stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Merikukka Forsius
Yksityiselämä

Forsius on ollut kahdesti naimisissa, ensin Erkki Hakkaraisen kanssa. Toisesta avioliitosta liikemies Hjallis Harkimon kanssa hänellä on vuonna 2004 syntynyt poika Dan Harkimo.
Maaliskuussa 2007 alettiin julkisuudessa puhua Forsiuksen ja pääministeri Matti Vanhasen välisestä seurustelusuhteesta. Tämän jälkeen myös The Times käsitteli suhdetta. Forsius kertoi Ilta-Sanomissa 19. toukokuuta 2007, että hänen ja Vanhasen välillä ei ole koskaan ollut seurustelusuhdetta.
Syyskuussa 2007 Merikukka Forsius kihlautui Vihdin silloisen kunnanjohtajan Petri Härkösen kanssa. Marraskuussa 2007 kerrottiin parin kihlauksen purkautumisesta. Suhteesta kuitenkin seurasi Forsiuksen toinen lapsi, joka syntyi keväällä 2008.
Vuonna 2014 Seiska-lehti kertoi Forsiuksen kihlanneen naisopettajan. Saman lehden mukaan Forsius kertoi joulukuussa 2021 julkaisemassaan Facebook-päivityksessä avioituneensa Outi-nimisen opettajan kanssa . Iltalehden mukaan Forsius aloitti elokuussa 2018 työt erityisluokanopettajana Helsingissä.
Aiheesta muualla

.aspx Merikukka Forsius Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Vihreän liiton kansanedustajat
| n k Vihreän liiton kansanedustajat 1999–2003 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (11):  Andersson  Anttila  Brax  Forsius  Hassi  Krohn  Mertjärvi  Ojansuu  Pulliainen  Sinnemäki  Soininvaara 
| n k Vihreän liiton kansanedustajat 2003–2007 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (14):  Andersson  Anttila  Brax  Cronberg  Forsius  Hassi (2003–2004)  Hautala  Kasvi  Krohn (2003–2006)  Meriläinen  Ojansuu  Pulliainen  Sinnemäki  Soininvaara  Sumuvuori (2006–)  Tynkkynen (2004–) 
1 2  Satu Hassi valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi kesäkuussa 2004, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Oras Tynkkynen.  1 2  Irina Krohn siirtyi heinäkuussa 2006 Suomen elokuvasäätiön toimitusjohtajaksi, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Johanna Sumuvuori.  
| n k Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat 2007–2011 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (50):  Akaan-Penttilä  Asko-Seljavaara  Forsius (2008–2011)  Hakola  Harkimo  Heinonen  Hemmilä  Hemming  Holmlund  Häkämies  Jaskari  Jokinen (2009–2011)  Kanerva  Karhuvaara  Karvo  Katainen  Kataja  Koskinen (2007–2009)  Larikka  Lauslahti  Laxell  Lehti  Lindén  Matikainen-Kallström  J. Mäkelä (2007–2010)  O. Mäkelä  Mäkinen  Nepponen  Niinistö  Nurmi  Ollila  Orpo  Paajanen  Perkiö  Pihlajaniemi  Rajala  Ravi  Risikko  Salo  Salolainen  Sarkomaa  Sasi  Satonen  Tiura  Toivakka  Ukkola  Vahasalo  Vapaavuori  Viljanen  Virén (2010–2011)  Virkkunen  Virolainen  Zyskowicz 
↑  Merikukka Forsius erosi vihreistä ja liittyi Kansallisen Kokoomuksen eduskuntaryhmään helmikuussa 2008.  1 2  Jari Koskinen valittiin Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin johtokunnan jäseneksi syyskuussa 2009, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Kalle Jokinen.  1 2  Jukka Mäkelä valittiin Espoon kaupunginjohtajaksi kesäkuussa 2010, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Lasse Virén.  
| n k Uudenmaan vaalipiirin kansanedustajat 2007–2011 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (34):  Akaan-Penttilä  Blomqvist  Feldt-Ranta  Forsius  Gestrin  Guzenina-Richardon  Harkimo  Hautala  Hemming  Pietari Jääskeläinen (2009–2011)  Kaikkonen  Kalliomäki  Karimäki  Karpela  Kasvi  Kiljunen  Kuusisto  Laakso  Lauslahti  Lehti  Matikainen-Kallström  J. Mäkelä (2007-2010)  O. Mäkelä  Mäkinen  Niinistö  Nylander  Ruohonen-Lerner  Saarinen  Soini (2007–2009)  Tabermann  Tallqvist  Uusipaavalniemi  Vahasalo  Vanhanen  Virén (2010–2011) 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta
Pekka Haarla

Pekka Haarla.
Pekka Rafael (Pekka R.) Haarla (3. toukokuuta 1923 Tampere – 29. elokuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen toimitusjohtaja, konsuli ja kokoomuksen kansanedustaja.
Elämä

Haarlan vanhemmat olivat tehtaanjohtaja Eino Toivo Rafael Haarla ja Elma Kaarin Laurila ja hänen isoisänsä oli tunnettu teollisuusmies Rafael Haarla. Haarla pääsi ylioppilaaksi 1942 Tampereen suomalaisesta yhteiskoulusta ja valmistui ekonomiksi 1946 Helsingin kauppakorkeakoulusta ja paperi-insinööriksi (Bachelor of Science) Syracusen yliopistosta Yhdysvalloissa 1950. 1950-luvulla hän oli perustamassa Tampereen nuorkauppakamaria.
Haarla toimi Haarlan paperitehdas Oy:ssä käyttöinsinöörinä ja konttoripäällikkönä 1950–1961 ja toimitusjohtajana 1961–1964 sekä 1971–1977. Hän oli myös Haarla & Co Internationalin toimitusjohtajana vuosina 1960–1974. Haarla oli välillä Suomen teollisuuden keskusvaliokunnan pääsihteerinä Helsingissä 1964–1971. Haarla toimi myös Itävallan konsulina Tampereella vuosina 1975–1977. Hän sai konsulin arvonimen 1995. Haarla oli kokoomuksen kansanedustajana 1966–1972 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamies vuoden 1968 presidentinvaaleissa.
Haarlan tehtaat yhdistyivät UPM:n kanssa vuonna 1976, ja Pekka Haarla jäi pois paperitehtaan palveluksesta vuonna 1977. Hän asettui perheineen Pariisiin aloittaen uuden elämän poliittisena toimittajana. Hän kirjoitti Uuteen Suomeen, Kauppalehteen ja Aamulehteen Ranskan politiikasta ja taloudesta. Tämän jälkeen hän jatkoi kirjeenvaihtajana vielä Washingtonissa ja Genevessä.
Yksityiselämä

Haarla oli naimisissa vuodesta 1946 Ulla Mai Camilla Takkulan kanssa. Perheessä on neljä tytärtä.
Teoksia

Ranska 80 : talousvalta, tasavalta 1980
Yhdysvallat : taustatietoa maasta, valtiosta ja taloudesta 1985
Ukki muistelee 1999
Aiheesta muualla

Pekka Haarlan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat
| n k Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat 1966–1970 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (26):  Apajalahti  Asunta  Borg-Sundman  Forsius  Haarla  Hamara  Hara  Hietala  Huima  Huurtamo  Häikiö  Ilaskivi  Junnila  Kemppainen  Koppanen  Kosola  Linkola  Lähteenmäki  Mäki  Mäki-Hakola  Nikkilä  Raipala  Rihtniemi  Sillantaus  Vaittinen-Kuikka  Vartia 
| n k Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat 1970–1972 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (37):  Aalto (1971–1972)  Aas  Haarla  Hara  Heino-Vesihiisi  Hetemäki-Olander  Holkeri  Huurtamo  Häikiö  Häkämies  Härkönen  Ilaskivi  Jaatinen  Junnila  Katajavuori  Kauppi  Kauppila  Koppanen  Laatio  Lankinen  Linkola  Linkomies-Pohjala  Lähteenmäki  Mykkänen  Mäki  Mäki-Hakola  Nikkilä  Rihtniemi (1970–1971†)  Salmenkivi  Salolainen  Seppä  Sillantaus  I. Suominen  S. Suominen  Särkkä  Tarvajärvi  Vaittinen-Kuikka  Vartia  Vikatmaa 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta
Ture Hollstén

Ture Oliver Hollstén (29. syyskuuta 1896 Tammisaaren maalaiskunta − 1. tammikuuta 1978 Dragsfjärd) oli suomalainen Ruotsalaisen kansanpuolueen (RKP) kansanedustaja ja kunnallisneuvos.
Hollstén oli maanviljelijä Dragsfjärdissä vuodesta 1921 ja Dragsfjärdin kunnan kanslian esimies vuosina 1936–1943. Hän oli Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä valittuna RKP:n kansanedustajana vuosina 1945–1948 ja 1951–1954. Hän sai kunnallisneuvoksen arvonimen vuonna 1957.
Hollstén oli valitsijamiehenä vuosien 1950 ja 1956 presidentinvaaleissa. Hän on yksi useista henkilöistä, joita arveltu vuoden 1956 vaalin ”ratkaisevan äänen” antajaksi. Ilkka Hakalehto mainitsi vuonna 1974 julkaisemassaan Väinö Tannerin elämäkerrassa, että Hollstén olisi ollut se valitsijamies, joka äänesti kolmannella kierroksella Urho Kekkosta, vaikka hänen luultiin äänestäneen K.-A. Fagerholmia. Hakalehto haastatteli Hollsténia kirjaa varten. Kirjan julkaisun jälkeen Kekkonen kirjoitti päiväkirjaansa tiedon olevan väärä, koska ”oikeaa ei tiedä muut kuin Niilo Kosola ja minä”. Hollsténin poika vahvisti vuonna 2006, että Hollstén oli tunnustanut hänelle äänestäneensä Kekkosta. On pidetty mahdollisena, että vuoden 1956 vaalissa sekä Kekkonen että Fagerholm saivat ääniä toistensa valitsijamiehiltä eikä yksittäistä ratkaisevaa ääntä siten ollut.
Hollstén oli Turunmaan ruotsalainen maataloustuottajain liiton puheenjohtaja ja Suomenruotsalaisten kansankäräjien jäsen.
Artturi Hiidenheimo

Artturi Hiidenheimo.
Arthur (Artturi) Fredrik Hiidenheimo (vuoteen 1906 Törnström; 23. toukokuuta 1877 Vihti – 14. tammikuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen maanviljelijä, kunnallisneuvos ja kansanedustaja.
Artturi Hiidenheimo toimi maanviljelijänä kotitilallaan Vihdin Oravalassa, Hiidenveden rannalla vuosina 1898–1942, Vihdin säästöpankin kamreerina vuosina 1899–1918 ja toimitusjohtajana vuosina 1918–1927 sekä Olkkalan kartanoa Vihdin Olkkalassa omistaneen Oy Olkkalan toimitusjohtajana vuosina 1929–1956. Vihdin kunnanvaltuuston jäsenenä hän oli vuosina 1909–1925, 1929–1936 ja 1946–1950 ja puheenjohtajana vuosina 1910–1918. Maalaiskuntien liiton hallituksen puheenjohtajana hän oli vuosina 1921–1946. Kansanedustajana hän toimi 1. huhtikuuta 1919 – 1. syyskuuta 1927 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä ja kuului vuodesta 1919 Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmään. Kunnallisneuvoksen arvo hänelle myönnettiin vuonna 1924.
Artturi Hiidenheimon vanhemmat olivat maanviljelijä, taloustirehtööri Sven Israel Törnström Vihdin Oravalasta ja Karoliina Kristiina Tolpo, jonka isä oli maanviljelijä, valtiopäivämies Axel Gabriel Tolpo. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli vuosina 1900–1928 Fanny Maria Naema Ojanen, jonka isä oli maanviljelijä, valtiopäivämies Kaarle Ojanen, ja toinen puolisonsa  vuodesta 1929 kansanedustaja Elli Hiidenheimo. Artturi Hiidenheimon veli oli maanviljelijä ja kansanedustaja Pentti Hiidenheimo (e. Törnström) ja tytär kansanedustaja Saara Forsius, jonka pojantytär on aiempi kansanedustaja Merikukka Forsius.
Aiheesta muualla

Uola, Mikko: / Hiidenheimo, Artturi (1877–1956). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  8.6.2004. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Elli ja Artturi Hiidenheimon säätiö.
Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat
| n k Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat 1919–1922 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (28):  Alanen  Alfthan (1922)  Arajärvi  M. Erich  R. Erich  Gebhard  Hallsten  Hannula  Heikinheimo (1921–1922)  A. Hiidenheimo  E. Hiidenheimo  Holma  Homén  Hultin  Ihamuotila  Jaskari (1920–1922)  Kaila  Koivisto (1919–1921†)  Lanne  Malmivaara (1919–1920)  Nevanlinna  Nikkanen  Nyberg  Puumala  Setälä  Snellman  Suolahti  Typpö  A. Virkkunen (1919–1922)  P. Virkkunen 
| n k Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat 1922–1924 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (35):  Bergroth  Erich  Heikinheimo  Hiidenheimo  Hultin  Ingman  Jaskari  Junnila  Jussila  Järvinen  Kaila  Kares  Kilpeläinen  Kylänpää  Mannermaa  Nikkanen  Nuora  Nyberg  Peltonen  Pennanen  Pesonen  Pojanluoma  Pulkkinen  Rannikko  Renvall  Setälä  Simelius  Tanttu  Thuneberg  A. Tulenheimo  E. Tulenheimo  Vanhala  Viljanen  Virkkunen 
| n k Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat 1924–1927 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (38):  Ainali  Bergroth  Eerola  Gebhard  Heikinheimo  Heikkilä  Hiidenheimo  Härmä  Ingman  Jaskari  Junnila  Jussila  Järvinen  Kaila  Kares  Kilpeläinen  Kinnunen  Kylänpää (1925–1927)  Mannermaa  Neitiniemi  Nikkanen  Nukari  Paavolainen  Peltonen  Pennanen  Pohjala  Pojanluoma  Pulkkinen  Rannikko  Ruotzi  Saastamoinen (1924–1926)  Setälä  Sjöstedt-Jussila (1924–1925)  Somersalo  Tavastähti  Tulenheimo  Turja  Vanhala  Virkkunen  Zitting (1926–1927) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Eduskunta  Biografiasampo
Olli Hirvensalo

Lassi Olli (Lars Olof, L. O.) Hirvensalo, vuoteen 1906 Lagus (29. heinäkuuta 1882 Iisalmi – 9. heinäkuuta 1956 Iisalmen mlk) oli suomalainen kansanedustaja. Hän sai maanviljelysneuvoksen arvonimen 1936.
Hirvensalo oli Maataloustuottajain Keskusliiton valtuuskunnan puheenjohtaja 1945–1956 ja Pellervo-Seuran puheenjohtaja 1947–1956. Hän oli Maalaisliitosta valittuna kansanedustajana 1922–1924 ja 1930–1951.
Hirvensalo oli  Peltosalmen maamies- ja karjanhoitokoulujen opettaja 1908–1956, Peltosalmen maamieskoulun johtaja 1928–1948, Peltosalmen karjanhoitokoulun johtaja 1914–1956 ja samalla maanviljelijä Iisalmen maalaiskunnassa 1916–1956.
Hirvensalon vanhemmat olivat maanviljelysneuvos Johannes Lagus ja Sofia Maria Lovisa Brax ja puoliso vuodesta 1909 Saima Liisu Elina Suomalainen. Ylioppilaaksi Hirvensalo tuli 1903 ja valmistui agronomiksi 1905. Metsäneuvoksen arvonimen saanut metsänhoitaja Veikko Hirvensalo oli Olli Hirvensalon veli.
Amerikium

Amerikium on ydinreaktiolla keinotekoisesti valmistettu alkuaine. Sen kemiallinen merkki on Am (lat. americium), järjestysluku 95 ja CAS-numero 7440-35-9. Sen sulamispiste on 1 176 °C. Amerikiumia ei esiinny merkittäviä määriä luonnossa, vaan se joudutaan valmistamaan keinotekoisesti. Sen kaikki isotoopit ovat radioaktiivisia. Pitkäikäisin isotooppi on 243Am, jonka puoliintumisaika on 7 370 vuotta. Amerikiumia käytetään muun muassa palovaroittimissa ja mittalaitteissa.
Ominaisuudet > Fysikaaliset ominaisuudet

Amerikium on hopeanharmaa metalli, jonka sulamispiste on noin 1 176 °C. Amerikium on suhteellisen haihtuvaa. Sillä on kaksi kidemuotoa: alfa-muodossaan amerikium on pakkautunut heksagonaalisesti ja beta-muodossa kuutiollisesti.
Amerikiumilla ei ole yhtään stabiilia isotooppia. Sen alfasäteily on suhteellisen voimakasta (kolme kertaa voimakkaampaa kuin radiumin). Amerikiumin stabiileimman isotoopin 243Am puoliintumisaika on 7 370 vuotta. Muun muassa palovaroittimissa käytetyn isotoopin 241Am puoliintumisaika on 432,2 vuotta. Isotooppeja tunnetaan massaluvulta 232 massaluvulle 247.
Amerikiumista tulee suprajohtavaa 0,625 K:n lämpötilassa.
Ominaisuudet > Kemialliset ominaisuudet ja myrkyllisyys

Amerikium on kemiallisilta ominaisuuksiltaan hyvin lähellä lantanoideja. Metallinen amerikium liukenee helposti happoihin, mutta ei reagoi hyvin emästen kanssa. Amerikium tummenee hitaasti huoneenlämmössä muodostaen amerikiumdioksidia, joka on amerikiumin teollisesti merkittävin yhdiste. Amerikium reagoi myös muiden epämetallien, kuten rikin ja vedyn, kanssa. Se muodostaa hapetusasteella +III halidiyhdisteitä, ja se on samalla amerikiumin stabiilein hapetusaste vesiliuoksissa. Amerikium ei hapetu helposti vesiliuoksissa. Amerikium muodostaa yhdisteitä hapetusasteesta +II hapetusasteeseen +VII, mutta tavallisesti amerikium esiintyy vain hapetusasteella +III. Luonnossa se voi olla hapetusasteella +IV, jos ympäristö on hyvin hapettava, kuten voimakkaan emäksinen ympäristö. Hapetusaste +IV voidaan stabiloida kompleksoimalla amerikium fluoridilla. Amerikiumilla on kaksi sähköisesti neutraalia oksidia: Am2O3 ja AmO4. Amerikium muodostaa myös dioksoionit AmO2+ ja AmO22+. Amerikiumhydroksidi (Am(OH)3) saostuu, kun pH on noin 11–12.
Amerikium muodostaa useita veteenliukenemattomia yhdisteitä. Hydroksidin lisäksi amerikium(III)fluoridi, -oksalaatti, -jodaatti ja -fosfaatti ovat veteen liukenemattomia. Amerikium(III)nitraatti, -halidit (pl fluoridi), -sulfaatti ja -kloraatti ovat veteen liukenevia. Amerikium(II) muodostaa halidiyhdisteen kloorin, bromin tai jodin kanssa. Amerikium(+IV) muodostaa veteen liukenemattoman halidiyhdisteen vain fluorin kanssa. Amerikium muodostaa kaksi hydridiä AmH2 ja AmH3, jotka eivät ole termisesti stabiileja. Veteen liuenneet Am3+ ja Am4+ ovat vaaleanpunaisia. Suhteessa lantanoideihin amerikium muodostaa paremmin kompleksiyhdisteitä. Se muodostaa myös hyvin erilaisia kompleksiyhdisteitä eri hapetusasteilla. Tavallisia ovat nitraatti-, akva- ja halidikompleksit. Amerikium muodostaa myös organometalliyhdisteitä syklopentadieenin kanssa.
Amerikiumin radioaktiivisessa hajoamisessa syntyvä alfasäteily vaimenee hyvin nopeasti väliaineessa eikä läpäise esimerkiksi paperia. Jos kuitenkin amerikiumia nielaisee, syntyvä alfasäteily aiheuttaa solukuolemaa ja mutaatioita ja voi johtaa syöpään. Amerikium kertyy voimakkaasti luustoon.
Ominaisuudet > Isotoopit

Amerikiumia ei esiinny luonnossa, joten kaikki isotoopit ovat keinotekoisia. Pitkäikäisin isotooppi on 243Am, jonka puoliintumisaika on noin 7 400 vuotta. Muita pitkäikäisiä isotooppeja ovat 241Am ja 242m1Am, joiden puoliintumisajat ovat yli sata vuotta.
Historia

Amerikiumia tehtiin ensimmäisen kerran Chicagon yliopistossa vuonna 1944. Glenn Seaborgin johtama ryhmä pommitti plutoniumia neutroneilla, jolloin syntyi amerikiumia. Tutkimusryhmään kuuluivat Seaborgin ohella Albert Ghiorso, Ralph James ja Leon O. Morgan. Alkuaine on nimetty löytömaanosansa mukaan ja siten, että amerikium sijaitsee jaksollisessa järjestelmässä suoraan europiumin alapuolella. Seaborg esitteli sekä amerikiumin että curiumin löytämisen marraskuussa 1945 radio-ohjelmassa Quiz Kids. Alkuaineiden löytäminen julkaistiin vasta noin vuosi löytämisen jälkeen, sillä yhdysvaltalaiset kilpailivat Saksan kanssa ensimmäisen ydinaseen valmistamisesta toisessa maailmansodassa. Vuonna 1945 B. B. Cunningham valmisti ensimmäisenä punnittavia määriä amerikiumia.
Alun perin amerikiumia kutsuttiin pandemoniumiksi, sillä sitä oli hyvin vaikea erottaa toisesta syntyneestä alkuaineesta curiumista.
Esiintyminen, valmistus ja eristys

Amerikiumia ei esiinny luonnossa, vaan kaikki amerikium joudutaan tekemään keinotekoisesti. Sitä syntyy, kun plutoniumin isotooppia 239 pommitetaan neutroneilla, jolloin syntyy 241Pu. Kun plutonium-241 hajoaa beetahajoamisessa, syntyy amerikiumin isotooppia 241. Amerikiumin muita isotooppeja, kuten pitkäikäisempää 243Am voidaan valmistaa pommittamalla isotooppia 241 neutroneilla.
Metallista amerikiumia voidaan valmistaa pelkistämällä amerikiumtrifluoridia (AmF3) bariumhöyryn avulla korkeassa lämpötilassa tai lantanoidien avulla amerikiumdioksidista. Toinen tapa on valmistaa amerikium(III)oksidista lantaanin kanssa 1 200 °C:n lämpötilassa.
Amerikiumia eristetään tyypillisesti muista alfahajoavista alkuaineista, kuten curiumista, radiumista, poloniumista ja muista aktinoideista, alfamittauksia varten. Toinen syy on erottaa amerikium lantanoideista. Tavallisia käytettyjä tapoja ovat ioninvaihto, kromatografiset menetelmät ja uuttaminen.
Käyttö

Amerikiumin tunnetuin käyttökohde on palovaroittimet. Savuntunnistimet sisältävät noin 150 milligrammaa amerikiumdioksidia, joka hajoaa alfahajoamisen kautta. Amerikiumdioksidi sisältää lähinnä amerikiumin isotooppia 241Am. Syntynyt säteily ionisoi ilman, jolloin tunnistimen elektrodien välille syntyy sähkövirta. Kun savua päätyy elektrodien väliin, virta heikkenee, jolloin varoitin hälyttää.
Amerikiumia voidaan käyttää myös mittalaitteissa. Koska amerikiumin isotoopit lähettävät myös gammasäteilyä, niitä voidaan käyttää muun muassa öljykentillä tutkittaessa uusia öljyesiintymiä. Amerikiumia voidaan myös käyttää materiaalien paksuuksien tutkimisessa. Tällöin hyödynnetään alfasäteilyn vaimenemista väliaineessa.
Amerikiumia käytetään lähtöaineena monien raskaampien alkuaineiden valmistamisessa. Amerikiumia voidaan teoriassa käyttää ydinaseessa, mutta sen kriittinen massa on 60 kilogrammaa, joka on huomattavasti enemmän kuin plutoniumin tai uraanin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
PubChem: Americium (englanniksi)
PeriodicTable: Americium (Am) (englanniksi)
The Royal Society of Chemistry (RSC): Americium (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Americium (englanniksi)
Americanelements: Americium Technical and Safety Data (englanniksi)
Argonne National Laboratory: Radiological and Chemical Fact Sheets to Support Health Risk Analyses for Contaminated Areas, Americium,  sivut 5–6 (englanniksi) (pdf)
Mindat: The Mineralogy of Americium (englanniksi)
Metallista amerikiumia.
Vasemmalla amerikiumia hapetusasteella +IV, oikealla hapetusasteella +VI.
Ensimmäinen koskaan tuotettu amerikiumnäyte vuodelta 1944. Amerikiumhydroksidia (Am(OH)3) lasiputkessa.
Amerikium-241 käytetään palovaroittimissa. Tumma sisempi rengas on amerikiumia, jota ympäröi alumiini.
4. joulukuuta

4. joulukuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 338. päivä (339. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 27 päivää.
Nimipäivät

suomalainen kalenteri: Airi, Aira
suomenruotsalainen kalenteri: Barbara, Barbro
ortodoksinen kalenteri: Varvara, Johannes, Aleksanteri
pohjoissaamenkielinen kalenteri: Áire, Áirá
vanhemmissa kalentereissa: Barbaara, Crispina, Kyllikki
Tapahtumia

771 – Kaarlomanin kuoltua hänen veljensä Kaarle Suuri sai koko Frankkien valtakunnan haltuunsa.
1154 – Hadrianus IV valittiin ensimmäisenä englantilaisena paaviksi.
1563 – Trenton kirkolliskokous päättyi (alkoi 13. joulukuuta 1545).
1619 – 38 siirtolaista englantilaisesta Berkeleyn seurakunnasta nousi maihin  Virginiassa ja kiitti Jumalaa. Tapahtumaa pidetään usein Amerikan ensimmäisenä kiitospäivänä.
1639 – Jeremiah Horrocks havainnoi ensimmäisenä Venuksen ylikulkua.
1676 – Skoonen sota: Lundin taistelu. Tanskan kuningas Kristian V:n joukot hävisivät sotamarsalkka Simon Grundel-Helmfeltin ruotsalaisille joukoille.
1791 – Maailman ensimmäisen sunnuntaisin ilmestyvän sanomalehden, The Observerin, ensinumero julkaistiin.
1872 – Kuunari Mary Celeste löydettiin hylättynä Portugalin rannikolta.
1881 – Sanomalehti Los Angeles Times perustettiin.
1914 – Psykiatri W. H. Rivers käytti ensimmäisenä termiä sotaneuroosi ("kranaattishokki")
1917 – P. E. Svinhufvudin senaatti jätti eduskunnalle ehdotuksen tasavaltaisesta hallitusmuodosta ja antoi eduskunnalle tiedonannon, jossa Suomi julistettiin itsenäiseksi
1917 – Suomen Työnantajain Keskusliitto (STK) perustettiin.
1945 – Yhdysvaltain senaatti hyväksyi äänin 65–7 Yhdysvaltain osallistumisen YK:n toimintaan (Yhdistyneet kansakunnat oli perustettu 24. lokakuuta1945).
1969 – Chicagolaiset poliisit ampuivat ratsian yhteydessä Mustien panttereiden jäsenen Fred Hamptonin sänkyynsä.
1969 – Lainelautailija Greg Noll surffasi Oahun pohjoisrannalla 20-metrisen aallon harjalla. Aalto on korkein koskaan mitattu.
1971 – McGurk’s Barin pommi-iskussa Belfastissa Pohjois-Irlannissa kuoli 15 ihmistä.
1974 – Martinairin lennon 138 maahansyöksyssä Sri Lankassa kuoli 191 ihmistä.
1977 – Keski-Afrikan tasavallan presidentti Jean-Bédel Bokassa kruunasi itsensä Keski-Afrikan keisarikunnan keisariksi hallitsijanimellä Bokassa I.
1977 – Kaapattu Malaysia Airlinesin lento 653 syöksyi maahan Johorin Tanjong Kupangissa. Sata ihmistä sai surmansa tässä lentoyhtiön ensimmäisessä lento-onnettomuudessa.
1980 – Rock-yhtye Led Zeppelin ilmoitti julkisuuteen yhtyeen hajoamisesta.
1986 – Tampereen teknillinen korkeakoulu haki FI-verkkotunnusta Suomen Internet-käyttöön.
1991 – Yhdysvaltalainen lentoyhtiö Pan American World Airways (Pan Am) lopetti toimintansa.
1992 – Somalian sisällissota: Yhdysvaltain presidentti George H. W. Bush määräsi 28 000 sotilasta Somaliaan.
2016 – Italian Demokraattisen puolueen puheenjohtaja Matteo Renzi hävisi kansanäänestyksen ja ilmoitti eroavansa pääministerin tehtävästä.