stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Illusionisti

| Illusionisti> L'illusionniste |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Sylvain Chomet
Käsikirjoittaja:  Henri Marquet Sylvain Chomet
Tuottaja:  Sally Chomet Bob Last
Säveltäjä:  Sylvain Chomet
Leikkaaja:  Sylvain Chomet
Pääosat:  Jean-Claude Donda Eilidh Rankin
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdistynyt kuningaskunta  Ranska
Tuotantoyhtiö:  Pathé Django Films
Levittäjä:  Warner Bros.
Ensi-ilta:   20. elokuuta 2010  2. syyskuuta 2011
Kesto:  80 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Illusionisti (L’Illusionniste) on Jacques Tatin hengessä toteutettu brittiläis-ranskalainen piirrosanimaatio.
Arvioita

Nyt-liitteessä neljä kriitikkoa antoi elokuvalle pistekeskiarvon 4,0.
Aiheesta muualla

Illusionisti Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tuija Pyhäranta: Illusionisti 1.9.2011. Filmgoer.fi. Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 30.9.2011.
Jätkäjätkät

| Jätkäjätkät |
| --- | --- |
 Jätkäjätkät esiintymässä Pori Jazzeilla vuonna 2010.
Tiedot
Tyylilaji:  rap, reggae, folk
Kotipaikka:  Uusimaa, Suomi
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Asa, räpit   Joska Josafat, kitara, buzuki, laulu   Puppa J, kitara, laulu   Rasmus Pailos, haitari, perkussiot, laulu   Erno Haukkala, pasuuna, huilu   Kim Rantala, koskettimet, haitari, laulu   Ville Väätäinen, rummut   Pekka Varmo, perkussiot, räpit   Antti Kivimäki, basso  
Entiset jäsenet:  Kari Hulkkonen, basso   Jocke Bachman, rummut  
Levy-yhtiö:  Roihis Musica  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jätkäjätkät on suomalainen hip hop- ja reggae-yhtye. Yhdeksänhenkisen orkesterin jäseninä toimivat Asa, Puppa J, Joska Josafat, Rasmus Pailos, Erno Haukkala, Kim Rantala, Ville Väätäinen, Pekka Varmo ja Antti Kivimäki. Jätkäjätkät julkaisi esikoisalbuminsa Ykstoist ykstoist 19. toukokuuta 2010.
Diskografia > Albumit

Ykstoist ykstoist (2010)
Jatkojatkot (2011)
Marian sairaala (2013)
Norsun selässä (2025)
Diskografia > Musiikkivideot

Joku saa tietää (2010)
Flygareita (2010)
Hutunkeitto (2010)
Mammona (2011)
Uusi moottoritie (2011)
Saan mä elää?! (2012)
Levon helmi (2012)
Viimeinen värssy (2013)
Rakkaus yli rajojen (2013)
Varokaa halpoja kopioita (2013)
Pitkä viikonloppu (ohjaus Tuukka Harala) (2015)
Kaksi Kenkää (2016)
Norsun selässä (2024)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jätkäjätkät Wikimedia Commonsissa
Jätkäjätkät Facebookissa
Asa
| --- | --- |
Studioalbumit::  Punainen tiili  Leijonaa metsästän  Terveisiä kaaoksesta  Loppuasukas  Via Karelia  Jou jou  Foetida – Use Your Illusion III  Rapsodia  Love  Avar uus  Rakkauslauluja miehille  Uni näkee unta meistä  Uuden aallon lauluja  Siemeniä  Täytyy mennä metsään 
Mixtapet::  Foetida-Pro Promo  Foetida-Pro Promo 2 
Singlet::  "4elementtii"  "Roihuvuori"  "Yhdes iltaan"  "Leijonaa metsästän"  "Hidastaa"  "Monimuotosii"  "Terroristi"  "Sanat ei tehny tätä laulua"  "Pirii ja aseit"  "Hip hop hurraa" 
Muut artikkelit::  Diskografia  Jätkäjätkät 
↑  https://www.altagency.fi/artists/jatkajatkat/
Mustajärvi (Rauma)

| Mustajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Satakunta
Kunnat:  Rauma
Koordinaatit:  61°04′22″N, 22°01′10″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Lapinjoen vesistö (33)
Valuma-alue:  Uiton-Isoniitunojan valuma-alue (33.006)
Laskuoja:  oja Syöstäväojaan 
Järvinumero:  33.006.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  54,4 m 
Pituus:  350 m  
Leveys:  150 m  
Rantaviiva:  0,783 km 
Pinta-ala:  3,091 ha  
 fiMustjärvi 
Mustajärvi tai Mustjärvi on Satakunnassa Raumalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Lapinjoen vesistön Uiton-Isoniitunojan valuma-alueeseen.
Maantiede

Mustajärven pinta-ala on 3,1 hehtaaria ja sen pituus on 350 metriä ja leveys 150 metriä. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 3 kilometriä pitkä Syöstäväoja, joka yhtyy Salajärvenojaan ja se puolestaan Lapinjokeen.
Järven rantaviiva on alle kilometrin pitkä ja sen itäranta rajautuu idässä metsäiseen mäkeen. Ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista maastoa, mutta etelässä ja pohjoispäässä on metsäistä suota. Pohjoiselta suolta Laurinniitulta on kaivettu järveen suo-ojia. Laurinniitun toisessa päässä on pieni lampare.
Järven rannoilla on muutama loma-asunto ja sinne pääsee Kodiksamista tulevilta teiltä.
Luonto

Mustajärvessä viihtyy ainakin jokirapu, ahven ja hauki, jotka ovat alkuperäisiä lajeja, sekä suutari ja ankerias, jotka ovat istutettuja lajeja.
United Airlinesin lento 232

| United Airlinesin lento 232 |
| --- | --- |
 Kuva onnettomuuskoneesta. Vahingot animoitu punaisella.
Yhteenveto
Päivämäärä:  19. heinäkuuta 1989
Onnettomuustyyppi:  moottorin hajoamisesta johtunut hydrauliikan menetys ja pakkolasku moottoreiden työntövoiman avulla
Tapahtumapaikka:  Sioux City, Iowa, Yhdysvallat
 :  42°24′29″N, 96°23′02″W
Lähtöpaikka:  Stapletonin kansainvälinen lentoasema, Denver, Colorado, Yhdysvallat
Välilaskupaikka:  O’Haren kansainvälinen lentoasema, Chicago, Illinois, Yhdysvallat
Määränpää:  Philadelphian kansainvälinen lentoasema, Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat
Kuolleita:  111
Loukkaantuneita:  171
Eloonjääneitä:  184
Lentokone
Konetyyppi:  McDonnell Douglas DC-10
Lentoyhtiö:  United Airlines
Rekisteritunnus:  N1819U
Matkustajia:  285
Miehistöä:  11
United Airlinesin lento 232 oli McDonnell Douglas DC-10-10 -koneen Yhdysvaltain sisäinen reittilento Denveristä Chicagoon.
Miehistö teki 19. heinäkuuta 1989 suoritetulla lennolla pakkolaskun Sioux Gatewayn lentoasemalle, kun lentokone oli menettänyt kaikki hydraulijärjestelmät moottorin hajoamisen seurauksena. Hätälaskussa kuoli 111 ihmistä ja loukkaantui 171.
Tausta > Lentokone

Onnettomuuskone oli malliltaan McDonnell Douglas DC-10-10, rekisteritunnukseltaan N1819U ja valmistenumeroltaan 44618. Se oli toimitettu United Airlinesille vuonna 1971. Koneella oli lennetty onnettomuuspäivään mennessä yhteensä 43 401 tuntia ja 16 997 lentoa. Se oli varustettu kolmella General Electricin CF6-6D-suihkuturbiinimoottorila.
Tausta > Ohjaamomiehistö

Lennon kapteenina toimi 57-vuotias Alfred C. Haynes. Hän oli liittynyt United Airlinesille helmikuussa 1956. Hän oli lentänyt lentoyhtiön palveluksessa 29 967 tuntia, joista 7 190 onnettomuuskonetyypillä. Hänellä oli voimassa oleva liikennelentäjän lupakirja ja tyyppikelpuutus kyseisen konetyypin lisäksi lentokoneelle Boeing 727. Kapteeni oli käynyt viimeisimmässä terveystarkastuksessaan onnettomuusvuoden maaliskuussa, ja hänet määrättiin käyttämään lähinäköä korjaavia laseja lennon aikana.
Perämies oli 48-vuotias William R. Records, ja hän oli liittynyt lentoyhtiölle elokuussa 1969. Hän työskenteli aiemmin Pan Amilla. Hän arvioi lentäneensä onnettomuuden aikoihin noin 20 000 tuntia, ja United Airlines vahvisti hänen lentäneen 665 tuntia onnettomuuskonetyypillä. Hänellä oli voimassa oleva liikennelentäjän lupakirja ja tyyppikelpuutus kyseisen konetyypin lisäksi lentokoneelle Lockheed L-1011 TriStar. Perämies oli käynyt viimeisimmässä terveystarkastuksessaan kesäkuussa, ja hänet määrättiin niin ikään käyttämään lähinäköä korjaavia laseja lennon aikana.
Lennolla oli myös 51-vuotias lentoinsinööri Dudley J. Dvorak. Hän oli liittynyt lentoyhtiölle toukokuussa 1986. Hän arvioi omaavansa noin 15 000 tunnin lentokokemuksen. United Airlinesin mukaan hän oli lentänyt onnettomuuteen mennessä 1 903 tuntia Boeing 727 -lentoinsinöörinä ja 33 tuntia onnettomuuskonetyypin lentoinsinöörinä. Lentoinsinöörin viimeisin terveystarkastus oli tehty elokuussa 1988, ja edelleen hänet määrättiin käyttämään lähinäköä korjaavia laseja lennon aikana.
Lento

Lento 232 oli Yhdysvaltain sisäinen säännöllinen reittilento Stapletonin kansainväliseltä lentoasemalta Denveristä, Coloradosta Philadelphian kansainvälinen lentoasemalle Philadelphiaan, Pennsylvaniaan. Sen oli tarkoitus tehdä välilasku O’Haren kansainvälinen lentoasemalla Chicagoossa, Illinoisissa. Lento nousi Stapletonista kello 14.09 (CDT). Kyydissä oli 285 matkustajaa ja 11 miehistön jäsentä. Lento oli lähes täysi, sillä koneessa oli 259 turistiluokan paikkaa ja 28 business-luokan paikkaa.
Lento sujui normaalisti lentoonlähdön ja matkalentokorkeuteen nousun osalta. Perämies oli lentovuorossa, ja autopilotti oli kytketty päälle.
Lento > Räjähdys ja laskeutumisen valmistelu

Ohjaamomiehistö kuuli voimakkaan räjähdyksen kello 15.16.10, ja kone alkoi tärisemään voimakkaasti. Miehistö tarkisti moottoreiden mittaristot ja havaitsi, että toinen moottori oli epäkunnossa. Kapteeni pyysi moottorin sammutuksen tarkastuslistaa, ja sitä tehtäessä lentoinsinööri huomasi koneen menettäneen kaikki hydraulijärjestelmät.
Perämies sanoi, ettei hän voinut hallita konetta ja sen kaartavan oikealle. Kapteeni otti ohjauksen itselleen ja totesi, ettei lentokone vastannut mihinkään toimenpiteisiin. Hän pienensi ensimmäisen moottorin työntövoimaa, ja lentokone alkoi palata takaisin normaaliin asentoon. Lentäjät yrittivät palauttaa hydraulijärjestelmiä ilmavirtakäyttöisen ADG-generaattorin avulla mutta turhaan.
Miehistö ilmoitti kello 15.20 hätätilasta Minneapolisin ilmatilan valvontayksikölle hätätilasta ja pyysi ohjeita lähimmälle lentoasemalle. Valvontayksikkö huomasi parin minuutin kuluttua lennon lentävän kohti Sioux Cityä ja ehdotti sitä vaihtoehdoksi miehistölle. Miehistö kuittasi ja sai lähestymisohjeet lentoasemalle. Miehistön mukaan matkustajille ilmoitettiin toisen moottorin viasta, jolloin vanhempi lentoemäntä kutsuttiin ohjaamoon. Hänet käskettiin valmistella matkustamo hätälaskua varten, ja hän välitti tiedon eteenpäin muulle lentoemännille. Eräs lentoemäntä ilmoitti nopeasti lentäjille, että lentoyhtiön tarkastuslentäjä, 46-vuotias Dennis E. Fitch istui matkustamossa ja tarjosi apuaan hätälaskussa. Kapteeni pyysi häntä välittömästi ohjaamoon, mihin hän saapui kello 15.29.
Kapteeni käski tarkastuslentäjän menevän takaisin matkustamoon ja tarkistavan siipien tilan silmämääräisesti. Palattuaan hän kertoi, että sisemmät siivekkeet olivat hieman koholla mutta eivät vaurioituneet. Spoilerit olivat lukittuina ala-asennossa, minkä lisäksi ensisijaiset ohjauspinnat olivat liikkumattomia. Kapteeni ohjasi tarkastuslentäjän ottavan vastuulleen kaasun, mikä antoi kapteenille ja perämiehelle mahdollisuuden keskittyä ohjauspintoihin.
Tarkastuslentäjä ilmoitti, että koneella oli taipumus kallistua oikealle, mikä vaikeutti lentämistä. Hän kertoi, että ensimmäistä ja kolmatta moottoria ei voitu säädellä samanaikaisesti. Hänen tuli siis käyttää molempia käsiään kaasujen säätöön.
Perämies lähetettiin kello 15.42 tarkistamaan mahdolliset lentokoneen peräsimen alueen vauriot. Palattuaan hän kertoi, että sekä vasemmassa että oikeassa korkeusvakaimessa näkyi vauroita. Lentokoneen polttoaineen määrää vähennettiin, kunnes sitä oli jäljellä noin 15 000 kg. Laskutelineet pudotettiin alas manuaalisesti 11 minuuttia ennen laskeutumista.
Lento > Laskeutuminen

Miehistö raportoi saaneensa kiitotien näkyviin noin 14,5 kilometrin päässä. Lennonjohto antoi miehistölle luvan laskeutua kiitotielle 31, jonka pituus oli noin 2 700 metriä.
Miehistö sai loppulähestymisen aikana varoituksen liian nopeasta vajoamisnopeudesta. Lentokoneen nopeus oli 20 sekuntia ennen laskua noin 400 km/h ja vajoamisnopeus vajaa 500 metriä minuutissa. Kapteenin mukaan koneen nokka alkoi vetää alaspäin noin 30 metrin korkeudella. Kone kääntyi taas oikealle, ja kapteeni ja perämies käskivät tehojen vähentämistä.
Koska laskusiivekkeet eivät olleet käytettävissä, tarkastuslentäjä käytti perämiehen nopeusmittaria ja lentoa ympäröivää aluetta arvioidakseen lentokoneen suuntaa ja tehonmuutosten tarvetta. Hän uskoi koneen olleen suhteellisen hyvässä linjassa kiitotien kanssa juuri ennen laskeutumista. Pian tämän jälkeen kone siirtyi halutusta linjasta hieman vasemmalle, ja koneen nopeus oli erittäin suuri laskeutumista ajatellen. Tarkastuslentäjä sääteli ensimmäisen ja kolmannen moottorin tehoja kiitotiekosketukseen asti ja uskoi lisänneensä niiden tehoja viimeisellä hetkellä ennen kosketusta.
Lennonjohto antoi miehistölle minuuttia ennen laskeutumista luvan laskeutua mille tahansa kiitotielle. Lentokone laskeutuikin suunnitelmista poiketen lyhyemmälle kiitotielle 22 ja osui kello 16.00 sen keskilinjan vasemmalle puolelle. Ensiksi maahan osuivat oikea siipi ja oikea päälaskuteline. Kone luisui kiitotien oikealle puolelle ja kääntyi ylösalaisin hajoten useaan osaan. Silminnäkijöiden mukaan lentokone syttyi tuleen ylitettyään kiitotien 17/35. Sammutus aloitettiin välittömästi, mutta lentokone tuhoutui tulipalossa. Lentokoneen 296 matkustajasta ja miehistön jäsenestä 110 matkustajaa ja yksi lentoemäntä kuolivat. Ruumiinavauksien myötä selvisi, että 35 heistä kuoli tulipalosta seuranneiden myrkyllisten kaasujen hengittämiseen. Eloonjääneistä 47 loukkaantui vakavasti, 125 lievästi ja 13 selvisi ilman vammoja. Yksi eloonjääneistä kuoli 31 päivän kuluttua onnettomuudessa saamiinsa vammoihin.
Tutkinta

Onnettomuuden tutki Yhdysvaltain kansallinen liikenneturvallisuuslautakunta (NTSB). Sen mukaan onnettomuuden todennäköinen syy oli inhimillisten tekijöiden riittämä huomaamattomuus United Airlinesin moottorihuollossa. Huollossa ei siksi osattu huomata väsymiskuormituksen aiheuttamaa halkeamaa moottorin tärkeässä osassa eli ensimmäisen kerroksen tuulettimessa.
Huomautuksia

↑  Yksi matkustaja kuoli 31 päivän päästä onnettomuudesta. Onnettomuuden tutkineen Yhdysvaltain kansallisen liikenneturvallisuuslautakunnan (NTSB) säännösten mukaisesti hänet merkittiin eloonjääneksi vakavasti loukkaantuneena.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta United Airlinesin lento 232 Wikimedia Commonsissa
Onnettomuuskone tammikuussa 1977.
Alue, jossa lento 232 osui ensimmäistä kertaa maahan.
Marko

| Marko, Marco |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  Marko: 25. huhtikuuta
– ruotsinkielinen:  Marco: 25. huhtikuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Markku, Markus
Vastineita eri kielissä:  Marc, Marcelo, Marek, Mark, Markko, Margus
Nimen alkuperä:  Mars
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Marko tai Marco on miehen etunimi.
Muodossa Marko nimi on käytössä muun muassa Suomessa, Virossa, Kroatiassa, Sloveniassa ja baskeilla, muodossa Marco varsinkin Italiassa sekä espanjan- ja portugalinkielisissä maissa. Kyrillisillä kirjaimilla nimi kirjoitetaan Марко, ja näin kirjoitettuna se esiintyy Ukrainassa, Serbiassa, Bulgariassa ja Makedoniassa.
Nimet Marko ja Marco tulevat latinalaisesta nimestä Marcus. Se on peräisin antiikin roomalaisten sodanjumalan Marsin nimestä, jonka uskotaan liittyvän latinan sanaan mas, ’mies’.
Markon, samoin kuin Markun ja Markuksen, nimipäivä on 25. huhtikuuta, evankelista Markuksen muistopäivänä. Suomen ruotsinkielisessä kalenterissa nimi Marco on samalla päivällä. Marko on ollut kalenterissa vuodesta 1973, Marco vuodesta 2015.
Marko-nimisiä on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan ollut Suomessa vuoden 2019 loppuun mennessä noin 33 770 miestä ja muutama nainen. Heistä suurin osa on 1960- ja 1970-luvuilla syntyneitä. Marco-nimisiä on noin 1 720.
Kuvitteellisia Markoja

Marko Virtanen, sarjakuvahahmo B. Virtasen poika
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Marko Behind the Name -sivustolla. (englanniksi)
In a World Like This (kappale)

| ”In a World Like This” Backstreet Boys |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 25. kesäkuuta 2013
 Tuottaja(t): Max Martin
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 03.41
 Levy-yhtiö: K-BAHN, BMG Rights Management
Backstreet Boysin muut singlet
| ”It’s Christmas Time Again” 2012 | ”In a World Like This” 2013 | ”Madeleine” 2013 |
In a World Like This on yhdysvaltalaisen Backstreet Boys -yhtyeen vuonna 2013 julkaistavan samannimisen studioalbumin ensimmäinen single. Kappale lähetettiin radioihin 19. kesäkuuta 2013 ja se tulee myyntiin digitaalisesti 25. kesäkuuta.
Kappaleen on tuottanut Max Martin.
Opec

| Organization of the Petroleum Exporting Countries |
| --- | --- |

 OPECin jäsenvaltiot
Perustettu:  1960
Tyyppi:  öljyntuottajamaiden etujärjestö
Päämaja:  Wien, Itävalta
Jäsenet:  14 jäsenvaltiota
Viralliset kielet:  englanti
Pääsihteeri:  Haitham al-Ghais
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Opec, myös OPEC (Organization of the Petroleum Exporting Countries) on öljynviejämaiden yhteistyöorganisaatio, joka on perustettu vuonna 1960. Tammikuussa 2019 järjestöön kuuluu 14 jäsentä: Algeria, Angola, Ecuador, Gabon, Irak, Iran, Kongo, Kuwait, Libya, Nigeria, Päiväntasaajan Guinea, Saudi-Arabia, Venezuela ja Yhdistyneet arabiemiirikunnat. Vuodesta 1965 lähtien sen kansainvälinen päämaja on ollut Wienissä, Itävallassa. Organisaation tehtävänä on neuvotella öljy-yhtiöiden kanssa öljyn tuotannosta, hinnoista ja tulevista oikeuksista. OPEC on avoimesti kartelli, joka palvelee jäsenmaidensa etuja.
Jäsenvaltiot

OPECin 14 jäsenvaltiota, suluissa öljyn nettovientimäärät (miljoonaa barrelia päivässä) vuonna 2004 EIA:n mukaan.
Jäsenvaltiot > Nykyiset jäsenvaltiot > Afrikka

Libya (1,19), liittyi vuonna 1962
Algeria (5,68), liittyi vuonna 1969
Nigeria (2,19), liittyi vuonna 1971
Angola (2,19), liittyi vuonna 2007
Gabon, liittyi vuonna 1975, erosi 1995, liittyi takaisin 2016
Päiväntasaajan Guinea, liittyi vuonna 2017
Kongon tasavalta, liittyi vuonna 2018
Jäsenvaltiot > Nykyiset jäsenvaltiot > Lähi-itä

Irak (1,48), liittyi vuonna 1960
Iran (3,55), liittyi vuonna 1960
Kuwait (7,20), liittyi vuonna 1960
Saudi-Arabia (2,73), liittyi vuonna 1960
Yhdistyneet arabiemiraatit (2,33), liittyi vuonna 1967
Jäsenvaltiot > Nykyiset jäsenvaltiot > Etelä-Amerikka

Venezuela (2,36*), liittyi vuonna 1960
Jäsenvaltiot > Entiset jäsenvaltiot

Qatar (1,02), liittyi vuonna 1961, erosi 2019
Indonesia, liittyi vuonna 1962, erosi 2009, liittyi takaisin 2016, erosi 2016
Ecuador, liittyi vuonna 1973, erosi 1992, liittyi takaisin 2007, erosi 2020
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Opec Wikimedia Commonsissa
OPECin kotisivut
Opec: The oil cartel in profile BBC:n artikkeli.
| n k OPEC |
| --- | --- |
Jäsenvaltiot:  Algeria  Angola  Gabon  Irak  Iran  Kongon tasavalta  Kuwait  Libya  Nigeria  Päiväntasaajan Guinea  Saudi-Arabia  Venezuela  Yhdistyneet arabiemiirikunnat 
OPECin uusi päämaja Wienissä, Itävallassa.
Kavaleff

Kavaleff on suomenruotsalainen kauppias- ja maanomistajasuku, joka tuli Suomeen Venäjältä 1700-luvulla. Jonka juuret ulottuvat Venäjälle ja Hesseniin Saksaan. Suku tunnetaan erityisesti roolistaan suurmaatalouden kehittäjänä Suomessa.
Suku siirtyi 1820-luvulla Lappeenrannasta Helsinkiin ja aloitti liiketoimiensa ohella suurmaatalouden harjoittamisen.
Kavaleffit hankkivat monta kartanoa ja tilaa nykyisten Helsingin, Vantaan ja Espoon alueilta. He omistivat Tuomarinkylän (Domarby), Vanhan-Mankkaan (Mankans), Haltialan (Tomtbacka) kartanot sekä Mäkkylän, Niskalan (Nackböle) ja Tammiston (Rosendal) tilat.
Kavaleffin sukua Tuomarinkylän kartanolla, istumassa vasemmalla Ida Augusta Kavaleff os. Uggla (1839–1894) ja oikealla Henrietta Kavaleff os. Zingel (1839–1910). Oikealla seisomassa tilanomistaja Jacob Kavaleff (1870-1936) ja takana keskellä Nikolai Kavaleff (1830-1902). Kuva otettu 1890-luvun alussa.
Kavaleffien aika Tuomarinkylän kartanossa

Kauppias Jacob Alexejevitsch Kavaleff (1799–1879) osti Tuomarinkylän kartanon Helsingin maalaiskunnasta vuonna 1845. Venäjän keisari Nikolai I oli lahjoittanut perheelle arvokkaan helmi- ja timanttikorun kiitokseksi vieraanvaraisuudesta oleskeltuaan Kavaleffin suvun talossa Helsingissä. Jacob käytti kartanon hankkimiseen korun myymisestä saatuja varoja.
Jacob Kavaleff (1870–1936) myi Helsingin kaupungille Tuomarinkylän kartanon päärakennuksen vuonna 1917 Helsingin kaupungille ja myös läheiset Haltialan ja Niskalan tilat vuonna 1934. Kauppakirjaan sisältyneen ehdon ansiosta hänen jälkeläisensä saivat asua Tuomarinkylän päärakennuksessa 1950-luvun lopulle saakka. Sen jälkeen rakennus restauroitiin ja muutettiin kartanomuseoksi. Suurin osa entisistä Kavaleffien maista siirtyi vuoden 1946 alueliitoksessa osaksi Helsinkiä.
Osa Tuomarinkylän kartanoon kuuluvista maista jäi Kavaleffin perheen haltuun. Tuomarinkylän myynnin jälkeen vuonna 1930 hankittu Niskalan tila sekä Tammiston tilukset siirtyivät Jacob Kavaleffin pojille. Tiloista pirstottiin suurin osa rintamamiestonteiksi toisen maailmansodan jälkeen. Entisille Kavaleffien maa-alueille perustettiin myös Helsinki-Vantaan lentokenttä.
Suvun jäseniä

Jacob Alexejevitsch Kavaleff (1799–1879), kartanonomistaja, kauppias hyväntekeväisyyden edistäjä
Natalia Vilhelmina Klementina Kavaleff os. Hultman (1809–1888), hyväntekeväisyyden edistäjä, kauppaneuvos Carl Hultmanin ja Lovisa Böninghin tytär
Natalia Stjernschantz o.s. Kavaleff (1831–1858), kartano- ja kauppiassuvun tytär, aatelisnainen, tunnettu ”Valkea Rouva” -nimisenä kummituksena
Alexis Kavaleff (1842–1887), kartanonomistaja, proviisori
Jacob Kavaleff (1870–1936), maanviljelysneuvos, kartanonomistaja, maanviljelyn ja metsänhoidon kehittäjä, suurtilallisten yhteisten yritysten perustaja
Nikolai Kavaleff (1876–1952), talousneuvos, agronomi ja tilanomistaja
Carl Kavaleff (1916–1996), suomenruotsalainen pedagogi ja kirjailija
Laura Thorn

| Laura Thorn> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1999 tai 2000 (ikä 25) Luxemburg
Ammatti:  laulaja, multi-instrumentalisti, musiikinopettaja
Muusikko
Laulukielet:  ranska
Aktiivisena:  2024–
Tyylilajit:  pop, chanson, soul, jazz
Soittimet:  piano, sello, koskettimet
Levy-yhtiöt:  Ily8
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Laura Thorn (s. vuonna 1999 tai 2000 Luxemburg) on luxemburgilainen laulaja, multi-instrumentalisti ja musiikinopettaja. Hän edustaa Luxemburgia kappaleellaan ”La poupée monte le son” vuoden 2025 Eurovision laulukilpailussa Baselissa.
Elämä ja ura

Thorn on nuoresta iästä lähtien saanut koulutusta musiikin teoriassa, pianonsoitossa, sellonsoitossa, kosketinsoittimissa, kamarimusiikissa ja tanssissa. 5-vuotiaasta lähtien hän on myös esiintynyt lavalla ja osallistunut musiikkikilpailuihin. Hän suoritti maisterintutkinnon opinnot musiikin teoriassa, musiikkipedagogiikassa ja poplaulussa IMEP:ssä (Institut royal supérieur de musique et de pédagogie) Belgian Namurissa. Thorn työskentelee musiikinopettajana Esch-sur-Alzetten musiikkikonservatoriossa (luxemb. Escher Conservatoire, ransk. Conservatoire de musique de la Ville d'Esch).
Vuonna 2024 pariisilainen laulunteko- ja tuottajaduo, jonka muodostavat Julien Salvia ja Ludovic-Alexandre Vidal, pyysivät Thornia laulamaan heidän tekemällään kappaleella, jonka he halusivat lähettää Luxemburgin euroviisukarsintana toimivaan Luxembourg Song Contest -kilpailuun. Tämä johti yhteistyöhön, jonka seurauksena kehittyi kappale nimeltään ”La poupée monte le son”. Thorn ilmoittautui kyseisellä kappaleella RTL Lëtzebuergin haun kautta ehdokkaaksi Luxembourg Song Contest 2025 -kilpailuun, ja 18. marraskuuta 2024 hänen ilmoitettiin olevan yksi seitsemästä kilpailijasta kyseisessä kilpailussa. Kilpailun finaali järjestettiin 25. tammikuuta 2025 Esch-sur-Alzetten Rockhalissa. Thorn esiintyi kuudentena seitsemästä kilpailijasta. Kilpailussa Thorn sai täydet pisteet seitsemältä kahdeksasta ulkomaisesta ammattiraadista sekä toiseksi eniten ääniä yleisöltä ja voitti näin yhteistuloksen perusteella. Thorn edustaa täten Luxemburgia vuoden 2025 Euroviisuissa Sveitsin Baselissa.
Diskografia > Singlet

2024 – La poupée monte le son
Käännös suomeksi
Walt Whitman

| Walt Whitman |
| --- | --- |
 Whitman noin vuonna 1869
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. toukokuuta 1819 Long Island, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 26. huhtikuuta 1892 (72 vuotta) Camden, New Jersey, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  runoilija, esseisti, journalisti, humanisti, opettaja
Kirjailija
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Walter ”Walt” Whitman (31. toukokuuta 1819 Long Island, New York, Yhdysvallat – 26. maaliskuuta 1892 Camden, New Jersey, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen runoilija, esseisti, toimittaja ja humanisti. Hänen tunnetuin teoksensa on runokokoelma Ruohoa (alkuteos Leaves of Grass).