stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Timna Nelson-Levy

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Timna Nelson-Levy vuonna 2021. |  Timna Nelson-Levy vuonna 2021. |  Timna Nelson-Levy vuonna 2021. |  |
Maa:   Israel
Naisten judo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Tokio 2020 | sekajoukkue |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Taškent 2022 | sekajoukkue |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Sofia 2022 | 57 kg |  |
|  Pronssia | Kazan 2016 | 57 kg |  |
|  Pronssia | Zagreb 2024 | 57 kg |  |
Timna Nelson-Levy (hepr. ‏תמנע נלסון-לוי‎; s. 7. heinäkuuta 1994) on israelilainen judoka. Hän on olympia- ja MM-mitalisti sekä Euroopan-mestari.
Nelson-Levy sijoittui 57 kg:n painoluokassa viidenneksi alle 21-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2014. Hän saavutti EM-kilpailuissa samassa sarjassa pronssia Kazanissa 2016 sekä oli seitsemäs Varsovassa 2017 ja Lissabonissa 2021.
Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Nelson-Levy oli mukana Israelin judojoukkueessa, joka voitti sekajoukkuekilpailun pronssia. Hän osallistui myös 57 kg:n sarjaan, jossa hän sijoittui seitsemänneksi. Hän voitti Euroopan-mestaruuden alle 57 kg:n sarjassa Sofiassa 2022 kukistettuaan loppuottelussa ranskalaisen Sarah-Léonie Cysiquen. Saman vuoden Taškentin MM-kilpailuissa oli 57-kiloisissa viides ja saavutti pronssia sekajoukkuekilpailussa. Montpellier'n EM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui 57 kg:n sarjassa seitsemänneksi. Hän sai samassa painoluokassa EM-pronssia Zagrebissa 2024. Kuukautta myöhemmin hän oli viides Abu Dhabin MM-kilpailuissa.
Nelson-Levy on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa kolme turnausvoittoa, kaksi kakkossijaa ja kolmetoista kolmossijaa sekä sijoittunut maailmancup/Continental Open -kilpailuissa kaksi kertaa kolmanneksi. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kaksi Israelin-mestaruutta.
Thiepval

| Thiepval |
| --- | --- |
 Thiepval Memorial
 Thiepval
 Koordinaatit: 50°03′19″N, 2°41′23″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Picardie
Departementti:  Somme
Arrondissementti:  Péronne
Väkiluku:  130
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Thiepval on kunta Pohjois-Ranskassa Sommen departementissa Picardien alueella. Thiepvalissa on brittiläisten vuonna 1932 pystyttämä muistomerkki ensimmäisessä maailmansodassa Sommen taisteluissa kadonneiden sotilaiden kunniaksi. Tämän 45 metriä korkean kivestä ja tiilestä valmistetun muistomerkin suunnitteli Edwin Lutyens.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Thiepval Wikimedia Commonsissa
Tesmasaniainen

| Tesmasaniainen |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit
Kladi::  Putkilokasvit
Ryhmä::  Saniaiset
Kladi::  Polypodiopsida
Lahko::  Polypodiales
Heimo::  Tesmasaniaiskasvit eli sananjalkakasvit Dennstaedtiaceae
Suku::  Tesmasaniaiset Dennstaedtia
Laji::  punctilobula
Kaksiosainen nimi
 Dennstaedtia punctilobula  (Michx.) T.Moore 
Synonyymit
 Dennstaedtia punctiloba (Poir.) J.Sm. 
Katso myös
   Tesmasaniainen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tesmasaniainen (Dennstaedtia punctilobula) on itäisessä Pohjois-Amerikassa alkuperäisenä kasvava saniainen. Se kasvaa 50–90 senttimetriä korkeaksi. Lehdet ovat pitkäruotiset, kumariinintuoksuiset. Lehtilapa on kapean kolmiomainen, kirkkaanvihreä ja lähes kolmeen kertaan parilehdykkäinen. Pikkulehdyköiden kärjet ovat isohampaisia. Ruodin yläosa ja lehden alapinta ovat nystykarvaisia. Itiöpesäkeryhmät ovat 0,7 millimetrin kokoisia, elo-syyskuussa itiöiviä.
Timo Lehto

Timo Antero Lehto (s. 2. maaliskuuta 1956 Kokkola) on suomalainen entinen keskimatkojen juoksija.
Lehto voitti 1 500 metrin juoksun Suomen mestaruuden 1983 ja 1984. Hallissa Lehto oli SM-hopealla 800 metrillä vuonna 1980.
Lehdon ennätys 1 500 metrillä oli Tukholmassa 2. heinäkuuta 1984 juostu 3.38,92. Seuratasolla hän edusti Oravais Idrottsföreningia.
Timmy Simons

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 11. joulukuuta 1976 (ikä 47)
Syntymäpaikka: Diest, Belgia
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 186 cm
Seura
Seura: 1. FC Nürnberg
Pelinumero: 2
Junioriseurat
–1988 1988–1995: Rillaar Sport KTH Diest
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1994–1998 1998–2000 2000–2005 2005–2010 2010–2013 2013–2018 | KTH Diest SK Lommel Club Brugge PSV Eindhoven 1. FC Nürnberg Club Brugge | 82 0(0) 64 0(5) 161 (22) 158 (14) 102 (11)  |
Maajoukkue
| 2001–2016 |  Belgia | 94 0(6) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Timmy Simons (s. 11. joulukuuta 1976 Diest) on belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttämies. Hän pelasi viimeksi Club Bruggessa vuosina 2013–2018.
Simons pelasi Belgiassa SK Lommelissa 1998–2000 ja Club Bruggessa 2000–2005. Kaudella 2002 hänet valittiin Belgian liigan parhaaksi pelaajaksi. Kaudet 2005–2010 hän pelasi Alankomaissa PSV Eindhovenissa ja kaudet 2010–2013 Saksan Bundesliigassa 1. FC Nürnbergin joukkueessa ennen paluutaan kotimaahansa Club Bruggeen.
Simons pelasi Belgian maajoukkueessa 94 maaottelua ja teki niissä kuusi maalia.
Simons on 186 senttimetriä pitkä ja painaa 78 kilogrammaa.
Anacampserotaceae

| Anacampserotaceae |
| --- | --- |
 Anacampseros rufescens -mehikkilajin kukka.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Lahko::  Caryophyllales
Alalahko::  Centrospermae
Heimo::  Anacampserotaceae  Eggli & Nyffeler
Suvut
 Anacampseros L. – mehikit eli mehiportulakat  Grahamia Hook.  Talinopsis A.Gray 
Katso myös
   Anacampserotaceae Wikispeciesissä   Anacampserotaceae Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Anacampserotaceae on pieni kasviheimo koppisiemenisten Caryophyllales-lahkossa. Sen nimisuku on Anacampseros, jonka suomenkielinen nimi on mehikit, aiemmin mehiportulakat, kun suku on sijoitettu portulakkakasveihin.
Tuntomerkit

Anacampserotaceae-heimon kasvit ovat matalia pensaita, joilla on enemmän tai vähemmän mukulamaiset juuret. Joskus varret ovat meheviä, joskus kasveilla on tyviruusuke. Varren nivelvälit ovat lyhyet. Satunnaisesti esiintyy yhteyttämiseen liittyvää CAM-aineenvaihduntaa ja mahdollisesti C4-yhteyttämistä. Lehdet ovat tavallisesti kierteisesti, joskus vastakkaisesti, ja enemmän tai vähemmän liereitä. Lehtihangoissa on karvoja tai kovera suomu. Kukan kaksi esilehteä (tai verholehteä) on samassa tasossa, ja heteitä on vähintään viisi; ne ovat tyveltään yhtyneitä. Sikiäin koostuu tavallisesti kolmesta, joskus kahdesta yhteen kasvaneesta emilehdestä ja on väliseinällinen. Vartalo on täyteinen. Hedelmä on rakenteeltaan melko monimutkainen, ja seinämän ulko- ja sisäkerros tavallisesti irtoavat toisistaan. Siemenet ovat väriltään kalpeita, joskus siivellisiä, ja niissä on hieman tai joskus paljon käyristynyt alkio; ulkovalkuainen eli perispermi on heikosti kehittynyt. Myös siemenkuoren kaksi kerrosta irtoaa toisistaan. Kromosomiluku n = x = 9.
Levinneisyys

Anacampserotaceae-heimon levinneisyyskuva on hyvin hajanainen. Ne kasvavat Keski- ja Etelä-Australiassa, Jemenissä, Somaliassa, eteläisessä Afrikassa, Etelä-Amerikan eteläosassa ja Pohjois-Meksikossa sekä Lounais-Yhdysvalloissa.
Luokittelu

Anacampserotaceae-heimo muodostaa yhdessä portulakka- (Portulacaceae) ja kaktuskasvien (Cactaceae) kanssa kladin eli kehityslinjan Caryophyllales-lahkon evoluutiopuussa. Kladia luonnehtivat varren ilmarakojen puuttuminen, lehtihankojen monisoluiset karvat tai suomut ja heteiden runsaus. Kladin iäksi arvioidaan noin 14 tai jopa 37 miljoonaa vuotta.
Heimon 32 lajia kuuluvat kolmeen sukuun. Mehikkejä eli mehiportulakkoja (Anacampseros) on 30 lajia, muut kaksi sukua ovat yksilajisia. Evoluutiopuu Anacampserotaceae-heimon sisällä alkoi haaroittua noin 11 miljoonaa vuotta sitten.
Luokittelu > Suvut

Suvut ovat:
Anacampseros L. (syn. mehisuomukit Avonia (Fenzl) G.D.Rowley, Talinaria Brandegee, Xenia Gerbaulet) – mehikit eli mehiportulakat
Grahamia Hook. – laji G. bracteata
Talinopsis A.Gray – laji T. frutescens
Aiheesta muualla

http://eol.org/pages/15502108/overview
Apocalypto (albumi)

| Apocalypto Ameeba |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2017
 Tuottaja(t): Ameeba
 Tyylilaji: Rap, hiphop
 Kesto: 60.13
 Levy-yhtiö: Ghetto Tyylit
Ameeba muut julkaisut
| Kummituseläin 31.08.2015 | Apocalypto 17.02.2017 | Mentalium 11.02.2022 |
Apocalypto on vuonna 2017 julkaistu suomalaisen rap-artisti Ameeban 13. studio-albumi.
Kappaleet

Omen – 03.45
Ay – 03.41 (Beat: Jriskit)
Occupy Hki – 04.25 (Ft. Paleface, Ailu Valle)
Rautakanki – 03.36
Kaupunki Au/Kii – 03.32 (Beat: Olpek)
Kowloon – 04.27
Kapuloita rattaisiin – 04.06 (Beat: Desto)
Ekg – 04.16
Irti – 03.55
Henkireikä – 01.07
Konemetsä – 03.55
Mrrsq – 04.42 (mukana Klommo)
Uskoton – 04.14
Liikaa – 05.10
Irtiotto – 03.44 (Beat: Olpek)
Viilto – 06.05
Monet tiet – 04.02
Määrittämätön – 04.35
Kokoonpano

Tekstit, tuotanto & miksaus - Ameeba
Masterointi - TTLangen
Antti Reikko

| Antti Reikko> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  elokuvaleikkaaja ja muusikko
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Antti Reikko on suomalainen elokuvaleikkaaja ja muusikko. Reikko on kotoisin Kiikoisista ja valmistui ennen elokuva-alan opintoja ylioppilaaksi Lavian lukiosta 2001.
Reikko on leikannut yli 10 pitkää elokuvaa, joista Aurora (2019) oli ehdolla parhaan leikkauksen Jussi-palkintoon. Reikko on leikannut myös useita tv-sarjoja, kuten Klikkaa mua, Ex-onnelliset, Kolmistaan, Sorjonen, Luuserit, Paras vuosi ikinä ja Zone B.
Reikko on tehnyt englanninkielistä musiikkia Johnny Superhero ja Koria Kitten Riot -bändeissä. Reikko julkaisi 2022 ensimmäisen suomenkielisen levynsä nimeltä A.Reikko.
Pitkät elokuvat (leikkaajana)

Elokuu (2011)
Hulluna Saraan (2012)
21 tapaa pilata avioliitto (2013)
Viikossa aikuiseksi (2014)
Ollaan vapaita (2015)
Swingers (2018)
The Name of the Game (2018)
Aurora (2019)
Teräsleidit (2020)
Vinski ja näkymättömyyspulveri (2021)
Karaokeparatiisi (2022)
Svar við bréfi Helgu (2022)
Järjettömän paska idea (2023)
Neljä pientä aikuista (2023)
Ohjus (2024)
Perhoset (2024)
Levytykset

Johnny Superhero: Finally nowhere (2006)
Johnny Superhero: Choices (2007)
Koria Kitten Riot: Koria Kitten Riot (2009)
Johnny Superhero: Homes (2011)
Koria Kitten Riot: The Lows & The Highs (2011)
Koria Kitten Riot: Rich Men Poor Men Good Men (2013)
Koria Kitten Riot: Songs of Hope and Science (2016)
A.Reikko: A.Reikko (2022)
Aiheesta muualla

Antti Reikko Elonetissä.
Antti Reikko Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Anja Nystén

| Anja Nystén> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1962 (ikä 61–62)
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  tietokirjailija ja kemiantekniikan diplomi-insinööri
Kirjailija
Tyylilajit:  tietokirjallisuus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Anja Nystén (s. 1962) on espoolainen tietokirjailija ja kemiantekniikan diplomi-insinööri, joka on kirjoittanut muun muassa vähähiilihydraattisesta ruokavaliosta. Nystén työskentelee ympäristönsuojeluun liittyvien projektien parissa. Hän on julkaissut arkielämään liittyviin kemikaaleihin perehdyttävän kirjan Kemikaalikimara (Teos, 2008) ja kirjoittaa samannimisessä blogissa paitsi kemikaaleista, myös ekologisuudesta ja kuluttamisesta. Blogi sai Suomen tiedetoimittajien liitolta vuonna 2016 vuoden tiedeviestintäpalkinnon.
Teokset

Laihdu ilman nälkää - Hiilihydraattitietoista kotiruokaa (Teos, 2005)
Laihdu ilman nälkää - Juhli hiilihydraattitietoisesti (Teos, 2006)
Kemikaalikimara (Teos, 2008)
Kemikaalikimara lapsiperheille (Teos, 2013)
Aiheesta muualla

Anja Nystén. Teos. Arkistoitu 26.6.2007. Viitattu 15.3.2024.
Kemikaalikimara-blogi
Taneli Ronkainen

| Taneli Ronkainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. maaliskuuta 1995 (ikä 29) Kuusamo, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Ronki
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  79 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2015–
Aik. seurat:  Kärpät (SML) Pelicans (SML) SaiPa (SML) TPS (SML) HK Olimpija Ljubljana (ICEHL)
Taneli Aarne Ronkainen (s. 28. maaliskuuta 1995 Kuusamo) on suomalainen jääkiekkopuolustaja.
Air Transport Auxiliary

| Air Transport Auxiliary |
| --- | --- |
 ATA:n siirtolentäjien merkki
Tunnuslause:  Aetheris Avidi
Perustettu:  15. helmikuuta 1940
Lakkautettu:  30. marraskuuta 1945
Kotipaikka:  White Walthamin lentokenttä
Toiminta-alue:  Yhdistynyt kuningaskunta
Jäsenet:  1 250 lentäjää
Infobox OKNimi-testi OK: 
Air Transport Auxiliary oli toisen maailmansodan aikainen brittiläinen siviilijärjestö sotilaspalveluun kelpaamattomille lentäjille, joka vastasi Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimien lentokoneiden siirto- ja kuljetuslennoista tehtaiden, korjaamojen ja lentotukikohtien välillä. Ensimmäinen vastaava siviililentäjistä koostunut joukko liitettiin vuonna 1939 ilmavoimien reservin alaisuuteen, mutta erillisenä siviilijärjestönä Air Transport Auxiliary aloitti toimintansa 15. helmikuuta 1940.
White Walthamin lentokenttää päämajanaan käyttänyt järjestö kasvoi sodan aikana käsittämään 1 250 lentäjää, jotka jaettiin 14 yksikköön. Koska Air Transport Auxiliary oli siviilijärjestö, sen palvelukseen pääsivät myös ulkomaiset, ja lentäjiä tulikin Yhdistyneen kuningaskunnan ja sen liittolaisten lisäksi akselivaltojen miehittämistä ja puolueettomista maista. Huomionarvoista järjestön toiminnassa oli myös se, että lentäjiksi otettiin myös naisia, ja vuodesta 1943 lähtien heille maksettiin yhtä suurta palkkaa kuin miehille, mikä oli siihen aikaan poikkeuksellista.
Sotavuosien aikana Air Transport Auxiliary siirtolensi kaikkiaan 309 000 lentokonetta. Sodan päätyttyä se lakkautettiin tarpeettomana 30. marraskuuta 1945.
Tausta ja perustaminen

Maailmansotien välisenä aikana siviili-ilmailun suosio kasvoi Britanniassa vahvasti. Ensimmäinen maailmansota oli toden teolla käynnistänyt maan lentokoneteollisuuden, ympäri maata perustettiin lentokerhoja, ja hallitus jopa tuki siviili-ilmailua jonkin aikaa. 1930-luvun edetessä uusi sota alkoi näyttää todennäköiseltä, ja British Airways Ltd:llä johtajana työskennellyt Gerard d’Erlanger ehdotti vuonna 1938, että ilmavoimien palvelukseen ikänsä tai muun syyn johdosta siviililentäjiä voitaisiin myös hyödyntää sota-ajan tehtävissä. Hänen ajatuksensa oli, että tällaiset lentäjät voisivat sota-aikana kuljettaa viestejä, postia, tarvikkeita, lääkintäjoukkoja, potilaita ja VIP-henkilöitä.
Air Transport Auxiliary muodostettiin vuonna 1939 alun perin British Overseas Airways Corporationin alaisuuteen. Sen rooli ei kuitenkaan vastannut d’Erlangerin suunnitelmia, sillä tarvetta yhteyslennoille ei sillä hetkellä ollut. Syyskuussa 1939 ilmavoimat testasi järjestön lentäjien taitoja Harvard-lentosimulaattorissa, ja kokeiden sujuttua hyvin Air Transport Auxiliaryn lentäjät liitettiin ilmavoimien reservin alaisuuteen. Muutaman viikon sisällä ATA:n lentäjät alkoivat avustaa ilmavoimien lentäjiä koneiden siirtämisessä tehtailta ja varastoista niitä tarvitseville yksiköille. Helmikuusta 1940 alkaen Air Transport Auxiliary otti vastuulleen kaikki siirtolennot, jolloin ilmavoimien ja laivaston lentäjiä vapautui lentotehtäviin rintamalle. Air Transport Auxiliarystä tuli itsenäinen siviilijärjestö 14. helmikuuta 1940.
Naiset ATA:n palveluksessa

Pian sodan syttymisen jälkeen kokenut lentäjä Pauline Gower ehdotti, että myös naisia voitaisiin ottaa Air Transport Auxiliaryn palvelukseen. Hänen ehdotuksensa hyväksyttiin, ja hänet nimitettiin joulukuussa 1939 ATA:n naisosaston johtajaksi. Ensimmäiset kahdeksan naista – Winifred Crossley, Margaret Cunnison, Margaret Fairweather, Mona Friedlander, Joan Hughes, Gabrielle Patterson, Rosemary Rees ja Mirion Wilberforce – hyväksyttiin ATA:n palvelukseen 1. tammikuuta 1940. He olivat maailman ensimmäiset sotilaskoneita siirtämään palkatut naiset.
Naisten annettiin aluksi lentää vain kevyitä, avo-ohjaamoisia Tiger Moth -koulukoneita. Ajatuksena oli, että ne olisivat halvimpia koneita korvata, mikäli naiset rikkoisivat niitä, eikä kukaan miehistä halunnut lentää avo-ohjaamoisia koneita keskellä talvea. Naiset ja erityisesti heidän johtajansa Gower tiesivät, että muiden naislentäjien tie ATA:han riippuisi heidän toimistaan. He saivatkin virheettömällä ja tehokkaalla toiminnallaan ylempiensä asenteet muuttumaan. Siirtolentojen kysynnän kasvaessa naisten sallittiin lentää ensin pieniä kaksimoottorisia koneita, kuten Oxfordeja ja Dominie-koneita, ja sitten yksimoottorisia hävittäjiä, kuten Hurricaneja ja Spitfireja heinäkuusta 1941 alkaen. Syksyllä 1942 ensimmäiset naiset pääsivät lentämään nelimoottorisia pommikoneita. Naiset lensivät ATA:ssa lopulta kaikkia muita koneita paitsi vesitasoja, joita ei tosin lentänyt moni miehistäkään. Vuodesta 1943 lähtien ATA:n naislentäjille maksettiin yhtä suurta palkkaa kuin miehille, mikä oli siihen aikaan poikkeuksellista.
Air Transport Auxiliaryyn liittyi myös tunnettu yhdysvaltalainen lentäjä Jacqueline Cochran. Hän sai vuonna 1942 tehtäväkseen rekrytoida Yhdysvalloista ATA:n palvelukseen 200 naista. Hän toi kuitenkin mukanaan vain 25, ja perusti sen sijaan Yhdysvaltojen liityttyä sotaan sinne vastaavan, naisista koostuvan järjestön, joka sai nimekseen Women Airforce Service Pilots.
Sodan aikana Air Transport Auxiliaryssä palvelleista lentäjistä kaikkiaan 168 oli naisia. Naisia toimi ATA:ssa myös mekaanikkoina ja kaikissa muissa maahenkilöstön rooleissa. Muusta lentävästä henkilöstöstä naisia oli neljä lentoinsinööreinä.
Lakkauttaminen

Sotatoimien edetessä Normandian maihinnousun myötä kohti liittoutuneiden voittoa tarve siirtolennoille alkoi hiljalleen vähentyä. Toukokuusta 1945 alkaen Air Transport Auxiliaryn lentäjät alkoivat palata rauhan ajan töihinsä, ulkomaalaiset lentäjät palasivat kotimaihinsa ja ATA:n yksiköitä alettiin ajaa alas. White Walthamissa järjestettiin 29. syyskuuta lentonäytös, jota katsomaan tuli 12 000 ihmistä. Se oli ensimmäinen ja viimeinen kerta, kun ulkopuoliset pääsivät näkemään ATA:n toimintaa. Sen lentäjillä ei kuitenkaan ollut näytöslentämiseen tarvittavia lupia, joten koneita lensivät sen sijaan koelentäjät. Vielä toimintansa viimeisinä kuukausina ATA alkoi siirtolentää brittien ensimmäistä suihkuhävittäjää, Gloster Meteoria. Sillä syyskuussa 1945 lentänyt Veronica Volkersz oli viimeinen Britannian ilmavoimien suihkuhävittäjää lentänyt nainen vuoteen 1992 asti.
Air Transport Auxiliary lakkautettiin virallisesti 30. marraskuuta 1945. Sen 1 250 lentäjää siirtolensivät tai toimittavat sodan aikana yhteensä 309 000 lentokonetta, jotka edustivat 147 eri konetyyppiä. Kaikkiaan 173 ATA:n lentäjää ja muuta lentohenkilökunnan jäsentä kuoli tehtävissään sodan aikana.
Yksiköt

Air Transport Auxiliary kasvoi käsittämään kaikkiaan 14 yksikköä eri lentokentillä, joista eteläisin oli Hamble lähellä Southamptonia ja pohjoisin Lossiemouth lähellä Invernessiä. Yksiköistä kahdessa, Hamblessa ja Cosfordissa, oli pelkästään naislentäjiä, ja myös näiden yksiköiden komentajat olivat naisia. Järjestön käyttämistä lentokentistä moni sijaitsi lähellä lentokonevalmistajien tehtaita, joilta koneita piti toimittaa niitä käyttäville yksiköille.
No. 1 Ferry Pool White Waltham
No. 2 Ferry Pool Whitchurch
No. 3 Ferry Pool Hawarden
No. 4 Ferry Pool Prestwick
No. 5 Ferry Pool Thame
No. 6 Ferry Pool Ratcliffe
No. 7 Ferry Pool Sherburn-in-Elmet
No. 8 Ferry Pool Belfast
No. 9 Ferry Pool Aston Down
No. 10 Ferry Pool Lossiemouth
No. 12 Ferry Pool Cosford
No. 14 Ferry Pool Ringway
No. 15 Ferry Pool Hamble
No. 16 Ferry Pool Kirkbride
Puolalainen Anna Leska oli yksi ATA:ssa palvelleista ulkomaalaisista lentäjistä.
Pauline Gower ja ATA:n kahdeksan ensimmäistä naislentäjää.
The Weekend

| ”The Weekend” SZA |
| --- | --- | --- |

Calvin Harrisin tekemän remix-version kansikuva
Singlen tiedot
 Albumilta: Ctrl
 Julkaistu: 26. syyskuuta 2017
 Tuottaja(t): ThankGod4Cody
 Tyylilaji: R&B, neo soul
 Kesto: 04.32
 Levy-yhtiö: Top Dawg, RCA
SZAn muut singlet
| ”Homemade Dynamite (Remix)” 2017 | ”The Weekend” 2017 | ”All the Stars” 2018 |
The Weekend on yhdysvaltalaislaulaja SZAn musiikkikappale. Sen julkaisivat Top Dawg Entertainment ja RCA Records hänen Ctrl-debyyttistudioalbumin kolmantena singlenä 26. syyskuuta 2017. Kappaleen ovat sanoittaneet SZA ja ThankGod4Cody, joista jälkimmäinen myös tuotti sen. Kappale mukailee Justin Timberlaken albumilta FutureSex/LoveSounds julkaistua kappaletta "Set the Mood (Prelude)" jonka takia myös Timberlake, Timbaland ja Danja kreditoitiin "The Weekendin" sanoittajiksi. Kappaleesta on julkaistu myös DJ Calvin Harrisin tekemä remix-versio ”The Weekend (Funk Wav Remix)”. SZA laulaa kappaleella rakkaimman jakamisesta kahden kesken toisen naisen kanssa, hänen ottaessa kappaleella päänaisen roolin joka näkee rakkaintaan vain viikonloppuisin.
”The Weekend” oli sijoittunut jo joillekin Billboardin listoille ennen sen singlejulkaisua. Kappaleen ennenaikainen suosio sai RCA Recordsin julkaisemaan sen lopulta singlenä. Kappale saavutti Yhdysvaltain Billboard Hot 100-listan sijan 29. joka teki siitä SZAn uran ensimmäisen ja menestyneimmän soolokappaleen kyseisellä listalla. Se saavutti myös Billboardin Hot R&B Songs-listan kärjen ja myi Yhdysvalloissa kaksinkertaista platinaa. Tästä huolimatta kappale ei kuitenkaan menestynyt kovin hyvin Yhdysvaltain ulkopuolella, jossa se pääsi singlelistan viidenkymmenen parhaan joukkoon vain Australiassa. "The Weekend" sai Grammy-ehdokkuuden vuoden 2018 Grammy-palkintogaalassa kategoriassa "Paras R&B esitys".
Kappaleelle on toteutettu myös yhdysvaltalaismuusikko Solange Knowlesin ohjaama musiikkivideo, joka julkaistiin 22. joulukuuta 2017. SZA on esittänyt kappaleen livenä muun muassa Saturday Night Livessä sekä vuoden 2017 BET Awardsissa.
Käännös suomeksi
Taneli Rinne

| Taneli Rinne> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Taneli Iivar Rinne
Syntynyt: 14. huhtikuuta 1934 Helsinki
Kuollut: 25. syyskuuta 2021 (87 vuotta) Helsinki
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:   sotamies Ukkola  Tuntematon sotilas  Arvo Töyry  Täällä Pohjantähden alla  Akseli ja Elina  Pohjantähti 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Svensk Filmdatabas
Taneli Iivar Rinne (14. huhtikuuta 1934 Helsinki – 25. syyskuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän kuului Rinteen näyttelijäsukuun, sillä hänen vanhempansa Jalmari Rinne ja Anni Aitto olivat näyttelijöitä, samoin hänen sisaruksensa Tiina, Katriina ja Marjatta Rinne. Hänen veljensä Tommi Rinne oli ohjaaja-näyttelijä. Taneli Rinteen kaksi setää, Joel ja Einari Rinne, olivat myös näyttelijöitä.
Ura

Rinne esiintyi sukulaistensa tapaan enimmäkseen teatterin näyttämöllä, mutta muutamia kertoja myös valkokankaalla. Rinteen tunnetuimmat roolit ovat Edvin Laineen elokuvissa Tuntemattoman sotilaan Ukkola ja elokuvien Täällä Pohjantähden alla, Akseli ja Elina ja Pohjantähti Arvo Töyry. Hän esiintyi myös muun muassa elokuvissa Villin Pohjolan salattu laakso ja Pirtua, pirtua. Hänen viimeinen elokuvansa oli Timo Koivusalon Sibelius. Rinne näytteli myös Metsoloissa eläinlääkäri Meriläistä.
Rinteelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke vuonna 2007.
Aiheesta muualla

Taneli Rinne Elonetissä.
Taneli Rinne Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Antonio Fuoco

Antonio Fuoco vuonna 2018.
Antonio Fuoco (s. 20. toukokuuta 1996 Cosenza, Italia) on italialainen rata-autoilija.
Fuoco kuuluu Ferrarin nuorten kuljettajien akatemiaan.