stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Elinkautisfunky
Tekijät

6mäki - rap-laulu, talkbox, tuotanto, kansitaide
Tykopaatti - rap-laulu (kappaleet 3, 8 ja 12)
Kalle Kinos - rap-laulu (kappale 5)
Taskumatti - rap-laulu (kappale 5)
Tapani Kansalainen - rap-laulu (kappale 7)
Huutava Vääryys - rap-laulu (kappale 8)
Jodarok - rap-laulu (kappale 9)
Kauhukoira - rap-laulu (kappale 12)
Hannibal - rap-laulu (kappale 12)
DJ Massimo - skrätsit (kappaleet 3, 11 ja 12)
DJ Tatc - skrätsit (kappale 1)
Edorf - kitara (kappale 7)
Kim "Kasio" Rantala - miksaus
Jazzy-O - masterointi
Seyed Ali - kannen taitto
Asutustarkastaja

Asutustarkastaja oli aiemmin Suomessa asutushallituksen alainen paikallinen virkamies, jonka tehtävänä oli johtaa ja valvoa asutustoimintaa sekä valtion virkatalojen hoitoa ja käyttöä.
Asutustarkastajan virat perustettiin vuonna 1919 annetulla asetuksella. Vuonna 1931 annetulla asetuksella muutettiin Uudenmaan itäisen, Turun ensimmäisen, Turun toisen, Hämeen itäisen ja Vaasan tarkastuspiirien virkatalojentarkastajien virat asutustarkastajien viroiksi. Vuonna 1932 Suomessa oli viisitoista asutustarkastajan virkaa. Piirijaon vahvisti maatalousministeriö.
Asutustarkastajan tehtävät

Asutustarkastajan tuli:
johtaa ja valvoa asutustoimintaa hänelle uskotussa piirissä sekä valvoa valtion virkatalojen hoitoa ja käyttöä;
suorittaa asutustoimintaa varten tarpeellisia arvioimisia, katselmuksia ja muita tehtäviä;
johtaa ja valvoa asutuslautakuntien toimintaa, valvoa lainan muodossa tai muuten valtion avustusta nauttivien muidenkin asutustyön välittäjien toimintaa, sekä tarpeen tullen paikalla tarkastaa, ovatko asutustoimintaan myönnetyt lainat ja muut varat asianmukaisesti käytetyt sekä tilit asiallisesti pidetyt ja oikeat;
pyydettäessä antaa vuokralautakunnille neuvoa niiden toimintaa ja menettelytapaa koskevissa asioissa, tarpeen ja tilaisuuden mukaan käydä paikalla neuvomassa vuokralautakuntia niiden tehtävissä, asutushallituksen edustajana olla läsnä vuokra-alueiden järjestelytoimituksissa sen mukaan kuin siitä oli säädetty;
ennen helmikuun loppua kunnilta ja muilta valtion lainaa nauttivilta asutustyön välittäjiltä koota asutushallituksen hyväksymien kaavojen mukaan laaditut tiliotteet ja tilastokertomukset edelliseltä vuodelta ja aikanaan tarkastettuina ja hyväksyttyinä lähettää ne asutushallitukselle;
valvoa asutuslautakuntien avulla asutustilojen käyttöä; sekä
suorittaa muitakin tehtäviä, joita asutushallitus asutustoiminnan edistämiseksi tai tilattoman väestön aseman parantamiseksi määräsi.
Armando Diaz

Armando Diaz vuonna 1921.
Armando Vittorio Diaz (5. joulukuuta 1861 Napoli – 29. helmikuuta 1928 Rooma) oli italialainen marsalkka. Hän johti Italian sodankäyntiä ensimmäisen maailmansodan loppuvaiheessa 1917–1918.
Diaz kävi sotilaskoulun Napolissa ja Torinossa, ja aloitti upseerinuransa tykistön aliluutnanttina vuonna 1881. Vuonna 1894 hänestä tuli eversti ja 93:nnen jalkaväkirykmentin komentaja. Diaz komensi menestyksekkäästi rykmenttiään vuosien 1911–1912 sodassa Turkkia vastaan ja sai 1914 ylennyksen kenraalimajuriksi. Hän auttoi kenraali Luigi Cadornaa Italian armeijan uudelleenjärjestelyssä maailmansodan alla ja Italian liityttyä sotaan hänestä tuli päämajan operaatiojohtaja. Vuoden 1915 lopussa Diaz ylennettiin kenraaliluutnantiksi ja nimitettiin 48:nnen jalkaväkidivisioonan komentajaksi. Vuonna 1917 hän siirtyi 23:nnen armeijakunnan johtoon.
Italian kärsittyä nöyryyttävän murskatappion saksalaisille ja itävaltalaisille Caporetton taistelussa lokakuussa 1917 Cadorna siirrettiin uuden pääministerin Vittorio Orlandon määräyksestä syrjään ja Diaz nimitettiin 8. marraskuuta hänen tilalleen pääesikunnan päälliköksi, mikä tosiasiassa merkitsi Italian ylipäällikön tehtäviä. Diaz sai Italian armeijan takaisin jaloilleen, ja Itävalta-Unkarin hyökkäys Piaven luona kesäkuussa 1918 torjuttiin menestyksekkäästi. Maan hallituksen painostuksesta Diaz määräsi Italian armeijan myös vastahyökkäykseen, ja heinäkuun alkuun mennessä itävaltalaiset lyötiin. Lopullisesti Itävalta-Unkarin armeija murskattiin Vittorio Veneton taistelussa lokakuun 1918 lopussa. Aivan maailmansodan loppuvaiheessa saavutettu voitto teki Diazista suositun. Hänet ylennettiin ensin armeijakenraaliksi (generale d’esercito) ja nimitettiin myöhemmin ylimmän sotaneuvoston varapuheenjohtajaksi. Hän toimi armeijan tarkastajana, kunnes jätti aktiivipalveluksen marraskuussa 1920. Joulukuussa 1921 Diazille myönnettiin erityinen aatelisarvo duca della victoria (”voiton herttua”). Hän toimi sotaministerinä Benito Mussolinin hallituksessa 1922–1924, mutta joutui vetäytymään tehtävästä terveysongelmien vuoksi. Vuonna 1924 hän sai vielä marsalkan sotilasarvon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Armando Diaz Wikimedia Commonsissa
Arawakin kieli

| Arawak |
| --- | --- |
Muu nimi:  lokono
Tiedot
Alue:   Guyana  Venezuela  Suriname  Ranskan Guayana
Puhujia:  2 750
Kirjaimisto:  latinalainen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  Arawakkikielet
Kieliryhmä:  Karibian arawakkikielet
Kielikoodit
ISO 639-2:  arw
ISO 639-3:  arw
 Ohje 
Arawak eli lokono on Etelä-Amerikassa asuvien arawakkien puhuma uhanalainen kieli, joka kuuluu arawakkikielten kielikuntaan. Sitä puhuu äidinkielenään yhteensä noin 2750 ihmistä Guyanassa, Venezuelassa, Surinamessa ja Ranskan Guayanassa. Arawakin läheinen sukukieli on taino.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin.
Fonologia > Konsonantit

|  |  | Bilabiaali | Alveolaari | Retrofleksi | Palataali | Velaari | Glottaali |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nasaali | Nasaali | m | n |  |  |  |  |
| Klusiili | norm. | p | b | t | d |  |  | k |  |
| Klusiili | asp. | pʰ | tʰ |  |  | kʰ |  |
| Frikatiivi | Frikatiivi | ɸ | s |  |  |  | h |
| Tremulantti | Tremulantti |  | r |  |  |  |  |
| Yksitäryinen tremulantti | Yksitäryinen tremulantti |  |  | ɽ |  |  |  |
| Approksimantti | Approksimantti | w | l |  | j |  |  |
Lähde:
Fonologia > Vokaalit

|  | Etinen | Keskinen | Takainen |
| --- | --- | --- | --- |
| Suppea | i | ɨ | u |
| Puolisuppea | e |  | o |
| Avoin |  | a |  |
Lähde:
Armas Mikola

Aarne Armas Mikola (ent. Nurmi, 12. joulukuuta 1901 Alastaro – 27. helmikuuta 1983) oli suomalainen taidemaalari. Saavutettuaan mainetta taiteilijana hän muutti aiemman sukunimensä Nurmen Mikolaksi.
Mikola oli tuottelias taiteilija, joka maalasi muun muassa maisemia, kaupunkikuvia ja saaristoaiheita. Hänen teostensa värimaailma on rikas mutta hallittu ja peruspohjaltaan usein verraten yksinkertainen.
Mikolan teoksia oli ensi kertaa julkisesti esillä Turussa vuonna 1920. Hän opiskeli Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1917–1920. Mikola opiskeli Turun Taideyhdistyksen stipendillä Italiassa 1933.
Mikola oli Turun Taiteilijaseuran perustajajäsen ja toimi myöhemmin monien vuosien ajan seuran ja sen kuvataiteilijoiden ryhmän johtokunnassa. Hän oli mukana myös Pro Arte -taiteilijaryhmän toiminnassa. Vuonna 1975 Mikolalle myönnettiin Pro Finlandia -mitali. Professorin arvonimen hän sai vuonna 1982.
Mikolan vanhemmat olivat maanviljelijä Erland Mikola ja Olga Junnila.
Aiheesta muualla

Turun Taideyhdistyksen vuosinäyttely. Uusi Suomi, 26.5.1935.[vanhentunut linkki]
Armando Guebuza

| Armando Guebuza |
| --- | --- |
 Armando Guebuza vuonna 2006
Mosambikin 3. presidentti
 2. helmikuuta 2005–15. tammikuuta 2015  
Pääministeri:  Luisa Diogo Aires Ali Alberto Vaquina
Edeltäjä:  Joaquim Chissano
Seuraaja:  Filipe Nyusi
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. tammikuuta 1943 Murrupula, Nampula
Puoliso:  Maria da Luz Guebuza
Tiedot
Puolue:  Frelimo
Armando Guebuza (s. 20. tammikuuta 1943) on mosambikilainen poliitikko ja maan presidentti 2005–2015. Hän oli joulukuun 2004 presidentinvaaleissa FRELIMO-puolueen ehdokas saaden lopulta 63,7 % äänistä. Hän astui virkaansa 2. helmikuuta 2005. Vaalien puolueettomuutta kuitenkin kritisoitiin jälkeenpäin ja väitettiin vallassa olleen FRELIMOn hyötyneen puutteista.
Lokakuussa 2009 Guebuza valittiin toiselle viisivuotiskaudelle. Hän sai 75% äänistä.
Guebuza syntyi pohjoisessa Mosambikissa ja liittyi FRELIMO-puolueeseen 20-vuotiaana, pian sen aloitettua Mosambikin itsenäisyystaistelun Portugalia vastaan. Kun itsenäisyys lopulta saavutettiin vuonna 1975, Guebuzasta oli tullut puolueen merkittävä voimahahmo. Hän oli Samora Machelin hallituksen sisäministeri ja määräsi portugalilaiset siirtolaiset muuttamaan maasta. Guebuza oli myös neuvottelemassa rauhaa sissijärjestö RENAMOn kanssa ja lopulta se saatiin aikaan vuonna 1994.
Presidenttinä Guebuza hylkäsi edeltäjänsä Joaquim Chissanon sosialistisen talouspolitiikan ja  muun muassa yksityisti valtionyhtiöitä. Hän oli varakas liikemies jo tullessaan presidentiksi, hänellä on liiketoimintaa rakennusteollisuuden, viennin ja kalatalouden alalla, ja presidenttikaudella varallisuus on kasvanut huomattvasti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Armando Guebuza Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Joaquim Chissano | Mosambikin presidentti 2005–2014 | Seuraaja: Filipe Nyusi |
Ayase Ueda

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 Ayase Ueda (2022)
Henkilötiedot
Koko nimi: Ayase Ueda
Syntymäaika: 28. elokuuta 1998 (ikä 26)
Syntymäpaikka: Mito, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Hyökkääjä
Pituus: 182 cm
Seura
Seura: Feyenoord
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2019–2022 2022– | Kashima Antlers Cercle Brugge | 86 (38) 17 (7) |
Maajoukkue
| 2019– | Japani | 11 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Ayase Ueda (jap. 上田 綺世, Ueda Ayase; s. 28. elokuuta 1998 Mito) on japanilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ueda siirtyi Hosein yliopiston joukkueesta Kashima Antlersiin vuonna 2019 ja pelasi ensimmäisen J1 League -ottelunsa heinäkuussa 2019. Hän pelasi neljänä kautena 86 liigaottelua ja teki niissä 38 maalia. Kaudella 2021 hän oli 14 maalillaan liigan neljänneksi paras maalintekijä. Hän siirtyi heinäkuussa 2022 belgialaisseura Cercle Bruggeen.
Ueda debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 2019. Hän pelasi tuona vuonna Copa Américassa ja Itä-Aasian mestaruuskilpailuissa. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän pelasi Japanin neljänneksi sijoittuneessa joukkueessa. Hän palasi A-maajoukkueeseen keväällä 2022 ja on MM-kilpailujen 2022 alkaessa pelannut 11 A-maaottelua, joissa hän on ollut viisi kertaa avauskokoonpanossa.
Armas Lehtinen

Armas Veikko Lehtinen (20. helmikuuta 1905 Turku – 11. heinäkuuta 1981) oli suomalainen arkkitehti. Hän valmistui arkkitehdiksi Teknillisen korkeakoulun arkkitehtuurin osastolta vuonna 1935. Lehtinen oli pitkään SOK:n rakennusosaston palveluksessa ja hän suunnitteli SOK:lle useita rakennuksia.
Suunnittelutöitä

Hotelli Arina, Oulu, 1939
SOK:n konttori- ja varastorakennus, Mikkeli 1952
Vaajakosken kirkko, 1954
SOK:n tavaratalo Valtakulma, Rauhankatu 14-16, Lahti, 1956 (Pauli Lehtisen kanssa)
Pohjantalo, Runeberginkatu 5, Helsinki, 1958
Arina-Sokos tavaratalo, Oulu, 1960
Uudenmaankatu 30, Helsinki, 1961 (Pauli Lehtisen kanssa)
Asunto Oy Laajakulma, Laajalahdentie 9, Munkkiniemi, Helsinki, 1963
Hotelli Arina (1939) Oulussa.
Artur Gatšinski

| Artur Gatšinski |
| --- | --- |
 Gatšinski Rostelecom Cup -kilpailussa vuonna 2011.
Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Venäjä
Taitoluistelija
Pituus:  175 cm
Valmentaja(t):  Aleksei Mišin
Luisteluseura:  Jubileinyi
Henkilökohtaiset parhaat pisteet (ISU)
Pisteet yhteensä:  246,27 EM-kilpailut 2012
Lyhytohjelma:  84,80 EM-kilpailut 2012
Vapaaohjelma:  163,52 MM-kilpailut 2011
| Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten taitoluistelu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten taitoluistelu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten taitoluistelu.MM-kilpailut  | Maa:   Venäjä> Miesten taitoluistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Moskova 2011 | yksinluistelu |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Sheffield 2012 | yksinluistelu |  |
Artur Andrejevitš Gatšinski (ven. Артур Андреевич Гачинский, s. 13. elokuuta 1993 Moskova) on venäläinen taitoluistelija. Hän on voittanut pronssimitalin vuoden 2011 MM-kisoissa, hopeaa vuoden 2012 EM-kilpailuissa ja hopeaa Venäjän-mestaruuskilpailuissa vuosina 2011 ja 2012.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Artur Gatšinski Wikimedia Commonsissa
Atykifobia

Atykifobia on pelko epäonnistua. Tyypillisesti atykifobiasta kärsivällä on epätodelliset tai liialliset odotukset toiminnalleen. Atykifobia johtuu tyypillisesti traumaattisesta tai nolosta tilanteesta menneisyydessä. Tavallinen oire on välttää tilanteita, joissa on epäonnistumisen mahdollisuus. Fyysisiä oireita ovat hengitysvaikeudet, epätavallinen sydämen rytmi, hikoilu ja pahoinvointi. Atykifobiaa hoidetaan usein terapialla.
Atykifobiasta voidaan käyttää myös termiä kakorrafiofobia, mutta se sisältää myös hylkäämisen pelon.
Atuona

| Atuona |
| --- | --- |
 Atuona Atuonanlahden äärellä
 Koordinaatit: 9°48′11″S, 139°2′23″W 
Valtio:  Ranska
Territorio:  Ranskan Polynesia
Kunta:  Hiva Oa
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Atuona on kaupunki Ranskan Polynesiassa. Se sijaitsee Hiva Oan saaren etelärannikolla, Marquesassaarten saariryhmässä. Atuona oli Marquesassaarten pääkaupunki, kunnes Tai o Hae korvasi sen.
Taidemaalari Paul Gauguin eli Atuonassa elämänsä kolme viimeistä vuotta. Vuonna 2003 kaupungissa avattiin Paul Gauguin Cultural Center.
Paul Gauguinin ja laulaja Jacques Brelin haudat ovat hautausmaalla, rinteessä Atuonan kaupungin yläpuolella.
Ari Lehtinen

| Ari Lehtinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 12. lokakuuta 1957 (ikä 66) Helsinki
Ammatti:  maantieteen professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto (FT 1991)
Instituutti:  Itä-Suomen yliopisto
Tutkimusalue:  ympäristöpolitiikka, metsäteollisuuden kansainvälistyminen, kaupunkisuunnittelututkimus, arktinen  luontopolitiikka, ympäristötutkimus maantieteessä
Aiheesta muualla
Kotisivu
Ari Aukusti Lehtinen (s. 12. lokakuuta 1957 Helsinki) on suomalainen maantieteilijä, joka on vuoden 1997 alusta lähtien toiminut maantieteen professorina ensin Joensuun yliopistossa ja sitten 2010 lähtien Itä-Suomen yliopiston Joensuun kampuksella.
Lehtinen tuli ylioppilaaksi Pohjois-Helsingin lukiosta (1976). Hän opiskeli Helsingin yliopistossa, ja valmistui sieltä filosofian tohtoriksi vuonna 1991. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1991) oli otsikoitu Northern natures : a study of the forest question emerging within the timber-line conflict in Finland. Helsingin yliopiston maantieteen dosentiksi hänet nimitettiin vuonna 1994.
Työurallaan Lehtinen on toiminut Maanmittaushallituksen tutkijana Suomen kartaston 5. laitokseen (1980-1982 ja 1990) ja tutkijana sekä opettajana Helsingin yliopiston maantieteen laitoksella (1980-1992). Projektitutkijana hän on ollut Kööpenhaminan ja Roskilden yliopistoissa (1989–1990) ja Uppsalan yliopistossa (1992). Ennen professuuria hän oli Joensuun yliopiston yliassistentti vuosina 1993–1996. Vuodesta 1997 maantieteen professori ensin Joensuun yliopistossa, ja vuodesta 2010 yhdistymisen seurauksena muodostetussa Itä-Suomen yliopistossa. Tänä aikana hän on ollut Oslon Advanced Study -keskuksen tutkijana (2002–2003).
Teokset

Lehtinen on kirjoittanut tai toimittanut yksin tai yhdessä työtovereittensa kanssa toistakymmentä kirjaa maantieteen alalta.  Näistä mainittakoon:
Ari Lehtinen, A.& I. Pyy (2017, toim.). Mitä on laadullinen kaupunkisuunnittelu? Kunnallisalan kehittämissäätiö.·
Ari Lehtinen (2006). Postcolonialism, multitude, and the politics of nature. University Press of America.·
Ari Aukusti Lehtinen (2005, toim.): Maantiede, tila, luontopolitiikka. Johdatus yhteiskuntatieteelliseen ympäristötutkimukseen. Joensuu University Press.
Ari Lehtinen, J. Donner-Amnell & B. Saether, B. (2004, toim.). Politics of forests: Northern  forest-industrial regimes in the age of globalization. Ashgate.
Aiheesta muualla

Google Scholar -haku "A. A. Lehtinen" (englanniksi) (google.com)
Ari Lehtinen (16.5.2017) Avoimen ja yhteisen tieteen kanavilla: JUFO-luokituksen muutospaineet  (Arkistoitu – Internet Archive) (julkea.fi)
Athene Promakhos

Leo von Klenzen idealisoitu maalaus Akropoliista vuodelta 1846. Athene Promakhoksen patsas seisoo keihäs kädessään heti Propylaian takana.
Athene Promakhos (m.kreik. Ἀθηνᾶ Πρόμαχος, ”Athene Esitaistelija”) oli suuri Athene-jumalattaren patsas, joka seisoi antiikin aikana Ateenan Akropoliin länsiosassa Propylaian ja Parthenonin temppelin välisellä alueella.
Patsas pystytettiin noin vuonna 475–450 eaa. Sen veisti Feidias, joka teki myös Parthenonin temppelissä olleen Athenen kulttikuvan Athene Parthenoksen, Athene Lemnian sekä Parthenonin marmoriveistokset. Athene Promakhos oli tehty pronssista. Patsaan korkeus jalustoineen oli noin 9 metriä ja jalustan koko noin 5 × 5 metriä. Patsas esitti Athenen seisomassa keihäs oikeassa kädessä ja kilpi lepäämässä vasenta jalkaa vasten. Joissakin patsaan kopioissa jumalattarella on kuitenkin ojennetussa kädessään Nike tai pöllö. Jumalatar oli pukeutunut peplokseen, ja hänen päässään oli kypärä.
Patsas oli ensimmäinen asia, jonka Akropoliille Propylaian kautta astuneet näkivät. Patsaan kerrotaan olleen niin suuri, että sen keihäs ja kypärä näkyivät merelle Sunionin niemen edustalle saakka. Patsas vietiin Konstantinopoliin vuonna 465 jaa. Siellä se tuhoutui vuonna 1203, kun taikauskoinen väkijoukko epäili sen auttavan kaupunkia piirittäviä ristiretkeilijöitä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Athene Promakhos Wikimedia Commonsissa
Askarin pakolaisleiri

| Askarin pakolaisleiri |
| --- | --- |
 Näkymä leiriin Garisiminvuorelta
 Askarin pakolaisleiri
 Koordinaatit: 32°13′11″N, 35°17′51″E 
Valtio:  Palestiina
Kuvernoraatti:  Nablus
Väkiluku (2022)  (rekisteröityjä pakolaisia):  23 760
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Askarin pakolaisleiri (arab. عسكر‎, ‘Askar) on palestiinalaispakolaisten leiri Palestiinan Länsirannalla Nablusin kaupungin vieressä. Vuonna 2022 leirissä asui 23 760 virallisesti rekisteröityä pakolaista.
Maantiede

Askarin pakolaisleiri sijaitsee Palestiinan Länsirannalla Nablusin kuvernoraatissa Nablusin kaupungin vieressä. Pinta-alaa leirillä on 0,119 km². Leiri koostuu kahdesta osasta, niin sanotusta vanhasta leiristä ja uudemmasta leiristä noin kilometrin päässä vanhasta leiristä. Lähellä sijaitsee myös Balatan pakolaisleiri.
Historia

Askarin pakolaisleiri perustttiin vuonna 1950 ja sen asukasluku kasvoi nopeasti seuraavan vuosikymmenen aikana. Tällöin osa leirin asukkaista perusti uuden Askarin alueen lähelle vanhaa leiriä. Oslon rauhanprosessin yhteydessä vanhan leirin alueesta tuli osa palestiinalaishallinnon aluetta A ja uudempi leiri kuului palestiinalaisten ja Israelin yhdessä hallitsemaan alueeseen B.
Juutalaiset pyhiinvaeltajat kulkevat ajoittain leirin läpi Joosefin haudalle. Heitä turvaavat usein Israelin turvallisuusjoukot ja ajoittain tapahtuu yhteenottoja paikallisten kanssa.
Väestö

Askarin pakolaisleirissä oli YK:n UNRWA:n mukaan vuonna 2022 yhteensä 23 760 virallisesti rekisteröityä pakolaista. Askar on yksi Länsirannan tiheimmin asutuista pakolaisleireistä.
Huomattavia ongelmia leirillä ovat korkea työttömyys, tiheä asutus ja asuntojen huono kunto.
Armas Laurinen

Armas Laurinen (4. heinäkuuta 1921 Helsinki – 11. elokuuta 2012) oli suomalainen elokuvaleikkaaja.
Laurinen sai valtion ylimääräisen taiteilijaeläkkeen toukokuusta 1987 alkaen.
Elokuvia joissa Laurinen toimi leikkaajana

Kanavan laidalla 1949
Kalle-Kustaa Korkin seikkailut 1949
Härmästä poikia kymmenen 1950
Ratavartijan kaunis Inkeri 1950
Amor hoi! 1950
Kesäillan valssi 1951
Kuisma ja Helinä 1951
Sadan miekan mies 1951
Tukkijoella 1951
Ylijäämänainen 1951
Hän tuli ikkunasta 1952
"Jees, olympialaiset", sanoi Ryhmy 1952
Maailmat kohtaavat 1952
Rengasmatka eli peräkylän pikajuna 1952
Sillankorvan emäntä 1953
Herrojen Eeva 1954
Sillankorvan emäntä 1954
Morsiusseppele 1954
Onnelliset 1954
Lähellä syntiä 1955
Viettelysten tie 1955
Riihalan valtias 1956
Ratkaisun päivät 1956
Muuan sulhasmies 1956
Yhteinen vaimomme 1956
Nummisuutarit 1957
Vieras mies 1957
Mies tältä tähdeltä 1958
Niskavuoren naiset 1958
Nuori mylläri 1958
Suuri sävelparaati 1959
Virtaset ja Lahtiset 1959
Iloinen Linnanmäki 1960
Taistelujen tie 1960
Mullin mallin 1961
Nuoruus vauhdissa 1961
Pikku Pietarin piha 1961
Voi veljet, mikä päivä! 1961
Eagle

Eagle voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Yleisiä

Anglo American Racers, F1-talli, kutsuttiin Eagleksi
eagle, golf-termi
Eagle, kraatteri Marsissa
Eagle, Apollo 11:n kuumoduuli
Aseistus

Desert Eagle, käsiase
F-15 Eagle, hävittäjä
P-75 Eagle, hävittäjä
F-15E Strike Eagle, hävittäjä
Eagle (1592), sulkualus
Eagle (1650), 12-tykkinen alus
HMS Eagle (1660) 22-tykkinen alus
HMS Eagle (1670), 6-tykkinen polttolaiva
HMS Eagle (1672), 6-tykkinen polttolaiva
HMS Eagle (1679), 70 -tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
HMS Eagle (1696), 10-tykkinen yhteysalus
HMS Eagle (1745), polttolaiva
HMS Eagle (1745), 58-tykkinen neljännen luokan alus
HMS Eagle (1754), 14-tykkinen sluuppi
HMS Eagle (1774), 64-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
HMS Eagle (1794), 4-tykkinen tykkivene
HMS Eagle (1803), 12-tykkinen priki
HMS Eagle (1804), 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
HMS Eagle (1812), priki
HMS Eagle (1918), lentotukialus
HMS Eagle (R05), Audacious-luokan lentotukialus
Yhdysvaltojen rannikkovartiosto
Eagle (purjekoululaiva)
Henkilöitä

Faith Spotted Eagle (s. 1948), yhdysvaltalainen poliitikko
James Philip Eagle (1837–1904), yhdysvaltalainen poliitikko ja Arkansas'n kuvernööri
Maantiede > Yhdysvallat

Eagle, kaupunki Alaskassa
Eagle, kaupunki Coloradossa
Eagle, kaupunki Idahossa
Eagle, kylä Michiganissa
Eagle, kylä Nebraskassa
Eagle, kaupunki New Yorkin osavaltiossa
Eagle, kylä Wisconsinissa
Eagle, kaupunki Waukeshan piirikunnassa Wisconsinissa
Eagle, kaupunki Richlandin piirikunnassa Wisconsinissa
Eagle Township, paikkakunta Michiganissa
Eagle Township, paikkakunta Minnesotassa
Eagle Village, paikka Alaskassa
Maantiede > Muut maat

Eagle, kylä Lincolnshiressa Isossa-Britanniassa
Musiikki

Eagle, ABBAn musiikkikappale
Eagles, yhdysvaltalainen yhtye
Ohjelmistoja

Eagle, piirilevynsuunnitteluohjelmisto
Yhtiöitä ja tuotemerkkejä

American Eagle Airlines, lentoyhtiö
Eagle Air, useita lentoyhtiöitä
Eagle, levy-yhtiö
Eagle, amerikkalainen automerkki
Eagle, norjalainen kitaranvalmistaja
Eagle tuulivoima, suomalainen tuuliturbiineja valmistava yritys
Eagle Industries, yhdysvaltalainen sotilasvarustevalmistaja
Eagle, Suomen Polkupyörä- ja Konetehtaan polkupyörämerkki
Elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus

Elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskukset (lyhyemmin ELY-keskukset, ruots. närings-, trafik- och miljöcentraler) hoitavat valtionhallinnon alueellisia toimeenpano- ja kehittämistehtäviä Suomessa. ELY-keskukset kehittävät ja tukevat taloudellista, sosiaalista ja ekologisesti kestävää hyvinvointia. ELY-keskukset ovat merkittäviä alueiden kehittäjiä ja EU-rahoituksen myöntäjiä. Yhteistyö on tiivistä maakunnan liittojen ja muiden tahojen kanssa. ELY-keskus ohjaa työ- ja elinkeinotoimistoja.
Tehtävät

Elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskukset perustettiin vuonna 2010. Ne korvasivat aiemmat työ- ja elinkeinokeskukset, Tiehallinnon tiepiirit, alueelliset ympäristökeskukset ja niihin siirrettiin eräitä lääninhallitusten koulutus- ja liikennelupatehtäviä.
ELY-keskusten tehtäviin kuuluu
yritysten rahoitus- ja kehittämispalvelut, työllisyysperusteiset tuet ja työvoimakoulutus, maatila- ja kalatalousasiat, maahanmuuttoasiat ja EU:n rakennerahastohankkeet;
keksintöjen valtakunnalliset kehittämis- ja edistämispalvelut;
ammatillinen koulutus, osaaminen ja luova talous;
maanteiden kunnossapito, tiehankkeet, liikenteen lupa-asiat, liikenneturvallisuus, joukkoliikenne ja saaristoliikenne;
ympäristönsuojelu, alueiden käytön ja rakentamisen ohjaus, luonnonsuojelu, ympäristön tilan seuranta, vesivarojen käyttö ja hoito; sekä
siviilipalveluksen toimeenpano työ- ja elinkeinoministeriön ohjeiden ja siviilipalveluslain mukaisesti.