stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dir en grey
Historia > 2001–2004: Kolme albumia kolmessa vuodessa

Vuonna 2000 yhtyeen vokalisti Kyō joutui sairaalaan vasemman korvansa kuulo-ongelmien takia ja heidän kiertueensa myöhemmin ilmestyvälle MACABRE-albumille jouduttiin keskeyttämään. Kiertue jatkui Kyōn päästyä sairaalasta ja väliinjääneet konsertit esitettiin alkuvuodesta 2001. Kiertue saatiin päätökseensä singlen "ain't afraid to die" julkaisun jälkeen Tokion Nippon Budōkanilla.
Kolmannen täyspitkän albumin Kisou julkaisun jälkeen vuonna 2002 Dir en grey lähti ensi kertaa kiertueelle Japanin ulkopuolelle. Kohteena oli muut Aasian maat; Kiina, Taiwan ja Etelä-Korea. Shanghaissa fanit innostuivat niin paljon, että toinen suunniteltu konsertti jouduttiin peruuttamaan. Kiista saatiin kuitenkin ratkaistua ja toinen konsertti pidettiin aikataulun mukaisesti.
Toinen minialbumi six Ugly ilmestyi heinäkuussa 2002, minkä jälkeen yhtye kävi saattamassa Aasia-kiertueensa päätökseen Etelä-Koreassa. Vuonna 2003 järjestettiin viisi päivää kestävä live-tapahtuma, jonka jokaisella konsertilla ensimmäistä lukuun ottamatta oli oma teemansa tietyn albumin mukaisesti ja niistä viimeinen keskittyi vielä julkaisemattomaan uuteen albumiin Vulgar. Blitz 5 Days kuvattiin ja julkaistiin myöhemmin yhtyeen faniklubi ｢a knot｣ille.
Historia > 2005–2006: Ensimmäinen kiertue Aasian ulkopuolella

Vuonna 2005 Dir en grey esiintyi ensimmäistä kertaa Euroopassa. Osana maaliskuussa ilmestyneen uuden albumin "Withering to death." It Withers and Withers-kiertuetta olevat konsertit Berliinissä ja Pariisissa menestyivät ilman mainostusta. Yhtye kävi esiintymässä myös kahdella suurella festivaalilla Rock am Ring ja Rock im Park Saksassa. Myöhemmin tehtyään sopimuksen yhdysvaltalaisen Warcon Recordsin kanssa Dir en grey esiintyi Japanissa Taste of Chaos-kiertueella yhdessä muiden Warcon Recordsin yhtyeen kanssa. Vuonna 2005 yhtye sai myös ensimmäiset listasijoituksensa Aasian ulkopuolelta Suomessa, missä albumi "Withering to death." saavutti Suomen TOP 40-listan sijan #31. Myöhemmin samana vuonna uusi single "CLEVER SLEAZOID" nousi Suomen singlelistan viidenneksitoista.
Alkuvuodesta 2006 Dir en grey soitti myös Yhdysvalloissa lyhyellä showcase-kiertueella Texasissa (South by Southwest-festivaaleilla), New Yorkissa ja Los Angelesissa.
Toukokuussa 2006 yhtye palasi Saksaan, tällä kertaa Berliinin lisäksi myös Kölniin. Myös Rock am Ring ja Rock im Park kuuluivat taas kuvioihin. Euroopan keikkojen jälkeen Kyō joutui taas sairaalaan heinäkuussa äkillisen nielurisatulehduksen vuoksi. Kaksi ｢a knot｣ konserttia jouduttiin siirtämään myöhemmäksi, mutta vokalisti parantui ajoissa, jotta Budōkanille varatut kaksi päivää heinä-elokuun vaihteessa onnistuttiin pitämään ja uusi kiertue Inward Scream saatiin aloitettua. Lähes välittömästi sen jälkeen yhtye palasi Pohjois-Amerikkaan ja otti Kornin kutsumana osaa The Family Values -kiertueelle monien amerikkalaisyhtyeiden kanssa. Marraskuussa Dir en grey osallistui Japanissa Loud Park-festivaaleille. Uusi single "Agitated Screams of Maggots" ilmestyi saman kuun puolivälissä ja siitä jatkettiin uutta kiertuetta Inward Scream Japanissa.
Historia > 2007-2009: The Marrow of a Bone ja Uroboros

Lähes kaksi vuotta sitten ilmestyneen Withering to death -albumin jälkeen Dir en grey julkaisi kuudennen albuminsa The Marrow of a Bone helmikuun 7. päivä. Jo ennen uuden albumin julkaisua yhtye lähti kiertueelle Pohjois-Amerikkaan noin kuukaudeksi. Lämppäreinä koko kiertueen ajan toimivat Bleed the Dream ja Fair to Midland.
Dir en grey esiintyi myös Korson Ankkarockissa 5. elokuuta 2007, ja saapui uudelleen Suomeen kahdelle onemanselvennä-keikalle Helsingin Tavastialle, 4. ja 5. marraskuuta.
Dir en grey julkaisi myös singlen "GLASS SKIN" 10.09.2008.
Yhtyeen seitsemäs studioalbumi UROBOROS julkaistiin 11.11.2008
Jäsenet

Yhtyeen jäsenet käyttävät joko omaa etu- tai lavanimeään.
Kyō (Tooru Nishimura), laulu (s. 16.2.1976)
Kaoru (Kaoru Niikura) ,  kitara (s. 17.2.1974)
Die (Daisuke Andou), kitara (s. 20.12.1974)
Toshiya (Toshimasa Hara), basso (s. 31.3.1977)
Shinya (Shinya Terachi), rummut (s. 24.2.1978)
Diskografia

| --- | --- |
 Albumit Gauze (1999)  Macabre (2000)  Kisō (2001,  jap. 鬼葬)  Vulgar (2003)  Withering to Death. (2005)  The Marrow of a Bone (2007)  Uroboros (2008)  Dum Spiro Spero (2011)  Arche (2014)  The Insulated World (2018)  Phalaris (2022) DVD GAUZE-62045- (2000)  1999年12月18日大阪城ホール (1999.12.18 Ōsaka-jō Hall) (2000)  TOUR 00>>01 MACABRE (2001)  TOUR00>>01 MACABRE Deep[-], Deep[-], Deep[-], Deep[er] (2001)  -「a knot」 only-  鬼門 (Kimon) (2002)  列島激震行脚 FINAL 2003 5 Ugly KINGDOM (Rettō gekishin angya FINAL 2003 5 Ugly KINGDOM) (2003)  BLITZ 5DAYS DVD-BOX (2003)  -「a knot」 only-  TOUR04 THE CODE OF VULGAR[ism] (2004)  AVERAGE FURY (2005)  AVERAGE PSYCHO (2005)  TOUR05 IT WITHERS AND WITHERS (2006)  TOUR05 IT WITHERS AND WITHERS -Bootlegged- (2006) -｢a knot｣ only-  DESPAIR IN THE WOMB (2007) -｢a knot｣ only-  IN WEAL OR WOE (2007) -｢a knot｣ only-  ｢A KNOT OF｣ (2009)  THE ROSE TRIMS AGAIN (2009)  TOUR09 FEAST OF V SENSES (2009) -｢a knot｣ only- VHS 「楓」～if trans･･･～ /通常限定版 (「Kaede」～if trans･･･～ /Special Version) (1998)  「楓」～if trans･･･～ /通常版 (「Kaede」～if trans･･･～ /Original Version) (1998)  妄想統覚劇 (Mōsōtōkakugeki) (1998)  妄想格外劇 (Mōsōkakugaigeki) (1998)  GAUZE-62045- (1999)  1999年12月18日大阪城ホール (1999.12.18 Ōsaka-jō Hall) (2000)  TOUR 00>>01 MACABRE (2001)  鬼門 (Kimon) (2002)  列島激震行脚 FINAL 2003 5 Ugly KINGDOM (Rettō gekishin angya FINAL 2003 5 Ugly KINGDOM) (2003) :  EP:t Missa (1997)  six Ugly (2002)  The Unraveling (2013) Kokoelma-albumit Kai (2001,  remix-albumi, (jap. 改)  Decade 1998–2002 (2007)  Decade 2003–2007 (2007)  VESTIGE OF SCRATCHES (2018) Singlet JEALOUS (1998)  -I'll- (1998)  アクロの丘 (Akuro no oka) (1999)  ゆらめき (Yurameki) (1999)  残 -ZAN- (1999)  Cage (1999)  予感 (Yokan) (1999)  脈 (Myaku) (2000)  【KR】cube (2000)  太陽の碧 (Taiyō no ao) (2000)  ain't afraid to die (2001)  FILTH (2001)  JESSICA (2001)  embryo (2001)  Child prey (2002)  DRAIN AWAY (2003)  かすみ (Kasumi) (2003)  THE FINAL (2004)  朔 -saku- (2004)  CLEVER SLEAZOID (2005)  凌辱の雨 (Ryōjoku no ame) (2006)  Agitated Screams of Maggots (2006)  DOZING GREEN (2007)  GLASS SKIN (2008)  激しさと、この胸の中で絡み付いた灼熱の闇 (Hageshisa to, kono mune no naka de karamitsuita shakunetsu no yami) (2009)  Lotus (2011)  Different Sense (2011)  Rinkaku (2012)  SUSTAIN THE UNTRUTH (2014)  Ningen wo Kaburu (2018)  The World of Mercy (2019)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Dir en grey. Allmusic.com
Virallinen kotisivu (japaniksi) (englanniksi)
Gan-Shin (saksaksi) (englanniksi) (ranskaksi)
Free-Will America (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Dir en grey Myspacessa (englanniksi)
Suomalainen fanisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
David Blaine

David Blaine
David Blaine (David Blaine White, s. 4. huhtikuuta 1973 Brooklyn, New York City, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen illusionisti ja stuntman. Hän on tullut kuuluisaksi esiintyvänä taikurina.
Kuuluisia temppuja

Elävältä hautaaminen: 1999 hän oli seitsemän päivää läpinäkyvässä arkussa syömättä ja joi noin kolme litraa vettä päivässä. Arkun päällä oli 3000 litraa vettä.
Jääkuution sisällä: 2000 hän oli 63 tuntia, 42 minuuttia 15 sekuntia jääkuution sisällä vain t-paita yllään.
Pylväs: 2002 hän pystytti 30-metrisen pylvään Bryant Parkiin New York Cityyn ja oli sen huipulla 35 tuntia.
Häkki: 2003 Blaine oli 44 päivää läpinäkyvässä laatikossa, joka oli yhdeksän metrin korkeudessa Thames-joen yllä. Hän ei syönyt mitään koko aikana ja joi vain 4,5 litraa vettä päivässä.
Sukellus: Toukokuussa 2006 hän oli viikon veden alla hengittäen maskin avulla. Hän myös yritti rikkoa hengenpidätyksen maailmanennätystä siinä kuitenkaan onnistumatta.
Gyroskooppi: Marraskuussa 2006 hän oli 52 tuntia pyörivässä gyroskoopissa, josta hän oli aikonut paeta kuudessatoista tunnissa.
Guinness World Records: 2008 hän rikkoi hengenpidätyksen maailmanennätyksen ollen 17 minuuttia 4½ sekuntia veden alla.
Ylösalaisin: 2008 hän oli 60 tuntia roikkuen pää alaspäin.
Miljoona volttia: 2012 lokakuussa hän oli 72 tuntia seitsemän teslakäämin tuottamien sähköiskujen kohteena. Huolimatta sähköäjohtavasta puvusta, hän sai sähköiskuja juomaputkesta ja joutui siksi olemaan juomatta loppuajan.
Jotkin näistä tempuista ovat toiset taikurit kyenneet toistamaan illuusioina, kuten jääkuution sisällä oleminen ja hengityksen pidätys -temput.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta David Blaine Wikimedia Commonsissa
David Blainen virallinen kotisivu
David Blaine Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
David Singer

David Singer voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
David E. Singer, pokeriammattilainen
J. David Singer, yhdysvaltalainen politiikan tutkija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”David Singer”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
David Smith (kilpapurjehtija)

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten kilpapurjehdus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten kilpapurjehdus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten kilpapurjehdus. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten kilpapurjehdus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Rooma 1960 | 5.5mR |  |
David James "Dave" Smith (31. lokakuuta 1925 Salem, Massachusetts – 8. maaliskuuta 2014 Peabody, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen kilpapurjehtija ja olympiavoittaja.
Smith voitti Yhdysvaltain miehistössä 5.5mR-luokan olympiakultaa Roomassa 1960.
Smith kuoli 88-vuotiaana Peabodyssa 8. maaliskuuta 2014.
DSP (satelliittiohjelma)

Taiteilijan kuva DSP-satelliitista kiertoradalla. Pääsensori on alhaalla vasemmalla.
DSP (engl. Defense Support Program) on Yhdysvaltain ilmavoimien ennakkovaroitussatelliittiohjelma, jonka ensimmäinen satelliitti laukaistiin avaruuteen 6. marraskuuta 1970. DSP-satelliitteja on operoinut ilmavoimien alainen Air Force Space Command.
Järjestelmä

Järjestelmän kolme satelliittia kiertävät 35 900 km päiväntasaajan yläpuolella kulkevalla geosynkronisella kiertoradalla, ja ne havaitsevat infrapuna-aallonpituudella maasta laukaistujen ohjusten rakettimoottoreista purkautuvat kuumat palamiskaasut. Järjestelmä havaitsee myös ydinräjähdyksen. Satelliitteja kutsutaan myös nimellä Integrated Missile Early Warning System (IMEWS).
Satelliiteissa on infrapunasensorit, jotka toimivat laajakulmaisella Schmidtin teleskoopilla. Kukin satelliitti pyörii akselinsa ympäri, ja sen avulla se pystyy havaitsemaan suuremman näkökentän. Paikallaan pysyvät lämmönlähteet kuten metsäpalot tai tulivuorenpurkaukset satelliitti eliminoi kiinnostavista kohteista satelliitin pyörimisen avulla useamman kuvauskerran tietojen perusteella.
DSP-satelliitit on laukaistu yleensä Titan IV -kantoraketin IUS-rakettivaihetta käyttävällä versiolla. IUS:ää käytettiin satelliittien viemiseen lopulliselle geosynkroniselle radalle. Sukkulalento STS-44 vei myös yhden DSP-satelliitin avaruuteen 24. marraskuuta 1991.
460th Space Wing, jonka päämaja on Buckleyn lentotukikohdassa Coloradossa, operoi DSP-satelliitteja ja välittää niiden tiedot NORADille, joka on osa USSTRATCOMia. Se toimii Cheyenne Mountain Air Stationissa Colorado Springsin lähellä.
Air Force Materiel Commandin SBIRS-ohjelma kehittää DSP:n korvaavaa satelliittijärjestelmää Los Angelesin lentotukikohdassa Kaliforniassa.
Satelliittien valmistaja oli TRW/Aerojet (osa Northrop-Grummania 2000-luvun alusta alkaen). Niiden kehitys alkoi "Ohjelma 647":ssa.
Historia

Defense Support Program korvasi 1960-luvun ennakkovaroitussatelliitit, Missile Defense Alarm Systemin (MiDAS tai MIDAS), joka käytti infrapunasäteilyn havainnointia. Ensimmäinen onnistunut MiDAS-laukaisu tapahtui 24. toukokuuta 1960. Vuoteen 1966 mennessä, jolloin DSP korvasi MIDASin, niitä oli laukaistu kaksitoista.
Ensimmäinen DSP laukaistiin 6. marraskuuta 1970. Se on palvellut yli 30 vuotta. Ensimmäinen DSP-satelliitti painoi 900 kg, sen sähköteho oli 400 W ja sen suunniteltu elinikä oli vain 15 kk. Nykyiset DSP-satelliitit painavat 2 380 kg, niiden sähköteho on 1 275 W, ja niissä on kolminkertainen määrä eli 6 000 infrapunadetektoria. Satelliitit toimivat vähintään viisi vuotta.
23. ja viimeinen DSP-satelliitti laukaistiin vuoden 2006 puolivälissä, jonka jälkeen DSP-satelliittien toiminnan hiivuttua aletaan toimia uusilla Space-Based Infrared System (SBIRS) -satelliiteilla. SBIRS on sensori, joita on muun muassa uusimmilla Trumpet-satelliiteilla.
DSP:n kehitysvaiheet:
Block 1: vaihe 1970–1973, 4 satelliittia
Block 2: vaihe II, 1975–1977, 3 satelliittia
Block 3: Multi-Orbit Satellite Performance Improvement Modification (MOS/PIM), 1979-1984, 4 satelliittia
Block 4: Phase II Upgrade, 1984–1987, 2 satelliittia
Block 5: DSP-I (DSP-Improved), 1989 alkaen
DSP sai 1991 mainetta Persianlahden sodassa, jossa sen havaintojen perusteella komennettiin Israelista ja Saudi-Arabiasta ammuttuja Patriot-ohjuksentorjuntaohjuksia.
Teknisiä tietoja

Valmistaja Northrop Grummaniin kuuluva entinen TRW ja Aerojet Electronics Systems
Massa 2380 kg
Rata 35 900 km, geostationaarinen rata
Aurinkopaneelin tuottama sähköteho 1485 W
Korkeus radalla 10 m, laukaisun aikana 8,5 m
Halkaisija radalla 6,7 m, laukaisun aikana 4,2 m
Käyttöönotto 1970
Yksikköhinta 400 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Force Space Command Fact Sheet
DSP:n sukupolvet
Viimeisen DSP-satelliitin, DSP-23:n replika.
Crystal Extasy

Crystal Extasy on suomalainen melodinen rockyhtye, jonka kotipaikkana on Turku. Yhtye on perustettu vuonna 1997. Ensimmäinen levytys Part Of This Sacred Dream -CD-levy ilmestyi 1998. Vuonna 2001 yhtye äänitti toisen levyn Back On Your Planet, jonka tuotti Michael Monroe. Monroe vieraili myös levyllä usealla raidalla taustalauluilla sekä soittamalla huuliharppua ja saksofonia. Yhtye lopetti toimintansa vuosiksi 2003–2007.[lähde? ]
Vuonna 2007 Crystal Extasy palasi keikkalavoille tehden harvakseltaan esiintymisiä. Yhtye julkaisi vuonna 2013 "Walls Are Crashing In"/"So Innocent" -CD-singlen ja -digisinglen, joita seurasivat vuonna 2015 videot "Baby It's You" ja "Outsider". Crystal Extasyssa soittaa Deathlike Silencen, Michael Monroen Bandin ja Hanoi Rocks Revisitedin riveissä soittaneita jäseniä. Yhtyeellä on jonkinasteinen kulttimaine glam rock -harrastajien keskuudessa.[lähde? ]
Jäsenet 2014-

Mickey Crane – laulu, kitara
Lulu – basso, taustalaulu
Johnny –kitara, taustalaulu
Rasse – rummut
Maya – taustalaulu
Charlotte Perriand

| Charlotte Perriand |
| --- | --- |
 Charlotte Perriand vuonna 1991
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. lokakuuta 1903 Pariisi, Ranska
Kuollut: 27. lokakuuta 1999 (96 vuotta) Pariisi, Ranska
Ammatti:  muotoilija
Charlotte Perriand (24. lokakuuta 1903 Pariisi, Ranska – 27. lokakuuta 1999 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen muotoilija, joka toimi uransa alkuaikoina kymmenen vuotta arkkitehti Le Corbusier’n toimistolla. Siellä hän suunnitteli Pierre Jeanneret’n kanssa monia ateljeen huonekaluja. Perriand erottautui 1920-luvulla käyttämällä huonekaluissa kiiltävää metallia, kun Ranskassa oli normaalisti totuttu puupintoihin. Perriandin tyyliin tuli myös japanilaisia vaikutteita hänen asuttuaan siellä 1940-luvulla. Hän suunnitteli toisen maailmansodan jälkeen monia sisustuksia sekä esimerkiksi keittiöitä Le Corbusier’n Unité d'habitationiin. Perriand myös johti 1967–1985 arkkitehtiryhmää, joka suunnitteli Les Arcs -hiihtokeskukseen lomakyliä.
Nuoruus ja opiskelu

Charlotte Perriand syntyi ja kasvoi Pariisissa, missä hänen isänsä työskenteli räätälinä ja äitinsä ompelijana. Perriand sai jo koulussa huomiota hyvistä piirustustaidoistaan, ja äitinsä kannustamana hän opiskeli 1920–1925 koristetaiteen koulussa. Perriand muisteli myöhemmin, että koulun taiteellisen johtajan Henri Rapinin ansiosta hän pystyi jatkossa tuomaan paremmin ideansa piirroksista toteutukseen.
Perriand laajensi koulutustaan osallistumalla myös erilaisiin työpajoihin ja luentoihin. Hän kävi muun muassa Maurice Dufrênen opetuksessa. Dufrêne piti työpajaansa Galeries Lafayette -tavaratalossa, minkä ansiosta monet hänen oppilaistaan saivat tehtäviä, jotka tulivat myös esille tavaratalossa. Perriandin töitä oli jo vuonna 1925 esillä Pariisin kansainvälisessä taideteollisuusnäyttelyssä.
Ura > Le Corbusier’n toimistossa

Perriand lähetti valmistumisensa jälkeen töitään useisiin näyttelyihin. Hänen Bar sous le toit -installaationsa oli 1927 esillä Syyssalongissa. Siihen kuului huonekaluja sekä baaritila. Perriand irtautui Ranskan koulutaiteen konventioista, ja hän oli käyttänyt eksottisten ja harvinaisten puulajien sijaan kiiltäviä metallipintoja ja geometrisiä muotoja.
Perriandin ystävä Jean Fouquet tutustutti hänet Le Corbusier’n kirjoihin. Perriand ihastui Le Corbusier’n ajatuksiin koristetaiteen uusista linjauksista, jotka sopivat hyvin hänen omiin töihinsä. Perriand hakeutui Le Corbusier’n toimistolle ja esiteltyään Bar sous le toit -installaationsa sai paikan ateljeesta, missä hän työskenteli 1927–1937.
Perriandin vastuulla Le Corbusier’n ateljeessa oli erilaiset huonekalut, joita hän suunnitteli Pierre Jeanneret’n kanssa. Perriandia, Jeanneret’ta ja Le Corbusier’tä yhdisti samanlainen uusien materiaalien käyttäminen ja uusien tekniikoiden hyödyntäminen massatuotantoa ajatellen.
Perriand oli suunnittelemassa muun muassa LC1-tunnuksen saanutta tuolia, LC2- ja LC3-nojatuoleja sekä LC4-lepotuolia. Ateljeen huonekaluja myytiin aina Le Corbusier’n nimellä, vaikka hän ei varsinaisesti suunnitellut niitä. Perriandin ja Jeanneret’n osuutta suunnitelmista on jälkikäteen hyvin vaikea todistaa. Perriand suunnitteli vuoden 1929 Syyssalonkiin kokonaisen huoneiston, jossa oli ateljeen huonekaluja sekä kiiltävä keittiö ja kylpyhuone.
Ura > Aasialaisvaikutteet

Lähdettyään Le Corbusier’n toimistosta Perriand aloitti lyhyen yhteistyön muotoilija Jean Prouvén kanssa. Sodan aikana Prouvén toimisto sai paljon toimeksiantoja Ranskan asevoimilta, ja Perriand suunnitteli muun muassa kasarmeja ja väliaikaisasuntojen huonekaluja.
Perriand sai 1940 Japanista pyynnön tulla konsultoimaan sitä, miten perinteisiä japanilaisia taideteollisuustuotteita voisi saada kansainväliseen myyntiin. Perriand lähti Japaniin samana päivänä, kun Saksa valtasi Pariisin. Hän vaikuttui japanilaisista tekniikoista ja materiaaleista, kuten oljista, bambusta ja ruo’oista. Hän suunnitteli Japanissa muun muassa bambuista tehdyn lepotuolin. Japanista Perriand lähti Vietnamiin, missä hän asui 1942–1946.
Ura > Viimeiset vuosikymmenet Euroopassa

Perriand palasi 1940-luvun lopulla Eurooppaan ja jatkoi yhteistyötä Prouvén, Le Corbusier’n ja Jeanneret’n kanssa. Hän löysi myös uusia yhteistyökumppaneita, kuten Fernand Légerin, brasilialaisen arkkitehdin Lúcio Costan ja unkarilaisen arkkitehdin Ernő Goldfingerin. Perriand suunnitteli Le Corbusier’lle modulaarisia keittiöitä Unité d'habitationia varten. Cité universitaireen Perriand suunnitteli Maison du Brésilin ja Maison de la Tunisien sisustuksen. Hänen töitään olivat myös Air Francen Lontoon- ja Tokion-toimistojen sisustukset.
Perriandin viimeinen ja suurin urakka oli Savoijin Les Arcs -hiihtokeskus, jota toteutettiin 1967–1985. Sinne oli alkujaan tarkoitus tehdä tornimaisia rakennuksia, mutta Perriand ehdotti terassimaisesti rinteenmukaisesti kohoavia rakennusryhmiä. Perriandin johdolla Les Arcsiin rakennettiin kaksi turistikylää, Arc 1600 ja Arc 1800.
Perriand suunnitteli vielä 90-vuotiaana ystävälleen, japanilaiselle ikebana-mestari Hiroshi Teshigaharalle teehuoneen Unescon Japanilaisen kulttuurin festivaaleja varten. Perriand julkaisi vuotta ennen kuolemaansa, vuonna 1998 omaelämäkerran Une Vie de création.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Charlotte Perriand Wikimedia Commonsissa
LC4-lepotuoli
Perriandin Japanissa suunnittelema penkki
Custódio Castelo

Custódio Castelo (s. 1966) on portugalilainen kitaristi ja lauluntekijä. Hän opiskeli klassista kitaraa ja sävellystä Lissabonissa.
Castelo on toiminut säestäjänä useille fadolaulajille, kuten Cristina Brancolle ja Marizalle. Hänen ensimmäinen sooloalbuminsa oli Tempus (2003). Castelo on esiintynyt useilla kansainvälisillä festivaaleilla mm. Belo Horizontessa, Philadelphiassa, Perthissä ja Rabatissa .
Denys Zubrytskyi

| Denys Zubrytskyi |
| --- | --- |
 Denys Zubrytskyi
Henkilötiedot
Syntynyt: 1777 Batjatytši, Žovkvan piiri, Galitsia
Kuollut: 16. tammikuuta 1862 (84–85 vuotta) Lviv
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  historia
Denys Zubrytskyi, salanimi: Denis Venava iz Zubritsyi, (1777 Batjatytši, Žovkvan piiri, Galitsia – 16. tammikuuta 1862 Lviv) oli Galitsian ensimmäinen ammattimainen ukrainalainen historioitsija ja arkistonhoitaja. Hän oli Pyhän Pietarin arkeografisen komission kirjeenvaihtajajäsen vuodesta 1842 ja Venäjän tiedeakatemian kirjeenvaihtajajäsen vuodesta 1855. Hän oli Kiovan arkeografisen komission kunniajäsen vuodesta 1844 ja Moskovan Venäjän historian ja muinaisaikojen seuran kunniajäsen vuodesta 1846.
Zubrytskyi valmistui Lvivin kimnaasista 1795 ja työskenteli virkamiehenä Brzezowassa (Sjanikin piirikunta) ja muualla Galitsiassa. Hän oli 1829–1847 luottamustehtävissä Stauropegiaalisessa instituutissa. Vuosina 1843–1854 hänellä oli tehtävänä järjestää kuntoon Lvivin kaupunginarkisto ja kirjoittaa siitä selostus.
Zubrytskyihin vaikutti voimakkaasti venäläisen historioitsija Mihail Pogodinin teoria venäläis-ukrainalaisesta kansasta. Hän itse puolestaan antoi vaikutteita Galitsian venäläismielisille tutkijoille. Zubrytskyi vastusti puolalaista ylimystöä ja Puolan valtaa Galitsiassa ja ihannoi Venäjän keisarin yksinvaltaisuutta mutta pysyi uskollisena Itävallan kruunulle. Habsburgien monarkian vallankumousvuosina 1848–1849 hän tuki ruteenien korkeinta neuvostoa mutta vastusti maaorjuuden lopettamista.
Zubrytskyi teki runsaasti arkistotutkimuksia ja julkaisi artikkeleita ja katsauksia sekä Galitsian ja Volynian ruhtinaskunnasta kolmiosaisen venäjänkielisen magnum opuksen (1852, 1855), joka vaikutti merkittävästi hänen galitsialaisiin aikalaisiinsa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Denys Zubrytskyi Wikimedia Commonsissa