stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ikonoklasmi Bysantin keisarikunnassa
Toinen ikonoklastinen kausi

Toinen ikonoklastinen kausi alkoi vuonna 813, kun keisariksi nousi Leo V Armenialainen. Keisarin ensimmäinen ikonien puolustajia vastaan suunnattu toimenpide oli patriarkka Nikeforoksen erottaminen. Hänen tilalleen asetettiin ikonoklastinen teologi Teodotos. Jälleen munkit olivat pääosassa ikonien puolustajina. Konstantinopolin Studionin luostarin arkkimandriitta Theodoros Studites ilmoitti keisarille, ettei hänen valtaoikeuksiinsa kuulu sotkeutua kirkon asioihin. Keisari  Leo V kutsui koolle
toisen ikonoklastisen kirkolliskokouksen Konstantinopoliin vuonna 815. Ikonoklasmista tehtiin jälleen Bysantin valtiokirkon virallinen oppi. Ikonien puolustajien vainot alkoivat jälleen. Esimerkiksi edellä mainittu kirkkoisä Theodoros Studites vangittiin. Vainot kuitenkin päättyivät äkillisesti vuonna 820, kun keisarillisen henkivartioston upseeri Mikael ”Änkyttäjä” murhautti keisarin.
Leo V Armenialaisen Murhaajasta tuli seuraava keisari nimellä Mikael II. Ilmeisesti keisari Mikael II ei ollut uskonnollisessa mielessä sen enempää ikonoklasti kuin ikonien puolustajakaan. Eräät historioitsijat väittävät hänen kieltäneen sekä Kristuksen ylösnousemuksen että saatanan olemassaolon. Hänen hallitusaikanaan kuvariidassa oli ”aselepo”. Ikonien puolustajille suotiin yleinen armahdus. Luostarilaitos alkoi elpyä. Vuonna 829 keisari Mikael II kuoli.
Häntä seurasi hänen poikansa Theofilos, joka nimitti patriarkaksi tiukan ikonoklastin Johannes Grammatikoksen. Alkoi viimeinen ikonien puolustajien vainojen aika. Se päättyi vuonna 842, kun keisari Theofilos kuoli. Keisarin alaikäinen pojan holhoojahallitsijaksi tuli leskikeisarinna Theodora. Hän oli ikonien puolustaja. Keisarinna erotti patriarkka Johannes Grammatikoksen, jonka tilalle nimitettiin ikoneja kannattava teologi Meletios. Hän kutsui koolle kirkolliskokouksen, joka palautti voimaan vuoden 787 Nikean kirkolliskokouksen ikonien puolustajia tukevat päätökset. Ikonoklastit julistettiin anateemaan eli kirkonkiroukseen. Näin Bysantin keisarikunnan ikonoklastinen riita oli lopullisesti ratkaistu ikonien puolustajien eduksi. Lyhyitä katkoja lukuun ottamatta  riita oli kestänyt yli sata vuotta, ja se jätti syvät jäljet ortodoksisen kirkon historiaan.
Ikonoklasmin opit, piirteet ja kannattajat

Erityisesti ortodoksiset historioitsijat ovat kirjoittaneet varsin paljon ikonoklastisesta riidasta. Ikonoklastien omista opeista ja erityispiirteistä on kuitenkin hyvin vaikeaa löytää tietoa. Osittain se johtuu siitä, että ikonien puolustajien voittaessa lähes kaikki ikonoklastien pyhät esineet ja kirjoitukset tuhottiin. Lisäksi monet ortodoksiset  teologi–historioitsijat kuvaavat ikonoklastit edelleen hiukan yksipuolisen negatiivisesti.
Kuten on jo tullut ilmi, ikonoklastit vastustivat kaikkia uskonnollisaiheisia kuvia. Tämän lisäksi he vastustivat pyhimysten ja pyhäinjäännösten palvontaa ja rukoilemista. Se oli heidän mielestään epäjumalanpalvelusta. Muuten heidän oppinsa ei ilmeisesti eronnut tuon ajan kirkon yleisistä oppikäsityksistä. Omasta mielestään ikonoklastit pyrkivät puhdistamaan kirkon vääristä näkemyksistä. Päämääriensä ajamiseen he käyttivät hyvin julmia ja väkivaltaisia keinoja, mikä ei kuitenkaan ollut Bysantin melskeisessä sisäpolitiikassa mitenkään harvinaista.
Tutkittaessa ikonoklastien ja ikonien puolustajien kannattajakuntaa eri yhteiskuntaluokkia vasten voidaan heti havaita selviä eroja. Ikonoklasmia kannattivat erityisesti ylemmät yhteiskuntaluokat: ylemmät papit, piispat, sotilaat ja aateliset. Ikonien puolustajien kannatus sen sijaan oli suurinta etenkin alemman papiston, maaseutuväestön ja kuten edellä jo mainittiin, munkkien keskuudessa. On hyvin ymmärrettävää että oppimattomalle ja lukutaidottomalle maaseutuväestölle ikonien ja pyhimysten kunnioittaminen oli hyvin tärkeää, ja että he pitivät siitä lujasti kiinni. Samoin on ymmärrettävää että sivistyneemmälle ja koulutetummalle yläluokkalaiselle ”rahvaan” karkea ikonien kunnioittaminen varmasti muistutti epäjumalanpalvelusta.
Kuvakielteisyydestään huolimatta ikonoklastit eivät suinkaan vihanneet taidetta. Ikonien, seinämaalausten ja mosaiikkien sijaan he koristelivat kirkot erilaisilla kukkia, lintuja ja eläimiä kuvaavilla ornamenteilla. Kristillisistä symboleista sallittiin vain risti. Ikonien puolustajien voittaessa ikonoklastien kirkkojen koristelu yleensä tuhottiin, mutta joitakin on ilmeisesti myös säilynyt. Istanbulin Pyhän Irenen kirkossa  ja Tessalonikan Hagia Sofian kirkossa on säilynyt jälkiä ikonoklasmin ajan koristelusta. Lisäksi Naksoksen saarella ja Peloponnesoksen niemimaalla on kappelit, joiden koristelu on säilynyt samanlaisena ikonoklasmin ajoilta saakka.
Ikonoklasmin vaikutukset myöhempiin aikoihin

Ortodoksisen hengellisen taiteen kannalta ikonoklastinen riita oli tärkeä tapahtuma. Ikonoklasmin päättäneessä vuoden 842 Konstantinopolin kirkolliskokouksessa tehtiin joitakin myönnytyksiä myös ikonoklasteille. Liian aistillisina pidetyt muun muassa imettävää Jumalanäitiä esittävät ikonit kiellettiin, patsaat kiellettiin ja ikonimaalareiden työtä ohjaamaan muodostettiin tarkka ohjesääntö eli ikonikaanon. Siinä määritellään tarkkaan, minkä näköisiä maalattujen henkilöiden tulee olla, minkälaisia värejä saa käyttää ja niin edelleen. Myös kirkkojen koristelusta annettiin tiukat ohjeet. Luostariliike vahvistui entisestään ikonoklasmin jälkeen,  ja sen vaikutusvalta hengellisessä elämässä saavutti yhä suuremmat mittasuhteet. Oikean opin noudattamista alettiin valvoa entistä tarkemmin kirkossa.
Bysantin ikonoklasmin  vaikutukset heijastuivat myös länteen. Ikonoklasmia vastustaneita munkkeja pakeni suurin joukoin Italiaan. Heidän joukossaan 
oli useita ikonimaalareita. Roomaan paavit käyttivät heidän ammattitaitoaan ja maalauttivat freskoja ja teettivät mosaiikkeja kirkkoihinsa. Tältä ajalta peräisin ovat Roomassa mm. St. Prasseden, St. Maria in Domnican ja St. Cecilian kirkkojen mosaiikit. Tuolloin idän ja lännen kirkot eivät vielä olleet eronneet, ja siksi Rooman paavit seurasivat Bysantin kirkon tapahtumia hyvin tarkkaan. Paavi Gregorius II kirjoitti Konstantinopolin patriarkalle kirjeen, jossa hän nuhteli häntä ”pyhien kuvien häpäisemisestä.” Paavi Gregorius III julisti vuonna 731 ikonoklastit pannaan. Ikonoklastinen riita syvensi idän ja lännen kirkkojen eroja, ja näin ehkä osaltaan myötävaikutti kirkkojen myöhemmin tapahtuneeseen eroamiseen.
Kirjallisuutta

Pappismunkki Arseni: Ikonikirja. Helsinki: Otava, 1995 ISBN 951-1-13417-5 (4. p. 2005)
Hakkarainen, Jarmo: Bysantin kulttuuriperintöä tavoittamassa. Joensuu: Ortodoksisen kirjallisuuden julkaisuneuvosto, 1986 ISBN 951-9071-77-6
Jääskinen, Aune: Ikonimaalari, uskon ja mystiikan tulkki. Helsinki: WSOY, 1984 ISBN 951-0-12159-2
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ikonoklasmi Bysantin keisarikunnassa Wikimedia Commonsissa
Affiniteetti

Affiniteetti on kemiassa suure, joka ilmaisee, kuinka herkästi kemiallinen reaktio tapahtuu. Affiniteetti on todettavissa kuvaajalla, jossa Gibbsin vapaaenergia on piirretty reaktiomäärän funktiona. Affiniteetti on Gibbsin vapaaenergian osittaisderivaatan vastaluku reaktiomäärän suhteen, kun reaktio-olosuhteina lämpötila (T) ja paine (P) pidetään vakioina.
Reaktion tasapainotila

Tarkasteltaessa yksinkertaisinta mahdollista reaktiota kuten kaasun kahden eri isomeerin välistä isomeroitumista, on reaktio seuraava:
Kyseessä on alkeisreaktio ja sen kertaluku on 1. Reaktioyhtälön mukaan  n_{A} moolia lähtöainetta  {\text{A}} muuntuu  n_{B} mooliksi  tuotetta  {\text{B}} vakiolämpötilassa ja -paineessa. Yleisesti reaktion Gibbsin vapaaenergian muutos voidaan antaa ainesosien kemiallisten potentiaalien avulla:  dG\,=\,-\mu _{A}\,dn_{A}+\,\mu _{B}\,dn_{B}. Tämä voidaan ilmaista myös reaktiomäärän avulla (T ja P vakiot) yhtälön (1) tapauksessa seuraavasti:
Oheisesta kuvasta on todettavissa, että kun  \xi =0 reaktioyhtälön mukaisesti reaktioseos koostuu vain lähtöaineesta ja toisaalta kun  \xi =1, on lähtöaine muuntunut täysin lopputuotteeksi. Reaktio etenee kunnes reaktion vapaaenergia saavuttaa pienimmän arvonsa, jolloin sen osittaisderivaatta reaktiomäärän suhteen on nolla. Tällöin lähtöaineen ja tuotteen kemialliset potentiaalit ovat yhtä suuret. Jos yhtälön (1) isomeroitumisreaktion ainesosat käyttäytyvät ideaalisesti, niin reaktion tapahtuminen on ilmaistavissa reaktion ainesosien kemiallisten potentiaalien ja osapaineiden avulla (ks. aktiivisuus):
Tässä  \Delta G^{\ominus } on reaktion standardinen Gibbsin vapaaenergian muutos kun 1 mooli lähtöainetta muuntuu tuotteeksi standardiolosuhteissa. Yhtälön (3) vasen puoli ilmaisee vapaaenergian muutosta siinä reaktion etenemisen tilassa, jonka olosuhde määräytyy osapaineiden  P_{A} ja  P_{B} toimesta. Yhtälön (3) vasemman puolen negatiivinen arvo on reaktion affiniteetti ja sen positiivista arvoa merkitään yleisesti  \Delta G:nä, reaktion vapaaenergiana. Se vastaa siis sitä vapaaenergian muutosta kun 1 mooli ainetta reagoi reaktioyhtälön mukaisesti tarkalleen määritellyissä olosuhteissa.
Tasapainotilassa (tp)  \Delta G=0, joten yhtälöstä (3) saadaan:
Tässä  K_{p} on reaktion painetasapainovakio. Yhtälö (5) ilmaisee kemiallisen reaktion tasapainotilan aseman reaktion lähtöaineiden ja tuotteiden standardisten vapaaenergioiden, jotka ovat kokeellisesti määritettäviä suureita, avulla. Tarkasteltaessa yhtälöä (5) kvalitatiivisesti, viittaa esimerkiksi  \Delta G^{\ominus }:n negatiivisuus tuotteen lähtöainetta suurempaan määrään reaktion tasapainotilassa. Esimerkiksi kun  \Delta G^{\ominus }=-50\,{\text{kJ mol}}^{-1} on  K_{p}=5,8\cdot 10^{8}, jolloin reaktion tasapainotilassa on lähes pelkästään tuotteita.
Reaktion Gibbsin vapaaenergian ja reaktiomäärän välinen riippuvuus.
De Standaard

| De Standaard |
| --- | --- |


Lehtityyppi:  sanomalehti
Kokonaislevikki:  110 000 (2019)
Perustettu:  1918
Kotikunta:  Bryssel
Kotimaa:  Belgia
Ilmestymistiheys:  ma–la
Kieli:  hollanti
Aiheesta muualla
Kotisivu
De Standaard on Belgiassa ilmestyvä hollanninkielinen sanomalehti. Se on perustettu vuonna 1918 ja on toimitukselliselta linjaltaan liberaalikonservatiivi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta De Standaard Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa
Time I

| Time I Wintersun |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : toukokuu 2006 − ?
 Studio : Finnvox, Helsinki
 Julkaistu: 19. lokakuuta 2012
 Tuottaja(t): Jari Mäenpää
 Tyylilaji: folk metal, power metal, progressiivinen metalli, melodinen death metal
 Kesto: 40.08
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast
Listasijoitukset
  1. (albumilista)    1. (fyysinen albumilista)
Wintersunin muut julkaisut
| Wintersun 2004 | Time I 2012 | The Forest Seasons 2017 |
Time I on metalliyhtye Wintersunin studioalbumi, joka on myös konseptialbumi. Yhtyeen perustajajäsen Jari Mäenpää ilmoitti julkaisevansa levyn kahdessa osassa – Time I ja Time II. Syitä tähän Mäenpään mukaan on muun muassa se, että materiaalia levylle on vuosien saatossa kerääntynyt niin paljon, ettei se mahtuisi yhdelle CD-levylle, eivätkä tekijät halunneet jättää mitään pois tulevalta albumilta.
Albumi julkaistiin 19. lokakuuta 2012 Nuclear Blastin kautta. Alkuperäisen suunnitelman mukaan albumi piti julkaista jo marraskuussa 2006, mutta julkaisu siirtyi albumin äänityksissä ja miksauksessa tapahtuneiden viivästysten vuoksi.
Albumin molempien osioiden pituudeksi sanottiin noin 40 minuuttia. Yhtyeen virallisilla Facebook-sivuilla on nähtävissä materiaalia ensimmäisen levyn äänityssessioista. Levyn toista osaa Time II suunniteltiin alun perin julkaistavaksi vuonna 2013, mutta sen julkaisu viivästyi useita vuosia, kunnes vuonna 2024 yhtye tiedotti saaneensa sen valmiiksi ja julkaisevan sen saman vuoden elokuussa. Time II julkaistiin 30. elokuuta 2024.
Toisen osan julkaisun yhteydessä julkaistiin myös ensimmäisestä osasta uudelleen miksattu ja masteroitu versio Time I 2.0.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan toisella sijalla, ja se pysyi listalla yhteensä 7 viikkoa.
Tuotanto

Time I:n ja Time II:n oli alun perin tarkoitus olla yksi kokonainen albumi, alustavasti nimeltään Time. Äänitysten alkaessa toukokuussa 2006 keulahahmo Jari Mäenpää ilmoitti, että albumi olisi seitsemän kappaleen konseptialbumi, jonka pituus olisi yli 65 minuuttia. Huhtikuussa 2007 Mäenpää kertoi, että albumista tulisi pidempi eikä se mahtuisi yhdelle 74 minuutin CD:lle. Kappaletta kohden oli yli 200 ääniraitaa. Levylle äänitettiin rummut, basso ja kitarat, mutta tuotanto ajautui ongelmiin tietokoneisiin liittyvien ongelmien vuoksi. Albumilla käytettiin paljon ääni- ja MIDI-raitoja sekä useita VST-plugineja, joiden käyttö ylitti 32-bittisen tietokoneen neljän gigatavun RAM-muistin rajan. Käytetystä ohjelmistosta ei ollut myöskään saatavilla 64-bittistä versiota.
Albumia kuvattiin tunnelmalliseksi ja siinä on japanilaisia vaikutteita.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säv. ja san. Jari Mäenpää.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | When Time Fades Away | 4.08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Sons of Winter and Stars  I. Rain of Stars  II. Surrounded by Darkness  III. Journey Inside a Dream  IV. Sons of Winter and Stars  | 13.31 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Land of Snow and Sorrow | 8.22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Darkness and Frost | 2.22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Time | 11.45 |  |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Jari Mäenpää − laulu, kitara, koskettimet
Teemu Mäntysaari − kitara
Jukka Koskinen − basso
Kai Hahto − rummut
Arvostelut

Angry Metal Guy:
Imperiumi.net:
Kaaoszine: 10/10
Soundi:
Aiheesta muualla

Time I Discogsissa (englanniksi)
Albumi Time I Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi) (englanniksi)
Wintersun
|  Jari Mäenpää  Teemu Mäntysaari  Jukka Koskinen  Kai Hahto  |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Wintersun  Time I  The Forest Seasons  Time II 
DVD:t: Live at Summer Breeze 2005
Lobito

| Lobito |
| --- | --- |
 Lobiton satamaa.
 lippu:  vaakuna
 Lobito
 Koordinaatit: 12°22′S, 13°32′E 
Valtio:   Angola
Maakunta:  Benguela
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  2 562 km²
Korkeus:  9 m
Väkiluku (2019)  (arvio):  448 080
 – Väestötiheys:  174,9 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lobito on kaupunki ja kunta Benguelan maakunnassa, Angolassa. Se sijaitsee Atlantin valtameren rannikolla noin 35 kilometriä Benguelan kaupungista pohjoiseen. Lobito perustettiin vuonna 1905. Sen väkiluku oli vuoden 2019 arvion mukaan 448 080.
Satelliittikuva Lobitosta
Lobiton satama on Angolan toiseksi suurin satama ja keskeinen väylä Afrikan keskiosien mineraalivarojen hyödyntämiselle. Satamaan johtaa maan poikki kulkeva keskeinen Benguelan rautatie, joka saapuu Kongon demokraattisessa tasavallassa ja Sambiassa sijaitsevalta mineraalirikkaalta seudulta. Rahtiliikenteen ohella rataa käytetään henkilöliikenteeseen. Kaupungista ajetaan esimerkiksi pikajunavuoro viikottainen Angolan itärajalle Luaun kaupunkiin. Lobito–Luena -pikajunan junamatka ja sen kesto on varsin pitkä (1 344 km / 30 tuntia).
Lobiton satama ja on Kongon demokraattiseen tasavaltaan johtava liikenneväylä ovat osa laajempaa, kehitettävänä olevaa Lobiton käytävän nimellä tunnettua keskiafrikkalaista liikenneväylää Kolwezin kaivoskaupunkiin ja edelleen Sambiaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lobito Wikimedia Commonsissa
Grumman

| Grumman Corporation |
| --- | --- |

Perustettu:  1929
Lakkautettu:  1994
Kotipaikka:  Bethpage, New York
Toimiala:  ilmailu- ja avaruusteknologia
Tuotteet:  F4F Wildcat; F6F Hellcat; TBF Avenger; A-6 Intruder; F-14 Tomcat; Apollo Lunar Module
Henkilöstö:  23 000 (1986)
Emoyhtiö:  yhdistyi Northrop Grummaniksi
Tytäryhtiöt:  Grumman Aerospace Corp.; Grumman Allied Industries, Inc.; Grumman Data Systems Corp.
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Grumman Aircraft Engineering Corporation, myöhemmin Grumman Aerospace Corporation, oli yhdysvaltalainen sotilas- ja siviililentokoneiden valmistaja, joka oli 1900-luvulla yksi alansa johtavista yhtiöistä.
Yrityksen perustivat 5. joulukuuta 1929 Leroy Grumman yhdessä Jake Swirbulin ja William Schwendlerin kanssa. Yritys lakkasi olemasta itsenäisenä 1994, kun Northrop osti sen ja muodosti Northrop Grummanin.
Grummanin lentokoneet

The Cats
F4F Wildcat
F6F Hellcat
F7F Tigercat
F8F Bearcat
F9F Panther
F9F Cougar/F-9 Cougar
XF10F Jaguar
F11F/F-11 Tiger
F-14 Tomcat
Hävittäjät
Grumman FF
Grumman F2F
Grumman F3F
XF5F Skyrocket
Grumman XP-50
Hyökkäys
AF Guardian
A-6 Intruder
Pommittajat
TBF Avenger
Amfibi
JF Duck
J2F Duck
G-21 Goose some modified as Super or Turbo Goose
G-44 Widgeon
HU-16 Albatross (Coast Guard UF-1/UF-2, Navy U-16, Civilian G-111)
G-73 Mallard
Muita
C-1 Trader
E-1 Tracer
S-2 Tracker
E-2 Hawkeye
C-2 Greyhound
OV-1 Mohawk
EA-6B Prowler
Grumman X-29A
Avaruus
Apollo-ohjelman kuumoduuli
Siviili
Grumman Gulfstream I
Grumman Gulfstream II
Grumman American AA-1 (1971-76)
Grumman American AA-1B Trainer (1971-76)
Grumman American AA-5 Traveler (1972-75)
Grumman American AA-5A Cheetah (1976-79)
Grumman American AA-5B Tiger (1975-79)
G-164 Ag Cat
F-14A Tomcat.
A-6E Intruder Espanjan yllä.
TBF Avenger
Apollo Lunar Modulen piirros.
United States Postal Service Grumman LLV.
Ilmastomalli

Maapallon keskilämpötila havaintojen ja kahden sitä laskennallisesti ennustavan tietokonemallin mukaan. Tarkkaa ilmastoa ennustavaa tietokonemallia on vaikea laatia ilmastotiedon riittämättömyyden ja suurtenkin koneiden rajallisen laskentakyvyn takia. Vihreä, havaittu lämpötilan muutos.
Eri malleilla laskettuja erilaisia ennusteita maapallon tulevalle lämpenemiselle eli maapallon keskilämpötilan kasvulle kasvihuoneilmiön vaikuttaessa. On huomattava, että pienikin keskilämpötilan kasvu lisää enemmän lämpötilaa napojen lähellä kuin päiväntasaajalla.
Ilmastomalli on tavallisimmin tietokoneeseen ohjelmoitu fysiikan lakeihin pohjautuva matemaattinen järjestelmä, jolla jäljitellään eli simuloidaan ilmastoa eli pitkän aikavälin lämpötilaa, sademäärää, tuulia ja muita ilmastollisia asioita.
Ilmastomalleissa simuloidaan laskennallisesti maan ilmakehän, merien, maan ja jään vuorovaikutuksia. Niitä voidaan käyttää muun muassa sään dynamiikan, ilmastojärjestelmän tai ilmastonmuutosten tutkintaan.
Ilmastomalli vaatii edes kohtuullisen suureen tarkkuuteen pääsemiseksi supertietokoneen tasoisen laitteiston, vaikka matalan erotuskyvyn malleja voi ajaa melko vaatimattomissa tietokoneissa.
Käytännössä ilmastoon vaikuttavien tekijöiden siirtäminen tietokoneelle on vaikea tehtävä, ja kaikki käytössä olevat ilmastomallit näyttävät ainakin hieman toisistaan poikkeavia lukemia.
Eniten keskustelua ovat herättäneet mallit joilla tutkitaan hiilidioksidin vaikutusta ilmaston lämpötilaan. Nämä mallit poikkeuksetta ennustavat hiilidioksidin aiheuttavan ilmaston lämpenemistä. Ilmastomalleille on myös koetettu laskea muinaisten geologisten kausien, esimerkiksi jääkauden ja liitukauden ilmastoja. Voidaan myös laskeskella jonkin kuvitteellisen planeetan ilmastoja.
Ilmastomalli

Ilmastomalleja on erilaisia. Käytännössä nykyiset ilmastomallit toteutetaan tietokoneohjelmina ja ne saattavat muodostua monimutkaisiksi. Yksinkertaisimmillaan malli voi olla yksipistemalli, joka laskee pisteeseen saapuvaa ja sieltä lähtevää energiaa. Tätä mallia voidaan laajentaa monin tavoin. Monimutkaisimmat maailmanlaajuiset ilmastomallit pyrkivät ratkaisemaan ilmastojärjestelmän täydelliset fysikaaliset liikeyhtälöt numeerisesti ja huomioimaan kaikki ilmastojärjestelmän dynamiikan kannalta olennaiset tekijät kuten ilmakehän ja meren vuorovaikutuksen.
Jo 1980-luvun alun ilmastomalleilla pystyttiin kohtalaisen tarkasti laskemaan esimerkiksi vuotuinen keskilämpötila jollain Maan seudulla.
Tietokoneella toteutetussa ilmastomallissa on yleensä Maan pintakerroksen ja lumen malli, valtamerien ja merijään malli sekä ilmakehämalli, jotka vuorovaikuttavat keskenään.. Käytännössä esimerkiksi maaperän ja kasvillisuuden mallit ovat monesti melkoisen pelkistettyjä ja epätarkkoja.
2000-luvun puolivälissä käytettyjä ilmastomalleja olivat esimerkiksi Kiinan BCC-CM1, Norjan BCCR-BCM 2.0, Kanadan CGCM 3.1 (T47), Ranskan CNRM-CM3, Saksan ECHAM5/MPI-OM, Yhdysvaltain GFDL-CM 2.1, Japanin MICROC 3.2 (hires) ja Ison-Britannian UKMO-HadGEM1.
Tunnettuja koko maapallon ilmakehän kiertoa simuloivia eli GCM-tyyppisiä ilmastomalleja ovat esimerkiksi MPIM, CCSM ja HadCM3.
Suomalaiset tutkijat ovat olleet mukana kehittämässä saksalaista ECHAM5-mallia.
Useimmiten ilmastomallien ajaminen vaatii raskaan sarjan tietokoneen tai monia yhteen liitettyjä tietokoneita. Vuosina 2002–2004 oli maailman nopein tietokone japanilaisten rakentama Earth Simulator, jolla laskettiin kasvihuoneilmiön vaikutuksia. Koneen laskentakyky oli 35,86 TFLOPS. Sen laskentaruudukon tarkkuus oli 10x10 km. Vertailun vuoksi esimerkiksi englantilaisten käyttämässä HadCM3-mallissa on noin 300 km tarkkuus.
Esimerkki yksiulotteisesta mallista

Yksinkertaisimmillaan Maan säteilytasapainoa kuvaavaa yhtälöä voidaan pitää ilmastomallina.
missä vasen puoli edustaa Auringosta saatavaa energiaa, oikea puoli Maan luovuttamaa energiaa Stefanin-Boltzmannin lain mukaan. S on aurinkovakio (1367 W·m-2), a Maan albedo (noin 0,3), r on Maan säde (6,371×106m), σ on Stefanin-Boltzmannin vakio (5.67×10-8 J·K-4·m-2·s-1) ja ε on Maan efektiivinen emissiivisyys (0,612). Efektiivisen emissiivisyyden käyttäminen huomioi kasvihuoneilmiön.
Yhtälöstä voidaan supistaa vakio πr^2 pois. jolloin se sievenee muotoon
Nyt voidaan selvittää lämpötila T, jossa tuleva ja lähtevä säteily on tasapainossa. Kun tämä ratkaistaan yhtälöstä saadaan 288 K.
Tämän mallin voi fysiikkaan riittävästi perehtynyt ratkaista helposti käsin, mutta muut ilmastomallit ovat käytännössä paljon yllä esitetty monimutkaisempia. Tällaisia idealisoituja malleja voidaan edelleen laajentaa monin tavoin, mutta toinen vaihtoehto on siirtyä monimutkaisempiin täydellisiin virtausmalleihin.
Ilmastomallin kolme pääosaa

Maailmanlaajuisessa ilmastomallissa on osionsa ilmakehälle, valtamerille ja maaperälle.
Ilmastomallin kolme pääosaa > Ilmastomallin ilmakehäosion osia

Ilman liikeyhtälö, Newtonin 2. laki F=Ma
Hydrostatiikan perusyhtälö eli ilmanpaineen lasku ylöspäin mentäessä
Lämpöopin yhtälö, ilman jäähtyminen, lämpeneminen, latentti lämpö, haihtuminen jne
Jatkuvuusyhtälö, massan säilyminen, ilman virtaukset kasvattavat ja harventavat ilmaa
Kaasun tilanyhtälö
Vesihöyryn määrä
Aiheesta muualla

University Corporation for Atmospheric Research, NCAR MM5 Modelo a mesoescala
Hadley Centre, general info on their models
NCAR/University Corporation for Atmospheric Research Community Climate System Model (CCSM)
Do it yourself climate prediction (Arkistoitu – Internet Archive)
A NASA/GISS global climate model (GCM) with a user-friendly interface for PCs and Macs (Arkistoitu – Internet Archive)
CCCma model info and interface to retrieve model data (Arkistoitu – Internet Archive)
Ilmastonmuutos ja ilmaston lämpeneminen
| --- | --- |
Syyt:  Kasvihuoneilmiö  Kasvihuonekaasu  Hiilidioksidi  Metaani  Auringon aktiivisuus  Ilmaston viileneminen  Milankovićin jaksot  Vulkanismi  Laattatektoniikka  Termohaliinikierto 
Vaikutukset:  Ilmastopakolaisuus  Merien happamoituminen  Merenpinnan nousu  Tulvat  Sadannan muutokset  Kuivuuskaudet  Lämpöaallot  Äärimmäiset sääilmiöt  Trooppiset hirmumyrskyt 
Tiede:  Hallitustenvälinen ilmastopaneeli IPCC  Ilmastoherkkyys  Ilmastomalli  Palautekytkennät  Kaupunkisaarekeilmiö  Keskiajan lämmin kausi  Pieni jääkausi  Hiilinielu  Otsonikato  Historialliset vaikutukset 
Keskustelu ja politiikka:  Hillitseminen  Hinku-verkosto  Sopeutuminen  Kioton sopimus  Kööpenhaminan ilmastokokous  UNFCCC  Päästökauppa  Sternin raportti  Uusiutuva energia  Energiansäästö  Oregonin vetoomus  Energiapolitiikka  Euroopan unionin energiapolitiikka  Suomen energiapolitiikka  Kiinan energiapolitiikka 
Verkossa olevan Oxfordin yliopiston ClimatePrediction.net:in tuottama ilmastomalli.