stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Atrium
Historia

Arkkitehtuurissa atrium on alun perin viitannut roomalaisen talon ja myöhemmin kristillisen basilikan avoimeen keskipihaan. Atriumeja on hyödynnetty monipuolisesti aikojen kuluessa niiden alkuperäisestä käyttötarkoituksesta lähtien. Alun perin atriumit toimivat kotien vastaanottoalueina, ja niissä oli tulisija, jonka savu poistui katon keskellä olevan aukon kautta. Myöhemmin tulisijan paikalle saattoi tulla suihkulähde tai altaat sadeveden keräämistä varten.
Atriat olivat yleinen piirre antiikin Rooman asunnoissa, ja ne tarjosivat valoa ja ilmanvaihtoa sisätiloihin, ja jonka vuoksi tulisijakin sijaitsi alun perin atriumissa. Domus-rakennustyylin kehittyessä monimutkaisemmaksi ja tilavammaksi, keittiö ja tulisija siirrettiin muualle, ja atriumista tuli virallinen vastaanottohuone sekä perhe-elämän keskus. Rooman tasavallan myöhäisillä vuosisadoilla suurempiin taloihin lisättiin yksi tai useampi pylväspiha, ja atriumista poistettiin viimeisetkin perhe-elämän jäänteet. Rooman valtakunnan aikana atriumista tuli käytännössä talon omistajan toimistotila. Perinteisesti atriumissa oli alttari perheen jumalille. Atrium saattoi olla suunniteltu joko pylväillä tai ilman, ja siellä oli yleisesti marmoriallas (impluviumiksi) sijaiten huoneen keskellä katossa olevan aukon (compluviumin) alla.  Atrium oli koristeltu yleensä ylellisesti. Siihen asetettiin usein pieni pyhäkkö esi-isien hengille (lararium), talon arvokkaiden esineiden säilytykseen tarkoitettu arkku (arca) ja joskus myös talon isännän patsas.
1800-luvun teollisen vallankumouksen myötä raudan ja lasin valmistustekniikat kehittyivät. Tämä kehitys mahdollisti lasikaton käytön pihan yllä, mikä suojasi osalta sääolosuhteilta ja synnytti modernin atriumin konseptin.
Nykyään atriumeissa näkee usein kattoikkunoita, jotka palvelevat edelleen perusfunktiotaan, eli ne tuovat luonnonvaloa rakennuksen sisätiloihin. Atriumit tarjoavat luonnollisen ja miellyttävän siirtymän ulkotiloista sisätiloihin.
Etymologia

Alun perin latinankielistä termiä atrium käytettiin yleisessä merkityksessä sekä käyttöön vihityistä että vihkimättömistä rakennuksista, kuten Atrium Vestae, jossa Vestan neitsyet asuivat, ja Atrium Libertatis, Rooman sensorin asuinpaikka. Roomassa sana atrium tarkoitti myös mitä tahansa temppelin edustalle sijoitettua, pylväskäytävien ympäröimää avointa pihaa. Myös varhaiskristityt ottivat atriumin käsitteen käyttöönsä. Kristillisen basilikan eteen rakennettiin usein avoin pylväiden tai arkadien ympäröimä piha eli atrium. Rooman San Clementen ja Milanon San Ambrogion kirkoissa sekä Istriassa (Kroatiassa) sijaitsevan Parenzon (Poreč) Basilica Eufrasianassa on yhä rakennusten alkuvaiheista asti säilynyt atrium.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Atrium Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani
Textus Receptus

Erasmus Rotterdamilaisen Textus Receptuksen eli Uuden testamentin tekstin viimeinen sivu (Ilm. 22:8–21) vuodelta 1516.
Textus Receptus (latinaa, "Vastaanotettu Teksti") on nimi, jolla tarkoitetaan ensimmäiseen, vuonna 1516 julkaistuun kreikankieliseen Uuden testamentin alkutekstiin perustuvaa Uuden testamentin tekstiperhettä.
Nykyään Textus Receptus on suurimmaksi osaksi jäänyt pois käytöstä, koska sen tekstiä useimmat pitävät epäluotettavana.
Erasmuksen laatimat tekstiversiot

Ensimmäisen julkaistun Uuden testamentin painetun tekstilaitoksen laati Erasmus Rotterdamilainen kääntäessään Raamattua alkukielestä kreikasta latinaksi. Tekstilaitos perustuu erääseen itäisessä ortodoksikirkossa käytössä olleeseen Uuden testamentin niin kutsuttuun bysanttilaiseen tekstimuotoon, jonka luotettavuutta nykyisin useimmat tekstikriitikot, vaikkakaan eivät kaikki (katso Bysantin tekstilaitos), pitävät kyseenalaisena.
Erasmuksen ensimmäinen vuoden 1516 painos kreikankielisestä Uudesta testamentista oli tehty kiiressä, ja se sisälsi paljon virheitä. Tekstilaitos perustui muutamiin myöhäisiin käsikirjoituksiin. Jotkin kohdat Erasmus, johtuen osaksi hänen käytössään olleen käsikirjoitusmateriaalin puutteellisuudesta, käänsi latinankielisestä Vulgatasta takaisin kreikkaan, ja johtuen tästä sekä laatimisvaiheessa tehdyistä huolimattomuusvirheistä Textus Receptuksen tekstissä on useita kohtia, joissa sillä ei ole lainkaan tukea kreikankielisissä käsikirjoituksissa. Pääosin Textus Receptus edustaa kuitenkin edellä mainittua Uuden testamentin bysanttilaista tekstimuotoa, jota sen pohjana olevat käsikirjoitukset edustavat.
Erasmuksen kreikankielinen Uusi testamentti herätti laajaa mielenkiintoa. Ensimmäistä painosta seurasi pian toinen painos, jossa oli korjattu monia ensimmäisen painoksen virheitä. Kolmannessa painoksessa (1522) Ensimmäisen Johanneksen kirjeen tekstiin oli lisätty pyhään kolminaisuuteen viittaava kohta, joka tunnetaan nimellä Comma Johanneum (1. Joh. 5:7-8):
Comma Johanneum sisältyi silloin yleisessä käytössä olleeseen Vulgatan versioon, ja sen vuoksi Erasmusta painostettiin lisäämään Comma Johanneum tekstilaitokseensa. Erasmuksen tekstistä kohta periytyi kuitenkin myöhempiin tekstiversioihin sekä niistä tehtyihin käännöksiin, joita ovat englanninkielinen King James Bible ja suomalainen vuoden 1776 Biblia. Lutherin käännöksestä Comma Johanneum puuttui, sillä se perustui Erasmuksen kreikankielisen UT:n toiseen painokseen. Kreikankielisistä käsikirjoituksista Comma Johanneum puuttuu lukuun ottamatta muutamia hyvin myöhäisiä, pääosin 1500-luvulla tai myöhemmin kopioituja käsikirjoituksia. Myöskään varhaiset kreikkalaiset kirkkoisät eivät viittaa tähän kohtaan. Tästä syystä kohta puuttuu useimmista nykyisistä Raamatun versiosta, jotka perustuvat Textus Receptusta myöhempiin ja uudempiin tekstilaitoksiin. Esimerkiksi uudessa kirkkoraamatussa jakeet ovat muodossa (1. Joh. 5:7-8, Westcottin ja Hortin laitoksen alkuteksti):
Myöhemmät tekstiversot

Erasmuksen jälkeen tekstiä tarkistivat ja muokkasivat useat eri henkilöt, ja näin tekstistä syntyi lukuisia hieman toisistaan poikkeavia versioita. Näistä tärkeimpiä ovat Robert Estiennen (Stephanus) vuoden 1550 laitos, Theodore Bezan vuoden 1598 laitos sekä Abraham ja Bonaventura Elzevirin vuoden 1633 laitos, jonka esipuheesta tulee nimi Textus Receptus. Esipuheessa luki "textum ergo habes, nunc ab omnibus receptum", vapaasti käännettynä "näin teillä on teksti, jonka kaikki ovat nyt vastaanottaneet". Suppeammassa merkityksessä Textus Receptuksella tarkoitetaan juuri tätä Elzevirien vuoden 1633 laitosta. Pienistä eroista huolimatta kaikki edellä mainitut tekstilaitokset ovat olennaisilta osin sama teksti. Niinpä nimeä Textus Receptus voidaan käyttää viittaamaan mihin tahansa näistä.
Textus Receptus Raamatun kääntämisessä

Textus Receptus oli Uuden testamentin käännösten yksinomaisena pohjatekstinä 1500-luvulta aina 1800-luvun loppupuolelle saakka. Textus Receptukseen pohjautuvia raamatunkäännöksiä ovat mm. Lutherin Raamattu, William Tyndalen englanninkielinen käännös sekä samoin englanninkielinen King James Bible. 1800-luvun loppupuolelta alkaen kuitenkin Westcottin ja Hortin tekstilaitos sekä muut uudet kriittiset tekstilaitokset syrjäyttivät lähes täydellisesti Textus Receptuksen. Textus Receptusta on kuitenkin jonkin verran käytetty Raamatun kääntämisessä nykyaikanakin; eräs merkittävimmistä nykyaikaisista Textus Receptukseen pohjautuvista käännöksistä on edellä mainittuun King James Bibleen pohjautuva englanninkielinen New King James Version. Uudempi suomenkielinen Textus Receptukseen pohjautuva käännös on maisteri Toivo Koilon UT Suuri Ilosanoma vuodelta 1980. Uudempiin tekstilaitoksiin perustuvat Uuden testamentin käännökset poikkeavat joissakin kohdin selvästi Textus Receptukseen pohjautuvista raamatunkäännöksistä. Esimerkiksi Isä meidän -rukouksen sekä Matteuksen että Luukkaan rukousversiot ovat Textus Receptuksessa (ja edellä mainitussa Bysantin tekstilaitoksessa) pidemmässä muodossa kuin nykyisin useimmin käytetyissä tekstilaitoksissa. Suurin osa eri pohjatekstien välisistä eroista on kuitenkin käännöksen kannalta melkein tai täysin merkityksettömiä.
Katkelma Abraham ja Bonaventura Elzevirin vuoden 1633 laitoksesta, jossa esiintyy ilmaisu textum ja receptum.
Västerbottenin lääni

| Västerbottenin lääni |
| --- | --- |
 vaakuna

Valtio:   Ruotsi
Maakunta:  Västerbotten, Lappi, Ångermanland ja Jämtland
Maakäräjäkunta:  Västerbottenin läänin maakäräjäkunta
Pääkaupunki:  Uumaja
Perustamisvuosi:  1638
Hallinto:  
 – Maaherra:  Helene Hellmark Knutsson
Pinta-ala:  
 – Maa:  54 672,14 km²
Väkiluku (31.12.2020)  ():  273 192
 – Väestötiheys:  5 as./km²
Symbolit:  
 – Läänikirjain:  AC
 – Läänikoodi:  24
 
 Lääninhallituksen sivut 
 Tilastotietojen lähteenä Statistiska centralbyrån (SCB). Maapinta-alan ajankohta 1.1.2012. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Västerbottenin lääni ja Ruotsin Lapinmaat (ruots. lappmarken) vuonna 1796.
Västerbottenin läänin nykyiset kunnat.
Västerbottenin läänin kuntajako vuonna 1952. Läänin rajat eivät ole tämän jälkeen muuttuneet.
Västerbottenin läänin vanhoja rajoja. Arvidsjaur ja Arjeplog (violetilla) kuuluivat lääniin vuoteen 1837 asti. Malå (keltaisella) oli aiemmin osa Arvidsjauria ja liitettiin takaisin lääniin vuonna 1869. Nordmaling ja Bjurholm (vaaleansinisellä) siirrettiin Västernorrlandin läänistä vuonna 1810.
Maakäräjäkuntavaaleissa käytettävä vaalipiirijako.
Västerbottenin lääni (joskus myös Länsipohjan lääni, ruots. Västerbottens län) on Pohjois-Ruotsissa sijaitseva lääni. Lääniin kuuluu koko Västerbottenin maakunta, Lapin eteläosa sekä pienet osat Koillis-Ångermanlandia ja asumaton alue Pohjois-Jämtlandista. Pohjoisessa rajanaapurina on Norrbottenin lääni, etelässä taas Jämtlandin lääni ja Västernorrlandin lääni. Läänin pääkaupunki on Uumaja. Uumajan lisäksi Skellefteå on suurehko kaupunkitaajama läänin pohjoisrannikolla. Valtiopäivävaaleissa lääni muodostaa Västerbottenin läänin vaalipiirin.
Pinta-alaltaan Västerbottenin lääni on Ruotsin toiseksi suurin. Läänin luonto vaihtelee karusta rannikkomaisemasta mahtavaan tunturiluontoon lännessä Norjan vastaisella rajalla. Näiden välissä sisämaassa on laajoja metsiä ja suoalueita. Läänissä sijaitsee Björnlandetin kansallispuisto Åselen kunnassa ja 180 luonnonsuojelualuetta. Luonnonsuojelualueet kattavat noin 800 000 hehtaaria eli 13 % läänin pinta-alasta. Vindelfjällenin suojelualue Sorselen ja Storumanin kunnissa on 560 000 hehtaarillaan Pohjois-Euroopan suurin suojeltu alue.
Vuonna 2007 läänissä oli 716,21 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 1,3 prosenttia läänin maapinta-alasta.
Läänijaon kehitys

Västerbottenin lääni muodostettiin vuonna 1638 Västernorrlandin läänin pohjoisosasta, koska Nasan hopeakaivoksen vuoksi katsottiin tarvittavan maaherra lähemmäksi. Silloinen läänin pääkaupunki Hudiksvall sijaitsi kaukana Norjan rajalla sijainneesta kaivoksesta. Tämän jälkeen on lähes koko ajan ollut olemassa Västerbotten-niminen lääni. Vuosina 1654–1660 ja 1664–1674 alue kuului Västerbottenin ja Pohjanmaan lääniin ja vuosina 1660–1664 Västernorrlandin lääniin. Läänin pääkaupunkina on koko ajan ollut Uumaja.
Seuraavassa on lueteltu lääniin eri aikoina kuuluneita alueita:
1637–1654: Västerbotten (suom. Länsipohja) sekä Uumajan, Piitimen, Luulajan, Tornion ja Kemin Lapit (ruots. lappmark)
1654–1660 ja 1664–1674: Västerbottenin ja Pohjanmaan lääni, johon kuuluivat Västerbotten ja Suomen Pohjanmaa sekä Uumajan, Piitimen, Luulajan, Tornion ja Kemit Lapit
1674–1694: Västerbotten sekä Uumajan, Piitimen, Luulajan ja Kemin Lapit
1694–1810: Västebotten ja kaikki Lapit (Ångermanlandin Lappi siirrettiin Västernorrlandin läänistä 1694). Vuonna 1776 alueesta erotettiin Kuusamo, joka liitettiin Oulun lääniin. Vuoden 1809 jälkeen Haminan rauhassa Ruotsi luovutti Könkämäenon, Muonionjoen ja Tornionjoen itäpuoliset alueet Venäjälle.
1810 jälkeen: Västerbotten sekä Åselen, Lyckselen ja Piitimen Lapit. Läänin pohjoisosasta muodostettiin Norrbottenin lääni. Hyvityksenä tästä Västerbottenin läänin eteläosaan liitettiin Ångermanlandista Nordmaling ja Bjurholm. Piitimen Lappi siirrettiin Norrbottenin lääniin vuonna 1837, mutta Arvidsjaurista erotettu Malå liitettiin takaisin vuonna 1869. Tämän jälkeen lääninrajoja ei enää ole muutettu.
Vaakuna

Vaakunaselitys: Jaetun kilven ylemmässä kentässä Västerbottenin vaakuna, alempi kenttä jaettu kahtia, Lapin vaakuna oikealla ja Ångermanlandin vaakuna vasemmalla. (Ruotsiksi Delad sköld, i övre fältet Västerbottens vapen, undre fältet kluvet, med Lapplands vapen till höger och Ångermanlands vapen till vänster.)
Västerbottenin lääni koostuu kokonaan Västerbottenin sekä osittain Lapin ja Ångermanlandin maakunnista, ja nämä vaakunat muodostavat yhdessä läänin vaakunan.
Maantiedettä

Läänin suurimmat taajamat
Maantiedettä > Suurimmat taajamat

Vuonna 2010 västerbottenin läänissä sijaitsi 71 taajamaa. Seuraavassa on lueteltu läänin 10 suurinta taajamaa.
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2010) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Uumaja | &&&&&&&&&&079594.&&&&0079 594 |
| 2 | Skellefteå | &&&&&&&&&&032775.&&&&0032 775 |
| 3 | Lycksele | &&&&&&&&&&&08513.&&&&008 513 |
| 4 | Holmsund | &&&&&&&&&&&05489.&&&&005 489 |
| 5 | Vännäs | &&&&&&&&&&&04118.&&&&004 118 |
| 6 | Ursviken | &&&&&&&&&&&03977.&&&&003 977 |
| 7 | Vilhelmina | &&&&&&&&&&&03657.&&&&003 657 |
| 8 | Skelleftehamn | &&&&&&&&&&&03184.&&&&003 184 |
| 9 | Sävar | &&&&&&&&&&&02670.&&&&002 670 |
| 10 | Nordmaling | &&&&&&&&&&&02546.&&&&002 546 |
Läänin pääkaupunkia vastaava keskustaajama on lihavoitu.
Elinkeinot

Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo läänissä sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan läänissä asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus ja kierrätys, energiahuolto ja ympäristötoiminta sekä rakennustoiminta. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden toimiala on tuntematon.
| Elinkeino | Elinkeino | Työpaikat (%) | Työlliset (%) |
| --- | --- | --- | --- |
|   | alkutuotanto | 2,7 | 2,7 |
|   | jalostus | 21,8 | 21,7 |
|   | palvelut | 74,4 | 74,5 |
|   | tuntematon | 1,1 | 1,1 |
|   | Työpaikkoja ja työllisiä | 119 924 | 122 113 |
|   | työpaikkaomavaraisuus | 98,2 |  |
Valtiopäivävaalit

Västerbottenin lääni kuuluu kokonaisuudessaan Västerbottenin läänin vaalipiiriin. Vuoden 2010 valtiopäivävaaleissa vaalipiirillä oli 9 kiinteää paikkaa (ruots. fasta mandat) valtiopäiville. Kiinteiden paikkojen lisäksi valtiopäivävaaleissa on koko maassa 39 tasauspaikkaa (ruots. utjämningsmandat), jotka jaetaan vaalipiirien kesken vasta vaalien jälkeen.
Vuonna 2018 vaalipiiristä valittiin yhteensä 9 edustajaa, jotka jakautuivat puolueiden kesken seuraavasti:
| Puolue | Puolue | Osuus äänistä, % | Valittuja edustajia |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Maltillinen kokoomus | 13,50 | 2 |
|   | Keskustapuolue | 10,11 | 1 |
|   | Liberaalit | 3,94 | 0 |
|   | Kristillisdemokraatit | 5,24 | 0 |
|   | Ruotsin sosiaalidemokraattinen työväenpuolue | 38,13 | 4 |
|   | Vasemmistopuolue | 12,69 | 1 |
|   | Ympäristöpuolue vihreät | 3,87 | 0 |
|   | Ruotsidemokraatit | 10,94 | 1 |
|   | Muut | 1,58 | 0 |
|   | Yhteensä |  | 9 |
Alue

Västerbottenin lääni kuuluu kokonaisuudessaan Västerbottenin alueeseen. Ruotsissa alueet vastaavat pääasiassa yhteiskunnan julkisesti rahoitetusta terveydenhuollosta. Lisäksi alue huolehtii yleisesti liikenteestä, vastaa tietyistä aluekehittämiseen liittyvistä tehtävistä ja tuottaa kulttuuritoimintaa.
Alueita edelsivät maakäräjäkunnat, jotka perustettiin Ruotsiin vuonna 1863. Aluevaltuusto (ruots. regionfullmäktige) valitaan samaan aikaan kuin valtiopäiväedustajat ja kunnanvaltuustot. Vaaleja varten Västerbottenin lääni on jaettu seuraaviin 3 vaalipiiriin:
Västerbottens läns västra (10 kiinteää paikkaa)
Västerbottens läns norra (18 kiinteää paikkaa)
Västerbottens läns södra (35 kiinteää paikkaa)
Valtuuston paikoista yhdeksän kymmenesosaa on kiinteitä paikkoja (ruots. fasta mandat) ja niiden lisäksi yksi kymmenesosa on tasauspaikkoja (ruots. utjämningsmandat). Aluevaltuustossa on yhteensä kaikkiaan 71 paikkaa, ja seuraavassa on esitetty viimeisimpien maakäräjäkuntavaalien tulos.
| Puolue | Puolue | Osuus äänistä, % | Valittuja edustajia |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Maltillinen kokoomus | 13,75 | 10 |
|   | Keskustapuolue | 11,31 | 8 |
|   | Liberaalit | 7,96 | 6 |
|   | Kristillisdemokraatit | 5,99 | 4 |
|   | Ruotsin sosiaalidemokraattinen työväenpuolue | 35,50 | 26 |
|   | Vasemmistopuolue | 13,52 | 10 |
|   | Ympäristöpuolue vihreät | 3,33 | 2 |
|   | Ruotsidemokraatit | 6,74 | 5 |
|   | Muut | 1,91 | 0 |
|   | Yhteensä |  | 71 |
Läänin kunnat

Västerbottenin läänin kuntajakoa ei muutettu lainkaan vuoden 1952 kuntauudistuksessa. 1970-luvun kuntauudistuksen jälkeen lääniin jäi vain 12 kuntaa. Kuitenkin jo vuonna 1980 Dorotean kunta sekä vuonna 1983 Bjurholmin kunta ja Malån kunta erotettiin jälleen omiksi kunnikseen. Nykyisin Västerbottenin lääniin kuuluu 15 kuntaa:
| Kuntakoodi | Kunta | Keskustaajama | Kunnan väkiluku (31> 12.2020) |
| --- | --- | --- | --- |
| 2401 |  Nordmalingin kunta | Nordmaling | &&&&&&&&&&&07108.&&&&007 108 |
| 2403 |  Bjurholmin kunta | Bjurholm | &&&&&&&&&&&02387.&&&&002 387 |
| 2404 |  Vindelnin kunta | Vindeln | &&&&&&&&&&&05485.&&&&005 485 |
| 2409 |  Robertsforsin kunta | Robertsfors | &&&&&&&&&&&06748.&&&&006 748 |
| 2417 |  Norsjön kunta | Norsjö | &&&&&&&&&&&03945.&&&&003 945 |
| 2418 |  Malån kunta | Malå | &&&&&&&&&&&03024.&&&&003 024 |
| 2421 |  Storumanin kunta | Storuman | &&&&&&&&&&&05826.&&&&005 826 |
| 2422 |  Sorselen kunta | Sorsele | &&&&&&&&&&&02442.&&&&002 442 |
| 2425 |  Dorotean kunta | Dorotea | &&&&&&&&&&&02498.&&&&002 498 |
| 2460 |  Vännäsin kunta | Vännäs | &&&&&&&&&&&08997.&&&&008 997 |
| 2462 |  Vilhelminan kunta | Vilhelmina | &&&&&&&&&&&06539.&&&&006 539 |
| 2463 |  Åselen kunta | Åsele | &&&&&&&&&&&02805.&&&&002 805 |
| 2480 |  Uumajan kunta (ruots. Umeå) | Uumaja | &&&&&&&&&0130224.&&&&00130 224 |
| 2481 |  Lyckselen kunta | Lycksele | &&&&&&&&&&012324.&&&&0012 324 |
| 2482 |  Skellefteån kunta | Skellefteå | &&&&&&&&&&072840.&&&&0072 840 |
Väestönkehitys

| Västerbottenin läänin väestönkehitys 1810–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1810 | 1810 |    | 33 733 | 33 733 |
| 1820 | 1820 |    | 40 364 | 40 364 |
| 1830 | 1830 |    | 49 994 | 49 994 |
| 1840 | 1840 |    | 54 603 | 54 603 |
| 1850 | 1850 |    | 67 674 | 67 674 |
| 1860 | 1860 |    | 81 478 | 81 478 |
| 1870 | 1870 |    | 91 759 | 91 759 |
| 1880 | 1880 |    | 106 435 | 106 435 |
| 1890 | 1890 |    | 122 784 | 122 784 |
| 1900 | 1900 |    | 143 735 | 143 735 |
| 1910 | 1910 |    | 161 366 | 161 366 |
| 1920 | 1920 |    | 182 246 | 182 246 |
| 1930 | 1930 |    | 204 031 | 204 031 |
| 1940 | 1940 |    | 219 939 | 219 939 |
| 1950 | 1950 |    | 231 750 | 231 750 |
| 1960 | 1960 |    | 239 619 | 239 619 |
| 1970 | 1970 |    | 233 134 | 233 134 |
| 1980 | 1980 |    | 243 856 | 243 856 |
| 1990 | 1990 |    | 251 968 | 251 968 |
| 2000 | 2000 |    | 255 640 | 255 640 |
| 2010 | 2010 |    | 259 286 | 259 286 |
| 2015 | 2015 |    | 263 378 | 263 378 |
| 2020 | 2020 |    | 273 192 | 273 192 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB). Mahdolliset aluejaotuksen muutokset saattavat heikentää tietojen vertailtavuutta eri vuosina.
Vuoden 2011 lopussa 9,2 prosenttia läänin väestöstä oli ulkomaalaistaustaisia, joista 7,8 prosenttia oli syntynyt ulkomailla.
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan läänissä asui 3 427 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 1,3 prosenttia läänin väestöstä.
Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 3,1 prosenttia läänin asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin läänissä asui 4 005 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 1,6 prosenttia läänin väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden läänin asukkaiden mediaaninettotulot olivat 183 133 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa läänin väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
0–17-vuotiaat: 19,3 %
18–64-vuotiaat: 61,2 %
65 vuotta täyttäneet: 19,5 %
Väestönkehitys > Väestö maakunnittain

Västerbottenin läänissä oli vuoden 2020 lopussa yhteensä 273 192 asukasta, jotka jakaantuivat eri maakuntiin seuraavasti:
| Maakunta | Väkiluku (31> 12.2020) |  % |
| --- | --- | --- |
| Västerbotten | 228 239 | 83,5 |
| Lappi | 35 458 | 13,0 |
| Ångermanland | 9 495 | 3,5 |
Västerbottenin maakunta kuuluu lääniin kokonaan, mutta muut maakunnat kuuluvat lääniin vain osittain.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Länsstyrelsen i Västerbottens län (ruotsiksi)
Regionfakta – Fakta och perspektiv om Västerbottens län (ruotsiksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Västerbottens län
Västerbottenin läänin kunnat
Ruotsin läänit
| --- | --- |
Nykyiset läänit:   Blekingen lääni  Gotlannin lääni  Gävleborgin lääni  Hallandin lääni  Itä-Götanmaan lääni  Jämtlandin lääni  Jönköpingin lääni  Kalmarin lääni  Kronobergin lääni  Länsi-Götanmaan lääni  Norrbottenin lääni  Skånen lääni  Södermanlandin lääni  Taalainmaan lääni  Tukholman lääni  Uppsalan lääni  Värmlannin lääni  Västerbottenin lääni  Västernorrlandin lääni  Västmanlandin lääni  Örebron lääni 
Lakkautetut läänit:   Göteborgin ja Bohusin lääni  Kristianstadin lääni  Malmöhusin lääni  Skaraborgin lääni  Tukholman kaupunki  Älvsborgin lääni 
| n k Lappi |
| --- | --- | --- |
| Norja |  Nordland  Tromssa  Finnmark  |  |
| Ruotsi |  Lappi  Norrbotten  Västerbotten  |  |
| Suomi |  Historiallinen maakunta  Lääni  Maakunta  Enontekiö  Inari  Kittilä  Sompio  |  |
| Venäjä |  Murmansk  |  |
Käännös suomeksi
Dagbladet Børsen

| Børsen |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  sanomalehti
Aihealue:  talous
Kustantaja:  Dagbladet Børsen A/S
Perustettu:  1896
Kotimaa:   Tanska
Kieli:  tanska
Aiheesta muualla
Kotisivu
Dagbladet Børsen on tanskalainen vuonna 1896 perustettu taloussanomalehti. Lehden pääomistaja on ruotsalainen mediakonserni Bonnier AB sekä osaomistaja tanskalainen mediakonserni JP/Politikens Hus. Lehdellä oli vuonna 2022 yli 107 000 päivittäistä lukijaa.
Lehden perustaja on Theodor Green ja lehti ilmestyi vuodet 1896–1899 viikkolehtenä. Lehden sisältöä hallitsi liiketoiminta- ja pörssisisältö, minkä vuoksi lehti oli alusta pitäen suosittu liike-elämän keskuudessa. Vuonna 1899 Børsen muutettiin päivälehdeksi. Lehden julkaisijana toimi vuoteen 1909 asti Grosserer-Societetiin, jolloin muodollinen yhteys katkesi ja lehti jatkoi itsenäisenä, porvarillisena lehtenä.
Lehti kohtasi yrityskriisin 1930-luvulla ja vuonna 1940 yritys rakennettiin uudelleen. Vuonna 1969 lehden osakepääomaa laajennettiin ja enemmistö lehdestä siirtyi ruotsalaiselle Bonnier-konsernille. Samalla yritys muutti nimensä Forlaget Børsen A/S:ksi ja lehti keskittyi ainoastaan yrityssisältöön. Sanomalehden lisäksi Børsen julkaisee muun muassa Greens-käsikirjaa tanskalaisesta liike-elämästä sekä useita talouslehtiä.