stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ismail Kadaré

| Ismail Kadaré |
| --- | --- |
 Ismail Kadaré 1990-luvulla.
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. tammikuuta 1936 Gjirokastër, Albania
Kuollut: 1. heinäkuuta 2024 (88 vuotta) Tirana, Albania
Ammatti:  kirjailija
Vanhemmat:  Halit Kadare   Hatixhe Dobi
Puoliso:  Helena Gushi
Lapset:  2
Kirjailija
Aikakausi:  1954–2024
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ismail Kadare Zürichissä 2002
Ismail Kadare (28. tammikuuta 1936 Gjirokastër, Albania – 1. heinäkuuta 2024 Tirana, Albania) oli albanialainen kirjailija. Hän kirjoitti enimmäkseen albaniaksi, jonkin verran myös ranskaksi. Kadare sai ensimmäisen kansainvälisen Booker-palkinnon vuonna 2005.
Kadare vietti lapsuutensa synnyinkaupungissaan Etelä-Albaniassa. Hän opiskeli kieliä ja kirjallisuutta Tiranan yliopistossa vuosina 1953–1958 ja valmistui opettajaksi. Tämän jälkeen hän työskenteli kirjallisuustoimittajana. Hänen ensimmäinen romaaninsa Kuolleen armeijan kenraali  ilmestyi Albaniassa 1963. Vuodesta 1966 alkaen Kadare oli kuukausipalkkainen kirjailija. Vuonna 1975 hän joutui Albanian vallanpitäjien epäsuosioon eikä saanut töitään julki kolmeen vuoteen. Sittemmin tulivat julki useat hänen päätyönsä (englanniksi The Great Winter 1977, The Three-Arched Bridge 1978, The Palace of Dreams 1981, joka käsittelee Albanian ja Neuvostoliiton välirikkoa). Kadare muutti Pariisiin 1990 juuri ennen Albanian kommunistivallan kukistumista. Hän kirjoitti lukuisia runoja, kannanottoja, artikkeleita ja romaaneja.
Kadare tunnetaan ennen kaikkea romaaneistaan, mutta kotimaassa arvostetaan myös hänen runojaan. Hänen proosateksteissäänkin on lyyrisiä sävyjä. Useissa teoksissaan hän paneutui albanialaisuuden olemukseen. Niinpä hän kuvasi useissa teoksissaan kunniasanan (alb. besa) merkitystä albanialaisille. Historiallisissa romaaneissaan hän kertoo myös verikoston perinteestä.
Suomennetut teokset

Kuolleen armeijan kenraali, suom. Seppo Tuokko, 1972 Gummerus, ISBN 951-20-0125-X (Käännetty ransk. laitoksesta Le général de l'armée morte)
Kivisen kaupungin kronikka (Kronikë në gu), suom. Kyllikki Villa, Gummerus, 1976 ISBN 951-20-1285-5 (Käännetty ransk. laitoksesta Chronique de la ville de pierre)
Särkynyt huhtikuu, Gummerus, suom. Annikki Suni, Gummerus, 2006 ISBN 951-20-7171-1 (Suomennettu ranskannoksesta Avril brisé)
Kolme surulaulua Kosovolle (Tri këngë zie për Kosovën), albanian kielestä suomentanut Tuula Nevala, Faros, 2009 ISBN 978-952-5710-09-0
Seuraaja (Pasardhësi), suomentanut: Tuula Nevala, albaniankielinen avustaja: Eset Feka, Into Kustannus, suom. 2012 ISBN 978-952-264-137-3
Hannu Niklanderin ranskankielisestä käännöksestä suomentama runo "Kadonneet säkeet" on julkaisussa: Taite: runouslehti 1998, nro 4.
Jääpallon SM-sarjakausi 1989–1990

| SM-sarja 1989–1990 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  10
Mestari:  OLS
Toinen sija:  Botnia
Kolmas sija:  WP-35
Pudonneet joukkueet:  JPS
Paras maalintekijä:  Samuli Niskanen, OLS (31)
Alempi sarjataso:  I-divisioona
  ← 1989 :  1991 → 
Jääpallon SM-sarja kaudella 1989–1990 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Runkosarjan neljä parasta selviytyivät play off -otteluihin. Viimeiseksi sijoittunut putosi 1. divisioonaan ja toiseksi viimeinen karsi sarjapaikastaan.
Sarjassa oli Narukerän nousun myötä joukkue Porista, edellisen kerran Porissa oli pelattu pääsarjatason jääpalloa kaudella 1951–1952. Narukerä hankki myös venäläisvahvistuksia, kun neuvostoliittolaiset maailmanmestarit Vladimir Plavunov ja Alexander Pershin pelasivat muutaman ottelun Narukerän riveissä.
Välierissä Botnia voitti HIFK:n ja OLS voitti WP-35:n. Botnian ja OLS:n välinen loppuottelu pelattiin Helsingissä Kallion kentällä. Loppuottelussa OLS oli parempi ja voitti mestaruuden 4–0 voitolla. Pronssia sai välierissä pudonnut paremman runkosarjasijoituksen omaava joukkue. WP-35 palasi pronssin myötä mitaleille 13 vuoden tauon jälkeen.
Mestaruussarja > Sarjataulukko

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Botnia-69 | 18 | 12 | 3 | 5 | 94–49 | 27 |
| Oulun Luistinseura | 18 | 13 | 0 | 5 | 122–42 | 26 |
| Warkauden Pallo -35 | 18 | 11 | 3 | 4 | 63–43 | 25 |
| Helsingin IFK | 18 | 10 | 2 | 6 | 89–68 | 22 |
| Oulun Palloseura | 18 | 6 | 5 | 7 | 64–78 | 17 |
| Porvoon Akilles | 18 | 8 | 0 | 10 | 73–71 | 16 |
| Lappeenrannan Veiterä | 18 | 7 | 2 | 9 | 74–94 | 16 |
| Veitsiluodon Vastus | 18 | 6 | 3 | 9 | 71–88 | 15 |
| Porin Narukerä | 18 | 5 | 4 | 9 | 46–88 | 14 |
| Jyväskylän Seudun Palloseura | 18 | 1 | 0 | 17 | 41–116 | 2 |
JPS putosi sarjasta suoraan. Narukerä karsintaan.
Mestaruussarja > Karsintasarja

| Sija | Joukkue |
| --- | --- |
1.: Porin Narukerä
2.: Mikkelin Kampparit
3.: PaSa Bandy, Imatra
4.: Tornion Palloveikot
Narukerä säilyi ja Kampparit nousi SM-sarjaan.
Mestaruussarja > Runkosarjan parhaat pisteentekijät

| Sija | Pelaaja | Joukkue | Maalit | Syötöt | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Jouni Vesterinen | OLS | 28 | 28 | 56 |
| 2. | Samuli Niskanen | OLS | 31 | 13 | 44 |
| 3. | Sami Lehto | HIFK | 15 | 20 | 35 |
| 4. | Markku Niemitalo | OLS | 18 | 14 | 32 |
| 5. | Heikki Raitavuo | HIFK | 23 | 6 | 29 |
| 6. | Marko Kilpeläinen | OPS | 16 | 13 | 29 |
Välierät

Välierät pelattiin kaksiosaisina, paremmuuden ratkaisi kahden ottelun yhteismaalit. Ottelut aloitettiin runkosarjassa huonommin sijoittuneen kotikentällä.
| Joukkue 1 | Tulos | Joukkue 2 | Ottelu 1 | Ottelu 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Warkauden Pallo -35 | 6–16 | Oulun Luistinseura | 3–7 (1–5) | 3–9 (2–4) |
| Helsingin IFK | 6–7 | Botnia-69 | 3–2 (0–1) | 3–5 (2–1) |
Loppuottelu

11.3.1990 Helsinki
| Joukkue 1 | Tulos | Joukkue 2 |
| --- | --- | --- |
| Botnia-69 | 0–4 (0–3) | Oulun Luistinseura |
Lopulliset sijoitukset

| Sija | Joukkue |
| --- | --- |
1.: Oulun Luistinseura
2.: Botnia-69
3.: Warkauden Pallo -35
4.: Helsingin IFK
Suomen mestarit

OLS: Jukka Palinsaari, Esa Kurttila; Kalevi Immonen, Heikki Kontturi, Sakari Puotiniemi, Jouko Kämäräinen, Marko Ruokangas, Ilkka Alatalo; Jarmo Anttila, Markku Niemitalo, Miikka Koivisto, Pekka Mäntynenä; Samuli Niskanen, Tuukka Tieksola, Jouni Vesterinen, Jukka Rinne, Kari Koivikko, Marko Paksuniemi. Valmentaja Juha Niemikorpi.
Kahdeksan kuvan järjestelmä

Kahdeksan kuvan järjestelmä on televisio-, video- ja elokuvatuotannon kuvauksessa käytetty malli, millä määritellään ohjelmassa, videossa tai elokuvassa käytettävien kuvien rajaus. Kullakin kuvakoolla on lyhenne, mikä nopeuttaa ohjaajan komentokieltä tai lyhentää kuvamerkintöjä käsikirjoituksessa tai kameramiesten kameralistoissa. Kahdeksan kuvan järjestelmä on yleisesti käytössä Suomessa ja erityisesti monikameratuotannossa. Muualla maailmassa kuvakokojen määrä vaihtelee neljästä kymmeneen.
Kuvakoot

ELK – erikoislähikuva (osa kasvoista)
LK   - lähikuva (pää ja olkapäät)
PLK – puolilähikuva (pää ja rinta)
PK   - puolikuva (vartalon yläosa vyötäröä myöten)
LPK – laaja puolikuva (rajautuu reisistä polvien yläpuolelta). Käytössä on myös samaa tarkoittava SPK – suuri puolikuva.
KK   - kokokuva (henkilö kokonaisena)
LKK – laaja kokokuva (henkilö ja osa ympäristöä). Käytössä on myös samaa tarkoittava SKK – suuri kokokuva.
YK  - yleiskuva (henkilö ja ympäristöä laajasti tai laaja maisemakuva)
Näitä kuvakokoja käytetään, kun kuvataan ihmistä.
Esineitä kuvattaessa käytössä on vain:
ELK – erikoislähikuva (hyvin tiivis kuva esineen jostain osasta)
LK   - lähikuva (tiivis kuva esineestä)
KK  - kokokuva (esine näkyy kuvassa kokonaisena)
Kaatuneiden urheilijoiden muistokilpailut (yleisurheilu)

Kaatuneiden urheilijoiden muistokilpailut järjestettiin vuonna 1940 Helsingissä 20.–22. heinäkuuta. Yleisurheilutapahtumat olivat 21. heinäkuuta, paitsi 35,5 kilometrin pituinen pienoismaraton, joka juostiin 20. heinäkuuta. Erikoista suomalaisessa urheilussa oli se, että SVUL:n ja TUL:n urheilijat kilpailivat nyt keskenään samassa kilpailussa. Kilpailut käytiin Olympiastadionilla.
Edellisenä talvena käyty talvisota vei useita 1930-luvun yleisurheilun suomalaisnimiä, kuten Gunnar Höckertin, Tauno Peussan, Kosti Kurkelan, Martti Marttelinin, Tauno Mustosen, Ilmari Hellen, Kustaa Wallin, Jaakko Saulin, Emil Kukkosen, Harald Dahlmanin ja Martti Tolamon.
Mitalistit

| Laji | Kultaa | Aika /  tulos | Hopeaa | Aika /  tulos | Pronssia | Aika /  tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m | Nils Kronqvist | 11,0 | Tyko Vanne | 11,1 | Gunnar Högnäs | 11,3 |
| 800 m | Aarne Kainlauri | 1.55,7 | Reino Lehti | 1.55,8 | Bertel Storskrubb | 1.56,0 |
| 5 000 m | Toivo Sarkama | 14.39,0 | Veikko Tuominen | 14.39,2 | Matti Järvinen | 14.40,4 |
| 400 m aidat | Erkki Virta | 56,4 | Tauno Heliö | 57,7 | Eino Kihlberg | 58,9 |
| Pienoismaraton | Väinö Muinonen | 2.14.41,4 | Mikko Hietanen | 2.21.41,6 | Tauno Leinonen | 2.22.15,8 |
| Korkeushyppy | Nils Nicklén | 196 | Lauri Kalima | 190 | Veikko Peräsalo | 190 |
| Pituushyppy | Sakari Toivonen | 694 | Kalevi Luoma | 693 | Birger Lindberg | 690 |
| Kuulantyöntö | Yrjö Lehtilä | 15,05 | Sulo Bärlund | 15,04 | Veikko Nyqvist | 14,68 |
| Moukarinheitto | Gösta Hannula | 51,67 | Sulo Heino | 49,19 | Jussi Anttalainen | 49,15 |
| Keihäänheitto | Matti Järvinen | 73,64 | Yrjö Nikkanen | 71,44 | Matti Mikkola | 69,82 |
Mitalistit > Viestit

|  |  | Aika | 1>  osuus | 2>  osuus | 3>  osuus | 4>  osuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
4 × 100 m
| 1. | Helsingin IFK | 44,5 | Per-Erik Sundström | Nils Stork | Bertel Storskrubb | Bror Karlsson |
| 2. | Tampereen Pyrintö | 44,6 | Väinö Vainio | Allan Tokoi | Tauno Sjöholm | Helmer Kvist |
| 3. | Turun Voima | 45,3 | Mauno Tamminen | K.Salo | Aarno Vienonen | Tyko Vanne |
Kaarle Martel

Kaarle Martelin hauta Saint-Denisin basilikassa.
Carl von Steuben: Kaarle Martel Toursin taistelussa.
Kaarle Martel (vanh. Kaarle Martell; ransk. Charles Martel, lat. Carolus Martellus, ”Kaarle Vasara”) (noin 688–741) oli frankkilainen ylimys ja vuosina 720–741 Frankkien valtakunnan todellinen hallitsija. Hän oli kuningas Pipin Pienen isä ja keisari Kaarle Suuren isoisä.
Vaimot

Chrotrud
Swanahilde de Bavière
Lapset

Pipin Pieni
Karloman
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaarle Martel Wikimedia Commonsissa
Sourcebooks.fordham.edu
Kaarle Martelin sodat arabeja vastaan Akvitaniassa, Septimaniassa ja Provencessa Toursin taistelun jälkeen vuosina 734–742.
Jääpallon SM-sarjakausi 1986–1987

| SM-sarja 1986–1987 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  10
Mestari:  HIFK
Toinen sija:  OLS
Kolmas sija:  Akilles
Pudonneet joukkueet:  RoPS ja KemPa
Paras maalintekijä:  Leo Segerman, Veiterä (36)
Alempi sarjataso:  I-divisioona
  ← 1986 :  1988 → 
Jääpallon Suomenmestaruus 1987 ratkaistiin kaksinkertaisen sarjan päätteeksi pelatuilla play off -otteluilla. Helsingin IFK voitti mestaruuden.
Mestaruussarja > Sarjataulukko

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Helsingin IFK | 18 | 13 | 2 | 3 | 98–56 | 28 |
| Porvoon Akilles | 18 | 12 | 2 | 4 | 96–52 | 26 |
| Oulun Luistinseura | 18 | 10 | 3 | 5 | 81–36 | 23 |
| Veitsiluodon Vastus | 18 | 11 | 0 | 7 | 93–77 | 22 |
| Lappeenrannan Veiterä | 18 | 9 | 3 | 6 | 82–58 | 21 |
| Botnia-69 | 18 | 8 | 2 | 8 | 84–64 | 18 |
| Mikkelin Kampparit | 18 | 5 | 4 | 9 | 60–90 | 14 |
| Warkauden Pallo -35 | 18 | 6 | 1 | 11 | 62–84 | 13 |
| Rovaniemen Palloseura | 18 | 5 | 3 | 10 | 55–81 | 13 |
| Keminmaan Pallo | 18 | 1 | 0 | 17 | 41–154 | 2 |
KemPa putosi sarjasta suoraan. RoPS karsintaan.
Mestaruussarja > Karsintasarja

| Joukkue | Pisteet |
| --- | --- |
Oulun Palloseura: 9
Jyväskylän Seudun Palloseura: 7
Rovaniemen Palloseura: 5
Kulosaaren Vesta: 3
OPS ja JPS nousivat SM-sarjaan, josta RoPS putosi.
Mestaruussarja > Runkosarjan parhaat pisteentekijät

| Sija | Pelaaja | Joukkue | Maalit | Syötöt | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Leo Segerman | Vastus | 36 | 14 | 50 |
| 2. | Matti Alatalo | OLS | 30 | 11 | 41 |
| 3. | Pekka Vartiainen | Akilles | 31 | 9 | 40 |
| 4. | Esko Korhonen | Botnia | 29 | 10 | 39 |
| 5. | Veikko Niemikorpi | HIFK | 24 | 12 | 36 |
| 6. | Hannu Lukkarinen | Kampparit | 22 | 8 | 30 |
Välierät

Välierät pelattiin kaksiosaisina ja ne aloitettiin runkosarjassa huonommin sijoittuneen kotikentällä.
| Joukkue 1 | Tulos | Joukkue 2 | Ottelu 1 | Ottelu 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Veitsiluodon Vastus | 5–14 | Helsingin IFK | 2–4 (0–3) | 3–10 (1–5) |
| Oulun Luistinseura | 15–4 | Porvoon Akilles | 4–4 (2–2) | 11–0 (–) |
Loppuottelut

| Joukkue 1 | Tulos | Joukkue 2 |
| --- | --- | --- |
| Helsingin IFK | 3–1 (1–0) | Oulun Luistinseura |
Lopulliset sijoitukset

| Sija | Joukkue |
| --- | --- |
1.: Helsingin IFK
2.: Oulun Luistinseura
3.: Porvoon Akilles
4.: Veitsiluodon Vastus
Suomen mestarit

HIFK: Risto Ruokolainen, Ben Söderling, Johan Stierncreutz, Markku Björn, Henri Airava, Kari Kiviharju, Jarmo Haavisto, Kari Peuhkuri, Heikki Raitavuo, Yrjö Skaffari, Juha Lamppu, Petri Partanen, Veikko Niemikorpi, Sami Lehto, Tuomo Säävälä, Tapio Eräheimo, Kauko Rautiainen, Mika Sirkkiö ja Niclas Sacklén. Valmentaja: Kari Kiviharju.
OP (finanssiryhmä)

| OP-ryhmä |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Osuuspankki
Perustettu:  1902, 1997
Avainhenkilöt:  Timo Ritakallio (pääjohtaja)
Toimiala:  pankki, vakuutus, varainhoito
Liikevoitto:  1 265 miljoonaa euroa (2022)
Henkilöstö:  12 999 (2022)
Kotisivu:  www.op.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
OP-ryhmä on Suomen suurin finanssikonserni. Liikevaihdoltaan se on Suomen 20 suurimman yrityksen joukossa.
Vuonna 2022 OP-ryhmällä oli noin 2,1 miljoonaa asiakasomistajaa. Pankkiasiakkaita sillä oli 3,6 miljoonaa, vahinkovakuutusasiakkaita 1,7 miljoonaa ja henkivakuutusasiakkaita 0,4 miljoonaa. Ryhmän palveluksessa oli noin 13 000 henkilöä. Sen tase vuoden 2022 lopussa oli 175,5 miljardia euroa. Ryhmällä oli yhteensä noin 300 toimipaikkaa.
OP-ryhmän perustana ovat paikalliset osuuspankit, jotka omistavat ryhmän keskusyhteisön OP Osuuskunnan.
Historia

OP-ryhmän historia ulottuu vuoteen 1891, jolloin perustettiin Palovakuutus-Osakeyhtiö Pohjola. Yhtiö liittyi Helsingin arvopaperipörssiin vuonna 1912.
Historia > 1903–1999

Osuuskassojen Keskuslainarahasto Osakeyhtiö (OKO) perustettiin toukokuussa 1902. Toiminta saatiin käyntiin isolla valtionlainalla, jota OKO lainasi eteenpäin osuuskassajäsenilleen. Perustajia oli yhteensä 1360, joista maanviljelijöitä ja virkamiehiä oli kumpiakin 45 prosenttia, loput 10 prosenttia olivat kauppiaita ja tehtailijoita.
Vuodesta 1915 lähtien OKO sai myöntää lainoja myös osuustoiminnallisille liikkeille, myöhemmin myös kunnat ja seurakunnat saattoivat saada lainaa. 1920-luvulla osuuskassat saivat ottaa vastaan talletuksia jäsentensä lisäksi myös yleisöltä. Osuuskassojen keskusliitto perustettiin vuonna 1928.
1930-luvulla OKO otti ensimmäisen ulkomaisen lainan. Osuuskassojen keskinäinen vakuutusrahasto perustettiin vuonna 1933, mikä merkitsi sitä, että osuuskassat olivat taloudellisessa vastuussa toisistaan.
1940-luvulla sota ja sen jälkeen seurannut jälleenrakennusaika nostivat Osuuskassojen markkinaosuutta. Osuuskassojen Keskuslainarahasto muutti vuonna 1944 nimensä Osuuskassojen Keskus Oy:ksi.
OKO alkoi käyttää tietokoneita vuonna 1966.
Vuonna 1970 Osuuskassojen Keskus nimettiin Osuuspankkien Keskuspankki Oyj:ksi ja siitä tuli liikepankki.
OKO listautui Helsingin pörssiin vuonna 1989. Osakkeenomistajia oli noin 60 000.
1990-luvun pankkikriisistä selvittiin ryhmän omin voimin, ilman valtion tukea. Vuonna 1992 osakkaita oli enää 27 000. Vuonna 1995 aloitettiin henkivakuutustoiminta. Vuonna 1997 Osuuspankkien keskusliitosta tuli osuuskunta ja ryhmän toimintamallia kehitettiin. Riskienhallinta keskitettiin osuuskunnalle ja ryhmä otti täyden vastuun jäsenpankkien taloudesta.
Organisaatio

OP-ryhmä on finanssiryhmä, joka muodostuu kahdesta osasta.
Talletuspankkien yhteenliittymään kuuluu osuuspankkien lisäksi ryhmän keskusyhteisö OP Osuuskunta ja sen tytär- ja lähiyhtiöt. Yhteenliittymän yritykset ovat luotto- tai rahoituslaitoksia tai palveluyrityksiä. Yhteenliittymän toiminta perustuu talletuspankkien yhteenliittymästä annettuun lakiin. Joulukuussa 2022 OP-ryhmään kuului 108 jäsenosuuspankkia.
Toisen osan OP-ryhmästä muodostavat yhteenliittymän ulkopuolelle jäävät organisaatiot, kuten vakuutusyhtiöt Pohjola Vakuutus ja OP-Henkivakuutus.
Organisaatio > OP-ryhmän rakenne

OP-ryhmään kuuluu Osuupankkien lisäksi myös muita yhtiöitä. Vuonna 2022 OP-ryhmän keskeisiä tytäryhtiöitä olivat:
OP-Asuntoluottopankki Oyj myöntää osuuspankkien kautta pitkäaikaisia asuntoluottoja turvaavia vakuuksia vastaan. Asuntoluottopankki vastaa OP-ryhmän kiinteistövakuudellisesta varainhankinnasta laskemalla liikkeeseen kiinteistövakuudellisia joukkovelkakirjalainoja.
OP-Henkivakuutus Oy:öön on keskitetty ryhmän henki- ja eläkevakuutusliiketoiminta ja sen kehittäminen. Yhtiön tuotevalikoimaan kuuluvat henki-, eläke-, sijoitus- ja riskivakuutuspalvelut.
OP Kiinteistösijoitus Oy
OP-Rahastoyhtiö Oy hallinnoi OP-ryhmän sijoitusrahastoja. Yhtiö käyttää rahasto-osuuksien myynnissä osuuspankkien palveluverkostoa sekä OP:n verkkopalveluita.
OP Säilytys Oy
OP Yrityspankki Oyj on liikepankki, joka toimii OP-ryhmän keskuspankkina ja vastaa ryhmän maksuvalmiudesta sekä hoitaa ryhmän kansainvälisen liiketoiminnan.
OP Varainhoito Oy
OP Vähittäisasiakkaat Oyj (toukokuuhun 2021 asti OP-Korttiyhtiö Oyj) keskittyy vakuudettomien kulutusluottojen myyntiin ja hallinnointiin. Pankin keskeisiä tuotteita ovat OP-ryhmän kortteihin liitettävät luotot.
Pohjola Vakuutus Oy
Organisaatio > Osuuspankit

Osuuspankit ovat alueellista vähittäispankkitoimintaa harjoittavia talletuspankkeja, jotka kuuluvat OP Osuuskuntaan. Osuuspankeissa harjoitetaan osuuskuntamuotoista luottolaitostoimintaa, jonka mukaan  päätöksenteon perusarvoihin kuuluu ”jäsen ja ääni” -periaate. Osuuspankin omistajajäseneksi voi liittyä maksamalla osuusmaksun. Osuuspankkiryhmä kutsuu osuusmaksun maksaneita asiakkaitaan omistaja-asiakkaiksi. Jäsenet valitsevat keskuudestaan oman pankkinsa edustajiston tai vaihtoehtoisesti hallintoneuvoston ja hallituksen jäsenet.
Suomi jakaantuu alueellisesti kuuteen OP-liittoon, jotka ovat Osuuspankkien maakunnallisia yhteistoimintaelimiä. Ne nimeävät alueensa ehdokkaat OP:n hallintoneuvostoon.
Osuuspankeista suurin on Uudenmaan Osuuspankki, joka syntyi elokuussa 2022, kun  Helsingin Seudun Osuuspankki, Itä-Uudenmaan Osuuspankki ja Uudenmaan Osuuspankki yhdistyivät.
Organisaatio > OP Osuuskunta

OP Osuuskunnan (aiemmin OP-Pohjola osk ja OP-Keskus) tehtävä on tukea jäsenluottolaitoksia, jotteivät ne ajautuisi selvitystilaan. Se on myös viime kädessä vastuussa jäsenluottolaitosten veloista. OP Osuuskunta kerää varat jäsenluottolaitosten tukemiseen muilta jäsenluottolaitoksiltaan.
OP Osuuskunta toimii koko pankkiryhmän kehittämis- ja palvelukeskuksena, strategisena omistusyhteisönä ja ryhmäohjauksesta ja valvonnasta vastaavana keskusyhteisönä. Osuuskunnan omistajina ovat vain OP:n osuuspankit. Perustehtävänä on luoda edellytykset ryhmän yhteisten strategisten tavoitteiden toteutumiselle.
Liiketoiminta

Vuonna 2022 OP:n liiketoiminta oli jaettu kolmeen alueeseen:
Vähittäispankki, johon kuuluvat Osuuspankit, OP-Asuntoluottopankki ja OP Vähittäisasiakkaat
Yrityspankki, johon kuuluvat OP Yrityspankin lisäksi OP-rahastoyhtiö, OP Varainhoito, OP Säilytys ja OP Kiinteistösijoitus sekä
Vakuutus eli Pohjola Vakuutus ja OP-Henkivakuutus.
Markkinaosuudella mitattuna OP-ryhmä on Suomen suurin pankki tai pankkiryhmä. Vuonna 2022 sen osuus Suomen talletuksista, poislukien rahalaitosten talletukset, oli 38 prosenttia ja muille kuin rahalaitoksille myönnetyistä lainoista 35 prosenttia. OP-ryhmän osuus asuntolainoista ja yritysrahoituksesta oli noin 40 prosenttia.
Kirjallisuutta

Y. Blomstedt: Kyläkassasta osuuspankkiin. Osuuspankkihistoriaa 75 vuoden ajalta 1902–1977. Helsinki 1978.
Päivi Härkönen: Ahkerampaa rahaa. OPR:n historia 1974–2002. OKO pankki 2006. ISBN 9789518630299.
V. Hyvönen: Suomen Osuuskassajärjestö vv. 1903–1953. Helsinki 1953.
Jatkuvan kasvun voima. Osuuspankkien Keskusliitto ry 50 vuotta. 1979.
Antti Kuusterä: Lähellä ihmistä – osuuspankkitoiminta 100 vuotta. Otava 2002. ISBN 9789511179924.
Heikki Valkama: Mallioppilas. Maakiinteistöpankista OKO-Investointiluottopankiksi 1917–2000. Edita 2003. ISBN 9789513739515.
J. Vänttinen: Maa- ja Teollisuuskiinteistöpankki Oy 1931–61. Helsinki 1961.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
OP-ryhmä
OP-ryhmä 120 vuotta -dokumenttisarja
Suomalaiset pankit
Aktia
Bigbank
Danske Bank
Evli
Handelsbanken
Hypo
Nordea
Nordnet
OmaSp
OP
POP-pankki
SEB
S-Pankki
Säästöpankkiryhmä
Ålandsbanken
Suomalaiset vakuutusyhtiöt
| --- | --- |
Vahinkovakuutus:  Alandia  Fennia  If  LähiTapiola  Pohjola Vakuutus  Pohjantähti  Suomen Vahinkovakuutus  Turva  Ömsen 
Henkivakuutus:  Aktia  Alandia  Sp-Henkivakuutus  Fennia  Kaleva  LähiTapiola  Mandatum Life  Nordea  Pohjola Vakuutus 
Eläkevakuutus:  Elo  Ilmarinen  Varma  Veritas 
Erityisvakuutus: Garantia
OP-ryhmän pääkonttori Helsingin Vallilassa.
Jääpallon SM-sarjakausi 1990–1991

| SM-sarja 1990–1991 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  10
Mestari:  OLS
Toinen sija:  Botnia
Kolmas sija:  HIFK
Paras maalintekijä:  Jouni Vesterinen, OLS (32)
Alempi sarjataso:  I-divisioona
  ← 1990 :  1992 → 
Jääpallon SM-sarja kaudella 1990-1991 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Runkosarjan neljä parasta selviytyivät play off-otteluihin. Kaksi viimeistä joukkuetta karsivat sarjapaikastaan I-divisioonan parhaiden kanssa.
Mestaruuden voitti Oulun Luistinseura.
Mestaruussarja > Sarjataulukko

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Botnia-69 | 18 | 14 | 0 | 4 | 113–42 | 28 |
| Oulun Luistinseura | 18 | 13 | 2 | 3 | 128–59 | 28 |
| Helsingin IFK | 18 | 11 | 2 | 5 | 81–62 | 24 |
| Warkauden Pallo -35 | 18 | 9 | 4 | 5 | 62–46 | 22 |
| Oulun Palloseura | 18 | 10 | 1 | 7 | 81–73 | 21 |
| Veitsiluodon Vastus | 18 | 7 | 3 | 8 | 83–85 | 17 |
| Porin Narukerä | 18 | 6 | 2 | 10 | 61–79 | 14 |
| Lappeenrannan Veiterä | 18 | 7 | 0 | 11 | 67–90 | 14 |
| Porvoon Akilles | 18 | 4 | 3 | 11 | 59–86 | 11 |
| Mikkelin Kampparit | 18 | 0 | 1 | 17 | 50–163 | 1 |
Mestaruussarja > Karsinnat

Karsinnat pelattiin kaksiosaisina. Paremmuuden ratkaisi kahden ottelun yhteistulos.
| Joukkue 1 | Tulos | Joukkue 2 | Ottelu 1 | Ottelu 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Mikkelin Kampparit | 14–5 | PaSa Bandy | 8-1 | 8-6 |
| Porvoon Akilles | 30–5 | Tornion Palloveikot | 18-1 | 12-4 |
Kampparit ja Akilles säilyivät sarjassa.
Mestaruussarja > Runkosarjan parhaat maalintekijät

| Sija | Pelaaja | Joukkue | Maalit |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Jouni Vesterinen | OLS | 32 |
| 2. | Samuli Niskanen | OLS | 28 |
| 3. | Pauli Miettunen | Vastus | 23 |
Välierät

Välierät pelattiin kaksiosaisina ja ne aloitettiin runkosarjassa huonommin sijoittuneen kotikentällä. Paremmuuden ratkaisi kahden ottelun yhteistulos.
| Joukkue 1 | Tulos | Joukkue 2 | Ottelu 1 | Ottelu 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Warkauden Pallo -35 | 6–15 | Botnia-69 | 4–3 (2–1) | 2–12 (0–5) |
| Helsingin IFK | 3–10 | Oulun Luistinseura | 0–2 (0–0) | 3–8 (0–4) |
Loppuottelu

| Joukkue 1 | Tulos | Joukkue 2 |
| --- | --- | --- |
| Botnia-69 | 4–5 (1–3) | Oulun Luistinseura |