Helsingin historia
Ruotsin vallan aika > Vantaan Helsinki

Kuningas Kustaa Vaasa perusti Helsingin Vantaanjoen suulle Forsbyn eli Koskelan keskiaikaisen kylän paikalle 12. kesäkuuta 1550. Päivää on sittemmin alettu viettää Helsinki-päivänä. Pääasiallinen tarkoitus oli kilpailu lahden toisella puolella sijaitsevan Tallinnan kanssa, mutta motiivina oli myös ajatus saada suora kaupallinen yhteys erityisesti Venäjälle ja Alankomaihin. Kustaa Vaasan tarkoitus oli rakentaa Helsingistä Tukholman rinnalle Ruotsin valtakunnan mahtikaupunki ja idänkaupan kivijalka. Kaupungin oli pakko sijaita Suomessa, sillä idän ja lännen välistä tuottoisaa välityskauppaa ei maantieteellisistä syistä olisi voinut hallita Ruotsissa sijainneista kaupungeista käsin. Turku sijaitsi liian kaukana Venäjän kaupan reiteistä, ja Viipuriin johtanutta meriväylää pidettiin hankalana. Myöskään Porvoo ei täyttänyt purjehduskelpoisen sataman kriteerejä. Helsingin merkitys oli myös vahvasti puolustuksellinen, ja sen ajateltiin muodostavan Turun ja Viipurin kanssa kolmen rannikkokaupungin puolustusketjun. Asukkaat Helsinkiin saatiin, kun Porvoon, Tammisaaren, Rauman ja Ulvilan kaupunkien porvarit määrättiin muuttamaan uuteen kaupunkiin. Rauman ja Ulvilan porvarit olivat haluttomimpia muuttamaan etelärannikolle, jossa heidän täytyi rakentaa kauppaverkosto täysin uudelleen. Tottelemattomia raumalaisia uhattiin jopa teloituksilla.
Helsinki syntyi nopeasti ja keinotekoisesti ikään kuin kuninkaan vallankäytön luomuksena. Koskelan kylän talonpojat karkotettiin perintömailtaan pakkolunastuksilla. Vantaanjoen kahden uoman väliselle Kuninkaankartanonsaarelle perustettiin Helsingin kuninkaankartano. Alun perin saarelle oli tarkoitus rakentaa linnoitus. Sen sijaan rakennettiin puinen päärakennus ja hiljalleen myös muita talousrakennuksia.
Vielä vuonna 1548 kaupungin perustamispaikaksi oli harkittu kallioista Santahaminaa, mutta Vantaanjoen suun puolesta puhui muun muassa Erik Fleming, jonka arvostelukykyyn kuningas luotti. Santahamina hyvine meriyhteyksineen olisi ollut ihanteellisempi paikka kansainväliseen kauppaan, mutta laajentumismahdollisuudet ja yhteydet sisämaahan olivat joen varrelta paremmat. Santahaminaa olisi lisäksi ollut vaikeaa puolustaa. Kustaa Vaasa oli kaupungin lopulliseen sijaintiin tyytymätön ja koki sen sijainneen liian kaukana sisämaassa. Vantaanjoen suu sijaitsi karikkoisen Vanhankaupunginlahden pohjukassa ja oli hankala rantautumispaikka suurille purjelaivoille. Varhaisimmat suunnitelmat kaupungin uudelleensijoittamisesta lähemmäksi avomerta tehtiin Suuren Venäjän sodan aikana vuonna 1555.
Vaikka Helsinki kasvoi jo 1550-luvun lopulla jopa Turkua vilkkaammaksi satamaksi, kaupungin perustaminen ei saavuttanut toivottuja tuloksia Tallinnan kilpakumppanina Suomenlahden kaupassa. Tallinna oli edeltävien vuosisatojen aikana vakiinnuttanut asemansa kauppapaikkana Hansaliiton vaikutuksessa. Helsinki ei sen sijaan ollut valmiiksi osa laajempaa kauppakaupunkien verkostoa, johon se yritettiin kytkeä. Tallinnan saksalaisten kauppiaiden suhteet kattoivat laajasti Itämerta ja Tallinnassa oli myös entuudestaan varallisuutta, jollaista Helsingissä ei ollut. Myös Helsingin sijainti karikkoisella pohjoisella Suomenlahdella oli epäedullinen suhteessa helpommin purjehdittavaan Viron rannikkoon.
Kun Kustaa Vaasa kuoli vuonna 1560, kaupunki menetti nauttimansa kuninkaallisen suosion. Seuraavana vuonna Ruotsi valloitti Pohjois-Viron ja Tallinnan, mikä vähensi Helsingin kaavailtua tärkeyttä. Ruotsalaishallitsijat keskittyivät kohentamaan Tallinnan asemaa venäläisen Narvan kilpailijana. Helsinki köyhtyi, mutta Itämeren alueella käytyjen sotien vuoksi siitä tuli kuitenkin sotilaallinen keskus laivaston talvehtimispaikkana ja sotaväen lastauspaikkana. Kun 1500-luvun lopulla Juhana III alkoi elvyttää Porvoon kaupankäyntiä, Porvoosta tuli Helsingin merkittävin kilpailija. Asema kannattavana kaupunkina oli vaakalaudalla 1600-luvun alkupuolella.