stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mamuka Mamulašvili
Sotilasura > Ukrainassa

Mamulašvili saapui Ukrainaan vuonna 2013 tukeakseen Euromaidania. Syyksi hän kertoi sen, että Ukraina tarjosi avoimesti apua ja vapaaehtoisia Abhasian sodassa. Mamulašvili on myös sitä mieltä, että Ukrainalla ja Georgialla on yhteinen vihollinen, eli "venäläinen imperialismi", minkä vuoksi hän alkoi vuonna 2014 kokoamaan uutta vapaaehtoisjoukkoa, jonka tarkoitus oli auttaa Ukrainan asevoimia taistelemaan Venäjää ja sen tukemia separatisteja vastaan.
Sotilasura > Ukrainassa > Georgialaislegioona

Georgialaislegioona, jota Mamulašvili johtaa, on kooltaan noin 800 henkilöä. Nimestään huolimatta legioonalaiset edustavat 32 eri kansalaisuutta. Kun legioona sulautettiin osaksi Ukrainan asevoimia vuonna 2016, Mamulašvili säilytti asemansa legioonan komentajana.
Mamulašvilin mukaan muun maailman liian lepsu suhtautuminen Venäjään Georgian sodan jäljiltä on syy sille, miksi Venäjä hyökkäsi Ukrainaan vuonna 2022. Kun Venäjän hyökkäys alkoi, Mamulašvili osallistui taisteluihin Antonovin lentokentän alueella. Kun Mamulašvililta kysyttiin, eroaako Venäjän vuonna 2022 aloittama hyökkäys jotenkin vuodesta 2014, hän sanoi, että ilmaiskuja tulee Venäjän puolelta enemmän. Hän kannattaa Ukrainan ilmatilan sulkemista.
Kesäkuun 13. päivänä 2024 Mamulashvili ilmoitti, että hänet on myrkytetty kolmannen kerran.
Sotilasura > Ukrainassa > Rikossyytteet Venäjällä

Syyskuuhun 2023 mennessä Venäjällä on aloitettu kahdeksan rikosoikeudenkäyntiä Mamulašviliä vastaan. Häntä syytetään muun muassa palkkasotilaiden värväämisestä, etniseen vihaan kiihottamisesta ja muusta. Mamulašvili väitti, että Venäjä on myös luvannut hänestä palkkion.
Sotilasura > Syytös vallankaappausjuonesta Georgiassa

Syyskuun 18. päivänä 2023 Georgian valtion turvallisuuspalvelu syytti Saakašvilia ja hänen kannattajiaan salaliitosta Ukrainan hallituksen kanssa ja georgialaisia vapaaehtoisia Ukrainassa vallankaappauksen suunnittelusta Georgian hallitusta vastaan järjestämällä hallituksen vastaisia joukkomielenosoituksia. Mamulašvili vastasi sanomalla, että tilanne näyttää olevan Kremlin järjestämä ja että ”perusteeton” syytös osoittaa, että Kreml tukee Georgian hallitsevaa puoluetta.
Sotilasura > Syytös vallankaappausjuonesta Slovakiassa

Tammikuun 31. päivänä 2025 Slovakian pääministeri Robert Fico syytti yhdessä Slovakian tiedustelupalvelun kanssa Georgialaislegioonaa hallituksen vastaisten mielenosoitusten järjestämisestä ja vallankaappauksen järjestämisestä maassa. Näiden syytteiden vuoksi Mamulašvili ja 9 muuta ihmistä ovat saaneet maahantulokiellon Slovakiaan.
Kunnianosoituksia

Vakhtang Gorgasalin ritarikunta (Georgia)
Ivan Mazepan risti (Ukraina)
Urhoollisuuden ritarikunta (Ukraina)
Uhrauksen ja Ukrainan rakkauden mitali (Ukraina)
Lähde:
Hallberg

Hallberg on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Aimo Hallberg (1865–1937), suomalainen pankinjohtaja, everstiluutnantti ja kotkalainen kunnallispoliitikko
Anna Hallberg (s. 1963), ruotsalainen poliitikko ja ministeri
Bengt Hallberg (1932–2013), ruotsalainen jazzpianisti, -säveltäjä ja -sovittaja
Eduard Hallberg (s. 2003), suomalainen alppihiihtäjä
Ejnar Hallberg (1880–1972), suomalainen pankinjohtaja, liikemies ja numismaatikko, Mauritz Hallbergin poika
Emil Hallberg (s. 1995), suomalainen näyttelijä ja tanssija
Gerda Hallberg (1882–1909), suomalainen lastenkirjailija
Gösta Hallberg-Cuula (1912–1942), ruotsalainen sotilas ja poliitikko
Harry Hallberg  (1914–1997), ruotsalainen veneenveistäjä ja yrittäjä
Helena Ahti-Hallberg (s. 1968), suomalainen tanssija, tanssinopettaja ja yrittäjä
Kajsa Hallberg Adu (s. 1981), ruotsalainen bloggaaja ja akateeminen luennoitsija
Lin Hallberg (s. 1956), ruotsalainen kirjailija
Mauritz Hallberg (1851–1924), suomalainen valtiopäivämies ja RKP:n kansanedustaja
Melker Hallberg (s. 1995), ruotsalainen jalkapalloilija
Messiah Hallberg (s. 1984), ruotsalainen koomikko ja juontaja
Pekka Hallberg (s. 1944), Suomen korkeimman hallinto-oikeuden presidentti 1993–2012
Per Hallberg (s. 1958), ruotsalainen Oscar-palkittu äänitehosteiden suunnittelija
Raino Hallberg (1890–1970), suomalainen kokoomuslainen poliitikko
Ulrika Hallberg (s. 1952), suomalainen balettitanssija.
Nimen muita merkityksiä

Harry Hallberg  (1914–1997), ruotsalainen veneenveistäjä ja yrittäjä
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Utran kanava

Näkymä Pielisjoelta, Utran kanavan viereiseltä tukkien käsittelyalueelta.
Utran kanava on Pielisjoessa Utrankosken kohdalla sijaitseva uittokanava, joka poistui käytöstä, kun Utran kohdalle valmistui vuonna 1971 avokanava Pielisjoen väylää uusittaessa.
Historia

Utrankoskella tehtiin ensimmäiset perkaustyöt 1780-luvulla, kun Martin Stenius perusti vesisahan Utraan. Hän perkautti Utrankosken ja Kaluvirran sekä kaivautti väylän Kukkosensaareen sahatavaran kuljetuksen helpottamiseksi. Ensimmäinen kanava Utrankoskeen valmistui 1832, kun Nils Ludvig Arppe rakennutti sulkukanavan (Arppen sulun) perustamansa Kuurnankosken sahan proomukuljetuksia varten. Sulku oli noin 40 meträ pitkä ja kuusi metriä leveä. Arppen sulku poistui käytöstä sen jälkeen, kun Arppe joutui sulkemaan Kuurnankosken sahan vuonna 1850. Nykyisin Arppen sulku on lähes kuivillaan, ja siitä on jäljellä kiviseiniä sekä pohjalautoja. Arppen sulun korvasi vuosina 1850–1853 rakennettu Utran venekanava joka oli 260 metriä pitkä ja 3,6 leveä veneille tarkoitettu avokanava.
Utraan rakennettiin uusi sulkukanava 1874–1875 osana Pielisjoen kanavointitöitä. Uusi kanava oli 414 metriä pitkä, ja siinä oli yksi puurakenteinen sulku, jonka pituus oli 35,6 metriä, leveys 7,7 metriä ja syvyys 2,1 metriä. Sulku rakennettiin entisen venekanavan paikalle, ja sulun yli johti kääntösilta, jonka kautta kuljettiin Utran sahalle. Utran puusulku uudistettiin kivirakenteiseksi vuonna 1902 ja kanavan sivuun rakennettiin 1913 uittokouru.
Utran kanavan sulun paikalle rakennettiin 1948–1951 uusi betonirakenteinen uittosulku, jonka pituus oli 175 metriä, leveys 8,0 metriä ja syvyys 2,5 metriä. Utran uittosulku oli käytössä aina siihen saakka, kun uusi Kuurnan kanava valmistui 1971. Tämän jälkeen Pielisjoessa Saapaskoskella, Jakokoskella, Paiholassa ja Kuurnan vanhassa kanavassa olleet sulut jäivät pois käytöstä ja Kuurnan vanha kanava ja Paiholan sulku jäivät jopa kohonneen vedenpinnan alle. Utran uittosulku kävi tarpeettomaksi, koska vedenpinnan korkeus sulun molemmissa päissä oli nyt sama. Uittosulku on edelleen jäljellä, mutta sitä ei enää käytetä ja sulun portit ovat aina auki.
Iiro Pakarinen

| Iiro Pakarinen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. elokuuta 1991 (ikä 33) Suonenjoki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Rudi, Härkä
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  185 cm
Paino:  95 kg
Seura
Seura:  HIFK
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  81
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2009–
Aik. seurat:  KalPa (SML) Oklahoma City Barons (AHL) Edmonton Oilers (NHL) Bakersfield Condors (AHL) Metallurg Magnitogorsk (KHL) Barys Nur-Sultan (KHL) Jokerit (KHL)
NHL-varaus:  184. varaus, 2011 Florida Panthers
Iiro Erkki Ilmari Pakarinen (s. 25. elokuuta 1991 Suonenjoki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Helsingin IFK:ssa. Hän toimii joukkueen varakapteenina. Pakarinen on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän laukoo oikealta.
Ura > Seuraura > Uran alku Suomessa

Pakarinen on Suonenjoen Kiekko-Karhujen (SuKiKa) kasvatti. Hän siirtyi C-juniori-ikäisenä KalPaan kaudeksi 2006–2007, jolloin hän oli joukkueen toiseksi paras pistemies ja maalintekijä Mikko Nuutisen jälkeen. Hän voitti joukkueessa A-nuorten suomenmestaruuden vuonna 2008.
Kaudella 2009–2010 KalPan päävalmentaja Pekka Virta piti Pakarista säännöllisesti pelaavassa kokoonpanossa, osittain vahvojen harjoituspelien vuoksi. Hän teki SM-liigadebyyttinsä 24. syyskuuta 2009 kotona Ilvestä vastaan ja sai ottelussa jääaikaa 10.42 minuuttia. Syyskuussa 2009 Pakarinen teki KalPan kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen. Ensimmäiset kaksi liigamaaliaan Pakarinen teki 2. helmikuuta 2010 vieraissa HIFK:ta vastaan KalPan voittaessa luvuin 5–2. Hänet palkittiin Ilta-Sanomien kolmen tähden tähtipelaajana. Pakarinen pelasi SM-liigan debyyttikaudellaan 38 runkosarjaottelua tehoilla 3+5=8 ja 12 pudotuspeliottelua tehden kolme maalia. Hän pelasi miesten pelejä myös alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa Mestiksessä kuuden ottelun verran sekä KalPan A-nuorissa.
Kauden 2010–2011 Pakarinen pelasi lähes kokonaan SM-liigassa, jossa hän pelasi 46 runkosarjaottelua tehoilla 7+3=10 ja seitsemän pudotuspeliottelua tehden yhden maalin. Pakarinen pelasi kaudella miesten pelejä Mestiksessä alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa kolmen ottelun verran sekä KalPan A-nuorissa. Tammikuussa 2011 Pakarinen sijoittui Euroopassa pelaavien kenttäpelaajien CSS-rankingin 106. sijalle NHL:n varaustilaisuuteen 2011. Florida Panthers varasi Pakarisen seitsemännellä kierroksella 184. pelaajana
Kausi 2011–2012 oli Pakarisen ensimmäinen kokonainen kausi SM-liigassa. Hän teki runkosarjassa tehot 10+3=13 ja seitsemässä pudotuspeliottelussa tehot 2+2=4, joilla oli joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi tehokkain pelaaja Marko Kauppisen ja Tommi Miettisen kanssa. Toukokuussa 2012 Pakarinen solmi HIFK:n kanssa kaksivuotisen sopimuksen. Helmikuussa 2014 Pakarinen solmi HIFK:n kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Ura > Seuraura > NHL-sopimus

Kesäkuussa 2014 Pakarinen solmi Edmonton Oilersin kanssa kaksivuotisen tulokassopimuksen, jonka keskimääräinen vuosipalkka oli 875 000 dollaria. Marraskuussa hänet kutsuttiin ensimmäisen kerran ylös NHL:ään. Hän teki toisessa ottelussaan avausmaalinsa. Hänet lähetettiin viiden ottelun jälkeen takaisin AHL:ään, josta hänet nostettiin helmikuussa 2015 takaisin. Samalla Edmontonin valmentaja Todd Nelson kertoi Pakarisen saavan peliaikaa ensimmäisessä hyökkäyskentällisessä ja ykkösylivoimassa. NHL-tulokaskaudellaan Pakarinen teki Oilersissa 17 ottelussa kaikkiaan kolme tehopistettä. Suurimman osan kaudesta hän pelasi AHL:ää Oklahoma City Baronsissa, jossa hän teki 17 maalia ja 28 tehopistettä 39 ottelussa.
Kaudella 2015–2016 Pakarinen pelasi 63 ottelua ja teki viisi maalia ja 13 tehopistettä. Hän pelasi suurimman osan ajastaan nelosketjussa, mutta hänet nostettiin ajoittain myös kahteen ensimmäiseen ketjuun. Pakarisen jääaika oli noin 11 minuuttia ottelua kohden ja hän pelasi myös alivoimaa. Kauden päätteeksi Pakarinen teki yksivuotisen jatkosopimuksen Oilersin kanssa. Kaudella 2016–2017 hän kärsi loukkaantumisista ja pelasi vain 14 ottelua tehden neljä tehopistettä. Hän käväisi myös AHL:n puolella toivuttuaan polvivammasta ja pelasi siellä viisi ottelua samassa ketjussa maamiestensä Jere Sallisen ja Jesse Puljujärven kanssa. Kauden päätteeksi Pakarinen solmi uuden yksivuotisen jatkosopimuksen Oilersin kanssa.
Pakarinen jatkoi kaudella 2017–2018 Oilersin kokoonpanossa, kunnes joulukuussa 2017 hänet asetettiin siirtolistan kautta AHL:ään tehtyään 18 ottelussa vain yhden tehopisteen. Hänet nostettiin takaisin Oilersin kokoonpanoon 18. tammikuuta 2018 ja teki kauden avausmaalinsa 5. helmikuuta Tampa Bay Lightningia vastaan. Hän pelasi kaudella lopulta yhteensä 40 NHL-ottelua ja teki niissä kolme tehopistettä. Kausi jäi hänen viimeisekseen NHL:ssä. Kaikkiaan Pakarinen pelasi NHL:ssä 134 ottelua, kaikki Edmonton Oilersissa, ja teki 10 maalia ja yhteensä 23 tehopistettä.
Ura > Seuraura > KHL

Pelattuaan neljä kautta NHL:ssä, Pakarinen siirtyi KHL-seura Metallurg Magnitogorskin riveihin yksivuotisella sopimuksella kaudeksi 2018–2019. Omien sanojensa mukaan Pakarinen kyllästyi NHL:ssä jämärooliin ja halusi lähteä suuremman vastuun perässä Eurooppaan. Pakarinen pelasi Magnitogorskissa ykkösketjussa kokeneiden Matt Ellisonin ja Wojtek Wolskin kanssa. Hän pelasi ensimmäisellä KHL-kaudellaan 60 runkosarjaottelua ja teki 19 maalia ja 26 tehopistettä; pudotuspeleissä hän teki kuudessa ottelussa yhden syöttöpisteen. Kun Magnitogorsk ei tarjonnut Pakariselle sopimusta, hän siirtyi Barys Nur-Sultaniin kaudeksi 2019–2020. Hän teki kaudella 22 ottelussa kymmenen tehopistettä.
Toukokuussa 2020 Pakarinen siirtyi Jokereihin kolmivuotisella sopimuksella. Hän teki 32 runkosarjaottelussa yhdeksän maalia ja 15 tehopistettä, ja neljässä pudotuspelissä yhden syöttöpisteen. Kaudeksi 2021–2022 hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi. Jokereiden aika KHL:ssä päättyi helmikuussa 2022, kun Venäjä oli hyökännyt Ukrainaan. Pakarinen teki toisella kaudellaan Jokereissa 46 ottelussa kymmenen maalia ja 20 tehopistettä.
Ura > Seuraura > Paluu HIFK:hon

Jokerit purki pelaajiensa sopimukset KHL:stä vetäytymisen myötä, joten Pakarinen siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella takaisin HIFK:hon, josta oli lähtenyt vuonna 2014 NHL:ään. Hän pelasi loppukaudella 11 runkosarjaottelua ja teki niissä neljä maalia. Seitsemässä pudotuspeliottelussa hän sai kolme syöttöpistettä. Huhtikuussa 2022 Pakarinen teki kaksivuotisen jatkosopimuksen HIFK:n kanssa.
Kaudeksi 2022–2023 Pakarinen nimettiin HIFK:n varakapteeniksi. Hän oli joukkueensa toiseksi paras maalintekijä 19 maalilla ja neljänneksi paras pistemies 36 tehopisteellä. Pakarinen jakoi SM-liigan maalipörssin yhdeksännen sijan Pelicansin Joni Ikosen kanssa. Pudotuspeleissä hän oli HIFK:n paras pistemies ja maalintekijä tehtyään seitsemän maalia ja yhden syöttöpisteen. Pakarisen osumista kolme jäivät voittomaaleiksi puolivälieräsarjassa Lukkoa vastaan ottelusarjan kolmessa ensimmäisessä ottelussa. Hän jakoi myös joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Kristian Vesalaisen kanssa lukemalla +5. Pakarinen edusti HIFK:ta kauden aikana myös Spengler Cupissa. Pakarinen oli kaudella 2023–2024 HIFK:n kolmanneksi paras maalintekijä 18 osumallaan. Maaliskuussa 2024 hän teki seuran kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen.
Pakarinen aloitti kauden 2024–2025 vahvasti ja teki 11 ensimmäisessä ottelussa kahdeksan maalia. Lokakuussa Pakarinen valittiin SM-liigan kuukauden pelaajaksi, kun hän teki 12 ottelussa yhteensä 17 maalia, joista 13 syntyi tasakentällisin. Yhdessä muiden ykkösketjussa pelanneiden Kristian Vesalaisen ja Jori Lehterän kanssa Pakarinen johdatti HIFK:n sarjan kärkipaikalle. Hänen maalitahtinsa hiipui kauden edetessä ja 13. joulukuuta hän oli tehnyt edellisessä yhdeksässä ottelussa vain kaksi maalia. Joulukuun lopulla HIFK:n keskikaista kärsi useista poissaoloista, mikä pakotti Pakarisen pelaamaan keskellä.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Peking 2022 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Valko-Venäjä 2014 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Latvia 2021 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Yhdysvallat 2009 | jääkiekko |  |
Pakarinen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2009 ja oli mukana voittamassa pronssia. Hän edusti Suomea alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2010 ja 2011. Jälkimmäisessä turnauksessa hän oli Suomen varakapteeni.
Pakarinen oli mukana Suomen joukkueessa voittamassa hopeaa MM-kilpailuissa 2014. Hän viimeisteli turnauksessa 3 maalia. Hän voitti toisen kerran hopeaa vuoden 2021 turnauksessa. Vuoden 2022 turnauksesta hän jäi pois henkilökohtaisista syistä. Hän palasi Suomen joukkueeseen vuoden 2024 turnaukseen.
Pakarinen oli mukana Suomen joukkueessa Pekingin talviolympialaisissa 2022 voittamassa olympiakultaa. Hän viimeisteli turnauksessa kolme maalia, joista kaksi tuli alkusarjan päätösottelussa Ruotsia vastaan.
Muuta

Pakarisen pikkuvelipuoli Tatu Kokkola on pelannut lähinnä Mestiksessä ja Ruotsin alasarjoissa. Heidän serkkunsa Aatu ja Aleksi Hämäläinen ovat pelanneet myös hyökkääjinä SM-liigassa. Aatu pelasi omalla urallaan pudotuspelit mukaan lukien yhteensä 200 SM-liigaottelua KalPassa ja TPS:ssä. Hän voitti TPS:ssä Suomen-mestaruuden vuonna 2010. Aleksi Hämäläinen on pelannut SM-liigan ja Mestiksen lisäksi muun muassa Puolassa, Itävallassa ja Ranskassa.
Saksan talous

| Saksan talous |
| --- | --- |
 Mercedes-Maybach S 580 henkilöauto. Autoteollisuus kuuluu Saksan talouden kivijalkoihin ja saksalaiset autot ovat maailmankuuluja laadustaan.
Valuutta:  euro
Jäsenyydet:  EU, WTO, OECD
Tilastot
BKT:  4,6 biljoonaa $ (2024) 5,7 biljoonaa $ (PPP) (2024) 
- per asukas:  67 240 $ (ostovoimakorjattuna) (2024) 
- kasvu:  2,9 % (2021) 
- toimialoittain:  alkutuotanto 0,6 % teollisuus 30,5 % palvelut 68,9 % (2016)
Inflaatio:  3,1 % (2021)
Köyhyysrajan alle jäävien määrä:  16,7 % (2015) 
Gini-kerroin:  30,7 (2015)
Työvoima:  43,7 milj. (Q1, 2017)
- toimialoittain:  alkutuotanto 1,4 % teollisuus 27,7 % palvelut 70,9 % (2015)
Työttömyys:  3,3 % (syyskuu 2018) 
Ulkomaankauppa ja -investoinnit
Vienti:  1,2 bilj. € (2016) 
Vientituotteet:  kulkuneuvot, kemikaalit, sähkö- ja elektroniikkatuotteet 
Merkittävimmät vientimaat:  Yhdysvallat 9,6 %, Ranska 8,6 %, Iso-Britannia 7,5 %, Alankomaat 6,6 %, Kiina 6 %, Italia 4,9 %,  Itävalta 4,8 % (2015)
Tuonti:  955 mrd. € (2016) 
Tuontituotteet:  koneet, laitteet,   kemikaalit, öljy ja kaasu
Merkittävimmät tuontimaat:  Alankomaat 13,7 %, Ranska 7,6 %, Kiina 7,3 %, Belgia 6 %, Italia 5,2 %, Puola 5 %, Yhdysvallat 4,7 % (2015)
Julkinen talous
Julkinen velka:  68,3 % BKT:sta (2016) 
Budjetin tulot:  1,1 bilj. $ (2015)
Budjetin menot:  1,0 bilj. $ (2013)
Saksan talous on markkinahinnoin laskettuna maailman kolmanneksi suurin Yhdysvaltain ja Kiinan jälkeen. Ostovoimakorjattuna Saksa on maailman viidenneksi suurin kansantalous: IMF arvioi maan ostovoimakorjatun bruttokansantuotteen arvoksi 5,7 biljoonaa Yhdysvaltain dollaria vuonna 2024. Saksa on Euroopan suurin talous ja sen ulkomaankaupan arvo on huomattavan suuri myös suhteessa bruttokansantuotteeseen. Saksan viennin kokonaisarvo oli maailman kolmanneksi suurin vuonna 2014, myös tuonnin arvo oli kolmanneksi suurin. Vaihtotaseen ylijäämä on huomattavan suuri, joskaan ei poikkeuksellisen suuri suhteessa väestömäärään ja kansantuotteeseen.
Saksan bruttokansantuote ohitti Japanin vuonna 2023, Intia puolestaan ohittanee Saksan vuonna 2027. Ostovoimakorjattuina sekä Japanin että etenkin Intian bruttokansantuotteet ovat Saksaa korkeampia.
Vienti tuottaa kolmanneksen Saksan kansantulosta. Merkittävimpiä vientituotteita ovat ajoneuvot, koneet, kemialliset tuotteet, elektroniikka ja telekommunikaatioteknologia. Saksa tuo muun muassa raaka-aineita, elintarvikkeita ja tekstiilejä. Saksan tärkeimmät kauppakumppanit ovat Ranska, Italia, Iso-Britannia, Yhdysvallat, Alankomaat ja Belgia.
Historia > 1800-luku

Saksa teollistui suhteellisen myöhään. Tämä johtuu osittain siitä, että Saksa yhdistyi pienemmistä valtiokokonaisuuksista yhtenäiseksi kansallisvaltioksi vasta vuonna 1871. Vuonna 1835 rakennettiin ensimmäinen rautatie Nürnbergin ja Fürthin välille. Se osoittautui hyvin menestyksekkääksi, ja vuosien 1845 ja 1870 välillä uutta rautatietä rakennettiin maahan 8000 km.  Rautatien ohella tärkeä Saksan teollisuutta tehostanut tekijä oli valuuttojen yhdenmukaistaminen. Vuonna 1871 otettiin käyttöön Saksan markka, jonka arvo perustui kultaan. Hopearaha oli kuitenkin käytössä vuoteen 1907 asti.
Vuosien 1881 ja 1889 välillä Saksaan säädettiin useita työväestön asemaa parantavia lakeja. Saksa oli ensimmäinen valtio, jossa oli yleinen terveydenhoito, oppivelvollisuus sekä eläke. Saksaa pidettiinkin maailman ensimmäisenä hyvinvointivaltiona, ja sen väestöstä 99 % osasi lukea, mikä oli aikanaan maailman korkein luku.
Historia > 1900–1945

Vuoteen 1900 mennessä Saksa oli ohittanut Ison-Britannian ja Yhdysvallat teräksentuotannossa. Saksan talousihmettä tehosti myös suuri väestönkasvu: vuonna 1850 väestöä oli 35 miljoonaa, vuonna 1913 jo 67 miljoonaa. Natsien valtaannousun aikaan työttömyysprosentti oli korkea, mutta Saksa saavutti täystyöllisyyden laajojen julkisten rakennushankkeiden ansiosta. Natsi-Saksan ulkomaankauppa keskittyi vähemmän kehittyneisiin maihin, joilta saatiin raaka-aineita saksalaisia tuotteita vastaan. Vuonna 1933 ammattiliitot lakkautettiin, ja tilalle tulivat valtion omat toimielimet RAD, DAF ja SDA jotka päättivät työehdoista ja työajoista sekä KDF, joka järjesti työläisille urheilukerhoja.
Historia > 1946–1999

Sodan jälkeen Länsi-Saksa teki valuuttauudistuksen, joka käynnisti pitkän matalan inflaation ja nopean teollisuustuotannon kasvun aikakauden. Sen ansiosta Länsi-Saksa nousi erääksi Euroopan kehittyneimmistä maista. Vuoteen 1971 mennessä Saksa maksoi takaisin kokonaisuudessaan saamansa 1,1 miljardin dollarin apupaketin. Saksan talousihmeen aikana maahan tuli paljon vierastyöläisiä muun muassa Italiasta, Espanjasta ja Kreikasta.
Saksan yhdistyminen on maksanut joidenkin arvioiden mukaan jo 1 250 miljardia euroa, eikä talous ole tietyissä suhteissa kehittynyt idässä toivotulla tavalla noin 50 miljardin euron (4% läntisten osavaltioiden BKT:sta) vuosittaisista tulonsiirroista huolimatta.
Saksassa otettiin 1991 käyttöön ylimääräinen "solidaarisuusvero" (Solidaritätszuschlag) Itä-Saksan kehittämiseksi. Vuonna 1991 sitä perittiin 7,5 % palkka- ja yhtiöveron päälle, tämän jälkeen vero otettiin uudelleen käyttöön 1995 ja 1998 sitä leikattiin 5,5 %:iin.
Historia > 2000–

2000-luvun alussa Saksan talouskasvu oli hidasta ja työttömyys melko korkeaa.  Tämä yhdistettynä ikääntyvään väestöön aiheutti hyvinvointipalvelujen ylläpitämiselle haasteita. Tästä syystä Saksan hallitus päätti useista talousuudistuksista, joihin sisältyivät työmarkkinoiden niin sanotut Hartz-reformit.  Vuosikymmenen loppupuolella Saksan talous kasvoi nopeampaa tahtia muun maailman tavoin. Hartz-reformeja pidetään onnistuneina tästä syystä, mutta osa myös kritisoi reformeja elintason alentamisesta ja vaikutusten lyhytaikaisuudesta.
2010-luvulla Saksan bruttokansantuote kasvoi. Vuonna 2018 bruttokansantuotteen indeksi oli noin 115 (2010=100). Koronapandemian leimaamana vuonna 2020 bruttokansantuote supistui viitisen prosenttia, seuraavina vuosina kasvu jatkui.
Vuonna 2015 Saksaan säädettiin minimipalkka, jota vuonna 2017 korotettiin 8,84 euroon tunnilta.
Alkutuotanto

Maa- ja metsätalouden sekä kalastuksen osuus Saksan bruttokansantuotteesta on 0,6 prosenttia (vuonna 2016) ja työvoimasta 1,4 prosenttia (vuonna 2015).
Maatalousyrityksiä oli vuonna 2016 kaikkiaan 275 000 kappaletta, ja ne työllistivät 940 000 henkilöä. Saksan maa-alueesta puolet, 176 000 km², on maatalouskäytössä. Viljelysmaana on 71 prosenttia ja laitumena 28 prosenttia maatalousmaasta.
Puuta kaadettiin Saksassa vuonna 2016 yhteensä 52 miljoonaa kuutiometriä, josta havupuuta oli 75 prosenttia. Energiapuun osuus puunkorjuusta oli vajaa viidennes, yhdeksän miljoonaa kuutiometriä. Energiapuun käyttö on kasvussa.
Saksassa on noin 3 000 kalastusalan yritystä. Ne tuottivat vuonna 2016 erilaisia kalatuotteita 32 000 tonnia, josta simpukoiden osuus oli 40 prosenttia.
Alkutuotanto > Viinin tuotanto

Viiniä viljellään Saksassa noin 1 000 neliökilometrin alueella, tästä puolet sijaitsee Rheinhessenin ja Pfalzin viinialueilla, Rheinland-Pfalzin osavaltiossa. Valtaosa rypäleistä on vaaleita. Yleisimmät rypälelajikkeet ovat Riesling ja Müller-Thurgau.
Teollisuus

Saksa kuuluu maailman teollisuusmahteihin, ja monet sen teollisuustuotteet ovat maailmankuuluja. Suurimmat saksalaiset teollisuusyritykset liikevaihdolla mitattuna olivat vuonna 2016 Volkswagen Group, Daimler, BMW Group, Siemens, Uniper, Basf, E.ON, Bayer, RWE Group, Continental ja ThyssenKrupp Group.
Saksan liikevaihdoltaan suurimmat teollisuudenalat ovat auto-, kone-, kemian-, elintarvike- sekä sähkö- ja elektroniikkateollisuus. Jalostussektori työllistää noin 28 prosenttia Saksan työvoimasta (vuonna 2015) ja tuottaa noin 30 prosenttia bruttokansantuotteesta (vuonna 2016).