stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Talvipalatsi
Rakennusaika, 1700-luku > Keisarinna Elisabetin aika 1741–1762

Pietari Suuren tytär suuriruhtinatar Elisabet syrjäytti keisarinna Annan seuraajana vuonna 1740 syntyneen lapsikeisari Iivana VI:n verettömässä vallankaappauksessa. Uusi keisarinna Elisabet, jonka pääasunto oli Pietarin Kesäpalatsi (nykyisen Mikaelinlinnan paikalla), johti Talvipalatsissa hovia, jota historioitsija Vasili Kljutševski kuvaili myöhemmin "kullatun kurjuuden" tyyssijaksi.
Elisabetin hallituskaudella arkkitehti Francesco Bartolomeo Rastrelli, joka oli työskennellyt alkuperäisen suunnitelmansa mukaisesti, kehitti vuonna 1753 aivan uuden, valtavamittakaavaisen suunnitelman eli nykyisen Talvipalatsin. Palatsin nopeasta valmistumisesta tuli keisarinnalle kunnia-asia, joka piti palatsia kansallisen arvovallan symbolina. Meneillään olevan Seitsenvuotisen sodan sekä Venäjän kansalle että armeijalle aiheuttaman puutteen ei annettu haitata rakennustöiden edistymistä.
Talvipalatsi oli Rastrellin luomistyön huipentuma. Kolmikerroksinen rakennus on nelikulmion muotoinen: voimakkaat neliömäiset tilat yhdistyvät kulmistaan toisiinsa leveillä kolmikerroksisilla gallerioilla, joissa sijaitsivat eteiset ja asuintilat. Koristelun runsaus antaa julkisivuille tunteen aaltoilevasta sisäisestä voimasta. Palatsi edustaa venäläisen barokiarkkitehtuurin huippua ja sen lopun alkua.
Palatsissa kerrotaan olevan 1 500 huonetta, 1 786 ovea ja 1 945 ikkunaa, sekä hallintotoimistot ja keisarillisen perheen asuintilat, jotka on järjestetty kahteen enfiladiin eli huoneriviin Jordan-portaikon ylimmältä tasolta lukien. Rakennuksen nopeasta valmistumisesta tuli keisarinnalle tärkeä asia, ja työtä jatkettiin ympäri vuoden, jopa talven ankarimpina kuukausina. Hankkeeseen oli varattu 859 555 ruplaa, raha koottiin valtion majataloissa perittävällä verolla, mutta vaikka työläiset ansaitsivat vain yhden ruplan kuukaudessa, työt jouduttiin keskeyttämään väliaikaisesti varojen puutteen vuoksi. Lopulta suola- ja alkoholiveroja korottamalla katettiin ylimääräiset kustannukset ja sen lisäksi ihmiset jotutuivat maksamaan veroja sodankäymiseen. Elisabetin uskomaton tuhlaavaisuus hyödytti kuitenkin suuresti maan infrastruktuuria. Hän tarvitsi tavaroita eri puolilta maailmaa, ja hänen tilaamanaan ​​parannettiin teitä koko Venäjällä. Rakennuksen lopullinen hinta oli 2 500 000 ruplaa.
Vuoteen 1759 mennessä, vähän ennen Elisabetin kuolemaa, nimensä arvoinen Talvipalatsi oli valmistumassa. Hallitsija vietti Talvipalatsissa kylmät talvikaudet; kesäisin hän asui noin 20 kilometrin päässä Tsarskoje Selossa (nykyinen Puškin) sijaitsevassa Katariinan palatsissa tai Pietarhovissa.
1800-luku > Aleksanteri I:n ja Nikolai I:n aika 1801–1855

Talvipalatsi oli keisariperheen sekä asuin- että edustuspalatsi yli 150 vuotta, ja palatsin sisustusta on tuona aikana muutettu monia kertoja. Palatsissa oli tulipalo vuonna 1837, jonka jälkeen osa tuhoutuneesta sisustuksesta entistettiin lähes arkkitehti Francesco Bartolomeo Rastrellin alkuperäisten suunnitelmien mukaiseksi ja osa sisustuksesta muutettiin. Suunnittelutyöstä vastasivat pietarilaiset arkkitehdit Vasili Stasov ja Aleksandr Brjullov ja projektin hallinnoinnista arkkitehti Aleksandr Staubert. Julkisivu korjattiin alkuperäisen kaltaiseksi.
Rastrellin suunnittelemassa asussa on säilynyt palatsin edustusportaikko, nimeltään Jordan-portaikko (nimi liittyy ortodoksisen loppiaisen vedenpyhitysjuhlaan eli symboloi Jeesuksen kastetta Jordanvirrassa) tai Suurlähettiläiden portaikko, joka on koristeltu runsain valkoisin ja kullatuin stukkokoristein ja peilein. Portaikko johtaa Rastrellin suunnittelemaan pylväikkögalleriaan alemmassa kerroksessa.
,  arkkitehti Vasili Stasov 1837 jälkeen. Konstantin Uktomskin maalaus 1862 ]]
Italialaissyntyinen arkkitehti Carlo Rossi suunnitteli vuonna 1826 Sotagalleria-salin Napoleonia vastaan käydyn sodan muistoksi. Pitkänomaisen salin seinillä on 332 kenraalin muotokuvat, jotka ovat vuosina 1822−1828 maalanneet englantilainen muotokuvamaalari George Dawe (1781–1829) sekä hänen avustajansa, maaorja Aleksandr Poljakov (1801–1835) ja baltiansaksalainen taiteilija Wilhelm August Golicke (1802–1848). Vuoden 1837 tulipalossa muotokuvat saatiin pelastettua, ja sali rakennettiin uudelleen Vasili Stasovin suunnittelemana, jonka käsialaa on myös Yrjönsali eli Suuri valtaistuinsali. Aleksandr Brjullovin suunnitelmien mukaan on rakennettu muun muassa Aleksanterinsali ja molempien Aleksandra Fjodorovna -nimisten keisarinnojen suosima vihreällä malakiitti-kivellä koristeltu Malakiittisali, jota pidetään yhtenä Talvipalatsin upeimmista saleista. Jordanin portaiden yläpäästä on pääsy Kenttämarsalkkojen saliin, jonka suunnitteli ranskalaissyntyinen arkkitehti Auguste de Montferrand ja joka valmistui vuonna 1833.
Talvipalatsin julkisivuun ei ole tehty muutoksia, vaan se on yhä arkkitehti Rastrellin luomassa asussa. Turkoosiin vivahtavaa vaaleanvihreää julkisivua rytmittävät valkoiset pilasterit, joiden jatkeena katon reunalla on pronssisia patsaita ja koristemaljoja.
1800-luku > Nikolai II:n aika, 1894-1904

Luoteiskulman huoneista tuli vuoden 1895 jälkeen osa Nikolai II:n ja hänen keisarinnansa Aleksandra Fjodorovnan asuntoja, jotka suunnitteli kodikkaammiksi hoviarkkitehti Aleksandr Krasovski tasaamalla holvikatot matalammiksi. Heille rakennettiin yhteinen karjalaisella koivulla paneloitu ja kasviaiheisella kretongilla verhoiltu makuuhuone entiseen keisarinna Maria Aleksandrovnan makuuhuoneeseen. Keisarinnan kapea pukeutumishuone oli verhoiltu vaaleanpuna-violetti raitaisella silkillä. Keisarille rakennettiin uusgoottilainen kirjasto, mahongilla paneloitu biljardihuone ja kapea tammipaneloitu uusgoottilainen työhuone. Keisarin suuren kylpyhuoneen lattiaan oli upotettu dresdeniläisillä posliinilaatoilla reunustettu marmorilaatoitettu 387 x 385 cm x 159 cm suuruinen kylpyallas, johon johti kahdeksan marmoriaskelmaa.
Myös keisarinnan kylpyhuoneessa oli upotettu marmoriallas. Keisarinnan buduaari tehtiin uudelleen vuonna 1894 Maria Aleksandrovnan Vadelmanpunaisen salongin tilalle. Tässä uusrokokoo-tyylisessä huoneessa, joka oli täynnä ruukkuihin istutettuja kukkia, seinät oli verhottu keltaisella kuviosilkillä ja huonekalut vaaleanpunaisella, sinisellä ja keltaisella silkillä, keisari Nikolai vietti mieluiten aikaansa puolisonsa kanssa. Virallisempia oleskelutiloja olivat uusempiretyylinen salonki ja uusklassistinen Ludvig XVI -tyylinen Hopea salonki, Pompeiji ruokasali muutettiin uusrokoohenkiseksi pieneksi valkoiseksi ruokasaliksi.
Yksityishuoneista on näkymät nurmikentälle ja puistoon (kartta 35), jonka entisestä paraatikentästä rakennutti maisema-arkkitehti Georg Kuphaldtin suunnitelmien mukaisesti 1890-luvun lopulla keisarinna Aleksandra Fjodorovna, joka halusi lapsilleen yksityisen leikkipaikan eikä pitänyt siitä että ihmiset tuijottivat suoraan kadulta hänen ikkunoihinsa. Puutarha ympäröitiin korkealla graniittimuurilla, jonka harjalla oli koristeellinen korkea takorauta-aita.
Vuoden 1904 huhtikuussa viimeinen keisari Nikolai II ja hänen perheensä muuttivat Talvipalatsista yksityisempään ja turvallisempaan Aleksanterin palatsiin Tsarskoje Seloon. Tämän jälkeen Talvipalatsia käytettiin vain muodollisiin valtiollisiin tilaisuuksiin.
Vallankumouksen jälkeen

Helmikuun 1917 vallankumouksen jälkeen pienessä valkoisessa ruokasalissa kokoontui Venäjän väliaikainen hallitus. Keisariperheen yksityishuoneet avattiin lokakuun 1917 vallankumouksen jälkeen yleisölle ja ne toimivat näyttelynä heidän elämästään vuoteen 1926 asti. Sen jälkeen huoneet pientä valkoista ruokasalia ja goottilaista kirjastoa lukuun ottamatta purettiin ja niistä tehtiin Eremitaašin näyttelytiloja.
Erikoisjoukot (televisiosarja)

| Erikoisjoukot |
| --- | --- |
Tyyli:  dokkarisarja tositelevisiokilpailu
Kestoaika:  45 minuuttia
Pääosissa:  Janne Lehtonen Jan Knutti Matias Petäistö Robin Hendry Mikko Leskelä (voice-over)
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Ruutu  Nelonen
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  23
Ikäraja:    /  
Sisältömerkintä:    /  
Tuotanto
Tuottaja(t):  Maija Maukonen
Vastaava(t) tuottaja(t):  Tatu Ferchen Alex Laszlo Martti Sivonen Saija Simoni Jukka Saharinen
Ohjaaja(t):  Edward Kojonen
Käsikirjoittaja(t):  Jussi Lehtomäki Edward Kojonen
Tuotantoyhtiö(t):  Banijay Finland
Palkinnot
Ehdokkuudet:  Kultainen Venla 2022 (Vuoden seurantareality)
Aiheesta muualla
IMDb
Erikoisjoukot on suomalainen, syksyllä 2022 Ruudussa alkanut ja keväällä 2023 Nelonen-kanavalla ensimmäistä kertaa esitetty, Suomen rankimmaksi tituleerattu tositelevisio-ohjelma, jossa julkisuudesta tunnetut henkilöt suorittavat lyhennetyn version äärimmäisen rankasta erikoisjoukkosotilaiden valintakokeesta, joka sisältää sekä fyysisesti että henkisesti haastavia tehtäviä. Ohjelma perustuu suosittuun ja palkittuun brittiläiseen SAS: Who Dares Wins -formaattiin.
Sarjassa julkkiskokelaille ei ole luvassa helpotusta ja heidän täytyy selvitä niukalla ravinnolla, sekä verrattain vähällä levolla koko leirin ajan. Ohjelman kouluttajina nähdään Suomen puolustusvoimien erikoisjoukkojen entiset operaattorit Janne Lehtonen, Jan Knutti, Matias Petäistö sekä Robin Hendry. Heillä on yhteensä peräti neljän vuosikymmenen verran kokemusta muun muassa Irakin, Afganistanin ja Somalian rintamilla erikoisjoukko-operaatioissa esimerkiksi terrorismin vastaisissa -sekä kriisinhallintatehtävissä.
Ohjelman ensimmäinen tuotantokausi esitettiin alunperin suoratoistopalvelu Ruudussa syksyllä 2022, ja se päätettiin esittää kokonaisuudessaan Nelonen-kanavalla keväällä 2023. Ensimmäinen kausi oli ehdolla vuoden 2022 Kultainen Venla −gaalassa seurantarealityn kategoriassa. Ohjelman toinen tuotantokausi alkoi maaliskuussa 2024,  ja kolmannen kauden esittäminen maaliskuussa 2025.
Taustaa

»Monesti ajatellaan, että erikoisjoukkoja on vain elokuvissa. Suomen erikoisjoukot tekevät ihan samoja tehtäviä kuin muun muassa jenkkien hyvin itsensä brändänneet Navy SEALit ja muut vastaavat.» 
(Ohjelman pääkouluttaja Janne Lehtonen)
Suomella on ollut omat erikoisjoukot jo 2000-luvun alusta lähtien. Nämä erikoisjoukot haarautuvat Suomen puolustusvoimiin. Suomessa sijaitsee kaksi puolustusvoimien erikoisjoukkojen palveusosastoa:
Rannikkoprikaatissa sijaitsee merivoimien taistelusukeltajakoulu (SUKK)
Utin jääkärirykmentissä on maavoimien erikoisjääkäriosasto (ERIKJP).
Suomella on myös poliisin erikoisyksikkö, Valmiusyksikkö Karhu, joka vastaa muun muassa vaarallisemmista poliisitehtävistä, sekä Rajavartiolaitoksen erikoisyksikkö, jossa koulutetaan erikoisrajajääkäreitä (rj) jotka auttavat puolustusvoimia. Maanpuolustuksen lisäksi Suomen erikoisjoukot ovat tiiviisti mukana muun muassa Brittein maavoimien erikoisjoukkojen (SAS) ja etenkin Yhdysvaltain laivaston erikoisjoukkojen (Navy SEALs) toiminnassa, ja yhteisiä harjoituksia pidetään vuosittain. Ennen Erikoisjoukot tv-sarjaa Suomen erikoisjoukot ovat pitäneet matalaa profiilia toiminnastaan ja siitä johtuen työ onkin salaista ja vaarallista. Sarjan lähtökohtana onkin tuoda ammattia ihmisten tietoisuuteen, sillä harva suomalainen tietää kyseisen osaston olemassaolosta.
Kouluttajat

Ohjelman kouluttajina nähdään joukko entisiä Suomen erikoisjoukkojen eliittisotilaita, jotka ovat aktiiviuransa aikana toimineet ympäri maailmaa erilaisissa erikoisjoukko-operaatioissa mm. kriisinhallintatehtävissä sekä terrorismin vastaisissa yksiköissä:
Janne Lehtonen on leirin pääkouluttaja. Lehtonen on Suomen puolustusvoimien ensimmäisiä erikoisjoukkoyksikköihin hakeneita sotilaita. Hän on palvellut 13 vuotta Suomen merivoimien erikoisjoukko-osastolla muun muassa terrorisminvastaisessa yksikössä taistelusukeltajana, tarkka-ampujana, lääkintämiehenä ja ryhmänohjaajana. Lisäksi hän on toiminut Suomen suurlähetystölle Afganistanissa ja Somaliassa. Nykyään Lehtonen työskentelee muun muassa palomies-ensihoitajana Helsingin pelastuslaitoksella.
Jan Knutti on yksi leirin kouluttajista. Knutti on toiminut Suomen merivoimien erikoisjoukkojen taistelusukeltajana sekä rajavartiolaitoksen terrorisminvastaisessa yksikössä. Pitkän 16 vuotisen uran aikana hänelle on kertynyt paljon kokemusta kriisinhallintaoperaatioista mm. Somalian ja Afganistanin rintamilla. Nykyään Knutti on Polar Apex Oy:n toimitusjohtaja.
Matias Petäistö on yksi leirin kouluttajista. Petäistö on palvellut 10 vuotta Suomen puolustusvoimien maavoimien erikoisjoukoissa, Utin jääkärirykmentissä. Sotilasuransa aikana Petäistö osallistui kriisinhallintaoperaatioihin Afganistanissa ja Irakissa, missä hän toimi pääasiassa ryhmän pioneerina sekä loppuvuodet varajohtajana. Nykyään Petäistö on kuntovalmentaja sekä yrittäjä Hyvinkään hiihtokeskus Sveitsissä.
Robin Hendry on yksi leirin kouluttajista. Hendry on palvellut Suomen merivoimien erikoisjoukkojen taistelusukeltajana, sekä erikoistoimintaosastossa ryhmän lääkintämiehenä. Neljän erikoisjoukoissa vietetyn vuoden aikana Hendrylle on kertynyt kokemusta kansainvälisistä kriisinhallintaoperaatioista Afrikan itärannikolla. Nykyään hän on töissä Helsingin pelastuslaitoksella palomies-ensihoitajana.
Ensimmäinen tuotantokausi > Kokelaat

Neljätoista julkisuudesta tunnettua henkilöä osallistui ensimmäiselle, 10 päivää kestävälle Erikoisjoukkojen valintakoeleirille, joka järjestettiin hylätyllä kalkkitehtaalla, Lohjan kaupungissa.
Kokelaista kolme, Viivi Altonen, Elias Kaskinen sekä Amanda Harkimo, läpäisivät lopulta kurssin.
| Nro>  | Nimi | Tunnettu | Lopputulos | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 8 | Sami Jauhojärvi | Ex-maahtohiihtäjä | Luovutti (Jakso 6) |  |
| 13 | Viivi Altonen | Miss Suomi 2020 | Läpäisi kurssin |  |
| 14 | Elias Kaskinen | Laulaja-lauluntekijä | Läpäisi kurssin |  |
| 6 | Sara Chafak | Miss Suomi 2012 | Luovutti (Jakso 1) |  |
| 11 | Kimmo Ohtonen | Toimittaja | Poistettu kurssilta (Jakso 10) |  |
| 10 | Sunneva Sjögren | Missimanageri | Luovutti (Jakso 1) |  |
| 3 | Sauli Koskinen | Mediapersoona | Luovutti (Jakso 7) |  |
| 9 | Amin Asikainen | Nyrkkeilijä | Poistettu kurssilta (Jakso 6) |  |
| 4 | Amanda Harkimo | Tositelevisiokasvo, DJ | Läpäisi kurssin |  |
| 5 | James Nikander | Rap-artisti | Poistettu kurssilta (Jakso 3) |  |
| 2 | Henna Virkkunen | Poliitikko | Poistettu kurssilta (Jakso 4) |  |
| 1 | Ville Lång | Sulkapallopelaaja | Poistettu kurssilta (Jakso 10) |  |
| 7 | Heikki Sorsa | Lumilautailija | Luovutti (Jakso 7) |  |
| 12 | Tom Packalén | Ex-poliisi, kansanedustaja | Luovutti (Jakso 7) |  |
Toinen tuotantokausi

Maaliskuussa 2024 alkaneella, ohjelman toisella tuotantokaudella nähdään 15 julkisuudesta tunnettua henkilöitä. Tällä kertaa 12 päivää kestävä leiri kuvattiin jälleen hylätyn kalkkitehtaan ympäristössä Lohjalla.
Kauden aikana kokelaat joutuvat muun muassa pakenemaan järveen upotettavasta autosta, kiipeämään kallionseinämää, laskeutumaan tehdastornista,  kohtaamaan taistelukoiran ja nyrkkeilemään käsin.
Toinen tuotantokausi > Kokelaat

| Nro>  | Nimi | Tunnettu | Lopputulos | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Mika Parikka | Radiotoimittaja | Luovutti (Jakso 2) |  |
| 2 | Susanna Koski | Poliitikko | Poistettu kurssilta (Jakso 7) |  |
| 3 | Tuomas Kauhanen | Rap-artisti | Luovutti (Jakso 1) |  |
| 4 | Mandimai Sundberg | Somevaikuttaja | Luovutti (Jakso 2) |  |
| 5 | Aleksi Hakanen | Somepersoona | Läpäisi kurssin |  |
| 6 | Vertti Harjuniemi | Yrittäjä, fitnessvaikuttaja | Poistettu kurssilta (Jakso 12) |  |
| 7 | Mari Valosaari | Radiojuontaja | Poistettu kurssilta (Jakso 6) |  |
| 8 | PapiPike | Artisti | Luovutti (Jakso 1) |  |
| 9 | Petra Gargano | Laulaja | Luovutti (Jakso 4) |  |
| 10 | Helmeri Pirinen | Scoottaaja | Poistettu kurssilta (Jakso 8) |  |
| 11 | Oona Tolppanen | Liikunta-alan yrittäjä | Läpäisi kurssin |  |
| 12 | Anni Vuohijoki | Ex-painonnostaja | Luovutti (Jakso 4) |  |
| 13 | Sami Garam | Ravintoloitsija | Luovutti (Jakso 5) |  |
| 14 | Noora Räty | Jääkiekkoilija | Läpäisi kurssin |  |
| 15 | Elina Gustafsson | Ex-nyrkkeilijä | Läpäisi kurssin |  |
Kolmas tuotantokausi

Ohjelman kolmannen kauden esittäminen alkaa maaliskuussa 2025. Tällä kaudella mukana on nyt 17 kokelasta, jotka majoittuvat jälleen Lohjan tehtaalla. Kaudella on mukana myös uusi käänne, joka antaa kouluttajille lisätietoa kokelaista.
Kolmas tuotantokausi > Kokelaat

| Nro>  | Nimi | Tunnettu | Lopputulos | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Michael Ntima | yrittäjä |  |  |
| 2 | Janne Kaperi | yrittäjä |  |  |
| 3 | Ansku Bergström | tanssinopettaja |  |  |
| 4 | Jessica Reiman | personal trainer |  |  |
| 5 | Kerttu Rissanen | kuntovalmentaja |  |  |
| 6 | Eino Heiskanen | näyttelijä |  |  |
| 7 | Mira Ahola | hyvinvointivalmentaja |  |  |
| 8 | Ömer Acar | luontokuvaaja |  |  |
| 9 | Viljami Harjuniemi | mainostoimistoyrittäjä |  |  |
| 10 | Riku Nieminen | näyttelijä |  |  |
| 11 | Ville Kaunisto | kansanedustaja |  |  |
| 12 | Daniel Ahola | media-alan yrittäjä |  |  |
| 13 | Jasmine Pajari | tuottaja/juontaja |  |  |
| 14 | Rami Hietaniemi | ex-painija |  |  |
| 15 | Hanna Tikander | podcast-juontaja |  |  |
| 16 | Paula Joukanen | Miss Suomi 2023 |  |  |
| 17 | Jari Sorsa | personal trainer |  |  |
Kolmas tuotantokausi > Jaksot

| Jakso | Jakso | Ensiesitys Nelosella | Jakson sisältö |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Luonne | 18. maaliskuuta 2025 | 17 uutta julkkiskokelasta aloittavat elämänsä rankimman koulutusleirin. Leirin ensimmäisenä päivänä kokelaat kohtaavat pelkonsa, eikä vaaratilanteelta vältytä. Koulutuksen armottomuus voi olla monelle liikaa. |
| 2 | Luottamus | 25. maaliskuuta 2025 | Kouluttajat saavat kokelaista lisätietoja, kun leirin salaisuus paljastuu. Leirille joudutaan kutsumaan ambulanssi, ja kokelaat painivat toisiaan vastaan keskellä lampea. |
3: 
4: 
5: 
6: 
7: 
8: 
9: 
10: 
11: 
12: 
13:
Aiheesta muualla

Viralliset nettisivut
Erikoisjoukot Ruudussa
Kokelaiden majoituspaikkana toimii Lohjalla sijaitseva hylätty kalkkitehdas, jonka ympäristössä he joutuvat suorittamaan raastavia harjoitteita.
Sarvivälke

Sarvivälkekappaleita
Apatiitti- ja sarvivälkekiteiden aggregaatti
Sarvivälke on väriltään tavallisesti himmeänvihreä, vihertävänruskea tai musta, neliskulmaisin, välkehtivin pinnoin lohkeileva mineraali. Se on mustan kiilteen jälkeen yleisin tumma mineraali Suomen kallioperässä. Sarvivälke on Uudenmaan maakuntakivi.
Ryhmittelyltään sarvivälke luokitellaan amfibolien suureen ryhmään eli nauhasilikaatteihin kuuluvaksi mineraaliseokseksi. Sarvivälkettä ei ole aina tunnustettu omaksi mineraalikseen, ja nimeä käytetäänkin kirjallisuudessa viittaamaan tummaan amfiboliin.
Koostumus

Sarvivälke on kolmen molekyylin isomorfinen sekoitus: kalsium-rauta-magnesiumsilikaatti, alumiini-rauta-magnesiumsilikaatti ja rauta-magnesiumsilikaatti. Toisinaan sarvivälke sisältää myös mangaania, titaania ja natriumia. Fluoridi korvaa usein hydroksyylin. Sarvivälkkeen yleinen kemiallinen kaava on (Ca,Na)2-3(Mg,Fe,Al)5(Al,Si)8O22(OH,F)2, Suomen kallioperä -teos (1998) käyttää kemiallisen kaavan muotoa Ca2(Mg,Fe)4Al(Si7Al)O22(OH)2. Sarvivälkkeen kovuus on 5–6 ja ominaispaino on 2,9–3,4. Sen lohkeavuuskulmat ovat 56 ja 124 astetta. Se sekoitetaan usein augiittiin ja biotiittikiilteeseen, jotka ovat mustia ja jotka esiintyvät graniitissa ja charnockiitissa. Kiderakenteeltaan se on rakeista tai sälöistä.
Esiintyminen

Sarvivälke on yleinen ainesosa monissa magmakivissä ja metamorfisissa kivissä, kuten graniitissa, syeniitissä, dioriitissa, gabrossa, andesiitissa, gneississä ja liuskeessa. Se on amfiboliittien päämineraali.
Hyvinkään ja Karkkilan välisellä seudulla esiintyy yleisesti mustia kivilajeja, joiden päämineraalina on sarvivälke. Sarvivälkerikkaat kivet tunnetaan hyvinä kiuaskivinä ja Hyvinkään mustia graniitteja louhittiin aiemmin rakennus- ja hautakiviksi.
Muut nimitykset

Syvän tummanruskeaa ja mustaa sarvivälkettä kutsutaan tavanomaisesti basalttiseksi sarvivälkkeeksi siitä syystä, että ne ovat yleensä ainesosana basaltissa tai basaltin kanssa läheisesti yhteen kuuluvissa kivissä. Erästä sarvivälkkeen muunnosta, joka sisältää <5 % rautaoksideja, on väriltään harmaasta valkoiseen, ja sitä kutsutaan edeniitiksi, koska sitä esiintyy Edenvillessä, New Yorkissa. Muita sarvivälkesarjaan kuuluvia mineraaleja ovat pargasiitti, hastingsiitti ja tschermakiitti.
Sarvivälkettä kutsutaan toisinaan myös hornblendeksi, kun tarkoitetaan joko hornblendiittia, tai kyseessä on käännösvirhe, sillä useimmilla kielillä sarvivälkettä kutsutaan hornblendeksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sarvivälke Wikimedia Commonsissa
Beat It

| ”Beat It” Michael Jackson |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Thriller
 Äänitetty : 1982
 Julkaistu: 14. helmikuuta 1983
 Tuottaja(t): Michael Jackson, Quincy Jones
 Tyylilaji: rock, hard rock, pop, poprock, R&B
 Kesto: 04.18
 Levy-yhtiö: Epic Records
Muut kannet
 Britannian version kansi.
Michael Jacksonin muut singlet
| ”Billie Jean” 1983 | ”Beat It” 1983 | ”Wanna Be Startin’ Somethin’” 1983 |
Beat It on yhdysvaltalaisen laulajan Michael Jacksonin kolmas vuoden 1982 albumilta Thriller julkaistu single. Kappaleen tuottivat Jackson ja Quincy Jones. Jones rohkaisi Jacksonia lisäämään albumille rock-kappaleen, vaikkei Jacksonilla ollut aiemmin ollut kiinnostusta koko tyylilajiin. Jackson kertoi myöhemmin kappaleesta: ”Halusin kirjoittaa sellaisen rock-kappaleen, jonka ostaisin, jos olisin ostamassa rock-kappaletta... lähestyin sitä tällä tavalla ja halusin, että koululaiset ja opiskelijat todella pitäisivät siitä.” Rock-yhtye Van Halenin kitaristi Eddie Van Halen soitti kappaleen kitarasoolon.
Kappaleet

12" Maxi (Epic TA 3258)
”Beat It” – 4:18
”Burn This Disco Out” – 3:38
”The Jackson 5 – Don’t Stop ’til You Get Enough (live)” – 4:22
7" Single (Epic A 3184 02)
”Beat It” – 4:18
”Get on the Floor” – 4:44
Visionary Single
CD-puoli:
”Beat It” – 4:17
”Beat It (Moby’s Sub Mix)” – 6:11
DVD-puoli:
”Beat It (musiikkivideo)” – 4:56
Musiikkinäytteet
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Lorsch

| Lorsch |
| --- | --- |
 Lorschin kaupungintalo
 lippu:  vaakuna
 Lorsch
 Koordinaatit: 49°39′14″N, 8°34′3″E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Hessen
Hallintopiiri:  Darmstadt
Piirikunta:  Kreis Bergstraße
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  25,2 km²
Väkiluku (30.6.2021):  13 910
 – Väestötiheys:  552 as./km²
 
 lorsch.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lorsch on kaupunki Hessenin osavaltiossa Saksassa. Se sijaitsee Kreis Bergstraßen piirikunnassa noin 60 kilometriä Frankfurt am Mainista etelään. Kaupungissa asui 13 910 ihmistä kesäkuussa 2021.
Lorschin luostarin sisäänkäynti.
Lorschin sijainti Kreis Berrgstraßen piirikunnassa.
Kaupunki on kuuluisa benediktiiniläisestä Lorschin luostarista, joka oli myös karolingitaiteen kuuluisimpia keskittymiä. Useita Saksan karolingihallitsijoista on haudattu luostariin, joka on myös kuuluisa Lorschin koodeksistä, joka kirjoitettiin luostarissa 1100-luvun lopulla. Luostari on kuulunut Unescon maailmanperintöluetteloon vuodesta 1991.
Nibelungein laulu mainitsee Lorschin Siegfriedin synnyinpaikkana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lorsch Wikimedia Commonsissa
Kaupungin verkkosivusto (saksaksi, englanniksi)
Lorschin luostari (saksaksi)
UNESCO: Lorschin luostari (englanniksi)
Lavansaari

Lavansaari
Lavansaaren kauppalaivoja saaren satamassa
| --- | --- |
Muut nimet:  Moštšnyi  Lövskär
Sijainti:  Jaaman piiri Leningradin alue Venäjä
Vesialue:  Suomenlahti 
Korkein kohta:  30 m
Pinta-ala:  15,3 km²
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
| Lavansaari |
| --- | --- |
 Lavansaari
 Koordinaatit: 60°00′00″N, 27°50′00″E 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lavansaari (myös nimellä Lavassaari,lähde tarkemmin? ven. Мощный, Moštšnyi, 'Voimakas', vir. Lavassaar, ruots. Lövskär, 'Lehtisaari', vuoteen 1951 ven. Лавенса(а)ри, Lavensa(a)ri) on yksi itäisen Suomenlahden ulkosaarista ja entinen Suomen kunta. Nykyään Lavansaari kuuluu Venäjän Leningradin alueen Kingiseppin piiriin. Kuuluessaan Suomeen se oli Seiskarin jälkeen Suomen tiheimmin asuttu maalaiskunta, mutta nykyisin siellä asuu vain muutama henkilö.