stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Letkaliiteri

| Tanssilato Letkaliiteri |
| --- | --- |

Osoite:  Koskelantie 56, 41710 Rutalahti
Koordinaatit:  61°59′22″N, 025°57′57″E
Perustettu:  n. 1952
Omistaja:  Rutalahden Nuorisoseura ry
Tanssilattia:  n. 200 m², suorakulmio, puuta
Tanssikausi:  kesäkuu-elokuu
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Letkaliiteri on tanssilava Keski-Suomessa Rutalahden kylässä. Lavan toiminnasta vastaa Rutalahden Nuorisoseura. Alun perin Jussilan tilan puimalaksi tehty lato on rakennettu vuonna 1949.
Letkaliiterillä on järjestetty tansseja 1950-luvulta lähtien. Siellä on esiintynyt monia tunnettuja artisteja. Tanssiladon nimi on peräisin 1960-luvun muotitanssista, letkajenkasta.
Steve 'n' Seagulls soitti Letkaliiterillä toukokuussa 2020 Streaming Thunder -suoratoistokonsertin. Yhtye on esiintynyt Letkaliiterillä myös yleisön edessä kesällä 2019.
Letkaliiteri populaarikulttuurissa

Rap-artisti Asteen vuonna 2020 julkaistussa laulussa "Tuhansien hiekkateiden maa" mainitaan kahdesti Letkaliiteri:
»Mä nojaan vasten Letkaliiterin pöytää / tänään moni täältä onnensa löytää
[--]
Letkaliiterin lattia hallus / omieni keskel ikuista juhannust»
Aste ft. Aleksanteri Hakaniemi: Tuhansien hiekkateiden maa (säv. Kalle Mäkipelto, Janne Rintala, Jani Sutelainen, san. Janne Rintala, Jani Sutelainen)
Aiheesta muualla

Letkaliiterin kotisivut
Letkaliiteri Tanssi.net-sivulla
Benny Golson

| Benny Golson |
| --- | --- |
 Benny Golson esiintymässä New Yorkissa vuonna 2006.
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. tammikuuta 1929
Kuollut: 21. syyskuuta 2024 (95 vuotta)
Ammatti:  jazzsaksofonisti ja säveltäjä
Muusikko
Tyylilajit:  bebop hard bop
Soittimet:  saksofoni
Levy-yhtiöt:  Prestige Records 
Aiheesta muualla
www.bennygolson.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Benny Golson (25. tammikuuta 1929 – 21. syyskuuta 2024) oli yhdysvaltalainen bebop- ja hard bop -tyylinen tenorisaksofonisti, jazzsäveltäjä ja -sovittaja.
Jo high schoolia käydessään Pennsylvanian Philadelphiassa Golson soitti jazzia monien muiden lupaavien nuorten muusikoiden kanssa, kuten John Coltranen, Red Garlandin, Jimmy ja Percy Heathin, Philly Joe Jonesin ja Red Rodneyn. Valmistuttuaan Howard Universitystä Golson liittyi Bull Moose Jacksonin rhythm and blues -yhtyeeseen. Siinä soitti pianisti Tadd Dameron, jolla Golsonin mukaan oli suuri vaikutus hänen sävellystyyliinsä. Vuosina 1953–1959 Golson soitti Dameronin yhtyeessä, ja sen jälkeen Lionel Hamptonin, Johnny Hodgesin, Earl Bosticin, Dizzy Gillespien ja Art Blakeyn yhtyeissä. Viimeksi mainitun kanssa hän levytti jazzklassikon Moanin’ vuonna 1958.
Kun Golson oli Lionel Hamptonin keikalla Harlemin Apollo-teatterissa 1956, hän sai tietää Clifford Brownin kuolemasta. Brown oli soittanut myös Hamptonin yhtyeessä, ja uutisesta liikuttunut Golson sävelsi hänen muistokseen jazzstandardiksi muodostuneen balladin ”I Remember Clifford”. Hänen muita tunnettuja kappaleitaan ovat ”Stablemates”, ”Killer Joe”, ”Whisper Not”, ”Along Came Betty” ja ”Are You Real?”.
Vuosina 1959–1962 Golson johti The Jazztet -yhtyettä yhdessä Art Farmerin kanssa. Sitten Golson jätti jazzareenat ja keskittyi 12 vuodeksi studio- ja orkesterityöhön. Hän sävelsi musiikkia televisiosarjoihin Ironside, Vaarallinen tehtävä ja M*A*S*H. 1970-luvun puolivälissä Golson palasi jazzmusiikin ja levytysten pariin ja kokosi uudelleen Jazztet-yhtyeen 1982.
Vuonna 1995 Golsonille myönnettiin Yhdysvaltain liittovaltion NEA Jazz Masters -palkinto sekä vuonna 2007 Mellon Living Legend Legacy -palkinto ja Pittsburghin yliopiston International Academy of Jazz -elämäntyöpalkinto. Marraskuussa 2009 Benny Golson nimitettiin saman yliopiston Jazz Hall of Famen jäseneksi. Golsonin entinen oppilaitos Howard University perusti hänen kunniakseen Benny Golson Jazz Master Award -palkinnon, joka jaettiin ensi kerran vuonna 1996.
Golson teki cameo-esiintymisen elokuvassa Terminaali (2004).
Diskografia > Orkesterinjohtajana

Benny Golson's New York Scene (Fantasy Records, 1957)
The Modern Touch (Fantasy Records, 1957)
The Other Side of Benny Golson (Original Jazz Classics, 1958)
Groovin' with Golson (Fantasy Records, 1959)
Gone with Golson (Original Jazz Classics, 1959)
Gettin' with It (Original Jazz Classics, 1959)
Meet the Jazztet (Geffen, 1960)
Pop + Jazz = Swing (Audio Fidelity, 1961)
Just Jazz! (Audio Fidelity, 1961)
Stockholm Sojourn (Original Jazz Classics, 1964)
Up, Jumped Spring (LRC Ltd., 1990)
Up Jumped Benny (Arkadia Jazz, 1997)
Tenor Legacy (Arkadia Jazz, 1998)
Tune in Turn on to the Hippest Commercials of the Sixties (Verve Records, 1999)
That's Funky (Arkadia Jazz, 2000)
One Day Forever (Arkadia Jazz, 2001)
Terminal 1 (Concord Records, 2004)
Free (Argo Records, 2004)
Turning Point (Verve Records, 2005)
The Masquerade Is Over (Azzurra Music, 2005)
The Many Moods of Benny Golson (Arkadia Jazz, 2007)
Take a Number From 1 to 10 (Verve Records, 2007)
Three Little Words (Synergie OMG, 2007)
New Time, New 'Tet (Concord Records, 2009)
Diskografia > Soittajana

Art Blakeyn kanssa
Moanin' (1958)
Dizzy Gillespien kanssa
Rhythmstick (1990)
Arkadia Jazz All Starsin kanssa
Thank You, Duke!
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto. (englanniksi)
Listening In: An Interview with Benny Golson, Bob Rosenbaum, Los Angeles, helmikuu 1982. (PDF) (englanniksi)
Benny Golson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Benny Golson Recreates His Great ’Jazztet’. NPR:n haastattelu, 24.1.2009. (englanniksi)
Benny Golsonin haastattelu Allaboutjazz.com-sivustolla. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Benny Golson
Käännös suomeksi
Impola (täsmennyssivu)

Impola tarkoittaa esimerkiksi seuraavia:
Impola, Porin kaupunginosa
Impola, Kuusjoen kylä
Sukunimi

Ahti Impola (s. 1963), muusikko
Hannele Impola (s. 1984), keilaaja
Heikki Impola (kirjailijanimi Heikki Rasila, 1887–1971), kirjailija
Richard Impola (1923–2015),  amerikansuomalainen kirjallisuuden professori ja kääntäjä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Impola”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Olavi Vauhkonen

| Olavi Vauhkonen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. tammikuuta 1989 (ikä 35) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Ola, Tuhma-Olavi
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  194 cm
Paino:  109 kg
Seura
Seura:  ei joukkuetta
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2008–
Aik. seurat:  Jokerit (SML/Mestis) Kiekko-Vantaa (Mestis) Jokipojat (Mestis) SaiPa (SML) Lukko (SML) Sport (SML) Tappara (SML) HC La Chaux-de-Fonds (SL) HC Sparta Praha (ČEL)
Olavi Vauhkonen (s. 24. tammikuuta 1989 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Vauhkonen laukoo oikealta. Hänet on tunnettu suhteellisen hyvänä maalinedustapelaajana.
Ura > Maajoukkueura

Vauhkonen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2007. Hänet valittiin Slovakiaa vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi Suomen ottelun parhaaksi pelaajaksi. Vauhkonen pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2006. Hän putosi viimeisten joukossa alle 20-vuotiaiden MM-joukkueesta vuoden 2008 turnaukseen. Yhteensä Vauhkonen on pelannut yhden B-, 13 nuorten ja 26 poikien maaottelua.
Tilastot

Vauhkonen alle 20-vuotiaiden maajoukkueen paidassa kaudella 2008–2009.
Maximilian Teuffel

| Maximilian Teuffel> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kuollut: 17. syyskuuta 1631 Breitenfeld, Saksan vaalikunta
Kansalaisuus:  saksalainen
Ammatti:  sotilasupseeri
Arvonimi: eversti
Vanhemmat:  Isä: Karl der Erbe von Enzersdorf
Sukulaiset:  Kuului Teuffelin vanhaan aatelissukuun
Muut tiedot
Lempinimet:  Vasara
Maximilian Teuffel* von Güntersdorf (k. 17. syyskuuta 1631) oli saksalainen upseeri, joka kuului vanhaan 1300-luvulle asti periytyvään Teuffelin (Teuffel, Teufel) aatelissukuun. Hän oli protestantti, joka palveli Ruotsin armeijassa kolmikymmenvuotisen sodan aikana kuningas Kustaa II Aadolfin alaisuudessa vuosina 1624–1631. Ennen siirtymistään Ruotsin palvelukseen Teuffel palveli Ferdinand II:n keisarillisessa katolisessa armeijassa.
*Etunimi voi olla kirjoitettuna myös Maksimilian ja sukunimi Teufel
Taistelut ja sotilasura > Toinen Puolan sota

Teuffelista tuli saksalaisen 1 073 miehen rykmentin päällikkö ja hän osallistui heidän kanssaan Wallhofin taisteluun vuonna 1626. Samana vuonna hänelle annettiin tehtäväksi yhdessä eversti Streiffin kanssa (Streiff tunnetaan siitä, että hän myi samannimisen hevosen Kustaa II Aadolfille) rekrytoida suuri määrä jalkaväkeä ja ratsuväkeä Saksaan. Puolalainen kenraali Stanisław Koniecpolski kuitenkin hajotti suuren osan näistä yhteensä noin 4 000 miehen joukosta Czarnen taistelussa huhtikuussa 1627, jolloin Teuffel vangittiin. Hänet vaihdettiin takaisin vapaaksi vuonna 1628 ja osallistui kenttämarsalkka Herman Wrangelin johtamana kunniakkaaseen voittoon Górznon taistelussa 2. helmikuuta 1629.
Taistelut ja sotilasura > Kolmikymmenvuotinen sota

Górznonin taistelun jälkeen Teuffelista tuli hovirykmentin, myöhemmin kuuluisan "Keltaisen prikaatin" (Keltainen rykmentti), päällikkö. Seuraavien kahden vuoden aikana hän osallistui merkittävällä tavalla useisiin hyökkäyksiin ja taisteluihin (Falkenbergin taistelu marraskuu 1630, Greifenhagenin taistelu joulukuu 1630 , Demminin piiritys, Frankfurt an der Oderin taistelu huhtikuu 1631, Werbenin taistelu heinäkuu 1631) johtaen joukkojaan Kustaa II Aadolfin mukana kohti Breitenfeldiä vuonna 1631.
Breitenfeldin taistelussa 17. syyskuuta 1631 Teuffel johti Ruotsin armeijan keskustaa. Taistelun aikana, kun hän oli toteuttamassa kuninkaan käskyä, Teuffel kuoli luotiin.
Kontulan metroasema

Kontulan metroasema (ruots. Gårdsbacka metrostation) on yksi Helsingin metron pohjoisen haaran maanpäällisistä asemista. Se palvelee Kontulan osa-aluetta Itä-Helsingissä Mellunkylän kaupunginosassa. Kontulan metroasema avattiin syksyllä 1986 ja se on toinen asema Itäkeskuksesta haarautuvassa M2-linjan Mellunmäen jatkeessa.
Asema on rakennettu betonikannen ja osittain Kontulan ostoskeskuksen alle. Asemalla on neljä sisäänkäyntiä, jotka kaikki ovat esteettömiä. Itäisen sisäänkäynnin yhteydessä on kolmet liukuportaat ja keskisellä C-sisäänkäynnillä kahdet.
Kontulan asema sijaitsee 1,371 kilometrin etäisyydellä Myllypuron metroasemasta ja 1,644 kilometrin päässä Mellunmäen metroasemasta.
Historia

Kontulan asema avattiin 1. marraskuuta 1986, kun aikaisemmin Itäkeskukseen päättynyttä metrolinjaa jatkettiin Kontulaan. Aseman suunnitteli arkkitehtitoimisto Toivo Korhonen Oy. Alkuvaiheessaan Kontulan asema oli metron pääteasemana, mutta vuonna 1989 metrolinjaa jatkettiin Mellunmäkeen. Metroasema rakennettiin aikanaan pienellä budjetilla, ja sen olemus on betoninen. Aseman keskimmäinen lippuhalli uusittiin vuonna 2002 ja sinne rakennettiin aseman ensimmäiset liukuportaat. Itäisen lippuhallin kunnostus aloitettiin 16. lokakuuta 2006, mutta työt viivästyivät pääurakoitsijan konkurssin takia yli vuodella. Peruskorjattu lippuhalli avattiin 3. maaliskuuta 2008. Uudistuksessa lippuhallia laajennettiin ja tavallisten portaiden tilalle rakennettiin kolmet liukuportaat. Lisäksi tavoitteena oli uusia aseman kaikki pinnat ja valaistus, mutta työ jäi viivytysten takia kesken. Peruskorjausta jatkettiin syksyllä 2008 viimeistelemällä 1-raiteen kesken jäänyt puoli ja peruskorjaamalla aseman läntinen sisäänkäynti.
Kontulan metroasema peruskorjataan uudelleen vuosina 2024–2025. Remontin kustannukset ovat 7 miljoonaa euroa ja uudesta ilmeestä vastaa B&M Arkkitehdit. Siinä korjataan laiturialueen betonirakenteet ja alakatot sekä uusitaan pintamateriaalit ja kalusteet. Läntinen eli D-sisäänkäynti rakennetaan kokonaan uudelleen ja itäisen A-sisäänkäynnin yleisilmettä ja valaistusta parannetaan. Keskimmäisen C-sisäänkäynnin esteettömyyttä parannetaan näkövammaisille tarkoitetulla opastuksella. Aseman liukuportaat myös uusitaan yleisesti ja läntinen hissi. Laiturialueen graffititaideteokset siirretään pohjoisemmalle seinälle. Peruskorjaus aiheutti liikennekatkon aikavälille 24. kesäkuuta – 5. elokuuta 2024.
Taide

Laituritasolla raiteen 1 puolella taustaseinässä on kolme Henry Pullan ja Kimmo Hela-aron vuonna 1988 laatimaa graffititeosta Artism, Crash ja Space. Työt ovat saaneet jäädä paikoilleen, vaikka lähes kaikki muut graffitikulttuuria edustavat (tilaus)työt poistettiin kaupunkikuvasta Helsingin Stop töhryille -projektissa, johon myös metroa liikennöivä liikennelaitos osallistui. Vuonna 2003 keskiselle sisäänkäynnille asennettiin Marjatta Kekin tilateos Huulet.
Laiturialueelle paljastettiin vuonna 2018 Juuso Koposen ja Jonathan Hildénin taideteos Kuvioidut kivet.
Muuta

Aseman laiturin länsipäässä radan etelävierustalla on valkoinen kaksikerroksinen rakennus, jossa sijaitsevat Mellunmäen ratahaaran liikennettä ohjaava Kontulan asetinlaite, sähkönsyöttömuuntamo sekä miehittämätön aluevalvomo.
Kuvia asemalta

Itäinen eli A-sisäänkäynti.
Itäinen ylätasanne.
Keskimmäinen sisäänkäynti rakennettiin 2002.
Läntinen sisäänkäynti ennen vuoden 2024 peruskorjausta.
Laiturialue itään päin katsottuna ennen 2000-luvun peruskorjausta.
Juna saapumassa pääteasemalle Kontulaan toukokuussa 1987. Mellunmäen asema avattiin pari vuotta myöhemmin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kontulan metroasema Wikimedia Commonsissa
| Pohjoiseen/Länteen |  |  |  | Etelään/Itään |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Myllypuro ▷ Tapiola |  |  M2 |  | Mellunmäki (päätepiste) |
muokkaa wikidataa
n
k
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Pysäkki |   | Reittikatu | Vaihtoyhteydet |
| Raappavuorentie |  | Raappavuorentie | 30 520 530 |
| Iskostie |  | Rajatorpantie | 30 520 530 |
| Myyrmäen asema |  | Jönsaksentie | I P 30 300 520 530 |
| Ojahaantie |  | Vaskivuorentie | 30 400 |
| Vaskivuori |  | Vaskivuorentie | 30 400 |
| Silvola |  | Vaskivuorentie |  |
| Taidemaalarinkatu |  | Kuninkaantammenkierto |  |
| Kuninkaantammenaukio |  | Kuninkaantammenkierto |  |
|  |  | Paloheinäntunneli |  |
| Paloheinän maja |  | Kuusmiehentie |  |
| Sysiniitty |  | Kuusmiehentie |  |
| Torpparinmäentie |  | Kuusmiehentie |  |
| Yhdyskunnantie |  | Vanha Tuusulantie | 600 |
| Tapaninkyläntie |  | Vanha Tuusulantie |  |
| Santerlantie |  | Kirkonkyläntie |  |
| Vanha Tapanilantie |  | Kirkonkyläntie |  |
| Malmin sairaala |  | Kirkonkyläntie |  |
| Malmin asema |  | Kirkonkyläntie | I P K T |
| Ala-Malmi |  | Latokartanontie |  |
| Vanha Helsingintie |  | Vanha Helsingintie |  |
| Kivikontie |  | Kehä I |  |
| Kurkimäki |  | Kehä I |  |
| Sirrikuja |  | Kontulantie |  |
| Kontula (M) |  | Kontulantie | M2 |
| Tanhuantie |  | Kontulantie |  |
| Mellunmäki (M) |  | Mellunmäentie | M2 570 |
| Pyhätunturintie |  | Mellunmäentie |  |
| Fallbacka |  | Itäväylä |  |
| Mustalahdentie |  | Kallvikintie |  |
| Merikorttitie |  | Kallvikintie |  |
| Koukkusaarentie |  | Kallvikintie |  |
| Lokitie |  | Vuosaarentie (itään)/Kallvikintie (länteen) |  |
| Vuosaari (M) |  | Valkopaadentie | M1 |
| Iiluodontie |  | Leikosaarentie |  |
| Vedenottamontie |  | Leikosaarentie |  |
| Kalvikinniemi |  | Leikosaarentie |  |
| Halkaisijantie |  | Meri-Rastilan tie |  |
| Harbonkatu |  | Meri-Rastilan tie |  |
| Ramsinniementie |  | Meri-Rastilan tie |  |
| Fokkatori |  | Meri-Rastilan tie |  |
| Rastila (M) |  | Karavaanisilta | M1 |
Skorpionit

| Skorpionit |
| --- | --- |
 Androctonus crassicauda
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Leukakoukulliset Chelicerata
Luokka::  Hämähäkkieläimet Arachnida
Alaluokka::  Dromopoda
Lahko::  Skorpionit Scorpiones  Koch, 1850

Yläheimot
 †Archaeobuthoidea  Buthoidea  Chactoidea  Chaeriloidea  †Eoctonoidea  Iuroidea  †Palaeopisthacanthoidea  †Palaeoeuscorpioidea  Pseudochactoidea  Scorpionoidea  †Spongiophonoidea  Vaejovoidea 
Katso myös
   Skorpionit Wikispeciesissä   Skorpionit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Skorpionit (Scorpiones) ovat laaja hämähäkkieläinten ryhmä, johon kuuluu yli 1 200 lajia.
Skorpionit ovat vanha eläinryhmä. Niitä oli jo siluurikaudella, noin 450–425 miljoonaa vuotta sitten ja nykyisin elävät lajit ovat melko samanlaisia kuin fossiililöydöt. Vuoteen 2007 mennessä fossiiliaineistosta tunnettiin 111 skorpionilajia. Siluurikaudella eli metrin pituinen Brontoscorpio, joka on suurin koskaan elänyt skorpionilaji. Nykyiset skorpionit kehittyivät vedessä eläneistä lajeista ja varhaisimmilla fossiileilla on nähtävissä kidukset.
Rakenne

Skorpionien rakenne on ryhmälle tunnusomainen. Keskeisiä piirteitä ovat kaksi pihtijäsentä (4 pedipal) ja häntä (3 metosoma). Pedipalin pihtiosa on tieteelliseltä nimeltään 7 chela, jossa on liikkumaton osa 9 tibia ja liikkuva osa 8 tarsus. Hännän päässä (11 telson) on kaksi myrkkyrauhasta ja piikki (10 aculeus).
Skorpionin ruumis on hämähäkkieläimille tyypilliseen tapaan kaksiosainen. Etuosaa (1 prosoma tai cephalothorax) peittää kitiininen kilpi. Prosomassa sijaitsee yleensä 8 silmää, jotka ovat kolmessa ryhmässä, 2 ylimpänä ja 2-5 etureunan molemmilla sivuilla. Pedipalien välissä ovat leukakoukut (6 chelicerae). Skorpionin 3–4 jalkaparia alkavat etuosan alta. Jalkojen (5) päässä on kynnet. Ruumiin takaosaa (2 mesosoma tai abdomen) peittää kitiininen kilpi. Mesosomassa ovat mm. lehtikeuhkot ja mesosoman alapinnalla ovat vain skorpioneilla tavattavat maahan asti ulottuvat kampamaiset pektiinielimet (12 pectine).
Skorpionien pituus häntä mukaan lukien vaihtelee 1–18 senttimetrin välillä, naaraat ovat yleensä koiraita kookkaampia ja lyhythäntäisempiä. Afrikassa ja Aasiassa esiintyvä keisariskorpioni (Pandinus imperator) kuuluu kookkaimpiin nykyisin eläviin skorpioneihin.
Skorpionien väritys vaihtelee tummanharmaasta vaaleanruskeaan, jalkojen ollessa vaaleampia kuin ruumis. Skorpionit loistavat sinisenä ultraviolettivalossa niiden kitiinipanssarissa olevien fluoresoivien yhdisteiden kuten β-karbolin vaikutuksesta. Aivan nuoret tai juuri kuorensa vaihtaneet yksilöt eivät kuitenkaan loista. Ilmiön merkitystä skorpioneille ei tunneta.
Aistit

Skorpioneilla on heikko näkö auringonvalossa, jota ne välttelevät, mutta niillä vaikuttaa olevan erinomainen hämäränäkö kuun ja tähtien valossa.
Raajoja ja ruumista peittävät tuntokarvat, jotka aistivat värähtelyjä ja tuoksuja. Pektiinielimet ruumiin alapuolella aistivat ainakin maanpinnan muotoja ja tuoksuja.
Esiintyminen

Skorpionit ovat sopeutuneet moniin erilaisiin ympäristöihin, niitä elää lauhkealta trooppiselle vyöhykkeelle, elinympäristön vaihdellessa sademetsistä aavikoihin ja korkeahkoihin vuoristoihin. Lajeja tavataan kaikilla mantereilla Etelämannerta lukuun ottamatta. Kuivilla alueilla ne ovat kuitenkin yleisimpiä ja lajisto runsaampaa. Euroopassa tavataan noin kolmekymmentä eri skorpionilajia, lähinnä Välimeren ympäristössä. Lajimäärä on runsain Balkanilla ja Kreikassa.
Maailman pohjoisin skorpionilaji Euscorpius flavicaudis elää Englannissa Sheppeyn saarella, Kentin rannikon edustalla.
Käyttäytyminen

Päiväksi skorpionit vetäytyvät koloihin, kivien alle tms. Yöllä ne voivat metsästää torakoita, hämähäkkejä, koppakuoriaisia, tuhatjalkaisia ja toisia skorpioneja. Isommat skorpionit saattavat satunnaisesti pyydystää pieniä selkärankaisia kuten liskoja, käärmeitä ja hiiriä.
Skorpioni murskaa saaliin pihtijäsenillään ja tarvittaessa pistää sitä myrkkypistimellään. Saaliin syöminen kestää 10–24 tuntia. Skorpioni erittää ruuansulatusnestettä saaliiseen samalla paloitellen sitä tarpeeksi pieniin paloihin leuoillaan. Skorpionit eivät syö joka päivä ja jotkin lajit voivat olla syömättä yli puoli vuotta.
Käyttäytyminen > Lisääntyminen

Parittelun aikana uros käyttää pektiinielimiä löytääkseen sopivan paikan maassa sijoittaakseen sinne siemennestettä sisältävän spermatoforin. Uros ja naaras suorittavat lisääntymistanssin, jonka aikana uros sijoittaa naaraan paketin päälle ja naaras siirtää paketin sukuelimiinsä.
Naaras synnyttää ruumiissaan kehittyvistä munista eläviä poikasia. Se kuljettaa poikasia selässään muutamasta päivästä muutamaan viikkoon kunnes ne itsenäistyvät. Skorpioni luo kuorensa useaan kertaan kasvaessaan täysikasvuiseksi.
Myrkyllisyys

Kaikki skorpionit ovat myrkyllisiä, mutta yli 1200 lajista vain parikymmentä ovat terveelle aikuiselle hengenvaarallisia.
Suurimmat skorpionit ovat yleensä melko harmittomia ihmisille ja ne käyttävät saksiaan puolustaakseen itseään piikin (ja myrkyn) sijasta. Vaaralliset skorpionit ovat yleensä alle 10 cm pitkiä. Poikkeuksena tähän on muutama yli 10 cm pituiseksi kasvava Parabuthus-ryhmän laji eteläisessä Afrikassa. Skorpionit, joilla on isot voimakkaat sakset ovat yleensä harmittomia (poikkeuksena Hemiscorpius lepturus). Skorpionit, joilla on ohuet, solakat sakset voivat olla vaarallisia. Tähän ryhmään kuuluu toisaalta myös paljon vaarattomia lajeja.
Scorpion Files -sivuston mukaan eurooppalaiset skorpionit voidaan luokitella lajeihin, jotka eivät ole tai todennäköisesti eivät ole hengenvaarallisia terveelle aikuiselle ihmiselle..
Myrkyllisyys > Ensiapu

Skorpionin pistoa voi ensihoitaa seuraavilla ohjeilla:[lähde? ]
Pysy rauhallisena ja lepää. Muista, että läheskään kaikki skorpionin pistot eivät aiheuta pitkäaikaisia terveysvaikutuksia.
Pese pistetty alue mieluiten kylmällä vedellä. Voit käyttää myös jäätä lievittämään kipua.
Levitä antihistamiinivoidetta pistetylle alueelle.
Liiku mahdollisimman vähän, äläkä liikuta piston saanutta raajaa. Voit käyttää improvisoitua lastaa.
Pidä pistokohta sydämen tason alapuolella.
Älä tuhlaa aikaa tehottomaan ensiapuun, kuten kiristyssiteisiin, imuun, kemikaaleihin, leikkelyyn tai perinteisiin menetelmiin.
Älä ota särky- tai muita lääkkeitä (jos ei ole erikseen määrätty), äläkä syö tai juo, koska se saattaa lisätä verenkiertoa ja levittää myrkkyä. Kuitenkin, jos oksennat, nesteytyksestä tulee huolehtia juomalla pieniä määriä vettä vähitellen. Mikäli välttämätöntä, parasetamoli on sopivin kipulääke skorpionin pistoon.
Jos saat vakavan reaktion, hanki kuljetus mahdollisimman pian lääkärin hoitoon. Seuraavat reaktiot ovat vakavia ja vaativat lääkärin hoitoa: lihaskrampit, hyperventilaatio, nouseva syke, sekavuus, kuume, kouristukset, pyörtyminen.
Suurimpia heimoja

Bothriuridae koostuu 15 suvusta ja 125 lajista. Pieniä 2–3 cm:n pituisia skorpioneja esiintyy Etelä-Amerikassa, eteläisessä Afrikassa, Intiassa ja Australiassa lauhkeilla ja subtrooppisilla vyöhykkeillä. Jotkut lajit kaivavat melkein 40 cm pitkiä käytäviä.
Suurin heimo Buthidae koostuu 80 suvusta ja 702 lajista, joita elää ympäri maailmaa pl. Uusi-Seelanti. Ne ovat pieniä ja keskikokoisia, sakset ovat pitkulaisia ja niillä on paksu häntä. Lahkoon kuuluu 20 hengenvaarallista lajia.
Chactidae 12 sukua, 149 lajia. Lajeja elää Euroopassa ja Amerikassa etelästä pohjoiseen. Uudehko heimo: joidenkin sukujen ja lajien luokittelusta epäselvyyttä.
Scorpionidae heimoon kuuluu 10 sukua ja 235 lajia. Lajeja elää ympäri maailman, pl. Eurooppa. Osa lajeista on skorpionien suurimpia lajeja mutta suhteellisen vaarattomia ihmisille. Joitain lajeja pidetään lemmikkieläiminä.
Vaejovidae koostuu 10 suvusta, joissa on 147 lajia. Heimon skorpionit elävät Pohjois- ja Keski-Amerikassa. Jotkut lajit elävät vuoristossa korkealla puurajalla asti ja ovat sopeutuneet talvimaisiin olosuhteisiin.
Aiheesta muualla

External scorpion anatomy (kuva skorpionin rakenteesta) Scorpion Files.
Skorpionit -teemanumero Hyönteiset / Issuu.  18.2.2014.
Skorpionin rakenne.
Vatsapuolella sijaitsevat pektiinielimet ovat skorpioneille tyypillinen piirre