Turun Palloseura (jääkiekko)
Historia

Turun Palloseura aloitti jääkiekkotoimintansa vuonna 1937 ja nousi vuonna 1939 karsintojen kautta SM-sarjaan. Vuonna 1943 TPS saavutti hopeaa mutta vuoden 1944 keskeytyneen sotasarjan jälkeen menestystä ei tullut. Vielä 1950-luvun alussa TPS pelasi maakuntasarjassa, kunnes joukkue nousi vuonna 1952 takaisin mestaruussarjaan ja saavutti heti seuraavalla kaudella pronssia. Vuoden 1955 hopean jälkeen TPS otti ensimmäisen jääkiekkomestaruutensa vuonna 1956 voittamalla kaksiosaisessa loppuottelussa Hämeenlinnan Tarmon maalein 7–2 kotona ja 9–3 vieraissa. Vuoden 1957 MM-kilpailuissa Suomen maajoukkuetta edusti viisi TPS-pelaajaa: Voitto Soini, Matti Sundelin, Mauno Nurmi, Risto Aaltonen ja Aki Salonen.
Vielä vuonna 1957 Turun Palloseura sai SM-sarjassa hopeaa, mutta sen jälkeen kaudet olivat ailahtelevia. Keväällä 1962 joukkue putosi alemmalle sarjatasolle, nousi seuraavana kautena takaisin ja saavutti vuonna 1967 SM-hopeaa mutta putosi jälleen mestaruussarjasta keväällä 1968. Paluu SM-sarjaan onnistui jälleen yhdessä vuodessa, mutta tulevat kaudet TPS sijoittui paikallisvastustajaansa TuTo:a heikommin. Myös oman jäähallin puuttuminen verotti menestystä, koska joukkue harjoitteli muiden kaupunkien halleissa. Vasta vuonna 1973 Kupittaan tekojäärata katettiin.
Vuonna 1975 paikallisvastustaja TuTo putosi SM-sarjasta – joka saman tien muuttui SM-liigaksi – ja sen nimekkäimmät pelaajat siirtyivät Palloseuraan, joka saattoi rakentaa menestysjoukkueen uudistettuun pääsarjaan. TPS voitti vahvistuneella joukkueellaan SM-liigan ensimmäisen mestaruuden kaudella 1975–1976 ja oli hopealla seuraavana vuonna. Vuosien 1982 ja 1985 hopea- sekä useiden pronssimitalien jälkeen seura voitti kultaa kaudella 1988–1989, mistä alkoivat suurimman menestyksen vuodet.
TPS on voittanut 11 Suomen-mestaruudestaan kuusi Hannu Jortikan valmennuksessa. Jortikan mestaruudet ovat tulleet kahdesti kolmena vuonna peräkkäin 1989–1991 ja 1999–2001. Vuosina 1989–2001 Palloseura oli 11 kertaa SM-finaaleissa ja voitti niistä kahdeksan. Yhdentoista SM-mitalin lisäksi se voitti tuona aikana Euroopan Cupissa kultaa ja kolme pronssia, EHL-mestaruuden ja -pronssin sekä Super Cupin voiton. Useita turkulaisseuran pelaajia siirtyi NHL:ään rikastuttaen kasvattajaseuraansa siirtosummina.
Turkuhalli menetti Suomen ykkösjäähallin aseman, kun Helsinkiin valmistui Hartwall Areena 1990-luvun puolivälissä. Urheilutoimittaja Kalle Virtapohjan mukaan tämä merkitsi ”Turun dynastian” rappeutumisen alkua vaikka Hannu Jortikka vielä pystyikin johtamaan TPS:ää urheilulliseen menestykseen. Jalkapallon Bosman-päätöksen soveltaminen jääkiekkoon merkitsi sitä, että pelaajien myyminen ei enää muodostunut entisenlaiseksi tulonlähteeksi. Organisaation valuminen jatkui 2000-luvulla osakeanneista ja kiinteistöjen myynnistä huolimatta.selvennä
Vuoden 2001 mestaruuden jälkeen TPS:n menestys 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä jäi kauden 2003–2004 hopeaan. Pudotuspelien karsintoihin päättynyt kausi 2006–2007 oli seuralle surkea, koska menestystä ei kovista pelaajapanostuksista huolimatta saavutettu ja tilikauden tappiot olivat ennätykselliset lähes 1,4 miljoonaa euroa.
Näitä tappioita korjattiin ensimmäisen kerran seuran historiassa julkisella osakeannilla, jolla onnistuttiinkin paikkaamaan seuran taloutta.
Kausi 2007–2008 oli TPS:lle poikkeuksellinen moniin vuosiin. Edellisen kauden taloudellisista tappioista johtuen jouduttiin rakentamaan aivan erilainen joukkue, jossa panostettiin nuoriin tulevaisuuden lupauksiin hankkimatta kallispalkkaisia tähtipelaajia.
Keväällä 2010 TPS voitti Suomen mestaruuden tavalla, jota esimerkiksi Iltalehden Pekka Jalonen piti ”liigahistorian kovimpana temppuna”. Joukkue lähti kauteen liigan toiseksi pienimmällä pelaajabudjetilla mutta sijoittui silti runkosarjassa kuudenneksi. Pudotuspeleissä joukkue paransi vielä suoritustaan ja hävisi 15 pudotuspelistä vain kolme: kaksi JYPille välierissä ja yhden HPK:lle finaaleissa.
Kausi 2010–2011 oli edellisen vastakohta. Hallitseva mestari oli koko kauden sarjataulukon loppupäässä ja vaarassa joutua liigakarsintaan. Vasta runkosarjan viimeisellä kierroksella ratkesi, että karsintaan joutui TPS:stä pisteen päähän jäänyt Lahden Pelicans. Kaudella 2011–2012 TPS sijoittui runkosarjassa kymmenenneksi ja hävisi pudotuspelien villi kortti -kierroksella Oulun Kärpille otteluvoitoin 0–2.
Kaudella 2012–2013 TPS sijoittui runkosarjassa 13:nneksi, seitsemän pistettä Tampereen Ilveksen edellä.
Kaudella 2013–2014 TPS sijoittui runkosarjassa 13:nneksi, kahdeksan pistettä Kuopion KalPasta edellä.
Kaudella 2014–2015 TPS lähti kauteen kovin odotuksin, mutta tulosta ei syntynyt niin joukkue erotti marraskuussa Suikkasen, jonka tilalle tuli Miika Elomo. Tulosta ei syntynyt Elomonkaan alaisuudessa, jonka joukkue erotti helmikuussa ja tilalle tuli Jarno Pikkarainen.
Kaudella 2015–2016 Turun Palloseuran päävalmentajana aloitti Ari-Pekka Selin. Kaudella 2015–2016 TPS sijoittui runkosarjassa sijalle 7. TPS voitti pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Sportin otteluvoitoin 2–0. Puolivälierissä vastaan asettui Kärpät, jolle TPS hävisi otteluvoitoin 4–2.
Kaudella 2016–2017 TPS sijoittui runkosarjassa toiseksi. Puolivälierissä TPS sai vastaansa HIFK:n, jolle TPS hävisi otteluvoitoin 4–2.
Kaudella 2017–2018 TPS sijoittui runkosarjassa jälleen toiseksi. Puolivälierissä TPS kohtasi SaiPan, jonka TPS voitti otteluvoitoin 4–2. Välierissä vastaan asettui Tappara, jolle TPS hävisi otteluvoitoin 4–0. Pronssiottelussa vastaan asettui HIFK, jolle se hävisi 3–2.
Kaudella 2018–2019 TPS sijoittui runkosarjassa neljänneksi edellään Kärpät, Tappara ja Pelicans. Palloseura kohtasi puolivälierissä Hämeenlinnan Pallokerhon, joka oli parempi otteluvoitoin 4–1.
Kaudella 2019–2020 Turun Palloseura sijoittui runkosarjassa sijalle 11. TPS:n kauden aloittanut päävalmentaja Kalle Kaskinen sai potkut heikon menestyksen vuoksi 1. marraskuuta 2019. Tilalle palkattiin loppukaudeksi Marko Virtanen. Kaskisen alaisuudessa TPS sai kasaan 17 ottelussa vain 14 pistettä, eikä joukkue pystynyt parantamaan otteita riittävästi Virtasen valmennuksessa. Kausi oli ensimmäinen sitten kauden 2014-15, kun TPS jäi kokonaan pudotuspelien ulkopuolelle.
Kaudelle 2020–2021 TPS muutti joukkueensa rakennetta. Päävalmentajaksi astui Raimo Helminen. Joukkueen alkukausi on sisältänyt paljon ailahtelua pelissä, mutta suurelta osin TPS on ylittänyt sille annetut odotukset. Joukkue ehti pelata 59 peliä, siinä missä kaikki joukkueet eivät pelanneet yhtä suurta pelimäärää. P/O-arvon 1,80 saavuttanut TPS sijoittui 106 pisteellään, Liigan runkosarjassa 3. sijalle: ohitse muun muuassa Kärppien, Ilveksen, KalPan ja Tapparan. TPS voitti puolivälierissä Pelicansin voitoin 3-2 ja varmisti finaalipaikan kukistamalla HIFK:n semifinaaleissa voitoin 3-1. TPS oli viimeksi finaaleissa vuonna 2010 voitettuaan Suomen mestaruuden kukistamalla HPK:n. Radikaalisti muuttunut ja uudistunut joukkue sai lempinimen "Muukalaislegioona" - etenkin yhdysvaltalainen Josh Kestner loisti sekä runkosarjan että pudotuspelien pistetilastoissa. Myös nuori Lauri Pajuniemi teki vakuuttavaa tulosta, mikä pääsi huipentumaan TPS:n päästessä kohti finaalipelejä.
Turun Palloseura on saavuttanut mainetta etenkin hyvien maalivahtien kasvattajana, ja varsinkin Vladimir Jurzinovin alaisuudessa nuorista pelaajista jalostui suuri määrä huippupelaajia, kuten Saku Koivu, Mikko Koivu, Aki Berg, Fredrik Norrena, Antti Aalto, Jani Hurme, Tomi Kallio, Sami Salo, Kimmo Rintanen, Jere Lehtinen, Marko Kiprusoff, Miikka Kiprusoff, Kimmo Timonen, Petteri Nummelin, Antero Niittymäki, jotka ovat pelanneet menestyksekkäästi eri maiden sarjoissa ja Suomen maajoukkueessa. Muita tunnettuja TPS-pelaajia ovat muun muassa Ville Vahalahti, Teemu Lassila, Henrik Tallinder, Lauri Korpikoski, Rasmus Ristolainen, Joni Ortio, Atte Engren, Joonas Järvinen, Mikko Rantanen, Ilari Filppula , Lee Sweatt, Eric Perrin, Karri Rämö, Mikko Lehtonen, Tarmo Reunanen, Artturi Lehkonen, Aleksandr Georgijev, Kaapo Kakko, Lauri Pajuniemi, Juuso Pärssinen, Eemil Viro, Markus Nurmi ja Mikael Pyyhtiä.