokoiset mehiläislajit. Itsepölytystä ei tapahdu, sillä saman kasvin heteet ja emit kehittyvät eri aikoihin. Kasviyksilö alkaa tuottaa siemeniä kolmen vuoden ikäisenä. Se voi tuottaa kerrallaan enintään 150 siementä, luonnossa kuitenkin yleensä huomattavasti vähemmän. Vanhat ja suuret yksilöt tuottavat enemmän siemeniä kuin nuoret ja pienet yksilöt, sillä niillä on kukissaan enemmän siemenaiheita. Siemenet putoavat marjojen mukana kasvin lähistölle tai leviävät villieläinten mukana kauemmas.
Amerikanginseng elää yli 20 vuoden ikäiseksi, enimmillään jopa 60 vuoden ikäiseksi. Sen ikää voi arvioida verson maavarteen jättämien arpien tai lehtien lukumäärän perusteella: kaksilehtinen kasvi on vähintään 3 vuoden ikäinen, kolmilehtinen vähintään 6 vuoden ikäinen ja nelilehtinen yleensä yli 13 vuoden ikäinen.
Levinneisyys ja elinympäristö

Amerikanginseng on kotoisin Pohjois-Amerikan itäosista, missä sen levinneisyysalue ulottuu pohjoisessa Maineen, Ontarioon ja Quebeciin (mahdollisesti myös Manitobaan), etelässä Floridaan, Alabamaan ja Louisianaan ja lännessä Kansasiin. Eniten sitä esiintyy Ozarkeilla ja Appalakeilla.
Tyypillisiä elinympäristöjä ovat rinteillä ja rotkoissa kasvavat runsasravinteiset ja varjoisat lehti- ja sekametsät – harvemmin myös kivikkoiset metsät, soistuneet lehtimetsät ja metsänreunat. Amerikanginseng menestyy parhaiten märässä mutta hyvin vettä läpäisevässä maannoksessa, jossa pohjamaa sisältää paljon kalkkikiveä tai marmoria ja pintamaa eloperäistä ainesta. Samoilla alueilla esiintyviä lajeja ovat muun muassa lumikki (Sanguinaria canadensis), tähkäkimikki (Cimicifuga racemosa), tarha-adiantumi (Adiantum aleuticum) ja nukkatikankontti (Cypripedium calceolus var. parviflorum). Aarniometsien hakkuut ja liiallinen kerääminen ovat pienentäneet luonnonvaraisia kasvustoja selvästi.
Käyttö

Ginsengjuuret ovat yleisimmin käytettyjä rohtokasveja maailmassa, etenkin Aasiassa. Kiinalaisessa lääkeopissa kiinanginseng luokitellaan lämmittäväksi (jang) ja amerikanginseng viilentäväksi (jin) lääkekasviksi. Viilentävän vaikutuksensa vuoksi amerikanginseng on suosittu kuumissa ilmastoissa ja sen uskotaan olevan hyväksi hengitysteille ja ruoansulatukselle. Sitä pidetään myös voimakkaampana lemmenrohtona kuin muita ginsengjuuria. Kiinassa sillä hoidetaan seksuaalista kyvyttömyyttä, hermostuneisuutta, oksentelua ja ruoansulatushäiriöitä. Yhdysvalloissa sitä käytetään lievittämään stressiä ja lisäämään vireystasoa ja tarkkaavaisuutta. Vuonna 2000 julkaistussa tutkimuksessa sen todettiin myös tasaavan verensokerin äkillisiä heilahteluja ja hyödyttävän siten diabeetikkoja. Ginsengjuurten terveysvaikutusten uskotaan johtuvan juuren ja lehtien sisältämistä triterpeenisaponiineista, joita kutsutaan myös ginsenosideiksi.
Pohjois-Amerikan intiaanit käyttivät amerikanginsengiä moniin eri tarkoituksiin. Menomineemetsästäjät pureskelivat amerikanginsengin juurta metsällä, jotta heidän hengityksensä haju houkuttelisi peuroja. Foxnaiset yrittivät lumota tulevan miehensä lemmenlääkkeellä, jota he valmistivat jauhetusta ginsengjuuresta, katinkullasta, liivatteesta ja käärmeenlihasta. Myös pawneet valmistivat ginsengistä lemmenrohtoa. Ojibwat pitivät juurta taskussaan onnenkaluna. Irokeesit hoitivat sillä pikkulasten silmävaivoja, kipeytyneitä paikkoja ja astmaa. Penobscotnaiset hoitivat juuresta haudutetulla teellä hedelmättömyyttä. Delawaret käyttivät juurta ja muita kasvinosia kohentamaan yleiskuntoa. Uudisasukkaat hoitivat amerikanginsengillä muun muassa vatsavaivoja, ientulehdusta ja ripulia.
Viljely ja taloudellinen merkitys

Uudelle mantereelle saapuneet jesuiitat ymmärsivät ensimmäisinä amerikanginsengin kaupalliset mahdollisuudet 1700-luvun alussa. Kiinassa lähetystyötä tehnyt jesuiittaisä Jartoux julkaisi vuonna 1714 teoksen, jossa hän kuvaili paikallista ginsengjuurta ja ennusti vastaavan kasvilajin löytyvän myös Amerikan mantereelta. Vain kaksi vuotta myöhemmin Jartoux’n teos päätyi Pohjois-Amerikkaan lähetetylle isä Lafitaulle, joka löysi sen innoittamana Montrealin lähistöltä amerikanginsengiä. Vuoteen 1718 mennessä jesuiitat olivat alkaneet viedä menestyksekkäästi kuivattuja ginsengjuuria Amerikasta Kiinaan, ja niistä tuli nopeasti turkisten jälkeen arvokkain kauppatavara Uudessa-Ranskassa. Kaupallinen keruu luonnosta on jatkunut siitä saakka Pohjois-Amerikassa, erityisesti Appalakkien eteläosissa.
Liiallisen keräilyn vuoksi amerikanginsengin keruuta on jouduttu rajoittamaan sekä Kanadassa että Yhdysvalloissa. Laji kuuluu myös kansainvälisen CITES-sopimuksen piiriin, joka säätelee uhanalaisten lajien kauppaa. Suojelutoimista huolimatta luonnonvaraisten esiintymien tila heikkenee jatkuvasti. Ongelmaa pahentaa se, että Kiinassa maksetaan korkeampi hinta luonnosta kerätyistä juurista kuin viljellyistä juurista.
Amerikanginsengin viljelyä oli kokeiltu Kanadassa jo 1890, mutta se alkoi varsinaisesti vasta 1930-luvulla. Nykyään kasvin tärkeimpiä viljelyalueita ovat Ontario ja Brittiläinen Kolumbia Kanadassa ja Wisconsin Yhdysvalloissa. Jopa 75 prosenttia tuotannosta viedään Hongkongin kautta Kiinan markkinoille. Kasvia onkin alettu viljellä myös Kiinassa.
Nimen etymologia

Sana ginseng tulee kiinan kielen sanasta jin-chen ja tarkoittaa ihmishahmoista. Useat Pohjois-Amerikan intiaaniheimoista käyttivät amerikanginsengistä samamerkityksistä nimitystä garantoquen. Suvun tieteellinen nimi Panax tulee kreikan kielen sanasta panakes, joka tarkoittaa kaikkiparantavaa ja viittaa ginsengjuurien käyttöön yleiskuntoa kohottavana rohtona. Lajinimi quinquefolius tulee latinasta ja tarkoittaa viisilehtistä – se ei kuitenkaan viittaa lehtien vaan yhden lehden sisältämien lehdyköiden lukumäärään.
Aiheesta muualla

ITIS: Panax quinquefolius (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Panax quinquefolius (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Panax quinquefolius[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Amerikanginseng Jacob Bigelowin 1800-luvun alussa julkaisemassa lääkeoppaassa.
Marjat ovat kypsänä kirkkaanpunaiset.
Juuri voi näyttää ihmishahmoiselta.
Puusäleiköllä suojattu amerikanginsengviljelmä Wisconsinissa.
Episernus

| Episernus |
| --- | --- |
 Episernus gentilis
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Yläheimo::  Jumimaiset Bostrychoidea
Heimo::  Puunkaivajat Anobiidae
Alaheimo::  Ernobiinae
Suku::  Episernus  C.G.Thomson, 1863
Katso myös
   Episernus Wikispeciesissä   Episernus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Episernus on puunkaivajien (Anobiidae) heimoon kuuluva kovakuoriaissuku. Sukuun kuuluu maailmanlaajuisesti yli kymmenen lajia. Lajimäärä vaihtelee eri lähteissä. Suomessa suvusta on tavattu yksi laji: valekytry (Episernus angulicollis). Suvun lajeja esiintyy holarktisella alueella. Muistuttavat ulkoisesti samaan alaheimoon kuuluvia kytryjä (Ernobius).
Sukuun kuuluvia lajeja

Valekytry (Episernus angulicollis)
Episernus champlaini
Episernus gentilis
Episernus granulatus
Episernus hispanus
†Episernus palvenikensis
Episernus striatellus
Episernus taygetanus
Episernus trapezoideus
Aiheesta muualla

iNaturalist: Suku Episernus
ITIS: Episernus (englanniksi)
UniProt: Taxonomy - Episernus (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Episernus (englanniksi)
Iowa State University, Bug Guide: Genus Episernus (englanniksi)
Andrei Gordejev

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Andrei Lvovitš Gordejev
Syntymäaika: 1. huhtikuuta 1975 (ikä 49)
Syntymäpaikka:  , Neuvostoliitto
Seura
Seura:  FK Mordovija Saransk
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1992 1993 1994–1995 1996–1998 1999–2004 2005–2006 2007 |  FK TRASKO Moskova  FK SUO Moskova  FK Chernatovo Moskova  FK Dynamo Moskova  FK Anži Mahatškala  FK Fakel Voronetš  FK Sportakademklub | 21 (1) 40 (8) 67 (14) 10 (1) 119 (3) 66 (1) 20 (0) |
Valmennusura
2008–2009 2009–2010 2011 2011–2012 2014–2015 2015–:  FK Saturn II  FK Saturn  FK Metalurh Donetsk  FK Anži Mahatškala (apuv.)  FK Sibir Novosibirsk  FK Mordovija Saransk
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Andrei Gordejev (ven. Андрей Львович Гордеев, s. 1. huhtikuuta 1975) on venäläinen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Kesäkuusta 2015 lähtien hän on toiminut FK Mordovija Saranskin päävalmentajana.
Ura pelaajana

Gordejevin pelaajaura oli värikäs ja hän edusti useita eri seuroja. Hän aloitti uransa 1992 FK TRASKO Moskovassa ja pelasi kaupungin pienemmissä joukkueissa kunnes siirtyi 1996 FK Dynamo Moskovaan. Hän edusti Dynamoa kolme kautta, mutta peliaika jäi hyvin vähäksi. Lopulta Gordejev sai penkkimiehen asemasta tarpeekseen ja siirtyi 1999 FK Anži Mahatškalaan. Ensimmäisellä kaudellaan Anžissa hän juhli 1. divisioonan voittoa ja nousua liigaan. Parhaimmillaan Anži eteni Gordejevin aikana Venäjän cupissa finaaliin 2001. Seura putosi kauden 2002 jälkeen liigasta ja Gordejev edusti seuraa vielä kaksi kautta divisioonassa. Kauden 2004 jälkeen Gordejev siirtyi toiseen divisioonaseura FK Fakel Voronetšiin, jossa pelasi kaksi kautta. Gordejev lopetti uransa kauteen 2007 FK Sportakademklub Moskovassa.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Venäjän cupin hopeaa: 2001
Ura valmentajana

Valmennusuransa Gordejev aloitti FK Saturnin reservijoukkueen valmentajana 2008. Saksalaisen Jürgen Röberin saatua potkut toukokuussa 2009 Gordejevista tuli väliaikainen päävalmentaja. Gordejev pelasti seuran putoamiselta ja sijoitus oli lopulta seitsemäs. Kauden jälkeen hän sai jatkaa päävalmentajana ja johdatti Saturnin ensimmäisellä täydellä kaudellaan liigassa kymmenenneksi. Talousvaikeudet ovat piinanneet FK Saturnia myös Gordejevin aikana ja hänen tulevaisuutensa seurassa on vaakalaudalla. Tammikuussa 2011 Gordejev jättikin Saturnin ja siirtyi ukrainalaisen FK Metalurh Donetskin valmentajaksi. Hän erosi tehtävästään kuitenkin jo toukokuussa 2011.
Kaudeksi 2011/12 Gordejev siirtyi FK Anži Mahatškalan apulaisvalmentajaksi. Gadži Gadžijevin saatua potkut syyskuun lopussa 2011 Gordejevista tuli seuran väliaikainen päävalmentaja yhdessä Roberto Carlosin kanssa. Joulukuun lopulla 2011 Gordejev väistyi päävalmentajan paikalta, kun Juri Krasnožanista tuli seuran uusi vastuuvalmentaja.
Lokakuussa 2014 Gordejevista tuli FK Sibir Novosibirskin päävalmentaja. Kesällä 2015 hän siirtyi FK Mordovija Saranskin päävalmentajaksi.
Aiheesta muualla

The profile for Andrey Gordeev
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Jürgen Röber | FK Saturnin päävalmentaja 5/2009–2010 | Seuraaja: ? |
| Edeltäjä: Volodimir Pjatenko | FK Metalurh Donetskin päävalmentaja 1–5/2011 | Seuraaja: Volodimir Pjatenko |
| Edeltäjä: Gadži Gadžijev | FK Anži Mahatškalan päävalmentaja 9–12/2011 | Seuraaja: Juri Krasnožan |
| Edeltäjä: Juri Sjomin | FK Mordovija Saranskin päävalmentaja 2015– | Seuraaja: – |
Encontro das Águas

Encontro das Águas (brasilianportugalia, suom. ”Vesien Tapaaminen”) on Rio Negro- ja Amazon-jokien yhteenvirtaus Brasiliassa. Jokien yhtymäkohta sijaitsee Manausin kaupungin itäpuolella Brasilian Amazonasin osavaltiossa. Yhteenvirtaus on yksi Manausin tärkeimmistä nähtävyyksistä jokien vesien huomattavan värieron vuoksi. Rio Negron osin suoalueilta tuleva vesi on hyvin tummaa, koska se sisältää runsaasti happoja ja hyvin vähän kiintoainesta eli sedimenttiä. Yhteenvirtauksesta yläjuoksun suuntaan myös nimellä Rio Solimões tunnetun Amazonin vesi puolestaan on sameaa ja vaalean ruskeaa, koska se sisältää runsaasti hiesua ja savea. Rio Negron tumma vesi on myös lämpimämpää ja virtaa hitaammin kuin Amazonin samea vesi. Vesimassat eivät eroistaan johtuen sekoitu heti kohdatessaan, vaan virtaavat samassa uomassa rinnakkain usean kilometrin matkan, kunnes virtausnopeuksien eron aiheuttamat pyörteet saavat ne lopulta sekoittumaan. Jokien pinnankorkeus vaihtelee kausittain ja niiden yhtymäkohdan ympäristön luonnonkasvillisuus on Amazonin alueen Várzea-tulvametsää.
Yhtymäkohta satelliittikuvassa.
Tumma Rio Negro vasemmalla, vaalea Amazon oikealla.
Eriväriset vesimassat virtaavat rinnakkain.
Turisteja kuljetetaan veneillä katselemaan yhteenvirtausta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Andy Milder

| Andy Milder> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. elokuuta 1969 (ikä 55)  Omaha, Nebraska
Näyttelijä
Aktiivisena:  1991–
Merkittävät roolit:  Dean Hodes (Weeds) Salamapoika (Legion of Super Heroes)
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Andy Milder (s. 16. elokuuta 1969 Omaha, Nebraska) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Elämäkerta

Milder syntyi Omahassa, Nebraskassa, mutta muutti jo nuorena Kaliforniaan, jossa hän muun muassa opiskeli yliopistossa ekonomiaa. Vasta tämän jälkeen Milder alkoi opiskella näyttelemistä San Franciscossa.
Elämäkerta > Ura

Uransa aikana hän on tehnyt useita vierailevia rooleja sarjoissa kuten Pulmuset, Kesä 68, NYPD Blue, Star Trek: Deep Space Nine ja Boston Legal.  Parhaiten hänet kuitenkin tunnetaan sarjasta Weeds, jossa hän esitti Dean Hodesia. Myös elokuvissa hänellä on ollut yleensä pieniä rooleja, kuten elokuvissa Apollo 13, Armageddon, Huhupuhetta ja Transformers.
Näyttelyn lisäksi Milder on tehnyt muutamia äänirooleja videopeleihin kuten SWAT 4 ja Men of Valor sekä animaatioihin Legion of Super Heroes ja Batman – pelottomat.
Amfetamiinit

Amfetamiinin kemiallinen rakenne.
Amfetamiinit ovat kemiallisia yhdisteitä, jotka sisältävät amfetamiinin (alfametyylifenetyyliamiini) kemiallisen rakenteen. Amfetamiineja voidaan valmistaa efedriinistä, joka on mm.Efedra sinica -kasvissa esiintyvä alkaloidi. Amfetamiinit kuuluvat fenyylietyyliamiineihin ja ovat fenyylietyyliamiinin synteettisiä johdannaisia.
Alfametyylifenetyyliamiinissa oleva fenetyyliamiini on amfetamiinin esiaste, jossa ei ole alfa-metyyliryhmää. Fenetyyliamiini on lyhenne fenyylietyyliamiini-sanasta. Laajemmassa mielessä amfetamiineja ovat kaikki alfametyylifenyylietyyliamiinit, eli fenyylietyyliamiinit joilla on samassa hiilessä amiinin kanssa metyyliryhmä, esimerkiksi metamfetamiini jossa amiinin typessä on amfetamiiniin nähden ylimääräinen metyyliryhmä.
Amfetamiineja ovat muiden muassa dekstroamfetamiini, levoamfetamiini ja metamfetamiini. Useita amfetamiineja käytetään päihteinä ja amfetamiinit luokitellaan poikkeuksetta huumausaineiksi. Amfetamiineja käytetään kuitenkin myös lääkkeinä esimerkiksi ADHD:n hoidossa. ADHD:n hoidossa käytetään dekstroamfetamiinin ja levoamfetamiinin seosta lääkeaineena Adderall. MDMA (ekstaasi) on huumeena käytettävä metamfetamiinijohdannainen.
Substituoituihin amfetamiineihin ja katinoneihin kuuluva bupropioni on tupakoinnin lopettamisessa ja masennuksen hoitamisessa käytettävä lääke. Khat-kasvin sisältämät kemikaalit katinoni ja katiini ovat myös amfetamiineja.
Fenetyyliamiinit eli fenyylietyyliamiinit
| --- | --- |
Amfetamiinit:  3C-E | 4-FMP | 4-MTA | Alfametyylidopamiini  | Amfetamiini  | Bentsfetamiini  | Bromo-DragonFLY | Deksamfetamiini | Dimetoksiamfetamiini | DOB | DOC | DOI | DOM | Efedriini | Fenfluramiini | Katiini | Levoamfetamiini | Levometamfetamiini | Lisdeksamfetamiini | MBDB | MDA | MDE | MDMA | Metamfetamiini | PMA | Pseudoefedriini | Tranyylisypromiini
Katekoliamiinit:  Adrenaliini |  Dopamiini | Metyylidopa | Noradrenaliini
Katinonit:  4-bromimetkatinoni | Bupropioni | Katinoni | Mefedroni | Metkatinoni | Dimetyylikatinoni
Muut:  2C-B |  2C-B-FLY | 2CBFly-NBOMe | 2C-C | 2C-D | 2C-E | 2C-F | 2C-I | 2C-N | 2C-SE | 2C-T | 2C-T-2 | 2C-T-4 | 2C-T-7 | 2C-T-8 | 2C-T-21 | 2C-TFM | 25C-NBOMe | 25I-NB34MD | 25I-NBF | 25I-NBMD | 25I-NBOMe | 25P-NBOMe | 25TFM-NBOMe | Allyylieskaliini | Eskaliini | Fenformiini | Fentermiini |  HOT-7 | Meskaliini |  Metyylifenidaatti | Synefriini | Trifluorimeskaliini | Tyramiini
Eeva Primmer

Eeva Primmer (s. 1971) on suomalainen maatalous- ja metsätieteiden tohtori, ympäristöpolitiikan dosentti ja Suomen ympäristökeskuksen tutkimusjohtaja.
Primmer väitteli maa- ja metsätaloustieteiden alalta Helsingin yliopistossa, jossa hänellä on ollut ympäristöpolitiikan dosentuuri vuodesta 2015. 
Primmer aloitti vuonna 2017 Sykessä, 2019 alkaen tutkimusjohtajana.
Primmer on ollut vuodesta 2017 alkaen YK:n ympäristöohjelman alaisen kansainvälisen luonnonvarapaneelin (UN-IRP) jäsen. Syksyllä 2023 hänet valittiin IPBES-paneelin hallitukseen. Primmer kuuluu myös Alternetin neuvostoon sekä Metsäneuvostoon.
Primmer on julkaissut n. 60 vertaisarvioitua tieteellistä artikkelia, 50 muuta artikkelia ja 7 kirjaa.
Aiheesta muualla

Eeva Primmerin ORCID-profiili
Eeva Primmerin Google Scholar-profiili
Eeva Primmeristä Syken uusi tutkimusjohtaja. 7.1.2019, Suomen ympäristökeskus.