stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Matti Rutanen

Taiteen reunoilla
Suuntaukset
Art brut | Fantastinen realismi | Graffiti | ITE-taide | Kansantaide | Naivismi | Outsider-taide | Primitivismi | Visionaarinen taide
Tekijöitä Suomesta
Aleksanteri Ahola-Valo | Andreas Alariesto | Annukka Grönlund | Martti Innanen | Einari Junttila | Arto Ali-Eskola | Edvin Hevonkoski | Enni Id | Aleksandra Ionowa | Alice Kaira | Matias Keskinen | Nikolai Lehto | Jussi Löf | Kalervo Palsa | Matti Rutanen | Veijo Rönkkönen | Ilmari Salminen | Olli Seppänen | Kaarina Staudinger-Loppukaarre | Vihtori Storck | Ilkka Juhani Takalo-Eskola | Heikki Tuomela | Ensio Tuppurainen | Sigurd Wettenhovi-Aspa
Tekijöitä ulkomailta
William Blake | Aleksanteri Ahola-Valo | Banksy | Jean-Michel Basquiat | Hieronymus Bosch | Salvador Dalí | Jean Dubuffet  | Max Ernst | H. R. Giger | Alex Grey | Keith Haring | Edward Hicks | Frida Kahlo | Theodor Kittelsen | Mati Klarwein | Paul Kondas | Séraphine Louis | Gustave Moreau | Grandma Moses | Niko Pirosmani | Maria Primatšenko | Henri Rousseau
Matti Rutanen eli Rutas-Matti (22. helmikuuta 1888 Hankasalmi – 6. lokakuuta 1964 Jyväskylä) oli Saarijärven Mahlulla 1930-1960-luvuilla vaikuttanut ITE-taiteilija.
Matti Rutanen syntyi 22.2.1888 Hankasalmella torppari Carl (Kalle) Juhonpoika Rutaselle ja Matilda Rutaselle. Kotoaan hän lähti 12-vuotiaana ja toimi vuosia sekalaisissa työtehtävissä. Hänen kerrotaan työskennelleen muun muassa Jyväskylässä aseseppänä. Sisällissotaan Rutanen osallistui valkoisten puolella.
Matti Rutasen Maapallopatsas eli Mahlun Maapallopatsas valmistui vuonna 1955 Mahlun kylälle Saarijärvelle.
.
Sodan jälkeen hän asettui Saarijärven Mahlulle asesepäksi ja kalastajaksi. Vuonna 1937 hän sai kertomuksiensa mukaan näyn, jossa Jumala vaati häntä rakentamaan kunniakseen patsaan. Maapallopatsaan varsinainen rakentaminen alkoi vuonna 1950. Projekti vei suuren osan Rutas-Matin ajasta ja lähestulkoon kaikki hänen rahansa. Patsasta rakentaessaan Rutas-Matti sai elantonsa pääasiassa metsästyksellä ja kalastuksella. Lisäksi hän sai pientä valtion eläkettä. Patsaan rakentaminen oli Matille onnellista aikaa, sillä hän koki tekevänsä ihmiskunnalle suuren palveluksen teoksellaan.
Patsaan valmistuttua Rutanen rakensi tontilleen niin sanotun ”kuningattaren tuvan”, joka oli tarkoitettu Englannin kuningatar Elisabetille. Rutanen oli kutsunut kuningattaren Maapallopatsaan paljastustilaisuuteen kunniavieraaksi keväällä 1955, ja kutsuja oli lähetetty myös YK:lle. Tilaisuutta ei kuitenkaan koskaan järjestetty, sillä kutsutut eivät vastanneet kutsuihin. Rutanen totesikin myöhemmin, että Jumala oli vihkinyt patsaan, jolloin maallisen juhlan järjestäminen oli siltä osin turhaa.
Hän oli seurallinen, mutta eli ilman perhettä ja puolisoa. Vaikka Rutasen naisseikkailuista kerrotaan monia tarinoita, jäivät haaveet vaimon saannista vain haaveiksi. Rutas-Matti muutti vasta viimeisinä vuosinaan asumaan vaimollensa rakentamaan alatupaan, 20 vuotta sen rakentamisen jälkeen.
Matti Rutanen kuoli Jyväskylän Keskussairaalassa sydänkohtaukseen 6.10.1964. Hän oli tällöin 76-vuotias. Hänet on haudattu Saarijärven Kolkanlahden hautausmaalle.
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Rutas-Matti, mies maailmanrauhan asialla
Singen (Hohentwiel)

| Singen (Hohentwiel) |
| --- | --- |
 Singen Hohentwielin vuorelta nähtynä
 vaakuna
 Singen (Hohentwiel)
 Koordinaatit: 47°46′N, 8°50′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baden-Württemberg
Hallintopiiri:  Freiburg
Piirikunta:  Konstanz
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  61,77 km²
Korkeus:  429 m
Väkiluku (30.6.2022):  49 067
 – Väestötiheys:  794 as./km²
Postinumero:  78224
Suuntanumero(t):  07731, 07738
 
 www.singen.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Singen (Hohentwiel) on kaupunki Konstanzin piirikunnassa Baden-Württembergin osavaltiossa Lounais-Saksassa. Sveitsiläisten suuryritysten asettuminen Singeniin 1800-luvun lopulta alkaen vaikutti huomattavasti sen urbanisoitumiseen. Kaupungista käytetään myös nimeä Singen am Hohentwiel. Kesäkuun 2022 lopussa kaupungissa oli 49 067 asukasta.
Maantiede

Singen sijaitsee ylänkömaalla Baden-Württembergin eteläisimmässä osassa. Etäisyys Konstanzista on noin 30 kilometriä luoteeseen, Zürichistä noin 50 kilometriä koilliseen, Freiburgista noin 80 kilometriä kaakkoon ja Stuttgartista noin 115 kilometriä etelään. Singenin kaakkoispuolella on Bodenjärvi. Singenillä on noin 180 metriä yhteistä rajaa Sveitsin kanssa.
Singeniin liitettiin kuusi maalaiskuntaa 1970-luvulla. Kanta-Singenissä asui 2010-luvun lopussa yli neljä viidesosaa kaupungin väestöstä. Muut kaupunginosat sijaitsevat kantakaupungista hieman erillään, niistä runsasväkisin on 1 900 asukkaan Bohlingen Singenin eteläosassa.
Hohentwiel on 686 metriä korkea vuori Singenin länsiosassa. Vuoren huipulla on Hohentwielin linnanrauniot. Linnan historia alkaa 900-luvulta.
Historia

Singen mainitaan asiakirjoissa ensi kerran vuonna 787 muodossa Sisinga. Tuolloin aluetta hallitsi etenkin St. Gallenin luostari. 1100-luvulla siirryttiin aatelisvaltaan: tuolloin rakennettiin Burg Hohenfriedingen. Von Friedingenin suku hallitsi paikkakuntaa 1460-luvulla. Singen kuului itävaltalaiseen Nellenburgin kreivikuntaan vuodesta 1465 aina vuoteen 1805. Vuonna 1810 paikkakunnasta tuli osa Badenin suurherttuakuntaa, ja toisen maailmansodan jälkeen se päätyi osaksi nykyistä Baden-Württembergin osavaltiota.
1800-luvun loppuun tultaessa Singen oli kehittynyt teollisuuspaikkakunnaksi. Kehitykseen vaikutti eritoten elintarviketuottaja Maggi. Kaupunkioikeudet Singen sai syyskuussa 1899. Toisen maailmansodan aikana Singenin kautta pakeni juutalaisia ja muita kansallissosialistien vainoamia ihmisiä Sveitsiin, kehittyi käsite Singener Fluchtroute (Singenin pakoreitti). Singeniä pommitettiin sodan loppuvaiheissa. Pommituksia ei kuitenkaan kohdistettu teollisuuslaitoksiin, jotka olivat sveitsiläisomistuksessa, vaan Singenin kantakaupunkiin. Sodan jälkeen Singenin väkiluku kasvoi nopeasti.
Vasemmistoterroristit Verena Becker ja Günter Sonnenberg pidätettiin Singenissä 3. toukokuuta 1977.
Singenin kylien historia alkaa myös keskiajalta. Beuren an der Aach mainitaan asiakirjoissa ensi kerran 1204, Bohlingen jo vuonna 733, Friedingen 1090, Hausen an der Aach ja Schlatt unter Krähen 787 sekä Überlingen am Ried 1256.
Talous ja liikenne

Singenissä toimii useita suuryrityksiä ja kaupungin keskisuurten yritysten kirjo on niin ikään laaja. Vähittäiskauppa on merkittävä työllistäjä, sillä läheisestä Sveitsistä suuntautuu Singeniin ostosmatkailua.
Singenin rautatieasema on risteysasema rataosuudella Stuttgart–Singen. Asemalta on Intercity-yhteys muun Zürichiin ja Stuttgartiin. Paikallisliikennettä hoitavat Interregio-Express- ja Regional-Express -junat. Lounaista Saksaa halkova moottoritie BAB 81 kulkee Singenin keskustan länsipuolitse, ja se on kytketty paikalliseen tieverkkoon kahdella liittymällä.
Lähteet ja viitteet

↑  Bevölkerung, Gebiet und Bevölkerungsdichte Statistik-bw.de. Statistisches Landesamt Baden-Württemberg. Viitattu 5.6.2023. (saksaksi)
1 2  Bevölkerung der Gemeinden Baden-Württembergs am 30. Juni 2022 (PDF) (s. 13) Statistisches Landesamt Baden-Württemberg. Viitattu 5.6.2023. (saksaksi)
↑  Entfernung von Singen (Hohentwiel), Baden-Württemberg, Deutschland nach_ Entfernungsrechnerkm.com. Viitattu 14.4.2020.
↑  Welche Städte in Südbaden im Zweiten Weltkrieg bombardiert wurden Suedkurier.de. SÜDKURIER GmbH. Viitattu 14.4.2020.
↑  Wie Bonnie & Clyde schossen sie sich den Weg frei Welt.de. Axel Springer SE. Viitattu 14.4.2020.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaupungin verkkosivut (saksaksi)
Singen (Hohentwiel), Baden-Württemberg, Saksa — Sunrise, Sunset and Daylength (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Singen (Hohentwiel)
Singenin sijainti Konstanzin piirikunnassa. Pienemmässä kuvassa piirikunnan sijainti Baden-Württembergin osavaltiossa.
Viininviljelyä Hohentwielin rinteillä
Käännös suomeksi
Marit Korkman

Marit Elisabet Korkman s. Witick (8. kesäkuuta 1947 Kokkola – 18. huhtikuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen lastenneuropsykologi ja maailmanlaajuisesti käytetyn neuropsykologisen testimenetelmän NEPSYn luoja.
Korkman oli kansainvälisesti merkittävimpiä lastenneuropsykologeja, [lähde? ] ja hänen elämäntyönsä NEPSY on ensimmäinen Yhdysvalloissa standardisoitu lastenneuropsykologinen testimenetelmä. NEPSYä on sittemmin julkaistu useissa eri maissa ja siitä on tehty toinen painos, NEPSY II. NEPSY on Suomessakin käytetyimpiä psykologisia testimenetelmiä.
Korkman toimi uransa aikana sekä kliinisenä lastenneuropsykologina Lastenlinnan sairaalassa Helsingissä että tutkijana. Hän toimi sekä Åbo Akademin että Helsingin yliopiston psykologian laitoksella kliinisen neuropsykologian professorina. Hänen tutkimuskohteitaan olivat muun muassa lasten epilepsiat, tarkkaavaisuushäiriöt ja Aspergerin oireyhtymä, sekä erittäin pienipainoisina syntyneiden lasten kehitys.
Korkman valittiin Suomen vuoden psykologiksi vuonna 1995, ja vuonna 2012 hän sai sekä Suomen Psykologiliiton kultaisen ansiomerkin että INS:n (International Neuropsychological Society) Distinguished Career Award.
Marit Korkman oli taiteilijaperheestä ja itsekin lahjakas muusikko. Hän oli naimisissa Sixten Korkmanin kanssa, ja parilla oli kolme lasta. Oikeuspsykologian tohtori Julia Korkman on yksi heistä. Marit Korkman kuoli melanoomaan keväällä 2012.
Aiheesta muualla

http://www.hs.fi/muistot/Marit+Korkman/a1364353722064
http://en.wikipedia.org/wiki/NEPSY
http://www.hs.fi/paakirjoitukset/Oppimisvaikeuksiin+pit%C3%A4%C3%A4+puuttua+varhain/a1305559021158
http://www.insoslo2012.no/pop.cfm?FuseAction=Doc&pAction=View&pDocumentId=38326%5Bvanhentunut+linkki%5D (s 16)
Marit Mikkelsplass

| Marit Mikkelsplass> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Marit Elisabeth Mikkelsplass
Syntynyt: 22. helmikuuta 1965 (ikä 59) Oslo, Norja
Uran tiedot
Pituus:  172 cm
Seura:  Kjelsås
Laji:  maastohiihto 
Maailmancup
Kaudet:  1985–1998
Voitot:  2
Palkintokorokkeella:  12
| Mitalit> Maa:   Norja.Naisten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Naisten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Naisten maastohiihto. Olympialaiset  | Maa:   Norja> Naisten maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Calgary 1988 | 4x5 km |  |
|  Hopeaa | Lillehammer 1994 | 30 km |  |
|  Hopeaa | Nagano 1998 | 4x5 km |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Thunder Bay 1995 | 4x5 km |  |
|  Hopeaa | Trondheim 1997 | 4x5 km |  |
|  Pronssia | Trondheim 1997 | 30 km |  |
Marit Elisabeth Mikkelsplass (o.s. Wold, s. 22. helmikuuta 1965) on norjalainen entinen maastohiihtäjä, joka edusti Oslossa sijaitsevaa Kjelsås IL:ta. Vuonna 1994 hän meni naimisiin Pål Gunnar Mikkelsplassin kanssa. Mikkelsplass on saanut olympialaisissa kolme hopeamitalia: henkilökohtaisen mitalin Lillehammerin 30 kilometrin hiihdosta ja viesthopeat Naganossa ja Calgaryssa.
Aiheesta muualla

FIS-profiili (Arkistoitu – Internet Archive)
Max Streib

| Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Maa:   Sveitsi> Miesten käsipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Berliini 1936 | käsipallo |  |
Max Streib (20. joulukuuta 1912 – 1. marraskuuta 1989) oli sveitsiläinen käsipalloilija sekä olympiamitalisti.
Streib kuului Sveitsin käsipallojoukkueeseen, joka voitti pronssia Berliinin kesäolympialaisissa vuonna 1936. Hän pelasi turnauksessa kaikki viisi ottelua.
Schleitheimin tunnustus

Schleitheimin tunnustus oli Sveitsin anabaptistien noin vuonna 1527 Schleitheimissä laadittu tunnustus, jonka seitsemään artiklaan on koottu anabaptistien oppeja, joita siis ainakin osa Sveitsin anabaptisteista noudatti. Laatinutta kokousta johti Michael Sattler.
Artiklojen sisältö tiivistettynä:
I. Kaste

Oltiin yksimielisiä siitä, että kaste on annettava kaikille, jotka katumuksessa ovat muuttaneet elämänsä ja todella uskovat. Tähän liittyy myös paavilta saadun lapsikasteen hylkääminen. Tässä anabaptistit viittaavat Raamattuun ja apostolien esimerkkiin.
II. Panna (Erottaminen)

Erottamista syntiä tehneitä seurakunnan jäseniä vastaan on käytettävä kolmiasteisena, missä viitataan Matteuksen evankeliumin 18. lukuun.
III. Leivänmurto (Ehtoollinen)

Ehtoollinen on muistoateria. Siihen osallistuvien pitää ensin olla kastettuja ollakseen yhdistyneitä Kristuksen ruumiissa eli seurakunnassa, jonka pää Kristus on. Ehtoolliseen osallistuvilla on oltava yksi Jumala, yksi usko, yksi kaste ja yksi henki.
IV. Erottautuminen pahasta (Maailmasta eroaminen)

Tosi uskovaisten on seurakuntana erotuttava kaikesta pahasta, mitä Saatana on maailmaan istuttanut, ja kaikesta 'paavillisesta hapatuksesta' eli käytännössä katolisista menoista. Tosi uskovan tulisi inhota ja karttaa kaikkea, mikä ei liity Jumalaan ja Kristukseen. Myös aseen käyttö on kiellettyä, Kristus kun on sanonut, ettei pahalle tule tehdä vastarintaa.
V. Kirkon Pastorit

Seurakunnalla on oltava Paavalin järjestyksen mukaan yksi paimen, jonka tulee suorittaa kaikki hengelliset tehtävät. Seurakunnan on huolehdittava hänestä, sillä evankeliumin julistajan on saatava elatuksensa evankeliumista. Seurakunnan on kuitenkin valvottava paimentaan ja erotettava tämä, mikäli hän lankeaa syntiin.
VI. Miekka

Esivalta eli 'miekka' on Jumalan järjestys Kristuksen valtakunnan ulkopuolella olevaa maailmaa varten, jotta se rankaisisi pahantekijöitä ja suojelisi heikkoja. Kristuksessa eläville kuuluu kuitenkin vain seurakunnan pannarangaistus, eivätkä sen jäsenet saa kuulua esivaltaan.
VII. Vala

Yksimielisesti vastustettiin valan vannomista, koska Kristuksen katsottiin kieltäneen jumalaapelkääviltä kaiken vannomisen.
Näistä kasteopin lisäksi nykyään olevissa vastaavissa liikkeissä korostetaan erityisesti valanvannomiskieltoa sekä asepalveluksesta kieltäytymistä.
Aiheesta muualla

Schleitheimin tunnustuksen teksti (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Max Simon

| Max Simon |
| --- | --- |
 Max Simon
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. tammikuuta 1899  Breslau, Sleesia, Saksa
Kuollut: 1. helmikuuta 1961 (62 vuotta)  Dortmund, Nordrhein-Westfalen, Länsi-Saksa
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Natsi-Saksa
Palvelusvuodet:  1933–1945
Sotilasarvo:  Gruppenführer
Max Simon (6. tammikuuta 1899 Breslau, Saksa – 1. helmikuuta 1961 Dortmund, Länsi-Saksa) oli saksalainen SS-kenraali. Hänen korkein arvonsa oli SS-Gruppenführer ja hän toimi   eri tehtävissä SS-Totenkopfverbändessa. Toisen maailmansodan aikana hän johti keskitysleirivartijoista koottua SS-divisioona Totenkopfia.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Simon palveli Grosser Kürfust -ratsuväkirykmentissä. Sodan jälkeen 1919 hän oli sleesialaisen Freikorpsin jäsen. Hän toimi armeijassa vääpelinä kunnes hänet erotettiin 1929.
Simon liittyi SS-joukkoihin pian kansallissosialistisen puolueen valtaannousun jälkeen toukokuussa 1933. Hän toimi aluksi keskitysleirien tarkastajana ja vuonna 1934 Sachsenhausenin keskitysleirin vartioyksikön päällikkönä. Vuonna 1937 hänet ylennettiin I./SS- Totenkopf-rykmentti Oberbayernin komentajaksi. Saksan hyökättyä Puolaan syyskuussa 1939 Simon johti yksikköään, joka seurasi armeijan joukkoja murhaten juutalaisia, poliittisia johtajia, Puolan armeijan karkureita, pappeja ja intellektuelleja.
SS-divisioona Totenkopf perustettiin pian Puolan valtaamisen jälkeen lokakuussa 1939. Simon tuli sen ensimmäisen jalkaväkirykmentin komentajaksi. Divisioona osallistui Belgian ja Ranskan valtaamiseen touko–kesäkuussa 1940. Simon haavoittui pian operaatio Barbarossan alkamisen jälkeen Venäjällä heinäkuussa 1941.
Kesäkuussa 1942 Simon sai koko Totenkopf-divisioonan komentajuuden. Lokakuussa 1943 hän siirtyi komentamaan 16. SS-divisioona Reichsführer SS:a Italiaan ja myöhemmin Unkariin. Marraskuussa 1943 neuvostoliittolainen sotaoikeusistuin tuomitsi hänet kuolemaan in absentia vastuullisena Harkovan seudulla suoritetusta yli 10 000 siviilin murhasta saman vuoden kesän aikana.
Vuotta myöhemmin lokakuussa 1944 Simon sai komentoonsa XIII SS-armeijakunnan, joka toimi lähinnä länsirintamalla. Simon toimi tässä tehtävässä sodan loppuun asti. Hänet vangittiin Schwendtissa, Tirolissa 6. toukokuuta 1945.
Sodan jälkeen britit asettivat hänet syytteeseen osallisuudesta Marzabottassa Italiassa suoritetuista siviilien joukkomurhista, joita oli tehty kostotoimina partisaanitoiminnasta. Simon tuomittiin kuolemaan, mutta tuomio muutettiin vankeusrangaistukseksi. Hänet vapautettiin vankilasta 1954.
Uusi saksalainen oikeudenkäynti seurasi lokakuussa 1955. Simonia syytettiin kolmen siviilin hirttämisestä. Teko oli suoritettu aivan sodan lopulla, kun siviilit olivat yrittäneet riisua Hitler-Jugendin lapsia aseista ja estää näitä osallistumasta taisteluun Yhdysvaltojen joukkoja vastaan. Syyte hylättiin kahdesti, koska oikeus katsoi Simonin seuranneen tuolloisen lain mukaan annettua käskyä. Hän kuitenkin kuoli ennen kolmatta oikeudenkäyntiä.
Max Taut

Max Taut (1884–1967) oli saksalainen arkkitehti. Taut ja hänen veljensä Bruno Taut kuuluivat Berliinissä toimineeseen, spartakismiin sidoksissa olleeseen, ekspressionistiseen Novembergruppe -nimiseen arkkitehtien ja taidemaalarien yhteenliittymään, jonka työn johdosta julkaistiin arkkitehtuurialbumeita ja järjestettiin näyttely vuonna 1919. Siinä määriteltiin modernin arkkitehtuurin sanasto. He olivat yhdessä Walter Gropiuksen kanssa alkuperäisjäsenenä 1920-luvun alun Berliinin merkittävissä arkkitehtuurin avantgardejärjestöissä, kuten Arbeitsrat für Kunstissa ja Der Ringissä. Max Taut suunnitteli muun muassa Berliinissä sijaitsevan Saksan ammattiyhdistysliikkeen toimitalon (1923). Max ja Bruno Taut olivat mukana arkkitehtiryhmässä, jonka suunnittelemia taloja rakennettiin vuonna 1927 järjestettyä näyttelyä varten perustettuun Stuttgartin Weißenhofin lähiöön, jota on pidetty nykyaikaisen arkkitehtuurin historian tärkeimpänä rakennusryhmänä. Natsiaikana Max Tautin työ estettiin, mutta sodan jälkeen hän jatkoi uraansa suunnitellen varsinkin asuinalueita. Niistä tunnetuin on Duisburgissa sijaitseva August-Thyssen-Siedlung. Hän toimi Berliinin kuvataideakatemian arkkitehtuurin professorina vuodesta 1945 1950-luvun alkupuoliskolle.
Markus Niemelä

| Markus Niemelä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. maaliskuuta 1984 (ikä 40)
Moottoriurheilija
Aikaisemmat sarjat
:   Formula Ford  Formula ADAC BMW  Formula Renault  Formula Atlantic  GP2  USAC Sprint Car 
Mestaruudet
2008:  Formula Atlantic
Markus Niemelä (s. 20. maaliskuuta 1984 Rauma) on suomalainen moottoriurheilija. Kaudella 2007 hän kilpaili GP2-sarjassa. Hänen kansainvälinen uransa oli vaihteleva useiden loukkaantumisten takia. Niemelä päätti uransa sprint car -sarjan kilpailussa vuonna 2014 tapahtuneen vakavan ulosajon jälkeen. Sen jälkeen hän on jatkanut uraansa perustamansa Rush Factory -yrityksen toimitusjohtajana.
Ura

Niemelä aloitti autourheilu-uransa kartingissa. Kaudeksi 2004 hän siirtyi formuloihin. Ensimmäinen kausi Formula Ford -luokassa toi Niemelälle mestaruuden sekä Suomen että Ruotsin mestaruussarjoissa. PM-sarjassa hän sijoittui toiseksi, vaikka jätti viimeisen osakilpailun väliin.
Kaudella 2005 Niemelä kilpaili Formula ADAC BMW -sarjassa ja Englannin Formula Renault -talvisarjassa.
Vuosi 2006 oli Niemelän ensimmäinen kausi Formula Renault UK -sarjassa. Hän ajoi Mark Burdett Motorsport -tallissa. Kauden aikana hän saavutti yhden voiton, yhden nopeimman kierroksen ja yhden paalupaikan. Hänet palkittiin Renault Sportin Driver Of The Day Awards -palkinnolla. Niemelän lopullinen sijoitus kaudella oli seitsemäs.
Kausi 2007 oli Niemelän osalta rikkonainen. Hän kilpaili kolmessa eri sarjassa, mutta ei ajanut yhdessäkään täyttä kautta. Niemelä ajoi Formula Renault'lla sekä Aasian sarjaa että Eurocupia, mutta siirtyi kesken kauden GP2-sarjaan BCN Competicion -talliin. Hän korvasi tallissa japanilaisen Sakon Yamamoton, joka siirtyi Formula 1 -sarjaan.
Kaudella 2008 Niemelä voitti Formula Atlantic -sarjan mestaruuden. Niemelän piti saada mestaruudestaan 200 000 euroa, mutta hänen edustamansa talli Brooks Associates Racing pimitti nämä rahat, joilla Niemelä oli suunnitellut ostavansa itselleen paikan GP2-sarjasta. Näin ollen Niemelä päätyi jatkamaan toisen kauden Formula Atlantic -sarjassa.
Kaudella 2009 Niemelä puolusti Formula Atlantic -sarjan mestaruuttaan sarjan huipputiimeihin lukeutuvassa Newman Wachs Racing -tallissa.
Vuonna 2013 Niemelä ajoi karting-autolla 24 tunnin kilpailussa kestävyysennätyksen, joka rikkoi aiemman 512 kilometrin ennätyksen 155 kilometrillä.
Niemelä päätti lopettaa uransa vuonna 2014 Sprint car -sarjassa tapahtuneen vakavan onnettomuuden jälkeen. Hän sai onnettomuudessa aivotärähdyksen, joka ei ollut uran ensimmäinen, mutta seuraavan aivotärähdyksen seuraukset voisivat olla lääkärin mukaan "radikaalit". Niemelä on lopettamisensa jälkeen työskennellyt Funrun Finland Oy:ssä elämyksellisten juoksutapahtumien järjestäjänä ympäri maailmaa ja vuonna 2015 hänet valittiin Rauman Vuoden nuoreksi yrittäjäksi.
GP2-tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | BCN Competicion | BHRFEA   | BHRSPR   | ESPFEA   | ESPSPR   | MONFEA   | FRAFEA   | FRASPR   | GBRFEA   | GBRSPR   | EURFEA   | EURSPR   | HUNFEA Kesk. | HUNSPR DNS | TURFEA Loukk. | TURSPR Loukk. | ITAFEA 9 | ITASPR 11 | BELFEA 11 | BELSPR Kesk. | VALFEA 14 | VALSPR Kesk. | 0 | 31. |
Aiheesta muualla

Niemelän Funrun yrityksen internetsivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Marisa

| Marisa |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  Marissa, Marise, Maryse
Nimen alkuperä:  italialaisperäinen yhdistelmänimi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Marisa on naisen etunimi. Se on alun perin italialainen yhdistelmä nimistä Maria sekä Lisa, Louise tai Elisa.
Marisasta on eri kielissä käytetty myös muotoja Marissa, Marise tai ainakin hollannissa Maryse.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Marisa-nimi on Suomessa annettu 1900- ja 2000-luvuilla yhteensä hieman yli 400 lapselle. Heistä hieman yli 200 on 1980- ja 1990-luvuilla syntyneitä. Nimi ei ole päässyt suomalaiseen nimipäiväkalenteriin.
Tunnettuja Marisoja

Marisa Baena (s. 1977), kolumbialainen golfinpelaaja
Marisa Berenson (s. 1947), yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli
Marisa Coughlan (s. 1973), yhdysvaltalainen näyttelijä
Marisa Mell (1939–1992), itävaltalainen näyttelijä
Marisa Miller (s. 1978), yhdysvaltalainen malli
Marisa Monte (s. 1967), brasilialainen laulaja, säveltäjä ja tuottaja
Marisa Olislagers (s. 2000), alankomaalainen jalkapalloilija
Marisa Pavan (1932–2023), italialainen näyttelijä
Marisa Robles (s. 1937), espanjalainen harpisti
Marisa Siketa (s. 1990), australialainen näyttelijä
Marisa Tomei (s. 1964), yhdysvaltalainen näyttelijä
Kuvitteellisia Marisoja

Marisa Coulter, henkilö Philip Pullmanin fantasiatriologiassa Universumien tomu ja siihen perustuvassa elokuvassa Kultainen kompassi
Marita Ståhlberg

Marita Linnéa Ståhlberg (26. toukokuuta 1926 Helsinki – 18. kesäkuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen balettitanssija, koreografi ja balettikoulunjohtaja.
Ståhlberg kiinnitettiin Suomen Kansallisoopperan balettiin 1950, balettikoulun opettaja hän oli vuodesta 1964, sittemmin sen johtaja. Ståhlberg edusti klassista koulukuntaa ja oli sen mukaisesti sekä tanssissaan että opettajana hyvin täsmällinen.
Ståhlbergille myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1972.
Aiheesta muualla

Irma Vienola-Lindfors, Marita Ståhlberg ja rakkaus tanssiin. Elävät legendat. Tanssi-lehti 3/1996, s. 35