stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Laura Nyro
1968 - 1971: Eli and the Thirteenth Confession

Maaliskuussa 1968 Nyro julkaisi kakkosalbuminsa Eli and the Thirteenth Confession, samassa kuussa kuin Joni Mitchell julkaisi oman ensimmäisen albuminsa Song to a Seagull. Molemmat albumit olivat täysin heidän kirjoittamiaan ja esittämiään, edelleen pioneerityötä etenkin kun tekijöiden sukupuoli otetaan huomioon. Nyro oli tuottanut ja sovittanut albuminsa monipuoliset sovitukset itse, ja tulisi tekemään näin myös seuraavien albumiensa kohdalla. Häntä oli vaivannut se, että esikoisalbuminsa oli ollut ulkopuolisen tuottajan ohjaama (levyttävien artistien täysi kontrolli äänitteidensä tuotannon suhteen ei ollut vielä 1960-luvulla kovin yleistä). Muutos kuului soul-, gospel-, jazz- ja rock-vaikutteiden vapaassa sekoittamisessa, sekä Nyron omaperäisissä tempon ja tyylin vaihdoksissa. Vivien Goldmanin mukaan albumin vaikutus kuuluu edelleen esimerkiksi Kate Bushin, Cyndi Lauperin, Tori Amosin ja Alicia Keysin musiikissa.
Toisen albumin biiseistä hittejä itselleen saivat The 5th Dimension (Stoned Soul Picnic; Sweet Blindness), sekä Three Dog Night (Eli's Comin').
Vuoden 1969 New York Tendaberry on Nyron albumeista tummasävyisin: intiimi ja riisutumpi (joskin päällekkäinäänityksiä myös käytettiin), sekä myös hyvin dynaaminen, Nyron äänen ollessa paikoin melkein kuiskaava, paikoin melkein huutava. Albumilistalla sen sijoitus oli Nyron uran korkein (#32), The 5th Dimension sai taas itselleen hitin Nyron Save the Country -biisillä.
Gonna Take a Miracle -coveralbumin (1971) Nyro teki yhdessä Patti LaBellen ja hänen yhtyeensä kanssa. Nyro palasi siinä tavallaan high school -juurilleen: tuolloin hän oli kokoontunut kadunkulmiin laulamaan näitä "teini-iän rakkauslauluja" muiden nuorien kanssa doo-wop -hengessä.
Paluu musiikkiin 1976 - 1997

Nyro jatkoi konserttiesiintymisiään vielä vuosiin 1994-95 asti. Albumi Walk the Dog and Light the Light ilmestyi 1993, jatkaen mm. feministisiä teemoja: siltä löytyvä The Descent of Luna Rosé kertoi kuukautiskierrosta. Vuoden 2001 Angel in the Dark -albumi oli postuumisti koostettu julkaisu.
Nyro menehtyi vuonna 1997 munasarjasyöpään 49-vuotiaana.
Merkitys

Laura Nyron vaikutuksen populaarimusiikin kehitykseen ja myös heihin itseensä ovat todenneet monet arvostetut muusikot, kuten Joni Mitchell, Carole King, Tori Amos, Patti Smith, Kate Bush, Suzanne Vega, Diamanda Galas, Rickie Lee Jones, Jackson Browne, Janis Ian, Alice Cooper, Elvis Costello, Cyndi Lauper, Steely Dan, Lush ja Saint Etiennen Sarah Cracknell.
Todd Rundgren on kertonut Nyron musiikkia kuultuaan muuttaneen heti laulunkirjoitustapaansa: "ei enää The Whota matkien, vaan Lauran tyyliin." Rundgren ja Nyro olivat pitkäaikaisia ystäviä, edellisen tuottaessa Nyron Mother's Spiritual -albumin vuonna 1984.
Muista Laura Nyron aikalaisista Elton John on kertonut ihailleensa Nyroa ja sanoneensa, että Nyro oli hänen mielestään aliarvostettu: "Hänen musiikkinsa sielu, intohimo ja hänen rytmisten sekä melodisten vaihdostensa rohkeus olivat kaikki jotain, mitä en ollut ennen aiemmin kuullut".
Rock and Roll Hall of Fame sisällytti Nyron muiden arvostamiensa muusikoiden joukkoon vuonna 2012.
Yksityiselämä

Nyro oli biseksuaali, mutta pitkään vain hänen läheisimmät ystävänsä tiesivät tästä.
Feminismistään Nyro puhui avoimesti: "Saatan tuoda tietyn feministisen näkökulman laulunkirjoittamiseeni, koska sellaisena elämä minulle näyttäytyy." Hän oli myös eläinoikeusaktivisti ja kasvissyöjä.
Diskografia

(Suluissa vuosiluku ja sen jälkeen paras sijoitus Yhdysvaltain albumilistalla.)
Diskografia > Studioalbumit

More Than a New Discovery (1967, uudelleenjulkaisu The First Songs nousi sijalle #97)
Eli and the Thirteenth Confession (1968, #181)
New York Tendaberry (1969, #32)
Christmas and the Beads of Sweat (1970, #51)
Gonna Take a Miracle (1971, #46)
Smile (1976, #60)
Nested (1978, ei listasijoitusta)
Mother’s Spiritual (1984, #182)
Walk the Dog and Light the Light (1993, ei listasijoitusta)
Angel in the Dark (julkaistu postuumisti 2001, ei listasijoitusta)
Diskografia > Livelevyt

Season of Lights (1977, #137)
Laura: Live at the Bottom Line (1989)
Live at Mountain Stage (julkaistu postuumisti 2000)
Live: The Loom's Desire (julkaistu postuumisti 2002)
Live in Japan (julkaistu postuumisti 2003)
Spread Your Wings and Fly: Live at the Fillmore East May 30, 1971 (julkaistu postuumisti 2004)
Diskografia > Kokoelmalevyt

Impressions (1980)
Stoned Soul Picnic: The Best of Laura Nyro (1997)
Time and Love: The Essential Masters (2000)
Kirjallisuutta

Nyman, Jake: ”Laura Nyro”, Rocktieto. Osa 3 N–Z, s. 29–30.  (Soundi-kirja 16)  Pirkkala:  Fanzine Oy, 1982.  ISBN 951-99372-4-2
Aiheesta muualla

Laura Nyro virallinen sivusto
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Australia 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Jozy Altidore

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Josmer Volmy Altidore
Syntymäaika: 6. marraskuuta 1989 (ikä 35)
Syntymäpaikka: Livingston, New Jersey, Yhdysvallat
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 185 senttimetriä
Seura
Seura:  Toronto FC
Pelinumero: 17
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2006–2008 2008–2011 2009  2009–2010 2011 2011–2013 2013--2015 2015-- |  Red Bull New York  Villarreal CF →  Xerez (laina) →  Hull City  (laina) →  Bursaspor (laina)   AZ Alkmaar   Sunderland   Toronto FC | 37 (15) 9 (1) 0 (0)  28 (1) 12 (1)   67 (39)  42 (1)  2 (2) |
Maajoukkue
| 2007– |  Yhdysvallat | 109 (41) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 26. heinäkuuta 2014.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 3. lokakuuta 2018 .
Jozy Altidore, oikealta nimeltään Josmer Volmy Altidore (s. 6. marraskuuta 1989 Livingston, New Jersey), on  yhdysvaltalainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelaava Altidore edustaa Amerikan jalkapalloliigan Torontoa.
Ura

Altidore aloitti ammattilaisuransa vuonna 2006 New York Red Bullsissa Yhdysvaltain pääsarjassa. Red Bullsissa hän pelasi 37 Major League Soccer -ottelua, joissa teki 15 maalia. Ensimmäisen ammattilaismaalinsa hän teki 16. syyskuuta 2006 1-0-voitossa Columbus Crewsta. Toisella ammattilaiskaudellaan hän teki 22:ssa pelaamassaan ottelussa yhdeksän maalia sekä syötti niitä kolme. 12. elokuuta sekä 18. elokuuta 2007 hän teki peräkkäisissä otteluissa Toronto FC:tä sekä Los Angeles Galaxya vastaan kaksi maalia.
Ura > Villarreal (2008-2011)

4. kesäkuuta 2008 Altidore siirtyi Espanjalaisen Villarreal CF:n riveihin 10 000 000:n dollarin siirtokorvauksella. Hän teki ensimmäisen pääsarjamaalinsa 2. marraskuuta 2008 4-1-voitossa Athletic Bilbaosta. Joukkueessa hän ei kuitenkaan saanut paljoa peliaikaa ja kaudella 2008-09 hän pelasikin lainalla Espanjan Segunda Divisiónissa pelaavassa Xerezissä. Kesällä 2009 Altidore siirtyi kaudeksi 2009-10 lainalle Hull Cityyn. Hull Cityllä oli mahdollisuus ostaa Altidore lainan päätyttyä. Ensimmäisessä Valioliigaottelussaan Altidore syötti Boltonia vastaan 1-0 voittomaalin. 6. helmikuuta 2010 hän teki ensimmäisen Valioliigamaalinsa 2-1-voitossa Manchester Citystä. 31. tammikuuta 2011 hän meni lainalle turkkilaiseen Bursasporiin kuuden kuukauden sopimuksella. Bursasporissa hän pelasi 12 Turkin pääsarjaottelussa, joissa teki yhden maalin.
Villarrealissa Altidore ei löytänyt peliaikaa ja pelasi kolmen vuoden aikana vain 9 La Liga-ottelua , joissa teki yhden maalin. 20. heinäkuuta 2011 hän siirtyikin Eredivisiessä pelaavaan AZ Alkmaariin neljävuotisella sopimuksella.
Ura > AZ Alkmaar (2011-2013)

Hän teki kahden Alkmaarissa pelaamansa kauden aikana 39 liigamaalia 67:ssä ottelussa. Avauskaudellaan hän teki 16 maalia pelaamissaan 34:ssä Eredivisie-ottelussa.
Hän teki maalin jo kauden avausottelussa,7. elokuuta pelatussa 3-1-voitossa PSV:stä, tehden AZ:n 3-1-maalin. Kolmen pelatun ottelun jälkeen hänellä oli kasassa jo kolme maalia, kun hän teki 21. elokuuta kaksi maalia 4-0-voitossa NEC Nijmegenistä. Seuraavan maalinsa hän teki kuitenkin vasta 6. marraskuuta 12. kierroksen ottelussa, 3-0-voitossa ADO Den Haagista. Kevätkaudella hän oli kuitenkin tehokkaana: hän teki 8. helmikuuta ja 22. huhtikuuta 2012 välisenä aikana 12:ssa ottelussa 11 maalia.
Seuraavalla kaudella hän oli vielä tehokkaampi tehden 23 maalia 33:ssa Eredivisie-ottelussa. Avauskierroksella 12. elokuuta AFC Ajaxia vastaan 2-2-tasapelissä hän teki AZ:n molemmat maalit. Hän teki kaksi maalia myös seuraavan kierroksen ottelussa Heracles Almeloa vastaan 19. elokuuta. Viidennellä kierroksella 16. syyskuuta Altidore teki ensimmäisen hattutemppunsa AZ:n paidassa tehden AZ:n 1-0-, 3-0- sekä 4-0-maalit 4-0-voitossa Roda JC:stä. Ottelussa hän myös syötti Erik Falkenburgin tekemän 3-0-maalin. 19. tammikuuta 2013 Altidore teki kauden toisen hattutemppunsa 4-1-voitossa Vitessestä. Hän teki maalin myös seuraavassa ottelussa, 4-1-voitossa VVV-Venlosta. 14. huhtikuuta 2013 hän teki jo kauden kolmannen hattutemppunsa 6-0-voitossa FC Utrechtista. Kauden viimeiset maalinsa hän teki 26. huhtikuuta Eredivisien 32. pelikierroksella tehden kaksi maalia 4-0-voitossa SC Heerenveenistä.
Ura > Sunderland (2013-)

9. heinäkuuta 2013 Altidore siirtyi 4-vuotisella sopimuksella Englannin Valioliigassa pelaavaan Sunderlandiin. Hän teki ensimmäisen Valioliigamaalinsa Sunderlandin paidassa 4. joulukuuta 2013 tehden 1-0-maalin 3-4-kotitappiossa Chelsealle.
Maajoukkueura

Altidore teki maajoukkuedebyyttinsä Yhdysvaltain jalkapallomaajoukkueen paidassa 17. marraskuuta 2007 1-0-voitossa Etelä-Afrikasta. 6. helmikuuta 2008 hän pelasi ensimmäistä kertaa avauksessa Yhdysvaltain paidassa 2-2-tasapelissä Meksikoa vastaan. Samassa ottelussa hän myös teki ensimmäisen maajoukkuemaalinsa.
1. huhtikuuta 2009 Altidore teki ensimmäisen hattutemppunsa Yhdysvaltain paidassa Trinidad ja Tobagoa vastaan 3-0-voitossa CONCACAF:n karsinnoissa jalkapallon vuoden 2010 MM-kilpailuihin. Samalla hänestä tuli Yhdysvaltain maajoukkueen nuorin hattutempun tehnyt pelaaja. Altidore oli mukana Yhdysvaltain joukkueessa vuoden 2009 Maanosaliittojen cupissa, jossa hän teki Yhdysvaltain ensimmäisen maalin turnauksen välierien 2-0-voitossa Espanjasta.
14. elokuuta 2013 Altidore teki hattutempun ystävyysottelussa Bosnia ja Hertsegovinaa vastaan, joka päättyi Yhdysvaltain 4-3-voittoon.
Altidore valittiin jalkapallon vuoden 2014 maailmanmestaruuskilpailuihin, joissa hän kärsi takareisivamman 16. kesäkuuta Ghanaa vastaan pelatun avausottelun 21. minuutilla.
Altidore on pelannut kaikkiaan 110 maaottelua ja tehnyt niissä 41 maalia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jozy Altidore Wikimedia Commonsissa
Yhdysvaltain joukkue – Maanosaliittojen cup 2009
1 Howard |
2 Bornstein |
3 Bocanegra |
4 Casey |
5 Onyewu |
6 Pearce |
7 Beasley |
8 Dempsey |
9 Davies |
10 Donovan |
11 Wynne |
12 Bradley |
13 Clark |
14 Califf  |
15 DeMerit |
16 Kljestan |
17 Altidore |
18 Guzan |
19 Adu |
20 Torres |
21 Spector |
22 Feilhaber |
23 Robles |
Valmentaja Bob Bradley
Yhdysvaltain joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Howard |
2 Spector |
3 Bocanegra |
4 Bradley |
5 Onyewu |
6 Cherundolo |
7 Beasley |
8 Dempsey |
9 Gómez |
10 Donovan |
11 Holden |
12 Bornstein |
13 Clark |
14 Buddle |
15 DeMerit |
16 Torres |
17 Altidore |
18 Guzan |
19 Edu |
20 Findley |
21 Goodson |
22 Feilhaber |
23 Hahnemann |
Valmentaja Bob Bradley
Yhdysvaltain joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Howard
2 Yedlin
3 Gonzalez
4 Bradley
5 Besler
6 Brooks
7 Beasley
8 Dempsey
9 Jóhannsson
10 Diskerud
11 Bedoya
12 Guzan
13 Jones
14 Davis
15 Beckerman
16 Green
17 Altidore
18 Wondolowski
19 Zusi
20 Cameron
21 Chandler
22 Rimando
23 Johnson
Valmentaja Klinsmann
Altidore Yhdysvaltain maajoukkueen paidassa Itävaltaa vastaan 19. marraskuuta 2011.
Hugo Malmberg

| Hugo Malmberg> Oikeusministeri |
| --- | --- |
 Kivimäen hallitus 14.12.1932 - 27.2.1933  
Edeltäjä:  Toivo Kivimäki 
Seuraaja:  Eric J. Serlachius 
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. joulukuuta 1864 Vaasa
Kuollut: 3. maaliskuuta 1956 (91 vuotta)
Ammatti:  lakimies
Puoliso:  RKP
Hugo Albert Malmberg (23. joulukuuta 1864 Vaasa – 3. maaliskuuta 1956 Vaasa) oli suomalainen lakimies. Ruotsalaista kansanpuoluetta edustanut Malmberg oli oikeusministerinä Kivimäen hallituksessa 1932–1933. Ministerikautensa jälkeen Malmberg toimi lyhyen ajan Vaasan hovioikeuden presidenttinä.
Malmbergin vanhemmat olivat puuseppä Mathias Malmberg ja Fredrika Hoffström. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan ruotsalaisesta lyseosta 1882 ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1886. Malmberg sai varatuomarin arvon 1889.
Malmberg toimi Kaskisten pormestarina sekä Vaasan hovioikeudessa kanslistina, asessorina ja hovioikeudenneuvoksena. Hän oli Korsholman tuomiokunnan tuomarina 1916–1933 ja Vaasan hovioikeuden presidenttinä 1933–1934.
Malmberg oli Vaasan kaupunginvaltuuston jäsenenä 1914 ja puheenjohtajana 1920–1922 ja 1924–1933 sekä Vaasan rahatoimikunnan varapuheenjohtajana 1898–1903. Vaasan Säästöpankin hallituksen puheenjohtajana Malmberg oli 1925–1933 ja Pohjoismaiden Yhdyspankin hallintoneuvoston jäsenenä hän oli vuodesta 1931. Hän oli lisäksi Lainopillisen Yhdistyksen Vaasan osaston ja Kihlakunnantuomarien Yhdistyksen puheenjohtajana sekä oikeudenkäyntilaitoksen uudistamiskomitean jäsenenä.
Malmberg osallistui porvarissäädyssä Kaskisten edustajana valtiopäiville 1891.
Aiheesta muualla

/ Hugo Malmberg Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Hugo Malmberg Suomen ministerit. Valtioneuvosto.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Toivo Kivimäki | Suomen oikeusministeri 1932−1933 | Seuraaja: Eric J. Serlachius |
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Axel Cederberg | Vaasan hovioikeuden presidentti 1933–1934 | Seuraaja: Bror Gräsbeck |
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Biografiasampo  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
Masked Wolf

| Masked Wolf |
| --- | --- |
 Masked Wolf kesäkuussa 2022
Henkilötiedot
Koko nimi:  Harry Michael
Syntynyt: 12. helmikuuta 1991 (ikä 33) Sydney, Australia
Muusikko
Taiteilijanimi:  Masked Wolf
Aktiivisena:  2018–
Tyylilajit:  rap
Soittimet:  piano, kitara ja rumpu 
Levy-yhtiöt:  Elektra Records
Aiheesta muualla
www.maskedwolf.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Masked Wolf (oik. Harry Michael; s. 12. helmikuuta 1991 Sydney, Australia) on australialainen rap-artisti. Hänet tunnetaan parhaiten alun perin vuonna 2019 omakustanteisesti julkaisemallaan singellä ”Astronaut in the Ocean”. Kappale nousi suureen suosioon, kun Michael julkaisi sen uudestaan levytysyhtiönsä Elektra Recordsin kautta. Kappale on ansainnut useita platinalevyjä ja se nousi listaykköseksi Tšekissä, Kreikassa, Intiassa, Unkarissa ja Slovakiassa. Lisäksi kappale nousi 6. sijalle Billboard Hot 100 -listalla Yhdysvalloissa, missä se saavutti kaksinkertaisen platinalevyn. Kappale ansaitsi myös neljä ARIA-palkintoehdokkuutta, ja se esiintyi Masked Wolfin vuonna 2021 julkaistulla debyyttimixtapella ”Astronomical”. Mixtape nousi myöhemmin Billboardin Top Heatseekers Albums -listalla toiselle sijalle.
Michael syntyi ja varttui Sydneyn esikaupunkialueella. Hän aloitti rap-musiikin harjoittamisen nuorena, kun hänen vanhempansa erosivat. Michaelilla alkoi ahdistuneisuus- ja masennuskohtaukset, ja hän muutti teini-ikäisenä kreikkalaisortodoksisten isovanhempiensa luokse.
Diskografia > Albumit

Astronomical (2021)
Diskografia > EP

Butterflies & Bandaids (Remixes) (2023)
Diskografia > Singlet

Astronaut In The Ocean (2019)
Speed Racer (2018)
Night Rider (2020)
Say So (2021)
Vibin (2019)
Gravity Glidin (2021)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Masked Wolf Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz
Suomen veneteollisuus

Nautorin Swan 65
Suomen veneteollisuus kuvaa koko teollisuudenalaa, joka valmistaa Suomessa purjeiden tai moottoreiden avulla tai pelkällä lihasvoimalla liikkuvia veneitä. Kotimaisista suurten laivojen rakentajista kertoo artikkeli Suomen meriteollisuus.
Koko

Vuonna 2018 Suomessa toimi 294 veneitä tai laivoja rakentavaa yritystä, joista 189 luokiteltiin huvi- tai urheiluveneiden rakentajiksi.
Veneala työllistää Suomessa noin 3 500 henkeä. Venealan Keskusliitto Finnboat ry kertoo kattavansa suomalaisen venealan yli 90-prosenttisesti, ja sen jäsenyritysten liikevaihto oli 889 miljoonaa euroa vuonna 2021 .
Suomalaiset yritykset valmistavat 95% Suomessa myytävistä veneistä.
Vienti

Suomessa valmistetuista veneistä toimitetaan vientiin 76 %.
Vuonna 2021 Suomesta vietiin 12 630 venettä, kaikkiaan 47:ään maahan, yhteensä 397,5 miljoonan euron arvosta . Tämä oli alan kaikkien aikojen ennätys.
Venealan koko vuoden vientilaskutus oli arvoltaan 518 miljoonaa euroa. Suomen koko tavaravienti oli arvoltaan lähes 68,6 miljardia euroa.
Suomessa valmistettujen veneiden tärkeimmät vientimaat ovat määrissä mitattuna Ruotsi, Norja ja Venäjä. Ruotsiin vietiin viime vuonna 6 244 venettä, Norjaan 3 346 venettä  ja Venäjälle 1 238 venettä. Venäjän-viennistä lähes kaksi kolmasosaa muodostui Meksikosta tuotujen vesijettien jälleenviennistä.
Rahassa mitattuna tärkeimmät vientimaat ovat Ruotsi, arvoltaan 95,1 miljoonaa euroa; Brittiläiset Neitsytsaaret, arvoltaan 85,7 mijoonaa euroa; Norja, 58,2 miljoonaa; Italia, 26,8 miljoonaa; sekä Malta, arvoltaan 22,4 miljoonaa euroa, joka koostui yhdestä ainoasta veneestä .
Suomesta vietävät veneet ovat enimmäkseen pienehköjä avoveneitä ja keulahytillisiä daycruisereita. Viennin toisen merkittävän tuoteryhmän muodostavat luksuspurjeveneet.
Nykyajan suomalaisia venevalmistajia > Pienempiä suomalaisia venevalmistajia v. 2022

valmistaja, paikkakunta: merkki
Nykyajan suomalaisia venevalmistajia > Pienempiä suomalaisia venevalmistajia v. 2022 > Purjeveneiden tekijöitä

Degerö Boat Oy, Tähtelä: Degerö
EF Marine Oy, Lohja: EF. EF Marine osti purjeveneiden valmistustoiminnan Eurofinn Marine Oy Ltd:ltä.
Maestro Boats öppet bolag, Kokkola: Maestro
Ab Scandi Yachts Oy, Uusikaarlepyy: Scandi
Nykyajan suomalaisia venevalmistajia > Pienempiä suomalaisia venevalmistajia v. 2022 > Sähköveneiden tekijöitä

Bella-Veneet Oy
E-Boat Oy, Jurva: EB
Elwood Boats Oy, Kuopio: Elwood
JR-boats Oy, Kokkola: Wide
Juva Yachts, Helsinki: Juva e/Y
Q Yachts Ltd., Kauniainen: Q
Terhitec Oy
Valkama Watercrafts Oy, Mikkeli
Nykyajan suomalaisia venevalmistajia > Pienempiä suomalaisia venevalmistajia v. 2022 > Moottoriveneiden ja soutuveneiden tekijöitä

6T Solutions Oy, Espoo: Castello
Alpo Pro Boats Oy, Rauma: Alpo, MAX
Alucat Catamarans Oy, Ylöjärvi
Black Cat Boats Oy, Rovaniemi
Brännbacka
Celeriboats, Tahkovuori: Celeri
Fantan, Inari: Hybridimoottorilla kulkevia katamaraaneja
FreJa Marine Oy Ltd, Porvoo: TG. Yrityksen omistaa Oy Otto Brandt Ab.
GB-Marin, Börje Aspfors, Uusikaarlepyy: Nymar
Greenbay Marine Ltd, Raippaluoto: G-Force
Haltica Oy Säynätsalo: Alutroll
Heinlahden Veistämö Oy, Heinlahti: Tiiskeri
Hirvas Marine Oy, Espoo
HS-Boats Oy, Paimio: Simppu
HS-Makes Oy, Kalajoki: Finkari
Ilmarin Vene, Helsinki: Ilmarin
In Time Yachts Oy (Merione, Sailjet)
JR-boats Oy, Kokkola: Wide
Ab Kenneth Rönnqvist Oy, Vaasa: Rönnqvist Pro
Ab Korsö Båt Oy, Öja: XIB
Kulkuri-Veneet Oy, Lohtaja: Kulkuri
Kuopion Venevälitys Ky, Kuopio: LadyCruiser
Luvia Boats Oy, Eurajoki:  Barchetta
Nautic Trading Oy, Espoo: Starfish
Nautione Oy, Varkaus: Tristan, Nautico
Nordic Craft, Porvoo
Veneveistämö Syrjäsuo Oy, Piikkiö: Albatross
Oy Marino Ab, Sipoo: Marino. Suomen vanhin edelleen toiminnassa oleva lujitemuoviveneiden valmistaja.
Parexo Oy, Helsinki
Päijän Boats, Lahti
Quarken Boats Oy, Kokkola
Red Sky Yachts, Kotka
Sailfish Boats Oy, Naantali: Sailfish
Silacraft Oy, Pyhtää: Meriläinen, Savolainen, SILA
Stoors Ab, Porvoo: Brizo Yachts
Suomi-veneet Oy, Kesälahti: Suomi, Pohjantähti
Suvi-veneet Oy, Savonlinna: Suvi
TL-Marine Oy, Lieto: Aaltomarine
Veneveistämö S. Valkonen, Paimio: Fiskari, Suju, Vinha, Whiteline
Victorius Oy, Helsinki: Ideal, Kaisla
Wectom Oy, Oulu / E-Boat Oy, Jurva: Stella
Willy's Boats, Pedersöre: Willy's
Woodbacker, Oulu
Y-Tiimi, Ylikiiminki: Yki-vene, Kaisla, Ideal
Timi Max Elšnik

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 29. huhtikuuta 1998
Syntymäpaikka: Zlatoličje, Slovenia
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 182 cm
Seura
Seura: Belgradin Punainen tähti
Maajoukkue
| 2021– | Slovenia | 25 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 24. joulukuuta 2024.
Timi Max Elšnik (s. 29. huhtikuuta 1998 Zlatoličje) on slovenialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on edustanut heinäkuusta 2024 alkaen serbialaista Belgradin Punaista tähteä. Hän on pelannut Slovenian maajoukkueessa vuodesta 2021.
Elšnik pelasi vuosina 2015–2019 Englannissa. Hän kuului Derby Countyn omistukseen mutta pelasi aikuisten sarjoissa lainalla kakkosliigassa Swindon Townissa, Mansfield Townissa ja Northampton Townissa. Tammikuussa 2020 hän teki sopimuksen slovenialaisseura Olimpija Ljubljanan kanssa. Hän pelasi 4,5 kauden aikana Slovenian liigassa 129 ottelua ja teki niissä 21 maalia. Hän voitti liigamestaruuden 2023 sekä cupin vuosina 2021 ja 2023.
Elšnik pelasi Slovenian alle 17-, alle 18-, alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Slovenian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2021 MM-karsintaottelussa Maltaa vastaan. Hän pelasi EM-kilpailuissa 2024 avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki neljä ottelua. Hän on pelannut vuoden 2024 loppuun mennessä 25 A-maaottelua, joissa hän on ollut avauskokoonpanossa 20 kertaa. Hän teki maalin maaliskuussa 2024 ystävyysottelussa Portugalia vastaan.
Kari Sorvali

| Kari Sorvali> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. marraskuuta 1951 (ikä 73) Pori
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Miitta Sorvali (vih. )
Näyttelijä
Aktiivisena:  1976–
Palkinnot
 Parhaan miespääosan Jussi   1989 Kuutamosonaatti 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Kari Sorvali (s. 26. marraskuuta 1951 Pori) on suomalainen näyttelijä. Hänet muistetaan useista elokuvista ja viihde­sarjasta Hukkaputki.
Ura

Sorvalille myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2014.
Yksityiselämä

Sorvali on näyttelijä Miitta Sorvalin avio­mies.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Nimi | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1978 | Runoilija ja muusa | puhuja kansan­kokouksessa |
| 1979 | Ihme­mies | muusikko (kreditoimaton, laulu / musiikki­kappale Onni odottaa) |
| 1983 | Rikos ja rangaistus | Sormunen, pummi |
| 1987 | Lain ulkopuolella | auto­asentaja, Jarin työtoveri |
| 1988 | Pohjan­maa | lääkäri Jukka Mäkelä |
| 1988 | Kuutamo­sonaatti | Arvo Kyyrölä |
| 1989 | Talvi­sota | vääpeli Hannu Jutila |
| 1990 | Ameriikan raitti | Erkki Hakala |
| 1991 | Kadunlakaisijat | Arvo Ilmari Johannes Kyyrölä |
| 1993 | Virtaset ja Kekkonen | isä Virtanen |
| 1997 | Vääpeli Körmy ja kahtesti laukeava | 1. kriitikko |
| 2000 | Pelon maantiede | Eero Harakka, rikos­etsivä |
| 2010 | Täällä Pohjantähden alla II | sotilas­lääkäri |
| 2012 | Rakkauden rasvaprosentti | Jussi |
| 2022 | Hyväveli | Maavaara |
Filmografia > Lyhytelokuvat

| Vuosi | Nimi | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1976 | Moony | — |
| 1978 | Päivä ennen | Rami |
| 1978 | Opus 1 | poika |
| 1983 | 250 grammaa | lääkäri (kreditoimaton) |
| 1991 | Suklaa­sydän | kahvilan asiakas |
| 1993 | Koitelainen, Lyydia | — |
| 1993 | Lehmi­paimen | — |
| 1993 | Periaatteesta | — |
| 1993 | Meni ohi | — |
| 1993 | Pantti | — |
| 1993 | Onko aika rahaa | — |
| 1994 | Sydän lämmin | — |
| 1997 | Eläinten päivä | rehtori |
| 1997 | Juhannus­tarinoita | Sami |
| 2000 | Apinajuttu | Lasse, Jenssen pomo |
| 2012 | Onni | Tapani |