stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Wiesław Szlachta

Wiesław Szlachta (s. 1937) on puolalainen pianisti.
Szlachta opiskeli pianonsoittoa Rybnikissä Karol Szafranekin johdolla ja valtiollisessa musiikkikorkeakoulussa Katowicessä Stefania Allinównan johdolla. Vuosina 1967–1969 hän opiskeli Juilliard School of Musicissa Beveridge Websterin johdolla. Szlachta osallistui seitsemänteen kansainväliseen Frédéric Chopin -pianokilpailuun Varsovassa. Hän on esiintynyt muun muassa Carnegie Hallissa ja osallistunut moniin kansainvälisiin festivaaleihin. Szlachta on esiintynyt muun muassa Belgian kansallisen orkesterin solistina. Hän on tehnyt äänityksiä Puolan ja Belgian radioille. Szlachta on levyttänyt Frédéric Chopinin ja Karol Szymanowskin musiikkia.
Szlachta opetti Katowicen valtiollisessa musiikkikorkeakoulussa vuosina 1969–1976. Belgiassa hän on tehnyt opetustyötä Liègen kuninkaallisessa konservatoriossa, Waremmessa ja Chapelle musicale Reine Élisabethissa. Szlachta on pitänyt mestarikursseja Italiassa, Ranskassa, Suomessa, Ruotsissa ja Puolassa. Hän on toiminut Rybnikin musiikkikoulussa nuorten instrumentalistien foorumin taiteellisena johtajana.
Wiesław Lechowicz

Wiesław Lechowicz vuonna 2022.
Wiesław Lechowicz (s. 22. joulukuuta 1962 Dąbrowa Tarnowska) on puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Tarnówin hiippakuntaan Jerzy Karol Ablewicz 24. toukokuuta 1987. Hänet nimitettiin Tarnówin vihkipiispaksi sekä Lambiridin titulaaripiispaksi 22. joulukuuta 2007, ja piispaksi vihkiminen seurasi 16. helmikuuta 2008. Pääkonsekraattorina toimi Wiktor Paweł Skworc, jota avustivat Stanisław Dziwisz ja Józef Kowalczyk.
WWK Arena

| WWK Arena |
| --- | --- |


Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Augsburg, Saksa
Rakennustyöt aloitettu:  marraskuussa 2007
Avattu:  26. heinäkuuta 2009
Omistaja:  FC Augsburg 1907 e.V.
Kenttä:  nurmi (105 × 68 metriä)
Kustannukset:  45 milj. €
Arkkitehti:  Bernhard & Kögl
Käyttäjät
 FC Augsburg 
Katsojakapasiteetti
 30 660 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
WWK Arena eli Augsburg Arena on Saksan Augsburgissa sijaitseva jalkapallostadion. Se toimii FC Augsburgin kotistadionina. Stadion avattiin 26. heinäkuuta 2009 ja sen katsojakapasiteetti on 30 660.
Kuvia

Panoraama sisältä
Stadion valaistettuna
Lapierre

Lapierre on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Fabrice Lapierre (s. 1983), australialainen pituushyppääjä
François Lapierre (s. 1941), kanadalainen roomalaiskatolinen piispa
Hendrix Lapierre (s. 2002), kanadalainen jääkiekkoilija
Jules Lapierre (s. 1996), ranskalainen maastohiihtäjä
Maxim Lapierre (s. 1985), kanadalainen jääkiekkoilija
Nicolas Lapierre (s. 1984), ranskalainen autourheilija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Kymppi-Matkat

Kymppi-Matkat Oy oli suomalainen vuonna 1986 perustettu matkanjärjestäjä, jonka omisti vuosina 1991–1997 turkkilainen Tursem A.S. Kymppi-Matkat ja muut Tursemin tytäryhtiöt menivät konkurssiin 1997 emoyhtiön kaaduttua. Tuolloin yli 17 000 matkailijaa jäivät pulaan eri matkakohteissa, ja monet suuret matkanjärjestäjät tulivat lentokonekapasiteettinsa avulla apuun matkailijoiden kotiuttamiseksi.
Tursemin vaikeudet alkoivat Ruotsista, jossa ryhmän lentoyhtiö Sunways joutui lentokieltoon taloudellisten ja teknisten syiden takia. Tursemin olivat perustaneet vuonna 1985 Haluk Semiz ja Nedim Gürbüz.
Palvelualojen ammattiliitto haastoi Kymppi-Matkat oikeuteen muun muassa 58 oppaan saamatta jääneiden 1,4 miljoonan markan palkkarästien vuoksi. Oikeuden vuonna 2001 antaman päätöksen mukaan Kymppi-Matkoja ei voitu pitää oppaiden varsinaisena työnantajana, koska oppaat olivat solmineet työsuhteen samaan Tursem-konserniin kuuluneen Marrell Guidingin kanssa eikä Kymppi-Matkoilla ollut Marrell Guidingiin käskyvaltaa.
Nykyisin Kymppi-Matkat on Litus Oy:n aputoiminimi.
Vilho Koivisto

Vilho Johannes Koivisto (13. marraskuuta 1902 Tampere – 9. toukokuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen sotilas ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria

Koiviston vanhemmat olivat työmies Fredrik Vilhelm Koivisto ja Johanna (Hanna) Katariina Ala-Saukko. Koivisto oli kolmesti naimissa ja hänellä oli kuusi lasta. Hän  kävi keskikoulun Tampereen klassillisessa lyseossa 1914–1919 ja suoritti Tampereen kauppaopiston 1920–1922, Sotilashallinnollinen kurssin I–II 1933–1934 ja Kadettikoulun 1934–1935. Koivisto oli Etelä-Pohjanmaan suojeluskuntapiirin kanslia- ja talouspäällikkö 1924–1935, Viipurin suojeluskuntapiirin kansliapäällikkö 1935–1939, Erillinen Pataljoona 1:n huoltopäällikkö ja Säiniön perustamispaikan huoltopäällikkö 1939, Viipurin suojeluskuntapiirin suojeluskunta-asiain hoitaja ja Lappeenrannan suojeluskuntapiirin huoltopäällikkö 1939–1940, Kotijoukkojen esikunnan taloustarkastaja 1940–1941, Itä-Karjalan Sotilashallintoesikunnan huoltopäällikkö 1941–1944 ja esikuntapäällikkö ja va. komentaja 1944 sekä Jalkaväkirykmentti 5:n huoltopäällikkö 1945. Everstiluutnantiksi hän yleni 1944. Vakinaisesta palveluksesta erottuaan Koivisto oli Pohjolan Liikenteen apulaisjohtaja 1945–1946 ja pitkäaikainen toimitusjohtaja 1946–1967. Hän oli myös Viipurin Linja-Auto Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1951, Auto-osien Hankinta Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1954 ja Napapiirin Turistiauto Oy:n toimitusjohtaja ja hänellä oli useita kuljetusalan luottamustehtäviä muun muassa valtion ja liikennealan komiteoissa. Kauppaneuvoksen arvonimen Koivisto sai 1965.
Julkaisuja

Jäämerentien ja Liinahamarin tavarakuljetukset vaikeina vuosina, teoksessa Eilispäivän Petsamo, 1970. Jorma Pohjanpalo (toim.)
Vuokko Piekkala

Vuokko Tuulikki Piekkala (s. 1. joulukuuta 1963 Somero) on suomalainen juristi ja entinen valtakunnansovittelija. Lisäksi hän on kirkkoneuvos ja entinen kirkon työmarkkinalaitoksen työmarkkinajohtaja.
Piekkala on aiemmin toiminut Opetushallituksen palveluksessa sekä Kuntaliiton lakimiehenä ja neuvottelupäällikkönä. Hän on toiminut Kirkon työmarkkinalaitoksen työmarkkinajohtajana toimivana kirkkoneuvoksena 1.8.2013 alkaen ja sitä ennen vuodesta 2004 Kunnallisella työmarkkinalaitoksella opetus- ja sivistystoimen palvelusuhdeasioiden neuvottelupäällikkönä.
Valtakunnansovittelijana

Piekkala aloitti neljän vuoden määräaikaisena valtakunnansovittelijana 6. elokuuta 2018. Hän oli työnantajajärjestöjen ehdotus, ja työntekijäjärjestöt hyväksyivät ehdotuksen. Piekkalan valintansa jälkeen esittämä linjaus, että valtakunnansovittelijan toimistolta on turha tulla toivomaan liittokierroksen avaaja-alaa kovempia palkankorotuksia, herätti työntekijäjärjestöissä hämmästystä. Paheksuntansa esittivät muun muassa Rakennusliiton puheenjohtaja Matti Harjuniemi, STTK:n edunvalvontajohtaja Katarina Murto, Tehyn puheenjohtaja Millariikka Rytkönen ja PAMin entinen 2. varapuheenjohtaja Kaarlo Julkunen. Piekkalan edeltäjä Minna Helle irtisanoutui kesken kauden siirtyäkseen Teknologiateollisuuden työmarkkinajohtajaksi.
Epäluottamus Piekkalaa kohtaan vaikutti vuoden 2019 postikiistan sovitteluun. Pääministeri Antti Rinteen aloitteesta valtakunnansovittelija korvattiin väliaikaisesti neljän työmarkkinakonkarin ryhmällä, mutta Elinkeinoelämän keskusliiton mielestä tällainen toimi nakersi valtakunnansovittelijan arvovaltaa. Työntekijöiden edustajien arvostelu Piekkalan toimintaa kohtaan kiihtyi tammikuussa 2020. Julkisesti häntä arvostelivat ainakin STTK:n puheenjohtaja Antti Palola, SAK:n hallituksen varapuheenjohtaja Matti Huutola ja Rakennusliiton puheenjohtaja Matti Harjuniemi.
Piekkala ei hakenut jatkokautta, ja hänen seuraajansa Anu Sajavaara aloitti valtakunnansovittelijana 6. elokuuta 2022.
WWW-palvelin
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta WWW-palvelin Wikimedia Commonsissa
Vladana Vučinić

| Vladana Vučinić |
| --- | --- |
 Vučinić vuonna 2018.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. heinäkuuta 1986 (ikä 38) Titograd, Montenegron ST, Jugoslavia
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Vladana
Laulukielet:  montenegro, englanti
Aktiivisena:  2003–
Tyylilajit:  popmusiikki 
Soittimet:  laulu
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Vladana Vučinić (montenegroksi: Владана Вучинић, s. 18. heinäkuuta 1986 Titograd, Montenegron ST), tunnettu myös taiteilijanimellään Vladana, on montenegrolainen laulaja ja lauluntekijä. Hän edustaa Montenegroa vuoden 2022 Eurovision laulukilpailussa Italian Torinossa kappaleella "Breathe".  Vladanan esityksessä on Eurovision-konkari, lauluntekijä ja tuottaja Darko Dimitrov. Vladana esitti "Breathe"-kappaleensa Euroviisujen toisessa semifinaalissa, sijoittui semifinaalin 17:nneksi ja toiseksi viimeiseksi eikä päässyt finaaliin.
Diskografia > Albumit

Sinner City (2010)
Diskografia > Singlet

"Ostaćeš mi vječna ljubav" (2003)
"Noć" (2004)
"Samo moj nikad njen" (2005)
"Nježna" (2006)
"Kao miris kokosa" (2006)
"Kapije od zlata" (2006)
"Poljubac Kao Doručak" (2007)
"Bad Girls Need Love Too" (2009)
"Sinner City" (2010)
"Breathe" (2022)
Voittajan vankkurit

Voittajan vankkurit tai bandwagon-ilmiö (engl. bandwagon effect) on väitetty psykologinen ilmiö, jossa ihmiset siirtyvät voittajan puolelle. Poliittisten vaalien yhteydessä ilmiö tarkoittaa sitä, että mielipidemittauksissa suositun puolueen kannatuksen kasvu ruokkii itseään, kun äänestäjät siirtyvät todennäköisen vaalivoittajan kannattajiksi.
Etymologia

Ilmiön nimitys on käännöslaina englannin kielestä. Se viittaa sirkuksen tai karnevaalin soittokunnan vaunuun (engl. bandwagon), joka houkuttelee musiikillaan väkeä kulkueeseen.
Syyt

Kannatuskyselyn suosikki voi saada uusia kannattajia siksi, että äänestäjät näkevät sen korkean suosion todisteena sen oikeellisuudesta. Ennakkosuosikin asemaan päässeen ehdokkaan arvellaan innostavan liikkuvia äänestäjiä myös pelkällä menestyksellään. Äänestäjä voi myös hypätä odotetun voittajan kelkkaan ajatellessaan, että pienelle puolueelle annettu ääni menee hukkaan. Tätä kokemusta vahvistaa korkea piilevä äänikynnys. Ilmiön voimakkuutta voi  lisätä myös se, jos liikkuvien äänestäjien määrä on kasvanut.
Yleisyys

Voittajan vankkurit -ilmiötä on tutkittu jo 1900-luvun alusta lähtien, mutta kiistattomasti sen olemassaoloa ei ole kyetty osoittamaan. Sitä on vaikea tutkia, eikä tutkimuksissa ole saatu johdonmukaista tukea sen vaikutuksesta ihmisten käyttäytymiseen. Eri tutkimuksissa ilmiön voimakkuudeksi on saatu 5–10 prosenttia. Suomessa vuonna 2008 tehdyssä kyselytutkimuksessa kahdeksan prosenttia vastaajista kertoi äänestävänsä mieluimmin mielipidekyselyissä menestyvää ehdokasta tai puoluetta.
On arveltu, että ilmiö vaikuttaa voimakkaimmin enemmistövaalitapaa käyttävissä maissa, kuten Yhdysvalloissa ja Isossa-Britanniassa. Kaksivaiheisessa vaalissa ilmiön on esitetty vaikuttavan ensimmäisen kierroksen voittajan eduksi toisella kierroksella. Suhteellista vaalitapaa käyttävissä vaaleissa ilmiötä on kuitenkin ollut vaikea havaita johdonmukaisesti. Yksi syy siihen on se, että kun puolueiden kirjo on suuri, myös niiden välisellä valinnalla on useita vaikuttimia.
Voittajan vankkurit -ilmiön on esitetty voivan jatkua vaalien jälkeen, kun vaalivoittajan kannatus jatkaa nousuaan ja vaalit hävinneen puolueen kannatus jatkaa laskuaan muutaman kuukauden ajan.
Vaikutus

Jotkut ovat esittäneet, että voittajan vankkurit -ilmiön seurauksena kannatusmittaukset johdattelevat äänestäjiä ja vääristävät vaalitulosta. Joissakin maissa kannatusmittausten julkaiseminen onkin kiellettyä viimeisinä viikkoina ennen vaaleja.
Amerikkalaisen sirkuksen soittokunnan vaunu on antanut ilmiölle sen nimen.
Wii Balance Board

| Wii Balance Board |
| --- | --- |
 Wii Balance Board näytteillä Wii Fit pelin kanssa E3 2007 messuilla
Tyyppi:  peliohjain
Valmistaja(t):  Nintendo
Julkaistu:   1. joulukuuta 2007  25. huhtikuuta 2008  8. toukokuuta 2008  19. toukokuuta 2008
Alusta:  Wii
Wii Balance Board on Nintendon kehittämä tasapainoilulautaselvennä Wii-pelikonsolille, joka julkaistiin Japanissa 1. joulukuuta 2007 ja muualla maailmalla vuonna 2008. Se julkaistiin samaan aikaan Wii Fit -pelin kanssa lähes kaikissa paikoissa. Wii Balance Board esiteltiin ensimmäistä kertaa heinäkuussa 2007 E3-messuilla. Se toimii neljällä AA-paristolla, joilla sitä voidaan käyttää jopa 60 tuntia.
Pelaaminen

Wii Balance Boardilla pelataan tasapainoilupelejä, tehdään joogaliikkeitä, nyrkkeillään ja kehitetään lihaksia pelaamalla lihastreenipelejä esimerkiksi Wii Fit ja Wii Fit Plus -peleissä. Wii Balance Boardia voidaan käyttää myös muiden pelien pelaamisessa, kuten Mario & Sonic at the Olympic Winter Gamesissa.
Suunnittelu

Wii Balance Board käyttää Bluetooth-tekniikkaa. Se on suunniteltu kestämään enintään 150 kilogrammaa painavia käyttäjiä, tosin Japanissa painorajaksi on ilmoitettu 136 kilogrammaa. Vuonna 2012 julkaistu Wii U-konsoli on suunniteltu yhteensopivaksi Wii Balance Boardin kanssa.
Wii Balance Board päältä kuvattuna
Wii Fit

| Wii Fit |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Nintendo EAD
Julkaisija:  Nintendo
Jakelija:  Nintendo eShop
Tuottaja:  Tadashi Sugiyama
Säveltäjä:  Tōru Minegishi ja Shiho Fujii
Pelisarja:  Wii ja Wii Fit
Pelimoottori:  Wii Sports
Julkaistu:  JP 1. joulukuuta 2007EU 25. huhtikuuta 2008NA 21. toukokuuta 2008KO 6. joulukuuta 2008
Lajityyppi:  Kuntoilupeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  CERO: A (kaikenikäisille)  ESRB: Kaikenikäisille  PEGI 3  USK 0 
Alusta:  Wii
Jakelumuoto:  Nintendon optinen levy ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Wii Fit on Nintendon julkaisema kuntoiluaiheinen videopeli Wii-pelikonsolille. Pelin mukana tulee Wii Balance Board -niminen tasapainolauta. Se mittaa oikeaan ja vasempaan taka- ja etukulmaan kohdistuvaa painetta, ja mittaa näin mm. pelaajan painon ja kallistumisen.
Pelaaminen

Pelin käynnistyessä näkyviin tulee Wii Fit Plaza. Siinä näkyy pelaajien Mii-hahmot ja heidän painoindeksinsä kehitys. Avattuaan profiilinsa pelaaja voi valita joko Body Testin (kehotesti) tai Trainingin (harjoittelu). Body Testissä peli mittaa pelaajan tasapainon keskipisteen, painon ja painoindeksin, sekä tekee kaksi satunnaista tasapainotestiä. Näiden perusteella se päättelee pelaajan Wii Fit Agen eli kuntoiän.
Training koostuu neljään päätyyppiin jaetuista harjoitteista ja minipeleistä; päätyypit ovat jooga, lihasharjoitteet, aerobiset harjoitteet sekä tasapainoilupelit. Joogassa on erilaisia venytyksiä, joilla harjoitetaan notkeutta, lihaskuntoharjoitteissa harjoituksia eri lihaksille ja staattisia harjoitteita, joilla pyritään vahvaan lihaksistoon, aerobisiset harjoitteet keskittyvät rasvan polttoon ja niissä on mm. lenkkeilyä, tasapainopeleissä taas erilaisia minipelejä, joissa peliä ohjataan vartaloa kallistelemalla. Aerobisissa harjoitteissa ja tasapainopeleissä pelihahmona käytetään profiilin Mii-hahmoa.
Pelin mukana tulee mahdollisuus asentaa Wii Fit Channel, jonka avulla pelaaja voi tehdä Body Testin ja seurata BMI:n, painon, Wii Fit Agen sekä FitCashin kehitystä suoraan Wii Menusta.
Aiheesta muualla

Wii Fit MobyGamesissa (englanniksi)
Wednesday Morning, 3 A.M.

| Wednesday Morning, 3 A> M. Simon & Garfunkel |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : maaliskuussa 1964
 Julkaistu: 19. lokakuuta 1964
 Tuottaja(t): Tom Wilson
 Tyylilaji: folk
 Kesto: 32.07
 Levy-yhtiö: Columbia Records
Simon & Garfunkelin muut julkaisut
| –  | Wednesday Morning, 3 A.M. 1964 | Sounds of Silence 1966 |
Wednesday Morning, 3 A.M. on yhdysvaltalaisduo Simon & Garfunkelin esikoisalbumi, joka julkaistiin 19. lokakuuta 1964. Se löysi kuulijakuntansa viiveellä, kun John F. Kennedyn murhalle omistetusta kappaleesta "The Sound of Silence" tehtiin alkuperäistä sähköisempi versio vuonna 1965. Kappaleesta tuli Simon & Garfunkelin läpimurtohitti. Albumin uusi painos vuonna 1966 oli menestys, ja se nousi parhaimmillaan Billboard-listan 30. sijalle.
Kappaleet

"You Can Tell The World" (Gibson/Camp) – 2:45
"Last Night I Had The Strangest Dream" (McCurdy)  – 2:12
"Bleecker Street" (Simon) – 2:46
"Sparrow" (Simon) – 2:50
"Benedictus" (trad., sov. Simon & Garfunkel) – 2:41
"The Sound of Silence" (Simon) – 3:07
"He Was My Brother" (Kane) – 2:50
"Peggy-O" (trad.) – 2:25
"Go Tell It on the Mountain" (trad.) – 2:07
"The Sun Is Burning" (Campbell) – 2:49
"The Times They Are A-Changin'" (Dylan) – 2:54
"Wednesday Morning, 3 A.M." (Simon) – 2:14
Simon & Garfunkel
| --- | --- |
Studioalbumit:   Wednesday Morning, 3 A.M. (1964)  Sounds of Silence (1966)  Parsley, Sage, Rosemary and Thyme (1966)  The Graduate (1967)  Bookends (1968)  Bridge over Troubled Water (1970) 
Konserttitallenteet:   Live from New York City, 1967 (1967)  Live 1969 (1969)  The Concert in Central Park (1981)  Old Friends: Live on Stage (2004) 
Kokoelmat:   Simon and Garfunkel’s Greatest Hits (1972)  The Definitive Simon & Garfunkel (1991)  Old Friends (1997)  The Best of Simon & Garfunkel (1999)  The Columbia Studio Recordings (1964–1970) (2001)  The Essential Simon & Garfunkel (2003) 
Kappaleita:   Simon & Garfunkelin kappaleet
Väinö Vähäkallio

Väinö Vähäkallio (vas.) Pallastunturin funkishotellin saunarakennuksen edustalla maaliskuussa 1938. Oikealla Meri Hämäläinen.
Väinö Niilo Vähäkallio (vuoteen 1905 Vilander; 16. kesäkuuta 1886 Helsinki – 20. maaliskuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti ja Kytäjän kartanon (Hyvinkää) omistaja.
Elämäkerta > Perhe ja koulutus

Väinö Vähäkallion vanhemmat olivat Hietalahden puusepäntehtaan työnjohtaja Nikolai (Niilo) Wilander (1854–1928) ja Anna Josefina Blom (1862–1929). Hänen veljiään olivat Teknillisen korkeakoulun professori Toivo Vähäkallio ja Akateemisen Karjala-Seuran perustajiin kuulunut Reino Vähäkallio.
Vähäkallio valmistui Helsingin suomalaisesta reaalilyseosta ylioppilaaksi 1905. Arkkitehdiksi hän valmistui Teknillisestä korkeakoulusta 1909.
Väinö Vähäkallio oli vuodesta 1914 naimisissa piirustuksenopettaja Astrid Sahlbergin kanssa. Heillä oli kolme lasta: Eva (myöh. Aspiala, 1915–1944), Kai (1916–1940, kaatui talvisodassa) ja Aarne (1919–1931). Kain puoliso oli Katri Vähäkallio (myöh. Lehto) ja poika Kai Kustaa Vähäkallio, joka sai kartanon omistukseensa isoisänsä kuoltua. Astrid ja Väinö Vähäkallion avioliitto päättyi eroon vuonna 1947.
Väinö Vähäkallion veljentytär on arkkitehti Heidi Vähäkallio-Hirvelä (s. 1914), joka toimi puolustusministeriön arkkitehtina vuosina 1941–1978. Vähäkallion sisar Anni oli naimisissa taidemaalari Kaapo Wirtasen kanssa.
Elämäkerta > Arkkitehdinura

Arkkitehti Vähäkallion ura lähti liikkeelle huonekalujen ja sisustuksen suunnittelusta. Hän työskenteli omassa arkkitehtitoimistossaan 1911–1941 ja toimi Kulutusosuuskuntien Keskusliiton (KK) arkkitehtina 1928–1934 sekä rakennushallituksen ensimmäisenä pääjohtajana 1936–1943. Vuosina 1926–1928 Vähäkallio oli valtion rakennushallinnon komiteajäsen.
Elannolle hän suunnitteli myymälöihin tyylisuunnaltaan klassistista sisustusta sekä asuin- ja tehdasrakennuksia. Juuri perustetulle Osuusliike Elannolle Vähäkallio suunnitteli Hämeentien Elannon korttelia vuonna 1917. Siihen rakennettiin useita Vähäkallion suunnittelemia rakennuksia, kuten moderni Elannon leipomo (1924). Vuonna 1928 rakennettiin Elannon pääkonttori, joka edustaa Tukholman kaupungintalon tyylistä klassismia. 1920-luvulla Helsinkiin rakennettiin monia muitakin rakennuksia Vähäkallion suunnitelmien mukaan, esimerkiksi Yrjönkadun uimahalli (1928), joka on Suomen ensimmäinen uimahalli. Vähäkallion suunnittelemia pilvenpiirtäjiä nykyisen Akateemisen kirjakaupan tontille rakennettavaksi ei toteutettu.
Kartanonomistajan paikallinen vaikutus

Vuonna 1928 Vähäkallio toteutti pitkäaikaisen haaveensa ostamalla Hyvinkäällä Kytäjän kylässä sijaitsevan Kytäjän kartanon. Hän muutti päärakennuksen ulkoasua, hoiti tilan hyvään kuntoon ja suunnitteli kartanon alueelle monia tilan rakennuksia sekä kyläkirkon. Vähäkallion aikaan Kytäjän kartano oli Suomen suurin tila ja sillä oli hyvin laajat maa-alueet. Hyvinkään keskustaan syntyi Vähäkallion kynästä funktionalistisia rakennuksia. Aivan Hyvinkään aseman vieressä sijaitseva funkkisristeys on tärkeä osa Hyvinkään kaupunkikuvaa. Sen laidalla ovat muun muassa punatiilinen Säästöpankin talo (1934) sekä valkeaksi rapattu Hyvinkään musiikkiopisto (1936), joka alun perin rakennettiin KOP:n pankkitaloksi. Kartanon mailta erotettu Suomen arkkitehtiliittoa varten tehty Vähä-Kiljavan loma-alue sijaitsee myös Hyvinkään seudulla.
Tunnettuja suunnittelukohteita

Vähäkallion suunnittelemia funkkistyylisiä pankkirakennuksia rakennettiin eri puolille Suomea. Useat näistä edustivat klassismia. Osuustukkukaupan pääkonttori (1933) on muodoiltaan raskas ja vaikutelmaltaan mahtavan arvokas. Se on Vähäkalliolle yleiseen, joskin funkkisarkkitehtuurille epätyypilliseen tapaan rakennettu tummasta punatiilestä. Tehdasrakennuksiakin Vähäkallio sai piirrettäväkseen. Enso-Gutzeitille Kotkaan ja Ensoon suunnitellut tehdas- ja asuinrakennukset edustavat funktionalismia ja niissä on sekä vaaleita että tummia sävyjä. Imatralla sijaitsevalle Kaukopään tehdasalueelle Vähäkallio sai suunniteltavakseen asemakaavan sekä asuin- ja tehdasrakennukset. Tehdasalue on laaja ja arkkitehdin mittavin teos. Kaukopään tehtaista on vaikutelmia ottanut Alvar Aalto Sunilan tehtaisiinsa. Helsingin Salmisaareen Alkon tuotantolaitoksiksi rakennettu, nykyinen Helsingin oikeustalo (1936) kuuluu myös Vähäkallion suuriin töihin. Vähäkallion viimeiseksi työksi jäi Helsingin Suomalaisen klubin talo Helsingin keskustassa.
Vähäkallion muita töitä

Kaukopään tehdas (Stora Enso) (1935)
Monia asuin- liike- ja tuotantotiloja Elannolle, esimerkiksi Elannon leipomo (1924), Elannon pääkonttori (1928), Elannon keskusvarasto (1920)
Yrjönkadun uimahalli (1928)
Kymmenkunta kerrostaloa Helsingissä
Simonlinna, liike- ja toimistotalo Helsingissä (1925)
Franzénia (entinen Yhteiskunnallinen korkeakoulu) Helsingissä (1930)
Kallion yhteiskoulu, nykyinen Kallion lukio (1927)
Helsingin kuvataidelukio (1944)
Ekan (entinen Osuustukkukauppa, OTK) pääkonttori (1933) sekä keskusvarasto 1927
Salmisaaren Alkon tuotantolaitos, pääkonttori sekä keskusvarasto, myöhemmin Helsingin oikeustalo (1938–1940)
Jalo N. Syvähuokon yksityistalo Stenbäckinkadulla (1927)
J. W. Suomisen asuintalo "Koskilinna", Nakkila (1928)
Enson Kuitu Oy:n tehdas Ensossa, Enso-Gutzeitin tehdasrakennuksia
Kyminlaakson osuusliike Kotkassa (1923)
Enso-Gutzeitin konttori Kotkassa (1937)
Kalevan talo (tunnettu myös nimellä Valiolan talo, 1913)
Pallastunturin funktionalistinen hotelli (1938), tuhoutui Lapin sodassa
Inarin matkailumaja (1937), tuhoutui Lapin sodassa
Kytäjän kirkko Hyvinkäällä (1939)
Ammattienedistämislaitos (1931)
Hyvinkään Säästöpankin (1934) ja Kansallis-Osake-Pankin (KOP) (nyk. Hyvinkään musiikkiopisto) (1936) toimitalot
Suomalainen yhteiskoulu, (ensin Museoviraston, sitten Sibelius-Akatemian käytössä], Nervanderinkatu 13, Etu-Töölö, Helsinki
Voistion kartanon talli (1922)
Korttelit.fi – Väinö Vähäkallion suunnittelemia kerrostaloja Helsingissä. (Arkistoitu – Internet Archive)
Tuusulan Villa Iloniemen muutostyöt (1924)
Kirjallisuutta

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Keinänen, Timo: ”Vähäkallio, Väinö (1886–1959)”, Suomen kansallisbiografia, osa 10, s. 739–741.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007.  ISBN 978-951-746-451-2.  / Teoksen verkkoversio.
Niskanen, Aino: Väinö Vähäkallio ja hänen toimistonsa: Arkkitehdin elämäntyö ja verkostot.  (Diss. Teknillisen korkeakoulun arkkitehtiosaston tutkimuksia 2005/22. Arkkitehtuurin historia)  Espoo:  Teknillinen korkeakoulu, 2005.  ISSN 1236-6013.  ISBN 951-22-7642-9.  Teoksen verkkoversio.
Harri Hautajärvi: Autiotuvista lomakaupunkeihin. Lapin matkailun arkkitehtuurihistoria (Väitöskirja) Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulu, Arkkitehtuurin laitos 2014.
Helsingin oikeustalo.