stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kawar

Kawarin kalliorinnettä Bilman lähellä.
Kawar (myös Kaouar) on kalliorinne ja sen länsipuolella sijaitseva keidasryhmä Nigerin koillisosassa Bilman departementissa.
Noin 150 kilometrin pituinen pohjois-eteläsuuntainen kalliojono suojaa keitaita idästä puhaltavalta hiekalta. Sen pohjoisosassa sijaitsee 576 metriä korkea Pic Zoumri. Lännessä levittäytyy Saharaan kuuluva Ténérén hiekka-aavikko, pohjoisessa Djadon ylänkö ja etelässä Bilman hiekka-aavikko.
Kawarin tärkeimmät keitaat ovat Bilma, Dirkou ja Aney. Niiden asukkaat ovat keskenään sekottuneita kanureja, teda-heimoon kuuluvia tubuja ja tuaregeja. Kanurien ja tubujen sekoituksesta käytetään Kawarissa nimitystä guézibida. Seudun pääkieli on kanuri.
Ukba ibn Nafin johtamien arabien kerrotaan valloittaneen Kawarin vuonna 666. 1200-luvulta lähtien se kuului Kanem-Bornun valtakuntaan. Keskiajalla seudun läpi kulki Fezzanin ja Tšadjärven välinen tärkeä kauppareitti. 1700-luvulta lähtien se kärsi tuaregien ja tubujen hyökkäyksistä. Ensimmäiset eurooppalaiset tutkimusmatkailijat kävivät Kawarissa 1800-luvulla. Ranskalaiset valtasivat sen vuonna 1906.
Nykyään Agadezista Kawarin kautta kulkeva autiomaareitti haarautuu Siguedinessa Madaman kautta Libyan Tumun raja-asemalle sekä Chirfan kautta Algerian Djanetiin. Keitailla kasvatetaan taatelipalmuja sekä viljellään vihanneksia, sinimailasta ja ohraa. Bilmassa tuotetaan myös suolaa.
Luettelo pikkuplaneetoista: 262001–263000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
262001:stä ja päättyen 263000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
John Kay (lentävä sukkula)

| John Kay |
| --- | --- |
 Muotokuva, jonka sanotaan esittävän John Kaytä, mutta joka saattaa esittää myös hänen poikaansa. Noin vuodelta 1750.
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. kesäkuuta 1704
Kuollut: n. 1779
John Kay (20. kesäkuuta 1704 – n. 1779) tunnetaan lentävän sukkulan keksijänä. Sitä käytetään kangaspuissa kudelangan siirtämiseen loimilankojen välistä kankaan toiselle puolelle. Lentävää sukkulaa pidetään yhtenä teollisen vallankumouksen käynnistäneistä keksinnöistä. Tekniikan historiassa on toinenkin John Kay -niminen keksijä, joka kehitti kutomakonetta yhdessä Richard Arkwrightin kanssa.
Lentävä sukkula, jossa on metalliset suojakupit päissä, rullat ja kudelankakerä.
Lancashiressä syntynyt John Kay aloitti paikallisen pirran valmistajan oppipoikana 14-vuotiaana. Pirta on kangaspuiden osa, jolla pidetään loimilangat erillään ja jolla saadaan esimerkiksi palttinakudoksessa joka toinen loimilanka nousemaan ja laskemaan kudelangan pujottamiseksi syntyneen raon eli viriön läpi. John Kay kehitti metallisen pirran, josta tuli suosittu, ja hän matkusti ympäri Englantia myymässä sitä. Vuonna 1725 hän palasi Buryyn ja avioitui. Vuonna 1730 hän patentoi kampalangan kehräys- ja nyörityskoneen.
Tunnetuimmalle keksinnölleen eli lentävälle sukkulalle John kay sai patentin 1733. Lentävä sukkula kaksinkertaisti kutomisnopeuden kangaspuilla. Tämän keksinnön avulla yksi henkilö pystyi tekemään noin metrin levyistä kangasta, mihin oli aikaisemmin tarvittu kaksi henkilöä. Yksi henkilö pystyi aikaisemmin kutomaan vain noin puolen metrin levyistä kangasta. Kankaan tuotantoketjussa pullonkaula siirtyi tämän seurauksena kehräämiseen, mikä johti kehruu-Jennyn kehittämiseen.
Liiketoiminnassaan John Kay ei onnistunut. Hänen ajatuksena oli itse valmistaa laitteet ja vuokrata niitä kutomoiden omistajille, mutta hänen korkean hintansa vuoksi keksinnöistä alettiin tehdä luvattomia kopioita. John Kay joutui käyttämään omaisuutensa oikeuksiensa puolustamiseen. Tämä ei tuottanut tulosta ja hän siirtyi Ranskaan, jossa myös kuoli köyhänä lähes 50 vuotta keksintöjensä synnyn jälkeen.
Luettelo pikkuplaneetoista: 279001–280000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
279001:stä ja päättyen 280000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Kawachi-luokka

| Kawachi-luokka |
| --- | --- |
 Kaaviokuva luokan aseistuksesta ja panssaroinnista.

Tekniset tiedot
Uppouma:  21 443 t (standardi)
Pituus:  160,6 m (kokonaispituus)
Leveys:  25,7 m
Syväys:  8,5 m
Koneteho:  25 000 shp
Nopeus:  20 solmua
Miehistöä:  986
Aseistus
Meritorjunta:  4 × 30 cm/50 -tykkiä kaksoistorneissa 8 × 30 cm/45 -tykkiä kaksiputkisina asennuksina 10 × 6″/L45 -tykkiä 8 × 4,7″/L40 -tykkiä 12 × 3,1″/L40 -tykkiä 5 × 18″ torpedoputkea
Ilmatorjunta:  4 × 80 mm/28 -ilmatorjuntatykkiä
Kawachi-luokka oli keisarillisen Japanin laivaston kahden aluksen muodostama taistelulaivaluokka (A-30). Luokka oli paranneltu versio edeltäneestä Satsuma-luokasta. Edeltäneestä luokasta poiketen ainoastaan 20 prosenttia materiaalista tuotettiin ulkomailta, vastaavan luokan ollessa aiemmin 60 prosenttia.
Alukset

Luokan alusten valmistus viivästyi maailmanlaajuisen laman aiheuttamien talousongelmien vuoksi. Alusten tykit tilattiin Britanniasta, mutta 25 000 hevosvoiman Brown-Curtiss-turbiinimoottorit valmisti Kawasaki lisenssillä.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Settsu | Kuren laivastontelakka | 18. tammikuuta 1909 | 30. maaliskuuta 1911 | 1. heinäkuuta 1912 | upotettu 24. heinäkuuta 1945 |
| Kawachi | Jokosukan laivastontelakka | 1. huhtikuuta 1909 | 15. lokakuuta 1910 | 31. maaliskuuta 1912 | upotettu 12. heinäkuuta 1918 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kawachi-luokka Wikimedia Commonsissa
Milanovich, Kathrin: The Japanese Battleships Kawachi ja Settsu. Warship, 2017, XXXIX. vsk, s. 8-23.  Lontoo:  Conway. ISBN 978-1-84486-472-0  (englanniksi)
Kawachi-luokan taistelulaivat
Keisarillisen Japanin laivaston alusluokat ensimmäisessä maailmansodassa
| --- | --- |
Dreadnought-taistelulaivat:  Fusō • Ise • NagatoC
Pre-dreadnought-taistelulaivat:  Fuji • Shikishima • AsahiS • MikasaS • Katori • Satsuma • Kawachi
Taisteluristeilijät:  Tsukuba • Ibuki • Kongō
Panssariristeilijät:  ChiyodaS • Asama • Izumo • YakumoS • AzumaS • Kasuga
Pansarikansiristeilijät:  Naniwa • Matsushima • AkitsushimaS • Suma • Kasagi • Niitaka • OtowaS • ToneS • Chikuma
Hävittäjät:  Ikazuchi • Murakumo • Akatsuki • Shirakumo • Harusame • Kamikaze • Umikaze • Sakura • Urakaze • Kaba • Isokaze • Momo • Enoki • Kawakaze • MomiC • MinekazeC
Torpedoveneet:  Hayabusa
Sukellusveneet:  K • L
Kayesin panttivankikoulu

Kayesin panttivankikoulun oppilaita vuonna 1887 tai 1888.
Kayesin panttivankikoulu (ransk. l’école des otages de Kayes) oli ranskalaisten siirtomaavalloittajien Kayesiin vuonna 1886 perustama oppilaitos, josta nykyisen Malin eurooppalaisen koulujärjestelmän katsotaan saaneen alkunsa.
Senegalin kuvernööri Louis Faidherbe perusti ensimmäisen panttivankikoulun Saint-Louisiin vuonna 1857. Sen taustalla oli afrikkalainen käytäntö, jossa aluepäällikköjen pojat harjoittelivat johtamista ja sodankäyntiä hallitsijoiden hoveissa eräänlaisina panttivankeina. Faidherbe ja hänen seuraajansa vaativat valloittamiensa alueiden päälliköitä lähettämään poikiaan kouluihin, joissa he saivat valmiudet toimia tulkkeina ja Ranskan siirtomaahallinnon virkailijoina.
Ranskan Sudanin ensimmäinen panttivankikoulu perustettiin Médinen linnoitukseen vuonna 1870. Järjestelmä sai varsinaisesti alkunsa kuvernööri Joseph Gallienin aikana 1886–1888, jolloin perustettiin seitsemän koulua Kayesiin, Bakeliin, Bafoulabéen, Kitaan, Koundouun, Bamakoon ja Siguiriin. Vuonna 1888 Kayesin sisäoppilaitoksessa oli viitisenkymmentä 10–17-vuotiasta oppilasta, joille opetettiin ranskaa, lukemista, kirjoittamista ja aritmetiikkaa. Opettajina toimivat ranskalaiset sotilaat ja heidän tulkkinsa. Kaikkiaan alueen kouluissa oli 250–300 oppilasta vuonna 1888.
Kayesin panttivankikoulu, joka vuonna 1895 nimettiin päälliköiden poikien kouluksi (école des fils de chefs), oli Ranskan Sudanin ainoa yhtäjaksoisesti toiminut oppilaitos. 1890-luvulla se sai ensimmäiset pätevät opettajat ja vuonna 1899 sen johtaja Louis Blanc julkaisi kokemuksiensa perusteella afrikkalaisille tarkoitetun oppikirjan. Koulun oppilaat valittiin alueen eri puolilta lahjakkuutensa ja yhteiskunnallisen asemansa perusteella. Toisinaan päälliköt ja merkkihenkilöt lähettivät kouluun omien lapsiensa sijasta alaistensa tai orjiensa poikia, minkä seurauksena perinteinen eliitti menetti asemiaan uudelle ranskalaisen koulutuksen saaneelle sivistyneistölle.
Ranskan Sudanin koulujärjestelmä alkoi laajentua 1890-luvun lopulla, ja vuosisadan vaihteessa se käsitti kolmisenkymmentä alkeis-, piiri-, ammatti- ja lähetysasemien koulua, joissa opiskeli noin 800 oppilasta. Kayesin päällikköjen poikien koulu siirrettiin ensimmäisen maailmansodan aattona Bamakoon, jossa siitä tuli ensin afrikkalaisten virkamiesten ammattikoulu, myöhemmin Terrasson de Fougèresin yläalkeiskoulu ja lopulta Askia Mohamedin lyseo.
Taizō Kawamoto

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 17. tammikuuta 1914
Syntymäpaikka: Aichi, Japani
Kuolinaika: 20. syyskuuta 1985 (71 vuotta)
Pelipaikka: Hyökkääjä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
|  | Waseda WMW Osaka Club |  |
Maajoukkue
| 1934-1954 | Japani | 9 (4) |
Taizō Kawamoto (jap. 川本 泰三; 17. tammikuuta 1914 Aichi, Japani – 20. syyskuuta 1985) oli japanilainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Jalkapallomaajoukkue

Kawamoto edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1934–1954. Hän osallistui muun muassa vuosien 1936 ja 1956 kesäolympialaisiin.
Tilastot

| Japanin maajoukkueessa> Vuodet | Japanin maajoukkueessa> ottelut | Japanin maajoukkueessa> maalit |
| --- | --- | --- |
| 1934 | 3 | 2 |
1935: 0
| 1936 | 2 | 1 |
1937: 0
1938: 0
1939: 0
1940: 1
1941: 0
1942: 0
1943: 0
1944: 0
1945: 0
1946: 0
1947: 0
1948: 0
1949: 0
1950: 0
1951: 0
1952: 0
1953: 0
| 1954 | 3 | 0 |
| Yhteensä | 9 | 4 |
Aiheesta muualla

National Football Teams
Japan National Football Team Database
Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 1936
Fuwa |
Horie |
S. Kamo |
T. Kamo |
Kawamoto |
Kim |
Matsunaga |
Nishimura |
Oita |
Sano |
Sasano |
Y. Suzuki |
Takahashi |
Takenokoshi |
Takeuchi |
Tatsuhara |
Ukon |
Valmentaja S. Suzuki
Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 1956
Furukawa |
Hiraki |
Iwabuchi |
Kawamoto |
Kitaguchi |
Kobayashi |
Mimura |
Naganuma |
Ōmura |
Ozawa |
Satō |
Shimomura |
Takabayashi |
Takamori |
Tokita |
Uchino |
Yaegashi |
Valmentaja Takenokoshi
Japanin jalkapallomaajoukkueen päävalmentajat
Sasaki (1921) • Nishida (1923) • Yamada (1925) • Suzuki (1930) • Takenokoshi (1934) • Suzuki (1936) • Takenokoshi (1938–40) • Kudō (1942) • Ninomiya (1951) • Takenokoshi (1951–56) • Takahashi (1957) • Kawamoto (1958) • Takenokoshi (1958–59) • Takahashi (1960–62) • Naganuma (1962–69) • Okano (1970–71) • Naganuma (1972–76) • Ninomiya (1976–78) • Shimomura (1979–80) • Watanabe (1980) • Kawabuchi (1980–81) • Mori (1981–85) • Ishii (1986–87) • Yokoyama (1988–91) • Ooft (1992–93) • Falcão (1994) • Kamo (1994–97) • Okada (1997–98) • Troussier (1998–02) • Zico (2002–06) • Osim (2006–07) • Okada (2007–10) • Hara (2010) • Zaccheroni (2010–14) • Aguirre (2014–15) • Halilhodžić (2015–18) • Nishino (2018) • Moriyasu (2018–)
Luettelo pikkuplaneetoista: 283001–284000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
283001:stä ja päättyen 284000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Kayor

Senegalin alue 1800-luvun puolessavälissä. Kayor lännessä Atlantin rannikolla.
Kayor oli wolofivaltio nykyisessä Senegalissa 1500-luvulta 1800-luvun lopulle saakka. Sen alue ulottui Senegaljoen suusta Kap Verden niemimaalle.
Jolofin valtakuntaan kuulunut Kayor itsenäistyi 1500-luvun puolivälissä. Sen asukkaat harjoittivat maanviljelyä hallitsijan eli damelin muodollisesti omistamilla mailla. Kayorin yhteiskuntajärjestys oli hierarkkinen. Ylimystön alapuolella olivat vapaat talonpojat ja alinna käsityöläisten kastiryhmät ja orjat.
Eurooppalaiset perustivat 1400-luvulta lähtien Atlantin rannikolle kauppa-asemia. He vaihtoivat tuliaseisiin orjia, norsunluuta, vuotia ja mehiläisvahaa. Damelien sotajoukot tekivät ryöstöretkiä orjien hankkimiseksi. 1700-luvulla Kayor oli Senegalin rannikkovyöhykkeen voimakkain valtio.
1800-luvun loppupuolella Kayor joutui Ranskan siirtomaavalloituksen kohteeksi. Sen viimeiset hallitsijat Lat Dior ja Samba Laube Fal tekivät sitkeää vastarintaa, mutta saivat surmansa vuonna 1886. Kayorista tuli rautateineen ja maapähkinäviljelmineen Senegalin siirtomaan ydinalue.
Kaya (1944)

| Kaya / 榧 |
| --- | --- |
 Kaya

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Maizurun laivastoarsenaali
Kölinlasku:  10. huhtikuuta 1944
Laskettu vesille:  30. heinäkuuta 1944
Palveluskäyttöön:  30. syyskuuta 1944
Poistui palveluskäytöstä:  5. lokakuuta 1945
Loppuvaihe:  Neuvostoliitolle 5. heinäkuuta 1947
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 260 t (normaali) 1 530 t (kuormattu)
Pituus:  92,5 m (vesiraja) 100,0 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,35 m
Syväys:  3,30 m
Koneteho:  19 000 shp
Nopeus:  27,8 solmua
Miehistöä:  211
Aseistus
Aseistus:  3 × 127 mm/40 type 89 24 × 25 mm ilmatorjuntatykkiä 4 × 610 mm torpedoputkea 36 × type 2 syvyyspommia
Kaya (jap. 榧) oli Keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1944 valmistunut Matsu-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1944 hankinnoissa Maizurun laivastontelakalta, missä köli laskettiin 10. huhtikuuta 1944. Se laskettiin vesille 30. heinäkuuta ja otettiin palvelukseen kolme kuukautta myöhemmin 30. syyskuuta.
Palvelus

Palvelukseenoton jälkeen alus suojasi saattueita ja kuljetti tarvikkeita. Se oli sodan päättyessä Himissä. Alus poistettiin alusluettelosta 5. lokakuuta 1945. Se siirrettiin 1. joulukuuta kuljettamaan sotilaita takaisin Japaniin. Alus luovutettiin 5. heinäkuuta 1947 Nakhodkassa sotakorvauksena Neuvostoliitolle, joka nimesi sen Volevoiksi. Alus oli kesäkuussa 1949 maalilaivana nimellä TsL-23. Se oli 10. kesäkuuta 1958 lämmitysproomuna nimellä OT-61 ja poistettiin alusluettelosta 1. elokuuta 1959.
Kaya

| Kaya |
| --- | --- |

 Kaya
 Koordinaatit: 13°5′10″N, 1°5′5″W 
Valtio:  Burkina Faso
Alue:  Centre-Nord
Provinssi:  Sanmatenga
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunkikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  922 km²
Väkiluku (2019):  208 700
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kaya on kaupunkikunta sekä Centre-Nordin alueen ja Sanmatengan provinssin hallinnollinen keskus. Se sijaitsee sata kilometriä Ouagadougousta koilliseen. Kunnassa on 208 700 ja kaupunkialueella 122 900 asukasta (vuonna 2019, väestönlaskenta).
Maantiede ja asutus

Kayan kunnan pinta-ala on 922 ja kaupunkialueen 27 neliökilometriä. Kaupunkikunta rajoittuu pohjoisessa Barsaloghon, idässä Pissilan, etelässä Bousssouman ja luoteessa Namissiguiman kuntiin. Maisemaa leimaa kumpuileva tasanko kukkulajonoineen. Tärkein vesistö on Nakambén eli Valkoisen-Voltan valuma-alueeseen kuuluvat Napagaba.
Seutu kuuluu Sudanin ilmastovyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 450–750 millimetriä. Sadekausi kestää kesäkuusta syyskuuhun. Luonnonvarainen kasvillisuus on pensassavannia ja jokivarsien galleriametsiä.
Kuntaan kuuluu seitsemän kaupunginosaa ja 71 kylää. Asukkaat ovat etupäässä moseja.
Liikenne, talous ja palvelut

Kaya on maatalousalueen taloudellinen ja liikennekeskus. Sen kautta kulkevat Ouagadougousta Doriin johtava maantie RN3 ja Ouahigouyan ja Koupélan välinen RN15. Ouagadougousta 1980-luvulla rakennettu rautatie ei ole käytössä.
Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi, maissi, riisi, lehmänpapu, maapähkinä, maapapu, seesami ja vihannekset. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, siat, aasit, hevoset ja siipikarja. Kaupungissa on suuri torialue. Käsityöläiset muokkaavat varsinkin nahkaa ja vuotia. Teollisuutta edustavat leipomot ja minimeijerit. Seudulla kaivetaan kultaa perinteisin menetelmin.
Kaupungissa on joukko julkisia ja yksityisiä lyseoita, kaksi ammattikoulua ja yksityinen tekninen korkeakoulu. Terveyspalveluihin kuuluvat aluesairaala, terveyskeskukset ja yksityisklinikka. Kulttuurilaitoksia ovat nuoriso- ja kulttuuritalo, naisten talo, kulttuurikeskus ja elokuvateatteri.
Matkailu ja nähtävyydet

Paikallisia nähtävyyksiä ovat pieni museo, käsityöläiskortteli ja -tori sekä Demin tekojärvi. Kaupungissa on majoituspalveluja, mutta matkailu ei ole kovin kehittynyttä.
Luettelo pikkuplaneetoista: 276001–277000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
276001:stä ja päättyen 277000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 289001–290000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
289001:stä ja päättyen 290000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Kazahstanin sosialistinen neuvostotasavalta

Kazahstanin sosialistinen neuvostotasavalta, lyhenteeltä Kazahstanin SNT (kaz. Қазақ Кеңестік Социалистік Республикасы, Қазақ КСР, ҚКСР, ven. Каза́хская Сове́тская Социалисти́ческая Респу́блика, Каза́хская ССР, КазССР, Kazahskaja Sovetskaja Sotsialistitšeskaja Respublika, Kazahskaja SSR, KazSSR) oli nykyisen Kazakstanin alueen käsittävä neuvostotasavalta. Se oli pinta-alaltaan Neuvostoliiton toiseksi suurin neuvostotasavalta. Kazahstanin autonominen sosialistinen neuvostotasavalta itsenäistyi Venäjän federatiivisesta sosialistisesta neuvostotasavallasta sen kanssa Neuvostoliitossa tasa-arvoiseksi itsenäiseksi neuvostotasavallaksi 5. joulukuuta 1936 Neuvostoliiton uudella, niin sanotulla Stalinin perustuslailla.
Kazahstanin sosialistinen neuvostotasavalta julistautui itsenäiseksi viimeisenä kaikista täysivaltaisista viidestätoista neuvostotasavallasta 16. joulukuuta 1991, ja sen ero toteutui virallisesti Neuvostoliiton purkautuessa 26. joulukuuta 1991. Kazahtanin sosialistisen neuvostotasavallan viimeinen puoluejohtaja, Nursultan Nazarbajev, jatkoi itsenäistyneen Kazakstanin tasavallan ensimmäisenä presidenttinä.
Historia

Kazakkien sosialistisen neuvostotasavallan alue muodosti vuosina 1920–1925 pääosin Kirgiisien autonomisen sosialistisen neuvostotasavallan. Aivan eteläisimmät osat kuuluivat vuoteen 1924 asti Turkestanin autonomiseen sosialistiseen neuvostotasavaltaan, jolloin ne liitettiin Kirgiisien ASNT:aan.
Sekä Kirgiisien ASNT että Turkestanin ASNT kuuluivat Venäjän sosialistiseen federatiiviseen neuvostotasavaltaan. Vuonna 1925 Kirgiisien autonomisen sosialistisen neuvostotasavallan nimi muutettiin muotoon Kazakkien autonominen sosialistinen neuvostotasavalta.
Tähän asti venäläiset olivat käyttäneet termiä kirgiisit sekä kazakeista että kirgiiseistä, tosin viimeksi mainittuja oli kutsuttu myös kara-kirgiiseiksi erotukseksi kazakeista. Venäjän neuvostotasavaltaan kuuluneesta Kazakkien ASNT:stä muodostettiin erillinen Kazakkien sosialistinen neuvostotasavalta 5. joulukuuta 1936.
Harvaan asuttua Kazakstania käytettiin Neuvostoliiton aikana ydinaseiden testaukseen Semipalatinskin koealueella (1949–) ja rakettien laukaisuun Baikonurin kosmodromilla (1957–). Neuvostoliitto yritti myös asuttaa Kazakstania Hruštšovin aikana vuodesta 1954: Pohjois-Kazakstaniin ja Altain alueelle raivattiin ensimmäisenä vuonna 190 000 km² peltoa, jota viljemään saapui 300 000 maanviljelijää pääasiassa Ukrainasta. Ensimmäinen sato 1956 oli ennätyksellinen, eikä sitä pystytty varastoimaan ja osa oli heitettävä pois. 1960-luvulle mennessä maa oli kuitenkin köyhtynyt ja eroosio söi ruokamullan ja Neuvostoliitto joutui turvautumaan viljan tuontiin.
Kazakkien sosialistinen neuvostotasavalta lakkautettiin 16. joulukuuta 1991, jolloin Kazakstan itsenäistyi Neuvostoliitosta Kazakstanin tasavallaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kazahstanin sosialistinen neuvostotasavalta Wikimedia Commonsissa
Neuvostotasavallat
Venäjän SFNT
Ukrainan SNT
Kazakkien SNT
Uzbekistanin SNT
Valko-Venäjän SNT
Azerbaidžanin SNT
Georgian SNT
Moldavian SNT
Liettuan SNT
Kirgiisien SNT
Tadžikistanin SNT
Armenian SNT
Latvian SNT
Turkmenistanin SNT
Viron SNT
Lyhytikäiset
Karjalais-suomalainen SNT
Transkaukasian SFNT
Abhasian SNT
Horezmin SNT
Buharan SNT
Vuonna 1960 juhlittiin kazakkien siirtymistä neuvostovaltaan.
Luettelo pikkuplaneetoista: 28001–29000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 28001:stä ja päättyen 29000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 269001–270000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
269001:stä ja päättyen 270000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 29001–30000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 29001:stä ja päättyen 30000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 296001–297000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
296001:stä ja päättyen 297000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Vladimir Kazantsev

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | 3 000 metrin esteet |  |
Vladimir Kazantsev (6. tammikuuta 1923 – 22. marraskuuta 2007) oli neuvostoliittolainen estejuoksija ja olympiamitalisti.
Kazantsev alitti 3 000 metrin estejuoksussa kaikkien aikojen kolmantena juoksijana yhdeksän minuutin rajan vuonna 1951. Hän saavutti olympiahopeaa Helsingissä 1952 ajalla 8.51,6. Hän taisteli viimeiselle vesiesteelle saakka voitosta Yhdysvaltain Horace Ashenfelterin kanssa mutta väsähti pahasti lopussa ja hävisi amerikkalaiselle 6,2 sekunnilla.
Kayes

| Kayes |
| --- | --- |
 Kayesin kadulla.
 Kayes
 Koordinaatit: 14°27′N, 11°26′W 
Valtio:  Mali
Alue:  Kayesin alue
Piiri:  Kayesin piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunkikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  24 km²
Väkiluku (2009):  126 300
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Senegaljoen ylittävä silta.
Bamakon juna Kayesin asemalla.
Kayes on kaupunkikunta sekä Kayesin alueen ja piirin hallinnollinen keskus Malissa. Se sijaitsee Senegaljoen varrella 495 kilometriä maan pääkaupungista Bamakosta luoteeseen. Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 126 300 asukasta.
Maantiede ja asutus

Kayesin kunnan pinta-ala on 24 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Khouloumin, etelässä ja lännessä Liberté Dembayan sekä pohjoisessa Bangassin maalaiskuntiin. Kaupunki sijaitsee molemmin puolin Senegaljokea, jonka ylittää vuonna 1998 rakennettu maantiesilta.
Kaupunki sijaitsee Sahelin vyöhykkeellä. Vuodenaikoja on kolme: viileä kausi lokakuusta helmikuuhun, kuuma kausi maaliskuusta kesäkuuhun ja sadekausi heinäkuusta syyskuuhun. Vuotuinen sademäärä on 600–700 millimetriä. Kayes tunnetaan yhtenä Afrikan kuumimmista paikoista. Huhti-toukokuussa lämpötila nousee 50 asteeseen.
Kayes koostuu kuudesta kaupunginosasta, jotka ovat Kayes N’di, Khasso, Lafiabougou, Légal Ségou, Liberté ja Plateau. Asukkaista 27 % on fulbeja ja tukuloreja, 23 % bambaroita, 15 % soninkeja, 12 % mandinkoja, 10 % khasonkoja ja 2 % maureja. Kaupungissa on 60 moskeijaa ja kaksi kirkkoa.