stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sielun erehdysten tunnistamisesta ja parantamisesta

| Sielun erehdysten tunnistamisesta ja parantamisesta> Περὶ διαγνώσεως καὶ θεραπείας τῶν ἐν τῇ ἑκάστου ψυχῇ ἁμαρτημάτων.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Galenos
Kieli:  muinaiskreikka
Genre:  filosofinen psykologia
Julkaistu:  100-luku jaa.
Suomennos
Suomentaja:  Marke Ahonen
Kustantaja:  Basam Books
Julkaistu:  2019
ISBN:  978-952-7240-52-6

Edeltävä:  Sielun tunteiden tunnistamisesta ja parantamisesta
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Sielun erehdysten tunnistamisesta ja parantamisesta (m.kreik. Περὶ διαγνώσεως καὶ θεραπείας τῶν ἐν τῇ ἑκάστου ψυχῇ ἁμαρτημάτων, Peri diagnōseōs kai therapeias tōn en tē hekastū psykhē hamartēmatōn, tai lyhyesti Περὶ ψυχῆς ἁμαρτημάτων, Peri psykhēs hamartēmatōn, lat. De animi cuiuslibet peccatorum dignotione et curatione) on Galenoksen 100-luvulla kirjoittama antiikin kreikkalainen filosofinen psykologinen tutkielma.
Historia

Galenos eli ja kirjoitti 100-luvulla jaa. erityisesti keisari Marcus Aureliuksen aikana. Sielun erehdysten tunnistamisesta ja parantamisesta kuuluu hänen myöhäistuotantoonsa. Se on eräänlainen jatko-osa teokselle Sielun tunteiden tunnistamisesta ja parantamisesta. Teokset perustuivat Galenoksen aiheesta pitämään puheeseen, jonka hän oli myöhemmin kirjoittanut ylös. Puheen lähtökohtana oli erään Antonios-nimisen epikurolaisen filosofin tunteita käsitellyt kirjoitus. Näiden lisäksi Galenos käsitteli sieluun liittyviä asioita myös muun muassa teoksessa Sielun kykyjen riippuvaisuus ruumiin sekoituksista.
Galenoksen teokset saivat uutta suosiota renessanssiajalla. Sielun erehdysten tunnistamisesta ja parantamisesta käännettiin 1500-luvulla kahdesti latinaksi (J. P. Crassus, Pariisi, 1546, ja J. B. Rasarius, Venetsia, 1562–1563). Joissakin laitoksissa se muodostaa yhden teoksen yhdessä Sielun tunteiden tunnistamisesta ja parantamisesta -tutkielman kanssa.
Sisältö

Galenos erottaa toisistaan aiemmassa teoksessa käsitellyt tunteet (pathoi, yks. pathos) erehdyksistä (hamartēmata). Tunteet ovat kahden alemman sielunosan eli intosielun ja himosielun liikkeitä, kun taas erehdykset ovat ylimmän sielunosan eli järkisielun tekemiä virheitä. Tässä Galenoksen näkemykset eroavat stoalaisuudesta, jossa tunteet nähtiin juuri järkisielun tekeminä virheinä.
Galenos pyrkii kuvaamaan, miten sielun järkiosan tekemät virheet voidaan tunnistaa ja miten niistä voidaan vapautua. Samalla Galenos esittää paljon kritiikkiä oman aikansa filosofeja kohtaan. Hän pitää filosofeja epäpätevinä, ja valittaa sitä, kuinka erimielisiä nämä ovat kaikista asioista. Esimerkiksi yksimielisyyden saavuttamisesta Galenos nostaa matemaatikot. Järkisielun tekemien virheiden välttämiseksi hän painottaa logiikan merkitystä.
Kirjallisuutta > Suomennos

Galenos: Sielun erehdysten tunnistamisesta ja parantamisesta. Teoksessa Galenos: Lääkärin kirjoituksia sielusta.  (Kirjoittanut ja suomentanut Marke Ahonen)  Helsinki:  Basam Books, 2019.  ISBN 978-952-7240-52-6
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä

Galen: Affections and Errors of the Soul. Teoksessa Singer, P. N.: Galen: Selected Works.  Oxford:  Oxford University Press, 1997.  ISBN 978-0192824509
Galen: Affections and Errors of the Soul. Teoksessa Singer, P. N. (ed.): Galen: Psychological Writings.  Cambridge:  Cambridge University Press, 2013.  ISBN 978-0521765176
Galen: On the Passions and Errors of the Soul.  Columbus:  Ohio State University Press, 1963.
Kirjallisuutta > Tekstilaitoksia

Claudii Galeni Pergameni Scripta Minora.  (Toim. Johann Marquardt, Iwan von Müller & Georg Helmreich. 3 vols)  Leipzig:  Teubner, 1884–1893.
Galen: De propriorum animi cuiuslibet affectuum et peccatorum dignotione et curatione.  (Toim. Wilko de Boer. Corpus Medicorum Graecorum V 4.1.1)  Leipzig:  Teubner, 1937.
Tuija Sikiö

Tuija Marketta Repo (o.s. Sikiö, s. 23. marraskuuta 1969 Ruokolahti) on kilpauransa lopettanut suomalainen ampumahiihtäjä.
Tuija Sikiö edusti Suomea kaksien talviolympialaisten ampumahiihtokilpailuissa. Albertvillessa 1992 hän sijoittui viestissä viidenneksi, 15 kilometrillä 14:nneksi sekä 7,5 kilometrillä 45:nneksi. Lillehammerissa 1994 hän oli 7,5 kilometrillä 24:s ja 15 kilometrillä 38:s. MM-kilpailuissa hän sijoittui Minskissä 1990 7,5 kilometrillä 27:nneksi, Lahdessa 1991 joukkuekilpailussa seitsemänneksi, viestissä kahdeksanneksi ja 15 kilometrillä 13:nneksi sekä Borovetzissa 1993 joukkuekilpailussa kymmenenneksi, 15 kilometrillä 17:nneksi ja 7,5 kilometrillä 18:nneksi. EM-kilpailuissa hän sijoittui 15 kilometrillä neljänneksi ja viestissä kuudenneksi vuonna 1994.
Tuija Sikiö edusti seuratasolla Ruokolahden Rajua. Hän voitti Suomen mestaruuden 7,5 kilometrillä vuosina 1991 ja 1995 sekä 15 kilometrillä vuonna 1994.
Sielunhoito

Sielunhoito on uskonnollisen yhteisön piirissä harjoitettavaa, psyykkiseen kokemistodellisuuteen kohdistuvaa auttamista. Sielunhoito voi sisältää mm. kuuntelemista ja rukousta. Sielunhoito eroaa psykoterapiasta ja ne ovat  verrattain epäyhtenäisiä ilmiöitä. Niitä yhdistävät toisiinsa kuitenkin psykologisen tiedon ja menetelmien hyväksikäyttö. Ne poikkeavat toisistaan myös viitekehyksensä ja toimintaympäristönsä suhteen.
Sielunhoitaja

Sielunhoitaja Erik Ewaldsin mukaan sielunhoitajana voi toimia vain tunnustava kristitty. Ratkaisevaa on henki, jossa asia hoidetaan. Sielunhoitajalta edellytetään tietynlaista "kypsyyttä" kyetäkseen tunnistamaan lähimmäisen heikkouden, hänen pitää kyetä tunnistamaan myös omat heikkoutensa, ristiriitansa ja kompleksinsa.
Sielunhoidollinen keskustelu

Sielunhoito ja terapia käyttävät keskustelua auttavan ja autettavan välillä. Usein autettava on yksinäinen ihminen, joka on rohkaistunut kääntymään lähimmäisen puoleen. Keskustelun tulisi olla avointa ja luottamuksellista. Sielunhoitajan ei tulisi moralisoida. Jos sielunhoitaja kokee tarvetta ottaa kantaa sielunhoitokeskusteluissa ilmenneisiin asioihin tai toimia jopa tuomarina, on hän käsittänyt tehtävänsä täysin väärin. Moralismista luopuminen ei kuitenkaan tarkoita moraalista luopumista, koska sielunhoidossa on tarkoitus saada ihminen toimimaan moraalisesti.
Sielunhoidon tutkimus

Sielunhoitoa tutkitaan Suomessa yliopistojen teologisten tiedekuntien käytännöllisen teologian laitoksissa. Pastoraalipsykologia tutkii sielunhoitoa ilmiönä, laatii siitä teoriaa ja antaa sitä koskevaa opetusta.
Pastoraalipsykologian aputieteitä ovat psykologia ja psykiatria. Lisäksi pastoraalipsykologian rajapinnassa on pastoraaliteologia.
Kirjallisuutta

Wybe Zijlstra: Kohti kokonaista ihmistä – pastoraalipsykologian käsikirja, Kirjapaja, 1995
Aiheesta muualla

Sielunhoidon ja psykoterapian vertailua.
Suomen Luterilaisen kirkon sielunhoidon määritelmä (Arkistoitu – Internet Archive).
Suomen Raamattuopiston opetuksia sielunhoidosta (Arkistoitu – Internet Archive).
Siamilaiset kaksoset

Siamilaiset kaksoset Daisy ja Violet Hilton (1900-luvun alkupuoli, Iso-Britannia)
Siamilaiset vasikkakaksoset lasipurkkiin säilöttyinä. Dupuytren, patologisen anatomian museo, Université Pierre et Marie Curie, Pariisi
Siamilaiset vauvat
Siamilaisiksi kaksosiksi kutsutaan kaksosia, jotka jakavat ruumiinosia tai ovat muutoin kiinni toisissaan, esimerkiksi kylkien välisellä kudoksella. Joskus he saattavat jakaa jopa sisäelimiä. Ilmiötä esiintyy ihmisten lisäksi muidenkin eläinten parissa, kuten kuvan vasikoiden tapauksessa.
Nimitys ”siamilaiset kaksoset” tulee kuuluisista, 1800-luvulla Siamissa (nykyisessä Thaimaassa) syntyneistä kaksosista Chang ja Eng Bunkerista.
Nykyaikana suurin osa siamilaisista kaksosista syntyy kehitysmaissa köyhiin oloihin, sillä rikkaissa länsimaissa sikiön poikkeavuudet voidaan havaita varhaisessa vaiheessa ultraäänitutkimuksilla ja suorittaa abortti.
Ilmiön syyt

Ilmiö on harvinainen ja esiintyy yleensä samamunaisilla kaksosilla. Hedelmöidyttyään munasolu alkaa jakautua muodostaakseen alkion. Samamunaisilla kaksosilla samasta munasolusta jakautuukin kaksi alkiota, mutta toisiinsa kiinnittyneillä kaksosilla tämä jakautuminen ei ole täydellistä. Joidenkin arvioiden mukaan tämän vaillinaisen jakautumisen mahdollisuus on 1:200 000.
Mahdollisia ongelmia

Nykyään siamilaiset kaksoset pyritään erottamaan toisistaan mahdollisimman varhain tilasta johtuvien ongelmien, muun muassa mahdollisen hengenvaaran, takia. Erottaminen onnistuu parhaiten silloin, kun kaksoset eivät jaa sisäelimiä. Ongelmallisia ovat erityisesti keskenään sydämen tai osia aivoista jakavat siamilaiset kaksoset. Selviämismahdollisuudet ovat 5 %–25 %.
Joissakin tapauksissa toinen kaksosista jää kohdussa kehittymättömäksi. Tämän seurauksena se jää kokonaiseksi kehittyneen ihmisen vartaloon kiinni elämään täysin riippuvaisena loisena. Joissakin tapauksissa kehittymättömällä kaksosella ei ole esimerkiksi päätä, raajoja ja sydäntä mutta sillä on kuitenkin yhteinen verenkierto kehittyneemmän kaksosen kanssa. Tällaisissa tapauksissa loinen aiheuttaa isäntänsä sydämelle huomattavaa rasitusta. Toisissa tapauksissa taas sikiö jää kaksosensa sisään, eikä sitä välttämättä edes haivaita, kunnes se kasvaa niin suureksi, että aiheuttaa vaivoja isännälleen. Yleensä tällaisella loisella ei ole aivoja tai sisäelimiä, eikä se kykenisi itse selviämään ilman isäntäänsä.
Craniopagus parasiticus on tila, jossa ihmisen päässä on kiinni toinen pää ilman kehittynyttä muuta vartaloa. 19. helmikuuta 2005 egyptiläiseltä Manar Magedilta poistettiin 13 tuntia kestäneessä leikkauksessa päälaen vasemmalla puolella kiinni ollut toinen pää, joka pystyi toisinaan hymyilemään ja räpyttelemään silmiään.
Manar kuoli aivojen infektioon 25. maaliskuuta 2006, vain 13 kuukautta onnistuneen leikkauksen jälkeen.
Eettiset kysymykset

Siamilaisia kaksosia pyritään usein erottamaan toisistaan, ja useissa tapauksissa joko toinen tai molemmat menehtyvät erottamisleikkauksessa.
Muun muassa vuonna 2000 Britanniassa valitustuomioistuin määräsi vanhempien mielipiteen vastaisesti Jodie- ja Mary-nimisistä, lantiosta toisistaan kiinni olevista vauvoista Maryn uhrattavaksi, koska hän lääkärien lausuntojen mukaan kulutti Jodien voimia, ja täten molemmat olisivat kuolleet noin puolen vuoden kuluttua. Tavallisesti kaksoset itse päättävät kohtalostaan, mutta esimerkiksi kyseisessä tapauksissa asianomaiset eivät itse kyenneet ottamaan kantaa asiaan. Mary menehtyi erottelun yhteydessä, mutta Jodie jäi eloon ja on nykyään 24-vuotias.
Kulttuuri

Varsinkin ennen vanhaan monien muiden ulkoisesti poikkeavien ihmisten tapaan myös siamilaiset kaksoset löysivät itselleen työpaikan sirkuksesta tai muista kummajaisnäytöksistä. Esimerkiksi Bunkerin veljekset työskentelivät Yhdysvaltoihin muutettuaan P.T. Barnumin kiertävässä sirkuksessa. Joissain kolmannen maailman maissa, kuten Intiassa, siamilaisia kaksosia ja muita epämuodostuneita palvotaan jumalaisina olentoina.
Kulttuuri > Elokuvia aiheesta

Basket Case (I - III) (1982, Frank Henenlotter)
Twin Falls Idaho (Yhdysvallat 1999, ohj. Michael Polish)
Stuck on You (Yhdysvallat 2003, ohj. Peter ja Bobby Farrelly)
Tunnettuja siamilaisia kaksosia

Carl ja Clarence Aguirre
Chang ja Eng Bunker
Abigail ja Brittany Hensel
Katie ja Eilish Holton
Mohammed ja Ahmed Ibrahim
Maša ja Daša Krivošljapova
Reba ja Lori Schappell
Jodie ja Mary
Ronnie ja Donnie Gaylon, vanhimmiksi eläneet siamilaiset kaksoset (1951–2020)
Daisy ja Violet Hilton
Siilitie

Siilitien alkupäätä: Siilitie 2
Siilitie (ruots. Igelkottsvägen) on Helsingin kaupunginosaan Herttoniemeen kuuluvalla Länsi-Herttoniemen osa-alueella sijaitseva noin kahden kilometrin pituinen kaareutuva katu. Se alkaa Itäväylän varrella olevasta eritasoliittymästä, kiertää Herttoniemen pohjoisosan asuntoalueen länsipuolitse ja päättyy Viikintiehen. Siilitien mukaan on nimetty myös 1982 avattu Siilitien metroasema Itäväylän varressa kadun alkupäässä. Siilitie on ainoa kadunnimi Helsingissä, joka esiintyy metroaseman nimessä.
Siilitien metroasema
Siilitien nimi on vahvistettu vuoden 1955 asemakaavassa ja se liittyy muiden alueen katujen tavoin aihepiiriin ”kotimaisia villieläimiä”.
Siilitien ja Viikintien väliin jäävällä alueella sijaitsee 1950-luvulta alkaen rakennettu kerrostaloalue, joka muodostaa Länsi-Herttoniemen pohjoisosan. Tällä alueella on Siilitien lisäksi on vain harvoja muita katuja, nekin lyhyitä alueen keskiosiin päättyneitä umpikujia. Tämän vuoksi alueella useimpien talojen osoitekatuna on Siilitie, jonka nimeä käytetäänkin usein myös koko alueesta. Siilitie tunnettiin 1960-luvun alussa erityisen rauhattomana alueena, mutta myöhemmin se rauhoittui nopeasti.
Poikkikatuja Siilitien metroasemalta alkaen

Itäväylä
Hillerikuja (oikealle)
Näätätie (vasemmalle)
Kettutie (etuvasemmalle)
Kettukuja (vasemmalle)
Siilikuja (vasemmalle)
Sopulirinne (vasemmalle)
Viikintie
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Siilitie Wikimedia Commonsissa
| n k Helsingin kaupunginosat  ja niiden osa-alueet suurpiireittäin |
| --- | --- | --- |
| Eteläinensuurpiiri |  1. Kruununhaka  2. Kluuvi  3. Kaartinkaupunki  4. Kamppi  5. Punavuori  6. Eira  7. Ullanlinna  8. Katajanokka  9. Kaivopuisto  13. Etu-Töölö  14. Taka-Töölö  20. Länsisatama Hernesaari  Jätkäsaari  Lapinlahti  Ruoholahti  31. Lauttasaari Koivusaari  Kotkavuori  Myllykallio  Vattuniemi  52. Suomenlinna  |  |
| Läntinensuurpiiri |  15. Meilahti  16. Ruskeasuo Pikku Huopalahti  Vanha Ruskeasuo  18. Laakso  29. Haaga Etelä-Haaga  Kivihaka  Lassila  Pohjois-Haaga  30. Munkkiniemi Kuusisaari  Lehtisaari  Munkkivuori  Niemenmäki  Talinranta  Vanha Munkkiniemi  32. Konala  33. Kaarela Hakuninmaa  Honkasuo  Kannelmäki  Kuninkaantammi  Malminkartano  Maununneva  46. Pitäjänmäki Marttila  Pajamäki  Pitäjänmäen yritysalue  Reimarla  Tali  |  |
| Keskinensuurpiiri |  10. Sörnäinen Hanasaari  Kalasatama  Sompasaari  Vilhonvuori  11. Kallio Linjat  Siltasaari  Torkkelinmäki  12. Alppiharju Alppila  Harju  17. Pasila Itä-Pasila  Keski-Pasila  Länsi-Pasila  Pohjois-Pasila  21. Hermanni Hermanninmäki  Hermanninranta  Kyläsaari  22. Vallila  23. Toukola Arabianranta  Toukola  24. Kumpula  25. Käpylä  26. Koskela  27. Vanhakaupunki  |  |
| Pohjoinensuurpiiri |  28. Oulunkylä Maunula  Maunulanpuisto  Metsälä  Patola  Pirkkola  Veräjälaakso  Veräjämäki  34. Pakila Itä-Pakila  Länsi-Pakila  35. Tuomarinkylä Haltiala  Paloheinä  Torpparinmäki  Tuomarinkartano  |  |
| Koillinensuurpiiri |  36. Viikki Latokartano  Viikinmäki  Viikinranta  Viikin tiedepuisto  37. Pukinmäki  38. Malmi Ala-Malmi  Malmin lentokenttä  Pihlajamäki  Pihlajisto  Tattariharju  Ylä-Malmi  39. Tapaninkylä Tapanila  Tapaninvainio  40. Suutarila Siltamäki  Tapulikaupunki  Töyrynummi  41. Suurmetsä Alppikylä  Heikinlaakso  Jakomäki  Puistola  Tattarisuo  |  |
| Kaakkoinensuurpiiri |  19. Mustikkamaa-Korkeasaari  42. Kulosaari  43. Herttoniemi Herttoniemenranta  Herttoniemen yritysalue  Länsi-Herttoniemi  Roihuvuori  44. Tammisalo  48. Vartiosaari  49. Laajasalo Hevossalmi  Jollas  Kruunuvuorenranta  Tullisaari  Yliskylä  50. Villinki  51. Santahamina  53. Ulkosaaret Itäsaaret  Länsisaaret  Aluemeri  |  |
| Itäinensuurpiiri |  45. Vartiokylä Itäkeskus  Marjaniemi  Myllypuro  Puotila  Puotinharju  Roihupelto  Vartioharju  47. Mellunkylä Kontula  Kivikko  Kurkimäki  Mellunmäki  Vesala  54. Vuosaari Aurinkolahti  Kallahti  Keski-Vuosaari  Meri-Rastila  Mustavuori  Niinisaari  Nordsjön kartano  Rastila  Uutela  |  |
| Östersundominsuurpiiri |  55. Östersundom  56. Salmenkallio  57. Talosaari  58. Karhusaari  59. Ultuna Landbo  Puroniitty  |  |
Helsingin alueellinen jako
Siirros

Siirros eli lohkoliikunto on geologiassa käytetty nimitys maankuoren jännitystilojen aiheuttamasta kallioperälohkojen siirtymisestä toisiinsa nähden pysty- tai vaakasuoraan halkeamaa pitkin. Siirroksen korkeus voi vaihdella muutamista senttimetreistä jopa satoihin metreihin. Yksinkertaisin siirrosmuoto on siirrostörmä. Useista vierekkäin olevista siirrostörmistä käytetään nimitystä porrassiirros. Yleensä siirroksen muodostuminen ilmenee maanjäristyksenä.
Kun kaksi siirroslinjan välistä lohkoa vajoaa, syntyy vajoama, jollaisia ovat esimerkiksi Inarinjärven allas sekä Satakunnan Pyhäjärvi. Kun lohko kohoaa tai lohkon ympäristö vajoaa, syntyy horsti, jollaisia ovat esimerkiksi Inarinjärveä ympäröivät tunturit. Lohkoliikunnan muotoon vaikuttaa kallioperän kivilaji: esimerkiksi graniitilla kolme lohkosuuntaa, liuskeilla kaksi.
Suomessa lohkoliikunnat ovat vaikuttaneet eniten kallioperän kehitykseen. Lohkoliikuntoja on myös Etelä-Saksan alueella ja Alppien läheisyydessä, missä ne ovat paljon suurempia.
Toiminta

Lohkoliikuntojen synty ja toiminta perustuu kivien suhteelliseen liikkumiseen toisiaan vastaan lohkojen rajalla. Lohkojen välisestä kitkasta ja lohkojen jäykkyydestä johtuen lohkot eivät voi virrata toistensa ohi tai liukua toistensa päälle, joten kivien välille muodostuu jännite. Jännitteen purkautuessa syntyy lohko.
Lähde

”siirros”, Otavan Iso Fokus, 6. osa, s. 3799.  Kustannusosakeyhtiö Otava.  ISBN 951-1-01236-3
Sielun syntymisestä Timaioksessa

| Sielun syntymisestä Timaioksessa> Περὶ τῆς ἐν Τιμαίῳ ψυχογονίας.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Plutarkhos
Kieli:  muinaiskreikka (klassinen)
Genre:  filosofia
Julkaistu:  n. 100
Sarja: Moralia
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Sielun syntymisestä Timaioksessa (m.kreik. Περὶ τῆς ἐν Τιμαίῳ ψυχογονίας, Peri tēs en Timaiō psykhogonias; lat. De animae procreatione in Timaeo) on Plutarkhoksen Moralia-kokoelmaan (kirja XIII, 70) kuuluva tutkielma, joka käsittelee nimensä mukaisesti Platonin Timaios-dialogin kuvausta sielun synnystä.
Historia

Plutarkhos kirjoitti Moralian tutkielmat ensimmäisen vuosisadan lopulla ja 100-luvun alkupuolella. Tutkielma Sielun syntymisestä Timaioksessa on Plutarkhoksen keskeisimpiä metafysiikan alan kirjoituksia. Se keskittyy suhteellisen lyhyeen Timaioksen tekstikohtaan, kohtaan 35a1–36b5, jossa kuvataan, kuinka demiurgi loi (maailman)sielun eri aineksista ja osista eri suhteiden mukaan. Plutarkhos oli aiheesta hyvin kiinnostunut, ja Timaios toimi yleisestikin koko hänen platonisminsa keskeisenä lähteenä. Tutkielmassa Plutarkhos osoittaa tuntevansa myös pythagoralaisuutta.
Moralia-kokoelmaan kuuluu myös tutkielman tiivistelmä nimeltä Tiivistelmä ”Sielun syntymisestä Timaioksessa” (Ἐπιτομὴ τοῦ περὶ τῆς ἐν τῶ Τιμαίῳ ψυχογονίας, Epitomē tū peri tēs en tō Timaiō psykhogonias, lat. Epitome/Compendium libri de animae procreatione in Timaeo) (kirja XIII, 71).
Sisältö

Tutkielman alussa Plutarkhos lainaa Platonin tekstin, ja sen jälkeen esittää Vanhaa Akatemiaa edustaneitten Ksenokrateen ja Krantorin näkemykset, joissa Platonia tulkitaan allegorisesti. Hän käsittelee myös Eudoroksen näkemyksiä. Plutarkhos asettaa Ksenokrateen ja Krantorin näkemykset toisiaan vastaan ja esittää sen jälkeen oman näkemyksensä eräänlaisena kompromissina. Oman tulkintansa Plutarkhos sanoo olevan kirjaimellinen.
Plutarkhos ottaa lähtökohdakseen sen, että jumala on hyvä, eikä näin ollen voi luoda mitään pahaa. Siksi maailmassa olevan pahan täytyy tulla jostakin jumalan ulkopuolisesta. Tämä pahan alkuperä ei voi olla aine, koska se on määrittämätöntä ja vailla kaikkea kausaalisuutta. Siksi täytyy olla olemassa joku kolmas, jumalalle vastaan hangoitteleva tekijä. Tämä on jotakin epäjärjestyksessä olevaa ja irrationaalista, joka liikuttaa ainetta. Koska sielu on kaiken liikkeen perimmäinen syy, tämän kolmannen tekijän tulee olla sielu, joka on vailla järjestystä ja rationaalisuutta. Jumala siis loi maailman käyttäen valmiina ollutta järjestäytymätöntä ainetta sekä valmiina ollutta järjestäytymätöntä ja epärationaalista sielua. Aineen suhteen jumala erotti siitä neljä alkuainetta, kun taas sielun suhteen jumala sääteli sen epärationaaliset liikkeet ja muun toiminnan.
Maailman luomisessa oli näin kaksi vaihetta, kosmosta edeltänyt kaoottinen vaihe ja järjestäytyneen kaikkeuden eli kosmoksen vaihe. Kosmosta edeltänyt sielu toimi välittäjänä määräämättömän aineen ja Platonin liikkumattomien muotojen eli ideoiden välillä. Se kykeni siirtämään aineettoman maailman muodot aineelliseen maailmaan, mikä teki aineellisen maailman kohteista havaittavia. Tällaisen sielun järjelliset kyvyt olivat kuitenkin passiiviset, joten se ei voinut luoda maailmaa itsekseen; kykyjensä aktivoitumiseksi se tarvitsi jumalan väliintulon. Näin sielu kääntyi kohti jumalaa ja siitä tuli järjellinen maailmansielu, joka oli ikuisessa kiertoliikkeessä.
Kirjallisuutta > Käännöksiä ja tekstilaitoksia

Plutarch: On the Generation of the Soul in the Timaeus. Teoksessa Plutarch: Moralia.  (Volume XIII. Part 1: Platonic Essays. Loeb Classical Library 427)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1976.  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
Plutarch: Epitome of ”On the Generation of the Soul in the Timaeus”. Teoksessa Plutarch: Moralia.  (Volume XIII. Part 1: Platonic Essays. Loeb Classical Library 427)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1976.  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

Hershbell, Jackson P.: Plutarch's 'De animae procreatione in Timaeo': An Analysis of Structure and Content. ANRW, 1987, nro II.36.1, s. 234–247.  De Gruyter.
Neugebauer, O.: On two Astronomical Passages in Plutarch's De Animae Procreatione in Timaeo. The American Journal of Philology, 1942, 63. vsk, nro 4, s. 455–459.  The Johns Hopkins University Press. Artikkelin verkkoversio.
Opsomer, Jan: Plutrachś De Animae Procreatione in Timaeo: Manipulation of Search for Consistency?. (Special Issue: Philosophy Science & Exegesis) Bulletin of the Institute of Classical Studies, January 2004, 47. vsk, nro S83PART1, s. 137–162.  doi:10.1111/j.2041-5370.2004.tb02299.x  Artikkelin verkkoversio.
Aiheesta muualla

Plutarch: De animae procreatione in Timaeo. Perseus. (muinaiskreikaksi)
Plutarch: De animae procreatione in Timaeo. Perseus. (englanniksi)
Sierren alue

Sierren alueeseen kuuluu 12 kuntaa Rhônen laakson molemmin puolin
Sierren alue (ransk. District de Sierre, saks. Bezirk Siders) on yksi Sveitsin 148:sta ja Valais’n kantonin 14:stä hallinnollisesta alueesta. Sierren alue sijaitsee Rhônen laaksossa, Keski-Valais’ssa.
Kunnat

Sierren alueella on 12 kuntaa, joista suurimmat ovat Sierre ja Crans-Montana. Alueen keskus on Sierre. Sierren alueen asukasluku on 48 906 (31.12.2015). Väkimäärä on selvässä kasvussa, sillä kolme vuotta aiemmin, vuoden 2012 lopulla, asukkaita oli 47 167.  Alueen pinta-ala on 419 km².
| Kunta | Asukasluku  31> 12.2015 | Pinta-ala  km² |
| --- | --- | --- |
| Anniviers | 2 716 | 242,95 |
| Chalais | 3 410 | 24,46 |
| Chippis | 1 632 | 1,98 |
| Crans-Montana | 10 931 | 59,66 |
| Grône | 2 311 | 21,14 |
| Icogne | 561 | 24,81 |
| Lens | 3 986 | 13,91 |
| Miège | 1 349 | 2,53 |
| Saint-Léonard | 2 269 | 3,90 |
| Sierre | 16 711 | 19,18 |
| Venthône | 1 213 | 2,53 |
| Veyras | 1 817 | 1,45 |
| Yhteensä |  48 906  | 418,50 |
Muutoksia

1.1.2017 neljä alueen kuntaa, Chermignon, Mollens, Montana ja Randogne yhdistyivät Crans-Montanan kunnaksi. Vuoden 2015 lopussa näissä kunnissa oli yhteensä 10 931 asukasta.
Asukkaat ja kieli

Sierren alue on ranskankielinen: vuonna 2000 sen asukkaista 80 % oli ranskankielisiä. Saksankielisiä oli 8 %, italiankielisiä 4 % ja muun kielisiä noin 8 %. Ranskan kielen asema Sierressä on vahvistunut voimakkaasti: vielä 1880-luvulla alueen valtakieli oli saksa.