stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Delawaret
Historia > Hajaantuminen

1800-luvun alkupuolella delawaret levisivät niin laajoille alueille Amerikan mannerta, että heitä liikkui niin Oregonissa, Uudessa-Meksikossa kuin Meksikossakin. Kanadan rajaseuduilla monet delawaret elättivät itsensä turkismetsästäjinä. Ohioon jääneet delawaret kulkeutuivat 1814 Indianan alueille, josta liittovaltion hallitus painosti heidät siirtymään Mississipin länsipuolelle. Myöhemmin osa delawareista muutti Kansasiin, ja ryhtyi uutteriksi maanviljelijöiksi.
Nuoret seikkaulunhaluiset soturit kunnostautuivat monissa eri taisteluissa Yhdysvaltain joukoissa; niin Floridassa seminoleja vastaan kuin Texasissa kiowia ja comancheja vastaan. Yhdysvaltain sisällissodassa delawaret taistelivat Pohjoisvaltioiden joukoissa. Hallitus pyrki yhdistämään hajallaan olevaa kansaa ja onnistui keräämään suurimman osan delawareja Oklahoman reservaattiin, josta on muodostunut eri puolilta tulleiden heimojen pitkäaikainen kotimaa. Euroopan mahtivaltojen ja lopulta Yhdysvaltain etujen edessä seisoneet delawaret olivat kolmen vuosisadan aikana menettäneet 90% väestöstään 1800-luvun loppuun mennessä. Sotien lisäksi Isorokko, malaria, kurkkumätä ja tuhkarokko olivat tappaneet kokonaisia sukuja ja kommuuneja.
Delawaret eivät kuolleet sukupuuttoon, mutta suurin osa polveutuu puoliksi valkoisista. He tunnustautuvat kuitenkin intiaaneiksi ja kutsuvat itseään delawareiksi. Oklahomassa delawareja asuu nykyään noin 10 000, New Jerseyssä ja Pennsylvaniassa yli 4 000, ja Ontariossa ja Wisconsinissa lähes 3 000 henkeä.
Kulttuuri > Asuminen ja elinkeinot

Delawaret eivät olleet yhtenäinen kansakunta, vaan joukko itsehallinnollisia kyliä ja ryhmiä, joilta puuttui yhteinen politiikka. Ensimmäiset siirtolaiset Pennsylvaniassa ovat kuvanneet heitä vieraanvaraisiksi ja rauhanomaisiksi ihmisiksi, jotka elivät sopusoinnussa luonnon ja toistensa kanssa. Delawaret eivät olleet kiinnostuneita valtansa ja asuinalueittensa laajentamisesta. Heidän elämäntapa sisälsi yksinkertaisen suhtautumisen maan hallussapitoon, ja tiiviin kosketuksen sukulaisuuteen ja uskontoon. Päälliköiden valta ei yltänyt naapurikylään. Tämä aiheutti monia väärinkäsityksiä eurooppalaisten kanssa tehdyissä rauhansopimuksissa, jotka delawarien puolelta koskivat vain yhtä kylää.
Delawarien kylät olivat suuria, ja niistä pohjoisimmat oli suojattu paaluvarustuksin. Isoissa wigwameissa saattoi asua kaksi tai kolmekin perhettä. Pienet saunat tai löylymajat oli tehty oksista ja rapattu savella. Vaikka delawaret metsästivät ja kalastivat oli maanviljely heidän pääelinkeinonsa. Kylien laidoilla oli isoja maissi-, kurpitsa- ja tupakkapeltoja. Näiden lisäksi delawaret hyödynsivät ravinnokseen erilaisia juuria, marjoja ja puiden lehtiä. Rannoilta kerättiin simpukoita, rapuja, kotiloita ja ostereita. Jos viljelymaat muuttuivat hedelmättömiksi kylien ympärilla, muutettiin asuinpaikkaa. Naiset hoitelivat kaikki kevyemmät askareet, ja vastasivat peltotöistä. Kotona ollessaan he eivät olleet miestensä palvelijoita. Naisia kunnioitettiin ja heidän mielipiteitään kuunneltiin. Sukulaisuus tuli äidin puolelta. Lapsia ei kuritettu, koska vanhemmat pelkäsivät sen olevan merkki rakkaudettomuudesta, jonka nähdessään Suuri Henki saattaisi ottaa jälkikasvun pois.
Kulttuuri > Uskonto

Henkinen vakaumus hallitsi delawarien elämää. He uskoivat muiden algonkinien tavoin Manitoon, jota usein pidettiin koko maailman ja ihmisten luojana. Maniton asuinpaikka oli ylimpänä taivaassa, kahdennellatoista tasolla. Häntä alempana asui 11 Henkeä tai Puolijumalaa, jotka hallitsivat omia tasojaan Taivaassa. Maailmankaikkeuden lisäksi kuun eri vaiheet ja tähtien asema taivaalla olivat tärkeitä, sillä ne auttoivat järjestämään monet sosiaaliset toiminnat. Yötaivas ilmoitti ajankohdat sadon istuttamiseen, villieläinten poikimiseen ja kalojen liikkumisen vastavirtaan. Kuun määrätyllä vaiheella on sanottu olleen vaikutus sellaisiin sairauksiin kuin esimerkiksi epilepsia.
Kulttuuri > Ulkonäkö ja nimet

Tatuoinnit olivat yleisiä kummankin sukupuolen keskuudessa. Yleisen tavan mukaan monet soturit nyppivät hiuksensa jättäen vain scalppitöyhdön, joka rasvattiin kovaksi ja muotoiltiin pystyasentoon. Päälliköillä ei ollut sulkapäähineitä, yksi kotkansulka riitti. Peurannahkavaatteet oli koristeltu helmin tai piikkisian piikein. Simpukankuorista tehdyt korvakorut olivat yleisiä. Erilaisia kiviä ja eläinten hampaita riiputettiin kaulassa. Naiset pitivät pitkiä hiuksiaan palmikoilla ja pukeutuivat kesäaikaan polvipituisiin hameisiin. Talveksi punottiin turkiseläinten taljan suikaleista lämpimiä viittoja. Joskus 1750-luvulla delawareista tuli hyvin muotitietoisia pukeutumisensa suhteen. Hopeiset nenärenkaat ja eurooppalaisilta ostetuttujen vaatteiden koristelu kirkkain värein valtasivat alaa. Myös lempinimiä käytettiin. Päällikkö Hopokan tunnettiin yleisesti nimellä piippu tai Captain Pipe. Delawaret olivat haluttomia sanomaan koko nimensä, joten liikanimet yleistyivät.
Kulttuuri > Polkujen rakentajat

Kun suurin osa muista itärannikon alkuperäisasukkaista liikkui kanootein katsoivat delawaret tarkoituksenmukaisemmaksi tehdä matkansa jalkaisin. Heidän omat kanoottinsa oli koverrettu tukeista. Ne olivat epäkäytännöllisiä, niitä oli huono ohjata ja raskas kantaa mukanaan. Lukemattomat intiaanipolut jokien varsilla ja vaikeakulkuisissa korpimaastoissa helpottivat liikkumista. Niitä käytettiin yhtä hyvin metsästysmatkoilla kun kyläilemään tai neuvotteluihin mentäessä. Myöhemmin näistä historiallisista poluista kehittyi ensin kyläteitä ja 1900-luvulla jopa valtateitä. Eräs tällainen on Philadelphia- New York välillä kulkeva King's Highway. Samoin Broadway on alkuperältään delawareheimojen käyttämä polku Wickquesgegk path.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Delawaret Wikimedia Commonsissa
Hudsonin laakson alkuperäisasukkaat vierailivat Henry Hudsonin "Halve Maenissa". Maalaus Andrew Weiss.
Johan Printz toimi 10 vuotta Uuden-Ruotsin kuvernöörinä.
Uuden-Amsterdamin kukistuminen.
Rauhansopimus delawarein kanssa vuonna 1682 (maalaus Benjamin West.
Päällikkö Lappawinsoe delawareineen joutui häikäilemättömän maakaupan uhriksi. (Maalaus Gustavus Hesselius 1735.)
Kristinuskoon kääntyneitä delawareja Moravian lähetysasemalla.
Eversti William Crawfordin teloitus.
Léa Caurla

| Mitalit> Maa:   Ranska.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ranska.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ranska.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Ranska> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Oslo 1946 | 4×100 metriä |  |
|  Pronssia | Oslo 1946 | 200 metriä |  |
Léon Caurla (ent. Léa Caurla, 4. syyskuuta 1926 – 2. maaliskuuta 2002) oli ranskalainen yleisurheilija, joka kilpaili pääasiassa pikajuoksuissa. Hän muutti kilpauransa jälkeen sukupuolensa mieheksi.
Léa Caurla saavutti Oslon EM-kilpailuissa 1946 naisten 200 metrin juoksussa pronssia ajalla 25,6 s sekä 4 × 100 metrin viestijuoksussa hopeaa ajalla 48,5 s. Hän muutti myöhemmin sukupuolensa mieheksi ja otti uudeksi etunimekseen Léon. Oslon viestijoukkueen jäsenistä myös Claire Brésolles vaihtoi sukupuolta.
Léa Caurla voitti Ranskan mestaruuden 100 metrin juoksussa vuonna 1947, 200 metrin juoksussa vuosina 1946 ja 1947, 800 metrin juoksussa vuonna 1945 sekä viisiottelussa vuonna 1947. Hän juoksi Ranskan ennätyksen 100 metrillä kerran, 200 metrillä neljä kertaa sekä 4 × 100 metrin viestissä kahdesti.
Henkilökohtaiset ennätykset

100 metrin juoksu: 12,1 (1948)
200 metrin juoksu: 24,9 (1947)
800 metrin juoksu: 2.21,5 (1945)
Kuulantyöntö: 12,93 (1948)
The Quest

| The Quest Yes |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1. lokakuuta 2021
 Tuottaja(t): Steve Howe
 Tyylilaji: progressiivinen rock sinfoninen rock
 Kesto: 61.33
 Levy-yhtiö: InsideOut Music, Sony Music
Listasijoitukset
  40. (albumilista)    8. (fyysinen albumilista)
Yesin muut julkaisut
| The Royal Affair Tour: Live in Las Vegas 2020 | The Quest 2021 | Mirror to the Sky 2023 |
The Quest on brittiläisen progressiivista rockia soittavan Yes-yhtyeen 22:s studioalbumi, joka julkaistiin 1. lokakuuta 2021.
Kappaleet > CD 1

| Levy 1 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | ”The Ice Bridge” a) "Eyes East"  b) "Race Against Time"  c) "Interaction" | 7.01 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | ”Dare to Know” | 6.00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | ”Minus the Man” | 5.35 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | ”Leave Well Alone” | 8.06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | ”The Western Edge” | 4.26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | ”Future Memories” | 5.08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | ”Music to My Ears” | 4.41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | ”A Living Island” | 6.52 |  |  |  |  |  |  |  |
Kappaleet > CD 2

| Levy 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | ”Sister Sleeping Soul” | 4.51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | ”Mystery Tour” | 3.33 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | ”Damage World” | 5.20 |  |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

Imperiumi: 7½/10
Pienemmatpurot.com:
Soundi:
Chris Squire

| Chris Squire |
| --- | --- |
 Chris Squire vuonna 1978.
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. maaliskuuta 1948
Kuollut: 27. kesäkuuta 2015 (67 vuotta)
Ammatti:  muusikko, lauluntekijä
Muusikko
Aktiivisena:  1965–2015
Tyylilajit:  Progressiivinen rock, pop
Soittimet:  bassokitara, laulu, kitara, huuliharppu, kosketinsoittimet
Yhtyeet:  Yes, XYZ, Conspiracy, The Selfs, The Syn, Mabel Greer’s Toyshop
Levy-yhtiöt:  Atlantic, Wounded Bird, Sanctuary, Lime, Stone Ghost
Aiheesta muualla
www.chrissquire.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Christopher Russell Edward ”Chris” Squire (4. maaliskuuta 1948 Lontoo – 27. kesäkuuta 2015 Phoenix, Arizona, Yhdysvallat) oli englantilainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten Yesin basistina ja taustalaulajana. Hän esiintyi yhtyeen jokaisella omana elinaikanaan julkaistulla albumilla.
Musiikkiin varhaisiällä

Chris Squire syntyi Pohjois-Lontoossa Queensburyn lähiössä ja vietti lapsuutensa Kingsbury-nimisellä alueella. Musiikkiin hän tutustui kuusivuotiaasta laulaessaan St.Andrewin kirkkokuorossa. Tätä kuoroa johti Barry Rose, joka oli myös kirkkourkuri. Hän oli varhainen esikuva, ja Squire kutsuikin hänet soittamaan Fish Out Of Water - sooloalbumille sen pilliurkuosuudet.
Kuoron aikana hän ystävystyi Andrew Pryce Jackmanin kanssa, joka myöhemmin teki orkesterisovitukset Squiren Fish Out Of Water sooloalbumille sekä Yesin Tormato-albumille. 12-vuotiaana Squire liittyi Guildfordin katedraalikuoroon. Squiren koulukaveri ehdotti hänelle bassokitaraa. Squiren ensimmäinen basso oli äidin ostama Futurama, ja hän perusti Pryce Jackmanin kanssa ensimmäisen yhtyeensä The Selfs. Basistina esikuvana oli The Whon John Entwistle.
Yhtyeisiin

1960-luvulla hän käytti LSD:tä, kunnes kerran koki huonon LSD-”matkan”. Hän kertoo, että vietti sen seurauksena kuukausia tyttöystävänsä asunnossa ja kehitti tänä aikana omalaatuisen soittotyylinsä. Squire toipui eikä enää käyttänyt LSD:tä.
Ensimmäinen tunnetumpi yhtye The Syn. Tämän rinnalle muodostui kokoonpano Mabel Greer’s Toyshop, johon liittyi myös The Syn -yhtyeessä ollut kitaristi Peter Banks. Kokoonpanoon tulivat myös Jon Anderson, Tony Kaye ja Bill Bruford. Kokoonpanon ja musiikillisten muutosten myötä yhtyeen nimeksi keksittiin Yes.
Yes-yhtyeessä Squire soitti sen perustamisesta lähtien 1968. Hän sävelsi sen materiaalia sekä yksin että yhdessä muiden jäsenten kanssa.
Tunnetuimpia lienevät The Yes Albumin "Your's Is No Discrage", "I've Seen All Good People" sekä Fragile- albumin "Heart of The Sunrise".
Squire oli Yesin kokoonpanossa, kunnes vetäytyi 2015 sairauden vuoksi. Hänellä todettiin toukokuussa 2015 akuutti leukemia, johon hän menehtyi.
Yhtyeessä aiemmin ollut Billy Sherwood korvasi hänet jo sovituissa konserteissa Squiren jouduttua vetäytymään ja ne olivat ensimmäiset ilman Squirea.
Soolo- ja yhteistyöprojekteja

Fish Out of Water 1975
XYZ demovaiheeseen jäänyt kokoonpano Alan Whiten ja Jimmy Pagen kanssa
Conspiracy Billy Sherwoodin kanssa 2002
Chris Squire's Swiss Choir 2007
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chris Squire Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Chris Squiren muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Yes |
| --- | --- |
 Jon Davison  Steve Howe  Geoff Downes  Billy Sherwood   Chris Squire  Jon Anderson  Bill Bruford  Peter Banks  Tony Kaye  Rick Wakeman  Alan White  Patrick Moraz  Trevor Horn  Trevor Rabin  Igor Khoroshev  Benoît David  Oliver Wakeman  Geoff Downes 
Studioalbumit:  Yes  Time and a Word  The Yes Album  Fragile  Close to the Edge  Tales from Topographic Oceans  Relayer  Going for the One  Tormato  Drama  90125  Big Generator  Union  Talk  Open Your Eyes  The Ladder  Magnification  Fly from Here  Heaven & Earth  The Quest  Mirror to the Sky 
Livealbumit:  Yessongs  Yesshows  9012Live: The Solos  Keys to Ascension  Keys to Ascension 2  House of Yes - Live from the House of Blues  Yes: Live - 1975 at Q.P.R.  The Word is Live  In the Present: Live From Lyon 
Kokoelmat:  Yesterdays  Classic Yes  Yesyears  Yesstory  In a Word: Yes (1969-)  Yes Remixes  The Ultimate Yes: 35th Anniversary Collection  Live & Solo: The Yes Collection  Greatest Hits Live 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Muut:  Europeana  IdRef
Michel Chabrier

Michel Chabrier (26. tammikuuta 1948 Remiremont, Vosges, Ranska – 16. marraskuuta 2010 Remiremont) oli ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli kiekonheitto.
Chabrier voitti kiekonheitossa Ranskan mestaruuden vuosina 1972 ja 1975. Hän paransi maansa ennätystä heinäkuussa 1972 tulokseen 57,80 m. Huhtikuussa 1973 hän menetti ennätyksen Frédéric Piettelle. Uransa parhaan heiton 60,40 m hän heitti vuonna 1977. Kansainvälisiin arvokilpailuihin hän ei osallistunut.
Chabrier oli pituudeltaan 195 senttimetriä ja painoi aktiiviurheiluvuosinaan 100 kiloa. Hän kuoli syöpään 62-vuotiaana marraskuussa 2010.
Henkilökohtaiset ennätykset

Kiekonheitto: 60,40 m (1977)
Kuulantyöntö: 16,82 m (1972)
Édouard Duhour

Édouard Duhour (1. maaliskuuta 1905 Anglet, Pyrénées-Atlantiques, Ranska – marraskuussa 1969) oli ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli kuulantyöntö.
Duhour edusti maataan Amsterdamin 1928 olympialaisissa, joissa hän karsiutui kuulantyönnön loppukilpailusta tuloksella 13,72 m. Hän voitti kuulantyönnössä Ranskan mestaruuden vuosina 1927–1928, 1931–1932, 1934–1935 ja 1941. Hän paransi Ranskan ennätystä viidesti vuosina 1927–1934. Hänen paras tuloksensa 15,59 m säilyi Ranskan ennätyksenä yli 20 vuotta, kunnes Raymond Thomas ylitti sen heinäkuussa 1954.
Henkilökohtaiset ennätykset

Kuulantyöntö: 15,59 m (1934)
Kiekonheitto: 38,95 m (1926)
Amnesia

Amnesia on yleiskäsite, joka tarkoittaa muistin häiriöitä. Se voi johtua joko toiminnallisista tai elimellisistä syistä. Elimellisiä syitä ovat aivojen vaurioituminen onnettomuuden tai sairauden takia tai tiettyjen lääkkeiden käyttö. Toiminnalliset syyt ovat psyykkisiä. Esimerkiksi vakavaan onnettomuuteen tai rikoksen uhriksi joutunut voi menettää torjuntareaktiona muistikuvat tapahtumista. Tällainen muistinmenetys menee usein ohi muutamassa vuorokaudessa, jollei ole tapahtunut vakavampaa traumatisoitumista eli persoonallisuuden rakenteellista dissosiaatiota.
Kirjallisuutta

Schacter, Daniel L.: Muistin seitsemän syntiä: Miten aivot muistavat ja unohtavat.  (Alkuteos: The seven sins of memory: How the mind forgets and remembers, 2001)  Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Helsinki: Terra Cognita, 2002.  ISBN 952-5202-64-X
Aiheesta muualla

Psykologinen amnesia vs. dissosiatiivinen amnesia vs. true amnesia
Jean-Pierre Colusso

Jean-Pierre Colusso (s. 16. huhtikuuta 1944 Carcassonne, Aude, Ranska) on entinen ranskalainen seiväshyppääjä.
Colusso sijoittui Budapestin EM-kilpailuissa 1966 seiväshypyssä 15:nneksi tuloksella 440 cm. Hän voitti Ranskan mestaruuden vuonna 1967. Ennätyksekseen 187-senttinen Colusso hyppäsi tasan viisi metriä vuonna 1967.
Michel Chardel

Michel Cardel (1956)
Michel Chardel (15. marraskuuta 1932 Pariisi, Ranska – 16. elokuuta 1997) oli ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli 110 metrin aitajuoksu.
Chardel sijoittui 110 metrin aitajuoksussa Belgradin EM-kilpailuissa 1962 neljänneksi ajalla 14,2 s; alkuerissä hän juoksi ajan 14,0 s. Budapestin EM-kilpailuissa 1966 hän karsiutui alkuerissä ajalla 14,6 s.
Chardel voitti 110 metrin aitajuoksussa Ranskan mestaruuden vuosina 1953 ja 1962. Hän juoksi heinäkuussa 1961 Ranskan ennätyksen 14,1 s. Lisäksi hän sivusi Ranskan ennätystä yhteensä seitsemän kertaa vuosina 1962–1965, viimeisen kerran kesäkuussa 1965 ajallaan 13,9 s. Seuratasolla hän edusti Racing CF:ää. Hän oli pituudeltaan 178-senttinen ja painoi kilpavuosinaan 71 kiloa.
Henkilökohtaiset ennätykset

110 metrin aitajuoksu: 13,9 s (1963)
200 metrin aitajuoksu: 23,9 s (1963)
400 metrin aitajuoksu: 55,4 s (1956)
Yessongs

| Yessongs Yes |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 1972
 Julkaistu: 1973
 Tuottaja(t): Yes ja Eddie Offord
 Tyylilaji: progressiivinen rock sinfoninen rock
 Kesto: 129.55
 Levy-yhtiö: Atlantic Records
Yesin muut julkaisut
| Close to the Edge 1972 | Yessongs 1973 | Tales from Topographic Oceans 1973 |
Yessongs on brittiläisen Yes-yhtyeen ensimmäinen livelevy, joka julkaistiin 1973 tripla-LP:nä ja myöhemmin kahden CD-levyn painoksena. Levy on nauhoitettu vuonna 1972 suurimmaksi osaksi edellisen studioalbumin Close to the Edge kiertueella, mutta kappaleet ”Perpetual Change” sekä ”Long Distance Runaround / The Fish” ovat peräisin sitä edeltäneen Fragile-albumin kiertueelta.
Albumin kansitaiteen kuvituksessa "Pathways" -nimisessä osiossa on näkyvissä sen luoneen taiteilija Roger Deanin kissan tassunjäljet. Eläin pääsi epähuomiossa kävelemään märällä väripinnalla. Dean yritti muokata ne pilvimuodostelmiksi, mutta tämä ei onnistunut täysin.
Kappaleet (CD-painos) > CD 1

Opening (excerpt from 'Firebird Suite') (Igor Stravinsky) – 3:47
Siberian Khatru (Jon Anderson, Steve Howe, Rick Wakeman) – 9:03
Heart of the Sunrise (Anderson, Bill Bruford, Chris Squire) – 11:33
Perpetual Change (Anderson, Squire) – 14:11
And You and I (Anderson, Bruford, Howe, Squire) – 9:33
Cord of Life
Eclipse (Anderson, Bruford, Squire)
The Preacher the Teacher
Apocalypse
Mood for a Day (Howe) – 2:53
Excerpts from 'The Six Wives of Henry VIII' (Wakeman) – 6:37
Roundabout (Anderson, Howe) – 8:33
Kappaleet (CD-painos) > CD 2

I've Seen All Good People (Anderson, Squire) – 7:09
Your Move (Anderson)
All Good People (Squire)
Long Distance Runaround / The Fish (Schindleria Praematurus) (Anderson, Squire) – 13:37
Long Distance Runaround (Anderson)
The Fish (Schindleria Praematurus) (Squire)
Close to the Edge (Anderson, Howe) – 18:13
The Solid Time of Change"
Total Mass Retain"
I Get Up I Get Down" (Anderson, Squire)
Seasons of Man"
Yours Is No Disgrace (Anderson, Bruford, Howe, Tony Kaye, Squire) – 14:23
Starship Trooper (Anderson, Squire, Howe) – 10:08
Life Seeker (Anderson)
Disillusion (Squire)
Würm (Howe)
Jäsenet

Jon Anderson – laulu
Chris Squire – basso, laulu
Steve Howe – kitarat, laulu
Rick Wakeman – koskettimet
Bill Bruford – rummut (CD 1 kappale 4, CD 2 kappale 2)
Alan White – rummut (loput kappaleet)
| n k Yes |
| --- | --- |
 Jon Davison  Steve Howe  Geoff Downes  Billy Sherwood   Chris Squire  Jon Anderson  Bill Bruford  Peter Banks  Tony Kaye  Rick Wakeman  Alan White  Patrick Moraz  Trevor Horn  Trevor Rabin  Igor Khoroshev  Benoît David  Oliver Wakeman  Geoff Downes 
Studioalbumit:  Yes  Time and a Word  The Yes Album  Fragile  Close to the Edge  Tales from Topographic Oceans  Relayer  Going for the One  Tormato  Drama  90125  Big Generator  Union  Talk  Open Your Eyes  The Ladder  Magnification  Fly from Here  Heaven & Earth  The Quest  Mirror to the Sky 
Livealbumit:  Yessongs  Yesshows  9012Live: The Solos  Keys to Ascension  Keys to Ascension 2  House of Yes - Live from the House of Blues  Yes: Live - 1975 at Q.P.R.  The Word is Live  In the Present: Live From Lyon 
Kokoelmat:  Yesterdays  Classic Yes  Yesyears  Yesstory  In a Word: Yes (1969-)  Yes Remixes  The Ultimate Yes: 35th Anniversary Collection  Live & Solo: The Yes Collection  Greatest Hits Live
Michèle Demys

Michèle Bichon (o.s. Demys, s. 16. syyskuuta 1943 Orsay, Essonne, Ranska) on entinen ranskalainen keihäänheittäjä.
Michèle Demys edusti Ranskaa naisten keihäänheitossa Tokion 1964 olympialaisissa ja sijoittui kymmenenneksi tuloksella 47,25 m. Karsinnassa hän heitti tuloksen 48,94 m. Aiemmin samana vuonna hän paransi kolme kertaa Ranskan ennätystä: toukokuussa hän heitti tuloksen 46,89 m, neljä päivää myöhemmin hänestä tuli lajissaan ensimmäinen ranskalainen 50 metrin ylittäjä tuloksellaan 51,20 m ja syyskuussa hän paransi vielä ennätyksen tulokseen 52,88 m. Ennätyksensä hän menetti vasta vuonna 1976 Annie Boclélle. Ranskan mestaruuden Demys voitti vuosina 1962–1965 ja 1967.
90125

| 90125 Yes |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 7. marraskuuta 1983
 Tyylilaji: poprock progressiivinen pop
 Kesto: 44.34
 Levy-yhtiö: ATCO Records
Listasijoitukset
  16.   4.   10.   9.   3.   2.   7.   2.   5.
Yesn muut julkaisut
| Drama 1981 | 90125 1980 | Big Generator 1987 |
90125 on 7. marraskuuta 1983 julkaistu brittiläisen Yes-yhtyeen yhdestoista albumi.
Kappaleet

"Owner of a Lonely Heart" – 4.27 (säv. Trevor Rabin, Jon Anderson, Chris Squire, Trevor Horn)
"Hold On" – 5.15 (säv. Rabin, Anderson, Squire)
"It Can Happen" – 5.39 (säv. Squire, Anderson, Rabin)
"Changes" – 6.16 (säv. Rabin, Anderson, Alan White)
"Cinema" – 2.09 (säv. Squire, Rabin, White, Tony Kaye)
"Leave It" – 4.10 (säv. Squire, Rabin, Horn)
"Our Song" – 4.16 (säv. Anderson, Squire, Rabin, White)
"City of Love" – 4.48 (säv. Rabin, Anderon)
"Hearts" – 7.34 (säv. Anderson, Squire, Rabin, White, Kaye)
Kappaleet > Deluxe-painoksen bonuskappaleet

"Leave It" (single remix) – 3.52
"Make It Easy" – 6.09
"It Can Happen" (Cinema version) – 6.05
"It's Over" – 5.38
"Owner of a Lonely Heart" (extended remix) – 7.02
"Leave It" ("A capella" version) – 3.18
Kokoonpano

Jon Anderson – laulu
Trevor Rabin – kitara, kosketinsoittimet, laulu
Chris Squire – basso, laulu
Alan White – rummut, taustalaulu
Tony Kaye – kosketinsoittimet
Aiheesta muualla

90125 Discogsissa. (englanniksi)
| n k Yes |
| --- | --- |
 Jon Davison  Steve Howe  Geoff Downes  Billy Sherwood   Chris Squire  Jon Anderson  Bill Bruford  Peter Banks  Tony Kaye  Rick Wakeman  Alan White  Patrick Moraz  Trevor Horn  Trevor Rabin  Igor Khoroshev  Benoît David  Oliver Wakeman  Geoff Downes 
Studioalbumit:  Yes  Time and a Word  The Yes Album  Fragile  Close to the Edge  Tales from Topographic Oceans  Relayer  Going for the One  Tormato  Drama  90125  Big Generator  Union  Talk  Open Your Eyes  The Ladder  Magnification  Fly from Here  Heaven & Earth  The Quest  Mirror to the Sky 
Livealbumit:  Yessongs  Yesshows  9012Live: The Solos  Keys to Ascension  Keys to Ascension 2  House of Yes - Live from the House of Blues  Yes: Live - 1975 at Q.P.R.  The Word is Live  In the Present: Live From Lyon 
Kokoelmat:  Yesterdays  Classic Yes  Yesyears  Yesstory  In a Word: Yes (1969-)  Yes Remixes  The Ultimate Yes: 35th Anniversary Collection  Live & Solo: The Yes Collection  Greatest Hits Live