stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tamililainen kirjaimisto

| Tamililainen kirjaimisto |
| --- | --- |
 Chennaissa sijaitsevan Madras Christian College -oppilaitoksen nimi tamililaisilla kirjaimilla kirjoitettuna.
Tyyppi:  abugida
Kielet:  tamili
Kirjoitussuunta:  vasemmalta oikealle
ISO 15924:  Taml, 346
Unicode-lohko:  0B80–0BFF
Tamililainen kirjaimisto (tamiliksi தமிழ் எழுத்து, tamiḻ eḻuttu) on tamilin kielessä käytetty kirjoitusjärjestelmä, joka perustuu brahmi-kirjoituksesta kehittyneihin grantha- ja vatteluttu-aakkostoihin. Omaksi kirjaimistokseen se eriytyi 1000-luvulla jaa.
Kirjaimistoon kuuluu 23 konsonanttia ja 12 vokaalia, ja sitä kirjoitetaan vasemmalta oikealle. Se on tyypiltään abugida, mikä tarkoittaa, että yksi kirjainmerkki kuvaa pääsääntöisesti konsonantista ja sitä seuraavasta vokaalista muodostuvaa tavua. Muista intialaisista aakkostoista poiketen tamililaisessa kirjaimistossa ei muodosteta ligatuureja peräkkäisistä konsonanteista, vaan jokainen konsonantti kirjoitetaan erikseen.
Tamililaisia kirjaimia käytetään tamilin lisäksi Tamil Nadussa ja sitä ympäröivillä alueilla puhuttujen vähemmistökielten, kuten saurashtran, irulan ja kotan, kirjoittamiseen.
Historia

Sana ”tamili” () tamil-brahmi-kirjaimilla (yllä) ja modernilla tamililaisella kirjaimistolla kirjoitettuna.
Tamililaiset kirjaimet kehittyivät Ašokan ajan brahmi-kirjoituksen eteläisestä haarasta. Varhainen muoto tamil-brahmi ajoittuu 200-luvulta eaa. 200-luvulle jaa. Varhaiset dokumentit kaiverrettiin palmun lehdille, jotka halkesivat helposti kulmikkaita merkkejä kirjoitettaessa. Tästä syystä monet alun perin kulmikkaat kirjaimet kehittyivät tamililaisessa kirjaimistossa kaareviksi tai pyöreiksi. 600-luvulle jaa. tultaessa tamilinkielisillä alueilla oli otettu käyttöön tamil-brahmista eriytynyt vatteluttu-aakkosto (tamiliksi வட்டெழுத்து, vaṭṭeḻuttu).
Pallava-dynastian kirjaimistoksi kehitettiin uusi tamililainen aakkosto yksinkertaistamalla sanskritin kirjoittamiseen käytettyä grantha-aakkostoa ja täydentämällä sitä tamilin kirjoittamiseen tarvittavilla vatteluttusta lainatuilla kirjaimilla. Tästä aakkostosta oli 1000-luvulle mennessä tullut tamilin pääkirjaimisto.
Nykyisin aakkostoa käytetään tamilin itsensä lisäksi pääasiallisena kirjoitusjärjestelmänä saurashtran, kannada kurumban ja kotan kielissä. Sitä käytetään malajalamilaisen tai kannadalaisen kirjaimiston ohella myös irulan, paniyan ja betta kurumban kirjoittamiseen.
Konsonantit

Tamililainen kirjaimisto on tyypiltään abugida. Konsonanttia seuraa aina perusvokaali a, ellei kirjaimeen ole liitetty toista vokaalimerkkiä tai erillistä merkkiä vokaalin puuttumisesta. Vokaalin puuttuminen merkitään säännönmukaisesti lisäämällä konsonantin yläpuolelle piste (virama, tamiliksi puḷḷi), esim. க ka → க் k. Useista muista intialaisista aakkostoista poiketen tamililaisessa kirjaimistossa ei muodosteta peräkkäisistä konsonanteista ligatuureja, vaan jokainen konsonantti kirjoitetaan erikseen. Ainoa poikkeus on konsonanttiyhdistelmä kṣ, jota pidetään tamililaisessa kirjaimistossa omana kirjaimenaan.
Tamilin sukukielten kirjaimistoissa käytetään erillisiä merkkejä soinnillisille klusiileille [g], [ɖ], [d̪] ja [b]. Vaikka näitä äänteitä käytetään myös tamilissa, niiden kirjoittamisessa käytetään samoja kirjaimia kuin soinnittomien vastinparien [k], [ʈ], [t̪] ja [p]. Tamilin ääntämissääntöjen mukaan lyhyt klusiili äännetään soinnittomana sanan alussa ja soinnillisena muualla; pitkä klusiili puolestaan ääntyy aina soinnittomana.
Kirjaimia ja, ṣa, sa, ha ja kṣa käytetään pääasiassa sanskritista ja englannista lähtöisin olevien lainasanojen kirjoittamiseen. Moderniin tamililaiseen kirjaimistoon kuuluu lisäksi merkki ஃ (tamiliksi ஆய்தம் āytam), jota käytetään ilmaisemaan vierasperäisiä äänteitä [f] ja [z].
ப pa → ஃப fa
ஜ ja → ஃஜ za
Vokaalit

Konsonanttialkuisissa tavuissa vokaali ilmaistaan konsonanttimerkkiin tehtynä lisäyksenä, joka sijoittuu joko konsonantin jälkeen, sitä ennen tai sen molemmin puolin. Vokaalia a ei merkitä erillisellä merkillä, vaan sen katsotaan seuraavan jokaista konsonanttia, jonka yhteyteen ei ole liitetty muuta vokaalia tai vokaalin puuttumista ilmaisevaa pistettä.
Tavun alussa esiintyvät vokaalit kirjoitetaan erillisinä kirjaimina. Itsenäisiä vokaalimerkkejä käytetään toisinaan myös tyylikeinona ilmaisemaan tarkoituksellisesti pidennettyä vokaalia, esim. பெரிய periya (”iso”) → பெரீஇஇய perīiiya (”tooosi iso”).
Alla olevassa taulukossa on esitetty tamililaiset vokaalit ja diftongit sekä itsenäisinä merkkeinä että konsonantin க ka yhteydessä.
Vokaaleilla u ja ū on konsonantista riippuen neljä erilaista tapaa vokaalimerkin muodostamiseen, minkä lisäksi kirjain கூ kū muodostaa oman poikkeustapauksensa. Perinteisessä tamililaisessa ortografiassa oli muitakin poikkeuksellisia yhdistelmiä. Konsonantit ṇa, ṉa ja ṟa muodostivat poikkeuksellisen ligatuurin vokaalien ā, o ja ō kanssa, ja vokaalille ai käytettiin erilaista vokaalimerkkiä konsonanttien ṇa, ṉa, la ja ḷa kanssa. Modernissa kirjaimistossa nämä poikkeukset on korvattu säännöllisillä muodoilla.
| Vokaalien u ja ū muodot eri konsonanttien kanssa |
| --- | --- | --- | --- |
|  ஞ ña → ஞு ñu ஞூ ñū  ண ṇa → ணு ṇu, ணூ ṇū  த ta → து tu, தூ tū  ந na → நு nu, நூ nū  ல la → லு lu, லூ lū  ற ṟa → று ṟu, றூ ṟū  ன ṉa → னு ṉu, னூ ṉū |  க ka → கு ku, கூ kū  ட ṭa → டு ṭu, டூ ṭū  ம ma → மு mu, மூ mū'  ர ra → ரு ru, ரூ rū  ழ ḻa → ழு ḻu, ழூ ḻū  ள ḷa → ளு ḷu, ளூ ḷū |  ங ṅa → ஙு ṅu, ஙூ ṅū  ச ca → சு cu, சூ cū  ப pa → பு pu, பூ pū  ய ya → யு yu, யூ yū  வ va → வு vu, வூ vū |  ஜ ja → ஜு ju, ஜூ jū  ஷ ṣa → ஷு ṣu, ஷூ ṣū  ஸ sa → ஸு su, ஸூ sū  ஹ ha → ஹு hu, ஹூ hū  க்ஷ kṣa → க்ஷு kṣu, க்ஷூ kṣū |
Numerot

Tamililaisella kirjaimistolla on omat numeronsa, joita käytetään lähinnä vanhoissa teksteissä. Nykykirjaimistossa tamililaiset numerot on korvattu arabialaisilla numeroilla.
Standardointi

Kansainvälisessä kirjaimistostandardissa ISO 15924:ssa tamililaisen kirjaimiston numero on 346 ja kirjainkoodi ”Taml”.
Tamililaiset kirjaimet sijoittuvat Unicoden lohkoon 0B80–0BFF. Lohko sisältää tamililaiset konsonantit, itsenäiset ja konsonanttiin liitettävät vokaalimerkit, tamililaiset numerot sekä joukon erikoismerkkejä kuten symbolit päivälle, kuukaudelle ja vuodelle, numerosymbolin ja tamililaisen rupia-symbolin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tamililainen kirjaimisto Wikimedia Commonsissa
Tamil-brahmi-kirjaimiston kehitys vatteluttu-aakkostoksi (keskeltä vasemmalle) ja nykyiseksi tamililaiseksi kirjaimistoksi (keskeltä oikealle).
Sana ”Wikipedia” (vikkippīṭiyā) tamililaisilla kirjaimilla. Kirjaimet k ja p on kahdennettu, koska ne ääntyisivät muuten sanan keskellä soinnillisina.
Perinteisen tamililaisen ortografian (vas.) poikkeukselliset muodot kirjainyhdistelmille ṇā, ṟā, ṉā, ṇai, lai, ḷai ja ṉai. Oikealla uusi säännöllinen kirjoitusasu.
Purppuranuolikko

| Purppuranuolikko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Nuolikot Microdesmidae
Suku::  Nemateleotris
Laji::  helfrichi
Kaksiosainen nimi
 Nemateleotris helfrichi  Randall & Allen, 1973 
Katso myös
   Purppuranuolikko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Purppuranuolikko (Nemateleotris helfrichi) on nuolikoihin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö

Purppuranuolikko kasvaa noin 6 cm pitkäksi. Sen vartalo on puikkomainen. Pää on keltainen, otsa ja vartalo punavioletti ja evät vihreät.
Alkuperä

Purppuranuolikko elää luonnossa Fidži-saarten lähellä. Se viihtyy syvemmällä kuin muut sukulaislajit, tyypillisesti noin 40 metrin syvyydessä.
Käyttäytyminen

Purppuranuolikko puolustaa reviiriään aggressiivisesti muita saman lajisia kaloja kohtaan. Toisaalta se säikähtää helposti ja säntäilee silloin päättömästi, joten piilopaikkoja pitää olla, ja on syytä varmistua, ettei akvaariosta ole helppoa hypätä ulos.
Ravinto

Purppuranuolikko syö eläinplanktonpitoista ruokaa sekä vedestä että pohjalta.
Aiheesta muualla

Nemateleotris helfrichi (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
Aquaria world
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1602125  AFD: Nemateleotris_helfrichi  BOLD: 782879  FishBase: 12750  GBIF: 2385838  iNaturalist: 196488  IRMNG: 11266634  ITIS: 637709  IUCN: 69128541  NCBI: 2589311  OBIS: 277115  Open Tree of Life: 3638362  Plazi: FD45C183-949F-D386-3087-1F5DE9B8E15D  WoRMS: 277115  ZooBank: 231CD2DD-313B-47FD-9FFF-103065D43DEB
Elaine Tanner

| Mitalit> Maa:   Kanada.Naisten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Naisten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Naisten uinti. Olympialaiset  | Maa:   Kanada> Naisten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | México 1968 | 100 m selkäuinti |  |
|  Hopeaa | México 1968 | 200 m selkäuinti |  |
|  Pronssia | México 1968 | 4 × 100 m vapaauintiviesti |  |
Elaine Tanner O.C. (s. 22. helmikuuta 1951) on kanadalainen uimari ja olympiamitalisti.
Elaine Tanner saavutti Méxicon 1968 olympialaisissa hopeaa sekä 100:n että 200 metrin selkäuinnissa. Hän ui 100 metrin alkuerissä olympiaennätyksen 1.07,6 ja paransi sitä välierissä aikaan 1.07,4. Loppukilpailussa hän saavutti ajan 1.06,7 mutta hävisi puoli sekuntia maailmanennätyksen uineelle Yhdysvaltain Kaye Hallille. Kaksi päivää myöhemmin hän hävisi 200 metrillä 2,6 sekuntia Yhdysvaltain Lillian Watsonille. Seuraavana päivänä hän saavutti pronssia 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä, jossa hän ui kolmannen osuuden.
Tampereen postitalo

Tampereen pääpostitalon värjätyistä betonielementeistä rakennettua julkisivua.
Tampereen postitalo vuonna 1973 julkaistussa postimerkissä.
Tampereen postitalo on Tampereen pääpostiksi 1970-luvun alussa valmistunut rakennus. Joissakin lähteissä talon valmistumisvuodeksi mainitaan 1972, mutta postimuseon mukaan talo on valmistunut jo 1971. Postimuseon tietojen mukaan yleisöpalvelu muutti taloon vuoden 1971 elokuussa ja postinkäsittely samana vuonna ennen jouluruuhkaa. Valmistuessaan talon postinkäsittely edusti uusinta tekniikkaa muun muassa elektronisella muistilla varustettuine postinkäsittelykoneineen. Talo sijaitsee Kyttälän kaupunginosassa osoitteessa Rautatienkatu 21. Sen lähialueella ovat Hämeenkadun ja Tampereen rautatieaseman valtakunnallisesti arvokkaat rakennetut kulttuuriympäristöt.
Arkkitehti Veikko Malmion suunnittelema rakennus edustaa tyyliltään betonibrutalismia. Sen seinät ovat punaista väribetonia, ja myös rakennuksen aidat ja rampit ovat betonia. Talon pääovi sijaitsee Rautatienkadun puolella talon kaksikerroksisessa osassa, jossa alun perin sijaitsi postisali. Kaksikerroksisessa osassa entisen postisalin kohdalla on oktaedrimaisten kattoikkunoiden sommitelma. Talon huomattavampi yhdeksänkerroksinen eteläjulkisivu on Posteljooninpuiston yli Tampereen rautatieasemalle päin. Eteläjulkisivulla olevien sivusisäänkäyntien kulkuväylä on kahden kerroksen korkuisten ulokepalkkien tukemien betonipylväiden suojissa. Vuonna 2012 postitalon kanssa saman korttelin itäreunaan valmistui Cumulus-hotelli, joka on vuodesta 2015 ollut Holiday Inn -ketjun hotelli.
Tampereen pääposti siirtyi vuonna 2016 Tullintorille.   Tammikuussa 2016 alkoi rakennushanke, jossa korttelin Rautatienkadun puoleiselle laidalle, kaksikerroksisen osan tilalle, rakennettiin 85 uutta asuntoa ja noin 1 000 neliömetriä uutta liiketilaa sisältävä yhdeksänkerroksinen rakennus. Samalla kehitettiin ja saneerattiin 2 500 neliömetriä postitalon nykyisiä liike- ja muita tiloja. Lemminkäisen toteuttama projekti valmistui loppuvuodesta 2017. Postitalon sisätiloja on voimakkaasti muutettu jo aiemmin, kun esimerkiksi postisali on jaettu väliseinin erillisiksi liiketiloiksi.
Aiemmat postitalot

Tampereen ensimmäinen posti- ja lennätintalo rakennettiin Finlaysonin tehdasalueelle vuonna 1867. Hämeenkadulle valmistui uusi postitalo vuonna 1927. Ensimmäinen postitalo on nykyisin asuinkäytössä, Hämeenkadun rakennus puolestaan ravintola- ja toimistokäytössä.
Tampereen päivä

Raatihuoneen siniseksi valaistu julkisivu Tampereen 240-vuotisjuhlissa vuonna 2019.
Tampereen päivä on kansalaisjuhla, jota vietetään Tampereella kaupungin perustamisen vuosipäivänä 1. lokakuuta ja sitä lähimpänä viikonloppuna. Tampereen päivää on juhlittu vuodesta 1955 lähtien. Päätöksen Tampereen päivän vietosta teki kaupunginhallitus vuonna 1954.
Tampereen päivään liittyy runsaasti tapahtumia, joissa kaupungin virastot ja laitokset sekä monet yritykset, yhdistykset ja yhteisöt esittelevät toimintaansa. Ohjelmaan kuuluu myös muun muassa opastettuja kiertoajeluja. Lisäksi kaupunki järjestää kutsuvieraille virallisen juhlavastaanoton Raatihuoneella.
Tampereen päivän tapahtumiin osallistuu vuosittain kymmeniätuhansia kaupunkilaisia. Suosittuja vierailukohteita ovat olleet muun muassa paloasemat.
Vuonna 2020 Tampereen päivää juhlittiin poikkeuksellisesti verkossa. Perinteisiä yleisötapahtumia ei järjestetty koronatilanteen vuoksi.
Aiheesta muualla

Tampereen päivän virallinen sivu
Tankarin kirkko

| Tankarin kirkko |
| --- | --- |
 Kirkko edestäpäin nähtynä
Sijainti:  Tankar, Kokkola
Kirkkokunta:  Suomen evankelis-luterilainen kirkko
Hiippakunta:  Oulun hiippakunta
Seurakunta:  Kokkolan seurakuntayhtymä
Rakentamisvuosi:  1754
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  100
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tankarin kirkko on Kokkolan edustalla olevaan Tankarin saareen 1754 rakennettu pieni pitkäkirkko, jossa on istumapaikkoja 100 hengelle. Kirkon ulkomitat ovat 8,2 x 6,25 metriä. Katon sisäänkäyntipäädyssä on kelloteline ja toisessa päädyssä valkoinen risti.  Kirkko rakennettiin, jottei kalastajien tarvitsisi joka sunnuntai kulkea pitkää matkaa Kaarlelan kirkkoon tuolloin pakolliseen jumalanpalvelukseen. Nykyisin Tankarin kirkossa pidetään kesäisin muutamia jumalanpalveluksia, samoin kuin konsertteja ja hartaushetkiä. Se on myös suosittu vihkikirkko.
Pus

Pus (m.kreik. πούς, pūs tai pous) eli kreikkalainen jalka oli antiikin kreikkalainen pituusmitta, yksi jalka. Se vastasi 16 daktylosta, nykymitoissa yleensä noin 30 senttimetriä.
Jalan tarkka pituus vaihteli eri aikoina ja alueilla ollen noin 27 cm ja 36 cm välillä. Tärkeimmät olivat attikalainen (ateenalainen), aiginalainen ja olympialainen jalka. Vanha attikalainen jalka oli 29,57 cm, mikä näkyy muun muassa Parthenonin sadan jalan pituisen (hekatompedon) cellan pituudessa. Usein attikalaisen jalan pituudeksi ilmoitetaan pyöristetymmin 29,6 cm. Myöhempi eli uusi attikalainen jalka oli 30,82 (30,83) cm, mikä näkyy Parthenonin stylobaatin leveydessä ja Panateenalaisen stadionin pituudessa 184,96 metriä, sillä stadionmitta oli 600 jalkaa. Aiginalainen jalka oli 33,3 cm, mikä sekin voidaan laskea temppelien mitoista. Olympialainen jalka oli 32,05 cm, mikä voidaan laskea Olympian stadionin pituudesta 192,27 metriä.
Kreikassa jalka toimi eri pituusmittojen lisäksi myös monien muiden mittayksiköiden pohjana. Neliöjalka oli pinta-alan perusyksikkö. Kuutiojalka muodosti tilavuusmitan, yhden keramionin. Siihen mahtuvan vesimäärän paino taas vastasi yhtä talenttia.
Myöhemmin roomalaisesta jalasta (pes) tuli noin 24⁄25 uudesta attikalaisesta jalasta eli noin 29,6 cm, mikä vastasi vanhaa attikalaista jalkaa. Roomalainen stadion (stadium) oli 600 uutta attikalaista jalkaa eli 625 roomalaista jalkaa, noin 185 metriä.
Eri mittajärjestelmissä

Jalan pituus eräissä kreikkalaisissa mittajärjestelmissä:
| Järjestelmä | Pituus |  |
| --- | --- | --- |
| Aiginalainen, vanha | 33,0 cm |  |
| Aiginalainen, uusi | 33,3 cm |  |
| Attikalainen, vanha | 29,57 cm |  |
| Attikalainen, uusi | 30,82 cm |  |
| Delfoilainen, vanha | 24,63 cm |  |
| Delfoilainen, uusi | 29,6 cm |  |
| Doorilainen | 32,65 cm |  |
| Doorilainen, Ateenassa | 32,4–32,8 cm |  |
| Euboialainen | 29,7 cm |  |
| Korinttilainen | 27,5 cm |  |
| Kreetalainen | 33,32 cm |  |
| Miletoslainen, vanha | 31,9 cm |  |
| Miletoslainen, uusi | 31,73 cm |  |
| Olympialainen, vanha | 30,78 cm |  |
| Olympialainen, uusi | 32,05 cm |  |
| Pergamonlainen | 33,0 cm |  |
| Ptolemaiolainen | 35,52 cm |  |
| Samoslais-joonialainen | 34,8–35,0 cm |  |
Selitykset:
1 2  Ateenassa käytetty.
↑  Ateenan doorilaistyylisten rakennusten mittasuhteissa käytetty.
Muuntotaulukko

Muuntotaulukko, kun perusyksikkönä käytetään vanhaa attikalaista jalkaa (29,57 cm):
Muuntotaulukko > Pituusyksikkönä

| Mittayksikkö (y) | Muuntokerroin (x)> 1 pūs = x × y | Muuntokerroin (x)> 1y = x × pūs |
| --- | --- | --- |
Kreikkalaiset
| – daktylos | 16 daktylosta | 1⁄16 pusta |
| – kondylos | 8 kondylosta | 1⁄8 pusta |
| – palaistē | 4 palaistea | 1⁄4 pusta |
| – dikhas | 2 dikhasta | 1⁄2 pusta |
| – likhas | 13⁄5 likhasta | 5⁄8 pusta |
| – orthodōron | 15⁄11 orthodoronia | 11⁄16 pusta |
| – spithamē | 11⁄3 spithamea | 3⁄4 pusta |
| – pēkhys | 2⁄3 pekhystä | 11⁄2 pusta |
| – bēma | 2⁄5 bemaa | 21⁄2 pusta |
| – orgyia | 1⁄6 orgyiaa | 6 pusta |
| – akaina | 1⁄10 akainaa | 10 pusta |
| – hamma | 1⁄60 hammaa | 60 pusta |
| – plethron | 1⁄100 plethronia | 100 pusta |
| – stadion | 1⁄600 stadionia | 600 pusta |
Kansainväliset (SI)
| – senttimetri | 29,57 cm | 0,03 pusta |
| – metri | 0,30 m | 3,38 pusta |
Brittiläiset
| – tuuma | 11,64 in | 0,09 pusta |
| – jalka | 0,97 ft | 1,03 pusta |
Muuntotaulukko > Pinta-alayksikkönä

| Mittayksikkö (y) | Muuntokerroin (x)> 1 pūs = x × y | Muuntokerroin (x)> 1y = x × pūs |
| --- | --- | --- |
Kreikkalaiset
| – heksapodēs | 1⁄36 heksapodesta | 36 neliöpusta |
| – akaina | 1⁄100 akainaa | 100 neliöpusta |
| – hēmiektos | 3⁄2500 hemiektosta | 8331⁄3 neliöpusta |
| – hektos | 3⁄5000 hektosta | 1 6662⁄3 neliöpusta |
| – plethron | 1⁄10000 plethronia | 10 000 neliöpusta |
Kansainväliset (SI)
| – neliömetri | 0,087 m² | 11,49 neliöpusta |
Brittiläiset
| – neliöjalka | 0,94 sq ft | 1,07 neliöpusta |
| – neliöjaardi | 0,10 sq yd | 9,62 neliöpusta |
Simo Tamminen

| Simo Tamminen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. toukokuuta 1942 (ikä 82) Orimattila
Ammatti:  näyttelijä, teatteriohjaaja
Näyttelijä
Aktiivisena:  1966–
Aiheesta muualla
IMDb
Simo Sulevi Edmund Tamminen (s. 17. toukokuuta 1942 Orimattila) on suomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja. Hän näytteli Suomen Kansallisteatterissa 1981–2010. Tamminen on yksi Keski-Uudenmaan Teatterin perustajajäsenistä.
Ura

Tamminen syntyi Oskari Tammisen ja Esteri Perttulan perheeseen. Hän suoritti opintoja muun muassa Suomen Nuoriso-opistossa. Taiteellisen uransa Tamminen aloitti teatteriohjaajana Etelä-Hämeen Nuorisoliitossa 1966–1969, jatkoi kiinnitettynä näyttelijänä Riihimäen Teatterissa 1969–1972, Joensuun kaupunginteatterissa 1972–1979 ja Suomen Kansallisteatterissa 1981–2010. Tamminen vieraili Lahden Karirannan kesäteatterissa jo 1963, sittemmin hän on vieraillut useissa kesäteattereissa, kuten Samppalinnan kesäteatterissa 1990-luvulla.
Tammisen rooleja ovat olleet muun muassa Akusti (Niskavuoren Heta), Esko ja Teemu (Nummisuutarit), eno (Myöhästynyt hääyö), Jepihodov (Kirsikkapuisto), Urpo (Arvottomat) ja kanttori Leivo (Vaimoke). Tammisen laulurooleihin lukeutuu muun muassa Tolari (Tukkijoella).
Tammisen ohjauksia ovat muun muassa Kaunotar ja Hirviö, Lääkäri vastoin tahtoaan, Pessi ja Illusia, Punahilkka, Puumaalaus ja Tuhkimo.
Puhenäyttämön ohella Tamminen on näytellyt sivuosia muutamissa elokuva- ja televisiotuotannoissa, kuten Talvisota, Koirankynnen leikkaaja, Hyvä poika, Kovaa maata, Taivas sinivalkoinen ja Kotikatu.
Tamminen näytteli 1980-luvulla myös radiossa. Lisäksi hän on opettanut näyttelijäntyötä ja luovaa ilmaisua opistoissa.
Simo Tamminen avioitui näyttelijä Ulla-Sisko Ahosen kanssa 1969. Pariskunta antoi yhteisen kiertue-esityksen 1986–1989.
Aiheesta muualla

Keski-Uudenmaan teatteri ry (Arkistoitu – Internet Archive)
Tales from the Thousand Lakes

| Tales from the Thousand Lakes Amorphis |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Sunlight-studiolla, Syyskuu 1993
 Julkaistu: 12. heinäkuuta 1994
 Formaatti: CD, MC, LP
 Tuottaja(t): Tomas Skogsberg, Amorphis
 Tyylilaji: melodinen death metal
 Kesto: 40.18
 Levy-yhtiö: Relapse
Amorphiksen muut julkaisut
| Privilege of Evil 1993 | Tales from the Thousand Lakes 1994 | Black Winter Day 1995 |
Tales from the Thousand Lakes on Amorphiksen vuonna 1994 julkaistu toinen studioalbumi, jolla yhtye käytti ensimmäistä kertaa monia musiikkinsa sittemmin yhdistettyjä elementtejä, kuten vaikutteita 1970-luvun musiikista ja sanoitusten kalevalaisia teemoja. Albumia oli tekemässä pääasiassa sama kokoonpano kuin edellistäkin, joskin Kasper Mårtenson oli liittynyt yhtyeeseen vakituiseksi kosketinsoittajaksi, kun edellisellä albumilla rumpali Jan Rechberger oli soittanut kosketinkuviot. Puhtaita lauluosuuksia tuli esittämään Kyyrian laulaja Ville Tuomi. Albumin tunnetuimpia kappaleita on hieman myöhemmin myös EP:nä julkaistu ”Black Winter Day”. Kyseinen EP on myös bonusmateriaalina albumin uusintapainoksessa.
Nauhoitus

Albumi äänitettiin Sunlight-studioilla Ruotsissa, jossa Amorphis oli levyttänyt edellisenkin albuminsa. Yhtyeellä oli vahva näkemys siitä, millaista musiikkia he halusivat luoda, mikä aiheutti ihmetystä tuottaja Tomas Skogsbergissa. Hän oli odottanut perinteistä death metalia eikä voinut uskoa, että yhtye oli vakavissaan. Hän oli kysynyt Amorphiksen jäseniltä, että tietääkö levy-yhtiö varmasti, mitä he olivat tekemässä.
Idea käyttää puhtaita lauluja syntyi kesken äänitysten. Sopivaa laulajaa miettiessään yhtye päätyi Ville Tuomeen hänen persoonallisen äänensä takia. Tuomelle soitettiin Suomeen ja hän suostui tulemaan mukaan.
Albumi musiikillisesti

Albumin kappaleet ovat Amorphiksen alkutaipaleelle tyypillistä death metalia, vaikkakin musiikki oli yhtyeen aikaisempaa tuotantoa melodisempaa. Tempo oli myös edellistä levyä hitaampi tuoden mieleen doom metalin. Mukana oli lisäksi musiikillisia vaikutteita kansanmusiikista ja kitaristi Esa Holopaisen mukaan Piirpauke-etnojazzyhtyeeltä. Holopainen kuvasikin albumin musiikkia sen julkaisun aikoihin ”folk metalliksi”.
Sanoitukset suurimpaan osaan kappaleista on otettu Keith Bosleyn Kalevalan englanninnoksesta vuodelta 1989 paitsi kappaleisiin ”First Doom” ja ”Forgotten Sunrise”, joihin sanoitukset kirjoitti Esa Holopainen. ”Into Hiding” kertoo Lemminkäisen paosta Pohjolan pidoista, kun taas otsikko ”The Castaway” (haaksirikkoinen) viittaa mereen pudonneeseen Väinämöiseen. ”Black Winter Dayssä” Pohjolan tytär kuvaa murheitaan hääpäivänään ja ”Drowned Maid” kertoo Ainon kuolemasta. ”In the Beginning” koostuu Kalevalan alkusäkeistä ja ”To Father’s Cabinissä” viitataan jälleen Lemminkäisen pakoon, kun hän pyytää Ukkoa auttamaan häntä. Albumin päätöskappale ”Magic and Mayhem” kertoo Lemminkäisestä kuokkavieraana Pohjolan pidoissa.
Kalevala-teemojen ohella levyltä löytyy muutakin kansanperinteeseen liittyvää: ”Magic and Mayhem” -kappaleen alusta löytyy mukaelma melodiasta, joka tunnetaan kansanlauluna nimeltä Soittajapaimen.