Kyllikki Saaren murha
Teosta epäiltyjä > Ojankaivaja

Pentti Kankaanpää, joka toimi 1970-luvun alussa poliisina Isojoella ja tutki Kyllikki Saaren murhaa työnsä ohella vuodesta 1972 alkaen, kertoi julkisuuteen vuonna 2002 poliisin epäilleen paikallista työmiestä murhaajaksi. Todisteet eivät kuitenkaan olisi riittäneet oikeudessa. Kankaanpään mukaan kahta miestä vastaan oli vahvoja aihetodisteita.
Paikkakuntalainen 38-vuotias ojankaivaja oli ollut pitkään epäiltyjen listalla, mutta hänet jouduttiin vapauttamaan todisteiden riittämättömyyden vuoksi. Miehen pidätys jakoi mielipiteitä. Helsingin Sanomat kirjoitti 23. lokakuuta 1953 pidätyksestä: ”Pidätetyn äiti ja veli todistivat (työmiehen) puolesta. Hän nukkui rikospäivän iltana jo kello 19.00 ja oli niin vahvasti alkoholin vaikutuksen alaisena, ettei olisi voinut suorittaa mitään rikosta. (Työmies) tunnetaan Isojoella siivona miehenä, joka ei ole aiheuttanut kenellekään mitään häiriötä, vaikka käyttääkin joskus alkoholia. Isojoella ollaan sitä mieltä, että (työmies) on syytön. ... Paikkakuntalaiset ovat hämmästyneitä, koska (työmiehen) ei tiedetä osoittaneen mitään kiinnostusta toista sukupuolta kohtaan.” Miehen pidätyksestä uutisoivat laajalti myös Kaleva, Ilkka ja Vaasa-lehti.
Ojankaivaja oli aiemmin 1940-luvulla syyllistynyt seksuaalirikokseen ja kärsi sota-aikana ilmenneistä mielenterveysongelmista. Mies oli myös tirkistellyt eräitä tyttöjä saunan ikkunasta. Miehellä oli kuitenkin sukulaistensa antama alibi, jonka mukaan hän oli nukkunut omassa vuoteessaan voimakkaassa humalatilassa läpi murhayön. Vapautetusta ojankaivajasta tuli kuitenkin poliisien pääepäilty. Kuulusteluissa epäillyn puheet olivat sekavia. Kun epäiltyä kuulusteltiin hän sanoi, että Saari ei ollut enää elossa, eikä hänen ruumistaan koskaan löydettäisi. Sittemmin mies perui puheensa ja väitti, että hänet oli ymmärretty väärin. Mies lähetettiin mielentilatutkimukseen ja myöhemmin Mustasaaren mielisairaalaan, jossa läänin rikospoliisin etsivät kävivät kuulustelemassa häntä. Kuulustelu oli pakko keskeyttää, kun miehen käyttäytyminen muuttui sekavaksi. Lääkäri määräsi, että miehen kuulustelua ei voitu jatkaa. Vaikka epäiltyä ei voitu pitävästi yhdistää Saaren tapaukseen, häntä pidettiin pidätettynä vielä hoitoon passittamisen jälkeenkin.
Ojankaivaja asui teon tapahtuma-aikana 1–2 kilometrin päässä tekopaikasta. Poliisi epäili, että tekijän apuna jälkien peittelyssä ja haudan naamioinnissa olisi ollut tämän 37-vuotias lankomies, jolla oli rikollinen tausta. Molemmat miehet tunsivat maaston erittäin hyvin, sillä heillä oli yhteinen ojatyömaa, joka sijaitsi 50 metrin päässä Saaren suohaudalta. Ojatyömaalla oli lapio, jota ilmeisesti käytettiin haudan kaivamiseen. Ojankaivajaa ja lankomiestä kuulusteltiin syksyllä 1953. Pian tapauksen jälkeen lankomies muutti ensin Keski-Pohjanmaalle ja sieltä Ruotsiin. Kumpikaan epäillyistä ei ollut elossa enää vuonna 1972.
Vuonna 2025 kirjailija Jukka Kyösti kertoi löytäneensä Kyllikki Saaren suohaudan läheltä uutta esineistöä ja esitti omia teorioitaan murhan taustoista. Kyöstin mukaan murhan takana oli isojokelainen ojankaivava Vihtori ”Vikki” Lehmusviita, jota auttoi toinen ojankaivaja, Arvo Hakala. Hän kuitenkin totesi, että varmaa tietoa murhaajan henkilöllisyydestä ei ole.