stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Annoonakasvit

| Annoonakasvit |
| --- | --- |
 Suomuannoona eli kirimoija (Annona cherimola)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophytina
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Lahko::  Magnoliales
Heimo::  Annoonakasvit Annonaceae  Juss.
Katso myös
   Annoonakasvit Wikispeciesissä   Annoonakasvit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Annoonakasvit eli annonakasvit (Annonaceae) on yli 2 000 lajia käsittävä trooppinen kukkakasviheimo, jonka lajit ovat pääasiassa puita ja pensaita. Eräistä lajeista saadaan syötäviä hedelmiä. Lajeja tavataan kaikkialla tropiikissa, mutta erityisen luonteenomaisia ne ovat vanhan maailman trooppisten alankoseutujen ainavihannissa metsissä. Annoonakasvit ovat niissä varsin yleisiä.
Tuntomerkit

Annoonakasvit ovat puuvartisia, joskus köynnöstäviä, ja niiden varsissa on hartsikäytäviä. Lehdet ovat yleensä ainavihantia; lisäksi ne ovat ehyitä, korvakkeettomia, kahdessa rivissä sijaitsevia ja sinertävän- tai metallinkiiltoisia. Kukat ovat tuoksuvia, usein nuokkuvia, ja niissä on erikoista se, että ne avautuvat usein nupustaan jo ennen kuin niiden kaikki osat ovat kehittyneet täydelleen. Kukat houkuttelevat kovakuoriaisia, jotka suorittavat pölytyksen; useilla lajeilla kukasta muodostuu niille loukku terälehtien karisemiseen asti. Kukan osia on epämääräinen luku. Kehälehtikiehkuroita on tavallisesti kolme. Heteet sijaitsevat kierteisesti. Emilehdet ovat yleensä täysin erillään, ja hedelmä koostuu useiden marjojen yhteen kasvusta. Siemenessä on kirjava siemenvalkuainen. Vain lajilla Anaxagorea javanica on avautuva hedelmä ja avautuminen tapahtuu räjähdysmäisesti.
Systemaattinen asema ja alaryhmät

Annoonakasvit kuuluvat lahkoon Magnoliales yhdessä viiden muun heimon kanssa. Niistä läheisin annoonakasveille on kauluskukkakasvien (Eupomatiaceae) heimo.
Annoonakasveihin kuuluu 2430 lajia, jotka ryhmitellään 106–110 suvuksi. Niiden ryhmitteleminen alaheimoiksi on aina tuottanut vaikeuksia, mutta DNA-molekyylitutkimusten mukaan on erotettavissa useita ryhmiä eli kehityslinjoja:
Systemaattinen asema ja alaryhmät > Alaheimo Anaxagoreoideae

Yksi suku Anaxagorea, joka käsittää 30 trooppisen Amerikan, Sri Lankan ja kaakkoisimman Aasian saaristoineen lajia.
Systemaattinen asema ja alaryhmät > Alaheimo Ambavioideae

Alaheimo sisältää yhdeksän sukua ja 56 lajia, jotka kasvavat kaikkialla tropiikissa, myös Madagaskarilla.
Systemaattinen asema ja alaryhmät > Alaheimo Malmeoideae

Alaheimoon kuuluu 49 sukua, jotka jaetaan yhdeksään eri tribukseen. Runsaslajisia sukuja ovat muun muassa:
Piptostigma, 13 lajia
Unonopsis, 48 lajia
Polyalthia – tähtiannoonat, 86 lajia
Miliusa, 60 lajia
Monoon – koppipuut, 60 lajia
Orophea, 57 lajia
Pseuduvaria, 54 lajia
Mitrephora, 49 lajia
Systemaattinen asema ja alaryhmät > Alaheimo Annonoideae

Alaheimoon kuuluu 47 sukua, jotka jaetaan seitsemään eri tribukseen. Runsaslajisia sukuja ovat muun muassa:
Cymbopetalum, 27 lajia
Guatteria, 177 lajia
Xylopia, 180 lajia
Artabotrys – raksiot, 105 lajia
Duguetia, 94 lajia.
Annona – annoonat, 170 lajia
Goniothalamus – lyhtyoksat, 134 lajia
Isoloma, 20 lajia
Uvaria – punttiot, 199 lajia
Monanthotaxis, 94 lajia
Fissistigma, 59 lajia
Friesodielsia
Asimina – papavit
Annoonakasvit ihmisen taloudessa

Syötäviä hedelmiä: suomuannoona eli kirimoija (Annona cherimola), oka-annoona eli guanabana (A. muricata), sokeriannoona (A. squamosa), ilama (A. diversifolia), metsäpapavi eli papavi (Asimina triloba), raksiolajit (Artabotrys).
Aromaattista öljyä: tuoksuilangia eli rohtoilangia eli ylang-ylang (Cananga odorata), Mkilua fragrans.
Mausteita: Xylopia aethiopica, Monodora myristica.
Puuainesta, jousi- ja keihäspuita: Xylopia, Oxandra lanceolata, Duguetia, apinanannoona (Annona glabra).
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Annoonakasvit (Annonaceae)
Madden

Madden on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Benji Madden (s. 1979), yhdysvaltalainen kitaristi, The Madden Brothers -duon jäsen
Edward Madden (1878–1952), yhdysvaltalainen sanoittaja
Elizabeth Madden (s. 1963), yhdysvaltalainen esteratsastaja
Joel Madden (s. 1979), yhdysvaltalainen laulaja ja sanoittaja, The Madden Brothers -duon jäsen
John Madden (1936–2021), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja ja kommentaattori
John Madden (s. 1949), englantilainen teatteri-, televisio-, radio- ja elokuvaohjaaja
John Madden (s. 1973), kanadalainen jääkiekkoilija
Lawrie Madden (s. 1955), englantilainen jalkapalloilija,
Mickey Madden (s. 1979), yhdysvaltalainen basisti
Richard Madden (s. 1986), skotlantilainen näyttelijä
Samuel Madden (1686–1765), irlantilainen kirjailija, yksi Royal Dublin Societyn perustajista
Tyler Madden (s. 1999), yhdysvaltalais-kanadalainen jääkiekkoilija.
Muita merkityksiä

Madden NFL, amerikkalaiseen jalkapalloon liittyvä EA Sportsin pelisarja
The Madden Brothers, yhdysvaltalainen pop rock- ja folk rock -duo.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Liitokorento

| Liitokorento |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Sudenkorennot Odonata
Alalahko::  Aitosudenkorennot Anisoptera
Heimo::  Kiiltokorennot Corduliidae
Suku::  Epitheca
Laji::  bimaculata
Kaksiosainen nimi
 Epitheca bimaculata  (Charpentier, 1825) 
Katso myös
   Liitokorento Wikispeciesissä   Liitokorento Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Liitokorento (Epitheca bimaculata) on kiiltokorentoihin kuuluva väriltään keltamusta sudenkorento. Sillä on tapana pysyä pitkään lennossa ja laskeutua harvoin.
Ulkonäkö ja koko

Liitokorento on ulkonäöltään lähemmin ruskohukankorennon kuin muiden liitokorentojen kaltainen. Korennolla on takaruumiissaan laaja keltainen kuviointi. Takaruumiin keskilinjalla on leveä tumma kaistale. Lajin takasiipien tyvillä on suuret kolmiomaiset tummat alueet. Siipisolmuissa puolestaan ei ole tummia täpliä, jotka ruskohukankorennolla on.
Liitokorennon takaruumis on 40–44 mm pitkä ja takasiipi 38–44 mm pitkä.
Elintavat

Lajin lentoaika on toukokuun lopulta heinäkuun lopulle. Päälentoaika ajoittuu kesäkuun puolivälistä heinäkuun alkuun.
Liitokorento viettää tavallisesti pitkiä aikoja lennossa ja laskeutuu vain harvoin. Laji on erityisen kestävä ja nopea lentämään, ja saattaa vaeltaa veden päällä pitkälle rannasta. Kuitenkin lentotapojen vuoksi liitokorennon löytäminen on vaikeaa. Yleisimmin havaittavia yksilöitä ovat nuoret aikuiset, kun ne lentävät rinteillä ja muilla lämpimillä paikoilla.
Liitokorennon naaras voi munia kerralla yli 2 000 munaa nauhamaisina ketjuina.
Levinneisyys ja elinympäristö

Liitokorento on levinnyt pääosin Euraasian itäosiin. Keski-Euroopassa se esiintyy erittäin paikallisena, mutta Aasiassa levinneisyysalue jatkuu Sahalinille ja Japaniin. Suomessa liitokorentoa elää harvinaisena ja paikoittaisena maan eteläisimmissä osissa.
Liitokorennon yleisimpiä elinympäristöjä ovat järvet ja lammet, joilla on ruoikkoiset rannat ja paljon kasvillisuutta. Toisinaan lajia tavataan myös merenlahdilla ja soiden lammilla.
Aiheesta muualla

Liitokorento Korentowikissä
August Tötterman

Klas August Reinhold Tötterman (18. huhtikuuta 1833 Pyhäjärvi Vpl – 1. maaliskuuta 1907 Helsinki) oli suomalainen teologi ja professori. Hän oli  Helsingin yliopistossa aluksi eksegetiikan myöhemmin Vanhan testamentin eksegetiikan professorina 1879–1902.
Töttermanin vanhemmat olivat Joutsan kappalainen, varapastori Klas Kristian Albert Tötterman (1804–1847) ja Gustava Fredrika Stenroth (k. 1869). Hän pääsi ylioppilaaksi 1855 Porvoon kymnaasista ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1863 sekä opettajakandidaatiksi ja filosofian maisteriksi 1864. Tötterman valmistui Leipzigissa teologian lisensiaatiksi 1877.
Töttermanin veljiä olivat lähetyskoulun johtaja Karl Gustaf Tötterman (1836–1895) ja pääkonsuli, todellinen valtioneuvos Albert Theodor Tötterman (1838–1913).
Madrid Arena

Madrid Arena ulkoa.
Madrid Arena sisältä.
Madrid Arena on monitoimiareena Espanjan pääkaupungissa Madridissa. Se sijaitsee Casa de Campossa lähellä kaupungin keskustaa. Areena valmistui vuonna 2003 ja sen ensimmäinen laajennus vuotta myöhemmin. Areena on suunniteltu urheilu-, messu- ja kulttuurikäyttöön, ja se rakennettiin alun perin Madridin vuoden 2012 kesäolympialaisten isännyysehdokkuutta varten. Mikäli Madrid olisi saanut olympialaiset järjestääkseen, olisi areenalla järjestetty muun muassa kori-, käsi- ja lentopallon sekä voimistelun kilpailutapahtumat.
Areena on ympyränmuotoinen ja kolmikerroksinen, ja sen kokonaispinta-ala on 30 000 neliömetriä. Yleisökapasiteetti on suurimmillaan koripallo- ja tennisotteluissa, 10 278. Kompleksiin kuuluu myös lisärakennus, Pabellón de Cristal, joka on yhdistetty päärakennukseen tunnelilla. Areena on Madridin kaupungin omistuksessa ja sitä hallinnoi yhtiö nimeltä Madrid Espacios y Congresos.
Madrid Arenalla järjestettiin ATP:n Masters-sarjaan kuulunut Madrid Masters -tennisturnaus vuosina 2002–2008. Se on toiminut koripalloseura Estudiantesin kotikenttänä kaudesta 2005–2006 lähtien.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Madrid Arena Madrid Espacios y Congresos -yhtiön sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Lopenselkä

| Lopenselkä |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Orivesi
Koordinaatit:  61°43′04″N, 24°40′04″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Längelmäveden alue (35.72)
Laskujoki:  salmet Koljonselkään 
Järvinumero:  35.722.1.035
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  84,2 m  
Rantaviiva:  12,406 km  
Pinta-ala:  1,71733 km²   
Tilavuus:  0,0186848 km³ 
Keskisyvyys:  10,88 m  
Suurin syvyys:  33,14001 m  
Saaria:  4 
 fiLopenselkä 
Lopenselkä  on Pirkanmaalla Orivedellä  sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 172 hehtaaria eli 1,7 neliökilometriä, ja se on 2,4 kilometriä pitkä ja 1,8 kilometriä leveä. Järvenselkä on avoin, mutta rannat muodostuvat kolmesta lahdesta ja Käkisaaren suojaamasta järvenperästä. Järven pohjoispäässä sijaitsee Ikkaanlahti, jonka Punaniemen ja Haroniemen välinen lahdensuu on 130 metriä leveä. Länsirannasta, Tiihalanniemen ja Valkealuodon suojista, työntyy lounaaseen lähes 500 metriä pitkä ja 130 metriä leveä Tiihalanlahti. Tiihalanlahden vastarannalla sijaitsee sitä suurempi Matolahti, joka on 550 metriä pitkä ja 550 metriä leveä. Etelä- ja kaakkoisrannalla Käkisaaren takana sijaitsee nimetön järvenperä, jossa sijaitsee järven toinen luusua. Toinen lasku-uoma sijaitsee Matolahdessa.
Järvessä on neljä saarta, joiden pinta-ala on yhteensä kuusi hehtaaria eli noin 3,3 prosenttia järven pinta-alasta. Käkisaari on yli viiden hehtaarin suuruinen, Valkealuoto ja toinen nimetön saari ovat yli aarin kokoiset ja yksi luoto on alle aarin kokoinen. Käkisaaressa ja Valkealuodossa on yhteensä neljä vapaa-ajan asuntoa ja Käkiluodon kautta kulkee sähkölinja.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 18,7 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0187 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 10,9 metriä ja suurin syvyys on 33,1 metriä. Syvin kohta sijaitsee selällä luodon ja Valkealuodon puolivälissä. Järvellä on muitakin syvänteitä. Järven eteläpäässä Käkisaaren kummallakin puolella sijaitsee 22 ja 24 metrin syvänteet. Järven pääsyvänne alkaa Käkisaaren luoteispuolelta ja jatkuu Matolahden suulle. Ikkaanlahdella on vielä erikseen 16 metriä syvää.
Sen rantaviivan pituus on 12,4 kilometriä. Järven rannat ovat puoliksi metsämaata ja peltomaata. Lähiympäristössä sijaitsee kymmenen maatilaa ja kymmenen muuta hajallaan sijaitsevaa asutusta. Rannoille on rakennettu noin 50 vapaa-ajan asuntoa. Järven äänimaisemaan vaikuttavat valtatie 9 ja Orivesi–Jyväskylä-rautatie, jotka kiertävät järven sen pohjoisrantoja seuraten.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueella (35.7) Längelmäveden alueeseen (35.72), jonka Koljonselän alueeseen (35.722) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 84,2 metriä mpy. Järven vedenpinta on samalla korkeudella kuin sen yläpuolisella Harolanlahdella (25 ha) ja alapuolisella Koljonselällä (4 047 ha).
Järvi saa pääosan vedestään Harolanlahdelta, johon Äväntäjärven valuma-alueen (35.724) laskujoki Talviaistenjoki laskee Äväntäjärvestä (339 ha). Järveen laskee edellisten lisäksi vain Pikkulampi, jonka laskuoja laskee järven kaakkoispäähän. Järven omia laskujokia on kaksi. Eteläpäästä laskee Kaivannonsalmi Koljonselän Säkkiänselkään, ja Matolahdelta Röyhdänsalmi laskee Karviansalmeen. Tässä mielessä järvi on bifurkaatiojärvi.
Historiaa

Vuoden 1752 Anders Colleenin piirtämässä Längelmäen pitäjänkartassa näkyy myös osa Lopenselästä. Siinä Röyhdänsalmi on nykyistä leveämpi muodostaen suoran yhteyden Karviansalmeen ja siihen on piirretty myös nykyinen Kaivannonsalmi. Toinen eroavaisuus on Tiihalanniemi, joka on pitäjänkartassa saari. Nykykartoissa maatilan nimi on Viitasaari, joka voi olla jäänne tuolta ajalta. Tämä on mahdollista johtuen vuonna 1830 sattuneesta Kaivannon kanavan tapaturmasta, joka laski sekä Längelmäveden että Koljolanselän vedenpintaa noin kaksi metriä. Jos järven nykypintaa nostaisi yli puoli metriä, tulvisi Lopenselän itärannalla oleva pyöreä Pikkulampi, joka on pitäjänkarttaan piirretty soikean muotoiseksi.
Vuosien 1957–1986 peruskartoissa ei ole tapahtunut peltoviljelyssä ja haja-asutuksessa merkittäviä muutoksia. Sen sijaan vapaa-ajan asuntoja on ilmestynyt järven rannoille runsaasti. Samoin rautatien Talviaisten pysäkki on hävinnyt Harolanlahden lasku-uoman paikalta.
Aiheesta muualla

http://www.jamsa.fi/images/tuodut/18802-Maisemaselvitysluonnos%20Arkkitehtitoimisto%20MARS.pdf (Arkistoitu – Internet Archive)
http://talviainen.fi/
(35.7)
Magnavox

| Magnavox |
| --- | --- |

Perustettu:  1917
Perustaja:  Edvin Pridham, Peter Jensen
Toimiala:  elektroniikkateollisuus
Emoyhtiö:  Philips
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Magnavox Odyssey -pelikonsoli.
Magnavox oli Edvin Pridhamin ja Peter Jensenin perustama elektroniikkayritys. He kehittivät ensimmäisen kaiuttimen vuonna 1915 ja nimesivät sen Magnavoxiksi. Yritys perustettiin vuonna 1917 markkinoimaan keksintöä. Nimi on latinaa ja tarkoittaa ”kovaa ääntä”.
Esitellessään vuonna 1972 pelikonsolinsa Odysseyn Magnavox aloitti videopelimarkkinat, sillä Odyssey oli ensimmäinen kotikonsoli. Philips hankki Magnavoxin kuluttajaelektroniikka-osaston vuonna 1974. 1990-luvun lopulla joitakin Philipsin tuotteita markkinoitiin nimen ”Philips Magnavox” alla Philips-bränditietoisuuden lisäämiseksi Yhdysvalloissa. Vaikka se toimi, ero ”Philips Magnavoxin” ja ”Philipsin” tuotteissa herätti hämmennystä kuluttajissa. Sittemmin Philips markkinoi tuotemerkkejä taas erikseen, kunnes luopui kaikesta kulutuselektroniikastaan 2010-luvun alkupuolella. Sen jälkeen Magnavox- ja Philips-kulutustavaroita on valmistanut japanilainen Funai.
Aiheesta muualla

Magnavoxin verkkosivut
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Magnavox Wikimedia Commonsissa
August Törnqvist

Pehr August Törnqvist (1. elokuuta 1822 Espoo – 18. kesäkuuta 1872 Helsinki) oli suomalainen valtiopäivä- ja pankkimies, joka toimi Suomen Pankin johtokunnassa ja Suomen Yhdyspankin toimitusjohtajana.
Törnqvistin vannhemmat olivat senaattori ja salaneuvos Pehr Jonas Törnqvist ja Beata Sofia Trapp. Hän tuli hovioikeuden auskultantiksi 1843 ja Suomen Pankin johtokunnan sihteeriksi 1853 ja jäseneksi 1858. Hän osallistui muun muassa menestyksekkääseen valtiolainan hankintaan Rotschildin kauppahuoneelta 1862. Vuonna 1865 Törnqvististä tuli Suomen Yhdyspankin toimitusjohtaja. Hänen katsottiin onnistuneen auttamaan pankkia selviämään 1860-luvun loppuvuosien talouskriisistä. Törnqvist oli aatelissäädyssä sukunsa edustaja valtiopäivillä 1867 ja oli niillä muun muassa pankkivaliokunnan jäsen. Hän myös jatkoi isänsä aloittamaa keisarillisten asetusten ja senaatin kiertokirjeiden julkaisemista. Törnqvist kuoli naimattomana.
Atseotrooppinen seos

Atseotrooppinen seos on nesteseos, josta keitettäessä syntyvän höyryn koostumus on sama kuin nesteseoksen itsensä, toisin sanoen se tislautuu muuttumattomana. Esimerkiksi etanolin vesiliuos muodostaa atseotrooppisen seoksen kun se tislataan noin 96-massaprosenttiseksi.
Löytty (Lohja)

| Löytty |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Lohja
Koordinaatit:  60°32′00″N, 23°58′00″E
Järvinumero:  23.062.1.008
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  99 m 
Rantaviiva:  5,7 km 
Pinta-ala:  0,8 km² 
Tilavuus:  0,0016 km³ 
Keskisyvyys:  1,9 m 
Suurin syvyys:  6 m 
 fiLöytty 
Löytty on matala humusjärvi Lohjan pohjoisosassa luoteisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 83 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 31 kilometriä pohjoiseen.
Maantiede

Löytty on rannoiltaan mutkitteleva, sen ympäristö on enimmäkseen metsää ja suota. Rannalla on jonkin verran asutusta, etenkin etelässä. Altaan pohjoisosassa sijaitsee muutama luoto. Syvin kohta sijaitsee altaan itäosassa. Löyttyyn virtaa laskuojia ympäröiviltä soilta, Löytyn lounaiskolkasta lähtee laskuoja etelään kohti Pusulanjärveä, jonka korkeustaso on 61 metriä Löyttyä alempi. Löytyn luoteispuolella on Heinäistenjärvi ja itäpuolella Tarkeelanjärvi.
Löytty on lievästi rehevöitynyt, sen ekologinen tila on erinomainen. Järven tilavuus on 1,57 miljoonaa kuutiometriä.
Löytty (23.062.1.008) kuuluu Pusulanjärven alueeseen (23.062), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Pusulanjoen alue (23.06). Löytty on Karjaanjoen vesistön luoteisia vakavesiä.
Lynn Davies

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Lynn Davies |  Lynn Davies |  Lynn Davies |  |
Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tokio 1964 | pituushyppy |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Budapest 1966 | pituushyppy |  |
|  Hopeaa | Ateena 1969 | pituushyppy |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Praha 1967 | pituushyppy |  |
|  Hopeaa | Belgrad 1969 | pituushyppy |  |
Lynn Davies (s. 20. toukokuuta 1942 Nantymoel, Wales) on brittiläinen yleisurheilija ja pituushypyn olympiavoittaja.
Lynn Davies, lempinimeltään Lynn The Leap (Loikka-Lynn) voitti olympiakultaa Tokiossa 1964 tuloksella 807. Tokion pituushypyn tulostaso jäi vaatimattomaksi kylmän ja sateisen sään takia. Amerikkalainen Ralph Boston ja neuvostoliittolainen Igor Ter-Ovanesjan olivat ennakkosuosikkeja, mutta joutuivat taipumaan, sillä Davies oli vaikeissa olosuhteissa kuin kotonaan.
Davies voitti Euroopan mestaruuden vuonna 1966 tuloksella 798 ja EM-hopeaa kolme vuotta myöhemmin tuloksella 807. Daviesin ennätyshyppy kantoi 823 Méxicon olympiavuonna 1968. Méxicossa Davies kuitenkin epäonnistui ja jäi yhdeksänneksi. Hän päätti uransa 1972.
Lynn Davies on toiminut Britannian yleisurheiluliiton puheenjohtajana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lynn Davies Wikimedia Commonsissa
Sportinglife.com / Davies (englanniksi)
BBC / Daviesin haastattelu (englanniksi)
Sporting Heroes / Davies (englanniksi)
Miesten pituushypyn olympiavoittajat
Atsinananan sademetsät

| Atsinananan sademetsät |
| --- | --- |
 Maisemaa Marojejyn kansallispuistossa
Maailmanperintökohde
Sijainti:  Madagaskar  14°27′35″S, 49°42′9″E
Tyyppi:  luontokohde
Kriteerit:  IX, X
Tunnusnumero:  1257
Valintahistoria
Valintavuosi:  2007
Merkitty vaarantuneeksi:  2010
 Atsinanana
Atsinananan sademetsät Madagaskarin itäosassa ovat Unescon maailmanperintökohde. Ne levittäytyvät kuuteen kansallispuistoon. Metsät ovat tärkeä jäänne Madagaskarin luonnon ja geologian historiasta. Saari on irtautunut Afrikan mantereesta yli 60 miljoonaa vuotta sitten, ja sen kasvi- ja eläinkunta on kehittynyt siitä lähtien eristyksissä. Atsinananan metsissä 80–90 prosenttia lajeista on endeemisiä. Metsissä elää monia uhanalaisia eläinlajeja, muun muassa ainakin 25 eri makilajia. Alueen eläinlajeista 72 on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton uhanalaisten lajien luettelossa.
Maailmanperintökohteeseen kuuluu 13 erilistä aluetta, jotka kuuluvat seuraaviin kansallispuistoihin
Marojejyn kansallispuisto
Masoalan kansallispuisto
Zahamenan kansallispuisto
Ranomafanan kansallispuisto
Andringitran kansallispuisto
Andohahelan kansallispuisto
Kansallispuistojen ulkopuolella suurin osa Madagaskarin metsistä on jo hakattu – alkuperäisestä metsäalasta on jäljellä enää 8,5 prosenttia ja siitä suurin osa kuuluu Atsinananan kansallispuistoihin.
Liitokalat

| Liitokalat |
| --- | --- |
 Parexocoetus brachypterus
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Nokkakalat Beloniformes
Alalahko::  Belonoidei
Yläheimo::  Exocoetoidea
Heimo::  Liitokalat Exocoetidae  Risso, 1827
Suvut
 Cheilopogon  Cypselurus  Exocoetus  Fodiator  Hirundichthys  Oxyporhamphus  Parexocoetus  Prognichthys 
Katso myös
   Liitokalat Wikispeciesissä   Liitokalat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Liitokalat eli lentokalat (Exocoetidae) ovat nokkakaloihin lukeutuva heimo, johon kuuluu noin 50 lajia. Lajit ryhmitellään yleensä seitsemästä yhdeksään eri sukuun. Liitokaloja tavataan kaikista lämpimän vyöhykkeen valtameristä, enimmäkseen Atlantin, Tyynen ja Intian valtameren trooppisissa ja subtrooppisissa vyöhykkeissä.
Liitokalojen rintaevät ovat poikkeuksellisen suuret, ja niiden avulla kalat voivat tehdä lyhyitä lentomatkoja ilmassa merenpinnan yläpuolella. Liitokalojen lennähdysten pääasiallinen tarkoitus on nopea karkaaminen petokalojen ulottuvilta.
Lajiominaisuuksia

Osa liitokaloista luo rintaevänsä 20–40 päivän välein. Joillakin lajeilla rintaevien ohella myös vatsaevät ovat epätavallisen kookkaat, jolloin kaloilla näyttää ikään kuin olevan neljä siipeä. Useimmat lajit ovat pituudeltaan korkeintaan noin 30 cm, mutta jotkut lajeista kasvavat noin puolen metrin mittaisiksi. Liitokalojen silmät ovat suhteellisesti suuremmat kuin kaloilla keskimäärin. Silmät ovat myös tavallista litteämmät, mikä parantaa näön tarkkuutta ilmassa lennon aikana. Liitokalat elävät meren pintakerroksessa ja käyttävät ravinnokseen planktonia.
Lentäminen

Lentämiseen valmistaudutaan uimalla alhaalta päin nopeasti kohti meren pintaa siten, että evät on taivutettu tiukan vartalonmyötäisesti. Lentoonlähtövaiheessa pyrstöevää käytetään potkurimaisesti ponnistukseen, jonka jälkeen rinta- ja vatsaevät levitetään lentoasentoon. Kalat eivät heiluttele eviään lennon aikana, vaan ne tekevät liitolennon. Liidon aikana kalojen nopeus saattaa nousta 60 kilometriin tunnissa. Liitojen pituus on tyypillisesti 30–50 metriä, mutta havaintoja on tehty jopa satojen metrien lennoista, joissa kalat käyttävät hyväkseen nousevia ilmavirtauksia purjelentokoneiden tavoin. Joskus kalat saattavat myös tehdä useammasta liidosta muodostuvan sarjaliidon ponnistaen pyrstöevällään välillä meren pinnasta lisää vauhtia.
Kalojen joukossa liitokaloilla on hyvin poikkeukselliset kyvyt niitä uhkaavilta petokaloilta pakenemiseen, välttäen siten helposti esimerkiksi miekka- tai tonnikalojen saaliiksi joutumisen.
Taloudellinen hyödyntäminen

Liitokaloja voidaan säilöä kuivattamalla, ja niitä syödäänkin suuria määriä Japanissa sushi-herkkupaloina. Myös liitokalojen mätiä, joka on rapeaa ja punaisen-oranssin väristä, nautitaan Japanissa Tobiko-sushina.
Tunnettuja lajeja

Liitokala (Exocoetus volitans)
Kirjosiipilentokala (Cheilopogon  exsiliens)
Välimerenlentokala (Cheilopogon  heterurus)
Afrikanlentokala (Cheilopogon  nigricans)
Aiheesta muualla

FAO:n raportti Karibianmeren liitokalastuksesta (englanniksi)
Kuvia (englanniksi)
Sekä rinta- että vatsaeviltään huomattava Kirjosiipilentokala (Cheilopogon exsiliens).