stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Korihaiden kausi 2008–2009
Suomen Cup

Korihait tuli mukaan vuoden 2008 Suomen Cupiin puolivälierissä, jolloin joukkueita oli jäljellä vielä 16. Vastustajaksi se sai Kouvot ja joutui matkustamaan Kouvolaan. Kotijoukkue oli Korihaille tyly isäntä ja voitti ottelun 80-71. Korihait oli parhaimmillaan jo 42-57 johdossa, mutta antoi Kouvojen tulla lopulta ohi. Vuoden 2008 Suomen Cupin voitti Lappeenrannan NMKY.
Suomen Cup 2008: 0-1
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # | Päivä | Koti | Tulos | Vieras | Paras pistemies | Yleisöä | Yhteensä | Raportti |  |
| 1 | 30. syyskuuta | Kouvot | 80-71 | Korihait | Lamberth (26) | - | 0-1 | [vanhentunut linkki] |  |
Kouvot välieriin
Pudotuspelit

Puolivälierät vs #4 Namika Lahti (1–3)
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # | Päivä | Koti | Tulos | Vieras | Pistemies | Yleisöä | Tilanne | Raportti |  |
| 1 | 18. huhtikuuta | Namika Lahti | 91–64 | Korihait | Kumpulainen (16) | 1 301 | 0–1 | [vanhentunut linkki] |  |
| 2 | 20. huhtikuuta | Korihait | 87–77 | Namika Lahti | Gonner (31) | 1 100 | 1–1 | [vanhentunut linkki] |  |
| 3 | 22. huhtikuuta | Namika Lahti | 86–77 | Korihait | Zoller (22) | 1 279 | 1–2 | [vanhentunut linkki] |  |
| 4 | 25. huhtikuuta | Korihait | 64–74 | Namika Lahti | Kumpulainen (19) | 900 | 1–3 |  (Arkistoitu – Internet Archive) |  |
Namika välieriin voitoin 1–3
Joukkue > Pelaajasiirrot

| Päiväys | Nimi | Kansalaisuus | Vanha seura | Uusi seura |   |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vihreällä pohjalla Korihaihin tulleet pelaajat, valkoisella lähteneet | Vihreällä pohjalla Korihaihin tulleet pelaajat, valkoisella lähteneet | Vihreällä pohjalla Korihaihin tulleet pelaajat, valkoisella lähteneet | Vihreällä pohjalla Korihaihin tulleet pelaajat, valkoisella lähteneet | Vihreällä pohjalla Korihaihin tulleet pelaajat, valkoisella lähteneet | Vihreällä pohjalla Korihaihin tulleet pelaajat, valkoisella lähteneet |  |

| 28.4 | Heikki Saaristo |  Suomi |  Kauhajoen Karhu |  Korihait |  |  |
| 7.5 | Teemu Rintala |  Suomi |  Korihait |  Team Componenta |  |  |
| 30.6 | Petri Kallio |  Suomi |  Ura Basket |  Korihait |  |  |
| 10.7 | Jeremy Clayton |  Yhdysvallat |  Appalachian State koeaika |  Korihait |  |  |
| 6.8 | Alain Laroche |  Yhdysvallat |  Universidad de Concepción |  Korihait |  |  |
| 20.8 | Aaron Mierlahti |  Suomi |  Korihaiden juniorit |  Korihait |  |  |
| 20.8 | Jaakko Salminen |  Suomi |  Korihaiden juniorit |  Korihait |  |  |
| 6.9 | Jeremy Clayton |  Yhdysvallat |  Korihait | - |  |  |
| 8.9 | Mark Zoller |  Yhdysvallat |  CB Plasencia |  Korihait |  |  |
| 16.9 | Dale Lamberth |  Yhdysvallat |  Missouri State University |  Korihait |  |  |
| 25.9 | Pasi Kauha |  Suomi |  Korihait |  Forssan Koripojat |  |  |
| 4.10 | Daniel Nummi |  Suomi |  Korihait |  Rauma Basket |  |  |
| 4.10 | Marko Vehniäinen |  Suomi |  Korihait |  Rauma Basket |  |  |
| 19.10 | Dale Lamberth |  Yhdysvallat |  Korihait | - |  |  |
| 24.10 | Josh Gonner |  Yhdysvallat |  Torpan Pojat |  Korihait |  |  |
| 1.3 | Petri Heinonen |  Suomi |  Espoon Honka |  Korihait |  |  |
| - | Ognjen Kuzmić |  Bosnia ja Hertsegovina |  KK FinnDo |  Korihait |  |  |
Joukkue > Pelaajat

| # |  | Pelaaja | Syntynyt | Pituus | Kasvattajaseura |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 4 |  | Ognjen Kuzmić | 16.05.1990 | 213 cm | KK FinnDo |
| 5 |  | Bojan Sarcevic | 21.01.1988 | 190 cm | KK FinnDo |
| 6 |  | Niilo Lehtilä | 08.11.1983 | 195 cm | Kaarinan Ura |
| 8 |  | Jaakko Salminen | 18.02.1990 | 192 cm | UU-Korihait |
| 9 |  | Aaron Mierlahti | 01.09.1990 | 185 cm | UU-Korihait |
| 10 |  | Jussi Kumpulainen | 09.04.1976 | 204 cm | Kankaantaan Kisa |
| 11 |  | Josh Gonner | 11.10.1982 | 188 cm | - |
| 13 |  | Sad Niskanen | 13.01.1988 | 196 cm | Malmin Super-Koris |
| 15 |  | Heikki Saaristo | 09.02.1983 | 188 cm | UU-Korihait |
| 24 |  | Mark Zoller | 05.03.1985 | 200 cm | - |
| 30 |  | Alain Laroche | 04.02.1983 | 198 cm | - |
| 31 |  | Petri Kallio | 19.07.1982 | 175 cm | Kaarinan Ura |
| 32 |  | Petri Heinonen | 12.09.1988 | 207 cm | Tampereen Pyrintö |

|  |  | Dale Lamberth | 30.11.1983 | 196 cm | - |
Joukkue > Valmentajat

Jyri Lehtonen (Päävalmentaja)
Petri Helminen (2. valmentaja)
Köyliönjoki

| Köyliönjoki |
| --- | --- |
 Köyliönjoen alajuoksua Köylypolven luona Kiukaisissa.
Maat:  Suomi
Maakunnat:  Satakunta
Kunnat:  Säkylä, Eura
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Eurajoen vesistö
Valuma-alue:  Köyliönjoen valuma-alue
Pinta-ala:  265,29 km² 
Yhtyy:  Eurajoki
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Köyliönjärvi, Säkylä
 :  61°8.599′N, 22°18.512′E 
Laskupaikka:  Eurajoki, Eurakoski, Eura
 :  61°13.255′N, 22°4.414′E 
Esteet:  Ehtamon säännöstelypato
Sivu-uomat:  Ilmiinoja, Ernastenoja, Järvioja ja Raatikanoja
Taajamat:  Tuiskula, Eurakoski
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  40,5 m mpy. 
Laskukorkeus:  27,5 m mpy.
Korkeusero:  13 m
Pituus:  26,656 km 
Kaltevuus:  0,49 m/km
Muuta
Köyliönjoki (ruots. Kjulo å) on 27 kilometriä pitkä joki, joka virtaa Säkylän Köyliössä ja Euran Kiukaisissa Satakunnan maakunnassa. Köyliönjoki on Eurajoen suurin sivujoki, joka yhtyy siihen 36 kilometrin pääsä Eurajoen suusta Köylypolven kylässä. Köyliönjoki kuuluu Eurajoen vesistöön ja se on Köyliönjärven laskujoki. Koko vesistön laskujoki on Eurajoki, joka purkaa vetensä Selkämereen Eurajoensalmessa Eurajoen kunnassa.
Joen kulku

Joen alkulähde on Köyliönjärvi, jonka luusua sijaitsee järven pohjoispään eteläpuolella Ehtamossa 40,5 metriä merenpinnan yläpuolella. Se halkoo tasaista savitasankoa ja meanderoi lähes koko matkallaan Eurajokeen. Kun sen korkeus yhtymäkohdassaan Eurajokeen on 27,5 metriä, kertyy sille pudotusta 13,0 metriä. Puolet siitä syntyy matkalla Köyliönjärvestä Tuiskulan ohi, missä joki ohittaa ahteen kylän entisen myllyn kohdalla. Koska Köyliönjärvi on säännöstelty järvi, on sillä pohjapato noin 1,6 kilometriä luusuasta.
Joki luikertelee 11 kilometriä pääasiassa luoteeseen Ehtamon, Tuiskulan ja Paimenenmäen kautta Kalmeelle asti, jolloin siihen yhtyy Ilmiinoja oikealta puolelta. Seuraavat 7,5 kilometriä se kulkee Voitoisten läpi ja siihen yhtyy Vuohenjoenkulmalla Ernastenoja vasemmalta puolelta.
Markkulankulmalla joki kohtaa lyhyen Kuljunojan, joka yhtyy siihen oikealta, ja sen jälkeen Köyliönjoki kääntyy lounaaseen. Viimeisten 4,8 kilometrin matkalla siihen yhtyy vielä Erkkilänoja ja Järvioja sen oikealta puolelta. Sillä osuudella oja on myös suoristettu, sillä meanderointia ei enää esiinny Järviojan jälkeen.
Meanderointi on muuttanut luontaisesti joen uoman paikkaa usesti. Siitä on muistona juoluoita ja putaita joenvarren eri kohdissa. Joitakin jäänteitä löytyy esimerkiksi Vuohijoenkulmalla Mikkolan kohdalta, Voitoisista Lallukan, Pinkkalan ja Kalmeen kohdilta. Runsaimmin niitä esiintyy Tuiskulan kylän kohdalla ja monia juoluoita on syntynyt ihmisen toiminnan seurauksena, kun Tuiskulan ja Ehtamon välinen uoma on suoristettu.
Joella on varsinaisia saaria vain Tuiskulassa urheilukentän vieressä ja Harolassa.
Valuma-alueen kuvailua

Köyliönjoki on Eurajoen suurin sivuhaara, jonka koko valuma-alueen pinta-ala on 265 km² ja josta Köyliönjoen keskiosan alueen pinta-ala on 96 km².
Pienten ojien lisäksi Köyliönjokeen yhtyy sen oikealta puolelta 5,4 kilometriä pitkä Ilmiinoja, jonka lähteenä on Ilmiinjärvi. Sen valuma-alueen pinta-ala on 11,1 km². Emastenoja yhtyy Vuohenjoenkulmalla Köyliönjokeen sen vasemmalta puolelta ja sen valuma-alueen pinta-ala on 8,8 km². Ojan pituus on 8,4 kilometriä. Erkkilänoja yhtyy Köyliönjokeen sen oikealta puolelta ja sen valuma-alueen pinta-ala on 17,2 km². Se saa vetensä Isorahkalta asti, jolloin ojan pituudeksi tulee 7,7 kilometriä. Pienen Järvenojan päässä on Laihianjärvi, joka on osittain kuivatettu järvi, ja se on jäänyt jäljelle peltoja ympäröivän suoalueen sisälle.
Järilänharjun lähellä olevalta Piikajärveltä ei ole laskujokea Köyliönjokeen, mutta sen vedet suotuvat etelään Köyliöjoen keskiosan alueelle. Sen vuoksi Piikajärvi luetaan kuuluvaksi tähän valuma-alueeseen, vaikka viereinen Palojärvi luetaan Kokemäenjoen valuma-alueeseen.
Pyhäjärvestä pääsee Eurajokeen säännöstelypadon vuoksi kuivina aikoina vähemmän vettä kuin tavallisesti. Tämän vuoksi Kokemäenjoesta pumpataan vettä putkea pitkin yli harjun Köyliönjokeen täydentämään Eurajoen virtausta.
Joen perkaukset

Köyliönjärven pinnanlaskun yhteydessä Köyliönjoen luusuaa perattiin ja kaivettiin syvemmäksi vuosina 1938−1940. Vedenpinta laskikin 75−90 cm, mutta matalanveden aikana kaivannon kynnykset estivät veden virtaamisen. Vuonna 1982 nämä esteet poistettiin, jolloin vettä virtasi myös matalanvedenaikana hyvin ja järven pinta aleni liikaakin. Tämän vuoksi Turun vesipiirin vesitoimisto määräsi rakennettavaksi padon Köyliönjokeen Ehtamoon 1,6 km päähän luusuasta olevan Salattimen tien sillan paikkeille. Pato nostaisi järvessä matalinta tasoa 10−20 cm. Pato valmistui 1983.
Magnum opus

Magnum opus (joskus myös Opus magnum, monikossa magna opera) on latinaa ja tarkoittaa ”suuri teos”. Se viittaa kirjailijan, taiteilijan tai säveltäjän merkittävimpään tai tunnetuimpaan teokseen. Esimerkiksi Don Quijote on Miguel de Cervantesin magnum opus ja Mona Lisa Leonardo da Vincin.
Termiä käytetään myös joissakin henkisissä perinteissä, kuten kabbalassa ja alkemiassa erilaisissa merkityksissä viittaamassa lähinnä viisasten kiveen.
Mariss Jansons

Mariss Jansons vuonna 2015.
Mariss Jansons (14. tammikuuta 1943 Riika – 30. marraskuuta 2019 Pietari) oli latvialainen kapellimestari. Hänen isänsä Arvīds Jansons oli tunnettu latvialainen kapellimestari ja Leningradin sinfoniaorkesterin johtaja. Mariss Jansons opiskeli orkesterinjohtoa ensin Leningradin konservatoriossa Nikolai Rabinovitšin johdolla ja myöhemmin Wienissä Hans Swarowskyn ja Salzburgissa Herbert von Karajanin johdolla.
Jansons toimi Oslon filharmonisen orkesterin musiikillisena johtajana vuosina 1979–2000, Pittsburghin sinfoniaorkesterin kapellimestarina 1997–2004, Concertgebouw-orkesterin 2004–2015 ylikapellimestarina ja Baijerin radion sinfoniaorkesterin ylikapellimesterina vuodesta 2003 kuolemaansa saakka. Hän johti myös Wienin Filharmonikkojen uuden vuoden konsertin kolmesti vuosina 2006, 2012 ja 2016. Mariss Jansons opetti Pietarin konservatoriossa orkesterinjohtamista isänsä rinnalla vuodesta 1970 alkaen, ja professoriksi hänet nimitettiin vuonna 1992. Suomalainen kapellimestari Alf Nybo opiskeli Mariss ja Arvīds Jansonsin johdolla 1979–1980.
Marisol Escobar

Marisol Escobar 1963
Marisol Escobar: Father Damien -patsas, Hawaii State Capitol, Havaiji
María Sol ”Marisol” Escobar (22. toukokuuta 1930 Pariisi, Ranska – 30. huhtikuuta 2016 New York, New York, Yhdysvallat) oli venezuelalaisille vanhemmille syntynyt kuvanveistäjä, joka asui myös Yhdysvalloissa. Yksi hänen opettajistaan oli Hans Hofmann.
1960-luvulla Escobar sai vaikutteita ajan johtavien poptaiteilijoiden työstä. Hän osoitti kuitenkin tuotannossaan kiinnostusta useisiin kuvataiteen suuntauksiin ja loi oman, uniikin tyylinsä.
Escobar oli vuodesta 1978 American Academy of Arts and Lettersin jäsenenä.
Marcus Miller

| Marcus Miller |
| --- | --- |
 Marcus Miller soittamassa vuonna 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. kesäkuuta 1959 (ikä 65)
Ammatti:  muusikko, tuottaja, säveltäjä
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1975-
Tyylilajit:  jazz, fuusiojazz, R&B, rock, funk, smooth jazz
Soittimet:  bassokitara, kontrabasso, kitara, laulu, saksofoni, klarinetti, kosketinsoittimet, nokkahuilu
Yhtyeet:  SMV, Miles Davis
Levy-yhtiöt:  Entertainment One Music 
Aiheesta muualla
www.marcusmiller.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
William Henry Marcus Miller, Jr. (s. 14. kesäkuuta 1959, New York) on yhdysvaltalainen jazz-säveltäjä, -sovittaja ja -multi-instrumentalisti. Miller on tullut tunnetuksi bassonsoitostaan, ja hänet tunnetaan erityisesti slap-soittotekniikan uranuurtajana. Hän on tehnyt yhteistyötä mm. Miles Davisin, Herbie Hancockin, Luther Vandrossin, Eric Claptonin sekä David Sanbornin kanssa ja levyttänyt myös useita omia albumeita.
Miller on palkittu useilla Grammyillä.
Soolodiskografia

Suddenly (1983)
Marcus Miller (1984)
The Sun Don't Lie (1993)
Tales (1995)
Live & More (1998)
Best of '82-'96 (2000)
M² (2001)
The Ozell Tapes (2002)
Silver Rain (2005)
Marcus  (2008)
Renaissance   (2012)
Afrodeezia  (2015)
Aiheesta muualla

Marcus Miller (viralliset sivut)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Madior N’Diaye

Elhadjy Madior N’Diaye (s. 20. toukokuuta 1983) on senegalilainen jalkapalloilija. Portugalilaista Vitória Setúbalia edustavan N’Diayen pelipaikka on puolustaja.
Kotimaassaan Senegalissa N’Diaye on edustanut AS Douanesia. Nykyisessä seurassaan Vitóriassa hän käyttää Madior-nimeään sukunimen sijaan, sillä joukkuetta edustaa myös hänen maanmiehensä Mamadou N’Diaye.
Lakkarijärvi

| Lakkarijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ylöjärvi
Koordinaatit:  62°05′12″N, 23°31′59″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Keihäsjoen valuma-alue (35.35)
Laskuoja:  oja Aliseen Lapinjärveen 
Järvinumero:  35.358.1.011
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  188,2 m  
Rantaviiva:  0,579 km  
Pinta-ala:  2,1 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiLakkarijärvi 
Lakkarijärvi  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Itä-Aureen kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,1 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Keihäsjoen valuma-alueella (35.35), jonka Puntasojan valuma-alueeseen (35.358) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 188,2 metriä mpy.
Maria Arnholm

| Maria Arnholm |
| --- | --- |
 Arnholm vuonna 2013.
Kronobergin läänin maaherra
 1. helmikuuta 2020–  
Edeltäjä:  Ingrid Burman
Liberaalien puoluesihteeri
 3. lokakuuta 2014 – 28. kesäkuuta 2019  
Edeltäjä:  Nina Larsson
Seuraaja:  Juno Blom
Valtiopäiväedustaja
 Tukholman läänin vaalipiiri 2014–2020  
Ruotsin tasa-arvoministeri
 Reinfeldtin hallitus 21. tammikuuta 2013 – 3. lokakuuta 2014  
Edeltäjä:  Nyamko Sabuni
Seuraaja:  Åsa Regnér
Henkilötiedot
Koko nimi:  Maria Elisabeth Wallgren Arnholm
Syntynyt: 16. maaliskuuta 1958 (ikä 66) Partille, Ruotsi
Tiedot
Puolue:  liberaalit
Maria Elisabeth Wallgren Arnholm (s. 16. maaliskuuta 1958 Partille) on ruotsalainen liberaalin puolueen poliitikko ja Kronobergin läänin maaherra vuodesta 2020. Aiemmin hän on istunut valtiopäivillä (2014–2020) sekä toiminut Ruotsin tasa-arvoministerinä (2013–2014).
Aiheesta muualla

Maria Arnholm Ruotsin valtiopäivien verkkosivuilla (ruotsiksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maria Arnholm Wikimedia Commonsissa
Maria Antas

| Maria Antas |
| --- | --- |
 Maria Antas Göteborgin kirjamessuilla 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1964 Porvoo
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  kirjallisuusagentti, kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ruotsi
Pääteokset:  En stor bok om städning
Palkinnot
 Svenska litteratursällskapet i Finlandin palkinto 2014 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Maria Antas (s. 1964 Porvoo) on suomenruotsalainen kirjailija ja kirjallisuusagentti. Hänen kirjansa En stor bok om städning sai Svenska litteratursällskapet i Finlandin palkinnon 2014.
Antas on työskennellyt Svenska litteratursällskapetin tutkijana ja kirjallisuuskriitikkona ennen kuin hän vuosituhannen vaihteessa siirtyi feministisen kulttuurilehden Astra Novan päätoimittajaksi. Sen jälkeen hän on työskennellyt Kirjallisuuden vientikeskus Filissä ja edustanut suomalaista kirjallisuutta ulkomailla ja toiminut Frankfurtin kirjamessuilla 2014 Suomen teemamaapanostuksessa Finnland.Cool. Vuodesta 2015 hän on johtanut Berliinissä Antas Bindermann Listau -nimistä kirjallisuusagentuuria.
Teokset

Hunden, villebrådet och jägarna : jaktberättelser yhdessä Thor Antaksen kanssa, omakustanne 2008
Hår : fint, fult, fräckt och fusk, Förlaget 2016
Lahden konservatorio

Lahden konservatorio on Lahdessa sijaitseva valtakunnallinen musiikkialan oppilaitos, joka tarjoaa opetusta niin musiikin harrastajille kuin alan ammattitutkintoja suorittaville. Oppilaitoksen historia alkaa vuodesta 1918, jolloin Viipuriin perustettiin Viipurin musiikkiopisto. Välirauhan aikana oppilaitos siirtyi Lahteen, ja vuonna 1963 se muutti nimensä Lahden musiikkiopistoksi, vuonna 1977 Päijät-Hämeen konservatorioksi ja vuonna 2003 Lahden konservatorioksi. Vuonna 2013 konservatoriossa oli yhteensä noin 1 100 opiskelijaa.
Historia > Viipurin Musiikkiopisto muotoutuu

Lahden konservatorion historia on pitkä, ja sen juuret alkavat Viipurista. Torkkeli Knuutinpojan ja hänen seuraajiensa kerrotaan järjestäneen runsaasti pitoja linnan saleissa, joissa myös laulun ja soiton kerrotaan raikuneen. Viipurissa oli myös toimiva luostari ja kouluja, joissa annettiin musiikkiopetusta. Näiden aikojen tapahtumista on joitain tietoja kirjattu ylös ja niihin viittaavat Toivo Rasilainen ja Erkki Pullinen vuonna 1968 ilmestyneessä kirjassaan Viipurin musiikkiopisto – Lahden musiikkiopisto: 50 vuotta musiikin opetusta. Heidän kirjansa lähdeteoksena listataan mm. Jori Ilangon 6.9.1928 julkaisema Viipurin Musiikkiopisto 1918–1928 (Viipurin Kauppakirjapaino, 1928).
Vuosi 1856 mainitaan erityisen merkittäväksi saksalaisen Richard Faltinin tultua Viipurin saksalaisen koulun musiikinopettajaksi. Hänen myötään Viipurin sekakuoro ja orkesteri saivat virallisesti alkunsa. Ensimmäisen virallisen sinfoniakonsertin ensiesitys on kirjattu tapahtuneen 1.2.1860, ja kaupungissa toimi myös ns. Spohrin soittokunta. 1870-luvun alkupuolella kapellimestari Georg Schnéevoigtin poika Ernst Schnéevoigt perusti pienen orkesterin, ja 1895 perustettiin Viipurin Musiikin Ystävät, joka jatkoi perustetun orkesterin toimintaa 40 vuoden ajan. Kaupungin musiikkielämään vaikuttaneista henkilöistä mainitaan mm. Armas Järnefelt, Leo Funtek, Ilmari Weneskoski, Eino Raitio, Boris Sirob (myöh. Sirpo: Sirob on palindromi sanasta Boris). Viipurissa vierailivat myös Teresa Carreño, Bronisław Huberman, Jan Kubelík, Leopold Auer, Adelaide Andrejeva-Skilondz, Jean Sibelius ja Ellen Gulbranson.
Viipurin Musiikkiopisto nousi sangen nopeasti suomalaisen musiikkikoulutuksen tiennäyttäjäksi. 1930-luku oli Viipurin musiikkiopistolle suurten menestysten aikaa: opiston kamariorkesteri aloitti ensimmäisenä suomalaisena orkesterina ulkomaisen kiertuetoiminnan vuonna 1932. Boris Sirpon johtama orkesteri esiintyi Amsterdamissa, Haagissa, Rotterdamissa, Antwerpenissä, Brysselissä ja Pariisissa aikansa huippuviulisteihin kuuluneen Bronislaw Hubermanin toimiessa solistina. Myös vilkas oopperatoiminta ja konserttivierailut Helsinkiin herättivät huomiota ja korkean laatunsa vuoksi jopa hämmästystä.
Useista ammattimuusikoksi ryhtyneistä kansainvälisesti tunnetuimmaksi nousi viulisti Heimo Haitto.
Talvisodan sytyttyä Viipurin musiikkiopisto siirtyi opettajakuntineen, kirjastoineen, edellä kuvattuine saavutuksineen ja perinteineen evakkoon Lahteen. Aiemman, pienimuotoisen ja eri yhdistysten (Lahden Musiikin Ystäväin yhdistyksen, Lahden musiikkikoulun, Lahden Soitannollisen Seuran orkesterikoulun, Lahden Musiikkiopiston kannatusyhdistyksen ja Orkesteriyhdistyksen orkesterikoulun) ylläpitämän opetustoiminnan sijaan saatiin Lahdessa nauttia valmiista ja toimivasta musiikinopetuksen kokonaisuudesta sekä kansainvälisen tason opettajien opetuksesta.
Historia > Viipurin musiikkiopistosta Lahden konservatorioksi

Viipurin kauden tavoin myös Lahdessa Viipurin musiikkiopistosta muotoutui valtakunnallinen tiennäyttäjä. Vuonna 1954 Lahteen valmistui Viipurin musiikkiopiston ponnistelujen tuloksena konserttitalo (nykyisin Lahden konserttitalo ja sen konserttisali on nimetty Felix Krohn -saliksi, josta tuli järjestyksessään toinen Suomeen konserttitaloksi rakennettu talo. Talo vihittiin 20. lokakuuta 1954. Tämä konserttitalo toimi paitsi opiston ja sittemmin nimensä konservatorioksi muuttaneen musiikkiopiston toimipaikkana. Samassa talossa harjoittelivat myös kaupunginorkesteri ja se toimi myös lahtelaisen oopperan kotina. Sibeliustalon valmistumiseen myötä tiloihin jäi enää Lahden konservatorio ja koulun opetustilat olivat hyvin huonossa kunnossa.
Konserttitalo remontoitiin 2014–2015, ja konservatorio toimi remontin ajan Ståhlbergin- ja Svinhufvudinkatujen varrella olevissa toimipisteissä. Opetus alkoi uudistetuissa tiloissa jälleen tammikuussa 2016.
Lahden konservatorio 2000-luvulla

Kaikki koulutusalat läpikäyneen koulutusuudistuksen seurauksena myös konservatorioitten antama ylioppilaspohjainen musiikkialan koulutus on siirtynyt ammattikorkeakoulujen tehtäväksi. Lahdessa aloitti vuonna 1999 toimintansa Lahden ammattikorkeakoulun Musiikin laitos, joka jatkoi ylioppilaspohjaisen koulutuksen osalta konservatorion aloittamaa työtä. Musiikinlaitos on kuitenkin parhaillaanmilloin? lopettelemassa toimintaansa ja tulevaisuudessa Päijät-Hämeen alueella ei enää ole saatavilla AMK-tasoista musiikin opetusta.
Lahteen syntyi myös uusi musiikinoppilaitos vuonna 1988 siitä tuli Lahden musiikkiopisto. Sen syntyhistoriassa on viitteitä musiikkikoulutuksen ja elävän kulttuurin debateista  ja suhteista: Aarre Hemmingin johtamaan konservatorioon ei tuolloin tuntunut sopivan  rytmimusiikkilinjaa, mille kaupungissa oli tarvetta ja samalla tarve oli myös avoimempaan, ehkä tasoltaan ja pyrkimyksiltään matalampaan, koulutustarjontaan. Nykyisin Lahden konservatorion opetustarjonta on hyvin kattava ja moderni unohtamatta klassista perintöä.
Aiheesta muualla

Lahden konservatorion historia.
Viipurin musikaaliset lapset ja heidän opinahjonsa. Vierailu musiikki- ja kirkkomusiikkiopistoissa, Helsingin Sanomat, 31.10.1937, nro 294, s. 33, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Viipurin musiikkiopiston kamari­orkesteri 1920-luvulla. Edessä keskellä Boris Sirpo.
Mark Rydell

Mark Rydell
Mark Rydell (s. 23. maaliskuuta 1934) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja näyttelijä.
Rydell tuli varhain tunnetuksi muun muassa vuosina 1956–1962 esittämästään roolista (Jeff Baker) televisiosarjassa As the World Turns. Hän on esiintynyt uransa aikana myös elokuvissa, joiden joukossa on Woody Allenin Hollywood Ending – elokuvan päätepysäkki (2002).
Rydell oli ohjaamallaan Kultalammella (1981) ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi. Muiden ohjausten joukossa ovat The Rose (1979) ja Kun joki tulvii (1984).
Rydell oli 1960- ja 1970-luvuilla naimisissa näyttelijä Joanne Linvillen kanssa.
Aiheesta muualla

Mark Rydell Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Mark Rydell Elonetissä.
Kvarnån (Rånejoki)

| Kvarnån Kvarnån |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Maat:  Ruotsi
Läänit:  Norrbotten
Maakunnat:  Norrbotten
Kunnat:  Luulaja, Boden
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Rånejoen vesistö
Valuma-alue:  Kvarnånin valuma-alue
Pinta-ala:  133,72 km²  
Pääuoman osuudet:  Kvarnån ←Börstån ←Forsträskeån ←Forsträskbäck ←Långträskbäck
Yhtyy:  Rånejoki 
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Såg-Djupträsket
 :  66.19505°N, 21.8809°E
Laskupaikka:  Rånejoki, Niemisuvanto
 :  66.0115°N, 21.9749°E 
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  42 m  mpy. 
Laskukorkeus:  16 m mpy. 
Korkeusero:  26 m
Pituus:  9 km
Kaltevuus:  2,89 m/km
Keskiylivirtaama:  12,7 m³/s  
Keskivirtaama:  1,9 m³/s  
Keskialivirtaama:  0,1 m³/s  
Muuta
Kvarnån on Ruotsissa Norrbottenin läänissä Luulajan ja Bodenin kunnissa sijaitseva 9 kilometriä pitkä Rånejoen sivu-uoma. Se saa alkunsa Såg-Djupträsketin järvestä ja yhtyy pääuomaansa Niemisuvannossa.
Joen kulku

Joki saa alkunsa Västiträsketin etelärannasta ja se virtaa yhdeksän kilometrisenä jokena Niemisuvannon (ruots. Niemisel) kylän läpi. Joki yhtyy Rånejoen Sladaniin, jonka vastarannalla sijaitsee Ån kylä. Sladan kuuluu alajuoksulla levenevään suvantomaiseen järveen Niemiseletiin. Valuma-alueen pääuoma on paljon Kvarnånia pitempi (katso alla).