stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Johtaja Rapu

| Einari Rapu |
| --- | --- |
Luoja(t):  Stephen Hillenburg
Näyttelijä(t):  Clancy Brown Suomeksi: Arto Nieminen (Paavo Pesusieni - elokuva) Rauno Ahonen (Paavo Pesusieni, Paavo Pesusieni kuivalla maalla, Paavo Pesusieni vapaalla jalalla, Korallileiri: Paavon lapsuusvuodet)
Ensi- esiintyminen:  Paavo Pesusieni -televisiosarjan jakso Ravintola-apulainen
Henkilötiedot
Status:  Aktiivinen
Ammatti:  Ravunkuoren omistaja ja johtaja Leirin johtaja (Korallileiri: Paavon lapsuusvuodet)
Sukupuoli:  Mies
Ikä:  67
Asuinpaikka:  Tangala
Luonteenpiirteet:  Hyvin pihi
Suhteet
Vanhemmat:  Äiti
Puoliso(t):  Rouva Pöhö (tyttöystävä)
Lapset:  Helmi Rapu (tytär)
Isovanhemmat:  Punaparta
Tutut:  Paavo Pesusieni Jalmari Kalmari Sulevi Plankton (arkkivihollinen (aiemmin paras ystävä)) Patrik Tähtönen Kari Etana Santa-Sanna
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Einari Rapu (myös Erkki Rapu (Paavo Pesusieni – elokuva), engl. Eugene Krabs) tai Johtaja Rapu (engl. Mr. Krabs) on hyvin pihi rapu, joka omistaa ja johtaa Ravun kuorta (engl. Krusty krab). Hänen ikänsä on 67 vuottalähde?. Hänen sukulaisiaan ovat äiti, Punaparta ja tytär Helmi, joka on valas. Hahmolla on arkkivihollinen, Sulevi Plankton, joka oli Ravun paras kaveri heidän ollessaan nuoria, mutta he riitaantuivat. He kuitenkin toisinaan tekevät joissain asioissa yhteistyötä, joka hyödyttää heitä molempia. Hahmon loi Stephen Hillenburg ja häntä ääninäyttelee Clancy Brown ja suomeksi Arto Nieminen Paavo Pesusieni - elokuvassa ja Rauno Ahonen muualla. Hahmon ensiesiintyminen tapahtui jaksossa Ravintola-apulainen (engl. Help Wanted).
Paavo Pesusieni
| --- | --- |
Hahmot::  Paavo Pesusieni | Patrik Tähtönen | Jalmari Kalmari | Einari Rapu | Santa-Sanna | Sulevi Plankton | Kaarina | Rouva Pöhö | Helmi Rapu | Merenneitomies ja Merirokkopoika | Luettelo Paavo Pesusieni -hahmoista
Luettelot::  Luettelo televisiosarjan Paavo Pesusieni jaksoista
Tuotantokaudet::   1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  KPL1  PTS1 
Televisiosarjat::  Paavo Pesusieni | Korallileiri: Paavon lapsuusvuodet | Patrik Tähtönen Show
Elokuvat::  Paavo Pesusieni – elokuva (2004) | Paavo Pesusieni kuivalla maalla (2015) | Paavo Pesusieni vapaalla jalalla (2020) | Paavo Pesusieni ja Santa-Sanna pelastavat Tangalan (2024)
Videopelit::  Atlantis SquarePantis | Battle for Bikini Bottom | Creature from the Krusty Krab | Employee of the Month  | Globs of Doom | Legend of the Lost Spatula | Lights, Camera, Pants! | The SpongeBob SquarePants Movie | Operation Krabby Patty | Revenge of the Flying Dutchman | SuperSponge | The Yellow Avenger | Unite! | Battle for Volcano Island | Freeze Frame Frenzy | Attack of the Toybots | Nicktoons Racing | Underpants Slam
Diskografia::  Original Theme Highlights | The SpongeBob SquarePants Movie | The Yellow Album | The Best Day Ever
Megan Carter-Davies

| Mitalit> Maa:  Iso-Britannia.Naisten suunnistus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Iso-Britannia.Naisten suunnistus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Iso-Britannia.Naisten suunnistus.MM-kilpailut  | Maa:  Iso-Britannia> Naisten suunnistus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Trekantområdet 2022 | sprintti |  |
|  Hopeaa | Trekantområdet 2022 | knock-out -sprintti |  |
|  Hopeaa | Trekantområdet 2022 | sprinttiviesti |  |
Megan Mitchell (o.s. Carter-Davies) (s. 1996) on brittiläinen suunnistaja.
Vuoden 2022 maailmanmestaruuskilpailuissa Tanskassa hän voitti sprintin, tuli toiseksi knock-out -sprintissä ja oli mukana Ison-Britannian toiseksi tulleessa sprinttiviestijoukkueessa.
Megan Mitchell edusti suurviesteissä suomalaista Rajamäen Rykmenttiä vuodesta 2015 vuoteen 2023. Hän on edustanut vuodesta 2024 norjalaista Halden SK:ta
Germaniawerft

| Friedrich Krupp Germaniawerft |
| --- | --- |
Perustettu:  1867
Lakkautettu:  1945
Kotipaikka:  Kiel, Saksa
Toimiala:  Laivanrakennus
Tuotteet:  Kauppa-alukset, sotalaivat, sukellusveneet
Emoyhtiö:  Krupp
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Germaniawerft vuonna 1908.
Germaniawerft tai virallisemmin Friedrich Krupp Germaniawerft oli saksalainen laivanrakennusyritys, jonka toimitilat sijaitsivat Kielin satamassa. Yritys oli merkittävin sukellusveneiden valmistaja Saksan keisarikunnan laivastolle ensimmäisessä maailmansodassa ja Kriegsmarinelle toisessa maailmansodassa. Alun perin yritys perustettiin vuonna 1867, mutta se ajautui konkurssiin. Friedrich Krupp osti konkurssipesän. Liittoutuneet sulkivat telakan toisen maailmansodan jälkeen.
Historia

Lloyd Foster perusti vuonna 1867 Norddeutsche Schiffbau-Gesellschaftin Gaardeniin lähelle Kieliä. Yrityksen tavoitteena oli valmistaa sota- ja kauppalaivoja. Vuonna 1876 yhtiö valmisti keisari Vilhelm II:n henkilökohtaisen jahdin SMY Hohenzollernin.
Yhtiö ajautui 1879 konkurssiin ja se jouduttiin myymään, jolloin siitä tuli osa Märkisch-Schlesischen Maschinenbau und Hütten-Aktiengesellschaftia. Yhtiö valmisti alusten lisäksi vuoteen 1822 asti höyrykoneita Berliinissä. Muutamaa vuotta myöhemmin yritys ajautui jälleen ongelmiin ja loppuvuodesta 1882 perustettiin uusi yritys, Schiff- und Maschinenbau-Actien-Gesellschaft Germania.
Yhtiö valmisti edelleen jokusen sotalaivan ja sillä oli hyvä maine torpedoveneiden valmistajana. Kuitenkin talousongelmat olivat aina läsnä ja elokuun lopulla 1896 Krupp osti yrityksen kiinnostuttuaan laivanrakennuksesta. Yhtiön telakan pinta-ala kaksinkertaistui 1898–1902 ja se kykeni valmistamaan entistä suurempia aluksia. Vuonna 1902 yhtiö vaihtoi nimensä Friedrich Krupp Germaniawerftiksi.
Vuonna 1908 telakka valmisti Max Oertzin suunnitteleman kuunari Germanian Gustav Krupp von Bohlen und Halbachille. Se oli kokoluokkansa ensimmäinen Saksassa valmistettu jahti. Ennen ensimmäistä maailmansotaa telakka valmisti joukon taistelulaivoja Saksan keisarikunnan laivastolle. Sodan aikana telakka keskittyi sukellusveneiden valmistukseen ja valmisti laivastolle kaikkiaan 84 sukellusvenettä.
Sodan jälkeen telakka palasi siviilialusten valmistukseen. Toisessa maailmansodassa telakka oli eräs tärkeimmistä Kriegsmarinen toimittajista, mihin eräänä syynä oli telakan ja laivaston Kielin tukikohdan läheisyys. Sodan aikana telakalla oli tilaus 240 sukellusveneestä, joista se valmisti 131. Vuonna 1944 telakalla oli töissä yli 10 000 työntekijää, joista noin 11 prosenttia oli pakkotyöläisiä.
Telakalta laskettiin 26. huhtikuuta 1945 vesille viimeinen sukellusvene U-4714, mutta sota päättyi ennen aluksen palvelukseenottamista.
Sodan jälkeen osittain raunioitunut telakka oli eräs ensimmäisistä liittoutuneiden haltuunottamista yrityksistä. Raskaasti pommitetun Kielin asukkaat protestoivat tuloksetta päätöstä vastaan. Telakka romutettiin eikä sitä rakennettu uudelleen. Howaldtswerke-Deutsche Werft osti 1960-luvun lopulla telakka-alueen sukellusveneiden valmistamiseksi. Vuonna 2015 sukellusveneiden valmistus alueella alkoi uudelleen.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Friedrich Krupp Germaniawerft
Käännös suomeksi
Rothesayn linna

| Rothesayn linna |
| --- | --- |

Osoite:  Rothesay, Skotlanti
Rakennustyyppi:  linna
Rakennuttaja:  Alan fitz Walter tai Walter Stewart
Omistaja:  Historic Scotland
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rothesayn linna on raunioitunut linna Buten saarella Skotlannissa. Rauniot koostuvat kappelista, porttihuoneesta, vallihaudasta, ympyrän muotoisesta kehämuurista, johon kuuluu neljä pyöreää tornia. Skotlannissa linna on ainutlaatuinen arvioidun aikaisen rakentamisajankohtansa ja ympyrän muotoisen pohjakaavansa vuoksi. Linna siirtyi valtion omistukseen vuonna 1951.
Kehämuuri on rakennettu noin vuonna 1200 ja sitä on korotettu 1500-luvulla. Sisäpuolella itämuuria vasten kappelin jäännökset, jotka ovat ajoitettu 1400- tai 1500-luvulle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rothesayn linna Wikimedia Commonsissa
Kanava-palkinto

Kanava-palkinto on Kanava-lehden ja Otavan Kirjasäätiön yhteinen tietokirjalle vuosittain myöntämä palkinto. Se myönnetään vuoden parhaalle suomalaiselle politiikan, yhteiskunnan, talouden, historian tai kulttuurin alan tietokirjalle. Se myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 2012. Palkinnon arvo on 10 000 euroa.
Roni Viirlas

| Roni Viirlas> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. toukokuuta 1993 (ikä 31) Turku, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Aurajoen päällikkö (Hokissa)
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  191 cm
Paino:  102 kg
Seura
Seura:  Nice HCA
Sarja:  Ligue Magnus
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  Lukko (SML) TuTo (Mestis) Hokki (Mestis) Jokipojat (Mestis)
Roni Viirlas (s. 20. toukokuuta 1993 Turku) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Ranskan Ligue Magnusin Aigles de Nicessä. Hän on kuvaillut itseään kokoisekseen hyväksi liikkujaksi, jonka suurimmat vahvuudet ovat oman pään pelaamisessa, mutta jolla on valmiuksia olla avuksi myös hyökkäyspäässä.
Ura > Seuraura

Viirlas on Turun Palloseuran kasvatti. Hän oli kaudella 2008–2009 joukkueen C-nuorten tehokkain puolustaja sekä runkosarjassa että SM-karsinnoissa. Viirlas voitti kauden päätteeksi C-nuorten SM-hopeaa. Keväällä 2010 hän voitti B2-nuorten Suomenmestaruuden. Kaudeksi 2010–2011 Viirlas siirtyi Rauman Lukkoon. Kauden päätteeksi Rauman Lukko ry palkitsi hänet joukkueen A-nuorista Easton Pyörä-Nurmi -tsempparipalkinnolla. Kaudella 2011–2012 Viirlas oli Lukon A-nuorten tehokkain puolustaja tehoilla 8+12=20.
Toukokuussa 2012 Viirlas teki kolmivuotisen SM-liigasopimuksen Lukon kanssa. SM-liigadebyyttinsä hän teki 22. tammikuuta 2013 Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Viirlas merkittiin ottelussa Lukon ykköspuolustajapariin Harri Tikkasen viereen ja hän sai jääaikaa 19.28 minuuttia. Viirlas sai ottelussa myös yhden syöttöpisteen Justin Azevedon tekemään maaliin ja hänet palkittiin ottelun Ilta-Sanomien yhden tähden tähtipelaajana. Liigauransa avausmaalin Viirlas teki kolmannessa SM-liigaottelussaan 26. tammikuuta 2013 ylivoimalla Espoo Bluesia vastaan. Hänen liigauransa ensimmäinen playoff-maali syntyi kuudennessa puolivälieräottelussa Jokereita vastaan. Viirlaksen osuma oli Lukon 3–1-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaali ja vei joukkueen välieriin. Hänet palkittiin ottelun Ilta-Sanomien yhden tähden tähtipelaajana. Viirlaksen tulokaskausi toi kaikkiaan 18 runkosarjaottelussa tehot 1+4=5 ja 14 playoff-ottelussa tehot 1+1=2. Hän vietti kaudesta 2012–2013 ison osan myös lainalla Mestis-joukkue Savonlinnan Pallokerhossa. Suurimman osan kaudestaan Viirlas pelasi kuitenkin Lukon A-nuorissa, joissa hän voitti SM-pronssia. Viirlas jakoi tehoilla 3+22=25 A-nuorten SM-liigan puolustajien pistepörssin kahdeksannen sijan KalPan Eppu Rissasen kanssa ja valittiin kauden päätteeksi sarjan tähdistökentälliseen.
Kaudella 2013–2014 Viirlas pelasi peräti viidessä eri joukkueessa; Lukon SM-liigajoukkueessa ja A-nuorissa sekä lainalla Mestiksessä Lempäälän Kisan, TuTon ja Mikkelin Jukureiden joukkueissa. Suurin osa hänen runkosarjastaan eteni kuitenkin TuTossa, jossa Viirlas pelasi 24 ottelua. Lukon SM-liigajoukkueessa Viirlas pelasi kuusi ottelua. Hän ei alkukauden esitystensä myötä kuitenkaan mahtunut enää vakiokokoonpanoon. Toukokuussa 2014 Lukko ja Viirlas purkivat sopimuksensa ja hän löysi samana päivänä uuden seuran TuTosta, jonne Viirlas siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella kaudeksi 2014–2015.
Viirlas siirtyi kaudeksi 2015–2016 vuoden mittaisella sopimuksella Kajaanin Hokkiin. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa. Kaudella 2016–2017 Viirlas jakoi koko Mestiksen karsintasarjan tehotilaston voiton IPK:n Saku Kinnusen kanssa lukemalla +9. Kinnunen vei varsinaisen kärkisijan kuitenkin enempien plussien turvin.
Kaudeksi 2017–2018 Viirlas siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Jokipoikiin. Hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi. Viirlas sijoittui 13 osumallaan koko Mestiksen puolustajien maalipörssissä toiseksi edellään vain TuTon Kalle Valtola.
Viirlas siirtyi kaudeksi 2018–2019 vuoden mittaisella sopimuksella Ranskan Ligue Magnusin Aigles de Niceen.
Ura > Maajoukkueura

Viirlas on pelannut yhteensä neljä nuorten ja seitsemän poikien maaottelua.
Muuta

Viirlas on toisen polven liigakiekkoilija, sillä hänen isänsä Hannu pelasi SM-liigaa TPS:ssä kaudella 1982–1983.
Jo Joyner

| Jo Joyner |
| --- | --- |
 Jo Joyner vuonna 2011
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. toukokuuta 1977 (ikä 47)
Ammatti:  Näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1999–
Aiheesta muualla
jo-joyner.com
IMDb
Joanne Mary Joyner (s. 24. toukokuuta 1977) on englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan ​​Tanya Branningina BBC:n saippuaoopperassa EastEnders ja Mandy Carterina Channel 4:n draamassa Ackley Bridge. Vuodesta 2018 hän on näytellyt Luella Shakespearea BBC:n rikosdraamasarjassa Etsiväari Shakespeare & Hathaway.
Filmografia

| Televisiosarjat> Vuosi | Televisiosarjat> Nimi | Televisiosarjat> Rooli | Televisiosarjat> Jakson nimi / jaksojen määrä |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004–2006 | Syntiset sisaret | Beth Nicholls | Kaikki jaksot |
| 2006–2013, 2015, 2017–2018 | EastEnders | Tanya Branning | Toistuva rooli; 679 jaksoa |
| 2014 | Murdochin murhamysteerit | Cecily McKinnon | Yksi kaksiosainen jakso |
| 2015–2016 | Marley's Ghosts | Pastori | Kaikki jaksot |
| 2017–2021 | Ackley Bridge | Mandy Carter | Toistuva rooli; 30 jaksoa |
| 2018– | Etsiväpari Shakespeare & Hathaway | Luella "Lu" Shakespeare | Päärooli |
Renfe

Kaksi Renfen S-730-mallista junaa lähellä Espanjan Zamoraa.
Renfe (esp. Red Nacional de los Ferrocarriles Españoles) on vuonna 1941 perustettu Espanjan valtiollinen rautatieliikenneyhtiö. Yhtiö jaettiin vuonna 2005 kahdeksi erilliseksi liikelaitokseksi: rautatieverkoston rakentamisesta ja ylläpidosta vastaavaksi Administrador de Infraestructuras Ferroviarias -liikelaitokseksi ja rautatieliikennettä harjoittavaksi Renfe Operadora -liikelaitokseksi. Jälkimmäinen liikelaitos tunnetaan edelleen Renfe-nimellä. Espanjalaisissa kartoissa Renfe tarkoittaa yleisesti paikkakunnan rautatieasemaa.
Espanjan ennen vuotta 1988 rakennetuilla rautateillä on suurempi raideleveys kuin muualla Euroopassa. Syy tähän on Espanjan vaihtelevat pinnanmuodot. Ajateltiin, että leveämmät raiteet mahdollistaisivat suurempien höyrykoneiden käyttämisen vetureissa ja täten helpottaisivat mäkien nousemista. Tähän löydettiin ratkaisu muutamaa vuotta myöhemmin, mutta suurien muutoskustannusten välttämiseksi raiteet ja kalusto päätettiin jättää entiselleen.
Kaukoliikenteen lisäksi Renfe liikennöi Cercanías-lähiliikennejunaverkkoja Espanjan noin 10 suurimmalla kaupunkialueella. Madridissa lähiliikenteen junat joutuivat terrori-iskun kohteeksi 11. maaliskuuta 2004.
AVE-junat ja -radat

Espanjan suurnopeusjunajärjestelmä on nimeltään AVE (Alta Velocidad Española). AVE-rataverkon ensimmäinen osuus Madridin ja Sevillan välillä otettiin käyttöön vuonna 1992, jolloin Madrid oli Euroopan kulttuuripääkaupunki ja Sevillassa oli maailmannäyttely. Myöhemmin rataverkkoa on laajennettu niin, että vuonna 2015 verkon laajuus oli 3 100 kilometriä.
Renfen AVE-junat kulkevat Madridista muun muassa Malagaan, Valenciaan, Valladolidiin ja Barcelonaan sekä Ranskan Marseille’hin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Renfe
Rosa ’Pohjolan Kuningatar’

| Rosa ’Pohjolan Kuningatar’ |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Alaheimo::  Rosoideae
Suku::  Ruusut Rosa
Lajikeryhmä::  Tarhakurtturuusut Rosa Rugosa-Ryhmä
Lajike::  ’Pohjolan Kuningatar’
Katso myös
   Rosa ’Pohjolan Kuningatar’ Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rosa ’Pohjolan Kuningatar’ on Rosa Rugosa -ryhmään eli tarhakurtturuusuihin kuuluva ruusulajike, jolle on tunnusomaista kerratut, tumman purppuranpunaiset, ruusuntuoksuiset kukat. Ruusu muistuttaa hansaruusua, mutta on tätä pienikukkaisempi, lyhytkasvuisempi ja versoiltaan sirompi. Ruusu on kulkeutunut Suomeen 1800-luvun loppupuolella. Se on säilynyt vanhoissa puutarhoissa Pohjois-Suomeen asti. Helsingissä sen vanhoja kasvustoja löytyy muun muassa Suomenlinnasta ja huvilapuutarhoista.
Alkuperä

Ruusu risteytettiin Pietarin kasvitieteellisessä puutarhassa 1860-luvulla. Sitä pidetään taiganruusun (Rosa davurica) ja jonkin tarhakurtturuusun (Rosa Rugosa-ryhmä) risteymänä. Tarhakurtturuusun siemenet lähetti Japanista Pietariin venäläinen kasvitutkija K. J. Maximowicz. Taiganruusu kasvaa luonnonvaraisena Koillis-Aasiassa. Kasvitieteellisen puutarhan johtaja E. A. von Regel kiinnitti huomionsa kauniiseen kerrannaiskukkaiseen pensaaseen, jota ryhdyttiin kasvattamaan ja lisäämään. E. A. von Regel antoi ruusulle vuonna 1876 venäläisen nimen ’Tsaritsa Severa’ ja saksalaisen nimen 'Kaiserin des Nordens', jotka molemmat tarkoittavat ’Pohjolan Kuningatarta’. Ruusun ruotsinkielinen nimi on ’Nordens Drottning’.
Ruusua on ollut myynnissä ainakin Viipurissa jo 1870-luvun lopulla ja Vaasassa 1890-luvun lopulla. Martta-järjestön puutarhakonsulentit istuttivat sitä Suomeen 1900-luvun alussa.
Kuvaus

Rosa ’Pohjolan Kuningatar’ kasvaa Suomessa 1–1,5 metriä korkeaksi tuuheaksi, pystyhaaraiseksi, siroksi pensaaksi. Versojen ja oksien piikit ovat suoria ja neulasmaisia. Lehdet ovat soikeita, kärjestään suippoja, lievästi sahalaitaisia. Runsas, muutamia viikkoja kestävä kukinta alkaa Etelä-Suomessa kesä–heinäkuussa ja Pohjois-Suomessa heinä–elokuussa. Kukat ovat kerrattuja, tummanpunaisia tai tummanpurppuranpunaisia, halkaisijaltaan 5–7 cm, avautuessaan kuppimaisia. Vasta-auenneen kukan tuoksu on keskivoimakas, miellyttävä, pehmeä ruusun tuoksu. Jälkikukinta on vähäistä. Pyöreitä, punaisia kiulukoita muodostuu niukasti. Ruusu kasvattaa juurivesoja. Se viihtyy aurinkoisella tai puolivarjoisalla kasvupaikalla, tuoreessa, runsasravinteisessa maaperässä. Lajike sietää myös auringon paahdetta ja kuivuutta. Ruusu on hyvin talvenkestävä. Sen vanhemmat, taiganruusu ja kurtturuusu, ovat alkuperäisiä Venäjän Kaukoidässä. Lajike menestyy Suomessa Lappia myöten kasvuvyöhykkeillä I–VII.
Rosa 'Pohjolan Kuningatar'
Rose Lagercrantz

Rose Lagercrantz
Rose Lagercrantz (s. 12. kesäkuuta 1947 Tukholma) on ruotsalainen kirjailija. Hän julkaisi ensimmäisen kirjansa vuonna 1973. Hän kirjoitti aluksi lähinnä lasten- ja nuortenkirjallisuutta, mutta myöhemmin hän on kirjoittanut enemmän aikuisten kirjallisuutta. Hän on parhaiten tunnettu Metteborgia käsittelevistä kirjoistaan sekä kirjasta Flickan som inte ville kyssas, josta hän vuonna 1995 sai August-palkinnon. Lastenkirjoistaan hän on saanut mm. Astrid Lindgren -palkinnon. Lagercrantzin kirjoja on käännetty muun muassa venäjäksi, saksaksi, koreaksi, japaniksi ja italiaksi.
Rose Lagercrantz on vuodesta 1966 ollut naimisissa Hugo Lagercrantzin kanssa.
Suomennetut teokset

Samuel Elias 8 vuotta.  (Hemligt i huvet på Samuel Elias, 1974)  Suomentanut Marjatta Kapari. Helsinki:  Tammi, 1975.  ISBN 951-30-3191-8
Anna, merenneito.  (Tröst åt Pejter, 1974)  Suomentanut Kerttu Manninen. Weilin+Göös, 1977.  ISBN 951-35-1187-1
Huomenna nähdään, Anna.  (Räddarinnan, 1976)  Suomentanut Kerttu Manninen. Weilin+Göös, 1978.  ISBN 951-35-1587-7
Pitkä, pitkä matka.  ((Den långa, långa resan, 1995) Kuvitus: Ilon Wikland)  Suomentanut Laura Voipio. WSOY, 1996.  ISBN 951-0-20993-7
Lagercrantz, Rose & Lagercranz Samuel: Metteborgin kootut seikkailut.  ((Metteborgs samlade öden och äventyr i ettan, tvåan och trean, 1995) Kuvitus: Eva Eriksson)  Suomentanut Raija Rintamäki. Mäkelä, 2017.  ISBN 978-952-341-009-1
Onnentyttö Dunne.  ((Mitt lyckliga liv, 2010) Kuvitus: Eva Eriksson)  Suomentanut Raija Rintamäki. Mäkelä, 2016.  ISBN 978-951-883-796-4
Sydämeni hyppii ilosta.  ((Mitt hjärta hoppar och skrattar, 2012) Kuvitus: Eva Eriksson)  Suomentanut Raija Rintamäki. Mäkelä, 2016.  ISBN 978-951-883-880-0
Silloin olin tosi onnellinen.  ((Sist jag var som lyckligast, 2014) Kuvitus: Eva Eriksson)  Suomentanut Raija Rintamäki. Mäkelä, 2017.  ISBN 978-951-883-920-3
Dunnen elämää.  ((Livet enligt Dunne, 2015) Kuvitus: Eva Eriksson)  Suomentanut Raija Rintamäki. Mäkelä, 2017.  ISBN 978-952-341-008-4
Nähdään kun nähdään.  ((Vi ses när vi ses, 2016) Kuvitus: Eva Eriksson)  Suomentanut Raija Rintamäki. Mäkelä, 2018.  ISBN 978-952-341-109-8
Onnekas ken Dunnen saa.  ((Lycklig den som Dunne får, 2018) Kuvitus: Eva Eriksson)  Suomentanut Raija Rintamäki. Mäkelä, 2019.  ISBN 978-952-341-208-8
Hyvä kun on rakkautta.  ((Kärlek är bättre än ingen kärlek, 2019) Kuvitus: Eva Eriksson)  Suomentanut Raija Rintamäki. Mäkelä, 2020.  ISBN 978-952-341-431-0
Aiheesta muualla

Rose Lagercrantzin verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat 2  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Snapsi

Snapsien juontia
Snapsi eli kertanaukku on pieni, usein ruokaryyppynä tarjottu annos väkevää alkoholijuomaa. Se on osa pohjoismaista juomakulttuuria, mutta snapsit tunnetaan myös Venäjällä sekä Itä- ja Keski-Euroopan maissa.
Snapsien nauttiminen

Snapsi on tyypillisesti tilavuudeltaan noin 2 cl. Se tarjoillaan snapsilasista jäähdytettynä, joskus suoraan pakkasesta, ja juodaan usein kertasiemauksella, eli "Pohjanmaan kautta". Ruotsalaisessa ja suomenruotsalaisessa kulttuurissa snapsien kanssa lauletaan usein juomalauluja eli snapsvisor.
Snapsit eri maissa

Tanskassa ja Norjassa snapsi on lähes aina akvaviittia, ja sitä juodaan etenkin joulun aikaan. Ruotsissa snapsit ovat yleensä akvaviittia tai votkaa, ja ne liittyvät olennaisena osana perinteiseen voileipäpöytään ja rapujuhliin. Suomessa snapsit ovat useimmiten votkaa tai viinaa, esimerkiksi Koskenkorvaa. Klassinen Suomessa nautittu snapsi onkin Koskenkorvan modifikaatio "salmari". Marskin ryyppy on tunnettu suomalainen snapsi. Venäjällä juodaan snapseina votkaa, etenkin alkupalojen eli zakuskin kanssa.
Eteläisemmässä ja läntisemmässä Euroopassa aperitiivit täyttävät snapsien paikan ruokahalun herättäjinä ja aterian avaajina.
Ekstremofiili

Ekstremofiilisia bakteereja geysirissä.
Ekstremofiili on eliö, joka joko sietää erilaisia ääriolosuhteita tai jopa vaatii niitä elääkseen. On tärkeää huomata, että ääriolosuhteet määritellään tässä ihmiskeskeisesti. Organismin itsensä kannalta sen elinympäristön olosuhteet ovat tietenkin täysin normaaleja.
Ekstremofiilien määrittely

Ekstremofiileihin kuuluu kaikkien kolmen elämänalueen jäseniä eli bakteereja, arkeoneja ja eukaryootteja. Suurin osa ekstremofiileistä on arkeoneja. Ekstremofiili termiä ja arkeonia käytetään joskus toistensa synonyymeinä. Tämä voi johtaa harhaan, koska monet bakteerit sekä eukaryootit, kuten hiivat, sienet, alkueläimet ja levät, voivat olla ekstremofiilejä. Bakteereista parhaiten äärimmäisiin olosuhteisin sopeutuneita ovat sinilevät, joita kasvaa Etelämatereella jäässä sekä kuumissa lähteissä. Niitä voi kasvaa myös suolajärvissä ja emäksisissä järvissä. Ne myös sietävät suuria metallipitoisuuksia, kserofiilisiä olosuhteita eli vähäistä veden saatavuutta. Niitä esiintyy kuitenkin harvoin happamissa ympäristöissä, joiden pH-arvot ovat alle 5–6.
Kaikki ekstremofiilit eivät ole yksisoluisia eliöitä. Esimerkkejä monisoluisista ekstremofiileistä ovat esimerkiksi termofiilinen pompeijinmato (Alvinella pompejana), psykrofiilinen hyönteisryhmä Grylloblattodea, joka viihtyy alle 15 °C:n lämpötiloissa, ja antarktisissa vesissä elävä krillilaji etelänkrilli (Euphausia superba).lähde?
Äärimmäisten elinolosuhteiden tutkimuksesta on tullut yksi tärkeimpiä astrobiologian osa-alueita. Ekstremofiilien ja niiden ekosysteemien biologian ymmärtäminen mahdollistaa hypoteesien kehittämisen siitä millaisissa olosuhteissa voi elämää syntyä muualla maailmankaikkeudessa. Ekstremofiilejä voidaan pitää malliorganismeina tutkittaessa mahdollisen maapallon ulkopuolisen elämän olosuhteita.