stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lihantuotannon ympäristövaikutukset
Eläinten jätteet

Eläinten jätteiden aiheuttama vesien pilaantuminen on yleinen ongelma sekä kehittyneissä että kehittyvissä maissa, Yhdysvalloissa ja useissa muissa maissa ympäristö on pilaantunut huomattavasti.  Yhdysvalloissa suurten ja keskitettyjen eläinten ruokintayksiköiden (CAFO) osalta huoli on erityisen suuri. CAFOn toimilupa edellyttää lain vaatimusten mukaista suunnitelmaa lannan ravintoaineiden, epäpuhtauksien, jätevesien jne. käsittelyyn. Yhdysvalloissa oli vuonna 2008 noin 19 000 CAFOa. Yhdysvaltain ympäristönsuojeluvirasto on tarkastanut karjankasvatusalan aiheuttamia ympäristövaikutuksia ja vertasi niitä muihin toimialoihin. Eläintuotantoalalla tarkastukset kohdistuivat pääasiassa suurten karjojen yksiköihin. Tarkastuksia tehtiin 32 toimialalla, joista neljän ympäristötilanne oli parempi kuin karjankasvatusalalla viiden tutkimusvuoden aikana. Viimeisimmän tutkimusvuoden aikana karjankasvatus ja kuivapesu saivat parhaat tulokset. Vähiten rikkomuksia oli öljyn- ja kaasuntuotannossa sekä karjankasvatusalalla.
Hyvällä hoidolla lannasta saadaan ympäristöhyötyjä. Lannan levitys eläinten laitumille ylläpitää tehokkaasti maaperän hedelmällisyyttä. Eläinten lantaa kerätään myös viljan tuotantoon, joskus kompostoinnin jälkeen. Monilla alueilla, joilla on paljon karjaa, lannan käyttö korvaa keinolannoitteiden levittämistä viljelysmaille. Kaiken kaikkiaan vuonna 2007 lantaa levitettiin Yhdysvalloissa noin 22,1 miljoonan hehtaarin alalle. Keinolannoitteen korvaaminen eläinten lannalla vähentää merkittävästi energian kulutusta ja kasvihuonekaasupäästöjä. Yhden typpilannoitekilon tuottamiseen käytetään noin 43–88 MJ fossiilista polttoainetta.
Lannasta voi olla myös ympäristöhyötyä uusiutuvana energialähteenä. Lannasta tuotetaan biokaasua muun muassa Aasiassa, Saksassa, Ruotsissa ja Pohjois-Amerikassa.
Vaikutukset luontoon

Laiduntaminen (erityisesti ylilaiduntaminen) voi vaikuttaa haitallisesti tiettyihin villieläimiin, esimerkiksi muuttamalla mahdollisuutta suojautua ja muuttamalla ravinnon saantia. Tuotantoeläinten laiduntamisesta johtuva elinympäristön muuttuminen voi kuitenkin hyödyttää myös joitakin luonnonvaraisia eläinlajeja. Esimerkiksi Pohjois-Amerikassa erilaisissa tutkimuksissa on havaittu, että laiduntaminen parantaa joskus hirven,  preeriakoiran, marunakanan,  muulipeuran ja lukuisten muiden lajien elinympäristöä. Yhdysvalloissa tutkittiin suojelualueita ja todettiin, että noin puolet villieläimistä oli hyötynyt karjan laiduntamisesta alueella. Luonnonvaraisten eläinten monimuotoisuutta voitaneen parantaa ja ylläpitää karjankasvatuksella joissakin paikoissa, kun taas joissakin laiduntamista pitää välttää. Laiduntamisjärjestelmä vaikuttaa usein siihen miten luonnonvaraiset lajit hyötyvät laiduntamista.
Jotkut tiedemiehet väittävät, että kasvava lihan kysyntä myötävaikuttaa kuudenteen joukkosukupuuttoon, metsäkatoon ja asuinalueiden tuhoutumiseen. Maailmanlaajuisesti noin 25–40 % maa-alueista käytetään karjan kasvattamiseen.
Vaikutukset luontoon > Luontokato

Suomessa kulutetusta lihasta naudanliha aiheuttaa eniten ja broileri vähiten luontokatoa, sianliha on siltä väliltä. Tofun vaikutus on broileriakin pienempi. Naudanlihan maankäytön luontojalanjälki liittyy lähinnä tuontilihaan, koska sademetsissä on paljon enemmän lajeja ja siksi siellä hehtaarin raivaaminen laitumeksi on haitallisempaa kuin täällä.
Vaikutukset antibioottiresistenssiin

Noin 90 % mikrobilääkkeiden kokonaiskäytöstä Yhdysvalloissa oli muuhun kuin terapeuttiseen tarkoitukseen maataloustuotannossa. Karjankasvatuksessa on havaittu bakteerien lisääntynyttä antibioottiresistenssiä  ja useille mikrobilääkkeille resistenttien mikrobien syntymiseen (superbug).
Hyödyllisiä ympäristövaikutuksia

Lihantuotannosta saatavien ympäristöhyötyjen joukossa on muun muassa muuten hukkaan menevien materiaalien käyttäminen korkean proteiinipitoisuuden omaavan ruoan tuottamiseen. Esimerkiksi Elferink et al. toteaa, että "70 prosenttia Alankomaiden rehuteollisuudessa käytetystä raaka-aineesta on peräisin elintarviketeollisuudesta."  Esimerkki jätteen käyttämisestä on etanolin valmistuksesta jäävän mäskin syöttäminen karjalle.  Esimerkiksi ohran ja vehnän olkia käytetään pahnoina (erityisesti syötäviksi tarkoitettujen suurten märehtijöiden jalostuksessa),  Myös pieniä märehtijöitä laidunnetaan joskus sellaisilla niityillä, joilla kasvaa ihmisille syömäkelvottomia kasveja.
Lihaa tuottavilla pienillä märehtijöillä on ympäristöhyötyjä haitallisten rikkaruohojen torjunnassa (esim. kaunokki, jaakonvillakko, kenttätyräkki, keltaorakaunokki, ritarinkannus jne.).  Pienet märehtijät ovat käyttökelpoisia myös metsäviljelmien kasvillisuuden hallintaan. Eläimet ovat vaihtoehto rikkakasvien torjunta-aineiden käytölle.
Maanviljelijä kyntää riisipeltoa Indonesiassa. Eläimet voivat toimia voimanläheinä maataloustyössä.
Käännös suomeksi
Lauri Haav

| Lauri Haav> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Lauri Haavisto
Syntynyt: 26. joulukuuta 1997 (ikä 26)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Lauri Haav 
Laulukielet:  suomi
Tyylilajit:  rap, r&b, pop
Levy-yhtiöt:  PME Records
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Lauri Haav (oik. Lauri Haavisto s. 26. joulukuuta 1997 Jyväskylä) on suomalainen artisti. Hän kasvoi Kuokkalan alueella Jyväskylässä. Hänen ensimmäinen ep:nsä Nyt ja heti julkaistiin keväällä 2019. Ensimmäinen albumi Silmät kii julkaistiin toukokuussa 2020. Haav yhdistelee eri genrejä, esimerkiksi poppia, R&B:tä ja räppiä. Haav julkaisi toisen albuminsa Se viimeinen kesä 13. toukokuuta 2022. Albumilta julkaistiin singlet Shampoota, Tähti, Syksyn vihreillä ja Vesipisarat.  Lauri Haav voitti 2024 helmikuussa Emma-gaalassa yleisöäänestyksen vuoden kotimainen artisti -palkinnon.
Diskografia > Albumit:

| Albumi | Julkaisutiedot | Listasijoitukset |
| --- | --- | --- |
| Silmät kii |  Julkaistu: 15. toukokuuta 2020  Formaatti: LP, digitaalinen  Levy-yhtiö: PME Records | 5. |
| Se viimeinen kesä |  Julkaistu: 13. toukokuuta 2022  Formaatti: LP, digitaalinen  Levy-yhtiö: PME Records | 4. |
| Aino |  Julkaistu: 26. lokakuuta 2023  Formaatti: LP, digitaalinen  Levy-yhtiö: PME Records | 1. |
Diskografia > EP't:

Nirvana EP (poistettu soundcloudista)
Kilipää (2018)
Nyt ja heti (2019)
Diskografia > Singlet:

| Vuosi | Single | Albumi | Listasijoitukset |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | "Onksul todisteit" (ft. Tohtori Getto & Gettomasa)  | Nyt ja heti - EP |  |
| 2019 | "Nyt ja heti" | Nyt ja heti - EP |  |
| 2019 | "Alas" | Silmät Kii |  |
| 2019 | "Peruskeissi" | VOLUME |  |
| 2020 | "Missä oot nyt" | Silmät Kii |  |
| 2020 | "Silmät kii" | Silmät Kii |  |
| 2021 | "Shampoota" | Se viimeinen kesä |  |
| 2022 | "Tähti" | Se viimeinen kesä |  |
| 2022 | "Syksyn vihreillä" | Se viimeinen kesä |  |
| 2022 | "Vesipisarat" | Se viimeinen kesä |  |
| 2022 | "Mua ei voi pelastaa" | Aino |  |
| 2023 | "Yks pullo / Aino" | Aino |  |
| 2023 | "Sydämii" | Aino |  |
| 2023 | "Stara" | Aino |  |
| 2023 | "Fotogeeninen" | Aino |  |
| 2023 | "Feimii" (feat. Gettomasa)  | Aino |  |
Diskografia > Vierailijana

| Vuosi | Kappale | Artisti | Albumilta | Muut vierailijat |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | "Saumassa" | Matala Profiili | Kartalla | miro |
| 2017 | "Ei siin" | Lyttä |  |  |
| 2019 | "Jkl Citylife" | Aaro630 | Aaro630 - EP |  |
| 2019 | "mä + sä" | Pykäri | O | Karina |
| 2019 | "Voi ei" | Gettomasa | Diplomaatti |  |
| 2019 | "Jeesei" | Gettomasa | VOLUME | Paperi T |
| 2020 | "Flanellei" | Gettomasa | Kalamies | SHRTY |
| 2020 | "Isi" | Gettomasa | Kalamies |  |
| 2020 | "Hissukseen" | Gettomasa | Kalamies |  |
| 2020 | "Älä puhu" | Gettomasa | Kalamies | Justsesomali |
| 2020 | "Päivän päätteeks" | Gettomasa | Kalamies |  |
| 2020 | "Pehmeellä tatsil" | Gettomasa | Kalamies |  |
| 2022 | "Pojatki itkee" | JVG | Mun tapa pelata |  |
| 2022 | "Hamilton" | Lyttä | REIJO | Gettomasa |
| 2022 | "Vailla valoo" | Aaro630 |  |  |
| 2022 | "Rantatontti" | Gettomasa | Vastustamaton |  |
| 2022 | "Titanic" | Evelina | 3 1/2 - EP |  |
| 2022 | "Valmiina himaan" | LILBRO |  |  |
| 2023 | "PARTYBOY" | Costi | Coast to Costi |  |
| 2023 | "Christian Dior" | Turisti | Traveller |  |
| 2023 | "Näätkö sen?" | Sonia |  |  |
| 2023 | "Sotku" | Chede |  |  |
| 2023 | "päivänvaloo" | pehmoaino | soittorasia |  |
| 2023 | "Kolmestaa" | MD$ |  | Etta |
| 2024 | ''Luotathan'' | Mirella (laulaja) |  |  |
Diskografia > Musiikkivideot

Oudoks (2018)
Diiva (2018)
Onksul todisteit (2018)
Onneton (2019)
Alas (2019)
Missä oot nyt (2020)
Silmät kii (2020)
Painajaisii (2020)
Riippuvainen (2020)
Shampoota (2021)
Tähti (2022)
Syksyn vihreillä (2022)
Vesipisarat (2022)
Junantuoma (2022)
Se mitä joskus oli (2022)
Mua ei voi pelastaa (2022)
Aino (2022)
Yks pullo (2023)
Sydämii (2023)
Mites nyt (How Bout Now cover) (2023)
Stara (2023)
Fotogeeninen (2023)
Feimii (2023)
Onks mitään parempaa (2023)
1275

| --- | --- |
Vuosisadat: 1000-luku · 1100-luku · 1200-luku · 1300-luku · 1400-luku
Vuosikymmenet: 1190-luku · 1200-luku · 1210-luku · 1220-luku · 1230-luku · 1240-luku 1250-luku · 1260-luku · 1270-luku · 1280-luku · 1290-luku · 1300-luku
Vuodet: 1190 · 1191 · 1192 · 1193 · 1194 · 1195 · 1196 · 1197 · 1198 · 1199 1200 · 1201 · 1202 · 1203 · 1204 · 1205 · 1206 · 1207 · 1208 · 1209 1210 · 1211 · 1212 · 1213 · 1214 · 1215 · 1216 · 1217 · 1218 · 1219 1220 · 1221 · 1222 · 1223 · 1224 · 1225 · 1226 · 1227 · 1228 · 1229 1230 · 1231 · 1232 · 1233 · 1234 · 1235 · 1236 · 1237 · 1238 · 1239 1240 · 1241 · 1242 · 1243 · 1244 · 1245 · 1246 · 1247 · 1248 · 1249 1250 · 1251 · 1252 · 1253 · 1254 · 1255 · 1256 · 1257 · 1258 · 1259 1260 · 1261 · 1262 · 1263 · 1264 · 1265 · 1266 · 1267 · 1268 · 1269 1270 · 1271 · 1272 · 1273 · 1274 · 1275 · 1276 · 1277 · 1278 · 1279 1280 · 1281 · 1282 · 1283 · 1284 · 1285 · 1286 · 1287 · 1288 · 1289 1290 · 1291 · 1292 · 1293 · 1294 · 1295 · 1296 · 1297 · 1298 · 1299 1300 · 1301 · 1302 · 1303 · 1304 · 1305 · 1306 · 1307 · 1308 · 1309
Tapahtumia

14. kesäkuuta – Ruotsin kuningas Valdemar Birgerinpoika lyötiin Hovan taistelussa.
heinäkuu – Maunu Ladonlukko kruunattiin Ruotsin kuninkaaksi.
Kuolleita

17. joulukuuta – Eerik Birgerinpoika, Ruotsin herttua
Kasvoja

| Kasvoja> Faces |
| --- | --- |

Ohjaaja:  John Cassavetes
Käsikirjoittaja:  John Cassavetes
Tuottaja:  Maurice McEndree
Säveltäjä:  Jack Ackerman
Kuvaaja:  Al Ruban
Leikkaaja:  Al Ruban Maurice McEndree
Tuotantosuunnittelija:  Phedon Papamichael
Pääosat:  John Marley Gena Rowlands Lynn Carlin
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Levittäjä:  Walter Reade Netflix
Ensi-ilta:  1968
Kesto:  130 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kasvoja (Faces) on John Cassavetesin käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1968. Sen pääosia näyttelevät John Marley, Gena Rowlands, Seymour Cassel ja Lynn Carlin. Pienimuotoista avioliittodraamaa pidetään yhtenä Cassavetesin parhaista elokuvista.
Juoni

Maria ja Richard Forstin (Marley ja Carlin) lapseton avioliitto on alkanut rakoilla 14 yhteisen vuoden jälkeen. Vaikka asiat ovat aineellisesti hyvin, kumpikin on alkanut etsiä uusia ihmissuhteita. Kun Maria taas eräänä iltana torjuu Richardin lähentelyt, mies sanoo yllättäen haluavansa avioeron ja soittaa vaimonsa kuullen tutulle prostituoidulle Jeannielle (Rowlands). Richard saapuu Jeannien asunnolle, ajaa pois tämän senhetkiset asiakkaat ja jää yöksi. Samaan aikaan Maria menee kolmen muun avioliittoonsa kyllästyneen naisen kanssa diskoteekkiin, josta he houkuttelevat mukaansa nuoren miehen Chetin (Cassel) jatkoille Marian ja Richardin taloon. Kun Chet herää Marian vierestä seuraavana aamuna, hän huomaa Marian olevan tajuton tämän otettua yliannoksen unilääkettä. Hän yrittää auttaa naista, kunnes aviomies Richard palaa yöjalasta kotiinsa ja Chet hyppää ikkunasta karkuun. Marian ja Richardin välille syntyy sanaharkka, kunnes he molemmat lopulta hiljenevät ja vetäytyvät eri huoneisiin.
Tuotanto

Faces oli näyttelijä John Cassavetesin kolmas pitkän elokuvan ohjaus, ja ensimmäinen omaehtoinen tuotanto siihenastisten studioiden ehdoilla tehtyjen ohjausten jälkeen. Se tehtiin tekijälle myöhemminkin tyypilliseen tapaan hyvin pienellä budjetilla ja cinéma vérité -tyyliin käsivarakuvauksella. Rahoitus tuli Cassavetesin ja näyttelijävaimo Rowlandsin omista varoista ja tarkoitukseen saadusta pankkilainasta. Näyttelijöille ei maksettu, mutta heille luvattiin osa elokuvan mahdollisista tuotoista. Gena Rowlands esiintyy tässä ensi kertaa miehensä ohjauksessa, ja Cassavetesin vakioensembleen valikoitui elokuvasta myös Seymour Cassel.
Elokuvan teko kesti kaikkiaan nelisen vuotta. Sitä kuvattiin kahdeksan kuukauden mittaan vuonna 1965, kuvauspaikkoina muun muassa Gena Rowlandsin äidin koti ja pariskunnan oma koti, jossa Rowlands tarinan mukaan teki päivittäin ruoat koko 25-henkiselle tuotantoryhmälle.
Kuvattua materiaalia kertyi niin valtavasti, että ensimmäinen raakaleikkausversio elokuvasta oli noin seitsemän tunnin mittainen. Filmilaboratorio oli vähällä takavarikoida materiaalin, kun isoon filminkehityslaskuun ei tahtonut löytyä rahaa. Lopullinen 130-minuuttinen leikkausversio vaati pari vuotta syntyäkseen, ja elokuva sai lopulta virallisen ensi-iltansa 25. kesäkuuta 1968.
Vastaanotto ja myöhempi arvostus

Elokuva tuotti kolme Oscar-ehdokkuutta: Seymour Casselille ja Lynn Carlinille sivuosistaan sekä Cassavetesille parhaan alkuperäiskäsikirjoituksen sarjassa.
Faces on vakiinnuttanut asemansa yhtenä parhaimmiksi arvioiduista John Cassavetesin elokuvista. Se otettiin vuonna 2011 mukaan Yhdysvaltojen National Film Registryyn. The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Elokuvaa ei ole nähty Suomen kaupallisissa elokuvateattereissa eikä televisiokanavilla, mutta sitä on esitetty Suomen elokuva-arkiston näytöksissä nimellä Kasvoja. Se oli ohjelmistossa myös Sodankylän elokuvajuhlilla 2008. Peter von Baghin mukaan Faces on koko maailmankin mittakaavassa yksi 1960-luvun tärkeimpiä elokuvia, ”kokemuksen totaalinen tiivistys, alustava määritys: ihminen ja hänen roolinsa, häiriöön asti – katsojalle merkillinen peilisali”.
Aiheesta muualla

Kasvoja Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Claire Clouzot’n analyysiä elokuvasta (Arkistoitu – Internet Archive), (Film Quarterly, Spring 1969), suomennettuna Kavin sivustolla
Tammi, Eero: ”Faces – merkintöjä elokuvasta”, Filmihullu 1/2008.
Etallobarbitaali

| --- | --- |

Etallobarbitaali
Systemaattinen (IUPAC) nimi
5-etyyli-5-prop-2-enyyli-1,3-diatsinaani-2,4,6-trioni
Tunnisteet
CAS-numero: 2373-84-4
ATC-koodi: N05CA20
PubChem CID: 48542 CID 48542
Kemialliset tiedot
Kaava: C9H12N2O3 
Moolimassa: 196.203 g/mol
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio: Renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa:  ?
Etallobarbitaali on barbituraattijohdannainen lääkeaine.
Barbituraatit
alfenaali
allobarbitaali
amobarbitaali
aprobarbitaali
barbeksakloni
barbitaali
barbitaalinatrium
bentsobarbitaali
bentsyylibutyylibarbitaali
brallobarbitaali
butabarbitaali
butalbitaali
etallobarbitaali
fenobarbitaali
fenobarbitaalinatrium
fetarbitaali
heksobarbitaali
heptabarbitaali
metarbitaali
metioturiaatti
metituraali
metoheksitaali
metyylifenobarbitaali
nealbarbitaali
pentobromitaali
pentobarbitaali
probarbitaali
proksibarbaali
reposaali
sekobarbitaali
sekbutabarbitaali
sigmodaali
syklobarbitaali
talbutaali
tetrabarbitaali
tialbarbitaali
tiamylaali
tiopentaali
tiosekonaali
tiotetrabarbitaali
vinbarbitaali
vinyylibitaali
Mustatanskanpystykorva

| Musta tanskanpystykorva> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Tanska
Määrä:  Suomessa yksi yksilö
Rodun syntyaika:  keskiaika
Nykyinen käyttö:  seura- ja vahtikoira
Muita nimityksiä:  sort spids, Black Spitz
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu SKL: ryhmä 5 Pystykorvat ja alkukantaiset koirat alaryhmä 3 Pohjoiset vahti- ja paimenkoirat #926
Ulkonäkö
Paino:  16-22 kg
Säkäkorkeus:  uros 45-51 cm narttu 42-48 cm
Väritys:  musta, suklaanruskea, kerma tai riista
Musta tanskanpystykorva (tansk. sort spids) on tanskalainen koirarotu. Sillä ei ole FCI:n tunnustusta, mutta sekä Tanskan että Suomen kennelliitot ovat hyväksyneet sen roduksi.
Ulkonäkö

Urosten säkäkorkeus vaihtelee 45-51 cm ja narttujen 42-48 cm välillä; painoksi määritellään sukupuolesta riippumatta 16-22 kg. Nimestään huolimatta rotu voi olla mustan lisäksi myös suklaanruskean, kerman tai riistanvärinen. Jalostuksessa tulee kuitenkin aina vähintään toisen vanhemmista olla musta.
Alkuperä

Nykyinen mustapystykorva on ikivanhan skandinaavisen koiratyypin rekonstruktio. Vanhoissa tanskalaisissa koirakirjoissa rotua kuvaillaan Tanskan yleisimmäksi koiraksi aina keskiajalta 1800-luvun lopulle. Sitä esiintyi mustan lisäksi myös valkoisena ja riistanvärisenä; mustat ja harmaat yksilöt kuuluivat tavalliselle kansalle, kun taas valkoiset olivat keskiluokan suosimia. Tanskalaisen metsästysjärjestön vuonna 1886 järjestämässä koiranäyttelyssä oli mukana mustia pystykorvia, ja juuri niiden kaltaisiksi nykyinen tanskalainen rotujärjestö yrittää nykyistä rotua jalostaa.
Venäjän tiedeakatemia

| Venäjän tiedeakatemia> Росси́йская акаде́мия нау́к |
| --- | --- |

 Venäjän tiedeakatemian nykyinen keskuspaikka Moskovassa.
Perustettu:  8. helmikuuta 1724
Tyyppi:  tiedeakatemia
Kotipaikka:   Venäjä
Päämaja:  Leninski prospekt 14 Moskova, Venäjä
Puheenjohtaja:  Gennadi Krasnikov
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pietarin tiedekeskus
Venäjän tiedeakatemia (ven. Росси́йская акаде́мия нау́к, РАН, Rossijskaja akademija nauk, RAN) on Venäjän ylin tieteen instituutio. Neuvostoliiton aikana sen nimi oli Neuvostoliiton tiedeakatemia ja aiemmin Pietarin tiedeakatemia tai Keisarillinen tiedeakatemia. Tiedeakatemian pääpaikka oli alkujaan Pietari, vuodesta 1934 lähtien Moskova.
Akatemia koostuu henkilöjäsenistä (802 akateemikkoa, 1 071 kirjeenvaihtajajäsentä) ja lukuisista eri tieteenalojen instituuteista (tutkimuslaitoksista).lähde?
Tiedeakatemian puheenjohtajaksi valittiin vuonna 2022 Gennadi Krasnikov (ven. Геннадий Красников).
Organisaatio

Venäjän tiedeakatemia on järjestäytynyt toisaalta 13 tieteenalakohtaiseen osastoon, toisaalta neljälle maantieteelliseen haaraosastoon (pääosaston lisäksi) ja 15 alueelliseen tiedekeskukseen valtakunnan länsiosassa (vuonna 2023).lähde?
Organisaatio > Haaraosastot

Venäjän tiedeakatemian Siperian haaraosasto. Osasto perustettiin 1957 ja sen keskuspaikka on Novosibirskissä. Lisäksi sillä on tutkimuskeskukset Tomskissa, Krasnojarskissa, Irkutskissa, Jakutskissa, Ulan-Udessa, Kemerovossa, Tjumenissa ja Omskissa. Vuonna 2005 haaraosastossa oli yli 33 000 työntekijää, näistä 58 akatemian jäseniä.
Venäjän tiedeakatemian Uralin haaraosasto, joka perustettiin silloiselle Uralin alueelle 1932 ja jonka keskuspaikka on Jekaterinburg. Sen muut  tutkimuskeskukset sijaitsevat Permissä, Tšeljabinskissä, Iževskissä, Orenburgissa, Ufassa ja Syktyvkarissa. Vuonna 2007 haaraosastossa oli 3 600 tutkijaa, joista 89 akateemikkoja ja kirjeenvaihtajajäseniä.
Venäjän tiedeakatemian Pietarin sijaitseva haara on perustettu vuonna 2023, ja siinä on 76 akateemikkoa.
Venäjän tiedeakatemian Kaukoidän haaraosasto, jonka päämaja on Vladivostokissa. Vladivostokin Primorjen tutkimuskeskuksen lisäksi haaraosastoon kuuluvat Amurin tiedekeskus Blagoveštšenskissa, Habarovskin tiedekeskus, Sahalinin tiedekeskus Južno-Sahalinskissa,  Kamtšatkan tiedekeskus Petropavlovsk-Kamtšatskissa sekä Koillinen tiedekeskus Magadanissa.
Organisaatio > Alueelliset tiedekeskukset

Alueelliset tiedekeskukset ovat eri alojen tutkimuslaitosten alueellisia ja paikallisia yhteenliittymiä valtakunnan länsi- ja eteläosissa.lähde?
| --- | --- |
 Kazanin tiedekeskus  Puštšinon tiedekeskus  Samaran tiedekeskus  Saratovin tiedekeskus  Vladikavkazin tiedekeskus  Dagestanin tiedekeskus  Kabardi-Balkarian tiedekeskus  Karjalan tiedekeskus :  Nižni Novgorodin tiedekeskus  Kuolan tiedekeskus  Venäjän tiedeakatemian tiedekeskus Tšernogolovka  Pietarin tiedekeskus  Ufan tiedekeskus  Eteläinen tiedekeskus (Donin Rostov)  Troitskin tiedekeskus (Moskova)
Historiaa

Pietari Suuri perusti Tiedeakatemian senaatin päätöksellä 28. tammikuuta 1724 Pietariin. Tiedeakatemian varhaisia jäseniä olivat muun muassa Leonhard Euler, Anders Lexell, Christian Goldbach, Nicholas II Bernoulli, Daniel Bernoulli, Caspar Friedrich Wolff,  Joseph-Nicolas Delisle, Georg Wolfgang Kraft ja Gerhard Friedrich Müller.lähde?
1700-luvun lopussa tiedeakatemia kokosi johtaja Jekaterina Daškovan aloitteesta kuusiosaisen venäjänkielen sanakirjan Slovar Akademii Rossijskoi (ven. Словарь Академии Российской, 1789–1794).
Tuohon aikaan venäläiset tutkimusmatkailijat luotasivat oman maansa etäisimmät kolkat tiedeakatemian tuella.
Vuonna 1925 Neuvostoliitto nimitti tiedeakatemian maan tieteen ylimmäksi instituutioksi. Eri neuvostotasavaltoihin perustettiin omat tiedeakatemiansa:lähde?
Ukraina – Академія наук Української РСР; per. 1918
Valko-Venäjä – Акадэмія Навукаў Беларускай ССР; per. 1929
Uzbekistan – Ўзбекистон ССР Фанлар академияси; per. 1943
Kazakstan – Қазақ ССР Ғылым Академиясы, per 1946
Georgia – საქართველოს სსრ  მეცნიერებათა აკადემია, per. 1941
Azerbaidžan, per. 1935
Liettua – Lietuvos TSR Mokslų akademija, per. 1941
Moldova – Академия де Штиинце а РСС Молдовенешть. per. 1946
Latvia – Latvijas PSR Zinātņu akadēmija, per. 1946
Kirgisia, per. 1954
Tadžikistan, per. 1953
Armenia, per. 1943
Turkmenistan, per. 1951
Viro – Eesti NSV Teaduste Akadeemia, per. 1946.
Tiedeakatemia siirtyi Moskovaan vuonna 1934. Venäjä sääti lain tiedeakatemiastaan 2.12.1991.
Merkittäviä henkilöitä > Nobel-palkittuja Venäjän tiedeakatemian henkilöitä

| --- | --- |
 Ivan Pavlov, lääketiede, 1904  Ilja Metšnikov, lääketiede, 1908  Ivan Bunin, kirjallisuus, 1933  Nikolai Semjonov, kemia, 1956  Igor Tamm, fysiikka, 1958  Ilja Frank, fysiikka, 1958  Pavel Tšerenkov, fysiikka, 1958  Lev Landau, fysiikka, 1962  Nikolai Basov, fysiikka, 1964 :  Aleksandr Prohorov, fysiikka, 1964  Mihail Šolohov, kirjallisuus, 1965  Aleksandr Solženitsyn, kirjallisuus, 1970  Leonid Kantorovitš, taloustiede, 1975  Andrei Saharov, rauha, 1975  Pjotr Kapitsa, fysiikka, 1978  Žores Alfjorov, fysiikka, 2000  Aleksei Abrikosov, fysiikka, 2003  Vitali Ginzburg, fysiikka, 2003  Andre Geim, fysiikka, 2010
Merkittäviä henkilöitä > Puheenjohtajat

Seuraavat henkilöt ovat toimineet tiedeakatemian puheenjohtajina:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Keisarillinen tiedeakatemia 1725–1733: Laurentius Blumentrost  1733–1734: Hermann Karl von Keyserling  1734–1740: Johann Albrecht Korf  1740–1741: Karl von Brevern  1746–1766: Kirill Razumovski  1766–1774: Vladimir Orlov  1775–1782: Sergei Domašnev  1783–1796: Jekaterina Daškova  1796–1798: Pavel Bakunin  1798–1803: Ludwig Heinrich von Nicolay  1803–1810: Nikolai Novosiltsev  1818–1855: Sergei Uvarov  1855–1864: Dmitri Bludov  1864–1882: Fjodor Litke  1882–1889: Dmitri Tolstoi  1889–1915: Konstantin Romanov  |  Neuvostoliiton tiedeakatemia 1917–1936: Aleksandr Karpinski  1936–1945: Vladimir Komarov  1945–1951: Sergei Vavilov  1951–1961: Aleksandr Nesmejanov  1961–1975: Mstislav Keldysh  1975–1986: Anatoli Aleksandrov  1986–1991: Guri Martšuk  |  Venäjän tiedeakatemia 1991–2013: Juri Osipov  2013–2017: Vladimir Fortov  2017: vt. Valeri Kozlov  2017–2022: Aleksandr Sergeev  2022– Gennadi Krasnikov  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Venäjän tiedeakatemia Wikimedia Commonsissa
Tiedeakatemian verkkosivut
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Alkuperäinen Keisarillisen tiedeakatemian päärakennus Kunstkamera Pietarissa.
Käännös suomeksi