stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mölysammakko
Elinympäristö ja elintavat

Lajin elinympäristöä ovat seisovat ja hiljaa virtaavat vesistöt. Mölysammakot viihtyvät aikuisinakin vedessä rantaruovikoiden suojassa. Niille on ominaista joukkokurnuttaminen suurissa ryhmissä. Laji kutee kesäkuun puolivälissä. Naaras voi munia kerralla jopa 2 000 munaa, jotka se kiinnittää vesikasveihin vähän vedenpinnan alapuolelle. Nuijapäävaihe kestää kolmesta neljään kuukautta. Mölysammakko on aktiivinen sekä päivällä että hämärän aikaan, ja se talvehtii vesien pohjamudissa marraskuusta huhtikuuhun.
Ravinto

Mölysammakko syö samaa kuin muutkin sammakot: matoja, hyönteisiä, toukkia, kotiloita ja muita selkärangattomia. Suurikokoisimmat yksilöt voivat syödä herhiläisiä, kalanpoikasia, muita sammakoita ja jopa pieniä lintuja.
Levinneisyys

Mölysammakkoa tavataan laajalla alueella Etelä-, Keski- ja Itä-Euroopassa Balkanilta ja Etelä-Ranskasta Pohjois-Saksaan ja Latviaan saakka pohjoisessa ulottuvalla alueella. Skandinaviassa lajia tavataan ainoastaan Tanskaan kuuluvalla Bornholmin saarella. Lajia tavataan myös Aasian lauhkealla vyöhykkeellä, Venäjän kautta Kiinaan ja Japaniin ulottuvalla alueella.
Mölysammakkoa tavattiin vuosina 1937–1960 Suomessakin Helsingin Vanhankaupunginlahdella ja myös Porvoossa Porvoonjoen suun suistoalueella. Äänekkäästi kurnuttavat sammakot häiritsivät rannoilla mökkeileviä ihmisiä. Viimeinen mölysammakko ammuttiinkin Suomen luonnosta vuonna 1960, ja sen jälkeen lajista ei tehty Suomessa havaintoja vuosikymmeniin. Mölysammakon lienee joku tuonut tänne ja mahdollisesti vesien saastuminen pilasi sen elinmahdollisuudet.
Vuonna 2008 lintuharrastajat havaitsivat Turun Ruissalossa mölysammakoita. Eläimet ovat runsastuneet nopeasti uusilla elinpaikoillaan ja ovat levinneet muutamassa vuodessa jo Turun naapurikuntiinkin. Vieraslajina mölysammakoiden epäillään jossain määrin kilpailevan elintilasta Suomen luonnon alkuperäisten sammakkolajien kanssa.
Vuonna 2013 Lounais-Suomessa havaittiin vihersammakoista varmuudella lessonansammakoita ja syötäviä sammakoita. Suuri osa alueella tehdyistä mölysammakkohavainnoista saattaa koskea jälkimmäistä lajia, joka on mölysammakon tavoin iso, vihreä ja äänekäs.
Aiheesta muualla

Ääninäyte mölysammakon kurnutuksesta
Laji.fi: Mölysammakko (Pelophylax ridibundus)
UniProt: Taxonomy - Pelophylax ridibundus (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Pelophylax ridibundus (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Pelophylax ridibundus (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Pelophylax ridibundus:  Wikidata: Q319393  Wikispecies: Pelophylax ridibundus  AmphibiaWeb: 5137  ASW: Pelophylax-ridibundus  BOLD: 101471  CoL: 76CHR  EoL: 320013  EPPO: PELXRI  EUNIS: 316349  GBIF: 2426661  GISD: 1906  iNaturalist: 66334  ISC: 109153  ITIS: 775195  IUCN: 58705  NBN: NHMSYS0020194860  NCBI: 8406  Observation.org: 451  Open Tree of Life: 14708  Paleobiology Database: 331572  TSA: 13076  Xeno-canto: Pelophylax-ridibundus  Laji.fi: MX.37622 
Rana ridibunda:  Wikidata: Q50407510  BioLib: 335  CoL: 7938M  EUNIS: 786  Fauna Europaea (new): 547d9523-ccd5-4c77-a23c-bd1c397267da  GBIF: 2426662  IRMNG: 10237259  ITIS: 665407
Iso Meltosjärvi

| Iso Meltosjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Ylitornio
Koordinaatit:  66°32′22″N, 24°37′11″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Alainenjoki 
Järvinumero:  67.982.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  83,9 m  
Rantaviiva:  7,18168 km  
Pinta-ala:  1,3146 km²   
Tilavuus:  0,00036776947 km³ 
Keskisyvyys:  0,29 m  
Suurin syvyys:  0,8 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Meltosjärvi 
Iso Meltosjärvi  on Lapissa Ylitorniolla Meltosjärven kylän lähellä sijaitseva järvi. Järvi kuuluu osana merkittävään lintujensuojeluohjelmaan.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 131 hehtaaria eli 1,3 neliökilometriä, se on 1,9 kilometriä pitkä ja 1,1 kilometriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 367 800 kuutiometriä eli 0,00037 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 0,3 metriä ja suurin syvyys on 0,8 metriä. Sen rantaviivan pituus on 7,2 kilometriä.
Luontoarvoja

Järvi sisältyy Natura 2000-ohjelmaan kuuluvaan Meltosjärvet–Pysäjärvi- luonnonsuojelualueeseen (FI1302104). Suojelualueen pinta-ala on 458 hehtaaria, johon sisältyy myös viereiset Vähä Meltosjärvi, Pitkäperä ja Pysäjärvi. Meltosjärvien mataluuteen on vaikuttanut menneisyydessä suoritetut järvenlaskut. Pääosan suojelualueesta muodostaa itse järvien vesialueet, mutta suojeltua ovat myös järvien rantametsät. Niitä reunustaa alle 20 metriä leveä koivujen ja pajujen vyöhyke ja vedessä on laajoja saraikkovyöhykkeitä, minkä seassa kasvaa myös esimerkiksi järvikortetta, kurjenjalkaa, terttualpia ja vehkaa. Rannoilta tavataan myös kelluvia turvelauttoja. Avovesialueilla kasvaa esimerkiksi palpakoita, uistinvitaa, isovesihernettä ja pohjalehtisiä äimäruohoa, katkeravesirikkoa  ja vesitähteä. Avoveden osuus järvien pinta-alasta on noin puolet.
Järvet ovat valtakunnallisesti arvokkaita lintujärviä ja suojelupäätös on tehty luonnonsuojelulain puitteissa vuonna 1998. Alueilla pesivät ja käyttävät ruokailualueenaan 17 lintudirektiivin liitteessä I mainittua lajia (jouhisorsa, lapasorsa, heinätavi, metsähanhi, suopöllö, lapinsirri, ruskosuohaukka, sinisuohaukka, laulujoutsen, nuolihaukka, tuulihaukka, kuikka, kaakkuri, kurki, pikkulokki, naurulokki, sinirinta, jänkäkurppa, pilkkasiipi, mustalintu, uivelo, vesipääsky, suokukko, mustakurkku-uikku, kalatiira, lapintiira, mustaviklo ja liro) ja siellä pesivät yhteensä 36 kosteikkoja suosivaa lajia. Syys- ja kevätmuuton aikana järvet ovat suosittuja levähdysalueita ja niitä hyödyntää myös sulkasadonaikana monet linnut. Runsaina lajeina järvillä pesivät tavi, haapana, sinisorsa, tukkasotka, telkkä, isokoskelo ja valkoviklo. Lintuja voi seurata kahdesta lintutornista, jotka sijaitsevat Iso Meltosjärven etelärannalle ja Pitkäperän pohjoisrannalle.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Meltosjoen valuma-alueella (67.98), jonka Ison Meltosjärven alueeseen (67.982) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 83,9 metriä mpy.
Knud Möller

| Knud Möller |
| --- | --- |
 Knud Möller 1970-luvun alussa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. tammikuuta 1919 Helsinki
Kuollut: 23. huhtikuuta 1993 (74 vuotta) Helsinki
Ammatti:  toimittaja
Lapset:  Marianne Möller, Kjeld Möller, Birthe Möller (d. 1959), Bertil Ekenstén-Möller, Jesper Möller
Knud Albert Möller (17. tammikuuta 1919 Helsinki – 23. huhtikuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, Yleisradion kommentaattori ja kirjeenvaihtaja vuoteen 1983. Möller toimi kirjeenvaihtajana muun muassa jatkosodan aikana rintamalla. Möller toimi pitkään Yleisradion Kööpenhaminan-kirjeenvaihtajana.
Palkinnot ja tunnustukset

Ansioistaan Knud Möller on palkittu valtion tiedonjulkistamispalkinnolla, Suomen Sanomalehtimiesten Liiton myöntämällä Sananvapauden miekalla ja Finlands svenska publicistförbundin kunniapalkinnolla.
Yksityiselämä

Knud Möllerin tytär on dramaturgi Marianne Möller.
Kirjallisuutta

Salonen, Seppo Heikki: ”Möller, Knud (1919–1993)”, Suomen kansallisbiografia, osa 6, s. 834–835.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005.  ISBN 951-746-447-9  / Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

Itse asiassa kuultuna, tv-haastattelu vuodelta 1993, 56 min, Yle Areena.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Ritva  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Karl Isakson

Karl Isakson, Jeesus herättää Lasaruksen, 1921
Karl Oscar Isakson (16. tammikuuta 1878 Tukholma – 19. helmikuuta 1922 Kööpenhamina Tanska, St. Josephin sairaala) oli ruotsalainen taidemaalari, joka elinaikanaan oli tunnetumpi ulkomailla, erityisesti Tanskassa, kuin synnyinmaassaan.
Elämänvaiheet

Isaksonin isä oli Tukholmaan 1860-luvulla Huskvarnasta muuttanut lukkoseppä, jolla oli veljensä kanssa Tukholmassa Lukko- ja kassakaappitehdas. Äiti oli tullut Tukholmaan erään aatelisperheen kamarineidoksi vuonna 1875, ja solmi taiteilijan isän kanssa avioliiton pari vuotta myöhemmin. Äidin kerrotaan olleen älykäs ja sanavalmis, isän suvun puolelta taiteilija taasen peri mekaanisen lahjakkuuden ja taiteelliset taipumukset.
Karlin isä kuoli ennen hänen kahta vuotta nuoremman sisaren syntymää ja heidän äitinsä oli selviydyttävä lasten kanssa omin neuvoin. Hän avasi pienen pesu- ja silitysliikkeen köyhemmässä kaupunginosassa. Karlin kouluaikainen elämänympäristö oli tyypillinen kaupungin työväenluokan koti. Poika päätti kuitenkin jo kouluikäisenä ryhtyä taiteilijaksi ja hän olikin taidossa alusta alkaen luokkansa paras. Lasta kutsuttiin kotona pikku professoriksi ja äiti haaveili pojalle opettajan uraa.
Lopetettuaan kansakoulun Karl meni maalarinoppiin, hänen ensimmäinen työnantajansa oli maalarimestari Åkerblad. Ansiotyön ohessa hän kävi Teknisen opiston iltakursseja, tutki Nationalmuseumin kokoelmia ja seurasi Taideakatemian taidehistorian luentoja. Ahkeran harrastamisensa ansiosta Karl pääsi auttamaan Carl Larssonia National museumin freskotöissä, ja sai vähitellen maalata omin päin vähemmän tärkeitä freskon osia. Kun Carl Larsson huomasi, että apulainen antoi suurimman osan palkkarahoistaan äidilleen, hän päätti auttaa lahjakasta poikaa taiteen tiellä eteenpäin ja suositteli häntä eräille mesenaateille, jotka lupautuivat kustantamaan pojan opiskelun taideakatemiassa.
Elämänvaiheet > Ruotsin Taideakatemia

Isakson aloitti opinnot Taideakatemiassa 1897. Hän arvosti suuresti taidemaalari Ernst Josephsonin töitä ja hän vieraili opiskeluvuosinaan usein Nationalmuseumissa tutkimassa vanhojen mestareiden kuten Egron Lundgrenin, Max Klingerin, Arnold Böcklinin, Rafaelin ja Rembrandtin teoksia. Koulussa opiskelu oli kuitenkin yliherkälle nuorelle miehelle vaikeaa ja hän erosi Akatemiasta 1901, jonka jälkeen mesenaattien antaman tuen ansiosta suuntasi ensimmäiselle opintomatkalleen Italiaan. Vuonna 1905 hän pääsi matkustamaan ensimmäistä kertaa Pariisiin.
Elämänvaiheet > Pariisi

Ulkomaanmatkoilla Karl Isakson sai tutustua uusiin suuntauksiin; italialaisiin primitivisteihin, ranskalaisen koulun suuriin nimiin sekä, häneen erityisen suuren vaikutuksen tehneisiin impressioneisteihin. Sanotaankin, että ensimmäisellä Pariisin matkalla Paul Cézannesta tuli hänen taiteellinen epäjumalansa. Isakson kokosi ja kuljetti mukanaan Cézannen töiden väripainosjäljennöksiä ja vertasi usein omaa maalaustaan työn kestäessä Cézannen vastaavanlaisiin maalauksiin.
Isaksonin alkukauden työt Hukkuva ja Puuta istuttava poika edustavat symbolistista linjaa ja jälkimmäisenä mainittu työ on Isaksonin ensimmäisen, niin sanotun harmaan kauden päätyö.
Elämänvaiheet > Kööpenhamina

Isakson rakensi itselleen Kööpenhaminaan vanhanpojan asunnon - hän osti huutokaupasta pöydän, pari tuolia ja kaksi aitoa smyrnan mattoa - ja jatkoi intensiivisesti maalaustaan. Hän ei ottanut osaa julkiseen taiteilijaelämään ja eli suurimman osan elämästään erakkona. Hänelle työ oli kaikki kaikessa ja lähinnä sitä oli sanomalehtien luku. Taiteilijana Isakson saavutti vähitellen tunnustusta, hän maalasi asetelmia, muotokuvia ja debytoi taiteilijoiden syysnäyttelyssä 1908, jolloin sai hyvät arvostelut. Myöhempinä vuosina häneen kuitenkin kohdistui arvostelua, Isaksonin tapa jättää akateemisen käsityksen mukaan työnsä keskeneräisiksi ei miellyttänyt kaikkia.
Häneen kohdistuva arvostelu ja erääseen Isaksonin mukaan kansalliskysymykseen liittyvät kiistat,  jotka eivät hänen mielestään koskeneet taiteen peruskysymyksiä väsyttivät ja kyllästyttivät häntä. Päästääkseen kaikesta taiteellisesta latteudesta hän matkusti Berliiniin. Sieltä hän kirjoitti:
»Näin myös van Goghin näyttelyn. Hän osoitti, missä on taiteen todellinen voima. Miten se mies onkaan kärsinyt ja palannut toteuttamaan tahtoaan! Usko minua, hänen töidensä edessä todella heräsin! Hän näyttää selvääkin selvemmin että taiteessa on kysymys kaikesta tai ei mistään.»
Isakson teki kokemuksistaan selvät johtopäätökset. Vuodesta 1910 lähtien hän kieltäytyi kaikista julkisista näyttelyistä ja aloitti kahdenkeskisen kamppailun taiteensa kanssa. Kuuluisuus, maine, ystävät ja rikkaus eivät merkinneet hänelle mitään. Työ ja taide olivat kaikki kaikessa.
Elämänvaiheet > Etsintää ja arvostusta

Isakson aloitti elämän loppuun asti kestävän kamppailun taiteen kanssa, seuraavat kolme vuotta olivat hänelle etsinnän, levottomuuden ja matkustelun aikaa. Hän matkusti lakkaamatta paikasta toiseen, ilmoittamatta kenellekään matkojensa tarkoituksia. Joka paikassa hän maalasi, tutki kokoelmia tai näyttelyitä.
Syksyllä 1912 hänen lääkärinsä kielsi häneltä maalaamisen vuodeksi, hän vietti ajan leväten Göteborgin lähellä olevassa parantolaassa kevääseen 1913 asti, jonka jälkeen hän oli taas niin voimissaan että saattoi aloittaa maalaamisen. Hän matkusti Pariisiin tutkimaan kubistien teoksia, opiskeli siellä Henri Le Fauconnier'n oppilaana. Pariisista Isakson matkusti Italiaan tutkimaan Pompeijin seinämaalauksia. Matkallaoloaikana hänelle oli myönnetty Tanskassa harvinainen kunnianosoitus, Hartmannin stipendi, 600 kruunua, jota sääntöjen mukaan ei olisi saanut jakaa muille kuin tanskalaisille.
Elämänvaiheet > Viimeiset ajat

Vuonna 1922 Isaksson anoi ruotsalaista stipendiä, joka häneltä evättiin. Syynä se, että Isaksonin taide oli jokseenkin tuntematonta Ruotsissa. Stipendin jakoon vaikuttaneiden hämmästys oli suuri, kun Isaksonin muistonäyttely samana vuonna avattiin - vasta tuolloin ymmärrettiin että Isakson oli tosiaankin ollut ansioitunein stipendinhakijoista. Keuhkokuume oli katkaissut taiteilijan työnteon yllättäen ja kun häntä ei ollut moneen päivään kuulunut tuttuun kahvilaan, olivat hänen taiteilijaystävänsä tunkeutuneet taiteilijan  ateljeeseen ja vieneet kuolemansairaan taiteilijan hoitoon.
Karl Isaksonin sanotaan päässeen erityisen pitkälle laajoissa taiteen tutkimuksissaan sekä hellittämättömissä kokeiluissaan erityisesti väritaiteilijana. Erikoisen osan Eriksonin tuotannossa muodostavat hänen parina viime vuotena maalaamansa uskonnolliset sommitelmat. Taiteilija itse kieltäytyi julkisuudesta  - muun muassa hänelle tarjotusta Tanskan Akatemian opettajanpaikasta - eikä antanut edes maalauksiaan näytteille. Monet hänen läheisistä ystävistäänkin olivat sitä mieltä, että Isaksonin maalauksia ei olisi saanut laittaa näytteille, koska hän piti ne itse niin salassa.
Karl Isakson kuoli 19. helmikuuta 1922 Kööpenhaminassa St. Josephin sairaalassa. Pari tanskalaista taiteilijaystävää oli läsnä hänen hautajaisissaan. Isaksonin arkku oli kiedottu Ruotsin lippuun ja sitä koristivat Isaksonin paletti ja siveltimet.
Kirjallisuutta

(ISAKSON, KARL) - ENGWALL, GUSTAF: Karl Isakson. Stockholm 1944.
Annika Gunnarsson: Karl Isakson, Malaren 1878-1922, ISBN 9789171007094, 2004
Karl Isakson: Tegninger Og Akvareller, ISBN 9788787273039, 1974
Aiheesta muualla

Karl Isakson, Moderna museet (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (ruotsiksi)
Karl Isakson, Kunstindeks Danmark & Weilbachs Kunstnerleksion. Luettelo Isaksonin teoksista tanskalaisissa museoissa. (englanniksi) (tanskaksi)
Karl Isakson. Lot 262 / Sale 2682, Christie's. (englanniksi)
Peter Tiemroth, Han var den første bornholmer-maler (Arkistoitu – Internet Archive), Kunstavisen. (tanskaksi)
Kirjava; Valtion taidemuseon kirjaston kokoelmatietokannan tiedot taiteilijasta[vanhentunut linkki]
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi 
Taiteenala:  KulturNav  Musée d'Orsay  RKD Artists  ULAN 
Muut:  Europeana  IdRef 
Nature morte, noin 1918.
Juri Nagibin

1960-1970
Juri Markovitš Nagibin (ven. Ю́рий Ма́ркович Наги́бин; 3. huhtikuuta 1920 Moskova Neuvosto-Venäjä – 17. kesäkuuta 1994 Moskova, Venäjä) oli venäläinen kirjailija. Nagibinin novellikirjallisuutta ja elokuvakäsikirjoituksia julkaistiin ainakin Neuvostoliiton aikana. Nagibin asui Moskovassa, jossa hän syntyi ja kuoli.
Nagibinin isä teloitettiin vastavallankumouksellisena ennen Juri-pojan syntymää, ja hänen isäpuolensa Mark Leventhal oli juutalainen. Tästä syystä Juri Nagibin joutui kärsimään antisemitismistä.
Tuotanto

Juri Nagibin osallistui toiseen maailmansotaan, ja hänen tuotantonsa ottaa huomioon myös ne, jotka eivät sieltä palanneet. Hänen ensimmäiset julkaistut kokoelmansa olivat Mies rintamalta ja Suuri sydän. Nagibinin päätuotanto oli novelleissa, joissa hänellä oli psykologisesti suuntautunut moraalinen sävy ja tarkka mutta erikoisena pidetty kerronta. Hän kuvasi paljon lapsuudenaikaisia kokemuksiaan ikään kuin metaforin ja monimerkityksellisin vertauksin, esimerkiksi kertomuksessaan Чистые пруды (Tšistyje prudy), joka on samalla hänen lapsuudenmaisemansa nimi Moskovassa. Hänellä oli varsin rikas kielikuva-arsenaali, ja sen käytöstä tyylikeinona hän sai sekä positiivista että negatiivista palautetta. Välillä hänen kerrontansa meni lähelle mystiikkaa, kuten kertomuksessassa Заброшенная дорога (Kadonnut tie). Tunnetumpia teoksia olivat Punapäinen vihreä lintu, Talvinen tammi, fantasiateos Menestyksen huippu ja kokoelmat Lapsuteni kesä, Lapsuuteni kujat sekä elokuvanakin toteutettu pienoisromaani Sivuja Trubnikovin elämästä.
Suomennetut teokset

Kertomuksia (Rasskazy , 1957), novellikokoelma. Suom. Toivo I. Ahava. Karjalan ASNT:n valtion kustannusliike, Petroskoi. 1959
Hazaralainen ornamentti
Isänsä poika
Kalliokynnys
Komarov
Nouse reestä, ollaan perillä
Piippu
Talvinen tammi
Vaganov
Vastanainut
Weimar ja sen ympäristö
Yövieras
"Lassilaa etsimässä", teoksessa: Helsinki Moskova: kirjailijat kertovat, Helsinki: Tammi 1983 ISBN 951-3058948
Käännös suomeksi
Investointilaskelmat

Investointilaskelmat ovat laskelmia, joita yrityksissä ja muissa talousyksiköissä laaditaan investointeja koskevissa päätöksentekotilanteissa investointivaihtoehtojen kannattavuuden selvittämiseksi. Investointipäätöksissä on kysymys edullisimman investointivaihtoehdon valitsemisesta tai päätöksestä investoinnin tekemisestä tai tekemättä jättämisestä. Investointilaskelmat ovat osa yrityksen operatiivista laskentatointa ja ne kuuluvat vaihtoehtolaskelmien ryhmään.
Yritysten investoinnit tarkoittavat pitkävaikutteisten tuotannontekijöiden hankkimista tulojen aikaansaamiseksi tulevaisuudessa. Investoinnista aiheutuva meno on yrityksen normaaliin toimintaan suhteutettuna merkittävä ja tulojen kertymisaika usein pitkä. Tulojen kertymiseen ja samalla investointiin sisältyy riskejä ja epävarmuustekijöitä. Investointilaskelmien tarkoitus on varmistaa käytettävissä olevien tietojen ja tulevaisuutta koskevien arvioiden pohjalta mahdollisimman oikeat investointipäätökset.
Investointilaskentamenetelmiä ovat nykyarvomenetelmä, sisäisen korkokannan menetelmä ja annuiteettimenetelmä sekä pääoman tuottoaste- ja takaisinmaksuajan menetelmät.
Investointien suunnittelu- ja päätöksentekoprosessi

Investointilaskelmien laatiminen on osa investointien suunnittelu- ja päätöksentekoprosessia. Prosessi alkaa investointitarpeen analysoinnista ja päättyy investoinnin toteuttamiseen ja toteutuksen seurantaan. Investointilaskelmat laaditaan ennen investointipäätöstä, sen jälkeen, kun eri toiminta- ja investointivaihtoehdot on kartoitettu. Investointien suunnittelu- ja päätöksentekoprosessissa on tavallisesti seuraavat vaiheet:
Ongelman määrittely ja investointitarpeen analysointi
Eri toiminta- ja investointivaihtoehtojen etsiminen ratkaisuna ongelmaan
Investointivaihtoehtojen edullisuuden määrittäminen investointilaskelmilla
Harkinnanvaraisten tekijöiden huomioon ottaminen sekä lopullinen vaihtoehtojen edullisuusjärjestyksen määrittäminen
Investointipäätös
Investoinnin toteuttaminen ja toteutuksen seuranta.
Investointilaskentamenetelmät

Investoinneissa tuloja kertyy pitkän ajan kuluessa investoinnin tekemisestä. Investointilaskelmissa rahan aika-arvo eli se, että tänään saatu euro on arvokkaampi, kuin euro tulevaisuudessa, otetaan huomioon muuttamalla eriaikaiset maksusuoritukset vertailukelpoisiksi laskentakoron avulla. Rahan aika-arvon huomioon ottavia investointilaskentamenetelmiä ovat: nykyarvomenetelmä, sisäisen korkokannan menetelmä, annuiteettimenetelmä ja investoinnin takaisinmaksuajan menetelmä. Yksinkertaistettuja menetelmiä, joissa rahan aika-arvoa ei oteta huomioon, ovat pääoman tuotto-astemenetelmä ja yksinkertaistettu takaisinmaksuajan menetelmä.
Investointilaskentamenetelmät > Nykyarvomenetelmä

Nykyarvomenetelmässä kaikki investointiin liittyvät maksusuoritukset: investointimeno, tulevaisuudessa eri ajankohtina kertyvät nettotulot ja mahdollinen investoinnin jäännösarvo diskontataan investoinnin hankkimisajankohtaan. Investoinnin kannattavuus lasketaan tulojen ja menojen nykyarvojen erotuksena (net present value, NPV). Diskonttauskorkokantana voidaan käyttää rahoituksen kustannusta tai minimituottovaatimusta. Investointi on kannattava, jos nettonykyarvo on annetulla diskonttauskorkokannalla positiivinen. Vaihtoehtoisista investointihankkeista kannattavin on se, jonka nettonykyarvo on suurin.
Nettonykyarvo lasketaan kaavalla:
NPV=\sum _{t=1}^{n}{\frac {S_{t}}{(1+r)^{t}}}-I_{0}
t = ajankohta
r = korkokanta
{S_{t}}= investoinnin tuottama nettokassavirta hetkellä t
{I_{0}}= investointimeno lähtöhetkellä.
Investointilaskentamenetelmät > Sisäisen korkokannan menetelmä

Sisäisen korkokannan menetelmä perustuu nettonykyarvon laskentakaavaan. Menetelmässä etsitään sisäistä korkokantaa, jolla nettonykyarvo on nolla. Tuloksena saadaan investoinnin tuotto prosentteina investointiin sijoitetulle pääomalle. Investointi on kannattava, kun tuottoprosentti vastaa tuottovaatimusta. Vaihtoehtoisista investointihankkeista kannattavin on se, jonka sisäinen korkokanta on suurin. Sisäinen korkokanta IRR (internal rate of return) ratkaistaan kaavasta:
\sum _{t=1}^{n}{\frac {S_{t}}{(1+IRR)^{t}}}-I_{0}=0
t = ajankohta
{S_{t}}= investoinnin tuottama nettokassavirta hetkellä t
{I_{0}}= investointimeno lähtöhetkellä.
Koska kaava edellyttää t:nnen asteen polynomin ratkaisua, käytännössä IRR lasketaan antamalla korolle kokeilemalla eri arvoja ja laskemalla tulojen ja menojen nykyarvojen erotus, kuten nykyarvomenetelmässä. Kun iteroimalla on saatu sisäisen koron ylä- ja alalikiarvot, tarkennetaan tulos interpoloimalla.
Investointilaskentamenetelmät > Annuiteettimenetelmä

Annuiteettimenetelmässä investointimeno jaetaan annuiteettikertoimella investoinnin käyttöajalle vuosittain yhtä suuriksi eriksi, annuiteeteiksi, jotka sisältävät poiston ja koron. Investoinnin kannattavuutta arvioidaan vertailemalla vuotuisia nettotuloja investointimenon annuiteetteihin, jotka ovat rahan aika-arvo huomioon ottaen vertailukelpoiset. Annuiteettikertoimen diskonttauskorkokantana käytetään rahoituksen kustannusta tai investoinnin tuottovaatimusta. Investointi on kannattava, jos nettotulot ovat annuiteetteja suuremmat. Eri investointivaihtoehdoista kannattavin on se, jonka nettotulojen ja annuiteettien positiivinen erotus on suurin. Annuiteettikerroin  {k_{n}} joka on jaksollisten suoritusten diskonttauskertoimen käänteisluku, lasketaan kaavalla:
k_{n}={\frac {i(1+i)^{n}}{(1+i)^{n}-1}}
i = diskonttauskorkokanta
n = investoinnin tuottaman kassavirran pituus vuosina.
Investointilaskentamenetelmät > Investoinnin takaisinmaksuajan menetelmä

Investoinnin takaisinmaksuajan menetelmässä lasketaan aika vuosina, jona investointi nettotuotuloina maksaa itsensä takaisin. Takaisinmaksuaika määritetään laskemalla kuinka monen vuoden diskontatut nettotulot tarvitaan investointimenon kattamiseksi. Takaisinmaksuaika (n) ratkaistaan yhtälöstä:
\sum _{t=1}^{n}{\frac {S_{t}}{(1+r)^{t}}}-I_{0}=0
t = ajankohta
r = korkokanta
{S_{t}}= investoinnin tuottama nettokassavirta hetkellä t
{I_{0}}= investointimeno lähtöhetkellä.