stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Psychedelic Pill

| Psychedelic Pill Neil Young & Crazy Horse |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 30. lokakuuta 2012
 Formaatti: 2CD, 3LP, Blu-ray
 Tuottaja(t): Neil Young, John Hanlon & Mark Humphreys
 Tyylilaji: rock, hard rock, folk rock, psykedeelinen rock
 Kesto: 87.41
 Levy-yhtiö: Reprise
Listasijoitukset
  18. (44/2012)
Neil Youngin muut julkaisut
| Americana 2012 | Psychedelic Pill 2012 | Live at the Cellar Door 2013 |
Crazy Horsen muut julkaisut
| Americana 2012 | Psychedelic Pill 2012 |   |
Psychedelic Pill on Neil Youngin vuonna 2012 julkaistu albumi. Albumi on julkaistu kahdella CD-levyllä ja kolmella LP-levyllä. Psychedelic Pill on toinen vuoden 2012 aikana julkaistu Youngin ja Crazy Horse -yhtyeen yhteistyössä tekemä julkaisu albumin Americana kanssa. Edellinen täysin uusia kappaleita sisältänyt Youngin ja Crazy Horsen julkaisu oli albumi Greendale vuodelta 2003.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Neil Young.
Kappaleet > CD 1

Driftin' Back – 27.37
Psychedelic Pill – 3.28
Ramada Inn – 16.50
Born in Ontario – 3.49
Kappaleet > CD 2

Twisted Road – 3.29
She's Always Dancing – 8.33
For the Love of Man – 4.14
Walk Like a Giant – 16.29
Psychedelic Pill – 3.12 (Alternate Mix)
Kokoonpano

Neil Young – kitara, laulu, harmoni, vihellys
Frank Sampedro – kitara, laulu
Billy Talbot – bassokitara, laulu
Ralph Molina – rummut, laulu
Dan Greco – tamburiini, kellot
Arviot

Allmusic:
Rolling Stone:
Soundi:
Aiheesta muualla

Psychedelic Pill discogs.com -sivustolla.
Peter Simons

Peter Simons voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Peter Simons, belgialainen elokuvaohjaaja
Peter Simons, brittiläinen filosofian professori
Peter Simons, kanadalainen liikemies
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Peter Simons”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Pravieniškės

Pravieniškėsin rautatieasema
Pravieniškės on kylä Kaišiadorysin kunnallispiirissä, Kaunasin läänissä, keskisessä Liettuassa. Vuonna 2001 kylässä asui 562 asukasta.
Kylän sijainti kartalla
Poŭthĭsăt

| Poŭthĭsăt ពោធិ៍សាត់ |
| --- | --- |
 Sompove Meas -saari
 Poŭthĭsăt
 Koordinaatit: 12°32′N, 103°55′E 
Valtio:  Kambodža
Maakunta:  Poŭthĭsăt
Piirikunta:  Sampov Meas
Väkiluku (2008):  25 650
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pursat eli Poŭthĭsăt on kaupunki Kambodžan keskiosassa. Vuonna 2008 siellä oli 25 650 asukasta.
Kaupunki tunnetaan marmoria kaivertavista käsityöläisistä ja appelsiineista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Poŭthĭsăt Wikimedia Commonsissa
Tuija Parvikko

Tuija Parvikko on suomalainen poliittisen ajattelun ja teorian tutkija. 1980-luvulla Parvikko oli tuomassa Suomeen italialaisessa ja ranskalaisessa feminismissä vaikuttanutta Luce Irigarayn radikaalia sukupuolieron teoriaa. Hänen ensimmäiset teoksensa ja artikkelinsa käsittelivätkin italialaista feminismiä. Väitöskirjan hän kuitenkin teki Hannah Arendtin poliittisesta ajattelusta ja väiteltyään vuonna 1996 Parvikko on jatkanut tutkimuksiaan poliittisesta ajattelusta keskittyen poliittisen arviointikyvyn ja muistin politiikan teemoihin.
Parvikko on toiminut kolumnistina ja kriitikkona muun muassa Helsingin Sanomiin, Kansan Uutisiin ja Tampereen yliopiston Aikalaiseen. Hän on toiminut valtio-opin yliassistenttina, akatemiatutkijana ja apurahatutkijana Jyväskylän yliopiston historian ja etnologian laitoksella.
Teoksia

Henkilökohtainen on poliittista. Italialaisen feministiliikkeen statu nascenti pyrkimyksenä uuteen naisten väliseen poliittiseen kulttuuriin. Jyväskylä: Jyväskylän yliopiston ylioppilaskunta, 1986.
Luce Irigaray ja miehisen diskurssin kieltämä sukupuoliero. Helsinki: Sosiaali- ja terveysministeriö, 1993.
Responsibility of the pariah. The impact of Bernard Lazare on Arendt’s conception of political action and judgement in extreme situations. Jyväskylä: Sophi, 1996. (englanniksi)
Aiheesta muualla

Tuija Parvikon esittely Helsingin Sanomien sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive).
Tuija Parvikon kirjoituksia niin & näin -lehdessä.
USS Osage (1863)

| USS Osage |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  James B. Eads Union Iron Works, Carondelet, Montana
Laskettu vesille:  13. tammikuuta 1863
Palveluskäyttöön:  10. heinäkuuta 1863
Tekniset tiedot
Uppouma:  523 t
Pituus:  54,86 m
Leveys:  13,72 m
Syväys:  1,37 m
Nopeus:  7,5 solmua
Miehistöä:  100
Aseistus
Aseistus:  2 × Dahlgren SB 11″ -tykkiä
USS Osage oli Yhdysvaltain laivaston yksitorninen Neosho-luokan jokimonitori.
Valmistus

Alus tilattiin James B. Eadsilta Union Iron Worksiltä Carondeletistä Montanasta. Alus laskettiin vesille 13. tammikuuta 1863 ja otettiin palvelukseen 10. heinäkuuta Cairossa Illinoisissa virkaatekevänä päällikkönään Joseph P. Couthany.
Palvelus

Alus lähti Cairosta partiomatkalle Red Riverille ja osallistui retkiin Black ja Wachita joille 29. helmikuuta - 5. maaliskuuta 1864. Lisäksi alus osallistui 12. maaliskuuta  - 22. toukokuuta retkeen ylös Red Riveriä aina Alexandriaan Louisianaan, minkä aikana se osallistui 14. maaliskuuta Fort De Russyn valtaukseen.
Alus siirrettiin 1. helmikuuta 1865 West Gulfin saartolaivueeseen, jonka mukana se osallistui 28. maaliskuuta hyökkäykseen Sapnish Fortiin Mobilessa Alabamassa. Seuraavana päivänä alus upposi osuttuaan torpedoon Blakely Riverillä Alabamassa. Hylky nostettiin ja myytiin huutokaupalla New Orleansissa 22. marraskuuta 1867.
Pohjois-Korean kansalliskirjasto

| Pohjois-Korean kansalliskirjasto>  |
| --- | --- |

Sijainti:  Grand People's Study House DPRK, P.O. Box 200, Pjongjang, Central District, Pohjois-Korea
Tyyppi:  kansalliskirjasto ja oppimiskeskus
Perustettu:  huhtikuu 1982 (nykyinen rakennus)
Johtaja:  Choi Heui Jung
Työntekijöitä:  900, joista 150 täyspäiväistä kouluttajaa
Pohjois-Korean kansalliskirjasto, viralliselta nimeltään Suuri kansan opintopalatsi (oppimistalo) (kor. 인민대학습당,  Inmin Daehak Seupdang, engl. Grand People's Study House) on Pohjois-Korean pääkaupungissa Pjongjangissa toimiva kansalliskirjasto ja oppimiskeskus.  Kirjaston johtajana toimii kuraattori Choi Heui Jung.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pohjois-Korean kansalliskirjasto Wikimedia Commonsissa
Grand People's Study House. Library in Pyongyang (englanniksi)  (lonelyplanet.com)
360 asteen näkymä kirjastopalatsin aulaan (dprk360.com)
Poŭthĭsăt (maakunta)

Maakunnan sijainti kartalla
Poŭthĭsăt tai Pursat (khmeriksi ខេតុពោសាត់) on yksi Kambodžan 24 maakunnasta. Se sijaitsee maan länsiosassa Tônlé Sab -järven rannalla. Lännessä sillä on rajaa Thaimaan kanssa. Maakunnan pääkaupunki on noin 26 000 asukkaan Poŭthĭsăt, joka sijaitsee 170 kilometriä maan pääkaupungista Phnom Penhistä luoteeseen. Maakunta on pinta-alaltaan Kambodžan neljänneksi suurin (12 692 km2), ja sen asukasluku oli vuoden 2008 väestönlaskennassa 397 107. Poŭthĭsăt jakaantuu kuuteen piirikuntaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Poŭthĭsăt (maakunta) Wikimedia Commonsissa
Kambodžan maakunnat
| --- | --- |
Maakunnat:   Bântéay Méancheăy   Băt Dâmbâng   Kâmpóng Cham  Kâmpóng Chhnăng   Kâmpóng Spœ   Kâmpóng Thum   Kâmpôt  Kândal   Kaôh Kông   Krâchéh  Môndôl Kiri  Ŏtâr Méancheăy  Preăh Vihéar  Poŭthĭsăt   Prey Vêng  Rôtanak Kiri   Siĕm Réab  Stŏeng Trêng  Svay Riĕng   Takêv 
Maakuntatasoiset kunnat:   Kêb  Pailĭn  Phnom Penh  Sihanoukville
Pikkola

Pikkola on Kangasalan osa-alue ja kylä. Siellä sijaitsee Kirkkoharjun näkötorni, Kirkkoharjun koulu, Kangasalan kirkko, Kangasalan jäähalli, Kangasalan lukio ja Pikkolan koulu.
Požega

| Požega |
| --- | --- |
 Näkymää Požegasta
 Požega
 Koordinaatit: 45°20′0″N, 17°41′0″E 
Valtio:   Kroatia
Piirikunta:  Požega-Slavonia
Hallinto:  
 – Pormestari:  Zdravko Ronko
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  133 km²
Korkeus:  155 m
Väkiluku (2018):  23 572
 – Väestötiheys:  177 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  34000
Suuntanumero(t):  +385 34
 
 www.pakrac.hr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Požega (unk. Pozsega) on kaupunki Kroatiassa Slavonian alueella. Kaupungin asukasluku oli noin 19 500 vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan. Kunnassa puolestaan oli noin 23 600 asukasta vuoden 2018 arvioiden mukaan. Požega on Požega-Slavonian piirikunnan keskus. Kaupungista on hyvät kulkuyhteydet muihin Kroatian kaupunkeihin.
Ystävyyskaupungit

Yokneam, Israel
Požegan linnoitus ja kaupunki 1700-luvulla.
Pulkkisenmatala

Pulkkisenmatala
| --- | --- |
Sijainti:  65°05.856′N, 025°21.887′E, Oulu Pohjois-Pohjanmaa Suomi
Vesialue:  Kuivasmeri
Merialue:  Perämeri
| --- | --- |
Asukasluku:  asumaton
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Pulkkisenmatala on pieni asumaton saari Kuivasmeren pohjoisosassa Perämerellä. Saari sijaitsee Oulun kaupungin vesialueella Herukan ja Kellon kaupunginosien rajalla (entisellä Oulun ja Haukiputaan kunnanrajalla) Kalimeenojan suulta etelään, Rapakarin ja Pateniemen sahan entisen sataman välisellä alueella. Saarta ympäröivä vesialue on pohjoisessa varsin matala, mutta eteläpuolella syvenee pian 6–8 metriin. Saarelta on matkaa Kellon Kraaseliin noin 700 metriä. Alueella pesii ja ruokailee runsaasti vesilintuja.
Oulun luonto
| --- | --- |
Järvet:   Ahmasjärvi  Heikkilänjärvi  Huutilampi  Iso Seluskanjärvi  Iso Uumajärvi  Iso-Vuotunki  Jolosjärvi  Juopulinjärvi  Jäälinjärvi  Kalimeenlampi  Karahkanjärvi  Kivijärvi  Kuivasjärvi  Lavajärvi  Lylyjärvi  Lämsänjärvi  Mannisenjärvi  Mikanlampi  Niilesjärvi  Papinjärvi  Pyykösjärvi  Tervalampi  Vaaralampi  Karahkan Valkiainen  Jokikokon Valkiainen  Valkiaisjärvi  Vepsänjärvi  Vähä-Vuotunki 
Luonto:   Isokankaan luonnonsuojelualue  Hirvisuon soidensuojelualue  Letonniemi  Pilpasuo  Tuiranpuisto  Heinätorin puisto  Isokankaan luonnonsuojelualue  Hirvisuon soidensuojelualue  Hollihaan puisto  Hupisaaret  Kaupunginojan puistovyöhyke  Letonniemi  Pilpasuo  Tuiranpuisto  Äimäraution siirtolapuutarha 
Saaret:   Elba  Hermannit  Hietasaari  Kahvankari  Kellon Kraaseli  Kirkkosaari  Korkiakari  Kääriänsaari  Laitakari  Pulkkisenmatala  Riitankari  Runniletto  Saapaskari  Selkäkari eli Piispanletto  Varjakansaari  Vihreäsaari 
Virtavedet:   Aittokoski  Iijoki  Jolosjoki  Juopulinkoski  Kalimeenoja  Kiiminkijoki  Koitelinkoski  Kuivasoja  Martimojoki  Nuorittajoki  Oulujoki  Siuruanjoki  Vepsänjoki  Sanginjoki
Peter Sjölund

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 12. joulukuuta 1980 (ikä 43)
Syntymäpaikka:  Finström, Suomi
Pelipaikka: keskikenttä/hyökkääjä
Pituus: 181 cm
Junioriseurat
: IFFK
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
|  2000-2008 | IK Sirius IFK Mariehamn |  147 (25) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 25. maaliskuuta 2008.
Peter Sjölund (s. 12. joulukuuta 1980 Finström) on suomalainen jalkapalloilija. Hän on viimeksi edustanut ahvenanmaalaista IFK Mariehamnia kaudella 2008. Hän on pelannut 52 Veikkausliigaottelua, joissa on syntynyt 6 maalia.
Sjölund on pelannut myös yhden nuorten maaottelun. Hänen veljensä on Djurgårdens IF -seuraa edustava Daniel Sjölund.
Aiheesta muualla

Sjölund IFK Mariehamnin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Sjölund Veikkausliigan sivuilla
Puistokoulu

| Puistokoulu> Liisanpuiston koulu Kalevanpuiston koulu |
| --- | --- |

Sijainti:  Kaleva, Kalevanharju, Kauppi, Takahuhti Tampere
Tyyppi:  Erityiskoulu
Perustettu:  2013
Rehtori:  Tuila Saarentaus
Luokat:  32
Oppilaita:  yhteensä 234
Verkkosivut
Liisanpuiston koulutalo
Puistokoulu on vuonna 2013 perustettu Tampereella sijaitseva erityiskoulu, joka toimii neljässä koulurakennuksessa:
Kalevanpuiston koulutalossa Kalevanharjulla, Koivikkopuiston koulutalossa Kaupissa, Saukonpuiston koulutalossa Kalevassa ja Varsapuiston koulutalossa Takahuhdissa.
Koulu perustettiin elokuussa 2013 yhdistämällä hallinnollisesti Liisanpuiston ja Kalevanpuiston koulut.
Liisanpuiston koulu siirtyi väistötiloihin syksyllä 2017 rakennuksessa todettujen sisäilmaongelmien vuoksi, ja samaan aikaan loppui samassa yhteydessä olleen terveysaseman toiminta. Rakennukset purettiin syksyn 2019 aikana, ja tontille rakennettavat uudet koulutilat on tarkoitus saada käyttöön vuoden 2023 alussa. Tuleva koulu muodostaa yhdessä Sammon koulun kanssa Sammon kampuksen. Purettu koulutalo oli rakennettu vuonna 1976 ja sitä oli laajennettu kahdesti vuosina 1983 ja 1997.
Aiheesta muualla

Puistokoulun kotisivut
Pohjoisen noidat

| Pohjoisen noidat Oikeus ja totuus 1600-luvun Ruotsissa ja Suomessa |
| --- | --- |

Kirjailija:  Mirkka Lappalainen
Kansitaiteilija:  Päivi Puustinen
Kieli:  suomi
Genre:  tietokirjallisuus
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  2018
Ulkoasu:  sid.
Sivumäärä:  317 sivua
ISBN:  978-951-1-31255-0
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Pohjoisen noidat – Oikeus ja totuus 1600-luvun Ruotsissa ja Suomessa on historiateos, jonka on kirjoittanut historiantutkija Mirkka Lappalainen. Teos perustuu tekijän väitöskirjaan. Se on ilmestynyt 2018, ja sen on kustantanut Otava. Lappalainen kuvaa 1600-luvun lopulla Ruotsissa roihahtaneita noitavainoja, joissa tuomittiin syyttömiä ihmisiä kuolemaan. Teos kertoo myös suomalaisten noitien maailmasta, tosin noitavainoja ei Manner-Suomessa ollut.
Teos on saanut vuonna 2018 Kanava-palkinnon.
Lappalainen tähdentää, että noituus on hyvän vastakohta, ”pahuuden synonyymi”, pahantahtoista vaikuttamista. Sen pari ei ole taikuus vaan hulluus, ja taustalla on harhoja, sairautta, alkoholismia ja väkivaltaa. Hän muistuttaa, että kirkko tai valtio instituutiona ei ollut noitavainojen järjestäjä, vaan takana oli tavallisten ihmisten keskuudessa levinnyt massahysteria.
Lappalaisen mukaan noituuden tutkimus on viime vuosikymmeninä syventynyt ja rikastunut, ja uuden ajan alun maailmankuvaa on alettu ymmärtää paremmin. Hän pohtii syitä ja taustoja sille, miksi voimakas noitavainojen aalto syntyi juuri 1600-luvulla. Monien tuomioiden takana oli suomalainen Lorentz Creutz, joka totuuskomission johtajana tuomitsi poltettavaksi yli kaksikymmentä ihmistä.
Arviot

Virpi Alanen nostaa arviossaan Suomen Kuvalehdessä esille Lappalaisen esittämän yhtäläisyyden nykyaikaan: ”Kun yhteiskunta kuohuu ja maailman tilanne on epävakaa, pelko ja viha antavat yhä aineksia huhuille ja vaikuttavat ihmisten käsityksiin.” Alanen huomauttaa, että Lappalainen hyödyntää kaunokirjallisuuden ja elokuvan outouden lumoa koukuttavasti ja värikkäästi mutta pitää kuitenkin tiukasti kiinni tieteellisestä tiedosta.
Puistokäenrieska

| Puistokäenrieska |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Liliales
Heimo::  Liljakasvit Liliaceae
Suku::  Käenrieskat Gagea
Laji::  pratensis
Kaksiosainen nimi
 Gagea pratensis  (Pers.) Dumort. 
Katso myös
   Puistokäenrieska Wikispeciesissä   Puistokäenrieska Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Puistokäenrieska (Gagea pratensis) on käenrieskoihin kuuluva pieni liljakasvi, jota esiintyy Euroopassa. Sen sipulit kasvavat kahden tai kolmen ryhminä. Haaraton varsi on 5–20 senttimetriä ja litteä aluslehti 10–25 senttimetriä pitkä. Sarjakukinto koostuu kahdesta kuuteen kukasta, joiden tylpähkökärkiset kehälehdet ovat keltaisia. Puistokäenrieska muistuttaa isokäenrieskaa (Gagea lutea).
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Puistokäenrieska (Gagea pratensis)
Kasviatlas 2022: Puistokäenrieskan (Gagea pratensis) levinneisyys Suomessa.
Pohjolan kasvien pauloissa: Gagea pratensis - puistokäenrieska
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Gagea pratensis (englanniksi)
Ulvila keskiajalla

Ulvilan keskiaikainen kirkko.
Keskiajalla Ulvila kasvoi maanviljelytaitojen kehittyessä ja asutuksen levitessä Kokemäen suunnasta Ulvilaan. Ensimmäisenä syntyi Haistilan kylä noin 1200-luvulla. Haistila-niminen kylä on myös Kokemäellä, joten väki saattoi olla kotoisin sieltä. Vaikka uudisasutus sitkeämmille saviseuduille tuli rauta-auran myötä mahdolliseksi, oli Kokemäenjoen suiston asutus osin vierasperäistä. Visbyn ja muiden kaupunkien hansakauppiaat tarvitsivat sataman ja tukikohdan, jollaisen harvaan asuttu Ulvilan seutu tarjosi.
Suistossa ei 1100-luvulla luultavasti ollut maataloja, mutta 1200-luvulla tilanne saattoi jo muuttua. Asiakirjoja 1200-luvulta ei ole jäljellä, mutta jo 1300-luvun dokumentit kertovat vilkkaasta toimeliaisuudesta. Uudet asukkaat ja kokemäkiset ratkoivat lukuisia kiistojaan käräjillä, kun nautintaoikeuksista, kalastamojen hallinnasta ja kylien rajoista käytiin uusjakoa. Myös Ruotsin kuningas otti kantaa kiistoihin ja päätti uusista käytänteistä kokemäkeläisten tappioksi. Hiljalleen kokemäkeläisten vaikutusvalta ja hallinta suiston ja sen yläpuolisilla alueilla siirtyi uudisasukkaille näiden elämisen edellytyksiä vahvistamaan.
Ulvilan kirkot

Ulvilan kirkon eli Pyhän Olavin kirkon rakentamisen alkuvaiheita ei tiedetä kovin tarkasti. Nykyään kirkko on Ulvilan ainoa säilynyt keskiaikainen rakennus, mutta on epäselvää, rakennettiinko nykyinen kirkko jo 1300-luvulla[lähde? ]. Kuitenkin vuoden 1311 kirjeessään piispa Ragvald vaati kirkon rakentamista Liikistöön. Rakentamisen rahoitus on ratkaistu osittain aneiden myynnillä, mikä Ragvaldin kirjeestä käynee ilmi. Paikalle on ilmeisesti rakennettu väliaikainen puukappeli, jonka ympäristö palveli myös hautausmaana. Vuonna 1332 piispa Pentti antaa luvan kirkon rakentamiseen, mikä kertonee varainkeruun onnistumisesta. Molemmat piispat kirjoittivat Liikisten saaresta kirkon paikkana, mutta nykyinen kirkko sijaitsee Saarenluodon vieressä. Kun piispa Hemming vuonna 1347 kirjoittaa uuden Ulvilan hautausmaan vihkimisestä, käy kirjeiden sisältö ristiriitaiseksi. Onko kirkko rakennettu alkujaan Saarenluodon viereen vai siirrettiinkö se sinne vasta myöhemmin? Hemmingin kirjeessä oli kirkon nimi vaihtunut Liikisten kirkosta Ulvilan kirkoksi, joka tuli samalla perustetun kauppalan nimeksikin. Kirkon lopullista valmistumisaikaa ei tiedetä, mutta vielä vuonna 1350 hanke vaati piispojen huomiota. Vuonna 1352 Ulvilan seurakunta mainitaan regaalisena kirkkopitäjänä. Vuonna 1412 kirjoitti Klaus Fleming Ulvilan kirkosta ”kirkkosaarena joen suussa”. Dendrokronologinen tutkimus ajoittaa nykyisen kirkon 1480-luvulle. Toisaalta kirkon perustusten vierestä löydettiin vuonna 2005 rahakätkö, jonka kolikot ovat 1360–1380-luvuilta.[lähde? ]
Perimätiedon mukaan Ulvilassa sijaitsi 1200–1300-luvuilla Liikistön kirkon lisäksi myös toinen kirkko. Tämä kirkko oli ylempänä joella, nykyään Nakkilaan kuuluvassa Anolan Kirkkosaaressa. Siitä ei ole jäljellä näkyviä jäännöksiä.
Jalmari Jaakkola kirjoittaa että nimi Ulvila tuli käyttöön Liikkistön tilalle, kun kirkon pyhimykseksi tuli pyhä Olavi.
Uudet kylät

Markkinapaikka keräsi ympärilleen paljon väkeä, mutta viljelevän asutustoiminnan kehitys vaati maakaaren hyväksymistä. Useimmissa kylissä asuttiin 1400-luvulla, mutta kauempana olevat kylät oli perustettu viimeistään 1500-luvulle tultaessa. Ulvilan kylistä Viikkala, Lautila, Leistilä, Masia, Ruskeala ja Haistila lienevät alkujaan olleet suomalaisen oikeuden kyliä, mutta 1300-luvun jälkeen syntyneet uudet kylät tulivat ruotsalaisen oikeuden piiriin. Myös suomalaisen oikeuden kylien pilkkominen siirsi uudet kylät ruotsalaisen oikeuden piiriin. Uudet asukkaat olivat uudisasukkaita ulkomailta, muualta Suomesta tai kokemäkeläisiä. Tilojen ja asukkien nimet kuuluivat mahdollisesti kauppiaille tai Ruotsista ja Gotlannista tulleille. Osa omistajien nimistä oli suomalaisten nimiä, jotka ruotsinnettiin asiakirjoihin.
Turun piispalla oli omistusoikeus Liikistön ja Anolan kalavesiin ja rantoihin. Alueita hoitaneet lampuodit lienevät olleet ruotsalaisia. Kuitenkin jo 1400-luvulla kylät olivat alkaneet suomalaistua, mikä on todettavissa kyläläisten nimien perusteella.[lähde? ]
Kaupankäynti

Liikisten saaren markkinat kilpailivat alusta alkaen Kokemäen kauppapaikan kanssa. Sataman hallinta joen suistossa merkitsi kilpailuetua, mutta Kokemäellä oli kaupan pääasiallinen hallintaoikeus. Hansaliiton vaikutusvallan kasvu nakersi Kokemäen kauppalan etuja. Kuten säilyneistä asiakirjoista voidaan todeta, on vuoden 1344 Gertudin kiltatuvan tilaisuudessa pidetyssä puheessa puhuteltu väkeä ”kirkkoherraksi, kaupunkilaisiksi ja seurakuntalaisiksi”, olisi Ulvila muutettu kauppalaksi. Kauppalaksi nimeäminen tapahtui mahdollisesti 1330-luvulla. Kaupunki pormestareineen se ei vielä ollut, sillä Ulvila oli vielä voudin alaisuudessa. Varsinaiset kaupunkioikeudet Ulvilalle myönsi Ruotsin kuningas Albrekt Mecklenburgilainen vasta 7. helmikuuta 1365. Alueella sijainnutta maalaiskylää lienee nimitetty jo pian tämän jälkeen Vanhaksikyläksi, vaikka nimi Gammelby siirtyikin asiakirjoihin vasta kaupungin häviämisen jälkeen.[lähde? ]
Ulvilalaisten painostus kokemäkeläisiä kohtaan tuotti tulosta vuonna 1347. Lammaisten kalastusoikeuksien saamisen lisäksi ulvilalaisille myönnettiin vielä yksinoikeus käydä kauppaa Kokemäellä kevätmarkkinoilla. Keväällä tammikuun 13. päivästä alkaen pääsiäiseen asti käytiin Kokemäen kauppalassa markkinoita, jonne nyt myös ulvilalaiset saivat tulla myymään tuotteitaan. Rajoittavana ehtona oli, etteivät kuninkaan verotulot saaneet rinnakkaiselosta vähentyä.
Ulvila ei kuitenkaan päässyt kehittymään, sillä kaupungilla ei ollut tapulioikeuksia. Kauppaa saatiin käydä vain Tukholman ja Turun kanssa eivätkä sisämaan talonpojat ja metsästäjät asioineet yksinomaan Ulvilan porvareiden kanssa. Kaupungin porvaristo ruotsalaistui saksalaisten muuttaessa pois. Vasta 1400-luvun lopulla Ulvila sai vapaan purjehdusoikeuden, mutta tämän hyöty jäi rajalliseksi, sillä aika oli sotaisaa ja rauhatonta.[lähde? ]
Pohjoisen maanpuolustusalueen esikunta

| Pohjoisen maanpuolustusalueen esikunta |
| --- | --- |

Toiminnassa:  1993–2007
Valtio:   Suomi
Puolustushaarat:  maavoimat
Rooli:  esikunta
Osa joukkoa:  Suomen puolustusvoimat
Tukikohta:  Oulu
Marssi:  Suomalaisen ratsuväen marssi 30-vuotisessa sodassa (ilman merkkisoittoa)
Vuosipäivät:  4. kesäkuuta
Pohjoisen maanpuolustusalueen esikunta (PMPAE) oli Suomen puolustusvoimien pääesikunnan alainen aluehallintoviranomainen tehtävänään koordinoida ja ohjata maanpuolustusalueen toimintaa ja sen henkilöstön ja määrärahojen käyttöä. Se oli Pohjoisen maanpuolustusalueen komentajan johtoesikuntana. Esikunta muodostettiin 1. tammikuuta 1993 Oulussa Pohjois-Suomen sotilasläänin esikunnasta ja lakkautettiin 31. joulukuuta 2007.
Esikunta oli alun perin Oulun kasarmialueella Intiössä, mutta se siirrettiin 5. huhtikuuta 2007 Vanhaan Hiukkavaaraan.
Komentajat

Esikuntaa johti esikuntapäällikkö, jossa tehtävässä olivat:
eversti Tauno Ylänne 1993–1994
eversti Juhani Tyynelä 1994–2000
prikaatikenraali Pertti Puonti 2000–2002
prikaatikenraali Antti Lankinen 2002–2004
prikaatikenraali Paavo Kiljunen 2004–2005
eversti Vesa Tervo 2005–2007