stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Harry Potter -sarjan taikaolennot
Matelijankaltaiset taikaotukset > Basiliski

Sarjan basiliski ei ole kukon ja käärmeen yhdistelmä, kuten vanhojen tarujen basiliski- Yhteistä niille kuitenkin on tappava tai jähmettävä katse. Harry Potter -sarjassa jättimäisen käärmeen kaltaiseksi kasvava basiliski syntyy rupikonnan hautomasta kananmunasta. Käärmeen tavoin se luo nahkansa. Basiliski kasvaa jättimäisiin mittoihin ja on hyvin pitkäikäinen. Basiliski kuolee, jos se kuulee kukon kiekuvan.
Kirjojen maailmassa kerrotun tarinan mukaan Salazar Luihuinen rakennutti Tylypahkaan salaisen kammion, josta muut kolme perustajajäsentä eivät tienneet mitään. Velhoväki uskoo, että kammiossa on jonkinlainen hirviö, jota vain käärmeiden kieltä taitava, todellinen Luihuisen perillinen voisi hallita.
Luihuisen hirviö on basiliski. Se on väriltään kirkkaan myrkynvihreä ja ruumiiltaan kookas kuin paksu tammen runko. Basiliskilla on tylppä pää, keltaiset mulkosilmät, haarainen kieli sekä pitkät ja kapeat, kimaltavat myrkkyhampaat, jotka kaareutuvat kuin sapelit. Kita venyy riittävän suureksi hotkaisemaan koulupojan kokonaisena.
Luihuisen perillinen Tom Valedro alias lordi Voldemort avasi kammion ollessaan viidennellä luokalla ja yritti murhata basiliskin avulla Tylypahkaan hyväksyttyjä jästisyntyisiä oppilaita. Käärmeen onnistui tappaa tyttö, joka tunnetaan nykyään kummituksena nimeltä Murjottava Myrtti. Ginny Weasley avaa kammion 50 vuotta myöhemmin kirjassa Harry Potter ja salaisuuksien kammio ollessaan Voldemortin vallassa tämän kouluaikaisen päiväkirjan (joka osoittautui myöhemmin hirnyrkiksi) kautta. Käärme ei onnistu tappamaan ketään, mutta neljä oppilasta, aave ja kissa kangistuvat. Harry Potter tappaa basiliskin kirjan lopussa.
Suoraan basiliskin silmiin katsominen tappaa ja sen silmien näkeminen vaikkapa lätäkön pinnan tai kameran linssin kautta jähmettää. Myös sen hampaiden myrkky tappaa nopeasti ja aiheuttaa kipua tunkeutuessaan elimistöön. Ainoa tunnettu vastalääke siihen on feeniksin kyynel. Kangistumisesta taas toipuu alruunan mehun avulla. Basiliskin hampaiden myrkky kykenee tuhoamaan myös erittäin vahvoja taikaesineitä, kuten hirnyrkkejä.
Matelijankaltaiset taikaotukset > Nagini

Nagini-niminen isokokoinen käärme on Lordi Voldemortin uskollinen lemmikki ja hirnyrkki. Elokuvassa Ihmeotukset: Grindelwaldin rikokset paljastuu, että Nagini oli ennen ihminen, nuori mustatukkainen tyttö, joka oli kirosanos, joka pystyi muuttumaan käärmeeksi ja jonka muutos tulisi jonain päivänä jäämään pysyväksi. Nagini oli alun perin kotoisin Indonesiasta ja esiintyi velhojen järjestämässä Arcanus-sirkuksessa Pariisissa. Nagini pakeni Valion kanssa sirkuksesta ja auttoi Valiota etsimään tietoa Valion oikeasta äidistä. He löysivät palvelijan, joka oli lähettänyt Valion adoptoitavaksi Amerikkaan. Gellert Grindelwaldin kätyriksi paljastunut Grimmson kuitenkin saapui paikalle ja tappoi palvelijan vangittuaan Naginin seinään. Myöhemmin Nagini oli läsnä Valion kanssa Père-Lachaisen hautausmaalla, jossa Lestrangen perheen hautaholvi sijaitsee. Nagini yritti saada Valion puolelleen, mutta Valio liittyi Grindelwaldin joukkoihin. Myöhemmin Nagini lähti Tylypahkaan tapaamaan Dumbledorea yhdessä muiden taistelusta selvinneiden kanssa. Naginin ihmishahmoa esitti elokuvassa Claudia Kim.
Myöhemmin Naginin verikirous aiheutti hänen muuttumisen pysyvästi käärmeeksi. Voldemort ilmeisesti kohtasi Naginin myöhemmin Albaniassa, ja Naginista tuli Voldemortin lemmikkikäärme. Voldemort myöhemmin teki Naginista seitsemännen ja viimeisen hirnyrkkinsä tappamalla Bertha Jorkinsin. Voldemort käytti Naginin myrkkyä ainesosana juomaan, joka antoi hänelle väliaikaisen ruumiin. Nagini oli myöhemmin läsnä Valedron talossa, jossa Voldemort ja Peter Piskuilan piileskelivät, ja Nagini havaitsi jästi Frank Brycen, joka salakuunteli heitä ja ilmoitti hänestä Voldemortille, joka tappoi Brycen. Nagini oli läsnä hautausmaalla, jossa Voldemort sai myöhemmin ruumiinsa takaisin. Voldemort lupasi Naginille Harry Potterin ruumiin ateriaksi, mutta Harry pakeni paikalta.
Viidennessä kirjassa Nagini hyökkäsi taikaministeriöön Salaperäisyyksien osastolle ja haavoitti kuolettavasti Arthur Weasleyta, mutta Harryn nähtyä näyn tapahtumasta Arthur saatiin pelastettua ajoissa.
Kirjassa Harry Potter ja kuoleman varjelukset Nagini oli läsnä Malfoyden kartanossa ja söi Amore Burbagen ruumiin Voldemortin tapettua hänet. Myöhemmin Godrickin Notkossa Nagini oli naamioitunut Bathilda Bagshotiksi ja hyökkäsi Harry Potterin kimppuun, mutta Hermione auttoi Harrya pakenemaan. Kun Voldemort sai tietää Harryn etsivän hirnyrkkejä, hän sulki Naginin suojakuplan sisälle. Myöhemmin Rääkyvässä Röttelössä Nagini tappaa raatelemalla Severus Kalkaroksen Voldemortin käskystä. Myöhemmin Tylypahkan taistelun lopussa Neville Longbottom surmaa Naginin katkaisemalla tämän pään Godric Rohkelikon miekalla ja heikentää siten sen isäntää, jonka seurauksena Harry saa mahdollisuuden peitota Voldemortin.
Sammakkoeläimet

Rupikonnia pidetään lemmikkeinä ja ne ovat olleet aikaisemmin sellaisina hyvinkin suosittuja. Ainakin jotkut yksilöt karkailevat innokkaasti omistajiltaan, kuten esimerkiksi Neville Longbottomin Trevor.
Muut taikaeläimet > Haisku

Haisku on musta, pörröinen ja pitkäkuonoinen koloja kaivava otus, muistuttaen ulkoisesti kontiaista. Se on mielistynyt kaikkeen kiiltävään, joten maahiset käyttävät sitä usein apunaan aarteenetsinnässä. Haisku on lempeä ja rohkea, mutta ei sovellu lemmikiksi sillä se hajottaa kaiken etsiessään kiiltäviä esineitä.
Teoksessa Harry Potter ja Feeniksin kilta Lee Jordan vie haiskun inhotun rehtorin, Dolores Pimennon, huoneeseen, jolloin haiskut hajottavat kaikki paikat ja yrittävät jyrsiä sormukset Pimennon sormista.
Muut taikaeläimet > Hutsu

Hutsu (engl. Doxy) eli pureva keiju on pienikokoinen kylmässä ilmastossa viihtyvä taikaotus. Sillä on kiiltävät kalvomaiset siivet ja kaksi paria käsiä ja jalkoja, se on kauttaaltaan mustan karvan peitossa ja sillä on terävät myrkylliset hampaat. Hutsun purema on vaarallinen ja sen hoitamiseen tarvitaan vastamyrkkyä. Hutsut esiintyvät erityisesti tyhjillään olevissa taloissa, muun muassa Kalmanhanaukio 12:n verhot suorastaan kuhisivat niitä. Otus on kuitenkin helppo torjua tarkoitukseen valmistetulla tainnuttavalla sumutteella.
Hutsu munii kerralla viisisataa munaa ja hautaa ne. Munat kuorituvat kolmen - neljän viikon kuluttua. Fred ja George Weasley keräävät Kalmanhanaukio 12:n siivouksen yhteydessä joukoittain tainnutettuja hutsuja ja niiden munia pinnauspurtaviaan varten. Munat eivät ilmeisesti ole terveellisiä, sillä Cormack McLaggen joutuu viidennen kirjan alussa sairasosastolle syömällä vedonlyönnin vuoksi paunan verran hutsun munia.
Muut taikaeläimet > Ilkiö

Ilkiöt ovat lentäviä ilkeäluonteisia pikkuotuksia. Vastapyydetyt cornwallilaiset ilkiöt ovat väriltään sähkönsinisiä ja noin 8 tuumaa pitkiä. Niiden naama on suippo ja ääni niin kimakka, että se muistuttaa kinastelevia undulaatteja. Ilkiöt eivät ole ihmisille vaarallisia.
Ilköt ilmeilevät irvistellen ja toimivat asuintiloissa vapautettuina nimensä mukaisesti aiheuttaen lyhyessä ajassa paljon tuhoa irtaimistolle. Niiden yhteistyö vaikuttaa järjestäytymättömältä, mutta ne pysyvät yhdessä ripustamaan koulupojan kattokruunuun. Lajiin tutustutaan pimeyden voimia vastaan suojautumisen tunnilla, jonne Gilderoy Lockhart tuo ne harjoitusvastustajiksi.
Muut taikaeläimet > Kelppi

Britteinsaarilla esiintyvä monimuotoinen vesieläinlaji, joka mieluiten esiintyy hevosena jonka harja ja häntä ovat osmankäämiä. Se metsästää varomattomia olentoja houkuttelemalla ne selkäänsä ja viemällä veden alle, jolloin kelppi syö ne lukuun ottamatta sisälmyksiä jotka saavat nousta pintaan. Kelpin voi suitsia asetusloitsulla jolloin siitä tulee nöyrä ja myöntyväinen. Maailman suurin kelppi piileksii Loch Nessissä ja esiintyy mieluiten merikäärmeenä, joskin velhotarkkailijat näkivät sen muuttuvan saukoksi ja luikkivan tiehensä, kun jästit havaitsivat sen.
Muut taikaeläimet > Kimeera

Kreikkalainen peto, jolla on leijonan pää, vuohen ruumis ja lohikäärmeen takaraajat ja pyrstö. Erittäin pahansisuinen, hengenvaarallinen ja mahdoton kesyttää. Kimeeran munat ovat A-luokan eli korkeimmassa kauppakiellossa.
Muut taikaeläimet > Kotitonttu

Kotitonttu (engl. House-Elf) on taikoja osaava tonttu. Kotitontut ovat rikkaissa velhoperheissä palkatta työskenteleviä kodinhoitoapulaisia. Kotitontut palvelevat samaa sukua koko elämänsä ajan. Tonttu voi myös vapautua työstään, jos joku perheenjäsenistä antaa sille oikean, kunnollisen vaatekappaleen, sillä kotitontun tuntomerkki ja orjuuden symboli ovat sen käyttämät rääsyt, esimerkiksi tyynyliina tai astiapyyhe. Vapautus on kuitenkin tontulle erittäin nolo asia, sillä silloin se on ikään kuin "pettänyt" palveltavansa. Kotitontut ovat yleensä nöyriä ja kaltoin kohdeltuja, sillä useimmat velhot eivät kunnioita niitä ollenkaan. Hermione Granger on perustanut järjestön kotitonttujen olojen parantamiseksi. Sen nimi on Samat Yhteiset Lait Kotitontuillekin -Yhdistys eli S.Y.L.K.Y. (engl.  Society for the Promotion of Elfish Welfare; S.P.E.W.) eikä siinä ole kuin muutama jäsen. Tylypahkassa työskentelee noin sata kotitonttua, joille rehtori Albus Dumbledore on luvannut maksaa palkkaa. Toistaiseksi ainoa palkkaa vaatinut kotitonttu on ollut Dobby, minkä vuoksi Winky häpeää tätä yli kaiken. Vanha kotitonttu Oljo palveli ennen Mustan sukutalossa, mutta teoksessa Harry Potter ja puoliverinen prinssi se siirtyy Harryn omistukseen. Harry ei kuitenkaan tarvinnut sitä ja lähetti sen töihin Tylypahkaan. Teoksessa Harry Potter ja kuoleman varjelukset Oljo saa uuden ja merkittävän osan tapahtumien kulussa.
Muut taikaeläimet > Kuutamolla

Kuutamolla on äärettömän arka olento, joka kömpii kolostaan vain täydenkuun aikaan. Sen ruumis on sileä ja vaaleanharmaa, sillä on pyöreät ulkonevat silmät päälaella ja neljä honteloa raajaa, joissa on valtavat lättäjalat. Kuutamollat nousevat takaraajoilleen ja tanssivat mutkikkaita tansseja syrjäseudulla. Tanssien uskotaan olevan kosintamenoja.
Muut taikaeläimet > Limppi

Limpit elävät vedessä ja ne muistuttavat pallomaista kalaa jolla on pitkät räpyläjalat.Se elää syvissä järvissä,joiden pohjalla se etsii ruokaa,mieluiten merietanoita.
Muut taikaeläimet > Metsinkäinen

Metsinkäiset ovat noin 15 sentin pituisia, ne ovat pukeutuneet punaiseen liiviin ja niillä on kädessään pieni kultainen tai vihreä lamppu. Irlannin huispausjoukkueen maskottina on metsinkäisiä. Metsinkäiset saattavat joskus heitellä isoja kultarahoja, jotka kuitenkin haihtuvat tyhjään parissa tunnissa.
Muut taikaeläimet > Mörkö

Mörkö on hahmonvaihtaja ja on sen takia erityisen tuhoisa. Se muuttuu aina siksi, mitä kukin eniten pelkää, eikä ole tiedossa miltä mörkö näyttää ollessaan yksin. Jos ihmisiä on monta, mörkö ei tiedä kenen peloksi muuttua ja saattaa mennä sekaisin. Siksi ne kannattaa aina hävittää jonkun kanssa. Naurretavus-loitsu pakottaa mörön vaihtamaan muotoa. Lopulta mörön kuitenkin tuhoaa nauru. Möröt viihtyvät pimeissä ja suljetuissa paikoissa. Kirjassa Harry Potter ja Azkabanin vanki Professori Remus Lupin esittelee kolmannen luokan oppilaileen mörön ja opettaa heitä tuhoamaan sen.
Eläimet, joita ei ole olemassa > Narksu

Narksu on Ksenofilius Lovekivan keksimä näkymätön taikaolento, joka kiusaa ihmisiä. Luna puhuu siitä jatkuvasti mutta koskaan ei kukaan onnistu todistamaan otuksen olemassaoloa.
Eläimet, joita ei ole olemassa > Ruttusarvinen niistaisikki

Ruttusarvinen niistaisikki (engl. Crumple-Horned Snorkacks) on Luna Lovekivan isän Ksenofiliuksen keksimä taikaolento. Ron käyttää otuksesta nimimuunnelmaa Yttypäinen niiskikki.
Lovekivojen mukaan niistaisikki asuu Ruotsissa. Se on hyvin arka ja vaikeasti tavoitettava, ulkomuodoltaan vaaleanpunaista virtahepoa muistuttava, mutta paljon pienempi. Päässä sillä on kierteinen sarvi, jonka se pudottaa hätätilassa. Sarvi on itsestään uudistuva, myös irronneena. Otuksen kutsuminen onnistuu parhaiten hyräilemällä valssia.
Lopulta Luna joutuu tunnustamaan, että hänen isänsä on keksinyt otuksen omasta päästään.
Eläimet, joita ei ole olemassa > Rikkokiri

Rikkokiri on Ksenofilius Lovekivan keksimä näkymätön taikaolento, joka kiusaa ihmisiä. Luna puhuu siitä jatkuvasti mutta koskaan ei kukaan onnistu todistamaan otuksen olemassaoloa.
Eppsteinin koulusurmat

Eppsteinin koulusurmat tapahtuivat 3. kesäkuuta 1983 Freiherr-vom-Stein Gesamtschulessa Eppstein-Vockenhausenissa. 34-vuotias tšekkiläinen Karel Charva ampui kuoliaiksi kolme opiskelijaa, opettajan ja poliisin. Lisäksi hän haavoitti neljäätoista henkilöä kahdella puoliautomaattisella pistoolilla ennen itsemurhaansa. Ammuskelu on neljänneksi pahin laatuaan toisen maailmansodan jälkeisessä Saksassa Erfurtin (2002), Winnendenin (2009) ja Kölnin koulusurmien (1964) jälkeen.
Noin kello 7.20 tapahtumapäivänä Charva vuokrasi Volkswagenin pakettiauton Frankfurtissa. Hänen oletetaan ajelleen pitkin aluetta etsiessään koulua, jossa oli opetusta kyseisenä päivänä, jona monet koulut olivat suljettuina loman takia. Olikin oletettavasti sattumaa, että ampuja päätyi juuri Freiherr-vom-Stein Gesamtschuleen noin 30 kilometrin päässä Frankfurtista.
Noin kello 10.45 Charva saapui luokkaan 213, jossa Franz-Adolf Gelhaar opetti englantia kuudennen luokan oppilaille. Charva yritti epäonnistuneesti ampua opettajaa ja poistui luokkahuoneesta, mutta saapui sinne jälleen ja ampui opettajaa seitsemästi vatsaan, kasvoihin ja vasempaan käsivarteen. Kun Gelhaar makasi lattialla vakavasti haavoittuneena, Charva alkoi ampua lapsia. Hän surmasi heistä kolme ja haavoitti kolmeatoista, joista neljää vakavasti. Toinen opettaja, Hans-Peter Schmitt, syöksyi luokkaan yrittäen auttaa, mutta tuli surmatuksi, kuten myös aseistautumaton poliisi Gisbert Beck, joka oli koulussa kertomassa oppilaille liikenneturvallisuudesta.
Poliisi saapui rikospaikalle, mutta Charva jatkoi ammuskelua ja ampui itseään noin kello 11.15 suuhun englanninluokkaa vastapäisessä luokassa. Ruumiinavaus paljasti tekijän toimineen alkoholin vaikutuksen alaisena. Kaikkiaan Charva oli ampunut noin 40 laukausta.
Alun alkaen oli epäselvää, tunsiko ampuja haavoittamansa opettajan, sillä juuri ennen ammuskelun alkamista joku oli yrittänyt tavoittaa Gelhaaria; myöhemmin kuitenkin todettiin, että asialla ei ollut ollut Charva.
Prahasta kotoisin ollut Charva oli paennut Saksaan vuonna 1968 ja saanut poliittisen pakolaisen aseman 1971. Hän työskenteli Saksassa taksikuskina sekä vartijana ja aikoi opettajaksi. Hän toteutti laillisilla aseillaan koulusurmat, joiden motiivia ei tiedetä.
Uhrit

Charvan luoteihin kuolivat seuraavat henkilöt:
Stephanie Hermann, 12
Javier Martinez, 11
Gabriele Siebert, 12
Hans-Peter Schmitt, 36, opettaja
Gisbert Beck, 45, poliisi
Käännös suomeksi
Beaumont-en-Verdunois

| Beaumont-en-Verdunois |
| --- | --- |
 vaakuna
 Beaumont-en-Verdunois
 Koordinaatit: 49°15′33″N, 5°24′30″E 
Valtio:  Ranska
Région:  Lorraine
Departementti:  Meuse
Arrondissementti:  Verdun
Kantoni:  Charny-sur-Meuse
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Pierre Libert
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  7,87 km²
Korkeus:  233–372 m
Väkiluku (2007):  0
 – Väestötiheys:  0 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  55100
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Beaumont-en-Verdunois on kunta Meusen departementissa Lorrainen hallintoalueella Ranskassa. Kunta kuuluu Verdunin arrondissementtiin ja Charny-sur-Meusen kantoniin. Kunnassa ei ollut yhtään asukasta vuoden 2007 väestönlaskennassa. Beaumont-en-Verdunoisin pinta-ala on 7,87 neliökilometriä.
Kunnasta on matkaa Louvemont-Côte-du-Poivrehen 2,7 kilometriä, Ville-devant-Chaumontiin 4 km, Haumont-près-Samogneux’hön 4,2 km, Ornes’hen 4,7 km, Douaumontiin 4,8 km, Bezonvaux’hon 4,9 km ja Samogneux’hön 5,1 km.
Kunta tuhoutui 21. helmikuuta–19. joulukuuta 1916 käydyssä ensimmäiseen maailmansotaan kuuluvassa Verdunin taistelussa, eikä sitä koskaan jälleenrakennettu. Samassa taistelussa tuhoutuivat myös läheiset Bezonvaux’n, Cumières-le-Mort-Hommen, Fleury-devant-Douaumontin, Haumont-près-Samogneux’n, Louvemont-Côte-du-Poivren, Douaumontin, Ornes’n ja Vaux-devant-Damloupin kunnat, joista ainoastaan kolme jälkimmäisinä mainittua ovat nykyisin asutettuja.
Väkiluvun kehitys

Beaumont-en-Verdunois’n väkiluvun kehitys vuodesta 1836 vuoteen 1914 sekä vuodesta 1990 vuoteen 2007:
| Vuosi | Väkiluku | Vuosi | Väkiluku |
| --- | --- | --- | --- |
| 1836 | 393 | 1990 | 0 |
| 1851 | 386 | 1999 | 0 |
| 1914 | 185 | 2007 | 0 |
Aiheesta muualla

Kunta INSEEssä[vanhentunut linkki] (ranskaksi)
Les villages détruits (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
All the Way from Memphis

| ”All the Way from Memphis” Mott the Hoople |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Mott
 Julkaistu: elokuu 1973 
 Formaatti: 7"-single
 Tuottaja(t): Mott the Hoople
 Tyylilaji: glam rock, rock and roll
 Kesto: 03.15 (singleversio)
 Levy-yhtiö:  CBS Records    Columbia Records
Listasijoitukset
  10. (8. syyskuuta 1973)    17. (4. lokakuuta 1973)
Mott the Hooplen muut singlet
| ”Honaloochie Boogie” 1973 | ”All the Way from Memphis” 1973 | ”Roll Away the Stone” 1973 |
All the Way from Memphis on brittiläisen Mott the Hoople -yhtyeen kappale sekä single vuonna 1973 ilmestyneeltä albumilta Mott. Kokonaan Ian Hunterin käsialaa oleva kappale nousi Britannian singlelistan sijalle kymmenen.
Kappale sai innoituksensa Mott the Hooplen Yhdysvaltain-kiertueelta. Yhtye oli matkustamassa Memphisiin ja kitaristi Mick Ralphs päätti matkustaa kosketinsoittaja Verden Allenin kanssa määränpäähän maitse. Yhtyeen muut jäsenet käyttivät lentokonetta ja lentoyhtiö kadotti Ralphsin kitaran. Saavuttuaan määränpäähän, yhtyeen roudarit olivat kadonneet Ralphs ja Allen mukanaan, lipunmyynti keikalle oli heikkoa ja myöhemmin Ralphsin hotellihuone ryövättiin. Lopulta yhtye kuitenkin vastaanotti viestin siitä, että keikan lipunmyynti oli yhtäkkiä alkanut kasvaa.
Vuonna 1974 Mott the Hooplen lämmittely-yhtyeenä Yhdysvalloissa toimineen Queen-yhtyeen kitaristin Brian Mayn mukaan kappaleen esittäminen Memphisissä oli ”hieno hetki viestikapulan palauttamisessa rock 'n' rollin pääkaupunkiin”.
Singlen b-puolena toimi rauhallinen pianoballadi ”Ballad of Mott the Hoople”, joka myös sisältyy Mott -albumille.
Kappaleet singlellä

A-puoli
All the Way from Memphis – 3.15 (säv. Ian Hunter)
B-puoli
Ballad of Mott the Hoople (March 26, 1972 - Zurich) – 5.40 (säv. Hunter/Dale Griffin/Pete "Overend" Watts/Mick Ralphs/Verden Allen)
Auguste Piccard

Auguste Piccard vuonna 1932.
Auguste Antoine Piccard (28. tammikuuta 1884 Basel – 24. maaliskuuta 1962 Lausanne) oli sveitsiläinen fyysikko, joka teki tutkimusmatkoja sekä ylös stratosfääriin että alas valtamerien syvyyksiin.
Piccard keksi syvänmeren tutkimusaluksen, jossa paluumatkan nostokellukkeena käytettiin vettä kevyemmällä bensiinillä täytettyä säiliötä. Bensiinillä täytetyn säiliön nostekäyttö poisti tutkimusalusten kestävyysongelman, koska bensiinin, kuten muidenkin nesteiden, kokoonpuristuvuus on vähäinen. Tällä vältettiin luhistumisvaara. Tämä tekniikka mahdollisti tutkimusalus Triesten käynnin vuonna 1960 maailman merien syvimmässä paikassa Mariaanien haudassa.
Piccardin isä oli kemian professori Jules Piccard ja poika syvänmerentutkija Jacques Piccard, jonka poika oli psykiatri ja kuumailmapalloilija Bertrand Piccard. Orgaanisen kemian tutkija ja lentäjä Jean Piccard oli Auguste Piccardin veli.
Populaarikulttuurissa

Auguste Piccard oli Hergén Tintti-sarjakuvassa esiintyvän professori Tuhatkaunon esikuva.
Tuottaja-käsikirjoittaja Gene Roddenberry antoi Star Trek – uusi sukupolvi -televisiosarjan avaruusaluksen kapteenille nimeksi Jean-Luc Picard kaksosveljesten Auguste ja Jean Felix Piccardin nimiä mukaillen.
Englantilaisen Will Gregoryn oopperan Piccard in Space libretto kertoo muun muassa Auguste Piccardin ensimmäisestä kuumailmapallolennosta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Auguste Piccard Wikimedia Commonsissa
Metallikuulassa 16000 m:n korkeuteen, Kansan kuvalehti, 28.08.1931, nro 35, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska 2  BnF data 2  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Dictionnaire historique de la Suisse  SNAC  IdRef
Karttapalvelu

Karttapalvelu älypuhelimessa.
Karttapalvelu on verkkopalvelu, joka sisältää digitaalisia karttoja tietyltä alueelta. Yleisesti karttapalveluksi kutsutaan sivustoa, jonka sisältämä kartta-aineisto on paikkatietomuotoista. Tällöin sitä voi yleensä esimerkiksi lähentää, loitontaa, panoroida ja siitä löytyy tavallisesti myös karttaselite sekä mittakaava. Tämän lisäksi on joitakin, yleensä lähinnä historiallisia karttoja sisältäviä verkkopalveluja, jossa kartat ovat vain katseltavina kuvatiedostoina, mutta niitä saattaa olla mahdollisuus hakea esimerkiksi paikkakunnan mukaan.
Kohderyhmiä

Kohderyhmän mukaan palvelut voidaan karkeasti jakaa ammattilaispalveluihin ja kansalaispalveluihin.
Kohderyhmiä > Kansalaiset

Kansalaisille suunnattuja karttapalveluita ovat tyypillisesti palvelut, joissa käyttäjän ei tarvitse ymmärtää olevansa paikkatietopalvelun käyttäjä. Tällaisia verkkopalveluita ovat esimerkiksi Eniro, Karttapaikka, Paikkatietoikkuna ja Google Maps. Tavalliseen verkkosivuun verrattuna, karttapalvelun käyttö vaatii käyttäjältä ehkä hieman enemmän aktiivisuutta. Kansalaispalveluissa käyttäjä voi laskea reitin kohteesta A paikkaan B, hakea tietyn osoitteen tai paikan kartalta, tutkia matkailuun liittyviä kohdetietoja tai etsiä tietoa esimerkiksi kunnan kaavoitustilanteesta
Kohderyhmiä > Ammattilaiset

Ammattilaispalvelut vaativat käyttäjältään jonkin verran tietoa paikkatietoaineistojen käsittelystä. Tällaisia palveluita ovat muun muassa Paikkatietoikkuna ja Lounaispaikka. Ne voidaankin nähdä työnteon välineinä. Riippuen palvelusta näiden karttapalveluiden avulla käyttäjä voi hakea erilaisia paikkatietoaineistoja, katsella niitä tai ladata paikkatietoaineistoja omaan käyttöön. Ne voivat antaa myös välineitä erilaisiin paikkatietoanalyyseihin ja mahdollisuuksia kysellä paikkatietoaineistojen ominaisuustietoja. Ammattilaispalveluihin kuuluvat myös Maanmittauslaitoksen maksulliset palvelut Ammattilaisen karttapaikka sekä suurkäyttäjille tarkoitetut Kiinteistötietojärjestelmä ja Maanmittauslaitoksen sähköinen arkisto ARKKI.
Sisältöjä

Karttapalvelujen sisältö voi koostua muun muassa opas- ja reittikartoista, maastokartoista, ilma- ja satelliittikuvista sekä erityisaihepiirien kartoista, joista esimerkkejä ovat vaikkapa sääkartat ja geologiset kartat. Eräs nykyään myös karttapalvelujen muodossa verkossa esillä oleva aihepiiri ovat lisäksi historialliset kartat.
Sisältöjä > Opas- ja reittikartat

Paljon käytettyjä karttapalveluita Suomessa ovat Google Maps ja Eniro, jotka sisältävät matkailijoille soveltuvia sisältöjä, kuten reitin laskentaan ja osoitteen löytämiseen soveltuvia työkaluja. Vastaavia palveluita tarjoavat myös useat kunnat ja kaupungit, ja etenkin suurimpien kaupunkien karttapalvelut ovat monipuolisia. Kuntien ohella palveluita voivat tarjota myös seudulliset tai maakunnalliset yhteenliittymät.