stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Karate Kid III
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ralph Macchio  | … |  Daniel LaRusso   |
|  Pat Morita  | … |  Miyagi   |
|  Robyn Lively  | … |  Jessica Andrews   |
|  Thomas Ian Griffith  | … |  Terry Silver   |
|  Martin Kove  | … |  John Kreese   |
|  Sean Kanan  | … |  Mike Barnes   |
|  Jonathan Avildsen  | … |  Snake   |
|  Randee Heller  | … |  Lucille   |
|  William Christopher Ford  | … |  Dennis   |
|  Pat E. Johnson  | … |  Ottelu tuomari   |
|  Rick Hurst  | … |  Kuuluttaja   |
|  Frances Bay  | … |  Rouva Milo   |
Palkinnot > Ehdokkuudet

Razzie-palkinto
1990 Huonoin näyttelijä: Ralph Macchio
1990 Huonoin ohjaaja: John G. Avildsen
1990 Huonoin elokuva: Jerry Weintraub
1990 Huonoin käsikirjoitus: Robert Mark Kamen
1990 Huonoin sivuosa: Pat Morita
19. toukokuuta

19. toukokuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 139. päivä (140. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 226 päivää.
Nimipäivät

suomalainen kalenteri: Emma, Emilia, Milla, Emmi, Milja, Mila, Milka, Amalia, Amelia, Milena
suomenruotsalainen kalenteri: Emilia, Emma, Emmy, Emelie, Amalia, Amelia, Amelie, Milla, Emilie, Mila
ortodoksinen kalenteri: Patrik, Niila, Dimitri, Miska, Mitja
pohjoissaamenkielinen kalenteri: Miljá, Emmá, Emmoš
vanhemmissa kalentereissa: Alrik, Carolina, Constantia, Eemeli, Eilo, Emelia, Emiilia, Gudmund, Mili, Potentia, Robert, Sara
Tapahtumia

1535 – Ranskalainen tutkimusmatkailija Jacques Cartier lähti toiselle matkalleen Pohjois-Amerikkaan kolmen laivan, 110 miehen ja intiaanipäällikkö Donnaconan kahden pojan voimin (jotka Cartier oli kaapannut ensimmäisellä matkallaan).
1536 – Anna Boleyn, Englannin kuninkaan Henrik VIII:n toinen vaimo, mestattiin uskottomuuden takia.
1568 – Englannin kuningatar Elisabet I pidätti Skotlannin kuningattaren Maria I:n (eli Maria Stuartin).
1643 – Rocroin taistelu: ranskalaiset voittivat espanjalaiset joukot Rocroissa Ranskassa.
1649 – Pitkä parlamentti hyväksyi lain, joka julisti Englannin tasavallaksi ja vapaaksi valtioksi (Commonwealth of England). Englanti oli tasavaltana seuraavat 11 vuotta.
1780 – Uuden-Englannin pimeä päivä: Pitkään selittämättömäksi jäänyt täydellinen pimeys koitti Kanadan itäosissa ja Uuden-Englannin osavaltioissa kahdelta iltapäivällä. Todennäköisesti ilmiön aiheutti Kanadan puolella laajoista metsäpaloista ilmaan levinnyt sakea savupilvi.
1789 – Kustaa III:n valtuuttama Ruotsin korkein oikeus aloitti toimintansa Tukholmassa.
1802 – Napoleon Bonaparte perusti Ranskan Kunnialegioonan (Légion d’honneur).
1848 – Meksikon–Yhdysvaltain sota: Meksiko vahvisti Guadalupe Hidalgon sopimuksen, mikä päätti sodan. Kalifornia, Nevada ja Utah sekä suurin osa Arizonasta ja New Mexicosta luovutettiin Yhdysvalloille 15 miljoonasta dollarista.
1890 – Turpaan ruutitehdas räjähti
1897 – Oscar Wilde vapautui vankilasta.
1919 – Mustafa Kemal Atatürk siirtyi Konstantinopolista Samsuniin työskennelläkseen erillään ottomaanien hallinnosta ja valmistaakseen kansaansa Kreikan ja Turkin väliseen sotaan.
1921 – Yhdysvaltain kongressin hyväksymä Emergency Quota Act asetti siirtolaisille kansalliset kiintiöt.
1933 – Ratsuväenkenraali C. G. E. Mannerheim nimitettiin sotamarsalkaksi.
1961 – Venera-avaruusohjelma: Venera 1:stä tuli ensimmäinen ihmisen tekemä laite, joka ohitti toisen planeetan sivuuttaessaan Venuksen (luotain oli kuitenkin menettänyt yhteyden maahan kuukautta aikaisemmin eikä siitä saatu enää tietoja).
1971 – Mars-luotaimet: Neuvostoliitto laukaisi Mars 2 -luotaimen.
1999 – Helsingin Tennispalatsissa avattiin Kulttuurien museo.
1999 – Star Wars: Episodi I – Pimeä uhka -elokuvan Yhdysvaltain ensi-ilta elokuvateattereissa. Saavutettiin uusi avauspäivän lipputuloennätys: 28,5 miljoonan dollaria.
2001 – Yhden lapsen politiikka: Zhonghua Sun teloitettiin Kiinassa, koska hän kieltäytyi sterilisaatiosta.
2005 – Star Wars: Episodi III – Sithin kosto -elokuvan maailmanensi-ilta elokuvateattereissa. Elokuva rikkoi muun muassa kolmen ja neljän päivän lipputuloennätykset.
2016 – EgyptAirin lento 804 syöksyi Välimereen.
2018 – Prinssi Harryn, Sussexin herttuan ja Meghan Marklen häät.
Jalo Sihtolan muotokuva (Sam Vanni)

| --- | --- |
Taiteilija:  Sam Vanni 
Päivämäärä:  1952 
Lajityyppi:  Muotokuva 
Materiaali:  öljyväri ja kangas (d) 
Mitat (K × L):  100,00  × 81,00  cm 
Kokoelma:  Kansallisgalleria 
Sijainti:  Ateneum 
Inventaarionumero:  A-2002-529 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Jalo Sihtolan muotokuva on taiteilija Sam Vannin maalaama öljyväriteos vuodelta 1952. Maalaus on kooltaan 100×81 cm, ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan kokoelmiin.
Jalo Sihtola jäi eläkkeelle Enso Gutseit Oy:stä vuonna 1950, ja hän muutti tällöin vaimonsa kanssa takaisin Helsinkiin. Sihtolasta, tuosta tunnetusta suomalaisesta taiteenkeräilijästä, tuli samana vuonna 1950 Nykytaide Oy:n varapuheenjohtaja.
Samana vuonna 1952 Jalo Sihtola täytti 70 vuotta, ja merkkivuoden kunniaksi taiteilija Sam Vanni sai tehtäväksi maalata Sihtolan muotokuvan. Vanni toteutti istuvaa Jalo Sihtolaa esittävän työn värikkäällä puoliabstraktisella tavalla; tavalla, jota hän on käyttänyt mm. Sihtolan kokoelmissa olevissa Metsä-teoksissa.
Aiheesta muualla

Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Jalo Sihtolan muotokuva. [vanhentunut linkki]
Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Metsä, 1949  (Arkistoitu – Internet Archive), Metsä,1950  (Arkistoitu – Internet Archive)
Dungeons & Dragons

Pelin logo
Esimerkki Dungeons & Dragons-pelin pelaamisesta
Dungeons & Dragons, lyhyesti D&D, on fantasia-aiheinen roolipeli, jonka nykyinen julkaisija on Hasbron omistama yhdysvaltalainen Wizards of the Coast. Alkuperäisen Dungeons & Dragons -pelin kehittivät Gary Gygax ja Dave Arneson, ja sen julkaisi vuonna 1974 Gygaxin Tactical Studies Rules (TSR) -niminen yritys. D&D:tä pidetään yleisesti ensimmäisenä roolipelinä. Se on toiminut esikuvana lukuisille perinteisille roolipeleille ja tietokonepeleille.
Kun D&D tuli suosituksi, ilmestyi markkinoille muitakin samantyyppisiä pelejä. Kilpailusta huolimatta D&D on säilyttänyt johtavan markkina-asemansa läpi vuosikymmenten. Vuonna 1977 peli jaettiin kahteen versioon, helpompaan Dungeons & Dragons -peliin ja monimutkaisempaan Advanced Dungeons & Dragons -peliin (AD&D). Vuonna 2000 Dungeons & Dragons -sarja lakkautettiin ja julkaistiin uusi AD&D:n versio Dungeons & Dragons v3.0. Nykyinen versio on vuonna 2014 julkaistu Dungeons & Dragons 5th edition.
Vuoteen 2004 mennessä D&D-peliä pelanneita ihmisiä arvioitiin olevan maailmanlaajuisesti 20 miljoonaa, ja peliä oheistuotteineen on myyty yli miljardin Yhdysvaltain dollarin arvosta. Suomessa vuoden 1988 jälkeen ilmestyneitä kaikkia D&D:n suomennettuja tuotteita myytiin noin 30 000 kappaletta.
Historia

Dungeons & Dragonsin julkaisua edelsi Chainmail-nimisen, keskiaikaisen miniatyyri-sotapelin julkaisu 1971. Gygax laajensi sääntöjä tavanomaisten sotapelien käyttämien, joukko-osastojen ohjaamiseen liittyvien sääntöjen lisäksi lisäten sääntöjä yksittäisten sotilaiden välisiin taisteluihin ja kirjoitti fantasia-lisäosan, joka sisälsi lohikäärmeitä, taikamiekkoja ja loitsuja. Chainmailin kehitykseen ovat vaikuttaneet Gygaxin lisäksi Jeff Perren ja Dave Arneson. Gygax ja Don Kaye perustivat julkaisuyhtiön Tactical Studies Rules vuonna 1973.
Gygaxin ja Jeff Parrenin Chainmail julkaistiin vuonna 1971, jolloin sen julkaisi Guidon Games.
Chainmailin pohjalta yksilön liikkeitä kuvaavia sääntöjä kehitettiin yhä tarkemmiksi. Vuonna 1974 TSR julkaisi Dungeons & Dragons -pelin, joka oli ensimmäinen varsinainen roolipeli, jossa pelaajan tehtävänä oli ohjata yhtä hahmoa läpi seikkailujen. Säännöt esittelivät käsitteen luolamestari, joka oli pelisysteemin johtamisesta vastaava, pelihahmoton pelaaja, joka kuvaa pelaajien kohtaamisia NPC-hahmojen kanssa näiden lopputulemia pelaajien tekemien ratkaisujen perusteella. D&D:n innovaatioiksi luetaan hahmojen kuvaaminen numeerisilla arvoilla hahmolomakkeissa, nopan käyttö taistelujen ratkaisuun ja elämäpisteet.
Dungeons & Dragons oli selkeästi fantasiamaailmaan sijoittuva ajanvietepeli, jonka esikuvina toimivat sotapelien lisäksi elävän historian toiminta ja improvisaatioteatteri. Fantasiamaailman innoittajina olivat monet fantasiakirjailijat, esimerkiksi Jack Vance, Poul Anderson, Robert E. Howard, Edgar Rice Burroughs, H. P. Lovecraft, A. Merritt, Fritz Leiber, L. Sprague de Camp, Fletcher Pratt, Roger Zelazny, Michael Moorcock ja J. R. R. Tolkien.
Historia > Laitokset 1970-luvulta 1990-luvulle

Ensimmäinen Dungeons & Dragons julkaistiin vuonna 1974, ja sitä pidettiin amatöörimäisenä ja kokeneille sotapelaajille suunnattuna.lähde? Se sai kuitenkin suosiota ensin sotapelaajien ja sitten tavallisten opiskelijoiden keskuudessa.lähde?
Historia > D&D:n laitokset 2000-luvulla

TSR:n ajauduttua taloudellisiin vaikeuksiin yhtiön liiketoiminnan osti vuonna 1997 Wizards of the Coast, joka alkoi kehittää uutta versiota Dungeons & Dragons ja Advanced Dungeons & Dragons -peleistä. Vuonna 2000 julkaistiin Dungeons & Dragons 3rd edition, joka yhdisti aiemmat pelit, selkeytti pelimekaniikkaa ja teki pelihahmoista aiempaa muokattavampia. Se oli myös ensimmäinen versio, jossa käytettiin d20 System -mekaniikkaa. Sääntökokoelmaan tehtiin myöhemmin paljon korjauksia, ja vuonna 2003 julkaistiin runsaasti pikku korjauksia sisältävä Dungeons & Dragons v3.5.
Vuonna 2007 Wizards of the Coast ilmoitti julkaisevansa neljännen laitoksen tulevana vuonna. Maailmanlaajuinen Dungeons & Dragons 4th edition -kirjojen julkaisu tapahtui 7.6.2008.
Vuonna 2014 Wizards of the Coast julkaisi viidennen Dungeons & Dragons laitoksen. Yhtiö ilmoitti vuonna 2020 lisäävänsä pelin inklusiivisuutta, jotta pahojen olentojen kuvaukset eivät muistuttaisi tosielämän etnisestä syrjinnästä. Etninen monimuotoisuus on ollut tärkeää viidennen laitoksen alusta lähtien, esimerkiksi lajeja esiteltäessä ihminen kuvataan mustana naisena.
Pelin kulku

D&D:n pelaajat luovat itselleen kuvitteellisen pelihahmon, joka yhdessä muiden pelaajien pelihahmojen kanssa osallistuu kuvitteellisiin seikkailuihin fantasiamaailmoissa. Hahmo koostuu numeroarvoista, jotka määräävät hahmon kyvyt erilaisissa asioissa, kuten voima, ketteryys tai älykkyys. Pelihahmot kohtaavat kuvitteellisia olentoja ja paikkoja ja suorittavat tehtäviä, joissa kerätään esineitä ja kokemuspisteitä, jotka auttavat hahmoja kehittymään taitavammiksi seikkailijoiksi.
Yksi pelaajista toimii pelinjohtajana eli luolamestarina (eng. the Dungeon Master), jolla ei ole omaa pelihahmoa, vaan hän toimii pelissä kertojana. Luolamestari ohjaa kaikkia muita pelimaailman olentoja paitsi pelaajien omia pelihahmoja. Luolamestarin tehtäviin kuuluvat seikkailujen suunnitteleminen, itse pelin "juontaminen" ja muistiinpanojen tekeminen.
Peliä pelataan etupäässä keskustelemalla. Apuna voi käyttää pelilautaa, jossa pelaajat liikuttavat hahmojaan symboloivia merkkejä tai pienoismalleja tai pelkästään mielikuvituksessa, jolloin luolamestari saattaa esimerkiksi luonnostella pelihahmojen ympäristöä paperin ja kynän avulla, jotta kaikilla on sama käsitys tilanteesta. Erilaiset dramaattiset tilanteet, joissa halutaan sattumanvaraisuutta, kuten taistelu tai ansojen välttäminen, ratkaistaan nopanheitoilla, joissa hahmojen kyvyt vaikuttavat todennäköisyyksiin.
Alkeissääntökirjat ovat Player’s Handbook, Dungeon Master’s Guide ja Monster Manual, jotka sisältävät olennaisimmat säännöt, ohjeita pelinjohtajille ja erilaisia hirviöitä.
D&D-kampanjamaailmat

Dungeons & Dragons -pelin tapahtumapaikkoina toimivat erilaiset fantasiamaailmat, joita kutsutaan kampanjamaailmoiksi (engl. campaign setting)
Birthright, jossa pelataan aatelisia.
Blackmoor, Dave Arnesonin D&D-kampanjamaailma, toiseksi vanhin julkaistu kampanja
Dark Sun, synkkä autiomaatyyppinen maailma
Dragonlance, lohikäärmepainotteinen maailma
Eberron, magiaa ja tekniikkaa yhdistävä maailma
Forgotten Realms, suosituin kampanjamaailma
Greyhawk, Alkujaan Gary Gygaxin oma kampanjamaailma, ensimmäinen julkaistu kampanja
Mystara, TSR:n 1970-80 luvulla julkaisemien D&D sääntökirjojen maailma.
Planescape, yhdistää kampanjat toisiinsa ja käsittelee todellisuuden tasojen välisiä suhteita
Ravenloft, goottilaista kauhua
Spelljammer, fantasia-avaruusmatkailua
Oheistuotteet

Pelin menestys on synnyttänyt joukon fantasia-aiheisia oheistuotteita, kuten lehtiä, lautapelejä, videopelejä, televisio-ohjelmia ja elokuvia. Suomessa saatavilla oleviin tuotteisiin kuuluvat muun muassa R. A. Salvatoren Forgotten Realms ja Margaret Weisin ja Tracy Hickmanin Dragonlance-kirjat, vuonna 2001 Suomen elokuvateattereissa pyörinyt Dungeons & Dragons -elokuva, tietokonepelit, kuten Eye of the Beholder ja Neverwinter Nights, sekä lehdet Dragon ja Dungeon Magazine.
Vuonna 2023 julkaistiin elokuva Dungeons & Dragons: Honor Among Thieves, jonka ohjasivat Jonathan Goldstein ja John Francis Daley.
Myös Futurama-sarjan kolmas elokuva on Dungeons & Dragonsiin liittyvä. Siinä sarjan hahmot joutuvat peliin tai sen kaltaiseen maailmaan.
Pelaamista suoratoistetaan YouTube- ja Twitch-kanaville, joista suosituin on Critical Role.
Muiden valmistajien julkaisut

Dungeons & Dragons 3.0 julkaisu keskeisiltä osin OGL-lisenssin alaisena vauhditti pienkustantamojen Dungeons & Dragons -pelille tuotettujen teosten ilmestymistä. Ensimmäinen OGL-lisenssin kautta virallisesti 3.0:lle ilmestynyt, kolmannen osapuolen julkaisu oli Green Roninin vuoden 2000 seikkailu Death in Freeport. Muita hyvin menestyneitä tuotelinjoja ovat olleet muiden muassa Paizo Publishingin GameMastery ja Pathfinder sekä Goodman Gamesin Dungeon Crawl Classics.
Muiden valmistajien julkaisut > Suomenkieliset laitokset

Vuonna 1988 Protocol Productions julkaisi Dungeons & Dragonsin suomenkielisen käännöksen. Kääntäjänä oli Jari Pauna. Suomennos vilisee anglismeja ja käännösvirheitä. Suomessa vuoden 1988 jälkeen ilmestyneitä kaikkia D&D:n suomennettuja tuotteita myytiin noin 30 000 kappaletta. Muutaman vuoden sisällä julkaistiin myös Expert, Sankari- ja Mestarisäännöt sekä niin sanottu Taistelusuojus. Seikkailuista suomennettiin kuusi (Vaarojen saari, Caldwellin linnoitus, Haltijakoto, Leijonalinnan aave, Rahasia ja Pikkuväen suuret seikkailut). Alun suuresta menestyksestä huolimatta vuoden 1990 jälkeen Dungeons & Dragonsia ei pitkään aikaan käännetty suomeksi.
Vuonna 2012 avattiin verkkosivusto nimeltä Lohikäärmeen Luola, joka sisältää Dungeons & Dragons v3.5:n OGL-lisenssillä julkaistut perussäännöt suomennettuina ja hyperlinkitettyinä. Kääntäjänä oli Seppo Raudaskoski. Raudaskoski teki suomennosta vuosien ajan muun suomennostyön ohessa vapaa-ajallaan ja sai lopulta siihen tukea Satakunnan Kulttuurirahastolta. Avuksi hän sai ammattimaisen verkkosivujen tekijän Petri Kiukkosen ja veljensä, graafisen suunnittelijan Antti Raudaskosken.
Vuonna 2022 pääsuunnittelijat Jonas Mustonen ja Jukka Sorsa tekivät kymmenhenkisen tiimin kanssa pelin sääntöjen kanssa yhteensopivan suomenkielisen roolipelin nimeltä Legendoja ja lohikäärmeitä. Peliä myytiin saman vuoden Ropeconissa.
Tutkimukset ja vaikutus

Tutkimuksen mukaan Dungeons & Dragons ja muut pöytäroolipelit auttavat autistisia henkilöitä sosiaalisien suhteiden ylläpitämisessä. Syynä tähän sanotaan peliympäristön selkeät säännöt. Roolipelit myös helpottavat omien elämänkokemuksien käsittelyä pelihahmojen kautta, joka johtaa parempaan itsetuntoon.
1980-luvulla Dungeons & Dragonsia ja muita roolipelejä syytettiin "moraalipaniikiksi" kutsussa ilmiössä uskovaisen oikeiston taholta. Roolipelien väitettiin aiheuttavan itsemurhia, huumeiden käyttöä ja satanismia, jotka osoitettiin vääriksi väitteiksi. Väitteiden johdosta jotkin koulut ja vanhemmat kielsivät pelin pelaamisen. Tämä oli myös inspiraatio elokuvalle Mazes and Monsters vuonna 1982.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen kotisivu
Lohikäärmeen Luola Dungeons & Dragonsin uusi suomennos
Pelissä käytettävät nopat: 4-, 6-, 8-, 12- ja 20-sivuiset nopat ja kaksi 10-sivuista noppaa.
Jim Rodford

Jim Rodford Kinksin konsertissa vuonna 1979.
Jim Rodford Argentin basistina Ruisrockissa 1970 (keskellä kaksikaulaisen soittimen kanssa).
James Walter ”Jim” Rodford (7. heinäkuuta 1941 St Albans, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta – 20. tammikuuta 2018) oli brittiläinen muusikko, joka toimi basistina muun muassa yhtyeissä Bluetones, The Kinks ja The Swinging Blue Jeans. Hän oli myös Argent-yhtyeen perustajajäsen.
2000-luvulla Rodford oli mukana entisten Kinks-muusikoiden muodostamassa The Kast Off Kinks -kokoonpanossa.
Jim Rodford kuoli 76-vuotiaana 20. tammikuuta 2018 kaaduttuaan rappusissa.
Käännös suomeksi
Jussi Lähde

Jussi Lähde Tampereen kirjamessuilla 2010.
Jussi Lähde (s. 10. joulukuuta 1965 Helsinki) on suomalainen toimittaja, kirjailija ja media-ammattilainen.
Lähde on toiminut muun muassa luokanopettajana, freelance-toimittajana, Martti Ahtisaaren vaalikampanjan viestintätuottajana 1992–1994, presidentin kanslian lehdistövastaavana 1995, televisiokanava Nelosen ja mainostoimistojen kehitysjohtajana 1999–2000, Nordic Film & TV:n kehitysjohtajana, televisiokäsikirjoittajana, Olutliitto ry:n puheenjohtajana 2005, Vanajanlinnan kehityspäällikkönä 2003, Peab Oy:n viestintäjohtajana, sittemmin liiketoimintatavoistaan vahingonkorvauksiin tuomitun Directan emoyhtiö Da-online Oy:n viestintäjohtajana 2010 lähtien sekä Hevosurheilu-lehden päätoimittajana 2013 alkaen.
Lähde aloitti vuonna 2016 senioriasumisyhtiö Kuusikkoaho Oy:n kehitysjohtajana. Kesällä 2018 hän siirtyi australialais-suomalaisen kaivos- ja mineraalialan yhtiö Latitude 66 Cobalt Oy:n palvelukseen. Lähteen vastuualueina ovat muun muassa yhteisösuhteet ja viestintä.
Lähde teki marraskuuhun 2017 asti Markus Leikolan kanssa Yle Radio 1:lle keskusteluohjelmaa Leikola ja Lähde. Tämän jälkeen Leikolan tilalle tuli Unto Hämäläinen, ja ohjelma muuttui Lähde ja Hämäläiseksi loppuvuoden 2017 ajaksi.
Lähde on julkaissut muun muassa Timo Jutilan käyttämää termistöä selventävän Juti–Suomi-sanakirjan. Hän myös kirjoittaa aktiivisesti blogia Aamulehden blogipalvelussa.
Teokset

Jutila, Timo & Lähde, Jussi (toim.): Juti–Suomi – hokisanakirja.  Tampere:  Aamulehti, 2002.  ISBN 978-951-9-67154-3
Politiikka-suomi sanakirja: Tuppeensahattuja ja erikoishöylättyjä ilmaisuja politiikan saralta.  Kirkkonummi:  Paasilinna, 2009.  ISBN 978-952-5856-02-6
Känsä tietää.  Kirkkonummi:  Paasilinna, 2010.  ISBN 978-952-5856-09-5
Napit vastakkain.  Espoo:  Paasilinna, 2011.  ISBN 978-952-5856-35-4
Aidankaataja. Lasse Lehtisen tähänastinen elämä ja teot.  Helsinki:  Helsinki-kirjat, 2011.  ISBN 978-952-5874-97-6
Kämppi, Riikka & Lähde, Jussi: Sydänten presidentti.  Helsinki:  Helsinki-kirjat, 2012.  ISBN 978-952-5989-05-2
Mestariravurit.  Kirkkonummi:  Paasilinna, 2013.  ISBN 978-952-5856-81-1
Aiheesta muualla

Jussi Lähde Kustannusosakeyhtiö Paasilinnan sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Lähteen blogi Aamulehden sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Karvapersedemareista nahkurin orsille Yle Uutiset 17.11.2009.
Leikola ja Lähde -radio-ohjelma Yle Areena.
Hämäläinen, Unto: Jussi Lähde sai koulussa turpaansa HS.fi. 4.5.2013.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Trineksapakki-etyyli

| Trineksapakki-etyyli |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Etyyli-4-syklopropyyli(hydroksi)metylideeni-3,5-dioksosykloheksaani-1-karboksylaatti
CAS-numero:  95266-40-3
SMILES:  CCOC(=O)C1CC(=O)C(=C(C2CC2)O)C(=O)C1
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C13H16O5
Moolimassa:  252,258 g/mol
Sulamispiste:  36 °C
Liukoisuus veteen:  Veteen 27 g/l (20 °C)
Trineksapakki-etyyli (C13H16O5) on orgaaninen yhdiste. Rakenteeltaan se on etanolin ja trineksapakin eli 4-syklopropyyli(hydroksi)metylideeni-3,5-dioksosykloheksaani-1-karboksyylihapon esteri. Yhdistettä käytetään maataloudessa kasvien kasvua säätelevänä aineena.
Ominaisuudet ja käyttö

Huoneenlämpötilassa trineksapakki-etyyli on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee kohtalaisesti veteen ja metanoliin, asetonitriiliin ja sykloheksanoniin. Trineksapakki-etyyli hillitsee kasvien kasvua estämällä gibberelliini biosynteesin. Yhdiste estää myös eteeniin muodostumista kasveissa, koska se on ACC-oksidaasientsyymin inhibiittori.
Trineksapakki-etyyliä käytetään maataloudessa kasvien kasvun kontrolloimiseen. Sen avulla voidaan esimerkiksi estää viljojen tai rypsin kasvaminen liian korkeaksi. Lisäksi sitä käytetään nurmilla.
Kaseya Center

American Airlines Arena.
Kaseya Center (vuosina 2021–2023 FTX Arena, vuosina 1999–2021 American Airlines Arena) on Miamissa Floridassa sijaitseva monitoimihalli, joka toimii muun muassa NBA-seura Miami Heatin kotiareenana.
Hallin rakentaminen aloitettiin 1998 ja se avattiin 31. joulukuuta 1999. Sen katsojakapasiteetti on 19 600. Yhdysvaltain koripallomaajoukkue käyttää joskus American Airlines Arenaa. Halli sai nimen FTX Arena kryptovaluuttavälittäjä FTX:n mukaan vuonna 2021.
Areena nimettiin uudelleen Kaseya Centeriksi vuonna 2023.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaseya Center Wikimedia Commonsissa
Itō Hirobumi

| Itō Hirobumi> 伊藤 博文 |
| --- | --- |

Japanin pääministeri
 22. joulukuuta 1885 – 30. huhtikuuta 1888  
Monarkki:  Meiji
Seuraaja:  Kuroda Kiyotaka
 8. elokuuta 1892 – 31. elokuuta 1896  
Monarkki:  Meiji
Edeltäjä:  Matsukata Masayoshi
Seuraaja:  Matsukata Masayoshi
 12. tammikuuta – 30. kesäkuuta 1898  
Monarkki:  Meiji
Edeltäjä:  Matsukata Masayoshi
Seuraaja:  Ōkuma Shigenobu
 19. lokakuuta 1900 – 10. toukokuuta 1901  
Monarkki:  Meiji
Edeltäjä:  Yamagata Aritomo
Seuraaja:  Katsura Tarō
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. syyskuuta 1841 Yamaguchi, Japani
Kuollut: 26. lokakuuta 1909 (68 vuotta) Harbin, Mantšuria, Qing-dynastia
Puoliso:  Itō Humeko
Tiedot
Puolue:  Rikken Seiyūkai
 Nimikirjoitus
Itō Hirobumi (jap. 伊藤 博文, 2. syyskuuta 1841 – 26. lokakuuta 1909) oli japanilainen ruhtinas ja valtiomies, joka toimi Japanin ensimmäisenä pääministerinä vuosina 1885–1888, 1892–1896, 1898 ja 1900–1901. Hän oli merkittävä uudistaja. Itō toimi myöhemmin Japanin miehittämän Korean sotilaskuvernöörinä 1905–1909. Korealainen itsenäisyysaktivisti An Jung-geun salamurhasi hänet.
Varhaiset vaiheet

Itō syntyi Yamaguchin prefektuurissa ja adoptoitiin Choshulla samurailuokkaan. Nuorena samuraina Itō oli muukalaisvastainen, mutta  opintomatka Englantiin 1863 sai Itōn ymmärtämään, että Japanin oli otettava oppia länsivaltiosta vahvistuakseen valtiona. Itō vaikutti suuresti Japanin modernisoimiseen ja hän oli ottanut osaa jo Meiji-restauraatioon (1866–1868). Meiji-restauraation jälkeen Itō toimi ulko-, valtiovarain- ja teollisuusministeriöiden palveluksessa. Itōn merkityksestä Japanin modernisaation alkuunpanijana kertoo hänen osallistuminen useisiin länsimaihin suuntautuneihin opintomatkoihin. Länsimaihin 1871 suuntautuneella matkalla pyrittiin uudistamaan länsimaiden kanssa solmittuja Japanille epäsuotuisia sopimuksia sekä tutkimaan aikakauden moderneimpia länsimaisia tieteensaavutuksia.
Uudistaja

Pakotettuaan Shigenobu Okuman eroamaan 1881, Itō piti hallussaan suurinta hallintovaltaa Japanissa. 1882 Itō johti japanilaista valtuuskuntaa länsimaihin tarkoituksenaan tutkia erilaisia hallintomalleja, joista haluttiin poimia parhaat ominaisuudet omaan uudistushankkeeseen. Palattuaan läntisiltä opintomatkoiltaan Itō perustetutti Japaniin hallituksen (1885) ja valtakunnanneuvoston (1887), jota hän johti itse. Itōsta tuli näin Japanin historian ensimmäinen pääministeri.