stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Irina Slutskaja
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Irina Slutskaja Wikimedia Commonsissa
ISUn profiili
Naisten yksinluistelun maailmanmestarit
1906–1907: Madge Syers-Cave |
1908–1911: Lily Kronberger |
1912–1914: Opika von Meray-Horvath |
1922–1926: Herma Planck-Szabo |
1927–1936: Sonja Henie |
1937: Cecilia Colledge |
1938–1939: Megan Taylor |
1947–1948: Barbara Ann Scott |
1949–1950: Alena Vrzáňová |
1951: Jeannette Altwegg |
1952: Jacqueline du Bief |
1953: Tenley Albright |
1954: Gundi Busch |
1955: Tenley Albright |
1956–1960: Carol Heiss |
1962–1964: Sjoukje Dijkstra |
1965: Petra Burka |
1966–1968: Peggy Fleming |
1969–1970: Gabriele Seyfert |
1971–1972: Beatrix Schuba |
1973: Karen Magnussen |
1974: Christine Errath |
1975: Diane de Leeuw |
1976: Dorothy Hamill |
1977: Linda Fratianne |
1978: Anett Pötzsch |
1979: Linda Fratianne |
1980: Anett Pötzsch |
1981: Denise Biellmann |
1982: Elaine Zayak |
1983: Rosalynn Sumners |
1984–1985: Katarina Witt |
1986: Debi Thomas |
1987–1988: Katarina Witt |
1989: Midori Itō |
1990: Jill Trenary |
1991–1992: Kristi Yamaguchi |
1993: Oksana Bajul |
1994: Yūka Satō |
1995: Lu Chen |
1996: Michelle Kwan |
1997: Tara Lipinski |
1998: Michelle Kwan |
1999: Maria Butirskaya |
2000–2001: Michelle Kwan |
2002: Irina Slutskaja |
2003: Michelle Kwan |
2004: Shizuka Arakawa |
2005: Irina Slutskaja |
2006: Kimmie Meissner |
2007: Miki Andō |
2008: Mao Asada |
2009: Kim Yu-na |
2010: Mao Asada |
2011: Miki Andō |
2012: Carolina Kostner |
2013: Kim Yu-na |
2014: Mao Asada |
2015: Jelizaveta Tuktamyševa |
2016: Jevgenija Medvedeva |
2017: Jevgenija Medvedeva |
2018: Kaetlyn Osmond |
2019: Alina Zagitova |
2021: Anna Štšerbakova
Naisten yksinluistelun Euroopan-mestarit
1930: Fritzi Burger
– 1931–1936: Sonja Henie
– 1937–1939: Cecilia Colledge
– 1947–1948: Barbara Ann Scott
– 1949: Eva Pawlik
– 1950: Alena Vrzáňová
– 1951: Jeannette Altwegg
– 1952: Jeannette Altwegg
– 1953: Valda Osborn
– 1954: Gundi Busch
– 1955: Hanna Eigel
– 1956: Ingrid Wendl
– 1957: Hanna Eigel
– 1958: Ingrid Wendl
– 1959: Hanna Walter
– 1960–1964: Sjoukje Dijkstra
– 1965–1966: Regine Heitzer
– 1967: Gabriele Seyfert
– 1968: Hana Mašková
– 1969–1970: Gabriele Seyfert
– 1971–1972: Trixi Schuba
– 1973–1975: Christine Errath
– 1976: Dianne de Leeuw
– 1977–1980: Anett Pötzsch
– 1981: Denise Biellmann
– 1982: Claudia Kristofics-Binder
– 1983–1988: Katarina Witt
– 1989: Claudia Leistner
– 1990: Evelyn Großmann
– 1991–1995: Surya Bonaly
– 1996–1997: Irina Slutskaja
– 1998–1999: Marija Butyrskaja
– 2000–2001: Irina Slutskaja
– 2002: Marija Butyrskaja
– 2003: Irina Slutskaja
– 2004: Júlia Sebestyén
– 2005–2006: Irina Slutskaja
– 2007–2008: Carolina Kostner
– 2009: Laura Lepistö
– 2010: Carolina Kostner
– 2011: Sarah Meier
– 2012–2013: Carolina Kostner
– 2014: Julija Lipnitskaja
– 2015: Jelizaveta Tuktamyševa
– 2016–2017: Jevgenija Medvedeva
– 2018: Alina Zagitova
– 2019: Sofija Samodurova
– 2020: Aljona Kostornaja
Hylky

American Star -aluksen hylky Fuerteventuran rannikolla.
Vuonna 1912 uponneen RMS Titanicin hylky lienee yksi maailman kuuluisimpia hylkyjä. Se makaa Pohjois-Atlantin pohjassa noin neljän kilometrin syvyydessä.
Hylky on uponneen tai muutoin hylätyn eli haaksirikkoutuneen laivan tai muun aluksen runko ja aluksessa oleva irtaimisto. Pintahylky on hylky, jonka jokin osa on selvästi näkyvillä vedenpinnan yläpuolella.
Useimmiten laivan uppoaminen tapahtuu laitteistovian, navigointivirheen, huonon sään, sodan, merirosvouden, tulipalon tai lastin siirtymisen vuoksi. Merkittävä tekijä on myös aluksen ikä sekä yleinen huonokuntoisuus.
Etymologia

Hylky on johdos sanasta ”hylätä”. "Hylkäämisen tulosta" taas voidaan kutsua sanalla hylje (vrt. jäte, on siis eri asia kuin hylje-eläin). Kaikenlaista rannalle ajautunutta on ennen vanhaan kutsuttu hylyiksi tai hylkytavaraksi. Rantojen omistajat ovat ottaneet hylkytavaraa omistukseensa sillä perusteella, että ne on ”hylätty”.
Laivanhylyt Suomessa

Muinaismuistolaki suojaa vedenalaisia muinaisjäännöksiä samalla tavalla kuin maalla olevia muinaisjäännöksiä. Veden alla olevia ihmisen tekemiä rakennelmia, esimerkiksi väyläesteitä sekä siltojen ja laitureiden jäänteitä, suojellaan muistoina Suomen alueen aikaisemmasta asutuksesta ja historiasta. Tällaiset kohteet ovat iästä riippumatta automaattisesti rauhoitettuja, eikä niihin saa puuttua ilman Museoviraston lupaa.
Vanhat laivahylyt on rauhoitettu iän perusteella. Sellainen hylky tai hylyn osa, jonka uppoamisesta voidaan olettaa olevan yli sata vuotta, rinnastetaan kiinteään muinaisjäännökseen. Tällaisesta hylkylöydöstä on ilmoitettava viipymättä Museovirastolle. Jos on ilmeistä, että omistaja on hylännyt tällaisen hylyn tai hylyn osan, se kuuluu valtiolle. Hylystä löytyneet tai hylystä peräisin olevat esineet kuuluvat myös valtiolle.
Neljälle rauhoitetulle hylkykohteelle on määrätty muinaismuistolain perusteella suoja-alue. Nämä kohteet ovat fregatti St. Nikolain hylky Kotkan edustalla, Sankt Mikaelin ja Vrouw Marian hylyt Nauvossa sekä ns. Gråharunan hylky Korppoossa. Näillä kohteilla virkistyssukeltaminen vaatii Museoviraston luvan. Kohteita halutaan suojella tuleville sukupolville ja tulevaa tutkimusta varten. Suoja-alueiden avulla halutaan pitkällä tähtäimellä turvata eri ikäisten ja erityyppisten kohteiden ja niiden sisältämän tiedon säilymistä siten, että ne kuvastavat merenkulun historian vaiheita monipuolisesti.
M/S Estonian hylky on erityislain nojalla rauhoitettu onnettomuudessa hukkuneiden hautapaikkana.
Hylkyjä

M/S Estonia
Fransmannin hylky
Kiikelin hylky
Laitakarin hylky
Lapurin hylky
Nauvon keskiaikainen hylky
Sophia Maria
SS Telma
Vasa
Vrouw Maria
RMS Titanic Pohjois-Atlantilla
Uluburunin hylky Välimerellä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hylky Wikimedia Commonsissa
Hylyt.net - mm. luettelo ja kuvaukset Suomen rannikon hylyistä
Sunken Ships of the Second World War 15 399:n Toisessa maailmansodassa uponneen hylyn sijainti kartalla
Vuonna 1628 Tukholman edustalla uponnut Vasa on nykyään museoituna Vasa-museossa.
Itä-Ukrainan kriisin ilma- ja lentokonetappiot

Itä-Ukrainan kriisin ilma- ja lentokonetappiot ovat Itä-Ukrainan kriisin liittyvien sotatoimien takia lähinnä Ukrainan armeijan menettämiä ilma-aluksia.
Ilma- ja lentolaitetappiot

Donetskin ja Luhanskin kansantasavalloilla ei ole ilmavoimia, mutta niillä on olalta laukaistavia erittäin lyhyen kantaman ilmatorjuntaohjuksia, minkä lisäksi Donetskin kansantasavallalla on Ukrainan asevoimilta kesäkuun 2014 lopulla kaapattuja alueilmatorjuntaohjuksia.
Ukrainan asevoimat ovat menettäneet helikoptereita, kuljetuskoneita ja rynnäkköhävittäjälentokoneita lentäessään itäukrainalaisten hallussa pitämien alueiden yläpuolella.
MiG-29 7. heinäkuuta 2014, yksi pudotettu Horlivkan lähellä Donetskin alueella BUK-1M-alueilmatorjuntaohjuksella.  Lentäjät pelastautuvat laskuvarjoilla, ja joutuivat Dobnassin nostoväen kiinni ottamiksi kuulusteluja varten.
Suhoi Su-27UB 1. heinäkuuta, 2014. Ukrainalla oli ilmahyökkäysten alkaessa kuusi Suhoi Su-27 -hävittäjää ja kolme Suhoi Su-27UB:ä
Suhoi Su-24M 2. heinäkuuta 2014. Ukrainalla oli eri arvioiden mukaan kuudesta kahdeksaan toimivaa Su-24:ää ilmaoperaatioiden alussa.
Suhoi Su-25, kaksi Suhoi Su-25:ä ammuttu alas, yksi Suhoi Su-25M1 ammuttu alas, kaksi kaapattu, yksi törmännyt maahan Dnipropetrovskissa 2. heinäkuuta 2014, toinen 12. heinäkuuta 2014. Lisäksi 16. heinäkuuta yhtä vaurioitettu olkapääohjuksella.
Iljušin Il-76, 14. heinäkuuta, Donetskin kansainvälisen lentoaseman lähellä pudotettu
Antonov An-2, yksi tuhottu Kramatorskin lentoasemalla 25. huhtikuuta 2014
Antonov An-26, yksi pudotettu 14. heinäkuuta 2014
Mil Mi-17, pudotettu 25. huhtikuuta Krematorksissa, pudotettu 29. toukokuuta, pudotettu 24. kesäkuuta Slovjanskin lähellä.
Pyhäsalmen lentokenttä

Pyhäsalmen lentokenttä (ICAO: EFPY) on Pyhäjärvellä Pohjois-Pohjanmaalla sijaitseva lentopaikka.
Pyhäsalmen lentokentän asvalttipäällysteinen kiitotie on 1 000 metriä pitkä ja 20 metriä leveä. Kiitotien molempien päiden jatkeiden ansiosta kiitotien kokonaispituus on 1 300 metriä. Kentällä on lentokonehalli. Polttoainepiste on ilmailukerhon oma.
Kenttää käyttää palolentotoimintaa sekä harrasteilmailua harjoittava Pyhäsalmen Ilmailukerho ry. Kenttää käyttää tukikohtanaan kaksi pienkonetta : ilmailukerhon Cessna 177 Cardinal ja yksityinen Rallye Club. Kentällä on myös lennokkitoimintaa.
Isa (Kagoshima)

| Isa (伊佐市) |
| --- | --- |
 Sogin vesiputous
 lippu:  Symboli
 Isan sijainti Kagoshiman prefektuurissa
 Isa
 Koordinaatit: 32°03′25″N, 130°36′47″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kyūshū
Prefektuuri:  Kagoshiman prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  392,56 km²
Väkiluku (08/2019):  25 692
 – Väestötiheys:  65,4 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Japaninsypressi
 – Kukka:  Kirsikka
 
 https://www.city.isa.kagoshima.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Isa (jap. 伊佐市, Isa-shi) on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Kagoshiman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa ja rajautuu Kumamoton ja Miyazakin prefektuureihin. Asutus on keskittynyt Kyūshūvuorten ympäröimälle Ōkuchin tasangolle, jonka läpi virtaavat Sendaijoki ja sen sivujoet. Isassa on 25 692 asukasta (elokuussa 2019) ja sen pinta-ala on 392,56 neliökilometriä.
Isan kaupunki perustettiin vuonna 2008 liittämällä toisiinsa Ōkuchin kaupunki ja Hishikarin maaseutukaupunki. Ōkuchi oli Meiji-kaudelta lähtien entisen Isan piirikunnan keskus, kunnes se sai kaupunkioikeudet vuonna 1954. Isa tunnetaan korkealaatuisesta riisistään ja siellä viljellään myös esimerkiksi tupakkaa, bataattia ja pillisipulia. Kaupungissa on shōchūn valmistusta. Lisäksi siellä toimii Hishikarin kaivos, joka tuottaa kultaa.
Isan nähtävyyksiin kuuluvat Sogin vesiputous Sendaijoessa sekä Japanin tärkeän kulttuuriomaisuuden luetteloon otetut Kedōin-suvun asuintalo, Kōriyama Hachiman-jinjan pyhäkkö ja Hakozaki-jinjan pyhäkkö.
Kuvia

Kōriyama Hachiman-jinja
Tie 447 Isassa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Isa Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Iso-Britannia talviolympialaisissa 2006

Iso-Britannia osallistui Torinon talviolympialaisiin 2006. Avajaisissa maan lippua kantoi Rhona Martin ja päättäjäisissä Shelley Rudman. Maa saavutti yhden hopeamitalin ja sijoittui mitalitilastossa 21:sta.
Mitalistit > Hopeaa

Shelley Rudman – skeleton, naiset
Ramakrishna

Ramakrishna
Sri Ramakrishna Paramahamsa (bengaliksi রামকৃষ্ণ পরমহংস; 18. helmikuuta 1836 – 16. elokuuta 1886) oli hindulainen mystikko.
Ramakrishna, alkuperäiseltä nimeltään Gadadhar Chattopadhyay, syntyi köyhään perheeseen länsibengalilaisessa Kamarpukurin kylässä.
Ramakrishnalla oli useita oppilaita, joista tunnetuin, Vivekananda, levitti mestarin oppeja ja ajatuksia tämän kuoltua syöpään vuonna 1886.
Pyhäsalmi (taajama)

Pyhäsalmen rautatieasema.
Pyhäsalmi on Pyhäjärven kaupungin keskustaajama. Sen alueella asui vuoden 2021 lopussa 2 270 asukasta.
Pyhäsalmessa sijaitsevat Pyhäjärven kaupungin keskeisimmät palvelut. Iisalmi-Ylivieska-radan taajamajunat pysähtyvät keskustaajamassa sijaitsevalla Pyhäsalmen rautatieasemalla.
Vuonna 1897 valmistunut Pyhäjärven kirkko sijaitsee noin viisi kilometriä Pyhäsalmesta etelään.
Pyhäjärven kaupunki käytti Pyhäsalmi-nimeä vuosina 1993–1995.
Inner Circle

Inner Circle esiintymässä vuonna 1976.
Inner Circle on jamaikalainen reggaeyhtye, joka perustettiin vuonna 1968.
Yhtyeen tunnettuja kappaleita ovat muun muassa vuonna 1993 ilmestynyt ”Sweat (A La La La La Long)”, jota käytettiin Suomessa 1990-luvulla Hartwall Jaffan televisiomainoksissa taustamusiikkina sekä ”Bad Boys”, joka tunnetaan MTV3-kanavallakin esitetyn Lain nimessä -televisiosarjan tunnusmusiikkina.
Jäsenet

Ian Lewis (bassokitara)
Kris Bentley (laulu)
Lancelot Hall (rummut, lyömäsoitin)
Roger Lewis (kitara)
Bernard Harvey (kosketinsoitin)
Diskografia > Albumit

1974: Rock the Boat
1975: Blame It to the Sun
1976: Reggae Thing
1977: Ready for the World
1978: Heavyweight Dub
1978: Killer Dub
1979: Everything Is Great
1980: New Age Music
1982: Something So Good
1986: Black Roses
1987: One Way
1990: Rewind!, Pt.2: The Singers
1991: Identified
1992: Bad to the Bone
1994: Bad Boys
1994: Reggae Dancer
1997: Da Bomb
1998: Speak My Language
1999: Jamaika Me Crazy
2000: Big Tings
2001: Jah Jah People
2001: Barefoot in Negril
2004: This Is Crucial Reggae
Diskografia > Singlet

1979: ”Everything Is Great”
1979: ”Stop Breaking My Heart”
1990: ”Bad Boys” (uudelleenjulkaisu 1993)
1993: ”Sweat (A La La La La Long)”
1993: ”Rock With You”
1994: ”Games People Play”
1998: ”Not About Romance”
Itä-Timorin alueet

Itä-Timor jakaantuu hallinnollisesti 14 piirikuntaan. Alueet jakaantuvat edelleen pienempiin osapiireihin.
Alueet

| Alue | Pääkaupunki | Pinta-ala (km²)  | Väkiluku (2015) |
| --- | --- | --- | --- |
| Lautemin alue | Lospalos | 1 813 | 64 135 |
| Baucaun alue | Baucau | 1 506 | 124 061 |
| Viquequen alue | Viqueque | 1 877 | 77 402 |
| Manatuton alue | Manatuto | 1 782 | 45 541 |
| Dilin alue | Dili | 367 | 252 884 |
| Aileun alue | Aileu | 737 | 48 554 |
| Manufahin alue | Same | 1 323 | 52 246 |
| Liquiçán alue | Liquiçá | 549 | 73 027 |
| Ermeran alue | Ermera | 768 | 127 283 |
| Ainaron alue | Ainaro | 804 | 66 397 |
| Bobonaron alue | Maliana | 1 376 | 98 932 |
| Cova Liman alue | Suai | 1 203 | 64 550 |
| Oecussen alue | Pante Macassar | 814 | 72 230 |
Itä-Timorin alueet.
Itä-Timor olympialaisissa

Itä-Timor osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa ja on ollut kesäolympialaisissa mukana 2004, 2008 ja 2012. 2016 Rio de Janeiron kesäolympialaisissa maalla oli ennätyssuuri joukkue, eli kolme urheilijaa. Talviolympialaisiin maa osallistui ensimmäistä kertaa vuonna 2014, tuolloin yhden urheilijan joukkueella. Maa ei ole saavuttanut mitaleita.
Isänmaallinen puolue (Turkki)

| Isänmaallinen puolue> Vatan Partisi |
| --- | --- |
  
  
  
Perustettu:  1992
Puheenjohtaja:  Doğu Perinçek
Pääsihteeri:  Özgür Bursalı
Ideologia:   tieteellinen sosialismi  kemalismi  turkkilainen nationalismi  vasemmistopopulismi  eurasianismi 
Poliittinen kirjo:  äärivasemmisto
Äänenkannattaja:  Aydınlık
Värit:  punainen, valkoinen
Turkin kansalliskokous:  0 / 600
Kotisivu:  vatanpartisi.org.tr/genel-merkez
Infobox OKNimi-testi OK: 
Isänmaallinen puolue (turk. Vatan Partisi, VATAN) on turkkilainen kansallismielinen ja vasemmistolainen puolue. Se on toiminut nimellään vuodesta 2015. Puolueen puheenjohtajana on samaten vuodesta 2015 toiminut pitkän linjan vasemmistopoliitikko Doğu Perinçek. Immanuel Ness ja Zak Cope katsovat hänen olleen politiikassaan enemmän maolainen, kuin neuvostoliittolaistyyppisen kommunismin kannattaja. Perinçek on seurannut Kiinan kommunistisen puolueen politiikkaa niin Mao Zedongin valtakaudella, kuin sen jälkeen, mutta yhdistänyt omassa retoriikassaan kemalilaisuutta ja maolaisuutta, keskittyen imperialismin vastustamiseen.
Aiheesta muualla

Puolueen englanninkieliset sivut
Is This Love

| ”Is This Love” Whitesnake |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Whitesnake
 B-puoli: ””Bad Boys” ”Standing in the Shadow””
 Julkaistu: kesäkuu 1987
 Formaatti: 7"- ja 12" vinyyli, CDS
 Tekijä(t): David Coverdale, John Sykes
 Tuottaja(t): Mike Stone, Keith Olsen
 Tyylilaji: glam metal, pop rock, AOR
 Kesto: 04.48
 Levy-yhtiö: Geffen
Whitesnaken muut singlet
| ”Here I Go Again 87” 1987 | ”Is This Love” 1987 | ”Give Me All Your Love” 1988 |
Is This Love on brittiläisen hard rock -yhtye Whitesnaken kappale/single albumilta 1987 vuodelta 1987. Kappale on balladi eli tempoltaan hidas ja rauhallinen. Single menestyi hyvin erityisesti Yhdysvalloissa. ”Is This Love” on myös vakiinnuttanut paikkansa Whitesnaken keikkasetissä.
Single nousi Suomen virallisen listan sijalle 16.
Kappaleet

Is This Love (Edit) (säv. John Sykes)
Standing in the Shadows (1987)
Kokoonpano

David Coverdale – laulu
John Sykes – kitara
Neil Murray – basso
Aynsley Dunbar – rummut
Aiheesta muualla

Discogs
Irina Sidorkova

Sidorkova vuonna 2019.
Sidorkova (vasemmalla) palkintokorokkeella W Seriesissä vuonna 2021.
Sidorkova kilpailemassa Russian Circuit Racing Series -sarjassa vuonna 2022.
Irina Antonovna ”Ira” Sidorkova (ven. Ирина Антоновна Сидоркова; s. 27. kesäkuuta 2003 Petroskoi, Venäjä) on venäläinen autourheilija.
Sidorkova innostui moottoriurheilusta nähtyään kolmivuotiaana elokuvan Autot. Hän kokeili kartingia ensi kertaa kuusivuotiaana ja osallistui ensimmäisiin kilpailuihinsa vuotta myöhemmin. Hän voitti vuonna 2012 Viron kartingmestaruuden KF6 Mini -luokassa ja kilpaili vuonna 2013 Suomessa. Vuonna 2015 hän sijoittui Venäjän kartingin Rotax-mestaruussarjassa kolmanneksi ja osallistui Rally Academyn junioriohjelmaan. 13-vuotiaana hän sijoittui vakioautosarja Russian Circuit Racing Seriesin (RCRS) juniorimestaruudessa toiseksi ja voitti sen lisäksi jääratasarja Ice Circuit Racing Cupin. Vuonna 2018 hän voitti RCRS:n juniorimestaruuden ja siirtyi loppuvuodesta SMP Formula 4 -sarjaan. Kaudella 2019 hän jatkoi SMP Formula 4:ssä ja ajoi sen lisäksi Espanjan Formula 4 -sarjaa.
Kaudeksi 2020 Sidorkova haki mukaan W Series -sarjaan, ja hänet hyväksyttiin sarjan nuorimmaksi kilpakuljettajaksi. Kausi kuitenkin peruuntui koronaviruspandemian vuoksi, ja Sidorkova palasi sen sijaan kilpailemaan RCRS-sarjan Touring Light -luokkaan. Hän kilpaili W Seriesissä kaudella 2021 ja osallistui sitä ennen Aasian Formula 3 -sarjaan. W Seriesissä hän nousi palkintokorokkeelle jo toisessa kilpailussaan sijoituttuaan toiseksi. Seuraavissa kilpailuissa hänen suorittamisensa oli epätasaisempaa: hän oli Hungaroringin osakilpailussa neljäs, mutta se oli hänen ainoa pistesijoituksensa loppukaudella. Sidorkova joutui jättämään Spa-Francorchampsin osakilpailun väliin saatuaan koronavirustartunnan, ja hänet korvasi kilpailussa Gosia Rdest. Hänen kautensa päättyi ennenaikaisesti, kun hän ei saanut Yhdysvaltain viisumia Austinissa ajettuja kauden kahta viimeistä kilpailua varten. Austinissa hänen tilallaan ajoi Caitlin Wood. Hän sijoittui sarjan loppupisteissä yhdeksänneksi ja jäi siten automaattisesti seuraavan kauden kilpailupaikat saaneen kahdeksan kärjen ulkopuolelle. W Series Academyn kuljettajana hänen paikkansa seuraavalle kaudelle oli kuitenkin taattu.
Vaikka Sidorkovalla oli kilpakuljettajan paikka W Seriesiin kaudelle 2022, hänen osallistumisoikeutensa peruttiin Venäjän hyökättyä Ukrainaan. Hän palasi sen sijaan Venäjälle ja RCRS:n Super Production -luokkaan, jossa otti ensimmäisen osakilpailuvoittonsa kauden aikana. Kaudeksi 2023 hän siirtyi RCRS:n uuteen kestävyyssarjaan Ferrari 458 GT3 -autolla.
W Series -tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 | W Series Academy | RBR 8 | RBR 2 | SIL 14 | HUN 4 | SPA WD | ZAN 13 | COA   | COA   | 34 | 9. |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Irina Sidorkova Wikimedia Commonsissa
Richard Richardsson

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten lumilautailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten lumilautailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten lumilautailu. Olympialaiset  | Maa:   Ruotsi> Miesten lumilautailu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Salt Lake City 2002 | parisuurpujottelu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Berchtesgaden 1999 | parisuurpujottelu |  |
Nils Olov Richard Richardsson (s. 1. helmikuuta 1974 Undersåker, Åre, Ruotsi) on uransa lopettanut ruotsalainen lumilautailija. Hänen isänsä on alppihiihtäjä Per-Olov Richardsson. Richard Richardsson on osallistunut olympialaisiin kolmesti. Naganon olympialaisissa 1998 hän keskeytti lumilautailun suurpujottelussa. Salt Lake Cityn kisoissa 2002 hän saavutti parisuurpujottelussa hopeamitalin. Torinon kisoissa 2006 hän ylsi 12. sijalle parisuurpujottelussa.
Is Tropical

Is Tropical on englantilainen indie-yhtye, joka perustettiin  Lontoossa vuonna 2009. Sen menestynyt ensisingle oli  When O' When.
Yhtyeen jäseniä ovat  Simon Milner (laulu, kitara, kosketinsoittimet), Gary Barber (laulu, kitara, kosketinsoittimet) ja  Dominic Apa (rummut).
Diskografia > Albumit

Native To (2011)
I'm Leaving (2013)
Black Anything (2016)
Diskografia > EP:t

Flags EP (2013)
Diskografia > Singlet

"When O' When" (2010)
"South Pacific" (2010)
"The Greeks" (2011)
"Lies" (2011)
"Dancing Anymore" (2013)
"Lover's Cave" (2013)
Raman Jaljotnau

| Raman Jaljotnau> Раман Ялётнаў |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. toukokuuta 1993 (ikä 31) Tšavusy, Valko-Venäjä, Neuvostoliitto
Uran tiedot
Pituus:  179 cm
Seura:  Valko-Venäjän ampumahiihtoseura
Laji:  ampumahiihto
Maailmancup
Kaudet:  2015–
Paras sijoitus:  15
Voitot:  0
Palkintokorokkeella:  0
 Tietolaatikko päivitetty 7. joulukuuta 2015 
Raman Jaljotnau (s. 14. toukokuuta 1993 Tšavusy) on valkovenäläinen ampumahiihtäjä. 179 senttimetriä pitkä ja 73 kilogrammaa painava Jaljotnau edustaa Valko-Venäjän ampumahiihtoseuraa ja hänen valmentajaan toimii Andrei Ivanov.
Jaljotnau debytoi maailmancupissa tammikuussa 2015 sijoittuen Oberhofin pikamatkalla sijalle 59. Avauspisteensä hän saavutti saman vuoden joulukuussa Östersundin pikamatkalta ollen 15:s. Se on edelleen hänen paras maailmancupsijansa (tilanne kauden 2018−2019 jälkeen).
Jaljotnau voitti vuonna 2014 nuorten EM-kultaa sprintistä. Hän saavutti sekaviestin EM-pronssia 2019.
Iso-Hirvanen

| Iso-Hirvanen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Laukaa
Koordinaatit:  62°27′58″N, 25°40′45″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Niiniveden valuma-alue (14.34)
Laskujoki:  Hovilanjoki Pieni-Hirvaseen 
Järvinumero:  14.343.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  122,1 m  
Pituus:  3,9 km  
Leveys:  740 m  
Rantaviiva:  9,438 km  
Pinta-ala:  1,70293 km²  
Tilavuus:  0,01176752 km³  
Keskisyvyys:  6,91 m  
Suurin syvyys:  21 m  
 fiIso-Hirvanen 
Iso-Hirvanen  on Keski-Suomessa Laukaassa Vehniän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 170 hehtaaria eli 1,7 neliökilometriä, se on 3,9 kilometriä pitkä ja 750 metriä leveä. Se sijaitsee korkean Hirvasmäen länsirinteen alla pohjois-etelä-suuntaisesti. Hirvasmäki kohoaa yli 105 metriä järven yläpuolelle, mutta länsirannat ovat alavampaa seutua. Järvellä on kartan mukaan yksi pieni Hirvasensaari, joka sijaitsee järven eteläpäässä Kuokkaniemen kaakkoispuolella. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 11,77 miljoonaa kuutiometriä eli 0,012 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 6,9 metriä ja suurin syvyys on 21 metriä. Syvin kohta sijaitsee Kuokkaniemen pohjoispuolella. Jyrkimpien rantojen alla kulkee yli 10-metrinen syvännejakso. Järven rantaviivan pituus on 9,4 kilometriä ja suurin osa rannoista ovat metsämaata. Suuri osa asutuksesta on haja-asutusta, joka on keskittynyt eteläpäässä Vehniään ja Yläpohjaan, puolivälissä Pökköperään ja pohjoisessa Hirvaskylään, joka jää Uuraisten puolelle. Valtatie 4 seuraa järven länsirantaa ja itärannan puolelle johtaa pohjoisesta ja etelästä pienemmät tiet. Hirvasmäellä sijaitsevalle Mäkikylälle pääsee Vehniästä kylätietä pitkin.
Vedenlaatu

Järvi on rehevähkö. Vesi on lievästi humuspitoista.
Vesistösuhteet

Iso-Hirvanen sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Niiniveden valuma-alueella (14.34), jonka Iso-Hirvasen valuma-alueeseen (14.343) järvi kuuluu. Järveen laskee lähinnä lännestä päin pieniä metsäojia, joiden latvoilla sijaitsee Konttilampi (1 ha), Pierulampi (3 ha) ja Riuttalampi. Järven vedenpinnan korkeus on 122,1 metriä mpy ja sen laskujoki Huovilanjoki laskee 900 metrin päässä sijaitsevaan Pieni-Hirvaseen. Huovilanjoelle tulee pudotusta 11,3 metriä. Vesireitti jatkuu tästä Hirvasjokena Niiniveteen ja edelleen Kaakkolammen ja Salakkajoen kautta Kuhnamoon.