stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Harri Sundell

Harri Tapani Sundell (s. 3. kesäkuuta 1953 Vihti) on entinen suomalainen kymmenottelija ja korkeushyppääjä. Hän edusti uransa aikana Nummelan Kisaajia, Hyvinkään Tahkoa, Viipurin Urheilijoita ja Heinolan Iskua. Häntä valmensi Stefan von Gerich.
Sundell sijoittui sisäratojen EM-kilpailuissa korkeushypyssä yhdeksänneksi Katowicessa 1975 ja 25:nneksi Sindelfingenissä 1980. Kymmenottelussa hän oli Ateenan EM-kilpailuissa 1982 neljästoista, Helsingin MM-kilpailuissa 1983 hän joutui keskeyttämään. Hän edusti Suomea aikuisten maaotteluissa vuosina 1972–1986, ja voitti korkeushypyn ulkoratamaaottelussa Lontoossa 1974.
Sundell voitti korkeushypyn Suomen mestaruuden 1975, sai SM-hopeaa 1974 ja SM-pronssia 1977. Kymmenottelussa hän voitti Suomen mestaruuden 1984, sai SM-hopeaa 1981 ja 1982 sekä pronssia 1979, 1980 ja 1986. SM-viesteissä hän sai hopeaa 4 × 400 metrin viestissä 1984. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän voitti kultaa korkeushypyssä 1975.
Ennätykset > Ulkoradat

| Laji | Tulos | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m | 10,89 | Huittinen | 4. kesäkuuta 1983 |
| 200 m | 22,96 | Lahti | 20. heinäkuuta 1982 |
| 400 m | 48,9h | Huittinen | 30. kesäkuuta 1984 |
| 110 m aj | 14,72 | Helsinki | 12. elokuuta 1983 |
| Korkeus | 219 | Vihti | 31. elokuuta 1974 |
| Seiväs | 450 | Madrid | 4. heinäkuuta 1982 |
| Pituus | 743 | Tampere | 30. heinäkuuta 1977 |
| Kuula | 14,67 | Vihti | 23. toukokuuta 1982 |
| Kiekko | 44,18 | Turku | 30. toukokuuta 1982 |
| Kymmenottelu | 8001 | Huittinen | 5. kesäkuuta 1983 |
Ennätykset > Sisäradat

| Laji | Tulos | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 60 m aj | 8,48 | Turku | 16. tammikuuta 1983 |
| Korkeus | 221 | Turku | 21. helmikuuta 1975 |
| Pituus | 726 | Otaniemi | 13. helmikuuta 1983 |
Heini Lohrer

| Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Sveitsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Sankt Moritz 1948 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Iso-Britannia 1937 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Sveitsi 1939 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Sveitsi 1948 | jääkiekko |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Sveitsi 1939 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Iso-Britannia 1937 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Sveitsi 1948 | jääkiekko |  |
Heinrich ”Heini” Lohrer (29. kesäkuuta 1918 Arosa – 12. joulukuuta 2011) oli sveitsiläinen jääkiekkoilija, olympia- ja MM-mitalisti ja Euroopan mestari.
Lohrer edusti Sveitsin jääkiekkomaajoukkuetta sen saavuttaessa olympiapronssia (samalla MM-pronssia ja EM-hopeaa) Sankt Moritzista 1948. Samassa joukkueessa pelasi myös Lohrerin Werner-veli. Lisäksi H. Lohrer saavutti Sveitsin joukkueessa MM- ja EM-mitaleja Ison-Britannian vuoden 1937 ja Sveitsin vuoden 1939 MM-kilpailuista.
Lohrer kuoli 93-vuotiaana 12. joulukuuta 2011.
Herbert A. Hauptman

| Herbert A>  Hauptman |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. helmikuuta 1917 New York, Yhdysvallat
Kuollut: 23. lokakuuta 2011 Buffalo, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvaltalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Marylandin yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Jerome Karle ja Richard Albert Good
Instituutti:  Buffalon yliopisto
Tutkimusalue:  Matematiikka
Tunnetut työt:  Kiderakenteen tutkimus
Palkinnot:   Nobelin kemianpalkinto (1985)
Herbert Aaron Hauptman (14. helmikuuta 1917 – 23. lokakuuta 2011) oli yhdysvaltalainen matemaatikko. Hän jakoi vuoden 1985 Nobelin kemianpalkinnon yhteistyökumppaninsa Jerome Karlen kanssa kiinteän aineen kiderakenteen määrittämiseen liittyvistä tutkimuksista.
Juutalainen Hauptman syntyi New Yorkissa Israel Hauptmanin ja Leah Rosenfeldin pojaksi. Päästyään Townsend Harris High Schoolista hän jatkoi opintojaan City College of New Yorkissa, Columbian yliopistossa ja Marylandin yliopistossa. Hän oli Kansallisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1988 lähtien.
Hauptman meni 10. marraskuuta 1940 naimisiin Edith Citrynellin kanssa, ja parilla oli yhteiset lapset Barbara (s. 1947) ja Carol (s. 1950).
Guile

| Guile |
| --- | --- |

Pelisarja:  Street Fighter
Ensimmäinen peli:  Street Fighter II (1991)
Luoja:  Akira Yasuda
Ääninäyttelijä  (englanti):  Michael Donovan (1995–1997) Kirk Thornton (1996) Rob Mungle (2001) Travis Willingham (2009)
Live-näyttelijä:  Jean-Claude Van Damme (1994)
Lisää peliartikkeleitavideopelien teemasivulla
Guile (jap. ガイル, Gairu) on Capcomin luoma ja Akira Yasudan suunnittelema videopelihahmo Street Fighter -pelisarjassa. Hän teki ensi esiintymisensä Street Fighter II:ssa vuonna 1991. Hahmoa pidetään pelin kolmesta johtavimmista mieshahmoista heti Ryun ja Kenin jälkeen. Guile on Yhdysvaltain ilmavoimien Majuri.
Elämäkerta

Guile syntyi 23. joulukuuta 1960 Yhdysvalloissa. Hän oli Yhdysvaltain ilmavoimien luutnantti ja ystävystyi tuolloin Yliluutnantti Charlien kanssa, jota Guile pyysi opettamaan Charlien ainutlaatuista taistelutekniikkaa. Guile oppi tyylin, mutta kuumapäisyytensä vuoksi ei ollut yhtä taitava liikkeissä. Hänen piti muun muassa käyttää molempia käsiään Sonic Boomin luomisessa, kun taas Charlie kykeni luomaan hyökkäyksen yhdellä kädellä.
Elämäkerta > Street Fighter Alpha 3

Guile palasi pienen hiljaiselon jälkeen Street Fighter Alpha 3:ssa, kun Yhdysvaltain ilmavoimat lähettävät hänet etsimään Charlieta, joka on ollut pitkään kateissa erään salaisen tehtävän aikana. Guilen etsinnät johtavat hänet Interpolin etsivä Chun-Lin luokse, joka varoittaa Guilea seuraamasta Charlieta liiallisen vaarallisuuden vuoksi. Hän kuitenkin osoittaa Chun-Lille taistelutaitonsa, joka vakuuttuneena uskoo etteivät he antaisi mitään harmia tapahtua ystävälleen Charlielle. Guilen löydettyä lopulta Shadaloon tukikohdan Thaimaasta, hän löysi samalla Charlien. Samalla heidän kimppuunsa hyökkäsi Bison, joka uhoili kaksikkoa seuraamaan häntä Shadaloo tukikohdan sisälle. Sillä välin kun Chun-Li tutki toista aluetta, Guile ja Charlie ryhtyivät virittelemään räjähteitä ympäri Charlien salaisen tehtävän päämäärää; tuhota Bisonin voimakeskus Psycho Drive. Bison onnistui kuitenkin yllättämään heidät ja Charlie suostutteli Guilea pakenemaan sillä välin kun hän taistelisi Bisonia vastaan. Guile pakeni paikalta ottaen Chun-Lin mukaan juuri ennen kuin tukikohta räjähti vieden Bisonin ja Charlien mukanaan. Guile jäi muistelemaan ystävänsä menetystä.
Elämäkerta > Street Fighter II

Charlien kuoleman jälkeen Guile on pitäny M. Bisonia syyllisenä ja on sittemmin omistautunut elämänsä tehtäväkseen kostaa Bisonille Charlien kuoleman. Guile oli onnistua muiden Street Fightereiden kanssa pääsemään Bisonista eroon osallistuttuaan diktaattorin järjestämään turnaukseen, mutta Bison selvisi loppuräjähdyksestä ja joutui oikeuden eteen. Bisonin kaikki syytteet kuitenkin todettiin aiheettomiksi Bisonin lahjottua tuomarin ja valamiehistön. Vapaaksi päästyään Bison hautoi myös kostoaan muun muassa Guilea kohtaan ja järjesti tämän vuoksi toisen turnauksen.
Elämäkerta > Street Fighter IV

Guile ei kuitenkaan suostunut luovuttamaan toivoa Charlien elossa olemisesta, kun ystävänsä ruumista ei löydetty räjähdyksen jäljiltä ja lisäksi Bison selvisi onnettomuudesta. Nyt Majuriksi ylennetty Guile käskee ylempiä tahojaan jatkamaan Charlien etsimistä. Hänen komentajansa kuitenkin antaa kielteisen vastauksen etsinnöille, jonka seurauksena Guile jättää eroanomuksen. Hänen yllätykseksi anomusta ei hyväksytä ja Guile määrätään SIN organisaation tutkimukseen, jolla on väitettyjä suhteita Shadaloon kanssa. Guile on kuitenkin skeptinen sen suhteen että Shadaloo olisi toiminnassa ilman Bisonia, mutta ottaa tehtävän innokkaana vastaan. Lisäksi hän ottaa Chun-Lin parikseen tutkintaa varten, jonka kanssa Guile osallistuu uuteen turnaukseen, jota organisoi SIN. He toivovat samalla ujuttautua SIN organisaation päämajaan. Turnauksen aikana Guile kohtaa salaperäisen ranskalaisen taistelijan Abelin, joka tunnistaa Guilen Sonic Boom hyökkäyksen. Tästä Guile tulee siihen johtopäätökseen, että Abelilla on jotain tietoa Charlien kohtalosta ja alkaa saman tien painostamaan Abelia kertomaan missä hän näki Sonic Boom hyökkäyksen. Abel ei kuitenkaan suostu kertomaan tuntemattomalle henkilökohtaista asiaa, joka voisi olla Abelin mielestä vakooja. Myöhemmin SIN päämajassa Guile saa käsiinsä tärkeää tietoa organisaation aikeista, sillä välin kun Chun-Li on joutunut Vegan asettamaan ansaan. Rakennuksen itsetuholaskennan myötä Guile joutuu vielä etsimään Chun-Lin, mutta joutuu Bisonin kyborgien yllätyshyökkäyksen kohteeksi. Paikalla saapuu myös Abel joka tuhoaa kyborgit ja kertoo missä Chun-Li on. Guile onnistuu pelastamaan tajuttoman Chun-Lin ja he onnistuvat pakenemaan ajoissa, jääden lopuksi katsomaan rakennuksen räjähtämistä yhdessä Abelin kanssa.
Guile muualla > Elokuvat > Street Fighter II: The Animated Movie

Guile esiintyi ensi kerran elokuvassa Street Fighter II: The Animated Movie, jossa se oli yksi päähahmoista. Guile oli määrätty työskentelemään Chun-Lin kanssa napatakseen Bisonin, jonka organisaatio Shadowlaw on siepannut useita taistelulajien taitajia ja aivopessyt ne tekemään Bisonin likaiset työt. Elokuva seuraa alkuperäisen videopelin juonta, jossa Guile jahtaa Bisonia kostaakseen Charlien kuoleman. Hän lopulta pääsee tappelemaan Bisonia vastaan elokuvan loppupuolella, mutta ei mahda mitään Bisonille joka jättää Guilen kuoleman partaalle rotkon pohjalle. Guile kuitenkin selviää juuri ja juuri, kun Balrog ja E. Honda saapuvat pelastamaan hänet.
Elokuva julkaistiin Japanissa vuonna 1994 ja kaksi vuotta myöhemmin Yhdysvalloissa. Alkuperäisessä japanin kielisessä versiossa Guilen äänenä toimi Masane Tsukayama, kun taas englanniksi dubatussa veriossa hahmon äänenä toimi Kirk Thornton.
Guile muualla > Elokuvat > Street Fighter

Guile esiintyi ensi kerran valkokankaalla vuonna 1994 elokuvassa Street Fighter, jossa hahmoa näytteli Jean-Claude Van Damme. Guile toimi elokuvan päähahmona, jossa hänen kokonimekseen oli annettu William F. Guile. Hahmo toimi everstinä ja AN:n (elokuva versio YK:sta) joukkojen komentajana, jotka etsivät kenraali M. Bisonia. Guilen oma motivaatio löytää Bison ei ole kostaa ystävänsä Charlien kuolema, kuten videopelissä vaan lopettaa Bisonin korruptoituneen organisaation ja pelastaakseen Charlie. Guile saa apua elokuvan lopussa Ryulta ja Keniltä löytääkseen Bisonin tukikohdan, jossa hän taistelee Bisonia vastaan viimeisessä taistelussa.
Van Dammen esittämä Guile koki elokuvassa myös muutamia muutoksia alkuperäiseen versioon nähden. Muun muassa hahmolle tyypilliset piikikkäät vaaleat hiukset oli korvattu lyhyemmillä hieman tummemmalla vaaleasävyllä. Myös hahmon asu vihreä teemaisuuden sijaan oli sinertävä. Tämä johtui myös osittain YK joukkojen teemasta. Street Fighter videopeleissä Guilelle saa myös sinertävän vaihtoehtoisen asun. Lisäksi hahmon amerikkalaisuudesta huolimatta Van Dammen ranskalaisaksentti paistoi puheesta läpi. Van Damme esitti hahmoa myös vuotta myöhemmin ilmestyneessä videopelissä Street Fighter: The Movie.
Guile muualla > Televisiosarjat > Street Fighter

Guilella oli päärooli myös ensimmäisessä yhdysvaltalaisten tekemässä animaatiosarjassa Street Fighter. Hänen tehtävänä oli koota kasaan ryhmä taistelijoita ja johtaa Street Fighters -organisaatiota kukistaakseen Bison lopullisesti. Sarja perustuu löyhästi elokuvan jälkeisiin tapahtumiin. Guilen äänenä toimi Michael Donovan.
Hahmoa näytelleet > Englanniksi

| Vuodet | Näyttelijät | Sarjat | Elokuvat | Konsolipelit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1994–1995 | Jean-Claude Van Damme |  | Street Fighter | Street Fighter: The Movie |
| 1995–1997 | Michael Donovan | Street Fighter |  |  |
| 1997–1998 | Kirk Thornton | Street Fighter II V | Street Fighter II: The Animated Movie |  |
| 1997 | Rob Mungle | Street Fighter II V |  |  |
| 2009–2010 | Travis Willingham |  | Street Fighter IV: The Ties That Bind | Street Fighter IV Super Street Fighter IV |
Arvostelu ja vastaanotto

Guile oli listattu vuonna 2008 sijalle kaksi IGN-sivuston laatiman 25 parasta Street Fighter hahmoa. GameDaily sivusto puolestaan listasi Guilen sijalle kymmenen laatimassaan kautta-aikain 20 parasta Street Fighter hahmoa.
Jean-Claude Van Dammen esittämä Guile.
Gaylord Silly

Gaylord Silly (ranskankielinen lausunta: [siˈje]; s. 20. helmikuuta 1986) on ranskalais-seychelliläinen juoksija, joka edustaa kansainvälisesti Seychellejä. Silly on syntynyt Ranskan Vendômessa seychelliläiselle äidille ja ranskalaiselle isälle. Hänellä on Ranskan ja Seychellien kaksoiskansalaisuus.
Sillyn päälajit ovat 3000 metrin estejuoksu, 800 metrin juoksu ja maastojuoksu. 3000 metrin estejuoksussa hän teki henkilökohtaisen ennätyksensä (8:57:71) Coulainesissa 21. toukokuuta 2017. 800 metrin juoksun ennätysaikansa (1:54:14) hän on juossut Aubiéressä 5. tammikuuta 2013.
Silly sijoittui Afrikan-mestaruuskilpailujen 3 000 metrin estejuoksussa 12:nneksi 2012. Hän on osallistunut viisi kertaa maastojuoksun MM-kilpailuihin sijoittuen parhaimmillaan 104:nneksi 2015. Sisäratojen MM-kilpailuissa hän karsiutui 800 metrin alkuerissä 2012 ja 1 500 metrillä 2022. Puolimaratonin MM-kilpailuissa hän oli 89:s 2009.
Heini Hokkanen

| Heini Hokkanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. elokuuta 1986 (ikä 38)
Uran tiedot
Seura:  Kainuun Hiihtoseura
Laji:  maastohiihto
Maailmancup
Kaudet:  2009–
Paras sijoitus:  40
 Tietolaatikko päivitetty 4. helmikuuta 2020 
Heini Hokkanen (s. 20. elokuuta 1986) on suomalainen maastohiihtäjä, joka edustaa Kainuun Hiihtoseuraa. Aikaisemmin hän on edustanut Kangasniemen Kalsketta.
Hokkanen kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran 7. maaliskuuta 2009 Lahdessa, jossa hän oli 57:s vapaan hiihtotavan sprintissä. Hokkasen paras maailmancup-saavutus on 40. sija Lahdessa vastaavassa kilpailussa 7. maaliskuuta 2015. Skandinavia Cupissa Hokkanen on ollut parhaimmillaan yhdeksäs Vuokatissa 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 15. joulukuuta 2017.
SM-kilpailuissa Hokkanen on ollut neljäs vapaan hiihtotavan sprintissä Vantaalla 2014 ja Imatralla 2016, viides viiden kilometrin vapaalla Keuruulla 2010 sekä kuudes kymmenen kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Jämillä 2015 ja vapaan hiihtotavan sprintissä Vöyrillä 2020. Kangasniemen Kalskeen joukkueessa hän on voittanut viestin SM-kultaa Kontiolahdella 2010 yhdessä Virpi Kuitusen ja Silja Tarvosen kanssa. Kainuun Hiihtoseurassa hän voitti viestin Suomen-mestaruuden 2018 ja 2019.
Suomen Cupissa Hokkanen oli kaudella 2014–2015 kokonaiskilpailun seitsemäs.
Gare de Cornavin

| Gare de Cornavin> Genève-Cornavin |
| --- | --- |

Perustiedot
Sijainti:  46°12′36.93″N, 6°8′33.83″E
Osoite:  Place de Cornavin, 1201 Geneve
Valtio:  Sveitsi
Avattu:  1858
Liikenne
Liikennöitsijä(t):  SBB-CFF-FFS, SNCF
Asemarakennus
Suunnittelija:  Julien Flegenheimer
Ratapiha
Raiteisto:  8
Aiheesta muualla
 Wikimedia Commons 
Gare de Cornavin (myös Genève-Cornavin) on Sveitsin länsiosassa sijaitsevan Geneven kaupungin päärautatieasema. Sen omistaa Sveitsin valtiollinen rautatieyhtiö SBB-CFF-FFS. Asema on avattu vuonna 1858 ja rakennettu uudelleen vuonna 1931. Nykyisen asemarakennuksen on suunnitellut Julien Flegenheimer.
Gare de Cornavinin asemalta on suoria yhteyksiä eri puolille Sveitsiä (Bern, Basel, Zürich, Luzern, St. Gallen, Brig), Ranskaan (Pariisi, Lyon, Marseille, Montpellier, Nizza, Grenoble), Italiaan (Milano, Venetsia) ja Espanjaan (Barcelona). Läheiselle Geneven lentoasemalle on tiheät yhteydet. Sveitsin sisäiset yhteydet hoitaa pääosin valtiollinen SBB-CFF-FFS, Ranskan-yhteydet SNCF, Italian-yhteydet sekä SBB että italialainen FS sekä hotellijunaliikenteen Barcelonaan Elipsos.
Geneven asema on myös tärkeä TPG:n raitiovaunuliikenteen sekä seudun bussiliikenteen solmukohta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gare de Cornavin Wikimedia Commonsissa
Gare Cornavin Rail Europe -sivustolla (englanniksi)
TGV-juna Geneven asemalla
Forex

Forex voi viitata seuraaviin:
Forex, valuutanvaihtoyritys
valuuttamarkkinat, joista käytetään englanninkielistä tulevaa termiä forex (foreign exchange market)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Forex”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Harri Sinijärvi

Harri Anttonius Sinijärvi (31. heinäkuuta 1905 Joensuu – 3. toukokuuta 1984) oli suomalainen näyttelijä. Esittävää laulutaidetta harrastanut taiteilija tunnettiin muun muassa operettirooleistaan. Valkokankailla hän näytteli kymmeniä sivurooleja.
Elämä ja ura

Harri Sinijärven vanhemmat olivat leipuri Antti Sinijärvi ja Anni Nylund. Hän kävi keskikoulun ja kauppakoulun sekä opiskeli puhe- ja laulutekniikkaa. 1930-luvulla hän teki opintomatkoja eri puolille Eurooppaa. Sinijärvi näytteli Kotkan Näyttämöllä 1924–1945 ja Suomen Työväen Teatterissa vuodesta 1945. Hänen näyttämötaiteellisia tehtäviään olivat eritoten operettien buffot. Yksittäisistä rooleista merkittäviä olivat muun muassa Hlestakov (kappaleessa Reviisori) Aleksis Kivi (Kivi, jonka rakentajat hylkäsivät), Sikalan isäntä (Pitkäjärveläiset), Hilmar Tönnesen (Yhteiskunnan pylväät) ja idealistinen Peter Shirley George Bernard Shaw’n näytelmässä Majuri Barbara.
Sinijärvi näytteli sivuosia 30 suomalaisessa elokuvassa vuosina 1938–1957. Useat hänen rooleistaan olivat tarkemmin nimeämättömiä. Roland af Hällströmin ohjaaman Ylijäämänaisen (1951) Harri Suvanteen rooli kirjoitettiin nimenomaisesti Sinijärveä varten. Aleksis Kivestä kertovassa filmatisoinnissa Minä elän (1946) Sinijärvi sai tulkittavakseen Emanuel Stenvallin osan. 1960-luvulla Sinijärvi näytteli kolmessa televisiotuotannossa: Taide pitkä, elämä lyhyt (1967), Kuka teki turhan murhan (1967) ja Kiurunkulma (1969).
Filmografia

Olenko minä tullut haaremiin (1938)
Halveksittu (1939)
Lapseni on minun (1940)
Kirkastettu sydän (1943)
En ole kreivitär (1945)
”Minä elän” (1946)
Neljästoista vieras (1948)
Kalle Aaltosen morsian (1948)
Irmeli, seitsentoistavuotias (1948)
Vain kaksi tuntia (1949)
Pontevat pommaripojat (1949)
Professori Masa (1950)
Katarina kaunis leski (1950)
Hallin Janne (1950)
Ylijäämänainen (1951)
Lakeuksien lukko (1951)
Yhden yön hinta (1952)
Suomalaistyttöjä Tukholmassa (1952)
Salakuljettajan laulu (1952)
Mitäs me taiteilijat (1952)
Hän tuli ikkunasta (1952)
Huhtikuu tulee (1953)
Neiti talonmies (1955)
Kaunis Kaarina (1955)
Silja – nuorena nukkunut (1956)
Rintamalotta (1956)
Lain mukaan (1956)
Juha (1956)
Evakko (1956)
Pikku Ilona ja hänen karitsansa (1957)
Aiheesta muualla

Harri Sinijärvi Elonetissä.
Forewick Holm

Forewick Holm
| --- | --- |
Muut nimet:  Forvik
Sijainti:  60°19′08″N, 01°39′49″W Skotlanti Yhdistynyt kuningaskunta
Saariryhmä:  Shetlandinsaaret
Vesialue:  Atlantin valtameri 
Pinta-ala:  0,01 km² 
| --- | --- |
Asukasluku:  1
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Forewick Holm tai Forvik on saari Shetlandinsaarilla, Britanniassa. Saaren pinta-ala on yksi hehtaari ja sen asukasluku on yksi. Forewick Holm sijaitsee Papa Stourin saaren ja Sandnessin niemimaan välillä.
21. kesäkuuta 2008 saaren omistaja ja ainoa asukas, 65-vuotias englantilainen Stuart Hill, julisti saaren itsenäiseksi. Hill yritti vuonna 2001 purjehtia itse tehdyllä veneellä Ison-Britannian ympäri, mutta haaksirikkoutui saarelle. Haaksirikon jälkeen Hillin internetyritys kaatui, jonka jälkeen vaimo myi perheen talon ja muutti ilman Hilliä Ranskaan. Näin Hillillä ei ollut enää syytä palata kotiseudulleen East Angliaan. Hänet tunnetaan seudulla lempinimellä "Captain Calamity" eli "Kapteeni Katastrofina".
Itsenäisyysjulistus perustuu Hillin mukaan lakiin. Shetlandinsaaret ovat hänen mukaansa olleet oikeudellisessa paitsiossa Tanskan kuningas Kristian I:n pantattua ne vuonna 1469 Skotlannin kuninkaalle Jaakko III:lle. Siitä lähtien saaret ovat olleet Skotlannin alaisuudessa. Hill ei tunnusta Isoa-Britanniaa eikä Euroopan unionia. Hänen mukaansa saaren pitäisi olla suoraan Britannian hallitsijan alaisena, kuten Kanaalisaaretkin ovat. Esimerkillään Hill yrittää saada Shetlandinsaaria irti Isosta-Britanniasta. Hänestä saaret olisivat eri asemassa, jos Pohjanmerestä pumpattavasta öljystä tulot menisivät suoraan Shetlandinsaarten pankkiin.
Hill aikoo ennen vuotta 2009 luoda saarelle oman valuutan, postimerkit ja virallisen lipun. Valuutta tulee olemaan nimeltään guldeni, ja se on sidottu suoraan kultaan. Hill on julistanut saaren myös verovapaaksi. Forvikin kansalaisilta tullaan vuodessa keräämään yksi guldeni (kesäkuussa 2008 noin 73 euroa) valtion pakollisten kulujen kattamista varten.
Kesäkuussa Hill oli rakentamassa saaren ensimmäistä rakennusta. Lisäksi suunnitteilla on lennonjohtotorni.
Gaylen Ross

Gaylen Ross vuonna 2015
Gaylen Ross (s. 15. elokuuta 1950) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hänet muistettaneen parhaiten George A. Romeron menestyselokuvasta Dawn of the Dead, jossa hän esitti naispääosaa. Nykyään Ross luotsaa omalla nimellään kulkevaa tuotantoyhtiötä Gaylen Ross Films.
Aiheesta muualla

Gaylen Ross Films (Arkistoitu – Internet Archive)
Gaylen Rossin profiili IMDB.comin sivustolla
Herbartilainen kasvatusfilosofia

Herbartilainen kasvatusfilosofia on saksalaisen filosofin J. F. Herbartin (1776–1841) mukaan nimensä saanut kasvatusfilosofinen suuntaus, joka nousi uushumanistisen pedagogiikan rinnalle 1800- ja 1900-lukujen vaihteen tienoilla. Se ei syrjäyttänyt uushumanismia, vaan sulautui siihen uutena tuoreena ajatussuuntana. Herbartilaisuus sai ”ajan sanana” hallitsevan aseman 1900-luvun alkuvuosikymmenien opettajakoulutuksessa, ja siitä tuli virallinen pedagoginen doktriini uushumanismin saadessa vanhentuneisuuden leiman.
Uushumanismista poiketen Herbart ei pitänyt älyä, tahtoa ja tunnetta erillisinä henkisinä kykyinä, vaan tähdensi, että mieli ("sielu") on yksi kokonaisuus. Ihanteena oli monipuolinen harrastuneisuus, toisin sanoen kyky kiinnostua aidosti erilaisista ilmiöistä ja tiedonhalu. Kasvatuksen perimmäinen päämäärä oli siveellisesti luja luonne ja henkinen riippumattomuus, mihin oikein ohjattu harrastuneisuus johtaisi. Se oli pohjimmiltaan eettinen, sillä ihmisen arvo ei ollut siinä, mitä hän tiesi, vaan tietämiseen ja järkeen perustuva siveellinen tahto. Herbart katsoi, että kasvattaminen voi toteutua vain opettamalla eli että kasvattaminen on opettamista. Tärkeintä on herättää kiinnostus ja halu (”harrastus”) tietää ja ohjata tiedonhalua sivistysihanteen mukaisesti tavoitteena ajatteleva eettinen persoonallisuus. Opetussisältöjen hyödyllisyys oli alisteinen kasvatuksen siveellisen päämäärän rinnalla. Herbart loi muodollisen asteen teorian opetukseen: selkeys, assosiaatio,systeemi ja metodi.
Herbartilaisuuden alkuperäinen idealismi vaihtui opetuksen arjessa usein opettajakeskeiseksi kuivakkuudeksi, jolloin tietopainotteisuudesta ja muotojen noudattamisesta tuli tärkeämpi elementti kuin opetuksen kasvattavuudesta, elävyydestä ja elämänläheisyydestä. Sen asemesta päädyttiin usein ”tietojen jakamiseen” ja niiden muistiin pänttäämiseen. Vaikka Herbartin mukaan oppiminen tarkoitti kokonaisuuksien muodostumista ja tietojen kytkeytymistä oppijan aikaisempiin tietoihin ja vaikka hän korosti opetuksen keskittämisen merkitystä, tiedoista muodostui käytännössä usein irrallisia ja ulkokohtaisia ”tiedonjyviä”. Näin kasvatuspäämääränä oleva siveellinen kokonaispersoonallisuus jäi usein taka-alalle tai unohtui kokonaan. Harrastuneisuus voitiin käsittää puuhasteluksi monien asioiden parissa ymmärtämättä, että Herbart tarkoitti käsitteellään ”harrasta”, kysyvää, keskittyvää ja tutkivaa perusasennetta.
Aiheesta muualla

Maher, Michael: Herbart and Herbartianism Catholic Encyclopedia.  1911. New York:  Robert Appleton Company. (englanniksi)
Frank (albumi)

| Frank Amy Winehouse |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 20. lokakuuta 2003
 Tuottaja(t): Amy Winehouse, Salaam Remi
 Tyylilaji: R&B, jazz, soul
 Kesto: 58.48
 Levy-yhtiö: Universal Records   Island Records
Muut kannet
 Deluxe Editionin kansi
Amy Winehousen muut julkaisut
|   | Frank 2003 | Back to Black 2006 |
Frank on laulaja-lauluntekijä Amy Winehousen esikoisalbumi vuodelta 2003.