stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Christina Aguilera
Elämä ja ura > Poptähteys

”Reflection” toi Aguileralle paljon huomiota, ja hänestä kuuli myös RCA Recordsin vastaava tuottaja Ron Fair. Tämä kutsui Aguileran koelauluun, minkä seurauksena hän sai levytyssopimuksen yhtiöstä. RCA:n on kerrottu käyttäneen miljoona dollaria Aguileran debyyttilevyn tekemiseen: tuottamiseen, kappaleiden kirjoittamiseen ja laulutunteihin. 22. kesäkuuta 1999 julkaistiin single ”Genie in a Bottle”, josta tuli Aguileran läpimurtohitti ja se teki hänestä maailmanlaajuisesti tunnetun. Kappale nousi Yhdysvalloissa Billboard Hot 100 -listan kärkeen. Singlen myynti oli 1,4 miljoonaa kappaletta, ja se oli maassa toiseksi eniten myyty single vuonna 1999. Kaikkiaan se oli listaykkösenä 21 maassa. Myös albumin seuraavat singlet ”What a Girl Wants” ja ”Come On Over Baby” olivat Yhdysvalloissa listaykkösiä, ja neljäs single ”I Turn to You” oli parhaimmillaan kolmantena.
Aguileran esikoisalbumi Christina Aguilera julkaistiin 24. elokuuta. Sitä myytiin Yhdysvalloissa ensimmäisellä viikolla 252 000 kappaletta, ja se nousi heti Billboardin albumilistan kärkeen. Joulukuussa 2000 RIAA antoi albumille kahdeksankertaisen platinalevyn kahdeksan miljoonan levyn myynnistä. Maailmanlaajuisesti albumia on myyty 17 miljoonaa kappaletta. Helmikuussa 2000 Aguilera voitti parhaan uuden artistin Grammy-palkinnon.
Toukokuussa 2000 Aguilera aloitti ensimmäisen konserttikiertueensa Yhdysvalloissa. Toisella studioalbumillaan Mi Reflejo Aguilera toi esille latinojuurensa. Hän esitti levyllä espanjankielisiä versioita debyyttialbumin kappaleista sekä uutta musiikkia. Albumi nousi Yhdysvaltojen Latin Music Chart -listan ykkössijalle ja pysyi listan kärjessä yhdeksäntoista viikkoa. Billboard 200 -albumilistalla Mi Reflejo ylsi sijalle 27. RIAA antoi albumille kuusinkertaista platinaa latinoalbumien kategoriassa. Levyä on myyty Yhdysvalloissa yli 480 000 kappaletta. Vuonna 2001 Aguilera voitti Latin Grammy -palkinnon parhaan naisartistin pop-albumin kategoriassa.
24. lokakuuta 2000 julkaistiin Aguileran jouluaiheinen kolmas studioalbumi My Kind of Christmas. Albumi oli parhaimmillaan Billboard 200 -listan sijalla 28., ja se myi Yhdysvalloissa platinaa.
Helmikuussa 2001 Aguilera duetoi Ricky Martinin kanssa kappaleella ”Nobody Wants to Be Lonely”. Single ylsi Billboard Hot 100 -listalla sijalle 13. Myöhemmin samana vuonna Aguilera levytti yhteistyönä Pinkin, Mýan ja Lil’ Kimin kanssa cover-version Patti LaBellen vuoden 1974 singlestä ”Lady Marmalade” Moulin Rouge! -elokuvan soundtrackille. ”Lady Marmalade” pysyi Billboard Hot 100 -listan kärjessä viisi viikkoa. Se nousi singlelistojen kärkeen myös 11 muussa maassa. Yhteistyö poiki kaikille neljälle Grammy-palkinnon kategoriassa ”Paras pop-vokaaliyhteistyö”. Aguilera palkittiin samana vuonna myös parhaan latinalaisartistin World Music Awardilla.
Elokuussa 2001 julkisuuteen vuoti Aguileran demoalbumi Just Be Free, jonka hän oli levyttänyt 14–15-vuotiaana. Hän yritti oikeusteitse estää levyn julkaisemisen, mutta lopulta sopi asian albumin oikeudet omistaneen levy-yhtiön kanssa.
Elämä ja ura > Neljäs albumi ja imagonmuutos

Seuraavaa albumia varten Aguilera halusi eroon teinipop-imagostaan. Hän sanoi vanhan tyylinsä olleen levy-yhtiön sanelema, eikä voinut sen puitteissa todella toteuttaa itseään. Aguilera värjäsi hiuksensa mustiksi ja omaksui alter egon, jolle antoi nimeksi Xtina. Albumin ensimmäinen single, seksuaalisesti latautunut ja r&b -vaikutteinen ”Dirrty” julkaistiin syyskuussa 2002. Sen musiikkivideo aiheutti kohua rohkean sisältönsä vuoksi. Singlen paras sijoitus Yhdysvalloissa oli sija 48. Euroopassa se ylsi viiden parhaan joukkoon useassa maassa. Albumin toinen single oli balladi ”Beautiful”, joka ylsi Yhdysvalloissa listakakkoseksi ja listakärkeen muun muassa Australiassa ja Britanniassa. Aguilera voitti kappaleella Grammy-palkinnon parhaasta naisartistin pop-vokaaliesityksestä. Muut albumin singlet ”Fighter”, ”Can’t Hold Us Down” ja ”The Voice Within” pääsivät myös hyville listasijoille.
Albumi Stripped julkaistiin 29. lokakuuta 2002. Se myi kaikkiaan neljä miljoonaa kappaletta ja nousi Yhdysvaltojen albumilistan kakkossijalle. Aguilera oli itse kirjoittanut suuren osan albumin kappaleista, ja hänestä tuli anteeksipyytelemättömämpi suhteessa musiikkiinsa ja ulkoiseen tyyliinsä. Hän totesi albumistaan: ”Se oli rohkea veto ja tiesin, etteivät monet ihmiset olisi valmiita siihen”.
Aguilera avasi yhdessä Madonnan ja Britney Spearsin kanssa vuoden 2003 MTV Video Music Awards -palkintogaalan. Avausesityksen yhteydessä Madonna suuteli sekä Spearsia että Aguileraa. Tapauksesta tuli ikoninen hetki MTV:n historiassa ja se toi heille paljon huomiota.
Elämä ja ura > Viides albumi ja muut projektit

Aguilera julkaisi elokuussa 2006 neljän vuoden tauon jälkeen viidennen albuminsa Back to Basicsin. Albumi on tuplalevy ja saavutti kärkisijan 13 maassa. Aguilera on ollut mukana kirjoittamassa levyn jokaista kappaletta. Hän toi siihen vaikutteita 1920-luvun jazzista ja bluesmusiikista, mutta säilytti nykyaikaisen r&b-sävyn. Hän teki jälleen tyylinvaihdoksen värjäyttämällä hiuksensa platinanvaaleiksi ja omaksumalla uuden alter egon, ”Baby Janen”. Uusi tyyli mukaili Jean Harlow’ta ja vanhan ajan glamouria. Albumilta julkaistiin singlet ”Ain’t No Other Man”, ”Hurt” ja ”Candyman”.
Aguilera julkaisi 11. marraskuuta 2008 kokoelma-albumin Keeps Gettin’ Better: A Decade of Hits. Single ”Keeps Gettin’ Better” julkaistiin syksyllä. Seuraava albumi Bionic julkaistiin 8. kesäkuuta 2010. Sen soundi oli Aguileran aiempaa tuotantoa elektronisempi. Albumi pääsi Billboard 200 -listan kolmannelle sijalle ja viiden kärkeen useissa Euroopan maissa. Levyn kaupallinen menestys jäi kuitenkin heikoksi.
Aguilera esiintyi vuonna 2008 yhdessä Mick Jaggerin kanssa dokumenttielokuvassa Shine a Light. Vuonna 2010 hän teki Cherin rinnalla pääosan elokuvassa Burleski, joka oli kaupallinen menestys. Myös elokuvan soundtrack menestyi hyvin listoilla ja sille myönnettiin kultalevy.
Vuonna 2011 Aguilera oli fiittaajana Maroon 5 -yhtyeen singlellä ”Moves Like Jagger”. Kappale oli valtava kansainvälinen hitti ja sen noustua Yhdysvalloissa listaykköseksi Aguilera liittyi niiden kahdeksan artistin joukkoon, jolla on ollut ykköshitti Billboard-listalla kolmella eri vuosikymmenellä.
Elämä ja ura > The Voice ja seuraavat albumit

Aguilera oli tuomarina The Voice -ohjelmassa kolmella ensimmäisellä kaudella vuosina 2011–2012. Ohjelmassa tuomaroivat samaan aikaan Adam Levine, Blake Shelton ja Cee Lo Green. Hän jättäytyi pois ohjelman neljänneltä kaudelta levyttääkseen seitsemännen studioalbuminsa. Lotus julkaistiin marraskuussa 2012, mutta sai melko viileän vastaanoton. Ensimmäisenä singlenä albumilta julkaistiin ”Your Body”. Seuraavana vuonna Aguilera oli vierailevana vokalistina kahdella listahitiksi nousseella singlellä: Pitbullin ”Feel This Moment” sekä A Great Big Worldin ”Say Something”. Jälkimmäinen toi Aguileralle myös parhaan duoesityksen Grammyn.
Aguilera julkaisi kahdeksannen studioalbuminsa Liberationin kesäkuussa 2018 ja se oli parhaimmillaan Billboard 200 -listan kuudentena. Hän oli valinnut albumin aiheeksi voimaantumisen, ja levy sai kiitosta musiikkiarvostelijoilta. Mainostaakseen albumia Aguilera piti ensimmäisen kiertueensa kymmeneen vuoteen, Liberation Tourin.
Aguilera levytti kappaleen ”Haunted Heart” elokuvan Perhe Addams (2019) soundtrackille. Vuonna 2022 hän julkaisi tripla-albumin Aguilera, jolla hän palasi latinalaisille juurilleen. Albumi sisältää latinomusiikin eri genrejä ja Aguilera lauloi levyn kokonaisuudessaan espanjaksi. Albumi sai seitsemän Latin Grammy -ehdokkuutta, joista se voitti parhaan perinteisen pop-albumin palkinnon.
Aguilera teki toukokuussa 2019 sopimuksen vakioesiintymisestä Planet Hollywood -hotellissa Las Vegasissa. Konserttisarjan nimi oli Christina Aguilera: The Xperience, ja se päättyi maaliskuussa 2020. Aguilera aloitti joulukuussa 2023 toisen konserttisarjansa, Christina Aguilera at Voltairen, Las Vegasin The Venetian -hotellissa. Vakioesiintyminen kesti elokuuhun 2024.
Elämä ja ura > Yksityiselämä

Aguilera avioitui 19. marraskuuta 2005 musiikkituottaja Jordan Bratmanin kanssa Napa Valleyssa, Kaliforniassa. Pariskunnan poika Max Liron syntyi tammikuussa 2008. Aguilera haki avioeroa Bratmanista lokakuussa 2010, ja ero myönnettiin seuraavana vuonna. Hän kihlautui vuonna 2014 kuvausassistentti Matthew Rutlerin kanssa, jonka hän oli tavannut Burleskin kuvauksissa. Aguilera synnytti parin yhteisen tyttären Summer Rainin elokuussa 2014.
Vuonna 2011 Aguilera sai osakseen negatiivista julkisuutta, kun hänet pidätettiin Los Angelesissa julkisen päihtymyksen vuoksi.
Musiikkityyli ja vaikutteet

Aguilera tunnetaan melismaattisesta laulutyylistään ja vahvasta äänestään sekä ajoittain provokatiivisesta lavashow’staan. Hänen äänialansa käsittää yli neljä oktaavia. Hänen esikuviaan ovat muun muassa Etta James, Whitney Houston ja Billie Holiday.
Uransa alussa Aguilera miellettiin purkkapop-artistiksi, mutta hän on vaihtanut musiikkityyliä jokaisella albumillaan ja käyttänyt esimerkiksi soul- ja r&b-vaikutteita kappaleissaan. Aguilera on koko uransa ajan pitänyt sekä menevän tanssipopin että herkemmät balladit osana musiikkiaan. Hän puhuu seksipositiivisuuden ja seksuaalisen vapauden puolesta, mutta käsittelee musiikissaan myös henkilökohtaisempia aiheita, kuten epävakaita kotioloja, kehonkuvaa ja henkistä voimaantumista.
Hyväntekeväisyys

Musiikkiuransa ohella Aguilera on kunnostautunut hyväntekeväisyydessä. Vuonna 2005 hän lahjoitti kaikki häälahjansa hurrikaani Katrinan uhrien hyväksi. Aguilera on vaikuttanut muun muassa kotiväkivallan, eläintenoikeuksien ja aidsin parissa. Lisäksi hän puhuu seksuaalivähemmistöjen oikeuksien puolesta ja on ollut aktiivisesti mukana Yhdysvaltojen pride-tapahtumissa.
Vuodesta 2009 lähtien Aguilera on toiminut Yum! Brandsin World Hunger Relief -kampanjan edustajana. Toukokuussa 2010 hänet nimettiin Maailman ruokaohjelman (WFP) nälänvastaiseksi lähettilääksi, ja samassa kuussa hän vieraili kahdessa koulussa vuoden 2010 maanjäristyksen tuhoamalla alueella Haitissa. Aguilera on vieraillut WFP:n operaatioiden merkeissä myös Guatemalassa, Ruandassa ja Ecuadorissa. Vuonna 2012 Aguilera sai WFP:n myöntämän George McGovern Leadership Award -palkinnon. Seuraavana vuonna hänet palkittiin Muhammad Ali Humanitarian Award -palkinnolla vuoden hyväntekijänä.
Diskografia

Studioalbumit
Christina Aguilera (1999)
Mi Reflejo (2000)
My Kind of Christmas (2000)
Stripped (2002)
Back to Basics (2006)
Bionic (2010)
Lotus (2012)
Liberation (2018)
Aguilera (2022)
Kiertueet

Christina Aguilera in Concert (2000–2001)
The Stripped Tour (2003)
Back to Basics Tour (2006–2008)
Liberation Tour (2018)
The X Tour (2019)
DVD:t
Genie Gets Her Wish (1999)
My Reflection (2000)
Stripped Live in the UK (2004)
Back To Basics: Live and Down Under (2008)
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Suomenkielinen nimi | Elokuvat> Alkuperäinen nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | Hain tarina | Shark Tale | rastahiuksinen meduusa (äänirooli) |
| 2010 | Keikkaa pukkaa | Get Him to the Greek | itsenään (cameo) |
| 2010 | Burleski | Burlesque | Alice Marilyn ”Ali” Rose |
| 2015 | Pitch Perfect 2 | Pitch Perfect 2 | itsenään (cameo) |
| 2017 | Emoji-elokuva | The Emoji Movie | Akiko Glitter (äänirooli) |
| 2018 | Zoe | Zoe | Jewels |
| 2018 | Life of the Party | Life of the Party | itsenään (cameo) |
| Televisiosarjat> Vuosi | Televisiosarjat> Sarja | Televisiosarjat> Rooli | Televisiosarjat> Jakso(t) |
| --- | --- | --- | --- |
| 1993–1994 | The All New Mickey Mouse Club | useita rooleja | kaudet 6–7 |
| 1999 | Beverly Hills 90210 | itsenään | ”Lets Eat Cake” |
| 1999 | Roswell | itsenään | ”Monsters” |
| 2015 | Nashville | Jade St. John | 4 jaksoa |
Parfyymit

Aguilera teki vuonna 2007 pitkäaikaissopimuksen Procter & Gamblen kanssa sarjasta hajuvesiä. Hän on julkaissut siitä lähtien joka vuosi uuden tuoksun ja haluaa niiden henkivän naisellisuutta, aistillisuutta ja itsevarmuutta.
Christina Aguilera (2007)
Inspire (2008)
By Night (2009)
Royal Desire (2010)
Secret Potion (2011)
Red Sin (2012)
Unforgettable (2013)
Woman (2014)
Touch of Seduction (2015)
Glam X (2017)
Definition (2017)
Violet Noir (2018)
XPerience (2019)
Eau So Beautiful (2020)
Moonlight Bloom (2021)
Cherry Noir (2022)
Xtina (2023)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Christina Aguilera Wikimedia Commonsissa
Christina Aguileran virallinen sivusto (englanniksi)
Christina Aguilera Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Christina Aguilera
| --- | --- |
Studioalbumit:  Christina Aguilera (1999)  Mi Reflejo (2000)  My Kind of Christmas (2000)  Stripped (2002)  Back to Basics (2006)  Bionic (2010)  Lotus (2012)  Liberation (2018) 
Kokoelmat: Keeps Gettin' Better: A Decade of Hits (2008)
Soundtrackit: Burlesque (2010)
Demoalbumit: Just Be Free (1994)
EP:t: Justin & Christina (2003)
Elokuvat: Burleski (2010)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Trove  Elonet  Yle 
Muut:  Europeana  IdRef 
Christina Aguilera Stripped Tour -kiertueella vuonna 2003.
Christina Aguilera esiintymässä Sanremossa vuonna 2006.
Aguilera esiintymässä Liberation-kiertueella 2018.
Christina Aguilera Burleskin Lontoon ensi-illassa 2010.
The Four Tops

The Four Tops konsertissa 1967
The Four Tops on yhdysvaltalainen laulukvartetti, joka perustettiin vuonna 1953 ja on toiminnassa edelleen. Yhtyeen musiikki on edustanut vuosien varrella muun muassa soulia, doo-wopia, jazzia sekä rhythm and bluesia.
Yhtyeen alkuperäiskokoonpano toimi peräti 44 vuotta, vuodesta 1953 vuoteen 1997 saakka, kunnes yhtyeen tenori Lawrence Payton kuoli.
Alkuperäinen kokoonpano

Levi Stubbs – baritoni
Abdul Fakir – tenori
Renaldo Benson – basso
Lawrence Payton – tenori
Nykyinen kokoonpano

Abdul Fakir – tenori
Roquel Payton – basso
Harold Bonhart – baritoni
Ronnie McNeir – tenori
Aiheesta muualla

The Four Tops rateyourmusic.com-sivustolla
Antti Hämäläinen (kansanperinteen kerääjä)

Andrus (Antti) Hämäläinen (14. heinäkuuta 1897 Skuoritsa, Inkerinmaa – 24. huhtikuuta 1976 Lieto) oli suomalainen kansakouluntarkastaja, valokuvaaja ja inkeriläisen ja Lapin kansanperinteen kerääjä.
Hämäläinen valmistui kansakoulunopettajaksi vuonna 1920 Kolppanan opettajaseminaarin kurssilta Helsingissä ja Sortavalan opettajaseminaarista. Hän opiskeli tämän jälkeen vielä Helsingin yliopistossa eri aineita.
Hämäläinen oli aluksi Itä-Hämeen kansanopiston johtajana Hartolassa, ja sitten hän toimi kansakouluntarkastajana Lapin ja Turun piireissä. Hän osallistui jatkosodan aikana inkeriläisten siirtämiseen saksalaisten valtaamilta alueilta Suomeen. Tässä yhteydessä hän kuvasi noin 4 000 valokuvaa Inkerinmaalta. Kuvat oli tarkoitus julkaista teoksena Kadonnutta Inkeriä, mutta kirja joutui julkaisuvaiheessa syksyllä 1944 valvontakomission määräyksestä kiellettyjen kirjojen listaan, ja kirjan painos tuhottiin niin, että siitä säilyi vain muutamia tekijänkappaleita.
Hämäläinen keräsi inkeriläistä kansanperinnettä myös äänittämiensä noin 200 haastattelun avulla. Lapissa ollessaan hän julkaisi kuvateoksen Tenojoesta, kirjan Koltta-Lappia sanoin ja kuvin sekä yhdessä kenraali K. M. Walleniuksen kanssa kuvateoksen Lapin talvisodasta nimellä Lapin sota 1939–40. Hän lahjoitti Kansallismuseolle keräämänsä noin 200 lappalaisen luuesineen kokoelman.
Teoksia

Koltta-Lappia sanoin ja kuvin. Uutta Lapin lääniä 1. WSOY 1938
Lapin sota 1939-40 sanoin ja kuvin. Tekijät K. M. Wallenius, A. Hämäläinen. Otava 1940
Kadonnutta Inkeriä. Inkerin liiton julkaisu. WSOY 1944
Tunturien mailta: Lappia ja Peräpohjolaa. Aura, Turku 1945
Teno, Suomen kaunein joki. WSOY 1949
Aiheesta muualla

Flink, Toivo: / Hämäläinen, Antti (1897–1976). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). 15.1.2010. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Lapin hylätyt kirkot. Kirjoittanut Lapin piirin kansakoulujen tarkastaja Antti Hämäläinen, kuvat piirtänyt kirjoittajan ottamista valokuvista Maja Slöör-Närvi, Suomen Kuvalehti, 19.12.1935, nro 51-52, s. 38, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiasampo 
Muut:  IdRef
Günter Abel

Günter Abel (s. 7. marraskuuta 1947 Homberg, Hessen) on saksalainen filosofi. Hän on ollut vuodesta 1987 Technische Universität Berlinin filosofian professori.
Abel opiskeli filosofiaa, historiaa ja politiikan tutkimusta Marburgin yliopistossa ja Lausannen yliopistossa. Väiteltyään filosofian tohtoriksi aiheenaan stoalaisuus hän teki habilitaation vuonna 1981. Vuosina 1999–2001 hän oli Technische Universität Berlinin varapresidentti, vuosina 2002–2005 Deutsche Gesellschaft für Philosophien presidentti. Vuodesta 2008 hän on ollut International Federation of Philosophical Societiesin hallituksen jäsen.
Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 2013.
Hän julkaisi aiheinaan muun muassa tietoteoria, mielenfilosofia, kielifilosofia, etiikka ja estetiikka. Hän on kuuluisa Nietzsche-tutkija, joka yrittää yhdistää Nietzschen filosofian elementtejä ja nykyisen analyyttisen filosofian metodeita. Hän keskittyy varsinkin Nietzschen tietoteoriaan.
Kuolemanrangaistus Singaporessa

Changin vankila, jossa kuolemantuomiot pannaan toimeen.
Kuolemanrangaistus on Singaporessa laillinen rangaistuskeino, joka voidaan tuomita muun muassa henkirikoksista, huumausainerikoksista tai ampuma-aserikoksista. Teloitukset pannaan toimeen hirttämällä. Viimeisin teloitettu oli 50-vuotias singaporelaismies, joka teloitettiin 7. helmikuuta 2025. Hänet oli tuomittu kuolemaan huumausainerikoksen valmistelusta.
Lainsäädäntö

Kuolemantuomiosta rangaistuslajina säädetään Singaporen rikosprosessilaissa (engl. Criminal Procedure Code). Rikoksista, joista voidaan tuomita kuolemaan, on säädetty neljässä muussa laissa.
Rikoslain (engl. Penal Code) nojalla kuolemanrangaistus voidaan tuomita seuraavista rikoksista:
sodan käyminen hallitusta vastaan taikka sen yrittäminen tai siinä avustaminen
merirosvous, jonka lomassa surmataan tai yritetään surmata joku
jonkun surmaaminen joukkotuhonnassa
kapina asevoimissa
väärä vala, joka johtaa syyttömän tuomitsemiseen kuolemaan
murha
alaikäisen tai vajaavaltaisen itsemurhan avustaminen
murhan yritys, jos tekijä suorittaa elinkautista vankeusrangaistusta
kidnappaus tarkoituksena murhata
viiden tai useamman henkilön tekemä ryöstö, jonka lomassa surmataan joku
Ampuma-aserikoslain (engl. Arms Offences Act) nojalla kuolemanrangaistus voidaan tuomita ampuma-aseen käyttämisestä tai sen yrittämisestä. Asetta käyttävää tai sitä yrittävää henkilöä avustava henkilö voidaan myös tuomita kuolemaan. Useamman kuin kahden ampuma-aseen luvattomasta hallussapidosta voidaan myös tuomita kuolemaan.
Huumausainelain (engl. Misuse of Drugs Act) nojalla kuolemanrangaistus on pakollinen, jos henkilö tuonut maahan tai vienyt maasta
1200 grammaa oopiumia, jossa on vähintään 30 grammaa morfiinia
30 gramma morfiinia
15 grammaa diamorfiinia eli heroiinia
30 grammaa kokaiinia
500 grammaa kannabista
1000 grammaa kannabissekoitusta
200 grammaa hasista
250 grammaa metamfetamiinia
Kuolemaan tuomitaan myös henkilö, joka on valmistanut
morfiinia taikka mitä tahansa morfiinin suolaa, esteriä tai esterin suolaa
diamorfiinia tai mitä tahansa diamorfiinin suolaa
kokaiinia tai mitä tahansa kokaiinin suolaa
metamfetamiinia
Sisäisestä turvallisuudesta annetun lain (engl. Internal Security Act) nojalla kuolemaan voidaan tuomita henkilö, jolla on ollut hallussaan ampuma-aseita, ammuksia tai räjähteitä niin sanotuilla turvallisuusalueilla. Kidnappauslain (engl. Kidnapping Act) nojalla kaappaamisesta, vapaudenriistosta ja panttivangin ottamisesta voidaan tuomita kuolemaan.
Kuolemaantuomittu voi anoa armahdusta presidentiltä, joka voi myöntää armahduksen kabinetin neuvosta. Viimeksi presidentti on myöntänyt armahduksen vuonna 1998, jolloin Ong Teng Cheong armahti murhasta tuomitun 19-vuotiaan Mathavakannan Kalimuthun ja muutti tämän kuolemantuomion elinkautiseksi vankeusrangaistukseksi.
Tuki

Kuolemanrangaistus ei ole Singaporessa kovinkaan kiistanalainen aihe. Vuonna 2022 tehdyn kyselytutkimuksen mukaan 81 prosenttia singaporelaisista kannatti kuolemanrangaistusta murhasta, 71 prosenttia ampuma-aserikoksista ja 66 prosenttia huumausaineiden salakuljettamisesta. Yli 80 prosenttia uskoi, että kuolemanrangaistuksen uhka oli estänyt ihmisiä tekemästä rikoksia. Joissakin tapauksissa singaporelaiset ovat vaatineet henkirikoksista vankeuteen tuomittujen tuomitsemista kuolemaan.
Maahantulokortti, jossa varoitetaan huumausainerikoksiin liittyvästä kuolemanrangaistuksesta.
Ralf Pettersson

Ralf Filip Pettersson (23. toukokuuta 1945 Helsinki – 3. marraskuuta 2011 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen professori ja lääketieteen tutkija.
Pettersson väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi Helsingin yliopistossa 1974, ja hänen aiheenaan oli punkeista eristetty uusi virus. Hän osoitti, että tämä Uukuniemi-virus poikkesi rakenteeltaan aikaisemmin tunnetuista viruksista. Hän sai nimityksen Helsingin yliopiston virologian dosentiksi 1978, ja hän teki sen jälkeen merkittävän kansainvälisen uran. Hän oli fysiologian ja lääketieteen Nobel-komitean jäsen, varapuheenjohtaja ja puheenjohtaja 1990–2000.
Pettersson oli Karolinska institutetin molekyylibiologian professori ja Vetenskapsakademienin ulkomainen jäsen. Hän oli Academia Europæan jäsen vuodesta 1999.
Hillary Clinton

| Hillary Clinton |
| --- | --- |
 Hillary Clinton vuonna 2023.
Yhdysvaltain 67. ulkoministeri
 21. tammikuuta 2009 – 1. helmikuuta 2013  
Presidentti:  Barack Obama
Edeltäjä:  Condoleezza Rice
Seuraaja:  John Kerry
Yhdysvaltain senaattori New Yorkista
 3. tammikuuta 2001 – 21. tammikuuta 2009  
Edeltäjä:  Daniel Patrick Moynihan
Seuraaja:  Kirsten Gillibrand
Yhdysvaltain ensimmäinen nainen
 20. tammikuuta 1993 – 20. tammikuuta 2001  
Edeltäjä:  Barbara Bush
Seuraaja:  Laura Bush
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. lokakuuta 1947 (ikä 77) Chicago, Illinois, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  asianajaja
Puoliso:  Bill Clinton (aviol. 1975–)
Lapset:  Chelsea Clinton
Tiedot
Puolue:  Demokraatit
Uskonto:  metodisti
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.hillaryclinton.com
Hillary Diane Rodham Clinton (s. 26. lokakuuta 1947 Chicago, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen poliitikko, joka toimi Yhdysvaltain ulkoministerinä Barack Obaman hallituksessa vuosina 2009–2013, New Yorkin nuorempana senaattorina vuosina 2001–2009 ja Yhdysvaltain ensimmäisenä naisena miehensä Bill Clintonin presidenttikausina vuosina 1993–2001. Hillary Clinton oli demokraattisen puolueen ehdokas vuoden 2016 presidentinvaaleissa ja hävisi republikaani Donald Trumpille.