stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rohkeita otteita

| Rohkeita otteita> Whistle Stop |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Léonide Moguy
Käsikirjoittaja:  Philip Yordan
Perustuu:  Maritta M. Wolffin romaaniin
Tuottaja:  Seymour Nebenzahl
Säveltäjä:  Dmitri Tjomkin
Kuvaaja:  Russell Metty
Pääosat:  George Raft Ava Gardner
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Nero Films
Levittäjä:  United Artists
Ensi-ilta:   25. tammikuuta 1946  5. toukokuuta 1950
Kesto:  85 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rohkeita otteita (engl. Whistle Stop) on Léonide Moguyn ohjaama yhdysvaltalainen film noir -tyylinen rikosdraamaelokuva vuodelta 1946. Film noirin pääosissa ovat George Raft ja Ava Gardner, joka teki ensimmäisen pääosansa Maryna. Rohkeita otteita kertoo kotikaupunkiinsa palaavasta kaunottaresta, joka herättää kilpailua ja murha-aikeita entisissä miesystävissään.
Rohkeita otteita perustuu Maritta M. Wolffin samannimiseen romaaniin (1941), jonka pohjalta Philip Yordan laati elokuvan käsikirjoituksen. Seymour Nebenzahl oli elokuvan tuottajana ja Nero Films tuotantoyhtiönä. Elokuvan rahoitti palmspringsiläinen pankki, ja Rohkeita otteita kuvattiin Kalifornian San Fernandossa kesäkuun lopun ja elokuun alun välisenä aikana vuonna 1945.
Rohkeita otteita sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 25. tammikuuta vuonna 1946. Suomessa elokuva sai teatteriensi-iltansa 5. toukokuuta vuonna 1950. United Artists vastasi elokuvan teatterilevityksestä Yhdysvalloissa. Vaikka elokuva sai kriitikoilta sekalaisia arvosteluja, Rohkeita otteita oli yleisömenestys. Elokuva on julkaistu VHS:nä ja DVD:nä. Alan Ladd ja Evelyn Keyes esiintyivät elokuvan Lux Radio Theatren tekemässä radiosovituksessa 15. huhtikuuta 1946.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  George Raft  | … |  Kenny Veech   |
|  Ava Gardner  | … |  Mary   |
|  Victor McLaglen  | … |  Gitlo   |
|  Tom Conway  | … |  Lew Lentz   |
|  Jorja Curtright  | … |  Fran   |
|  Jane Nigh  | … |  Josie Veech   |
|  Florence Bates  | … |  Molly Veech   |
|  Charles Drake  | … |  Ernie   |
|  Charles Judels  | … |  Sam Veech   |
|  Carmel Myers  | … |  Estelle   |
|  Jimmy Conlin  | … |  Al   |
|  Jimmy Ames  | … |  herra Barker   |
|  Mack Gray  | … |  baarimikko   |
Aiheesta muualla

Rohkeita otteita Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Rohkeita otteita Elonet.
Rohkeita otteita AllMoviessa. (englanniksi)
Rohkeita otteita TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Rohkeita otteita ladattavissa ilmaiseksi Internet Archivessa (public domain) (englanniksi)
Rohkeita otteita katsottavissa YouTubessa (public domain) (englanniksi)
Ruslan Salei

| Ruslan Salei |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. marraskuuta 1974 Minsk, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto
Kuollut: 7. syyskuuta 2011 (36 vuotta) Jaroslavl, Venäjä
Kansalaisuus:   Valko-Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  96 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1992–2011
Seurat:  Dinamo Minsk (BLR) Tivali Minsk (BLR) Las Vegas Thunder (IHL) Mighty Ducks of Anaheim (NHL) Ak Bars Kazan (RSL) Florida Panthers (NHL) Colorado Avalanche (NHL)   Detroit Red Wings (NHL)
NHL-varaus:  9. varaus, 1996 Mighty Ducks of Anaheim
Ruslan Albertavitš Salei (valkoven. Руслан Альбертавіч Салей, ven. Руслан Альбертович Салей, Ruslan Albertovitš Salei; 2. marraskuuta 1974 Minsk, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto – 7. syyskuuta 2011 Jaroslavl, Venäjä) oli valkovenäläinen jääkiekkopuolustaja, jonka viimeiseksi joukkueeksi jäi KHL-liigassa pelaava Lokomotiv Jaroslavl.
Kotimaansa tunnetuimpiin jääkiekkoilijoihin kuulunut Salei pelasi Valko-Venäjän maajoukkueessa viidet maailmanmestaruuskilpailut ja kahdet olympialaiset.
Ura

Mighty Ducks of Anaheim varasi Salein ensimmäisellä kierroksella NHL:n varaustilaisuudessa 1996 numerolla 9. Ennen varaustaan hän oli pelannut kotimaassaan Valko-Venäjällä Dynamo Minskin ja Tivali Minskin riveissä sekä kauden 1995–1996 IHL:ssä.
Salei edusti Anaheimia vuodet 1996–2006, lukuun ottamatta työsulkukautta jolloin pelasi Ak Bars Kazanin riveissä Venäjän superliigassa. NHL:ssä hänet tunnettiin hyvin fyysisenä pelaajana. Hän tappeli hyvin harvoin, mutta keskikokoinen puolustava puolustaja taklasi paljon ja oli kaudella 1999–2000 NHL:än taklaustilaston kärjessä. Hänen jäähyennätyksensä on 114 rangaistusminuuttia kaudelta 2005–2006.
Kauden 2005–2006 jälkeen Salei siirtyi kahdeksi seuraavaksi kaudeksi Florida Panthersiin, jossa teki ensimmäisenä kautenaan piste-ennätyksensä, 32 pistettä. Kaudella 2007–2008, kesken toisen Panthers-kautensa hänet kaupattiin Colorado Avalancheen. Kauden 2009–2010 jälkeen hän oli pelannut NHL:n runkosarjassa 842 ottelua tehoin 43 + 151 = 194. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi Detroit Red Wingsiin.
Kuolema

Salei siirtyi KHL-liigaan Lokomotiv Jaroslavlin joukkueeseen kaudeksi 2011–2012. Hän kuoli 7. syyskuuta 2011, kun joukkuetta Minskiin kuljettamassa olleelle lentokoneelle sattui kohtalokas onnettomuus.
Aiheesta muualla

Ruslan Salei jatkoaika.comissa
Sepp Schneider

| Sepp Schneider |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. kesäkuuta 1991 (ikä 33) Egg, Itävalta
Uran tiedot
Pituus:  177 cm
Seura:   SC Egg-Vorarlberg
Laji:  yhdistetty 
Maailmancup
Kaudet:  2012-2015
Voitot:  0
Palkintokorokkeella:  0
 Tietolaatikko päivitetty 18. maaliskuuta 2019 
Sepp Schneider (s. 3. kesäkuuta 1991 Egg) on itävaltalainen uransa lopettanut yhdistetyn hiihtäjä. Seuratasolla Schneider edusti SC Egg-Vorarlbergiä.
Schneider debytoi yhdistetyn maailmancupissa helmikuussa 2012 Almatyssa ollen kilpailun 30. Näin ollen hän nappasi myös heti uransa ensimmäisen maailmancupin pisteen. Schneiderin paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on seitsemäs, jonka hän saavutti maaliskuussa 2014 Oslosta. Schneider on sijoittunut kahdesti kärkikymmenikköön. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli suurmäen Gundersen-kilpailussa kolmastoista.
Schneider lopetti uransa yhdistetyn hiihtäjänä vuonna 2018.
Schneiderin isoveli Balthasar Schneider on uransa jo päättänyt mäkihyppääjä.
Käännös suomeksi
Sepp Schauer

| Sepp Schauer |
| --- | --- |
 Sepp Schauer vuonna 2005
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. heinäkuuta 1949 (ikä 75)
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Alfons Sonnbichler
Aiheesta muualla
IMDb 
Sepp Schauer, (s. 5. heinäkuuta 1949 München) on saksalainen näyttelijä. Schauer on esiintynyt Lemmen viemää -sarjan Alfons Sonnbichlerinä. Hän on näytellyt muissa televisiosarjoissa, niistä esimerkiksi Vanha kettu, Siska, Derrick ja Rikospaikalla.
Ruslan Tšagajev

| Ruslan Tšagajev Maailman raskaansarjan maailmanmestari |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Ruslan Šamilovitš Tšagajev / Ruslan Şamil uğlı Çağaev
Syntynyt: 19. lokakuuta 1978 Andižan, Uzbekistanin SNT
Kansalaisuus:   Uzbekistan
Nyrkkeilijä
Lempinimi:  Valkoinen Tyson
Pituus:  185  cm
Paino:  102 kg
Painoluokka:  raskassarja
Kätisyys:  vasenkätinen
Ammattilaistilastot
Ottelut:  38
Voitot:  34
– tyrmäysvoitot:  21
Tappiot:  3
Ratkaisemattomat:  1
Aiheesta muualla
www.ruslanchagaev.de
Ruslan Šamilovitš Tšagajev, tataarien kielellä Ruslan Şamil uğlı Çağaev (s. 19. lokakuuta 1978 Andižan), on uzbekistanilainen ammattilaisnyrkkeilijä ja WBA-liiton raskaan sarjan entinen maailmanmestari. Amatöörinä hän voitti Aasian- ja maailmanmestaruuden. Tšagajev on saanut medialta lempinimen Valkoinen Tyson.
Amatööriura

Amatöörinä Tšagajev otteli 85 ottelua, joista hän saavutti 82 voittoa. Ensimmäisen kerran hän saavutti kansainvälistä menestystä vuonna 1995 voitettuaan Taškentissa Aasian mestaruuden raskaassa sarjassa. Seuraavana vuonna nuorten MM-kisoissa Havannassa hän saavutti pronssia, mutta Atlantan olympialaisissa hänen tiensä katkesi jo ensimmäiseen otteluun, jossa vastassa oli Luani Krasniqi. 1997 Budapestin MM-kisoissa hän eteni loppuotteluun, jossa voitti kuubalaisen Félix Savónin. Myöhemmin kävi ilmi, että hän oli otellut tätä ennen ammattilaisotteluita, ja mestaruus mitätöitiin ja Tšagajev sai myös kahden vuoden kilpailukiellon ammattilaiskehiin.
Palattuaan kehään 1998 hän voitti kultaa Aasian kisoissa Bangkokissa, ja helmikuussa 1999 kohtasi Plovdivissa amatööriturnauksen loppuottelussa jälleen Savónin, joka myös tällä kertaa joutui nöyrtymään tappioon. Miehet kohtasivat vielä kolmannen kerran Houstonin MM-kisoissa 1999, missä Savón vei puolivälierässä voiton pistein 9–1. Sydneyn olympialaisissa 2000 Tšagajevin taival katkesi myös puolivälieriin, missä hän hävisi georgialaiselle Vladimer Tšanturialle. Seuraavana vuonna Belfastin MM-kisoissa Tšagajev saavutti kultaa superraskaassa sarjassa voitettuaan loppuottelussa ukrainalaisen Oleksi Mazikinin.
Aiheesta muualla

Tšagajevin profiili Boxing.de-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Ammattilaisottelutilastot BoxRec-tietokannassa
Saya San

| Saya San> Ya Gyaw |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. lokakuuta 1876
Kuollut: 28. marraskuuta 1931
Ammatti:  munkki
Saya San (s. 24. lokakuuta 1876 – k. 28. marraskuuta 1931) oli burmalainen munkki, joka johti talonpoikaiskapinaa maata hallinneita brittejä vastaan vuosina 1930–1931. Saya San jäi lopulta brittien vangiksi ja hänet teloitettiin oikeudenkäynnin jälkeen. Itse kapina jatkui vielä vuoden 1932 puolelle ja sitä kukistettaessa sai surmansa 1 500 kapinallista.
Kapina vaikutti sittempiin kansallismielisiin ja etenkin burmalaiseen koulutettuun yläluokkaan. Esimerkiksi sittemmin Burmassa vaikuttanut Ba Maw tuli tunnetuksi Saya Sanin puolustusasianajajana.
Elämäkerta

Saya San syntyi 24. lokakuuta 1876 Shwebossa maan keskiosassa. Hänen alkuperäinen nimensä oli Ya Gyaw. Saya Sanin kotiseutu tunnettiin Burmaa ennen brittejä hallinneen Konbaungin dynastian syntypaikkana ja alueella oli vahva kansallismielinen liike. Saya San vietti nuoruutensa buddhalaisessa luostarissa ja toimi myös lääkärinä ja astrologina Burmassa ja Thaimaassa (silloinen Siam). 1920-luvulla Saya San toimi kansallismielisessä Burmalaisten seurojen yleisneuvostossa (General Council of Burmese Associations eli GCBA), jota johti U Soe Thein. GCBA:n toiminnassa Saya San oli mukana esimerkiksi keräämässä tietoja viranomaisten väärinkäytöksistä. Saya San oli ilmeisesti pettynyt järjestön toimintaan ja joulukuussa 1930 hänestä tuli Rangoonin lähistöllä syttyneen brittiläisvastaisen talonpoikaiskapinan johtaja. Kapinan alkamiseen vaikuttivat esimerkiksi riisin alhaiset hinnat, josta kärsivät maataloudesta riippuvaiset burmalaiset. Monet olivat myös menettäneet taloudellisessa ahdingossa maitaan intialaisille rahanlainaajille. Kapinalliset tekivät iskuja paikallisille poliisiasemille ja surmasivat brittien kätyreinä pidettyjä kylänpäälliköitä. Kapina levisi syttymisensä jälkeen nopeasti myös muille alueille.
Kapina oli yllättänyt Burman brittiviranomaiset ja alueelle jouduttiin lähettämään vahvistuksia Intiasta. Joukkoihin värvättiin myös kareneita ja chinejä. Lopulta britit olivat koonneet 23 000:n miehen joukon ja Burmaan julistettiin poikkeustila. Galon-armeijana tunnetut kapinalliset olivat aseistautuneet kehnosti ja esimerkiksi tuliaseita oli vain vähän. Sen sijaan kapinalliset luottivat esimerkiksi tatuointien ja amulettien taikavoimiin. Saya San esiintyi Buddhan uudelleensyntymänä ja hän julistautui myös Burman kuninkaaksi tittelillä Thupannaka Galuna Yaza eli Galon-kuningas. Brittijoukkojen onnistui lopulta vallata Saya Sanin alkuperäinen tukikohta ja hän joutui pakenemaan ensin Ylä-Burmaan ja edelleen shan-valtioiden alueelle. Hänen joukkonsa kärsivät tappion brittejä vastaan käydyssä taistelussa Nawngkiossa, jolloin Saya San yritti paeta kotikaupunkiinsa Shweboon. Hänet saatiin kuitenkin kiinni ja vangittiin elokuussa 1931. Saya Sania vastaan aloitettiin oikeudenkäynti, jonka yhteydessä hänen puolustusasianajajastaan Ba Mawista tuli tunnettu hahmo Burmassa. Saya San tuomittiin kuolemaan 28. elokuuta ja hänet teloitettiin hirttämällä vankilassa Tharrawaddyssä 28. marraskuuta 1931. Saya Sanin seuraajat tekivät vastarintaa aina vuoden 1932 keskivaiheille saakka. Kapinaa kukistettaessa surmansa oli saanut noin 1 500 kapinallista, minkä lisäksi noin 9 000 henkilöä pidätettiin.
Saya Sanin kapina oli burmalaisista kapinoista ensimmäinen, joka alkoi saada kannatusta myös burmalaisen usein länsimaalaisen koulutuksen saaneen kaupungistuneen yläluokan keskuudessa.
See You in My Nightmares

| ”See You in My Nightmares” Kanye West |
| --- | --- | --- |

Kappaleen tiedot
 Albumilta: 808s & Heartbreak
 Julkaistu: 2008
 Tyylilaji: hip hop
 Kesto: 04.18
 Levy-yhtiö: Roc-A-Fella, Def Jam
808s & Heartbreak muut kappaleet
| ”Bad News” 9 | ”See You in My Nightmares” 10 | ”Coldest Winter” 11 |
”See You in My Nightmares” on kappale rap-artisti Kanye Westin vuonna 2008 ilmestyneeltä neljänneltä studioalbumilta 808s & Heartbreak. Kappaleella vierailee Lil Wayne. ”See You in My Nightmares” piti julkaista singlenä 10. maaliskuuta 2009 ja lähetettiin radiokanaville soitettavaksi, mutta sen julkaisu peruutettiin ja singlenä julkaistiin sen sijasta "Amazing".
Sami Hurmerinta

Maarit ja Sami Hurmerinta, Kulttuuritalo 24.11.2016 Love Recordsia juhlistaneessa "50 vuotta Lovea" -tapahtumassa.
Sami Hurmerinta (s. 11. toukokuuta 1955 Helsinki) on suomalainen säveltäjä ja kitaristi. Hän on avioliitossa laulaja Maarit Hurmerinnan kanssa, vaikuttaa tämän taustayhtyeessä ja esiintyy myös vaimonsa kanssa duona. Hurmerintojen yhteinen ura alkoi vuonna 1975 Maaritin toisella albumilla Viis’ pientä. Sami Hurmerinta on säveltänyt useita Maaritin levyttämiä kappaleita, kuten ”Jäätelökesä”, ”Hymypoika” ja ”Jos tahdot tietää”.
Hänen isänsä on taiteilija Olavi Hurmerinta. Tytär Janna Hurmerinta on myös muusikko.
Sami Hurmerinnan ensimmäinen oma yhtye oli vuonna 1972 perustettu Taivaanvuohi, jota seurasivat Maaritin Afrikan Tähti, Janus, Hurmerinta-Sorvali Big Band ja Frank Robsonin Atrain.  Huhtikuussa 1978 ilmestyi Love Recordsin kautta sooloalbumi Sami Hurmerinta. Sillä vierailivat Pave Maijanen, Pepe Willberg, Kari Kuusamo ja Upi Sorvali.  Vuonna 1985 Hurmerinta julkaisi albumin ja singlen käyttäen nimeä Sam Haze.
Vuonna 1994 hän sai Vantaan kulttuuripalkinnon yhdessä Maarit Hurmerinnan kanssa. Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuoden 2022 alusta alkaen.
Pelle Miljoona, Sami Hurmerinta ja Freeman 23.11.2016
Diskografia

Sami Hurmerinta (Julkaisija Love Records, huhtikuu 1978) (LRLP 263)
Sam Haze: Rock ’n’ Roller (Julkaisija Epic,  1985) (EPC26701)
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Sami Hurmerinta & Taivaanvuohi: Gloom/Muukalaiset yössä (live 1973)
Roman Turek

| Roman Turek |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 21. toukokuuta 1970 (ikä 54) Strakonice, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  oikea
Pituus:  193 cm
Paino:  100 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1996–2010
Seurat:  Calgary Flames (NHL) St. Louis Blues (NHL) Dallas Stars (NHL HC České Budějovice (ČEL)
NHL-varaus:  113. varaus, 1990 Minnesota North Stars
Roman Turek (s. 21. toukokuuta 1970 Strakonice, Tšekkoslovakia) on entinen jääkiekkomaalivahti. Turek oli aikoinaan yksi NHL:n parhaista maalivahdeista.
Ura

Minnesota North Stars valitsi numerolla 113 Turekin vuoden 1990 NHL:n varaustilaisuudessa. Joukkue siirtyi Dallasiin, ja Turek matkusti sinne kaudeksi 1996-97 pelattuaan jonkun aikaa Saksassa. Hän kuitenkin joutui tyytymään Ed Belfourin varamaalivahdin rooliin, kuitenkin Tšekissä häntä arvostettiin, ja hän toimi jääkiekkomaajoukkueen maalivahtina. Hän voitti 1996 MM-kisoissa kultaa. Tuona vuonna hän pelasi Saksan liigassa.
Turek myytiin St. Louis Bluesiin 1999 kauden jälkeen, jossa hän viimeinkin sai ykkösmaalivahdin roolin. Hän voitti William M. Jennings Trophyn päästäen vähiten maaleja liigassa. Hän pelasi Bluesissa vielä toisen kauden, ennen kuin hänet hankittiin Calgary Flamesiin.
2003–2004 Turekin rooli ykkösmaalivahtina horjui, kun Miikka Kiprusoff tuli joukkueeseen. Turekista tuli luotettava kakkosmaalivahti, ja sai pelata playoff-finaaleissa 2004. Hän kuitenkin kyllästyi varamaalivahdin rooliinsa, ja lopetti NHL-uransa siirtyen pelaamaan ČEL-liigaan.
Roman Turekin jokaisessa maskissa oli Iron Maidenin maskotin Eddien kuva.
Palkinnot

1996 MM-kisojen All-Stars -joukkue
1996 MM-kisojen paras maalivahti
1999 William M. Jennings Trophy (Ed Belfourin kanssa)
2000 William M. Jennings Trophy
Kansainvälisissä turnauksissa

1994 Tšekin joukkue talviolympialaisissa
1994 Tšekin joukkue jääkiekon MM-kisoissa
1996 Voitti kultaa Tšekin joukkueessa MM-kisoissa
1996 Tšekin joukkue jääkiekon maailmancupissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Martin Brodeur | William M. Jennings Trophyn voittaja 1999, 2000 (vuonna 1999 tasapeli Ed Belfourin kanssa) | Seuraaja: Dominik Hašek |
Rosa García Ascot

Rosa García Ascot (1902 – 2. toukokuuta 2002 Torrelaguna) oli espanjalainen säveltäjä ja pianisti. Hän oli Grupo de los Ocho -säveltäjäryhmän ainoa naispuolinen jäsen, mutta asui pitkään maanpaossa Meksikossa.
Elämä ja ura > Varhaiset vaiheet

García Ascot opiskeli aluksi Felipe Pedrellin johdolla ja pääsi sitten Madridissa Manuel de Fallan ainoaksi oppilaaksi. Hän sai Espanjassa opetusta myös Enrique Granadosilta ja Joaquín Turinalta. García Ascot sävelsi opiskeluaikanaan pianokappaleita. Hänen ensimmäinen sävellyksensä, joka ei ollut pianoteos, oli kitarakappale Cielo bajo (1924). 1920-luvun jälkipuoliskolla García Ascot sävelsi muun muassa teokset Dos piezas para orquesta ja Suite para orquesta, joissa hän käytti aineksia aiemmista pianoteoksistaan. García Ascot oli Federico García Lorcan läheinen ystävä. Hän meni vuonna 1933 naimisiin säveltäjä Jesús Bal y Gayn kanssa. García Ascotin 1930-luvun tuotantoa edustaa muun muassa pianokonsertto.
Uransa alkuvuosina García Ascot oli hyvin aktiivinen konsertti- ja resitaalisolisti, joka teki monia kiertueita. Sittemmin hän konsertoi vain harvoin.
Elämä ja ura > Lähtö Espanjasta ja maanpako Meksikossa

1930-luvun puolessavälissä García Ascot lähti miehensä kanssa Englantiin. Espanjassa tehtiin sotilasvallankaappaus vuonna 1936 pariskunnan ollessa lomalla Galiciassa. García Ascot palasi miehensä kanssa Englantiin. Mies lähti Meksikoon ja García Ascot Pariisiin, jossa hän sai lisäopetusta Nadia Boulangerilta. Näinä aikoina García Ascot sävelsi teoksen Canción en tres tiempos oboelle, klarinetille ja fagotille. Maaliskuussa 1939 hän lähti miehensä luo Meksikoon. Tiettävästi García Ascot ei enää säveltänyt tämän jälkeen. Hänen tuotantonsa onkin suppea.
García Ascot oli Meksikossa aktiivinen kulttuurivaikuttaja. Hän perusti miehensä kanssa vuonna 1955 kansainväliselle nykytaiteelle omistetun Diana-taidegallerian. Tämän myötä pariskunta tutustui Vera de Bossetiin ja ystävystyi tämän kanssa. García Ascot vieraili miehensä kanssa Espanjassa jo vuonna 1962. Vuonna 1965 pariskunta asettui pysyvästi Madridiin suljettuaan gallerian Meksikossa.
Elämä ja ura > Myöhemmät vaiheet

Madridissa García Ascot omistautui pianonsoiton opettamiselle. Vuonna 1989 hän sai miehensä kanssa Premio Comunidad de Madridin musiikillisista ansioista.
García Ascot kuoli Torrelagunan vanhainkodissa 2. toukokuuta 2002 hieman satavuotispäivänsä jälkeen. Hän oli jäänyt leskeksi lähes kymmenen vuotta aiemmin. García Ascotilta julkaistiin vain vähän musiikkia hänen eläessään. Vuonna 2023 Cezanne-levymerkki julkaisi hänen kokonaistuotantonsa.
Riivo Sinijärv

| Riivo Sinijärv |
| --- | --- |
 Riivo Sinijärv vuonna 2010.
Viron ulkoministeri
 Vähin II hallitus 17.4.1995–6.11.1995  
Presidentti:  Lennart Meri
Edeltäjä:  Jüri Luik
Seuraaja:  Siim Kallas
Viron sisäministeri
 Vähin III hallitus 1.12.1996–17.3.1997 Siimannin hallitus 17.3.1997–29.4.1997  
Presidentti:  Lennart Meri
Edeltäjä:  Märt Rask
Seuraaja:  Robert Lepikson
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. toukokuuta 1947 (ikä 77) Tallinna
Ammatti:  kemisti/kemian insinööri, poliitikko, diplomaatti, liikemies
Tiedot
Puolue:  Viron kommunistinen puolue (1987-1989) Viron kokoomuspuolue (1991-)
Riivo Sinijärv (s. 27. toukokuuta 1947 Tallinna) on virolainen poliitikko, joka on toiminut Viron uuden itsenäisyyden alkuvuosina ulkoministerinä Vähin toisessa hallituksessa ja sen jälkeen sisäministerinä Vähin kolmannessa ja Siimannin hallituksissa. Hallitusaikanaan 1990-luvulla hän kuului Kokoomuspuolueeseen, jota hän oli perustamassa vuonna 1991. Poliittisen ja diplomaattiuran jälkeen hän on toiminut Viron rautateiden varatoimitusjohtajana 2000-luvulla ja sen jälkeen liikemiehenä.
Kemisti ja kemian insinööri Neuvosto-Virossa

Sinijärv opiskeli Tarton valtion yliopistossa ja valmistui kemistiksi vuonna 1969 ja sen jälkeen Tallinnan polyteknisestä instituutista kemian insinööriksi vuonna 1977. Sen jälkeen hän toimi Neuvosto-Virossa tutkijana 1969-1988 Tiedeakamiassa, Kemian instituutissa, Kybernetiikan instituutissa, Kemian ja biologisen fysiikan instituutissa. Vuosina Sinijärv oli perustamassa Kemian ja biologisen fysiikan instituutin tutkimuksen pohjalta Kemotex AE ja Kemotex Bio -yrityksiä, joissa hän myös työskenteli vuosina 1988-1992. Kemotex perustettiin tuottamaan ja valmistamaan erittäin puhtaita biolääkkeitä. Vuonna 1989 hän siirtyi Viron pienyritysten liiton puheenjohtajana.
Poliittinen ja diplomaattiura uudelleenitsenäistyneessä Virossa

Uudelleenitsenäistyneessä Virossa Sinijärv oli perustamassa vuonna 1991 oikeistolaitosta Viron kokoomuspuoluetta. Hän nousi vuonna 1992 valittuun uuden itsenäisyyden ensimmäiseen riigikoguun, jossa hän toimi ulkoasiainvaliokunnan varapuheenjohtajana. Vuosina 1993-1995 hän toimi Viron Ison-Britannian suurlähettiläänä Lontoossa. Hänestä tuli sen jälkeen huhtikuu-joulukuu 1995 ulkoministeri Vähin II hallitukseen. Ulkoministeriaikanaan kesäkuussa 1995 hän tapasi Venäjän silloisen ulkoministerin Andrei Kozyrevin, joka oli poikkeuksellista, sillä ulkoministeritapaamisia ei ollut valtioiden välillä ollut siihen mennessä pitkään aikaan 1990-luvun alussa. Hänen ulkoministeriajanjaksoonsa osui Paldiskin venäläisessä sotilastukikohdassa sijainneen atomireaktorin poistaminen syyskuussa 1995. Neuvotteluja Viron ja Venäjän välisestä rajasopimuksesta käytiin myös hänen ulkoministeriaikanaan, mutta eivät johtaneet vielä allekirjoittamisvaiheeseen. Vuoden 1996 lopulla hänestä tuli Vähin III hallituksen sisäministeri. Tässä tehtävässä hän jatkoi seuraavassa Siimannin hallituksessa huhtikuun 1997 loppuun.
Yritysjohtaja- ja liikemiesura

Virossa rautatieyhtiö yksityistettiin 1990-luvun lopulla ja Sinijärv toimi konsulttina yksityistämisessä. Amerikkalaisyhtiöstä tuli tarjouskilpailun jälkeen Viron rautatieyhtiön Eesti Raudtee omistaja. Sinijärv jatkoi työtään Eesti Raudtee -yhtiön varatoimitusjohtajana vuodesta 2001 yhtiön toimitusjohtajan ollessa amerikkalaisen. Yksityistetty Eesti Raudtee siirtyi vuonna 2006 takaisin Viron valtion omistukseen. Tässä yhteydessä Sinijärv myös irtisanottiin. Sinijärv on toiminut sen jälkeen yhdessä amerikkalaisten ja suomalaisten liikemiesten kanssa rahtiliikenneyhteyden kehittämiseksi Baltian alueelta Keski-Eurooppaan, jota varten amerikkalais-virolais-suomalainen konsortio perusti vuonna 2007 Navirail -yhtiön Viroon asian hoitamiseksi.
Vuodesta 2002 Riivo Sinijärv on johtanut Viron Euroopan liikettä sen puheenjohtajana. Viron suurlähettiläs Riivo Sinijärven säätiö perustettiin hänen suojeluksessaan Viron kansallisen kulttuurirahaston alaisuuteen vuonna 2002. Tarkoituksena on tukea virolaisten opiskelijoiden tutkimuksia Isossa-Britanniassa ja virolaisten yliopistojen keskustelukerhojen kilpailuja brittiläisiin yliopistoihin.
Riivo Sinijärv on luennoinut oikeustieteellisessä akatemiassa ja ollut monien vuosien ajan sen hallintoneuvoston jäsen ja puheenjohtaja. Riivo Sinijärv annettiin Akadeemia Nordin, nykyisen Tallinnan yliopiston lakiakatemian, kunniatohtorius 20. toukokuuta 2006.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Riivo Sinijärv Wikimedia Commonsissa