stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Miten haluatte

Näytelmän 1. sivu, näköispainos.
Miten haluatte  (engl. As You Like It) on William Shakespearen vuosina 1599–1600  kirjoittama komedia. Se perustuu Thomas Lodgen romanssiin Rosalynde. Se kertoo nuoresta neitosesta, Rosalindista, joka rakastuu Orlandoon, pakenee mieheksi pukeutuneena Ardenin metsään ja löytää sieltä turvapaikan, perheensä ja lopulta rakastettunsa.
Näytelmän lainatuin runo on Koko maailma (engl. All the World's a Stage), ja se alkaa:
»On näyttämö, ja miehet, naiset, kaikki siin' esiintyvät; kukin tulee, menee; jokaisell' eläissään on monta osaa (suom. Paavo Cajander)»
»All the world's a stage, and all the men and women merely players; they have their exits and their entrances; and one man in his time plays many parts»
Se on osa ritari Rolandin Jacques-pojan repliikkiä.
Elokuvasovituksia

Laurence Olivier esiintyi varhaisessa   versiossa 1936, jonka ohjasi Paul Czinner
Suomessa tehtiin televisioversio 1964, rooleissa Liisamaija Laaksonen ja Tarja-Tuulikki Tarsala
Helen Mirren esitti pääosaa BBC:n sovituksessa vuonna 1978
Christine Edzardin ohjaama nykymaailmaan sijoittunut versio kuvattiin 1992
Kenneth Branagh ohjasi vuonna 2006 version, joka sijoittui 1800-luvun Japaniin
Katso myös Luettelo William Shakespearen näytelmien elokuvasovituksista
Suomennoksia

Miten haluatte (suom. Paavo Cajander)
Esko Elstelä, 1970
Shakespeare, William: Kuten haluatte.  ((As you like it.) Suomentanut Kirsti Simonsuuri)  Helsinki:  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-0-35614-2
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
As You Like It (Arkistoitu – Internet Archive) - kokotekstinä
As You Like It (Arkistoitu – Internet Archive) - Gutenberg-projektissa (englanniksi)
Mohammadia

| Mohammadia المحمدية, al-Muḥammadiyya |
| --- | --- |

 Mohammadia
 Koordinaatit: 35°35′31″N, 0°3′56″E 
Valtio:  Algeria
Maakunta:  Mascara
Piirikunta:  Mohammadia
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  162 km²
Väkiluku (2018):  104 600
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mohammadia (arab. المحمدية‎, al-Muḥammadiyya) on kaupunki ja piirikunnan keskus Mascaran maakunnassa Algeriassa. Se sijaitsee Tell-Atlasvuorilla 35 kilometriä Mascarasta pohjoiseen. Mohammadian kunnassa oli arviolta 104 600 asukasta vuonna 2018.
Mohammadian kunnan pinta-ala on 162 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Sidi Abdelmoumenen ja El Ghomrin, idässä Ferraguigin, etelässä Hacinen sekä lännessä Bou Hennin ja Mocta Douzin kuntiin. Kaupungin eteläpuolella ovat Beni Chougrane -vuoret ja sen pohjoispuolella levittäytyy Habran tasanko.
Paikalla on sijainnut roomalainen Castra Novan kaupunki. Ranskalaiset rakensivat sinne vuonna 1838 linnakkeen, joka sai kenraali Alexandre Charles Perrégaux’n mukaan nimen Perrégaux. Vuonna 1858 perustettiin samanniminen maataloussiirtokunta, josta tuli kunta vuonna 1870. Vuonna 1954 Perrégaux’ssa oli 27 400 asukasta, joista 7 400 oli eurooppalaisia. Algerian itsenäistyttyä ranskalaiset ja juutalaiset muuttivat pois ja kaupunki sai nimen Mohammadia.
Kaupunki on tärkeä maantie- ja rautatieliikenteen solmukohta, mutta sen talous on viime vuosikymmeninä taantunut. Maatalous kärsii veden puutteesta, ja säilyketehdas ja monet muut yritykset on jouduttu sulkemaan.
Milton Keynes

| Milton Keynes Milton Keynes |
| --- | --- |
 Xscape ja teatteri; asuinalueeksi muutettu rautatievarikko Wolvertonissa; Milton Keynesin keskusrautatieasema; Milton Keynesin keskustan siluettia; Church of Christ the Cornerstone; Bletchleyn pääkatua.
 Milton Keynesin sijainti Englannissa ja Buckinghamshiressä.
 fiMilton Keynes 
 52°01′59″N, 0°46′01″W 
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Maa:  Englanti
Hallintoalue:  Kaakkois-Englanti
Kreivikunta:  Buckinghamshire
Hallinnon tyyppi:  Yhtenäishallintopiiri
Maantiede
Kokonaispinta-ala:  45,7 km²
Metropolialue:  309 km²
Väestö
Väkiluku (2018):  184 355
Väestötiheys:  4 034 as./km²
Metropolialue:  268 607
Metropolialueen väestötiheys:  869 as./km²
 www.milton-keynes.gov.uk 
Milton Keynes [ˌmɪltən ˈkiːnz] on noin 184 000 asukkaan kaupunki ja 269 000 asukkaan yhtenäishallintopiiri Buckinghamshiren kreivikunnassa eteläisessä Keski-Englannissa. Hallintopiirin eteläosat ovat enimmäkseen kaupunkialuetta mutta sen pohjoisosissa on vielä maaseutua. Kaupunkialueeseen kuuluu noin sata asuinaluetta ja vilkas keskusta-alue. Milton Keynesin kaupungin lisäksi hallintopiirin alueella on Bletchleyn, Wolvertonin ja Newport Pagnellin teollisuuskaupungit.
Vuonna 1960 Britannian hallitus päätti perustaa uuden kaupungin Buckinghamshiren pohjoisosaan. Tavoitteena oli luoda kaupunki jossa olisi lopulta 250 000 asukasta ja hyvät yhteydet Lontooseen, Birminghamiin ja suuriin yliopistokaupunkeihin.
Milton Keynesin katuverkko on poikkeuksellinen ruutuasemakaava – useimmissa muissa englantilaisissa kaupungeissa on kehäteitä. Useimmissa pääteiden risteyksissä on kiertoliittymä eikä liikennevaloja. Milton Keynes pyrittiin suunnittelemaan luonnonläheiseksi "puutarhakaupungiksi". Sen asukkaat ovat nuorempia ja varakkaampia kuin Britannian kaupungeissa keskimäärin.
Kaupungissa on 200 myymälän ostoskeskus, suuri elokuvateatterikompleksi ja sisähiihtokeskus.
F1-talli Red Bull Racingin päämaja sijaitsee kaupungissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Milton Keynes Wikimedia Commonsissa
Misty (kappale)

| ”Misty” (”Hämärää”) |
| --- | --- |
 Erroll Garnerin alkuperäisen levytyksen kansikuva.
Säveltäjä:  Erroll Garner
Sanoittaja:  Johnny Burke
Suomentaja:  Aila-Anneli Nyman
Julkaistu:  1954
Tyylilaji:  jazz
”Misty” on Erroll Garnerin alun perin instrumentaaliksi säveltämä jazzkappale. Ensimmäisen levytyksen teki Erroll Garnerin trio vuonna 1954, ja lauluna kappaleen teki tunnetuksi Johnny Mathis vuoden 1959 äänityksellään. Englanninkielisen sanoituksen teki Johnny Burke. Kappale on levytetty lukuisia kertoja sekä lauluna että instrumentaalina ja se lukeutuu jazzmusiikin standardeihin. Suomeksi kappaleen nimi on ”Hämärää”, ja sen on kääntänyt Aila-Anneli Nyman.
Kappaleen synty

Erroll Garner sävelsi kappaleen hyräilemällä istuessaan lentokoneessa. Hän ei osannut nuottikirjoitusta eikä voinut täten kirjoittaa keksimäänsä melodiaa muistiin, mutta kotiin päästyään hän tapaili melodian uudelleen pianolla. Garner on sanonut, ettei ollut aluksi varma siitä, että oliko kyse todella uudesta sävellyksestä vai oliko hän vain hyräillyt jotakin tuntemaansa sävelmää. Vasta soitettuaan melodiaa useille ystävilleen hän varmistui siitä, että se ei ollut jo tunnettu kappale, ja uskalsi äänittää sävellyksensä.
Englanninkieliset sanat kirjoitti Johnny Burke vuonna 1955. Burke oli tuohon aikaan lopettanut pitkäaikaisen yhteistyönsä säveltäjä Jimmy Van Heusenin kanssa. Hän halusi keskittyä säveltämään ja sanoittamaan omat kappaleensa eikä aluksi ollut innostunut valmiin sävellyksen sanoittamisesta. Pianisti Herb Mesick, jonka kanssa Burke työskenteli, tunsi Erroll Garnerin ja piti kovasti ”Mistyn” melodiasta. Hän painosti Burkea sanoittamaan kappaleen, ja vastahakoisuudestaan huolimatta tämä lopulta suostui tehtävään.
Levytyksiä

Garnerin ensilevytys tehtiin New Yorkissa heinäkuussa 1954. Kokoonpanoon kuuluivat pianisti Garnerin lisäksi kontrabasisti Wyatt Ruther ja rumpali Eugene ”Fats” Heard. Suuren yleisön suosioon ”Misty” nousi vuonna 1959, kun Johnny Mathis äänitti siitä lauletun version. Mathisin versio nousi Billboard Hot 100 -listan 12. sijalle. Sekä Garnerin että Mathisin äänitteet on valittu historiallisesti merkittävien äänilevyjen kunniagalleriaan Grammy Hall of Fameen.
Ray Stevens levytti ”Mistyn” yhtyeensä kanssa vuonna 1975, ja versio palkittiin Stevensin yllätykseksi Grammy-palkinnolla. Banjolla, huilulla ja steel-kitaralla soitettu sovitus sai alkunsa, kun muusikot soittivat studiolla tunnettua kappaletta omaksi huvikseen ja lopulta päätyivät levyttämään sen. Stevensin versio nousi Billboard Hot 100:n sijalle 14.
”Mistystä” on tullut yksi jazzmusiikin standardeista, ja se on suosittu sekä lauluna että instrumentaalina. JazzStandards.com-sivuston tekemässä soitetuimpien jazzkappaleiden listauksessa kappale on sijalla 56. Sen ovat levyttäneet muun muassa Lou Donaldson, Billy Eckstine, Roy Eldridge, Gene Harris, Freddie Hubbard, Ahmad Jamal, Joe Pass ja Sarah Vaughan. Karma levytti kappaleesta suomenkielisen version vuonna 1976.
Clint Eastwood käytti kappaletta tunnusmusiikkina ensiohjaukselleen Yön painajainen (engl. Play Misty for Me).
Sävellys ja sanat

Kappale seuraa 32 tahdin AABA-rakennetta, tarkalleen muodossa A1–A2–B–A2. Alkuperäinen instrumentaaliversio soitetaan As-duurissa, mutta sävellyksen tunnetuksi tehnyt Johnny Matisin laulettu versio on nauhoitettu Es-duurissa. Useiden muiden jazzstandardien tavoin myös ”Mistyn” sointukulkua on käytetty myöhempien sävellysten pohjana. Muun muassa Billy Eckstinen ”I Want to Talk About You” pohjautuu kappaleen sointuihin.
Sävellys sisältää pelkän AABA-rakennetta seuraavan ”kertosäkeen”, eikä Garner säveltänyt kappaleeseen säkeistöä. Melodia vaatii laulajalta lähes kahden oktaavin äänialaa. Alkuperäinen instrumentaalisävellys oli tunteellinen balladi, ja Burke sanoitti sen herkäksi rakkauslauluksi. Sanoituksessa kuvataan rakastumisen aiheuttamaa kiihtymystä; kertoja kuvaa olevansa ”hukassa” ja ”avuton” koska on ”liian rakastunut”.
Kappaleen on sanoittanut suomeksi Aila-Anneli Nyman.
Moderni kirkkokansa

| Moderni kirkkokansa: Suomalaisten uskonnollisuus uudella vuosituhannella |
| --- | --- |

Kieli:  suomi
Kustantaja:  Kirkon tutkimuskeskus
Julkaistu:  2003
Ulkoasu:  sidottu
ISBN:  951-693-245-2
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Moderni kirkkokansa: Suomalaisten uskonnollisuus uudella vuosituhannella on Kirkon tutkimuskeskuksen julkaisu vuodelta 2003. Sen ovat kirjoittaneet Kimmo Kääriäinen, Kati Niemelä ja Kimmo Ketola.
Aiheesta muualla

Teemu Taira: Kansanomainen uskonto ja yhteiskuntaorientoitunut kirkko. Agricola 3.5.2003.
Karen Moe

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Karen Moe |  Karen Moe |  Karen Moe |  |
Maa:   Yhdysvallat
Naisten uinti
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | München 1972 | 200 m perhosuinti |  |
Karen Moe (myöh. Thornton, s. 22. tammikuuta 1953) on entinen yhdysvaltalainen perhosuimari ja olympiavoittaja.
Filippiineillä syntynyt Karen Moe voitti Münchenin 1972 olympialaisissa kultaa 200 metrin perhosuinnissa maailmanennätysajalla 2.15,57. Neljä vuotta myöhemmin avioliiton myötä nimensä Karen Thorntoniksi vaihtaneena hän sijoittui Montréalin olympialaisissa samassa lajissa neljänneksi ajalla 2.12,90. Kaikki mitalit menivät Itä-Saksaan ja Moe hävisi pronssimitalisti Rosemarie Gabrielille vain 0,04 sekuntia.
Aiheesta muualla

International Swimming Hall of Fame: Karen Moe (Arkistoitu – Internet Archive)
Naisten 200 metrin perhosuinnin olympiavoittajat
Mitiaro

Mitiaro
| --- | --- |
Sijainti:  Tyynimeri Cookinsaaret, Uusi-Seelanti
Saariryhmä:  Eteläiset Cookinsaaret
Vesialue:  Tyynimeri 
Korkein kohta:  8  m 
Pinta-ala:  22,3 km² 
| --- | --- |
Asukasluku:  155 (2016)
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Mitiaro on tuliperäinen saari Cookinsaarilla. Sen pinta-ala on 22,3 neliökilometriä. Mitiaron historia on läheisessä yhteydessä läheisen Atiun historian kanssa. Eurooppalaiset tulivat saarelle 1800-luvun alussa ja tuolloin saarella oli noin 100 asukasta. Vuoden 2016 väestönlaskennassa asukkaita oli 155 ja määrä on vähenemään päin.
Historia

Mitiaron historiallinen nimitys saarten asukkaiden keskuudessa on Nukuora. Saari joutui Mauken tapaan atiulaisten sotureiden hyökkäysten kohteeksi. Paikallisen perimätiedon mukaan ensimmäistä atiulaisten hyökkäystä johti soturi nimeltä Maui. Välttääkseen taistelun mitiarolaiset tarjosivat näille juhla-aterian, mutta alkoivatkin surmata näitä juhlan aikana. Ainoa selviytynyt oli Maui, joka pakeni ja palasi Atiulle. Kostohyökkäyksen varalta mitiarolainen päällikkö Maaro päätti rakennuttaa Te Pare -nimisen linnoituksen saaren sisäosaan. Atiulaisten kostohyökkäys tulikin myöhemmin ja saarten joukot ottivat yhteen linnoituksella. Linnoituksesta huolimatta mitiarolaiset voitettiin. Nykyisten mitiarolaisten arvellaan polveutuvan lähes kokonaan atiulaisista sotureista, jotka surmasivat alkuperäiset mitiarolaiset ja asettuivat sitten saarelle. Lähetyssaarnaaja John Williams tuli saarelle 29. toukokuuta 1823 ja saari kääntyi nopeasti kristinuskoon. Kristinuskon saapumisen myötä saaren asukkaat alkoivat muuttaa sisämaassa sijainneista kylistään rannikolle. Mitiaro säilyi Atiun alaisuudessa aina vuoteen 1902 saakka, jolloin Cookinsaaret liitettiin Uuteen-Seelantiin.
Maantiede

Maantieteellisiltä piirteiltään Mitiaro on pieni ja hyvin matala. Saaren pinta-ala on 22,3 km² ja leveimmältä kohdaltaan se on vain 6,4 kilometriä leveä. Saarta ympäröi kivettyneestä korallista muodostunut 6–9 metriä korkea, makateaksi kutsuttu vyöhyke. Sisämaan korkeimmat kohdat ovat vain kolme metriä ylempänä merenpinnasta kuin makatean korkeimmat kohdat. Sisäosa on paljolti suota ja kaksi niistä, Te Rotonui ja Te Rotoiti, ovat niin syviä, että niitä voidaan pitää järvinä. Monista muista Cookinsaarista poiketen Mitiaron rannikolla ei ole juurikaan metsää. Kahdessa järvessä elää muun muassa paikallisia, itiki-nimellä tunnettuja ankeriaita, sekä Afrikasta istutettuja tilapioita. Järvissä elää myös niihin istutettua maitokalaa. Mitiaro on ainut eteläisistä Cookinsaarista, jolla ei tavata kotoperäisten lintujen kantoja hävittänyttä pihamainaa.
Kulttuuri

Mitiaron asukkaista melkein jokainen on sukua toisilleen, joten paikallisen puolison löytäminen on hankalaa. Osittain tästä syystä monet muuttavat Rarotongaan ja Uuteen-Seelantiin. Suurin osa asukkaista on alle 18 tai yli 50, siltä väliltä olevat ovat lähes kaikki muuttaneet pois. Suurin osa saaren asukkaista elää länsimaisissa taloissa, mutta perinteisempiä käytetään yhä esimerkiksi kalastusmajoina. Mitiarolla on kolme perinteistä arikia eli päällikköä. Kolmen päällikön tittelit ovat To'u, Tetava ja Ma'eu. Päälliköt toimivat esimerkiksi maakiistojen ratkaisijoina, sillä monesta muusta Cookinsaaresta poiketen Mitiarolla ei ole asukkaiden muodostamaa neuvostoa. Asukkaat elävät viljelemällä maata ja kalastamalla. Parhaat viljelymaat sijaitsevat saaren keskustassa. Kalaa saadaan saaren järvistä.
Saaren kartta.
Mitridate, re di Ponto

Mitridate, re di Ponto (suom. Mithridates, Pontoksen kuningas), KV 87 / 74a, on Wolfgang Amadeus Mozartin neljätoistavuotiaana säveltämä opera serian tyylilajiin kuuluva ooppera. Sen libreton on kirjoittanut Vittorio Amedeo Cigna-Santi pohjautuen Jean Racine'en tragediaan Mithridate. Teos kantaesitettiin Milanossa tapaninpäivänä 1770.
Oopperan synty

Mozart ja hänen isänsä tekivät kaikkiaan kolme Italian matkaa. Oltuaan ensimmäisellä matkalla jo lähes kahdeksan kuukautta he asettuivat 10. elokuuta 1770 lähelle Bolognaa sotamarsalkka Pallavicinin maatilalle. Siellä isä toipui puolentoista kuukauden takaisen vaunuonnettomuuden aiheuttamista vammoista ja poika alkoi säveltää Mitridate, re di Pontoa.
Mozartit saapuivat Milanoon 18. lokakuuta (eräiden lähteiden mukaan vasta 1. joulukuuta), jolloin Wolfgang alkoi muokata laulajien aarioita heidän toivomustensa mukaan. Oopperan erittäin menestyksekkäässä kantaesityksessä Milanon Teatro Regio Ducalessa 26. joulukuuta 1770 oli hieno miehitys ja ajankohtaan nähden suuri 56 soittajan orkesteri. Mozart johti itse ensi-illan ja kaksi seuraavaa esitysta soittaen samalla cembaloa. Esitys kesti kolmen väliaikabaletin kanssa yhteensä kuusi tuntia.
Henkilöt

Arbate, Nymfean kuvernööri – sopraano (kastraatti) (kantaesityksessä Pietro Muschietti)
Xifares, Mitridateen poika – sopraano (kastraatti) (Pietro Benedetti)
Aspasia, Mitridateen puoliso, kuningatar – sopraano (Antonia Bernasconi)
Farnaces, Mitridateen vanhin poika – altto (kastraatti) (Giuseppe Cicognani)
Marcius, Rooman legioonan upseeri – tenori (Gasparo Bassano)
Mitridates, Pontoksen kuningas – tenori (Guglielmo d'Ettore)
Ismene, parthialainen prinsessa – sopraano (Anna Francesca Varese)
Aiheesta muualla

Aarioita The Aria Database -sivustolla
Libretto OperaGlass-sivustolla
| n k Wolfgang Amadeus Mozartin oopperat |
| --- | --- | --- |
| Nuoruudenteokset |  Apollo et Hyacinthus  Bastien und Bastienne  La finta semplice  Mitridate, re di Ponto  Ascanio in Alba  Il sogno di Scipione  Lucio Silla  La finta giardiniera  Il re pastore  | W.A.Mozart |
| Kypsän kauden teokset |  Idomeneo  Ryöstö seraljista  Der Schauspieldirektor  Figaron häät  Don Giovanni  Così fan tutte  Taikahuilu  La clemenza di Tito  | W.A.Mozart |
| Postuumit teokset |  Zaide  L’oca del Cairo  Lo sposo deluso  La Betulia liberata (oratorio)  | W.A.Mozart |
Walter Model
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Walter Model Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Puola  Venäjä 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB
Mitä kovemmin he kaatuvat

| Mitä kovemmin he kaatuvat> The Harder They Fall |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mark Robson
Käsikirjoittaja:  Philip Yordan
Perustuu:  Budd Schulbergin romaaniin
Tuottaja:  Philip Yordan
Säveltäjä:  Hugo Friedhofer
Kuvaaja:  Burnett Guffey
Leikkaaja:  Jerome Thoms
Pääosat:   Humphrey Bogart  Rod Steiger   Jan Sterling 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Columbia Pictures Corporation
Levittäjä:  Columbia Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1956
Kesto:  109 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mitä kovemmin he kaatuvat... (The Harder They Fall) on yhdysvaltalainen film noir -tyylinen elokuva vuodelta 1956. Se perustuu Budd Schulbergin romaaniin Kehäketut vuodelta 1948. Humphrey Bogart nähdään siinä viimeisessä elokuvaroolissaan. Elokuva sijoittuu nyrkkeilyn ja urheilujournalismin maailmaan.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Humphrey Bogart   | … |   Eddie Willis, urheilutoimittaja josta tulee tiedottaja   |
|   Rod Steiger   | … |   Nick Benko, nyrkkeilymanageri   |
|   Jan Sterling   | … |   Beth Willis, nainen   |
|   Michael Lane   | … |   Toro Moreno, isokokoinen argentiinalainen nyrkkeilijä   |
|   Max Baer   | … |   Buddy Brannen, verenhimoinen vastustaja   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano luonnehtii elokuvaa upeasti mustavalkokuvatuksi, tiukaksi urheiludraamaksi, joka päätti hienosti Bogartin näyttelijänuran. Hän antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Aiheesta muualla

Mitä kovemmin he kaatuvat Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Minstrel in the Gallery

| Minstrel in the Gallery Jethro Tull |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1974–1975
 Julkaistu: 5. syyskuuta 1975
 Tuottaja(t): Ian Anderson
 Tyylilaji: progressiivinen rock folkrock hard rock
 Kesto: 44.50
 Levy-yhtiö:  Island Records    Chrysalis Records
Listasijoitukset
  7. (1975)   7. (15. lokakuuta 1975)   13. (viikko 41/1975)   15. (6. joulukuuta 1975)   20.   23. (28. marraskuuta 1975)   28. (lokakuu 1975)   30. (1975)   50. (14. marraskuuta 1975)
Jethro Tullin muut julkaisut
| War Child 1974 | Minstrel in the Gallery 1975 | M.U. - The Best of Jethro Tull 1976 |
Minstrel in the Gallery on Jethro Tullin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1975. Tyylillisesti albumi on sekoitus hard rockia sekä akustisia lauluja ja myös jousisoittimia on käytetty. Albumi jäi basisti Jeffrey Hammondin viimeiseksi yhtyeen riveissä. Remasteroitu versio on julkaistu vuonna 2002 ja sille sisältyy bonuskappaleita.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Ian Anderson.
Kappaleet > A-puoli

Minstrel in the Gallery – 8.13
Cold Wind to Valhalla – 4.19
Black Satin Dancer – 6.52
Requiem – 3.45
Kappaleet > B-puoli

One White Duck / 010 = Nothing at All – 4.37
Baker St. Muse – 16.39
Grace – 0.37
Kappaleet > Remasteroidun version bonuskappaleet

Summerday Sands – 3.44
March the Mad Scientist – 1.48
Pan Dance – 3.25
Minstrel in the Gallery – 2.11 (Live)
Cold Wind to Valhalla – 1.32 (Live)
Kokoonpano

Ian Anderson – laulu, huilu, akustinen kitara
Martin Barre – kitara
Jeffrey Hammond – bassokitara
John Evan – kosketinsoittimet
Barriemore Barlow – rummut
David Palmer – orkesterisovitukset
Millerovon lentotukikohta

Millerovon lentotukikohta Venäjän Rostovin alueen kartalla. Tukikohta sijaitsee maanteitse 10 kilometriä Millerovon keskustasta länsiluoteeseen. Ukrainan rajalle on noin 20 kilometriä.
Millerovon lentotukikohta (ven. База ВВС Миллерово) eli Millerovon sotilaslentokenttä (ven. военный аэродром Миллерово), on Venäjän Rostovin alueella, maanteitse noin 10 kilometriä Millerovon kaupungin keskustasta länsiluoteeseen sijaitseva, Venäjän ilmavoimien käyttämä sotilastukikohta. Sieltä on noin 20 kilometriä Ukrainan Luhanskin alueen rajalle.
Kaksi Millerovossa toimivan 31. hävittäjälentorykmentin Suhoi Su-30SM -hävittäjää nousee lentoon Kavkaz 2020 -sotaharjoituksessa (video, 2020).
Millerovon lentotukikohdassa toimii Venäjän Eteläisen sotilaspiirin 1. yhdistetyn ilmadivisioonan alainen 31. hävittäjälentorykmentti. Rykmenttiin kuuluu kaksi lentuetta Suhoi Su-30SM -hävittäjiä, yhteensä 24 lentokonetta. Aiemmin rykmentti lensi Mikojan MiG-29-hävittäjillä.
Lentotukikohta on osallistunut Itä-Ukrainan sotaan jo vuonna 2014. Tuolloin (2014) uutisoitiin myös mahdollisuudesta, että Venäjä toisi Mikojan MiG-31 -lentokoneita tukikohtaan tukemaan osallistumistaan Itä-Ukrainan sotaan. Venäjän ryhdyttyä laajempaan hyökkäyssotaan helmikuussa 2022, kahden ilmeisesti Ukrainan puolelta ammutun ohjuksen uutisoitiin osuneen 25. helmikuuta 2022 aamulla Millerovon lentotukikohtaan, tuhoten siellä 1-2 kappaletta Suhoi Su-30 -lentokoneita. Venäjä eikä Ukrainakaan ole virallisesti kommentoinut tätä sosiaalisen median kautta levinneiden videoiden osoittamaa sotatapahtumaa, josta myös Rostovin alueen viestimet ovat uutisoineet.
Aiheesta muualla

Millerovo Air Base (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (openaip.net)
Vojennyi aerodrom Millerovo (venäjäksi) (wikimapia.org)
Aerodrom Millerovo (venäjäksi) (livejournal.com)
Venäjän lentotukikohdat Euroopassa
Kartta esittää Venäjän ilmavoimien lentopaikkojen ohella merivoimien ja maavoimien keskeisimmät lentotukikohdat ja -asemat. (Huom! Sisältö täydentyy, kesken.)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: ru:Миллерово (аэродром)
Käännös suomeksi
Mogolit

Mogolit ovat Afganistanissa asuva länsimongolilaista mogolin kieltä puhuva kansa. Heidän esi-isiään ovat 1200-luvulla alueelle siirtyneet mongolivalloittajat, jotka ovat sekoittuneet paikallisväestöön. Antropologiselta tyypiltään he muistuttavat afgaaneja ja beludžeja. Mogolin kieli on vaihtumassa dariin. Vuoristossa asuvat mogolit harjoittavat paimentolaisuuteen perustuvaa karjanhoitoa, tasangolla asuvat maanviljelyä. Kulttuurissa on arkaaisia mongolilaisia piirteitä. Uskonto on sunnalainen islam. Mogolien määräksi on arvioitu muutamia tuhansia.