stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maltan historia
Esihistoria

Jääkaudella Malta oli yhteydessä Italiaan, kun Välimeren pinta oli 100–200 metriä nykyistä alempana. Pitkään Maltan ja Gozon saaret olivat yhteydessä toisiinsa, ja niiden muodostama kokonaisuus nykyistä laajempi. Näin ollen varhaiskivikautista esineistöä saattaa olla paljonkin Välimeren pinnan alla. Varhaisin tunnettu Maltan asutus on ajalta, jolloin maanviljelyyn, karjanhoitoon, metsästykseen jne. perustuva neoliittinen elämäntapa saapui saarelle. Tämä saattaa kytkeytyä sydänsimpukkakeramiikan tai vastaavan leviämiseen. Varhaiset löytöjen piirteiden mukaan Sisiliasta noin 5200 eaa. saapuneet maanviljelijät asuivat muun muassa luolissa. Varhainen maatalouskulttuuri tunnetaan lähinnä Għar Dalamin luolan löydöistä. Keramiikka tuo mieleen tuon ajan Sisilian keramiikan. Keramiikka oli ensin harmaata, sitten punaista. Skorbasta on löydetty vanha maatalouskylä.
Noin 4100 tai viimeistään 3850 eaa. alettiin rakentaa suuria megaliittisia temppeleitä. Se saattoi johtua siitä, että näihin aikoihin välimerta purjehtivat kuparikautiset pelasgit tulivat saarelle. Pelasgien uskonto lienee pohjautunut muun muassa kuolleiden ja äitijumalattaren palvontaan, ja jumalille tehtyihin eläinuhreihin. Näin haudat ja temppelit olivat yhteydessä toisiinsa. Uskontoa varten rakennettiin seudun Maltalle Gozon saaren Ġgantijan temppeli, Tarxien, Ħaġar Qim, Mnajdra ja puoliksi maanalainen Hal Saflieni hypogeum. Megaliitteja tekevät ihmiset käsittelivät kiveä erittäin taitavasti ja kaiversivat mm spiraaliaiheita temppeleihinsä. Hal Saflienin hypogeum oli monikerroksinen kalkkikiveen koverrettu temppeli ja hautapaikka. Maltan megaliittikulttuuri huipentui valtavan Tarxienin temppelin rakentamiseen. Maltan megaliittikulttuuri tuhoutui ehkä nälänhätään, kulkutautiin, muuhun luonnonkatastrofiin tai vieraisiin valloittajiin noin 2500 eaa.
Joidenkin mukaan 2500 eaa. syntynyt uusi kulttuuri olisi ollut pronssikautinen, toisten mielestä myöhäiskuparikautinen. Se joka tapauksessa hautasi polttohaudattuja vainajiaan uurniin. Noin 1450 eaa. saarelle saapui ehkä toinen varmasti pronssikautinen kansa Borg-I-Naduriin. Noin 900 eaa. saarelle saapui vielä yksi kansa, bahrija ennen foinikialaisten tuloa .
Foinikialaiset

Foinikialaiset asuttivat saarta vuosina 800–480 eaa. Foinikialaisten jälkeen saaren hallinto siirtyi Karthagolle.
Roomalaiset

Vuonna 218 eaa. Malta liitettiin Rooman valtakuntaan.
Keskiaika

Arabit hallitsivat Maltaa yli kahdensadan vuoden ajan, 870–1090. Vuonna 1090 normannit valloittivat Maltan. Normannien jälkeen Sisiliaa, ja samalla myös Maltaa hallitsivat Hohenstaufenin (1194–1266) ja Angevinin (1266–1282) hallitsijasuvut.
Uusi aika

Vuonna 1530 Johanniittain ritarikunta otti saaren muodollisesti haltuunsa. Vuonna 1768 jesuiitat karkotettiin Maltalta.
Vuonna 1565 ottomaanit pyrkivät valtaamaan saaren. Johanniittojen suurmestari La Vallette oli pyytänyt Espanjan Kaarle V:tä ja paavilta lisäjoukkoja, mutta apua ei kuulunut. Toukokuussa Suleiman suuren lähettämät 40 000 ottomaania aloittivat piirityksen. Vastassaan heillä oli vain n. 700 johanniittaritaria ja 8 000 maltalaista sotilasta. Seuraavina kuukausina käytiin verisiä taisteluita, mutta johanniitat eivät suostuneet antautumaan. Maltalaisten pyytämät apujoukot saapuivat saarelle syyskuussa ja ottomaanit joutuivat vetäytymään, menetettyään tuhansia miehiä.
Napoleon valtasi saaret vuonna 1798, ja britit valtasivat ne 1800. Vuonna 1814 saarista tuli virallisesti osa Brittiläistä imperiumia.
Toisen maailmansodan aikana vuonna 1942 kuningas Yrjö VI antoi Maltalle siviilirohkeudesta George Cross (Yrjön risti) -kunniamerkin, joka yleensä myönnetään vain yksityishenkilöille. Kunniamerkki näkyy edelleen Maltan lipussa ja vaakunassa.
Itsenäisyys

Maltalla oli itsehallinto vuosina 1947-1959 ja taas vuodesta 1962 alkaen vuonna 1964 tapahtuneeseen itsenäistymiseen asti. Malta itsenäistyi muodollisesti 21. huhtikuuta 1964, ja siitä tuli tasavalta 13. joulukuuta 1974, jolloin entinen kenraalikuvernööri Anthony Mamo vannoi presidentin virkavalan. Se liittyi Euroopan unioniin vuonna 2004 ja otti käyttöön euron valuuttana vuonna 2008.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Maltese History Sites Directory (Arkistoitu – Internet Archive)
Notable Dates in Maltese History (Arkistoitu – Internet Archive) Dept. of information, Malta
History of Malta History of Nations
Fortifications and Military Architecture Fortress Explorer
Malta's Neolithic History (Arkistoitu – Internet Archive)
History and archaeology of Malta (Arkistoitu – Internet Archive)
A brief history of Malta (Arkistoitu – Internet Archive) Malta holidays and travel guide
Discover Mdina (Arkistoitu – Internet Archive) Self-guided tour
Malta Elections Data (Arkistoitu – Internet Archive)
areena.yle.fi/tv/1514879
| n k Euroopan historia maittain |
| --- | --- |
Valtiot:  Alankomaat  Albania  Andorra  Armenia  Azerbaidžan  Belgia  Bosnia ja Hertsegovina  Bulgaria  Espanja  Georgia  Irlanti  Islanti  Italia  Itävalta  Kazakstan  Kreikka  Kroatia  Kypros  Latvia  Liechtenstein  Liettua  Luxemburg  Malta  Moldova  Monaco  Montenegro  Norja  Pohjois-Makedonia  Portugali  Puola  Ranska  Romania  Ruotsi  Saksa  San Marino  Serbia  Slovakia  Slovenia  Suomi  Sveitsi  Tanska  Tšekki  Turkki  Ukraina  Unkari  Valko-Venäjä  Vatikaanivaltio  Venäjä  Viro  Yhdistynyt kuningaskunta 
Muut alueet:  Abhasia  Artsakh  Etelä-Ossetia  Euroopan unioni  Färsaaret  Gibraltar  Kosovo  Pohjois-Kypros  Transnistria 
Tarxienin megaliittitemppeli oli kuparikautisen kansan rakentama.
Itsenäisyyden muistomerkki Florianan kaupungissa.
Kovat nyrkit

| Kovat nyrkit> Forced Vengeance |
| --- | --- |

Ohjaaja:  James Fargo
Käsikirjoittaja:  James Fargo Franklin Thompson
Tuottaja:  John B. Bennett
Säveltäjä:  William Goldstein
Kuvaaja:  Rexford L. Metz
Leikkaaja:  Irving Rosenblum
Pääosat:  Chuck Norris Mary Louise Weller
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer Netflix
Ensi-ilta:  30. heinäkuuta 1982
Kesto:  90 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  5 000 000 dollaria
Tuotto:  7 048 915 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kovat nyrkit tunnetaan myös nimellä Karate cowboy (Forced Vengeance) on vuonna 1982 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Elokuvan on ohjannut James Fargo, joka myös käsikirjoitti elokuvan yhdessä Franklin Thompsonin kanssa. Pääosassa esiintyy Chuck Norris.
Juoni

Lucky Dragon -kasinon turvamies Josh Randall saa kutsun työskennellä erään toisen hongkongilaisen kasinon leivissä, mutta kieltäytyy tarjouksesta. Kasinon omistaja Raimondi päättää yrittää ostaa Lucky Dragonin, mutta kasinon perustajan Paschalin kieltäydyttyä Raimondi tapattaa hänet ja Paschalin pojan Davidin. Randall saa Davidin tyttären Joyn suojelukseensa ja lähtee samalla etsimään murhien syylliset.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Chuck Norris  | … |  Josh Randall   |
|  Mary Louise Weller  | … |  Claire Bonner   |
|  Camila Griggs  | … |  Joy Paschal   |
|  Michael Cavanaugh  | … |  Stan Raimondi   |
|  David Opatoshu  | … |  Sam Paschal   |
|  Seiji Sakaguchi  | … |  Kam   |
|  Frank Michael Liu  | … |  David Paschal   |
|  Bob Minor  | … |  LeRoy Nicely   |
|  Lloyd Kino  | … |  tarkastaja Chen   |
|  Leigh Hamilton  | … |  Sally Tennant   |
|  Howard Caine  | … |  Milt Diamond   |
Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1995 Roope Lehtinen antoi elokuvan Suomessa julkaistulle, 7 minuuttia 41 sekuntia lyhennetylle VHS-kasettiversiolle yhden tähden viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”huono”. Hänen mukaansa Norris tekee tutut temppunsa eli vetelee turpaan jokaista vastaantulijaa, eikä elokuvassa sitten juuri muuta tapahdukaan.
Kohtelu Suomessa

Valtion elokuvatarkastamo antoi elokuvalle täystyrmäyksen ennakkotarkastuksessa 18.3.1983 antamalla sille ikärajan KK (Kokonaan kielletty), joten elokuvan levittäminen ja esittäminen ei ollut mahdollista. Seuraavana vuonna ennakkotarkastuksessa oli leikattu versio nimellä Karate Cowboy, mutta valituskierroksen jälkeenkin kieltopäätös elokuvalle piti tarkastamon 14.11.1984 antamalla päätöksellä.Sittemmin elokuvaa levitettiin Ruotsista tuotuna 7 min 41 sekuntia lyhennettynä VHS-versiona, joka sai Suomessa ikärajan K18.
ROFA-Stadion

| ROFA-Stadion |
| --- | --- |
 ROFA-Stadion
Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Jahnstraße 1,  83022 Rosenheim,  Saksa
Rakennustyöt aloitettu:  1961
Avattu:  1962
Remontoitu:  jatkuva
Omistaja:  Rosenheimin kaupunki
Kenttä:  jää
Aiemmat nimet:  Frucade-Stadion Marox-Stadion Städtisches Kathrein-Stadion 1990-luku–2015 Städtisches Eisstadion 2016 emilo-Stadion 2016–2019
Käyttäjät
 Starbulls Rosenheim (DEL2) 
Katsojakapasiteetti
 5 022 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
ROFA-Stadion on jäähalli Rosenheimissa, Ylä-Baijerissa Saksassa. Se on muun muassa DEL2:ssa pelaavan Starbulls Rosenheimin kotihalli.
Kunnianloukkaus

Kunnianloukkaus on luonnollista henkilöä kohtaan kohdistuva rikos, jossa rikoksentekijä esittää toisen henkilön kunniaa loukkaavia, yleensä paikkaansapitämättömiä väitteitä.
Kunnianloukkaus Ruotsissa

Ruotsissa kunnianloukkausta vastaava rikos (förtal) löytyy rikoskaaren 5 luvusta. Kiellettyä on, jos mainitsee toisen henkilön olevan rikollinen tai muuten elämäntavoiltaan moitittava taikka esittää tiedon, joka on omiaan kohdistamaan tähän muiden halveksuntaa. Jos lausunto tai halventava käytös on omiaan loukkaamaan uhrin itsetuntoa tai ylpeyttä, voidaan tuomita rikosnimikkeellä förolämpning. Ruotsin oikeuskäytännössä sillä ei ole merkitystä, onko kunniaa loukkaava väite totta vai ei.
Kunnianloukkaus Suomessa

Kunnianloukkaukseen syyllistyy Suomen rikoslain mukaan se, joka "esittää toisesta valheellisen tiedon tai vihjauksen siten, että teko on omiaan aiheuttamaan vahinkoa tai kärsimystä loukatulle taikka häneen kohdistuvaa halveksuntaa" tai muuten halventaa toista.
Vanhassa vuoden 1889 rikoslaissa erotettiin toisistaan törkeämpi "herjaus", joka merkitsi paikkansapitämättömän tiedon tai vihjauksen levittämistä toisesta siten, että se voi "saattaa hänet halveksimisen alaiseksi tahi haitata hänen elinkeinoansa tai menestystään", ja toisaalta lievempi "solvaus", joka merkitsi toisen loukkaamista muulla tavalla. Rikoslakia yksinkertaistettiin vuonna 1999 siten, että nämä nimikkeet yhdistettiin "kunnianloukkaukseksi".
Kunnianloukkauksesta on erotettava Suomessa erikseen rangaistavaksi säädetty yksityiselämää loukkaava tiedon levittäminen, joka merkitsee paikkansapitävän tiedon levittämistä toista loukkaavalla tavalla.
Kunnianloukkauksen täyttymistä arvioitaessa ydinkysymys on usein se, onko väite tai vihjaus ollut totta vai onko se virheellinen. Lähtökohtaisesti oikean tiedon esittäminen ei ole kunnianloukkaus.
Oikeushenkilöllä ei ole sellaista kunniaa, jota voitaisiin loukata. Kunnianloukkaus saattaa kohdistua oikeushenkilön parissa työskenteleviin ihmisiin tai johonkin rajattuun henkilöpiiriin tai sen osaan.
Kunnianloukkauksia on perinteisesti pidetty vähäpätöisinä rikoksina. Kun sensaatioita tavoitteleva lehdistö nousi Suomessa 1970-luvun alussa merkittäväksi, käsiteltiin myös kunnianloukkausjuttuja, joissa rangaistuksena saattoi olla ehdollinen vankeus. Tämän hetken tietoliikenneoloissa nämä säännökset ovat hyvinkin keskeisiä; henkilön kunniaa voidaan loukata myös esimerkiksi sähköpostissa, tekstiviestissä, verkkosivuilla, keskustelupalstoilla tai blogissa.
Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen mukaan ihmisoikeussopimuksen 10 artiklan takaamaa sananvapautta ei ole oikeus käyttää 
totuudenvastaisten tai perustelemattomien väitteiden julkistamiseen luonnollisista henkilöistä tai oikeushenkilöistä. Tietoa ei saa julkaista vahingoittamistarkoituksessa. Sananvapautta voidaan rajoittaa, mikäli menettelyllä turvataan muiden ihmisten tärkeämpien perusoikeuksien toteutuminen.
»Todetaan lisäksi, ettei ihmisoikeussopimus taannut täysin rajoittamatonta sananvapautta edes silloin, kun lehdistössä käsiteltiin vakavia julkisia huolenaiheita. Sananvapaus käsitti myös velvollisuuksia ja vastuita, jotka koskivat myös lehdistöä. Näillä oli merkitystä silloin, kun hyökättiin yksityishenkilön mainetta vastaan ja horjutettiin muiden henkilöiden oikeuksia. Velvollisuuksista ja vastuista johtui, että journalistit saivat vedota ihmisoikeussopimuksen 10 artiklan takaamaan sananvapauteen vain sillä edellytyksellä, että he toimivat vilpittömässä mielessä tarjotakseen täsmällistä ja luotettavaa tietoa journalismin etiikan mukaisesti.» 
(Helsingin HO 01.06.2007 1791)
Tältä osin kunnianloukkaus poikkeaa oleellisesti yksityiselämän loukkaamisesta; jälkimmäisenä voidaan pitää myös paikkansapitävän tiedon levittämistä.
Kunnianloukkaus Suomessa > Kunnianloukkaus rikoslaissa

Suomen rikoslaissa (39/1889) kunnianloukkaus on asianomistajarikos eli syyte nostetaan pääasiassa vain, mikäli kunnianloukkauksen uhri sitä vaatii. Rikokselle on tavallinen ja törkeä tekomuoto:
»Joka
1) esittää toisesta valheellisen tiedon tai vihjauksen siten, että teko on omiaan aiheuttamaan vahinkoa tai kärsimystä loukatulle taikka häneen kohdistuvaa halveksuntaa, taikka
2) muuten kuin 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla halventaa toista,
on tuomittava kunnianloukkauksesta sakkoon.
Kunnianloukkauksesta tuomitaan myös se, joka esittää kuolleesta henkilöstä valheellisen tiedon tai vihjauksen siten, että teko on omiaan aiheuttamaan kärsimystä ihmiselle, jolle vainaja oli erityisen läheinen.
Edellä 1 momentin 2 kohdassa tarkoitettuna kunnianloukkauksena ei pidetä arvostelua, joka kohdistuu toisen menettelyyn politiikassa, elinkeinoelämässä, julkisessa virassa tai tehtävässä, tieteessä, taiteessa taikka näihin rinnastettavassa julkisessa toiminnassa ja joka ei selvästi ylitä sitä, mitä voidaan pitää hyväksyttävänä.
Kunnianloukkauksena ei myöskään pidetä yleiseltä kannalta merkittävän asian käsittelemiseksi esitettyä ilmaisua, jos sen esittäminen, huomioon ottaen sen sisältö, toisten oikeudet ja muut olosuhteet, ei selvästi ylitä sitä, mitä voidaan pitää hyväksyttävänä.» 
(Rikoslain 24 luku 9 §)
Törkeästä kunnianloukkauksesta laki sanoo:
»Jos 9 §:n 1 momentissa tarkoitetussa kunnianloukkauksessa aiheutetaan suurta kärsimystä tai erityisen suurta vahinkoa ja rikos on myös kokonaisuutena arvostellen törkeä, rikoksentekijä on tuomittava törkeästä kunnianloukkauksesta sakkoon tai vankeuteen enintään kahdeksi vuodeksi.» 
(Rikoslain 24 luku 10 §)
Kuolleen osalta oli aikaisemmin voimassa 20 vuoden suoja-aika. Nykyään vainajan muiston suojalla ei ole määräaikaa, mutta mitä pidempään kuolemasta on kulunut, sitä heikompi suoja on.
Rikoslain 24 luvun yksityiskohtaisesta perustelusta:
»Kunnianloukkaussäännöksellä ei ole tarkoitus rajoittaa nykyistä oikeutta julkaista tietoja tai arvostelua, joka kohdistuu menettelyyn politiikassa, julkisessa tehtävässä, elinkeinoelämässä, tieteessä, taiteessa tai muussa näihin rinnastettavassa toiminnassa. Esimerkiksi joukkotiedotusvälineissä ei ole aina mahdollista hankkia varmaa tietoa väitteiden totuudenmukaisuudesta. Niille on kuitenkin oltava riittävät perusteet. Kaikkia sellaisia kielteisiä tai henkilökohtaisia väitteitä, jotka voivat julkistettuina olla loukkaavia, tulee ennen esittämistä arvioida kriittisesti. Väitteiden paikkansapitävyys on yritettävä varmistaa useammasta kuin yhdestä lähteestä.» 
(Hallituksen esitys 239/1997)
Kunnianloukkaus Suomessa > Yleisyys

Vain 11 % kunnianloukkauksista tehdyistä rikosilmoituksista päätyi syytteeseen vuonna 2013. Rikosilmoituksia kunnianloukkauksista vuonna 2013 tehtiin 1 463 kappaletta. Niistä vain 146 johti syytteeseen. Tapauksista 56 oli törkeitä kunnianloukkauksia. Niistäkin vain joka viides johti syytteeseen ja sama määrä syytteistä luopumiseen.
Yleisin esitutkinnan rajoittamisen syy oli teon arvioiminen laadultaan vähäiseksi. Lähes puolet esitutkinnan keskeyttämisistä vuonna 2013 perusteltiin tällä niin sanotulla "seuraamusluonteisella rajoittamisella". Syyttäjille tuli vuonna 2006 mahdollisuus rajoittaa esitutkintaa, jos rikoksen selvittäminen kävisi liian kalliiksi suhteessa seuraamuksiin. Tätä oikeutta on käytetty kunnianloukkausjutuissa, mikä rajoittaa niiden etenemistä syytteeseen.  Tämä niin sanottu "kustannusperuste" vastasi 10 prosenttia epäilyjen hylkäämisistä.
Valtakunnansyyttäjä Matti Nissinen on ehdottanut kunnianloukkauksen osittaista dekriminalisointia, koska lievät kunnianloukkausjutut kuormittavat liiaksi poliisia ja oikeuslaitosta, ja vain noin kymmenen prosenttia kaikista ilmoitetuista tapauksista johtaa tuomioon. Lievien tapausten käsittelemiseksi Nissinen toivoo Suomeen Yhdysvaltain kaltaista sovittelumenettelyä.
Kunnianloukkaus Suomessa > Rajanvetoa eri tapauksissa

Yle on uutisessaan vuodelta 2014 esittänyt kolme tapausta, joissa esitutkinta kunnianloukkauksesta on eri syistä lopetettu:
Yhteisöpalvelu Ask.fm:ssä oli kirjoitettu 12-vuotiaasta tytöstä "arvostellen ulkonäköä, nimitelty halventavasti tyhmäksi ja huoraamiseen viittaavasti". Esitutkinta oli lopetettu, sillä pidettiin todennäköisenä, että näyttöä tekijästä ei saada.
Verkkoyhteisö Suomi24:ssä henkilö oli kertonut ottaneensa tatuoinnin, johon hän ei ollut tyytyväinen. Henkilö oli nimimerkin takaa kritisoinut tatuoinnin tekijää Suomi24:n keskustelupalstalla ja kehottanut boikotoimaan tatuoijaa. Tatuoija teki rikosilmoituksen kunnianloukkauksesta. Esitutkinta lopetettiin, sillä tekoa pidettiin vähäisenä.
Henkilö oli tehnyt rikosilmoituksen, jonka mukaan häntä oli haukuttu Facebookissa ja suusanallisesti pedofiiliksi. Hän ei ollut kuitenkaan toimittanut viestejä nähtäväksi, joten näytön puuttuessa sana vastaan sana -tilanteessa esitutkinta oli lopetettu.
Professori Martin Scheinin teki poliisille helmikuussa 2019 tutkintapyynnön sen selvittämiseksi, oliko silloinen puolustusministeri Jussi Niinistö syyllistynyt kunnianloukkaukseen nimittäessään Scheininiä ja professori Juha Lavapuroa ”perustuslakitalibaneiksi”. Esitutkintaa ei kuitenkaan käynnistetty, koska poliisin mukaan kyse oli ministerivastuulain piiriin kuuluvasta asiasta.
Kunnianloukkaus Suomessa > Rajanvetoa eri tapauksissa > Riittämättömät todisteet syytökselle

Toimittaja Aarno Laitinen sai vuonna 2003 kunnianloukkaussyytteen kirjoittamastaan pakinasta, joka oli julkaistu Iltalehdessä marraskuussa 2000 otsikolla "Ilmiantajien paratiisi". Taustalla oli ollut epäilty tietovuoto Patentti- ja rekisterihallituksessa, ja kirjoituksessaan Laitinen oli väittänyt tapausta tutkineen verotarkastajan antaneen salassa pidettävää aineistoa tiedotusvälineille ja siten syyllistyneen virkamiehen salassapitovelvollisuuden rikkomiseen. Vuonna 2005 antamassaan tuomiossa Turun hovioikeus katsoi, ettei Laitisella ollut ollut riittävää näyttöä väitteelleen kantajan syyllistymisestä rikokseen, minkä lisäksi Laitinen oli esittänyt kantajasta ja tämän poliittisesta toiminnasta eräässä puolueessa loukkaavia väitteitä tavalla, joka oli ollut omiaan aiheuttamaan kantajalle vakavaa haittaa ja yleistä halveksuntaa. Hovioikeus piti kunnianloukkausta törkeänä, koska teko oli tapahtunut joukkotiedotusvälinettä käyttäen ja kantaja oli ollut tekstin perusteella tunnistettavissa. Oikeus tuomitsi Laitisen 2 780 euron sakkoihin sekä Laitisen ja Iltalehden julkaisijan Alma Median maksamaan kantajalle yhteisvastuullisesti 7 500 euron korvaukset henkisistä kärsimyksistä. Korkein oikeus ei pitänyt elokuussa 2006 antamassaan päätöksessä kunnianloukkausta törkeänä ja alensi korvaussumman käräjäoikeuden langettamaan 3 500 euroon.
Kunnianloukkaus Suomessa > Rajanvetoa eri tapauksissa > Perätön uutinen raiskauksesta

Suomen Kuvalehti julkaisi 10. toukokuuta 2001 nettisivullaan ja seuraavana päivänä paperilehdessä artikkelin pesäpallojoukkue Kiteen Pallon mestaruusjuhlissa Kiteen kansanopistossa edellisvuonna tapahtuneesta raiskauksesta. Artikkelin mukaan eräs Kiteen Pallon pelaaja olisi raiskannut kansanopistossa opiskelleen naisen, ja muut paikalla olleet pelaajat olisivat pitäneet naisesta kiinni ja seuranneet tapahtumaa. Pelaajat kiistivät jyrkästi tapahtuneen, ja Keskusrikospoliisi vapautti suorittamiensa tutkimusten jälkeen kaikki osalliset rikosepäilyistä. Nainen kertoi poliisille tulleensa raiskatuksi, mutta ei esittänyt rangaistusvaatimusta eikä pyytänyt syytteen nostamista. Valtakunnansyyttäjänviraston ylitarkastaja Heikki Wendorf nosti 30. lokakuuta 2002 syytteet Suomen Kuvalehden päätoimittajaa Tapani Ruokasta ja artikkelin kirjoittanutta toimittajaa vastaan törkeästä kunnianloukkauksesta sekä tietolähteenä ollutta Kiteen kansanopistossa työskennellyttä miestä vastaan perusmuotoisesta kunnianloukkauksesta. Espoon käräjäoikeus tuomitsi Ruokasen ja jutun kirjoittaneen toimittajan kummankin 60 päiväsakkoon, mistä Ruokaselle kertyi maksettavaa noin 3 500 euroa ja toimittajalle vajaat 2 000 euroa. Uutislähteenä olleen miehen rangaistus oli 30 päiväsakkoa eli 780 euroa. Oikeuden mukaan Ruokanen ja toimittaja eivät olleet riittävästi varmistaneet raiskausuutisen paikkansapitävyyttä. Lisäksi tuomitut ja Yhtyneet Kuvalehdet tuomittiin yhteisvastuullisesti 59 000 euron korvauksiin epäiltyinä olleille Kiteen Pallon pelaajille. Helsingin hovioikeus piti lokakuussa 2005 käräjäoikeuden langettamat tuomiot voimassa, eikä Korkein oikeus myöntänyt jutussa valituslupaa.
Kunnianloukkaus Suomessa > Rajanvetoa eri tapauksissa > Epätarkka uutinen henkirikoksesta

Vuonna 2006 Helsingin käräjäoikeus tuomitsi Ilta-Sanomien uutispäätoimittajan Hannu Savolan ja lehdessä työskennelleen toimittajan kummankin 30 päiväsakkoon oikeustieteen tohtori Kari Uotin kunnian loukkaamisesta sekä 2 000 euron korvauksiin Uotille. Jutun taustalla oli Ilta-Sanomissa heinäkuussa 2004 julkaistu, eräästä henkirikoksesta kertonut uutinen, jossa oli mainittu Uoti. Rikoksen uhrilla oli ollut yhteyksiä Uotiin. Oikeuden mukaan uutisen asiatiedot olivat sinänsä pitäneet paikkansa, mutta otsikosta, tekstistä ja kuvasta saattoi saada sen virheellisen käsityksen, että Uotilla olisi ollut tekemistä henkirikoksen kanssa. Helsingin hovioikeus piti marraskuussa 2007 antamallaan päätöksellä voimassa käräjäoikeuden tuomion, mutta ei tiennyt Savolan kuolleen yli puoli vuotta aiemmin helmikuussa 2007. Savolan kuoleman vuoksi hänelle langetettu sakkorangaistus raukesi, ja hänelle määrätyt korvaukset jäivät hänen kuolinpesänsä maksettaviksi. Korkein oikeus ei myöntänyt jutussa valituslupaa, joten hovioikeuden antama tuomio jäi pysyväksi.
Kunnianloukkaus Suomessa > Rajanvetoa eri tapauksissa > Video opettajan laulusta

15-vuotias koulupoika, joka laittoi videon opettajansa laulamisesta koulun vappujuhlassa YouTube-sivustolle otsikolla "Karaoke of the mental hospital" ja nimeten opettajan, tuomittiin vuonna 2007 kunnianloukkauksesta 90 euron sakkoihin, 800 euron korvauksiin sekä maksamaan opettajan oikeudenkäyntikuluja 2 000 euron arvosta. Pojan vanhempien mukaan opettajaan oli yritetty ottaa yhteyttä asian sovittamiseksi, mutta tämä oli vältellyt kontakteja. Opettaja puolestaan kertoi joutuneensa turvautumaan lääkärin hoitoon kokemansa ahdistuksen ja masennuksen vuoksi. Tapaus oli tiettävästi ensimmäinen laatuaan Suomessa ja sen odotettiin linjaavan tulevia tapauksia.
Kunnianloukkaus Suomessa > Rajanvetoa eri tapauksissa > Korruptiosta vihjaava otsikko

Helsingin Sanomien toimittaja sai vuonna 2008 Helsingin käräjäoikeudessa sakkoja törkeästä kunnianloukkauksesta. Tuomio tuli uutisjutun otsikosta, jossa Espoon kaupungin väitettiin valheellisesti tilanneen konsulttityön entiseltä liikuntajohtajaltaan. Oikeudessa ei selvinnyt, kuka virheellisen otsikon kirjoitti. Sakkotuomion sai ulosmenevistä jutuista vastuussa ollut toimittaja. Uutisen kirjoittajan syytteet oikeus hylkäsi.