stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jörg Berger

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Jörg Berger
Syntymäaika: 13. lokakuuta 1944
Syntymäpaikka: Gotenhafen, Länsi-Preussi, Natsi-Saksa
Kuolinaika: 23. kesäkuuta 2010 (65 vuotta)
Kuolinpaikka: Duisburg, Nordrhein-Westfalen, Saksa
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1964–1970 |  1. FC Lokomotive Leipzig |  |
Valmennusura
1970–1972 1972–1974 1974–1976 1976–1978 1978–1979 1979–1980 1980–1981 1981–1982 1983–1986 1986 1986–1988 1988–1991 1991–1993 1993–1996 1997 1997–1998 1998–1999 2000 2001–2004 2004–2005 2009:  Lok Leipzig Jugend  FC Carl Zeiss Jena  Hallescher FC Chemie  DDR U19-maajoukkue  DDR U21-maajoukkue  SV Darmstadt 98  SSV Ulm 1846  Fortuna Düsseldorf  KSV Hessen Kassel  Hannover 96  SC Freiburg  Eintracht Frankfurt  1. FC Köln  FC Schalke 04  FC Basel  Karlsruher SC  Eintracht Frankfurt  Bursaspor  Alemannia Aachen  FC Hansa Rostock  DSC Arminia Bielefeld
Jörg Berger (13. lokakuuta 1944 Gotenhafen – 23. kesäkuuta 2010 Duisburg) oli saksalainen jalkapallovalmentaja ja -hyökkääjä. Hän teki pitkän valmennusuran sekä DDR:ssä että Saksassa.
Ura pelaajana

Berger pelasi koko uransa ajan 1. FC Lokomotive Leipzigissa. Hänen aikanaan seura oli parhaimmillaan DDR:n mestaruushopealla 1967. Eurokentillä Berger edusti joukkuetta mm. Messukaupunkien cupissa, jossa se eteni parhaimmillaan puolivälieriin kaudella 1966/67. Berger lopetti pelaajauransa vuonna 1970 loukkaantumisen vuoksi.
Ura valmentajana

Berger aloitti valmennusuransa Lokomotive Leipzigin organisaatiossa juniorien valmentajana 1970. Aikuisten tasolla Berger debytoi vuonna 1972 FC Carl Zeiss Jenan päävalmentajana ja johdatti seuran komeasti DDR:n cupin mestariksi 1974. Liigassa Berger johdatti joukkueen kahdesti mestaruushopealle. Kahden Carl Zeississa vietetyn kauden jälkeen Berger siirtyi sarjanousija Hallescher SC Chemien peräsimeen ja luotsasi seuran parhaimmillaan DDR-Oberligassa kahdeksanneksi.
Vuonna 1976 Berger siirtyi DDR:n jalkapalloliiton palvelukseen ja luotsasi ensin kaksi vuotta alle 19-vuotiaita. Hänestä tuli 1978 alle 21-vuotiaiden maajoukkuevalmentaja. Nuorten pelatessa vuonna 1979 Jugoslaviaa vastaan loikkasi Berger länteen.  Saksan liittotasavallassa Berger jatkoi uraansa Stasin epäilyjen ja uhkailujen varjossa.  Hän valmensi SV Darmstadtia, Fortuna Düsseldorfia ja KSV Hessen Kasselia, jonka kanssa hän oli lähellä nousua Bundesliigaan 1984 ja 1985.
Suurimmat meriittinsä Berger saavutti Eintracht Frankfurtissa luotsaten seuran Bundesliigassa kolmanneksi 1989/90. Hän siirtyi Frankfurtista 1991 1. FC Kölniin ja 1993 FC Schalkeen, jonka luotsasi kaudella 1995/96 Bundesliigassa kolmanneksi. Hän sai potkut Schalkesta lokakuussa 1996, vain puolisen vuotta ennen seuran UEFA Cupin voittoa.
Schalke-pestinsä jälkeen Berger valmensi FC Baselia ja Karlsruhea, kunnes lokakuussa 2001 siirtyi Alemannia Aachenin peräsimeen. Hän johdatti 2. Bundesliigassa pelanneen seuran Saksan cupin finaaliin 2003/04, jossa SV Werder Bremen oli vahvempi maalein 3–2. Kun nousu pääsarjaan jäi haaveeksi, Berger sai jättää tehtävänsä kesäkuussa 2004.
Alemannian jälkeen Berger jatkoi uraansa FC Hansa Rostockissa luotsaten seuraa marraskuusta 2004 elokuuhun 2005. Toukokuussa 2009 hän palasi valmennustehtäviin pelastamaan DSC Arminia Bielefeldiä putoamiselta.  Hän ei kuitenkaan onnistunut tehtävässään ja jätti paikkansa sopimuksen päätyttyä kesäkuun lopussa.
Meriitit valmentajana

DDR-Oberliga
Hopeaa (2): 1973, 1974
DDR:n cup: 1974
Saksan cup
Hopeaa: 2004
Siviilielämä

Berger oli kahdesti naimisissa ja hänellä oli kolme lasta, joista poika ensimmäisestä avioliitosta. Vuonna 2002 hänellä todettiin paksusuolen syöpä.  Häntä operoitiin kasvannaisten vuoksi uudelleen vuonna 2005  ja marraskuusta 2008 lähtien joutui jälleen ottamaan kemoterapiahoitoja.  Berger menehtyi syöpään Duisburgissa 23. kesäkuuta 2010.
Jukka Tuovinen (muusikko)

Jukka “Tonttu” Tuovinen (7. kesäkuuta 1960 Heinola – 21. kesäkuuta 2024 Heinola) oli suomalainen saksofonisti, säveltäjä ja sovittaja. Hänen soittimiaan olivat altto-, baritoni- ja sopraanosaksofonit.
Tuovinen opiskeli musiikkia Lahden konservatoriossa, Oulunkylän Pop & Jazz -musiikkiopistossa ja Sibelius-Akatemian jazzlinjalla.
Tuovinen tuli tunnetuksi soitettuaan yhtyeessä J. Karjalainen ja Mustat Lasit yhtyeen toisesta LP-levystä Yö kun saapuu Helsinkiin lähtien. Hän sovitti monet J. Karjalaisen kappaleet noihin aikoihin.
Tuovinen oli ansioitunut saksofonisolisti. Helsingin Sanomien Kimmo Oksanen kertoo olleensa paikalla, kun Tuovinen soitti 10–15 minuutin soolon Mustien Lasien keikalla, kun muu bändi oli vetäytynyt backstagelle. Yleisö oli kuunnellut tätä esitystä hiirenhiljaa.
Mustien Lasien jälkeen hän soitti muun muassa yhtyeissä ’62 Cadillacs, Jarmo Savolainen Nonet, Kallio Horns, Lemmen Jättiläiset ja Meatballs. Aiempia yhtyeitä olivat muun muassa Heinola Big Band sekä Blue Train yhdessä Heikki Keskisen, pianisti Olli Rengon, basisti Lauri Antilan ja rumpali Klaus Suonsaaren kanssa.
Tuovisella oli terveyshuolia selkänsä kanssa; välilevyn pullistuman takia hän soitti kumarassa. Vuonna 2015 hän sairastui kurkunpään syöpään ja 2019 nielun syöpään. Hän kuoli sydäninfarktiin kotitalonsa pihalle Heinolassa.
Juho Pirttijoki

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Juho Pirttijoki
Syntymäaika: 30. heinäkuuta 1996 (ikä 28)
Syntymäpaikka: Toijala, Suomi
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 195 cm
Paino: 93 kg
Junioriseurat
0000–2009: TP-49
2010–2014: Haka
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2013 | PS-44 | 3 | (0) |
| 2014–2015 | Haka | 23 | (5) |
| 2014 | → FC Hämeenlinna (laina) | 4 | (2) |
| 2016–2017 | HIFK | 25 | (1) |
| 2017 | GIF Sundsvall | 7 | (0) |
| 2018 | → KuPS (laina) | 10 | (0) |
| 2019–2021 | KuPS | 32 | (1) |
| 2022–2023 | FC Lahti | 30 | (3) |
| Yhteensä | Yhteensä | 134 | (12) |
Maajoukkue
| 2014 | Suomi U18 | 9 | (0) |
| 2015 | Suomi U19 | 1 | (0) |
| 2016- | Suomi U21 | 6 | (0) |
| 2018 | Suomi | 1 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 25. maaliskuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 16. tammikuuta 2018.
Juho Pirttijoki (s. 30. heinäkuuta 1996 Toijala) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli keskuspuolustaja.
Pirttijoki aloitti jalkapallon Toijalan Pallossa. Hän siirtyi 13-vuotiaana Valkeakosken Hakan junioreihin. Ensimmäiset aikuisten ottelunsa Pirttijoki pelasi farmisopimuksen turvin Kolmosen Pallo-Sepoissa kaudella 2013. Kärsittyään vuoden 2014 alkupuolen loukkaantumisista Pirttijoki siirtyi loppukaudeksi lainalle Kakkosessa pelanneeseen FC Hämeenlinnaan, jossa hän teki neljässä pelaamassaan ottelussa kaksi maalia. Kaudella 2015 Pirttijoki teki sarjadebyyttinsä Hakassa ja pelasi Ykkösessä 23 ottelua, joissa syntyi viisi maalia. Maaliskuussa 2016 hän teki kaksivuotisen pelaajasopimuksen Veikkausliigan HIFK:in kanssa. Pirttijoki teki pääsarjadebyyttinsä huhtikuussa 2016 PK-35 Vantaata vastaan. Kaudella 2016 hän pelasi 25 veikkausliigaottelua ja teki yhden maalin. Helmikuussa 2017  Pirttijoki solmi Ruotsin Allsvenskanissa pelaavan GIF Sundsvallin kanssa kolmivuotisen sopimuksen. Heinäkuussa 2018 hän siirtyi lainasopimuksella loppukaudeksi Kuopion Palloseuraan. Helmikuussa 2019 Pirttijoki solmi Kuopion Palloseuran kanssa kaksivuotisen sopimuksen.
Pirttijoki pelasi kymmenen poikamaaottelua 2014–2015. Hän kuului alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen vuodesta 2016.
A-maajoukkuedebyyttinsä Pirttijoki teki 21-vuotiaana Abu Dhabissa 11. tammikuuta 2018 pelatussa ystävyysottelussa Jordaniaa vastaan.
Pirttijoki lopetti pelaajauransa ammattilaistasolla vain 27-vuotiaana kauden 2023 jälkeen. Syyksi lopettamiselleen hän mainitsi toistuvat loukkaantumiset.
Saavutukset

Suomen mestaruus: 2019
Suomen mestaruushopeaa: 2021
Suomen mestaruuspronssia: 2018 ja 2020
Juhani Pennanen

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 19. helmikuuta 1993 (ikä 31)
Syntymäpaikka: Oulunsalo, Suomi
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 180 cm
Paino: 75 kg
Seura
Seura: AC Oulu
Pelinumero: 1
Junioriseurat
2005–2007: OsPa
2008–2011: OLS
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011–2013 | AC Oulu | 1 | (0) |
| 2012 | → HauPa (laina) | 26 | (0) |
| 2013 | → OLS (laina) | 12 | (0) |
| 2014–2016 | PS Kemi | 50 | (0) |
| 2017 | OPS | 22 | (0) |
| 2018– | AC Oulu | 81 | (0) |
| 2021-2022 | → OLS (laina) | 3 | (0) |
Maajoukkue
| 2011 | Suomi U18 | 8 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 27. lokakuuta 2023.
Juhani Pennanen (s. 19. helmikuuta 1993, Oulunsalo) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa maalivahtina Veikkausliigan AC Oulussa. Pennanen debytoi Veikkausliigassa kaudella 2016 PS Kemin riveissä. Hän on pelannut myös 105 Ykkösen ottelua AC Oulussa, PS Kemissä ja OPS:issa.
Seurajoukkueet

Pennasen pelaajaura aikuisten tasolla alkoi kaudella 2011, kun hän nousi Ykkösessä pelanneen AC Oulun kokoonpanoon. Pennanen pelasi kaudella 2011 AC Oulun kakkosmaalivahtina yhdessä Ykkösen ottelussa. Kauden 2012 Pennanen pelasi lainalla Kakkosen HauPa:ssa. Kaudella 2013 Pennanen kuului AC Oulun maalivahtikolmikkoon, mutta otteluita kertyi vain lainalla Kolmosessa OLS:n riveissä.
Pennanen siirtyi kaudeksi 2014 Kakkosessa pelanneen PS Kemin riveihin. Pennanen pelasi kaudella 2014 PS Kemin ykkösmaalivahtina 17 Kakkosen ottelua. PS Kemi voitti Kakkosen Pohjoislohkon ja nousi Ykköseen. Kaudella 2015 Pennanen jakoi torjuntavastuun Daniel Kollarin kanssa ja Ykkösen otteluita kertyi 11. PS Kemi voitti Ykkösen kaudella 2015 ja nousi Veikkausliigaan. Pennanen debytoi Veikkausliigassa 25. huhtikuuta 2016 ottelussa HIFK–PS Kemi. Pennanen pelasi kaudella 2016 PS Kemin ykkösmaalivahtina yhteensä 22 liigaottelua. PS Kemi oli kauden päätteeksi liigassa yhdeksäs. Pennanen pelasi kausina 2014–2016 yhteensä 50 sarjaottelua PS Kemin riveissä.
Pennanen siirtyi kaudeksi 2017 Ykkösessä pelanneen OPS:n riveihin. Hän pelasi kaudella 2017 yhteensä 22 Ykkösen ottelua. OPS oli Ykkösessä kahdeksas, mutta seura menetti sarjapaikkansa kun se ei saanut Ykkösen lisenssiä kaudelle 2018. Pennanen siirtyi kaudeksi 2018 Ykkösen AC Ouluun. Hän pelasi ACO:n ykkösmaalivahtina kaudella 2018 yhteensä 26 ja kaudella 2019 yhteensä 24 Ykkösen ottelua. Pennanen teki jatkosopimuksen AC Oulun kanssa myös kausista 2020–2021. Pennanen pelasi kaudella 2020 yhteensä 21 ottelua AC Oulun ykkösmaalivahtina, kun joukkue voitti Ykkösen ja nousi Veikkausliigaan. AC Oulu päästi kauden aikana vähiten maaleja (16) koko sarjassa. Pennasen rooli AC Oulun noustua Veikkasligaan on ollut toimia varamaalivahtina, ja pelejä Veikkausligassa on kertynyt 10 vuosien 2021-2023 aikana.
Maajoukkue

Juhani Pennanen debytoi ikäluokkansa (1993) maajoukkueessa 17-vuotiaana 3. tammikuuta 2011 Pietarissa pelatussa ottelussa Venäjä–Suomi. Hän pelasi oman ikäluokkansa maajoukkueessa kahdeksan ottelua.
Jorma Savikko

Jorma Juhani Savikko (7. heinäkuuta 1926 Lieto – 23. marraskuuta 2010 Kotka) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän oli kehittämässä Eteenpäin-lehteä merkittäväksi alueen vaikuttajaksi ja kirjoitti televisio- ja elokuvakäsikirjoituksia ja näytelmiä.
Savikko työskenteli Eteenpäin-lehdessä 1947–1988 toimittajana, toimitussihteerinä ja viimeiseksi kulttuuritoimituksen esimiehenä. Hän oli Kotkan kulttuurilautakunnan puheenjohtaja 1972–1992 ja Kymen läänin taidetoimikunnan jäsen. Kirjailijayhdistys Paltan puheenjohtana Savikko oli 1969–1972.
Näytelmien ja televisiokäsikirjoitusten lisäksi Savikko dramatisoi Toivo Pekkasen kirjoja, joista Rauni Mollberg ohjasi elokuvat. Näitä ovat muun muassa Lapsuuteni ja Tehtaan varjossa. Lisäksi hän oli mukana tekemässä useita paikallishistorioita ja Kotkan musiikkiopiston historian Musiikkielämä opinsaunassa: Kotkan-seudun musiikkiopisto 60 vuotta (2006).
Tuotanto > Televisiokäsikirjoitukset ja näytelmät

Pääluottamusmies, 1970
Oi kallis kaupunki, 1974
Aamulla klo 7
Ei koskaan pilanpäin
Elna ja Eero
Krematorio
Leikkejä myytävänä
Puutarhuri Pohjantähti
Ristiäiset
Viha simpukassa
Tuotanto > Kirjat

Musiikkielämä opinsaunassa: Kotkan-seudun musiikkiopisto 60 vuotta, 2006
Jääkiekon Elitserien-kausi 2010–2011

| Jääkiekon Elitserien-kausi 2010–2011 |
| --- | --- |
Laji:  jääkiekko
Järjestyksessä oleva kausi:  36.
Maa:   Ruotsi
Joukkueiden määrä:  12
Sarja päättyi:  14. huhtikuuta 2011
Runkosarjan voittaja:  HV71
Mestari:  Färjestads BK
Pistepörssin voittaja:  Joakim Lindström (Skellefteå AIK)
Runkosarjan arvokkain pelaaja:  Viktor Fasth (AIK IF)
Pudotuspelien arvokkain pelaaja:  Anders Bastiansen (Färjestads BK)
Alempi sarjataso:  HockeyAllsvenskan
  ← 2009–2010 :  2011–2012 → 
Elitserienin kausi 2010-2011 oli Elitserienin historian 37. kausi. Runkosarja alkoi 15. syyskuuta 2010 ja päättyi 5. maaliskuuta 2011. Pudotuspelit päättyivät 14. huhtikuuta. Färjestads BK vei mestaruuden voittamalla Skellefteå AIK:n finaaleissa 4–1.
Käännös suomeksi
Julian Drain

Julian Drain (oik. Juho Järvensivu, s. 11. maaliskuuta 1988 Ikaalinen[lähde? ]) on Lovex-yhtyeen rumpali.
Julian liittyi Lovexiin vuonna 2004, samoihin aikoihin yhtyeen nykyisen laulajan kanssa. Hänen suosikkiyhtyeitään ovat mm. Incubus, Foo Fighters, Placebo, The Beatles ja Muse. Drain on myös kitaristi yhtyeessä nimeltä Numero 83.[lähde? ]
Jussi Aalto (valokuvaaja)

Valokuvaaja Jussi Aalto (oik.) ystävineen Pietarissa 2012
Jussi Aalto ja toiminnanjohtaja Jirka Veikkanen valmistelemassa Kaakkois-Suomen valokuvakeskuksen Galleria Pihaton avajaisia 2.2.2016
Jussi Aalto helsinkiläisen kameraseuran, Kameraseura ry:n pikkujouluissa 2019.
Jussi Aalto (s. 21. syyskuuta 1945) on helsinkiläinen valokuvaaja ja valokuvauksen opettaja, joka tunnetaan parhaiten muotokuvistaan. Hän toimi helsinkiläisen Kameraseura ry:n puheenjohtajana vuosina 2002–2006. Vuosina 1978 ja 1985 Aalto sai valokuvataiteen valtionpalkinnon. Vuonna 2006 hänelle myönnettiin taiteilijaeläke.
Aalto on pitänyt yli 50 valokuvanäyttelyä, useimmat Helsingissä ja eri puolilla Suomea, mutta muutaman myös ulkomailla. Aalto on tehnyt seitsemän kirjaa. Hän toimi 1969–1970 Kamera-lehden toimitussihteerinä.
Näyttelyitä

Tärähtäneitä valokuvia, Valokuvamuseon studio 1973
Muotokuvia, Amos Andersonin taidemuseo 1986
Pildistamise rõõm, Uue Kunsti Muuseum, Pärnu, Viro 2001-2002
Tärähtäneitä valokuvia, Suomen valokuvataiteen museo 2005
Rion pintaa,  Kaakkois-Suomen valokuvakeskus 2006
Valokuva on — Jussi Aallon retrospektiivi, Galleria Luova 2008
Hei, me näppäillään yhdessä Sakari Pälsin kanssa,  Kaakkois-Suomen valokuvakeskus 2016
Valokuvanäyttely, Modernin taiteen museo, Minsk, Valko-Venäjä 2016
Kirjat

Suomalaisia, omakustanne 1977
Kohteena ihminen, muotokuvauksen opas, Weilin & Göös 1984
Sakari Pälsi näppäili hyviä kuvia, Otava 1985
Muotokuvia, omakustanne 1986
Helsinki, valoa ja varjoa, Otava 1994
Kohteena ihminen (uusittu painos), Taide 1999
Aatamin kuvia ja vähän Eevankin, Suomen kameraseurojen liitto 2002
Aiheesta muualla

Jussi Aalto Elonetissä.
Jussi Vuori (arkkitehti)

Jussi Vuori (s. 23. kesäkuuta 1982 Helsinki) on suomalainen arkkitehti.
Vuori valmistui arkkitehdiksi 2012 Aalto-yliopistosta ja opiskeli Delftin teknillisessä yliopistossa 2005–2006. Vuori on työskennellyt muun muassa Helsingin keskustakirjaston projekti- ja työmaa-arkkitehtina.  Nykyisin Vuori toimii arkkitehtitoimisto JADA:n toimitusjohtajana sekä Uusi Kaupunki -kollektiivin puheenjohtajana.
Jussi Virtanen

Jussi Virtanen (s. 10. toukokuuta 1976 Turku) on aktiiviuransa jo lopettanut suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti koko kilpailu-uransa ajan Turun Urheiluliittoa ja hänen valmentajanaan toimi Reijo Virtanen. Kalevan kisoista Virtanen saavutti pronssia 5 000 metrin juoksussa vuonna 1998. Lisäksi hän saavutti urallaan puolimaratonin SM-hopeaa vuonna 1999. Kansainvälisissä kilpailuissa Virtanen edusti Suomea vuonna 1997, jolloin hän oli maastojuoksun EM-kisoissa 10 kilometrin matkalla sijalla 77. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 2004 jälkeen.
Juho Pitkänen (kitaristi)

| Juho Pitkänen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1986
Muusikko
Laulukielet:  suomi, englanti
Tyylilajit:  rock, blues
Yhtyeet:  Remu plays Hurriganes   Hurriganes Leningrad Cowboys
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Juho ”Kihara” Pitkänen (s. 1986) on suomalainen kitaristi. Pitkänen tuli tunnetuksi soittaessaan rockyhtye Hurriganesissa vuodet 2009–2011. Nykyään hän soittaa Remu plays Hurriganes-kokoonpanossa.
Ura

Pitkänen valmistui vuonna 2011 Pop & Jazz Konservatoriosta.
Pitkänen on julkaissut artistinimellä Kihara kaksi englanninkielistä sooloalbumia; vuonna 2019 “Love Surreal” ja vuonna 2022 “Reaching For The Light”.
Filmografia

| Elokuva> Vuosi | Elokuva | Elokuva> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2018 | Juice | Jari Yliaho |
Televisiosarjat
| Vuosi | Sarja | Rooli |
| 1999 | Salatut elämät | nuori mies |
| 2018 | Karppi | kitaristi |
Jäniksenmetsästys

Huckleberry Finn jäniksenmetsästyksessä
Metsäjänis
Rusakko
Jäniksenloukku
Jäniksenmetsästys on metsäjäniksen ja rusakon sekä näiden sukulaislajien metsästystä joko ansoilla tai ampumalla ajokoiran kanssa tai ilman.
Useimmissa maissa, myös Suomessa, metsäjänis kuuluu metsästettäviin lajeihin. Erittäin lisääntymiskykyisenä sen kanta kestää verotuksen hyvin. Metsästyksen merkitys on jäniskantaan vähäinen; kannansäätelijänä toimivat pedot ja kannan tihentyessä tartuntataudit, yleensä jänisrutto eli tularemia.
Rusakon ja metsäjäniksen metsästysaika on Suomessa 1.9.–28.2.
Metsästystavat

Jänistä metsästetään nykyään ajavien koirien avulla, jäljittämällä sekä vaanimalla esimerkiksi jäniksen ruokailupaikalla. Aiemmin jänistä metsästettiin myös ansoin, nykyisin kielletyin jänislangoin eli "rihmoin". Kaikki nämä metsästysmuodot perustuvat jäniksen elintapojen hyvään tuntemiseen.
Ajavalla koiralla metsästäminen perustuu jäniksen kaavamaiseen pakokäyttäytymiseen. Paetessaan jänis kiertelee suppeahkolla alueella, jonka halkaisija on enintään kilometri, ja käyttää samoja reittejä yhä uudelleen. Tätä voi metsästäjä menestyksekkäästi käyttää hyväkseen, sillä usein pakoon lähtenyt jänis palaa makuupaikalleen, josta makuupaikan läheisyyteen asettunut metsästäjä voi tavoittaa sen.
Jäljittäminen lumijäljillä perustuu kokemusperäiseen tietoon siitä, että metsäjänis asettuu makuulle jälkiensä sivuun. Yöpymispaikalle saapuessaan se palaa tarkasti omia jälkiään lyhyen matkaa ja hyppää metrin tai enemmän sivulle. Tämän eksytyksen, murteissa "paluuperät", se toistaa aina kolmesti ja luottaa siihen, että saalistaja ohittaa sen ja tarvittaessa jänis pääsee selän takaa ja etumatkan turvin pakoon.
Jäniksen tavat tunteva metsästäjä ei siis etsi jänistä jälkiensä päästä vaan jälkien vierestä heti toisten "paluuperien" jälkeen.
Ansapyynti rihmoin on tapahtunut usein jäniksen polulta: jänis nimittäin käyttää mielellään samoja, ilmeisesti turvalliseksi kokemiaan reittejä. Ne on helppo ansoittaa. Perimätiedon mukaan jäniksen ansasilmukan alalaidan on ollut oltava vaaksan korkeudella. Nykyisin ansalankaa ei saa käyttää jäniksen pyydystämiseen.
Metsäjänistä voi metsästää myös hiipimällä. Jäniksen kuulo paljastaa metsästäjän sille oletettavasti jopa kilometrin etäisyydeltä, mutta jäniksen pakoetäisyys ei ole kovin pitkä: peitteisessä maastossa jopa alle metrin ja avomaastossa 20–80 metriä. Metsäjänis kuitenkin pysähtyy ensimmäiseltä, varovaiselta pakolaukalta käytännössä aina juostuaan vain 10–30 metriä. Jos ruokailustaan havahtuneelle ja pakoa aikovalle jänikselle esimerkiksi viheltää tasaisesti ja melko hiljaisella äänellä, se ei pakene niin herkästi vaan käy jopa uteliaaksi. Tällöin lähestyminen on helppoa.
Jäniksiä ammutaan myös satunnaisesti muun metsästyksen yhteydessä. Kokemusperäisesti tiedetään esimerkiksi, että mikä tahansa korpimetsän keskellä sijaitseva heinäkasveja kasvava "saareke" on jänisten suosima yöpymis- ja ruokailupaikka. Kun kanta on runsas, tällaisesta paikasta karkottuu jänis lähes aina.
Metsästystavat > Aseet

Aseena jänisjahdissa käytetään yleisimmin haulikkoa, varsinkin ajavaa koiraa käytettäessä. Sopiva haulikoko on 3,25-4,0 mm, siten että alkusyksystä käytetään pienempää, myöhäissyksyllä ja talvella suurempaa kokoa. Jousi on yleistymässä, kivääriä käytetään satunnaisesti.
Metsästystavat > Ajokoirarodut

Suomessa yleisin ajokoirarotu on suomenajokoira. Muita ajokoirarotuja ovat beagle, dreeveri, mäyräkoira, eestinajokoira ja venäjänajokoira. Muitakin rotuja käytetään satunnaisesti: yleensä kaikki koirarodut ajavat jänistä, mutta ajokoiraroduista poiketen vain niin kauan kuin saalis on näkyvillä.
Metsästystavat > Saalismäärä

Metsäjänissaalis on Suomessa vuosittain 200 000–350 000 yksilöä luontaisen kannanvaihtelun mukaan. Rusakkosaalis vaihtelee 60 000–70 000 yksilön välillä.
Muut saalistajat

Ilvekselle jänis on saaliina tärkeä, mutta Suomen ilveskanta ei kykene säätelemään koko jäniskantaa. Paikallisesti vaikutus voi silti olla suuri. Metsästysseurat ovat eräin seuduin ruokkineet jäniksiä ja saaneet parannettua ilveksenkin elinoloja.
Ilveksen väitetään voivan kuulla jäniksen sinänsä lähes olemattomat ruokailuäänet parin sadan metrin päähän.
Kettu ja kanahaukka kykenevät metsästämään aikuisia jäniksiä. Supikoira ja muut pienpedot verottavat poikasia tai sairaita yksilöitä.
Saaliin käyttö

Jäniksen lihasta tehdään yleensä pataruokaa tai paisti. Jäniksen liha on erittäin vähärasvaista, ja se sisältää jonkin verran hyviä rasvahappoja. Energiaa jäniksen lihassa on vain 540 kJ/100 g.
Jäniksen turkis on lähes arvoton nahan ohuuden vuoksi. Aiemmin siitä on tehty päähineitä ja joskus myös peitteitä. Jäniksenkäpälää on käytetty sutina. Jäniksen naamasta saatua karvaa käytetään perhokalastuksessa käytettyjen perhojen karvamateriaalina. Kesy kani on yleisempi turkiseläin.
Aiheesta  muualla

Metsästäjäliitto
Suomen riistakeskus
Jussi Aaltonen (jääpalloilija)

| Jussi Aaltonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23. huhtikuuta 1989 (ikä 35)
Jääpallon pelaaja
Seura:  IFK Motala
Pelinumero:  30
Pelipaikka:  maalivahti
| Urheilijan ura> Junioriseurat |
| --- | --- | --- | --- |
:  Porin Narukerä
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2005-2012 |  Narukerä |  |  |
| 2012-2014 |  Tjust IF Bandy |  |  |
| 2014- |  IFK Motala |  |  |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 26. marraskuuta 2022.
Jussi Aaltonen (s. 4. huhtikuuta 1989) on suomalainen jääpalloilija. Hän edustaa Ruotsin Elitserienin IFK Motalaa ja on pelipaikaltaan maalivahti.
Seurajoukkueura

Aaltonen on Porin Narukerän kasvatti. Hän on edustanut nykyistä seuraansa IFK Motalaa syksystä 2014 alkaen. Hänen nykyinen sopimuksensa IFK Motalan kanssa on voimassa kevääseen 2024 asti.
Maajoukkueura

Aaltonen teki arvokisadebyyttinsä Suomen paidassa vuoden 2019 MM-kilpailuissa Ruotsissa. Suomi voitti kisoissa pronssia.
Yksityiselämä

Aaltosen veli Ville Aaltonen pelaa jääpalloa Porin Narukerässä.
Saavutukset

Maajoukkueessa:
MM-hopea: 2023
MM-pronssi: 2019
Seurajoukkueessa:
SM-hopea: 2012
SM-pronssia: 2006, 2007, 2010, 2011
Jukka Torvinen (raviohjastaja)

Jukka Torvinen ja Peanuts Vermossa vuonna 2020.
Jukka Torvinen (s. 1995) on suomalainen raviohjastaja.
Torvinen valittiin vuoden 2014 IS ravikomeetaksi. Myös hänen isänsä Heikki Torvinen ja veljensä Hannu Torvinen ovat raviohjastajia.
Aiheesta muualla

Raviohjastaja sai sankarillisesta tempusta mojovat sakot - näin tuomaristo perustelee (Arkistoitu – Internet Archive) Ilta-Sanomat
Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut 1911

Böömin maajoukkue oli Euroopan mestari vuonna 1911.
Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut vuonna 1911 pelattiin Berliinissä 15.–17. tammikuuta.
| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | Pts | CEC | GER | BEL | SUI |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Böömi | 3 | 3 | 0 | 0 | 20–1 | 6 |  | 4–1 | 3–0 | 13–0 |
|  Saksa | 3 | 2 | 0 | 1 | 17–4 | 4 |  |  | 6–0 | 10–0 |
|  Belgia | 3 | 1 | 0 | 2 | 5–13 | 2 |  |  |  | 5–4 |
|  Sveitsi | 3 | 0 | 0 | 3 | 4–28 | 0 |  |  |  |  |