stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sophie Ellis-Bextor
Tunnettuja kappaleita

Suomalaisille Sophie Ellis-Bextor on tullut tutuksi hitistään "Murder On The Dancefloor". Muita tunnettuja kappaleita ovat esimerkiksi "Mixed up World", "I Won't Change You", "Catch You", "Me And My Imagination", "Get Over You", "Take Me Home", "Music Gets The Best Of Me" ja "If I Can't Dance". Vuonna 2000 Bextor teki lauluosuudet Spillerin Groovejet -kappaleeseen.
Tuoreinta materiaalia edustavat Freemasons-duon kanssa tehty kappale "Heartbreak (Make Me a Dancer)" (2009), Junior Calderan single "Can't Fight this Feeling" (2010), sekä Sophien uusin single "Bittersweet" (2010), joka on musiikillisesti myös Freemasonsin käsialaa.
Aiheesta muualla

Sophie Ellis-Bextorin kotisivu (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  Europeana
Masa Niemi

| Masa Niemi |
| --- | --- |
 Masa Niemi Pätkän roolissa.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Martti Elis Niemi
Syntynyt: 20. heinäkuuta 1914 Viipuri
Kuollut: 3. toukokuuta 1960 (45 vuotta) Tampere
Ammatti:  näyttelijä, koomikko
Puoliso:  Helvi Kilpeläinen  (vih. 1938; k. 1960)
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Masa Niemi
Aktiivisena:  1945–1960
Merkittävät roolit:  Pätkä (Pekka ja Pätkä -elokuvat)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Masa Niemen hauta Hietaniemen hautausmaalla kesällä 2010.
Martti Elis ”Masa” Niemi (20. heinäkuuta 1914 Viipuri – 3. toukokuuta 1960 Tampere) oli suomalainen näyttelijä, koomikko, muusikko ja viihdyttäjä. Parhaiten hänet muistetaan Pekka ja Pätkä -elokuvien Pätkänä.
Varhaisvaiheet

Martti Elis Niemi oli maalarimestari Matti Niemen ja Johanna Niemen yhdeksänlapsisen perheen kuopus. Martti oli jo lapsena musiikillisesti lahjakas ja otti pianotunteja Viipurin musiikkiopistossa. Hänen isoveljensä Paavo Niemi oli ammatiltaan painija. Martti ”Masa” Niemestä kehittyi varhain monipuolinen taituri: hän esiintyi muun muassa akrobaattina ja taikurina sirkuksessa, jonka oli perustanut sisarustensa kanssa. Hän myös lauloi aina tilaisuuden tullen. Niemen kerrotaan olleen Saksassa taikurinopissa, mutta Ilta-Sanomien haastatteleman Niemen veljenpojan mukaan kyseessä on vain tarina.
Niemi pelasi myös jääpalloa Viipurin Susissa lyhyydestään huolimatta (hän oli vain 152 cm pitkä) ja toimi joukkueen maalivahti-kapteenina. 1930-luvun jälkipuoliskolla Niemi liittyi rumpaliksi Sointupoikiin, jossa Auvo Nuotio toimi solistina. Varsinaisen päivätyönsä Niemi teki Viipurin Makkara Oy:n autonkuljettajana sotaan saakka.
Vuonna 1938 Niemi solmi avioliiton Helvi Kilpeläisen (1920–1986) kanssa, ja liitto kesti Niemen kuolemaan saakka. Heille ei syntynyt lapsia.
Jatkosodan aikana Niemi esiintyi rintaman viihdytyskiertueilla hauskuuttaja-vitsinkertojana. Näihin aikoihin hän muutti Helsinkiin, jossa hän soitti rumpuja yhdeksänmiehisessä Sinipojissa (ent. Sointupojat), jolla oli monivuotinen kiinnitys Kirjan talolla Kruununhaassa ja kesäisin Mustikkamaalla. Lisäksi Niemi hoiti Viipurin Soitannallisen kerhon keikkamanagerin tehtäviä. Päivätyönään hän toimi kansanhuollon toimistokirjurina sekä Matkatoveri-lehden päätoimittajana ja toisena omistajana. Sittemmin hän siirtyi muusikoksi ja näyttelijäksi.
Elokuvaura

Niemi oli tehnyt ensimmäisen roolinsa Fenno-filmin elokuvassa Suviyön salaisuus (1945), mutta kokeilu jäi sillä erää yksittäiseksi. Siitä lähtien Niemi kävi ahkerasti koekuvauksissa seitsemän vuotta, mutta jäi aina ilman osaa. Auvo Nuotion kautta Niemelle järjestyi vuonna 1952 koekuvaus Suomen Filmiteollisuudessa, jota seurasi pieni rooli elokuvassa Kipparikvartetti. Seuraavana vuonna Niemi sai jo isomman roolin ”Läski-Leevinä” elokuvassa Lentävä kalakukko, jonka pääosassa oli Esa Pakarinen. Elokuva edusti hiljattain alkanutta rillumarei-buumia, jota kriitikot pitivät roskana ja kansa rakasti.
Reino Helismaa huomasi Niemen ja Pakarisen 30 sentin pituuseron ja heidän luontevuutensa koomisena parivaljakkona. Molemmat kiinnitettiin tulevaan Pekka Puupää -elokuvaan, jossa pienikokoinen Niemi esitti Pätkää ja nimiroolissa oli 181-senttinen Pakarinen. Elokuvan ohjasi Ville Salminen vastahakoisesti viimeisenä työnään ennen Fennadalle siirtymistään. Elokuva oli nopeasti ja halvalla toteutettu kepeä seikkailu, jolta ei odotettu paljon. Sen jälkeen Niemi oli mukana SF:n uuden ohjaajan Armand Lohikosken esikoiselokuvassa Me tulemme taas, jossa hän esitti tukkilaista. Ensimmäinen Pekka Puupää saavutti kuitenkin suuren suosion, ja sille alettiin saman tien tehtailla jatkoa. Vuosina 1953–1960 Puupää-elokuvia valmistui peräti kaksitoista, parhaimmillaan kolme elokuvaa vuodessa, ja useimmat niistä olivat Armand Lohikosken ohjaamia. Pätkän käyttämä ”asiahan ei tietysti minulle kuulu, mutta...” oli aikansa lentävä lause.
Kansan suosiosta huolimatta Niemen oli vaikea kestää Puupää-elokuvien saamaa musertavaa kritiikkiä, ja hän alkoi jäädä roolinsa vangiksi. Vaikka Niemi teki kymmenkunta muuta elokuvaa Puupäiden ohessa, hänen ainoa pääroolinsa oli kepeässä sotilasfarssissa Majuri maantieltä. Kriitikot lyttäsivät hänen roolisuorituksensa suorin sanoin. Elokuva myös suututti puolustusvoimien johdon siinä määrin, että kun SF olisi tarvinnut armeijan apua Tuntematonta sotilasta kuvattaessa, vastaus oli jyrkkä ei.
Viimeiset vuodet

Seuraavien vuosien aikana Niemellä riitti paljon esiintymistöitä. Hän teki keskimäärin kolme elokuvaa vuodessa, keikkaili ja esiintyi eri puolilla Suomea iltamissa Esa Pakarisen, Reino Helismaan, Olavi Virran, Tapio Rautavaaran ja muiden suosittujen esiintyjien kanssa. Välillä hän toimi rumpalina Vili Vesterisen ja Arttu Suuntalan orkestereissa. Kahdeksan vuotta kestänyt Pätkän rooli ja suuri suosio kävivät kuitenkin Niemelle raskaiksi, ja hän alkoi lievittää ahdistustaan alkoholilla.
Niemi oli siviilielämässä Pätkän kaltainen hauskuuttaja, jonka elämä oli yhtämittaista teatteria. Hauskan miehen roolin takana hänellä oli kuitenkin monia ongelmia. Hän tienasi jokaisesta Puupää-elokuvasta suuren palkkion, mutta käytti rahansa viinaan ja ajautui talousvaikeuksiin. Niemet joutuivat esimerkiksi myymään Helsingin kantakaupungissa sijainneen asunto-osakkeensa ja muuttamaan vuokra-asuntoon. Niemeä vaivasivat voimakas esiintymisjännitys ja itsekriittisyys. Hänen alkoholinkulutuksensa vain kasvoi ajan myötä ja hän joutui viettämään aikoja vieroituksessa. Tämä osaltaan kiristi Esa Pakarisen ja Niemen välejä, kun Pakarinen joutui huolehtimaan Niemestä, joka ei aina ollut täysin työkuntoinen. Vaikka yhteistyö jatkui, heidän välinsä säilyivät viileinä viimeiset vuodet.
Viimeiset vuodet > Itsemurha

Masa Niemi teki itsemurhan Tampereella Pyynikin uimahallin retkeilymajassa ottamalla yliannostuksen unilääkettä vappuaattona 1960. Hän kuoli muutamaa päivää myöhemmin sairaalassa. SF:n johtaja, maisteri Toivo Särkkä oli aiemmin ilmoittanut, ettei Pekka ja Pätkä -elokuvia tehtäisi enempää. Niemi masentui tästä ja koki uransa olevan ohi. Niemen kahvilakuittiin jättämässä itsemurhaviestissä luki: ”Hyvä on olla, kun on nolla. Hyvästi. -T. Masa”. Häneltä jäi näkemättä viimeisen elokuvansa Kaks’ tavallista Lahtista ensi-ilta, joka oli 20. toukokuuta 1960.
Masa Niemi on haudattu Helsinkiin Hietaniemen hautausmaan uurnalehtoon (kortteli 17, rivi 1, hauta 2).
Näytelmä

Kesällä 2015 esitettiin Valkeakosken Kesäteatterissa Heikki Paavilaisen käsikirjoittamaa ja ohjaamaa musiikkinäytelmää Pätkä pääroolissa - Musikaali Masa Niemen elämästä Toivo Kärjen sävelin. Pätkää esitti Mikko Töyssy, Reino Helismaata Mikko Huoviala, Toivo Kärkeä Otto Kanerva, Esa Pakarista Joni Leponiemi, Siiri Angerkoskea Ushma Karnani ja Äitiä Natalil Lintala.  Näytelmää esitettiin ajalla 10.6. - 15.8.2015 hyvällä menestyksellä.
Filmografia

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1945 | Suviyön salaisuus | kauppias |
| 1952 | Kipparikvartetti | Jussi, talonmies |
| 1953 | Lentävä kalakukko | Leevi Lindroos, ”Läski-Leevi”, konna |
| 1953 | Pekka Puupää | Pätkä |
| 1953 | Me tulemme taas | Reetrikki |
| 1953 | Pekka Puupää kesälaitumilla | Pätkä |
| 1954 | Hei, rillumarei! | näyttelijä Martti Niemi, ”Napoleon” |
| 1954 | Pekka ja Pätkä lumimiehen jäljillä | Pätkä |
| 1954 | Taikayö | Mr. Small |
| 1954 | Majuri maantieltä |  kulkuri Masa Pikkarainen majuri Mikko Pikkarainen  |
| 1955 | Pekka ja Pätkä puistotäteinä | Pätkä |
| 1955 | Kiinni on ja pysyy eli Pekan ja Pätkän uusia seikkailuja | Pätkä |
| 1955 | Pekka ja Pätkä pahassa pulassa | Pätkä |
| 1957 | Pekka ja Pätkä ketjukolarissa |  Pätkä herra Livingstone alokas sheriffi  |
| 1957 | Pekka ja Pätkä salapoliiseina | Pätkä |
| 1957 | Pekka ja Pätkä sammakkomiehinä | Pätkä |
| 1958 | Pekka ja Pätkä Suezilla | Pätkä |
| 1958 | Pekka ja Pätkä miljonääreinä | Pätkä |
| 1958 | Äidittömät | basisti |
| 1958 | Kahden ladun poikki | mies Hukarinperässä |
| 1959 | Ei ruumiita makuuhuoneeseen | ravintolan isäntä |
| 1959 | Yks’ tavallinen Virtanen | maanmittari Pätkänen |
| 1959 | Pekka ja Pätkä mestarimaalareina | Pätkä |
| 1960 | Isaskar Keturin ihmeelliset seikkailut | 1. myyntimies |
| 1960 | Pekka ja Pätkä neekereinä | Pätkä |
| 1960 | Kaks’ tavallista Lahtista | kehäavustaja |
Aiheesta muualla

Masa Niemi Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Elonet
CRC (täsmennyssivu)

CRC voi tarkoittaa seuraavia:
CRC, tarkistussumman luomiseen tarkoitettu algoritmi
Costa Rican maatunnus urheilukilpailuissa
Costa Rican colónin valuuttatunnus
CRC Press, yhdysvaltalainen kustantamo
Crc, proteiini
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”CRC”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Niilinahven

| Niilinahven |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Latidae
Suku::  Lates
Laji::  niloticus
Kaksiosainen nimi
 Lates niloticus  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Niilinahven Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Niilinahven (Lates niloticus) on makeanveden kala. Se on levinnyt laajalle alueelle Afrikkaa ja esiintyy alkuperäisenä lajina Tšadjärvessä, Kongossa, Niilissä, Senegalissa, Voltassa, Turkanajärvessä ja muilla jokialueilla. Sitä esiintyy myös murtovedessä Marioutjärvessä Egyptissä.
Niiliahvenen väritys on hopea sinisellä vivahteella. Sillä on tumman mustat silmät kirkkaan keltaisella ympäryksellä. Se voi saavuttaa jopa kahden metrin pituuden ja 200 kilogramman painon ja onkin yksi suurimmista makean veden kaloista.
Niilinahventa on istutettu moniin muihin Afrikan järviin, kuten Victoriajärveen ja Nasserjärveen. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN määrittelee niilinahvenen yhdeksi maailman pahimmista elintilaa valtaavista vieraslajeista. Queenslandin osavaltio Australiassa rankaisee suurilla sakoilla jokaista, joka tuo osavaltioon elävän niilinahvenen, sillä se on kilpaileva laji natiivin barramundin kanssa. Barramundi on samankaltainen laji, mutta ei saavuta samaa kokoa kuin niilinahven.
Ravinto

Niilinahvenen ravinto koostuu kaloista, hyönteisistä, nilviäisistä ja äyriäisistä. Kun niilinahven kasvaa, se siirtyy syvempiin vesiin, jossa sen ruokavalio koostuu pääasiassa kirjoahvenista.
Niilinahvenen istutus Victoriajärveen

Niilinahvenen istuttaminen Victoriajärveen on yksi viitatuimmista esimerkeistä siitä mitä negatiivisia vaikutuksia vieras laji voi saada aikaan ekosysteemeissä.
Niilinahven tuotiin Victoriajärveen Itä-Afrikassa 1950-luvulla, ja sen jälkeen sitä on kalastettu talouskalana. Se on saattanut sukupuuttoon tai uhanalaisiksi useita satoja alkuperäislajeja, mutta koska niilinahventen lukumäärä pysyy kurissa kaupallisen kalastamisen vuoksi, osa lajeista on tekemässä paluuta. Alkujaan niilinahvenen ruokavalio koostui kirjoahvenista, mutta niiden kannan pienennyttyä niilinahven on siirtynyt pääasiassa muihin pieniin kaloihin ja katkarapuihin.
Kalan istuttamisen jälkeen järvelle on perustettu suuria kalastusyrityksiä. Vielä 1980-luvulla ei ollut epätavallista saada jopa 50 kilogramman painoisia niilinahvenia. Kalamäärän kasvaessa myös sijoittajien määrä kasvoi, ja hinnat nousivat. Kalaboomin aikana alueelle tuli paljon väkeä helpon rahan toivossa. Osa ei osannut käyttää rahaa oikein, osa taas ei menestynyt kalastuksessa. Osa alueelle tulleista naisista ryhtyi harjoittamaan prostituutiota, mikä heijastui hiv:n/AIDS:n yleisyyteen. Vuosien ylikalastamisen vuoksi järven raja-alueilla on usein yhteenottoja eri maiden kalastajien välillä. Vuonna 2003 Euroopan unioni sai niilinahvenen myynnistä 169 miljoonaa euroa. Pitkällä aikavälillä ylikalastus kuitenkin pienentää niilinahvenen kantaa.
Niilinahvenen istutuksella on myös ollut negatiivisia vaikutuksia rannoille. Alkuperäiset kirjoahvenet kuivatettiin alun perin auringossa, mutta niilinahvenen rasvapitoisuus on suurempi kuin kirjoahvenilla, joten pilaantumisen välttämiseksi kalat pitää savustaa. Tämä on johtanut kasvaneeseen puun kysyntään alueella, joka kärsii jo ennestään metsien hävityksestä, eroosiosta ja aavikoitumisesta.
Oscar-ehdokkuuden saanut, Hubert Sauperin ohjaama dokumentti Darwinin painajainen käsittelee niilinahven aiheuttamaa vahinkoa alueelle. Dokumentti myös huomioi aseiden ja ammusten maahantuonnin Euroopasta rahtilentokoneiden mukana, jotka vievät maasta kalaa. Alueelle tuodut aseet pahentavat konflikteja ja kurjuutta ympäröivillä seuduilla.
Aiheesta muualla

Lates niloticus (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
Lates niloticus Animal Diversity Web -sivustolla (englanniksi)
Lates niloticus (Arkistoitu – Internet Archive) Global Invasive Species Database -sivustolla (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q654130  Wikispecies: Lates niloticus  ADW: Lates_niloticus  BOLD: 18267  CoL: 6P2X8  EoL: 204767  FishBase: 347  GBIF: 2393184  GISD: 89  iNaturalist: 104102  IRMNG: 11090968  ISC: 77994  ITIS: 167670  IUCN: 181839  NAS: 412  NCBI: 29147  Open Tree of Life: 460866  WoRMS: 218165 
Niilinahventa myynnissä.
Israelin parlamenttivaalit 2021

Israelin parlamenttivaalit 2021 pidettiin 23. maaliskuuta 2021. Niissä valittiin Israelin parlamentin eli knessetin kaikki 120 edustajaa. Benjamin Netanjahun Likud pysyi suurimpana puolueena, mutta hallituksen muodosti Yesh Atidin puheenjohtajan Yair Lapidin ja Yaminan puheenjohtajan Naftali Bennettin johtama liittouma; tämä päätti Likudin vuodesta 2009 kestäneen kauden hallituksessa.
Vaalit järjestettiin, koska Netanjahun hallituksen budjettiesitys äänestettiin joulukuussa 2020 knessetissä kumoon, ja hallitus hajotettiin.
Vaalitapa

Knessetin vaaleissa koko Israel muodostaa yhden vaalipiirin, josta ehdokkaat valitaan suljetulla suhteellisella listavaalilla käyttäen. Äänikynnys on 3,5 prosenttia.
Seuraavat puolueet olivat muodostaneet vaalilittoja:
Yamina ja Uusi Toivo
Yesh Atid ja Jisrael Beiteinu
Sininen ja valkoinen ja Uusi talouspuolue
Likud ja Uskonnollinen sionistipuolue
Työväenpuolue ja Meretz
Shas ja Yhdistynyt Tooran juutalaisuus
Tulokset

| Puolue | Puolue | Ääniä |  % | Paikkoja | Muutos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Likud | 1 066 892 | 24,19 | 30 | 7 |
|  | Yesh Atid | 614 112 | 13,93 | 17 | 7 |
|  | Shas | 316 008 | 7,17 | 9 |  |
|  | Sininen ja valkoinen | 292 257 | 6,63 | 8 | 6 |
|  | Yamina | 273 836 | 6,21 | 7 | 4 |
|  | Työväenpuolue | 268 767 | 6,09 | 7 | 4 |
|  | Yhdistynyt Tooran juutalaisuus | 248 391 | 5,63 | 7 |  |
|  | Jisrael Beiteinu | 248 370 | 5,63 | 7 |  |
|  | Uskonnollinen sionistipuolue | 225 641 | 5,12 | 6 | 4 |
|  | Yhteislista | 212 583 | 4,82 | 6 | 5 |
|  | Uusi Toivo | 209 161 | 4,74 | 6 | uusi |
|  | Meretz | 202 218 | 4,59 | 6 | 3 |
|  | Yhdistynyt arabilista | 167 064 | 3,79 | 4 |  |
|  | Muut | 64 752 | 0,01 | 0 |  |
| Yhteensä | Yhteensä | 4 410 052 | 100,0 | 120 | 0 |
Lähde:
Oscar Swahn

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Oscar Swahn vuoden 1912 olympialaisissa. |  Oscar Swahn vuoden 1912 olympialaisissa. |  Oscar Swahn vuoden 1912 olympialaisissa. |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten ammunta
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo1908 | 100 m hirvi, kertalaukaukset, yksilökilpailu |  |
|  Kultaa | Lontoo1908 | 100 m hirvi, kertalaukaukset, joukkue |  |
|  Kultaa | Tukholma 1912 | 100 m hirvi, kertalaukaukset, joukkue |  |
|  Hopeaa | Antwerpen 1920 | 100 m hirvi, parilaukaukset, joukkue |  |
|  Pronssia | Lontoo1908 | 100 m hirvi, parilaukaukset, yksilökilpailu |  |
|  Pronssia | Tukholma 1912 | 100 m hirvi, parilaukaukset, yksilökilpailu |  |
Oscar Swahn vuonna 1912.
Oscar Gomer Swahn (20. lokakuuta 1847 Tanum – 1. toukokuuta 1927 Tukholma) oli ruotsalainen kilpa-ampuja ja olympiavoittaja.
Vuoden 1908 olympialaisissa Oscar Swahn voitti kaksi kultamitalia hirviammunnan kertalaukauksissa (yksilö- ja joukkuekilpailussa) ja pronssia hirviammunnan parilaukausten yksilökilpailussa. Hän oli voittaessaan 60-vuotias, vuoden nuorempi kuin samoissa kisoissa vapaakiväärin 1000 jaardin ammunnan voittanut Joshua Millner.
Kotikisoissa vuonna 1912 hän oli mukana joukkueessa, joka voitti kultaa hirviammunnan kertalaukauskilpailussa. Hirviammunnan parilaukausten yksilökilpailussa Swahn otti pronssia tuloksella 72 ja oli kertalaukauksissa viides. Viimeksi mainitun kilpailun voitti hänen poikansa Alfred Swahn. Oscar Swahn oli kultaa voittaessaan 64-vuotias: hän oli silloin ja on edelleen kaikkien aikojen vanhin olympiavoittaja.
Vuoden 1920 olympialaisissa Oscar Swahn voitti 72-vuotiaana hopeaa hirviammunnan parilaukausten joukkuekisassa. Näin hänestä tuli kaikkien aikojen vanhin olympiamitalisti. Vuoden 1924 kisoihin Swahn ei osallistunut sairauden vuoksi.
Clipshow 2003–2004

| Clipshow 2003–2004 Pyhimys |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: syyskuu 2006
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: rap
 Kesto: 76.44
 Levy-yhtiö: Yellowmic Records
Pyhimyksen muut julkaisut
| Ai tähän väliin? 2006 | Clipshow 2003–2004 2006 | Salainen maailma 2007 |
Clipshow 2003–2004 on rap-artisti Pyhimyksen kuudes julkaisu. Kokoelmalevy julkaistiin vuonna 2006.
Kappaleet

Poikkeustapaus intro – 3.52
Kuokkavieras – 2.07 (mukana Voli)
Tyhjä arpa – 4.03
Vähän hullumpi... – 3.16
Yksin – 2.18
Enkeli – 3.58
Kun mä tapoin poliisin – 3.02 (mukana Heikki Kuula, Musti & Voli)
Mä oon tulessa – 3.20
Onni vaan... – 2.54
Kukkanen – 4.18 (mukana Heikki Kuula)
Kato mua silmään – 4.13
1. – 5.32
Mee varovasti – 4.54
Puu kasvaa Malminkartanossa – 5.15
Vertaispaineen valtava valta – 4.39
Tuhansien murheellisten lainien maa – 4.02
10 käskyä – 2.54
...ja aamulla Julia sai siivet – 4.17 (mukana Ulpu)
Ilmassa on jotain hyvää – 3.34 (mukana Kummipoika)
Pölli mun pöllit – 4.15
Mittauspatteristo

| Mittauspatteristo |
| --- | --- |
 Mittauspatteriston käyttämä kasarmi Niinisalossa.
Toiminnassa:  1924–1992
Valtio:  Suomi
Puolustushaarat:  Maavoimat
Aselajit:  Tykistö
Rooli:  Mittaustiedustelu
Osa joukkoa:  viimeksi Satakunnan Tykistörykmentti
Tukikohta:  Hämeenlinna, Turku, Niinisalo
Kalusto:  Valo-, ääni- ja tutkamittauskalusto
Marssi:  Vanha marssi Pohjanmaalta
Sodat ja taistelut:  Talvi- ja jatkosota
Mittauspatteristo (lyhenne MittPsto) oli Suomen puolustusvoimien entinen joukkoyksikkö, joka toimi Tykistöprikaatissa Niinisalossa. Vuonna 1992 siitä muodostettiin Tiedustelupatteristo, kun Tikkakoskella toiminut Suojelu- ja sääkoulu lakkautettiin ja ballistisen sääpalvelun koulutus siirrettiin Niinisaloon.
Perustaminen ja alkuvaiheet

Mittauspatteriston edeltäjän Mittauspatterin perusti Vilho Nenonen 11. kesäkuuta 1924 Perkjärven ampumaleirillä. Hän oli selvittänyt jo pidempään mittaustiedustelun merkitystä Suomen peitteisessä maastossa, jossa tykistö oli helposti kätkettävissä. Mainittakoon että esimerkiksi lentotiedustelu oli niihin aikoihin vasta lapsenkengissään. Ensimmäisen maailmansodan aikana kaikissa suurvalloissa oli alettu tutkia ja kehitellä mittaustiedustelumenetelmiä. Aikaansa seuraavana ja ennakkoluulottomana tiedemiehenä ja sotilaana Nenonen otti tämän asian erityisen huomionsa kohteeksi. Perustamisensa jälkeen patteri liitettiin Jääkäritykistörykmenttiin ja siitä käytettiin lyhennettä M.P. Sen ensimmäinen sijoituspaikka oli Hämeenlinnan varuskunta. Kesän 1926 ampumaleirin jälkeen patteri muutti Turkuun Sirkkalan kasarmille. Helmikuussa 1929 patteri palasi Hämeenlinnaan Suomen kasarmille. Mittauspatteristoksi joukko muuttui 1. kesäkuuta 1927. Silloin se käsitti valo- ja äänimittauspatterit. Vuonna 1932 siitä tuli jälleen Mittauspatteri armeijan organisaation laajassa uudelleenjärjestelyssä.
Suomen sodissa 1939–1945 menehtyneiden tiedoston mukaan sotatoimien aikana mittauspatterit kärsivät 49 kaatuneen tappiot.
Mittauspatterit talvisodassa

1. mittauspatteri perustettiin Hämeenlinnassa 12.–13. lokakuuta 1939. Patterin henkilöstö oli reserviläisiä Lounais- ja Kanta-Hämeestä. Kuljetusjuna lähti liikkeelle 21. lokakuuta ja sen määräasema oli Myllypelto. Patteri alistettiin III armeijakunnalle. Huollollisesti se oli alistettu 10. divisioonalle. Sotatoimet 1. mittauspatterin osalta alkoivat, kun neuvostoliiton joukot ylittivät rajan 10. divisioonan kohdalla 30. marraskuuta kello 6.45. Neuvostoliittolaisten tykistö tulitti Metsäpirtin kirkonkylää useasti aamun tunteina.
2. mittauspatteri lähti rintamalle 22. lokakuuta 1939 harjoiteltuaan viikon ajan Hämeenlinnassa sen turkulaisista koostuneen reservin voimin. Kuljetusjuna purettiin lopulta Kämärän asemalla. Se sai käskyn luoda mittausrintama II armeijakunnan alueella jonka joukkoihin se alistettiin. Huollollisesti se oli alistettuna 11. divisioonalle.
Mittauspatterit jatkosodassa

Kun 17. kesäkuuta 1941 annettiin käsky puolustusvoimien ylimääräisistä harjoituksista alettiin Mittauspatterissakin suorittaa sodanajan joukkojen perustamistoimia. Hämeenlinnasta lähdettiin junakuljetuksella ja saavuttiin 26. kesäkuuta mennessä Kallislahteen. Siellä patteri määrättiin kuuluvaksi II armeijakuntaan. Hyökkäysvaiheen päätyttyä oli Kannaksella asemissa kaksi tykistön mittaustiedusteluyksikköä, länsiosassa 2. mittauspatteri ja keskiosassa Hangon rintamalta siirretty 1. äänimittausosasto, myöhemmin 11. mittauspatteri. Ensin mainittu toimi 18. divisioonan ja jälkimmäinen 2. divisioonan alueella. Toukokuussa 1944 Kannaksella oli ryhmittyneenä Suomenlahdelta Laatokalle aiemmin mainittujen lisäksi 5. mittauspatteri 15. divisioonan alueelle Lempaalan pohjoispuolelle.