stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kalevi Laitinen (luistelija)
Saavutuksia

Olympiakisoissa seitsemäs 1 500 metrillä, 15:s 5 000 metrillä, 17:s 500 metrillä ja keskeytti 10 000 metrillä Sankt Moritzissa 1948
Olympiakisoissa 21:s 500 metrillä, 22:s 5 000 metrillä ja 24:s 1 500 metrillä Oslossa 1952
MM-kisoissa yhdeksäs yhteispisteissä Helsingissä 1948
EM-kisoissa yhteispisteissä neljäs 1946 ja yhdestoista 1951
SM-kultaa yhteispisteissä 1947, 1948, 1949 ja 1951, lisäksi 11 matkamestaruutta
Luettelo kirjasarjan Surkeiden sattumusten sarja sivuhenkilöistä

Tämä on luettelo yhdysvaltalaisen kirjailijan Lemony Snicketin kirjoittaman kirjasarjan Surkeiden sattumusten sarja sivuhenkilöistä.
Ensisijaiset sivuhenkilöt > Herra

Kirjassa Saiturin saha Herra on Vähälännässä sijaitsevan Onnenkantamoisen sahan omistaja. Hänen oikeaa nimeään ei tiedetä, mutta sitä on kuvailtu vaikeaksi lausua. Herra Poe on yrittänyt lausua nimen ensimmäistä tavua, käyttäen joka kerta eri tavua (Wuz, Qui, Bek, Duy, Sho, Gek jne.). Herran esiintyminen on yhtä hämmentävää. Hänen koko päänsä on piilossa paksun sikarin luoman savukerroksen takana. Hän ei näy välittävän lainkaan Baudelairen orvoista tai työntekijöistään, joille hän maksaa kupongeilla ja antaa ruoaksi vain purukumia. Hänen yhtiökumppaninsa, Charles, mainitsee että Herralla oli hirveä lapsuus. Jostain syystä hän sanoo jatkuvasti "En ole idiootti".
Myöhemmin Herra esiintyy myös kirjassa Ratkaisun rajoilla. Kirjan kannessa on mies, jolla on savua kasvojensa edessä. Aiemmin epäiltiin, että tämä olisi ollut Herra, mutta se ei ole luultavasti totta, sillä mies polttaa piippua eikä sikaria ja koska hänen kasvonsa voi nähdä. Lemony Snicket on myös sanonut että Baudelairet, lukija tai hän itse eivät koskaan ole nähneet tai tule näkemään Herran kasvoja.
Ei tiedetä, kuoliko Herra Hotelli Ratkaisun tulipalossa.
Ensisijaiset sivuhenkilöt > Charles

Charles on Herran yhteistyökumppani Onnenkantamoisen sahalla. Charles oli se, joka ehdotti Herraa perustamaan sahalle kirjaston, jossa on kuitenkin hänen ehdottamisestaan asti ollut koko ajan vain kolme kirjaa. Charles on huolissaan Baudelaireista, mutta pelkää Herraa liikaa auttaakseen lapsia niin, että siitä olisi jotain hyötyä.
Kirjassa Ratkaisun rajoilla Kit Snicket sanoo että Charles lähetti hänelle pohjapiirustuksia, runoja ja karttoja, joten on mahdollista, että Charles on Kit Snicketin ystävä. Myöhemmin samassa kirjassa Kit kertoo lapsille, että Charles on etsinyt heitä kertoakseen, että on liittynyt V.P.K.:n hyvien puolelle.
Charles esiintyy vielä samassa kirjassa Herran kanssa Hotelli Ratkaisussa. Hän selittää Herralle tahtovansa pyytää Baudelaireilta anteeksi saamaansa kohtelua, ja hän saa J.S.:n allekirjoittaman kirjeen, joka johtaa häntä hänen etsinnöissään.
Ei tiedetä, onnistuiko Charles pakenemaan Hotelli Ratkaisun tulipaloa.
Ensisijaiset sivuhenkilöt > Phil

Phil työskenteli Onnenkantamoisen sahalla kirjassa Saiturin saha. Phil oli yksi ystävällisemmistä sahan työntekijöistä, ja hän auttoi Baudelaireja sopeutumaan uuteen kotiinsa. Baudelairen paikallaolon aikana yksi hypnotisoidun Klausin ohjaama sahan kone vauhingoitti häntä. Phil on jatkuvasti optimistinen, eikä hän järkyttynyt tapahtumasta. Hän sanoi vain "Vasen jalkani on murskana, mutta onneksi olen oikeajalkainen".
Kirjassa Synkkä syöveri Phil työskenteli kapteeni Vastakarvan sukellusveneen kokkina, vaikka pystyikin tekemään siellä vain kosteita laatikoita. Kapteeni Vastakarva kutsui Philiä Köksäksi ilman mitään järkevää syytä. Klaus uskoo, että leimauskoneonnettomuus vaikuttaa Philiin yhä, mutta Phil väittää hain purreen häntä. Hän hylkää kapteeni Vastakarvan kanssa Baudelairet ja Vastakarvan tytärpuolen, Fionan, tuntemattomista syistä (hänet saatettiin kaapata), eikä hän enää esiinny kirjoissa Ratkaisun rajoilla ja Loppu.
On epäilty, että Phil jätti työnsä sahalla riittämättömän palkan vuoksi; Saiturin sahassa hän sanoo lukeneensa lakikirjoja ja oppinensat, että palkanmaksu kuponkeina on laitonta. Vaikka hän toikin asian esille Herran kanssa, kirjassa Ratkaisun rajoilla kerrotaan, että sahan työntekijöille maksetaan yhä kuponkeina. Kirjassa Loppu suuri tuntematon vie hänet, mutta ei tiedetä, onko hän elossa vai kuollut.
Ensisijaiset sivuhenkilöt > Nero

Vararehtori Nero on Vaaksavaaran valmistavan koulun vararehtori kirjassa Omituinen opinahjo. Hänen nimensä on luultavasti viittaus keisari Neroon, jonka, kuten hahmonkin, on kerrottu takertuneen soittimeensa ja kieltäytyneensä tunnustamaan sen yhteisön vaaroja, jota hänen on tarkoitus suojella.
Vararehtori Nero on suunnattoman tiukka, ja sen perusteella, että hän tekee Sunnysta sihteerinsä, vaikuttaa siltä, että häneltä puuttuu todellisuiudentaju. Vaikka Nero ei osaa soittaa viulua kunnolla, jokainen oppilas joutuu silti osallistumaan joka ilta kuuden tunnin pituisiin konsertteihin, joissa Nero itse soittaa. Nero viittaa itseensä jatkuvasti "nerona". Omasta väitteestään huolimatta hän on hyödytön matematiikassa ja hän uskoo, että sana "kolmoset" tarkoittaa neljää samaan aikaan syntyvää vauvaa.
Nero pukeutuu ruskeana pukuun ja solmioon, jossa on etanoiden kuvia. Omituisessa opinahjossa hänen hiuksensa on solmittu neljälle saparolle, mutta kirjan Ratkaisun rajoilla mukaan niistä on kasvanut neljä pitkää lettiä, jotka roikkuvat hänen takanaan.
Nero matkii usein, mitä toiset ovat juuri sanoneet, korkealla, kimeällä äänellä, ja hänellä on monia ankaria rangaistustapoja oppilailleen. Yksi niistä on se, että oppilas joutuu ostamaan hänelle karkkipussin ja katsomaan, kun hän syö sen, ja sen saa siitä, jos ei osallistu hänen konserttiinsa. Jos oppilas astuu henkilökunnan rakennukseen, hän ei saa aterimia ruokatunnille, ja jos hän myöhästyy tunnilta, hän joutuu syömään kädet selän taakse sidottuina.
Kuten useimmat Baudelairien huoltajista, Nero väittää yhä, ettei kreivi Olaf ole valmentaja Tsingis (Olafin valeasu), vaikka Baudelairet paljastivat hänet. Pian tämän jälkeen Baudelairet erotettiin Vaaksavaaran valmistavasta koulusta, koska he olivat Neron mielestä huonoja oppilaita.
Nero esiintyy myös kirjassa Ratkaisun rajoilla, kun hänet, herra Remora ja rouva Bass kutsutaan Esmé Kurjimon cocktail-kutsuille. Neron ei ole koskaan sanottu olevan kummallakaan puolella V.P.K.-skismaa, ja kun häneltä kysytään kirjassa Ratkaisun rajoilla V.P.K.:n koodilause, hän ei näytä ymmärtävän. Kuitenkin jos Nero on V.P.K.:n jäsen, hän on luultavasti pahojen puolella; Ratkaisun rajoilla -kirjan aikana hän asettaa lasin pöydälle käyttämättä lasinalusta. Se on kirjassa jatkuva teema ja sen sanotaan olevan jotain, mitä vain paha ihminen voisi tehdä.
Kirjan lopussa suuri tulipalo alkaa tuhota hotellia, jonka sisäpuolella Nero on. Ei tiedetä, pääsikö hän pakoon hotellista, vai kuoliko hän.
Ensisijaiset sivuhenkilöt > Hal

Hal esiintyy ensi kerran kahdeksannessa kirjassa, Painajaisten parantola. Salojen sairaalan arkistossa työskentelevän Halin on kuvailtu olevan vanhin mies, jonka Violet, Klaus ja Sunny olivat koskaan nähneet.
Hal on orpojen kahdeksas huoltaja. Kuitenkin kun Kreivi Olaf polttaa arkiston maan tasalle, Hal uskoo heti, että Baudelairet ovat syyllisiä tuhoon, ja kääntyy lapsia vastaan.
Hal esiintyy uudestaan kirjassa Ratkaisun rajoilla Hotelli Ratkaisun intialaisen ravintolan omistajana, vaikka hän onkin surkea kokki. Tässä kirjassa näyttää, että hän on mahdollisesti VPK:n jäsen, sillä hän sanoo VPK:n koodilauseen ("Hyvänen aika, niinkö surullisesta asiasta on kyse?") herra Remoralle, joka ei kuitenkaan ymmärrä sitä. Hal on luultavasti VPK:n hyvien puolella, sillä hän oli vihainen Arkiston palosta, ja sanoo, että hänen olisi pitänyt tietää, etteivät Baudelairet olleet kriminaaleja. Hal pyytää kirjassa lapsilta anteeksi sitä, että uskoi Geraldine Juliennen Päivän pilkunviilaaja -juorulehteen Baudelaireista kirjoittamat jutut.
Ensisijaiset sivuhenkilöt > Pipsa

Pipsa esiintyy myös ensi kertaa Painajaisten parantolassa Salojen sairaalan henkilöstöpäällikkönä. Häntä ei koskaan nähdä, mutta hänet kuullaan usein keskusradion kautta, johon hän kuitenkin muuntaa äänensä. Hän näyttää ajattelevan, että Baudelairen lasten tulisi näkyä, mutta ei kuulua, mikä on ironista, koska hän ei voi nähdä lapsia kuitenkaan. Kreivi Olaf varastaa myöhemmin hänen virkansa voidakseen hallita sairaalaa, ja on vihjattu, että Olaf olisi työntänyt hänet alas sairaalan katolta.
Ensisijaiset sivuhenkilöt > Bruce

Bruce on hetken aikaa Baudelairien huoltaja. Hän esiintyy ensi kerran Käärmekammion lopussa, kun hän siirtää Monty-sedän matelijoita. Luikurin liu'ussa Bruce esiintyy taas, tällä kertaa Lumipartiolaisten johtajana. Baudelairet saavat tietää, että Bruce on Carmelita Spatsin, yhden lumipartiolaisen, setä.
Bruce ilmestyy myöhemmin Hotelli Ratkaisuun, eikä tiedetä, selviytyikö hän hotellin tulipalosta.
Ensisijaiset sivuhenkilöt > Oikeusneuvos Strauss

Oikeusneuvos Strauss on kreivi Olafin naapurissa asuva tuomari. Heti hänet tavatessaan Baudelairet pitävät hänestä, ja he huomaavat hänen kirjastonsa olevan tarpeellinen, kun he yrittävät tehdä tyhjäksi kreivi Olafin juonen saada Baudelairien omaisuus. Oikeusneuvos Strauss esittää tuomaria Olafin valenäytelmässä ja melkein solmii avioliiton Violetin ja Olafin välille. (Violetin onnistuu estää tämä.) Kirjan lopussa Oikeusneuvos Strauss tarjoutuu pitämään Baudelaireista huolta, mutta herra Poe ilmoittaa, ettei se juridisista syistä ole mahdollista.
Ei ole selvää, onko Oikeusneuvos VPK:n jäsen vai ei. Luikurin liu'ussa Baudelairet löytävät J.S.:lle jätetyn kirjeen. Ei ole myöskään selvää, oliko kirje jätetty Oikeusneuvos Straussille (engl. Justice Strauss), Jacques Snicketille vai Jerome Kurjimolle (engl. Jerome Squalor). Kuitenkin tuomarin käytös kirjassa Ratkaisun rajoilla osoittaa, ettei hän ollut ainakaan ennen mukana järjestön toiminnassa. Hän mainitsee myös, että ollessaan suunnilleen Esmé Kurjimon ikäinen hän varasti hevosia vuosikaudet mutta lopetti tajuttuaan, että se oli väärin.
Ratkaisun rajoilla -kirjassa Oikeusneuvos Strauss saapuu Hotelli Ratkaisuun. Ilmenee, että hän oli tutkinut Baudelairien tapausta ja aikoi tuoda kreivi Olafin oikeuden eteen. Hänen kaksi korkeimman oikeuden tuomarikollegaansa paljastuvat kuitenkin Olafin kätyreiksi, mieheksi jolla on parta muttei hiuksia ja naiseksi jolla on hiukset muttei partaa. Olaf sieppaa Oikeusneuvos Straussin ja uhkaa vahingoittaa häntä, elleivät Baudelairet avaa Hotelli Ratkaisun pesutuvan ovea.
Klaus avaa oven, mutta sokerikko, jonka Olaf haluaa, ei ole siellä. Olaf nousee katolle, sytyttää siellä Hotelli Ratkaisuun tulipalon ja pakenee Baudelairien kanssa. Oikeusneuvos Strauss yrittää estää heidän pakonsa, mutta Sunny puree hänen kättään hellästi, jotta hän päästäisi heidän pakoveneestään irti. Ei tiedetä, selviytyikö Oikeusneuvos Strauss itse hotellin tulipalosta. Snicket kuitenkin kertoo, etteivät lapset näe häntä enää koskaan.
Lemony Snicketin surkeiden sattumusten sarjassa Oikeusneuvos Straussia esittää Catherine O'Hara.
Ensisijaiset sivuhenkilöt > Perjantai Caliban

Perjantai Caliban on nuori saarelaistyttö, joka ystävystyy nopeasti Baudelairien kanssa ja antaa Sunnylle vispilän lahjaksi. Hän kuitenkin hylkää kreivi Olafin ja saa hänet näin vihollisekseen. Perjantai on Torstai ja Miranda Calibanin tytär, ja hän on syntynyt saarella. Hänen äitinsä on kertonut hänelle, että manaatti söi hänen isänsä myrskyssä, jonka seurauksena he haaksirikkoutuivat saarelle. Totuus kuitenkin on, että Miranda ja Torstai joutuivat eroon toisistaan VPK:n skismassa, eikä Miranda vain halunnut tyttärensä tietävän asiasta.
Perjantai joutuu kuitenkin jättämään Baudelairet, kun kaikki medusan myceliumista tartuttuneet saarelaiset hylkäävät heidät. On mainittu, että Monty-sedän Hirmumyrkyllinen kyy olisi tuonut heille pelastavan omenan, mutta ei tiedetä, selviytyivätkö hän ja muut saarelaiset. Perjantailla oli salaisuuksia, joita saaren "johtaja" Ishmael ei olisi hyväksynyt, kuten lukemaan opettelu, vispilän antaminen Sunnylle, ja Hirmumyrkyllisen kyyn pitäminen.
Perjantai sai nimensä kirjasta Robinson Crusoe, jossa Perjantai oli Robinsonin ystävä ja avustaja, ja William Shakespearen näytelmästä The Tempest, jossa Prosperon saarella oli Caliban-niminen asukas. Koska Perjantai syntyi saarella, hän ei luultavasti tiedä VPK:sta mitään.
On mahdollista, että hän ja Olivia Caliban ovat sukua, koska heillä on sama sukunimi.
Toissijaiset sivuhenkilöt > Herra Remora

Herra Remora on Vaaksavaaran valmistavan koulun opettaja, ja kirjassa Omituinen opinahjo hän opettaa Violetia. Hän rakastaa banaaneja ja hänet nähdään jatkuvasti syömässä niitä. Hänen tunneillaan oppilaiden pitää kuunnella tylsiä, hyvin lyhyitä tarinoita, joita hän keksii, joiden jälkeen hän pitää kokeita, joissa hän kysyy tarinoidensa yksityiskohdista. Hänen mielestään Baudelairet ovat hyviä oppilaita, ja hän ehdottaakin vararehtori Nerolle, että hän erottaisi mieluummin Carmelita Spatsin; hän on kiistellyt myös siitä, että liikuntatunneilta lintsaaminen opiskellakseen on hyvää ajanhallintaa. Lemony Snicket paljastaa myös, että herra Remora eläköityi myöhemmin opettajantyöstään, koska hän tukehtui banaaniin.
Herra Remora esiintyy uudestaan kirjassa Ratkaisun rajoilla opettajakollegoidensa kanssa, sillä hänet on kutsuttu Hotelli Ratkaisuun cocktaikutsuille. Hal yrittää kommunikoida miehen kanssa käyttämällä VPK:n koodilausetta. Remora ei kuitenkaan ymmärrä sitä, joten hän ei luultavasti ole VPK:ssa.
Ei tiedetä, selviytyikö herra Remora Hotelli Ratkaisun tulipalosta.
Toissijaiset sivuhenkilöt > Rouva Bass

Rouva Bass on Klaus Baudelairen opettaja kirjassa Omituinen opinahjo. Hänellä on pakkomielle esineiden mittaamisesta, ja jokaisella hänen tunneillaan mitataan erilaisia esineitä. Klausin ja Violetin loppukokeiden jälkeen hän sanoi herra Remoran kanssa, että Baudelairet olivat hyviä oppilaita. Aiemmin he olivat koko ajan siinä uskossa, että Klaus ja Violet olivat kaksi huonointa opiskelijaa koko koulun historiassa. Rouva Bass myöntää tässä tilanteessa myös, ettei pidä Carmelita Spatsista.
Rouva Bass esiintyy uudestaan kirjassa Ratkaisun rajoilla, sillä hänet on kutsuttu Hotelli Ratkaisuun cocktailkutsuille. Tällöin hän oli pukeutunut ohueen mustaan naamioon ja valkoiseen peruukkiin valeasuna. Se antaa ymmärtää, kuten jo vihjailtu kirjoissa Omituinen opinahjo ja Lemony Snicket: The Unauthorized Autobiography, että hän oli ryöstänyt pankin, ja hänellä oli hallussaan muutamia rahasäkkejä, joissa oli nimi "Rahankiristyskonttori". On myös vihjattu, että hänen ryöstösaaliinsa ei ollut mitään muuta kuin Baudelairien perintö. Hän ei edes yritä salata rikostaan opettajakollegoiltaan vararehtori Nerolta ja herra Remoralta, jotka suhtautuvat hänen ryöstöönsä täysin arkipäiväisenä asiana. Rouva Bass paljastaa myös, että hänen kutsussaan cocktailjuhlille pyydettiin häntä tuomaan mukanaan kaikki hänen arvokkaat tavaransa. Koska rouva Bass ei tienannut opettajana tarpeeksi niin, että hänellä olisi ollut arvoesineitä, hän joutui kääntymään rikosten teille.
Vaikka rouva Bass puolustikin Baudelaireja Omituisessa opinahjossa, kun heidän henkilöllisyytensä paljastuvat Hotelli Ratkaisussa rouva Bass on yhtäkkiä nopeasti sitä mieltä, että Baudelairet olivat ne, jotka ryöstivät pankin.
Epäillään, että rouva Bass selviää tulipalosta, sillä Omituisessa opinahjossa mainitaan hänen myöhemmin joutuvan pidätetyksi pankkiryöstöstä.
Toissijaiset sivuhenkilöt > Herra Lesko

Herra Lesko on Variksenpalvojien kylän asukas kirjasta Kelvoton kylä. Baudelairet tapaavat hänet ensi kerran tapaamisessa kaupungintalolla, jossa hänet näytetään pukeutuneen ruudullisiin housuihin. Hän ja muutama muu asukas ei halunnut Baudelaireja asumaan luokseen ja kuvasi heitä äänekkäiksi lapsiksi. Hän on erittäin ilkeä ja laittaa lapset ja Hectorin pesemään hänen kotinsa ikkunat. Hän jopa ehdotti, että Baudelairet poltettaisiin roviolla, koska hänen mielestään lapset tappoivat kreivi Olafin (joka oli oikeastaan Jacques Snicket).
Herra Lesko palaa kirjassa Ratkaisun rajoilla yhtenä hotellivieraista. Baudelairien ja kreivi Olafin oikeudenkäynnissä hän luovuttaa sääntökirjan todisteeksi oikeudelle. Ei tiedetä, selviytyikö herra Lesko Hotelli Ratkaisun tulipalosta.
Toissijaiset sivuhenkilöt > Rouva Morrow

Rouva Morrow on asukas Variksenpalvojien kylässä kirjassa Kelvoton kylä. Hänet nähdään kaupungintalolla Baudelairien saapumisen jälkeen pukeutuneena vaaleanpunaiseen kylpytakkiin. Hän oli yksi niistä muutamasta asukkaasta, jotka eivät halunneet lapsia asumaan luokseen. Hän näyttää myös, ettei pidä lapsista, laittamalla heidät ja Hectorin leikkaamaan hänen pensasaitansa. Rouva Morrow on myös se, joka tuo tiedon Jacques Snicketin salaperäisestä kuolemasta, tosin hän itse epäilee miehen olleen kreivi Omar. Hän on myös se, joka ehdotti, että Quagmiren kolmoset poltettaisiin roviolla.
Hän esiintyy myös kirjassa Ratkaisun rajoilla yhtenä Hotelli Ratkaisun hotellivieraista, jotka heräävät Rehti Ratkaisun tappaneen harppuuna-aseen ääneen. Ei tiedetä, selviytyikö hän hotellin tulipalosta.
Toissijaiset sivuhenkilöt > Eleanora Poe

Eleanora Poe on herra Poen sisko, ja Päivän pilkunviilaaja -juorulehden päätoimittaja.
Hänet mainitaan ensi kerran kirjassa Lemony Snicket: The Unauthorized Autobiography. Siinä on dialogi keskustelusta, jonka hän kävi veljensä kanssa ravintolassa Itkujärvellä. Herra Poe tapasi hänet puhuakseen hänen sanomalehteensä kirjoitetuista jutuista. Myöhemmin kirjassa on sähke häneltä veljelleen, jossa sanotaan, että hänen tähtitoimittajansa Geraldine Julienne on lukinnut hänet kellariin Esmé Kurjimon käskystä. Eleanora kun oli ymmärtänyt, että jotkut hänen julkaisemistaan jutuista eivät olleet totta. Sähkeeseen on leimattu sana IGNORED, "huomiotta jätetty".
Kirjassa Ratkaisun rajoilla Lemony Snicket mainitsee, että "pitkästyttävä Eleanora-niminen nainen" oli hississä Hoetlli Preludiossa Baudelairen perheen kanssa ja eräänä päivänä Bertrand Baudelaire teki hänelle kepposen, joka pakotti hissin pysähtymään joka kerroksessa matkalla hänen hotellihuoneeseensa.
On annettu ymmärtää, etteivät Eleanora ja Arthur kuuluneet VPK:hon, sillä ravintolassa tarjoilija käyttää VPK:n koodilausetta, eikä kumpikaan sisaruksista näytä ymmärtävän sitä.
Toissijaiset sivuhenkilöt > Poen perhe

Edgar ja Albert ovat herra Poen pojat. Heidät mainitaan vain kirjassa Ankea alku kun Baudelairet asuvat vanhempiensa kuoleman jälkeen vähän aikaa herra Poen luona. Heidän nimensä ovat viittaus Edgar Allan Poeen, vaikka se voikin viitata myös Edgar Albert Guestiin, joka mainitaan kirjassa Synkkä syöveri.
Polly Poe on herra Poen vaimo. Hänet mainitaan myös vain Ankeassa alussa, kun Baudelairet ovat Poen perheen luona, ja teatterissa kreivi Olafin Auvoisa avioliitto -valenäytelmän aikaan. Kun Baudelairet ovat hänen ja herra Poen luona, hän ostaa lapsille paljon kutittavia ja rumia vaatteita. Kirjassa Haamuhissi herra Poe sanoo kertovansa vaimolleen, että pimeys on nyt muodissa, koska myös hän on kiinnostunut muodista.
VPK:n jäsenet > Aito ja Oiva Ratkaisu

Aito ja Oiva esitellään kirjassa Ratkaisun rajoilla Hotelli Ratkaisun omistajina. Aito on pahojen ja Oiva hyvien puolella. Koska miehet ovat identtiset, Baudelairet eivät aina ole aivan varmoja heidän henkilöllisyyksistään. Snicket vahvistaa tätä kirjoittamalla joka kerran: "sanoi Aito tai Oiva". Miehiä kuvaillaan "pitkinä ja laihoina ja heillä on pitkät kädet, jotka juuttuvat omituisiin asentoihin, kuten juomapillit eivätkä kuin liha ja luut."
Toinen miehistä sanoo heille Ratkaisun rajoilla -kirjassa koodilauseen. Kuitenkin, koska molemmat puolet käyttävät samoja koodeja, ei ole selvää, kumpi kaksosista hän oli. Aito ja Oiva eivät ilmesty enää kirjaan Loppu, joten he luultavasti kuolivat tai pakenivat hotellinsa tulipalosta, mutta eivät kuitenkaan enää kohdanneet orpoja.
VPK:n jäsenet > Fiona

Fiona, mykologisti, esiintyy ensi kerran, kun Violet, Klaus ja Sunny saapuvat "Queequeg"-sukellusveneeseen kirjassa Synkkä syöveri. Hän menee myös lasten kanssa luolaan etsimään kadonnutta sokerikkoa. Kun kaikki neljä palaavat takaisin tyhjin käsin, he löytävät tyhjän Queequegin. Kreivi Olaf kaappaa sukellusveneen oman "Carmelita"-veneensä kanssa, ja vie Fionan ja Baudelairet prikiin, jotta koukkukätinen mies voisi kiduttaa heitä siellä. Paljastuukin kuitenkin, että koukkukätinen mies on Fionan kauan kadoksissa ollut veli, Fernald. Baudelairet ja Fiona suostuttelevat Fernaldia liittymään heihin ja pakenemaan. Baudelairet pakenevat, mutta Fiona ja Fernald jäävät kiinni, ja kertovat Esmé Kurjimolle, että ovat Olafin puolella. Myöhemmin Fernald suostuttelee Fionan tosiaan liittymään Olafin joukkoon.
Fionan isäpuoli on Kapteeni Vastakarva. Hänen ja Fernaldin sukunimeä ei kerrota, mutta on sanottu, ettei se ole sama kuin heidän isäpuolellaan. Fionalla on kolmikulmaiset silmälasit. Hän on isäpuolensa sukellusveneen insinööri.
Fiona ja Fernald eivät esiinny kirjassa Ratkaisun rajoilla, mutta Olaf sanoo, että kaksikko kaappasi "Carmelitan". Kirjassa Loppu paljastuu, että Fiona ja Fernald kääntyivät hyvien puolelle, mutta muuten heidän kohtalonsa on tuntematon.
Kapteeni Vastakarva kertoo Fionalle toistuvasti, että hänen äitinsä (joka oli Esmé Kurjimon paras ystävä lukiossa) kuoli "manaattionnettomuudessa". Fiona sanoi kuitenkin, ettei ollut varma, oliko se todella onnettomuus: kirjan loppupuolella sanotaan Vastakarvan olleen asiasta väärässä, ja että Fionan äiti todellisuudessa murhattiin. Myöhemmin kirjassa Loppu hahmo nimeltä Miranda Caliban väitti, että manaatti soi hänen miehensä Torstain. Ei tiedetä, liittyvätkö nämä kaksi asiaa toisiinsa.
On ehdotettu, että Fionan ja Klausin välillä olisi jotain. Kapteeni Vastakarva myös vitsailee asiasta mielellään, kuten sanomalla, että Klaus saa mennä naimisiin Fionan kanssa. Kerrotaan myös, että Fiona suutelee Klausia hetken ennen, kuin he eroavat. Klaus näyttää jakavan hänen tunteensa; hän reagoi suudelmaan sanomalla: "Miten kukaan niin ihana voi tehdä mitään niin kamalaa?" ja kirjassa Ratkaisun rajoilla Snicket mainitsee, että "Fiona mursi Klausin sydämen". Tätä toistetaan joitakin kertoja kirjassa Loppu, ja ennen katoamistaan Kit Snicket sanoo: "Fiona halusi sinut niin epätoivoisesti, Klaus" ja "Hän halusi sinun antavan hänelle anteeksi."
Fionan on sanottu olevan hieman Violetia vanhempi.
VPK:n jäsenet > Georgina Orwell

Tri. Georgina Orwell oli silmälääkäri, joka asui Vähälännässä. Kirjassa Saiturin saha tri. Orwell oli hypnotisoija, joka hypnotisoi Klausin. Vaikka on selvää, että hän oli kelpo optikko, ei tiedetä, oliko hypnoosi hänen uusi uransa vai harrastuksensa, vai oliko hän toiminut hypnotisoijana jo pidempään. Hän on kuitenkin hänen vastaanottoapulaisekseen naamioituneen kreivi Olafin puolella. He olivat sopineet nimittäin jakavansa Baudelairien omaisuuden puoliksi.
Tri. Orwellia kuvaillaan pitkäksi, vaaleahiukseksi naiseksi, jolla oli tiukka nuttura ja suuret, mustat saappaat. Hänen nähtiin olevan pukeutuneen pitkään, valkoiseen takkiin, jossa oli hänen nimensä. Lisäksi tri. Orwellilla oli pitkä keppi, jonka päässä oli kiiltävä punainen jalokivi. Samassa kirjassa hänellä ja Sunny Baudelairella oli taistelu, jossa tri. Orwell painoi keppinsä punaista kiveä ja sai keppinsä muuttumaan miekaksi.
Tri. Orwell kuoli juuri ennen, kuin hän sai katkaistua Sunnyn kaulan: hän perääntyi vahingossa päin päälle laitettua sahaa.