Suffolkinhevonen
Historia

Suffolkinhevosen kantakirja on englannin rotujärjestöjen vanhin. Vanhin tunnettu maininta rodusta on William Camdenin teoksessa Britannia, joka julkaistiin vuonna 1586. Camden kuvaa Englannin itäisissä kreivikunnissa käytettävää työhevosta, jonka voi helposti tunnistaa suffolkinhevoseksi. Tämän kuvauksen ansiosta suffolkinhevonen on vanhin samanlaisena säilynyt hevosrotu. Rotu kehitettiin Norfolkissa ja Suffolkissa itäisessä Englannissa verrattain syrjäisellä seudulla. Paikalliset viljelijät kehittivät rodun maatalouden tarpeisiin, mikä edellytti hevoselta voimaa, sitkeyttä, terveyttä, pitkäikäisyyttä ja lempeää luonnetta. Koska suffolkinhevosia käytettiin tiluksilla, niitä tuskin koskaan myytiin, mikä auttoi pitämään sukulinjat puhtaina ja muuttumattomina.
Nykysuffolkinhevosen kantaisä oli 157-senttinen ori, joka syntyi lähellä Woodbridgeä vuonna 1768 ja jonka omisti uffordilainen Thomas Crisp. Tuolloin rotu tunnettiin nimellä suffolkinrautias. Oria ei koskaan nimetty, ja se tunnetaankin yksinkertaisesti "Crispin hevosena". Ori ei ollut rodun ensimmäinen edustaja, vaan aikansa ainoa puhdasrotuinen ori; 1760-luvulla kaikki muut rodun isälinjat olivat sammuneet, ja rodun populaatio oli geneettisessä pullonkaulassa. Toinen pullonkaula rodulle oli 1700-luvun loppu.
Vuonna 1784 rotua kuvattiin "152 cm korkeaksi, lyhyeksi ja tiivisrakenteiseksi luisin jaloin, usein vaaleanpunarautiaaksi, lempeäksi, mukautuvaksi, vahvaksi" hevoseksi, jonka lavat olivat "täynnä lihaa". Rodun kehittämisen aikana siihen vaikuttivat norfolkinravuri, norfolkincob, ja myöhemmin myös englannintäysiverinen. Yhtenäinen väritys on osittain peräisin pieneltä ravurioriilta Blakes Farmer, joka syntyi 1760. Muitakin rotuja käytettiin tavoitteena suurempi koko ja massa sekä parempi lapa, mutta näiden risteytysten vaikutukset eivät jääneet pysyviksi. The Suffolk Horse Society perustettiin Isossa-Britanniassa vuonna 1877 rodun puolestapuhujaksi. Järjestö julkaisi ensimmäisen kantakirjansa vuonna 1880. Ensimmäiset viralliset viennit Kanadaan tapahtuivat vuonna 1865. Vuonna 1880 vietiin ensimmäiset suffolkinhevoset Yhdysvaltoihin, ja seuraavat vuosina 1888 ja 1903 rodun jalostamisen aloittamiseksi siellä. The American Suffolk Horse Association perustettiin vuonna 1907 ja se julkaisi ensimmäisen kantakirjansa vuonna 1907. Vuoteen 1908 mennessä rotua oli viety myös Espanjaan, Ranskaan, Saksaan, Itävaltaan, Venäjälle, Ruotsiin, eri puolille Afrikkaa, Uuteen-Seelantiin. Australiaan, Argentiinaan sekä joihinkin muihin maihin.
Ensimmäiseen maailmansotaan mennessä suffolkinhevosesta oli tullut suosittu työhevonen Itä-Anglian suurilla maatiloilla hyvän luonteensa ja työteliäisyytensä ansiosta. Rotu pysyi suosiossa toiseen maailmansotaan asti, jolloin sota-ajan lisääntynyt ruoantuotanto (joka vei monet hevoset teurastamoon) ja kiihtyvä maatalouden koneellistuminen miltei hävittivät rodun. Vain yhdeksän varsaa merkittiin Suffolk Horse Societyn rekisteriin vuonna 1966. 1960-luvun lopulta alkaen kiinnostus suffolkinhevoseen on kuitenkin kasvanut, ja rodun eläinmäärät ovat kasvaneet jatkuvasti. Rotu jäi harvinaiseksi, ja vuonna 1988 Isossa-Britanniassa oli vain 80 jalostustammaa ja vuotuinen varsatuotanto oli noin 40. Yhdysvaltojen suffolkinhevosrotujärjestö American Suffolk Horse Association lakkautti toimintansa sodan jälkeen, ja jatkoi vasta viisitoista vuotta myöhemmin toukokuussa 1961 kun kylmäverihevoskauppa alkoi elpyä 1970-luvulla ja 1980-luvun alussa yhdysvaltalainen rotujärjestö salli jonkin verran risteyttämistä belgiantyöhevosen kanssa, mutta risteytysvarsoista vain tammapuoliset hyväksyttiin järjestön rekisteriin.
Vuoteen 2001 mennessä yhdysvaltalaisia sukulinjoja ei ole hyväksytty brittijärjestön rekisteriin. Rotua pidettiin tuolloin myös Iso.Britannian harvinaisimpana hevosrotuna. Suffolkinhevosen kanta on kasvanut jatkuvasti, mutta Ison-Britannian Rare Breeds Survival Trust-järjestö luokittelee rodun tilan kriittiseksi. Järjestön mukaan rodun kanta on kotimaassaan noin 150 ja Yhdysvalloissa 800–1200 eläimen vahvuinen. Myös American Livestock Breeds Conservancy luokittelee rodun tilan kriittiseksi. The Suffolk Horse Societyn mukaan vuonna 2007 syntyi 36 puhdasrotuista suffolkinhevosvarsaa, ja vuonna 2008 maaliskuuhun mennessä 33.