stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Beretta 87 Target
Kohdistus

Ase on tehtaalla valmiiksi kohdistettu 25 metrille niin, että tähtäyspiste on taulun mustan alueen alareuna.
Aseeseen on tehtaalla asennettu 2,5 mm:n korkuinen jyvä. Aseen mukana tulee matalampi 2 mm:n vaihtojyvä, joka siirtää osumia ylöspäin.
Korkeuskohdistus tehdään takatähtäimen päällä olevalla ruuvilla niin, että osumien ollessa liian ylhäällä, ruuvia kierretään myötäpäivään ja osumien ollessa liian alhaalla, ruuvia kierretään vastapäivään. Yksi naksahdus siirtää osumaa noin 2,5 cm 25 metrin matkalla.
Sivukohdistus tehdään takatähtäimen oikealla puolella olevalla ruuvilla. Jos osumat ovat vasemmalla, ruuvia kierretään vastapäivään. Jos oikealla niin myötäpäivään.
Aiheesta muualla

Englanninkielinen käyttöopas valmistajan sivulla (pdf-muodossa) (Arkistoitu – Internet Archive)
Beretta 87 Target Berettawebissä
Hopeajärvi

| Hopeajärvi> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2011–
Tyylilaji:  alternative rock, post-punk
Kotipaikka:  Helsinki
Jäsenet:  Teemu Tanner, laulu, kitara (2011–)   Ukko Perttilä, kitara (2011–)   Ari Salonen, basso, laulu (2011–)   Timo Tikka, rummut (2011–)  
Levy-yhtiö:  Full Contact Records (2013–)
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hopeajärvi on suomalainen alternative rock -yhtye, jonka kitaristi-laulaja Teemu Tanner perusti Helsingissä vuonna 2011. Perustamista oli harkittu jo pitkän aikaa, ja ajan koittaessa Tanner oli päättänyt saada mukaan Ukko Perttilän ja Timo Tikan. Soundi on kuvaillut yhtyettä tervetulleeksi hämmentäjäksi Suomen rockpiireihin. Yhtye mainitsee vaikuttajikseen Sielun Veljet sekä Radiopuhelimet.
Yhtye sai paljon julkisuutta vuonna 2013. Verkkomedia Nuorgam teki yhtyeestä jutun ”Kaikki huomisen bändit” -artikkelisarjassaan. Yhtye sijoittui myös toiselle sijalle Rumban ja YleX:n järjestämässä lupaavimpia yhtyeitä listaavassa ”Tulevaisuuden tusina 2014” -äänestyksessä.
Yhtyeen esikoisalbumi Hopeajärvi julkaistiin 20. helmikuuta 2015 Ektro Recordsin alamerkillä Full Contact.
Jäsenet

Teemu Tanner – laulu, kitara
Ukko Perttilä – kitara
Ari Salonen – basso, laulu
Timo Tikka – rummut
Diskografia > Studioalbumit

Hopeajärvi (2015,  Full Contact Records)
Mahdotonta (2017, Ektro Records)
Diskografia > EP:t

Hopeajärvi (2013,  Full Contact)
Diskografia > Livealbumit

Käägiä ja lippuriskejä (2015,  Ruton Music)
Diskografia > Split-albumit

Live at Sir Oliver 6.4.2013 (2013,  Mustat Kalsarit, Nolls ja Raikulipoika -split, omakustanne)
Seksihullut / Hopeajärvi (2016,  Bemböle Cassettes)
Diskografia > Singlet

”Rakennetaan kaupunki” (2014)
Aiheesta muualla

Facebook
Camus

Camus voi tarkoittaa seuraavia:
Camus, ranskalainen konjakkimerkki
Camus, sukunimenä:
Albert Camus (1913–1960), ranskalainen kirjailija, lehtimies ja filosofi, Nobelin kirjallisuuspalkinnon saaja
Armand-Gaston Camus (1740–1804), ranskalainen vallankumousvaikuttaja
Carlos Marcio Camus Larenas (1927–2014), chileläinen katolinen piispa
Fabien Camus (s. 1985), ranskalais-tunisialainen jalkapalloilija
Matilde Camus (1919–2012), espanjalainen runoilija
Renaud Camus (s. 1946), ranskalainen kirjailija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Camus”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Billy Taylor

Billy Taylor
William ”Billy” Taylor Sr. (24. heinäkuuta 1921 – 28. joulukuuta 2010) oli yhdysvaltalainen jazzmusiikin säveltäjä ja pianisti.
Taylor syntyi Pohjois-Carolinan Greenvillessä ja valmistui vuonna 1942 Virginia State Collegesta. Hänen tunnetuimpia sävellyksiään on ”I Wish I Knew (How It Would Feel To Be Free)” vuodelta 1954, jonka levytti myös Nina Simone vuonna 1967.
Taylor teki pitkän akateemisen uran, ja hänet tunnetaan myös televisiosta. Hän sai vuonna 1975 tohtorinarvon Massachusettsin yliopistolta ja oli East Carolina Universityn musiikin Robert L. Jones -professori. Hän oli vuodesta 1994 John F. Kennedy Center for the Performing Artsin jazzmusiikin taiteellinen johtaja.
Billy Taylorille myönnettiin vuonna 1992 National Medal of Arts. Hänelle on lisäksi myönnetty muun muassa Grammy-palkinto.
Aiheesta muualla

Billy Taylorin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Duke Ellington
| --- | --- |
Albumit:  ...And His Mother Called Him Bill
Kappaleet:   ”Blood Count”  ”Caravan”  ”Chelsea Bridge”  ”In a Sentimental Mood”  ”It Don’t Mean a Thing (If It Ain’t Got That Swing)”  ”Lush Life”  ”Mood Indigo”  ”Prelude to a Kiss”  ”Perdido”  ”Satin Doll”  ”Solitude”  ”Something to Live For”  ”Take the ’A’ Train”  ”Things Ain’t What They Used to Be” 
Soittajat:   Harold Ashby  Louie Bellson  Jimmy Blanton  Mercer Ellington  Otto Hardwick  Al Hibbler  Johnny Hodges  Herb Jeffries  Oscar Pettiford  Billy Strayhorn  Billy Taylor  Clark Terry  Juan Tizol  Ben Webster
Beyond the Infinite

| Beyond the Infinite Juno Reactor |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1. lokakuuta 1995
 Tuottaja(t): Juno Reactor
 Tyylilaji: Goa trance, trance
 Levy-yhtiö: Blue Room Released
Juno Reactorin muut julkaisut
| Luciana 1994 | Beyond the Infinite 1995 | Bible of Dreams 1997 |
Beyond the Infinite on trance-yhtye Juno Reactorin kolmas albumi. Se julkaistiin vuonna 1995.
Kappaleet

"Guardian Angel" - 7:11
"Magnetic" - 8:08
"Ice Cube" - 7:03
"Feel The Universe" - 7:39
"Razorback" - 6:55
"Samurai" - 8:17
"Silver" - 6:36
"Rotorblade" - 8:19
"Mars" - 7:10
Beyrède-Jumet-Camous

| Beyrède-Jumet-Camous |
| --- | --- |
 Yleisnäkymä
 Beyrède-Jumet-Camous
 Koordinaatit: 42°57′32″N, 0°22′36″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Oksitania
Departementti:  Hautes-Pyrénées
Arrondissementti:  Bagnères-de-Bigorre
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  19,2 km²
Väkiluku (2020):  226 
 – Väestötiheys:  11 as./km²
Kunnan numero:  65092
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Beyrède-Jumet-Camous (oksitaaniksi: Veireda, Jumet e Camors) on kunta Lounais-Ranskassa Hautes-Pyrénées'n departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee Neste-joen varrella, noin 32 kilometriä Bagnères-de-Bigorren kaupungista kaakkoon.
Kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2019, jolloin kaksi kuntaa Beyrède-Jumet ja Camous yhdistyivät.
Beyrèden marmorilouhoksilta louhittiin Ludvig XIV:n ja Ludvig XV:n hallituskausilla raaka-ainetta Versailles’n palatsin tulisijojen rakentamiseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Beyrède-Jumet-Camous Wikimedia Commonsissa
Birds Aren’t Real

Birds Aren't Real -mainostaulu
Birds Aren’t Real on Yhdysvalloissa satiirina keksitty salaliittoteoria ja slogan, jonka pohjalta muodostui parodinen kansalaisliike.
Birds Aren't Real sai alkunsa Peter McIndoen (s. 1998/9) keksimänä spontaanina ja absurdina pilana. McIndoe meni vuonna 2017 Naisten marssi -teemaista tapahtumaa vastustaneiden vastamielenosoittajien joukkoon Memphisissä kantaen kylttiä, jossa luki slogan Birds Aren’t Real. Kun vastamielenosoittajat tiedustelivat sloganin taustaa, McIndoe väitti kuuluvansa jo 50 vuoden ajan toimineeseen liikkeeseen, jonka tarkoitus oli alun perin pelastaa Yhdysvaltain linnut. McIndoe kertoi tämän epäonnistuneen ja syvän valtion tuhonneen linnut, jolloin ne oli korvattu drooneilla. McIndoe vaati yhdysvaltalaisia heräämään. Hänen todellinen tarkoituksensa oli pilailla alt-right-liikkeessä vakavasti otettujen salaliittoteorioiden, kuten Pizzagaten kustannuksella. Alun perin jotkut todelliset salaliittoteoreetikot suhtautuivat asiaan avoimemmin, mutta myöhemmin joukkoliikkeeksi kasvanutta Birds Aren’t Realia alettiin syyttää CIA:n psykologiseksi operaatioksi.
Birds Aren’t Real -slogan levisi eri puolille Yhdysvaltoja puskuritarrojen, mainostaulujen ja graffitien muodossa. Keksityn salaliiton tueksi laadittiin taustatarinoita. Näyttelijä palkattiin esiintymään keksittynä entisenä CIA-upseeri Eugene Pricena, joka tunnusti salaliiton ja todisteiden hävittämisen videolla The Confession of Eugene Price. TikTokissa video katsottiin yli 20 miljoonaa kertaa. Lisäksi Birds Aren’t Real -teemaiset Youtube-videot levisivät viraalisti, ja seuraajia kertyi Instagramissa satojatuhansia. Näyttelijöitä palkattiin myös esiintymään videoissa salaliittoteorian kannattajina. Slogania alettiin käyttää t-paidoissa. Yhdysvalloissa on pidetty Birds Aren’t Real -mielenosoituksia esimerkiksi Twitterin päämajan ulkopuolella San Franciscossa, jossa vaadittiin lintulogosta luopumista.
Boston Uprising

| Boston Uprising |
| --- | --- |

Perustettu:  12. heinäkuuta 2017
Paikkakunta:  Boston, Massachusetts, Yhdysvallat
Värit:                
Sarja:  Overwatch League
Omistajat:  Robert Kraft
Mestaruudet:  0
Boston Uprising on yhdysvaltalainen elektronisen urheilun Overwatch-ammattilaisjoukkue, joka kilpailee Overwatch Leaguen (OWL) Atlantin divisioonassa. Seura perustettiin heinäkuussa 2017 ja se on kotoisin Bostonista, Massachusettsista. Se on yksi kahdestatoista OWL:n perustajajoukkueista ja pelasi ensimmäisen kautensa sarjan avajaiskaudella 2018. Seuran omistaa yhdysvaltalainen miljardööri Robert Kraft.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Birds of Prey (sarjakuvat)

Birds of Prey (suom. Petolinnut) on DC Comicsin sarjakuvissa esiintyvä supersankariryhmä. Ryhmä esiintyi ensimmäisen kerran tarinassa Black Canary/Oracle: Birds of Prey #1 tammikuussa 1996 ja sen loi Chuck Dixon. Ryhmän perustivat Barbara Gordon ja Musta Kanarialintu ja ryhmään kuuluivat alunperin heidän lisäkseen myös Metsästäjätär ja Lady Blackhawk. Ryhmä on toiminut Batmanin satunnaisena liittolaisena. Ryhmään on kuulunut sen historian aikana useita jäseniä. Ryhmä on esiintynyt omassa nimikkosarjakuvassaan, jota julkaistaan edelleen.
Ryhmä on esiintynyt myös samannimisessä televisiosarjassa ja elokuvassa.
Blanchard

Blanchard on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Doc Blanchard (1924–2009), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Élie Blanchard (1881–1941), kanadalainen haavipalloilija
Eugénie Blanchard (1896–2010), ranskalainen aikoinaan maailman vanhin ihminen
Gilles Blanchard (s. 1953), ranskalainen taidemaalari
Harry Blanchard (1929–1960), yhdysvaltalainen Formula 1 -kuljettaja
Jean-Pierre Blanchard (1753–1809), ranskalainen keksijä, kuumailmapalloilun ja lentämisen pioneeri
Jocelyn Blanchard (s. 1972), ranskalainen jalkapalloilija
Olivier Blanchard (s. 1948), ranskalainen taloustieteilijä, Kansainvälisen valuuttarahaston pääekonomisti
Ray Blanchard (s. 1945), yhdysvaltalais-kanadalainen seksologi
Rowan Blanchard (s. 2001), yhdysvaltalainen näyttelijä
Sophie Blanchard (1778–1819), ranskalainen aeronautti, Jean-Pierre Blanchardin puoliso
Theresa Weld, myöh. Theresa Blanchard (1893–1978), yhdysvaltalainen taitoluistelija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Hunderfossenin vesivoimalaitos

| Hunderfossenin vesivoimalaitos    Hunderfossen kraftverk |
| --- | --- |
 Ohijuoksutus toukokuussa 2012
Valtio:  Norja 
Sijainti:  Lillehammer 
Koordinaatit:  61°13′01″N, 10°26′20″E
Rakentaminen alkoi:  1960 
Sähköverkkoon:  1963 
Valmistunut:  1963 
Omistaja:  Opplandskraft DA
Operaattori:  Hafslund Kraft (en) (käännä suomeksi) 
Pato
Nimi:  Hunderfossenin pato
Tyyppi:  gravitaatiopato, betonia
Vesistö:  Glomman vesistö
Joki tai koski:  Gudbrandsdalslågen, Hunderfossen
Valuma-alue:  11 429 km²  
Keskivirtaama:  255 m³/s  
Korkeus:  16 m  
Pituus:  280 m  
Juoksutuskanavia:  10
Juoksutusvirtaama:  3 000 m³/s 
Sääntelytilavuus:  1,0 km³ 
Voimalaitos
Tyyppi:  jokivoimalaitos tunnelivoimalaitos
Pudotuskorkeus:  46,4 m  
Rakennevirtaama:  320 m³/s  
Turbiinit:  2 × Kaplan (58 MW) 
Kapasiteetti:  116 MW  
Säännöstelyaika:  46 vrk 
Vuosituotanto:  608,2 GWh 
 fiHunderfossenin vesivoimalaitos 
Commons:  luokka
Hunderfossenin vesivoimalaitos on vesivoimalaitos Gudbrandsdalslågenissa Innlandetin fylken Lillehammerin kunnassa Norjassa. Voimalaitos on jokivoimalaitos ja samalla tunnelivoimalaitos, koska pato ja voimalaitosyksikköä yhdistää noin kaksi kilometriä pitkä tunneli. Voimalan omistaa Opplandskraft DA .
Pato

Pato sijaitsee Grunrudmoenista kilometri etelään päin . Se on 280 metriä pitkä ja toinen pää loppuu jokea kaventavalle niemelle sen oikealla rannalla. Padon ylittää paikallistie (Fossekrovegen ). Niemellä sijaitsee myös kalaporras ja jonkin verran rakennuksia. Pato on 16 metriä korkea ja se nostaa joen vedenpintaa lähes yhtä paljon. Padon yläpuolelle jää veden alle piiloon Hunderfossen, jolla oli pudotusta 8,8 metriä . Varastoallas ei kuitenkaan ole vedensäännöstelyä varten, koska altaan säätelyvara on noin 1 002 miljoonaa kuutiometriä  ja sillä määrällä voimalaitos pyörisi yli kuukauden. Vedenpintaa on korotettu siksi, että tuloaukkoon riittäisi aina vettä ja että pinnankorkeuden lisääminen kasvattaisi hieman sähkötuotannon tehoa.
Tulvakaudella vettä tulee voimalaan enemmän kuin se pystyy hyödyntämään. Ylimäärä vedestä juoksutetaan 10 ohijuokutusportin kautta ohitse. Portit päästävät vedet padon yli joen keskiuomaan. Mikäli kaikki portit ovat yhtäaikaa auki, voidaan vettä juoksuttaa ohi 3 000 kuutiometriä sekunnissa (m³/s). Voimala pystyy hyödyntämään vain 320 m³/s, joka kuitenkin on riittävä määrä suurimman osan vuotta.
Juoksutus käynnissä
Ohjausyksikkö ja muuntaja, Kaplan-turbiinin juoksupyörä
Näkymä patoaltaan puolelta
Alapuoli paljaana vähänveden aikana
Kalaporras

Padon lähellä sijaitsee kalankasvatuslaitos, jossa kasvatetaan vuosittain 20 000 taimenta. Näiden istutuksilla korvataan patohankkeessa tuhoutuneet taimenen kutualueet. Paikalliset kutsuvat taimenia nimellä hunderørret ja niitä pidetään eräänä taimenien alalajina. Vaelluskaloja varten on rakennettu padon yhteyteen 170 metriä pitkä kalaporras.
Voimalaitos ja tunneli

Voimalan turbiiniyksikkö on sijoitettu alajuoksulle päin noin kahden kilometrin päähän. Sinne johtaa tunneli, jonka yläsuu sijaitsee voimalan länsisivussa eli oikean rannan tuntumassa. Turbiiniyksikkö sijaitsee kalliossa joen itäpuolella, joka jää joen vasemmalle puolelle. Tunnelille tulee pudotusta parin kilometrin matkalla 46,4–46,7 metriä  . Turbiiniyksikössä toimii rinnakkain kaksi samalaista Kaplan-turbiinia, joiden yhteiskapasiteetti on 116 megawattia (MW,  tai 112 MW ). Voimalan rakennevirtaamaa 299 m³/s  (tai 320 m³/s ) tarvitaan vain tulva-aikana, koska joen keskivirtaama on 255 m³/s . Voimalan vuosituotannon keskiarvo on 608,2 GWh , mutta se vaihtelee vuosittain suuresti .
Historiaa

Voimalan patoa alettiin rakentamaa vuonna 1960 ja se alkoi tuottaa sähköä vuonna 1963 yhdellä turbiinilä ja seuraavana vuonna 1964 toisellakin turbiinilla.
Huomioita

1 2  Tieto löytyi nrjankielisen wikipedian artikkelista no:Gudbrandsdalslågen.
↑  Tulokseen on päästy laskemalla ilmoitettu 1002 miljoonaa kuutiometriä keskivirtaamalla 255 m³/s.
1 2  Tarkistettu Bing-karttapalvelin sateliittikuvista.
Turbiinihalli sijaitsee kallion onkalossa.
Boston Reds (1890–1891)

| Boston Reds |
| --- | --- |
Perustettu:  1890
Entiset nimet:  (Boston Red Stockings)
Kotiareena:  Congress Street Grounds
Paikkakunta:  Boston, Massachusetts
Lajit:  baseball
Mestaruudet:  Players League: 1890 American Association: 1891
Boston Reds oli 1800 -luvun Major League Baseball -joukkue Bostonista. Joukkue otti nimensä perinteikkäältä (Boston) Red Stockings -joukkueelta, joka vuonna 1883 muutti nimensä Beaneatersiksi. Reds toimi vain kaksi kautta, mutta voitti molempina kausina liigansa mestaruuden.
Vuonna 1890 Reds voitti Players Leaguen mestaruuden takanaan Brooklyn Ward's Wonders ja New York Giants. Seuraavana vuonna joukkue oli mestari American Association -liigassa. Reds on toinen kahdesta MLB -joukkueesta, joka on voittanut kahden eri liigan mestaruuden peräkkäisillä kausilla. Brooklyn Dodgers teki sen myös voittaen AA:n 1889 ja National Leaguen 1890.
Kauden 1891 päätteeksi National League painosti AA:ta liittymään National Leagueen ja osana painostusta Boston Beaneaters ei pelannut Redsiä vastaan World Seriesiä. Lopulta neljä AA:n joukkuetta liittyi yhdistettyyn liigaan ja muut, mukaan lukien Reds, ostettiin ulos 135 000 dollarin summalla ja niiden pelaajat hajaantuivat jäljelle jääneisiin joukkueisiin.
Aiheesta muualla

baseball-reference, Joukkueen historia
Bergerac (Dordogne)

| Bergerac |
| --- | --- |
 Bergeracin kaupunki sijaitsee Dordognen rannalla
 vaakuna
 Bergerac
 Koordinaatit: 44°51′7″N, 0°28′59″E 
Valtio:  Ranska
Hallintoalue:  Akvitania
Departementti:  Dordogne
Arrondissementti:  Bergerac
Kantoni:  1. ja 2. kantoni
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Daniel Garrigue
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  56,10 km²
Väkiluku (1999):  26 053
 – Väestötiheys:  464 as./km²
 
 www.bergerac.fr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bergerac on kaupunki ja kunta Dordognen departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 26 053 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Bergeracin pinta-ala on 56 neliökilometriä. Bergeracissa on Dordognen departementin aliprefektuuri. Kaupungissa on lentokenttä Aéroport de Bergerac-Roumanière (IATAn lentoasemakoodi EGC).
Ystävyyskaupungit

Repentigny, Kanada vuodesta 1997
Faenza, Italia vuodesta 1998
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bergerac (Dordogne) Wikimedia Commonsissa
Bengt Hallberg

Bengt Hallberg (2011)
Bengt Hallberg (13. syyskuuta 1932 Göteborg – 2. heinäkuuta 2013 Uppsala) oli ruotsalainen jazzpianisti, -säveltäjä ja -sovittaja. Hänen tyyliinsä vaikuttivat muiden muassa Teddy Wilson, Bud Powell ja Lennie Tristano.
Elämä ja ura > 1960-luvulle

Hallberg sai klassisen koulutuksen pianonsoitossa ja opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa sävellystä Lars-Erik Larssonin johdolla. Hän suuntautui kuitenkin ensisijaisesti jazziin sanojensa mukaan muun muassa improvisaation vahvemman aseman takia. Hän myös kertoi kokevansa jazzissa erityistä yhteyttä yleisöön.
Hallberg teki debyyttinsä Thore Jederbyn kanssa vuonna 1948 ja johti ensimmäisen triosessionsa 17-vuotiaana. Hallberg levytti vuonna 1949 Arne Domnéruksen kanssa, ja hänestä tuli 1950-luvulla yksi ruotsalaisen jazzin kultakauden eturivin muusikoista Domnéruksen, Lars Gullinin, Putte Wickmanin, Rolf Ericsonin sekä Bengt-Arne Wallinin ohella.
Vuonna 1951 Hallberg kiersi Stan Getzin ja Lee Konitzin pianistina Ruotsissa. Getzin kanssa hän teki kansainvälistä mainetta tuoneen levyn Ack Värmeland du sköna, joka julkaistiin myös englanninkielisellä nimellä Dear Old Stockholm. Hallberg pääsi esiintymään muidenkin nimekkäiden yhdysvaltalaismuusikoiden kuten Clifford Brownin ja Quincy Jonesin kanssa. Hän työskenteli säännöllisesti Kenneth Fagerlundin orkesterin kanssa. Sävellysopintojensa aikana Hallberg työskenteli Benny Goodman -vaikutteisessa kvartetissa klarinetisti Ove Lindin yhteistyökumppanina. Valmistumisvuonnaan (1957) hän teki levytyksen Dinah, joka äänestettiin Orkesterjournalenissa vuoden Gyllene skivaniksi. Hän eteni johtotehtäviin Philips Recordsissa.
Hallberg jatkoi omien triojen johtamista. Hän teki säännöllisiä esiintymisiä Ruotsin radion big bandin ja 1960-luvun lopussa Domnéruksen johtaman Radiojazzgruppenin kanssa. 1960-luvulla Hallberg soitti viulisti Svend Asmussenin rinnalla Yhdysvalloissa suosiota saavuttaneessa SweDanes-kokoonpanossa.
Elämä ja ura > Myöhempi ura

Vuonna 1977 Hallberg julkaisi Hallberg's Happiness -levytyksen, joka sisältää sekä jazzstandardeja että skandinaavisia kansanmusiikkivaikutteita. Samana vuonna hän sai Litteris et Artibus -mitalin. Vuodelta 1982 on Hallbergin duoalbumi laulaja Karin Krogin kanssa. Samoihin aikoihin Hallberg työskenteli New Yorkissa ruotsalais-yhdysvaltalaisessa kokoonpanossa, johon hänen lisäkseen kuuluivat Domnérus, Jimmy Knepper, Tom Harrell ja Jerry Dodgion. Myöhemmin 1980-luvulla Hallberg perusti Jan Allanin ja Georg Riedelin kanssa Trio con tromba -yhtyeen. Vuodelta 1987 on hänen soolopianolevynsä Hallberg's Surprise, jossa yhdistyvät jazz, kansanmusiikki ja tulkinnat klassisista teoksista. Samana vuonna hän julkaisi big band -levyn Spring on the Air, johon vaikutteita on ammennettu Duke Ellingtonin ja Gil Evansin harmonioista. Vuonna 1995 Hallberg soitti livenä radiossa Dmitri Šostakovitšin g-mollikvinteton piano-osuuden.
Vuonna 2001 Hallbergille myönnettiin Kuninkaallisen musiikkiakatemian jazzpalkinto ja vuonna 2010 Lars Gullin -palkinto.
Myöhempinä vuosina Hallberg vähensi esiintymisaktiivisuuttaan. Hän kuitenkin esiintyi esimerkiksi Domnéruksen muistokonsertissa ja vuonna 2012 pianoduona Jan Lundgrenin kanssa. Jazzin suosimisesta huolimatta Hallberg sävelsi myös kamari-, baletti- ja elokuvamusiikkia. Hänen viimeinen levytyksensä oli Live in Jazz Museum (2011). Hallberg oli Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian ja Ruotsin säveltäjäliiton jäsen. Hän kuoli sydäninfarktiin. Hänet haudattiin Uppsalan vanhalle hautausmaalle.
Yksityiselämä

Hallberg oli kolmesti naimisissa. Avioliitot Inga Sundströmin ja Maud Petterssonin kanssa päättyivät eroihin. Kolmas puoliso Britt Linnéa Stern kuoli vuonna 2010.
Bruce Penhall

Bruce Penhall vasemmalla
Bruce Penhall (s. 10. toukokuuta 1957) on yhdysvaltalainen speedwayajaja ja näyttelijä. Hän voitti speedwayn henkilökohtaisen maailmanmestaruuden vuosina 1981 ja 1982.
Penhall kelpuutettiin Motorcycle Hall of Fameen vuonna 1999.
Näyttelijänä Penhall on esiintynyt paitsi televisiosarjassa CHiPs, myös useissa elokuvissa.
Aiheesta muualla

Bruce Penhall Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Hukka ja Mama

| Hukka ja Mama> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2010–2016
Tyylilaji:  pop, folk, country
Kotipaikka:   Suomi
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Martina Myllylä, laulu   Lasse Hukka, kitara, laulu  
Levy-yhtiö:  Fried Music (2014–2016)  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hukka ja Mama oli vuonna 2010 perustettu, alun perin Vääksystä kotoisin oleva ja sittemmin helsinkiläistynyt, popduo, jonka muodostivat laulaja Martina Myllylä ja laulaja-kitaristi Lasse Hukka. Yhtye oli mukana vuoden 2014 Uuden Musiikin Kilpailussa kappaleellaan ”Selja”. Tammikuussa 2014 duo solmi levytyssopimuksen Fried Music -levy-yhtiön kanssa.
Yhtye ilmoitti hajoamisestaan Facebookissa 8. syyskuuta 2016 ja Hukan jatkavan musiikin tekemistä yksin. Hukka ja Mama esiintyi viimeisen kerran Lahden Torvessa 24. syyskuuta 2016.
Jäsenet

Martina Myllylä – laulu
Lasse Hukka – kitara, laulu
Jäsenet > Keikkamuusikot

Jaakko Suni – rummut
Simo Saukkola – basso
Jami Auvinen – kitara
Diskografia > Albumit

| Nimi | Julkaisutiedot | Lista> Albumilista | Myynti |
| --- | --- | --- | --- |
| Hukka ja Mama |  Julkaistu: 1. huhtikuuta 2016  Formaatti: CD / LP / digitaalinen lataus  Levy-yhtiö: Fried Music | – | – |
Diskografia > Singlet

| Vuosi | Single | Latauslista | Singlelista | Radiolista | Albumi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | ”Selja” | – | – | – | Hukka ja Mama |
| 2015 | ”Ei ole pohjaa” | – | – | – | Hukka ja Mama |
| 2015 | ”Peilipallon alla” | – | – | – | Hukka ja Mama |
| 2016 | ”Sun pitäs olla mun” | – | – | 54  | Hukka ja Mama |
Diskografia > Musiikkivideot

Selja (ohj. Janne Karvinen)
Ei ole pohjaa (ohj. Jenni Salonen)
Aiheesta muualla

Yhtyeen virallinen Facebook-sivusto
Yhtyeen esittely Ylen UMK-sivustolla
Bijelo Dugme

| Bijelo Dugme |
| --- | --- |


Tiedot
Toiminnassa:  1974–1989
Tyylilaji:   hard rock  progressiivinen rock  folk rock   uusi aalto  pop rock 
Kotipaikka:  Sarajevo
Entiset jäsenet:  Goran Bregović Željko Bebek Jadranko Stanković Vlado Pravdić Ipe Ivandić Zoran Redžić Milić Vukašinović Laza Ristovski Điđi Jankelić Mladen Vojičić Alen Islamović
Levy-yhtiö:  Jugoton, Diskoton, Kamarad, Croatia Records
Infobox OKNimi-testi OK: 
Bijelo Dugme oli jugoslavialainen rockyhtye. Sarajevosta kotoisin ollut yhtye julkaisi yhdeksän albumia ja toimi vuosina 1974–1989.