stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Richard Anderson

| Richard Anderson |
| --- | --- |
 Richard Anderson elokuvassa Nuoruuden sävel.
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. elokuuta 1926 Long Branch, New Jersey, Yhdysvallat
Kuollut: 31. elokuuta 2017 (91 vuotta) Beverly Hills, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Carol Lee Ladd (1955–1956) Katharine Thalberg (1961–1973)
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Richard Norman Anderson
Merkittävät roolit:  D.A. Glenn Wagner Bussipysäkki Lt. Steve Drumm Perry Mason Oscar Goldman Kuuden miljoonan dollarin mies
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Richard Norman Anderson (8. elokuuta 1926 Long Branch, New Jersey – 31. elokuuta 2017 Beverly Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli tutuksi sekä elokuva- että televisiomaailmasta.
Anderson syntyi Long Branchissa, New Jerseyssä. Hänellä oli jo 1950-luvulla rooli Zorro-televisiosarjassa ja merimiehen rooli elokuvassa Epäilty (1951). Hän jatkoi uraansa menestyksellä läpi 1960-luvun ja saavutti kenties pysyvimmät menestyksensä 1970-luvun sarjoissa Kuuden miljoonan dollarin mies sekä The Bionic Woman (molemmissa Oscar Goldmanin rooli) ja näistä tehdyissä elokuvissa.
Anderson jatkoi uraansa näyttelijänä aina 2000-luvulle, vaikka vietti elokuussa 2006 jo 80-vuotispäiväänsä.
Andersonin ensimmäinen vaimo Carol Lee Ladd oli Alan Laddin tytär. Vuonna 1955 alkanut avioliitto päättyi eroon vuonna 1956. Hän sai toisen vaimonsa Katharine Thalbergin kanssa kolme tytärtä, mutta erosi toistamiseen vuonna 1973. Anderson kuoli kotonaan Beverly Hillsissä Los Angelesissa Kaliforniassa 31. elokuuta 2017 91-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Richard Anderson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Mörri-Möykyn suvi

Mörri-Möykyn suvi on vuonna 1983 julkaistu lastenlevy, joka kertoo Mörri-Möykystä ja muista peikoista. Levyllä kertojana toimii Liisa Lääveri.
Kappaleet

"Mörri-Möykky"
"Pitkä tie"
"Annapa peikolle kättä"
"Mörri-Möykyn kolossa"
"Pääskysen tervehdys"
"Pöllön laulu"
"Maisukka mantelittaren laulu"
"Kalat"
"Näkkiloitsu"
"Satureja grandiflora"
"Juhannuslaulu"
"Syntymäpäivälaulu"
"Mörri-Möykky tanssii"
"Alkusoitto"
"Sauna-Jaakon laulu"
"Karhunpeijaspolkka"
"Kukkamaat"
"Mörri-Möykyn soittokunta"
"Rumahisten laulu"
"Myyry ja Miiru"
"Peikkomenot"
"Peikkopiiri"
"Syyskesän aamu, soutajan laulu, pitkä tie"
"Loppusoitto"
Mörri-Möykky

Mörri-Möykky on samannimisessä lastenlaulussa esiintyvä peikko. Mörri-Möykyn on luonut säveltäjä ja laulaja Marjatta Pokela. Mörri Möykky -laulun levytti ensimmäisenä hänen tyttärensä Eveliina Pokela ja Kaksoset vuonna 1965. Laulussa kerrotaan Mörri-Möykyn istuvan kärpässienen alla sateessa. Mörri-Möykystä on tehty paljon lauluja, joita on koottu Mörri-Möykyn suvi -levylle.
Aiheesta muualla

Mörri möykky -laulun levytykset (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen äänitearkiston tietokanta 1901–1999
Niko Hoikkala

Niko Hoikkala (s. 9. tammikuuta 1991 Valkeakoski) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigan FC Hakaa. Hän pelaa numerolla 13 ja on 17-vuotias. Lukiossa ja FC Hakan puolustuspäässä hääräävä Hoikkala on saanut peliaikaa ainoastaan Liigacupissa, kuudessa ottelussa. Hän sai FC Hakalta kolmevuotisen sopimuksen huhtikuussa 2008.
Niko Hauhia

Niko Anton Hauhia (s. 9. helmikuuta 1989 Miehikkälä) on suomalainen kuulantyöntäjä. Hän edustaa Karhulan Urheilijoita ja hänen valmentajanaan toimii Janne Ronkainen. Sisäratojen SM-kilpailuista Hauhia on saavuttanut kuulantyönnössä hopeaa vuonna 2010 ja pronssia vuonna 2008.
Risån (Bäveån)

| Risån |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Maat:  Ruotsi
Läänit:  Länsi-Götanmaa
Maakunnat:  Bohuslän, Länsi-Götanmaa
Kunnat:  Uddevalla, Trollhättan
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Bäveånin vesistö
Pinta-ala:  300,6 km²  
Järvisyys:  6 % 
Pääuoman pituus:  44 km 
Pääuoman osuudet:  Bäveån ←Risån ←Sågån ←(järviketju)
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Källesjö, Nyböle, Uddevalla 
 :  58.3194°N, 12.1176°E
Laskupaikka:  Bäveånin yhtymäkohta, Hogane, Uddevallan kunta
 :  58.3817°N, 12.0584°E
Läpivirtausjärvet:  Kyrkesjön, Bergssjön
Esteet:  kolme voimalaitosta
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  73 m
Laskukorkeus:  47 m
Korkeusero:  26 m
Pituus:  22 km
Kaltevuus:  1,18 m/km
Keskiylivirtaama:  13,7 m³/s (MHQ) 
Keskivirtaama:  2,57 m³/s (MQ) 
Keskialivirtaama:  0,39 m³/s (MNQ) 
Muuta
Risån on Ruotsissa Länsi-Götanmaan läänissä Uddevallassa ja muutaman kilometrin Trollhättanin rajalla virtaava 22 kilometriä pitkä joki, joka kuuluu Bäveånin vesistössä sen 44 kilometriä pitkään pääuomaan. Joki laskee Pohjanmeren Skagerrakiin Uddevallan keskustassa.
Joen kulku

Joki saa alkunsa Källesjönistä (73 metriä mpy.) ja se päättyy Bäveånin yhtymäkohtaan, missä myös joen nimi muuttuu Bäveåniksi (47 metriä mpy.). Joki virtaa kahden järven kautta muodostaen näin kolme osuutta. Källesjönistä alkava joenosuus on alle viisi kilometriä pitkä ja se laskee Kyrkesjöniin. Sillä osuudella vedenpinta putoaa 20 metriä ja kaltevuudeksi tulee noin 4 m/km. Joen loppuosuus on hyvin rauhallista. Se virtaa haja-asutusalueella leveän peltoalueen halki ja sen ylittää matkalla valtatie 44 ja pienempi paikallistie. Seuraava osuus alkaa Kyrkesjönistä ja se laskee viiden kilometrin jälkeen Bergssjöniin. Keskimmäinen osuus on maisemallisesti vaihtelevampi peltojen ja metsäsaarekkeiden vuorotellessa. Asutus on harvempaa ja jokea seuraa pieni kylätie. Bergssjönin ympäristö on mäkistä, metsäistä ja asumatonta. Kolmas osuus alkaa kapealla jyrkkärinteisellä laaksolla, jonne joki virtaa. Täältä se putkahtaa taas viljellylle alueelle, mutta se kohtaa kilometrin jälkeen Bäveånin ja joen nimikko-osuus päättyy ja jatkuu Bäveånina merelle saakka. Jo Öresjöstä alkava Sågånia seuraa Uddevallan ja Trollhättanin välinen kuntaraja. Se seuraa Risånia Kyrkesjönin halki keskimmäiselle osuudelle, jossa se kääntyy pois itään päin parin kilometrin jälkeen.
Joen lähialue

Joen lähialueen pinta-alasta ei ole tietoa. Sen sivu-uomat ovat yleensä pieniä eikä niiden nimiäkään mainita Internetin karttapalveluissa. Kyrkesjönin jälkeen uomaan yhtyy kaakosta tuleva Takabäcken, jonka alajuoksulla sijaitsee lähes neljä kilometriä pitkä Skottenesjön (36 ha) ja Gundlebosjön (47 ha). Niillä on sama vedenpinnan korkeus ja joita voidaan pitää saman järven erinimisinä järvialtaina. Järven etelärantaan laskee Väne-Ryrissä sijaitseva Ryrsjön (24 ha). Monet järven puroista tulevat peltoalueilta. Muita järveen laskevia pieniä järviä ovat Lilltjärnen, Erssjön ja Följesjön. Alajuoksulla voidaan lisäksi mainita Bergssjöniin pohjoisesta tuleva Marteredsbäcken. Sen valuma-alueelta puuttuvat järvet.
Vesivoimaa

Källesjön järven luusuasta noin 600 metriä alajuoksulle päin sijaitsee joen ensimmäinen kahdesta vesivoimalaitoksesta. Se on Kollerön voimala, joka sijaitsee Geteredin kulmakunnalla. Sillä on kartan mukaan noin neljän metrin pudotus. Voimalaitos on pieni säännöstelyvoimalaitos, jonka vesivarastona toimii Källesjö. Tasan kilometrin alempana sijaitsee Jädersforsin voimala, jonka putous on samaa suuruusluokkaa. Se on toimintansa perusteella pieni jokivoimalaitos. Voimaloiden yhteisteho on puoli megawattia ja sähköenergian vuosituotanto 0,9 gigawattituntia.
Niko Härkönen

Niko Härkönen (s. 27. syyskuuta 1986 Turku) on suomalainen jääkiekkovalmentaja, joka on valmentanut Mestis-seura Iisalmen Peli-Karhuja vuosina 2019–2023. Nykyään Härkönen on KalPan U20-joukkueen päävalmentaja. Hän on sitä ennen valmentanut muun muassa Kajaanin Hokkia kauden 2016–2017 ja KeuPa HT:tä 2017–2019. Härkönen on myös toiminut Kroatian jääkiekkomaajoukkueen apuvalmentajana.
Härkösen ensimmäisellä päävalmentajakaudella IPK tuli runkosarjassa toiseksi ja seuraavalla kaudella saavutti pronssia.
Härkönen on noussut Iisalmessa ”someilmiöksi”; hänen mukaansa on nimetty muun muassa hampurilainen. IPK on tehnyt fani-paidan, jossa on Härkösen kuva.
Mörri

Mörri on Oulun yliopiston Älykkäiden järjestelmien tutkimusryhmän rakentama ulkorobotiikan tutkimukseen kehitetty robotti. Oulun yliopiston ulkorobottitutkimus katsotaan alkaneeksi kesällä 2006, ja tutkimuksen tuloksena Mörri-robotti valmistui vuoden 2008 Military-European LandRobot Trial -kilpailuun.
Mörri robotti voitti M-Elrob kilpailussa Camp-security-skenaarion ja sijoittui neljänneksi Mule-skenaariossa.
Robotti osallistui myös lokakuussa 2008 Teneriffalla Teiden luonnonpuistossa pidettyyn Euroopan avaruusjärjestö ESA:n Lunar Robotics Challenge -kilpailuun. Robotti sijoittui kisassa kolmanneksi.
Robotti on suunniteltu toimimaan vaihtelevissa sääolosuhteissa, lumessa, vesisateessa ja lämpimissä olosuhteissa.
Robotin perustiedot:[lähde? ]
Korkeus        – 60 cm
Leveys         – 50 cm
Pituus         – 90 cm
Paino          – noin 60 kg
Melutaso       – < 80 dB(A)
Toiminta-aika  – noin 6 tuntia
Maksiminopeus  – 40 km/h
Maksimikuorma  – 150+ kg
Robotin kommunikaatio tukikohtaan tapahtuu analogisen 2 380 MHz 5W videolinkin ja Satel 3Asd radiomodeemin (869,412 5MHz) kautta.
Aiheesta muualla

Yle.fi. Prisma: Mörri kisaa Teneriffalla
Digitoday: Mörri mönkii kraatteriin ja takaisin
IT-viikko: Mörri pysähtyi kraattieriin
Kuva Mörristä
Artikkeli Prosessori-lehdessä
Niklas Häggblom

Carl Niklas Johan Häggblom (s. 27. maaliskuuta 1965 Loviisa) on suomalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan sarjoista Samaa sukua, eri maata, jossa hän näytteli Hessu Kilappaa; Lehmän vuosi, jossa näytteli maanviljelijä Markku Sutelaa, ja Hovimäki, jossa hän esitti lasinpuhaltaja Hermann Brandtia. Häggblom oli pääosassa Tapio Piiraisen Glenn-elokuvassa, joka sai parhaan televisioelokuvan Venla-palkinnon vuonna 2008. Häggblom on teatterinäyttelijänä työskennellyt ennen kaikkea vapaissa ryhmissä kuten Aurinkoteatteri, Teater Mars ja Improteatern Stjärnfall. Hän on vieraillut usein myös Svenska Teaternissa ja Lilla Teaternissa. Häggblom on saanut näyttelijänkoulutuksensa Teatterikorkeakoulussa Helsingissä.
Rock- ja folk-muusikkona Häggblom on soittanut muun muassa yhtyeissä Jimi Tenor & His Shamans, Hellens Hårband, Jupiter Park ja Stand Alive. Hän on myös säveltänyt ja sanoittanut musiikkia ja lauluja elokuviin, televisio-ohjelmiin sekä teatterinäytelmiin.
Aiheesta muualla

Niklas Häggblom Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Niklas Häggblom Elonetissä.
Niklas Jihde

| Niklas Jihde |
| --- | --- |
 Niklas Jihde vuonna 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. kesäkuuta 1976 (ikä 48) Hjärup, Staffanstorpin kunta, Ruotsi
Salibandyn pelaaja
Lempinimi:  Nicke
Pelipaikka:  hyökkääjä
Pituus:  189 cm
Paino:  91 kg
| Urheilijan ura> Junioriseurat |
| --- | --- | --- | --- |
1991–1992 1992–1995: Högstorps Hovshaga
Seurat
| Vuodet | Seura | Ottelut (M+S=P) | Ottelut (M+S=P) |
| 1995–2005 2005–2009 2009–2010 | Pixbo Wallenstam AIK Linköping |  79 (73+57=130) 6 (9+8=17) |  79 (73+57=130) 6 (9+8=17) |
Maajoukkue
| 1997–2008 |  Ruotsi | 66 (65+47=112) | 66 (65+47=112) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten salibandy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten salibandy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten salibandy.MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten salibandy. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Praha 2008 | Salibandy |  |
|  Kultaa | Norja 2000 | Salibandy |  |
|  Kultaa | Helsinki 2002 | Salibandy |  |
|  Kultaa | Ruotsi 2006 | Salibandy |  |
|  Kultaa | Sveitsi 2004 | Salibandy |  |
|  Kultaa | Praha 1998 | Salibandy |  |
Niklas Jihde (s. 19. kesäkuuta 1976 Hjärup) on ruotsalainen entinen salibandyn pelaaja. Hän edusti urallaan Pixbo Wallenstamia, AIK:ta ja Linköpingiä.
Jihde spekuloi lopettavansa kauden 2008–2009 jälkeen. Sittemmin Jihde kävi pelaamassa vielä Ruotsin 2-divisioonassa yhden kauden Linköpingissä ennen uransa päättämistä.
Saavutukset

Maailmanmestaruus: 1998, 2000, 2002, 2004, 2006
MM-hopeaa: 2008
Ruotsin mestaruus: 2002, 2003, 2006
Ruotsin mestaruus hopeaa: 1998, 2000, 2008
Ruotsin mestaruus pronssia: 1997, 2001
EuroFlooball Cup mestaruus: 2007, 2008
EuroFlooball Cup hopeaa: 2003
Vuoden pelaaja 1997–1998
Komputationaalinen neurotiede

Komputationaalinen neurotiede eli laskennallinen neurotiede (joskus myös teoreettinen neurotiede tai matemaattinen neurotiede) tarkoittaa on neurotieteen alan haara, joka soveltaa matematiikkaa, tietojenkäsittelytiedettä ja teoreettista analyysiä keskushermoston kehityksen, rakenteen, fysiologian ja kongitiivisten taitojen ymmärtämiseksi.
Komputationaalinen neurotiede käyttää laskennallisia simulaatioita matemaattisten mallien todentamiseen ja ratkaisemiseen. Täten komputationaalinen neurotiede voidaan luokitella teoreettisen neurotieteen alan haaraksi. Toisaalta näihin kahteen alaan kuitenkin suhtaudutaan synonyymisesti. Matemaattisen neurotieteen termiä käytetään myös joskus korostamaan alan kvantitatiivista luonnetta.
Komputationaalinen neurotiede keskittyy biologisesti mahdollisten neuronien eli hermosolujen sekä hermostojärjestelmien kuvaamiseen niiden fysiologian ja dynamiikan kautta. Tämän takia komputationaalinen neurotiede ei siksi suoraan käsittele biologisesti epärealistisia malleja, joita käytetään yhteyksissä kuten konnektionismi, säätöteoria, kybernetiikka, kvantitatiivinen psykologia, koneoppiminen, tekoäly ja laskennallinen oppimisteoria. Molempien alojen välillä on keskinäistä inspiraatiota eikä niiden välillä ole aina tiukkaa rajaa. Laskennallisen neurotieteen mallien abstraktiotaso riippuu tutkimuksen laajuudesta ja siitä, millä biologisilla elementeillä tarkasteltava alue analysoidaan.
Teoreettisen neurotieteen mallit pyrkivät jäljittelemään biologisen järjestelmän olennaisia piirteitä monilla spatiaalis-temporaalisilla asteikoilla, hermosolujen solukalvon sähkötoiminnoist ja kemiallisesta kytkennästä verkkovärähtelyjen, sarakkeellisen ja topografisen arkkitehtuurin, ytimien, aina psykologisten kykyjen kuten muistin, oppimisen ja käyttäytymisen tasolle. Nämä komputationaaliset mallit asettavat hypoteeseja, jotka voidaan suoraan testata biologisilla tai psykologisilla kokeilla.
Historia

Termi 'komputationaalinen neurotiede' otettiin käyttöön Eric L. Schwartzin toimesta, joka järjesti konferenssin vuonna 1985 Carmelissa, Kaliforniassa, Systems Development Foundationin pyynnöstä, tarjotakseen yhteenveto alan nykytilasta, jota siihen asti kutsuttiin eri nimillä, kuten hermomallinnus, aivoteoria ja hermoverkot. Tämän määrittelevän kokouksen tulokset julkaistiin vuonna 1990 kirjassa Computational Neuroscience. Ensimmäisen vuosittaisen avoimen kansainvälisen laskennalliseen neurotieteeseen keskittyvän kokouksen järjestivät James M. Bower ja John Miller San Franciscossa, Kaliforniassa vuonna 1989.. Ensimmäinen laskennallisen neurotieteen tutkijakoulutusohjelma perustettiin nimellä Computational and Neural Systems Ph.D. ohjelma California Institute of Technologyssa vuonna 1985.
Alan varhaiset historialliset juuret voidaan jäljittää Louis Lapicquen, Hodgkin & Huxleyn, Hubelin ja Wieselin sekä David Marrin työhön. Lapicque esitteli integrointi- ja laukaisumallin neuronista merkittävässä artikkelissa, joka julkaistiin vuonna 1907, ja malli on edelleen suosittu keinotekoisten hermoverkkojen tutkimuksessa yksinkertaisuutensa vuoksi (katso viimeaikainen katsaus).).
Noin 40 vuotta myöhemmin Hodgkin ja Huxley kehittivät jännitepuristin ja loivat ensimmäisen biofysikaalisen mallin toimintapotentiaalista. Hubel ja Wiesel löysivät, että ensisijaisen näköaivokuoren neuronit, jotka ovat ensimmäinen aivokuoren alue, joka käsittelee verkkokalvolta tulevaa tietoa, omaavat suuntautuneita reseptiivisiä kenttiä ja ovat järjestäytyneet kolumneiksi. David Marrin työ keskittyi neuronien välisiin vuorovaikutuksiin, ehdottaen laskennallisia lähestymistapoja tutkia, kuinka toiminnalliset neuroniryhmät hippokampuksessa ja neokorteksissa vuorovaikuttavat, tallentavat, käsittelevät ja välittävät tietoa. Biofysikaalisesti realististen neuronien ja dendriittien laskennallinen mallinnus alkoi Wilfrid Rallin työstä, joka käytti kaapeliteoriaa ensimmäisessä moniosaisessa mallissa.
Pääaiheet

Tutkimus laskennallisessa neurotieteessä voidaan karkeasti jaotella useisiin tutkimuslinjoihin. Useimmat laskennalliset neurotieteilijät tekevät tiivistä yhteistyötä kokeellisten tutkijoiden kanssa analysoidakseen uusia tietoja ja luodakseen uusia malleja biologisista ilmiöistä.
Pääaiheet > Yksittäisten hermosolujen mallintaminen

Jopa yksi hermosolu omaa monimutkaisia biofysikaalisia ominaisuuksia ja voi suorittaa laskentatoimintoja. Hodgkinin ja Huxleyn alkuperäinen malli käytti vain kahta jänniteherkkää virtaa (jänniteherkät ionikanavat ovat glykoproteiinimolekyylejä, jotka ulottuvat lipidikaksoiskalvon läpi ja sallivat ionien kulkea tietyissä olosuhteissa aksoklemman läpi), nopeavaikutteista natriumia ja sisäänpäin korjaavaa kaliumia. Vaikka malli onnistui ennustamaan toimintapotentiaalin ajoituksen ja kvalitatiiviset ominaisuudet, se ei kuitenkaan pystynyt ennustamaan monia tärkeitä ominaisuuksia, kuten sopeutumista ja shunttausta. Tutkijat uskovat nyt, että jänniteherkkiä virtoja on laaja valikoima, ja näiden virtojen erilaisten dynamiikkojen, modulointien ja herkkyyksien vaikutukset ovat tärkeä tutkimusaihe laskennallisessa neurotieteessä.
Myös monimutkaisten dendriittien laskennallisia toimintoja tutkitaan intensiivisesti. Laaja kirjallisuus käsittelee, kuinka erilaiset virrat vuorovaikuttavat hermosolujen geometristen ominaisuuksien kanssa.
Useita ohjelmistopaketteja, kuten GENESIS ja NEURON, mahdollistavat realististen hermosolujen nopean ja systemaattisen in silico -mallinnuksen. Henry Markramin johtama Blue Brain -projekti École Polytechnique Fédérale de Lausanne -yliopistossa pyrkii rakentamaan biophysikaalisesti yksityiskohtaisen simulaation kortikaalisesta kolumnista Blue Gene -superkoneella.
Yksittäisen hermosolun biophysikaalisten ominaisuuksien mallintaminen voi tarjota mekanismeja, jotka toimivat rakennuspalikoina verkon dynamiikalle. Kuitenkin yksityiskohtaiset hermosolujen kuvaukset ovat laskennallisesti kalliita, ja tämä laskentakustannus voi rajoittaa realististen verkkomallinnusten tutkimusta, jossa täytyy simuloida monia hermosoluja. Tämän seurauksena tutkijat, jotka tutkivat suuria hermoverkkoja, yleensä käyttävät yksinkertaistettua mallia jokaiselle hermosolulle ja synapsille, jättäen suuren osan biologisista yksityiskohdista huomiotta. Siksi on tarve tuottaa yksinkertaistettuja hermosolumalleja, jotka voivat säilyttää merkittävän biologisen tarkkuuden alhaisella laskennallisella kuormituksella. Algoritmeja on kehitetty tuottamaan tarkkoja, nopeammin toimivia, yksinkertaistettuja hermosolumalleja laskennallisesti kalliista, yksityiskohtaisista hermosolumalleista.
Pääaiheet > Hermosolu-glia -vuorovaikutusten mallintaminen

Gliasolut osallistuvat merkittävästi hermosolujen toiminnan säätelyyn sekä solutasolla että verkostotasolla. Tämän vuorovaikutuksen mallintaminen selventää kaliumkiertoa, joka on tärkeä homeostaasin ylläpitämiseksi ja epileptisten kohtausten estämiseksi. Mallintaminen paljastaa gliasolujen ulokkeiden roolin, jotka voivat joissakin tapauksissa tunkeutua synaptiseen rakoon häiritäkseen synaptista siirtoa ja siten hallita synaptista viestintää.
Pääaiheet > Kehitys, aksonaalinen kuviointi ja ohjaus

Laskennallinen neurotiede pyrkii vastaamaan laajaan joukkoon kysymyksiä, mukaan lukien: Kuinka aksonit ja dendriitit muodostuvat kehityksen aikana? Kuinka aksonit tietävät, mihin kohdistaa ja kuinka saavuttaa nämä kohteet? Kuinka hermosolut siirtyvät oikeaan paikkaan keskushermostossa ja ääreishermostossa? Kuinka synapsit muodostuvat? Tiedämme molekyylibiologiasta, että hermoston eri osat vapauttavat erilaisia kemiallisia signaaleja, kasvutekijöistä hormoneihin, jotka moduloivat ja vaikuttavat toiminnallisten yhteyksien kasvuun ja kehitykseen hermosolujen välillä.
Synaptisten yhteyksien ja morfologian muodostumisen ja kuvioinnin teoreettiset tutkimukset ovat edelleen alkuvaiheessa. Yksi hypoteesi, joka on äskettäin saanut huomiota, on minimaalisen johdotuksen hypoteesi, joka postuloituu, että aksonien ja dendriittien muodostuminen minimoi resurssien allokoinnin säilyttäen samalla maksimaalisen tiedon tallennuksen.
Pääaiheet > Sensorisen eli aistinelinperäisen informaation prosessointi

Varhaiset mallit sensorisesta prosessoinnista teoreettisessa viitekehyksessä on hyvitetty Horace Barlow'lle. Jossain määrin samanlainen kuin edellisessä osassa kuvattu minimaalisen johdotuksen hypoteesi, Barlow ymmärsi varhaisten sensoristen järjestelmien prosessoinnin olevan eräänlaista tehokasta koodausta, jossa hermosolut koodaavat tietoa minimoiden piikkien määrän. Kokeellinen ja laskennallinen työ ovat sittemmin tukeneet tätä hypoteesia jossain muodossa. Esimerkiksi visuaalisen prosessoinnin kohdalla tehokas koodaus ilmenee tehokkaan spatiaalisen koodauksen, värikoodauksen, ajallisen/liikekoodauksen, stereokoodauksen ja niiden yhdistelmien muodossa.
Pidemmälle visuaalisessa reitissä, jopa tehokkaasti koodattu visuaalinen tieto on liikaa informaatiokapeikolle, visuaaliselle tarkkaavaisuuskapeikolle. Seuraava teoria, V1 Saliency Hypothesis (V1SH), on kehitetty eksogeenisen tarkkaavaisuuden valinnalle osalle visuaalista syötettä jatkokäsittelyä varten, ohjattuna alhaalta ylöspäin suuntautuvalla tärkeysjärjestyskartalla primaarissa visuaalisessa aivokuoressa.
Nykyinen tutkimus sensorisessa prosessoinnissa jakautuu erilaisten osajärjestelmien biofysikaaliseen mallintamiseen ja teoreettisempaan havainnon mallintamiseen. Nykyiset havainnon mallit ovat ehdottaneet, että aivot suorittavat jonkinlaista Bayesilaista päättelyä ja erilaisten sensoristen tietojen integrointia luodakseen käsityksemme fyysisestä maailmasta.
Niklas Huovila

| Niklas Huovila> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. kesäkuuta 1991 (ikä 33) Kirkkonummi, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Nikke
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  181 cm
Paino:  78 kg
Seura
Seura:  Riemu
Sarja:  Suomi-sarja
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2011–
Aik. seurat:  HIFK (SML) SaPKo (Mestis) Traitors (II-div.)
Niklas Huovila (s. 3. kesäkuuta 1991 Kirkkonummi) on suomalainen jääkiekkohyökkääjä, joka pelaa Suomi-sarjajoukkue Liikunnan Riemussa. Hän on pelannut urallaan myös kaksi SM-liigaottelua Helsingin IFK:ssa kaudella 2011–2012.
Ura

Huovila aloitti jääkiekkoilun Nummelan Palloseurassa, mutta hänen varsinainen kasvattajaseuransa on kuitenkin Espoon Jääklubi. Huovila siirtyi C-juniori-ikäisenä Espoo Bluesiin, jossa hän voitti B-nuorten SM-hopeaa vuonna 2008 ja A-nuorten SM-hopeaa vuonna 2011. Kaudella 2008–2009 Huovila toimi Bluesin B-nuorten kapteenina.
Kaudeksi 2011–2012 Huovila siirtyi Helsingin IFK:hon. Hän teki samalla kaudella myös SM-liigadebyyttinsä. Huovila pelasi ensimmäisen SM-liigaottelunsa 27. joulukuuta 2011 Pelicansia vastaan ja sai ottelussa jääaikaa 6.10 minuuttia. Huovilan paikka kokoonpanoon aukeni loukkaantumisten ja alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa olleiden pelaajien poissaolon vuoksi. Yhteensä hän pelasi kauden aikana neljä SM-liigaottelua jääden ilman tehopisteitä. Huovila pelasi suurimman osan kaudestaan HIFK:n A-nuorissa, joiden toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies hän oli tehoilla 14+19=33.
Kesällä 2012 Huovila haki try-outin kautta pelipaikkaa HIFK:n liigajoukkueesta, mutta jäi ilman sopimusta ja siirtyi kaudeksi 2012–2013 Mestis-joukkue Savonlinnan Pallokerhoon. Kaudella 2013–2014 hän oli 15 osumallaan joukkueen toiseksi paras maalintekijä Mikko Nuutisen jälkeen. Kaudeksi 2015–2016 Huovila haki SaPKosta pelipaikaa try-outin kautta, mutta hän jäi kahden ottelun jälkeen ilman jatkosopimusta syyskuussa 2015. Huovila pelasi loppukaudella II-divisioonajoukkue Talvisalo Traitorsissa.
Huovila liittyi kaudeksi 2016–2017 SaPKon B-nuorten Suomi-sarjajoukkueen apuvalmentajaksi. Hän voitti joukkueessa sarjan mestaruuden. Huovila ei pelannut kauden aikana, mutta hän palasi kaukaloihin kaudeksi 2017–2018 ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Suomi-sarjajoukkue Liikunnan Riemuun.