stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uskomuslääkintä
Hoitomuotoja

Suomessa Luonnonlääketieteen Keskusliiton internetsivut luetteli vuonna 2008 80 erilaista uskomuslääkintämenetelmää ja jo 1970-luvulla hoitomuotoja arvioitiin olevan 100–200. Eri hoitomuotojen sisällä on myös hieman toisistaan poikkeavia alaryhmiä samoillekin hoidoille. Vaihtoehtohoitojen tarjonta on jatkuvassa muutoksessa kun uusia hoitomuotoja tulee markkinoille samalla kun vanhoja häviää käytöstä.
Yksi eniten käytetyistä luokitteluista jakaa hoidot viiteen luokkaan:
Terveydenhoitojärjestelmät, jotka muodostavat kokonaisia terveydenhoidosta selkeästi erottuvia terveydenhoidon kokonaisuuksia
Kehomielihoidot, joilla vaikutetaan kehoon mielellä
Biologiaan pohjautuvat hoidot, joissa hyödynnetään kasvien lääkinnällisiä ominaisuuksia tai erilaisia ruokavalioita tai paastoja
Manipulatiiviset hoidot, jotka perustuvat kehon liikutteluun
Energiahoidot, joilla vaikutetaan kehoon niin kutsutuilla "hoitavilla energiakentillä"
Uskomushoitoja voidaan luokitella käytetyn menetelmän ja vaikutustavan selityksen perusteella kokonaisideologioihin, kuten homeopatia, ja antroposofinen lääkintä, fysikaalisiin hoitoihin, kuten erilaiset manipulaatiohoidot sekä asento-, vesi- ja ilmastohoidot sekä aistivälitteisiin menetelmiin kuten aromaterapia. Joidenkin hoitojen esitetään perustuvan myös kasvien lääkkeellisiin vaikutuksiin, ruokavalioon tai vitamiini-, hivenaine- tai paastohoitoihin. Näiden lisäksi uskomushoidoissa voidaan esittää pyrittävän puhdistamaan elimistöä esimerkiksi suoliston tyhjennyshoidolla tai kuppauksella tai vaikuttaa kehon energiavirtoihin. Osassa uskomuslääkinnästä hoidon väitetään perustuvan henkiseen tai sielulliseen vaikutukseen ja vaikutusta tavoitellaan esimerkiksi seuraavassa jälleensyntymässä. Osa hoidoista voi olla lähellä psykoterapioita tai suggestiohoitoja.
Hoitomuotoja > Terveydenhoitojärjestelmät

Lääketieteestä selvästi erottuvat hoitojärjestelmät kattavat muun muassa perinteisen kiinalaisen lääkinnän, kiinalaisen lääkeopin, ayurvedisen lääkinnän, antroposofisen lääkinnän ja homeopatian.
Hoitomuotoja > Kehomielihoidot

Kehomielihoidoissa kehoon pyritään vaikuttamaan mielen avulla. Niissä itse hoito tapahtuu ihmisen mielessä, mutta toiminnan ajatellaan vaikuttavan myös kehoon ja fyysiseen terveyteen.
Tunnettuja hoitomuotoja ovat hypnoosi, meditaatio, rentoutushoidot ja rukoilu.
Hoitomuotoja > Biologiaan pohjautuvat hoidot

Biologiaan perustuvat hoidot kattavat niin luontaislääkinnän kuin ruokavaliot ja paastonkin. Myös vitamiinien syöminen kuuluu tähän luokkaan.
Erilaisia valmisteita:
Luontaislääkintä ja luontaistuotteet (mm. erilaiset yrtit)
Vitamiinit ja ravintolisät
Kalaöljy (yleensä kapselien muodossa)
Ruokailuun liittyviä hoitoja:
Paasto
Erilaiset ruokavaliot (esim. karppaus tai paleoruokavalio)
Atkinsin dieetti (vähähiilihydraattinen ruokavalio)
Funktionaaliset ruoat (superfoodit tai superruoat)
Terveysvaikutteiset ruoat
Hoitomuotoja > Manipulatiiviset hoidot

Kehon manipulaatiohoidot perustuvat kehon liikuttamiseen tai liikkumiseen. Tunnettuja hoitomuotoja ovat muun muassa hieronta ja kiropraktiikka.
Hoitomuotoja > Energiahoidot

Energiahoidoissa pyritään vaikuttamaan kehoon energioiden avulla. Hoidoissa manipuloidaan tai lisätään energiaa kehoon ulkopuolelta. Hoidoissa ajatellaan, että kehossa on sisällä erilaisia energiakenttiä. Tutkimuksissa ei ole havaittu näiden energiakenttien olemassaoloa.
Hoitomuotoja ovat muun muassa qigong, reiki ja terapeuttinen kosketus.
Uskomuslääkintä Suomessa

Suomessa monien eri vaihtoehtohoitojen antajia edustaa Luonnonlääketieteen Keskusliitto ry (LKL), joka syntyi vuonna 2002 Vaihtoehtoisen lääketieteen keskusliiton (VLKL) ja Suomen Luontaisterapeuttien Liiton yhdistyttyä. LKL:n jäseninä oli vuonna 2009 seitsemän jäsenyhdistystä, joiden yhteenlaskettu jäsenmäärä oli 1 100 terapeuttia. LKL:n terapeuttirekisteriin on ilmoittautunut 300 henkilöä.
LKL on asettanut jäsenilleen koulutuksen minivaatimukset, jotka olivat vuonna 2009 yhteensä 960 tuntia (35,5 opintopistettä). LKL voi valvoa vain oman jäsenistönsä koulutustasoa.
VLKL:n keskeistä toimintaa oli Studia Generalia -luennot pääkaupunkiseudulla ja eri puolilla maata järjestetyt opintopäivät, jota sisälsivät demonstraatiota vaihtoehtohoitojen antajille, terveydenhuoltohenkilöstölle ja suurelle yleisölle. Vuodesta 1993 lähtien VLKL osallistui Terveydenhuollon oikeusturvakeskuksen (TEO) Vaihtoehtoisen terveydenhoidon neuvottelukuntaan, joka muun muassa laati suositukset terapeuttikoulutuksen laajuudesta ja sisällöstä. Neuvottelukunnan työn tuloksena syntyi myös vuonna 1998 julkaistu kirja "Täydentävät vaihtoehdot terveydenhoidossa".
Uskomuslääkintä Suomessa > Yleisyys

1990-luvun alussa epävirallisia hoitokeinoja käytti 46 prosenttia suomalaisista. Säännöllisesti niitä käytti 1990-luvulla 6 prosenttia naisista ja 3 prosenttia miehistä. Vaihtoehtolääkinnän käyttö lisääntyi 31 prosenttia vuosien 1982 ja 1992 välillä. Eniten suosiota kasvattivat meditaatio, paasto, vyöhyketerapia ja luonnonlääkkeiden eli luontaistuotteiden käyttö. Perinteisten menetelmien, kuten hieronnan ja kuppauksen suosio kasvoi vähemmän.
Vuonna 2017 suomalaisista noin 35 prosenttia käytti vaihtoehtoisia hoitokeinoja. Yleisimmät hoitokeinot olivat hieronta (12 %), homeopatia (6 %), osteopatia (5 %) ja yrttihoidot (5 %). Useimmat käyttivät vain yhtä täydentävää hoitokeinoa. Hoitokeinoja käytetään Suomessa pääasiassa lääketieteellisen hoidon ohessa eikä korvaamaan lääketieteellistä hoitoa.
Uskomuslääkintä Suomessa > Lainsäädäntö

Sosiaali- ja terveysministeriön vaihtoehtohoitoja koskevan lainsäädännön tarpeita selvittäneen työryhmän vuonna 2009 julkaistussa raportissa todetaan, että luontaistuotteet ja vaihtoehtolääkintä saattavat vaarantaa potilasturvallisuuden viivästyttämällä ihmisten hakeutumista lääkärin hoitoon. Myös erilaisten rohdosvalmisteiden ja reseptilääkkeiden yhteisvaikutukset ovat aiheuttaneet potilashaittoja. Näistä ja muista potilasturvallisuutta vaarantavista syistä johtuen työryhmä ehdotti, että Suomessa otettaisiin käyttöön rajoitussäädökset, joilla esille tulleisiin potilasturvallisuuden vaarantaviin ongelmiin voitaisiin puuttua mahdollisimman nopeasti. Työryhmän ehdotuksen mukaan muun muassa tiettyjen potilasryhmien hoito rajattaisiin vain terveydenhuollon ammattihenkilöille ja vaihtoehtohoitoja antavat henkilöt saisivat hoitaa tiettyjä sairauksia vain yhteistyössä lääkärin kanssa.
Uskomushoitojen rajoittamista lainsäädännöllä olivat aikaisemmin vaatineet Lääkäriliitto vuonna 2007 ja Tehy vuonna 2008.
Vaihtoehtohoitojen markkinoiden suuruus

Uskomuslääkinnän kulutuksen laajuudesta ja siihen käytetystä rahamäärästä on erilaisia arvioita ja aihepiiristä tehdään kattavia kulutustutkimuksia. Yhdysvalloissa uskomuslääkinnän kulutuksen arvon lasketaan olevan noin 30 miljardia euroa vuosittain. Kulutusta ei selitä pelkästään usko sen vaikuttavuuteen vaan hoitojen käyttö on yhteydessä myös kuluttajien arvo- ja uskomusmaailmoihin. Uskomuslääkinnän käytön yleistymistä kutsutaan paramedikalisaatioksi.
Kirjallisuutta > Vaihtoehtolääkintää esitteleviä

Luonnonmukaisten hoitojen ABC: yli 1800 kotikonstia täydentävien hoitomuotojen maailmasta, toimittanut Bill Gottlieb, Otava 2003, ISBN 951-1-17550-5
Raimo Tuomainen, Jyrki Elo, Markku Myllykangas: Paramedikalisaatio: terveystyötä lääketieteen katveessa. Sosiaalilääketieteellinen aikakauslehti (Finnish Journal of Social Medicine) 1995:3:217-223
Kirjallisuutta > Muuta

Lauerma, Hannu: Usko, toivo ja huijaus: Rohkaisusta johdattelun kautta psykoterroriin.  Helsinki:  Duodecim, 2006.  ISBN 951-656-201-9
Lindeman-Viitasalo, Marjaana (toim.): Toden näköiset harhat.  Helsinki:  Duodecim, 1995.  ISBN 951-8917-70-1
Ryynänen, Olli-Pekka & Myllykangas, Markku: Terveydenhuollon etiikka: Arvot monimutkaisuuden maailmassa.  Helsinki:  WSOY, 2000.  ISBN 951-0-23735-3
Selin, Risto, Marketta Ollikainen & Ilpo V. Salmi (toim.): Paholaisen asianajajan paluu: Opaskirja skeptikolle.  Ursan julkaisuja 63. Helsinki: Tähtitieteellinen yhdistys Ursa, 1997.  ISBN 951-9269-88-6
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lisää luettavaa aiheesta Uskomuslääkintä on Wikiaineistossa
Arno Forsius: Uskomuslääkintä vai uskomushoito? (Arkistoitu – Internet Archive). Suomen Lääkärilehti 46/2002.
Heta Häyry: Vaihtoehtolääkintä: huomioita ja arviointia. Artikkeli teoksessa Häyry, Heta & Karttunen, Hannu & Virtanen, Matti (toim.): Paholaisen asianajaja: Opaskirja skeptikolle.  Ursan julkaisuja 38. Helsinki:  Tähtitieteellinen yhdistys Ursa, 1989.  ISBN 951-9269-48-7
Tero Kivelä & Juhani Kellosalo: Uskomuslääkintä on käypää ammattisanastoa. Duodecim 19/2007. (PDF)
Steven Novella: What is Complementary and Alternative Medicine? (englanniksi)
Veijo Saano: Vaihtoehtolääkintä (Arkistoitu – Internet Archive). Terveyskirjasto 18.7.2005.
Risto Selin: Uskomuslääkintä. Artikkeli teoksessa Selin, Risto: Ihmeellinen maailma: Skeptikon tietosanakirja.  Helsinki:  Tähtitieteellinen yhdistys Ursa, 2001.  ISBN 952-5329-19-4
Skeptikko 2/2002. Uskomuslääkinnän teemanumero (PDF)
Tehyn eettinen toimikunta: Tunne uskomushoidot. Tehy-lehti 6/2008, Tehyn Julkaisusarja F: 1/09, s. 40–44.
Lääkäriliitto: Lääkärin etiikka: Uskomushoidot
Wilhelm Reichin kehittämä orgoniakkumulaattori – kaappi, johon menemällä ihmisen oli tarkoitus latautua ilmakehän orgoni- eli elämänergialla ja parantua muun muassa syövästä ja impotenssista.
Pakurikääpä-sienen koivuun aiheuttamia kasvaimia myydään torilla parannukseksi muun muassa syöpään, diabetekseen, verenpainetautiin ja hepatiittiin Etelä-Koreassa 2017.
Sairauksia aiheuttavia kuona-aineita poistettiin elimistöstä Kuhne-punkassa istumalla Kirvun luonnonparantolassa 1910-luvulla. Parantaja Maalin Bergström tuomittiin laittomasta lääkärin ammatin harjoittamisesta sakkorangaistukseen.
Homeopaattisia lääkkeitä
Bill Clinton käytti vuonna 2011 silikoniranneketta, jonka hologrammin luvattiin tuovan käyttäjälleen tasapainoa, voimaa ja liikkuvuutta kehon energiavirtoja stimuloimalla.
Nilsiän öljysheikki Tauno Kuosmanen markkinoi mineraaliöljyä myös sairauksien parantamiseen. Oikeudessa vuonna 1990 hänet katsottiin syyntakeettomaksi ja petos- ja myrkytyssyyte raukesivat.
Jón Sigurðsson

Þórarinn B. Þorlákssonin maalaama Jón Sigurðssonin muotokuva.
Jón Sigurðsson (17. kesäkuuta 1811 Hrafnseyri, Arnarfjörður, Islanti – 7. joulukuuta 1879 Kööpenhamina, Tanska) oli islantilainen kielitieteilijä, valtiomies ja itsenäisyysliikkeen johtaja 1800-luvulla.
Jón opiskeli klassista filologiaa, muinaishistoriaa ja poliittista teoriaa sekä taloustiedettä Kööpenhaminan yliopistossa. Hän kokosi ja muokkasi islantilaisia ja muinaisnorjalaisia saagoja ja käsikirjoituksia.
Jón ajoi Islannin itsenäisyyttä Tanskasta ja oli vaikuttamassa Alltingin, Islannin parlamentin, palauttamisessa toimintaan 1840-luvulla. Hänet valittiin myöhemmin sen puhemieheksi. Jónin syntymäpäivänä 17. kesäkuuta vietetään Islannin itsenäisyyspäivää.
Ásgeir Ásgeirsson

| Ásgeir Ásgeirsson |
| --- | --- |

Islannin 2. presidentti
 1. elokuuta 1952–1. elokuuta 1968  
Pääministeri:  Hermann Jónasson Emil Jónsson Ólafur Thors Bjarni Benediktsson
Edeltäjä:  Sveinn Björnsson
Seuraaja:  Kristján Eldjárn
Islannin pääministeri
 3. kesäkuuta 1932–28. heinäkuuta 1934  
Monarkki:  Kristian X
Edeltäjä:  Tryggvi Þórhallsson
Seuraaja:  Hermann Jónasson
Islannin valtiovarainministeri
 1931–1934  
Kansanedustaja
 Alltingin jäsen 1923-1952  
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. toukokuuta 1894
Kuollut: 15. syyskuuta 1972 (78 vuotta)
Puoliso:  Dóra Þórhallsdóttir
Ásgeir Ásgeirsson (13. toukokuuta 1894 – 15. syyskuuta 1972) oli Islannin toinen presidentti 1952–1968.
Ásgeir valmistui teologiksi Islannin yliopistosta Reykjavíkissa 1915 ja toimi aluksi seminaarinopettajana ja sitten pankkialalla. Hän avioitui 1917 Dóra Þórhallsdóttirin kanssa, joka oli entisen Islannin piispan Þórhallur Bjarnarsonin tytär. Dóra Þórhallsdóttirin veli Tryggvi Þórhallsson oli Islannin pääministeri 1928–1932.
Ásgeir valittiin Islannin parlamenttiin Alltingiin vuonna 1923 edistyspuolueen ehdokkaana. Hän toimi valtiovarainministerinä 1931–1934 ja samanaikaisesti pääministerinä 1932–1934. Hän erosi edistyspuolueesta 1934 ja liittyi sosiaalidemokraattiseen puolueeseen. Kansanedustajana Ásgeir oli vuoteen 1952, jolloin hänet valittiin presidentiksi.
Ásgeir valittiin Islannin toiseksi presidentiksi 1952. Vaalit jouduttiin pitämään ennenaikaisesti edellisen presidentin Sveinn Björnssonin kuoleman takia. Vaikka Ásgeirin merkittävimmällä vastaehdokkaalla Bjarni Jónssonilla oli takanaan hallituspuolueiden tuki, Ásgeir voitti vaalit.
Ásgeir valittiin uudelleen virkaansa vuosina 1956, 1960 ja 1964. Heti hänen neljännen kautensa alettua hänen puolisonsa Dóra Þórhallsdóttir kuoli leukemiaan. Vuonna 1968 Ásgeir päätti olla pyrkimättä enää presidentiksi. Hänen vävynsä Gunnar Thoroddsen pyrki presidentiksi 1968, mutta vastoin ennakko-odotuksia Kristján Eldjárn voitti vaalit.
Ásgeir tunnettiin hiljaisena mutta suorasukaisena esiintyjänä. Hän oli ilmeisesti ensimmäinen, joka luopui tavasta puhutella Pohjoismaiden kuninkaallisia majesteetiksi: vieraillessaan Norjassa hän aloitti puheensa sanoilla ”Herra kuningas”.
Kesklinn

| Kesklinn |
| --- | --- |
 Ilmakuva keskikaupungista
 Kaupungin kartta, jossa Kesklinn korostettuna.
Kaupunki:  Tallinna
Koordinaatit:  59°26′12″N, 24°45′8″E
Väkiluku:  57 908 (1.1.2015)
Kesklinn on yksi Tallinnan kaupungin kahdeksasta kaupunginosasta. Tallinnan vanhakaupunki sijaitsee Kesklinnan alueella.
Kesklinn jakautuu 21 asuinalueeseen, jotka ovat Aegna, Juhkentali, Kadriorg, Kassisaba, Keldrimäe, Kitseküla, Kompassi, Luite, Maakri, Mõigu, Raua, Sadama, Sibulaküla, Südalinn, Tatari, Torupilli, Tõnismäe, Uus Maailm, Vanalinn, Veerenni ja Ülemistejärve.
Väestö

Asukasluvun kehitys vuosina 2003-2015;
2003: 42 196
2004: 44 205
2005: 45 652
2006: 46 180
2007: 46 041
2008: 47 671
2009: 48 158
2010: 48 646
2011: 50 182
2012: 51 308
2013: 52 820
2014: 55 750
2015: 57 908
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Kesklinnassa oli 46 494 asukasta, joista 34 956 (75,2 %) oli virolaisia, 8 529 (18,3 %) venäläisiä ja 2 871 (6,2 %) muita kansallisuuksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kesklinn Wikimedia Commonsissa
| n k Tallinnan kaupunginosat ja asuinalueet |
| --- | --- | --- |
| Haabersti |  Astangu  Haabersti  Kakumäe  Mustjõe  Mäeküla  Pikaliiva  Rocca al Mare  Tiskre  Veskimetsa  Vismeistri  Väike-Õismäe  Õismäe  |  |
| Kesklinn |  Aegna  Juhkentali  Kadriorg  Kassisaba  Keldrimäe  Kitseküla  Kompassi  Luite  Maakri  Mõigu  Raua  Sadama  Sibulaküla  Südalinn  Tatari  Torupilli  Tõnismäe  Uus Maailm  Vanalinn  Veerenni  Ülemistejärve  |  |
| Kristiine |  Järve  Lilleküla  Tondi  |  |
| Lasnamäe |  Katleri  Kurepõllu  Kuristiku  Laagna  Loopealse  Mustakivi  Pae  Paevälja  Priisle  Seli  Sikupilli  Sõjamäe  Tondiraba  Uuslinn  Väo  Ülemiste  |  |
| Mustamäe |  Kadaka  Mustamäe  Siili  Sääse  |  |
| Nõmme |  Hiiu  Kivimäe  Laagri  Liiva  Männiku  Nõmme  Pääsküla  Rahumäe  Raudalu  Vana-Mustamäe  |  |
| Pirita |  Iru  Kloostrimetsa  Kose  Laiaküla  Lepiku  Maarjamäe  Merivälja  Mähe  Pirita  |  |
| Põhja-Tallinn |  Kalamaja  Karjamaa  Kelmiküla  Kopli  Merimetsa  Paljassaare  Pelgulinn  Pelguranna  Sitsi  |  |
Kurt Uggeldahl

Kurt Arvid Uggeldahl (15. elokuuta 1932 Helsinki – 28. helmikuuta 1988 Espoo) oli suomalainen diplomaatti.
Uggeldahl valmistui valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1956 ja työskenteli ulkoasiainhallinnossa vuodesta 1958. Hän toimi varakonsulina Suomen kaupallisessa edustustossa Kölnissä vuosina 1961–1963, lähetystösihteerinä Wienissä vuosina 1963–1964, ulkoministeriön jaostosihteerinä vuosina 1964–1966, lähetystösihteerinä Suomen YK-edustustossa New Yorkissa vuosina 1966–1969 sekä ulkoministeriön jaostopäällikkönä vuosina 1969–1971. Uggeldahl oli suurlähettiläs Pretoriassa 1971–1974, Teheranissa ja Islamabadissa 1974–1979, sitten ulkoministeriön protokollaosaston päällikkö 1979–1982, suurlähettiläs Ottawassa 1983–1985 sekä pääkonsuli Los Angelesissa 1985–1986.
Paimenportin seisake

Paimenportin seisake on rautatieliikennepaikka (ratakm 241+190) Kotkan radalla Kotkan kaupungissa lähellä Hovinsaaren kaupunginosaa ja Kymenlaakson keskussairaalaa. Tavaraliikenteen käytössä seisakkeen vierellä on Hovinsaaren ratapiha.
Paimenportin seisakkeelle toteutettin vuoden 2024 loppuun mennessä merkittävä parannustyö, jossa matala ja lyhyt matkustajalaituri korvattiin uudella 55 cm korkuisella ja 120 m pitkällä asfaltoidulla laiturilla. Samalla seisakkeen sijaintia siirrettiin aiemmasta sijainnista noin 500 metriä pohjoiseen. Seisakkeelle toteutettiin myös erilliset auto- ja pyöräpysäköintialueet. Seisakkeelle johti ennen parannusta kunnollisen tieyhteyden sijasta vain tallomalla syntynyt polku ja laituria ei käytännössä seisakkeella ollut.
Seisakkeella pysähtyvät kaikki Kouvolan ja Kotkan sataman väliset lähijunat.
Bjarni Thorsteinsson

Bjarni Thorsteinsson
Bjarni Thorsteinsson (1781–1876) oli islantilainen virkamies. Hän palveli Rentekammeretissa 1807–1820, oli virkamiehenä Vesturamtissa Islannissa 1821–1849. Hänestä tuli 1845 Alltingin jäsen ja sen puhemies. Bjarni julkaisi teokset Om kongelige og andre offentlige afgifter i Island (1819) ja Om Islands folkemængde og ökonomiske tilstand siden 1801 og 1821 indtil udgangen af 1833 (1834).
Bjarnin poika oli Steingrímur Thorsteinsson.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bjarni Thorsteinsson Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat
Wieden

| Vaakuna> Perustiedot | Sijainti> Perustiedot |
| --- | --- |
Pinta-ala:: 1,80 km²
Asukasluku:: 30 041 (2005)
Asukastiheys:: 15 752,2 as./km²
Koordinaatit:: 48° 11' 22″ N   16° 21' 42" E
Kotisivu:: www.wien.gv.at/wieden/ (Arkistoitu – Internet Archive)

Naschmarktin toria.
Wieden ([ˈviːdn̩]  kuuntele ääntämys (ohje)) on Itävallan pääkaupungin Wienin 4. kaupunginosa (Gemeindebezirk). Se sijaitsee etelään Innere Stadtista eli 1. kaupunginosasta ja Mariahilfistä eli 6. kaupunginosasta. Idässä Wiedeniä rajaa Landstraße eli 3. kaupunginosa, ja lännessä puolestaan Margareten eli 5. kaupunginosa.
Historia

Varhaisin tunnettu maininta Wiedenistä löytyy vuodelta 1137 peräisin olevasta historiallisesta lähteestä. Se onkin vanhin Wienin Vorstadt eli vanhin niistä entisistä kunnista, jotka sijaitsivat kaupunginmuurien sisäpuolella. Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan hallitsijan Ferdinand II:n aikana Wiedeniin valmistui kuninkaallinen kesäresidenssi, jonka useiden laajennusten jälkeen keisarinna Maria Teresia myi Jesuiitoille.
Wiedenin kehitys kaupungiksi alkoi 1700-luvun alussa. Tuohon aikaan alueelle rakennettiin runsaasti palatsimaisia rakennuksia. 6. maaliskuuta 1850 Wienin kaupunginrajojen laajennuksen myötä Wiedenistä tuli osa Itävallan pääkaupunkia. Siitä muodostettiin sen 4. kaupunginosa. Itävallan miehitysvuosina (1945-1955) Wieden oli osa Wienin neuvostoliittolaista sektoria.
Väestö

Vuoden 2001 väestönlaskennassa Wiedenin kaupunginosan asukasluvuksi ilmoitettiin 28 354. Asukkaista 45,9 prosenttia oli miespuolisia, ja 54,1 prosenttia naispuolisia. Asukkaista 48,1 prosenttia ilmoitti tunnustuvansa katolista uskoa, mikä oli uskonnollisista ryhmistä ylivoimaisesti suosituin. Saksan kielen ilmoitti arkikielekseen suurin osa, noin 76 prosenttia, asukkaista. Toiseksi suurin kieli kaupunginosassa tuolloin oli serbia (5,4 %), ja kolmanneksi suurin kroatia (2,0 %). Neljänneksi eniten puhuttiin arkikielenä unkaria (1,4 % asukkaista).
Nähtävyyksiä

Karlskirche, barokkia edustava katolinen kirkkorakennus
Naschmarktin suosittu markkinapaikka
Wien Museum
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wieden kaupunginosan sivut Wienin kaupungin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Blue Devils Weiden

| Blue Devils Weiden |
| --- | --- |
Perustettu:  1985
Entiset nimet:  1. EV Weiden (1987-2000)
Kaupunki:   Weiden in der Oberpfalz, Saksa
Kotiareena:  Hans-Schröpf-Arena
– kapasiteetti:  2 560
Sarjataso:  DEL2
Värit:           
Toimitusjohtaja:   Jürgen Rumrich
Puheenjohtaja:   Franz Vodermeier
Päävalmentaja:   Sebastian Buchwieser
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Blue Devils Weiden on saksalainen jääkiekkojoukkue Weiden in der Oberpfalzin kaupungista. Joukkue on perustettu vuonna 1985 ja se pelaa Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla DEL2-liigassa.
Pelaajat

| Maalivahdit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Hanskakäsi | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 17 |  | Jakub Tichý | L | 2025 | Kolín, Tšekki |
| 60 |  | Felix Noack | L | 2025 | Berliini, Saksa |
| 92 |  | Louis Franz | L | Juniori |  |
| 94 |  | Marco Wölfl | L | 2025 | Schongau, Saksa |
| Puolustajat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 3 |  | Tommy Muck | L | 2025 | Inver Grove Height, Minnesota, Yhdysvallat |
| 21 |  | Finn Serikow | R | 2026 |  |
| 22 |  | Dominik Müller | R | 2025 | Litoměřice, Tšekki |
| 27 |  | Dominik Boháč (A) | L | 2025 | Klatovy, Tšekki |
| 28 |  | Maximilian Kolb (A) | L | 2025 | Füssen, Saksa |
| 40 |  | Matthew Sredl | R | 2025 | Grosse Pointe Farms, Michigan, Yhdysvallat |
| 43 |  | Fabian Ribnitzky | L | 2025 | Kaufbeuren, Saksa |
| 65 |  | Niklas Länger | L | 2025 | Augsburg, Saksa |
| Hyökkääjät |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Pelipaikka | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 7 |  | Luca Gläser | L | H | 2025 | Schlema, Saksa |
| 8 |  | Neal Samanski | L | H | 2025 | Erding, Saksa |
| 10 |  | Marat Haidarov | L | LH | Laina | Freiburg, Saksa |
| 11 |  | Elias Pul | L | H | 2026 | Weingarten, Saksa |
| 13 |  | Constantin Vogt | R | VLH | 2025 | Leverkusen, Saksa |
| 14 |  | James Hardie | L | VLH | 2025 | Innisfil, Ontario, Kanada |
| 15 |  | Fabian Voit (A) | L | KH | 2026 | Augsburg, Saksa |
| 18 |  | Vincent Schlenker | R | LH | 2025 | Villingen-Schwenningen, Saksa |
| 23 |  | Daniel Bruch | R | H | 2025 | Bad Waldsee, Saksa |
| 26 |  | Jan Heßler | L | H | Juniori |  |
| 47 |  | Vladislav Filin | L | H / P | 2025 | Omsk, Venäjä |
| 61 |  | David Elsner | R | OLH | 2025 | Landshut, Saksa |
| 73 |  | Tomáš Rubeš (C) | L | KH | 2025 | Praha, Tšekki, Tšekkoslovakia |
| 86 |  | Tom Schwarz | L | H | 2026 | Bayreuth, Saksa |
| 89 |  | Tyler Ward | L | VLH | 2025 | Kamloops, Brittiläinen Kolumbia, Kanada |
| 93 |  | Lukáš Vantuch | L | KH / VLH | 2025 | Jihlava, Tšekki, Tšekkoslovakia |
Pelaajat > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Sebastian Buchwieser
Apuvalmentaja: Martin Mazanec
Maalivahtivalmentaja: Jürgen Arzberger
Videovalmentaja: Simon Ertl
Fysiikkavalmentaja: Simon Heidenreich
Huoltopäällikkö: Klaus Hieronymus
Puheenjohtaja: Franz Vodermeier
Toimitusjohtaja: Jürgen Rumrich
Lähde: EliteProspects