stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tsubasa Honda
Aiheesta muualla

Tsubasa Honda MyDramalist-sivustolla (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Tsubasa Honda
Käännös suomeksi
It's Okay to Not Be Okay

| It's Okay to Not Be Okay> 사이코지만 괜찮아 |
| --- | --- |

Tyyli:  draama
Kestoaika:  70 min
Pääosissa:   Kim Soo-hyun  Seo Ye-ji 
Alkuperämaa:   Korean tasavalta
Alkuperäiskieli:  korea
Verkko:   tvN  Netflix
Esitetty:  20. kesäkuuta 2020 – 9. elokuuta 2020
Jaksoja:  16
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Story TV Gold Medalist Studio Dragon
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
It's Okay to Not Be Okay (hangul: 사이코지만 괜찮아; uudistettu latinisaatio: Saikojiman gwaenchana) on televisioyhtiö tvN:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Kim Soo-hyun ja Seo Ye-ji.
Suomessa sarja alkoi samanaikaisesti Netflixissä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Kim Soo-hyun  | … |  Moon Gang-tae   |
|  Seo Ye-ji  | … |  Ko Moon-young   |
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
James Cardigan

Lordi Cardigan
James Thomas Brudenell, Cardiganin 7. jaarli (16. lokakuuta 1797 Hambleden, Buckinghamshire – 28. maaliskuuta 1868 Deene Park, Northamptonshire) oli brittiläinen kenraali. Hänet muistetaan parhaiten siitä, että hän johti surullisenkuuluisaa kevyen prikaatin hyökkäystä Krimin sodan Balaklavan taistelussa vuonna 1854.
Hän kävi Christ Churchin collegea Oxfordissa ja oli parlamentin alahuoneen jäsenenä vuosina 1818–1829 nimellä lordi Brudenell. Cardiganin jaarlin arvon hän peri isältään vuonna 1837. Hän liittyi armeijaan vuonna 1824, vanhempana kuin yleensä oli tapana, mutta yleni sen jälkeen nopeasti, saaden 1832 everstiluutnantin arvon husaarirykmentissä. Cardigan riitautui usein alaistensa upseeriensa kanssa ja kohteli näitä ankarasti. Määrättyään erään upseerin laittomasti arestiin hänet tuomittiin sotaoikeudessa ja erotettiin sen seurauksena armeijasta vuonna 1834. Kaksi vuotta myöhemmin hän pääsi kuitenkin sukunsa vaikutusvallan avulla takaisin palvelukseen, 11. kevyen rakuunarykmentin (sittemmin 11. husaarirykmentin) komentajaksi. Cardigan käytti runsaasti omia varojaan tehdäkseen rykmentistään mahdollisimman tyylikkään. Hän joutui uudelleen vaikeuksiin oltuaan riidan päätteeksi laittomassa kaksintaistelussa alaisensa, kapteeni Harvey Tuckettin kanssa, ja haavoitettuaan tätä. Cardiganin pyynnöstä tapaus käsiteltiin ylähuoneessa, jossa hän vapautui syytteistä lakiteknisten seikkojen ansiosta. Julkisuudessa tämä nostatti arvostelua.
Cardigan jatkoi rykmenttinsä komentajana, kunnes hänet 1854 ylennettiin kenraalimajuriksi. Krimin sodan puhjettua samana vuonna hänet nimitettiin kevyen ratsuväkiprikaatin komentajaksi. Hän joutui näin lankonsa, jaarli Lucanin alaiseksi, vaikka ei tullut tämän kanssa lainkaan toimeen. Cardiganin kevyt prikaati ei juurikaan osallistunut taisteluihin, ennen kuin 25. lokakuuta 1854 Lucan antoi sille väärinkäsityksestä johtuneen kohtalokkaan määräyksen lähteä hyökkäykseen venäläisten ylivoimaista asemaa vastaan. Cardigan epäili lordi Raglanilta peräisin olleen määräyksen mielekkyyttä, mutta lähti silti epäröimättä hyökkäykseen, josta itse selvisi hengissä. Runoilija Alfred Tennyson teki tapauksen pian kuuluisaksi runossaan ”Kevyen prikaatin hyökkäys” (1855) ja julkisuudessa Cardiganista tehtiin rohkeuden perikuva. Palattuaan kotimaahansa hänet nimitettiin ratsuväen ylitarkastajaksi. Vuonna 1861 hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi. Hän kuoli vammoihin, jotka sai myöhemmin pudottuaan hevosen selästä.
Lordi Cardiganin nimestä tulee englannin kielen napitettua villatakkia tarkoittava sana cardigan, sillä hänen sanottiin pitäneen tällaista vaatetta kuuluisan kevyen prikaatin hyökkäyksen aikana.
James Cantion

| Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten rugby. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten rugby. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten rugby. Olympialaiset  | Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta> Miesten rugby. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Pariisi 1900 | joukkuekilpailu |  |
James Cantion oli brittiläinen rugbypelaaja, joka edusti London Irishiä. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa ja kuului siellä hopeaa saaneeseen Moseley Wanderers -joukkueeseen.
Tongcheng (Anhui)

Tongcheng Anqingissa.
Tongcheng (kiin.: 桐城市; pinyin: Tóngchéng Shì) on piirikuntatason kaupunki prefektuuritason kaupunki Anqingissa Anhuin maakunnassa Kiinassa.
Tongchengin väkiluku oli 750 000 vuoden 2010 lopussa ja pinta-ala on 1 472 neliökilometriä.
Tongchengin postinumero on 231400.
Touho Ankka

| Touho Ankka |
| --- | --- |
 Touho Ankka
Ensi- esiintyminen:  Touho-serkun toilauksia (1964)
Kustantaja:  Disney (useilla kustantamoilla lisenssi)
Henkilötiedot
Koko nimi:  Touho Ankka
Status:  Aku Ankan serkku
Luonteenpiirteet:  Into ja tarmokkuus
Suhteet
Vanhemmat:  Unto Ankka (isä) Aino Kaakkuri (äiti)
Sisarukset:  Sisuvius Ankka
Isovanhemmat:  Kaino-Vieno Ankka Hepsu Ankka
Tädit ja sedät:  Aaron Ankka (setä) Dora Ankka (täti)
Sisarusten lapset:  Toimi Ankka
Serkut:  Hannu Hanhi Aku Ankka  Della Ankka Hansu Hanhi (pikkuserkku)   Into Ankka (pikkuserkku)
Tutut:  Pelle Peloton Iines Ankka Lepakkoankka (Alter Ego)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Touho Ankka (engl. Fethry Duck) on Aku Ankka -sarjakuvissa esiintyvä Akun serkku.
Käsikirjoittaja Dick Kinney ja piirtäjä Al Hubbard loivat vuonna 1963 tämän pitkätukkaisen, harvahapsisen ja pipopäisen hahmon, joka esiintyi ensi kerran sarjakuvassa The Health Nut (julkaistu 1964, Suomessa nimellä Touho-serkun toilauksia, Aku Ankka -lehdet 16/1966 ja 4/2004). Tarina sai pian jatkoa, ja yhdysvaltalaisten taiteilijoiden (muun muassa Tony Strobl) lisäksi hahmoa kehittivät erityisesti Ranskan, Italian ja Brasilian ankantekijät.
Muuta

Touho on selvästi aikansa lapsi: hänen ulkomuodossaan ja elämänasenteessaan on selviä viittauksia 1950- ja 1960-lukujen beatnik- ja hippikulttuureihin. Touhon ennakkoluuloton optimismi ja ylitsevuotava itsevarmuus saavat arkisimmankin tapahtuman usein riistäytymään käsistä mitä mielikuvituksellisimmalla tavalla. Monipuolisen vaikkakin hataran sivistyksensä Touho on saanut lähinnä kirjekurssien kautta, ja vaikuttavienkin diplomien ja oppiarvojen myöntäjäksi paljastuu yleensä Leväperän opisto tai jokin muu vähemmän arvovaltainen opinahjo.
Into, tarmokkuus ja liki pohjaton hyväntahtoisuus paikkaavat kuitenkin aukot taidoissa ja värikkäänä ja ennakkoluulottomana elämäntaiteilijana Touho on täydellinen aisapari toisinaan jopa liialliseen varovaisuuteen taipuvaiselle Akulle. Vaikka Touho tarkoittaa aina hyvää, hän ajautuu todella helposti erilaisten muotivirtausten pauloihin ja saa yleensä myös Akun vaikeuksiin. Touho ja Aku nähdään monissa Aku Ankan taskukirjoissa agentteina joko Roope Ankan perustamassa ATP:ssä (Ankan Tiedustelu Palvelussa), muukalaisia vastaan taistelevassa PAM:issa (Päihitämme Avaruuden Muukalaiset) tai Roope Ankan sanomalehden toimituksessa. Brasiliassa Touho nähdään myös Lepakkoankkana Taikaviitan apurina.
Touho on pukeutunut yleensä punaiseen paitaan ja myssyyn, mutta hän esiintyy sarjakuvissa varsin harvoin. Don Rosan luoman Aku Ankan sukupuun mukaan hän on Sisuvius Ankan veli ja Aino ja Unto Ankan poika.
DuckTales-sarjan toisella tuotantokaudella Touho Ankka teki ensimmäisen animaatiodebyyttinsä. Sarjassa hänen äänenään toimii Tom Kenny.
Aiheesta muualla

Touho Ankan esittely Aku Ankan sivuilla
The Way of the Exploding Guitar

| The Way of the Exploding Guitar Mr>  Fastfinger |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu:  1. huhtikuuta 2009   5. toukokuuta 2009
 Tuottaja(t): Mika Tyyskä
 Tyylilaji: hard rock
 Kesto: 49.42
 Levy-yhtiö: Elektrik Pyjamas
Mr. Fastfingerin muut julkaisut
|   | The Way of the Exploding Guitar 2009 | In Motion 2012 |
The Way of the Exploding Guitar on kitaristi Mr. Fastfingerin vuonna 2009 julkaistu esikoisalbumi. Kitarainstrumentaalimusiikkia voi luonnehtia hard rockiksi.
Albumin nauhoitus saatiin päätökseen marraskuussa 2008. The Way of the Exploding Guitar nauttii kansainvälisestä kulttimaineesta, ja keräsi loistavia arvosteluja niin Suomessa  kuin maailmallakin .  Kappale "Epic" sai arvostusta ja se julkaistiin myös Mad Guitar Recordsin kokoelma-albumilla Melodic Soloists.
Kappaleet

Enter – 1.04
Go Flash Go – 5.16
Wax on – Wax off – 5.43
Goldfish – 2.55
The Ninjas I – 3.21
Humble Moves – 3.24
Big Trummors – 5.32
Zing Zing – 4.24
Creatures of the Midnight – 4.39
The Ninjas II  – 2.40
Once There was a Tree – 1.01
Epic – 5.46
Exploding Solo – 1.30
Tapping Boogie – 2.51
Kokoonpano

Mr. Fastfinger – kitara
Thomas Törnroos – rummut
Lasse Rantanen – basso
Kokoonpano > Vierailijat

Jordan Rudess – koskettimet kappaleessa ”Big Trummors”
Niko Tsonev – kitara kappaleissa ”The Ninjas I” ja ”The Ninjas II”
Mattias Eklundh – kitara kappaleissa ”The Ninjas I” ja ”The Ninjas II”
Christophe Godin – kitara kappaleissa ”The Ninjas I” ja ”The Ninjas II”
Ran Ran du Ran – erhu
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi: 9/10
Aiheesta muualla

The Way of The Exploding Guitar Last.fm -sivustolla (englanniksi)
Arvostelu Imperiumi.net:issä
Desibeli.net:in arvostelu
Shredaholic.com - esittely (englanniksi)
Blind-summit.co.uk - haastattelu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Tongariron kansallispuisto

| --- | --- |
Sijainti:   Uusi-Seelanti 
Lähin kaupunki:  National Park
Pinta-ala:  795,96 km²
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  Tongariro National Park 
Tyyppi:  Kansallispuisto 
Perustettu:  1894
Kävijämäärä:  1 000 000
Hallinto:  Department of Conservation
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Tongariron kansallispuisto on Uuden-Seelannin vanhin kansallispuisto. Se sijaitsee Pohjoissaarella ja on ollut Unescon Maailmanperintöluettelossa vuodesta 1990 lähtien.
Tongariron kansallispuistosta tuli maailman neljäs kansallispuisto, kun se avattiin lokakuussa 1894. Puiston keskellä sijaitsevat Ruapehun, Ngauruhoen ja Tongariron toimivat tulivuoret. Puiston pinta-ala on 795,98 km². Se sijaitsee 330 kilometriä Aucklandista etelään ja 320 kilometriä Wellingtonista pohjoiseen. Puisto on myös lähellä Taupojärveä. Lännessä sijaitsevat Whanganuijoki ja Whanganuin kansallispuisto.
Tongariron kansallispuisto kuuluu lauhkeaan vyöhykkeeseen. Alue on maoreille historiallisesti tärkeä ja siellä sijaitsee yhä joitain heidän uskonnollisia kohteitaan. Puiston nykyinen kävijämäärä on noin miljoona vuodessa, joista ulkomaisia vierailijoita arvioidaan olevan yli satatuhatta vuosittain.
Kansallispuisto on yksi maailmanperintöluettelon sekakohteista, eli se täyttää sekä kulttuuri- että luonnonkohteille asetettuja vaatimuksia. Kansallispuiston vuoret ovat merkittäviä maorien kulttuurissa, ja lisäksi puistossa on aktiivisia ja sammuneita tulivuoria, monipuolisia ekosysteemejä ja mahtavia maisemia. Se täyttää maailmanperintöluettelon kriteerit VI, VII ja VIII.
Kansallispuiston alueella on tulivuorimassiivi. Alue sijaitsee Pohjoissaaren tuliperäisten alueiden kesiosassa. Massiivin pääosa on Tongariron tulivuori, jonka yläosat ovat romahtaneet usean suuren perättäisen purkauksen johdosta. Tilalle on muodostunut useita kraattereita ja kaksi huippua. Massiivissa on jäännöksiä 12 kartiosta. Massiivin keskiosasta purkautuu kaasuja. Tongariron huipuista toinen on 1968 metriä ja toinen 1959 metriä korkea. Korkeammalle huipulle on tiedetysti kiivetty 1867. Eteläisen kraatterin läheisen solan kautta kulkee vaellusreitti, joka memee Mangatepopon majalta Ketetahin majalle ja se jatkuu Red Craterin harjanteelle ja edelleen Emerald Lakesin järvelle.
Mount Ruapehu ja Mount Ngauruhoe Rangipon aavikolta nähtynä.
Tulitangara

| Tulitangara |
| --- | --- |
 Koiras
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kardinaalit Cardinalidae
Suku::  Tulitangarat Piranga
Laji::  olivacea
Kaksiosainen nimi
 Piranga olivacea  (Gmelin, 1789) 
 Tulitangaran levinneisyys
Katso myös
   Tulitangara Wikispeciesissä   Tulitangara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tulitangara (Piranga olivacea) on kardinaalien (Cardinalidae) heimoon ja tulitangaroiden (Piranga) sukuun kuuluva lintulaji.
Levinneisyys ja elintavat

Tulitangaraa tavataan Pohjois- ja Etelä-Amerikasta. Laji on muuttolintu. Sen elinympäristöä ovat metsät. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut tulitangaran elinvoimaiseksi lajiksi.
Tulitangara käyttää ravinnokseen hyönteisiä, useimmiten heinäsirkkoja, hämähäkkejä tai lieroja.
Tonghain maanjäristys

| Tonghain maanjäristys |
| --- | --- |

Päivämäärä:  4. tammikuuta 1970
Syvyys:  13 km
Episentrumin sijainti:  25.96°N, 101.32°E
Maat, joihin vaikutukset ulottuivat:   Kiina
Henkilövahingot:  10 000 kuollutta
Tonghain maanjäristys, joka surmasi yli 10 000 ihmistä, tapahtui 4. tammikuuta 1970 Tonghaissa Kiinassa. Kulttuurivallankumouksen vuoksi siitä ei uutisoitu paljoakaan kymmeneen vuoteen. Kiinan hallitus lähetti kymmeniä tuhansia kappaleita Pientä punaista kirjaa, rintamerkkejä ja surunvalittelukirjeitä henkiin jääneille.
Tsubaki (1918)

| Tsubaki / 椿 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Kuren laivastoarsenaali
Kölinlasku:  5. marraskuuta 1917
Laskettu vesille:  23. helmikuuta 1918
Palveluskäyttöön:  30. huhtikuuta 1918
Poistui palveluskäytöstä:  1. huhtikuuta 1935
Tekniset tiedot
Uppouma:  850 t (normaali) 1 100 t (kuormattu)
Pituus:  85,8 m (vesiraja)
Leveys:  7,7 m
Syväys:  2,3 m
Koneteho:  17 500 shp
Nopeus:  31,5 solmua
Miehistöä:  110
Aseistus
Aseistus:  3 × 120 mm/45 -tykkiä 2 × 7,7 mm konekivääriä 6 × 452 mm torpedoputkea
Tsubaki (jap. 椿) oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1918 valmistunut Enoki-luokan hävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1917 hankinnoissa Kuren laivastontelakalta, missä köli laskettiin 5. marraskuuta 1917. Alus laskettiin vesille 23. helmikuuta 1918 ja valmistui kaksi kuukautta myöhemmin 30. huhtikuuta.
Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1935.
It's Showtime

| It's Showtime |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  Yksityinen
Perustettu:  1998
Perustaja:  Simon Rutz & Edwin van Os
Lakkautettu:  2012
Kotipaikka:  Amsterdam, Alankomaat
Toimiala:  Potkunyrkkeily organisaatio
Emoyhtiö:  European Fighting Network
Kotisivu:  www.itsshowtime.nl
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
It's Showtime oli kansainvälinen potkunyrkkeilyorganisaatio. Se perustettiin 1998 ja sen pääkonttori oli Amsterdamissa. Glory osti It's Showtimen vuonna 2012, jonka myötä toiminta lakkautettiin.
Medianäkyvyys

It's Showtimen tapahtumat televisioitiin Setanta Sportsilla, JSportsilla, TV Esporte Interativolla ja The Fight Networkilla.
Säännöt

Potkunyrkkeilyottelut käytiin K-1 säännöillä kolme kolmen minuutin erillä ja mestaruusottelut viisi kolmen minuutin erillä. Painoluokkia oli kahdeksan.
Viimeiset mestarit

| Painoluokka | Mestari | Päivämäärä | Puolustetut ottelut |
| --- | --- | --- | --- |
| 95PLUS |  Daniel Ghiţă | 28. tammikuuta 2012 | 0 |
| 95MAX |  Danyo Ilunga | 6. maaliskuuta 2011 | 3 |
| 85MAX |  Jason Wilnis | 10. marraskuuta 2012 | 0 |
| 77MAX |  Atrjom Levin | 18. joulukuuta 2010 | 1 |
| 73MAX |  L'houcine Ouzgni | 28. tammikuuta 2012 | 0 |
| 69MAX |  Andy Souwer | 30. kesäkuuta 2012 | 0 |
| 65MAX |  Orono Wor Petchpun | 16. toukokuuta 2009 | 1 |
| 61MAX |  Masahiro Yamamoto | 21. heinäkuuta 2012 | 0 |
Tietokonetyövuosi

Tietokonetyövuosi (engl. computer-year tai years of computer time) on käsite, jolla kuvataan yhden tietokoneen, tai yleisemmin usean tietokoneen tekemää yhteistä työmäärää. Termiä vastaava ihmisten työmäärää arvioiva termi on henkilötyövuosi.
Termiä voidaan käyttää, kun halutaan arvioida työtä, jonka hajautettuun tietojenkäsittelyyn (engl. grid computing) perustuvaan projektiin kuuluvat tietokoneet ovat yhdessä tehneet projektin hyväksi.
Yksi tietokonetyövuosi voidaan määritellä siten, että se on yhden tietokoneen tekemä työmäärä, kun kone on käynnissä yhden vuoden ajan ja käyttää laskentatehonsa kokonaisuudessaan tehtävän suorittamiseen. Termin käyttöä rajoittaa kuitenkin se, että erityyppiset tietokoneet voivat olla laskentateholtaan hyvin erilaisia (vrt. kotitietokone ja supertietokone).
Termin tietokonetyövuosi käyttö on mielekästä silloin, kun projektiin osallistuvat tietokoneet ovat hyvin samantyyppisiä. Esimerkiksi useat hajautetun tietojenkäsittelyn projektit on suunniteltu pelkästään kotitietokoneille.
Vuonna 1999 käynnistyneen SETI@home -projektin sanotaan ylittäneen 2 miljoonan tietokonetyövuoden rajan (2004).
Aiheesta muualla

SETI@home -projekti
BBC - uutinen alkuluvun löytämisestä
University of Essex (Arkistoitu – Internet Archive) -   projekti syöpälääkityksen löytämiseksi
Thunder in the Distance

| Thunder in the Distance Place Vendome |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1. marraskuuta 2013
 Tuottaja(t): Dennis Ward
 Tyylilaji: hard rock
 Kesto: 53.52
 Levy-yhtiö: Frontiers
Place Vendomen muut julkaisut
| Streets of Fire 2009 | Thunder in the Distance 2013 | Close to the Sun 2017 |
Thunder in the Distance on Place Vendomen kolmas albumi, se julkaistiin vuonna 2013 levymerkillä Frontiers Records.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Talk to Me | Alessandro Del Vecchio | 4.03 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Power of Music | Del Vecchio | 4.03 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Broken Wings | Brett Jones | 4.20 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Lost in Paradise | Timo Tolkki | 3.53 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | It Can't Rain Forever | Camilla Andersson/Sören Kronqvist/Thomas Vikström | 4.05 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Fragile Ground | Jones | 4.10 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Hold Your Love | Del Vecchio | 4.35 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Never Too Late | Del Vecchio | 3.30 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Heaven Lost | Del Vecchio/Carmine Martone | 4.40 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | My Heart Is Dying | Tommy Denander/Nina Söderqvist | 3.07 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Break Out | Magnus Karlsson | 4.34 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Maybe Tomorrow | Andrea Cantarelli/Roberto Tiranti | 4.24 |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Thunder in the Distance | Del Vecchio | 4.28 |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Michael Kiske – laulu
Uwe Reitenauer – kitara
Dennis Ward – basso
Dirk Bruinenberg – rummut
Gunther Werno – koskettimet
Arvostelut

Melodic:
Sea of Tranquility:
Soundi:
Aiheesta muualla

Thunder in the Distance Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Thunder in the Distance Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Thunder in the Distance
Käännös suomeksi
Itä-Saksa (yhtye)

Itä-Saksa vuonna 2017.
Itä-Saksa on suomalainen yhtye, joka soittaa avantgarde-vaikutteista elektroa. Aiemmin yhtyettä on yritetty mahduttaa muun muassa industrialin kategoriaan.
Das Monument -albumi

Vuonna 2017 ilmestyneellä Das Monument -albumilla mukana ovat laulaja Jarkko Soikkeli, kitaristi Kalle Sundström ja koneista sekä tuotannosta vastaava Hiili Hiilesmaa. Lisäksi mukana on jälleen joukko vierailijoita, muun muassa experimental-artisti Timo van Luijk ja Don Huonot -yhtyeessä soittanut Jukka Puurula. Das Monument on yhtyeen ensimmäinen albumi 16 vuoteen. Sen on julkaissut Concorde Music Company.
Historia

Itä-Saksa on perustettu 1989 Berliinin muurin murtumisen aikoihin. Yhtyeen perustivat Keravalla naapurukset laulaja Jarkko Soikkeli ja tuottaja Hiili Hiilesmaa. Alussa toimintaan kuului muutakin kuin musiikin tekemistä. Syntyi undergroundelokuvia, muun muassa Zock ja Harmin kansa, Zockin pojan kosto ja paluu, sekä portugalinkielinen western Branco De Neve.
Mukana oli myös performanssitaidetta, ja Itä-Saksa osallistui nuorten tanssikilpailuun teoksella "Ydinlintu". Yhtye kuitenkin hylättiin kilpailusta, sillä tuomaristo totesi, ettei esitys ollut tanssia ja että oli kuitenkin mukavaa että pojat olivat liikkeellä.
Heti alusta lähtien mukana on ollut visuaalinen puoli. Jo ensimmäisissä duona tehdyissä esiintymisissä yhtyeellä oli diaprojektori ja C-kasetille tehtyjä taustanauhoja mukana. Mukana oli muun muassa "Limav***u" ja "Minulta on revitty tylsät sakset perseestä" -nimisiä kappaleita.
Kitaristi Kalle Sundström liittyi Itä-Saksaan 1994, ja tuottaja Mikko Karmila otti yhteyttä 1995 nähtyään yhtyeen kuvan Rumbassa demoarvion yhteydessä. Ratkaiseva askel kohti esikoisalbumin tekoa otettiin, kun yhtye voitti Rumban demokilpailussa studioaikaa Ylen M1-studiolta.
Itä-Saksan konsertit ovat spektaakkelimaisia. Yhtyeellä onkin aina ollut kaksi erilaista kokoonpanoa: studiokokoonpano ja livekokoonpano. Mukana on ollut noin 10 hengen ryhmä soittajineen ja teknikoineen. Erityistä on muun muassa ollut videotaiteilija Antti Kuivalaisen luomat videot, jotka pyörivät esiintymisen taustalla suurella näytöllä. Jokainen konsertti on ollut visuaaliselta ilmeeltään erilainen.
Itä-Saksa on esiintynyt edellisen kerran 17. toukokuuta 2013. Silloin yhtye julkaisi myös coverversion Falcon kappaleesta "Amadeus".
Albumit

Kontrol (1995, Itä-Saksa, Zen Garden)
Let's Kompromise (1998, Johanna Kustannus)
Man The Machines (2000, Itä-Saksa, Johanna Kustannus)
Das Monument (2017, Concorde Music Company)
Live-kokoonpano

Jarkko Soikkeli – laulu
Hiili Hiilesmaa – koneet ja laulu
Kalle Sundström – kitara
Jukka Puurula – basso ja laulu
Markku Niiranen – kitara
Antti Lehtinen – rummut
Antti Kuivalainen – videot
Mikko Karmila – miksaus
Pasi Heikkilä – kakkosbasso (vuoteen 2000 asti)
Das Monumentin arvioita

nordicspotlight.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Kaaoszine.fi (Arkistoitu – Internet Archive): 9/10
Keskisuomalainen: 4/5
Desibeli.net: 4/5
Itä-Saksa live
James Carter (aitajuoksija)

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  James Carter (aitajuoksija) |  James Carter (aitajuoksija) |  James Carter (aitajuoksija) |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Helsinki 2005 | 400 m aitajuoksu |  |
James Carter (s. 7. toukokuuta 1978, Baltimore) on yhdysvaltalainen 400 metrin aitajuoksija.
Carterin läpimurtokausi oli vuonna 2000, jolloin hän selviytyi Sydneyn olympialaisiin, joissa sijoittui neljänneksi ajalla 48,04. Seuraavana vuonna hän kilpaili Edmontonin MM-kisoissa, mutta karsiutui välierissä. 2002 hän voitti Yhdysvaltain mestaruuden, sijoittui kolmanneksi GP-finaalissa ja voitti yleisurheilun maailmancupin. Carter voitti 2004 Yhdysvaltain olympiakarsinnat ja juoksi Ateenan olympialaisissa neljänneksi ja myöhemmin samana vuonna IAAF:n yleisurheilufinaalissa toiseksi. Hän voitti MM-hopeaa Helsingin MM-kisoissa 2005 omalla ennätyksellään 47,43. Myöhemmin samana vuonna hän oli IAAF:n yleisurheilufinaalissa viides ja seuraavana vuonna IAAF:n yleisurheilufinaalissa neljäs. Osakan MM-kisoissa 2007 hän oli neljäs.
Ennätykset

400 metrin aitajuoksu: 47,43 (2005)
Tongatapusaaret

| Tongatapusaaret |
| --- | --- |
 Tongatapu ja ʻEua satelliittikuvassa.
Merialue:  Tyynimeri
Suurin saari:  Tongatapu
Muita saaria:  ʻEua, Atata
Pinta-ala:  350 km²
Valtio
Valtio:  Tonga
Alue:  Tongatapu
Väestö
Väkiluku:  80 000
Asutuskeskukset:  Nukuʻalofa
Tongatapusaaret on Tongan eteläisin saariryhmä. Se sijaitsee noin 3 000 kilometriä Sydneystä koilliseen.
Tongatapusaarten yhteenlaskettu pinta-ala on 350 km². Saariin kuuluu muun muassa Tongatapu, jonka pohjoisrannikolla sijaitsee Tongan pääkaupunki Nukuʻalofa.
Tongatapun lisäksi Tongatapusaaria ovat Atata, Fafa, Pangaimotu, Malinoa, Onevai, Ata, Fukave, ʻEua, 'Eua Iki, Kalau ja Kanatea.