stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Neitotonkija
Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Nimensä mukaisesti neitotonkijat tonkivat ruokaa pohjalta.  Ne ovat melko aggressiivisia reviiriä puolustavia kaloja.
Kutemisen lähestyessä naaras kaivaa kuopan pohjahiekkaan, ja laskee siihen noin sata mätimunaa. Koiras vartioi reviiriä kun naaras hoitaa mätiä, ja molemmat vanhemmat  jatkavat hoitamista vielä 10 päivän päästäkin, kun poikaset uivat jo vapaasti. Lisääntyminen onnistuu harvoin kotiakvaariossa.
Vesiolot ja ravinto

Neitotonkijat viihtyvät lämpimässä (25–29 °C), pehmeässä (veden kovuus 0-6) ja happamuudeltaan melko neutraalissa tai lievästi happamassa vedessä, pH 6–7. Ne syövät eläinpitoista ravintoa kuten hyönteisten toukkia ja pieniä äyriäisiä. Neitotonkijat ovat herkkiä veden laadulle, etenkin nitraateille. Vähänkin huonossa vedessä ne menettävät värinsä.
Aiheesta muualla

Aquarium Wiki
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q128209  Wikispecies: Biotodoma cupido  ADW: Biotodoma_cupido  CoL: 5WL3B  EoL: 205915  FishBase: 12291  GBIF: 2372964  iNaturalist: 342469  IRMNG: 10153951  ITIS: 169888  NCBI: 284691  Open Tree of Life: 667005  WoRMS: 1022401
Riemannin geometria

Riemannin geometria on differentiaaligeometrian osa-alue, joka tutkii sileitä monistoja Riemannin metriikassa. Tässä metriikassa käsitellään moniston tangenttiavaruuden positiivisesti definiittejä neliömuotoja, jotka vaihtelevat sileästi pisteestä toiseen. Tämän avulla voidaan muotoilla lokaaleja käsitteitä kulmille, käyrien pituuksille ja tilavuuksille. Yleiset suureet saadaan integroimailla pienempiä kokonaisuuksia.
Johdanto

Riemannin geometrian kehitti Bernhard Riemann 1800-luvulla. Hänen geometriansa yleistää useita geometrioita, kuten epäeuklidisen, euklidisen ja pallogeometrian.
Jokaiselle sileälle monistolle voidaan määrittää Riemannin metriikka, joka auttaa ratkaisemaan differentiaalitopologian ongelmia. Riemannin geometrian opiskelu tarjoaa keinon opiskella pseudo-Riemannin monistoja, jotka ovat tärkeä osa yleistä suhteellisuusteoriaa.
Ribitoli

| Ribitoli |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (2R,3S,4S)-pentaani-1,2,3,4,5-pentoli
CAS-numero:  488-81-3
PubChem CID:  -
SMILES:  C(C(C(C(CO)O)O)O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C5H12O5
Moolimassa:  152,146 g/mol
Sulamispiste:  104 °C
Liukoisuus veteen:  Liukenee veteen
Ribitoli eli adonitoli (C5H12O5) on sokerialkoholeihin kuuluva orgaaninen yhdiste.
Ominaisuudet ja esiintyminen luonnossa

Ribitoli on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta, jolla on makea maku. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja lisäksi muun muassa etanoliin. Vaikka yhdisteellä on kolme kiraliakeskusta ei se silti ole optisesti aktiivinen. Tämä johtuu siitä, että yhdiste on rakenteeltaan mesoyhdiste.
Ribitolia esiintyy vapaana muun muassa kevätruusuleinikissä (Adonis vernalis) ja jänönputkiin kuuluvassa lajissa Bupleurum falcatum. Lisäksi se on osa riboflaviinia, flaviinimononukleotidia ja bakteerien soluseinän teikkohappoja. Eliöt biosyntetisoivat yhdistettä pelkistämällä riboosia. Eräillä bakteereilla on ribitolidehydrogenaasientsyymi, joka hapettaa ribitolin ribuloosiksi.
Valmistus

Ribitolia voidaan valmistaa pelkistämällä riboosia. Yhdistettä voidaan valmistaa myös erytro-4-pentyyni-1,2,3-triolista.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database (HMDB): Ribitol (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Ribitol (englanniksi)
FS Richelieu (1873)

| Richelieu |
| --- | --- |
 Richelieu

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Toulon
Kölinlasku:  1869
Laskettu vesille:  3. joulukuuta 1873
Palveluskäyttöön:  1876
Poistui palveluskäytöstä:  myyty 1901
Tekniset tiedot
Uppouma:  8 984 t
Pituus:  98,15 m
Leveys:  17,45 m
Syväys:  8,69 m
Koneteho:  4 200 ihp
Nopeus:  13 solmua
Miehistöä:  750
Aseistus
Aseistus:  6 × 10,8"/18 M1870 -tykkiä 5 × 5,5" M1870 -tykkiä 10 × 4,7" M1870 -tykkiä 8 × 37 mm tykkiä 4 × 14" torpedoputkea
Richelieu oli Ranskan laivaston vuonna 1873 vesillelaskettu taistelulaiva.
Valmistus

Alus tilattiin Toulonin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin vuonna 1869. Alus laskettiin vesille 3. joulukuuta 1873 ja se otettiin palvelukseen vuonna 1876.
Palvelus

Alus myytiin vuonna 1901.
Neitsyt Maria taiteessa

"Stuppacher Madonna", Matthias Grünewaldin alttaritaulu 1517-1519
Neitsyt Marian kuvatyypit
Annunziata * Apokalyptinen madonna * Conceptio immaculata * Itämaan tietäjät * Maestà * Marian taivaaseenottaminen * Mater dolorosa * Pietà * Sacra conversazione *  Suojaviittamadonna
Jan van Eyck, Kansleri Rolinin madonna 1433–1434.
Duccio di Buoninsegna, Madonna, lapsi ja enkeleitä, 1282–1307.
Sandro Botticelli, Madonna ihailee Jeesus-lasta viiden enkelin kanssa, 1485–1490.
Neitsyt Maria on taiteessa yleinen aihe, josta on tehty paljon maalauksia, sävellyksiä ja veistoksia. Yleisimmin hänet kuvataan Jeesus-lapsi sylissään.
Taiteessa käytetään usein sanaa Madonna, jolla tarkoitetaankin usein Neitsyt Marian kuvaa, joskus myös enkelimäisen kaunista naista.
Neitsyt Maria on yksi Uuden testamentin henkilöistä, Joosefin puoliso ja Jeesuksen äiti. Maria on enemmän teologinen kuin historiallinen hahmo, ja hänestä annetaan Uudessa testamentissa vain vähän tietoja. Hänet määriteltiin Jumalan synnyttäjäksi Efesoksen kirkolliskokouksessa vuonna 431. Marian arvostus on vahvin katolisessa kirkossa, mutta myös ortodoksinen kirkko pitää Mariaa esikuvana ja esirukoilijana. Näiden kahden kirkkokunnan piirissä onkin tehty eniten Mariaan liittyvää taidetta.
Musiikki

Maria-kultti oli yleistä katolisessa ja ortodoksisessa kirkossa jo varhaiskeskiajalla, ja se synnytti monia kirkkomusiikin mestariteoksia. Maria-aiheisen musiikin perustaa läntisessä Euroopassa ovat olleet yksiääniset liturgiset laulut sekä Maria-vesperit ja psalmit. Stabat Mater -sävellykset kertovat Marian kärsimyksestä ristin juurella.
Kuten muissakin taiteissa, säveltäjiä on innoittanut Luukkaan evankeliumin kohta 1:28–33, jossa enkeli Gabriel ilmoittaa Marialle, että hänestä tulee Jumalan äiti. Marian ilmestykseen perustuva Ave Maria -teksti on yksi eniten sävellettyjä kirkollisia säkeitä. Myös Luukkaan evankeliumin Neitsyt Marian ylistysvirsi Minun sieluni ylistää Herran suuruutta on synnyttänyt satoja teoksia, joita kutsutaan nimellä Magnificat.
Maria maalauksissa ja veistoksissa

Neitsyt Mariaa on kuvattu taiteessa varhaisessa vaiheesta lähtien, mutta läntisessä taiteessa hän sai merkittävän aseman vasta 1100-luvulla.
Marian kuvaamiseen on kehittynyt monia erityisiä kuvatyyppejä erityisesti keskiajalla. Kuvatyypit ovat saaneet monia muotoja eri maissa ja kulttuuripiireissä ja Neitsyt Marian asento, ilmeet, piirteet, ihonväri ja kuvien rekvisiitta ovat kuvatyypeissä erilaisia.
Neitsyt Mariasta ovat Suomessa tehneet maalauksia muun muassa Akseli Gallen-Kallela ja Helene Schjerfbeck.
Maria maalauksissa ja veistoksissa > Neitsyt Mariaan liittyviä maalaus- ja veistostyyppejä

Sacra conversazione
Pyhä Anna kolmantena
Suojaviittamadonna
Pietà
Apokalyptinen madonna
Conceptio immaculata
Maestà
Annunziata eli Marian ilmestys
Mater dolorosa
Musta madonna
Maria maalauksissa ja veistoksissa > Madonna-aiheisia teoksia taiteessa

Rafael: Madonna del Granduca ja Alba Madonna
Korppoon madonna, puuveistos
Jan van Eyck: Kansleri Rolinin madonna
Giovanni Bellini: Pyhä keskustelu (Madonna ja lapsi Pyhän Katariinan ja Pyhän Maria Magdaleenan kanssa)
Leonardo da Vinci: Neitsyt Maria, Jeesuslapsi, lammas ja Pyhä Anna sekä Luolamadonna
Rafael: Madonna del Granduca
Überlingenin katedraalin suojaviittamadonna 1563/1931.
Loreton Mustan madonnan kopio
"Madonna ruusutarhassa". Stefan Lochnerin maalaus, n. 1448, Köln
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Neitsyt Maria taiteessa Wikimedia Commonsissa
Mitch Richmond

| Mitch Richmond |
| --- | --- |
 Richmond vuonna 2011
Henkilötiedot
Koko nimi:  Mitchell James "Mitch" Richmond
Syntynyt: 30. kesäkuuta 1965 (ikä 59) Fort Lauderdale, Florida, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pelipaikka:  Heittävä takamies
Pituus:  196 cm
NBA-varaus:  5. varaus 1988 (Golden State Warriors)
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
1986–1988:   Kansasin yliopisto
Seurajoukkueet
1988–1991 1991–1998 1998–2001 2001–2002:   Golden State Warriors  Sacramento Kings  Washington Wizards  Los Angeles Lakers
Maajoukkueet
1988–1996:   Yhdysvallat
Ottelut (pisteet):  15
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Atlanta 1996 |  |  |
|  Pronssia | Soul 1988 |  |  |
Mitchell James "Mitch" Richmond (s. 30. kesäkuuta 1965 Fort Lauderdale) on yhdysvaltalainen ammattilaisuransa lopettanut koripalloilija. Hän pelasi NBA:ssa 14 kautta sekä voitti olympiakultaa ja saavutti olympiapronssia. Hänet valittiin kuusi kertaa NBA:n tähdistöotteluun ja viisi kertaa NBA:n kakkos- tai kolmostähdistökentälliseen.
Ura

Richmond pelasi yliopistokoripalloa Kansasin yliopistossa vuosina 1986–1988. Viimeisenä yliopistokautenaan hän teki keskimäärin 22,6 pistettä ottelua kohden. Richmond osallistui NBA:n vuoden 1988 varaustilaisuuteen, jossa Golden State Warriors varasi hänet tilaisuuden viidentenä pelaajana.
Ensimmäisellä NBA-kaudellaan hän teki keskimäärin 22,0 pistettä ottelua kohden ja muodosti joukkuekaverinsa Chris Mullinin kanssa liigan tehokkaimman korintekijäkaksikon, sillä kaksikko teki kauden aikana keskimäärin 48,6 pistettä ottelua kohden. Tulokaskautensa päätteeksi Richmond valittiin vuoden tulokaspelaajaksi.
Richmond edusti seuraa kolmen kauden ajan, kunnes siirtyi vuonna 1991 Sacramento Kingsiin. Pisteiden valossa hänen paras pelikautensa oli kausi 1996–1997, jolloin hän teki 25,9 pistettä ottelua kohden. Lisäksi hänet valittiin kuusi kertaa tähdistöotteluun sekä viidesti tähdistöjoukkueeseen. Vuonna 1995 hänet valittiin tähdistöottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi. Richmond edusti seuraa vuoteen 1998 asti, jolloin hänet kaupattiin yhdessä Otis Thorpen kanssa Washington Wizardsille, jolloin Sacramento sai kaupassa Chris Webberin. Kaudella 1998–1999 Richmond teki ensimmäistä kertaa alle kaksikymmentä pistettä ottelua kohden, eikä hän loppu-uransa aikana päässyt enää kertaakaan päälle kahdenkymmenen pisteen ottelukohtaiselle tasolle.
Kesällä 2001 hän siirtyi vapaana pelaajana Los Angeles Lakersiin, jossa hän otti siirtyi aloittamaan ensimmäistä kertaa urallaan ottelut vaihtopenkiltä. Kauden 2001–2002 pudotuspeleissä Richmond pelasi ainoastaan kahdessa ottelussa, mutta Lakers voitti NBA-mestaruuden, joka oli myös Richmondille hänen uransa ainoa. Kauden päätyttyä hän lopetti NBA-uransa.
Richmond saavutti Yhdysvaltain maajoukkueessa olympiapronssia Soulissa 1988 ja voitti olympiakultaa Atlantassa 1996. Soulissa hän teki alkulohko-otteluissa Kiinaa vastaan 15 pistettä ja Egyptiä vastaan 16 pistettä. Pronssiottelussa Australiaa vastaan hän teki 12 pistettä ja otti seitsemän levypalloa. Atlantassa hän teki alkulohkossa Kiinaa vastaan 14 pistettä ja Kroatiaa vastaan 16 pistettä sekä otti jälkimmäisessä ottelussa viisi levypalloa. Pudotuspeleissä hänen pistemääränsä oli viiden ja yhdeksän välillä.
Aiheesta muualla

Basketball-Reference (englanniksi)
NBA:n pelaajaprofiili (englanniksi)
Yhdysvaltain joukkue – Kesäolympialaiset 1996
4 Barkley |
5 Hill |
6 Hardaway |
7 Robinson |
8 Pippen |
9 Richmond |
10 Miller |
11 Malone |
12 Stockton |
13 O’Neal |
14 Payton |
15 Olajuwon |
Valmentaja Wilkens
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat
Néma

| Néma النعمه |
| --- | --- |
 Ilmakuva Némasta.
 Néma
 Koordinaatit: 16°36′45″N, 7°15′38″W 
Valtio:  Mauritania
Alue:  Hodh Chargui
Departementti:  Néma
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunki
 – Hallinnon tyyppi:  kunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  17 km²
Väkiluku (2013):  22 000
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Néma (arab. النعمة‎) on kaupunkikunta sekä Hodh Charguin alueen ja Néman departementin hallinnollinen keskus Mauritaniassa. Se sijaitsee maan kaakkoisosassa 1 085 kilometriä Nouakchottista itään. Kunnassa on 22 000 asukasta (vuonna 2013, väestönlaskenta).
Maantiede ja ilmasto

Néman kunnan pinta-ala on 17 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä ja pohjoisessa Agweinitin, idässä Achemmimin ja etelässä Jreifin kuntiin. Idässä kohoavat 135 metriä korkeat Dharin kukkulat. Kaupungin läpi kulkee vadi, joka aikaisemmin esti liikkumisen sateiden jälkeen.
Seutu kuuluu Sahelin ja Saharan siirtymäalueeseen. Ilmasto on hyvin kuuma ja kuiva. Vuotuinen sademäärä on 200–300 millimetriä. Pysyviä vesistöjä ei ole. Sadevesi säilyy padotussa tekoaltaassa kolmen-neljän kuukauden ajan. Lähistöllä sijaitsevat Ouad Bheiran ja Sedren pohjavesialueet. Vuodesta 2018 lähtien kaupunki on saanut käyttövetensä Dharin pohjavesialueelta rakennetusta vesijohdosta.
Historia

Néman ensimmäinen linnoitus eli ksar rakennettiin vuoden 1486 tienoilla, mutta sen asukkaat siirtyivät sittemmin Oualataan. Néma rakennettiin uudelleen 1600-luvun vaihteessa, mutta jäi jälleen autioksi. Pysyvä asutus syntyi Oualatasta käsin vuonna 1808, minkä seurauksena Néman vanhan osan arkkitehtuuri on samankaltaista kuin naapurikaupungissa.
Ranskalaiset saapuivat Némaan 1910-luvulla. Se kuului vuoteen 1944 saakka Ranskan Sudaniin. Maritanian itsenäistyttyä Némasta tuli aluekeskus vuonna 1969. Kaupunki kasvoi varsinkin 1970-luvun kuivuusjakson aikana. Nykyinen kunta on perustettu vuonna 1987.
Liikenne, talous ja palvelut

Némaan johtaa Nouakchottista maantie RN3, joka jatkuu Adel Bagroun ja Bassiknoun kautta Maliin. Kaupungissa on myös vähän käytetty lentokenttä.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, lehmänpapu, vihannekset ja taatelipalmut. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, kamelit ja aasit. Kaupunki on sijaintinsa ansiosta tärkeä rajaliikenteen ja kaupan keskus. Teollisuutta edustavat teurastamo ja meijeri.
Julkisiin palveluihin kuuluvat ala- ja yläkoulut, neljä lyseota, ammattioppilaitos, aluesairaala, terveyskeskus ja nuorisotalo. Kaupungissa on vesijohto-, sähkö- ja puhelinverkot, mutta ei viemäröintiä tai kunnollista jätehuoltoa.
Matkailu

Némaan on viime aikoina rakennettu uusia majoituspalveluja, mutta varsinainen matkailu on vielä vähäistä. Sen kehittämistä haittaavat lentoliikenteen puuttuminen ja alueen epävarma turvallisuustilanne.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Néma Wikimedia Commonsissa
Don Rickles

Rickles vuonna 2010.
Donald Jay ”Don” Rickles (8. toukokuuta 1926 Queens, New York – 6. huhtikuuta 2017 Beverly Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen koomikko ja näyttelijä.
Elämä ja ura

Rickles syntyi Queensissä New Yorkissa juutalaisten maahanmuuttajien perheeseen. Hänen lapsuuskodissaan puhuttiin jiddišiä.
Lukion jälkeen Rickles värväytyi Yhdysvaltain laivastoon ja palveli toisessa maailmansodassa. Hän meni naimisiin vuonna 1965. Pariskunta sai kaksi lasta.
Opiskellessaan American Academy of Dramatic Arts -draamakoulussa Rickles aloitti tekemään stand up -komiikkaa. Hänestä tuli ”solvauskoomikko” hänen huomattuaan olevansa hyvä antamaan välihuutelijoille takaisin. Ricklesillä oli paljon etnisiä vitsejä, mutta hän solvasi kaikkia ryhmiä tasapuolisesti.
Eräänä iltana esiintyessään Rickles alkoi herjata yleisössä ollutta näyttelijä-laulaja Frank Sinatraa ja teki tähän vaikutuksen. Rickles pääsi Sinatran Rat Pack -kaveriporukkaan ja nousi suosituksi koomikoksi. Hän teki vakituisesti esiintymisiä keskusteluohjelmissa kuten The Tonight Show’ssa ja Dean Martinin isännöimissä roasteissa. Hän sai rooleja myös elokuvissa ja televisiosarjoissa, kuten Salainen agentti 86 ja Run for Your Life.
Ricklesin myöhemmän uran elokuvia olivat esimerkiksi Casino (1995) ja Toy Story – leluelämää (1995). Hän oli suosittu keskusteluohjelmien vieras elämänsä loppuun saakka. Rickles kuoli munuaisen vajaatoimintaan 90-vuotiaana 6. huhtikuuta 2017.
Ricklesillä on tähti Hollywoodin Walk of Famella.
Aiheesta muualla

Don Rickles Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Australia  Korea  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Emmy Awards  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Trove  Elonet 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Nelisarviantilooppi

| Nelisarviantilooppi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Nautaeläimet Bovidae
Alaheimo::  Naudat Bovinae
Suku::  Nelisarviantiloopit Tetracerus  Leach, 1825
Laji::  quadricornis
Kaksiosainen nimi
 Tetracerus quadricornis  (de Blainville, 1816) 
 Nelisarviantiloopin levinneisyys
Alalajit 
 T. q. quadricornis  T. q. iodes  T. q. subquadricornutus 
Katso myös
   Nelisarviantilooppi Wikispeciesissä   Nelisarviantilooppi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Nelisarviantilooppi (Tetracerus quadricornis) on aasialainen sorkkaeläinlaji. Se on saanut nimensä kahdesta sarviparistaan. Laji kuuluu nautojen alaheimoon, jossa se muodostaa oman sukunsa. Nelisarviantilooppi on nykyisin uhanalainen.
Koko ja ulkonäkö

Nelisarviantiloopin ruumiinpituus on 90–110 senttimetriä ja korkeus 55–65 senttiä. Hännän pituus on 10–15 senttiä ja painoa eläimellä on 15–25 kiloa. Laji on kooltaan suunnilleen metsäkauriin kokoinen. Pää on solakka. Turkki on punaruskea, lyhyt ja harva. Vatsapuoli on vaalea, ja valkoista on myös jaloissa. Kuono on muuta päätä tummempi. Jalat ovat hoikat. Sarvet ovat sileät ja suippeneva, ja ne kasvavat vain uroksille. Sarvet ovat sikäli omalaatuiset, että niitä on neljä. Taaksepäin kaartuvien pääsarvien lisäksi edessä on yleensä vielä toinen, hyvin lähekkäin oleva pari, joka saattaa toisinaan lähteä irti jo varhaisessa vaiheessa. Toinen sarvipari vastaa muiden onttosarvisten sarvenmuodostumia. Takasarvet ovat noin 10-senttiset, etummaiset ovat noin kolmen sentin pituiset.
Levinneisyys ja elinympäristö

Nelisarviantilooppia tavataan luonnonvaraisena vain Intian niemimaalla Intiassa ja Nepalissa. Laji elää etupäässä metsäisillä alueilla, mutta sitä tavataan myös muunlaisissa ympäristöissä, kuten kukkula-alueilla ja pitkää heinää kasvavilla alueilla. Laji suosii harvakasvuisia alueita, joissa on kuitenkin helppoa paeta näkyvistä vaaran uhatessa. Nelisarviantilooppi elää myös pensasmailla. Se viihtyy runsaan vedentarpeensa takia veden läheisyydessä.
Elintavat

Nelisarviantilooppi ei ole kovin seurallinen laji ja elää harvoin yli kahden yksilön ryhminä. Ne elävät yleensä yksinään tai pareittain, joskus pieninä ryhminä. Eläimet ovat hyvin arkoja ja varovaisia. Vähäisenkin vaaran uhatessa nelisarviantiloopit pujahtavat tiheikköjen suojiin tai pakenevat lyhyin, nykivin ponkaisuin aukeiden poikki. Niiden vihollisia ovat esimerkiksi leopardi, tiikeri ja muut kissapedot, vuorisusi ja susi. Laji on hyvin paikkauskollinen ja voi pysytellä samalla alueella koko elämänsä. Niiden reviirikäyttäytymistä ei kuitenkaan tunneta kunnolla. Arkuudestaan huolimatta nelisarviantilooppi voi kesyyntyä vankeudessa, jos se on poikasesta saakka tottunut ihmisten läsnäoloon. Kaikki yksilöt eivät kuitenkaan kesyynny. Sekä vankeudessa että luonnossa nelisarviantilooppi voi elää kymmenen vuotta. Ravinnokseen nelisarviantilooppi käyttää ensisijaisesti lehtiä, heinää, versoja ja hedelmiä. Se juo ainakin kerran päivässä.
Elintavat > Lisääntyminen

Nelisarviantilooppien kiima on heinä-syyskuussa monsuunisateiden aikaan. Urokset suhtautuvat toisiinsa siihen aikaan vuodesta varsin aggressiivisesti. Muu osa nelisarviantilooppien kiima-ajasta on huonosti tunnettua. Naaras kantaa 7,5–8 kuukautta ja poikaset syntyvät maalis-toukokuussa. Poikasia syntyy tavallisesti yksi tai kaksi, joskus kolmekin. Poikanen painaa syntyessään noin kilon. Sukukypsäksi nelisarviantilooppinaaraat tulevat noin vuoden ikäisenä.
Uhat ja suojelu

Nelisarviantilooppi on nykyään vaarantunut laji ja eläinten lukumääräksi arvioidaan alle 10 000 yksilöä. Lajin harvinaistumisen tärkein syy on sopivien elinalueiden, kuten metsien, häviäminen. Elinalueiden pirstoutumisen takia jäljellä olevat populaatiot ovat jääneet eristyksiin toisistaan. Eniten eläimiä on Intiassa, jossa niitä elää muutamilla suojelualueilla, joista erityisesti Girin kansallispuisto Gujaratissa on tärkeä. Laji voidaan sekoittaa joskus sikahirveen, mutta lajien tunnistaminen ei ole erityisen vaikeaa. Nepalissa elävät nelisarviantiloopit kuuluvat CITES-sopimuksen liitteeseen III.
1890-luvulta peräisin oleva piirros nelisarviantiloopeista.
Rieskala

| Rieskala |
| --- | --- |
 Mustalammentietä Rieskalan kaupunginosassa.
Kaupunki:  Pori
Suuralue:  Meri-Pori
Kaupunginosa nro:  37
Väkiluku:  76 (2013)
Postinumero(t):  28800
Rieskala (ruots. Mjösund) on Porin 37. kaupunginosa. Sen pohjoispuolella sijaitsee Pihlava, ja läheisiä kaupunginosia ovat Huvilaranta, Metsämaa ja Enäjärvi. Rieskala kuuluu Pihlavan koulupiiriin, ja sen postinumero on 28800. Sitä halkoo Harry Gullichsenintie, ja sen eteläpuolella kulkee Mäntyluodontie. Rieskalassa sijaitsevat Meri-Porin uimahalli, yhtenäiskoulu sekä Pihlavan kirjasto. Meri-Porin lukio lakkautettiin vuonna 2015, ja Meri-Porin, Pihlavan ja Mäntyluodon kouluista muodostettiin Meri-Porin yhtenäiskoulu.
Aiheesta muualla

Rieskala Pori-tiedossa (poritieto.com)
Porin kaupunginosat
1. Linna | 2. Teljä | 3. Malminpää | 4. Karhunpää | 5. Itätulli | 6. Päärnäinen | 7. Aittaluoto | 8. Isosanta | 9. Riihiketo | 10. Tiilinummi | 11. Tiilimäki | 12. Uusikoivisto | 13. Kuninkaanhaka | 14. Herralahti | 15. Tupala | 16. Koivula | 17. Kalaholma | 18. Isojoenranta | 19. Sunniemenranta | 20. Koivistonluoto | 21. Karjaranta | 22. Käppärä | 23. Musa | 24. Tikkula | 25. Vähärauma | 26. Liinaharja | 27. Liikastenmäki | 28. Tuorsniemi | 29. Pietniemi | 30. Ulasoori | 31. Leppäkorpi | 32. Isomäki | 33. Tiiliruukki | 34. Kyläsaari | 35. Uusiniitty | 36. Pihlava | 37. Rieskala | 38. Metsämaa | 39. Enäjärvi | 40. Harmaalinna | 41. Kartano | 42. Impola | 43. Vanhakoivisto | 44. Väinölä | 45. Metallinkylä | 46. Mikkola | 47. Sampola | 48. Paratiisinmäki | 49. Luotsinmäki | 50. Murtosenmutka | 51. Ruosniemi | 52. Toejoki | 53. Pormestarinluoto | 54. Hyvelänviiki | 55. Lotskeri | 56. Hyvelä | 57. Kirjurinluoto | 58. Hanhiluoto | 59. Hevosluoto | 60. Yyteri | 61. Kaanaa | 62. Uniluoto | 63. Karhuluoto | 64. Herrainpäivät | 65. Mäntyluoto | 66. Kirrinsanta | 67. Kaanaankorpi | 68. Huvilaranta | 69. Viikinäinen | 70. Raatimiehenluoto | 71. Reposaari | 72. Parkkiluoto | 73. Tahkoluoto | 74. Isokatava | 75. Vähäkatava | 76. Tyltty | 77. Lukkarinsanta | 78. Tuulikylä | 79. Paarnoori | 80. Honkaluoto | 81. Finpyy | 82. Lahdenmaa | 83. Hakalanvainio | 84. Länsimetsä | 85. Mäntylä | 86. Palstakallio | 87. Lehtola | 88. Kotometsä | 89. Klasipruuki | 90. Perko | 91. Susikoski | 92. Salaplakkari