stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kael Mouillierat

| Kael Mouillierat |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. joulukuuta 1987 (ikä 36) Edmonton, AB, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Rat
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  85 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2015–
Aik. seurat:  Idaho Steelheads (ECHL) Texas Stars (AHL) Bridgeport Sound Tigers (AHL) St. John’s IceCaps (AHL) New York Islanders (NHL) Wilkes-Barre/Scranton Penguins (AHL) Pittsburgh Penguins (NHL) Luleå HF (SHL) ERC Ingolstadt (DEL) Straubing Tigers (DEL)
Kael Brennan Mouillierat (s. 9. joulukuuta 1987 Edmonton, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta osaa pelata myös keskellä. Mouillierat on pelannut urallaan seitsemän NHL-ottelua.
Ura > Junioriura ja yliopistovuodet

Mouillierat pelasi Albertan paikallisia juniorisarjoja Knights of Columbuksessa. Hänet valittiin AMHL-juniorisarjan kauden 2003–2004 parhaaksi hyökkääjäksi. Vuodet 2004–2006 Mouillierat pelasi AJHL-joukkue Drayton Valley Thunderissa. Ensimmäisellä kaudellaan 2004–2005 hän oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 30+28=58. Mouillierat pelasi kauden aikana myös AJHL:n tähdistöottelussa. Hänet valittiin kauden päätteeksi liigan toiseen tähdistökentälliseen, tulokkaiden tähdistökentälliseen ja Thunderin parhaaksi tulokkaaksi. Mouillierat oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä myös kaudella 2005–2006 tehoilla 30+41=71.
Vuodet 2006–2010 Mouillierat kävi Minnesotan osavaltionyliopistoa Mankatossa. Sophomore -vuotenaan 2007–2008 hän jakoi 11 osumallaan joukkueensa sisäisen maalipörssin toisen sijan Jason Wileyn kanssa edellään vain Mick Berge. Kaudella 2008–2009 Mouillierat oli MSU:n paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 17+13=30. Hän jakoi WCHA:n maalipörssin seitsemännen sijan St. Cloudin Garrett Roen kanssa. Mouillierat valittiin kauden aikana kahdesti sarjan viikon hyökkääväksi pelaajaksi. Viimeisellä yliopistokaudellaan 2009–2010 hänet valittiin MSU:n varakapteeniksi. Mouillierat jakoi tehoilla 13+12=25 joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Jerad Stewartin kanssa ja sisäisen pistepörssin toisen sijan Rylan Galiardin kanssa. Hänet valittiin kauden päätteeksi WCHA:n akateemiseen tähdistökentälliseen.
Ura > Ammattilaisuran alku

Kauden 2009–2010 jälkeen, maaliskuussa 2010 Mouillierat liittyi vapaana agenttina ECHL-joukkue Idaho Steelheadsiin. Hän pelasi siellä yhdeksän ottelua. Mouillierat jatkoi joukkueessa myös kaudella 2010–2011, jolloin hän oli joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Mark Derlagon jälkeen tehoilla 25+38=63. Mouillierat voitti myös Steelheadsin sisäisen tehotilaston lukemalla +10. Hän pelasi kauden aikana myös ECHL:n tähdistöottelussa, valittiin liigan marraskuun kuukauden tulokaspelaajaksi ja kauden päätteeksi tulokkaiden tähdistökentälliseen. Helmikuussa 2011 Steelheads lainasi Mouillieratin kuuden ottelun ajaksi AHL-joukkue Texas Starsiin. Saman vuoden lokakuussa hän teki taas vuoden mittaisen jatkosopimuksen Steelheadsin kanssa.
Joulukuussa 2011 Steelheads lainasi Mouillieratin AHL-joukkue Bridgeport Sound Tigersiin, jonne hän sai loppukauden 2011–2012 kattaneen sopimuksen helmikuussa 2012. Mouillieratin tulokaskausi AHL:ssä toi 44 runkosarja- ja kahdessa playoff-ottelussa tehot 8+15=23. Kauden 2012–2013 kynnyksellä, lokakuussa 2012 hän palasi taas Steelheadsiin. Mouillierat teki 19 ottelussa 27 tehopistettä, kunnes hän siirtyi joulukuussa ammattilaistry-out -sopimuksella AHL-joukkue St. John’s IceCapsiin. Mouillierat sai tammikuussa 2013 loppukauden jatkosopimuksen. Hän teki IceCapsissa 50 runkosarjaottelussa tehot 11+31=42, joilla Mouillierat oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies. Kesäkuussa hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen IceCapsin kanssa. Kaudella 2013–2014 Mouillierat teki AHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 20+33=53. Hän eteni IceCapsin kanssa aina Calder Cup -finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei kuitenkin Texas Stars otteluvoitoin 4–1.
Ura > NHL-sopimus

Heinäkuussa 2014 NHL-varaamaton Mouillierat teki vapaana agenttina vuoden mittaisen, kaksisuuntaisen ja 675 000 dollarin arvoisen NHL-sopimuksen New York Islandersin kanssa. Hän pelasi kauden 2014–2015 suurimmaksi osaksi tutussa AHL-joukkue Bridgeport Sound Tigersissa, jonka varakapteeniksi Mouillierat nousi. Hän oli joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Alan Quinen jälkeen tehoilla 24+26=50. 22. maaliskuuta 2015 Mouillierat onnistui tekemään Binghamton Senatorsia vastaan ilmaveivimaalin mailan rystypuolelta.
Mouillierat debytoi kauden 2014–2015 aikana myös 27-vuotiaana Islandersin NHL-joukkueessa, jossa hän pelasi kuusi runkosarjaottelua tehopistein 1+1=2. Mouillierat kutsuttiin seuran NHL-vahvuuteen 20. helmikuuta 2015 paikkaamaan Mihail Grabovskin loukkaantumista. Hän teki NHL-debyyttinsä seuraavana päivänä 21. helmikuuta 2015 vieraissa Washington Capitalsia vastaan. Mouillierat sai ottelussa jääaikaa 9.07 minuuttia. Kolmannessa NHL-ottelussaan 24. helmikuuta 2015 Arizona Coyotesia vastaan hän teki NHL-uransa avausmaalin. Mouillierat sai myös Islandersin 5–1-voittoon päättyneessä ottelussa syöttöpisteen oltuaan Matt Martinin tekemän 2–1-ratkaisumaalin kakkossyöttäjänä. Hänet valittiin ottelun kakkostähdeksi.
Mouillierat teki heinäkuussa 2015 vapaana agenttina vuoden mittaisen, kaksisuuntaisen ja 575 000 dollarin arvoisen sopimuksen Pittsburgh Penguinsin kanssa. Hän pelasi kauden 2015–2016 aikana yhden NHL-ottelun.
Ura > Siirtyminen Ruotsiin

Kaudeksi 2016–2017 Mouillierat siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin SHL-liigan Luleå HF:ään. Hän oli Mestarien liigassa joukkueen paras maalintekijä kahdella osumallaan, jotka riittivät myös neljän muun pelaajan kanssa jaettuun sisäisen pistepörssin kärkisijaan.
Kalatiira

| Kalatiira |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Heimo::  Lokit Laridae
Alaheimo::  Tiirat Sterninae
Suku::  Tiirat Sterna
Laji::  hirundo
Kaksiosainen nimi
 Sterna hirundo  Linnaeus, 1758 

Katso myös
   Kalatiira Wikispeciesissä   Kalatiira Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kalatiira (Sterna hirundo) on tiirojen heimoon kuuluva lintulaji, jota tavataan pesivänä lajina Pohjois-Amerikan, Euroopan ja Aasian pohjoisosissa.
Koko ja ulkonäkö

Kalatiiran vartalo on valkea, päälaki eli kalotti musta ja siivet harmahtavat. Sen pituus on 34–37 cm, siipien kärkiväli 70–80 cm ja paino 100–145 g. Koivet ja nokka ovat punaiset, nokan kärki musta. Istuvan linnun siivenkärjet yltävät pyrstönkärjen tasalle, mikä on hyvä tuntomerkki erona lapintiiraan. Lentävän kalatiiran siivestä vain keskiosa on läpikuultava. Siiven kärjessä on tumma kiilamainen kuvio. Talvella nokka on tummanharmaa ja otsa valkea.
Nuori kalatiira on hieman vastaavan ikäistä lapintiiraa kirjavampi. Selkä on ruskehtava ja lennossa näkyy siiven yläpinnalla tummien reunojen rajaama vaalea suorakaiteen muotoinen laikku. Nuoret linnut eivät yleensä palaa Suomeen ennen aikuistumistaan neljäntenä kalenterivuonna.
Kalatiiran äänet ovat kirkkaita ja kuuluvia. Tyypillinen on lennossa esitetty ”tiirä-tiira...”, mistä tiirat ovat nimensäkin saaneet. Varoitusääni on selvästi kaksiosainen, kireä ”tiiir-räää”. Soidinlennossa pari kiertelee korkealla ilmassa pitäen jatkuvaa kitinää. Soidinkäyttäytymiseen kuuluu myös se, että koiras lentelee kala nokassa naarasta houkutellen. Koiras antaa kalan lopulta naaraalle mutta yleensä maassa.
Levinneisyys

Kalatiira pesii Pohjois-Amerikan ja Euraasian pohjoisosissa, talvehtien trooppisilla valtamerillä. Maailman populaation kooksi arvioidaan 1–4,5 miljoonaa yksilöä. Euroopassa pesii vähintään 200 000 paria. Suomessa laji pesii koko maassa. Suomen pesimäkanta on keskimäärin 41 000 paria (29 000–56 000). Merellä se suosii sisä- ja välisaaristoa. Sisämaan järvillä se on yleensä ainoa tiiralaji, paitsi aivan pohjoisimmassa Lapissa, missä se voi pesiä yhdessä lapintiirojen kanssa. Suomalaiset kalatiirat muuttavat elo-syyskuussa Atlantin itärannikkoa seuraten aina Etelä-Afrikkaan saakka. Ne palaavat Etelä-Suomen rannikoille huhtikuun loppupuolelta alkaen.
30. kesäkuuta 1996 keski-Suomessa rengastettu kalatiira tunnistettiin 1997 tammikuussa kaakkois-Australian rannikolla. Tämä kalatiira oli matkannut 26 000 kilometriä, mikä lienee lintumaailman ennätys. Vanhin suomalainen rengastettu kalatiira on ollut 25 vuotta, 11 kuukautta ja 8 päivää vanha. Euroopan vanhin on ollut 33-vuotias brittiläinen kalatiira.
Helmikuussa 2016 tavattiin Suomessa rengastettu kalatiira Argentiinassa, jonne on matkaa 13 000 kilometriä. Pohjoismaissa rengastettuja kalatiiroja ei ole aiemmin tavattu Etelä-Amerikassa.
Elinympäristö

Kalatiira pesii sekä yhdyskuntina että yksittäispareina kaikkialla merenrannikoillamme ja saaristossa. Sisämaassa se pesii yleisenä järvillä sekä joillakin soilla. Monien lokkilajien tavoin kalatiirat voivat tehdä pesänsä myös talojen katoille. Lapissa laji on harvalukuinen ja paikoittainen. Merellä kalatiira suosii sisä- ja välisaaristoa. Kalatiirat ovat vähentyneet viime vuosikymmeninä. Ennen yhdyskunnissa saattoi olla satoja pareja, nykyisin korkeintaan muutamia kymmeniä. Pesimäluodot ovat yleensä puuttomia pieniä kallioluotoja. Kalatiirat hakeutuvat usein naurulokkiyhdyskuntiin pesimään.
Lisääntyminen

Pesä on avoimesti kalliolla, sammalikossa tai heinikossa. Se on vaatimaton ja rakennettu heinänkorsista, levistä ym. Kalatiira munii yleensä 2–3 munaa. Suurissa yhdyskunnissa pesien välinen etäisyys on noin metri. Tyypillinen kasvi kalatiirojen pesien läheisyydessä on katkera maksaruoho. Muninta alkaa äitienpäivän jälkeen ja haudonta alkaa heti ensimmäisen munan ilmestyttyä pesään. Haudonta kestää noin kolme viikkoa. Poikaset liikkuvat pesän läheisyydessä ja isompina ne hakeutuvat rannan tuntumaan. Ihmisen noustessa maihin isot poikaset saattavat lähteä uimaan. Lentokykyisiksi poikaset kasvavat noin neljän viikon ikäisinä, Etelä-Suomessa heinäkuun alkupuolella. Muuttomatkalle kalatiirat lähtevät perhekunnittain heinä-elokuun aikana, myöhäisimmät lokakuussa.[lähde? ]
Kalatiiraemo ja lapintiira ovat vuonna 2022 pesineet Lempäälässä ja saaneet poikasia. Kahdesta risteymäpoikasesta toinen katosi saaliiksi. Paikalliset lintuharrastajat rakensivat verkon pesän suojaksi, jotta toinen selviytyisi hengissä. Risteymä on harvinainen. Poikanen on rengastettu, ja sen vaiheita seurataan. Samassa paikassa sekapesintä onnistui jo kerran aiemminkin, mutta poikaset päätyivät petolintujen saaliiksi. Pohjois-Amerikassa todennettu sekapari on saanut poikasia useita kertoja, ja yksi poikasista palasi syntymäjärvelleen ja sai poikasia kalatiiran kanssa.
Ravinto

Kalatiira syö lähes yksinomaan kalaa. Tavallisimmat saaliskalat ovat piikkikaloja, särmä- ja siloneuloja, salakoita, ahvenia ja särkiä, kooltaan yleensä alle 10 cm. Kalatiira kalastaa syöksysukeltamalla, eli se syöksyy veteen ilmasta ja sukeltaa kalan nopeasti pinnan läheltä. Usein näkee tiiran lekuttelemassa ilmassa paikallaan odottamassa kalan asettumista parempaan asemaan. Tiira ei seivästä kalaa, vaan pyydystää sen nokkaansa ja nielee sen pää edellä. Poikasille emot kantavat aivan pieniä kaloja, usein kolmipiikkejä. Kalastajien heittelemät kalanperkeet se hyväksyy mielellään. Kesällä kalatiirat syövät lisäksi vesihyönteisiä ja pyydystävät ilmassa parveilevia hyönteisiä. Muuttomatkoilla ne syövät myös äyriäisiä.[lähde? ]
Kalatiira saalistamassa.
Epäonnistunut syöksy.
Onnistunut saalistus (sisältää kuvasarjan saalistuksesta).
Kalatiiran pesä.
Kalatiiran munia, museonäyte.
Aiheesta muualla

Kalatiira Lintukuva-verkkopalvelussa
LuontoPortti: Kalatiira (Sterna hirundo)
LUOMUS: Suomalainen kalatiira on maailman vanhin
ITIS: Sterna hirundo (englanniksi)
Bergman, Göran 1980: Single-breeding versus colonial breeding in the Caspian Tern Hydroprogne caspia, the Common Tern Sterna hirundo and the Arctic Tern Sterna paradisaea.-Ornis Fennica 57:141-152.
Karlin, Antti 1980: Kalatiiran suopesinnästä Suomessa. - Lintumies 1.1980 s. 35-37. LYL.
Lehtonen, Leo 1981: Kalatiiran Sterna hirundo poikasvaiheen saalistuksesta ja ravintobiologiasta Järvi-Suomessa. - Ornis Fennica 58:29-40.
Lemmetyinen, Risto 1973: Feeding ecology of Sterna paradisaea Pontpp. and S. hirundo L., in the archipelago of southwestern Finland. - Ann. Zool. Fennici 10:507-525.
Lemmetyinen, Risto 1976: Feeding segregation in the Arctic and Common Tern in Southern Finland. - Auk 93:636-640.
Mikkola, K. 1980: Lapin- ja kalatiirat pyydystävät kuoriutuvia surviaissääskiä (Diptera, Chironomidae). - Ornis Fennica 57:42.
Vilhunen, Lasse 1984: Suuri kalatiirayhdyskunta (Sterna hirundo) Savonlinnan Haukivedellä. - Lintumies 2.1984 s. 85. LYL.
Kalatiira aloittamassa syöksyä.
Jörgen Mårtensson

Jörgen Mårtensson O-Ringen vuonna 1995.
Jörgen Mårtensson (s. 4. joulukuuta 1959) on entinen ruotsalainen suunnistaja.
Jörgen Mårtensson on voittanut suunnistuksen MM-kisoissa kymmenen mitalia. Henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Mårtensson voitti normaalimatkalla 1991 ja 1995. Viimeiset MM-mitalinsa hän sai 37-vuotiaana 1997 – 19 vuotta ensimmäisen MM-kisaesiintymisensä jälkeen.
Puistosuunnistuksen maailmancupin kokonaiskilpailun Mårtensson voitti 1996. Jukolan viestin hän voitti kolmasti Almby IK -seuran joukkueessa ja Tiomilan kerran Almby IK:n ja kerran Malmby IF:n joukkueessa.
Saavutukset > MM-kisoissa

Kongsberg 1978
Kahdeksas henkilökohtaisella matkalla
Thun 1981
Hopeaa viestissä
Kuudes henkilökohtaisella matkalla
Bendigo 1985
Hopeaa viestissä
Neljäs henkilökohtaisella matkalla
Gérardmer 1987
Pronssia viestissä
Neljäs henkilökohtaisella matkalla
Skövde 1989
Hopeaa viestissä
Viides henkilökohtaisella matkalla
Mariánské Lázně 1991
Kultaa normaalimatkalla
Viides lyhyellä matkalla
West Point 1993
Hopeaa normaalimatkalla
Kuudes lyhyellä matkalla
Detmold 1995
Kultaa normaalimatkalla
Hopeaa lyhyellä matkalla
Pronssia viestissä
Grimstad 1997
Hopeaa normaalimatkalla
Seitsemäs lyhyellä matkalla
Saavutukset > PM-kisoissa

Bornholm 1982
Kultaa henkilökohtaisella matkalla
Hopeaa viestissä
Halmstad 1988
Kultaa henkilökohtaisella matkalla
Kultaa viestissä
Rena 1992
Pronssia lyhyellä matkalla
Skellefteå 1995
Kultaa normaalimatkalla
Kultaa viestissä
Fjerritslev 1997
Pronssia viestissä
Saavutukset > Muita saavutuksia

Puistosuunnistuksen maailmancupin kokonaiskilpailun voitto 1996
Jukolan viestin voitto 1981, 1984 ja 1985 (Almby IK)
Tiomilan voitto 1985 (Almby IK) ja 1988 (Malmby IF)
K2-18b

| K2-18b |
| --- | --- |
 Taiteilijan näkemys K2-18b:stä (oikealla), joka kiertää punaista kääpiötä K2-18 (vasemmalla). Niiden välissä näkyy eksoplaneetta K2-18c.
Löytäminen
Havaintomenetelmä(t):  Ylikulku
Tähden ominaisuudet
Tähden nimi:  K2-18
Tähden spektriluokka:  M3V
Kiertoradan ominaisuudet
Eksentrisyys:  0,09
Kiertoaika:  32,9 vrk
Fyysiset ominaisuudet
Massa:  8,63±1,35 ME
Säde:  2,610±0,087 RE
Tiheys:  2,67 kg/m³
Lämpötila:  265 ± 5 K
Putoamiskiihtyvyys:  12,43 m/s²
Tässä taiteilijan näkemyksessä näkyy planeetta K2-18b, sen isäntätähti ja sen mukana oleva planeetta tässä järjestelmässä. K2-18b on nyt ainoa eksoplaneetta, jonka tiedetään sisältävän sekä vettä että lämpötiloja, jotka voisivat tukea elämää. UCL:n tutkijat käyttivät NASA/ESA Hubble -avaruusteleskoopin vuosina 2016 ja 2017 kuvaamia arkistoaineistoja ja kehittivät avoimen lähdekoodin algoritmeja analysoidakseen K2-18b:n ilmakehän läpi suodattunutta tähdenvaloa. Tulokset paljastivat vesihöyryn molekyylijäljen, joka viittaa myös vedyn ja heliumin esiintymiseen planeetan ilmakehässä.
K2-18b, joka tunnetaan myös nimellä EPIC 201912552 b, on 124 valovuoden päässä Maasta sijaitsevaa punaista kääpiötä, K2-18, kiertävä eksoplaneetta.
Ominaisuudet

K2-18b:n massa on 8,63±1,35 maan massaa (ME). Se kiertää tähtensä 33 päivässä. Maasta käsin sen voi nähdä kulkevan tähden edestä. Planeetta on todennäköisesti vuorovesilukittu tähteensä, vaikka myös Merkuriuksen kaltainen keskiliikeresonanssi on mahdollinen.
K2-18b:n tiheys on noin 2,67 g/cm3 (Maan ja Neptunuksen välimaastossa), mikä viittaa siihen, että planeetalla on vetypitoinen kuori. Planeetta voi olla joko kivipitoinen ja sillä voi olla paksu kuori tai se voi olla koostumukseltaan Neptunuksen kaltainen. Pelkkä vesiplaneetta, jolla on ohut ilmakehä, on epätodennäköisempi.
Tähti on 2 400±600 miljoonaa vuotta vanha ja planeetan muodostuminen on saattanut kestää muutamia miljoonia vuosia. Jos valtameri on olemassa, sen alla on todennäköisesti korkeapaineinen jääkerros kivisen ytimen päällä, mikä saattaa horjuttaa planeetan ilmastoa estämällä materiaalivirrat ytimen ja valtameren välillä.
Ominaisuudet > Mahdollinen valtameri

Kriittisen pisteen ylittävissä lämpötiloissa nesteet ja kaasut lakkaavat olemasta eri faaseissa, eikä valtameren ja ilmakehän välillä ole enää eroa. On epäselvää, viittaavatko havainnot siihen, että erillisen nestemäisen valtameren olemassaolo K2-18b:llä on mahdollista ja tällaisen valtameren havaitseminen on vaikeaa ulkopuolelta käsin; sen olemassaoloa ei voi päätellä tai sulkea pois pelkästään planeetan massan ja säteen perusteella.
Nestemäisen valtameren olemassaolo on epätodennäköistä K2-18b:llä; kuoren alla oleva vesi on todennäköisemmin ylikriittisessä tilassa. Hivenkaasuja, kuten hiilivetyjä ja ammoniakkia, voi hävitä ilmakehästä valtamereen, jos sellainen on olemassa; niiden läsnäolo voi siten merkitä valtameren ja ilmakehän välisen eron puuttumista.
Ominaisuudet > Vesimaailma vai laavamaailma

Vuonna 2024 Nasan tutkijaryhmä ilmoitti, että K2-8b:stä tehdyt havainnot sopisivat yhtä hyvin sekä vesimaailmaan että laavan peittämään maailmaan.  Myös laavameri tuottaa K2-18b:n spektrin piirteet.
Ilmakehä ja ilmasto

Hubble-avaruusteleskoopilla tehtyjen havaintojen perusteella K2-18b:n ilmakehän on arvioitu koostuvan lähinnä vedystä. Vesihöyryn osuus ilmakehästä on 0,7-1,6 prosenttia, kun taas ammoniakkipitoisuudet näyttävät olevan mittaamattoman alhaisia, ja metaania saattaa esiintyä joko tämäntyyppiselle planeetalle tavanomaisia määriä tai se voi olla hyvin vähäistä. Hiilioksideja ei ole raportoitu, ainoastaan niiden pitoisuuksien yläraja (muutama prosentti) on määritetty. Ilmakehän osuus planeetan massasta on korkeintaan 6,2 %, ja sen koostumus muistuttaa luultavasti Uranuksen ja Neptunuksen koostumusta.
Ilmakehän pilvistä on vain vähän todisteita, ja todisteet mahdollisista vesipilvistä ovat ristiriitaisia. Jos niitä on olemassa, pilvet ovat todennäköisesti jäisiä, mutta nestemäinen vesi on mahdollista. Veden lisäksi ammoniumkloridi, natriumsulfidi, kaliumkloridi ja sinkkisulfidi voivat muodostaa pilviä K2-18b:n ilmakehässä, riippuen planeetan ominaisuuksista. Useimmat tietokonemallit ennustavat, että korkealla sijaitsevaan ilmakehään muodostuu lämpötilainversio, joka mahdollistaa stratosfäärin syntymisen.
Elinkelpoisuus

Maasta peräisin olevat mikro-organismit voivat selviytyä vetypitoisissa ilmakehissä, mikä osoittaa, että vety ei ole este elämälle. Useat elämän läsnäolon tunnistamiseen käytetyt biosignaalikaasut eivät kuitenkaan ole luotettavia indikaattoreita, kun niitä esiintyy vetypitoisessa ilmakehässä, joten K2-18b:n biologisen aktiivisuuden tunnistamiseen tarvittaisiin erilaisia merkkiaineita. Madhusudhanin ym. mukaan useat näistä merkkiaineista voitaisiin havaita James Webb -avaruusteleskoopilla kohtuullisen havaintomäärän jälkeen.
Löytö- ja tutkimushistoria

Planeetta löydettiin vuonna 2015 Kepler-avaruusteleskoopilla, ja sen olemassaolo vahvistettiin myöhemmin Spitzer-avaruusteleskoopilla ja Doppler-nopeustekniikoilla. Varhaisissa arvioissa tähden säteestä oli huomattavia virheitä, mikä johti virheellisiin arvioihin planeetan säteestä ja planeetan tiheyden yliarviointiin. Läpikulkuanalyysit poissulkevat sen, että ne johtuisivat näkymättömistä seuralaistähdistä, muista planeetoista tai havaintojen systemaattisista virheistä. Vesihöyryn spektroskooppisen merkin löytyminen K2-18b:ltä vuonna 2019 oli ensimmäinen vesihöyryn löytyminen eksoplaneetalta, joka ei ole Kuuma Jupiter, ja se herätti paljon keskustelua.
K2-18b:tä on käytetty eksoplaneettatutkimusten testitapauksena. K2-18b:n ominaisuudet ovat johtaneet "Hycean-planeetan" määritelmään, joka on planeettatyyppi, jolla on sekä runsaasti nestemäistä vettä että vetykuori. Koostumukseltaan vastaavia planeettoja luultiin aiemmin liian kuumiksi ollakseen asumiskelpoisia; K2-18b:n havainnot sen sijaan viittaavat siihen, että ne saattavat olla tarpeeksi kylmiä, jotta niillä voisi olla elämän mahdollistavia nestemäisen veden valtameriä. Vetykuoren voimakas kasvihuoneilmiö saattaa mahdollistaa sen, että ne pysyvät asumiskelpoisina jopa alhaisilla tähtisäteilypitoisuuksilla.
Syyskuussa 2023 Nasa ilmoitti, että James Webb -avaruusteleskoopin havainnot paljastivat metaanin, hiilidioksidin ja mahdollisesti dimetyylisulfidin (DMS) esiintymisen. DMS:n esiintyminen on potentiaalinen biosignaalilähde, sillä suurin osa Maan ilmakehän DMS:stä vapautuu meriympäristöjen kasviplanktonista. Tarvitaan kuitenkin vielä lisätutkimuksia ja sen poissulkemista, että yhdiste olisi geologista tai kemiallista alkuperää.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta K2-18b Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:K2-18b
Käännös suomeksi
Kalevi Hartti

Arvi Kalevi Hartti (1. tammikuuta 1927 Helsinki – 19. elokuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen elokuvanäyttelijä ja säveltäjä. Hänet muistetaan rooleistaan Suomisen perhe -elokuvissa. Hän on myös säveltänyt musiikkia moniin elokuviin sekä taustamusiikin muun muassa 1960-luvun Esso-mainokseen. Hartti kuoli tehtyään itsemurhan 37-vuotiaana.