Audrey Hepburn
Ura > Filmitähteys

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Hän tuntuu suhtautuvan laajamittaiseen imarteluun varauksella: hän on enemmänkin kiitollinen kuin mahtailevan ylpeä. – – Aistin siinä silmänräpäyksessä hänen keijumaisen viehätysvoimansa. Hänessä on eräänlaista kodittoman ihmisen sydämeenkäyvää sympatiaa. | ” |
– Cecil Beaton luonnehtii Audrey Hepburnia
Gigin yllätysmenestyksen myötä amerikkalaislehdet alkoivat julkaista Hepburnista koko sivun juttuja, mutta hän vältteli haastattelujen antamista. Sopimuksensa mukaisesti Hepburn alkoi seuraavaksi kuvata romanttista komediaa Loma Roomassa (1953), jonka miespääosaa näytteli Gregory Peck. Se kuvattiin Rooman keskustassa ja Cinecittà-studioilla kuuman ja kostean kesän 1952 aikana. Vaativista olosuhteista huolimatta Hepburn viihtyi kuvauksissa ja onnistui luomaan vapautta janoavasta prinsessasta vivahteikkaan henkilökuvan. Hän mieltyi vastanäyttelijäänsä Peckiin ja myös pikkutarkkana tunnettuun ohjaajaansa William Wyleriin, ja molemmista tuli hänen hyviä ystäviään. Hepburnin rooliasut suunnitteli puvustaja Edith Head. Loma Roomassa -elokuvasta tuli Hepburnin läpimurto. Hänet palkittiin roolistaan parhaan naispääosan Oscarilla ja brittiläisellä Baftalla, ja hänen näyttelijänlahjojaan ylistettiin lehdistössä.
Hepburn palasi Yhdysvaltoihin syksyllä 1952 esiintymään Gigin loppuunmyydyllä kiertueella, joka päättyi San Franciscoon. Hepburnin seuraava työ oli naispääosa romanttisessa komediassa Kaunis Sabrina (1954), joka oli hänen ensimmäinen Hollywoodissa kuvattu elokuvansa. Se perustui Samuel A. Taylorin näytelmään Sabrina Fair. Ohjaaja Billy Wilder valitsi 25-vuotiaan Hepburnin rinnalle miespääosaan alkoholisoituneen 54-vuotiaan Humphrey Bogartin. Toisessa miespääosassa oli William Holden. Pääpari kärsi epäuskottavuudesta, ja lisäksi miesnäyttelijöiden hankalat luonteet vaikeuttivat tuotantoa. Pariisin-matkallaan kesällä 1953 Hepburn ihastui muotisuunnittelija Hubert de Givenchyn vaatteisiin. Givenchystä tuli hänen suosikkipuvustajansa ja hyvä ystävänsä. Hepburn valitsi Sabrinan rooliasut Givenchyn muotihuoneelta, vaikka puvustajan tehtävässä toimikin Edith Head. Sekä Kaunis Sabrina että Hepburnin roolisuoritus saivat myönteisen vastaanoton, ja hän oli roolistaan Oscar-ehdokkaana.
Hepburn tutustui kesällä 1953 ensimmäiseen aviomieheensä Mel Ferreriin, joka ehdotti yhteistä näytelmäprojektia. Vuoden 1954 alkupuolella Hepburn ja Ferrer näyttelivät päärooleja Jean Giraudoux’n kirjoittaman fantasianäytelmän Ondinen Broadway-sovituksessa. Produktiota varjosti alusta lähtien Ferrerin vihamielinen suhtautuminen ohjaaja Alfred Luntiin. Ondine sai ensi-iltansa Bostonissa 29. tammikuuta ja Broadwaylla 18. helmikuuta 1954. Hepburnin roolisuoritus lumosi arvostelijat, mutta jotkut pitivät itse näytelmää latteana. Menestyksestä huolimatta Hepburnin ammatillinen epävarmuus vain kasvoi, ja samalla häneen kohdistettiin yhä suurempia odotuksia. Uuvuttavan Ondine-projektin jälkeen hän päätti, ettei enää esiintyisi näyttämöllä, ja pysyi päätöksessään.
Hepburn ja Ferrer jatkoivat yhteistyötä vuonna 1956 ensi-iltaan tulleessa spektaakkelielokuvassa Sota ja rauha, joka perustuu Leo Tolstoin romaaniin. Suuritöinen tuotanto takkusi moneen kertaan käsikirjoitusongelmien ja Italian helteiden vuoksi. Kriitikot pitivät elokuvaa konemaisena ja henkilökuvaukseltaan pinnallisena, mutta Hepburn oli kuitenkin Natashan roolista kolmannen kerran Oscar-ehdokkaana. Sen jälkeen hän otti vastaan naispääosan musiikkikomediasta Rakastunut Pariisissa (1957), jossa hänen vastanäyttelijänään oli Fred Astaire. Rooli oli Hepburnille mieluinen, sillä se antoi hänelle mahdollisuuden tanssia ja laulaa. Hepburn lauloi elokuvassa useita soolokappaleita, muun muassa kappaleen ”How Long Has This Been Going On?” ja esiintyi jälleen Givenchyn suunnittelemissa rooliasuissa. Rakastunut Pariisissa -elokuvan ensi-ilta oli menestys. Se ei saavuttanut kuitenkaan katsojakuntaa suurempien kaupunkien ulkopuolella, joten elokuvan lipputuotot eivät kattaneet tuotantokustannuksia.
Seuraavaksi Hepburn näytteli jälleen Billy Wilderin ohjauksessa elokuvassa Arianen lemmentarina (1957). Miespääosassa oli Gary Cooper. Romanttiseksi komediaksi tarkoitettu elokuva arvioitiin melankoliseksi ja huumorittomaksi. Yleisö oli myös alkanut väsyä siihen, että Hepburn sai usein vastanäyttelijöikseen huomattavasti häntä vanhempia miehiä. Kahden vaativan roolin jälkeen Hepburn piti vuoden tauon. Ennen sitä hän näytteli vielä aviomiehensä Mel Ferrerin kanssa televisiotuotannossa Mayerling, joka tehtiin NBC-kanavalle.
Hepburn löysi kaipaamansa erityyppisen roolin, kun hänen agenttinsa lähetti hänelle luettavaksi Kathryn Hulmen Nunnan tarinan. Romaania oli myyty miljoonia kappaleita sen ilmestyttyä 1956. Hepburn ihastui sen vilpittömyyteen ja uskaliaisuuteen ja samastui vahvasti romaanin naishahmoon. Romaani perustui nunnaluostarissa toimineen Marie Louise Habetsin tositarinaan. Hulmesta ja Habetsista tuli Hepburnin pitkäaikaisia ja läheisiä ystäviä, ja he pitivät paljon yhteyttä kirjeitse. Elokuvan kuvauksia tehtiin tammikuusta kesäkuuhun 1958 Rooman ja Pariisin lisäksi Belgian Kongossa. Hepburniin vaikuttivat syvästi etenkin vierailut Pariisin ja Kongon nunnayhteisöissä. Fred Zinnemannin ohjaamassa elokuvassa Nunnan tarina (1959) Hepburn teki uransa haastavimman ja fyysisesti rankimman roolin sisar Lukena, joka omistautuu täysin sielunelämälleen ja omantuntonsa noudattamiselle. Ohjaajan lisäksi myös kriitikot vaikuttuivat Hepburnin roolityöstä. Hänet oli lainattu Warner Brosille elokuvaa varten, ja Nunnan tarinasta tuli yhtiön siihen asti tuottoisin elokuva.