stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Awakening (Kamelotin albumi)

| The Awakening Kamelot |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 17. maaliskuuta 2023
 Tyylilaji: power metal
 Kesto: 52.50
 Levy-yhtiö: Napalm
Kamelotin muut julkaisut
| I Am the Empire – Live from the 013 2020 | The Awakening 2023 |   |
Singlet albumilta The Awakening
 ”One More Flag in the Ground” Julkaistu: 12. tammikuuta 2023  ”Opus of the Night (Ghost Requiem)” Julkaistu: 14. helmikuuta 2023  ”Eventide” Julkaistu: 15. maaliskuuta 2023  ”New Babylon” Julkaistu: 23. toukokuuta 2023  ”Nightsky” Julkaistu: 18. maaliskuuta 2024
The Awakening on power metal -yhtye Kamelotin kolmastoista studioalbumi. Albumi julkaistiin 17. maaliskuuta 2023 Napalm Recordsin kautta.  Se on yhtyeen ensimmäinen studioalbumi viiteen vuoteen vuoden 2018 The Shadow Theoryn jälkeen, mikä tekee tästä pisimmän tauon Kamelotin kahden studioalbumin välillä.
Se on ensimmäinen studioalbumi, jolla Alex Landenburg soittaa rumpuja Johan Nunezin lähdön jälkeen.
Tausta

The Shadow Theory -kiertueen jälkeen Thomas Youngblood paljasti kesäkuussa 2020, että hän, Karevik ja Palotai työskentelivät uuden materiaalin parissa tulevalle kolmannelletoista Kamelot-albumille.
Youngblood paljasti myös, että uudelle albumille oli kirjoitettu kaksikymmentäviisi kappaletta, keskittyen vain kolmeentoista niistä. Vaikka albumin piti ilmestyä maaliskuussa 2020, sekä Youngblood että Karevik olivat myös ilmoittaneet, että bändi aikoi julkaista uuden albumin elo- tai syyskuussa 2021.  Youngblood vahvisti albumin kahdentoista kappaleen määrän ja että yhtye oli menossa studioon äänittämään kolmattatoista studioalbumiaan, sekä vahvisti, että albumi sisältää sekoituksen sekä vanhoja että uusia elementtejä ja vaikutteita.
Kamelot ilmoitti tuottaneensa albumille kaksi musiikkivideota toukokuussa 2022 vuoden 2021 määräajan umpeutumisen jälkeen.  Seuraavassa kuussa yhtye viimeisteli albumin miksauksen ja suunnitteli myöhemmin sen julkaisua vuoden 2023 alussa.  Sellisti Tina Guo  ilmoitti myöhemmin, että hän vierailisi albumilla.
Kappaleet

Kaikki kappaleet ovat kirjoittaneet Karevik, Youngblood, Palotai ja Paeth, ellei toisin mainita
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | "Overture" (Intro) |  | 1.18 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | "The Great Divide" | Karevik, Youngblood, Palotai, Paeth, Liimatainen | 4.08 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | "Eventide" |  | 4.15 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | "One More Flag In The Ground" |  | 4.08 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | "Opus of The Night (Ghost Requiem)" |  | 5.48 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | "Midsummer's Eve" |  | 4.28 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | "Bloodmoon" |  | 4.51 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | "NightSky" |  | 3.24 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | "The Looking Glass" |  | 4.51 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | "New Babylon" (mukana Simone Simons ja Melissa Bonny)  |  | 4.19 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | "Willow" |  | 3.51 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | "My pantheon (Forevermore)" |  | 4.34 |  |  |  |  |  |  |
| 13. | "Ephemera" (Outro) |  | 2.56 |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  | 52.51 |  |  |  |  |  |  |
| Japanin painoksen bonuskappaleet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | "Call of The Void" | 3.42 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 56.33 |  |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

| Arvostelut> Lähde | Arvostelut> Arvosana |
| --- | --- |
Blabbermouth.net: 8/10
Kaaoszine: 4/5 
Metal Hammer: 5/7
Kokoonpano

Kaikki tiedot albumivihkosta.
Kamelot
Tommy Karevik – laulu
Thomas Youngblood – kitara
Sean Tibbetts – bassokitara
Oliver Palotai – kosketinsoittimet, taustalaulu
Alex Landenburg – rummut, lyömäsoittimet
Vierailevat Muusikot
Michael Rodenberg – koskettimet, sovitukset kappaleessa "Midsummer's Eve"
Kobra Paige – laulu kappaleessa "One More Flag in the Ground"
Brian Howes – taustalaulu kappaleessa "One More Flag in the Ground"
Tina Guo – sello (kappaleet 5 ja 6)
Florian Janoske – viulu kappaleessa "Midsummer's Eve"
Simone Simons – vieraileva laulu kappaleessa "New Babylon"
Melissa Bonny – vieraileva laulu kappaleessa "New Babylon"
Oliver Hartmann – taustalaulu
Herbie Langhans – taustalaulu
Ina Morgan – taustalaulu
New Babylon-kuoro
Chris Fenske
Svenja Kehder
Tuotanto
Jacob Hansen – miksaus, masterointi
Sascha Paeth – tuotanto, tekniikka, kitara, laulu
Giannis Nakos – taideteos
Karl Dicaire – tekniikka
Phil Hillen – tekniikka
Tommy Karevic – tekniikka
Oliver Palotai – tekniikka
Listasijoitukset

| Albumilistat (2023) | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Itävallan albumit (Ö3 Austria): 31
Kanadan albumit (Billboard): 11
Kanadan digitaaliset albumit (Billboard): 13
Kanadan kovan musiikin albumit (Billboard): 2
Kanadan hard rock -albumit(Billboard): 35
Belgian albumit (Ultratop Flanders): 85
Hollannin albumit (album Top 100): 94
Saksan albumit (Offizielle Top 100): 9
Japanin kuumat albumit (Billboard Japan): 54
Skotlannin albumit (OCC): 68
Sveitsin albumit (Schweizer Hitparade): 15
Ison-Britannian albumit (OCC): 27
Ison-Britannian fyysiset albumit (OCC): 28
Ison-Britannian albumien lataukset (OCC): 30
Ison-Britannian rock- ja metallialbumit (OCC): 4
Ison-Britannian itsenäiset albumit (OCC): 11
UK independent breakers (OCC): 3
Yhdysvaltain albumit (Billboard): 27
Yhdysvaltain digitaaliset albumit (Billboard): 17
Yhdysvaltain nykyiset kovan musiikin albumit (Billboard): 2
Yhdysvaltain rock-albumit (Billboard): 11
Yhdysvaltain levy-yhtiön riippumattomat nykyiset albumit (Billboard): 7
Michael Winslow

| Michael Winslow |
| --- | --- |
 Michael Winslow vuonna 2008.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Michael Leslie Winslow
Syntynyt: 6. syyskuuta 1958  Spokane, Washington
Puoliso:  Belinda Church (1985–1993)   Angela Baytops (1997–2001)   Sharon Winslow (2003–)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1980–
Merkittävät roolit:  Larvell Jones (Poliisiopisto)
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
AllMovie
Michael Winslow (s. 6. syyskuuta 1958 Spokane, Washington) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan ”kymmenentuhannen äänitehosteen miehenä”, koska hän pystyy tuottamaan aidontuntuisia ääniä käyttämällä ainoastaan suutaan. Parhaiten hänet tunnetaan Poliisiopisto-elokuvista ja Avaruusboltsit- ja Hei, me sukelletaan -elokuvista.
Winslow eli yksinäisen lapsuuden ilman kavereita, ja seuran puutteessa hän alkoi imitoida omaksi ilokseen erilaisten eläinten, moottoriajoneuvojen yms. ääniä, minkä seurauksena hänestä kehittyi lopulta ilmiömäinen ääniefektien tulkitsija. Myöhemmin hän opiskeli Floridassa Lisa Mailen näyttelijäkoulussa. Nykyisin hän asuu Orlandossa Floridan alueella. Viime vuosina hän on tehnyt pieniä elokuvarooleja ja esiintynyt stand up -koomikkona.
Poliisiopisto-elokuvasarjassa Winslow’n esittämä Larvell Jones on yksi kolmesta henkilöhahmosta, joka esiintyy jokaisessa seitsemässä elokuvassa.Hän esiintyy myös lisäksi Poliisiopisto elokuvista tehdyssä 26-osaisessa  televisiosarjassa 13 jaksossa. Winslow esiintyi cameoroolissa elokuvassa Avaruusboltsit Larvellina, joka on yksi Space Ball 1 -avaruusaluksen tutkavastaavista. Hän tekee elokuvassa muutamia kuuluisista äänistään kuten ”viperryksen”.
Winslow on esiintynyt 25. syyskuuta 2009 sekä 8. lokakuuta 2010 Helsingin Kulttuuritalolla, matkien muun muassa Jimi Hendrixin kitarointia, Stevie Wonderin huuliharpun soittoa sekä Louis Armstrongin laulua. Hän myös veti suullaan kokonaisen taistelukohtauksen Tähtien sota -elokuvasta. Helmikuussa 2012 Winslow tuli kolmannen kerran Suomeen ja esiintyi tällä kertaa Helsingin Kulttuuriareena Gloriassa. Winslow esiintyi Suomessa myös vuonna 2018. Hän piti kuuden viikon stand up -kiertueen Suomessa.
Aiheesta muualla

Michael Winslow Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Michael Winslow Elonetissä.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Korea 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Deutsche Biographie  DDB  Elonet 
Muut:  Europeana  SNAC
Thomas Youngblood

| Thomas Youngblood |
| --- | --- |
 Thomas Youngblood esiintymässä vuonna 2013
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. toukokuuta 1974 (ikä 50)
Ammatti:  Muusikko
Muusikko
Laulukielet:  Englanti
Aktiivisena:  1987-
Tyylilajit:  Power metal, progressiivinen metalli, sinfoninen metalli
Soittimet:  kitara
Yhtyeet:  Kamelot
Aiheesta muualla
www.thomasyoungblood.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Thomas Youngblood (s. 29. toukokuuta 1974) on yhdysvaltalainen kitaristi, lauluntekijä ja power metal -yhtye Kamelotin perustajajäsen.
Varhainen elämä

Youngbloodin isä kuoli tämän ollessa vain 12-vuotias, hän muutti samana vuonna perheensä kanssa Virginiasta Floridaan jossa aloitti kitaransoiton 15-vuotiaana. Muutettuaan hän liittyi ensimmäiseen yhtyeeseensä, jossa hän kohtasi rumpali Richard Warnerin, jonka kanssa hän perusti Kamelotin (tuolloin nimellä Camelot) vuonna 1987.
Ura

Youngblood vaihtoi yhtyeensä nimen Kamelotiksi ja äänitti sen ensimmäisen demon vuonna 1991. Vuonna 1994 yhtye solmi ensimmäisen levytyssopimuksensa saksalaisen Noise Recordsin kanssa, jonka kautta julkaistiin kuusi albumia. Epican (2003) julkaisun jälkeen yhtye aloitti yhteistyön SPV/Steamhammerin kanssa, jonka aikana julkaistiin The Black Halo (2005) ja Ghost Opera (2007). yhtye siirtyi väliaikaisesti EARMusicille Poetry for the Poisonedin (2010) julkaisun aikoihin, mutta se palasi SPV:lle Silverthornin (2012) myötä. Nykyisin yhtyeellä on sopimukset Napalm Recordsin, Universalin, ADA/Warnerin ja King Recordsin kanssa, niiden kautta yhtye on julkaissut Havenin (2015) The Shadow Theoryn (2018) ja The Awakeningin (2023).
Thomas Youngblood toimi Kamelot-yhtyeen pääsäveltäjänä vuosina 1994–1998 ja työskenteli laulaja Roy Khanin kanssa vuoteen 2010 asti, kun tämä jätti yhtyeen. Tommy Karevik (Seventh Wonder) valittiin uudeksi laulajaksi vuonna 2012. Nykyiseen sävellys- ja käsikirjoitustiimiin kuuluvat Youngblood, kosketinsoittaja Oliver Palotai, tuottaja Sascha Paeth ja laulaja Tommy Karevik. Kamelotin live-esiintymisissä Youngblood laulaa tarpeen mukaan taustalaulua ja örinälaulua kappaleessa "March of Mephisto". Kappale "Don't You Cry" on kunnianosoitus hänen isälleen ja "Hunter's Season" hänen äidilleen.
Youngblood on ainoa jäsen, joka on ollut yhtyeessä sen perustamisesta lähtien. Hän on myös KMI Entertainmentin toimitusjohtaja, joka vastaa Kamelotin hallinnosta ja keikoista. Kamelotin kanssa Youngblood on soittanut useilla kiertueilla viimeisten 20 vuoden aikana Amerikassa, Aasiassa, Australiassa ja Euroopassa sekä joillakin suurimmista festivaaleista, kuten Wacken Open Air, Sweden Rock Festival, Sonisphere Festival ja Rock am Ring.
Ura > Muut projektit

Youngblood työskenteli yhdessä Mark Vanderbiltin (entisen Kamelotin laulajan) kanssa 1990-luvun lopussa projektissa, joka kantoi nimeä "Monarque". Heidän kappaleensa "Arion" julkaistiin kokoelmalevyllä "Powerquest - The Awakening". Vuonna 2003 Youngblood kutsuttiin soittamaan kitaraa Aina-yhtyeen metallioopperassa "Days of Rising Doom", joka oli Amanda Somervillen, Sascha Paethin, Robert Hunecke-Rizzon ja Michael Rodenbergin yhteistyöprojekti.
Yksityiselämä

Youngblood asuu Tampassa, Floridassa vaimonsa Mari Youngbloodin kanssa, joka on sopraanolaulaja. Mari Youngblood esiintyi vierailevana artistina Kamelotin Epica ja The Black Halo levyillä joilla hän esitti Helena nimistä hahmoa, sekä live-DVD:llä One Cold Winter's Night (2006).
Heidän tyttärensä Annelisen ääntä kuullaan levyillä The Black Halo ja Silverthorn. Heidän poikansa Thomasin ääntä kuullaan The Shadow Theory levyllä. Hänen isoimmat inspiraationsa ovat monipuolisia ja vaihtelevat metallista new ageen. Kitaran lisäksi Youngblood soittaa rumpuja, saksofonia ja koskettimia.
Diskografia > Vierailut

Power Quest: The Awakening Compilation – kitara ja sanat Monarquen kappaleeseen "Arion"
Ian Parry's Consortium Project I (1999) – kitara kappaleessa "Change Breeds Contempt"
Ian Parry's Consortium Project II – Continuum in Extremis (2001) – kitara ja sanat kappaleessa "Poetic Justice"
Aina – Days of Rising Doom (2003) – kitara kappaleessa "Lalae Amêr"
Slave to the Power (2003) – kitara kappaleessa "Flight of Icarus"
Air Force One

| Air Force One |
| --- | --- |

Valmistaja:  Boeing
Ensilento:  16. toukokuuta 1987
Esitelty:  23. elokuuta 1990
Pääkäyttäjät:  Yhdysvaltain presidentti
Valmistusmäärä:  2 
Kehitetty mallista:  Boeing 747 Boeing 747-8
Air Force One (suom. Ilmavoimat ykkönen) on radiokutsutunnus Yhdysvaltain ilmavoimien lentokoneelle, joka kuljettaa Yhdysvaltain presidenttiä, armeijan ylipäällikköä.
Tunnus

Kutsutunnus "Air Force One" ei riipu lentokoneesta, vaan tunnus kulkee presidentin mukana. Siten periaatteessa mikä tahansa ilmavoimien lentokone, joka kuljettaa ylipäällikköä, on 'Air Force One'. Koneen radiokutsukoodi on ”Air Force One” pääsääntöisesti vain, jos presidentti on koneessa.
Kun Richard Nixon oli ilmoittanut eroavansa presidentin virastaan, hän matkusti Air Force Onella kotiinsa Kaliforniaan. Lennon aikana seuraava presidentti Gerald Ford vannoi Washingtonissa virkavalansa. Siten kone, jolla Nixon laskeutui maahan, ei enää ollut Air Force One. Tämän tapauksen vuoksi Air Force One on noussut ilmaan yhden kerran useammin kuin se on laskeutunut.
Lentokoneet

Yleensä Air Force Onella tarkoitetaan jompaakumpaa ylipäällikön käyttöön varusteltua Boeing 747-200B -lentokonetta (ilmavoimien koodi VC-25A, rekisterinumeroiltaan 28000 ja 29000).
Tunnusta Air Force One käytettiin ensimmäisen kerran vuonna 1953 Dwight D. Eisenhowerin käytössä olleesta, Columbine II -nimellä tunnetusta koneesta, joka oli Lockheed Constellation -koneen muunnelma tyyppiä VC-121E. Columbine III oli Eisenhowerin käytössä vuodesta 1954 ja se oli malliltaan Super Constellation. Vuonna 1959 sen korvasi Queenie, Boeing 707 Stratoliner VC-137A, joka oli ensimmäinen presidentin käytössä ollut suihkumoottorikone.
Air Force Onen ulkoinen väritys ja kuviointi periytyy vuodelta 1962, jolloin Raymond Loewy ja John F. Kennedy suunnittelivat sen yhdessä samana vuonna rakennettua uutta Air Force One -konetta varten. Kyseinen Boeing 707, rekisterinumeroltaan SAM 26000, astui palvelukseen lokakuussa 1962. Se oli ensimmäinen varta vasten presidentille rakennettu lentokone ja ensimmäinen, jonka myös suuri yleisö tunsi nimellä Air Force One. Sen kyydissä Kennedy matkusti kesäkuussa 1963 Berliiniin, jossa hän piti puheensa "Ich bin ein Berliner". Marraskuussa 1963 sama kone kuljetti presidentin Dallasiin ja toi murhatun presidentin Dallasista takaisin Washingtoniin. Samalla lennolla Lyndon B. Johnson vannoi virkavalansa. Vuonna 1972 presidentti Richard Nixon vieraili koneella Kiinassa ja Neuvostoliitossa.
Vuonna 1972 koneen seuraksi liittyi toinen samanlainen kone, rekisterinumeroltaan 27000. Tämä yksilö palveli seitsemän presidentin kaudella. Se siirtyi pois palveluksesta vuonna 2001 ja on nykyään näytteillä Ronald Reaganin presidentin kirjastossa.
| Kuva | Palveluksessa | Rek>  nro. | Lentokonetyyppi | Virallinen nimitys | Lempinimi | Presidentit | Nykyinen sijainti | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1944– |  | Douglas C-54 Skymaster | VC-54A | Sacred Cow | Roosevelt, Truman | Yhdysvaltain ilmavoimamuseo |  |
|  | 1947–1953 |  | Douglas C-118 Liftmaster | VC-118 | Independence | Truman | Wright-Pattersonin tukikohta |  |
|  | 1953– |  | Lockheed Constellation C-121 | VC-121A | Columbine II | Eisenhower |  |  |
|  | –1961 |  | Lockheed Super Constellation | VC-121E | Columbine III | Eisenhower | Wright-Pattersonin tukikohta |  |
|  | 1959–1962, poistettu käytöstä 1996 |  | Boeing 707 Stratoliner | VC-137A | Queenie |  | Museum of Flight in Seattle, Washington |  |
|  | 1962–1998 | 26000 | Boeing 707 | VC-137C | Air Force One | Kennedy Johnson Nixon | Wright-Pattersonin tukikohta |  |
|  | 1972–2001 | 27000 | Boeing 707 | C-137, 72-7000 | Air Force One, Spirit of '76 | Nixon, Ford, Carter, Reagan, H.W. Bush,               Clinton, W. Bush | Ronald W. Reagan Presidential Library and Museum in Simi Valley, California. |  |
|  | 1990– | 28000 | Boeing 747-200B | VC-25A |  | Bush Sr. Obama |  |  |
|  | 1990– | 29000 | Boeing 747-200B | VC-25A |  | Clinton Carter Bush Sr. Bush Jr. |  |  |
|  |  |  |  | VC-25B |  |  |  |  |
|  |  |  |  | VC-25B |  |  |  |  |
Lentokoneet > Nykyiset koneet

Boeing 747 -kalusto otettiin käyttöön vuonna 1990.
Koneissa on 30 hengen miehistö ja tilat 71 matkustajalle. Koneiden lento-ominaisuudet eivät juurikaan poikkea vakiomallista.lähde? Koneiden erikoisominaisuuksina ne on varustettu muun muassa leikkaussalilla, ilmatankkausmahdollisuudella, niiden elektroniikka on suojattu sähkömagneettista pulssia vastaan, niissä on suojatut viestiyhteydet ja omasuojalaitteet (silpun- / soihtujenheittimin)lähde? jotka antavat lentokoneille mahdollisuuden toimia liikkuvana komentokeskuksena Yhdysvaltoihin kohdistuvan hyökkäyksen sattuessa.
Lentokoneet > Seuraavat koneet

Koneet on tarkoitus korvata kahdella Boeing-yhtiön lentokoneella (muunneltu 747-8i). Kaksi konetta jäi valmistajan haltuun koska tilaaja ei lunastanut niitä. Hanke on kuitenkin viivästynyt. lähde?
Donald Trumpin mukaan hankinnan hinta tulee olemaan yli 4 miljardia yhdysvaltain dollaria.
Vuonna 2018 Trump määräsi, että uusien koneiden värit vaihdetaan tummansini-valkoiseksi punaisella raidalla, mikä oli sama väripaletti kuin Trumpin omassa lentokoneessa. Joe Biden kuitenkin palautti värit ennalleen.
Muut koneet

Air Force Onen seurassa liikkuu Boeing 757 C-32A -koneita. Ne kuljettavat presidenttiä niille lentoasemille, joiden kiitorata on liian lyhyt 747-koneelle. Jokin niistä on käytössä silloin, kun isompi kone rikkoutuu. Lisäksi niitä käyttävät varapresidentti, ensimmäinen nainen, kabinettisihteerit ja muut korkea-arvoiset hallituksen ja armeijan virkamiehet. Neljä konetta hankittiin vuonna 1998. Toiset neljä, vuonna 2009 hankittua 757-konetta on pidetty salassa, mutta niiden tiedetään olleen presidenttien käytössä 2010-luvun puolivälistä. Ne hankittiin käytettynä ja yksi niistä (numero 90018) kuului alunperin Finnairille. Neljän uudemman koneen kotipaikka on sama Marylandissa sijaitseva tukikohta, jossa pidetään myös presidentin Boeing 747 VC-25 -koneita.
Air Force Two

Varapresidentin koneesta käytetään tunnusta ”Air Force Two”. Yleensä kyseessä on Boeing 757 -koneen muunneltu versio, Boeing C-32.lähde?
Muut 'One' -tunnukset

Army One – Yhdysvaltain maavoimien lentolaite, käytännössä helikopteri, joka kuljettaa Yhdysvaltain presidenttiä.
Navy One – Laivaston lentolaite, joka kuljettaa presidenttiä. Vain yksi lentokone (S-3 Viking -tyyppinen kuljetuskone) on saanut tämän kunnian, kuljettaessaan George W. Bushin lentotukialus USS Abraham Lincolnille.
Marine One – merijalkaväen lentolaite, käytännössä helikopteri. Käytössä esimerkiksi silloin, kun presidentti kuljetetaan Valkoisesta talosta Andrewsin lentotukikohtaan.
Coast Guard One – Yhdysvaltain rannikkovartioston lentolaite. Toistaiseksi tällaista radiokoodia ei ole käytetty.
Executive One – Käytetään siviililentokoneesta, joka kuljettaa Yhdysvaltain presidenttiä. Radiokoodia käytettiin kuljetettaessa Richard Nixon United Airlinesin lentokoneella Washingtonista Los Angelesiin 26. joulukuuta 1973.lähde?
Valokuvia

Barack Obama punaisella matolla (2009).
Presidentin toimisto.
Presidenttiparin yksityishytti. Sohvat voidaan muuttaa makuupaikoiksi.
Kokoushuone Air Force Onessa.
G. W. Bush neuvottelee Valkoisen talon kansliapäällikön kanssa 11. 9. 2001.
Presidentti Ronald Reagan kävelee viestintäkeskuksen ohi (1982).
Jimmy Carter ja Zbigniew Brzezinski (1977).
Nixon hytissään (1972).
Keskustelua ennen ruokailua (2013).
Presidentti Clinton tapaa neuvonantajiaan (1999).
Reagan puttaa (1985).
George H. W. Bush ja Gerald Ford (1992).
Obama lähdössä (2015).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Boeing 707 -mallinen Air Force One vanhoissa väreissään vuonna 1962.
Vanha Boeing 707-320B -tyypin Air Force One.
Nixon saapuu Kiinaan 1972.
Air Force One saapuu Helsinki-Vantaan lentoasemalle 2023 Joe Bidenin vierailua varten.
Harvinainen kuva salaisen C-32-koneen sisältä.
Varapresidentin kone Air Force Two.
Justin Barron

| Justin Barron> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. marraskuuta 2001 (ikä 23) Halifax, Nova Scotia, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  188 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  Nashville Predators
Sarja:  NHL
Pelinumero:  20
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2021–
Aik. seurat:  Colorado Avalanche (NHL) Colorado Eagles (AHL) Montreal Canadiens (NHL) Laval Rocket (AHL)
NHL-varaus:  25. varaus, 2020 Colorado Avalanche
| Mitalit> Maa:  Kanada.jääkiekko.U20 MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Kanada.jääkiekko.U20 MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Kanada.jääkiekko.U20 MM-kilpailut  | Maa:  Kanada> jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Kanada 2021 | jääkiekko |  |
Justin Barron (s. 15. marraskuuta 2001 Halifax, Nova Scotia) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-joukkue Nashville Predatorsia. Hän on Colorado Avalanchen ensimmäisen kierroksen varaus NHL:n vuoden 2020 varaustilaisuudesta. Pelipaikaltaan Barron on puolustaja ja hän laukoo oikealta.
Barronin isoveli Morgan on myös NHL-tason jääkiekkoilija.
Ura

Barron pelasi junioriurallaan kotikaupunkinsa QMJHL-joukkueessa Halifax Mooseheadsissa. Hänet valittiin tulokkaiden tähdistökentälliseen kaudella 2017-2018. Keväällä 2020 Colorado Avalanche valitsi Barronin ensimmäisellä kierroksella 25. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa. Tämän jälkeen hän edusti vielä vuoden ajan Mooseheadsia toimien joukkueen kapteenina 33 runkosarjaottelussa. Hänet valittiin kauden aikana edustamaan Kanadan maajoukkuetta alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa. Turnauksen seitsemässä ottelussa Barron sai kaksi syöttöpistettä. Kanada sijoittui toiseksi.
Huhtikuussa 2021 Barron teki kolmivuotisen tulokassopimuksen hänet varanneen Avalanchen kanssa. Loppukauden aikana Barron pelasi seitsemän runkosarja- sekä kaksi pudotuspeliottelua Avalanchen AHL-farmiseura Colorado Eaglesissa. Joulukuussa 2021 Barron teki NHL-debyyttinsä, kun sai ottelussa New York Rangersia vastaan jääaikaa 9.10 minuuttia. Barron taklasi ottelussa kerran. Barron pelasi Avalanchessa kaksi ottelua, 43 peliä Eaglesissa, kunnes hänet kaupattiin Montreal Canadiensiin. Canadiens sai lisäksi toisen kierroksen varausvuoron, kun Avalancheen siirtyi hyökkääjä Artturi Lehkonen. Barron pelasi loppukauden aikana viisi ottelua Canadiensissa ja teki uransa ensimmäisen NHL-maalin. Kauden 2022–2023 hän aloitti Canadiensin farmijoukkueessa Laval Rocketissa, mutta hänet nostettiin 39 pelin jälkeen takaisin Canadiensiin, missä hän pelasi 25 peliä. Heinäkuussa 2024 Barron solmi Canadiensin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 2,3 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Joulukuussa 2024 Canadiens kauppasi Barronin Nashville Predatorsiin vaihdossa Alexandre Carrieriin.