stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Birger Nylander
Perhe ja koulutus

Hänen vanhempansa olivat pankinjohtaja Matts Olof Nylander ja Olga Hansson. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1918 Estrid Sigrun Kohlmannin kanssa. Hän kävi kansakoulun ja Zetterblomin yksityisen kauppakoulun Helsingissä vuosina 1910–1911. Lisäksi hän suoritti opintomatkat Englantiin, Norjaan, Baltiaan ynnä muihin maihin vuosien 1913–1914 aikana. Hän suoritti röntgenkurssin Tukholmassa vuonna 1929.
Jääkärikausi

Nylander työskenteli Kymin paperitehtailla myöhemmin venäläisessä Provudnik-nimisessä kumitavaratehtaassa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 8. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Jääkäriaikanaan hän sai myös paikallisen intendenttikoulutuksen Libaussa vuonna 1917.
Suomen sisällissota

Hän astui Suomen armeijan palvelukseen vänrikiksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan intendentiksi 3. Jääkäriprikaatiin ja osallistui sotatoimiin Karjalankannaksella.
Sisällissodan jälkeinen aika

Nylander siirrettiin sisällissodan jälkeen 1. kesäkuuta 1918 alkaen  talouspäälliköksi Jääkärirykmentti 5:een, josta muodostettiin myöhemmin ensin Kuopion jalkaväkirykmentti 4 ja sitten Tampereen rykmentti. Tampereen rykmentistä hänet siirrettiin 12. elokuuta 1919 alkaen Kaartin jääkäripataljoonaan ja 1. lokakuuta 1919 alkaen Keski-Suomen rykmenttiin, missä hänet määrättiin 7. komppanian päälliköksi. Armeijasta Nylander erosi 9. maaliskuuta 1921 ja siirtyi suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Leppävaaran suojeluskuntaan. Tehtävässä hän toimi 30. elokuuta 1921 saakka, jonka jälkeen hän työskenteli sairaanhoitovälineiden myyjänä vuosina 1922–1924 Christien Nissenillä ja vuosina 1924–1925 Reiniger Veifanilla sekä myöhemmin uudelleen Christien Nissenillä, Merivaaralla, Philips Oy:ssä sekä Instrumentariumilla.
Talvisota

Nylander osallistui talvisotaan komppanianpäällikkönä Jalkaväkirykmentti 37:n 2. pataljoonassa ja osallistui taisteluihin Tulemalla ja Kitelässä. Myöhemmin hän oli toipilaana 6. Sotasairaalassa, josta päästyään hän osallistui desantintorjuntatehtäviin. Välirauhan aikana hän toimi aluksi desantintorjuntatehtävissä, kunnes hänet siirrettiin komppanianpäälliköksi Jalkaväkirykmentti 4:ään. Jatkosodan puhjettua Nylander siirrettiin koulutusupseeriksi Jalkaväenkoulutuskeskus 11:een, josta hänet siirrettiin myöhemmin Päämajan ylilääkärin käyttöön. Päämajassa hän palveli vuoteen 1942 saakka, jolloin hänet kotiutettiin. Hänet haudattiin Helsinkiin.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Hilfsgruppenführer 1. lokakuuta 1916  Vänrikki 11. helmikuuta 1918  Luutnantti 16. toukokuuta 1919  Kapteeni 1941 |    |  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Talvisodan muistomitali  Jääkärimerkki  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi |
Jääkäripataljoona 27:n 1. komppania.
Michael Nyqvist

| Michael Nyqvist |
| --- | --- |
 Mikael Nyqvist vuonna 2013.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Rolf Åke Mikael Nyqvist
Syntynyt: 8. marraskuuta 1960 Tukholma, Ruotsi
Kuollut: 27. kesäkuuta 2017 (56 vuotta) Tukholma
Ammatti:  näyttelijä ja kirjailija
Puoliso:  Catharina Nyqvist Ehrnrooth
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Svensk Filmdatabas
Michael Nyqvist (oik. Rolf Åke Mikael Nyqvist; 8. marraskuuta 1960 Tukholma – 27. kesäkuuta 2017 Tukholma) oli ruotsalainen näyttelijä, joka tunnettiin parhaiten rooleistaan elokuvissa Kimpassa, Äideistä parhain, Kautokeinon kapina ja Millennium-trilogia. Viimeksi mainittu elokuvasarja nosti hänet kansainväliseen kuuluisuuteen, ja hän alkoi saada työtarjouksia ulkomailta (muun muassa Mission: Impossible – Ghost Protocol).
Elämä ja ura

Nyqvist oli adoptoitu, ja hän vietti varhaisvuotensa lastenkodissa. Hänen biologinen isänsä on italialainen. Hän opiskeli Malmön teatterikorkeakoulussa ja tuli alun perin tunnetuksi Beck-televisioelokuvista 1990-luvulla. Hän kuului Dramatenin vakinaiseen näyttelijäkuntaan. Hän näytteli myös Klaus Härön suomalais-ruotsalaisessa elokuvassa Äideistä parhain. Nyqvist voitti elokuvasta Niin kuin taivaassa Ruotsin elokuvainstituutin Guldbagge-palkinnon.
Yksityiselämä

Michael Nyqvist asui Tukholmassa, ja hänen perheeseensä kuului suomalaissyntyinen vaimo Catharina Ehrnrooth ja kaksi lasta. Nyqvist vieraili usein Suomessa ja viihtyi siellä. Hän esiintyi myös Espoon kaupunginteatterissa 1990-luvun alkupuolella.
Nyqvist kuoli keuhkosyöpään.
Teoksia

Päivää, isä. Suom. Laura Jänisniemi, Helsinki : Avain, 2010. ISBN 978-951-692-803-9.
När barnet lagt sig. Norstedts, 2017. ISBN 978-91-1-308272-1.
Aiheesta muualla

Dramaten – Michael Nyqvist. (Arkistoitu – Internet Archive)
Michael Nyqvistin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  FID 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Elonet  Yle 
Muut:  IdRef
Gábor Obitz

Gábor Obitz (18. tammikuuta 1899 – 20. maaliskuuta 1953) oli Suomen jalkapallomaajoukkueen unkarilainen päävalmentaja vuonna 1939. Hän valmensi joukkuetta vain kuudessa maaottelussa, joista tuloksena oli viisi tappiota ja yksi voitto. Obitz oli entinen mestaripelaaja (15 A-maaottelua) ja hän oli valmentanut joukkueita Romaniassa, Turkissa, Jugoslaviassa ja Tšekkoslovakiassa. Hänen valmennuspestinsä päättyi sodan käynnistymisen myötä kun normaali jalkapallotoiminta kävi mahdottomaksi.
Nördlinger Ries

Nördlinger Riesin kraatteri näkyy hyvin riittävän tarkassa korkokuvakartassa ympyrämäisenä painumana.
tarkempi korkokuvakartta Nördlinger Riesin kraatterista.
Nördlinger Riesin kraatterin reuna.
Nördlinger Ries-kraatteri satelliittikuvassa lounaasta katsoen. Kraatteri näkyy peltoja täynnä olevana ympyränä, jota osin ympyröivät tummat metsät.
Nördlinger Ries on ympyränmuotoinen laakso vuoristoisella alueella Etelä-Saksan itäisessä Baijerissa, kolmion Stuttgart-München-Nurnberg sisässä Donau-Riesin alueella. Toinen kaupunkikolmio on Stuttgart-München-Augsburg. Paikka on läntisessä Baijerissa Stuttgartista noin 80 km itään, ja myös Aalenin kaupungista itään Stuttgartin ja Regensburgin puolivälissä.
Tonavan pääuoman laakson pohjoispuolella lähellä erästä kohtaa, jossa Rein ja Tonava miltei kohtaavat toisensa. Alueen läpi kulkee Tonavan sivuhaara Wörnitz. Painumaa ympäröivää vuoristoa kutsutaan lännessä Schwäbischer Alb:iksi ja idässä Fränkischer Alb:iksi. Näistä Nördlinger Riesin ympyräpainuma erottuu selvästi riittävän tarkassa korkokuvakartassa. Ilmakuvassa Ries näkyy peltoisena tasankona osin metsäisten vuorten ja kukkuloiden ympäröimänä. Joskus näiden vuorten yllä on pilviä ympyrämäisenä muodostumana pitkin Riesin painuman reunavuoria. Nördlinger Riesiä pidetään yleisesti asteroiditörmäyksen aiheuttamana. Nördlingenin kaupunki on 6 km lounaaseen ympyrämäisen kraatterin keskustasta.
Kraatterin läpimitta on 24 km, ja se on nykyään noin 100–150 m syvä, koska on täyttynyt maa- ja kivikerrostumilla. Kraatteri syntyi ehkä mioseenikaudella 14,5 miljoonaa vuotta sitten noin 1,1–1,5 km:n läpimittaisen asteroidin törmäyksessä. Tapahtui 1,8 miljoonan Hiroshiman pommia vastaava räjähdys, kun länsilounaasta saapunut asteroidi törmäsi ehkä nopeudella 20 km/s (17–21 km/s) kulmassa 30–50 astetta. Sulaa kiveä lensi 450 km:n päähän Tšekin Määriin asti, josta sitä löytyy nykyään moldaviitti-tektiitteinä. Kraatterista on löydetty impakteille tyypillistä sueviittia ja breksiaa, ja mikroskooppisen pieniä timantteja. Lähistöillä on pienempi 3,8 km:n läpimittainen Steinheimin allas, joka on syntynyt samoihin aikoihin kuin suuri Ries-kraatteri. Tämän pienemmän altaan synnytti ehkä 150 m:n läpimittainen kappale. Se lienee ollut Riesin kraatterin synnyttäneen asteroidin kuu.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ries at Earth Impact Database
Ries Crater Museum Nördlingen
Travel for Kids: Nordlingen, Germany
Jättiläismäinen räjähdyskatastrofi tertiärikaudella. Kuinka luonto muodosti Tonavan pohjoispuolella olevan Ries-laakson, Aamulehti, 07.07.1929, nro 182, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Knut Nærum

| Knut Nærum |
| --- | --- |
 Knut Nærum 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. maaliskuuta 1961 (ikä 63)
Kansalaisuus:  norjalainen
Ammatti:  kirjailija, sarjakuvantekijä, koomikko
Kirjailija
Äidinkieli: norja
Tuotannon kieli: norja
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Knut Nærum (3. maaliskuuta 1961 Norja) on norjalainen koomikko, kirjailija, sarjakuvantekijä ja televisioesiintyjä. Hän on ollut norjalaisen ohjelman Nytt på nytt pysyvä jäsen.
Nærum vietti lapsuutensa Haldenissa, mutta kävi lukion Grimstadissa ja jatkoi sitten opintoja Agderin yliopistossa. Hän asuu perheineen Oslossa.
Nærum on kirjoittanut muutamia kirjoja, kuten Å (2000), Norsk litteraturhistorie, fritt etter hukommelsen (2001), Døde menn går på ski (2002), Krig! (2003), En himmel full av stjerner (2004), Madonna-gåten (2005, with Elisabeth Botterli and Peder Udnæs), Monster (2007), De dødes båt (2008) ja Sitt ned og hold kjeft (2010). Hän on julkaissut vuonna 2016 sarjakuvaromaanin Vinossa (Muffens).
Nærumilla on ollut pieni rooli norjalaisessa elokuvassa Trolljegeren, jonka Yle Fem on esittänyt vuonna 2013 nimellä  The Troll Hunter - vaiettu salaisuus.
Nærum kuuluu vasemmistopuolueeseen Punaiset ja on ollut sen edeltäjän Punaisen vaaliliiton ehdokkaana.
Palkinnot

Språkgledeprisen 2013
Suomennetut teokset

Knut Nærum, Karstein Volle: Vinossa (Muffens). Suomentanut Sirpa Alkunen. Helsinki : Like, 2016 ISBN 978-952-01-1262-2
Carl Nyrén

Sparbankshuset, Tukholma
Arrheniuslaboratoriet Tukholman yliopistossa.
Carl Johan Albert Nyrén (s. marraskuu 1917 Sandseryd, Jönköpingin lääni – 9. marraskuuta 2011 oli ruotsalainen arkkitehti.
Ura

Carl Nyrén perusti 1948 Tukholmaan edelleen toimivan, nykyisin henkilökunnan omistaman toimiston Nyréns Arkitektkontor. Vuonna 1967 hän sai juuri perustetun Träpriset-palkinnon "hyvästä ruotsalaisesta puuarkkitehtuurista". Kuninkaallinen teknillinen korkeakoulu myönsi hänelle kunniatohtorin arvon 1985 ja hän sai 1994 Ruotsin insinööritieteiden akatemian suuren kultamitalin, jonka mukaan hän on "tiedon levittämisen, laajan materiaalintuntemuksen, psykologisen eläytymiskyvyn ja hallinnollisen kyvykkyyden avulla yhdistänyt parhaan ruotsalaisessa rakennusperinteessä".
Carl Nyrén sai Kasper Salinin palkinnon neljä kertaa, ensimmäisen kerran 1965 Malmön opettajakorkeakoulun suunnittelusta ja viimeisen kerran Klarahusetista Tukholmassa 1990.
Nyrénin vanhemmat olivat Ruotsin lähetyskirkon (Svenska Missionkyrkan) entinen lähetysjohtaja Johan Albert Nyrén ja Hilda Lundkvist. Hän suunnitteli muun muassa kirkkorakennuksia useille kirkon seurakunnille, esimerkiksi Västerortskyrkanin Vällingbyssä, jonka hiekkapuhallettusta betonista tehty sisus sai arkkitehti Le Corbusierin luonnehtimaan sitä yhdeksi kolmesta maailman kauneimmasta kirkosta. Myös niin sanottu lähetyskappeli Svenska Missionkyrkanin pappiskoulussa sai kiitosta, kun Arkitektur-lehti nimesi sen yhdeksi Ruotsin kauneimmista jumalanpalvelustiloista. Sen suunnittelusta Nyrén sai Träpriset-palkinnon.
Suunnittelutöitä

Västerortskyrkan Vällingby, Tukholma, 1956
Värnamon kaupungintalo, 1961
Malmön opettajakorkeakoulu, 1963 och 1974
Missionskapellet vid Teologiska Seminariet, Lidingö, 1964
Västerkyrkan, Lund, 1965
IBM:n pääkonttori, Kista, Tukholma, 1970-luku ( Bengt Lindroosin kanssa)
Arrheniuslaboratoriet, Tukholman yliopisto, 1973
Sparbankshuset, Hamngatan, Tukholma, 1975
Immanuelskyrkan, Jönköping, 1976
Gottsundan kirkko, Uppsala, 1980
Halmstadin kaupungintalo, 1982
Pharmacia AB, Fyrislund, Uppsala, 1980-luvulta alkean
Ålidhemskyrkan, Uumaja
Jönköpingin rautatieasema, 1984
Jönköpingin läänin museon lisärakennus, 1992
Värmlannin museon uusi päärakennus Karlstadissa, 1996–1997
Vitlycken maailmanperintökohteen museo, Tanum, 1996–1997
Baldersskolan, Danderyd, 1996–1998
Vanhan Uppsalan museo, 1998–1999
Kirjallisuutta

Gary J. Coates: En folkhemsarkitekt och hans verk, Arkitektur, Stockholm 2007
Carl Nyrén: ... som krokigt skall bli, Hederslev 1990, ISBN 87-89585-00-3
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nyréns arkitektkontors webbplats
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Ruotsi 
Taiteenala:  KulturNav  ULAN 
Muut:  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Carl Nyrén
Käännös suomeksi
Näköalapaikka

Näköalapaikka on ympäristöä korkeammalla oleva katselupaikka, josta on hyvä näkyvyys alapuolella levittäytyvään maisemaan. Lähes joka kunnassa Suomessa on yksi tai useampia tunnettuja näköalapaikkana käytettyjä harjuja, vaaroja, tuntureita tai vastaavia paikkoja, joista on ihasteltu maisemia. Joillekin harjulle tai vaaroille on rakennettu näkötorneja parantamaan näköaloja.
Kolin kansallismaisema
Näkymä Kolilta pohjoiseen
Monet korkeat vaarat ja tunturit on valjastettu maisemien ihailun lisäksi myös lasketteluun. Niiden rinteille on syntynyt laskettelukeskuksia niihin liittyvine palveluineen, kuten hiihtohisseineen ja näköalaravintoloineen ja -kahviloineen. Joillekin vaaroille on rakennettu lisäksi hyppyrimäkiä, joista käydään myös katselemassa maisemia.
Joissakin vaara-alueiden kunnissa löytyy näköalapaikkoja runsaasti: Jämsässä on useita korkeita vaaroja, joista voi ihailla Päijännettä, kuten Pitkävuori, Himos, Matkosvuori ja Kaipolanvuori. Nilsiästä löytyvät korkeat näköalavaarat Pisa, Kinahmi ja Tahkovuori. Rautavaaralla on komeita järvimaisemia tarjoava 15 kilometriä pitkä vaarajono, johon kuuluvat muun muassa Härkönurmi, Keyritynmäki, Kipari ja Paljakka. Nurmeksesta Pielisen rantamien monilta vaaroilta, kuten Kohtavaaralta, Konnanvaaralta, Jurttivaaralta ja Pyssyvaaralta, on hyviä näkymiä Pieliselle.
Kangasalla on peräti neljä näkötornia: Haralanharju, Kirkkoharju, Vehoniemenharju ja Keisarinharju, joista viimeksi mainittu rakennettiin jo vuonna 1819.lähde? 1800-luvun lopussa näkötorneja oli Kangasalla yhtä paljon kuin muualla Suomessa yhteensä.
Ennen näköalojen katseluun eri puolella Suomea käytettiin myös runsaslukuisia kolmiomittaustorneja.
Maisemien ihailuun käytetään myös joitakin korkeita rakennuksia, kuten pilvenpiirtäjiä. World Trade Centerin kaksoistorni New Yorkissa oli kuuluisa nähtävyys näköaloineen ennen tuhoutumistaan.
Tunnettuja näköalapaikkoja Suomessa

Aavasaksa, Ylitornio
Aulangon näkötorni, Hämeenlinna
Himosvuori, Jämsä
Iso-Syöte, Pudasjärvi
Kaipolanvuori, Jämsä
Kammiovuori, Sysmä
Kangasalan näkötornit: Haralanharjun näkötorni, Keisarinharju, Kirkkoharju ja Vehoniemenharju
Kaukolanharju, Tammela
Kaunispää, Inari
Koli, Lieksa
Laajavuori, Jyväskylä
Levi, Kittilä
Näsinneula, näkötorni, Tampere
Ounasvaara, Rovaniemi
Pisa, näkötorni, Nilsiä, Juankoski
Paljakka, Rautavaara
Pispalanharju, Tampere
Puijo, näkötorni, Kuopio
Pyhätunturi, Pelkosenniemi
Pyhävuori, Kristiinankaupunki
Pyynikinharju, Pyynikin näkötorni, Pyynikki, Tampere
Rapolan harju, Valkeakoski
Ruka, Kuusamo
Saanatunturi, Enontekiö
Simpsiö, Lapua
Sovintovaara, Inari-Ukonjärvi, näköala- ja näyttelypaikka
Tahkovuori,  Nilsiä
Vaarunjyrkkä, Korpilahti
Vuokatti, Sotkamo
Ylläs, Kittilä, Kolari
Tunnettuja näköalapaikkoja ulkomailla

Corcovado, vuori, Rio de Janeiro
Fuji, vuori, Japani
Bergen, Fløyen vuori, suosituin seitsemästä ympäröivästä näköalavuoresta, Norja
Tromssa, viereinen tunturi, jonne näköalahissi, Norja
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Näköalapaikka Wikimedia Commonsissa
Emil Nylund

Emil Valentin Nylund myöh. Norjavirta (27. helmikuuta 1897 Parainen – 6. kesäkuuta 1937) oli suomalainen jääkärivääpeli ja Viron armeijan vänrikki. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan jääkäritykistössä. Sisällissodan jälkeen Nylund taisteli niin sanotuissa heimosodissa, niin Virossa kuin Aunuksessakin.
Perhe ja koulutus

Hänen vanhempansa olivat merimies Emil Konstantin Nylund ja Alexandra Ulrika Söderholm. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1918 Saima Katarina Terhon kanssa ja toisen kerran vuonna 1934 Agda Alice Rosblomin kanssa, joka kuoli vuonna 1936. Kävi kansakoulun.
Jääkärikausi

Nylund työskenteli merimiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 25. joulukuuta 1917, josta hänet siirrettiin 6. tammikuuta 1918 pataljoonan haupitsipatteriin.
Suomen sisällissota

Nylund astui Suomen armeijan palvelukseen jefreitteriksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan Jääkäritykistön 2. patteriin, jonka mukana hän osallistui sisällissodan taisteluihin Länkipohjassa, Pitkäjärvellä, Orivedellä, Kangasalla ja Lempäälässä sekä Tampereella. Tampereen valtauksen jälkeen hänet määrättiin tykistön uudelleen järjestelyn yhteydessä Jääkäritykistöprikaatin 2. jääkäripatteriston 3. patteriin ja osallistui taisteluihin Karjalankannaksella.
Heimosoturi

Sisällissodan jälkeen Nylund palveli Suomen tykistökoulussa, josta hänet siirrettiin 8. lokakuuta 1918 Kenttätykistörykmentti I:n 5. patteriin. Hänen veti veri kumminkin sotanäyttämöille ja hän erosi armeijasta 3. marraskuuta 1918 voidakseen liittyä 11. tammikuuta 1919 alkaen Viron vapaussotaa käyvään Viron armeijaan. Viron armeijassa hänet ylennettiin vänrikin arvoon ja kuului Ensimmäiseen suomalaiseen vapaajoukkoon. Hän osallistui Viron vapaussodassa taisteluihin Narvassa. Vapaajoukossa hän toimi myöhemmin myös nuorempana upseerina 5. komppaniassa.
Virosta palattuaan Nylund jatkoi sotimistaan liittymällä 2. heinäkuuta 1919 Karjalan (Aunuksen) retkikuntaan, jossa hänet sijoitettiin kapteeni Bernerin patterissa 20. elokuuta 1919 saakka.
Sotien jälkeinen aika

Sotaretkiltään palattuaan Nylund palveli ensin muutaman kuukauden poliisikonstaapelina Turun poliisilaitoksessa, jonka jälkeen hän työskenteli autonkuljettajana Turussa vuosina 1920–1923 ja Helsingissä vuosina 1923–1932 sekä talonmiehenä Helsingissä vuosina 1932–1936.  Nylund vaihtoi vuonna 1935 sukunimensä Norjavirraksi. Hänet haudattiin Sipooseen.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Jefreitteri 11. helmikuuta 1918  Aliupseeri 10. huhtikuuta 1918  Vääpeli 7. toukokuuta 1918  Vänrikki 11. tammikuuta 1919 (Viron armeija) |     |  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Vapaudenmitali 1. lk.  Vapaudenmitali 2. lk.  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Aunuksen Vapaussodan muistomitali  Jääkärimerkki  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi |
O tempora, o mores

Marcus Tullius Cicero puhujalavalla. Patsas kaupungintalon edessä Ciceron synnyinkaupungissa Arpinossa.
O tempora, o mores (suom. Oi aikoja, oi tapoja) on kuuluisa latinankielinen huudahdus, joka esiintyi useita kertoja Ciceron puheissa. Tunnetuin kerta oli Ciceron puhuessa Catilinan salaliittoa vastaan (In Catilinam 1,1). Cicero piti Rooman senaatille neljä puhetta, jotka paljastivat vehkeilyn.
Puheensa alussa Cicero valittaa ensin oman aikansa kataluutta ja rappiota. Hän on turhautunut siitä, että huolimatta kaikista todisteista Catilinaa vastaan, joka puuhasi kaataakseen Rooman hallinnon ja salamurhatakseen Ciceron, ja huolimatta siitä, että senaatti oli antanut päätöksensä Senatus consultum ultimum, Catilinaa ei vielä ollut vangittu. Cicero jatkaa puhetta ja kuvaa Rooman historian eri vaiheita, joissa konsulit olivat tuominneet salaliittolaisia kuolemaan pienempienkin todisteiden varassa. Puheen aloitus on yhtä kuuluisa kuin puhetta huipentava päivittely: "Milloin, oi Catilina, aiot lakata koettelemasta kärsivällisyyttämme?" (lat. Quo usque tandem abutere, Catilina, patientia nostra?).
Puheiden seurauksena salaliittolaiset vangittiin ja teloitettiin kuristamalla, kuten tapa oli. Catilina pakeni joukkojensa luo Fiesoleen, missä hänet surmattiin vuonna 62 eaa. On arveltu, että Cicero liioitteli salaliiton vaarallisuutta ja omaa osuuttaan sen paljastamisessa.
Huudahdusta "voi aikoja, voi tapoja!" käytetään nykyajan tapoja ja ilmiöitä päiviteltäessä, usein ironiseen sävyyn.
aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta O tempora, o mores Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta Oratio in Catilinam Prima in Senatu Habita on Wikiaineistossa
Harry Church Oberholser

File:AmericanOrnithologists.jpg
H.C. Oberholser vuonna 1895
Harry Church Oberholser (25. kesäkuuta 1870, Brooklyn, New York – 25. joulukuuta 1963, Cleveland, Ohio) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.
Hänen vanhempansa olivat Jacob ja Lavera S. Oberholser. Hän opiskeli Columbian yliopistossa 1880-luvun lopussa, mutta ei suorittanut loppututkintoa. Myöhemmin hän opiskeli George Washingtonin yliopistossa, jossa väitteli filosofian tohtoriksi 1916.
Oberholser työskenteli 46 vuotta (1895–1941) Yhdysvaltain luonnonsuojeluhallinnossa (United States Bureau of Biological Survey, myöhemmin United States Fish and Wildlife Service), ensin lintutieteilijänä, myöhemmin biologina ja lopulta toimittajana. Hän julkaisi useita kirjoja ja tieteellisiä artikkeleita, kaikkiaan lähes 900 kirjoitusta. 1941 hän muutti Clevelandiin, Ohioon, hoitamaan Clevelandin luonnonhistoriallisen museon lintuosastoa.
Hän avioitui Mary Forrest Smithin kanssa 30. kesäkuuta 1914.
Oberholser kunnostautui etenkin lintuheimojen, -sukujen ja -lajien uudelleennimeäjänä (englanniksi splitting). Hän muun muassa nimesi uudelleen Allan Octavian Humen Pohjois-Intiasta 1867 löytämän intianruokokerttusen (Acrocephalus macrorhynchus) vuonna 1905. Uusi ja edelleen käytössä oleva tieteellinen nimi on (Acrocephalus orinus).
Pensassieppari (Empidinax oberholseri) on nimetty hänen kunniakseen (Phillips 1939).
Teokset

The Bird Life of Texas (1974) ISBN 0-292-70711-8
Birds of Mt. Kilimanjaro (1905)
Birds of the Anamba Islands (1917)
The Bird Life of Louisiana (1938)
When Passenger Pigeons Flew in the Killbuck Valley (1999) ISBN 1-888683-96-1
Critical notes on the subspecies of the spotted owl
The birds of the Tambelan Islands, South China Sea
The great plains waterfowl breeding grounds and their protection (1918).
Nötö

Nötö
| --- | --- |
Sijainti:  Parainen Varsinais-Suomi Suomi
Saariryhmä:  Turunmaan saaristo
Vesialue:  Saaristomeri
Merialue:  Itämeri
Pinta-ala:  3,92 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  12
Asutuskeskukset:  Nötö
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Nötö on kylä ja saari Nauvossa Paraisilla. Saaren pinta-ala on 392 hehtaaria ja sen asukasluku on 12. Kesäasukkaita saarella on 204.
Nötö on Saaristomeren kansallispuiston suurimpia saaria. Se on keskeisen sijaintinsa vuoksi ollut tärkeä yhteyspaikka Saaristomerellä. Nötö on asutettu luultavasti 1000-luvun alussa. Suurimmillaan Nötön kylä oli toisen maailmansodan aikaan, jolloin kylässä oli noin 200 asukasta.
Nötön kylän keskustassa on pieni puukirkko, vanha tuulimylly ja kesäisin auki oleva kauppa jossa toimii myös Alkon tilauspalvelupiste.