stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lillian Bassman

Lillian Bassman (15. kesäkuuta 1917 – 13. helmikuuta 2012) yhdysvaltalainen valokuvaaja ja taiteilija.
Bassmanin vanhemmat olivat juutalaisia emigrantteja Venäjältä. Hän opiskeli 1930-luvulla Textile High Schoolissa Alexey Brodovitchin oppilaana ja myöhemmin tämän assistenttina. Hän työskenteli muotikuvaajana 1940-luvulta 1960-luvulle Junior Bazaarissa ja Harper Bazaarissa,.
Lillian Bassmanin lempimalleja oli Barbara Mullen.
Alexey Brodovitchin opastamana hän ryhtyi kuvaamaan malleja pääasiassa mustavalkofilmille. Hän luopui muotikuvauksesta 1970-luvulla ja ryhtyi kuvaamaan omia hankkeitaan ja hävitti silloin 40-vuotisen valokuvaajauransa negatiivit ja kuvat. Kassillinen kuvia löytyi kuitenkin vielä parikymmentä vuotta myöhemmin, ja 1990-luvulla hänen muotikuvansa nousivat arvoon. Hän ehti mukaan vielä digitaaliseen kuvaukseen ja teki abstrakteja kuvia, joiden käsittelyyn hän käytti Photoshopia.
Bassmanin muotikuvien sanotaan sisältävän naiseuden emootion, ei pelkästään kuvaavan sitä. Hänen lempimallejaan oli Barbara Mullen, josta hän on sanonut: "On malleja, jotka eivät ole malleja vaan muusia. Hänessä oli kaikki ihmeellistä: kaunis kaula, viehkeyttä, kyky reagoida minuun. Kun oikein innostuimme saatoin riisua kengät ja tanssimme. Ymmärsimme toisiamme."
Chris Mueller

| Chris Mueller |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. maaliskuuta 1986 (ikä 38) West Seneca, New York, USA
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  178 cm
Paino:  82 kg
Seura
Seura:  New York Rangers
Sarja:  NHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2008–
Aik. seurat:  Nashville Predators   Dallas Stars
Chris Mueller (s. 6. maaliskuuta 1986) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija.
Ura

Muelleria oli varaamaton pelaaja nelivuotisen Michiganin yliopistossa pelatun uran jälkeen.
Kaudella 2010–2011 Mueller teki 27. joulukuuta 2010 vuoden mittaisen sopimuksen Nashville Predatorsin farmiseura Milwaukee Admiralsin kanssa. Päivää myöhemmin hän teki NHL-debyyttinsä Predatorsin 4–2 -tappiossa Dallas Starsia vastaan.
7. heinäkuuta 2011 Mueller jatkoi Predatorsin kanssa sopimusta vuodella.
8. heinäkuuta 2013 Mueller lähti kolmen kauden jälkeen Predatorsin organisaatiosta ja siirtyi yhden vuoden sopimuksella Dallas Starsiin. 14. lokakuuta 2013 vain yhdessä Dallasin ottelussa pelannut Mueller lähetettiin farmiin Texas Starsiin.
1. heinäkuuta 2014 Mueller siirtyi vuoden sopimuksella uransa kolmanteen NHL-joukkueeseen New York Rangersiin.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Chris Mueller
Käännös suomeksi
Salonkylän Talo

| Salonkylän Talo> Salonkylän työväentalo |
| --- | --- |
Osoite:  Rautakoskentie 856, 12750 Pilpala
Sijainti:  Salonkylä, Loppi
Koordinaatit:  60°42′23″N, 24°10′27″E
Valmistumisvuosi:  1927
Rakennuttaja:  Salonkylän Työväenyhdistys ry
Omistaja:  Lopen Salonkylän kyläyhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Salonkylän Talo, aiemmilta nimiltään Salonkylän työväentalo Torppala ja Salonkylän pienviljelijäin osaston talo on Lopen kunnan Salonkylässä (viralliselta nimeltään kylä on Salo) sijaitseva entinen työväentalo.
Historiaa

Salonkylän työväenyhdistys Pyrkivä perustettiin vuonna 1906. Talon se sai 1927, mikä vilkastutti yhdistyksen toimintaa. Vuonna 1931 yhdistyksen jäsenluku oli noin 20. Vuonna 1935 yhdistys järjesti talollaan arpajaiset. Seuraavana vuonna vietettiin yhdistyksen 30-vuotisjuhlia. Ohjelmassa oli kansanedustaja Otto Marttilan juhlapuhe, näytelmä ja orkesterin soittoa. Ulkona oli mahdollisuus peleihin, kuten renkaan- ja nuolenheittoon. Illalla pidettiin myös iltamat.
Hiipuva työväenyhdistys lahjoitti talon Hämeen eteläiselle sos.dem. piirijärjestölle vuonna 1950, mutta piti itsellään käyttöoikeuden. Salonkylän pienviljelijäin osasto osti talon vuonna 1959.  Ilmeisesti ainakin 1950–1960-luvuilla talolla järjestettiin perinteistä Salonkylän Elojuhlaa, jonka ohjelmassa oli muun muassa erilaisia esityksiä ja tanssia. Vuonna 1963 talolla pidettiin vappujuhlat. Vuonna 2013 Salonkylän pienviljelijäin osasto muutti nimensä Lopen Salonkylän kyläyhdistykseksi ja talon nimeksi vaihdettiin Salonkylän Talo.
Hassan El Mouataz

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Hassan El Mouataz
Syntymäaika: 21. syyskuuta 1981
Syntymäpaikka: Rabat, Marokko
Pelipaikka: Puolustaja
Pituus: 179 cm
Seura
Seura: KSC Lokeren
Pelinumero: 2
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2000-2006   2006- | FAR Rabat   KSC Lokeren | 20 (0)   33 (2) |
Maajoukkue
| 2009– |  Marokko | 6 (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 17.10.2008.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 17.10.2008.
Hassan el-Mouataz (s. 21. syyskuuta 1981 Rabat) on marokkolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on edustanut mm. belgialaista KSC Lokerenia, jota ennen hän on pelannut FAR Rabatissa.
Mouataz on pelannut urallaan kuusi maaottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia.
Curt Lindström

Curt Lindström Ilveksen valmentajana 2004.
Curt ”Curre” Lindström (s. 26. marraskuuta 1940 Uppsala) on ruotsalainen jääkiekkovalmentaja, joka tuli tunnetuksi toimiessaan Suomen jääkiekkomaajoukkueen (1993–1997) päävalmentajana, kun Suomi voitti vuoden 1995 jääkiekon maailmanmestaruuden. Hän on valmentanut myös Ruotsin (1985–1986) ja Latvian jääkiekkomaajoukkueita (2001–2004).
Jääkiekon SM-liigassa Lindström on toiminut Ilveksen (kausi 2004–2005) ja Jokerien (kausi 2005–2006) päävalmentajana.
Curt Lindströmillä on maailmanmestaruuden lisäksi MM-hopea ja olympiapronssi, molemmat vuodelta 1994. Suomen Jääkiekkomuseo aateloi Lindströmin Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 148. Hän sai myös vuonna 1994 Vuoden valmentaja -äänestyksessä kunniamaininnan.
Urheilun ulkopuolella

Curt Lindström sai helmikuussa 2007 tuomion talousrikoksista. Henkilöstövuokrausyritys Curre Lindström i Mälardalen AB jätti maksamatta veroja Ruotsin valtiolle. Lindström ajoi puolustustaan väitteellä ”olin vain yrityksen keulahahmo” mutta sai oikeudessa ehdollista vankeutta ja 200 tuntia yhdyskuntapalvelua.
Lindström asuu avoliitossa thaimaalaisen Wan-nimisen naisen kanssa ja viettää Thaimaan Hua Hinissä noin kahdeksan kuukautta vuodesta. Hän sai polyneuropatiadiagnoosin vuonna 2021.
Vuoden 2017 elokuvassa 95 Lindströmiä näyttelee ruotsalainen Jens Hultén.
Kirjallisuutta

Saarinen, Esa: Poppamies.  WSOY, 1995.  ISBN 951-0-20829-9
Funktion differentiaali

Differentiaalin ja differenssin geometrista tulkinta. Kun siirrytään välin  \Delta x verran (kuvassa PR), kasvaa funktion arvo  f(x)\to f(x+\Delta x) (kuvassa RQ) eli differenssin  \Delta y verran. Punaisen tangenttisuoran alle jäävä osa (kuvassa RS) on differentiaali  dy ja tangentilta funktion kuvaajalle (kuvassa SQ) on virhe  \epsilon .
Differentiaali on matematiikassa reaaliarvoisen funktion eräs sen muutosnopeutta määrittelevän lausekkeen tai mitan nimitys. Differenssi, joka tarkoittaa funktion todellista muutosta, jaetaan muutoksen lineaariseen osaan, eli differentiaaliin, ja korjaustermiin. Differentiaalin käsite on keskeisessä osassa differentiaalilaskennassa ja esimerkiksi derivaatan määritelmässä.
Johdanto > Historia

Differentiaalit esitteli ensimmäisenä Gottfried Wilhelm Leibniz, jonka heuristinen ja intuitiivinen ajatus oli esittää dy äärimmäisen pienenä suureen y muutoksena. Muutos dy oli pienempi kuin mikään reaaliluku, mutta ei kuitenkaan aivan nolla. Tällaisia lukuja on kutsuttu infinitesimaaleiksi ja niiden käytön perinne juontaa Euroopassa Kreikan antiikkiin. Yhdessä muuttujan x muutoksen dx kanssa voitiin nyt esitellä muutosnopeus dy/dx, joka kutsutaan Leibnizin merkinnäksi derivaatalle. Vaikka luvut dy ja dx olisivatkin äärimmäisen pieniä lukuja, ei osamäärä dy/dx sitä välttämättä ole.
Koska infinitesimaalien käyttöä kritisoitiin voimakkaasti 1700- ja 1800-luvuilla, julkaisi Augustin-Louis Cauchy uuden differentiaalin määritelmän, joka ei enää käyttänyt infinitesimaalin käsitteitä määrittelyn perusteinaan. Sen sijaan se määriteltiin derivaatan avulla, joka taas määriteltiin raja-arvon avulla. Tästä alkoi kehitys, joka tarkensi analyysin käsitteiden perusteita tehden tästä matematiikan haarasta laajemmin hyväksytyn.
Infinitesimaaleista ei kuitenkaan päästy eroon. Monilla fysiikan ja tekniikan aloilla sitä käytetään rinnakkain raja-arvoon perustuvan matematiikan rinnalla. Haluttomuus luopua infinitesimaaleista johtunee niillä laskemisen vaivattomuudesta.
Johdanto > Merkitys

Yhden muuttujan tapauksessa (viereinen kuvaaja) tarkastelupisteeseen piirretty tangentti erottaa differenssistä  \Delta y (kuviossa RS) differentiaalin  dy (RQ), joka jää kuviossa tangentin alle. Differentiaali on siten funktion muutoksessa sen lineaarinen komponentti ja se kuvaa melko tarkasti funktion muutosta tarkastelupisteen lähellä. Differenssi, joka on funktion todellinen muutos, on melkein saman suuruinen kuin differentiaali. Korvaamalla differenssi differentiaalilla tehdään pieni virhe. Raja-arvotilanteessa, kun väli  \Delta x lyhenee melkein nollaksi, pienenee virhe hyvin pieneksi, joten tarkastelupisteessä differentiaalia voisi käyttää erotusosamäärän lausekkeessa (derivaatan määrittämiseksi) yhtä hyvin kuin differenssiäkin. Monesti funktion kulkua tarkastelupisteessä kuvataankin tangenttisuoralla, jonka derivaatta on sama kuin funktion käyrällä. Differentiaalit liittyvätkin muutostarkasteluihin, joissa funktion käyrä tai pinta korvataan tangentin suuntaisilla vektoreilla. Funktion differenssit lasketaan silloin likiarvoilla
Differenssi

Funktion muuttumista voidaan tutkia laskemalla sen arvoja eri muuttujan x arvoilla. Kun funktion  f(x) arvo lasketaan arvolla  a, saadaan  f(a). Siirrytään sopivan matkan  \Delta x=h etäisyydelle ja lasketaan uusi funktion arvo  f(a+h). Funktion arvojen differenssi  \Delta f (engl. difference eli erotus) pisteessä  a on
Usein tämä merkitään myös
Differentiaali ja korjaustermi

Merkitään virhefunktiota  \epsilon (x,h) ja havaitaan, että se riippuu muuttujan arvosta x ja siirtymästä h. Silloin erotusosamäärän ja derivaatan erotus tarkoittaa virhettä, joka tehdään, kun erotusosamäärän arvolla korvataan derivaatan tarkkaa arvoa. Virhe lasketaan siten
Voidaan osoittaa, että jos korjaustermi pienenee olemattomaksi
on funktio derivoituva kyseisessä pisteessä x.
Kertomalla edellinen yhtälö luvulla h, saadaan
Sama yhtälö voidaan merkitä myös
eli
Yhtälön vasenta puolta kutsutaan differenssiksi  \Delta f(x) ja oikealla puolella ovat differentiaali  f'(x)h, joka merkitään joskus  df, ja korjaustermi  h\epsilon (x,h). Merkinnällä  df viitataan funktion arvojen (vanhanaikaiseen) infinitesimaaliseen muutokseen.
Differentiaali ja korjaustermi > Merkintöjä

Kun käytetään suureita  x ja  y ja suure  y riippuu suureesta  x, voidaan differentiaali merkitä
tai
kun ollaan hyvin lähellä tarkastelupistettä eli  \Delta x\to dx.
Jos tunnetaan  y:n lauseke  y=f(x), voidaan merkitä myös
Yleisesti voidaan myös merkitä  funktiolle  f sen differentiaalia
Differentiaali ja korjaustermi > Likiarvoista

Funktion lisäys eli differenssi on määritelty
joka voidaan esittää myös differentiaalin avulla
missä  \epsilon \Delta x\to 0 kun  \Delta x\to 0.
Funktion lisäystä voidaan siksi approksimoida differentiaalin avulla hyvinkin tarkasti, kun h on riittävän pieni. Silloin on rajallemenon loppuvaiheessa jo
Usean muuttujan funktiot

Usean muuttujan funktio, joka saa reaalilukuarvoja, on skalaarikenttä  f:\mathbb {R} ^{n}\to \mathbb {R} . Funktio f on differentioituva tarkastelupisteessä  \mathbf {x_{0}} \in \mathbb {R} ^{n}, jos sillä on olemassa siinä pisteessä, ja pisteen lähiympäristössä, kaikkien muuttujiensa osittaisderivaatat. Silloin funktiolla on olemassa myös gradientti ja funktiolle voidaan kirjoittaa differentiaalikehitelmä
missä  \mathbf {x_{0}} ,\,\mathbf {h} \in \mathbb {R} ^{n} ja kertolasku on vektorien pistetulo. Kehitelmässä lauseke
on funktion differentiaali df. Merkintä  \nabla f(\mathbf {x_{0}} ) (lue "nabla f") tarkoittaa funktion gradienttia pisteessä  \mathbf {x_{0}} . Gradientti ilmaisee funktion suunnatun derivaatan suurimman arvon ja suunnan. Kun gradientti kerrotaan suunnalla  \mathbf {h} , saadaan tarkastelupisteen suunnatun derivaatan arvo suunnassa  \mathbf {h} .
Aiheesta muualla

Johdatus analyysiin[vanhentunut linkki] (Luentomoniste), Kurssin sivusto[vanhentunut linkki], Tampereen yliopisto, 2011
Karjalainen, Tiina: Eroja lukio- ja yliopistomatematiikassa erityisesti lukion differentiaali- ja integraalilaskennan jatkokurssissa (Arkistoitu – Internet Archive) (tutkielma), 2011, Tampereen yliopisto
Kock, Anders: Synthetic Differential Geometry (Arkistoitu – Internet Archive), Cambridge University Press., 2006, (englanniksi)
Goursat, Édouard: A course in mathematical analysis: Vol 1: Derivatives and differentials, definite integrals, expansion in series, applications to geometry, E. R. Hedrick, New York: Dover Publications, 1904 (julkaistu 1959)
Jarno Pikkarainen

| Jarno Pikkarainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. tammikuuta 1973 (ikä 51) Kuopio, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Pike
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  190 cm
Paino:  90 kg
Seura
Seura:  Ässät
Sarja:  SM-liiga
Tehtävä:  päävalmentaja
Pelaajaura
Pääsarjaura:  (–)
Seurat:  JoKP/JoKK (I-div./II-div.)
Valmennusura
Vuodet:  1999–
Seurat:  Jokipojat U20 (1999–2002) HeKi (2003–2006) Lukko (apuv. 2006–2008) Jokipojat (2008–2010) Jukurit (2010–2014) TPS (2014–2015) TPS (apuv. 2015–2017) HIFK (apuv. 2017–2019) HIFK (2019–2021) HPK (2021–2023) Ässät (2024–)
Jarno Pikkarainen (s. 19. tammikuuta 1973 Kuopio) on suomalainen jääkiekkovalmentaja, joka toimii Porin Ässien päävalmentajana.
Ura > Pelaajaura

Kuopiossa syntynyt Pikkarainen aloitti jääkiekkouransa Joensuun Kiekko-Pojissa, joiden miesten joukkueessa hän debytoi kaudella 1992–1993 I-divisioonassa. Varsinaisella tulokaskaudellaan 1993–1994 Pikkarainen teki 35 runkosarjaottelussa tehot 2+1=3. JoKP selviytyi runkosarjassa toiseksi, mutta seuran talousongelmat pakottivat JoKP:n sarjatasoa alemmas II-divisioonaan kaudeksi 1994–1995, jolloin joukkueen nimeksi vaihtui Kiekko-Karhut ry.
Joensuulaisjoukkue nousi takaisin I-divisioonaan yhden sarjatasoa alempana vietetyn vuoden jälkeen taas kaudeksi 1995–1996. Pikkarainen jatkoi Kiekko-Karhuissa kevääseen 1998 saakka, kunnes hän lopetti pelaajauransa. Hän pelasi näin ollen koko uransa Joensuussa, lukuun ottamatta yhden ottelun visittiiä II-divisioonan Lieksan Hurtissa kaudella 1995–1996.
Heather Watson

| Heather Watson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. toukokuuta 1992 (ikä 32)
Kansalaisuus:   Iso-Britannia
Tennispelaaja
Pituus:  170 cm
Paino:  63 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2010–
Palkintorahat:  5 417 921 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  38. (19.1.2015)
Turnausvoittoja:  3
Voitot/tappiot:  392–326
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  3. kierros (2013)
Ranskan avoimet:  2. kierros (2011, 2012, 2014, 2015, 2016, 2018)
Wimbledon:  3. kierros (2012, 2015, 2017)
Yhdysvaltain avoimet:  1. kierros (2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  42. (20.8.2018)
Turnausvoittoja:  4
Voitot/tappiot:  169–174
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Heather Miriam Watson (s. 19. toukokuuta 1992 Saint Peter Port, Guernsey) on englantilainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 38 tammikuussa 2015 ja nelinpelissä sijalla 42 elokuussa 2018. Hän on voittanut urallaan kolme WTA-turnausta kaksinpelissä ja neljä WTA-turnausta nelinpelissä. Vuonna 2016 Watson voitti Henri Kontisen kanssa Wimbledonin sekanelinpeliturnauksen.
Grand Slam -turnausten kaksinpeleissä Watson on päässyt parhaimmillaan kolmannelle kierrokselle Wimbledonissa 2012, Australian avoimissa 2013, Wimbledonissa 2015 sekä Wimbledonissa 2017. Watsonia valmentavat Diego Veronelli ja Pat Harrison.
Tennisura > Uran alku ja junioriura

Watson aloitti tenniksen pelaamisen seitsemänvuotiaana. 12-vuotiaana hän lähti opiskelemaan Nick Bollettierin tennisakatemiaan Floridaan, Yhdysvaltoihin.
Watson voitti junioriurallaan Yhdysvaltain avointen tyttöjen kaksinpelin vuonna 2009. Turnauksen loppuottelussa hän voitti Jana Butšinan. Vuonna 2008 hän voitti kultaa nuorten Kansainyhteisön kisoissa.
Tennisura > Ammattilaiseksi ja ITF-turnausvoittoja (2009–2010)

Watson voitti heinäkuussa 2009 Frintonin 10 000 Yhdysvaltain dollarin ITF-turnauksen. Hän oli kauden päätteeksi WTA-listan sijalla 588. Watson siirtyi ammattilaiseksi vuonna 2010. Watson teki WTA-turnausdebyyttinsä Miamin turnauksessa samana vuonna, johon hän pääsi mukaan villillä kortilla. Turnauksen ensimmäisellä kierroksella hän hävisi Tsvetana Pironkovalle. Toisen kerran hän pelasi WTA-turnauksen pääsarjassa Charlestonissa selvitettyään karsinnat. Tällä kertaa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Jelena Vesninalle. Ensimmäisen voittonsa WTA-kiertueella Watson saavutti Eastbournessa kesäkuussa voitettuaan ensimmäisellä kierroksella maailmanlistan sijalla 48 olleen Aleksandra Wozniakin. Toisella kierroksella hän hävisi Viktoryja Azarenkalle. Grand Slam -turnauksen pääsarjassa Watson pelasi ensimmäisen kerran Wimbledonissa. Hän sai villin kortin pääsarjaan, jossa hävisi ensimmäisellä kierroksella Romina Oprandille luvuin 4–6, 6–1, 3–6. Heinäkuussa Watson voitti Wrexhamin ITF-turnauksen. Yhdysvaltain avoimissa hän hävisi karsintojen avauskierroksella. Marraskuussa Watson voitti Toronton ITF-turnauksen.
Tennisura > Grand Slam -turnausten pääsarjoissa (2011)

Watson aloitti kauden Aucklandin turnauksella, jossa hän selvisi karsinnat selvitettyään aina puolivälieriin asti. Tämä oli hänen ensimmäinen puolivälieräpaikkansa WTA-kiertueella. Hän hävisi lopulta Peng Shuaille. Australian avoimissa Watson hävisi karsintojen toisella kierroksella. Memphisin turnauksessa Watson  saavutti kauden toisen puolivälieräpaikkansa, häviten tällä kertaa Jevgenia Rodinalle. Ranskan avoimissa hän voitti ensimmäisellä kierroksella Stéphanie Foretz Gaconin. Toisella kierroksella hän hävisi Kaia Kanepille. Kesäkuussa 2011 Watson pääsi kolmannelle kierrokselle AEGON Classic -turnauksessa Birminghamissa voitettuaan Chanelle Scheepersin ja Misaki Doin. Kolmannella kierroksella hän hävisi Peng Shuaille. Wimbledonissa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Mathilde Johanssonille. Yhdysvaltain avoimissa 2011 Watson hävisi ensimmäisellä kierroksella Marija Šarapovalle luvuin 6–3, 5–7, 3–6. Syyskuussa Watson pääsi puolivälieriin Quebecissä, jossa hän hävisi Tamira Paszekille.
Tennisura > Ensimmäiset WTA-turnausvoitot (2012)

Australian avoimissa Watson hävisi ensimmäisellä kierroksella kolmanneksi sijoitetulle Viktoryja Azarenkalle. Maaliskuussa pelatussa Miamin turnauksessa Watson voitti ensimmäisellä kierroksella Sorana Cîrstean, vaikka oli tappiolla ratkaisevaa kolmatta erää jo 0–5. Toisella kierroksella hän voitti Lucie Šafářován, kunnes hävisi kolmannella kierroksella maailmanlistan ykköselle, Viktoryja Azarenkalle. Ranskan avoimissa Watson pääsi karsintojen kautta mukaan pääsarjaan, jossa hän voitti ensimmäisellä kierroksella Jelena Vesninan. Toisella kierroksella hän hävisi 25:nneksi sijoitetulle Julia Görgesille. Wimbledonissa Watson pääsi kolmannelle kierrokselle ensimmäisenä brittinaisena vuoden 2002 jälkeen. Kolmannella kierroksella Watson hävisi kolmanneksi sijoitetulle Agnieszka Radwańskalle. Heinäkuussa Watson saavutti ensimmäisen WTA-turnausvoittonsa voitettuaan Stanfordin nelinpelin yhdessä Marina Erakovicin kanssa. Lontoon olympialaisissa Watson hävisi kaksinpelissä toisella kierroksella Marija Kirilenkolle. Watson pelasi nelinpelissä Laura Robsonin kanssa. He hävisivät ensimmäisellä kierroksella Angelique Kerberille ja Sabine Lisickille.
Elokuussa Watson voitti Dallasin turnauksen nelinpelin yhdessä Marina Erakovicin kanssa. Yhdysvaltain avoimissa Watson hävisi ensimmäisellä kierroksella Li Nalle. Toray Pan Pacific Openissa Tokiossa Watson voitti avauskierroksella Sabine Lisickin, mutta hävisi toisella kierroksella toiseksi sijoitetulle Marija Šarapovalle luvuin 7–6(7), 3–6, 4–6. Lokakuussa Watson saavutti uransa ensimmäisen WTA-turnausvoiton kaksinpelissä, kun hän voitti HP Openin Osakassa. Hänestä tuli ensimmäinen WTA-turnausvoiton kaksinpelissä saavuttanut brittinainen 24 vuoteen. Loppuottelussa hän voitti Kiinan Taipein Chang Kai-Chenin. Molemmat heistä olivat sijoittamattomia, eivätkä olleet koskaan aiemmin yltäneet puolivälieriä pidemmälle WTA-turnauksissa. Ottelu siirtyi ratkaisevaan kolmanteen erään, vaikka Watsonilla oli toisessa erässä jo ottelupallo tilanteessa 5–3. Kolmannessa erässä puolestaan Changilla oli 5–3 -johto. Ottelu päättyi lopulta Watsonin voittoon lukemin 7–5, 5–7, 7–6(4). Watson pääsi turnauksen loppuotteluun myös nelinpelissä Kimiko Date-Krummin kanssa, mutta he hävisivät Raquel Kops-Jonesille ja Abigail Spearsille.
Tennisura > Uupumus ja kilpailutauko (2013)

Watson aloitti kauden Aucklandin turnauksella, jossa hän hävisi toisella kierroksella Kiki Bertensille. Australian avoimissa Watson pääsi kolmannelle kierrokselle voitettuaan Alexandra Cadanțun ja Ksenija Pervakin. Kolmannella kierroksella hän hävisi Agnieszka Radwańskalle. Tammi-helmikuussa hän pääsi toiselle kierrokselle Pattayalla ja puolivälieriin Memphisissä. Maaliskuussa Watson hävisi ensimmäisellä kierroksella sekä Indian Wellsissä että Miamissa, ja päätti ottaa taukoa kilpailemisesta. Syyksi hän ilmoitti uupumisen. Hän teki paluun kentille Ranskan avoimissa, jossa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Stefanie Vögelelle kolmessa erässä. Myös Wimbledonissa ja Yhdysvaltain avoimissa hänen pelinsä päättyivät avauskierrokselle.
Tennisura > Yksi välieräpaikka (2014)

Australian avoimissa Watson eteni karsintojen kautta pääsarjaan, jossa hävisi ensimmäisellä kierroksella Daniela Hantuchoválle. Ranskan avoimissa hän eteni myöskin karsintojen kautta pääsarjaan. Siellä hän eteni toiselle kierrokselle, jossa hävisi neljänneksi sijoitetulle Simona Halepille. Kesäkuussa hän saavutti välieräpaikan Eastbournen turnauksessa voitettuaan Tsvetana Pironkovan ja Flavia Pennettan ja saaden puolivälierissä luovutusvoiton Petra Kvitoválta. Lopulta hän hävisi Madison Keysille. Wimbledonissa hän hävisi toisella kierroksella Angelique Kerberille kolmessa erässä. Yhdysvaltain avoimissa hänen pelinsä päättyivät avauskierroksen tappioon Sorana Cîrsteaa vastaan.
Tennisura > Uran toinen kaksinpelin turnausvoitto (2015)

Watson avasi kauden 2015 Hobartin turnauksella, jossa hän eteni loppuotteluun ja saavutti siellä uransa toisen kaksinpelin turnausvoiton päihitettyään loppuottelussa Madison Brenglen. Australian avoimissa hän hävisi avauskierroksella Tsvetana Pironkovalle. Ranskan avoimissa hänen pelinsä päättyivät toisella kierroksella tappioon Sloane Stephensiä vastaan. Wimbledonissa Watson eteni kolmannelle kierrokselle, jossa hävisi maailmanlistan ykköselle, Serena Williamsille kolmessa erässä. Yhdysvaltain avoimissa Lauren Davis voitti hänet avauskierroksella.
Yksityiselämä

Watsonin äiti, Michelle, on kotoisin Papua-Uusi-Guineasta. Hänen isänsä on Ian.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Heather Watson Wikimedia Commonsissa
Heather Watson WTA:n sivuilla (englanniksi)
Heather Watson Twitterissä
Heather Watson ja Jocelyn Rae Fed Cupissa vuonna 2011.