stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ewan McGregor
Ura

McGregor opiskeli näyttelemistä Kirkcaldy College of Technologyssa ja Guildhall School of Music and Dramassa, josta hän valmistui vuonna 1992. Opintojensa jälkeen hän esiintyi kahdessa vuonna 1993 ensiesitetyssä television minisarjassa, Dennis Potterin kirjoittamassa kuusiosaisessa, Suezin kriisin aikaan sijoittuvassa musikaalikomediassa Lipstick on Your Collar, jota esitti Channel 4, ja Stendhalin romaaniin Le Rouge et le Noir perustuvassa neliosaisessa, 1800-luvun Ranskaan sijoittuvassa draamasarjassa Scarlet and Black, jota esitti BBC Two. Ensimmäisen elokuvaroolinsa hän teki Bill Forsythin ohjaamassa draamakomediassa Ollaan ihmisiksi, jonka pääroolia esitti Robin Williams.
Vuonna 1994 McGregor esiintyi Danny Boylen ohjaamassa elokuvassa Shallow Grave – murhaleikki ja vuonna 1996 hän teki kansainvälisen läpimurtonsa esitettyään heroiiniriippuvaista Mark Rentonia saman ohjaajan elokuvassa Trainspotting. McGregorin ja Boylen yhteistyö jatkui vielä elokuvassa Epätavallista elämää vuonna 1997. Hänet palkittiin kaikista kolmesta Boylen kanssa tekemästään elokuvasta Empire-lehden jakamalla parhaan brittiläisen miesnäyttelijän palkinnolla, minkä lisäksi BAFTA-järjestön Skotlannin osasto palkitsi hänet parhaan miespääosan palkinnolla suorituksestaan Trainspottingissa. Myöhemmin Empire-lehti on palkinnut hänet parhaana brittiläisenä miesnäyttelijänä myös suorituksestaan elokuvamusikaalissa Moulin Rouge!, minkä lisäksi hän on saanut lehden ikonipalkinnon (Empire Icon Award) vuonna 2008, ja Skotlannin BAFTA parhaasta skotlantilaisen elokuvan miespääosasta suorituksestaan elokuvassa Nuori Adam.
Ewan McGregorin ehkä merkittävimmät esiintymiset olivat Star Wars -elokuvasarjan kolmessa ensiosassa. McGregor näytteli nuorta Obi-Wan Kenobia elokuvissa Pimeä uhka (1999), Kloonien hyökkäys (2002) sekä Sithin kosto (2005).
McGregor sai Baz Luhrmannin ohjaamasta Moulin Rouge! -elokuvasta, jossa esitti nuorta runoilijaa Christiania, myös muun muassa European Film Awardin ja Golden Satellite Awardin. Lisäksi hän oli ehdolla muun muassa Golden Globe -palkinnon saajaksi. Eniten lipputuloja elokuvista, joissa McGregor on esiintynyt, ovat tuottaneet vuosien 1999, 2002 ja 2005 Tähtien sota -elokuvat, joissa hän esittää Obi-Wan Kenobia. Edellä mainittujen lisäksi hänen menestyneitä elokuviaan ovat muun muassa Ron Howardin ohjaama Enkelit ja demonit vuodelta 2009 ja Roman Polańskin ohjaama The Ghost Writer vuodelta 2010, josta hänet palkittiin Euroopan elokuva-akatemian European Film Awardilla sarjassa paras miespääosa.
McGregor on näytellyt elokuvien ja televisiosarjojen lisäksi myös teatterissa. Hän on esiintynyt muun muassa Lontoon West Endillä esitetyssä näytelmässä Little Malcolm and His Struggle Against The Eunuchs vuonna 1999 ja musikaalissa Guys and Dolls vuonna 2005. Hän sai suorituksestaan Guys and Dollsissa Laurence Olivier -palkintoehdokkuuden sarjassa paras miespääosa musikaalissa.
Moottoripyöräharrastus ja Unicef-toiminta

McGregor on nuoruudestaan lähtien ollut innokas moottoripyöräilijä. Vuonna 2004 hän kiersi moottoripyörällä maapallon ympäri ystävänsä Charley Boormanin ja kuvaaja Claudio von Plantan kanssa. Matka alkoi Lontoosta ja reitti kulki Itä-Euroopan kautta Venäjälle, Kazakstaniin, Mongoliaan, Kanadaan ja Yhdysvaltoihin. McGregor kirjoitti matkastaan kirjan Long Way Round, ja matkasta on tehty myös televisiosarja Tien päällä Ewan McGregor.
Vuonna 2007 McGregor teki saman ryhmän kanssa moottoripyörämatkan Pohjois-Skotlannin John o' Groatsista Etelä-Afrikan Kapkaupunkiin. Aiemman matkan tapaan siitä kirjoitettiin kirja, nimeltään Long Way Down ja tehtiin televisiosarja.
McGregor on myös aktiivinen Unicefin toiminnan puolestapuhuja, ja hän on vieraillut hyvän tahdon lähettiläänä useissa Unicefin avustuskohteissa muun muassa kehitysmaissa.
Perhe

McGregor avioitui vuonna 1996 ranskalaisen Eve Mavrakisin kanssa. Heillä on neljä lasta: vuosina 1996 ja 2001 syntyneet tyttäret, vuonna 2006 Mongoliasta nelivuotiaana adoptoitu tytär sekä vuonna 2011 syntynyt nuorimmainen tytär. Pariskunta muutti erilleen toukokuussa 2017, ja tammikuussa 2018 he hakivat avioeroa. McGregor seurustelee lehtitietojen mukaan näyttelijä Mary Elizabeth Winsteadinin kanssa. Ewanin ja Maryn suhde johti edellä mainittuun avioeroon.
Filmografia > Televisiosarjat

| Televisiosarjat> Vuosi | Televisiosarjat> Suomenkielinen nimi | Televisiosarjat> Alkuperäinen nimi | Televisiosarjat> Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 1993 | Huulipunaa kauluksessa | Lipstick on Your Collar | Mick Hopper |
| 1993 | Scarlet and Black | Scarlet and Black | Julien Sorel |
| 1995 | Kavanagh QC | Kavanagh QC | David Robert Armstrong |
| 1996 | Karaoke | Karaoke | nuori mies |
| 1996 | Kauhua kryptasta | Tales from the Crypt | Ford |
| 1997 | Teho-osasto | ER | Duncan Stewart |
| 2002 | The Polar Bears of Churchill with Ewan McGregor | The Polar Bears of Churchill with Ewan McGregor | oma itsensä (dokumentti) |
| 2004 | Tien päällä Ewan McGregor | Long Way Round | oma itsensä (dokumentti) |
| 2007 | Long Way Down | Long Way Down | oma itsensä (dokumentti) |
| 2010 | The Battle of Britain | The Battle of Britain | oma itsensä (dokumentti) |
| 2012 | Ewan McGregor: Cold Chain Mission | Ewan McGregor: Cold Chain Mission | oma itsensä (dokumentti) |
| 2012 | Bomber Boys | Bomber Boys | oma itsensä (dokumentti) |
| 2013 | The Corrections | The Corrections | Chip Lambert |
| 2013 | Hebrides: Islands on the Edge | Hebrides: Islands on the Edge | kertoja (dokumentti) |
| 2015 | Doll & Em | Doll & Em | Ewan |
| 2016 | Highlands: Scotland's Wild Heart | Highlands: Scotland's Wild Heart | kertoja (dokumentti) |
| 2017 | Fargo | Fargo | Emmit Stussy / Ray Stussy / Tiedemies |
| 2020 | Long Way Up | Long Way Up | Oma itsensä (dokumentti) |
2022: Obi-Wan Kenobi
| 2024 | A Gentleman in Moscow | A Gentleman in Moscow | Rostov |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ewan McGregor Wikimedia Commonsissa
Ewan McGregor Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Mika Muranen

| Mika Kalevi Muranen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1971 Kotka
Kansalaisuus:   Suomi
Muut tiedot
Rikokset:  murha
Uhrit:  kolme siviiliä
Syyte:  murha
Rangaistus:  elinkautinen vankeustuomio
Mika Kalevi Muranen (s. 1971 Kotka) on suomalainen väkivaltarikollinen, joka surmasi kolme ihmistä kotikaupungissaan Kotkassa huhtikuussa 1994 karattuaan varusmiespalveluksensa aikana varuskunnasta varastamansa rynnäkkökiväärin kanssa. Muranen tuomittiin teosta elinkautiseen vankeusrangaistukseen.
Muranen oli jo aiemmin tuomittu muun muassa lukuisista vahingonteoista, laittomista uhkauksista ja murhapoltosta. Muraselle oli tehty vuonna 1987 mielentilatutkimus, jossa hänen todettiin olevan täyttä ymmärrystä vailla.
Saman vuoden kesäkuussa Ruotsissa tapahtui samankaltainen verilöyly, jossa ruotsalainen vänrikki Mattias Flink murhasi 7 ihmistä AK5-rynnäkkökiväärillä.
Kotkan tapahtumat > 17. huhtikuuta 1994

22-vuotias tykkimies Mika Muranen palasi isänsä autokyydillä viikonloppulomalta yksikköönsä Kymen ilmatorjuntarykmenttiin Haminaan noin kello 22.00. Käytännön mukaan ensimmäisenä lomalta saapunut Muranen nimettiin yksikkönsä päivystäjäksi. Varusmiespäivystäjänä hän sai asetelineiden avaimet. Patruunat Muranen oli saanut ampumaleiriltä. Muranen varasti rynnäkkökiväärin ja meni taksilla kotiinsa Kotkan Kyyhkylään.
Kotkan tapahtumat > 18. huhtikuuta

Muranen lähti kotoaan aikaisin aamulla ja vietti aikaansa läheisessä metsässä 4-vuotiaan saksanpaimenkoiransa kanssa. Hän palasi kotiinsa noin 15.30. Poliisit olivat päivän aikana käyneet hakemassa Murasta tämän kotoa kahdesti, ja olivat molemmilla käyntikerroilla pyytäneet Murasen vanhempia käskemään poikaa saapumaan poliisiasemalle heti, kun hän ilmaantuisi kotiinsa. Vanhemmat eivät kertoneet Muraselle poliisien käynnistä.
Noin kello 22.00 Muranen surmasi jalkajousella kotitalonsa naapurissa asuneen juuri töistä kotiin palanneen 53-vuotiaan miehen tämän pihamaalla. Nuoli osui miestä vasempaan kylkeen, ja uhri kuoli heti. Teon jälkeen Muranen astui sisään ja surmasi tämän 54-vuotiaan osin liikuntakyvyttömän vaimon ampumalla tätä jousella selkään.
Kotkan tapahtumat > 19. huhtikuuta

Yöllä Muranen lähti koiransa kanssa puolentoista kilometrin päähän Suulisniemen kaupunginosan Metsäkulman Raamikadulle. Muranen soitti noin kello 2.00 erään viisihenkisen perheen ovikelloa ja asettui perheen miehen pakettiauton taakse väijymään rynnäkkökiväärinsä kanssa. Mies havaitsi Murasen ja soitti poliisille. Muranen poistui paikalta ennen poliisin saapumista.
Muranen palasi koiransa kanssa Raamikadulle aamuyöllä viiden aikaan ja alkoi ammuskella rynnäkkökiväärillä taloja. Ammuskelun aikana surmansa sai kotiinsa palaamassa ollut 45-vuotias mies, joka oli ollut vaimonsa sijasta jakamassa aamulehtiä. Rynnäkkökiväärillä ammuskelun jälkeen Muranen ampui viisihenkisen perheen taloon yhden valopistoolin ammuksen, minkä seurauksena ikkunaverhot syttyivät tuleen.
Muranen pakeni paikalta metsiä pitkin koiransa kanssa. Yleisön keskuudessa tilanne aiheutti hätäännystä. Muun muassa ulkona liikkumista vältettiin, eikä lapsia lähetetty kouluun. Murasesta annettiin varoitus paikallisradion kautta.
Noin kello 6.00 Murasen vanhemmat löysivät jalkajousella ammutun 53-vuotiaan naapurinsa ruumiin. He menivät henkilökohtaisesti tekemään ilmoituksen Kotkan poliisiasemalle.
Ajojahdin aikana Muranen joutui vastakkain konepistoolilla aseistautuneen poliisimiehen kanssa. Poliisi komensi konepistoolilla uhaten Murasta laskemaan rynnäkkökiväärin maahan. Muranen polvistui ja laski samanaikaisesti koiransa irti, jolloin poliisi ampui koiraa kohti. Koira kaatui, mutta ei kuollut. Muranen ampui tämän jälkeen poliisia kohti. Poliisi suojautui hyppäämällä maahan pieneen painautumaan. Ammuskelun jälkeen Muranen pyysi poliisia lopettamaan koiransa. Poliisi ampui koiran ja Muranen pakeni paikalta.
Tämän jälkeen Murasen luultiin linnoittautuneen Keltakalliolla tyhjillä olleeseen taloon. Poliisit muodostivat talon ympärille piiritysrenkaan. Poliisit piirittivät taloa noin viisi tuntia ennen kuin kävi ilmi, että Muranen ei ollut talossa. Muranen oli piileskellyt läheisessä maakuopassa, josta hän onnistui pakenemaan piiritysrenkaan lävitse.
Kotkan tapahtumat > 20. huhtikuuta

Ajojahti päättyi aamuyöllä poliisin ampumaan laukaukseen, joka osui Murasta olkapäähän kotipaikan lähellä sijaitsevalla Korsulankadulla. Murasella oli kiinnioton hetkellä rynnäkkökivääri ja ammuksia.
Tuomio

Oikeudenkäynti alkoi Kotkan käräjäoikeudessa 20. toukokuuta. Murasta syytettiin kolmesta murhasta, kahdeksasta murhan yrityksestä, kahdesta tapon yrityksestä, murhapolton yrityksestä, virkamiehen väkivaltaisesta vastustamisesta, kavalluksesta, varkaudesta, vahingonteosta ja vartiorikoksesta.
Muranen lähetettiin 25. toukokuuta mielentilatutkimukseen Niuvanniemen vankimielisairaalaan. Muranen oli Niuvanniemen lääkärien mukaan toiminut täyttä ymmärrystä vailla, kun taas Terveydenhuollon oikeusturvakeskuksen (TEO) mukaan Muranen oli toiminut täydessä ymmärryksessä. Sekä Niuvanniemen lääkärit että TEO totesivat lausunnoissaan, että Muranen on vaikea-asteisesti häiriintynyt ja että hänellä on vakava itsetunto-ongelma sekä taipumus väkivaltaiseen toimintaan.
Käräjäoikeus kallistui TEO:n kantaan ja tuomitsi Murasen 6. lokakuuta elinkautiseen vankeusrangaistukseen kolmesta täydessä ymmärryksessä tehdystä murhasta, kahdeksasta murhan yrityksestä ja kolmesta tapon yrityksestä. Lisäksi Muranen määrättiin maksamaan korvauksia 850 000 markkaa. Muranen lähetettiin suorittamaan rangaistustaan Mikkelin vankilaan.
Nykyään

Rikoslehti Alibin marraskuun 2006 numerossa julkaistiin toimittaja Mika Lahtosen tekemä Murasen haastattelu, jossa Muranen kertoi tulevaisuudensuunnitelmistaan. Muranen istui haastattelun aikana tuomiotaan Laukaan avolaitoksessa, ja hänellä oli työpaikka vankilan ulkopuolella. Murasella on tytär. Muranen kertoi haastattelussa anoneensa armahdusta presidentti Tarja Haloselta, mutta anomus hylättiin syyskuussa 2006.
Muranen anoi joulukuussa 2007 ehdonalaista vapautta Helsingin hovioikeudelta. Ehdonalaishakemus hylättiin Helsingin hovioikeudessa 12. kesäkuuta 2008.
Iltalehti uutisoi 1. maaliskuuta 2010 Murasen hakeneen uudelleen ehdonalaista vapautta Helsingin hovioikeudelta. Hakemus hylättiin 31. maaliskuuta. Hovioikeuden ratkaisun perusteet olivat salaisia.
Helsingin hovioikeus käsitteli huhtikuussa 2011 jälleen Murasen anomusta ehdonalaiseen vapauteen pääsemisestä. Hän oli siihen mennessä istunut 17 vuotta elinkautisestaan.
Syyskuussa 2013 Helsingin hovioikeus hyväksyi Murasen ehdonalaisanomuksen. Vapaus alkoi syyskuussa 2014.
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Kolmoismurhaaja Mika Muranen (kolme uutisklippiä aiheesta)
Mika Murasen haastattelu Alibissa 11/2006
Greta Garbo

| Greta Garbo |
| --- | --- |
 Greta Garbo elokuvassa Ninotchka (1939)
Henkilötiedot
Koko nimi:  Greta Lovisa Gustafsson
Syntynyt: 18. syyskuuta 1905 Tukholma, Ruotsi
Kuollut: 15. huhtikuuta 1990 (84 vuotta) New York City, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  malli‚ näyttelijä
Sukulaiset:  Alva Garbo
Näyttelijä
Aktiivisena:  1920–1941
Palkinnot
  Oscar-kunniapalkinto (1955)  New York Film Critics Circle (1936, 1937)  Walk of Fame (1960)  
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Greta Garbo elokuvan Kuningatar Kristiina (1933) trailerissa
Greta Garbo (syntyjään Greta Lovisa Gustafsson) (18. syyskuuta 1905 Tukholma, Ruotsi – 15. huhtikuuta 1990 New York, New York, Yhdysvallat), oli ruotsalainen elokuvatähti ja Hollywood-näyttelijä.
Ura

Garbo aloitti uransa Ruotsissa tavaratalon mainosfilmissä. Hän teki muutamia elokuvia Ruotsissa ja Saksassa ennen kuin lähti suomalaissyntyisen ohjaajan Mauritz Stillerin kanssa Hollywoodiin. Stilleriä on kutsuttu Garbon ”löytäjäksi”.
Garbo loi menestyksekkään uran mykkäelokuvissa. Hänen uransa kohokohta oli kuitenkin vasta 1930-luvulla äänielokuvissa, jolloin hän tuli tunnetuksi etenkin kohtalokkaiden naisten kuten Mata Hari, Kuningatar Kristiina, Kamelianainen ja Anna Karenina rooleista. Elokuvauransa aikana hän sai lisänimen ”Jumalainen Garbo”.
Ernst Lubitschin ohjaamassa Ninotchkassa Garbo osoitti olevansa myös taitava komedienne. Vuonna 1941 ensi-iltansa saanut Kaksoset sai kuitenkin kehnot arvostelut. Greta Garbo vetäytyi elokuvatyöstä ja julkisuudesta 36-vuotiaana lopullisesti, toteuttaen ironisesti kuuluisimman repliikkinsä ”I want to be alone” (haluan olla rauhassa) elokuvasta Grand Hotel (1932). Lause sijoittuikin American Film Instituten ”Sata hienointa elokuvasitaattia” -äänestyksessä 30. sijalle vuonna 2005.
Vuonna 1955 hänelle myönnettiin elokuvaurasta kunnia-Oscar. Vuonna 1999 American Film Institute valitsi hänet vuosisadan viidenneksi merkittävimmäksi naisnäyttelijäksi.
Yksityiselämä

Garbolla oli kaksi vuotta vanhempi sisar Alva Garbo, joka näytteli menestyksekkäästi parissa elokuvassa, mutta kuoli syöpään vain 22-vuotiaana. Greta Garbo ei mennyt koskaan naimisiin, eikä hänellä ollut lapsia. Hän sai Yhdysvaltojen kansalaisuuden vuonna 1951.
Yksityiselämä > Kuolema

Garbo toipui rintasyövästä vuonna 1984. Elämänsä loppuaikoina hän sai dialyysihoitoa kolme kertaa viikossa Rogosin-instituutissa New Yorkissa.
Greta Garbo kuoli 84-vuotiaana 15. huhtikuuta 1990 sairaalassa keuhkokuumeeseen ja munuaisten vajaatoimintaan.
Garbo tuhkattiin Manhattanilla, ja hänen tuhkansa haudattiin vuonna 1999 Skogskyrkogårdenin hautausmaalle Tukholman eteläpuolelle.
Garbo oli sijoittanut osakkeisiin ja joukkovelkakirjalainoihin ja jätti omaisuutensa, jonka arvo oli 32 042 429 dollaria (61 887 978 dollaria vuoden 2018 arvon mukaan), veljentytärelleen Grey Reisfieldille.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Suomenkielinen nimi | Elokuvat> Alkuperäinen nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 1921 | Onnensoturi | En lyckoriddare | palvelustyttö |
| 1922 | Maailman Matti | Luffar-Petter | Greta |
| 1923 | Rakkauden silmät | Kärlekens ögon | avustaja |
| 1924 | Gösta Berlingin taru | Gösta Berlings saga | Elizabeth Dohna |
| 1925 | Iloton katu | Die freudlose Gasse | Greta Rumfort |
| 1926 | Pyörremyrsky | Torrent | Leonora Moreno / ”La Brunna” |
| 1926 | Viettelijätär | The Temptress | Elena |
| 1926 | Himo | Flesh and the Devil | Felicitas von Rhaden |
| 1927 | Anna Karenina | Love | Anna Karenina |
| 1928 | Jumalainen nainen | The Divine Woman | Marianne |
| 1928 | Salaperäinen nainen | The Mysterious Lady | Tania Fedorova |
| 1928 | Kohtalokas nainen | A Woman of Affairs | Diana Merrick Furness |
| 1929 | Erämaan orkideat | Wild Orchids | Lillie Sterling |
| 1929 | Elämän valhe | The Single Standard | Arden Stuart Hewlett |
| 1929 | Hieno mies | A Man’s Man | oma itsensä |
| 1929 | Kohtalokas suudelma | The Kiss | Irene Guarry |
1930: Anna Christie
| 1930 | Romantiikka | Romance | madame Rita Cavallini |
1930: Anna Christie
| 1931 | Inspiraatio | Inspiration | Yvonne Valbret |
| 1931 | Susan Lenox | Susan Lenox (Her Fall and Rise) | Susan Lenox |
1931: Mata Hari
| 1932 | Grand Hotel | Grand Hotel | Grusinskaya |
| 1932 | Sinun tahtosi mukaan | As You Desire Me | Zara / Maria |
| 1933 | Kuningatar Kristiina | Queen Christina | kuningatar Kristiina |
| 1934 | Kirjava huntu | The Painted Veil | Katrin Koerber Fane |
1935: Anna Karenina
| 1936 | Kamelianainen | Camille | Marguerite Gautier |
| 1937 | Kreivitär Walewska | Conquest | kreivitär Marie Walewska |
| 1939 | Ninotchka | Ninotchka | Nina Ivanovna ”Ninotchka” Yakushova |
| 1941 | Kaksoset | Two-Faced Woman | Karin Borg Blake / Katherine Blake |
Lyhytelokuvat
| Vuosi | Suomenkielinen nimi | Alkuperäinen nimi | Rooli |
| 1920 |  | Herr och fru Stockholm | vanhempi sisar |
| 1921 |  | Konsum Stockholm Promo | seuralainen |
Kirjallisuutta

Gronowicz, Antoni: Garbo.  Suomentanut Ripatti, Kaarina. Helsinki:  Otava, 1990.  ISBN 9511115065
Daum, Raymond: Promenader med Garbo: Samtal och minnen.  Höganäs:  Wiken, 1993.  ISBN 91-7024-929-6  (ruotsiksi)
Broman, Sven: Greta Garbon omakuva.  Suomentanut Kiuru, Veijo. Helsinki:  Tammi, 1994.  ISBN 9513097420
Paris, Barry: Garbo: suuri yksinäinen.  Suomentanut Kapari, Jaana. Helsinki:  Otava, 1996.  ISBN 9511112864
Taraba, Anne: Salaperäinen Garbo.  Suomentanut Haarala, Tarmo. Helsinki:  Like, 1999.  ISBN 9515786843
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (englanniksi)
Greta Garbo (englanniksi, saksaksi)
Greta Garbo (1905–1990) (englanniksi)
Greta Garbo TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Greta Garbo Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Todellinen Garbo. Väsyneen Greta Garbon ja pirteän Leopold Stokowskin yhteinen loma, Kuva, 08.06.1938, nro 12, s. 26, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Eddie Murphy

| Eddie Murphy |
| --- | --- |
 Murphy vuonna 2010.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Edward Regan Murphy
Syntynyt: 3. huhtikuuta 1961 (ikä 63) Brooklyn, New York City, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, tuottaja, käsikirjoittaja, muusikko, koomikko, ääninäyttelijä
Puoliso:  Nicole Mitchell (1993–2006) Paige Butcher (2024–)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1980–
Merkittävät roolit:  Axel Foley (Beverly Hills kyttä) Sherman Klump (Pähkähullu professori) Aasi (Shrek)
Palkinnot
 Annie Paras ääninäyttelijä 2001 Shrek; Aasi 
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Edward Regan ”Eddie” Murphy (s. 3. huhtikuuta 1961 Brooklyn, New York City, NY) on yhdysvaltalainen koomikko ja näyttelijä.
Ura > Laulajana

Murphylla on takanaan myös laulajanura. Häneltä on julkaistu kolme musiikkialbumia, How Could It Be (1985), So Happy (1989) ja Love's Alright (1993). 1980-luvun alussa häneltä julkaistiin myös komedia-albumit Eddie Murphy (1982) ja Comedian (1983).
Murphy esiintyi edesmenneen poptähti Michael Jacksonin musiikkivideolla Remember the Time vuonna 1992. Vastapalveluksi Jackson esiintyi Murphyn musiikkivideolla Whatzupwitu vuonna 1993.
Perhesuhteet

Murphy avioitui Nicole Mitchell Murphyn kanssa vuonna 1993. Heillä on viisi yhteistä lasta. Nicole Mitchell erosi Murphysta vuonna 2006.
Eron jälkeen Murphy seurusteli jonkin aikaa Spice Girls -yhtyeestä tutun Melanie Brownin eli Mel B:n kanssa. Brown tuli raskaaksi ollessaan yhdessä Murphyn kanssa, mutta Murphy kielsi julkisuudessa olevansa tämän tyttölapsen isä. Kesäkuussa 2007 Murphyn isyys kuitenkin todistettiin DNA-testillä.
Murphylla on myös yksi poika Paulette McNeelyn kanssa ja yksi poika Tamara Hoodin kanssa.
Murphy solmi symbolisen avioliiton tuottaja Tracey Edmondsin kanssa 1. tammikuuta 2008 Bora Boralla. Avioliitto ei ollut virallinen. Murphy ilmoitti saman vuoden tammikuussa parin eroavan.
Murphyllä on kaksi lasta, tytär ja poika, nykyisen puolisonsa Paige Butcherin kanssa.
Murphyn vanhempi veli Charlie Murphy oli myös näyttelijä ja on parhaiten tunnettu Chappelle’s Show’sta. Charlie menehtyi syöpään 12. huhtikuuta 2017.
Halle Berry

| Halle Berry |
| --- | --- |
 Halle Berry San Diegon Comic-Conissa 2017.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Maria Halle Berry
Syntynyt: 14. elokuuta 1966 (ikä 58) Cleveland, Ohio, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  David Justice (1992–1997) Eric Benét (2001–2005) Olivier Martinez (2013–2016)
Lapset:  2
Näyttelijä
Aktiivisena:  1989–
Merkittävät roolit:  Dorothy Dandridge Monster’s Ball Kuolema saa odottaa X-Men Catwoman Extant
Palkinnot
 Parhaan naispääosan Oscar  2001 Monster’s Ball  Huonoimman naispääosan Razzie  2004 Catwoman 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Halle Maria Berry (s. Maria Halle Berry; 14. elokuuta 1966 Cleveland, Ohio) on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä.
Varhainen elämä

Berry sai silloisen keskimmäisen nimensä Halle’s Department Store -tavaratalon, joka oli paikallinen maamerkki hänen synnyinkaupungissaan, mukaan. Hän syntyi monikulttuuriseen perheeseen: hänen äitinsä on valkoihoinen englantilaistaustainen Judith Ann Hawkins ja isä oli afroamerikkalainen Jerome Jesse Berry. Hänen vanhempansa erosivat Hallen ollessa neljävuotias ja hänet kasvatti hänen äitinsä. Hänellä on myös yksi täyssisarus, isosisko Heidi.
Berry oli high schoolia käydessään muun muassa cheerleader, koululehden toimittaja ja koulutanssiaisten kuningatar (prom queen). Valmistuttuaan high schoolista hän kävi Cuyahoga Community Collegea.
Ennen näyttelijänuraansa Berry osallistui moniin kauneuskilpailuihin, kuten Miss Teen All American ja Miss Ohio USA, jotka hän voitti, Miss USA, jossa hän sijoittui vuonna 1986 ensimmäiseksi perintöprinsessaksi, ja Miss Maailma, jossa hän sijoittui samana vuonna seitsemän parhaan joukkoon.