stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Wrath (muusikko)
Aiheesta muualla

IRC-Galleria: Shriik
Wrath Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Tukkijoella (näytelmä)

| Tukkijoella |
| --- | --- |
Kirjoittaja:  Teuvo Pakkala
Kirjoitettu:  1896–1898
Alkuperäiskieli:  suomi
Tyylilaji:  laulunäytelmä, komedia
Kantaesitys:  13. lokakuuta 1899
Kantaesityspaikka:  Suomalainen Teatteri, Helsinki
Henkilöt
Henkilöt:  Turkka, työnjohtaja  Huotari, tukkilainen  Tolari, tukkilainen  Pietola, talonpoika  Katri, Pietolan tytär  Anni, torpparin tytär  Maija, kaupustelija  Rättäri, oikeusapumies  Poro-Pirkko, juoruakka  Pahna-Maija, juoruakka  Pölhö-Kustaa, yksinkertainen poika
Tukkijoella on Teuvo Pakkalan kirjoittama ja Oskar Merikannon säveltämä laulunäytelmä, joka sai ensi-iltansa Helsingin Suomalaisessa Teatterissa vuonna 1899. Se on Pakkalan tunnetuin teos sekä myös yksi kaikkien aikojen suosituimmista ja esitetyimmistä suomalaisista näytelmistä. Se on nykyään vuosittain lukuisten kesäteatterien ohjelmistossa, ja siitä on tehty myös kolme elokuvaversiota.
Tukkijoella aloitti suomalaisessa kirjallisuudessa niin sanotun ”tukkilaisromantiikan”, joka muutaman vuosikymmenen kuluttua levisi myös elokuviin. Näytelmän esittelemistä tukkilaisista tuli samalla niiden sisältämien maskuliinisten seikkailijahahmojen esikuvia.
Otava julkaisi Tukkijoella-näytelmän kirjana vuonna 1899. Se on mukana myös Pakkalan Kootut teokset -kokoelman neljännessä osassa.
Taustaa

Teuvo Pakkala sai näytelmän ensimmäisen kolmenäytöksisen version valmiiksi kesällä 1896, jolloin hän ilmoitti siitä kustantajalleen Alvar Renqvistille. Tuolloin Tukkipojat-nimellä kulkeneen näytelmän kirjoitustyö oli syrjäyttänyt Pakkalan uuden romaanin Pieni elämäntarina, joka ilmestyi myöhemmin vuonna 1902. Tarinan pohjana ovat Pakkalan omat kokemukset Siiponjoen uittotyömailta Kalajoella. Pakkala sai näytelmänsä lopulta valmiiksi vuonna 1898, ja se oli tarkoitus esittää Suomalaisessa Teatterissa vielä samana syksynä. Dramaturgi Jalmari Finnen mukaan se osoittautui kuitenkin niin huonoksi, että harjoitukset keskeytettiin nopeasti. Pakkala yritti tämän jälkeen muotoilla tekstiä uudelleen, mutta päätti lopulta hylätä sen kokonaan. Runoilija Larin-Kyöstille lähettämässään kirjeessä Pakkala kuvaili näytelmäänsä ”paskaksi”.
Syksyllä 1899 Suomalaisen Teatterin johtaja Kaarlo Bergbom tarttui Pakkalan näytelmään uudelleen ja päätti ottaa mukaan lauluja. Hän tilasi sanoitukset Larin-Kyöstiltä, Otto Manniselta ja Kaarle Halmeelta ja valitsi säveltäjäksi Oskar Merikannon. Näytelmä oli Suomalaisen Teatterin ohjelmistossa pelkkä välityö; koska esimerkiksi pääosan esittäjäksi valittu Kaarle Halme oli laulutaidoton, hänen roolihahmolleen ei kirjoitettu yhtään musiikkikappaletta, vaan ne menivät pääosin Huotaria esittäneelle Aleksis Rautiolle. Käsikirjoitukseen tehtiin myös muutoksia aivan ensi-iltaan saakka.
Juoni

Nelinäytöksinen laulunäytelmä kertoo pienelle paikkakunnalle saapuvasta uittoporukasta. Paikallinen suurtalonpoika Pietola, joka on hiljan jäänyt leskeksi ja menettänyt työhalunsa ja -ilonsa, inhoaa tukkilaisia. Talon tila on sellainen, että se olisi parhaiten ratkaistavissa ottamalla taloon kotivävy talon ainoan tyttären Katrin puolisoksi. Pietolaa vaivaa myös toinen ongelma: kylän uskovaiset epäilevät häntä Sysi-Pertun lesken rahojen varastamisesta. Myös vainajan vajaamielinen poika, Pölhö-Kustaa, osallistuu syytöksiin. Pietolan kolmas ongelma on Korhoselta otettu, palaneen talon uudelleenrakennukseen otettu velka, joka uhkaa mennä ulosottoon.
Pietolan tytär Katri rakastuukin tukkilaissakin työnjohtajana toimivaan Turkkaan, joka osoittautuu myös hyväksi työihmiseksi. Katrin ystävä, mökintytär Anni puolestaan rakastuu toiseen tukkilaiseen Huotariin ja kaupustelija-Maija tukkirenki Tolariin. Katriin on rakastunut myös lopulta roistoksi osoittautuva nimismiehen apulainen, rättäri. Tämä ostaa Korhoselta Pietolan velan ja kiristää Katria vaimokseen velan ulosottoon viennillä uhaten.  Erilaisten väärinkäsitysten ja kommellusten jälkeen tukkilaiset saavat rakastettunsa ja rättärin osoitetaan kavaltaneen Pölhö-Kustaan äidin rahat. Pietolan maine ja talon tulevaisuus on pelastettu. Myös mökin Anni saa takaisin talon, jonka rättärin rikoskumppani Korhonen oli kavaltanut ja Pölhö-Kustaa puolestaan pääsee Pietolan holhokiksi.
Esitykset

Näytelmän ensiesitys oli Suomalaisessa Teatterissa 13. lokakuuta 1899. Bergbom ja Finne eivät uskoneet sen menestyvän viittä iltaa enempää, mutta heidän yllätyksekseen näytelmää esitettiinkin ensimmäisen näyttämökauden aikana täydelle salille peräti 43 kertaa. Näytelmästä muodostui Suomen siihen astisen teatterihistorian suurimpia menestyksiä, vuoteen 1902 mennessä Tukkijoella oli Aleksis Kiven Kihlauksen ja Nummisuutarien jälkeen Suomalaisen Teatterin kolmanneksi suosituin näytelmä 82:lla esityskerralla.
Tukkijoella pysyi myöhemmin Kansallisteatteriksi nimensä muuttaneen teatterin ohjelmistossa lopulta vuosikausien ajan, niin että sadas esitys oli syyskuussa 1904 ja kolmassadas vuonna 1928, jolloin ensi-iltaan tuli myös näytelmän ensimmäinen elokuvasovitus. Kansallisteatteri esitti näytelmää myös kiertueillaan muualla Suomessa, ja näin se levisi nopeasti muidenkin suomalaisten teatterien ohjelmistoon. Tampereen Teatterissa se sai ensi-iltansa vuonna 1904 ja seuraavaksi Viipurin Työväen Teatterissa 1910. Virossa näytelmä tuli tunnetuksi vuonna 1915, kun Hilma Rantanen-Pylkkänen ohjasi sen Estonia-teatterissa nimellä Parvepoisid. Vuoden 1918 sisällissotaan mennessä näytelmän olivat ottaneet ohjelmistoonsa myös Suomalainen Maaseututeatteri Viipurissa, Koiton Näyttämö Helsingissä sekä Tampereen ja Jyväskylän työväenteatterit. Vuosina 1931 ja -32 näytelmää esitettiin Riiassa ja Daugavpilsissa, Latviassa (Latgales Zinas[vanhentunut linkki] sivu 4).  Ruotsinkielinen käännös Stockflötarna tuli ensi-iltaan Helsingin Svenska Teaternissa kesäkuussa 1934, mutta näytelmä ei saanut suurta suosiota ja sitä esitettiin vain viidesti.
Teatterimuseon tietokannan mukaan Tukkijoella on Suomen ammattiteattereissa ollut vuoteen 2015 mennessä ensi-illassa yhteensä 142 kertaa, joka on Nummisuutarien jälkeen toiseksi eniten. Yleisömäärillä mitattuna kyseessä on Suomen kaikkien aikojen suosituin näytelmä. Nykyään näytelmästä esitetään lähinnä Vili Auvisen vuonna 1970 sovittamaa versiota.
Kritiikki ja vaikutus Pakkalan uraan

Näytelmän saamasta suosiosta huolimatta kriitikot eivät pitäneet siitä. Ensi-illan jälkeen näytelmää moitittiin muun muassa ohuista ja sterotyyppisistä henkilökuvista, sekavasta juonesta ja osoittelevasta huumorista. Myöskään myöhemmät tutkijat eivät sille kovinkaan suurta arvostusta osoittaneet. Kirjailija Juhani Siljo laati vuonna 1917 Pakkala-tutkielman, jossa hän luonnehti henkilöhahmoja ylimalkaisiksi, eivätkä ne hänen mielestään erottuneet toisistaan. Professori Eliel Aspelin-Haapkylän mukaan näytelmän menestys ei voinut perustua sen taiteellisiin ansioihin, vaan se johtui kansanomaisesta huumorista ja esityksen vauhdikkuudesta.
Teuvo Pakkala oli Tukkijoella-näytelmän aikaan jo tunnustettu kirjailija, joka oli julkaissut muun muassa neljä kiitettyä romaania. Tukkijoen menestystä pidettiin kuitenkin Bergbomin, Mannisen ja Merikannon ansiona, josta loukkaantuneena hän päätti kirjoittaa satiirin Kauppaneuvoksen härkä (1901) osoittaakseen, ettei kyse ollut sattumasta. Uusi näytelmä sai pääosin myönteisen vastaanoton, mutta ei muodostunut läheskään Tukkijoella-näytelmän veroiseksi menestykseksi. Sen paremmin ei myöskään menestynyt Pakkalan kolmas näytelmä Meripoikia, jonka hän kirjoitti 1913. Myöhemmin Tukkijoella-näytelmän on jopa arvioitu pilanneen Pakkalan mainetta kirjailijana, koska se jätti varjoonsa hänen muun tuotantonsa.
Musiikki

Näytelmä sisältää yhteensä yksitoista Oskar Merikannon säveltämää laulua, joista suurin osa on tehty kuorolle. Tunnetuimat kappaleista ovat ”Tuulan tei”, ”Vielä niitä honkia humisee” ja ”Tukkipoika se lautallansa”. Tarinan mukaan Merikanto sävelsi ”Tuulan tein” ravintola Arkadiassa savukerasian kanteen.
Musiikki > Kappaleet

”Ei meitä surulla ruokita”
”Ikävissä”
”Moni on korpi kolkko vielä”
”Rakkaus”
”Se rakkaus”
”Tukkipoika se lautallansa”
”Tuulen henki – lemmenhenki”
”Vaikka ois maailma makea kuin hunaja”
”Vielä niitä honkia humisee”
”Voi minun nuorta sydäntäni”
”Tuulan tei”
Elokuvasovitukset

Tukkijoella-näytelmän ensimmäinen elokuvaversio oli Axel Slanguksen ja Wilho Ilmarin vuonna 1928 ohjaama mykkäelokuva. Vuonna 1937 ensi-iltaan tulleen elokuvan ohjasi Kalle Kaarna ja viimeisin versio on Roland af Hällströmin ohjaus vuodelta 1951. Niistä merkittävin on Hällströmin teos, jonka näyttävät koskenlaskukohtaukset ovat jääneet suomalaisen elokuvataiteen historiaan ja joka on ollut myös esikuvana lukuisille myöhemmille tukkilaiselokuville.
Aiheesta muualla

Tukkijoella-näytelmän alkuperäinen teksti digitoituna Project Gutenberg.
Pohjoista kirjallisuutta – Teuvo Pakkalan näytelmät Oulun kaupunginkirjasto-maakuntakirjasto.
Wise (muusikko)

| Seiji Kameyama> 亀山晴児 |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. elokuuta 1979 (ikä 45)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Wise
Laulukielet:  englanti, japani
Tyylilajit:  j-hip hop
Yhtyeet:  Teriyaki Boyz, Rip Slyme, WISE'N'SONPUB
Levy-yhtiöt:  Universal Music Group 
Aiheesta muualla
www.universal-music.co.jp/wise
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Seiji Kameyama (jap. 亀山晴児, Kameyama Seiji, s. 10. elokuuta 1979), tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Wise tai WISE on japanilainen hip hop-artisti. Hän kuuluu Rip Slyme ja Teriyaki Boyz hip hop -yhtyeisiin. Hän on kuulunut myös SONPUBin kanssa WISE'N'SONPUB -nimiseen hip hop duoon.
Diskografia > Albumit

CHILDREN OF THE SUN (2007)
LOVE QUEST (2009)
Diskografia > Singlet

ALIVE
SHINE LIKE A STAR
Thinking of you
MIRROR
ふりむかないで
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
Witchmaster (albumi)

| Witchmaster Witchmaster |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2003 Zielona Góra
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 24.53
 Levy-yhtiö: Agonia Records
Witchmasterin muut julkaisut
| Hater of Fucking Humans / Blood Bondage Flagellation 2004 | Witchmaster 2004 | Trücizna 2009 |
Witchmaster on puolalaisen black metal -yhtye Witchmasterin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2004.
Kappalelista

Never Stop the Madness – 1.24
The Eyes of Darkness Are Mirror of Cave – 2.27
Narkotic Amok – 3.50
Spiral – 1.29
Satanized and Sodomized – 2.21
Devil’s Sign – 2.13
666 Dominatrix – 1.59
Sperm Vomit – 2.35
Blood is Sweeter Than Water – 1.50
Kill the Lord of Lies – 2.50
Bloodlust – 1.55 (Venom-cover)
Kokoonpano

Bastis – laulu
Reyash – basso, laulu
Inferno – rummut
Geryon – kitarat, laulu
Aiheesta muualla

Witchmaster (albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Witchmaster Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Witchmaster
| Bastis • Reyash • Kali • BastiInferno • Shymon • Vitold • Necrosodom • Necrolucas |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Violence & Blasphemy • Masochistic Devil Worship • Witchmaster • Trücizna • Antichristus Ex Utero • Kaźń
EP:t:  Sex Drugs and Natural Selection • Śmierć
Kokoelmat:  Sex, Drugs & Satan • No Peace At All - Thrash Ör Die!
Split-albumit:  Hater of Fucking Humans / Blood Bondage Flagellation
Demot:  Thrash Ör Die! • No Peace At All • Satanik Metal
Katso myös:  Profanum • Christ Agony • Anima Damnata • Behemoth • Spinal Cord • Supreme Lord
Turvallisuuskomitea

| Turvallisuuskomitea Säkerhetskommittén |
| --- | --- |
 Turvallisuuskomitea toimii Puolustusministeriön yhteydessä Helsingin Kaartinkaupungissa.
Perustettu:  2014
Ministeriö:  Puolustusministeriö
Sijainti:  Eteläinen Makasiinikatu 8 Helsinki
Valtio:  Suomi
Pääsihteeri:  Petteri Korvala
Aiheesta muualla
Sivusto
Turvallisuuskomitea (ruots. Säkerhetskommittén, engl. The Security Committee) on Suomessa kokonaisturvallisuuden alalla toimiva varautumisen pysyvä yhteistoimintaelin ja tarvittaessa häiriötilanteissa asiantuntijaelin. Käytännössä Turvallisuuskomitea on poikkihallinnollinen yhteensovittava elin, joka toimii puolustusministeriön yhteydessä.
Turvallisuuskomitean toiminta perustuu valtioneuvoston asetukseen turvallisuuskomiteasta (77/2013). Asetus määrittää turvallisuuskomitean tehtävät ja kokoonpanon.
Historiaa > Puolustusneuvosto 1924–2000

Puolustusneuvosto oli ylin neuvoa antava ja suunnitteleva elin sekä tasavallan presidentin neuvottelukunta maanpuolustusta koskevissa asioissa (137/1957).
Historiaa > Turvallisuus- ja puolustusasiain komitea 2003–2012

Turvallisuus- ja puolustusasiain komitea (TPAK) toimi puolustusministeriön yhteydessä. Komitea avusti puolustusministeriötä sekä ulko- ja turvallisuuspoliittista ministerivaliokuntaa kokonaismaanpuolustusta koskevissa asioissa. (208/2003)
Historiaa > Turvallisuuskomitea 2013–

Valtioneuvoston periaatepäätöksessä kokonaisturvallisuudesta (5.12.2012) todetaan, että kokonaisturvallisuuteen liittyvän ennakoivan varautumisen pysyväksi yhteistoimintaelimeksi perustetaan Turvallisuuskomitea.
Merkittävämpänä muutoksena Turvallisuus- ja puolustusasiain komiteaan (TPAK) on se, että turvallisuuskomitea avustaa valtioneuvostoa ja ministeriöitä, kun taas TPAK avusti ”puolustusministeriötä sekä valtioneuvoston ulko- ja turvallisuuspoliittista ministerivaliokuntaa kokonaismaanpuolustusta koskevissa asioissa”. TPAK oli myös Turvallisuuskomiteaa suppeampi, ja rakenne pysyvien ja tilapäisten asiantuntijoiden osalta erilainen.
Kokoonpano

Turvallisuuskomitean jäseninä ovat tasavallan presidentin kanslian kansliapäällikkö, pääministerin toimikaudeksi nimitetty valtiosihteeri, ulkoministeriön, oikeusministeriön, sisäministeriön, puolustusministeriön, valtiovarainministeriön, opetus- ja kulttuuriministeriön, maa- ja metsätalousministeriön, liikenne- ja viestintäministeriön, työ- ja elinkeinoministeriön, sosiaali- ja terveysministeriön sekä ympäristöministeriön kansliapäälliköt, Rajavartiolaitoksen päällikkö, poliisiylijohtaja, pelastusylijohtaja, tullin pääjohtaja, Pääesikunnan päällikkö, Suojelupoliisin päällikkö sekä Huoltovarmuuskeskuksen toimitusjohtaja.
Valtioneuvosto voi kutsua komitean jäseniksi muitakin henkilöitä enintään neljän vuoden toimikaudeksi kerrallaan. Pysyvinä asiantuntijoina ovat Valtioneuvoston kanslian EU-asioiden valtiosihteeri sekä valtioneuvoston viestintäjohtaja. Muina asiantuntijoina toimivat vuonna 2027 huoltovarmuusneuvoston puheenjohtaja ja Suomen pelastusalan keskusjärjestön puheenjohtaja.
Turvallisuuskomitealla on puolustusministeriön yhteydessä toimiva päätoiminen sihteeristö, jossa on edustettuna monipuolisesti yhteiskunnan eri alojen varautumisen asiantuntemusta. Sihteeristö toimii suoraan puheenjohtajan johdossa ja avustaa puheenjohtajistoa ja jäseniä sekä asiantuntijoita, valmistelee komitealle kuuluvat asiat sekä panee osaltaan toimeen komitean tekemät päätökset. Turvallisuuskomitean sihteeristö toimii myös valmiuspäälliköiden ja valmiussihteereiden kokousten sihteeristönä.[lähde? ]
Vuonna 2022 Turvallisuuskomitean puheenjohtajana toimii Puolustusministeriön kansliapäällikkö Esa Pulkkinen ja varapuheenjohtajana valtiosihteeri Risto Artjoki. Turvallisuuskomitean sihteeristön pääsihteerinä toimii Petteri Korvala.
Tehtävät ja toiminta

Turvallisuuskomitealla on neljä tehtävää:
avustaa kokonaisturvallisuuden hallintaan tähtäävässä varautumisessa ja varautumisen yhteensovittamisessa;
seurata ja arvioida Suomen turvallisuus- ja puolustuspoliittisen ympäristön ja yhteiskunnan muutosten vaikutuksia kokonaisturvallisuuden järjestelyihin;
seurata hallinnon eri alojen ja tasojen toimia kokonaisturvallisuuteen liittyvien varautumisjärjestelyjen ylläpitämiseksi ja kehittämiseksi;
sovittaa tarvittaessa yhteen laajoja ja tärkeitä varautumista koskevia asiakokonaisuuksia, kuten valtakunnallisen varautuisen yhteensovittaminen sekä yhteistyömuotojen, toimintamallien, tutkimusten ja harjoitustoiminnan kehittäminen.
Komitea voi tehtävänsä toteuttamiseksi antaa lausuntoja ja tehdä aloitteita kokonaisturvallisuuteen liittyvissä asioissa ennakoivaa varautumista koskevien laajojen ja tärkeiden asiakokonaisuuksien yhteensovittamista koskevista kysymyksistä. Turvallisuuskomitea vastaa Yhteiskunnan turvallisuusstrategian laatimisesta ja sen päivittämisestä, sekä kyberturvallisuusstrategiasta, sen toimeenpano-ohjelmasta, ja niiden päivittämisestä ja tulosten seuraamisesta. Lisäksi Turvallisuuskomitea järjestää valtionhallinnon varautumis- ja valmiusharjoituksia (VALHA-harjoituksia). Turvallisuuskomitea on myös mukana hybridiuhkien määrittelyssä.
Tehtävät ja toiminta > Yhteiskunnan turvallisuusstrategia 2017

Yhteiskunnan turvallisuusstrategia 2017 on valtioneuvoston periaatepäätös, joka yhtenäistää varautumisen kansallisia periaatteita ja ohjaa hallinnonalojen varautumista.
Strategian ensimmäisessä osassa esitetään kokonaisturvallisuuden yhteistoimintamalli, jonka pohjalta Suomessa varaudutaan ja toimitaan erilaisissa häiriötilanteissa. Strategian toinen osa ohjaa valtioneuvoston hallinnonalojen varautumista.
Kokonaisturvallisuus on yhteistoimintamalli, kehys yhdessä tekemiselle. Se on kuvattu yhteiskunnan turvallisuusstrategiassa, joka kuvaa yhteiskunnan varautumisen perusperiaatteet. Yhteistoimintamallissa toimijat jakavat ja analysoivat turvallisuutta koskevaa tietoa, suunnittelevat ja harjoittelevat yhdessä. Ennakointi kuuluu tärkeänä osana varautumistyöhön: näin voidaan vastata tulevaisuuden turvallisuushaasteisiin ja ehkäistä niitä.
Yhteiskunnan turvallisuusstrategia (YTS) on laadittu laaja-alaisessa yhteistyössä kaikkien toimijoiden näkökulmat huomioiden. Kokonaisturvallisuus tehdään yhdessä viranomaisten, elinkeinoelämän, järjestöjen ja kansalaisten yhteistyönä. Strategian toimeenpanosta vastaa kukin hallinnonala osaltaan toimivaltansa mukaisesti. Toimeenpanoa seuraa ja yhteistoiminnan kehittämistä koordinoi Turvallisuuskomitea yhteistyössä ministeriöiden valmiuspäälliköiden kanssa.
Yhteiskunnan turvallisuusstrategian periaatteet kattavat varautumisen erilaisissa häiriö- tai poikkeustilanteissa. Suomalainen kokonaisturvallisuuden yhteistoimintamalli on kansainvälisesti ainutlaatuinen ja arvostettu. Strategiassa määritellään yhteiskunnan elintärkeät toiminnot eli ne perusasiat, joiden jatkuminen on pystyttävä takaamaan kaikissa olosuhteissa, kaikilla toimintatasoilla. Sen toisessa osassa linjataan valtioneuvoston ministeriöiden varautumisen tehtävät ja vastuualueet.
Turvallisuusstrategian laatimiseen ovat osallistuneet yhdessä viranomaiset, järjestöt ja elinkeinoelämän edustajat. Myös kansalaiset ovat saaneet esittää ideoitaan ja osallistua.
Tehtävät ja toiminta > Yhteiskunnan turvallisuusstrategia (2010)

Yhteiskunnan turvallisuusstrategia on valtioneuvoston joulukuussa 2010 hyväksymä periaatepäätös, joka muodostaa yhteisen varautumisen ja kriisijohtamisen perustan yhteiskunnan kaikille toimijoille. Se konkretisoi valtioneuvoston antaman turvallisuus- ja puolustuspoliittisten selontekojen tavoitteita ja periaatteita. Strategia on jatkoa vuonna 2003 laaditulle ja vuonna 2006 päivitetylle valtioneuvoston periaatepäätökselle yhteiskunnan elintärkeiden toimintojen turvaamisen strategiasta (YETT). Vuoden 2010 päivityksen yhteydessä sen nimi muutettiin asiakirjan sisältöä paremmin kuvaavaksi. Yhteiskunnan turvallisuusstrategia on laadittu yhteiskunnan elintärkeiden toimintojen turvaamisen näkökulmasta. Elintärkeät toiminnot ovat yhteiskunnalle välttämättömiä toimintakokonaisuuksia, joiden jatkuvuus on turvattava kaikissa turvallisuustilanteissa. Strategiassa määritetään:
yhteiskunnan elintärkeät toiminnot ja niiden tavoitetilat,
elintärkeitä toimintoja vaarantavat uhkamallit ja niihin liittyvät häiriötilanteet,
toimintojen turvaamisen edellyttämät ministeriöiden strategiset tehtävät,
kriisijohtamisen perusteet häiriötilanteiden hallitsemiseksi,
strategian toimeenpanon seurannan ja kehittämisen sekä
varautumisen ja kriisijohtamisen harjoittelun periaatteet.
Tehtävät ja toiminta > Kyberturvallisuusstrategia (2019)

Yhteiskunnan turvallisuudesta huolehtiminen on valtiovallan keskeisimpiä tehtäviä, ja yhteiskuntamme elintärkeät toiminnot on pystyttävä turvaamaan kaikissa tilanteissa. Suomi on tietoyhteiskuntana riippuvainen tietoverkkojen ja -järjestelmien toiminnasta ja näin ollen myös haavoittuvainen niihin kohdistuville häiriöille. Tästä keskinäisriippuvaisesta ja moninaisesta sähköisessä muodossa olevan tiedon käsittelyyn tarkoitetusta ympäristöstä on kansainvälisesti ryhdytty käyttämään termiä kybertoimintaympäristö. Kybertoimintaympäristö tulee nähdä myös mahdollisuutena ja voimavarana.
Kyberturvallisuusstrategiassa määritellään keskeiset tavoitteet ja toimintalinjat, joiden avulla vastataan kybertoimintaympäristöön kohdistuviin haasteisiin ja varmistetaan sen toimivuus. Kyberturvallisuusstrategian linjausten ja niiden toteuttamista kuvaavan kyberturvallisuusstrategian toimeenpano-ohjelman (2019) avulla Suomi kykenee kansallisesti hallitsemaan kybertoimintaympäristön tahallisia tai tahattomia haittavaikutuksia sekä vastaamaan ja toipumaan niistä. Kyberturvallisuusstrategiaprosessi on osa Yhteiskunnan turvallisuusstrategian toimeenpanoa. Kyberturvallisuusstrategia noudattaa yhteiskunnan turvallisuusstrategiassa olevia periaatteita ja määritelmiä sekä valtioneuvoston päätöstä huoltovarmuuden tavoitteista. Strategiassa kuvataan kyberturvallisuuden visio, toimintamalli ja strategiset linjaukset. Kyberturvallisuusstrategian toimeenpano-ohjelma sisältää hallinnonalojen ja toimijoiden valmisteluvastuulla olevat käytännön toimenpiteet, joilla luodaan edellytykset strategisten linjausten toteutumiseksi sekä vision kuvaamaan tavoitetilaan pääsemiseksi mukaan lukien yhdessä sovitut poikkiyhteiskunnalliset toimenpiteet.
Aiheesta muualla

Turvallisuuskomitean verkkosivut
William Langland

| William Langland |
| --- | --- |
 William Langland lasimaalauksessa.
Henkilötiedot
Syntynyt: noin 1330
Kuollut: 1380-luku
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
William Langland (noin 1330 – 1386 tai 1387[lähde? ]) oli englantilainen kirjailija, joka julkaisi 1300-luvun kuuluisan kertomarunoteoksen The Visions of Piers the Plowman (kolme versiota: 1362, 1377 ja 1392). Tiedot Langlandin omista elämänvaiheista ovat miltei olemattomat.
Langland oli saanut huolellisen teologisen sivistyksen ja siirtyi synnyinseudultaan Shropshiren kreivikunnasta Lontooseen, missä hän elätti itseään virsienlaulajana ja rukoilijana. Langlandin pääteos Visions concerning Piers the plowman on voimakas runoelma, jossa hän ivaa kaikkia säätyjä Pietari-kyntäjän kannalta. Langland ei ollut suuri taiteilija, mutta itsenäinen ja voimakas luonne, jonka vaikutus oli tuntuva, varsinkin Englannin reformaattoriin John Wycliffeen. Langlandin teosten laitoksen on toimittanut muun muassa Walter William Skeat (1886).
Runoteos on uudella englanninkielellä kirjoitettu allegorinen runo, jossa on käytetty alkusoinnullista runomittaa. Teoksessa yhdistyvät allegoria, teologia, yksinkertainen moralismi ja yhteiskunnallinen satiiri.
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta William Langland on Wikiaineistossa
Xiasinkoira

| Xiasinkoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Kiina
Määrä:  Suomessa ei yhtään
Alkuperäinen käyttö:  metsästyskoira
Nykyinen käyttö:  metsästyskoira
Muita nimityksiä:  Xiasi Quan, Bai Long Quan, Xiasi Dog
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Ulkonäkö
Paino:  10–30 kg
Säkäkorkeus:  43–51 cm
Väritys:  valkoinen
Xiasinkoira (kiin.: 下司犬; pinyin: Xiàsī quǎn), myös bai long quan, on kiinalainen koirarotu.
Ulkonäkö

Xiasinkoiralla on hoikka, lihaksikas runko, pehmeät käpälät ja voimakkaat raajat – kaikki ominaisuuksia, jotka auttavat sitä seuraamaan nopeaa ja ketterää riistaa. Pää on kookas, korvat suipot, silmät pienet ja suu leveä. Nahka näyttää punertavalta kirsun, suun ja korvien ympärillä. Rungon pituuden suhde korkeuteen on 1:1. Karvapeite on lyhyt ja valkoinen. Paino vaihtelee 10–30 kg:n välillä ja säkäkorkeus 43–51 cm:n välillä.