stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nina Statkevitš

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Nina Statkevitš Euroopan-mestarina 1970. |  Nina Statkevitš Euroopan-mestarina 1970. |  Nina Statkevitš Euroopan-mestarina 1970. |  |
Maa:  Neuvostoliitto
Naisten pikaluistelu
| Yleisluistelun MM-kilpailut  | Yleisluistelun MM-kilpailut  | Yleisluistelun MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Helsinki 1971 | yleisluistelu |  |
|  Pronssia | Heerenveen 1974 | yleisluistelu |  |
| Sprinttereiden MM-kilpailut  | Sprinttereiden MM-kilpailut  | Sprinttereiden MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | West Allis 1970 | sprinttiluistelu |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Heerenveen 1970 | yleisluistelu |  |
|  Kultaa | Leningrad 1971 | yleisluistelu |  |
|  Hopeaa | Inzell 1972 | yleisluistelu |  |
|  Hopeaa | Medeo 1974 | yleisluistelu |  |
|  Pronssia | Brandbu 1973 | yleisluistelu |  |
Nina Andrejevna Statkevitš (ven. Нина Андреевна Статкевич, s. 16. helmikuuta 1944 Leningrad) on Neuvostoliittoa edustanut pikaluistelija. Hän on pituudeltaan 165 cm.
Statkevitš voitti yleisluistelun maailmanmestaruuden Helsingissä 1971 yhteispistein 191,400. Hän sai yleisluistelun MM-pronssia Heerenveenissä 1974 sekä sijoittui neljänneksi 1972 ja 1973. Hän saavutti sprinttiluistelun MM-kilpailuissa hopeaa West Allisissa 1970 sekä sijoittui viidenneksi 1974 ja seitsemänneksi 1971.
Statkevitš voitti yleisluistelun Euroopan-mestaruuden Heerenveenissa 1970 yhteispistein 194,457 ja Leningradissa 1971 pistein 197,097. Lisäksi hän saavutti EM-hopeaa Inzellissä 1972 ja Medeossa 1974 sekä pronssia Brandbussa 1973.
Statkevitš sijoittui Sapporon olympialaisissa 1972 viidenneksi 1 000 ja 3 000 metrillä sekä kuudenneksi 1 500 metrillä. Innsbruckin olympialaisissa 1976 hän oli 3 000 metrillä kolmastoista ja 1 500 metrillä viidestoista.
Statkevitš luisteli 1 500 metrin maailmanennätyksen 2.17,8 Medeossa 17. tammikuuta 1970. Hän teki samoissa kilpailuissa "miniottelun" maailmanennätyksen 184,053 pistettä.
Henkilökohtaiset ennätykset

| Matka | Aika | Vuosi |
| --- | --- | --- |
| 500 m | 43,32 | 1970 |
| 1 000 m  | 1.28,1 | 1973 |
| 1 500 m | 2.16,48 | 1973 |
| 3 000 m | 4.43,0 | 1973 |
| 5 000 m | 8.36,5 | 1976 |
Neuvostonostalgia

Työläisnainen ja työläismies Neuvostoliiton propagandajulisteessa.
Neuvostonostalgialla viitataan voimakkaaseen kaipuuseen Neuvostoliiton aikoihin tai joihinkin Neuvostoliittoon liittyviin yksittäisiin asioihin. Tällöin kaivataan mennyttä työläisten perustamaa valtiota ja sen kommunistista aikaa ja haikaillaan niin neuvostoajan taiteen, arkkitehtuurin kuin neuvostoajan avaruusohjelmienkin perään. Usein kyseessä saattaa olla sinänsä aatteeton kaipuu menneisiin aikoihin, jolloin oma elintaso koettiin paremmaksi ja toimeentulo varmemmaksi. Joskus nostalgiakokemus voi perustua muiden kokemuksiin ja kertomuksiin menneistä ajoista. Monissa tapauksissa menneiden aikojen kaipaaminen ei välttämättä tarkoita, että menneitä aikoja haluttaisi tosiasiassa palauttaa tai tuoda niitä nykyaikaan. Pinnallisemmissa tapauksissa saatetaan kaivata esimerkiksi Neuvostoliiton ajan tuotteita ja kenties hakea tuntumaa menneeseen erilaisten elämyskokemusten kautta.
Neuvostonostalgia Venäjällä

Venäjällä enemmistö kansalaisista kokee, että Neuvostoliiton hajoaminen oli kielteinen asia. Syyt asenteen taustalla liittyvät esimerkiksi koettuihin tuntemuksiin paremmasta elintasosta, yleisestä hyvinvoinnista ja varmemmasta toimeentulosta. Taustalla oli vaikuttanut kaoottiseksi koettu 1990-luku, jossa maa siirtyi Neuvostoliiton hajottua šokkiterapian avulla suoraan suunnitelmataloudesta kapitalistiseen markkintalouteen. Yhteisöllisyyden ja sukulaissuhteiden koettiin olevan vahvemmalla pohjalla. Matkustaminen koettiin helpommaksi. Uskotaan, että ennen oltiin osana suurempaa kokonaisuutta, jolloin venäläiset kuuluivat suurena pidettyyn valtakuntaan, jota kunnioitettiin. Tässä korostuu suuresti ihailu Josif Stalinia kohtaan, joka useimman venäläisen mielestä teki Neuvostoliitosta suuren, mahtavan ja kunnioitetun. Hänen vastakohtanaan pidetään Mihail Gorbatšovia, jota laajalti syytetään Neuvostoliiton romahduksesta. Neuvostonostalgia on esiintynyt Vladimir Putinin ja muiden Venäjän vallanpitäjien puheissa ja retoriikassa, joissa myös vanhoja neuvostoaikaisia rajoja on haikailtu. Putinin mielestä Neuvostoliiton hajoaminen oli ”vuosisadan suurin geopoliittinen katastrofi”. Kaipuu Neuvostoliiton aikoihin on Venäjällä yleisempää vanhempien ihmisten parissa, vaikka neuvostonostalgiaa esiintyy laajalti myös nuorempien venäläisten keskuudessa.
Neuvostonostalgia Venäjän ulkopuolella

Kuten Venäjän tapauksessa myös monessa muussa entisessä neuvostotasavallassa haikailu Neuvostoliiton aikoihin on yleisempää ikääntyneempien keskuudessa. Esimerkiksi Kirgisiassa haikailu Neuvostoliiton aikoihin on lisääntynyt kuitenkin myös nuorempien keskuudessa. Neuvostoaikoja tutkitaan ja sekundaarisesti muistellaan erilaisten nuorisopioneerijärjestöjen ja valokuvien kautta.
Kaipuu Neuvostoliiton aikoihin on ollut yleisintä Venäjän, Moldovan ja Valko-Venäjän lisäksi esimerkiksi Armeniassa. Armeniassa neuvostoaikojen kaipailu linkittyy myös läheisiin suhteisiin nyky-Venäjän kanssa. Vähäisintä neuvostoaikojen kaipuu on ollut Uzbekistanissa ja Baltian maissa. Liettuassa neuvostonostalgiaa esiintyy väestössä jonkin verran. Latvian ja Viron kohdalla Neuvostoliiton kaipuu on yleisempää enimmäkseen maiden venäjänkielisten vähemmistöjen parissa. Valko-Venäjän poliittisen järjestelmän on sanottu tuovan mieleen Neuvostoliiton autoritäärisine hallintomalleineen ja sekatalouksineen. Ukrainassa Neuvostoliiton aikaan suhtauduttiin pitkään positiivisesti erityisesti Itä-Ukrainassa. Venäjän–Ukrainan sota on toisaalta ukrainalaisten mielissä vähentänyt myönteistä suhtautumista myös neuvostoaikoihin, kuten myös jossain määrin muuallakin. Georgiassa lähes puolella väestöstä oli myönteisiä mielikuvia Neuvostoliitosta vielä vuonna 2017. Samalla georgialaiset ovat kokeneet kuuluvansa myös länteen haluten osaksi Euroopan unionia.
Saksan Grand Prix 2004

|  Saksan Grand Prix 2004  |
| --- | --- |
 12. osakilpailu 18 osakilpailusta kaudella 2004. 

Päivämäärä:  25. heinäkuuta 2004
Sijainti:  Hockenheimring, Hockenheim, Saksa
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  4,574 km
Kilpailun pituus:  66 kierrosta, 301,884 km
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Michael Schumacher   (Ferrari)
Paaluaika:  1.13,306
Palkintokoroke
Voittaja:   Michael Schumacher   (Ferrari)
Toinen:   Jenson Button   (BAR-Honda)
Kolmas:   Fernando Alonso   (Renault)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Kimi Räikkönen   (McLaren)
Kierrosaika:  1.13,780 (kierroksella 10)
Saksan Grand Prix 2004 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 25. heinäkuuta 2004 Hockenheimringilla Saksassa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Michael Schumacher, jolle voitto oli kauden yhdestoista.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 |  Michael Schumacher | Ferrari | 66 | 1.23.54,848 | 1 | 10 |
| 2 | 9 |  Jenson Button | BAR-Honda | 66 | + 8,388 | 13 | 8 |
| 3 | 8 |  Fernando Alonso | Renault | 66 | + 16,351 | 5 | 6 |
| 4 | 5 |  David Coulthard | McLaren-Mercedes | 66 | + 19,231 | 4 | 5 |
| 5 | 3 |  Juan Pablo Montoya | Williams-BMW | 66 | + 23,055 | 2 | 4 |
| 6 | 14 |  Mark Webber | Jaguar-Cosworth | 66 | + 41,108 | 11 | 3 |
| 7 | 4 |  Antônio Pizzonia | Williams-BMW | 66 | + 41,956 | 10 | 2 |
| 8 | 10 |  Takuma Satō | BAR-Honda | 66 | + 46,842 | 8 | 1 |
| 9 | 11 |  Giancarlo Fisichella | Sauber-Petronas | 66 | + 1.07,102 | 14 |   |
| 10 | 15 |  Christian Klien | Jaguar-Cosworth | 66 | + 1.08,578 | 12 |   |
| 11 | 7 |  Jarno Trulli | Renault | 66 | + 1.10,258 | 6 |   |
| 12 | 2 |  Rubens Barrichello | Ferrari | 66 | + 1.13,252 | 7 |   |
| 13 | 12 |  Felipe Massa | Sauber-Petronas | 65 | + 1 krs. | 16 |   |
| 14 | 17 |  Olivier Panis | Toyota | 65 | + 1 krs. | 9 |   |
| 15 | 19 |  Giorgio Pantano | Jordan-Ford | 63 | + 3 krs. | 17 |   |
| 16 | 21 |  Zsolt Baumgartner | Minardi-Cosworth | 62 | + 4 krs. | 20 |   |
| 17 | 20 |  Gianmaria Bruni | Minardi-Cosworth | 62 | + 4 krs. | 19 |   |
| Kesk. | 18 |  Nick Heidfeld | Jordan-Ford | 42 | Ohjautuvuus | 18 |   |
| Kesk. | 16 |  Cristiano da Matta | Toyota | 38 | Rengasrikko | 15 |   |
| Kesk. | 6 |  Kimi Räikkönen | McLaren-Mercedes | 13 | Takasiipi/Ulosajo | 3 |   |
Muuta

Paalupaikka: Michael Schumacher – 1.13,306
Nopein kierros: Kimi Räikkönen – 1.13,780 (kierroksella 10)
Jenson Button starttasi kilpailuun ruudusta 13 moottorivaihdon takia.
Kierrosmäärää vähennettiin yhdellä uusintalähdön takia.
Ferrarin 700:s Grand Prix
Cristiano da Mattan uran viimeinen kilpailu.
Antônio Pizzonian ensimmäinen kilpailu Williamsilla ja ensimmäiset MM-pisteet.
Saint-Michel-de-Castelnau

| Saint-Michel-de-Castelnau |
| --- | --- |
 Kunnantalo
 Saint-Michel-de-Castelnau
 Koordinaatit: 44°15′56″N, 0°06′35″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Uusi-Akvitania
Departementti:  Gironde
Arrondissementti:  Langon
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  42,6 km²
Väkiluku (2020):  245 
 – Väestötiheys:  5 as./km²
Kunnan numero:  33450
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Saint-Michel-de-Castelnau on kunta Lounais-Ranskassa Gironden departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee noin 35 kilometriä Langonin kaupungista etelään.
Saint-Michelin kirkko
Saint-Michelin kirkko rakennettiin vuonna 1868 lähes kokonaan uudelleen. Julkisivun alaosassa on säilynyt vanhoja elementtejä, mukaan lukien 1500-luvun portaali.
Château de Castelnau de Mesmes on ollut keskiaikainen 1200-luvulla rakennettu linna. Linna kuitenkin hylättiin ja vuonna 1820 se muutettiin takomoksi. Nykyään siitä on jäljellä vain rauniot.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saint-Michel-de-Castelnau Wikimedia Commonsissa
Nina Stojanović

| Nina Stojanović |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. heinäkuuta 1996 (ikä 28)
Kansalaisuus:   Serbia
Tennispelaaja
Pituus:  1,76  m
Paino:  63 kg
Kätisyys:  oikea
Palkintorahat:  1 282 460 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  140. (14.11.2016)
Voitot/tappiot:  240–159
Nelinpeli
Paras sijoitus:  107. (19.12.2016)
Voitot/tappiot:  226–104
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Nina Stojanović (s. 30. heinäkuuta 1996 Belgrad) on serbialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 140 marraskuussa 2016 ja nelinpelissä sijalla 107 joulukuussa 2016.
Stojanović edusti Serbiaa Fed Cupissa ensimmäisen kerran vuonna 2014.
Aiheesta muualla

Nina Stojanović WTA:n sivuilla (englanniksi)
Nina Stojanović ITF:n sivuilla (englanniksi)
Nina Stojanović Billie Jean King Cup -sivustolla (englanniksi)
Nina Skeime

| Nina Skeime> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. toukokuuta 1962 (ikä 62)
Uran tiedot
Seura:  Kjelsås
Laji:  maastohiihto 
Maailmancup
Kaudet:  1982–1991
Voitot:  0
Palkintokorokkeella:  0
| Mitalit> Maa:   Norja.Naisten hiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norja.Naisten hiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norja.Naisten hiihto.MM-kilpailut  | Maa:   Norja> Naisten hiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Oberstdorf 1987 | 4x5 km |  |
|  Pronssia | Lahti 1989 | 4x5 km |  |
Nina Skeime (s. 21. toukokuuta 1962) on norjalainen maastohiihtäjä, joka kilpaili aktiivisesti vuosina 1982–1991. Hän voitti hiihdon maailmanmestaruuskilpailussa vuonna 1987 Oberstdorfissa hopea- ja vuonna 1989 Lahdessa pronssimitalin 4x5 kilometrin viestissä.
Aiheesta muualla

Profiili Kansainvälisen hiihtoliiton sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Normaalivuosi

Normaalivuosi on kalenterivuosi, joka ei ole karkausvuosi. Juliaanisen ja gregoriaanisen kalenterin normaalivuodessa on 365 päivää. Koska juliaanisessa kalenterissa kaikki vuodet, joiden vuosiluku on jaollinen neljällä, ovat karkausvuosia, mutta gregoriaanisessa kalenterissa vuosista, joiden vuosiluku on jaollinen sadalla, ovat karkausvuosia vain ne, joiden vuosiluku on jaollinen myös neljälläsadalla, juliaanisessa kalenterissa 400 vuodesta on karkausvuosia 100, mutta gregoriaanisessa 97. Normaalivuosi alkaa ja loppuu samalla viikonpäivällä.
Nick Johnson

Nicholas Johnson ja Nick Johnson voivat tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Nick Johnson, yhdysvaltalainen baseballpelaaja
Nick Johnson, kanadalainen vuonna 1985 syntynyt jääkiekkoilija
Nick Johnson, yhdysvaltalainen vuonna 1986 syntynyt jääkiekkoilija
Nicholas "Nic" Johnson, yhdysvaltalainen rugby union -pelaaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Nick Johnson”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Saint-Menges

| Saint-Menges |
| --- | --- |
 Saint-Mengesin kirkko
 vaakuna
 Saint-Menges
 Koordinaatit: 49°44′26″N, 4°55′33″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Grand Est
Departementti:  Ardennes
Arrondissementti:  Sedan
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  12,2 km²
Väkiluku (2019):  947 
 – Väestötiheys:  77 as./km²
Kunnan numero:  08391
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Saint-Menges on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee Maasjoen varrella, noin viisi kilometriä Sedanin kaupungista pohjoiseen ja rajoittuu Belgian rajaan.
Saint-Mengesin linnoitettu talo
Historia

Saksalaiset aloittivat toisessa maailmansodassa hyökkäyksen Ranskaan 10. toukokuuta 1940. Toukokuun 12. päivänä panssarikenraali Heinz Guderianin panssaridivisioinineen eteni Saint-Mengesin kautta kohti Maasjokea. Tien varrelle ranskalaiset olivat rakentaneet linnoitetun talon, Maison Forte de Saint Menges. Linnoitusta oli puolustamassa panssarintorjuntajoukoista yksi upseeri neljän sotilaan kanssa. Panssarijoukkojen saapuessa he avasivat tulen. Vastarinta oli kuitenkin turhaa, ja he saivat surmansa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saint-Menges Wikimedia Commonsissa
Sade (täsmennyssivu)

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Sade voi tarkoittaa esimerkiksi seuraavia:
sade, veden putoamista pilvistä
Sade, englantilainen laulaja
Sade, englantilainen yhtye
Sade, etunimi
Sade, Kaija Kärkisen ja Ile Kallion albumi vuodelta 1995
Sade, Nopsajalan albumi vuodelta 2020
Sade, Ulla-Lena Lundbergin romaani vuodelta 1997
Sade (Regen), Joris Ivensin kokeellinen lyhyt dokumenttielokuva vuodelta 1929
Sade (Miss Sadie Thompson), Curtis Bernhardtin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1953.
Ruhtinas Albert II:n ja Charlene Wittstockin häät

Ruhtinas Albertin ja ruhtinatar Charlenen monogrammi.
Ruhtinas Albert II:n ja Charlene Wittstockin häät järjestettiin 1. ja 2. heinäkuuta 2011 Monacon ruhtinaspalatsissa. Häitä kuvattiin Monacon suurimmiksi juhliksi 55 vuoteen – sitten Albertin vanhempien Rainier III:n ja Grace Kellyn häiden. Ruhtinas Albert ja Wittstock tapasivat ensimmäisen kerran vuonna 2000 ja he julkistivat kihlauksensa kesäkuussa 2010.
Pari

Albert II nousi Monacon ruhtinaaksi isänsä Rainier III:n kuoltua huhtikuussa 2005. Charlene Wittstock syntyi Rhodesiassa (nykyinen Zimbabwe), mutta muutti Etelä-Afrikkaan perheensä kanssa ollessaan 12-vuotias. Wittstock on edustanut Etelä-Afrikkaa uinnissa ja osallistunut Sydneyn kesäolympialaisiin 2000. Hän päätti uransa vuonna 2007. Ruhtinas Albert on myös urheilija, hän on kilpaillut rattikelkkailussa viisissä olympialaisissa. Pari näyttäytyi yhdessä ensimmäisen kerran vuonna 2006.
Ennen häitä huhuttiin, että Wittstock olisi perumassa häät ja palaamassa takaisin kotimaahansa Etelä-Afrikkaan. Sekä hovi että Wittstockin perhe kuitenkin kiistivät huhut jyrkästi. Ranskalainen viikkolehti L'Express uutisoi Wittstockin yrittäneen paeta Monacosta 28. kesäkuuta, kun Albertilla huhuttiin olevan kolmas avioton lapsi. Monacon poliisin väitettiin pysäyttäneen hänet Côte d'Azurin kansainvälisellä lentoasemalla ja takavarikoineen hänen passinsa. Hovilla väitettiin olleen "kovan työn takana" saada hänet jäämään. Hovi kutsuu tämänlaatuisia tarinoita kateellisten keksimiksi "ilkeiksi huhuiksi".
Suunnittelu

Morsiamen puvun suunnitteli italialainen muotisuunnittelija Giorgio Armani. Parin hääautona toimi erityisvalmisteinen Lexus.
Aiheesta muualla

Official Palace of Monaco Wedding site (englanniksi)
Princely Wedding Monaco 2011 (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Salamiin taistelu (täsmennyssivu)

Salamiin taistelu voi tarkoittaa taisteluita jotka on käyty Salamiin saaren edustalla Kreikassa, tai Salamiin kaupungin läheisyydessä Kyproksella:
Salamiin taistelu (480 eaa.) - Yksi persialaissotien ratkaisevista taisteluista.
Salamiin taistelu (450 eaa.) - Deloksen meriliiton ja Persian välinen taistelu.
Salamiin taistelu (306 eaa.) - Egyptin Ptolemaios I:n ja Demetrioksen välinen taistelu. Osa neljättä diadokkisotaa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Salamiin taistelu”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Nationalist Congress Party

| Nationalist Congress Party |
| --- | --- |
  
  
  
Perustettu:  1999
Puheenjohtaja:  Ajit Pawar
Poliittinen kirjo:  keskusta-vasemmisto
Lok Sabha:  5 / 545
Rajya Sabha:  4 / 245
Kotisivu:  ncp.org.in
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nationalist Congress Party (lyh. NCP) on intialainen puolue, jonka perusti kolme entistä kongressipuolueen jäsentä vuonna 1999. NCP:n perustajat saivat potkut entisestä puolueestaan ilmaistessaan, että heidän mielestään vain intialaissyntyinen voi nousta Intian johtaviin virkoihin. Tuolloin Intian kongressipuolueen johtaja oli Italiassa syntynyt Sonia Gandhi.
Suurinta puolueen poliittinen menestys on ollut Maharashtran osavaltiossa. Puolueen pahimmat poliittiset kilpailijat vuoden 2019 parlamenttivaaleissa olivat Shiv Sena ja Intian kansanpuolue. Maharashtran vuoden 2019 osavaltiovaalien jälkeen NCP, Shiv Sena ja kongressipuolue muodostivat yhdessä osavaltiohallituksen. Puolueet solmivat vaalien jälkeen liiton, joka tunnetaan nimellä Maha Vikas Aghadi. Sen seurauksena Shiv Senan Uddhav Thackeraysta tuli Maharashtran pääministeri ja NCP:n Ajit Pawarista varapääministeri.
Puolueessa toimi useita perustaja Sharad Pawarin sukulaisia. Esimerkiksi Pawarin tytär Supriya Sule oli parlamentissa NCP:n edustajana. Muita puolueessa vaikuttavia Pawarin suvun poliitikkoja olivat Sharad Pawarin veljenpoika Ajit Pawar ja tämän poika Parth Pawar. Ajit Pawar julistautui puheenjohtajaksi kesällä 2023 ja johti osan puolueesta mukanaan Intian kansanpuolueen johtamaan NDA-vaaliliittoon. Sharad Pawar pysyi kongressipuolueen vaaliliitossa ja piti itseään puolueen puheenjohtajana sukulaisensa kapinasta huolimatta. Intian vaalikomissio tunnusti Ajit Pawarin puolueen puheenjohtajaksi 6. helmikuuta 2024.
Vaalimenestys > Intian parlamenttivaalit

| Vuosi | Edustajat | Äänet | Viite |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | 8 / 545 | 2,27 % |  |
| 2004 | 9 / 545 | 1,80 % |  |
| 2009 | 9 / 545 | 2,04 % |  |
| 2014 | 6 / 545 | 1,58 % |  |
| 2019 | 5 / 545 |  ?% |  |
Vaalimenestys > Maharashtran osavaltiovaalit

| Vuosi | Edustajat | Äänet | Viite |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | 58 / 288 | 22,60 % |  |
| 2004 | 71 / 288 | 18,75 % |  |
| 2009 | 62 / 288 | 16,37 % |  |
| 2014 | 41 / 288 | 17,24 % |  |
| 2019 | 54 / 288 | 16,71 % |  |
Rio de Janeiron Kristus-patsas

| Kristus-patsas |
| --- | --- |

Nimi:  Kristus-patsas
Tekijä:  Carlos Oswaldo
Valmistumisvuosi:  1931
Taiteenlaji:  kuvanveisto
Korkeus:  38 m
Sijainti:  Corcovadovuori
Paikkakunta:  Rio de Janeiro, Brasilia
Koordinaatit:  22°57′7″S, 43°12′38″W
Kristus Vapahtaja (port. Cristo Redentor) on Jeesusta esittävä, jalustoineen 38 metriä korkea ja 700 tonnia painava patsas 710 metrin korkuisen Corcovadovuoren huipulla. Patsaan rakentaminen kesti noin kymmenen vuotta ja se vihittiin vuonna 1931. Patsas on Rio de Janeiron ja koko Brasilian symboli. Patsaan on suunnitellut taiteilija Carlos Oswaldo.
Historia

Ajatus suuren patsaan pystyttämiseksi Corcovadovuoren laelle oli tullut esiin jo vuonna 1859, kun katolinen pappi Pedro Maria Boss pyysi rahoitusta prinsessa Isabelilta suuren uskonnollisen monumentin rakentamiseksi. Prinsessa Isabel ei innostunut ajatuksesta, ja se hylättiin vuonna 1889, kun Brasiliasta tuli tasavalta ja kirkko erotettiin valtiosta lailla.
Ehdotus suureksi maamerkiksi vuorelle tehtiin toisen kerran vuonna 1921 Rio de Janeiron arkkihiippakunnalle. Tarkoituksena oli juhlistaa Brasilian satavuotista itsenäisyyttä seuraavana vuonna. Arkkihiippakunta organisoi tapahtuman Semana do Monumento (”Monumenttiviikko”) houkutellakseen lahjoituksia. Kaikkiaan 250 000 dollarin lahjoitukset tulivat maan katolilaisilta. Suunnitelmat, joita oli harkittu ”Kristuksen patsasta” varten, sisälsivät esityksen Kristus-rististä, Jeesus-patsaasta käsissään maapallo ja jalustasta symboloimassa maailmaa. Lopulta valittiin taiteilija Carlos Oswaldon ehdotus, jossa oli Kristus-patsas avoimin käsivarsin.
Paikallinen insinööri Heitor da Silva Costa valittiin valvomaan monumentin rakentamista, jonka veistotyön teki ranskalainen monumenttikuvanveistämisen taitaja Paul Landowski. Rakentaminen tapahtui Oswaldon suunnitelman mukaan.
Ryhmä insinöörejä ja teknikkoja tutki Landowskin hahmotelmaa ja päätti tehdä rakenteen teräksen sijaan teräsbetonista (suunnittelijana Albert Caquot), koska se sopi paremmin ristinmuotoiselle patsaalle. Patsaan ulommat kerrokset ovat vuolukiveä, joka valittiin kestävyyden ja helppokäyttöisyyden takia. Vuolukivi tuotiin Malmön Limhamnista, Ruotsista. Skånelaiset kutsuvatkin patsasta ”Limhamnin Jeesukseksi”. Patsaan peruskivi muurattiin 4. huhtikuuta 1922.
Historia > Patsaan paljastustilaisuus

Monumentti valmistui lähes kymmenen vuoden uurastuksen jälkeen. 12. lokakuuta 1931 oli sadepäivä, mutta yli 250 000 pyhiinvaeltajaa ja lähes kaikki kaupungin asukkaat – noin 1,5 miljoonaa ihmistä – olivat nousseet 710 metriä korkean Corcovadovuoren rinteille. Sateen takia patsaaseen rakennettu valaistus jouduttiin sytyttämään käsin, koska italialainen huipputekniikka petti säätilan takia. Lyhytaaltopioneeri Guglielmo Marconi oli varustanut Napolinlahdella ankkurissa olleen jahtinsa ajan tehokkaimmalla radiolähettimellä, mutta sää esti lamput sytyttävän radiosignaalin perille pääsyn. Kun lamput sitten syttyivät ja valaisivat patsaan, yleisö puhkesi valtaviin riemuhuutoihin.
Katolilaiset olivat huolissaan patsaan toimimisesta pelkkänä turistinähtävyytenä, minkä takia patsaan juurelle rakennettiin kappeli. Patsaan 75. vuosipäivänä lokakuussa 2006 Rio de Janeiron arkkipiispa, kardinaali Eusébio Oscar Scheidin, vihki kappelin, joka on nimetty Brasilian suojelupyhimykselle, Nostra Signora di Aparecidalle. Katolilaiset voivat pitää siellä kastetilaisuuksia ja häitä.
Historia > Yksi nykyajan seitsemästä ihmeestä

Kristus-patsas valittiin 7. heinäkuuta 2007 NewOpenWorld Corporationin nykyajan seitsemän ihmeen listalle. Äänestys tapahtui internetissä. Yli 10 miljoonaa brasilialaista äänesti asian puolesta, ja brasilialaiset juhlivat onnistumistaan kuin olisivat voittaneet jalkapallon MM-kisat.
Huhtikuussa 2010 ryhmä vandaaleja maalasi graffiteja patsaan rintaan, päähän ja käsiin. Patsas oli tekohetkellä huollossa, ja vandaalit pääsivät sen huipulle sitä ympäröiviä rakennustelineitä käyttämällä. Rio de Janeiron pormestari Eduardo Paes kutsui tekoa ”kansakunnan vastaiseksi rikokseksi”.
Kristus-patsas juhlavalaistiin sinivalkoiseksi Suomen täyttäessä 100 vuotta 6. joulukuuta 2017.