stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Volodymyr Hnatjuk

| Volodymyr Hnatjuk> Гнатюк Володимир Михайлович |
| --- | --- |
 Volodymyr Hnatjuk
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. toukokuuta 1871 Velesniv, Butšatšin piiri, Galitsia, Itävalta-Unkari
Kuollut: 6. lokakuuta 1926 Lviv, Puolan toinen tasavalta
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Lvivin yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Myh’ailo Hruševskyi ja Oleksandr Mychajlovyč Kolessa (käännä suomeksi)
Tutkimusalue:  kansatieteilijä, kirjallisuudentutkija, kääntäjä
Volodymyr Hnatjuk (9. toukokuuta 1871 Velesniv, Butšatšin piiri, Galitsia, Itävalta-Unkari – 6. lokakuuta 1926 Lviv, Puolan toinen tasavalta) oli ukrainalainen kansatieteilijä, kirjallisuudentutkija, kääntäjä, journalisti ja yhteiskunnallinen vaikuttaja Länsi-Ukrainassa.
Hnatjuk oli vuodesta 1899 lviviläisen Ševtšenkon tieteellisen seuran (NTŠ) jäsen, vuodesta 1902 pietarilaisen Keisarillisen tiedeakatemian jäsen, vuodesta 1905 prahalaisen kansanperinneseuran jäsen sekä wieniläisen Itävallan kansantaideseuran jäsen, suomalaisen Folklore Fellows -kansanperinneseuran jäsen ja kiovalaisten Ukrainan kansallisen tiedeakatemian ja Kansanperinneseuran jäsen vuodesta 1924.
Hnatjuk opiskeli 1894–1898 Lvivin yliopistossa ja toimi akateemisen Hromada-yhdistyksen johdossa. Hänen silloisista mentoreistaan Myh’ailo Hruševskyistä ja Ivan Frankosta tuli hänen elinikäisiä työtovereitaan. Hän oli vuodesta 1898 kuolemaansa saakka NTŠ:n pääsihteeri ja toimi muissa alan merkittävissä luottamustehtävissä. Hän toimitti seuran julkaisuja ja kirjoitti niihin. Hänen aikanaan seurasta tuli korkeatasoinen tieteellinen seura. Hän oli kaksi kautta (1899–1906, 1922–1926) Literaturno-naukovyi vistnykin toimituskunnassa ja kirjoitti moniin muihinkin ukrainalaisiin ja ulkomaisiin julkaisuihin. Hän oli Ukrainalais-ruteenilaisen kustannusyhtiön perustajia ja toimi sen johdossakin.
Ivan Frankon ja Fedir Vovkin kanssa hän muutti länsiukrainalaisen kansanperinteen keräämisen tieteelliseksi toiminnaksi. Sairastuttuaan 1903 tuberkuloosiin hän ei enää voinut osallistua kenttätyöhön, mutta hän organisoi 800 folkloristin kirjeenvaihdon, jonka avulla koottiin valtavasti aineistoa julkaistavaksi hänen päätoimittamissaan NTŠ:n julkaisusarjoissa ja kokoelmassa Das Geschlechtsleben des Ukrainischen Bauernvolkes (kaksi osaa, 1909, 1912).
Velesnivissä on Hnatjukin mukaan nimetty etnografinen muistomuseo ja sen edessä muistopatsas.
Hnatjuk edusti vertailevaa historiallista lähestymistapaa, jota hän sovelsi tutkimuksissaan. Hänen kirjoituksensa ukrainan kielen murteista, erilaisista kielimuodoista sekä normatiivisesta kieliopista ja oikeinkirjoituksesta olivat merkittävä panos kielitieteen alalla. Poliittisilta näkemyksiltään hän edusti Ukrainan radikaalipuoluetta ja vastusti Galitsian russofiileja ja populisteja.
Velesniviin perustettiin 1969 Hnatjukin mukaan nimetty etnografinen museo, ja sinne pystytettiin 1971 Luka Bihanytšin veistämä muistomerkki. Myös hänen haudallaan Lytšakivin hautausmaalla Lvivissä on muistomerkki.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Volodymyr Hnatjuk Wikimedia Commonsissa
William Henry Vanderbilt

| William Henry Vanderbilt |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. toukokuuta 1821 New Brunswick, New Jersey, Yhdysvallat
Kuollut: 8. joulukuuta 1885 (64 vuotta) New York City, Yhdysvallat
Muut tiedot
 Nimikirjoitus
William Henry Vanderbilt (8. toukokuuta 1821 New Brunswick, New Jersey, Yhdysvallat – 8. joulukuuta 1885 New York City, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen rautatiealalla toiminut liikemies ja hyväntekeväisyyden harjoittaja. Hän lähes kaksinkertaisti Vanderbiltin perheen omaisuuden, jonka hänen isänsä Cornelius Vanderbilt oli perustanut ja suurelta osin testamentannut hänelle.
Elämä ja ura

Vanderbilt lopetti koulunkäynnin 17-vuotiaana ja ryhtyi laivojen huolitsijaksi. Hän työskenteli konttoristina newyorkilaisessa pankissa vuosina 1839–1842, jonka jälkeen hänen isänsä osti hänelle 75 hehtaarin suuruisen maatilan New Dorpin läheltä Staten Islandilta. Hän viljeli sitä tuottavasti, laajensi ja paransi sitä isän vaatimattomalla tuella, sillä isä ei siihen aikaan juuri uskonut hänen taloudellisiin kykyihinsä. Vuonna 1857 hän sai isänsä ottamaan hänet konkurssiin menneen Staten Island Railroadin pesänhoitajaksi, ja muutama vuosi myöhemmin hän hätkähdytti isäänsä saattamalla rautatielinjan jälleen terveelle taloudelliselle pohjalle. Hän yhdisti linjan New Yorkiin lauttalinjalla. Kun Cornelius Vanderbilt ryhtyi 70-vuotiaana rahoittamaan rautateitä, hän uskoi hallitsemiensa rautateiden liikkeenjohdon William Henrylle. Hänestä tuli vuonna 1865 Hudson River Railroadin varapuheenjohtaja, vuonna 1869 New York Central and Hudson River Railroadin varapuheenjohtaja ja kesäkuussa 1877 puheenjohtaja ja isänsä seuraajaksi Lake Shore and Michigan Southern Railwayn, Canada Southern Railwayn ja Michigan Central Railroadin puheenjohtajana.
Saatuaan rautatieomaisuuden haltuunsa, hän vältti pitkittyneen hintasodan ja uhkaavan työläisten lakon seuraukset sovittelulla ja kompromissilla. Yhtä varovaisesti hän vältti myönnytyksillä isänsä testamenttikiistan veljensä Cornelius Jeremiahin ja kahden sisarensa kanssa. Vuosina 1877–1880 hän osti Chicagon ja Northwesternin radan, joka sivuraiteineen käsittää 4 000 mailia. Hän sai yhteyden St. Louisiin Cleveland, Columbus, Cincinnati and Indianapolis Railwayn avulla. Hän taisteli rautatieliikenteen sääntelyä vastaan ja kävi hintasotia ja myönsi erityishintoja suosimilleen rahdinkuljettajille. 4. toukokuuta 1883 hän erosi virallisesti New York Central and Hudson River, Lake Shore and Michigan Southern ja Michigan Central Railroad -yhtiöiden johtajan virasta ja matkusti Eurooppaan. Samalla yhtiöt organisoitiin uudelleen valitsemalla hänen poikansa Cornelius New York Central- ja Michigan Central -yhtiöiden johtokunnan puheenjohtajaksi ja hänen poikansa William Kissam Lake Shore -yhtiön johtokunnan puheenjohtajaksi.
Vanderbilt rakennutti New Yorkiin hienon kartanon ja täytti sen moderneilla, pääasiassa ranskalaiseen koulukuntaan kuuluvilla maalauksilla ja muilla taideteoksilla. Pojilleen ja tyttärilleen hän rakennutti viisi taloa Fifth Avenuelle lähelle omaa taloaan. Hän piti isänsä tavoin raviurheilusta ja osti kuuluisia ravihevosia. Hänen omaisuutensa arvioitiin hänen kuollessaan olevan 200 miljoonaa dollaria. Vuonna 1880 hän maksoi kaikki kulut, jotka liittyivät obeliskin (Kleopatran neula) siirtämiseen Egyptistä New Yorkin Central Parkiin. Samana vuonna hän teki lahjoituksen Vanderbilt Universityn teologisen koulun perustamiseen, jolle hänen isänsä oli antanut lahjoituksen. Vuonna 1884 hän teki lahjoituksen New Yorkin College of Physicians and Surgeonsille. Hän testamenttasi omaisuuttaan myös Metropolitan Museum of Artille, Nuorten Miesten Kristilliselle Yhdistykselle, episkopaalisen kirkon lähetysjärjestöille ja St. Luke's Hospitalille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta William Henry Vanderbilt Wikimedia Commonsissa
Volodymyr

| Volodymyr (Володимир) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Volodymyr
 Koordinaatit: 50.8463°N, 24.3189°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Volynian alue
Piiri:  Volodymyr-Volynskyin piiri
Kirjallinen maininta:  988
Väkiluku (2021):  38 070
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Volodymyr (ukr. Володимир ennen vuotta 1795 ja vuodesta 2021 lähtien; vuosina 1944-2021 Volodymyr-Volynskyi ukr. Володимир-Волинський; aiemmin vuosina 1795–1944 Volodymyr-Volynsk ukr. Володимир-Волинськ) on kaupunki Volynian alueella Ukrainan luoteisosassa. Kaupunki on Volodymyr-Volynskyin piirin (171 264 as., 2021) hallinnollinen keskus. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 38 070 (2021).
Volodymyr sijaitsee Luhajoen rannalla, maanteitse 76 kilometriä aluekeskus Lutskstä ja noin 500 kilometriä Kiovasta länteen; läntisen Ukrainan keskuskaupunki Lviv sijaitsee 130 kilometrin ja Puolan raja 10 kilometrin päässä.
Arkeologit ovat löytäneet asutuksia muinaisajalta (3 000 eaa.), varhaiselta rautakaudelta (1 000 eaa.) ja ajanlaskun jälkeisiltä ensimmäisiltä vuosisadoilta. Paikkakunnan eteläpuolella ja nykyisen kaupungin alueella sijaitsi eräs Kiovan Rusjin varhaisimmista kaupungeista. Se mainitaan vanhoissa kronikoissa vuodelta 988 linnoitettuna kauppakaupunkina ja Volodymirin hiippakunnan (piispanistuimen) kotipaikkana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Volodymyr Wikimedia Commonsissa
Teenage Mutant Ninja Turtles: Mutant Mayhem

| Teenage Mutant Ninja Turtles: Mutant Mayhem |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jeff Rowe
Käsikirjoittaja:   Seth Rogen  Evan Goldberg  Jeff Rowen  Dan Hernandez  Benji Samit 
Perustuu:  Kevin Eastmanin ja Peter Lairdin sarjakuvaan Teenage Mutant Ninja Turtles
Tuottaja:  Seth Rogen   Evan Goldberg   James Weaver
Säveltäjä:  Trent Reznor   Atticus Ross
Kuvaaja:  Unknown
Leikkaaja:  Unknown
Pääosat:   Nicholas Cantu  Micah Abbey  Shamon Brown Jr.  Brady Noon  Jackie Chan  Ayo Edebiri  Seth Rogen  John Cena  Hannibal Buress  Rose Bryne  Ice Cube  Post Malone  Paul Rudd  Maya Rudolph  Natasia Demetriou  Giancarlo Esposito 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Nickelodeon Movies   Point Grey Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures UIP-Dunafilm
Ensi-ilta:   2023-8-22. elokuuta 2023 (Yhdysvallat)  2023-8-1111. elokuuta 2023 (Suomi)  
Kesto:  99 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Teenage Mutant Ninja Turtles: Mutant Mayhem on vuonna 2023 ensi-iltansa saanut tietokoneanimaatioelokuva, jonka levittämisestä vastaavat Paramount Pictures ja Nickelodeon Movies. Ääninäyttelijöinä toimivat Nicolas Cantu, Micah Abbey, Shamon Brown Jr., Brady Noon, Jackie Chan, Ayo Edebiri, Seth Rogen, John Cena, Hannibal Buress, Rose Byrne, Ice Cube, Post Malone, Paul Rudd, Maya Rudolph, Natasia Demetriou ja Giancarlo Esposito.
Ääninäyttelijät

| Alkuperäinen ääninäyttelijä | Suomenkielinen ääninäyttelijä | Rooli |
| --- | --- | --- |
| Nicolas Cantu | Tommi Bäckman | Leonardo |
| Micah Abbey | Jeremy Kiberu | Donatello |
| Shamon Brown Jr. | Waltteri Helisalo | Michelangelo |
| Brady Noon | Vilppu Uusitalo | Raphael |
| Ayo Edebiri | Yasmine Yamajako | April O’Neil |
| Jackie Chan | Antti Pääkkönen | Mestari Tikku |
| Ice Cube | Arttu Wiskari | Superfly |
| Paul Rudd | Antti L. J. Pääkkönen | Mondo Gecko |
| Seth Rogen | Jari Härkönen | Bebop |
| John Cena | Markus Bäckman | Rocksteady |
| Natasia Demetriou | Maaria Nuoranne | Wingnut |
| Post Malone | Jani Karvinen | Ray Fillet |
|  | Veeti Kallio | Lukki |
| Maya Rudolph | Ilona Chevakova | Cynthia Utrom |
| Hannibal Buress | Jari Salo | Genghis Frog |
| Rose Byrne | Jenni Sivonen | Leatherhead |
| Giancarlo Esposito | Jaakko Ohtonen | Baxter Stockman |
|  | Santeri Hänninen | Roisto #1 |
|  | Niko Meuronen | Roisto #2 |
Muissa rooleissa: Osku Ärilä, Katja Aakkula, Arttu Kapulainen, Vili Orava, Tarja Alexander, Aku Hytönen ja Lauri Planman
Ääninäyttelijät > Suomenkielinen versio

| --- | --- |
Dubbausstudio:: Iyuno
Ohjaus:: Tiina Juntunen
Äänitys ja editointi: Tiina Juntunen
Käännös:: Isto Aitokari
Tuotantopäällikkö: Tarja Alexander
Buukkaus:: Isa Antas
Arvosteluja

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Episodi Niko Ikonen: 
Helsingin Sanomat Anton Vanha-Majamaa: 
Hufvudstadsbladet Krister Uggeldahl:
Tamagotchi

Tamagotchi V1 (kuvassa Marutchi lapsivaiheessa)
Tamagotchi (jap. たまごっち, tamagocchi) on virtuaalilemmikki, jonka kehitti Aki Maita vuonna 1996. Sitä valmistaa Bandai. Tamagotchien suosio oli suurimmillaan 1990-luvun loppupuolella. Niitä on julkaistu yhteensä 36 erilaista Tamagotchi-mallia vuosina 1996–2007, suurin osa kuitenkin vain Japanissa ja Yhdysvalloissa.
Hoito

Tamagotchin hoitoon kuuluvat usein todellisesta elämästä peräisin olevat askareet, jotka toteutetaan rasian alaosan kolmen painikkeen avulla. Eri toimintojen käyttämisestä seuraa pieni animaatio ja joidenkin kohdalla ääniefektejä.
Tamagotchin hahmoja ovat esimerkiksi Marutchi, Nonopotchi, Makiko, Mimitchi, Mametchi, Memetchi, Gozarutchi, Androiditchi, Violetchi, Matsuritchi, Oyajitchi, Tensaitchi, Tenpatchi, Primatchi, Yattatchi, Puchitchi, Samuraitchi, Mukimukitchi, Hawaikotchi, Hawainotchi, Dorotchi, Shimashimatchi, Ojyotchi, Nonbiritchi ja opettajat ja paljon muita. (Versiossa 5 on 65 hahmoa)
Tamagotchi-virtuaalilemmikkien perustoimintoja ovat muun muassa:
Ruokkiminen
WC
Pelit, vaihtelevat mallista riippuen, usein yksinkertaisia painikkeiden nopeisiin painalluksiin perustuvia.
Nukkuminen/valojen sammutus (Ei valoja versioissa 4, 4.5, 5 ja 6)
Kirjeet-kuva valojensammutus-kuvan paikalla 4 ja 4.5 versioissa.
Kellonaika ja päivämäärä
Lääkkeet, sairas Tamagotchi täytyy parantaa lääkkeen avulla.
Työ 4 ja 4.5 versioissa.
Nämä toiminnot kuuluvat Tamagotchin perusideaan, ja ovat olleet mukana kaikissa tähän mennessä ilmestyneissä malleissa ( 1, 2, 3, 4, 4.5, 5 ja 6).
Elämänvaiheet

Muna, pysyy ruudussa noin minuutin ajan, kunnes Tamagotchi kuoriutuu.
Vauva, pieni musta (poika) tai valkoinen (tyttö) Tamagotchi, jolla on yleensä yksi peli käytössä.(Tamagotchi 5. vauvalla kaksi) Kestää yhden tai kaksi tuntia niin Tamagotchi muuttuu lapseksi.
Lapsi, kaksi peliä käytössä, Tamagotchi on noin vuorokauden ajan lapsi.
Nuori, kaksi, kolme, neljä tai viisi peliä käytössä riippuen versiosta. Tamagotchi on noin 4 vuorokauden ajan nuori.
Aikuinen, käyttää kaikkia Tamagotchin tavaroita, pelien määrä on  kahden ja kuuden väliltä. (Tamagotchit 4 ja 4.5 saavat silloin töitä.)
Jos tamagotchi ei tee / pysty tekemään lapsia, tällöin jos hoidat tamagotchia hyvin se muuttuu vanhukseksi jonkin ajan kuluttua.
Jos tamagotchia ei hoida ollenkaan, se voi kuolla.
Versiot - Tamagotchi Connection

Uusiksi Tamagotcheiksi luetellaan kaikki vuodesta 2004 eteenpäin julkaistut infrapunayhteydellä varustetut Tamagotchi-mallit.
Tamagotchit tunnistaa mallien ulkomuodosta hyvin, Tamaversio 1: pyöreä, Tamaversio 2: pyöreä ja (yleensä) läpinäkyvä, Tamaversio 3: pyöreä ja pieni nuppi pään päällä, Tamaversio 4: pyöreä ja nuppi pään päällä jossa on pallo, Tamaversio 4.5: pyöreä ja nuppi pään päällä jossa on tähti tai pallo, Tamaversio 5: pyöreä ja pään päällä nuppi, joka muistuttaa savupiippua ja 6, joka on kokonaan pyöreä.
Vuoden 2004 loppupuolella kauppoihin saapui alkuperäisen vuonna 1996 julkaistun Tamagotchin päivitetty versio. Se tunnetaan maailmalla useilla eri nimillä:
•Tamagotchi Connection (Pohjois-Amerikka•Tamagotchi Plus (Japani ja Aasia)
•Tamagotchi Connection (Eurooppa ja Australia)
Vanhempiin Tamagotcheihin verraten tämä uusi malli oli suurempikokoinen, ja varustettu suuremmalla nestekidenäytöllä. Yhdeksi "uuden Tamagotchin"  myyntivaltiksi osoittautui laitteen yläosassa sijaitseva yksinkertainen infrapunaportti, jonka avulla kaksi tamagotchia saattoivat kommunikoida keskenään, kuten esimerkiksi vaihtaa lahjoja tai pelata keskenään kahta peliä. Nykyään tämä ensimmäinen "uusi tamagotchi" tunnetaan nimillä V1, Ver1 tai Version 1.
Vuoden 2005 aikana julkaistiin eri maanosissa "uuden sukupolven Tamagotchin" toinen versio. Se oli muuten edeltäjänsä kaltainen, mutta sisälsi uuden ominaisuuden: kaupan, josta saattoi ostaa uusia ruokia ja esineitä Tamagotchin käyttöön. Pelaamalla pelejä Tamagotchin kanssa pelaaja keräsi Gotchi-pisteitä, jotka toimivat kaupan valuuttana. Mukana tuli myös 4 uutta peliä, sekä uusia hahmoja.
Kolmas ja neljäs versio jatkoivat edeltäjistään tutuilla ominaisuuksilla ja toiminnoilla. Kolmannesta versiosta alkaen mukaan tuli mahdollisuus pelata Tamatown-nimisellä Internet-sivulla tamagotchiin liittyviä pelejä. Peleistä saadut palkinnot saattoi siirtää tamagotchi-lelun käyttöön numeroista koostuvan salasanan avulla. Neljännessä versiossa mukaan tuli pisteytyssysteemi, joka vaikutti tamagotchin kasvuun  uudella tavalla sekä mahdollisuus hankkia tamagotchille töitä.
Neljännestä Tamagotchi Connexion-versiosta (tunnetaan myös nimillä V4, Ver4 ja Version 4) on ilmestynyt myös hiukan päivitetty versio, 4.5. Ominaisuuksiltaan se on identtinen alkuperäisen versio 4:n kanssa, mutta varustettu pienillä ulkonäkö- hahmo- ja pelimuutoksilla.
Viidennessä Tamagotchi-versiossa (tunnetaan nimillä V5, Ver5, Version 5, Tamagotchi Expo, Famitchi ja Familitchi) voi kehittää perhettä,
samaan aikaan kolmea Tamagotchia.
Kuudennessa versiossa (MusicStarissa) Tamagotchista kasvatetaan musiikkitähti.
Digimon Tamagotchi
Teenage Mutant Ninja Turtles: The Manhattan Missions

| Teenage Mutant Ninja Turtles: The Manhattan Missions |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Distinctive Software
Julkaisija:  Konami
Pelisarja:  Teenage Mutant Ninja Turtles
Julkaistu:  NA 1. huhtikuuta 1991
Lajityyppi:  toimintapeli
Pelimuoto:  Yksinpeli
Alusta:  DOS
Jakelumuoto:  Levyke
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Teenage Mutant Ninja Turtles: The Manhattan Missions on Distinctive Softwaren kehittämä toimintapeli, joka on julkaistu vuonna 1991 DOS:lle. Peliin oli otettu vaikutteita elokuvista Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat ja Teinimutanttininjakilpikonnat 2: Mönjän salaisuus, sekä Mirage Studiosin sarjakuvista.
Pelattavuus

Valittavana on kaikki neljä Turtlesia, Leonardo, Michelangelo, Donatello ja Rafaello, joilla jokaisella on myös omat vahvuudet ja heikkoudet. Pelin edetessä tietyn hahmon saavuttaessa tietyn voimakkuustason se saa lisää erikoishyökkäyksiä.
Pelissä on yhteensä 16 tasoa, joiden aikana pelaajan pitää estää Silppurin aikeet vallata New York 48 tunnissa ja estää samalla pikku rikollisia pitkin katuja.
Vastaanotto

Pelit-lehden Mikko Rintasaari antoi pelille 83 pistettä sadasta.
Aiheesta muualla

Teenage Mutant Ninja Turtles: The Manhattan Missions MobyGamesissa (englanniksi)
Yliopistonkatu (Helsinki)

Yliopistonkatua Mikonkadun puoleisesta päästä itään.
Näkymä Unioninkadun puoleisesta päästä länteen.
Yliopistonkatu (ruots. Universitetsgatan) on itä–länsisuuntainen katu Kluuvin kaupunginosassa Helsingin keskustassa. Se johtaa Unioninkadulta Senaatintorin nurkasta Mikonkadulle. Se oli aiemmin osa Hallituskatua, joka tällöin ulottui Mariankadulta Mikonkadulle saakka tehden pienen mutkan Senaatintorin kohdalla. Unioninkadun länsipuolinen osa Hallituskatua nimettiin Yliopistonkaduksi vuonna 1995.
Yliopistonkadun varrella on useita Helsingin yliopiston rakennuksia. Sen itäosa kulkee yliopiston päärakennuksen ja Kansalliskirjaston välistä, mutta kumpaankin on kadulta vain sivuovi. Kadun keskiosan varrella ovat toisiaan vastapäätä Porthania ja yliopiston hallintorakennus. Kadun länsipään varrella on etupäässä liiketaloja. Vuorikadun kulmassa oli aikoinaan Heimolan talo, joka purettiin 1960-luvun lopulla. Eduskunta kokoontui siellä ennen nykyisen Eduskuntatalon valmistumista.
Porthanian kohdalla oleva osa Yliopistonkadusta on kävelykatu.
Yliopistonkadun suorana jatkeena lännessä on sitä hieman kapeampi kävelykatu, Ateneuminkuja, joka kulkee Ateneumin ja Aikatalon välitse Mikonkadulta Keskuskadulle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yliopistonkatu (Helsinki) Wikimedia Commonsissa
Vorstenlanden

Kartta Vorstenlandeneista vuoden 1830 jälkeen. Vihreällä Yogyakarta, keltaisella Pakualaman, tummemman punaisella Surakarta ja vaaleamman punaisella Mangkunegaran.
Vorstenlanden (suom. ruhtinaskunnat) on hollanninkielinen termi, jolla tarkoitetaan Jaavan saarella sijainneita Alankomaiden siirtomaaimperiumin piiriin kuulunutta neljää sulttaani- ja ruhtinaskuntaa. Ne olivat periaatteessa itsenäisiä, eikä esimerkiksi muualla vallitseva maataloutta koskeva cultuurstetsel-vaatimus pätenyt niissä, mutta myös niissä kenraalikuvernöörin edustajalla oli ylin sana ja valta. Vorstenlandenit eivät myöskään voineet solmia ulkopoliittisia yhteyksiä tai ylläpitää ulkomaalaisia hovissaan.
Vorstenlandenit olivat:
Surakartan sulttaanikunta, muodostettu 1755 Mataramin sulttaanikunnan toisesta puoliskosta
Mangkunegaranin ruhtinaskunta, muodostettu 1757 Surakartan sulttaanikunnan toisesta puoliskosta
Yogyakartan sulttaanikunta, muodostettu 1755 Mataramin sulttaanikunnan toisesta puoliskosta
Pakualamanin ruhtinaskunta, muodostettu 1812 Yogyakartan 4 000 talon suuruisesta maa-alueesta
Pakualaman oli Vorstenlandeista pienin ja tämän takia myös edistynein, sillä sen oli käytettävä kaikkia keinoja selvitäkseen. Surakarta, Mangkunegaran ja Pakualaman lähettivät 1900-luvun alussa prinssejään Eurooppaan opiskelemaan, ja Yogyakarta seurasi ennen pitkää perässä lähettämällä prinssi Dorodjatunin opiskelemaan Alankomaihin.
Vorstenlandenien väkiluvuksi arvioitiin vuoden 1872 lopussa noin 1,1 miljoonaa. Ne olivat Jaavan tiheimmin asutettuja alueita ja mahdollisesti jopa neljänneksen köyhempiä kuin muu Jaava. Myös lukutaidottomuus oli Vorstenlandeneissa yleisempää kuin muualla.
Vaikutus

Huolimatta siitä, että Vorstenlandeneilla oli hyvin vähän poliittista vaikutusvaltaa, ne olivat tärkeitä jaavalaisen kulttuurin keskuksia. Vorstenlandenit olivat tärkeitä muun muassa jaavalaisen tapakulttuurin, kielen, muodin, taiteen ja arkkitehtuurin suhteen.
Yliopiston kansleri

Yliopiston kansleri on muutamissa Suomen yliopistoissa käytettävä korkea tehtävänimike, jonka hoitajan tehtävänä on edistää tieteitä ja valvoa yliopiston yleistä etua ja toimintaa. Yliopistolain mukaan Helsingin yliopistolla ja Åbo akademilla on oltava kansleri, muut yliopistot saavat kanslerin halutessaan.
Jos yliopistossa on kansleri, hän on yliopiston ylin viranomainen. Yliopistolain mukaan Helsingin yliopiston kanslerilla on oikeus olla läsnä ja käyttää puhevaltaa valtioneuvostossa käsiteltäessä Helsingin yliopistoa koskevia asioita. Alkujaan Helsingin yliopiston ja sen edeltäjien kansleri oli kuninkaan ja sittemmin keisarin nimittämä hallitsijan edustaja autonomisessa yliopistossa. Historian kuluessa kanslerin rooli on muuttunut tästä yliopiston korkeimmaksi edustajaksi valtiollisissa ja yhteiskunnallisissa yhteyksissä. Tästä historiasta johtuen[lähde? ] kanslerin muodollisen nimityksen teki aina vuoteen 2009 asti tasavallan presidentti valtioneuvoston esityksestä, joskin käytännössä yliopiston asettamasta ehdokkaasta. Vuoden 2010 alusta lukien yliopistot ovat nimittäneet kanslerinsa itse.
Kanslerin tehtävistä määrätään nykyisin yliopistojen sisäisissä johtosäännöissä. Esimerkiksi Helsingin yliopistossa kansleri nimittää yliopiston professorit ja myöntää dosentin arvot sekä myöntää luvat promootioiden järjestämiseen. Lisäksi kansleri vastaa yliopiston sisäisen tarkastuksen järjestämisestä. Yliopiston omista varoista myönnettävällä kanslerin matkatuella rahoitetaan yliopiston tutkijoiden ja opettajien tieteellisiä ulkomaanmatkoja. Aiemmin kansleri ratkaisi myös tiettyihin virantäyttöasioihin liittyviä laillisuusmuistutuksia ja vahvisti yliopiston johtosäännöt ja muut määräykset. Kanslerin apuna toimii lainoppinut kanslerinsihteeri ja esikuntana kanslerinvirasto.
Kanslerin valintatavasta määrätään nykyisin yliopistojen omissa johtosäännöissä. Käytännössä esimerkiksi Helsingin yliopistossa on ollut pitkään tapana, että kanslerin jäädessä eläkkeelle uudeksi kansleriksi on siirtynyt yliopiston senhetkinen rehtori.
Yliopistojen kanslerit Suomessa

Helsingin yliopisto: Kaarle Hämeri (2017–)
Åbo Akademi: Carl G. Gahmberg (2020–).
Word of Mouth

| Word of Mouth The Kinks |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Konk-studiot, Lontoo,  kesäkuu 1983 –  syyskuu 1984
 Julkaistu: 19. marraskuuta 1984
 Formaatti: LP, CD, SACD
 Tuottaja(t): Ray Davies
 Tyylilaji: rock, hard rock
 Kesto: 43.04
 Levy-yhtiö: Arista Records
Listasijoitukset
  50. (21. joulukuuta 1984)    57. (1984)    60. (8. joulukuuta 1984)
The Kinksin muut julkaisut
| State of Confusion 1983 | Word of Mouth 1984 | Think Visual 1986 |
Word of Mouth on The Kinksin vuonna 1984 julkaistu studioalbumi ja samalla viimeinen, jonka julkaisi levy-yhtiö Arista Records. Levyn kaupallinen menestys jäi heikoksi verrattuna yhtyeen viimeisimpiin studioalbumeihin.