stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Koivuharju
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Riitta Elstelä  | … |  Sinikka Ahoranta   |
|  Risto Aaltonen  | … |  Erkki Ahoranta   |
|  Pilvikki Tähtelä  | … |  Satu Ahoranta   |
|  Marko Kähönen  | … |  Seppo Ahoranta   |
|  Martta Reima  | … |  Kaisa   |
|  Kaarlo Wilska  | … |  Teutori   |
|  Marjatta Kallio  | … |  Ulla Laine   |
|  Elina Pohjanpää  | … |  Marja Mäki   |
|  Sakari Jurkka  | … |  Marjan ex-mies   |
|  Aimo Tepponen  | … |  Konstaapeli Korpinen   |
|  Ismo Syrjänen  | … |  Rolle   |
|  Matti Ruohola  | … |  Rollen isä   |
|  Hille Lagerstam  | … |  Liddi Aalto   |
|  Inga-Liisa Laukka  | … |  Rouva Niskanen   |
|  Petra Frey  | … |  Neiti Halme / Elina Jansson   |
|  Tom Wentzel  | … |  Insinööri Jansson / Lasse Jansson   |
|  Sakari Jurkka  | … |  Johtaja Mäki / Jouko Mäki   |
|  Ulla Eklund  | … |  Irma Marttila   |
|  Börje Lampenius  | … |  Johtaja Viertosuo   |
|  Matti Tuominen  | … |  Paavo Tynkkynen   |
|  Senja Lehti  | … |  Helmiina Ahoranta   |
|  Timo Martinkauppi  | … |  Veikko Taskila   |
|  Oiva Tainio  | … |  Nimismies   |
|  Olavi Ahonen  | … |  Arvi Luhanperä   |
|  Aili Montonen  | … |  Talonmiehen rouva / Rouva Koski   |
|  Elvi Saarnio  | … |  Rouva Vikman   |
|  Martti Miettinen  | … |  Tauno Yläkivi   |
|  Jorma Kylander  | … |  Johtaja Mikkonen   |
|  Petteri Virkki  | … |  Jokke   |
|  Martti Kuningas  | … |  Esimies   |
|  Liisa Paatso  | … |  Tarjoilija   |
|  Matti Mikola  | … |  Eläinlääkäri   |
|  Leila Itkonen  | … |  Kauppiaan rouva   |
|  Seela Sella  | … |  Lehtinainen   |
|  Mauri Saikkonen  | … |  Kiinteistövälittäjä   |
|  Paul Budsko  | … |  Johtaja Syvänne   |
|  Anja Haahdenmaa  | … |  Mirja   |
|  Heidi Herala  | … |  Apulainen   |
|  Paavo Hukkinen  | … |  Sukulainen   |
|  Pertti Palo  | … |  Ravintolan johtaja   |
|  Martti Tschokkinen  | … |  Sukulainen   |
|  Tapio Aarre-Ahtio  | … |  Herra Siltanen   |
|  Jarno Hiilloskorpi  | … |  Lääkäri   |
|  Eija Nousiainen  | … |  Sairaanhoitaja   |
|  Arja Pekurinen  | … |  Neiti Vanne   |
|  Ismo Saario  | … |  Apulaisosastopäällikkö Tirkkonen   |
|  Eero Ailio  | … |  Eero   |
|  Karoliina Heiskanen  | … |  Tiina   |
|  Marjaana Wilska  | … |  Opettaja Maijala   |
Vastaanotto

Helsingin Sanomien televisiokriitikko Jukka Kajava kirjoitti kaipaavansa Naapurilähiötä, kun sen korvannut Koivuharju on vielä huonompi. Hänestä sarjassa on pelkkää puhetta eikä lainkaan toimintaa, ei edes ihmisten välisten suhteiden muutoksia.
Jättisinililja

| Jättisinililja |
| --- | --- |
 Jättisinililja (Scilla latifolia)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophyta
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Parsakasvit Asparagaceae
Alaheimo::  Scilloideae
Suku::  Kevättähdet Scilla
Laji::  latifolia
Kaksiosainen nimi
 Scilla latifolia  Willd. ex Schult. & Schult.f. 
Synonyymit
 Autonoe iridifolia (Webb & Berthel.) Speta  Autonoe latifolia (Willd. ex Schult.f.) Speta  Scilla iridifolia Webb & Berthel. 
Katso myös
   Jättisinililja Wikispeciesissä   Jättisinililja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jättisinililja (Scilla latifolia) on parsakasvien heimoon kuuluvan kevättähtien (Scilla) suvun sipulikasvi, jota kasvaa Kanariansaarilla ja Marokossa.
Kuvaus > Sipuli, lehdet ja varsi

Jättisinililjan sipuli on noin 6 senttimetriä halkaisijaltaan. Sen korkeus on noin 40–45 senttimetriä. Jättisinililjan leveät lehdet kasvavat tyviruusukkeessa. Lehtien leveys on noin 8 senttimetriä.
Kuvaus > Kukat ja hedelmä

Jättisinililja kukkii marras-joulukuussa. Sen violetinsiniset kukat ovat tiheässä terttumaisessa kukinnossa. Kukinto on noin kolmanneksen kukkavarren pituudesta. Hedelmät ovat pyöreitä pallomaisia. Aluksi vihreitä mutta muuttuvat oransseiksi myöhemmin. Siemenet ovat pieniä ja mustia.
Kasvupaikat ja levinneisyys

Jättisinililja kasvaa Kanariansaarilla, Marokossa ja Länsi-Saharan alueella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jättisinililja Wikimedia Commonsissa
Autonoë latifolia Plant Biodiversity of South-Western Morocco.  2.11.2016. Viitattu 1.8.2019. (englanniksi)
Scilla latifolia Espacio de Arpon Files. Viitattu 1.8.20191.8.2019. (espanjaksi)
Scilla latifolia Bihrmann.com. Viitattu 1.8.2019. (englanniksi)
Scilla latifolia Plants Database. Viitattu 1.8.2019. (englanniksi)
Kousa (täsmennyssivu)

Kousa voi tarkoittaa seuraavia asioita:
kousa, kauha tai juoma-astia
Kousa, kylä Mäntyharjussa
Kousa, suomalaisena sukunimenä:
Keijo Kousa (s. 1959), jalkapalloilija
Mikko Kousa (s. 1988),  jääkiekkoilija, Keijo Kousan poika
Sauli Kousa (1912–1956), Mannerheim-ristin ritari
Tuuli Kousa (s. 1979), poliitikko ja yritysjohtaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kousa”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kajsa Ingemarsson

Kajsa Ingemarsson Göteborgin kirjamessuilla 2005.
Kajsa Lena Ingemarsson, (s. 25. joulukuuta 1965 Oxelösund, Ruotsi) on ruotsalainen näyttelijä, toimittaja, kirjailija ja käsikirjoittaja.
Ingemarsson on ollut toimittajana radiossa ja televisiossa ja työskennellyt lisäksi muun muassa kääntäjänä ja diplomaattina. Hän asuu Tukholmassa puolisonsa Lasse Johanssonin sekä heidän tytärtensä Lauran ja Rosan kanssa.
Ingemarsson vietti varhaislapsuutensa Tukholmassa ja muutti 12-vuotiaana Blekingen läänissä sijaitsevalle pikkupaikkakunnalle, kunnes palasi lukion jälkeen pääkaupunkiin. Ingemarsson opiskeli Tukholman yliopistossa venäjää, puolaa ja valtiotieteitä sekä vuoden venäjää Pushkin-instituutissa Moskovassa.
Kun Ingemarsson palasi kotimaahansa vuonna 1990, Ruotsin turvallisuuspoliisi Säpo tarjosi hänelle työtä Venäjän suunnasta tulevassa torjunnassa, eli niin sanotussa vastavakoilussa. Ingemarsson työskenteli turvallisuuspoliisin palveluksessa vuosina 1991–1997. Uran jatkuminen turvallisuuspoliisin alaisena olisi kuitenkin edellyttänyt Ingemarssonilta opintoja Poliisikorkeakoulussa.
Ura kirjailijana

Ingemarssonin esikoisromaani Matkalaukkumorsian ilmestyi vuonna 2002. Hän on kirjoittanut sen jälkeen kuusi romaania, yhden kolumnikokoelman sekä kaksi elämäntaito-opasta. Hänen vuonna 2004 ilmestynyt romaaninsa Keltaisten sitruunoiden kahvila (Små citroner gula) oli Ruotsin myydyin romaani vuonna 2005.
Ingemarssonin romaanit ovat aikalaisromaaneja, jotka nostavat esille nykynaisen arkipäivää koskettavia kysymyksiä. Kirjailijan teoksille tunnusomainen teema ovat elämän käännekohdat ja ratkaisevat valinnat. Ingemarssonin romaaneja on käännetty useille eri kielille, muun muassa suomeksi, saksaksi, italiaksi, ranskaksi ja englanniksi.'
Teokset

Matkalaukkumorsian, suom. Sanna Manninen (På det fjärde ska det ske, 2002)
Inte enklare än så, 2003
Keltaisten sitruunoiden ravintola, suom. Sanna Manninen (Små citroner gula, 2004)
Den ryske vännen, 2005
Kajsan maailma, kolumnikokoelma, suom. Sanna Manninen (Kajsas Värld, 2006)
Kohtalon pyörä, suom. Sanna Manninen (Lyckans Hjul, 2007)
Vettä vain, suom. Sanna Manninen (Bara vanligt vatten, 2009)
Drömliv -lycklig på riktigt, 2009
Någonstans inom oss, 2011
Den Magiska Gnistan, 2013
Teokset > Televisio-ohjelmat

Detta har hänt (televisiosarja), 1996
Humorlabbet (televisiosarja), 2001
Godafton Sverige (televisiosarja), 2003
Teveteve (televisiosarja), 2005
Snacka om nyheter, 2008
Heikoin lenkki, 2011
Teokset > Käsikirjoitukset

Detta har hänt, 1996
Aiheesta muualla

Kajsa Ingemarsson WSOY:n sivuilla
Forumin kirjailijaesittely (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
Aftonbladetin artikkeli (ruotsiksi)
Svenska Dagbladetin artikkeli (ruotsiksi)
Kolikkoinmäen työläiskotimuseo

| Kolikkoinmäen työläiskotimuseo |
| --- | --- |
Tyyppi:  kotimuseo, talomuseo osa RKY-kohdetta Iisveden tehdas- ja rautatieasemaympäristö
Osoite:  Kiertotie 8, 77800 Iisvesi
Sijainti:  Iisvesi, Suonenjoki
Ylläpitäjä:  Suonenjoki
Kotisivut:  Työläiskotimuseo
Koordinaatit:  62°39′59.0″N, 27°01′6.6″E
 fiKolikkoinmäen työläiskotimuseo 
    
Kolikkoinmäen työläiskotimuseo on Suonenjoen Iisveden 1920-luvulta peräisin olevalla, sahatyöväen rakentamalla asuinalueella sijaitseva talomuseo.  Savon Pispalaksikin kutsutulla Kolikkoinmäen puutalomiljössä sijaitsevassa talossa ja sen pihapiirissä toimivaa museota ylläpitää Suonenjoen kaupunki. Museo on avoimena kesäisin, tyypillisesti heinäkuun seutuvilla.
Museona toimii Olli Pöyhönen rakentama hirsirunkoinen talo, joka nousi hänen vuonna 1924 ostamalleen 1 100 neliömetrin tontille. Talossa oli aluksi tupa ja kamari. Myöhemmin rakennettiin hellahuone, eteinen ja parihuoneet kuisteineen. Lisähuoneilla hankittiin vuokratuloja. Museorakennus on sisutettu 1950-luvun tyyliseksi.
Museo ja koko Kolikkoinmäen puutaloalue muodostaa osan Museoviraston Valtakunnallisesti merkittäväksi luokittelemaa rakennettua kulttuuriympäristöä Iisveden tehdas- ja rautatieasemaympäristö.
Aiheesta muualla

Kolikkoinmäen työläiskotimuseo (Arkistoitu – Internet Archive) (sisa-savonperinne.fi)
Elina Äijö (15.6.2015) Kolikkoinmäki henkii yhä 1920-lukua (savonsanomat.fi)
Koussan

| Koussan |
| --- | --- |
 Koussan
 Koordinaatit: 10°29′55″N, 7°57′12″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Sikasson alue
Piiri:  Yanfolilan piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Väkiluku (2009):  10 200
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Koussan on maalaiskunta Sikasson alueen Yanfolilan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Filamana sijaitsee lähellä Guinean rajaa 95 kilometriä Yanfolilasta etelään. Kunnassa on 10 200 ja keskuskylässä 1 000 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Koussanin kunta rajoittuu pohjoisessa Yanfolilan piirin Gouananin, luoteessa Gouandiakan ja koillisessa Bougounin piirin Yinindougoun kuntiin sekä muissa ilmansuunnissa Guineaan. Alueella virtaavat Sankaranin sivujoki Wassoulou Ballé ja Banin alkujoki Baoulé.
Kuntaan kuuluu 16 kylää. Asukkaat ovat etupäässä fulbeja ja bambaroita. Lisäksi on bozoja ja dogoneja.
Kolijärvi

| Kolijärvi |
| --- | --- |
 Kolijärvi elokuussa 2021
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Raasepori
Koordinaatit:  60°04′23″N, 23°43′34″E
Järvinumero:  81.073.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  26,7 m 
Rantaviiva:  5,08 km 
Pinta-ala:  0,6 km² 
Tilavuus:  0,0013 km³ 
Keskisyvyys:  2,1 m 
Suurin syvyys:  2,9 m 
 fiKolijärvi 
Kolijärvi (ruots. Gålisjön) on matala, hiekkapohjainen ja vähähumuksinen järvi Raaseporin itäosassa lounaisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 61 hehtaaria. Etäisyys Tammisaaresta on 19 kilometriä itäkoilliseen ja Helsingistä 68 kilometriä länsilounaaseen. Virallisissa kartoissa ja muissa lähteissä järven ensisijainen nimi on Gålisjön.
Maantiede

Kolijärven pituus lounaasta koilliseen on 1,5 kilometriä, leveys kaakosta luoteeseen on 600 metriä. Barkaruddenin niemi jakaa altaan eteläosan kahdeksi lahdeksi. Järven luoteisosassa sijaitsee noin 30 aarin laajuinen Gålisjöholmen. Valtaosa Kolijärvestä on kahdesta kolmeen metriä syvä. Järveä ympäröi metsämaa, rannoilla on jonkin verran pientaloja. Lounainen ranta kohoaa yli 50 metriä merenpinnan yläpuolelle. Karjaan keskusta sijaitsee aivan Kolijärven länsipuolella.
Kolijärveen virtaa laskupuroja läheisiltä suoalueilta; järven pohjoisrannalla sijaitsee Gålisjömossen. Kolijärven lounaisrannalta lähtee laskuoja Lillsjöniin, joka sijaitsee noin 700 metriä etelään. Lillsjönin korkeustaso on 2,6 metriä Kolijärveä alempi.
Kolijärven ekologinen tila on tyydyttävä, valuma-alue on pääosin metsämaata. Järven vesitilavuus on 1 261 000 kuutiometriä. Vesikasvillisuus on runsasta ja kalakanta on särkivaltaista.
Kolijärvi (81.073.1.005) kuuluu Raaseporinjoen valuma-alueeseen (81.073), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Suomenlahden rannikkoalueen päävesistössä (81). Kolijärvi on kolmanneksi laajin Raaseporinjoen alueen kymmenestä vähintään hehtaarin laajuisesta järvestä.
Kesäolympialaiset 2028

Vuoden 2028 kesäolympialaiset järjestetään vuonna 2028 Los Angelesissa Yhdysvalloissa. Tämä on kolmas kerta, kun Los Angeles toimii kesäolympialaisten isäntäkaupunkina. Aikaisemmin Los Angelesissa on järjestetty kesäolympialaiset vuosina 1932 ja 1984, ja siitä tulee kolmas kaupunki, jossa kisat on järjestetty kolmesti.
Olympialaiset ovat kaikkiaan viidennet Yhdysvalloissa järjestettävät kesäolympialaiset ja kaikkiaan yhdeksännet olympialaiset. Yhdysvallat isännöi myös vuosien 1904 ja 1996 kesäolympialaisia ja vuosien 1932, 1960, 1980 ja 2002 talviolympialaisia.
Kisojen isäntäkaupunki piti alun perin valita Kansainvälisen olympiakomitean kokouksessa vuonna 2021, mutta syyskuussa 2017 Kansainvälinen olympiakomitea ilmoitti, että Los Angeles tulee isännöimään vuoden 2028 kesäolympialaiset.
Kansainvälinen olympiakomitea ratifioi syksyllä 2023 kisajärjestäjien ehdotukset uusiksi olympialajeiksi 2028. Ne ovat squash, kriketti, lippupallo, baseball/softball ja haavipallo (lacrosse).
Uutena lajina Los Angelesissa nähdään ainakin coastal-soudun beach sprint.
Aiheesta muualla

Virallinen kisasivusto (englanniksi)
Kansainvälisen olympiakomitean kisasivusto (englanniksi)
Korean tasavallan lippu

Korean tasavallan lippu.
Lippu liehuu.
Korean tasavallan eli Etelä-Korean lippu (kor. 태극기, Taegeukgi) koostuu kolmesta osasta: valkoisesta taustasta, sinipunaisesta taegukista ja neljästä trigrammista.
Lippu on suunniteltu Qing-dynastian aikana, ja se on virallisesti hyväksytty käyttöön 6. maaliskuuta 1883. Lipun symbolismi on otettu taolaisesta yin-yang -konseptista. Valkoinen tausta symboloi "ihmisten puhtautta". Keskellä oleva taeguk, kiinaksi tàijí, edustaa kaiken alkuperää maailmankaikkeudessa: negatiivinen, sinisenä kuvattu yin ja positiivinen, punaisena kuvattu yang ovat täydellisessä tasapainossa.
Neljä mustaa trigrammia ovat vanhasta kiinalaisesta Yijing-kirjasta (koreaksi Yeok Gyeong). Trigrammit merkitsevät mm. taivasta (kolme yhtenäistä viivaa), maata (kolme katkoviivaa), tulta (kahden yhtenäisen viivan välissä katkoviiva) ja vettä (kahden katkoviivan välissä yhtenäinen viiva).
Aiemmat liput

Marraskuu 1882
1893
Korean mielenosoittajien lippu, jota käytettiin maaliskuun 1. päivän liikkeen aikana (1919).
Korean tasavallan väliaikaishallituksen lippu, jota käytettiin hallituksen ollessa maanpaossa Kiinassa vuosina 1919–1948.
Korean kansantasavallan lippu, joka oli Etelä-Korean alueella käytössä elokuusta joulukuuhun 1945.
Yhdysvaltain miehitettyä Etelä-Korean toisen maailmansodan päätteeksi maassa käytettiin Yhdysvaltain lippua syyskuusta 1945 elokuuhun 1948.
1945–1948
1948–1949
1949–1984
1984–1997
1997–2011
Vuodesta 2011 käytössä ollut lippu.
Kaupunkitelevisio

| Kaupunkitelevisio |
| --- | --- |
 Kaupunkitelevision logo
Lähetykset alkoivat:  Kesäkuussa 2005
Lähetykset loppuivat:  Syyskuussa 2010
Omistaja:  Viinikan Filmi Oy
Maa:   Suomi
Näkyvyysalue:  Pirkanmaa
Pääkonttori:  Tampere
Kotisivu:  www.kaupunkitelevisio.fi
Saatavuus
Kaapeliverkko
Digitaalinen:  Kanava 100
Analoginen:  S11
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaupunkitelevisio oli kesäkuussa 2005 toimintansa aloittanut, paikallisiin aiheisiin ja ilmiöihin keskittynyt ympärivuorokauden toimiva kaapelikanava Pirkanmaalla. 21. syyskuuta 2010 Kaupunkitelevision korvasi Wave 100.
Ohjelmisto

Lista kanavan vakituisista ohjelmista. Jokaisen sarjan uusi jakso esitettiin aina maanantaisin.
P-News
Paikat kuntoon
Pirkanmaan Tietäjä
Viikon vieras
Pormestarilla on asiaa
Viinimestarin vinkit
Viikon Juniori
Ilves -kanava
Stara
Näkyvyysalue

Kaupunkitelevisio lähetti ohjelmaa Tampereen Tietoverkko Oy:n kaapelissa digitaalisesti. Kanava tavoitti alueellaan liki 220 000 katsojaa eli noin 110 000 taloutta.[lähde? ] Kaupunkitelevisio näkyi Tampereen, Nokian, Kangasalan, Sahalahden, Lempäälän, Pirkkalan, Oriveden, Hämeenkyrön ja Ylöjärven kunnissa.
Aiheesta muualla

Kaupunkitelevision verkkosivut arkistoituna
Kotiseutu-uutiset

Kotiseutu-uutiset on Liperissä ja Rääkkylässä ilmestyvä sitoutumaton, yksityisesti omistettu paikallislehti. Lehden perusti Esko Vähämäki. Lehti aloitti ilmestymisen Liperissä 9.12.1966 . Levikkialue laajeni Rääkkylään seuraavana vuonna. 
Lehden omistajaksi ja päätoimittajaksi tuli vuonna 1985 Tarmo Nenonen ja toiseksi omistajaksi vuonna 1994 Riitta Parkkinen. 1. huhtikuuta 2016 alkaen omistaja ja päätoimittaja on Jari Partanen.
Lehden toimitus sijaitsee Liperin keskustassa Keskustiellä. Lehti ilmestyy kerran viikossa.
Aiheesta muualla

Kotisivut
Kellari

Kellari viittaa muun muassa seuraaviin:
Varasto

varastointiin tarkoitettu rakennuksen ensimmäisen kerroksen alle tai erilleen rakennettu tila, joka on kokonaan tai osittain maan alla
talouskellari, ruuan säilyttämiseen tarkoitettu tila
viinikellari, viinin varastointiin tarkoitettu tila
Suomenlinnan ruutikellarit, entisiä ruutivarastoja Suomenlinnassa
Agroksenmäen holvikellari, entinen panimorakennus ja olutvarasto Helsingin Hermannissa
Rakennuksen osa

kellarikerros, rakennuksen alin kerros, joka on joko kokonaan tai osittain maan alla
Vanhentunut merkitys

vanhentuneessa kielenkäytössä kellarilla viitattiin ruokalaan, kapakkaan, krouviin tai oluttupaan; esiintyy nykyäänkin liikkeiden nimissä
Muuta

Kellari, rikosromaani
Konatun kellari, lohkareluola
Kellari, elokuva
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kellari”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kotiseutumuseo

Utajärven kotiseutumuseo.
Pukkilan kotiseutumuseo.
Kotiseutumuseot ovat paikallista historiaa ja perinnettä tallentavia ja esitteleviä paikallismuseoita. Museoiden esineistö liittyy usein maatalouteen ja kuvaa erityisesti aikaa ennen maatalouden koneistumista.
Suomen Kotiseutuliitto on keskeinen toimija paikallis- eli kotiseutumuseoiden alalla.
Suomessa on lähes 1 000 kotiseutumuseota ja niitä on lähes jokaisessa Suomen kunnassa ja kylässä. Museot on monesti sijoitettu vanhoihin monikerroksisiin viljamakasiineihin tai vanhoihin talonpoikaispihapiireihin. Museoita ylläpitää joko kunta tai paikallinen kotiseutuyhdistys. Kotiseutumuseot ovat pääasiassa ei-ammatillisesti hoidettuja ja niitä ylläpidetään vapaaehtoisvoimin.
Viime sotien jälkeen perustettiin lukuisia kotiseutuyhdistyksiä. Yksi niiden päätavoite oli saada aikaan "meistä ja menneisyydestämme" kertova oma museo.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tietoa eri alueiden kotiseutumuseoista:
Suomen kotiseutu- ja paikallismuseot sekä paikalliset erikoismuseot Suomen Kotiseutuliiton kokoama lähes tuhannen museon lista, päivitetty keväällä 2020
Aikamatka Satakunnassa
Etelä-Karjalan museot (Arkistoitu – Internet Archive)
Hämeen heimoliitto (Arkistoitu – Internet Archive)
Kainuun paikallismuseoita ja kulttuuriympäristökohteita
Lapin museot (Arkistoitu – Internet Archive)
Museot Pohjanmaalla
Lahden museot (Arkistoitu – Internet Archive)
Museo-opas (Arkistoitu – Internet Archive)
Kraig Nienhuis

| Kraig Nienhuis> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. kesäkuuta 1962 (ikä 62) Sarnia, Ontario
Kansalaisuus:   Kanada/ Itävalta
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  190 cm
Paino:  97 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1985–2001
Seurat:  Boston Bruins (NHL) Moncton Golden Flames (AHL) Maine Mariners (AHL) ESV Kaufbeuren EHC Uzwill (NLB) EHC Chur (NLB) Mannheimer ERC Albany Choppers (IHL) Klagenfurter AC (AUT) Olimpija Ljubljana (SLO) Eisbären Berlin (DEL) Nottingham Panthers (BISL) Milano (Serie A) Port Huron Border Cats (UHL)
Kraig Nienhuis (s. 9. toukokuuta 1962 Sarnia, Ontario, Kanada) on uransa päättänyt kanadalais-itävaltalainen jääkiekkoilija. Nienhuis pelasi urallaan 87 NHL-ottelua kolmen kauden aikana ennen siirtymistään Eurooppaan. Nienhuis pelasi karkeasti neljä kautta Itävallassa Klagenfurtin joukkueessa ja sai sen myötä Itävallan kansalaisuuden. Hän edusti Itävaltaa vuoden 1996 MM-turnauksessa. Hän pelasi turnauksessa kuusi ottelua ilman tehopisteitä.
Kauden 1998-1999 aluksi Nienhuis pelasi seitsemän ottelua Italiassa Milanon joukkueessa ennen paluutaan Pohjois-Amerikkaan. Hän pelasi siellä kauden 2001 loppuun UHL-liigan Port Huronin joukkueessa ja päätti sitten uransa.
Kaksi maailmaa (Heikki Helan albumi)

| Kaksi maailmaa Heikki Hela |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : kesä 1999
 Julkaistu: 1999
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Juha Tikka
 Tyylilaji: pop rock, soft rock
 Kesto: 50.06
 Levy-yhtiö: EMI
Heikki Helan muut julkaisut
| Se tulee läpi 1996 | Kaksi maailmaa 1999 | Lauantain toivotut levyt 2004 |
Kaksi maailmaa on Heikki Helan kolmas sooloalbumi. Se julkaistiin vuonna 1999.
Albumin kappaleet ovat Heikki Helan säveltämiä ja sanoittamia, paitsi ”Kesäkuu”, joka on käännös Seals & Croftsin tekemästä kappaleesta ”Summer Breeze”. Sen suomenkieliset sanat ovat Helan kirjoittamat.
Albumin pohjat äänitettiin Haapamäen vanhalla yhteiskoululla kesäkuussa 1999, ja päälleäänitykset tehtiin Porkkana-studiolla Tampereella sekä Helan kotona heinäkuussa 1999. Albumin on masteroinut Henrik Otto Donner. Vastaavana tuottajana toimi Juha Tikka.
Kappaleet

Naisen hymy – 4.23
Kaksi maailmaa – 4.28
Olga – 4.43
Kaiho – 4.27
Toinen mies – 4.02
Vanha rakkaus – 5.21
Odottajat – 2.55
Suomi-neito – 3.34
Vaihda lukot – 4.30
Suolainen elämä – 3.48
Kesäkuu – 3.51
Onko sitä kipinää? – 4.04
Kokoonpano

Heikki Hela – laulu, taustalaulu, kitarat, sähköpiano, syna
Mongo Aaltonen – perkussiot, shaker, tamburiini
Timo Kahilainen – koskettimet, piano, Hammond B3, sähköpiano
Hanna Kaila – taustalaulu (11)
Eeva Kilpiö – taustalaulu (4, 11)
Tommi Lindell – piano, syna (11)
Jarmo Nikku – kitarat, sitar
Anssi Nykänen – rummut
Timo Pratskin – Rhodes
Harri Rantanen – basso, taustalaulu
Speedy Saarinen – taustalaulu, kitarat
Heikki Silvennoinen – taustalaulu
Satu Sopanen – kantele (kappale 7)
Kokoonpano > Tuotanto

Juha Tikka – tuottaja
Heikki Hela – äänittäjä, miksaaja
Jyrki "Speedy" Saarinen – äänittäjä, miksaaja
Henrik Otto Donner – masteroija
Janne Uotila – layout
Jouni Harala – valokuvat
Aiheesta muualla

Kaksi maailmaa discogs.com -sivustolla
Kaivannaistoiminta

Kaivannaistoiminta on toimintaa, jossa maaperästä talteenotetaan teollisuuden raaka-aineina tärkeitä malmeja ja muita kaivannaisia. Arvokkaat mineraalit jaetaan malmimineraaleihin ja epämetallisiin kaivannaisiin. Tärkeimpiä teollisuuden tarvitsemia metalleja ovat muiden muassa rauta, alumiini ja kupari. Merkittäviä epämetallisia kaivannaisia ovat muiden muassa graniitti, kalkkikivi, timantit ja vuorisuola. Kaivannaiset ovat uusiutumattomia luonnonvaroja, mutta silti niiden niukkuus eli reaalihinta on pikemminkin vähentynyt kuin kasvanut vuosikymmenten ja vuosisatojen mittaan. Kaivannaistoiminnalla on ympäristölle monia vahingollisia vaikutuksia. Nyky-yhteiskunta perustuu kuitenkin edelleen suurelta osin kaivannaisteollisuuden tuottamien raaka-aineiden varaan, joten siitä ei täysin voida luopuakaan.
Kaivannaisteollisuuden tuotantoyksiköitä ovat kaivos, rikastamo ja usein myös sulatto.
Malmit > Malmien synty

Malmit ovat taloudellisesti merkittäviä kivilajeja, jotka sisältävät metallimineraaleja. Yleensä malmit ovat syntyneet vuorten poimuttuessa, kun kivilajit ovat sulaneet ja magma myöhemmin jäähtynyt ja jähmettynyt, jolloin magmapesäkkeen alaosaan ovat ensiksi eriytyneet ja näin pesäkkeet pohjalle vajonneet raskaat mineraalit, kuten kromiitti ja magnetiitti. Magmapesäkkeen yläosaan taas on kiteytynyt viimeiseksi muun muassa hopea-, kulta-, kupari-, lyijy- ja nikkelimalmeja. Näiden malmioiden välissä oleva kivi sen sijaan on vähemmän metallipitoisempaa. Malmiesiintymiä tunnetaan eniten vanhojen poimuvuoristojen alueella, missä malmiot ovat paljastuneet rapautumisen aiheuttaman kulutuksen seurauksena.