stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kolerarokote

Kolerarokote ja puskuriliuosjauhe. Sekä rokoteaine että puskuriliuosjauhe sekoitetaan lasilliseen vettä ja seos juodaan tyhjään mahaan.
Kolerarokote on suun kautta nautittava rokote, jonka tarkoitus on estää kolerabakteerin aiheuttamaa sairastumista.
Koleran leviämistä ei voi estää rajoittamalla matkustamista tai vaatimalla todistuksia kolerarokotuksesta. WHO suosittelee, ettei kolerarokotustodistusta vaadittaisi kansainvälisessä liikenteessä. Nykyään mikään valtio ei enää vaadi pakollista kolerarokotusta, mutta epävirallisia vaatimuksia saattaa esiintyä.
Rokotetta suositellaan vain niille matkailijoille, jotka joutuvat oleskelemaan kolera-alueella erittäin heikon hygienian olosuhteissa. Koleraa esiintyy Saharan eteläpuolisessa Afrikassa, Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa sekä Keski- ja Etelä-Amerikassa.
Historiaa

Espanjalainen bakteriologi Jaime Ferrán y Clúa aloitti väestön kolerarokotukset Espanjan koleraepidemian aikana 1884, mikä tekee kolerarokotteesta erään vanhimmista rokotevalmisteista. Se vakiintui käyttöön pian, sillä koleraan ei ollut tehokasta hoitoa, mutta rokote vähensi etenkin kuolemantapauksia selvästi. Nykyisen kaltaisia suun kautta otettavia rokotteita on käytetty 1920-luvulta saakka. Ne syrjäyttivät pistoksena annettavat rokotteet 1960-luvulle tultaessa pitkälti siksi, että rokotesuoja koleraa vastaan kestää merkittävänä vain puolisen vuotta ja suun kautta otettu tehoste on käytössä pistosta helpompi.
Rokote

Suomessa käytössä on Valnevan valmistama Dukoral. Rokote sisältää eläviä, mutta taudinaiheuttamiskyvyltään heikennettyä Vibrio cholerae -bakteerin serotyyppiä O1. Käytetyt kannat ovat kuumentamalla inaktivoitu Inaban klassinen biotyyppi, formaliinilla inaktivoitu Inaban El Tor -biotyyppi sekä Ogawan klassinen biotyyppi sekä kuumentamalla että formaliinilla inaktivoituna. Lisäksi rokote sisältää rekombinantti koleratoksiinin B-alayksikköä (CTB).
Aikuisille rokote annetaan suun kautta kahtena annoksena, joiden välillä on vähintään yhden viikon ja korkeintaan 6 viikon väli. Rokotteen jälkimmäinen annos on otettava viimeistään viikkoa ennen matkaa. Suojaa voidaan tehostaa yhdellä annoksella kahden vuoden kuluessa ensimmäisestä rokotuksesta. Rokotteen ottamista ennen ja jälkeen ei saa syödä eikä juoda tuntiin.
Kahdesta kuuteen vuoden ikäisille lapsille annetaan 3 annosta suun kautta vähintään 1 viikon ja korkeintaan 6 viikon välein. Myös lapsilla rokotteen viimeinen annos on otettava viimeistään viikkoa ennen matkaa. Pitempää suojaa varten tehosteannos on otettava jo 6 kk kuluessa ensimmäisestä rokotuskerrasta.
Kolerarokotetta ei pitäisi ottaa samana päivänä lavantautirokotteen kanssa.
Teho

Kolerarokote antaa 85–90 %:n suojan O1-serotyypin aiheuttamaa koleraa vastaan kuuden kuukauden ajaksi. Bangladeshissa tehtyjen tutkimusten mukaan suoja oli noin 60 % aikuisille ja vanhemmille lapsille kahden vuoden kuluttua rokotteen ottamisesta.
Rokote ei anna suojaa Kaakkois-Aasiassa tavattavalta, ns. Bengal-serotyypiltä O139. Se ei myöskään suojaa Suomenkin merialueilla välillä esiintyvän koleratyypin aiheuttamalta ripulilta.
Kolerarokotetta on suositeltu muutamille turistiripulille erityisen herkille ihmisryhmille, sillä koleratoksiini on hyvin samankaltainen enterotoksigeenisen E. coli -bakteerin (ETEC) tuottaman lämpölabiilin toksiinin kanssa. Se ei kuitenkaan ole järkevä tapa turistiripulin laajempaan ennaltaehkäisyyn, sillä suurin osa ripuleista aiheutuu muista syistä.
Toni Kolehmainen

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 20. heinäkuuta 1988 (ikä 36)
Syntymäpaikka: Oulu, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 177 cm
Paino: 69 kg
Seura
Seura: Wisła Puławy
Junioriseurat
2000–2004: OLS
2004–2005: Blackburn Rovers
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2005 | OLS | 14 | (0) |
| 2006 | AC Oulu | 25 | (3) |
| 2007–2009 | AZ | 0 | (0) |
| 2009 | AC Oulu | 5 | (1) |
| 2010–2012 | TPS | 72 | (7) |
| 2012–2015 | Hønefoss | 43 | (0) |
| 2015–2016 | HJK | 36 | (1) |
| 2016 | → Klubi 04 | 3 | (0) |
| 2017–2018 | Wisła Puławy | 10 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 208 | (12) |
Maajoukkue
| 2003 | Suomi U15 | 2 | (0) |
| 2003–2004 | Suomi U16 | 20 | (2) |
| 2004–2005 | Suomi U17 | 7 | (0) |
| 2005–2006 | Suomi U18 | 15 | (4) |
| 2007 | Suomi U19 | 2 | (0) |
| 2008 | Suomi U20 | 2 | (0) |
| 2009–2010 | Suomi U21 | 9 | (0) |
| 2012–2015 | Suomi | 10 | (3) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 3. toukokuuta 2019.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 16. helmikuuta 2017.
Toni Kolehmainen (s. 20. heinäkuuta 1988 Oulu) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura

Kolehmainen on Oulun Luistinseuran kasvatti, minkä lisäksi hän on pelannut kaudella 2004–2005 Englannin Valioliigan Blackburn Roversin junioriakatemiassa. Hän pelasi Ykköstä kaudella 2005 OLS:n ja kaudella 2006 sarjan toisen oululaisjoukkueen AC Oulun riveissä. Jälkimmäinen kausi päättyi AC Oulun liiganousuun.
Tammikuussa 2007 Kolehmainen siirtyi alankomaalaisseura AZ:aan kahden ja puolen vuoden sopimuksella. Ensimmäiset puolitoista kautta hän pelasi pääasiassa seuran reservijoukkueessa kunnes kaudeksi 2008–2009 hänet nostettiin vakituisesti edustusjoukkueeseen. Edustusjoukkuedebyyttinsä hän teki 21. tammikuuta 2009 Alankomaiden cupin ottelussa Achilles'29:ä vastaan.
AZ-sopimuksen päätyttyä Kolehmainen palasi elokuussa 2009 AC Ouluun kauden 2009 loppuun ulottuneella sopimuksella. Kausi päättyi AC Oulun liiganousuun, mutta Kolehmainen ei jäänyt joukkueeseen, vaan siirtyi Turun Palloseuraan, jonka kanssa hän teki kaksivuotisen sopimuksen helmikuussa 2010.
Elokuussa 2012 Kolehmainen siirtyi norjalaisseura Hønefoss BK:hon.
Maajoukkueura

Kolehmainen on pelannut kymmeniä otteluita Suomen juniorimaajoukkueissa. Palloliitto valitsi hänet vuoden lupaavaksi nuoreksi pelaajaksi vuonna 2006. A-maajoukkuedebyyttinsä hän teki Baltic Cupissa 2012, finaalissa Latviaa vastaan. Samassa pelissä hän myös teki ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa tasoittaessaan vapaapotkusta lukemat 1-1:een.
Saavutukset

Alankomaiden mestaruus 2009 AZ Alkmaarin riveissä
Suomen mestaruus 2015 HJK:n riveissä
SM-pronssia 2010 ja 2012 TPS:n riveissä sekä 2016 HJK:n riveissä
Suomen Cup 2010 TPS:n riveissä
Suomen cup-hopeaa 2016 HJK:n riveissä
Kolda

| Kolda |
| --- | --- |
 Koldan keskustorilla.
 Kolda
 Koordinaatit: 12°53′32″N, 14°56′21″W 
Valtio:  Senegal
Alue:  Koldan alue
Departementti:  Koldan departementti
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunki
 – Hallinnon tyyppi:  kunta
Väkiluku (2016):  88 800
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kolda on kaupunkikunta sekä Koldan alueen ja departementin hallinnollinen keskus Senegalissa. Se sijaitsee Casamancejoen varrella 465 kilometriä Dakarista kaakkoon. Asukkaita on 88 800 henkeä (vuonna 2016, arvio).
Maantiede ja asutus

Kaupunki sijaitsee Casamancen molemmin puolin joen tulvatasankoja reunustavilla rinteillä. Ilmasto on sudanilais-guinealainen. Vuotuinen sademäärä on noin 1 000 millimetriä. Luonnonvarainen kasvillisuus edustaa metsäsavannin jäänteitä.
Kolda koostuu virallisesti kuudesta kaupunginosasta, jotka ovat Bantagnel, Bouna Kané, Doumassou, Gadapara, Saré Moussa ja Sikilo. Kaupunki on laajentunut rajojensa ulkopuolelle, ja sen asukasluku on Casamancen alueen ja naapurimaiden konfliktien aiheuttaman muuttoliikkeen takia huomattavasti virallista suurempi.
Asukkaat ovat etupäässä fulbeja ja mandinkoja. Lisäksi on wolofeja, dioloja, soninkeja, mankanjoja ja balanteja. Vallitsevat uskonnot ovat islam ja kristinusko.
Historia

Ranskalaiset tekivät Koldan kylästä paikallisen hallintokeskuksen vuonna 1907. Sinne perustettiin varuskunta, hallintorakennus, tuomioistuin, posti, kirkko ja koulu. Casamancejoen yli rakennettiin puinen silta ja joen rannalle pystytettiin kauppahuoneita. Kolda sai osittaisen kunnallishallinnon vuonna 1952 ja täydet kunnan oikeudet vuonna 1960. Koldan alue on perustettu vuonna 1984.
Liikenne, talous ja palvelut

Koldan kautta kulkee Tambacoundan ja Ziguinchorin välinen maantie N6 ja maantie R21 Sédhiouun. Kaupungissa on lentokenttä, jonka siviilikäyttö on vähäistä.
Väestön elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, käsityöammatit, kaupankäynti ja liikenne. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, hirssi, durra ja riisi. Myytäväksi kasvatetaan maapähkinää ja puuvillaa. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, siat ja siipikarja. Teollisuutta edustaa Sodefitexin puuvillankäsittelylaitos.
Palveluihin kuuluvat ala-, keski- ja ammatikoulut, aluesairaala, terveyskeskus ja terveysasemat sekä kulttuurikeskus.
Matkailu

Matkailukohteena Kolda kiinnostaa lähinnä metsästyksen harrastajia. Kaupungissa on kolme hotellia.
Paula-Irmeli Halonen

Paula-Irmeli "Pami" Halonen (s. 22. elokuuta 1945 Varkaus) on entinen suomalainen pikaluistelija.
Halonen osallistui Innsbruckin 1976 talviolympialaisiin ja sijoittui siellä 500 metrin luistelussa kahdeksanneksi ja 1 000 metrillä 13:nneksi. Sprinttereiden MM-kilpailuissa hän oli samana vuonna neljäs ja yleisluistelijoiden MM-kilpailuissa viides. Hän voitti Suomen mestaruuden viidesti ja luisteli 20 Suomen ennätystä. Seuratasolla hän edusti huippuvuosinaan Joensuun Katajaa.
Halonen oli myös hyvä pesäpalloilija ja pääsi neljä kertaa Itä–Länsi-otteluun.
Hän toimi Joensuussa Rantakylän ala-asteen sekä Karsikon yläasteen tyttöjen liikunnan opettajana ja Joensuun Lyseon lukion liikunnan- ja terveystiedonopettajana ja lentopallovalmentajana. Nykyisin hän asuu Joensuussa, eläkkeellä ja toimii edelleen aktiivisesti lentopallovalmennuksessa.
Saavutukset

Olympiakisoissa kahdeksas 500 metrillä ja 13:s 1 000 metrillä Innsbruckissa 1976
Sprinttereiden MM-kilpailuissa yhteispisteissä 16:s 1975, neljäs 1976 ja 22:s 1977
Yleisluistelijoiden MM-kilpailuissa yhteispisteissä kuudes 1975, viides 1976 ja 12:s 1977
MM kilpailut 1976 Gjovik, Paula Halonen 500 m, pronssia 43,69sek
MM kilpailut 1977 Keystone ,Paula Halonen 500 m, hopeaa 42,2 sek
Yleisluistelijoiden SM-kultaa 1974 ja 1977
Sprinttereiden SM-kultaa 1975, 1976 ja 1978
Matkakohtainen SM 500 metrillä 1970
Viisi Suomen mestaruutta. Suomen ennätyksiä kaikkiaan 20
Pesäpallossa 4 Itä–Länsi-ottelua
Karjalaisen kultamitaliurheilija 1976.
Lentopalloilijana Prihoissa, PyU:ssa ja Joen Jujussa
Henkilökohtaiset ennätykset

500 metriä 42,2 (1977, SE)
1 000 metriä 1.27,29 (1976, SE)
1 500 metriä 2.16,58 (1977, SE)
3 000 metriä 5.03,8
Hamburg-luokka

| Hamburg-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  4 050 t
Pituus:  133,7 m (kokonaispituus)
Leveys:  13,4 m
Syväys:  4,8 m
Koneteho:  72 000 shp
Nopeus:  35 solmua
Miehistöä:  284
Aseistus
Meritorjunta:  3 × DCN 100 mm L/55 -tykkiä 4 × MM38 Exocet-ohjusten laukaisualustaa 2 × Bofors 375 mm sukellusveneentorjuntaheitintä 4 × 533 mm torpedoputkea 2 × syvyyspommikiskoa 90 x Mk17 merimiinaa
Ilmatorjunta:  4 × Breda 40 mm L/70 Mod 64 -ilmatorjuntatykkiä
Hamburg-luokka eli tyyppi 101 oli Saksan laivaston neljän aluksen muodostama hävittäjäluokka. Alukset oli suunniteltu Itämerellä tapahtuviin sotatoimiin, joissa aseistus ja nopeus oli merikelpoisuutta merkityksellisempää.
Alukset

Stülckenin telakka sai tilauksen suunnitella ja valmistaa alukset. Telakka oli kokematon sotalaivojen rakentamisessa ja se sai tilauksen, koska perinteiset sotalaivojen valmistamisesta vastanneet telakat olivat täysin työllistettyjä kauppalaivaston hankinnoista.
Alusten aseistuksena oli ainoastaan tykkejä, kunnes taistelukykyä parannettiin 1976–1978 asentamalla aluksille ohjukset. Samalla alustyyppi päivitettiin tyypiksi 101A. Yksi 100 millimetrin tykki korvattiin kahdella Exocet-ohjusten laukaisualustalla ja Boforsit korvatiin Bredan 40 millimetrin tykein. Lisäksi torpedoputket poistettiin. Samassa yhteydessä modernisoitiin taistelunjohtokeskus, tutkat ja komentosilta.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Hamburg | Stülcken-Werft | 29. tammikuuta 1959 | 26. maaliskuuta 1960 | 23. maaliskuuta 1964 | poistettu palveluksesta 24. helmikuuta 1994 romutettu Espanjassa |
| Schleswig-Holstein | Stülcken-Werft | 20. elokuuta 1959 | 20. elokuuta 1960 | 12. lokakuuta 1964 | poistettu palveluksesta 15. joulukuuta 1994 romutettu Belgiassa |
| Bayern | Stülcken-Werft | 15. helmikuuta 1961 | 14. elokuuta 1962 | 6. heinäkuuta 1965 | poistettu palveluksesta 16. joulukuuta 1993 romutettu Tanskassa |
| Hessen | Stülcken-Werft | 5. helmikuuta 1961 | 4. toukokuuta 1963 | 8. lokakuuta 1968 | poistettu palveluksesta 29. maaliskuuta 1990 romutettu Portugalissa |

Alukset sijoitettiin valmistuttuaan Wilhelmshaveniin 2. hävittäjälaivueeseen (saks. 2.Zerstörergeschwader).
Kolkuttajat (minisarja)

| Kolkuttajat> The Tommyknockers |
| --- | --- |

Ohjaaja:  John Power
Käsikirjoittaja:  Lawrence D. Cohen
Perustuu:  Stephen Kingin romaaniin
Tuottaja:  Jayne Bieber Lawrence D. Cohen Frank Konigsberg Larry Sanitsky Jane Scott
Säveltäjä:  Christopher Franke
Pääosat:  Jimmy Smits Marg Helgenberger John Ashton Allyce Beasley Robert Carradine Joanna Cassidy
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  ABC
Levittäjä:  American Broadcasting Company Netflix
Ensi-ilta:  1993
Kesto:  181 min/120 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kolkuttajat (The Tommyknockers) on vuonna 1993 tehty minisarja, joka perustuu kirjailija Stephen Kingin samannimiseen kauhuromaaniin. Minisarjan on ohjannut John Power.
Juoni

Havenin rauhallisessa kaupungissa tapahtuu eräänä päivänä outoja, kun lännenkirjailija Bobbi Anderson kompastuu metsäretkellä johonkin outoon esineeseen. Kun hän alkaa kaivamaan sitä muutaman päivän ajan, hän tajuaa kaivaneensa maahan hautautuneen avaruusaluksen esille, jonka myötä kaupungin leviää outoa säteilyä. Havenin asukkaat uhkaavat muuttaa muotoaan aluksen olentojen kaltaisiksi. Ainoastaan Bobbin runoilija ystävä Jim Gardner voi olla ainoa toivo, kun kauan sitten hänen kalloon laitettu metallilevy tekee hänestä immuunin olentojen pahalle taialle.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jimmy Smits  | … |  Jim Gardner   |
|  Marg Helgenberger  | … |  Bobbi Anderson   |
|  John Ashton  | … |  Butch Duggan   |
|  Allyce Beasley  | … |  Becka Paulson   |
|  Robert Carradine  | … |  Bryant Brown   |
|  Joanna Cassidy  | … |  Sheriffi Ruth Merrill   |
Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano antoi Kolkuttajille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Koivukylän rautatieasema

Koivukylän rautatieasema (lyh. Kvy, ruots. Björkby järnvägsstation) on lähijunien käyttämä asema Vantaalla, Koivukylän suuralueen Havukosken kaupunginosassa. Asema sijaitsee noin 19 kilometriä Helsingin päärautatieasemasta pohjoiseen Keravan kaupunkiradan varrella.
Koivukylän asema on pää­radan asemista uusin. Se otettiin käyttöön 1. joulukuuta 1980, kun Koivu­kylää oli alettu rakentaa kerros­talo­alueeksi. Samassa yhteydessä Rekolan asema siirrettiin entistä pohjoisemmaksi ja Hanalan seisake lakkautettiin.
Riihimäen suuntaan liikennöidään raiteelta 3 ja Helsinkiin raiteelta 4. Aseman länsipuolella on kaksi raidetta, joita käyttää aseman ohittavat kauko- ja lähijunat.
Asemalla pysähtyvät junat

K (Helsinki–Kerava)
T (Helsinki–Riihimäki)
Linja-autoyhteydet

574 (Peijas–Leinelä–Ruskeasanta–Aviapolis–Ylästö–Martinlaakso–Myyrmäki)
587 (Mellunmäki–Hakunila–Korso–Vierumäki)
623 (Hakaniemi–Viertola–Leinelä–Peijas)
624 (Tikkurila–Ruskeasanta–Ilola–Leinelä–Koivukylä–Päiväkumpu)
625 (lähibussi) (Tikkurila–Hiekkaharju–Koivukylä–Peijas–Rekolanmäki)
631 (Tikkurila–Leinelä–Korso–Kulomäki)
721 (Hakaniemi–Honkanummi–Havukoski–Päiväkumpu–Rekola–Koivukylä)
721N (Rautatientori–Kuninkaala–Jokiniemi–Havukoski–Päiväkumpu–Rekola–Koivukylä)
735 (Tikkurila–Havukoski–Koivukylä–Peijas–Korso–Mikkola
Niilo Halonen

| Niilo Halonen |
| --- | --- |
 Niilo Halonen Salpausselän Kisoissa 1965.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Kalle Niilo Ponteva Halonen
Syntynyt: 25. joulukuuta 1940 (ikä 83) Kouvola
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Laji:  mäkihyppy
Kalle Niilo Ponteva Halonen (s. 25. joulukuuta 1940 Kouvola) on suomalainen mäkihypyn olympiamitalisti ja mäkihyppyvaikuttaja.
Urheilu-ura

Halonen sijoittui 17-vuotiaana Lahden MM-kilpailuissa 1958 mäkihypyssä 14:nneksi. Squaw Valleyn olympialaisissa 1960 hän saavutti hopeaa ja Zakopanen MM-kilpailuissa 1962 suurmäessä pronssia. Innsbruckin olympialaisissa 1964 hän sijoittui molemmissa mäkikilpailuissa 14:nneksi. Oslon MM-kilpailuissa 1966 hän oli suurmäessä seitsemäs ja pienessä mäessä neljästoista.
Seuratasolla Halonen edusti Asikkalan Raikasta ja Lahden Hiihtoseuraa. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1965 ja Salpausselän kilpailun vuonna 1966. Hänen uransa mäkihypyn huipulla päättyi nilkan nivelsiteitten katkeamiseen vuonna 1967, mutta vielä vuonna 1969 hän sijoittui suurmäen SM-kilpailussa viidenneksi ja Salpausselällä kahdeksanneksi.
Halonen on alkuperäiseltä koulutukseltaan voimistelunopettaja ja työskenteli 1970-luvulla Lauttasaaren yhteiskoulussa liikunnanopettajana, mutta toimi urheilu-uransa jälkeen myös Suomen Hiihtoliiton mäkihypyn lajipäällikkönä ja markkinointipäällikkönä sekä FIS:n mäkikoordinaattorina. Vuoden valmentajaksi Halonen valittiin Suomessa vuonna 1981. Trondheimin MM-kisoissa 1997 Halonen toimi mäkihyppytuomarina.
Opetusministeriö myönsi Haloselle Pro Urheilu -tunnustuspalkinnon vuonna 2007.
Urheilusaavutuksia

olympiahopeaa Squaw Valleyssa 1960
MM-pronssia Zakopanessa 1962 (suurmäki)
Kathy Hammond

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | München 1972 | 4×400 metriä |  |
|  Pronssia | München 1972 | 400 metriä |  |
Kathleen (Kathy) Hammond (s. 2. marraskuuta 1951 Sacramento, Kalifornia, Yhdysvallat) on entinen yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Kathy Hammond saavutti Münchenin 1972 olympialaisissa kaksi mitalia. Hän sijoittui 400 metrin juoksussa pronssille ajalla 51,64 s. Lisäksi hän juoksi Yhdysvaltain 4 × 400 metrin viestijoukkueessa, joka saavutti hopeaa ajalla 3.25,2.
Haluatko todella kirjailijaksi?

| Haluatko todella kirjailijaksi? Matkaopas kirjamaailmaan |
| --- | --- |

Kirjailija:  Jera Hänninen & Jyri Hänninen
Kansitaiteilija:  Laura Noponen
Kieli:  suomi
Genre:  kirja-ala
Kustantaja:  Helsinki-kirjat
Julkaistu:  2012
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  336
ISBN:  978-952-5-98907-6
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Haluatko todella kirjailijaksi? Matkaopas kirjamaailmaan on Jera Hännisen ja Jyri Hännisen vuonna 2012 ilmestynyt kirja. Teoksen julkaisi Helsinki-kirjat.
Sisältö

Kirja varoittaa kirjailijan urasta haaveilevia taloudellisesta kannattamattomuudesta. Myös kustannustoimittajan ammatti tietää pieniä tuloja ja suurta työtaakkaa. Esimerkkinä käytetään kuvitteellista esikoiskirjailijaa, joka saa teoksestaan 1 500 euron palkkion. Kirjasta otetaan tuhannen kappaleen painos, jonka painattaminen maksaa 3 000 euroa. Kustannustoimittajan, graafikon ja taittajan palkkiot ovat 3 000–5 000 euroa. Kustantamolle teos tulee maksamaan 12 000 euroa. Jos kirjaa myydään 800 kappaletta, se tuottaa 2 400 euroa tappiota. Kirjailijan ura lähtee kuitenkin alkuun. Viisitoista vuotta myöhemmin hän kertoo kolmannesta teoksestaan: ”Se on toistaiseksi myydyin kirjani. Finlandia-ehdokkuuden ansiosta se myi tuhat kappaletta.”
Aiheesta muualla

Ismo Loivamaa: Opas kirjamaailmaan. Ilkka 2.11.2012.
Marissa Mehr: Piikittelevä opas kirja-alalle. Turun sanomat 27.10.2012.
Oscar Hammerstein II

Oscar Hammerstein II vuonna 1948.
Oscar Hammerstein II (12. heinäkuuta 1895 – 23. elokuuta 1960) oli yhdysvaltalainen kirjailija sekä musikaalien tuottaja ja ohjaaja. Hänen yhteistyöstään Richard Rodgersin kanssa syntyivät muun muassa kuuluisat musikaalit Oklahoma!, South Pacific ja The Sound of Music. Oscar Hammerstein II voitti uransa aikana kaksi Oscar-palkintoa parhaasta laulusta: vuonna 1942 kappaleella ”The Last Time I Saw Paris” elokuvasta Erotaan siis (Lady Be Good, 1941) ja vuonna 1946 kappaleella ”It Might As Well Be Spring” elokuvasta Kevättä ilmassa (State Fair, 1945). Hän sai myös kolme muuta ehdokkuutta.
Hammersteinin isoisä oli teatteri-impressaari Oscar Hammerstein.
Haltiamaan kuninkaantytär

| Haltiamaan kuninkaantytär> The King of Elfland's Daughter |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Lordi Dunsany
Kansitaiteilija:  Sidney Sime
Genre:  fantasia
Kustantaja:  G. P. Putnam's Sons
Julkaistu:  1924
Suomennos
Suomentaja:  Johanna Vainikainen-Uusitalo
Kansitaiteilija:  Teemu Helenius
Kustantaja:  Vaskikirjat
Julkaistu:  2007
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  227
ISBN:  978-952-5722-00-0
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Haltiamaan kuninkaantytär (The King of Elfland's Daughter) on Lordi Dunsanyn fantasiaromaani vuodelta 1924. Romaanin julkaisi suomeksi Vaskikirjat vuonna 2007. Kirja oli Tähtifantasia-palkinnon ehdokkaana.
Juoni

Erlin laakson asukkaat haluavat hallitsijan jolla on taikavoimia. Erlin vanha lordi lähettää poikansa Alvericin Haltiamaahan voittamaan puolisokseen prinsessa Lirazelin. Alveric palaa Lirazelin kanssa, ja heille syntyy poika, Orion. Haltiakuninkaan tytär ei kuitenkaan voi sopeutua ihmisten maailmaan. Haltiamaan kuningas ei myöskään hyväksy, että hänen tyttärestään tulee kuolevainen.
Aiheesta muualla

Jussi Ahlroth: Tuntemiemme maiden tuolla puolen. Helsingin Sanomat 18.12.2007.
Vesa Sisättö: Tarina Haltiamaan kaipuusta. Kiiltomato.net 31.1.2008.
Juri Nummelin: Kujeilua ja kyynisyyttä. Turun sanomat, tammikuu 2008.
Elli Leppä: Haltiamaan kuninkaantytär[vanhentunut linkki]. Tähtivaeltaja 19.3.2008.
Gabriel Chouinard: The King of Elfland's Daughter. The SF Site 2002. (englanniksi)
Philip Raines: The King of Elfland's Daughter. Infinity plus 8.3.2001. (englanniksi)
Suomennoksen kansikuva.
Haminan Lehti

Lehden ensimmäisen näytenumeron etusivu.
Haminan Lehti oli Haminassa vuosina 1907–1957 ilmestynyt sanomalehti.
Haminan ja Vehkalahden vanhasuomalaiset perustivat Haminan Lehden nuosuomalaisten Haminan Sanomien vastapainoksi. Vuodenvaihteessa 1918 se esiintyi nuor- ja vanhasuomalaisten sekä kansanpuolueen yhteisenä lehtenä, mutta kuningasmielisyyden kautta siitä tuli kokoomuksen äänenkannattaja. Taloudellisista vaikeuksista kärsinyt Haminan Lehti myytiin vuonna 1940 maalaisliittolaisen Maaseudun julkaisuhtiölle, joka säilytti sen Haminan kaupunkia varten tarkoitettuna sitoutumattomana paikallislehtenä. Vuoden 1958 alusta tappiollinen lehti yhdistettiin Maaseutuun.
Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 2 000 kappaletta vuonna 1910, 1 700 kappaletta vuonna 1939 ja 2 300 kappaletta vuonna 1951. Sen päätoimittajina työskentelivät Kalle Patomäki (1908), Aimo Ervasti (1908–1914), Paavo Aho (1914–1917), Tahvo Könönen (1918–1922), Jalmari Seppä (1922–1924), K. B. Löw (1924), Hannes Seppänen (1924–1933), Lauri Blomberg (1933–1936), Lauri Arlo (1937), A. A. Niskala (1937–1940), Jaakko Holstila (1939), Emil Hauhio (1940–1950) ja Eetu Karppinen (1950–1957).
Aiheesta muualla

Haminan Lehti digitoituna kansalliskirjastossa