stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Antipsykoottiset lääkkeet
Haittavaikutukset ja riskit > Kouristelu ja muut lihasten toimintahäiriöt (ekstrapyramidaalioireet)

Psykoosilääkkeet voivat aiheuttaa ekstrapyramidaalioireita eli ei-tahdonlaisen keskushermoston ekstrapyramidaalijärjestelmään liittyviä lihasten toimintahäiriöitä. Ekstrapyramidaalioireet voivat ilmetä ilmenevät kaulan, niskan, silmien ja vartalon lihasten kivuliaina kouristuksina, akatisiana eli pakonomaisena motorisena levottomuutena, lepovapinana, köpöttävänä kävelynä, motoriikan hidastumisena, lihasjäykkyytenä tai kasvojen ilmeettömyytenä.
Neuroleptit saattavat aiheuttaa epileptisiä kouristuskohtauksia myös ei-epileptikoille. Neuroleptien säännöllinen pitkäaikaiskäyttö saattaa aiheuttaa myös niin sanotun pakkoliikeoireyhtymän eli tardiivin dyskinesian, joka ilmenee useimmiten suun ja kielen, joskus myös vartalon lihasten matomaisina pakkoliikkeinä, kasvojen nykimisenä tai vapinana. Tardiivi dyskinesia on sitä yleisempää, mitä pidempään lääkitystä on käytetty. Oireyhtymä korjautuu hyvin hitaasti lääkityksen lopettamisen jälkeen ja jää usein pysyväksi. Tardiivia dyskinesiaa aiheuttaa etenkin perinteisten eli ensimmäisen polven psykoosilääkkeiden säännöllinen pitkäaikaiskäyttö, mutta myös toisen polven eli epätyypillisten psykoosilääkkeiden käyttö.
Ensimmäisen polven psykoosilääkkeet aiheuttavat eniten ektsrpyramidaalioireita, mutta myös toisen polven psykoosilääkkeet aiheuttavat niitä.
Haittavaikutukset ja riskit > Pahanlaatuinen neuroleptioireyhtymä

Noin 0,5 prosentille psykoosilääkkeen käyttäjistä kehittyy pahanlaatuinen neuroleptioireyhtymä. Se on yleisempi ensimmäisen polven lääkkeiden seurauksena, mutta sitä esiintyy harvinaisempana myös toisen polven lääkkeiden käytössä. Oireyhtymään sairastuneista 12–20 % kuolee. Neuroleptioireyhtymä kehittyy yleensä lääkityksen muutoksen jälkeen nopeasti vuorokauden tai muutaman viikon kuluttua. Yleisimpiä oireita ovat vaikea lihasjäykkyys, vapina, kuume, vireyden heikkeneminen ja autonomisen hermoston toiminnan häiriöt. Neuroleptioireyhtymä vaatii psykoosilääkityksen lopettamista ja kiireellistä sairaalahoitoa.
Haittavaikutukset ja riskit > Lihasten hajoaminen (rabdomyolyysi) ja munuaisvaurio

Antipsykoottien pitkäaikaiskäyttö saattaa johtaa rhabdomyolyysiin eli lihasten hajoamiseen. Rhabdomyolyysi voi johtaa veren myoglobiinipitoisuuden nousuun, joka saattaa vaurioittaa munuaisia jopa kuolettavalla tavalla. Tila diagnosoidaan virtsan myoglobiinipitoisuuden ja veren kreatninikinaasipitoisuuden perusteella.
Haittavaikutukset ja riskit > Diabetes

Psykoosilääkkeet lisäävät todennäköisyyttä sairastua diabetekseen kaiken ikäisillä ihmisillä. Psykoosilääkkeitä käyttävien nuorten riski sairastua aikuistyypin diabetekseen on kolme kertaa suurempi kuin terveiden samanikäisten ja kaksi kertaa suurempi kuin muiden mielenterveysongelmia sairastavien nuorten, joilla ei ole psykoosilääkitystä. Tutkimusajanjaksolla (1,5 vuotta) riski ei ollut käytännössä kovin suuri, mutta pitkän aikavälin riskejä ei ole tutkittu ja ne ovat luultavasti suurempia. Tutkijat suosittavat, että nuorten psykoosilääkitykset pidettäisiin mahdollisimman lyhyinä ja potilaiden diabeteksen riskitekijöitä ja kehittymistä seurattaisiin.
Haittavaikutukset ja riskit > Sydän- ja verisuonisairaudet ja -kuolleisuus

Psykoosilääkkeet lisäävät hieman laskimoveritulppariskiä, sillä ne vaikuttavat verihiutaleiden muodostumiseen ja veren hyytymiseen. Riski on suurempi uusilla käyttäjillä ja epätyypillisten eli toisen sukupolven psykoosilääkkeiden kuten ketiapiinin käyttäjillä. Riski ei vaikuta pysyvältä, vaan katoaa, jos lääkitys lopetetaan.
Antipsykoottien käyttäjillä on lähes kuusinkertainen riski kuolla sydänperäiseen äkkikuolemaan. Psykoosilääkitys kasvattaa lisäksi kolminkertaiseksi riskin kuolla sydänkohtaukseen tai muuhun äkilliseen sydänoireeseen. Psykoosilääkitys nostaa sekä sairastumis-, että menehtymisriskiä. Samanaikainen psykoosi- ja masennuslääkkeiden käyttö nostaa riskin kuolla 18-kertaiseksi, etenkin fentiatsiini-psykoosilääkkeen käyttäjillä. Tehdyssä suomalaistutkimuksessa tutkittavat olivat keskimäärin 66-vuotiaita, joten tuloksia ei voi soveltaa välttämättä sellaisenaan nuorempiin ikäryhmiin.
Yhdysvaltalaistutkimuksen mukaan myös psykoosilääkkeitä käyttävät nuoret (alle 17-vuotiaat) sairastuivat muita useammin sydänoireisiin kuten sydämen rytmihäiriöihin. Heillä oli useammin myös sydänoireille altistavia tekijöitä kuten lihavuutta, diabetesta ja kohonnutta verenpainetta. Ongelmat kasaantuivat useita lääkkeitä samanaikaisesti käyttäville. Tutkimuksen loputtua jopa neljänneksellä nuorista oli vähintään yksi aineenvaihdunnan tai sydämen ja verisuoniston häiriö.
Haittavaikutukset ja riskit > Aivoverenvuotoriski

Muistisairauspotilailla tehdyssä tutkimuksessa on havaittu, että psykoosilääkkeiden käyttö kolminkertaistaa aivoverenkiertohäiriöiden esiintymisen. On mahdollista, että kyseinen riski liittyy myös muihin potilasryhmiin ainakin epätyypillisten antipsykoottien osalta.
Haittavaikutukset ja riskit > Immuunipuolustuksen heikkeneminen

Antipsykootteja syövillä skitsofreenikoilla on muuta väestöä kolme kertaa suurempi riski sairastua infektioon. Vanhan polven antipsykootti klotsapiini heikentää immuunipuolustusta altistaen esimerkiksi keuhkokuumeelle.
Vuonna 2019 julkaistussa hiiritutkimuksessa havaittiin, että risperidoni-antipsykootti kertyy immuunijärjestelmän solujen synnystä ja kehityksestä vastaavaan luuytimeen siten, että lääkkeen pitoisuus luuytimessä on 10–15 prosenttia suurempi kuin veressä. Kun matala-annoksista lääkitystä oli jatkunut viisi päivää, solujen reseptorit olivat salpautuneet niin pahasti, että koe-eläimen immuunijärjestelmä kadotti vastustuskyvyn yli kahdellekymmenelle tartuntataudille. Koe-eläinten immuunisoluista osa kuoli, eivätkä loput kehittyneet normaalisti.
Hiirikokeissa on havaittu myös, että jo lyhyt ja pieniannoksinen risperidon-kuuri häiritsee merkittävästi immuunijärjestelmän tulehdusvastetta. Vain 13 prosenttia tutkituista vastekanavista toimi normaalisti ja kaikki hengityselinjärjestelmän puolustuksesta vastaavat kanavat toimivat epänormaalisti. Vain alle 40 prosenttia mitatuista tulehdussytokiineista toimi normaalisti eivätkä kaikki hiiret kehittäneet myöskään normaalia rokotuksenjälkeistä immuunivastetta.
Tutkijat ovat epäilleet, että antipsykootit lisäävät edellä mainittujen seikkojen vuoksi potilaiden riskiä sairastua esimerkiksi vakavaan koronavirustautiin. Vuonna 2021 julkaistussa espanjalaistutkimuksessa havaittiin kuitenkin, että lähes 90 prosenttia Covid-tartunnan saaneista vakavan mielenterveyshäiriön vuoksi antipsykooteilla hoidetuista jäi täysin oireettomiksi. Tutkittavat olivat injektiolääkityksellä. Mahdolliseksi selitykseksi on tarjottu sitä, että  immuunipuolustuksen aiheuttama runsas tulehdussytokiinien tuotanto näyttäisi liittyvän sekä Covidin vakavaan tautimuotoon että koronakuolemiin. Antipsykoottien immuunipuolustusta heikentävä vaikutus toimisi siten Koronan vaikealta tautimuodolta suojaavana tekijänä.
Haittavaikutukset ja riskit > Hengityselinsairaudet

Ketiapiini saattaa aiheuttaa lääkitystä vaativia nenän toimintahäiriöitä.
Alzheimerin tautia sairastavilla psykoosilääkkeiden käyttöön liittyy kolminkertainen riski sairastua keuhkokuumeeseen ja klotsapiini lisää skitsofreniapotilailla sekä riskiä sairastua keuhkokuumeeseen että riskiä kuolla siihen.
Haittavaikutukset ja riskit > Luunmurtumat

Antipsykootit lisäävät luunmurtumien riskiä.
Haittavaikutukset ja riskit > Muita haittoja

Muita sivuvaikutuksia ovat muun muassa: tunteiden latistuminen, motoriset häiriöt, jotka muistuttavat usein Parkinsonin taudin oireita, rauhattomuus, ihottumat, verenkuvamuutokset sekä pahoinvointi ja oksentelu. Neuroleptit saattavat myös aiheuttaa hikoilua ja levottomuutta sekä muuttaa ihmisen persoonallisuutta. Monet psykoosilääkkeet aiheuttavat hyperprolaktinemiaa ja muutoksia steroidihormonien erityksessä.
Haittavaikutukset ja riskit > Tutkimusten valikoiva julkaiseminen

Monet neurolepteja valmistavat yhtiöt ovat johtaneet lääkärikuntaa tietoisesti harhaan  julkaisemalla tutkimuksiaan valikoidusti tarkoituksenaan muun muassa salata tietoa neuroleptien aiheuttamista terveysriskeistä.
Toleranssin kehittyminen

Neuroleptien käyttö lisää aivojen dopamiinireseptorien määrää, mikä johtaa aivojen dopaminergisen järjestelmän herkistymisen aiheuttamaan toleranssin kasvuun Neuroleptien pitkäaikaiskäyttö lisää niiden reseptorien määrää, joiden toimintaa ne vaimentavat. Toleranssin kehittyminen merkitsee sitä, että annostelun muutokset on tehtävä hitaasti .
Lääkityksen alasajo ja vieroitusoireet

Lancetissa vuonna 2023 julkaistun tieteellisten tutkimusten yhteenvedon mukaan antipsykoottien käytön lopettaneiden skitsofreenikkojen työllisyys, elämänlaatu ja sosiaalinen toimintakyky on ensimmäisten kahden vuoden aikana sama kuin lääkehoitoa jatkaneiden, mutta sen jälkeen merkittävästi parempi kuin lääkehoitoa jatkaneilla.
Lopputuloksen kannalta on ratkaisevaa, että vieroittautuminen tapahtuu asteittain ja kullekin potilaalle yksilöllisesti sopivalla nopeudella, koska liian nopeasti tapahtuva vieroitus lisää suuresti psykoottisten oireiden paluun tai voimistumisen riskiä. Vieroituksen aikana saattaa ilmaantua jopa uusia psykoosioireita. Muita mahdollisia vieroitusoireita ovat esimerkiksi pahoinvointi, oksentely, ripuli, vatsakipu, huimaus ja vapina sekä päänsärky, hikoilu, kuumat ja kylmät aallot, heikko olo, akatisia eli lääkkeen aiheuttama motorinen levottomuus, pakkoliikkeet, vaikea unettomuus, ärtyisyys, levottomuus, kiihtyneisyys, joskus myös muistin pätkiminen tai aggressiivisuus. Vaikeat vieroitusoireet saattavat johtaa vieroituksen epäonnistumiseen.
Kaksi kolmasosaa neuroleptien pitkäaikaiskäyttäjästä saa tutkimusten mukaan vieroitusoireita lääkitystä lopetettaessa. Suomessa on kuitenkin huomattu, ettei terveydenhuollossa tarjota useinkaan lääkevieroitukseen liittyvää tietoa ja tukea. Lopettamisaikeista kertominen saattaa jopa johtaa omatoimisesti säännösteltävän tablettilääkityksen vaihtamiseen injektiolääkitykseksi, jota ei voi lopettaa asianmukaisesti ilman lääkärin myötävaikutusta. Vuonna 2016 perustettiin yhdistys Mad In Finland - Tarpeenmukainen hoito ry tarjoaa Suomessa lääkevieroitukseen liittyvää tietoa ja tukea.
Vuonna 2018 julkaistun suomalaistutkimuksen mukaan antipsykoottilääkityksen lopettaneilla olisi muita suurempi riski sairastua psykoosiin tai kuolla ja kyseinen riski olisi sitä suurempi, mitä kauemmin lääkettä on ehditty käyttää. Tutkimuksen julkaisseessa tiedelehdessä ilmestyi kuitenkin kahden tutkijan laatima vastine, jonka mukaan tutkimusraportista kävi ilmi, että lääkityksen lopettaneiden potilaiden absoluuttinen psykoosiriski päin vastoin pieneni sitä enemmän, mitä kauemmin lääkehoito oli kestänyt ennen lääkityksen lopettamista. Psykoosioireiden määrän ja vieroittautumisen välinen positiivinen korrelaatio taas johtui todennäköisesti siitä, että ne, joilla esiintyy paljon psykoosioireita, ovat vuosien kuluessa yhä taipuvaisempia lopettamaan lääkityksensä, koska heille karttuu koko ajan kokemusta siitä, ettei lääkityksestä ole hyötyä. Lääkityksen lopettaneiden joukossa on tämän vuoksi tavallista enemmän sellaisia potilaita, joilla esiintyy tavallista enemmän psykoosioireita.
Laitoksissa tapahtuva väärinkäyttö

Psykoosilääkkeitä käytetään myös laitoshoidossa olevien muistisairaiden liikkumisen rajoittamiseen tai käyttäytymisen hillitsemiseen. Tätä kutsutaan kemialliseksi sitomiseksi. Noin joka kolmannella yli 90-vuotiaalla pitkäaikaislaitoshoidon asukkaalla on psykoosilääkitys.
Laitoshoidossa olevien vanhusten psykoosilääkemääräykset ovat olleet suomalaisten Käypä hoito -suositusten vastaista. Laitoshoidossa olevien lääkemääräykset eivät näy Kelan tilastoissa, minkä vuoksi niitä on ollut vaikea seurata.
Psykoosilääkkeiden syöttämistä vanhainkodeissa on puolusteltu sillä, että valtaosalle dementiaa sairastavista kehittyy käytöshäiriöitä. Haminalainen hoivakoti luopui psykoosilääkkeiden käytöstä vuonna 2016, minkä seurauksena vanhukset piristyivät sekä alkoivat liikkua enemmän ja syödä itsenäisesti.
Suomalaisen vuonna 2007 julkaistun väitöskirjan mukaan psykoosilääkkeitä saatetaan käyttää vanhainkodeissa sosiaalisen kontrollin välineenä. Tyytymättömillä ja negatiivisesti ympäristöön suhtautuvilla vanhuksilla oli suurempi riski joutua lääkityksi, kun taas sosiaalisilla vanhuksilla riski oli pienempi. Etenkin niitä vanhuksia lääkittiin turhaan, joilla on kahnauksia hoitohenkilökunnan kanssa. Käyttö liittyi potilaan tyytymättömyyteen ja negatiiviseen asenteeseen ympäristöä kohtaan.
Historia

Ensimmäinen antipsykootti oli 1950-luvulla Ranskassa leikkauspotilaiden kivun lievittämiseen ja sokkitilan estämiseen kehitetty klooripromatsiini. Lääkkeen todettiin tekevän leikkauspotilaista välinpitämättömiä leikkausta kohtaan ja tekevän heistä väsyneitä. Teho psykoosioireisiin vahvistettiin ensin kokeilemalla ja myöhemmin lukuisissa kaksoissokkoutetuissa tutkimuksissa.
Vuosikymmenten kuluessa on pyritty kehittämään parempia antipsykootteja. Uuden sukupolven antipsykootteja kutsutaan epätyypillisiksi; ensimmäinen oli klotsapiini vuodelta 1971. Antipsykoottiset lääkkeet toivat merkittäviä julkisen talouden säästöjä, jonka takia niiden käyttö lisääntyi vaihtoehtona kalliille psykiatriselle laitoshoidolle, kun potilaat voitiin ohjata avohoitoon. Uusien lääkkeiden ei silti ole osoitettu olevan paljoa tehokkaampia tai turvallisempia.
Fentiatsiini syntetisoitiin ensimmäisen kerran 1800-luvulla, ja sitä käytettiin 1930-luvulla matolääkkeenä. Ranskalaisen Paul Charpentierin johtama ryhmä alkoi valmistaa erilaisia synteettisiä fentiatsiineja käytettäväksi rauhoittavana antihistamiinina ennen nukutuslääkkeen antamista. Vuonna 1949 ranskalainen kirurgi Henri-Marie Laborit antoi leikkauspotilaille prometatsiini-nimistä fentiatsiinijohdannaista yhdessä barbituraattien kanssa estämään shokkia. Hän havaitsi samalla, että sekoitus sai erittäin pelokkaat ja pakokauhuiset potilaat rauhoittumaan, rentoutumaan ja muuttumaan välinpitämättömiksi ja yhteistyökykyisiksi. Laborit kuvasi vaikutusta kemialliseksi lobotomiaksi. Tutkimusta jatkettiin ja vuonna 1950 löydettiin klooripromatsiini, jonka huomattiin toimivan paitsi antihistamiinina, myös esimerkiksi adrenaliinia estävästi, autonomista hermostoa lamauttavasti ja oksennuslääkkeenä.
Kun klooripromatsiinia testattiin rotilla, havaittiin sen tekevän rotista passiivisia sekä välinpitämättömiä ympäristön vaara- ja häiriötekijöiden suhteen. Ihmiskokeissa klooripromatsiinin havaittiin aiheuttavan sedaatiota. Vuonna 1952 havaittiin, että klooripromatsiini vähensi psykoottisuutta skitrofreniapotilailla. Tämän jälkeen neuroleptien käyttö laajeni nopeasti psykoottisiin ja maanisiin potilaisiin, jolloin aiemmin käytetyistä hoitokeinoista, kuten potilaan eristämisestä, voitiin usein luopua. Neuroleptit ovat sittemmin korvanneet skitsofrenian aikaisemmat hoitomuodot insuliini- ja sähköšokkihoidot sekä lobotomian.
Luettelo psykoosilääkkeistä

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Tyypilliset antipsykootit Fentiatsiinin johdokset klooripromatsiini  levomepromatsiini  mesoridatsiini  perisiatsiini  perfenatsiini  flufenatsiini  tioridatsiini  trifluoperatsiini  triflupromatsiini  promatsiini  pipotiatsiini  |    Tioksanteenin johdokset flupentiksoli  klopentiksoli  klooriprotikseeni  tsuklopentiksoli  Butyrofenonit haloperidoli  droperidoli  melperoni  Bentsamidit sulpiridi  |  Toisen sukupolven antipsykootit ketiapiini  klotsapiini  olantsapiini  sertindoli  tsiprasidoni  amisulpridi  asenapiini  tsotepiini  risperidoni  paliperidoni  |  Kolmannen sukupolven antipsykootit aripipratsoli  brekspipratsoli  karipratsiini  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Antipsykoottiset lääkkeet Wikimedia Commonsissa
Psyykenlääkkeiden haitta- ja yhteisvaikutukset ikääntyneillä
Antipsykootit
| --- | --- |
Butyrofenonijohdokset:  benperidoli |  bromiperidoli |  droperidoli |  fluanisoni |  haloperidoli |  melperoni |  moperoni | pipamperoni | trifluperidoli
Fentiatsiinijohdokset:  butaperatsiini |  diksyratsiini |  flufenatsiini |  klooripromatsiini |  levomepromatsiini | mesoridatsiini |  peratsiini |  perfenatsiini |  perisiatsiini | pipotiatsiini | proklooriperatsiini |  promatsiini |  sulforidatsiini |  tioridatsiini |  tiopropatsaatti |  tioproperatsiini |  trifluoperatsiini |  triflupromatsiini
Muut tyypilliset antipsykootit:  klooriprotikseeni |  flupentiksoli |  klopentiksoli |  loksapiini |  molindoni |  pimotsidi |  tiotikseeni |  tsuklopentiksoli
Epätyypilliset antipsykootit:  amisulpridi |  aripipratsoli |  asenapiini | brekspipratsoli | iloperidoni | karipratsiini |  ketiapiini |  klotsapiini |  lumateperoni  | lurasidoni | mosapramiini | olantsapiini |  paliperidoni |  perospironi |  risperidoni | sertindoli |  sulpiridi |  tsiprasidoni |  tsotepiini
Klooripromatsiini mullisti psykiatrisen lääkehoidon.
Haloperidoli on korvaamaton apu vaikeahoitoisten psykooseiden hoitoon.
Jakokoski

Jakokoski on kylä Kontiolahdella. Matkaa Kontiolahden kirkonkylälle on noin 10 kilometriä, Joensuuhun noin 20 kilometriä. Kylän läpi kulkee Joensuusta Lieksaan kulkeva kantatie 73. Yhdystie 5100 eli Mönnin-Selkien maisemaite johtaa Heinävaaraan kantatielle 74.
Jakokosken kylä ulottuu Pielisjokeen. Jakokosken museokanava on joen toisella puolella, ja sen katsotaan kuuluvan Mönniin.
Jakokoski on valittu valtakunnalliseksi vuoden kyläksi 1998.
Kylässä on alakoulu, tähtitorni, urheiluhalli (valmistui 2006) ja seurojentalo sekä majoitusliikkeitä Tulevaisuuden kylä -hankkeessa. Kalliovaarassa on Felix Riikosen 1960-luvun alussa perustama kahden hehtaarin suuruinen  puulajipuisto eli arboretum. Jakokoskelle on rakennettu langattomaan tekniikkaan perustuva kylän tietoverkko.
Jakokoski on Rospuutto-ryhmän järjestämän näyttelijä Taisto Reimaluodon nimeä kantavan teatterifestivaalin pitopaikka. Pienoisfestivaali pidetään Kontiovaaran vanhalla kyläkoululla. Vuonna 2008 esiintyjinä on Reimaluodon lisäksi muiden muassa Kirsi-Kaisa Sinisalo, Minna Kivelä ja Niina Hosiasluoma.
Jakokoskella toimii Itä-Suomen kansityö Oy.
Aiheesta muualla

Jakokosken kyläsivut
Kontiolahden kylät
Harivaara
Herajärvi
Iiksi
Jakokoski
Kontiolahti
Kontioniemi
Kulho
Kunnasniemi
Kupluskylä
Kylmäoja
Lehmo
Mönni
Onttola
Paihola
Puntarikoski
Puso
Pyytivaara
Rantakylä
Romppala
Selkie
Varparanta
Venejoki
Junior Handler

Junior handler on 10–17-vuotialle nuorille tarkoitettu koiraharrastus, jossa nuoret näyttävät koiranesittämistaitojansa koiranäyttelyiden rotukehän kaltaisessa kilpailutilanteessa. Toisin kuin rotukehissä, junior handler -kilpailussa arvostellaan nuoren taitoja, eikä niinkään koiraa. Lajin tavoitteena on lisätä nuorten koiraharrastusta, edistää ja parantaa koirien ja nuorten yhteistyötä sekä lisätä nuorten mahdollisuuksia oppia koirista. Junior handler -kilpailu opettaa nuorelle, miten koiran parhaita puolia saa tuotua esille näyttelykehässä sekä miten esittäjä voi helpottaa tuomarin arvostelutehtävää. Harrastaessaan junior handleria nuoret oppivat urheiluhenkisyytä, koiranäyttelyiden kulkua, sekä erilaisten rotujen trimmaus- sekä esitystaitoja.
Rakenteeltaan kilpailu muistuttaa normaalia rotukehää. Kilpailijat liikkuvat yhdessä sekä, käyvät läpi yksilöarvostelun. Kilpailussa arvostellaan koiran kohtelua, yhteistyötä koiran ja esittäjän välillä, esittäjän roduntuntemusta sekä taitoa esittää koira. Kilpailussa on kaksi eri ikäluokkaa, 10-13-vuotiaat sekä 14-17-vuotiaat. Kilpailemisen saa aloittaa sinä vuonna, kun täyttää 13 ja viimeinen kilpailuvuosi on sinä vuonna kun täyttää 17 vuotta. Normaalisti kilpailussa sijoitetaan molemmista ikäluokista viisi parasta kisaajaa, lisäksi ikäluokkien voittajat kilpailevat vielä päivän parhaan junior handlerin palkinnosta.
Kisakoiran tulee olla puhdasrotuinen ja rekisteröity johonkin FCI:n tunnistamaan koirarekisteriin. Koska junior handlerissa arvostellaan esittäjää sekä esitystapaa, voi koiralla olla jokin piirre, kuten purentavika, joka estäisi sen muuten osallistumasta näyttelyihin. Kilpailla voi joko omalla tai lainakoiralla, tärkeintä on, että kilpailukoira on luonteeltaan kilpailemiseen sopiva.
Suomenmestarit kautta aikojen

| --- | --- |
1976: Jouni Huttunen
1977: Jouni Huttunen
1978: Jouni Huttunen
1979: Anne Hyyryläinen
1980: Bodil Arlander
1981: Jona Ekstam
1982: 
1983: Tuula Marttinen
1984: Tanja Hakamo
1985: Katri Kautto
1986: Jenni Savander
1987: Saana Haarma
1988: Nan Salminen
1989: Pia Heinonen
1990: Katja Petterson
1991: Hanna Pajari
1992: Kati Rasku
1993: 
1994: Petra Palukka
1995: Kati Rasku
1996: Sami Moisanen
1997: Anne Särkelä
1998: Annabella Halttunen
1999: Annabella Halttunen
2000: Satu Ahtinen
2001: Ville Liikanen
2002: Nora Lindqvist
2003: Hilla-Tuuli Keränen
2004: Tanja Pihlaja
2005: Ida Villman
2006: Paavo Tervonen
2007: Tiia Nyberg
2008: Noora Jyly
2009: Paavo Tervonen
2010: Hilde-Marie Fredriksson
2011: Susanna Gourine
2012: Sanna Mari Martikainen
2013: Vilma Helle
2014: Jeena Kantosalo
2015: Jonna Lehto
2016: Peppi Pelkonen
2017: Tinja Huikuri
2018: Lotta Nykänen
2019: Claudia Rönhovde
2020: Ei pidetty
2021: Ella Ruuni
2022: Josefina Voutilainen
2023: Jonas Sotala
Suomalaisten junior handlereiden menestys maailmalla

| --- | --- |
Maailmanmestarit: 
2008: Paavo Tervonen
2011: Hilde-Marie Fredriksson

Euroopanmestarit: 
2013: Sanna Mari Martikainen

Pohjoismaiden mestarit: 
2009: Hilde-Marie Fredriksson
2013: Sanna Mari Martikainen
2014: Jeena Kantosalo
2019: Sabrina Snellman
2020: Ei pidetty
2021: Sanni Pulli
2022: Lumi Venäläinen
Pohjoismaiden mestarit (joukkue): 
2009: Suomi
2012: Suomi
2015: Suomi
2018: Suomi
2019: Suomi
2020: Ei pidetty
2021: Suomi
2022: Suomi
2023: Suomi
Aiheesta muualla

kennelliitto.fi
Timo Saarikoski

| Timo Saarikoski> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. heinäkuuta 1969 (ikä 55) Kiukainen
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Sape
Maila:  vasen
Pituus:  182 cm
Paino:  85 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1987–2001
Aik. seurat:  Porin Ässät Rauman Lukko Jokerit SaiPa
Valmennusura
Vuodet:  2011 -
Timo Sakari Saarikoski (s. 17. heinäkuuta 1969 Kiukainen) on entinen suomalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli keskushyökkääjä.
Saarikoski aloitti uransa Porin Ässissä, jossa hän pelasi kaudet 1987–1989. Ässistä hän siirtyi Rauman Lukkoon, jossa pelasi kaudet 1989–1993. Seuraavaksi hän siirtyi Jokereihin. Jokereissa hän pelasi viisi ja puoli kautta, kunnes siirtyi kesken kauden 1998–1999 takaisin Ässiin. Kauden 1999–2000 Saarikoski pelasi SaiPassa ja uransa viimeisen kauden 2000–2001 taas Jokereissa. Yhteensä hän teki urallaan SM-liigan runkosarjassa 541 ottelussa 130 maalia ja 260 syöttöä eli yhteensä 390 tehopistettä. Pudotuspeleissä vastaavat tehot olivat 45 ottelussa kymmenen maalia ja 15 syöttöä eli 25 tehopistettä. Saarikoski voitti urallaan kolme Suomen mestaruutta, yhden hopean ja yhden pronssin.
Saarikoski edusti Suomen maajoukkuetta 74 maaottelussa tehden niissä 8 maalia ja 13 syöttöä eli 21 tehopistettä. Hän oli mukana 1992 talviolympialaisissa sekä MM-kisoissa vuosina 1992 ja 1993. Vuoden 1992 MM-kilpailuissa Suomi saavutti MM-hopeaa.
Pelaajauransa jälkeen Saarikoski on toiminut valmentajana. Hän valmensi kaudella 2005–2006 Ässien A-junioreita, mutta erosi toimestaan kesken kauden. Saarikoski valittiin Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 178.
1.6.2009 alkaen Timo Saarikoski työskenteli Lukon organisaatiossa juniorivalmennuspäällikkönä ja A-juniorien apulais- ja päävalmentajana. Kauden 2016-17 hän toimi Lukon edustusjoukkueen apulaisvalmentajana, mutta palasi taas seuraavaksi kaudeksi A-juniorien päävalmentajaksi.
Kaudesta 2019-20 hän on työskennellyt ulkomailla, ensin Ranskan liigassa Chamonixin päävalmentajana 19-21, sitten Slovakian Extraliigassa HC Košicen apuvalmentajana 21-23 ja viimeiseksi syksystä 2023 alkaen Saksan kakkosliigassa EHC Freiburgin päävalmentajana, josta sai potkut 15. lokakuuta 2024.