stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Runsas luku

Runsas luku, abundantti luku tai rikas luku on positiivinen kokonaisluku, jonka positiivisten tekijöiden (lukua itseään lukuun ottamatta) summa on suurempi kuin luku itse. Esimerkiksi 12 on runsas luku, koska  1+2+3+4+6=16>12.
Pienimmät runsaat luvut ovat 12, 18, 20, 24, 30, 36, 40, 42, 48, 54, 56, 60, 66, 70, 72, 78, 80, 84, 88, 90 ja 96. Monet pienimmistä runsaista luvuista ovat parillisia. Pienin pariton runsas luku on 945. Parillisia ja parittomia runsaita lukuja on äärettömän monta. Runsaiden ja täydellisten lukujen monikerrat ovat runsaita lukuja. Jokainen 20 161:tä suurempi kokonaisluku voidaan esittää kahden runsaan luvun summana.
Osa runsaista luvuista on outoja lukuja. Positiiviset kokonaisluvut, jotka eivät ole runsaita, ovat joko täydellisiä tai vajaita.
Ketunputket

| Ketunputket |
| --- | --- |
 Lännenketunputki (Silaum silaus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Apiales
Heimo::  Sarjakukkaiskasvit Apiaceae
Suku::  Ketunputket Silaum  Mill.
Katso myös
   Ketunputket Wikispeciesissä   Ketunputket Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ketunputket (Silaum) on sarjakukkaiskasvien (Apiaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu kaksi lajia: lännenketunputki (Silaum silaus) ja idänketunputki (Silaum alpestre). Idänketunputki luetaan joskus lännenketunputken alalajiksi tai muunnokseksi, jolloin sukuun kuuluisi vain yksi laji.
Ketunputket ovat monivuotisia ja kaljuja ruohovartisia kasveja, joiden varret ovat pystyjä ja tanakoita. Ketunputkien lehdet ovat kertaalleen tai useampaan kertaan parilehdykkäiset. Kukat ovat sarjoissa. Hedelmä on pituudeltaan reilut kaksi kertaa leveytensä verran.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Ketunputket (Silaum)
Flora of China: Silaum (englanniksi)
Robert Studer

| Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Maa:   Sveitsi> Miesten käsipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Berliini 1936 | käsipallo |  |
Robert Studer (17. helmikuuta 1912 – ?) oli sveitsiläinen käsipalloilija sekä olympiamitalisti.
Studer kuului Sveitsin käsipallojoukkueeseen, joka voitti pronssia Berliinin kesäolympialaisissa vuonna 1936. Hän pelasi turnauksessa neljä ottelua.
KNM Balder

| KNM Balder |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Laivastontelakka, Horten
Laskettu vesille:  1938
Poistui palveluskäytöstä:  Saksan valtaama 9. huhtikuuta 1940
Tekniset tiedot
Uppouma:  735 t
Pituus:  74,30 m
Leveys:  7,75 m
Syväys:  4,15 m
Koneteho:  12 500 hv
Nopeus:  32 solmua
Miehistöä:  72 (rauhan aikana) 83 (sodan aikana)
Aseistus
Aseistus:  3 × 100 mm tykkiä 1 × Bofors 40 mm/L60 -ilmatorjuntatykki 2 × Colt 12,7 mm -ilmatorjuntakonekivääri 2 × 533 mm torpedoputkea 4 × syvyyspomminheitintä
KNM Balder oli Norjan laivaston Sleipner-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Norjan valtauksen jälkeen alus oli Saksan laivastossa saattajana ja koululaivana. Sodan jälkeen se palautettiin Norjalle.
Valmistus

Alus tilattiin Hortenin laivastontelakalta, missä köli laskettiin telakkanumerolla 127. Alus laskettiin vesille 1938 ja se oli huhtikuussa 1940 edelleen varusteltavana ja koulutuksessa Saksan hyökätessä Norjaan. Saksalaiset valtasivat 9. huhtikuuta aluksen Karljohansvernissä. Balderin kunnostus valmistui kesällä 1940 Karljohansvernin laivastontelakalla Hortenissa. Alus otettiin Saksan laivaston palvelukseen 26. heinäkuuta Leopardiksi nimettynä ja torpedoveneeksi luokiteltuna.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin sisaralustensa kanssa 7. torpedovenelaivueeseen, jossa se oli saattajana Skagerrakissa ja Kattegatissa. Se oli heinäkuusta 1940 alkaen koululaivana ja joulukuussa se siirrettiin 27. sukellusvenelaivueeseen Götenhafeniin torpedoiden kerääjäksi. Alus löytyi sodan päätyttyä toukokuussa 1945, minkä jälkeen se palautettiin Norjan laivastolle.
Palvelus > Sodan jälkeen

Alus liitettiin 10. syyskuuta 1946 Norjan laivastoon viirinumerolla L05. Norjan parlamentille 1946 esitetyssä laivastoluettelossa aluksen tyypiksi oli merkitty saattuehävittäjä. Alus muutettiin 1948 fregatiksi, jolloin sen nimi palautettiin KNM Balderiksi. Sen viirinumero vaihtui Natoon liittymisen jälkeen F304:ksi.
Alus poistettiin palveluksesta 1959 ja sijoitettiin poistolistalle. Alus myytiin 1962 romutettavaksi Stavangeriin.
Kaukolännen kehitysalue

| Kaukolännen kehitysalue सुदुर पश्चिमाञ्चल विकास क्षेत्र, Sudur Pashchimanchal |
| --- | --- |
 Keskilännen kehitysalueen sijainti Nepalissa.
 Koordinaatit: 29.266°N, 80.982°E 
Valtio:     Nepal
Nepalin vyöhykkeet:  Mahakali ja Seti
Nepalin piirikunnat:  9 piirikuntaa
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Dipayal Silgadhi
Pinta-ala:  19 539 km²
Väkiluku (2011):  2 552 517
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  NP-5
Nepalin 5 kehitysaluetta, 14 vyöhykettä ja 75 piirikuntaa (englanniksi)
Kaukolännen kehitysalue (nepaliksi सुदुर पश्चिमाञ्चल विकास क्षेत्र, Sudur Pashchimanchal) on yksi Nepalin viidestä kehitysalueesta. Se rajautuu pohjoisessa Kiinan Tiibetin autonomiseen alueeseen. Idässä naapurina on Nepalin Keskilännen kehitysalue, etelässä Intian Uttar Pradeshin ja lännessä Intian Uttarakhandin osavaltioon.
Kaukolännen kehitysalueen pinta-ala on 19 539 neliökilometriä ja väkiluku 2,55 miljoonaa ihmistä (2011). Alueen hallinnollinen keskus on Dipayal Silgadhi.
Alueen osat

Kehitysalue jakautuu paikallishallintoa varten 9 piirikuntaan, jotka voidaan luonnonolojensa ja kasvillisuuden perusteella ryhmitellä kolmeen ekologiseen vyöhykkeeseen (etelästä pohjoiseen):
Kaukolännen Terai eli Kaukolännen alankovyöhyke,
Kaukolännen kumpuvyöhyke ja
Kaukolännen vuoristovyöhyke.
Aluehallintoa varten Kaukolännen kehitysalueen piirikunnat voidaan ryhmitellä kahteen vyöhykkeeseen:
Mahakali ja
Seti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaukolännen kehitysalue Wikimedia Commonsissa
Index of Geographical Names of Nepal: Far Western Development Region - Volume V (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (ngiip.gov.np)
S/S Everilda

S/S Everilda oli ruotsalaisen Hyperion-varustamon omistama höyrylaiva, joka ajoi miinaan ja upposi 6. joulukuuta 1914 Mäntyluodon eteläpuolella. Laivan 18 hengen miehistöstä jäi henkiin vain perämies.
Everilda oli lähtenyt 5. joulukuuta Tukholmasta kohti Mäntyluotoa lastinaan erilaista kappaletavaraa kuten sähkömuuntaja, koneenosia, puuvillaa, teetä, huonekaluja ym.  Laiva ohitti seuraavana aamuna Säpin saaren, ja pian laivalta havaittiin meressä kelluva miina. Matkaa jatkettiin erittäin suurta varovaisuutta noudattaen, mutta pian laivan vasemman kyljen kohdalla räjähti toinen miina. Räjähdyksen jälkeen alus kallistui puolelta toiselle ja upposi sitten alle minuutissa. Pelastusveneitä ei ehditty laskea, joten eloonjääneet joutuivat tarrautumaan meren pinnalla kelluviin laivan kappaleisiin.
Paikalle saapunut toinen alus ruotsalainen S/S Luna pelasti neljä miehistön jäsentä sekä kapteenin ja perämiehen. Pelastetut perämiestä lukuun ottamatta vietiin Lunan salonkiin, mutta juuri samalla hetkellä myös Luna ajoi miinaan ja upposi vieden pelastetut miehet mukanaan. Everildan perämiestä oli luultu kuolleeksi, ja hänet oli jätetty pelastusveneen pohjalle. Hän oli kuitenkin ainoa Everildan miehistöstä, joka lopulta selvisi onnettomuudesta, samoin Lunan miehistö pelastui kokonaisuudessaan.
Alukset upottaneet miinat oli laskettu edellisenä yönä saksalaisesta miinalaiva Deutschlandista, joka laski Mäntyluodon väylälle kaikkiaan 80 miinaa. Vielä kolmaskin ruotsalaislaiva, S/S Norra Sverige, ajoi näihin miinoihin ja tuhoutui miehistöineen 7. joulukuuta 1914.
Pelastusyhtiö Neptun nosti suurimman osan Everildan lastista vuosien 1915–1916 aikana. Nostotöiden aikana yksi Neptunin sukeltajista kuoli ja toinen sairastui vakavasti. Laivan hylky makaa pohjassa 25–33 metrin syvyydessä.
S/S Everilda oli rakennettu Englannissa Whitbyssä vuonna 1882. Sen vetoisuus oli 1 390 brt, koneteho 520 hv, pituus 72,9 metriä, leveys 10,4 metriä ja syväys 5,4 metriä.  Toinen uponnut alus, S/S Luna, oli rakennettu vuonna 1905 Norjassa, josta se oli ostettu tukholmalaiselle Svea-varustamolle pari vuotta myöhemmin. Lunan vetoisuus oli 1 080 brt, koneteho 675 hv, pituus 66 metriä, leveys 10 metriä ja syväys lastissa 4,9 metriä.
Kay Bailey Hutchison

| Kay Bailey Hutchison |
| --- | --- |

Yhdysvaltain 22. pysyvä edustaja Natossa
 2017-8-2828. elokuuta 2017–  
Presidentti:  Donald Trump
Edeltäjä:  Douglas Lute
Yhdysvaltain senaattori Texasista
 14. kesäkuuta 1993 – 3. tammikuuta 2013  
Edeltäjä:  Bob Krueger
Seuraaja:  Ted Cruz
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. heinäkuuta 1943 (ikä 81) Galveston, Texas, Yhdysvallat
Lapset:  4
Tiedot
Puolue:  republikaanit
Tutkinnot:  Texasin yliopisto, Austin
Uskonto:  baptisti
Kay Bailey Hutchison (synt. Kathryn Ann Bailey, 22. heinäkuuta 1943 Galveston, Texas) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko. Hän sai 14. kesäkuuta 1993 paikan Yhdysvaltain senaatissa Texasin edustajana, kun hänet valittiin kesken kauden tyhjäksi jääneeseen virkaan. Hutchison ei hakenut enää vuonna 2012 jatkokaudelle, ja hänen viimeinen kautensa senaatissa päättyi tammikuussa 2013. Presidentti Donald Trump nimitti Hutchisonin Yhdysvaltain pysyväksi edustajaksi Natoon vuonna 2017. Senaatti hyväksyi nimityksen 3. elokuuta 2017.
Elämä

Hutchison syntyi Galvestonissa ja kasvoi La Marquessa, Texasissa. Hän valmistui Texasin yliopistosta Austinissa ja Texasin yliopiston School of Law’sta. Hän tuli vuonna 1972 valituksi Texasin edustajainhuoneeseen, jossa hän oli vuoteen 1976 saakka. 1982 Hutchison oli epäonnistuneesti ehdolla Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen. Hän jätti politiikan hetkeksi sivuun ja menestyi liikealalla.
Hutchison valittiin ensimmäiselle täydelle kaudelleen senaattiin vuonna 1994. Hän tuli valituksi uudelleen 2000 ja 2006; jo vuonna 2004 huhuttiin Hutchisonin aikeista asettua ehdolle Texasin kuvernööriksi, mutta 17. kesäkuuta 2005 hän ilmoitti hakevansa sen sijaan uutta kautta senaatissa.
Hutchison on toiminut Yhdysvaltain pysyvänä edustajana Natoossa vuodesta 2017 lähtien.
Yksityiselämä

Hutchison on ollut vuodesta 1978 lähtien naimisissa entisen osavaltion edustajainhuoneen jäsenen Ray Hutchisonin kanssa. Pari otti vuonna 2001 kaksi adoptiolasta, ja Hutchisonilla on lisäksi kaksi aikuista tytärtä edellisestä avioliitosta. Hutchisonien pääasunto sijaitsee Dallasissa.
Kalle Kaarna

| Kalle Kaarna |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Kalle Hegesippus Häggström
Syntynyt: 25. marraskuuta 1887 Perniö, Suomi
Kuollut: 10. elokuuta 1964 Helsinki, Suomi
Ammatti:  elokuvaohjaaja taidemaalari kirjailija urheilija
Puoliso:  Kaarina Viitainoja
Ohjaaja
Taiteilijanimet:  Kaarlo Koskenvoima
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Kalle Kaarna (vuoteen 1906 Kaarlo Hegesippus Häggström, vuoteen 1959 Koskenvoima; 25. marraskuuta 1887 Perniö – 10. elokuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja taidemaalari.
Ura

Kaarna oli kotoisin Perniön Matildedalista, ja hän kävi 1906–1909 Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulun ja suoritti taiteilijandebyyttinsä 1911. Kaarna maalasi 1920-luvun alussa silloisen asuinpaikkansa Muurlan maisemia ja teki myös henkilömuotokuvia lähinnä omista perheenjäsenistään. Vuonna 1925 Kaarna muutti perheineen Muurlasta Orivedelle. Hän tutustui Tampereella käydessään taiteilija Uuno Eskolaan ja he tekivät yhdessä näyttelijöiden Eero Leväluoman ja Helge Raninin kanssa 1927 mykkäelokuvan Ei auta itku markkinoilla. Kaarna toimi tämän jälkeen elokuva-alalla yli 10 vuoden ajan. Hän ohjasi 13 elokuvaa ja näytteli niissä itsekin. Kaarna laati elokuvien käsikirjoitukset usein yhteistyössä vaimonsa Kaarina Kaarnan kanssa. Kaarnan elokuvista on säilynyt vain muutama viimeinen ohjaus.
Kaarnan elokuvanteko päättyi sotavuosiin. Sodan jälkeen hän asui Helsingissä ja jatkoi maalaamista, teki pääasiassa sisä- ja henkilömuotokuvia. Kaarnalla oli myös kesänviettopaikka Kemiön saarella, jossa hän myös maalasi.
Nuorena Kalle Kaarna tunnettiin Kaarlo Koskenvoima -nimisenä pikajuoksijana, painijana ja viisiottelijana. Hän voitti useita piirimestaruuksia ja sai 1912 Varsinais-Suomen piirin urheilukuninkaan tittelin viisiottelun parhaana.
Kaarna on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Filmografia

| Vuosi | Elokuva | Rooli | Tuotantoyhtiö | Huomioitavaa |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1928 | Miekan terällä | ohjaus, tuottaja | Filmi O.Y. Kotka | mykkäelokuva, tuhoutunut |
| 1929 | Juhla meren rannalla | ohjaus, tuottaja | Filmi O.Y. Kotka | mykkäelokuva, tuhoutunut |
| 1929 | Työn sankarilaulu | ohjaus, tuottaja | Filmi O.Y. Kotka | mykkäelokuva, tuhoutunut |
| 1930 | Talonpoikaismarssi Helsinkiin 1930 | ohjaus | Filmi O.Y. Kotka, Yhteisö O.Y. Taide-Filmi | dokumenttielokuva, lyhytelokuva |
| 1931 | Jääkärin morsian | ohjaus, käsikirjoitus | Sarastus Oy |  |
| 1931 | Erämaan turvissa | ohjaus yhdessä Friedrich von Maydellin ja Carl von Haartmanin kanssa | Sarastus Oy | säilynyt osittain |
| 1932 | Kuisma ja Helinä | ohjaus | Sarastus Oy |  |
| 1935 | Kalevalan mailta | ohjaus | Jäger-Filmi | dokumenttielokuva, tuhoutunut lukuun ottamatta noin 12 minuutin pituisia katkelmia |
| 1936 | Tee työ ja opi pelaamaan | ohjaus, käsikirjoitus | Elokuvatuotanto | tuhoutunut lukuun ottamatta noin 2 minuutin pituista katkelmaa |
| 1937 | Tukkijoella | ohjaus | Jäger-Filmi |  |
| 1938 | Ulkosaarelaiset | ohjaus | Jäger-Filmi | tuhoutunut |
| 1938 | Elinan surma | ohjaus | Jäger-Filmi |  |
| 1939 | Seitsemän veljestä | käsikirjoitus | Suomen Filmiteollisuus |  |
| 1939 | Rakuuna Kalle Kollola | ohjaus | Sampo-Filmi |  |
| 1939 | Isoviha | ohjaus | Jäger-Filmi |  |
| 1945 | Kyläraittien kuningas | käsikirjoitus | Fenno-Filmi |  |
Kirjallista tuotantoa

Kylä elää: Muistelmaromaani. WSOY 1967
Aiheesta muualla

Kalle Kaarna : Kalevalan mailta. Raja-Karjalaa filmaamassa, Helsingin Sanomat, 23.12.1934, nro 346, s. 19, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Jääpallon Ruotsin-mestaruuskilpailut 1907

| Ruotsin-mestaruus 1907 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  5
Ajankohta:  - 17. maaliskuuta
Sarjajärjestelmä:  cup-kilpailu
Mestari:  IFK Uppsala
Toinen sija:  IFK Gefle
 1908 → : 
Jääpallon Ruotsin-mestaruudesta pelattiin ensimmäisen kerran talvella 1907. Kilpailuun osallistui 5 joukkuetta. loppuottelussa kohtasivat IFK Uppsala ja IFK Gefle.
Puolivälierä

| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| IFK Uppsala | 15–0 | IFK Norrköping |
Välierät

| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| IFK Uppsala | 14–0 | Västerås SK |
| IFK Gefle | 8–4 | Hälsinglands BF |
Loppuottelu

17. maaliskuuta 1907 Gävlessä.
| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| IFK Uppsala | 4–1 | IFK Gefle |
Lopulliset sijoitukset

| Sija | Joukkue |
| --- | --- |
1.: IFK Uppsala
2.: IFK Gefle
Risto Kautto

Risto Heikki Kautto-Seinäjokinen (vuoteen 1961 Kautto; 15. kesäkuuta 1931 Helsinki – 5. huhtikuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen kustannustoimittaja ja tutkija.
Kautto valmistui Helsingin yliopistosta 1958. Hän työskenteli WSOY:llä 1961-1974 kustannustoimittajana,  toimituspäällikkönä ja tietosanakirjatoimittajana. Hän oli muun muassa yksi Tiedon portaat -tietosanakirjan toimittajista, osallistui Kansallisbiografian perussuunnitelman tekemiseen sekä kirjoitti Helsingin Sanomiin artikkeleita ja oli lehden kolumnisti. 1980–1990-luvulla hän työskenteli Suomen Elokuva-arkistossa.
Kautto käänsi muun muassa Thomas Mannin kertomuksia sisältävän teoksen Päiden vaihdos, Laki. Lisäksi hän julkaisi omia teoksia, Malminkartano: luutnantin puustelli, Pistoksia (muistelmat) ja Tyynelän tietämiin.
Risto Kiiskinen

Risto Taneli Kiiskinen (s. 20. heinäkuuta 1956 Lieksa) on suomalainen entinen maastohiihtäjä. Hän osallistui Innsbruckin talviolympialaisiin vuonna 1976 ja saavutti voiton Suomen mestaruuskisoissa 15 kilometrin hiihdossa 1976.
Risto Kiiskisen saavutuksiin urheilu-uralla kuuluu muun muassa 15 kilometrin hiihdon Suomen-mestaruus vuodelta 1976, jossa hän 19-vuotiaana yllättäjänä päihitti muun muassa hopealle sijoittuneen Juha Miedon ja pronssin saavuttaneen Arto Koiviston. Vuoden 1981 SM-kisoissa hän saavutti pronssia 30 kilometrillä. Innsbruckin talviolympialaisissa hän saavutti 15 kilometrin hiihdossa 32. sijan. Lahden MM-kilpailuissa 1978 hän sijoittui 30 kilometrillä 16:nneksi.
Kilpahiihtoura loppui jo nuoruudessa. Myöhemmin Kiiskinen työskenteli rajavartijana. Hän suhtautuu kriittisesti susivihaan ja hän itsekin pitää itseään luonnonsuojelijana.
Ruokokutoja

| Ruokokutoja |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kutojat Ploceidae
Suku::  Kutojat Ploceus
Laji::  xanthopterus
Kaksiosainen nimi
 Ploceus xanthopterus  (Finsch & Hartlaub, 1870) 
Katso myös
   Ruokokutoja Wikispeciesissä   Ruokokutoja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ruokokutoja (Ploceus xanthopterus) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Ruokokutojaa tavataan Afrikan etelä- ja kaakkoisosissa. Sen on kuvattu olevan harvinainen suurimmassa osassa levinneisyysaluettaan. Lajin ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Risto Klemola

| Risto Klemola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Risto Klemola
Syntynyt: 28. tammikuuta 1962 (ikä 62)
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pelipaikka:  Takamies
Pituus:  185 cm
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1980–1984:   Tampereen Pyrintö
Risto Klemola (s. 28. tammikuuta 1962) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Klemola pelasi Tampereen Pyrinnössä neljä kautta miesten SM-sarjassa. Hän kuului Pyrinnön SM-hopeaa kaudella 1980–1981 saavuttaneeseen joukkueeseen.
Rishikesh

| Rishikesh |
| --- | --- |
 Rishikesh
 Koordinaatit: 30.10°N, 78.29°E 
Valtio:  Intia
Osavaltio:  Uttarakhand
Piirikunta:  Dehra Dunin piirikunta
Väkiluku (2011):  102 138
 
 Kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rishikesh (hindiksi ऋषिकेश, R̥ṣikeśa, sanskritiksi हृषीकेशः, Hr̥ṣīkeśaḥ) on Pohjois-Intiassa, Uttarakhandin osavaltiossa sijaitseva hindujen pyhä kaupunki. Se sijaitsee 24 kilometrin päässä toisesta pyhästä kaupungista Haridwarista, ja sitä pidetään porttina kaupunkeihin, jotka muodostavat Char Dhamin pyhiinvaellusreitin Badrinathista Kedarnathiin, Gangotriin ja Yamunotriin.
Ganges-joki virtaa Rishikeshin läpi Himalajalta Pohjois-Intian tasangoille. Kaupungissa on joen varrella useita temppeleitä, niin muinaisia kuin uusiakin. Rishikeshissä käy vuosittain tuhansia pyhiinvaeltajia ja matkailijoita sekä muualta Intiasta että ulkomailta.
Rishikeshissä on monia ashrameita eli joogakeskuksia. The Beatles -yhtyeen jäsenet kävivät 1960-luvun puolivälissä harjoittelemassa transsendenttistä meditaatiota lajin gurun, Maharishi Mahesh Yogin ashramissa, joka on sittemmin lopettanut toimintansa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rishikesh Wikimedia Commonsissa
Ganges-joki Rishikeshissä
Rudolf Falb

| Rudolf Falb |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. huhtikuuta 1838 Obdach, Steiermark, Itävallan keisarikunta
Kuollut: 29. syyskuuta 1903 (65 vuotta) Schöneberg, Saksan keisarikunta
Rudolf Falb (14. huhtikuuta 1838 – 29. syyskuuta 1903) oli itävaltalainen pappi, kirjailija ja meteorologi. Falbin kuuluisimman teorian mukaan kuun ja auringon asema ja etäisyys vaikutti maan ilmakehään ja sulaan sisustaan. Falb julkaisi 1890-luvulla vuosittain ensimmäisen, toisen ja kolmannen luokan kriitillisten päivien kalenterin, joissa ilmoitettiin maanjäristysten ja rajuilmojen olevan odotettavissa. Falbin otaksumat teoriat ovat useimmissa kohdissa täysin tieteellisesti pätemättömiä.
Kalle Lehtovuori

Niinisalon lamellikasarmi (1935)
Kalle Lehtovuori  (vuoteen 1907 Löfberg, 4. maaliskuuta 1889 Hollola – 18. heinäkuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, joka suunnitteli erityisesti puolustusvoimien rakennuksia.
Lehtovuoren isä oli räätäli Anselm Löfberg ja äiti Maria Vilhelmiina o.s. Niplander. Hänen puolisonsa oli käsityönopettaja Emmi o.s. Seppälä. Hänen poikansa on valtiotieteiden maisteri Erkki Lehtovuori.
Lehtovuori valmistui ensin rakennusmestariksi teollisuuskoulun huonerakennusosastolta vuonna 1909. Hän sai arkkitehdin päästötodistuksen Polyteknisen Instituutin Technikum Strehlitzin huoneenrakennus- ja arkkitehtuuriosastolta Strehlitzissä Saksassa 30. toukokuuta 1913. Hän valmistui ylioppilaaksi Lahden yhteiskoulusta vuonna 1919 ja arkkitehdiksi teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1924. Lehtovuori teki useita opintomatkoja Saksaan, Tanskaan, Norjaan ja Ruotsiin.
Pääasiallisen elämäntyönsä Lehtovuori suoritti Puolustusministeriön palveluksessa ja suunnitteli puolustusvoimille useita kasarmi- ja varikkorakennuksia. Niistä merkittävimpänä pidetään Niinisalon varuskunnan vuonna 1935 valmistunutta funkistyylistä lamellikasarmia sekä Kuopion ammuslataamon eli nykyisen Kuopion yliopiston geologian tutkimuslaitoksen rakennuksia vuodelta 1937. Puolustusministeriön rakennusosastolla (nykyään Puolustushallinnon rakennuslaitos) hänet nimitettiin vuonna 1949 osastopäälliköksi ja yliarkkitehdiksi, jossa asemassa hän toimi kuolemaansa saakka vuonna 1956.
Töitä

Jyväskylän sotilaspiirin teknillinen tykistövarikko
Niinisalon varuskunnan kasarmi 1935
Turun laivastoaseman torpedovarikko1935
Kuopion ammuslataamo 1937
Hyvinkään keskuskonepaja
Rautatienkatu 18, ”Rajasen kulma”, Lahti
Pohjoisranta 20, ”Kiholinna”, Helsinki
Kunniamerkit

Suomen Leijonan ritarikunnan 1. luokan ritarimerkki
Suomen Leijonan ritarikunnan komentajamerkki
Rudolf Erenius

Rudolf Immanuel Erenius (17. elokuuta 1851 Nummi – 17. toukokuuta 1922 Helsinki) oli suomalainen juristi, virkamies, valtioneuvos ja valtiopäivämies.
Rudolf Ereniuksen vanhemmat olivat rovasti Karl Erenius (Hakkinen) Engel Emelie Hildén. Erenius tuli ylioppilaaksi 1896 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1876 ja lakitieteen kandidaatiksi 1882. Helsingin lyseossa hän opetti 1878–1880. Erenius toimi senaatissa kanslistina 1886–1890, ensimmäisenä apulaiskamreerina 1890–1893 ja kamreerina 1893–1916. Hän oli myös useiden eri komiteoiden jäsen ja opetti Polyteknillisessä opistossa vuodesta 1887. Naantalin kaupunkia Erenius edusti porvarissäädyssä valtiopäivillä 1894, 1899 ja 1900. Hän julkaisi teoksen Katasteri- ja maaverolaitos Ranskassa ja Belgiassa (1894).
Ráftis

Ráftiksen (taempana vasemmalla) ja Raftopoúlan (edempänä oikealla) saaret.
| --- | --- |
Sijainti:  37°52′59″N, 24°02′38″E, Markópoulo Mesogaías Itä-Attika, Attika Kreikka
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,095 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
Luokitus:  Luetteloitu arkeologinen kohde Kreikassa 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Ráftis (kreik. Ράφτης) on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Attikan itärannikolla Pórto Ráftin kaupungin edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,095 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Ráftis kuuluu Markópoulo Mesogaíaksen kuntaan, Itä-Attikan alueyksikköön ja Attikan alueeseen.
Ráftiksen antiikin aikainen veistos.
Saari on saanut nimensä, suomeksi ”Räätäli”, siellä olevasta antiikinaikaisesta istuvaa hahmoa kuvaavasta veistoksesta, jonka on kansanomaisesti tulkittu esittävän räätäliä. Nykyisin veistoksen katsotaan esittäneen naispuolista hahmoa, todennäköisimmin Rhea (tai Kybele) -jumalatarta. Veistos on peräisin roomalaiselta kaudelta 100-luvulta jaa. Se on pystytetty saaren korkeimmalle kohdalle ja tehty Pentelikon-vuoren marmorista. Sen säilyneen osan korkeus on kaksi metriä ja se on jalustalla, jonka koko on 1,4 × 1,77 metriä ja korkeus 2,35 metriä. Aiemmin veistosta on esitetty myös muun muassa Apollonin tai Herodes Atticuksen vaimon Regillan patsaaksi.
Ráftiksen luoteispuolella sijaitsee pienempi Raftopoúlan saari.