stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pertti Ehrnrooth
Teoksia

Kanervankukka: Eränovelleja. Ilias, Joensuu 2001.
Meren kissa: Kalastuskertomuksia. Ilias, Joensuu 2002.
Shamaanin saari. Ilias, Joensuu 2004.
Viha: Romaani. Ilias, Joensuu 2006.
Pohjan perillä: Erä- ja matkatarinoita. Kustannuskynnys, Saarivaara 2010.
Kenttäpullolapaset: pojan sota-ajan muistoja: Novelleja. Kustannuskynnys, Polvijärvi 2011.
Neljä vuodenaikaa: Satusikermä. Kuvat Päivi Hyttinen. Kustannuskynnys, Saarivaara 2011.
Veljesviha: Romaani. Kustannuskynnys, Saarivaara 2012.
Leopold II (keisari)

| Leopold II |
| --- | --- |
 
Pyhä saksalais-roomalainen keisari
Valtakausi:  30. syyskuuta 1790–1. maaliskuuta 1792
Kruunajaiset:  9. lokakuuta 1790
Edeltäjä:  Joosef II
Seuraaja:  Frans II
Unkarin ja Kroatian kuningas Böömin kuningas
Valtakausi:  20. helmikuuta 1790 – 1. maaliskuuta 1792
Kruunajaiset:  15. marraskuuta 1790 (Pressburg) 6. syyskuuta 1791 (Praha)
Edeltäjä:  Joosef II
Seuraaja:  Frans II

Syntynyt:  5. toukokuuta 1747 Wien, Itävallan arkkiherttuakunta
Kuollut:  1. maaliskuuta 1792 Wien, Itävallan arkkiherttuakunta
Puoliso:  Maria Luisa
Lapset:  Maria Teresia Frans II Ferdinand III Kaarle Alexander Leopold Joosef Maria Klementina Anton Viktor Juhana Rainer Joosef Ludvig Rudolf
Koko nimi:  Peter Leopold Joseph Anton Joachim Pius Gotthard
Suku:  Habsburg-Lothringen
Isä:  Frans I
Äiti:  Maria Teresia
Uskonto:  roomalaiskatolilaisuus
Nimikirjoitus:  
Leopold II (syntyisin Peter Leopold Joseph) (5. toukokuuta 1747 Wien – 1. maaliskuuta 1792 Wien) oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari vuosina 1790–1792 ja sitä ennen Toscanan suurherttua. Hän oli keisarinna Maria Teresian ja tämän puolison Frans I:n kolmas poika. Edeltäjänsä Joosef II:n tavoin Leopold II kuului valistuneisiin itsevaltiaisiin.
Suku ja koulutus, avioliitto

Leopold syntyi Wienissä ja sai aluksi pappiskoulutusta, mutta pakotettuna suoritettujen teologisten opintojen uskotaan muuttaneen hänen mielensä kirkon vastaiseksi. Leopoldin vanhemman veljen Karlin kuoltua vuonna 1761 päätettiin, että hän perisi isältään Toscanan suurherttuakunnan, joka muutettiin sekundogenituuriksi, toisen pojan perintömaaksi. Tämä järjestely oli ehtona hänen avioliitolleen Maria Luisan, Espanjan kuningas Kaarle III:n tyttären kanssa 5. elokuuta 1764. Isänsä kuoltua 13. elokuuta 1765 Leopold nousi Toscanan suurherttuaksi.
Suurherttuana ja keisarina

Leopold II tuli keisariksi veljensä Joosef II:n kuoltua lapsettomana vuonna 1790. Kun Leopold II tuli valtaan Itävalta oli pahassa kriisissä. Unkari, Tiroli ja Itävallan Alankomaat olivat kapinassa. Tämä johtui Joosef II:n yltiöpäisestä uudistusinnosta, joka oli loukannut lähes kaikkia kansalaispiirejä muun muassa uskonnon harjoittamiseen liittyvine rajoituksineen, sekä huonosti hoidetusta ulkopolitiikasta.
Jo ennen hallituskauttaan Leopold II:ta oli pidetty taitavana hallintomiehenä. Hän oli usein varovainen ja osasi jäädä odottamaan tilanteen kehitystä ennen päätöksiä. Lisäksi hänellä oli taitoa luovia vaikeissa tilanteissa ja sovitella. Hän kukisti kapinat kovalla kädellä ja peruutti veljensä tekemät kansalaisia suututtaneet uudistukset. Vaikka hän purki osan Joosefin Habsburgien hallintoalueille asettamasta keskitetystä valtiokoneistosta, hän piti voimassa Joosefin säädökset, jotka vapauttivat talonpojat ja myönsivät enemmän uskonnonvapautta ei-katolisille.
Ranskan vallankumouksen suhteen Leopold II oli aluksi odottavalla kannalla. Hän ei halunnut vaarantaa maansa sisäistä eikä ulkoista rauhaa sisarensa Marie Antoinetten vuoksi, joka oli Ranskan kuninkaan Ludvig XVI:n vaimo. Kun näytti siltä, että vallankumous pyyhkii tieltään koko monarkian ja että hänen sisarensa on hengenvaarassa, hän päätti toimia.
Yhdessä Preussin kuninkaan Fredrik Vilhelm II:n kanssa Leopold II piti Pillnitzin kokouksen 25. elokuuta 1791. Mukana kokouksessa oli Saksin vaaliruhtinas Fredrik August III. Preussin ja Itävallan johtajat tekivät liiton, jossa tarjoutuivat johtamaan interventiota Ranskaan. Itävalta irtisanoi kokouksessa vanhan liittosopimuksensa Ranskan kanssa. Sota Ranskaa vastaan syttyi jo muutaman kuukauden kuluttua.
Leopold II ehti hallita vain puolitoista vuotta ennen kuolemaansa vuonna 1792, mutta jätti 16 lasta jatkamaan hallitsijasukua. Vain kaksi kuukautta hänen kuolemansa jälkeen Ranska julisti sodan Itävallalle. Leopoldin jälkeen keisarin valtaistuimelle nousi vanhin hänen kahdeksasta pojastaan, Frans II. Keisarin muita poikia olivat Toscanan suurherttuaksi hänen jälkeensä tullut Ferdinand III, maineikas sotapäällikkö arkkiherttua Kaarle sekä arkkiherttua Juhana.
Veljensä Joosefin tavoin Leopold sai vaikutteita valistuksen ajattelusta ja hän päätti rakentaa tehokkaan valtiokoneiston feodaalisten etujen kustannuksella. 25-vuotisen Toscanan suurherttuakunnan hallituskautensa aikana hän rationalisoi osavaltioidensa vero- ja tariffijärjestelmiä ja kannusti edustuslaitoksen kehittämistä. Hänen aikanaan poistettiin Toscanasta myös kuolemanrangaistus.
Yksityiselämä

Elinaikanaan Leopold II tuli tunnetuksi siitä, että hänellä oli useita eri kansallisuuksia edustaneita rakastajattaria. Hänen kuolinpesästään paljastui ajan oloihin nähden huomattavan suuri kokoelma pornografiaa.
Taiteiden suojelija

Taiteen suojelijana Leopold II vaikutti sekä Toscanan että Wienin taiteeseen ja kulttuuriin. Hän oli erityisesti italialaisen oopperan intohimoinen harrastaja, jonka keskus oli Firenze. Toscanan suurherttuana vuosina 1765–1790 hän oli säveltäjä Tommaso Traettan merkittävä suojelija ja tuki tämän uusien, innovatiivisten oopperoiden näyttämöllepanoa, kuten Ifigenia in Tauride’n kantaesitystä Firenzessä vuonna 1763. Hän oli myös oopperalaulajien Giovanni Manzuolin, Giusto Fernando Tenduccin ja Tommaso Guarduccin suojelija.
Lapset

Leopoldilla ja Espanjan kruununprinsessa, infanta Maria Luisalla oli 16 lasta, joista suurin osa eli aikuisiksi.
Maria Teresa (1767–1827), nai Saksin kuningas Anton I:n, ei jälkeläisiä.
Frans II, Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan viimeinen hallitsija (1768-1835). Nai 1. Württembergin herttuatar Elisabetin, yksi lapsena kuollut tytär. Nai 2. kaksinkertaisen serkkunsa Molempain Sisiliain prinsessa Maria Teresan, heillä oli 12 lasta. Nai 3. serkkunsa Itävallan ja Esten arkkiherttuatar Maria Ludovikan, ei jälkeläisiä. Nai 4. Baijerin prinsessa Caroline Augustan, ei jälkeläisiä.
Ferdinand III, Toscanan suurherttua (1769–1824). Nai 1. Molempain Sisiliain prinsessa Luisan ja heillä oli viisi lasta. Nai 2. Saksin prinsessa Maria Ferdinandan, Saksin kruununprinssi Maximilianin tyttären, joka oli hänen miniänsä sisar, ei jälkeläisiä.
Maria Anna (1770–1809), Prahan Teresialaisluostarin abbedissa.
Kaarle (1771–1847), nai Henrietta von Nassau-Weilburgin ja heillä oli jälkeläisiä.
Alexander Leopold (1772–1795), kuoli ilotulituksesta saatuihin palovammoihin 22-vuotiaana.
Albrecht Johann Joseph (1773–1774), kuoli 10 kuukauden ikäisenä
Maximilian Johann Joseph (1774–1778), kuoli kolmivuotiaana
Josef (1776–1847), nai 1. suuriruhtinatar Aleksandra Pavlovna Romanovan, kuolleena syntynyt tytär. Nai 2. prinsessa Hermine von Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoymin (1797–1817), heillä oli kaksi lasta. Nai 3. Württembergin herttuatar Maria Dorothean (1797–1855), heillä oli viisi lasta. Hän ja hänen vanhin poikansa Stefan Frans Viktor (1817–1867) olivat viimeiset palatiinikreivit Unkarissa.
Maria Clementina (1777–1801), nai Calabrian herttua, Sisilian kuningas Frans I:n. Heillä oli yksi tytär Marie-Caroline, joka nai Berryn herttua Charles Ferdinandin ja heidän poikansa oli kruununtavoittelija Chambordin kreivi Henri.
Anton Viktor (1779–1835), Saksalaisen ritarikunnan suurmestari ja Kölnin vaaliruhtinas-arkkipiispa.
Maria Amalia (1780–1798), kuoli 18-vuotiaana naimattomana.
Juhana (1782–1859), morganaattinen avioliitto kreivitär Anna Plochlin kanssa, heidän jälkeläisiään ovat Meranin kreivit.
Rainer (1783–1853), nai Savoiji-Carignanin herttuatar Elisabetin, Sardinian kuningas Albertin sisaren, heillä oli jälkeläisiä.
Ludvig (1784–1864), pysyi naimattomana.
Rudolf (1788–1831), Olmützin arkkipiispa, kardinaali.
Lisäksi Leopoldilla oli aviottomia lapsia:
Luigi von Grün (1788–1814), suhteesta tanssijatar Livia Raimondin kanssa
Arvonimet

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Frans I | Toscanan suurherttua 1765–1790 | Seuraaja: Ferdinand III |
| Edeltäjä: Joosef II | Pyhä Rooman keisari Myös Saksan kuningas 1790–1792 | Seuraaja: Frans II |
| Edeltäjä: Joosef II | Unkarin kuningas 1790–1792 | Seuraaja: Frans II |
| Edeltäjä: Joosef II | Böömin kuningas 1790–1792 | Seuraaja: Frans II |
| Edeltäjä: Joosef II | Itävallan arkkiherttua 1790–1792 | Seuraaja: Frans II |
Toscanan suurherttua Leopold ja suurherttuatar Maria Luisa ensimmäisten kahdeksan lapsensa kanssa Palazzo Pittin pihalla Firenzessä. Johann Zoffany 1779. Vas. Maria Teresa, Kaarle, Maximilian Johann Joseph, Maria Anna, isän vieressä Frans ja Ferdinand, koiran kanssa Alexander Leopold, äidin sylissä Josef.
Håkan von Eichwald

Håkan von Eichwald 1930-luvulla.
Håkan Ingvar von Eichwald (2. huhtikuuta 1908 Turku – 1. toukokuuta 1964 Malmö) oli suomenruotsalainen säveltäjä ja kapellimestari, joka työskenteli Ruotsissa. Hän oli venäläis-suomalaista syntyperää.
Von Eichwald opiskeli musiikkia Karl Ekmanin, Ilmari Hannikaisen ja Selim Palmgrenin johdolla Helsingissä ja jatkoi opintojaan Würzburgissa sekä Wienin konservatoriossa (1925–1926). Hän siirtyi Ruotsiin vuonna 1926 ja työskenteli teatteri- ja viihdeorkestereiden pianistina ja kapellimestarina. Hän teki menestyksekkäitä kiertueita Keski-Eurooppaan.
Von Eichwald tunnettiin 1930-luvulla erityisesti operettikapellimestarina, ja hän johti muun muassa Tukholman Vasateaternissa ja Helsingin Svenska Teaternissa. 1940–1960-luvulla hän työskenteli kapellimestarina Helsingborgissa ja Malmössä.
Von Eichwald teki 1930-luvulla yli 300 levytystä. Hänen sävellystuotantoonsa kuuluu operetteja, iskelmiä, jatsia ja elokuvamusiikkia.
Aiheesta muualla

Håkan von Eichwald Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Puola 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  MusicBrainz 
Muut:  IdRef
Eino Väntsi

Eino Väntsi (1914–1997) oli talollisenpoika ja suomalainen harrastaja-arkeologi.
Väntsi kirjoitti toukokuun lopulla 1931 Kansallismuseoon kirjeen kotoaan Johanneksen Kaijalan kylästä. Kirjeessä oli näytteeksi joitakin saviastioiden paloja, jotka Väntsi oli löytänyt kotitalonsa puutarhasta. Väntsi on jälkikäteen myöntänyt nähneensä unta siitä, että kotitalon keskimmäisen ikkunan alle omenapuun istuttamista varten lyödyn seipään kohdalla maan sisällä oli merkillisiä saviruukun kappaleita. Heti herättyään Väntsi oli mennyt lapioimaan kyseistä kohtaa ja löytänyt ruukunpalaset.
Helsingistä lähti pian vastauskirje Johannekseen. Arkeologi Sakari Pälsi kävi toteamassa löytöpaikan, ja sen johdosta kampakeramiikan kauteen erikoistunut arkeologi Aarne Äyräpää nimitettiin Väntsin tilalla järjestettyjen ensimmäisten kaivausten esimieheksi. Arkeologit saapuivat Väntsin tilalle syyskuussa 1931. Äyräpään ja hänen ryhmänsä kanssa työskennellyt Väntsi oli kiinnostunut arkeologin työstä ja oppi nopeasti tunnistamaan tavallisimmat löydöt. Lähtiessään Johanneksesta Äyräpää valtuutti Väntsin tarkastamaan kaivausten aikana saamansa vihjeen toisesta löytöpaikasta samassa kylässä. Myöhemmin myös August Paakkasen talon Myllykankaalle tehdyistä koekuopista oli löytynyt kivi-iskoksia ja keramiikan palasia. Kansallismuseon löytöluetteloon on kirjattu useita Väntsin lähetyksiä.
Arkeologisesti 1930-luvun loppu oli Johanneksessa aktiivista aikaa. Sakari Pälsi teki kaivauksia Kaijalan ja Rokkalan kylissä, Esko Sarasmo Rokkalassa. Eino Väntsi oli tuolloin sotaväessä eikä voinut osallistua. Sukulaiset ja kyläläiset tiesivät kuitenkin hänen harrastuksistaan, joten hänelle kerrottiin alueen löydöistä.
Väntsi kävi myöhemmin useaan otteeseen Karjalassa entisellä kotiseudullaan.
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1985–1986

Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1985–1986 pelattiin kymmenen joukkueen runkosarja, josta kuusi parasta selvisi mitalisarjaan ja loput neljä alempaan jatkosarjaan taistelemaan sarjapaikastaan.
Miesten SM-sarja > Runkosarja

| sija | Joukkue | O | V | H | Vo Erät | Hä Erät | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Pieksämäen NMKY | 18 | 16 | 2 | 50 | 15 | 32 |
| 2 | Seinäjoen Maila-Jussit | 18 | 13 | 5 | 44 | 17 | 26 |
| 3 | Jyväskylän Kiri | 18 | 13 | 5 | 43 | 19 | 26 |
| 4 | Hesa | 18 | 13 | 5 | 40 | 33 | 26 |
| 5 | Loimu -79, Turku | 18 | 12 | 6 | 39 | 23 | 24 |
| 6 | Rantaperkiön Isku | 18 | 7 | 11 | 31 | 39 | 14 |
| 7 | Poliisien Palloseura | 18 | 7 | 11 | 28 | 39 | 14 |
| 8 | Oriveden Ponnistus | 18 | 6 | 12 | 21 | 42 | 12 |
| 9 | Kuopio-Volley | 18 | 2 | 16 | 11 | 51 |   4 |
| 10 | Oulun Kisko | 18 | 1 | 17 | 19 | 51 |   2 |
Miesten SM-sarja > Ylempi jatkosarja

Jatkosarjaan annettiin lähtöpisteitä runkosarjan sijoituksen perusteella 6-4-3-2-1-0
| sija | Joukkue | O | V | H | Vo Erät | Hä Erät | Eräpisteet | Lähtöpisteet | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Pieksämäen NMKY | 10 | 7 | 3 | 27 | 12 | 538–467 | 6 | 20 |
| 2 | Hesa | 10 | 7 | 3 | 22 | 21 | 548–546 | 2 | 16 |
| 3 | Seinäjoen Maila-Jussit | 10 | 5 | 5 | 18 | 17 | 413–436 | 4 | 14 |
| 4 | Jyväskylän Kiri | 10 | 4 | 6 | 17 | 24 | 491–537 | 3 | 11 |
| 5 | Loimu -79, Turku | 10 | 4 | 6 | 18 | 24 | 547–552 | 1 |   9 |
| 6 | Rantaperkiön Isku | 10 | 3 | 7 | 17 | 21 | 463–462 | 0 |   6 |
Miesten SM-sarja > Mitaliottelut > Välierät

| Pieksämäen NMKY – Jyväskylän Kiri  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | PNMKY | Kiri | 3–1 | 15-9 , 13-15 , 15-3 , 15-8 |
|  | Kiri | PNMKY | 0–3 | 13-15 , 3-15 , 11-15 |
|  | PNMKY | Kiri | 3–0 | 15-6 , 15-8 , 15-8 |
Pieksämäen NMKY loppuotteluun voitoin 3-0.
| Hesa – Seinäjoen Maila-Jussit  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Hesa | SMJ | 0–3 | 7-15 , 9-15 , 13-15 |
|  | SMJ | Hesa | 3–2 | 15-11 , 13-15 , 15-8 , 8-15 , 15-4 |
|  | Hesa | SMJ | 2–3 | 15-10 , 15-9 , 11-15 , 14-16 , 7-15 |
Seinäjoen Maila-Jussit loppuotteluun voitoin 3-0.
Miesten SM-sarja > Mitaliottelut > Loppuottelut

| Pieksämäen NMKY – Seinäjoen Maila-Jussit  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | PNMKY | SMJ | 3–1 | 15-12 , 15-8 , 9-15 , 15-13 |
|  | SMJ | PNMKY | 1–3 | 9-15 , 10-15 , 15-3 , 5-15 |
|  | PNMKY | SMJ | 2–3 | 12-15 , 15-9 , 10-15 , 15-8 , 12-15 |
|  | SMJ | PNMKY | 3–2 | 10-15 , 15-8 , 15-9 , 6-15 , 15-9 |
|  | PNMKY | SMJ | 1–3 | 6-15 , 5-15 , 15-10 , 4-15 |
Seinäjoen Maila-Jussit Suomen mestari voitoin 3-2.
Mestarit: Mika Haapasalo, Matti Juntura, Esa Kokko, Jarmo Mustonen, Petri Mutka, Jari Mäntylä, Arto Puolakka, Tapani Rajala, Jouni Simola, Pekka Toppari, Boris Tranberg. Valmentaja: Vodek Sadalski.
Miesten SM-sarja > Mitaliottelut > Pronssiottelut

| Hesa – Jyväskylän Kiri  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Hesa | Kiri | 1–3 | 11-15 , 15-12 , 7-15 , 10-15 |
|  | Kiri | Hesa | 2–3 | 15-4 , 11-15 , 15-3 , 12-15 , 9-15 |
|  | Hesa | Kiri | 3–2 | 15-6 , 13-15 , 6-15 , 15-12 , 15-6 |
Hesalle SM-pronssia voitoin 2-1.
Miesten SM-sarja > Alempi jatkosarja

Jatkosarjaan annettiin lähtöpisteitä runkosarjan sijoituksen perusteella 3-2-1-0
| sija | Joukkue | O | V | H | Vo Erät | Hä Erät | Eräpisteet | Lähtöpisteet | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Poliisien Palloseura | 6 | 5 | 1 | 16 | 6 | 311–256 | 3 | 13 |
| 2 | Oulun Kisko | 6 | 4 | 2 | 14 | 10 | 298–282 | 0 |   8 |
| 3 | Oriveden Ponnistus | 6 | 3 | 3 | 12 | 12 | 298–255 | 2 |   8 |
| 4 | Kuopio-Volley | 6 | 0 | 6 | 4 | 18 | 204–318 | 1 |   1 |
Miesten SM-sarja > Uusinta sarjassa säilymisestä

| Karsintaottelut  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Oriveden Ponnistus | Oulun Kisko | 2–0 | 3-1 , 3-1 |
Oriveden Ponnistus säilyi SM-sarjassa
Sarjasta putosivat Oulun Kisko ja Kuopio-Volley. Tilalle nousivat Varkauden Tarmo ja Lahden Kimmo
Miesten SM-sarja > Karsintasarja

Nousukarsintaan annettiin 2 lähtöpistettä ykkösen lohkovoittajille,
| sija | Joukkue | O | V | H | Vo Erät | Hä Erät | Lähtöpisteet | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Varkauden Tarmo | 6 | 5 | 1 | 17 | 5 | 2 | 12 |
| 2 | Lahden Kimmo | 6 | 4 | 2 | 12 | 9 | 0 |   8 |
| 3 | Vammalan Lentopallo | 6 | 2 | 4 | 10 | 12 | 2 |   6 |
| 4 | Mutalan Riento | 6 | 1 | 5 | 3 | 16 | 0 |   2 |
Eduskuntavaalit 1939

Suomen 17. eduskuntavaalit järjestettiin 1.–2. heinäkuuta 1939. Tällöin valittu eduskunta toimi poikkeuksellisesti lähes kuusi vuotta, sillä jatkosodan takia eduskuntavaaleja ei voitu järjestää, vaan eduskunnan toimikautta pidennettiin kahdesti poikkeuslailla. Vuonna 1939 valittua eduskuntaa onkin sittemmin kutsuttu "pitkäksi parlamentiksi". Seuraavat eduskuntavaalit pidettiin vasta maaliskuussa 1945.
Vaalit sodan uhan varjossa

Eduskuntavaalien aikaan Euroopassa elettiin kiristyvässä poliittisessa ilmapiirissä, mutta Suomessa ei uskottu maan voivan joutua mukaan Euroopassa mahdollisesti syttyvään sotaan. Neuvostoliiton Helsingin-suurlähetystön lähetystösihteerin Boris Jartsevin huhtikuussa 1938 aloittamat neuvottelut Neuvostoliiton alue- ja tukikohtavaatimuksista Suomen suunnalla olivat tässä vaiheessa vain pienen johtavan piirin tiedossa. Äänestäjät antoivat eduskuntavaaleissa vahvan luottamuslauseensa punamultahallitukselle samaan aikaan kun Isänmaallinen Kansanliike, jonka sisäministeri Urho Kekkonen oli pyrkinyt marraskuussa 1938 lakkauttamaan, kärsi suurimman tappion. Suomen vaalitulokseen ei kuitenkaan juuri kiinnitetty huomiota ulkomailla, jossa diktaattorit Max Jakobsonin mukaan "laskivat sotilaita, eivät äänestäjiä".
Huomattavimmista ulkomaisista sanomalehdistä vain muutamat, esimerkiksi sveitsiläinen Neue Zürcher Zeitung, totesivat eduskuntavaalien tuloksen osoittaneen, että suomalaiset kannattivat demokratiaa, parlamentarismia ja puolueettomuuspolitiikkaa, joka tähtäsi kiinteään yhteistyöhön Ruotsin kanssa ja Suomen pysyttäytymiseen kaikkien kansainvälisten selkkausten ulkopuolella. Neue Zürcher Zeitungin Helsingin-kirjeenvaihtaja, Suomen poliittiset olot perusteellisesti tuntenut filosofian tohtori Max Mehlem epäili, että tätä ei ymmärretty Moskovassa, jossa Suomen katsottiin asettuvan Saksan puolelle sen ja Neuvostoliiton välisessä sodassa. Mehlem arveli, että Neuvostoliitto pyrki tämän vuoksi lyömään kiilaa Suomen ja Ruotsin väliin ja alentamaan Suomen skandinaavisesta balttilaiseksi maaksi. Tähän suomalaiset eivät Mehlemin arvion mukaan tulisi alistumaan.
Uusi eduskunta kokoontui valtiopäivien avajaisiin 1. syyskuuta 1939, samana päivänä, jolloin Saksa hyökkäsi Puolaan ja toinen maailmansota alkoi. Talvisodan alettua eduskunta siirtyi Kauhajoelle, josta se palasi Helsinkiin vajaata kuukautta ennen sodan päättymistä, helmikuun puolivälissä 1940.
Kansanedustajat

Uusina eduskuntaan valittiin vuoden 1939 vaaleissa muun muassa SDP:n Olavi Kajala, Eino Raunio, Martta Salmela-Järvinen ja Väinö Salovaara, maalaisliiton Lennart Heljas, Kauno Kleemola, Matti Luoma-aho, Eino Palovesi ja Antti Rantamaa, kokoomuksen Antti Hackzell, Väinö Havas, Kaiku Kallio ja Arno Tuurna, IKL:n Paavo Susitaival, sekä RKP:n Einar Holmberg. Eduskunnasta putosivat muun muassa IKL:n Hilja Riipinen ja Eino Tuomivaara. Eduskunnan jättivät muun muassa kokoomuksen Edvard Kilpeläinen ja Kaino Oksanen, sekä edistyspuolueen Oskari Mantere. Eduskuntaan palasivat muun muassa kokoomuksen Jaakko Ikola ja Paavo Virkkunen.
Ainoana istuvana kansanedustajana kaatui Kokoomuksen Väinö Havas, joka oli lähtenyt rintamalle vapaaehtoisena. Edistyspuolueen kansanedustaja, entinen pääministeri A. K. Cajander kuoli vuonna 1943 ja hänen tilalleen tuli professori Kalle Kauppi.
Yhdeksän näissä vaaleissa valittua kansanedustajaa oli valittu jo vuoden 1907 vaaleissa ensimmäiseen yksikamariseen eduskuntaan: SDP:n Anni Huotari, Albin Koponen, Miina Sillanpää, Väinö Tanner ja Matti Turkia, maalaisliiton Juhani Leppälä, kokoomuksen Pekka Pennanen, RKP:n Ernst Estlander, sekä IKL:n Kaarlo Kares. Viimeisenä näissä vaaleissa valituista kuoli Uuno Raatikainen vuonna 1999, viimeinen elossa ollut ensi kertaa noussut oli Varma K. Turunen, joka kuoli 1994. Vuonna 1940 varapaikalta eduskuntaan noussut Jorma Tuominen kuoli 2002 viimeisenä elossa olleena "pitkän parlamentin" jäsenenä.
Parlamentarismista poiketen istunut Cajanderin III hallitus ei jättänyt paikkaansa täytettäväksi vaalien jälkeen.
Tulokset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Äänestysaktiivisuus | 66,6 % | +3,7 |
| Puolue | Puolue | Edustajat | Edustajat | Äänet> Osuus | Äänet> Osuus | Äänet> Lukumäärä | Äänet> Lukumäärä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Suomen Sosialidemokraattinen Puolue | 85 | +2 | 39,77 % | +1,2 | 515 980 | +63 229 |
|   | Maalaisliitto | 56 | +3 | 22,86 % | +0,5 | 296 529 | +33 612 |
|   | Kansallinen Kokoomuspuolue | 25 | +5 | 13,58 % | +3,2 | 176 215 | +54 596 |
|   | Ruotsalainen kansanpuolue | 18 | −3 | 9,61 % | −1,6 | 124 720 | −6 720 |
|  | Isänmaallinen kansanliike | 8 | −6 | 6,65 % | −1,7 | 86 219 | −11 672 |
|   | Kansallinen Edistyspuolue | 6 | −1 | 4,81 % | −1,5 | 62 387 | −11 267 |
|  | Pienviljelijäin ja maalaiskansan puolue | 2 | --a | 2,14 % | −0,5a | 27 783 | −2 825a |
|  | Ruotsalainen vasemmisto |  |  | 0,46 % | –  | 5 980 | –  |
|  | Muut |  |  | 0,12 % | −0,1 | 1 506 | −996 |
|  | Yhteensä | 200 |  | 100 % |  | 1 297 319 | +123 937 |
a Verrattuna Suomen pienviljelijäin puolueen ja Kansanpuolueen yhteenlaskettuun tulokseen.
Lähde: Tilastokeskus 2004
EDTA

| EDTA |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-[2-(bis(karboksimeyyli)amino)etyyli- (karboksimetyyli)amino]etikkahappo
CAS-numero:  60-00-4
PubChem CID:  6049 ja 5232305
SMILES:  C(CN(CC(=O)O)CC(=O)O)N(CC(=O)O)CC(=O)O 
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C10H16N2O8
Moolimassa:  292,248 g/mol
Sulamispiste:  245 °C
Tiheys:  0,86 g/cm3
Liukoisuus veteen:  50 mg/100 ml 
  
EDTA eli etyleenidiamiinitetraetikkahappo (C10H16N2O8) on aminohappo, jolla on useita käyttötarkoituksia teollisuudessa ja lääketieteessä. EDTA muodostaa kompleksiyhdisteen useiden metallien kuten kalsiumin, magnesiumin, alumiinin, raudan, lyijyn, kuparin, mangaanin, tinan ja sinkin ionien kanssa.
Synteesi

F. Munz kehitti vuonna 1935 menetelmän EDTA:n valmistamiseksi. Siinä etyleenidiamiinia käsiteltiin kloorietikkahapolla ja natriumhydroksidilla. Menetelmän huono puoli oli, että EDTA:n sekaan jäi natriumkloridia. Nykyään ainetta valmistetaan teollisesti etyleenidiamiinista, formaldehydistä ja sinihaposta tai natriumsyanidista.
Käyttö

Kelaatio-hoidossa käytetään EDTA:ta sitomaan metalli-ioneja hoidettaessa lyijymyrkytyksiä tai hyperkalsemiaa.
EDTA:ta käytetään muun muassa veden kovuuden määrittämiseen kompleksometrisellä titrauksella. EDTA muodostaa magnesium- ja kalsiumionien kanssa kompleksiyhdisteen ja indikaattorina käytettävän eriokromimusta T:n väri muuttuu. Hapon kulutuksen perusteella voidaan määrittää veden kovuus.
Lääketieteessä EDTA:ta käytetään muun muassa tutkittaessa munuaisten toimintaa. Potilaaseen ruiskutetaan EDTA:n ja radioaktiivisen kromi-51-isotoopin seosta.
Natriumedetaattia eli EDTA:ta on käytetty vesihuuhteluliuoksen apuaineena silmien kalkkivammoissa. EDTA:n vaikutus perustuu siihen, että se sitoo eli neutralisoi kalsiumin vaikutuksen.
EDTA:ta käytetään yleisesti verinäyteputkien lisäaineena estämässä veren hyytyminen. Näyte ei saa hyytyä kun tutkitaan ja lasketaan verisoluja.
Muita aineen ja sen natriumsuolan käyttökohteita ovat sovellukset metalliteollisuudessa ja erilaisten kemikaalien valmistuksessa.