stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Malesian politiikka
Sisäpolitiikka

Malesiaa hallitsee koalitiohallitus. Maan hallitseva puolue on maan itsenäistymisestä lähtien ollut Yhtyneiden malaijien kansallisjärjestö (United Malays National Organization) UMNO. Maan puoluejärjestelmä perustuu pitkälti etnisiin ja uskonnollisiin rajalinjoihin. Valtapuolue UMNO edustaa malaijiväestöä. Muut merkittävät puolueet ovat malesiankiinalaisten Malesian kiinalaisten liitto, (Malayan Chinese Association) MCA, ja Malesian intialaisten Malesian intialaisten kongressipuolue (Malaysian Indian Congress) MIC. Laajan hallituskoalition perustarkoitus on taata yhteiskuntarauha turvaamalla kaikkien etnisten, uskonnollisten ja kulttuuriryhmien perusoikeudet. Suurimmat puolueet ovat johtavassa asemassa Barisan Nasional -hallituskoalitiossa.
Malesian politiikkaa on leimannut bumiputraväestöä, eli malaijeja ja muita alkuperäiskansoja suosiva politiikka. Malaijeja suosivalla politiikalla on pyritty estämään etniset levottomuudet varakkaamman kiinalaisväestön ja vähävaraisemman malaijiväestön välillä. Bumiputrapolitiikkaa on noudatettu Malesiassa vuoden 1969 etnisten väkivaltaisuuksien jälkeen. Politiikkaa on kutsuttu nimellä ”New Economic Policy” NEP.
Aiemmin UMNO:a edustanut Mahathir Mohamed ja hänen aikaisempi poliittinen kilpailijansa Anwar Ibrahim ovat muodostaneet Pakatan Harapan (Toivon allianssi) -liittouman, jonka suurin puolue on Ibrahimin PKR (Oikeuspuolue), jonka merkittävä pitkäaikainen liittolainen on monietninen ja tasa-arvoa korostava DAP-puolue (Demokraattinen toimintapuolue). Malesian muslimit ovat jakautuneet kolmen melko samankokoisen puolueen kannattajiksi; vanhan valtaliitouman UMNO:n muslimipuolue Barisan, oppositiossa oleva islamismiin taipuvainen PAS-puolue sekä kolmantena Anwar Ibrahimin ja Mahathirin tukena olevat puolueet. Etnisesti kiinalaiset ja intialaiset äänestäjät eivät enää luota UMNO:n suojeluun ja ovat alkaneet siirtyä DAP:n tukijoiksi.
Parlamenttivaaleissa toukokuussa 2018 Barisan National ensimmäistä kertaa hävisi vaalit ja se sai 79 paikkaa, kun taas Mahathir Mohamadin johtama Pakatan Harapan sai liittolaisineen 115 paikkaa maan 222-paikkaisen parlamenttiin.
Pääministeri Mahathirin eron yhteydessä helmikuussa 2020 hallitseva Pakatan Harapan -koalitio hajosi, kun Mahathirin puolue Bersatu erosi koalitiosta.
Ulkopolitiikka

Malesian ulkopolitiikkaa hallitsee kolme multilateralistista järjestöä. Maa kuuluu ASEAN:iin, islamilaiseen yhteistyöjärjestöön (OIC) ja Sitoutumattomien maiden liikkeeseen (NAM).
Malesia on yksi ASEAN:n perustajamaista, ja maan ulkopolitiikka rakentuu järjestön varaan. Malesiassa katsotaan että maa on pieni, taloudellisesti vahva ja vientiriippuvainen, jolloin maa hyötyy integraatiosta muiden ASEAN-maiden kanssa. Tulevaisuudensuunnitelmina Malesia on esittänyt ASEAN:ia laajemman Itä-Aasian yhteisön perustamista.
Islamilaisten maiden järjestössä Malesia kuuluu maltillisiin maihin, ja maalla on toimiva keskusteluyhteys erityisesti Ison-Britannian kanssa. OIC:ssä Malesia on käynnistellyt vähiten kehittyneiden islamilaisten maiden kehittämishankkeita. Vaurastunut Malesia on myös siirtymässä kehitysavun saajasta sen antajaksi. OIC:n jäsenyys aiheuttaa myös reunaehtoja Malesian ulkopolitiikalle, sillä islamilaisena maana maa tulkitsee Israelin ja Palestiinan konfliktin yksipuolisesti, eikä Malesia tunnusta Israelin valtiota. Islamilaisuus vaikuttaa myös maan ihmisoikeuspolitiikkaan.
Sitoutumattomien maiden liikkeessä Malesia korostaa valtioiden suvereniteetin periaatetta ja siihen pohjaavaa puuttumattomuutta muiden valtioiden sisäisiin asioihin. Malesialla on hyvät suhteet naapurimaihinsa ja kehittyvä ASEAN-yhteistyö lujittaa maiden välisiä suhteita.
Puolustuspolitiikka

Malesia on vuodesta 1971 muodostanut Singaporen, Ison-Britannian, Australian ja Uuden-Seelannin kanssa FDPA (Five Power Defence Agreements) -neuvottelu- ja yhteistyömekanismin. FDPA on luotu Singaporen ja Malesian puolustamiseksi. Maiden puolustusministerit tapaavat joka kolmas vuosi. Myös ASEAN-maat pitävät säännöllisiä puolustusministerikokouksia ja ASEAN-maat ovat päättivät vuonna 2003 muodostaa ASEAN Security Community –yhteisön vuoteen 2020 mennessä.
Malakansalmen suojaamiseksi merirosvoudelta ja terrorismilta Malesia, Indonesia ja Singapore muodostavat MSP-yhteistyöjärjestön, (Malacca Strait Patrol initiative). Se jakautuu meri- ja ilmavalvontaan ja tiedusteluyhteistyöhön.
Malesiassa yleistä asevelvollisuutta ei ole ja asepalvelus on vapaaehtoinen. Malesian puolustusvoimat jakautuu armeijaan, ilmavoimiin ja merivoimiin.
Malesian parlamenttitalo Kuala Lumpurissa.
Malesian pääministeri Mahathir Mohamad ja Yhdysvaltain ulkoministeri Mike Pompeo (3. elokuuta 2018)
Sosiaalilääketiede

Sosiaalilääketiede on monitieteinen tutkimusala, joka tutkii sosiaalisten ja taloudellisten tekijöiden vaikutusta terveyden eri osa-alueisiinlähde?. Ala on erkaantunut lääketieteestä 1800-luvulla. Alan juuret ovat teollistumisessa ja sen mukaantuomien terveysongelmien tunnistamisessa. Alan uusi nousukausi oli sotien jälkeen hyvinvointivaltion rakentuessa. Tällöin suomalaisiin yliopistoihin perustettiin alaan liittyviä professuureja.
Alan perusajatus on, että sairastavuus on yhteydessä ihmisen sosiaaliseen asemaan: mitä alhaisempi sosiaalinen asema sitä enemmän sairastavuutta ja sitä lyhyempi elämä. Eri sosiaaliryhmien välisiä terveyseroja pyritään selittämään sosiaalisten taustatekijöiden avulla.
Aiheesta muualla

Sosiaalilääketieteen yhdistys ry
Sosiaalilääketieteellinen aikakauslehti
Aseväkivalta Ruotsissa

Aseväkivalta Ruotsissa (ruots. skjutvapenvåld) on lisääntynyt jyrkästi nuorten miesten keskuudessa 2000-luvulla. Aseväkivalta alkoi lisääntyä nopeasti 2000-luvun puolivälissä ja lisääntyi nopeammin vuodesta 2013 lähtien maahanmuuton seuraksena. Vuoteen 2021 mennessä aseväkivalta oli kymmenkertaistunut 1990-luvun alusta lähtien. Tämä erottaa Ruotsin useimmista muista Euroopan maista, joissa aseväkivalta on vähentynyt tai pysynyt ennallaan. Aseväkivallan suhteellinen osuus Ruotsissa on suurempi kuin Länsi-Euroopan maissa. Suurin osa kasvusta liittyy jengiväkivaltaan Ruotsin sosiaalisesti haavoittuvaksi luokitetuilla asuma-alueilla (ruotsiksi utsatt område), joilla on muuta maata korkeampi rikollisuusaste. Ampumisia tapahtuu noin viisi kertaa todennäköisemmin alueella, joka on virallisesti merkitty sosiaalisesti haavoittuvaksi alueeksi. Käytännössä aseväkivallan lisääntyminen rajoittuu näihin alueisiin, eikä muualla maassa ole tapahtunut merkittävää muutosta. Ruotsin kansallinen rikostentorjuntaneuvosto Brottsförebyggande rådet ei vuoden 2021 raportissaan analysoinut ilmiön syitä Ruotsissa.
Aseväkivalta viittaa tarkoitukselliseen ja laittomaan aseelliseen voimankäyttöön yksilöä, ryhmää tai yhteisöä kohtaan. Ruotsinkielisissä lähteissä ilmiöstä kirjoitetaan myös nimityksillä jengiammuskelut (gängskjutningar), ammuskelut (skjutningar) tai yleisemmin jengiväkivalta (gängvåldet).
Vuoden 2024 lopussa pohjoismaiset poliisijärjestöt kertoivat, että ne ovat jäämässä Ruotsista alkaneen jengiväkivallan jalkoihin. Järjestöjen kannanoton mukaan poliisit eivät pystyneet enää vastaamaan ja ehkäisemään jengiväkivallan leviämistä koko Pohjoismaiden ongelmaksi. Kannanoton allekirjoittivat poliisijärjestöt Suomesta, Ruotsista, Tanskasta, Norjasta ja Islannista. Järjestöt luettelivat tiedotteessaan useita eri järjestäytyneen rikollisuuden tapauksia eri puolilta Pohjoismaita.
Käsikranaattihyökkäykset

Tuliaseiden rikollisen käytön lisäksi myös käsikranaatti-iskut ovat lisääntyneet jyrkästi Ruotsissa 2000-luvulla. Käsikranaatti-iskujen syy-seuraussuhdetta on tutkittu vuonna 2019 julkaistussa raportissa, jossa tiedonlähteenä on Tukholman, Göteborgin ja Malmön poliisin rekisterit vuosilta 2011–2016. Tänä aikana Ruotsissa rekisteröitiin 77 laitonta käsikranaattiräjähdystä. Näissä räjähdyksissä kuoli yksi ja haavoittui yhdeksän henkilöä. Kaupunkien asukaslukuun suhteutettuna eniten käsikranaatti-iskuja rekisteröitiin Malmössä, jossa miljoonaa asukasta kohden tapahtui 7,6 iskua. Vastaava luku on Tukholmalle 1,6 ja Göteborgille 1,4. Suuri osa (32 %) iskuista tapahtui kesällä, erityisesti heinäkuussa. Kesällä ihmiset oleilevat enemmän ulkotiloissa, mikä selittää iskujen keskittyminen kesäaikaan. Vastaava ajallinen keskittyminen on havaittavissa myös ammuskeluissa, joskaan ei yhtä vahvana kuin kranaatti-iskuissa. Suurin osa (60 %) kranaatti-iskuista tapahtuu yöaikaan ja valtaosa niistä kohdistuu elottomiin kohteisiin, viranomaisiin tai instituutiohin. Kranaatti-iskujen kohteina ovat olleet autot, rakennukset, poliisilaitokset ja yhdessä tapauksessa Malmössä kunnallinen sosiaalitoimisto.
Kattavaa emppiiristä tietoa kranaatti-iskujen tekijöistä ei ole, joten luotettavaa tekijäprofiilia ei voida rakentaa. Ruotsin poliisin tiedustelurekisterit kuitenkin viittaavat siihen, että käsikranaattien laiton käyttö linkittyy rikollisjengeihin ja heidän viiteryhmiin. Perustuen 41 tunnistettuun tekijään ja 30 kranaatti- ja muuhun räjähdeiskuun Malmön alueella, voidaan todeta, että tekijät asuvat alueella, jossa isku tapahtuu. Valtaosassa tekijöistä on 20–30-vuotiaita sekä ennestään väkivallasta, huumeista tai ampuma-aserikollisuudesta poliisin rekisterissä olevia henkilöitä. Noin puolessa tapauksissa tekijä linkittyy suoraan rikollisjengiin, kuten moottoripyörä- tai katujengiin.
Iskuissa käytetyt käsikranaatit ovat armeijatason aseita ja tapahtumia voitaisiin pitää sisällissodan muotona, mikäli väkivalta kytkettäisiin ääriliikehdintään. Malmössä käsikranaattien on todettu olevan usein vanhoja aseita Jugoslavian hajoamissodista. Katukaupassa Balkanin alueelta tuotu automaattiase maksaa noin 1 000 euroa, mutta käsikranaatti vain muutaman euron. Ruotsin poliisi epäilee, että asekauppiaat antavat käsikranaatteja kaupanpäällisinä, kun rikolliset ostavat tuliaseita. Kananmunankokoinen käsikranaatti on kokonsa puolesta helppo salakuljettaa, se voidaan esimerkiksi ommella bussin verhoiluun. Ruotsin poliisi olettaa, että joku on maahantuonut suuren käsikranaattierän, joka on sitten jaettu rikollisille. Poliisin löytämät käsikranaatit ovat yksinomaan entisen Jugoslavian M75-käsikranaatteja. Kranaattihyökkäysten lisäksi on olemassa lukuisia niihin liittyviä pommi -iskuja, joissa käytetään itsetehtyjä räjähteitä. Räjähteisiin liittyvien onnettomuuksien määrä kolminkertaistui vuodesta 2008 vuoteen 2016.
Sivulliset uhrit

Ruotsin poliisin mukaan vuonna 2018 ainakin yhdeksän sivullista ihmistä on kuollut ampuma-aseväkivallaltaan liittyvässä ristitulessa viime vuosina ja riski sivullisille kasvoi. Oikeusministeri Morgan Johansson totesi vuonna 2017 haastattelussa, että riski "viattomille ihmisille" oli pieni.
Vuosina 2011–2020 tapahtuneissa 36 ampumatapauksessa kuoli tai haavoittui 46 sivullista. Näistä kahdeksan oli alle 15-vuotiaita. Tutkija Joakim Skurupin mukaan yhtenä syynä tähän on automaattisten ampuma-aseiden lisääntynyt käyttö.
Aiheesta muualla

Brottsförebyggande rådet - Ruotsin kansallinen rikostentorjuntaneuvosto (ruotsiksi)
Sweden: the gun violence capital of Europe | Full Episode | SBS Dateline - YouTube, Special Broadcasting Service, Australia (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäiset artikkelit: en:Gun violence in Sweden & en:List of grenade attacks in Sweden – 19.9.2021 ja 3.7.2021 versio
Jugoslavialainen M75-käsikranaatti kuljetuspakkauksineen.
Käännös suomeksi
Britta Marakatt-Labba

Britta Marakatt-Labba vuonna 2019.
Britta Margareta Marakatt-Labba (s. 18. syyskuuta 1951 Kaaresuvanto, Ruotsi) on saamelainen tekstiilitaiteilija, taidemaalari, graafikko ja sekä Maasin ryhmän että Saamelaisen taiteilijaneuvoston perustajajäsen.
Marakatt-Labba on saanut lukuisia palkintoja ja kunniamainintoja, ja hänen teoksiaan on ollut esillä useissa maissa ympäri maailmaa, muun muassa taiteiden alalla merkittävässä Venetsian biennaalissa vuonna 2022. Hänet nimitettiin vuonna 2014 Uumajan yliopiston taiteiden alan kunniatohtoriksi, ja vuonna 2022 hänelle myönnettiin Bergenin yliopiston kunniatohtorin arvonimi taiteiden, musiikin ja designin tiedekunnasta.
Ura

Marakatt-Labba valmistui tekstiilitaiteen kandidaatiksi Göteborgin Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 1978, ja vuosina 1999–2002 hän opiskeli saamelaisammattikorkeakoulussa Kautokeinossa, Norjassa. Marakatt-Labba on tunnettu erityisesti kirjotusta tekstiilitaiteestaan, mutta hänen käyttämiinsä menetelmiin ja työvälineisiin kuuluvat myös vesivärimaalaus ja litografia. Marakatt-Labban kirjomien teosten miniatyyrimaailmat kuvaavat pohjoisista maisemista sekä arkisia tai historiallisia tapahtumia. Kerronnalliset teokset nostavat esiin saamelaista maailmankuvaa, tarinoita, sanontoja ja mytologiaa. Marakatt-Labban teokset ovat kantaaottavia ja poliittisia, ja ne käsittelevät saamelaiskulttuuria ja esimerkiksi oikeuksia maahan, kalastukseen ja riistanhoitoon. Marakatt-Labba on myös kuvittanut useita kirjoja ja luonut uraa myös asusuunnittelijana ja performanssitaiteilijana. Hän perusti saamelaista nykytaidetta edistävän Maasin ryhmän vuonna 1978, ja sen jälkeen oli mukana perustamassa Saamelaista taiteilijaneuvostoa.
Vuonna 2022 Marakatt-Labba osallistui Venetsian biennaalin päänäyttelyyn, ja vuonna 2024 hänen teoksensa olivat esillä Oslon kansallismuseossa. Hänellä on ollut Suomessa yksi näyttely Taidehalli Kohtassa vuonna 2019.
Palkinnot

1993 – Anna Nordlander -stipendi
2000 – Rubus arcticus -stipendi
2011 – Asa Kitok -stipendi
2012 – Kauppi-stipendi
2014 – Kunniatohtori, Uumajan yliopiston taiteiden tiedekunta
2015 – Per Gannevik -palkinto
2017 – John Savio -palkinto
2017 – Illis Quorum
2018 – Västerbottens-Kurirenin kulttuuripalkinto
2019 – Stig Dagerman -palkinto
2020 – Prinssi Eugenin mitali
2022 – Kunniatohtori, Bergenin yliopisto, Taiteiden, musiikin ja designin tiedekunta
Aiheesta muualla

Kirjailtu historia on myös pehmeää vastarintaa – vuoden 2017 Documentassa kiitetyn Britta Marakatt-Labban laaja näyttely on esillä Helsingissä HS, 1.3.2019
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi 
Taiteenala:  KulturNav 
Muut:  IdRef
Damien Brunner

| Damien Brunner |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. maaliskuuta 1986 (ikä 38)
Kansalaisuus:   Sveitsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  180 cm
Paino:  85 kg
Pelinumero:  96
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2006–
Aik. seurat:  EHC Winterthur (SUI-3) Kloten (NLA) HC Thurgau (NLB) EV Zug (NLA) Detroit Red Wings (NHL) New Jersey Devils (NHL) HC Lugano (NLA) EHC Biel (NL)
Aiheesta muualla
www.damien-brunner.com
Damien Brunner (s. 9. maaliskuuta 1986) on sveitsiläinen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Brunner oli pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Damien Brunnerin veli Adrian Brunner on myös jääkiekkoilija.
Ura

Brunner on Klotenin kasvatti. Kaudella 2005–2006 hän kävi A-juniorivuosiensa jälkeen Sveitsin 1. Ligan EHC Winterthurissa. Seuraavalla kaudella Brunner teki NLA-debyyttinsä Klotenin paidassa. Hän jatkoi Klotenissa myös kaudella 2007–2008 ja pelasi 12 ottelua vielä seuraavallakin kaudella, kunnes siirtyi NLB:n Thurgaun kautta Zugiin, jossa teki loppukauden aikana 35 ottelussa 26 pistettä.
Kaudella 2009–2010 Brunner teki 47 ottelussa 58 pistettä ja sai kutsun myös MM-kisoihin, joissa hän pelasi Sveitsin paidassa seitsemän ottelua tehden viisi pistettä. Seuraava kausi ei ollut aivan yhtä hyvä (40 ottelussa 46 pistettä), mutta kaudella 2011–2012 hän voitti ensimmäisenä sveitsiläisenä 30 vuoteen oman maansa pääsarjan pistepörssin tehtyään 45 ottelussa 60 pistettä. Edellinen sveitsiläisvoittaja oli Guido Lindemann kaudella 1981–1982.
Brunner teki kesällä 2012 sopimuksen NHL-seura Detroit Red Wingsin kanssa. NHL:n työsulun takia hän kuitenkin palasi pelaamaan Zugiin. Työsulku päättyi tammikuussa 2013 ja Brunner teki lyhennetyllä NHL-kaudella 26 pistettä 44 runkosarjaottelussa sekä yhdeksän pistettä 14 pudotuspeliottelussa. Hän oli pudotuspeleissä Detroitin paras maalintekijä viidellä osumalla.
Syyskuussa 2013 Brunner solmi kaksivuotisen sopimuksen NHL-seura New Jersey Devilsin kanssa. Brunner teki 2014 vuoden joulukuussa sopimuksen Luganon kanssa, joka kattaa loppukauden ja seuraavat neljä kautta, koska New Jersey Devils lähetti Brunnerin NHL:ssä siirtolistalle, ja kukaan ei huolinut häntä.
Puurtilan Kisa-Pojat

| Puurtilan Kisa-Pojat |
| --- | --- |
Koko nimi:  Puurtilan Kisa-Pojat
Perustettu:  21. huhtikuuta 1948
Kaupunki:  Varkaus, Suomi
Kenttä:  Kämäri
Miesten sarjataso:  Maakuntasarja (pesäpallo)
Naisten sarjataso:  Maakuntasarja (pesäpallo)
Puheenjohtaja:  Emmi Kallio
Omistaja:  Puurtilan Kisa-Pojat ry
Miesten SM-mitalit
Hopeaa:  2 (1964, 1965)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Puurtilan Kisa-Pojat on varkautelainen urheiluseura, joka on pelannut mm. pesäpallon SM-sarjassa 1961-70 kaikkiaan 154 ottelua saavuttaen vuosina 1964 ja 1965 SM-hopeaa. Pesäpallon Suomen Cupin loppuottelussa se oli 1986 joutuen silloinkin tyytymään kakkossijaan. Maakuntacupin 1968 voitti Suur-Savon joukkue, joka oli käytännössä PKP.
Pesäpallon suomensarjan itälohkon se on voittanut vuosina 1960, 1967 ja 1969 nousten näinä kausina mestaruussarjaan. Kaudet 1981-1990 seura pelasi Ykkössarjassa, josta kauden 1990 päätteeksi putosi nousten 1991 Suomensarjan itälohkon voittajana takaisin ykkössarjaan kaudeksi 1992, jolloin taas välittömästi putosi. Viimeksi seura on pelannut Ykköspesiksessä kaudella 1999.
Pesäpallon maakuntasarjassa seura on voittanut Suur-Savon lohkon vuosina 1956 ja 1965 ja lohkojakouudistuksen jälkeen kaakkoislohkon 1977.
Seuran kotikenttä on Kämäri.
Junioritoiminta

| Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Joukkue | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Mitalit | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Vuodet | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Yhteensä | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
A-pojat: 
| A-pojat |  Hopeaa | 1960, 1964, 1966 | 3 |  |
| A-pojat |  Pronssia | 1958, 1965 | 2 |  |
| Yhteensä: | Yhteensä: | Yhteensä: | 5 |  |
Palkinnot ja huomionosoitukset > Palkitut

| --- | --- |
 Lyöjäkuningas: Matti Venäläinen (1966) :  Vuoden lukkari: Heikki Kilpeläinen (1966)
Palkinnot ja huomionosoitukset > Miesten Itä–Länsi-valinnat

Eero Nieminen (1963, 1964, 1966)
Heikki Kilpeläinen (1964, 1965, 1966)
Heikki Linnankylä (1964)
Raimo Raak (1964, 1965)
Eino Ropponen (1964, 1965, 1968, 1970)
Matti Venäläinen (1966, 1967)
Palkinnot ja huomionosoitukset > Naisten Itä–Länsi-valinnat

Paula Halonen (1963, 1964, 1965, 1966, 1967)
Ulla Turunen (1966, 1967)
Leena Holopainen (1967)
Tuula Raak (1967)
Aini Vihavainen (1967)
Palkinnot ja huomionosoitukset > Miesten Liitto-Lehdistö-valinnat

Kosti Huovinen (1961)
Heikki Kilpeläinen (1963, 1964, 1965, 1967)
Eero Nieminen (1963, 1964)
Raimo Raak (1963, 1964, 1965)
Eino Ropponen (1964, 1965)
Matti Venäläinen (1964, 1966, 1968)
Lauri Huovinen (1965)
Ainejärjestönauha

Ainejärjestönauha (myös järjestönauha, vuosijuhlanauha, juhlanauha) on yliopistoissa tietyn ainejärjestön edustajien juhlapuvun yhteydessä käyttämä nauha.
Ainejärjestönauhoja pidetään akateemisissa juhlatilaisuuksissa, esim. oman ainejärjestön vuosijuhlissa tai edustettaessa omaa ainejärjestöä muualla. Nauha edustaa paitsi juhlallista tilaisuutta ja siihen liittyvää arvokkuutta, myös keinoa erottautua muista järjestöistä ja vahvistaa järjestön yhteenkuuluvuutta ja omaa järjestöidentiteettiä.
Ylioppilaskuntien käytössä olevaa, samantyylistä nauhaa kutsutaan kuntanauhaksi tai ylioppilaskuntanauhaksi. Järjestönauhalla voidaan viitata yläkäsitteenä ylioppilaskunta-, osakunta-, tiedekunta- ja ainejärjestönauhoihin sekä muiden akateemisten järjestöjen nauhoihin.
Eri yliopistoilla, ylioppilaskunnilla ja ainejärjestöillä on erilaisia perinteitä ja ohjeita nauhan käyttöön liittyen. Ylioppilaskuntien kuntanauhoja pitävät ylioppilaskunnan hallituksen ja edustajiston jäsenet sekä toimihenkilöt. Ainejärjestöissä ainejärjestönauhan käyttöön ovat tyypillisesti oikeutettu kaikki järjestön jäsenet. Joissakin järjestöissä on omat nauhat hallituslaisille ja jäsenille sekä hallituslaisen nauhan yhteydessä käytettävä hallituspinssi tai -merkki. Ainejärjestönauhan olemassaolo ja käyttäminen on vapaaehtoista eivätkä kaikki ainejärjestöt ole ottaneet nauhaa käyttöönsä.
Ainejärjestönauhan ominaisuudet

Ainejärjestönauhassa on yleensä muutamaa eri väriä eri paksuisina viivoina. Yleensä vahvin väri on ylimpänä nauhassa. Ainejärjestöt päättävät itse nauhansa värin ja sommittelun. Valmista nauhaa myydään yleensä vain ainejärjestön jäsenille, mutta joissain tapauksissa myös muille halukkaille.
Etiketti

Ainejärjestönauhaa pidetään juhlapuvun yhteydessä joko olalta lantiolle tai vasemman rinnan kohdalla ruusukkeeksi taiteltuna. Molempia malleja voidaan käyttää sekä puvun että mekon kanssa. Ruusukkeen käyttö on perinteisesti yhdistetty nimenomaan naistapaiseen juhlapukeutumiseen eli pitkiin iltapukuihin, koska ainejärjestönauha ei saa koskettaa paljasta ihoa eikä pitkä nauha ole siksi sopinut puettavaksi etenkään olkaimettomien mekkojen kanssa. Jotkut ainejärjestöt ohjeistavat kantamaan pitkää ainejärjestönauhaa oikealta olalta puvun kanssa ja vasemmalta olalta mekon kanssa.
Useiden ainejärjestö- ja kuntanauhojen käytöstä samanaikaisesti on ylioppilaskunta- ja järjestökohtaisia ohjeita. Järjestön omissa vuosijuhlissa voidaan pitää ylimpänä omaa nauhaa ja sen jälkeen muita nauhoja, kun taas ulkopuolisissa tilaisuuksissa kuntanauha tulee ylimmäksi. Nyrkkisääntönä voi mainita, että päällimäisenä käytetään aina juhlaa isännöivän järjestön nauhaa. Samanaikaisesti puettavien nauhojen määrä on usein rajoitettu kolmeen nauhaan.
Melodi Grand Prix 2021

| Eurovision laulukilpailu 2021  Norjan euroviisukarsinta> Melodi Grand Prix 2021 |
| --- | --- |

Päivämäärä:  16. tammikuuta–20. helmikuuta 2021
Tapahtumapaikka:  H3 Arena, Fornebu
Juontaja(t):  Ronny Brede Aase Kåre Magnus Bergh Ingrid Gjessing Linhave (semifinaalit 1-4) Silje Nordnes (semifinaali 5, toinen mahdollisuus ja finaali
Kappaleiden määrä
Alkukarsinnoissa:  26
Voittaja:  TIX ”Fallen Angel”
Norja Eurovision laulukilpailussa Virallinen verkkosivusto 
 ◄ 2020  2022 ► 
Melodi Grand Prix 2021 oli Norjassa vuonna 2021 järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Norjan edustaja vuoden 2021 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailuun kuului viisi semifinaalia, toinen mahdollisuus sekä finaali. Semifinaalit pidettiin viitenä peräkkäisenä lauantaina 16. tammikuuta – 13. helmikuuta. Jokaisessa semifinaalissa kilpaili neljä kilpailijaa kahtena parina, ja kummastakin parista toinen äänestettiin kaksintaisteluun, josta toinen äänestettiin finaaliin. Kaikki semifinaaleissa karsiutuneet 15 kappaletta kohtasivat toisensa 15. helmikuuta pidetyssä toisessa mahdollisuudessa, josta yksi äänestettiin finaaliin. Kilpailussa oli myös kuusi suoraa finalistia, jotka promosivat itseään semifinaalilähetyksissä.
12 kappaleen finaali pidettiin 20. helmikuuta. Finaalissa voittaja valittiin kolmikierroksisessa äänestyksessä. Ensimmäisessä yleisöäänestyksellä äänestettiin kärkinelikko toiselle kierrokselle. Toisella kierroksella äänestettiin kärkikaksikko kolmannen kierroksen kaksintaisteluun, jossa voittaja äänestettiin. Kilpailun voitti TIX kappaleella ”Fallen Angel”.
Kaikki kilpailutapahtumet pidettiin H3 Arenalla Fornebussa. Kaikki kilpailutapahtumat pidettiin ilman yleisöä koronaviruspandemian takia.