stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Seksiväline
Seksivälineiden ryhmittelyä

asusteet ja alusasut (naamiot tai naamarit, silmäsiteet ym.)
kahleet, käsiraudat, siveysvyö ja piiska (sadomasokismi)
pornografia (puhekielessä porno)
pääasiassa naisten käyttöön tarkoitetut
geishakuulat eli geishapallot
klitoriskiihotin
penisrengas, jossa on klitorista kiihottava uloke
perhonen
hieromasauva eli dildo (moottoroitu tai moottoroimaton)
strap-on (penisvyö, dildovyö)
tekopenis (muistuttaa penistä)
tupladildo (niin sanottu lesbodildo; käytetään kahteen samanaikaiseen penetraatioon)
pääasiassa miesten käyttöön tarkoitetut
penispumppu
penisrengas
tekovagina (moottoroitu tai moottoroimaton)
molemmille sukupuolille hyvin soveltuvat välineet
anaalivälineet (käytetään anaaliseksissä)
anaalitappi (anaalisauva; moottoroitu tai moottoroimaton)
anaalihelmet
nänninipistimet
seksinuket
voiteet (hieronta- ja liukuvoiteet)
Asusteet ja alusasut

Asusteista ja alusasuista suosituimpia ovat kenties univormut ja muut asusteet, jotka sopivat roolileikkiin tai toteutettavaan fantasiaan. Tavallisten vaatekauppojen naisten alusvaateosastoilla myytäviä alusvaatteita, esimerkiksi sukkanauhoja ja korsetteja, sekä minimaalisen kokoisia stringejä ja tangoja saatetaan mieltää eroottisiksi.
Naisten käyttöön tarkoitetut seksivälineet > Geishakuulat

Geishakuulat (tai vaginapallot) ovat saaneet nimensä japanilaisten geishojen mukaan. Kuulia käytetään tuottamaan seksuaalista mielihyvää sekä vahvistamaan lantionpohjan lihaksia. Lihasten harjoittaminen auttaa virtsankarkailuun sekä parantaa seksuaalista tyydytystä yhdynnässä. On myös niin sanottuja jumppakuulia, jotka ovat pienempiä kuin geishakuulat ja tarkoitettu ainoastaan lantionpohjan lihaksia vahvistaviin jumppaliikkeisiin.
Naisten käyttöön tarkoitetut seksivälineet > Klitoriskiihottimet

Klitoriskiihotin on pieni esine, jolla voi hyväillä yksittäistä aluetta kuten klitorista. Moottoroitua ja värisevää klitoriskiihotinta kutsutaan vibraattoriksi. Malleja on olemassa monia, esimerkiksi sormen päälle asetettavia tai kädessä pidettäviä. Perhoseksi kutsutaan mallia, jossa on vyö lantiolle kiinnittämistä varten. Värisevä osa ei välttämättä ole perhosen mallinen. Myös penisrenkaassa voi olla klitorista kiihottava uloke, joka stimuloi yhdynnän liikkeiden mukaan klitorista.
Miesten käyttöön tarkoitetut seksivälineet > Penispumput

Penispumput ovat pumppuja, jotka luovat alipaineen penikseen. Penispumppujen on väitetty kasvattavan peniksen kokoa, mutta niiden pääasiallinen käyttötarkoitus on erektion luominen alipaineella. Mahdollinen orgasmi kyseisellä välineellä perustuu imuefektiin.
Miesten käyttöön tarkoitetut seksivälineet > Penisrenkaat

Penisrengas asetetaan peniksen juureen, jossa se puristaa penistä. Rengas supistaa peniksestä virtaavia verisuonia, veri ei pääse pakenemaan peniksestä ja vahvempi erektio saavutetaan. Rengas myös hidastaa orgasmin saapumista. Renkaita on kiinteää kokoa olevia sekä säädettäviä.
Miesten käyttöön tarkoitetut seksivälineet > Tekovaginat

Tekovaginat ovat pehmeistä materiaaleista valmistettuja itsetyydytysvälineitä miesten käyttöön, tosin myös nainen voi halutessaan lipoa tekovaginaa tyydytyksen aikaansaamiseksi. Niillä pyritään jäljittelemään oikeaa vaginaa reiän osalta, riippuen mallista myös häpyhuulia myöten. Joissakin malleissa on paristokäyttöinen vibraattori pehmeiden nystyröiden lisäksi. Tekovaginasta ei kuitenkaan erity luonnollisia liukasteita, joten niiden kanssa suositellaan käytettäväksi vesi-/silikonipohjaisia liukasteita. Rasvapohjaiset liukasteet saattavat tekovaginan materiaalista riippuen vahingoittaa sitä.
Miesten käyttöön tarkoitetut seksivälineet > Eturauhasstimulaattorit

Eturauhanen on miehen erogeenisesti herkkä sisäelin. Yksistään sen hierominen riittää aiheuttamaan monille miehille orgasmin, joka on usein paljon voimakkaampi kuin normaali penisorgasmi ja useimmilla muillakin miehillä eturauhasen painaminen vahvistaa huomattavasti peniksen kautta saavutetun orgasmin voimakkuutta. Hieromista käytetään seksin lisäksi myös hoitomuotona eturauhasen tulehdusta hoidettaessa. Eturauhas-stimulaattoreita ovat erilaiset peräaukon kautta käytettävät, tarkoitusta varten erikseen muotoillut tapit, vibraattorit ja niin edelleen. Niitä käytettäessä on kiinnitettävä aina huomiota riittävään liukastamiseen, ettei suolen pinta vaurioidu.
Molemmille sukupuolille hyvin soveltuvat > Hieromasauvat

Hieromasauva on yleensä moottoroitu värisevä sauva, joka työnnetään sisälle vaginaan tai sillä kiihotetaan klitorista. Näin saadaan aikaan seksuaalista mielihyvää tai saavutetaan orgasmi. Hieromasauvaa voi käyttää myös peräaukon kautta.
Molemmille sukupuolille hyvin soveltuvat > Nänninipistimet

Nänninipistimiä käytetään rintojen nänniosaan. Perinteinen kiinnitys on pyykkipoikamainen eli ne puristuvat nänneihin kiinni. Kireyden säätely tehdään ruuvista, joka sijaitsee nipistimen ylä- tai alapuolella. Nipistimet voivat tuottaa kipua, jos ne laitetaan liian tiukalle. Nännien herkkyys riippuu hyvin paljon ihmisestä, ja toisille ne voivat tuottaa kipuun liittyvää nautintoa, kun taas toisille pelkkää kipua. Nänninipistimien erikoisuus on siinä, että nimenomaan niitten irrottaminen nänneistä aiheuttaa äkillisen voimakkaan kivun verenkierron palatessa nipistimien puristamalle alueelle. Kipu on intensiivistä mutta lyhytaikaista.
Molemmille sukupuolille hyvin soveltuvat > Anaalisauvat

Peräaukko ja sen välitön ympäristö sisältävät paljon hermoratoja. Siksi niiden hieronta erilaisilla tapeilla, sauvoilla ja kuulilla tuottaa monille voimakasta nautintoa. Sauvat ovat usein joko samoja tai ainakin hyvin samanlaisia kuin vaginan hierontaan tarkoitetut välineet ja niitä on sekä moottoroituja että moottoroimattomia. Anaalisauvat ovat kuitenkin myös todella kovia. Tärkein ero on useimmiten välineiden koko, sillä sulkijalihasta on usein vaikea rentouttaa tarpeeksi, jolloin kookkaiden esineiden käyttäminen tuottaa kipua. Oikein käytettynä anaalisauvat ovat kuitenkin turvallisia. Miehillä näiden sauvojen käyttö tuottaa peräaukon hermojen lisäksi nautintoa myös eturauhasen kautta; katso yllä eturauhasstimulaattorit.
Kirjallisuutta

Skott, Sari ym.: Suuri seksivälineopas.  (Uudistettu ja laajennettu painos)  Helsinki:  Sincity, 2006.  ISBN 952-92-0038-2
Lateksista tehdyt geishakuulat ovat yhdessä pienellä narulla, toisen pallon päässä on naru, josta ne saa helposti poistettua.
Anaalihelmet käytössä.
Hieromasauvalla pyritään jäljittelemään siittimen aikaansaamia aistimuksia kehon sisällä.
Myllytunneli

Näkymä Myllytunnelin sisään Aurajoelle päin.
Myllytunneli on Turun III kaupunginosassa sijaitseva tunneli. Tunneli on yksisuuntainen, ja sillä on kolme ajokaistaa, yksi yksisuuntainen pyörätie ja yksi jalkakäytävä. Välittömästi tunnelin jälkeen tie jatkuu Aurajoen ylitse Myllysiltana.
Tunnelin seinässä on Kimmo Ojaniemen teos Gaian silmä vuodelta 1998. Teos on ovaalin muotoinen sininen valoteos.
Myllytunneli on useina vuosina ollut yksi Down By The Laituri -kaupunkifestivaalien esiintymispaikoista.
Hückelhoven

| Hückelhoven |
| --- | --- |
 Hückelhoven
 vaakuna
 Hückelhoven
 Koordinaatit: 51°4′N, 6°13′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Nordrhein-Westfalen
Piirikunta:  Heinsberg
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  61,3 km²
Korkeus:  75 m
Väkiluku (2019):  40 152
 – Väestötiheys:  655 as./km²
Postinumero:  41836
Suuntanumero(t):  02433, 02435, 02462
 
 www.hueckelhoven.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hückelhovenin sijainti Heinsbergin piirikunnassa. Pienemmässä kuvassa piirikunnan sijainti Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa.
Hückelhoven on kaupunki Heinsbergin piirikunnassa Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa Saksan läntisimmässä osassa.
Maantiede

Hückelhoven sijaitsee osavaltionsa lounaisosassa lähellä Alankomaiden rajaa. Etäisyys Mönchengladbachista on noin 20 kilometriä lounaaseen. Reinin läntinen sivujoki Rur virtaa Hückelhovenin alueella. Kaupungin luoteisosassa Ratheimissa sijaitsee 31 hehtaarin laajuinen järvi Adolfosee. Hückelhoven koostuu yhdestätoista kaupunginosasta. Hückelhovenin naapurikaupunkeja ovat Erkelenz, Linnich, Geilenkirchen, Heinsberg ja Wassenberg.
Historia

Hückelhoven on nuori kaupunki: se perustettiin 1972 liittämällä joukko maalaiskuntia Hückelhoven-Ratheimin kaupunkiin, joka oli perustettu 1935. Hückelhoven ilmaantuu asiakirjoihin 1200-luvulla, jolloin Reinhard von Huckilhoven otti alueen haltuunsa. Hänen sukunsa hallitsi paikkakuntaa aina 1500-luvun taitteeseen. Sen jälkeen Haus Hückelhoven oli Olmissenin suvun hallussa ja lopulta se päätyi katoliselle kirkolle. Vuosina 1794–1814 Hückelhoven oli ranskalaisten vallassa, minkä jälkeen siitä tuli osa Preussia. Hückelhovenista kehittyi hiilikaivoskaupunki, jonka elämänmenoa hallitsi 1900-luvulla Gewerkschaft Sophia-Jacoba. Kaivos suljettiin 1997, jolloin kaupunki menetti suoraan tai välillisesti tuhansia työpaikkoja. 2000-luvulla Hückelhoven on elpynyt ja sen elinkeinoelämä on monipuolistunut.
Hückelhoven historiallisia rakennuksia ovat muun muassa Haus Blumenthal, josta on varhaisin maininta vuodelta 1452 ja ritarikartano Grittern. Baalin kaupunginosassa sijaitsee Gut Gansbroich, kartano jonka historia ulottuu 1300-luvulle. Baalista on ensimmäinen asiakirjamaininta vuodelta 893. Rurichin kaupunginosassa on veden ympäröimä Schloss Rurich, joka oli keskiaikana Rurichin suvun pääpaikka. Kirkkoja on useita, kuten St. Johannes der Täufer Ratheimissa Adolfoseen koillispuolella.
Talous ja liikenne

Rataosuus Jülich–Dalheim avattiin 1911, ja nykyisen Hückelhovenin alueella oli aikoinaan useita asemia. Nykyisin käytössä on Baalin rautatieasema (Hückelhoven-Baal), jolla liikennöi Wupper-Express. Brachelenin kaupunginosassa on rautatieliikennepaikka. Hückelhovenin keskustan pohjoispuolitse kulkee moottoritie BAB 46, joka on kytketty paikalliseen tieverkkoon kahdella liittymällä.
Aiheesta muualla

Hückelhoven, Nordrhein-Westfalen, Saksa — Sunrise, Sunset, and Daylength
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Hückelhoven
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Käännös suomeksi
Luoto (Helsinki)

Luoto
Luoto ravintolarakennuksineen vuoden 1900 tienoilla.
| --- | --- |
Muut nimet:  Klippan
Sijainti:  Helsinki Uusimaa Suomi
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Luoto (ruots. Klippan) on saari Helsingin edustalla, Eteläsataman suulla. Saaren halkaisija on noin 150 metriä, ja sen erottaa mantereesta sata metriä leveä Kaivopuiston väylä.lähde? Luodolle vuonna 1898 valmistuneessa puisessa huvilassa toimii kesäisin Ravintola Saaristo, jota pidetään eräänä Helsingin perinteikkäimmistä ravintoloista. Ravintolarakennuksen on suunnitellut arkkitehti Selim A. Lindqvist.
Saaren omistava Helsingin kaupunki laittoi Luodon kolme rakennusta, mukaan luettuna ravintolarakennus, tarjouskilpailulla myyntiin vuoden 2025 alussa. Maa-alue (22 800 neliötä) säilyy Helsingillä ja sen vuokra on 70 000 €/vuosi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Luoto Wikimedia Commonsissa
Ravintola Saaristo, A&S Restaurants (Arkistoitu – Internet Archive)
Nina Kraviz

Nina Kraviz vuonna 2012.
Nina Kraviz on venäläinen DJ, tuottaja ja laulaja. Hän on opiskellut musiikin tuottamista Melbournessa, ja uransa alkuvaiheessa hän soitti vakituisesti moskovalaisella Propaganda-nimisellä klubilla. Kravizin ensimmäinen albumi julkaistiin vuonna 2012, ja vuonna 2014 hän perusti oman levymerkin, Trip Records (трип), jonka kautta hän on julkaissut kaksi levyä.
Kraviz on koulutukseltaan hammaslääketieteen tohtori, ja hän on hoitanut muun muassa venäläisten kosmonauttien hampaita.
Diskografia > Albumit

Nina Kraviz (2012)
Mr Jones (2013)
The Deviant Octopus (2014)
De Niro Is Concerned (2015)
Diskografia > Singlet

Pain in the Ass (2009)
I'm Week (2010)
Ghetto Kraviz (2011)
Skyscrapers (2021)
Diskografia > DJ-miksaukset

DJ-Kicks 48 (2015)
fabric 91 (2016)
Aiheesta muualla

Nina Kraviz SoundCloud -sivustolla
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz
Kaartin lasaretti

| Kaartin lasaretti |
| --- | --- |

Sijainti:  Kamppi, Helsinki, Suomi
Koordinaatit:  60°09′47″N 24°55′43″E﻿ / ﻿60.16293°N 24.928709°E﻿ / 60.16293; 24.928709
Rakennustyyppi:  Sairaala ja kortteli
 fiKaartin lasaretti 
  
Kaartin lasaretti on Helsingin Kampissa, Hietalahdentorin lähistöllä sijaitseva rakennusryhmä, joka alun perin toimi sotilassairaalana. Se käsittää Lönnrotinkadun, Hietalahdenkadun, Kalevankadun ja Abrahaminkadun välisen korttelin nro 78, jolla myös on nimenä Kaartin lasaretti.  Sairaala tarkoitettiin alkujaan Kaartin suomalaisen tarkk'ampujapataljoonan käyttöön.
Tontille oli alun perin tarkoitus sijoittaa Kaartin kasarmi, mutta aluetta pidettiin lopulta kuitenkin liian syrjäisenä. Johan Albrecht Ehrenströmin ehdotuksesta kasarmi sijoitettiin Kasarmitorille.
Lasaretin ensimmäinen rakennus oli puinen, mutta se tuhoutui tulipalossa vuonna 1826. Seuraavana vuonna kortteliin Andreankadun (nyk. Lönnrotinkadun) puolelle valmistui uusi Carl Ludvig Engelin suunnittelema kaksikerroksinen kivinen sairaalarakennus. Sen molemmille puolille rakennettiin matalammat sivurakennukset, joista läntinen on edelleen paikoillaan, mutta itäisempi tuhoutui talvisodan ensimmäisen päivän pommituksessa 30. marraskuuta 1939. Lisäksi kortteliin Abrahaminkadun puolelle rakennettiin sauna- ja pesutuparakennus.
Vuonna 1884 sairaalakortteliin Vladimirinkadun (nyk. Kalevankadun)  puolelle valmistui uusi tiilinen, Evert Lagerspetzin suunnittelema päärakennus. Vanha Lönnrotinkadun puoleinen rakennus jäi tällöin sairaalan apteekin käyttöön. Kortteliin Hietalahdenkadun puolelle rakennettiin lisäksi 1800-luvun lopulla kaksi puutaloa.
Sairaalan nimi muutettiin myöhemmin Helsingin varuskuntasairaalaksi. Rakennusryhmän käyttö sairaalana päättyi 1930-luvulla, kun Tilkan uusi sotilassairaala valmistui. Tämän jälkeen Hietalahden vanha sairaalakortteli oli pitkään Valtion teknillisen tutkimuskeskuksen käytössä.
Sen jälkeen kun Lönnrotinkadun puolen itäinen siipirakennus oli tuhoutunut pommituksessa, purettiin myös muut Abrahaminkadun puoleiset rakennukset. Tilalle valmistui vuonna 1943 Jussi Paatelan suunnittelema laboratoriorakennus Valtion teknillisen tutkimuskeskuksen käyttöön. Myöhemmin rakennuksessa on ollut myös Teknillisen tarkastuslaitoksen ja Säteilyturvallisuuslaitoksen tiloja.  Läntistä siipirakennusta käytettiin vuodesta 1986 lähtien lasten päiväkotina.
Kortteli oli valtion omistuksessa vuoteen 2020 saakka, jolloin Senaatti-kiinteistöt myi sen yksityiselle kiinteistökehitysyhtiölle. Suurin osa korttelin rakennuksista oli tällöin ollut pitkään tyhjillään, mutta Lönnrotinkadun puoleinen vanha rakennus kunnostettiin tämän jälkeen ranskalaisen Jules Verne -koulun käyttöön. Korttelille on laadittu uusi asemakaavaehdotus, jonka mukaan siihen sijoitetaan toimistoja, päivittäistavarakauppa sekä koulu- ja päiväkotitiloja. Vanhat rakennukset suojellaan lukuun ottamatta Hietalahdenkadun puolella olevia puurakennuksia, jotka purettiin keväällä 2024. Paikalle suunnitellaan kuusikerroksista uudisrakennusta. Lisäksi maan alle suunnitellaan liike- ja pysäköintitiloja.
Kuvia

Lasaretti nähtynä Lönnrotinkadulta.
Kalevankatu 48 valmistui uudeksi päärakennukseksi vuonna 1884.
Jussi Paatelan suunnittelema laboratoriorakennus Lönnrotinkadun ja Abrahaminkadun kulmassa.
Korttelin Abrahaminkadun puoleiset rakennukset välirauhan aikana kulmatalon tuhouduttua ennen kuin paikalle rakennettiin Jussi Paatelan suunnittelema uudisrakennus
Puinen asuinrakennus Hietalahdenkadun varrella, nähtynä pihan puolelta. Rakennus purettiin vuonna 2024.
Entinen kuormastovaja Hietalahdenkadun puolella. Molemmat puurakennukset purettiin vuonna 2024.
Puolan asevoimat

| Puolan asevoimat |
| --- | --- |
 Tunnus
 Puolan puolustushaarojen tunnukset
Toiminnassa:  1918–
Valtio:   Puola
Puolustushaarat:   maavoimat  ilmavoimat  merivoimat
Koko:  120 500 (2022)
Tukikohta:  Varsova
Puolan asevoimat (puol. Siły Zbrojne Rzeczypospolitej Polskiej) muodostui alun perin varhain 1800-luvulla Puolassa toimineista joukko-osastoista. Itsenäisen Puolan tasavallan ensimmäiset joukot perustuivat Polska Siła Zbrojnaan, joka perustettiin puolalaisten saamiseksi taisteluun Venäjän keisarikuntaa vastaan.
Historia

Ensimmäisen maailmansodan aikana puolalaiset legioonat muodostettiin Galiciassa eli Itävallan hallinnoimassa Puolan eteläosassa. Keskusvallat lakkauttivat joukot, kun kävi selväksi etteivät ne kyenneet takaamaan Puolan itsenäisyyttä sodan jälkeen. Puolan legioonan 2. prikaatin komentaja kenraali Jósef Haller vaihtoi puolta vuoden 1917 lopulla ja siirtyi Murmanskin kautta Ranskaan, jossa hänen joukkonsa muodostivat osan sinisestä armeijasta. Armeijaan liittyi runsaasti puolalaista syntyperää olevia miehiä Yhdysvalloista. Armeija taisteli urheasti Ranskan rintamalla 1917–1918.
Asevoimat luotiin ensimmäisen maailmansodan päätyttyä ja Puolan itsenäistyttyä 1918 kolmesta erillisestä Venäjän, Itävalta-Unkarin ja Preussin armeijan osastosta ja se varustettiin ensimmäisen maailmansodan ylijäämäkalustolla. Se taisteli Venäjän bolševikkeja vastaan 1918–1920, jolloin sen vahvuus kasvoi lähes 800 000 mieheen. Vahvuus kuitenkin laski rauhan tultua.
Puola hävisi syyskuun 1939 Saksan hyökkäyksen jälkeen. Pieni määrä puolalaisia joukkoja taisteli toisen maailmansodan aikana liittoutuneiden puolella ja partisaaneina. Toisen maailmansodan jälkeen Puolan asevoimat järjestettiin Varsovan liiton komentorakenteen mukaan ja 1990-luvulla Naton mukaiseksi. Puola on ollut sotilasliitto Naton jäsenvaltio vuodesta 1999.
Puola osallistui vuoden 2003 Irakin sotaan 2 500 miehellä. Vuonna 2006 sillä oli Irakissa 1 700 miestä ja Afganistanissa 1 000. YK:n rauhanturvatehtäviin Puola on osallistunut Kosovossa, Libanonissa, Golanilla, Balkanilla, Albaniassa ja Kongossa.
Puola on vahvistanut ja kasvattanut asevoimiaan 2010-luvun puolivälistä asti, johtuen pitkälti Venäjän–Ukrainan sodasta eli Krimin miehityksestä 2014, Itä-Ukrainan sodasta ja etenkin Venäjän täysimittaisesta hyökkäyksestä Ukrainaan 2022. Venäjä nähdään maassa suurena uhkana, kuten muuallakin Itä-Euroopassa. Puola käynnisti armeijareforminsa vuonna 2018, ja Ukrainan täysimittaisen sodan alettua 2022 se on panostanut asevoimiinsa taloudellisesti paljon, tehden valtavia asejärjestelmähankintoja Yhdysvalloista ja muista länsimaista sekä ylipäätään modernisoinut kalustoaan kylmän sodan 
Varsovan liiton aikaisesta Nato-standardisoituun. Maa tuottaa aseita myös itse. Vuonna 2022 julkaistun tavoitteen mukaan asevoimien vahvuus tulisi olla 300 000, joista 250 000 ammattisotilasta ja 50 000 alueellisiin puolustusjoukkoihin kuuluvaa. Puola aikoo Euroopan johtavaksi sotilasmahdiksi 2030-luvun puoliväliin mennessä.
Kokoonpano

Vuoden 2025 Globalfirepower-indeksin mukaan Puolan asevoimat koostui noin 202 000 aktiivipalveluksessa olevasta henkilöstä, 350 000 reserviläisestä sekä noin 50 000 erilaisiin puolisotilaallisiin joukkoihin ja tehtäviin kuuluvista henkilöistä. Asevoimat oli 2024 henkilöstömäärältään Naton kolmanneksi vahvimmat, Yhdysvaltain ja Turkin jälkeen vuonna.
Asevoimiin kuuluu viisi puolustushaaraa:
Maavoimat (puol. Wojska Lądowe, 100 000 henkeä)
Ilmavoimat (Siły Powietrzne, 16 500 henkeä)
Merivoimat (Marynarka Wojenna, 12 350 henkeä)
Erikoisjoukot (Wojska Specjalne)
Alueelliset puolustusjoukot (Wojska Obrony Terytorialnej)
Nämä on alistettu puolustusministeriölle (puol. Ministerstwo Obrony Narodowej). Yleinen asevelvollisuusaika on yhdeksän kuukautta.
Kalusto

Pääosa Puolan kalustosta on neuvostovalmisteista tai kotimaisia kopioita (kuten PT-91 Twardy), mutta siihen kuuluu myös saksalaista ja yhdysvaltalaista kalustoa.
Puolan merivoimien Ślązak-korvetti.
Puolan ilmavoimien käytössä oleva F-16 Fighting Falcon -hävittäjä.
Puolalaisia sotilaita Afganistanissa 2008.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Puolan asevoimat Wikimedia Commonsissa
Puolan puolustusministeriö
Puolan asevoimat
| n k Euroopan asevoimat |
| --- | --- |
Itsenäiset valtiot:  Alankomaat  Albania  Armenia  Azerbaidžan  Belgia  Bosnia ja Hertsegovina  Bulgaria  Espanja  Georgia  Islanti  Irlanti  Italia  Itävalta  Kazakstan  Kreikka  Kroatia  Kypros  Latvia  Liettua  Luxemburg  Malta  Moldova  Monaco  Montenegro  Norja  Pohjois-Makedonia  Portugali  Puola  Ranska  Romania  Ruotsi  Saksa  San Marino  Serbia  Slovakia  Slovenia  Suomi  Sveitsi  Tanska  Tšekki  Turkki  Ukraina  Unkari  Valko-Venäjä  Vatikaani  Venäjä  Viro  Yhdistynyt kuningaskunta 
Kiistanalaiset valtiot:  Abhasia  Artsakh  Etelä-Ossetia  Kosovo  Pohjois-Kypros  Transnistria 
Muut toimijat:  Euroopan unioni 
Asevoimien upseereita toisen tasavallan aikana.
Puolalaisjoukkoja Irakin sodan aikana 2003
PSV Eindhoven

Philips Sport Vereniging eli PSV on eindhovenilainen urheiluseura. Parhaiten se tunnetaan jalkapalloseurana, joka pelaa Alankomaiden pääsarjassa Eredivisiessä.
PSV on yksi Alankomaiden "kolmesta suuresta" jalkapalloseurasta Ajaxin ja Feyenoordin ohella. Seura on lukeutunut Alankomaiden ja Euroopan huippuseuroihin 1970-luvulta lähtien. PSV on Eredivisien historian toiseksi menestynein seura Ajaxin jälkeen voitettuaan 21 mestaruutta. Seura on voittanut kerran sekä Euroopan cupin että UEFA Cupin.
PSV on tullut tunnetuksi erityisesti nuorten pelaajien kehittäjänä. Muun muassa Ruud Gullit, Ronald Koeman, Romário, Ronaldo ja Ruud van Nistelrooy ovat pelanneet seurassa ennen siirtoaan suurempiin sarjoihin.
Historia

Nimensä mukaisesti PSV on perustettu Philipsin työntekijöiden urheiluseuraksi. Seura on perustettu vuonna 1913 juhlistamaan Alankomaiden satavuotista itsenäisyyttä Ranskasta. PSV voitti ensimmäisen Alankomaiden-mestaruutensa vuonna 1929. Seura voitti mestaruuden kerran myös 1930-, 1950- ja 1960-luvuilla.
Varsinaiseksi huippuseuraksi PSV nousi 1970-luvulla. Seura voitti vuosikymmenen aikana Kees Rijversin johdolla mestaruuden kolmesti. Vuonna 1978 PSV voitti UEFA Cupin. Seuran tähtipelaajia noihin aikoihin olivat muun muassa Jan van Beveren, René ja Willy van de Kerkhof sekä Willy van der Kuijlen.
Vuosina 1987–1990 PSV:n valmentajana toimi Guus Hiddink. Seura voitti Euroopan cupin vuonna 1988. PSV:n voittajajoukkueen avainpelaajia olivat muun muassa Hans van Breukelen, Eric Gerets, Wim Kieft, Ronald Koeman ja Søren Lerby. Seura voitti Hiddinkin johdolla lisäksi mestaruuden kahdesti. PSV voitti mestaruuden myös Bobby Robsonin johdolla vuosina 1991 ja 1992, Dick Advocaatin johdolla vuonna 1997 sekä Eric Geretsin johdolla vuosina 2000 ja 2001. 1990-luvulla seuraa edustivat muun muassa Romário, Ronaldo, Luc Nilis, Phillip Cocu, Jaap Stam ja Ruud van Nistelrooy.
Vuosina 2002–2006 Hiddink toimi jälleen PSV:n valmentajana. Seura voitti hänen johdollaan kolme mestaruutta. Vuonna 2005 PSV selviytyi Mestarien liigassa välieriin. Hiddinkin aikana seuran avainpelaajia olivat muun muassa Mateja Kežman, Arjen Robben, Mark van Bommel, Alex ja Cocu. Vuosina 2006–2007 PSV:tä valmensi Koeman. Seura voitti hänen johdollaan mestaruuden vuonna 2007. Vuonna 2008 PSV voitti neljännen perättäisen mestaruutensa väliaikaisvalmentaja Sef Vergoossenin johdolla. Samana vuonna seuran päävalmentajaksi tuli Huub Stevens.
Saavutukset

Alankomaiden-mestaruus (25)
1929, 1935, 1951, 1963, 1975, 1976, 1978, 1986, 1987, 1988, 1989, 1991, 1992, 1997, 2000, 2001, 2003, 2005, 2006, 2007, 2008, 2015, 2016, 2018, 2024
Alankomaiden cup (11)
1950, 1974, 1976, 1988, 1989, 1990, 1996, 2005, 2012, 2022, 2023
Alankomaiden supercup (11)
1992, 1996, 1997, 1998, 2000, 2001, 2003, 2008, 2012, 2015, 2016
Euroopan cup (1)
1988
UEFA Cup (1)
1978