stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Heinänuha
Aiheesta muualla

Allerginen siitepölynuha ja allergiset silmäoireet, potilasohje, Terveyskirjasto.fi[vanhentunut linkki]
Turun yliopiston Aerobiologian yksikön siitepölytiedote (Arkistoitu – Internet Archive)
Burnout Dominator

| Burnout Dominator |
| --- | --- |

Kehittäjä:  EA UK
Julkaisija:  Electronic Arts
Jakelija:  PlayStation Store
Pelisarja:  Burnout
Pelimoottori:  RenderWare
Julkaistu:  PlayStation 2 NA 6. maaliskuuta 2007 AUS 22. maaliskuuta 2007 EU 23. maaliskuuta 2007 JP 20. syyskuuta 2007 PlayStation Portable NA 6. maaliskuuta 2007 AUS 26. huhtikuuta 2007 EU 27. huhtikuuta 2007 JP 20. syyskuuta 2007
Lajityyppi:  ajopeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: E PEGI: 3+
Alusta:  PlayStation 2, PlayStation Portable
Jakelumuoto:  DVD, UMD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Burnout Dominator on EA UK:n kehittämä ja  Electronic Artsin maaliskuussa 2007 julkaisema Burnout-pelisarjaan kuuluva ajopeli.
Pelaaminen

Peli on tuttua Burnout-tyylistä kaahailua kaduilla ja vastustajien kiilaamista radalta. Juoni, grafiikka ja pelattavuus ovat ottaneet edistysaskeleita. Lisäksi pelissä voi kisata uudenlaisilla ajoneuvoilla, kuten hotrodeilla, nelivetomaastureilla ja muskeliautoilla.
Pelissä voi kilpailla myös uudessa World Tourissa ja Maniac-tilassa, jossa pelaaja saa sitä enemmän pisteitä, mitä hullumpi ajotapa on. Kisoja voittamalla, vastustajia kiilaamalla ulos pelistä ja palkintovaatimuksia suorittamalla saa lisää Domination-pisteitä, joiden avulla voi avata piilotettua materiaalia.
Joensuun työväenyhdistys

Joensuun Työväenyhdistys (lyh. JTY) on vuonna 1888 perustettu Joensuussa toimiva Suomen Sosialidemokraattiseen Puolueeseen kuuluva työväenyhdistys. JTY on yksi kahdeksasta SDP:n Joensuun kunnallisjärjestöön kuuluvasta Joensuun alueella toimivasta puolueosastosta.
Yhdistyksen puheenjohtaja (2023) on Merja Mäkisalo-Ropponen.
Historia

Joensuun Työväenyhdistyksen perustavia kokouksia järjestettiin kaksi vuonna 1887. Kokouksista ensimmäinen pidettiin 13.2.1887 ja toinen, jossa hyväksyttiin yhdistyksen säännöt, 19.5.1887. Kuopion läänin kuvernööri kuitenkin hyväksyi yhdistyksen säännöt vasta 7.4.1888, joten tämän katsotaan olevan yhdistyksen perustamispäivä.
Yhdistyksen perustamisesta ja ensimmäisen johtokunnan valinnasta ilmoitettiin sanomalehti Karjalattaressa 30.10.1888. Yhdistyksen tavoitteeksi kerrottiin työväen aineellisen ja henkisen tilan edistäminen. Jäseniksi toivotettiin tervetulleiksi kaikki kansalaiset säätyyn ja sukupuoleen katsomatta, ja yhdistyksen sisäänpääsymaksun kerrottiin olevan 50 penniä ja vuosimaksun miehiltä 1 markka ja naisilta 50 penniä.
Toiminta

JTY järjestää koulutuksia sekä yleisö- ja keskustelutilaisuuksia valtakunnan- ja kunnallispolitiikan kysymyksistä. Yhdistys osallistuu vaaleihin ja on mukana kunnallispolitiikassa Joensuussa. Valtuustokaudella 2021-2025 yhdistyksellä on Joensuun kaupunginvaltuustossa 14 kaupunginvaltuutettua ja jäseniä kaikissa kaupungin lautakunnissa. Yhdistys on yhteisöjäsenenä Joensuun Hoiva- ja palveluyhdistyksessä.
Toiminta > Toimitilat

Joensuun Työväenyhdistyksen toimisto- ja kokoustilat sijaitsevat vuonna 1981 valmistuneessa Joensuun työväentalon kolmikerroksisessa rakennuksessa osoitteessa Kauppakatu 32. Samalla paikalla sijaitsi aiemmin yhdistyksen vuonna 1908 rakentama puinen työväentalo, joka purettiin vuonna 1979. Joensuun Työväenyhdistyksen lisäksi rakennuksessa toimivat tällä hetkellä mm. SDP:n Joensuun kunnallisjärjestö, Savo-Karjalan sosialidemokraatit, Savo-Karjalan Demarinuoret, Pohjois-Karjalan Nuoret Kotkat, Työväen sivistysliiton Joensuun opintojärjestö sekä sanomalehti Viikko Pohjois-Karjala.
Joensuun keskustassa sijaitsevien toimitilojensa lisäksi JTY:llä on kaksi virkistys- ja vuokrakäytössä olevaa kiinteistöä: Hopealahden tila ja Laamankosken kämppä. Niittylahdessa sijaitsevan 54 hehtaarin Hopealahden tilan pihapiirissä on majoitus-, kokous ja juhlakäyttöön soveltuvia rakennuksia sekä rantasauna, savusauna ja kota. Hopealahden tilan alueesta 17 hehtaarin rantavyöhyke on luonnonsuojelualuetta. Tilaa vuokrataan esimerkiksi juhlakäyttöön.
Lisäksi yhdistyksellä on Ilomantsin pohjoisosassa lähellä Venäjän rajaa sijaitseva Laamankosken kämppä, joka on vuokrakäytössä oleva vanha uittokämppä.
Toiminta > Kansanedustajat

SDP:n eduskuntaryhmässä on tällä hetkellä yksi kansanedustaja Joensuun Työväenyhdistyksestä: Seppo Eskelinen. Eskelinen valittiin eduskuntaan ensimmäisen kerran vuonna 2019.
Yhdistyksen riveistä kansanedustajiksi ovat aiemmin nousseet seuraavat henkilöt (valitsemisvuoden mukaan):
Paavo Tikkanen (1907-1914)
Juho W. Sainio (1908-1917)
Heikki Jalonen (1911-1918)
Samuli Tervo (1911-1914, 1927-1929, 1936-1948)
Severi Kurkinen (1910-1917)
Mimmi Haapasalo (1914-1917)
Jukka Tuomikoski (1914-1918)
Jussi Tirkkonen (1917-1918)
Toivo Turtiainen (1919-1920)
Otto Pensas (1924-1930)
Antti Juho Kosonen (1930-1939, 1944-1945)
Varma K. Turunen (1939-1962)
Valde Nevalainen (1966-1975)
Matti Puhakka (1975-1991, 1995-1996)
Riitta Myller (1987-1995, 2011-2019)
Säde Tahvanainen (1995-2007)
Merja Mäkisalo-Ropponen (2011-2023)
Ford GT40

| Ford GT40 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdistynyt kuningaskunta (Mk I, Mk II, and Mk III)  Yhdysvallat (Mk IV)
Valmistusvuodet:  1964–1969
Tuotantomäärä:  105
Korimalli:  Coupé Roadster
Tekniset tiedot
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali
Mitat
Massa:  1 217 kg (1966, Mk IIA)
Pituus:  4 064 mm
Akseliväli:  2 413 mm
Leveys:  1 778 mm
Korkeus:  1 029 mm
GT40 Mk II takaa
Ford GT40 on Fordin automalli, jolla on voitettu Le Mansin 24 tunnin ajot neljä kertaa peräkkäin vuosina 1966-69.
Ford GT40 kehitettiin Henry Ford II:n määräyksestä, sillä Fordin oli tarkoitus ostaa Ferrari. Fordin epäonneksi Enzo Ferrari vetäytyi kaupasta viime hetkellä saatuaan taloudellista tukea Fiatilta. Henry Ford suuttui, ja hän halusi rakentaa auton, joka voittaisi joka ikisen Ferrarin kilpa-ajossa. Auto nimettiin GT40:ksi, sillä sen korkeus oli vain 40 tuumaa (noin 1 metri).
Vuonna 2005 mallista alettiin tehdä  GT -retroversiota.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ford GT40 Wikimedia Commonsissa
Germaine Tillion

Germaine Tillion vuonna 1934.
Germaine Tillion (30. toukokuuta 1907 – 19. huhtikuuta 2008) oli ranskalainen antropologi. Hänet muistetaan parhaiten työstä, jonka hän teki 1950-luvulla Algeriassa Ranskan hallituksen hyväksi.
Tillionille myönnettiin vuonna 1977 Prix mondial Cino Del Duca. Hänellä on lisäksi Kunnialegioonan suurristi.
Tillion syntyi Allègressa, Haute-Loiren departementissa, ja opiskeli antropologiaa Marcel Maussin johdolla. Hän kävi Algeriassa jo 1930-luvulla ja teki huomattavaa tutkimustyötä Aurès'n alueen berberi- ja chaoui-kansoista. Hän selvisi toisessa maailmansodassa Saksan keskitysleiriltä.
Samuel Pearson Goddard Jr.

Samuel Pearson Goddard Jr.
Samuel Pearson Goddard Jr. (8. elokuuta 1919 – 1. helmikuuta 2006) oli yhdysvaltalainen poliitikko, joka toimi Arizonan kuvernöörinä vuosina 1965–1967.
Goddard syntyi Missourissa ja opiskeli Harvardin yliopistosta. Hän palveli toisen maailmansodan aikana maansa ilmavoimissa. Hän luki vielä lakia Arizonan yliopistossa, valmistui 1949 ja teki lakialan töitä Tucsonissa.
Goddard oli Arizonan kuvernöörinä yhden kauden. Hän oli ehdolla vielä 1966 ja 1968, mutta hävisi molemmilla kerroilla Jack Williamsille.
Roberta Peters

Roberta Peters vuonna 1974.
Roberta Peters (4. toukokuuta 1930 New York, New York – 18. tammikuuta 2017 Rye, New York) oli yhdysvaltalainen sopraano. Hän oli Metropolitan-oopperan vakituinen esiintyjä yli neljän vuosikymmenen ajan.
Metropolitan-oopperan lisäksi Peters esiintyi mm. Covent Gardenissa ja Wienin valtionoopperassa. Hän piti sooloresitaaleja vielä vanhoilla päivillään. Hän pääsi esiintymään Valkoiseen taloon jo John F. Kennedyn ajalla.
Petersillä oli lyhyt avioliitto baritoni Robert Merrillin kanssa. Avioliiton kariuduttua hän meni myöhemmin uusiin naimisiin.
Bill Clinton myönsi Roberta Petersille vuonna 1998 National Medal of Artsin.
Free Record Shop

Free Record Shop Haagissa, Alankomaissa.
Free Record Shop on kansainvälinen levykauppaketju, joka toimii pääasiallisesti Benelux-maissa. Kaupan valikoimiin kuuluvat myös elokuvat, tietokonepelit ja kirjat. Ketjun ensimmäisen liikkeen avasi Hans Breukhoven 1971 Alankomaihin. Ketju levisi myös Suomeen 2000-luvun alussa, ensimmäinen liike Suomessa avattiin Helsingin Aleksanterinkadulle vuonna 1998. Sillä oli 2000-luvun puolivälissä Suomessa 17 myymälää. Ketju lopetti toimintansa Suomessa 22. kesäkuuta 2007.
Aiheesta muualla

Kaupan internetsivut (englanniksi)
V. A. Sihvonen

Savonlinnan kauppatori V. A. Sihvosen kuvaamana n. 1926–1932.
Sihvosten valokuvaajaveljesten ilmoitus Parikkalan Sanomissa 13.07.1910.
V. A. Sihvosen valokuvaamo Olavi, Olavinkatu 26.
Viljam A. Sihvonen (14. marraskuuta 1879 – 14. heinäkuuta 1932 Savonlinna) oli valokuvaaja, joka on tullut tunnetuksi Savonlinnaa, sen ympäristöä ja asukkaita kuvaavista kuvista.
Ura ja elämä

V. A. Sihvonen aloitti ammattimaisen valokuvaamisen vuonna 1894 isänsä Aleksander Sihvosen perustamassa valokuvaamossa, joka sijaitsi osoitteessa Kirkkokatu 12 Savonlinnassa. Hän perusti oman valokuvaamon yhdessä veljensä Hjalmar Sihvosen kanssa Olavinkatu 13:ssa sijainneeseen isänsä valokuvaamon rinnakkaisliikkeeseen. Veljesten yhteinen kuvaamo sai vuonna 1908 nimekseen Valokuvaamo W. & Hj. Sihvonen.
Vuosina 1908–1915 sekä William että Hjalmar Sihvonen toimivat ateljeetoiminnan lisäksi myös kiertävinä valokuvaajina Savonlinnaa ympäröivillä paikkakunnilla. Lehti-ilmoitusten mukaan kuvauksia tapahtui paikkakunnan yrittäjien taloissa ja pihoilla. V. A. Sihvonen on tunnettu Savonlinnaa, Punkaharjua ja ympäröivää maaseutua kuvaavista maisemakuvista. Näitä kuvia myytiinkin paljon matkailijoille postikortteina.
Sihvonen osti veljensä osuuden yhteisestä kuvaamosta vuonna 1910 ja jatkoi nimellä Valokuvaamo Olavi. Vuonna 1914 ateljee muutti uusiin tiloihin Olavintorille Solmun taloon osoitteessa Olavinkatu 26. Sisällissodan aikana vuonna 1918 V. A. Sihvonen toimi rintamavalokuvaajana Raudussa. Sihvosen kuoltua uintimatkalla Savonlinnassa vuonna 1932 valokuvaamon toimintaa jatkoi hänen jälkeensä hänen poikansa Paavo Sihvonen. Hänen tyttärensä Kerttu Kupiainen kirjoittaa myös perheen valokuvaustoiminnasta muistelmateoksessaan Kaupunki saarilla : vaellusta pienessä kaupungissa mukulakivikatujen aikaan.
Ura ja elämä > Kuvaajaveljesten ateljeet

Veli Hjalmar Sihvonen siirtyi ensin isän valokuvaamoon mutta muutti sitten Poriin. Palatessaan Savonlinnaan vuonna 1912 hän perusti kuvaamon Hj. Sihvonen  ja valokuvaamon Savo isänsä valokuvaamon piharakennukseen Kirkkokadulla.
Velipuoli Urho Alarik Sihvonen oli myös valokuvaaja. Toimittuaan ensin valokuvaajana Raahessa vuosina 1916–19 hän perusti Savonlinnaan valokuvaamon Atelier Iris osoitteessa Olavinkatu 10, ja se siirtyi myöhemmin osoitteeseen Olavinkatu 51. Valokuvaamo toimi vuoteen 1932 saakka, jolloin se tuhoutui tulipalossa.
Valokuvia kokoelmissa

Savonlinnan maakuntamuseo (tuhansia miljöö- ja henkilökuvia)
Lusto
Museoviraston historian kuva-arkisto (n. 40 henkilökuvaa ja 20 maisemakuvaa)
Sibelius-museo, Turku (15 dokumenttikuvaa oopperajuhlilta Savonlinnasta)
Kuopion kulttuurihistoriallinen museo, Kuopio (15 valokuvaa)
Suomen valokuvataiteen museo, Helsinki
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta V. A. Sihvonen Wikimedia Commonsissa
Islanninkielinen Wikipedia

Islanninkielisen Wikipedian logo
Islanninkielinen Wikipedia (isl. Wikipedia, Frjálsa alfræðiorðabókin) on Wikipedian islanninkielinen versio. Se perustettiin tammikuussa 2003. 13. huhtikuuta 2007 siellä oli 14 479 artikkelia ja 2. heinäkuuta 2013 35 986 artikkelia. Heinäkuun 2024 alussa islanninkielisessä Wikipediassa oli 58 639 artikkelia, mikä teki siitä 96. suurimman kieliversion.
Elihu Root

| Elihu Root |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. helmikuuta 1845 Clinton, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 7. helmikuuta 1937 (91 vuotta)
Arvonimi: The Honourable
Tiedot
Kunnianosoitukset:   Nobelin rauhanpalkinto (1912)
 Nimikirjoitus
Elihu Root (15. helmikuuta 1845, Clinton, New York, Yhdysvallat – 7. helmikuuta 1937) oli yhdysvaltalainen asianajaja ja puolustusministeri presidentti William McKinleyn virkakaudella. Sittemmin hän toimi ulkoministerinä presidentti Theodore Rooseveltin virkakauden aikana. Hän sovitteli useita Latinalaisen Amerikan konflikteja, ja hänelle myönnettiin vuoden 1912 Nobelin rauhanpalkinto.
Rootin isä oli Oren Root I ja äiti Nancy Whitnay Buttrick. Isä toimi matematiikan opettajana paikallisessa Hamilton Collegessa, jossa Elihu suoritti collegeopintonsa. Vuonna 1867 hän valmistui New Yorkin yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta ja ryhtyi asianajajaksi.
Root avioitui vuonna 1878 Clar Frances Walesin kanssa, ja heillä oli kolme lasta. Vaimon isä oli Scientific American -lehden päätoimittaja.
Rootia pidetään yleisesti viisaana miehenälähde?, joka sukkuloi taitavasti Washingtonin korkeiden hallituspiirien ja New Yorkissa tapahtuneen yksityisen asianajajan tehtävien välillä.
Poliittisessa toimissaan hän on useiden uudistusten alullepanija. Toimiessaan William McKinley ja Theodore Rooseveltin aikakaudella hän pani toimeen suuren puolustusvoimien uudistuksen. Lisäksi hän laajensi West Point -upseerikoulua ja perusti U. S. Army War Collegen kuin myös armeijan pääesikunnan. Hän muutti myös ylenemisjärjestelmää ja perusti erikoislajien kouluja.
Vuonna 1905 presidentti Roosevelt nimitti Rootin ulkoministeriksi yllättäen kuolleen John Hayn tilalle. Hän toteutti amerikkalaista avoimien ovien politiikkaa varsinkin Lähi-idässä. Latinalaisessa Amerikassa Root onnistui vakuuttamaan alueen valtiot Haagin rauhankongressiin osallistumisen eduista. Hän toimi yhteistyössä Japanin kanssa siirtolaispolitiikan ongelmien parissa. Myös Britannian ja Yhdysvaltojen rajariita Kanadan ja Alaskan rajalla sai hänen huomionsa.
Vuonna 1912 hänelle myönnettiin Nobelin rauhanpalkinto sovittelutyöstä ja työstä kansainvälisen yhteistyön parissa.
Teokset

Citizen's Part in Government. Yale University Press, 1911.
Experiments in Government and the Essentials of the Constitution. Princeton University Press, 1913.
Addresses on International Subjects. Harvard University Press, 1916.
Military and Colonial Policy of the United States. Harvard University Press, 1916.
Miscellaneous Addresses. Harvard University Press, 1917.
Men and Policies: Addresses by Elihu Root. Harvard University Press, 1925.
Kazimierz Kord

Kazimierz Kord (18. marraskuuta 1930 – 29. huhtikuuta 2021) on puolalainen kapellimestari. Hän opiskeli pianonsoittoa Pietarin konservatoriossa sekä myöhemmin Krakovassa.
Kord tunnetaan Varsovan filharmonisen orkesterin pitkäaikaisena ylikapellimestarina (1977–2001). Hän on sen lisäksi johtanut mm. Lounais-Saksan radion sinfoniaorkesteria vuosina 1980–1986.
T-Bone Slim

T-Bone Slimin pamfletti "Starving Amidst Too Much" (1923).
Matti Valentin Huhta (14. helmikuuta 1882 Ashtabula, Ohio – 11. toukokuuta 1942 New York), paremmin tunnettu  taiteilijanimellä T-Bone Slim, oli amerikansuomalainen runoilija, lauluntekijä, kolumnisti, kulkuri ja ammattiyhdistysaktiivi. Hän oli mukana anarkosyndikalistisen Industrial Workers of the World (IWW) -ammattiliiton toiminnassa.
Huhtaa pidetään yleisesti yhtenä merkittävimmistä 1920- ja 1930-lukujen radikaalissa amerikkalaisessa työväenliikkeessa vaikuttaneista kirjoittajista. Hänen teksteillään oli myöhemmin vaikutusta myös Yhdysvaltojen 1960-luvun kansalaisoikeusliikkeeseen ja samalla vuosikymmenellä Chicagossa syntyneeseen surrealistiseen taidesuuntaukseen. Huhdan ihailijoita on myös muun muassa Yhdysvaltojen 1900-luvun merkittävimpiin intellektuelleihin kuuluva Noam Chomsky.
Huhdan kiertelevän elämäntavan vuoksi hänen vaiheistaan tiedetään hyvin vähän. Hänestä ei esimerkiksi tunnettu pitkään yhtään valokuvaa. Ainoat säilyneet Huhtaa esittävät kuvat olivat hänen lehtikolumniensa yhteydessä julkaistujen pilapiirrosten ja sarjakuvien karikatyyrejä. Vasta 2019 julkaistiin kuvia Huhdasta. Taiteilijanimensä lisäksi Huhta käytti salanimenään jäsenkorttinsa numeroa, "Card No. 198308".
Elämä

Ohion Ashtabulassa ystävänpäivänä syntyneen Matti Valentin Huhdan vanhemmat olivat työväenluokkaisia suomalaisia siirtolaisia. Vanhemmat olivat Kälviältä muuttaneet Matti Leppihuhta ja Priitta Johanna Huhtaketo. Huhta vietti lapsuutensa Pennsylvanian Eriessä ja avioitui vuonna 1901 Rosa Kotilan kanssa. Perheeseen ehti syntyä neljä lasta ennen avioeroa, jonka jälkeen Huhta jätti kotiseutunsa noin vuonna 1910. Sen jälkeen hän piti vain harvoin kirjeitse yhteyttä perheeseensä. Huhta kierteli kulkurina ympäri Yhdysvaltoja satunnaisia töitä tehden. IWW:n jäsen hänestä tuli 1910-luvun aikana. Huhdan ensimmäinen lauluteksti ilmestyi vuonna 1920 IWW:n julkaisemassa laulukirjassa. Seuraavana vuonna hänen kirjoituksiaan alkoi ilmestymään säännöllisesti liiton julkaisemassa Industrial Solidarity -viikkolehdessä. Vuonna 1931 lehdeksi vaihtui toinen IWW:n julkaisu Industrial Worker. Huhta jatkoi kolumnistina aina kuolemaansa saakka vuoteen 1942.
Huhta tunnettiin yksin viihtyvänä kulkurina, joka kiersi maata resuisissa vaatteissa ja pestautui rahapulan iskiessä satunnaisiin töihin. Kolumniensa mukaan hän työskenteli muun muassa satamissa, suurten tasankojen maatiloilla ja metsätyöläisenä Tyynenmeren rannikon osavaltioissa. Hän kertoi myös vierailuistaan Duluthin suomenkielisessä Työväen Opistossa ja majailustaan Chicagon kodittomien maankiertäjien asuinalueilla. 1930-luvun puolivälissä Huhta ilmeisesti asettui New Yorkiin, jossa hän työskenteli Hudsonjoella kuljetusproomun kapteenina. Huhta oli myös New Yorkin aikanaan mukana IWW:n toiminnassa. Lisäksi hän oli itärannikon ahtaajien ammattiliiton jäsen.
Huhdan ruumis löytyi ajelehtimasta East Riverissä 15. toukokuuta 1942. Se oli ollut vedessä noin neljä päivää. Merkkejä ulkoisista vammoista ei ollut, ja näin kuolinsyyksi määriteltiin hukkuminen. Poliisin arvioin mukaan Huhta oli joutunut päihtyneenä veden varaan, mutta Huhdan tunteneiden ihmisten mukaan hän ei käyttänyt alkoholia, eikä kukaan ollut koskaan nähnyt häntä humalassa. Matti Valentin Huhta haudattiin Hart Islandin saarella sijaitsevalle varattomien hautausmaalle.
Tuotanto

Industrial Solidarityn ja Industrial Workerin lisäksi Huhdan mustan huumorin sävyttämiä kolumneja ilmestyi säännöllisesti myös muissa IWW:n lehdissä, kuten 1920-luvulla Industrial Pioneerissa ja 1930-luvulla The One Big Union Monthly -lehdessä. Hänen kirjoituksiaan julkaisi lisäksi suomenkielinen Industrialisti. Huhta kirjoitti myös kaksi pamflettia, joista toisen kustansi IWW:n rakennustyöläisten ja toisen elintarviketyöläisten osasto.
Huhdan kolumneja ja muita kirjoituksia on koottu vuonna yhdeksi niteeksi Juice is Stranger Than Friction – Selected Writings of T-Bone Slim (1985). Sen toimitti 1960-luvun Chicagon surrealistisen taideliikkeen johtohahmoihin kuulunut Franklin Rosemont. Vuonna 2013 Savukeidas-kustantamo julkaisi Huhdan kirjoituksia suomeksi nimellä Mielipuolipiteitä ja muita kirjoituksia.
Sanomalehtiartikkeleiden lisäksi Huhta tunnettiin myös runoilijana ja lauluntekijänä. Poliittisilla lauluilla oli suuri merkitys IWW:n toiminnassa, ja Huhta oli Ralph Chaplinin ja ruotsalaissyntyisen Joe Hillin ohella liiton merkittävin laulunsanoittaja. Huhdan tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa "The Popular Wobbly", "Mysteries of a Hobo's Life" ja "The Lumberjack's Prayer". Huhta ei tiettävästi itse soittanut mitään instrumenttia eikä myöskään laulanut, joten hän ei ole levyttänyt yhtään kappalettaan. Lauluja julkaistiin säännöllisesti IWW:n kustantamissa Little Red Songbook -laulukirjoissa. Huhdan kappaleita ovat myöhemmin levyttäneet muun muassa Pete Seeger ja Utah Phillips. Ne nousivat uudelleen suosioon 1960-luvulla kansalaisoikeusliikkeen parissa.
Teokset

T-Bone Slimin sanaleikkejä on julkaistu Ville-Juhani Sutisen suomentamana Parnassossa.
Teokset > Pamfletit

Power of These Two Hands (1922)
Starving Amidst Too Much (1923)
Teokset > Kirjat

Juice is Stranger Than Friction – Selected Writings of T-Bone Slim (toimittanut Franklin Rosemont, 1985)
Starving Amidst Too Much & Other IWW Writings on the Food Industry (sisältää Huhdan pamfletin, 2005)
Mielipuolipiteitä ja muita kirjoituksia (2013)
Maissiöljy

Jauhobanaaneja paistumassa maissiöljyssä.
Maissiöljy on maissin jyvän alkioista valmistettu ruokaöljy. Se on kullankeltaista, puhdistettuna melkein mautonta ja tuoksutonta kasviöljyä, jonka rasvahapoista yli puolet on monityydyttymättömiä. Sitä käytetään myös ruoanlaitossa, salaattikastikkeissa ja margariineissa. Maissiöljy kestää hyvin kuumennusta. Sitä käytetään uppopaistamiseen. Maissiöljyä myydään myös luomutuotteena. Se uutetaan mekaanisesti, suodatetaan ja puhdistetaan höyryttämällä. Maissiöljy sisältää linolihappoa, palmitiinihappoa ja öljyhappoa. Se sisältää myös merkittävästi omega-6-rasvahappoja ja E- ja B6-vitamiinia. Maissiöljyä voidaan käyttää paitsi ruokaöljynä, myös kosmetiikassa ihon ja hiusten hoitoon sekä hierontaan.
Maissiöljy on erityisesti keliaakikkojen sekä gluteeniallergisten suosiossa.
Maissiöljyn CAS-numero on  8001-30-7.
Aiheesta muualla

Fineli: Maissiöljyn ravintosisältö
PubChem: Corn Oil (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Corn oil (englanniksi)
Latviankielinen Wikipedia

Latviankielisen Wikipedian logo
Latviankielinen Wikipedia (latviaksi Vikipēdija latviešu valodā) on latviankielinen Wikipedian versio. Heinäkuun 2024 alussa artikkeleita oli 128 460. Se on artikkelimäärältään 68. suurin Wikipedia. Se perustettiin kesäkuussa 2003.
Tilastot

2003: 1 artikkeli
2005: 1 000 artikkelia
2006 (syyskuu): 5 000 artikkelia
1. lokakuuta 2012: 43 995 artikkelia
20. kesäkuuta 2016: 70 000 artikkelia
17. marraskuuta 2017: 80 000 artikkelia
28. joulukuuta 2018: 90 000 artikkelia
24. tammikuuta 2020: 100 000 artikkelia
Wikipedia, vapaa tietosanakirja
Hans Rahner

Hans Rahner (28. maaliskuuta 1905 Wien – 1. syyskuuta 2008 Bad Segeberg) oli itävaltalainen säveltäjä ja pianisti. Rahner tuli tunnetuksi varsinkin elokuvamusiikistaan. Hän asui Saksan Norderstedtissa ja toimi yli 100-vuotiaanakin baaripianistina.
Rahner oli näyttelijä Herta Staalin ensimmäinen aviomies.
Chinese Exclusion Act

Pilapiirros vuodelta 1882, jossa korostetaan sitä, että nimenomaan kiinalaisilla ei ole asiaa "Vapauden kultaisen portin" toiselle puolelle
Chinese Exclusion Act (suom. "kiinalaisten poissulkulaki") on vuosina 1882–1943 voimassa ollut liittovaltion tasoinen laki, jonka nojalla Yhdysvallat kielsi kiinalaisten saapumisen Yhdysvaltoihin. Kyseessä oli ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa kerta, kun Yhdysvallat esti maahantulon joltain tietyltä ryhmältä nimenomaan kansalaisuuden perusteella.