stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dragon Slayer
Pelit

Sarjan pelejä ovat:
1.1 Dragon Slayer (1984)
1.2 Dragon Slayer Gaiden (1992)
1.3 Dragon Slayer: Michi Kareshi Houkan no Senshi-tachi (2012)
2.1 Dragon Slayer II: Xanadu (1985)
2.2 Xanadu Scenario II (1986)
2.3 Faxanadu (16. marraskuuta 1987)
2.4 Revival Xanadu (1995)
2.5 Revival Xanadu 2: Remix (1995)
2.6 Xanadu Next (2005)
2.7 Tokyo Xanadu (2015)
3.1 Dragon Slayer Jr: Romancia (1986)
3.2 Dragon Slayer Jr: Romancia ~Another Legend~ (1999)
4.1 Dragon Slayer IV: Drasle Family (Legacy of the Wizard) (17. heinäkuuta 1987)
5.1 Sorcerian (20. joulukuuta 1987)
5.2 Sorcerian Additional Scenario Vol. 1 (1988)
5.3 Sorcerian System Utility Vol.1 (1988)
5.3 Sorcerian Additional Scenario Vol. 2: Sengoku Sorcerian (1988)
5.4 Sorcerian Additional Scenario Vol. 3: Pyramid Sorcerian (1988)
5.5 Sorcerian System New Scenario Vol.1: Uchuu kara no Houmonsa (1989)
5.6 Selected Sorcerian 1 (1989)
5.7 Selected Sorcerian 2 (1990)
5.8 Selected Sorcerian 3 (1990)
5.9 Selected Sorcerian 4 (1990)
5.10 Selected Sorcerian 5 (1990)
5.11 Gilgamesh Sorcerian (1990)
5.12 Sorcerian Sega Mega Drive (1990)
5.13 Sorcerian PC-Engine (1990)
5.14 Sorcerian Forever (1997)
5.15 Sorcerian: Shichisei no Mahou no Shito (2000)
5.16 Sorcerian Original (2000)
5.17 Sorcerian Mobile (2003)
5.18 Sorcerian Online (2006)
5.19 Advanced Sorcerian (2007)
5.20 Sorcerian Complete (2010)
6.1 Dragon Slayer: The Legend of Heroes (1989)
6.2 Dragon Slayer: The Legend of Heroes II (1992)
6.3 The Legend of Heroes III: Shiroki Majou (1994)
6.4 The Legend of Heroes IV: Akai Shizuku (1996)
6.5 The Legend of Heroes V: Umi no Oriuta (1999)
6.6 The Legend of Heroes VI: Sora no Kiseki (2004)
6.7 The Legend of Heroes VI: Sora no Kiseki SC (2006)
6.8 The Legend of Heroes VI: Sora no Kiseki The 3rd (2007)
6.9 The Legend of Heroes VII: Zero no Kiseki (2010)
6.10 The Legend of Heroes VII: Ao no Kiseki (2012)
6.11 Nayuta no Kiseki (2012)
6.12 The Legend of Heroes VIII: Sen no Kiseki (2013)
6.13 The Legend of Heroes VIII: Sen no Kiseki II (2014)
6.14 The Legend of Heroes VIII: Sen no Kiseki III (2017)
6.15 The Legend of Heroes VIII: Sen no Kiseki IV (2018)
6.16 The Legend of Heroes: Trails into Reverie (2020)
6.17 The Legend of Heroes: Kuro no Kiseki (2021)
6.18 The Legend of Heroes: Kuro no Kiseki II (2022)
7.1 Lord Monarch (1991)
7.2 Lord Monarch Advanced (1991)
7.3 Lord Monarch Super Famicom (1992)
7.4 Lord Monarch: Tokoton Sentou Densetsu (1994)
7.5 Lord Monarch Original (1996)
7.6 Lord Monarch The First (1997)
7.8 Lord Monarch Online (1997)
7.9 Lord Monarch Pro (1997)
7.10 Monarch Monarch (1988)
7.11 Minna no Monarch (1998)
7.12 Mina no Monarch 2 (1999)
7.13 Mobile edition Lord Monarch mobiilipeli (2004)
8.1 The Legend of Xanadu (1994)
8.2 The Legend of Xanadu II (1995)
Aiheesta muualla

MobyGamesin sivu pelisarjasta (englanniksi)
Danzig III: How the Gods Kill

| Danzig III: How the Gods Kill Danzig |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1991–1992
 Julkaistu: 14. toukokuuta 1992
 Tuottaja(t): Rick Rubin & Glenn Danzig
 Tyylilaji: heavy metal, blues rock
 Kesto: 49.12
 Levy-yhtiö: Def American
Danzigin muut julkaisut
| Danzig II: Lucifuge 1990 | Danzig III: How the Gods Kill 1992 | Danzig 4p 1994 |
Danzig III: How the Gods Kill on Danzigin kolmas studioalbumi ja se julkaistiin vuonna 1992. Levyn kaikki kappaleet ovat yhtyeen johtohahmon/laulajan Glenn Danzigin käsialaa. Albumin tuottivat Rick Rubin ja Glenn Danzig ja se julkaistiin Def American -levy-yhtiön nimissä. Kappaleista "Bodies", "How the Gods Kill", "Dirty Black Summer" ja "Sistinas" julkaistiin musiikkivideot.
Blues-legenda Willie Dixon oli lupautunut vierailemaan kappaleella "Heart of the Devil", mutta hän kuoli ennen äänitysten aloittamista. Sekä albumin, että Dirty Black Summer -singlen kansitaiteesta vastasi sveitsiläinen kulttitaiteilija H. R. Giger.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Glenn Danzig.
Godless – 6.51
Anything – 4.49
Bodies – 4.25
How the Gods Kill – 5.57
Dirty Black Summer – 5.14
Left Hand Black – 4.30
Heart of the Devil – 4.40
Sistinas – 4.25
Do You Wear the Mark – 4.47
When the Dying Calls – 3.31
Jäsenet

Glenn Danzig – laulu
Eerie Von – bassokitara
John Christ – kitara
Chuck Biscuits – rummut
Aiheesta muualla

Danzig III: How the Gods Kill Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Danzig III: How the Gods Kill Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Eino Kulonen

Eino Ilmari Kulonen (24. lokakuuta 1921 Kiikka – 17. syyskuuta 1984 Turku) oli suomalainen lääkäri ja Turun yliopiston lääketieteellisen kemian professori vuodesta 1955 kuolemaansa asti.
Kulosen vanhemmat olivat Vihtori Johannes Kulonen ja Hilma Maria Mauriala ja puoliso vuodesta 1958 lääkäri Maija Tellervo Yli-Pohja. Kulonen tuli ylioppilaaksi Helsingin yhteiskoulusta ja reaalilukiosta 1940 ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1946, lisensiaatiksi 1950 ja tohtoriksi 1951. Opintomatkoja hän teki Yhdysvaltoihin ensin ASLA-Fulbright-stipendiaattina 1952 ja sitten uudestaan 1962 sekä Englantiin ensin British Council -stipendiaattina 1957 ja vielä  1962. Helsingin yliopiston assistenttina Kulonen työskenteli vuodesta 1947 vuoteen 1954. Ennen Turkua Kulonen toimi vielä lyhyen aikaa Helsingin yliopiston dosenttina.
Kulosen tutkimusalaa olivat side- ja granulaatiokudoksen biokemia sekä alkoholin vaikutukset aivojen ja maksan aineenvaihduntaan. Hän työskenteli pitkään vuonna 1954 perustetun Alkon biolääketieteellisen tutkimusyksikön tutkijana. Suomalainen Lääkäriseura Duodecim myönsi Kuloselle vuonna 1969 ensimmäisen Matti Äyräpään palkinnon.
Danzig 4

| Danzig 4 Danzig |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : lokakuu 1993–toukokuu 1994
 Julkaistu: 4. lokakuuta 1994
 Tuottaja(t): Rick Rubin & Glenn Danzig
 Tyylilaji: heavy metal, doom metal, goottimetalli
 Kesto: 61.06
 Levy-yhtiö: Def American
Danzigin muut julkaisut
| Thrall: Demonsweatlive 1993 | Danzig 4 1994 | Blackacidevil 1996 |
Danzig 4 on Danzigin neljäs studioalbumi ja se julkaistiin vuonna 1994.
Kappaleet

Brand New God – 4.29
Little Whip – 5.10
Cantspeak – 4.06
Going Down to Die – 4.59
Until You Call on the Dark – 4.24
Dominion – 4.13
Bringer of Death – 4.40
Sadistikal – 5.07
Son of the Morning Star – 5.04
I Don't Mind the Pain – 4.45
Stalker Song – 5.48
Let it Be Captured – 5.16
Invocation – 2.59
Jäsenet

Glenn Danzig – laulu, kitara, piano
Eerie Von – bassokitara
John Christ – kitara
Chuck Biscuits – rummut
Aiheesta muualla

Danzig 4 discogs.comissa (englanniksi)
Albumi Danzig 4 Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Elementary OS

| elementary OS |
| --- | --- |

 Kuvakaappaus elementary OS 0.4 "Loki":sta
Tuoteperhe:  GNU/Linux
Toiminnallinen tila:  toiminnassa
Julkaistu:  0.1 Jupiter 31. maaliskuuta 2011
Viimeisin vakaa versio:  7.1 Horus (3. lokakuuta 2023)
Ytimen tyyppi:  monoliittinen ydin
Suoritintuki:  x86_64
Käyttöliittymä:  Pantheon
Lähdekoodimalli:  avoin lähdekoodi
Lisenssi:  GNU GPL, LGPL, ja muita ilmaisia lisenssejä
Aiheesta muualla
elementary.io
Infobox OKNimi-testi OK: 
Elementary OS on Ubuntun LTS:ään (pitkäaikaisen tuen julkaisu, engl. Long Term Support) pohjautuva Linux-jakelupaketti, joka sisältää Pantheon-nimisen käyttäjäystävällisen työpöytäympäristön. Pantheon on kirjoitettu Vala-ohjelmointikielellä ja GTK+ 3 -toolkitillä.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Blogi
Kehittäjäsivu, joka sisältää mm. kehitysversion lataussivun.
Den Helderin School 7 -kirjasto

| Den Helderin School 7 -kirjasto> Bibliotheek Den Helder School 7 |
| --- | --- |

Osoite:  Keizersgracht 94, 1781BB Den Helder, Alankomaat
Koordinaatit:  52.9577°N, 4.7669°E
Rakennustyyppi:  yleinen kirjasto
Valmistumisvuosi:  1904 (koulurakennus), 2016 (School 7 -kirjasto)
Suunnittelija:  Evelien van Veen (rakennus) ja Marcel van de Veer (sisustus)
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Den Helderin School 7 -kirjasto (holl. Bibliotheek Den Helder School 7) eli lyhyesti School 7 on Alankomaiden Den Helderissä sijaitseva yleinen kirjasto. Se rakennettiin alkujaan vuonna 1904 valmistuneeseen aiempaan koulurakennukseen, ja avattiin yleisenä kirjastona vuonna 2016. School 7 toimii yhteensä 18 kirjastoa hallinnoivan Kopgroep Bibliotheken -yhteisön päätoimipisteenä. Lisäksi rakennuksessa toimii historiallinen seura ja aikuiskoulutusinstituutti.
Tunnustuksia

Syyskuussa 2018 School 7 -kirjastolle myönnettiin Vuoden yleinen kirjasto -palkinto. Tämä kansainvälinen kirjastopalkinto käynnistettiin vuonna 2014 osana Tanskan kulttuuriministeriön Linna- ja kulttuurihallinnon (tansk. Slots- og Kulturstyrelsen) yleisten kirjastojen malliohjelmaa (Model Programme for Public Libraries). Tunnustuspalkinnon voittanut kirjasto saa kansainvälistä näkyvyyttä ja muodollisen 5 000 Yhdysvaltain dollarin rahapalkinnon.
Copa América 1987

Copa América 1987 oli järjestyksessään 33. Copa América, Etelä-Amerikan jalkapallon mestaruusturnaus. Turnaus pelattiin Argentiinassa 27. kesäkuuta – 12. heinäkuuta 1987. Turnauksen voitti Uruguay, toiseksi sijoittui Chile ja kolmanneksi Kolumbia.
Peliareenat

| Buenos Aires | Córdoba | Rosario |
| --- | --- | --- |
| Estadio Monumental | Estadio Olímpico Chateau Carreras | Estadio Gigante de Arroyito |
| Kapasiteetti: 67,664 | Kapasiteetti: 46,083 | Kapasiteetti: 41,654 |
Alkulohkot

Uruguay eteni suoraan pudotuspeleihin hallitsevana mestarina.
Alkulohkot > Lohko A

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Argentiina  | 2 |  1  |  1  |  0  |  4  |  1  | +3 | 3 |
|  Peru  | 2 |  0  |  2  |  0  |  2  |  2  | 0 | 2 |
|  Ecuador  | 2 |  0  |  1  |  1  |  1  |  4  | -3 | 1 |
Alkulohkot > Lohko B

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Chile  | 2 |  2  |  0  |  0  |  7  |  1  | +6 | 4 |
|  Brasilia  | 2 |  1  |  0  |  1  |  5  |  4  | +1 | 2 |
|  Venezuela  | 2 |  0  |  0  |  2  |  1  |  8  | -7 | 0 |
Alkulohkot > Lohko C

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Kolumbia  | 2 |  2  |  0  |  0  |  5  |  0  | +5 | 4 |
|  Bolivia  | 2 |  0  |  1  |  1  |  0  |  2  | -2 | 1 |
|  Paraguay  | 2 |  0  |  1  |  1  |  0  |  3  | -3 | 1 |
Mitaliottelut

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Välierät | Välierät |  |  | Loppuottelu | Loppuottelu |
 
: 8. 7. - Córdoba
|  |   Chile | 2 |   |  |  |  |
|  |   Kolumbia | 1 |   |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |
|  |  |  |  |  | 12. 7. - Buenos Aires | 12. 7. - Buenos Aires |
|  |   |   |   |   |   Uruguay | 1 |
|  |   |   |   |   |   Chile | 0 |
|  |   |  |   |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |
|  |  |  |  |  | Pronssiottelu | Pronssiottelu |
|  | 9. 7. - Buenos Aires | 9. 7. - Buenos Aires |   |  | 11. 7. - Buenos Aires | 11. 7. - Buenos Aires |
|  |   Uruguay | 1 |   |  |   Kolumbia |  2 |
|  |   Argentiina | 0 |   |  |   Argentiina |  1 |
De re metallica

| De Re Metallica |
| --- | --- |
 De re metallica:n nimisivu
Kirjailija:  Georgius Agricola
Kieli:  latina
Genre:  Monografia
Kustantaja:  Hieronymus Froben. Basel
Julkaistu:  1556
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
De re metallica on Georgius Agricolan vuonna 1556 julkaisema latinankielinen kirja kaivostoiminnasta, malmien prosessoimisesta ja puhdistamisesta. Kirja julkaistiin vuosi Agricolan kuoleman jälkeen ja varsinkin sen kansankielisistä käännöksistä muodostui merkittävä kaivostominnan käsikirja pariksi seuraavaksi vuosisadaksi. Kirja oli selkeä esitys kaivostoiminnasta ja sitä tukivat 672 sivua ja 289 puupiirroskuvaa.
Kirjana De re metallica on merkittävä kemian ja kaivosteollisuuden historiankuvaus.
De re metallica - vanhat painokset 1500-1600 luvuilla

De re metallicalla oli huomattavaa kysyntää. Alla on mainittu Hooverin 1950 painoksessa mainitut painokset. Huhua on myös ranskan- ja espanjankielisistä laitoksista, mutta ne eivät liene koskaan toteutuneen. On myös tiedossa, että sir John Pettus on tavoitellut De Re metallican kääntämistä englanniksi, mutta sekään ei ole toteutunut.
Latinankieliset
painos De re metallica 1556; Froben Basel
painos De re metallica 1561; Froben, Basel
painos De re metallica 1621; Ludwig König, Basel
painos De re metallica 1657; Emanuel König, Basel
Saksankieliset
painos Vom Bergwerck 1557; Froben, Basel
painos Bergwerck Buch 1580; Sigmundi Feyrabendt, Frankfurt am Main
painos Bergwerck Buch 1621; Ludwig König, Basel
painos Bergwerkbuch 1657; Emanuel König, Basel
painos Bergwerkbuch 1687; Schweinfurt
Italiankieliset
painos L'Arte de Metalli 1563; Froben, Basel
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta De re metallica Wikimedia Commonsissa
Elämä (täsmennyssivu)

Elämä voi tarkoittaa seuraavia asioita:
elämä, biologinen ilmiö
elämä, eliön elinaika syntymästä kuolemaan
Elämä, kristillinen aikakauslehti
Elämä, Helsingissä vuosina 1905–1907 ilmestynyt sanomalehti
Elämä, Sue Van Doe -yhtyeen albumi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Elämä”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Daniel Haaksman

| Daniel Haaksman> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1968 (ikä 55–56)
Ammatti:  DJ, tuottaja, toimittaja, levy-yhtiön johtaja
Muusikko
Levy-yhtiöt:  Man Recordings
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Daniel Haaksman (s. 1968) on Berliinissä asuva saksalainen DJ, tuottaja, toimittaja ja levy-yhtiön johtaja.
Julkaistessaan kokoelma-albuminsa Rio Baile Funk Favela Booty Beats vuonna 2004 hän esitti Rio de Janeiron faveloiden musiikin kansainväliselle yleisölle ensimmäistä kertaa.
Vuonna 2005 Haaksman perusti Man Recordings -levy-yhtiön, joka on julkaissut useita julkaisuja artisteilta kuten Diplo, Schlachthofbronx, Crookers, Bert on Beats ja Haaksmanilta itseltään sekä brasilialaisilta artisteilta kuten Deize Tigrona, João Brasil, Lovefoxxx, Marina Gasolina tai Edu K.
Haaksman itse on julkaissut muun muassa useita EP-levyjä, studioalbumeita sekä remixejä. DJ:nä hän on matkustanut ympäri maailmaa ja esiintynyt useissa yökerhoissa, festivaaleissa ja tapahtumissa.
Vuosina 2013–2016 Haaksman isännöi viikoittaista radio-ohjelmaa Luso FM saksalaisella radiokanavalla WDR Funkhaus Europa. Hän myös kirjoittaa musiikkitoimittajana useille saksankielisille lehdille.
Vuonna 2016 Haaksman julkaisi toisen albuminsa African Fabrics.
Diskografia > Studioalbumit

2009: Rio Baile Funk Breaks (DJ Sandrinhon ja DJ Bewaren kanssa) (Man Recordings)
2011: Rambazamba (Man Recordings)
2012: More Rambazamba (Man Recordings)
2016: African Fabrics (Man Recordings)
Diskografia > Kokoelma-albumit

1999: V.A. Dub Infusions 1989–1999 (Best Seven)
2001: V.A. More Dub Infusions (Best Seven)
2004: V.A. Rio Baile Funk Favela Booty Beats (Essay Recordings)
2006: V.A. More Rio Baile Funk Favela Booty Beats (Essay Recordings)
2009: V.A. Bossa Do Morro (Universal Germany)
Diskografia > Singlet

2008: ”Who’s Afraid of Rio?”  feat. MC Jennifer (Man Recordings, Man 031)
2008: ”Who’s Afraid of Remix?” (Man Recordings, Man 033)
2009: ”Gostoso” EP (Man Recordings, Man 039)
2009: ”Gostoso” Remix (Man Recordings, Man 041)
2010: ”Hands Up EP” (Man Recordings, Man 049)
2011: ”Rap Da Silva” EP feat. Bani Silva (Man Recordings, Man 058)
2011: ”Copabanana” EP (Man Recordings, Man 059)
2012: ”Paragon” ft. Wildlife! (Man Recordings, Man 068)
2013: ”Lemba” ft. Coréon Dú (Man Recordings, Man 077)
2013: ”Lemba Remix” ft. Coréon Dú (Man Recordings, Man 079)
2013: ”Toma Que Toma” (Man Recordings, Man 081)
2014: ”Split Screen” ft. Dre Skull (Man Recordings, Mix Pak, Man 083)
2015: ”Sabado” ft. Bulldozer (Man Recordings, Man 086)
2016: ”Rename the Streets” (Man Recordings, Man 091)
2016: ”Akabongi” ft. Spoek Mathambo (Man Recordings, Man 093)
2017: ”Capri Fruit” EP ft. Feadz (Man Recordings)
2017: ”Fun Fun Fun / Aná Aná Aná” (Man Recordings)
2017: ”Remixes 2008–2017” (Man Recordings)
Aiheesta muualla

Daniel Haaksmanin viralliset kotisivut (englanniksi)
Elämä: esipuhe

| Elämä: esipuhe |
| --- | --- |

Kirjailija:  Miki Liukkonen
Genre:  filosofinen romaani
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2021
Sivumäärä:  1035
ISBN:  978-951-0-45092-5

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Elämä: esipuhe on Miki Liukkosen vuonna 2021 ilmestynyt 1035-sivuinen romaani. Liukkonen kirjoitti kirjan 18 kuukaudessa. Tavallisen version lisäksi Elämä: esipuhe ilmestyi kirjailijan lyhentämättömänä laitoksena, jossa on noin sata sivua enemmän kuin normaalissa painoksessa. Romaani oli ehdolla Botnia- ja Tulenkantaja-palkintojen saajaksi.
Elämä: esipuhe -romaanissa eri henkilöhahmojen tunnetilojen ilmentämiseen käytetään erilaisia kirjoitustyylejä. Esimerkiksi lauseet ovat välillä pitkiä ja mutkikkaita, toisinaan taas ytimekkäitä ja suoraviivaisia.
Liukkonen ilmaisi tuohtumuksensa Helsingin Sanomien sivuilla ilmestyneeseen Elämä: esipuhe -romaanin arvosteluun, koska piti kritiikkiä liian vaikeasti ymmärrettävänä jopa ammattikirjailijalle. Hän teki asiasta Instagramiin ”Haloo Helsingin Sanomat” -otsikolla varustetun päivityksen ja päätyi sen keräämän laajan huomion seurauksena mukaan televisiolähetykseen, jossa käsiteltiin suomalaisten kirjallisuusarvostelujen tasoa.
Miki Liukkosen mielestä Elämä: esipuhe oli hänen uransa huipennus. Eräs romaanin päähenkilöistä on lastenkirjailija Silvia Classic, jonka nimellä  WSOY julkaisi 2022 Ville Rannan kuvittaman ja Liukkosen kirjoittaman teoksen nimeltä Johnny Mitten & Ville-Valle rotkon reunalla.
D’oïl-kielet

| D’oïl-kielet |
| --- | --- |

Oma nimi:  Langues d’oïl
Tiedot
Alue:  Ranska, Belgia ja Sveitsi
Kirjaimisto:  latinalainen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  indoeurooppalaiset kielet
Kieliryhmä:  romaaniset kielet länsiromaaniset kielet galloromaaniset kielet d’oïl-kielet
 Ohje 
D’oïl-kielet (ransk. Langues d’oïl) on yleisnimitys romaanisten kielten Pohjois-Ranskassa keskiajalla puhutuille murteille. D’oïl-kieliä vastaava murreryhmä on Etelä-Ranskassa puhutut d’oc-kielet. Näiden murreryhmien maantieteellinen raja alkoi kehittyä jo myöhäisantiikin aikana ja kulkee Loirejoen keski-ja alajuoksulla sisältäen Lyonin ja Genèven kaupungit. D’oïl-kielten pohjalta muodostui muinaisranskan kieli, ja sitten – Pariisin murteen pohjalta – nykyranskan kieli.
Historia

Pohjois-ja Etelä-Ranskan murteiden ero on pitkälti seurausta ilmastosta, etnografisista, geneettisistä ja kulttuurisista eroavaisuuksista eri gallo-roomalaisen väestöjen ja Pohjois-ja Etelä-Gallian välillä jo roomalaisten vallan aikana. Etelä-Ranskassa roomalaistuminen alkoi aikaisemmin ja oli selvempi kuin pohjoisessa, jonka murteissa säilyi paljon alkuperäisiä kelttiläisiä elementtejä, joihin vaikutti 500-luvulla germaaniset kielet kansainvaelluksen takia. Erityisen voimakas germaaninen vaikutus näkyy Belgiassa puhutuissa murteissa.
Kehittyminen

Pohjois-Gallian nopean foneettisen kehityksen takia d’oïl-kielten puhujat hyvin nopeasti lakkasivat ymmärtämästä klassista latinaa ja joutuivat luomaan oman kirjakielen. Näin keskiajalla syntyi ja kehittyi muinaisnormannin kieli, joka myöhemmin levisi Englantiin nimellä  anglonormannin kieli ja Ranskassa syntyi Picardin kieli,  Gallo-kieli ja monia muita murteita. Näillä murteilla oli yhteinen kirjakieli, muinaisranska. Aluksi d’oïl-kielet olivat vaarassa hävitä kilpailun d’oc-kielille, sillä nämä muistuttivat enemmän klassista latinaa. 1300-luvulla kuitenkin tapahtui käänne ja d’oïl-kielet saivat vallitsevan aseman. Myöhemmin uudeksi kirjakieleksi vakiintui Pariisin murteeseen perustuva kirjakieli, josta syntyi nykyranskan kieli. Yleisen koulutusjärjestelmän ja median takia d’oïl-kielet ovat syrjäyttäneet etelän murteet lähes kokonaan. Etelässä puhutussa kielessä kuitenkin on useita lainoja d’oc-kielistä.
Terminologia

Termi ”Langues d’oïl” syntyi 1100-luvulla vääristyneestä latinalaisesta lauseesta ”lingua de hoc ille”, joka kirjaimellisesti tarkoittaa kieltä, jossa sana ”kyllä” on ”hoc ille”. Pohjois-Galliassa tämä muuntui muotoon ”oïl”, joka on nykyranskassa ”oui” (kyllä). Tämän termin popularisoi italialainen kirjailija Dante Alighieri, joka tutki kyllä-sanan eroja eri romaanisissa kielissä. Ok (latinan sanasta hoc ”mikä”) ja ”oïl” (hoc ille) – tarkoittaa ”kyllä” molemmissa kielissä. Ok on edelleen käytössä provencen kielessä, joka on kuolemassa sukupuuttoon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta D’oïl-kielet Wikimedia Commonsissa
Didiéni

| Didiéni |
| --- | --- |
 Didiéni
 Koordinaatit: 13°52′59″N, 8°5′23″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Koulikoron alue
Piiri:  Kolokanin piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Väkiluku (2009):  33 100
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Didiéni on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Kolokanin piirissä Malissa. Se sijaitsee 38 kilometriä Kolokanista pohjoiseen. Kunnassa on 33 100 ja kylässä 5 900 asukasta (vuonna 2009).
Didiénin kunta rajoittuu pohjoisessa Kolokanin piirin Sagabalan, etelässä Massantolan, Kolokanin ja Sébécoro I:n, idässä Banamban piirin Boronin ja lännessä Kayesin alueen Katin piirin Madinan kuntiin.
Kuntaan kuuluu 39 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita. Lisäksi on transhumanssiin perustuvaa karjanhoitoa harjoittavia fulbeja ja maureja. Yleisin kieli on bambara.
Didiénin kautta kulkee Bamakosta Kayesiin johtava maantie RN3. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, käsityöammatit, kaupankäynti ja liikenne.
Dokken

| Dokken |
| --- | --- |


Tiedot
Toiminnassa:  1977–1988, 1993–
Tyylilaji:  heavy metal, glam metal,   hard rock
Kotipaikka:   Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Don Dokken, laulu   Jon Levin, kitara   Barry Sparks, basso   Mick Brown, rummut  
Entiset jäsenet:  ks. Entiset jäsenet  
Levy-yhtiö:  Elektra Records   CMC International  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Dokken on vuonna 1977 perustettu yhdysvaltalainen glam metal -yhtye. Sen tunnusmerkkejä olivat kitaristi George Lynchin soittotaidot, laulaja Don Dokkenin pehmeä ääni ja kappaleiden tarttuvuus ja popahtavuus yhdistettynä heavy metal -riffeihin.
Historia

Yhtyeen perustamisvuonna julkaistiin ensimmäiset singlet, Hard Rock Woman ja Paris Is Burning. Heidän ensimmäinen täysimittainen albuminsa, Breaking the Chains, julkaistiin vuonna 1983. Yhtyeestä tuli pian suosittu Euroopassa, mutta Yhdysvalloissa se oli näihin aikoihin vielä melko tuntematon. Vuonna 1984 julkaistu Tooth and Nail oli yhtyeen läpimurto Yhdysvalloissa. Myös seuraavat kaksi albumia, Under Lock and Key sekä Back for the Attack olivat menestyksiä.  Jälkimmäisen päätöskappale "Dream Warriors" soi elokuvassa Painajainen Elm Streetillä 3 - Unien soturit.
Vuonna 1988 yhtye hajosi Don Dokkenin ja George Lynchin riitoihin: Dokken olisi halunnut tehdä lisää muutaman minuutin pituista hittihakuista materiaalia, Lynch taas itselleen enemmän vapautta sooloiluun. Yhtye palasi vuonna 1992, mutta ensimmäinen tauon jälkeinen albumi, Dysfunctional, julkaistiin vasta vuonna 1995. Tauon jälkeen yhtye ei tosin ole saanut enää kovin paljoa suosiota. Levyjä Dokken on myynyt yli 10 miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti.
Jäsenet > Nykyiset

Don Dokken, laulu (1977-1988, 1993–)
Mick Brown, rummut (1977-1988, 1993–)
Jon Levin, kitara (2004-)
Barry Sparks, basso (2001-)
Jäsenet > Entiset

George Lynch – kitara (1979–1988, 1993-1998)
Reb Beach – kitara (1998–2001)
John Norum – kitara (2001–2004)
Jeff Pilson – basso (1982–1988, 1993-2001)
Juan Croucier – basso (1978–1982)
Greg Leon – kitara (1977-1979)
Peter Baltes – basso (1977-1978)
Gary Holland – rummut (1979) [Back in the Streets recordings]