stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Geostatistiikka
Perusteet > Interpolointia historian näkökulmasta

Maastosta otettujen näytteiden suureiden analysointia perusteltiin usein sillä, että niiden avulla voitiin halvalla määrittää alueen suureen kumulatiivinen arvo. Silloin laskettiin näytteiden arvojen keskiarvo tai, jos tavoitteena oli kartoittaa suureen arvojen vaihtelu alueella, laskettiin eri kohteisiin suuren arvot käyttämällä lineaarista interpolaatiota, käänteisen etäisyyden menetelmää, suuren arvoa kuvaavan pinnan sovittamista (regressiomallit) tai käyttämällä hyväksi jotain muuta estimointimenetelmää. Näiden menetelmien edut ja haita ohjasivat valintaa suuresti. Eräs haitta oli, ettei ilmiön olemusta käytetty hyväksi estimoinnissa ja suureen arvojen pienet vaihtelut jäivät huomiotta. Puute voitiin korjata ottamalla näytteitä riittävän tiheästi.
Kaivosteollisuudessa näytteiden ottaminen oli hyvin kallista, koska jouduttiin kairaamaan kalliota hyvinkin syvältä. Näytteitä kertyi siten vähän ja tämä asetti paineita menetelmän ominaisuuksille. Niihin tuli lisätä tieto kalliossa olevan mineraalin pitoisuuksien vaihteluista ja niiden leviämismekanismista. Geostatistiikassa on juuri tähän pyrittykin. Siinä käytettiin hyväksi tietoa kalliosta louhittavan mineraalin pitoisuuksista, näytteiden sijoittumisesta estimoitavan kohdan ympärillä sekä näytteiden ja estimoitavan kohteen muodosta ja koosta. Nämä parannukset menetelmässä tarkensivat estimointia, mikä lisäsi tuotannon kustannustehokkuutta.
Jotta kohteiden geometristen muotojen ja koon vaikutukset tutkittavan muuttujan keskipitoisuuksiin voitiin arvioida, kehitti Georges Matheron alueellistettujen muuttujien teorian. Sen pääasiallinen anti oli, että käytettävä suure muuttui, mikäli määrittämisessä käytetyn näytteen muoto tai koko muuttui. Näiden ominaisuuksien vaikutus varianssiin pystyttiin nyt määrittämään myös teoreettisesti, mikä auttoi malmiarvioinnin käytännön ongelmien ratkaisuissa. Myös näytteiden otoksen sijaintiin perustuvassa estimoinnissa saatiin arvio otoksen toimivuudessa. Näytteiden arvoja käytettiin painotetussa keskiarvossa, jolla määritettiin kohteen suure kuin se olisi keskipitoisuus. Kun aikaisemmissa menetelmissä painokertoimet määritettiin riippumattoman menetelmän avulla, voitiin nyt huomioida painokertoimien valinnassa malmin rakenteen ominaisuuksia laskemalla estimaatille arviovarianssi. Geostatistiikassa pyritään aina pienimpään arviovarianssiin, jotta estimoitava suure olisi mahdollisimman luotettava.
Perusteet > Kytkentä todennäköisyyslaskentaan

Alueellistettujen muuttujien teoriassa huomioitiin sekä malmin pitoisuuden satunnaisuus että sen rakenteelliset muutokset erottamalla ne toisistaan ja käsittelemällä niitä erillään toisistaan. Satunnaisuuden komponentin huomioiminen edellytti todennäköisyyslaskentaan perustuvaa lähestymistapaa. Rakenteellisten muutosten komponenttia käsiteltiin sovittamalla aineistoon trendikäyriä tai -pintoja. Geostatistiikassa paneuduttiin aluksi juuri satunnaisen komponentin analyysiin ja myöhemmin siihen yhdistettiin rakenteellisen komponentin analyysi. Stokastisista prosesseista otettiin kaikki irti, kun ajateltiin alueen olevan satunnaiskenttä. Siinä alueen jokaisessa pisteessä (eli paikassa) sijaitsi satunnaismuuttuja, jonka arvo oli mineraalin pitoisuus tai muu tarkasteltava suure. Pisteen satunnaismuuttujasta voidaan tuntea jakauma, eräät momentit tai vain realisoitunut arvo.
Eri pisteissä olevat satunnaismuuttujan voivat olla riippuvaisia toisistaan ja riippuvuuden suuruutta mitataan yleensä korrelaatiolla. Ellei satunnaiskentän satunnaismuuttujien välillä ole riippuvuutta, ei geostatistiikkaa kannata käyttää vaan muita yksinkertaisempia menetelmiä. Jos riippuvuutta on, selvitetään riippuvuuden määrä etäisyyden ja suunnan funktiona. Riippuvuusfunktion antamalla tiedolla voidaan muodostaa yleiselle estimaatille arviovarianssi, jota optimoimalla parannetaan estimoinnin tulosta.
Riippuvuusfunktion muodostaminen satunnaiskentässä eroaa suuresti siitä, miten se muodostetaan esimerkiksi kallion malmiosta. Satunnaiskentän yleisiä ominaisuuksia yksinkertaistetaan suuresti rajoittumalla erilaisiin stationäärisiin satunnaiskenttiin. Tämä on käytännön työssä välttämätöntä, sillä tutkittavasta alueesta tiedetään yleensä kovin vähän. Siksi myös riippuvuusfunktio itsekin on satunnaiskentän riippuvuusfunktion estimaatti. Se lasketaan maastosta otettujen näytteiden avulla ja on siten pelkkä tilastollisesti arvio todellisesta riippuvuusfunktiosta. Käytetyimpiä riippuvuusfunktioita ovat kovarianssifunktio ja variogrammi.
Kirjallisuutta

Journel, A.G. & Huijbregts, Ch.J.: Mining geostatistics (sivuja 600), Academic Press, 1978
Kirjallisuutta > Tieteelliset julkaisut, joissa käsitellään geostatistiikkaa

AGU - American Geophysical Union (Arkistoitu – Internet Archive)
Advances in Water Resources
Ground Water (Arkistoitu – Internet Archive)
Mathematical Geosciences
Computers & Geosciences
Computational Geosciences
J. Soil Science Society of America (Arkistoitu – Internet Archive)
Environmetrics
Remote Sensing of the Environment
Stochastic Environmental Research and Risk Assessment
Jälleensyntyminen

Tiibetinbuddhalainen elämänpyörä.
Jälleensyntyminen eli reinkarnaatio tarkoittaa ihmisen syntymistä kuoleman jälkeen uudelleen toisessa ruumiissa. Jälleensyntymisoppi kuuluu moniin uskontoihin. Itämaisista uskonnoista jälleensyntymisoppi kuuluu keskeisesti buddhalaisuuteen, hindulaisuuteen ja jainalaisuuteen. Vuoden 2017 kyselyn mukaan suomalaisista jälleensyntymiseen uskoo noin 13 prosenttia.
Perinteiset uskonnot > Luonnonkansojen uskonnot

Sielunvaellus on kuulunut joidenkin luonnonkansojen käsityksiin. Tällaisia heimoja tutki esimerkiksi antropologi Bronisław Malinowski Trobriandsaarilla. Asukkaiden mukaan vanhaksi tultuaan kuolleen henki menee mereen, kylpee, luo nahkansa ja muuttuu lapseksi. Merestä se ui naisen kohtuun ja syntyy uudelleen. Kohtuun voi päästä vain jos kohtu on ”avattu” eli nainen on kokenut seksuaalista elämää. Useissa šamanistisissa uskonnoissa ja luonnonuskonnoissa on uskottu myös riistaeläinten sielunvaellukseen. (Katso esim: karhunpeijaiset.)
Perinteiset uskonnot > Skandinaavinen muinaisuskonto

Olemassa olevat tekstit osoittavat, että skandinaavisessa muinaisuskonnossa uskottiin jälleensyntymiseen. Esimerkkejä löytyy vanhemmasta Eddasta ja saagoista.
Perinteiset uskonnot > Hindulaisuus

Hindulaisuuden mukaan ihmisellä on yksilöllinen sielu, jonka ruumiillistumaa säätelee karma eli syyn ja seurauksen laki. Hyvät teot elämässä tuottavat hyvää karmaa ja huonot pahaa karmaa, ja nämä vaikuttavat seuraavaan elämään. Tämän käsityksen mukaan ihmisen tietoisuus, jota uskonnoissa kutsutaan sieluksi, saattaa ruumiillistua ihmisen lisäksi myös esimerkiksi eläimeksi.
Toimimalla aineellisella tasolla vastavaikutuksena tulee karma, joka johtaa uudelleen syntymiseen materiaaliseen maailmaan, kun taas Krishnan palvojien päämäärä on toimia henkisellä tasolla kiintymättä aineelliseen, joka sitoo tänne ja estää pääsemästä takaisin henkiseen maailmaan.
Perinteiset uskonnot > Buddhalaisuus

Buddhalaisuudessa anattā (Paali: 𑀅𑀦𑀢𑁆𑀢𑀸) kieltää muuttumattoman sielun (atman) olemassaolon ja sen takia puhutaankin uudelleensyntymästä, ei sielunvaelluksesta. Buddhalaisuus kiistää sielunvaelluksen käsitteen sellaisena kuin se tunnetaan hindulaisuudessa. Ihmismieli koostuu viidestä erillisestä skandhasta, joista mitään ei voida pitää pysyvänä minuutena. Ihmisen kuollessa nämä skandhat eroavat ja kokoontuvat toisessa kehossa karman mukaisesti.
Buddhalaiseen kosmologiaan kuuluu kuusi olemassaolon tasoa, jonne ihminen voi jälleensyntyä karman lain mukaisesti. Jälleensyntyä voi jumalaksi, puolijumalaksi, ihmiseksi, eläimeksi, nälkäiseksi aaveeksi (preta) tai helvetinolennoksi (naraka). Joitakin näistä olotiloista on jaoteltu edelleen moniin osiin, ja jotkin buddhalaiset koulukunnat luettelevat kymmeniä erilaisia jälleensyntymän tasoja. Maailmat voidaan nähdä myös mielentiloina. Esimerkiksi jumalten maailma on jatkuva onnellisuuden ja autuuden tila, jossa olento saa haluamansa ja voi hyvin. Kuitenkin kaikki nämä tilat ovat pysymättömiä ja siten miellyttävimmätkin niistä ovat epätyydyttäviä (dukkha).
Ihminen kiertää uudelleensyntymän kierrossa, samsarassa, kunnes valaistuu ja saavuttaa nirvanan. Tämä on buddhalaisen harjoituksen tavoite.
Perinteiset uskonnot > Juutalaisuus

Judaismissa jälleensyntymäoppi löytyy Kabbalasta, jossa sitä kutsutaan nimellä gilgul ha-neshamot.
Perinteiset uskonnot > Kristinusko

Kirkkoisistä Origenes spekuloi samantyyppisellä jälleensyntymisajatuksella kuin Platon teoksessaan de Principiis. Origeneen platonistinen ajatus sielun pre-eksistenssistä eli olemassaolosta ennen syntymää julistettiin harhaopiksi Konstantinopolin kirkolliskokouksessa vuonna 553 (kohta I). Muun muassa katolinen kirkko opettaa katekismuksessaan ekumeenisten Apostolisen ja Nikean uskontunnustusten sulkevan pois ajatuksen jälleensyntymästä.
Uudet uskonnolliset liikkeet > Teosofia

Teosofian mukaan ihmisen kuolevainen persoonallisuus (sielu) on vain osa kuolemattomasta ”korkeammasta minästä” (hengestä). Kuoleman jälkeen sielu puhdistuu kaikesta pahasta (esimerkiksi katolisen kristinuskon kiirastulta vastaavassa tilassa), viettää sen jälkeen jonkin aikaa taivastilassa sekä yhdistyy lopulta henkeen. Tämän jälkeen henki luo karman ehdoilla uuden sielun, joka ruumiistuu ihmiseksi ja niin edelleen. Tätä jatkuu niin kauan, kunnes luotu sielu on sellainen, että henki pääsee ilmenemään siinä täydellisesti. Teosofiassa ajatellaan, että ihminen jälleensyntyy sekä mieheksi että naiseksi.
Uudet uskonnolliset liikkeet > Antroposofia

Antroposofian perustaja Rudolf Steiner kutsuu aikaisempien ja myöhempien elämien välillä vallitsevaa riippuvuussuhdetta karmaksi. Kuoleman jälkeen ihminen käy läpi elämänsä vaiheet takaperin ja joutuu itse kokemaan muille elämässään aiheuttamansa tuskan. Edeltävä elämä vaikuttaa Steinerin mukaan seuraavaan esimerkiksi siten, että syntymää edeltävä kuva aiemmin toiselle aiheutetusta tuskasta muuttuu voimaksi pyrkiä hyvittämään aiheuttamaansa. Steiner katsoo, että yksittäisissä tapauksissa jälleensyntymien välinen aika voi vaihdella huomattavasti, mutta että ihminen syntyy yleensä noin 2 100 vuoden kuluessa kaksi kertaa, kerran molemmiksi sukupuoliksi. Tänä aikana maailma on ehtinyt muuttua niin paljon, että ihminen voi kokea siinä kehityksensä kannalta jotakin uutta. Kehityksen tavoitteena on ihmisen ja ihmiskunnan vapaus, yhdistyminen Kristus-virikkeeseen sekä nouseminen jumalalliseen kirkkaalla tietoisuudella.
Tutkimus

Kirkon tutkimuskeskuksen 2000-luvun alussa tekemän tutkimuksen mukaan 15 prosenttia suomalaisista uskoi jälleensyntymään. Vuoden 2017 kyselyssä jälleensyntymiseen uskoi noin 13 prosenttia suomalaisista. Yhdysvalloissa vastaava luku on noin 25 prosenttia.
Virginian yliopiston psykiatrian professori Ian Stevenson on dokumentoinut ja tutkinut useita tuhansia väitettyjä jälleensyntymistapauksia, joissa pieni lapsi näyttäisi muistavan edellisen elämänsä. Stevensonin mukaan hänen tutkimustensa näyttö sallii ajatuksen jälleensyntymisestä, muttei pakota siihen.
Regressioterapia on uskomushoito, jossa psyykkinen ja psykosomaattinen oireilu pyritään selittämään edellisistä elämistä periytyvillä traumoilla. Menetelmän toimivuudesta ei ole tieteellistä näyttöä, ja osa lääketieteen järjestöistä on tuominnut sen epäeettisenä. Menetelmä nousi suosioon 1950-luvun puolivälissä suurta julkisuutta saaneen Bridey Murphyn tapauksen myötä.
Kirjallisuutta

Pietiläinen, Jari (toim.): Ajatuksia jälleensyntymisestä.  Hämeenlinna:  Karisto, 1994.  ISBN 951-23-3334-1
Smythe, Ingrid Hansen: Objections to Karma and Rebirth. Teoksessa Martin, Michael & Augustine, Keith (toim.): The Myth of an Afterlife. The Case against Life after Death.  Lanham, Maryland:  Rowman and Littlefield, 2015.  ISBN 978-0-8108-8677-3  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Carroll, Robert T.: Reincarnation, hakusana teoksessa Skeptic’s Dictionary. (englanniksi)
Hiltunen, Pekka Yrjänä & Raitis, Laura Maria: Jälleensyntymisestä (Internet Archive). Suomen evankelis-luterilainen kirkko 9.1.2002.
Selin, Risto: Jälleensyntyminen teoksessa Ihmeellinen maailma. Skeptikon tietosanakirja.  Helsinki:  Ursa, 2001.  ISBN 952-5329-19-4
Arvostelu kirjasta Reincarnation: A Critical Examination CSICOP:n sivuilla. (englanniksi)
Mikrotietokone

Commodore 64 oli yksi suosituimmista mikrotietokoneista.
Mikrotietokone tarkoittaa tietokonetta, jonka toiminta perustuu mikroprosessoriin ja joka on kooltaan pienempi kuin minitietokone. Mikrotietokoneet ovat neljännen sukupolven tietokoneita. Kolmannen sukupolven tietokoneet perustuivat erillisiin mikropiireihin. Ensimmäisenä kaupallisena mikrotietokoneena pidetään Micral N -tietokonetta, johon liittyen 
on käytetty ensi kertaa painettuna termiä mikrotietokone.  Kanadalainen MCM/70 esiteltiin vuonna 1973 ja toimitukset alkoivat loppuvuodesta 1974. Japanin varhaisimpia mikrotietokoneiden valmistajia oli Sord Computer Corporation SMP80/08-mallillaan ja SMP80/x-sarjalla. Mikroprosessoreista on tullut yksittäinen määrittävä teknologia kaikissa tietokoneluokissa. Varhaisimmat henkilökohtaiset tietokoneet eivät vielä käyttäneet mikroprosessoria. Mikroprosessorit syrjäyttivät muut ratkaisut ja myös suurtietokoneet ovat siirtyneet käyttämään mikroprosessoria, mutta eivät ole mikrotietokoneita.
Sana ”mikro” on vuosituhannen vaihteen jälkeen käytännössä jäänyt pois käytöstä ja puhekielessä henkilökohtaista tietokonetta tarkoittavalla termillä ”PC”, joka juontaa juurensa IBM PC:stä, usein viitataan mikrotietokoneeseen riippumatta tietokoneen käyttötavasta tai käyttötarkoituksesta.lähde?
Edeltäjät

Ennen mikrotietokoneita markkinoilla olivat minitietokoneet. Näiden hinta ja fyysinen koko olivat huomattavasti suurempia: suosittu PDP-8 (1965) vastasi kooltaan pakastinta ja maksoi kymmeniä tuhansia dollareita esittelyvuotenaan. Myös eräitä mikroprosessoriin perustuvia minitietokoneita on kutsuttu mikrotietokoneiksi (muun muassa TI-990/4 ja TI-990/5).
IBM 5100 (1975) minitietokone ei vielä käyttänyt mikroprosessoria vaan suoritin koostui useista mikropiireistä, mutta tietokone oli IBM:n ensimmäinen tuotantoon päätynyt henkilökohtainen tietokone ja yksi ensimmäisistä kannettavista tietokoneista.
Ennen mikroprosessorin yleistymistä oli saatavilla erillisiin logiikkapiireihin perustuvia tietokoneita kuten Kenbak-1. Mikrotietokoneen yhdeksi määritelmäksi on muodostunut mikroprosessorin käyttö. Datapoint 2200 -päätettä suunniteltiin mikroprosessoria käyttäväksi, mutta käytti edelleen diskreettiä TTL-logiikkaa.
Rakennussarjat ja yhden piirilevyn tietokoneet

Rakennussarjana saatavia tietokoneita oli markkinoilla useita, muun muassa: Altair 8800, Apple I, Cosmac VIP, COSMAC ELF, KIM-1, Lkit-16, Nascom, NEC TK-80 ja suomalainen Telmac 1800. Yhden piirilevyn tietokoneet syntyivät samalla kuten "dyna-micro".
Kaupallisten tietokoneiden hintojen lasku, sekä mukana tuleva laitteisto ja ohjelmisto vähensivät rakennussarjojen suosiota.
Myöhemmin yhden piirilevyn tietokoneet kuten Raspberry Pi ovat nousseet uudelleen harrastajien suosioon.
Ohjelmistot

Käsite omisteinen ohjelmisto syntyi vuonna 1983 Applen oikeudenkäynnissä Franklin ACE-tietokoneista. Myös IBM haastoi oikeuteen kloonikoneiden valmistajia BIOSin kopioimisesta, sekä alensi omia hintojaan. Eri valmistajat myös kehittivät omia vaihtoehtoisia toteutuksia BIOSille.
Tietokoneiden suosion myötä videopeleistä tuli huomattavan suosittuja. Miljoonat myydyt koneet lisäsivät potentiaalista markkinaa peleille ja kehittivät kiinnostusta pelien tekemiseen. Videopeliteollisuudessa monet aloittivat "makuuhuoneohjelmoijina" teini-ikäisinä ja myivät pelejä postimyynnillä. Pelit olivat aluksi klooneja suosituista kolikkopeleistä. Lehdet Britanniassa kirjoittivat teini-ikäisten pelikehittäjien rikastumisesta ja nopeiden autojen hankkimisesta.
KIM-1:lle julkaistu Microchess oli ensimmäinen kaupallisesti menestyksekäs mikrotietokoneille myyty peliohjelma: pelin ensimmäinen kappale toimitettiin 18. joulukuuta 1976.
Lehdet

Mikrotietokoneiden suosio toi uusia niihin keskittyviä painettuja lehtiä. Eräissä lehdissä kuten Byte oli ohjelmien lähdekoodilistauksia eri ohjelmointikielillä. Useissa lehdissä oli valmiita ohjelmia lehden mukana tulevalla C-kasetilla, levykkeellä tai CD-ROMilla.
Ensimmäisenä ohjelmakasetin liittäneenä lehtenä pidetään brittiläistä Amstrad Action -lehteä.
Japanin ensimmäisiä tietokonelehtiä olivat ASCII ja I/O.
Vuonna 1984 aloitettiin suomalaiset lehdet Mikrobitti ja Printti. Etenkin Mikrobitti sisälsi myös ohjelmakoodilistauksia lehden sivuilla.
Vaikutus

Demoskenen juuret ovat edullisten mikrotietokoneiden yleistymisessä. Andy Warhol esitteli tietokonetaidetta kesällä 1985 suuren yleisön edessä. Useat muusikot ottivat mikrotietokoneet käyttöön.
Video Toaster tasoitti kenttää riippumattomille videotuottajille. CGI-grafiikan teosta tuli dramaattisesti edullisempaa ja uusia artisteja ilmaantui.
Muun muassa NEC PC-8801 -sarjalle pelejä kehittäneet tulivat myöhemmin tunnetuiksi merkittävissä pelisarjoissa.
Kirjallisuutta

Jensen, Richard: The Microcomputer Revolution for Historians, s. 91–111.  The MIT Press, 1983.  doi:10.2307/203518  Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
Tomczyk, Michael: The Home Computer Wars: An Insider's Account of Commodore and Jack Tramiel.  Compute Publications International, 1984.  ISBN 9780942386783  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mikrotietokone Wikimedia Commonsissa
The History of Computing in the History of Technology (PDF) (englanniksi)
MCM/70.
Commodore PET.
Amiga 1000.
Gjertvasstinden

Gjertvasstinden
Gjertvasstinden nähtynä Fannaråkilta.
| --- | --- |
Tyyppi:  vuorenhuippu (en) 
Sijainti:  Sognin ja Fjordanen lääni, Norja
Vuoristo:  Skandit
Korkeus merenpinnasta:  2 351 m
Prominenssi:  120  m 
Suojelualue:  Jotunheimenin kansallispuisto 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Gjertvasstinden (myös Jervvasstind tai Østre Styggedalstind) on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu Jotunheimenin kansallispuistossa, Hurrunganen vuoristossa, Norjassa. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 2 351 metriä.
Kirjallisuutta

Helgesen, Morten & Helgesen, Julia 2013: Norges Fjelltopper over 2000 meter. - Glittertind Forlag AS. Skrautvål. ISBN 978-82-997013-7-2
Goibhniu

Goibhniu tai Goibniu oli Irlannin kelttiläisessä mytologiassa yksi kolmesta käsityön jumalasta, jotka kuuluivat Tuatha Dé Dananniin eli jumalatar Danun kansaan. Muut kaksi olivat Luchta ja Creidhne. Goibhniu oli jumalten seppä, ja merkittävin käsityön jumalista. Kaikki kolme jumalaa kutsuttiin takomaan aseita, kun Tuatha Dé Danann valmistautui Magh Tuiredhin toiseen taisteluun, taisteluun fomoreita vastaan. Jokainen jumala valmisti aseiden tietyt osat, ja Goibhniu vastasi keihäiden kärjistä ja miekkojen teristä. Goibhniun valmistamat aseet osuivat aina kohteeseensa, ja niiden isku oli joka kerralla tappava. Goibhniu surmasi fomorivakooja Ruadanin, mutta haavoittui pahasti taistelussa fomoreja vastaan, ja lääkintätaidon jumalan Dian Cechtin piti palauttaa hänen terveytensä nuoruuden lähteessä.
Goibhniulla oli myös toinen rooli, tuonpuoleisen maailman pitojen isäntä. Näissä pidoissa jumala tarjoili erityistä olutta, jota juoneista tuli kuolemattomia.
Goibhniun nimi on johdettu sanasta goban, seppä.  Walesissa jumalan nimi oli Govannon. Maanviljelijät tarvitsivat hänen apuaan auran vannasten puhdistuksessa.
Paul Gerhardt

| Paul Gerhardt |
| --- | --- |
 Paul Gerhardt.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. maaliskuuta 1607 Gräfenhainichen, Wittenberg
Kuollut: 27. toukokuuta 1676 (69 vuotta) Lübben
Kansalaisuus:  saksalainen
Ammatti:  pappi, virsirunoilija
Muut tiedot
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.paul-gerhardt-gesellschaft.de
Paul Gerhardt (12. maaliskuuta 1607, Gräfenhainichen, Wittenberg – 27. toukokuuta 1676, Lübben) oli luterilaisen puhdasoppisuuden ajan pappi ja yksi saksankielisen maailman ja luterilaisen kirkon tunnetuimmista virsirunoilijoista.
Elämänvaiheet

Paul Gerhardt syntyi Gräfenhainichenin kaupungin pormestarin perheeseen. Hän sai luterilaisen kasvatuksen,  kun hän opiskeli Wittenbergin yliopistossa. Siellä hän tutustui runoilija Martin Opitziin ja hänen kulttuurihistoriallisesti keskeiseen teokseen ”Prosodia Grmanica Oder Buch von der Deutschen Poeterey”, jonka pyrkimyksenä oli puhtaampi saksan kieli ja yksinkertainen runomitta.
Opintojensa jälkeen Gerhardt palasi kotikaupunkiinsa, jossa hän toimi kotiopettajana, mutta joutui pakenemaan 30-vuotisen sodan tieltä Berliiniin. Hän valmistui papiksi 1651 ja vuodesta 1657 hän toimi Berliinin Nikolain kirkon arkkidiakonina, ”toisena pappina”. Nikolain kirkko oli tuohon aikaan Berliinin merkittävin kirkko ja on Berliinin vanhin kirkkorakennus. Samalla hän toimi latinanlehtorina Grauen Kloster-lukiossa.
Samassa kirkossa oli urkurina Johann Crüger (1598–1662) ja he tekivät paljon yhteistyötä. Gerhardt kirjoitti useimmat virsimelodiansa Berliinin vuosien aikana ja hän onkin yksi protestanttisen virsirunouden merkittävimpiä virsirunoilijoita, ja merkittävin sitten Martin Lutherin. Hänen virtensä ovat yksinkertaisia, kansanomaisia ja syvällisiä. Gerhardt edustaa siirtymää objektiivisiesta oppivirrestä, konfessionalismista kohti subjektiivisempaa hengellisyyttä, ja hänen virsiään sävyttää ortodoksismin sijaan pietismi.  Gerhardtin kirjoittamia virsiä on säilynyt noin 130.
Crüger  keräsi virsien melodioita ja julkaisi niitä kirjana nimeltä Praxis pietatis melica. ûbung der Gottseiligeit in christlichen und trostreichen Gesängen (Hurskauden musikaalinen harjoitus) josta on otettu useita painoksi, viimeinen vuonna 1737. Kirjan 3. painoksessa vuodelta 1647 on 18 Gerhardtnin virttä ja 10. painoksessa 89.
Preussin ruhtinas Fredrik Wilhelm vaati vuonna 1664, että kaikki luterilaiset ja reformoidut papit lopettaisivat väittelyt opillisista eroavaisuuksista. Koska Gerhardt ei suostunut allekirjoittamaan sopimusta, joutui hän jättämään virkansa Berliinissä ja siirtymään arkkidiakoniksi Lübbeniin, missä hän kuoli 1676.
Virret Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa

(Suluissa saksankielisen tekstin alkusanat)
8 Nyt tahdon käydä vastaan (Wie soll ich dich empfangen)
25 Nyt seimellesi seisahdan (Ich steh an deiner Krippen hier)
26 Oi armon lähde autuas (Wir singen dir, Immanuel)
58 Kas Karitsata Jumalan! (Ein Lämmlein geht und trägt die Schuld)
63 Oi rakkain Jeesukseni (Salve caput cruentatum / O Haupt voll Blut und Wunden)
64 Nyt pääsi verta vuotaa (Salve caput cruentatum / O Haupt voll Blut und Wunden)
86 Maailman ääriin kaikukoon (Nun freut euch hier und überall)
117 Pyhä Henki, lohduttaja (O du allersüsste Freude!)
118 Jumala, anna Henkesi (Gott Vater, sende deinen Geist)
269 Älä sure, sielu parka (Weg, mein Herz, mit den Gedanken)
270 Enkö Herraa Jumalaani (Sollt ich meinem Gott nicht singen?)
379 Herralle tiesi anna (Befiehl du deine Wege)
445 Oi Pyhä Henki, riennä (Zieh ein zu deinen Thoren)
559 Nyt kaikki päättää työnsä (Nun ruhen alle Wälder)
936 Tulvii riemu sydämeeni (Fröhlich soll mein Herze springen)
968 Nyt nouse, kiitä luojaa (Wach auf,mein Herz, und singe)
Virret Ruotsin kirkon suomenkielisessä virsikirjassa

24 Nyt ääneen laulaa sieluni (Ich singe dir mit Hertz und Mund)
144 Oi rakkain Jeesukseni (Salve caput cruentatum / O Haupt voll Blut und Wunden)
186 Nyt kaikki päättää työnsä (Nun ruhen alle Wälder)
200 Taas saapui suvi pohjolaan (Geh aus mein Hertz)
241 Miksi pelkäät, sielu parka ((Weg, mein Herz, mit den Gedanken)
439 Kas, Karitsa niin hiljainen (Ein Lämmlein geht und trägt die Schuld)
541 Murheen lapset, murheen alta (Kommt, ihr traurigen Gemüter)
553 Kun kanssani on Herra (Ist Gott für mich/so trete)