stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Esikoislestadiolaisuus
Levinneisyys

Esikoislestadiolaisuus (isoesikoisuus, vanhaesikoisuus) on toiseksi suurin lestadiolaisuuden ryhmä maailmassa noin 31 000 henkilöllä. Vanhoillislestadiolaisuus on suurin lestadiolaisuuden ryhmä maailmassa noin 115 000 henkilöllä. Kolmanneksi suurin lestadiolaisuuden ryhmä on rauhansanalaisuus, joka on lähtöisin Amerikan esikoisuudesta vuonna 1903 erkaantuneesta pikkuesikoisuudesta sekä vanhoillislestadiolaisuudesta 1934 erkaantuneesta ryhmästä rauhansanalaisuus 21 000 henkilöllä. Neljänneksi suurin on töröläläisyys 4 000 henkilöllä. Viidenneksi suurin on uusheränneet noin 3 000 kannattajalla. Suurimpien lestadiolaisuusryhmien joukkoon kuuluu myös Esikoiset ry noin 1 500 kannattajalla.lähde?
Suomessa esikoislestadiolaisia on noin 12 000.  Kannatus painottuu Etelä-Suomen kaupunkeihin. Esikoislestadiolaisten rukoushuoneita on seuraavilla paikkakunnilla: Eno, Heinola, Helsinki, Hämeenlinna, Imatra, Joensuu, Jämsä, Keitele, Kotka, Lahti, Lammi, Lappeenranta, Lieksa, Mikkeli, Oulainen, Oulu, Padasjoki, Pihtipudas, Pori, Pöytyä (Heikinsuo), Sastamala, Tampere, Teuva ja Turku. Lisäksi säännöllistä toimintaa on muun muassa Eurassa, Huittisissa, Jyväskylässä, Kontiolahdella, Kuopiossa, Multialla, Nousiaisissa, Nurmeksessa, Pietarsaaressa, Reisjärvellä ja Utsjoella. Seuroja järjestetään näillä ja muilla paikkakunnilla myös kirkon tiloissa ja kodeissa.
Esikoislestadiolaisten suhteellisista määristä Suomen eri paikkakunnilla kertoo osittain Rauhan Side -lehden levikki. Eniten lehden tilaajia oli vuonna 1997 Lahden, Helsingin ja Tampereen rukoushuoneiden vaikutusalueella.
Pohjois-Amerikassa esikoislestadiolaisuus on professori Talosen mukaan suurin lestadiolaisryhmä noin 14 000 kannattajalla. Amerikassa esikoislestadiolaisten kirkon nimi on Old Apostolic Lutheran Church. Amerikassa suurin yhteisö on Washingtonin osavaltiossa. Suuria seurakuntia on myös Delawaressa, Etelä-Dakotassa, Michiganissa ja Minnesotassa. Toimintaa on myös Kanadassa.
Esikoislestadiolaisuus on merkittävä herätysliike myös Norjassa ja Ruotsissa. Näissä maissa kannatus painottuu pohjoiseen. Ruotsissa liikkeellä on rukoushuoneita ainakin Jällivaarassa, Luulajassa, Knivstassa ja Kiirunassa. Liikkeellä on jossain määrin toimintaa Hollannissa, Latviassa, Saksassa, Tanskassa, Venäjällä ja Virossa.
Lähetystyö

Esikoislestadiolaiset harjoittavat sekä sisä- että ulkolähetystä. Lähetystyötä on tehty Suomesta Baltian maihin, Keski-Eurooppaan ja Venäjälle. Esikoislestadiolaisten ulkomaanlähetys toteutuu saarnamatkoina, pysyviä lähettejä ei kohteissa ole.
Seurat

Esikoislestadiolaisten seurat alkavat virren veisuulla ja rukouksella. Sen jälkeen veisataan toinen virsi ja luetaan yleensä Laestadiuksen saarna. Joskus sen sijasta voidaan lukea Lutherin saarna tai lähetyskirjeitä. Jälleen veisataan virsi, jonka jälkeen kuullaan saarna. Saarnoja ei ole tapana kirjoittaa eikä valmistella vaan saarnaaja puhuu vapaasti senhetkisten ilmoitusten mukaan jonkin Raamatun tekstin johdosta. Saarna päättyy julistukseen syntien anteeksiantamisesta, jolloin kuulijoita nousee saarnaajien ja toistensa luokse pyytämään henkilökohtaista synninpäästöä. Seurat kestävät yleensä puolestatoista kahteen tuntiin.
Seuroissa veisataan virsiä omasta kirjasta, jonka nimi on Virsikirja ja Hengellisiä lauluja. Se on Suomen evankelisluterilaisen kirkon virallinen Virsikirja, jossa on Hengellisiä lauluja-liiteosio, jossa on Virsikirjaan kuulumattomia esikoislestadiolaisille tärkeitä virsiä. Seuroissa ei käytetä säestystä.
Suomessa esikoislestadiolaisilla on vuodessa kolme valtakunnallista seuratapahtumaa. Ne ovat loppiaisena, juhannuksena ja mikkelinpäivänä. Lahdessa järjestettävät juhannusseurat on Suomessa suurin vuotuinen tapahtuma. Loppiais- ja mikkelinpäivän seurojen pitopaikka vaihtelee vuosittain. Ruotsin Jällivaarassa järjestetään vuosittain monipäiväiset joulu- ja Kiirunassa helluntaikokoukset, joihin tulee saarnaajia ja sanankuulijoita eri maista ja joita kuunnellaan puhelimitse myös Suomessa. Jällivaaran joulukokouksissa päätetään ulkomaille tehtävistä lähetysmatkoista.
Lähes kaikki esikoislestadiolaisten saarnaajat ovat maallikoita. Lähetysmiehiksi kutsuttuja saarnaajia lähetetään "kaksin ja kaksin" eli pareittain pitämään seuroja muille paikkakunnilla kotimaassa ja ulkomailla. Ruotsin Lapin vanhimmat tekevät lähetysmatkoja muutaman vuoden välein Suomeen, Norjaan, Tanskaan ja Pohjois-Amerikkaan.
Seuroihin liittyy yleensä yhteinen kahvitilaisuus, isompiin seuroihin myös yhteinen ruokailu. Kahvista ja ruuasta ei peritä maksua, mutta jokainen saa vapaaehtoisesti lahjoittaa seurojen ylläpitoon Pyhän Hengen ilmoittaman summan.
Muu toiminta

Esikoislestadiolaiset ry järjestää isojen seurojen aikana ja arkisin kanssapuheita, joissa tutkitaan Raamattua ja kristillisyyttä yhdessä keskustellen. Kanssapuheiden juuret ulottuvat lestadiolaisuuden alkuaikoihin. Myös raamattupiirejä järjestetään arki-iltoina.
Seuroissakäynnin lisäksi esikoislestadiolaiset lapset käyvät esikoislestadiolaisten pyhäkouluissa ja lasten kesäleireillä. Nuorille järjestetään nuorteniltoja arki-iltoina ja isojen seurojen yhteydessä, ja toisinaan pidetään myös valtakunnallisia nuorteniltoja.
Julkaisut

Esikoislestadiolaiset ry julkaisee neljästi vuodessa ilmestyvää Rauhan Side -lehteä. Julkaisutoiminta kattaa myös Laestadiuksen saarnoja ja muuta hartauskirjallisuutta (Virsikirja ja hengellisiä lauluja, Vanhinten kirja I ja II, Julkaisukokoelma, Isän ääni, Lasten kirja ym.). Julkaisujen mahdolliset kielelliset muutokset ja muu työ tehdään talkootyönä toimikunnittain.
Aiheesta muualla

www.esikoislestadiolaiset.fi
www.esikoiset.fi kotisivu
Fridtjof Apelthun, 1992: Uskosta uskoon (Arkistoitu – Internet Archive)
Kirkon tutkimuskeskus: Uskonnot Suomessa: Esikoislestadiolaiset ry (Arkistoitu – Internet Archive)
Kai Siltala: Yleistä tietoa esikoislestadiolaisuudesta
Jouko Talonen: Esikoislestadiolaisuus ja suomalainen yhteiskunta 1900–1944, 1993, SKHST, ISBN 951-9021-93-0
Pekka Raittila: Esikoislestadiolaisuus Suomessa, 1984, SKHSV
Isänmaan puolesta Jumalaan turvaten. Osa 1: Vapaussodasta asemasotavaiheeseen, 1999, Helsinki, Esikoislestadiolaiset ry, ISBN 951-97455-4-8
Isänmaan puolesta Jumalaan turvaten. Osa 2: Jatkosodan loppuvaiheista sodanjälkeisiin tapahtumiin, 1999, Helsinki, Esikoislestadiolaiset ry, ISBN 951-97455-5-6
Risto Blom, Jumalan lapseksi – Käsitys uudestisyntymisestä esikoislestadiolaisessa julistuksessa, Kirkon tutkimuskeskus, 2001
Aikakautemme vanhinten kirjoituksia = Vanhinten kirja I
Vanhinten kirja II
Isän ääni 1960–69, Isän ääni 1970–79, Isän ääni 1980–89
| n k Esikoislestadiolaisuus |
| --- | --- |
Järjestöt:  Esikoislestadiolaiset  Esikoiset  Old Apostolic Lutheran Church 
Historia:  Esikoisten seurakunta  Lapin vanhimmat 
Rukoushuoneet:  Puistolan rukoushuone  Tampereen Esikoislestadiolaisten rukoushuone 
Henkilöt:  Gunnar Jönsson  Erik Larsson  Joonas Purnu  Johan Tast 
Koulutus ja media:  Rauhan Side  Ruukku 
Kulttuuri ja tapahtumat:  Virsikirja ja Hengellisiä lauluja  Juhannusseurat 
Lestadiolaisuuden sukupuu.
Esikoislestadiolaisten levinneisyydestä Suomessa kielii Rauhan Siteen levikki.
Sonja Saarikoski

Sonja Saarikoski (s. 1989) on suomalainen toimittaja, musiikkikriitikko ja tietokirjailija. Hän on työskennellyt Uusi Juttu -verkkojulkaisun toimituspäällikkönä joulukuusta 2024 lähtien. Aiemmin hän työskenteli Long Playssa ja Imagessa toimituspäällikkönä.
Saarikoski on myös kirjoittanut artikkeleja Ylioppilaslehteen ja Suomen Kuvalehteen sekä konserttiarvosteluja Helsingiin Sanomiin. Hän on lisäksi esiintynyt useita kertoja panelistina Yleisradion kulttuuriaiheisessa keskusteluohjelmassa Jälkinäytös.
Syksyllä 2023 ilmestyi Saarikosken tietokirja Naisvangit – Rikollisuuden kehä maailman onnellisimmassa maassa (Siltala).
Ennen toimittajauraansa Saarikoski opiskeli Sibelius-Akatemian nuorisokoulussa. Saarikoski kirjoitti vuonna 2020 Image-lehteen artikkelin, joka käsitteli Sibelius-Akatemiassa tapahtunutta opiskelijoihin kohdistunutta nöyryyttämistä ja seksuaalista häirintää.
Palkinnot

Otavan kirjasäätiö myönsi Saarikoskelle nuoren aikakauslehtitoimittajan palkinnon vuonna 2017. Hän on ollut myös ehdokkaana Suuren Journalistipalkinnon saajaksi vuoden journalistin kategoriassa vuosina 2017 ja 2019. Saarikosken tietokirja Naisvangit oli ehdolla tietokirjallisuuden Finlandian saajaksi. Kirja voitti vuoden 2023 Kanava-palkinnon.
Yksityiselämä

Saarikosken puoliso on näyttelijä Janne Reinikainen.
Nefertiti Malaty

Nefertiti Malaty (s. 1976) on suomalainen kirjailija ja psykologi. Hän on julkaissut kirjan vapaaehtoisesta lapsettomuudesta sekä muusikko Miika Tenkulan elämäkerran.
Teokset

Ei äitimateriaalia.  Kouvola:  Reuna, 2018.  ISBN 978-952-7221-76-1
Melankolian mestari : Miika Tenkula.  Helsinki:  Like, 2024.  ISBN 978-951-1-47642-9
Aiheesta muualla

Nefertiti Malaty Suomen Psykologiliitto.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
Ilpo Laine

| Ilpo Laine> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. lokakuuta 1942 (ikä 82) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  matematiikan professori (emeritus)
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto (FK 1966, FL 1968, FT 1971)
Väitöstyön ohjaaja:  Lauri Myrberg
Instituutti:  Itä-Suomen yliopisto (aiemmin Joensuun yliopisto)
Oppilaat:  ohjannut 26 väitellyttä tohtoriopiskelijaa; muun muassa Janne Heittokangas ja Risto Korhonen
Tutkimusalue:  kompleksianalyysi, differentiaaliyhtälöt
Palkinnot:  Joensuun yliopiston tunnustuspalkinto (1987), Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen, SVR RI, sot.am
Ilpo Ensio Laine (s. 8. lokakuuta 1942 Helsinki) on suomalainen matemaatikko. Hän toimi Itä-Suomen yliopiston ja sitä edeltäneen Joensuun yliopiston matematiikan professorina vuodesta 1974 lähtien (nyttemmin emeritus).
Laine tuli ylioppilaaksi Nokian yhteiskoulusta 1961. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1966, lisensiaatiksi 1968 ja tohtoriksi 1971. Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa (1970) oli otsikoitu Quasirational Mappings on Parabolic Riemann Surfaces. Väitöskirjatyön ohjaaja oli professori Lauri Myrberg. Laine on ollut Helsingin yliopiston matematiikan dosentti vuodesta 1974.
Työurallaan Laine työskenteli Wärtsilän teknisen oppilaitoksen lehtorina (1967–1968), Joensuun korkeakoulun matematiikan virkaatekevänä apulaisprofessorina (1969–1971) ja matematiikan apulaisprofessorina (1972–1974). Hän oli vieraileva postdoc-tutkija Romanian Tiedeakatemiassa (1972), ja professuurin Joensuusta saatuaan Alexander von Humboldt -säätiön dosenttina Erlangenin yliopistossa (1975–1976) sekä vieraileva professori Erlangenin yliopistossa (1989).
Laineen oma tutkimustyö on keskittynyt erityisesti kompleksianalyysiin ja differentiaaliyhtälöihin. Yliopisto-opettajana hän ohjannut 26 väitellyttä tohtoriopiskelijaa vuoteen 2013 mennessä. Tähän joukkoon lukeutuvat muun muassa apulaisprofessori Janne Heittokangas ja professori Risto Korhonen.
Professorintyönsä ohella Laineella on ollut useita huomattavia luottamustehtäviä. Hän on toiminut Joensuun korkeakoulun vararehtorina 1972–1974 ja valtuuston puheenjohtajana 1981–1983, Joensuun yliopiston matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan dekaanina 1984 sekä 1993-2000 ja yliopiston I vararehtorina 1984–1987. Hän on myös johtanut esimerkiksi matematiikan opetuksen kansallista komiteaa puheenjohtajana 1979–1992.
Kiitoksena merkittävästä työstään Laineelle on myönnetty muun muassa Joensuun yliopiston tunnustuspalkinto (1987). Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen Laine on ollut vuodesta 1986. Laineelle on myönnetty myös Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan ensimmäisen luokan ritarimerkki ja sotilasansiomitali.
Teoksia

Quasirational mappings on parabolic Riemann surfaces (1970). Väitöskirja.
Nevanlinna theory and complex differential equations (1993)
Painlevé differential equations in the complex plane (2002)
Tropical value distribution theory and ultra-discrete equations (2015)
Complex delay-differential equations (2021)
Pirates of the Caribbean: Maailman laidalla

| Pirates of the Caribbean: Maailman laidalla> Pirates of the Caribbean:  At World's End |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Gore Verbinski
Käsikirjoittaja:  Ted Elliott Terry Rossio
Tuottaja:  Jerry Bruckheimer
Säveltäjä:  Hans Zimmer
Kuvaaja:  Dariusz Wolski
Leikkaaja:  Stephen E. Rivkin  Craig Wood
Tuotantosuunnittelija:  Rick Heinrichs
Pukusuunnittelija:  Penny Rose
Pääosat:  Johnny Depp  Orlando Bloom  Keira Knightley Geoffrey Rush Stellan Skarsgård Bill Nighy Chow Yun-Fat Jack Davenport Tom Hollander Naomie Harris
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Walt Disney Pictures
Levittäjä:  Fórum Hungary Netflix iTunes Disney+
Ensi-ilta:   19. toukokuuta 2007  23. toukokuuta 2007
Kesto:  169 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti, saksa
Budjetti:  noin 300 000 000 dollaria
Tuotto:  960 996 492 dollaria
Edeltäjä:  Pirates of the Caribbean: Kuolleen miehen kirstu (2006)
Seuraaja:  Pirates of the Caribbean: Vierailla vesillä (2011)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pirates of the Caribbean: Maailman laidalla (engl. Pirates of the Caribbean: At World’s End) on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut Pirates of the Caribbean -elokuvasarjan kolmas osa. Elokuvan ohjasi Gore Verbinski ja sen käsikirjoittivat Ted Elliott ja Terry Rossio. Pääosissa ovat Johnny Depp, Orlando Bloom, Keira Knightley, Geoffrey Rush, Stellan Skarsgård, Bill Nighy, Chow Yun-Fat, Jack Davenport, Tom Hollander ja Naomie Harris.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Johnny Depp   | … |  kapteeni Jack Sparrow   |
|  Orlando Bloom   | … |  Will Turner   |
|  Keira Knightley   | … |  Elizabeth Swann   |
|  Geoffrey Rush   | … |  Hector Barbossa   |
|  Stellan Skarsgård   | … |  ”Saapasremmi-Bill” Turner   |
|  Bill Nighy   | … |  Davy Jones   |
|  Kevin McNally   | … |  Joshamee Gibbs   |
|  Tom Hollander   | … |  Lordi Cutler Beckett   |
|  Jack Davenport   | … |  James Norrington   |
|  Naomie Harris   | … |  Tia Dalma   |
|  Chow Yun-Fat   | … |  Kapteeni Sao Feng   |
|  Jonathan Pryce   | … |  kuvernööri Weatherby Swann   |
|  Mackenzie Crook   | … |  Ragetti   |
|  Lee Arenberg   | … |  Pintel   |
|  Martin Klebba   | … |  Marty   |
|  David Bailie   | … |  Cotton   |
|  David Schofield   | … |  Mercer   |
|  Keith Richards   | … |  Teague Sparrow   |
|  David Schofield   | … |  Ian Mercer   |
Tuotanto

Pirates of the Caribbean: Maailman laidalla oli vuoden 2007 tuottoisin elokuva ja keräsi rahaa yhteensä yli 960 miljoonaa dollaria.
Tuotanto > Kuvaukset

Elokuvan kuvaukset alkoivat 3. elokuuta 2006 ja päättyivät 12. joulukuuta 2006.
Vastaanotto > Palkinnot

Elokuva oli ehdolla kahteen Oscar-palkintoon: parhaisiin erikoistehosteisiin ja parhaaseen maskeeraukseen.
Soundtrack

Elokuvan musiikin on säveltänyt Hans Zimmer, joka on säveltänyt myös muun muassa Gladiatorin ja Yön ritarin musiikit. Pirates of the Caribbean: Maailman laidalla -soundtrackin kappaleet ovat:
Hoist The Colors
Singapore
At Wit’s End
Multiple Jacks
Up Is Down
I See Dead People In Boats
The Brethren Court
Parlay
Calypso
What Shall We Die For
I Don’t Think Now Is The Best Time
One Day
Drink Up Me Hearties
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Disney: Pirates of the Caribbean
Arvostelut: Fleim.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
Pertti Avola: Pirates of the Caribbean: Maailman laidalla (Arkistoitu – Internet Archive). Helsingin Sanomat 22.5.2007.
Jussi Lahtonen: Kolmas kierros piraattilandiassa. Film-o-holic.com 29.11.2007.
Outi Heiskanen: Pirates of the Caribbean: Maailman laidalla. MTVuutiset.fi 24.5.2007.
Markku Soikkeli: Pirates of the Caribbean: Maailman laidalla. 24.5.2007.
| n k Pirates of the Caribbean |
| --- | --- |
 Mustan helmen kirous  Kuolleen miehen kirstu  Maailman laidalla  Vierailla vesillä  Salazar’s Revenge 
Hahmot:  Luettelo Pirates of the Caribbean -hahmoista  Jack Sparrow  Hector Barbossa  Will Turner  Elizabeth Swann  Joshamee Gibbs  Davy Jones  Tia Dalma 
| n k Gore Verbinskin ohjaamat elokuvat |
| --- | --- |
 Hiiri, jota ei saatu hengiltä (1997)  The Mexican (2001)  Ring (2002)  Pirates of the Caribbean: Mustan helmen kirous (2003)  Säämies (2005)  Pirates of the Caribbean: Kuolleen miehen kirstu (2006)  Pirates of the Caribbean: Maailman laidalla (2007)  Rango (2011)  The Lone Ranger (2013)
Herran Kansa

| Herran Kansa |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  kristinusko
Kirkkokunta:  sitoutumaton
Perustettu:  1915
Perustaja:  Pekka Mikkonen
Pääkirkko:  Pyhäselkä, Joensuu
Jäseniä:  ei laskentaa
Infobox OKNimi-testi OK: 
Herran Kansa on suomalainen vapaa suunta, joka on toiminut rekisteröitynä yhteisönä vuodesta 1940. Liike syntyi vuonna 1915 ja sen perustaja oli saarnaaja Pekka Mikkonen (1863–1936). Mikkonen oli syntyjään luterilaisesta perheestä, ja aikuistuttuaan hän toimi  pietarinsuomalaisten parissa saarnaajana ja sielunhoitajana. Hän kuitenkin liittyi baptismiin, jonka koki itselleen läheisemmäksi. Mikkonen toimi jonkin aikaa baptistisaarnaajana, mutta hänet erotettiin hänen vaadittuaan uskovaisten keskinäisen jalkojen pesun käyttöön ottamista ennen ehtoollista.
Levinneisyys

Liike toimi aluksi Kuokkalassa Karjalankannaksella. Nykyään yhteisön pääpaikka on Joensuun kaupungin Suhmuran kylässä Pohjois-Karjalassa. Siellä liikkeellä on oma seurakuntakoti, kappeli ja hautausmaa. Lisäksi Suhmuran kylässä on liikkeen ylläpitämä vanhainkoti Iltarauha. Liikettä johtaa Risto Eskelinen, joka toimii seurakunnan vanhimpana. Etelä-Suomessa toiminnan keskuspaikkana on Mäntsälä.
Viime vuosikymmeninä Herran Kansan toiminta on tuntuvasti laajentunut Pohjois-Karjalasta muualle Suomeen. Etelä-Suomessa Herran kansan seurakuntia on Helsingissä, Pukkilassa ja Riihimäellä sekä Järvenpään-Mäntsälän seurakunta.
Ominaispiirteet

Yhteisöllä on seurakunnallisia kokouksia kahdesti viikossa, ja kerran kuussa järjestetään valtakunnallinen juhla joko Joensuussa tai Mäntsälässä. Nuorille on omaa toimintaa, esimerkiksi lauluiltoja. Herran Kansa omistaa myös leirikeskuksen Polvijärven Kinahmossa, jossa pidetään omia kesäleirejä.
Herran kansan tavoista todennäköisesti omaleimaisin on ehtoollista edeltävä jalkojen pesu. Herran Kansa pyhittää lauantain sapatiksi, kun taas sunnuntaita se ei pidä pyhäpäivänä. Useimpien muiden vapaiden suuntien tapaan se hylkää vauvakasteen ja korostaa sen sijaan uskovien kastetta.  Yhteisö ei pidä kirjaa jäsenistään eikä tee paljon käännytystyötä, vaan uudet jäsenet kertyvät lähinnä liikkeen vaikutuspiirissä olevista perheistä ja suvuista. Myöskään yhteistyötä muiden uskontokuntien kanssa ei tehdä. Herran kansalaiset suhtautuvat yleensä kriittisesti ehkäisyyn, ja he ovatkin itäsuomalaisten keskuudessa tunnettuja suurista lapsiluvuista samaan tapaan kuin vanhoillislestadiolaiset varsinkin pohjoissuomalaisten keskuudessa. He eivät ota osaa politiikkaan eivätkä vietä mitään kirkollisia juhlapäiviä. He suhtautuvat kriittisesti yleensä myös verensiirtoihin.
Aiheesta muualla

Uskonnot Suomessa: Herran kansa ry (Arkistoitu – Internet Archive)
Luterilaisia ja ... muita kristillisiä yhteisöjä (Arkistoitu – Internet Archive)
Salibandyn miesten Suomen Cup 2022–2023

| Salibandyn miesten Suomen Cup 2022–2023 |
| --- | --- |
Laji:  salibandy
Järjestyksessä oleva kausi:  34.
Maa:   Suomi
Joukkueiden määrä:  109
Sarja alkoi:  20. elokuuta 2022
Sarja päättyi:  22. Tammikuuta 2023
Kultaa:  Classic
Hopeaa:  OLS
Sivusto:  Miesten Suomen Cup
Miesten TEHO Sport Suomen Cupin kausi 2022–2023 on järjestyksessään Suomen Cupin 34. TEHO Sport Suomen Cup 2023 välierät ja loppuottelut pelataan Final Four -tyylisenä järjestettävässä finaalitapahtumassa, joka pelataan Hämeenlinnassa. Välierissä  finaalijoukkueet ratkotaan perjantaina ja mestaruus ratkaistaan lauantaina.
1.– 3. kierrokset

Ensimmäiset kierrokset pelataan alueellisesti neljällä alueella. Kierroksilla mukaan tulevat portaittain Suomisarja – 6. divisioonien joukkueet.
Harri Lönnberg (jääkiekkoilija)

| Harri Lönnberg> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. kesäkuuta 1971 (ikä 53) Pori, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  78 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1990–1999
Aik. seurat:  Ässät (SM-liiga)   Lukko (SM-liiga)   Nürnberg Ice Tigers (DEL)   Tappara (SM-liiga)
Harri Lönnberg (s. 7. kesäkuuta 1971 Pori) on entinen suomalainen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Lönnberg edusti jääkiekon SM-liigassa Porin Ässiä vuosina 1990–1994 ja 1998–1999, Rauman Lukkoa 1994–1996 ja Tampereen Tapparaa 1997–1999. Lönnberg pelasi pääsarjatasolla lisäksi yhden kauden Saksassa Nürnberg Ice Tigersissa 1990-luvun puolivälissä. Lönnberg pelasi ensimmäiset kaksi SM-liigaotteluaan Ässissä kaudella 1990–1991, mutta vietti suurimman osan kaudesta seuran A-junioreissa. Lönnberg oli kyseisellä kaudella A-junioreiden sarjan paras pistemies tehtyään 36 runkosarjaottelussa tehopisteet 24+35=59.
Lönnberg edusti pääsarjauransa aikana myös Kokkolan Hermestä jääkiekon I-divisioonassa ja Rögle BK:ta Ruotsin Hockeyettanissa. Pelattuaan viimeiset SM-liigaottelunsa kaudella 1998–1999 Tapparassa ja Ässissä, Lönnberg pelasi vielä I-divisioonaa ja Mestistä Vaasan Sportissa sekä Ruotsin Hockeyettania ja HockeyTvåania Olofströms IK:ssa. Lönnberg lopetti uransa vuonna 2004. Hän pelasi SM-liigassa yhteensä 315 runkosarjaottelua tehoilla 48+57=105 sekä 34 pudotuspeliottelua pisteillä 3+3=6. Hän voitti urallaan yhden SM-mitalin, pronssia Rauman Lukossa kaudella 1995–1996. Lönnbergin ylivoimaisesti tehokkain SM-liigakausi oli 1994–1995 Lukossa, jolloin hän teki 49 runkosarjaottelussa 40 tehopistettä (19+21).
Layla Saad

| Layla F>  Saad.Henkilötiedot.Kirjailija |
| --- | --- |
Tuotannon kieli: englanti
Esikoisteos:  Me and White Supremacy (2020)
Aiheesta muualla
laylafsaad.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Layla F. Saad on kirjailija ja podcast-juontaja, jonka työ keskittyy rasismin, identiteetin, johtajuuden, henkilökohtaisen muutoksen ja sosiaalisen muutoksen aiheisiin. Saad on kirjoittanut teoksen Me and White Supremacy, joka ohjaa lukijaansa tarkastelemaan ja purkamaan sisäistettyä rasismia.
Saadin podcast-ohjelma on nimeltään The Good Ancestor Podcast ja sen jaksoissa juontaja haastattelee muutoksentekijöitä sekä kulttuurivaikuttajia.
Elämä

Saad syntyi ja kasvoi Walesissa, jossa hänen Sansibarilta ja Mombasasta muuttaneet vanhempansa olivat tavanneet. Myöhemmin Saad asui vanhempiensa kanssa myös Tansaniassa, Englannissa ja Qatarissa. Nykyisin kirjailija asuu Qatarissa. Layla Saad opiskeli lakia Lancasterin yliopistossa.
Teokset

Me and White Supremacy on antirasistinen harjoituskirja, jonka Saad julkaisi alun perin vapaasti saatavana omakustanteena internetissä vuonna 2018 yhdessä antirasistisen Instagram-haasteen kanssa, missä kannustettiin valkoisia tutkimaan omia valkoista ylivaltaa kannattavia asenteitaan.. Puolessa vuodessa verkkojulkaisua ladattiin 100 000 kertaa. Vuonna 2020 Quercus Editions julkaisi verkkojulkaisusta painetun version kirjailijanimellä Layla F. Saad. Kirjasta tuli kansainvälinen bestseller. Vuonna 2022 siitä julkaistiin Yhdysvalloissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa nuorille lukijoille suunnatut versiot.
Kirjailija Robin Diangelo toteaa kirjan esipuheessa, että teos on briljantin mustan naisen kirjoittama myötätunnon lahja valkoisille avuksi syvälliseen tutkiskeluun, joka voi vapauttaa heidät valkoisesta rasismista.