stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Father of All Motherfuckers

| Father of All Motherfuckers Green Day |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : kesäkuu – syyskuu 2019
 Julkaistu: 7. helmikuuta 2020
 Tuottaja(t): Butch Walker, Chris Dugan, Green Day
 Tyylilaji: garage rock, alternative rock, pop punk
 Kesto: 26.16
 Levy-yhtiö: Reprise Records
Listasijoitukset
  14. (albumilista)    4. (fyysinen albumilista)
Green Dayn muut julkaisut
| Revolution Radio 2016 | Father of All Motherfuckers 2020 | Saviors 2024 |
Singlet albumilta Saviors
 ”Father of All...” Julkaistu: 9. lokakuuta 2019  ”Oh Yeah!” Julkaistu: 16. tammikuuta 2020
Father of All Motherfuckers on Green Dayn kolmastoista studioalbumi, joka julkaistiin 7. helmikuuta 2020.  Albumin on tuottanut Butch Walker, Chris Dugan ja bändi itse. Albumilta on julkaistu neljä singleä; "Father of All...", "Fire, Ready, Aim", "Oh Yeah!" and "Meet Me on the Roof".
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Father of All... | 2.31 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Fire Ready Aim | 1.52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Oh Yeah! | 2.51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Meet Me on the Roof | 2.39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | I Was a Teenage Teenager | 3.44 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Stab You in the Heart | 2.10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Sugar Youth | 1.54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Junkies on a High | 3.06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Take the Money and Crawl | 2.08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Graffitia | 3.17 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 26.12 |  |  |  |  |  |  |  |
| Japanin bonuskappale |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Bang Bang (live from the Whisky) | 3.52 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 30.09 |  |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

Soundi:
Gabriel Anton Cronstedt

Gabriel Anton Cronstedt.
Gabriel Anton Cronstedt (8. joulukuuta 1798 Tukholma – 24. huhtikuuta 1893 Helsinki) oli suomalainen kenraalimajuri, valtiopäivämies ja kuvernööri.
Ura

Cronstedt valmistui Pietarin Keisarillisesta paašikoulusta vuonna 1820. Hänet ylennettiin vänrikiksi ja määrättiin palvelukseen Henkikaartin Preobraženskin rykmenttiin. Kaksi vuotta myöhemmin Cronstedt siirrettiin aliluutnanttina Helsinkiin Suomen kenraalikuvernöörinä toimineen Fabian Steinheilin nuoremmaksi adjutantiksi. Vuonna 1827 hänet korotettiin kenraalikuvernööri Arseni Zakrevskin vanhemmaksi adjutantiksi ja ylennettiin vuotta myöhemmin kapteeniksi.
Vuonna 1832 Cronstedt siirrettiin everstinä Pietarin jalkaväkirykmenttiin ja vuotta myöhemmin takaisin Helsinkiin Suomen kaartiin eli Henkikaartin 3. Suomen Tarkk'ampujapataljoonaan. Vuosina 1837–1840 hän toimi Mikkelin läänin virkaatekevänä kuvernöörinä ja 1840–1856 Turun ja Porin läänin maaherrana, joista kaksi ensimmäistä vuotta virkaatekevänä. Kenraalimajuriksi Cronstedt ylennettiin 1841 ja salaneuvoksen arvonimi hänelle myönnettiin 1856. Valtiopäiville Cronstedt osallistui aatelissäädyssä 1863–1864, 1867, 1872 ja 1877–1878.
Perhe

Gabriel Anton Cronstedtin isä oli vara-amiraali Carl Olof Cronstedt. Hän avioitui vuonna 1833 vapaherratar Beata Sofia Johanna Hjärnen kanssa, joka kuoli 1850. Cronstedtin toinen puoliso oli Johanna Elisabet Nassokin vuodesta 1852 lähtien. Ensimmäisen puolisonsa kanssa hän sai kolme lasta, joista vanhin oli Krimin sodassa vuonna 1855 Sevastopolissa kaatunut vänrikki Karl Gustaf Anton Alfred Cronstedt. Juristi, pankinjohtaja ja valtiopäivämies Carl Anton Reinhold Ludvig Cronstedt oli Gabriel Anton Cronstedtin poika toisesta avioliitosta. Cronstedtin toiseksi nuorin lapsi Elisabeth kuoli 93-vuotiaana 1948.
Eupteleaceae

| Eupteleaceae |
| --- | --- |
 Japaninpunapaltio (Euptelea polyandra)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Yläluokka::  Euphyllophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Ylälahko::  Ranunculanae
Lahko::  Ranunculales
Heimo::  Eupteleaceae  K.Wilh.
Suvut
 Euptelea Siebold & Zucc. – punapaltiot 
Katso myös
   Eupteleaceae Wikispeciesissä   Eupteleaceae Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Eupteleaceae on vain kaksi puulajia käsittävä aasialainen heimo koppisiemenisten Ranunculales-lahkossa. Heimossa on vain yksi suku: punapaltiot (Euptelea).
Tuntomerkit

Kasvit ovat kausivihantia puita. Nivelen anatomia on sikäli poikkeuksellinen, että yhdestä johojännelieriön aukosta lähtee epätavallisen monta (5–9) johtojännettä lehteen. Silmut ovat suomuisia. Lyhytversoissa on kierteisesti järjestyneet lehdet, jotka ovat rauhashampaisia ja sulkasuonisia; lehtikanta on kovera. Pienikukkainen kukinto sijaitsee lehtihangassa ja koostuu kukkaryhmästä tai on sarjamainen. Kehälehdet puuttuvat, heteitä on 6–20, ja ne ovat lyhytpalhoisia, ponnet ovat paljon palhoja pidempiä ja huomaamattoman läpällisiä; lokeroside on pidentynyt. Emiö koostuu 6–31 erillisestä ja varrellisesta emilehdestä, joissa on pensselimäiset luotit. Hedelmä on kiekkomainen samara eli siivellinen pähkylä, ja sen kyljessä on näkyvissä luotin jäänne.
Levinneisyys

Suku/heimo kasvaa Kaakkois-Aasian lauhkeassa osassa.
Luokittelu

Punapaltioiden (Euptelea) suvussa on kaksi lajia ja suku edustaa hyvin vanhaa, nykyään vähälajista kehityslinjaa. Aikaisemmin sitä on pidetty norkkokasveihin eli taikapähkinäkasvien (Hamamelidaceae) yhteyteen kuuluvana tai Eucommiaceae-heimon sukulaisena. Uusien analyysien tuloksena suku/heimo sijoitetaan Ranunculales-lahkoon sen evoluutiopuun ensimmäisenä haarana eli kladina.
Aiheesta muualla

Levinneisyyskartta: http://www.mobot.org/mobot/research/apweb/maps/Eupteleaceae.gif
Feng Huo

Feng Huo (FH) on kiinalainen sotilaallisten tietoliikennesatelliittien sarja. Ne välittävät signaalia C- ja UHF-taajuuskaistoilla. Niiden käyttäjä on Kiinan kansanarmeija.
Ne on valmistanut China Aerospace Science and Technology Corporation. Satelliitit perustuvat DFH-3-tietoliikennesatelliittiin, joka on siviilisatelliitti. Niiden paino on 2300 kg. Satelliitit laukaistaan Pitkä Marssi 3A-kantoraketeilla Xichangista geosynkrooniselle kiertoradalle.
Sateliitit

FH 1 (ZX 22) laukaistiin 25. tammikuuta 2000
FH 2 (ZX 20) laukaistiin 14. marraskuuta 2003
FH 3 (ZX 22A) laukaistiin 12. syyskuuta 2006
Euroopanlehtikuusi

| Euroopanlehtikuusi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Havupuut Pinophytina
Luokka::  Havupuut Pinopsida
Lahko::  Pinales
Heimo::  Mäntykasvit Pinaceae
Suku::  Lehtikuuset Larix
Laji::  decidua
Kaksiosainen nimi
 Larix decidua  Mill. 
Katso myös
   Euroopanlehtikuusi Wikispeciesissä   Euroopanlehtikuusi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Euroopanlehtikuusi (Larix decidua) on lehtikuusiin kuuluva puu.
Ulkonäkö

Puu kasvaa 10–25 metriä korkeaksi. Runko saattaa usein olla mutkainen. Suomen korkein euroopanlehtikuusi, jonka läpimitta 69-vuotiaana oli 74 cm ja korkeus 32,6 metriä, kasvoi Punkaharjulla. Nykyään puu on yli 46 metriä korkea ja läpimitaltaan lähes metrin. Avoimella paikalla kasvaessaan euroopanlehtikuuselle tulee leveämpi latvus kuin siperianlehtikuuselle.
Puun emikukinnot ovat väriltään purppuranpunaisia ja hedekukinnot puolestaan ovat keltaisia. Käpyjä euroopanlehtikuusi alkaa tuottaa vasta 20-vuotiaana. Ne kehittyvät kesän aikana. Ne ovat pitkänomaisia 50–60-suomuisia. Peitinsuomujen kärjet näkyvät käpysuomujen välistä ainakin kävyn tyviosassa.
Euroopanlehtikuusi risteytyy helposti muiden suvun lajien kanssa. Tunnettuja risteymiä ovat henrinlehtikuusi (Larix × marschlinsii) ja surulehtikuusi (Larix × pendula).
Kasvupaikka

Euroopanlehtikuusi on kotoisin Keski-Euroopan vuoristoista Alpeilta Karpaateille. Vuoristoalueiden lisäksi esimerkiksi Puolassa laji viihtyy myös alavammilla mailla.
Suomessa euroopanlehtikuusta on kasvatettu kartanoiden puistoissa 1700-luvulta asti. Keski- ja Pohjois-Euroopassa sitä käytetään paljon metsäpuuna, mutta Suomessa käytetympi lehtikuusilaji on kuitenkin siperianlehtikuusi. Täällä euroopanlehtikuusta käytetään lähinnä koristepuuna.
Maaperäksi kelpaa niin hiekka-, moreeni- kuin savimaakin. Soistuneilla paikoilla puu ei viihdy. Kasvupaikan on oltava valoisa.
Kasvitaudit ja -tuholaiset

Suomessa kasvaneissa puissa on yleisesti esiintynyt lehtikuusensyöpää. Tuhoja ovat aiheuttaneet myös myyrät, tukkimiehentäi, lehtikuusenkoi ja -pistiäinen.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Euroopanlehtikuusi – Larix decidua
Kuvat
Euroopanlehtikuusen oksia ja käpyjä.
Feng Guozhang

| Feng Guozhang |
| --- | --- |

Kiinan tasavallan presidentti
 6. elokuuta 1917 – 10. lokakuuta 1918  
Edeltäjä:  Li Yuanhong
Seuraaja:  Xu Shichang
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. tammikuuta 1859 Hejian, Qing-dynastia
Kuollut: 12. joulukuuta 1919 (60 vuotta) Peking, Kiinan tasavalta
Feng Guozhang (kiin.: 馮國璋; pinyin: Féng Guózhāng; 7. tammikuuta 1859 Heijan – 12. joulukuuta 1919 Peking) oli kiinalainen sotilas ja poliitikko. Hän toimi Kiinan tasavallan varapresidenttinä vuosina 1916–1917 ja presidenttinä 1917–1918. Hän perusti niin sanotun Zhilin klikin.
Feng kunnostautui sotilaana Qing-dynastian viimeisinä vuosina. Tasavallan ensimmäisinä vuosina hän auttoi presidentti Yuan Shikaita kukistamaan kapinointia Etelä-Kiinassa. Hän ei kuitenkaan hyväksynyt Yuanin suunnitelmia julistaa itsensä keisariksi. Yuan nimitti Fengin esikuntapäällikökseen, mutta piti häntä samalla silmällä. Keväällä 1916 puhjenneen kapinan aikana Feng oleskeli Nanjingissa ja neuvoi Yuania taipumaan opposition vaatimusten edessä. Yuanin kuoltua saman vuoden kesäkuussa presidentiksi tuli kenraali Li Yuanhong ja parlamentti valitsi Fengin varapresidentiksi. Kesä–heinäkuun 1917 lyhytaikaisen monarkistisen kaappausyrityksen aikana Li luovutti presidentin tehtävät Fengille, joka jatkoi myös kaappauksen kukistamisen jälkeen vt. presidenttinä. Hänen kaudellaan Kiina liittyi ensimmäisen maailmansotaan julistamalla elokuussa 1917 sodan Saksalle.
Feng päätyi kilpailemaan vallasta pääministerinä huhtikuusta 1916 alkaen toimineen marsalkka Duan Qiruin kanssa. Kummallakin oli tukenaan oma Beiyangin armeijan ryhmä: Fengillä niin sanottu Zhilin klikki ja Duanilla Anhuin klikki. Syyskuussa 1917 Sun Yat-senin johtamat vallankumoukselliset perustivat Etelä-Kiinaan kilpailevan hallituksen, joka yritti saada suurvaltojen tunnustuksen. Feng olisi halunnut ratkaista tilanteen rauhanomaisesti, mitä Duan ei hyväksynyt. Duan erosi välillä protestiksi pääministerin tehtävästä, mutta sai tukijoukkojensa avulla painostettua Fengin ryhtymään sotatoimiin etelän hallitusta vastaan. Heikoksi presidentiksi jäänyt Feng erosi syyskuussa 1918.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Feng Guozhang Wikimedia Commonsissa
Franziska Lebrun

Franziska Lebrun
Franziska Lebrun (o.s. Danzi; kastettu 24. maaliskuuta 1756 Mannheim – 14. toukokuuta 1791 Berliini) oli saksalainen säveltäjä ja oopperalaulaja (sopraano).
Lebrun oli muusikko Innocenz Danzin tytär ja säveltäjä Franz Danzin sisko. Hän teki oopperadebyyttinsä Sandrinan roolissa Antonio Sacchinin teoksessa La contadina in corte Schwetzingenissä 9. elokuuta 1772. Lebrunista tuli Mannheimin hovioopperan johtava sopraano, ja hän oli siellä mukana kantaesittämässä Ignaz Holzbauerin ja Anton Schweitzerin teoksia. Hän työskenteli myös kiertävänä esiintyjänä eri puolilla Eurooppaa. Marraskuussa 1777 Lebrun teki debyyttinsä Lontoossa, johon hän palasi esiintymään kausilla 1779–1780 ja 1780–1781. Vuonna 1778 hän esiintyi La Scalassa sen avajaiskaudella. Lebrun esiintyi myös Pariisin Concert Spirituel -konsertisarjassa. Mannheimin hovin siirryttyä Müncheniin Lebrun jatkoi laulamista siellä. Hän teki esiintymisiä myös Veronassa ja Wienissä. Vuosina 1786–1787 hän oli Napolissa, ja vuonna 1789 hän lähti Berliiniin. Lebrun teki viimeisen esiintymisensä vuonna 1790 Johann Friedrich Reichardtin oopperassa Brenno.
Lebrun sai hyviä arvosteluja Charles Burneylta. Hän sävelsi kaksi laajalti julkaistua sonaattikokoelmaa pianolle ja viululle (1779–1781). Lebrun oli vuodesta 1778 naimisissa oboisti-säveltäjä Ludwig August Lebrunin kanssa. Muusikot Sophie ja Rosine Lebrun olivat pariskunnan lapsia. Lebrunin oppilaisiin kuului Margarethe Marchand, joka meni naimisiin Lebrunin veljen Franz Danzin kanssa.
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
GAU-12 Equalizer

Viisipiippuinen Gatling-tyyppinen konetykkiMalline:SHORTDESC:Viisipiippuinen Gatling-tyyppinen konetykki
General Dynamics GAU-12/U Equalizer on yhdysvaltalainen viisipiippuinen Gatling-tyyppinen kiertäväputkinen 25 mm kaliiberia ampuva konetykki. GAU-12/U on käytössä Yhdysvalloissa, Italiassa ja Espanjassa erilaisissa taisteluajoneuvoissa sekä sotilaslentokoneissa, kuten AV-8B Harrier II:ssa ja Lockheed AC-130:ssa. Kevyempi nelipiippuinen versio, nimeltään GAU-22/A, on käytössä F-35 Lightning II hävittäjissä.
Giorgi Tšakvetadze

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 29. elokuuta 1999
Syntymäpaikka: Tbilisi, Georgia
Pelipaikka: hyökkäävä keskikenttäpelaaja
Pituus: 183 cm
Seura
Seura: Watford
Maajoukkue
| 2018– | Georgia | 24 | (8) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 13. toukokuuta 2024.
Giorgi Tšakvetadze (georg. გიორგი ჩაკვეტაძე; s. 29. elokuuta 1999 Tbilisi) on georgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän on kesäkuusta 2023 edustanut Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Watfordia, aluksi lainasopimuksella. Hän on aiemmin pelannut kotimaansa lisäksi Belgiassa, Saksassa ja Slovakiassa. Hän on pelannut Georgian A-maajoukkueessa vuodesta 2018.
Tšakvetadze siirtyi belgialaisseura Gentiin elokuussa 2017. Hän on vuodesta 2022 alkaen pelannut lainasopimuksilla saksalaisessa Hamburger SV:ssä, slovakialaisessa Slovan Bratislavassa ja englantilaisessa Watfordissa, joista viimeksi mainittu osti hänet itselleen helmikuussa 2024. Tšakvetadze voitti Slovakian liigamestaruuden vuonna 2023.
Tšakvetadze pelasi Georgian alle 17-, alle 18-, alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Georgian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2018. Hän on pelannut huhtikuun 2024 loppuun mennessä A-maajoukkueessa 24 ottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia: maaliskuussa 2018 ensimmäisessä A-maaottelussaan Liettuaa vastaan, syys-marraskuussa 2018 Kansojen liigan otteluissa Kazakstania, Latviaa, Andorraa ja toistamiseen Kazakstania vastaan, kaksi maalia maaliskuussa 2023 ystävyysottelussa Mongoliaa vastaan sekä yhden maalin syyskuussa 2023 EM-karsintaottelussa Espanjaa vastaan.
Galicia (1750)

| Galicia |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Artillero Real, Havanna, Kuuba
Kölinlasku:  11. huhtikuuta 1749
Laskettu vesille:  3. elokuuta 1750
Palveluskäyttöön:  15. elokuuta 1751
Poistui palveluskäytöstä:  1796
Loppuvaihe:  romutettu 1797
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 771 bm
Pituus:  56,62 m (tykkikansi) 47,63 m (köli)
Leveys:  16,76 m
Syväys:  8,28 m
Aseistus
Aseistus:  70 tykkiä
Galicia oli Espanjan laivaston vuonna 1750 vesille laskettu Princesa-luokan kaksikantinen 70-tykkinen linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin Havannasta Kuubasta, missä köli laskettiin 11. huhtikuuta 1749. Alus laskettiin vesille 3. elokuuta 1750 ja otettiin palvelukseen 15. elokuuta 1751.
Palvelus

Vuonna 1751 alus lähti päällikkönään Luis de Velasco Infanten ja Princesan kanssa Havannasta Cartagenaan Kolumbiaan, mistä se palasi kuormauksen jälkeen Havannaan. Alus suojasi 1. maaliskuuta 1752  Infanten, Princesan ja Rayon kanssa saattueen Cádiziin, jonne ne saapuivat 30. huhtikuuta. Vuonna 1754 alus kuljetti raskasta tykistöä Barcelonasta Cartagenaan. Alus taisteli 22. marraskuuta 1754 saakka Välimerellä alegerialaisia merirosvoja vastaan. Joulukuussa se siirrettiin reserviin.
Alus palautettiin palvelukseen 1755 taistelemaan Infanten, Tridenten ja kahdeksan šebekin kanssa algerialaisia merirosvoja vastaan Cartagenan rannikolla, kunnes se saapui 17. lokakuuta 1759 Barcelonaan Carlos III:a kruunajaisiin kuljettaneen laivaston mukana. Alus siirrettiin 20. marraskuuta 1761 Cádizista Santiago de Cubaan, mistä se palasi 28. helmikuuta 1764 Cádiziin suojaten saattuetta Monarcan, Áfrican, Princesan kanssa. Alus lähti 1765 Cartagenasta Juan José Navarron, Marqués de la Victorian, laivastossa noutaakseen prinsessa María Luisan Genovasta.
Alus torjui 26. lokakuuta 1765 - 28. toukokuuta 1780 Pohjois-Afrikan rannikolla Cádizin ja Ferrolin välillä algerialaisia merirosvoja. Kesäkuussa 1779 se lähti Cádizista Luis de Córdovan laivaston mukana taistelemaan Britannian kuninkaallista laivastoa vastaan. Kesäkuussa 1782 alus lähti Cádizista Córdovan laivaston mukana 3. Englannin kanaalin sotaretkelle. Se osallistui 21. lokakuuta 1782 Cape Spartelin taisteluun, missä aluksella sai surmansa viisi ja haavoittui 17 merimiestä. Syyskuussa 1782 alus siirrettiin reserviin Ferrolissa.
Alus lähti 1793 Ferrolista Sardinian sotaretkelle Ranskaa vastaan. Seuraavat kaksi vuotta se oli aktiivipalveluksessa Ferrolissa. Alus romutettiin 1797 Cádizissa.
Giorgi Makharadze

Giorgi Makharadze (georg. გიორგი მახარაძე; s. 1962) on entinen georgialainen diplomaatti. Hän työskenteli 1990-luvulla diplomaattina Georgian Yhdysvaltain suurlähetystössä, jossa hän toimi lähetystön toiseksi korkea-arvoisimpana diplomaattina.
Yhdysvalloissa ollessaan Makharadze tuli tunnetuksi ongelmistaan paikallisten viranomaisten kanssa. Elokuussa 1996 Makharadzea epäiltiin Washington D.C.:ssa rattiojuopumuksesta, mutta diplomaattisen koskemattomuuden vuoksi hänet vapautettiin. 3. tammikuuta 1997 Makharadze ajoi 1,5 promillen humalassa huomattavaa ylinopeutta ja joutui tämän seurauksena onnettomuuteen, jossa yksi ihminen kuoli ja neljä muuta loukkaantui. Onnettomuuden jälkeen Georgian silloinen presidentti Eduard Shevardnadze päätti Yhdysvaltain ulkoministeriön pyynnöstä luopua Makharadzen diplomaattisesta koskemattomuudesta, minkä seurauksena Makharadze voitiin viedä oikeuteen yhdysvaltalaisessa tuomioistuimessa. Oikeudenkäynnissä Makharadze myönsi syyllisyytensä kuolemantuottamukseen ja hänet tuomittiin 7-21 vuoden vankeusrangaistukseen.
Makharadze istui tuomiotaan vuoteen 2000 asti yhdysvaltalaisessa vankilassa, jonka jälkeen hänet siirrettiin georgialaiseen vankilaan. Makharadze vapautettiin Georgiassa vankilasta alkuvuodesta 2002. Yhdysvaltain ulkoministeriö kritisoi julkisesti vapauttamispäätöstä, sillä Yhdysvaltojen mielestä Makharadzen olisi pitänyt istua tuomionsa loppuun saakka vankilassa.
Galician lippu

Galician lippu ilmestyi ensi kertaa 1800-luvulla. Se perustuu todennäköisesti keskiaikaisen Galician kuningaskunnan lippujen väreihin. Lippu oli todennäköisesti alun perin sininen pyhän Andreaksen risti valkoisella taustalla. Valkoinen, sininen ja kultainen ovat aina liittyneet Galiciaan. Malja ja kultaiset ristit sinisellä taustalla ovat olleet Galician tunnuksia keskiajasta lähtien.
Galician lippu
Legenda

1800-luvulla monta tuhatta galicialaista muutti Amerikkoihin. Galicialaiset luulivat muuttolaivoissa liehuvia A Coruña -lippuja Galician lipuiksi. Saavuttuaan uuteen maahan galicialaiset alkoivat käyttää A Coruña -lippuja. Vuosia myöhemmin lippu ylitti Atlantin takaisin kotimaahan, ja siitä tuli Galician virallinen lippu.
Muut liput

Monet vasemmistolaiset galicialaiset nationalistit lisäävät Galician lippuun viisisakaraisen tähden kuvaamaan kommunismia ja sosialismia.
Öljytankkeri Prestigen onnettomuuden seurauksena Galician rannikolla vuonna 2002 galicialaiset mielenosoittajat käyttivät mustalla värjättyä lippua, jossa luki Nunca Máis (suom. ”ei koskaan uudestaan”). Tästä lipusta on tullut galicialaisten ympäristöaktivistien suosittu tunnus.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Flag of Galicia
Galician kuningaskunnan lippu.
Estreleira
Nunca Máis
Käännös suomeksi
Giorgi Margvelašvili

| Giorgi Margvelašvili |
| --- | --- |
 Giorgi Margvelašvili vuonna 2018.
Georgian 4. presidentti
 17. marraskuuta 2013 - 16. joulukuuta 2018  
Edeltäjä:  Mikheil Saakašvili
Seuraaja:  Salome Zurabišvili
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. syyskuuta 1969 (ikä 55) Tbilisi, Georgian SNT
Puoliso:  Maka Chichua
Lapset:  3
Tiedot
Puolue:  sitoutumaton
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
president.gov.ge
Giorgi Margvelašvili (georg. გიორგი მარგველაშვილი, s. 4. syyskuuta 1969 Tbilisi) on georgialainen akateemikko, poliitikko ja Georgian presidentti vuosina 2013–2018.
Koulutukseltaan Margvelašvili on filosofian tohtori.
Margvelašvili oli ehdolla 27. lokakuuta 2013 käydyissä presidentinvaaleissa Georgian unelma -koalition ehdokkaana. Hän voitti vaalit suoraan ensimmäisellä kierroksella 62,12 prosentin ääniosuudella. Margvelašvili seurasi presidenttinä maata kymmenen vuotta hallinnutta Mikheil Saakašviliä. Hän oli Saakašvilin valtakauden lopettaneen miljardööri-pääministerin, Bidzina Ivanišvilin  läheinen liittolainen.
Maaliskuussa 2014 Ivanišvili kertoi televisiossa olevansa hyvin pettynyt Margvelašviliin, ja etteivät he ole enää puheväleissä.
Giorgi Ositašvili

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 13. maaliskuuta 1985 (ikä 39)
Pelipaikka: vasen laitapuolustaja
Pituus: 186 cm
Paino: 79 kg
Seura
Seura: Ilves-Kissat
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2003–2007 | Merani Tbilisi | 82 | (4) |
| 2007 | Kiziki Sighnaghi | 9 | (0) |
| 2008 | FC Kuusankoski | 23 | (0) |
| 2009–2013 | KooTeePee | 106 | (6) |
| 2014–2016 | KTP | 48 | (0) |
| 2017 | Kultsu FC | 14 | (0) |
| 2018-2019 | TPV | 35 | (2) |
| Yhteensä | Yhteensä | 327 | (12) |
Valmennusura
2020-: Ilves-Kissat
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 1. tammikuuta 2020.
Giorgi Ositašvili (s. 13. maaliskuuta 1985) on georgialainen jalkapallovalmentaja, joka valmentaa Kolmosen Ilves-Kissoja.
Ositašvili pelasi kaudella 2006–2007 Georgian pääsarjassa Umaghlesi Ligassa 18 ottelua edustaen Merani Tbilisiä. Hän on pelannut lisäksi maan toisella sarjatasolla 44 ja kolmannella sarjatasolla 29 ottelua. Ositašvili siirtyi georgialaisesta Kiziki Sighnaghista Suomen Kakkosessa pelanneeseen FC Kuusankoskeen kaudeksi 2008 ja pelasi kauden aikana 23 ottelua. Vuosina 2009–2014 Ositašvili pelasi 133 Ykkösen ottelua KooTeePeessä ja sen seuraajassa KTP:ssä. Ensiesiintymisensä Suomen pääsarjassa Veikkausliigassa hän teki 12. huhtikuuta 2015, kun KTP pelasi 1–1 päättyneen vierasottelun FC Lahtea vastaan. Kausilla 2018–2019 Ositašvili edusti Tampereen Pallo-Veikkoja.
FC Crotone

Football Club Crotone on italialainen jalkapalloseura, joka perustettiin vuonna 1923. Sen kotistadion on Stadio Ezio Scida, joka sijaitsee Crotonessa.
Joukkue aloitti toimintansa nimellä Milone Crotone, ja se pelasi nykyistä Serie C:tä vastaavaa Prima Divisionaa aina toiseen maailmansotaan asti. Seura nousi ensi kertaa Serie A:han keväällä 2016 ja pelasi siellä kaksi kautta. Keväällä 2020 joukkue nousi uudelleen Serie A:han., mutta putosi jälleen keväällä 2021.
Entisiä pelaajia

Antonio Mirante (2004–2005)
Pasquale Foggia (2005)
Jamal Alioui (2005–2006)
Abdelkader Ghezzal (2005–2008)
Aiheesta muualla

Kotisivu (italiaksi)