stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Buleuterion (Miletos)
Historia

Buleuterion rakennettiin hellenistisellä kaudella noin vuosien 175–164 eaa. aikana. Se on ajoitettu rakennuksesta löydetyn omistuspiirtokirjoituksen perusteella. Kirjoituksen mukaan veljekset Timarkhos ja Herakleides omistivat rakennuksen Antiokhos IV:n puolesta Didyman Apollonille, Hestia Bulaialle ja Miletoksen demokselle eli kansalle. Rakennuksella on saattanut olla varhaisempi edeltäjä, mutta siitä ei tiedetä mitään.
Buleuterionissa kokoontui Miletoksen bule eli neuvosto. Ennen buleuterionin rakentamista bulen arvellaan kokoontuneen Miletoksen teatterissa. Rakennus oli käytössä vielä roomalaisella kaudella. Siihen tehtiin tuolloin muutoksia ja lisäyksiä, jotka on ajoitettu keisari Augustuksen ajalle ja vielä myöhemmälle keisarikaudelle.
Rakennus

Buleuterion sijaitsi Miletoksen keskustassa Pohjoisen agoran ja Eteläisen agoran välissä, kaupungin keskusaukion länsilaidalla. Rakennus oli suorakulmainen, ja sen koko oli noin 34,8 × 55,9 metriä. Sen julkisivuna ja pääsisäänkäyntinä toimi itäsivu. Itäsivulla oli propylon, jossa oli julkisivun puolella neljä korinttilaista pylvästä ja pihan puolella, kahden keskimmäisen kohdalla, kaksi doorilaista pylvästä. Propylonin leveys oli noin 10,9 metriä. Sen takana oli peristyyli- eli pylväikköpiha, jossa oli pylväiköt pohjois- ja eteläpuolella sekä itäsivulla propylonin kummallakin puolella. Pylväät edustivat doorilaista tyyliä. Pihan koko oli noin 34,8 × 31,6 metriä ja pylväikköjen leveys noin 5,5 metriä.
Pääsalin sisällään pitänyt varsinainen buleuterion-rakennus sijaitsi kokonaisuuden länsiosassa. Sen koko oli noin 34,8 × 24,3 metriä. Rakennuksen ulkoseinän yläosassa oli doorilaisia puolipylväitä. Saliin johti neljä ovea itäseinässä eli peristyylin puolelta ja kaksi ovea länsiseinässä. Salin sisällä oli 18 kivistä penkkiriviä hieman puolikaarta laajemmassa muodossa. Niille mahtui arviolta noin 1 200–1 500 henkeä. Penkkiriveille johti neljä porraskäytävää. Takakulmissa oli portaikot yläriveille. Rakennus oli katettu puusta tehdyllä katolla. Kattoa tuki neljä joonialaista pylvästä. Näin rakennus yhdisteli kaikkia kolmea klassista pylväsjärjestelmää.
Roomalaisella kaudella peristyylipiha kivettiin marmorilaatoilla. Pihan keskelle rakennettiin suurikokoinen alttari, joka on ulkonäkönsä vuoksi aiemmin tulkittu myös hautamuistomerkiksi. Se oli koristeltu korinttilaisilla pylväillä, häränpäillä ja mytologisia aiheita esittäneillä reliefeillä. Alttari liittyi mahdollisesti keisarikulttiin. Rakennuksesta on löydetty useita piirtokirjoituksia.
Buleuterionin propylonin kulmaus on nykyisin ennallistettuna Pergamon-museossa Berliinissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Miletoksen buleuterion Wikimedia Commonsissa
Buleuterionin propylonin ennallistettu kulmaus. Pergamon-museo.
Ennallistuspiirros rakennuksen julkisivusta.
Chin Yu-Fang

Chin Yu-Fang (s. 19. elokuuta 1968) on taiwanilainen taekwondoin ja moninkertainen arvokisamitalisti.
Chin voitti pronssimitalin vuoden 1987 taekwondon MM-kilpailuissa (World Taekwondo Championships). Vuoden 1989 MM-kilpailuissa Soulissa hän otteli kultaa korsisarjassa (-43 kg) voitettuaan meksikolaisen Mónica Torresin finaalissa. Chin voitti taekwondon Aasian mestaruuskilpailu (Asian Taekwondo Championships) kultaa vuonna 1986, ja hopeaa vuonna 1988.
Vuoden 1988 kesäolympialaisissa Chin otteli korsisarjan kultaa. Taekwondo oli näissä kisoissa näytöslajina.
Budjonnovskin panttivankikriisi

Budjonnovskin panttivankikriisi alkoi  ensimmäisen Tšetšenian sodan aikana 14. kesäkuuta 1995 Šamil Basajevin johtaman tšetšeenijoukon otettua panttivankeja Budjonnovskissa Stavropolin aluepiirissä Venäjällä. Venäläiset yrittivät turhaan vallata sairaalaa, jonka Basajevin joukot olivat vallanneet. Lopulta venäläiset taipuivat neuvotteluihin, tulitaukoon Tšetšeniassa ja Basajevin turvalliseen paluuseen Tšetšeniaan 18. kesäkuuta.
Tausta

Budjonnovskin sijainti Stavropolin aluepiirissä.
Džohar Dudajevin johtaman Itškerian separatistihallinnon tilanne toukokuussa 1995 oli tukala. Heidän käsissään kokonaan suuremmista asutuskeskuksista oli enää Vedeno ja Šatoi. Vedeno menetettiin 4. kesäkuuta ja venäläiset marssivat ulos 25. toukokuuta Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön välittämistä rauhanneuvotteluista. 13. kesäkuuta menetettiin myös Šatoi. Tappioista huolimatta Šamil Basajev valmisteli yllättävää iskua venäläisiä vastaan. Dudajev lienee tietänyt suunnitelmasta ja Basajevin mukaan lähti hänen salaisen palvelunsa päällikkö Abu Movsajev.
Hyökkäys

14. kesäkuuta 1995 Šamil Basajev johti 195 tšetšeenitaistelijan ryhmää maantie P263:sta pitkin Stavropolin aluepiiriin. Joukko pääsi venäläisten asettamista tiesuluista läpi lahjomalla. Basajevin sanotaan käyttäneen matkalla yhteensä 25 000 dollaria ja summasta 9 000 dollaria lahjuksiin. Lopulta hän oli kuluttanut kaikki rahansa. Basajev väitti alkuperäisenä tarkoituksenaan olleen päästä paljon syvemmälle Venäjälle, tai jopa "Moskovaan asti". Lopulta Basajev ei päässyt enää eteenpäin tiesululta jonkin matkaa Budjonnovskin ulkopuolella noin 110 kilometrin päässä Tšetšenian rajasta pohjoiseen.
Tiesululta he kääntyivät takaisin kohti kaupunkia. Budjonnovskissa he valtasivat paikallisen poliisiaseman ja hetkellisesti myös kaupungintalon. Turvallisuusjoukkojen saapuessa tšetšeenit vetäytyivät paikalliseen sairalaan. He olivat myös ottaneet yhteensä noin 1 800 panttivankia, joista noin 150 oli lapsia. Basajev vaati Venäjää keskeyttämään kaikki operationsa Tšetšeniassa ja aloittamaan neuvottelut  Itškerian johdon kanssa. Muuten panttivangit surmattaisiin. Kuolleita oli jo vähintään 91. Heidän mukanaan oli paikallisia poliiseja ja siviilejä. Sairaalalla oli lisäksi jo teloitettu useita siellä olleita haavoittuneita venäläissotilaita.
Venäläiset erikoisjoukot yrittivät kahdesti iskeä sairaalaan 17. kesäkuuta. Molemmissa epäonnistuneissa yrityksissä kärsittiin tappioita. Surmansa sai myös panttivankeja ja Basajevin taistelijoita. Samaan aikaan syntyi ongelmia myös venäläisten tiesuluilla. Monet niitä miehittävät sotilaat olivat humalassa ja ahdistelivat paikallisia tšetšeenejä, sekä ulkomaalaisia toimittajia. Venäläinen toimittaja Tatjana Aljakina sai surmansa yhdellä tiesululla mahdollisesta vahinkolaukauksesta tai panikoineen sotilaan ammuksesta. Venäjän presidentti Boris Jeltsin oli kriisin aikaan Kanadan Halifaxissa G7-maiden kokouksessa. Hänen sijaansa pääministeri Viktor Tšernomyrdin alkoi neuvotella Basajevin kanssa. Osapuolet pääsivät sopimukseen venäläisjoukkojen tulitauosta ja turvallisesta matkasta takaisin Tšetšeniaan. Basajev lähti taistelijoineen 19. kesäkuuta. Mukana oli noin 100 vapaaehtoista panttivankia, joiden mukana oli esimerkiksi toimittajia ja parlamentin edustajia.
Seuraukset

Basajev pääsi joukkoineen takaisin Tšetšeniaan. Hänen joukkojensa tappiot olivat jääneet 12 mieheen. Budjonnovskissa oli kuollut yhteensä 147 siviiliä ja kaupunki kärsi mittavia vahinkoja taisteluissa. Tšetšeniassa Basajev sai joukkoineen sankarien vastaanoton. Tšernomyrdin oli pakotettu taipumaan neuvotteluihin. Venäläistä yleisöä virkamiehistön ja muun johdon kyvyttömyys ratkaista tilannetta kuitenkin raivostutti. Vaikka Tšernomyrdin kannatusluvut nousivat, Jeltsinin laskivat. Venäjän FSK:n eli vastatiedustelupalvelun johtaja Sergei Stepašin ja sisäministeri Viktor Jerin joutuivat eroamaan. Budjonnovskin panttivankikriisi ei ollut päättänyt sotaa, mutta se osoitti venäläisten olevan hyvin haavoittuvaisia yllättäville uhille.
Šamil Basajev 19. kesäkuuta 1995.
Brooklyn Nets

| Brooklyn Nets |
| --- | --- |

Konferenssi:  Itäinen
Divisioona:  Atlantin
Perustettu:  1967
Historia:  New Jersey Americans 1967–1968 New York Nets 1968–1977 New Jersey Nets 1977–2012 Brooklyn Nets 2012–
Areena:  Barclays Center
Kotipaikka:  New York, New York
Värit:  musta, valkoinen, tummanharmaa               
Omistaja(t):  Mihail Prohorov Joseph Tsai
Toimitusjohtaja:  Sean Marks
Päävalmentaja:  Jacque Vaughn
Yhteistyöseura:  Long Island Nets
Mestaruudet:  0
Konferenssin mestaruudet:  2 (2002, 2003)
Divisioonan mestaruudet:  4 (2002, 2003, 2004, 2006)
Kotisivu:  https://www.nba.com/nets
Brooklyn Nets on yhdysvaltalainen ammattilaiskoripalloseura, joka pelaa NBA-liigassa. Seuran kotipaikkakunta on New York ja se pelaa kotiottelunsa Barclays Centerissä. Brooklyn Nets kuuluu NBA:n itäisen konferenssin Atlantin divisioonaan yhdessä Boston Celticsin, New York Knicksin, Philadelphia 76ersin ja Toronto Raptorsin kanssa.
Seuran siirtyminen New Jerseystä New Yorkin kaupungin Brooklyniin sai virallisen vahvistuksen huhtikuussa 2012. Ennen kautta 2012–2013 seura tunnettiin 35 vuoden ajan, vuodesta 1977, nimellä New Jersey Nets.
Joukkue pelasi vuodet 1967–1976 ABA-liigassa ja voitti mestaruuden vuosina 1974 ja 1976.
Jäädytetyt numerot

3 Dražen Petrović (seurassa 1990–1993)
4 Wendell Ladner (1974–1975, ei virallisesti jäädytetty mutta ei käytössä)
5 Jason Kidd (2001–2008)
23 John Williamson (1973–1980)
25 Bill Melchionni (1969–1976)
32 Julius Erving (1973–1976)
52 Buck Williams (1981–1989)
Muita entisiä pelaajia

Billy Paultz (seurassa 1970–1975)
Mike Gminski (1980–1988)
Chris Morris (1988–1995)
Derrick Coleman (1990–1995)
Kerry Kittles (1996–2004)
Richard Jefferson (2001–2008)
Vince Carter (2004–2009)
Brook Lopez (2008–2017)
Menestys kausittain 2000-luvulla

| Kausi | Voitot | Tappiot | Voittoprosentti | Valmentaja | Pudotuspelit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999–2000 | 31 | 51 | 37,8 | Don Casey | – |
| 2000–2001 | 26 | 56 | 31,7 | Byron Scott | – |
| 2001–2002 | 52 | 30 | 63,4 | Byron Scott | Loppuottelut |
| 2002–2003 | 49 | 33 | 59,8 | Byron Scott | Loppuottelut |
| 2003–2004 | 47 | 35 | 57,3 | Byron Scott, Lawrence Frank | 2. kierros |
| 2004–2005 | 42 | 40 | 51,2 | Lawrence Frank | 1. kierros |
| 2005–2006 | 49 | 33 | 59,8 | Lawrence Frank | 2. kierros |
| 2006–2007 | 41 | 41 | 50,0 | Lawrence Frank | 2. kierros |
| 2007–2008 | 34 | 48 | 41,5 | Lawrence Frank | – |
| 2008–2009 | 34 | 48 | 41,5 | Lawrence Frank | – |
| 2009–2010 | 12 | 70 | 14,6 | Lawrence Frank, Tom Barrise, Kiki Vandeweghe | – |
| 2010–2011 | 24 | 58 | 29,3 | Avery Johnson | – |
| 2011–2012 | 22 | 44 | 33,3 | Avery Johnson | – |
| 2012–2013 | 49 | 33 | 59,8 | Avery Johnson, P. J. Carlesimo | 1. kierros |
| 2013–2014 | 44 | 38 | 53,7 | Jason Kidd | 2. kierros |
| 2014–2015 | 38 | 44 | 46,3 | Lionel Hollins | 1. kierros |
| 2015–2016 | 21 | 61 | 25,6 | Lionel Hollins, Tony Brown | – |
| 2016–2017 | 20 | 62 | 24,4 | Kenny Atkinson | – |
| 2017–2018 | 28 | 54 | 34,1 | Kenny Atkinson | – |
| 2018–2019 | 42 | 40 | 51,2 | Kenny Atkinson | 1. kierros |
| 2019–2020 | 35 | 37 | 48,6 | Kenny Atkinson, Jacque Vaughn | 1. kierros |
| 2020–2021 | 48 | 24 | 66,7 | Steve Nash | 2. kierros |
| 2021–2022 | 44 | 38 | 53,7 | Steve Nash | 1. kierros |
| 2022–2023 | 45 | 37 | 54,9 | Steve Nash, Jacque Vaughn | 1. kierros |
Aiheesta muualla

Brooklyn Netsin viralliset sivut (englanniksi)
NBA 2023–2024
| Itäinen konferenssi | Itäinen konferenssi | Itäinen konferenssi | Läntinen konferenssi | Läntinen konferenssi | Läntinen konferenssi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Atlantin | Keskinen | Kaakkoinen | Luoteinen | Tyynenmeren | Lounainen |
| Boston Celtics | Chicago Bulls | Atlanta Hawks | Denver Nuggets | Golden State Warriors | Dallas Mavericks |
| Brooklyn Nets | Cleveland Cavaliers | Charlotte Hornets | Minnesota Timberwolves | Los Angeles Clippers | Houston Rockets |
| New York Knicks | Detroit Pistons | Miami Heat | Oklahoma City Thunder | Los Angeles Lakers | Memphis Grizzlies |
| Philadelphia 76ers | Indiana Pacers | Orlando Magic | Portland Trail Blazers | Phoenix Suns | New Orleans Pelicans |
| Toronto Raptors | Milwaukee Bucks | Washington Wizards | Utah Jazz | Sacramento Kings | San Antonio Spurs |
Tapahtumat: Tähdistöviikonloppu (Tähdistöottelu (MVP)) ·  Rookie Challenge ·  Shooting Stars Competition ·  Skills Challenge ·  Donkkikilpailu ·  Kolmen pisteen heittokilpailu) ·  Varaustilaisuus ·  Loppuottelut (MVP) ·  Pudotuspelit ·  NBA:n kesäliiga
Muut: NBA 50 ·  Ennätykset ·  G-League ·  Europe Live Tour ·  Larry O'Brien Championship Trophy ·  NBA TV ·  NBA Salary Cap ·  WNBA
Brooklyn – Dakar

| Brooklyn – Dakar Pelle Miljoona & Rockers |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1999
 Julkaistu: 27. syyskuuta 1999
 Tuottaja(t): Hannu Leidén
 Tyylilaji: folk
 Kesto: 48.33
 Levymerkki: Pyramid
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 37.
Pelle Miljoona & Rockersin muut julkaisut
| Kolmen tuulen pesä 1998 | Brooklyn – Dakar 1999 | Tee itselles elämä 2001 |
Brooklyn – Dakar on Pelle Miljoona & Rockers -yhtyeen seitsemäs, ja Pelle Miljoonan 22. albumi. Se julkaistiin 27. syyskuuta 1999.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Pelle Miljoona.
(New York) – 0.28
Jesse toi valon (San Franciscoon) – 4.42
Pakahtuvat unelmiinsa – 5.14
Wild Billy Hitchcock – 4.12
Brooklynin enkeli – 4.14
Mahdotonta rakkautta – 3.20
Hey, Mr. Aeroflot – 4.14
(Koraanikoulu) – 0.38
Oo niinku oot – 3.40
Afrikan kuningas – 4.10
Cecilia – 4.05
Mama Africa – 4.30
Sielu nomadin – 4.55
Kokoonpano

Pelle Miljoona – laulu
Tumppi Varonen – basso, laulu
Tatu Mannberg – kitarat, laulu
Vänni Väänänen – rummut
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Senegal Jembe-Boyz: Pape "sing too" Sarr, Libasse Sall, Oysseynov Mbayi
Mika Pesonen – alttosaksofoni ("Brooklynin enkeli")
Kokoonpano > Tuotanto

Hannu Leidén – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
Petri Majuri – äänittäjä, miksaaja
Ana – studioassistentti
Hannele, Teri ja Jussi – valokuvat
Jussi Karjalainen – kannet (KINg)
Charlie St. Cloud

| Charlie St>  Cloud |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Burr Steers
Käsikirjoittaja:  Craig Pearce
Perustuu:  Ben Sherwoodin romaaniin
Tuottaja:   Marc Platt  Ben Sherwood 
Säveltäjä:  Rolfe Kent
Kuvaaja:  Enrique Chediak
Leikkaaja:  Padraic McKinley
Lavastaja:   Mark M. Soparlo  Timothy Joyce 
Pääosat:   Kim Basinger  Amanda Crew  Ray Liotta 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures
Levittäjä:  UIP-Dunafilm Netflix
Ensi-ilta:  Yhdysvallat 11. kesäkuuta 2010
Kesto:  95 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Charlie St. Cloud on yhdysvaltalainen, vuonna 2010 ensi-iltansa saanut elokuva, joka perustuu Ben Sherwoodin romaaniin The Death and Life of Charlie St. Cloud (2004). Elokuva kertoo Charliesta, joka työskentelee hautausmaalla, jonne hänen veljensä on haudattu. Yhdessä veljekset yrittävät löytää naisen, jonka oletetaan kuolleen veneturmassa.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Zac Efron  | … |  Charlie St. Cloud   |
|  Charlie Tahan  | … |  nuori Sam St. Cloud   |
|  Chris Massoglia  | … |  vanhempi Sam St. Cloud   |
|  Amanda Crew  | … |  Tess Carroll   |
|  Kim Basinger  | … |  Louise St. Cloud   |
|  Donal Logue  | … |  Tink Weatherbee   |
Tuotanto

Elokuvan tekeminen kiinnosti tuotantoyhtiöitä jo ennen kuin kirja julkaistiin. Lopulta Universal Studios voitti hintakilpailussa ja maksoi elokuvaoikeuksista huhujen mukaan noin miljoona dollaria. Kirjan kirjoittanut Ben Sherwood nimettiin yhdeksi elokuvan tuottajaksi ja Burr Steers valittiin ohjaajaksi. Pääosaan kiinnitettiin Zac Efron, joka työskenteli aikaisemmin Steersin kanssa elokuvassa 17 Again. Esituotanto alkoi maaliskuussa 2009, ja kuvaukset alkoivat heinäkuussa. Kim Basinger valittiin näyttelemään Charlien äitiä elokuussa, ja Chris Massoglia allekirjoitti sopimuksensa lokakuussa. Kuvaukset päättyivät lokakuussa 2009.
Caymaninkerttuli

| Caymaninkerttuli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kerttulit Parulidae
Suku::  Loistokerttulit Setophaga
Laji::  vitellina
Kaksiosainen nimi
 Setophaga vitellina  Cory, 1886  
Synonyymit
 Dendroica vitellina 
Katso myös
   Caymaninkerttuli Wikispeciesissä   Caymaninkerttuli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Caymaninkerttuli (Setophaga vitellina) on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Caymaninkerttulia tavataan Caymansaarilla ja Hondurasissa. Se on luokiteltu silmälläpidettäväksi, koska sen levinneisyysalue ja populaatio ovat pienet.
Budjonnyinhevonen

| Budjonnyinhveonen |
| --- | --- |
 Nuoria budjonnyinhevosoriita.
Tyyppi::  kevyt lämminverinen
Alkuperä ja nimet
Alkuperämaa::   Neuvostoliitto
Polveutuminen::  doninhevonen chernomorinhevonen englannintäysiverinen
Rodun syntyaika::  1921–1949
Ominaisuudet
Korkeus::  163 cm
Värit::  yleensä rautias
Budjonnyinhevonen on venäläinen kevyt lämminverinen hevosrotu.
Ominaisuudet

Budjonnyinhevonen on rakenteeltaan sopusuhtainen. Pää on hienopiirteinen, kaula lihaksikas. Selkä on pitkä ja suora, lavat ja lautaset loivat, rinta syvä ja leveä. Jalat ovat tyypillisesti voimakkaat ja vahvaluiset. Joskus esiintyy takajalkojen liikasuoruutta ja etujalkojen alempien osien virheitä.
Väriltään budjonnyinhevonen on yleensä rautias, mutta voi olla myös ruunikko, musta, mustanruunikko tai kimo. Luonne on lempeä ja rauhallinen, tarvittaessa tarmokas ja eloisa. Rotu on hyvin kestävä. Liikkeet ja erityisesti laukka ovat hyvät. Säkäkorkeus on noin 163 senttimetriä.
Historia

Budjonnyinhevonen kehitettiin vuosina 1920–1949 Rostovin alueella Neuvostoliitossa. Jalostusohjelman oli määrä tuottaa korkealaatuisia ratsuväen hevosia ensimmäisessä maailmansodassa menetettyjen tilalle. Rotu nimettiin Venäjän sisällissodassa kuuluisaksi tulleen Neuvostoliiton marsalkka Semjon Budjonnyin mukaan.
Jalostustyö alkoi risteyttämällä valikoituja donin- ja tsernomorinhevosia englannintäysiveristen kanssa. Risteytysjälkeläisiä paritettiin keskenään tyypin vakiinnuttamiseksi, ja englannintäysiverisen käyttöä jatkettiin sen parantamiseksi. Rotu tunnustettiin vuonna 1949.
Aiheesta muualla

Budjonnyinhevonen Hevosmaailma.netissä (Arkistoitu – Internet Archive)
Boeing 747-400

| Boeing 747-400 |
| --- | --- |
 British Airwaysin Boeing 747-400
Tyyppi:  matkustajalentokone
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Boeing Commercial Airplanes
Suunnittelija:  Joe Sutter
Ensilento:  1988
Tila:  Tuotanto lopetettu, uusi malli 747-8
Valmistusmäärä:  694 
Valmistusvuodet:  1989–2009
Yksikköhinta:  230 milj. USD (2006)
Kehitetty mallista:  747-100
Muunnelmat:  747-400ER 747-400LCF
747-400:n ohjaamo. Koneen avioniikka perustui vahvasti 757- ja 767-koneisiin, jotka aikanaan olivat ensimmäisiä lasiohjaamolla tehdasvarustettuja liikennekoneita.
Boeing 747-400 on Boeing 747 -koneen toiseksi uusin ja suosituin versio. Sen suunnittelu alkoi vuonna 1985 ja ensilento lennettiin vuonna 1988. Liikennöinti alkoi vuonna 1989. 747-400 on ulkoa katsottuna samannäköinen kuin 747-300, mutta siinä on monia uudistuksia, muun muassa moderni kahden ohjaajan ohjaamo, monitoiminäytöt (lasiohjaamo), uudet moottorit, wingletit (taivutetut siipien kärjet), jotka ovat 1,6 metriä korkeat, uusi matkustamo, suurempi kantavuus ja pidempi toimintamatka sekä lisäpolttoainesäiliöt korkeusperäsimessä. Koneeseen on olemassa kolme moottorivaihtoehtoa: Pratt and Whitney PW4000, General Electric CF6-80 tai Rolls-Royce RB211-524G/H. 2000-luvulla koneesta kehitettiin edelleen pidennetty, uusilla moottoreilla varustettu mallisto, nimeltään 747-8.
Tekniset tiedot

|  | B747-400ER | B747-8I (vertailu) |
| --- | --- | --- |
| Pituus | 70,66 m | 76,25 m |
| Siipien kärkiväli | 64,92 m | 68,45 m |
| Korkeus | 19,33 m | 19,35 m |
| Siipien pinta-ala | 541 m² | 554 m² |
| Paino tyhjänä | 180,8 t | 211,7 t |
| Suurin lentoonlähtöpaino | 412,8 t | 442 t |
Suurin nopeus: 988 km/h (0,92 mach)
| Toimintamatka maksimikuormalla | 14 200 km | 14 800 km |
| Rahtikapasiteetti | 158,6 m³ (4 pallettia + 14 LD1:tä) | 161,5 m² |
| Moottorit (esimerkiksi) | 4 × General Electric CF6-80 (274 kN) | 4 × GEnx-2B67 (296 kN) |
Ohjaamomiehistö: kaksi
Versiot > 747-400

Koneen ensilento tapahtui 29.4.1988 ja käyttöönotto 9.2.1989 Northwest Airlinesilla. Koneeseen mahtuu matkustajia enimmillään kahdessa luokassa noin 560 ja, sen toimintamatka on 13 570 km. Tyyppiä valmistettiin 442 kappaletta, ja suurin käyttäjä oli British Airways 57 koneellaan. Monet lentoyhtiöt (mm. KLM, British Airways ja Virgin Atlantic) lopettivät konetyypin käytön koronaviruspandemian aiheuttaman matkustajamäärien romahduksen seurauksena, sillä kaksimoottorisia koneita on halvempi käyttää. Koneen suurimpia käyttäjiä vuonna 2021 ovat Rossiya (9), Lufthansa (8), Asiana Airlines (1) ja Iraqi Airways (1). Tuotanto lopetettiin vuonna 2005, ja viimeinen kone toimitettiin China Airlinesille. Vuonna 2020 British Airwaysin 747 teki uuden aliäänikoneen nopeusennätyksen reitillä New York–Lontoo vain 4,56 tunnissa.
Versiot > 747-400M

Boeing 747-400M (Kombi) on vuonna 1989 ensilentonsa tehnyt matkustaja/rahtikone. Ensimmäisen ja myös viimeisen koneen sai KLM. Koneen takaosa on muunnettu rahtitilaksi, jolloin sitä voidaan käyttää reiteillä, joilla on vähemmän matkustajia, mutta enemmän rahtia. Matkustajapaikkoja on tavallisesti noin 238. Konetyyppejä valmistettiin 61 kappaletta 13 lentoyhtiölle ja suurin käyttäjä oli KLM. Tuotanto lopetettiin vuonna 2002. Vuoden 2020 alusta KLM lopetti viimeisten 10 kombin käytön koronaviruspandemian vuoksi, mutta huhtikuussa yhtiö otti väliaikaisesti käyttöön vielä kaksi konetta toimittamaan lääketieteellisiä tarvikkeita Alankomaihin. Lennot lopetettiin virallisesti saman vuoden lokakuussa.
Versiot > 747-400ER

Vuonna 2000 australialainen lentoyhtiö Qantas tilasi Boeingilta kuusi kyseistä konetta. Vain Qantas on tilannut niitä. Koneessa on joko yksi tai kaksi valinnaista 12 300 litran lisäpolttoainetankkia eturahtiruumassa lisäten toimintamatkaa 800 kilometrillä. Lisäksi koneessa on suurempi maksimilentoonlähtöpaino (6 800 kg), vahvistettu runko, laskutelineet ja siivet ja myös uusittu matkustamo. Myös uudet, isommat renkaat lisättiin. Lisäykset mahdollistivat yhtiölle uusia reittejä, kuten Melbourne–Los Angeles ja Dallas–Brisbane, joihin aiempien 747-koneiden kantama ei riittänyt. Qantas lopetti koneiden käytön alkuvuodesta 2020.
Versiot > 747-400D

Boeing 747-400D (Domestic) oli tarkoitettu Japanin sisäisille lennoille. Koneessa ei ole winglettejä, sillä niiden tuoma polttoainetaloudellisuus ei ollut tarpellinen lyheille matkoille sekä ne lisäisivät koneen painoa. Myös toisen kerroksen keittiö on poistettu lisäten istuimia. Sillä on myös lyhyempi toimintamatka ja matkustajia koneeseen mahtui enimmillään 660. Koneen käyttäjiä olivat Japan Airlines ja ANA. Vain 19 konetta rakennettiin ja viimeinen toimitettiin ANA:lle. Kaksi ANA:n koneista oli maalattu Pokémon-väreihin. Konetyypin viimeinen lento tapahtui vuonna 2014.
Versiot > 747-400F

Konetyypin käyttöönotto tapahtui vuonna 1993 Cargoluxilla. Koneen suurin lentoonlähtöpaino on 396 900 kg ja siinä on keularahtiovi. Koneella pystyy kuljettamaan enimmillään 113 000 kg rahtia 8 230 kilometrin päähän. Niitä tuotettiin 166 kappaletta (mukaanlukien 40 ERF-mallia). Poiketen muista versioista, koneen oikealla puolella ei ole ovia eikä myöskään ohjaamossa ole ovea. Myös toisen kerroksen pituus on lyhyempi kuin matkustajamalleissa. Ohjaamoon vievät tikkaat voidaan nostaa ylös, jolloin koneen rahtikapasitetti nousee. Mallin tuotanto loppui vuonna 2009. Boeing on myös valmistanut myös 747-400ERF (Extented Range Freighter) rahtikoneen. Vuonna 2001 ensilentonsa saaneella pidemmän matkan rahtikoneella on 412 770 kg suurin lentoonlähtöpaino sekä 9 200 kilometrin kantama. Ensimmäinen kone toimitettiin Air Francelle lokakuussa 2002. Se pystyy kuljettamaan 9 980 kg enemmän rahtia 972 km pidemmälle kuin tavallinen F-versio. Myös runkoa, laskutelineitä ja joitakin osia siivistä on vahvistettu.