stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Filmihullu
Aiheesta muualla

Filmihullun kotisivut.
Filmihullu – Peter von Bagh käy yksinäistä taistelua elokuvan arvostuksen puolesta. Aviisi 16/2006.
Reetta Ravi: Filmihullu – elokuvajuttuja, jotka eivät vanhene. Suomen Kuvalehti 25.6.2008.
Hannu Waarala: Filmihullu. Vuodet 1968–1978 (Arkistoitu – Internet Archive). Savon Sanomat 29.6.2008.
| n k Kulttuuri-, mielipide- ja tiedelehtien liitto Kultin jäsenlehdet |
| --- | --- |
Jäsenliitot:  Aakusti  Aikakauskirja Genos  Aikamerkki  Amfion.fi  Animalia  Antimilitaristi  ARK – Arkkitehti  Astra  Asukki  Blues News  Debatti  Demeter  Elonkehä  Eläinten ystävä  Elävän ravinnon ystävä  Esperantolehti  Etsijä  Filmihullu  Finlands Natur  Finnanest  Finnish Music Quarterly  Finnisharchitecture.fi  Freelance Online  Futura  Grafia  Haava  Historiallinen Aikakauskirja  Idäntutkimus  Ikaros  Imetysuutisia  Improbatur  Jahrbuch fur Finnisch-Deutsche literaturbeziehungen  Jazzrytmit  Jyväskylän Ylioppilaslehti  Jänkä  Kajastus  Kaltio  Kamera-lehti  Kansanmusiikki  Kansan Tahto  Kantele  KD-lehti  Kehrääjä  Kide  Kiiltomato.net  Kirjailija  Kirjallisuusterapia  Kirjastolehti  Kompositio  Kosmopolis  Kosmoskynä  Kristosofi  Kritiikin uutiset  Kulttuurintutkimus  Kulttuurivihkot  Kuti  Kuvittaja  Kynnys  Lapillinen  Lapsen Maailma  Lehto  Leija  Le Monde Diplomatique & Novaja Gazeta  Libero  Liikekieli.com  Linnut  Lippu  Long Play  Lukufiilis  Lumooja  Luonnonsuojelija  Lähikuva  Lätta Bladet  Maailma.net  Maailman Kuvalehti  Maatiainen  Media & viestintä  Minna  Museo  Musiikin Suunta  Musiikintekijä  Mustekala.info  Muuriankkuri  Natura  Niin & näin  Niinipuu  NMI-Bulletin  Nuorisotutkimus  Nuori Voima  Nuorten Luonto  Ny Tid  Näkövammaisten Airut  Olutposti  Onnimanni  Pirta  Plan  Portti  Protu  Psykoanalyyttinen psykoterapia  Psykologia  RATKES – Ratkaisukeskeisen kulttuurin lehti  Rauhanpuolustaja  Rondo  Ruskeat Tytöt  Ruumiin kulttuuri  Sarjainfo  Selkosanomat  Sieppo  Skeptikko  Skrolli  Sosiologia  Steiner-kasvatus  Stylus  Sukupuolentutkimus – Genusforskning  Sukuviesti  Sulasol  Suomen Luonto  Suomi–Puola Finlandia–Polska  Synkooppi  Synsygus  Synteesi  Särö  Taide  Taiteilija  Taito  Takoja  Tatsi  Teatteri & tanssi + sirkus  Tehohoito  Teosofi  Tiede & edistys  Tiedepolitiikka  Tiede-toimittaja  Tiedonantaja  Tiedosta  Tieteessä tapahtuu  Tringa  Tsilari  Tukiviesti  Tuli & Savu  Tulva  Turun ylioppilaslehti  Työelämän tutkimus  Työväentutkimus vuosikirja  Tähtivaeltaja  Ulkopolitiikka  Ultra  Uusi Safiiri  Vaikutuksessa-media  Vapaa ajattelija  Vasen kaista  Virikkeitä  Visiiri  Voima  Ydin  Yhteiset lapsemme  Yliopisto  Ylioppilaslehti
Kambodžan kansalliskokous

Kambodžan kansalliskokouksen istuntosali.
Kambodžan kansalliskokous on Kambodžan parlamentin alahuone. Se on hallitsevassa roolissa parlamentissa, ja sen tärkein tehtävä on lainsäädännöllinen. Siihen kuuluu 123 jäsentä, jotka valitaan viisivuotiskaudelle vaaleissa, joissa käytetään suhteellista vaalitapaa. Parlamenttivaalien ehdokkaat tulevat puoluelistoilta, ja vaaleissa voi äänestää kaikki 18 vuotta täyttäneet.
Lainsäädännön lisäksi kansalliskokouksella on muitakin tehtäviä. Se hyväksyy valtionbudjetin, ja se päättää lainoista, luotoista ja veroista. Kansalliskokouksella on myös jonkun verran toimeenpanevia tehtäviä. Sen pitää hyväksyä kaikkien korkea-arvoisten virkamiesten ja armeijan henkilöstön nimitykset, siirrot ja erottamiset. Ulkomaansuhteissa se päättää kansainvälisten sopimusten hyväksymisestä, ja sodanjulistuskin pitää hyväksyttää kansalliskokouksessa. Sillä on myös valta syyttää hallituksen jäseniä, jos havaitsee niiden syyllistyneen vakaviin rikoksiin.
Aiheesta muualla

Kansalliskokouksen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Fidžinlintuhaukka

| Fidžinlintuhaukka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Päiväpetolinnut Accipitriformes
Heimo::  Haukat Accipitridae
Suku::  Lintuhaukat Accipiter
Laji::  rufitorques
Kaksiosainen nimi
 Accipiter rufitorques  (Peale, 1848) 
Katso myös
   Fidžinlintuhaukka Wikispeciesissä   Fidžinlintuhaukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Fidžinlintuhaukka (Accipiter rufitorques) on haukkojen heimoon kuuluva lintu. Sen on aiemmin katsottu kuuluvaan samaan lajiin kuin australiankanahaukka.
Sitä tavataan Fidžin saarilla Viti Levu, Vanua Levu, Taveuni, Kadavu, Gau ja Ovalau.
Koko ja ulkonäkö

Fidžinlintuhaukka on kooltaan 30–40 cm, ja se on näin suvussaan keskikokoinen. Lajilla sukupuolet ovat erinäköisiä. Se painaa keskimäärin 209 grammaa. Naaraat ovat uroksia suuremmat. Sen jalat ja pyrstö ovat pitkät. Höyhenys on hyvin tunnistettava. Sillä on harmaa pää, selkä ja siivet, ja alapuolelta ja kauluksesta se on punainen. Nuoren linnun höyhenys eroaa aikuisesta: se on kokonaan ruskea, mutta rinta on raidallinen.
Levinneisyys ja elinympäristö

Vaikka fidžinlintuhaukan nykyisin katsotaan olevan Fidžillä kotoperäinen, lajiin liitettyjä fossiililuita on löydetty myös Tongasta ʻEuan saarelta. Lajia on saattanut joskus esiintyä myös Fidžin Lausaarilla.
Fidžinlintuhaukan elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat metsät, kuivat savannit, viljelysmaat ja kaupunkialueet, kuten kaupunkipuutarhat ja puistot.
Elintavat > Ravinto

Fidžinlintuhaukka syö jopa kyyhkysen kokoisia lintuja sekä hyönteisiä, jyrsijöitä ja matelijoita, ja joskus sen on nähty syövän Palaemonidae-suvun makeanveden katkarapuja ja makeanveden kalaa. Se saalistaa sekä paikaltaan että lennossa, joko hitaasti liukuen tai äkkiä hyökäten. Se voi ajaa saalistaan takaa ja yrittää saada esiin piiloutunutta saalista.
Joskus fidžinlintuhaukat saalistavat kanoja, ja siksi niitä usein ammutaan. Ne ovat kuitenkin yleisiä.
Elintavat > Lisääntyminen

Fidžinlintuhaukan pesintäkausi osuu heinäkuun ja joulukuun välille. Yleensä se munii syys-lokakuussa. Pesä on rakennettu risuista ja sijaitsee korkealla harvassa puussa. Lintu munii yleensä kaksi tai kolme munaa, joskus jopa neljä, ja tavallisesti poikasista kaksi kasvaa lentokykyiseksi asti.
Filosofiset aikakausjulkaisut

Filosofisia aikakausjulkaisuja eli filosofiaa käsitteleviä tiedejulkaisuja on ilmestynyt laajemmin 1800-luvun jälkimmäiseltä puoliskolta saakka. Niiden kulta-aikaa ovat olleet erityisesti vuodet 1890–1960. Nykyisin julkaisut toimivat usein ennen kaikkea nousevien filosofien julkaisuareenana.
Historiaa

Ensimmäisiä tieteellisiä aikakausjulkaisuja alettiin julkaista 1600-luvulla. Näihin lukeutuvat Journal des savants (1655) ja Acta eruditorum (1682). Myös Royal Society (Philosophical Transactions of the Royal Society, 1665) ja Ranskan akatemia alkoivat julkaista omia julkaisujaan pian perustamisensa jälkeen.
Ensimmäisiä varsinaisia filosofisia julkaisuja olivat William Torrey Harrisin perustama Journal of Speculative Philosophy (1867–1893), Alexander Bainin perustama Mind (1876–), Théodule Ribotin perustama Revue philosophique (1876–) sekä Ludwig Steinin perustama Archiv für Geschichte der Philosophie (1888–). Hieman myöhemmin alkoivat ilmestyä Monist (1888–), Ethics (1890–), Proceedings of the Aristotelian Society (1891–), Philosophical Review (1892–), Revue de métaphysique et de morale (1893–) ja Kant-Studien (1896–).
1900-luvulla perustetuista julkaisuista merkittävimpiä ovat Journal of Philosophy (1904), Philosophy (1926), Wienin piirin Erkenntnis (1930–1940), The Journal of Symbolic Logic (1936–) ja Review of Metaphysics (1947–).
Merkittävimmät suomalaiset filosofiset aikakausjulkaisut ovat olleet Suomen filosofisen yhdistyksen vuosikirjat Ajatus (1926–) ja Acta Philosophica Fennica (1935–), sekä filosofinen aikakauslehti Niin & näin (1994–). Filosofiaa on julkaistu myös Königsberg-lehdessä (1996/97). Filosofisina keskustelufoorumeina ovat toimineet myös mm. Ateneum, Aika, Euterpe (1901–1905), Finsk Tidskrift (1876–), Genesis, Nykyaika (1898–1899), Teologinen aikakauskirja, Valvoja (1881–) ja Vartija (1888–).
Aiheesta muualla

Philosophy Journals (englanniksi)
Philosophy Journals (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
On-line information about journals in philosophy and related disciplines (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kallirhoe (kirja)

| Kallirhoe> Καλλιῤῥόη |
| --- | --- |
 100-luvulta tai 200-luvulta peräisin oleva papyruskatkelma Kallirhoesta.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Khariton
Kieli:  muinaiskreikka (koinee)
Genre:  rakkausromaani
Julkaistu:  noin 50–150 jaa.
Suomennos
Suomentaja:  Maarit Kaimio
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1983
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  193
ISBN:  951-0-12057-X
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kallirhoe eli Khaireas ja Kallirhoe (m.kreik. Χαιρέας και Καλλιῤῥόη, Khaireas kai Kallirrhoē tai Τῶν περὶ Χαιρέαν καὶ Καλλιῤῥόην, Tōn peri Khairean kai Kallirrhoēn; lat. Chaereas et Callirhoe) on Kharitonin kirjoittama antiikin kreikkalainen romaani. Se on varhaisimpia antiikin ajalta säilyneitä romaaneja, ja varhaisin kokonaisena säilynyt rakkausromaani. Koska tapahtumat sijoittuvat menneisyyteen ja teoksessa esiintyy historiallisia henkilöitä, Kallirhoea voidaan pitää myös ensimmäisenä historiallisena romaanina.
Historia

Teoksen kirjoittajasta Kharitonista ei tiedetä juuri mitään muuta kuin romaanista käy ilmi. Hänet ja teoksen kirjoitusaika ajoitetaan nykyään yleensä vuosien 50 ja 150 välille.
Oksyrhynkhoksesta ja Karaniksesta Egyptistä on löydetty viisi erillistä katkelmaa Kharitonin teoksesta. Ne osoittavat teoksen olleen suosittu. Eräs säilyneistä katkelmista on kirjoitettu huolellisesti kalliille pergamentille. Se viittaisi siihen, että yleisöön kuului myös paikallista yläluokkaa.
Historia > Tekijä

Teoksen alussa Khariton esittelee olevansa ”Khariton, asianajaja (reettori) Athenagoraan sihteeri, Afrodisiaan kaupungista”. Nimi ”Khariton” tarkoittaa ”sulojen miestä”. Tämä on joskus käsitetty pseudonyymiksi, joka sopii rakkausromaanin kirjoittaneelle henkilölle; vastaavasti ”Afrodisiaslainen” saattaa viitata ennemmin suoraan Afroditeen kuin kaupunkiin. ”Athenagoras” puolestaan saattaa viitata Thukydideen mainitsemaan Athenagoraaseen, joka oli Hermokrateen poliittinen vastustaja; Hermokrateen tytär on Kharitonin romaanin päähenkilö. Kuitenkin sekä nimet ”Khariton” että ”Athenagoras” esiintyvät afrodisiaslaisissa piirtokirjoituksissa.
Jotkut Kharitonin teoksen piirteet tukevat hänen antamiaan tietoja omasta ammatistaan ja kotipaikastaan. Asianajajan sihteerin toimi näkyy ennen kaikkea lainopillisessa tietämyksessä sekä puheissa näkyvässä retoriikassa; kotipaikka taas siinä, että Miletoksen kuvaus on muiden paikkojen kuvauksia yksityiskohtaisempia; Miletos sijaitsi vain noin 120 kilometrin päässä Afrodisiaksesta.
Historia > Ajoitus

Papyruslöydöt osoittavat, että romaani on saatettu kirjoittaa jo ensimmäisen vuosisadan puolessa välissä. Vuosi 200 on paleografisen ajoituksen perusteella myöhäisin mahdollinen ajoitus. Kharitonin käyttämän kielen erittely on tuottanut useita mahdollisia ajoituksia. Ensimmäisen vuosisadan jälkimmäistä puolta on ehdottanut A. D. Papanikolaou vuonna 1979. Eräs myöhempi tutkimus Kharitonin käyttämästä sanastosta ajoittaa tämän ensimmäisen vuosisadan lopulle tai 100-luvun alkuun.
Edmund Cueva on katsonut, että Khariton hyödynsi Plutarkhoksen kirjoittamaa Theseuksen elämäkertaa tai kenties suoraan Plutarkhoksen lähdettä, mytografi Paion Amathoslaista. Mikäli lähde on Plutarkhos, tällöin Kharitonin elämä ajoittuisi 100-luvun puolivälin jälkeen. Toisaalta vuonna 62 kuolleen Persiuksen Satiireissa on viittaus johonkin Kallirhoe-nimiseen teokseen; jos kyseessä on Kharitonin teos, tämä johtaisi suhteelliseen varhaiseen ajoitukseen.
Kharitonin ajoituksen vaikeuksista huolimatta tämän ajatellaan olevan varhaisin kreikkalainen romaanikirjailija, jonka teoksia on säilynyt.
Sisältö

Kharitonin teos käsittää kahdeksan kirjaa.
Sisältö > Historiallinen perusta

Teos sijoittuu historialliseen tilanteeseen noin vuoteen 400 eaa. Myös osa Kallirhoen henkilöhahmoista voidaan yhdistää historiallisiin henkilöihin, vaikkakaan heidän kuvauksensa eivät aina ole historiallisesti täsmällisiä. Hermokrates oli historiallinen syrakusalainen kenraali. Hänellä oli tytär, jonka nimeä ei tiedetä, ja joka meni naimisiin Dionysios I:n kanssa. Tämä Dionysios toimi Syrakusan tyrannina vuosina 405–367 eaa., sen sijaan että olisi asunut Miletoksessa.
Toisaalta Kallirhoen odotus siitä, että hänen poikansa palaisi Syrakusaan sen jälkeen, kun Dionysios on kasvattanut tämän, on yhdistetty siihen tosiseikkaan, että historiallista Dionysios I:stä seurasi vallassa hänen poikansa Dionysios II. Hermokrateen historiallinen tytär kuoli sotilaiden väkivaltaisessa hyökkäyksessä; se, että Kallirhoe vain näyttää olevan kuollut sen jälkeen, kun Khaireas potkaisi häntä, on nähty tarkoituksellisena muunnoksena historiallisiin tapahtumiin, mikä on mahdollistanut sen, että Khariton on voinut sijoittaa tyttären osaksi kaukaisiin maihin suuntautuvia seikkailuita.
Kharitonin Artakserkses yhdistelee Persian kuningas Artakserkses II:sta ja Artakserkses III:tta. Kyseessä on anakronismi, sillä Hermokrates kuoli vuonna 407 eaa., mutta Artakserkes II nousi valtaistuimelle vasta vuonna 404 eaa. Näin Hermokrates ei ollut enää elossa kummankaan Artakserkseen hallitessa.
Sankari Khaireas ei ole historiallinen henkilö, vaikkakin hänen nimensä muistuttaa nimeä Khabrias, joka oli Egyptin kapinassa persialaisia vastaan noin vuonna 360 eaa. taistellut kenraali. Khaireaan johdolla suoritettu Tyroksen valtaus saattaa perustua Aleksanteri Suuren sotaretkillä tapahtuneeseen valtaukseen vuonna 332 eaa.
Vaikkakin Khariton otti vapauksia historiallisten tosiseikkojen suhteen, hän selvästikin pyrki sijoittamaan kertomuksen kauan ennen omaa elinaikaansa. Tomas Häggin mukaan tämä valinta tekee teoksesta nykyaikaisen historiallisen romaanin edelläkävijän.
Sisältö > Tyyli

Teos yhdistelee näin toisaalta historiallisia ja toisaalta mytologisia aineksia: siinä mainitaan lukuisia historiallisia henkilöitä, mutta toisaalta Kallirhoea verrataan toistuvasti Afroditeen ja Ariadneen. Kallirhoe heijastelee Afroditea paitsi ulkonäkönsä myös roolinsa kautta: tähän liittyvät rakkauden voima, voima yhdistää kaupunkeja ja kansoja, sekä yhteys kuolemaan ja mereen. Kallirhoen näennäinen kuolema puolestaan muistuttaa Ariadnesta, joka nukkui Naksoksen rannalla. Samoin hänen tulevaksi miehekseen tulee Dionysios, jonka nimi muistuttaa Dionysoksesta, Ariadnen puolisosta. Khaireasta puolestaan verrataan lukuisiin heeroksiin sekä suoraan että epäsuoraan.
Kirjallisuutta > Suomennos

Khariton: Kallirhoe.  (Suomentanut Maarit Kaimio)  Porvoo:  WSOY, 1983.  ISBN 951-0-12057-X
Kirjallisuutta > Tekstilaitoksia ja käännöksiä

Blake, Warren E.: Charitonis Aphrodisiensis De Chaerea et Callirhoe Amatoriarum Narrationum libri octo.  Oxford:  Clarendon Press, 1938.
D'Orville, Jacques Philippe: ΧΑΡΙΤΩΝΟΣ Αφροδισιέως τῶν περὶ ΧΑΙΡΕΑΝ καὶ ΚΑΛΛΙΡΡΟΗΝ ΕΡΩΤΙΚΩΝ ΔΙΗΓΗΜΑΤΩΝ ΛΟΓΟΙ Η.  Amsterdam:  Apud Petrus Mortier, 1750.  Alkutekstin editio princeps sekä Johann Jacob Reisken latinankielinen käännös.
Chariton: Chaereas and Callirhoe. Käännös B. P. Reardon. Teoksessa Reardon, B. P. (toim.): Collected Ancient Greek Novels.  (Second Edition (First Edition 1989))  Berkeley:  University of California Press, 2008.  ISBN 9780520256552
Chariton: Callirhoe.  (Toim. G. P. Goold. Loeb Classical Library)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1995.  ISBN 0-674-99530-9  Alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
Hercher, Rudolf: Erotici Scriptores Graeci.  Leipzig, 1858–1859.
Hirschig, Wilhelm Adrian: ”Charitonis Aphrodisiensis De Chǣrea et Callirrhoe”, Erotici Scriptores, s. 413–503.  Paris:  Editore Ambrosio Firmin Didot, 1856.  Teoksen verkkoversio. Alkuteksti ja Reisken latinankielisen käännöksen uudelleenpainos.
Molinié, Georges: Chariton: Le Roman de Chairéas et Callirhoé.  (2. painos. Collection des universités de France)  Paris:  Belles Lettres, 1989.  ISBN 2251000755  Alkuteksti ja ranskankielinen käännös.
Reardon, Bryan P.: De Callirhoe Narrationes Amatoriae Chariton Aphrodisiensis.  (Bibliotheca scriptorum Graecorum et Romanorum Teubneriana)  K. G. Saur, 2004.  ISBN 3598712774
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

Hägg, Tomas: Callirhoe and Parthenope: The Beginnings of the Historical Novel. Classical Antiquity, 1987, 6. vsk, s. 184–204.  Myös teoksessa Swain, Simon (toim.): Oxford Readings in the Greek Novel, s. 137-160.  Oxford:  Oxford University Press, 1999.  ISBN 0-19-872189-7  (englanniksi)
Helms, J.: Character Portrayal in Chariton.  Paris/The Hague:  Mouton, 1966.  (englanniksi)
O'Sullivan, James N.: ”Xenophon and Chariton”, Xenophon of Ephesus, s. 145–170.  Berlin-New York, 1995.  (englanniksi)
Perry, B. E.: Chariton and His Romance from a Literary-Historical Point of View. American Journal of Philology, 1930, 51. vsk, nro 2, s. 93–134.  (englanniksi)
Reardon, B. P.: Theme, Structure and Narrative in Chariton. Yale Classical Studies, 1982, 27. vsk, s. 1–27.  Myös teoksessa Swain, Simon (toim.): Oxford Readings in the Greek Novel, s. 163–188.  Oxford:  Oxford University Press, 1999.  ISBN 0-19-872189-7  (englanniksi)
Schmeling, Gareth L.: Chariton.  (Twayne's world authors)  New York:  Twayne Publishers, 1974.  ISBN 0-8057-2207-6  (englanniksi)
Smith, Steven D.: Greek Identity and the Athenian Past in Chariton: The Romance of Empire.  (Ancient Narrative Supplementum 9)  Groningen:  Barkhuis & Groningen University Library, 2007.  ISBN 978-907792228-6  (englanniksi)
Aiheesta muualla > Teos

Chariton: De Challirhoe (Arkistoitu – Internet Archive) (muinaiskreikaksi)
Chariton: Chaireas und Kallirhoe (muinaiskreikaksi) (saksaksi)
Χαρίτωνα: Τα περί Χαιρέαν και Καλλιρρόην[vanhentunut linkki] (muinaiskreikaksi)
Aiheesta muualla > Muuta

Valta, Reijo: Khariton: Kallirhoe, rakkausromaani kahden vuosituhannen takaa. Pois työpöydältä 1.7.2009.
Antiikin kreikkalaiset romaanit
| --- | --- |
Varsinaiset säilyneet romaanit:  Dafnis ja Khloe · Efesoslainen kertomus · Etiopialainen kertomus · Kallirhoe · Leukippe ja Kleitofon
Muuta proosafiktiota:  Aleksanteri-romaani · Apollonios Tyroslainen · Babylonialainen kertomus · Foinikialainen kertomus · Herpyllis · Iolaos · Kalligone · Khione · Metiokhos ja Parthenope · Miletoslainen kertomus · Ninos ja Semiramis · Sesonkhosis · Thulen takaiset ihmeet · Tinufis · Tosi tarina
Kambodžan senaatti

Kambodžan senaatti on Kambodžan parlamentin ylähuone. Se on 58-jäseninen ja toimikaudeltaan viisivuotinen. Senaatin jäsenistä kuningas ja kansalliskokous valitsevat molemmat kaksi jäsentä. Loput 54 senaattoria valitaan vaaleilla, joihin voivat osallistua vain kunnallisneuvostojen jäsenet ja kansanedustajat.
Senaatti perustettiin vuoden 1998 vaalien jälkeen, kun vaalien tuloksista seurasi poliittinen kriisi. Marraskuussa 1998 pääpuolueiden johtajat selvittivät kriisiä huipputapaamisessa, jossa päätettiin perustaa parlamentin ylähuone, senaatti. Ensimmäiset senaattorit toimikausi määrättiin kestävän vuoteen 2006, jolloin maassa järjestettiin ensimmäiset ylähuoneenvaalit. Ensimmäiset senaattorit valittiin puolueittein niiden paikkaosuuden mukaan.
Senaatin tärkein tehtävä on arvioida kansalliskokouksen tekemiä lakiehdotuksia. Senaatti voi palauttaa ehdotuksen kansalliskokoukseen uudelleenarvioitavaksi kokonaan tai osittain, ja se voi jopa hylätä lain suoraan. Lakiehdotusten arviointi saa kestää korkeintaan kuukauden ja kiireellisissä asioissa vain viisi päivää. Senaatilla on myös oikeus tehdä lakialoitteita.
Aiheesta muualla

Kambodžan senaatin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (khmeriksi)
Anna van der Kamp

| Mitalit> Maa:   Kanada.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Naisten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Kanada> Naisten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Atlanta 1996 | kahdeksikko |  |
Anna van der Kamp (s. 19. kesäkuuta 1972) on kanadalainen soutaja. Hän saavutti Atlantan olympialaisissa 1996 hopeaa kahdeksikossa ja sijoittui samoissa kisoissa viidenneksi perämiehettömässä kaksikossa. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui kahdeksikossa kuudenneksi Tampereella 1995 ja seitsemänneksi Indianapolisissa 1994.
Kamenka (Penzan alue)

Kamenka (ven. Ка́менка) on kaupunki Penzan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Okan vesistöön kuuluvan Atmis-joen varrella 75 kilometriä Penzasta länteen. Kaupunki on Kamenkan piirin keskus. Sen kautta kulkee Penzan ja Rjažskin välinen rautatie (Belinskajan asema). Asukkaita on 39 000 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt 1700-luvulla. Toisen maailmansodan aikana sinne rakennettiin maatalouskoneita valmistava tehdas. Vuonna 1951 Kamenkasta tuli kaupunki. Nykyään siellä on konepaja sekä elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta.
Aiheesta muualla

Kamenkan piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Filadelfeia (Egypti)

| Filadelfeia> Φιλαδέλφεια.Sijainti |
| --- | --- |
 Filadelfeia
Koordinaatit:  29°27′13″N, 31°4′49″E
Valtio:  Egypti
Paikkakunta:  Kom el-Kharaba el-Kebir, Gharabet el-Gerza
Historia
Tyyppi:  kaupunki tai kylä
Ajanjakso:  200-luku eaa.–400-luku jaa.
Kulttuuri:  antiikki
Valtakunta:  Ptolemaiosten valtakunta Rooman valtakunta Bysantin valtakunta
Alue:  Krokodeilopolites/Arsinoites, Heptanomis, Egypti
Aiheesta muualla
  Filadelfeia Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Filadelfeia (myös Filadelfia, m.kreik. Φιλαδέλφεια, lat. Philadelphia) oli antiikin aikainen kaupunki tai kylä Egyptissä. Se sijaitsi Keski-Egyptissä eli Heptanomiissa ja kuului Krokodeilopoliteen eli myöhempään Arsinoiteen nomokseen.
Maantiede

Filadelfeia sijaitsi nykyisin Faijumina tunnetun alueen koillisosassa lähellä nykyistä Kom el-Kharaba el-Kebiriä, noin 65 kilometriä etelälounaaseen Memfiistä ja nykyisestä Kairosta, noin 28 kilometriä koilliseen nykyisestä Al-Fayyumin kaupungista ja noin 14 kilometriä länteen Niilistä. Se hallitsi paikallista Faijumin ja Niilin laakson yhdistänyttä kauppareittiä. Filadelfeiasta itään Niilin varrella sijaitsi Afroditopolis ja länsilounaaseen Krokodeilopolis (myöhemmin Ptolemais Euergetis ja Arsinoe).
Historia

Filadelfeia perustettiin hellenistisellä kaudella ensimmäisten ptolemaiosten aikana, nimestä päätellen Ptolemaios II Filadelfoksen aikana. Se oli yksi ensimmäisiä Faijumin alueelle ptolemaiosten aikana perustettuja uusia asutuksia, ja sen perustaminen liittyi seudun kastelujärjestelmien rakentamiseen ja Egyptin maanviljelyn kehittämiseen. Se on todellisuudessa ollut ilmeisesti ennemmin kylä kuin kaupunki. Filadelfeian väestöön on kuulunut sekä kreikkalaisia että egyptiläisiä.
Antiikin lähteistä Filadelfeian vaiheista ei tiedetä mitään. Kirjallisuudessa sen mainitsee vain Stefanos Byzantionlainen. Kaupungilla oli kaksi egyptinkielistä nimimuotoa, Pa-awi-en-ta-meret-sen (egypt. Pꜣ-ꜥwj-n-tꜣ-mrt-sn, ”Sen paikka, joka rakastaa veljeään”), joka viittasi kaupungin kreikankieliseen ”Veljesrakkautta” tarkoittavaan nimeen, ja Na-nehu (egypt. Nꜣ-nhw, ”Sykomoripuut”). Filadelfeia lakkasi olemasta myöhäisantiikkiin 400-luvulle jaa. tultaessa.
Egyptin Filadelfeian olemassaolo varmistui papyruslöydöistä 1800-luvulla. Sen arkeologiset kaivaukset aloitettiin vuonna 1908/1909. Niitä suorittivat saksalaiset arkeologit ainakin 1920-luvulle saakka. Uudempia arkeologisia tutkimuksia on tehty vuodesta 2015 lähtien.