stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Larry Kramer
Ura > Näytelmiä ja muita tekstejä

Kramer kirjoitti kokemuksistaan AIDS-aktivistina näytelmän The Normal Heart, joka sai kantaesityksensä vuonna 1985. Näytelmä oli semiomaelämäkerrallinen, ja se oli erittäin suosittu. Sitä esitettiin lähes 300 kertaa, ja se sai rinnakkaisnäytelmiä useassa kaupungissa. Siitä vuonna 2014 tehty samanniminen televisioelokuva palkittiin Emmy-palkinnolla. Kramer kirjoitti teokselle myös jatko-osan The Destiny of Me, joka julkaistiin vuonna 1992. Kramerin lehtikirjoituksista julkaistiin vuonna 1989 kokoelma Reports from the Holocaust: The Making of an AIDS Activist. Kramerin romaani The American People, Volume 1: Search for My Heart (2015) on puolestaan revisionistinen romaani, joka esittää joidenkin Yhdysvaltain merkkihenkilöiden olleen homoseksuaaleja.
Kramer työsti vuosikymmenien ajan massiivista teosta homoseksuaalisuuden historiasta Yhdysvalloissa. Ensimmäinen lähes 800-sivuinen osa The American People julkaistiin huhtikuussa 2020.
Yksityiselämä

Kramerilla itsellään havaittiin HIV vuonna 1988. Hän ei kuitenkaan sairastunut AIDSiin. Vakavampia terveysongelmia aiheutti kuitenkin hepatiitti B -tartunnasta syntynyt maksasairaus. Hän kävi lähellä kuolemaa vuonna 2001, mutta hänet pelasti viime hetken onnistunut maksansiirto saman vuoden 21. joulukuuta. Hän eli vuodesta 1991 yhdessä arkkitehti David Websterin kanssa. He menivät naimisiin vuonna 2013.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Larry Kramer Wikimedia Commonsissa
Leikkurihai

| Leikkurihai |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Rustokalat Chondrichthyes
Alaluokka::  Leveäsuiset Elasmobranchii
Lahko::  Piikkihaikalat Squaliformes
Heimo::  Valohait Dalatiidae
Suku::  Isistius
Laji::  brasiliensis
Kaksiosainen nimi
 Isistius brasiliensis  (Quoy & Gaimard, 1824) 
 Brasilianvalohain levinneisyys
Katso myös
   Leikkurihai Wikispeciesissä   Leikkurihai Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Leikkurihai eli brasilianvalohai (Isistius brasiliensis) on pieni, noin puolimetrinen ruskeaihoinen ja suurisilmäinen valohaiden heimon kala, jolla on vatsapuolellaan runsaasti valo-elimiä. Niistä oletetaan olevan hyötyä saaliseläinten houkuttelussa. Lajia tavataan maailmanlaajuisesti trooppisilla ja subtrooppisilla merialueilla.
Ravinto

Muiden haiden tavoin leikkurihai on lihansyöjä, mutta se ei itse tapa saalistaan vaan loisii isompia eläimiä. Sillä on vahvat leuat ja kokoonsa nähden isot hampaat, joilla se pureutuu kiinni esimerkiksi hylkeeseen tai valaaseen. Se muodostaa huulillaan imukupin ja pyörähtää irrottaakseen palan lihaa. Tällä tavoin sen tiedetään purreen irti jopa sukellusveneen kumiosia. Puremajälki on pyöreä ja rosoreunainen, mistä juontuu lajin englanninkielinen nimi cookiecutter shark. Leikkurihai ei ole ihmiselle vaarallinen.
Aiheesta muualla

Isistius brasiliensis (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
Leninski prospekt (seisake)

Leninski prospekt (ven. Платформа «Ленинский проспект») on rautatieseisake Pietarissa. Se sijaitsee Baltian ja Varsovan asemalta etelään johtavan radan varrella. Seisakkeen jälkeen rata haarautuu etelään päin mentäessä kahtia: lounaiseen suuntautuvat Veimarin ja Hatsinan radat ja kaakkoon Laukaan rata sekä Pietarista etelään johtavia ratoja yhdistävä poikittaisrata. Asemalla on kuusi raidetta, joista neljä on matkustajaliikenteen ja kaksi tavaraliikenteen käytössä. Seisakkeen läheisyydessä on katu nimeltään Leninski prospekt, ja noin kilometrin päässä saman niminen metroasema.
Seisake avattiin vuonna 1969. Vuoteen 1977 saakka sen nimi oli Prospekt gerojev.
Leila Jantunen

Leila Jantunen (o.s. Lark, 3. huhtikuuta 1940 – 14. huhtikuuta 2024 Helsinki) oli suomalainen kotitalousopettaja. Hän julkaisi useita keittokirjoja ja toimi juontajana Mainostelevision Tänään kotona -ohjelman ruokaosuudessa ja esiintyi televisiomainoksissa. Jantusen isä oli liikemies Karl Lark.
Teokset

Mörck-Fogelberg, Inga; Wilton, Stig: Tervetuloa pöytään.  (Suomentanut Leila Jantunen)  Jyväskylä:  Gummerus, 1969.
Kesämökin keittotaito.  Jyväskylä:  Gummerus, 1971.
Heggenhougen, June; Jantunen, Leila (toim.): Hyvää härästä ja vasikasta.  Porvoo; Helsinki; Juva:  WSOY, 1980.  ISBN 951-00970-4-7.
Heggenhougen, June; Jantunen, Leila (toim.): Kutsutaanpa vieraita.  Porvoo; Helsinki; Juva:  WSOY, 1980.  ISBN 951-00970-1-2.
Rautavaara, Toivo; Jantunen, Leila: Hyvää ruokaa! : Römertopf.  Helsinki:  Duplo, 1982.  ISBN 951-99416-5-7.
Heggenhougen, June; Jantunen, Leila (toim.); Järvelin, Marja (toim.): Parhaat liharuoat.  Porvoo; Helsinki; Juva:  WSOY, 1986.  ISBN 951-01388-7-8.
Jantunen, Leila; Järvelin, Marja (toim.): Herkkujen herkut.  Porvoo; Helsinki; Juva:  WSOY, 1988.  ISBN 951-01537-0-2.
Köster, Helga; Jantunen, Leila (toim.): Tehodieetti : ihannedieetti, vihreä dieetti, tasapainotusdieetti.  Jyväskylä; Helsinki:  Gummerus, 1989.  ISBN 951-20310-0-0.
Leninskajan linja

| Leninskajan linja> Perustiedot |
| --- | --- |
Järjestelmä:  Novosibirskin metro
Reitti:  Zajeltsovskaja–Ploštšad Marksa
Avattu:  7. tammikuuta 1986
Tekniset tiedot
Pituus:  10,5 km
Asemia:  8
Raideleveys:  1 520 mm
Leninskajan linja (ven. Ленинская линия) on Novosibirskin metron ensimmäinen linja. Linja avattiin 7. tammikuuta 1986.
Linjan pituus on 10,5 kilometriä ja sen varrella on yksitoista asemaa.
Asemat

Zajeltsovskaja (Заельцовская)
Gagarinskaja (Гагаринская)
Krasnyi prospekt (Красный проспект)
Ploštšad Lenina (Площадь Ленина)
Oktjabrskaja (Октябрьская)
Retšnoi vokzal (Речной вокзал)
Studentšeskaja (Студенческая)
Ploštšad Marksa (Площадь Маркса)
Lentävä yökerho

| Lentävä yökerho> Das Wunder des Malachias |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Bernhard Wicki
Käsikirjoittaja:  Bernhard Wicki Heinz Pauck
Tuottaja:  Otto Meissner
Säveltäjä:  Hans-Martin Majewski
Kuvaaja:  Klaus von Rautenfeld
Leikkaaja:  Carl Otto Bartning
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Saksa
Kesto:  122 minuuttia
Alkuperäiskieli:  saksa
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lentävä yökerho (Das Wunder des Malachias) on Bernhard Wickin ohjaama länsisaksalainen satiirinen fantasiadraama vuodelta 1961. Se perustuu Bruce Marshallin romaaniin Father Malachy’s Miracle (1931).
Juoni

Naiivin benediktiiniläismunkin (Horst Bollmann) rukoukset toteutuvat, kun luostarikirkon vieressä sijaitseva pahamaineinen huvihuoneisto Eden Bar maagisesti siirtyy pois syrjäiselle Pohjanmeren saarelle. Tapauksesta aiheutuu niin paljon hämminkiä, että munkki alkaa epäillä alkuperäisen toiveensa viisautta.
Vastaanotto

Elokuva tuotti Berliinin elokuvajuhlilla parhaan ohjauksen Hopeisen karhun.
Kansallinen audiovisuaalinen instituutti ja Goethe-instituutti esittivät Lentävän yökerhon huhtikuussa 2017 Helsingin Orion-elokuvateatterin sarjassa ”Saksa sodan jälkeen”. Elokuvaa luonnehdittiin silloin sodanjälkeisten vuosien hurskastelua ja sensaatiolehdistöä ruoskivaksi  hillittömyydeksi, jollaiseen ajan yleisö ei ollut valmis.
Liminganjärvi

| Liminganjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Liminka
Koordinaatit:  64°45′49″N, 25°18′39″E
Mittaustietoja
 fiLiminganjärvi 
Liminganjärvi on kuivatettu järvi Limingan kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla. Järvi sijaitsee Tikkaperän kylän ja Pohjanmaan radan itäpuolella. Limingan kirkonkylältä matkaa on noin 10 kilometriä.
Järvi on Liminganlahteen ja Temmesjokeen laskevan Liminganjoen alkulähde. Järvi kuivatettiin kokonaan 1950-luvun alussa kaivamalla uoma niiden maanpinnan tason alapuolelle ja kokoamalla ruoppausmassat uoman reunoille nykyisinkin olemassa oleviksi penkereiksi. Jo 1800-luvulla järven pintaa laskettiin perkauksilla, kuitenkin varsin tehottomasti. Ennen ruoppauksia järven alueella oli noin 25 hehtaarin kokoinen keskuslampi ja sen ympärillä kosteikko/saraikkoalue, joka muuttui järveksi kevättulvien ja syyssateiden aikana. Samaan aikaan ruopattiin myös kahdeksan kilometriä ylävirtaan sijaitseva Heinijärven kylässä sijaitseva Heinijärvi. Järviä yhdisti Ylioja, joka uoman vähäisen kaltevuuden takia levitti tulvat ympäröiville suoalueille.
Ennen kuivausta Liminganjärvi oli varsin kalainen järvi. Järvessä oli haukia, ahvenia, madetta ja särkiä.
Viime vuosina on ollut suunnitelmissa vesittää Liminganjärvi uudestaan.
Kuivattulampi (Multia)

| Kuivattulampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Multia
Koordinaatit:  62°31′29″N, 24°34′31″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tarhianjoen alue (35.63)
Laskujoki:  oja Hännättömänjokeen 
Järvinumero:  35.636.1.014
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  181,3 m  
Rantaviiva:  0,598 km  
Pinta-ala:  1,541 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKuivattulampi 
Kuivattulampi  on Keski-Suomessa Multialla Kierrosperän kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä..
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Tarhianjoen alueella (35.63), jonka Hännättömänjoen valuma-alueeseen (35.636) se kuuluu.
Levysoitin

Dualin valmistama puoliautomaattinen levysoitin, joka pystyy soittamaan myös 78 kierroksen levyjä. Äänivarsi on suora ja soittimessa tavanomaiset säädöt, kuten anti-skating ja neulavoima
Levysoittimen äänirasia neuloineen. Levylautasen reunassa nopeutta säätävät stroboskooppimerkinnät
Levysoittimen äänivarsi vastapainoineen, Äänivarren vieressä varren sivuttaisliikettä ohjaava anti-skating -säädin.
Levysoitin on laite, jolla toistetaan 33⅓, 45 tai 78 kierrosta minuutissa pyöriviä äänilevyjä.
Levysoittimen rungossa on sähkömoottorilla toimiva koneisto, joka pyörittää rungon päällä olevaa levylautasta mahdollisimman tasaisesti suoravedolla, hihnalla tai muunlaisella välityksellä.  Soitettaessa levy asetetaan levylautaselle ja toisto aloitetaan laskemalla äänivarren päässä olevaan äänirasiaan kiinnitetty neula pyörivän äänilevyn aloitusuraan.
Äänirasian tyypistä riippuen äänirasian ja vahvistimen väliin tarvitaan  RIAA-korjain.  Se voi olla erillinen laite tai integroitu vahvistimen phono-tuloliitäntään tai levysoittimeen. RIAA-esikorjaus valitaan äänirasian mukaan (MC, MM). Useimmat RIAA-esivahvistimet sisältävät kytkimen, josta äänirasian tyypin voi vaihtaa.  Keraaminen eli kideäänirasia ei tarvitse RIAA-korjausta.
1980-luvun lopulla CD-levy syrjäytti analogiset äänilevyt ja levysoittimet valta-asemastaan. Harrastaja- ja ammattilaispiireissä niiden suosio on kuitenkin säilynyt ja elinvoimainen. DJ:t käyttävät niitä yhä työpaikoillaan, sekä vannoutuneet hifi-harrastajat kuunteluhuoneissaan. Vuosituhannen vaihteen paikkeilla on  tuotu markkinoille uusia huippuvinyylisoittimia, mikä kertoo vinyyliharrastuksen elpymisestä. On myös levysoittimia, joissa on digitaalinen liitäntä (kuten USB-liitäntä tietokoneeseen kytkentää varten). Markkinoilla on myös stereoyhdistelmiä, joissa on radion, CD ja -kasettisoittimien lisäksi vinyylilevysoitin.
Perinteisiä levysoitinvalmistajia ovat Dual, Lenco ja Thorens. High end-tason valmistajia ovat Pear Audio Analogue, SME, Thorens, Linn, Clearaudio, Rockport, Michell, Phonosophie, Sota ja VPI. DJ-piireissä tunnetuimpia merkkejä ovat mm. Technics ja Numark.
Leikonlampi

| Leikonlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Pieksämäki
Koordinaatit:  62°25′42″N, 26°58′35″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Konneveden alue (14.71)
Laskujoki:  Leikonjoki Pieni-Ahveniseen 
Järvinumero:  14.718.1.074
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  111 m  
Pituus:  1,3 km  
Leveys:  300 m  
Rantaviiva:  3,096 km  
Pinta-ala:  24,081 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiLeikonlampi 
Leikonlampi  on Etelä-Savossa Pieksämäellä  Mataramäen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 1,3 kilometriä pitkä, 300 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 24 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 3,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Konneveden alueella (14.71), jonka Myhinjärven valuma-alueeseen (14.718) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 111 metriä mpy.
Leudesius

Leudesius (k. 676) oli Neustrian major domus eli käskynhaltija 675–676. Hän oli major domus Erchinoaldin poika.
Austrasian ja sittemmin kaikkien frankkien kuningas Kilderik II oli nimittänyt vuonna 673 major domuksensa Wulfoaldin myös Neustrian käskynhaltijaksi ja karkottanut Neustrian silloisen major domuksen Ebroinin luostariin. Kilderik murhattiin vuonna 675, ja Wulfoald pakeni takaisin Austrasiaan. Neustrialaiset valitsivat silloin Leudesiuksen major domuksen virkaan. Seuraavana vuonna Ebroin palasi ja murhautti Leudesiuksen.
Lennart Cajander

| Lennart Cajander> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. kesäkuuta 1866 Sulkava
Kuollut: 23. syyskuuta 1911 (45 vuotta) Helsinki
Ammatti:  juristi, toimitusjohtaja
Lennart Edvard Cajander (22. kesäkuuta 1866 Sulkava – 23. syyskuuta 1911 Helsinki) oli suomalainen juristi, joka työskenteli kustannusyhtiö Weilin+Göösin toimitusjohtajana 1898–1911. Lisäksi hän toimi Lappeenrannan pormestarina 1897–1898.
Cajanderin vanhemmat olivat Sulkavan kirkkoherra Gustaf Adolf Cajander ja Kunigunda Charlotta Ottelin. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Viipurin lyseosta ja opiskeli oikeustiedettä Helsingin yliopistossa. Vuonna 1897 Cajander valittiin Lappeenrannan pormestarin virkaan, josta hän siirtyi jo vuoden kuluttua Weilin+Göösin toimitusjohtajaksi Helsinkiin. Cajander kuului myös Helsingin kaupunginvaltuustoon ja toimi pitkään Graafisen Teollisuuden Työnantajaliiton puheenjohtajana sekä Suomen Yleisen Työnantajaliiton ensimmäisenä puheenjohtajana sen perustamisesta 1907 lähtien.
Cajander teki itsemurhan syyskuussa 1911 ampumalla itsensä Helsingissä Huopalahdentien varrella sijainneessa metsikössä niin sanotun Tilkan mäen kohdalla.
Leucoraja

| Leucoraja |
| --- | --- |
 Siloselkärausku (Leucoraja erinacea)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset  Eucarya
Kunta::  Eläinkunta  Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset  Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset  Vertebrata
Luokka::  Rustokalat  Chondrichthyes
Alaluokka::  Leveäsuiset  Elasmobranchii
Lahko::  Rauskukalat Rajiformes
Heimo::  Rauskut Rajidae
Suku::  Leucoraja  Malm, 1877
Katso myös
   Leucoraja Wikispeciesissä   Leucoraja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Leucoraja on rauskujen (Rajidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen luokitellaan seuraavat viisitoista lajia:
Leucoraja caribbaea (McEachran, 1977)
Leucoraja circularis (Couch, 1838) – Hietarausku
Leucoraja compagnoi (Stehmann, 1995)
Leucoraja erinacea (Mitchill, 1825) – Siloselkärausku
Leucoraja fullonica (Linnaeus, 1758) – Käkirausku
Leucoraja garmani (Whitley, 1939) – Rusettirausku
Leucoraja lentiginosa (Bigelow & Schroeder, 1951)
Leucoraja leucosticta (Stehmann, 1971)
Leucoraja melitensis (R. S. Clark, 1926)
Leucoraja naevus (J. P. Müller & Henle, 1841) – Marmorirausku
Leucoraja ocellata (Mitchill, 1815) – Täplärausku
Leucoraja pristispina Last, Stehmann & Séret, 2008
Leucoraja virginica (McEachran, 1977)
Leucoraja wallacei (Hulley, 1970)
Leucoraja yucatanensis (Bigelow & Schroeder, 1950)
LIPNUR Belalang

LIPNUR Belalang oli indonesialainen sotilaskoulukone, jonka ensilento tehtiin 17. huhtikuuta 1958. Se muistutti Piper Cubin kaltaisia yleisilmailukoneita, mutta oli alataso.
Koneet

Belalang 89 - 1. prototyyppi
Belalang 90 - 5 sarjatuotantokonetta
Belalang 90A - 75 kW (100 hv) Continental O-200 moottorilla varustettu versio, jossa oli liukuva kuomu, parempi laskuteline
Spesifikaatio (90A)

miehistö: kaksi
pituus 7,7 m
kärkiväli 9,5 m
korkeus 2 m
siipipinta-ala 15.0 m²
sppiprofiili USA-35B
b/c= 6
tyhjäpaino 230 kg
MTOW 330 kg
voimalaite Continental O-200-A, 75 kW eli 100 hv
matkalentonopeus 130 km/h
kantama 350 NM
lakikorkeus 12000ft
nousunopeus 2,3 m/s
Aiheesta muualla

Taylor, John W. R. Jane's All The World's Aircraft 1965-66. London: Samson Low, Marston, 1965.
Levitysvaunu

Levitysvaunu
Levitysvaunu on vaunu jolla voi levittää kalkkia, lannoitetta, hienoa hiekkaa, siemeniä tms.  Levitysvaunuja on pieniä käsin työnnettäviä mutta myös isoja traktorilla perässä vedettäviä.
Lennart Ekdahl

| Mitalit> Maa:   Ruotsi. Olympialaiset .Miesten purjehdus | Mitalit> Maa:   Ruotsi. Olympialaiset .Miesten purjehdus | Mitalit> Maa:   Ruotsi. Olympialaiset .Miesten purjehdus | Maa:   Ruotsi> .Miesten purjehdus |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Berliini 1936 | 6mR |  |
Lars Gerhard Lennart Ekdahl (8. joulukuuta 1912 – 15. syyskuuta 2005) oli ruotsalainen purjehtija. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1936 Berliinissä ja sai pronssia kuuden metrin luokassa.
Laitikkalan taistelu

Laitikkalan taistelu oli Pälkäneen pitäjän Laitikkalan kylässä 25. huhtikuuta 1918 käyty Suomen sisällissodan taistelu, jonka aikana Lempäälän suunnasta vetäytyneet punaiset murtautuivat valkoisten rintamalinjan läpi edetäkseen kohti Lahtea.
Taistelu

Rintama oli maaliskuun viimeisellä viikolla vakiintunut Pälkäneellä niin, että punaiset olivat ryhmittyneet Mallasveden, Pinteleen, Kyllönjoen ja Ilmoilanselän eteläpuolelle. Huhtikuun 6. päivänä tapahtuneen Tampereen valtauksen jälkeen punaisten pakolaiskolonnia alkoi siirtyä Länsi-Suomesta kohti itää. 25. huhtikuuta Lempäälän suunnalta lähteneet punaiset päättivät murtautua valkoisten rintamalinjan läpi päästäkseen Hauhon kautta Lahteen johtavalle maanteille. Kiivaiden taistelujen jälkeen valkoiset joutuivat lopulta perääntymään määrältään ylivoimaisen vastustajan edessä ja punaiset pääsivät jatkamaan etenemistään Hauhon suuntaan, jossa ne liittyivät Hämeenlinnasta tulleeseen tuhansien punaisten pakolaiskuormastoon. Hauhon ja Syrjäntaan taistelujen jälkeen punaiset pääsivät etenemään Lahden seudulle, jossa he lopulta jäivät saksalaisten ja valkoisten saartorenkaan sisälle.
Valkoisten puolelta Laitikkalan taisteluun osallistui yksi komppania Adolf Renvaldin komentamasta 1. Etelä-Pohjanmaan reservipataljoonasta, Johan Linsénin johtama 8. Porin rykmentin pataljoona sekä Pohjois-Hämeen suojeluskuntalaisia. Taistelussa kaatui 34 valkoista, jotka olivat pääosin Pohjanmaalta, Ylöjärveltä ja Teiskosta. Punaisten tappioista ei ole tarkkaa tietoa, esimerkiksi Suomen sotasurmat -tietokanta ei tunne yhtään Pälkäneellä 25. huhtikuuta kuollutta punaista.
Muistomerkki

Laitikkalassa kaatuneille valkoisille pystytettiin muistomerkki taistelun ensimmäisenä vuosipäivänä 25. huhtikuuta 1919. Se sijaitsee Heikkilän talon pellolla aivan nykyisen kantatie 57:n vieressä.
Laitikkalan taistelun muistomerkki
Laitikkalan taistelun muistomerkki eri suunnista
Levytskyi

Levytskyi, Levytska on ukrainalainen sukunimi, joka on seuraavilla henkilöillä:
Dmytro Levytskyi (1877–1942), juristi ja poliitikko
Halyna (Olena) Levytska (1901–1949), pianisti ja musiikinopettaja
Ivan Netšui-Levytskyi (1838–1918), kirjailija
Kost Levytskyi (1859–1941), poliitikko Länsi-Ukrainan kansantasavallassa ja myöhemmin Neuvosto-Ukrainassa
Maksym Levytskyi (s. 1972), jalkapalloilija
Myh’ailo Levytskyi (1774–1858), Lvivin metropoliitta
Myh’ailo Levytskyi (1859–1936), juristi, osuuskunta-aatteen edistäjä
Myh’ailo Levytskyi (1883–1939), diplomaatti
Myh’ailo Levytskyi (1948–2018), runoilija
Orest Levytskyi (1848–1922), historioitsija, etnografi
Sofija Levytska (1874–1937), taidemaalari, taidegraafikko ja kääntäjä
Tetjana Levytska-Šukvani (s. 1990), ukrainalaissyntyinen georgialainen judoka
Volodymyr Levytskyi (1872–1956), matemaatikko
Muita

Netšui-Levytskyin kallio, luonnonmuistomerkki
Lasanen

Lasanen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Otto Lasanen (1891–1958), kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympiamitalisti ja urheiluvaikuttaja
Pentti Lasanen (1936–2021), säveltäjä, sovittaja ja jazzmuusikko
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Lapin ortodoksinen seurakunta

| Lapin ortodoksinen seurakunta |
| --- | --- |

Suuntautuminen:  ortodoksisuus
Kirkkokunta:  Suomen ortodoksinen kirkko
Hiippakunta:  Oulun metropoliittakunta
Perustettu:  1950
Liitetty:  1.1.2022
Liitettiin:  Pohjois-Suomen ortodoksinen seurakunta
Pappi:  Jaakko Vainio
Pääkirkko:  Pyhän apostoli Andreaksen kirkko
Jäseniä:  1 050 (31.12.2019)
Aiheesta muualla
www.ort.fi/lappi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lapin ortodoksinen seurakunta (koltansaameksi Lappi ortodookslaž sieʹbrrkåʹdd) on entinen ortodoksinen seurakunta, joka yhdistyi 1.1.2022 perustettuun Pohjois-Suomen ortodoksiseen seurakuntaan Lapin ortodoksisena kappeliseurakuntana (koltansaameksi Lappi ortodookslaž ceessansieʹbrrkåʹdd). Se kattaa lähes koko Lapin maakunnan alueen Kemi-Tornion seutukuntaa lukuun ottamatta. Siinä oli vuoden 2019 lopussa 1 050 jäsentä. Pappina toimii pastori Jaakko Vainio.
Seurakunnan pääkirkko on Rovaniemellä sijaitseva pyhän apostoli Andreaksen kirkko, joka valmistui vuonna 1957 ja jonka on suunnitellut Toivo Paatela. Inarin kunnan alueella on myös kirkot Ivalossa, Nellimissä ja Sevettijärvellä. Keväjärvellä on tsasouna. Inarin ortodokseista suurin osa on kolttasaamelaisia.
Aiheesta muualla

Seurakunnan kotisivut (suomeksi), (koltansaameksi)
Letterbox Media

| Letterbox Media |
| --- | --- |
Tunnuslause:  Lähilehdessä on se juttu
Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
Perustettu:  2004
Avainhenkilöt:  Jukka Kuusanmäki, Kalle Kivimäki, Mika Salomaa
Kotipaikka:  Helsinki
Toimiala:  Media ja jakelu
Liikevaihto:  1,5 milj. € (2023)
Kotisivu:  https://www.letterbox.fi/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Letterbox Media Oy on kustannus- ja jakeluyhtiö, joka julkaisee 40 lähilehteä Suur-pääkaupunkiseudun alueella. Lisäksi se julkaisee neljää teemalehteä, matkailuoppaita ja asiakaslehtiä.
Letterbox Jakelut tarjoaa postijakelupalveluja yrityksille pääkaupunkiseudulla. Jakeluryhmä hallinnoi lisäksi lähes tuhannen noutolehtitelineen puolivaltakunnallista verkkoa. Yhtiöön kuuluu myös deski.fi tiedotepalvelu, joka jakaa mediatiedotteitaan toimittajien ja bloggaajien saataville.
Letterbox Media Oy:n ja konserniyhtiöiden yhteenlaskettu liikevaihto 2023 on noin 1,5 miljoonaa euroa. Yhtiöllä on viisi osakkeenomistajaa.
Letterbox Median toimitilat sijaitsevat Helsingissä Hämeentiellä. Tiloissa työskentelee yhtiön hallintoa, lähilehtien toimitus ja myyntiryhmä. Lähitiedon toimipiste on Helsingin Malmilla ja Wheelmedian Espoon Olarissa.
Historia

Letterboxin ensimmäinen lähilehti oli vuonna 2007 Herttoniemen-Laajasalon alueella ilmestymisensä aloittanut Hellas-lehti. Seuraavien kymmenen vuoden aikana uusia lähilehtiä perustettiin yli kolmekymmentä.
Vuonna 2020 Letterbox Media osti lähes 30 vuotta pääkaupunkiseudulla toimineen Puoli kaupunkia -kaupunkilehden julkaisuoikeudet. Varsinaisesti konserni syntyi vuonna 2022 kun Letterbox Media Oy osti Koillis-Helsingin Lähitieto Oy:n koko osakekannan ja samassa yhteydessä lopetettiin Lähitieto-lehden kanssa alueellisesti päällekkäin ilmestyneet Malmi-lehti, Jakomäki-lehti ja Viikki-lehti.
Vuonna 2022 lehtiperhe kasvoi Wheelmedia Oy:n koko julkaisutoiminnan sisältäneellä liiketoimintakaupalla.  Samalla Letterboxin liiketoiminnot jaettiin neljään tulosryhmään: Lähilehdet, Wheelmedia, Letterbox jakelut ja Lähitieto.
Aiheesta muualla

Verkkosivut