Lissan taistelu
Meritaistelu

Von Tegetthoffin johtama Itävalta-Unkarin laivasto lähti 19. heinäkuuta kello 14 Pulasta. Huono sää ja voimakas merenkäynti hidasti matkantekoa ja keskinopeus olikin vain noin 5,5 solmua. Tiedustelualus höyrylaiva SMS Stadion ja ironclad SMS Kaiser Max havaitsivat 20. heinäkuuta kello seitsemän Italian laivaston alukset.
Persanon laivastosta Formidabile oli palannut Anconaan korjattavaksi sekä Terribile ja Varese olivat valvomassa etelässä. Albini määrättiin keskeyttämään maihinnousu. Jo maissa olevat jäivät tykkiveneiden pelastettaviksi ja Albinin alusten tuli liittyä taistelulinjaan. Albini kuitenkin pidättäytyi etäällä taistelusta ja ilmoitti taistelun jälkeen, ettei Persanolta tullut käskyä toiminnasta. Myöhemmissä tutkimuksissa on päätelty käskyn saapuneen, mutta Albinin vastustaneen puurunkoisten alustensa liittämistä ironclad-alusten kanssa taisteluun.
Noin kello yhdeksän rankan, taisteluun valmistautuneet osapuolet toisiltaan peittäneen, sadekuuron päätyttyä tuuli tyyntyi ja merenkäynti helpottui. Kello kymmeneltä itävaltalaiset näkivät jo italialaiset ja Visin saaren. Von Tegetthoff antoi määräyksen nostaa vauhdin maksimiin noin kymmeneen solmuun ja ironcladit mahdollisuuksien mukaan törmäämään ”kaikkeen harmaaksi maalattuun” – Italian laivaston alukset olivat harmaita, kun taas itävaltalaisten alukset oli maalattu mustiksi.
Italian laivasto avasi tulen 10.45 ja itävaltalaisten SMS Drachen päällikkö sai muutaman minuutin kuluessa surmansa, jolloin päälliköksi tuli myöhemmin pohjoisten napa-alueiden tutkijana maineeseen noussut luutnantti Karl Weyprecht.[lähde? ]
Laivastojen lähetessä toisiaan Persano päätti tuntemattomasta syystä siirtää lippunsa Re d’Italialta Affondatorelle, mutta ei kertonut siitä muiden alusten päälliköille, mikä käytännössä esti häntä komentamasta laivastoa. Re d’Italian pysähtyessä siirtämään amiraalia Italian laivaston etuosastoa johtanut kontra-amiraali Giuseppe Vega jatkoi samalla nopeudella matkaansa katkaisten linjan. Tykkitulen ja alusten savun peittäessä näkyvyyden itävaltalaiset läpäisivät italialaisten linjan syntyneestä aukosta.
Persanon uusi lippulaiva Affondatore tulitti itävaltalaista linjalaivaa SMS Kaiseria, kunnes Persano käski Affondatoren kääntyä toiseen suuntaan. Kaiser joutui seuraavaksi RN Re di Portogallon tulituksen kohteeksi. Kapteeni Anton von Petzin johdolla Kaiser törmäsi Re di Portogalloon, jolloin Kaiserin etumasto ja savupiippu kaatuivat. Kaiser vetäytyi kohti San Giorgion satamaa, eikä Persano yrittänyt estää tätä.
Taistelussa ohjauslaitteisiinsa vaurioita kärsinyt Re d’Italia käänsi koneensa käymään takaperin välttyäkseen törmäykseltä itävaltalaisen aluksen kanssa, ja noin kello 11.20 se oli seisahtunut kokonaan. Tällöin itävaltalaisten lippulaiva SMS Erzherzog Ferdinand Max, jota komensi kapteeni Maximilian Daublebsky von Sterneck, törmäsi sen oikeanpuoleiseen kylkeen. Erzherzog Ferdinand Maxin vetäydyttyä Re d’Italia upposi kahdessa minuutissa.
Re d’Italian uppoaminen oli käytännössä taistelun päätös. Tuleen syttynyt italialainen panssaroitu tykkivene Palestro räjähti ja upposi vielä noin kello 14.30. Persano sai kuulla Re d’Italian menettämisestä vasta noin kello 16.