stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kuusamon koboltti-kultaesiintymät

Kuusamon koboltti-kultaesiintymät ovat osa laajempaa Kuusamo–Kuolajärvi-malmiprovinssia. Niiden hyödyntämistä valmistelee vuonna 2017 perustettu australialais-suomalainen yritys Latitude 66 Cobalt Oy, joka hankki esiintymien oikeudet Polar Mining Oy:ltä ja Kuusamo Gold Oy:ltä.
Alueen esiintymiä ovat Juomasuo, Hangaslampi, Pohjasvaara, Meurastuksenaho ja Sivakkaharju Kuusamon ja Posion alueella. Nämä esiintymät sisältävät kultaa ja kobolttia sekä paikoin myös kuparia, uraania ja harvinaisia maametalleja. Mineraalivaroiksi on arvioitu 3,4 miljoonaa tonnia ja kultapitoisuus on 4,2 grammaa tonnissa. Mineraalivaroista 80–90 % keskittyy Juomasuon ja Hangaslammen esiintymiin.
Polar Miningin aikanaan suunnittelema eteläinen satelliittikaivos Meurastuksenahon ja Sivakkaharjun alueella olisi sijainnut Kuusamon tärkeimmän matkailukeskuksen Rukan välittömässä läheisyydessä. Välitön matkailutulo Kuusamossa vuonna 2010 oli 91,4 miljoonaa euroa ja työllistyneiden määrä yli 800 henkilöä. Laaja joukko kuusamolaisia yrittäjiä ja luontoelinkeinon harjoittajia, Kuusamon asukkaita, loma-asukkaita sekä Kuusamon ystäviä perusti kaivoshankken johdosta Pro Kuusamo ry:n, jonka tavoitteena on säilyttää Kuusamo luontokaupunkina tulevaisuudessakin.
Geologia

Esiintymät sijaitsevat Kuusamon vihreäkivivyöhykkeellä Käylän–Konttiahon antikliinirakenteessa. Isäntäkiven iät ovat n. 2,35–2,20 Ga. Kuusamon vihreäkivivyöhykkeen kerrosjärjestys tunnetaan hyvin, ja malmikriittiset yksiköt ovat keskittyneet alimpien vihreäkivimuodostumien, serisiittikvartsiittimuodostuman ja silttikivimuodostuman kohtiin. Kuusamon vihreäkivivyöhyke on metamorfoitunut vihreäliuskefasieksessa, ja albiittiutuminen on yleistä ja silmiinpistävää etenkin metasilttikivessä.
Kuusamon koboltti-kultaesiintymät ovat metamorfisia hydrotermisiä esiintymiä, jotka ovat syntyneet varhaisproterotsooisissa repeämisaltaissa, joihin on kerrostunut sedimenttejä ja evaporiitteja. Kullan isäntäkiviä ovat hydrotermisesti muuttuneet serisiittikvartsiitit, biotiitti-kloriittikivet, karbonaattialbiitit sekä mafiset vulkaniitit. Kuoren kultapitoiset fluidit ovat hakeutuneet esimerkiksi poimujen ja siirrosten risteyskohtiin ja rikastuneet rakenteiden ohjaamina. Monet esiintymät ovat muodoltaan litistyneitä putkia jotka viettävät jyrkästi ainakin 300 m syvyyteen, mahdollisesti syvemmällekin. Tärkeimpinä malmimineraaleina ovat pyriitti, magneettikiisu, kuparikiisu, pentlandiitti, koboltiitti ja uraniniitti.
Esiintymissä on kullan lisäksi huomattavasti perusmetalleja, joten niitä voidaan pitää anomalisina kultaesiintyminä. Kuusamon kultaesiintymiä on myös verrattu Blackbird-tyyppisiin esiintymiin Yhdysvaltain Idahossa.
Aiheesta muualla

Latitude 66 Cobalt Oy
Polar Mining Oy: Kuusamon kaivoshanke (Arkistoitu – Internet Archive)
Pro Kuusamo ry
Täyden evankeliumin liikemiesten kansainvälinen veljesliitto

| Täyden evankeliumin liikemiesten kansainvälinen veljesliitto> Full Gospel Business Men’s Fellowship International |
| --- | --- |
 FGBMFI 
 Järjestön tunnus.
Perustettu:  1951
Perustaja:  Demos Shakarian
Tyyppi:  Kristillinen kansainvälinen
Toimiala:  Maailma
Kotipaikka:  Irvine, Kalifornia USA
Kansainvälinen johtaja:  Mario Garcia Olvera
Jäsenlehti:  Voice
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Täyden evankeliumin liikemiesten kansainvälinen veljesliitto (engl. Full Gospel Business Men’s Fellowship International, lyh. FGBMFI) on yhteiskristillinen kansainvälinen liikemiesjärjestö, jonka tavoitteena on rohkaista miehiä toimimaan aktiivisesti omissa kristillisissä seurakunnissaan. Suomessa järjestö toimii nimellä Suomen täyden evankeliumin liikemiesten kansainvälinen veljesliitto (Stelk).
Historia

Järjestön perusti Los Angelesissa Yhdysvalloissa armenialaista sukujuurta oleva Demos Shakarian vuonna 1951. Järjestön omien tietojen mukaan se vuonna 2007 toimi 150 maassa levittyään 2000-luvun alussa voimakkaasti etenkin Afrikassa, Aasiassa, Keski-Amerikassa ja Etelä-Amerikassa.
Järjestö julkaisee Voice-lehteä, jota on julkaistu eri kielillä. Järjestön kansainvälisenä johtajana toimii Demos Shakarianin poika Richard Shakarian.
Toiminta

Järjestö korostaa, että se ei ole seurakunta, vaan että sen tarkoituksena on evankelioinnin lisäksi toimia uskoon tulleiden aktivoimiseksi seurakunnalliseen toimintaan. Eri paikkakunnilla itsenäisesti toimivat osastot kokoontuvat itse valitsemaansa ajankohtaan ja sopivaksi katsotulla tiheydellä, tyypillisesti kerran viikossa – kerran kuukaudessa. Järjestö on avoin kaikille sen toiminnasta kiinnostuneille miehille. Tunnusomaista on maallikoiden aktiivinen toiminta. Toiminta-ajatus painottaa jäsenten henkilökohtaisen tunnustuksen ja kokemusten jakamista siitä, miten usko Jeesukseen Kristukseen on muuttanut heidän elämänsä. Hengelliseltä suuntaukseltaan järjestö julistaa ”täyttä evankeliumia”, johon kuuluu esimerkiksi Pyhän Hengen jakamat armolahjat (ks. myös karismaattinen liike).
Toiminta > Suomessa

Ensimmäinen yritys aloittaa toiminta Suomessa tapahtui 1970-luvulla. STELKin toiminta vakiintui kuitenkin vasta vuonna 1980. 1990-luvulla Stelk-Finland ry:n pitkäaikaisena liittohallituksen puheenjohtajana toimi Pertti Jotuni, joka liittyi toimintaan 1980-luvun lopulla. Vuonna 2007 liittohallituksen puheenjohtajana toimii Tarmo Mäyränen.
Vuonna 2009 Stelk-osastoja toimi 14 paikkakunnalla. Säännöllisesti kokoontuivat Espoon, Helsingin, Jyväskylän, Kouvolan, Kuopion, Lahden, Nastolan, Porin, Tampereen, Turun ja Valkeakosken osastot. Forssassa ja Mikkelissä toiminta oli alkamassa.
Järjestön suomenkielinen lehti on myös nimeltään Voice. Lehti on suomennettu versio amerikkalaisesta esikuvastaan ja ilmestyy epäsäännöllisesti. lähde?
Kirjallisuutta

Demos Shakarian, John ja Elisabeth Sherrill: Maailman onnellisimmat ihmiset.  (6. p.)  Helsinki:  STELK Finland, 1988.  ISBN 9519615709
Aiheesta muualla

Full Gospel Business Men’s Fellowship International kansainväliset kotisivut
Suomen täyden evankeliumin liikemiesten kansainvälinen veljesliitto – Stelk Finland ry:n suomalaiset kotisivut
Julia Ståhle

| Julia Ståhle> RKP-nuorten puheenjohtaja |
| --- | --- |
 8. toukokuuta 2022–  
Edeltäjä:  Frida Sigfrids
Henkilötiedot
Syntynyt: 1997 (ikä 27–28) Espoo, Suomi
Kansalaisuus:  Suomi
Lapset:  1
Tiedot
Puolue:  RKP
Aiheesta muualla
Kotisivu
Julia Ståhle (s. 1997 Espoo) on suomalainen nuorisopoliitikko ja RKP-nuorten puheenjohtaja toukokuusta 2022 lähtien.
Tausta

Ståhle syntyi Espoossa vuonna 1997.
Koulutukseltaan Ståhle on yhteiskuntatieteiden kandidaatti, minkä lisäksi hän on opiskellut myös hallintotieteitä Helsingin yliopistossa.
Poliittinen ura

Ståhle lähti mukaan politiikkaan opiskelijajärjestöissä, joissa hän toimi aluksi sitoutumattomana.
Toukokuussa 2022 Ståhle valittiin RKP-nuorten puheenjohtajaksi Frida Sigfridsin seuraajaksi. Tätä ennen Ståhle istui nuorisojärjestön liittohallituksen jäsenenä. Helmikuussa 2024 Ståhle ilmoitti, ettei hae enää jatkokautta nuorisojärjestön puheenjohtajaksi. Sen sijaan hän ilmoitti lähtevänsä ehdolle kesäkuun eurovaaleissa.
Yksityiselämä

Ståhle jäi leskeksi ollessaan 20-vuotias, kun tämän mies kuoli aivosyöpään. Parilla oli yksi lapsi, jonka yksinhuoltajaksi Ståhle jäi miehensä kuoleman jälkeen.
RN Gabbiano (1907)

| RN Gabbiano |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  La Spezian laivastontelakka
Kölinlasku:  2. huhtikuuta 1906
Laskettu vesille:  9. huhtikuuta 1907
Palveluskäyttöön:  1. syyskuuta 1907
Poistui palveluskäytöstä:  15. toukokuuta 1921
Tekniset tiedot
Uppouma:  161,8 t (normaali) 174 t (kuormattu)
Pituus:  49,6 m (kokonaispituus)
Leveys:  5,9 m
Syväys:  1,7 m
Koneteho:  2 200 ihp (suunniteltu)
Nopeus:  22 solmua
Miehistöä:  32
Aseistus
Aseistus:  2 x Hotchkiss 47 mm 3 x 356 mm torpedoputkea 14 x miinaa
RN Gabbiano (ital. Regia Nave Gabbiano) oli Italian kuninkaallisen laivaston rannikkotorpedovene.
Valmistus

La Spezian laivastontelakalla suunniteltu kokeellinen alus, jossa pyrittiin käyttämään Schichaun höyrykoneita, jotka oli asennettu käytöstä poistettuihin 1888 vesillelaskettuihin torpedoveneisiin 110S ja 111S. Kokeilun tulokset eivät kuitenkaan olleet lupaavia ja valmistuneen aluksen aseistus oli heikompi kuin Pegaso-luokan aluksilla.
Köli laskettiin 2. huhtikuuta 1906. Alus laskettiin vesille 9. huhtikuuta 1907 ja valmistui vielä samana vuonna 1. syyskuuta.
Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 15. toukokuuta 1921.
RN Spica (1905)

| RN Spica |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Schichau Werke, Elbing
Kölinlasku:  14. tammikuuta 1905
Laskettu vesille:  15. heinäkuuta 1905
Palveluskäyttöön:  22. marraskuuta 1905
Loppuvaihe:  romutettu 4. maaliskuuta 1923
Tekniset tiedot
Uppouma:  210 t
Pituus:  51,07 m
Leveys:  6,0 m
Syväys:  1,5 m
Koneteho:  3 000 ihp
Nopeus:  25 solmua
Miehistöä:  38
Aseistus
Aseistus:  3 x 47 mm/40 tykkiä 3 x 450 mm torpedoputkea
RN Spica (ital. Regia Nave Spica) oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1905 valmistunut Sirio-luokan torpedovene.
Valmistus

Alus tilattiin Saksasta Elbingistä Schichau Werkeltä, missä köli laskettiin 14. tammikuuta 1905. Alus laskettiin vesille 15. heinäkuuta ja liitettiin laivastoon vielä saman vuoden lopulla 22. marraskuuta.
Palvelus

Alus romutettiin 4. maaliskuuta 1923.
RN Sagittario (1905)

| RN Sagittario |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Schichau Werke, Elbing
Kölinlasku:  20. joulukuuta 1904
Laskettu vesille:  31. toukokuuta 1905
Palveluskäyttöön:  3. marraskuuta 1905
Loppuvaihe:  romutettu 4. tammikuuta 1923
Tekniset tiedot
Uppouma:  210 t
Pituus:  51,07 m
Leveys:  6,0 m
Syväys:  1,5 m
Koneteho:  3 000 ihp
Nopeus:  25 solmua
Miehistöä:  38
Aseistus
Aseistus:  3 x 47 mm/40 tykkiä 3 x 450 mm torpedoputkea
RN Sagittario (ital. Regia Nave Sagittario) oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1905 valmistunut Sirio-luokan torpedovene.
Valmistus

Alus tilattiin Saksasta Elbingistä Schichau Werkeltä, missä köli laskettiin 20. joulukuuta 1904. Alus laskettiin vesille 31. toukokuuta 1905 ja liitettiin laivastoon vielä samana vuonna 3. marraskuuta.
Palvelus

Alus romutettiin 4. tammikuuta 1923.
Jukka Mäkelä (kaupunginjohtaja)

| Jukka Mäkelä |
| --- | --- |

Espoon kaupunginjohtaja
 1. tammikuuta 2011 – 1. helmikuuta 2025  
Edeltäjä:  Marketta Kokkonen
Seuraaja:  Kai Mykkänen
Kansanedustaja
 2007–2010  
Ryhmä/puolue:  Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Uudenmaan vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. heinäkuuta 1960 (ikä 64) Espoo
Tiedot
Puolue:  Kokoomus
Sotilaspalvelus
Sotilasarvo:   Yliluutnantti
Jukka Tapio Mäkelä (s. 7. heinäkuuta 1960 Espoo) on suomalainen kokoomuslainen poliitikko ja kunnallisvirkamies. Hän on ollut kansanedustaja vuosina 2007–2010 ja Espoon kaupunginjohtaja vuosina 2011–2025. Mäkelä jäi eläkkeelle tammikuun 2025 lopussa.
Ura

Mäkelä valmistui ylioppilaaksi Etelä-Tapiolan lukiosta vuonna 1980 ja  diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1992. Hän oli vuonna 1988 Teknillisen korkeakoulun ylioppilaskunnan puheenjohtaja.
Ennen valintaansa eduskuntaan Mäkelä työskenteli vuosina 1993–2007 Tekniikan Akateemisten Liitto TEK:ssa projekti- ja osastopäällikkönä sekä yksikönjohtajana. Hänen vastuualueenaan olivat koulutukseen ja työllisyyteen liittyvät asiat.
Mäkelä oli teknillisen korkeakoulutuksen kansallisen yhteistyöryhmän puheenjohtaja vuosina 2007–2009 sekä Aalto-yliopistoa valmistelleen johtoryhmän jäsen 2007–2008.
Ura > Politiikka

Mäkelä valittiin Espoon kaupunginvaltuuston jäseneksi vuoden 1996 kunnallisvaaleissa. Vuosina 2001–2002 hän oli kaupunginhallituksen jäsen ja vuosina 2005–2008 puheenjohtaja. Vuosina 2009–2010 Mäkelä toimi valtuuston puheenjohtajana.
Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Mäkelä valittiin kokoomuksen kansanedustajaksi Uudenmaan vaalipiiristä. Eduskunnassa hän työskenteli sivistysvaliokunnassa, sosiaali- ja terveysvaliokunnassa ja Pohjoismaiden neuvoston Suomen valtuuskunnassa. Kesäkuussa 2010 Mäkelä valittiin Espoon kaupunginjohtajaksi vuoden 2011 alusta alkaen. Lokakuussa 2010 Mäkelän paikalle eduskuntaan nousi Lasse Virén.
Kokoomuksessa Mäkelä oli vuosina 2005–2008 Uudenmaan piirin puheenjohtaja sekä puoluehallituksen jäsen ja vuosina 2008–2010 puoluevaltuuston puheenjohtaja.
Näkemykset

Espoon, Helsingin, Kauniaisten, Sipoon ja Vantaan Suur-Helsingiksi yhdistämisestä valmistunutta selvitystä Mäkelä kommentoi vuoden 2014 lopulla, että syntyy "kallis, hierarkkinen ja jäykkä Byroslavia".
Yksityiselämä

Mäkelä on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Sotilasarvoltaan Mäkelä on reservin yliluutnantti.
Aiheesta muualla

.aspx Jukka Mäkelä Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Tietoa Espoon kaupunginjohtajasta espoo.fi-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat 2007–2011 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (50):  Akaan-Penttilä  Asko-Seljavaara  Forsius (2008–2011)  Hakola  Harkimo  Heinonen  Hemmilä  Hemming  Holmlund  Häkämies  Jaskari  Jokinen (2009–2011)  Kanerva  Karhuvaara  Karvo  Katainen  Kataja  Koskinen (2007–2009)  Larikka  Lauslahti  Laxell  Lehti  Lindén  Matikainen-Kallström  J. Mäkelä (2007–2010)  O. Mäkelä  Mäkinen  Nepponen  Niinistö  Nurmi  Ollila  Orpo  Paajanen  Perkiö  Pihlajaniemi  Rajala  Ravi  Risikko  Salo  Salolainen  Sarkomaa  Sasi  Satonen  Tiura  Toivakka  Ukkola  Vahasalo  Vapaavuori  Viljanen  Virén (2010–2011)  Virkkunen  Virolainen  Zyskowicz 
↑  Merikukka Forsius erosi vihreistä ja liittyi Kansallisen Kokoomuksen eduskuntaryhmään helmikuussa 2008.  1 2  Jari Koskinen valittiin Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin johtokunnan jäseneksi syyskuussa 2009, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Kalle Jokinen.  1 2  Jukka Mäkelä valittiin Espoon kaupunginjohtajaksi kesäkuussa 2010, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Lasse Virén.  
| n k Uudenmaan vaalipiirin kansanedustajat 2007–2011 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (34):  Akaan-Penttilä  Blomqvist  Feldt-Ranta  Forsius  Gestrin  Guzenina-Richardon  Harkimo  Hautala  Hemming  Pietari Jääskeläinen (2009–2011)  Kaikkonen  Kalliomäki  Karimäki  Karpela  Kasvi  Kiljunen  Kuusisto  Laakso  Lauslahti  Lehti  Matikainen-Kallström  J. Mäkelä (2007-2010)  O. Mäkelä  Mäkinen  Niinistö  Nylander  Ruohonen-Lerner  Saarinen  Soini (2007–2009)  Tabermann  Tallqvist  Uusipaavalniemi  Vahasalo  Vanhanen  Virén (2010–2011) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Eduskunta
Powerslave

| Powerslave Iron Maiden |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Compass Point Studios, Bahama helmikuu 1984 – kesäkuu 1984
 Julkaistu: 3. syyskuuta 1984
 Formaatti: LP, C-kasetti, CD
 Tuottaja(t): Martin Birch
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 50.48
 Levy-yhtiö: EMI (Britannia)  Capitol (Yhdysvallat)
Listasijoitukset
  2. (kesäkuu 1985)   4. (lokakuu 1984)   4. (syyskuu 1984)   5. (9. syyskuuta 1984)   9. (1984)   10. (23. syyskuuta 1984)   15. (15. lokakuuta 1984)   21. (1984)   96. (1. lokakuuta 2006)
Iron Maidenin muut julkaisut
| Piece of Mind 1983 | Powerslave 1984 | Live After Death 1985 |
Singlet albumilta Powerslave
 ”2 Minutes to Midnight” Julkaistu: 6. elokuuta 1984  ”Aces High” Julkaistu: 22. lokakuuta 1984
Powerslave on heavy metal -yhtye Iron Maidenin viides studioalbumi. Se ilmestyi 1984 ja nousi Britannian albumilistan sijalle 2. Iron Maiden lähti albumin promootiokiertueelle World Slavery Tourille ja oli ensimmäinen länsimainen yhtye, joka kiersi Itä-Euroopassa.
Albumin kappaleista "Aces High" ja "2 Minutes to Midnight" julkaistiin singlet. "2 Minutes to Midnight" julkaistiin 18. elokuuta 1984, ja se nousi Britannian singlelistalla sijalle 11. Kaksi kuukautta albumin julkaisun jälkeen 3. marraskuuta ilmestynyt single "Aces High" nousi niin ikään Britannian singlelistalle, sijalle 20.
Albumin kanteen on kuvattu muinaista Egyptiä, vaikka ainoastaan seitsemännen kappaleen sanoitukset pääpiirteissään viittaavat kyseiseen aikakauteen. Bruce Dickinson kertoi haastattelussa, että Powerslavella on voimaa ja energiaa kuin livealbumilla.
Historia ja äänittäminen

Powerslavea edelsi menestysalbumi Piece of Mind. Powerslave on yhtyeen ensimmäinen albumi, jota ei edeltänyt miehistönvaihdos. Levyllä soittaa siis sama kokoonpano kuin toukokuussa 1983 julkaistulla Piece of Mindilla. Pitkän World Piece Tour 83´ jälkeen yhtye piti hyvin ansaitun kuukauden loman jonka aikana akut ladattiin seuraavaa studioalbumia ja kiertuetta varten. Yhtye aloitti uuden materiaalin kirjoittamisen helmikuussa 1984. Albumi äänitettiin edeltäjänsä tavoin Bahaman Nassaussa Compass Point Studiosilla maalis-huhtikuun aikana. Yhtye teki toukokuussa miksaukset. Albumin tuotti ja miksasi Martin Birch. Virallisena valokuvaajana toimi Ross Halfin. Toisena kuvaajana oli Moshe Brakha. Steve Harris kirjoitti kappaleista neljä ja Bruce Dickinson neljä, joista kaksi yhteistyössä Adrian Smithin kanssa.
Kappaleiden taustoja ja sanoitukset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Saatoin vääntää tuollaista kamaa koko päivän, mutta se ei aina sopinut [Iron] Maidenin fantasia-kauhu-linjaan. Alussa tarvitsin Brucen apua saadakseni biisit Maidenille sopiviksi. 'Two Minutes To Midnight' on täydellinen esimerkki siitä. Mulla oli sopiva riffi, ja Brucella sopivat sanat. | ” |
– Adrian Smith. kappaleesta "Two Minutes to Midnight"
Kokonaisuudessaan albumin lähes kaikkia kappaleita yhdistää jollain tavalla historian eri tapahtumat.
Albumin avauskappale on Steve Harrisin säveltämä "Aces High", jonka aiheena on taistelu Britanniasta. Kappale on kuulunut yhtyeen konserttiohjelmistoon julkaisemisestaan saakka.
Bruce Dickinsonin ja Adrian Smithin säveltämää sodanvastaista "2 Minutes to Midnightia" on luonnehdittu "svengaavaksi". Nimi "Kaksi minuuttia keskiyöhön" on viittaus kylmän sodan aikaiseen Tuomiopäivän kelloon, ja erityisesti vuonna 1953 tapahtuneisiin Yhdysvaltojen ja Neuvostoliiton tahoillaan suorittamiin vetypommien koelatauksiin.
"Losfer Words (Big 'Orra)" on Harrisin säveltämä instrumentaalikappale.
Dickinsonin "Flash of the Blade" on miekkailuun perustuva kappale. Harrisin säveltämä, niin ikään kaksintaisteluihin viittaava kuusiminuuttinen kappale "The Duellists" on "rämäpäinen".
"Back in the Village" on Adrian Smithin ja Bruce Dickinsonin tekemä "uhoava teatraalinen" kappale, joka on löyhä jatko-osa The Number of the Beast -albumin "The Prisoner"-kappaleelle kierrättäen jälleen samannimisen televisiosarjan teemaa.
Dickinsonin säveltämä "Powerslave" on "omaelämäkerrallinen". Kappale on albumin ainoa, jonka aiheena on Egypti.
Albumin viimeinen kappale on kolmetoista minuuttia pitkä Harrisin säveltämä "Rime of the Ancient Mariner". Kappale perustuu Samuel Taylor Coleridgen samannimiseen runoon. Se oli pitkään Iron Maidenin uran pisin kappale, kunnes viisi minuuttia pidempi ”Empire of the Clouds” julkaistiin vuonna 2015 ilmestyneellä albumilla The Book of Souls.lähde? "Rime of the Ancient Mariner" perustuu Samuel Taylor Coleridgen 1700-luvulla kirjoittamaan runoon Vanhan merimiehen tarina. Kappale on monisäkeisen teoksen "mestarillinen kuvaus, josta tuli moniksi vuosiksi eteenpäin Iron Maidenin konserttien dramaattinen kulmakivi".
Kansikuva

Powerslaven kansikuva on useimmat Iron Maidenin levynkannet suunnitelleen Derek Riggsin maalaus. Sen teemana on muinainen Egypti aihetta käsittelevän nimikappaleen "Powerslaven" innoittamana, vaikka muut levyn kappaleet eivät mitenkään Egyptiin liitykään. Kannessa on kuvattuna valtava kultakärkinen pyramidi, jonka edustalla istuu hiekkakivisellä valtaistuimellaan sfinksi- ja Anubis-patsaiden ympäröimä yhtyeen maskottia Eddie the Headiä kuvaava faaraopatsas. Kannen yksityiskohdista voidaan löytää myös viittauksia muualle populaarikulttuuriin. Indiana Jones -viittauksena pidetään albumin kannessa kohtaa pyramidin seinässä, jossa lukee "Indiana Jones was here 1941" (suom. Indiana Jones oli täällä vuonna 1941). Teksti on näkyvissä kannen vasemmassa reunassa alhaalla ensimmäisen leijonan takana. Sen vieressä on piirros Mikki Hiirestä.
Julkaisu ja menestys

Powerslaven virallinen julkaisupäivä oli 3. syyskuuta 1984. Albumi sijoittui Britannian myyntitilastoissa toiseksi, Norjassa ja Suomessa neljänneksi, Ruotsissa viidenneksi, Saksassa yhdeksänneksi, Sveitsissä kymmenenneksi, Itävallassa sijalle 15, Yhdysvalloissa sijalle 21 ja Espanjassa sijalle 96. Albumin ensimmäinen single "2 Minutes to Midnight" sijoittui Britanniassa sijalle kaksitoista. Seuraava single "Aces High" ei sijoittautunut yhtä hyvin. Se sijoittui sijalle kaksikymmentä.
Albumin hyvä menestys ennakoi yhtyeen pisimmän kiertueen alkamista – World Slavery Tour kesti kolmetoista kuukautta. Yhtye soitti ensimmäisessä Rock in Rio -konsertissa Queenin kanssa 250 000 -henkisen yleisön edessä. Kiertue oli Bruce Dickinsonin mielestä yhtyeen paras kiertue mutta samalla myös rankin, sillä yhtyeen jäsenet olivat sen jälkeen uupuneita. 24. lokakuuta 1984 julkaistiin videotallenne Behind the Iron Curtain, joka sisältää kaksi live-esitystä ja kaksi musiikkivideota Powerslave-albumilta.
| Valtio | Päivä | Levymerkki | Katalogi |
| --- | --- | --- | --- |
| Britannia | 3. syyskuuta 1984 | EMI | EMS 1539 |
| Yhdysvallat | 3. syyskuuta 1984 | Capitol Records | C-106 |
Julkaisu ja menestys > Kulta- ja platinalevyt

| Maa | Kultalevy | Myyntimäärä |
| --- | --- | --- |
|  Kanada | 2x platina | 200 000 |
|  Saksa | Kulta | 250 000 |
|  Britannia | Kulta | 100 000 |
|  Yhdysvallat | Platina | 1 000 000 |
Arvostelut ja kunnianosoitukset

Allmusicin Greg Prato antoi albumille neljä tähteä viidestä ja sanoi, että "sävellykset tekivät albumista oikean heavy metal -saavutuksen". Korroosio-sivuston arvostelija Aki Nuopponen sanoi, että "maittava teema, musiikilliset ansiot ja tuotannolliset vahvuudet ovat kuitenkin mahtavan soitannan ja vokalisoinnin voimin sitä luokkaa, ettei albumia voi kerta kaikkiaan vähätellä lainkaan". RevelationZ-lehden arvostelussa sanottiin, että jokaisessa albumin kappaleissa on jotain. Arvostelussa sanottiin myös albumissa olleen hyvä kitara. Steve Harrisin mielestä Powerslave on "todella vahva levy". Albumi arvosteltiin 29. syyskuuta 1984 ilmestyneessä  Helsingin Sanomissa. Arvostelija kirjoittaa, että ”laadullisesti Iron Maidenin levyt eivät ole koskaan kuuluneet hevin klassikoihin, eikä siitä ole nytkään pelkoa”. Albumin selvästi paras kappale on kirjoittajan mielestä ”2 Minutes to Midnight”, mutta loput levystä on ”kovasti yksitotista jyystämistä” ja että ”melodioista ei ole väliä, kunhan vain rapataan”. Arvostelija lopettaa tekstinsä kirjoittaen, että Iron Maidenin ja vastaavien jälkeen Bon Jovin albumi kuulostaa entistäkin paremmalta.
Albumi pääsi sijalle yhdeksän Radio Rockin "100 kaikkien aikojen parasta rock -albumia" -äänestyksessä. Myös Metal-Rules.com nimesi albumin kuudenneksi parhaaksi heavy metal -albumiksi.
Kappaleista "2 Minutes to Midnight" ja "Flash of the Blade" tehtiin versiot vuonna 2008 tribuutti-CD:lle Maiden Heaven: A Tribute to Iron Maiden, jonka julkaisi Kerrang!.
Arvostelut ja kunnianosoitukset > Albumin arvosteluja

Allmusic ()
Korroosio ()
The Metal Observer (9.5/10)
Daily Vault (A-)