stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Diskonttaus
Virallinen diskontto ja kauppadiskontto > Laskuesimerkki

Oletetaan, että jonkin tavaran hinta on 3000 euroa ja että se on sovittu maksettavaksi tietyn ajan kuluttua ostohetkestä ilman korkoa, mutta jos se maksetaan ennen tätä eräpäivää, siitä myönnetään diskonttoalennusta 6 prosentin mukaan. Jos eräpäivä on 30. marraskuuta, mutta maksu suoritetaan jo 31. elokuuta, aika vuosina on 91/365 = 0,2493 vuotta.
Tällöin on siis alkuperäinen kauppahinta K = 3000 €, korkoprosentti p = 6 ja aika vuosina t = 91/365.
Jos alennus lasketaan virallisen diskonton mukaan, maksettavaksi summaksi saadaan:
euroa, joten alennus on alkuperäisen kauppasumman (3000 €) ja tämän erotus eli 44,22 €.
Jos taas diskontto lasketaan kauppadiskonton mukaan, saadaan alennukseksi
euroa, joten maksettavaksi tulee 2955,12 euroa.  Kuten tästä näkyy, erotus viralliseen diskonttoon nähden on vain 66 senttiä eli suoritettavaan maksuun nähden lähes merkityksettömän pieni.
Virallinen diskontto ja kauppadiskontto > Vekselin diskonttaus

Vekselin diskonttaus merkitsee sen myymistä pankkiin ennen vekseliin merkittyä eräpäivää. Tällöin siihen merkitystä rahasummasta vähennetään kauppadiskonton mukaan laskettu ennakkokorko sekä pankin perimä kulukorvaus.
Vekselin haltijalla ei kuitenkaan ole ilman muuta oikeutta myydä vekseliä pankkiin diskontattavaksi, vaan pankki voi kieltäytyä ottamasta sitä vastaan, mikäli se arvioi luottotappion riskin liian suureksi.
Jatkuva diskontto

Diskreetissä tapauksessa tulevaisuudessa saadun rahavirran tai kiinteän summan diskontattu arvo lasketaan vähentämällä siitä diskonttokorko jokaiselta aikayksiköltä. Jatkuva-aikaisessa diskonttauksessa rahavirran ajallinen jakautuminen lähestyy ääretöntä, jonka vuoksi diskonttauskerroin määritellään Neperin luvun avulla. 
Yleensä diskonttokorko ilmaistaan vuosikorkona. Diskonttokorkona käytetään usein pääoman kustannusta, joka on tavallisesti markkinakorko, jota on mahdollisesti korjattu tulevan rahavirran epävarmuuteen liittyvillä tekijöillä.
Kun oletetaan, että on olemassa vektorimuodossa esitettävä kassavirta, joka kestää n+1 periodia, ja jossa jokainen kassavirtavektorin alkio kuuluu reaalilukuihin:
x=(x_{0},x_{1},...x_{n}). , missä vektorin ensimmäinen alkio edustaa nykyisyyttä
Tämän kassavirran nykyarvo, olettaen korkokannan r>0 olemassaolo, voidaan esittää muodossa:
PV_{x}=\sum _{i=0}^{n}{\frac {x_{i}}{(1+r)^{i}}}.
Esimerkiksi yritykset voivat arvioida omistamansa kiinteistön arvoa diskonttaamalla arvioidut tulevat vuokratulot valitulla diskonttokorolla. Jos on valittu 4 prosentin eli 0,04 vuosittainen korko, lasketaan vuosittaisten vuokratulojen CF1, ..., CFn nykyarvo PV (engl. present value):
PV=\sum _{i=1}^{n}{\frac {CFi}{(1+0{,}04)^{i}}}={\frac {CF1}{1+0{,}04}}+{\frac {CF2}{(1+0{,}04)^{2}}}+{\frac {CF3}{(1+0{,}04)^{3}}}+\cdots +{\frac {CFn}{(1+0{,}04)^{n}}}
Diskonttokertoimen yleinen kaava T periodin kuluttua saatavalle rahasummalle kiinteällä periodittaisella korolla r on:
P(T)={\frac {1}{(1+r)^{T}}}.
Jatkuva-aikaisen kiinteän koron diskonttokerroin on:
P(T)=e^{-rT}.
Kassavirran nykyarvo voidaan jatkuvan koron tapauksessa määrittää summalausekkeen avulla, kuten diskreetissäkin tapauksessa. Se tapahtuu seuraavasti:
On olemassa nykyisyydestä alkava, rahassa mitattavissa oleva, kassavirta:
x=(x_{0},x_{1},x_{2},...,x_{n}).
Tämän kassavirran nykyarvo on muotoa:
PV_{x}=\sum _{i=0}^{n}e^{-rT}x_{i}.
Diskonttaus käyttäytymisessä

Korkeaa diskonttauskorkoa käyttävä arvostaa enemmän pieniä palkkioita pian kuin suuria myöhemmin.
Hyperbolinen diskonttaus on käyttäytymistaloustieteen käsite, joka mallintaa ihmisten käyttäytymistä useissa kokeissa tarkemmin kuin normaali eli aikakonsistentti eli eksponentiaalinen diskonttaus. Hyperbolisesti diskonttaava ihminen saattaa arvostaa euroa heti enemmän kuin kahta euroa vuoden päästä mutta silti kahta euroa kahden vuoden päästä enemmän kuin euroa vuoden päästä. Tämä ei ole aikakonsistenttia. Kun vuosi on kulunut, hän on jossain kohtaa vaihtanut mielipidettään ja pitää sittenkin jälkimmäisistä vaihtoehdoista parempana sitä, jossa saa vain sen euron (tuolloin heti eli vuotta alkuperäisen valintatilanteen jälkeen). Tässä vastaavasti henkilön käyttämä diskonttauskorko laskee sitä alemmaksi, mitä pidemmistä aikaväleistä on kyse.
Aiheesta muualla

Diskonttaus (pdf) Oulun yliopisto. Arkistoitu 15.12.2017. Viitattu 25.11.2017.
Aika on lahjoista suurin

| Aika on lahjoista suurin> No Present Like Time |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Steph Swainston
Kieli:  englanti
Genre:  fantasia, uuskumma
Kustantaja:  Gollancz
Julkaistu:  2005
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  317
ISBN:  0-575-07006-4
Suomennos
Suomentaja:  Taina Rönkkö ja Hannu Tervaharju
Kustantaja:  Like
Julkaistu:  2011
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  380
ISBN:  978-952-01-0577-8
Sarja: Linna
Edeltävä:  Kuolemattomien kaarti
Seuraava:  Uusi maailma
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Aika on lahjoista suurin (engl. No Present Like Time) on Steph Swainstonin vuonna 2005 ilmestynyt fantasiaromaani. Teos on jatkoa vuonna 2004 ilmestyneelle romaanille Kuolemattomien kaarti. Kirja ilmestyi suomeksi vuonna 2011 Liken kustantamana.
Vastaanotto

SF Site -sivuston Rich Hortonin mielestä teos ei tuo edeltäjäänsä verrattuna uutta tai parannusta. Kirja ei ole huono, mutta tekijä ei ole vielä hionut kykyjään mestaritasolle.
Tähtivaeltajan Kimmo Lehtosen mukaan Swainston on tarkkanäköinen tarinankertoja ja teos on edeltäjäänsä kunnianhimoisempi yritys. Saman lehden kriitikon Kaisa Rannan mukaan teos on eloisa ja mielikuvituksellinen. Se keskittyy perinteisen fantasian tapaan elämykselliseen juoneen ja maailmankuvaukseen. Juoni on osin epäselvä, mikä on tyypillinen ongelma sarjan kakkososalle.
Sanomalehti Pohjalaisen kriitikon Juho Kuorikosken mukaan Swainstonin tekstiin on ilmestynyt paljon turhaa kuvailua. Myös päähenkilön nuoruuteen sijoittuvat osiot jäävät irrallisiksi.
Aiheesta muualla

Cheryl Morgan: Time to Shift. Emerald City, huhtikuu 2005. (englanniksi)
John Berlyne: No Present Like Time. Sfrevu.com 21.4.2005. (englanniksi)
Tomas L. Martin: No Present Like Time. SF Crowsnest.com 1.9.2005. (englanniksi)
Stephen Palmer: No Present Like Time. Infinity plus 17.9.2005. (englanniksi)
Toni Jerrman: Merirosvoja, huumeita ja mielikuvituksen lentoa. Helsingin Sanomat 14.8.2011.
Aïrin sulttaanikunta

| Aïrin sulttaanikunta > 1404–1500 1591–1900 |
| --- | --- |
  
Valtiomuoto:  Sulttaanikunta
Pääkaupunki:  Agadez
Uskonnot:  islam
Edeltäjä:  Järjestäytymättömät heimot
Seuraaja:  Ranskan Länsi-Afrikka
Aïrin sulttaanikunta (tai Agadezin sulttaanikunta) on sulttaanikunta länsiafrikkalaisessa Nigerissä. Sulttaanikunnan ensimmäinen sulttaani, Yunus, aloitti toimessaan vuonna 1404. Vuonna 2012 valtaan nousi järjestyksessä 55. sulttaani Oumarou Angali.
Kel Ferwanin, Kel Owin ja Itesenin tuaregiheimojen suullisen perimätiedon mukaan sulttaanikunta perustettiin, koska heimojen välillä oli jo pitkään ollut tuhoisia yhteenottoja. Yhteenottojen vuoksi heimot lähettivät Istanbuliin lähettilään etsimään heimoille yhteistä hallitsijaa. Istanbul oli kuitenkin sulttaanikunnan perustamisen aikoihin vielä bysanttilainen Konstantinopoli, joten perimätiedossa on epäselvyys.
Alun perin sulttaanikunnan keskuspaikka oli Tadaliza, joka on nykyisin Aïrvuoristossa sijaitseva arkeologinen kohde. Sulttaani Ilisawan (1430–1449), yksi Aïrin ensimmäisistä sulttaaneista, saapui 1400-luvulla Agadeziin ja päätti rakentaa sinne palatsin. Vuodesta 1430 lähtien Agadez on toiminut sulttaanikunnan pääkaupunkina. Toisen lähteen mukaan keskuspaikan Agadeziin siirtäjä olisi ollut vuosina 1461–1477 hallinnut sulttaani Yusuf bin Aishata.
Aiheesta muualla

Aïrin sulttaanikunnan sulttaaneja (englanniksi)
Aidaskääpä

| Aidaskääpä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
Suomessa::  Elinvoimainen
 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Gloeophyllales
Heimo::  Gloeophyllaceae
Suku::  Aidaskäävät Gloeophyllum
Laji::  sepiarium
Kaksiosainen nimi
 Gloeophyllum sepiarium  (Wulfen) P. Karst. 
Katso myös
   Aidaskääpä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aidaskääpä (Gloeophyllum sepiarium) on kääpä, joka on erikoistunut kuolleen havupuun lahottamiseen. Nimensä tämä laji on saanut puuaidoista, joita ei Suomessa ole enää juurikaan muualla kuin Seurasaaressa ja muissa ulkomuseoissa.
Ulkonäkö ja koko

Aidaskääpä on 3–10 cm leveä. Se kasvaa yleensä ryhminä aiheuttaen ruskolahoa. Aidaskäävän itiöemä on yleensä yläpinnasta vyöhykkeinen, vaihtelevansävyisen ruskeanharmaa ja kasvavasta reunasta keltainen. Hieman vanhemmat vyöhykkeet ovat oranssinpunaisia ja punaruskeita. Vanha tyvi on kahvinruskea. Alapuolelta aidaskääpä on kellanoranssi, ja lapuoli ruskistuu vanhemmiten. Se on muodostunut epäsäännöllisistä pilleistä tai heltoista. Ohut maltokerros on ruskea ja sitkeä. Alapinnan itiölava on usein helttamaisen säteittäinen. Pienet itiöemät muodostavat koristeellisia ruusukkeita. Kyseessä on melko yleinen ja harmiton laji.
Elinympäristö ja levinneisyys

Aidaskääpä esiintyy maassa makaavilla rungoilla, hakkuualueilla kannoilla, varsinkin aurinkoisilla paikoilla. Se viihtyy myös ylivuotisessa puutavarassa sekä aidantolpilla, seinä- ja siltahirsissä ja kyllästämättömissä sähköpylväissä. Käävän esiintyminen on sirkumpolaarista eli sitä on pohjoisella pallonpuoliskolla maapallon ympäri ulottuvalla vyöhykkeellä. Kyseessä ei ole ruokasieni.
Aidaskääpä kestää pitkäaikaista kuivuutta ja kuumuutta. Kuivassa sen kasvu pysähtyy, mutta jatkuu materiaalin kostuessa jälleen.
Vanhoissa amerikkalaisissa sienikirjoissa kerrotaan aidaskäävän lahottavan autoja. Tämän katsotaan kuitenkin koskevan aikaa, jolloin maatilojen kulkuneuvojen rungot tehtiin vanerista ja vahvistettiin puurakenteilla.
Aiheesta muualla

Laji.fi: aidaskääpä (Gloeophyllum sepiarium
Gloeophyllum sepiarium (MushroomExpert.Com)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Gloeophyllum sepiarium:  Wikidata: Q12951866  AusFungi: 60027163  BioLib: 125613  CoL: 3GBK5  EoL: 195547  Fungorum: 356810  GBIF: 5249253  iNaturalist: 67338  IRMNG: 10479234  MycoBank: 356810  NatureServe: 2.912032  NBN: NHMSYS0001482986  NCBI: 40444  NZOR: 0684a7b1-df92-43d2-a0cc-4d5524a59625  Observation.org: 13761  Open Tree of Life: 518288  Laji.fi: MX.205946 
Agaricus sepiarius:  Wikidata: Q54357828  AusFungi: 60027164  CoL: 65NYT  Fungorum: 439654  GBIF: 5955038  IRMNG: 11060700  MycoBank: 439654  NZOR: 9a7d5fdd-05ce-4747-bda3-c49c96004497 
Aidaskäävän itiöemä alapuolelta
Harold Spencer Jones

| Harold Spencer Jones> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 29. maaliskuuta 1890 Kensington, Lontoo, Iso-Britannia
Kuollut: 3. marraskuuta 1960
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Jesus College, Cambridgen yliopisto
Instituutti:  Hyväntoivonnimen observatorio, Greenwichin kuninkaallinen observatorio
Tunnetut työt:  Auringon parallaksin mittaus asteroidi Eroksen avulla
Harold Spencer Jones (29. maaliskuuta 1890 Kensington, Lontoo – 3. marraskuuta 1960) oli englantilainen tähtitieteilijä, Royal Societyn jäsen ja Astronomer Royal vuosina 1933-1956.
Elämäkerta

Spencer Jones kävi koulua Latymer Upper Schoolissa ja opiskeli sen jälkeen Cambridgen yliopiston Jesus Collegessa. Siellä hän suoritti oppiarvon vuonna 1911 ja sai opetusviran.
Vuonna 1913 hänestä tuli Green­wichin kunin­kaallisen observa­torion yli­assistentti, ja vuonna 1923 hän sai viran Hyvän­toivon­niemen observatoriossa Etelä-Afrikassa. Vuonna 1933 hän palasi Greenwichiin, kun hänet nimitettiin Frank Dysonin seuraajana kuninkaalliseksi tähtitieteilijäksi (Astronomer Royal).
Hän toimi Royal Astronomical Societyn puheenjohtajana vuosina 1937-1939 ja Kansainvälisen tähti­tieteellisen unionin puheenjohtajana vuosina 1945-1948.
Spencer Jones määritti auringon parallaksin tekemällä havaintoja asteroidi Eroksesta sen ollessa vuosina 1930-1931 poikkeuksellisen lähellä.
Vuonna 1956 Spencer Jonesin seuraajaksi Astronomer Royalina tuli Richard Woolley, joka virkaan astuessaan vastasi erääseen lehdistön kysymykseen: "Avaruus­matkailu on täyttä pötyä."
 Samaan tapaan väitetään myös Spencer Jonesin sanoneen vielä vuonna 1957, vain kaksi viikkoa ennen kuin Sputnik lähetettiin avaruuteen.
Kunnianosoitukset > Palkinnot

Royal Astronomical Societyn kultamitali (1943)
Royal Medal (1943)
Bruce-mitali (1949)
British Horological Instituten kultamitali (1946)
Kunnianosoitukset > Nimikkokohteet

Spencer Jonesin mukaan on nimetty:
Spencer Jones, Kuun kraatteri
Jones, Marsin kraatteri
3282 Spencer Jones, asteroidi
Aiheesta muualla

Online luettelo Spencer Jonesin muistiinpanoista (osa Greenwichin kuninkaallisen observatorion arkistoa Cambridgen yliopiston kirjastossa)
Eric Aho

Eric Aho (s. 1966 Melrose, Massachusetts, Yhdysvallat) on Yhdysvaltain itärannikolla Vermontissa asunut ja nykyisin New Yorkissa asuva amerikansuomalainen taidemaalari. Hän on opiskellut ja opettanut myös muun muassa Suomessa ja Irlannissa. Eric Aho tunnetaan maisemamaalauksistaan.
Opiskelu ja opetustyö

Eric Aho valmistui Massacusetts College of Artista, Bostonista taiteen kandidaatiksi vuonna 1988. Hän jatkoi opiskeluaan Lontoossa Central School of Art and Designissa 1986–1988 ja Instituto Superior de Artessa Havanassa, Kuubassa 1988–1989. Hän suoritti myös jatkotutkinnon Lahden taidekoulussa 1991–1992.
Opettajana ja luennoitsijana Eric Aho on toiminut muun muassa Yhdysvalloissa, Suomessa ja Irlannissa.
Näyttelyt ja toiminta Suomessa

Aho on osallistunut lukuisiin yhteisnäyttelyihin Yhdysvalloissa vuodesta 1988 alkaen ja yksityisnäyttelyihin vuodesta 1991 alkaen.
Suomessa Eric Ahon maalauksia oli esillä Galerie Pelinillä Helsingissä vuonna 1994 ja 1998 Oulun taidemuseossa. Helsingissä hänen töitään oli esillä gallerianäyttelyissä myös 1999 ja 2003. Hän toimi vierailevana luennoitsijana Kuusamossa 1992 ja Taideteollisessa korkeakoulussa Helsingissä 1993 ja 1994.
Tuotanto

Eric Aho erikoistui taidekoulutuksessaan taidegrafiikkaan ja teki aluksi litografioita ja monotypioita. Tuotannon suurin osa on kuitenkin ollut maalauksia ja varsinkin öljyvärimaalauksia.
Suhde Suomeen ja oleskelu isänsä synnyinmaassa synnytti ajatuksen maiseman ja muistin yhdistämisestä. Haastattelussaan Eric Aho kertoo suomalaissyntyisen isänsä asuneen hyvin suuressa ja tiiviissä suomalaisessa yhteisössä Länsi-Massachusettsissa. Isän tarinat ovat jääneet Eric Ahon mieleen, muun muassa kokemukset jään nostosta talvella. Jää sahattiin ja lastattiin juniin, ja lähetettiin esimerkiksi Bostoniin tai Worchesteriin. Isä kertoi tarinan jään nostosta muutamaa tuntia ennen kuolemaansa ja Ericin mieleen jäivät höyryvetureiden äänet, märän villan haju, kohmeiset sormet ja ilmassa oleva suomen kieli, kahvin haju, ja tietysti sahan pelottava surina ja jään halkeaminen.
Viime vuosina Ahon työt ovat perustuneet välittömän havaitsemisen sijaan yhä enemmän muistiin ja kokemuksellisuuteen perustuvaan maiseman lähestymistapaan.
Donald Kuspitin mukaan Aho on luonnonmukaisen subliimin mestari, mutta hän tajuaa, että voimakkaasti koetusta luonnosta tulee hämmästyttävän abstraktia, joka ei menetä konkreettisuuttaan. Kuspit on kuvannut Eric Ahoa ylevän täyteläisyyden taiteilijana. Hänen mukaansa Aho palauttaa maalauksissaan ylevyyden takaisin luontoon, viitaten sen abstraktiin rakenteeseen menettämättä sen konkreettista täyteläisyyttä. Kuspit toteaa, että myös valo on Ahon töiden teema, ja se on abstraktia ja samanaikaisesti konkreettista, loputonta ja lopullista, etäistä ja läheistä.
Teoksia kokoelmissa

Eric Ahon teoksia on seuraavissa julkisissa taidekokoelmissa: The Art Complex Museum, Duxbury, Massachusetts; Ballinglen Arts Foundation, Ballycastle; County Mayo, Irlanti, The Boston Public Library; Dartmouth College, Hanover, New Hampshire; Fine Arts Museums of San Francisco; Fleming Museum, Vermontin yliopisto, Burlington; The Metropolitan Museum of Art, New York; kulttuuriministeriö, Havanna, Kuuba; Museum of Fine Arts, Boston; National Academy Museum, New York; National College of Art, Oslo; The New York Public Library; Ogunquit Museum of American Art, Maine; Oulun taidemuseo; Provincetown Art Association and Museum, Maine; Springﬁeld Art Museum, Missouri; Tufts University, Medford, Massachusetts; University of Cape Town, Cape Town, Etelä-Afrikka.
Aiheesta muualla

Donald Kuspit: Sublime Fullness, Perennial Light, Eric Aho´s Pai Paintings näyttelykatalogista  Eric Aho: Covert at DC Moore Gallery, New York, NY.  joulukuu 2011. New York, NY:  DC Moore Gallery. Viitattu 10.3.2013. (englanniksi)
Larry Groff: Interview with Eric Aho – Part One Painting Perceptions, commentary on perceptual painting.  28.10.2009. The Painting Perceptions blog. Viitattu 10.3.2013. (englanniksi)
Larry Groff: Interview with Eric Aho – Part Two Painting Perceptions, commentary on perceptual painting.  28.10.2009. The Painting Perceptions blog. Viitattu 10.3.2013. (englanniksi)
Larry Groff: Interview with Eric Aho – Part Three Painting Perceptions, commentary on perceptual painting.  28.10.2009. The Painting Perceptions blog. Viitattu 10.3.2013. (englanniksi)
Eric Aho: The Qualities of heaven and earth / Maan ja taivaan sävyt.  (Toimittanut Heikki Kastemaa. Teksti: Chard deNiord. Oulun taidemuseon julkaisuja 35)  Springfield:  Bassette Printers, 1997.  ISBN 951-9234-67-5  (englanniksi) (suomeksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat 
Muut:  Europeana  SNAC
Aíginan arkeologinen museo

| Aíginan arkeologinen museo Αρχαιολογικό Μουσείο Αίγινας |
| --- | --- |
 Aíginan arkeologinen museo.
Tyyppi:  arkeologinen museo
Sijainti:  Aíginan kaupunki, Aígina, Saaret, Attika, Kreikka
Perustettu:  1829 / 1898
Koordinaatit:  37°44′59″N, 23°25′29″E
 fiAíginan arkeologinen museo 
   
Aíginan arkeologinen museo (kreik. Αρχαιολογικό Μουσείο Αίγινας, Archaiologikó Mouseío Aíginas) on arkeologinen museo Aíginan kaupungissa Aíginan saarella Kreikassa. Se esittelee antiikin Aiginan kaivauksista ja muualta saarelta löydettyä esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä.
Historia ja rakennus

Aíginan arkeologinen museo on Kreikan ensimmäinen ”kansallismuseo”. Sen perusti Ioánnis Kapodístrias 21. lokakuuta 1829 osana vastaitsenäistyneen Kreikan valtion organisoimista. Museo toimi alun perin Aíginan orpokodin rakennuksessa yhdessä eräiden muiden julkisten toimintojen kanssa. Vuonna 1837 suuri osa kokoelmasta siirrettiin Ateenaan. Paikallinen museo perustettiin uudelleen vuonna 1898. Se toimi alun perin vanhassa Kapodístriaksen hallinnon rakennuksessa. Vuosina 1926–1981 museo toimi keskuskoulun talossa. Vuodesta 1981 lähtien se on toiminut nykyisissä tiloissaan antiikin Aiginan ja Apollonin temppelin arkeologisen alueen eli niin kutsutun Kolónan arkeologisen alueen yhteydessä.
Museorakennus on yksikerroksinen ja rakennettu suuren hellenistisen kauden yksityistalon muotoon. Siinä on useita saleja ja keskuspiha (atrium). Museorakennusta pidetään tilapäisenä, sillä museon on tarkoitus siirtyä takaisin alkuperäiseen paikkaansa vanhaan orpokodin rakennukseen.
Kokoelmat

Museossa on esillä löytöjä pääosin Kolónan arkeologiselta alueelta. Ne ajoittuvat esihistorialliselta kaudelta roomalaiselle kaudelle. Esihistoriallisen kauden löytöihin lukeutuu pääasiassa keramiikkaa neoliittiselta, helladiselta ja mykeneläiseltä kaudelta. Geometrisen ja arkaaisen kauden keramiikka, jota on tuotu muun muassa Argoksesta, Korintista ja Attikasta, kertoo saaren kauppayhteyksistä.
Kokoelmiin kuuluu myös veistoksia arkaaiselta ja klassiselta kaudelta 600–400-luvuilta eaa. Saari oli tuohon aikaan yksi kreikkalaisen kuvanveiston keskuksia. Museon merkittävimpiä veistoksia ovat vanhan, arkaaisen kauden Apollonin temppelin koristeosien jäänteet, mukaan lukien temppelin päätykolmioveistosten osat, kuten Heraklesta esittävä veistos (n. 570–560 eaa.), sekä sfinksiä esittävä veistos (n. 460 eaa.). Museossa on myös joitakin Afaian temppelin veistoskoristelujen osia, pääosan ollessa kuitenkin Saksassa.
Museon kokoelmia.
Varhaishelladista (EH II) keramiikkaa, n. 2400–2300 eaa.
Keskihelladinen pithos, n. 2000–1800 eaa.
Keskihelladista ja mykeneläistä keramiikkaa, n. 1900–1650 eaa.
Mykeneläinen figuriini, n. 1700–1050 eaa.
Protogeometrista ja geometrista keramiikkaa, 900–700-luku eaa.
Oinokhoe, n. 660 eaa.
Korinttilainen kannu, n. 600 eaa.
Herakleen patsaan torso, n. 570–560 eaa.
Sfinksi, n. 460 eaa.
Hautareliefi, 400-luku eaa.
Museon ulkotilojen lapidariumia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aíginan arkeologinen museo Wikimedia Commonsissa
Aitolahden vaakuna

Aitolahden vaakuna (1965)
Aitolahden kunnanvaakunan vaakunaselitys oli ”punaisessa kentässä aaltokoroinen kultahirsi, jossa kolme mustaa, soikeaa, kyljiltään sisäänpäin kaartuvaa rengasta”. Aihe liittyy Aitolahden rantakallioista 1800-luvun lopulla löydettyihin hiilipusseihin (Corycium enigmaticum), jotka ovat vanhimpien maapallolta löydettyjen fossiilien joukossa. Vaakunan aaltokoro symboloi lahtea ja renkaat hiilipusseja.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 9. kesäkuuta 1965. Vaakuna oli virallisessa käytössä hyvin lyhyen aikaa, sillä kunta liitettiin Tampereeseen heti seuraavan vuoden alussa.
Aivasedapur

| Aivasedapur |
| --- | --- |
Alkulähde:  Jetypurin ja Jerkalnadeipurin yhtymä
Laskupaikka:  Purjoki
Maat:   Venäjä
Pituus:  610 km
Valuma-alue:  26 100 km²
Aivasedapur (ven. Айваседапу́р) on Pur-joen itäinen alkujoki Jamalin Nenetsiassa Venäjällä. Se saa alkunsa Jetypur ja Jerkalnadeipur -joista ja yhtyy Pjakupuriin Tarko-Salen kaupungin luona.
Jerkalnadeipur mukaan laskettuna joen pituus on 610 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 26 100 neliökilometriä. Alajuoksu on liikennöintikelpoinen.
Aivohermo

Aivohermot
Aivohermot (lat. nervus cranialis/nervus encephalicus) ovat osa ihmisen ääreishermostoa lukuun ottamatta näköhermoja (aivohermo II), jotka verkkokalvojen ohella kuuluvat väliaivoihin (loput 11 aksonia ulottuvat aivojen ulkopuolelle ja katsotaan siksi osaksi ääreishermostoa). Ne lähtevät aivojen pohjasta. Aivohermojen lisäksi ääreishermostoon kuuluvat selkäydinhermot ja autonomiset hermot. Aivohermojen hermosolmu alkaa keskushermostosta.
Aivohermoja on yhteensä kaksitoista paria, joista vain ensimmäinen ja toinen lähtee isoaivoista, loput aivorungosta. Lisäksi joillain aivohermoilla on sivuhaaroja. Aivohermot kulkevat hajuhermoja lukuun ottamatta talamukseen. Hajuhermo päättyy hajukäämiin. Oheisessa taulukossa varsinaiset aivohermot on merkitty roomalaisin numeroin, sivuhaarat ko. aivohermon perään arabialaisin numeroin.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| # | Aivohermo | Latinankielinen nimi  |
| I | Hajuhermo | nervus olfactorius  |
| II | Näköhermo | nervus opticus  |
| III | Silmän liikehermo | nervus oculomotorius  |
| IV | Telahermo | nervus trochlearis  |
| V | Kolmoishermo | nervus trigeminus  |
| V1 | Silmähermo | nervus ophthalmicus  |
| V2 | Yläleukahermo | nervus maxillaris  |
| V3 | Alaleukahermo | nervus mandibularis  |
| VI | Loitontajahermo | nervus abducens  |
| VII | Kasvohermo | nervus facialis  |
| VIII | Kuulo-tasapainohermo | nervus vestibulocochlearis  |
| IX | Kieli-kitahermo | nervus glossopharyngeus  |
| X | Kiertäjähermo (vagushermo) | nervus vagus  |
| X1 | Palaava kurkunpäähermo | nervus laryngeus recurrens  |
| XI | Lisähermo | nervus accessorius  |
| XII | Kielen liikehermo | nervus hypoglossus |
Aigion

| Aigion> Αἴγιον.Sijainti |
| --- | --- |
 Aigion
Koordinaatit:  38°15′9″N, 22°4′55″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Aígio, Aigiáleia, Akhaia, Länsi-Kreikka
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Akhaia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aigion (m.kreik. Αἴγιον, lat. Aegium) eli Ageion (m.kreik. Ἄγειον, lat. Ageium, Agium) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Akhaiassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Aígion kaupungin paikalla.