stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pariisin taistelu (1814)
Taistelu

Liittolaiset saavuttivat Pariisia ja leiriytyivät sen ulkopuolella 29. maaliskuuta 1814. Varhain seuraavana aamuna venäläiset aloittivat hyökkäyksen kohti Romainvillen lähiötä. Muutaman tunnin taistelun jälkeen venäläiset onnistuivat saamaan alueen hallintaansa, mutta ranskalaisten jatkuva tykistötuli aiheutti suuria tappioita. Preussilaiset hyökkäsivät Gebhard von Blücherin johdolla pohjoisesta vallaten ranskalaisten asemat Aubervilliersilla.
Itävaltalaiset valtasivat asemia Saint-Maur-des-Fossés'n alueella, jolloin joukkoja tukeneet venäläiset joutuivat perääntymään hiukan keisarillisen kaartin vastahyökkäyksen vuoksi. Kaarti yritti pidätellä venäläisiä, mutta epäonnistui preussilaisten väliintulon ja saartamisen seurauksena.
Eräs tärkeimmistä taisteluista käytiin Montmartren kukkulalla, joka oli strategisesti hyvin tärkeä paikka; sieltä saattoi helposti pommittaa Pariisia ja ranskalaisten joukkoja. Kukkulasta käytiin kiihkeä taistelu, ja ajoittain koko alue oli täysin savun peitossa ranskalaisen tykistön ampuessa kranaatteja venäläisiä kohti. Venäläiset onnistuivat kuitenkin etenemään puutarhojen läpi ja nousemaan ylös rinnettä kohti ranskalaisia ja lopulta valtaamaan kukkulan. Ranskalaisille kukkulan menetys oli suuri takaisku koko Pariisin puolustamisen kannalta.
Antautuminen

Joseph Bonaparte oli hylännyt Pariisin pyytäen marsalkka Marmontia antautumaan viholliselle. Aleksanteri I halusi myös nopeuttaa rauhan aikaansaamista ja tarjosi ranskalaisille jaloja rauhanehtoja. Marmont hyväksyi rauhanehdot, joihin kuului muun muassa ranskalaissotilaiden vetäytyminen Pariisista.
Napoleon oli kenraaleineen Fontainebleaussa kun hän sai kuulla Pariisin antautumisesta. Hän raivostui ja yritti saada kenraalinsa marssimaan mukanaan pääkaupunkiin sen takaisinvaltaamiseksi. Kukaan kenraaleista ei kuitenkaan ollut halukas jatkamaan taisteluita, vaan nämä kehottivat Napoleonia antautumaan liittoutuneille. Lopulta Napoleon yritti luovuttaa kruunun pojalleen, mutta liittoutuneet vaativat ehdotonta antautumista. Napoleon luopui kruunusta 11. huhtikuuta. Fontainebleaun rauhansopimuksen mukaisesti Napoleon karkotettiin Elban saarelle, jolloin kuudennen liittokunnan sota päättyi.
Aiheesta muualla

Battle of Paris 1814, maps, illustrations
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Napoleonin sodat Wikimedia Commonsissa
Ovodda

| Ovodda (Ovòdda) |
| --- | --- |

 Sijainti Nuoron maakunnassa
 Ovodda
 Koordinaatit: 40.095°0′0″N, 9.160°0′0″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Sardinia
Maakunta:  Nuoro
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  40,85 km²
Korkeus:  751 m
Väkiluku:  1 602
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  08020
Suuntanumero(t):    0784
Rekisterikilpi:  NU
 
 http://www.comune.ovodda.nu.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ovodda (sardiksi Ovòdda) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Nuoron maakunnassa. Kunnassa on arviolta 1 602 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 40,85 neliökilometriä. Se sijaitsee 751 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ovodda Wikimedia Commonsissa
Nuoron maakunta
Aritzo | Arzana | Atzara | Austis | Bari Sardo | Baunei | Belvì | Birori | Bitti | Bolotana | Borore | Bortigali | Cardedu | Desulo | Dorgali | Dualchi | Elini | Fonni | Gadoni | Gairo | Galtellì | Gavoi | Girasole | Ilbono | Irgoli | Jerzu | Lanusei | Lei | Loceri | Loculi | Lodine | Lodè | Lotzorai | Lula | Macomer | Mamoiada | Meana Sardo | Noragugume | Nuoro | Oliena | Ollolai | Olzai | Onanì | Onifai | Oniferi | Orani | Orgosolo | Orosei | Orotelli | Ortueri | Orune | Osidda | Osini | Ottana | Ovodda | Perdasdefogu | Posada | Sarule | Silanus | Sindia | Siniscola | Sorgono | Talana | Tertenia | Teti | Tiana | Tonara | Torpè | Tortolì | Triei | Ulassai | Urzulei | Ussassai | Villagrande Strisaili
Nitrobentsaldehydi

Nitrobentsaldehydi voi viitata johonkin seuraavista orgaanisesta yhdisteestä:
m-Nitrobentsaldehydi
o-Nitrobentsaldehydi
p-Nitrobentsaldehydi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Nitrobentsaldehydi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Pegatron

| Pegatron |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  pörssiyhtiö TSE: 4938
ISIN:  TW0004938006
Perustettu:  2007
Avainhenkilöt:  T.H. Tung (puheenjohtaja)
Kotipaikka:  Taiwan
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Toimiala:  elektroniikkateollisuus
Kotisivu:  pegatroncorp.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pegatron Corporation (kiin. 和碩聯合科技股份有限公司) on taiwanilainen elektroniikkaa valmistava yritys, joka kehittää pääasiassa tietotekniikkaa, viestintää ja kulutuselektroniikkaa merkkivalmistajille. Pegatron oli ennen osa AsusTeK Computeria, mutta se on vuodesta 2008 lähtien eriytetty siitä omaksi yhtiökseen. Pegatron myös kehittää, suunnittelee ja valmistaa tietokoneiden oheislaitteita ja komponentteja. Pegatronin päätuotteita ovat kannettavat tietokoneet, netbook-tietokoneet, pöytätietokoneet, pelikonsolit, kannettavat laitteet, emolevyt, näytönohjaimet ja LCD-televisiot sekä laajakaistaviestintätuotteet, kuten älypuhelimet, digisovittimet ja kaapelimodeemit.
Käännös suomeksi
Paul Ramadier

| Paul Ramadier |
| --- | --- |

Ranskan pääministeri
 22. tammikuuta 1947–24. marraskuuta 1947  
Edeltäjä:  Léon Blum
Seuraaja:  Robert Schuman
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. maaliskuuta 1888 La Rochelle, Ranska
Kuollut: 14. lokakuuta 1961 (73 vuotta) Rodez, Ranska
Tiedot
Puolue:  PS
 Nimikirjoitus
Paul Ramadier (17. maaliskuuta 1888 La Rochelle – 14. lokakuuta 1961 Rodez) oli ranskalainen sosialistinen poliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä vuonna 1947.
Ramadier valmistui lainopin tohtoriksi Pariisin yliopistosta ja työskenteli Pariisin vetoomustuomioistuimessa. Hänet valittiin 1919 Decazevillen pormestariksi ja vuosina 1928–1940 hän edusti Villefranche-de-Rouerguea Ranskan edustajainkamarissa. Hän oli 1936–1937 yleisten töiden ministeriön alivaltiosihteerinä Léon Blumin hallituksessa ja 1938–1940 työministerinä Camille Chautempsin ja Édouard Daladierin hallituksissa. Toisen maailmansodan aikana Ramadier tuki Ranskan vastarintaliikettä.
Ranskan neljännen tasavallan perustuslaki astui voimaan vuonna 1946 ja Ramadierista tuli ensimmäinen sen aikana nimitetty pääministeri tammikuussa 1947. Hänen hallituksensa oli kokoonpanoltaan keskustavasemmistolainen. Hallitusta vaivasivat sodanjälkeinen elintarvikepula, työväestön levottomuudet, kysymys siirtomaavallan palauttamisesta Indokiinassa sekä varsinkin yhteistyövaikeudet kommunistien ja muiden hallituspuolueiden välillä. Viimeisin ongelma ratkaistiin toukokuussa 1947 siten, että PCF:n ministerit erotettiin hallituksesta. Ramadier erosi lopulta itse saman vuoden marraskuussa.
Ramadier oli vielä valtiovarainministerinä Guy Mollet’n hallituksessa vuonna 1956.
Aiheesta muualla

Paul Ramadier (ranskaksi) Assemblée nationale
[[Luokka:Ranskan puolustusministerit][
Paluu isänmaahan

| Paluu isänmaahan |
| --- | --- |

Kirjailija:  Esa Anttala
Kieli:  suomi
Genre:  sotaromaani
Kustantaja:  Arvi A. Karisto Oy
Julkaistu:  1964
Ulkoasu:  kovakantinen
Sivumäärä:  179
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Paluu isänmaahan on Esa Anttalan kirjoittama sotaromaani.
Olav Valen-Sendstad

Olav Valen-Sendstad (30. kesäkuuta 1904, Notodden, Norja – 5. toukokuuta 1963 Oslo, Norja) oli norjalainen pappi ja filosofian tohtori. Hän oli merkittävä hahmo Norjan kirkollisessa ja yleisessä kulttuurielämässä 1930–1950-luvuilla. Arvostetun ja huomatun henkilön hänestä teki hänen rohkea kirjallinen ja suullinen julistus. Välillä keskustelu hänen ympärillään kävi hyvin kiivaana. Hänen kirjallinen tuotantonsa kattoi 30 teosta sekä paljon muun muassa teologisia ja filosofisia aikakauskirja- ja sanomalehtiartikkeleita.
Elämä > Perhe

Olav Valen-Sendstad syntyi esikoisena 30.6.1904 Notoddenissa Norjassa Aksel Sendstadin ja Magnhildin o.s. Valenin perheeseen. Muita sisaruksia hänellä oli viisi. Vuonna 1906 perhe muutti Kristianiaan/Osloon. Isä toimi teollisuusyrittäjänä sekä ammatillisen oppilaitoksen opettajana. Äiti oli kahden lähetystyöntekijän, Dorothe ja Arne Valenin tytär. Hän itse oli koulutukseltaan opettaja ja aktiivinen kristillisessä järjestötoiminnassa. Hänellä oli suuri vaikutus poikaansa. Perhe oli suhteellisen varakas ja ylempää keskiluokkaa. Sitä on luonnehdittu "erittäin kultivoituneeksi". Kristillinen usko oli perheelle olennaista. Isän suvusta tuli haugelaisia korostuksia ja äidin puolelta roseniolaisia korostuksia.
Valen-Sendstad avioitui Gudrun Lunden kanssa 18.12.1928 Stavangerissa. Heillä oli kaksi tytärtä ja poika Aksel (s. 1932). Olav Valen-Sendstadin vaimo johti joitain toimintapiirejä miehensä seurakunnassa.
Elämä > Hengellinen herääminen ja tie papiksi

Olav Valen-Sendstad liitettiin Norjan evankelis-luterilaiseen kirkkoon (Den norske kirke) pian syntymänsä jälkeen kristillisen kasteen kautta. Hän sai kristillisen kasvatuksen ja tunnustautui kristityksi lukiossa, mutta viimeisenä kouluvuotenaan hän koki ajautuneensa pois uskosta. Vuonna 1923 hän kuitenkin alkoi opiskella teologiaa Oslon yliopistossa. Hänelle tuli opintojen alkupuolella hengellinen kriisi, joka päättyi hyvin. Sillä oli suuri vaikutus hänen myöhempään elämään ja ajatteluun. Murroskokemuksen jälkeen Valen-Sendstad siirtyi vuonna 1926 opiskelemaan Seurakuntatiedekuntaan. Valmistumisen jälkeen hänet vihittiin papiksi Oslossa 18.1.1929. Hän aloitti työnsä Oslon Sinisessä Ristissä, joka toimi evankelioivasti ja diakonisesti alkoholistien hyväksi sekä teki ennalta ehkäisevää kristillistä raittiustyötä. Vuonna 1931 hän muutti kirkkoherraksi Lounais-Norjaan Stavangerin hiippakuntaan Ryfylken rovastikunnaltaan pieneen Jelsan maalaisseurakuntaan. Hän haki useaa seurakuntavirkaa 1930-luvulla. Lopulta hänet nimitettiin Stavangerin Pyhän Johanneksen seurakunnan kappalaiseksi.
Elämä > Norjan natsimiehitys 1940-1945

Kun saksalaiset miehittivät Norjaa, toimi Olav Valen-Sendstad aktiivisesti kirkon vastarintaliikkeessä (kirkefronten). Hän oli myös merkittävä osapuoli laadittaessa julistusta nimeltä Kirkon perusta (Kirkens grunn). Sen suoritti Kristillinen yhteisneuvosto (Kristent Samråd) Oslon piispa Eivind Berggravin johtamana. Tämän lausuman perusteella enemmistö papeista luopui virastaan valtiovirkamiehenä pääsiäisenä 1942. Sen jälkeen Olav Valen-Sendstad toimi Lähetysseuran matkasaarnaajana. Kymmenet papit - Olav Valen-Sendstad mukaan lukien - joutuivat eräänlaiselle "keskitysleirille" Lillehammeriin 1944-1945. Leirillä oli päivittäinen ilmoittautumisvelvollisuus.
Elämä > Filosofian tohtorinväitös

Valen-Sendstad laittoi filosofian väitöskirjansa aluille vuonna 1936 ja jätti vuonna 1942 sen Oslon yliopistoon esitarkastettavaksi. Yliopisto jouduttiin kuitenkin sulkemaan sodan takia. Vasta vuonna 1946 hän sai tiedon, että väitöskirja on hyväksytty esitettäväksi. Väitös pidettiin keväänä 1948. Sitä seuranneen lukuvuoden Valen-Sendstad hoiti sijaisena Oslon yliopistossa toisen vastaväittäjän, Arne Næssin filosofian professuuria. Silti akateeminen virkaura filosofina tai teologina ei avautunut. Valen-Sendstad jäi vuonna 1955 sairauseläkkeelle ja muutti Osloon.
Elämä > Olav Valen-Sendstad vaikuttajana

Olav Valen-Sendstad oli ahkera kirjoittaja sekä värikäs ja kiistelty henkilö Norjassa 1930-1950-luvuilla. Hänen kirjallinen tuotanto keskittyi hengellisiin, teologisiin ja kirkollisiin kysymyksiin ennen sotaa (1940-1945). Sen jälkeen hän käsitteli monissa sanomalehtikirjoituksissa myös yhteiskunnallisia ja maailmanpoliittisia kysymyksiä periaatteelliselta kannalta. Olav Valen-Sendstadia pidettiin 1940- ja 1950-luvuilla Norjan kiistellyimpänä ja tunnetuimpana pappina. Hänellä oli paljon kannattajia, mutta myös vastustajia. Hänellä oli suuri vaikutus, vaikka ulkoisesti hänen asemansa oli vaatimaton. Hän sai tunnustusta terävänä ajattelijana myös vastustajiltaan. Häntä arvostettiin merkittävänä kristillisen uskon apologeettana myös sellaisissa piireissä, joissa hänen ajatteluun ei muuten yhdytty. Olav Valen-Sendstad oli suuri vaikuttaja ja "suhteellisen laajojen kristillisten piirien ajatusten tulkki".
Elämä > Konfliktit

Valen-Sendstadilla ajautui konflikteihin useiden teologien kanssa, eikä ainoastaan liberaalien vastustajiensa kanssa, vaan myös häntä lähempänä olleiden konservatiivisten teologien kanssa. Hänellä murtui suhde Ole Hallesbyhyn, Leiv Aaleniin sekä muutamiksi vuosiksi Carl Fredrik Wisløffiin. Wisløff oli sanoutunut julkisesti irti Valen-Sendstadin käsityksestä, että polttohautaus olisi synti.
Lillehammerin "pappissiirtolassa" syntyi uusia yhteyksiä ja aiemmat taisteluasetelmat tasoittuivat suhteessa "liberaaliseen" pappisryhmään. Valen-Sendstad ei julkisesti arvostellut niitä pappeja ja teologeja, joiden kanssa hän oli Lillehammerissa ystävystynyt.
Elämä > Suhde Norjan kirkkoon

Valen-Sendstadin ihanne oli kansankirkko eikä valtiokirkko. Hän samastui ja sitoutui Norjan kirkkoon vahvasti myös sodan jälkeen. Valen-Sendstadin kastekäsitys muuttui vuonna 1954 ja siitä seurasi vaikea uskonkonflikti, kun hän oli julkaissut oman kastekaavan. Hän oli käyttänyt jo jonkin aikaa omaa kastekaavaansa, jossa näkyi hänen uusi kastekäsitys. Hän aikoi jatkossakin käyttää omaa kaavaansa ja suositteli sitä yleiseksi kaavaksi Norjan kirkossa. Uusi kastekäsitys oli, että kaste ei uudestisynnytä ilman uskoa. Kaste on Jumalan lupaus, vakuutus ja armontarjous. Vastustus, jota Valen-Sendstad sai, teki hänestä kirkkokriittisemmän. Hän ei palannut papinvirkaan, kun oli tämän kiistan keskeltä jäänyt pitkälle sairauslomalle. Valen-Sendstadin hengellinen viitekehys sijoittuu selkeästi Norjan järjestökristillisyyteen.
Elämä > Kuolema

Olav Valen-Sendstad kuoli 5.5.1963 58 vuoden iässä Oslossa, jonne hänet myös haudattiin.
Aksel Valen-Sendstad

Professori Aksel Valen-Sendstad on Olav Valen-Sendstadin poika. Aksel Valen-Sendstad oli ensimmäiseltä ammatiltaan upseeri. Hän väitteli teologian tohtoriksi vuonna 1969 Oslon yliopistossa ja on toiminut uskonnonopettajana, Nottoddenin opettajainkoulutuslaitoksen lehtorina sekä systemaattisen teologian professorina Stavangerin lähetyskorkeakoulussa ja myöhemmin Seurakuntatiedekunnassa Århussissa Tanskassa. Hän on tietoisesti rakentanut paljon isänsä filosofisten ja teologisten katsomusten varaan.
Aksel Valen-Sendstadin kirjoittama dogmatiikan yleisesitys on käännetty suomeksi vuonna 1985 nimellä Kristillinen dogmatiikka.
Suomennetut teokset

Pistin lihassa
Ihminen kohtaa Jumalan
Sovinto Jumalan kanssa
Olenko kristitty?
Voiko kristitty olla sotilas?
Unelma vapaasta tahdosta
Uskosta vanhurskas
Pastjärvi

| Pastjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Karjala
Kunnat:  Luumäki
Koordinaatit:  60°57′35″N, 27°23′46″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kivijärven reitin valuma-alue (14.19)
Laskujoki:  Jalkasalmi Miehujärveen 
Järvinumero:  14.199.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  75,2 m  
Pituus:  2,6 km  
Leveys:  1,1 km  
Rantaviiva:  11,897 km  
Pinta-ala:  1,16373 km²   
Saaria:  5 
 fiPastjärvi 
Pastjärvi  on Etelä-Karjalassa Luumäellä Venäläisenkylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 116 hehtaaria eli 1,2 neliökilometriä, se on 2,6 kilometriä pitkä ja 1,1 kilometriä leveä. Sillä on 5 saarta, joiden yhteispinta-ala on 0,4 hehtaaria.   Sen rantaviivan pituus on 11,9 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Naistinjoen–Hiijärven valuma-alueeseen (14.199) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 75,2 metriä mpy.
On the Double

| On the Double Golden Earring |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : GTB Studio
 Julkaistu: tammikuu 1969
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Fred Haayen
 Tyylilaji: Hard rock, rock and roll, psykedeelinen rock, pop
 Kesto: 65.47
 Levy-yhtiö: Polydor Records
Golden Earringin muut julkaisut
| Miracle Mirror 1968 | On the Double 1969 | Eight Miles High 1969 |
On the Double on hollantilaisen rockyhtye Golden Earringin tuplalevy vuodelta 1969.
Kappaleet > A-puoli

Song of a Devil's Servant – 3.45 (säv. Kooymans)
Angelina – 3.11 (säv. Kooymans)
Pam Pam Poope Poope Loux – 2.44 (säv. Kooymans)
Hurry, Hurry, Hurry – 4.23 (säv. Kooymans)
Kappaleet > B-puoli

My Baby Ruby – 3.18 (säv. Kooymans)
Judy – 1.44 (säv. Gerritsen)
Goodbye Mama – 3.09 (säv. Kooymans)
Murdock 9-6182 – 3.12 (säv. Kooymans)
Just a Little Bit of Peace in My Heart – 5.20 (säv. Kooymans)
Kappaleet > C-puoli

The Sad Story of Sam Stone – 2.26 (säv. Gerritsen)
High in the Sky – 3.22 (säv. Kooymans)
Remember My Friend – 2.57 (säv. Gerritsen)
Time Is a Book – 4.06 (säv. Kooymans)
Backbiting Baby – 5.37 (säv. Kooymans)
Kappaleet > D-puoli

I'm a Runnin' – 3.27 (säv. Kooymans)
I Sing My Song – 4.00 (säv. Kooymans)
Mitch Mover – 3.00 (säv. Kooymans)
God Bless My Day – 2.40 (säv. Kooymans)
The Grand Piano – 3.26 (säv. Gerritsen)
Kokoonpano

George Kooymans – kitara, laulu
Rinus Gerritsen – basso, kosketinsoittimet
Barry Hay – komppikitara, huilu, laulu
Jaap Eggermont – rummut
Arviot

Allmusic:
Aiheesta muualla

On The Double discogs.com -sivustolla
Peltohanhikki

| Peltohanhikki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Suku::  Sormihanhikit Potentilla
Laji::  norvegica
Kaksiosainen nimi
 Potentilla norvegica  L. 
Alalajeja
 amerikanpeltohanhikki (subsp. hirsuta)  euroopanpeltohanhikki (subsp. norvegica) 
Katso myös
   Peltohanhikki Wikispeciesissä   Peltohanhikki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Peltohanhikki (Potentilla norvegica) on sormihanhikkien sukuun kuuluva yksivuotinen ruohovartinen kasvi.
Peltohanhikin varsi kasvaa 20–50 cm pitkäksi ja haarautuu pensasmaisesti. Lehdet ovat kolmisormiset, vihreät myös alapuoleltaan. Kukissa on viisi kullankeltaista terälehteä; teräväkärkiset verholehdet ovat usein pidemmät kuin terälehdet ja näkyvät tähtimäisinä terälehtien välistä. Peltohanhikki muistuttaa melko paljon huhtahanhikkia (Potentilla intermedia).
Peltohanhikkia esiintyy Pohjois- ja Keski-Euroopassa sekä Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Suomessa se on yleinen lähes koko maassa. Peltohanhikki on enimmäkseen tulokaslaji ja alkuperäisenä se kasvaa vain Inarin Lapin kalliopahdoilla.
Aiheesta muualla

Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Peltohanhikki (Potentilla norvegica)
Kasviatlas: Peltohanhikin (Potentilla norvegica) levinneisyys Suomessa.
LuontoPortti: Peltohanhikki (Potentilla norvegica)
ITIS: Potentilla norvegica (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Potentilla norvegica (englanniksi)
Pampahuitti

| Pampahuitti |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kurkilinnut Gruiformes
Heimo::  Rantakanat Rallidae
Suku::  Huitit Porzana
Laji::  spiloptera
Kaksiosainen nimi
 Porzana spiloptera  (Durnford, 1877) 
Katso myös
   Pampahuitti Wikispeciesissä   Pampahuitti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pampahuitti (Porzana spiloptera) on eteläamerikkalainen rantakana. Se elää pienehköllä alueella Etelä-Uruguayssa ja Pohjois-Argentiinassa. Populaation koko on alle 10 000 yksilöä. Henry Durnford kuvaili lajin holotyypin Belgranosta, Buenos Airesista Argentiinasta vuonna 1877.
Parolannummi

Parolannummen harjoituskenttää nähtynä alueen kaakkoislaidalta.
Andreas Fornander: Parolan leijona (1868).
Panssarimuseo.
Parolannummi on entisen Nummen kylän ympäristössä sijaitseva alue Hattulan eteläosassa lähellä kunnan keskusta Parolaa. Alueeseen kuuluvat muun muassa Parolannummen varuskunta ja armeijan harjoituskenttä. Parolannummen varuskuntaan on sijoitettuna vuonna 1942 perustettu Panssariprikaati. Parolannummi on kuitenkin toiminut armeijan harjoitusalueena jo paljon tätä aikaisemmin.
Parolannummen varuskunta-alue

Parolannummen varuskunnan ensisijainen alue sijaitsee Parolannummen alueen pohjoisosassa. Sitä rajaavat Parolannummentie idässä, valtatie 3 lännessä, Korpiniityn asuinalue pohjoisessa ja Hämeenlinnan vastainen raja etelässä. Tällä alueella sijaitsee pääosa varuskunnan toiminnoista, esimerkiksi kaikki varusmiehiä kouluttavat yksiköt. Panssariprikaatin joukkoyksiköiden lisäksi Parolannummen varuskuntaan kuuluvat Puolustuskiinteistöjen toimipiste sekä vuodesta 1993 toiminut, nykyisin Millogille kuuluva, Ilveskallion panssarikorjaamo. Aikaisemmin alueella toimi myös puolustusvoimien Kanta-Hämeen aluetoimisto (KHAltsto/LSSl), joka on nykyään osa Lahdessa toimivaa Hämeen aluetoimistoa.
Parolannummen varuskunta-alue > Varuskunnan toiminnot Hämeenlinnassa

Hallinnollisesti ja muun muassa kiinteistöhuollon kannalta Parolannummen eli Hattulan varuskuntaan kuuluvat myös Hämeenlinnan kaupungissa sijaitsevat osastot:
Talousvarikko Hätilässä
Länsi-Suomen varasto-osaston varikko Hattulan vastaisella rajalla Pikku-Parolassa
Sekä vuoteen 2014 saakka Suomen kasarmin alueella Myllymäessä
Kanta-Hämeen aluetoimisto
Länsi-Suomen Huoltorykmentin esikunta
Länsi-Suomen sotilasläänin esikunta
Harjoituskenttä

Hattulan Nummen kylän maille perustettu Parolannummen harjoituskenttä on ollut sotaväen kokoontumis- ja harjoituskenttänä poikkeuksellisen pitkään, yhtäjaksoisesti jo vuodesta 1777. Vuosina  1935–1962 kentällä toimi Parolan lentokenttä. Kentän eteläpäässä on Andreas Fornanderin veistämä Parolan leijona -muistomerkki, joka on pystytetty Venäjän keisarin, Suomen suuriruhtinaan Aleksanteri II:n vuonna 1863 tekemän vierailun muistoksi.
Museovirasto on määritellyt Parolannummen harjoituskentän valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Panssarimuseo

Pohjoisosassa Parolannummea sijaitsee kesäkuussa 1961 avattu Panssarimuseo, joka esittelee Suomen puolustusvoimien käytössä ollutta panssarikalustoa.
Aiheesta muualla

Situations Charta öfver trakten omkring Finska arméens läger ställe Lill Luolaismalm jemte Tavastehus.  (Maanmittaushallitus, Maanmittaushallituksen historiallinen kartta-arkisto (kokoelma), Rekognosointikartastoon liittyvät erilliset lehdet) Kansallisarkisto, 1802.  Kartta Arkistolaitoksen digitaaliarkistossa (jpg) (viitattu 3.4.2016)
F. F. Niinikorpi : Parola ja sotapoikien elämä sanoin ja kuvin, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 26.05.1929, nro 21, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Klerckerin kartat kertovat, Hakkapeliitta, 01.08.1933, nro 31, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Hattula
| --- | --- |
Kyliä ja taajamia:  Kivijoki • Koski • Lepaa • Mervi • Nihattula • Parola • Parolannummi • Pekola • Rahkoila • Sattula
Luonto:  Alajärvi • Iso Tähilammi • Lehijärvi • Leteensuo • Pikku Tähilammi • Retulansaari • Sotkajärvi • Vanajavesi
Nähtävyyksiä:  Hattulan Kotikirkko • Hattulan Pyhän Ristin kirkko • Hattulan uusi kirkko • Mierolan silta • Panssarimuseo • Parolan leijona • Ryysyranta • Tenholan linnavuori • Tyrvännön kirkko • Tyrvännön sakaristo
Muuta:  Ahlbackan kartano • Hattulan vaakuna • Lepaan puutarhaopisto • Panssariprikaati • Parolan lentokenttä • Parolannummen kenttäalttari • Parolan rautatieasema • Parolan Visa • Pekolan Isku • Satulinna • Tyrvännön lentokenttä • Vesunnin kartano
Hattulan vaakuna