stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rusettikampela

| Rusettikampela |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Kampelakalat Pleuronectiformes
Heimo::  Vasensilmäkampelat Bothidae
Suku::  Bothus
Laji::  ocellatus
Kaksiosainen nimi
 Bothus ocellatus  (Agassiz, 1831) 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Rusettikampela (Bothus ocellatus) on pienikokoinen Atlantin länsiosissa  elävä kampelalaji.
Se kasvaa 18 senttimetrin mittaiseksi. Pohjaväri vaihtelee harmahtavasta vaaleanruskeaan. Pintaa kirjovat epämääräiset vaaleat, tummareunaiset läikät tai rusetit.
Rusettikampela elää meriruohon tai korallisoran joukossa yleensä lähellä riuttoja, matalista rantavesistä aina 110 metrin syvyyteen. Se pysyy pääosan ajasta paikoillaan pohjassa ja liikkuu vain säikähtäessään. Kalan toukat ovat läpinäkyviä, uivat vapaasti ja hakeutuvat kohti valoja. Ravinnosta noin kolmannes on kaloja, kaksi kolmannesta erilaisia pieniä äyriäisiä.
Aiheesta muualla

Eyed Flouder (valokuva)
Luonnontieteellinen keskusmuseo: Bothus ocellatus
ITIS: Bothus ocellatus (englanniksi)
Robert Herrick

| Robert Herrick |
| --- | --- |
 Robert Herrick
Henkilötiedot
Syntynyt: 1591
Kuollut: 1674 (82–83 vuotta)
Kansalaisuus:  Englanti
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Robert Herrick (1591–1674) oli englantilainen kirjailija, alkuaan kultasepänoppilas. Hän suoritti myöhemmin yliopistotutkinnon ja oli pappi. Hän edusti kirjallista suuntausta "Benin pojat" (Sons of Ben). Hän oli 1629–1647 pappina Devonshiressä Dean Priorissa, josta hän joutui lähtemään sisällissodan vuoksi. Hän palasi seurakuntaan 1662 ja asui siellä loppuelämänsä. Papin tehtävästään huolimatta hän oli pakanarunoilija, kavaljeerien (Cavalier poet) epikurolaisen elämän, iloisen maailmankatsomuksen ja herkän luonnontunteen tulkki.
Teokset

Hesperides, runokokoelma 1649
Teokset > Suomennettu tuotanto

Toivo Lyyn suomentamia näytteitä Herrickin tuotannosta on antologiassa Englantilaisen kirjallisuuden kultainen kirja.
Kukkasille (To Blossoms)
Anthealle (To Anthea)
Keltanarsissille (To Daffodils)
Muita Herrickin runosuomennoksia:
Narsisseille (To Daffodils), suom. Aila Meriluoto, teoksessa: Luontopäiväkirja 1905
Narsisseille (To Daffodils), suom. Aale Tynni, teoksessa: Tuhat laulujen vuotta, WSOY 1957, 1974, 2004
Orvokeille (To Violets), suom. Aila Meriluoto, teoksessa: Luontopäiväkirja 1905, Helsinki: Otava 1989
Paska vuodenaika tekee runoilijan surulliseksi, suom. Teemu Manninen, julkaisussa: Tuli & Savu, 2013. Kustantajan mukaan nro 1/2012. Kannessa nro 68–69
Runojen lausumisen hetkestä, suom. Teemu Manninen, julkaisussa: Tuli & Savu, 2013. Kustantajan mukaan nro 1/2012. Kannessa nro 68–69
Ruusuja poimi milloin voit (To the Virgins, to Make Much of Time, 1. säkeistö), suom. Aila Meriluoto, teoksessa: Luontopäiväkirja 1905
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Robert Herrick Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta Robert Herrick on Wikiaineistossa (englanniksi)
Reino Artola

Reino Evert Artola, vuoteen 1926 Ahlgren, (10. lokakuuta 1907 Lohja – 7. tammikuuta 1994[lähde? ]) toimi Suomen ilmavoimien komentajana 1. joulukuuta 1952 – 5. joulukuuta 1958.
Artola oli ensimmäinen Suomen ilmavoimien komentajana, joka oli lentäjä, ja ensimmäinen ilmavoimien komentaja, joka oli saanut upseerikoulutuksensa Suomessa. Täten hän oli ensimmäinen ilmavoimien komentaja, joka ei tullut maavoimista.[lähde? ]
Samasta perheestä ilmavoimiin tuli myös kaksi muuta veljeä, joista Viljo kuoli lento-onnettomuudessa vuonna 1931 ja Niilo sotalennolla toukokuussa 1943.[lähde? ]
Lentäjäuran alku

Artola aloitti lentouransa vuonna 1929 Santahaminan Merilentoeskaaderissa vänrikkinä. Hän oli tuolloin tähystäjä.[lähde? ]
Artola sai luutnantin arvon 1931, joutui Ilmavoimien esikuntaan vuonna 1934[lähde? ] ja yleni vuonna 1935 kapteeniksi. Talvisodassa Artola palveli Lentorykmentti 4:ssä. Hän toimi tiedustelu-upseerina Kannaksella ja Laatokan-Karjalassa. Vuonna 1940 hänet ylennettiin majuriksi. Jatkosodan aikana Artola toimi ensin Pommituslentolaivue 46:n komentajana ja sitten Lentorykmentti 4:n esikuntapäällikkönä. Hän yleni jatkosodan aikana everstiluutnantiksi. Lapin sodassa Artola toimi Lentorykmentti 4:n komentajana.[lähde? ]
Puolustushaarakomentajuus lähenee

Artola siirtyi 1945 takaisin Ilmavoimien Esikuntaan. Hän yleni everstiksi ja hänet nimitettiin ilmavoimien esikuntapäälliköksi vuonna 1949.
Artola aloitti 1953 ilmavoimien komentajana. Vuonna 1953 hänet ylennettiin kenraalimajuriksi.
Artolan komentajakausi oli suhteellisen pitkä. Tällöin Ilmavoimat alkoi uusia kalustoaan. Me 109 -potkurikoneista siirryttiin Vampire- ja Gnat-suihkuhävittäjiin. Vampire oli auttamattoman vanhentunut ja Gnat englantilainen vientihävittäjä, joka oli suunniteltu NATOn koneita huonommaksi. Molemmat valinnat oli tehty hinnan pohjalta, esimerkiksi suorituskykyisempiä Hunter-hävittäjiä olisi saanut vain puolet Gnat-määrästä. Ongelmalliseksi muodostui myös kotimainen Vihuri-koulutuskone. Se mahdollisti hävittäjämäisen lentämisen halvalla. Koneita oli paljon, niillä lennettiin paljon. Kone oli hyvä koulukone mutta niitä tuhoutui liikaa, osin moottorien epäluotettavuuden vuoksi, mutta pääosin ilmeisesti lentokurin puutteiden vuoksi. Kaluston uusiminen pääsi käyntiin Artolan aikana. Artola nosti Lapin ilmapuolustuksen esille ehdottaen uuden lennoston perustamista Lappiin.[lähde? ]
Artolan komentajuus päättyi 1958, ja hän siirtyi Uudenmaan Sotilasläänin komentajaksi. Vuonna 1960 hänet nimitettiin pääesikunnan sotatalouspäälliköksi. Tuolloin hän osallistui MiG-21-hävittäjien hankintaan.[lähde? ]
Artola ylennettiin kenraaliluutnantiksi 1964. Hän siirtyi eläkkeelle vuonna 1967. Hän kuoli vuonna 1994.[lähde? ]
Rogue (sarjakuvahahmo)

| Rogue |
| --- | --- |

Luoja(t):  Chris Claremont Michael Golden
Kustantamo:  Marvel
Ensiesiintyminen:  Avengers Annual #10 (elokuu 1981)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Ei tiedossa (X-Men -elokuvissa Marie)
Status:  Aktiivinen
Pituus:  172 cm
Paino:  54 kg
Ryhmäsidokset:  Ryhmä-X
Henkilöllisyydet:  Anna Raven   Dr. Kellog   Miss Smith
Voimat:  Nykyiset voimat: Vie toisten muistot ja fyysiset voimat koskemalla heidän ihoonsa hetkeksi.  Suojelee lämmöltä, radioaktiivisuudelta ja tulelta.  Lentokyky
Rogue on kuvitteellinen supersankari Marvel Comicsin sarjakuvamaailmassa. Hän on yksi Ryhmä-X:n jäsenistä. Hänen ensiesiintymisensä oli Avengers Annual #10 -lehdessä ja hänet loivat Chris Claremont ja Michael Golden.
Voimat ja varusteet

Roguen tärkein supervoima on kyky imeä kosketuksellaan muiden supervoimat ja muistot. Rogue imi rikollisuransa aikana Carol Danversilta voimat, jotka jäivät hänelle pysyvästi. Näihin kuuluvat kyky lentää, yli-inhimillinen voima ja haavoittumattomuus. Myöhemmin Rogue myös imi Aurinkotulen voimat.
Rogue muissa medioissa > Televisio > X-Men

Rogue esiintyi X-Men -televisiosarjassa (1992-1997), jossa hän oli yksi tärkeimmistä Ryhmä-X:n jäsenistä. Tässä animaatiosarjassa hänellä oli kaikki sarjakuvista tutut voimansa, mukaan lukien Neiti Ihmeeltä viemänsä voimat. Hänen äänenään toimi Lenore Zann.
Rogue muissa medioissa > Televisio > X-Men: Evolution

Rogue esiintyi X-Men: Evolution -televisiosarjassa (2000-2003) ja hänen äänenään oli Meghan Black. Hahmoa kuvattiin sarjassa passiivisena goottina, hyvin erilaisena kuin vuoden 1992 animaatiosarjassa.
Rogue muissa medioissa > Elokuvat

Anna Paquin esitti Rogueta elokuvissa X-Men (2000), X-Men 2 (2003) ja X-Men: Viimeinen kohtaaminen (2006).
Hahmoa näytelleet

| Vuodet | Näyttelijät | Sarjat | Elokuvat | Konsolipelit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1992–1998 2000 2024 | Lenore Zann | X-Men Hämähäkkimies X-Men ’97 |  | X-Men vs. Street Fighter Marvel vs Capcom: Clash of the Super Heroes Marvel vs. Capcom 2: New Age of Heroes |
| 2000 2003 2006 | Anna Paquin |  | X-Men X-Men 2 X-Men: Viimeinen kohtaaminen |  |
| 2000–2003 | Meghan Black | X-Men: Evolution |  |  |
| 2001 | Megan Fahlenbock |  |  | X-Men: Mutant Academy 2 |
| 2001–2003 | Jennifer Hale |  |  | Spider-Man 2: Enter Electro X-Men: Next Dimension X2: Wolverine's Revenge |
| 2004 | Erin Matthews |  |  | X-Men Legends |
| 2005 | Catherine Taber |  |  | X-Men Legends II: Rise of Apocalypse |
| 2008–2009 | Kieren van den Blink | Wolverine and the X-Men |  |  |
Rusetti

Rusetti osana asua.
Eräs rusetin solmimistavoista.
Rusetti eli solmuke on asuste, jota käytetään yleensä muodollisen vaatetuksen kanssa.
Rusetti on kangasnauha, joka sidotaan kaulan ympärille symmetrisesti siten, että vastakkaiset päät muodostavat horisontaaliset silmukat. Solmuketta käyttävät yleensä miehet. Rusetti on usein leikattu valmiiksi muotoonsa. Tälloin esille jäävä osa on leveämpi kuin solmun alle jäävä osa.
Miehet käyttävät frakin kanssa valkoista ja smokin kanssa mustaa tai smokkivyön väristä rusettia. Arkisemman vaatetuksen kanssa solmuke on usein värillinen ja kangas kuvioitua. Rusetti on nykyään harvinainen, koska se on solmiota vaativampi solmittava ja se jättää paidan edustan paljaaksi.
Hieman toisen muotoinen rusetti kuuluu myös naisten asusteisiin. Sitä käytetään yleensä sitomaan kampausta.  Taustarusetti on joihinkin naisten kansallispukuihin kuuluvan tykkimyssyn osa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rusetti Wikimedia Commonsissa
Turo Tailor – Kaksi tapaa sitoa solmuke. (Arkistoitu – Internet Archive)
Wadie Haddad

Wadie Haddad suunnilleen vuonna 1970.
Wadie Haddad (arab. وديع حداد‎, Wadī‘ Ḥadād; 1927–1978), tunnettiin myös nimellä Abu Hani, oli palestiinalainen terroristi 1960- ja 1970-luvuilla.
Varhaiselämä

Haddad syntyi ortodoksiseen perheeseen Safedissa nykyisessä Pohjois-Israelissa vuonna 1927. Vuoden 1948 sodan jälkeen  Haddadin perhe pakeni Libanoniin. Haddad opiskeli lääketiedettä Beirutin amerikkalaisessa yliopistossa. Siellä hän tapasi palestiinalaisen George Habashin. Yhdessä he perustivat Arabialaisen nationalistiliikkeen, joka oli sekoitus panarabismia ja arabisosialismia. Liikkeen tarkoitus oli saada Israel haltuun ja liittää se muuhun arabimaailmaan. Valmistuttuaan Wadie muutti Hadashin kanssa Ammaniin, Jordaniaan. He työskentelivät sairaalassa.
Vuonna 1956 Wadie Haddad meni töihin YK:n alaiseen palestiinalaispakolaisten UNRWA-järjestöön. Wadie oli mukana eräässä äärinationalistisessa palestiinalaisliikkeessä, ja Jordanian viranomaiset pidättivät hänet vuonna 1957. Vuonna 1961 hän pakeni Syyriaan.
PFLP

Kuuden päivän sodan jälkeen vuonna 1967 Arabialainen nationalistiliike muuttui marxilaiseksi PFLP-liikkeeksi. Habash johti liikettä, ja Haddadista tuli aseellisen siiven johtaja.
Vuonna 1970 PFLP kaappasi Leila Khaledin johtamana kolme matkustajakonetta Jordaniaan. Heitä tuki toinen ääriliike, Musta syyskuu. Tapauksessa herätti huomiota se, että PFLP luokitteli matkustajat kolmeen ryhmään. 1. ryhmässä olivat tärkeimmät panttivangit, lähinnä juutalaiset ja Israelin kansalaiset, 2. ryhmän muodostivat eurooppalaiset ja 3. ryhmän amerikkalaiset. Vain toinen ja kolmas ryhmä vapautettiin.
Tapauksen jälkeen PLO sanoutui irti PFLP:n kanssa tehdystä sopimuksesta.
Haddad värväsi vuonna 1970 kuuluisan venezuelalaissyntyisen terroristin Ilich Ramirez Sanchezin eli Carloksen. Vuonna 1975 hän antoi kuitenkin Carloksen lähteä, koska tämä oli halunnut tappaa kaksi panttivankia ja paeta lunnasrahojen kera. Tämä tapahtui vuonna 1975, kun Haddad ja Carlos olivat ottaneet panttivangiksi OPEC:n delegaation Wienissä.
Vuonna 1976 Haddad järjesti Entebben kaappauksen, jonka hän suoritti yhdessä länsisaksalaisen Punaisen armeijakunnan kanssa. Kun israelilaiset vapauttivat panttivangit, Haddad erotettiin järjestöstä.
Wadie Haddad kuoli 28. maaliskuuta vuonna 1978 Saksan demokraattisessa tasavallassa. Ruumiinavauksen yhteydessä todettiin, että hänet oli myrkytetty. Myöhemmin kävi ilmi, että Mossad oli lähettänyt Haddadille belgialaisia biologista infektiosuklaata, joka aiheutti hänen kuolemansa kahdessa kuukaudessa.
Israelilaisen toimittajan Ronen Bergmanin tutkimusten mukaan vuonna 2018 Mossad surmasi Haddadin myrkyttämällä tämän hammastahnatuubin.
Provokaattori?

Entisen KGB:n agentin Vasili Mitrotšinin, joka loikkasi Englantiin vuonna 1992, mukaan Haddad olisi palkattu 1970-luvun alussa KGB:n vakoilijaksi. Hänen mukaansa Neuvostoliitto rahoitti PFLP:tä. Juri Andropovin kirjeen mukaan Haddad oli itsenäisesti halunnut olla KGB:n agentti ja toimi itsenäisesti ilman Moskovan neuvoa.
Rogue Ops

| Rogue Ops |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Bits Studios
Julkaisija:  Kemco
Julkaistu:  Xbox NA 28. lokakuuta 2003 EU 6. helmikuuta 2004 JP 26. helmikuuta 2004 PlayStation 2 & GameCube NA 29. lokakuuta 2003 PAL 6. helmikuuta 2004 JP 26. helmikuuta 2004
Lajityyppi:  hiiviskely
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 16 ESRB: M  Virheellinen ESRB-arvo
Alusta:  Nintendo GameCube, PlayStation 2, Xbox
Jakelumuoto:  DVD, optinen levy
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Rogue Ops on Bits Studiosin kehittämä ja Kemcon julkaisema toimintaseikkailu- ja hiiviskelypeli, joka julkaistiin vuonna 2003. Peli on saatavilla Xboxilla, PlayStation 2:lla ja Nintendo GameCubella.
Juoni

Pelissä pelaaja on huippusalaisen, terroristeja tuhoavan järjestön Phoenixin agentti, Nicola ”Nikki” Connors. Nikkin aviomies Michael ja tytär Amy ovat kuolleet vuosia sitten autopommi-iskussa Istanbulissa. Autopommin oli suunnitellut Omega 19 -terroristijärjestö. Nikkin aviomies oli myös ollut mukana Phoenixissä. Kun kerran liittyy Phoenixiin, sieltä ei voi irtisanoutua mitenkään. Peli alkaa siitä, kun Nikki saa ensimmäisen tehtävänsä lähteä tutkimaan ja vakoilemaan Omega 19:n jäseniä ja eliminoimaan heitä. Pelin viimeisillä hetkillä kuitenkin selviää, että Nikkin tytär onkin elossa.
Henkilöt

Nicola (Nikki) Connors: Pelin päähenkilö ja huippusalaisen järjestön Phoenixin agentti/salamurhaaja.
Colonel Nathan Jacobsen: Phoenixin tiukka ja karismaattinen johtaja.
Peter Vansant: Phoenixin tehtävävastaava.
Cody Tucker: Phoenixin kenttä kommunikaattorijohtaja
Jonah Williams: Phoenixin agenttien kouluttaja ja välinevastaava
Henkilöt > Omega 19

Nikolai Kondrashev: Omega 19:n johtaja, joka on vastuussa Nikkin aviomiehen kuolemasta. Hänestä ei tiedetä paljon.
Serena Demeter: Serena Demeter on säälimätön terroristi ja psykoottinen tappaja. Hänen lempitermejään onkin "body count". Serena järjesti autopommin saatuaan käskyn Nikolailta.
Tr Evgeni Slavko: Slavko suunnitteli monta vaarallista asetta terroristeille.
Henrik van Cleef: Kansainvälisesti laiton armeijavarusteiden varastaja. Van Cleef on Nikkin ensimmäinen kohde.
Tavarat > Aseet

kiikarikivääri
äänivaimennettu pistooli
sähkötainnuttaja
heittotähtiä
myrkkynuolellinen jalkajousi
kranaatteja (3 erilaista)
kauko-ohjattava miina
liiketunnistinmiina
Tavarat > Laitteet

tarttumakoukku
ruumiinlämpöhakuiset lasit
verkkokalvoskanneri
adrenaliiniboost
kärpäskamera
näkymättömyyslaite sähköisille laitteille, esimerkiksi kameroille
Aiheesta muualla

Rogue Ops MobyGamesissa (englanniksi)
Viralliset sivut
Viulusonaatti nro 3 (Brahms)

Kolmas viulusonaatti (d-molli, op. 108) on Johannes Brahmsin säveltämä neliosainen sonaatti viululle ja pianolle. Hän aloitti teoksen säveltämisen lomalla Thunissa kesällä 1886, mutta jätti työn pariksi vuodeksi ja sai sen valmiiksi palattuaan lomalle Thuniin vuonna 1888. Brahms aloitti kolmannen viulusonaattinsa säveltämisen melkein välittömästi toisen viulusonaattinsa valmiiksi saatuaan.
Brahms omisti kolmannen viulusonaatin Hans von Bülow’lle, joka oli Brahmsin sävellysten puolustaja. Teoksen kantaesittivät Brahms ja Jenő Hubay 22. joulukuuta 1888.
Sonaatti eroaa edeltäjistään siinä, että se on pidempi (neljä osaa kahden muun kolmiosaisen rakenteen sijaan), dramaattisempi ja paljon laajempi; se on mittakaavaltaan lähes sinfoninen ja erityisen merkittävä voimakkaiden tunnetilojen laajan skaalan vuoksi.
Osat

Allegro
Adagio
Un poco presto e con sentimento
Presto agitato
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
Tutkimus Brahmsin viulusonaattien esityskäytännöistä etheses.whiterose.ac.uk (pdf)
Wiberg

Wiberg on sukunimi. Nimen tunnettuja kantajia ovat:
Bror Wiberg (1890–1935), suomalainen jalkapalloilija
Matti Wiberg (s. 1954), suomalainen politiikan tutkija
Per Wiberg (s. 1968), ruotsalainen kosketinsoittaja
Pernilla Wiberg (s. 1970), ruotsalainen alppihiihtäjä
Runo Wiberg (1895–1979), suomalainen eversti ja rykmentin komentaja
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Richard Savage

Richard Savage voi tarkoittaa seuraavia:
Richard Savage (noin 1697–1743), englantilainen runoilija
Richard Savage (s. 1955), englantilainen kriketinpelaaja
Richard Akinwande Savage (1874–1935), lääkäri, journalisti ja poliitikko Lagosissa Nigeriassa
Richard Gabriel Akinwande Savage (1903–1993), lääkäri, sotilas, edellisen poika
Richard Henry Savage (1846–1903), yhdysvaltalainen upseeri ja kirjailija
Rick Savage (s. 1960), Def Leppard -yhtyeen basisti
Richard Savage (1842), Charles Whiteheadin romaani runoilija Richard Savagesta
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Vuokonjärvi

| Vuokonjärvi |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Karjala
Kunnat:  Juuka
Koordinaatit:  63°23′32″N, 29°05′32″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Vuoksen vesistö (04)
Laskujoki:  Vuokonjoki
Järvinumero:  04.415.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  96 m 
Rantaviiva:  33,59 km 
Pinta-ala:  2,72 km² 
Tilavuus:  0,00943 km³ 
Keskisyvyys:  3,5 m 
Suurin syvyys:  14 m 
 fiVuokonjärvi 
Vuokonjärvi on pitkä ja kapea järvi Vuokon kylässä Juuassa Pohjois-Karjalan luoteisosassa. Sen pinta-ala on 2,7 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 90 kilometriä pohjoisluoteeseen. Järven keskellä sijaitsee noin kaksi neliökilometriä laaja Ruottilansaari.
Maantiede

Vuokonjärven pituus kaakosta luoteeseen on kahdeksan kilometriä. Järvi koostuu eteläisimmän osan Lehtilahdesta, jonka pohjoispuolella avautuu muutaman kymmenen hehtaarin laajuinen selkävesi. Siitä pohjoiseen järven jakaa kahtia noin neljä kilometriä pitkä Ruottilansaari. Saaren länsipuolella sijaitsee Kiteenselkä ja itäpuolella kapea, salmimainen järvenosa. Saaren pohjoispuolella sijaitsee Nykyrinselkä. Kiteenselkää ja Nykyrinselkää yhdistää Saviniemensalmi. Kiteenselkä on muuta järveä syvempi.
Ruottilansaaren pohjoispuolella on pienten saarten rykelmä ja itäpuolella pieni Riitansaari. Vuokonjärven pohjoiset ja eteläiset osat ovat luonnonsuojelualuetta. Rannat ovat kulttuurimaisemaa mukaan luettuna Ruottilansaaren pohjoinen ja eteläinen osa. Saaren keskiosa on metsämaata, jonka korkein kohta on noin 65 metriä järven pintaa ylempänä. Ruottilansaaren pohjoisosassa sijaitsee alle kymmenen aarin laajuinen lampi.
Vuokonjärveen laskee Salakkapuro kaakosta ja Myllypuro luoteesta. Kiteenselän länsirannalle laskee Kiteenpuro ja Savipuro. Vuokonjärven luusua on altaan kaakkoiskolkassa Amerikanniemen kohdalla, josta alkaa itään Pielisen Vuokonlahteen virtaava alle kaksi kilometriä pitkä Vuokonjoki. Pielisen korkeustaso on 2,3 metriä Vuokonjärveä alempi.
Vuokonjärven vesitilavuus on 9 427 000 kuutiometriä.
Vuokonjärvi (04.415.1.001) kuuluu Vuokonjoen valuma-alueeseen (04.415), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Pielisen alue (04.41) ja ensimmäinen jakovaihe on Pielisen reitin valuma-alue (04.4). Vuokonjärvi on Vuokonjoen valuma-alueen laajin vakavesi, toiseksi laajin on Jouhten. Vuokonjoen valuma-alueeseen kuuluu 32 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.
Vihdoin valmis

| Vihdoin valmis Eini |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2017–2020
 Julkaistu: 25. syyskuuta 2020
 Formaatti: digitaalinen suoratoisto
 Tyylilaji: iskelmä, disko
 Levy-yhtiö: Sony Music
Einin muut studioalbumit
| Draamaa 2016 | Vihdoin valmis 2020 | Pimeän jälkeen 2023 |
Vihdoin valmis on suomalaisen iskelmälaulaja Einin studioalbumi vuodelta 2020. Albumi on esittäjänsä neljästoista. Vihdoin valmis jatkaa Einin toista diskokautta, jonka aloitti Mä jään -albumi vuonna 2011. Vihdoin valmiin sävellyksistä kaikkiaan seitsemän julkaistiin digitaalisina suoratoistosingleinä vuosina 2017–2020.
Vihdoin valmis -albumia työstivät muun muassa Aki Tykki, Janne Rintala ja Petri Somer, joka sävelsi teokset "Yhteistä aikaa" ja "Bridget Jones". Mukana oli myös tuottaja NORATURI eli Ellinoora Tuuri.
Vihdoin valmis on julkaistu vain digitaalisena suoratoistona. Eini totesi albumistaan: "--- olen viimeiset kaksi vuotta opetellut uutta kevyempää laulutapaa ja se on hyvin kuultavissa tällä albumilla". Vihdoin valmiin lyriikat ilmentävät aikuisen, elämää nähneen naisen sielunelämää. "Sä ja mä" kertoo ilmeisen pitkään yhdessä eläneestä pariskunnasta, jolla on jälkikasvua. Laulun kertojaminä haikailee aikaa, jolloin pariskunta oli vasta tavannut - jolloin oli vain sinä ja minä.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Huomioita | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | Vihdoin valmis | Janne Rintala, Aki Tykki, Jonas Olsson |  | 3.33 |  |  |  |  |  |
| 2. | Valitsen sut | Joni Rahkola, Jonnaemilia Kärkkäinen, Iiro Grönroos | Julkaistu digitaalisena singlenä 2020 | 3.12 |  |  |  |  |  |
| 3. | Tilkkutäkki | Jonas Olsson, Janne Rintala | Julkaistu digitaalisena singlenä 2019 | 3.13 |  |  |  |  |  |
| 4. | Sä ja mä | Tiina Vaattovaara |  | 3.44 |  |  |  |  |  |
| 5. | Meri | Kaisa Korhonen, Topi Latukka, Paavo Korhonen |  | 3.14 |  |  |  |  |  |
| 6. | Iho iholla | Heidi Maria Paalanen | Julkaistu digitaalisena singlenä 2017 | 3.40 |  |  |  |  |  |
| 7. | Yhteistä aikaa | Petri Somer, Mikko Karjalainen | Julkaistu digitaalisena singlenä 2017 | 3.29 |  |  |  |  |  |
| 8. | Saaks viel itkee kun sattuu | Matias Melleri, Kaisa Korhonen | Julkaistu digitaalisena singlenä 2018 | 3.26 |  |  |  |  |  |
| 9. | Bridget Jones | Petri Somer, Lauri Luusuaniemi | Julkaistu digitaalisena singlenä 2019 | 3.20 |  |  |  |  |  |
| 10. | Virhe | Lauri Halavaara, Meri Savonen, Ellinoora Tuuri | Julkaistu digitaalisena singlenä 2018 | 2.40 |  |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

Lapin Kansa: Yes sir, vielä polttaa – Dis­ko­ku­nin­ga­tar Eini on kier­tä­nyt Suomea 17-vuo­tiaas­ta saakka
Helsingin Sanomat: Eini on ennättänyt työskennellä Toivo Kärjenkin kanssa, mutta nyt hänen keikka­bändissään kaikki ovat alle 30-vuotiaita: ”Nuoret antavat minulle tosi paljon energiaa”
Vile

| Vile Cannibal Corpse |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1995 – 1996 Morrisound Recordingissa, Tampassa, Floridassa
 Julkaistu: 21. toukokuuta 1996
 Tuottaja(t): Scott Burns ja Cannibal Corpse
 Tyylilaji: Death metal
 Kesto: 37.40
 Levy-yhtiö: Metal Blade Records
Muut kannet

Cannibal Corpsen muut julkaisut
| The Bleeding 1994 | Vile 1996 | Gallery of Suicide 1998 |
Vile on Cannibal Corpsen viides albumi. Metal Blade Records julkaisi albumin vuonna 1996. Sen nimi oli alun perin Created to Kill, ja se nauhoitettiin yhtyeen alkuperäislaulaja Chris Barnesin kanssa. Ennen kuin albumi julkaistiin, Barnes lopetti yhtyeessä, ja hänen tilalleen otettiin Monstrosityn laulaja George "Corpsegrinder" Fisher. Fisher nauhoitti uudelleen kaikki albumin lauluosuudet, ja yhtye julkaisi albumin uudella nimellä Vile. Kitaristi Rob Barrett jätti yhtyeen albumin julkaisun jälkeen, mutta teki paluun vuonna 2005.
Albumin kannessa nähtiin ensimmäistä kertaa uusi yhtyeen logo, sillä entisen logon oikeudet omisti Chris Barnes.
Vile oli ensimmäinen death metal -albumi, joka pääsi Billboard 200 -listalle debytoiden sijalla 151.