stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lucina Hagman
Elämä > Muu toiminta ja yksityiselämä

Hagman oli ahkera lehtikirjoittaja ja julkaisi useita kirjoja. Vuonna 1887 hän sai Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran palkinnon julkaisemastaan Fredrika Bremerin elämäkerrasta. 1900-luvun alussa hän julkaisi kaksiosaisen Minna Canthin elämäkerran sekä vuonna 1936 omat lapsuusmuistelmansa. Hagman sai elämäntyöstään professorin arvonimen ensimmäisenä suomalaisena naisena vuonna 1928. Aloitteen arvonimen myöntämisestä olivat tehneet yhdessä Suomalainen Marttaliitto ry ja Suomalainen Naisliitto ry.
Hagman osti Turun läheltä Siinalan tilan kesäpaikakseen. Hän pysyi koko ikänsä naimattomana, mutta veljensä vaimon kuoltua vuonna 1891 hän otti kaksi näiden lapsista kasvattilapsikseen, ja myöhemmin vielä kolmannenkin sekä yhden sukuun kuulumattoman kasvattilapsen. Koulunjohtaminen kulki suvussa: yksi hänen kasvattityttäristään, Lisa Hagman, perusti vuonna 1919 nykyisen Apollon yhteiskoulun, josta tosin joutui taloudellisista syistä luopumaan pula-aikana. Lucina Hagman kuoli vuonna 1946 ja hänet haudattiin Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Muistaminen

Yleisradion vuonna 2004 järjestämässä Suuret suomalaiset -äänestyksessä Lucina Hagman äänestettiin 29. suurimmaksi suomalaiseksi. Hagmanin synnyinkoti Kälviällä on nykyisin Marttajärjestön ylläpitämä museo. Marttakotina tunnetun talon seinässä on Hagmanin muistolaatta. Kälviällä (nykyään osa Kokkolaa) on myös hänen mukaansa nimetty peruskoulu, ja vuosina 1992–2016 siellä toimi lisäksi Lucina Hagmanin lukio. Helsingin Savelanpuistossa Uuden Yhteiskoulun nykyisen rakennuksen ohi kulkeva tie nimettiin vuonna 1999 Lucina Hagmanin poluksi. Kun koululle rakennettiin vuonna 2008 uusi katuyhteys, se sai nimekseen Lucina Hagmanin kuja.
Hagmanin synnyinkodin edustalla Kälviällä paljastettiin vuonna 2023 hänen syntymänsä 170-vuotispäivänä kuvanveistäjä Kaija Kontulaisen toteuttama Hagmania lapsena esittävä veistos, Siina, jonka tilasivat Kälviän Martat, paikallinen Lions Club ja Lucinan ystävät -järjestö.
Julkaisuja

Ensimmäinen koulu (1882)
Fredrika Bremer (1886), elämäkerta
Yhteiskavastuksesta (1887)
Naisten kasvatuksesta (1888)
Naisten äänestysoikeudesta (1889)
Naisten esteettömyystodistus eli dispanssikysymys (1896)
Kokemukseni yhteiskasvatuksesta (1897)
Kasvatus rakkauteen (1900)
Koulukysymys sosiaaliselta kannalta (1906)
Naisten ohjelma tulevissa vaaleissa (1906)
Minna Canthin elämäkerta, osat I ja II (1906, 1911)
Yhteiskuntalaitoksen suhtautuminen naisten oikeuksiin (1911)
Siveellisen kasvatuksen laiminlyöminen kouluissa (1917)
Tuleeko Suomen pystyttää asevelvollisuuteen perustuva sotavoima? (1917)
Olisiko ajateltavissa (1923)
Miten olisi koulusuunnitelmaa uudistettava? (1925)
Lucina Hagman kertoo lapsuudestaan Kälviällä 1853–1865 (1936)
Aiheesta muualla

Vapaasti ladattavia Lucina Hagmanin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta
Hagman, Lucina Biografiskt lexikon för Finland (Kansallisbiografia-artikkelin käännös) (ruotsiksi)
Hagman, Lucina hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Ensimmäisen eduskunnan naiset: Lucina Hagman Yle Areena (radio-ohjelma vuodelta 2011)
Kirsi Vesterbacka: Marttajärjestön perustaminen päivä päivältä (Arkistoitu – Internet Archive) (2008)
Lucina Hagman -esittelysivu (Arkistoitu – Internet Archive) Ylen Suuret Suomalaiset -äänestys
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: – | Marttaliiton puheenjohtaja 1899–1900 | Seuraaja: Cely Mechelin |
Nuorsuomalaisen puolueen kansanedustajat
| n k Nuorsuomalaisen Puolueen kansanedustajat 1907–1908 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (26):  Ahmavaara  Alkio (1907)1  Arokallio  Brander  Castrén  Erkko  Hagman  Haveri  Heiskanen  Huoponen  Knuutila  Koskelin  Kuisma  Leppänen  Luoma  Mikkola  Nissinen  Pennanen  Pesonen  Renvall  Riihelä  Setälä  Snellman  Svinhufvud  Viljakainen  Wikman 
1 Santeri Alkio siirtyi nuorsuomalaisesta puolueesta SML:ään 1. syyskuuta 1907
| n k Nuorsuomalaisen Puolueen kansanedustajat 1917 (ensimmäiset valtiopäivät) |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (23):  Arokallio  Brander  Castrén  Erkko  Fränti  Hagman  Hirvensalo  Holsti  Hultin  Hälvä  Kaskinen  Koskelin  Laitinen  Lilius  Paavolainen  Pennanen  Pesonen  Sinkko  Sopanen  Ståhlberg  Svinhufvud  Talas  Thuneberg 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Eduskunta  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Hagman, kuva otettu vuosien 1910–1919 välillä.
Kaija Kontulaiseen ruostumattomasta teräslangasta tehty veistos Siina Hagmanin synnyinkodin pihassa Kälviällä.
Lokit

| Lokit |
| --- | --- |
 Kalalokki (Larus canus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Heimo::  Lokit Laridae  Vigors, 1825
Alaheimot ja suvut
 Larinae Pagophila  Hydrocoloeus  Lokit Larus  Patagonianlokit Leucophaeus  Kajavat Rissa  Creagrus  Xema  Rhodostethia  Tiirat Sterninae Hydroprogne  Tiirat Sterna  Mustatiirat Chlidonias  Sternula  Phaetusa  Ruskotiirat Anous  Tuhkatiirat Procelsterna  Gygis  Larosterna  Saksinokat Rynchopinae Saksinokat Rynchops 
Katso myös
   Lokit Wikispeciesissä   Lokit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lokit (Laridae) on rantalintujen lahkoon kuuluva heimo, johon kuuluu 15 sukua. Varsinaisten lokkien (alaheimo Larinae) täysikasvuisten yksilöiden höyhenpeitettä hallitsevat tyypillisesti musta ja valkoinen väri sekä harmaan eri sävyt. Nuoret ja talvipukuiset linnut ovat hyvin erivärisiä, usein ruskeankirjavia.
Saksinokat (suku Rynchops) luettiin aiemmin erilliseen saksinokkien heimoon Rynchopidae, mutta nykyisin nekin kuuluvat lokkeihin. Myös tiiroja on toisinaan pidetty omana heimonaan.
Elintavat

Lokit pesivät rannikoilla, sisävesillä ja soilla, yleensä suurissa yhdyskunnissa. Pesän ne tekevät maahan ja munivat lähes aina kolme munaa. Pesä on yksinkertainen kasveista rakennettu syvennys matalan kasvillisuuden joukossa.
Varsinkin pesimäajan ulkopuolella lokit kerääntyvät usein monen lajin sekaparvina suojaisille vesistöille, järville, satamiin ja keinoaltaiden lähettyville yöpymään tai etsimään ravintoa. Väliä ruokailu- ja yöpymispaikoilla voi olla 40 kilometriä. Lokit lentävät ruokailu- ja yöpymispaikoille aamu- ja iltalennoilla korkealla jonoissa tai auramuodostelmassa.
Pienikokoiset lokkilajit pyydystävät ravintonsa yleensä veden pinnalta, mutta voivat kastautua veteen saadakseen kalan kiinni. Kesällä ne voivat kokoontua isoina parvina saalistamaan korkealta ilmasta surviaissääskiä ja lentomuurahaisia. Suurikokoisemmat lajit syövät haaskoja, kalaa, jätteitä, lintujen poikasia ja -munia ja joskus myös aikuisia vesilintuja. Sekä pienet että suuret lajit kerääntyvät usein pelloille ja niityille syömään kastematoja.
Kuvagalleria

Harmaa- ja selkälokki.
Naurulokki.
Merilokki.
Kalalokki.
Pikkulokki.
Inkatiira.
Riuttatiira.
Amerikansaksinokka.
Kirjallisuutta

Martti Hario. Itämeren lokkilinnut - määritys ja esiintyminen. Lintutieto 1986.
Bergman, Göran 1982: Population dynamics, colony formation and competition in Larus argentatus, fuscus and marinus in the archipelago of Finland. Ann. Zool. Fennici 19:143–164.
Cajander, Riku: Lokkien maailma.  Rajamäki:  Aviador, 2024.  ISBN 978-952-381-236-9
Götmark, F. 1984: Food and foraging in five European Larus gulls in the breeding season: a comparative review. Ornis Fennica 61:9–18.
Hario, Martti 1992: Myyttinen heuglini – tietoja ja otaksumia. Lintumies 3.1992 s. 113–117. LYL.
Juvaste, Risto 1992: Lokkilentoja ultralla. Lintumies 3.1992 s. 108–110. LYL.
Kilpi, Mikael, Puntti, Harri & Toivonen, Timo 1980: Suomenlahden pohjoisrannikolla pesivien lokkilajien levinneisyydestä ja lukumääristä. Ornis Fennica 57:153–160.
Kilpi, Mikael 1987: Lokkikannat Hangon Läntisellä selällä 1978–1986. Lintumies 1.1987 s. 13–18. LYL.
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q27589  Wikispecies: Laridae  ADW: Laridae  AFD: Laridae  BOLD: 1425  CoL: BSK  EoL: 8001  EPPO: 1LARUF  Fauna Europaea: 10782  Fauna Europaea (new): 246935aa-567f-4682-8eca-cea308b79055  GBIF: 9316  iNaturalist: 4342  IRMNG: 100637  ITIS: 176802  NBN: NBNSYS0000160274  NCBI: 8910  NZOR: e271e09e-4cd1-40e2-8384-a0d7fd68bac9  Open Tree of Life: 887693  Paleobiology Database: 39603  Paleobiology Database: 39603  WoRMS: 136988
Avenged Sevenfold (albumi)

| Avenged Sevenfold Avenged Sevenfold |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 26. lokakuuta 2007
 Tuottaja(t): Avenged Sevenfold
 Tyylilaji: heavy metal, hard rock
 Kesto: 53.03
 Levy-yhtiö: Warner Bros. Hopeless
Avenged Sevenfoldin muut julkaisut
| City of Evil 2005 | Avenged Sevenfold 2007 | Live In The LBC & Diamonds In The Rough 2008 |
Singlet albumilta Avenged Sevenfold
 ”Critical Acclaim” Julkaistu: 17. elokuuta 2007  ”Almost Easy” Julkaistu: 18. syyskuuta 2007  ”Afterlife” Julkaistu: 29. tammikuuta 2008  ”Dear God” Julkaistu: 15. kesäkuuta 2008
Avenged Sevenfold on Avenged Sevenfold -yhtyeen neljäs täysimittainen albumi ja se julkaistiin 26. lokakuuta 2007. Levyllä ei varsinaisesti ole nimeä, mutta sitä kutsutaan yleisesti Self titled albumiksi.
Albumi jatkaa samassa hengessä kuin yhtyeen edellinen albumi (City of Evil) samalla heavy metal/hard rock soundilla, mutta yhtye kirjoitti albumia varten jotain uutta. Kappale "A Little Piece of Heaven" on Avantgardemetallia, jonka on kirjoittanut The Rev ja Kappale "Dear God" on country rock kappale.
Kappaleet

Critical Acclaim – 5.15 (säv. ja san. The Rev, M. Shadows)
Almost Easy – 3.54 (säv. ja san. The Rev)
Scream – 4.48 (säv. ja san. The Rev, M. Shadows)
Afterlife – 5.53 (säv. ja san. The Rev)
Gunslinger – 4.11 (säv. ja san. Synyster Gates, The Rev, M. Shadows)
Unbound (The Wild Ride) – 5.11 (säv. ja san. Synyster Gates, M. Shadows)
Brompton Cocktail – 4.13 (säv. ja san. The Rev, M. Shadows)
Lost – 5.02 (säv. ja san. Synyster Gates, The Rev, M. Shadows, Zacky Vengeance)
A Little Piece Of Heaven – 8.00 (säv. ja san. The Rev)
Dear God – 6.34 (säv. ja san. Avenged Sevenfold)
Kokoonpano

M. Shadows – laulu
Synyster Gates – kitara, taustalaulu
Zacky Vengeance – kitara, taustalaulu
Johnny Christ – basso, taustalaulu
The Rev – rummut, taustalaulu ja laulu kappaleissa 1,3,4,8,9
Arvostelut

Allmusic:
Entertainment Weekly: B
Imperiumi: 8/10
Metacritic: 56/100
Rolling Stone:
Soundi:
Distributiivinen oikeudenmukaisuus

Distributiivinen eli sosiaalinen oikeudenmukaisuus tai jako-oikeudenmukaisuus tarkoittaa sosiaalisesti oikeudenmukaiseksi katsottua tapaa jakaa voimavaroja. Kun oikeudenmukaisuus juridisena käsitteenä liittyy lainkäyttöön, sosiaalinen oikeudenmukaisuus koskee etuuksien ja hyvinvoinnin jakamista. Sosiaalinen oikeudenmukaisuus muodostaa Johanna Hurtigin, Anna Nikupeterin ja Marjo Romakkaniemen mukaan sosiaalityön käytäntöjen, tutkimuksen ja koulutuksen ytimen.
Sosiaalinen oikeudenmukaisuus koskee etenkin tulojen ja varallisuuden jakautumista yksilöiden, ryhmien tai valtioiden välillä. Sosiaalisen oikeudenmukaisuuden välineiksi on nähty tulojen uudelleenjakaminen eli tulonsiirrot. Hyvinvointivaltiolle on ominaista, että verotuksen avulla koottuja resursseja jaetaan uudelleen ja tasataan tuloeroja.
Sosiaalinen oikeudenmukaisuus on eettinen ongelma ja koskee sitä, miten asioiden tulisi olla. Tämän takia siitä on toisistaan poikkeavia näkemyksiä.
Kolme kysymystä

Filosofi Arto Laitisen mukaan sosiaalisen oikeudenmukaisuuden teoriat vastaavat kolmeen kysymykseen: 1) millaisia asioita uudelleenjaon tulisi koskea, 2) miten uudelleenjaon tulisi tapahtua? ja 3) keiden kesken jaon tulisi tapahtua?
Kolme kysymystä > Mitä uudelleenjaon tulisi koskea

Uudelleenjakamisen kohteita voivat olla
status ja oikeudet eli samanlaiset lähtöasetelmat,
resurssit ja hyödykkeet tai
toteutunut onnellisuus ja hyvinvointi eli lopputulokset.
Jos sosiaalinen oikeudenmukaisuus määritellään lopputulosten avulla, oikeuksien tai resurssien tasajako ei saa sitä aikaan. Lopputuloksiin vaikuttavat myös ihmisten omat valinnat, joten jos ihmisten itsemääräämisoikeus hyväksytään, hyvinvointi jakautuu lopulta epätasaisesti. Laitisen mukaan olisi sen takia tyydyttävä edellytysten yhtäläistämiseen. Tällöin joudutaan kysymään, mihin edellytyksiin pitäisi puuttua: riittävätkö pelkät perusoikeudet kaikille, vai pitäisikö myös aineelliset voimavarat jakaa tasan? On kuitenkin niin, että oikeuksilla ilman resursseja ei aina tee mitään. Esimerkiksi perustuslaki turvaa sananvapauden, mutta sanomalehden julkaiseminen vaatii myös rahaa. Sen takia yleensä katsotaan, että oikeuksien ohella ainakin välttämättömiksi katsottuja voimavaroja on myös saatava jakoon. Sen sijaan sellaiset lopputulokset kuin onnellisuus tai hyvä elämä olisivat ihmisen oma asia.
Kolme kysymystä > Miten jaon tulisi tapahtua

Jakamisen kohteiden jälkeen nousee esille kysymys, miten jako tulisi toteuttaa. Utilitaristisen filosofian mukaan tulisi taata mahdollisimman suuri hyvinvointi, mikä voi tarkoittaa myös jotain muuta kuin tasajakoa. Joidenkin mukaan mikä tahansa jako on oikeudenmukainen, kunhan se perustuu muodollisten perusoikeuksien kunnioitukseen. Keskeisiä ehdokkaita jaon tekemiseen ovat  seuraavat:
Tasajako. Oikeuksien tasajako on yleisesti hyväksyttyä, mutta muiden resurssien kohdalla mielipiteet jakautuvat. Joskus tasajako on myös mahdotonta, sillä esimerkiksi suosituimpia työtehtäviä ei riitä kaikille ja urheilukilpailussa vain yksi voittaa.
Ansioperustainen jako (Aristoteles).  Sen mukaan resurssit tulee jakaa henkilön suoritusten ja ansioiden mukaan.
Tarveperustainen jako (Marx).  Tätä pidetään normaalisti hyväksyttävänä yksinkertaisten perustarpeiden osalta, mutta mielipiteet jakautuvat sen jälkeen.
Positiivinen erityiskohtelu. Tässä kiistellyssä ratkaisussa ryhmän suhteellinen huono-osaisuus oikeuttaa suosimaan ryhmän jäseniä. Esimerkkinä on esitetty sukupuolikiintiötä oppilaitokseen, jossa toista sukupuolta on selvästi toista vähemmän. Positiivisen erityiskohtelun rajoista on kuitenkin erilaisia mielipiteitä.
Markkinaperustainen jako. Libertaarit eivät hyväksy sitä, että markkinoilla ihmisten vapaaehtoisesta vuorovaikutuksesta syntyviä tuloja valtio uudelleenjakaisi ihmisiltä toisille.
Periaatteita voi myös yhdistellä esimerkiksi siten, että oikeudet tulee jakaa tasan, mutta muissa resursseissa painotetaan muita jakotekijöitä.
Kolme kysymystä > Kenelle jaetaan

Tavallisesti on katsottu, että resurssien jakaminen tapahtuu yksilöiden välillä, mutta "positiivisen erityiskohtelun" käsitteen pohjalta ovat nousseet vaihtoehdoksi myös ryhmät jakoperusteena. Tällöin pääasiassa ei ole yksilön tarve, vaan sen ryhmän aseman parantaminen, johon yksilö kuuluu.
Yksilöpohjaisessa ajattelussa esille nousee saajajoukon rajaamisen ongelma. Perinteinen ajattelu on rajannut mielisairaat ja älyllisesti vammaiset esimerkiksi laitoshoitoon ja monien resurssien ulkopuolelle. Toinen rajanveto on koskenut etujen rajaamista vain oman kunnan asukkaisiin tai oman maan kansalaisiin. Monien mielestä se ei kuitenkaan vastaisi globaalin oikeudenmukaisuuden vaatimuksia. Kolmanneksi ovat nousseet esille eläinten oikeudet.
Erilaisia sosiaalista oikeudenmukaisuutta koskevia näkemyksiä

Aristoteleen mukaan jaon oikeudenmukaisuus tarkoittaa, että kullekin annetaan hänen ansioittensa mukaan.
Karl Marx kuvasi sosialistisen yhteiskunnan jakoperiaatteeksi meritokraattista periaatetta "kullekin ansionsa mukaan" ja kommunistisen yhteiskunnan jakoperiaatteeksi hyödykkeiden jakoa kunkin ihmisen "tarpeiden" mukaan.
Steven Pinkerin mukaan "sosiaalinen oikeudenmukaisuus" -aate näkee yhteiskunnan nollasummapelinä ja "halveksii tiedettä".
Aiheesta muualla

Blake, Michael & Smith, Patrick Taylor: International Distributive Justice The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Kangasniemi, Mari: Monoliittisesta trilogiseen tasa-arvoon. Tasa-arvo hoitotyön etiikan tutkimuksessa. Oulun yliopisto.
Biafran sota

Biafran sota eli Nigerian sisällissota käytiin vuosina 1967–1970 itsenäiseksi julistautuneen Kaakkois-Nigerian eli Biafran tasavallan ja Nigerian liittovaltion joukkojen välillä. Sota päättyi liittovaltion joukkojen voittoon ja Nigerian jälleenyhdistämiseen.
Sodan tausta

Nigerian itsenäistyttyä vuonna 1960 maa oli liitto­valtio, jonka osavaltioiden rajat kulkivat pitkälti etnisten ryhmien mukaan, joista tärkeimmät olivat lännen jorubat, pohjoisen hausat ja fulbet sekä kaakon igbot.
Hausa- ja jorubapuolueiden liittouduttua ja pohjoisnigerialaisten upseerien kaadettua lyhytikäisen, paljolti igbojen muodostaman sotilashallituksen, muslimit kohdistivat kristittyihin igboihin verilöylyjä. Igbot julistivat 30. toukokuuta 1967 Itä-Nigerian sotilaskuvernöörin, everstiluutnantti Chukwuemeka Odumegwu Ojukwun, johdolla Kaakkois-Nigerian itsenäiseksi Biafran tasavallaksi. Nigerian hallitus reagoi aluksi saarrolla ja 6. heinäkuuta lähetti armeijan kukistamaan kapinaa.
Sodan kulku

Sodan alkuvaiheessa Biafran joukot etenivät kohti Lagosia heinä-elokuussa 1967, mutta joutuivat sen jälkeen puolustuskannalle. Biafran pääkaupunki Enugu joutui liittohallituksen haltuun jo lokakuussa 1967, mutta hallituksen joukkojen eteneminen pysähtyi igbojen puolustaessa tiukasti ydinalueitaan. Saarretussa Biafrassa puhkesi pian nälänhätä, josta kapinalliset syyttivät hallituksen joukkojen toimintaa. Lopulta Biafraa johtanut Ojukwu pakeni Norsunluurannikolle ja sitten Lontooseen, ja Biafran armeija antautui 12. tammikuuta 1970.
Sodan seuraukset

Sodan seurauksena kuoli noin miljoona nigerialaista, pääasiassa nälkään ja tauteihin. Sodan jälkeen kansanryhmien välisiä suhteita on yritetty sovitella ja muun muassa Nigerian osavaltiojakoa on muutettu niin, ettei se samaistuisi etnisten ryhmien jakaumaan.
Aiheesta muualla

Globalis.fi: Nigerian konflikti (Arkistoitu – Internet Archive)
South African History Online (englanniksi)
BBC News: Nigeria unrest ’recalls lead-up to 1967 Biafra war’ (englanniksi)
Nälkiintynyt lapsi 1960-luvun lopulla. Kyseessä oli yksi monista sodan aikana Iașin avustusleireiltä löytyneistä kvašiorkor-tapauksista.
Baton Rouge

| Baton Rouge |
| --- | --- |
 Näkymä kaupunkiin Mississippijoen varrelta.
 lippu
 Baton Rouge East Baton Rougen piirikunnan kartalla.
 Baton Rouge
 Koordinaatit: 30°27′N, 91°8′W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Louisiana
Piirikunta:  East Baton Rouge
Väkiluku (2010):  229 493
 – Metropolialue:  802 484
 
 www.brgov.com 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Baton Rouge (ransk. Bâton-Rouge 'punainen keppi') on Yhdysvaltojen Louisianan osavaltion pääkaupunki. Kaupungin perustivat ranskalaiset vuonna 1719 ja osa yhdysvaltoja se on ollut vuodesta 1810. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungin asukasluku oli 229 493 ja sen laajemman metropolialueen 802 484. Kaupungissa on merkittävää petrokemian alan teollisuutta.
Maantiede

Baton Rouge sijaitsee Louisianan osavaltion kaakkoisosassa Mississippijoen itärannalla joen suistoon kuuluvalla rannikkotasangolla. Matkaa Baton Rougesta New Orleansin kaupunkiin on noin 110 kilometriä ja Meksikonlahdelle 120 kilometriä. Baton Rougen viereiset piirikunnat käsittävä metropolialue tunnetaan paikallisesti myös nimellä Capital Region eli pääkaupunkialue. Sää alueella on subtrooppinen ilman suurempia vuodenaikojen vaihteluja. Sadetta tulee suhteellisen tasaisesti koko vuoden ympäri.
Talous

Baton Rouge on hyötynyt etenkin sen lähialueen luonnonvaroista, kuten metsistä, öljystä ja maakaasusta. Luonnonvarojen varaan kaupunkiin on muodostunut merkittävää petrokemian alan teollisuutta. Alan yrityksiin kaupungissa kuuluu esimerkiksi öljynjalostamoa ja muovitehdasta ylläpitävä ExxonMobil. Myös palvelualan merkitys on kasvanut. Kaupunki on ympäröivän maaseudun jakelun keskus ja osavaltion pääkaupunkina hallinnolla on merkittävä osuus kaupungin taloudessa.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Baton Rougessa aikavälillä 2012–2016 olivat 39 969 USD ja henkilöä kohden 25 398 USD. 26,1 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö

Baton Rougen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 229 493 ja vuoden 2017 arvion mukaan 225 374. Suuremman metropolialueen asukasluku oli vuonna 2010 802 484. Kaupungin asukkaista 38,6 % oli taustaltaan valkoisia, 55,2 % afroamerikkalaisia, 3,1 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 3,6 % aasialaisia. 8,2 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä, kuin englantia ja 5,3 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Koulutus

Baton Rougessa sijaitsevia oppilaitoksia ovat esimerkiksi vuonna 1860 perustettu Louisianan osavaltionyliopisto ja vuonna 1880 perustettu Southern University.
Aiheesta muualla

Matkaopas aiheesta Baton Rouge Wikivoyagessa (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Baton Rougen vanhaa keskustaa ilmakuvassa.
Louisiana State Capitol.
Maitorasvan terveysvaikutukset

Maitorasvan terveysvaikutukset ovat tutkimusten mukaan moninaisia.
Maito sisältää hyvin imeytyvää menakinonia eli K2-vitamiinia. K-vitamiinin riittävällä saannilla on merkitystä ainakin heikosti ravinteita saavien ja ikääntyneiden luustolle sekä mediaskleroosille altistuville munuaispotilaille ja diabeetikoille.
Maitorasvan sisältämillä luonnollisilla konjugoiduilla linolihapoilla (CLA) on eläinkokeissa todettu myönteisiä terveysvaikutuksia, kuten pienentynyt syöpäriski. Suurilla annostasoilla on hiirikokeissa saatu kuitenkin myös päinvastaisia tuloksia ja havaittu lisäksi kohonnutta riskiä sairastua 2-tyypin diabetekseen. Meijerituotteista saatava CLA-määrä on kuitenkin melko pieni, eikä sen haitallisesta vaikutuksista ihmiseen ole näyttöä.
Kuolleisuus

Vuonna 2023 julkaistussa tieteellisten tutkimusten yhteenvedossa havaittiin, että voin nauttiminen näytti yhdistyvän heikosti suurempaan kokonaiskuolleisuuteen siten, että 14 gramman suuruinen päiväannos lisäsi tutkittavien kuolleisuutta yhdellä prosentilla. Tulos perustui aiheesta siihen mennessä  julkaistuihin pitkittäisiin väestöseurantatutkimuksiin, joita oli yhteensä kaksi. Toinen tutkimus oli yhdeksän maan vertailututkimus, johon  osallistui lähes 260 000 henkeä. Voita käytettiin siinä keskimäärin 4,5 grammaa päivässä. Toinen oli hollantilaistutkimus, jossa oli lähes 121 000 osanottajaa. Sen osanottajat nauttivat keskimäärin 15 grammaa voita päivässä. Voin käyttö yhdistyi hollantilaistutkimuksen naisilla suurempaan kuolleisuuteen mutta miehillä tulos oli päinvastainen.
Vuonna 2013 julkaistussa tieteellisten tutkimusten yhteenvedossa saatiin tulokseksi, ettei paljon rasvaa sisältävien maitotuotteiden runsaalla nauttimisella ole havaittu olevan kuolleisuutta nostavaa vaikutusta.