Luettelo Suomen ulkopuolella sijaitsevista kaupungeista, joilla on suomenkielinen nimi
Luetteloon kuuluvista nimistä ja tiedoista

Tähän luetteloon ei kuulu mikä tahansa paikannimi. Mukaan kuuluvia paikkakuntia ja niihin liittyviä tietoja valittaessa on syytä kiinnittää huomiota seuraaviin seikkoihin:
Paikkakunta sijaitsee Suomen nykyisten rajojen ulkopuolella, ja se on tai on ollut kaupunki.
Mikäli paikkakunta ei nykyään ole kaupunki, tämä on syytä mainita.
Paikkakunnan nimelle on jossakin merkittävässä lähteessä määritelty suomalainen asu, joka poikkeaa sen omakielisestä nimestä eli endonyymistä.
Merkittäviä lähteitä ovat esimerkiksi suomen kielen sanakirjat, suomenkieliset tietosanakirjat, laadukkaat tietokirjat, kielenhuolto-oppaat, Kielitoimiston ohjeet ja suomen kielen lautakunnan suositukset.
Koska tähän luetteloon kuuluvat myös väistyvät, vanhahtavat, kokonaan vanhentuneet ja puhtaasti historialliset nimet, ovat vanhatkin lähteet käypiä.
Mikä tahansa tietokirja ei välttämättä ole merkittävä lähde. On olemassa erikoisalojen tietokirjoja, jotka ovat asiasisällöltään hyvinkin korkeatasoisia mutta kieliasultaan heikosti toimitettuja. Sellaisissa teoksissa saattaa esiintyä paikannimistä muotoja, jotka eivät ole milloinkaan olleet suositeltua tai yleisesti käytettyä suomen kieltä.
Mikäli suomalainen nimimuoto on vanhentunut, vanhahtava tai toisen muodon rinnalla suositeltu, tulee mahdollisuuksien mukaan merkitä tästä lähteistetty tieto.
Omakielinen nimi tarkoittaa nimeä, joka on yleisessä käytössä paikkakunnan sijaintimaan valtakielessä tai ‑kielissä (usein kysymykseen tulee vain yksi kieli mutta joskus useampi, esim. Brysselin kohdalla hollanti ja ranska).
Poikkeama koskee useimmiten sekä kirjoitus- että ääntämisasua. Kyseessä voi olla
täysin omakielisestä nimestä poikkeava muoto (Äänislinna)
käännösnimi (Pähkinälinna, vrt. ruots. Nöteborg)
täysin suomeen mukautunut muoto (Varsova)
osittain suomeen mukautunut muoto (Berliini; Geneve [geneve], vrt. ransk. Genève [ʒənɛv])
suomenkieliseen käyttöön vakiintunut sinänsä vieraskielinen nimi, joka eroaa (ainakin nykyisestä) omakielisestä nimestä (Aleksandria, Nizza).
Harvoissa erikoistapauksissa poikkeama koskee ainoastaan suomen kieleen vakiintunutta ääntämisasua. Tällöin poikkeaman tulee olla niin huomattava, että se selvästi ei noudata tapaa, jolla asianomaisen kielen nimien ääntämykset tavallisimmin mukautetaan suomeen. Esimerkki: Leipzig [leiptsig] (suora mukauttaminen saksasta antaisi tulokseksi muodon [laiptsix] tai [laiptsih] ja laajalti sovellettu käytäntö muodon [laiptsig]).
Muun kuin (nykyisen) omakielisen nimimuodon mainitseminen on perusteltua, mikäli jokin suomalaisista nimimuodoista on siihen yhteydessä (esim. saks. vanh. Reval ~ suom. vanh. Rääveli)
Ääntämisohjeet auttavat hahmottamaan suomalaisten ja muunkielisten nimivarianttien välisiä suhteita.
Foneettiset ohjeet annetaan hakasulkein ympäröityinä, esim. [pʰjʌŋjaŋ]; fonemaattiset ohjeet annetaan vinoviivoin eli kauttaviivoin ympäröityinä, esim. /kælˈkʌtə/. Käytännössä ohje on usein yhtäaikaisesti sekä fonemaattinen että ns. karkea foneettinen merkintä. (Älä kuitenkaan vaihda vinoviivoja hakasulkeiksi tai päinvastoin, ellet varmasti tiedä, mitä teet.)
Huomattavaa: Vieraista kirjoitusjärjestelmistä (esimerkiksi kyrilliset aakkoset ja kiinalaiset sanamerkit) tämänhetkisen vallitsevan käytännön mukaan mekaanisesti suomeen latinaistetut nimet, kuten Leningrad, Nagasaki ja Qingdao, eivät kuulu tähän. Sen sijaan mukaan kuuluvat vallitsevaa käytäntöä aiemmin vakiintuneet ja siitä poikkeavat, edelleen yleisessä käytössä olevat nimet, kuten Peking ja Tokio.