Johannes Askolin
Kauppiasura

Maaseudun väellä oli kovat ajat mm. katovuosien vuoksi Askolinin alkaessa hoitaa Hjorthin kauppaliikettä itsenäisesti. Askolin kehotti isäntiä viljelemään Porvoon seudulla hyvin menestyvää kauraa sekä tekemään tukkipuista lankkuja, koska järeälle sahatavaralle oli vientimarkkinoita. Johannes osti kauran ja lankut ja myi isännille tavaroita, joita maataloudessa tarvittiin.
Vientitoiminnan edistämiseksi Askolin osti vuonna 1865 osuuksia valtamerialus Vellamosta porvoolaisten liikemiesten August Eklöfin ja Leonard Simolinin kanssa. Suuret alukset olivat talven merillä ja palasivat keväällä kotisatamiinsa. Näin Askolin sai tuotettua ulkomailta myytävää kauppaansa. Askolinilla oli vuosina 1865–1875 osittaisia tai kokonaisia osakkuuksia purjealuksissa. Vuonna 1888 hän jätti purjealukset kokonaan ja siirtyi käyttämään tehokkaampia höyrylaivoja. Hänellä oli osakkuuksia kaikissa neljässä Porvoon seudun höyrylaivaosakeyhtiössä.
Lankkutavaran vientikauppa oli kannattavaa, ja Askolin hankki osakkuuksia maakuntien pieniin sahoihin. Samalla Askolin sahautti omat tukkinsa edullisesti. Askolin perusti  rakenteeltaan helposti siirrettävän sahalaitoksen, joka siirrettiin toiselle paikkakunnalle, kun edellisellä oli metsävarat hyödynnetty. Vuonna 1874 Askolin keskittyi pelkästään puutavarakauppaan ja muutti uusiin liiketiloihin. Askolin kiersi eri pitäjissä ostamassa tukkipuita, sopien kaadoista ja kuljetuksista ja maksaen kaupoista käsirahaa ja ennakkoa. Askolinin kaupantekotapaan kuului myös lainojen myöntäminen isännille puustoa vastaan, jolloin tukit olivat takaisinmaksuvälineinä. Askolinin toimintaketjussa  omat sahat tuottivat puuta vientiin omissa aluksissa, kaupanteon hoiti oma vientiliike ja oma tuontiliike toi paluumatkalla myytävää omille tukku- ja vähittäisliikkeille. Piensahoista Askolin siirtyi vähitellen suursahoihin. Vuonna 1884 Askolin perusti ensimmäisen suursahan merenrannalle Koskenkylään ja sitten toisen Pernajan Isnäsiin.
Puutavarakaupoista kertyvän rahan Askolin sijoitti maa- ja metsäomaisuuteen. Samalla Askolin hankki omistukseensa lukuisia kartanoita tavoitteenaan tehokas maanviljely ja karjanhoito. Hän toteutti uudistus- ja perusparannustoimia ja laati kokonaisvaltaisia viljelyssuunnitelmia. Omat meijerit ja jauhomyllyt pyörivät omien sähkölaitosten voimalla. Oman tiilitehtaan tuotanto käytettiin lähes kokonaan omaan rakennustoimintaan.
Tiloihin ja kartanoihin kuuluivat muun muassa Koskenkylän kartano, Greggbölen kartano, Isnäsin ja Gislarbölen kartanot Pernajassa, Myrskylän kartano ja Paavolan kartano Myrskylässä, Rutumin kartano Lapinjärvellä, Kankaan kartano Orimattilassa, Pirlaxin kartano ja Essvikin tilayhdistelmä Porvoossa sekä kartanoihin liittyviä tiloja ja tilayhdistelmiä.
Forsbyn kartanon tuhoutuneen päärakennuksen paikalle hän rakennutti linnan Malmgårdin kartanon innoittamana. Linnaa ryhtyi suunnittelemaan arkkitehti John Settergren, jolle Askolin asetti vaatimuksen, että linnassa tulee olla ainakin yksi torni. Rakennustyöt aloitettiin 1906, ja jugend-tyylinen 3-kerroksinen kivilinna valmistui 1908. Puistoon rakennettiin myös keilarata paviljonkeineen. Linna tunnetaan nimillä Koskenkylän kartano tai Forsby gård.