stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Viimeinen linnoitus

| Viimeinen linnoitus> The Last Castle |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Rod Lurie
Käsikirjoittaja:  David Scarpa
Tuottaja:  Robert Lawrene
Säveltäjä:  Jerry Goldsmith
Kuvaaja:  Shelly Johnson
Leikkaaja:   Michael Jablow  Kevin Stitt 
Pääosat:   Robert Redford  James Gandolfini  Mark Ruffalo 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  DreamWorks
Levittäjä:  United International Pictures Netflix
Ensi-ilta:  2001
Kesto:  131 min
Alkuperäiskieli:  Englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viimeinen linnoitus (The Last Castle) on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Rod Lurie ja pääosassa ovat Robert Redford ja James Gandolfini.
Elokuva kertoo kenraali Eugene Irwinistä, joka tuomitaan sotaoikeudessa kymmeneksi vuodeksi sotilasvankilaan. Vankilaa johtaa eversti Winter, jonka julmiin toimiin kuuluu tapattaa vankeja pikkuisista rikkeistä. Vangit ovat karaistuneita, mutta Irwin kuitenkin tekee pian heihin suuren vaikutuksen. Winter yrittää jatkuvasti murtaa Irwinin kovan tahdon, ja hän nousee hiljalleen Winteriä vastaan. Winter antaa vaikeimmat ja raskaimmat tehtävät Irwinille, joka kuitenkin tekee kaiken vastaan sanomatta, mutta kunnes Winter kohdistaa valtansa Irwinin ystäviin, hän nousee kapinaan.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Robert Redford  | … |  Eugene Irwin   |
|  James Gandolfini  | … |  Winter	   |
|  Mark Ruffalo  | … |  Yates   |
|  Steve Burton  | … |  Peretz   |
|  Delroy Lindo  | … |  Wheeler   |
Venäjän duuman vaalit 2011

Venäjän duuman vaalit 2011 pidettiin 4. joulukuuta 2011. 450-paikkaiseen duumaan valittiin alustavien tulosten mukaan 238 edustajaa Yhtenäisen Venäjän listoilta (49,54 %), 92 kommunistisesta puolueesta (19,16 %), 64 Oikeudenmukainen Venäjä -puolueesta (13,22 %) ja 56 liberaalidemokraateista (11,66 %). Muut puolueet eivät ylittäneet seitsemän prosentin äänikynnystä. Äänestysprosentti oli 60,2 %.
Vaalitulos on herättänyt epäilyksiä, ja Mihail Gorbatšov on vaatinut uusien vaalien järjestämistä. Yhdysvaltain ulkoministerin Hillary Clintonin mukaan vaalit eivät olleet vapaat eivätkä oikeudenmukaiset. Eri puolilla Venäjää on osoitettu mieltä valtapuoluetta vastaan. Pääministeri Vladimir Putin syytti Clintonia mielenosoitusten rohkaisemisesta. Putinin mukaan vaaleihin on yritetty vaikuttaa ulkomailta miljoonilla dollareilla ja mielenosoittajat tavoittelevat omia etujaan.
Tulokset

| Puolue | Puolue | Äänet |  % | Paikat |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Yhtenäinen Venäjä | 32 379 135 | 49,32 | 238 |
|  | Kommunistinen puolue | 12 599 507 | 19,19 | 92 |
|  | Oikeudenmukainen Venäjä | 8 695 522 | 13,24 | 64 |
|  | Liberaalidemokraatit | 7 664 570 | 11,67 | 56 |
|  | Jabloko | 2 249 990 | 3,4 | 0 |
|  | Venäjän patriootit | 638 735 | 1,0 | 0 |
|  | Pravoje delo | 392 759 | 0,6 | 0 |

| Yhteensä | Yhteensä | 65 656 526	 | 100 % | 450 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Venäjän duuman vaalit 2011 Wikimedia Commonsissa
Unkarinsinivuokko

| Unkarinsinivuokko |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Ranunculales
Heimo::  Leinikkikasvit Ranunculaceae
Suku::  Sinivuokot Hepatica
Laji::  transsilvanica
Kaksiosainen nimi
 Hepatica transsilvanica  Fuss 
Synonyymit
 Anemone transsilvanica 
Katso myös
   Unkarinsinivuokko Wikispeciesissä   Unkarinsinivuokko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Unkarinsinivuokko (Hepatica transsilvanica, syn. Anemone transsilvanica) on Itä-Euroopasta kotoisin oleva sinivuokkoa (Hepatica nobilis) läheisesti muistuttava leinikkikasvilaji.
Ulkonäkö

Unkarinsinivuokko on tavallisen sinivuokon tavoin matala ja nahkealehtinen lehtokasvi. Sillä on pitkä ja suikertava maavarsi. Unkarinsinivuokon lehdet ovat kolmiliuskaiset eli kolmeen osaan jakautuneet ja sinivuokosta poiketen liuskojen kärjet ovat hampaalliset. Kukat kasvavat yksittäin lyhyiden kukkavarsien päissä. Ne ovat halkaisijaltaan 2,5–4 senttimetriä ja kehälehtiä (vastaavat terälehtiä) on 8–9, enemmän kuin sinivuokolla. Väriltään kukat ovat siniset tai valkoiset.
Levinneisyys

Unkarinsinivuokkoa viljellään usein koristekasvina. Se kasvaa alkuperäisenä Romaniassa.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Unkarinsinivuokko – Hepatica transsilvanica
Vanhamylly

Vanhamylly on Hyvinkään kaupunginosa, joka sijaitsee Valtatie 3:n varrella noin 4 kilometriä Hyvinkään keskustan länsipuolella. Vanhamylly rajautuu Kuumolaan, jossa sijaitsee merkittävä yrityskeskittymä.[lähde? ]
Vanhamylly tunnetaan Vanhanmyllyn siirtolapuutarhasta.kenen mukaan?
Vanhan Suomen kaartin muistomerkki

Vanhan Suomen kaartin muistomerkki
Vanhan Suomen kaartin muistomerkki on Helsingissä Suomen kaartin hautausmaalla sijaitseva muistomerkki, joka koostuu kivipilarista, metallikypärästä ja kahdesta metallilaatasta. Pystyssä olevan kaksi ja puoli metriä korkean neliskulmaisen kivipilarin yläpinnalla on kuparista valmistettu kreikkalainen kypärä. Kiven etupinnassa on kuparitaulu, jossa on kirjoitus ”Vanhan Suomen kaartinpataljoonan muistoksi vanhat kaartilaiset”. Taulun alapuolella on pienempi kuparilaatta, jossa on teksti ”Patsas paljastettiin vuonna 1938”.
Patsashankkeen toteutumisen mahdollisti vanhan kaartinpataljoonan 125-vuosijuhlan 1937 järjestäneen toimikunnan suorittama työ. Juhlien järjestäjiltä oli jäänyt rahaa säästöön ja tarvittava loppuosa kerättiin vanhoilta kaartilaisilta. Teoksen suunnittelusta vastasi eversti Spåre, kiven työsti muotoonsa Granit Oy ja kupariosat toteutti Taidetakomo Antti Hakkarainen Helsingistä. Muistomerkin paljastustilaisuus järjestettiin sunnuntaina 18. syyskuuta 1938.
Vanhan Kirjan Talvi

29. Vanhan Kirjan Talvi järjestettiin Jyväskylän yliopiston Agora-rakennuksessa helmikuussa 2020.
Vanhan Kirjan Talvi Jyväskylän kaupunginkirjastossa vuonna 2018.
Vanhan Kirjan Talvi on antikvaarinen kirjatapahtuma, joka järjestetään vuosittain helmikuussa Jyväskylässä. Tapahtumaan sisältyy seminaareja, kirjailijavieraita, kirjamyyntiä ja huutokauppoja. Tapahtumassa käy vuosittain jopa 10 000 ihmistä. Vanhan Kirjan Talven pääjärjestäjä on Vanhan Kirjallisuuden Ystävät ry, joka edistää vanhan kirjallisuuden ja muun painetun kulttuurin säilymistä ja tuntemusta.
Vanhan Kirjan Talven paikkana oli pitkään Jyväskylän kaupunginkirjasto, mutta viimeisin tapahtuma järjestettiin Jyväskylän yliopistolla.
Vuoden 2020 tapahtuma oli 29. Vanhan Kirjan Talvi. Vuosina 2021–2022 tapahtuma on tauolla koronaviruspandemian vuoksi.
Vanhan Vaasan kanava

Vanhan Vaasan kanava Torikadulta kuvattuna vuonna 2017.
Vanhan Vaasan kanava (myös Vanhan Vaasan kanaali) on Vaasassa sijaitseva alun perin veneliikenteeseen käytetty noin 4,5 kilometriä pitkä avokanava, joka kaivettiin vuosina 1839–1845 yhdistämään Vanha Vaasa silloiseen Vaasan ulkosatamaan ja Eteläisen Kaupunginselän merenlahteen sen jälkeen, kun maankohoaminen oli tehnyt aiemmin käytetyn salmen veneille kulkukelvottomaksi. Kanava menetti merkityksensä vuoden 1852 Vaasan palon jälkeen, kun kaupunki siirrettiin Vanhasta Vaasasta nykyiselle paikalle. Vanhan Vaasan kanavaa on kuitenkin ruopattu useita kertoja, viimeksi 2009–2011, joten sitä voi käyttää nykyisinkin kanootilla kulkemiseen.
Viimeinen laiva

Turun kaupunginteatterin mainosjuliste 2017.
Viimeinen laiva (The Last Ship) on Stingin säveltämä ja sanoittama musikaali, joka sai kantaesityksensä kesällä 2014 Chicagon Bank of America -teatterissa Yhdysvalloissa. Musikaali perustuu Stingin omiin lapsuudenkokemuksiin Koillis-Englannin North Tynesiden telakkakaupungissa, ja sen libreton ovat kirjoittaneet John Logan ja Brian Yorkey.
Chicagon kantaesityksen jälkeen musikaalia on esitetty Yhdysvalloissa Neil Simon -teatterissa New Yorkin Broadwayllä sekä Salt Lake Cityssä. Euroopassa Viimeisen laivan tuo kantaesitykseen Turun kaupunginteatteri 15. syyskuuta 2017 Mikko Koivusalon suomentamana, Mikko Koukin ohjaamana ja  Jouni Prittisen koreografioimana. Kapellimestarina toimii Jussi Vahvaselkä, ja päärooleja näyttelevät Olli Rahkonen, Taneli Mäkelä, Jussu Pöyhönen, Anna Victoria Eriksson ja Mikael Saari.
Juoni

Musikaalin päähenkilö on nuori Gideon Fletcher, joka lähtee telakkakaupungista ja jättää samalla elämänsä rakkauden paremman tulevaisuuden toivossa. Hän palaa 14 vuotta myöhemmin, jolloin kaupungin telakka käy kuolinkamppailuaan. Nuoruudenrakastettukin on löytänyt uuden elämänkumppanin, mutta Gideon saa tietää olevansa teinipojan isä.
Musiikkialbumi

Vuonna 2014 Sting julkaisi studioalbumin The Last Ship, joka sisältää valtaosan musikaalissa kuultavista lauluista.
Käännös suomeksi
Veskimetsa

| Veskimetsa |
| --- | --- |
 Asuinalueen kartta.
 Asuinalueen sijainti Tallinnassa.
Valtio:  Viro
Maakunta:  Harjumaa
Kunta:  Tallinna
Kaupunginosa:  Haabersti
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  asuinalue
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1,40 km²
Väkiluku (1.1.2018):  16
 – Väestötiheys:  11,4 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Veskimetsa on asuinalue (vir. asum) Haaberstin kaupunginosassa Tallinnassa. Sen pinta-ala on 140 hehtaaria ja väkiluku 16 henkeä (1.1.2018). Vuoden 2014 alussa asuinalueen väestöstä 76 prosenttia oli virolaisia.
Veskimetsassa sijaitsee Tallinnan eläintarha.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Veskimetsa Wikimedia Commonsissa
Vojtěch Mozík

| Vojtěch Mozík |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. joulukuuta 1992 (ikä 31)
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  190 cm
Paino:  91 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2011–
Aik. seurat:  BK Mladá Boleslav (ČEL/Tšekki2) HC Škoda Plzeň (ČEL) New Jersey Devils (NHL) Albany Devils (AHL) Vitjaz Podolsk (KHL) Färjestad BK (SHL) Kunlun Red Star (KHL) Admiral Vladivostok (KHL) Rögle BK (SHL)
Vojtěch Mozík (s. 26. joulukuuta 1992) on tšekkiläinen jääkiekkoilija.
Varaamaton Mozík on pelannut aiemmin ammattilaisena kotimaassaan BK Mladá Boleslavissa ja HC Plzeňissä Tšekin Extraligassa. 15. kesäkuuta 2015 Mozik ja New Jersey Devils solmivat kaksivuotisen tulokassopimuksen.
Valvoja

Valvoja oli suomalainen aikakausjulkaisu, joka ilmestyi 1880–1922 ensin Werner Söderströmin, sitten Otavan kustantamana. Siihen yhdistettiin vuonna 1906 ilmestymisen aloittanut aikakausjulkaisu Aika, ja lehti ilmestyi vuodet 1923–1943 nimellä Valvoja-Aika. Aika pudotettiin nimestä pois, ja nimellä Valvoja se ilmestyi jälleen vuodet 1944–1968, ja sen julkaisija oli Valvoja-Ajan kannatusyhdistys. Vuodesta 1969 se yhdistettiin Suomalaiseen Suomeen, jolloin lehden nimeksi tuli Suomalainen Suomi-Valvoja ja sitä julkaisivat yhdessä Suomalaisuuden liitto ry ja Valvoja-Ajan kannatusyhdistys ry, ja sen kustantaja oli Valiolehdet, myöhemmin Yhtyneet kuvalehdet. Vuosina 1970–1973 lehteä julkaistiin nimellä Aika, ja vuonna 1973 lehden seuraajaksi perustettiin Kanava, jota julkaisee nyttemmin Otavamedia.
Lehden perustajia olivat O. E. Tudeer, Valfrid Vasenius ja Volmari Porkka. Lehti oli linjaltaan nuorsuomalainen. Lehti toi esiin 1880-luvulle tunnusomaisia aatteita, joista keskeisimpiin kuului naisemansipaatio. Tudeer ja Vasenius olivat olleet perustamassa naisjärjestö Unionia.
Lehdet vuosilta 1880–1922 ovat Kansalliskirjastossa mikrofilmikopiona ja Kansalliskirjaston digitoiduissa aineistoissa osana aikakauslehtien kokoelmaa.
Päätoimittajat

J. R. Danielson 1881–1884
Thiodolf Rein 1885–1887
E. G. Palmén 1888–1891
O. E. Tudeer, perustaja, toimituksen jäsen 1880–1897 ja lehden päätoimittaja 1892–1896.
E. N. Setälä 1897–1905
Zachris Castrén 1906–1908
Helmi Setälä 1909–1910
K. S. Laurila 1911–1913
Zachris Castrén 1914–1919
L. O. Tudeer 1921–1922
Edwin Linkomies 1923–1931
Rafael Koskimies 1932–1941
V. A. Koskenniemi 1942–1954
Edwin Linkomies 1955–1963
Annamari Sarajas 1963–1964
Yrjö Blomstedt 1965–
Vojakkala (Loppi)

| Vojakkala |
| --- | --- |

 Vojakkala
 Koordinaatit: 60°46.941′N, 24°8.396′E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Kanta-Häme
Kunta:  Loppi
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Postinumero:  12950
 
 http://www.vojakkala.fi/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vojakkala on kylä Lopen kunnan länsilaidalla. Lähimmät taajamat ovat Lopen kirkonkylä ja Renko, joihin on noin 20 kilometriä. Tammelaan on matkaa noin 30 kilometriä, lähimpiin kaupunkeihin Forssaan, Hämeenlinnaan ja Riihimäelle noin 35 kilometriä.
Vojakkalassa on ollut asutusta todennäköisesti jo 1200-luvulla, ja se on Lopen vanhimpia kyliä. Vojakkalan rakennukset ovat tienristeyksessä tiiviinä rykelmänä. Vanhalla kylätontilla on Kallelan, Lukanan ja Siukolan kantatilojen talouskeskukset. Tilojen päärakennukset on rakennettu tai laajennettu nykyiseen kokoonsa 1900-luvun alkuun mennessä. Kallela oli 1800-luvun loppupuolella kestikievari. Kylä ja sen vanhimmat pellot rajoittuvat etelässä Kaartjärveen ja muualla metsään. Yhdessä Topenon kylän kanssa Vojakkala on valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö.
Lomalaisten myötä Vojakkalan väkiluku moninkertaistuu kesäisin. Kesälauantaisin kylällä järjestetään lavatansseja. Kyläkeskuksen talouksilla on mahdollisuus liittyä vesihuoltoverkostoon. Vojakkalassa oli kaksiopettajainen koulu ja sen yhteydessä ryhmäperhepäivähoitoa. Koulu ja päivähoitola lakkautettiin vuonna 2010. Alueen lähikoulu on nykyään Länsi-Lopen koulu Topenolla.
Vojakkalassa toimivia yhdistyksiä ovat kyläyhdistys Vojakkalalaiset ry, urheiluseura Vojakkalan Valpas, Kaartjärven suojeluyhdistys, Pääjärven suojely ry ja Vojakkalan maa- ja kotitalousseura. Vojakkalalaiset on entiseltä nimeltään Vojakkalan kylätoimikunta. Toimikunta perustettiin vuonna 1980. Yhdistys valittiin vuonna 1996 Kanta-Hämeen toimeliaimmaksi kyläyhdistykseksi. Kyläyhdistys on julkaissut kuusi kerran vuodessa ilmestyvää Vojakkalan Viesti -lehteä vuodesta 1998 lähtien. Kyläyhdistys järjestää kokkojuhlia ja kesäjuhlia, huolehtii kylän uimarannasta ja järjestää tienvarren siivoustalkoita. Vojakkalan Valpas on perustettu vuonna 1948. Urheilutoiminnan lisäksi yhdistys harjoittaa yleistä kylätoimintaa. Se ylläpitää Vojakkalan lavaa ja järjestää kylän tanssit. Vuonna 2014 Vojakkala sai Kanta-Hämeen vuoden kylän arvonimen.
Unkarinsinililja

| Unkarinsinililja |
| --- | --- |
 Unkarinsinililja (Scilla litardierei)
Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophyta
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Parsakasvit Asparagaceae
Alaheimo::  Scilloideae
Suku::  Sinililjat Scilla
Laji::  litardierei
Kaksiosainen nimi
 Scilla litardierei  Breistr. 
Synonyymit
 Chouardia litardierei (Breistr.) Speta  Nectaroscilla litardierei (Breistr.) Trávn.  Scilla amethystina Vis.  Scilla italica Host  Scilla pratensis Waldst. & Kit. 
Katso myös
   Unkarinsinililja Wikispeciesissä   Unkarinsinililja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Unkarinsinililja eli dalmatiansinililja (Scilla litardierei) on parsakasvien heimoon kuuluvan sinililjojen suvun (Scilla) monivuotinen sipulikasvi.
Kuvaus > Sipuli, varret ja lehdet

Unkarinsinililjan sipuli on halkaisijaltaan noin 6 senttimetriä. Sen korkeus on 10–25 senttimetriä. Lehdet ovat tasaleveät ja melko pystyssä.
Kuvaus > Kukinnot

Unkarinsinililjan kukinto on terttu. Sen kukat siirottavat tertusta joka on kartion muotoinen. Kukkien väri on violetinsininen. Sen kukintojen vuoksi sitä kasvatetaan koristekasvina.
Kasvupaikat ja levinneisyys

Unkarinsinililja ei ole kovinkaan vaativa maaperän happamuuden suhteen mutta vaatii vettä läpäisevän kasvualustan. Kesällä se vaatii kuivan kauden. Kerran istutettuna se lisääntyy itsestään tekemällä joka vuosi uusia sivusipuleita ja kasvaa suuriksi ryhmiksi.
Unkarinsinililja on nimestään huolimatta kotoisin Kroatiasta jossa se on kotoperäinen laji. Luonnollisilla kasvupaikoillaan se on luokiteltu silmälläpidettäviin lajeihin. Kroatiassa se kasvaa Dinaaristen alppien alueella olevilla karstikentillä.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Dalmatiansinililja – Nectaroscilla litardierei
Scilla litardierei (Amethyst meadow squill) Shootgardening.co.uk. Viitattu 3.8.2019. (englanniksi)
Meadow Squill (Scilla litardierei) iNaturalist.org. Viitattu 3.8.2019. (englanniksi)
Vesipallo Pan-Amerikan kisoissa 2019

Vesipallossa kilpailtiin Pan-Amerikan kisoissa 2019 4. – 10. elokuuta 2019. Kilpailut käytiin Villa María del Triunfo Sports Centerissä. Naisille ja miehille oli omat turnaukset. Kumpaankin turnaukseen osallistui kahdeksan maata. Kummankin turnauksen paras joukkue, joka ei ollut jo karsiutunut Tokion olympialaisiin 2020, sai paikan olympiaturnaukseen. Yhdysvallat voitti kummankin turnauksen.
Mitaliyhteenveto

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Miehet   tiedot |  Yhdysvallat |  Kanada |  Brasilia |
| Naiset   tiedot |  Yhdysvallat |  Kanada |  Brasilia |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Yhdysvallat | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 2. |  Kanada | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 3. |  Brasilia | 0 | 0 | 2 | 2 |
| Yhteensä | Yhteensä | 2 | 2 | 2 | 6 |
Vesipallo kesäolympialaisissa 1904

Vesipallo
Vuoden 1904 kesäolympialaisten vesipallo järjestettiin 5. – 6. syyskuuta 1904 St. Louis'ssa. Laji oli toista kertaa mukana olympialaisten ohjelmassa. Ainoastaan miehet kilpailivat tässä lajissa. Mukana oli 21 pelaajaa kolmessa eri joukkueessa. Kaikki joukkueet olivat Yhdysvalloista.
Mitalistit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
|  New York Athletic ClubDavid Bratton George van Cleaf Leo Goodwin Louis Handley David Hesser Joseph Ruddy James Steen |  Chicago Athletic AssociationRex Beach Jerome Steever Edwin Swatek Charles Healy Frank Kehoe David Hammond William Tuttle |  Missouri Athletic ClubJohn Meyers Manfred Toeppen Gwynne Evans Amedee Reyburn Frank Schreiner Augustus Goessling William Orthwein |
Ottelut

New York - Missouri 5-0
New York - Chicago 6-0
Vesipallo-ottelu kesäolympialaisissa 1904.
Vincenzo Polito

| Mitalit> Maa:   Italia.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Maa:   Italia> Miesten vesipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Helsinki 1952 | vesipallo |  |
Vincenzo "Enzo" Polito (s. 29. lokakuuta 1926) on italialainen entinen vesipalloilija. Hän osallistui Helsingissä vuoden 1952 kesäolympialaisiin, joissa hän kuului pronssia saaneeseen joukkueeseen.
Vize (saari)

Vize
Vizen sijainti Karanmerellä.
| --- | --- |
Muut nimet:  Wiese, Остров Виз
Sijainti:  79°18′00″N, 76°32′24″E Krasnojarskin aluepiiri Venäjä
Vesialue:  Karanmeri
Pinta-ala:  289 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  asumaton
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Vize on Venäjälle kuuluva saari Karanmerellä. Saari on asumaton ja sijaitsee Franz Joosefin maan ja Severnaja Zemljan puolivälissä.
Lähin maa-alue on yksinäinen ja asumaton Ušakovin saari noin 140 km:n päässä pohjoisessa.
Aiheesta muualla

Tietoa saaresta. (Arkistoitu – Internet Archive)
Vincenzo Pisanello

Vincenzo Pisanello (s. 3. toukokuuta 1959) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Otranton arkkihiippakuntaan Vincenzo Franco 23. kesäkuuta 1984, ja hänet nimitettiin Orian hiippakunnan piispaksi 23. tammikuuta 2010. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Donato Negro, jota avustivat Michele Castoro ja Francesco Cacucci. Pisanello asetettiin virkaansa 24. huhtikuuta.
Valuuttavaranto

Valuuttavarannot (2006)
Valuuttavarannolla tarkoitetaan yleensä maan keskuspankin hallussa olevaa ulkomaista valuuttaa, ulkomaisia saamisia ja jalometallivaroja, joita pidetään ensisijaisesti maan kansainvälisen maksuvalmiuden turvaamiseksi.
Maailman suurin valuuttavaranto on Kiinan keskuspankilla, jonka valuuttavarannon arvo oli 2 800 miljardia Yhdysvaltain dollaria vuoden 2010 lopussa.
Suomen Pankin valuuttavaranto

Valuuttavarannon hallussapito ja hoito on yksi Suomen Pankin tehtävistä.
Suomen Pankin valuuttavaranto koostuu Yhdysvaltain dollareista, Englannin punnista, Japanin jeneistä ja Sveitsin frangeista, sekä kullasta ja erityisten nosto-oikeuksien määräisistä eristä.
Lokakuussa 2010 Suomen keskuspankin valuuttavarannon arvo oli 7,431 miljardia euroa.
Euroopan keskuspankin valuuttavaranto

Euroopan keskuspankin valuuttavaranto luotiin euron käyttöönoton yhteydessä 1.1.1999, jolloin eurojärjestelmään liittyneet kansalliset keskuspankit siirsivät valuuttavarantoja EKP:lle. Euroopan keskuspankin valuuttavarannon hoidon tavoitteena on taata varannon likvidiys sijoittamalla varat tuottavasti ja turvallisesti. EKP:n valuuttavaranto koostuu Yhdysvaltain dollareista, Japanin jeneistä, kullasta ja Kansainvälisen valuuttarahaston erityisnosto-oikeuksista.
Elokuussa 2014 koko euroalueen valuuttavarantojen arvo oli 594 136 miljardia euroa.
Vesa Puukari

Vesa Pekka Puukari (s. 1. helmikuuta 1965 Tuusula) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kilpakävelijä. Hänen seuranaan oli Rajakylän Urheilijat vuoteen 1985 ja sen jälkeen Turun Weikot. Hänen valmentajanaan toimi Reima Salonen. Ulkoratojen SM-kilpailuista Puukari saavutti 20 kilometrin kävelyssä kolme hopeaa vuosina 1984, 1986 ja 1987 sekä 50 kilometrin kävelyssä hopeaa vuonna 1987. Lisäksi hän oli mukana voittamassa kultaa 3 × 5 000 metrin kävelyviestistä vuonna 1986. Sisäratojen SM-kisoista Puukari voitti kultaa 5 000 metrin kävelyssä vuonna 1987.
Puukari edusti Suomea aikuisten arvokisoissa yhden kerran. Hän oli mukana Roomassa järjestyissä yleisurheilun MM-kilpailuissa vuonna 1987, jonne hänet valittiin sekä 20 kilometrin että 50 kilometrin matkoille. 20 kilometrin matkalla Puukari ylsi sijalle 30 ja 50 kilometrin matkalla hänet hylättiin.
Virallisissa kilpailuissa Puukari ei ole esiintynyt vuoden 1987 jälkeen.
Puukari oli 20 vuotta naimisissa laulaja Milana Misicin kanssa.
Uruk

| Uruk> 𒀕𒆠, Unugki |
| --- | --- |
 Urukin raunioita nykyisin.
Sijainti
 Uruk
Koordinaatit:  31°19′20″N, 45°38′10″E
Valtio:  Irak
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Ajanjakso:  n. 4500 eaa. – 630 jaa.
Sivilisaatio:  Mesopotamia
Valtakunta:  Sumer, Babylonia
Merkitys:  pääkaupunki
Aiheesta muualla
   Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Uruk (sumeriksi 𒀕𒆠, Unugki) oli muinainen sumerilainen suurkaupunki ja kaupunkivaltio eteläisessä Mesopotamiassa nykyisen Al-Muthannan maakunnan alueella Irakissa. Urukia pidetään maailman ensimmäisenä todellisena kaupunkina.