stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Simo Salminen
Ura > Kuvanveistäjä ja lasitaiteilija

Monipuolinen Salminen oli myös kuvanveistäjä ja lasitaiteilija. Leipomotyön ohella hän opiskeli neljä vuotta Ateneumin iltalinjalla. Hän osallistui erilaisiin taidekilpailuihin. Syksyllä 1982 Salminen piti ensimmäisen omista töistään koostuvan näyttelyn Helsingissä Galerie Pelinissä yhdessä Speden vaimon Pirjo Pasasen kanssa.
Nykyistä edeltävä Venla-patsas, rehevä naishahmo, oli Simo Salmisen suunnittelema. Salmisen kehittämästä patsasmallista luovuttiin vuonna 2003. Venla-juhlien perustaja Ere Kokkonen suuttui perinteikkään patsaan syrjäyttämisestä ja sanoutui irti nykyisenlaisen palkintojuhlan toiminnasta. Salminen sekä Ere ja Anna-Maija Kokkonen muodostivat Originaali-Venla-toimikunnan, joka jakoi vanhanmallisen pystin vuoden 2002 Venla-voittajille.
Ura > Liiketoimet

Spede Pasanen perusti Speden Saluuna -ravintolan Kouvolaan toukokuussa 1967. Ravintolasta tuli suosittu, sillä Simo ja Spede esiintyivät siellä useasti. Speden Saluunan menestys innoitti Simo Salmista perustamaan kahden tuttavansa kanssa vuonna 1968 Lappeenrantaan Simon Rysä -nimisen ravintolan. Pian taloudenpidossa ilmeni kuitenkin suuria ongelmia, joiden johdosta ravintola haettiin konkurssiin syksyllä 1969. Spede ja Simo syyttivät liikekumppaneita väärinkäytöksistä. Julkisuudessa ravintolabisneksen epäonnistumista yritettiin laittaa Simo Salmisen syyksi, jolloin Spede nousi puolustamaan häntä voimakkaasti:
»Julkisuuden ihminen tahtoo aina pakosta joutua huonoon valoon tällaisissa tapauksissa, olipa hän sitten kuinka oikeassa tahansa. Mitä enemmän selität, sen pahemmaksi se menee. Olisi ollut itsellänikin paljon selittämistä Speden Saluunan asioissa, mutta katsoin mainitusta syystä parhaaksi pitää turpani kiinni ja kärsiä nahoissani. Omaa asiaansa on siis vaikea puolustaa, mutta ystävääni Simoa ei sorreta. Olen tuntenut Simon monta vuotta ja tiedän täsmälleen, että sen ihmisystävällisempää ja vilpittömämpää miestä on turha etsiä. Ja kun on itse vilpitön, ei juuri arvaa epäillä toisiakaan. Tilintarkastajaa ei Simo arvannut käyttää ennen kuin oli liian myöhäistä. Sanonpa tässä kommenttini lopuksi sen, että joka nyt alkaa raapia tätä asiaa Simolle negatiiviseen suuntaan tuntematta tosiasioita, hän joutuu ikävään välikäteen eli käsieni väliin. Piste.» 
(Spede Pasanen)
Pasasella ja Salmisella oli lisäksi yhteinen yritys, joka rakensi vuonna 1969 Lemille Raikulimaa -nimisen tanssipaikan. Yritys epäonnistui pahasti, ja Raikulimaan purkamista alettiin suunnitella jo parin viikon päästä avajaisista.
Vuonna 1985 Spede Pasanen, Vesa-Matti Loiri, Simo Salminen ja Ere Kokkonen perustivat Nasse-Setä Oy:n. Yritys valmisti Spede Show’n hahmojen oheistuotteita. Toimitusjohtajaksi nimitettiin Salminen, hallituksen puheenjohtajana toimi Kokkonen ja jäseninä olivat Pasanen ja Loiri. Miehet lakkauttivat yrityksen vuonna 1992, kun eivät keksineet sille enää luontevaa toimintaa. Yritys oli voitollinen ja pääoma jaettiin kaikkien neljän kesken.
Salminen oli mukana 1990-luvulla Lievestuoreella sijainneessa Lasilandia-yrityksessä, jonka yhteydessä toimi ravintola ja Salmisen lasiyritys. Yritys kuitenkin ajautui myöhemmin taloudellisiin vaikeuksiin. Salminen oli ottanut liiketoimintaa varten edulliselta vaikuttanutta valuuttalainaa, joka kuitenkin osoittautui virheeksi, sillä loppuvuodesta 1991 markka devalvoitiin ja Salmisen velkamäärä kasvoi ylivoimaisen suureksi .
Yksityiselämä

Salminen oli naimisissa kahdesti. Ensimmäisen vaimonsa Marittan kanssa Salminen avioitui vuonna 1963. Tästä avioliitosta syntyi tytär Sanna. Pariskunta erosi vuonna 1989. Vuonna 1998 Salminen meni naimisiin itseään yli 25 vuotta nuoremman Päivi Ilmolahden kanssa, mutta avioliitto kesti vain vajaat kaksi vuotta.
Ystävät kuvailivat Simo Salmista positiiviseksi mieheksi, joka aisti heti, jos jollakulla on paha mieli. Vesa-Matti Loiri kuvaili Simo Salmista valoisaksi ja rakastettavaksi ihmiseksi:
»Tärkeintä hänessä on se, että höläyttää hän mitä höläyttää, hän on rakastettava ihminen: aina myönteinen, ei koskaan pahantahtoinen. Sellaista on hänen huumorinsakin. Simon kasvoilla on aina valo, eikä hän rasita muita huolillaan.» 
(Vesa-Matti Loiri)
Salmisen ystävä ja kollega Hannele Lauri sanoo Simon olleen ”käsittämättömän valoisa ja lämmin työkaveri, jonka kanssa työskennellessä omat murheet hävisivät nopeasti”.
2000-luvulla Salminen esiintyi vain harvakseltaan televisiossa ja elokuvissa, viimeisen kerran viimeisessä Uunossa 2004. Salmisen yrityksen konkurssin seurauksena osa hänen taiteilijaeläkkeestään meni ulosottoon. Lisäksi hän sairasteli vakavasti ja menetti Espoossa sijainneen vuokra-asuntonsa tulipalossa. Tulipalo syttyi, kun Salminen unohti palavan kynttilän yöpöydälle. Asunnosta oli katkaistu sähköt maksamattomien laskujen vuoksi.
MTV3 hankki Salmiselle asunnon palvelutalosta ja maksoi vuokran ensimmäiset kolme vuotta. Salminen asui Espoossa palvelutalossa, kunnes muutti edullisempaan palvelutaloon Saloon toukokuussa 2010. 2011 hän kuvaili vointiaan Iltalehden haastattelussa kuitenkin ikäänsä nähden hyväksi, eritoten kun elämä helpottui kuulokojeen ansiosta.
Viimeiset vuotensa Salminen asui Salossa sijaitsevassa vanhusten ryhmäkodissa, jossa hänellä oli käytössään yksiö. Siellä hän kuoli 2. syyskuuta 2015 sairastettuaan pitkään. Salminen on haudattu äitinsä, isänsä ja veljensä viereen Vantaan Honkanummen hautausmaalle, kortteliin 51, riville 12, hautapaikalle 323.
Tunnustuksia

Simo Salminen on saanut useita merkittäviä tunnustuksia elämäntyöstään suomalaisen viihteen ja komiikan parissa. Vuonna 1966 Salminen sai parhaan miespuolisen televisioesiintyjän Telvis-patsaan. Vuonna 1995 Simo Salmiselle myönnettiin valtion taiteilijaeläke ja 2002 viihteen Erikois-Venla mittavasta urasta. Esiintyvät Taiteilijat ry. myönsi Salmiselle Viihdetaiteen Mestarin arvonimen 2004.
27. lokakuuta 2005 järjestettiin Helsingissä Astoria-salissa Simo Salminen Stand up -gaala, jonka tarkoituksena oli kunnioittaa Salmisen elämäntyötä suomalaisen komiikan parissa. Gaalassa esiintyivät muun muassa Ismo Leikola, Krisse Salminen, Sami Hedberg ja Teemu Vesterinen. Tapahtuman yhteydessä perustettiin Simo Salmisen nimeä kantava rahasto, josta jaetaan apurahoja ja tunnustuspalkintoja stand up- koomikoille.
Salossa järjestettiin toukokuussa 2010 Salmisen kunniaksi We love Simo Salminen -konsertti, mukana oli monia tunnettuja suomalaisia esiintyjiä kuten Eino Grön, Aira Samulin, Vieno Kekkonen, Veltto Virtanen ja Erkki Liikanen. Salminen esiintyi itsekin tilaisuudessa.
Salminen sai vuonna 2014 Kultaisen Venlan elämäntyöstään televisioalalla.
Kunnianosoituksena Salmisen viihdeuralle hän sai yhdessä Spede Pasasen kanssa Härski & Sörsselson -nimikko-oluen vuonna 2017. Oluttölkissä on heidän roolihahmojensa kuvat ja olut on virolaisen Saku-panimon valmistamaa.
Diskografia > Albumit

Laulakaamme silloin (Scandia,  1975) – vanhoja iskelmiä ja kansanlauluja
Kaksi kukkopilliä (WSOY,  1975) – lastenlauluja ja -loruja
Melkein viimeistä huutoa (Xanadu,  2010)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Simo Salminen Wikimedia Commonsissa
Simo Salmisen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Ylen Elävä arkisto – Simo Salminen: Pornolaulu
Simo Salmisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Vesa-Matti Loiri muistelee Simo Salmista. (Arkistoitu – Internet Archive) Hs.fi
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva  Elonet 
Simo Salminen alias Liukas Lätkä esiintymässä.
Simo Salminen Lappeenrannassa 1969.
Svenska Finlands Lantmannabank

Svenska Finlands Lantmannabank Ab oli vuosina 1924–1933 Suomessa toiminut pankki.
Pankki perustettiin hoitamaan Suomen ruotsinkielisen väestönosan maatalousluottoja. Se syntyi tavallaan jatkamaan aiemman Lantmannabankenin tehtäviä. Lantmannabanken oli fuusioitu Liittopankkiin muutamaa vuotta aiemmin.
Svenska Finlands Lantmannabank ajautui suoritustilaan vuonna 1933. Pankin annettiin kaatua. Pohjoismaiden Yhdyspankki hoiti pankin ”hautajaiset”.
Aiheesta muualla

Pörssitiedon yhtiöesitys
Kuopion Palloseura (naiset)

| KuPS |
| --- | --- |

Koko nimi:  Kuopion Palloseura
Perustettu:  2018
Kaupunki:  Kuopio
Kenttä:  Kuopion keskuskenttä
Sarja:  Kansallinen liiga
Sarjataso:  1.
Toimitusjohtaja:  Jarmo Heiskanen
Puheenjohtaja:  Antti Haapakorva
Päävalmentaja:  Valtteri Kumpuniemi
Infobox OKNimi-testi OK: 
| Mitalit> Kansallinen Liiga  |
| --- | --- | --- |
|  Kultaa | 2021, 2022, 2023 |  |
|  Pronssia | 2020 |  |
Naisten Suomen Cup 
|  Kultaa | 2023 |  |
Kuopion Palloseura (KuPS) on kuopiolainen jalkapalloseura, jonka naisten edustusjoukkue pelaa Suomen korkeimmalla sarjatasolla Kansallisessa liigassa.
KuPS on saavuttanut Suomen mestaruuden kausilla 2021 ja 2022 sekä pronssia kaudella 2020. Naisten Suomen Cupin se on voittanut vuonna 2023.
KuPS pelaa kotiottelunsa Kuopion keskuskentällä. Joukkuetta valmentaa Valtteri Kumpuniemi ja kapteenina toimii hyökkääjä Gentjana Rochi.
Historia

Kuopion Palloseuran naisten edustusjoukkue syntyi loppuvuodesta 2018, kun Naisten Liigasta Ykköseen pudonneen Pallokissojen edustusjoukkueen toiminta ja sarjapaikka siirtyi KuPS:n alaisuuteen. KuPS sai kuitenkin kaudeksi 2019 liigapaikan täydennysmenettelyn kautta PK-35 Vantaan jäätyä ilman liigalisenssiä.
KuPS:n joukkue pelasi 2019 ensimmäisen kautensa naisten pääsarjassa (Naisten Liiga). Sijoitus oli viides (23 ottelussa tuli yhteensä 10 voittoa, 2 tasapeliä ja 11 häviötä maalierolla 36–40. Paras maalintekijä oli 12 maalilla Gentjana Rochi. KuPS pelasi myös Naisten Suomen Cupissa 2018–2019; KuPS jäi kilpailussa alkulohkovaiheeseen kahdella häviöllä 0–6 ja 0–5.
Kaudella 2020 naisten pääsarja oli nimeltään Kansallinen liiga, josta KuPS sai historiansa ensimmäisen mitalin, pronssin. Sarjassa pelattiin 18 ottelua, joista KuPS:lle tuli 10 voittoa, 3 tasapeliä ja 5 häviötä maalierolla 44–21. Sarjan maalipörssin voitti 16 maalilla KuPS:n Gentjana Rochi.
Kaudella 2021 KuPS voitti Kansallisessa liigassa kultaa. Joukkue voitti 23 ottelustaan 19, pelasi kahdesti tasan ja hävisi kaksi ottelua. Se teki 68 maalia ja päästi 16. Toiseksi sijoittunut Tikkurilan Palloseura hävisi KuPS:lle kolme pistettä. Gentjana Rochi voitti maalipörssin tehtyään 23 ottelussa 26 maalia. Silja Tuominen teki 13 maalia ja Aino Kröger 12.
Kaudella 2022 KuPS voitti Kansallisessa liigassa toisen peräkkäisen kerran kultaa. Joukkue voitti 23 ottelustaan 19, pelasi kerran tasan ja hävisi kolme ottelua. Se teki 93 maalia ja päästi 16. Toiseksi sijoittunut Helsingin Jalkapalloklubi hävisi KuPS:lle viisi pistettä. Maalipörssissä Lavdije Begolli oli 19 ottelussa tekemillään 25 maalilla ensimmäinen, Gentjana Rochi 22 maalilla toinen ja Aino Kröger 12 maalilla viides.
KuPS:n päävalmentajaksi tuli toukokuussa 2023 Pauliina Miettinen, joka korvasi sairauslomalle jääneen, joukkuetta vuodesta 2019 valmentaneen Ollipekka Ojalan. Vuoden 2023 lopussa päävalmentajana aloitti Valtteri Kumpuniemi.
KuPS saavutti vuoden 2023 Naisten Suomen Cupin mestaruuden voittamalla loppuottelussa Helsingin olympiastadionilla HJK:n 5–0. Kaudella 2023 KuPS voitti myös Suomen mestaruuden kolmannen kerran peräkkäin. Mestaruus ratkesi sarjan toiseksi viimeisellä kierroksella, kun KuPS voitti vierasottelussa FC Hongan 3–0.
Joukkue kaudella 2023

Päivitetty 17. huhtikuuta 2023
Aiheesta muualla

Naisten edustusjoukkue Kuopion Palloseuran sivustolla
| n k Naisten jalkapallon Suomen-mestarit |
| --- | --- |
Voittajat:  1971: HJK  1972: HJK  1973: HJK  1974: HJK  1975: HJK  1976: Into  1977: Into  1978: TPS  1979: HJK  1980: HJK  1981: HJK  1982: Valtti  1983: Valtti  1984: HJK  1985: KNF  1986: HJK  1987: HJK  1988: HJK  1989: PP-Futis  1990: Helsinki United  1991: HJK  1992: HJK  1993: KontU  1994: MPS  1995: HJK  1996: HJK  1997: HJK  1998: HJK  1999: HJK  2000: HJK  2001: HJK  2002: FC United  2003: MPS  2004: FC United  2005: HJK  2006: FC Honka  2007: FC Honka  2008: FC Honka  2009: Åland United  2010: PK-35 Vantaa  2011: PK-35 Vantaa  2012: PK-35 Vantaa  2013: Åland United  2014: PK-35 Vantaa  2015: PK-35 Vantaa  2016: PK-35 Vantaa  2017: FC Honka  2018: PK-35 Vantaa  2019: HJK  2020: Åland United  2021: KuPS  2022: KuPS  2023: KuPS 
| n k Kansallinen liiga |
| --- | --- |
 Hallitseva mestari: HJK
Joukkueet (2025):  HJK  HPS  JyPK  KuPS  PK-35  PK-35 Vantaa  VIFK  Åland United
Vehmaan vaakuna

Vehmaan vaakuna
Vehmaan vaakuna on Vehmaan kunnan tunnus, joka on saanut aiheensa Vehmaan keskiaikaisen kirkon suojeluspyhimyksestä Pyhästä Margaretasta, joka vaakunassa esitetään perinteisellä tavalla voittaen lohikäärmeen ristisauvallaan. Vaakuna on ainoa Suomen kunnanvaakunoista, jossa on kuvattuna lohikäärme.
Vaakunan selitys kuuluu ”kultakentässä punainen, ristisauvaa ja kirjaa pitelevä ja vihreää lohikäärmettä polkeva Pyhä Margareeta, jonka kasvot ja kädet luonnonväriä”. Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Vehmaan kunnanvaltuusto hyväksyi sen 28. marraskuuta 1957. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 19. helmikuuta 1958.
Vehmaan vaakuna sai Societas Heraldica Scandinavica -järjestön tunnustuksen vuoden pohjoismaisesta kuntavaakunasta lokakuussa 2022. SHS:n mukaan Vehmaan vaakuna edustaa hyvin keskiaikaisen symboliikkaperinteen ylläpitämistä ja käyttöä 1900-luvun kunnallisheraldiikassa.
Zürichin yliopisto

| Zürichin yliopisto> Universität Zürich |
| --- | --- |

 lat. Universitas Turicensis 
 engl. University of Zurich 
Perustettu:  1833
Tyyppi:  julkinen
Rahoitus:  Zürichin kantoni 43 %, liittovaltio 22 %
Budjetti:  1,4 mrd. Sfr. (2018)
Henkilökunta:  6 800
Opiskelijoita:  26 400 (2019)
Jatko-opiskelijoita:  5 500 (2019)
Sijainti:  Zürich ja Schlieren, Zürichin kantoni  Sveitsi
Osoite:  Rämistrasse 71, 8006 Zürich
Kampus:  3 Zürichissä ja 1 Schlierenissä: Zentrum, Irchel, Oerlikon; Schlieren
Sivusto:  www.uzh.ch
Zürichin yliopisto (saks. Universität Zürich, lat. Universitas Turicensis) on julkinen yliopisto Sveitsissä. Se on opiskelijamäärältään maan suurin yliopisto, jossa on runsaat 26 000 opiskelijaa. Yliopiston perusti Zürichin kantoni vuonna 1833. Opetus tapahtuu pääosin saksaksi.
Historiaa

Yliopisto on Euroopan ensimmäinen yliopisto, jonka on perustanut valtiollinen organisaatio – perustamisen aikaan Staat Zürich – eikä hallitsija tai kirkko.
Tiedekunnat

Zürichin yliopistossa on seitsemän tiedekuntaa:
Teologinen tiedekunta (Theologische Fakultät) on yliopiston alkuperäisiä tiedekuntia. Sen historia juontaa 1500-luvulla perustettuun reformoidun opin Schola Tigurina -kouluun. Tiedekunta on yliopiston pienin (340 opiskelijaa vuonna 2019).
Oikeustieteellinen tiedekunta (Rechtswissenschaftliche Fakultät) on perustettu vuonna 1992, jolloin oikeus- ja valtiotieteellinen tiedekunta jaettiin kahteen osaan, oikeus- ja taloustieteellisiksi tiedekunniksi.
Taloustieteellinen tiedekunta (Wirtschaftswissenschaftliche Fakultät) on perustettu vuonna 1992.
Lääketieteellinen tiedekunta (Medizinische Fakultät) on yliopiston alkuperäisiä tiedekuntia.
Eläinlääketieteellinen tiedekunta (Vetsuisse-Fakultät) perustettiin vuonna 1901. Se jatkoi vuonna 1820 perustetun Zürichin eläinlääkärikoulun toimintaa.
Filosofinen tiedekunta (Philosophische Fakultät) on yliopiston suurin tiedekunta (9 900 opiskelijaa vuonna 2019).
Matemaattis-luonnontieteellisessä tiedekunnassa (Mathematisch-naturwissenschaftliche Fakultät) opetetaan ja tutkitaan luonnontieteitä laajasti molekyylibiologiasta ympäristötieteisiin.
Opiskelijat ja henkilökunta

Vuonna 2019 yliopistossa oli 26 438 opiskelijaa. Heistä 10 448 (40 %) oli Zürichin kantonista, 11 529 (44 %) muualta Sveitsistä ja 4 461 (17 %) ulkomailta. Naispuolisia opiskelijoita oli 58 prosenttia. Suurin osa opiskeli perustutkintoja (77 %). Tohtoriopiskelijoita oli yhteensä 5 517 (21 %).
Henkilökuntaa yliopistolla oli vuonna 2019 täysaikaisiksi muutettuna 6 836 henkilötyövuotta.
Taloustietoja

Vuonna 2018 Zürichin yliopiston kulut olivat 1 416 milj. Sfr., joka on maan 12 yliopistosta toiseksi suurin summa Zürichin teknillisen korkeakoulun jälkeen. Toiminnan rahoittajat olivat Zürichin kantoni (610 milj. Sfr., 43 %), liittovaltio (318 milj. Sfr, 22 %) ja muut kantonit (158 milj. Sfr., 11 %). Runsas viidesosa tuloista (329 milj. Sfr., 23 %) tuli muualta, esimerkiksi tilaustöistä ja palvelumyynnistä.
Vertailua

Zürichin yliopisto on maailmanlaajuisissa vertailuissa 2010-luvulla tyypillisesti luokiteltu sijoille 50–100.
Nobel-voittajia

Kaikkiaan 12 Zürichin yliopiston tutkijaa, professoria, opettajaa tai opiskelijaa on saanut Nobel-palkinnon:
Peter Debye, kemianpalkinto vuonna 1936
Albert Einstein, fysiikanpalkinto vuonna 1921
Walter Rudolf Hess, lääketieteen palkinto vuonna 1949
Paul Karrer, kemianpalkinto vuonna 1937
Max von Laue, fysiikanpalkinto vuonna 1914
Theodor Mommsen, kirjallisuuspalkinto vuonna 1902
K. Alex Müller, fysiikanpalkinto vuonna 1987
Leopold Ruzicka, kemianpalkinto vuonna 1939
Wilhelm Conrad Röntgen, fysiikanpalkinto vuonna 1901
Erwin Schrödinger, fysiikanpalkinto vuonna 1933
Alfred Werner, kemianpalkinto vuonna 1913
Rolf Zinkernagel, lääketieteen palkinto vuonna 1996.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zürichin yliopisto Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut (saksaksi) (englanniksi)
Brändli, Sebastian: Universität Zürich (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan artikkeli) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS). 28.1.2013. Bern:  Stiftung HLS. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
Uatu

| Uatu |
| --- | --- |
 Uatu, Seuraaja
Luoja(t):  Stan Lee & Jack Kirby
Kustantamo:  Marvel
Ensiesiintyminen:  Fantastic Four #13 (1963)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Uatu
Status:  Aktiivinen
Ryhmäsidokset:  Seuraajat
Henkilöllisyydet:  Seuraaja
Voimat:  Kosminen Voima, joka suo hänelle miltei jumalan kaltaiset kyvyt, rajoittamattomat tieteelliset taidot, kuolemattomuus
Suhteet
Sukulaiset:  Aron (veljenpoika)
Uatu on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä kosminen puolijumala, Seuraajien rotuun kuuluva olento, joka rotunsa muinoin vannoman valan mukaisesti tarkkailee ja arkistoi aurinkokuntamme tapahtumia kehittyneen teknologiansa avulla. Koska Marvel-universumin merkittävät tapahtumat liittyvät usein supersankarien edesottamuksiin, ovat nämä joutuneet usein tekemisiin Uatun kanssa, jota sankarit useimmiten kutsuvat Seuraajaksi. Hahmon loivat Stan Lee ja Jack Kirby. Ensiesiintyminen tapahtui Fantastic Four -lehden numerossa 13 (huhtikuu 1963).
Suomessa Seuraajan ensiesiintyminen tapahtui Ihmesarjan numerossa 12 (1968).
Historia

Kuten muutkin Seuraajat, Uatu on vannonut olevansa puuttumatta toisten rotujen ja olentojen asioihin. Hän on kuitenkin rikkonut valansa useita kertoja auttaakseen ihmiskuntaa. Uatu asuu Kuun Sinisellä alueella, kriiden hylkäämässä kaupungissa. Kun Uatu kohtasi maapallon olentoja ensimmäisen kerran, hän tapasi Ihmeneloset ja rikkoi valansa ensimmäisen kerran paljastamalla olemassaolonsa ihmisille. Uatu, joka on Seuraajien standardeilla nuorekas ja kapinallinen rotunsa muihin jäseniin verrattuna, rikkoi valansa myöhemmin lukuisia kertoja. Kuuluisin näistä kerroista lienee, kun Uatu yritti estää maailmojen syöjä Galactusta saapumasta maapallolle ja lopulta antoi Ihmenelosille avaimen Galactuksen karkottamiseksi - Kaikenlopettajan.
Tämän jälkeen Uatu on säännöllisesti esiintynyt arvoituksellisena tarkkailijana Marvel-universumin seikkailuissa. Hänen tiedetään saapuvan paikalle ainoastaan suuren vaaran tai mullistuksen uhatessa, kuten Uatu teki sisällissodan alkaessa, samaten Uatu näkyi hääseremonian aikana Stormin ja Mustan Pantterin mennessä naimisiin. Uatu hymyilee poikkeuksellisesti vihkivalaa vannottaessa. Uatu on aina suhtautunut Ihmenelosiin erityisellä lämmöllä ja jopa kerran todennut Herra Fantastisen olevan kenties ainoa olento koko universumissa, jota hän voisi kutsua ystäväkseen.
Voimat ja varusteet

Uatu omaa valtavat psioniset kyvyt, kuten telepatian, kyvyn manipuloida energiaa tahdon avulla ja kyvyn luoda vakuuttavia illuusioita. Uatun yli-inhimillisen monimutkainen älykkyys antaa hänelle mahdollisuuden tarkkailla maapallon ja aurinkokuntamme tapahtumia samanaikaisesti. Uatu kykenee muuttamaan itsensä tuntemattomaksi energianmuodoksi, jonka avulla hän kykenee matkustamaan hyperavaruuden kautta paikasta toiseen säilyttäen kuitenkin samalla tietoisuutensa. Uatu kykenee myös salaperäisten "deltasäteiden" avulla pitämään itsensä kuolemattomana, mutta kykenee myös kuolemaan mikäli menettää halunsa elää.
Uatu muissa jatkumoissa

Amerikkalaisessa Earth X -tarinakokonaisuudessa (joka ei kuulu normaaliin Marvel-universumin jatkumoon) Uatu esitetään kylmänä ja nihilistisenä manipulaattorina, joka pitää itseään ylivertaisena tarkkailemiinsa ihmisiin verrattuna. Sarjassa Uatu tarkkailee maapallon supersankareita vain siksi, että maapallo kantaa sisällään celestiaalien uutta jäsentä.
Uatu muissa medioissa > Marvel Cinematic Universe

Uatu esiintyy Marvel Cinematic Universessa, ääninäyttelijänään Jeffrey Wright.
Hän teki ensiesiintymisensä Disney+-animaatiosarjassa What If...? (2021–2024), jossa häntä aluksi kutsuttiin pelkäksi Seuraajaksi (engl. The Watcher ). Hän tarkkaili eri universumeita tarkkailutasolta (engl. Obersvation Plane ) käsin, ja selostaa näiden tarinoita, joissa Marvel Cinematic Universen tapahtumat tapahtuivat eri tavalla.
Ensimmäisellä tuotantokaudella, Tohtori Strange Supreme, kiellettyjä voimia käyttävä variantti Tohtori Oudosta, oli ensimmäinen, joka pystyi havaitsemaan hänen olemassaolonsa. Strange Supreme pyysi myöhemmin katuvasti Seuraajalta apua, kun aiheutti teoillaan oman universuminsa tuhoutumisen, mutta valansa vuoksi Seuraaja kieltäytyi. Kauden lopulla, kun Ikuisuuskivet haltuunsa saanut variantti Ultronista aistii Seuraajan olemassaolon ja murtautuu todellisuuksieen keskukseen voidaakseen tuhotakseen elämän koko multiversumista, Seuraaja joutuu henkensä uhalla pakenemaan, ja rikkoo valansa kutsumalla Strange Supremen avulla Kapteeni Carterin, Tähtilordi T’Challan, Soturi-Gamoran variantin, Kuningas Killmongerin sekä Juhlija-Thorin näiden omista universumeista ryhtymään Multiversumin Vartijoiksi. Tehtävän aikana Vartijoihin liittyi myös Post-apokalyptinen Musta Leski. Ultronin voittamisen jälkeen Seuraaja palautti kaikki Vartijat omiin universumeihinsa, paitsi petollisen Kuningas Killmongerin, joka vangittiin ulottuvuuslukkoon ja jätettiin Strange Supremen vahdittavaksi, sekä Post-apokalyptisen Mustan Lesken, joka lähetettiin auttamaan toisen aikajanan Nick Furya, Steve Rogersia ja Carol Danversiä taistelemaan Lokia vastaan.
Seuraaja esiintyi Disney+-lyhytelokuvasarjan I Am Groot toisen tuotantokauden viimeisessä lyhytelokuvassa ”Groot ja suuri profetia”.
Uatu muissa medioissa > Videopelit

Uatu on yksi 140:stä hahmosta videopelissä Marvel: Ultimate Alliance. Pelissä hahmon osuudet dubbasi Phil LaMarr. Pelissä Uatu pelastaa sankarit Tohtori Doomin kuolettavilta juonilta ja kertoo, mistä pelaaja löytää esineet Tohtori Doomin tuhoamiseen. Pelin lopussa Uatu valistaa vielä pelaajaa hänen pelin aikana tekemien juoniratkaisujen vaikutuksista. Uatu on NPC-hahmo.
Aiheesta muualla

Marvel-kustantamon kotisivujen profiili Uatusta
| n k Hopeasurffari |
| --- | --- |
 Stan Lee  Jack Kirby 
Sivuhahmot:  Adam Warlock  Alicia Masters  Ihmeneloset  Nova (Frankie Raye)  Pip-peikko  Shalla-Bal  Seuraaja Uatu 
Viholliset:  Annihilus  Ego, Elävä Planeetta  Keräilijä  Kriit  Musta Veljeskunta  Ronan Syyttäjä  Skrullit  Suuri Kehittäjä  Suurmestari  Terrax  Thanos  Ylin Tajunta 
Muut mediat:  Silver Surfer (videopeli)  Silver Surfer (animaatiosarja)  Fantastic Four: Hopeasurffari (elokuva)  Fantastic Four: Rise of the Silver Surfer (videopeli) 
Uatu tarkkailemassa sisällissodan alun tapahtumia.
Uatu videopelissä Marvel: Ultimate Alliance.