stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Steve Larmer

| Steve Larmer> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. kesäkuuta 1961 (ikä 63) Peterborough, Ontario
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pelinumero:  28
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1980–1995
Seurat:  Chicago Blackhawks (NHL) New Brunswick Hawks (AHL) New York Rangers (NHL)
NHL-varaus:  120. varaus, 1980 Chicago Black Hawks
| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Suomi 1991 |  |  |
| Kanadan-cup  | Kanadan-cup  | Kanadan-cup  |  |
|  Kultaa | Kanada-cup 1991 |  |  |
Steve Donald Larmer (s. 16. kesäkuuta 1961 Peterborough, Ontario) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Aiheesta muualla

Steve Larmer The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Dale Hawerchuk | Calder Memorial Trophyn voittaja 1983 | Seuraaja: Tom Barrasso |
Palytoksiini

| Palytoksiini |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  77734-91-9
PubChem CID:  11105289
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C129H223N3O54
Moolimassa:  2680,1386 g/mol
Ulkomuoto:  valkea amorfinen ja hygroskooppinen kiinteä aine
Sulamispiste:  hajoaa 300 °C:ssa
Liukoisuus veteen:  hyvin liukoinen veteen, dimetyylisulfoksidiin ja pyridiiniin; hieman liukoinen metanoliin ja etanoliin; liukenematon kloroformiin ja dietyylieetteriin
  
Palytoksiini eli PTXeli PLTX on verisuonia voimakkaasti supistava aine, jota pidetään yhtenä kaikkein myrkyllisimpänä ei-proteiineihin kuuluvana aineena (katso botuliini-proteiini), jota myrkyllisempi proteiineihin kuulumaton aine on ainoastaan maitotoksiini, mitä tulee aineen myrkyllisyyteen hiirissä.
Palytoksiini on polyhydroksyloitu osin tyydyttymätön (8 kaksoissidosta) pitkän hiilirungon omaava yhdiste. Siinä on rasva- ja vesiliukoisia osia, 40 OH-ryhmää ja 64 kiraliakeskusta; kiraalisuuden ja kaksoissidostensa cis-trans-isomerian vuoksi sillä on yli 1021 mahdollista isomeeriä. Se on lämpövakaa, eikä kiehuva vesi poista sen myrkyllisyyttä. Aine on vakaa neutraalissa vesiliuoksessa, mutta emäksiset tai happamat olot tuhoavat sen ja poistavat myrkyllisyyden. Sillä on useita rakenteeltaan hyvin samankaltaisia johdannaisia kuten mascarenotoksiini-A ja -B sekä ostreosiini-D.
Palytoksiinia valmistavat ainakin trooppisten ja subtrooppisten vyöhykkeiden Palythoa-suvun korallieläimet ja Ostreopsis-suvun panssarilevät tai varsinaisesti ehkä niissä elävät bakteerit. Aine rikastuu muissa eliöissä ravintoketjun kautta, eli ainetta tuottaneita eliöitä syöneet kalat, ravut ja muut eliöt voivat sisältää palytoksiinia. Vastaavasti näitä syöneet eliöt kerryttävät itseensä aiempaa enemmän myrkkyä. Ainetta esiintyy myös palytoksiinia tuottavien eliöiden läheisyydessä elävissä eliöissä kuten sienieläimissä, simpukoissa, meritähdissä ja polttiaiseläimissä.
Ihmisten altistustapaukset aineelle ovat harvinaisia. Niitä on esiintynyt lähinnä tiettyjä mereneläviä syöneillä, mutta myös joitain Zoanthidea-koralleja käsitelleillä akvaarioharrastajilla sekä leväkukintojen yhteydessä.
Soluissa palytoksiini avaa solujen natrium-kaliumpumput kiinnittymällä niihin siten, että pumppujen säädelty ionien kuljetus lakkaa ja pumput "lukittautuvat" auki-asentoon ja muuttuu käytännössä ionikanaviksi. Tällöin ionit voivat kulkea solusta toiseen hallitsemattomasti. Tämä tuhoaa solukalvojen ylläpitämät kalvon eri puolilla vallitsevat ionipitoisuuserot, jotka ovat solujen toiminnalle elintärkeät. Koska aine voi vaikuttaa mihin kehon soluun tahansa, riippuvat myrkytyksen oireet altistustavasta.
Palytoksiinin tasorakenteen selvittivät kaksi tutkijaryhmää 1981 toisistaan riippumattomasti. Stereokemia selvitettiin 1982. Aineen syntetisoivat Yoshito Kishi ja kollegat 1994.
Historia > Löytyminen

Palytoksiinin eristivät, nimesivät ja kuvailivat Moore ja Scheuer Palythoa toxica -korallista. He määrittivät aineen moolimassaksi 3 300 g/mol, tunnistivat aineen aiheuttavan korallin myrkyllisyyden ja julkaisivat tuloksensa huhtikuussa 1971. Walsh ja Bowers julkaisivat toukokuussa 1971 tutkimuksen, jossa leväksi luullun limu-make-o-Hānan todettiin olevan Zoanthidea-lahkon korallieläin, jonka nimeksi annettiin Palythoa toxica. Moore ja Scheuer olivat kuitenkin tietoisia Walshin ja Bowersin meneillään olevasta tutkimuksesta.
Historia > Rakenteen selvitys ja synteesi

1978selvennä plasmadesorptiolla palytoksiinin moolimassaksi tarkennettiin 2861 g/mol ja että siinä on kahdeksan kaksoissidosta. Palytoksiinin suuren koon vuoksi sen koko rakenteen ja monimutkaisen stereokemian selvittämisessä kesti pitkään. Uemura et al. selvittivät ensimmäisinä aineen tasorakenteen ja julkaisivat tuloksensa tammikuussa 1981. Moore ja Bartolini selvittivät rakenteen saman vuoden toukokuussa. Ryhmät selvittivät tasorakenteen toisistaan riippumattomasti. Aineen stereokemian selvittivät ensimmäisinä Moore et al. kesäkuussa 1982 ja sitten Uemura et al. joulukuussa neljään osaan jaetussa julkaisussa.
Palytoksiinin karboksyylihapon syntetisoi 1989 Yoshito Kishin johtama ryhmä. He tuottivat ensimmäisinä 1994 tästä karboksyylihaposta varsinaisen palytoksiinin. Aine syntetisoitiin kahdeksassa osassa, jotka liitettiin yhteen palytoksiiniksi.
Esiintyminen luonnossa

Eliöitä, joissa palytoksiinia tai sen johdannaisia on muun muassa havaittu, on lueteltu alla.
Näitä koralleja ovat Palythoa caribeaorum, P. mammilosa, P. tuberculosa, P. toxica, P. vestitus, P. aff. margaritae, Zoanthus soanderi ja Z. sociatus.
Näitä panssarileviä ovat Ostreopsis lenticularis, O. siamensis, O. mascarensis ja O. ovata.
Näitä kaloja ovat Alustera scripta, surusäppikala, Ypsiscarus ovifrons, Decapterus macrosoma, Herklotsichthys quadrimaculatus, Epinephelus sp.
Näitä rapuja ovat Lophozosimus pictor, Demania reynaudii ja Platypodiella spectabilis.
Bakteerit saattavat pystyä tuottamaan palytoksiinia ja ne ovat ehkä aineen varsinaisia tuottajia joissakin yllä kuvatuissa eliöissä. Bakteereita, joissa aineen tuotosta on havaittu viitteitä, ovat Pseudomonas, Brevibacterium, Acinetobacter, Bacillus cereus, Vibriot ja Aeromonas.
Mekanismi

Palytoksiinin myrkyllisyys johtuu sen sitoutumisesta solukalvojen natrium-kaliumpumppuihin näiden pumppujen solun ulkopuoliseen osaan. Pumpuissa aine vuorovaikuttaa alueeseen, johon esimerkiksi pumppuja sulkeva ouabaiini-myrkky sitoutuu. Pumput ovat solukalvon läpäiseviä proteiineja, joita on jokaisen selkärankaisen solujen pinnalla, ja siksi aine vaikuttaa kaikkiin kehon soluihin. Avonaisen pumpun kautta monovalenttiset positiiviset ionit, kuten natrium ja kalium, pääsevät virtaamaan vapaasti, jolloin solun sisä- ja ulkopuolella oleva soluille elintärkeä ionipitoisuusero tasoittuu. Sitouduttuaan pumppuun palytoksiini avaa ja sulkee pumppua vuorotellen, mutta yli 90 prosenttia ajasta pumppu on auki-asennossa. Jos aine irtoaa, pumppu palaa solun säädeltävissä olevaan kiinni-asentoon. Pumpun auki ollessa sen läpi virtaa joka sekunti miljoonia ioneita. Normaalissa solun säätelemässä virtauksessa pumpun läpi kulkee vain noin sata ionia sekunnissa.
Tasoittunut ionipitoisuusero aiheuttaa esimerkiksi punasolujen kuoleman ja hajoamisen (hemolyysi) sekä sydän- ja muiden lihassolujen rajua supistelua.
Ensimmäiset viitteet edellä kuvatusta mekanismista saatiin 1981 ja esitettiin 1982. Palytoksiini oli ensimmäinen tunnettu aine, joka pystyi avaamaan Na/K-pumppuja tällä tavalla. Koska aineen toiminta poikkesi muista tuolloin tunnetuista myrkyistä, sen yllä kuvailtua mekanismia ei aluksi hyväksytty laajalti. Syynä oli lähinnä se, että aktiivisen (ATP:n avulla) ioneita kuljettavan pumpun ei uskottu voivan muuntua passiiviseksi eli vapaan ionivirran sallivaksi ionikanavaksi. Esitettiin vaihtoehtoisia mekanismeja, joista tehtiin tieteellinen katsaus 1995 (linkki viitteessä). Nykyisin hyväksytyn mekanismin osoittavat kokeet tehtiin leivinhiivasoluilla, joissa ei ole Na/K-pumppuja, joten niihin palytoksiini ei vaikuttanut. Kun hiivasoluihin siirrettiin lampaan pumppuja koodaavaa DNA:ta, solut kuolivat altistuessaan palytoksiinille.
Tappava annos

Eläinkokeiden pohjalta ekstrapoloimalla on arvioitu, että verenkiertoon pistettynä ihmiselle hengenvaarallinen LD50-annos eli annos, joka tappaa puolet sen saaneista henkilöistä, on 2,3–31,5 mikrogrammaa (µg) palytoksiinia. Erään arvion mukaan 60 kg:n painoiselle ihmiselle turvallinen määrä kerralla syötynä tai yhden vuorokauden aikana saatuna on 64 µg.
Verrattuna verenkiertoon annettuun pistokseen on aineen myrkyllisyys eri eläimillä lihas- ja ihonalaispistoksina ollut vastaavasti 2,5- ja 4–30-kertainen. Nieltynä myrkyllisyys on eläimillä ollut yli 200 kertaa heikompi kuin pistoksena verenkiertoon. Seuraavassa on taulukoitu puolipuhtaalle Palythoa-suvun lajeista eristetylle palytoksiinille LD50-arvoja. Arvot ovat µg palytoksiinia eläimen painokiloa kohti, ja ne on mitattu 24 tunnin kuluttua annoksen antamisesta.
| Annostelutapa | Eläin | LD50 (µg/kg) |
| --- | --- | --- |
| Pistoksena verenkiertoon | Hiiri | 0,045 |
| Pistoksena verenkiertoon | Rotta | 0,089 |
| Henkitorveen annettuna | Rotta | 0,36 |
| Pistoksena vatsakalvoon | Hiiri | 0,295 |
| Pistoksena vatsakalvoon | Rotta | 0,63 |
| Nieltynä | Hiiri | 510 tai 767 |
Myrkytyksen oireet

Myrkytyksen oireet ja niiden ilmenemisnopeus riippuvat osin siitä kuinka paljon ja mitä kautta palytoksiinia on saatu, eli onko ainetta esimerkiksi hengitetty vai saatu iholle.
Joissakin kuolemaan johtamattomissa tapauksissa oireet ovat ihmisillä ilmenneet 6–8 tunnin jälkeen aineen hengittämisestä tai ihoaltistuksesta ja ne ovat kestäneet 1–2 päivää. Eri eläimillä verenkiertoon pistettynä oireet ovat  ilmenneet 30–60 minuutin kuluttua ja silmäaltistuksessa 4 tunnin kuluttua.
Yleinen vakavan myrkytyksen aiheuttama oire on rabdomyolyysi, jossa lihassolut alkavat hajota ja niiden sisäiset nesteet vuotavat vereen. Muita oireita ovat muun muassa metallinen tai karvas maku suussa, vatsakrampit, pahoinvointi, oksentelu, heikkous, ripuli, sydämen harvalyöntisyys, munuaisten pettäminen, punasolujen hajoaminen (hemolyysi), lihaskouristelu, kehon sinertävyys (syanoosi) ja hengitysvaikeudet. Kuoleman palytoksiini aiheuttaa yleensä sydänpysähdyksen kautta vaurioittamalla sydäntä.
Joidenkin sillikalojen syöntiin liittyvää myrkytystä kutsutaan englanniksi nimellä clupeotoxism ja sen on ehdotettu johtuvan palytoksiinista. Myrkytykseen liittyy hermostollisia ja ruoansulatuksen ongelmia. Muun muassa rabdomyolyysiä aiheuttava Haffin tauti (eng. Haff disease) saattaa johtua palytoksiinista. Ciguatoksiinin lisäksi palytoksiini saattaa aiheuttaa ciguatera-taudin oireita joissakin tautitapauksissa. Tautia ilmenee mereneläviä syötäessä.
Myrkytyksen hoito

Palytoksiinille ei ole vastamyrkkyä ja vain myrkytyksen oireita voidaan yrittää lievittää. Koska aine supistaa voimakkaasti verisuonia, on verisuonia laajentavia aineita, kuten eri nitraatteja, tutkittu mahdollisena hoitona myrkytyksen oireisiin.
Myrkytystapaukset

Ihmiset ovat saaneet myrkytyksen syötyään ruokia, joissa on ollut palytoksiinia tai sen kaltaisia myrkkyjä. Esimerkiksi Filippiineillä ihmisiä kuoli syötyään rapuja ja Madagaskarilla syötyään sillien heimoon kuuluvia kaloja. Lähes kuolettavia myrkytyksiä on ollut kalaa syöneissä Havaijilla ja papukaijakaloja syöneissä Japanissa.
Palytoksiini on aiheuttanut myös ihon kautta tapahtuneita myrkytyksiä esimerkiksi kotiakvaarioidensa Zoanthidea-koralleja käsitelleissä muun muassa Saksassa ja Yhdysvalloissa.
Lisäksi useita hengitysaltistuksia tunnetaan. Esimerkiksi 2018 kuusi ihmistä Englannin Oxfordshiressä olevassa Steventonin kylässä joutui sairaalaan hengitettyään todennäköisesti palytoksiinia, jota vapautui kotiakvaariossa olleista koralleista kun koralleita siirrettiin. Neljä paikalle kutsuttua palomiestä joutui myös sairaalaan. Altistuneilla oli flunssan kaltaisia oireita ja silmänärsytystä.
Aiemmin tuntematon palytoksiinin johdannainen, ovatoksiini-a, aiheutti aerosolimuodossa satoja sairaalahoitoa vaativia myrkytystapauksia Italian Genovassa. Myrkytykset aiheutti panssarileviin kuuluva Ostreopsis ovata vuosina 2005 ja 2006, jolloin Välimerellä esiintyi suuria leväkukintoja. Altistuneilla oli korkeaa kuumetta, yskää ja vinkuvaa hengitystä.
Palytoksiini kansanperinteessä

Muinaisen havaijilaisen tarinan mukaan Mauin saarella lähellä Hanān satamaa oli kylä, jonka kalastajia vainosi kirous. Kun he palasivat mereltä saarelle, matkalla katosi aina yksi kalastaja. Eräänä päivänä kalastajat suuttuivat jälleen yhdestä kadonneesta kalastajasta, ja he hyökkäsivät saaren kumaraselkäisen erakon kimppuun, jota syytettiin kylän kirouksesta. Kyläläiset järkyttyivät repiessään viitan erakon päältä, sillä viitan alta paljastui suuri leukapari täynnä kolmikulmaisia ja teräviä hampaita. Erakko olikin haijumala, joka oli syönyt merellä kadonneet kalastajat. Kylän miehet repivät armotta haijumalan silpuksi, polttivat hänet ja heittivät tuhkat merenrannan vuoroveden aikaansaamaan matalikkoon. Pian matalikon kivireunoille alkoi kasvaa tiheää ja ruskeaa "sammalta", joka aiheutti välittömän kuoleman niille, jotka saivat iskun sammaleen kastetun keihään kärjestä. Matalikon reunoilla kasvavia sammalia alettiin kutsua nimellä limu-make-o-Hāna, eli kuoleman merilevä Hānasta. Havaijilaiset uskoivat, että onnettomuus kohtaa niitä, jotka yrittävät kerätä tätä "levää".
Aiheesta muualla

PubChem: Palytoxin (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Palytoxin (englanniksi)
Standard Ten

Standard Ten on monien eri Standard-autojen mallinimi vuosina 1906–1960. Nimi Ten viittaa verohevosvoimiin. Kaikkien mallien valmistaja oli brittiläinen autonvalmistaja Standard Motor Company.
1954–60 Ten

Suomessa tunnetuin on viimeisin Ten-malli, jota tuotiin myös Suomeen. Tätä Standard Ten -mallia valmistettiin vuosina 1954–1960 kaikkiaan 172 500 kappaletta. Pienestä koosta huolimatta ovia on neljä.
Tenin loistomalli on Standard Pennant. Moottori on sama, mutta varustelu on Pennantissa parempi. Kummankin mallin erikoisuus on alaslaskettava takaistuimen selkänoja - 1950-luvulla tämä oli uutuus.
Moottori on nestejäähdytteinen 4-tahtinen 4-sylinterinen 948 cm³ rivimoottori, teholtaan 24 kW /4500 r/min (DIN, 33 hv, epätarkka SAE-bruttoteho 27 kW), vääntömomentti 62,8 Nm /2400 r/min.
Ten on takavetoinen. Vaihteita on neljä. Lisävarusteena oli saatavissa ylivaihde, joka toimii kolmen vaihteen kanssa eli tällöin vaihteita on jopa seitsemän.
Autolehden koeajossa Standard Ten kiihtyi 0-50 km/t 8,6 sekunnissa, 0-80 km/t 21,6 sekunnissa ja 0-100 km/t 46,3 sekunnissa. Suorituskyky on heikko.
Jarrut ovat tehokkaat.
Standard-autoja toi Suomeen Korpivaara Oy. Standard Ten maksoi 700 000 markkaa vuonna 1959. Ylimääräisestä tilapäisestä autontuontiverosta johtuen Standard Ten maksoi edellisenä vuonna 1958 enemmän eli 787 000 markkaa.
Tenistä on myös farmariversio Standard Ten Companion.
Mitat

| --- | --- |
Pituus: 3683 mm
Leveys: 1473 mm
Korkeus: 1524 mm
Akseliväli: 2134 mm
Raideleveys (edessä / takana): 1232 / 1232 mm
Tyhjäpaino: 770 kg
Standard Ten
Standard Ten
Songbird (Oasiksen kappale)

| ”Songbird” Oasis |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Heathen Chemistry
 Julkaistu: 3. helmikuuta 2003
 Tuottaja(t): Oasis
 Tyylilaji: rock, brittipop
 Kesto: 12.18 (CD)
 Levy-yhtiö: Big Brother Recordings (UK)
Oasiksen muut singlet
| ”Little by Little / She Is Love” 2002 | ”Songbird” 2003 | ”Lyla” 2005 |
”Songbird” on rock-yhtye Oasiksen musiikkikappale, joka julkaistiin singlenä 3. helmikuuta 2003 ja myöhemmin samana vuonna albumilla Heathen Chemistry. ”Songbird” on ensimmäinen Oasiksen singlekappale, jonka on kirjoittanut Liam Gallagher.
Singlen korkein sijoitus Britannian singlelistalla oli kolmantena. Sen b-puolina ovat ”(You’ve got) The Heart of a Star” ja ”Columbia (Live)”, jotka on kirjoittanut Noel Gallagher. Singlestä on myös julkaistu DVD-versio, jonka sisältö on muuten sama, paitsi että b-puolet on korvattu noin kymmenen minuuttia kestävällä Oasis behind the scenes -dokumentilla, aiemmin julkaisemattomalla Gallagherin veljesten haastattelulla ja ”Songbird”-demolla. Singlen kansi on kuuluisan kansitaiteilija Simon Halfonin suunnittelema.
Kappaleet

CD RKIDSCD 27
"Songbird" - 2:08
"(You've Got) The Heart Of A Star" - 5:22
"Columbia" (Live) - 4:48
7" RKID 27
"Songbird" - 2:08
"(You've Got) The Heart Of A Star" - 5:22
12" RKID 27T
"Songbird" - 2:08
"(You've Got) The Heart Of A Star" - 5:22
"Columbia" (Live) - 4:48
DVD RKIDSDVD 27
"Songbird" - 2:07
"Songbird" (demo) - 2:48
Exclusive interview and live performance footage - 13:48
Japani CD edition
"Songbird"
"Songbird" (demo)
"Columbia" (Live)
Aiheesta muualla

Oasis - Songbird (Official Video) YouTubessa
Sturmtiger

| Sturmmörser Tiger |
| --- | --- |

Valmistushistoria
Valmistusmaa:   Saksa
Tekniset tiedot
Pituus:  
– putki edessä:  6,28 m
– pelkkä runko:  6,28 m
Leveys:  3,57 m
Korkeus:  2,85 m
Taistelupaino:  65 t
Telaketjut:  ? mm
Maksiminopeus:  
– tiellä:  36–40 km/h
– maastossa:  12–24 km/h
Toimintasäde:  120 km
Pääase:  380 mm RW61 L/5.4 -raketinheitinmörssäri
Muu aseistus:  90 mm NbK 39 -kranaatinheitin MG-34-konekivääri
Panssarointi:  150 mm
Moottori:  Maybach HL 230 P 45
– hevosvoimat:  600 hv
– kilowattia:  450 kW
Miehistö:  5
Sturmtiger, Sturmmörser Tiger tai Sturmpanzer VI, viralliselta nimikkeeltään 38cm RW61 auf Sturm(panzer)mörser Tiger oli saksalainen toisen maailmansodan aikainen Tigerin alustalle rakennettu panssaroitu 380 millimetrin rynnäkkömörssäri.
Altmärkische Kettenwerken (Alkett) valmistama vaunun prototyyppi esiteltiin Adolf Hitlerille 20. lokakuuta 1943. Kenttäkokeiden jälkeen vaunu hyväksyttiin tuotantoon toukokuussa 1944.
Sturmtigeriä käytettiin ensimmäistä kertaa taistelussa 13. elokuuta 1944, jolloin sen prototyyppi osallistui menestyksellisesti Varsovan kansannousun tukahduttamiseen.
Vaunujen alustana käytettiin vaurioituneina palveluskäytöstä poistettuja Tiger-panssarivaunuja. Alkettin Berlin-Spandaussa sijainnut tehdas kunnosti ja muunsi vaunujen alustat ja asensi niille Brandenburger Eisenwerken valmistaman uuden kansirakenteen ja taistelutilan.
Alkujaan laivastokäyttöön tarkoitetulla, Rheinmetall-Borsigin valmistamalla 38 cm SturmMörser RW61 L/5.4 -mörssärillä aseistetun Sturmtigerin käyttötarkoitus oli tulituen antaminen jalkaväelle asutuskeskustaistelussa.
Vaunun ase oli erittäin tehokas ja ampui 350 kilogramman painoisen Raketensprenggranate 4581 -tyyppisen raketin pisimmillään kuuden kilometrin etäisyydelle. Linnoitteita vastaan tarkoitettu Raketen Hohladungsgranate 4582 pystyi lävistämään 2,5 metriä teräsbetonia. Ammuksia oli kuitenkin mukana vain 14 kappaletta.
Sturmtigeriä oli alun perin tarkoitus valmistaa 10 kappaletta kuukaudessa, mutta vaunun kokonaisvalmistusmäärä jäi lopulta 18 kappaleeseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sturmtiger Wikimedia Commonsissa
Panzerworld: Panzersturmmörser / Sturmtiger
OnWar
WWII Vehicles
Saksan asevoimien panssariajoneuvot toisessa maailmansodassa
| --- | --- |
Panssarivaunut:  Panzer I • Panzer II • Panzer III • Panzer IV • Panther • Tiger • Tiger II • Panzer 35(t) • Panzer 38(t)
Telatykistö:  Wespe • Hummel • Grille • Panzerwerfer • sIG 33 • Wurfrahmen 40
Rynnäkkötykit:  StuG III • StuG IV • StuIG 33 • StuH 42 • Brummbär • Sturmtiger
Panssarintorjuntavaunut:  Panzerjäger I • Marder I • Marder II • Marder III • Hetzer • Jagdpanzer IV • Jagdpanther • Nashorn • Jagdtiger • Elefant
Puolitelavaunut:  SdKfz 2 • SdKfz 4 • SdKfz 6 • SdKfz 7 • SdKfz 10 • SdKfz 11 • SdKfz 250 • SdKfz 251 • SdKfz 252 • SdKfz 253 • SdKfz 254
Panssariautot:  SdKfz 221/22/23 • SdKfz 234 • ADGZ
Ilmatorjuntavaunut:  Flakpanzer IV: Möbelwagen, Wirbelwind, Ostwind, Kugelblitz • Flakpanzer 38(t)
Prototyypit:  Maus • E-sarja • Panther II • Waffenträger • Neubaufahrzeug • Sturer Emil
Suunnitelmat:  Panzer VII Löwe • Panzer IX • Panzer X • Ratte • Monster
Sorgues

| Sorgues |
| --- | --- |
 Kaupungintalo
 vaakuna
 Sorgues
 Koordinaatit: 44°00′33″N, 4°52′24″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Provence-Alpes-Côte d’Azur
Departementti:  Vaucluse
Arrondissementti:  Avignon
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  33,4 km²
Väkiluku (2016):  18 301 
 – Väestötiheys:  547 as./km²
Kunnan numero:  84129
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sorgues on kunta eteläisessä Ranskassa Vauclusen departementissa Provence-Alpes-Côte d’Azurin alueella. Se sijaitsee Rhônen ja sen sivujoen Ouvèzen varrella, noin 10 kilometriä Avignonin kaupungista koilliseen. Kunta kuuluu Châteauneuf-du-pape (AOC) laatuluokituksen saaneiden viinien viljelyalueeseen.
Historia

Sorgues on kehittynyt joen ylittävän sillan Pont de Sorguesin kohdalle, josta kunta on myös saanut nimensä. Kunnan vanhimpia rakennuksia on ollut kirkko Chapelle Saint-Sixte, jonka jäänteitä on yhä nähtävillä. Kirkosta löytyy ensimmäinen maininta vuodelta 1096. Avignonissa asuva paavi Johannes XXII rakennutti kesäpalatsin Sorguesiin 1300-luvulla. Kesäpalatsi Palais des Papes de Sorgues on tuhoutunut, mutta siitä ja sen puutarhasta on vielä jäänteitä. 1700-luvulla rakennettiin yhä käytössä oleva kirkko Église de la Transfiguration (tunnetaan myös nimillä Église de Sorgues sekä Église du Plan-de-la-Tour). Kirkon seinillä on ranskalaisen taidemaalari Philippe Sauvanin maalauksia.
1800-luvulla kaupunki alkoi kehittyä. Sorguesia halkovassa kanavassa oleva 1800-luvun vesiratas on muistona kaupungin teollistumisesta. Vuonna 1854 avattiin Paris – Lyon – Méditerranée –rautatieyhteys, joka kulkee Sorguesin kautta. Tällöin rakennettiin uusi kaupungintalo ja muita rakennuksia Paavien kesäpalatsin kivistä. Rakennukset tehtiin etäämmälle kaupungin keskiaikaisesta keskustasta. Vuonna 1880 pidettiin ensimmäisen kerran Sorguesin markkinat, jotka ovat seutukunnan suurimmat. Markkinat pidetään joka sunnuntai.
Tunnettuja kuntalaisia

Jean–Gérard Lacuée de Cessac (1753-1841), Ranskan instituutin ja Ranskan akatemian jäsen, Ranskan ensimmäisen keisarikunnan ministeri, Château de Brantesin omistaja Sorguessa.
Achille Maureau (1860-1921), poliitikko ja Ranskan senaatin jäsen, syntyperäinen kuntalainen.
Paul Pons (1864-1915), painija, painin maailmanmestari vuonna 1898, syntyperäinen kuntalainen.
Pablo Picasso (1881-1973), espanjalainen kuvataiteilija, muutti Sorguesiin kesäkuussa 1912.
Georges Braque (1882-1963), ranskalainen taidemaalari, muutti Sorguesiin elokuussa 1912 ja asui siellä vuoteen 1917 saakka.
Pont de Sorguesin jäljitelmä
Palais des Papes de Sorgues
Église de la Transfiguration
Sorguesin markkinoiden valikoimaa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sorgues Wikimedia Commonsissa
Songbird (Eva Cassidyn albumi)

| Songbird Eva Cassidy |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 19. toukokuuta 1998
 Tuottaja(t): Eva Cassidy, Chris Biondo
 Kesto: 42.51
 Levy-yhtiö: Blix Street Records
Eva Cassidyn muut julkaisut
| Eva by Heart 1997 | Songbird 1998 | Time after Time 2000 |
Songbird on yhdysvaltalaisen laulajan Eva Cassidyn vuonna 1998 postuumisti julkaistu kokoelma-albumi. Viisi kappaletta (”Wade in the Water”, ”Wayfaring Stranger”, ”Songbird”, ”Time is a Healer” ja ”I Know You by Heart”) on Cassidyn albumilta Eva by Heart, neljä (”Fields of Gold”, ”Autumn Leaves”, ”People Get Ready” ja ”Oh Had I a Golden Thread”) albumilta Live at Blues Alley. Viimeinen kappale ”Over the Rainbow” on albumilta The Other Side.