Eagles
Historia > Askel kohti perinteistä rockmusiikkia - albumit On the Border ja One of These Nights (1974-1975)

Eaglesin kolmannen studioalbumin On the Border tuottajana jatkoi kahden edellisen albumin tavoin Glyn Johns. Don Henley ja Glenn Frey halusivat siirtyä musiikillisesti kahden ensimmäisen albumin kantrivaikutteisesta rockmusiikista perinteiseen hard rockiin, mikä loi näkemyseron On the Borderin musiikista yhtyeen ja Johnsin välille. Johnsin johdolla yhtye äänitti Lontoon Olympic Studiosin tiloissa albumille kaksi kappaletta, jonka jälkeen yhteistyö päätettiin lopettaa ja albumin tuottajaksi valittiin Bill Szymczyk, jonka kanssa On the Border äänitettiin Los Angelesin maineikkaassa Record Plant -studiossa. Albumia äänitettäessä yhtye toi Glenn Freyn ja Bernie Leadonin ehdotuksesta kitaristi Don Felderin soittamaan soolokitaraa kappaleisiin ”Already Gone” ja ”Good Day in Hell”. Muu yhtye oli niin vaikuttunut Felderin soittotaidoista, että hänet pyydettiin kappaleiden äänityksiä seuranneena päivänä jäämään pysyvästi yhtyeen viidenneksi jäseneksi.
On the Border julkaistiin vuoden 1974 maaliskuussa ja se nousi Yhdysvalloissa albumilistan 17. sijalle. ”Already Gone”, ”James Dean” ja ”Best of My Love” julkaistiin albumin singleinä, ja kappaleesta ”Best of My Love” muodostui albumin suurin hitti sen noustua singlelistan kärkeen Yhdysvalloissa. Huhtikuussa yhtye esiintyi Kalifornian Ontariossa yli 300 000 hengen yleisölle California Jam -festivaaleilla. American Broadcasting Company televisioi festivaalin ympäri maata, mikä vauhditti Eaglesin suosiota oikea-aikaisesti juuri On the Borderin julkaisemisen jälkeen ja laajensi yhtyeen fanikuntaa merkittävällä tavalla.
Yhteistyö tuottaja Bill Szymczykin kanssa oli osoittautunut toimivaksi, joten Szymczyk jatkoi Eaglesin tuottajana myös seuraavalla albumilla One of These Nights, joka äänitettiin Los Angelesin Record Plantin ohella myös Miamin Criteria -studiolla. Albumi julkaistiin vuoden 1975 kesäkuussa, ja se oli Eaglesin lopullinen läpimurto. One of These Nights oli yhtyeen ensimmäinen Yhdysvalloissa listaykköseksi noussut albumi, ja se oli myös ehdolla vuoden albumin Grammy-palkinnon saajaksi. Albumilta julkaistiin singleinä kappaleet ”One of These Nights”, ”Lyin’ Eyes” ja ”Take it to the Limit”, jotka nousivat jokainen viiden parhaan joukkoon Yhdysvaltain singlelistalla. Vuonna 1976 ”Lyin’ Eyes” voitti parhaan duon tai ryhmän pop-esityksen Grammy-palkinnon, ja se oli ehdolla myös vuoden levytyksen Grammy-palkinnon saajaksi.
Kitaristi Bernie Leadon oli hyvin turhautunut Eaglesin uudistuvaan tyyliin ja siihen, että yhtye oli jättänyt hänen suuresti rakastamansa country rockin taakseen siirtyäkseen perinteiseen rockmusiikkiin. Hän päätti erota yhtyeestä, ja vuoden 1975 lopussa hänen paikkansa Eaglesin kitaristina täytti aiemmin muun muassa The James Gang -yhtyeen kitaristina ansioitunut Joe Walsh. Hänen liittymisensä yhtyeeseen herätti epäilyksiä erityisesti Don Henleyssa, jonka mielestä Walsh oli ”liian villi persoona ollakseen Eaglesin jäsen.” Walshin liittyminen yhtyeen kitaristiksi osoittautui kuitenkin myöhemmin onnistuneeksi ratkaisuksi, sillä hänen soittotaitonsa yhdistettynä Don Felderin taitavuuteen edesauttoivat Eaglesin siirtymistä pois country rockin parista.