stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ibn Warraq

Ibn Warraq vuonna 2018.
Ibn Warraq (arab. ابن وراق‎) on tutkija ja usean tunnetun islamia käsittelevän kirjan tekijä. Hän elää nykyisin Yhdysvalloissa. Hän on arvosteleva islamia kohtaan, ja hänen mukaansa islam ja uskonnot yleensäkin ovat luonteeltaan sortavia. Ibn Warraq on salanimi, joka tarkoittaa ”rauhantekijän poikaa”. Tätä nimimerkkiä ovat käyttäneet monet muslimikirjoittajat vuosisatojen aikana.
Ibn Warraq syntyi Intiassa muslimiperheeseen, joka pian muutti Pakistaniin. Ibn Warraq opiskeli Edinburghin yliopistossa. Useissa kirjoissaan Ibn Warraq käsittelee Koraania ja Muhammadin elämää. Hän kannattaa humanistisia arvoja ja maallistunutta islamilaisuutta. Hän katsoo olevansa vasemmistolainen.
Warraq on yhdessä useiden muiden tunnettujen islamilais- ja arabitaustaisten islamin arvostelijoiden, mukaan luettuna Salman Rushdie ja Ayaan Hirsi Ali, kanssa julkaissut maaliskuussa 2006 kansainvälistä huomiota herättäneen kirjoituksen, nimeltään MANIFESTO: Together facing the new totalitarianism (Julistus: Yhdessä kohtaamme uuden totalitarismin). Manifestissaan he tuomitsevat islamismin totalitarismina, joka on maailmanlaajuinen uusi uhka kansallissosialismin ja stalinismin jälkeen. He hylkäävät länsimaisen moraalirelativismin, joka kulttuurien tasa-arvoon vedoten jättää puuttumatta islamin piirissä tapahtuviin ihmisoikeusloukkauksiin. Heidän mukaansa käsite ”islamofobia” on epäonnistunut, ja sitä käytetään pelotteena arvostelun torjumiseen.
Teokset

Ibn Warraq: Why I am not a Muslim.  Amherst, New York:  Prometheus Books, 1995.  ISBN 0-87975-984-4  Internet Archive.
(toim.): Origins of the Koran: Classic Essays on Islam's Holy Book.  Amherst, New York:  Prometheus Books, 1998.  ISBN 1-57392-198-X
(toim.): Quest for the Historical Muhammad.  Amherst, New York:  Prometheus Books, 2000.  ISBN 1-57392-787-2  Teoksen verkkoversio.
(toim.): What the Koran Really Says: Language, Text, and Commentary.  Amherst, New York:  Prometheus Books, 2002.  ISBN 1-57392-945-X
(toim.): Leaving Islam: Apostates Speak Out.  Amherst, New York:  Prometheus Books, 2003.  ISBN 1-59102-068-9
Defending the West: A Critique of Edward Said's Orientalism.  Amherst, New York:  Prometheus Books, 2007.  ISBN 1-59102-484-6
Which Koran? Variants, Manuscripts, and the Influence of Pre-Islamic Poetry.  Amherst, New York:  Prometheus Books, 2007.  ISBN 1-59102-429-3
Aiheesta muualla

Institute for the Secularisation of Islamic Society (englanniksi)
”Edward Said and the Saidists: or Third World Intellectual Terrorism” (englanniksi)
Boston Globe: Losing His Religion (englanniksi)
Profile: Ibn Warraq (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Australia  Kroatia  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Bert Sakmann

| Bert Sakmann |
| --- | --- |
 Bert Sakmann puhumassa vuonna 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. kesäkuuta 1942 (ikä 82) Stuttgart, Saksa
Koulutus ja ura
Instituutti:  Max Planck -instituutti
Tutkimusalue:  Fysiologia
Palkinnot:   Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinto
Bert Sakmann  (s. 12. kesäkuuta 1942) on saksalainen lääketieteilijä, joka sai vuonna 1991 Nobelin lääketieteen palkinnon yhdessä Erwin Neherin kanssa ionikanavien toimintaa soluissa koskevasta tutkimuksesta.
Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 1992.
Euroopan jalkapalloliiton kerroinjärjestelmä

UEFAn kerroinjärjestelmä (engl. UEFA Coefficient) on eurooppalaisessa jalkapallossa käytetty kerroinjärjestelmä, jota käytetään joukkueiden sijoittamiseen seurajalkapallon ja kansainvälisen jalkapallon kilpailusarjoissa. UEFA laskee kunkin jäsenliiton ja seurojen kertoimet joka kausi seurojen Mestarien liigassa, Eurooppa-liigassa ja Konferenssiliigassa saavuttamien tulosten perusteella. Jäsenliiton kerroin lasketaan sen edustamien jäsenseurojen menestyksen mukaisesti.
Miesten liittokohtaiset kertoimet

UEFA:n kansallisten jäsenliittojen järjestys määritetään näiden jäsenseurojen eurooppalaisissa sarjoissa saavuttamien tulosten perusteella. Liittojen kertoimet lasketaan yhteenlaskemalla seurojen Mestarien liigassa, Eurooppa-liigassa ja Konferenssiliigassa saamat pisteet edellisen viiden kauden aikana ja jakamalla tämä summa niiden seurojen lukumäärällä, jotka ovat osallistuneet kyseisiin kilpailuihin.
Aiheesta muualla

UEFA-COEFFICIENTS.COM - Country Ranking, Champions League and Europa League statistics
UEFA:n kansallisten sarjojen ranking (englanniksi)
Täydellinen seurajoukkueranking (epävirallinen sivusto) (englanniksi)
UEFA:n ranking-aiheinen epävirallinen sivusto (englanniksi)
Vesisamoilijat

Vesisamoilijat ry on lahtelainen melontaseura. Seuralla on kaksi toimipaikkaa: Kahvisaari Vesijärven rannalla ja Vellamostadion Joutjärven rannalla. Kahvisaari on pääasiassa keskittynyt virkistys- ja retkimelontaan, kun taas Joutjärvellä on kilpamelontaa, ratamelontaa ja kanoottipooloa. Seurassa on noin 400 jäsentä Lahdesta ja ympäryskunnista. Seura on perustettu vuonna 1950.
Joutjärvellä on kansainvälisen tason ratamelontaradat, mikä mahdollisti nuorten MM-kilpailujen järjestämisen vuonna 1997 yhdessä Suomen Kanoottiliiton kanssa. Nuorten MM-kilpailuissa meloi tuolloin seuran jäsen Jenni Honkanen, joka on myöhemmin edustanut Suomea aikuisten MM-kilpailuissa ja olympialaisissa.
Kanoottipoolossa Vesisamoilijat voitti lukuisia Suomen mestaruuksia 1980- ja 1990-luvuilla.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Kehittävä työntutkimus

Kehittävä työntutkimus on Suomessa kehitetty kulttuurihistorialliseen toiminnan teoriaan pohjautuva työn tutkimisen ja kehittämisen metodologia. Lähestymistapaa on kehitelty 1980-luvun alkupuolelta lähtien. Sitä on sovellettu työyhteisöjen toiminnan kehittämiseen useilla aloilla eri organisaatioissa ja siitä on tehty lukuisia väitöskirjoja sekä muita tutkimuksia ja raportteja.
Kehittävä työntutkimus toteuttaa organisaation toimintatapoihin vaikuttavia interventioita, joita kutsutaan laboratorioiksi. Keskeinen periaate organisaation toiminnan kehittämisessä on tämän metodologian mukaan organisaation toimintatapojen historiallinen analyysi. Metodologiaa toteuttava Muutoslaboratorio-toimintamalli on rekisteröity tavaramerkiksi Suomessa vuonna 1998. Muutoslaboratorion pohjalta on kehitelty edelleen uusia saman lähestymistavan sovelluksia ja laajennuksia.
Kehittävä työntutkimuksen keskuspaikka Suomessa on Helsingin yliopiston Toiminnan, kehityksen ja oppimisen tutkimusyksikkö, englanniksi Center for Research on Activity, Development and Learning, CRADLE. Se on muodostettu yhdistämällä kehittävän työntutkimuksen aikaisempi tyyssija Toiminnan teorian ja kehittävän työntutkimuksen yksikkö kasvatustieteen laitokselta sekä Verkko-oppimisen ja tiedonrakentelun tutkimuskeskus psykologian laitokselta.
Lähestymistavan taustaa

Kehittävän työntutkimuksen perustana on kulttuurihistoriallinen toiminnan teoria. Siinä sovelletaan neuvostoliittolaisten kulttuurihistoriallisen psykologian edustajien, erityisesti Lev Vygotskin, Aleksandr Lurijan ja Aleksei Leontjevin 1920-luvulla alkanutta pyrkimystä yhdistää tuolloin käyttäytymis- ja yhteiskuntatieteissä erillisinä nähdyt yksilön ja yhteiskunnan näkökulmat. Lähtökohtana olivat Karl Marxin niin sanotut Feuerbach-teesit. Yhdistävänä linkkinä yksilön ja yhteiskunnan tasojen välillä on toiminnan kuvaaminen ns. toimintajärjestelmän avulla.
Toimintajärjestelmän käsite on kehittynyt vaiheittain analysoitaessa ihmisen toiminnan historiallista kehittymistä. Toimintajärjestelmän mallin kehittymisessä keskeisiä oivalluksia ovat olleet Vygotskin tekemä ärsyke-reaktio-mallin laajennus työkalun tai merkin avulla välittynyttä tekoa kuvaavaksi rakenteeksi ja Leontjevin kolmitasoinen kuvaus toiminnan rakenteesta. Työkalun käsite tuo kuvaukseen toiminnan säätelyn ja toiminnan jakaminen eritasoisiin osiin auttaa kuvaamaan sellaisia tekoja, jotka ovat mielekkäitä vain laajemman kokonaisuuden osina. Tarkastelu tavoittaa siis toiminnan tiedostettuja merkityksiä, tavoitteita ja suunnitelmia.
Kehittävän työntutkimuksen yhteyksiä

Kehittävä työntutkimus on monitieteinen lähestymistapa. Sillä on yhteyksiä erilaisiin toiminnan ja organisaatioiden kehittämispyrkimyksiin sekä oppimisen tarkasteluihin. Sen yhteydet tieteenaloihin ja tutkimussuuntauksiin eivät ole yksinkertaisia. Työpsykologiaa on arvosteltu liian suppeista analyysiyksiköistä, teon tai tehtävän käsittämisestä perusyksiköksi. Myös suhde toimintatutkimukseen on jännitteinen.
Hannu L.T. Heikkisen ja Jyrki Jyrkämän tulkinnan mukaan toimintatutkimuksen eri suuntauksia ei yhdistä mikään tietty teoria. Kehittävää työntutkimusta voidaan pitää yhtenä toimintatutkimuksen lajina ainakin siinä mielessä, että sillä pyritään muutokseen tai muutoksiin tutkimuskohteessa. Engeström on korostanut kehittävän työntutkimuksen pyrkimystä kohteen historialliseen analyysiin ja eroavan sillä toimintatutkimuksesta. Samaa tavoitetta korostetaan Heikkisen ja Jyrkämän sekä Huttusen ja Heikkisen mukaan kuitenkin myös esimerkiksi Stephen Kemmisin edustamassa suuntauksessa pyrittäessä "emansipatoriseen toimintatutkimukseen".
Suomalaiset oppimisen tutkijat Kai Hakkarainen, Kirsti Lonka ja Lasse Lipponen ovat oppimisesta käytettyjen vertauskuvien pohjalta kirjassaan Tutkiva oppiminen: järki, tunteet ja kulttuuri oppimisen sytyttäjinä tulkinneet toiminnan teorian ja sitä soveltavan ekspansiivisen oppimisen mallin käsittävän oppimisen uuden tiedon luomiseksi.
Kehittävän työntutkimuksen sovellutuksia

Kehittävän työntutkimuksen ensimmäinen toteutunut käytännön sovellutus oli vuosina 1983–1985 tehty tutkimus siivoustyön hallinnasta, jossa kohdeyrityksenä oli ServiSystems Oy. Sittemmin kehittävää työntutkimusta on sovellettu lukuisilla aloilla ja kehittävän työntutkimuksen otetta on käytetty ja muokattu useissa väitöstutkimuksissa.
Pirjo Lambert kehitti väitöstutkimuksessaan (1999) ns. oppimisstudiota, uudenlaista koulutus- ja kehittämistilaisuutta, jossa opettajankoulutuksessa luotuja välineitä muunneltiin ja kehitettiin edelleen terveys- ja sosiaalialan oppilaitosten, ammatillisen opettajankoulutuksen ja työelämän organisaatioiden vuorovaikutuksessa. Oppimisstudio soveltaa mm. kehittävän siirtovaikutuksen käsitettä.
Janne Lehenkarin väitöskirjassa (2006) tarkastellaan teknisten tuoteinnovaatioiden syntyä vakiintuneiden osaamisalueiden ulkopuolella. Esimerkkeinä ovat Benecol-margariini, NMT-matkapuhelinjärjestelmä ja ProWellness-diabeteshoitotietojärjestelmä. Työ käsittelee tällaisessa innovaatiotoiminnassa tarvittavia oppimis- ja yhteistyöprosesseja. Toiminnan teorian käsitteitä käyttäen arvioidaan kriittisesti ja kehitetään edelleen oppimisen verkon käsitettä, joka on organisaatiotutkija Walter Powellin tutkimusryhmän aiemmin kehittelemä.
Marianne Teräksen väitöskirjassa (2007) tarkastellaan kulttuurienvälistä oppimista kohderyhmänä ammatillisessa koulutuksessa olevat maahanmuuttajaopiskelijat. Tutkimuksessa kehitettiin muutoslaboratoriomenetelmän pohjalta kulttuurilaboratorio, jossa käydyt keskustelut ovat tutkimuksen aineistoa. Tutkimuksessa tarkasteltiin osallistujien tekemiä ehdotuksia koulutuksen kehittämiseksi. Suomalaisessa koulutuksessa vallitseva työnjako ja työvälineet poikkesivat opiskelijoiden aiemmista kokemuksista. Työskentelyssä tuli esille mm. erilaisten papereiden tärkeä rooli suomalaisessa opiskelu- ja työkulttuurissa verrattuna opiskelijoiden aiempiin kokemuksiin.
Sijoitusasiantuntijoiden työn kehittäminen varallisuudenhoitoyksikössä oli vuonna 2003 toteutetun hankkeen kohteena. Hankkeessa tehtiin kehittämisinterventio muutoslaboratoriomenetelmällä kohteena sijoitussuunnitelman käyttöönotto. Tutkijoita kiinnosti se, millaisia merkityksiä eri toimijat antoivat sijoitussuunnitelmalle ja miten sen käyttöönotto vaikutti. Hankkeessa tutkittiin myös yhteiskehittelyn ideaa ja sen soveltamista.
Ammattikorkeakouluissa kehittävää työntutkimusta on suositeltu yhdeksi ylemmän ammattikorkeakoulututkinnon opinnäytetöissä hyödynnettäväksi metodologiaksi "tutkimuksen ja kehittämisen välimaastoon" kuuluvana lähestymistapana. Samassa yhteydessä on mainittu toimintatutkimus, arviointitutkimus, käytäntötutkimus ja tulevaisuudentutkimus.
Kirjallisuutta

Engeström, Yrjö: From Teams to Knots: Activity-theoretical Studies of Collaboration and Learning at Work.  New York, N.Y.:  Cambridge University Press, 2008.  ISBN 978-0-521-86567-8  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Muutoksen tekijät - toimintakonseptin kehittäjien oppimisverkosto Toiminnan teorian ja kehittävän työntutkimuksen yksikkö, Helsingin yliopisto. Viitattu 24.4.2012. (suomeksi)
Martti Noponen

Martti Robert Noponen (7. kesäkuuta 1928 Pyhäjärvi Ol – 27. joulukuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen Helsingin yliopiston valtio-opin professori. Hän oli Helsingin yliopiston yleisen valtio-opin apulaisprofessorina 1971–1991 sekä yleinen valtio-opin dosenttina 1966–1971 ja 1991–1996.
Teoksia

Kansanedustajien sosiaalinen tausta Suomessa, Helsingin yliopiston väitöskirja. Valtiotieteellisen yhdistyksen julkaisusarja. Politiikan tutkimuksia 6. Helsinki 1964
The legislative career in Finland ; kirj. Martti Noponen ja Pertti Pesonen. Acta politica 3. Institutum politicum Universitatis Helsingiensis, Helsinki 1964
Valtio-oppi, Tiedon portaat osa 5. WSOY 1968, julkaistu uudelleen nimellä Politiikka tutkimuksen kohteena. WSOY 1968, 2. painos 1969, 3. uus. painos 1972
Ohjeita pro gradu -tutkielman tekijöille. 2. painos Helsingin yliopisto, yleisen valtio-opin laitos 1984, 3. tark. painos 1990, 4. tark. painos (toinen kirj. Juha Auvinen) 1996
Noposten suku : Haapajärveltä v. 1800 Kärsämäen Porkkalan kylään muuttaneen Matti Gabrielinpoika Noposen, aik. Tulpon, jälkeläiset. M. Noponen, Helsinki 1999, 2. uud. painos 2005
Arava-talon vaiheita Ruskeasuolla : As. oy Koroistentie 13 täytti 40 vuotta 15.5.1999. Asunto-osakeyhtiö Koroistentie 13, Helsinki 2001
Toimitustöitä

Kylä pieni Porkkalasta : muistelmia ja kuvauksia Porkkalan ja sen asukkaiden vaiheista Kärsämäellä ; toimittanut Martti Noponen ; kartat Pertti Noponen ; piirrokset Tuula Lehtimäki. Kärsämäen kylätoimikunta, Kärsämäki 1997
Aiheesta muualla

Martti Noposen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
Kiikunlähde

| Kiikunlähde |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Hollola
Koordinaatit:  61°01′51″N, 25°25′00″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Vesijärven valuma-alue (14.24)
Laskuoja:  Kiikunoja Vesijärveen 
Järvinumero:  14.245.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  96,1 m  
Pituus:  370 m  
Leveys:  170 m  
Rantaviiva:  1 km  
Pinta-ala:  1,2 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKiikunlähde 
Kiikunlähde on Hollolan Uskilassa sijaitseva luonnonlähde.
Kiikunlähde on Hollolan kunnan matkailusivujen mukaan Suomen suurin lähdeallas. Sen pituus on 400 metriä ja leveys leveimmillään 100 metriä. Sen 14 lähteensilmästä purkautuu vettä noin 7 000 m3/vrk. Pohjoispäässä on pato, joka on nostanut lähdelammen pintaa muutaman metrin ja siten muodostanut riittävän putouksen ja tasaisen ympärivuotisen virtauksen padon vieressä sijainneelle myllylle ja sahalle. Vesi jatkaa matkaansa Kiikunojaa pitkin Vesijärveen Kirkonlahteen lähelle Hollolan kirkkoa. Lähteen silmässä veden lämpötila on noin 5 astetta, joten se ei jäädy talvella.
Hydrogeologisesti Kiikunlähde on osa Etelä-Suomen suurinta maan alla olevaa pohjavesiallasta, joka purkautuu suurina lähteinä kolmeen suuntaan: Kymijoen vesistöön, Kokemäenjoen vesistöön ja Suomenlahteen laskeviin pikkujokiin. Näistä suurista lähteistä yksi on Kiikunlähde.
Kiikunlähteelle johtava Kiikuntie on yksityistie, ja se on suljettu autoilta. Tietä saa ajaa vain luvan kanssa.
Jääkiekko talviolympialaisissa 1994

| Jääkiekko talviolympialaisissa vuonna 1994   Ishockey under Vinter-OL 1994 |
| --- | --- |

Joukkueet: 12 (16)
Isäntämaa:  Norja
Kisapaikkakunnat: Lillehammer   Gjøvik
Ajankohta: 12.–27. helmikuuta 1994
Mitalistit
–  Kulta:  Ruotsi
–  Hopea:  Kanada
–  Pronssi:  Suomi
Ottelut: 46
Paras maalintekijä:  Miroslav Šatan (9)
   ← 1992  1998 →
Kazakstanin postilaitos julkaisi postimerkin Lillehammerin olympiakiekkoturnauksen kunniaksi, vaikka maa ei itse osallistunut kisoihin.
Valko-Venäjän postilaitos julkaisi myös postimerkin Lillehammerin olympialaisten jääkiekkoturnauksen kunniaksi Kazakstanin postilaitoksen tapaan. Valko-Venäjäkään ei osallistunut kisoihin.
Jääkiekko oli ohjelmassa vuoden 1994 talviolympialaisissa Lillehammerissa. Turnaukseen osallistui 12 joukkuetta. Turnaukseen kutsuttiin 11 parasta edellisvuoden maailmanmestaruuskilpailujen joukkuetta, mukaan lukien isäntämaa Norjan jääkiekkomaajoukkue. Ottelut pelattiin 12.–27. helmikuuta 1994.
Viimeisestä paikasta turnaukseen järjestettiin karsintaturnaus, joka pelattiin Sheffieldissä, Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Sheffieldin-turnaukseen kutsuttiin kaksi B-sarjan parasta joukkuetta, C-sarjan voittaja, paras Aasian joukkue sekä Slovakian joukkue villillä kortilla. Karsintaturnauksessa pelattiin yksinkertainen sarja, jonka voittaja sai paikan olympiaturnaukseen. Itse olympiaturnauksen järjestelmä oli sama kuin edellisissäkin kisoissa.
Ruotsi voitti olympiakultaa jännittävien vaiheiden jälkeen. Loppuottelussa Ruotsi voitti Kanadan rangaistuslaukauskilpailussa. Peter Forsberg viimeisteli ratkaisevan maalin, ja maalivahti Tommy Salo torjui Kanadan viimeisen yrityksen.
Turnauksen pistepörssin kärkikolmikon muodostivat Slovakian Žigmund Pálffy (3+7), Miroslav Šatan (9+0) ja Peter Šťastný  (5+4). Suomen parhaat pistemiehet olivat Mika Nieminen (3+5), Ville Peltonen (4+3) ja Saku Koivu (4+3).
Suomi turnauksessa

Suomi pelasi Curt Lindströmin alaisuudessa turnauksessa hyvin. Juuri tuohon aikaan Suomen joukkueen sukupolvenvaihdos pelaajistossa voimistui, ja kaudella 1993–1994 Saku Koivu, Ville Peltonen ja Jere Lehtinen tekivät läpimurtonsa. Maajoukkueen nuoreen pelaajistoon kuuluivat myös Marko Kiprusoff, Sami Kapanen ja Tero Lehterä. Kokemusta joukkueessa edustivat muun muassa Raimo Helminen, Nieminen, Esa Keskinen, Hannu Virta ja Jarmo Myllys.
Ennen välieriä Suomi oli voittanut kaikki ottelut. Leijonat kukisti Tšekin maalein 3–1, Venäjän lukemin 5–0, Norjan lukemin 4–0, Itävallan maalein 6–2 ja Saksan maalein 7–1. Puolivälierässä Suomi voitti ylivoimaisesti Yhdysvallat maalein 6–1. Suomen maalintekijöitä olivat Nieminen kahdesti ja Koivu, Virta, Kiprusoff sekä Janne Ojanen kukin kerran. Suomen voittoputkelle ei näkynyt loppua, ja Suomessa eläteltiin jopa mestaruusunelmia.
Kuitenkin Kanada voitti Suomen välierissä. Suomi ja Kanada lähtivät toiselle erätauolle 2–2-tilanteessa, mutta Suomi hävisi Kanadalle viimeisen erän maalein 1–3 ja koko ottelun lukemin 3–5. Suomi oli pelannut olympiakisoissa ennen tuota erää peräti 20 erää tappiotta. Suomi hävisi turnauksessa vain yhden erän, välierässä Kanadaa vastaan.
Suomi päätyi siten loppuottelun sijaan pronssiotteluun, mikä oli suuri pettymys joukkueelle. Kuitenkin ennen pronssiottelua Lillehammerissa kaksi pronssimitalia saavuttanut maastohiihtäjä Marja-Liisa Kirvesniemi kävi kannustamassa Suomen joukkuetta ja pettymyksen kärsinyt joukkue kasasi itsensä viimeiseen otteluunsa.
Suomi voitti Venäjän lukemin 4–0. Myllys torjui Suomen maalilla 21 kertaa, ja Suomelta maalit tekivät Marko Palo, Mika Alatalo, Peltonen ja Mika Strömberg.
Karsinta > Karsinnat läpäisseet joukkueet

| Kilpailu | Paikka | Kilpailupaikkoja | Kilpailupaikan lunastaneet |
| --- | --- | --- | --- |
| Maailmanmestaruuskisat vuonna 1993 |  Dortmund, München | 10 |  Venäjä    Ruotsi   Tšekki   Kanada   Saksa   Yhdysvallat   Suomi   Italia   Itävalta   Ranska |
| Isäntämaa |  | 1 |  Norja |
| Olympiakarsintaturnaus |  Sheffield | 1 |  Slovakia |
| Yhteensä |  | 12 |  |
Karsinta > Karsintaturnaus

| Joukkue | O | V | T | H | Maaliero | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Slovakia | 4 | 3 | 1 | 0 | 25-8 | 7 |
|  Latvia | 4 | 3 | 0 | 1 | 22-14 | 6 |
|  Puola | 4 | 1 | 2 | 1 | 14-16 | 4 |
|  Japani | 4 | 1 | 0 | 3 | 11-22 | 2 |
|  Britannia | 4 | 0 | 1 | 3 | 9-21 | 1 |
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| 28. elokuuta 1993 |  Britannia | 2-2 (0-1,0-0,2-1) |  Puola |
| 29. elokuuta 1993 |  Slovakia | 7-2 (3-1,2-1,2-0) |  Japani |
| 30. elokuuta 1993 |  Latvia | 6-2 (3-0,1-0,2-2) |  Puola |
| 30. elokuuta 1993 |  Britannia | 2-4 (0-1,1-2,1-1) |  Japani |
| 1. syyskuuta 1993 |  Slovakia | 4-4 (2-0,1-1,1-3) |  Puola |
| 1. syyskuuta 1993 |  Britannia | 4-8 (2-1,2-4,0-3) |  Latvia |
| 2. syyskuuta 1993 |  Slovakia | 7-1 (2-1,3-0,2-0) |  Latvia |
| 2. syyskuuta 1993 |  Puola | 6-4 (0-1,5-1,1-2) |  Japani |
| 4. syyskuuta 1993 |  Latvia | 7-1 (2-0,3-1,2-0) |  Japani |
| 4. syyskuuta 1993 |  Britannia | 1-7 (0-2,1-3,0-2) |  Slovakia |
Otteluareenat

| Håkons Hall   Kapasiteetti: 11 500 henkeä | Gjøvik Olympiske Fjellhall   Kapasiteetti: 5 800 henkeä |
| --- | --- |

Lillehammer: Gjøvik
Joukkueet

| --- | --- |
 Lohko A  Venäjä   Tšekki   Saksa   Suomi   Itävalta   Norja :  Lohko B  Ruotsi   Kanada   Yhdysvallat   Italia   Ranska   Slovakia
Sijoitusottelut

Ottelujen alkamisajat paikallisia aikoja
Sijoitusottelut > Ottelut sijoista 9.–12.

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Välierät sijat 9–12 | Välierät sijat 9–12 |  |  | Ottelu 9. sijasta | Ottelu 9. sijasta |
 
: 22.2. − Lillehammer
|  |   Italia | 6 |   |  |  |  |
|  |   Norja | 3 |   |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |
|  |  |  |  |  | 44.2. − Gjøvik | 44.2. − Gjøvik |
|  |   |   |   |   |   Ranska | 2 |
|  |   |   |   |   |   Italia | 3 |
|  |   |  |   |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |
|  |  |  |  |  | Ottelu 11. sijasta | Ottelu 11. sijasta |
|  | 22.2. − Lillehammer | 22.2. − Lillehammer |   |  | 44.2. − Lillehammer | 44.2. − Lillehammer |
|  |   Itävalta | 4 |   |  |   Norja |   3 |
|  |   Ranska | 5* |   |  |   Itävalta |   1 |
Sijoitusottelut > Ottelut sijoista 9.–12. > Ensimmäinen kierros

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 22.2. |  Italia | 6-3 |  Norja | Lillehammer |  |
16:30: 
| 16:30 | (3-2, 1-1, 2-0)  | (3-2, 1-1, 2-0)  | (3-2, 1-1, 2-0)  | Yleisömäärä: 8 013  Tuomarit:  Korentschnig  |  |
| 16:30 |  Gaetano Orlando − 00.18  Jimmy Camazzola − 08.06 Roland Ramoser − 11.56   Bruno Zarrillo − 37.50 Lucio Topatigh − 53.41 Gaetano Orlando − 56.36 | raportti 1-0 1-1 2-1 3-1 3-2 3-3 4-3 5-3 6-3 |   07.22 − Petter Salsten   16.38 − Geir Hoff 21.36 − Tommy Jakobsen    | Yleisömäärä: 8 013  Tuomarit:  Korentschnig  |  |
| 16:30 |   | Maalivahdit |   | Yleisömäärä: 8 013  Tuomarit:  Korentschnig  |  |
| 16:30 | Bruno Campese |  | Jim Marthinsen | Yleisömäärä: 8 013  Tuomarit:  Korentschnig  |  |
16:30: 
16:30: 
16:30: 
16:30: 




| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 22.2. |  Itävalta | 4-5 rl. |  Ranska | Lillehammer |  |
21:00: 
| 21:00 | (2-2, 0-1, 2-1, 0-0, 0-1)  | (2-2, 0-1, 2-1, 0-0, 0-1)  | (2-2, 0-1, 2-1, 0-0, 0-1)  | Yleisömäärä: 9 136  Tuomarit:  Savaris  |  |
| 21:00 |  Marty Dallman − 01.43   Marty Dallman − 19.00  Werner Kerth − 49.36  Richard Nasheim − 53.39 | raportti 1-0 1-1 1-2 2-2 2-3 3-3 3-4 4-4 |   15.01 − Pierrick Maia 15.26 − Serge Poudrier  24.56 − Arnaud Briand  51.23 − Franck Pajonkowski    | Yleisömäärä: 9 136  Tuomarit:  Savaris  |  |
| 21:00 |   | Maalivahdit |   | Yleisömäärä: 9 136  Tuomarit:  Savaris  |  |
| 21:00 | Brian Stankiewicz |  | Petri Ylönen | Yleisömäärä: 9 136  Tuomarit:  Savaris  |  |
21:00: 
21:00: 
21:00: 
21:00: