stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jaromír Pytlík
Pelityyli

Pytlíkin entisen seuran KalPan urheilutoimenjohtaja Anssi Laineen mukaan hän on isokokoinen ja vahva kahden suunnan pelaaja, joka pystyy tekemään pieniä ja oivaltavia asioita kaukalossa, jotka edistävä peliä.
Muuta

Pytlíkin isä Jaromír Sr. on entinen Tšekin alempien sarjojen hyökkääjä, joka on toiminut myöhemmin juniorivalmentajana.
Luis Lacalle Pou

| Luis Lacalle Pou |
| --- | --- |

Uruguayn presidentti
 1. maaliskuuta 2020 – 1. maaliskuuta 2025  
Varapresidentti:  Beatriz Argimón
Edeltäjä:  Tabaré Vázquez
Seuraaja:  Yamandú Orsi
Senaattori
 15. helmikuuta 2015 – 12. elokuuta 2019  
Kansanedustaja
 2000 – 2015  
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. elokuuta 1973 (ikä 51)
Ammatti:  juristi
Vanhemmat:  Luis Alberto Lacalle Julia Pou
Puoliso:  Lorena Ponce de León
Tiedot
Puolue:  Partido Nacional, PN
Tutkinnot:  Uruguayn katolinen yliopisto
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
lacallepou.uy
Luis Alberto Lacalle Pou (s. 11. elokuuta 1973) on uruguaylainen poliitikko. Hän edustaa keskustaoikeistolaista kansallispuoluetta.
Lacalle Pou oli 16-vuotias, kun hänen isänsä Luis Alberto Lacalle valittiin Uruguayn  presidentiksi. Hänet valittiin kongressiin 26-vuotiaana, ja hän piti paikkansa 15 vuoden ajan kunnes nousi senaattiin. Hän oli presidenttiehdokkaana vuosina 2014 ja 2019.
Lacalle Pou voitti vuoden 2019 presidentinvaalien toisella kierroksella niukasti hallitsevan vasemmistoliittouman Frente Amplion ehdokkaan ja hänen astuttua virkaansa maaliskuun alussa 2020 päättyi Uruguayssa vasemmiston 15 vuotta kestänyt yhtäjaksoinen valtakausi.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Tabaré Vázquez | Uruguayn presidentti 2020–2025 | Seuraaja: Yamandú Orsi |
Caesarea Maritima

| Caesarea Maritima> Καισάρεια |
| --- | --- |
 Caesarea Maritiman arkeologista aluetta.
Sijainti
 Caesarea Maritima
Koordinaatit:  32°30′00″N, 34°53′30″E
Valtio:  Israel
Paikkakunta:  Caesarea, Haifan hallintoalue
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Ajanjakso:  200-luku eaa. – 1265
Huippukausi:  n. 22 eaa. – 638
Kulttuuri:  antiikki
Valtakunta:  Rooman valtakunta Bysantin valtakunta
Alue:  Juudea, Palestiina
Aiheesta muualla
  Caesarea Maritima Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Caesarea (lat., myös Caesareia, Caesaria; m.kreik. Καισάρεια, Kaisareia; suomalaisittain Kesarea), usein Caesarea Maritima ja joskus Caesarea Palestinae, oli antiikin aikainen kaupunki Palestiinassa nykyisen Israelin alueella. Se oli roomalaisen Judaean eli Juudean provinssin hallintokeskus ja tärkein satamakaupunki, ja sijaitsi Välimeren rannalla nykyisen Caesarean kaupungin lähellä. Nykyisin Caesarea Maritima on arkeologinen kohde ja kansallispuisto.
Maantiede

Caesarea sijaitsi Välimeren itärannalla linnuntietä noin 48 kilometriä pohjoiseen nykyisestä Tel Avivista, noin 34 kilometriä etelään nykyisestä Haifasta ja noin 90 kilometriä pohjoisluoteeseen Jerusalemista. Rannikolla kaupungin eteläpuolella sijaitsivat Apollonia ja Joppe (nyk. Jaffa), ja pohjoispuolella Dora. Rannikon Caesareaa ei tule sekoittaa sisämaan Caesarea Philippiin eli ”Filippoksen Kesareaan”.
Historia > Antiikki

Caesarean paikalla sijaitsi alun perin foinikialainen laivastoasema, jonka kreikkalainen nimi oli Stratonos Pyrgos (”Stratonin torni”, lat. Turris Stratonis). Se perustettiin persialaisvallan aikana 500–300-luvulla eaa. Varhaisin maininta siitä on vuodelta 259 eaa. Aleksanteri Jannaios valtasi kaupungin vuonna 103 eaa., ja se tuli Hasmonien hallitsijasuvun valtaan. Rooma valtasi kaupungin muun Palestiinan mukana Pompeiuksen johdolla vuonna 63 eaa.
Herodes Suuri sai kaupungin Roomalta vuonna 30 eaa. Hän rakennutti kaupungin uudelleen, ja tämä työ alkoi vuonna 22 eaa. ja päättyi juhliin vuonna 10/9 eaa. Herodes nimesi kaupungin keisari Augustuksen kunniaksi Kaisareiaksi eli latinalaisittain Caesareaksi. Caesareasta tuli Juudean hallinnollinen ja sotilaallinen pääkaupunki, ja Herodes rakennutti sinne oman merenrantapalatsinsa sekä useita muita loistokkaita rakennuksia. Hän käytti kaupungin rakentamiseen suuria määriä rahaa.
Caesarean loistokkuus ja erityisesti sen hyvinvarustettu satama soivat kaupungille pian Palestiinan keskuksen ja metropoliksen aseman, ja se kehittyi myös merkittäväksi kauppakaupungiksi. Se ohitti merkityksessä Jerusalemin, ja toimi Rooman Judaean provinssin prefektien ja prokuraattoreiden sekä Juudean vasallikuninkaiden pääasiallisena asuinpaikkana. Muun muassa Pontius Pilatus hallitsi Caesareasta käsin. Suurimmillaan kaupungissa arvioidaan olleen noin 200 000 asukasta. Suurin osa kaupungin väestöstä oli syyrialaisia, mutta siellä oli Herodeksen ajasta lähtien myös juutalainen yhteisö. Kaupungin asukkaasta käytettiin kreikaksi etnonyymiä Kaisareus (Καισαρέυς).
Kristillisessä perinteessä Caesarea näyttäytyy pakanalähetyksen syntypaikkana. Uuden testamentin mukaan kristinusko tuli Caesareaan Filippuksen kastettua etiopialaisen hoviherran. Kaupungissa asui myös Pietarin kastama sadanpäämies Cornelius. Paavali oli kaksi vuotta vankina kaupungissa ennen kuin hänet siirrettiin Roomaan.
Ensimmäinen juutalaiskapina sai alkunsa Caesareassa vuonna 66 jaa., joko verotusta koskeneista kiistoista tai synagogan häpäisystä. Keisari Vespasianus, joka huudettiin keisariksi Caesareassa vuonna 69, teki kaupungista roomalaisen colonian nimellä Colonia Prima Flavia Augusta Caesarea. Kapinan kukistamisen jälkeen kaupungissa pidettiin suuret kisat Tituksen voiton kunniaksi. Kisojen gladiaattoritaisteluissa sanotaan kuolleen 2 500 juutalaista vankia. Keisari Severus Alexander teki kaupungista Syria Palaestinan eli Syyria-Palestiinan provinssin pääkaupungin (Metropolis Provinciae Syriae Palestinae).
Caesarea kukoisti edelleen varhaiskristillisellä ja bysanttilaisella ajalla. Se oli tuolloin merkittävä kristillisen ja juutalaisen oppineisuuden keskus sekä Palaestina priman eli Ensimmäisen Palestiinan piispanistuin, ja esiintyy kirkkohistoriassa edelleen nimellä Caesarea. Vuonna 195 kaupungissa järjestettiin kirkolliskokous, jossa päätettiin, että pääsiäistä tuli viettää sunnuntaina. Origenes toimi opettajana Caesareassa 200-luvulla. Kirkkohistorioitsija Eusebios oli kotoisin kaupungista, ja teki siellä suuren osan kirjallisesta työstään.
Historia > Myöhempi historia ja kaivaukset

Caesarea toimi Palestiinan roomalaisena pääkaupunkina noin 500 vuotta. Se alkoi taantua vuonna 638 (tai 640) tapahtuneen muslimivalloituksen jälkeen. Kaupunki oli merkittävä rannikkotukikohta myöhemmin keskiajalla ristiretkien aikana. Balduin I valtasi Caesarea vuonna 1101, jonka jälkeen se linnoitettiin. Saladin valtasi kaupungin vuonna 1187, mutta ristiretkeläiset valtasivat sen takaisin neljä vuotta myöhemmin. Mamelukit valtasivat ja tuhosivat Caesarean lopulta vuonna 1265. Tämän jälkeen kaupungin raunioiden kiviä käytettiin pitkään uudelleen lähikaupunkien, kuten Jaffan, Akkon, Sidonin ja jopa Beirutin, rakennuksiin ja linnoituksiin.
Kaupungin paikka säilyi autiona 1800-luvulle saakka. Nykyinen asutus kehittyi paikalle alun perin kalastajakylänä vuodesta 1884 lähtien, kun osmanit asuttivat sinne Bosniasta tulleita pakolaisia. Nykyisin se on nimetty antiikin aikaisen kaupungin mukaan Caesareaksi. Antiikin Caesarean tieteelliset tutkimukset saivat alkunsa vuonna 1873. Kaupungin järjestelmälliset arkeologiset kaivaukset alkoivat vuosina 1959–1964. Niitä suorittivat tuolloin italialaiset arkeologit. Myöhemmin kaivauksia ovat jatkaneet amerikkalaiset ja israelilaiset.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Caesarea Maritima Wikimedia Commonsissa
Caesarean arkeologinen alue ilmasta: ylhäällä satama, keskellä hippodromi ja alhaalla Herodeksen palatsi ja teatteri.
Herodeksen palatsin raunioita.
Niin kutsuttu Kalokeria-mosaiikki Caesareasta, 500-luku jaa. Nykyisin esillä Ben Gurionin lentoasemalla.
Caesarean satamaa.
Augustuksen ja Rooman temppelin rauniot.
Roomalainen teatteri.
Hippodromia.
Rytíři Kladno

| Rytíři Kladno |
| --- | --- |

Perustettu:  1924
Kaupunki:  Kladno, Tšekki
Kotiareena:  CEZ Stadion Kladno
– kapasiteetti:  5 200
Sarjataso:  Tipsport Extraliga
Värit:                
Toimitusjohtaja:   Martin Špaček
Päävalmentaja:   David Čermák
Kapteeni:   Radek Smoleňák
Omistaja:   Jaromir Jagr
Mestaruudet:  6
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rytíři Kladno, joka tunnetaan myös nimellä HC Kladno, on kladnolainen jääkiekkojoukkue joka pelaa Tšekin korkeimmalla sarjatasolla Extraligassa (2021-).  Joukkue pelaa kotiottelunsa Zimní Stadionilla.
Joukkue on tuottanut monta NHL-tasolle noussutta pelaajaa kuten (seuran omistaja) Jaromír Jágr, Tomáš Kaberle, František Kaberle, Tomáš Plekanec, Radko Gudas, Patrik Eliáš, sekä Martin Procházka. Myös jääkiekon SM-liigasta tutut: Petr Tenkrát, Radek Smoleňák sekä Ivan Huml ovat Kladnon kasvatteja. Joukkue putosi toiseksi korkeimmalle sarjatasolle kaudeksi 2002-2003 ja uudestaan vuonna 2014, mutta muuten joukkue on totuttu näkemään Tšekin korkeimmalla tasolla Extraligassa. Tšekkoslovakian aikoihin Kladnon edustusjoukkue kisasi tiukasti maansa mestaruudesta ja voittikin sen kuusi kertaa. HC Kladno on aikanaan saanut tukea alueen terästeollisuudelta. Seuran alamäen syynä pidetään yleisesti ennen vuosituhannen vaihdetta tapahtuneita teollisuuden konkursseja ja niiden seurauksena sulkeutuneita rahahanoja.
Joukkue kaudella 2024–2025

| Maalivahdit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Hanskakäsi | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 1 |  | Adam Brízgala | L | 2026 | Praha, Tšekki |
| 29 |  | Štěpán Lukeš | R | 2026 | Chomutov, Tšekki |
| Puolustajat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 4 |  | Tomáš Vandas | R | 2026 |  |
| 7 |  | Martin Nemčík | L | 2025 | Bratislava, Slovakia, Tšekkoslovakia |
| 8 |  | Markuss Komuls | R | 2025 | Talsi, Latvia |
| 26 |  | Jiří Ticháček (A) | L | 2025 | Kladno, Tšekki |
| 37 |  | Phil Pietroniro | R | 2026 | Montreal, Québec, Kanada |
| 44 |  | Petr Šenkeřík | L | 2025 | Zlín, Tšekkoslovakia |
| 54 |  | Josef Trojna | L | 2025+1 |  |
| 67 |  | Tomáš Hanousek | R | 2025 | Slaný, Tšekki |
| 72 |  | Radek Jeřábek | L | 2025 | Praha, Tšekki |
| 77 |  | Griffin Mendel | L | 2026 | Kelowna, Brittiläinen Kolumbia, Kanada |
| Hyökkääjät |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Pelipaikka | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 17 |  | Štěpán Vimmer | R | H | 2026+1 | Slaný, Tšekki |
| 23 |  | Martin Procházka (A) | R | LH | 2026 | Roudnice, Tšekki |
| 34 |  | Eduards Tralmaks | L | KH / VLH | 2025 | Riika, Latvia |
| 43 |  | Antonín Melka | L | VLH / KH | 2026 | Kladno, Tšekkoslovakia |
| 62 |  | Mitch Hults | L | KH | 2025 | Stoughton, Wisconsin, Yhdysvallat |
| 68 |  | Jaromír Jágr | L | OLH | 2025 | Kladno, Tšekkoslovakia |
| 73 |  | Zdeněk Nedvěd | L | H | 2026+1 |  |
| 75 |  | Sebastián Redlich | L | H | 2025+1 | Praha, Tšekki |
| 83 |  | Petr Straka | L | VLH | 2025 | Brno, Tšekkoslovakia |
| 89 |  | Ondřej Bláha | L | VLH | 2026 |  |
| 91 |  | Richard Jarůšek | L | LH | 2025 | Brno, Tšekkoslovakia |
| 92 |  | Jakub Strnad (A) | L | VLH | 2025 | Kladno, Tšekki |
| 98 |  | Denis Kusý | R | LH | 2025+1 | Praha, Tšekki |
Joukkue kaudella 2024–2025 > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: David Čermák
Apuvalmentaja: Václav Skuhravý
Apuvalmentaja: Petr Svoboda
Maalivahti- & Videovalmentaja: Radek Jirátko
Fysiikkavalmentaja: Tomáš Horna
Huoltopäällikkö: Jiří Jelínek
Huoltopäällikkö: Marek Mudra
Toimitusjohtaja: Martin Špaček
Urheilutoimenjohtaja: Jiří Burger
Joukkueenjohtaja: Václav Blažek
Omistaja: Jaromír Jágr
Lähde: EliteProspects
Pelaajat > NHL Alumni

HC Kladnolla on useita NHL-pelaajia, mukaan lukien Jaromír Jágr, Patrik Eliáš, Tomáš Plekanec, Tomáš Vokoun, Marek Židlický, Radek Smoleňák, Michal Pivoňka, Martin Procházka, Pavel Patera, Milan Hnilička, Jiří Tlustý , Tomáš Kaberle ja František Kaberle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rytíři Kladno Wikimedia Commonsissa
Kotisivut
Kladno Sport
Meltzer, Bill. "Kladno: Small Town, Big Draft Legacy". Artikkeli NHL.comissa 27.6.2006.
Extraliga
:
HC Bilí Tygři Liberec
•
Mountfield České Budějovice
•
HC Energie Karlovy Vary
•
HC Moeller Pardubice
•
HC Lasselsberger Plzeň
•
HC RI OKNA Zlin
•
HC Litvínov
•
HC Geus Okna Kladno
•
HC Slavia Praha
•
HC Sparta Praha
•
HC Ocelaři Třinec
•
HC Vitkovice
•
BK Mladá Boleslav
•
HC Znojemští Orli
Kaudet:
1993–94 • 1994–95 • 1995–96 • 1996–97 • 1997–98 • 1998–99 • 1999–00
2000–01 • 2001–02 • 2002–03 • 2003–04 • 2004–05 • 2005–06 • 2006–07 • 2007–08 • 2008–09 • 2009–10
2010–11 • 2011–12 • 2012–13 • 2013–14 • 2014–15 • 2015–16 • 2016–17 • 2017–18 • 2018–19 • 2019–20
Jakovlev Jak-3

| Jakovlev Jak-3 |
| --- | --- |
 Jakovlev Jak-3UA
Tyyppi:  hävittäjä
Alkuperämaa:   Neuvostoliitto
Valmistaja:  Jakovlev
Suunnittelija:  Aleksandr Jakovlev
Ensilento:  12. huhtikuuta 1941
Tila:  ei käytössä
Pääkäyttäjät:  Neuvostoliiton ilmavoimat Vapaan Ranskan ilmavoimat Puolan armeijan ilmavoimat Jugoslavian ilmavoimat
Valmistusmäärä:  4 848 
Kehitetty mallista:  Jakovlev Jak-1
Jakovlev Jak-3 (ven. Як-3), oli toisen maailmansodan aikainen neuvostoliittolainen hävittäjälentokone. Kone osoittautui suorituskyvyltään ja käytettävyydeltään erinomaiseksi ilmataistelussa.
Kone otettiin käyttöön vuonna 1944 ja se pysyi käytössä vuoteen 1952 asti.
Suunnittelu ja kehitys

Vuonna 1943 Jakovlev suunnitteli Jak-1M:n, joka oli Jak-1:n pienempi ja kevyempi versio. Toinen Jak-1M-protyyppi rakennettiin myöhemmin samana vuonna. Muutoksia olivat myös takarungon verhoilu vanerilla kankaan sijasta, heijastintähtäin, panssaroinnin ja moottorin jäähdytyksen parantaminen. Pääkoelentäjä Pjotr Mihailovitš Stefanovski oli niin vakuuttunut, että hän suositteli Jak-1:n ja Jak 7:n tuotannon hyllyttämistä, ja vain Jak-9:n tuotannon jatkamista. Uusi hävittäjä nimettiin Jak-3:ksi, ja se tuli tuotantoon vuonna 1944, myöhemmin kuin Jak-9, huolimatta pienemmästä tunnusnumerosta. Ensimmäiset 197 konetta aseistettiin 20 millimetrin ŠVAK-tykillä ja 12,7 millimetrin UBS-konekiväärillä, kuten myös Jak-1B. Aseet oli sijoitettu runkoon, toisaalta tarkkuuden, toisaalta siipien purkamisen helpottamiseksi ja siipikuorman vähentämiseksi. Pääasiallisen tuotantoversioon, jota rakennettiin 4 000 kappaletta, lisättiin toinen 12,7 millimetrin konekivääri.
Käyttö

Jak-3 oli pienempi ja kevyempi kuin Jak-9, mutta siinä oli sama moottori. Se oli anteeksiantava, helposti käsiteltävä, ja saavutti sekä alokas- että veteraanilentäjien suosion.
Koneita alettiin saada etulinjan yksiköihin kesällä 1944. Ensimmäisenä niitä sai käyttöönsä toisen ilma-armeijan 91 IAP. Kesä-heinäkuussa 1944 rykmentin tehtävänä oli saada ilmaherruus. 431 tehtävän aikana ammuttiin alas 20 Luftwaffen hävittäjää ja kolme Junkers Ju 87 -syöksypommittajaa. Suurin taistelu kehittyi 16. päivänä kesäkuuta, kun 18 Jakia otti yhteen 24 saksalaiskoneen kanssa. 15 saksalaiskonetta ammuttiin alas, omien tappioiden jäädessä yhteen tuhoutuneeseen ja yhteen vaurioituneeseen koneeseen.
Jak-3:n huonoja puolia olivat muun muassa vanerin painuminen myttyyn kovassa syöksyssä, lyhyt kantama ja moottorin huono luotettavuus. Pneumaattinen järjestelmä laskutelineiden, jarrujen ja laskusiivekkeiden käyttöön osoittautui ongelmalliseksi. Vaikka pneumaattinen järjestelmä oli vähemmän luotettava kuin hydrauliset ja sähköiset vaihtoehdot, siitä pidettiin merkittävän painonsäästön takia.
Versiot

Jak-3
Päätuotantoversio. 4 004 kappaletta rakennettiin. Tätä ennen rakennettiin 197 kappaletta yhdellä tykillä ja yhdellä konekiväärillä.
Jak-3 (VK-107A)
Klimov VK-107A -moottori (1 230 kW) ja kaksi 20 millimetrin Berezin B-20 -kanuunaa 120 patruunan ammuskapasiteetilla. Prototyyppien jälkeen 48 kokometallista konetta rakennettiin vuosina 1945–1946. Suorituskyky oli hyvä (720 km/h 5 750 metrissä), mutta VK-107 oli herkkä ylikuumentumiselle.
Jak-3 (VK-108)
VK-108-moottorilla, 1 380 kW teholla ja aseistettuna yhdellä 23 millimetrin Nudelman-Suranov NS-23 -tykillä 60 patruunan ammuskapasiteetilla. Huippunopeus oli 745 km/h 6 290 metrissä, mutta tyyppi kärsi moottorin ylikuumenemisesta.
Jak-3K
Panssarintorjuntamalli 45 millimetrin Nudelman-Suranov NS-45 -kanuunalla. Vain muutama yksilö rakennettiin, koska Jak-9 K:n huomattiin soveltuvan aseelle paremmin.
Jak-3P
Suunniteltu vuonna 1945, käyttöön huhtikuussa 1946. Aseistuksena kolme 20 millimetrin Berezin B-20 -kanuunaa (120 ammusta keskitykissä ja 130 sivuaseissa). Kolmen kanuunan yhteisasennus oli 11 kilogrammaa kevyempi kuin standardimallissa. Yhteensä 596 konetta rakennettiin.
Jak-3PD
Suuren korkeuden torjuntahävittäjä. VK-105PD-moottori ja yksi 23 millimetrin Nudelman-Suranov NS-23 -kanuuna (60 patruunan ammuskapasiteetilla). Kone saavutti 13 300 metrin korkeuden testeissä, mutta ei päässyt tuotantoon moottorin epäluotettavuuden vuoksi.
Jak-3RD (Yak-3D)
Kokeellinen malli nestemäisen polttoaineen Glushko RD-1 -rakettimoottorilla 2,9 kN työntövoimalla ja modifioidulla pyrstöllä, aseistettuna 23 millimetrin Nudelman-Suranov NS-23 -kanuunalla (60 patruunan ammuskapasiteetilla). 11. toukokuuta 1945, kone saavutti 782 km/h:n nopeuden 7 800 metrissä. Kone tuhoutui testilennolla 16. elokuuta tuntemattomista syistä, ja koelentäjä V.L. Rastorguev kuoli.
Jak-3T
Panssarintorjuntamalli aseistettuna yhdellä 37 millimetrin Nudelman N-37 -kanuunalla, (25 patruunaa) ja kahdella 20 millimetrin Berezin B-20S -kanuunalla (100 patruunan kapasiteetilla). Ohjaamoa oli siirretty 40 senttimetriä taaksepäin painavamman nokan kompensoimiseksi. Mallissa ilmeni vakavia moottoriongelmia, ja se jäi prototyyppiasteelle.
Jak-3T-57
Yksi Jak-3T 57 millimetrin OKB-16-57-kanuunalla.
Jak-3TK
VK-107A-moottorilla ja turboahtimella varustettu malli.
Jak-3U
Jak-3 varustettuna AŠ-82FN-tähtimoottorilla (1 380 kW), VK-107:n ja VK-108:n ylikuumenemisongelmien korjaamiseksi. Siipien pinta-ala laajeni 20 cm², ja siipiä siirrettiin 22 senttimetriä eteenpäin, ohjaamoa 8 senttimetriä. Aseistettu kahdella 20 millimetrin Berezina B-20 -kanuunalla (120 patruunaa). Prototyyppi saavutti 682 km/h:n nopeuden 6 000 metrissä. Tyyppi ei ehtinyt tuotantoon sodan päättymisen vuoksi.
Jak-3UTI
Kaksipaikkainen koulutusversio.
Käyttäjät

Ranska
(Normandie-Niemen -laivue)
Puola
Puolan ilmavoimat
Neuvostoliitto
Neuvostoliiton ilmavoimat
Jugoslavia
Jugoslavian ilmavoimat
111. hävittäjärykmentti (1944–1948)
113. hävittäjärykmentti (1944–1948)
112. hävittäjärykmentti (1945–1948)
254. hävittäjärykmentti (1944–1948)
83. hävittäjärykmentti (1948–1952)
116. hävittäjärykmentti (1948–1952)
185. rykmentti (1949–1952)
198. hävittäjärykmentti (1949–1952)
204. hävittäjärykmentti (1949–1950)
Tekniset tiedot (Jak-3)

Lähde: lähde?
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 1
Pituus: &&&&&&&&&&&&&&08.05000008,5 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&&09.02000009,2 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&02.03900002,39 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&&014.085000014,85 m²
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&02105.&&&&002 105 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&&02692.&&&&002 692 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Klimov VK-105PF-2 -V12-moottori
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0646.&&&&00646 km/h 4 100 metrissä, 567 km/h merenpinnassa
Lentomatka: &&&&&&&&&&&&0648.&&&&00648 km
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&010400.&&&&0010 400 m
Nousuaika: 4,5 min 5 000 metriin
Siipikuormitus: &&&&&&&&&&&&0181.&&&&00181 kg/m²
Teho-painosuhde: 0.36 kW/kg
Aseistus
20 mm ŠVAK-tykki (120 ammusta)
2 × 12,7 mm Berezin UBS -konekivääriä (2 × 150 ammusta)
Kirjallisuutta

Donald, David ja Lake, Jon: Encyclopedia of World Military Aircraft. Lontoo, Englanti: AIRtime Publishing, 1996. ISBN 1-880588-24-2
Gordon, Yefim: Soviet Airpower in World War II. Hinckley, UK: Midland / Ian Allen Publishing, 2008. ISBN 978-1-85780304-4
Gordon, Yefim & Khazanov, Dmitri: Soviet Combat Aircraft of the Second World War Volume One: Single-Engined Fighters. Earl Shilton, Leicester, Englanti: Midland Publishing Ltd., 1998. ISBN 1-85780-083-4
Green, William: Warplanes of the Second World War, Volume Three: Fighters. Lontoo, Englanti: Macdonald & Co. (Publishers) Ltd., 1961 (seventh impression 1973). ISBN 0-356-01447-9
Green, William & Swanborough, Gordon: WW2 Aircraft Fact Files: Soviet Air Force Fighters, Part 2. Lontoo, Englanti: Macdonald and Jane’s Publishers Ltd., 1978. ISBN 0-354-01088-3
Gunston, Bill: Aircraft of World War Two. Lontoo, Englanti: Octopus Books Limited, 1980. ISBN 0-7064-1287-7
Kopenhagen, W.: Das große Flugzeug-Typenbuch. Stuggart, Saksa: Transpress, 1987. ISBN 3-344-00162-0 .
Liss, Witold: The Yak 9 Series (Aircraft in Profile number 185). Leatherhead, Surrey, Englanti: Profile Publications Ltd., 1967.
Matricardi, Paolo: Aerei Militari: caccia e ricognitori. Milano, Italia: Mondadori Electa SpA, 2006. NO ISBN.
Mellinger, George: Yakovlev Aces of World War 2. Botley, Englanti: Osprey Publishing Ltd., 2005. ISBN 1-84176-845-6 .
Morgan, Hugh: Gli assi Sovietici della Seconda guerra mondiale. Edizioni del Prado/Osprey Aviation, 1999. ISBN 84-8372-203-8 .
Morgan, Hugh. Soviet Aces of World War 2. Lontoo, Englanti: Reed International Books Ltd., 1997. ISBN 1-85532-632-9 .
Шавров В.Б: История конструкций самолетов в СССР 1938–1950 гг. (3 изд.). Kniga: Машиностроение, 1994 (Shavrov, VB Istoriia konstruktskii samoletov v SSSR, 1938–1950 gg.,3rd ed. (History of Aircraft Design in USSR: 1938–1950). Kniga, Venäjä: Mashinostroenie, 1994. ISBN 5-217-00477-0 .
Stapfer, Hans-Heiri: Yak Fighters in Action (Aircraft number 78). Carrollton, Texas: Squadron/Signal Publications, Inc., 1986. ISBN 0-89747-187-3 .
Степанец А.Т.: Истребители ЯК периода Великой Отечественной войны. Kniga: Машиностроение, 1992. (Stepanets, AT Istrebiteli Yak perioda Velikoi Otechestvennoi voiny (Yak Fighters of the Great Patriotic War). Kniga, Venäjä: Mashinostroenie, 1992. ISBN 5-217-01192-0
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jakovlev Jak-3 Wikimedia Commonsissa
Jak-3 neuvostoliittolaisessa postimerkissä.
Jakovlev Jak-3 M
Jakovlev Jak-3U
Exit Emotions

| Exit Emotions Blind Channel |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1. maaliskuuta 2024
 Tyylilaji: nu metal, vaihtoehtorock
 Kesto: 35.14
 Levy-yhtiö: Century Media
Listasijoitukset
  1. (albumilista)    1. (fyysinen albumilista)
Blind Channelin muut julkaisut
| Lifestyles of the Sick & Dangerous 2022 | Exit Emotions 2024 |   |
Singlet albumilta Exit Emotions
 ”Flatline” Julkaistu: 24. helmikuuta 2023  ”Happy Doomsday” Julkaistu: 12. toukokuuta 2023  ”Deadzone” Julkaistu: 24. elokuuta 2023  ”Die Another Day (feat. Røry)” Julkaistu: 1. joulukuuta 2023  ”Xoxo (feat. From Ashes to New)” Julkaistu: 28. helmikuuta 2024
Exit Emotions on Blind Channelin viides studioalbumi, joka julkaistiin 1. maaliskuuta 2024 levymerkillä Century Media. Kappaleeseen "Where's the Exit" on julkaistu musiikkivideo.
Kappaleet

Where's the Exit – 2.37
Deadzone – 2.50
Wolves in California – 2.41
Xoxo – 2.53 (feat. From Ashes to New)
Keeping It Surreal – 2.54
Die Another Day – 3.01 (feat. Røry)
Phobia – 2.45
Happy Doomsday – 2.50
Red Tail Lights – 2.41
Not Your Bro – 3.09
Flatline – 2.52
One Last Time...Again – 3.57
Kokoonpano

Joel Hokka – laulu
Niko Vilhelm Moilanen – laulu
Joonas Porko – kitara
Olli Matela – basso
Tommi Lalli – rummut
Aleksi Kaunisvesi – DJ, perkussiot
Arvostelut

Kaaoszine:
Soundi:
Helsingin Sanomat:
Imperiumi: 7½/10
Breaking Daylight

| Breaking Daylight Don Johnson Big Band |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 12. toukokuuta 2003
 Levy-yhtiö: Beat Back
Listasijoitukset
  1. (albumilista)    1. (fyysinen albumilista)
Don Johnson Big Bandin muut julkaisut
| Support de Microphones 2000 | Breaking Daylight 2003 | Don Johnson Big Band 2006 |
Breaking Daylight on Don Johnson Big Bandin 12. toukokuuta 2003 julkaistu toinen studioalbumi.
Kappaleet

One MC, One Delay – 3.09
Penguin – 4.26
Royalty – 5.14
Harlem Davidson – 4.11 (feat. Emma Salokoski)
Behind 16 Bars – 2.51
Salt Water – 3.49
Nightman – 7.27 (feat. Emma Salokoski)
Northbound – 5.15
Tokyo Ranger – 4.25
Nutwood Cut – 4.02
Two Reasons – 3.39 (feat. Emma Salokoski & Teppo Mäkynen)
Jah Jah Blow Job – 4.23
Broken Daylight – 7.17
Arvostelut

Desibeli.net:
Soundi: