stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mortal Kombat

| Mortal Kombat |
| --- | --- |

Kehittäjä:  NetherRealm Studios
Julkaisija:  Midway Games (1992–2009) Warner Bros. Interactive Entertainment (2009–)
Suunnittelija:  Ed Boon John Tobias
Lajityyppi:  tappelupeli
Ensijulkaisu:  Mortal Kombat (1992)
Viimeisin julkaisu:  Mortal Kombat: Onslaught (2023)
Aiheesta muualla
MobyGames
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Mortal Kombat Ⅱ (1993)
Mortal Kombat on tappelupelisarja, jonka loivat chicagolaiset Ed Boon ja John Tobias. Pelisarja tuli tunnetuksi 1990-luvun puolivälissä nimenomaan karun, liioitellun ja synkällä tavalla huvittavan väkivaltansa ansiosta. Aikoinaan se oli myös yksi suosituimmista videopelisarjoista. 3D-pelimekaniikan aikakaudella 2000-vuosikymmenen ajan MK menetti näkyvyyttä ja sen valmistaja ajautui 2008:n laman aikana konkurssiin. Warnerin ostettua lisenssioikeudet, pelisarja pääsi jälleen vanhaan suosioonsa 2D-pelimekaniikkaan paluulla, hyvällä julkaisunäkyvyydellä, kasvaneella budjetilla ja vähemmän kiireellisellä julkaisutahdilla viimeistään MK11:llä, josta tuli maailman viidenneksi myydyin videopeli 2019 ja pelisarjan myydyin 12 miljoonalla kappaleella 2021.
Mortal Kombatin ansioiksi luetaan pohjan luominen länsimaisille vastineille tappelupelien markkinoilla, joita japanilaiset tappelupelit ovat hallinneet; ESRB:n synty pelien ikärajoille sekä ns. juggle-liikkeiden esittely. Jugglet perustuvat siihen, että ilmaan lennätetty vastustaja ei voi vaikuttaa hahmonsa toimintaan ennen kuin on laskeutunut maahan ja noussut uudelleen ylös. Pitkittämällä vastustajan ilmalentoa erilaisin iskuin ja hyökkäyksin taitava pelaaja voi periaatteessa ratkaista ottelun yhdellä liikesarjalla. Käytännössä tällaisen liikesarjan suorittaminen on hyvin hankalaa.
ESRB, yhdysvaltalainen ikäluokitusjärjestelmä videopeleille, luotiin Mortal Kombatin väkivaltaisen sisällön johdosta. Tätä ennen ei vielä ollut lakeja videopelien myynnistä alaikäisille.
Historiaa

Ensimmäinen Mortal Kombat julkaistiin pelihalleihin vuonna 1992. Sarjan toisen luojan, Ed Boonin, mukaan MK oli tarkoitettu pelkäksi teknologiatestiksi, eikä Boon olisi uskonut pelin menestyneen yhtä hyvin ilman sen ylilyötyä väkivaltaisuutta.[lähde? ] Peli tuli tunnetuksi myös siihen aikaan hyvin realistisena pidetystä grafiikasta.[lähde? ] Peli hyödynsi oikeaan kuvamateriaaliin pohjautuvien spritejen eli hahmomallien käyttöä. Tätä fotorealistista tekniikkaa hyödynnettiin kaikissa kaksiulotteisissa MK-peleissä. Seuraavana vuonna peli käännettiin muun muassa Sega Mega Drivelle ja Super Nintendo Entertainment Systemille. Vaikka SNES-versio oli teknologisesti kehittyneempi, perheystävällisen videopeliviihteen julkaisijan maineesta tarkka Nintendo sensuroi omaa versiotaan muuttamalla veren hieksi ja menetti paljon suosiotaan pelin fanikunnan keskuudessa.[lähde? ]
Mortal Kombat Ⅱ julkaistiin vuonna 1993, Ed Boonin mukaan luovan paineen alla, sillä jatko-osaan mennessä pelien luojilla oli jo niin paljon materiaalia, että sitä kaikkea ei saatu peliin mahtumaan ja käyttämättä jääneen materiaalin määrä tulisi näkymään varsinkin seuraavan pelin kohdalla. Mortal Kombat II oli teknisesti edeltäjiään hiotumpi. Se julkaistiin myös usealle kotikonsolille. Tällä kertaa SNES-versio jätettiin sensuroimatta, sillä vastikään vahvistettu ikärajajärjestelmä (suurilta osin ensimmäisen MK:n kohusta johtuen) velvoitti kaikki pelit läpäisemään ikärajasensorien hyväksynnän.[lähde? ] Ikärajamerkinnät tekivät Nintendon pelisisältöjä koskevat ohjesäännöt täten tarpeettomiksi.
Vuonna 1995 Mortal Kombatin pohjalta luotiin ensimmäinen Mortal Kombat -elokuva sekä julkaistiin pelisarjan kolmas osa. Mortal Kombat 3 toi sarjaan enemmän ominaisuuksia, kuten lopetusliikkeet Brutality ja Animality. Pelinkehittäjät olivat jo ennakkoon päättäneet tarjota muutaman kuukauden sisään MK3:lle arcade-pelipaikoille ilmaisen päivityksen Ultimate Mortal Kombat 3 -pelin muodossa, lisäten peliin mm. kestosuosikit Scorpion, Mileena ja Kitana sekä tulokkaan Rain. Tätä seurasi UMK3:n kotikonsoliversio sekä samalla MK3:n viimeinen versio, Mortal Kombat Trilogy, jossa oli uutuutena Aggressor-mittari ja pelattavina koko trilogian kaikki hahmot, ml. pää- ja alipääviholliset, ja tulokkaina Khameleon ja Chameleon.
Mortal Kombat 4 oli pääsarjan ensimmäinen 3D-peli. Vaikka peli saikin osakseen kritiikkiä faneilta[lähde? ], se menestyi suhteellisen hyvin—varsinkin kiitos sen Yhdysvaltoja kiertäneen, pelinkehittäjien Mortal Kombat 4 on the road -mainoskiertueensa.
Vuonna 2003 julkaistu Mortal Kombat: Deadly Alliance oli ensimmäinen MK-peli, jota ei julkaistu arcade-pelihalleissa, koska niiden tuottavuus oli laskenut rankasti 2000-luvulla. MKDA sekä 2005 julkaistu Mortal Kombat: Deception yrittivät myös selvästi uudistaa sarjaa houkutellakseen uusia faneja esittelemällä uusia hahmoja ja rikkomalla sarjan kliseitä.
Historiaa > Tappelupeligenrestä pelit

Mortal Kombat
Mortal Kombat Ⅱ
Mortal Kombat 3
Ultimate Mortal Kombat 3
Mortal Kombat Trilogy
Mortal Kombat 4
Mortal Kombat: Deadly Alliance
Mortal Kombat: Deception
Mortal Kombat: Shaolin Monks
Mortal Kombat: Armageddon
Mortal Kombat Vs. DC Universe
Mortal Kombat
Mortal Kombat X
Mortal Kombat 11
Mortal Kombat 1
Sarjaan kuuluu myös lukuisia väliprojekteja ja lisäosia.
Historiaa > Spin-off-pelit

Mortal Kombat Mythologies: Sub-Zero
Mortal Kombat: Special Forces
Mortal Kombat: Shaolin Monks
Mortal Kombat: Onslaught
Elokuvat ja televisio

Mortal Kombatin pohjalta luotiin vuonna 1995 elokuva, Mortal Kombat, joka laukaisi Paul W. S. Andersonin elokuvauran ja tuotti 125 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria maailmanlaajuisesti. Elokuvaan tehtiin jatko-osa kaksi vuotta myöhemmin nimellä Mortal Kombat: Annihilation, jonka kanssa Andersonilla ei ollut mitään tekemistä. Elokuvan näyttelijäkaarti uusittiin täysin, lukuun ottamatta Robin Shouta ja Talisa Sotoa. Annihilation oli edeltäjäänsä verrattuna suuri floppi. Tästä huolimatta vuodeksi 2013 suunniteltiin uutta Mortal Kombat -elokuvaa, Mortal Kombat: Devastationia, jossa pääosaa olisi esittänyt edelleen Robib Shou. Elokuvaa ei kuitenkaan julkaistu.
Mortal Kombatin pohjalta on myös luotu piirretty, Mortal Kombat: Defenders of the Realm, sekä Hercules- ja Xena-sarjojen hengessä luotu televisiosarja Mortal Kombat: Conquest. Molempia tehtiin vain yhden tuotantokauden verran.
Vuonna 2011 debyyttinsä sai myös Kevin Tancharoenin luoma ja ohjaama yhdeksänosainen internetsarja Mortal Kombat: Legacy, joka perustui Tancharoenin internetsuosiota saaneeseen, epäviralliseen Mortal Kombat -elokuvatraileriin. Myös pelisarjan toinen kehittäjä, Ed Boon, tekee vierailevan roolin sarjassa televisiotuottajana nimellä ”Ed Goodman”.
Vuonna 2020 aloitettiin Mortal Kombat: Legends -animaatioelokuvien sarja sen ensimmäisellä osalla, Scorpion's Revenge. Tämä sai jatko-osan Battle of The Realms syksystä 2021. Elokuvan keskiössä on nimenmukaisesti Mortal Kombat -tuotesarjan universumi; Kamidogu-artefaktit ja Yksi Olento.
Toukokuussa 2021 julkaistiin uusi Mortal Kombat -elokuva ja se pyöri niin elokuvateattereissa, kuin netin ostopalveluissa, kuten Google Play Elokuvat. Saman vuoden kesänä se julkaistiin Blu-ray-levyllä.
MK11:ssä ilmestyvä teksti miespuolisen hahmon hävitessä pelaajalle. Tässä kohtaa näppäillään lopetusliike.
Quitality-teksti MK11:stä.
Mouz

| Mouz |
| --- | --- |

Perustettu:  2002
Tyyppi:  e-urheiluorganisaatio
Toimiala:  kilpapelaaminen
Päämaja:  Berliini, Saksa
Manageri:  Stefan Wendt
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mouz (tyyliteltynä MOUZ, aiemmin mousesports) on saksalainen elektronisen urheilun seura. Sillä on joukkueita useissa eri peleissä, mutta on parhaiten tunnettu Counter-Strike-joukkueestaan.
Organisaatio perustettiin Berliinissä alun perin yksinomaan Counter-Strike-joukkueena. Joukkueen menestyttyä se kasvoi, ja vuonna 2006 se oli jo yksi Euroopan suurimmista elektronisen urheilun joukkueista.
Helmikuussa 2019 seura palkkasi itselleen suomalaisen ENCE eSportsin koko Rainbow Six: Siege -joukkueen heidän sopimustensa päätyttyä. Siten seuran Rainbow Six: Siege -joukkue oli muutaman kuukauden ajan lähes täysin suomalainen.
Pelit

Counter-Strike 2
League of Legends
FIFA 19
Rocket League
StarCraft II: Heart of the Swarm
TrackMania
Tom Clancy's Rainbow Six: Siege
Paladins
Smite
Street Fighter V
Fortnite
Unreal Tournament 4
Seurassa pelanneita suomalaisia

Miikka "suNny" Kemppi (Counter-Strike: Global Offensive, 2017–2019)
Niklas "Willkey" Ojalainen (Rainbow Six: Siege, 2019)
Jouni "Bounssi" Salo (Rainbow Six: Siege, 2019)
Ville "SHA77E" Palola (Rainbow Six: Siege, 2019)
Alex "SlebbeN" Nordlund (Rainbow Six: Siege, 2019)
Jimi "Jimpphat" Salo (Counter-Strike: Global Offensive ja Counter-Strike 2, 2023–)
National Semiconductor PACE

| PACE> Perustietoja |
| --- | --- |
Kehittäjä:  National Semiconductor
Valmistaja:  National Semiconductor
Julkaistu:  1974
Arkkitehtuuri ja luokitus
Osoiteavaruus:  16-bit
Suoritinpiiri
PACE (lyhenne sanoista Processing and Control Element) oli National Semiconductorin valmistama 16-bittinen mikroprosessori. Suoritin julkaistiin vuonna 1974 ja se oli ensimmäinen 16-bittinen mikroprosessori.
Suorittimessa on neljä yleiskäyttöistä 16-bittistä rekisteriä.
Suoritin perustui Data General NOVA -minitietokoneen rakenteeseen.
N-oireyhtymä

N-oireyhtymä on äärimmäisen harvinainen oireisto, jonka piirteisiin lukeutuvat jäykkyys, näkövamma, kuurous, kehitysvammaisuus, poikkeavuudet silmissä ja leukemiavaara. Peittyvästi periytyvänä pidetty X-linkittynyt oireisto kuvattiin vuonna 1974. N oli sukunimen alkukirjain vammautuneilla, joiden tapaukset kuvattiin oireyhtymän ensimmäisessä kuvauksessa.
Muang Sing

| Muang Sing |
| --- | --- |
 Muang Singin markkina-alue
 Muang Sing
 Koordinaatit: 21°12′N, 101°9′E 
Valtio:  Laos
Provinssi:  Loung Namtha
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1 336 km²
Väkiluku (2015):  39 287
 – Väestötiheys:  29,4 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+7
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Muang Sing on kaupunki ja piirikunta Loung Namthan provinssissa Laosin luoteisosassa. Vuoden 2015 väestönlaskennan mukaan siellä asui 39 287 asukasta. Oopiumikaupalla oli ennen suuri merkitys alueen talouteen. Seudulla asuu muun muassa akhoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Muang Sing Wikimedia Commonsissa
Mubarak Hassan Shami

| Mitalit> Maa:   Qatar.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Qatar.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Qatar.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Maa:   Qatar> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Osaka 2007 | Maraton |  |
| Puolimaratonin MM-kilpailut  | Puolimaratonin MM-kilpailut  | Puolimaratonin MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Edmonton 2005 | Puolimaraton |  |
Mubarak Hassan Shami (arab. مبارك حسن شامي‎, alun perin Richard Yatich, s. 1. joulukuuta 1980 Kenia) on kenialaissyntyinen nykyään Qataria edustava maantiejuoksuihin keskittynyt kestävyysjuoksija. Qataria hän on edustanut elokuusta 2004 lähtien.
Shami voitti lokakuussa 2005 hopeaa puolimaratonin MM-kisoissa ajalla 1.01.09. Vuonna 2006 hän juoksi Fukuokan maastojuoksun MM-kisoissa pitkällä matkalla kolmanneksikymmenenneksitoiseksi ja Debrecenin maantiejuoksun MM-kisoissa kahdeksanneksi ajalla 57.33. Aasian kisoissa Dohassa vuonna 2006 hän voitti maratonin ajalla 2.12.44.
Mombasan maastojuoksun MM-kisoissa 2007 Shami sijoittui kahdeksanneksi. Saman vuoden huhtikuussa hän voitti Pariisin maratonin omalla ennätysajallaan 2.07.19. Elokuussa Osakan MM-kisoissa hän saavutti maratonilla hopeaa ajalla 2.17.18. Seuraavana vuonna hän juoksi Edinburghin maastojuoksun MM-kisoissa kahdenneksikymmenenneksiviidenneksi.
Ennätykset

10 kilometrin maantiejuoksu: 27.59 (2006)
15 kilometrin maantiejuoksu: 42.43 (2003)
20 kilometrin maantiejuoksu: 57.33 (2006)
Puolimaraton: 1.00.47 (2007)
25 kilometrin maantiejuoksu: 1.15.01 (2007)
30 kilometrin maantiejuoksu: 1.30.17 (2007)
Maraton: 2.07.19 (2007)
Niku Aalto

Niku Aalto (22. lokakuuta 1919 Uhtua – 27. maaliskuuta 2005 Valkeakoski) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai talousneuvoksen ja kauppaneuvoksen arvonimet.
Uhtualla Vienan Karjalassa syntynyt Aalto kävi kansakoulun ja Kansanvalistusseuran kirjeopiston kauppa-apulaiskoulun ja suoritti  kaupan alan ja johtamiskursseja. Hän oli tekstiilimyyjä kangaskaupassa, Aalto Oy:n perustajaosakas ja toimitusjohtaja Valkeakoskella 1945–1950, Vaatetusliike Niku Aallon perustaja ja omistaja vuodesta 1950, Tekstiiliyhtymä Aallon perustaja ja toimitusjohtaja Kyröskoskella 1956–1959, Niku-Pukimon perustaja ja toimitusjohtaja Toijalassa vuodesta 1958, Pukinetalo Nikun perustaja ja toimitusjohtaja Hämeenlinnassa vuodesta 1964, Niku-Asusteen perustaja ja omistaja, Niku-asuste Oy:n perustajaosakas Valkeakoskella vuodesta 1966, Muoti-Valinnan omistaja vuoteen 1971, Muoti-Valinta Oy:n perustajaosakas ja toimitusjohtaja Tampereella vuodesta 1971, Ky Niku Aallon, vuodesta 1974 Niku-Pukinetalo Oy, perustaja ja omistaja vuodesta 1964 ja toimitusjohtaja vuodesta 1976 sekä Finn-man Pukinekunnan perustajia 1962 ja yhtiön johtoelinten jäsen. Valkeakosken kauppalanvaltuuston jäsen Niku oli  1954–1956. Hänellä oli myös useita muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Niku oli reservin kersantti. Hän sai talousneuvoksen arvonimen 1970 ja kauppaneuvoksen arvonimen 1978. Valkeakosken mitali hänelle myönnettiin 1971.
Aallon puoliso oli Hilkka Orvokki Aalto (o.s. Rappe) (1920–1992). Hilkka Aalto toimi yritysten varatoimitusjohtajana.
Nanasipauʻu Tukuʻaho

| Nanasipau‘u Tuku‘aho |
| --- | --- |
 Tuku‘aho vuonna 2015
Tongan kuningatar
Virkakausi:  18. maaliskuuta 2012
Edeltäjä:  Halaevalu Mata‘aho ‘Ahome‘e

Syntynyt:  8. maaliskuuta 1954 (ikä 70)  Nukuʻalofa, Tonga
Puoliso:  Tupou VI (vih. 1982)
Lapset:  3
Nanasipau‘u Tuku‘aho (s. 8. maaliskuuta 1954) on Tongan kuningatar vuodesta 2012 lähtien ja maan kuninkaan Tupou VI:n puoliso. Tuku‘ahon vanhemmat olivat paroni Vaea Tupou ja paronitar Tuputupu Vaea. Perheeseen kuului myös viisi muuta sisarusta sekä yksi adoptoitu sisarus.
Avioliitto ja lapset

Tuku‘aho meni naimisiin Tupou VI:n kanssa 11. joulukuuta 1982. Parilla on kolme lasta:
prinsessa Lātūfuipeka Tuku‘aho
kruununprinssi Tupouto‘a ‘Ulukalala
prinssi Ata
Tuku‘aho nousi Tongan kuningattareksi vuonna 2012, kun hänen miehensä edeltäjä, George Tupou V, kuoli 18. maaliskuuta 2012. Viralliset kruunajaiset pidettiin 4. heinäkuuta 2015. Kuningattarena Tuku‘aho toimii useiden tongalaisten järjestöjen, kuten esim. naisten ja lasten keskuksen sekä alkoholi- ja huumetietoisuuskeskuksen, suojelina.
Kunnianosoituksia

Kuningatar Salote Tupou III:n ritarikunta (Tonga, 2015)
Kuningas Taufa‘ahau Tupou IV:n kruunajaisten hopeajuhlavuosimitali (Tonga, 1992)
Kuningas George Tupou V:n kruunajaismitali (Tonga, 2008)
Kuningas Tupou VI:n kruunajaismitali (Tonga, 2015)
Lähde:
Mustakonnanmarja

| Mustakonnanmarja |
| --- | --- |
 Mustakonnanmarjan valkoinen kukinto.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida 
Lahko::  Ranunculales
Heimo::  Leinikkikasvit Ranunculaceae
Suku::  Konnanmarjat Actaea
Laji::  spicata
Kaksiosainen nimi
 Actaea spicata  L. 
Katso myös
   Mustakonnanmarja Wikispeciesissä   Mustakonnanmarja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mustakonnanmarja (Actaea spicata) on Euroopassa kasvava mustamarjainen ja hyvin myrkyllinen lehtojen leinikkikasvi.
Suomessa mustakonnanmarja on tunnettu myös kansanomaisilla nimillä karhunmarja, surmanmarja, konnanmarja.
Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen mustakonnanmarja kasvaa 30–60 cm korkeaksi. Juurakko on lyhyt, viisto ja puutunut. Pystyt varret ovat kaljuja ja niiden tyvellä on kolme tai neljä suomua. Aluslehdet ovat pitkäruotisia. Tummahkonvihreä lehtilapa on kolmiomainen, jopa 40 cm leveä ja tavallisesti kolmekertaa sormilehdykkäinen. Pikkulehdykät ovat leveänpuikeita ja lyhyehköhampaisia, päättölehdykkä on kookas, tavallisesti hertta- tai tylppätyvinen. Keskiliuska on hieman sivuliuskoja pitempi, kärkihammas hieman laidan hampaita pitempi. Varsilehtiä on yhdestä kolmeen ja ne ovat aluslehtiä pienempiä, vähemmän kerrannaisia ja lyhytruotisia. Kukinto on tiheä, pysty terttu, jonka alapuolella on usein muutamia yksittäisiä kukkia. Joskus kukkaterttuja saattaa olla kaksi tai kolmekin kappaletta. Heikosti tuoksuvat pienet kukat ovat väriltään valkoisia tai punertavia. Verholehtiä on 3–5, terälehtiä tavallisesti neljä kappaletta. Sekä verho- että terälehdet ovat heteitä lyhyempiä ja varisevat varhain. Suomessa mustakonnanmarja kukkii kesäkuussa. Hieman mustikkaa (Vaccinium myrtillus) muistuttavat monisiemeniset marjat ovat 12–14 mm pitkiä ja kypsinä kiiltävän mustia. Marja on myrkyllinen. Marjat sisältävät ainakin protoanemoniinia(C5H4O2) ja trans-akoniittihappoa (C6H6O6).
Suomessa esiintyvä harvinainen punakonnanmarja (A. erythrocarpa) on muistuttaa suuresti mustakonnanmarjaa, mutta on vaaleampi ja marjat ovat kypsinä punaisia. Lajien yhteisillä kasvupaikoilla saattaa syntyä risteymiä (A. erythrocarpa x spicata). Risteymäyksilöiden marjat ovat mustanpunaisia ja epämuodostuneita.
Levinneisyys

Mustakonnanmarjaa tavataan lähinnä Euroopassa. Sen päälevinneisyysalue ulottuu Keski-Ranskasta ja Alpeilta Uralille saakka. Eteläisimmät esiintymät ovat Etelä-Italiassa, Albaniassa, Pohjois-Kreikassa, Bulgariassa ja Kaukasuksen alueella. Pohjoisessa sitä kasvaa Fennoskandian pohjoisosissa ja Pohjois-Venäjällä arktisimpia alueita lukuun ottamatta. Lisäksi lajia kasvaa paikoitellen myös Britteinsaarilla, Espanjassa ja Turkissa.
Suomessa mustakonnanmarjaa kasvaa jokseenkin yleisenä mutta paikoittaisena Etelä-Lappiin saakka. Runsaimmillaan laji on Etelä- ja Itä-Suomessa. Pohjoisimmat yksittäiset havainnot siitä on Keski-Lapista.
Elinympäristö

Mustakonnanmarja viihtyy tuoreissa ja kuivahkoissa lehdoissa etenkin kallionalusilla ja rinteillä. Pohjoisessa laji on kalkinsuosija.
Käyttö

Mustakonnanmarjan marjoista on yhdessä alunan kanssa keitetty mustetta. Kasvia on käytetty myös rohtona kansanlääkinnässä. Esimerkiksi juurista keitettyä puuroa on käytetty ihotautien hoitoon. Juurista keitettyä väkevää lientä  on käytetty luteiden karkottamiseen.
Myrkyllisyys

Mustakonnanmarja on kokonaan myrkyllinen kasvi. Pienten lasten tiedetään kuolleen syötyään kasvin marjoja. Myös juuren syömisestä saa myrkytyksen. Joutuessaan ihon kanssa kosketuksiin marjat aiheuttavat punoitusta ja rakkoja, syötäessä seurauksena on pahoinvointia, vatsakipuja ja ripulia, myöhemmin myös huimausta ja hengenahdistusta. Kuolettava annos marjoja aiheuttaa hengityshalvauksen ja verenkierron pysähtymisen. Mustakonnanmarjasta aiheutunut myrkytys vaatii pikaista lääkärinhoitoa. Myös punakonnanmarjan myrkyllisyys on samaa luokkaa.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2016: Mustakonnanmarjan (Actaea spicata) levinneisyys Suomessa
Metsiemme lehtokasveja, s. 22.  Valkeakoski:  UPM Metsä.  Teoksen verkkoversio (pdf). (Arkistoitu – Internet Archive)
Laji.fi: mustakonnanmarja (Actaea spicata)
Luontoportti: Mustakonnanmarja (Actaea spicata)
Pohjolan kasvien pauloissa: Actaea spicata - mustakonnanmarja
Valokki - nettikasvio: Mustakonnanmarja (Actaea spicata)
Puutarha.net: Mustakonnanmarja (Actaea spicata)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Actaea spicata (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Pherobase: Floral volatiles of Actaea spicata (englanniksi)
Mustakonnanmarja kuvattuna C. A. M. Lindmanin teoksessa Bilder ur Nordens Flora (1917–1926).
Mustakonnanmarjan kypsiä marjoja.
Muukalainen (elokuva)

| Muukalainen |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jukka-Pekka Valkeapää
Käsikirjoittaja:  Jukka-Pekka Valkeapää Jan Forsström
Tuottaja:  Aleksi Bardy
Säveltäjä:  Helena Tulve
Kuvaaja:  Tuomo Hutri
Leikkaaja:  Mervi Junkkonen
Pääosat:  Pavel Liska Jorma Tommila Vitali Bobrov Emilia Ikäheimo
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Helsinki-filmi
Levittäjä:  Sandrew Metronome
Ensi-ilta:  30. tammikuuta 2009
Kesto:  100 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  1 200 000 €
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Muukalainen on Jukka-Pekka Valkeapään esikoisohjaus, 30. tammikuuta 2009 ensi-iltansa saanut suomalainen elokuva.
Kuvailu

Muukalainen on enemmän visuaalisuuden kuin dialogin varaan rakentuva kertomus puhumattomasta pojasta (Vitali Bobrov) ja tämän jalkavaivaisesta äidistä (Emilia Ikäheimo), joiden eristynyttä elämänmenoa järkyttää turvaa hakeva haavoittunut muukalainen (Pavel Liška). Vähitellen muukalainen asettuu taloksi, mikä ei ole pojan vankilaan suljetun, väkivaltaisen isän (Jorma Tommila) mieleen.
Ohjaaja J-P Valkeapään mukaan elokuvan syvin tavoite oli ”sellaisen kokemuksen elokuvallistaminen, jota en saanut sanoiksi puettua. Sellaisen, miten itse koin maailman lapsena”.
Tuotanto

JP Valkeapää ja toinen käsikirjoittaja Jan Forsström saivat idean Muukalaiseen vuonna 2003. Seuraavana vuonna Valkeapää haki yhdeksänsivuisen synopsiksen ja lyhytelokuvansa Keinun tuella Cannesin elokuvajuhlien järjestämään "Cinéfondation organisation Résidence du Festival" -ohjelmaan. Hänet valittiin mukaan viiden muun nuoren elokuvantekijän kanssa. Cinefondationin residenssin turvin hän laati käsikirjoituksen ensimmäisen version Pariisissa neljässä ja puolessa kuukaudessa.
Tuottaja Alain de la Mata oli mukana residenssistä päättäneessä tuomaristossa ja tuli sitä kautta myös elokuvan tuottajaksi. Hän ehdotti nimirooliin omaa suosikkiaan, tšekkinäyttelijä Pavel Liskaa. Liska veti roolinsa korvakuulolta. Äidin rooliin löytyi entinen malli ja nykyinen valokuvaaja Emilia Ikäheimo, joka oli aiemmin esiintynyt vain lyhytelokuvissa. Päärooliin löydettiin 800:n koekuvatun pojan joukosta Vitali Bobrov.
Kuvaukset alkoivat vuonna 2007. Lavastuksessa ja kuvauksessa käytettiin esikuvina Andrew Wyethin maalauksia ja Josef Koudelkan valokuvia.
Muukalainen oli Valkeapään lopputyö Taideteollisen korkeakouluun. Elokuvan tekeminen oli Valkeapäälle traumaattinen kokemus. Tuotannon aikana hän koki burnoutin ja sairastui masennukseen.
Vastaanotto

Elokuva sai ensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla. Muukalainen voitti Göteborgin elokuvajuhlien pääpalkinnon (Nordiska filmpriset) sekä palkinnon parhaasta kuvauksesta, mutta menestyi Suomen elokuvateattereissa huonosti. Ensi-iltaviikonloppunaan elokuva sai vain 365 katsojaa. Kaikkiaan katsojia oli 1 961. Tältä joukolta elokuva keräsi 14 155 euron pääsylipputulot.
Elokuvan vaisu kriitikkovastaanotto herätti keskustelua. Elokuva pääsi teatterilevitykseen marraskuussa 2009 myös Saksassa nimellä Der Besucher.
Vuonna 2010 Muukalainen sai kaksi Jussi-palkintoa: kuvauksesta ja leikkauksesta.
Muukalainen on Suomen viimeisiä filmille kuvattuja elokuvia. Sen alkuperäisnegatiivi joutui kadoksiin, kun filmin kehittänyt laboratorio lopetti toimintansa vuonna 2011. Negatiivi löytyi viimein vuonna 2020. Negatiivia säilytetään vastedes Espoon Otaniemessä KAVIn lämpösäädellyssä varastossa, jonne talletetaan kaikkien suomalaisten elokuvien alkuperäiskappaleet.
Aiheesta muualla

Jukka-Pekka Valkeapään Muukalainen Venetsian elokuvajuhlilla.[vanhentunut linkki]
Mortal Decay

| Mortal Decay> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1991–
Tyylilaji:  death metal
Kotipaikka:  Audubon, New Jersey, USA
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Danny Nelson, laulu   John Hartman, kitara   Joe Gordon, kitara   Monty Mukerji, basso   Anthony Ipri, rummut  
Levy-yhtiö:  Comatose Music, 2013–   Unique Leader Records, 2002–2005   Pulverizer Records, 1997  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mortal Decay on yhdysvaltalainen death metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 1991.
Yhtyeen kolmannen demon, Brutalizing Creationsin saama positiivinen palaute toi yhtyeelle levytyssopimuksen Pulverizer Recordsin kanssa. Ensimmäinen studialbumi, Sickening Erotic Fanaticism julkaistiin vuonna 1997.
Helmikuussa 2013 yhtye solmi levytyssopimuksen brittiläisen Comatose Musicin kanssa. Yhtyeen neljäs studioalbumi, The Blueprint for Blood Splatter julkaistaan 26. marraskuuta 2013.