Pikavippi
Suomen lainsäädäntöä

Vaikkakin suurin osa myönnetyistä pienlainoista on ollut ongelmattomia, niistä on kuitenkin nähty aiheutuvan velallisille velkaongelmia enenevässä määrin. Erityisen ongelmallisiksi ne on nähty säännöllisiä tuloja vailla oleville nuorille. Pienlainoja on pidetty ylivelkaantuneiden tapana hoitaa talouttaan, minkä on nähty johtavan velkakierteen pitenemiseen ja syvenemiseen. Yhteiskunta on puuttunut ongelmiin kiristämällä alan sääntelyä toistuvasti.
Keskusrikospoliisi tutki vuonna 2008, onko pienlainojen myöntäminen koronkiskontaa. KRP:n mukaan "pääoman käytöstä maksettavan hyvityksen määrä prosentti- tai euromääräisenä ei vaikuta kohtuuttomalta". Tutkintapyynnön mukaan pikavippien vuosikorot olivat tuolloin noin 300–1600 %.
Pikavippien antaminen yöllä kiellettiin lokakuussa 2009. Luottopäätöksen sai antaa, mutta kello 23 jälkeen myönnetyt pikavipit sai nostaa vasta aamuseitsemän jälkeen.
1.2.2010 alkaen luotonhakija oli tunnistettava huolellisesti ennen luottosopimuksen syntymistä. Käytännössä tämä edellytti asiakkaalta verkkopankkitunnusten käyttämistä ensimmäisellä asiointikerralla.
Vuoden 2010 joulukuussa säädetyn lain mukaan kaikkien pikavippejä tarjoavien uusien yritysten tuli olla rekisteröitynyt aluehallintoviraston ylläpitämään luotonantajarekisteriin. Tätä ennen aloittaneille yrityksille annettiin siirtymäaikaa 31.5.2011 saakka.
Vuonna 2013 säädettiin pienlainoja koskenut merkittävä kiristys. Luotonantajille tuli velvollisuus selvittää asiakkaiden taloudellinen asema, kuten tulot. Alle 2 000 euron lainoille säädettiin korkokatto: lainan todellinen vuosikorko sai olla enintään viitekorko + 50 prosenttiyksikköä. Koska pienlainojen vuosikorko oli markkinoilla ollut huomattavasti tätä korkeampi (keskimäärin 920 %), pienlainaamisen kannattavuus romahti. Suuri osa alan yrityksistä lopetti heti lain astuttua voimaan 1.6.2013. Noin kolmannes alan yrityksistä oli poistunut luotonantajarekisteristä syksyyn 2013 mennessä. Osa palveluntarjoajista uudisti tarjontaansa ns. joustoluottojen suuntaan. Uusien pienlainojen yhteismäärä euroissa laski muutamassa kuukaudessa vajaat 40 %. Maksuajat pitenivät huomattavasti: keskimääräinen maksuaika kasvoi reilusta kuukaudesta yli kolmen kuukauden. Kun lakimuutoksen seurauksena alle 2 000 euron lainojen tarjonta väheni, vähintään 2 000 euron suuruisten joustoluottojen tarjonta kasvoi. Niitä korkokatto ei koske. Joustoluoton ottava asiakas voi kuitenkin nostaa lainaa myös vähemmän kuin 2 000 euroa, jolloin korko voi olla korkokattoa korkeampi, vaikka nostettu lainasumma jääkin alle lain tarkoittaman 2 000 euron.
Syksyllä 2019 voimaan astuvan uuden lainsäädännön ei odoteta poistavan velkaantumisongelmaa.
Kulutusluottoja koskevia säännöksiä uudistettiin 1. syyskuuta, kun voimaan astunut lakimuutos asetti kaikille kulutusluotoille tiukemman 20 prosentin korkokaton ja rajaa muut lainanhoitokulut enintään 150 euroon vuodessa. Aiemmin kulutusluottojen korkokatto on ollut 50 prosenttia, mutta ainoastaan alle 2000 euron lainoille. Käytännössä 2000 euroa suurempien pikavippien todelliset vuosikorot ovat voineet olla jopa satoja prosentteja.
Heinäkuussa 2020 COVID-19 -epidemian myötä voimaan astui kulutusluottoja koskeva väliaikainen lakimuutos. Lakimuutoksen myötä vakuudettomien lainojen kuluja haluttiin laskea, ja kulutusluottojen korkokatto puolittui. 1.7.2020 alkaen lainanantajan perimä maksimikorko laski 20 prosentista 10 prosenttiin. Lakimuutos sisältää myös kiellon luottojen suoramarkkinoinnista.