stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
NMDA-reseptori
Rakenne > Alaysikköyhdistelmät

Tetrameerisessä NMDAR:ssä tulee olla sen muodostumiseksi vähintään 2 GluN1-yksikköä (mikä tahansa 8:sta silmukointimuunnelmasta). Loput 2 voivat olla jokin 4:stä GluN2-yksiköstä ja/tai 2:sta GluN3-yksiköstä. Ihmisten keskushermoston yhdistelmiä ovat esimerkiksi diheteromeerit 1/2A, 1/2B, 1/2C, 1/2D ja 1/3A. Ainakin seuraavat triheteromeeriset yhdistelmät ovat myös mahdollisia: 1/2A/2B, 1/2A/2C, 1/2B/2D ja 1/2B/3A.
Eri alayksikköyhdistelmistä koostuvilla NMDAR:illä on eri perusominaisuuksia kuten niiden eriävä Ca2+ läpäisykyky, Mg2+ salpauskyky ja agonistien affiniteetit eli sitoutumisherkkyydet (taulukko). Yhdistelmien ilmeneminen esimerkiksi keskushermostossa vaihtelee eliöissä niiden kehitysvaiheiden (lapsuuden, aikuisuuden) aikana, mutta yhdistelmien sijainti keskittyy myös eri alueille esimerkiksi aivoissa. GluN1-yksikköjä on niiden välttämättömyyden vuoksi laajalti keskushermoston NMDAR:issä.
| Nimia | Glutamaatti EC50 (µM) | Glysiini EC50 | Mg2+ IC50 ~100 mVb (µM) | pH-herkkyys (pHIC50) | Auki olemisen todennäköisyys |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| GluN2A-NMDAR | 4 | 1.5 µM | 12 | 6.9 | 50 % |
| GluN2B-NMDAR | 2 | 0.4 µM | 12 | 7.5 | 10 % |
| GluN2C-NMDAR | 1 | 0.3 µM | 2 | 6.6 | 1 % |
| GluN2D-NMDAR | 0.4 | 0.1 µM | 2 | 7.5 | 1 % |
| GluN3A-NMDAR | - | 40–500 nM | > 100 | - | - |
a esim. GluN2A-NMDAR = 2 kpl GluN1 + 2 kpl GluN2A, b solukalvon sisä- ja ulkopuolen jännite-ero
Aktivointi

Kehon tuottama NMDAR:iä aktivoiva välittäjäaine on L-glutamaatti, joka sitoutuu GluN2-alayksikön LBD:hen. Aktivointi vaatii L-glysiinin tai D-seriinin samanaikaisen sitoutumisen "koagonistina" GluN1- ja GluN3-alayksiköiden LBD:eihin. NMDAR:ien ionikanavan sisään kiinnittynyt Mg2+-ioni salpaa reseptorin kiinni. Solun sisällä on negatiivinen, noin -70 mV, jännite-ero suhteessa solun ulkopuoleen, jonka vuoksi kanavaan mahtuva positiivisesti varautunut Mg2+ pitää kanavaa kiinni. Hermosolujen ulkoinen Mg2+-pitoisuus on lisäksi millimolaarisuusluokkaa ja sisäinen mikromolaarisuusluokkaa. Mg2+ poistuminen kanavasta vaatii solun voimakkaan depolarisaation. Depolarisaatio poistaa Mg2+:n, jolloin agonistia ja koagonistia sitovan NMDAR:n ionikanava aukeaa. Monimutkaisen aktivaationsa vuoksi NMDAR:t aktivoituvat hitaammin kuin muut glutaminergiset ionikanavareseptorit (kuten AMPA- ja kainaattireseptorit). NMDAR:ien toimintaan vaikuttavat normaalisti myös mm. pH-arvo ja sinkki-ionit ja tietyt polyamiinit kuten spermidiini, spermiini.
GluN3-NMDAR:illä ei ole sitoumispaikkaa glutamaatille ja ne aktivoituvat pelkän glysiinin tai D-seriinin vaikutuksesta. NMDAR:illä ei siis ole ensisijaista agonistia, mutta glutamaatista ja glysiinistä/seriinistä käytetään usein silti vastaavasti termejä agonisti ja koagonisti.
Kanavan auetessa solun ulkoiset Ca2+-ionit virtaavat sisälle soluun – samalla K+ ja Na+ voivat läpäistä kanavan. Ionien virtaussuunta riippuu niiden solupitoisuuksista. Normaalisti K+ virtaavat ulos solusta ja Na+ sisään. Hallittu Ca2+ virtaus solun sisään pitää osaltaan solun elossa, mutta liika virtaus voi johtaa solukuolemaan johtavaan eksitotoksisuuteen. Solun sisällä Ca2+-ionit voivat vaikuttaa mm. kalsiumista riippuviin entsyymeihin, toisiolähetteihin (proteiinikinaaseihin, fosfataaseihin), telineproteiineihin (eng. scaffold protein), solun tukirangan elementteihin, GTP:tä sitoviin proteiineihin ja adheesiomolekyyleihin. Vaikutukset ovat pitkäaikaisia ja laajoja.
Sijainti

NMDAR:iä löytyy eliöiltä keskushermostosta synapseista ja niiden ulkoisilta (ekstrasynaptisilta) alueilta. Toimivia NMDAR:iä on eri eliöiltä löydetty muistakin kudoksista, mm. munuaisista, luista, sydämestä, lisäkilpirauhasista, imusoluista, haimasta, kateenkorvasta, ihosoluista, munasarjoista, vatsalaukusta ja alemmista virtsatiehyistä.
Hermosolujen pintojen NMDAR:istä noin 30–40 % kuitenkin vaihtaa paikkaa synaptisilta alueilta ekstrasynaptisille (ja päinvastoin) lateraalidiffuusiolla – keskimäärin nopeus on 0.05 μm2/s, eli vaihdos voi tapahtua minuuteissa. Liike riippuu NMDAR:än alayksiköistä. Esimerkiksi hippokampuksen hermosolujen GluN2B-NMDAR:t vaihtavat paikkaa synaptisille alueille, mutta GluN2A-NDAR:ien liike rajoittuu vain ekstrasynaptisille alueille. Ei tiedetä vaikuttaako hermosolujen NMDAR:ien aktiivisuus tai toiminnan estyminen agonistien/antagonistien vaikutuksesta niiden liikkeeseen.
Toiminta

Munuaisissa NMDAR:ät ylläpitävät niiden normaalia toimintaa osallistumalla mm. niiden verisuoniston laajentumiseen/supistumiseen, Na+ takaisin ottoon ja virtsan erityksen säätelyyn vaikuttamalla mm. munuaiskerästen suodatusnopeuteen eli GFR-arvoon. Jatkuvan munuais-NMDAR:ien aktivaation on ehdotettu voivan johtaa munuaisten vajaatoimintaan ja kohonneeseen verenpaineeseen paikallisesti munuaisissa tai laajemmaltikin. Sydämessä NMDAR:illä on keskeinen rooli sen sähkötoiminnan säätelyssä.
Ligandeja > GluN1 ligandit

Mm. nämä aineet sitoutuvat kilpailevasti GluN1-alayksikön glysiiniä tai D-seriiniä sitovalle alueelle estäen niiden sitoutumisen, ja sitten joko aktivoiden tai inaktivoiden reseptorin.
Agonisteja: (R)-HA-966, ACBC, ACPC, D-seriini, L-687,414.
Antagonisteja: 5,7-diklorokynureenihappo, ACEA-1021, CGP 61594, CNQX, DNQX, GV 150526, GV 196771A, kynureenihappo, L-683,344, L-683,560, L-701,324, ACPR (1-aminosyklopropaanikarboksyylihappo).
Ligandeja > GluN2 ligandit

Mm. nämä aineet sitoutuvat kilpailevasti GluN2-alayksikön glutamaattia sitovalle alueelle estäen sen sitoutumisen, ja sitten joko aktivoiden tai inaktivoiden reseptorin.
Agonisteja: (1R, 3R)-ACPD, (2S, 1'R, 2'S)-CCG, L-glutamiinihappo, NMDA, homokinoliinihappo, tetratsolyyliglysiini, trans-ABCD.
Antagonisteja: ACPEB, CGP 37849, CGS 19755, CPP, CPP-eeni, D-AP7, LY235959, NPC 17742, NVP-AAM077, PBPD, PMPA, PPDA, SCZ-EAB-515, UBP141.
Ligandeja > Kanavan salpaajat

Eri NMDAR:ien ionikanavien sisälle voi Mg2+:n kaltaisesti kiinnittyä molekyylejä. Nämä ovat ei-kilpailevia antagonisteja eli ne estävät Ca2+ virtausta soluun reseptorin lähialueen antagonistien pitoisuudesta riippuen. Näitä ovat mm. ditsosilpiini, fensyklidiini (PCP), ketamiini, memantiini, amantadiini, dekstrometorfaani (DXM), dekstrorfaani (DXO), efenidiini.
Ligandeja > Allosteeriset säätelijät

Nämä aineet ovat allosteerisia säätelijöitä, sillä ne sitoutuvat NMDAR:iin eri alueille kuin glutamaatti, glysiini tai D-seriini. Tiettyä, vain GluN2B:ssä, olevaa sitoutumisaluetta kutsutaan ifenprodiilin tai polyamiinien sitoutumisalueeksi, johon sitoutuvat antagonistisesti mm. CP-101,606, nylindriini, Ro 25-6981, spermidiini, spermiini, haloperidoli, ifenprodiili, eliprodiili.
Ligandeja > Sinkki

Sinkki-ionit (Zn2+) salpaavat ei-kilpailevasti GluN2A- ja GluN2B-NMDAR:iä sitoutumalla näiden ATD:ihin.
Ligandeja > Muita

Nämä ovat tarkemmin luokittelemattomia tai sitoutumispaikaltaan tuntemattomia ligandeja.
Antagonisteja: ilokaasu (sitoutumispaikka tuntematon, ilokaasu vaikuttaa muihinkin reseptoreihin kuin NMDAR:iin).
Ei-kilpailevia antagonisteja: 2-MDP, 2-MeO-difenidiini, 2-MeO-ketamiini (2-MK), 2-okso-PCE, 3-HO-PCE, 3-HO-PCP, 3-MeO-PCP, 3-MeO-PCPr, 3-MeO-PCPy, 4'-Me-PCP, 4'-Me-PCP, BnCP, N-etyylinorketamiini (N-EK), NPS-1506, PCEEA, PCMEA, PCMPA, PCMo (PCM), PCPr (NPPCA), PCiP (NIPPCA), TCPy, aptiganeeli, deksoksadrooli, difenidiini, etisyklidiini (PCE), lanikamiini, lefetamiini, metoksetamiini (MXE), metoksietisyklidiini (3-MeO-PCE), metoksydiini (4-MeO-PCP), rolisyklidiini (PCPy), tenosyklidiini, tiletamiini, etanoli (sitoutumispaikka tuntematon, etanoli vaikuttaa muihinkin reseptoreihin kuin NMDAR:iin). Lyijy (Pb2+, sitoutuu ehkä samaan kohtaan ATD:ssä kuin sinkki).
Lääketiede

NMDAR-antagonisteja kuten ketamiinia käytetään kipua lievittävinä anestesia-aineina. Dekstrometorfaania käytetään yskänlääkkeenä.
NMDAR:ien liiallinen aktivoituminen johtaa eksitotoksisuuteen, joka osallistuu hermosolujen kuoleman viimeisiin vaiheisiin halvauksissa, ja sairauksissa kuten Parkinsonin, Alzheimerin, Huntingtonin ja ALS-tauti. Alzheimerin tautia hidastavana hoitona käytetään usein memantiinia, joka on NMDAR-antagonisti. Pääasiassa synapsien ulkoiset (ekstrasynaptiset) NMDAR:ät laukaisevat eksitotoksisen vaikutuksen monissa hermostoa rappeuttavissa sairauksissa. Synaptiset NMDAR:t suojaavat hermostoa ja niiden pieni määrä suhteessa ekstrasynaptisiin NMDAR:iin on hermostolle vahingollista.
NMDAR:ien alitoiminta on yksi teorioista skitsofrenian oireiden taustalla mm. hermostossa esiintyvän liiallisen dopamiinin lisäksi. Mm. NMDAR:ien koagonisteina toimivaa glysiiniä ja D-seriiniä, ja osittaisagonistina toimivaa D-sykloseriiniä on siksi kokeiltu hoitona skitsofrenian oireiden lievittämiseen lupaavin tuloksin.
NMDAR-antagonistien on esitetty toimivan lupaavana ja nopeavaikutteisena hoitona masennukseen ja kaksisuuntaisen mielialahäiriön masennusjaksoihin. Antagonistit kuten ketamiini vaikuttavat suun kautta otettuna muutamassa tunnissa. Taas nykyisin käytetyt SSRI-masennuslääkkeet kuten fluoksetiini tehoavat vasta useiden viikkojen kuluttua säännöllisen käytön aloittamisesta.
Antagonistit vähentävät sydämen lyöntiheyttä ja rytmihäiriön riskiä, ollen siten mahdollinen hoitokeino NMDAR:iin liittyviin sydänsairauksiin. NMDAR-agonistit taas lisäävät kammiovärinäkohtauksen riskiä, sydämen oksidatiivista stressiä ja sydänlihassolujen autofagosytoosia.
NMDAR-agonistit ovat mahdollinen osteoporoosia hoitava ja ennalta ehkäisevä hoitokeino. Glutamaatin intraperitoniaaliset pistokset hiirillä ovat osoittaneet pistosten ylläpitävän luiden mineraalitiheyttä NMDAR välitteisesti.
Keho voi muodostaa vasta-aineita keskushermostonsa NMDAR:iä vastaan. Tätä autoimmuunisairautta kutsutaan NMDAR-vasta-aine aivotulehdukseksi. Sairaudessa vasta-aineet sitoutuvat NMDAR:iin solujen pinnoilla. Solut ottavat toimimattomat reseptorit sisäänsä ja seurauksena on NMDAR:ien vajaus. Noin 75 % sairastuneista paranee, mutta 25 % saa pysyviä oireita tai kuolee. Oireet ovat hermostollisia ja niihin voivat kuulua mm. vapina, hallusinaatiot ja kooma.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta NMDA-reseptori Wikimedia Commonsissa
A: NMDAR. B: GluN1-yksikköön sitoutuva kilpaileva antagonisti. C: GluN2-yksikköön sitoutuva kilpaileva antagonisti. D: allosteerinen ei-kilpaileva antagonisti. E: kanavaa salpaava ei-kilpaileva antagonisti.
Niilo Ihamäki

Niilo Oskari Ihamäki (15. syyskuuta 1920 Köyliö – 17. tammikuuta 2014 Espoo) oli suomalainen radiotoimittaja.
Ihamäki aloitti toimittajan uransa 1930-luvun lopulla Kokemäellä ilmestyneen sanomalehti Lallin kesätoimittajana. Hän tuli Yleisradion palvelukseen 1953 ja oli muun muassa käynnistämässä Pääministerin haastattelutuntia 1962 sekä luki lehtikatsauksia. Hän toimi myös radion puhetekniikan opettajana Tampereen yliopistossa.
Ihamäki jäi eläkkeelle Yleisradiosta 1985, mutta hän jatkoi ohjelmien tekoa ja kirjoitti myös artikkeleita satakuntalaisiin lehtiin miltei kuolemaansa saakka. Erityisen mielellään Ihamäki teki ikäihmisten haastatteluja. Hän juonsi Kiikoisissa järjestetyt kansanmusiikkijuhlat Kiikoisten Purpurit 40 kertaa vuosina 1970–2009.
Niilo Ihamäen poika on Yleisradion toimittaja Olli Ihamäki ja pojanpoika hovimuusikkona tunnettu Ilkka Ihamäki.
Aiheesta muualla

Niilo Ihamäki tapasi emännät, pääministerit ja kuninkaankin Elävä arkisto, Yleisradio
Niilo Ihamäen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Numero-ooppera

Numero-ooppera on oopperateos, joka koostuu yksittäisistä osista, kuten aarioista, resitatiiveista ja muista jaksoista, "numeroista", jotka voi helposti irrottaa kokonaisuudesta. Tyypillinen numero-ooppera on esimerkiksi Georg Friedrich Händelin Ariodante. Myös Giuseppe Verdin Attila on pitkälti kaavamainen numero-ooppera. Numero-oopperat olivat suosittuja 1700-luvulla ja vielä 1800-luvullakin, kunnes niistä tuli vanhanaikaisia Richard Wagnerin ideoiden levitessä.
Numero-ooppera eroaa musiikkidraamasta, jossa on muutaman sävelen mittaisena motiivina toistuva johtoaihe. Numero-oopperan vastakohta on esimerkiksi Wagnerin Lohengrinin jälkeisille teoksille tyypillinen läpisävelletty tyyli, jossa aariat ja resitatiivit sulautuvat ilman selviä rajoja toisiinsa musiikkidraamaksi.
Nikolaus Schwerdtfeger

Nikolaus Schwerdtfeger
Nikolaus Schwerdtfeger (s. 1. lokakuuta 1948) on saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Hildesheimin hiippakuntaan Heinrich Maria Janssen 5. kesäkuuta 1982. Schwerdtfeger sai 19. kesäkuuta 1995 nimityksen Hildesheimin vihkipiispaksi ja Fussalan titulaaripiispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 23. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Josef Homeyer, jota avustivat Karl Lehmann ja Hans-Georg Koitz.
Nikolai Ivanovitš Kuznetsov

Nikolai Ivanovitš Kuznetsov vuonna 1940.
Nikolai Ivanovitš Kuznetsov (ven. Николай Иванович Кузнецов, 27. heinäkuuta (J: 14. heinäkuuta) 1911 – 9. maaliskuuta 1944) oli tiedustelija ja partisaani toisessa maailmansodassa. Hänelle myönnettiin Neuvostoliiton sankarin arvonimi kuolemansa jälkeen.
Kuznetsov syntyi Zirjankassa Jekaterinburgin kuvernementissa talonpoikaiseen perheeseen. Hän päätti seitsenvuotisen koulun vuonna 1927. Hän jatkoi Tjumenin maatalousoppilaitoksessa agronomilinjalla ja siirtyi sitten Talitsan metsätieteellisessä instituutissa. Siellä hän alkoi itsekseen opiskella saksan kieltä. Hän osoittautui kielelisesti lahjakkaaksi ja opetteli myös esperantoa, puolaa, komia ja ukrainaa.
Kuznetsov värvättiin valtion turvallisuuspalvelun salaiseksi agentiksi. Vuodesta 1938 hän toimi NKVD:n palveluksessa Moskovassa, ja seuraavana vuonna hän suoritti toimeksiantoja eri Euroopan maissa. Vuodesta 1942 hänet kutsuttiin majuri Dmitri Medvedevin johtamiin erikoisjoukkoihin nimeltä Pobediteli (Победители) eli Voittajat. Täällä hän osoitti poikkeuksellista kekseliäisyyttä.
Miehitetyssä Rovnon kaupungissa Kuznetsov toimi tiedustelutehtävissä esiintyen saksalaisena upseerina peitenimellä Paul Siebert. Hän johti tiedusteluryhmiä, oli pysyvässä yhteydessä Wehrmachtin erikoisjoukkojen kanssa ja välitti miehitysvallan korkeimman virkamiesjohdon tietoja partisaaniosastoille. Hän sai selville saksalaisten aikeen hyökätä Kurskiin ja aikeen murhauttaa Stalin, Churchill ja Roosevelt Teheranissa. Komennuskunnan käskystä hänen likvidoimikseen tulivat Ukrainan korkeimman oikeuden tuomari Funck, Ukrainan valtakunnankomissariaatin pääneuvonantaja Hell ja sihteerinsä Winter sekä Galitsian varakuvernööri Bauer. Hän kavalsi komentajakenraali von Illgenin rankaisujoukot sekä suoritti tihutöitä.
Maaliskuussa 1944 Kuznetsov kaatui taistelussa Ukrainan nationalisteja vastaan Brodissa Lvivin lähellä.
Aiheesta muualla

Teodor Gladkovin historiikki venäjäksi
Nikolina Štereva

| Mitalit> Maa:   Bulgaria.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Bulgaria.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Bulgaria.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Bulgaria> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Montreal 1976 | 800 m |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | München 1976 | 800 m |  |
|  Kultaa | Wien 1979 | 800 m |  |
|  Pronssia | Grenoble 1981 | 800 m |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Pronssia | Rooma 1975 | 800 m |  |
Nikolina Pavlova Štereva (bulg. Николина Щерева, s. 21. tammikuuta 1955) on bulgarialainen entinen keskimatkojen juoksija ja olympiamitalisti. Hänen parhaat saavutuksensa ovat tulleet 800 metriltä.
Šterevan uran suurin saavutus on 800 metrin olympiahopea Montrealista 1976 Neuvostoliittoa edustaneen venäläisen Tatjana Kazankinan viedessä kultaa. Neljä vuotta myöhemmin Moskovan olympialaisissa hän sijoittui 800 metrillä seitsemänneksi. Sisäratojen EM-kilpailuista hän saavutti 800 metriltä kultaa vuosina 1976 ja 1979. Grenoblesta 1981 hän saavutti samalta matkalta pronssia.
Nikolai Mjasojedov

Nikolai Mjasojedov vuonna 1915.
Nikolai Aleksandrovitš Mjasojedov (ven. Никола́й Алекса́ндрович Мясое́дов; 1850 – ?) oli venäläinen juristi, virkamies ja konservatiivinen poliittinen vaikuttaja. Hän toimi Suomessa Viipurin läänin kuvernöörinä vuosina 1902–1905 ja kannatti Suomeen kohdistunutta yhdenmukaistamispolitiikkaa.
Mjasojedov kuului Tulan alueelta lähtöisin olleeseen aatelissukuun. Hän valmistui vuonna 1872 Moskovan yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta ja työskenteli sen jälkeen eri viroissa Venäjän oikeuslaitoksen syyttäjänvirastoissa. Vuosina 1881–1882 hän oli sisäministeriössä ministeri Nikolai Ignatjevin määräämissä erikoistehtävissä, mutta palasi sen jälkeen syyttäjänuralle. Vuonna 1893 Mjasojedov nimitettiin hallitsevaan senaattiin sotilasasioiden muutoksenhakuoikeuden yliprokuraattorin apulaiseksi. Hän jäi vuonna 1902 eläkkeelle Venäjän oikeusministeriön palveluksesta, mutta sai jo samana vuonna nimityksen Suomeen Viipurin läänin kuvernööriksi. Kuvernöörinä Mjasojedov puolusti venäläistämispolitiikkaa, mikä teki hänestä yhden aktivistien vihan kohteista. Aktivisti Matti Reinikka yritti maaliskuussa 1905 ampua Mjasojedovin tämän toimistossa, mutta osui häntä vain takapuoleen ennen aseensa jumittumista. Mjasojedov ei loukkaantunut vakavasti.
Toukokuussa 1905 Mjasojedov nimitettiin hallitsevan senaatin jäseneksi ja hän sai salaneuvoksen arvonimen. Lokakuussa 1907 keisari Nikolai II nimitti hänet Venäjän valtakunnanneuvostoon, jossa hän liittyi oikeistolaisiin. Hän oli yksi vuonna 1908 imperiumin otteen vahvistamiseksi perustetun Venäjän reuna-alueiden seuran (Russkoje okrainnoje obštšestvo) perustajajäsenistä. Hänet nimitettiin tammikuussa 1909 jäseneksi komiteaan, joka valmisteli Suomea koskevan yleisvaltakunnallisen lainsäädännön periaatteita, ja vuodesta 1914 hän kuului myös Suomen asiain neuvottelukuntaan. Mjasojedovin vaiheet vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen jälkeen eivät ole tiedossa.
Nikolai Jaakkola

Nikolai Jaakkola
Nikolai Jaakkola (14. huhtikuuta 1905 Mellilä – 9. maaliskuuta 1967) oli Neuvostoliitossa asunut suomalaissyntyinen kirjailija, kriitikko, kääntäjä ja toimittaja.
Suomessa syntyneen Jaakkolan perhe muutti vuonna 1912 perheen isän Matti Lesojeffin kotikylään Vienan Karjalaan Vuokkiniemen Kivijärvelle. Jaakkola kävi 1920-luvun alussa Petroskoissa opettajakurssin ja palasi sitten kotiseudulleen opettajaksi. Ennen sotavuosia Jaakkola toimi kriitikkona ja toimittajana. Hän joutui perheineen kärsimään 1930-luvun Stalinin vainoissa ja menetti työpaikkansa, asuntonsa ja puolueen jäsenyyden. Jaakkola lähti sotaan vapaaehtoisena, ja joulukuussa 1941 hän jäi Karhumäen luona käydyissä taisteluissa haavoittuneena suomalaisten vangiksi. Jaakkola oli sodan ajan sotavankina, ja sodan jälkeen hän joutui joksikin aikaa Neuvostoliitossa pakkotyöleirille, mutta vapautui tammikuussa 1946.[lähde? ]
Sodan jälkeen Jaakkola alkoi kirjoittaa kirjoja, joista tunnetuin on vuonna 1949 ilmestynyt romaani Pirttijärven rantamilla. Vähitellen hän kirjoitti sille jatko-osia, niin että syntyi kokonainen romaanisarja. Pirttijärvi-sarjan romaanien tapahtumat sijoittuivat vuosille 1912–1923. tapahtumaympäristö on vienankarjalainen Pirttijärven kylä, jonka esikuvana Jaakkolalla oli Kivijärven kylä. Professori Matti Kuusi on verrannut Jaakkolan Pirttijärvi-sarjaa Väinö Linnan Täällä Pohjantähden alla -romaanitrilogiaan.[lähde? ]
Jaakkola suomensi venäläisten ja neuvostokirjailijoiden teoksia.
Teoksia

Ira, 1947
Ruispellolla, 1948
Pirttijärven rantamilla, 1949
Pirttijärven rantamilla ja muualla, 1957
Korpi herää, Pirttijärven rantamilla-romaanista sovitettu näytelmä, 1957
Ristiaallokossa, 1963
Selville vesille, 1968
Pirttijärven rantamilla (sarja), 1977
Uskollisuus, sotamuistelmien lyhennetty versio, 1979
Heillekin kotimaa oli kallis, sotamuistelmien lyhentämätön versio, 1992
Pirttijärven rantamilla (sarja), 2005
Nikolett Szabó

Nikolett Szabó (s. 3. maaliskuuta 1980 Budapest) on unkarilainen keihäänheittäjä.
Hänen ennätyksensä on 64,62 metriä, jonka hän heitti 22. heinäkuuta 2001 Patrasissa, tulos on myös Unkarin ennätys.
Alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Szabó on voittanut vuosina 1997 ja 1999. Alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden hän voitti vuonna 2001.. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän on sijoittunut toiseksi vuonna 1996 ja neljänneksi vuonna 1998.
Kesäolympialaisissa hän on karsiutunut loppukilpailusta Sydneyssä 2000, Ateenassa 2004 ja Pekingissä 2008. Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa hän on sijoittunut 12:nneksi Pariisissa 2003. Ateenan MM-kilpailuissa 1997, Edmontonissa 2001 ja Helsingissä 2005 hän karsiutui loppukilpailusta. Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän on sijoittunut kahdeksanneksi Budapestissä 1998 ja Münchenissä 2002. IAAF:n yleisurheilufinaalissa 2003 hän sijoittui kolmanneksi.
Unkarin mestaruuden Szabó on voittanut vuosina 1999–2001, 2003–2005 ja 2008–2009.
Nikole Mitchell

| Nikole Alangia Mitchell> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. kesäkuuta 1974 (ikä 50) Jamaika
Yleisurheilija
Pituus:  168 cm
Paino:  60 kg
Laji:  pikajuoksu
Ennätykset:  100 metrin juoksu: 11,18 (1993)
| Mitalit> Maa:   Jamaika.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Jamaika.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Jamaika.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Jamaika> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Atlanta 1996 | 4 × 100 metrin viesti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Stuttgart 1993 | 4 × 100 metrin viesti |  |
Nikole Alangia Mitchell (myös Nicole, s. 5. kesäkuuta 1974) on aktiiviuransa päättänyt jamaikalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Mitchell edusti Jamaikaa olympialaisissa kerran, vuoden 1996 olympialaisissa Atlantassa. Häntä ei valittu mukaan henkilökohtaisille matkoille, mutta hän oli mukana pronssia voittaneessa Jamaikan pikaviestijoukkueessa. MM-kilpailuissa hän saavutti pikaviestissä pronssia ja sijoittui 100 metrillä seitsemänneksi Stuttgartissa 1993. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän saavutti 100 metrillä kultaa 1992 ja hopeaa 1990 sekä pikaviestissä kultaa 1990 ja 1992.
100 metrin juoksun ennätyksensä 11,18 Mitchell juoksi vuonna 1993.
New

| New Paul McCartney |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 11. lokakuuta 2013
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Giles Martin; Mark Ronson, Ethan Johns, Paul Ephworth
 Tyylilaji: rock, pop rock, elektroninen musiikki
 Kesto: 46.11
 Levy-yhtiö: Virgin EMI (UK) Hear Music (US)
Listasijoitukset
  2.  3.  3.  27.
Paul McCartneyn muut julkaisut
| iTunes Live from Capitol Studios 2012 | New 2013 | Pure McCartney 2016 |
Singlet albumilta New
 ”New” Julkaistu: 2. syyskuuta 2013  ”Queenie Eye” Julkaistu: 24. huhtikuuta 2013  ”Save Us” Julkaistu: 31. maaliskuuta 2014  ”Appreciate” Julkaistu: 16. toukokuuta 2014  ”Early Days” Julkaistu: 7. heinäkuuta 2014
New on Paul McCartneyn vuonna 2013 julkaisema studioalbumi. Se on kuuteen vuoteen, sitten vuoden 2007 Memory Almost Fullin, McCartneyn ensimmäinen albumi, joka sisältää uutta musiikkia. New on McCartneyn aiempia albumeita äänimaailmaltaan elektronisempi, ja vaikka se edustaa perinteistä rock-musiikkia, monien kappaleiden taustalla on elektronisia vivahteita. Kriitikot kehuivat albumia vuolaasti,[lähde? ] ja se myös menestyi kaupallisesti hyvin: se oli sekä Yhdysvaltojen että Britannian albumilistan kolmas[lähde? ]. Myyntimääriltään New oli McCartneyn menestynein albumi sitten vuoden 1989 Flowers in the Dirtin.[lähde? ] Albumin kaikki kappaleet ovat McCartneyn itse tekemiä, mutta muutamat niistä on kirjoitettu yhdessä albumin tuottajien kanssa.
Albumilta julkaistiin kaksi singleä, nimikappale "New" ja "Queenie Eye". New nousi Suomen virallisen listan sijalle 27.
Kappaleet

Save Us – 2.39
Alligator – 3.27
On My Way to Work – 3.43
Queniee Eye – 3.48
Early Days – 4.07
New – 2.56
Appreciate – 4.28
Everybody Out There – 3.21
Hosanna – 3.29
I Can Bet – 3.21
Looking at Her – 3.05
Road – 7.39
Kappaleet > Deluxe & keräilijä painosten bonuskappaleet

Turned Out – 2.59
Get Me Out of Here – 6.15
Kappaleet > Japanin bonuskappale

Struggle – 7.58
Kappaleet > Keräilijä painoksen bonuslevy

Struggle – 4.50
Hell to Pay – 4.00
Demons Dance – 3.51
Save Us (live at Tokyo Dome 2013) – 2.41
New (live at Tokyo Dome 2013) – 2.40
Queenie Eye (live at Tokyo Dome 2013) – 3.42
Everybody Out There (live at Tokyo Dome 2013) – 3.50