stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pimmeyvven ruhtinas
Kokoonpano

Puijon Perkele – laulu
Woema – basso, laulu (kappaleilla 7-9)
Musta Savo – rummut, laulu
Tervapiru – kitara
Savon Surma – kitara, laulu (kappaleilla 2–6), basso, koskettimet (kappaleilla 2-5)
Viitakemies – kitara (kappaleilla 6-9)
Savon Viina – koskettimet (kappaleella 6)
Arvostelut

Desibeli.net:
Kaaoszine.fi: 6/10
Aiheesta muualla

Yhtyeen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Albumi Pimmeyvven ruhtinas Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Pimmeyvven ruhtinas Discogsissa. (englanniksi)
Pierre Moerlen

Pierre Moerlen (23. lokakuuta 1952 Colmar, Haut-Rhin – 3. toukokuuta 2005 Sainte-Marie-aux-Mines, lähellä Strasbourgia) oli ranskalainen rumpali ja lyömäsoittaja, tunnettu parhaiten töistään yhtyeessä Gong, Mike Oldfieldin kanssa sekä yhtyeessä Pierre Moerlen's Gong.
Pikkuemäkki

| Pikkuemäkki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Ranunculales
Heimo::  Unikkokasvit Papaveraceae
Alaheimo::  Emäkkikasvit Fumarioideae
Suku::  Emäkit Fumaria
Laji::  vaillantii
Kaksiosainen nimi
 Fumaria vaillantii  Loisel. 
Katso myös
   Pikkuemäkki Wikispeciesissä   Pikkuemäkki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pikkuemäkki (Fumaria vaillantii) on yksivuotinen ja punakukkainen emäkkikasvi. Laji on myrkyllinen.
Ulkonäkö ja koko

Pikkuemäkki on kasvaa 10–25 senttimetriä korkeaksi. Varsi on hento ja haarainen. Kerrannaiset lehdet ovat kapealiuskaisia ja sinivihreitä. Lehdyköiden liuskat ovat lähes tasasoukkia. Kukkien tukilehdet ovat pieniä. Kukinto on noin 10-kukkainen terttu. Kukan teriö on 5–6 mm pitkä ja noin kuusi kertaa verhiön pituinen. Väriltään teriö on vaaleanpunertava ja kärjestään mustahko. Teriön tyvipäässä on lyhyt, pussimainen kannus. Pikkuemäkki kukkii Suomessa heinä-elokuussa. Hedelmä on yksisiemeninen, pallomainen pähkylä.
Pikkuemäkin voi sekoittaa sitä hieman suurempikokoiseen peltoemäkkiin (F. officinalis).
Levinneisyys

Pikkuemäkin päälevinneisyysalue ulottuu Espanjasta itään läpi Etelä- ja Keski-Euroopan Etelä-Venäjälle ja Kaukasukselle asti. Lajia kasvaa myös Englannissa, Ruotsissa, Turkissa sekä paikoitellen Pohjois-Afrikassa ja Keski-Aasiassa. Suomessa pikkuemäkki on hyvin harvinainen muinaistulokas, jota on tavattu ainoastaan Ahvenanmaalla ja Uudeltamaalta.
Elinympäristö

Pikkuemäkki on Suomessa peltojen rikkakasvi, joka suosii kalkkipitoisia maita.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2020: Pikkuemäkin (Fumaria vaillantii) levinneisyys Suomessa.
ITIS: Fumaria vaillantii (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Fumaria vaillantii (englanniksi)
Flora of China: Fumaria vaillantii (englanniksi)
Pikkuemäkki Jacob Sturmin kuvaamana teoksessa Deutschlands Flora in Abbildungen (1796).
Pierre Moinot

Pierre Moinot (29. maaliskuuta 1920 – 6. maaliskuuta 2007) oli ranskalainen kirjailija.
Moinot sai vuonna 1979 Femina-palkinnon romaanillaan Le Guetteur d'ombre.
Hänet valittiin Ranskan akatemian jäseneksi vuonna 1982.
Moinot kuoli Pariisissa 86 vuoden iässä.
Perunalampi

| Perunalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Pohjanmaa
Kunnat:  Ähtäri
Koordinaatit:  62°28′37″N, 23°50′31″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Toisveden alue (35.42)
Laskuoja:  oja Isoon Niemolampeen 
Järvinumero:  35.427.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  159 m  
Rantaviiva:  0,631 km  
Pinta-ala:  1,145 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPerunalampi 
Perunalampi on Etelä-Pohjanmaalla Ähtärissä Lampiperän kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,1 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Matoluoman valuma-alueeseen (35.427) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 159 metriä mpy.
Pierre Mollet

Pierre Mollet (23. maaliskuuta 1920 Neuchâtel, Sveitsi – 22. lokakuuta 2007 Montréal, Kanada) oli sveitsiläissyntyinen baritonilaulaja. Hän sai Kanadan kansalaisuuden vuonna 1974 ja meni vuonna 1979 naimisiin kanadalaisen pianisti Suzanne Blondinin kanssa.
Mollet opiskeli Lausannen konservatoriossa Charles Panzéran johdolla. Vuonna 1946 hän voitti toisen palkinnon Geneven kansainvälisessä musiikkikilpailussa. Seuraavana vuonna hän aloitti opinnot Nadia Boulangerin johdolla Pariisissa, jossa hän myös oli aktiivinen esiintyjä orkesterien kanssa 1940–1950-luvuilla. Vuosina 1948–1962 hän kiersi Pohjois-Afrikassa ja Ranskassa esiintyen Jeunesses Musicales Internationalin sponsoroimissa konserteissa. Hän esiintyi lisäksi merkittävillä musiikkifestivaaleilla, kuten Strasbourgin ja Aix-en-Provencen festivaaleilla.
Ammattimaisen oopperadebyyttinsä Mollet teki vuonna 1952 Pelléasin roolissa Claude Debussyn Pelléas et Mélisandessa Opéra-Comiquessa. Hän levytti kyseisen roolin vielä samana vuonna kapellimestari Ernest Ansermet'n johdolla. Sen lisäksi, että hän esitti Pelléasin roolia eri Euroopan ja Etelä-Amerikan kaupungeissa, hänen ohjelmistoonsa kuuluivat muiden muassa Albert'n rooli Wertherissä (Massenet) ja Mercution rooli Romeossa ja Juliassa (Gounod).
Käännös suomeksi
Pierre Montenot

| Mitalit> Maa:   Ranska. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska. Olympialaiset  | Maa:   Ranska>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Los Angeles 1932 | arkkitehtuuri |  |
Pierre Montenot (1. marraskuuta 1884 – 6. kesäkuuta 1953) oli ranskalainen arkkitehti.
Montenot osallistui vuoden 1932 Los Angelesin olympialaisiin, joissa hän voitti kultaa arkkitehtuurista yhdessä Gustave Saackén ja Pierre Baillyn kanssa teoksellaan "Cirque pour Toros" (suom. "Härkätaisteluareena").
Pia Heikkilä

| Pia Heikkilä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Ammatti:  Toimittaja, kuvaaja, kirjailija
Muut tiedot
Koulutus: Elokuvatieteiden maisteri, Norwichin yliopisto
Merkittävät teokset: Operaatio Lipstick
Aiheesta muualla
Kotisivu
Pia Heikkilä (s. 1970) on suomalainen toimittaja, kuvaaja ja kirjailija, joka on erikoistunut Etelä-Aasiaan. Hän oli ensimmäinen Qatarissa toimivan Al Jazeera mediayhtiön palveluksessa työskennellyt suomalainen. Heikkilä on asunut Intiassa vuodesta 2010 ja hän on tutkija-aktivisti Jukka-Pekka Heikkilän sisko.
Ura

Pia Heikkilä on muun muassa raportoinut Afganistanin vaaleista ja afgaanipoliiseista, seksityöstä Bangladeshissa , journalismista Etelä-Aasiassa  sekä laajasti Intian yhteiskunnasta  . Heikkilä on työskennellyt CNN:lle, Al Jazeeralle, The Guardianille  sekä CNBC:lle ja hän toimii suomalaisessa mediassa Kauppalehden kirjeenvaihtajana  sekä YLE:n uutisten ja Helsingin Sanomien freelancetoimittajana. Hän on ollut mukana kehittämässä SAE-instituutin Lähi-idän Backpacker-journalismikurssia .
Kirjat ja niihin liittyvä tutkimus

Operation Lipstick 2012 Penguin Random House ISBN: 9788184001747
Operaatio Lipstick 2013 Otava Kustannus ISBN: 9511277227
Koodinimi Kajaali 2013 Otava Kustannus ISBN: 9789511283454
Milla Mäenhovin Tampereen yliopistolle vuonna 2022 toteutettu Naiskatse ja maskuliinisuuden representaatiot - Pro Gradu tutkimus syventyi Heikkilän Afganistanissa tapahtuvan menestysromaani  Operaatio Lipstickin nais - ja mieskuvien analysointiin. Chick lit - genreä käsittelevän tutkimuksen mukaan Operaatio Lipstick:n miesihanne noudatti Arto Jokisen vuonna 2000 teoksessa Panssaroitu maskuliinisuus : Mies, väkivalta ja kulttuuri esiteltyä länsimaista miesihannetta  ja oli samalla uskollinen chick-tekstien genrekonventioille. Mäenhovin tutkimuksen hahmorepresentaatioanalysissa korostuivat naishahmoille sallitut maskuliiniset piirteet. Mieshahmojen piirteissä heijastui rajoitetumpi feminiinisyys sekä miestoimijuuden hidas kehittyminen mediakulttuurissa.
Aiheesta muualla

Toimittajaprofiili http://muckrack.com/pia-heikkila
Kirjailijaprofiili Otava https://otava.fi/kirjailijat/pia-heikkila/
Kirjailijaprofiili Penguin Random House https://www.penguin.co.in/book_author/pia-heikkila/
Pierre Moulu

Pierre Moulu (noin 1480–1490 – noin 1550) oli ranskalainen säveltäjä. Pierre de Ronsardin mukaan hän opiskeli Josquin Desprez’n johdolla. Eräiden teosten tekstit viittaavat läheisiin yhteyksiin Ranskan kuninkaalliseen kappeliin 1500-luvun ensimmäisen neljänneksen aikana. Moulun tuotantoon kuuluu messuja, chansoneita ja yli kaksikymmentä motettia.
Pispalassa jytää – Juicen & Coitus Intin parhaita

| Pispalassa jytää – Juicen & Coitus Intin parhaita Eri esittäjiä |
| --- | --- | --- |

Tribuuttialbumin tiedot
 Äänitetty : 2010
 Julkaistu: 20. lokakuuta 2010
 Tyylilaji: manserock
Pispalassa jytää – Juicen & Coitus Intin parhaita on tribuuttialbumi, joka sisältää Juice Leskinen & Coitus Int. -yhtyeen kappaleita eri tamperelaisartistien esittäminä. Albumi julkaistiin 20. lokakuuta 2010.
Albumilla esiintyvät Pauli Hanhiniemi, Pentti Hietanen, Pate Mustajärvi, Olli Lindholm, Erja Lyytinen, Jarkko Ahola, Harri Marstio, Heikki Salo, Heikki Silvennoinen, Mikko Siltala, Jammi Humalamäki, Johanna Debreczeni, Jani Wickholm, Mikko Alatalo, Pentti Penninkilampi, Mika Sundqvist sekä Hauli Bros.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Esittäjä | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Heinolassa jyrää | Juri Lindeman | 2.17 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Klovni heittää veivin | Pauli Hanhiniemi | 4.23 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Matkasoittajat | Pentti Hietanen | 2.05 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | 3.30 | Heikki Salo | 2.36 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Elämässä pitää olla runkkua | Pate Mustajärvi, Pentti Penninkilampi | 3.28 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Hän hymyilee kuin lapsi | Jani Wickholm | 3.58 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Ruisrock | Heikki Silvennoinen | 3.02 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Mari | Harri Marstio | 3.42 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Kuopio tanssii ja soi | Erja Lyytinen | 2.58 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Hengitä, sisko | Jarkko Ahola | 3.29 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Syksyn sävel | Olli Lindholm | 3.36 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Per vers, runoilija | Mikko Alatalo | 3.50 |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Imeläkivi | Juri Lindeman, Mika Sundqvist, Mikko Alatalo, Pentti Penninkilampi | 3.30 |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Nonamen laulu | Mikko Siltala | 2.59 |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Tulppaani | Ari Pulkkinen | 2.49 |  |  |  |  |  |  |
| 16. | Lähde takaisin | Mikko Alatalo | 3.33 |  |  |  |  |  |  |
| 17. | Panomies | Juri Lindeman, Pentti Penninkilampi, Mikko Alatalo, Kalle Alatalo, Jammi Humalamäki, Johanna Debreczeni | 2.23 |  |  |  |  |  |  |
| 18. | Odysseus | Mikko Alatalo, Pentti Penninkilampi | 4.21 |  |  |  |  |  |  |
| 19. | Rokkaan | Kalle Alatalo | 1.51 |  |  |  |  |  |  |
| 20. | Luonas kai olla saan | Juri Lindeman | 2.40 |  |  |  |  |  |  |
| 21. | Mä lähden maalle | Mikko Alatalo, Jammi Humalamäki | 3.54 |  |  |  |  |  |  |
| 22. | Semifinale #2 (Mestari poissa jo on) | Mikko Alatalo | 2.36 |  |  |  |  |  |  |
Polysialohappo

Polysialohappo on happo, jolla on merkittävä rooli sikiön kehityksen aikana. Yksilön eri kehitysvaiheet säätelevät sen esiintymistä ja aikuisilla se on osallisena monissa neurologisissa prosesseissa, esimerkiksi muistamisessa ja neuronaalisessa muovautuvuudessa sekä toisaalta syöpäsolujen kasvussa ja etäpesäkkeiden synnyssä.
Aiheesta muualla

http://domino.utu.fi/tiedotus/tiedotukset.nsf/61345dc704eae28ac22568bd00428706/1497cc71ee78eabfc22576d6002a7a95?OpenDocument%5Bvanhentunut+linkki%5D
Pini

Pini on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Richard Pini (s. 1950), yhdysvaltalainen sarjakuvakäsikirjoittaja
Ryan Pini (s. 1981), papuauusiguinealainen uimari
Wendy Pini (s. 1951), yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Pirkko Soininen

| Pirkko Soininen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1969 Lahti
Kirjailija
Tuotannon kieli: suomi
Esikoisteos:  Murretut päivät (runokokelma, 2013)   Nainen parvekkeella (romaani, 2016)
Palkinnot
 Runo-Kaarina-palkinto (2013) 
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Pirkko Soininen (s. 1969 Lahti) on suomalainen kirjailija ja vapaa toimittaja, joka on kirjoittanut sekä runoutta että proosaa. Hän sai esikoisrunoteoksestaan Murretut päivät (2013) Runo-Kaarina-palkinnon. Sen jälkeen hän on kirjoittanut Eppu Nuotion kanssa kolmiosaisen taidemaailmaan sijoittuvan rikosromaanin sekä neljä elämäkertaromaania suomalaisista naistaitelijoista ja -kirjailijoista.
Ura

Soininen opiskeli Turun yliopistosta, mistä hän valmistui maisteriksi yleisestä kirjallisuustieteestä. Hän on opiskellut lisäksi luovaa kirjoittamista Oriveden vapaassa kirjoittajakoulussa ja Kriittisessä korkeakoulussa.
Soinisen esikoisteos oli runokokoelma Murretut päivät, josta hän voitti 2013 esikoisrunoilijoille tarkoitetun Runo-Kaarina-palkinnon. Soinisen toinen runokokoelma Avataan siiven alta ilmestyi 2016.
Soinisen ja Eppu Nuotion yhdessä kirjoittama rikosromaani Nainen parvekkeella julkaistiin 2016. Nuotio oli ottanut Soiniseen yhteyttä tämän Tuulen naapurina -blogin kautta, kun hän tarvitsi kuvailua Turusta romaaniinsa Mutta minä rakastan sinua. He alkoivat kävellä yhdessä, ja Soininen ehdotti yhteisen kirjan tekemistä. Romaanin päähenkilö on dokumentaristi Salome Virta, joka alkaa etsiä Albert Edelfeltin teoksen Nainen parvekkeella sijaintipaikkaa. Soininen ja Nuotio kirjoittivat lopulta taidedekkarisarjasta kolmiosaisen. Sakset tyynyn alla (2018) liittyy Frederick William Elwellin maalaukseen ja Punainen vaate (2019) Elin Danielson-Gambogin omakuvaan.
Soinisen oma ensimmäinen proosateos on vuonna 2018 julkaistu Ellen, joka kertoo taidemaalari Ellen Thesleffistä. Se on päiväkirjamuotoon kirjoitettu elämäkertaromaani, joka sijoittuu Thesleffin Firenzen-aikaan. Soininen kirjoitti Ellenin jälkeen elämäkertaromaanit Wivi Lönnistä, Maila Pylkkösestä ja Signe Branderista. Valosta rakentuvat huoneet (2021) kertoo arkkitehti Lönnin taistelusta aikansa sukupuoliroolien ja suvun paineiden keskellä. Kipulintu (2023) puolestaan on romaani runoilija Maila Pylkkösen traagisesta elämästä. Sen kehyskertomus sijoittuu Nikkilän mielisairaalaan. Samassa paikassa myös valokuvaaja Signe Brander muistelee elämäänsä romaanissa Signe (2024).
Aiheesta muualla

Soinisen kotisivut
Pininfarina Battista

Pininfarina Battista on italialaisen autonvalmistaja Pininfarinan valmistama täyssähköinen superauto jonka sähkömoottorit kehittävät noin 1900 HP tehon ja vääntöä 2300 Nm. Nimi Pininfarina Battista on kunnianosoitus Pininfarinan perustajalle Battista Pininfarinalle.
Auto kiihtyy 0-100:aan alle 2 sekunnissa mikä on nopeammin kuin Formula 1 -autoilla ja melkein yhtä nopea kuin sen kilpailijalla kroatialaisella Rimac Neveralla. Auton päästötön toimintamatka sähköllä on noin 500 km.
Pininfarina Battista
Pispalan Tarmo

Pispalan Tarmo on vuonna 1932 perustettu tamperelainen urheilu- ja voimisteluseura. Seura on menestynyt muun muassa koripalloilussa, jossa se pelasi kymmenen kautta maan korkeimmalla sarjatasolla. Nykyään seuran toimintaan kuuluu koripalloilu ja lentopalloilu. Koripalloilussa seuran edustusjoukkue pelaa III-divisioonassa.
Kirjallisuutta

Kullervo Järvinen (toim.): Pispalasta – Pispalan Tarmo 1932–1982
Tuomo Koivisto: Asser Koivisto – urheilija ja järjestömies 1915–1985.
Pekka Martin: Muistelmia, 1982
Pertti Paloheimo: P. Paloheimo,Pispalan Tarmo,1997
Aiheesta muualla

Punainen Pispala
Pojat on poikii

| ”Pojat on poikii” Uniikki mukana Elastinen & Spekti |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Juokse poika juokse
 Julkaistu: 21. huhtikuuta 2010
 Tuottaja(t): MMEN
 Tyylilaji: pop rap
 Kesto: 04.08
 Levy-yhtiö: Rähinä Records
Uniikin muut singlet
| ”Niinku elokuvis” 2009 | ”Pojat on poikii” 2010 | ”Suurempaa” 2011 |
Elastisen muut singlet
| ”Häivytään” 2007 | ”Pojat on poikii” 2010 | ”Kunnon mestaan vetää” 2011 |
Spektin muut singlet
|   | ”Pojat on poikii” 2010 | ”Mogausmehuu” 2010 |
"Pojat on poikii" on rap-artisti Uniikin kolmas single artistin toiselta sooloalbumilta Juokse poika juokse. Se julkaistiin 21. huhtikuuta 2010. Kappaleessa ovat mukana Elastinen ja Spekti, ja sen on tuottanut MMEN.
Musiikkivideo

Kappaleeseen kuvattiin myös musiikkivideo, joka julkaistiin levy-yhtiö Rähinä Recordsin YouTube-kanavalla 15. kesäkuuta 2010. Videon toteutti Pablo Films ja ohjasi Jaakko Itäaho. Pokeriammattilainen Ilari Sahamies, laulaja Anna Abreu ja ravintoloitsija Sedu Koskinen tekevät cameo-esiintymiset videolla. Yksi Helsingissä kuvatun videon kuvauspaikoista oli Burleski Club -yökerho, joka kuuluu Koskisen perustamaan SK Ravintolat -ketjuun. Videolla on mukana myös runsaasti vähäpukeisia naisia, heidän joukossaan muun muassa Miss Suomi 2010 -finalisti ja entinen Salatut elämät- näyttelijä Oona Kare.

Lisäksi videolla näkyvän osuuden saavat Sahamiehen Ferrari F430 ja Mercedes-Benz CL500 -henkilöautot.
Kappaleet

Pojat on poikii (mukana Elastinen & Spekti)
Pousar

Pousar on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Carl Fredrik Pousar (1822–?), maanviljelijä, valtiopäivämies
Jarl Pousar (1941–2004), kirjastonhoitaja, kirjojen keräilijä, sukututkija ja kirjailija
Volter Pousar (1866–1934), pankinjohtaja, lintutieteilijä ja keräilijä.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Poussin

Poussin on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Gaspard Poussin, oik. Gaspard Dughet (1813–1875), ranskalainen taidemaalari ja taidegraafikko
Gérald Poussin (s. 1946), sveitsiläinen taiteilija
Nicolas Poussin (1594–1665), ranskalainen taidemaalari
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Pierre Moscovici

Pierre Moscovici
Pierre Moscovici (s. 16. syyskuuta 1957 Pariisi) on ranskalainen poliitikko, valtiovarain- ja talousministeri Ayraultin hallituksessa 16. toukokuuta 2012 lähtien. Moscovici oli eurooppaministeri 1997–2002 Lionel Jospinin hallituksessa ja Euroopan parlamentin jäsen 1994–1997 ja 2004–2007.
Moscovicin isä Serge Moscovici on romanianjuutalainen intellektuelli, sosiaalipsykologi ja vasemmistoaktiivi, joka pakeni Ranskaan 1947, ja äitinsä Ranskan kommunistipuolueessa toiminut psykoanalyytikko Marie Bromberg. Pierre Moscovici asui vuonna 1962 vuoden ajan Yhdysvaltain New Jerseyssä, jossa hänen isänsä opetti Princetonissa, sekä kesän 1968 Stanfordissa.
Moscovici on taloustieteen sekä filosofian lisensiaatti (DEA). ENAan hän meni opiskelemaan 1981.
Moscovici jätti Alain Krivinen johtaman Vallankumouksellisten kommunistien liiton 1984 ja liittyi sosialistisen puolueen jäseneksi. Lionel Jospinin hallituksen aikana vuonna 1988 hän oli hallituksen neuvonantajana koulutusasioissa. Vuonna 1990 hän sai viran kansallista taloussuunnitteluvirastosta. Vuonna 1991 hän julkaisi François Hollanden kanssa pamfletin L’Heure des choix, joka oli suunnattu ministeri Pierre Bérégovoyn talouspolitiikkaa vastaan.
Moscovicista tuli 1990 sosialistipuolueen puoluesihteeri ja 1992 varainhoitaja. Hänet valittiin Europarlamenttiin 1994, mutta jätti tehtävän 1997 osallistuakseen kansalliskokouksen vaaliin. Hänet valittiin Doubsista ja hänestä tuli hallituksen eurooppaministeri. Edustajanpaikkansa hän menetti vuoden 2002 vaaleissa, mutta tuli valituksi uudelleen europarlamenttiin 2004, josta hän erosi jälleen 2007, ja siirtyi takaisin kansalliskokoukseen. Vuonna 2011 hän toimi François Hollanden presidentinvaalikampanjan kampanjapäällikkönä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pierre Moscovici Wikimedia Commonsissa
Pierre Moscovici Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Pournári

| Pournári Λίμνη Πουρναρίου |
| --- | --- |
Valtiot:   Kreikka
Paikkakunta:  Árta, Epeiros
Koordinaatit:  39°15′19″N, 21°00′49″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Árachthos
Mittaustietoja
Pinta-ala:  18,2 km²
 fiPournári 
Pournári (kreik. Πουρνάρι eli (Τεχνητή) Λίμνη Πουρναρίου, (Technití) Límni Pournaríou, Pournárin tekojärvi) on tekojärvi Epeiroksessa Luoteis-Kreikassa. Se on Kreikan kahdeksanneksi suurin tekojärvi, ja sen pinta-ala on 18,2 neliökilometriä. Pournári on suurimmillaan noin 17,7 kilometriä pitkä ja noin 7,4 kilometriä leveä.
Árachthos-joki, Pournárin tekojärvi taustalla.
Pournárin tekojärvi sijaitsee Ártan alueyksikön alueella noin kuusi kilometriä Ártan kaupungista koilliseen. Se on luotu patoamalla Árachthos-joki kahdella padolla, joista käytetään nimiä Pournári I ja Pournári II. Näistä Pournári I on Kreikan toiseksi suurin pato Mórnoksen tekojärven padon jälkeen. Sen pituus on noin 450 metriä ja korkeus noin 107 metriä. Pato rakennettiin vuosina 1981–1987.
Prambanan

Temppelikompleksi pääportilta nähtynä.
Prambanan (indonesiaksi Candi Prambanan) on Indonesian suurin hindulainen temppelialue. Alue käsittää 224 temppeliä, joista suurin on Shivalle pyhitetty 47 metriä korkea rakennus. Temppelialue on kuulunut UNESCOn maailmanperintöluetteloon vuodesta 1991.
Temppelin rakentajasta ei ole varmuutta, mutta se on valmistunut 800-luvun puolivälin paikkeilla. Rakentajiksi epäillään kahta Mataramin kuningasta Rakai Pikatania tai Balitung Maha Sambua. Temppelit hylättiin kuitenkin melkein heti valmistumisen jälkeen tuntemattomasta syystä.
Temppelialueen kolme merkittävintä rakennusta on pyhitetty hindujumalille. Suurin temppeli on Shivalle ja kaksi muuta Vishnulle sekä Brahmanille. Nämä temppelit on koristeltu reliefeillä, jotka esittävät otteita Ramayanasta. Temppelialue on jaettu samankeskeisiin pihoihin. Päätemppeleiden ympärillä on vielä kolme pienempää rakennusta, jotka on pyhitetty jumalten eläinmuodoille. Loput temppeleistä sijaitsivat sisäänkäyntien ja muissa aitauksissa.
Prambananin temppelit löydettiin vuonna 1733. Ne olivat silloin raunioituneessa kunnossa keskellä kasvillisuutta. Ensimmäiset kunnostustyöt aloitettiin Prambananissa vuonna 1885 ruohon ja puskien poistamisella. Shivan temppelin uudelleenrakentaminen aloitettiin vuonna 1937. Koko alueen kunnostaminen on jatkunut koko 1900-luvun.
Yksi Prambananin temppeleistä.
Jaavan vuoden 2006 maanjäristys vaurioitti pahoin temppelikompleksia ja tuotti vuosien korjaustyöt.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Prambanan Wikimedia Commonsissa
Prambanan UNESCOn sivuilla. (englanniksi) (ranskaksi)
Virtuaalinen kierros Prambanaan[vanhentunut linkki]. (englanniksi)
Pohjoiskehän koulu

| Pohjoiskehän koulu |
| --- | --- |
Sijainti:  Pohjoiskehä 14, 26100 Rauma
Koordinaatit:  61.15345°N, 21.50055°E
Tyyppi:  suomenkielinen alakoulu
Perustettu:  2019
Rehtori:  Jukka Raiskinmäki (hallinto), Taina Suvikas (pedagogiikka) 
Luokat:  0–6
Oppilaita:  420 (2020), lisäksi esikoululaiset
Verkkosivut
Pohjoiskehän koulu on Raumalla Kappelinluhdan kaupunginosassa sijaitseva alakoulu. Koulu vihittiin käyttöön lukuvuoden 2019–20 alussa ja siellä opiskelevat luokka-asteet 1–6. Tämän lisäksi koulussa on esikouluopetusta. Syyskaudeksi 2019 avattuun alakouluun siirtyivät Merirauman ja Syvärauman lakkautettujen koulujen oppilaat. Lisäksi yksi Pyynpään koulun opetussarja saa oppia Pohjoiskehän koululla. Myös eritysopetus Malmin koulusta ja Naulan alakoulusta siirtyi Pohjoiskehälle.
Pohjoiskehän koulun tilat on jaettu kolmeen kortteliksi kutsuttuun siipeen ikäryhmittäin (luokka-asteet 1–2, 3–4 ja 5–6). Esikouluopetus sijoittuu alkeisopetuksen (luokka-asteet 1-2) siipeen. Jokaisen korttelin keskellä on avoin keskustori, jonka ympärille ikäryhmän opetustilat on sijoitettu. Opetustilojen välisiä lasiseiniä voidaan tarvittaessa avata, mikä lisää tilojen muunneltavuutta. Rakennuksen arkkitehtina toimi Arkkitehtisuunnittelu Mikko Uotila Oy.
Lukuvuonna 2021–22 Pohjoiskehän koulussa on noin 450 oppilasta sekä lähes 130 henkilökunnan jäsentä. Koulu on mitoitettu noin 550 oppilaalle.