stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Niclas Sandells
Henkilökohtaiset saavutukset > Sisäratojen SM-mitalit aikuisten sarjassa

Kultaa
800 metriä, 2008 (1.50,75)
1 500 metriä, 2008 (3.48,68)
1 500 metriä, 2009 (3.45,13)
Hopeaa
800 metriä, 2006 (1.54,79)
1 500 metriä, 2006 (3.48,21)
1 500 metriä, 2007 (3.53,11)
Pronssia
800 metriä, 2005 (1.54,69)
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 800 m | 1.47,64 | Lapinlahti | 24. heinäkuuta 2011 |
| 1 500 m | 3.36,88 | Lapinlahti | 8. heinäkuuta 2012 |
| Maili | 4.00,38 | Joensuu | 21. elokuuta 2010 |
| 2 000 m | 5.20,48 | Joensuu | 16. heinäkuuta 2008 |
| 3 000 m | 7.53,12 | Oslo | 24. toukokuuta 2012 |
Henkilökohtaiset ennätykset > Sisäradat

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 800 m | 1.54,59 | Kuortane | 23. helmikuuta 2003 |
| 1 500 m | 3.44,35 | Tukholma | 18. helmikuuta 2009 |
| 3 000 m | 8.02,33 | Tukholma | 21. helmikuuta 2013 |
Jyrki Käki

Jyrki Käki (s. 1968) on kangasalalainen entinen pesäpallon pelituomari. Käki on A-tason tuomari eli hän tuomitsee pääsääntöisesti Superpesistä. Käen ensimmäinen ottelu Superpesiksessä oli 26. toukokuuta 1995 pelattu Juvan Pallo – Haminan Palloilijat. Ensimmäisen tuomarointinsa Käki teki 1994 ottelussa Hakunilan Kisa - Haapajärven Pesä-Kiilat. Käki oli pelituomari miesten Itä–Länsi-ottelussa Seinäjoella vuonna 2002. 100. tuomarointinsa Käki saavutti vuonna 2002 ja 200. vuonna 2009. Käki tuomitsi 17 kauden ajan ja on Superpesiksen eniten otteluita tuominneiden listalla sijalla 15. Tuomaripörssin mukaan Käki on lopettanut tuomarointinsa. Käki on toiminut Hämeen Pesäpallotuomarit ry:n puheenjohtajana. Ammatiltaan Käki on kehittämispäällikkö.
Saavutukset

Pesäpallotuomarina:
Miesten Itä-Länsi-tuomari: 2002
Jürg Röthlisberger

| Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten judo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten judo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten judo. Olympialaiset  | Maa:   Sveitsi> Miesten judo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Moskova 1980 | 86 kg |  |
|  Pronssia | Montreal 1976 | 93 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Bryssel 1979 | 86 kg |  |
|  Hopeaa | Ludwigshafen 1977 | 86 kg |  |
|  Pronssia | Helsinki 1978 | 86 kg |  |
Jürg Röthlisberger (s. 2. helmikuuta 1955) on sveitsiläinen judoka, olympiavoittaja.
Röthlisberger saavutti olympiapronssia 1976 Montrealista 93 kilogramman painoluokasta. Neljä vuotta myöhemmin Moskovan olympialaisissa hän voitti kultamitalin 86-kiloisten sarjassa.
EM-kilpailuista Röthlisberger voitti 86 kilogramman sarjassa kultaa vuonna 1979 Brysselissä. Lisäksi hän saavutti EM-hopeaa vuonna 1977 ja EM-pronssia vuonna 1978. Sveitsin mestaruuden hän voitti urallaan neljästi.
Jürg Wyttenbach

Jürg Wyttenbach (2. joulukuuta 1935 Bern – 22. joulukuuta 2021 Basel) oli sveitsiläinen säveltäjä, kapellimestari ja pianisti. Hän yhdisteli tuotannossaan musiikkia moniin muihin taiteenaloihin. Hän oli mukana perustamassa IGNM Baselia ja luennoi pitkään Baselin musiikkiakatemiassa. Hän voitti Sveitsin musiikkipalkinnon vuonna 2017.
Sveitsissä, Saksassa ja Ranskassa opiskelleen Wyttenbachin opettajiin lukeutui Yvonne Lefébure.
Nico (elokuva)

| Nico> Above the Law |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Andrew Davis
Käsikirjoittaja:  Andrew Davis Steven Seagal
Tuottaja:  Andrew Davis Steven Seagal
Säveltäjä:  David Frank
Kuvaaja:  Robert Steadman
Leikkaaja:  Michael Brown, David Holden
Pääosat:  Steven Seagal Pam Grier Sharon Stone
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat Hongkong
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  InterCom Netflix
Ensi-ilta:  Yhdysvallat 8. huhtikuuta 1988 Suomi 17. helmikuuta 1989
Kesto:  99 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  7 500 000 dollaria
Tuotto:  18 869 631 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nico (engl. Above the Law) on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Andrew Davis ja pääosassa oli Steven Seagal. Rooli oli Seagalille ensimmäinen ja Nicon jälkeen hän on ollut monessa muussa menestyneessä toimintaelokuvassa. Elokuva tuotti Yhdysvalloissa lähes 20 miljoonaa dollaria. Seagal myös vastasi elokuvan taistelukohtausten koreografiasta.
Juoni

Nico Toscani on Sisiliasta Yhdysvaltoihin muuttaneen siirtolaisperheen lapsi. Hän opiskeli nuorena kamppailulajeja Japanissa ja myöhemmin herätti CIA:n huomion taidoillaan. He lähettivät Toscanin salaiseen operaatioon Vietnamin ja Kambodžan rajalle, jossa hän huomasi joidenkin upseereiden käyttävän tilaisuuttaan myydä ja salakuljettaa huumeita.
Toscani lähti CIA:n palveluksista ja työskentelee Chicagossa etsivänä. Hän pääsee ison huumekaupan jäljille, jota johtaa salvadorilainen Salvano. Päästessään liian lähelle liittovaltion viranomaiset käskevät häntä pysymään tehtävästä kaukana. Tutkittuaan asiaa tarkemmin Toscanille paljastuu koko operaatioon muut tarkoitukset.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Steven Seagal  | … |  Nico Toscani    |
|  Pam Grier  | … |  Delores 'Jacks' Jackson    |
|  Henry Silva  | … |  Kurt Zagon    |
|  Ron Dean  | … |  Etsivä Lukich    |
|  Daniel Faraldo  | … |  Tony Salvano   |
|  Sharon Stone  | … |  Sara Toscani   |
|  Miguel Nino  | … |  Chi Chi Ramon   |
|  Nicholas Kusenko  | … |  FBI-agentti Neeley   |
|  Joe Greco  | … |  Isä Joseph Gennaro   |
|  Chelcie Ross  | … |  Nelson Fox   |
|  Gregory Alan Williams  | … |  FBI-agentti Halloran   |
|  Michael Rooker  | … |  Mies baarissa   |
Kuvaukset

Elokuvan alkutapahtumat Vietnamin ja Kambodžan rajalla kuvattiin Oahun saarella Havaijilla. Loput kuvaukset tehtiin Chicagossa.
Jatko-osa

Elokuussa 2016 Steven Seagal ilmoitti palaavansa Nico Toscanin rooliin Above the Law 2 -nimellä kulkevassa jatko-osassa. On epävarmaa palaako Andrew Davis ohjaamaan elokuvaa. Elokuva tuotetaan Seagalin omistaman Steamroller Productions -yhtiön kautta.
Jyrki Korhonen

Jyrki Tapio Korhonen (s. 11. lokakuuta 1964) on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan basso. Hän  on ollut kiinnitettynä Suomen Kansallisoopperaan vuodesta 2001. Vuosina 1993–2000 Korhonen esiintyi Wiesbadenin ja Darmstadtin oopperoissa.
Korhonen on opiskellut Sibelius-Akatemiassa opettajinaan Jorma Elorinne ja Tom Krause. Hän opiskeli Zürichin oopperan kansainvälisessä oopperastudiossa 1992–1993.
Roolit

Korhosen rooleihin kuuluvat muun muassa:
Fidelio: Rocco (Beethoven)
Lucia di Lammermoor: Raimondo (Donizetti)
Käärmeen hetki: Huldén (Heiniö, kantaesitys)
Viimeiset kiusaukset: Paavo Ruotsalainen (Kokkonen)
Pohjalaisia: Vallesmanni (Madetoja)
Don Giovanni: Komtuuri (Mozart)
Figaron häät: Bartolo (Mozart)
Ryöstö seraljista: Osmin (Mozart)
Taikahuilu: Sarastro (Mozart)
Boris Godunov: Pimen (Musorgski)
Hovanštšina: Dosifei (Musorgski)
La Bohème: Colline (Puccini)
Rasputin: Puriškevitš (Rautavaara, kantaesitys)
Sevillan parturi: Don Basilio (Rossini)
Adriana Mater: Tsargo (Saariaho)
Kuningas lähtee Ranskaan (Sallinen)
Ruusuritari: Paroni Ochs von Lerchenau (Strauss)
Jevgeni Onegin: Gremin (Tšaikovski)
Kohtalon voima: Pater Guardian (Verdi)
Macbeth: Banquo (Verdi)
Rigoletto: Sparafucile (Verdi)
Jumalten tuho: Hagen (Wagner)
Parsifal: Titurel (Wagner)
Reininkulta: Fafner ja Fasolt (Wagner)
Siegfried: Fafner (Wagner)
Tannhäuser: Hermann (Wagner)
Tristan ja Isolde: Kuningas Marke (Wagner) Nantes 2009
Valkyyria: Hunding (Wagner)
Jyrki Konola

Jyrki Konola kesällä 2011
Jyrki Tapani Konola (s. 1971 Kemi) on Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestö SAK:n kasvu ja vaikuttaminen -osaston johtaja. Hän toimii myös Pro reilumpi yhteiskunta -yhdistyksen asiamiehenä. Yhdistys on SAK:laisen ay-liikkeen vastaveto Pro Markkinatalous ry:lle.
Konola toimi aiemmin Palvelualojen ammattiliiton johdon neuvonantajana ja toiminnanjohtaja 4.6.2015–1.12.2022.  Pamissa Konola teki uudistuksia, jotka eivät olleet liiton henkilökunnan mieleen. Tämä näkyi myös julkisuudessa. Organisaatiouudistus vuonna 2016 johti jo ennakkoon henkilökunnan ulosmarssiin. Suurempi muutos oli vuonna 2021 käydyt muutosneuvottelut. Julkilausuttu tavoite oli löytää 31 henkilötyövuotta vastaavat säästöt. Yt-neuvotteluiden perusteet ja niiden käyminen henkilöityvät häneen. Lopulta muutosneuvottelut johtivat useiden työsuhteiden päättymiseen. Pian tämän jälkeen Konola itse lähti SAK:n palvelukseen.
Ennen ay-liikkeeseen siirtymistä Konola toimi valtiovarainministeri Antti Rinteen erityisavustajana ja sosialidemokraattisen ministeriryhmän sihteerinä. Puoluetta repineen puheenjohtajavaalin jälkeen Rinne luotti paljolti ay-taustaan oman lähipiirinsä kokoamisessa. Konola luettiin entisistä demarijohtajista enemmän Eero Heinäluoman kuin Urpilaisen luotettuihin, ja hän sai ainoana jatkaa. Tämä ja Rinteen muiden avustajien ammattiyhdistystausta nähtiin yleisesti ay-liikkeen otteen vahvistumisena puolueessa. Tätä edeltänyt Jutta Urpilaisen erityisavustajan pesti Konolalla kesti vain vajaan vuoden ja jo siinä nähtiin merkkejä ay-liikkeen vahvasta otteesta. Tulkinnan taustalla olivat sekä Konolan läheiset välit Eero Heinäluomaan että Konolan puolueosasto NUS (Nuorsosialidemokraattinen puolueosasto), joka nähtiin puolueen sisällä kilpailijana TUS:lle (Tölö Unga Socialister). Konola on toiminut lukuisissa hankkeissa taustatoimijana ja erilaisissa vaaleissa monenlaisten sd-ehdokkaiden (mm. Mitro Repo) vaalipäällikkönä.
Vuosina 2011–2013 Konola toimi Sosialidemokraattisen eduskuntaryhmän pääsihteerinä ja alkuvuoden 2011 Kuluttajaliiton pääsihteerinä. Muista työtehtävistä (toimittaja, trukkikuski, kaupankassa, projektipäällikkö) huolimatta Konola on tehnyt uransa käytännössä pelkästään politiikassa – vuodesta 1997 alkaen lähes keskeytyksettä. Vuosina 2004–2008 Konola oli Kemin kaupunginvaltuutettu ja pyrki Lapin vaalipiiristä eduskuntaan vuonna 2007. Hän sai 1 045 ääntä ja jäi SDP:n listan kolmanneksi: valituksi tulleen Johanna Ojala-Niemelän ja Maija Raskin taakse. Konola valmistui maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 2008, pääaineena sosiologia. Lopputyön aiheena oli ”Suomalainen yleisödemokratia – Suomen sosialidemokraattisen puolueen johdon ja jäsenistön käsityksiä edustuksellisesta demokratiasta”. Suoraan puolueen palveluksessa hän ei ole ollut koskaan, vaikka esimerkiksi SDP:n puoluesihteerispekulaatioissa nimi onkin aikoinaan pyörinyt.
Yksityiselämä

Konola elää avoliitossa Viitasaarelta kotoisin olevan Sonja Kekkosen kanssa. Heillä on kaksi lasta. Konola harrastaa moottoripyöräilyä sekä metsästystä ja kalastusta. Lempinimiä mm. Kuuni  mikä viitannee jääkiekkotaustaan ja otteisiin politiikassa sekä vaikuttamistyössä. Konola vilahtaa valkokankaalla avustajana elokuvissa Tuntematon sotilas ja Ystävät, toverit.
Júzcar

| Júzcar |
| --- | --- |
 Júzcarin sinisiä taloja
 Júzcarin sijainti
 Júzcar
 Koordinaatit: 36°37′N, 5°10′W 
Valtio:  Espanja
Itsehallintoalue:  Andalusia
Maakunta:  Málaga
Comarca:  
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kunta
Väkiluku:  200
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Júzcar on pieni vuoristokunta Espanjan Andalusiassa sijaitsevassa Málagan maakunnassa. Kunta tuli tunnetuksi siitä, kun kaikki sen talot maalattiin sinisiksi osana Smurffit-elokuvan maailmanlaajuista mainoskampanjaa vuonna 2011. Júzcarin piti olla smurffikylänä yhden vuoden, mutta lisääntyneet turistimäärät ja smurffit-tuotteiden myynnin työllistävä vaikutus saivat aikaan sen, että 80 % kyläläisistä halusi kansanäänestyksessä pitää Júzcarin toistaiseksi sinisenä.
Niilo Heino

Niilo Olavi Heino (23. lokakuuta 1927 Helsinki – 30. toukokuuta 2005) oli suomalainen elokuvaaja, elokuvaohjaaja ja elokuvien leikkaaja, joka tunnetaan erityisesti lyhytelokuvistaan ja tekemistään monista uutiskatsauksista.
Henkilöhistoria

Niilo Heinon vanhemmat olivat Kustaa Adolf Heino ja Aleksandra Tähtinen, ja puoliso vuodesta 1951 Hilkka Liisa Salminen. Heino oli Finlandia-Kuva Oy:n kuvausharjoittelija ja kamera-assistentti 1944–1946 ja Suomi-Filmi-yhtiön kamera-assistentti, operatööri, elokuvaaja, leikkaaja, lyhytkuvaohjaaja 1946–1966 ja lyhytkuvaosaston päällikkö 1966–1978. Yhteensä hän ohjasi, kuvasi ja leikkasi yli 300 lyhytelokuvaa ja uutiskatsausta. Heino sai Parhaan lyhytelokuvan Jussin lisäksi useita muita kotimaisia ja kansainvälisiä palkintoja teoksistaan. Heinon elokuviin kuului myös merkittäviä kansatieteellisiä dokumenttielokuvia ja hän osallistui elokuvaajana useisiin presidentti Urho Kekkosen tekemiin valtiovierailuihin. Taiteilijaeläke Heinolle myönnettiin 1978.
Heinon lyhytelokuvia

| --- | --- |
 Linja-auto. Maanteiden kiitäjä, 1950  Loistavia tuloksia - Suomi-Ranska, 1951  Kadetista upseeriksi, 1952  Runoilijan tie, 1953  Saarijärvi pala Suomea - kappale sydäntä sen, 1954 (Jussi-palkintoehdokas)  Suomen urheilun isä, 1954  Sanoma kaikkien kuultavaksi, 1955  Ei ole Vuoksen voittanutta, 1956 (Suomen ensimmäinen Eastmancolor-värielokuva)  Terijokelaiset Kannaksella, 1956  Rantojemme vartijat, 1957  Lohipato, 1958  Unnekiven apajalla, 1959  Karhijärven liistekatiska, 1959  Tyko Sallisen muisto, 1959  Joulukuun 6. 1960, 1960 :  Schauman Birch Plywood, 1961  Suomenniemen Talvea - Syksyä - Kesää, 1962  Kirjailijan kaksi elämänpiiriä 1963  Tuntemattoman lahja, 1963  Savesta - raudasta, 1964  Jää-Ice, 1964  Paimenmajalla, 1965  Viikon seitsemän päivää, 1967  Pystystä pinoon, 1968  Helsingin kaupunginteatteri, 1968  Suomalaista öljynjalostusta, 1970  Sahti, 1971  Terva, 1975  Ydinsähköä Loviisasta, 1977  Näin syntyi kuvaputkitehdas Valco, 1978
Palkintoja

Hopeamitali, Rooma, 1962 (Yhteistyötä ja saavutuksia)
Kunniakirja, Cannes, 1963 (Tuntemattoman lahja)
Kultamitali, Madrid, 1963 (Veitsiluoto)
Jussi-patsas, 1963 (Veitsiluoto)
Kirkon elokuvapalkinto, 1964 (Savesta - raudasta)
Kultamitali, Marseilles, 1965 (Sydän: Suomen kasvot)
Valtion elokuvataiteilijapalkinto 1967 (Valtiovierailu Tunisiaan)
Aiheesta muualla

Niilo Heino Biografiasampo.
No Rest

| No Rest Corpset |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2012
 Studio : MSTR-studios, Tampere
 Julkaistu: 20. syyskuuta 2013
 Tyylilaji: death metal, thrash metal
 Kesto: 38.01
 Levy-yhtiö: Violent Journey Records
Corpsetin muut julkaisut
| Ruins 2011 | No Rest 2013 |   |
No Rest on suomalaisen death metal -yhtye Corpsetin toinen studioalbumi. Se julkaistiin 20. syyskuuta 2013 levymerkillä Violent Journey Records.
Albumin nimikkokappaleesta kuvattiin musiikkivideo.
Kappaleet

No Rest – 3.12
Piss on My Grave – 2.38
Pitch Black – 4.13
Lord of the Flies – 3.48
Prophet's Opiate – 9.02
War Inside – 3.24
You Sin – 3.31
Futile – 4.21
Let the Shit Hit the Fan – 3.52
Kokoonpano

Antti Murtonen – laulu
Jari Kelloniemi – kitara
Jami Heikkala – kitara
Arto Tissari – bassokitara
Timo Hanhijoki – rummut
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi.net:
Kaaoszine:
Lammaszine:
Aiheesta muualla

No Rest Discogsissa. (englanniksi)
Albumi No Rest Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Junkkerit

| Junkkerit> Юнкера (Junkera) |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Aleksandr Kuprin
Kieli:  venäjä
Genre:  romaani
Julkaistu:  1932 (1928 pariisilaisessa emigranttilehdessä)
Suomennos
Suomentaja:  Mika Rassi
Kansitaiteilija:  Ville Hytönen
Kustantaja:  Savukeidas
Julkaistu:  2011
Sivumäärä:  362 s.
ISBN:  ISBN 978-952-5500-84-4
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Junkkerit (Юнкера, Junkera) on Aleksandr Kuprinin vuonna 1932 ilmestynyt romaani. Teos ilmestyi alkujaan ranskalaisessa emigranttilehdessä vuonna 1928.
Teos on osin omaelämäkerrallinen vanhan miehen muistelo, jossa nuori Aleksei Aleksandrovitš lähtee kadettikouluun. Teos ei osoittele epäkohtia, mutta kertomuksesta lukija saa kuvan ankarasta ja rutiininomaisesta elämästä ja se ilmentää Kuprinin sodanvastaisuutta. Suomennoksessa on suomentaja Mika Rassin esipuhe, jossa hän luonnehtii teosta "kiinnostavan modernistiseksi".
Aiheesta muualla

Teos Junkkerit Savukeitaan sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
Junko Takeuchi

| Junko Takeuchi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. huhtikuuta 1972 (ikä 52)  Saitaman prefektuuri
Näyttelijä
Aktiivisena:  1995–
Merkittävät roolit:  Gomamon (Digimon Adventure) Naruto Uzumaki (Naruto) Takuya Kanbara (Digimon Frontier)
Aiheesta muualla
IMDb 
Junko Takeuchi (竹内 順子) (s. 5. huhtikuuta 1972 Saitaman prefektuuri) on japanilainen seiyū, joka tunnetaan parhaiten Naruton päähahmon Naruto Uzumakin ääniroolista. Hänellä on tapana näytellä nuoria poikia, jotka ovat usein omituisia ja hullunkurisia hahmoja.
Aiheesta muualla

seiyuu.info (Arkistoitu – Internet Archive)
Anime News Network
Junko Ishida

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Junko Ishida
Syntymäaika: 11. maaliskuuta 1966 (ikä 58)
Syntymäpaikka: Japani
Kansalaisuus:  Japani
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
|  | Nishiyama High School Club |  |
Maajoukkue
| 1981 | Japani | 3 (0) |
Junko Ishida (jap. 石田 順子, Ishida Junko; s. 11. maaliskuuta 1966) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Ishida debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 1981. Hän on pelannut kolme maaottelua.
Niilo Halonen (jääkiekkoilija)

| Niilo Halonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. heinäkuuta 1998 (ikä 26) Loppi, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Nippe
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  81 kg
Seura
Seura:  Sport
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  35
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2017–
Aik. seurat:  HIFK (SML) Jokipojat (Mestis) KooKoo (SML) Västerås IK (HA)
Niilo Ensio Halonen (s. 15. heinäkuuta 1998 Loppi) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa SM-liigajoukkue Vaasan Sportissa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Yhdysvallat 2016 | jääkiekko |  |
Halonen edusti Suomea alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2018, jolloin hän toimi lähinnä joukkueen kolmosmaalivahtina ja puki vain yhteen otteluun. Halonen edusti Suomea myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Halonen lähti turnaukseen joukkueensa kolmosmaalivahtina ja puki turnauksen aikana neljään otteluun, kolmeen jälkimmäiseen Leevi Laakson sairastuttua ennen puolivälieriä. Hän ei kuitenkaan saanut peliaikaa.
Halonen pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2015, jolloin hän toimi lähinnä Suomen kakkosmaalivahtina Severi Isokankaalle ja pelasi vain yhden ottelun. Halonen edusti myös Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2015, jolloin hän voitti pronssia. Yhteensä Halonen on pelannut yhdeksän nuorten ja viisi poikien maaottelua.
Halonen valittiin ensimmäisen kerran Suomen A-maajoukkueeseen vuoden 2021 Channel One Cupiin. Hän pukeutui turnauksessa kahteen otteluun, mutta Halonen jäi kuitenkin ilman peliaikaa.
Muuta

Halosen isoveli Jesse on entinen alempien sarjojen jääkiekkomaalivahti.
Juonikulta

Juonikulta on kultaa, jota löytyy kalliosta pitkinä juonina. Kultajuonet ovat usein hyvinkin pitkiä, pisimmillään jopa kymmenien kilometrien mittaisia. Suomessa eniten juonikultaa löytyy Lapista, mistä kultaa löytyy muutenkin eniten.
Junko Ozawa

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Junko Ozawa
Syntymäaika: 7. joulukuuta 1973 (ikä 50)
Syntymäpaikka: Kamakura, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Maalivahti
Pituus: 170 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1989–1993 1994–1995 1996–1997 | Nissan FC Tokyo Shidax LSC Fujita SC Mercury | 43 (0) 14 (0) 31 (0) |
Maajoukkue
| 1993–1997 | Japani | 21 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Junko Ozawa (jap. 小澤 純子, Ozawa Junko; s. 7. joulukuuta 1973 Kamakura) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Ozawa debytoi Japanin maajoukkueessa joulukuussa 1993. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1995 ja kesäolympialaisissa 1996. Hän on pelannut 21 maaottelua.
Jyrki Saario

Jyrki Saario (s. 18. kesäkuuta 1960 Lahti) on suomalainen valmentaja, kouluttaja ja Scandinavian Defendo -itsepuolustus- ja voimankäyttöjärjestelmän pääkehittäjä. Hän on tehnyt koko elämäntyönsä kamppailulajien parissa, ja toiminut alan ammattilaisena yli 30 vuoden ajan. Saario oli pohjoismainen pioneeri useissa itämaisissa kamppailulajeissa 1980-luvulla. Hän on ollut Suomen johtava Krav Maga -osaaja 1990-luvun alusta alkaen. Hän toi lajin maahan ja toimi lajiliiton pääkouluttajana vuosina 1996–2012.
Saario on ollut perustamassa lukuisia lajiliittoja sekä Suomessa että Ruotsissa.
Valmentajana ja lajipioneerina Göteborgissa

Saario on yksi merkittävimmistä tekijöistä sen takana, että kamppailulajit levisivät ja yleistyivät Pohjoismaissa 1980-luvun alusta alkaen. Mies pyöritti useita treenisaleja Göteborgissa 1980-luvun aikana. Vuonna 1983 hän oli perustamassa Ruotsin potkunyrkkeilyliittoa ja lanseerasi maassa ensimmäisenä kickboxing-lajinimen.
Lahtelaislähtöinen mies on valmentanut vuosikymmenten saatossa kymmeniä potkunyrkkeilijöitä Ruotsin mestariksi. Lisäksi hänen valmennettavansa Johny Gevriye on voittanut lajissa maailmanmestaruuden.[lähde? ]
Uusia haasteita Krav Magan ja Defendon parissa

Kamppailulajien parissa hankitun osaamisen yhtenä kruununa on Krav Magan pääkehittäjän Imi Lichtenfeldin myöntämä Expert Level 2 -tason pätevyys. Saario on ainoa suomalainen, joka on saanut arvon lajin isältä. Expert-luokitus vastaa perinteisiin kamppailulajeihin suhteutettuna mustaa vyötä.
Saario oli myös perustamassa Suomen Krav Maga Liittoa ja on ansainnut International Krav Maga Federationin alaisen päävalmentaja-arvon. Vuonna 2012 hänet kutsuttiin kansainvälisen Krav Maga Network -järjestön pääkouluttajaksi.
2000-luvulla Jyrki Saario on kehittänyt pitkän kokemuksensa perustalle rakentuvaa Scandinavian Defendoa. Laji on paitsi yksi kamppailu-urheilun muoto, myös Krav Magan sukulaislaji, joka on suunniteltu itsepuolustusta, hallittua voimakäyttöä ja lähitaistelutekniikoita työssään tarvitsevien ammattilaisten käyttöön.
Aiheesta muualla

Video Jyrki Saarion henkilöhistoriasta Defendo Alliancen sivustolla (englanniksi). (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen Krav Maga Liiton websivut.
Krav Maga Networkin websivut.
Jyrki Kähkönen

Mika Jyrki Kähkönen (s. 5. kesäkuuta 1967 Rovaniemi) on entinen suomalainen aitajuoksija. Hän edusti Yleisurheilu-Team Sahalahtea ja häntä valmensivat Juha Sainio, Heikki Nieminen, Esko Olkkonen ja Harri M. Hakkarainen.
Hän edusti Suomea 110 metrin aitajuoksussa Helsingin EM-kisoissa 1994 ja Göteborgin MM-kisoissa 1995. Hän juoksi ennätyksensä 13,65 Helsingin EM-kisoissa 11. elokuuta 1994. Hallissa hän osallistui Barcelonan MM-kisoihin 1995 60 metrin aitajuoksussa. Hänen ennätyksensä tällä matkalla on Tampereella 26. helmikuuta 1995 juostu 7,68.
Suomi–Ruotsi-maaottelussa hän kilpaili viisi kertaa, vuosina 1992 ja 1994–1997. Hän saavutti Kalevan kisoissa kolme hopeaa ja kaksi pronssia. SM-halleissa hän oli kolmesti hopealla.
Aikuisten SM-mitalit

Ulkoradoilla
Hopeaa 1992 (13,78), 1995 (14,09) ja 1996 (14,19)
Pronssia 1994 (13,97) ja 1997 (14,18)
Sisäradoilla
Hopeaa 1988 (8,00), 1995 (7,68) ja 1996 (7,86)
Ennätykset

Ulkoradoilla
110 m aidat 13,65 (1994)
Korkeus 191 (1997)
Pituus 702 (1997)
Keihäs 50,28 (1997)
10-ottelu 6792 (1997)
Sisäradoilla
60 m 7,01 (1995)
60 m aidat 7,68 (1995)
Juraj Jezerinac

Juraj Jezerinac
Juraj Jezerinac (s. 23. huhtikuuta 1939 Jezerine) on kroatialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 26. kesäkuuta 1966 ja nimitettiin Zagrebin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Strumnitzan titulaaripiispaksi 11. huhtikuuta 1991. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Franjo Kuharic, jota avustivat Gabriel Montalvo Higuera ja Anthony Frederick Tonnos.
Jezerinac sai 25. huhtikuuta 1997 nimityksen Kroatian sotilaspiispaksi.