stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jakob Bremer
Perintö ja perhe

Bremerillä ei ollut perittyä omaisuutta hänen aloittaessaan kauppiasuraansa. Vauraus kasvoi työteliäisyydellä, säästäväisyydellä ja tarkalla suunnittelulla. Hän ei ottanut vastaan arvonimiä tai muita kunnianosoituksista, joita aikalaiset hänelle tarjosivat. Hänellä oli hyvä terveys ja rauhallinen mieli, hän eli 75-vuotiaaksi. Testamentissaan hän lahjoitti suuret summat (2 000 ja 6 000 hopeariikintaalaria/rdr sp) Turun kauppiaitten ja maistraatin virkamiesten köyhille leskille sekä Västeråsin köyhille.
Jakob Bremerin kuoleman 1785 jälkeen yrityksen liiketoimintaa jatkoi menestyksekkäästi hänen leskensä Ulrika Fredrika Bremer omaan kuolemaansa vuoteen 1798 asti. Omaisuuden arvo kasvoi 32 vuodessa 14–15 tynnyriin kultaa, joka vastasi 1,5 miljoonaa hopeataaleria eli kolminkertaistui.
Ensimmäisestä avioliitosta 13. tammikuuta 1741—1766 Turun raatimies Josef Pippingin tyttären Margareta Pippingin (14.11.1723—23.4.1766) kanssa hänellä oli 11 lasta, joista vain Isac Bremer (1741–1774), Josef Bremer (1743–1814), Anna Magdalena Bremer (1747—1769), Margareta Lovisa Krabbe (1754—1803) ja Reinhold Bremer (1764—1809) elivät aikuisiksi.
Toisesta avioliitosta 18. huhtikuuta 1767 hovioikeuden asessori Eric Gustaf Saloniuksen tyttären Ulrika Fredrika Saloniuksen kanssa hänellä oli poika Karl Fredrik Bremer (1770–1830), jonka tytär oli kirjailija Fredrika Bremer. Heillä oli myös tytär Agata Bremer (1774—1810), joka kuoli Tukholmassa naimattomana.
Jasmin Tabatabai

Jasmin Tabatabai
Jasmin Tabatabai (pers. ‏یاسمین طباطبائی‎‎; s. 8. kesäkuuta 1967 Teheran, Iran) on näyttelijä ja muusikko, joka asui vuoteen 1979 Teheranissa ja jolla nykyisin on sekä Iranin että Saksan kansalaisuus.
Tabatabaille myönnettiin vuonna 1998 DIVA – Deutscher Entertainment Preis. Hän on esiintynyt muiden muassa Katja von Garnierin elokuvassa Bandits (1997).
Aiheesta muualla

Jasmin Tabatabai Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jeremy Jordan (näyttelijä ja laulaja, 1973)

| Jeremy Jordan> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Donald Henson
Syntynyt: 19. syyskuuta 1973 (ikä 51) Hammond, Indiana, Yhdysvallat
Ammatti:  laulaja, näyttelijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Jeremy Jordan 
Aktiivisena:  1992–2010
Tyylilajit:  pop, new jack swing, R&B, soul, tanssipop
Levy-yhtiöt:  Giant Records
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jeremy Jordan (oik. Donald Henson; s. 19. syyskuuta 1973 Hammond, Indiana) on yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä. Hänen menestynein kappaleensa on ”The Right Kind of Love”. Vuonna 1999 Jordan näytteli pääroolin draamakomediaelokuvassa Dreamers.
Ura

Jeremy Jordanin debyyttialbumi Try My Love julkaistiin huhtikuussa 1993. Albumin johtosingle ”The Right Kind of Love” julkaistiin joulukuussa 1992, ja se on mukana myös Beverly Hills 90210 -televisiosarjan soundtrackilla. Debyyttialbumilta lohkaistiin huhtikuussa 1993 single ”Wannagirl”, joka on cover-versio Trey Lorenzin levyttämästä kappaleesta. Myös albumin nimiraita ”Try My Love” ja ”My Love is Good Enough” julkaistiin singleinä. ”The Right Kind of Love” ja ”Wannagirl” nousivat varsin korkealle Billboardin Mainstream Top 40 -listalla.
Joulukuussa 1993 julkaistiin albumi Jeremy The Remix, joka sisältää uudelleen miksattuja versioita kappaleista ”The Right Kind of Love”, ”Wannagirl” ja ”Try My Love”. Jordanin muusikon ura ei lähtenyt lentoon, joten hän ryhtyi näyttelijäksi. Vuonna 2013 julkaistiin hänen toinen studioalbuminsa, Where Do We Go From Here.
Jordan näytteli 1994–2010 useissa televisiotuotannoissa ja elokuvissa. Hän debytoi antologiasarjassa ABC Afterschool Special. Vuonna 1995 Jordan näytteli sivuroolin komediaelokuvassa Live Nude Girls ja seuraavan vuonna hänellä oli keskeinen rooli jännityselokuvassa Twisted Desire. Ura jatkui sivurooleilla muun muassa elokuvissa Kaukana taivaasta (1998) ja Pakko olla in (1999) sekä pääroolilla elokuvassa Dreamers (1999).
Käännös suomeksi
Jennifer Cramer

Jennifer Cramer
Jennifer Cramer (s. 24. helmikuuta 1993 Frankenberg an der Eder) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Saksan naisten maajoukkueessa 23 maaottelua vuosina 2013–2015.
Cramer esiintyi ensimmäisen kerran Saksan naisten maajoukkueessa maaliskuussa 2013. Hän voitti alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2011. Hän pelasi alle 17-vuotiaiden MM-kisoissa 2010 ja alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 2012 ja saavutti jälkimmäisessä MM-hopeaa. Hän pelasi ensimmäisen kerran naisten arvokisoissa vuoden 2013 EM-kisoissa, jossa Saksa voitti mestaruuden. MM-kisoissa 2015 hän pelasi kaksi ottelua.
Seuratasolla Cramer edustaa 1. FFC Turbine Potsdamia.
Jacques Dubochet

| Jacques Dubochet |
| --- | --- |
 Jacques Dubochet (2017).
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. kesäkuuta 1942 (ikä 82) Aigle, Sveitsi
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Eduard Kellenberger
Tutkimusalue:  Rakennebiologia
Palkinnot:   Nobelin kemianpalkinto (2017)
Aiheesta muualla
www.unil.ch/dubochet
Jacques Dubochet (s. 8. kesäkuuta 1942 Aigle, Sveitsi) on sveitsiläinen biofyysikko. Dubochet tunnetaan erityisesti elektronimikroskooppitutkimuksistaan. Dubochetille myönnettiin Nobelin kemianpalkinto vuonna 2017 yhdessä Joachim Frankin ja Richard Hendersonin kanssa biomolekyylien tutkimiseen käytetyistä korkeanresoluution kryoelektronimikroskopiamentelmistä.
Dubochet väitteli tohtoriksi Geneven yliopistosta vuonna 1974. Hänen aiheensa liittyi elektronimikroskopian pimeäkenttämenetelmiin ja Dubochet suoritti väitöskirjatutkimuksensa professori E. Kellenbergerin alaisuudessa. Vuosina 1974–1978 hän toimi tutkijana Baselin yliopistossa keskittyen elektronimikroskopiaan. Tämä aikana hän myös vieraili useissa yliopistoissa Yhdysvalloissa. Vuosina 1978–1987 Dubochet toimi elektronimikroskopialaboratorion johtajana Euroopan molekyylibiologian laboratoriossa EMBL) Heidelbergissä Saksassa. Dubochet suoritti Nobelin kemianpalkintoon johtaneet tutkimuksessa ollessaan EMBL:ssä. Elektronimikroskopiassa käytetty elektronisuihku tuohoaa biologiset näytteet, koska niiden sisältämä vesi haihtuu ja näytteet kuivuvat. Jää haihtuu vettä hitaammin, mutta jääkiteet tekevät elektronimikroskoopin kuvista hyvin heikkolaatuisia. Dubochet kehitti menetelmän, jossa näyte applikoitiin metallihilalle, joka asetettiin nestemäiseen etaaniin –196 °C:n lämpötilaan. Tässä lämpötilassa vesi jäätyi hyvin nopeasti niin kutsutuksi lasimaiseksi vedeksi, jolla ei ole selkeää kiderakennetta, eikä se häiritse elektronimikroskooppitutkimuksia. Dubochet tutki erityisesti virusten, DNA:n ja kromatiinin rakenteita ja julkaisi ensimmäiset kryoelektronimikroskooppikuvat virusten rakenteista vuonna 1984. Vuodesta 1987 vuoteen 2011 Dubochet toimi biofysiikan professorina Lausannen yliopistossa. Vuonna 2015 hänelle myönnettiin EMBL:n jakama Lennart Philipson -palkinto.
Jambolaanit

| Jambolaanit |
| --- | --- |
 Vesijambolaani (Syzygium aqueum)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophyta
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Myrtales
Heimo::  Myrttikasvit Myrtaceae
Suku::  Jambolaanit Syzygium  R.Br. ex Gaertn., 1788
luokitusjärjestelmä::  APG III
Katso myös
   Jambolaanit Wikispeciesissä   Jambolaanit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jambolaanit (Syzygium) on yli tuhatlajinen kukkivien kasvien suku myrttikasvien heimossa. Jambolaanit ovat yleensä pienehköjä, lähinnä trooppisten sademetsäalueiden ainavihantia puita. Sukuun kuuluu useita trooppisen Aasian, Afrikan ja Australian hedelmiä sekä maustekasveja, tunnetuimpana mausteneilikka.
Ulkonäkö ja koko

Jambolaanit ovat pieniä tai keskikokoisia ainavihantia puita tai pensaita. Soikeat ja ehytlaitaiset lehdet ovat vastakkaiset tai joskus säteittäiset. Kukinnot ovat joko oksien päädyissä tai hangoissa. Kukinnoissa on kukkia kolme tai useampia. Kukilla on yleensä 4 tai 5 terälehteä, lyhyitä verholehtiä on myös 4–5. Pitkiä heteitä on lukuisia. Hedelmä on rakenteeltaan luumarja, jossa on yksi, tai harvoin kaksi siementä.
Levinneisyys

Jambolaanien suvun lajeja kasvaa luonnonvaraisena Saharan eteläpuolisessa Afrikassa, Aasian trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla, Australiassa, Uudessa-Seelannissa, Uudessa-Kaledoniassa sekä Polynesiassa.
Lajit

Lajeja on noin 1100; tarkka määrä riippuu tulkinnasta. Joitakin tunnettuja ja taloudellisesti tärkeitä lajeja suomenkielisine nimineen:
| --- | --- |
 Syzygium aqueum – vesijambolaani  Syzygium aromaticum – mausteneilikka  Syzygium australe  Syzygium caryophyllatum  Syzygium cordatum – herttajambolaani  Syzygium corynanthum  Syzygium crebrinerve  Syzygium cumini – jaavanjambolaani  Syzygium forte  Syzygium francisii  Syzygium guineense – guineanjambolaani  Syzygium hodgkinsoniae:  Syzygium jambos – rusojambolaani  Syzygium luehmannii  Syzygium malaccense – malakanjambolaani  Syzygium micklethwaitii – tuuheajambolaani  Syzygium moorei  Syzygium oleosum  Syzygium paniculatum  Syzygium polyanthum  Syzygium samarangense – kellojambolaani  Syzygium sandwicensis  Syzygium sclerophyllum – srilankanjambolaani  Syzygium zeylanicum
Käyttö

Joitakin jambolaanilajeja viljellään hedelmäpuina. Tähän tarkoitukseen käytetään laajimmin malakanjambolaania, kellojambolaania, jaavanjambolaania, vesijambolaania ja rusojambolaania. Lisäksi mausteneilikkaa (Syzygium aromaticum) viljellään maustekasvina; puun nupulla olevia kukkia käytetään kuivattuna mausteena joko jauhettuna tai sellaisenaan.
Rusojambolaanin (Syzygium jambos) kukkia.
Kellojambolaanin (Syzygium samarangense) hedelmiä.
Jarl Brommels

Jarl Henrik Brommels (20. tammikuuta 1921 Bergö – 21. joulukuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen sosiaalineuvos ja pitkäaikainen järjestöjohtaja.
Henkilöhistoria

Brommelsin vanhemmat olivat kansanedustaja Albert Brommels ja Anna Stenfors ja puoliso toimittaja Hedvig Marianne Klingstedt, professori Fredrik Klingstedtin tytär. Toimitusjohtaja Krister Brommels oli hänen veljensä. Jarl Brommels tuli ylioppilaaksi 1940 ja valmistui valtiotieteen maisteriksi 1948 Åbo Akademista. Hän oli Suomen ruotsalaisten kansankäräjien sihteeri 1947–1950 ja sitten pitkään johtamassa Folkhälsan-kansanterveysjärjestöä aina 1950-luvun alusta 1980-luvun alkuun, ensin toiminnanjohtajana 1950–1968 ja sitten toimitusjohtajana 1968–1981. Folkhälsän yhtenäistyi ja kasvoi voimakkaasti hänen johdollaan. Brommelsilla oli lisäksi useita luottamustehtäviä muissa järjestöissä ja yhdistyksissä.
Julkaisuja

Österbottnisk Folkhälsa 1921–1955–1985, 1985
Åboländsk Folkhälsa 1921–1956–1986, 1986
Nyländsk Folkhälsa 1921–1957–1987, 1987
Sverige hjälpte oss: fadderortsrörelsen och svenska Österbotten 1942–1980, 1991
Åländsk folkhälsa 1922–1932–1992, 1992
Hemfolk och utvandrare: släkten Brommels, 1998
Izakaya

Paperilyhty, jossa lukee ”izakaya” ravintolan ulkopuolella
Izakaya Tokion Gotandassa
Izakaya (jap. 居酒屋) on japanilainen pubintapainen ravintola, jossa tarjoillaan erilaisia alkoholijuomia ja monipuolista ruokaa. Japanissa on lukuisia erityyppisiä izakayoja aina edullisista ketjuravintoloista hyvinkin hienostuneisiin ruokapaikkoihin.
Sana ”izakaya” on peräisin termistä izake (jap. 居酒, ’olla’, ’istua’ + ’alkoholi’), joka viittasi vanhaan tapaan nauttia alkoholia viinakaupan tiskillä. Koska izakayan ulkopuolella roikkui perinteisesti punaisia paperilyhtyjä (jap. 赤提灯, akachōchin) ja sen sisäänkäynnillä oli köysiverho (jap. 縄暖簾, nawanoren), izakayaan voidaan viitata myös näillä sanoilla.
Izakayan tarjoamiin alkoholijuomiin kuuluu perinteisesti etenkin sake mutta myös olut ja shōchū; tarjolla oleva ruoka vaihtelee alkoholin kanssa tarjoiltavista pienistä suupaloista monipuoliseen ja hienostuneeseen keittiöön. Vaatimattomatkin izakayat tarjoavat usein lukuisia erilaisia tofu-, pikkelssi-, kala-, liha-, nuudeli- ja riisiannoksia.
Ruokailu izakayassa

Monet ravintolat keskittyvät Japanissa vain yhdentyyppiseen ruokaan tai ovat vaihtoehtoisesti hienostuneita, rauhallisia ja eksklusiivisia, kuten ryōtei- ja kaiseki-ravintolat; sitä vastoin izakayat ovat rentoja ja tunnelmallisia, meluisiakin ruokapaikkoja, joissa on saatavilla monia erityyppisiä ruoka-annoksia. Juominen on izakayassa ensisijainen aktiviteetti. Japanilaiset eivät kuitenkaan juuri koskaan nauti alkoholia ilman ruokaa. Izakayassa tarjoiltava ruoka onkin yleensä suolaista, mausteista ja maukasta ruokaa, joka sopii yhteen alkoholin kanssa. Ruoka-annokset ovat izakayoissa pieniä ja tarkoitettu jaettaviksi.
Monilla izakayoilla on hyvin laaja ruokalista. Ruokailu sujuu kuitenkin tietyn, loogisen kaavan mukaan, ja joissakin izakayoissa ruoka-annokset onkin listalla järjestetty eri kategorioihin. Ruokailu alkaa tyypillisesti suolatuilla edamame-soijapavuilla, jotka nautitaan oluen kanssa. Sen jälkeen saatetaan tilata sakea tai shōchūta tai shōchūhun pohjautuvia drinkkejä (chūhai), jotka ovat etenkin nuorten suosiossa. Seuraavaksi syödään esimerkiksi vihanneksia tai kalaa (kuten sashimia), lihavartaita (kushiyaki, yakitori), pataruokia (nabemono) ja lopuksi riisiä tai nuudeleita, usein viimeisenä kulhollinen ochazukea, jossa riisin päälle on kaadettu teetä tai dashi-lientä.
Toisin kuin perinteisessä japanilaisessa keittiössä, kuten esimerkiksi sushiravintoloissa, izakaya-ruoka jättää tilaa kokeiluille ja innovaatioille. Siten izakayoissa on usein tarjolla erikoisempiakin fuusiokeittiön tuotoksia.
Aiheesta muualla

The Advent Of Izakayas Huffington Post (englanniksi)
How to Izakaya Kampai.us (englanniksi)
Shirokiya-ketjun kuvitettu ruokalista (Arkistoitu – Internet Archive) (japaniksi)
Jennifer E. Smith

Jennifer E. Smith on yhdysvaltalainen kirjailija, jonka teoksia ovat This Is What Happy Looks Like, The Storm Makers, You Are Here, The Comeback Season ja The Statistical Probability of Love at First Sight. Vain viimemainittu on suomennettu, nimellä Tilastollinen todennäköisyys kohdata se ainoa oikea. Smithin kirjoja on käännetty 27 kielelle. Hänen seuraava kirjansa The Geography of You and Me julkaistaan englanniksi keväällä 2014päivitettävä.
Jarno Paalasmaa

Jarno Paalasmaa pitämässä puhetta lapsen ihmisnäkemyksestä.
Jarno Paalasmaa (s. 1972) on kasvatusvaikuttaja, tietokirjailija ja rehtori.
Hän on toiminut Steiner­kasvatuksen liiton (2009–2012) ja sen edeltäjän Steinerpedagogiikan seuran (2007–2009) puheenjohtajana. Hän on työskennellyt myös Opetushallituksen opetussuunnitelman perusteita laativan työryhmän jäsenenä sekä Karvin arviointiryhmän jäsenenä. Paalasmaa on toiminut pitkään steinerkoulun opettajana sekä luokanopettajan että historian opettajan tehtävissä. Hän toimii Vantaan seudun steinerkoulussa rehtorina. Lisäksi hän toimii aikuiskouluttajana muun muassa Snellman-korkeakoulussa. Paalasmaa kirjoitti Opettaja-lehteen säännöllisesti kirja-arvosteluita vuodesta 1997 vuoteen 2015.
Hän on toimittanut myös Steinerkasvatus-lehteä. Paalasmaa käsittelee useissa kirjoituksissaan ajankohtaisia kouluelämän kysymyksiä, tunnekasvatusta, ihmiskäsitystä, sivistystä ja arvoja.
Paalasmaa on kasvatustieteen maisteri ja väitöskirjatutkija Tampereen yliopistossa. Hänellä on rehtorin kelpoisuuden lisäksi historian aineopettajan, peruskoulun luokanopettajan ja steinerkoulun luokanopettajan koulutus.
Maailman parhaat kasvatusajatukset -kirjassa Paalasmaa tuo esiin humanistisen kasvatusajattelun ydintä kasvatuksen historiaan ja filosofiaan perustuen. Yle Areenaan tehdyssä Podcast-sarjassa Kasvatusviisautta kiireisille hän soveltaa kasvatuksen klassikkojen oivalluksia myös kotikasvatuksen käytäntöihin. Vuonna 2021 häneltä ilmestyi saman podcastin nimeä kantava teos. Erityisesti 2020-luvun alusta lähtien Paalasmaa on tuonut esiin kaverivanhemmuuden yleistymistä Kyseessä on lapselle haitallinen kasvatustyyli, jossa lapselle on annettu ikävaiheeseensa nähden liikaa valtaa ja vastuuta. Vapaus ja rajat. Kaverivanhemmuudesta kasvattajaksi -kirja on vapauden ja rajojen oikeata suhdetta etsivä kasvatusopas vanhemmille.
Teoksia

Omassa rytmissä. Steinerkoulun idea ja käytännön sovellukset. Opetus 2000-sarja. Ps-kustannus. 2009.
Toim. Lapsesta käsin. Kasvatuksen ja opetuksen vaihtoehtoja. Opetus 2000-sarja. Ps-kustannus. 2011.
Steinerkoulun tulo Suomeen. Miten vaihtoehtopedagogiikka juurtui osaksi suomalaista koulua. Steinerkasvatuksen liitto. 2011.
Aktivoi oppilaasi. Opetus 2000-sarja. Ps-kustannus. 2014.
Maailman parhaat kasvatusajatukset. Into Kustannus. 2016.
Steinerkoulun ABC. Leikistä luovaan ajatteluun. Into Kustannus. 2019.
Kasvatusviisautta kiireisille. Into Kustannus 2021.
Vapaus ja rajat. Kaverivanhemmuudesta kasvattajaksi. Viisas Elämä 2024.
Aiheesta muualla

Jarno Paalasmaa: Uhanalaisen viisauden lähteillä. Opettaja-lehti 27.12.2017.
Jarno Paalasmaa: https://www.maaseuduntulevaisuus.fi/lukemisto/240693cd-6e57-4fdd-8c51-4b1dd895da7d Maaseudun Tulevaisuus 21.2.2024
Jarno Paalasmaa: https://www.hs.fi/elama/art-2000002918673.html Helsingin Sanomat 1.9.2016.
Joel Krosnick

Joel Krosnick (s. 3. huhtikuuta 1941 New Haven, Connecticut) on yhdysvaltalainen sellisti.
Krosnick sai taiteiden kandidaatin arvon Columbian yliopistosta. Hän toimi Juilliardin jousikvartetin sellistinä vuosina 1974–2016. Sen kanssa hän esiintyi Pohjois-Amerikassa, Euroopassa, Aasiassa ja Australiassa. Krosnick teki kokoonpanon kanssa levytyksiä Sony Classical -, WERGO- ja Composers Recordings, Inc. -levy-yhtiöille. Hän on esiintynyt myös solistina ja resitalistina eri puolilla maailmaa. Pianisti Gilbert Kalishin kanssa Krosnick on tehnyt vuosikymmeniä kestänyttä yhteistyötä. Duo on esiintynyt Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Levytyksiä se on tehnyt muiden muassa Ludwig van Beethovenin, Johannes Brahmsin, Francis Poulenc'n, Sergei Prokofjevin, Elliott Carterin, Paul Hindemithin, Claude Debussyn, Leoš Janáčekin, Ralph Shapeyn ja Henry Cowellin teoksista. Krosnickin Arabesque-levymerkille tekemä Forgotten Americans -levy koostuu Hall Overtonin, Ben Weberin, Ernst Baconin ja Otto Lueningin teosten tulkinnoista. Krosnick on levyttänyt myös esimerkiksi Artur Schnabelin soolosellosonaatin ja Roger Sessionsin Six Pieces for Solo Cello -teoksen.
Krosnick liittyi Juilliard Schoolin henkilökuntaan vuonna 1974 ja pääsi sen sellonsoiton laitoksen professoriksi vuonna 1994. Hän on kuulunut myös Kneisel Hallin henkilökuntaan. Hänen saamiensa tunnustusten joukossa on The Recording Academyn myöntämä elinaikaisten saavutusten palkinto Juilliardin jousikvartetin jäsenenä. Kunniatohtorin arvot Krosnick on saanut Michiganin osavaltionyliopistosta, Jacksonvillen yliopistosta ja San Franciscon musiikkikonservatoriosta.
J. L. Austin

John Langshaw Austin (28. maaliskuuta 1911 Lancaster – 8. helmikuuta 1960 Oxford) oli brittiläinen analyyttiseen suuntaukseen kuulunut kielenfilosofi, joka kehitti pääosan nykyisestä puhetoimitusten eli puheaktien teoriasta ja terminologiasta. Kielifilosofian lisäksi Austin tutki mielenfilosofiaa, etiikkaa ja arkikielen filosofiaa.
Austin syntyi Lancasterissa ja opiskeli Balliol Collegessa Oxfordissa. Hän sai vaikutteita G. E. Moorelta, Bertrand Russellilta ja Gilbert Ryleltä, ja on vaikuttanut itse muun muassa John Searleen, R. M. Hareen ja Judith Butleriin. Hän toimi Aristotelian Societyn johdossa vuosina 1956–1957.
Teoksia > Kirjoja

Sense and sensibilia (1959)
Philosophical Papers. Toimittaneet J. O. Urmson ja G. J. Warnock. 1961, 1979.
Näin tehdään sanoilla: Harvardissa 1955 pidetyt William James -luennot.  ((Alkuteos: How to do things with Words, 1955.) Toimittaneet J. O. Urmson & Mari[n]a Sbisà. Suomentanut Risto Koskensilta)  Tampere:  Niin & näin, 2016.  ISBN 978-952-7189-05-4.
Teoksia > Artikkeleita

"How to Talk: Some Simple Ways." Proceedings of the Aristotelian Society. Vol. 53, (1953), s. 227–246.
"Other Minds" (1946). Philosophical Papers. Oxford University Press, Oxford 1961.
"Performative Utterances". Philosophical Papers. Oxford, 1961.
"A Plea for Excuses." Philosophical Papers. Oxford, 1961.
"Performative-Constative." The Philosophy of Language, s. 13–22. Toimittanut John R. Searle. Oxford: Oxford University Press, 1971.
"Three Ways of Spilling Ink." The Philosophical Review. Vol. 75, No. 4, (October 1966), s. 427–440.
Izcuintli

| Izcuintli> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Meksiko
Määrä:  uhanalainen
Alkuperäinen käyttö:  "talismaani"
Muita nimityksiä:  Izucuintli, Izucuiltly
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Ulkonäkö
Säkäkorkeus:  46 cm
Väritys:  liuskeenharmaa vaalein täplin
Izcuintli on äärimmäisen uhanalainen tai sukupuuttoon kuollut meksikolainen koirarotu.
Ulkonäkö

Izcuintlilla on päässään pidempi töyhtö kuin meksikonkarvatonkoiralla, mutta se on muilta osin karvaton. Korvat ovat puolipystyt. Iho on hieman ryppyinen. Väritys on yleensä liuskeenharmaa, jossa esiintyy vaaleita täpliä. Säkäkorkeus on noin 46 cm.
Alkuperä

Rotu on läheistä sukua meksikonkarvatonkoiralle. Sen käyttötarkoitus on toimia paikallisissa kylissä "talismaanina" eli onnentuojana. Vaikka se onkin lähes sukupuuttoon kuollut, joitain yksilöitä väitetään olevan jäljellä Guerrerossa sijaitsevan Rio Balsasin kaupungin lähialueilla.
Alkuperä > Etymologia

Rodun nimitys merkitsee yksinkertaisesti "koiraa".
Jan Henrik Kayser

Jan Henrik Kayser (20. helmikuuta 1933 Bergen – 24. huhtikuuta 2016) oli norjalainen pianisti.
Kayser teki debyyttinsä vuonna 1953. Hän voitti Prinsessa Astridin musiikkipalkinnon vuonna 1961 ja Grieg-palkinnon vuonna 1978. Hän piti konsertteja Euroopassa, Yhdysvalloissa ja Kiinassa. Kayser tuli tunnetuksi Harald Sæverudin pianosävellysten tulkitsijana. Hän harjoitteli niitä pitäen läheisiä yhteyksiä säveltäjään itseensä.
Joel Lehto

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 21. elokuuta 1993 (ikä 31)
Pelipaikka: puolustaja
Seura
Seura: ÅIFK
Junioriseurat
: Inter
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2010–2013 | Inter | 2 | (0) |
| 2010 | → Sinimustat | 12 | (0) |
| 2011 | → TuTo (laina) | 8 | (0) |
| 2012 | → EIF (laina) | 5 | (0) |
| 2013 | → SalPa (laina) | 10 | (0) |
| 2014– | ÅIFK | 2 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 39 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 16. joulukuuta 2014.
Joel Lehto (s. 21. elokuuta 1993) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edusti kaudella 2014 Kakkosen Åbo IFK:ta.
Lehto kuului Veikkausliiga-joukkue FC Inter Turun rinkiin vuosina 2010–2013. Ensiesiintymisensä Veikkausliigassa hän teki 13. toukokuuta 2013 Interin hävitessä vierasottelun Turun Palloseuralle 1–2. Lehto oli ottelussa avauskokoonpanossa, mutta hänen tilalleen vaihdettiin 79. minuutilla Touko Tumanto. Yhteensä Lehto pelasi kaudella 2013 kaksi liigaottelua. Inter-kausiensa aikana hän pelasi Kakkosta reservijoukkue FC Sinimustissa kaudella 2010 sekä lainasopimuksilla Turun Tovereissa kaudella 2011, Ekenäs IF:ssä kaudella 2012 ja Salon Palloilijoissa kaudella 2013 yhteensä 35 ottelun verran. Kaudeksi 2014 hän siirtyi Åbo IFK:hon.
Jacques Dupuy

Jacques Dupuy (1591-1656) oli ranskalainen historioitsija ja kuninkaallisen kirjaston kirjastonhoitaja yhdessä veljensä Pierre Dupuyn kanssa. Heidät luetaan oppineisiin libertiineihin. Aiemmin Dupuy toimi Saint-Sauveurin priorina. Hän kokosi kuninkaan kirjastoon 9000 teoksen ja 296 käsikirjoituksen kokoelman, joka muodostaa nykyisin osan Ranskan kansalliskirjastosta.
Aiheesta muualla

Olivier Thill: Pierre Dupuy - Jacques Dupuy (englanniksi) (ranskaksi)
Ihosyöpä

Tyvisolusyöpää poskessa.
Ihosyöpä tarkoittaa ihosoluista lähtöisin olevaa syöpäkasvainta. Se muodostuu yleensä ihon ylimpään kerrokseen eli epidermikseen. Ihosyövän tyyppi riippuu siitä, mistä soluista se on saanut alkunsa. Yleisimmät ihosyövät ovat tyvisolusyöpä, ihon okasolusyöpä ja melanooma. Harvinaisempia syöpätyyppejä ovat Kaposin sarkooma, dermatofibrosarkooma ja Merkelin solu -syöpä. Monesti ihosyövällä tarkoitetaan ainoastaan melanoomaa, joka on syöpätyypeistä vaarallisin. Ihosyöpään kuolee vuosittain Maailman terveysjärjestön WHO:n mukaan noin 48 000 ihmistä.
Ihosyöpätyypit > Tyvisolusyöpä

Tyvisolusyöpiä tavataan eniten iäkkäillä ihmisillä. Kyseessä on harvoin kuolemaan johtava tauti. Se on yleensä poistettavissa yksinkertaisella iho-operaatiolla.