stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jeff Lynne
Elämä ja ura

Jeff Lynne syntyi Birminghamissa vuonna 1947. Hän soitti nuorena kitaraa useassa paikallisessa yhtyeessä, kunnes hänestä tuli Nightridersin (myöhemmin The Idle Race) nokkamies vuoden 1966 jälkeen. Lynne tuotti yhtyeen toisen albumin vuonna 1969. Jätettyään yhtyeen hän liittyi The Moveen. Sen jälkeen hän perusti 1970-luvun alussa Roy Woodin kanssa Electric Light Orchestran (ELO). Saavutettuaan ensimmäisinä vuosina vain kohtalaista menestystä yhtyeestä tuli 1970-luvun loppupuolella hyvin suosittu, ja se julkaisi lähes 30 top-40-hittiä ennen hajoamistaan vuonna 1986. Lynne oli yhtyeen johtava laulunkirjoittaja ja tuottaja. Hän myös sävelsi musiikin vuoden 1980 elokuvaan Xanadu.
ELOn jälkeen Lynne alkoi tehdä yhteistyötä tuottajana ja lauluntekijänä monen musiikkimaailman suuren tähden kuten George Harrisonin, Brian Wilsonin, Tom Pettyn, Roy Orbisonin ja Randy Newmanin kanssa. Hän oli myös Traveling Wilburys -superyhtyeen jäsen.
Lynne julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa Armchair Theatre vuonna 1990. Hän tuotti The Beatlesin Anthology-sarjan uudet kappaleet ”Free as a Bird” ja ”Real Love” Beatlesin jäsenten kanssa. Sen jälkeen hän tuotti Paul McCartneyn albumin Flaming Pie (1997).
Lynne sai oikeusjutun voiton myötä oikeudet Electric Light Orchestran nimeen, minkä jälkeen hän julkaisi uuden ELO-albumin nimeltä Zoom (2000). Hän tuotti 2000-luvulla myös uudet George Harrisonin ja Tom Pettyn albumit sekä Regina Spektorin menestysalbumin Far (2009).
Lynne julkaisi vuonna 2012 albumilla Mr. Blue Sky uudelleenlevyttämiään ELO-kappaleita sekä ELO-dokumentin. Hän julkaisi samana vuonna cover-albumin Long Wave (2012). Lynnen uusin ELO-albumi on From Out Of Nowhere (2019).
Lynne nimettiin ELOn jäsenenä Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 2017.
Lynne on ollut kahdesti naimisissa, ja hänellä on kaksi tytärtä. Hän asuu Los Angelesissa.
Sooloalbumit

Armchair Theatre (1990)
Long Wave (2012)
Alone in the Universe (tekijänimellä Jeff Lynne's ELO, 2015)
From Out Of Nowhere (tekijänimellä Jeff Lynne's ELO, 2019)
Killing Machine

| Killing Machine Judas Priest |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Utopia-, Basing Street- ja CBS-studioilla Lontoossa 1978
 Julkaistu: Marraskuussa 1978 (USA:ssa maaliskuussa 1979)
 Tuottaja(t): James Guthrie ja Judas Priest
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 38.15
 Levy-yhtiö: Columbia
Judas Priestin muut julkaisut
| Stained Class 1978 | Killing Machine 1978 | British Steel 1980 |
Killing Machine on heavy metal -yhtyeen Judas Priestin suosituimpia albumeita. Se julkaistiin vuoden 1978 marraskuussa. Yhdysvalloissa albumi julkaistiin seuraavassa maaliskuussa nimellä Hell Bent for Leather, koska levy-yhtiö Columbia ei pitänyt alkuperäisen nimen väkivaltaisesta soundista. USA-versiolla ollut bonuskappale, Fleetwood Mac -cover The Green Manalishi (With The Two-Pronged Crown)" nousi vakiokappaleeksi yhtyeen keikkaohjelmistoon. Muita tunnettuja kappaleita ovat Hell Bent for Leather ja Delivering The Goods. Albumista julkaistiin vuonna 2001 remasteroitu versio kahden bonuskappaleen kera. Toinen näistä, Fight For Your Life, ei läpäissyt yhtyeen seulaa tälle albumille, mutta Priest käytti kappaleesta myöhemmin joitain osia Defenders of the Faith -levyn kappaleessa Rock Hard, Ride Free. Toinen bonuskappale on liveversio Screaming for Vengeance -levyn kappaleesta Riding on the Wind.
Kappaleet

Delivering the Goods – 4.16 (säv. Tipton/Halford/Downing)
Rock Forever – 3.16 (säv. Tipton/Halford/Downing)
Evening Star – 2.41 (säv. Tipton/Halford)
Hell Bent for Leather – 2.41 (säv. Tipton)
Take on the World – 3.00 (säv. Tipton/Halford)
Burnin' Up – 4.07 (säv. Tipton/Downing)
The Green Manalishi (With the Two-Pronged Crown) – 3.23 (säv. Peter Green)
Killing Machine – 3.01 (säv. Tipton)
Running Wild – 2.58 (säv. Tipton)
Before the Dawn – 3.23 (säv. Tipton/Halford/Downing)
Evil Fantasies – 4.15 (säv. Tipton/Halford/Downing)
Kappaleet > Vuoden 2001 version bonusraidat

Fight For Your Life – 4.06 (säv. Tipton/Halford/Downing)
Riding on the Wind – 3.16 (Live, säv. Tipton/Halford/Downing)
Yhtyeen kokoonpano

Rob Halford - laulu
K.K. Downing - kitara
Glenn Tipton - kitara
Ian Hill - basso
Les Binks - rummut
Aiheesta muualla

Judas Priest Info Pages, tietoa albumin synnystä (englanniksi)
Killing Machine Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Killing Machine Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Judas Priest
| --- | --- |
Studioalbumit:   Rocka Rolla  Sad Wings of Destiny  Sin After Sin  Stained Class  Killing Machine  British Steel  Point of Entry  Screaming for Vengeance  Defenders of the Faith  Turbo  Ram It Down  Painkiller  Jugulator  Demolition  Angel of Retribution  Nostradamus  Redeemer of Souls  Firepower  Invincible Shield 
Konserttitallenteet:   Unleashed in the East  Priest...Live!  Live in London  ’98 Live Meltdown  A Touch of Evil: Live  British Steel - 30th Anniversary - Live  Battle cry    
Kokoelmat:   The Best of Judas Priest  Hero, Hero  The Collection (Judas Priest)  Genocide  Metal Works ’73–’93  Prisoners of Pain  The Best of Judas Priest: Living After Midnight  Metalogy  The Essential Judas Priest  Single Cuts  The Chosen Few  The Complete Albums Collection 
Videografia:   Live Vengeance ’82  Fuel for Life  Priest...Live!  Metal Works ’73–’93  British Steel  Live in London  Electric Eye  Rising in the East  Live Vengeance ’82  British Steel - 30th Anniversary DVD  Epitaph  Battle cry
Janne Stenbäck

Janne Stenbäck (s. 18. tammikuuta 1989) on suomalainen maastohiihtäjä, joka edustaa Vantaan Hiihtoseuraa.
Stenbäck sijoittui Worldloppet Cupiin kuuluneessa Otepää−Elva-kilpailussa yhdeksänneksi 2017.
Stenbäck kilpaili Skandinavia Cupissa ensimmäisen kerran 17. joulukuuta 2005, kun hän sijoittui Vuokatissa perinteisen hiihtotavan sprintissä 78. sijalle. Stenbäckin paras sijoitus Skandinavia Cupissa on 34. sija Vuokatissa perinteisen hiihtotavan sprintissä 19. joulukuuta 2009.
SM-kilpailuissa Stenbäckin paras henkilökohtainen saavutus on yhdeksäs sija 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa Taivalvaaralla 2018.
Viestissä Stenbäck saavutti SM-pronssia Imatralla 2016 Vantaan Hiihtoseuran joukkueessa, jossa hiihtivät myös Anssi Pentsinen, Waltteri Vinkanharju ja Matti Heikkinen. Ensimmäistä kertaa seuransa ykkösjoukkueessa hiihtänyt ja viestin aloittanut Stenbäck sai kilpailussa astmakohtauksen jo parin kilometrin jälkeen tullen vaihtoon 34. sijalla yli kaksi ja puoli minuuttia kärjestä jääneenä.
Stenbäck on edustanut myös Kuusamon Erä-Veikkoja, josta hän siirtyi Vantaan Hiihtoseuraan elokuussa 2014.
Johan Wallner

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten alppihiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten alppihiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten alppihiihto.MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten alppihiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Saalbach 1991 | suurpujottelu |  |
|  Pronssia | Morioka 1993 | suurpujottelu |  |
Johan Wallner (s. 8. helmikuuta 1965 Filipstad Ruotsi) on ruotsalainen entinen alppihiihtäjä.
Wallner saavutti urallaan kaksi MM-pronssimitalia suurpujottelussa, ensimmäinen tuli Saalbachin maailmanmestaruuskilpailuista 1991 ja toinen kaksi vuotta myöhemmin Japanin Moriokasta. Hänen uraltaan löytyy lisäksi supersuurpujottelun viides tila Saalbachin MM-kilpailuista, sekä 1994 Lillehammerin olympialaisten suurpujottelun 25:s tila.
Wallner voitti yhden maailmancupin osakilpailun, Berchtesgadenin pujottelun tammikuussa 1986, ja sijoittui yhteensä neljä kertaa palkintokorokkeelle.
Wallner lopetti uransa vuonna 1997.
Jean-Étienne Liotard

| Jean-Étienne Liotard |
| --- | --- |
 Omakuva vuodelta 1773.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. joulukuuta 1702 Geneve
Kuollut: 12. kesäkuuta 1789 (86 vuotta) Geneve
Kansalaisuus:  sveitsiläinen
Taiteilija
Ala:  pastellimaalaus
Jean-Étienne Liotard (22. joulukuuta 1702 Geneve – 12. kesäkuuta 1789 Geneve) oli sveitsiläinen pastelli- ja emalimaalari.
Elämäkerta

Jean-Étienne Liotard aloitti opintonsa Genevessä miniatyyrimaalari Daniel Gardellen (1673–1753) opissa, jonka jälkeen hän jatkoi vuodesta 1723 Pariisissa Jean-Louis Petitot’n (1692–1730) alaisuudessa kopioiden emaleita ja miniatyyrejä. Vuodesta 1752 alkaen hän opiskeli Pariisissa François Lemoynen ja Jean-Baptiste Massén (1687–1767) alaisuudessa, joista jälkimmäinen suositteli häntä markiisi de Puysieux’lle, joka otti hänet mukaansa Napoliin. Vuonna 1735 hän maalasi Roomassa paavi Klemens XII:n ja useiden kardinaalien muotokuvat. Kolme vuotta myöhemmin hän seurasi lordi Duncannonia Konstantinopoliin ja sen jälkeen Wieniin, jossa hän teki keisari Frans I:n ja Maria Teresian muotokuvat, joita pidetään hänen mestaritöinään. Hän sai lisänimen ”turkkilainen maalari”, koska pukeutui turkkilaiseen asuun. Vuonna 1741 Liotard matkusti Englantiin, jossa maalasi Walesin prinsessan muotokuvan. Vuonna 1756 hän siirtyi Hollantiin, jossa nai Marie Fargues’in seuraavana vuonna. Hän oli jälleen Englannissa vuonna 1772, hänen nimensä esiintyy Royal Academyn näytteilleasettajien luettelossa kahtena seuraavana vuonna ennen hänen paluutaan kotikaupunkiinsa vuonna 1776.
Liotard oli erittäin monitaitoinen taiteilija ja vaikka hänen maineensa johtuu etupäässä hänen pastelliensa sulokkuudesta ja herkkyydestä, joista Dresdenissä sijaitsevat Lukijatar, Suklaatyttö ja Lyonitar ovat hyviä esimerkkejä, myös hänen emalinsa, kuparietsauksensa ja lasimaalauksensa ovat kriittisen huomion arvoisia. Hän oli vanhojen mestarien teosten kerääjä ja hän julkaisi myös teoksen Traité des principes et des règles de la peinture (1781).
Teoksia

Lady Ann Somerset, Northamptonin kreivitär
Apollo ja Dafne
Asetelma
Mademoiselle Jacquet’n muotokuva
Marie Charlotte Boissier
Taiteilijan vaimon Marie Fargues’in muotokuva turkkilaisessa puvussa
Suklaatyttö
Maria Frederike van Reede-Athlone
Genovalaisen kauppiaan Monsieur Boèren muotokuva
François Tronchinin muotokuva
Marie Adélaïde
Turkkilaisen suurvisiirin muotokuva, todennäköisesti Hekimoğlu Ali pašša
Asetelma, teeastiasto
Omakuva
Jeanne-Elisabeth de Sellon
Nuoren naisen muotokuva
Ensimmäinen kuppi
Richard Pococke
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jean-Étienne Liotard Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: fr:Jean-Étienne Liotard
Käännös suomeksi
Jerisjärvi

| Jerisjärvi |
| --- | --- |
 Jerisjärvi kuvattuna Kutunivasta.
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Muonio, Kittilä
Koordinaatit:  67°54′00″N, 24°07′59″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Tornionjoen vesistö
Laskujoki:  Jerisjoki
Järvinumero:  67.473.1.001 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  257,6 m
Rantaviiva:  74,83 km
Pinta-ala:  23,51 km²
Tilavuus:  0,0808 km³
Keskisyvyys:  3,44 m
Suurin syvyys:  11,7 m
Valuma-alue:  132 km²
 fiJerisjärvi 
Jerisjärvi on Tornionjoen vesistöön kuuluva järvi Keimiötunturin eteläpuolella Muonion ja Kittilän rajalla. Se sivuaa Pallas-Yllästunturin kansallispuistoa.
Järven pinta-ala on 23,51 neliökilometriä, ja sen rantaviivan pituus on 74,83 kilometriä. Muonion ja Kittilän raja kulkee järven itäisimmän selän halki siten, että suurin osa järvestä kuuluu Muonioon ja itäisin osa Kittilään. Järven tilavuus on 80,8 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0808 kuutiokilometriä. Keskisyvyys on 3,44 metriä ja suurin syvyys 11,7 metriä. Syvin kohta sijaitsee Keimiöniemen länsipuolella.
Jerisjärvi nähtynä Keimiötunturin huipulta.
Suurin saari on järven keskiosassa sijaitseva Isosaari (400 ha). Muita saaria ovat Mannersaari, Muuraissaari, Rahunsaari ja Tulkinsaari. Järven ympäristössä on runsaasti asutusta. Asutus painottuu järven pohjois- ja itärannoille.
Jerisjärvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Kangosjärven–Muonion alueen (67.4) Jerisjoen valuma-alueella (67.47), jonka Jerisjärven alueeseen (67.473) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 257,6 mpy. Jerisjärvi laskee luoteispäästään Törmäslompoloon, jonka pohjoispäästä alkaa Jerisjoki. Jerisjoki laskee lopulta Muonionjokeen. Jerisjärveen laskevia vesistöjä ovat Keimiöjärvi, Kemiläisenjärvi, Leustojärvi, Matala Koivajärvi, Syvä Koivajärvi, Matinjärvi, Mikkalanjärvi, Munajärvi, Pulkkajärvi ja Pälkekeronjärvi.
Kalaisana tunnetun Jerisjärven rannalla Keimiöniemessä sijaitsee useita kalastajien kalapirttejä, joista vanhimmat ovat peräisin 1700-luvulta. Järvessä on runsaasti muikkua.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jerisjärvi Wikimedia Commonsissa
Kalakämpillä, Suomen Kuvalehti, 18.10.1930, nro 42, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Aaro A. Nuutinen : Jerisjärven kuuluisat kalakämpät, Aamulehti, 30.04.1933, nro 115, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Johan Walem

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 1. helmikuuta 1972 (ikä 52)
Syntymäpaikka:  Soignies, Belgia
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 169 cm
Seura
Seura:  Belgia U21
Tehtävä: päävalmentaja
Junioriseurat
1980–1986:  Molenbeek
1986–1991:  Anderlecht
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1991–1997 |  Anderlecht | 180 | (17) |
| 1997–2001 |  Udinese | 46 | (5) |
| 1999–2000 | →  Parma (laina) | 24 | (0) |
| 2001–2003 |  Standard Liège | 59 | (4) |
| 2003–2004 |  Torino | 21 | (2) |
| 2004–2005 |  Catania | 14 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 344 | (28) |
Maajoukkue
| 1991–2002 |  Belgia | 36 | (2) |
Valmennusura
2008–2010:  Anderlecht (jun.)
2010–2012:  Udinese (jun.)
2012–:  Belgia U21
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Johan Walem (s. 1. helmikuuta 1972 Soignies, Belgia) on belgialainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli keskikenttäpelaaja. Peliuransa jälkeen Walem siirtyi valmennustehtäviin. Vuodesta 2012 hän on valmentanut Belgian alle 21-vuotiaiden maajoukkuetta.
Walem pelasi ammattilaisurallaan kahdeksan kautta kotimaansa pääsarjassa edustaen Anderlechtia ja Standard Liègeä sekä kuusi kautta Italiassa. Italian kausistaan hän pelasi neljä Serie A:ssa – kolme Udinesessa ja yhden lainalla Parmassa – ja kaksi Serie B:ssä, jossa hänen seurojaan olivat Torino ja Catania.
Menestystä Walem saavutti lähinnä Anderlechtissa, jossa hän pelasi kuuden kauden ajan. Hän voitti seurassa Belgian-mestaruuden kolme kertaa peräkkäin vuosina 1993–1995 ja kaudella 1993–1994 myös Belgian cupin. Lisäksi Anderlecht sijoittui Walemin aikana kahdesti toiseksi ja kerran neljänneksi. Italiassa Walemin edustama joukkue ylsi parhaimmillaan sarjassa kolmanneksi, mikä tapahtui kaudella 1997–1998 Udinesessa Walemin pelatessa ensimmäistä kauttaan maassa. Hän pelasi kuitenkin tuona kautena vain kaksi sarjaottelua.
Belgian maajoukkueessa Walem pelasi 36 A-maaottelua vuosien 1991–2002 välisenä aikana, tosin vuosina 1993, 1996 ja 1997 hän ei pelannut maaotteluissa. Maaleja Walem teki A-maajoukkueessa kuusi. Hän oli mukana Belgian joukkueessa EM-kisoissa 2000 ja MM-kisoissa 2002.
Walem aloitti valmentajan uransa vuonna 2008 jo pelaajana edustamansa Anderlechtin junioreissa, josta hän vuonna 2010 siirtyi toisen entisen seuransa Udinesen juniorivalmennukseen. Vuonna 2012 Walem nimitettiin Belgian alle 21-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentajaksi.
Jan Tschichold

Jan Tschichold vuonna 1963.
Jan Tschichold (2. huhtikuuta 1902 Leipzig, Saksa – 11. elokuuta 1974 Locarno, Sveitsi) oli saksalainen typografi ja kirjainmuotoilija.
Tschichold tunnetaan parhaiten vuonna 1929 julkaistusta kirjastaan Uusi typografia (Die neue Typografie), joka oli nykyaikaisen typografian julistus. Kirjassaan hän hyökkäsi modernismia edeltänyttä dekoratiivista kirjansuunnittelua vastaan, ja julisti 1900-luvun typografian pyrkivän funktionaalisuuteen. Tähän kuului muun muassa ainoastaan groteskien fonttien käyttäminen ja symmetrisen muotoilun hylkääminen. Myöhemmissä kirjoituksissaan Tschichold kuitenkin otti etäisyyttä Uuden typografian sisältöön, ja osoitti ymmärtämystä esimerkiksi antiikvafonteille ja perinnetietoisuudelle.
Tschicholdin suunnittelemia fontteja ovat muun muassa Transit (1931), Saskia (1931), Zeus (1931) ja Sabon (1967). Vuonna 1945 Tschichold yhtenäisti englantilaisen Penguin Books -kustantamon kirjojen ulkoasun.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jan Tschichold Wikimedia Commonsissa
Kirjallisuutta

McLean, Ruari 1975: Jan Tschichold: typographer. Lund Humphries, London.
Tschichold, Jan 1995: The New Typography. University of California Press, Berkeley. Saksankielinen alkuteos Die neue Typographie 1928, Berlin; uusintapainos 1987.
Typografia
| --- | --- |
Typografit ja kirjainmuotoilijat:   Jonathan Barnbrook  Saul Bass  Ed Benguiat  Morris Fuller Benton  Neville Brody  Frederic Goudy  Claude Garamond  Eric Gill  Tomi Haaparanta  Nicolas Jenson  Edward Johnston  Donald Knuth  Rudolf Koch  Sami Kortemäki  Zuzana Ličko  William Morris  Stanley Morison  Jan Tschichold  Carol Twombly  Wolfgang Weingart  Hermann Zapf  Gudrun Zapf-von Hesse 
Kirjaintyylit ja -lajit:   Anfangi  Antiikva  Arial  Baskerville  ITC New Baskerville  Calibri  Comic Sans  Egyptienne  Fraktuura  Garamond  Gill Sans  Helvetica  Palatino  Times Roman  Unsiaali  Verdana 
Merkit:   Alduksen lehti ❦  Asteriski *  Ät-merkki @  Englannin punta £  Ampersandi &  Jokerimerkki  Kappaleen merkki ¶  Luetelmamerkki  Luettelo matemaattisista merkeistä  Plus-miinusmerkki ±  Promille ‰  Prosentti %  Pykälämerkki §  Risti †  Ristikkomerkki #  Rub el Hizb ۞  Tekijänoikeusmerkki ©  Tilde ~  Valuuttamerkki ¤  Yläpuolinen indeksointipilkku 
Suuntaukset:   Amerikan uusi aalto  Dekonstruktivismi  Postmodernismi  Sveitsiläinen tyyli 
Muut aiheet:   Aakkoslaji  CamelCase  Glyyfi  Goottilaiset kirjaintyypit  Kapiteeli  Kirjain  Kirjaintyyppi  Kursiivi  Ligatuuri  Logo  Lorem ipsum  Orpo- ja leskirivit  Painokirjaimet  Sans-serif  Serif  TrueType  Web Open Font Format  X-korkeus  Yliviivaus  Ylleviivaus  Ylä- ja alaindeksi
Jan Urbas

| Jan Urbas |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. tammikuuta 1989 (ikä 35) Ljubljana, Slovenian ST, Jugoslavia
Kansalaisuus:   Slovenia
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Ubbe
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  192 cm
Paino:  100 kg
Seura
Seura:  Fischtown Pinguins
Sarja:  DEL
Pelinumero:  9
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2005–
Aik. seurat:  HK Olimpija Ljubljana (Slovenia) Malmö Redhawks (Allsv.) Växjö Lakers (SEL) EHC München (DEL) Klagenfurter AC (EBEL) VIK Västerås HK (Allsv.) Villahcer SV (EBEL)
Jan Urbas (s. 26. tammikuuta 1989 Ljubljana, Slovenian ST, Jugoslavia) on slovenialainen jääkiekkoilija, joka pelaa Saksan DEL-liigajoukkue Fischtown Pinguinsissä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta isokokoinen Urbas osaa pelata myös laidassa. EC VSV:n tiedotteen mukaan hän on voimahyökkääjä, joka tuo kaukaloon energisyyttä, osaa pelata kovaa, suojata kiekkoa ja on nopea ratkaisuissaan.
Ura > Seuraura

Urbasin kasvattajaseura on Olimpija Ljubljana. Hän pelasi jo 16-vuotiaana ensimmäiset pääsarjaottelunsa HK Olimpija Ljublajanassa, Slovenian liigassa. Urbas oli tehoilla 11+7=18 joukkueen toiseksi paras pistemies ja maalintekijä. Hän siirtyi kaudeksi 2006–2007 Ruotsiin ja Malmö Redhawksin J18-joukkueeseen. Kevään 2007 pudotuspelit Urbas kävi pelaamassa kuitenkin kasvattajaseuransa HK Olimpija Ljubljanan A-nuorissa.
Kaudella 2008–2009 Urbas pelasi ensimmäiset ottelunsa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa, jossa hän pelasi kauden aikana 19 runkosarjaottelua tehoin 2+1=3. Urbas teki Malmön kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen huhtikuussa 2009. Seuraava kausi 2009–2010 oli hänelle ensimmäinen kokonainen HockeyAllsvenskanissa ja se toi 42 runkosarjaottelussa tehot 17+10=27. Malmö eteni aina Kvalserieniin saakka, mutta jäi kuitenkin ilman sarjanousua.
Huhtikuussa 2011 Urbas teki yksivuotisen sopimuksen Elitserienin nousijajoukkue Växjö Lakersin kanssa. Kausi 2011–2012 hänellä päättyi kuitenkin jo kahden ottelun jälkeen loukkaantumisen vuoksi. Toisella ja ensimmäisellä kokonaisella Elitserien-kaudellaan 2012–2013 Urbas teki 52 runkosarjaottelussa tehot 4+3=7.
Kaudeksi 2013–2014 Urbas siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Saksan DEL-liigassa pelaavaan EHC Müncheniin. Kesällä 2014 NHL-varaamaton Urbas osallistui NHL-joukkue Washington Capitalsin kehitysleirille. Syyskuun 2014 lopulla hän siirtyi loppukauden 2014–2015 kattavalla sopimuksella Itävallan Erste Bank Eishockey Ligan Klagenfurter AC:hen. Kesken kauden, marraskuussa 2014 Urbas palasi sieltä Allsvenskaniin ja siirtyi loppukauden kestäneellä sopimuksella VIK Västerås HK:hon. Toukokuussa 2015 hän teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2015–2016 Urbas oli Västeråsin toiseksi paras pistemies Jeremy Williamsin jälkeen tehoilla 15+17=32.
Urbas palasi kaudeksi 2016–2017 EBEL:ään ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Villahcer SV:n riveihin.
Ura > Maajoukkueura

Urbas edusti Sloveniaa Sotšin olympiakisoissa 2014 sekä niiden karsinnoissa. Hän pelasi myös MM-kilpailuissa vuosina 2013 ja 2015 sekä I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2010, 2014 ja 2016. Vuoden 2010 turnaus päättyi I-divisioonan B-lohkon kultaan ja vuoden 2014 turnaus IA-divisioonan kultaan. Urbas oli jälkimmäisessä turnauksessa myös Slovenian paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 5+2=7. Hän jakoi myös turnauksen tehotilaston voiton Ukrainan Mykola Ladyginin kanssa lukemalla +7 ja valittiin tähdistökentälliseen. Vuoden 2016 turnaus päättyi myös kultaan. Urbas toimi Slovenian kapteenina ja jakoi koko turnauksen pistepörssin voiton joukkuetoverinsa Ken Ograjenšekin kanssa tehoilla 2+4=6. Hänet valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi ja tähdistökentälliseen.
Urbas pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2008 (B-lohkon pronssia) ja 2009 sekä alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2007 (A-lohkon hopeaa).