stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uuttaminen
Muut uuttomenetelmät

Luonnonaineiden kuten kofeiinin eristämisessä voidaan käyttää myös ns. jatkuvauuttomenetelmää (vastavirtauuttoa). Tämä on myös teollisuusmittakaavan uuttomenetelmä. Tällöin uuttamiseen käytetään täytekappalekolonnia, jossa lähtöainetta syötetään kolonnin yläpäästä ja uuttavaa ainetta kolonnin alapäästä, ja lopputuote otetaan talteen kolonnin päältä. Vastaavasti alite kerätään kolonnin pohjalta.
Uuttokolonnit, joissa toinen faasi on neste ja toinen kaasu, voivat olla joko pohjakolonneja tai täytekappalekolonneja.
Neste-kiinteäuuttoon käytetään laboratorio-olosuhteissa operaatioon erityisesti suunniteltua laitteistoa (soxhlettia).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uuttaminen Wikimedia Commonsissa
Hopeakala

| Hopeakala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Tarponikalat Elopiformes
Heimo::  Hopeakalat Elopidae
Suku::  Elops
Laji::  saurus
Kaksiosainen nimi
 Elops saurus  Linnaeus, 1766 
Synonyymit
 Ellops saurus (Minding 1832)  Argentina carolina (Linnaeus 1766)  Harengus minor bahamensis (Catesby 1771)  Mugilomorus annacarolinus (Lacépède 1803)  Trichonotus annacarolinus (Lacépède 1803)  Elops inermis (Mitchill 1814) 
Katso myös
   Hopeakala Wikispeciesissä   Hopeakala Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hopeakala (Elops saurus) on hopeakalojen (Elopidae) heimoon kuuluva kalalaji. Carl von Linné kuvasi lajin tieteelle vuonna 1766.
Ulkonäkö ja koko

Laji on tavallisesti noin 60 senttimetrin mittainen, mutta voi kasvaa jopa metrin mittoihin. Se on pitkänomainen hopeanhohtoinen kala. Evien kärjet ja reunat ovat tummemmat. Hopeakalan silmä on hieman punertava.
Levinneisyys ja elinympäristö

Hopeakalaa tavataan lähinnä Pohjois- ja Etelä-Amerikan meri- ja murtoveden alueilla. Se oleskelee lähinnä meren pinnan tuntumassa, korkeintaan 50 metrin syvyydessä. Hopeakalan uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan elinvoimainen.
Seepra

Seeprat ovat Eteläisesä ja Itäisessä Afrikassa eläviä valkomustaraidallisisia kavioeläimiä, jotka kuuluvat hevoseläinten (Equidae) heimon Equus-sukuun.
Lajit ja alalajit

Seeproihin kuuluu kolme elossa olevaa lajia, jotka jakaantuvat useampiin alalajeihin.
Aroseepra (Equus quagga) on seepralajeista yleisin. Sen elinpiiri ulottuu Etelä-Sudanista ja Etelä-Etiopiasta Etelä-Afrikkaan. Sen alalajeja ovat muun muassa E. q. boehmi, E. q. burchellii ja E. q. selousi sekä sukupuuttoon kuollut E. q. quagga (kvagga).
Vuoriseepra (Equus zebra) puolestaan elää Lounais-Afrikan vuoristoissa. Laji on uhanalainen. Sen alalajeja ovat E. z. zebra ja E. z. hartmannae.
Kolmas seepralaji, grevynseepra eli kuningasseepra (Equus grevyi), elää Etiopiassa, Somaliassa ja Keniassa. Lajin raidat ovat kapeampia kuin muilla seeproilla.
Aroseepra (Equus quagga)
Vuoriseepra (Equus zebra)
Grevynseepra (Equus grevyi)
Kvagga (Equus quagga)
Raidat

Seepran silmiinpistävin tuntomerkki on sen mustavalkoinen raidoitus. Seepran valkoisen vatsan takia aiemmin ajateltiin, että seepra on valkoinen eläin mustilla raidoilla. Sittemmin huomattiin, että seeprat ovat aikaisessa sikiövaiheessa väriltään mustia ja valkoiset raidat kehittyvät vasta myöhemmin.
Seepran raidoille on pitkään etsitty evolutiivisia syitä. Perinteisesti seepran raitojen ajateltiin olevan eläimen peiteväri, mutta myöhemmin raitojen on ehdotettu toimivan myös kärpästen karkottajana, lauman keskinäisenä viestintävälineenä ja kehon lämmönsäätelyjärjestelmänä. Todennäköisesti seepran raidoitukselle ei löydy vain yhtä evolutiivista syytä, vaan raidat ovat syntyneet monen ympäristötekijän summana.
Seepralauman raidat voivat luoda petoeläimille optisia harhoja. Petoeläin ei välttämättä erota liikkuvasta seepralaumasta yksittäisiä eläimiä. Kun petoeläimen näköhavainto saaliista häiriintyy, se saattaa ajoittaa hyökkäyksensä epätarkasti.lähde?
Eräs ehdotus on, että seeprat tunnistaisivat toisensa raitojen avulla. Ehdotusta puoltaa se, että jokaisen seepran raitakuvio on yksilöllinen.
Raitakuvio saattaa suojata seepraa tsetsekärpästen ja nautapaarmojen puremilta.
Vuonna 2015 julkaistun tutkimuksen mukaan seepran raidat saattavat auttaa pitämään eläimen kehon viileämpänä savannin kuumuudessa.
Risteyttäminen

Seeprat voivat risteytyä hevosen ja aasin kanssa. Jälkeläistä kutsutaan seepraristeytykseksi tai zebroidiksi. Jälkeläinen on yleensä aasin näköinen seepran raidoilla. Raidat näkee yleensä helposti jaloissa, mutta ruumissa raidat voi havaita huonommin.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta seeprat Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q32789  ITIS: 926087  NCBI: 35506  Paleobiology Database: 47056 
Aasin ja seepran risteymä Colchesterin eläintarhassa.
Slovjansk

| Slovjansk Слов'янськ |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Slovjansk
 Koordinaatit: 48.8527°N, 37.6065°E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Donetskin alue
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  74 km²
Väkiluku (2017)  ():  113 196
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 www.slavrada.gov.ua 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Slovjansk (ukr. Слов'янськ, ven. Славянск, Slavjansk) on kaupunki Itä-Ukrainassa, Donetskin alueen pohjoisosissa. Aluekeskus Donetskiin on 114 kilometriä. Slovjanskin kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 113 196, koko kaupunkipiirissä asukkaita oli (vuonna 2017). Kaupunkipiiriin kuuluu Slovjanskin kaupungin ohella Svjatohirskin pikkukaupunki (4 504 as.).
Vielä vuonna 2013 kaupunkipiirissä arvioitiin asuvan 137 783 ihmistä; tällöin alueeseen kuului myös Mykolajivkan kaupunki (15 684 as., 2013), mutta piirirajoja on sittemmin muutetettu. Kaupunkipiirin väkiluku oli laskenut edellisinä vuosikymmeninä, sillä vuonna 1989 asukkaita oli vielä noin 157 300 ja vuonna 2001 146 600.
Historia

Ensimmäinen kirjallinen maininta asutuksesta Torin suolajärven lähistöllä on vuodelta 1622. Vuonna 1676 kaupungin nykyiselle paikalle perustettiin linnoitus nimeltä Tor, joka sai nimensä Donetsin sivujoen Kazenyi Toretsin aiemman nimen mukaan. Lähistöllä on useita suolajärviä. Suolantuotanto ja kalastus olivat aluksi merkittäviä elinkeinoja. Vuosina 1676–1784 paikkakunnan nimi viittasi suolaan (ven. Соляной, Soljanoi). Vuonna 1784 kaupunki sai nykyisen nimensä.
Kaupungissa ja sen lähistöllä käytiin kovia taisteluja Itä-Ukrainan kriisin aikana huhti-heinäkuussa 2014, koska se oli yksi separatistien keskuspaikoista ja kuului "Donetskin kansantasavallalle". Slovjanskin kaupungin otti haltuunsa 12. huhtikuuta "Donetskin kansantasavallan" joukkoihin kuuluvaksi ilmoittautunut kansansuojeluskunta. Ukrainan joukot saivat kaupungin jälleen haltuunsa 5. heinäkuuta 2014, jolloin "Donetskin kansantasavallan" joukot perääntyivät Kramatorskin suuntaan ja jatkoivat sieltä Horlivkaan (?) ja Donetskiin. Kaupunkiin jäivät taistelujen jälkeen aluepuolustuspataljoonat Kyjiv-1, Prikarpatje ja Harkov-2.tarvitaan parempi lähde
Talous ja liikenne

Kaupungissa on muun muassa kemian- ja keramiikkateollisuutta, kalusteiden valmistusta, ompelimo, kalankasvatusta, kylpylöitä. Slovjanskissa Ukrainan rautateiden poikittaiselta Pultavasta Harkovan alueen Lozovan kautta itään kohti Horlivkaa johtava pääradalta lähtee sivurata pohjoiseen Krasnyi Lymaniin.
Ukraina solmi Koillis-Ukrainan Dneprin-Donetskin altaan liuskekaasukentän erään osan, eli Juzovskan esiintymän osalta 50-vuotisen tuotanto-osuussopimuksen Shell-yhtiön kanssa vuoden 2013 alussa. Juzovskan esiintymän ydinalueet osuvat juuri Donetskin alueen Slovjanskin ja Harkovan alueen Izjumin seudulle.
Kazenyi Torets -joki Slovjanskissa.
Uimaranta suolajärven rannalla.
Rautatieasemaa.
”Donetskin tasavallaksi” itseään kutsuvan, laittoman ja aseistetun separatistiryhmittymän katusulku kaupungissa huhtikuussa 2014.
Kristuksen ylösnousemuksen kirkko Slovjanskissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Slovjansk Wikimedia Commonsissa
Juurihoito

Juurihoidon työvaiheet
Juurihoito eli endodontia on tulehtuneen hampaan hoitomenetelmä. Juurihoidon tavallisin syy on hammasytimen tulehtuminen tai kuoleminen. Karies, traumat, korjaava hoito tai mikroskooppiset halkeamat avaavat tien dentiinitubuluksiin ja juurikanavaan. Hampaan tulehtuminen tai kuoleminen diagnosoidaan kliinisten oireiden ja löydösten, vitaliteetin sekä röntgenkuvien avulla. Kun hampaan ydin on vahingoittunut parantumattomasti tai kuollut, se tulee juurihoitaa. Juurihoidossa hoidetaan tai ehkäistään yksittäisen hampaan infektio.
Työvaiheet

Hammas preparoidaan (eli poistetaan hampaan hermot ja verisuonet) pienillä avaaja- ja suuremmilla laajennusneuloilla. Tyhjät juurikanavat desinfioidaan ja kuivataan pienillä paperinastoilla. Sen jälkeen kanavat eristetään juuritäytteellä, joka  on yleensä guttaperkkaa eli kumipuusta saatavaa elastomeeria. Juuritäytteen päälle laitetaan paikka. Juurihoito voi vaatia useamman hoitokerran, jotta tulehdus saadaan hoidettua.
Ensimmäisellä käynnillä hampaan kruunua porataan, poistetaan suurin osa hampaan hermoista ja verisuonista sekä laitetaan lääkeainetta juurikanaviin. Tällöin hampaan puudutus on välttämätöntä, paitsi jos hampaan hermot ovat kuolleet. Seuraavilla kerroilla, jos juurikanavia vielä laajennetaan ja lääkeaineita vaihdetaan, puuduttaminen ei aina ole tarpeen, mikäli kaikki hermot ja verisuonet on saatu poistettua. Tällöin hammas ei tunne kipua.
Juurihoidon päämääränä on mikrobien poistaminen juurikanavasta tai niiden pääsyn estäminen juurikanavaan. Tämän takia jokainen juurihoidon vaihe suoritetaan aseptisesti. Juurihoito on toimenpiteenä erikoislaatuinen, sillä työskentelyalue on mahdollista eristää muusta suuontelosta. Tähän käytetään yleensä ns. kofferdamia.
Hoidetun hampaan ennuste

Juurihoito voi epäonnistua, mikäli kaikkia juurikanavia ei löydetä ja puhdisteta juurihoitoa tehtäessä. Joskus juurikanavien täyteaine ei ole tarpeeksi syvällä tai tiiviisti juurissa, jolloin hammas saattaa tulehtua uudelleen. Joskus instrumentti puhkaisee juuren ja tapahtuu juuren ylitäyttö ja täyteainetta pääsee juuren ulkopuolelle ja voi syntyä purentakipu. Amerikkalaisen Delta Dentalin teettämän tutkimuksen mukaan (jossa oli mukana 1,6 miljoonaa amerikkalaista) noin 97 % juurihoidetuista hampaista kyettiin säilyttämään kahdeksan vuoden seurannan ajan, ja näistä noin 1-1,5 % (hampaan sijainnista riippuen) jouduttiin tänä aikana hoitamaan uudelleen; loput noin 3 % juurihoidetuista hampaista jouduttiin seuranta-aikana poistamaan. Uusintahoitoa vaativat ongelmat ilmenivät yleensä kolmen ensimmäisen vuoden aikana juurihoidon jälkeen. Syy uusintahoitoon on yleensä hampaan reikiintyminen, jonka havaitsemista vaikeuttaa juurihoidetun hampaan tunnottomuus, tai hampaan tulehtuminen.
Afrikaniibishaikara

| Afrikaniibishaikara |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Haikaralinnut Cicooniformes
Heimo::  Kattohaikarat Ciconidae
Suku::  Iibishaikarat Mycteria
Laji::  ibis
Kaksiosainen nimi
 Mycteria ibis  (Linnaeus, 1766) 
Katso myös
   Afrikaniibishaikara Wikispeciesissä   Afrikaniibishaikara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Afrikaniibishaikaran munia.
Afrikaniibishaikara (Mycteria ibis) on kattohaikaroiden heimoon kuuluva haikaralintu.
Ulkonäkö ja koko

Afrikaniibishaikara on 95–105 senttimetriä pitkä ja sen siipiväli on 150–165 senttimetriä.
Linnun naama on väritykseltään punainen tai joskus osittain oranssi. Nokka on keltainen ja nokan pää tummemman oranssinkeltainen. Jalat ovat punaiset. 
Linnun höyhenpuku on pääasiassa valkoinen; siivissä, hartioilla ja selässä on vaaleanpunainen sävy. Pyrstö on musta ja siipisulat mustavalkoiset.
Levinneisyys

Afrikaniibishaikara pesii trooppisessa Afrikassa. Harhailijoita on tavattu ainakin Israelissa ja Turkissa.
Ravinto ja elintavat

Afrikaniibishaikara kahlaa pitkillä koivillaan mutaisessa vedessä ja sieppaa sieltä nokkaansa kaloja.
Dalian

| Dalian 大连 |
| --- | --- |
 Kuvakokoelma Dalianista.
 Dalianin sijainti Liaoningin maakunnassa.
 Dalian
 Koordinaatit: 39°2′N, 121°46′E 
Valtio:   Kiina
Maakunta:  Liaoning
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Maakunnan alainen kaupunki
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  13 237 km²
Väkiluku (2010):  3 902 467
 
 www.dl.gov.cn 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dalian (yksink.: 大连; perint.: 大連; pinyin: Dàlián, entinen Dalnyi, Dairen, Lüda) on satamakaupunki Liaoningin maakunnassa Kiinassa. Vuonna 2010 kaupungissa asui 3 902 467 henkilöä. Nimi Lüda (旅大) on itse asiassa Lüshunkoun ja Dalienin ensimmäisten tavujen yhdistelmä; suom. "Yhdessä iso".
Dalian sijaitsee Liaotungin niemimaan kannaksen kapeimmalla kohdalla. Kaupungin länsirantaa huuhtoo Bohainmeri ja itärantaa Keltainenmeri.
Ilmasto

Dalianissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan kuumakesäinen mannerilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 11 °C ja keskimääräinen sademäärä 630 millimetriä. Elokuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 24 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin –4 °C. Sateisin kuukausi on heinäkuu, jolloin sataa keskimäärin noin 170 millimetriä. Helmikuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on seitsemän millimetriä.
Historia

Dalianin, jonka paikalla suunnilleen sijaitsi Qiningwaqiao-niminen kalastajakylä, perustivat venäläiset vuonna 1898 Ensimmäinen Kiinan–Japanin sodan jälkeen. Historia liittyy läheisesti toisen lähisatamakaupungin, Port Arthurin eli Lüshunkoun historiaan. Nykyään sekä Lüshunkou että Qiningwaqiao ovat suurkaupungin osia, jälkimmäinen itse asiassa kaupungin keskustana. Kaupungin sijainnin strategisen tärkeyden huomasivat jo 1800-luvulla muutkin kuin kiinalaiset.
Yhdistynyt kuningaskunta miehitti alueen toisen oopiumisodan aikana vuosina 1856-1860. Sodan jälkeen alue palautettiin kiinalaisille, mutta he joutuivat puolestaan luovuttamaan sen Venäjälle vuonna 1898. Venäläiset antoivat kaupungille nimen Dalnyi (ven. Дальний, "kaukainen"). Japani miehitti alueen Venäjän–Japanin sodassa vuonna 1904 ja sotaa seuranneessa Portsmouthin rauhassa Venäjä luovutti alueen Japanille. Japani antoi kaupungille nimen Dairen ja hallitsi aluetta ensin suoraan ja sittemmin perustamansa nukkevaltio Mantšukuon kautta. Venäläiskaudesta jäi suhteellisen vähän historiallisia rakennuksia, kun taas japanilaiselta kaudelta niitä on edelleen useita. Japanilaiset kaupunkisuunnittelijat rakensivat alueita uudelleen ja laajensivat kaupunkialuetta vuonna 1937. Kaupungin sataman kautta vietiin raaka-aineita Mantšuriasta Japaniin.
Toisen maailmansodan seurauksena Neuvostoliitto hyökkäsi Japanin miehittämään Mantšuriaan vuonna 1945. Neuvostoliitto hallitsi kaupunkia yhdessä kiinalaisten kanssa vuoteen 1955 saakka, jolloin se palautettiin kokonaan kiinalaisille. Kiinalaiset nimittivät kaupunkia Ludaksi vuoteen 1979 saakka, jolloin nimeksi tuli uudestaan Dalian. Vuonna 1984 kaupungista tuli yksi neljästätoista avoimien ovien kaupungista Kiinassa, jonne ulkomaalaiset saattoivat investoida.
Talous

Dalianin satama on Kiinan suurimpia öljysatamia ja kuuluu maailman kymmenen suurimman sataman joukkoon. Kaupungissa onkin paljon öljynjalostusta ja kemianteollisuutta. Kiinan hallitus on antanut Dalianille monia etuoikeuksia, kuten "vapaan kaupungin" aseman. Tämän ansiosta kaupunkiin on tullut paljon ulkomaalaisia sijoituksia.
Dalianin tärkeimmät teollisuudenalat ovat petrokemikaalit, laiteteollisuus, laivanrakennus, elektroniikka ja informaatioteknologia. Siellä tuotetaan myös tekstiilejä. Vuonna 2012 kaupungin teollisuuden tuotannon arvo oli 320,74 miljardia renminbiä. Kaupungin suuriin yrityksiin kuuluvat PetroChina's Dalian, Dalian Locomotive & Roll Stock Works, Dalian Shipbuilding Industry ja Dalian Port. Teollisuuden ohella Dalian on Koillis-Kiinan finanssikeskus.
Dalianin satama on Kiinan suurin öljy- ja kaasusatama, sekä koko maan kolmanneksi suurin satama tavaratonneissa mitattuna. Kaupunki on myös kalastuksen ja meritoiminnan keskus. Dalianissa on rautateiden päätepiste, ja sieltä pääsee junalla esimerkiksi Shenyangiin. Kaupungissa on myös lentokenttä, jossa on säännöllisiä lentoja Japaniin ja Etelä-Koreaan samoin kuin muihin Kiinan suuriin kaupunkeihin.
Matkailun merkitys Dalianin taloudelle on ollut kasvussa, ja siitä on tullut yksi suosituimmista matkakohteista Kiinassa. Matkailun suosion kasvuun ovat vaikuttaneet kaupungissa sijaitsevat rannat sekä läntisen ja itäisen arkkitehtuurin yhdistyminen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dalian Wikimedia Commonsissa
Radio86.fi: Dalian – Koillis-Kiinan muotimekka
Cook's Handbook for Tourists to Peking, Tientsin, Shan-Hai-Kwan, Mukden, Dalniy, Port Arthur, and Seoul, London: Thomas Cook & Son, 1910
Panoraamakuva vuodelta 1903 venäläisvallan ajalta
Moderni pankkirakennus taustalla, vanhanaikaisia kauppoja edustalla
Xinghain aukio.
Suffren-luokka (sukellusvene)

| Suffren |
| --- | --- |

Tekniset tiedot
Uppouma:  noin 4 800 t (pinnalla) 5 300 t (sukelluksissa)
Pituus:  99,5 m
Leveys:  8,8 m
Syväys:  7,3 m
Koneteho:  1 x K15-painevesireaktori, 150 MW
Nopeus:  25+ solmua
Miehistöä:  65, joista 11 upseereita
Aseistus
Meritorjunta:  4 x 533 mm torpedoputkea
Suffren-luokka on Ranskan merivoimien kuuden ydinsukellusveneen muodostama alusluokka, jonka aluksista kaksi on otettu palvelukseen vuoden 2023 loppuun mennessä.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Suffren | DCNS, Cherbourg | 19. joulukuuta 2007 | 1. elokuuta 2019 | 6. marraskuuta 2020 |  |
| Duguay-Trouin | DCNS | 26. kesäkuuta 2009 | 9. syyskuuta 2022 | 28. heinäkuuta 2023 |  |
| Tourville | DCNS | 28. kesäkuuta 2011 | 2023 | 2024/2025 |  |
| De Grasse | DCNS |  |  | 2026 | tilattu 18. heinäkuuta 2014 |
| Rubis | DCNS |  |  | 2028 | tilattu 2. toukokuuta 1918 |
| Casabianca | DCNS |  |  | 2030 | tilattu 12. heinäkuuta 2019 |
Mosul

| Mosul (الموصل) Al-Mawṣil |
| --- | --- |
 Tigris-joki ja silta Mosulissa
 Mosul
 Koordinaatit: 36°22′N, 43°07′E 
Valtio:   Irak
Maakunta:  Ninawa
Piirikunta:  Mosul
Väkiluku (2024):  1 848 000
Aikavyöhyke:  UTC+4
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mosul eli Al-Mawṣil on Irakin toiseksi suurin kaupunki ja Ninawan kuvernoraatin keskus. Mosul sijaitsee Tigris-joen varrella maan pohjoisosassa, linnuntietä 355 kilometriä Bagdadista pohjoisluoteeseen. Vuonna 2024 Mosulin väkiluku oli noin 1 850 000.
Vuonna 2013 Mosulin kuvernoraatin Mosulin piirikunnassa arvioitiin asuvan noin 1,3 miljoonaa ihmistä (YK:n Irakin analyysiyksikön mukaan 43% koko kuvernoraatin 3 041 940 asukkaasta). Toinen, saksalaisen yksityishenkilön laskema väestöarvio (citypopulation.de) kertoi väkiluvuksi 1,475 miljoonaa asukasta (2011). Asukkaiden joukossa on useiden etnisten ryhmien ja uskontojen edustajia, kuten kurdeja, aramealaisia, arabeja ja turkkilaisia.
Maantiede

Mosulin historiallinen keskusta sijaitsee Tigrisjoen länsirannalla ja sitä vastapäätä on Assyrian muinaisen pääkaupunki Niniven rauniot. Nykyinen kaupunki on levinnyt myös muinaisten raunioiden ympärille. Matkaa Irakin pääkaupunki Bagdadiin etelässä on noin 360 kilometriä. Kaupungin arabiankielinen nimitys Al-Mawṣil on johdettu liittymistä tarkoittavasta sanasta waşala, joka puolestaan viittaa useisiin eri Tigrisin sivujokiin, jotka liittyvät yhteen virtaan Mosulin alueella. Itse kaupunki on rakennettu jokialangosta törröttävälle laakiolle. Mosul hallitsee alankoa samaan tapaan kuin Ninive ennen Mosulin perustamista. Paikan läpi on kulkenut historian saatossa useita kauppareittejä ja tämän takia kaupunki on ollut kaupan paikallinen keskus.
Maantiede > Ilmasto

Mosulissa kesät ovat kuumia ja kuivia ja talvet viileitä ja sateisia. Kuuminta on heinä- ja elokuussa, jolloin päivän keskilämpötila vaihtelee 24 °C:n ja 43 °C:n välillä. Touko- ja lokakuun välillä sadetta saadaan alle 30 millimetriä. Viileintä on tammikuussa, jolloin päivän keskilämpötila vaihtelee 2 °C:n ja 12 °C:n välillä. Suurin osa sateista saadaan marras- ja huhtikuun välisenä aikana. Vuosittainen sadanta on noin 360 millimetriä.
Historia > Varhainen historia

Myyttisen perimätiedon mukaan Mosulin perusti Rashidun -kalifaatin sotapäällikkö Utba bin Farqad Al-Salami vuonna 641. Arabit olivat valloittaneet alueen sassanidien hallitsemalta Persialta. Tätä ennen Mosulin alueella oli kaksi linnoitusta Tigrisjoen molemmin puolin. Itärannalla olleen linnoituksen nimi oli Ninive vanhan Assyrian pääkaupungin mukaan ja länsirannan linnoitus oli todennäköisesti vanha nestoriolainen luostari.
Kalifi Marwan II teki kaupungista Jaziran maakunnan pääkaupungin ja rakensi samalla teitä, sekä Tigriksen ylittäviä siltoja. Abbasidien vallan heiketessä Mosul päätyi arabiheimojen perustamien Hamdanidien ja Ukailidien dynastioiden haltuun. Arabeja seurasivat vuonna 1095 turkkilaiset Seldžukit ja heidän jälkeensä Zangidit ja lopulta Badr ad-Din Lu’lu. Zangidien ja Badr ad-Din Lu’lun valtakaudet olivat kasvun aikaa Mosulissa ja he rakennuttivat kaupunkiin useita rakennuksia ja puutarhoja, sekä korjauttivat vanhoja rakennuksia. Turkkilaisten hallitsijoiden valta päättyi Hülegün johtamien mongolien saapumiseen. Kaupunki säästyi ensin tuholta Badr ad-Dinin diplomatian avulla, mutta hänen poikansa valitsi myöhemmin väärän puolen sodassa ja Mosul tuhottiin vuonna 1261. Myöhemmin kaupunkia hallitsivat muun muassa Timur Lenk ja safavidit. Osmanit valtasivat kaupungin safavideilta vuonna 1535.
Historia > Osmanien valtakunta

Osmanihallitsijoiden asettamien paikallisten hallitsijoiden eli paššojen tavoitteena oli tavallisesti kerätä alueelta suurin mahdollinen taloudellinen hyöty ja heidän virkakautensa olivat usein lyhyitä. Vuosien 1638 ja 1700 välillä paššoja oli yhteensä 48. Hallinnollisesti Mosul oli pitkään Diyarbakırin eyaletin alainen sanjak. 1700-luvulla paššojen asemaa hallitsi al-Jalil-suku. Suvun perustaja Abd al-Jalil oli tullut tunnetuksi puolustaessaan kaupunkia Nadir Šahin joukkojen piiritystä vastaan. Saadakseen alueen kiinteämmin valtaansa Osmanit syöksivät viimeisen Jalil paššan vallasta vuonna 1834. Vuonna 1879 Mosulin sanjakista tehtiin hallinnollisesti vilayet. Itse kaupunki oli kuitenkin taantunut ja sitä vaivasivat sisäiset kiistat muslimien ja kristittyjen välillä, sekä kiistat eri kristittyjen suuntausten kesken.
Historia > Itsenäinen Irak

Maaöljy muutti laskusuhdanteen Mosulin historiassa. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen alueen ottivat haltuunsa britit, jotka olivat kiinnostuneita alueesta nimenomaan öljyn takia. Sykes–Picot-sopimuksen mukaan alueen olisi pitänyt siirtyä Ranskalle, mutta maa suostui brittien valta-asemaan, kun sille taattiin osuus alueen öljyvaroista. Osmanien valtakunnan raunioista syntynyt Turkin tasavalta vaati sekin aluetta itselleen. Kansainliitto päätti lopulta vuonna 1925 antaa alueen vastamuodostetulle Irakille. Uuden valtion keskus oli Bagdadissa. Mosul menetti myös asemansa vilayetin pääkaupunkina, entisen vilayetin alueista muodostettiin erilliset Mosulin, Kirkukin, Arbilin ja al-Sulaimaniyyan maakunnat. Vuonna 1969 Mosulin maakunta jaettiin vielä kahtia Dahukin ja Ninawan maakuntiin. Saddam Husseinin valtakaudella kaupungin väestöä pyrittiin arabialaistamaan ja etnisten puhdistusten kohteeksi joutuivat kaupungin kurdit, assyrialaiset ja Irakin turkmeenit. Heidän tilalleen tuotiin arabisiirtolaisia muualta maasta.