stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vuosaaren satama
Historia > Esitettyä kritiikkiä

Vuosaaren satamaa on kritisoitu muun muassa sataman ja liikenneyhteyksien korkeista kustannuksista. Rakennuskustannusten arvio oli 470 miljoonaa euroa, josta sataman kustannukset ovat 260,6 miljoonaa euroa ja liikenneyhteyksien kustannukset 207,4 miljoonaa euroa. Myöhemmin kustannukset nousivat 680 miljoonaan euroon. Kritiikki kohdistui myös haitallisiin ympäristövaikutuksiin ja siihen, että satama rakennettiin tarpeettomasti Helsinkiin Kirkkonummen Kantvikin sijaan. Kantvikia pidettiin halvempana ja ympäristölle vähemmän haitallisena vaihtoehtona. Ainoastaan rautatieyhteyksien rakentaminen olisi ollut Kirkkonummella kalliimpaa.
On todettu, ettei mistään asiasta ollut aiemmin laadittu Suomessa yhtä monta ympäristöselvitystä kuin Vuosaaren satamasta ja sen liikennevaihtoehdoista. Valituksia tehtiin lähes sata, joka oli myös ennätyksellinen määrä. Vuoteen 2004 mennessä valituksia oli käsitelty korkeimmassa hallinto-oikeudessa kymmenen kertaa. Valituksissa vedottiin muun muassa lintudirektiiviin. Virkistys- ja suojeluarvojen pilaamisesta huomauttivat muun muassa Sipoon kunta ja Vuosaari-seura, ja Helsingissä järjestettiin myös satamahanketta vastustavia adresseja ja mielenosoituksia. Rakentamispäätöksessä huomioitiin kuitenkin satamatulo kunnallistaloudellisesti merkittävänä tuloeränä. Kantakaupungista asumiskäyttöön vapautuva tila nähtiin myös ratkaisuna Helsingin muuttotappioon. Korkein hallinto-oikeus hylkäsi viimeisen valituksen 24. lokakuuta 2002 ja salli sataman rakentamisen. Rakentamisen valmistelu alkoi tammikuussa 2003. Suomen luonnonsuojeluliiton tekemän valituksen vuoksi Euroopan komissio pyysi selvitystä sataman rakentamisesta vielä saman vuoden kesällä. Rakennustöitä ei kuitenkaan keskeytetty eikä ympäristöministeriö kokenut tarvetta lisäselvityksille. Komissio tyytyi ympäristöministeriön vastaukseen, jonka mukaan jo aiemmissa selvityksissä oli todettu, ettei satamahankkeesta ollut merkittävää haittaa Natura-alueelle.
Historia > Ensimmäiset laivaukset

Ensimmäinen uutta Vuosaaren satamaa käyttänyt alus oli M/S Nora, johon lastattiin Azipod-ruoripotkurilaitteita 2. helmikuuta 2007. Ne painoivat 200 tonnia kappale. Ensimmäinen tuontilaivaus Vuosaareen tapahtui 18. kesäkuuta 2007, jolloin M/S Black Sea toi Espanjasta 2 600 tonnia ratakiskoja satamarataa varten. Kyseessä oli samalla Steveco Oy:n ensimmäinen purkutyö Helsingissä.
Säännöllinen laivaliikenne Vuosaaren satamassa aloitettiin 24. marraskuuta 2008. Samalla Sörnäisten sataman toiminta lakkasi.
Kehitys ja satama-alueen toiminnot

Sataman hallinnoiman alueen koko on noin 240 hehtaaria ja siihen kuuluu varsinaisen satama-alueen lisäksi satamaan liittyvälle yritystoiminnalle varattuja alueita, kuten 150-hehtaarinen logistiikka-alue sekä satamakoneiden ja satamaan liikennöivän ajoneuvokaluston huolto- ja korjaustoimintojen alueet. Konttialusten käyttöön satamassa on laituria 1 500 metriä (2 × 750 metriä) ja laituripaikkoja ro-ro-aluksille on 16 kappaletta. Yhteensä laituria on alueella 3,6 kilometriä. Huolinnasta vastaavat Finnsteve, Steveco ja Multilinks. Sataman suljetulla alueella liikkuminen jalkaisin on kielletty. Laivojen miehistöt kyyditään suljetun alueen ulkopuolelle.
Nykyisen Vuosaaren sataman alueen keskiosaan rakennettiin 1970-luvulla Valmetin Vuosaaren telakka, joka korvasi Katajanokan telakan. Telakka aloitti toimintansa vuonna 1974. Myöhemmin telakka siirtyi Wärtsilä Meriteollisuuden omistukseen, joka kuitenkin lakkautti sen jo vuonna 1987. Entisen telakan ympäristöön toteutettiin samaan aikaan sataman kanssa Meriportin yritysalue. Yritysalueella toimivat muun muassa ABB, Aker Arctic ja Pauligin paahtimo. Alueella toimivat yritykset vastaavat sataman operatiivisesta ja logistisesta toiminnasta, kuten laivojen purkamisesta ja lastaamisesta.
Gate A:n lähistöllä on raskaalle liikenteelle suunnattuja palveluita, kuten huoltoa ja polttoaineen sekä aterioiden myyntiä.
Alueen maisemaa hallitsee vuonna 2008 valmistunut 13-kerroksinen toimistotornitalo Gatehouse. Rakennuksessa on muun muassa tullin ja Helsingin Sataman toimitiloja sekä toimistoja.
Vuonna 2015 logistiikkayhtiö SA-TU Logistics jatkoi Vuosaaren sataman logistiikka-alueen kehittämistä aloittamalla miljoonainvestoinnin alueelle. SA-TU Logisticsin uusi massatavaraterminaali otettiin käyttöön syksyllä 2015, ja se on tarkoitettu erityisesti sahatavaran ja suurten kappaleiden käsittelyä varten.
Syksyllä 2017 Metsä Fibre avasi satama-alueelle uuden selluterminaalin, jonka kautta kulkee Äänekosken biotuotetehtaan sellun vientilaivaukset maailmalle. Vuoden 2022 lopulla sataman kupeeseen valmistui Helenin omistama Vuosaaren biolämpölaitos.
Kehitys ja satama-alueen toiminnot > Sataman takamaan kappaletavaralogistiikka

Vuosaaren sataman kappaletavaran käsittelystä kilpailevat useat projektit, kuten Keravan logistiikkakeskus Kerca ja Hollolan Nostavan logistiikkakeskus sekä suunnitelma Riihimäen logistiikkakeskukseksi. John Nurminen Oy rakentaa satamakeskuksensa Vuosaareen.
Myös heti satama-alueen vieressä on logistisille toiminnoille varattu alue, jossa toimii useita alan yrityksiä.
Vuosaaren satama nähtynä Vuosaarenhuipulta elokuussa 2021.
Liikenneyhteydet

Maantieliikenne ohjataan satamaan 2+2-kaistaista moottoritietasoista seututietä 103 pitkin. Se toimii pääkaupunkiseutua kehystävän Kehä III:n jatkeena. Kehä III:lta on edelleen yhteydet muun muassa valtateille 1, 3, 4 ja 7. Kansainväliseen Eurooppatie-verkostoon on yhteys Kehä III:n Västersundomin eritasoliittymässä. Satamaan johtavalla tiellä on Suomen pisimpiin kuuluva tietunneli, Vuosaaren tietunneli. Tunnelin korvaavana varayhteytenä häiriötilanteissa toimii katuverkon osuus Itäväylältä Kallvikintien ja Niinisaarentien kautta satamaan. Viitoitus on toteutettu muuttuvin opastein, joita hallitaan keskitetysti tiehallinnon valvomosta. Varayhteyttä on jo jouduttu sataman avauduttua käyttämään, sillä sataman automaattisen kulunvalvontajärjestelmän ongelmien johdosta liikenne tunnelissa ruuhkautui avajaisviikolla pahasti.
Satamaan johtava Helsingin majakalta alkava 32 kilometrin pituinen meriväylä on kulkusyvyydeltään 13 metriä ja vähintään 200 metrin levyinen. Väylä syvennettiin 11 metristä 13 metriin vuosina 2020–2021.
Liikenneyhteydet > Raideyhteydet

Vuosaaren sataman tavaraliikennettä varten rakennettiin vuosina 2003–2008 rautatieverkon uusi osuus, Vuosaaren satamarata. Keravan asemalta omalta raiteeltaan alkava noin 19 kilometriä pitkä tavaraliikennerata alittaa Vantaan 13,5 kilometriä pitkässä Savion tunnelissa, ja hieman ennen satamaa rata kulkee vielä 651 metriä pitkän Labbackan kalliotunnelin läpi.
Satama-alueella on noin 11 kilometriä Helsingin Satama Oy:n omistamia yksityisraiteita, joihin kuuluu 27 vaihdetta ja 13 tasoristeystä.
Satama-alueelta valmistui vuonna 2011 Helsingin metrolle liityntäraide, joka korvasi Herttoniemen satamarataa pitkin tehdyt huoltokuljetukset. Metroa on kaavailtu myös henkilöliikennettä varten. Mahdollisen matkustajaliikenteen eduiksi on laskettu muun muassa se, että se lisäisi saavutettavuutta myös alueen venesatamalle ja Itä-Helsingin luonnonsuojelualueille.
Liikenneyhteydet > Matkustajaliikenne

Hansaterminaali on Vuosaaren sataman matkustajaterminaali, joka palvelee Travemünden ja Muugan matkustajaliikennettä. Hansaterminaali on sijoitettu B-portin yhteyteen. Sen kautta kulkee ropax-alusten matkustajaliikenne. Vuosaaresta Tallinnan Muugan satamaan liikennöi Eckerö Linen M/S Finbo Cargo, joka kuljettaa automatkustajia rahdin ohella. Yhtiö aloitti liikenteen vuonna 2019. Aiemmin myös Tallinkin M/S Regal Star sekä M/S Sea Wind ovat liikennöinneet Vuosaaresta Muugaan. Matka Muugaan kestää 2 tuntia ja 45 minuuttia.
Vuosaaren satamaa on 2010- ja 2020-luvuilla ehdotettu muutettavaksi merkittävämmäksi matkustajaliikennesatamaksi, johon siirrettäisiin koko Tallinnan laivaliikenne. Uutta metroasemaa ja matkustajaterminaalia Vuosaareen on esitetty vaihtoehtona Länsisataman ylikuormittumiselle ja suunnitellulle Jätkäsaaren satamatunnelille. Liikenne Jätkäsaaressa on aiheuttanut ruuhkaa, vaaratilanteita, meluhaittaa ja ilmansaasteita. Vuosaaren sataman laajentamiskustannukset olisivat noin 700 miljoonaa euroa, eikä Natura-alueiden ympäröimää satamaa voisi merkittävästi laajentaa ilman pitkiä lupaprosesseja. Laajenemissuunta olisi merelle päin kohti Pikku Niinisaarta.
Matkustajalaivaliikenteen siirto Itä-Helsinkiin kasvattaisi laivojen matka-aikoja ja samalla päästöjä, ja matkustajamäärien on arvioitu pienentyvän 20 prosentilla keskustasatamiin verrattuna. Helsingin Satama Oy on vastustanut Vuosaari-ehdotusta. Isoista puolueista ehdotusta on kannattanut aikaisemmin SDP ja Vihreä liitto, mutta 2020-luvulle tultaessa enää vihreät. Raskaan liikenteen aiheuttamaa liikenteen kuormittumista Jätkäsaaressa on pyritty vähentämään hinnoittelumallilla, joka kannustaa kuorma-autoja liikennöimään Vuosaaren kautta.
Vaikutus

Vuosaaren sataman alle jäi useita luonnontilaisia saaria ja luotoja, kuten Käärmeniemi ja Lehdessaari, ja se hävitti myös virkistyskalastus- ja veneilyalueita. Kolmasosa satama-alueesta on hävitettyä luontoa ja valtaosa täyttömaata. Läheisille virkistys- ja suojelualueille alkoi syntyä meluhaittaa, ja häiriöitä aiheutui erityisesti Porvarinlahden linnustolle. Toisaalta melun todettiin koskevan huomattavasti pienempää määrää ihmisiä kuin vanhoissa kantakaupungin satamissa.
Satamatoiminnan siirtäminen Vuosaareen vapautti paljon rakennus­maata keskusta-alueilta ja vaikutti merkittävästi uudisrakentamiseen Helsingissä. Kantakaupungista vapautui laajoja ranta-alueita julkiseen käyttöön. Jätkäsaaren konttisataman tilalle rakennettiin asuinalue palveluineen ja työ­paikkoineen, ja Sörnäisten sataman tilalle kasvoi Kalasatama. Laaja­salon öljy­sataman tilalle alkoi rakentua asuinalue Kruunuvuorenranta. Poistuneen tavararatapihan paikalle Keski-Pasilaan rakentui uusia katuja ja muun muassa kauppakeskus Tripla. Jätkäsaareen, Kalasatamaan, Kruunuvuorenrantaan ja Pasilaan tulee alueiden valmistuttua kokonaan yhteensä noin 85 000 uutta asukasta sekä noin 42 000 uutta työpaikkaa.
Länsisataman muututtua matkustajasatamaksi Helsingin satamarata purettiin, ja kiskojen ja VR:n tavaramakasiinien tilalle ydinkeskustaan rakennettiin muun muassa Kansalaistori ja keskustakirjasto Oodi. Satamaradan purku loi tilaa myös Baana-pyöräväylälle, joka käynnisti Helsingin baanaverkon. Itäisessä kantakaupungissa Sörnäisten satamaradan purku on mahdollistanut muun muassa Diakonia-ammattikorkeakoulun ja Kalasatama–Pasila-raitiotien rakentamisen.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vuosaaren satama Wikimedia Commonsissa
Matilainen, Ville: Vuosaaren telakan viimeiset hetket Yle Elävä arkisto.  22.11.2013. Viitattu 10.4.2020.
Mannonen, Petri: Vuosaaren sataman meluseinä. Betoni -lehti, 2004, nro 4, s. 28–31.  Artikkelin verkkoversio. Viitattu 10.4.2020.
Rahtialus Beachy Head Vuosaaressa keväällä 2009.
Melumuuri, joka suojaa Porvarinlahden Natura-aluetta satamamelulta, palkittiin vuoden 2008 betonirakenteena.  Melumuurin päässä näköalatasanne Horisontti.
HSL:n linja-autot liikennöivät sataman ja Vuosaaren metroaseman välillä.
Vuosaaren ratapiha
Hansaterminaali
Arkeonit

| Arkeonit |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Arkeonit Archaea
Kunta::  Arkeonit Archaea
Pääjaksot
 Crenarchaeota  Euryarchaeota  Korarchaeota  Nanoarchaeota  Thaumarchaeota 
Katso myös
   Arkeonit Wikispeciesissä   Arkeonit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suolaisuutta hyvin sietävät halobakteerit ovat nimestään huolimatta arkeoneja.
Arkeonit (Archaea) eli arkit tai arkkieliöt, aiemmin arkkibakteerit, ovat yksisoluisia tumattomia mikro-organismeja, jotka muistuttavat ulkoisesti bakteereita.  Ne muodostavat yhden eliökunnan kolmesta  domeenista eli pääryhmästä ja ovat yhdessä bakteerien kanssa tumattomia eliöitä eli esitumallisia. Aluksi arkeoneja havaittiin vain äärimmäisissä olosuhteissa, kuten kuumissa lähteissä ja suolajärvissä, mutta sittemmin niitä on löydetty esimerkiksi myös eri maalajeista, marskimailta, valtameristä ja jopa ihmisen suolistosta. Vaikka arkeonit muodostavat arviolta noin 1,3 prosenttia maapallon biomassasta, ainoat tällä hetkellä tunnetut niitä ravinnokseen käyttävät eläimet ovat syvällä meren pohjassa eläviä Dorvilleidae-heimon matoja.
Luokittelu > Historia

1900-luvun alkupuolella esitumalliset luokiteltiin vielä pääsääntöisesti yhdeksi eliöryhmäksi perustuen niiden biokemiallisiin ominaisuuksiin, anatomiaan ja aineenvaihduntaan. 1960-luvulta alkaen bakteereja alettiin luokitella perustuen niiden solurakenteeseen ja DNA- ja RNA-sekvenssien analyysiin. Geneettiseen informaatioon perustuva luokittelu, kladistiikka, onkin yhä vallalla oleva metodi eliöitä luokiteltaessa.
1970-luvun loppupuolella Carl Woese ja George E. Fox tunnistivat arkeonit ensimmäistä kertaa erilliseksi ryhmäkseen rRNA-analyyseihin perustuen. Aiemmin kaikki eliöt oltiin luokiteltu kahteen domeeniin, aitotumaisiin ja esitumallisiin, mutta Woesen ja Foxin tutkimusten seurauksena esitumalliset jaettiin kahdeksi domeeniksi: arkeoneiksi ja bakteereiksi.
Luokittelu > Nykyinen luokittelu

Tutkituimpien arkeonien keskeisimmät ryhmät fenotyypin mukaan ovat halofiilit, metanogeenit, termofiilit ja asidotermofiilit. Taksonomisesti arkeonit jaetaan viiteen pääjaksoon, joskin pääjaksoja saattaa olla paljon useampiakin. Nykyisistä pääjaksoista tunnetuimpia ovat Crenarchaeota ja Euryarchaeota. Viimeisin löydetty pääjakso on Thaumarchaeota.
Evoluutio

Kemiallisten fossiilien perusteella arkeoneja arveltiin olleen maapallolla jo 2,7 miljardia vuotta sitten, joskin tieto on sittemmin kyseenalaistettu tarpeeksi luotettavien fossiilisten jälkien puuttuessa. Woese esitti niin arkeonien, bakteerien kuin aitotumaistenkin olevan erillisiä alkusolusta erkaantuneita kehityslinjoja, mutta nykyaikaiset fylogenomiset analyysit vahvasti tukevat näkemystä siitä, että aitotumalliset kehittyivät arkeoneista. On mahdollista, että arkeonien ja bakteerien viimeisin yhteinen kantamuoto oli termofiili, mikä viittaisi matalien lämpötilojen olevan arkeonien kannalta äärimmäisiä ja kylmempiin olosuhteisiin sopeutuneiden arkeonien ilmaantuneen vasta myöhemmin. Arkeonien ja virusten koevoluution arvellaan alkaneen noin kaksi miljardia vuotta sitten.
Rakenne

Yksittäisten arkeonien koko vaihtelee välillä 0,1–15 μm. Bakteerien tavoin arkeonit ovat muodoltaan yleensä pyöreitä, sauvamaisia, kierteisiä tai säiemäisiä. Viime aikoina on kuitenkin suolavesilammikosta löydetty jopa kuution muotoisia arkkeja. Myös arkeonien ja bakteerien solutason rakenteessa on yhtäläisyyksiä. Niillä ei ole tumakotelon ympäröimää tumaa tai kalvorakenteisia soluelimiä, ja siten niiden geneettinen materiaalikin sijaitsee solulimassa yhtenä rengasmaisena kromosomina ja plasmideina. Kuten bakteereilla, myös osalla arkeista on liikkumiseen tarkoitettuja siimoja. Arkeonien soluseinän rakenne kuitenkin eroaa bakteereista, sillä niillä ei ole soluseinässään mureiinia. Arkeonien soluseinä onkin varsin uniikki, sillä sen pinnalla on proteiineista muodostunut jäykkä rakenne, joka suojaa solua vaativissa olosuhteissa.
Arkeonien perimässä on aitotumaisten tavoin introneja ja histoniproteiineja.
Sovellukset

Itse arkeonien käyttö bioteknologiassa on vielä vähäistä, mutta joitakin sovelluksia on. Metanogeeniarkeonit ovat tärkeässä osassa jätevedenkäsittelyssä, koska ne kykenevät mädättämään ja tuottamaan biokaasua. Lisäksi asidofiiliarkeonit vaikuttaisivat lupaavilta metallien, kuten kullan, koboltin ja kuparin, erotteluun malmista.
Sen sijaan arkeonien tuottamia entsyymejä hyödynnetään enemmän. Etenkin kuumuutta tai äärimmäistä happamuutta ja emäksisyyttä kestäviä ekstremofiiliarkeoneja käytetään lähteenä vaikeissakin olosuhteissa toimintakykynsä säilyttäville entsyymeille. Esimerkiksi Pyrococcus furiosuksesta eristettyä hyvin kuumuutta kestävää Pfu DNA-polymeraasientsyymiä hyödynnetään PCR-tekniikassa. Teollisuudessa muista Pyrococcus-suvun arkeoneista eristettyjä entsyymejä käytetään muun muassa korkeaa lämpötilaa vaativassa ruoan prosessoinnissa, kuten tuotettaessa vähälaktoosista maitoa ja heraa.
Aiheesta muualla

Yleistä
Introduction to the Archaea, ecology, systematics and morphology
Luokittelu
NCBI taxonomy parge on Archaea
Tree of Life illustration showing how Archaea relates to other lifeforms
Shotgun sequencing finds nanoorganisms - discovery of the ARMAN group of archaea
Genomit
Browse any completed archaeal genome at UCSC
Comparative Analysis of Archaeal Genomes (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q10872  Wikispecies: Archaea  CoL: R  EoL: 7920  EPPO: 1ARCAK  GBIF: 2  iNaturalist: 151817  ITIS: 935939  LPSN: archaea  NCBI: 2157  Open Tree of Life: 996421  uBio: 5486010  WoRMS: 8 
Arkeonien luokittelu.
Esitumallisten solujen suhteellinen koko verrattuna muihin soluihin ja molekyyleihin (logaritminen asteikko)
Sphenacodon

| Sphenacodon |
| --- | --- |

 Permikausi  Cisural, 296 - 295 Ma  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N  ↓   
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Kladi::  Synapsidit Synapsida
Kladi::  Eupelycosauria
Kladi::  Sphenacodontia
Heimo::  †Sphenacodontidae
Suku::  †Sphenacodon  Marsh, 1878
Synonyymit
 Elcabrosaurus Case, 1907  Oxyodon brittanicus Huene, 1908 
Lajit
 †S. ferox Marsh, 1878  ?†S. britannicus Huene, 1908  †S. ferocior Romer, 1937 
Katso myös
   Sphenacodon Wikispeciesissä   Sphenacodon Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sphenacodon on sukupuuttoon kuollut synapsidisuku, joka kuuluu heimoon Sphenacodontidae. Se eli varhaisella permikaudella ja oli lihansyöjä. Sukuun luetaan kaksi Yhdysvalloista löytynyttä lajia: Sphenacodon ferox ja Sphenacodon ferocior. Lisäksi yksi Yhdistyneestä kuningaskunnasta löytynyt laji, ”Sphenacodon” britannicus (aikaisemmin ”Oxyodon” brittanicus), saattaa kuulua sukuun.
Fylogenia

Fröbisch, J., Schoch, R.R., Müller, J., Schindler, T., & Schweiss, D. 2011 (Muut paitsi Caseasauria tutkimuksen kladogrammista, Caseasauria tekstiosasta):
Kuvia

Sphenacodon feroxin ja suuremman Sphenacodon ferociorin kokovertailu
Sphenacodon feroxin luuranko Field Museum of Natural Historyssä
Aiheesta muualla

Synapsida: Sphenacodontia (Sphenacodon) Palaeos.com (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1050408  Wikispecies: Sphenacodon  EoL: 4530679  GBIF: 4819450  IRMNG: 1030918  Open Tree of Life: 78408  Paleobiology Database: 38909
Pseudosuchia

| Pseudosuchia |
| --- | --- |
 Pseudosuchiaan kuuluvia arkosaureja
 Triaskausi - Nykyaika (Holoseeni) Varhaistriaskausi–Holoseeni  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia/Sauropsida
Alaluokka::  Diapsidit Diapsida
Osaluokka::  Archosauromorpha
Kladi::  Arkosaurit Archosauria
Kladi::  Pseudosuchia  Zittel, 1887–90
Synonyymit
 Crocodylotarsi 
Alaryhmät
 †Ornithosuchidae  Suchia 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pseudosuchia on arkosaureihin kuuluva eläinryhmä, johon kuuluvat nykyiset krokotiilieläimet sekä niiden sukupuuttoon kuolleet sukulaiset. Nimellä "Pseudosuchia" ("valekrokotiilit") viitattiin aluksi eräisiin triaskautisiin krokotiilinkaltaisiin eläimiin, mutta myöhemmin se määriteltiin fylogeneettisesti. Täten myös krokotiilieläimet kuuluivat ryhmään sillä ne polveutuvat ryhmään määritelmän mukaan kuuluneista eläimistä. Nimitystä Crurotarsi oli kuitenkin suosittu näille eläimille paremman nimen vuoksi kunnes kyseisen ryhmän määritelmässä käytetyt phytosaurit (Phytosauria/Parasuchia) osoittautuivat olevan kaikkien arkosaurien sisarryhmä, eivätkä siis krokotiilieläinten lähisukulaisia. Tästä syystä nimitys Pseudosuchia on nykyisin käytössä, sillä sen määritemä kattaa vain krokotiilieläinten lähisukulaiset. Pseudosuchia määritellään kattavimmaksi kladiksi joka sisältää krokotiilieläimet (Crocodylia) mutta ei lintuja (Aves).
Booktok

Yhdysvaltalaisen kirjakaupan Booktok-hylly, joka esittelee Tiktokissa suosittuja teoksia.
Booktok, jonka suomenkielinen osa on nimeltään kirjatok, on videopalvelu Tiktokin kirjayhteisö, jossa vinkataan kirjoja ja keskustellaan niistä. Se muodostuu tuhansista aktiivisista tiktokkaajista eli kirjatokkaajista, joihin kuuluu kirjaharrastajia, somevaikuttajia, kirjailijoita ja muita alan toimijoita. Yhteisö alkoi muotoutua koronaviruspandemian aikana, noin vuosina 2020–2021, ja vuoden 2023 loppuun mennessä sille ominaista #BookTok-tunnistetta oli käytetty yli 60 miljardissa Tiktok-videossa, joilla oli yhteensä noin 200 miljardia katselukertaa.
Booktok on vaikuttanut huomattavasti kirjojen myyntiin, ja se on kustantajille tärkeä kanava nuoremman yleisön tavoittamiseen. Kirjateollisuuden mahdollisuus vaikuttaa Tiktokissa suosiota keräävään sisältöön on kuitenkin rajallinen. Nielsen BookData arvioi vuonna 2022, että 348 miljoonasta myydystä kirjasta 9 miljoonaa löydettiin videopalveluiden kautta. Kirjoja ostivat eniten 13–34 vuotiaat naiset ja heistä lähes viidenneksen arveltiin käyttävän Booktokia.
Yhteisön kautta pinnalle nousee etenkin englanninkielistä romanttista, jännitys- ja fantasiakirjallisuutta. Teosten kohderyhmää ovat pääasiassa teini-ikäiset tytöt. Booktok on lisännyt merkittävästi esimerkiksi Sarah J. Maasin, Colleen Hooverin sekä Alice Osemanin teosten kysyntää. Kyselytutkimusten mukaan lukuharrastus on yleistynyt nuorten keskuudessa Booktokin myötä.
Booktokia vastaavia yhteisöjä on myös muissa sosiaalisen median palveluissa. Youtuben kirjayhteisö tunnetaan nimellä Booktube ja Instagramin nimellä Bookstagram. Suomenkieliset vastineen yhteisöille ovat kirjatube ja kirjagram.
Suomenkielinen kirjatok

Tiktokin suomenkielistä kirjayhteisöä kutsutaan kirjatokiksi, ja siihen liittyy vastaavasti aihetunniste #kirjatok. Vuonna 2023 suomenkielistä sisältöä tuottavia kirjatokkaajia arveltiin olevan palvelussa satakunta. Suomalaisen kirjallisuuden käsittely kirjatokissa ja muissa sosiaalisen median kirjayhteisöissä on vaikuttanut niiden menestykseen.
Yksi ensimmäisistä ja tunnetuimmista suomenkielisistä kirjatokkaajista on somevaikuttaja Ulla Lehtinen. Suomalaisista kirjailijoista ensimmäisiä kirjatokkaajia oli nuortenkirjailija Elina Pitkäkangas, jonka romaani Sang (2022) on ensimmäisiä suomenkielisiä Tiktok-hittejä.
Booktok-ilmiöitä > Romantasia

Booktok on saanut tunnustusta sekä romantasia-käsitteen että koko lajityypin popularisoinnista 2020-luvun alkupuolella. Lajityyppi yhdistelee romanttisen kirjallisuuden ja fantasiakirjallisuuden tunnusominaisuuksia. Käsitteen alkuperä on jäänyt epäselväksi: kirjankustantamo Bloomsbury Publishing on väittänyt keksineensä sen kuvaamaan Sarah J. Maasin teoksia, mutta slangisanakirja Urban Dictionaryn määritelmä sanalle on päivätty vuodelle 2008. Käsite ei kuitenkaan ollut laajasti käytössä ennen kuin Maasin ja muiden romantasiakirjailijoiden teoksista alettiin puhua Tiktokissa vuoden 2022 lopussa. Romantasia on ollut ilmiömäisen suosittua Booktokissa, minkä takia sitä edustavista teoksista lienee tullut vakuuttavampia myös kustantajien silmissä.