stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eliittikisat 2003
Osakilpailut > Kuortane

Kuortaneen eliittikisat järjestettiin 20. heinäkuuta 2003.
Miehet
| Laji | 1>  sija | Aika /  tulos | 2>  sija | Aika /  tulos | 3>  sija | Aika /  tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m |  Nnamdi Anusim | 10,66 |  Markus Pöyhönen | 10,69 |  Matthew Quinn | 10,69 |
| 800 m |  Willy Rotich | 1.47,10 |  Wilson Kirwa | 1.47,88 |  Hiroshi Sasano | 1.49,28 |
| 3 000 m |  Salomon Kirwa | 8.08,58 |  Jari Matinlauri | 8.12,70 |  Tuomo Lehtinen | 8.14,52 |
| 110 m aidat |  Robert Kronberg | 13,77 |  Matti Niemi | 13,85 |  Andrey Kislyh | 14,35 |
| 400 m aidat |  Okkert Cilliers | 49,29 |  Marnus Kritzinger | 49,74 |  Ari-Pekka Lattu | 50,02 |
| Korkeushyppy |  Aleksei Lesnitshi | 217 |  Toni Huikuri | 213 |  Urpo Sippola | 204 |
| Seiväshyppy |  Patrik Kristiansson | 555 |  Mikko Latvala | 545 |  Vesa Rantanen | 520 |
| Kuulantyöntö |  Adam Nelson | 21,29 |  Tepa Reinikainen | 20,40 |  Conny Karlsson | 20,36 |
| Kiekonheitto |  Petri Hakala | 60,81 |  Doug Reynolds | 60,45 |  Timo Tompuri | 60,37 |
| Moukarinheitto |  Olli-Pekka Karjalainen | 76,50 |  David Söderberg | 74,59 |  |  |
| Keihäänheitto |  Jarkko Koski-Vähälä | 81,46 |  Aki Parviainen | 80,69 |  Teemu Wirkkala | 80,07 |
Naiset
| Laji | 1>  sija | Aika /  tulos | 2>  sija | Aika /  tulos | 3>  sija | Aika /  tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m |  Dikeline Moropane | 11,98 |  Elina Korjansalo | 12,30 |  Elisa Hakamäki | 12,39 |
| 400 m |  Kirsi Mykkänen | 53,32 |  Ellinor Stuhrman | 54,28 |  Pirpa Menonen | 54,38 |
| 1 500 m |  Minna Järvenpää | 4.21,45 |  Maile Mangusson | 4.24,50 |  Minna Nummela | 4.24,88 |
| Korkeushyppy |  Amewu Mensah | 183 |  Alina Mattila | 180 |  Niina Masalin | 176 |
| Pituushyppy |  Johanna Halkoaho | 633 |  Niina Saarman-Bartholdi | 617 |  Natalia Kilpeläinen | 610 |
| Kolmiloikka |  Heli Koivula | 14,32 (+2,1) |  Natalia Kilpeläinen | 14,01 |  Teija Hannila | 13,58 (+2,4) |
| Moukarinheitto |  Manuela Montebrun | 73,40 |  Sini Pöyry | 65,57 |  Mia Strömmer | 65,52 |
| Keihäänheitto |  Paula Huhtaniemi | 60,47 |  Taina Kolkkala | 60,06 |  Kirsi Ahonen | 55,23 |
Osakilpailut > Lappeenranta

Lappeenrannan eliittikisat järjestettiin 3. elokuuta 2003.
Miehet
| Laji | 1>  sija | Aika /  tulos | 2>  sija | Aika /  tulos | 3>  sija | Aika /  tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m |  Patrick Johnson | 10,34 |  Gary Ryan | 10,51 |  Nnamdi Anusim | 10,54 |
| 200 m |  Patrick Johnson | 20,76 |  Gary Ryan | 20,83 |  Nnamdi Anusim | 21,76 |
| 400 m |  Abdelghani Nouidra | 47,22 |  Tuomas Kaikkonen | 48,24 |  Jouni Haatainen | 48,27 |
| 800 m |  James McIlroy | 1.45,62 |  Anthony Whiteman | 1.46,21 |  Wilson Kirwa | 1.46,50 |
| 1 500 m |  Anders Rockas | 3.45,63 |  Jukka Keskisalo | 3.47,24 |  Mikael Talasjoki | 3.50,32 |
| 5 000 m |  Barnabas Kosgei | 13.59,75 |  Turo Inkiläinen | 14.07,29 |  Titus Chepkwony | 14.10,10 |
| 110 m aidat |  Mubarak Almabadi | 14,04 |  Juha Sonck | 14,18 |  Marko Ritola | 14,22 |
| 400 m aidat |  Vladislav Shirjajev | 49,69 |  Ken Yoshizava | 50,48 |  Ari-Pekka Lattu | 50,53 |
| Seiväshyppy |  Matti Mononen | 565 |  Vesa Rantanen | 560 |  Mikael Westö | 520 |
| Pituushyppy |  Tommi Evilä | 796 |  Kenneth Kastrén | 770 (+2,3) |  Simon Sundsten | 748 |
| Kolmiloikka |  Johan Meriluoto | 16,25 (+2,7) |  Mohammed Majrashi | 15,38 (+2,4) |  Mussa Alkam | 15,19 (+2,8) |
| Kuulantyöntö |  Ville Tiisanoja | 20,10 |  Tuomo Tihinen | 18,41 |  Mika Vasara | 18,19 |
| Kiekonheitto |  Carl Brown | 65,92 |  Timo Sinervo | 61,87 |  Timo Tompuri | 61,67 |
| Moukarinheitto |  Olli-Pekka Karjalainen | 78,23 |  David Söderberg | 75,42 |  Jarkko Paljakka | 73,38 |
Naiset
| Laji | 1>  sija | Aika /  tulos | 2>  sija | Aika /  tulos | 3>  sija | Aika /  tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m |  Heidi Hannula | 11,62 |  Pirpa Menonen | 11,89 |  Katja Salivaara | 12,00 |
| 800 m |  Julia Chijenko | 2.04,19 |  Minna Järvenpää | 2.06,10 |  Suvi Myllymäki | 2.06,12 |
| 100 m aidat |  Hanna Korell | 13,53 |  Katja Salivaara | 14,00 |  Anne Antila | 14,13 |
| 400 m aidat |  Manuela Bosco | 57,92 |  Elena Ildeikina | 60,73 |  Milla Kelo | 60,92 |
| Seiväshyppy |  Anastasia Ivanova | 430 |  Hanna Palamaa | 400 |  Anne Latvala | 400 |
| Kolmiloikka |  Françoise Mbango Etone | 15,03 |  Heli Koivula | 14,39 (SE) |  Natalia Kilpeläinen | 14,18 |
| Moukarinheitto |  Mia Strömmer | 65,53 |  Sini Pöyry | 63,83 |  Merja Korpela | 61,15 |
| Keihäänheitto |  Taina Kolkkala | 61,96 |  Mikaela Ingberg | 60,04 |  Paula Huhtaniemi | 58,33 |
Evelin Kaufer

| Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Itä-Saksa> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | München 1972 | 4 × 100 metriä |  |
Evelin Schmuck, o.s. Kaufer, s. 22. helmikuuta 1953 Sohland an der Spree, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen pikajuoksija, joka aktiiviurallaan edusti DDR:ää.
Schmuck saavutti Pariisin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1970 pronssia 4 × 100 metrin viestissä. Hän juoksi avausosuuden DDR:n joukkueessa, joka saavutti Münchenin olympialaisissa 1972 hopeaa 4 × 100 metrin viestissä. Samojen kisojen 100 metrin juoksussa hän karsiutui toisissa alkuerissä.
Schmuck voitti sisäratojen Itä-Saksan-mestaruuden pikaviestissä 1972.
Hän avioitui myöhemmin jalkapalloilija Udo Schmuckin kanssa ja työskenteli liikunnanopettajana Dresdenissä.
Suunnistuksen maailmanmestaruuskilpailut 1991

Suunnistuksen maailmanmestaruuskilpailut 1991 pidettiin 21.–25. elokuuta 1991 Tšekkoslovakian Mariánské Lázněssa. Kyseessä olivat lajin 14. maailmanmestaruuskilpailut. Sekä miehet että naiset kilpailivat kahdella henkilökohtaisella matkalla ja viestissä. Ohjelmassa oli ensimmäistä kertaa normaalimatkan lisäksi lyhyen matkan kilpailu. Ruotsi ja Tšekkoslovakia voittivat kaksi kultamitalia, Sveitsi ja Unkari yhden.
Farmaseuttinen kemia

Farmaseuttinen kemia käsittelee lääkeaineiden ja lääkkeissä käytettävien apuaineiden kemiaa, muun muassa niiden kemiallista rakennetta, valmistusta (synteesi, eristäminen), fysikaalisia ja kemiallisia ominaisuuksia (esimerkiksi liukoisuus, reaktiokyky, hajoaminen, jne), analytiikkaa (yhdisteiden tunnistaminen, pitoisuuden määrittäminen), rakenteen, ominaisuuksien ja lääkevaikutuksen välistä riippuvuutta (niin sanotut rakenne-aktiivisuussuhteet). Lääkeainekemia käsitetään usein farmaseuttisen kemian alatieteeksi tai sen synonyymiksi.
Farmaseuttisen kemian alaan kuuluvia tutkimusalueita ovat muun muassa
Lääkekäyttöön soveltuvien biologisesti aktiivisten yhdisteiden eristäminen, puhdistaminen ja karakterisointi luonnonmateriaaleista.
Lääkeaineiden kemiallinen synteesi
Lääkeaineiden osittaissynteesi (semisynteesi)
Lääkeaineiden ja niiden hajoamistuotteiden (metaboliittien) analyyttinen tutkimus lääkevalmisteista ja biologisista näytteistä
Uusien lääkeaineiden ja lääkevalmisteiden kehittäminen tai olemassa olevien lääkevalmisteiden parantaminen
Lääkeaineiden ja apuaineiden tehoon, yhteensopivuuksiin ja turvallisuuteen liittyvät kysymykset
Aiheesta muualla

Helsingin yliopisto, farmaseuttisen kemian osasto
Kuopion yliopisto, farmaseuttisen kemian laitos
Etelän risti

| Etelän risti |
| --- | --- |

Latinankielinen nimi:  Crux
Lyhenne:  Cru
Genetiivi:  Crucis
Rektaskensio:  12,5h
Deklinaatio:  -60°
Ala taivaasta:  68 neliöastetta
Tähtien määrä (magnitudi < 3):  4
Kirkkain tähti:  Acrux (0,87 mag.)
Meteoriparvet:  Crucids
Naapuri- tähdistöt:  Kentauri, Kärpänen
 Näkyy leveysasteiden +20° ja −90° välillä 
Etelän risti (lat. Crux, genetiivi Crucis, lyh. Cru ja Crux) on eteläisen taivaan tähdistö, pinta-alaltaan tähdistöistä kaikkein pienin. Siinä erottuu kirkas ja helposti tunnistettava ristin muotoinen tähtikuvio, joka on antanut tähdistölle nimensä.
Tähdistön sijainti on 55°–60° eteläistä leveyttä, ja se näkyy kokonaan vielä Maan pinnalta 20° pohjoista leveyttä. Tähdistön koko on 68 neliöastetta.
Tähdistön kolme kirkkainta tähteä ovat Acrux (α Crucis), Mimosa (β Crucis) ja Gacrux (γ Crucis). Ristin neljäs tähti on Decrux. Kuvioon luetaan usein myös Acruxin ja Decruxin välissä oleva Epsilon Crucis.
Acruxin vieressä on tummana alueena erottuva tähtienvälisen pölyn muodostama pimeä sumu, Hiilisäkki.
Historia

Antiikin kreikkalaiset tähtitieteilijät tunsivat Etelän ristin tähtikuviona ja liittivät sen osaksi Kentauria. Vuonna 1000 eaa. tähdistö näkyi matalalla Ateenan leveysasteilla. Maan akselin prekession takia Etelän risti siirtyi vähitellen alemmas kohti horisonttia ja vuonna 400 jaa. tähdistöstä näkyi enää vain pieni osa.
Etelän ristin viralliseksi nimeäjäksi on usein sanottu 1600-luvulla elänyttä ranskalaista tähtitieteilijää Augustin Royeriä, mutta jo häntä ennen sitä kuvasivat erillisenä tähdistönä useat karttojen ja luetteloiden laatijat.
Etelän risti esiintyy monissa Tyynenmeren ja eteläisen pallonpuoliskon alueen valtiolipuissa, muun muassa Australian, Brasilian, Papua-Uuden-Guinean, Samoan ja Uuden-Seelannin lipuissa.
Navigoinnin apuna

Kaikki neljä Etelän ristin kirkasta tähteä ovat tärkeitä navigaatiotähtiä. Purjelaivojen aikakaudella sen sanottiin olleen suomalaisten merimiesten rakkain tähdistö Etelämerellä.[lähde? ]
Koska eteläisellä taivaankannella ei ole Pohjantähteä vastaavaa napatähteä, Etelän ristin kahta tähteä (Alfa ja Gamma) on käytetty navigoinnissa eteläsuunnan osoittajina. Näiden kahden tähden välisen janan jatke noin neljä kertaa niiden välimatkan päässä osoittaa suunnilleen eteläisen taivaannavan paikan.
Tähtiä

Etelän ristin tähtiä nimineen:
(α1,2 Cru) – double 0,77, 1,73 Acrux
(β Cru) 1,25 Becrux tai Mimosa
(γ Cru) – kaksoistähti 1,59, 6,42 Gacrux
(δ Cru) 2,79; Decrux [Delcrux]
Tähtiä Bayerin nimillä:
Muita merkittäviä tähtiä:
HD 108147 7,00 – tällä tähdellä on eksoplaneetta
Väärä risti

Etelän risti sekoitetaan joskus Väärään ristiin eli Valeristiin. Se on Etelän ristin ja Canopuksen välialueella sijaitseva neljän tähden ryhmä, joka nousee ennen Etelän ristiä. Se koostuu Purjeen ja Kölin tähdistöissä olevista, noin magnitudin 2 tähdistä ja on hieman Etelän ristiä suurempi. Väärän ristin tähdet ovat Epsilon Carinae, Iota Carinae eli Tureis, Delta Velorum sekä Kappa Velorum. Iota Carinaen lähellä Väärän ristin sisässä on viides tähti, a Carinae.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Etelän risti Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Tähdet:  β Cru, α1 Cru, γ Cru A, α2 Cru, δ Cru, ε Cru, μ1 Cru, ζ Cru, η Cru, θ1 Cru, λ Cru, ι Cru, θ2 Cru, 256 Cru, 39 Cru, μ2 Cru, BZ Cru, BL Cru, 35 Cru, DS Cru, κ Cru, DL Cru, γ Cru B, R Cru, HD 108147
Eksoplaneetat:  HD 108147 b
Tähdistöt
Ajokoirat
Ajomies
Alttari
Andromeda
Bereniken hiukset
Delfiini
Eridanus
Etelän kala
Etelän kolmio
Etelän kruunu
Etelän risti
Etelän vesikäärme
Feeniks
Harppi
Heilurikello
Herkules
Härkä
Ilmapumppu
Ilves
Intiaani
Iso karhu
Iso koira
Jousimies
Joutsen
Jänis
Kaksoset
Kalat
Kameleontti
Karhunvartija
Kassiopeia
Kaukoputki
Kauris
Kefeus
Kentauri
Kettu
Kilpi
Kirahvi
Kolmio
Kompassi
Korppi
Kotka
Krapu
Kulmaviivoitin
Kultakala
Kurki
Kuvanveistäjä
Kyyhkynen
Kärpänen
Käärme
Käärmeenkantaja
Köli
Leijona
Lentokala
Lohikäärme
Lyyra
Maalari
Malja
Mikroskooppi
Neitsyt
Nuoli
Oinas
Oktantti
Orion
Paratiisilintu
Pegasus
Perseus
Peräkeula
Pieni hevonen
Pieni karhu
Pieni koira
Pieni leijona
Pohjan kruunu
Purje
Pöytävuori
Riikinkukko
Sekstantti
Sisilisko
Skorpioni
Sulatusuuni
Susi
Tukaani
Vaaka
Valaskala
Veistotaltta
Verkko
Vesikäärme
Vesimies
Yksisarvinen
Etelän ristin (kuvan ylälaidassa) ja eteläisen taivaannavan (+) sijainti toisiinsa nähden
Suunnistuksen maailmanmestaruuskilpailut 1999

Suunnistuksen maailmanmestaruuskilpailut 1999 pidettiin 1.–8. elokuuta 1999 Skotlannin Invernessissä. Kyseessä olivat lajin 18. maailmanmestaruuskilpailut. Sekä miehet että naiset kilpailivat kahdella henkilökohtaisella matkalla ja viestissä. Norja voitti neljä kultamitalia, Iso-Britannia ja Suomi yhden.
Farmasiforbundet

| Farmasiforbundet |
| --- | --- |

Perustettu:  1937
Tyyppi:  ammattiliitto
Päämaja:  Oslo
Toiminta-alue:  Norja
Jäsenet:  n. 3 000 (2023)
Puheenjohtaja:  Bodil Røkke
Kattojärjestö:  Yrkesorganisasjonenes Sentralforbund
Jäsenlehti:  Farmasiliv
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Farmasiforbundet (vuosina 1937–1962 Norges Tekniske Apotekpersonales Forening, 1962–1997 Norsk Apotekteknikerforbund) on norjalainen lääketeknikoiden ammattiliitto. Se perustettiin vuonna 1937 ja sillä oli noin 3 000 jäsentä vuonna 2023.
Aiheesta muualla

Liiton verkkosivut (norjaksi)
Evergreen Aviation & Space Museum

Kaksi ilmailumuseon näyttelyhallia helmikuussa 2010.
Evergreen Aviation & Space Museum on Oregonin McMinnvillessä sijaitseva ilmailu- ja avaruustekniikan museo, jonka kokoelmiin kuuluvat muun muassa Hughes H-4 Hercules -lentovene (”Spruce Goose”), SR-71 Blackbird -tiedustelukone ja osia kahdesta Titan-rakettiperheen raketista. Konkurssiin menneen Evergreen International Aviation -yhtiön entisen konttorin ohittavan tien toisella puolella sijaitsevalla museolla on myös oma IMAX-elokuvateatteri.
Historia

Museon perustamisen taustalla oli Evergreen International Aviation -yhtiön perustajan poika Michael King Smith, joka oli palvellut lentäjänä Yhdysvaltain ilmavoimissa. Museo aloitti toimintansa vuonna 1991 yhtiön pääkonttorissa, missä sillä oli säilytyksessä pieni kokoelma lentokoneita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Evergreen Aviation & Space Museum Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Evergreen Aviation & Space Museum
Käännös suomeksi
Five Songs and a Cover

| Five Songs and a Cover Foo Fighters |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : Sekalaista
 Julkaistu: 20. marraskuuta 2006
 Tyylilaji: alternative rock
 Kesto: 23.35
 Levy-yhtiö: Roswell / RCA
Foo Fightersin muut julkaisut
| In Your Honor 2005 | Five Songs and a Cover 2005 | Skin and Bones 2006 |
Five Songs and a Cover on yhdysvaltalaisen Foo Fighters -rockyhtyeen vuonna 2005 julkaistu EP.
EP sisältää viisi Foo Fighterin omaa kappaletta sekä yhden coverkappaleen. Cover on Creamin ”I Feel Free”, jossa Foo Fightersin rumpali Taylor Hawkins laulaa ja solisti Dave Grohl soittaa rumpuja. Albumilla on myös yksi täysin yhtyeen tekemä uusi kappale, ”Skin & Bones”.
Kappaleet

Best of You – 4.41 (live)
DOA – 4.11 (demo)
Skin and Bones – 3.37
World – 5.40 (demo)
I Feel Free – 2.56 (säv. Bruce/Brown)
FFL – 2.29
Kokoonpano

Dave Grohl – laulu, kitara, rummut kappaleessa "I Feel Free"
Nate Mendel – basso
Taylor Hawkins – rummut, laulu kappaleessa "I Feel Free"
Chris Shiflett – kitara
Excess-3

Excess-3 (XS-3) on järjestelmä jota käytetään joissakin vanhoissa tietokoneissa kymmenjärjestelmän lukujen esittämiseen. Excess-3 -järjestelmässä jokainen numero esitetään neljällä bitillä kuten BCD-koodissa, mutta Excess-3-koodissa jokaiseen lukuun lisätään 3. Excess-3-koodia kutsutaan myös kolmella lisätty -koodiksi.
Kymmenj XS-3      Kymmenj XS-3
   0     0011        5     1000
   1     0100        6     1001
   2     0101        7     1010
   3     0110        8     1011
   4     0111        9     1100
Esimerkiksi luku 127 = (0100,0101,1010).
XS-3 koodin etuna on se, että vähennyslaskuissa voidaan käyttää yhdeksän komplementtilaskentaa (vrt. kahden komplementti). Myös se, että luvussa ei koskaan pitäisi esiintyä nollia voi auttaa tunnistamaan virheitä.
Superskalaarinen suoritin

Cray T3e -tietokoneen suoritinkortti, jossa neljä superskalaarista DEC Alpha -suoritinta.
Superskalaarinen suoritin on suoritin, jossa on useita kopioita datapolkulaitteistosta usean käskyn suorittamiseksi rinnakkain. Skalaarinen suoritin hakee ja käsittelee enintään yhden käskyn kellojaksoa kohden.
Varhaisimpana esimerkkinä superskalaarisesta suorittimesta mainitaan CDC 6600. Termi superskalaarinen on peräisin 1980-luvulta, jolloin se yleistyi RISC-suorittimien yhteydessä. Suorittimen monimutkaistamisen sijaan RISC-suorittimissa käyttivät saatavilla olevia resursseja suorituksen tehostamiseen suorittamalla useampaa kuin yhtä käskyä kellojaksoa kohden.
Kirjallisuutta

Shen, John Paul & Lipasti, Mikko H.: Modern Processor Design: Fundamentals of Superscalar Processors.  Waveland Press, 2013.  ISBN 978-1-4786-0783-0.
Aiheesta muualla

Understanding Pipelining and Superscalar Execution (englanniksi)
Eero Mäntyranta

| Eero Mäntyranta |
| --- | --- |
 Eero Mäntyranta vuoden 1964 talviolympialaisissa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. marraskuuta 1937 Turtola
Kuollut: 29. joulukuuta 2013 (76 vuotta) Oulu
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Laji:  maastohiihto
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten hiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten hiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten hiihto. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten hiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Squaw Valley 1960 | 4×10 km viesti |  |
|  Kultaa | Innsbruck 1964 | 15 km |  |
|  Kultaa | Innsbruck 1964 | 30 km |  |
|  Hopeaa | Innsbruck 1964 | 4×10 km viesti |  |
|  Hopeaa | Grenoble 1968 | 15 km |  |
|  Pronssia | Grenoble 1968 | 30 km |  |
|  Pronssia | Grenoble 1968 | 4×10 km viesti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Zakopane 1962 | 30 km |  |
|  Kultaa | Oslo 1966 | 30 km |  |
|  Hopeaa | Zakopane 1962 | 4×10 km viesti |  |
|  Hopeaa | Oslo 1966 | 4×10 km viesti |  |
|  Pronssia | Oslo 1966 | 50 km |  |
Eero Antero Mäntyranta (20. marraskuuta 1937 Turtola – 29. joulukuuta 2013 Oulu) oli kilpahiihtäjä ja kolminkertainen olympiavoittaja. Hän oli kaikkien aikojen menestyneimpiä suomalaishiihtäjiä. Hän otti osaa neljiin olympialaisiin, joissa hän voitti seitsemän mitalia. Urheilu-uransa aikaan Mäntyranta toimi tullimiehenä ja liikunnanohjaajana ja urheilu-uran jälkeen yrittäjänä. Hän edusti Pellon Pontta vuodesta 1955 alkaen.
Urheilu-ura > Squaw Valleyn talviolympialaiset 1960

Squaw Valleyssä 1960 Mäntyranta osallistui yksilömatkoista vain 15 km:n hiihtoon, jossa jäi kuudenneksi voittajalle, Norjan Haakon Brusveenille 45,1 sekuntia hävinneenä. Pronssia hiihtäneeseen Veikko Hakuliseen nähden hän hävisi 37,6 sekuntia. Hän osallistui kuitenkin 4×10 km viestiin Suomen joukkueessa, joka voitti kyseisen kisan vajaalla sekunnilla toiseksi tulleeseen Norjaan nähden. Pronssia saavuttaneeseen Neuvostoliittoon nähden marginaalia olikin jo lähes kaksi ja puoli minuuttia.
Urheilu-ura > Innsbruckin talviolympialaiset 1964

Mäntyranta oli vuoden 1964 olympialaisia edeltäneinä parina talvena esittänyt niin vakuuttavaa hiihtokuntoa, että häntä pidettiin olympialaisissa varteenotettavana seuraajana Veikko Hakuliselle. Hän voittikin 15 km:n hiihdon yli 40 sekunnilla toiseksi tulleeseen Norjan Harald Grønningeniin nähden ja yli 48 sekunnilla kolmanneksi tulleeseen Ruotsin Sixten Jernbergiin nähden.
30 km:n hiihdon hän voitti Grønningeniin nähden reilun minuutin erolla, ja pronssia ottaneeseen Neuvostoliiton Igor Vorontšihiniin nähden eroa oli jo 1 min 25 s.
50 km:n hiihdon voitti Ruotsin Jernberg Mäntyrannan jäädessä yhdeksänneksi, voittajalle yli neljä minuuttia jääneenä. Suomen Arto Tiainen otti kuitenkin tällä matkalla pronssia.
4×10 km viestissä Suomi sijoittui toiseksi Ruotsin jälkeen. Eroa näiden joukkueiden välillä oli vajaa kahdeksan sekuntia. Ankkurina hiihtäneen Mäntyrannan lisäksi Suomen viestinviejiä olivat Väinö Huhtala, Arto Tiainen ja Kalevi Laurila.
Innsbruckin talviolympialaisten menestyksensä myötä Mäntyranta sai kisojen pitopaikan mukaan lempinimen “Mr. Seefeld”.
Urheilu-ura > Grenoblen talviolympialaiset 1968

Grenoblen talviolympialaisissa 1968 Mäntyranta jatkoi mitalikantaansa, vaikka voittoja ei enää tullutkaan. 15 km:n hiihdossa hän oli Norjan Grønningenin jälkeen toinen alle kaksi sekuntia jääneenä, ja 30 km:n hiihdossa kolmas voittajalle, Italian Franco Nonesille runsaat 1 min 16 s jääneenä ja hopeaa saavuttaneelle Norjan Odd Martinsenille runsaat 26 sekuntia jääneenä. 50 km:n hiihdossa hän jäi 15:ksi edellään myös suomalaisista Kalevi Laurila (11.) ja Hannu Taipale (14.).
4×10 km viestissä Suomi sijoittui kolmanneksi, voiton vieneeseen Norjaan nähden yli 1 ½ minuuttia hävinneenä ja hopealle sijoittuneelle Ruotsille runsaat 43 s jääneenä. Suomen joukkueessa hiihtivät Kalevi Oikarainen, Hannu Taipale, Kalevi Laurila ja ankkurina hiihtänyt Mäntyranta.
Urheilu-ura > Sapporon talviolympialaiset 1972

Grenoblen jälkeen Mäntyranta oli jo päättänyt lopettaa uransa kaiken saavuttaneena mestarina, kun hän alkutalvesta 1972 teki yllättävän paluun kilpaladuille päämääränään Sapporon olympiakisat Japanissa myöhemmin tuona talvena.
Menestystä ei kuitenkaan enää tullut, vaan Sapporossa Mäntyranta sijoittui 30 km:n hiihdossa 19:nneksi voittajalle yli viisi minuuttia hävinneenä. 50 km:n hiihdossa hän keskeytti. Muille hiihtomatkoille hän ei osallistunut.
Urheilu-ura > Doping-tapaus

Mäntyranta oli ensimmäinen suomalainen dopingista kärähtänyt urheilija. Hän jäi tammikuussa 1972 kiinni amfetamiinin käytöstä Vuokatissa SM-kisoissa 30 km:n kisassa, joka oli samalla myös olympiakatsastus, mutta käry salattiin ja asia paljastui vasta 25. huhtikuuta samana keväänä. Kesäkuun 1. päivänä Suomen Hiihtoliitto antoi Mäntyrannalle ”vakavan varoituksen” 16. tammikuuta Vuokatissa tapahtuneen ”amfetamiinijupakan vuoksi”. Mäntyranta itse kiisti asian ja sanoi, että hänelle ehkä annettiin amfetamiinia jollakin juottoasemalla hänen tietämättään.
70-vuotissyntymäpäivähaastattelussaan vuonna 2007 Mäntyranta puuttui tähän tapaukseen: ”Loukkaannun, kun luen lehdistä, että olisin ollut kiellettyjen aineiden käyttäjä. Vuokatin testitulosta ei koskaan kunnolla tutkittu, vaan sain varoituksen. Muut pesivät kätensä ja minuun lyötiin leima”, hän sanoi.
Mäntyrannan hemoglobiiniarvot olivat luontaisesti huomattavan korkeat. Tämä johtui erytropoietiinin reseptorin geenin (EPOR) perinnöllisestä mutaatiosta. Hänen verensä hapenkantokyky oli jopa 50 % tavallista suurempi, minkä katsotaan antaneen hänelle merkittävää kilpailuetua.
Perhe

Eero Mäntyranta ja Rakel (o.s. Enbuske) avioituivat vuonna 1958. He saivat neljä lasta.
Kuolema

Eero Mäntyranta kuoli pitkällisen sairauden murtamana 76-vuotiaana Oulun yliopistollisessa sairaalassa 29. joulukuuta 2013.
Saavutuksia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Olympialaiset 3 kultaa: Squaw Valley 1960, 4×10 km viesti  Innsbruck 1964, 15 km  Innsbruck 1964, 30 km 2 hopeaa: Innsbruck 1964, 4×10 km viesti  Grenoble 1968, 15 km 2 pronssia: Grenoble 1968, 30 km  Grenoble 1968, 4×10 km viesti  |  MM-hiihdot 2 kultaa: Zakopane 1962 (30 km)  Oslo 1966 (30 km) 2 hopeaa: 1962 (4×10 km viesti)  1966 (4×10 km viesti) 1 pronssi: 1966 (50 km)  |  SM-hiihdot 5 kultaa: 1960 (15 km)  1964 (15 km)  1965 (30 km)  1966 (15 km)  1966 (50 km) 2 hopeaa: 1963 (50 km)  1968 (15 km) 2 pronssia: 1963 (15 km)  1967 (30 km)  |
Saavutuksia > Muut

Holmenkollenin kisojen voitto 1962, 1964 ja 1968 (kaikki 15 km:n matkalla)
Salpausselän kisojen voitto 1964 ja 1972 (molemmat 15 km:n matkalla)
Tunnustukset

Mäntyranta valittiin Vuoden urheilijaksi kahdesti, vuosina 1964 ja 1966. Hänelle myönnettiin opetusministeriön Pro Urheilu -tunnustuspalkinto vuonna 2000. Pellossa on Eero Mäntyrannan "Kaarteetki täysillä" hiihtäjäpatsas. Patsaan on tehnyt kuvanveistäjä, professori Ensio Seppänen. Patsas julkistettiin vuonna 1997. Pellossa oli myös Eero Mäntyranta -museo. Helmikuussa 2017 hänet valittiin Hiihtomuseon pohjoismaisten hiihtolajien kunniagalleriaan.