stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Supersairaala

| Supersairaala> Mighty Med |
| --- | --- |
Tyyli:  nuorten sitcom
Kestoaika:  22–24 minuuttia
Luoja(t):  Jim Bernstein Andy Schwartz
Pääosissa:   Bradley Steven Perry  Jake Short  Paris Berelc 
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Verkko:  Disney XD
Esitetty:  7. lokakuuta 2013 –  9. syyskuuta 2015
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  48
Tuotanto
Tuottaja(t):  Stephen Engel Mark Jordan Legan Kevin O’Donnell
Tuotantoyhtiö(t):   It's a Laugh Productions (The Walt Disney Companyn omistama) 
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Supersairaala (engl. Mighty Med) on yhdysvaltalainen vuosina 2013–2015 tehty nuorten tilannekomediasarja. Se on The Walt Disney Companyn omistaman It’s a Laugh Productionsin tuottama, ja sitä esitti antennikanava Disney XD.
Sarja kertoo kahdesta sarjakuvahullusta teinistä, jotka vahingossa löytävät supersankareita hoitavan sairaalan ja pääsevät sen henkilökunnan jäseniksi. Kouluympäristössä ja suosimassaan sarjakuvakaupassa pojat joutuvat taistelemaan superpahiksia vastaan.
Päärooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Bradley Steven Perry  | … |  Kaz   |
|  Jake Short  | … |  Oliver   |
|  Paris Berelc  | … |  Skylar Storm   |
|  Devan Leos  | … |  Alan   |
|  Augie Isaac  | … |  Gus   |
|  Cozi Zuehlsdorff  | … |  Jordan   |
|  Brooke Sorenson  | … |  Stefanie   |
|  Carlos Lacámara  | … |  tohtori Horace Diaz, Supersairaalan johtaja   |
|  Jason Sklar  | … |  Clyde, sarjakuvakaupan omistaja   |
|  Randy Sklar  | … |  Wallace, sarjakuvakaupan omistaja   |
Flok

Flok on suomalainen a cappella -yhtye, joka on perustettu Helsingissä vuonna 2022. Yhtyeen jäsenet ovat Lilja Lundén (sopraano), Liisa Kivinen (sopraano), Maija Laurinsilta (altto), Wiljami Miettunen (tenori), Joel Bonsdorff (tenori ja beatbox) ja Juho Laasanen (basso).
Yhtye voitti Tampereen Sävel -lauluyhtyekilpailun vahvistettujen yhtyeiden kategorian vuonna 2023. Saman palkinnon ovat saaneet muun muassa Rajaton (1999) ja Club for Five (2001). Lisäksi Flok voitti kilpailun yleisöäänestyksen.
Yhtye on ensimmäisten toimintavuosiensa aikana esiintynyt niin Suomessa kuin ulkomailla. Yhtye on ollut pääesiintyjänä muun muassa Naantalin musiikkijuhlilla, Vaasan kuorofestivaaleilla ja Savonlinnan kuorofestivaaleilla.lähde?
Flok-yhtyettä on kuvailtu tyylikkääksi ja omintakeiseksi yhtyeeksi, joka yhdistää suomalaista lauluyhtyeperinnettä ja modernia rytmimusiikkia.
Diskografia > Singlet

Mustikkamaa (2024)
Väärin (2024)
Sydäntalvi (2023)
Lumi (2023)
Kysy mua ulos (2023)
Villi sydän

| Villi sydän> Wild at Heart |
| --- | --- |

Ohjaaja:  David Lynch
Käsikirjoittaja:  Barry Gifford  David Lynch
Tuottaja:  Steve Golin Monty Montgomery Sigurjon Sighvatsson
Säveltäjä:  Angelo Badalamenti
Kuvaaja:  Frederick Elmes
Leikkaaja:  Duwayne Dunham
Tuotantosuunnittelija:  Patricia Norris
Pääosat:  Nicolas Cage Laura Dern Diane Ladd Harry Dean Stanton Willem Dafoe
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  PolyGram Filmed Entertainment Propaganda Films
Levittäjä:  Mokép Netflix The Samuel Goldwyn Company
Ensi-ilta:  1990
Kesto:  124 min
Alkuperäiskieli:  Englanti
Budjetti:  10 000 000 Yhdysvaltain dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Villi sydän (Wild at Heart) on David Lynchin ohjaama rikostarina kahdesta rakastavaisesta, jotka Yhdysvaltain syvään etelään suuntautuvalla pakomatkallaan joutuvat erikoisiin ja pelottaviin tilanteisiin. Lynchin elokuva voitti pääpalkinnon Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 1990. Päähenkilöitä esittävät Nicolas Cage ja Laura Dern.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Nicolas Cage  | … |  Sailor Ripley   |
|  Laura Dern  | … |  Lula Pace Fortune   |
|  Diane Ladd  | … |  Marietta Fortune   |
|  Harry Dean Stanton  | … |  Johnnie Farragut   |
|  J.E. Freeman  | … |  Marcellus Santos   |
|  William Morgan Sheppard  | … |  Mr. Reindeer   |
|  Willem Dafoe  | … |  Bobby Peru   |
|  Crispin Glover  | … |  Dell-serkku   |
|  Grace Zabriskie  | … |  Juana Durango   |
|  Isabella Rossellini  | … |  Perdita Durango   |
|  Sherilyn Fenn  | … |  tyttö auto-onnettomuudessa   |
|  Sheryl Lee  | … |  hyvä noita   |
|  Jack Nance  | … |  00 Spool   |
|  John Lurie  | … |  Sparky   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano luonnehtii Villiä sydäntä sadunomaisen värikkääksi sekoitukseksi seksiä, liikettä, unenomaisuutta, perversioita ja musiikkivideoita. Hän antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. VideoHound’s Golden Movie Retriever antaa elokuvalle kolme ja puoli tähteä neljästä.
Jonttu Virta

| Jonttu Virta |
| --- | --- |
 Jonttu Virta Dingon konsertissa heinäkuussa 2018.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. maaliskuuta 1956 (ikä 68)
Muusikko
Aktiivisena:  1970-luvulta lähtien
Tyylilajit:  Rock
Yhtyeet:  Dingo, Sleepy Sleepers, Kieltolaki, QQ Blue, Solid Citizens, Sammontakojat
Levy-yhtiöt:  Fazer Finnlevy, Bang Trax, Warner Music Finland
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jouni Antero ”Jonttu” Virta (s. 1. maaliskuuta 1956 Pori ) on suomalainen kitaristi. Hän oli kitaristina Dingossa, jonka hän perusti Pertti Neumannin ja Juha Seittosen kanssa vuonna 1982.
Ura

Virta soitti 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa porilaisessa Kieltolaissa. Vuonna 1982 Neumann pyysi Virtaa kitaristiksi uuteen yhtyeeseensä. Yhtyeen nimeksi vakiintui Dingo.
Jonttu Virta soitti Dingossa lokakuuhun 1986 asti, jolloin yhtye hajosi ensimmäisen kerran. Dingon jälkeen hän perusti QQ Bluen, joka julkaisi vuonna 1987 albumin Crusade. Yhtye jäi lyhytikäiseksi ja hajosi vielä saman vuoden aikana.lähde?
Virta soitti myös Sleepy Sleepersissä yhden kiertueen ajan syksyllä 1985 ja yhtyeen albumilla Born In The S.A.V.O.
Dingo perustettiin uudelleen vuonna 1993, jolloin Virta palasi yhtyeen kitaristiksi. Yhtyeen paluu jäi lyhytaikaiseksi, ja Dingo jäi vuonna 1994 toistamiseen tauolle. Virta oli mukana Dingon paluukeikoilla vuosina 1998–2002.lähde?
2000-luvulla Virta soitti kitaraa useissa porilaisissa kokoonpanoissa ja työskenteli Porin nuorten työpajalla bänditoiminnan ohjaajana. Hän palasi Dingoon vuonna 2017. Dingon lisäksi Virta soittaa Sammontakojissalähde?.
Virta on tehnyt myös musiikkia muun muassa Visa Mäkisen elokuviin.
Aiheesta muualla

Solid Citizens (Arkistoitu – Internet Archive) Solid Citizens-yhtyeen viralliset kotisivut
Jouni Virta Elonetissä.
Jouni Virta Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jonttu Virta (vasemmalla) vuonna 1985. Keskellä Pete Nuotio ja oikealla Juha Seittonen.
William Manuel Johnson

William Manuel Johnson
William Manuel ”Bill” Johnson (10. elokuuta 1872 Talladega, Alabama – 3. joulukuuta 1972 New Braunfels, Texas) oli yhdysvaltalainen jazz-kontrabasisti.
Elämä

Bill Johnson syntyi Talladegassa, Alabaman osavaltiossa Hattie Johnsonin vanhimpana lapsena.  Hänen isänsä oli todennäköisesti valkoihoinen. Hattie avioitui myöhemmin Richard Johnsonin kanssa ja Bill otti käyttöön isäpuolensa sukunimen. Pariskunnalle syntyi kaikkiaan kuusi lasta. Billin veli oli tunnettu rumpali Ollie ”Dink” Johnson (1892–1954). Hänen sisarensa Bessie eli Anita Johnson Gonzales (1883–1952) seurusteli pitkään Jelly Roll Mortonin kanssa.
Johnson aloitti soittamisen 1890-luvulla. Aluksi hän soitti kitaraa, mutta vaihtoi 1890-luvun lopulla instrumentikseen kontrabasson. Vuonna 1900 hän työskenteli New Orleansissa. Hän soitti Peerless ja Eagle Bandissa. Kun nämä orkesterit osallistuessa kulkueisiin hän soitti tuubaa.
Johnson avioitui huhtikuussa 1905 Mattie Amusin kanssa. Pariskunta muutti piakkoin New Orleansiin. Sieltä he siirtyivät Los Angelesiin Kaliforniaan 1908. Lokakuussa 1909 Johnson asui West Oaklandissa, Kaliforniassa. Siellä hän omisti jonkin aikaa tupakkakaupan.
Vuodesta 1909 Bill Johnsonilla Kaliforniassa oma orkesteri Kaliforniassa. Hän asui Los Angelesissa. 1911 hän kutsui yhtyeeseensä (Original Creole Orchestra) soittamaan muun muassa kornetisti Freddie Keppardin ja muita New Orleansissa vaikuttaneita muusikkoja. Yhtye teki kiertueita Yhdysvalloissa vuosina 1914–1918 ja siitä tuli erittäin suosittu. Yhtye hajosi 1918. Samana vuonna Johnson kuitenkin aloitti yhteistyön King Oliverin kanssa ja yhtyeen toiminta virisi uudelleen. Siihen liittyivät muun muassa rumpali Paul Barbarin ja klarinetisti Jimmie Noone. Vuonna 1921 orkesteri siirtyi virallisesti King Oliverin johtoon ja siitä tuli sittemmin King Oliver's Creole Jazz Band. Johnson jatkoi soittamista sen riveissä, kunnes se hajosi 1923. Vaikka Johnson oli pääasiassa basisti, Oliverin yhtyeen levyillä hän soitti banjoa.
King Oliverin kanssa Johnson asettui Chicagoon. Oliverin orkesterin hajottua Johnsonilla oli useiden vuosien ajan oma yhtye. Hän soitti 1920-luvulla myös Johnny Doddsin kokoonpanoissa. Doddsin kanssa hän levytti 1928.
II maailmansodan jälkeen Johnson työskenteli 1947 Bunk Johnsonin (ei sukua basistille) kanssa. Hän jatkoi esiintymistä aina 1950-luvulle asti. Tuolloin hän luopui musiikkielämästä ja muutti Meksikoon. Myöhemmin hän asettui Teksasiin, jossa kuoli 100-vuotiaana joulukuussa 1972.
Boris Berezovski

Boris Abramovitš Berezovski (ven. Борис Абрамович Березовский, 23. tammikuuta 1946 Moskova, Neuvostoliitto – 23. maaliskuuta 2013 Lontoo, Britannia) oli venäjänjuutalainen oligarkki. Hän aloitti liiketoimintansa Neuvostoliiton perestroikan aikana ja pääsi presidentti Boris Jeltsinin lähipiiriin neuvonantajaksi. Berezovski tuki uuden presidentti Vladimir Putinin valintaa, mutta ajautui sittemmin poliittisiin ristiriitoihin. Berezovski lähti vapaaehtoiseen maanpakolaisuuteen ensin Ranskaan ja myöhemmin Isoon-Britanniaan.
Viimeiset vuodet hänet tunnettiin Lontoossa asuvana Venäjän poliittista johtoa arvostelevana miljardöörinä Englannissa asuessaan Berezovski muutti viralliseksi nimekseen Platon Elenin elämäänsä perustuneen elokuvan päähenkilön mukaan.
Kuolema

Berezovski löytyi 23. maaliskuuta 2013 hirtettynä kylpyhuoneensa suihkuun. Ruumiista ei löytynyt väkivallan merkkejä eikä muitakaan todisteita rikoksesta, mutta murhaa ei pystytty täysin sulkemaan pois, joten kuolinsyy jäi avoimeksi. Berezovskin tiedettiin olleen ennen kuolemaansa masentunut ja valtavan taloudellisen paineen alla.
Kuolinsyyksi voi esittää myös murhaa. Kuristusjäljet kaulassa eivät olleet tyypillisiä hirttäytymiselle, niinpä V:n muotoinen kuvio puuttui Berezovskin kaulalta, ja hänellä oli selittämätön voimakkaan iskun aiheuttama vaurio takaraivossaan, samoin kuin murtunut kylkiluu. Mikään niistä ei ole tavallinen hirttäytyessä aiheutuva vamma. Jäljet kaulalla viittasivat muodoltaan myös enemmän kuristamiseen kuin hirttäytymiseen. Suihkutilassa, josta hänen ruumiinsa löydettiin, oli tunnistamattomia sormenjälkiä.
Berezovski oli naimisissa, ja häneltä jäi kuusi lasta.lähde?
Kirjallisuutta

Klebnikov, Paul: Godfather of the Kremlin: The Decline of Russia in the Age of Gangster Capitalism.  Houghton Miflin Harcourt, 2000.  ISBN 978-015-6-01330-7
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Boris Berezovski Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  Scopus  zbMATH 
Muut:  SNAC  IdRef
Philip Boit
Aiheesta muualla

Philip Boit Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS). (englanniksi)
Erkki Vettenniemi: Kato neekeri hiihtää! Kiista modernin urheilun leviämisestä (Arkistoitu – Internet Archive)
Olmeekit

Yksi olmeekkien suurista kiviveistoksista La Ventassa
Olmeekit olivat muinainen korkeakulttuuri Mesoamerikassa. He elivät Meksikonlahden rannan seuduilla Tehuantepecinkannaksella nykyisten Veracruzin ja Tabascon osavaltioiden alueella. Olmeekkien sivilisaation kukoistuskausi oli Mesoamerikan esiklassisella kaudella noin 1200–400 eaa.
Olmeekkien korkeakulttuuri oli Mesoamerikan ensimmäinen, ja olmeekit ovat antaneet runsaasti vaikutteita kaikille myöhemmille alueen korkeakulttuureille, kuten tolteekeille, mayoille ja asteekeille.
Olmeekkien sivistynyt kulttuuri poikkesi selvästi ympäröivistä yksinkertaisista heimokulttuureista. He hallitsivat ajanlaskun, olivat taitavia kivenkäsittelijöitä ja rakensivat suuria monumentteja. Parhaiten heidät tunnetaan valtavista kivipääveistoksista, jotka ehkä esittävät heidän päälliköitään.
Historia > Vaiheet

Olmeekkien kulttuuri ajoitetaan Mesoamerikan intiaanikulttuurien niin sanotun muotoutumisvaiheen varhais- ja keskivaiheisiin (1800 eaa. – 300 jaa.). Olmeekkien kulttuuri jaetaan neljään vaiheeseen: esivaiheeseen (–1500 eaa.), varhaisvaiheeseen (1500–900 eaa.), myöhäisvaiheeseen (900–400 eaa.) ja epiolmeekkivaiheeseen (400 eaa. – 400 jaa.). Olmeekkikulttuurin ajanlasku perustuu kokonaan radiohiiliajoitukseen.
Historia > Alkuperä

Olmeekeista ei ole jäänyt riittävästi arkeologisia jäänteitä, jotta heidän etninen alkuperänsä ja kaikki asutuksensa tunnettaisiin. Nimi olmec on asteekin kieltä ja tarkoittaa ’kumikansa’. Olmeekkien itsestään käyttämää nimeä ei tiedetä. Monet tutkijat ovat esittäneet, että olmeekit puhuivat mixe-zoquekielten varhaista versiota, sillä monessa nykyisessä mesoamerikkalaisessa kielessä on lainasanoja siitä.
Olmeekkien ydinalueelta on löytynyt jäänteitä ihmisasumuksista aina vuodelta 5100 eaa., mutta alueella asui ihmisiä luultavasti sitäkin aiemmin. Nykyisin arkeologit ajoittavat olmeekkikulttuurin alun 1500-luvulle eaa., jonka aikaista olmeekkiesineistöä on löydetty El Manatìn pyhäköstä. Paikka on lähellä San Lorenzon kaupunkia, joka saattoi olla olmeekkikulttuurin syntysija.
Ensimmäisten olmeekkien alkuperää ei tunneta. Joidenkin tutkijoiden mukaan olmeekkikulttuuri kehittyi paikallisista kulttuureista ilman ulkoisia vaikutteita. Toiset tutkijat uskovat heidän olleen mokayakulttuurin edustajia, jotka tulivat Chiapasista Tyynenmeren rannalta. Siellä kehittyi varhaisia päällikkökuntia jo noin 1650 eaa. San Lorenzon varhainen keramiikka muistuttaa Ocósin keramiikkaa, jota esiintyi Guatemalassa Tyynenmeren rannoilla noin 1600 eaa. Olmeekkikulttuuria esiintyi sen syntyaikoina myös Guerrerossa. Tästä kertovat ehkä Amuco-Abelinon löydöt ajalta noin 1530 eaa. ja Teopantecuanitlanin varhainen vaihe.
Historia > Ydinalue ja kukoistus

Olmeekkien kulttuurin keskus oli Meksikonlahden rannalla nykyisen Meksikon osavaltioiden Veracruzin ja Tabascon alueella. Siellä ovat suurimmat olmeekkiasutukset ja useimmat monumentit. Alue on lähinnä jokien halkomaa alankoa ja noin 200 × 80 kilometriä laaja. Sen vuosittainen sademäärä on korkea, ja sitä peittivät tiheät trooppiset metsät, jonka lomassa oli savannia.
Varhaisaikoina olmeekkien vauraus perustui Meksikonlahden hedelmällisten ja kosteiden rannikoiden viljelylle. Olmeekit viljelivät esimerkiksi maissia ja papuja, ja he saivat usein kaksi satoa vuodessa. Seudulla kasvoi myös paljon keräiltäviä kasveja ja metsästettäviä merieläimiä kuten kilpikonnia ja simpukoita.
Vuoteen 1200 eaa. mennessä olmeekit olivat perustaneet merkittäviä kaupunkikeskuksia, joista tärkeimpiä San Lorenzo, La Venta, Laguna de los Cerros, Tres Zapotes ja Las Limas. Näistä La Venta, San Lorenzo ja Laguna de los Cerros oli rakennettu symmetrisesti ja suunnitelmallisesti, kuten Mesoamerikan myöhemmätkin suurkaupungit.
San Lorenzo oli olmeekkien ensimmäinen suuri kaupunki. Se asutettiin noin 1700 eaa., ja vuoteen 1500 eaa. mennessä sitä asuttivat jo olmeekit. Seuraavien 300 vuoden aikana San Lorenzo oli monin verroin suurempi kuin mikään toinen Mesoamerikan asutus. San Lorenzossa oli kumpurakennelmia, mahdollisesti pallokenttä, ja punainen palatsi. Tulvilta turvassa ollut San Lorenzo hallitsi alueen kauppaa vuosina 1200–900 eaa. Sen jälkeen kaupunki hylättiin toistaiseksi tuntemattomasta syystä. Tuon ajan monumenteissa on runtelemisen merkkejä, mutta ne saattoivat johtua siitä, että monumentteja kaiverrettiin usein uusiksi.
San Lorenzon tuhon jälkeen La Ventasta tuli uusi pääkaupunki. Siellä asui noin 18 000 asukasta. La Ventaan rakennettiin Mesoamerikan ensimmäinen pyramidi. La Ventan monumentit tuhottiin järjestelmällisesti joskus neljännellä vuosisadalla eaa.
Historia > Vaikutuksen leviäminen

Olmeekkien vaikutus ja kaupankäynti alkoivat levitä vuodesta 1200 eaa. alkaen, ja ne ulottuivat lopulta nykyiseen Nicaraguaan. Olmeekit kävivät kauppaa esimerkiksi obsidiaanilla, jadella, serpentiinillä, micalla, kumilla, keramiikalla, höyhenillä sekä ilmeniitistä ja magnetiitista tehdyillä hiotuilla peileillä. Vaikka olmeekkien vaikutus alkoi levitä jo San Lorenzon aikana, La Ventan aikana olmeekkien kulttuuri levisi laajemmin ja kokonaisvaltaisemmin etelään ja itään. Chiapasissa ja pohjoisessa Keski-Amerikassa omaksuttiin olmeekkien symbolit, uskomukset ja tavat, ja alueilla alkoi esiintyä niille uusia yhteiskunnallisia rakenteita, julkista taidetta, arkkitehtuuria ja eksoottisten tavaroiden kaukokauppaa. Myös maissin nousu koko alueen perusruoaksi ja tärkeimmäksi kasviksi saattoi olla olmeekkien ansiota. Länteen olmeekkien vaikutus levisi ennen vuotta 900 eaa.; sen jälkeen Meksikonlaakso ja Oaxaca jatkoivat kehitystään omiksi korkeakulttuureikseen erillään olmeekeista. La Ventan vaikutusta on havaittu vuoden 900 eaa. jälkeen vielä Chalcatzingosta. Vuoteen 500 eaa. mennessä olmeekkien kontaktit ulkomaailmaan olivat jo loppuneet.
Historia > Tuho

Vuonna 400 eaa. olmeekkien kulttuuri oli jo katoamassa, sillä jokitasanko oli suureksi osaksi hylätty, kauppaverkostot eivät enää toimineet, eivätkä käsityöläiset enää tehneet olmeekkityylisiä esineitä. Tres Zapotesiin syntyi tosin vielä epiolmeekkikulttuuriksi kutsuttu kulttuuri. Sitä ei tiedetä, minne olmeekit muuttivat. San Lorenzon ja La Ventan tuhon, ja sitä kautta koko olmeekkikulttuurin tuhon, on arveltu johtuneen alueen jokien uomien luontaisesta vaihtelusta, merenpinnan noususta ja tulivuorenpurkauksista. Viljely saattoi johtaa eroosioon ja jokien liettymiseen. Olojen huonontuminen saattoi johtaa kapinoihin.
Kulttuuri ja uskonto

Kuten myöhemmätkin Mesoamerikan kulttuurit, olmeekit rakensivat monumentaalisia pyhiä rakennuksia ja massiivisia kiviveistoksia, pelasivat pallopelejä, joivat suklaata ja palvoivat eläinjumalia.
Olmeekkien kulttuurista ja uskonnosta ei tiedetä paljoakaan. Olmeekit ilmeisesti kunnioittivat luonnonpaikkoja kuten luolia, joista päästiin alamaailmaan, ja vuoria, joista päästiin alamaailman tason lisäksi taivaaseen ja maahan. Olmeekkien tärkeitä vuoria olivat El Manati, Chalcatzingo ja Oxtotitlan.
Olmeekit kirjasivat jumalansa ja uskonnolliset käytäntönsä ylös käyttäen symboleja. Niistä on päätelty, että olmeekeilla oli ilmeisesti järjestäytynyt uskonto pappeineen. Olmeekkien uskonnolliset tavat, kuten uhraaminen, luolarituaalit, pyhiinvaellukset, pallokentät, pyramidit ja peilien arvostus periytyivät olmeekkeja seuranneille kansoille aina 1500-luvun alkuun.
Olmeekkien jumalten nimiä ei tiedetä, joten olmeekkien taiteessa esitetyt jumalat tunnetaan nykyisin numeroin. Jumalat edustivat usein luonnonilmiöitä kuten sadetta, maata ja maissia. Olmeekit kunnioittivat etenkin ravintoketjun ylimpiä eläimiä, kuten jaguaaria, kotkaa, kaimaania, käärmettä ja haita, ja he yhdistivät ne jumaluuksiin. He kuvasivat myös olentoja, joissa yhdistyi kaksi eläintä kuten ihminen ja jaguaari. Olmeekit palvoivat taivaslohikäärmettä ja uskoivat, että neljä kääpiötä piti taivasta ylhäällä.
Joidenkin tutkijoiden mukaan olmeekit tunsivat 260 ja 365 vuorokauden sekä 52 vuoden kierrot, jotka olivat Mesoamerikan intiaanikansoille tyypillisiä. Olmeekkien kirjoitusjärjestelmä oli myöhempien mesoamerikkalaisten kirjoitusjärjestelmien kuten mayojen kirjoitusjärjestelmän pohjana.
Maatalous ja tekniikka

Maissi oli olmeekkien perusruokaa. He viljelivät myös esimerkiksi papuja, kurpitsaa, perunaa, maniokkia, bataattia ja puuvillaa. Lisäksi he keräilivät kasveja luonnosta, metsästivät ja kalastivat sekä kasvattivat koiria ruoaksi. Olmeekit harjoittivat todennäköisesti kaskiviljelyä.
Olmeekkien keramiikka-astioita on säilynyt paljon. He tekivät työkaluja myös kivestä, luusta, sarvista ja puusta. Kivityökaluja tehtiin basaltista ja obsidiaanista, jota tuotiin Meksikon keskiylängöltä ja Guatemalan vuorilta. Olmeekit käyttivät myös magnetiittia, hematiittia ja ilmeniittiä.
La Ventaan olmeekit rakensivat neliönmuotoisen pyramidin irtonaisesta maalajista. Pyramidin jäänteet ovat nykyisin 34 metriä korkeat. Sen käyttötarkoitusta ei tiedetä.
Tutkimuksen historia

Olmeekeista ei tiedetty ennen 1900-lukua. Löytyneitä olmeekkikulttuurin esineitä oli sitä ennen pidetty asteekkien, mayojen tai jopa kiinalaisten valmistamina. Yhdysvaltain luonnontieteellisen museon George Vaillant oivalsi vasta vuonna 1932 olmeekkiesineiden vanhuuden ja niiden yhteyden Meksikonlahden rannikon alankoseutuihin. Hän alkoi ensimmäisenä kutsua esineiden valmistajia "olmeekeiksi" asteekkien 400 vuotta aiemmin espanjalaisille nimemän ja kuvaaman salaperäisen, kyseisellä seudulla asuneen kansan mukaan.
Matthew Stirling tutki vuosina 1939–1946 järjestelmällisesti kaikkia paikkoja, joista olmeekkien kiviveistoksia kuten kivipäitä oli löydetty. Tres Zapotesista, La Ventasta ja San Lorenzosta tekemiensä löytöjen pohjalta Stirling pystyi määrittelemään olmeekkikulttuurin maantieteelliset rajat, mutta ei vielä kyennyt ajoittamaan sitä. Useimmat tutkijat arvelivat tuolloin olmeekkien olleen Teotihuacánin ja mayojen aikalaisia, mutta Stirling piti olmeekkeja niiden edeltäjinä. Kalifornian yliopiston (Berkeley) arkeologit Robert Heizer, Philip Drucker ja Robert Squier onnistuivat todistamaan vihdoin vuonna 1955 uudella radiohiilimenetelmällä olmeekkien kulttuurin klassisten kulttuurien edeltäjäksi.
Michael D. Coe aloitti kollegoineen tutkimukset San Lorenzon ja Rio Chiquiton alueella vuonna 1966. Seuraavana vuonna Matthew Stirling kollegoineen löysi sieltä muun muassa viisi suurinta ja parhaiten säilynyttä olmeekkien kolossaalista kivipäätä. Vuosina 1966–1968 tehtyjen löytöjen pohjalta pystyttiin ajoittamaan eri olmeekkikeskusten kukoistus ja hylkääminen. Ann Cyphers jatkoi San Lorenzon tutkimista 1990-luvulla.
La Ventan olmeekkikaupungin tutkimus on kärsinyt siitä, että paikalta löytyy öljyä. Öljy-yhtiöiden rakennustyöt ovat tuhonneet seutua, ja sieltä on jouduttu esimerkiksi pelastamaan kivipäitä muualle. Paikka suojeltiin vihdoin vuonna 1986, ja sinne perustettiin arkeologinen museo ja vierailukeskus.
Meksikolainen Ponciano Ortiz suoritti 1970-luvulla kaivauksia Tres Zapotesissa ja onnistui ajoittamaan sieltä löytyneen keramiikan sen piirteiden kehityksen perusteella.
Olmeekkien taiteen ja ikonografian tutkimuksen pohjan loi meksikolainen taiteilija Miguel Covarrubias 1940-luvulla. Hänen kuvaustensa myötä olmeekkien taide tuli arkeologien ja taiteentuntijoiden tietoisuuteen. Hänen jälkeensä tunnetuimpia olmeekkitaiteen tutkijoita ovat olleet Beatriz de la Fuente ja Elizabeth Benson. Olmeekkien uskontoa ovat olmeekkitaiteen pohjalta selvittäneet etenkin Michael D. Coe, Peter D. Joralemon ja Karl Taube.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Olmeekit Wikimedia Commonsissa
The 0lmec Dawning (Arkistoitu – Internet Archive)
Olmeekkien ydinalue Meksikonlahden rannikolla. Keltaisella olmeekkikylät ja -kaupungit. Punaisella muut paikat, joista on löydetty olmeekkien esineitä tai taidetta. Paikannimet ovat uusia, sillä alkuperäisiä ei tiedetä. Joet ja merenranta ovat kartassa nykyiset ja muuttuneet olmeekkien ajoista.
Olmeekkikeskus La Ventan kartta. Suuri pyramidi oranssilla.
La Ventan suuri pyramidi nykyisin
Olmeekkien pää numero 1 San Lorenzosta
Valtaistuin La Ventassa
Olmeekkien veistoksia Tres Zapotesista näytteillä Museo Regional Tuxtecossa Santiago Tuxtlassa Veracruzissa