Mesopotamian historia
Sumerin suurvalta

Džemdet Nasr -kauden aikana mesopotamialaisen kulttuurin leviäminen antaa vaikutelman yhtenäisestä valtakunnasta, jota johdettiin yhdestä valtakeskuksesta. Ainoastaan Uruk saattoi toimia kokonsa ja sijaintinsa puolesta tällaisena valtakeskuksena. Džemdet Nasr -kauden aikaisista teksteistä tiedetään, että ne on kirjoitettu sumerin kielellä. Tämän johdosta Mesopotamian ensimmäistä suurvaltaa voidaan pitää sumerilaisten luomuksena.
Sumerilaisten alkuperästä ei ole varmuutta, sillä sumerin kieltä ei ole kyetty yhdistämään mihinkään tunnettuun kieliperheeseen. On todennäköistä että jo Urukin varhaisimmat asukkaat ovat olleet sumerilaisia, sillä Džemdet Nasr -aikakautta edeltänyt Uruk-kausi liittyvät arkeologisesti toisiinsa, ja myös kaupungin nimi Uruk tarkoittaa sumeriksi pyhäkköä.
Džemdet Nasr -kautta seuranneella varhaisdynastisella kaudella vuosina 2900–2334 eaa. pappiskuninkaat vaihtuivat nykyaikaisempaan kuninkuuteen. Tällä kaudella poliittisen vallan keskus oli siirtynyt Urukista Kišiin. Kišiä eivät hallinneet sumerilaiset kuninkaat, vaan sen kuningasluettelon ensimmäisillä kolmellatoista kuninkaalla on seemiläiset nimet. Urukin rappioitumisen syyksi on esitetty vedenpaisumusta, josta on maininta myös sumerien perintönä säilyneessä Gilgameš-eepoksessa. Tarinan todenperäisyydestä ei kuitenkaan ole varmuutta. Gilgameš-eepos kantaa samannimisen kuninkaan nimeä. Gilgameš hallitsi Urukia 2700-luvulla eaa. Eepos kertoo kuinka Uruk irtaantui Kišin ylivallasta. Tältä ajalta on peräisin Gilgamešin rakennuttamat, edelleen näkyvissä olevat Urukin kaupunginmuurit.
Sumerit olivat panteisteja. Heidän jumalansa henkilöityivät enemmän tai vähemmän paikallisiin elementteihin ja luonnonvoimiin. Vastineeksi uhrauksesta ja monimutkaisen rituaalin noudattamisesta, muinaisen Sumerin jumalien oli tarjottava yksilölle turvaa ja vaurautta. Rituaalikäytäntöjä valvomaan syntyi voimakas papisto. Sumerilaisilla uskonnollisilla uskomuksilla oli myös tärkeitä poliittisia näkökohtia. Papisto teki maanvuokraa, maataloutta, kauppaa ja sotaa koskevat päätökset, koska kaikki omaisuus kuului jumalille. Papit hallitsivat temppeleistään, joita kutsuttiin zikkuroiksi. Zikkuratit olivat keinotekoisia auringossa poltettujen tiilien muodostamia temppelipyramideja, joissa oli ulkopuoliset portaat ja ne kapenivat kohti huipulla sijaitsevaa pyhäkköä.
Koska yhteisön hyvinvointi riippui luonnonilmiöiden tarkkailusta, tieteellinen tai prototieteellinen toiminta vei suuren osan pappien ajasta. Sumerit uskoivat, että jokaista jumalaa merkitsi tietty numero. An-jumalan pyhä luku oli kuusikymmentä, joka oli sumereiden peruslaskentayksikkö. Tähän perustuivat muun muassa tunnin minuutit.
Pitkälle kehittynyt maatalous ja kastelujärjestelmät mahdollistivat viljan ylituotannon, joten ne mahdollistivat myös suurten kaupunkien kasvun. Tärkeimmät kaupunkivaltiot olivat Uruk, Ur, Eridu, Kiš, Lagaš, Akkad, Akšak ja Larsa. Kaupunkielämän synty johti tekniikan kehitykseen. Koska kiveä ei ollut, sumerit kehittivät tiiliteknologiaa, mikä mahdollisti suurten rakennusten, kuten kuuluisan Urin zikkuratin rakentamisen. Sumer oli myös sotatekniikan edelläkävijä. Ajanlaskun alkua edeltäneen kolmannen vuosituhannen puolivälissä sumerit olivat kehittäneet pyörillä varustetun vaunun. Samoihin aikoihin sumerit havaitsivat, että tinaa ja kuparia yhdistämällä saatiin pronssia, joka oli paljon kestävämpää ja kovempaa metallia. Pyörillä varustetut vaunut ja pronssiset aseet tulivat yhä tärkeämmiksi, kun alkoi kehittyä kuninkuuden instituutio, ja kun yksittäiset kaupunkivaltiot alkoivat kilpailla alueen ylivallasta.
Enteellistä tälle taistelevien kaupunkivaltioiden aikakauden alulle oli Gilgamešin voitto Kišistä. Kaikki kaupunkivaltiot olivat riippuvaisia kaupankäynnistä ja tarvitsivat yhä suurempia maa-alueita kasvavan väestön tarpeiden tyydyttämiseksi. Mesopotamian tasainen maasto mahdollisti hyvät liikenneyhteydet, joiden ansiosta alueet olivat tiiviissä kanssakäymisessä keskenään. Jokaisella alueella oli kuitenkin oma identiteettinsä. Alueen pohjoisosissa puhuttiin seemiläisiä kieliä, eteläosassa taas sumeria. Sotaisten aikojen koittaminen näkyy myös kilpavarustelun lisääntymisessä. Kaupunkeja alettiin suojata muureilla ja kehitettiin uusi hyökkäysase, sotavaunut. Tällä ajanjaksolla käytiin varhaisin tiedetty rajasota noin vuonna 2500 eaa. jolloin Lagašin ja Umman kaupunkivaltiot kamppalivat niiden välillä sijainneen hedelmällisen jokilaakson hallinnasta. Tapahtumat ovat hautautuneet mytologian hämäriin, mutta ne enteilivät Lagašin nousua alueen merkittävimmäksi kaupunkivaltioksi. Sen valtakausi oli kuitenkin yhtä ohimenevää kuin aikaisemmatkin hegemoniat.