stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Iconoclastic
Kokoonpano

Keijo Niinimaa – laulu
Samuli Peltola – kitara, laulu, äänittäjä
Pekko Mörö – kitara
Samuli Kuusinen – basso, laulu
Janne Putkisaari – rummut, laulu, äänittäjä, masteroija
Laura Dziadulewicz – syntetisaattori, laulu
Kokoonpano > Muut tekijät

Jyri Rautio, Medeia, Sami Silvennoinen, Ville Hakasalo – kuorolaulu
Juha Höyssä – kansitaide
Mikko Pylkkö – valokuvat
Arvostelut

Alternative Vision: 4/5:
Desibeli.net: 4/5
Imperiumi.net: 8½/10
Kaaoszine: 9+/10
Keskisuomalainen
Metal.de: 9/10
Metalmouth: Killer!
Metalnews.de: 5/7
Metal1.info: 7/10
Soundi: 4/5
Soundscape Magazine: 7/10
Terrorizer Magazine: Certified brutal
Aiheesta muualla

Albumi Iconoclastic Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Iconoclastic discogs.com -sivustolla
Laitasaaren rauhanyhdistys

| Laitasaaren rauhanyhdistys |
| --- | --- |
Sijainti:  Mettäperäntie 1b 91410 Jokirinne
Koordinaatit:  64.882625°N, 25.869620°E
Seurakunta:  Laitasaaren rauhanyhdistys ry (SRK)
Rakentamisvuosi:  1947 (1955)
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Laitasaaren rauhanyhdistys on Muhoksella sijaitseva rukoushuone ja toimintatalo. Se edustaa vanhoillislestadiolaista herätysliikettä, jonka kattojärjestö on Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys. Muhoksen rauhanyhdistyksen keskeistä toimintaa on hartaustilaisuuksien ja seurojen järjestäminen.
Historia

Lestadiolaisuus sai ensimmäiset kannattajansa Muhoksella 1860-luvun lopulla. Monien tietojen mukaan ensimmäiset lestadiolaiset tulivat uskoon vuonna 1869. 1870-luvulla lestadiolainen liike vakiintui Muhoksella ja seuroja pidettiin säännöllisesti. Seuroja pidettiin kodeissa, kouluilla, kirkoissa sekä useissa eri rakennuksissa ennen oman toimitalon valmistumista. Laitasaaren rauhanyhdistys perustettiin 21. joulukuuta 1947.
Laitasaaren rauhanyhdistys rakensi itselleen talon vuosina 1954–1955. Toimitaloa laajennettiin ja peruskorjattiin vuosina 1982–1983.
Iso Särkijärvi (Äänekoski)

| Iso Särkijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Äänekoski
Koordinaatit:  62°42′23″N, 25°38′38″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Keiteleen eteläosan alue (14.41)
Laskupuro:  Särkipuro Pieneen Särkilampeen 
Järvinumero:  14.412.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  158,5 m  
Pituus:  470 m  
Leveys:  310 m  
Rantaviiva:  1,335 km  
Pinta-ala:  7,168 ha  
Tilavuus:  0,0002468 km³ 
Keskisyvyys:  3,44 m  
Suurin syvyys:  6,9 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Särkijärvi 
Iso Särkijärvi on Keski-Suomessa Äänekoskella Kevätlahden lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 470 metriä pitkä, 310 metriä leveä ja sen pinta-ala on 7,2 hehtaaria. Sillä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 246 800 kuutiometriä ja keskisyvyydeksi 3,4 metriä. Järven suurin syvyys on 6,9 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen eteläosan alueella (14.41), jonka Pudasjärven valuma-alueeseen (14.412) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 158,5 metriä mpy.
LOMO

| ЛОМО / LOMO |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Optics for the World
Perustettu:  1914
Kotipaikka:   Pietari, Venäjä
Tuotteet:  optiikka, sairaalavälineistö
Henkilöstö:  8 500
Kotisivu:  www.lomoplc.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
LOMO (ven. ЛОМО; Ленинградское оптико-механическое объединение, Leningradskoje optiko-mehanitšeskoje objedinenije, 'Leningradin optomekaaninen yhtymä') on venäläinen sairaalavälineistön, optisten kojeiden, linssien ja kameroiden valmistaja, joka on perustettu Pietarissa vuonna 1914.
Historia

LOMO perustettiin venäläis-ranskalaisena yhteisyrityksenä Pietarissa 1914. Ensimmäisen maailmansodan aikaan tehtaan tuotantoon kuuluivat mm. tähtäinkiikarit ja etäisyysmittarit. Myös ensimmäinen, vuonna 1930 myyntiin tullut, venäläinen kamera oli Lomon valmistama. 1930-luvun mittaan alettiin myös kehittää 35-millistä kinofilmiä käyttäviä kameroita, joihin haettiin ilmeisesti mallia saksalaisista tuotteista (muun muassa vuosina 1932–1935 valmistettu VOOMP I voidaan varsin helposti tulkita Leica-kopioksi). Ensimmäinen elokuvakamerakin ehti myyntiin jo 1933. Vuotta myöhemmin saatiin valmiiksi myös ensimmäiset mikroskoopit.
Tuotteet

Tavallisille kuluttajille LOMO on parhaiten tunnettu kameravalmistajana. Tunnetuimpiin tuotteisiin kuuluvat mm. keskikoon TLR-kamera Lubitel (1950–) ja halvaksi ensikameraksi tarkoitettu Smena (eri muodoissaan samalla nimellä 1953–1991). Smenan tunnetuimpiin käyttäjiin lukeutuu Venäjän entinen presidentti Dmitri Medvedev:
»Innostukseni [valokuvaamiseen] on vanhaa perua. Tutustuin siihen kaiketi ensimmäisen kerran 35 vuotta sitten lapsena, kun vietin aikaani Pioneeripalatsilla. Minulla oli loistava kamera – Smena 8M. Jokainen valokuvaukseen perehtynyt tietää, että se oli kaikkein halvin ja yksinkertaisin neuvostokamera, huonoimmilla mahdollisilla linsseillä – tai no, tavallisimmilla – ja ehkäpä kaikkein vaikein käyttää. Se oli monimutkainen, sillä siinä ei ollut mittaetsintä. Kuvaajan oli arvioitava kaikki omin silmin ja päätettävä itse valotusaika. Smenassa ei ollut mitään niistä ominaisuuksista, joita tarvitaan hyvän kuvan ottamiseen. Mutta juuri tämä ominaisuuksien puute teki siitä hyvän, sillä täytyi itse nähdä vaivaa kuvien ottamiseen; valotuksen arvioimiseen, valaistukseen, kontrastiin. Se oli oppimista yrityksen ja erehdyksen avulla.» 
(Dmitri Medvedev)
LOMO Smena 8M
Kępnon piirikunta

Kępnon piirikunta (puol. powiat kępiński) on yksi Ison-Puolan voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 56 451. Siihen kuuluvat seitsemän kuntaa ovat Baranów, Bralin, Kępno, Łęka Opatowska, Perzów, Rychtal ja Trzcinica.
Piirikunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa Kępnon piirikunnan asukkaista 50,4 prosenttia oli naispuolisia ja 49,6 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 19,5 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 61,1 prosenttia ja eläkeikäiset 19,4 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,3 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 587 lasta. Kępnon piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 49 565 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Kęstutis Marčiulionis

| Mitalit> Maa:   Liettua.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Liettua.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Liettua.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Liettua> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Sydney 2000 |  |  |
Kęstutis Marčiulionis (s. 24. maaliskuuta 1976 Kaunas, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen kilpauransa päättänyt koripalloilija ja olympiamitalisti.
Marčiulionis pelasi kotimaansa lisäksi muun muassa Puolassa. Hän kuului Liettuan maajoukkueeseen sen voittaessa olympiapronssia Sydneyssä 2000. Hän edusti Liettuaa myös vuoden 1999 EM-kilpailuissa.
Kuuman kaakaon ilmiö

Kuuman kaakaon ilmiö on ilmiö, jossa kuumaan nesteeseen lisätty liukeneva pulveri muuttaa astian kopauttamisesta kuultavan äänen taajuutta. Ilmiö havaitaan tyypillisesti valmistettaessa kuumaa kaakaojuomaa tai pikakahvia.
Ilmiö voidaan selittää nesteen kuplatiheyden vaikutuksella nesteen äänen nopeuteen. Astiasta kuultavan äänen taajuus on seisova aalto, jonka aallonpituus on neljäsosa astian pohjan ja nesteen pinnan välimatkasta.
Kun nestettä sekoitetaan, kaasukuplat alentavat äänen nopeutta nesteessä laskien taajuutta. Kun kuplat vähenevät, palautuu taajuus takaisin ennalleen.
Ilmiö dokumentoitiin ensimmäisen kerran vuonna 1982.
Aiheesta muualla

Sound of a Cup With and Without Instant Coffee: A Foam-Filled Acoustics Demonstration (englanniksi),  Andrew Morrison ja Thomas D. Rossing, 143rd ASA Meeting, Pittsburgh. (Internet Archivessa)
Kęstutis Kemzūra

| Kęstutis Kemzūra |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Kęstutis Kemzūra
Syntynyt: 20. huhtikuuta 1970 (ikä 54) Kaunas, Liettuan SNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Liettua
Koripalloilija
Pituus:  190 cm
Valmennusura
2001–2002 2002–2004 2004–2005 2005–2007 2007–2008 2009 2009–2012 2009–2010 2012–2013 2013–2015:   Beşiktaş Cola Turka  BC Lietuvos Rytas  Spartak Saint Petersburg  Benetton Treviso  Himki BK  Latvia  Liettua  Lokomotiv Kuban  Asseco Prokom Gdynia  ČEZ Basketball Nymburk
Aiheesta muualla
FIBA
Kęstutis Kemzūra (s. 20. huhtikuuta 1970 Kaunas, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen koripallovalmentaja ja kilpauransa lopettanut koripalloilija. Hän on toiminut muun muassa vuosina 2013–2015 ČEZ Nymburkin päävalmentajana.
Iso Säynätjärvi

| Iso Säynätjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Joutsa
Koordinaatit:  61°58′16″N, 26°11′20″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kälkäjoen valuma-alue (14.95)
Laskujoki:  Säynätpuru Kivijärveen 
Järvinumero:  14.952.1.008
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  130,9 m  
Pituus:  1,7 km  
Leveys:  530 m  
Rantaviiva:  5,542 km  
Pinta-ala:  47,265 ha  
Saaria:  4 
 fiIso Säynätjärvi 
Iso Säynätjärvi  on Keski-Suomessa Joutsassa  Etu-Ikolan lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 1,7 kilometriä pitkä, 530 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 47 hehtaaria. Järvellä on kartan mukaan 4 saarta.  Sen rantaviivan pituus on 5,5 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Kälkäjoen valuma-alueella (14.95), jonka Havujoen alueeseen (14.952) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 130,9 metriä mpy.
Lauritsala (kaupunginosa)

Lauritsala on Lappeenrannan kaupunginosa, joka käsittää entisen Lauritsalan kauppalan keskustan. Lauritsala on kerrostalovaltainen alue, mutta siellä on vähäisemmässä määrin myös pientaloasutusta. Vanhin osa on Luukkaanrinne. Alueella on myös pienteollisuutta.
Merkittävin rakennus Lauritsalassa on vuonna 1969 valmistunut evankelis-luterilainen Lauritsalan kirkko, jonka suunnittelivat arkkitehdit Toivo Korhonen ja Jaakko Laapotti. Lauritsalan kirjaston ovat suunnitelleet arkkitehdit Martta Martikainen-Ypyä, Ragnar Ypyä ja Veikko Malmio. Lauritsalassa on uimahalli.
Lauritsalassa toimii myös meripartiolippukunta Lauritsalan siniveljet sekä partiolippukunta Lauritsalan sinisiskot.
Laitaoikeisto

Laitaoikeisto viittaa radikaaleihin nationalistisiin poliittisiin toimijoihin, joilla on ajatus kansan ja valtion samastamisesta sekä kokemus ulkomaalaisten aiheuttamasta uhasta tälle yhteisölle. Laitaoikeisto suhtautuu kriittisesti maahanmuuttoon ja joskus myös ilmastonmuutoksen ja luontokadon hillintään pyrkiviin poliittisiin toimiin. Laitaoikeistopuolueita on jakanut esimerkiksi suhde Venäjään, Yhdysvaltoihin ja Natoon.
Kuvaus

Akateemisen tutkimuksen valtavirta ja media käyttävät laitaoikeistoa kattokäsitteenä, jonka alle kuuluvat radikaalioikeisto ja äärioikeisto. Radikaalioikeistoksi kutsutaan reformistista suuntausta, jossa hyväksytään asteittaiset uudistukset. Radikaalioikeisto toimii demokratian pelisääntöjen mukaan ja hylkää väkivaltaiset keinot. Radikaalioikeisto pitää vihollisenaan eliittiä, mikä tekee siitä populistisen suuntauksen. Äärioikeisto sen sijaan hylkää pluralistisen ja liberaalin demokraattisen järjestelmän, ja näkee väkivallan joissain tilanteissa mahdollisena tai oikeutettuna toimintakeinona. Eräs tunnettu äärioikeistolainen liike on Italiassa alkunsa saanut fasismi.
Esimerkkejä

Maissaan suosittuja eurooppalaisia laitaoikeistolaisia puolueita tammikuussa 2024 olivat Yleisradion ja Politicon mukaan esimerkiksi Perussuomalaiset (Suomi), Ruotsidemokraatit (Ruotsi), Vaihtoehto Saksalle (Saksa), Hollannin vapauspuolue (Alankomaat), Vlaams Belang (Belgia), Kansallinen liittouma (Ranska), Italian veljet (Italia), Vox (Espanja), Chega (Portugali), Itävallan vapauspuolue (Itävalta), Viron konservatiivinen kansanpuolue (Viro), Kansallinen liittouma (Latvia), Laki ja oikeus (Puola), Fidesz (Unkari), Romanian yhtenäisyyden liittouma (Romania) ja Herätys (Bulgaria). Euroopan unionissa laitaoikeistolaiset puolueet kuuluvat usein ECR- ja ID-ryhmiin.
Laitaoikeiston suosio on noussut 2020-luvun alussa, ja laitaoikeistolaiset puolueet ovat voittaneet parlamenttivaalit useassa Euroopan maassa. Tämän seurauksena muut puolueet ovat alkaneet tehdä niiden kanssa yhteistyötä, eivätkä enää pidä niitä liian radikaaleina.
Lea Foli

Lea Foli (s. 8. syyskuuta 1933 Kelowna, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen viulisti. Hän aloitti 5-vuotiaana William Gratchin johdolla viulunsoiton opiskelun, jota hän jatkoi Gregori Garbovitskyn, Clifford Evensin, Esther Glazerin, Oscar Shumskyn ja Ivan Galamianin johdolla. Hän muun muassa soitti Vancouverin sinfoniaorkesterissa, toimi Winnipegin sinfoniaorkesterin konserttimestarina (1960–1966) ja soitti viulua Corydon-jousitriossa (1959–1962). Hän pääsi esiintymään Stratfordin festivaalille.
Vuosina 1969–1988 Foli toimi konserttimestarina Minneapolisin sinfoniaorkesterissa. Hän soitti usein standardiohjelmiston teoksia solistina ja tulkitsi muiden muassa Béla Bartókin, Alban Bergin, Paul Hindemithin ja William Schumanin konserttoja. Hän toimi viulunsoiton professorina Minnesotan yliopistossa ja oli mukana perustamassa sen jousikvartettia. Hän kuului myös Aspenin festivaalin henkilökuntaan ja esiintyjistöön. Hän vetäytyi julkiselta esiintymisuraltaan vuonna 1988.
Lea Einfalt

| Lea Einfalt |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. toukokuuta 1994 (ikä 30) Ljubljana, Slovenia
Uran tiedot
Seura:   TSK Triglav Kranj
Laji:  maastohiihto ja ampumahiihto 
Maailmancup
Kaudet:  2013-
Voitot:  0
Palkintokorokkeella:  0
 Tietolaatikko päivitetty 29. helmikuuta 2016 
Lea Einfalt (s. 19. toukokuuta 1994 Ljubljana) on slovenialainen maastohiihtäjä. Hän edustaa TSK Triglav Kranjia.
Einfalt debytoi maastohiihdon maailmancupissa joulukuussa 2013 ollen Davosin 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 54:s. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä Einfalt saavutti joulukuussa 2014 niin ikään Davosista ollen 10 kilometrin vapaan kilpailussa 20:s. Tuo sijoitus on myös Einfaltin uran paras sijoitus yksittäisessä maailmancupin osakilpailussa. Tour de Skin 2015 viimeisen etapin osuusajoissa hän oli 11. nopein.
MM-kilpailuihin Einfalt osallistui ensimmäisen kerran Val di Fiemmessä 2013, jolloin hän oli ainoalla matkallaan 10 kilometrin vapaalla 62:s. Falunissa 2015 hän sijoittui parhaimmillaan 26:nneksi 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa.
Einfaltilla on nuorten MM-kisoista saavutettuna hopea yhdistelmäkilpailusta ja pronssi viestistä vuodelta 2012 Erzurumista sekä alle 23-vuotiaiden sarjassa hopea 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailusta Râșnovista 2016. Nuorten olympialaisissa hän sai pronssia 5 kilometrin perinteisen kilpailussa Innsbruckissa 2012. Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla hän saavutti hopeaa 5 kilometrin vapaan kilpailussa Liberecissä 2011.
Käännös suomeksi
Käenkosken voimalaitos

Käenkosken voimalaitos on vesivoimala Parkanossa. Se on valmistunut 1957, ja putouskorkeus on 13,5 metriä. Voimalaitoksen nimellisteho on kaksi megawattia. Voimala sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä. Voimalaitoksen omistajayhtiö on Killin Voima Oy, jonka omistaja on Koillis-Satakunnan Sähkö Oy. Voimala sijaitsee Kairojärven ja Riuttasjärven välissä, Riuttasjärven luusuassa.
Patoallas

Voimalaitoksen yläaltaan patoa rakennettaessa hyödynnettiin Käenkoskella Pori–Haapamäki-radan penkereitä ja itäisen mäen rinteitä. Padon alapuolelle perattiin kaksi suoraa purkautumisuomaa. Voimalan vesivarastona toimivat yläpuoliset järvet: Riuttasjärven vedenpintaa nostettiin 4,5 metriä, Savasjärven 3,5 metriä ja Kaitaveden 1,0 metriä. Patoaltaan pinta nostettiin  Linnanjärven tasolle. Patoaltaan vesien alle jäivät Riuttasjärvellä esimerkiksi Rajalahden maatila ja Jyrkkäkoski, joka ennen erotti Riuttasjärven Savajärvestä. Savajärvestä jäi veden alle Pitkäkosken läheinen suomaa ja itse Pitkäkoski, joka erotti järven Kaitavedestä. Kaitavedellä veden alle jäivät kaikki pienet saaret. Rännärinkoski suoristettiin ja perattiin syvemmäksi Kun Tampere–Seinäjoki-rata rakennettiin 1960-luvun lopulla Linnanjärven yli, ratapenger katkaisi Linnanjärven ja joenniska siirtyi rautatiesillan alle..
Aiheesta muualla

Sijaintikartta, Kokemäenjoen vesistö (Arkistoitu – Internet Archive)
Iso Teerilampi (Mäntyharju)

| Iso Teerilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°22′57″N, 26°51′29″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pyhäveden valuma-alue (14.97)
Laskuoja:  oja Vehkalampeen 
Järvinumero:  14.971.1.014
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  106,6 m  
Pituus:  300 m  
Leveys:  60 m  
Rantaviiva:  0,657 km  
Pinta-ala:  1,416 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Teerilampi 
Iso Teerilampi tai Tervilampi on Etelä-Savossa Mäntyharjulla Varpaisten lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Iso Teerilampi on 300 metriä pitkä, 60 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,4 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Vesistösuhteet

Iso Teerilampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Pyhäveden valuma-alueella (14.97), jonka Pyhäveden lähialueeseen (14.971) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 106,6 metriä mpy.
Kuusamon maanjäristys 2000

| Kuusamon maanjäristys 2000 |
| --- | --- |
Päivämäärä:  2000-09-1515. syyskuuta 2000
Aika:  klo 3.47.59 (UTC+3
Magnitudi:  3,5 (ML) (normaalisiirros)
Syvyys:  12 km
Episentrumin sijainti:  65.792°N, 29.225°E
Maat, joihin vaikutukset ulottuivat:   Suomi
Kuusamon maanjäristys 2000 tapahtui 2000-09-1515. syyskuuta 2000 kello 3.47.59 Suomen aikaa (UTC+3) Pohjois-Pohjanmaan Kuusamossa, 20 kilometriä kaupungin keskustasta etelään. Järistyksen paikallinen magnitudi oli 3,5, ja se oli voimakkain Suomessa mitattu sitten vuoden 1979 Lappajärven järistyksen, jonka voimakkuus oli ML 3,8.
Järistyksen hyposentri sijaitsi 12 kilometrin syvyydessä. Helsingin yliopiston Seismologian instituutin mukaan järistys tapahtui Suomessa harvinaisessa normaalisiirrosympäristössä eli kalliolohkojen erkaantuessa toisistaan koillinen–lounas-suunnassa.
Kuusamon maanjäristyksen 2000 siirrostasoratkaisu. Siirroksen kulku oli 133°, kaade 47° ja kaltevuuskulma −69°.
Latvian lati

Yhden santīmin kolikko.
Lati (latv. lats, lyhenne ls) oli Latvian rahayksikkö, joka oli käytössä kahdessa jaksossa eli ensimmäisen itsenäisyyden aikana vuosina 1922–1940 ja toisen itsenäisyyden aikana 1993–2013.
Lati otettiin käyttöön ensi kerran 1922, jolloin se korvasi Latvian ruplan. Vuonna 1940 lati korvattiin Neuvostoliiton ruplalla, joka korvattiin uudelleen latilla maaliskuusta 1993 joulukuuhun 2013. Sen ISO 4217 -valuuttakoodi on LVL. Lati jakaantuu sataan santīmiin (yksikkö: santīms).
Latviassa oli käytössä kuusi eriarvoista seteliä (500, 100, 50, 20, 10 ja 5 latia) ja kahdeksan erilaista kolikkoa (2 ja 1 latia sekä 50, 20, 10, 5, 2 ja 1 santīmia).
Lati kytkettiin euroon valuuttakurssimekanismi ERM II:lla 2. toukokuuta 2005 . Keskuskurssi oli 2. toukokuuta 2005 alkaen 0,702804 latia/euro ja sallittu vaihteluväli ±15 prosenttia. Valuuttakurssin yläraja ja alaraja olivat siten 0,808225 ja 0,597383 latia/euro. Latvian hallitus oli kuitenkin yksipuolisesti asettanut vaihteluvälille huomattavasti kireämmät rajat, ±1 prosentti .
Latvia siirtyi euron käyttöön 1. tammikuuta 2014.
| Tämänhetkiset LVL-vaihtokurssit |
| --- | --- |
XE.com:sta:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD JPY USD
OANDA.com:sta:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD JPY USD
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Latvijas Banka - Latvian keskuspankin Internet-sivut (englanniksi) (latviaksi)
Latvian miehitysmuseo

| Latvian miehitysmuseo Latvijas Okupācijas muzejs |
| --- | --- |

Tyyppi:  Historiallinen museo 
Sijainti:  Latvian Riflemen Square (käännä suomeksi) 
Perustettu:  1993  
Kotisivut:  okupacijasmuzejs.lv 
Koordinaatit:  56°56′49″N, 24°06′22″E
 fiLatvian miehitysmuseo 
  
Latvian miehitysmuseo (latv. Latvijas Okupācijas muzejs) on museo Latvian pääkaupungissa Riiassa. Museo esittelee Latvian historiaa neuvostomiehityksen ja natsi-Saksan ajalta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Latvian miehitysmuseo Wikimedia Commonsissa
↑  Muzeju statistika 2018, Ministry of Culture of the Republic of Latvia (viitattu 18. lokakuuta 2019). Tieto on haettu Wikidatasta.
Laurie Baker

Piirros Bakerista
Laurence Wilfred "Laurie" Baker (2. maaliskuuta 1917 Birmingham, Englanti – 1. huhtikuuta 2007 Thiruvananthapuram, Intia) oli palkittu englantilainen arkkitehti, joka sai mainetta pyrkiessään edistämään edullisten asuntojen rakentamista. Hän muutti Intiaan 1945 osaksi lähetyssaarnaajana ja asui ja työskenteli siitä pitäen Intiassa yli 50 vuotta. Hän sai Intian kansalaisuuden 1989 ja asui Thiruvananthapuramissa (Trivandrum), Keralassa. Vuonna 1990 Intian valtio myönsi hänelle Intian neljänneksi korkeimman siviilipalkinnon Padma Shrin hänen ansiokkaista palveluksistaan arkkitehtuurin alalla. Baker kuoli 1. huhtikuuta 2007 kotonaan Thiruvananthapuramissa 90-vuotiaana.
Kędzierzyn-Koźle

| Kędzierzyn-Koźle |
| --- | --- |
 Myötäpäivään ylävasemmalta: kaupungintalo, Pyhän Nikolaoksen kirkko, Pyhän Sigismundin ja pyhän Hedwigin kirkko, Kłodnican sulku Gliwicen kanavalla, Eugène de Mazenodin kirkko, ja urheiluhalli.
 lippu:  vaakuna
   Kaupungin sijainti Kędzierzyn-Koźlen piirikunnassa
 Kaupunginosajako
 Kędzierzyn-Koźle
 Koordinaatit: 50°20′41″N, 18°12′31″E 
Valtio:  Puola
Voivodikunta:  Opole
Piirikunta:  Kędzierzyn-Koźle
Perustettu:  1975
Hallinto:  
 – Kaupungin- johtaja:  Sabina Nowosielska
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  124 km²
Korkeus:  165–222,5 m
Väkiluku (2019):  60 641
 – Väestötiheys:  490 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  47-200, 47-205, 47-206, 47-220, 47-222, 47-223, 47-224, 47-225, 47-230, 47-232
Suuntanumero(t):  +48 077
Rekisterikilpi:  OK
 
 Verkkosivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kędzierzyn-Koźle (saks. Kandrzin-Cosel) on kaupunki ja oma kuntansa Kędzierzyn-Koźlen piirikunnassa Opolen voivodikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 60 641. Kędzierzyn-Koźle on piirikuntansa hallinnollinen keskus.
Kędzierzyn-Koźlen pinta-ala on noin 124 neliökilometriä. Kaupunki rajoittuu Bierawan, Cisekin, Leśnican, Reńska Wieśin, Rudziniecin, Ujazdin ja Zdzieszowicen kuntiin. Se sijaitsee Kotlina Raciborskan (”Racibórzin laakso”) fyysismaantieteellisellä alueella. Korkeus merenpinnasta vaihtelee kaupungissa 165 metristä 222,5 metriin. Oderjoki virtaa Kędzierzyn-Koźlen kaupungissa. Siitä haarautuvat kaupungin alueella sivujoki Kłodnica sekä Kłodnican ja Gliwicen kanavat.
Kędzierzyn-Koźlen kaupunki muodostettiin vuonna 1975 Kędzierzynin, Koźlen, Kłodnican ja Sławięcicen siihenastisista kaupungeista.
Vuoden 2019 joulukuussa Kędzierzyn-Koźlessa asui 60 641 asukasta, joista 51,9 prosenttia oli naisia ja 48,1 prosenttia miehiä. Vuonna 1995 kaupungin väkiluku oli 70 648. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 joulukuussa 15,1 prosenttia, työikäisten 59,9 prosenttia ja eläkeikäisten 25,1 prosenttia. Väestön keski-ikä oli 44,1 vuotta. Kaupungin työttömyysaste oli vuoden 2019 lopussa noin 7,6 prosenttia. Työssäkäyvistä asukkaista 38,3 prosenttia työskenteli teollisuus- tai rakennusalalla, 19,6 prosenttia palvelualalla, 15,0 prosenttia maatalousalalla ja 1,7 prosenttia rahoitusalalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kędzierzyn-Koźle Wikimedia Commonsissa
Gmina miejska Kędzierzyn-Koźle  2020. Opolen tilastokeskus. (puolaksi)
Limettimehu

Limettimehu on limetistä tehtyä mehua. Kaupoissa myytävistä limettimehuista löytyy myös luomutuotteena. Limettimehu sopii monenlaiseen ruoanlaittoon ja leivontaan. Limettimehua käytetään kuohuviiniä ja vichyä sisältäviin drinkkeihin.