stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Chris Slade

| Chris Slade |
| --- | --- |
 Chris Slade vuonna 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. lokakuuta 1946 (ikä 77) Pontypridd, Iso-Britannia
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Aktiivisena:  1964–
Tyylilajit:  hard rock, heavy metal, rock, blues rock, progressiivinen rock, glam metal
Soittimet:  rummut
Yhtyeet:  Gary Numan, Tom Jones, Uriah Heep, Manfred Mann's Earth Band, AC/DC, Asia, Damage Control, Paul Rodgers, The Firm, Vengeance (yhtye)
Levy-yhtiöt:  Bronze, EMI, Albert Productions, InsideOut Music, Atlantic, Interscope
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Chris Slade (s. 30. lokakuuta 1946 Pontypridd, Wales) on rumpali, joka on työskennellyt uransa aikana useiden eri yhtyeiden ja artistien kanssa, kuten Gary Numan, Tom Jones, Uriah Heep ja Manfred Mann’s Earth Band (vuosina 1972–1978). Slade soitti The Firmin ja Pink Floydista tutun David Gilmourin kanssa 1980-luvun alussa.
Eniten julkisuutta Chris Slade sai vuonna 1989, kun Simon Wright lähti AC/DC:stä. Nokkamiehet Angus ja Malcolm Young palkkasivat Sladen soittamaan vain tilapäisesti yhdelle levylle (The Razors Edge), mutta pyysivät Sladea jäämään yhtyeeseen.
Youngin veljesten mielestä neljä vuotta kestänyt yhteistyö kuitenkin riitti. Alkuperäisen AC/DC-rumpali Phil Ruddin rumputyöskentely oli heidän mielestään lopulta Sladea paremmalta kuulostava vaihtoehto ja sopivampi AC/DC:n musiikkityyliin. Tästä huolimatta Angus Youngin väitettiin sanoneen Sladen olevan ”luultavasti bändin paras muusikko. Meistä on ikävää, että hänen on lähdettävä, mutta Philin takaisintulo on Sladen lähdön arvoista.” Soitettuaan The Razors Edgeä seuranneella menestyskiertueella Slade lähti AC/DC:stä vuonna 1994 ja muutti asumaan Englantiin maaseudulle. Vuonna 2015 Slade palasi takaisin yhtyeeseen korvaten Phil Ruddin, joka oli syytettynä tappouhkauksesta ja huumeiden hallussapidosta. Hän soitti uuden Rock or Bust -albumin jälkeisellä kiertueella vuosina 2015 ja 2016.
Asia-yhtyeen Geoff Downes kutsui Sladen soittamaan kokoonpanoonsa vuonna 1999 ja yhteistyö kesti vuoden 2005 syyskuuhun saakka. Kuudessa vuodessa Slade ehti soittaa kahdella Asian levyllä.
Charles B. Rangel

Rangel
Charles Bernard Rangel (s. 11. kesäkuuta 1930 New York) on yhdysvaltalainen poliitikko. Hän edusti vuodesta 1971 demokraatteja ja New Yorkin osavaltiota Yhdysvaltain edustajainhuoneessa. Rangel ei pyrkinyt enää jatkokaudelle vuoden 2016 vaaleissa ja hänen viimeinen kautensa edustajainhuoneessa päättyi tammikuussa 2017.
Rangel syntyi Harlemissa. Hän on katolinen, afroamerikkalainen ja Korean sodan veteraani. Hän valmistui New Yorkin yliopistosta sekä St. Johnin yliopistosta ja on varsinaiselta ammatiltaan lakimies. Rangel asuu vaimonsa Alman kanssa Harlemissa, ja hänellä on aikuiset lapset Steven ja Alicia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Charles B. Rangel Wikimedia Commonsissa
Claes Ernst Silfversvan

Claes Ernst Silfversvan (25. helmikuuta 1792 Uppsala, Ruotsi – 1856 Oranienbaum, Pietarin kuvernementti, Venäjä) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.
Silfversvanin vanhemmat olivat majuri Claes Robert Silfversvan ja Maria Gustava Brandt ja puolisot vuodesta 1821 Albertina Gustava Ammondt (k. 1831) ja vuodesta 1834 Catarina Sofia von Voigt. Myös Silfversvanin pojasta Otto Johan Niklaksesta (1823–1879) tuli kenraalimajuri, kahdesta muusta pojasta Alexander Juliuksesta (1831–1908 ja Teodor Ernstistä (1843–1913) puolestaan kontra-amiraaleja ja Woldemar Gustafista (1846–1908) everstiluutnantti.
Claes Ernst Silfversvan tuli aliupseeriksi H.M. leskikuningatar Sofia Magdalenan Henkivartiorykmenttiin 1805, mistä hänet siirrettiin aliupseeriksi tykistöön seuraavana vuonna ja junkkariksi Henkivartioväen tykistöpatteriin 1808. Hän palveli Suomen sodassa Viaporin linnoitustykistössä ja joutui sotavangiksi toukokuussa 1808. Vankeudessa ollessaan Silfversvan siirtyi keisarillisen Venäjän armeijan palvelukseen. Hänet ylennettiin vänrikiksi 25. tykistöprikaatiin vuonna 1811 ja siirrettiin vuonna 1814 21. tykistöprikaatiin sekä ylennettiin aliluutnantiksi. 23. tykistöprikaatiin Silfversvan siirrettiin 1820, luutnantiksi hän yleni 1821, alikapteeniksi 1826 ja kapteeniksi 1829. Vuonna 1831 hänet määrättiin 2. krenatööritykistöprikaatin reservikomppanian päälliköksi ja siirrettiin vuonna 1834 19. tykistöprikaatin 3. komppanian päälliköksi. Vuonna 1836 Silfversvanista tuli Kronstadtin linnoituksen Konstantinin merikastellin päällikkö. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi 1837 ja everstiksi 1846. Vuonna 1846 hänet määrättiin ruhtinas Menšikovin patterin päälliköksi Kronstadtissa ja vuonna 1853 H.M. Keisari Paavali I:n kastellin päälliköksi. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1854. Silfversvan kuoli tässä tehtävässä ollessaan.
Silfversvan-suku merkittiin Suomen ritarihuoneeseen aatelissukuna numero 183 maaliskuussa 1822.
Claes Israel Joakim Molander

Claes Israel Joakim Molander (23. joulukuuta 1829 Kangasniemi – 19. helmikuuta 1908 Kaukola) oli suomalainen pappi, rehtori ja Sortavalan seminaarin ensimmäinen johtaja.
Molanderin vanhemmat olivat alikapteeni Per Henrik Molander (k. 1862) ja Eva Margareta von Becker. Hän kävi Loviisan triviaalikoulua, Porvoon yläalkeiskoulua ja Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi Helsingissä 1850. Molander vihittiin papiksi Porvoon hiippakunnassa 1853.
Molander oli pappina Rantasalmella, Heinävedellä ja Viipurissa. Hänestä tuli Viipurin ala-alkeiskoulun 1. apulaisopettaja 1862 ja opettaja 1864. Molander sai varapastorin arvon 1867. Hän oli Viipurin reaalikoulun ruotsin kielen kollegana ja koulun rehtorina 1874–1880 ja Sortavalan seminaarin johtajana 1880–1888. Viimeksi Molander asui Kaukolan Kalliohovissa.
Molander oli naimisissa vuodesta 1854 Vendla Gustava Charlotta Karolina Gustavsonin (k. 1909) kanssa. Molanderin veli oli Ruskealan kirkkoherra Evert Feodor Molander (1828–1891).
Brittany Fox

Brittany Fox (15. kesäkuuta 1969) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Hän on esiintynyt myös nimillä Brittany Foxx ja Brittani Fox.
Vuonna 1992 hänet valittiin Petite Miss Nude Ontarioksi.
Elokuvia

A Tit Man's Paradise 2 (?)
Best of Fabulous Flashers (?)
Brittany Speared (2003)
Naked Lawyers (1996)
Bare Essentials (1995)
Day of the Witches (1995)
Hawaiian Heat 2 (1995)
More Dirty Debutantes 40 (1995)
Paradise Found (1995)
Private Eyes (1995)
Breast Worx 8 (1991)
Elokuvia > Nimellä Brittany Foxx

Beaver Hunt 5 (?)
Canadian Stripper Search 2 (?)
Canadian Stripper Search 1 (1998)
Nude Nurses (1993)
Aiheesta muualla

Brittany Fox Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Channel Four

Channel Four
Channel Four on 1980-luvulla perustettu suomalainen tanssiorkesteri.
Kokoonpano

Jorma Kyrö (koskettimet, haitari, laulu)
Heikki Karjalainen (rummut, laulu)
Tuomo Tepsa (basso, laulu)
Jonte Laihiala (kitara, huilu, laulu)
Diskografia

Tänä iltana tanssitaan 1993
Soitellen pitkälle, 1997
MUTKAINEN TIE, 1999
Sieluni soitto, 2003
22 SUOSITUINTA, 2007
Jotain parempaa, 2009
Santa's Hotel Tunturi, 2011
Aiheesta muualla

Kotisivu
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Channel Four Wikimedia Commonsissa
Chissay-en-Touraine

| Chissay-en-Touraine |
| --- | --- |
 Château de Chissay
 Chissay-en-Touraine
 Koordinaatit: 47°20′17″N, 1°08′02″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Centre-Val de Loire
Departementti:  Loir-et-Cher
Arrondissementti:  Romorantin-Lanthenay
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  18,2 km²
Väkiluku (2018):  1 103 
 – Väestötiheys:  60 as./km²
Kunnan numero:  41051
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Chissay-en-Touraine on kunta Ranskassa Loir-et-Cherin departementissa Centre-Val de Loiren alueella.  Se sijaitsee Cherjoen varrella, noin 40 kilometriä Toursin kaupungista itään.
Kunnan nähtävyyksiä on linna Château de Chissay. Sen rakennutti 1400-luvulla Ranskan kuningas Kaarle VII. Hän myös asui linnassa, kuten myös hänen seuraajansa Ludvig XI. Vuonna 1940 Ranskan pääministeri Paul Reynaud perusti linnaan päämajan. Myöhemmin 12. kesäkuuta 1940 hän esitteli linnassa kenraali de Gaullelle Réduit bretonin, mikä oli brittien ja ranskalaisten yhteinen strategia Bretagnen niemimaan puolustamiseksi saksalaisia sotajoukkoja vastaan. Nykyään linna toimii hotellina ja ravintolana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chissay-en-Touraine Wikimedia Commonsissa
Claes Gustaf Beyrath

Claes Gustaf Beyrath (17. toukokuuta 1812 Iisalmi – 27. marraskuuta 1873 Puumala) oli suomalainen pappi ja valtiopäivämies.
Beyrathin vanhemmat olivat kappalainen Johan Erik Birath, myöhemmin Beyrath, ja Helena Katarina Wialén ja puoliso vuodesta 1849 Amanda Karolina Ehrström (k. 1881). Beyrath tuli ylioppilaaksi 1829 ja vihittiin papiksi 1836, varapastorin arvon hän sai 1853. Beyrath toimi pappina Leppävirralla, Heinävedellä, Laukaassa, Jämsässä ja Kronstadtissa. Johanneksen kappalainen hänestä tuli 1850 ja Jääsken 1855. Beyrath toimi Helsingin virolaislättiläisen sotilasseurakunnan saarnaajana vuodesta 1865 ja Puumalan kappalaisena vuodesta 1870. Hän oli pappissäädyssä  valtiopäiväedustaja 1863.
Chuck Schaden

Chuck Schaden (s. 29. heinäkuuta 1934 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen radiotoimittaja.
Schaden aloitti vanhojen radio-ohjelmien keräämisen 1960-luvulla. Vuonna 1970 hän aloitti evanstonilaisella WNMP-asemalla oman radio-ohjelmansa, Those Were The Days, jossa hän esitti ohjelmia kokoelmastaan. Ohjelma jatkuu edelleen ja nykyään sitä esittää WDCB-asema Glen Ellynissä. Schaden on isännöinyt myös muita vanhoihin radio-ohjelmiin erikoistuneita ohjelmia Chicagon alueen radioasemilla, kuten The Hall Closet, When Radio Was Radio ja Old-Time Radio Classics. Vuosina 2006–2007 hän juonsi valtakunnallisesti syndikoitua ohjelmaa When Radio Was.
Chuck Schaden nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 1993.
Chuck Reed

Chuck Reed vuonna 2009.
Charles Rufus ”Chuck” Reed (s. 15. elokuuta 1948) on yhdysvaltalainen demokraattipuolueen poliitikko. Hän toimi San Josén kaupungin pormestarina vuodesta 2007 lähtien vuoteen 2014.
Chorís skopó

|  Chorís skopó> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Chrístos Kálloun (Christos Callow) & Wave
Säveltäjä(t):  Giórgos Palaiokastrítis
Sanoittaja(t):  Giórgos Palaiokastrítis
Euroviisutiedot
Vuosi:  1990
Maa:  Kreikka
Kieli:  kreikka
Sijoitus:  19.
Pisteet:  11
Sanat:  sanoitus
Muuta:  Kapellimestarina Michális Rozákis
Chorís skopó (kreik. Χωρίς σκοπό, ”Ilman tarkoitusta”) on Chrístos Kálloun (Christos Callow) ja Waven esittämä kappale, joka edusti Kreikkaa vuoden 1990 Eurovision laulukilpailussa Jugoslavian Zagrebissa.
Kappale sijoittui Euroviisuissa 22 maan joukosta sijalle 19. 11 pisteellä.
Chuck Panozzo

Chuck Panozzo esiintymässä vuonna 2009.
Chuck Panozzo (s. 20. syyskuuta 1948) on Styx-yhtyeen nykyinen basisti. Hän oli yksi Styxin perustajajäsenistä vuonna 1961. Myös Chuckin kaksoisveli John Panozzo toimi Styxissä kuolemaansa 16. heinäkuuta 1996 saakka. Chuck Panozzo todettiin HIV-positiiviseksi vuonna 1998. Hän erosi Styxistä vuonna 1999, mutta on ottanut osaa kiertuelle osa-aikaisesti vuodesta 1999 aina vuoteen 2017. Tällä hetkellä hän on Styxin osa-aikainen basisti.
Panozzo sairastui eturauhassyöpään, mutta toipui. Hän on avoimesti homoseksuaali.
Caterine Ibargüen

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ibargüen Pekingin MM-kilpailuissa 2015 |  Ibargüen Pekingin MM-kilpailuissa 2015 |  Ibargüen Pekingin MM-kilpailuissa 2015 |  |
Maa:   Kolumbia
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Rio 2016 | kolmiloikka |  |
|  Hopeaa | Lontoo 2012 | kolmiloikka |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Moskova 2013 | kolmiloikka |  |
|  Kultaa | Peking 2015 | kolmiloikka |  |
|  Hopeaa | Lontoo 2017 | kolmiloikka |  |
|  Pronssia | Daegu 2011 | kolmiloikka |  |
|  Pronssia | Doha 2019 | kolmiloikka |  |
Caterine Ibargüen Mena (s. 12. helmikuuta 1984 Apartadó, Antioquia) on kolumbialainen yleisurheilija. Päälajissaan kolmiloikassa hän on voittanut olympiakultaa ja kaksi maailmanmestaruutta.
Ibargüén aloitti uransa korkeushyppääjänä. Hän on voittanut korkeushypyssä Etelä-Amerikan mestaruuden vuosina 2005, 2006, 2007 ja 2009. Alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa 1999 hän karsiutui loppukilpailusta. Korkeushypyssä hän kilpaili myös Ateenan olympialaisissa 2004, Helsingin MM-kisoissa 2005, Berliinin MM-kisoissa 2009 sekä Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006, joissa joka kerralla karsiutui loppukilpailusta. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2002 hän kilpaili kolmiloikassa karsiutuen loppukilpailusta.
Vuonna 2010 Ibargüen keskittyi kolmiloikkaan ja ylitti tuona vuonna ensimmäisen kerran 14 metriä. Kesällä 2011 hän paransi kolmiloikan Etelä-Amerikan ennätystä neljästi. Kolmiloikassa hän on voittanut Etelä-Amerikan mestaruuden vuosina 2009 ja 2011. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui kolmanneksi tuloksella 14,84 m. Saman vuoden Pan-Amerikan kisoissa hän voitti kolmiloikan tuloksella 14,92 m ja sijoittui pituushypyssä kolmanneksi tuloksella 663 cm. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui toiseksi tuloksella 14,80 m. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän voitti maailmanmestaruuden tuloksella 14,85 m.
18. heinäkuuta 2014 Ibargüen paransi Etelä-Amerikan ennätyksen lukemiin 15,31 m. Vuonna 2015 hän voitti kultaa Pan-Amerikan kisoissa myötätuulituloksella 15,08 m ja Pekingin MM-kilpailuissa tuloksella 14,90 m. Riossa 2016 Ibargüen voitti olympiakultaa tuloksella 15,17 m. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sai hopeaa tuloksella 14,89. Hän voitti maanosien cupissa 2018 pituushypyn Kolumbian ennätystuloksella 693 ja kolmiloikan tuloksella 14,76. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti kolmiloikassa pronssia tuloksella 14,73. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän oli kymmenes.
Henkilökohtaiset ennätykset

Korkeushyppy: 193 (2005)
Pituushyppy: 693 NR (2018)
Kolmiloikka: 15,31 NR (2014)
Seitsenottelu: 5742 (2009)
Korkeushyppy: 181 (2006)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Caterine Ibargüen Wikimedia Commonsissa
Caterine Ibargüen Twitterissä
Naisten kolmiloikan olympiavoittajat
Naisten kolmiloikan maailmanmestarit
Burning Bridges

| Burning Bridges Arch Enemy |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1998–1999 Studio Fredman
 Julkaistu: 27. heinäkuuta 1999
 Tuottaja(t): Fredrik Nordström
 Tyylilaji: melodinen death metal
 Kesto: 35.32
 Levy-yhtiö: Century Media
Arch Enemyn muut julkaisut
| Stigmata 1998 | Burning Bridges 1999 | Burning Japan Live 1999 2000 |
Singlet albumilta Burning Bridges
 ”The Immortal” Julkaistu: 20. maaliskuuta 1999
Burning Bridges on ruotsalaisen metalliyhtye Arch Enemyn kolmas studioalbumi vuodelta 1999. Albumia pidetään yhtyeen tuotannossa merkittävänä, ja sen avulla yhtye saavutti edeltäjäalbumeitaan enemmän suosiota Japanissa (jossa yhtyeen suosio oli tähän aikaan isompi kuin muualla), ja myös Euroopan markkinoilla. Albumilta julkaistiin musiikkivideo sen ensimmäisestä raidasta, ”The Immortalista”. Albumista julkaistiin kaksi erikoisversiota, toinen Japaniin ja toinen Eurooppaan. Kumpikin erikoisjulkaisu sisältää kaksi bonusraitaa, jotka on myöhemmin julkaistu myös muun muassa Burning Bridgesiä seuranneen albumin Wages of Sinin (2001) erikoisversioilla.
Burning Bridges on viimeinen Arch Enemyn albumi, jolla laulaja Johan Liiva, yksi yhtyeen alkuperäisjäsenistä, on mukana. Hänen seuraajansa Angela Gossow laulaa jo seuraavalla Wages of Sin -albumilla. Gossowin mukaantulo yhtyeeseen oli suurena vaikuttimena yhtyeen myöhempään soundin muuttumiseen ja myös suosion kasvuun.
Albumista tehdyssä Japanin ja Korean erikoisjulkaisussa on kaksi bonusraitaa, Europe-cover ”Scream of Anger” sekä ”Fields of Desolation ’99”.
Myös Eurooppaan tehty rajoitettu digipack-julkaisu sisälsi kaksi bonusraitaa: ”Diva Satanica” ja instrumentaalikappale ”Hydra”.
Kappaleet

The Immortal – 03.43
Dead Inside – 04.13
Pilgrim – 04.33
Silverwing – 04.08
Demonic Science – 05.23
Seed of Hate – 04.09
Angelclaw – 04.06
Burning Bridges – 05.31
Kappaleet > Euroopan version bonuskappaleet

Diva Satanica – 03.46
Hydra – 00.56
Kappaleet > Japanin ja Korean version bonuskappaleet

Scream of Anger – 03.46 (Europe-cover)
Fields of Desolation ’99 – 05.30
Kokoonpano

Johan Liiva – laulu
Michael Amott – kitara
Christopher Amott – kitara
Sharlee D'Angelo – basso
Daniel Erlandsson – rummut
Arvostelut

Allmusic:
Soundi:
Aiheesta muualla

Burning Bridges Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Burning Bridges Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Charles Haid

| Charles Haid |
| --- | --- |
 Charles Haid käsikirjoittajien lakon aikaan 2007.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Charles Maurice Haid III
Syntynyt: 2. kesäkuuta 1943 (ikä 81) San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, ohjaaja
Puoliso:  Penelope Windust (1969–1984) Deborah Richter (1985-1988) Elisabeth Harmon-Haid (1992-2004)
Lapset:  3
Näyttelijä
Aktiivisena:  1973–
Merkittävät roolit:  “Andrew Renko” (Hill Street Blues)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Charles Haid (s. 2. kesäkuuta 1943 San Francisco, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten sivuroolistaan konstaapeli Renkona televisiosarjassa Hill Street Blues vuosina 1981–1987. Hän on tullut myöhemmin tunnetuksi myös elokuvaohjaajana.
Aiheesta muualla

Charles Haid Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Charles Haid Elonetissä.
Cimarron (vuoden 1931 elokuva)

| Cimarron |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Wesley Ruggles
Käsikirjoittaja:  Howard Estabrook
Perustuu:  Edna Ferberin romaaniin
Tuottaja:  William Le Baron Louis Sarecky
Säveltäjä:  Max Steiner
Kuvaaja:  Edward J. Cronjager
Leikkaaja:  William Hamilton
Pukusuunnittelija:  Max Rée
Lavastaja:  Max Ree
Pääosat:  Richard Dix Irene Dunne Estelle Taylor
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  RKO
Levittäjä:  RKO Pictures
Ensi-ilta:  Yhdysvallat: 9. helmikuuta 1931 Suomi: 28. toukokuuta 1933
Kesto:  131 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  1 500 000 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Cimarron (julisteessa Cimarron – Villihevosten maa) on Wesley Rugglesin ohjaama yhdysvaltalainen lännenelokuva vuodelta 1931. Se perustuu Edna Ferberin romaaniin.
Cimarron oli ensimmäinen lännenelokuva, joka voitti parhaan elokuvan Oscar-palkinnon – seuraava oli Tanssii susien kanssa 1990.
Tarina

Tapahtumat alkavat 22. huhtikuuta 1889, jolloin Oklahomassa alkoi uudisasukkaiden ryntäys intiaaneilta lunastetuille maille. Yancey Cravat menettää valtaamansa maa-alueen ja perustaa sanomalehden. Hänestä tulee myös revolverisankari. Sabra-vaimo pysyy vastoinkäymisistä huolimatta hänen rinnallaan, kunnes Yancey jättää vaimonsa ja lapsensa ja lähtee etsimään uusia seikkailuja. Sabra ottaa lehden haltuunsa ja siitä kehittyy lehti-imperiumi.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Richard Dix  | … |  Yancey Cravat   |
|  Irene Dunne  | … |  Sabra Cravat   |
|  Estelle Taylor  | … |  Dixie Lee   |
|  Roscoe Ates  | … |  Jesse Rickey   |
|  William Collier Jr.  | … |  The Kid   |
|  Nance O'Neil  | … |  Felice Venable   |
|  George E. Stone  | … |  Sol Levy   |
Palkinnot

Voitetut Oscar-palkinnot:
elokuva – RKO ja William Le Baron
sovitettu käsikirjoitus – Howard Estabrook
lavastus – Max Ree
Oscar-ehdokkuudet:
ohjaus – Wesley Ruggles
miespääosa – Richard Dix
naispääosa – Irene Dunne
kuvaus – Edward Cronjager
Aiheesta muualla

Cimarron (vuoden 1931 elokuva) Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Cimarron (vuoden 1931 elokuva) Elonet.
Cimarron (vuoden 1931 elokuva) AllMoviessa. (englanniksi)
Chuck Share

| Chuck Share |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Charles Edward Share
Syntynyt: 14. maaliskuuta 1927
Kuollut: 7. kesäkuuta 2012 (85 vuotta) Chesterfield, Missouri, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Lempinimi:  Chuck, Charlie
Pelipaikka:  Sentteri
Pituus:  211 cm
Paino:  107 kg
NBA-varaus:  1. varaus 1950 Boston Celtics
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
:  Bowling Greenin osavaltionyliopisto
Seurajoukkueet
1951–1953 1953–1960 1960:   Fort Wayne Pistons  Milwaukee/St. Louis Hawks  Minneapolis Lakers
Charles Edward ”Chuck” Share (14. maaliskuuta 1927 – 7. kesäkuuta 2012 Chesterfield, Missouri) oli yhdysvaltalainen koripalloilija. Ennen ammattilaisuraansa hän opiskeli Bowling Greenin osavaltionyliopistossa.
Share oli NBA:n ykkösvaraus vuonna 1950. Varauksen teki Boston Celtics, mutta Share vietti koko ammattilaisuransa muissa joukkueissa. Kaudella 1957–1958 Share voitti St. Louis Hawksin joukkueessa NBA:n mestaruuden. Hän lopetti koripalloilijanuransa 1960-luvun alussa.
Share kuoli 85-vuotiaana kotonaan Chesterfieldissä, Missourissa 7. kesäkuuta 2012.
Camille

Camille on sekä miehen että naisen etunimi:
Miehen nimi

Camille Bombois (1883–1970), ranskalainen taidemaalari
Camille Chamoun (1900–1987), Libanonin presidentti
Camille Chautemps (1885–1963), ranskalainen poliitikko, pääministeri
Camille Corot (1796–1875), ranskalainen taidemaalari
Camille Couture (1876–1961), kanadalainen viulisti, viulunrakentaja ja musiikkipedagogi
Camille de Tallard (1652–1728) ranskalainen sotilas, Tallardin kreivi, Hostunin herttua ja Ranskan marsalkka
Camille Desmoulins (1760–1794), ranskalainen toimittaja ja vallankumoksellinen
Camille Dreyfus (1878–1956), sveitsiläinen kemisti ja tehtailija
Camille Erlanger (1863–1919), ranskalainen oopperasäveltäjä
Camille Flammarion (1842–1925), ranskalainen astronomi ja kirjailija
Camille Guérin (1872–1961), ranskalainen tieteilijä
Camille Jordan (1838–1922), ranskalainen matemaatikko
Camille Lacourt (s. 1985), ranskalainen uimari
Camille Le Tellier de Louvois (1675–1706), ranskalainen kirkonmies, Ranskan akatemian jäsen
Camille Lembi Zaneli (1950–2011), kinshasankongolainen roomalaiskatolinen piispa
Camille Lemonnier (1844–1913), belgialainen kirjailija
Camille Pissarro (1830–1903), ranskalais-tanskalainen taidemaalari
Camille Pleyel (1788–1855), ranskalainen muusikko
Camille Saint-Saëns (1835–1921), ranskalainen säveltäjä
Camille-André Le Blanc (1898–1993), kanadalainen roomalaiskatolinen piispa
Naisen nimi

Camille Abily (s. 1984), ranskalainen jalkapalloilija
Camille Ayglon-Saurina (o.s. Ayglon, s. 1985), ranskalainen käsipalloilija
Camille Claudel (1864–1943), ranskalainen kuvanveistäjä
Camille Clifford (1885–1971), belgialainen näyttelijä
Camille du Gast (1868–1942), ranskalainen naisten autourheilun pioneeri ja naisten oikeuksien puolustaja
Camille Keaton (s. 1947), yhdysvaltalainen näyttelijä
Camille Kitt (s. 1989), yhdysvaltalainen harpisti, näyttelijä
Camille Lepage (1988–2014), ranskalainen valokuvaaja
Camille Muffat (1989–2015), ranskalainen uimari
Camille Paglia (s. 1947), yhdysvaltalainen professori, kirjailija ja kriitikko
Camille Rast (s. 1999), sveitsiläinen alppihiihtäjä
Camille Rowe (s. 1990), ranskalainen malli ja näyttelijä
Camille van Mulders (1868–1949), belgialainen taidemaalari
Kuvitteellisia henkilöitä

Camille Leon, hahmo piirrossarjassa Kim Possible.
Clara Direz

Clara Direz vuonna 2024.
Clara Direz (s. 5. huhtikuuta 1995) on ranskalainen alppihiihtäjä, joka edustaa C.S. Les Saisies'ta.
Direz osallistui nuorten talviolympialaisiin 2012, missä hän voitti kultaa suurpujottelussa, oli neljäs supersuurpujottelussa ja kuudes superalppiyhdistetyssä. Ären MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui suurpujottelussa kahdeksanneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui suurpujottelussa 19:nneksi.  Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän oli parisuurpujottelussa viidestoista.
Alppihiihdon maailmancupissa hän kilpaili ensimmäisen kerran Mariborin pujottelussa tammikuussa 2013. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti joulukuussa 2015 oltuaan 24:s Lienzin suurpujottelussa. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan seitsemäs niin ikään Lienzin suurpujottelussa joulukuussa 2019. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti voitettuaan Sestrieren parisuurpujottelun tammikuussa 2020.