stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Teemu Nurmio
Saavutukset > Pelaajana

1 SM-hopea: 2018
5 Itä-Länsi-ottelua: 2018, 2019, 2021, 2022, 2023
Superpesiksen kärkilyöntikuningas: 2023
Kultainen maila: 2023
Superpesiksen kuukauden pelaaja: kesäkuu 2023
Tilastot > Superpesiksen runkosarja

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Joukkue | Ottelut | Lyödyt | Tuodut | Kärkilyönnit |
| 2013 | Kouvolan Pallonlyöjät | 19 | 0+1 | 9 | 32 (45,07%) |
| 2014 | Kouvolan Pallonlyöjät | 30 | 1+2 | 21 | 62 (58,49%) |
| 2015 | Kouvolan Pallonlyöjät | 30 | 0+1 | 22 | 74 (57,36%) |
| 2016 | Kouvolan Pallonlyöjät | 25 | 1+4 | 33 | 77 (72,64%) |
| 2017 | Kouvolan Pallonlyöjät | 32 | 4+9 | 44 | 122 (70,52%) |
| 2018 | Kouvolan Pallonlyöjät | 32 | 0+2 | 41 | 98 (67,59%) |
| 2019 | Imatran Pallo-Veikot | 30 | 3+0 | 47 | 183 (78,54%) |
| 2020 | Imatran Pallo-Veikot | 24 | 1+1 | 39 | 134 (72,43%) |
| 2021 | Hyvinkään Tahko | 27 | 1+1 | 35 | 124 (65,96%) |
| 2022 | Hyvinkään Tahko | 30 | 3+0 | 45 | 153 (69,23%) |
| 2023 | Hyvinkään Tahko | 28 | 5+1 | 48 | 179 (78,85%) |
Tilastot > Superpesiksen pudotuspelit

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Joukkue | Ottelut | Lyödyt | Tuodut | Kärkilyönnit |
| 2015 | Kouvolan Pallonlyöjät | 5 | 0+0 | 7 | 8 (50,00%) |
| 2016 | Kouvolan Pallonlyöjät | 9 | 0+0 | 13 | 28 (65,12%) |
| 2017 | Kouvolan Pallonlyöjät | 10 | 0+0 | 6 | 19 (48,72%) |
| 2018 | Kouvolan Pallonlyöjät | 12 | 1+1 | 9 | 38 (63,33%) |
| 2022 | Hyvinkään Tahko | 11 | 0+0 | 9 | 53 (60,23%) |
Muuta

Teemu Nurmion pallon tavoittelu, joka päätyi Vimpelin Saarikentällä jokeen, sai kansainvälistäkin huomiota heinäkuussa 2022.
The Varangian Way

| The Varangian Way Turisas |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2006–2007
 Julkaistu: 15. toukokuuta 2007
 Tuottaja(t): Mathias Nygård
 Tyylilaji: folk metal
 Kesto: 42.57
 Levy-yhtiö: Century Media
Listasijoitukset
  17.
Turisaksen muut julkaisut
| Battle Metal 2004 | The Varangian Way 2007 | Stand Up And Fight 2011 |
The Varangian Way on metalliyhtye Turisaksen toinen studioalbumi, joka julkaistiin 15. toukokuuta 2007. Levyn teema on viikinkien idäntie. Levyltä on myös julkaistu singlet "To Holmgard and Beyond" ja "Rasputin". Levy on teema-albumi, jonka kappaleet kuvaavat seikkailijajoukon matkaa pitkin viikinkien idäntietä kohti Miklagårdia (Konstantinopolia) ja etenevät matkaa pitkin. Tapahtumat ajoittuvat Rooman valtakunnan kultaiselle ajalle, 1000-luvun alkupuoliskolle.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 17.
Kappaleet

To Holmgard and Beyond – 5.17
A Portage to the Unknown – 4.50
Cursed Be Iron – 5.03
Fields of Gold – 4.34
In the Court of Jarisleif – 3.17
Five Hundred And One – 6.18
The Dnieper Rapids – 5.20
Miklagard Overture – 8.18
[silence] – 0.59 (Director's Cut -versiolla)
Rasputin – 3.51 (Director's Cut -versiolla)
To Holmgard and Beyond (Single Edit) – 3.27 (Director's Cut -versiolla)
Levyn erikoispainos

Turisas julkaisi lokakuussa 2007 The Varangian Way-levystä kahden levyn erikoispainoksen. CD sisältää kaksi bonuskappaletta ja DVD-levy bändin livetallenteita, musiikkivideon sekä karaokeversion singlestä To Holmgard And Beyond.
Cursed Be Iron

Cursed Be Iron -kappale poikkeaa levyn muista kappaleista kahdesta syystä. Ensinnäkään se ei liity levyn Viikinkien idäntiestä kertovaan tarinaan. Viikinkimetalliin sijaan Cursed Be Ironin teema nojaa suomalaiseen kansanmusiikkiin sekä folk metalliin. Toiseksi se on levyn raidoista ainoa, jota bändin solisti Mathias Nygård ei ole sanoittanut. Kappaleen sanat ovat sen sijaan Kalevalan englanninkielisestä käännöksestä.
Näyte Cursed Be Ironin sanoituksista (Kalevalan on englannin kielelle kääntänyt John Martin Crawford)
Once thou wert of little value, having neither form nor beauty, neither strength nor great importance, when in form of milk thou rested, when for ages thou wert hidden in the breasts of God's three daughters, hidden in their heaving bosoms, on the borders of the cloudlets, in the blue vault of the heavens.
Et sä silloin suuri ollut etkä suuri etkä pieni, et kovin koreakana etkä äijältä äkäinen, kun sa maitona makasit, rieskasena riuottelit nuoren neitosen nisissä, kasvoit immen kainalossa pitkän pilven rannan päällä,alla taivahan tasaisen.
Arvostelut

AllMusic:
Desibeli.net:
Helsingin Sanomat:
Imperiumi.net:
PopMatters:
Soundi:
Aiheesta muualla

The Varangian Way Discogsissa (englanniksi)
Albumi The Varangian Way Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi) (englanniksi)
Turisas
| --- | --- |
Albumit:   Battle Metal  The Varangian Way  Stand Up and Fight  Turisas2013 
DVD:t:  A Finnish Summer with Turisas
Tiina-Maija Koskela

Tiina-Maija Koskela (o.s. Hirvilammi, s. 15. huhtikuuta 1980 Seinäjoki) on suomalainen sopraano.
Tiina-Maija Koskela on kansainvälisen, Wagneriin keskittyneen Lauritz Melchior -laulukilpailun (Arkistoitu – Internet Archive) voittaja vuodelta 2014. Lisäksi Koskela on voittanut Lappeenrannan valtakunnallisen laulukilpailun naisten sarjan vuonna 2008 sekä sijoittunut toiseksi Timo Mustakallio -laulukilpailussa vuonna 2006.
Musiikin opinnot Tiina-Maija Koskela aloitti Etelä-Pohjanmaan musiikkiopistossa.
Koskela valmistui musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemian oopperakoulutuksesta Seppo Ruohosen johdolla erinomaisin arvosanoin vuonna 2008. Kauden 2007–2008 hän opiskeli kansainvälisellä Udo Reinemannin mestarikurssilla Brysselin kuninkaallisessa konservatoriossa. Vuonna 2013 Koskela sai kunnian tulla valituksi Suomen Wagner-seuran Bayreuth-stipendiaatiksi.
Tiina-Maija Koskela on syventänyt opintojaan Jaakko Ryhäsen, Mika Kareksen, Dorothy Irvingin, Wilma Vernocchin ja edesmenneen Tom Krausen kanssa.
Tiina-Maija Koskelan kirkas, iskukykyinen ääni loistaa erityisesti Straussin, Verdin ja Wagnerin sopraano-osissa. Hän debytoi Suomen Kansallisoopperassa syksyllä 2008, Savonlinnan Oopperajuhlilla kesällä 2009 ja Tampereen Oopperassa keväällä 2013. Maaliskuussa 2015 Koskela lauloi Evan roolin Harry Kupferin ohjauksessa Nürnbergin mestarilaulajissa Suomen kansallisoopperassa. Kesäkuussa 2015 Koskela debytoi Elsan roolissa Wagnerin Lohengrin -oopperassa Pfozheimissa, Saksassa.
Koskelan sydäntä lähellä on myös suomalainen musiikki. Hän on saanut kunnian kantaesittää useita nykymusiikin teoksia, kuten Aulis Sallisen Linna vedessä, Uljas Pulkkiksen Kekkonen-oopperan, Luonnontiede-konserton ja Lähestyminen-laulusarjan sopraanolle ja orkesterille sekä Ilkka Kuusiston Taipaleenjoki-oopperan.
Vuonna 2010 Koskela kantaesitti Vatikaanissa Filarmonia di Roman solistina Ezio Montin sävellyksen Sei Grande Karol.
Koskelan konserttirepertuaariin kuuluu monipuolisesti liediä ja orkesteriteoksia. Erityispaikkansa ohjelmistossa on Wagnerin Wesendonck-laulusarjalla, Straussin Vier letzte Lieder -sarjalla ja Sibeliuksen sekä Kuulan lauluilla.
Koskela on naimisissa entisen pikaluisteluvalmentajan Pasi Koskelan kanssa.
Aiheesta muualla

Tiina-Maija Koskelan kotisivu
Tiina-Maija Koskela Twitterissä
Minun Wagnerini: Sopraano Tiina-Maija Koskela (Arkistoitu – Internet Archive) Yle Areena. 13.5.2013.
Tennōjin puisto

Näkymä sisäänkäynnin luota.
Tennōjin puisto on viheralue  Tennōji-kun suuralueella Osakan eteläosassa.
Puisto avattiin vuonna 1909. Vuodesta 1990 kävijöiltä on kerätty sisäänpääsymaksua. Puiston alueella on historiallisia kohteita kuten Chausuyama Tumulus, joka on alkujaan Kuroda-klaanin riisivarasto Edo-kauden puolivälistä.  Osakan eläintarha ja Osakan kaupungin taidemuseo sijaitsevat myös puiston alueella.
Puiston sisäänpääsyportin läheisyydessä on laajoja kukkaistutuksia ja ruusuköynnösten koristama muuri. Puistoon sisältyy myös lampi ja sen rannalla japanilaistyylinen Keitakuen-puutarha, jonka pinta-ala on 13 700 m2.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tennōjin puisto Wikimedia Commonsissa
Johan Magnus Krook

Johan Magnus Krook (12. maaliskuuta 1760 Turku – 15. tammikuuta 1828 Helsinki) oli suomalainen lakimies, jonka ura huipentui senaatin oikeusosaston jäsenyyteen. Hän aloitti opiskelun Turun akatemiassa 1775 ja pääsi auskultantiksi Turun hovioikeuteen 1777. Krook valittiin 1778 hovioikeuden ylimääräisen kanslistin virkaan, 1780 varanotaariksi ja 1784 hän sai varatuomarin arvon. Samana vuonna hänet nimitettiin Savon ja Karjalan läänin lääninsihteeriksi ja 1792 hänelle myönnettiin laamannin arvo.
Vuonna 1793 Krook nimitettiin Vaasan ja Oulun lakikunnan laamanniksi ja 1811 hänet kutsuttiin jäseneksi hallituskonseljin oikeusosastoon, joka oli korkeimman oikeuden varhainen edeltäjä. Valtioneuvoksen arvon hän sai 1817 ja todellisen valtioneuvoksen arvon 1822. Vuonna 1826 hän vaihtoi virkaa vävynsä Carl Arved Krabben kanssa ja siirtyi hovioikeudenneuvokseksi Vaasan hovioikeuteen. Hovioikeuden virasta huolimatta Krook pysyi oikeusosaston jäsenenä kuolemaansa saakka.
Johan Magnus Krookin isä oli Etelä-Suomen lakikunnan laamanni, hovioikeudenneuvos ja lakitieteentohtori Carl Krook (1723–1776) ja äiti Vendla Charlotta Cedermarck (1736–1782). Äidin isä oli myös oikeusoppinut, sillä hän oli Turun hovioikeuden hovioikeudenneuvos Nicolaus Magnus Sternell, jonka sukunimenä aateloinnin jälkeen oli Cedermarck.
Johan Magnus Krook avioitui 1785 Agatha Lagerborgin (1761–1797) kanssa. Puoliso oli Turun hovioikeuden varapresidentin Carl Lagerborgin tytär. Krookin toinen vaimo (vuodesta 1803) oli Gustava Fredensköld (1772–1828), jonka isä oli Turun hovioikeuden hovioikeudenneuvos Nils Hasselbom, aateloituna Fredensköld.
Johan Magnus Alopaeus

Johan Magnus Alopaeus (15. joulukuuta 1837 Viipuri – 25. joulukuuta 1913 Helsinki) oli suomalainen opettaja, rehtori ja sanomalehden toimittaja.
Johan Magnus Alopaeuksen vanhemmat olivat Viipurin lukion yliopettaja, sittemmin Juvan kirkkoherra ja rovasti Magnus Erik Alopaeus sekä vuorineuvoksen tytär Margareta Wilhelmina Solitander. Hän pääsi ylioppilaaksi Porvoon lukiosta vuonna 1856 ja valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1864. Alopaeus työskenteli apulaisopettajana Viipurin ala-alkeiskoulussa vuonna 1864 ja siirtyi seuraavana vuonna latinan opettajaksi Joensuuhun perustettuun yläalkeiskouluun. Alopaeus toimi Joensuun yläalkeiskoulun rehtorina vuosina 1873–1878, kuului koulun laajentamista suunnittelevaan toimikuntaan vuonna 1889 ja työskenteli sen jatkoluokilla uskonnon ja kreikan kielen opettajana. Koulun muututtua täysiluokkaiseksi klassilliseksi lyseoksi Alopaeus työskenteli sen ruotsin kielen opettajana vuoteen 1900 saakka.
Joensuuhun vuonna 1865 perustettu yksityinen ruotsinkielinen tyttökoulu siirtyi vuonna 1879 Alopeauksen ja Adele Tavastin omistukseen. Alopaeus työskenteli myös tyttökoulun opettajana ja yritti vuonna 1874 perustaa suomenkielisen tyttökoulun. Koulun opetuskielen muututtua suomeksi vuonna 1881 hän jatkoi sen Suomen historian ja ruotsin kielen opettajana ja sai vakinaisen viran vuonna 1899, jolloin koulu siirtyi valtion omistukseen. Alopaeus hoiti virkaansa vuoteen 1908 saakka ja erosi siitä vuonna 1910.
Alopaeus työskenteli pitkään Joensuun sunnuntai- ja käsityöläiskoulun opettajana. Hän oli käsityöläiskoulun johtokunnan puheenjohtaja vuonna 1890, kansakoulun johtokunnan jäsen vuosina 1877–1879 ja kansakoulun tarkastaja vuosina 1889–1895. Alopaeus toimi myös yleisöluentojen järjestäjänä ja luennoitsijana, kansankirjaston hoitajana sekä kirjaston ja perustamansa lukusalin johtokunnan jäsenenä. Hän työskenteli sanomalehti Karjalattaren toimittajana vuosina 1877–1883, työväenyhdistyksen esimiehenä vuonna 1889 ja työväen oppikurssien opettajana vuonna 1890. Alopaeus mainitaan myös yhtenä Joensuun ensimmäisistä raittiusaatteen ajajista.
Alopaeus kuului Joensuun kaupunginvaltuustoon vuosina 1877–1879 ja toimi sen puheenjohtajana vuonna 1879. Hän kuului Joensuun kirkkoneuvostoon vuosina 1877–1900 ja edusti Ala-Karjalan rovastikuntaa kirkolliskokouksessa vuonna 1874.
Alopaeus oli naimisissa Pälkjärven kirkkoherran tyttären Nina Natalia Nysténin kanssa vuodesta 1868. Hän kuoli vatsasyöpään. Entiset oppilaat lahjoittivat Eino J. Härkösen maalaaman Alopaeuksen muotokuvan Joensuun lyseolle vuonna 1932.
Johan Ludwig Mowinckel

| Johan Ludwig Mowinckel |
| --- | --- |

Norjan pääministeri
 3. maaliskuuta 1933 – 20. maaliskuuta 1935  
Edeltäjä:  Jens Hundseid
Seuraaja:  Johan Nygaardsvold
Norjan pääministeri
 15. helmikuuta 1928 – 12. toukokuuta 1931  
Edeltäjä:  Christopher Hornsrud
Seuraaja:  Peder Kolstad
Norjan pääministeri
 25. heinäkuuta 1924 – 5. maaliskuuta 1926  
Edeltäjä:  Abraham Berge
Seuraaja:  Ivar Lykke
Kansanedustaja
 1906–1909 1913–1918 1921  
Vaalipiiri:  Bergen
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. lokakuuta 1870 Bergen
Kuollut: 1. joulukuuta 1943 (73 vuotta) New York
Tiedot
Puolue:  Venstre
Johan Ludwig Mowinckel (22. lokakuuta 1870 – 1. joulukuuta 1943) oli norjalainen laivanvarustaja ja Liberaalipuolueen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 1924–1926, 1928–1931 ja 1933–1935 sekä neljästi ulkoministerinä, joista kolme pääministerin toimen ohessa. Hän osallistui aktiivisesti Kansainliiton toimintaan. Mowinckelin ulkopoliittisia tavoitteita olivat puolueettomuus, pienin mahdollinen sotilaspuolustus ja läheinen suhde Britannian kanssa.
Mamy Blue (Kirkan albumi)

| Mamy Blue Kirka |
| --- | --- | --- |

CD-levyn kansikuva
Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1968–1978
 Julkaistu: 1998
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 62.34
 Levy-yhtiö: Fazer Records
Kirkan muut kokoelmalevyt
| Hän kuudentoista on  | Mamy Blue 1998 |  Surun pyyhit silmistäni  |
Mamy on kokoelma-albumi suomalaisen laulajan Kirkan tuotannosta vuosilta 1968–1978. Levyn on julkaissut vuonna 1998 Warner Music Finlandiin kuuluva Fazer Records. Albumi on osa laajaa 20 suosikkia -sarjaa. Levyjä on valmistanut Saksassa Warner Music Manufacturing Europe. CD-masteroinnin on tehnyt Minerva Pappi Finnvox Studioilla.
Kappaleet

1. Mamy Blue – 3:50
2. Ehkä suukon antaa saan – Happy Birthday Sweet Sixteen – 2:31
3. Tahdon kotiin nukkumaan – Lovin' You – 2:32
4. Lady Madonna – 2:10
5. Olen syytön – It's Alright – 2:35
6. Mr. Wonderful (Elokuvasta 69) – 2:46
7. Ilon laulu – A Song of Joy – 3:57
8. Hey Jude – 3:43
9. Maggie May – 4:17
10. Kanelipuun alla – Cinnamon Girl – 3:09
11. Kulman kundit – Down on the Corner – 2:45
12. Sä tiedät yksin, mistä aloittaa – Don't Let Me Be Misunderstood – 3:18
13. Pikkuveli – Little Willy – 3:10
14. Kaikki nyt ohi on – It's All Over Now  – 2:37
15. En saa mistään tyydytystä – (I Can’t Get No) Satisfaction  – 3:25
16. Kun alkaa rock'n roll – Rock'n Roll Music  – 2:43
17. Desperado – 3:28
18. Noitanainen – Devil Woman – 3:20
19. Huonot naiset – Honky Tonk Women – 3:18
20. Tänään niin yksin oon – 3:00
John Hunter (Uusi Etelä-Wales)

John Hunter
John Hunter (29. elokuuta 1737–13. maaliskuuta 1821) oli Royal Navyn upseeri ja kolonisaation hallintoviranomainen, joka toimi Arthur Phillipin seuraajana Australian Uuden Etelä-Walesin kuvernöörinä 1795–1800. Hän oli järjestyksessä toinen Uuden Etelä-Walesin kuvernööreistä.
Hunter syntyi Leithissä, Skotlannissa 1737. Hänen isänsä William Hunter oli kauppalaivan kapteeni. Hänen äitinsä oli J. Drummondin tytär. Ollessaan poika, Hunter lähetettiin Lynniin elämään enonsa kanssa. Siellä, kuten myös Edinburghissa, hän sai oman aikansa klassisen koulutuksen. Hunter lähetettiin Edinburghin yliopistoon, josta hän lähti lyhyen ajan kuluttua ryhtyäkseen kapteenin palvelijaksi laivastossa. Hunter ylennettiin luutnantiksi 1780. Ensimmäisen laivaston valmistelujen aikaan Hunterista tehtiin HMS Siriuksen kakkosmies. Aluksen kapteeni oli uudesta siirtomaasta, Uudesta Etelä-Walesista, vastuussa oleva Arthur Phillip.
Hunter johti Parramatta Riverin tutkimusretkeä vuoden 1788 alussa. Retki oli merkittävä, sillä 5. helmikuuta 1788 tapahtunut yhteydenotto Wangal-klaaniin saattoi olla ensimmäinen yhteydenotto brittiläisten ja maan alkuperäisten asukkaiden välillä. Hunter palasi Englantiin 1792, mutta Arthur Plillipin erottua kuvernöörin tehtävistään Uudessa Etelä-Walesissa heinäkuussa 1793, haki Hunter vapautunutta asemaa itselleen. Hunter nimitettiin Uuden Etelä-Walesin uudeksi kuvernööriksi tammikuussa 1794, mutta useiden viivästysten vuoksi hän ei päässyt purjehtimaan ennen helmikuuta 1795. Hunter matkusti HMS Reliancella ja saapui Sydneyyn 7. syyskuuta 1795.
Käännös suomeksi
Joonas Korpisalo

| Joonas Korpisalo |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. huhtikuuta 1994 (ikä 30) Pori, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Korppari, Korppi
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  190 cm
Paino:  83 kg
Seura
Seura:  Boston Bruins
Sarja:  NHL
Pelinumero:  70
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2012–
Aik. seurat:  Jokerit (SML)   Kiekko-Vantaa (Mestis)   Ilves (SML)   LeKi (Mestis)   Springfield Falcons (AHL)  Columbus Blue Jackets (NHL)   Los Angeles Kings (NHL)   Ottawa Senators (NHL)
NHL-varaus:  62. varaus, 2012 Columbus Blue Jackets
KHL-varaus:  119. varaus, 2012 Amur Habarovsk
Joonas Korpisalo (s. 28. huhtikuuta 1994 Pori) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa NHL-joukkue Boston Bruinsissa. Hän on Blue Jacketsin kolmannen kierroksen varaus vuodelta 2012.
Seurajoukkueura > Juniorina

Korpisalo on Karhu-Kissojen kasvatti. Hän siirtyi Jokereihin C-juniori-ikäisenä. Hän oli aiemmin pelannut Karhu-Kissojen lisäksi myös Porin Ässissä sekä Saksassa Landshutissa. Jokereissa Korpisalo oli ensimmäisellä kaudellaan 2009–2010 joukkueen eniten pelannut maalivahti runkosarjassa. Hän oli myös pudotuspeleissä joukkueen pelaava maalivahti, kun Jokerit voitti C-junioreiden Suomen mestaruuden. Hän eteni seuraavaksi kaudeksi B-junioreihin ja kaudella 2011–2012 A-junioreihin, joissa pelasi 38 ottelua. Korpisalo valittiin A-junioreiden ensimmäiseen tähdistöön sekä nimettiin sarjan parhaaksi maalivahdiksi. Jokerit voitti kauden päätteeksi hopeaa.
Korpisalon odotettiin siirtyvän kaudeksi 2012–2013 Pohjois-Amerikkaan Western Hockey Leaguessa pelaavaan Prince George Cougarsiin, joka varasi hänet CHL:n varaustilaisuudessa. Hän jatkoi kuitenkin pelaamista Suomessa ja Jokereissa. Kaudella 2012–2013 hän pelasi 13 ottelua Jokereiden A-junioreissa ja debytoi miesten tasolla pelaten lainasopimuksella 18 ottelua Mestis-joukkue Kiekko-Vantaassa.
Seurajoukkueura > Ammattilaisena

Korpisalo pelasi myös kauden 2013–2014 alkupuolella Kiekko-Vantaassa. Hän pelasi myös yhden ottelun Jokereiden liigajoukkueessa. Joulukuussa 2013 Korpisalo siirtyi Jokereista Tampereen Ilvekseen tammikuun 2014 loppuun asti kestävällä lainasopimuksella. Tammikuun aikana hän pelasi kaksi ottelua Mestiksessä Lempäälän Kisan joukkueessa. Juha Järvenpään loukkaantumisen vuoksi Korpisalon lainasopimusta jatkettiin myöhemmin kauden loppuun asti kestäväksi. Korpisalo pelasi Ilveksessä kauden aikana kahdeksan ottelua.
Kauden päätyttyä Suomessa Korpisalo siirtyi Pohjois-Amerikkaan harjoittelemaan hänet varanneen Columbus Blue Jacketsin joukkueeseen. Pian Korpisalo ja Blue Jackets solmivat kolmevuotisen tulokassopimuksen. Korpisalo kertoi kuitenkin pelaavansa vielä yhden kauden Suomessa ennen Pohjois-Amerikkaan siirtymistä.
Huhtikuun lopulla ilmoitettiin Korpisalon jatkavan kauden 2014–2015 ajan Ilveksessä, jossa hän ilmoitti tavoitteekseen ottaa joukkueen pelaavan maalivahdin paikan. Korpisalo pelasi Ilveksessä 38 runkosarjaottelua sekä kaksi peliä pudotuspeleissä. Ilves putosi heti villi kortti -kierroksella ja Korpisalo siirtyi Pohjois-Amerikkaan Blue Jacketsin AHL-farmiseura Springfield Falconsiin, jossa ehti pelata kolme ottelua.
Seurajoukkueura > Pohjois-Amerikka

Blue Jacketsin nuorten lupausten joukkue voitti ennen kauden 2015–2016 alkua Traverse Cityssä pelatun kahdeksan joukkueen turnauksen Korpisalon toimiessa joukkueen maalivahtina. Korpisalo pelasi ensimmäisessä NHL:n harjoitusottelussaan nollapelin, kun Blue Jackets hävisi Pittsburgh Penguinsille rangaistuslaukauksilla. Hän torjui 39 kertaa ja hänet valittiin ottelun parhaaksi pelaajaksi. Ottelun jälkeen hän sai kehuja joukkuetovereiltaan. Korpisalo lähetettiin kuitenkin ennen kauden alkua farmijoukkue Lake Erie Monstersiin yhdessä Anton Forsbergin kanssa.
Korpisalo torjui AHL:ssä debyyttiottelussaan 20 laukausta ja nollapelin ja tuli valituksi ottelun kolmostähdeksi. Marraskuun lopulla Korpisalon torjuntaprosentti oli koko sarjan paras, 94,1. Päästettyjen maalien keskiarvossa hän oli liigan tilastoissa kolmannella sijalla. Joulukuussa Korpisalo nostettiin ensimmäisen kerran Blue Jacketsin NHL-kokoonpanoon seuran ykkösmaalivahti Sergei Bobrovskin loukkaannuttua. Korpisalo debytoi Blue Jacketsissa 15. joulukuuta edelliskauden finaalijoukkue Tampa Bay Lightningia vastaan. Lightning voitti ottelun lukemin 2–1, mutta Korpisalo valittiin ottelun kakkostähdeksi. Korpisalo otti ensimmäisen voittonsa NHL:ssä kolmannessa ottelussaan, jossa hän torjui 30 laukausta ja hänet valittiin ottelun parhaaksi pelaajaksi Blue Jacketsin voitettua Philadelphia Flyersin rangaistuslaukauksilla 3–2. Ottelun jälkeen hän sai jälleen kehuja. Joulukuun viimeisenä päivänä Korpisalo pudotettiin takaisin AHL:ään Bobrovskin tervehdyttyä vammastaan. Korpisalo kutsuttiin loukkaantumisten vuoksi takaisin NHL:n puolelle jo tammikuun neljäntenä päivänä. Kesäkuussa 2017 Korpisalo teki kahden vuoden jatkosopimuksen Blue Jacketsin kanssa.
Huhtikuussa 2020 sopimusta jatkettiin kahdella vuodella.
Elokuussa 2020 Korpisalo torjui pudotuspeliottelussa Tampa Bay Lightningia vastaan ennätykselliset 85 laukausta. Ottelu ratkesi Tampan jatkoaikamaaliin ajassa 150.24. Ottelu oli NHL:n historian neljänneksi pisin.
Maaliskuussa 2023 Korpisalo ja Vladislav Gavrikov kaupattiin Los Angeles Kingsiin vaihdossa Jonathan Quickiin, ensimmäisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2023 varaustilaisuudessa ja kolmannen kierroksen varausvuoroon vuoden 2023 varaustilaisuudessa.
Heinäkuussa 2023 Korpisalo teki vapaana agenttina Ottawa Senatorsin kanssa viisivuotisen ja yhteensä 20 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Kesäkuussa 2024 Senators kauppasi Korpisalon, Mark Kastelicin ja ensimmäisen kierroksen varausvuoron vuoden 2024 varaustilaisuudessa Boston Bruinsiin vaihdossa Linus Ullmarkiin.
Maajoukkueura

Korpisalo pelasi 17 poikien maaottelua. Hän edusti Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkuetta vuoden 2012 alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa, joissa pelasi kuusi ottelua. Seuraavana vuonna hän edusti nuorten maajoukkuetta alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän pelasi turnauksen aikana viidessä ottelussa. Korpisalo edusti Suomea jääkiekon MM-kilpailuissa vuonna 2017.
Muuta

Joonas Korpisalon isä on jääkiekkoilija Jari Korpisalo.
John Höckert

John Höckert (1. syyskuuta 1849 Oulu – 10. heinäkuuta 1914 Helsinki) oli suomalainen valtiokonttorin johtaja ja valtioneuvos.
John Höckertin vanhemmat olivat kauppias Herman Henrik Höckert ja Johanna Nylander. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun ruotsalaisesta alkeisoppilaitoksesta 1869 ja suoritti Helsingin yliopistossa kameraalitutkinnon 1876.
Höckert oli Suomen Yhdyspankin pääkonttorissa kirjanpitäjänä 1876-1880. Hän oli sitten valtiokonttorissa vanhempana kirjanpitäjänä vuodesta 1880, kamreerina vuodesta 1889 ja viimeksi valtiokonttorin johtokunnan jäsenenä vuodesta 1900 alkaen. Hän sai valtioneuvoksen arvon 1906. Höckert toimi myös Finland-lehden ja Suomalais-Ugrilaisen Seuran taloudenhoitajana.
John Höckert oli naimisissa vuodesta 1881 Hulda Sigrid Hjeltin kanssa. Heidän poikiaan olivat konsuli ja pankkiiri Mikael (Mikko) Höckert (1882-1966) ja jääkärieläinlääkintäluutnantti Oskar Arne Höckert (1890-1918).
Tie (uskonnollinen yhteisö)

Tie (engl. The Way) tai Kansainvälinen tie (engl. The Way International) on yhdysvaltalaisen Victor Paul Wierwillen (1916–1985) vuonna 1942 perustama kristillispohjainen uskonnollinen yhteisö. Yhteisö sai nykyisen nimensä vuonna 1955. Koska yhteisö ei usko perinteiseen kristilliseen kolminaisuusoppiin, ei sitä pidetä kristillisenä vanhojen kirkkojen määritelmien mukaan.