stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kolme kruunua
Historia ja merkitys > Maunu Ladonlukko

Ruotsin kolme kruunua -symboli saattaa olla peräisin sinetistä, jota Maunu Eerikinpojan isänisä Maunu Ladonlukko käytti 1200-luvun loppupuoliskolla. Tämän sinetin kääntöpuolta, Folkunga-suvun leijonaa, kehystää nimittäin kolme kruunua ympyrän muodossa, aivan kuten 1350-luvun kolikoissakin. Tarkalleen ottaen kolme kruunua ei kuitenkaan tässä sinetissä ole vielä vaakuna, vaan ainoastaan koriste Folkunga-vaakunan ympärillä. Näiden kolmen kruunun merkitystä ei tiedetä, mutta kruunut saattoivat vain symboloida kuninkaallista valtaa.
Kuningas Maunun vanhempi veli Valdemar käytti kuninkaana ollessaan vaakunaa, jossa oli kolme kruunattua leopardia allekkain. Kun hän menetti kruununsa nuoremmalle veljelleen vuonna 1275, hän poisti myös leopardeiltaan kruunut. Teko osoitti kruunujen olevan osa kuninkaallista arvokkuutta. Valdemar käytti äitinsä Eerikin suvun vaakunaa, kun taas Maunu käytti isänsä Bjälbo-suvun vaakunaa. Maunun voidaan tulkita ”poimineen” veljensä jälkeen jättämät kruunut, kun Maunu kruunasi ainokaisen leijonansa ja ympäröi sen kolmella kruunulla.
Historia ja merkitys > Maunu Eerikinpojan kolme valtakuntaa

Kuningas Maunu Eerikinpoika astui valtaan 1330-luvulla oltuaan pitkään holhouksenalaisena. Hänen isänsä Eerik Maununpoika kuoli Nyköpingin pidoissa. Eerikin kronikan mukaan kuningas Birger Maununpoika vangitsi veljensä Eerikin ja Valdemarin Nyköpingin linnan vankityrmään, missä he kuolivat nälkään. Birger Maununpoika häädettiin maasta näiden murhien jälkeen. Maunu Eerikinpojasta tuli Norjan kuningas jo lapsena. Hän oli Norjan kruunun ainoa perijä, koska hänen äitinsä Ingeborg ei naisena voinut nousta hallitsijaksi. Maunu Eerikinpojan onnistui hankkia Skåne 1330-luvulla, sillä Tanskalla oli tuolloin taloudellisia vaikeuksia ja se joutui panttaamaan Skånen. Hän alkoi kutsua itseään kirjeissä ja asiakirjoissa ”Ruotsin, Norjan ja Skånen kuninkaaksi”.
Kolmen kruunun symboli onkin saattanut saada alkunsa juuri Maunu Eerikinpojan hallitsija-aikana, sillä kolmen kruunun voidaan tulkita symboloivan kolmea valtakuntaa. Sen lisäksi sekä kirkko että kansa pitivät kolmilukua pyhänä ja hyvänä lukuna. Kolmilukua käytettiin jo tuolloin heraldiikassa. Toisaalta on mahdollista, ettei kolmiluvulla ollut mitään erityistä merkitystä ja että kolme kruunua ei symboloinut kolmea valtakuntaa. Itämaan tietäjien tunnuksena etenkin Keski-Euroopassa käytettiin keskiajalla kolmea kuninkaan kruunua, josta se voitiin kopioida Ruotsin vaakunaksi. Onhan Ruotsin lipunkin tausta kristillinen (risti).
Vaakunan ulkonäkö on saattanut vaikuttaa siihen, että se hyväksyttiin Ruotsin kuningaskunnan symboliksi ja että sitä alettiin pitää Ruotsin valtakunnan vaakunana. Kolme kruunua oli yksinkertainen ja helposti ymmärrettävä vaakuna, ja se oli myös helppo muistaa ja jäljentää. Kolme kruunua loi keskiajalla myönteisiä mielikuvia kolmesta pyhästä miehestä, itämaan tietäjistä, joiden Kölnissä olevista pyhäinjäännöksistä oli tullut tärkeä pyhiinvaelluskohde hurskaille pohjoismaalaisille. Kölnin kaupungin vaakunassa on yhä nykyäänkin kolme kruunua.
Historia ja merkitys > Albrekt Mecklenburgilainen

Albrekt Mecklenburgilainen oli ensimmäinen kuningas, joka käytti kolmea kruunua kuninkaallisessa sinetissään. Näin vaakunasta tuli valtakunnan tärkein symboli. Samanaikaisesti hän kuitenkin säilytti Ruotsin valtaistuinta hallitsevassa Bjälbo-suvussa kulkeneen vanhemman vaakunan kruunupäisine leijonineen. Ruotsilla on vielä nykyäänkin kaksi rinnakkaista valtakunnan vaakunaa.
Historia ja merkitys > Kalmarin unioni

Albrekt Mecklenburgilaisen jälkeen kolmen kruunun vaakunaa kuninkaallisena vaakunanaan käyttivät myös Margareeta I ja muut Kalmarin unionin aikaiset hallitsijat.
Kuningas Kaarle Knuutinpoika Bonde loi valtakunnan vaakunan vuonna 1449 menetettyään asemansa Norjan hallitsijana. Vaakunassa kolme kruunua ja Bjälbo-suvun vaakuna yhdistyvät. Ensimmäisessä kuninkaan vaakunassaan ruotsalais-norjalaisena kuninkaana hän yhdisti Ruotsin kolme kruunua ja Norjan leijonan, mutta jätti Bjälbo-suvun kuninkaan vaakunan kokonaan pois.
Tanskan kuninkaat säilyttivät kolmen kruunun vaakunan vielä senkin jälkeen, kun Ruotsi oli Kustaa Vaasan aikana lopullisesti eronnut unionista. Vaakunasta tulikin yksi niistä monista kiistakysymyksistä, jotka johtivat Pohjoismaiden seitsenvuotiseen sotaan 1560-luvulla. Tanskan vaakunassa on yhä tänäkin päivänä kolme kruunua, mutta ne nähdään lähinnä historiallisena symbolina keskiaikaiselle unionille.
Historia ja merkitys > Vuoden 1982 laki valtakunnan vaakunasta

Uusi asetus vuoden 1982 laissa koskien Ruotsin valtakunnan vaakunaa oli, että kolme kruunua voidaan pitää viittauksena valtakunnan vaakunaan myös ilman vaakunakilpeä. Niinpä symboli on lailla suojattu, eikä sitä saa käyttää muuna, esimerkiksi yrityksen symbolina ilman lupaa. Laki on voimassa ainakin Ruotsissa, mutta sitä voidaan mahdollisesti soveltaa myös kansainvälisesti.
Symbolin voi nähdä myös vuonna 1923 valmistuneen Tukholman kaupungintalon tornin huipulla.
Joitakin poikkeuksia vuoden 1980 paikkeilla lukuun ottamatta symbolia on käytetty vuodesta 1938 lähtien Ruotsin mies- ja naisjääkiekkomaajoukkueen pelipaidoissa. Myös Ruotsin yleisurheilumaajoukkue käyttää symbolia kilpapaidoissaan. Miesten kelkkajääkiekon maajoukkue sitä vastoin käyttää muunnosta Kolme kimalaista.
Muita vaakunoita, joissa on kolme kruunua

Kolme kruunua esiintyi jo vuonna 1200, kun Otto IV koristutti itämaan tietäjien haudan vanhassa romaanisessa Kölnin tuomiokirkossa. Nykyistä kirkkoa alettiin rakentaa vasta vuonna 1248. Symboli on myös Kölnin kaupungin vaakunassa, vaikkakin siinä kruunut on aseteltu vierekkäin vaakunan yläosaan.
1290-luvun paikkeilla kolme kruunua esiintyi Tanskan niin kutsutuissa sisällissotarahoissa.
Galitsiassa kolme kruunua on kuulunut maakunnan vaakunakuvan alaosaan jo keskiajalta lähtien. Kultaiset kruunut ovat sinisessä vaakunakilvessä, aivan kuten Ruotsin pienessä valtakunnan vaakunassakin.  Symboli ilmestyi myös Puolassa 1296 Krakovan piispan otettua sen vaakunaansa. Galitsia on perinteisesti ollut tärkeä keskus Puolassa, jossa Krakova oli Galitsian ja koko Puolan pääkaupunki ennen Puolan jakoja. Sittemmin Galitsiasta tuli hallinnollinen yksikkö Itävalta-Unkarissa ja nimellisesti myös kuningaskunta.
Myös Irlannin maakunta Munster käyttää kolmea kultaista kruunua sinisellä pohjalla.
Kolme kruunua on yhä tänäkin päivänä Oxfordin yliopiston vaakunassa, joskin kirjan ympärillä.
Englannissa symboli esiintyy niin kutsutussa Pyhän Edmundin lipussa, joka liittyy kuningas Arthurin legendaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kolme kruunua Wikimedia Commonsissa
Albrekt Mecklenburgilainen (vas.) isänsä kanssa. Albrekt Mecklenburgilainen oli ensimmäinen kolmen kruunun kanssa kuvattu ruotsalainen hallitsija.
Myös suuressa valtakunnan vaakunassa on kolme kruunua.
Castle Rock

Castle Rock voi viitata seuraaviin asioihin:
Castle Rock (Colorado), kaupunki Yhdysvalloissa
Castle Rock (Washington), kaupunki Yhdysvalloissa
Castle Rock (Karnataka), kylä Intiassa
Castle Rock (Garrison), historiallinen kartano Yhdysvalloissa
Castle Rock (Stephen King), Stephen Kingin kirjoissa esiintyvä kuvitteellinen paikkakunta
Castle Rock Entertainment, Yhdysvaltalainen yritys
Castle Rock Brewery, brittiläinen panimo
Castle Rock, kukkula, jolla Edinburghin linna sijaitsee
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Castle Rock”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Castlegar

| Castlegar |
| --- | --- |
 Castlegar
 Koordinaatit: 49°19′32″N, 117°39′58″W 
Valtio:   Kanada
Provinssi:   Brittiläinen Kolumbia
Perustettu:  1946
Pinta-ala:  
 – Maa:  19,67 km²
Korkeus:  450 m
Väkiluku (2006):  8 039
 – Väestötiheys:  408,6  as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-8
Motto::  Haec Lumina Numquam Errantiae
 
 www.castlegar.ca 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Castlegar on kaupunki Brittiläisessä Kolumbiassa, Kanadassa. Se sijaitsee Selkirk-vuorilla Kootenay- ja Columbiajokien yhtymäkohdassa.
Castlegarin asuu runsas 8 000 ihmistä (2016) ja kaupungin pinta-ala 19,7 neliökilometriä. Kaupungissa sijaitsee muun muassa Selkirk College ja lentoasema.
Castlegarissa on etnis-uskonnollisen ryhmän duhoborien perinteitä säilyttävä Doukhobor Discovery Centre.
Boštjan Goličič

| Boštjan Goličič |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. kesäkuuta 1989 (ikä 35) Kranj, Slovenian ST, Jugoslavia
Kansalaisuus:   Slovenia
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  Rapaces de Gap
Sarja:  Ligue Magnus
Pelinumero:  38
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2009–
Aik. seurat:  HK Bled (KEL) Olimpija Ljubljana (EBEL/Slovenia) HC Briançon (Ranska)
Boštjan Goličič (s. 12. kesäkuuta 1989 Kranj, Slovenian ST, Jugoslavia) on slovenialainen jääkiekkoilija, joka pelaa Ranskan Ligue Magnus-joukkue Rapaces de Gapissa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura > Seuraura

Goličič on HK Bledin kasvatti. Hän pelasi joukkueessa ensimmäiset miesten pelinsä 16-vuotiaana Itävallan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Kärntner Elite Ligassa kaudella 2005–2006, jolloin Goličič voitti Bledin sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 16+23=39, kuten myös seuraavalla kaudella 2006–2007 tehoilla 24+21=45. Tuolloin hän oli myös joukkueen paras maalintekijä. Goličič pelasi noin puolet kaudestaan Bledin A-nuorissa, joiden paras pistemies ja maalintekijä hän oli tehoilla 20+12=32, kuten myös pudotuspeleissä tehoilla 8+1=9. Goličič voitti Slovenian A-nuorten pudotuspelien maalipörssin ja kauden päätteeksi mestaruuden.
WHL-joukkue Calgary Hitmen varasi Goličičin 40. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2007. Hän vietti siellä kaksi seuraavaa kautta, jonka jälkeen Goličič palasi kaudeksi 2009–2010 vuoden mittaisella sopimuksella kotimaahansa pelaamaan Itävallan Erste Bank Eishockey Ligaa Olimpija Ljubljanan joukkueeseen. Hänen tulokaskautensa toi siellä 47 runkosarjaottelussa tehot 8+17=25. Olimpija pelasi kevätkaudella myös Slovenian pääsarjaa, jossa Goličič oli joukkueen paras maalintekijä tehtyään neljässä ottelussa viisi osumaa. Pudotuspeleissä hän oli tehoilla 3+4=7 Olimpijan paras pistemies isoveljensä Jurij'n kanssa. Kolmannen Olimpija-kautensa 2011–2012 päätteeksi Goličič voitti Slovenian-mestaruuden.
Kaudeksi 2012–2013 Goličič siirtyi Ranskan Ligue Magnusin Diables Rouges de Briançoniin, jonka paras maalintekijä hän oli kevään 2013 pudotuspeleissä seitsemällä osumallaan. Goličič voitti kauden aikana Ranskan cupin. Kauden 2013–2014 päätteeksi hän voitti Ranskan-mestaruuden. Kaudeksi 2014–2015 Goličič siirtyi HC Gapiin, jonka varakapteeniksi hän nousi. Goličič jakoi tehoilla 13+9=22 joukkueen sisäisen maalipörssin toisen sijan Matt Carterin kanssa ja sisäisen pistepörssin kolmannen sijan Chad Langlaisin kanssa. Hän voitti myös Gapin sisäisen tehotilaston lukemalla +13. Goličič jakoi kevään 2015 pudotuspelien maalipörssin voiton kymmenellä osumallaan joukkuetoverinsa Radim Valchařin kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi Ranskan-mestaruuden. Kaudella 2015–2016 Goličič jakoi Gapin sisäisen maalipörssin toisen sijan Marc-André Bernierin kanssa ja sijoittui sisäisessä pistepörssissä kolmanneksi. Hän voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +17. Ranskan cupissa Goličič oli Gapin paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 6+10=16.
Ura > Maajoukkueura

Goličič edusti Sloveniaa Sotšin olympiakisoissa 2014 sekä niiden karsinnoissa. Hän pelasi myös MM-kilpailuissa vuosina 2011, 2013 ja 2015. Goličič jakoi ensimmäisessä turnauksessa Slovenian sisäisen tehotilaston voiton Rok Tičarin kanssa lukemalla +2. Hän pelasi myös I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2010 voittaen B-lohkon kultaa sekä IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2012 ja 2014 voittaen molemmista turnauksista kultaa.
Goličič pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2008 ja 2009, joista ensimmäinen turnaus päättyi B-lohkon pronssiin. Hän voitti jälkimmäisen turnauksen jäähypörssin 33 minuutillaan. Goličič pelasi myös alle 18-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2006 ja 2007 voittaen molemmista turnauksista päättyi A-lohkon hopeaa. Ensimmäisessä turnauksessa hän oli tehoilla 4+1=5 Slovenian sisäisen maalipörssin ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Andrej Židanin kanssa.
Muuta

Goličičin isoveli Jurij on entinen Slovenian maajoukkuekiekkoilija.
Tilastot

Goličič (valkoinen paita) Slovenian paidassa Euro Ice Hockey Challengen ottelussa Italiaa vastaan helmikuussa 2015.
Castlemanin tauti

Castlemanin tauti on imukudoksen liikakasvua aiheuttava häiriö. Se voi esiintyä paikallisena tai yleistyneenä. Benjamin Castleman kuvasi sairauden ensimmäisenä vuonna 1956. Paikallinen tautimuoto on yleensä parannettavissa leikkauksella. Yleistynyt tautimuoto on paikallista vakavampi; se käyttäytyy hyvin lymfoomamaisesti ja voi heikentää immuunijärjestelmää vakavastikin. Potilaat esimerkiksi kärsivät usein vakavista infektioista ja laihtuvat. Heidän sairastumisvaaransa lymfoomaan on kasvanut.
Castlemanin tauti on harvinainen, mutta sen insidenssiä ei tarkalleen tiedetä. Vuonna 1978 ensi kertaa kuvattu yleistynyt tautimuoto on paikallista harvinaisempi.
Calonectria pseudometrosideri

| Calonectria pseudometrosideri> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kotelosienet Ascomycota
Alakaari::  Pezizomycotina
Luokka::  Sordariomycetes
Lahko::  Hypocreales
Heimo::  Nectriaceae
Suku::  Calonectria
Laji::  pseudometrosideri
Kaksiosainen nimi
 Calonectria pseudometrosideri  R. F. Alfenas, L. Lombard, Crous ja Alfenas, 2015 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Calonectria pseudometrosideri on Calonectria-sukuun ja Nectriaceae-heimoon kuuluva kotelosieni. Tieteellisen nimen sille antoivat ensimmäisenä R. F. Alfenas, L. Lombard, Crous ja Alfenas vuonna 2015. Sillä ei ole alalajeja.
Kirjallisuutta

Alfenas, Lombard, Pereira, Alfenas & Crous: ​.  In: Stud. Mycol. 80:118., 2015.
Calmont (Aveyron)

| Calmont |
| --- | --- |
 Château de Calmont
 vaakuna
 Calmont
 Koordinaatit: 44°14′59″N, 2°30′48″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Occitanie
Departementti:  Aveyron
Arrondissementti:  Villefranche-de-Rouergue
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  30,9 km²
Väkiluku (2016):  1 996 
 – Väestötiheys:  64 as./km²
Kunnan numero:  12043
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Calmont on kunta Ranskan eteläosassa Aveyronin departementissa Occitanien alueella. Kunnasta käytetään myös nimeä Calmont-de-Plancatge. Se sijaitsee noin 19 kilometriä Rodezin kaupungista lounaaseen.
1400-luvulta peräisin olevasta linnasta on jäljellä sen päätorni. Château de Calmont oli aikanaan alueella vaikuttaneen Arpajonin suvun linna, jolla pystyttiin hallitsemaan lähiseutua. Calmont on ollut tunnettu markkinapaikkana sekä hampuntuotantostaan. Kylässä on yhä useita 1400-luvulta peräisin olevia osittain puurakenteisia taloja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Calmont (Aveyron) Wikimedia Commonsissa
Casagrande

Casagrande voi viitata seuraaviin:
Henkilöitä

Adele Casagrande (oik. Adele Fendi, 1897 –1978), italialainen muotisuunnittelija
Anna Casagrande (s. 1958), italialainen kenttäratsastaja
Annacatia Casagrande (s. 1964), italalainen ratameloja
Benito Casagrande (s. 1942), suomalainen arkkitehti
Eloy Casagrande (s. 1991), brasilialainen muusikko
Francesco Casagrande (s. 1970), italialainen maantiepyöräilijä
Marco Casagrande (s. 1971), suomalainen arkkitehti
Marco Casagrande (s. 1972), suomalainen jalkapalloilija
Muita

Casagrande & Rintala, suomalainen arkkitehtipari
Leluliike Casagrande, leluliike Turussa
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Calonarius elegantissimus

| Calonarius elegantissimus |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Cortinariaceae
Suku::  Calonarius
Laji::  elegantissimus
Kaksiosainen nimi
 Calonarius elegantissimus  (Rob. Henry) Niskanen & Liimat. 
Synonyymit
 Cortinarius elegantissimus Rob. Henry 
Katso myös
   Calonarius elegantissimus Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Calonarius elegantissimus on rikinkeltainen seitikkilaji. Sienen jalka on aluksi keltainen ja vanhemmiten ruskea. Heltat ovat aluksi kellertävät, sitten oliivinväriset. Sienen maku on mieto. Se kasvaa pyökkimetsissä Keski-Euroopassa. Suomesta ei tunneta yhtään löytöä.
Calonarius elegantissimus viihtyy erityisesti luonnollisissa tai lähes luonnollisissa vanhoissa metsissä, joissa on runsasti kariketta. Laji vaatii myös kalkkipitoisen maaperän. Se on lajina harvinainen, ja sen elinympäristöt ovat vuoden 1970 jälkeen vähentyneet viidenneksellä. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto pitää lajia silmälläpidettävänä.
Aiheesta muualla

Biopix Kuvia
Kolmas Winchesterin taistelu

Kolmas Winchesterin taistelu eli Opequonin taistelu käytiin Unionin Philip Sheridanin ja Konfederaation Jubal Earlyn joukkojen välillä 19. syyskuuta 1864 lähellä Winchesterin kaupunkia. Se oli Shenandoahin laakson hallinnasta käydyistä taisteluista kaikkein verisin. Taistelu päättyi Unionin voittoon.
Taustaa

17. syyskuuta 1864 Early päätti hyökätä armeijansa pääjoukon kanssa Unionin rautateitä vastaan Länsi-Virginiassa. Loput miehet, joita johtivat kenraalit Stephen Ramseur ja Gabriel Wharton, Early määräsi valloittaman Virginiassa sijainneen Winchesterin kaupungin ja sen lähialueet. Unionin joukkoja komentanut Philip Sheridan oli tietoinen tilanteesta ja päätti sen takia hyökätä Winchesterin pienempää osastoa vastaan.
Taistelu > Joukot

Sheridanilla oli taistelussa käytössään yhteensä reilut 39 000 miestä:
Horatio Wrightin komentama 6. armeijakunta
William Emoryn komentama 19. armeijakunta
George Crookin komentama 8. armeijakunta eli Länsi-Virginian armeija
Alfred Torbertin ratsuväkiyksikkö
Earlylla oli taistelussa huomattavasti vähemmän miehiä, noin 15 200:
John B. Gordonin jalkaväkidivisioona
Robert E. Rodesin jalkaväkidivisioona
Stephen D. Ramseurin jalkaväkividivisioona
Gabriel C. Whartonin ja John C. Breckinridgen jalkaväkidivisioona
Fitzhugh Leen ratsuväkidivisioona
Lunsford L. Lomaxin ratsuväkidivisioona
Taistelu > Taistelun kulku

Unionin joukot aloittivat hyökkäyksensä kello kolmelta aamulla 19. syyskuuta. Unionin ratsuväkijoukot ylittivät auringonnousun aikaan Opequon-joen Spout Springin kohdalla ja lähtivät etenemään kohti Winchesterin lähellä olevaa Berryvillen kanjonia. Ratsuväen perässä seurasivat Unionin 6., 19. ja 8. armeijakunta. Unionin joukot tuhosivat nopeasti kanjonin suulla olleet etuvartiot, minkä jälkeen Unionin jalkaväki aloitti etenemisen kanjonia pitkin. Kanjonin kapeus ja kenraali Ramseurin johtaman divisioonan tekemä vastarinta kuitenkin hidastivat Unionin etenemistä niin paljon, että Earlyn armeijan pääjoukko ehti paikalle ennen varsinaisen taistelun alkamista.
Sheridan päätti tästä huolimatta jatkaa hyökkäystä ja määräsi osan 6. ja 19. armeijakunnan miehistä aloittamaan kello 11.40 suuren hyökkäyksen Konfederaation joukkoja vastaan. Unionin joukot onnistuivat hyökkäyksellä murtamaan hetkellisesti Konfederaation puolustuslinjan, mutta Konfederaation tykistötuli ja vastahyökkäys pakottivat Unionin perääntymään. Vastahyökkäys pysähtyi, kun reservissä olleet Unionin 6. armeijakunnan miehet onnistuivat pysäyttämään sen.
Sheridan aloitti uuden hyökkäyksen vielä samana iltapäivänä, kun Unionin 8. armeijakunta ja ratsuväki hyökkäsivät Konfederaation vasenta sivustaa vastaan. Sheridanin joukot pakottivat Konfederaation joukot aloittamaan vetäytymisen kohti Fisher's Hilliä. Konfederaation joukot rakensivat ensimmäisen puolustuslinjansa Kernstowniin, jossa Konfederaation joukot torjuivat Unionin heikosti organisoidut hyökkäysyritykset puolustuslinjaansa vastaan. Puolustuslinjan pysymisen ansiosta Earlyn joukot saivat pelastettua suurimman osan vankkureistaan ja tykistöstään. Pimeän laskeuduttua Earlyn joukot vetäytyivät Fisher's Hilliin, jossa osapuolet kohtasivat toisensa uudelleen vain muutamaa päivää myöhemmin.
Lopputulos

Unionia pidetään yleisesti taistelun voittajana, joskin tämä tulkinta ei ole täysin kiistaton. Esimerkiksi Konfederaation joukkojen komentaja Jubal Early ei koskaan myöntänyt hävinneensä taistelua, koska valtaosa hänen joukoistaan pääsi vetäytymään taistelusta ehjin nahoin.
Taistelu oli kaikista Shenandoahin laakson hallinnasta käydyistä taisteluista verisin. Taistelujen verisyyttä kuvastaa hyvin se, että taistelun päätyttyä lähes jokainen käyttökelpoinen rakennus Winchesterissä muutettiin tilapäissairaalaksi. Sheridan menetti taistelussa yhteensä noin 5 000 miestä eli lähes viidenneksen koko armeijastaan, joista noin 1 040 kaatui tai katosi. Kaikkein raskaimmat tappiot kärsi 19. armeijakunta, joka menetti taistelun aikana lähes 40 % kaikista miehistään sekä jokaisen rykmenttinsä komentajan. Lisäksi kenraali David Allen Russell kaatui taistelussa. Konfederaation tappiot olivat yhteensä noin 3 600 miestä eli noin 23 % kaikista joukoista, joista kadonneita tai kaatuneita oli noin 2 040. Konfederaatio menetti taistelussa kaksi kenraaliaan, Robert E. Rodesin ja Archibald C. Godwinin.
Taistelupaikka nykyään

Nykyään iso osa taistelupaikoista on jäänyt Winchesterin kaupungin laajenemisen alle. Yhdysvaltain sisällissodan perintöä vaaliva Civil war trust -järjestö on kuitenkin ostanut alueelta 1,8 neliökilometrin kokoisen maa-alueen, joka on suojeltu.
Aiheesta muualla

NPS:n kuvaus taistelun tarkasta kulusta National Park Service. (englanniksi)
Caitlin Foord

Caitlin Foord
Caitlin Foord (s. 11. marraskuuta 1994) on australialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Australian naisten maajoukkueessa 109 maaottelua ja tehnyt niissä 29 maalia. Hänet palkittiin vuoden 2011 MM-kilpailujen parhaana nuorena pelaajana. Vuoden 2019 MM-kilpailuissa hän pelasi Australian kaikissa neljässä ottelussa ja teki maalin alkulohko-ottelussa Brasiliaa vastaan.
Foord on sarjatasolla pelannut kotimaansa lisäksi muun muassa Yhdysvalloissa ja kaudesta 2020–2021 alkaen englantilaisseura Arsenalissa. Hän on kolmen kauden aikana pelannut Englannin Superliigassa 56 ottelua ja tehnyt niissä 20 maalia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Caitlin Foord Wikimedia Commonsissa
Australian joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2019
1 Williams |
2 Simon |
3 Luik |
4 Polkinghorne |
5 Roestbakken |
6 Logarzo |
7 Catley |
8 Kellond-Knight |
9 Foord |
10 van Egmond |
11 De Vanna |
12 Micah |
13 Yallop |
14 Kennedy |
15 Gielnik |
16 Raso |
17 Fowler |
18 Arnold |
19 Gorry |
20 Kerr |
21 Carpenter |
22 Harrison |
23 Allen |
Valmentaja Milicic
Australian joukkue – Kesäolympialaiset 2020
1 Williams |
2 Kerr |
3 Cooney-Cross |
4 Polkinghorne |
5 Luik |
6 Logarzo |
7 Catley |
8 Kellond-Knight |
9 Foord |
10 van Egmond |
11 Fowler |
12 Carpenter |
13 Yallop |
14 Kennedy |
15 Gielnik |
16 Raso |
17 Simon |
18 Micah |
19 Nevin |
20 Grant |
21 Brock |
22 Arnold |
Valmentaja Gustavsson
Australian joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2023
1 Williams |
2 Nevin |
3 Luik |
4 Polkinghorne |
5 Vine |
6 Wheeler |
7 Catley |
8 Chidiac |
9 Foord |
10 van Egmond |
11 Fowler |
12 Micah |
13 Yallop |
14 Kennedy |
15 Hunt |
16 Raso |
17 Simon |
18 Arnold |
19 Gorry |
20 Kerr |
21 Carpenter |
22 Grant |
23 Cooney-Cross |
Valmentaja Gustavsson
Australian joukkue – Kesäolympialaiset 2024
1 Arnold |
2 Heyman |
3 Torpey |
4 Polkinghorne |
5 Vine |
6 Gorry |
7 Catley |
8 Cooney-Cross |
9 Foord |
10 van Egmond |
11 Fowler |
12 Carpenter |
13 Yallop |
14 Kennedy |
15 Hunt |
16 Raso |
17 Wheeler |
18 Micah |
Valmentaja Gustavsson