stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Raili Pietilä
Tunnettuja töitä

Branderin kahvilan sisustus, Tampere, 1963, Reima Pietilä & Raili Paatelainen
Kalevan kirkko, Tampere, 1966, Reima Pietilä & Raili Paatelainen
Dipolin kongressikeskus, Otaniemi, Espoo, 1966, Reima Pietilä & Raili Paatelainen
Suvikummun asuntoalue, Tapiola, Espoo, 1969, Reima & Raili Pietilä
Hervannan seurakunta- ja vapaa-aikakeskus sekä Hervannan liikekeskus, Tampere, 1979, Reima & Raili Pietilä
Päiväkoti Taikurinhattu, Pori, 1984, Reima & Raili Pietilä
Suomen suurlähetystö, Delhi, Intia 1985, Reima & Raili Pietilä
Tampereen kaupungin pääkirjasto Metso, 1986, Reima & Raili Pietilä
Vanhainkoti Himmeli, Pori 1988–1990, Reima & Raili Pietilä
Hervannan toimintakeskus, Tampere, 1989, Reima & Raili Pietilä
Mäntyniemi, Tasavallan presidentin virka-asunto, 1993, Reima & Raili Pietilä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Raili Pietilä Wikimedia Commonsissa
Kalevan kirkko. Virtual Tampere.
Kirjastotalo Metso. Virtual Tampere.
Hervannan elokuvateatteri. Virtual Tampere.
Pietilä, Raili hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Raili Pietilän muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Muut:  IdRef
Sinfonia nro 9 (Beethoven)

Sivu sinfonian alkuperäisestä käsikirjoituksesta.
"Gegenliebe", liedi noin vuosilta 1794–1795.
Kuorofantasian nuotit vuodelta 1808.
Oodi ilolle -runon nuotit Yhdeksännen sinfonian neljännestä osasta vuodelta 1824.
Ferdinand Georg Waldmüller, Ludwig van Beethovenin muotokuva, 1823. Beethovenin kronikoitsijan Schindlerin mielestä muotokuva ei vastannut lainkaan todellisuutta. Waldmüller oli kuitenkin Beethovenin ikuistaneista maalareista merkittävin taiteilija. Eräs toinen kirjoittaja oli sitä mieltä, että muotokuva vähintäänkin paljasti Beethovenin tuiman ja tyytymättömän katseen ja sopi hyvin yhteen hänestä muuten saadun traagisen sankarikuvan kanssa.
Musiikkinäyte
Beethovenin Oodi ilolle. MIDI-tiedostosta nauhoitettu Ogg-tiedosto.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Ludwig van Beethovenin sinfonia nro 9 d-molli op. 125 valmistui vuonna 1824. Se on säveltäjän viimeinen sinfonia, ja se tunnetaan varsinkin viimeisestä osastaan, jossa kuullaan Friedrich Schillerin Oodi ilolle kuoron laulamana. Beethovenin 9. sinfonia on romanttinen teos, mutta kuoron käyttö sinfoniassa oli tuohon aikaan äärimmäisen harvinaista. Yhdeksäs sinfonia on ensimmäinen huomattavan säveltäjän sinfonia, jossa käytetään kuoroa ja solisteja tasavertaisesti instrumenttien kanssa. Kuoroa ja solisteja käytetään ainoastaan viimeisessä osassa. Beethoven oli jo 1790-luvun lopusta alken kärsinyt etenevästä kuulon menetyksestä, ja yhdeksännen sinfoniansa valmistuessa hän oli jo täysin kuuro. Euroopan hymnin melodia on peräisin teoksen finaalista.
Historia

Beethovenin mielessä oli ollut vuodesta 1793 asti säveltää Schillerin ”Oodi ilolle” -runo. Vuodelta 1798 peräisin olevassa luonnosvihossa siihen viitataan, ja vuonna 1808 Beethoven sävelsi fantasian kuorolle ja orkesterille (Kuorofantasia), jossa hän yritti ensimmäisen kerran aloittaa hymnin säveltämisen. Kahdeksannesta sinfoniasta löytyy melodia joka oli tarkoitettu hymnin aloitukseksi.
Ensimmäiset luonnokset yhdeksänteen sinfoniaan ovat vuodelta 1816, mutta työ oli keskeytettävä moneen kertaan Missa solemniksen ja viimeisten pianosonaattien säveltämistä varten. Sinfonia valmistui helmikuussa 1824.
Kantaesitys

Wieniläiset olivat nyt ihastuneita Gioacchino Rossinin musiikkiin, ja niinpä Beethoven, saatuaan vihdoin valmiiksi yhdeksännen sinfonian, uhkasi että se kantaesitettäisiin Berliinissä. Silloin wieniläiset saivat kootuksi vetoomuksen kotikaupunkinsa puolesta. Beethoven mietti, pitääkö konsertti Theater an der Wienissä vai Kärntnertorissa. Lopulta hän valitsi viimeksi mainitun, koska hänen ystävänsä olivat sen kannalla. Harjoituksissa ilmapiiri oli myrskyisä. Laulajat valittivat, että heiltä vaadittiin liikaa ponnistusta ja soittajat vastustivat täysin uutta roolia.
Toukokuun 7. päivänä ongelmat oli jo ratkaistu. Esitys sovittiin alkavaksi 7. toukokuuta kello 7. Teatteri oli täynnä ja vain poissa Wienistä oleva arkkiherttua Rudolph puuttui. Beethoven oli luvannut itse johtaa esityksen, mutta lopulta hän johti esityksen Michael Umlaufin kanssa. Soolo-osuuksissa lauloivat 18-vuotias Henrietta Sontag (sopraano), 21-vuotias Caroline Unger (altto), Anton Haitzinger (tenori) ja Joseph Seipelt (baritoni). Toinen osa jouduttiin keskeyttämään hetkeksi yleisön suosionosoitusten vuoksi. Esityksen loputtua oli hetken hiljaista. Sitten yleisö puhkesi suosionosoituksiin. Beethoven itse havaitsi tämän vasta, kun Caroline Unger juoksi näyttämölle, tarttui häntä kädestä ja käänsi yleisöön päin. Kun yleisö puhkesi suosionosoituksiin viidettä kertaa, poliisipäällikkö huusi: ”Hiljaa!”
Osat

Yhdeksäs sinfonia on neliosainen:
Allegro ma non troppo e un poco maestoso – d-molli
Scherzo: Molto vivace – Presto – d-molli
Adagio molto e cantabile – Andante cantabile – B-duuri
Finaali: Presto – Allegro assai – Allegro assai vivace (alla Marcia) – Andante maestoso – Adagio ma non troppo ma divoto – Allegro energico e sempre ben marcato – Allegro ma non tanto – Presto – Maestoso – Prestissimo – d-molli/D-duuri
Beethoven ehti luonnostella kymmenettä sinfoniaansa varten, mutta ei koskaan saanut sitä lähimainkaan valmiiksi. Hän kuoli 1827, kolme vuotta yhdeksännen sinfoniansa kantaesityksen jälkeen.
Teksti

O Freunde, nicht diese Töne!

Sondern laßt uns angenehmere

anstimmen und freudenvollere.

Freude! Freude!



Freude, schöner Götterfunken,

Tochter aus Elysium,

Wir betreten feuertrunken,

Himmlische, dein Heiligthum!

Deine Zauber binden wieder

Was die Mode streng geteilt;

Alle Menschen werden Brüder,

Wo dein sanfter Flügel weilt.





Wem der große Wurf gelungen,

Eines Freundes Freund zu sein;

Wer ein holdes Weib errungen,

Mische seinen Jubel ein!



Ja, wer auch nur eine Seele

Sein nennt auf dem Erdenrund!

Und wer's nie gekonnt, der stehle

Weinend sich aus diesem Bund!



Freude trinken alle Wesen

An den Brüsten der Natur;

Alle Guten, alle Bösen

Folgen ihrer Rosenspur.



Küsse gab sie uns und Reben,

Einen Freund, geprüft im Tod;

Wollust ward dem Wurm gegeben,

Und der Cherub steht vor Gott.



Froh, wie seine Sonnen fliegen

Durch des Himmels prächt'gen Plan,

Laufet, Brüder, eure Bahn,

Freudig, wie ein Held zum Siegen.



Seid umschlungen, Millionen!

Diesen Kuß der ganzen Welt!

Brüder, überm Sternenzelt

Muß ein lieber Vater wohnen.

Ihr stürzt nieder, Millionen?

Ahnest du den Schöpfer, Welt?

Such' ihn überm Sternenzelt!

Über Sternen muß er wohnen.



Seid umschlungen, Millionen!

Diesen Kuß der ganzen Welt!

Brüder, überm Sternenzelt

Muß ein lieber Vater wohnen.

Seid umschlungen,

Diesen Kuß der ganzen Welt!

Freude, schöner Götterfunken

Tochter aus Elysium,

Freude, schöner Götterfunken, Götterfunken.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Symphony No.9, Op.125 (Beethoven, Ludwig van) IMSLP / Petrucci Music Library
Tekstiiliteollisuus

Tekstiiliteollisuus on teollisuuden ala, joka käsittää lankojen ja kankaiden ja niistä tehtyjen vaatteiden ja muiden lopputuotteiden valmistuksen, jakelun ja suunnittelun. Raaka-aineet voivat olla synteettisiä tai luonnonkuituja.
Tekstiilien valmistuksen historia

Roomalaisten aikaan Euroopan väestö pukeutui villa-, pellava- tai nahkavaatteisiin. Silkkiä saatiin silkkitien kautta Kiinasta ja se oli erikoista ylellisyyttä. Pellavakuitua on käytetty Pohjois-Euroopassa vaatetukseen kivikaudesta saakka. Keski-ajan lopulla puuvilla tuli kansainvälistyvän kaupan kautta Pohjois-Eurooppaan. Keski-ajan lopulla pohjois-Italiassa syntyi kankaankudontakeskittymiä, joita voidaan sanoa teollisiksi. 1700-luvun lopulla Englannissa merkittävänä osana teollista vallankumousta oli kehruukoneiden ja kutomakoneiden käyttöönotto. 1800-luvulla tekstiiliteollisuus mekanisoitui laajemmin ja alkoi käyttää vesivoimaa ja höyrykoneita, 1900-luvun alussa sähköä. Puuvillan ja pellavan osuus tekstiiliteollisuudessa lisääntyi 1300-luvulla. 1400-luvulla alkoi silkinvalmistus Kölnissä ja Toursissa. Ranskassa Lyonissa 1500-luvulla silkkiteollisuus menestyi hyvin.
Kauppa ja säätely

MFA-sopimus hallitsi tekstiilien ja vaatteiden maailman kauppaa vuodesta 1974 vuoteen 2004 saakka rajoittaen kehitysmaiden mahdollisuuksia viedä vaatteita kehittyneisiin maihin. Sopimus raukesi 1.1.2005. Kun sopimus vuonna 1974 esiteltiin, sen tarkoitus oli antaa kehittyneille maille aikaa sopeutua kehitysmaista  tulevalle tuotannolle. Työvoimakulut ovat huomattavasti alhaisemmat kehitysmaissa, jonka vuoksi kilpailu tekstiili- ja vaatetusalalla on kovaa. Vuonna 2008 EU:n tärkeimmät tekstiili- ja vaatetusalan tuontitavaroiden välittäjät olivat, Kiina, Turkki, Intia, Bangladesh ja Tunisia. Vaatetuonti ei ole vieläkään täysin vapaata, esimerkiksi Euroopan unioni rajoittaa tuontia Kiinasta.
Tekstiiliteollisuuden ongelmat

Tekstiiliteollisuuden työolot ovat kehitysmaissa usein erittäin huonot. Tehtaissa on todettu rikottavan Kansainvälisen työjärjestön ILO:n perussopimuksia ja lisäyksiä. Nämä koskevat esimerkiksi työntekijöiden oikeuksia järjestäytyä vapaasti, vähimmäispalkkaa, työsuojelua ja työaikoja sekä lapsi- ja pakkotyökieltoa. Puutteita on raportoitu erityisesti koskien elämiseen riittävää palkkaa, työntekijöiden kokemaa turvattomuutta, turvallista työympäristöä ja ammattiyhdistysoikeuksien puuttumista. Tutkimukset myös todistavat tekstiilityöläisten ihmisoikeusloukkauksista.  Maailman suurimmassa vaatevalmistusmaassa Bangladeshissä laaditun tutkimuksen mukaan tekstiiliteollisuuden työntekijöiden terveys heikkenee kymmenessä vuodessa niin paljon, että heidän on pakko irtisanoutua. Työn suuri fyysinen kuormittavuus, ilman suuret pölypitoisuudet, huono valaistus ja rankka työtahti johtavat esimerkiksi jatkuvaan päänsärkyyn, rannekanavaoireyhtymään, nivelrikkoon, selkä- olkapää-, niska ja nivelkipuihin, silmäsärkyihin, astmaan ja uupumukseen. Silittäjillä esiintyy usein polvikipua. Nopea työtahti johtaa myös siihen, että ompelijoiden sormet jäävät neulan alle jopa useita kertoja päivässä. Heillä ei ole varaa suojata sormiaan, koska se hidastaisi työntekoa alentaen entisestään riittämätöntä palkkaa. Liian niukka ravinto johtaa lisäksi työntekijöiden aliravitsemukseen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Bellis, Mary: The Textile Revolution – History of the Textile Industry. About.com. Arkistoitu 1.1.2013.
K. Leinonen & E. Talanterä: Wechteristä Valvillaan: Suomen tekstiiliteollisuus 250 vuotta. Raisio 1987.
Robertsin kutomakoneita tehtaassa vuonna 1835. Huomaa katossa olevat valta-akselit, jotka hihnavedolla pyörittävät kutomakoneita
Robertsin itsetoiminen kehruuvaunu hammasvaihdekäytöllä.
Erkki Huttunen

Erkki Huttunen
Erkki Huttusen vuonna 1934 suunnittelema Kotkan kaupungintalo.
Erkki Huttunen, Sokos Hotel Vaakuna Helsinki, suunniteltu Helsingin 1940 olympialaisa varten.
Menneiden sukupolvien ja muualle haudattujen muistomerkki, 1937, Nakkila.
Erkki Juhani Huttunen (18. toukokuuta 1901 Alavus – 17. marraskuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Ura

Huttunen kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta lyseosta vuonna 1921 ja aloitti saman vuoden syksyllä opinnot arkkitehtiosastolla Teknillisessä korkeakoulussa. Arkkitehdiksi Huttunen valmistui vuonna 1927. Valmistumisensa jälkeen tammikuussa 1928 Huttunen palkattiin SOK:n rakennusosastolle tuntipiirtäjäksi. Osaston johtajan toimi tuolloin arkkitehti Valde Aulanko. Huttusen ensimmäisiä töitä rakennusosastolla leimaa vielä klassistinen tyyli, josta esimerkkinä mainittakoon Oulun Toppilan mylly vuodelta 1928. Vuonna 1930 suunnitellut Rauman konttorirakennus ja Viipurin mylly ovat jo selvästi funktionalistista tyylisuuntausta edustavia. Huttunen nimitettiin rakennusosaston johtajaksi 1939 ja hän toimi tuossa virassa vuoteen 1941 asti.
Vuonna 1943 Huttunen nimitettiin Rakennushallituksen pääjohtajaksi. Pääjohtajan hallinnolliset tehtävät veivät suuren osan Huttusen työajasta ja suunnittelutehtävät jäivät vähemmälle, vaikka hänen oma arkkitehtitoimistonsa, jonka hän oli perustanut jo työskennellessään vielä SOK:n palveluksessa, jatkoi vielä toimintaansa. Hallinnollisten tehtävien lisäksi Huttunen osallistui valtion edustajana arkkitehtikilpailujen tuomaristoon. Pääjohtajakausi päättyi vuonna 1953, jolloin pääjohtajaksi valittiin arkkitehti Jussi Lappi-Seppälä.
Töitä

Haapajärven OK:n myymälä, 1928.
SOK:n Toppilan mylly, Oulu, 1929.
SOK:n konttori, Rauma, 1931.
Viipurin mylly, 1932.
Raumanlinna, Rauma, 1933.
Kotkan kaupungintalo, 1934.
Alkoholiliike Oy:n Rajamäen tehtaat, Nurmijärvi, 1939.
Lauritsalan kauppalantalo, Lauritsala, 1936.
Nakkilan kirkko, Nakkila, 1937.
SOK:n Joensuun konttori- ja varastorakennus, 1937.
SOK:n Oulun konttori, Kansankatu 47, 1938.
Maatalouden tutkimuskeskuksen laitosrakennus, Vantaa, Jokiniemi, 1938.
Liiviläisten kansallistalo, Mazirbe, Latvia (Visvaldis Paeglen kanssa), 1939.
Rajamäen kirkko, Nurmijärvi, 1938.
Oma huvila, Nuuksio, Espoo, 1938.
Sortavalan seurahuone, Sortavala, 1939
As.Oy Nuottala, Puistokatu 9, Oulu, 1946.
Ousaari Oy:n asuintalot, Nuottasaarenkatu, Oulu, 1949.
Torttilan koulu, Harjavalta, 1949.
Helsingin keskustan Sokos, Mannerheimintie 9, Helsinki, 1952.
Ainanlinna, Kauppakatu 12, Tampere, 1952.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Erkki Huttunen Wikimedia Commonsissa
Suomen rakennustaiteen museon arkkitehtiesittely (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef
Mille Lacsin piirikunta

Mille Lacsin piirikunta (engl. Mille Lacs County) on Yhdysvaltain piirikunta Minnesotan osavaltiossa. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 heinäkuussa 26 277. Mille Lacsin piirikunnan hallintokeskus on Milacan kaupunki. Piirikunnan pinta-ala on noin 1 774 neliökilometriä. Se on perustettu vuonna 1857.
Maantiede

Mille Lacsin piirikunta sijaitsee Minnesotan osavaltion keskiosan itäosassa. Se rajautuu Aitkinin, Bentonin, Crow Wingin, Isantin, Kanabecin, Morrisonin ja Sherburnen piirikuntiin. Piirikunnan halki kulkevat valtatie 169 sekä Minnesotan state highwayt 18, 23, 27, 47 ja 95. Sen pinta-alasta noin 264 neliökilometriä on vesistöjä. Rum River kulkee pohjoisesta etelään koko piirikunnan pituudelta. Minnesotan toiseksi suurin järvi Mille Lacs sijaitsee piirikunnan pohjoisrajalla, muita alueen järviä ovat Clear Lake, Cranberry Lake, Mud Lake, Ogechie, Onamia, Whitefish Lake, Rice Lake, Shakopee ja Silver Lake. Korkeus merenpinnasta vaihtelee piirikunnassa pääasiassa noin 300 metristä noin 370 metriin.
Townshipit ja kaupungit

Mille Lacsin piirikunta jakautuu Bogus Brookin, Borgholmin, Bradburyn, Daileyn, East Siden, Greenbushin, Haylandin, Isle Harborin, Kathion, Lewisin, Milacan, Milon, Mudgettin, Onamian, Pagen, Princetonin ja South Harborin townshipeihin. Piirikunnan kaupungit ovat Bock, Foreston, Isle, Milaca, Onamia, Pease, Princeton (osittain Sherburnen piirikunnassa) sekä Wahkon.
Historia

| Vuosi | Väestö | ±% |
| --- | --- | --- |
|  1860  | 731 | —     |
|  1930  | 14 076 | +1825.6% |
|  1940  | 15 558 | +10.5% |
|  1950  | 15 165 | −2.5% |
|  1960  | 14 560 | −4.0% |
|  1970  | 15 703 | +7.9% |
|  1980  | 18 430 | +17.4% |
|  1990  | 18 670 | +1.3% |
|  2000  | 22 330 | +19.6% |
|  2010  | 26 097 | +16.9% |
Lähteet:
Mille Lacsin piirikunta on perustettu 23. toukokuuta 1857, mihin asti sen alue oli osa Bentonin piirikuntaa. Piirikunta nimettiin sen pohjoisrajaa halkovan Mille Lacs  -järven mukaan. Sen keskuskaupungiksi tuli Princeton, alueelle ainoa siihen mennessä perustettu kaupunki. Vuonna 1860 piirikunta järjestäytyi virallisesti ja siihen sulautettiin viereinen Monroen piirikunta. Piirikunnan alueen ensimmäinen rautatie oli vuonna 1882 rakennettu St. Cloud–Hinckley -rata. Vuonna 1920 sen hallintokeskus siirtyi Princetonista Milacaan.
Väestö

Mille Lacsin piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 heinäkuussa 26 277. Vuoden 2010 väestönlaskennassa se oli 26 097 asukasta. Vuonna 2018 väestön mediaani-ikä oli 40,4 vuotta. Noin 89,1 prosenttia piirikunnan väestöstä oli ei-”hispaanoja” (engl. hispanic; kattaa espanjalaista tai latinalaisamerikkalaista alkuperää olevat) valkoisia, noin 4,8 prosenttia alkuperäiskansojen jäseniä ja noin 2,6 prosenttia ei-hispaanoja useampirotuisia. Noin 100 prosenttia asukkaista puhui kotonaan englantia. Vuoden 2000 väestönlaskennassa Mille Lacsin piirikunnan väestöstä 36,1 prosenttia oli sukujuuriltaan amerikansaksalaisia, 17,6 prosenttia amerikanruotsalaisia, 16,7 prosenttia amerikannorjalaisia ja 8,8 prosenttia amerikanirlantilaisia. Vuonna 2018 piirikunnan työttömyysaste oli 4,8 prosenttia.
Mille Lacs -järven intiaanireservaatti

Mille Lacs Band of Ojibwe -nimiselle intiaaniheimolle perustettu noin 247 neliökilometrin laajuinen reservaatti kuuluu osittain Mille Lacsin piirikuntaan. Vuonna 2002 Mille Lacsin piirikunnan hallitus haastoi Mille Lacs Band of Ojibwe -heimon oikeuteen. Piirikunta väittää heimon aiheuttaneen reservaatillaan vahinkoa sen alueelle ja kiistää reservaatin olemassaolon laillisuuden. Useat alemman oikeusasteen tuomioistuimet ovat hylänneet kanteen, ja marraskuussa 2004 Yhdysvaltain korkein oikeus ilmoitti kieltäytyvänsä käsittelemästä asiaa.
Näränperän kenttä

| Näränperän kenttä> Närski |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Näränperä, Tornio
Koordinaatit:  65°51′31.4″N, 24°7′57.2″E
Omistaja:  Tornion kaupunki
Kenttä:  jää, sora
Käyttäjät
 Tornion Palloveikot 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Näränperän kenttä on jääpallokenttä Torniossa. Se sijaitsee Näränperässä, Tornion keskustan tuntumassa. Näränperän kenttää käyttää kotikenttänään Tornion Palloveikkojen naisten joukkue. Näränperän kenttää kutsutaan Närskiksi.
Näränperän kentällä pelattiin jääpallon Bandyliigaa 1992–1993 ja 1995–2000 sen toimiessa Tornion Palloveikkojen joukkueen kotikenttänä. Vuonna 2000 ToPV siirtyi pelaamaan ottelunsa Haaparannalle Gränsvallenille.
Michelozzo

Michelozzon suunnittelema Medici-palatsi Firenzessä
Michelozzo di Bartolomeo Michelozzi (1396 – 1472) oli italialainen renessanssin ajan arkkitehti ja kuvanveistäjä. Hän suunnitteli muun muassa Firenzen Palazzo Medici Riccardin.
Lisäksi Michelozzo työskenteli yhdessä Donatellon kanssa vastapaavi Johannes XXIII:n haudan parissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Michelozzo Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Vatikaani 
Taiteenala:  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Dizionario Biografico degli Italiani  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Tiger Williams

| Tiger Williams |
| --- | --- |
 Tiger Williams vuonna 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. helmikuuta 1954 (ikä 70) Weyburn, Saskatchewan, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  86 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1970–1988
Seurat:  Toronto Maple Leafs (NHL) Vancouver Canucks (NHL) Detroit Red Wings (NHL) Adirondack Red Wings (AHL) Los Angeles Kings (NHL) Hartford Whalers (NHL)
David James ”Tiger” Williams (s. 3. helmikuuta 1954 Weyburn, Saskatchewan, Kanada) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilja, joka pelasi vasempana laitahyökkääjänä.
Ura

Toronto Maple Leafs varasi Tiger Williamsin NHL:n varaustilaisuudessa 1974 numerolla 31. Williams debytoi NHL:ssä kaudella 1974–1975 Toronton riveissä. Kesken NHL-kauden 1979–1980 hän siirtyi Vancouver Canucksiin. Seuraava kausi, 1980–1981 oli sekä maaleissa (35) että tehopisteissä (62) mitattuna Williamsin NHL-uran paras. Kauden 1984–1985 hän pelasi Detroit Red Wingsissä, mutta teki vain 11 pistettä 55 ottelussa ja siirtyi kesken kauden Los Angeles Kingsiin. Tiger Williamsin viimeinen kausi NHL:ssä oli 1987–1988.
Williams pelasi urallaan 962 runkosarjaottelua ja teki niihin pisteet 241+272=513. Hän on 3966 runkosarjan jäähyminuutillaan NHL:n kaikkien aikojen eniten rangaistusminuutteja kärsinyt pelaaja. Williamsin jäähyisin kausi oli 1986–1987, jolloin hän istui 358 minuuttia. NHL:n pudotuspelejä hän pelasi urallaan 95 ja keräsi niissä 455 jäähyminuuttia.
Pelaajauransa jälkeen Williams toimi kaudella 1992-1993 rullakiekkojoukkue Vancouver Voodoon päävalmentajana ja  kaudella 1997–1998 BCHL-liigassa pelaavan Merritt Centennials-joukkueen omistajana.
Mikko Nousiainen (näyttelijä)

| Mikko Nousiainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Mikko Olavi Nousiainen
Syntynyt: 26. huhtikuuta 1975 (ikä 49) Tampere
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1990–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Mikko Olavi Nousiainen (s. 26. huhtikuuta 1975 Tampere) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt pääosassa Jari Sarasvuona elokuvassa Valmentaja, Arina elokuvassa Levottomat, Mikkona elokuvassa Going to Kansas City sekä pienemmissä rooleissa elokuvassa Keisarikunta ja televisiosarjoissa Blondi tuli taloon, Toisen kanssa ja Mustat lesket. Lisäksi hän on näytellyt muun muassa Tampereen Teatterissa, Tampereen Työväen Teatterissa sekä Pyynikin kesäteatterissa.
Nousiainen kiinnitettiin syksyllä 2006 Renny Harlinin ohjaamaan Mannerheim-elokuvaan pääosaan, mutta elokuvan kuvauksia ei koskaan aloitettu rahoitusvaikeuksien vuoksi.
Yksityiselämä

Nousiaisen vanhemmat ovat näyttelijät Eija ja Heikki Nousiainen. Hän on ollut avoliitossa näyttelijä Petra Karjalaisen kanssa ja heillä on vuonna 2006 syntynyt poika Niila, joka hänkin on jo näytellyt elokuvassa Pieniä suuria valheita (2018) yhdessä isänsä ja isoisänsä kanssa. Nousiainen meni kihloihin näyttelijä Linda Wiklundin kanssa alkuvuodesta 2015, heidän seurusteltuaan sitä ennen noin vuoden ajan ja heidät vihittiin heinäkuussa 2017. Nousiaisella ja Wiklundilla on kaksi lasta, vuonna 2019 syntynyt poika sekä vuonna 2021 syntynyt tytär.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1994 | Onnenlehti | Vissara |
| 1995 | Astrid | Peter |
| 1998 | Going to Kansas City | Mikko Vihavainen |
| 1999 | Lapinpoika | Mika |
| 2000 | Levottomat | Ari |
| 2002 | Hengittämättä ja nauramatta | Joonas |
| 2003 | Kohtalon kirja | Tommi Hoffren |
| 2003 | Sibelius | Eero Järnefelt |
| 2003 | Beatlehem | Kari Järvinen |
| 2004 | Juoksuhaudantie | Luoma |
| 2004 | Keisarikunta | Olli |
| 2008 | Taarka | Armas Otto Väisänen |
| 2009 | Täällä Pohjantähden alla | Aku Koskela |
| 2011 | Viiden päivän sota | Daniil |
| 2011 | Vares – Pahan suudelma | Lahtipoika |
| 2012 | Rakkauden rasvaprosentti | Stigu |
| 2013 | Vuonna 85 | Palle |
| 2015 | 2 yötä aamuun | Jaakko |
| 2016 | Tappajan näköinen mies | Ari Heinonen |
| 2016 | Uhrauksia vapaudelle | Hans |
| 2017 | Saattokeikka | Mika |
| 2017 | Tuntematon sotilas | kiväärijoukkueen johtaja |
| 2018 | The Guardian Angel – Suojelusenkeli | Mortensen |
| 2018 | Valmentaja | Jari Sarasvuo |
| 2018 | Swingers | Esko |
| 2018 | Pieniä suuria valheita | Harri Peltola |
| 2021 | 70 on vain numero | Lauri |
| 2022 | Pohjolan satoa | kyläpoliisi Laitinen |
| 2023 | Antero Varovainen ja onnenkivi | Antero Varovainen |