stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sandefjord Fotball
Historiaa

Sandefjord Fotball perustettiin vuonna 1998 Sandefjord Ballklubbin ja IK Runarin fuusion seurauksena. Seura pelasi historiansa ensimmäisellä kaudella Adeccoligaenissa, jossa se nousi nopeasti kärkijoukkueiden joukkoon. Se oli nousukarsinnoissa kausilla 2002 ja 2003, muttei onnistunut voittamaan niitä. Lopulta kausi 2005 toi kauan odotetun nousun Tippeligaeniin Sandefjordin sijoituttua toiseksi Adecco-ligaenissa. Kausi 2006 on seuran tähän astisen historian menestyksekkäin, sillä se oli pääsarjassa yhdeksäs ja eteni Norjan Cupissa loppuotteluun. Kauden 2007 päätteeksi Sandefjord kuitenkin putosi takaisin Adeccoligaeniin. Visiitti jäi kuitenkin lyhyeksi ja Patrick Walkerin johdolla seura nousi takaisin pääsarjatasolle kauden 2008 päätteeksi. Kaudella 2009 seura sijoittui liigassa hyvin sijalle 8, mutta kausi 2010 oli surkea. Sandefjord voitti ainoastaan kaksi ottelua kauden aikana ja putosi liigajumbona Adeccoligaeniin.
Sandejord taisteli kausilla 2011–2012 noususta takaisin liigaan, mutta kahden kolmossijan myötä pelit jatkuivat toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Kausi 2013 oli notkahdus kahdeksanneksi, mutta seuraavalla kaudella joukkue nousi Lars Bohinenin johdolla sarjan mestariksi ja takaisin pääsarjatasolle. Kausi 2015 oli joukkueelle vaikea ja seura jäi liigajumboksi pudoten jälleen takaisin 1. divisioonaan.
Saavutukset

Norjan Cup
Hopeaa: 2006
Adeccoligaen: 2014
Hopeaa: 2005, 2008
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu
Blåhvalane (Sinivalaat), virallisen kannattajayhdistyksen kotisivu
Web-kamera stadionille (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Eliteserien |
| --- | --- |
 Hallitseva mestari: Bodø
Joukkueet (2023):  Aalesunds FK  FK Bodø/Glimt  SK Brann  Hamarkameratene  FK Haugesund  Lillestrøm SK  Molde FK  Odds BK  Rosenborg BK  Sandefjord Fotball  Sarpsborg 08 FF  Stabæk Fotball  Strømsgodset IF  Tromsø IL  Viking FK  Vålerenga Fotball
Eurostat

| --- | --- |
 
Rooli:  Komission pääosasto
Virkakunta
Komissaari:  Paolo Gentiloni
Pääjohtaja:  Mariana Kotzeva
Varapääjohtaja(t):  Gallo Gueye
Hallinto
Sijainti:  Euroopan komissio 2920 Luxemburg Luxemburg
Verkkosivusto
 Pääosaston sivut
n k 
Eurostat (The Statistical Office of the European Communities) on Euroopan komission alainen yksikkö, jonka tehtävänä on tuottaa tilastotietoa Euroopan unionin käyttöön. Eurostat sijaitsee Luxemburgissa. Eurostatin komissaarina toimii Von der Leyenin komission talouskomissaari Paolo Gentiloni.
Pääosaston johtajat > Komissaarit

2019–2024: Paolo Gentiloni
Pääosaston johtajat > Pääjohtajat

2017– Mariana Kotzeva
2008–2016: Walter Radermacher
Pääosaston johtajat > Varapääjohtajat

2019– Gallo Gueye
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Eurostat:n kotisivut
Talous- ja raha-asioiden komissaari Joaquín Almunian viralliset sivut
| n k  Euroopan komissio |
| --- | --- | --- |
| Pääosastot |  AGRI  BUDG  CLIMA  COMM  COMP  CONNECT  DEFIS  DGT  DIGIT  EAC  ECFIN  ECHO  EMPL  ENER  ENV  EUROSTAT  FISMA  GROW  HERA  HOME  HR  IAS  INTPA  JRC  JUST  MARE  MOVE  NEAR  REFORM  REGIO  RTD  SANTE  SCIC  TAXUD  TRADE  |  |
| Toimeenpanovirastot |  CINEA  EISMEA  EACEA  ERCEA  HaDEA  REA  |  |
| Palveluyksiköt |  DPO  FPI  EPSO  EPSC  IAS  OIB/OIL  OLAF  OP  SJ  SG  SRSS  PMO  Historiallinen arkisto  Kirjasto ja e-resurssikeskus  50-artikla työryhmä  |  |
| Rakennukset |  Berlaymont  Breydel  Charlemagne  Convent Van Maerlant  Euroforum  Jean Monnet 2  Joseph Bech  Madou Plaza Tower  Triangle-rakennus  |  |
IK Start

Start vastaan Moss Sør Arenalla 2008
Idrettsklubben Start on vuonna 1905 perustettu jalkapalloseura Kristiansandista, Norjasta. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla OBOS-ligaenissa.
Start on voittanut Norjan mestaruuden kahdesti ja vuonna 2005 hopeaa noustuaan liigaan kauden 2004 päätteeksi. Kotiottelunsa Start pelaa vuonna 2007 valmistuneella Sør Arenalla, jota ennen seura pelasi ottelunsa vanhalla Kristiansandin stadionilla. Kotiottelun yleisöennätys on 16 516 katsojaa ottelussa Fredrikstadia vastaan vuonna 2005.
Kaudella 2012 Start voitti Adecco-liigan ja palasi takaisin pääsarjatasolle.
Saavutuksia

Norjan mestaruus (2): 1978, 1980
Hopeaa: 2005
Norjan 1.divisioona (4): 1968, 1972, 2004, 2012
Nousu (6): 1959, 1988, 1999, 2001, 2008, 2012
Entisiä valmentajia

Tor Røste Fossen (1975–1977)
Guðjón Þórðarson (2002)
Tom Nordlie (2004–2007)
Benny Lennartsson (2007)
Knut Tørum (2009–2011)
Mons Ivar Mjelde (2011–2015)
Steinar Pedersen (2016–2017)
Mark Dempsey (2017–2018)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivu
Kannattajien sivu (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Jalkapallon Norjan mestarit |
| --- | --- |
Voittajat:  1938 Fredrikstad FK  1939 Fredrikstad FK  1948 SK Freidig  1949 Fredrikstad FK  1950 IF Fram Larvik  1951 Fredrikstad FK  1952 Fredrikstad FK  1953 Larvik Turn & IF  1954 Fredrikstad FK  1955 Larvik Turn & IF  1956 Larvik Turn & IF  1957 Fredrikstad FK  1958 Viking FK  1959 Lillestrøm SK  1960 Fredrikstad FK  1961 Fredrikstad FK  1962 SK Brann  1963 SK Brann  1964 FC Lyn Oslo  1965 Vålerenga Fotball  1966 Skeid Fotball  1967 Rosenborg BK  1968 FC Lyn Oslo  1969 Rosenborg BK  1970 Strømsgodset IF  1971 Rosenborg BK  1972 Viking FK  1973 Viking FK  1974 Viking FK  1975 Viking FK  1976 Lillestrøm SK  1977 Lillestrøm SK  1978 IK Start  1979 Viking FK  1980 IK Start  1981 Vålerenga Fotball  1982 Viking FK  1983 Vålerenga Fotball  1984 Vålerenga Fotball  1985 Rosenborg BK  1986 Lillestrøm SK  1987 Moss FK  1988 Rosenborg BK  1989 Lillestrøm SK  1990 Rosenborg BK  1991 Viking FK  1992 Rosenborg BK  1993 Rosenborg BK  1994 Rosenborg BK  1995 Rosenborg BK  1996 Rosenborg BK  1997 Rosenborg BK  1998 Rosenborg BK  1999 Rosenborg BK  2000 Rosenborg BK  2001 Rosenborg BK  2002 Rosenborg BK  2003 Rosenborg BK  2004 Rosenborg BK  2005 Vålerenga Fotball  2006 Rosenborg BK  2007 SK Brann  2008 Stabæk IF  2009 Rosenborg BK  2010 Rosenborg BK  2011 Molde FK  2012 Molde FK  2013 Strømsgodset IF  2014 Molde FK  2015 Rosenborg BK  2016 Rosenborg BK  2017 Rosenborg BK  2018 Rosenborg BK  2019 Molde FK  2020 FK Bodø/Glimt  2021 FK Bodø/Glimt  2022 Molde FK  2023 FK Bodø/Glimt
Antti Tammilehto

Tammilehto laulaa ja soittaa bassoa Juice Leskinen & Grand Slam -yhtyeen keikalla Hotelli Rosendahlissa 1986.
Antti Tammilehto (s. 15. marraskuutalähde? 1954 Ähtäri) on suomalainen basisti. Hänen yhtyeitään ovat olleet muun muassa The Boys, Juice Leskisen eri kokoonpanot, Kalle Kiwes Blues Band ja Rolls Boys. Freud Marx Engels & Jung -yhtyeessä hän aloitti huhtikuussa 2009. Tammilehto on edesmenneen Pekka Tammilehdon eli Topi Sorsakosken veli. Antti ja Pekka Tammilehdon serkku on muusikko ja säveltäjä Seppo Tammilehto.
P-Dimetyyliaminobentsaldehydi

| p-Dimetyyliaminobentsaldehydi |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  4-(dimetyyliamino)bentsaldehydi
CAS-numero:  100-10-7
PubChem CID:  7479
SMILES:  CN(C)C1=CC=C(C=C1)C=O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C9H11NO
Moolimassa:  149,188 g/mol
Sulamispiste:  74 °C
Liukoisuus veteen:  0,778 g/l (20 °C)
p-Dimetyyliaminobentsaldehydi eli 4-dimetyyliaminobentsaldehydi (C9H11NO) on aromaattinen aldehydeihin ja amiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään valmistettaessa väriaineita ja analyyttisessä kemiassa reagenssina.
Ominaisuudet

Puhtaana p-dimetyyliaminobentsaldehydi on väritöntä kiteistä ainetta. Epäpuhtaudet värjäävät aineen keltaiseksi. Valon vaikutuksesta yhdiste muuttuu väriltään punertavaksi. p-Dimetyyliaminobentsaldehydi liukenee veteen vain niukasti. Paremmin se liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja kloroformiin.
Valmistus ja käyttö

p-Dimetyyliaminobentsaldehydiä valmistetaan N,N-dimetyylianiliinista ja formaldehydistä tai dimetyyliformamidista. Yhdisteestä valmistetaan väriaineita esimerkiksi triaryylimetaanivärejä. Yhdistettä käytetään myös reagenssina analyyttisessä kemiassa ja se reagoi muun muassa indolin, indolijohdannaisten, pyrrolien ja amiinien kanssa muodostaen punaisen kondensaatiotuotteen. p-Dimetyyliaminobentsaldehydin liuosta alkoholeissa kutsutaan Ehrlichin reagenssiksi tai Kovacsin reagenssiksi ja sitä käytetään tutkimaan sisältääkö virtsa indolia, porfobilinogeenia tai urobilinogeenia.
Pietari Inkinen

Pietari Esko Henrikki Inkinen (s. 29. huhtikuuta 1980 Kouvola) on suomalainen viulisti ja kapellimestari. Hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa viulunsoittoa Tuomas Haapasen johdolla sekä orkesterinjohtoa Leif Segerstamin, Jorma Panulan sekä Atso Almilan johdolla. Inkinen suoritti vuonna 2003 viulisti- ja vuonna 2005 kapellimestaridiplominsa. Inkinen täydensi viuluopintojaan Zakhar Bronin luokalla Kölnissä vuosina 1998-2001. lähde?
Inkinen sai vuonna 2000 jaetun ensimmäisen palkinnon Kuopion 9. viulukilpailussa ja 4. palkinnon kansainvälisessa Jean Sibelius -viulukilpailussa, jossa hän sai myös erikoispalkinnon parhaasta uuden suomalaisen viuluteoksen esityksestä.
Useiden kansainvälisesti merkittävien orkesterien kanssa jo esiinnyttyään hän sai toukokuussa 2007 nimityksen Uuden-Seelannin sinfoniaorkesterin musiikilliseksi johtajaksi vuodesta 2008. Johtajakauden päätyttyä vuonna 2016 Inkinen sai orkesterin kunniakapellimestarin aseman..
Syksyllä 2014 Inkinen nimitettiin Prahan sinfoniaorkesterin ylikapellimestariksi syyskuussa 2015 alkavaksi kolmivuotiskaudeksi. Kautta jatkettiin kuitenkin niin, että Inkinen päätti kautensa vuonna 2020.
Hän on toiminut myös vuodesta 2009 päävierailijana Japanin filharmonikoissa Tokiossa ja siirtyy orkesterin ylikapellimestariksi syksyllä 2016.
Vuodesta 2015 alkaen Inkinen toimii myös Ludwigsburger Schlossfestspielen ylikapellimestarina Saksassa.
Pietari Inkinen aloitti myös Deutsche Radio Philharmonien ylikapellimestarina syksyllä 2017. Orkesteri syntyi 2007, kun Saarbrückenin ja Kaiserslauternin radioiden sinfoniaorkesterit yhdistettiin. Inkisen kausi oli alkuaan nelivuotinen, mutta sitä jatkettiin vuoteen 2025 asti. Inkisen kolmivuotinen kausi Etelä-Korean radion sinfoniaorkesterin (KBS Symphony Orchestra) musiikillisena johtajana alkaa tammikuussa 2022. Suomalaiskapellimestareilla on maassa vahva asema, sillä Osmo Vänskä toimii Soulin filharmonikkojen ylikapellimestarina.
Aiheesta muualla

Pietari Inkisen kotisivut
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana  IdRef
David Bohm

David Bohm.
David Bohm (20. joulukuuta 1917 Wilkes-Barre, Pennsylvania, Yhdysvallat – 27. lokakuuta 1992 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) oli yhdysvaltalainen, mutta pääasiassa Isossa-Britanniassa vaikuttanut kvanttifyysikko ja filosofi. Hän opiskeli muun muassa Robert Oppenheimerin ja Albert Einsteinin johdolla ja työskenteli tutkijana muun muassa Manhattan-projektissa toisessa maailmansodassa.
Bohm valittiin Royal Societyn jäseneksi vuonna 1990 fysiikantutkimuksistaan, jotka liittyivät kvanttimekaniikkaan, alkeishiukkasiin, metallien teoriaan ja plasmailmiöihin.
Kvanttimekaniikkaa tulkitsevista fyysikoista Bohm päätyi kvanttimekaniikan pohjalta hylkäämään mekanismin ja korostamaan holismia, kaikkeuden jakamatonta ykseyttä ja laadullista äärettömyyttä (Qualitative infinity).  Bohmin ontologia kannattaa läheisesti neutraalia monismia, jonka lähtökohtana on, että todellisuuden perustavanlaatuinen substanssi ei ole henkeä (idealismi) eikä ainetta (materialismi) eikä näitä molempia yhdessäkään (dualismi), vaan eräänlaista "neutraalia" perustaa samanaikaisesti sekä aineen että hengen takana.
Bohm esitti niin kutsutun aktiivinen informaatio -teoreeman, jota sittemmin ovat jatkaneet muun muassa David Peat sekä Basil Hiley. Bohmin organistinen (ks. myös panteismi sekä panpsykismi) todellisuusmalli korostaa moniulotteista, maailman jakamatonta kokonaisuutta. Kvanttimekaniikassa Bohm tuli lisäksi tunnetuksi niin sanotusta piilomuuttujatulkinnastaan, joka monien fyysikoiden mielestä pyrki poistamaan kvanttimekaniikkaan liitetyn indeterminismin eli satunnaisuuden.
Piilojärjestys ja ilmijärjestys

Bohmin metafysiikassa keskeisiä käsitteitä ovat piilojärjestys (Implicate Order) ja ilmijärjestys (Explicate Order). Tämä erottelu tarkoittaa, että kvanttimekaaninen systeemi voi esiintyä periaatteessakin ei-havaittavissa tiloissa, toisinaan taas havaittavissa, stabiileissa tiloissa. Ilmijärjestys näyttäytyy esineellisessä, makrofysikaalisessa maailmassa, jota voidaan havainnoida ja mitata. Piilojärjestys ekspressoituu ilmijärjestykseksi systeemin joutuessa stabiiliin tilaan. Siinä missä mekanistisessa maailmankuvassa oletetaan, että näkyvä ilmijärjestys on kaikki, mitä ontologisesti on olemassa, Bohmin mallissa fyysinen materia nähdään poikkeuksena niiden lukemattomien mahdollisuuksien joukossa, joita kvanttimaailmaan sisältyy. Bohmin mukaan ilmijärjestys on pikemminkin suhteellisen autonominen järjestys, jolla on perustansa piilojärjestyksessä. Piilojärjestys on automaattisesti aktiivinen, samalla kun ilmijärjestys noudattaa piilojärjestyksen lakia, niin että ilmijärjestys on vain sekundaarinen, piilojärjestyksestä johdettavissa ja sopii ainoastaan tiettyihin rajoitettuihin yhteyksiin.
Bohm esittää, että informaatiorakenne sellaisenaan vaikuttaa todellisuuteen ohjatessaan kvanttievoluutiota mahdollisuudesta toiseen. Tällä tavalla vaikuttavaa informaatiota Bohm kutsuu termillä aktiivinen informaatio. Bohmin mukaan perustavinta olevaisessa ei suinkaan ole aine (tai energia), eikä myöskään aineellisten olioiden ulospäin suuntautuvat vaikutukset, vaan holomovement, kokonaisliike. Bohm esittää, että kaikki, mikä esiintyy kehkeytyneenä ilmijärjestyksen tilaan, tulee esiin systeemin kokonaisliikkeessä, jossa nämä esiintymät ovat olleet kätkettyinä mahdollisuuksina ja lopulta palaavat siihen. Bohmin mukaan holomovement on todellisuuden perustavanlaatuinen piirre – samoin kuin piilojärjestys – ei suinkaan aine eli ilmijärjestys, kuten klassisessa fysiikassa ajatellaan. Tämä todellisuuden perusta ei siis ole mitenkään sidottu aineen ilmiöihin vaan on perustavanlaatuisempi kuin se.
Teoksia

Quantum Theory (1951)
Causality and Chance in Modern Physics (1957)
Quanta and Reality, A Symposium, yhdessä N. R. Hansonin ja Mary B. Hessen kanssa (1962)
The Special Theory of Relativity (1965)
Wholeness and the Implicate Order (1980)
Unfolding Meaning: A weekend of dialogue with David Bohm (Donald Factor, toim.) (1985)
The Ending of Time, yhdessä Jiddu Krishnamurtin kanssa (1985)
Science, Order and Creativity, yhdessä F. David Peatin kanssa (1987, suom. Tiede, järjestys ja luovuus)
Changing Consciousness: Exploring the Hidden Source of the Social, Political and Environmental Crises Facing our World, yhdessä Mark Edwardsin kanssa (1991)
Thought as a System (1992)
The Undivided Universe: An ontological interpretation of quantum theory, yhdessä B. J. Hileyn kanssa (1993)
On Dialogue, toim. Lee Nichol (1996)
On Creativity, toim. Lee Nichol (1998)
Limits of Thought: Discussions, yhdessä Jiddu Krishnamurtin kanssa (1999)
Bohm-Biederman Correspondence: Creativity and Science, yhdessä Charles Biedermanin kanssa, toim. Paavo Pylkkänen (1999)
The Essential David Bohm, toim. Lee Nichol, esipuhe 14. dalai-lama (2002)
Teoksia > Suomennetut teokset

Bohm, David & Peat, F. David: Tiede, järjestys ja luovuus.  ((Science, order and creativity, 1987.) Suomentaneet Tiina Seppälä, Jukka Jääskeläinen ja Paavo Pylkkänen)  Helsinki:  Gaudeamus, 1992.  ISBN 951-662-539-8
Aiheesta muualla

David Bohm (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  Scopus  zbMATH 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Abraham Thauvonius

| Abraham Thauvonius> Viipurin piispa |
| --- | --- |
 1672–1679 
Edeltäjä:  Petrus Brommius
Seuraaja:  Henrik Carstenius
Henkilötiedot
Koko nimi:  Abrahamus Georgii Thauvonius
Syntynyt: 1622 Sauvo
Kuollut: 27. tammikuuta 1679 (56–57 vuotta) Viipuri
Kansalaisuus:  ruotsalainen
Ammatti:  piispa, superintendentti, teologian professori
Vanhemmat:  Georgius Matthiae Thauvonius Katarina Hansintytär Juusten
Puoliso:  Beata Joakimintytär Iheringia (vih. 1648)
Muut tiedot
Uskonto:  kristinusko
Tunnustuskunta:  luterilaisuus
Abraham Thauvonius (1622 − 21. tammikuuta 1679) toimi Viipurin piispana 1672 alkaen. Viipurin piispana hän harrasti sikäläisen lukion vaurastuttamista. Aiemmin hän oli tehnyt uran ensin luonnontiedon sitten teologian professorina Turun yliopistossa.
Perhe

Thauvoniuksen puoliso Beata Iheringia oli elossa vielä 1690. Pariskunnan lapset olivat:
Abraham K 1689, Viipurin lukion lehtori, sittemmin Mikkelin kirkkoherra
Georg, konsistorin notaari Narvassa
Katarina, puoliso Viipurin lukion lehtori, sittemmin Viipurin tuomiorovasti Petter Carstenius
Sara, 1. puoliso Johannes Jovalinus Vehkalahdelta ja 2. puoliso Vehkalahden kirkkoherra Nicolaus Barck.
Christina, 1. puoliso Nauvon kirkkoherra Gustaf Collinius; 2. puoliso Colliuniuksen seuraaja, Nauvon kirkkoherra Barthold Booman; 3. puoliso luutnantti Robert Hym, jonka kuollessa 1706 vaimo oli vielä elossa.
Ari Hirvonen

Ari Hirvonen (13. marraskuuta 1960 – 28. kesäkuuta 2021) oli suomalainen oikeusfilosofi.
Ura

Hirvonen valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1985 ja väitteli samassa yliopistossa oikeustieteen tohtoriksi vuonna 2000.
Hirvonen toimi Helsingin yliopiston yleisen oikeustieteen yliopistonlehtorina vuodesta 2002 alkaen kuolemaansa asti. Lisäksi hän hoiti ajoittain yleisen oikeustieteen professorin tehtävää ja toimi oikeustieteellisessä tiedekunnassa varadekaanina, laitosjohtajana sekä tohtoriohjelman johtajana. Vuosina 2003–2005 Hirvonen johti Laki ja Paha -tutkimusprojektia. Tiedekunnan opiskelijat palkitsivat hänet vuoden opettajaksi vuosina 2004 ja 2009.
Hirvosen tutkimustoiminnassa korostuivat muun muassa eri tieteenalojen ajatusten yhdisteleminen, taiteet sekä yhteiskunnan heikommat ryhmät, kuten pakolaiset.
Hirvonen toimi Tutkijaliitossa, mukaan lukien liiton julkaiseman Tiede & edistys -aikakauslehden päätoimittajana, Suomen oikeusfilosofisessa yhdistyksessä ja Nuoren Voiman Liitossa. Hän myös osallistui ahkerasti kansainvälisiin tutkijakonferensseihin Critical Legal Conference ja International Symposium in Phenomenology.
Julkaisuja

Oikeuden käynti: Antigonen laki ja oikea oikeus.  (Väitöskirja)  Helsinki:  Loki-kirjat, 2000.  ISBN 952-9646-92-5
Oikeuden ja lainkäytön teoria.  Helsinki:  Helsingin yliopiston oikeustieteellinen tiedekunta, 2012.  ISBN 978-952-10-7810-1
Ethics of Tragedy: Dwelling, Thinking, Measuring.  Oxford:  Counterpress, 2020.  ISBN 978-1-910761-09-0
Julkaisuja > Toimitteita

Hirvonen, Ari – Tuori, Kaarlo: Oikeus, kieli ja kritiikki.  Helsinki:  Helsingin yliopisto, 1990.  ISBN 951-45-5202-4
Kohti 2000-luvun rikosoikeutta.  Helsinki:  Helsingin yliopisto, 1994.  ISBN 951-45-6850-8
Hirvonen, Ari – Kotkas, Toomas: Radikaali paha.  Helsinki:  Loki-kirjat, 2004.  ISBN 951-825-018-9
Hirvonen, Ari – Lindberg, Susanna: Mikä mimesis?: Philippe Lacoue-Labarthen filosofinen teatteri.  Helsinki:  Tutkijaliitto, 2009.  ISBN 978-952-5169-63-8
Hirvonen, Ari – Porttikivi, Janne: Law and Evil: Philosophy, Politics, Psychoanalysis.  London:  Routledge, 2010.  ISBN 978-0-415-49791-6
Kirjallisuutta

Porttikivi, Janne – Tiihonen, Jussi: Mies väärästä tiedekunnasta: Ari Hirvosen 50-vuotisjuhlakirja.  Helsinki:  Loki-kirjat, 2010.  ISBN 978-951-825-078-7
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Tieteilijät:  ORCID
Sogndal Fotball

Sogndal Fotball on vuonna 1926 perustetun norjalaisen Sogndal IL:n jalkapalloon keskittynyt alaseura. Seuran kotipaikka on Sogndalin kaupungissa Sognin ja Fjordanen läänissä. Kaudella 2022 seuran miesten edustusjoukkue pelaa Norjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla OBOS-ligaenissa.
Yleistä

Sogndal Fotball ei ole pitkän historiansa aikana onnistunut voittamaan mestaruutta sen paremmin liigassa kuin Norjan cupissakaan. Seuran historian paras sijoitus liigatasolla on kuudes sija kaudelta 1988. Cupin finaaliin Sogndal selvisi vuonna 1976, mutta hävisi SK Brannille 2–1.
Seura pelaa kotiottelunsa 4000 katsojaa vetävällä Fosshaugane Campusin stadionilla, jonka yhteydessä sijaitsee Sognin ja Fjordanen korkeakoulu.
Saavutukset

Norjan 1. divisioona (2): 2010, 2015
Norjan cup
Hopeaa: 1976
Entisiä päävalmentajia

Ingvar Stadheim (1979–1980, 1983–1984)
Jonas Olsson (2012–2014)
Eirik Bakke (2015–2021)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Seuran kotisivut
Saftkokaradn-kannattajien kotisivut
Ante Aikio

Ante Aikio, pohjoissaameksi Luobbal Sámmol Sámmol Ánte (s. 1977) on suomensaamelainen kielitieteilijä, joka toimii saamen kielen professorina Oulun yliopiston alaisessa Giellagas-instituutissa. Vuosina 2015–22 hän on toiminut saamen kielen professorina Saamelaisessa korkeakoulussa Koutokeinossa Norjassa. Aikion suomen ja karjalan saamelaisia lainasanoja käsittelevä väitöskirja tarkastettiin vuonna 2009. Lisäksi Aikio on tutkinut laajasti uralilaisten kielten äännehistoriaa ja etymologiaa sekä saamelaisten etnolingvististä menneisyyttä ja muun muassa toimittanut professori Pekka Sammallahden 60-vuotisjuhlakirjan yhdessä Jussi Ylikosken kanssa.
Teoksia > Tieteellisiä

An essay on substrate studies and the origin of Saami, teoksessa Etymologie, Entlehnungen und Entwicklungen: Festschrift für Jorma Koivulehto zum 70. Geburtstag, Société Néophilologique de Helsinki, Helsinki, 2004.
Sámit, sánit, sátnehámit – riepmoc̆ála Pekka Sammallahtii miessemánu 21. beaivve 2007, kirj. Jussi Ylikoski & Ante Aikio, Suomalais-Ugrilainen Seura, Helsinki, 2007.
Saamelaisajan paikannimistö Satakunnassa, teoksessa Satakunta XXV: Sata sanan juurta - Satakunnan vanhaa paikannimistöä, Satakunnan historiallinen seura, Pori, 2007.
The Saami loanwords in Finnish and Karelian, Oulun yliopisto, Oulu, 2009. Verkkoversio Academia.edu
Aikio, Ante: An essay on Saami ethnolinguistic prehistory. Suomalais-Ugrilaisen Seuran Toimituksia = Mémoires de la Société Finno-Ougrienne, 2012, nro 266.  Helsinki:  Suomalais-Ugrilainen seura. Artikkelin verkkoversio. (pdf) Viitattu 17.12.2018.
Proto-Uralic. The Oxford Guide to the Uralic Languages, 2022, s. 3-27.  Oxford:  Oxford University Press. doi:10.1093/OSO/9780198767664.003.0001  ISBN 978-0-19-876766-4
Teoksia > Lastenkirja

Ante Aikio & Laura Arola: Ristáhči skeaŋka.  Kárášjohka:  Davvi Girji, 2015.  ISBN 9788273749994
Ante Aikio & Laura Arola: Tuliainen Saamenmaalta.  Suomentanut tekijät. Kárášjohka:  Davvi Girji, 2018.  ISBN 9788232901098
Poliittinen väkivalta

Poliittinen väkivalta sisältää monentyyppisiä väkivaltatekoja, joiden tarkoitus on aiheuttaa fyysisiä, psykologisia tai symbolisia vahinkoja ihmisille tai omaisuudelle poliittisiin, yhteiskunnallisiin tai kulttuurisiin muutoksiin vaikuttamiseksi tai niiden vastustamiseksi. Poliittista väkivaltaa ovat esimerkiksi ihmisiin kohdistuvat hyökkäykset, omaisuuteen kohdistuvat vahingonteot, räjäytykset, ammuskelut, ihmisryöstöt, panttivankien ottaminen, lentokone- ja laivakaappaukset, korkean profiilin murhat ja polttoitsemurhat. Poliittista väkivaltaa ovat käyttäneet monenlaiset  toimijat poliittisella kirjolla.
Poliittinen väkivalta on käsitteenä kulttuurisidonnainen; esimerkiksi joitain väkivaltatekoja voidaan eri lähtökodista kutsua joko vastarinnaksi tai terrorismiksi.