stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Petroskoi
Ilmasto

Petroskoin vuotuinen keskilämpötila on vertailukauden 1961-1990 säätilastojen mukaan +2,5 celsiusastetta. Lämpimin kuukausi on tavallisimmin heinäkuu 16,0 asteen keskilämpötilalla ja kylmin tammikuu -11,5 asteen keskilämpötilalla. Vuotuinen sademäärä on keskimäärin 585,2 millimetriä. Aurinko paistoi keskimäärin 1673 tuntia vuodessa.
| Petroskoin ilmasto | Tam | Hel | Maa | Huh | Tou | Kes | Hei | Elo | Syy | Lok | Mar | Jou | Vuosi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Keskimääräinen päivälämpötila (°C) | −8,3 | −6,8 | −1,0 | 5,3 | 13,3 | 18,4 | 20,6 | 18,2 | 12,5 | 5,9 | −0,4 | −4,8 |  |
| Vuorokauden keskilämpötila (°C) | −11,5 | −9,9 | −4,4 | 1,4 | 8,3 | 13,5 | 16,0 | 14,0 | 8,8 | 3,3 | −2,5 | −7,6 | 2,5 |
| Keskimääräinen yölämpötila (°C) | −15,0 | −13,1 | −7,9 | −2,2 | 3,6 | 8,8 | 11,6 | 10,3 | 5,6 | 0,8 | −4,9 | −10,8 |  |
| Sademäärä (mm) | 30,4 | 23,2 | 32,0 | 35,3 | 40,5 | 59,9 | 70,5 | 83,5 | 70,3 | 54,0 | 44,6 | 41,2 | 585,2 |
| Auringonpaiste (h) | 28 | 70 | 118 | 178 | 265 | 282 | 287 | 218 | 126 | 65 | 25 | 11 | 1673 |
Lähteet: 1) Gidromettsentr Rossii. Tiedot kaudelta 1961–1990. 2) NOAA. Tiedot normaalikaudelta 1961-1990 sääasemalta 22820 Petrozavodsk.
Talous ja liikenne

Petroskoin keskustan katunäkymää 2014.
Petroskoin rautatieasema.
Petroskoin joukkoliikenne hoidetaan osittain johdinautoilla.
Lenta-hypermarket.
Cosmos on eräs uudemmista hotelleista.
Suomen Pietarin-pääkonsulaatin Petroskoin toimipiste.
Pietari Suuren patsas puistossa Äänisen äärellä.
Jalankulkijoita Lenininkadulla.
Kaupungintalo.
Nykyisin Petroskoissa toimiva Äänisen traktoritehdas (Onežski traktornyi zavod) jatkaa metallinjalostusta Pietari Suuren aikana vuonna 1703 käynnistyneen rautatehtaan perinteistä lähtien.
Petroskoi sijaitsee Pietarista Murmanskin alueen Severomorskiin johtavan venäläisen valtatien M18 (eli E 108) varrella. Petroskoin rautatieasema on Karjalan tasavallan tärkein ja Murmanskin radan merkittävimpiä matkustajaliikenteen rautatieasemia. Kaupunkia palvelee myös Petroskoin lentoasema. Petroskoin satamasta on kesäisin säännöllistä reitti- tai risteilyliikennettä esimerkiksi Kižin saarelle.
Petroskoin sisäisessä joukko­liikenteessä käytetään tavallisten linja-autojen ja minibussien lisäksi johdinautoja.
Petroskoin kautta kulkee Sininen tie, joka on kansainvälinen matkailureitti Norjasta Ruotsin ja Suomen kautta Venäjän Karjalaan.
Koulutus ja tutkimus

Petroskoin valtionyliopiston päärakennusta.
Venäjän tiedeakatemian Karjalan tiedekeskuksen rakennus.
Pietarin konservatorion sivutoimipisteen eli Petroskoin konservatorion rakennus.
Petroskoi on eräs Luoteis-Venäjän tärkeimpiä koulutuskeskuksia. Kaupungin suurin yliopisto on vuonna 1940 perustettu Petroskoin valtionyliopisto, jossa on 14 tiedekuntaa. Yliopistolla on myös neljä sivuosastoa ja siellä opiskelee yli 10 000 opiskelijaa. Aiemmin kaupungissa oli itsenäisenä yliopistona myös Karjalan pedagoginen akatemia (1931) kymmenellä tiedekunnallaan. Tämä kuitenkin yhdistettiin 2013 Petroskoin valtionyliopistoon. Lisäksi kaupungissa on Petroskoin konservatorio (Pietarin konservatorion sivutoimipiste), Karjalan turismikorkeakoulu ja Luoteisen valtionhallinnonakatemian toimipiste.
Petroskoissa toimii Venäjän tiedeakatemian monialainen Karjalan tutkimuskeskus. Se sisältää seitsemän eri instituuttia: Biologian, Pohjoisten vesiongelmien, Geologian, Metsäalan, Matematiikan, Talouden sekä Kielen, kirjallisuuden ja historian instituutit. Tutkimuskeskuksen itämerensuomalaisten kielten laitos on toimittanut esimerkiksi useita suomalais-venäläisiä sanakirjoja.lähde?
Kulttuuri, lehdistö, uskonto ja urheilu

Kansallinen teatteri (esityksiä suomeksi).
Venäläinen teatteri.
Elokuvateatteri Kalevala.
Karjalan tasavallan kansalliskirjasto.
Karjalan tasavallan taidemuseo.
Äänisen rannalla oleva suosittu jalkakäytävä.
Aiempi Aunuksen kuvernementin kanslia toimii nykyään osana Karjalan tasavallan kansallismuseota.
Musiikkifestivaali
Kaupungissa toimii niin venäläinen kuin suomenkielinenkin teatteri (Kansallinen teatteri). Kulttuuritarjontaa tuottavat lisäksi esimerkiksi nukketeatteri, sirkus ja Mediataiteen keskus. Puskinskajakadulla toimii kansalliskirjasto (1959). Museoihin kuuluvat Karjalan tasavallan kansallismuseo (1871) ja Karjalan tasavallan taidemuseo (1960). Taidemuseossa on esimerkiksi kokoelma vanhoja karjalaisia ikoneja.
Siellä ilmestyy suomenkielinen viikkolehti Karjalan Sanomat sekä aikakauslehti Carelia, aikaisemmalta nimeltään Punalippu, niin ikään suomen kielellä. Lisäksi karjalan kielellä ilmestyvät viikoittain Oma Mua -lehti sekä Vienan Karjala sekä kerran kuussa vepsänkielinen Kodima-lehti. Radiossa ja tv:ssä Karjalan TV- ja radioyhtiöllä (GTRK Karelija) on suomen-, karjalan- ja vepsänkielisen toimitus, jolla on lähetyksiä viikoittain.
Kaupungissa toimivat monet Karjalan noin 20 uskonnollisesta yhteisöstä. Petroskoin kristillisiä seurakuntia ovat muun muassa Venäjän ortodoksisen kirkon Petroskoin ja Karjalan hiippakunnan paikalliset seurakunnat ja luterilaisen Inkerin kirkon Karjalan rovastikunnan Pyhän Hengen seurakunta. Aleksanteri Nevskin katedraali (1828-1832) on ortodoksisen kirkon Petroskoin ja Karjalan hiippakunnan nykyinen pääkirkko. Se oli neuvostoaikana muussa käytössä, mutta avattiin ja vihittiin monen vuoden restauroinnin jälkeen pyhäköksi vuonna 2000.
Petroskoissa on monia urheilua ja liikuntaa varten rakennettuja rakennuksia ja tiloja. Urheilukentistä tunnetuimpiin kuuluu Spartak-yleisurheilustadion, joka toimii myös Venäjän 2. divisioonan länsilohkossa pelaavan jalkapalloseura Karjalan kotikenttänä. Lisäksi on esimerkiksi Junost-jalkapallostadion. Pursiseura järjestää regatan vuosittain.
Aleksanteri Nevskin katedraali (1828–1832). Tämä on Petroskoin ja Karjalan hiippakunnan pääkirkko.
Pyhän ristin ylentämisen katedraali (1848–1852).
Junost-stadion maaliskuun lopulla 2013.
Äänisen regatta.
Urheilutalo Petroskoin tapaan.
Ystävyyskaupungit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Brest   Duluth (Minnesota)   La Rochelle   Neustrelitz   |  Neubrandenburg   Mo i Rana   Tübingen   Uumaja   |  Varkaus   Joensuu   |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen ulkoministeriö: Venäjä  - matkustustiedote (um.fi)
Petroskoin valtionyliopisto (englanniksi) (petrsu.ru)
Venäjän tiedeakatemian Karjalan tiedekeskus (KarNTs RAN) (venäjäksi)
Petroskoin kartta palveluvalikolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (petromap.ru)
Petroskoi Neuvosto-Karjalan pääkaupunki, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 16.11.1930, nro 46, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Neuvosto-Karjalan pääkaupunki Petroskoi tsaarivallan aikana, Helsingin Sanomat, 09.05.1937, nro 122, s. 33, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| n k Karjalan tasavallan kaupungit ja taajamat |
| --- | --- | --- |
| Kaupungit |  Aunus  Belomorsk  Karhumäki  Kemi  Kontupohja  Kostamus  Lahdenpohja  Petroskoi  Pitkäranta  Puudosi  Segeža  Sortavala  Suojärvi  |  |
| Taajamat |  Helylä  Louhi  Mujejärvi  Pinduinen  Poventsa  Prääsä  Pääjärvi  Tšuuppa  Uhtua  Vojatšu  Värtsilä  |  |
Itä-Karjalan entiset kunnat ja kaupungit
Jalkaväkirykmentti 38 (talvisota)

joukko-osastot
JR 37
JR 38
JR 39
KTR 13
KevOs 13
25. PionK
26. PionK
komentajat
eversti Hannu Hannuksela
Jalkaväkirykmentti 38 (JR 38) perustettiin Kuopiossa ylimääräisten harjoitusten alkaessa 14. lokakuuta 1939 . Rykmentin perusti Kuopion sotilaspiiri ja se kuului eversti Hannu Hannukselan komentamaan 13. divisioonaan.
Varustaminen

Rykmentti pyrittiin varustamaan määrävahvuuksien mukaan, mutta puolustusvoimien kalustopulasta johtuen määrävahvuuksia ei saavutettu erityisesti kaluston osalta.
Yksiköt

Jalkaväkirykmenttiin kuului seuraavat yksiköt (suluissa määrävahvuus):
Rykmentin esikunta (E/JR 38), johon kuului komentajan lisäksi 12 henkilöä
Rykmentin esikuntakomppania (Esik.K./JR 38) (169 henkilöä)
Rykmentin kranaatinheitinkomppania (Krh.K./JR 38) (83 henkilöä)
Rykmentin kolonna eli huolto- ja kuljetusosasto (Ampumatarvikekolonna 59 henkilöä + Elintarvikekolonna x 2 a 48 henkilöä)
I pataljoona (I/JR 38) (á 845 henkilöä)
II pataljoona (II/JR 38)
III pataljoona (III/JR 38)
Komentaja(t)

jääkärieversti Hannes Olkkonen
Keskittäminen

Rykmentti keskitettiin 18.-19. lokakuuta 1939 välisenä aikana Laatokan Karjalaan (Impilahti-Kitilä-Uuksu-Koirinoja):n alueelle.
Taisteluista talvisodassa

IV armeijakunnan sodan alun viivytysvaiheen (30. marraskuuta-11. joulukuuta 1939) ajan rykmentti pysyi suurin piirtein yhtenäisenä, mutta armeijakunnan alkaessa valmistella alueensa eteläosassa toista laajempaa vastahyökkäystään, joka alkoi 17. joulukuuta 1939, koko armeijakunnan alueella aiemmat rykmenttiorganisaatiot korvattiin hyvin vaihtelevilla kokoonpanoilla.
Rykmentin suorana "perillisenä" voinee pitää Ryhmä Jousimiestä, koska mainitun ryhmän komentajaksi määrättiin rykmentin komentaja eversti Olkkonen. Lisäksi ryhmän esikuntana toimi rykmentin esikunta ja rykmentin esikuntakomppania toimi ryhmän esikuntakomppaniana. Tämän lisäksi ryhmän yhtenä pataljoonana oli rykmentin III pataljoona (III/JR 38).
Rauha 13. maaliskuuta 1940

Suomen ja Neuvostoliiton välisen talvisodan taistelut taukosivat 12. maaliskuuta tehdyn Moskovan rauhan perusteella seuraavana päivänä 13. maaliskuuta klo 11.
Rykmentti vetäytyi rauhansopimuksen mukaisesti IV armeijakunnan mukana uudelle valtakunnanrajalle 15. maaliskuuta klo 10 ja 25. maaliskuuta klo 20 välisenä aikana. Rauhansopimuksessa vetäytymismatkaksi oli määritelty vähintään 7 kilometriä vuorokaudessa.
Joukkojen kotiuttamista ei aloitettu heti, vaan asteittain siten, että ensin lomautettiin muun muassa maatalousväestöä lähestyvien kevättöiden vuoksi. Aluksi puhuttiin lomauttamisesta eikä kotiuttamisesta, jotta miesten nopea uudelleen kutsuminen palvelukseen olisi ollut mahdollista. Lomauttamiset alkoivat vanhimmista ikäluokista 15. huhtikuuta ja päättyivät pääosin kesäkuun puoleenväliin mennessä.
Pietari Iberialainen

| Pietari Iberialainen |
| --- | --- |
 Murvan Nabarnugios Peter
Henkilötiedot
Syntynyt: 411 Iberian kuningaskunta
Kuollut: 491 Yavne-Yam
Vanhemmat:  Isä, kuningas Bosmarios Iberialainen
Pietari Iberialainen (georg. პეტრე იბერი, Petre Iberi, n. 411–491) oli georgialainen prinssi, teologi ja filosofi. Hän oli merkittävä henkilö varhaisen kristinuskon saralla ja yksi kristillisen uusplatonismin perustajista. Jotkut ovat väittäneet hänen olevan Pseudo-Dionysios Areopagita -nimisen kirjailijan teosten takana.
Hänen saavutuksiinsa kuuluvat ensimmäisen georgialaisen luostarin perustaminen Betlehemiin ja ensimmäiseksi, Majuman lähistöllä sijaitsevan Gazan, piispaksi pääsy.
Elämä

Pietari Iberialainen syntyi kuninkaallisen Khosroidien dynastiaan Iberian kuningaskuntaan. Hänet nimettiin alkuperäisesti Murvaniksi (tai vaihtoehtoisesti Nabarnugios), Iberian prinssiksi (Kartli). Hänen isänsä, kuningas Bosmarios Iberialainen, kutsui tunnetun filosofin, Lazican Mithradatesin, ottamaan osaa Murvanin koulutukseen. Vuonna 423 prinssi lähetettiin poliittisena vankina Konstantinopoliin, missä hän sai loistavan koulutuksen Rooman keisarinnan, Aelia Eudocian, Theodosius II:n vaimon, alaisuudessa.
Prinssi lähto yhdessä oppi-isänsä Mithradatesin kanssa palatsista ja karkasi tehdäkseen pyhiinvaellusmatkan Palestiinaan. Hän alkoi käyttää nimeä Pietari ja tuli munkkiselvennä Jerusalemissa. Myöhemmin, vuonna 430, hän perusti oman luostarinsa Betlehemiin (myöhemmin tunnettu nimellä Betlehemin Georgialainen luostari). Vuonna 445 hänet vihittiin papiksi. Yhdessä Mithradatesin (silloin tunnettu nimellä Johannes)selvennä kanssa he matkustivat monen Lähi-idän maan läpi asettuen vihdoin Gazan läheisyydessä sijaitsevaan Majumaan.
Vuonna 452 hän palveli Majuman piispana kuuden kuukauden ajan ennen kuin useat kristityt karkotettiin paikallisen hallitsijan julistuksen vuoksi. Pietari karkasi Egyptiin, mutta palasi Palestiinaan vuosikymmenen jälkeen. Hän sai useita seuraajia ja oppilaita. Keskiaikaisten lähteiden mukaan hän oli useiden kuuluisien uskonnollisten kirjoitusten tekijä. Mitkään niistä eivät kuitenkaan selvinneet Pietari-nimen alla.
Pietari kuoli Yavneh-Yamissa, Iamnian muinaisessa satamassa, vuonna 491. Hänet haudattiin luostarissaan Gazan lähistöllä.
Monet itämaiset kirkot ajattelevat hänen hairahtuneen Khalkedonialaisesta doktriinista.
Elämäkerrat

Niin kutsuttu syyriankielinen versio, alkuperäisesti Pietarin oppilaan Johannes Rufuksen kreikan kielellä kirjoittamana, ajoittuu 8. vuosisadalle
Niin kutsuttu georgialainen versio, alkuperäisesti Pietarin vertaisen, Mytilenen piispa Zakharias Mytileneläisen kreikan kielellä kirjoittamana, säilynyt manuskripti 13. vuosisadalta
Aiheesta muualla

David Marshall Lang, "Peter the Iberian and His Biographers". Journal of Ecclesiastical History, vol. 2 (1951), pp 156–168. (englanniksi)
Jan-Eric Steppa, John Rufus and the World Vision of Anti-Chalcedonian Culture, (Gorgias Press, 2002), xxvii + 199 pp. ISBN 1-931956-09-X
Ernest Honigmann, Pierre l'iberian et les ecrits du Pseudo-Denys l'Aréopagite, Bruxelles, 1952 (ranskaksi)
Petre Iberi. Works, Tbilisi, 1961 (georgiaksi)
Shalva Nutsubidze. Mystery of Pseudo-Dionys Areopagit, Tbilisi, 1942 (georgiaksi)(englanniksi)
Shalva Nutsubidze. Peter the Iberian and problems of Areopagitics. - Proceedings of the Tbilisi State University, vol. 65, Tbilisi, 1957. (venäjäksi)
A. Kofsky. "Peter the Iberian and the Question of the Holy Places," Cathedra 91 (1999), pp. 79–96. (hepreaksi)
ქართული ლიტერატურის ქრესტომათია. ტ. I შედგ. ს. ყუბანეიშვილის მიერ. ტ. I. თბ. 1944. (georgiaksi)
ძველი ქართული აგიოგრაფიული ლიტერატურის ძეგლები, ი. აბულაძის რედაქციით, II ტ. თბ. 1967. (georgiaksi)
ძველი ქართული აგიოგრაფიული ლიტერატურის ძეგლები, IV, ე. გაბიძაშვილის და მ. ქავთარიას რედაქციით, ტ. თბ. 1968. (georgiaksi)
ცხოვრება პერტე იბერისა, ასურული რედაქცია გერმანულიდან თარგმნა, გამოკვლევა, კომემტარები და განმარტებითი საძიებლები დაურთო ი. ლოლაშვილმა, თბილისი, 1988. (georgiaksi)
პეტრე იბერიელი (ფსევდო-დიონისე არეოპაგელი). შრომები. თარგმ. ეფრემ მცირისა. ს. ენუქაშვილის გამოც. თბ. 1961. (georgiaksi)
შ. ნუცუბიძე. პეტრე იბერი და ანტიკური ფილოსოფიური მემკვიდრეობა. შრომები. ტ. V. თბ. 1975. (georgiaksi)
ს. ყაუხჩიშვილი. ბერძნული ლიტერატურის ისტორია. ტ. III. თბ. 1973.(georgiaksi)
Н. Марр. Житие Петра Ивера, царевича—подвижника и епископа Мойюмского V века. Православный палестинский сборник. 1896 г. т. 16. (venäjäksi)
მ. თარხნიშვილი, ახლად აღმოჩენილი ქართული მონასტერი ბეთლემში, ბედი ქართლისა, 16, 1954. (georgiaksi)
გ. წერეთელი, უძველესი ქართული წარწერები პალესტინიდან, თბილისი, 1960. (georgiaksi)
გ. ფერაძე, უცხოელ პილიგრიმთა ცნობები პალესტინის ქართველი ბერებისა და ქართული მონასტრების შესახებ, გამოსაცემად მოამზადა, შესავალი წერილი და დამატებითი შენიშვნები დაურთო გ. ჯაფარიძემ, თბილისი,1995. (georgiaksi)
თ. მგალობლიშვილი, უცნობი ქართული მომასტერი წმ. მიწაზე, გვ. 341-349. (georgiaksi)
საქართველოს მართლმადიდებელი ეკლესიის ენციკლოპედიური ლექსიკონი, ავტორ-შემდგენელნი: ენრიკო გაბიძაშვილი (ხელმძღვანელი), მაია მამაცაშვილი, ანა ღამბაშიძე. თბ. 2007. (georgiaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3  4  WorldCat 2 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Muut:  SNAC  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Pietarsaaren tykistökoulu

Kreivi Adolf Hamilton
Pietarsaaren tykistökoulun oppilaille esitellään tykkikalustoa jääkärien ja jääkärimajuri Lauri Malmbergin johdolla.
Pietarsaaren tykistökoulu oli Suomen Valkoisen armeijan sisällissodan tarpeisiin perustama tykistökoulutusta antava oppilaitos.
Tykistökoulun perustaminen

Tykistökoulun perustamisajankohtana voitaneen pitää 5. helmikuuta 1918, jolloin everstiluutnantti Nenonen saapui Pietarsaareen Oulun valtauksesta, mukanaan Oulussa perustamansa tykkipatteri, mutta varsinainen koulutoiminta voidaan katsoa alkaneen vasta kun ruotsalainen kapteeni, kreivi Adolf Hamilton saapui Pietarsaareen ja aloitti järjestelmällisen toimintansa.
Tykistökoulussa antoivat opetusta ruotsalaiset upseerit. Koululla oli sen Pietarsaaressa olon aikana olennainen merkitys valkoisten voitolle sisällissodassa. Tykistökoulu toimi kaupungissa helmikuun alusta huhtikuun puoliväliin keväällä 1918.
Taulukko

| Nimi |  Päälliköt  |  Aseet  |
| --- | --- | --- |
| 1 itsenäinen joukko | Jääkäriluutnantti Uuno Poukkula |  1 kpl. 87 mm kanuna |
| 1 patteristo | Kapten Ivar Enhörning |  2 kpl. 87 mm kanunaa |
| 3 patteristo | Kapten Einar Förberg |  2 kpl. 87 mm kanunaa |
| 1 kranatinheitinpatteri | Luutnantti Martin Ekström |  4 kpl. kranatinheitintä |
| 1 räjähdyskomanto | Jääkäriluutnantti Paul Emil Påhlson |  |
| 2 räjähdyskomanto | Luutnantti Orvar Liedholm |  |
| 2 patteristo | Kapteeni Oscar Palme |  2 kpl. 87 mm kanunaa |
| 4 patteristo | Kapteeni Nils Palme |  2 kpl. 87 mm kanunaa |
| 5 patteristo | Jääkäriluutnantti Ingvald Pipping |  2 kpl. 77 mm kanunaa |
| 6 patteristo | Kapteeni Emil Haeger |  2 kpl. 87 mm kanunaa |
| 4 räjähdyskomanto | Luutnantti Sture Appelberg |   |
| 5 räjähdyskomanto | Jääkärivänrikki Yrjö Takkula |   |

Asevelvollisuuden jälkeen perustettiin uusia patteristoja.
| Nimi |  Päällikkö  |  Aseet  |
| --- | --- | --- |
| 1 kenttälennätinosasto | Inssinööri Sten Tennander |   |
| 2 kenttälennätinosasto | Luutnantti Helmer Larsson |   |
| Jääkäridivisioonen esikunta | Jääkärimajuri Lauri Malmberg |   |
| 3 kenttälennätinosasto | Ingenjör E. von Frenckell |   |
| 3 jääkäripatteristo | Jääkärikapteeni Aarne Snellman |  4 kpl. 87 mm kanunaa |
| 1 jääkäripatteristo | Jääkärikapteeni Torsten Lesch |  4 kpl. 122 mm haupitsia |
| Kenttäesikunta | Majuri Adolf Hamilton |   |
| 2 jääkäripatteristo | Jääkärikapteeni Jarl Vegelius |  4 kpl. 122 mm haupitsia |
| 13 patteristo | Majuri J. Schleutker |  2 kpl. 87 mm kanunaa |
| 4 kenttälennätinosasto | Inssinöri S. Weber |   |
| 14 patteristo | Kapteeni Erik Beskow |  2 kpl. 87 mm kanunaa |
| 15 patteristo | Kapteeni Arvid Rhodin |  2 kpl. 87 mm kanunaa |
| 20 patteristo | Kapteeni Sidney Stranne |  2 kpl. 122 mm haupitsia |
| 21 patteristo | Kapteeni Georg Michaelsson |  2 kpl. 122 mm haupitsia |
| 14 patteristo | Luutnantti Johan Hugo Eklund |  2 kpl. 122 mm haupitsia |
| 2. raskas patteristo | Kapteeni L. Pohjanheimo |  2 kpl. 105 mm kanunaa |
Kirjallisuutta

Juhani Vakkuri, Pietarsaaren tykistökoulu : valkoisen armeijan tykistön synty kevättalvella 1918 = Artilleriskolan i Jakobstad : grundandet av den vita arméns artilleri vårvintern 1918, ruotsiksi kääntänyt Christina Wisén]. Julk. Pietarsaaren reserviupseerikerho, 2008. 187 s. ISBN 978-952-92-3295-6
Eric Appelroth, Artilleriskolan i Jakobstad. Kort historik. Jakobstad 1968
Aarne Pietinen

Aarne Pietinen sotilasunivormussa vuonna 1941.
Kaarlo Urho Aarne Pietinen (16. kesäkuuta 1884 Säkkijärvi – 31. maaliskuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen valokuvaaja, joka oli tunnettu erityisesti mainos- ja teollisuuskuvaajana.
Aarne Pietisen vanhemmat olivat tehtailija Matti Pietinen ja Ida Maria Virtanen. Pietisen isä Matti Pietinen perusti useita yrityksiä ja rakennutti niin sanotun Pietisen palatsin Viipuriin. Aarne Pietinen pääsi ylioppilaaksi 1903 Viipurin reaalilyseosta ja opiskeli sitten jonkin aikaa Helsingin yliopistossa ja Polyteknillisessä opistossa. Hän oli vuonna 1906 muutamia kuukausia Helsingin Sanomien talouspäällikkön apulaisena ja siirtyi sitten isänsä Matti Pietisen puunjalostustehtaan prokuristiksi. Pietinen työskenteli 1908–1910 konttoripäällikkönä isänsä perustamassa Karjala-lehden Karjalan Kirjapaino Oy:n kirjapainossa ja toimitti pilalehti Ampiaista yhdessä taiteilija Aarno Karimon kanssa. Hän palveli tämän jälkeen vielä jonkin aikaa Matti Pietisen liikkeessä. Pietinen muutti vuonna 1920 Helsinkiin, jossa hän työskenteli aluksi Gutenbergin kirjapainon myyntipäällikkönä ja sitten paperitukkuri Dahlbergin konttoripäällikkönä. Hän julkaisi ensimmäisen suomenkielisen mainontaoppaan Ajanmukainen ilmoittaminen.
Pietisellä oli vuoteen 1929 saakka huonekalu- ja patjatehdas Helsingin Sörnäisissä. Kun tehdas meni konkurssiin valokuvausta harrastanut Pietinen ryhtyi ammattimaiseksi valokuvaajaksi vuoden 1930 tienoilla ja hän kuvasi aluksi lehtikuvia Uudelle Suomelle. Pietisellä oli yhdessä valokuvaaja Akseli Neittamon kanssa yhteisyritys Neittamo–Pietinen Valokuva Oy vuosina 1929–1931. Vuonna 1931 hän perusti oman valokuvaamon Aarne Pietinen Oy:n nimellä Helsingin Kasarmikadulle. Valokuvaamo erikoistui mainos-, matkailu- ja teollisuuskuvaamiseen. Vuodesta 1933 hän otti Suomen ulkoasiainministeriön virallisena kuvaajana matkailun edistämiseen tarkoitettuja kuvia. Pietisen kuvia oli muun muassa Iivari Leiviskän ja Paavo Ingervonlähde? toimittamassa teoksessa Suomi kuvina (WSOY 1939), josta on otettu useita painoksia myös kansainvälisille markkinoille.
Pietinen kirjoitti lehtiin käyttäen nimimerkkejä Aape ja Linssi. Hän oli mukana suojeluskuntatoiminnassa Viipurissa ja Helsingissä.
Aarne Pietisen pojat Otso ja Matti Pietinen olivat myös tunnettuja valokuvaajia, joita yhdessä kutsuttiin Pietisen klaaniksi. Pietisen valokuvaamo säilyi perheen omistuksessa vuoteen 1976, jolloin se myytiin. Valokuvaamo toimi nimellä Valokuvatalo Otso Pietinen & Co 1970-luvulla. Valokuvaamo panosti merkittävästi värikuviin 1950-luvulla.
Kirjallisuutta

Peilissä Pietiset: Valokuvaajasuvun kuvia kansakunnan murroksesta; kirj. Markku Pietinen, Leena Saraste, Jukka Kukkonen; kuvien toim. Hannu Häkkinen ja Jukka Kukkonen.  Museoviraston julkaisuja 9. Museovirasto, Helsinki 2017 ISBN 978-951-616-282-2
Aiheesta muualla

Kuuluisuuksien metsästäjät. Yleisön kuvanälän tyydyttäjät - lehtikuvaajat. Reportterimme haastattelee kolmea tunnettua sanomalehtivalokuvaajaa, Seura, 19.10.1938, nro 42, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  Photographers' Identities 
Henkilöt:  Yle
Dmitri Venevitinov

Dmitri Vladimirovitš Venevitinov (ven. Дми́трий Влади́мирович Веневи́тинов; 26. syyskuuta (J: 14. syyskuuta) 1805 Moskova, Venäjän keisarikunta – 27. maaliskuuta (J: 15. maaliskuuta) 1827 Pietari, Venäjän keisarikunta) oli venäläinen kirjailija.
Dmitri Vladimirovitš Venevitinov. Pjotr ​Fjodorovitš Sokolov (1791-1848), akvarelli paperille 1827. Puškinin valtionmuseo, Moskova
Hän oli romantiikan ajan runoilija, yksi venäläisen kirjallisuuden suurimmista toivoista ja yksi venäläisistä schellingiläisistä.