stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Enju Todorov

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Todorov Méxicon kesäolympialaisten 1968 palkintokorokkeella. |  Todorov Méxicon kesäolympialaisten 1968 palkintokorokkeella. |  Todorov Méxicon kesäolympialaisten 1968 palkintokorokkeella. |  |
Maa:   Bulgaria
Miesten vapaapaini
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | México 1968 | 63 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Skopje 1968 | 63 kg |  |
|  Kultaa | Sofia 1969 | 62 kg |  |
|  Kultaa | Itä-Berliini 1970 | 62 kg |  |
|  Hopeaa | Karsruhe 1966 | 63 kg |  |
Enju Dinev Todorov (bulg. Еню Динев Тодоров, 22. helmikuuta 1943 Aprilovo – toukokuu 2022) oli bulgarialainen vapaapainija, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
62–63 kilogramman painoluokissa kilpaillut Todorov saavutti Japanin Masaaki Kanekon takana olympiahopeaa Méxicossa 1968. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän voitti kultaa Skopjessa 1968, Sofiassa 1969 ja Itä-Berliinissä 1970 sekä hopeaa Karlsruhessa 1966. MM-kilpailuissa hän sijoittui vuonna 1969 neljänneksi ja vuosina 1970 ja 1971 kuudenneksi. Todorovin kuolemasta 79-vuotiaana uutisoitiin 26. toukokuuta 2022.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Enju Todorov Wikimedia Commonsissa
FS Vautour (1930)

| Vautour |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Forges et Chantiers de la Méditerranée, Le Havre
Kölinlasku:  30. tammikuuta 1929
Laskettu vesille:  26. elokuuta 1930
Palveluskäyttöön:  2. toukokuuta 1932
Poistui palveluskäytöstä:  miehistönsä upottama 27. marraskuuta 1942
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 480 t (standardi) 3 190 t (kuormattu)
Pituus:  128,5 m (kokonaispituus)
Leveys:  11,84 m
Syväys:  4,23 m
Koneteho:  64 000 shp
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  10 upseeria ja 220 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  5 x Canon de 138 mm modèle 1927 4 x 37 mm ilmatorjuntatykkiä 4 x 13,2 mm ilmatorjuntakonekivääriä 7 x 550 mm torpedoputkea
Vautour oli Ranskan laivaston 1930 vesille laskettu Aigle-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa, kunnes miehistö upotti aluksensa Toulonin satamassa 27. marraskuuta 1942.
Valmistus

Alus tilattiin Le Havresta Forges et Chantiers de la Méditerranéelta, missä köli laskettiin 30. tammikuuta 1929. Alus laskettiin vesille 26. elokuuta 1930 ja otettiin palvelukseen 2. toukokuuta 1932.
Palvelus

Vautour liitettiin Välimeren laivaston 7. viirikköön, jonka mukana se osallistui Genovan pommitukseen kesäkuussa 1940. Ranskan ja akselivaltojen välisen aselevon astuttua voimaan alus pysyi Toulonissa tai Pohjois-Afrikan tukikohdissa.
Saksalaisten tunkeuduttua Vichyn Ranskan hallitsemalle alueelle alus upottautui 27. marraskuuta 1942 muiden ranskalaisalusten kanssa Toulonin satamaan. Italialaiset nostivat aluksen hylyn, mutta sitä ei koskaan kunnostettu. Se upposi uudelleen liittoutuneiden ilmapommituksessa 4. helmikuuta 1944.
Emmanuelle Charpentier

| Emmanuelle Charpentier |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. joulukuuta 1968 (ikä 55) Juvisy-sur-Orge, Ranska
Kansalaisuus:  Ranska
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Pasteur-instituutti
Tutkimusalue:  biokemia ja mikrobiologia
Tunnetut työt:  CRISPR
Palkinnot:  Japani-palkinto (2017),   Kavli-palkito (2018)   Wolfin lääketieteen palkinto (2020)    Nobelin kemianpalkinto (2020)
Aiheesta muualla
Kotisivu
Emmanuelle Charpentier (s. 11. joulukuuta 1968 Juvisy-sur-Orge, Ranska) on ranskalainen biokemisti ja mikrobiologi. Charpentier tunnetaan erityisesti yhdessä Jennifer Doudnan kanssa kehittämästään CRISPR/Cas9-menetelmästä. Charpentier ja Doudna saivat Nobelin kemianpalkinnon vuonna 2020 kehittämistään genominmuokkausmenetelmistä.
Ura

Charpentier valmistui filosofian tohtoriksi Pasteur-instituutista vuonna 1995. Vuodesta 2002 vuoteen 2009 hän toimi tutkimusryhmänsä johtajana Wienin yliopistossa ja tutki erityisesti Streptococcus pyogenes -bakteeria ja sen geenien säätelyä. Vuonna 2009 Charpentier siirtyi Uumajan yliopistoon, jossa hänen tutkimuskohteensa oli bakteerien RNA ja erityisesti CRISPR-jaksot S. pyogenes- bakteerin genomissa. Bakteeri hyödyntää näitä jaksoja puolustautuessaan viruksia vastaan. Nämä tutkimukset johtivat geenimuokkaukseen käytettävän CRISPR-Cas9 -menetelmän kehittämiseen yhdessä Doudnan kanssa. Charpentier ja Doudna julkaisivat tutkimustensa tulokset vuonna 2012. Charpentier on perustanut geeniteknologiayrityksen CRISPR Therapeutics.
Vuonna 2013 Charpentier aloitti professorina Hannoverin yliopistossa, ja vuonna 2015 hän siirtyi Max Planck -instituutin infektiobiologian laitokselle ja on ollut sen johtaja vuodesta 2018. Charpentier on saanut useita tunnustuksia muun muassa Japani-palkinnon vuonna 2017, Kavli-palkinnon vuonna 2018 ja Wolfin lääketieteen palkinnon vuonna 2020.
Eurelijus Žukauskas

| Eurelijus Žukauskas> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Eurelijus Žukauskas
Syntynyt: 22. elokuuta 1973 (ikä 51) Klaipėda, Liettuan SNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Liettua
Koripalloilija
Pelipaikka:  Sentteri
Pituus:  218 cm
Paino:  120 kg
NBA-varaus:  54. varaus 1995 (Seattle SuperSonics)
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1994–1997 1997–2000 2000–2001 2001–2002 2002–2004 2004–2005 2005–2006 2006–2007 2007–2009:   KK Neptūnas  BC Žalgiris  Fortitudo Bologna  BK Lokomotiv Kuban  UNIKS Kazan  Ülkerspor  Olympiakos BC  BC Lietuvos Rytas  BC Žalgiris
Maajoukkueet
1995–2004:   Liettua
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Maa:   Liettua.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Liettua.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Liettua.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Liettua> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Atlanta 1996 |  |  |
|  Pronssia | Sydney 2000 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ruotsi 2003 |  |  |
Eurelijus Žukauskas (s. 22. elokuuta 1973 Klaipėda, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Ura > Seurajoukkueet

Žukauskas pelasi juniorikoripalloa KK Neptūnasin nuorten joukkueissa, joista hän nousi edustusjoukkueeseen kaudeksi 1994–1995. Hän pelasi myös joitakin otteluja KK Šiauliaissa. Kauden 1996–1997 päätteeksi Žukauskas siirtyi BC Žalgirisiin, jossa hän voitti kaksi Liettuan-mestaruutta sekä yhden Euroliiga-mestaruuden. Vuonna 2000 hän siirtyi ensimmäistä kertaa ulkomaille, Fortitudo Bolognaan, jossa hän pelasi yhden kauden ajan. Vuonna 2001 Žukauskas siirtyi venäläiseen BK Lokomotiv Kubaniin, josta hän lähti ainoastaan yhden kauden jälkeen UNIKS Kazaniin. Kazanissa hän voitti FIBA Europe Leaguen-mestaruuden kaudella 2003–2004. Vuonna 2004 Žukauskas siirtyi Ülkersporiin, jossa hän voitti Euroliigan torjuntatilaston. Vuonna 2005 hän liittyi Olympiakosiin yhden kauden ajaksi. Kauden 2006–2007 hän vietti BC Lietuvos Rytasissa, josta hän siirtyi kausiksi 2007–2009 takaisin Žalgirisiin. Seuran paidassa hän voitti kolmannen Liettuan-mestaruutensa vuonna 2008. Kauden 2008–2009 päätteeksi Žukauskas ilmoitti lopettavansa ammattilaiskoripalloilun.
Ura > Maajoukkue

Žukauskas oli mukana arvokisoissa ensimmäistä kertaa vuonna 1996, jolloin Liettua voitti Atlantan olympialaisissa hopeaa. Hän oli mukana myös Sydneyn olympialaisissa, joista maa saavutti pronssimitalin. Ensimmäiset EM-kilpailunsa Žukauskas pelasi vuonna 1997. Hän oli mukana myös vuosien 1999 ja 2001 EM-kisoissa, joista maa ei saavuttanut mitalia. Ainoan EM-mitalinsa Žukauskas voitti vuonna 2003, jolloin Liettua voitti Euroopan-mestaruuden.
Aiheesta muualla

Euroliigan pelaajaprofiili (englanniksi)
Liettuan joukkue – Kesäolympialaiset 1996
4 Vaišvila |
5 M. Žukauskas |
6 E. Žukauskas |
7 Pačėsas |
8 Štombergas |
9 Lukminas |
10 Kurtinaitis |
11 Sabonis |
12 Karnišovas |
13 Marčiulionis |
14 Einikis |
15 Jurkūnas* |
Valmentaja Garastas

(*) = FIBAn mukaan ei mitalisti/olympiajoukkueessa
Liettuan joukkue – Kesäolympialaiset 2000
4 Jasikevičius |
5 Marčiulionis |
6 Timinskas |
7 Štombergas |
8 Šiškauskas |
9 Giedraitis |
10 Adomaitis |
11 Žukauskas |
12 Masiulis |
13 Maskoliūnas |
14 Einikis |
15 Songaila |
Valmentaja Kazlauskas
Liettuan joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2003
4 Gustas |
5 M. Žukauskas |
6 Macijauskas |
7 Štombergas |
8 Šiškauskas |
9 Songaila |
10 Slanina |
11 E. Žukauskas |
12 Lavrinovič |
13 Jasikevičius |
14 Šalenga |
15 Praškevičius |
Valmentaja Sireika
FS Victor Schoelcher (F725)

| Victor Schoelcher |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  DCN Lorientin telakka
Kölinlasku:  lokakuu 1957
Laskettu vesille:  11. lokakuuta 1958
Palveluskäyttöön:  15. lokakuuta 1962
Poistui palveluskäytöstä:  Uruguaylle 1988
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 750 t (standardi) 2 230 t (kuormattu)
Pituus:  98,0 m (kokonaispituus)
Leveys:  11,5 m
Syväys:  4,3 m
Koneteho:  4 x SEMT Pielstick V12 -dieselmoottoria, 16 000 bhp (12 000 kW)
Nopeus:  25 solmua
Miehistöä:  166
Aseistus
Aseistus:  3 x 100 mm tykkiä 2 x 30 mm ilmatorjuntatykkiä 6 x 550 mm L5 torpedoputkea 1 x 305 mm sukellusveneentorjuntaheitin
Victor Schoelcher (runkonumero F725) oli Ranskan laivaston 1962 palvelukseen otettu Commandant Rivière -luokan fregatti.
Valmistus

Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta, missä köli laskettiin lokakuussa 1957. Se laskettiin vesille 11. lokakuuta 1958 ja otettiin palvelukseen 15. lokakuuta 1962.
Palvelus

Alus myytiin 1988 Uruguaylle, joka liitti 9. tammikuuta 1989 sen laivastoonsa nimellä ROU General Artigas. Alus luovutettiin ilman Exocet-ohjuksia ja Dagaie-suojasoihtuheittimiä, jotka kuitenkin asennettiin alukselle 1992. Uruguayn laivasto poisti aluksen palveluksesta 27. huhtikuuta 2005.
FS Vendémiaire (F734)

| Vendémiaire |
| --- | --- |
 Vendémiaire

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Chantiers de l'Atlantique
Kölinlasku:  17. tammikuuta 1992
Laskettu vesille:  23. elokuuta 1992
Palveluskäyttöön:  21. lokakuuta 1993
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 600 t (standardi) 2 950 t (kuormattu)
Pituus:  93,50 m
Leveys:  14 m
Syväys:  4,40 m
Koneteho:  4 x SEMT Pielstick 6PA6 L280 -dieselmoottoria, 8 680 hv (6 470 kW
Nopeus:  20 solmua
Miehistöä:  11 upseeria 36 aliupseeria 42 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  1 x 100 mm CADAM -tykki 2 x 20 mm modèle F2 2 x Exocet MM38 1 x helikopteri
Vendémiaire (runkonumero F733) on Ranskan laivaston 1993 palvelukseen otettu Floréal-luokan fregatti.
Valmistus

Alus tilattiin 1989 Chantiers de l'Atlantiquelta, missä köli laskettiin 17. tammikuuta 1992. Se laskettiin vesille 23. elokuuta ja otettiin palvelukseen 21. lokakuuta 1993.
Palvelus

Alus oli 2014 palveluksessa kotisatamanaan Nouméa.
Cauchyn–Riemannin yhtälö

Cauchyn–Riemannin yhtälöt ovat kompleksianalyysissa käytetyt ensimmäisen kertaluvun osittaisdifferentiaaliyhtälöt, jotka karakterisoivat analyyttisten funktioiden reaali- ja imaginaariosat.  Ensi kertaa nykyisin Cauchyn-Riemannin nimellä tunnettu yhtälösysteemi esiintyi vuonna 1752 Jean le Rond d’Alembert nimisen ranskalaisen luonnontieteilijän teoksessa, joka käsitteli hydrodynamiikkaa. Myöhemmin vuonna 1777 Leonhard Euler liitti yhtälöt osaksi analyyttisten funktioiden teoriaa. Vuonna 1814 Augustin Cauchy käytti yhtälöitä konstruoidessaan omaa teoriaansa funktioista. Bernhard Riemannin tutkielma funktioteoriasta ilmestyi vuonna 1851. Hänen lähestymistapansa oli geometrinen kun Cauchyn oli puhtaasti analyyttinen.
Cauchyn-Riemannin yhtälöt ovat reaaliarvoisten funktioiden u(x,y) ja v(x,y) osittaisdifferentiaaliyhtälöt:
ja
Tässä kompleksimuuttujan kompleksiarvoinen funktio f on esitetty reaalimuuttujien reaaliarvoisten funktioiden u ja v avulla seuraavasti:  f(x+iy)=u(x,y)+iv(x,y), missä u(x,y) on funktion f reaaliosa ja v(x,y) sen imaginaariosa.
Kompleksifunktio f on analyyttinen kompleksitason avoimessa osajoukossa A, jos sillä on kompleksinen derivaatta jokaisessa A:n pisteessä. Cauchyn–Riemannin yhtälöt ovat yksi tapa tutkia funktion kompleksista derivoituvuutta ja analyyttisuutta. Ne yhdistävät kompleksisen derivoituvuuden tavallisten reaaliarvoisten funktioiden differentioituvuuteen.
Kompleksifunktio on analyyttinen jossain kompleksitason pisteessä tai alueessa, jos se voidaan kirjoittaa muodossa  f(z)=u(x,y)+iv(x,y) ja jos funktiot u ja v toteuttavat Cauchyn–Riemannin yhtälöt (1a) ja (1b). Osittaisdifferentiaaliyhtälöt esitetään useissa oppikirjoissa myös muodossa  u_{x}(x,y)=v_{y}(x,y) ja  u_{y}(x,y)=-v_{x}(x,y).
Kompleksinen derivoituvuus

Cauchyn–Riemannin yhtälöt ovat välttämätön ehto sille, että kompleksifunktiolla on derivaatta. Voidaan myös osoittaa, että jos ensimmäinen derivaatta on olemassa, funktiolla on samalla kaikkien kertalukujen derivaatat.
Cauchyn–Riemannin yhtälöt voidaan kirjoittaa kompleksisessa muodossa
Oletetaan, että
on kompleksimuuttujan z ∈ C kompleksiarvoinen funktio.  Silloin funktion ƒ kompleksinen derivaatta pisteessä  z0 määritellään seuraavasti:
edellyttäen että raja-arvo on olemassa.
Jos tämä raja-arvo on olemassa, se ei riipu suunnasta, josta sitä kompleksitasossa lähestytään. Voidaan siis valita, että h → 0 reaali- tai imaginaariakselia pitkin. Lähestytään origoa ensin reaaliakselin suunnasta:
Lähestytään sitten origoa imaginaariakselin suunnasta:
Kompleksisen derivaatan yksikäsitteisyydestä seuraa funktiolle ƒ
jotka ovat Cauchyn-Riemannin yhtälöt (2) kompleksisessa muodossa pisteessä  z0.
Funktio  f(z)=u(x,y)+iv(x,y) on analyyttinen kompleksitason avoimessa osajoukossa A, jos ja vain jos funktiot u ja v ovat reaalisesti differentioituvia ja toteuttavat Cauchyn–Riemannin yhtälöt A:ssa. Käytännössä ehtojen voimassaolo merkitsee, että kompleksifunktiota voidaan tällöin derivoida ja integroida aivan kuin se olisi reaalifunktio.
Kirjallisuutta

Ahlfors, Lars: Complex analysis. McGraw Hill. 1953
Väisälä, Kalle: Matematiikka IV.  (141, 10. painos)  Espoo:  Otakustantamo, 1986 (1965).  ISBN 951-671-087-5.
Lehto, Olli: Funktioteoria I–II.  Helsinki:  Limes ry, 1985 (1980).  ISBN 951-745-077-X.
Aiheesta muualla

Cauchy-Riemann Equations Module by John H. Mathews
FS Verdun (1929)

| Verdun |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Ateliers et Chantiers de la Loire, St. Nazaire
Kölinlasku:  10. elokuuta 1927
Laskettu vesille:  4. heinäkuuta 1928
Palveluskäyttöön:  1. huhtikuuta 1930
Poistui palveluskäytöstä:  miehistönsä upottama 27. marraskuuta 1942
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 474 t (standardi) 3 251 t (kuormattu)
Pituus:  130,2 m (kokonaispituus)
Leveys:  11,76 m
Syväys:  4,03 m
Koneteho:  64 000 shp
Nopeus:  35,5 solmua
Miehistöä:  10 upseeria ja 220 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  5 x 138,6 mm tykkiä 4 x 37 mm ilmatorjuntatykkiä 4 x 13,2 mm ilmatorjuntakonekivääriä 6 x 550 mm torpedoputkea
Verdun oli Ranskan laivaston 1928 vesille laskettu Guépard-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa, kunnes miehistö upotti aluksensa Toulonin satamassa 27. marraskuuta 1942.
Valmistus

Alus tilattiin St. Nazairesta Ateliers et Chantiers de la Loirelta, missä köli laskettiin 10. elokuuta 1927. Alus laskettiin vesille 4. heinäkuuta 1928 ja otettiin palvelukseen 1. huhtikuuta 1930.
Palvelus

Verdun liitettiin Välimeren laivaston 3. viirikköön, jonka mukana se osallistui Genovan pommitukseen kesäkuussa 1940. Ranskan ja akselivaltojen välisen aselevon astuttua voimaan alus pysyi Toulonissa tai Pohjois-Afrikan tukikohdissa.
Saksalaisten tunkeuduttua Vichyn Ranskan hallitsemalle alueelle alus upottautui 27. marraskuuta 1942 muiden ranskalaisalusten kanssa Toulonin satamaan.
Fahri Korutürk

| Fahri Korutürk |
| --- | --- |

Turkin 6. presidentti
 6. huhtikuuta 1973 – 6. huhtikuuta 1980  
Pääministeri:  Ferit Melen Naim Talu Bülent Ecevit Sadi Irmak Süleyman Demirel
Edeltäjä:  Cevdet Sunay
Seuraaja:  Kenan Evren
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. elokuuta 1903 Istanbul
Kuollut: 12. lokakuuta 1987 (84 vuotta) Istanbul
Puoliso:  Emel Korutürk
Tiedot
Puolue:  sitoutumaton
 Nimikirjoitus
Fahri Korutürk (3. elokuuta 1903 – 12. lokakuuta 1987) oli turkkilainen merivoimien upseeri, diplomaatti ja maan kuudes presidentti.
Korutürk valmistui kadettikoulusta 1923 ja laivastoakatemiasta 1933. Hän palveli risteilijöillä ja sukellusveneissä ja attaseana Roomassa, Berliinissä ja Tukholmassa. Vuonna 1936 hän osallistui Turkin salmia koskevaan Montreux'n kokoukseen sotilasasiantuntijana. Hänestä tuli vara-amiraali 1950.
Korutürk jäi eläkkeelle amiraalina merivoimien komentajan asemasta 1960. Valtiopäämies, kenraali Cemal Gürsel nimitti hänet lähettilääksi Neuvostoliittoon ja myöhemmin Espanjaan. Presidentti Cevdet Sunay nimitti hänet 1968 senaatin jäseneksi. 6. huhtikuuta 1973 suuri kansalliskokous valitsi hänet tasavallan presidentiksi. Hän palveli perustuslain mukaisen seitsemän vuotta ja nimitettiin sen jälkeen elinikäiseksi senaattoriksi.
Eväsrasia

Lasten eväsrasioita myynnissä yhdysvaltalaisessa liikkeessä.
Eväsrasiaksi kutsutaan laatikkoa, jossa säilytetään lounaseväitä. Monet ihmiset ottavat eväsrasioita mukaan esimerkiksi työpaikoille tai kouluihin. Eväsrasioita on monenlaisia, ja ne kertovat joskus, millainen niiden käyttäjä on. Ennen eväiden kuljettamiseen saatettiin käyttää esimerkiksi paperipusseja, mikä oli paljon epäkäytännöllisempää kuin nykyajan eväsrasiat. [lähde? ]
Eväsrasia on erityisen suosittu Yhdysvalloissa, jossa ei yleensä ole järjestettyä työpaikka- tai kouluruokailua. Koululaisen varustukseen kuuluukin värikäs, usein sarjakuvahahmoilla koristettu eväsrasia. Amerikkalaiseen rasiasarjaan kuuluu yleensä myös yhteensopiva termospullo. [lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eväsrasia Wikimedia Commonsissa
Engebret Skogen

| Mitalit> Maa:   Norja.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Maa:   Norja> Miesten ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Tukholma 1912 | 300 m sotilaskivääri, asennot |  |
Engebret Engebretsen "Embret" Skogen (20. elokuuta 1887 Løten – 4. syyskuuta 1968 Hamar) oli norjalainen ampuja ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla Løiten Skyttelagia. Skogen voitti Tukholman olympialaisissa 1912 pronssia 300 metrin sotilaskiväärin moniasentokilpailussa tuloksella 95 ja sijoittui 31:nneksi vastaavassa kisassa vapaakiväärillä.
Skogen oli pikaluistelija Dag Fornæssin isoisä.
Faidriadit

Faidriadit.
Faidriadit (m.kreik. Φαιδριάδες, Faidriádes, ”Loistavat”; lat. Phaedriades) on antiikin aikainen kahden jyrkän kallioseinämän nimitys Parnassós-vuorella Kreikassa. Kalliot ovat osa vuoren etelärinnettä ja kohoavat jyrkästi Delfoin pyhäkköalueen yläpuolelle.
Faidriadit muodostavat eräänlaisen luonnonlinnoituksen Delfoin pohjoispuolelle. Kallioiden välisestä halkeamasta virtaa Kastalian lähde.
Herodotos kertoo Historiateoksessaan, että kallioilta putosi (tai pudotettiin) kiviä persialaissotien aikaan persialaisten lähestyessä Delfoita idästä. Tämä pelasti pyhäkköalueen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Faidriadit Wikimedia Commonsissa
FK Amkar Perm

Amkar on jalkapalloseura Permistä. Se pelaa Venäjän pääsarjassa ja on näin itäisin eurooppalainen pääsarjajoukkue. Kotiottelunsa Amkar pelaa tekonurmipäällysteisellä Zvezda-stadionilla.
Historia

Amkar-joukkue pelasi ensimmäisen ottelunsa 5. toukokuuta 1993 Permin kaupungin cupissa. Joukkue koostui Permin mineraalilannoitetehtaan työntekijöistä. Joukkueen nimi Amkar tulee tehtaan kahdesta päätuotteesta ammoniakista (аммиак) ja virtsa-aineesta (карбамид). Seuraavana vuonna joukkue voitti Permin alueen mestaruuden ja tuli ammattilaisseuraksi 1995 ja eteni pian korkeimmalle sarjatasolle.
Kaudella 2010 joukkue sijoittautui 14:ksi, ja vältti viimeisenä karsinnat. Se kuitenkin vetäytyi korkeimmasta sarjasta velkojensa vuoksi.
Historia > Joukkueen tilastoja 1995—2010

| Vuosi | Divisioona | Sija | V | T | H | Maalit | Paras maalintekijä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1995 | 3. | 2. | 17 | 5 | 4 | 50–15 | A. Talipov (11) |
| 1996 | 2. | 3. | 28 | 9 | 5 | 86–31 | K. Paramonov (34) |
| 1997 | 2. | 2. | 24 | 11 | 5 | 69–21 | K. Paramonov (14) |
| 1998 | 2. | 1. | 34 | 2 | 1 | 100–12 | K. Paramonov (30) |
| 1999 | 1. | 6. | 20 | 10 | 12 | 65–49 | K. Paramonov (23) |
| 2000 | 1. | 6. | 17 | 9 | 12 | 53–38 | K. Paramonov (17) |
| 2001 | 1. | 4. | 16 | 8 | 10 | 46–29 | K. Paramonov (11) |
| 2002 | 1. | 6. | 15 | 9 | 10 | 45–31 | K. Paramonov (14) |
| 2003 | 1. | 1. | 25 | 12 | 5 | 50–20 | K. Paramonov (21) |
| 2004 | liiga | 11. | 6 | 12 | 12 | 27–42 | A. Shutov (4) |
| 2005 | liiga | 12. | 7 | 12 | 11 | 25–36 | S. Volkov (5) |
| 2006 | liiga | 13. | 8 | 11 | 11 | 22–36 | Y. Savin (6) |
| 2007 | liiga | 8. | 10 | 11 | 9 | 30–27 | M. Kushev (10) |
| 2008 | liiga | 4. | 14 | 9 | 7 | 31–22 | M. Kushev (9) |
| 2009 | liiga | 13. | 8 | 9 | 13 | 27–37 | M. Kushev (8) |
| 2010 | liiga | 14. | 8 | 6 | 16 | 24–36 | S. Ristić (4) G. Peev (4) |
| 2011–12 | liiga | 10. | 14 | 13 | 17 | 40–51 |  |
| 2012–13 | liiga | 11. | 7 | 8 | 15 | 34–51 |  |
| 2013–14 | liiga | 10. | 9 | 11 | 10 | 36–37 |  |
| 2014–15 | liiga | 11. | 8 | 8 | 14 | 25–42 |  |
Aiheesta muualla

Virallinen sivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Eurovision: Europe Shine a Light

| Eurovision: Europe Shine a Light> Päivämäärät |
| --- | --- |
Päivämäärä(t):  16. toukokuuta 2020
Isäntä
Tapahtumapaikka:  Studio 21, Hilversum, Alankomaat
Juontaja(t):  Chantal Janzen Edsilia Rombley Jan Smit
Isäntämaan toimittaja:  AVROTROS NPO  NOS
Osallistujat
Osallistujakartta

   Maat, jotka olisivat osallistuneet vuonna 2020 ja lähettivät ohjelman   Maat, jotka eivät olisi osallistuneet vuonna 2020 ja lähettivät ohjelman   Maat, jotka ovat osallistuneet ennen ja eivät lähettäneet ohjelmaa  
Eurovision laulukilpailu · Teemasivu
Eurovision: Europe Shine a Light oli Euroopan yleisradiounionin ja alankomaalaisten yleisradioyhtiöiden AVROTROS:in, NPO:n ja NOS:n järjestämä koronaviruspandemian vuoksi perutun Eurovision laulukilpailun 2020 korvaava ohjelma.
Ohjelma lähetettiin suorana 16. toukokuuta 2020 Hilversumista ja kesti noin kaksi tuntia. Sen juontajiana toimivat Chantal Janzen, Edsilia Rombley ja Jan Smit, jotka olisivat juontaneet perutut Euroviisut.
Extensible Authentication Protocol

EAP:n viestinvälitys
EAP (Extensible Authentication Protocol) on alun perin PPP-protokollan yhteydessä kehitetty käyttäjien tunnistusprotokolla (RFC 3748, päivitysversio RFC 5247). IEEE sovitti sen toimimaan myös 802.1X-protokollan kanssa.
Sitä ajetaan käytännössä Työasemalta RADIUS-palvelimelle asti. Se on vain todennusprotokollan runko, jolla voidaan neuvotella mitä tarkkaa todennusmekanismia käytetään. Mahdollisia IETF:n määrittämiä avoimia EAP-todennusprotokollia ovat:
EAP-SRP: haaste/vastaus-tyylinen salasanatunnistus.
EAP-TLS: TLS-pohjainen varmenne/sirukorttitunnistus.
Valmistajakohtaisia EAP-protokollia:
EAP-SIM: Nokian määrittelemä tapa todentaa käyttäjät SIM-kortilla.
LEAP (Lightweight EAP): Ciscon valmistajakohtainen järjestelmä, joka on kryptografisesti heikko ja murrettavissa.
Muita EAP-protokollia:
EAP-MD5: Kevytrakenteinen mutta heikosti suojattu tunnistus.
EAP-TTLS: Tunneled TLS - laajennus EAP-TLS:lle joka helpottaa tunnistautumista.
Koska EAP ei sinällään todenna palvelinta asiakkaalle päin ja sisältää muita ongelmia, useimmiten nykyään käytetään sen suojattua muotoa Protected EAP (PEAP). Siinä ensin käydään TLS-neuvottelu palvelimelta asiakkaalle ja sen jälkeen ajetaan TLS-suojatussa tunnelissa haluttua huonommin suojattua EAP-protokollaa.
Erica Carlson

Erica Carlson (s. 4. elokuuta 1981) on ruotsalainen näyttelijä. Hän syntyi Trollhättanissa, Länsi-Götanmaan läänissä, ja teki elokuvadebyyttinsä Fucking Åmålissa (1998). Sittemmin hän on esiintynyt elokuvissa Camp Slaughter (2004), 6 Points (2004) ja Unelma bändistä – Tjenare Kungen (2005).
Aiheesta muualla

Erica Carlson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)