stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Merseybeat
Ympyrät laajenevat

Ensimmäinen iso tilaisuus paikallisille yhtyeille oli Gene Vincentin tulo keikalle Liverpoolin Stadionille toukokuun 3. päivänä 1960. Vincent, joka tuolloin oli kuumin nimi britteinsaarilla, oli ensimmäinen rock-tähti, joka esiintyi Liverpoolissa. Pop-impressario Larry Parnes oli ottanut Williamsiin yhteyttä pyytäen tätä järjestämään muutaman paikallisen yhtyeen lämmittelijäksi. Williams valitsi Cass & The Casanovasin, Rory Stormin, sekä Marsden Trion, josta nyt oli tullut Gerry & The Pacemakers. Kolmituntinen show veti stadionin täyteen kirkuvaa nuorisoa seuraamaan 13 artistin esitystä. Paikalliset yhtyeet saivat kukin lava-aikaa parin-kolmen kappaleen verran.
Parnes oli tyytyväinen Liverpoolin poikien esityksiin ja puheli Williamsille mahdollisesta jatkoyhteistyöstä. Parnesin tallin artistit Duffy Power ja Johnny Gentle olivat lähikuukausien aikana lähdössä Skotlannin kiertueelle, ja Parnes oli halukas käyttämään taustayhtyeenä jotakin Williamsin suojateista. Lisäksi Billy Fury oli vailla vakituista taustayhtyeenä, joten Parnes tulisi Furyn kanssa Liverpoolin katsastamaan yhtyeitä. Yhtyekatselmus pidettiin toukokuun 10. päivä Williamsin uudella klubilla, joka vielä tuolloin kantoi nimeä Wyvern Club, mutta tultiin pian tuntemaan paikallisissa musiikkipiireissä nimellä Blue Angel Club.
Williams valitsi ehdokkaiksi Cass & The Casanovasin, Gerry & The Pacemakersin, Cliff Roberts & The Rockersin, Derry & The Seniorsin ja The Silver Beatlesin, joka vihdoin oli saanut Williamsin vakuutuneeksi, että heissä voisi olla jotakin potentiaalia. Yhtye ilmestyi paikalle ilman rumpalia, jolloin Casanovas-rumpali Johnny Hutchinsonin piti paikata heitä. Parnes valitsi kaikkien yllätykseksi Silver Beatlesit, jotka lähtivät Johnny Gentlen kanssa kiertämään Skotlantia viikon mittaiselle keikalle toukokuun lopussa. Tuolla kierroksella heillä oli rumpalina 36-vuotias "ikämies" Tommy Moore.
Näihin aikoihin The James Boys -yhtyeen laulusolisti, lähes kaksimetrinen Ted Taylor lyöttäytyi yhteen rockyhtye The Dominoesien kanssa ja he nimesivät ryhmän Kingsize Taylor & The Dominoesiksi. Toisaalla kasattiin kokoonpanoa The Vegas Five, jonka nimi pian muuttui yllättävän sattuman kautta: yhtyeen keikkailmoitus oli päätynyt lehteen hautausurakoitsijoiden alle, ja näin heistä tuli The Undertakers. Yhtye käyttikin keikoilla vastaisuudessa silinterihattuja ja tummia pukuja sekä hauta-arkkua rekvisiittana. Vuoden 1960 aikana liverpoolilaislaulaja Johnny Sandon etsi itselleen taustayhtyettä, joka kasattiin muutamasta samaa koulua käyvästä oppilaasta, jonka nimeksi tuli The Searchers – samannimisen lännenelokuvan myötä.
Milo Yiannopoulos

| Milo Yiannopoulos |
| --- | --- |
 Milo Yiannopoulos vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. lokakuuta 1984 (ikä 39) Kent, Englanti
Kansalaisuus:  brittiläinen
Ammatti:  toimittaja
Muut tiedot
Tyyli:  oikeistokonservatismi
Aiheesta muualla
Kotisivu
Milo Yiannopoulos (s. 18. lokakuuta 1984 Kent, Englanti) on brittiläinen toimittaja, joka on työskennellyt oikeistokonservatiiviselle Breitbart-sivustolle. Hän on tullut tunnetuksi konservatiivisista mielipiteistään ja kritisoinut poliittista korrektiutta. Vuonna 2015 hän oli yksi ensimmäisistä, jotka käsittelivät julkisuudessa Gamergate-kohua.
Tausta

Yiannopoulosin isä on kreikkalainen ja äiti britti, ja hänen isoäitinsä on juutalainen.
Kohuja

Heinäkuussa 2016 Yiannopoulos poistettiin pysyvästi Twitteristä, kun hän oli lähettänyt alatyylisiä viestejä Ghostbusters-elokuvan mustaihoisesta naisnäyttelijästä Leslie Jonesista ja Twitterin mukaan yllyttänyt seuraajiaan Jonesin kimppuun.
Helmikuussa 2017 Yiannopoulos joutui eroamaan Breitbart-uutissivuston palveluksesta, kun julkisuuteen tuli hänen vuoden takaisia kommenttejaan, joissa hänen katsottiin puhuvan hyväksyvästi seksistä aikuisten miesten ja poikien välillä.
2. toukokuuta 2019 Facebook poisti Yiannopouloksen palvelusta.
Yksityiselämä

Yiannopoulos on avoimesti homoseksuaali.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Milo Yiannopoulos Wikimedia Commonsissa
Milo Yiannopoulos Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Milo Yiannopoulos Twitterissä
Breitbart.com
Suuri palomuuri

Suuri palomuuri (kiin.: 防火长城; pinyin: Fánghuǒ Chángchéng) tarkoittaa useita toisistaan erillisiä Kiinan valtion harjoittamia tapoja rajoittaa ja suodattaa verkkoliikennettä Kiinan ja ulkomaiden välillä. Termiä käytettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1997 Wired-lehden julkaisemassa jutussa. Suuri palomuuri sai alkunsa vuonna 2000, kun yleisestä turvallisuudesta vastaava ministeriö otti käyttöön ns. kultaisen suojakilven, jolla pystytään poistamaan ei-toivottua sisältöä ja jäljittämään sitä levittäviä yksilöitä. Ideana isänä pidetään Fang Binxingia.
Kiina kieltää kategorisesti vain joitain sisältöjä. Suurta palomuurta sovelletaan melko mielivaltaisesti. Internet-liikenne Kiinan ja muun maailman välillä tapahtuu vain muutamien palvelinten kautta, joten niitä on helppo valvoa. Monet kiinalaiset internetsivut harjoittavat itsesensuuria, jota Kiinan laki myös edellyttää
Kiinalaiset sekä Kiinassa oleskelevat ulkomaalaiset hyödyntävät VPN-palveluita suuren palomuurin kiertämiseen. Kiina on sallinut joitain VPN-yrityksiä maassa, mutta niiden tulee pitää kirjaa käyttäjien verkkoliikenteestä ja luovuttaa nämä tiedot hallitukselle heti pyydettäessä. Luvattomia VPN-palveluita myyviä henkilöitä on tosin pidätetty ja VPN-palveluiden toimivuus hankaloituu sitä mukaa, kun suuri palomuuri kehittyy entistä paremmaksi ja hyödyntää mm. tekoälyä.
Xi Jinpingin noustua valtaan suuren palomuurin hyödyntäminen on kiihtynyt. Tavoitteena on ollut säädellä elämää internetissä samalla tavalla kuin sitä säädellään sen ulkopuolellakin.
Vaikutus Kiinan markkinoihin

Suuren palomuurin käyttö on johtanut siihen, että monet länsimaissa yleiset verkkosivut on joko estetty Kiinassa tai niiden takana olevat yritykset ovat lähteneet Kiinan markkinoilta kilpailun kiristyttyä. Tämän takia Kiinan markkinoita hallitsevat omat paikalliset sivustot ja sovellukset, jotka ovat alun alkaen joutuneet suodattamaan kaiken epämiellyttävän sisällön pois.
Esimerkiksi Kiinassa ostettuun Android-puhelimeen ei kuulu Google Services -pakettia.
Suuri palomuuri käytännössä

Ensimmäinen pidätys, jossa suuri palomuuri oli apuna, lienee vuoden 1998 tapaus, jolloin 30-vuotias insinööri, Lin Hai, pidätettiin. Häntä syytettiin noin 30 000 kiinalaisen sähköpostiosoitteen vuotamisesta yhdysvaltalaiselle demokratiajärjestölle ja hänet tuomittiin vankeuteen.
Suuri palomuuri estää tiettyjä sivustoja niiden domain-nimen perusteella: esim. Facebook, The New York Times ja YouTube.
Sallittujen sivustojen kohdalla lähetettyä sisältöä verrataan automaattisesti kiellettyyn, ja mikäli kiellettyä sisältöä havaitaan, sivusto estää sen lähettämisen. Vuonna 2009 kiinalaisen hakukone Baidun sensorien kiellettyjen sanojen lista vuosi julki. Listaan kuuluivat mm. ilmaukset ”aivopesu”, ”anti-kommunisti”, ”lakko”, ”Tiananmenin verilöyly”, ”Falun [Gong]” sekä kommunistisen puolueen johtajien nimet (esim. Hu Jintao ja Deng Xiaoping) ja tiettyjen alueiden (esim. Tiibet ja Hongkong) itsenäisyys.
Vuonna 2019 uutisoitiin tapauksesta, jossa kiinalaiset rajavartijat olivat Kirgisian rajalla asentaneet salaa turistien matkapuhelimiin, tai pakottaneet nämä itse asentamaan, ohjelman, joka skannasi laitteen kokonaisuudessaan kielletyn sisällön varalta. Tällaista sisältöä oli mm. Koraanin katkelmat sekä kuvat dalai-lamasta.
Ted N. C. Wilson

Ted N. C. Wilson
Ted N. C. Wilson (s. 10. toukokuuta 1950 Takoma Park, Maryland) on yhdysvaltalainen adventistinen teologi, joka valittiin seitsemännen päivän adventistien pääkonferenssin puheenjohtajaksi heinäkuussa 2010. Myös hänen isänsä Neal C. Wilson toimi aikoinaan kirkon johdossa. Wilson aloitti toimintansa adventistipastorina vuonna 1974. Hänen puolisonsa on Nancy Louise Vollmer Wilson. Pari meni naimisiin vuonna 1975, ja heillä on kolme tytärtä.tarvitaan parempi lähde
Wilson on palvellut kirkkoaan Yhdysvaltain lisäksi Länsi-Afrikassa sekä Moskovassa, jossa hän toimi kirkon Euro-Aasian jaoksen johdossa (1992–1996). Vuonna 2000 Wilson valittiin pääkonferenssin varapuheenjohtajaksi. Hänellä on tohtorin arvo New Yorkin yliopistosta, ja lisäksi hän on valmistunut Andrewsin ja Loma Lindan yliopistoista.
Teatterisilta

| Teatterisilta |
| --- | --- |
 Teatterisilta Samppalinnanpuistosta nähtynä.
Ajokaistoja:  kevyen liikenteen silta
Ylittää:  Aurajoen
Sijainti:  Turku
Ylläpitäjä:  Turun kaupunki
Avattu liikenteelle:  1997
Koordinaatit:  60°26′49.4″N, 022°15′51.4″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Teatterisilta (ruots. Teaterbron) on Turussa sijaitseva Aurajoen ylittävä kevyen liikenteen silta. Vuonna 1997 rakennettu Teatterisilta ylittää joen itäpuolella Turun kaupunginteatterin kohdalta ja länsipuolella Turun ylioppilasteatterin kohdalta. Teatterisilta yhdistää Turun III kaupunginosan VII kaupunginosaan eli Turun ydinkeskustaan. Teatterisillan on suunnitellut Insinööritoimisto Pontek Oy.
Taideteos

Sillan yhteydessä sijaitsee kolmeosainen Jan-Erik Anderssonin taideteos Turun Linnantontun ja Valpuri Innamaan kohtaaminen Teatterisillalla. Taideteoksen muodostavat:
sillan kivipäällysteeseen tehty sillan kannen kokoinen graniittinen mosaiikkiteos
teatterin puoleisella rannalla oleva henkilöiden kohtaamista kuvaava valotaulu
Internetissä oleva Anderssonin aloittama ja turkulaisten kirjailijoiden jatkama verkkotarina.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Teatterisilta Wikimedia Commonsissa
http://www.anderssonart.com/public/apubset.html (Arkistoitu – Internet Archive)
SuperM

| Super M |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  2019– 
Tyylilaji:  K-pop
Kotipaikka:  Etelä-Korea
Laulukieli:  Korea, englanti
Jäsenet:  Taemin, Baekhyun, Kai, Ten, Lucas, Mark, Taeyong
Levy-yhtiö:  SM entertainment
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Super M on seitsemänhenkinen SM Entertainmentin alaisuudessa oleva K-pop-yhtye. Yhtyeessä on jäseniä kolmesta eri SM Entertainmentin menestyneimmistä K-pop-yhtyeistä: Taemin Shineestä, Kai ja Baekhyun EXO:sta, sekä Taeyong, Mark, Lucas ja Ten NCT:stä. Super M debytoi 4. lokakuuta 2019 albumillaan Super M-The 1st mini album. Vuonna 2020 yhtye julkaisi albumin Super One.
Aiheesta muualla

Verkkosivusto
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:SuperM (EP)
Käännös suomeksi
Suuri orikilpailu

| Suuri orikilpailu |
| --- | --- |
 Kilpailun kuusinkertainen voittaja Eino-Vakaa.
Perustettu:  1884
Lopetettu:  1924
Matka:  3 000 metriä
Rotu:  suomenhevonen
Sukupuoli:  ori
Voitokkain hevonen:  Eino-Vakaa, 6 voittoa
Suuri orikilpailu oli Suomessa vuosina 1884–1924 järjestetty oriille tarkoitettu valtiollinen ravikilpailu, jonka tavoitteena oli maan hevoskannan kehittäminen. Se perustettiin vuonna 1883 annetulla keisarillisella asetuksella, jossa myös määriteltiin kilpailun säännöt. Kymmenen vuotta myöhemmin sen järjestämisestä annettiin uusi valtiollinen asetus ja kilpailua alettiin tuolloin kutsumaan myös nimellä Suuri ravikilpailu. Samalla myös tammojen osallistuminen kilpailuun tuli mahdolliseksi muutaman vuoden ajaksi. Suuri orikilpailu oli Suomen ensimmäinen raviurheilun suurkilpailu ja sitä voidaan pitää myös vuodesta 1924 lähtien järjestettyjen Kuninkuusravien edeltäjänä.
Suuri orikilpailu pidettiin vuoteen 1893 saakka Hämeenlinnassa Vanajaveden jäälle tehdyllä kilparadalla, kunnes vuodesta 1894 lähtien kilpailuja järjestettiin eri paikkakunnilla kaksi kertaa talven aikana. Vuosisadan vaihteessa valmistuneet uudet raviradat mahdollistivat toisen kilpailun siirtämisen syksylle. Kilpailumatkana oli 3 000 metriä.
Tapahtui Vegasissa

| Tapahtui Vegasissa> What Happens in Vegas |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Tom Vaughan
Käsikirjoittaja:  Dana Fox
Tuottaja:  Michael Aguilar Dean Georgaris
Säveltäjä:  Christophe Beck
Kuvaaja:  Matthew F. Leonetti
Pääosat:  Cameron Diaz Ashton Kutcher
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox Regency Enterprises
Levittäjä:  InterCom Netflix
Ensi-ilta:  9. toukokuuta 2008
Kesto:  101 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  35 000 000 dollaria
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tapahtui Vegasissa (engl. What Happens in Vegas) on yhdysvaltalainen romanttinen komedia vuodelta 2008. Elokuvan ohjasi Tom Vaughan ja sen pääosissa ovat Cameron Diaz ja Ashton Kutcher. Elokuvan julkaisi 20th Century Fox ja Regency Enterprises ja se tuli ensi-iltaan 9. toukokuuta 2008.
Juoni

Elokuva kertoo Jackista ja Joysta, jotka menivät naimisiin Vegasissa hurjan biletysyön jälkeen tuntematta toisiaan. Jack voittaa kolme miljoonaa dollaria Joyn antamalla kolikolla, mutta pariskunta ei pysty jakamaan sitä. Jack yrittää saada Joyta hakemaan avioeroa, jotta pystyisi elämään rikkaana. Lopulta Jack ja Joy ovat oikeasti rakastuneita toisiinsa ja menevät uudestaan naimisiin.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Cameron Diaz  | … |  Joy McNally   |
|  Ashton Kutcher  | … |  Jack Fuller   |
|  Rob Corddry  | … |  Hater   |
|  Lake Bell  | … |  Tipper   |
|  Jason Sudeikis  | … |  Mason   |
|  Treat Williams  | … |  Jack Fuller vanhempi   |
|  Deirdre O'Connell  | … |  rouva Fuller   |
|  Michelle Krusiec  | … |  Chong   |
|  Dennis Farina  | … |  Banger   |
|  Zach Galifianakis  | … |  Dave the Bear   |
|  Queen Latifah  | … |  tohtori Twitchell   |
|  Krysten Ritter  | … |  Kelly   |
Tesla

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Tesla voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
tesla, magneettivuon tiheyden yksikkö SI-järjestelmässä
Tesla, yhdysvaltalainen rockyhtye
Nikola Tesla (1856–1943), amerikanserbialainen fyysikko ja keksijä
Tesla, Inc., sähköautoja, akkuja ja aurinkokennoja valmistava yhdysvaltalainen yhtiö
Tesla, Nvidian mikroarkkitehtuuri.
Suomen Kuljetustyöntekijäin Liitto (1935)

| Suomen Kuljetustyöntekijäin Liitto |
| --- | --- |
Perustettu:  1935
Lakkautettu:  1957
Perustaja:  STL:n osastot
Tyyppi:  ammattiliitto
Toimiala:  kuljetustyöntekijöiden edunvalvonta
Toiminta-alue:  Suomi
Kattojärjestö:  SAK
Jäsenlehti:  Kuljetustyöntekijä
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suomen Kuljetustyöntekijäin Liitto (SKL) oli vuosina 1935–1957 toiminut ammattiliitto. SKL kuului Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliittoon vuosina 1936–1949. Jatkosodan jälkeen liittoa johtivat kommunistit ja kansandemokraatit. Vuonna 1957 SKL yhdistyi Satamatyöntekijäin Liittoon.
SKL kuului 1930-luvulta alkaen Kansainväliseen kuljetustyöläisten liittoon (ITF) ja Skandinavian kuljetustyöläisten liittoon (STF). Heinäkuussa 1949 SKL liittyi Maailman ammattiyhdistysten liiton (MAL) alaiseen Meri-, jokiliikenne-, kalastajain ja satamatyöläisten kansainväliseen liittoon, mikä johti erottamiseen STF:stä maaliskuussa ja ITF:stä heinäkuussa 1950. SKL liittyi myös MAL:n Maa- ja ilmakuljetustyöläisten kansainväliseen liittoon. Maaliskuussa 1953 MAL:n liikennejaostot yhdistettiin Kuljetus-, satama- ja kalastusalojen työläisten kansainväliseksi liitoksi, johon SKL liittyi.
SKL julkaisi lehteä Kuljetustyöntekijä (1945–1957). Lehti ilmestyi kahdesti kuussa, ja syksystä 1950 alkaen kuukausittain. Maksullisen lehden painos oli alussa 4 000 ja vuonna 1947 yli 10 000. Kuljetustyöntekijä teki tappiota, mihin vaikutti mainosten tarkoituksellinen välttely. Lehdessä oli runsaasti liiton ja osastojen toiminta- ja muita selostuksia.
Liittorajat

SKL:n pääalat olivat autonkuljetus ja satamatyöt. Autonkuljettajien ohella liittoon kuuluivat monet muut kuljetusalan työntekijät kuten asentajat, apumiehet, rahastajat, hevosmiehet, varikko- ja varastotyöläiset sekä linja-autoasemien työntekijät. Liitolla oli perustamisesta lähtien monia riitoja liitto- ja sopimusrajoista muiden liittojen kanssa. Kiistakumppaneina olivat etenkin Suomen Liiketyöntekijäin Liitto, Suomen Työläisliitto, Suomen Kunnantyöntekijäin Liitto ja Suomen Elintarviketyöläisten Liitto. SAK toimi sovittelijana.
Työläisten ohella SKL:ään kuului pienyrittäjiä. Vuodesta 1939 alkaen vuokra-autoilijoilla ja kuorma-autonomistajilla oli omat edustajansa liittotoimikunnassa.
Sotien jälkeen SKL hankki jäsenikseen automiehiä muista liitoista ja ajoi kaikkia alalla työskenteleviä koskevaa työehtosopimusta. SKL aiheutti ongelmia etenkin teollisuusliittoperiaatteella toimineille liitoille. Vuonna 1945 useimmat työnantajaliitot allekirjoittivat pöytäkirjan, jolla sitouduttiin noudattamaan kuljetusliiton ja Autoliikenteen Työnantajayhdistyksen sopimusta. Metallityöväen liiton kanssa SKL kiisteli myös autokorjaamoiden järjestämisestä. Sanomalehdenjakajat siirtyivät SKL:ään Liikeliitosta.
Satamien työnjohtajat muodostivat kuljetusliitossa valtakunnallisen ammattiosaston, joka allekirjoitti Lastauttajain Työnantajaliiton kanssa neuvotellun työehtosopimuksen. Kesällä 1949 sosialidemokraatteja kannattaneet työnjohtajat siirtyivät Yleiseen Työnjohtajaliittoon.
1950-luvulla satamatyöntekijöitä kuului SKL:n ja Suomen Työläisliiton lisäksi Suomen Merimies-Unioniin. Öljyalan työläisiä kuului SKL:n lisäksi vuonna 1955 perustettuun Suomen Öljytyöntekijäin Liittoon. Autonkuljettajia kuului SKL:n ja Suomen Autoalantyöntekijäin Liiton ohella elintarvikeliittoon.
Työehtosopimukset

Ennen vuotta 1945 SKL:llä oli ainoastaan paikallisia sopimuksia joidenkin osuusliikkeiden kuten Elannon kanssa. Ensimmäinen valtakunnallinen työehtosopimus allekirjoitettiin satama-alalle kesäkuussa 1945. Parin seuraavan vuoden kuluessa liitto solmi noin viisitoista erillistä valtakunnallista sopimusta Autoliikenteen Työnantajayhdistyksen (linja-autonkuljettajat ja rahastajat, kuorma-autonkuljettajat ja apumiehet, linja-autoasemien henkilökunta), Autoalan Työnantajaliiton (autokorjaamot), Puolustusvoimien pääesikunnan hallinnollisen osaston (armeijan varikot, kuljetustyöntekijät, varastotyöntekijät), valtion laitosten ja ministeriöiden (kuljetustyöntekijät, automiehet, autonkuljettajat, apumiehet, Postin varikot ja korjaamot), Liiketyönantajain Keskusliiton (kauppaliikkeiden automiehet, huolintatyönjohtajat ja tullaajat), Kulutusosuuskuntien Keskusliiton (kauppaliikkeiden automiehet), Suomen Lastauttajain Työnantajaliiton (merisatamien satamatyöläiset, satamatyönjohtajat), Rannikon ja Sisävesistöjen Laivaliikenteenharjoittajain Työnantajaliiton (sisävesien lastaus- ja purkaustyöntekijät) ja Suomen Työnantajain Yleisen Ryhmän (autohuoltoala, öljytehtaat, Pohjolan Liikenne) kanssa.
SKL:n sopimuksista seitsemän purettiin työtuomioistuimissa vuosina 1949–1950 laittomiksi määriteltyjen työtaisteluiden takia ja työnantajat irtisanoivat viisi muuta. Vuoden 1950 lopussa liitolla oli jäljellä neljä – valtion laitosten ja Liiketyönantajain Keskusliiton kanssa solmittua – sopimusta sekä paikalliset sopimukset kolmentoista osuusliikkeen kanssa.
Valtion viran- ja toimenhaltijoiden palkat määräsi 1940-luvulla eduskunta. SKL antoi palkoista lausuntoja ja teki esityksiä automiesten sekä asentajien palkkaluokkien korottamisesta. Vuodesta 1946 alkaen asiaa hoidettiin keskitetysti SAK:n Valtionvirkailijain Yhteisjärjestön puitteissa, mutta neuvotteluihin osallistui edelleen myös SKL:n oma edustaja.
Hevosala oli palkkasäännöstelyn alainen eikä työnantajilla ollut järjestöä, joten hevosmiesten ja hevosten palkka- sekä ajohinnoittelusopimukset tehtiin suoraan kansanhuoltoministeriön palkkavirastojen kanssa. Vuonna 1942 säännöstelystä luovuttiin hevosten osuuden kohdalla ja ajuritaksat määrättiin jatkossa lääninhallituksissa ja maistraateissa. Hevosmiehen ja hevosen palkkaosuuksien määräytymistä muutettiin vuosina 1946–1947 siten, että hevosen palkka siirrettiin palkkaneuvostosta hintaneuvostoon ja sen verottamisesta luovuttiin. Kesästä 1947 alkaen hevosmiehet kuuluivat palkkaneuvoston kolmanteen palkkaryhmään.
Historia > Perustaminen ja alkuvuodet

Viranomaiset lakkauttivat Suomen Ammattijärjestöön kuuluneen Suomen Kuljetustyöläisten Liiton vuonna 1930. Kuljetustyöläisten järjestäytyminen oli tämän jälkeen hyvin heikkoa. Alan järjestäytyneistä työntekijöistä enemmistön muodostaneet kommunistien kannattajat eivät liittyneet hajotusjärjestönä pidetyn Suomen Työläisliiton kuljetusosastoihin. SAK:hon kuuluneeseen ja sosialidemokraattien hallitsemaan STL:ään kerääntyi alle 500 kuljetustyöläistä. Järjestäytyneiden määrä lähti kasvuun kommunistien omaksuttua kansanrintamapolitiikan vuonna 1934. Uusi SKL muodostettiin Työläisliiton osastoista syyskuussa 1935. SKL:n perustamiseen vaikutti merkittävästi Skandinavian kuljetustyöläisten liitto (STF), joka oli ajanut asiaa jo vuodesta 1932. STF maksoi muun muassa perustavan kokouksen kulut ja sitoutui avustuksiin myös jatkossa. HTY:n talossa pidettyyn perustavaan kokoukseen osallistui 16 osastoa.
STL:n kuljetusosastoihin kuului noin tuhat jäsentä vuonna 1935. SKL:ssä oli 1 708 jäsentä vuonna 1936 ja 4 038 vuonna 1938. Jäsenten kiinnittyminen liittoon oli heikkoa johtuen muun muassa alanvaihtojen yleisyydestä ja työn kausiluonteisuudesta.
Suomen Lastauttajain Työnantajaliitto ei suostunut 1930-luvulla sopimuksiin SKL:n kanssa, mutta järjestöjen välillä oli neuvotteluyhteys ja SLT käytännössä tunnusti SKL:n alan työntekijöiden edustajaksi. SKL painosti satamat luopumaan työntekijöiden epäsuosiossa olleesta vuorotyöjärjestelmästä. Autoalan yrityksillä ei ollut työnantajaliittoa, jonka kanssa keskitettyjä neuvotteluja olisi voitu käydä. Ensimmäinen huoltamotyöntekijöitä koskenut paikallinen sopimus solmittiin 1938.
Työturvallisuuden edistäminen oli liiton keskeinen tavoite 1930-luvulta alkaen. SKL yhdisti liikenneturvallisuuden työehtokysymyksiin. Liitto kiinnitti huomiota muun muassa työajan pituuteen ja alkoholinkäyttöön.
Vuoden 1939 liittokokouksessa SKL:n puheenjohtajaksi valittiin vasemmistososialisti Frans Hiilos, joka voitti SDP:n johdon tukeman vastaehdokkaan äänin 35–31. Sota-aikana liiton suunta näkyi muun muassa siten, että liittokokousta siirrettiin, jotta ei olisi tarvinnut ottaa kantaa sotaan. Kontaktit työnantajiin ja viranomaisiin olivat vähäisiä. SKL:n keskeiset aktiivit Lauri Vilenius ja Viljo Suutari pidätettiin. Liiton jäsenmäärä laski alle kahden tuhannen, kun autot takavarikoitiin, satamaliikenne väheni ja ahtaustyössä käytettiin työvelvollisia. Keväällä 1944 liitto hylkäsi SAK:n ja STK:n välisen yleissopimuksen. Vuonna 1945 kuljetusliitto vastusti sukupuoleen perustuvia palkkaeroja, joita osa SAK:n liitoista puolusti.