stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
KooKoo

| KooKoo |
| --- | --- |

Perustettu:  1965 1965 Kouvolan Kiekko-65   1966 Jäähockeyn kilpailutoiminta alkaa 1987 Ensimmäinen SM-tason ottelu  2014 KooKoo Hockey Oy
Entiset nimet:  Kouvolan Kiekko-65 KooKoo-65
Kaupunki:   Kouvola
Kotiareena:  Lumon Areena
– kapasiteetti:  5 200
Sarjataso:  SM-liiga
Värit:                

Toimitusjohtaja:   Sakari Välimaa
Puheenjohtaja:   Jukka Havia
Päävalmentaja:   Jouko Myrrä
Kapteeni:   Otto Paajanen
Omistaja:  KooKoo Hockey Oy
Yhteistyöseurat:   Kotkan Titaanit (Suomi-sarja) Imatran Ketterä (Mestis)
Media:  Radio City Kouvolan Sanomat (Kymen Sanomat)
I-divisioona / Mestis
Mestaruudet:  2 (1987, 2014)
Hopeaa:  4  (1995, 2002, 2013, 2015)
Pronssia:  8  (1983, 1985, 1986, 1992, 1993, 2003, 2010, 2012)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
KooKoo on vuonna 1965 perustettu kouvolalainen jääkiekkoseura, joka on pelannut kaudesta 2015–2016 alkaen SM-liigassa. Seuran virallinen, rekisteröity nimi on KooKoo Hockey Oy.
Sudet vuonna 1964, ennen KPL:n kanssa fuusioitumista (Kouvolan Kiekko-65).
KPL:n jääkiekkojoukkue v. 1960
Historia

KooKoon perustivat Kouvolan kuntotalolla 3. marraskuuta 1965 kouvolalaiset urheiluseurat KPL ja Sudet, joilla oli aiemmin jääkiekko sivulajina. Monilla pelaajilla oli kasvattajaseurana ollut Kouvolan Urheilijoiden Palloilijat eli KUP. Seuran ensimmäinen virallinen ottelu pelattiin 17. marraskuuta 1965, jolloin seura voitti Kuusankosken Puhdin maalein 4–2. Jääkiekko-osaamista uusi seura sai runsaasti Lappeenrannasta, josta useat sen ensimmäisten vuosien pelaajat ja valmentajat olivat kotoisin.lähde?
Historia > Osallistuminen alasarjoihin (1966–1972)

KooKoo aloitti liiton virallisissa sarjoissa kaudella 1966–1967, jolloin se osallistui maakuntasarjan Etelä-Suomen lohkoon. Kaudella 1967–1968 seura pelasi maakuntasarjan Suur-Savon lohkoa, jossa se sijoittui neljänneksi. Se pelasi maakuntasarjassa ilman suurta menestystä kaksi seuraavaa kautta. Kaudella 1970–1971 se sijoittui Kymenlaakson lohkossa toiseksi ja pääsi Suomi-sarjan karsintaan, mutta ei vielä tuolloin päässyt sarjaporrasta ylemmäksi.lähde?
Historia > Aika Suomensarjassa ja I-divisioonassa (1972–1987)

KooKoo nousi toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Suomensarjaan kauden 1971–1972 päätteeksi. Kausi 1973–1974 jäi joukkueen viimeiseksi Suomensarjassa sen sijoituttua Itälohkon toiseksi. SM-karsinnat eivät tuoneet paikkaa SM-sarjaan, joten matka jatkui vasta perustettuun sarjaan nimeltä I-divisioona. Joukkue pelasi kaudella 1981–1982 Sarkolan kaupunginosan ulkojäällä. Vuonna 1982 Kouvolaan rakennettiin jäähalli, mikä paransi toimintaedellytyksiä huomattavasti. Ensimmäinen jäähallissa pelattu ottelu marraskuussa 1982 KooKoon ja SaPKon välillä päättyi KooKoon 7–4-voittoon yli 4 000 katsojan edessä. Seura pääsi yrittämään nousua SM-liigaan ensimmäisen kerran kaudella 1984–1985 sijoituttuaan runkosarjassa kolmanneksi. Karsintasarjassa KooKoo ei kuitenkaan saavuttanut yhtään voittoa. Kaudella 1985–1986 joukkuetta valmensi Reino Ruotsalainen, jonka valmennuksessa joukkue sijoittui runkosarjassa jälleen kolmanneksi. Neljän joukkueen liigakarsinnassa joukkue sijoittui niin ikään kolmanneksi ja joutui näin jatkamaan divisioonassa. Kaudella 1986–1987 seura juhli ensimmäistä liiganousuaan voitettuaan divisioonan runkosarjan ylivoimaisesti ennen TuToa.lähde?
Historia > Aika SM-liigassa (1987–1990)

KooKoon ensimmäinen kausi jääkiekon SM-liigassa oli vaikea. Keväällä 1988 seuran joukkue pelasi tasaisen viiden ottelun karsintasarjan lahtelaisen Kiekkoreippaan kanssa. Neljäs ottelu venyi jatkoajalle, jossa Lasse Tasala ratkaisi voiton kouvolalaisille. Sen jälkeen seura säilytti liigapaikkansa kotijäällään pelatussa ratkaisevassa viidennessä ottelussa.lähde?
Toisen kautensa liigassa KooKoo pelasi kaudella 1988–1989 Urpo Ylösen valmentamana. Tällöin joukkue saavutti toistaiseksi parhaan sijoituksensa liigan yhdeksäntenä.lähde?
Joukkueen viimeinen kausi liigassa tuolloin oli hyvin ailahtelevainen, ja se putosi takaisin ensimmäiseen divisioonaan hävittyään karsinnassa Hockey Reippaalle.lähde?
Historia > Takaisin divariin ja putoaminen II-divisioonaan (1990–1998)

KooKoo aloitti 1990-luvun ensimmäisessä divisioonassa. Joukkue kuului sarjan kärkeen, vaikka sen talous oli ajautunut liigavuosien veloista johtuen vaikeuksiin. 1992–1993 Liigakarsinnoissa KooKoolla jäi yhdestä sarjapisteestä kiinni että olisi noussut SM-Liigaan seuraavalle kaudelle. KooKoo putosi takaisin alasarjoihin vuonna 1997, kun ensimmäisen divisioonan joukkuemäärää supistettiin neljällä. Seuran yksiselitteinen tavoite oli nousta takaisin ensimmäiseen divisioonaan. Joukkue selvisi karsintoihin asti, mutta Hyvinkään Ahmat voitti sen luvuin 3–2.
Historia > Takaisin divariin ja siirtyminen Mestikseen (1998–2015)

Kaudella 1998–1999 KooKoo selvisi jälleen karsintoihin. Se onnistui voittamaan Uudenkaupungin Jää-Kotkat otteluin 3–2 ja nousi kahden vuoden tauon jälkeen takaisin ensimmäiseen divisioonaan.lähde?
KooKoo aloitti syksyllä 1999 ensimmäisessä divisioonassa. Vuonna 2000 joukkue siirtyi vastaperustettuun Mestikseen. Keväällä 2005 seura ilmoitti lopettavansa edustustason kiekkoilun, mutta joukkueen pelit jatkuivat uusien taustatekijöiden voimin. Seura tarjosi kaudella 2006–2007 sopimusta entiselle NHL-maalivahdille Roman Turekille. Keväällä 2010 seura voitti Mestiksen runkosarjan ensimmäisen kerran 23 vuoteen, ja kauden päätteeksi sen joukkue saavutti pronssimitalit voittamalla LeKin 4-2. KooKoon paras sijoitus on kauden 2013–2014 Mestiksen mestaruus.lähde?
Historia > Nousu takaisin Liigaan (2015) ja ensimmäiset vuodet

KooKoo nousi takaisin SM-liigaan kaudeksi 2015–2016. Kaudella 2015–2016 KooKoo otti 26 voittoa, joista 16 tuli varsinaisella peliajalla, kokonaispistesaldo oli 78 ja lopputulos oli 11. lähde? SM-liigaan nousun lisäksi vuonna 2015 KooKoo myös täytti 50 vuotta.
Kauden 2017–2018 alussa KooKoo teki seurahistoriaa jääkiekon SM-liigassa olemalla ensimmäistä kertaa sarjakärjessä. Joulukuussa 2017 seuran A-juniorijoukkue voitti Nuorten SM-liigan alkusarjan viimeisessä ottelussaan sarjakolmosen Oulun Kärpät 3–0 ja varmisti näin ensimmäistä kertaa paikkansa ylempään loppusarjaan, mihin pääsee alkusarjan kymmenen parasta. A-junioreiden sija oli lopulta alkusarjan kahdeksas.lähde?
Historia > Kiekkohurmosta ja yllätyksiä (2020–)

KooKoo teki kaudella 2019-2020 kouvolalaista kiekkohistoriaa varmistamalla ensimmäistä kertaa nousun ensimmäisen pääsarjatason pudotuspelipaikkaan. Pudotuspelit jäivät kuitenkin pelaamatta kauden jäädessä kesken koronaviruspandemian vuoksi. Seura olisi myös edustanut Suomea vuoden 2020 Spengler Cupissa mutta samalla syyllä turnaus myös peruttiin.
Kaudella 2020–2021 KooKoo eteni jääkiekon SM-liigassa pudotuspelien 1. kierrokselle. Ilves lopulta voitti sarjan yhteismaalein 6-4 ja eteni puolivälieriin Lukkoa vastaan.
Kaudella 2021–2022 KooKoo eteni kolmannen kerran Liigan pudotuspeleihin, 1. kierrokselle vastaan asettui tuttu paikallisvastustaja Lahden Pelicans. Lahdessa 1. kierroksen avausottelussa KooKoo voitti Pelicansin 2–1 ja pani ottelusarjan 1–0-tilanteeseen. Kouvolassa kuitenkin Pelicans onnistui ensin tasoittamaan ottelusarjan voitot 1–1:een, jonka jälkeen siirryttiin jatkoerään viidellä viittä vastaan, 20 minuutin jatkoeriä tahkottiin maaliin asti. Ottelu ratkesi vasta toisessa jatkoerässä, kun KooKoon puolivälieräpaikan ratkaisi Radek Koblizek. Puolivälierissä KooKoo kaatoi vanhan Mestis-vastustajansa Mikkelin Jukurit otteluvoitoin 4–3, ja eteni välieriin seurahistoriansa ensimmäistä kertaa pääsarjatasolla. Välierissä odotti runkosarjan voittanut Tampereen Tappara, jolle KooKoo kuitenkin hävisi sarjan voitoin 4–1. Kausi päättyi historialliseen pronssiotteluun, jossa KooKoolla olisi ollut mahdollisuus saavuttaa seuran ensimmäinen arvomitali SM-tasolla. Tampereen Ilves vei lopulta pronssimitalit nimiinsä 3–2-lukemin.
Kaudella 2022–2023 KooKoolla oli vaihteleva kausi alla sekä runkosarjan loppupuolella taisteli HPK:n ja Jukureiden kanssa viimeisestä pudotuspelipaikasta. Sijoitukset ratkesivat viimeisellä ottelukierroksella, jossa KooKoo kaatoi TPS:n Turussa maalein 7–3 ja näin eteni neljättä kertaa peräkkäin Liigan pudotuspeleihin. 1. kierrokselle vastaan asettui Oulun Kärpät, jolle KooKoo hävisi sarjan avausottelun Oulussa mutta voitti kaksi seuraavaa ja eteni 2–1-voitoin puolivälieriin. Puolivälierissä KooKoo kohtasi jälleen runkosarjan voittaneen Tapparan, joka päätti KooKoon kauden suoraan otteluvoitoin 4–0.
Kotihalli

KooKoo pelaa kotiotteluitansa Lumon-areenalla, joka sijaitsee noin 800 metrin päässä Kouvolan keskustasta. Lumon Areenan katsojakapasiteetti on 5 200 katsojaa.
Kaudella 1981–1982 I-divisioonassa KooKoo pelasi poikkeuksellisesti Sarkolan kaupunginosan ulkojäällä Kouvolan jäähallin (Lumon areenan) rakennuksen aikana, joka lopulta valmistui vuonna 1982.
Kouvolan jäähallin virallinen yleisöennätys on vuodelta 2020 liigaottelusta KooKoo-Jukurit, jota seurasi 5 903 katsojaa. Mestis-ajan yleisöennätys on 5 194 katsojaa kevään 2014 viidennessä finaalissa, jossa KooKoo varmisti Mestiksen mestaruutensa ottamalla neljännen voittonsa Mikkelin Jukureista. KooKoon kotiareenan katsojakapasiteetti pieneni kaudeksi 2023–2024. Kapasiteetin muutos koski lähinnä Lumon Areenan seisomakatsomoita.
Kouvolan jäähalli peruskorjattiin vuosina 2005–2006 ja sitä on remontoitu useita kertoja 2010-luvulla.
Yleisöennätys kasvoi jo heti ensimmäisessä liigapelissä, jolloin katsojia saapui 5 251. Seuraava ennätys on 5 894 katsojaa, joka syntyi 28. tammikuuta 2017 ottelussa KalPaa vastaan.

lähde?Vuonna 2024 Lumon Areenalle ollaan rakennettu kokonaan uusi ravintola nimeltään Sandels Lounge, siellä myytävänä on esimerkiksi wingsejä.
Kuusankosken jäähallissa KooKoo on myös käynyt monesti harjoituksissa.
Kotihalli > Maalilaulut

2000-luvun alusta lähtien on KooKoolla soinut maali- sekä voittolauluna yhdysvaltalaisen kitaristin Joe Satrianin kappale ”Crowd Chant”.
KooKoolla on maalilauluina soinut myös Las Ketchupin ”Asereje” (vuosina 2003-2004) sekä Aarne Tenkasen kappale ”Taas me tehtiin maali” (vuosina 2008-2018).
Tunnettuja pelaajia ja vaikuttajia > Jäädytetyt numerot

36 Mikko Outinen
81 Timo Nurmberg
Tunnettuja pelaajia ja vaikuttajia > KooKoo Hall of Fame

Kunniagalleriaan valitaan KooKoolaisia, jotka ovat erityisen merkityksellisesti vaikuttaneet seuran kasvuun ja kehitykseen joko pelaajina, valmentajina, taustavaikuttajina tai useammassa näistä rooleista. KooKoo Hall of Fame on kunnianosoitus seuran värikkäille ja pitkille perinteille. KooKoo aateloi 13 ensimmäistä Hall of Famen jäsentä seuran 50-vuotisjuhlaottelussa 21. marraskuuta 2015 Turun Palloseuraa vastaan.
1 Esa Sirén
2 Pekka Puujalka
3 Heikki Kokki
4 Ilkka Kannelkoski
5 Juhani Södervik
6 Heimo Mäkelä
7 Juhani Pousi
8 Harri Haapaniemi
9 Aki Räisänen
10 Ari Kotro
11 Jukka Virtanen
12 Seija Mark
13 Mikko Liukkonen
14 Lasse Malin
15 Kari Lindqvist
16 Jouni Frimodig
Tunnettuja pelaajia ja vaikuttajia > Seurassa pelanneet NHL- ja WHA-pelaajat

Mika Alatalo
Nikita Aleksandrov
Antoine Bibeau
Kasper Björkqvist
Brett Carson
David Farrance
Josh Green
Ilkka Heikkinen
Leland Irving
Mikko Jokela
Hannu Kamppuri
Michael Keränen
Marko Kiprusoff
Jarno Kultanen
Rasmus Kupari
Kevin Lankinen
Jim Leavins
Mikko Lehtonen
Anssi Melametsä
Jarmo Myllys
Joni Ortio
Steve Peters
Seppo Repo
Libor Šulák
Christian Thomas
Niklas Treutle
Marko Tuomainen
Petri Varis
Matt Watkins
Tommy Wingels
Gary Yaremchuk
Tunnettuja pelaajia ja vaikuttajia > Muut joukkueessa pelanneet nimekkäät pelaajat

/  Viktor Tjumenev
Nikita Aleksandrov
/  Siim Liivik
Robert Rooba
/  Frederic Cloutier
Mikko Rämö
Olli Julkunen
Mikko Liukkonen
Alexander Bonsaksen
Jari Kauppila
Malte Strömwall
Kasper Björkqvist
Toni Kähkönen
Timo Susi
Juha-Pekka Haataja
Ari Vallin
Päävalmentajat

Seppo Soila 1965–1966
Pekka Puujalka 1966–1968
Eero Käckman 1968–1969
Pekka Puujalka 1969–1970
Jorma Hietanen 1970–1971
Aarre Paavola 1971–1973
Teuvo Myyryläinen 1973–1975
Esa Sirén 1975–1977
Reijo Hakanen 1977–1978
Heikki Kokki 1978–1982
Esa Sirén 1982–1984
Heikki Juselius 1984–1985
Reino Ruotsalainen 1985–1988
Urpo Ylönen 1988–1990
Olli Hietanen 1990–1991
Esa Sirén 1991–1993
Antero Väätämöinen 1993–1994
Timo Turunen 1994–1996
Olli Hietanen 1996–1997
Kari Henttu 1997–1999
Ismo Läntinen 1998–1999
Esa Sirén 1999–2000
Petteri Sihvonen 2000–2001
Reijo Mansikka 2001–2006
Vladimír Kolek 2006–2009
Ismo Lehkonen 2009–2012
Juha Juujärvi 2012–2014
Petri Mattila 2014–2016
Tuomas Tuokkola 2016–2019
Mikko Heiskanen 2019 (Korvasi Tuokkolan)
Jussi Ahokas 2019–2021
Olli Salo 2021–2024
Jouko Myrrä 2024–
Kannattajatoiminta

KooKoon virallinen kannattajayhdistys on Kuudes Kenttäpelaaja Ry (lyh. KKP), joka on perustettu vuonna 2001. Yhdistyksen tarkoituksena on viedä kouvolalaista fanikulttuuria eteenpäin. Yhdistykseen kuului kaudella 2010–2011 ensimmäisen kerran yli sata jäsentä, tarkalleen 118. Tammikuussa 2012 yhdistyksen jäsenmäärä oli 135, joka syntyi kotipeleissä pidetyssä rekrytointikampanjassa. Kolmannen liigakauden keväällä jäsenmäärä oli kasvanut jo lähes kolmeensataan. 2020 jäsenmäärä on noussut yli 400.
Kuudes Kenttäpelaaja Ry järjestää kauden aikana vieraspelimatkoja. Yhdistys on järjestänyt toisinaan Mestis-otteluihin Revanssiviikonlopun ansiosta niin sanottuja megamatkoja, joissa katsojat pääsevät ilmaiseksi peleihin. Joulukuussa 2010 Turkuun lähti katsojia kuusi bussilastia ja marraskuussa 2011 Mikkeliin viisi bussillista.
Kouvolan Nuorkauppakamari järjestää vuosittain yleisöäänestyksen, jolla selvitetään vuoden positiivisin kouvolalainen. Vuoden 2019 positiivisimmaksi kouvolalaiseksi valittiin huikealla äänivyöryllä KooKoon kannattajayhdistys Kuudes Kenttäpelaaja ry. KKP sai yli 40% annetuista äänistä, yhteensä 721 kappaletta. Kaikkiaan äänestys keräsi sen historian suurimman äänimäärän, 1 770 ääntä.
Go Go Girls on KooKoon virallinen Cheerleader tiimi.
Nykyinen joukkue

| KooKoo kaudella 2024–2025 n k > Kokoonpano | KooKoo kaudella 2024–2025 n k > Kokoonpano | KooKoo kaudella 2024–2025 n k > Kokoonpano | KooKoo kaudella 2024–2025 n k > Kokoonpano | KooKoo kaudella 2024–2025 n k > Valmentajat | KooKoo kaudella 2024–2025 n k >  | KooKoo kaudella 2024–2025 n k >  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Maalivahdit  35   Antoine Bibeau   34   Eetu Randelin Puolustajat  28   Jesper Ahlroth   49   Seth Barton    9   David Farrance   17   Ari Gröndahl   48   Christian Kåsastul   43   Kalle Loponen   77   Ville Puhakka   90   Saku Salmela   42   Jimi Suomi   57   Nicholas Welsh |  |  Hyökkääjät  23   Teemu Engberg (A)   71   Marcus Davidsson   55   Vilmos Galló (A)   19   Simo Heinonen   15   Ossi-Petteri Jaakola   29   Radek Koblížek (A)   12   Ville Leskinen   22   Oskari Luoto   24   Veeti Miettinen   27   Akseli Mäkinen   18   Joonas Oden   13   Otto Paajanen (C)   88   Robert Rooba   10   Riley Sawchuk   46   Matic Török   20   Samuel Valkeejärvi |  |  Päävalmentaja Jouko Myrrä Apulaisvalmentajat  Tuukka Poikonen  Jarkko Rissanen  Selitykset (C) Kapteeni  (A) Varakapteeni  Lähde: Eliteprospects eliteprospects.com. Päivitetty: 5. helmikuuta 2025  |  |  |
Nykyinen joukkue > Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Jouko Myrrä
Apuvalmentaja: Tuukka Poikonen
Maalivahtivalmentaja: Jarkko Rissanen
Puheenjohtaja: Jukka Havia
Urheilujohtaja: Jarno Kultanen
Toimitusjohtaja: Sakari Välimaa
Saavutukset

Mestis kultaa: 2013-14
Mestis hopeaa: 2001-02, 2012-13, 2014-15
Mestis pronssi: 2002-03, 2009-10, 2011-12
Mestiksen runkosarjan voitto: 2010
I-divisioonan voitto: 1986–87
I-divisioonan (Fazer-liiga) toinen: 1994–95
I-divisioonan kolmas: 1982–83, 1984–85, 1985–86, 1991–92,  1992–93
Maakuntasarja voitto: 1971-72
Saavutukset > Muut saavutukset

Karsi voiton liigakarsinnoissa (Kiekkoreippaasta) voitoin 3-2
Etelä-Saimaa-turnauksen toinen: 2013
Vaasa Cupin voitto: 2013
Tampere Cupin voitto: 2021
Tunnustuspalkinnot

| Kausi | Palkinto | Voittaja |
| --- | --- | --- |
| 1991–92 | Waltteri Immonen -palkinto | Jouko Myrrä |
| 1999–00 | Fair Play joukkue (I-divisioona) | KooKoo |
| 2001–02 | Raimo Määttänen -palkinto | Reijo Mansikka |
| 2001–02 | Kai Nurminen -palkinto | Tomi Pöllänen |
| 2002–03 | Petri Varis -palkinto | Ossi Louhivaara |
| 2003–04 | Pasi Nurminen -palkinto | Jaakko Suomalainen |
| 2008–09 | Kai Nurminen -palkinto | Lou Dickenson |
| 2008–09 | Jari Hirsimäki -palkinto | Mikko Liukkonen |
| 2009–10 | Jari Lippojoki -palkinto | Pasi Järvinen |
| 2009–10 | Mika Helkearo -palkinto | Mikko Liukkonen |
| 2010–11 | Pasi Nurminen -palkinto | Mikko Rämö |
| 2011–12 | Pasi Nurminen -palkinto | Mikko Rämö |
| 2011–12 | Jari Hirsimäki -palkinto | Mikko Liukkonen |
| 2013–14 | Håkan Hjerpe -palkinto | Tomi Peltonen |
| 2013–14 | Waltteri Immonen -palkinto | Jan-Mikael Juutilainen |
| 2013–14 | Juhani Tamminen -palkinto | Juha Juujärvi |
| 2014–15 | Mika Helkearo -palkinto | Juuso Rajala |
| 2014–15 | Kultainen kiekko | Juuso Rajala |
| 2014–15 | Kai Nurminen -palkinto | Teemu Rinkinen |
| 2014–15 | Waltteri Immonen -palkinto | Mikko Virtanen |
| 2014–15 | Jouni Rinne -palkinto | Juuso Rajala |
| 2015–16 | SM-liigan viihdyttävin pelaaja | Ari Vallin |
| 2018–19 | Veli-Pekka Ketola -palkinto | Malte Strömwall |
| 2018–19 | Aarne Honkavaara -palkinto | Malte Strömwall |
| 2019–20 | Pekka Rautakallio -palkinto | Matt Caito |
| 2019–20 | Kalevi Numminen -palkinto | Jussi Ahokas |
| 2020–21 | Jarmo Wasama -palkinto | Kasper Björkqvist |
| 2023–24 | Juha Rantasila -palkinto | Charles-Edouard D’Astous |
| 2023–24 | Pekka Rautakallio -palkinto | Charles-Edouard D’Astous |
Tunnustuspalkinnot > Logo

KooKoon ensimmäinen käytössä ollut logo
KooKoon logo vuodesta 2005 vuoteen 2020. Uudessa logossa on lisätty valkoinen reuna logon ympärille.
Peliasu

1990-Luvun puolivälissä KooKoon pelipaidat saivat täyden uuden ilmeen. Paitoja koristi kolmion muotoinen sinertävä jäähile kuviointi, seuran tunnuksesta lähtien. Mutta 2000-luvun puolella jo palattiin perinteisempään oranssi mustaan.
Vuosina 2004–2007 KooKoo pelasi kotiottelunsa oransseissa paidoissa, ja logon väritys oli silloin sini-oranssi. Joukkue pelasi perinteisesti kotipelinsä musta-oranssissa paidassa, mustissa housuissa ja mustissa sukissa. Tähän asuun se palasi kaudella 2007–2008, ja samasta kaudesta lähtien se on pelannut vierasottelunsa valko-oranssissa paidassa ja valkoisissa sukissa.
SM-Liiga kaudesta 2017-2018 lähtien KooKoo alkoi pelata vierasottelunsa oransseissa väreissä. Samalla kaudella se käytti Suomi 100 –juhlaottelussa sinisiä erikoispaitoja, jotka huutokaupattiin pelin jälkeen.
Kaudella 2020-2021 KooKoo toi toiseksi vieraspaidaksi valkoisen version takaisin. Valkoinen pelipaita on käytössä niissä vierasotteluissa, joissa kotijoukkue pelaa punaisella: (Helsingissä, Porissa ja Vaasassa). Syy tähän oli se että värit eivät erotu toisistaan parhaalla mahdollisella tavalla, etenkään nopeissa tilanteissa tai tv-kuvissa. Tästä myös nousi aiemmalla kaudella pienoinen kohu ja ajateltiin värisokeidenkin kannalta asiaa.
Juniorit

Pohjois-Kymen Liikuntayhdistys ry (PoKLi) / KooKoo Juniorit järjestää kiekkokouluja - leirejä lapsille ja nuorille sekä toimii koko Kymenlaaksossa pelaajapolkuna edustuskiekkoiluun.
Aiheesta muualla

KooKoon kotisivu
KooKoon kannattajasivut
Jatkoajan artikkeli KooKoon historiasta
KooKoon historiaa seuran kotisivuilla
| n k Jääkiekon SM-liiga |
| --- | --- |
Joukkueet (2024–25):  HIFK  HPK  Ilves  Jukurit  JYP  KalPa  Kiekko-Espoo  KooKoo  Kärpät  Lukko  Pelicans  SaiPa  Sport  Tappara  TPS  Ässät 
Palkinnot:  Kanada-malja  Harry Lindbladin muistopalkinto  Hopealuistin  Aaro Kivilinnan muistopalkinto  Lasse Oksanen -palkinto  Jari Kurri -palkinto  Kultainen kypärä  Jääkiekon SM-liigan viihdyttävin pelaaja  Veli-Pekka Ketola -palkinto  Aarne Honkavaara -palkinto  Jarmo Wasaman muistopalkinto  Jääkiekon SM-liigan kuukauden pelaaja  Urpo Ylönen -palkinto  Pekka Rautakallio -palkinto  Juha Rantasila -palkinto  Matti Keinonen -palkinto  Raimo Kilpiö -palkinto  Unto Wiitala -palkinto  Pentti Isotalo -palkinto  Kultainen pilli  Kalevi Numminen -palkinto 
KooKoo ja Kärpät vastakkain keväällä Oulun Raksilassa, kaudella 2022–2023
KooKoon oma kasvatti Jarno Kultanen pelasi urallaan 102 NHL-ottelua Boston Bruinsissa. Kuvassa Kultanen Södertälje SK:n paidassa kaudella 2007–2008.
Frédéric Cloutier
Koti ja vieras peliasut vuosilta 2006-2011
The Grande Bois

the Grande Bois on suomalainen psycho surf-musiikkia esittävä trio Pirkanmaalta. Bändi perustettiin Mäntässä vuonna 2004 kitaristi Veikko Korhosen ja rumpali Marko Hämäläisen toimesta. Bändin musiikillisina esikuvina toimivat alussa mm. Dick Dale, Stevie Ray Vaughan, Link Wray ja the Meteors.
Bändi teki 2 ensimmäistä levyään vuosina 2004-05 ja ne koostuivat enimmäkseen covereista , mutta mukana oli jo jokunen omakin sävellys. Käänteentekeväksi kulmakiveksi muodostui ensimmäinen virallinen levy joka oli nimeltään " Haunted House" vuonna 2009. Tämä levy meni myyntiin ja se soi myös ulkomailla aina Yhdysvalloissa asti.
Tämän jälkeen bändi alkoi miettimään live-esiintymisiä ja alkoi etsimään bassonsoittajaa  Parin kokeilun jälkeen bassoon löytyi Ville Närhi joka on vuodesta 2010 kuulunut bändiin. Ensimmäisen virallisen esiintymisensä the Grande Bois teki Vilppulankoski Blues & Jazz festivaaleilla 8.8.2010. Bändi keikkaili ahkerasti koko 2010-20 ajan ja varsinkin 2010-2013 oli kiireistä aikaa. Yhtye kuvasi vuonna 2011 virallisen musiikkivideon kappaleesta "El Meteor" ja se kerää katseluita tänäkin päivänä Youtubessa. Musiikkivideo kertoo ikiaikaisesta pahuudesta ja sen vaikutuksista soittajiin ollen myös kieli poskessa tehty huumoriakin sisältänyt video. Seuraava albumi äänitettiin vuonna 2011-2012 ja se oli nimeltään "Apocalypse 2012" sitten vuonna 2013 tuli " Meltdown " , jonka nimikappale pääsi amerikkalaisen Continental Magazinen Best of 2013-kokoelmallekkin ja yhtye sai radiosoittoa ympäri maailman.
Vuonna 2016 valmistui albumi "Surf Salvation" ja siltä irroitetusta hittisinglestä " Living Dead Twist" , bändi teki studiolive-videon myös. Sitten bändi keikkaili ja hioi uusia kappaleita seuraavaa levytystä varten. Bändi oli tehnyt tähänasti levyt DIY-hengessä mutta seuraava haluttiin mennä tekemään livenä studioon ja analogisesti nauhalle. Paikaksi valikoitui Juuso Nordlundin studio JJ jonne bändi meni kesäkuussa 2020 yhdeksi viikonlopuksi äänittämään viimeistä fyysistä tallennettaan. Levy sisälti 7 kappaletta ja sen nimeksi tuli " Grande Finale " Taltioidakseen levyntekoprosessin viimeisen levyn kunniaksi bändi teki moniosaisen seurantadokumentin Youtubeen jossa seurattiin valmistautumista levyn tekoon.
Levyn valmistuttua bändi soitti keikan 28.8.2020 Porissa jonka jälkeen alkoi tauko ja ansaittu huilihetki pitkän matkan jälkeen. Myös korovavirus aiheutti musiikkiskenen ja keikkailumahdollisuuksien muutoksen. Kesällä 2023 alkoi kuitenkin uusien kappaleiden sävellys ja demoilu...The Grande Bois Facebookissa
Oppius

| --- | --- |
Tyyppi:  kukkula
Sijainti:  Rooma, Latium, Italia
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Oppius (lat. Oppius mons) oli antiikin aikana nimitys Esquilinus-kukkulan eteläisemmälle kielekkeelle Rooman kaupungissa Italiassa. Se työntyi länteen Cispiuksen ja Caeliuksen väliin.
Esquilinuksen kolme osaa: Cispius, Oppius ja Fagutal.
Oppiuksen erotti pohjoisessa Cispiuksesta Suburan laakso, ja etelässä Caeliuksesta Colosseumin laakso. Oppius ja Cispius yhdistyivät muodostaen Esquilinuksen ylätasangon juuri Serviuksen muurin sisäpuolella.
Septimontium-juhlan jaossa Fagutal luettiin Oppiuksesta erilliseksi alueeksi, joten voidaan päätellä, että alun perin Oppius-nimi viittasi pelkästään kukkulan harjanteeseen lukuun ottamatta sen länsipäätä. Osa Oppiuksen länsipäästä tunnettiin myös nimellä Carinae.
Varron mukaan Oppius sai nimensä Opiter Oppiuksesta, joka oli Tusculumista kotoisin ollut kansalainen, joka tuli roomalaisten avuksi Tullus Hostiliuksen piirittäessä Vejiä. Sanan etymologia on kuitenkin epäselvä. Se saattaa viitata tähän paikkaan sijoitettuun klaaniin, ja on huomionarvoista, että se on plebeijisukuinen gentilicium. Erään teorian mukaan nimi liittyisi kuitenkin nimeen Oppidus.
Oppius-nimi oli käytössä ainakin uskonnollisissa yhteyksissä tasavallan lopulle saakka. Myöhemmiltä ajoilta nimestä ei kuitenkaan ole löydetty mainintoja.