stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Anna Ingman
Yksityiselämä

Ingmanin vanhemmat olivat Eva (s. Perander) ja Erik Alexander Ingman ja sisar taidemaalari Eva Ingman. Tyttäret jäivät orvoiksi, kun ensin kuoli äiti 1853 synnytykseen ja muutaman vuoden kuluttua isä sairauteen. Tyttärien viralliseksi holhoojaksi määrättiin Elias Lönnrot, mutta käytännön kasvatuksesta vastasivat Karjalohjan Pellissä äidin sisaret Amalia ja Sophie Louise Perander. Amalia Perander vastasi arjen sujumisesta, ja Sophie Louise Perander oli kotiopettaja.
Anna Ingman kävi koulua Helsingissä Svenska Fruntimmerskolan i Helsingfors -tyttökoulussa. Opiskeltuaan Saksassa vuoden verran Ingman asettui lyhyen välivaiheen jälkeen sisarensa kanssa pysyvästi Dresdeniin, jonne Amalia Perander muutti heidän kanssaan. Sekä Amalia Perander että Eva Ingman kuolivat 1910-luvun alkupuolella, ja pian syttynyt maailmansota lisäsi Ingmanin kokemaa tragediaa. Lisäksi hän sairastui sodan syttymisvuonna vakavasti. Hän toimi musiikinopettajana, ja kielitaitoisena hän toimi arvostettuna kriitikkona. Viimeiset vuodet hän vietti yksinäisyydessä, kun Suomesta ja muualtakaan ei enää matkustettu yhtä ahkerasti levottomaan Saksaan.
Opinnot ja ura

Ennen Saksaan muuttoa Ingman sai yksityisopetusta merkittäviltä muusikoilta ja pedagogeilta, kuten Philip Jacobssonilta, Fritz Svärdsjöltä, Johan Lindbergiltä ja Alie Lindbergiltä, sillä Helsingin musiikkiopisto perustettiin myöhemmin, 1882. Saksassa hän opiskeli pianistien Johann Georg Leitertin ja Adolf Blassmannin johdolla ja musiikkikriitikkona ja säveltäjänä tunnetun Ludwig Hartmannin oppilaana. Hän ei todennäköisesti saanut sävellysopetusta, eikä häneltä jäänyt sävellyskäsikirjoituksia. Hän oli kuitenkin syvällisesti perehtynyt musiikin teoriaan. Hän ei myöskään esiintynyt konserttipianistina vaan toimi kriitikontyön ohella musiikinopettajana, mikä siihen aikaan oli säätyläisnaiselle hyväksytty tapa ansaita elantonsa. Musiikkikriitikon työ oli kuitenkin aikakaudella poikkeuksellinen valinta, ja hän julkaisikin kirjoituksensa nimimerkillä A. Ingman hälventääkseen ennakkoluuloja. Hänen kirjoituksiaan julkaistiin pääasiassa yhdysvaltalaislehdissä mutta myös Saksassa, Ruotsissa ja Britanniassa sekä Suomessa etenkin Hufvudstadsbladetissa, Finsk Tidskriftissä sekä Tidning för Musik- ja Finsk Musikrevy -julkaisuissa.
Ingman oli wagneriaani, ja oopperalla oli hänen arvioissaan keskeinen sija. Maailmansodan jälkeinen modernismi ei koskettanut häntä. Arnold Schönbergin hän toivoi palaavan tonaalisuuteen, ja hän uskoi, että musiikillinen "futurismi" jäisi lyhytaikaiseksi vaiheeksi. Vaikka Ingmanilla oli laajat suhteet naisverkostoihin ja hän nosti esiin erityisesti naistaiteilijoita – muusikkoja ja näyttelijöitäkin – hän saattoi kritiikeissä arvostella heitä pistävästi huomauttamalla, etteivät naisen kyvyt riitä tulkintaan, tai hän arvosteli naislaulajan ulkonäköä, ellei se hänen mielestään soveltunut rooliin. Hän saattoi toistaa kulttuurisia stereotyyppejä luonnehtimalla pianistin ”etelämaalaista temperamenttia”.
Augustus Agar

| Augustus Agar> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 4. tammikuuta 1890
Kuollut: 30. joulukuuta 1968
Ammatti:  sotilas
Sotilashenkilö
Taistelut ja sodat:  Pohjois-Venäjän interventio toinen maailmansota
Sotilasarvo:  kommodori
Kunniamerkit:  Viktorian risti
Joukko-osasto:  Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimat
Augustus William Shelton Agar (4. tammikuuta 1890 – 30. joulukuuta 1968) oli tunnettu brittiläinen meriupseeri, joka palveli molemmissa maailmansodissa ja osallistui vuonna 1919 brittien laivastotoimintaan Suomenlahdella. Hän johti luutnantin arvoisena moottoritorpedoveneosastoa, joka operoi Karjalankannaksella Suomessa olleista tukikohdista käsin Neuvosto-Venäjän laivastoa vastaan. Toiminnastaan hän ansaitsi Viktorian ristin elokuussa 1919.
Myöhemmät vaiheet

Agar yleni sotilasurallaan kommodoriksi. Hän palveli merivoimien riveissä vielä toisessa maailmansodassa komentaen elokuusta 1941 huhtikuuhun 1942 raskasta risteilijää HMS Dorsetshireä. Japanilainen torpedohyökkäys upotti risteilijän Intian valtamerellä 5. huhtikuuta 1942. Pahoja vammoja saaneen kommodori Agarin sotilasura päättyi tähän tapahtumaan.
Audition

| Audition> オーディション   Ōdishon |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Takashi Miike
Käsikirjoittaja:   Ryū Murakami (romaani)  Daisuke Tengan 
Tuottaja:  Satoshi Fukushima
Säveltäjä:  Kōji Endō
Kuvaaja:  Hideo Yamamoto
Leikkaaja:  Yasushi Shimamura
Pääosat:   Ryō Ishibashi  Eihi Shiina 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Japani
Tuotantoyhtiö:   Omega Project  AFDF 
Levittäjä:  Netflix
Kesto:  115 min
Alkuperäiskieli:  japani
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Audition (jap. オーディション, Ōdishon) on vuonna 1999 julkaistu Takashi Miiken ohjaama japanilainen kauhuelokuva. Pääosissa näyttelevät Ryō Ishibashi ja Eihi Shiina. Elokuva perustuu Ryū Murakamin samannimiseen romaaniin, jonka on sovittanut käsikirjoitukseksi Daisuke Tengan, joka on elokuvaohjaaja Shohei Imamuran poika. Elokuva on vuosien saatossa noussut kulttimaineeseen.
Tarina

Aoyama (Ryo Ishibashi) on videotuottaja, joka on jäänyt leskeksi seitsemän vuotta aiemmin. Hänen poikansa Shigehikon (Tetsu Sawaki) huomaa, että hänen isänsä on yksinäinen, ja kehottaa häntä menemään uudestaan naimisiin. Aoyaman ystävä tarjoutuu järjestämään hänelle koe-esiintymisen, jossa hän muka etsii olemattomaan elokuvaan näyttelijöitä. Aoyama ei aluksi ole kiinnostunut ajatuksesta, mutta suostuu lopulta siihen. Hän tapaa siellä Asamin (Eihi Shiina), joka on kohtelias ja seksikäs tanssija. Aoyama alkaa seurustella Asamin kanssa ja on varma, että Asami on hänelle se oikea.
Näyttelijöitä

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ryo Ishibashi  | … |  Shigeharu Aoyama   |
|  Eihi Shiina  | … |  Asami Yamazaki   |
|  Tetsu Sawaki  | … |  Shigehiko Aoyama   |
|  Jun Kunimura  | … |  Yasuhisa Yoshikawa   |
|  Renji Ishibashi  | … |  mies pyörätuolissa   |
|  Miyuki Matsuda  | … |  Ryoko Aoyama   |
|  Toshie Negishi  | … |  Rie   |
|  Ren Osugi  | … |  Shimada   |
Aiheesta muualla

Hongisto, Ilona: Audition Film-O-Holic.com.  1.1.2003. Viitattu 27.5.2021.
Bradshaw, Peter: Audition review – the stomach-turning birth of J-horror The Guardian.  10.12.2015. Viitattu 27.5.2021. (englanniksi)
Newman, Kim: Audition Review Empire.  1.1.2000. Viitattu 27.5.2021. (englanniksi)
Anna Incerti

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Anna Incerti |  Anna Incerti |  Anna Incerti |  |
Maa:   Italia
Naisten yleisurheilu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Barcelona 2010 | Maraton |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Pronssia | Daegu 2003 | 10 000 m |  |
Anna Incerti (s. 19. tammikuuta 1980 Palermo) on italialainen yleisurheilija, joka kilpailee kestävyysjuoksussa. Hän edustaa seuratasolla GS Flamme Azzurrea.
Barcelonan EM-kisoissa 2010 Incerti sijoittui maratonilla alun perin kolmanneksi, mutta nousi myöhemmin voittajaksi kun kärkikaksikko Živilė Balčiūnaitė ja Nailja Julamanova hylättiin dopingin vuoksi. Hän oli EM-kilpailujen maratonilla kuudes 2014 ja yhdeksäs 2006 sekä MM-kilpailuissa seitsemästoista 2007. Hän on voittanut kultaa puolimaratonilla Välimeren kilpailuissa 2009 sekä pronssia 10 000 metrin matkalta vuoden 2003 universiadeista.
Olympialaisiin Incerti on osallistunut kolmesti. Pekingissä 2008 hän sijoittui maratonilla neljänneksitoista ja Lontoossa 2012 29:nneksi. Rio de Janeirossa 2016 hän keskeytti.
Henkilökohtaiset ennätykset

3 000 metrin juoksu: 9.09,42 (2003)
5 000 metrin juoksu: 15.15,5 (2011)
10 000 metrin juoksu: 33.19,01 (2003)
10 km maantiejuoksu: 32.08 (2011, 2012)
15 km maantiejuoksu: 48.24 (2012)
20 km maantiejuoksu: 1.07.35 (2007)
Puolimaraton: 1.08.18 (2012)
30 km maantiejuoksu: 1.43.23 (2011)
Maraton: 2.25.32 (2011)
Aiheesta muualla

Incertin kotisivut (italiaksi)
Berimbau

Naná Vasconcelos soittaa berimbauta.
Tuntematon henkilö soittaa berimbaulla
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Berimbau on vanha afrikkalaisperäinen brasilialainen kielisoitin. Nykyisin sitä pääasiallisesti käytetään brasilialaisen capoeira-itsepuolustuslajin ja tanssin pääsoittimena, ja se on lajille varsin keskeinen elementti. Berimbaun voisi määritellä myös rytmisoittimeksi, sillä sen avulla ei varsinaisesti voi soittaa melodiaa, ainoastaan kolmesta perusäänestä koostuvia rytmejä.
Ulkonäkö ja koostumus

Berimbauta voisi kuvailla lähinnä keskiajan jousen näköiseksi. Se koostuu rungosta (verga), kielestä (arame) ja pullokurpitsasta (cabaça). Runko on perinteisesti tehty beriba-puusta, mutta berimbaun runkoja tehdään myös muista puulajikkeista. Kieli on yleensä autorenkaista polttamalla saatavaa rautalankaa, mutta pianon/muun kielisoittimen kieliä voidaan myös käyttää berimbaun kielinä. Pullokurpitsa toimii soittimen kaikukoppana. Se on kuivattu ja koverrettu kalebassin hedelmä.
Lisäksi berimbauhun kuuluu lyömätikku (baqueta), helistin (caxixi) ja kolikko (dobrão) tai kivi (pedra).
Soittaminen

Berimbauta pidellään pujottamalla toisen käden pikkusormi lenkin alta, joka pitelee cabaçaa soittimen rungossa kiinni. Näin soittimen koko paino on yhden sormen varassa, mikä yleensä aiheuttaa hankaluuksia ja sormen kivuliasta puutumista aloitteleville soittajille, mutta harjoittelun jälkeen ongelmat katoavat. Saman käden etusormen ja peukalon välissä pidetään kolikkoa tai kiveä, jonka avulla vaihdetaan ääntä, joka lähtee soittimesta kieltä lyötäessä.
Toisessa kädessä soittajalla on lyömätikku ja helistin.
Ääni

Berimbaulla voi soittaa kolmea eri ääntä: matalaa, korkeaa ja särinää. Lisäksi liikuttamalla berimbauta eteen- ja taaksepäin soittajan palleasta, voidaan saadaan aikaan myös ns. wahwah-efekti ääneen. Esimerkiksi Íuna-rytmiä soitettaessa tämä tulee esille varsin selkeästi.
Matalassa äänessä kolikko tai kivi ei kosketa kieltä. Korkea ääni saadaan aikaan kiristämällä kieltä niin, että kolikko tai kivi painetaan kieltä vasten etusormella ja peukalolla työntämällä. Särinä-äänessä kolikko tai kivi asetetaan kevyesti koskettamaan kieltä ja kaikukoppa painetaan kiinni palleaan.
Viola, médio ja gunga, kolme erityyppistä berimbauta korkeaäänisimmästä matalaäänisimpään.
Caxixi baqueta ja vadero/dobrao, berimbaun soittamisen kannalta välttämättömiä apuvälineitä
Azel

| Azel Bombino |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Applehead Studio, Woodstock, New York
 Julkaistu: 1. huhtikuuta 2016
 Tuottaja(t): David Longstreth
 Tyylilaji: maailmanmusiikki
 Kesto: 46.00
 Levymerkki: Partisan (PTKF2135-1)
Bombinon muut julkaisut
| Nomad 2013 | Azel 2016 |   |
Azel on nigeriläisen laulaja-lauluntekijä Bombinon albumi, joka julkaistiin vuonna 2016.
Kappaleet

Kaikki kappaleet Omara "Bombino" Moctar, ellei toisin mainita.
Akhar Zaman – 3.52 (säv. Hasso Akhoté)
Iwaranagh – 5.00 (säv. Ibrahim Ag Abreybom)
Inar – 3.47
Tamaditine Tarhanam – 4.03
Timtar – 4.53
Iyat Ninhay/Jaguar – 6.07 (säv. Abdallah Ag Alhousseyni)
Igmayagh Dum – 5.46
Ashuhada – 3.24
Timidiwa – 4.22
Naqqim Dagh Timshar – 5.39
Kokoonpano

Mama ‘Mahassa’ Walet Amoumene – taustalaulu
Abdoulahi ‘Koutana’ Mohamed Van Loon – taustalaulu
Youba Dia – basso
Djembe – Corey Wilhelm – djembe (kappaleet: 2, 3, 6)
Abdoulahi ‘Koutana’ Mohamed Van Loon – djembe (kappaleet: 1, 4, 5, 7 – 10)
Corey Wilhelm – rummut, calabash, conga, shaker
Omara ‘Bombino’ Moctar – kitarat
Dave Longstreth – urut
Avi Salloway – rytmikitara (kappaleet: 1, 6)
Arvostelut

Allmusic:
Pitchfork: 7.8/10
Bernicia

Northumbria sekä Deira ja Bernicia vuosina 600–700.
Bernicia oli Englannin pohjoisosissa sijainnut anglosaksinen kuningaskunta, joka yhdistyi 600-luvun lopulla naapurikuningaskunnan Deiran kanssa Northumbrian kuningaskunnaksi. Bernician etelärajat ulottuivat Tees-joelle saakka. Kuninkaanlinna sijaitsi rannikolla Bamburghissa ja toinen hallintopaikka oli sisämaassa Yeaveringissa,
Bernician ensimmäinen tunnettu kuningas oli Ida, joka nousi valtaistuimelle vuonna 547 tai 558. Hänen pojanpoikansa Aethelfrith, joka oli kuninkaana 593–616, yhdisti Bernician ja Deiran yhden kuninkaan alaiseksi. Hänen seuraajansa Edwinkin hallitsi kumpaakin kuningaskuntaa. Edwiniä seurasi Aethelfrithin poika Oswald, joka myös oli sekä Bernician että Deiran kuningas. Oswaldin kuoltua vuonna 641 kuningaskunta kuitenkin jakaantui jälleen kahtia, ja Oswaldin veli Oswiu hallitsi vain Berniciassa, kun taas Deirassa oli omat itsenäiset kuninkaat vuoteen 678 saakka.
Ampumahiihto talviolympialaisissa 2014 – sekaviesti

| Sekaviesti |
| --- | --- |
 Palkintojenjako
Kisapaikka:  Ampumahiihtokeskus Laura
Kilpailupäivä(t):  19. helmikuuta
Joukkueita:  16
Mitalistit
–  Kultaa:   Norja (Tora Berger, Tiril Eckhoff, Ole Einar Bjørndalen, Emil Hegle Svendsen)
–  Hopeaa:   Tšekki (Veronika Vítková, Gabriela Soukalová, Jaroslav Soukup, Ondřej Moravec)
–  Pronssia:   Italia (Dorothea Wierer, Karin Oberhofer, Dominik Windisch, Lukas Hofer)
| Ampumahiihto olympialaisissa 2014   |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Normaalimatka |  | Miehet |  |  |  | Naiset |  |
| Pikakilpailu |  | Miehet |  |  |  | Naiset |  |
| Takaa-ajo |  | Miehet |  |  |  | Naiset |  |
| Yhteislähtö |  | Miehet |  |  |  | Naiset |  |
| Viesti |  | Miehet |  | Seka |  | Naiset |  |
Sekajoukkuekilpailu kuului ampumahiihdon kilpailuohjelmaan talviolympialaisissa 2014. Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun sekajoukkuekilpailu järjestettiin olympiatasolla.
Kilpailussa naiset hiihtivät ensin kaksi kuuden kilometrin pituista kahden ammunnan osuutta. Tämän jälkeen miehet hiihtivät kaksi 7,5 kilometrin niin ikään kahden ammunnan osuutta.
Kilpailu pidettiin 19. helmikuuta 2014 Maasto- ja ampumahiihtokeskus Laurassa.
Avaruuskansiot

| Avaruuskansiot> Space Files |
| --- | --- |
Tyyli:  Avaruus, luonto, ympäristö, luonnontieteet
Kestoaika:  n. 10 minuuttia / jakso
Verkko:  Yle TV1 Yle Teema
Jaksoja:  26
Aiheesta muualla
IMDb
Avaruuskansiot (engl. Space Files) on alun perin BBC:n tuottama 26-osainen avaruutta käsittelevä sarja. Sarjassa käytettiin 3D-animaatiota ja kuvattua materiaalia.
Sarjaa on Suomessa esittänyt Yle TV1 ja Yle Teema.
Bernhoff Hansen

Bernhoff Otelius Hansen (17. elokuuta 1877 Rognan, Norja – 22. joulukuuta 1950 New York) oli amerikannorjalainen vapaapainija ja olympiavoittaja.
1904 St. Louisin olympialaisissa Hansen voitti olympiakultaa vapaapainin raskaassa sarjassa (yli 71,7 kg). Brooklyn Norwegier Turnverein' -seuraa edustanut Hansen voitti kaikki ottelunsa selätyksellä. Seuraavana vuonna hän voitti Amerikan amatööriurheiluliiton mestaruuden, joka oli hänen uransa toinen, sillä myös olympiapaineilla oli AAU:n mestaruusturnauksen arvo.
Ampumahiihto talviolympialaisissa 2014 – naisten 4 × 6 km viesti

| Naisten viesti |
| --- | --- |
 Ukrainan joukkue
Kisapaikka:  Ampumahiihtokeskus Laura
Kilpailupäivä(t):  21. helmikuuta
Joukkueita:  17
Mitalistit
–  Kultaa:   Ukraina (Vita Semerenko, Julija Džyma, Valja Semerenko, Olena Pidhrušna)
–  Hopeaa:   Venäjä (Jana Romanova, Olga Zaitseva, Jekaterina Šumilova, Olga Viluhina)
–  Pronssia:   Norja (Fanny Welle-Strand Horn, Tiril Eckhoff, Ann Kristin Aafedt Flatland, Tora Berger)
| Ampumahiihto olympialaisissa 2014   |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Normaalimatka |  | Miehet |  |  |  | Naiset |  |
| Pikakilpailu |  | Miehet |  |  |  | Naiset |  |
| Takaa-ajo |  | Miehet |  |  |  | Naiset |  |
| Yhteislähtö |  | Miehet |  |  |  | Naiset |  |
| Viesti |  | Miehet |  | Seka |  | Naiset |  |
Naisten 4 x 6 kilometrin viesti kuului ampumahiihdon kilpailuohjelmaan talviolympialaisissa 2014. Kilpailu pidettiin 21. helmikuuta 2014 Maasto- ja ampumahiihtokeskus Laurassa.
Ukraina voitti saaden ensimmäisen kultamitalinsa ampumahiihdosta. Kyseessä oli maan ensimmäinen olympiakulta talvikisoista 20 vuoteen. Hallitseva mestari Venäjä tuli toiseksi ja Norja kolmanneksi.
Amazing Blondel

Amazing Blondel on englantilainen akustinen progressiivinen folk -yhtye, jonka jäsenet ovat Eddie Baird, John Gladwin ja Terry Wincott. Yhtye perustettiin vuonna 1969, ja sen levy-yhtiönä toimi Island Records. Yhtye hajosi vuonna 1977, mutta palasi yhteen kaksikymmentä vuotta myöhemmin ja levytti ensimmäisen levynsä sitten vuoden 1972 Englandin. Toisinaan yhtyeen musiikkia on luokiteltu psykedeeliseksi folkiksi tai keskiaikaiseksi folkrockiksi.
Diskografia > Alkuperäinen kokoonpano (Gladwin ja Wincott)

The Amazing Blondel,("The Amazing Blondel and a Few Faces") Bell Records, (1970)
Diskografia > Klassinen kokoonpano (Gladwin, Baird ja Wincott)

Evensong, Island Records, (1970)
Fantasia Lindum, Island Records, (1971)
England, Island Records, (1972)
Englishe Musicke (compilation), Edsel Records, (1993)
A Foreign Field That Is Forever England (recorded live, 1972–1973) HTD Records (1996)
Restoration, HTD Records, (1997)
Evensong / Fantasia Lindum, Beat Goes On 626 (2004)
Going Where The Music Takes Me (2-CD-Box + DVD), Shakedown Records (2004)
Harvest of gold - The English Folk Almanach
Diskografia > Baird ja Wincott (ja muita muusikoita)

Blondel, Island Records, (1973)
Mulgrave Street, DJM Records, (1974)
Inspiration, DJM Records, (1975)
Bad Dreams, DJM Records, (1976)
Live in Tokyo (1977)
Antero Viljanen

Jarmo Antero Viljanen (11. maaliskuuta 1929 Rauma – 3. huhtikuuta 2008) oli suomalainen kirjailija ja käsikirjoittaja.
Viljanen kävi ammattikoulun ja työskenteli kumikorjaamossa, kiviveistämössä, olut- ja tynnyritehtaassa sekä toimi postimiehenä ja varastonhoitajana.
Viljanen teki käsikirjoituksen Mauno Hyvösen 1965 ohjaamaan tv-elokuvaan Lähimmäinen, Ilkka Kylävaaran 1975 ohjaamaan tv-näytelmään Elävän leski sekä Visa Mäkisen 1986 ohjaamaan elokuvaan Pekka Puupää poliisina ja Mäkisen vuonna 1986 tuottamaan tv-sarjaan Pekka Puupää.
Teoksia

Onnellinen onnettomuus. Karisto 1952
Tuhatkasvoinen mies: seikkailukertomus. Karisto 1956
Leikki kaukana. Karisto 1965
Elävän leski: kuunnelma. Yleisradio, Helsinki 1971, ilmestynyt myös teoksessa Kansan äänet. Suomalaisia kansankuunnelmia, toimittanut Outi Nyytäjä. Yleisradio ja Otava, Helsinki 1973
Ajopuu: kuunnelma. 1973
Tarazona: kuunnelma. 1974
Keinuhevonen: kuunnelma ; dramaturgi Heljä Talvikki Ahonen. Yleisradio, Helsinki 1978
Toukokuun toinen sunnuntai: kuunnelma; dramaturgi Johanna Rajamaa. Yleisradio, Helsinki 1984
Antti Raatikainen

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten ampumahiihto.Nuorten MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten ampumahiihto.Nuorten MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten ampumahiihto.Nuorten MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten ampumahiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Canmore | normaalimatka |  |
Antti Raatikainen (s. 29. syyskuuta 1990 Lapinlahti) on suomalainen ex-ampumahiihtäjä. Raatikainen työskentelee Kainuun Prikaatissa 2. Viestikomppaniassa kouluttajana. Hän edustaa Iisalmen Visaa ja häntä valmentaa Ville Kotikumpu, joka on myös entinen ampumahiihtäjä. Raatikaisen uran suurin saavutus on hopeamitali 12,5 kilometrin normaalikilpailussa nuorten MM-kilpailuissa, Canmoressa, Kanadassa vuonna 2009. Raatikainen kuuluu Suomen ampumahiihtoliiton B-maajoukkueeseen ja myös puolustusvoimien edustusvalmennusryhmään.
Raatikainen tunnetaan monilahjakkuutena. Hänen lajivalikoimaan on kuulunut muun muassa ammunta, hiihto, pesäpallo (MaanMa, SiiPe) ja yleisurheilu. Raatikaisella on mm. viisi SM-kultaa ammunnasta (sml)
Aiheesta muualla

Antti Raatikaisen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Bismarckstraßen metroasema

U7 alemmalla laituritasolla.
Bismarckstraßen metroasema on Berliinin metron asema, jolla linjat U2 ja U7 risteävät. Se avattiin 28. huhtikuuta 1978 ja on esteetön. Asemalla on kolme laituria: kaksi 4,5 metriä leveää laituria U2:n ylätasolla ja yksi 11,6 metriä leveä U7:n alatasolla.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä asema: Sophie-Charlotte-Platz | U2 | Seuraava asema: Deutsche Oper |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä asema: Richard-Wagner-Platz | U7 | Seuraava asema: Wilmersdorfer Straße |
Avaruuskynä

Avaruuskynä
Avaruuskynä on kynä, jossa on paineistettu säiliö ja siksi sillä voi kirjoittaa painovoiman vaikuttamatta olipa kynä missä asennossa tahansa. Avaruuskynä kehitettiin alun perin NASA:lle (ei kuitenkaan NASAn toimeksiannosta eikä rahoituksella) mutta nimikkeellä myydään kyniä myös kuluttajille. Avaruuskynällä voi kirjoittaa myös –50 °C pakkasessa, veden alla sekä kiiltävälle pinnalle.
AG7-avaruuskynä. Kynää käytettiin Apollo 11 -lennolla.
Avaruuskynän kehitti Fisher Pen Companyn Paul C. Fisher 1960-luvun puolivälissä. Hän patentoi  AG7 "anti gravity" kynän vuonna 1965. Tätä ennen avaruudessa käytettiin lyijykyniä, lyijytäytekyniä (Gemini-lennoista lähtien), tussikyniä  (Apollo-lennot) ja rasvakyniä (kosmonautit). Lyijykynien katkeava kärki ja grafiittipöly aiheuttaa kuitenkin vaaratilanteita avaruusaluksessa (grafiittipöly johtaa sähköä), joten parempi kirjoitusmenetelmä tarvittiin. Nykyään sekä kosmonautit että astronautit (vuodesta 1967) käyttävät avaruuskyniä. Avaruuslentäjät käyttävät myös kuulakärkikyniä avaruudessa.
Aiheesta muualla

http://www.firmaservice.com/fi/spacepen_spacetec.html (Arkistoitu – Internet Archive)
Fisher Space Pen Co.
Bismarckinmeri

Bismarckinmeri hiukan kartan keskikohdan yläpuolella.
Bismarckinmeri (engl. Bismarck Sea, saks. Bismarcksee) on Tyynenmeren sivumeri Uuden-Guinean saaren koillispuolella. Bismarckinmereä rajaa IHO:n merialuejaottelun mukaan etelässä Uusi-Guinea, pohjoisessa Eteläinen Tyynimeri ja Uuden-Irlannin saari sekä kaakossa Uuden-Britannian saari ja Salomonmeri.
Merialueen pinta-ala on noin 40 000 neliökilometriä ja syvyys tyypillisesti 2 000 metriä, enimmillään 2 500 metriä. Meri oli vuosina 1885–1914 Saksan hallinnassa ja on nimetty valtakunnankansleri Otto von Bismarckin mukaan. Merialueen pohjois- ja itäreunan Uusi-Britannia ja Uusi-Irlanti kuuluvat Bismarckinsaariin.
Merialueen pohjassa on mineraaleja hyödyntävää kaivostoimintaa.
Bismarckinpunamesikko

| Bismarckinpunamesikko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Mesikot Meliphagidae
Suku::  Punamesikot Myzomela
Laji::  cineracea
Kaksiosainen nimi
 Myzomela cineracea  P. L. Sclater, 1879 
Alalajit
 M. c. cineracea  M. c. rooki 
Katso myös
   Bismarckinpunamesikko Wikispeciesissä   Bismarckinpunamesikko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Bismarckinpunamesikko (Myzomela cineracea) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Benedito Paulo Alves de Souza

Benedito Paulo Alves de Souza (25. tammikuuta 1873 São Paulo – 3. huhtikuuta 1946) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi São Paulon hiippakuntaan 29. helmikuuta 1896 ja nimitettiin Espírito Santon hiippakunnan johtoon 28. tammikuuta 1918. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joaquim Arcoverde de Albuquerque Cavalcanti, jota avustivat Leopoldo Duarte e Silva ja Sebastião Leme da Silveira Cintra.
Alves de Souza erosi tehtävsitään Espírito Santon piispana 28. heinäkuuta 1933, jolloin hän sai nimityksen Orisan titulaaripiispaksi.
Antti Rantakokko

| Antti Rantakokko |
| --- | --- |

Kauhajoen kaupunginjohtaja
 2005 – 2009  
Edeltäjä:  Jorma Rasinmäki
Seuraaja:  Keijo Kuja-Lipasti
Salon kaupunginjohtaja
 2009 – 2017  
Edeltäjä:  Matti Rasila
Seuraaja:  Lauri Inna
Henkilötiedot
Syntynyt: 1952 Muonio
Ammatti:  Kaupunginjohtaja
Puoliso:  Anna-Liisa Rantakokko
Tiedot
Koulutus:  Hallintotieteen maisteri
Antti Rantakokko (s. 1952 Muonio) on hallintotieteiden maisteri ja toiminut Salon kaupunginjohtajana vuosina 2009–2017. Hän on aikaisemmin toiminut kunnanjohtajana Kauhajoella, Jalasjärvellä, Sallassa ja sitä ennen Suomusjärvellä 1982–1984. Hän on naimisissa viitasaarelaislähtöisen Anna-Liisa Rantakokon (o.s. Leppänen, s. 1953) kanssa. Anna-Liisa Rantakokko työskentelee Jalasjärven seurakunnan talouspäällikkönä. Pariskunnalla on neljä lasta.
Rantakokko valittiin Salon kaupunginjohtajaksi ja hän toimi tehtävässä helmikuusta 2009 alkaen kunnes jäi eläkkeelle elokuussa 2017.
Rantakokko on Kittilän kriisiä selvittämään asetetun selvitystyöryhmän puheenjohtaja.