stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sekihan

Sekihania lautasella.
Sekihan (赤飯), kirjaimellisesti "punainen riisi", on perinteinen japanilainen ruoka. Se on hieman tahmeaa riisiä, joka kiehutetaan azukipapujen kanssa. Pavut antavat ruoalle sen punaisen värin, siksi siis nimi.
Sekihania tarjotaan usein Japanissa erikoistapahtumina läpi vuoden, kuten esimerkiksi häissä, syntymäpäivillä ja joissakin juhlissa, kuten Shichi-go-sanissa. Sekihan yhdistetään niin vahvasti juhlintaan, että kielenkäytössä "syödään sekihania" on saanut merkityksen "juhlitaan". Uskotaan, että sekihania käytetään juhlissa juuri sen punaisen värin vuoksi, sillä punainen on Japanissa onnellisuuden symboli.
Ruoka syödään usein heti valmistamisen jälkeen, mutta sen voi syödä myös huoneenlämpöisenä esimerkiksi osana bentoon pakattuja eväitä. Sekihania syödään perinteisesti gomashion, seesaminsiementen ja suolan sekoituksen kanssa.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Scaled Composites

| Scaled Composites |
| --- | --- |
Perustettu:  1982
Perustaja:  Burt Rutan
Omistaja:  Northrop Grumman
Kotisivu:  scaled.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Scaled Composites Model 311 Virgin Atlantic GlobalFlyer
Scaled Composites on yhdysvaltalainen lentokoneiden suunnittelutoimisto.
Sen perusti Burt Rutan vuonna 1982. Yhtiö on rakentanut erikoislentokoneita ja tehnyt alihankintatyötä perinteisimpiin. Se rakensi SpaceShipOne-rakettilentokoneen, joka nousi vuonna 2004 yli 100 km:n korkeuteen eli avaruuteen.
Kesäkuussa 2007 kävi ilmi, että Northrop Grumman-yhtiö ostaa Scaled Composites-yhtiön. Se on aiemminkin ollut yhtiön suuri vähemmistöosakas 40 % omistusosuudella. [lähde? ]
Burt Rutan jatkaa Scaled Composites -yhtiön johtokunnassa. Yhtiö tarvitsee lisää pääomaa, kun se aikoo rakentaa useamman avaruuden rajalle lentävän aluksen englantilaisen Richard Bransonin Virgin Space -yritystä varten. Branson aikoo myydä avaruusturisteille ballistisia lentoja 200 000 dollarin hintaan. Lennot voivat tapahtua Ruotsin Kiirunasta.
Aiheesta muualla

Scaled Compositesin kotisivut
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sidi Bel Abbèsin maakunta

| Sidi Bel Abbèsin maakunta |
| --- | --- |
 Sehalan maisemaa.
 Maakunnan sijainti Algerian kartalla.
Valtio:  Algeria
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Sidi Bel Abbès
Pinta-ala:  9 150,63 km²
Väkiluku (2020):  724 600
Sidi Bel Abbèsin maakunta (arab. ولاية سيدي بلعباس‎) eli wilaya on hallintoalue Algerian luoteisosassa. Sen keskus on Sidi Bel Abbèsin kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 9 150,63 neliökilometriä. Asukkaita on 724 600 henkeä (vuonna 2020, arvio).
Sidi Bel Abbèsin maakunta rajoittuu pohjoisessa Aïn Témouchentin ja Oranin, idässä Mascaran, Saïdan ja El Bayadhin, etelässä Naâman ja lännessä Tlemcenin maakuntiin. Maisemaa leimaavat vuoret, tasangot ja etelän arot. Vuotuinen sademäärä on 427 millimetriä. Talvet ovat kosteita ja viileitä ja kesät kuivia ja kuumia. Tärkeimmät vesistöt ovat Mekerra ja El Hammam.
Vuonna 1974 perustettu maakunta jakautuu hallinnollisesti 15 piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 52 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Aïn el Berd, Ben Badis, Marhoum, Merine, Mostefa Ben Brahim, Moulay Slissen, Ras El Ma, Sfisef, Sidi Ali Benyoub, Sidi Ali Boussidi, Sidi Bel Abbès, Sidi Lahcene, Telagh, Tenira ja Tessala.
Sidi Bel Abbèsin kautta kulkevat Algerista länteen johtava valtatie A3 sekä Tlemceniin johtava rautatie, josta haarautuu rata etelään.
Maakunnan pääelinkeinot ovat pohjoisessa maanviljely ja etelässä karjanhoito. Lisäksi on muun muassa elektroniikka-, konepaja- ja elintarviketeollisuuutta. Sidi Bel Abbèsissa toimii Djillali Liabèsin yliopisto. Nähtävyyksiä ovat Tessalan vuori, Louzan, Taouzizinen ja Teniran metsät sekä Sidi Mohamed Ben Alin tekojärvi.
Aiheesta muualla

Sidi Bel Abbèsin matkailusivusto (arabiaksi), (ranskaksi), (englanniksi)
Algerian maakunnat
Adrar
Aïn Defla
Aïn Témouchent
Alger
Annaba
Batna
Béchar
Béjaïa
Béni Abbès
Biskra
Blida
Bordj Badji Mokhtar
Bordj Bou Arreridj
Bouira
Boumerdès
Chlef
Constantine
Djanet
Djelfa
El Bayadh
El Meghaïer
El Meniaa
El Oued
El Tarf
Ghardaïa
Guelma
Illizi
In Guezzam
In Salah
Jijel
Khenchela
Laghouat
Mascara
Médéa
Mila
Mostaganem
M’Sila
Naâma
Oran
Ouargla
Ouled Djellal
Oum El Bouaghi
Relizane
Saïda
Sétif
Sidi Bel Abbès
Skikda
Souk Ahras
Tamanrasset
Tébessa
Tiaret
Timimoun
Tindouf
Tipaza
Tissemsilt
Tizi Ouzou
Tlemcen
Touggourt
Royal Rumble (2006)

Edge WWE mestarina.
Royal Rumble (2006) oli yhdeksästoista vuosittainen Royal Rumble pay-per-view (PPV), jonka tuotti World Wrestling Entertainment. Se pidettiin 29. tammikuuta 2006, American Arlines Arealla Miamissa, Floridassa. Siellä esiintyi supertähtejä RAW ja SmackDown! brändeistä. Vuoden 1993 Royal Rumblesta asti, Royal Rumblen voittaja on ansainut maailman mestaruusottelun WrestleManiassa.
Royal Rumble -karsintaottelut

Chavo Guerrero voitti Rob Conwayn RAW:ssa, 9. tammikuuta.
Shelton Benjamin voitti Val Venisin RAW:ssa, 9. tammikuuta.
Kane voitti Snitskyn RAW:ssa, 9. tammikuuta.
Sylvan voitti Scotty 2 Hottyn Velociyssä 15. tammikuuta.
Trevor Murdoch voitti Antonio Thomasin Heatissa 16. tammikuuta
Viscera voitti Lance Caden, Gregory Helmsin, ja Tyson Tomkon battle royallissa Heatissa, 16. tammikuuta.
Jonathan Coachman voitti Jerry Lawlerin RAW:ssa 23. tammikuuta.
Psicosis ja Super Crazy voittivat Chadin ja Jamesin ja Nunzion ja Viton Triple Threat tag team ottelussa SmackDown!ssa 24. tammikuuta.
Ottelut ja tulokset

| # | Tulokset | Stipulaatiot | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| Heat | Finlay voitti Brian Kendrickin | Normaali matsi | 02:07 |
| 1 | Gregory Helms voitti Kid Kashin (c), Funakin, Jamie Noblen, Nunzion ja Paul Londonin | 6 miehen Cruiserweight matsi WWE Cruiserweight Championshipistä | 07:40 |
| 2 | Mickie James voitti Ashley Massaron | Tavallinen matsi; Trish Stratus oli spesiaali tuomarina | 07:44 |
| 3 | The Boogeyman voitti John "Bradshaw" Layfieldin | Tavallinen matsi | 01:54 |
| 4 | Rey Mysterio eliminoi viimeisenä Randy Ortonin voittaen | 2006 Royal Rumble matsin | 1:02:12 |
| 5 | John Cena voitti Edgen (c) | Tavallinen matsi WWE Mestaruudesta | 14:02 |
| 6 | Kurt Angle (c) voitti Mark Henryn | Tavallinen matsi World Heavyweight Mestaruudesta | 09:29 |
Ottelut ja tulokset > Royal Rumble sisääntulot ja eliminaatiot

Punainen ██ ja "Raw" tarkoittaa Raw'n supertähteä, sininen ██. ja "SD!" tarkoittaa SmackDown!in supertähteä. Uusi sisääntulo aika on noin joka 90 sekunti.
| # | Sisääntulo | Brändi | Järjesys | Pudottaja | Aika |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Triple H | Raw | 28 | Mysterio | 60:09 |
| 2 | Rey Mysterio | SD! | - | VOITTAJA | 62:12 |
| 3 | Simon Dean | SD! | 1 | Mysterio ja Triple H | 00:45 |
| 4 | Psicosis | SD! | 2 | Mysterio | 01:15 |
| 5 | Ric Flair | Raw | 3 | Triple H | 01:20 |
| 6 | The Big Show | Raw | 7 | Triple H | 09:02 |
| 7 | Jonathan Coachman | Raw | 4 | Big Show | 00:30 |
| 8 | Bobby Lashley | SD! | 6 | Big Show & Kane | 04:17 |
| 9 | Kane | Raw | 8 | Triple H | 03:33 |
| 10 | Sylvan | SD! | 5 | Lashley | 00:18 |
| 11 | Carlito | Raw | 26 | Van Dam | 38:29 |
| 12 | Chris Benoit | SD! | 17 | Orton | 30:31 |
| 13 | Booker T | SD! | 9 | Benoit | 00:18 |
| 14 | Joey Mercury | SD! | 22 | Nitro | 29:14 |
| 15 | Tatanka | SD! | 12 | Mercury & Nitro | 14:09 |
| 16 | Johnny Nitro | SD! | 23 | Michaels | 25:45 |
| 17 | Trevor Murdoch | Raw | 13 | Michaels | 13:41 |
| 18 | Eugene | Raw | 15 | Benoit | 16:25 |
| 19 | Road Warrior Animal | SD! | 10 | Van Dam | 02:49 |
| 20 | Rob Van Dam | Raw | 27 | Mysterio | 28:52 |
| 21 | Orlando Jordan | SD! | 21 | Orton | 16:09 |
| 22 | Chavo Guerrero | Raw | 11 | Triple H | 00:59 |
| 23 | Matt Hardy | SD! | 14 | Viscera | 07:42 |
| 24 | Super Crazy | SD! | 16 | Mysterio & Van Dam | 07:40 |
| 25 | Shawn Michaels | Raw | 25 | Shane McMahon* | 12:55 |
| 26 | Chris Masters | Raw | 19 | Carlito | 07:01 |
| 27 | Viscera | Raw | 18 | Carlito & Masters | 05:20 |
| 28 | Shelton Benjamin | Raw | 24 | Michaels | 06:51 |
| 29 | Goldust | Raw | 20 | Van Dam | 03:09 |
| 30 | Randy Orton | SD! | 29 | Mysterio | 13:04 |
^ Shane McMahon ei osallistunut Royal Rumble otteluun.
Royal Rumble kronologia

Edellinen: Royal Rumble (2005)
Seuraava: Royal Rumble (2007)
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
Rey Mysterio, vuoden 2006 Royal Rumble voittaja.
Sidi Bouzid (kuvernementti)

| Sidi Bouzidin kuvernementti ولاية سيدي بوزيد‎‎ |
| --- | --- |
 Sijainti
Valtio:  Tunisia
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Sidi Bouzid
Pinta-ala:  6 994 km²
Väkiluku (2014):  429 912
 – väestötiheys:  61,5 as./km²
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  TN-43
Sidi Bouzid (arab. ولاية سيدي بوزيد‎‎‎‎‎‎‎‎, Wilāyat Sīdī Bū-Zaid) on yksi Tunisian 24 kuvernementista. Se sijaitsee sisämaassa Keski-Tunisiassa ja sen pääkaupunki on Sidi Bouzid. Kuvernementissa on 429 912 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 6 994 neliökilometriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sidi Bouzidin kuvernementti Wikimedia Commonsissa
Tunisian kuvernementit
Ariana
Béja
Ben Arous
Bizerte
Gabès
Gafsa
Jendouba
Kairouan
Kasserine
Kebili
Kef
Mahdia
Manouba
Medenine
Monastir
Nabeul
Sfax
Sidi Bouzid
Siliana
Sousse
Tataouine
Tozeur
Tunis
Zaghouan
Selma Vilhunen

Selma Vilhunen (s. 1976) on suomalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän tekee sekä dokumenttielokuvia että fiktiota.
Elämä

Vilhunen valmistui Turun ammattikorkeakoulun taideakatemian elokuvalinjalta vuonna 2004. Hänen lopputyönsä, lyhytelokuva Minun pikku elefanttini, voitti sarjassaan Tampereen elokuvajuhlien kotimaisen kilpailun alle 30-minuuttisten pääpalkinnon vuonna 2003. Vilhunen on voittanut Tampereen kotimaisen kilpailun yli 30-minuuttisten sarjan pääpalkinnot elokuvilla Ponitytöt 2008 ja Hobbyhorse Revolution 2017. Hän on toistaiseksi ainoa ohjaaja, joka on voittanut kolme kertaa Tampereen elokuvajuhlien kotimaisen kilpailun pääpalkinnon.
Opiskeluaikanaan Vilhunen käsikirjoitti televisioelokuvan Espoon viimeinen neitsyt (2003). Hän on käsikirjoittanut Petri Kotwican kanssa pitkän näytelmäelokuvan Koti-ikävä (2005).
Vuonna 2010 Vilhunen perusti kolmen kollegansa kanssa Tuffi Films Oy:n, jonka ensimmäinen valmistunut tuotanto oli Vilhusen ohjaama lyhytelokuva Pitääkö mun kaikki hoitaa?. Se valittiin tammikuussa 2014 Oscar-ehdokkaaksi ensimmäisenä suomalaisena lyhytelokuvana. Hänen elokuvansa Laulu (2014) käsitteli Suomen viimeistä, suullisen perinteen kautta vienankarjalaisen runolaulun oppinutta Jussi Huovista ja hänen oppilastaan.
Vilhusen dokumenttielokuva Hobbyhorse Revolution voitti Risto Jarva -palkinnon ja parhaan dokumenttielokuvan Jussi-palkinnon 2017. Tyttö nimeltä Varpu (2017) ja Hölmö nuori sydän (2018) saivat parhaan elokuvan Jussi-ehdokkuudet. Vilhunen oli ehdolla molemmista elokuvista myös parhaaksi ohjaajaksi. Tyttö nimeltä Varpu voitti Pohjoismaiden neuvoston elokuvapalkinnon vuonna 2017 ja Hölmö nuori sydän voitti Berliinin elokuvafestivaaleilla Kristallikarhu-palkinnon.
Kesäkuussa 2014 Vilhunen kutsuttiin Yhdysvaltain elokuva-akatemian jäseneksi. Vilhuselle myönnettiin vuonna 2018 Suomi-palkinto tunnustuksena merkittävästä taiteellisesta urasta.
Vilhunen kirjoittaa kolumneja Ylelle.
Valikoitu filmografia

Pietà, 2007. Pitkä fiktio.
Pitääkö mun kaikki hoitaa, 2011. Lyhytelokuva.
Laulu, 2014. Pitkä dokumenttielokuva.
Tyttö nimeltä Varpu, 2016. Pitkä fiktio.
Hobbyhorse Revolution, 2017. Pitkä dokumenttielokuva.
Hölmö nuori sydän, 2018. Pitkä fiktio.
Paras vuosi ikinä, 2020. Tv-sarja.
Neljä pientä aikuista, 2023, Pitkä fiktio.
Palkinnot ja tunnustukset

Tampereen elokuvajuhlien kotimaisen kilpailun alle 30-minuuttisten elokuvien pääpalkinto 2003 lyhytelokuvasta Minun pikku elefanttini
Tampereen elokuvajuhlien kotimaisen kilpailun yli 30-minuuttisten elokuvien pääpalkinto 2008 lyhytelokuvasta Ponitytöt.
Yhdysvaltain elokuva-akatemian jäsen 2014
Pohjoismaiden neuvoston elokuvapalkinto 2017 elokuvasta Tyttö nimeltä Varpu.
Vuoden elokuvaohjaaja 2017
Tampereen elokuvajuhlien kotimaisen kilpailun yli 30-minuuttisten elokuvien pääpalkinto 2017 elokuvasta Hobbyhorse Revolution
Risto Jarva -palkinto 2017 elokuvasta Hobbyhorse Revolution
Suomi-palkinto 2018
Parhaan dokumentin Jussi-palkinto 2018 elokuvasta Hobbyhorse Revolution
Berliinin elokuvajuhlien Kristallikarhu 2019 elokuvasta Hölmö nuori sydän
Aiheesta muualla

Selma Vilhunen Elonetissä.
Selma Vilhunen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Simon Moser

| Simon Moser |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. maaliskuuta 1989 (ikä 35) Bern, Sveitsi
Kansalaisuus:   Sveitsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  97 kg
Seura
Seura:  SC Bern
Sarja:  National League A
Pelinumero:  21
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2007–
Aik. seurat:  SC Langnau (NLA) SCL Tigers (NLA) Nashville Predators (NHL) Milwaukee Admirals (AHL)
Simon Moser (s. 10. maaliskuuta 1989 Bern) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän pelaa NLA-joukkue SC Bernissä ja toimii joukkueen kapteenina.
Moser on voittanut Sveitsin maajoukkueessa MM-hopeaa 2013 ja 2018.
Satakunnan Museo

| Satakunnan museo |
| --- | --- |

Tyyppi:  alueellinen vastuumuseo
Sijainti:  Hallituskatu 11, Pori
Perustettu:  1888
Ylläpitäjä:  Porin kaupunki
Johtaja:  Johanna Jakomaa
Kotisivut:  www.satakunnanmuseo.pori.fi
Koordinaatit:  61.48994°N, 21.791247°E
 fiSatakunnan museo 
     
Satakunnan Museo on vuonna 1888 perustettu alueellinen vastuumuseo, joka sijaitsee Porissa. Vuonna 1888 perustettu museo on Suomen vanhimpia kulttuurihistoriallisia museoita. Satakunnan alueellisen vastuumuseon statuksen se sai vuonna 2020.
Nykyinen museorakennus on valmistunut vuonna 1973. Näyttelytiloja Satakunnan Museolla on kolmessa kerroksessa, lisäksi väliaikaisia näyttelyjä varten on oma tila. Museon yhteydessä toimii myös kahvila sekä museokauppa. Lisäksi museoon kuuluvat Luontotalo Arkki, Rosenlew-museo, Rakennuskulttuuritalo Toivo ja Korsmanin talo sekä Reposaaren kaupunginosaan sijoitettu museohinaaja Santtu. Vuoden 2015 alussa Satakunnan Museoon liitettiin myös Lavian kotiseutumuseo.
Museolle myönnettiin Vuoden museo -palkinto keväällä 2019.
Historia > Ensimmäiset vuosikymmenet

Satakunnan Museon on perustanut vuonna 1888 Porin Suomalaisen Seura. Ensimmäisen kesän aikana kerättiin lahjoituksina ihmisillä olevia muinaisesineitä, joita kertyi noin 60. Vuoden kuluttua saatiin talteen yhteensä yli 600 esinettä, jotka sijoitettiin Suomalaisen Seuran aktiivijäsenen, opettaja Matti Kauppisen kotiin ensimmäisen kahden vuoden ajaksi.  Senaatti vahvisti vuonna 1893 museon viralliseksi nimeksi Satakunnan Museo. Porin kaupungin omistukseen museo siirtyi tammikuussa 1899. Ensimmäiset omat tilansa museo sai kolmen vuokralla olleen säilytyspaikan jälkeen vuonna 1903, jolloin museo siirtyi niin sanottuun Iltaman taloon. Se sijaitsi nykyisen Porin kaupunginkirjaston tontilla.
Ensimmäisenä museonhoitajana aloitti maisteri F. I. Färling, jonka jälkeen tehtävää hoiti Matti Kauppinen vuoteen 1930 saakka. Hänen kaudellaan museon kokoelmat kasvoivat 13 000 esineeseen, joista suurin osa oli myös Kauppisen hankkimia. Toiseksi eniten esineitä hankki työmies Aleksander Winter, joka maakuntaan tekemiltään kiertomatkoilta toi mukanaan noin 4  000 esinettä. Hänestä tuli myös Suomen tärkeimpiä muinaisjäännösten kerääjiä. Kauppisen jälkeen Satakunnan Museon toiminnasta vastasi Poriin voimistelunopettajaksi saapunut olympiamitalisti Arvid Rydman, jonka kuoleman jälkeen museonjohtajaksi valittiin hänen leskensä, senaattori J. V. Snellmanin pojantytär Kerttu Rydman.
Historia > Sotien jälkeinen aika

1940- ja 1950-luvuilla museon ongelmaksi muodostuivat ahtaus sekä puutteelliset varastointilat. Ne aiheuttivat maalausten ja puuesineiden homehtumista. Osa esineistöstä oli siirretty Isolinnankadulla sijaitsevan entisen kansakoulun ullakolle, missä ne joutuivat vuotavan katon alla kärsimään vesivahingoista ja jopa vaurioituivat katon romahtaessa. Vuonna 1949 museo sai lämmittämätöntä säilytystilaa Liinaharjan kartanon navetasta ja muutamaa vuotta myöhemmin entisen lääninsairaalan tiloista Isolinnankadulta. Uusien museotilojen etsintä ja suunnittelu oli alkanut melkein heti Iltaman taloon muuton jälkeen, mutta aikaa kului kuitenkin vuosikymmeniä, ennen kuin asia viimein saatiin vierille. Vuonna 1961 Porin kaupungin museolautakunta antoi uuden museorakennuksen piirustusten teon arkkitehti Olaf Küttnerille ja hankki samalla museolle tontin vuoden 1852 Porin palosta lähtien puistona olleen entisen kirkon paikalta. Hanke viivästyi kuitenkin vielä niin, että museon peruskivi muurattiin vasta 1971 ja rakennus otettiin käyttöön 1973. Vuonna 1977 museo sai uutta varastotilaa entiseltä puolustusvoimien varikolta Vähärauman kaupunginosasta.
Satakunnan Museon toiminta jatkoi seuraavina vuosikymmeninä edelleen laajenemistaan. Vuonna 1982 museo sai lahjoituksena hinaaja Santun, joka asetettiin näytteille Reposaareen. Toiminta laajeni edelleen, kun vuonna 1990 museon omistukseen tuli V kaupunginosasta neljästä puurakennuksesta koostuva kiinteistö. Uuteen yksikköön perustettiin Rakennuskulttuuritalo Toivo näyttely- ja verstastiloineen sekä 1950-luvun alun työläiskodiksi sisustettu Korsmanin talo. 2000-luvun alussa samaan pihapiiriin pystytettiin vielä vuodelta 1849 peräisin oleva hirsitalo, joka oli purettu VI kaupunginosasta. Museonjohtaja Leena Sammallahden aikana 1990-luvulla käynnistettiin oman luonnonhistoriallisen museon suunnittelu. Luontotalo Arkki avattiin lopulta yleisölle Pohjoispuiston varrella sijaitsevassa entisessä Porin kaupungin puhelinlaitoksen rakennuksessa vuonna 1999. Neljä vuotta myöhemmin museo sai hallintaansa teollisuuskonserni Rosenlewin historiaa esittelevä kokoelman, jonka pohjalta avattiin Aittaluodossa sijaitsevaan entiseen kruununmakasiiniin Rosenlew-museo vuonna 2006. Kesällä 2008 museo luopui Liinaharjan kartanon varastostaan ja siirsi esineistöään Porin puuvillatehtaan tiloihin.
Näyttelytoiminta

Koska museolla oli vuosisadan alussa ahdasta, oli pysyväisnäyttelykin tiivis. Tavaraa oli esillä seiniin naulattuna ja pöydille aseteltuina. Tilapäisnäyttelyitä voitiin järjestää vasta paljon myöhemmin. Ensimmäinen varma tieto teemanäyttelystä on vuodelta 1942, jolloin yhdessä Porin kaupunginkirjaston kanssa järjestettiin kirjapainotaidon 300-vuotisnäyttely. Tämän jälkeen on museossa järjestetty säännöllisesti useampia vuosittaisia teemanäyttelyjä.
Nykyinen perusnäyttely ”Elon merkkejä” avautui vuonna 2018. Se kertoo menneiden ja nykyisten satakuntalaisten elämästä, ilmiöistä ja persoonista rautakaudelta nykypäivään. Näyttelyssä on erilaisia teemoja, kuten ruoka ja asuminen. Erilaiset pienoismallit ja koti-interiöörit havainnollistavat eri aikojen elämää. Näyttelyssä saa myös koskea, kokeilla, pelata ja leikkiä. Edellinen perusnäyttely ”Vesien sylistä Satakunnaksi” oli avoinna vuosina 2002–2016.
Museonjohtajat

Fredrik Ignatius Färling (1888–1896)
Matti Kauppinen (1896–1930)
Arvid Rydman (1930–1953)
Kerttu Rydman (1953–1957)
Unto Salo (1957–1972)
Risto Koskinen (1972–1991)
Sirkka-Liisa Hakala (1991–1994)
Leena Sammallahti (1994–2004)
Juhani Ruohonen (2004–2020)
Johanna Jakomaa (2020–)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Satakunnan Museo Wikimedia Commonsissa
Satakunnan Museon kuvakokoelmat Finna.
Luontotalo Arkki.
Saul Zaentz

Saul Zaentz Oscar-gaalassa vuonna 1976.
Saul Zaentz (28. helmikuuta 1921 Passaic, New Jersey – 3. tammikuuta 2014 San Francisco) oli yhdysvaltalainen elokuva- ja musiikkituottaja. Zaentz kuoli sairastettuaan viimeiset vuotensa Alzheimerin tautia.
Ura

Zaentz oli tuottajana Creedence Clearwater Revivalin alkutaipalella. Hän oli myös mukana Fantasy Records -levy-yhtiössä. CCR:n nokkamiehen John Fogertyn Centerfield-albumilla on kaksi Zaentzistä tehtyä herjauslaulua, joiden vuoksi Zaentz haastoi Fogertyn oikeuteen kunnianloukkauksesta. Tämän lisäksi Zaentz, Fogertyn CCR-laulujen oikeuksien omistaja, haastoi Fogertyn oikeuteen itsensä plagioimisesta kappaleessa "The Old Man Down the Road". Fogerty voitti plagiointioikeudenkäynnin, mutta kunnianloukkaussyytteet sovittiin oikeudenkäynnin ulkopuolella.
Zaentz tuotti vähän elokuvia, mutta niistä suuri osa oli varsin menestyneitä. Elokuvat keräsivät 34 Oscar-ehdokkuutta ja voittivat 22 Oscar-palkintoa, mukaan lukien Parhaan elokuvan palkinnon elokuvista Yksi lensi yli käenpesän, Amadeus ja Englantilainen potilas.
Elokuvia

Yksi lensi yli käenpesän (1975)
Taru sormusten herrasta (1978)
Amadeus (1984)
Moskiittorannikko (1986)
Olemisen sietämätön keveys (1988)
Leikkiä Luojan laitumilla (1991)
Englantilainen potilas (1996)
Goyan aaveet (2005)
Shakkiolympialaiset 1996

32. shakkiolympialaiset oli FIDE:n järjestämä tapahtuma, joka koostui avoimesta  ja naisten turnauksesta. Shakkiolympialaiset käytiin 15. syyskuuta – 2. lokakuuta 1996 Jerevanissa, Armeniassa.
Yleistä

Molemmat turnaussarjat virallisti kansainvälinen tuomari Alesha Hatšatrian (Armenia). Joukkueet pelasivat 14 kierrosta sveitsiläisen systeemin mukaan; avointa sarjaa pelattiin neljällä pöydällä samaan aikaan, kun taas naisten sarjaa pelattiin kolmella pöydällä.
Yleistä > Avoin turnaus

Avoimeen sarjaan osallistui 114 joukkuetta edustaen 111 valtiota; Armenia isäntänä pelasi kolmella joukkueella, kun taas Kansainvälinen pistekirjoituksen shakkijärjestö pelasi yhdellä joukkueella.
Yleistä > Avoin turnaus > Kymmenen parasta

| Sijoitus  | Joukkue | Pelaajat | Ennakkosijoitus | Keskiarvo heinäkuun 1996 FIDE:n listalla | Voitettuja otteluita | Tasan päättyneitä otteluita | Hävittyjä otteluita | Yhteispisteet  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kultaa |  Venäjä | Garri Kasparov, Vladimir Kramnik, Aleksei Drejev, Pjotr Svidler, Jevgeni Barejev, Sergei Rublevski | 1 | 2714 | 12 | 2 | 0 | 38,5 |
| Hopeaa |  Ukraina | Vasyl Ivantšuk, Volodymyr Malanjuk, Oleh Romanyšyn, Ihor Novikov, Oleksandr Oništšuk, Stanislav Savtšenko | 4 | 2633 | 10 | 4 | 0 | 35,0 |
| Pronssia |  Yhdysvallat | Boris Gulko, Alex Jermolinski, Nick De Firmian, Gregory Kaidanov, Joel Benjamin, Larry Christiansen | 9 | 2595 | 8 | 3 | 3 | 34,0 |
| Neljäs |  Englanti | Nigel Short, Michael Adams, Jonathan Speelman, Matthew Sadler, Julian Hodgson, Stuart Conquest | 2 | 2655 | 10 | 3 | 1 | 34,0 |
| Viides |  Armenia 'A' | Vladimir Akopjan, Rafael Vaganjan,  Smbat Lputjan, Artašes Minasjan, Ašot Anastasjan, Aršak Petrosjan | 10 | 2593 | 7 | 5 | 2 | 33,5 |
| Kuudes |  Espanja | Aleksei Širov, Miguel Illescas Cordoba, Jordi Magem Badals, David Garcia Ilundain, Pablo San Segundo Carrillo, Felix Izeta Txabarri | 7 | 2605 | 9 | 3 | 2 | 33,5 |
| Seitsemäs |  Bosnia ja Hertsegovina | Ivan Sokolov, Predrag Nikolić, Bojan Kurajica, Emir Dizdarević, KvM Nedeljko Kelecević, KvM Muhamed Sinanović | 12 | 2584 | 6 | 6 | 2 | 33,5 |
| Kahdeksas |  Georgia | Zurab Azmaiparašvili, Giorgi Giorgadze, Zurab Sturua, Gennadi Zaitšik, Laša Džandžgava, KvM Khvitša Supatašvili | 11 | 2590 | 7 | 4 | 3 | 33,0 |
| Yhdeksäs |  Bulgaria | Veselin Topalov, Kiril Georgijev, Vasil Spasov, Vladimir Dimitrov, KvM Vladimir Georgijev, KvM Boris Tšatalbašev | 5 | 2619 | 9 | 2 | 3 | 33,0 |
| Kymmenes |  Saksa | Artur Jusupov, Robert Hübner, Rustem Dautov, Eric Lobron, Jorg Hickl, Christopher Lutz | 6 | 2619 | 9 | 1 | 4 | 33,0 |
Yleistä > Naisten turnaus

Naisten sarjaan osallistui 74 joukkuetta edustaen 72 valtiota; Armenia isäntänä pelasi kahdella joukkueella, kun taas Kansainvälinen pistekirjoituksen shakkijärjestö pelasi yhdellä joukkueella.