stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pikikanukka

| Pikikanukka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Cornales
Heimo::  Kanukkakasvit Cornaceae
Suku::  Kanukat Cornus
Laji::  sanguinea
Kaksiosainen nimi
 Cornus sanguinea  L. 
Katso myös
   Pikikanukka Wikispeciesissä   Pikikanukka Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pikikanukan marjoja
Pikikanukka eli mustamarjakanukka (Cornus sanguinea) on Euroopassa esiintyvä puuvartinen kanukkalaji, joka kasvaa enimmillään neljä metriä korkeaksi pensaaksi. Se on ulkonäöltään kuten idänkanukka (Cornus alba), mutta suurimmissa lehdissä on vain kolmesta viiteen paria suonia. Huiskilokukinto on viisi senttimetriä leveä ja koostuu pienistä nelilukuisista kukista, joissa on pihlajamainen tuoksu. Kukkien terälehdet ovat valkoisia, 4–7 millimetriä pitkiä. Hedelmä on punamusta tai sinimusta luumarja.
Pikikanukka kasvaa Pohjoismaissa Etelä-Ruotsin ja -Norjan korkeudelle asti alkuperäiskasvina kalkkiperäisissä lehtometsissä. Pikikanukkaa käytetään koristepensaana. Suomessa sitä tavataan harvoin viljelykarkulaisena.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2022: Pikikanukka (Cornus sanguinea)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Cornus sanguinea (englanniksi)
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Cornus sanguinea (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Cornus sanguinea (englanniksi)
Pierre de Manchicourt

Pierre de Manchicourt (n. 1510 Béthune, Pas-de-Calais – 5. lokakuuta 1564 Madrid, Espanja) oli ranskalais-flaamilainen säveltäjä. Hän toimi mahdollisesti vuodesta 1525 kuoropoikana Arrasin tuomiokirkossa. Myöhemmin hän työskenteli tuomiokirkoissa Toursissa ja Tournaissa. Vuonna 1556 hän palasi Arrasiin. Vuodesta 1559 hän johti Madridissa ainakin Filip II:n flaamilaista kappelia, mahdollisesti myös hänen espanjalaista kappeliaan.
Pierre de Manchicourt’n tuotantoon kuuluu muun muassa noin kaksikymmentä messua, yli kuusikymmentä motettia ja yli viisikymmentä chansonia.
Aiheesta muualla

Pierre de Manchicourt International Music Score Library Project (englanniksi)
Perikato (kirja)

| Perikato |
| --- | --- |

Kirjailija:  Ilkka Remes
Kansitaiteilija:  Mika Tuominen
Kieli:  suomi
Genre:  Kotimainen kaunokirjallisuus, Jännitys
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2018
Ulkoasu:  sid.
Sivumäärä:  464
ISBN:  9789510434420
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Perikato on Ilkka Remeksen vuonna 2018 julkaistu romaani.
Juoni

Remeksen kirjoille on ominaista ajankohtaisuus, ja niissä on usein kansainväliseen politiikkaan liittyviä juonikuvioita. Perikato-kirjassa lukija herätellään ajankohtaisiin teemoihin. Kenelle Suomi kuuluu? Ovatko eurooppalaiset arvot uhattuina? Salainen konservatiivinen verkosto yrittää rajoittaa Euroopassa näkemäänsä islamisoitumista. Ryhmään on kuitenkin soluttauduttu — ja pian meneillään on maanosan tulevaisuudesta vastuuta kantavien tahojen välinen näkymätön sota. Minkä verran eurooppalaisten tulisi mukautua maahanmuuton edessä? Pitäisikö länsimaisen kulttuurin edes pyrkiä säilyttämään arvonsa? Ratkaiseva taistelu on jo alkanut.
Kirjassa toimittaja Sonja Norvanto haluaa parantaa maailmaa tekemällä vapaaehtoistyötä laittomasti maassa olevien toimintakeskuksessa Helsingissä. Siellä hän saa puhelun ex-poikaystävältään, jonka siunaustilaisuus oli kaksi viikkoa aiemmin.
Juoni > Kirjan taustaa

Remeksen edellisen kirjan eli Vapauden ristin jälkisanoissa hän mainitsi jatkavan siitä, mistä virallinen Suomi haluaa vaieta. Perikadon lähtötilanne on kuin todellisessa elämässä. Maahanmuuttokeskustelu on johtanut Euroopan monen kysymysten ääreen. Eurooppaa on pidetty suvaitsevaisuuden kehtona, mutta nyt maassa kuin maassa on noussut vauhdilla radikaaleja voimia.
Perikato sijoittuu vakoilun maailmaan. Suomalaistaustaisen päähenkilö näkee maan asioita tuoreesta ja hiukan ulkopuolisestakin näkökulmasta. Suomi on jakautunut kahtia, ilmapiiri pakolaisaallon myötä pakottaa kansalaiset pohtimaan vakavia kysymyksiä. Perikadossa verkostot taistelevat, minkä verran eurooppalaisten yhteiskuntien tulisi mukautua islamilaiseen maahanmuuttoon ja pitäisikö eurooppalaiset arvot pyrkiä säilyttämään.
Arviot

Remeksen Perikato-kirjan poliittisesta hajaannuksesta hyötyvät Venäjän Putin ja USA:n Donald Trump. Helsingin Sanomien Ilkka Immonen arvioi Remeksen rakentavan kirjassa fiktiotaan selvästi tunnistettavaan todellisuuteemme. Lukijan tehtäväksi jää arvioida, kuinka todennäköisiä kirjailijan esittämät asiat ovat. Perikatoa voi pitää edelleen helppolukuisena, mutta vaativalle lukijalle kaivataan tekstiin ja tyyliin lisävivahteita.
Paranoia (vuoden 2007 elokuva)

| Paranoia> Disturbia |
| --- | --- |

Ohjaaja:  D. J. Caruso
Käsikirjoittaja:  Christopher B. Landon Carl Ellsworth
Tuottaja:  Ashley Brucks Jeremy Kramer Jericho Jazz Herrera Jackie Marcus Joe Medjuck Tom Pollock Ivan Reitman Steven Spielberg E. Bennett Walsh
Säveltäjä:  Geoff Zanelli
Kuvaaja:  Rogier Stoffers
Leikkaaja:  Jim Page
Pääosat:  Shia LaBeouf Sarah Roemer Carrie-Anne Moss David Morse
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  DreamWorks
Levittäjä:  UIP-Dunafilm Netflix
Ensi-ilta:   2007-4-1313. huhtikuuta 2007 (Yhdysvallat)  2007-9-1414. syyskuuta 2007 (Suomi)  
Kesto:  107 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Paranoia (Disturbia) on D. J. Caruson ohjaama jännityselokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 2007. Elokuvan pääosissa ovat Shia LaBeouf ja Sarah Roemer. Se palkittiin vuonna 2007 muun muassa Teen Choice -palkinnolla parhaana kauhu- tai jännityselokuvana, minkä lisäksi Shia LaBeouf palkittiin parhaana elokuvanäyttelijänä ja läpimurtonsa tehneenä näyttelijänä.
Juoni

Elokuva kertoo Kalesta, joka on tuomioistuimen määräämässä kotiarestissa kolmen kuukauden ajan. Jos hän astuu askeleenkin pois pihapiiristään, hän joutuu viettämään seuraavat kolme kuukautta vankilassa. Tämän seurauksena Kale viettää päivänsä pelaten videopelejä, surffaten netissä, syöden roskaruokaa ja katsoen televisiota. Mutta ei Kale suinkaan vietä normaalia elämää, sillä hänen isänsä kuoli auto-onnettomuudessa ja Kale syyttää siitä itseään. Tämä trauma aiheuttaa pitkäkestoisia psykologisia vaikutuksia Kalen elämässä. Yksi Kalen mielipuuhista on tiirailla kiikareilla naapureita, erityisesti juuri naapuriin muuttanutta kaunista Ashleytä. Ashleyn huomatessa Kalen jokapäiväiset tiirailut hänkin kiinnostuu naapurien vakoilusta ja aloittaa Kalen kanssa yhteisen ”harrastuksen”. Kalen ja Ashleyn tarkkaillessa naapurissa asuvaa miestä he alkavat epäillä, että tämä on sarjamurhaaja.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Shia LaBeouf   | … |   Kale   |
|   Sarah Roemer   | … |   Ashley   |
|   Carrie-Anne Moss   | … |   Julie   |
|   David Morse   | … |   Turner   |
|   Aaron Yoo   | … |   Ronnie   |
Arvioita

Turun Sanomien Tapani Maskula valittaa, miten useita onnistuneita elokuvia ohjannut Caruso on tehnyt Paranoiasta sekasotkun, joka ”käynnistyy traagisella turmalla, jatkuu teinikomediana ja vääntyy lopulta jännäriksi”. Liian myöhään tapahtuva tyylinvaihdos saa elokuvan hänestä lopulta kulkemaan. ”Caruso ei viitsi edes peitellä lainauksiaan Hitchcockin Takaikkunasta (1954) koska hänen nuori kohdeyleisönsä tuskin tiirailee vempeleistään niin vanhoja klassikkoja.”
Pedro Castillo

| Pedro Castillo |
| --- | --- |

Perun presidentti
 28. heinäkuuta 2021 – 7. joulukuuta 2022  
Edeltäjä:  Francisco Sagasti
Seuraaja:  Dina Boluarte
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. lokakuuta 1969 (ikä 54) Puña, Cajamarca, Peru
Puoliso:  Lilia Paredes
Tiedot
Puolue:  Vapaa Peru
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
gob.pe
José Pedro Castillo Terrones (s. 19. lokakuuta 1969) on perulainen opettaja ja Perun entinen presidentti. Hän tuli kuuluisaksi vuoden 2017 opettajien lakon johtohahmona Perussa. Castillo oli ehdolla vasemmistolaisen Vapaa Peru -puolueen ehdokas presidentiksi vuoden 2021 vaaleissa. Hän sijoittui ensimmäisellä kierroksella pienellä ääniosuudella ensimmäiseksi ja eteni toiselle kierrokselle oikeistolaista Keiko Fujimoria vastaan.
Castillo ja Fujimori saivat yhteensäkin alle kolmanneksen äänistä vuoden 2021 vaalien 1. kierroksella, mutta kansa piti muitakin ehdokkaita huonoina. Castillo lupasi kansallistaa luonnonvarat ja lakkauttaa perustuslakituomioistuimen.
Kesäkuun 6. päivä järjestetyn toisen kierroksen tulokset vahvistettiin vasta 20. päivä. Castillo voitti Fujimorin vain 44 000 äänen erolla. Castillon varapresidenttinä oli Dina Boluarte.
Perun kongressi erotti Castillon virastaan 7. joulukuuta 2022 äänin 101–6 ja poliisi pidätti hänet. Varapresidentti Dina Boluarte on kutsuttu astumaan virkaan Castillon tilalle.
Poliittiset kannat

Analyytikot ovat kuvanneet Castilloa agraariseksi, etnonationalistiksi, populistiksi ja sosialistiksi. Monet kansainväliset uutistoimistot ovat luokitelleet Castillon äärivasemmistolaiseksi,, vaikka hän on ottanut etäisyyttä puolueensa äärivasemmistolaisiin sanoen, että hänen hallintonsa ei tule olemaan "kommunistinen".
Ensimmäisen presidentinvaalikierroksen voitettuaan Castillo esitteli ideoitaan maltillisemmin yrittäen ylläpitää tasapainoa Vapaa Peru -puolueen vasemmistolaisten ihanteiden ja perulaisten mielipiteiden välillä. Vaikka hän ajaa vasemmistolaisia arvoja valtion menoissa ja ulkopolitiikassa, hän suhtautuu oikeistolaisemmin sosiaalisissa kysymyksissä ja ilmaisee suoraan vastustavansa "abortin, samaa sukupuolta olevien avioliittojen tai eutanasian laillistamista" ja "sukupuolten tasa-arvoa" koulutuksessa. Castillon mukaan abortit ja LGBT-oikeudet Perussa "eivät ole prioriteetteja".
Poliittiset kannat > Ulkopolitiikka

Castillo puolusti Nicolás Maduron hallitusta Venezuelassa kuvailemalla sitä "demokraattiseksi hallitukseksi" kun taas hänen Vapaa Perun puolueensa on jakanut kiitosta Fidel Castron ja Hugo Chávezin politiikasta.
Ensimmäisen presidentinvaalikierroksen voitettuaan Castillo kehotti Maduroa viemään venezuelalaiset pakolaiset takaisin kotimaahansa sanoen, että venezuelalaiset saapuivat Peruun "tekemään rikoksia". Castillo on kuvannut Venezuelan pakolaiskriisiä "ihmiskaupaksi" ja sanonut antavansa rikosta tekeville venezuelalaisille seitsemänkymmentäkaksi tuntia aikaa lähteä Perusta.
Kiistoja

The Economist -lehden mukaan Castillo kyllä teki opettajalakossa yhteistyötä Loistava polku -terroristijärjestöön liittyvien ryhmien kanssa mutta myös Keiko Fujimorin puolueen kanssa.
Muuan muassa sanomalehti Peru.21 syytti Castilloa yhteyksistä Loistavaan polkuun julkaisemalla asiakirjoja, joiden oletetaan vahvistavan Castillon suhde liikkeeseen. Peru.21 toi uudelleen esiin Castillon väitetyt yhteydet MOVADEFiin, koska hän osallistui virtuaalikokouksiin organisaation johdon kanssa COVID-19-pandemian aikana Perussa.
Pateniemen kirkko

| Pateniemen kirkko |
| --- | --- |
 Patenimen kirkko kesällä 2011
Sijainti:  Herukka, Oulu
Koordinaatit:  65°05.8′N, 025°24.1′E
Seurakunta:  Tuiran seurakunta
Rakentamisvuosi:  1958, purettu 2015
Suunnittelija:  Mikko Huhtela
Materiaali:  tiili, betoni
Istumapaikkoja:  200
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pateniemen kirkko oli Tuiran seurakunnan kirkko Herukan kaupunginosassa Oulussa. Se purettiin vuoden 2015 lopulla.
Kirkkorakennuksen oli suunnitellut arkkitehti Mikko Huhtela ja se valmistui 1958. Kirkon yhteyteen rakennettiin vuonna 1984 laajennusosa, jossa sijaitsivat seurakuntasali keittiöineen.
Kirkkosali oli mitoitettu 200 hengelle, ja seurakuntasalin kokoontumistila sadalle hengelle tai ruokailutilana 80 hengelle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pateniemen kirkko Wikimedia Commonsissa
Oulun ev.-lut. seurakunnat: Pateniemen kirkko (Archive.org)
Parilanjärvi

| Parilanjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Hämeenkyrö
Koordinaatit:  61°33′34″N, 23°04′56″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Mahnalanselän alue (35.51)
Laskujoki:  oja Haukijärveen 
Järvinumero:  35.513.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  95,3 m 
Rantaviiva:  2,372 km 
Pinta-ala:  0,2502 km² 
 fiParilanjärvi 
Parilanjärvi on Pirkanmaalla Hämeenkyrössä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Mahnalanselän alueen. Parilanjärvi kuuluu Myllyojan valuma-alueeseen.
Maantieto

Järvi on 850 metriä pitkä, 400 metriä leveä ja sen pinta-ala on 25 hehtaaria. Se sijaitsee kallioruhjeesta syntyneessä painaumassa, jonka rinteet on raivattu peltomaaksi. Vain eteläranta on metsämaastoa. Järveen laskee muutama pelto- ja metsäoja. Suurin osa vedestä tulee kuitenkin tulo-ojasta, joka laskee siihen Kuolemaisjärvestä tulevia vesiä. Järven luusua on itäpäässä ja sieltä lähtee puoli kilometriä pitkä laskuoja, joka alittaa seututien 249 matkallaan Haukijärveen. Järvenrantoja on 2,4 kilometriä ja ne ovat lähes kaikki soistuneita. Järven ympäristö on hyvin asuttua, mutta järven rannoilla ei ole rakennuksia. Rantaan johtaa yksi kärrypolku.
Historiaa

Perttun talon pelloilta on tehty joitakin irtolöytöjä, joiden perusteella järven rannalla arvellaan olleen kivikautinen asuinpaikka. Löytäpaikka on nykyään kauempana järven rannasta. Löytöjä olivat kivinen kourutaltta ja kvartsi-iskoksia.
Parilanjärven vedenpintaa on aikoinaan laskettu. Vuonna 1824 on jätetty asiassa ensimmäinen hakemus. Vuonna 1849 talollisen Parri Isaak Mattsson on jättänyt myös hakemuksen, koska hän sai silloin luvan laskea "Parilajärvi". Järvenlaskun aikataulua ei tarkkaan tunneta, mutta vedenpintaa on selvästi alennettu. Kalmbergin kartaston mukaan järvi näyttäisi kuitenkin olevan yhtä suuri kuin nykyään ja sillä oli kartassa sama nimi kuin Mattsonin hakemuksessakin.
Pikkulaiskiainen

| Pikkulaiskiainen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Pilosa 
Alalahko::  Laiskiaiset Folivora
Heimo::  Kolmivarvaslaiskiaiset Bradypodidae
Suku::  Kolmivarvaslaiskiaiset Bradypus
Laji::  pygmaeus
Kaksiosainen nimi
 Bradypus pygmaeus  Anderson & Handley, 2001 
 Pikkulaiskiaisen levinneisyys
Katso myös
   Pikkulaiskiainen Wikispeciesissä   Pikkulaiskiainen Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Pikkulaiskiainen (Bradypus pygmaeus) on 2000-luvulla löydetty uusi nisäkäslaji.
Pikkulaiskiaisia elää vain Panamalle kuuluvalla Karibian Escudo de Veraguas -saarella. Lajia tavataan sekä saaren rannikon mangroveilla että sisämaan sademetsissä.  Kannan kokoa on hankala arvioida, ja tutkimukset ovat keskittyneet vain rannikon mangrovesoille. Kaikkiaan saarella arvioidaan elävän 2 000 – 2 500 yksilöä.
Pikkulaiskiaisten oletetaan olleen Escudo de Veraguasilla eristyksissä 9 000 vuotta. Se on hitaampi kuin mantereella elävä laji, ja sitä kooltaan puolet pienempi. Se ui paremmin kuin kävelee, ja sen ravintona ovat mangrovepuun lehdet, joiden vähäravinteisuuden vuoksi se jää pienikokoiseksi.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lajin äärimmäisen uhanalaiseksi.
Pinar del Río (provinssi)

| Pinar del Río |
| --- | --- |

 Vaakuna
 Sijainti
Valtio:   Kuuba
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Pinar del Río
Pinta-ala:  8 884 km²
Väkiluku (2012):  587 026
 – väestötiheys:  66 as./km²
Pinar del Río on Kuuban läntisin provinssi. Sen alueella ovat kolme Kuuban merkittävintä vuoristoa, Cordillera de Guaniguanico, Sierra del Rosario sekä Sierra de los Organos. Provinssin tuotanto perustuu suurimmaksi osin tupakan viljelyyn ja sen alueella sijaitseva Vuelta Abajon alue tuottaa 70 prosenttia Kuuban tupakkasadosta.
Kunnat

Bahía Honda
Candelaria
Consolación del Sur
Guane
La Palma
Los Palacios
Mantua
Minas de Matahambre
Pinar del Río
San Cristóbal
Sandino
San Juan y Martínez
San Luis
Viñales
Kuuban provinssit
| --- | --- |
Provinssit:   Artemisa  Camagüey  Ciego de Ávila  Cienfuegos  Ciudad de La Habana  Granma  Guantánamo  Holguín  Isla de la Juventud  Las Tunas  Matanzas  Mayabeque  Pinar del Río  Sancti Spíritus  Santiago de Cuba  Villa Clara 
Entiset provinssit:   La Habana  Santa Clara  Oriente
Pikikärsäkkäät

| Pikikärsäkkäät |
| --- | --- |
 Tyvipikikärsäkäs (Pissodes pini)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Yläheimo::  Kärsäkäsmäiset Curculionoidea
Heimo::  Kärsäkkäät Curculionidae
Alaheimo::  Molytinae
Tribus::  Pissodini
Suku::  Pikikärsäkkäät Pissodes  Germar, 1817
Katso myös
   Pikikärsäkkäät Wikispeciesissä   Pikikärsäkkäät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pikikärsäkkäät (Pissodes) on kovakuoriaisten lahkoon kuuluva kärsäkässuku. Sukuun kuuluu yli satakaksikymmentä  lajia,  mutta lajimäärä vaihtelee eri lähteissä. Pikikärsäkkäät ovat metsien tuholaisia.
Sukuun kuuluvia lajeja

Pissodes piceae
Taimipikikärsäkäs (Pissodes castaneus)
Tyvipikikärsäkäs (Pissodes pini)
Tummapikikärsäkäs (Pissodes gyllenhalii)
Käpypikikärsäkäs (Pissodes validirostris)
Kuusenpikikärsäkäs (Pissodes harcyniae)
Latvapikikärsäkäs (Pissodes piniphilus)
Aiheesta muualla

Laji.fi: Pikikärsäkkäät (Pissodes)
ITIS: Pissodes (englanniksi)
UniProt: Taxonomy - Pissodes (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Pissodes (englanniksi)
Iowa State University, Bug Guide: Genus Pissodes - Conifer Weevils (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Genus Pissodes (englanniksi)
Paimio-tuoli

Paimio-tuoli
Paimio-tuoli on Alvar Aallon suunnittelema, taivutetun puun tekniikalla valmistettu nojatuoli. Tuoli sai muotonsa Alvar Aallon piirustuspöydällä vuonna 1928, kun hän teki piirustuksia Paimion parantolan suunnittelukilpailua varten. Paimio-tuolia pidetään yhtenä hänen mestariteoksistaan.
Paimio-tuolin käsinojat ja jalat muodostavat yhtenäisen kehän, joka on valmistettu taivuttamalla ohuita massiivipuusäleitä ja liimaamalla ne muotissa kovassa puristuksessa yhteen. Istuin ja selkänoja on taivutettua ja muotoon puristettua koivuvaneria, joka on valmistettu yhdestä kappaleesta.
Paimio-tuolin syntyhistoria

Alvar Aalto voitti Paimion parantolan suunnittelukilpailun vuonna 1929. Parantola rakennettiin vuosina 1929–1933. Arkkitehtisuunnitelman lisäksi suunnitelma sisälsi myös parantolan kiinteän sisustuksen ja huonekalut.
Aalto oli jo 1920-luvun lopulla innostunut puun taivuttamisesta ratkaisuna huonekaluvalmistuksen keskeisimpään ongelmaan, pysty- ja vaakaelementtien liittämiseen kestävästi yhteen. Jalkojen kiinnittäminen pöytiin ja tuoleihin monimutkaisilla liitoksilla, tuotti usein löyhiä liitoksia ja oli myös paljon käsityötä vaativaa. Puusepät pitivät puun taivuttamista kuitenkin mahdottomana toteuttaa. Aalto kehitti yhdessä turkulaisen puusepän Otto Korhosen kanssa puusäleiden liimaukseen perustuvan menetelmän massiivipuun taivuttamiseksi. Keksinnön tuloksena syntyi Paimio-tuolin rakenne ja L-jalka, jossa puuta taivutettiin 90 astetta, jolloin pöydän tai tuolin jalat voitiin kiinnittää kestävästi tuoli- tai pöytälevyyn.
Alvar Aallon vuonna 1928 suunnittelemat Paimio-tuolit olivat ensimmäiset uudella tekniikalla toteutetut huonekalut. Ne valmistuivat vuonna 1931. Vuosina 1931–1937 Alvar Aalto suunnitteli lisäksi useita kymmeniä puun taivutukseen perustuvia huonekaluja. Alvar Aalto ja Otto Korhonen patentoivat menetelmän vuonna 1934.
Aalto suunnitteli Paimion parantolaan Paimio-tuolin lisäksi myös muita puun taivutukseen perustuvia huonekaluja, kuten Pikku Paimio -nojatuolin nimellä tunnetun tuolin sekä perusjakkaroita, joissa käytettiin L-jalkaa. Aalto koodasi suunnittelemansa huonekalumallit numeroilla. Esimerkiksi Paimio-tuolin koodinumero on 41 ja Pikku Paimio -tuolin koodinumero 42.
Alvar Aallon ura huonekalujen suunnittelijana

Alvar Aalto nousi maailmanmaineeseen ensin huonekalusuunnittelijana ja vasta myöhemmin arkkitehtina. Hänen huonekalujaan esiteltiin 1930-luvulla useissa merkittävissä näyttelyissä ympäri maailmaa. Milanon Triennale vuonna 1933 oli Aallon huonekaluille suurmenestys. Huonekalut palkittiin kultamitalilla ja Aallon funktionalistinen huonekalutaide, jossa yhdistyivät käytännöllisyys, esteettisyys ja sarjavalmisteisuus tuli maailmanlaajuisesti tunnetuksi.
Paimio-tuoli design-esineenä

Alvar Aalto, Aino Aalto, Maire Gullichsen ja Nils-Gustav Hahl perustivat vuonna 1935 Artek Oy -nimisen yrityksen markkinoimaan Alvar ja Aino Aallon suunnittelemia ja Huonekalutehdas Korhosen valmistamia huonekaluja. Alvar Aallon suunnittelemista huonekaluista on muodostunut kansainvälisesti tunnettuja design-esineitä, joita Artek myy edelleen. Paimio-tuolit ovat alusta alkaen sisältyneet Artekin tuotevalikoimaan. Alvar Aallon suunnittelemat huonekalut ovat muodostuneet myös keräilyesineiksi, joista vanhimpia myydään antiikkihuutokaupoissa. Paimio-tuolit ovat näistä arvokkaimpia.
Paimion parantolan omistaja Varsinais-Suomen tuberkuloosipiirin kuntainliitto myi 1970-luvulla alkuperäisiä parantolan Paimio-tuoleja ja muita Aallon suunnittelemia huonekaluja huutokaupalla. Paimio-tuoleja jäi parantolaan yksi jäljelle. Paimio-tuolin sai huutokaupasta 60 markalla, mikä on nykyrahassa noin 50 euroa. Alkuperäisen Paimion parantolan leimalla varustetun Paimio-tuolin hinta on nykyisin antiikkihuutokaupoissa 15 000-40 000 euroa.
Paimio-tuoli on esillä muun muassa New Yorkin modernin taiteen museossa ja Smithsonian-instituutin Cooper Hewitt -design-museossa New Yorkissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paimio-tuoli Wikimedia Commonsissa
Alvar Aallon tuotanto
| Luettelo Alvar Aallon suunnittelemista rakennuksista |
| --- | --- |
1919–1929:  Alajärven suojeluskuntatalo | Villa Väinölä | Jyväskylän työväentalo | Seinäjoen suojeluskuntatalo | Lounais-Suomen Maalaistentalo | Läntinen Pitkäkatu 20 | Jyväskylän suojeluskuntatalo | Muuramen kirkko
1930–1945:  Paimion parantola | Turun Sanomien toimitalo | Villa Tammekann | Oulun sulfiittiselluloosatehdas | Viipurin kaupunginkirjasto | Alvar Aallon kotitalo | Savoy-maljakko | Sunilan asuinalue | Sunilan sellutehdas | Tehtaanmäen asuinalue | Terassitalo | Villa Mairea | Stora Enson Anjalankosken tehtaat
1946–1959:  Strömbergin tehtaan asuinalue | Rautatalo | Insinööritalo | Otahalli | Säynätsalon kunnantalo | Oulun lannoitetehdas | Aerola | Muuratsalon koetalo | Pamilon vesivoimalaitos | Summan paperitehdas | Alvar Aallon ateljee | Jyväskylän uimahalli | Jyväskylän yliopiston päärakennus | Kansaneläkelaitoksen päätoimitalo | Hansaviertel | Aalto-paviljonki | Korkalovaaran asuinalue | Kolmen Ristin kirkko | Aalto-keskus | Kulttuuritalo | Maison Louis Carré
1960–1969:  Lieksankosken voimalaitos | Lakeuden Risti | Keski-Suomen museo | Lappia-talo | Aaltohuset | Alvar-Aalto-Kulturhaus | Aalto-Hochhaus | Pyhän Hengen kirkko ja seurakuntakeskus | Enso-Gutzeitin pääkonttori | Seinäjoen kaupungintalo | Viitatorni | Ilokivi | Pylkönmäen kirkko | Teknillisen korkeakoulun päärakennus | Seinäjoen kaupunginkirjasto | Seinäjoen seurakuntakeskus | Rovaniemen kaupunginkirjasto | Pyhän Stefanoksen kirkko | Valtion virastotalo (Seinäjoki) | Kirjatalo | Villa Kokkonen
1970–1991:  Alajärven hallintokeskus | Villa Skeppet | Pohjolan talo | Otaniemen vesitorni | Finlandia-talo | Kunsten | Alvar Aalto -museo | Sähkötalo | Ristinkirkko | Riolan kirkko | Jyväskylän kaupunginteatteri | Seinäjoen kaupunginteatteri | Essenin oopperatalo | Alajärven kaupunginkirjasto