Energiantuotanto
Energiantuotanto ja terveys > Terveyshaitat

Kaikki energiantuotanto rasittaa ympäristöä ja sitä kautta se vaikuttaa myös terveyteen kielteisesti. On osoittautunut vaikeaksi sekä teknisesti että poliittisesti saada energian tuotanto ja kulutus optimaaliselle tasolle, niin että hyödyt olisivat mahdollisimman suuret ja haitat mahdollisimman pienet. Lisäksi esim. eri maiden välillä on suuria eroja sekä ilmaston takia että luontaisten elinkeinojen takia.
Vaikeus rajoittaa energian kulutusta on johtanut suureen tarpeeseen rajoittaa energiantuotannon ympäristö- ja terveyshaittoja teknisin keinoin. Sisäänlämpiävistä tulisijoista siirryttiin savupiipun käyttöön ja teollisuudessa savupiippujen korkeutta on lisätty. Tällöin savukaasut laimenevat suurempaan ja suurempaan ilmamäärään. Seuraavassa vaiheessa ruvettiin puhdistamaan savukaasuja. Tämä on toiminut osittain hyvin, mm. rikkidioksidin päästöt ovat vähentyneet murto-osaan sekä absoluuttisesti että tuotettua energiayksikköä kohti, ja happamoituminen on kyetty pysäyttämään. Toisaalta esim. typenoksidien osalta menestys ei ole hyvä.
Sähkön ja lämmön yhteistuotannossa päästään erittäin hyvään hyötysuhteeseen ja lisäksi kaukolämpö on vaikuttanut olennaisesti kaupunkien ilman laatuun, kun ison voimalaitoksen savukaasujen puhdistus on paljon tehokkaampaa kuin aikaisemman hajautetun puun polton. Viimeistään ilmastonmuutoksen myötä on korostunut voimakkaasti tarve päästä kokonaan eroon fossiilisilla polttoaineilla hoidetusta energiantuotannosta. Myös välittömät ympäristöterveydelliset vaikutukset polttamiseen perustuvasta energiantuotannosta ovat suuret.
Kaikilla energiantuotantomuodoilla on omat ongelmansa sekä ympäristön että terveyden kannalta. Jopa energian säästöstä on aiheutunut terveyshaittoja, jos asuntojen tiivistämisessä ovat unohtuneet ilmanvaihdon ja kosteuden hallinnan keskeiset periaatteet. Eri energiantuotantomuodot poikkeavat toisistaan siinä, minkä tyyppisiä ympäristöongelmia ne aiheuttavat.
Fossiiliset tuotantomuodot aiheuttavat ongelmia nimenomaan käytön aikana. Pienhiukkaset ovat osoittautuneet kaupunki-ilman suurimmaksi ympäristöterveysongelmaksi. Myös rikkidioksidi- ja typenoksidipäästöt ovat suoraan terveydelle haitallisia. Lisäksi syntyy suuria määriä hiilidioksidia, joka on tärkein kasvihuonekaasu ja aiheuttaa ilmastonmuutosta. Maakaasu on näistä vähiten haitallinen, sen kasvihuonepäästö on noin puolet kivihiilen päästöistä edellyttäen, että vuodot ilmaan hallitaan hyvin.
Bioenergiasta on periaatteessa samat terveysongelmat kuin fossiilisista polttoaineista rikkidioksidia lukuun ottamatta. Sen hiilitase on neutraali edellyttäen, että käyttö pysyy biomassan kasvun rajoissa eikä sen korjaamiseen ja käsittelyyn kulu paljoa energiaa. Biomassan hajautettua käyttöä energiantuotantoon ei voi suositella asutuskeskuksissa.
Aurinkovoiman ja tuulivoiman suurimmat haitat tulevat rakentamisesta; ne sitovat suuren määrän materiaaleja, ennen kuin ne tuottavat energiaa. Tästä aiheutuu myös niiden suuri kustannus.
Ydinvoiman keskeisin riski on onnettomuusriski, joka on teknisin ratkaisuin pyritty saamaan mahdollisimman pieneksi. Vesivoiman terveysriskit liittyvät lähinnä patomurtumiin, mutta myös sen ekologiset vaikutukset ovat suuret.
Kun eri energiantuotantomuotojen haitat ja riskit ovat hyvin erilaisia, niitä on vaikea verrata. Tämä näkyy yhteiskunnassa epävarmuutena ja kiistoina parhaista vaihtoehdoista. Haittojen vertaamiseksi onkin tehtävä perusteellinen elinkaarianalyysi, mutta näitä on valitettavan vähän tehty. Harvat olemassa olevat analyysit asettavat energiantuotantomuodot seuraavaan karkeaan järjestykseen terveyshaittojen suuruuden suhteen: kivihiili>>öljyt>ns. "vaihtoehtoiset energiantuotantomuodot">maakaasu ja ydinvoima. Kasvihuonekaasujen päästöt huonontavat edelleen fossiilisten energiantuotantomuotojen asemaa ilmastonmuutoksen terveysriskien takia.