stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jarl Wahlström
Aiheesta muualla

Wahlströmin henkilökuva Suomen Pelastusarmeijan sivuilla. (Arkistoitu – Internet Archive)
Wahlström, Jarl hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Iwakuni

| Iwakuni (岩国市) |
| --- | --- |
 Kintai-silta Iwakunissa
 lippu:  Symboli
 Iwakunin sijainti Yamaguchin prefektuurissa
 Iwakuni
 Koordinaatit: 34°09′59.7″N, 132°13′07.8″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Chūgoku
Prefektuuri:  Yamaguchi
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  873,72 km²
Väkiluku (2017):  137 153
 – Väestötiheys:  157,0 as./km²
Symbolit:  
 – Kukka:  Sakura
 – Puu:  Kamferipuu
Aikavyöhyke:  UTC+9
 
 www.city.iwakuni.yamaguchi.jp 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Iwakuni (jap. 岩国市, Iwakuni-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Yamaguchin prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin itäosassa Seton sisämeren rannalla. Kaupungissa on 137 153 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 873,72 neliökilometriä.
Iwakuni kehittyi Sengoku-kauden lopulta lähtien Kikkawa-klaanin linnanaluskaupunkina. Iwakunin linnan rakennutti vuoren huipulle alun perin Kikkawa Hiroie, kaupungin merkittävimpiin nähtävyyksiin kuuluvan, Nishikijoen ylittävän Kintai-kaarisillan vuorostaan 1600-luvulla Kikkawa Hiroyoshi. Meiji-restauraation jälkeen Iwakuni toimi lyhytikäisen Iwakunin prefektuurin pääkaupunkina. Kaupunkioikeudet Japanin nykyisen kunnallishallinnon puitteissa Iwakuni sai vuonna 1940. Vuonna 2006 perustettiin uusi, aiempaa huomattavasti laajempi kaupunki, kun Iwakuniin liitettiin seitsemän ympäristön kuntaa. Iwakunia palvelevat luotijunayhteys San’yō Shinkansenin lisäksi JR Nishi-Nihonin Sany’yō-päälinja ja Gantoku-linja sekä Nishikigawa-rautateiden Nishikigawa Seiryū -linja.
Kuvia

Näkymä Iwakunin linnalta
Iwakunin linna
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Iwakuni Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Jalkapallon alle 20-vuotiaiden naisten maailmanmestaruuskilpailut 2008

| Jalkapallon alle 20-vuotiaiden naisten maailmanmestaruuskilpailut 2008> 2008 FIFA U-20 Women's World Cup |
| --- | --- |
Joukkueet:  16
Isäntämaa:   Chile
Ajankohta:  19. marraskuuta – 7. joulukuuta 2008
Mitalistit:  
–  Kultaa:   Yhdysvallat
–  Hopeaa:   Pohjois-Korea
–  Pronssia:   Saksa
Ottelut:  32
Maalit:  113 (3,53 ottelua kohti)
Maalintekijä:   Sydney Leroux (5)
Paras pelaaja:   Sydney Leroux
Jalkapallon alle 20-vuotiaiden naisten maailmanmestaruuskilpailut 2008 olivat järjestyksessään neljännet alle 20-vuotiaiden naisten MM-kilpailut. Ne pelattiin Chilessä 19. marraskuuta – 7. joulukuuta 2008. Kisapaikkakuntina olivat Chillán, Coquimbo, Santiago ja Temuco.
MM-lopputurnaukseen selviytyi järjestäjämaa Chilen lisäksi viisitoista maata. Euroopasta mukana olivat Englanti, Norja, Ranska, ja Saksa, Aasiasta Japani, Kiina ja Pohjois-Korea, Oseaniasta Uusi-Seelanti, Afrikasta Kongon demokraattinen tasavalta ja Nigeria, Pohjois-Amerikasta Kanada, Meksiko ja Yhdysvallat sekä Etelä-Amerikasta Argentiina ja Brasilia. Joukkueet pelasivat neljässä neljän joukkueen alkulohkossa, joista kustakin kaksi parasta pääsi puolivälieriin. Puolivälierien voittajat pelasivat välierissä, joiden voittajat pelasivat mestaruudesta loppuottelussa ja häviäjät kolmannesta sijasta pronssiottelussa.
Mestaruuden voitti Yhdysvallat, jolle mestaruus oli naisten tässä ikäluokassa toinen. Hopeaa saavutti loppuottelun maalein 2–1 hävinnyt Pohjois-Korea, ja pronssia sai Saksa, joka voitti pronssiottelussa Ranskan 5–3. Muut puolivälieräjoukkueet olivat oman alkulohkonsa voittaneet Brasilia, Japani ja Nigeria sekä lohkokakkoseksi Nigerian jälkeen sijoittunut Englanti.
Turnauksen paras maalintekijä oli viisi maalia tehnyt Yhdysvaltain Sydney Leroux, joka palkittiin myös turnauksen parhaana pelaajana. Parhaaksi maalivahdiksi valittiin Yhdysvaltain Alyssa Naeher.
Loppuottelu

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 7. joulukuuta |  Yhdysvallat | 2–1 | Pohjois-Korea  |   |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Leroux 23' Morgan 42' | (2–0) | Cha 90+2' | Estadio Bicentenario de La Florida, Santiago     Tuomari: Alexandra Ihringová |
|   | Leroux 23' Morgan 42' |  | Cha 90+2' | Estadio Bicentenario de La Florida, Santiago     Tuomari: Alexandra Ihringová |
Elsie Naumburg

Elsie Margaret Binger Naumburg (1880 New York City – 25. marraskuuta 1953 New York City) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.
Naumburg opiskeli newyorkilaisissa yksityiskouluissa ja myöhemmin Saksassa Sachs Instituutissa Frankfurtin yliopistossa ja Münchenin yliopistossa. Saksassa hän tutustui trooppisten lintujen museonäytteisiin, mikä herätti hänessä tutkijan intohimon. Hän opiskeli useita vuosia professori Carl Edward Hellmayrin alaisuudessa. Palattuaan Yhdysvaltoihin ensimmäisen maailmansodan aikana Naumburg pyrki täydentämään opintojaan American Museum of Natural Historyn lintuosastossa, jonka johtajana toimi Frank Chapman. Lokakuussa 1918 Naumburg liittyi museon organisaatioon. Vuonna 1920 hän sai assistentin viran ja 1924 tutkimusapulaisen viran, jossa hän palveli loppuelämänsä ajan.
Vuonna 1908 Elsie Binger avioitui Victor Reichenbergerin kanssa, joka kuoli 1913. Hän käytti ensimmäisen miehensä sukunimeä nimetessään George Kruck Cherrien kanssa tämän Etelä-Amerikasta keräämiä lintuja. Elsie avioitui Walter Wehle Naumburgin kanssa 1923. Naumburg tutki Etelä-Amerikan lintuja, erityisesti Mato Grosson alueelta Länsi-Brasiliasta kerättyjä. Myöhemmin hän palkkasi Emil Kaempferin, joka keräsi hänelle lintuja Kaakkois-Brasiliasta.
Elsie Reichenberger kuvaili ja nimesi muun muassa raitapöllön (Strix chacoensis), yhdessä Cherrien kanssa vuonna 1921.
Toisen maailmansodan aikana Elsie Naumburg toimi Pelastusarmeijan sotilaskanttiinissa - hänen miehensä oli Pelastusarmeijan johtaja.
Elsie Naumburg toimi aktiivisesti useissa yhdistyksissä, kuten Naismaantieteilijöiden seura (Society of Women Geographers), National Audubon Societyn johtokunta, Linnaean Society of New York, New Yorkin Tiedeakatemia, (N.Y.) Womens City Club sekä American Ornithologists' Unionin jäsen vuodesta 1924. Hän osallistui useisiin Kansainvälisiin lintutieteen kongresseihin, viimeiseksi Uppsalassa 1950. Hän perusti miehensä kanssa Frank Chapmanin nimeä kantavan säätiön (Frank M. Chapman Memorial Fund).
Teoksia

The birds of Matto Grosso, Brazil. A report on the birds secured by the Roosevelt-Rondon expedition. New York (1930).
Gazetteer and Maps Showing Collecting Stations Visited by Emil Kaempfer in Eastern Brazil and Paraguay. Bulletin of the American Museum of Natural History, Volume 68, Art. 6, pp. 449–469 (1935).
Studies of Birds from Eastern Brazil and Paraguay, Based on a Collection Made by Emil Kaempfer. Bulletin of the American Museum of Natural History, Volume 74, Art. 3: 139-205 (1937).
Studies of Birds from Eastern Brazil and Paraguay, Based on a Collection Made by Emil Kaempfer(Concluding part of the study of the Formicariidae). Bulletin of the American Museum of Natural History, Volume 76, Art. 6: 231-276 (1939).
Jalkapallon alle 20-vuotiaiden naisten maailmanmestaruuskilpailut 2010

| Jalkapallon alle 20-vuotiaiden naisten maailmanmestaruuskilpailut 2010> 2010 FIFA U-20 Women's World Cup |
| --- | --- |
Joukkueet:  16
Isäntämaa:   Saksa
Ajankohta:  13. heinäkuuta – 1. elokuuta 2010
Mitalistit:  
–  Kultaa:   Saksa
–  Hopeaa:   Nigeria
–  Pronssia:   Etelä-Korea
Ottelut:  32
Maalit:  99 (3,09 ottelua kohti)
Maalintekijä:   Alexandra Popp (10)
Paras pelaaja:   Alexandra Popp
Jalkapallon alle 20-vuotiaiden naisten maailmanmestaruuskilpailut 2010 olivat järjestyksessään viidennet alle 20-vuotiaiden naisten MM-kilpailut. Ne pelattiin Saksassa 13. heinäkuuta – 1. elokuuta 2010. Kisapaikkakuntina olivat Augsburg, Bielefeld, Bochum ja Dresden.
MM-lopputurnaukseen selviytyi järjestäjämaa Saksan lisäksi viisitoista maata. Euroopasta mukana olivat Englanti, Ranska, Ruotsi ja Sveitsi, Aasiasta Etelä-Korea, Japani ja Pohjois-Korea, Oseaniasta Uusi-Seelanti, Afrikasta Ghana ja Nigeria, Pohjois-Amerikasta Costa Rica, Meksiko ja Yhdysvallat sekä Etelä-Amerikasta Brasilia ja Kolumbia. Joukkueet pelasivat neljässä neljän joukkueen alkulohkossa, joista kustakin kaksi parasta pääsi puolivälieriin. Puolivälierien voittajat pelasivat välierissä, joiden voittajat pelasivat mestaruudesta loppuottelussa ja häviäjät kolmannesta sijasta pronssiottelussa.
Mestaruuden voitti Saksa, jolle mestaruus oli naisten tässä ikäluokassa toinen. Hopeaa saavutti loppuottelun maalein 2–0 hävinnyt Nigeria, ja pronssia sai Etelä-Korea, joka voitti pronssiottelussa Kolumbian 1–0. Muut puolivälieräjoukkueet olivat oman alkulohkonsa voittaneet Meksiko, Ruotsi ja Yhdysvallat sekä lohkokakkoseksi Ruotsin jälkeen sijoittunut Pohjois-Korea.
Turnauksen paras maalintekijä oli kymmenen maalia tehnyt Saksan Alexandra Popp, joka palkittiin myös turnauksen parhaana pelaajana. Parhaaksi maalivahdiksi valittiin Yhdysvaltain Bianca Henninger.
Loppuottelu

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. elokuuta |  Saksa | 2–0 | Nigeria  |   |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Popp 8' Kulig 90+2' | (1–0) |   | Bielefelder Alm, Bielefeld     |
|   | Popp 8' Kulig 90+2' |  |   | Bielefelder Alm, Bielefeld     |
Jarl-Axel Grönroos

Jarl-Axel Engelbrekt Grönroos (21. huhtikuuta 1919 Turku – 27. lokakuuta 1968 Turku) oli suomalainen lääkäri ja Turun yliopiston mikrobiologian apulaisprofessori vuodesta 1957.
Grönroosin vanhemmat olivat johtaja Axel Grönroos ja Judith Maria Lindholm ja puoliso vuodesta 1944 Merzie Adele Broms. Grönroos tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta 1938 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1948. Lääketieteen tohtoriksi hän väitteli 1955. Lastentautien erikoislääkäri hänestä tuli 1952 ja serobakterologian erikoispätevyyden hän sai 1953. Turun yliopiston bakterologian ja serologian dosenttina Grönroos toimi vuodesta 1957 vuoteen 1959, oltuaan sitä ennen yliopiston assistentti ja lastenklinikan apulaislääkäri.
Eugene

Eugene voi tarkoittaa:
Eugene, vieraskielinen etunimi
Eugen, etunimi
Eugene, kaupunki Oregonissa, Yhdysvalloissa
Mount Eugene, korkein vuori Ellesmerensaarella
Nick Dinsmore, yhdysvaltalainen showpainija käyttää esiintymisnimeä Eugene
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Eugene”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jack Aitchison

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Jack Aitchison
Syntymäaika: 5. maaliskuuta 2000
Syntymäpaikka: Fauldhouse, Skotlanti
Pelipaikka: hyökkääjä
Seura
Seura: Celtic
Pelinumero: 99
Junioriseurat
2010–2016: Celtic
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2016– | Celtic | 1 | (1) |
Maajoukkue
| 2015– | Skotlanti U17 | 11 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 18. toukokuuta 2016.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 18. toukokuuta 2016.
Jack Aitchison (s. 5. maaliskuuta 2000 Fauldhouse) on skotlantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Skotlannin valioliigassa pelaavaa Celticiä. Oikeajalkainen Aitchison on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Aitchison on Celticin kasvatti. Debyyttinsä seuran edustusjoukkueen paidassa Aitchison teki toukokuussa 2016 Motherwelliä vastaan ollen seuran historian nuorin pelaaja 16 vuoden ja 71 päivän ikäisenä. Aitchison teki ottelussa maalin ensimmäisellä kosketuksellaan, joten hänestä tuli myös seuran historian nuorin maalintekijä.
Aitchison on pelannut Skotlannin alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa.
Epäviralliset jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut 1941

| Epäviralliset jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut 1941 |
| --- | --- |
Joukkueet:  9
Isäntämaa:   Saksa
Kaupungit:  Garmisch-Partenkirchen
Ajankohta:  19.–23. helmikuuta 1941
Mitalistit:  
–  Kultaa:   Saksa
–  Hopeaa:   Ruotsi
–  Pronssia:   Sveitsi
Kansainvälisen talviurheiluviikon 1941 jääkiekkoturnaus pidettiin 19.–23. helmikuuta 1941 Garmisch-Partenkirchenissä. Kilpailujen jääkiekkoturnausta pidettiin epävirallisena Euroopan-mestaruuskilpailuina.
Karsintaryhmä A

| joukkue | O | V | T | H | Maalit | P | HUN | GER | SVK |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Unkari | 2 | 1 | 1 | 0 | 6–0 | 3 |  | 0–0 | 6–0 |
|  Saksa | 2 | 1 | 1 | 0 | 3–2 | 3 |  |  | 3–2 |
|  Slovakia | 2 | 0 | 0 | 2 | 2–9 | 0 |  |  |  |
Karsintaryhmä B

| joukkue | O | V | T | H | Maalit | P | SUI | YUG | NED |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Sveitsi | 2 | 2 | 0 | 0 | 32–0 | 4 |  | 13–0 | 19–0 |
|  Jugoslavia | 2 | 1 | 0 | 1 | 4–15 | 2 |  |  | 4–2 |
|  Alankomaat | 2 | 0 | 0 | 2 | 2–23 | 0 |  |  |  |
Karsintaryhmä C

| joukkue | O | V | T | H | Maalit | P | SWE | ROM | ITA |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Ruotsi | 2 | 2 | 0 | 0 | 16–3 | 4 |  | 6–0 | 10–3 |
|  Romania | 2 | 1 | 0 | 1 | 5–8 | 2 |  |  | 5–2 |
|  Italia | 2 | 0 | 0 | 2 | 5–15 | 0 |  |  |  |
Välierät

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Helmikuu 1941 | Garmisch-Partenkirchen |  Ruotsi | – |  Sveitsi |  | 2–0 (1–0, 1–0, 0–0) |
| Helmikuu 1941 | Garmisch-Partenkirchen |  Saksa | – |  Unkari |  | 3–1 (1–0, 2–1, 0–0) |
Pronssiottelu

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Helmikuu 1941 | Garmisch-Partenkirchen |  Sveitsi | – |  Unkari |  | 4–2 (2–0, 1–1, 1–1) |
Loppuottelu

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 23. helmikuuta 1941 | Garmisch-Partenkirchen |  Saksa | – |  Ruotsi |  | 2–1 (1–0, 1–1, 0–0) |
Aiheesta muualla

http://www.passionhockey.com/hockeyarchives/inter1941.htm
Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut
1910
1911
1912
1913
1914
1921
1922
1923
1924
1925
1926
1927
1929
1932
Epäviralliset 1940
Epäviralliset 1941
Iwade

| Iwade (岩出市) |
| --- | --- |
 Negoro-ji
 lippu:  Symboli
 Iwaden sijainti Wakayaman prefektuurissa
 Iwade
 Koordinaatit: 34°15′23″N, 135°18′41″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kansai
Prefektuuri:  Wakayaman prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  38,51 km²
Väkiluku (12/2019):  53 994
 – Väestötiheys:  1 402,1 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Quercus phillyraeoides
 – Kukka:  Kirsikka
 – Lintu:  Idänsilkkikerttunen
 
 http://www.city.iwade.wakayama.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Iwade (jap. 岩出市, Iwade-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Wakayaman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa Wakayaman itäpuolella. Etelässä kaupunki ulottuu Kijoelle ja Wakayaman tasangolle, pohjoisessa sen alue nousee Izumivuorille ja rajautuu Osakan prefektuuriin. Iwadessa on 53 994 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 38,51 neliökilometriä.
Kaupungin keskustan muodostaa entinen Iwaden kylä, joka kasvoi historiallisesti Ise-kaidō-tien ja Kijoen vesiliikenteen risteyskohtaan. Edo-kaudella se kuului Kishūn daimiokuntaan. Iwadesta tehtiin maaseutukaupunki vuonna 1908. 1960-luvulta lähtien se on kehittynyt lähikaupunkien asuinlähiönä ja sen väkiluku on ollut kasvussa. Kaupunkioikeudet sille myönnettiin vuonna 2006. Iwade on viljavaa aluetta, ja siellä tuotetaan muun muassa vihanneksia, sitrushedelmiä ja koristekukkia.
Kaupungin rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu Negoro-jin buddhalainen temppeli, jonka tahōtō-pagodi on valittu yhdeksi Japanin kansallisaarteista. Sengoku-kaudella 1500-luvulla sillä oli suojanaan lukuisia soturimunkkeja, mutta vuonna 1585 se joutui Toyotomi Hideyoshin tuhoamaksi. Pagodin lisäksi hyökkäykseltä säästyivät Daishidō-halli ja temppelin puutarha. Kaupungissa sijaitsee esimerkiksi myös vuonna 1706 rakennettu Masuda-suvun talo, joka on yksi Japanin tärkeän kulttuuriomaisuuden kohteista. Iwadea palvelee JR Nishi-Nihonin Wakayama-linja.
Kuvia

Ōmiya-jinja
Masuda-suvun talo
Iwaden kaupunginkirjasto
Kirsikoita Onoyaman solassa Wakayaman rajalla
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Iwade Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Eugen von Knilling

Eugen von Knilling
Eugen Ritter von Knilling (1. elokuuta 1856 München – 20. lokakuuta 1927 München) oli saksalainen poliitikko (Bayerische Volkpartei, BVP) ja Baijerin pääministeri 1922–1924.
Knilling opiskeli lakia kotikaupungissaan Münchenissä. Vuosina 1912–1918 hän toimi opetusministerinä Baijerin kuningaskunnan hallituksessa. Weimarin tasavallan alkuaikoina hän oli Baijerin parlamentin jäsen. Hänestä tuli osavaltion pääministeri vuonna 1922.
Baijerissa elettiin tuolloin myrskyisiä aikoja. Kommunistit ajoivat osavaltion liittymistä mukaan maailmanvallankumoukseen, äärioikeisto halusi kaapata vallan itselleen, monarkistit ajoivat kuningashuoneen palauttamista ja itävaltalaismieliset halusivat liittää osavaltion Saksan sijasta Itävaltaan. Levottomuudet, väkivaltaisuudet ja poliittiset attentaatit saivat Knillingin julistamaan poikkeustilan ja nimittämään Gustav Ritter von Kahrin valtionkomissaariksi diktaattorin valtaoikeuksin. Kahr perusti kolmihenkisen osavaltiohallinnon, niin sanotun Baijerin triumviraatin.
Adolf Hitlerin johtama kansallissosialistinen puolue yritti kaapata vallan 1923. Hitlerin apuri Rudolf Hess piti Knillingiä vankina vähän aikaa tämän niin sanotun oluttupavallankaappauksen aikana. Natsien yritys kukistettiin, ja puolueen johto tuomittiin vankilaan. Knilling oli kuitenkin uupunut politiikkaan ja erosi pääministerin tehtävistä vuonna 1924.
Iwakura (Aichi)

| Iwakura (岩倉市) |
| --- | --- |
 Gojōjoki kirsikankukkien aikaan
 lippu:  Symboli
 Iwakuran sijainti Aichin prefektuurissa
 Iwakura
 Koordinaatit: 35°16′46″N, 136°52′17″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Chūbu, Tōkai
Prefektuuri:  Aichin prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  10,47 km²
Väkiluku (04/2020):  48 045
 – Väestötiheys:  4 588,8 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Kamferipuu
 – Kukka:  Atsalea
 
 https://www.city.iwakura.aichi.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Iwakura (jap. 岩倉市, Iwakura-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Aichin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin luoteisosassa Nōbin tasangolla Nagoyan pohjoispuolella. Gojōjoki virtaa pohjois-eteläsuunnassa kaupungin läpi. Iwakurassa on 48 045 asukasta (huhtikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 10,47 neliökilometriä.
Asutus Iwakuran alueella on vanhaa, ja sieltä on löytynyt muun muassa Yayoi-kauden arkeologinen kohde. 1700-luvun alkupuolelta lähtien se kehittyi markkinapaikkana. Sittemmin se on kasvanut voimakkaasti Nagoyan esikaupunkina, ja sinne on sijoittunut elintarvike-, tekstiili-, lasi- ja elektroniikkateollisuutta. Eräs perinteinen elinkeino on koinobori-tuulipussien valmistus. Jäljellä olevilla maaseutumaisilla alueilla viljellään riisiä, vihanneksia ja koristekukkia. Kaupunkioikeudet Iwakura sai vuonna 1971.
Iwakuran merkittävin nähtävyys ovat Gojōjoen vartta reunustavat kirsikkapuut. Kaupunkia palvelee Nagoya-rautateiden Inuyama-linja.
Kuvia

Iwakuran rautatieasema
Iwakuran historiallista puistoa
Iwakura-kaidō
Iwakuran kaupungintalo
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Iwakura Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Jemina Sillanpää

| Jemina Sillanpää> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. toukokuuta 1982 (ikä 42) Hämeenkoski
Ammatti:  näyttelijä, muusikko
Näyttelijä
Aktiivisena:  2006–
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Jemina Sillanpää (s. 6. toukokuuta 1982 Hämeenkoski) on suomalainen näyttelijä, muusikko ja ohjaaja.
Ura

Sillanpää valmistui Teatterikorkeakoulusta Teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2010.
Sillanpää on esiintynyt Helsingin kaupunginteatterissa ja Suomen Kansallisteatterissa. Kansallisteatteriin hän on ohjannut esitykset Unelmien aikataulu ja revyyn Kylä elää sekä Karavaani 2017. Lahden kaupunginteatterin päänäyttämölle hän on ohjannut ja käsikirjoittanut musiikkiteatteriteoksen Karnevaali 2020, jonka ensi-ilta oli 14. helmikuuta 2020.
Sillanpää laulaa ja soittaa viulua siskonsa Selinan kanssa yhtyeessä Jemina & Selina. Sillanpäät ovat kiertäneet esiintymässä Yhdysvalloissa ja tehneet yhteistyötä The Rolling Stonesin taustamuusikoiden ja taustalaulajien kanssa. He aloittivat musiikillisen uransa vuonna 1992 isänsä Seppo Sillanpään kirjoittaman lastenlevyn Siljakudaa myötä.
Emil Beyer

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten voimistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | St. Louis 1904 | joukkuekilpailu |  |
Emil Beyer (22. marraskuuta 1876 New York – 15. lokakuuta 1934 Rockville Centre, New York) oli yhdysvaltalainen voimistelija ja olympiamitalisti. Hän syntyi saksalaisille vanhemmille. Hän edusti vuoden 1904 kesäolympialaisissa Saint Louisissa New York Turnvereinia ja oli mukana saamassa hopeaa joukkuevoimistelussa.
Beyer pääsi Yhdysvaltain sotilasakatemiaan vuonna 1897, mutta ei valmistunut. Hän asui suurimman osan elämästään Brooklynissa, jossa hän piti apteekkia.
Jan DeGaetani

Janice (Jan) DeGaetani (10. heinäkuuta 1933 – 15. syyskuuta 1989) oli yhdysvaltalainen klassista musiikkia esittänyt laulaja, äänialaltaan mezzosopraano.
DeGaetani opiskeli Juilliard Schoolissa ja esiintyi uransa aikana muun muassa New Yorkin filharmonikkojen, Philadelphian orkesterin, Berliinin filharmonikkojen, BBC:n sinfoniaorkesterin ja Chicagon sinfoniaorkesterin kanssa. Hänen ensiesiintymisensä New Yorkissa oli 1958.
DeGaetani toimi professorina Eastman School of Musicissa ja vuodesta 1973 kuolemaansa Aspenin musiikkijuhlien nimikkotaiteilija. DeGaetanin johdolla opiskelivat sopraanot Dawn Upshaw, Karen Holvik ja Renée Fleming sekä baritoni William Sharp.
DeGaetanin levyttämiin säveltäjiin kuuluvat muun muassa Stephen Foster, Arnold Schönberg, Maurice Ravel, Johannes Brahms, Alfonso X El Sabio, Modest Musorgski, Sergei Rahmaninov ja Ernest Chausson. Laulaja menehtyi leukemiaan 56-vuotiaana.
Epätasa-arvoiset sopimukset

Epätasa-arvoiset sopimukset on yhteisnimitys 1800-luvulla ja 1900-luvun alkupuolella solmituille kansainvälisille sopimuksille, joilla Kiina pakotettiin luopumaan suvereniteetistaan ja monista alueistaan imperialististen länsimaiden ja Japanin hyväksi. Sopimusten toisina osapuolina olivat pääasiassa Britannia, Ranska, Saksa, Venäjä ja Yhdysvallat. Nimityksen ”epätasa-arvoiset sopimukset” käyttö yleistyi Kiinassa 1920-luvulla osana kansallismielistä propagandaa.
1800-luvun puolivälissä myös Japani joutui tekemään vastaavia sopimuksia länsimaiden kanssa.
Järjestelmän purkautuminen

Venäjän vallankumouksen jälkeen Neuvosto-Venäjän hallitus luopui useimmista etuoikeuksistaan Kiinassa. Britannia, Ranska ja Yhdysvallat luopuivat kansalaistensa eksterritoriaalioikeuksista vasta vuonna 1946. Brittiläinen Hongkong palautettiin Kiinalle vuonna 1997 ja Portugalin Macao Kiinalle  vuonna 1999.