stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Landsort-luokka
Koster-luokka

Kockums vastaanotti joulukuussa 2004 tilauksen viiden Landsort-luokan aluksen modernisoinnista, johon sisältyi parannellut komento-, ase- ja kaikuluotainjärjestelmät, uusi ilmapuolustusjärjestelmä ja kauko-ohjattava miinaetsintäkykyinen pienoissukellusvene. Kosterin muutostyöt aloitettiin toukokuussa 2005, minkä jälkeen muutostyöt tehtiin Vingalla ja Ulvönillä sekä Kullenilla ja Venillä. Kosterin koeajot aloitettiin tammikuussa 2008 ja Vinga luovutettiin merivoimille elokuussa, mutta se palautettiin telakalle lisätöitä varten. Kaksi alusta palautettiin maaliskuussa 2009 ja viimeinen elokuussa. Modernisoidut alukset luokiteltiin Koster-luokaksi.
Lauluja Timo K. Mukan runoihin

| Lauluja Timo K>  Mukan runoihin Kai Hyttinen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 21. maaliskuuta 2007
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 28.08
 Levy-yhtiö: Sony BMG
Kai Hyttisen muut julkaisut
| Tähtisarja – 30 suosikkia 2006 | Lauluja Timo K. Mukan runoihin 2007 | Lappi sydämeni vei 2008 |
Lauluja Timo K. Mukan runoihin on Kai Hyttisen studioalbumi. Se julkaistiin 21. maaliskuuta 2007. Levy sisältää 10 Jari Vanhan säveltämää Timo K. Mukan runoa. Albumi on Hyttisen ensimmäinen levytys 15 vuoteen.
Albumillinen Mukan runoja sai alkunsa, kun Jari Vanhaa pyydettiin säveltämään kaksi kyseisen kirjailijan runoa tämän 60-vuotissyntymäpäiväjuhliin vuonna 2004. Laulujen tulkitsijaksi pyydettiin Lappiin muuttanutta Kai Hyttistä.
Kappaleet

Minussa kyti tuli – 2.26
Pienet kivet – 3.41
Yön musta kuolema – 1.50
Sulosilmä – 2.37
Kosketa minua – 4.04
Musta lintu – 3.53
Rakkaani rakkaani omani – 3.13
Elon polku – 2.50
Pieni nainen – 2.00
Lauluilta – 1.34
Lauluja meille kaikille

| Lauluja meille kaikille Katri Helena |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1972
 Tyylilaji: iskelmä
 Levy-yhtiö: Scandia-Musiikki
Katri Helenan muut julkaisut
| Katri Helena laulaa Kuoppamäkeä 1972 | Lauluja meille kaikille 1972 | Kakarakestit 1973 |
Lauluja meille kaikille on Katri Helenan seitsemäs albumi, joka julkaistiin vuonna 1972. Se koostuu monien eri tekijöiden käännösiskelmistä, jotka on sovittanut taustayhtyeen johtaja Olli Heikkilä.
Kappaleet

| --- | --- |
 A-puoli Vain sydämellään voi kuulla kaiken – 2.40 (Comme un appel, säv. Eric Charden, Yves Dessca, san. Saukki)  Mies saarella – 2.32 (To jelasto pedi, säv. Mikis Theodorakis, san. Brendan Behan, suom. Saukki)  Jotain suurta tapahtuu – 2.30 (Something Big, säv. Burt Bacharach, san. Hal David, suom. Pertti Reponen)  Kun olin pikkunen – 2.43 (Quand'ero piccola, säv. Francesco Migliacci, Bruno Zambrini, Luis Bacalov, san. Kari Tuomisaari)  Taas kun tuulee – 2.17 (Come September, säv. Don Black, Mark London, san. Pertti Reponen)  Mä pyydän pientä tuokiota vain – 2.46 (Då väntar jag vid vägarna, säv. Anders Börje, san. Kari Tuomisaari) :  B-puoli Salaliitto – 2.25 (Les papouilles, säv. Jean-Pierre Sabar, san. Saukki)  Totuuden hetki – 3.12 ( Vi diro la verita, säv. Franco Pisano, san. Kari Tuomisaari)  Hellyys ja hurjuus – 2.54 (C'est la chanson de mon amour, säv. Veronique Mueller, san. Saukki)  Muistojen aika – 2.20 (Souviens-toi de moi, säv. Paul Koulak, san. Saukki)  Jos kaupan onnea ois – 3.18 (Look What They've Done to My Song Ma, säv. Melanie Safka, san. Kari Tuomisaari)  Mikä meidän nyt on? – 3.30 (En frappant dans nos mains, säv. Giorgio Moroder, Michael Kunze, san. Pertti Reponen)
Kääpiökynsisammakko

| Kääpiökynsisammakko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Sammakkoeläimet Amphibia
Alaluokka::  Lissamphibia
Ylälahko::  Batrachia
Lahko::  Sammakot ja konnat Anura
Heimo::  Kielettömät sammakot Pipidae
Suku::  Kääpiökynsisammakot Hymenochirus
Laji::  boettgeri
Kaksiosainen nimi
 Hymenochirus boettgeri  (Tornier, 1896) 
Katso myös
   Kääpiökynsisammakko Wikispeciesissä   Kääpiökynsisammakko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kääpiökynsisammakko (Hymenochirus boettgeri) kuuluu vanhan maailmanselvennä sammakkoeläimiin.
Levinneisyys ja elinympäristö

Kääpiökynsisammakot ovat kotoisin Afrikan keski- ja länsiosista. Niitä on käytetty pitkään lemmikki- ja koe-eläiminä, ja niitä on päässyt villiintymään maailman eri puolilla.
Kääpiökynsisammakot elävät lähes koko elämänsä vedessä, kuivempina kausina ne saattaa hautautua mutaan kymmeneksikin kuukaudeksi. Mudassa ne pystyvät hengittämään pienen ilma-aukon kautta.
Ulkonäkö ja koko

Aikuisena kääpiökynsisammakot ovat noin 5 cm:n pituisia. Niillä on litteä vartalo ja silmät pään päällä.
Laji voidaan sekoittaa afrikkalaiseen kynsisammakkoon, jolla on sileämpi iho ja pulleampi keskiruumis kuin kääpiökynsisammakolla. Kääpiökynsisammakolla on ihopoimut varpaiden välissä ja niiden takavarpaissa on pitkät mustat kynnet, kun taas kynsisammakolla ei ole ihopoimuja varpaissaan.
Ravinto ja elintavat

Kääpiökynsisammakko on lihansyöjä. Ravintoon kuuluvat mm. hyönteiset, kala ja äyriäiset, mutta myös pienemmät lajikumppanit saattavat olla vaarassa joutua nälkäisen kääpiökynsisammakon lounaaksi.
Kääpiökynsisammakoita pidetään joskus lemmikkeinä akvaarioissa. Ne tarvitsevat vähintään 45 litran altaan. Niitä ei suositella pidettäviksi yhdessä kalojen kanssa.
Lanai

Lanai
Lānaʻi
| --- | --- |
Sijainti:  Tyynimeri Mauin piirikunta, Havaiji Yhdysvallat
Saariryhmä:  Havaiji
Vesialue:  Tyynimeri 
Korkein kohta:  Mount Lanaihale, 1 027 m
Pinta-ala:  363,97 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  3 193
Suurin kaupunki:  Lanai City
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Lanai (havaijiksi Lānaʻi) on Havaijin kuudenneksi suurin saari. Lanain tärkein asutuskeskus on Lanai City, jossa asuu 3 164 saaren 3 193 asukkaasta. Saaren pinta-ala on 363,97 km².[lähde? ]
Eurooppalaiset löysivät Lanain ensimmäistä kertaa 25. helmikuuta 1779. Myöhemmin saaresta tuli tunnettu ananasviljelmiensä ansiosta. Lanain korkein kohta on Mount Lanaihale (1 207 m).
Amerikkalainen miljardööri Larry Ellison omistaa saaresta 98 prosenttia.[lähde? ]
Kuoleman laulukunnaat

| Kuoleman laulukunnaat Mokoma |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : loka–marraskuu 2005, Music Bros -studio, Imatra; Petrax-studio, Hollola
 Julkaistu: 8. helmikuuta 2006
 Tuottaja(t): Miitri Aaltonen & Mokoma
 Tyylilaji: thrash metal, death metal
 Kesto: 40.14
 Levy-yhtiö: Sakara
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 1.
Mokoman muut julkaisut
| Tämän maailman ruhtinaan hovi 2004 | Kuoleman laulukunnaat 2006 | Viides vuodenaika 2006 |
Kuoleman laulukunnaat on Mokoman viides studioalbumi, joka julkaistiin 8. helmikuuta 2006. Se on järjestyksessään kolmas Mokoma-albumi, joka on julkaistu yhtyeen oman Sakara Records -levy-yhtiön alla. Tyyliltään albumi on yhtyeen raskain ja aggressiivisin albumi. Se sisältää paljon death metal -vaikutteita. Albumi ylitti kultarajan kesällä 2008.
Albumin on säveltänyt ja sovittanut yhtyeen jäsenet yhdessä, ja sanoittanut laulusolisti Marko Annala. Sanoitukset käsittelevät ihmissuhteeseen ja sen päättymiseen liittyviä tunnetiloja. Kansitaide on sarjakuvataiteilija Ville Pirisen käsialaa. Albumilta ei ole julkaistu yhtään singleä, mutta kappaleista "Pahaa verta" ja "Kuu saa valtansa auringolta" on kuvattu musiikkivideo. Molempien videoiden ohjauksesta vastasi hämeenlinnalaisen Vasara Filmsin Vesa-Matti Vainio, ja ensin mainittu sai ensi-iltansa albumin julkaisupäivänä Music Televisionin Headbangers Ball -ohjelmassa. Albumi on julkaistu myös pahvikantisena digipak-versiona sekä vinyylinä.
Albumi nousi ensimmäisellä julkaisun jälkeisellä viikollaan Suomen virallisen albumilistan ykköspaikalle.
Sakara Recordsin ja saksalaisen ZYX Musicin yhteistyösopimuksen myötä Kuoleman laulukunnaat julkaistiin Golden Core Records -levymerkillä Saksassa, Itävallassa, Sveitsissä, Alankomaissa, Belgiassa ja Luxemburgissa 8. kesäkuuta 2007.
Kappaleet

Sävellys: Mokoma. Sanoitus: Marko Annala. Sovitus: Mokoma.
Valapatto – 2.59
Ärräpää – 3.49
Kuu saa valtansa auringolta – 4.19
Pahaa verta – 3.07
Mieli sydäntä syyttää – 3.26
Täyttä ymmärrystä vailla – 3.04
Tulkki – 3.35
Itken silmät päästäni – 5.38
Tästä on hyvä jatkaa – 3.26
Säästä sanasi – 3.41
Lujaa tekoa – 3.36
Kokoonpano

Kuisma Aalto – kitara
Marko Annala – laulu
Janne Hyrkäs – rummut
Santtu Hämäläinen – basso
Tuomo Saikkonen – kitara ja taustalaulu
Aiheesta muualla

Mokoman virallinen sivusto
Mokoma: Kuoleman laulukunnaat Musiikkituottajat ry.
Aiheesta muualla > Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi.net:
Soundi:
Aiheesta muualla

Kuoleman laulukunnaat Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Kuoleman laulukunnaat Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Mokoma
| --- | --- |
Studioalbumit:   Valu  Mokoman 120 päivää  Kurimus  Tämän maailman ruhtinaan hovi  Kuoleman laulukunnaat  Luihin ja ytimiin  Sydänjuuret  Varjopuoli  180 astetta  Elävien kirjoihin  Laulurovio  Hengen pitimet  Ihmissokkelo  Myrsky 
EP:t:   Punainen kukko  Viides vuodenaika  Juurta jaksain  Yksi 
Singlet:   ”Kasvan”  ”Perspektiivi”  ”Seitsemän sinetin takana”  ”Rajapyykki”  ”Takatalvi”  ”Hiljaisuuden julistaja”  ”Nujerra ihminen”  ”Sydänjuuret”  ”Sarvet esiin”  ”Sydän paikallaan”  ”Valkoista kohinaa”  ”Punamultaa”  ”Sinne missä aamu sarastaa”  ”Marras / Kuollut, kuolleempi, kuollein”  ”Rautaa rinnoista / Ruovddi rattiiin”  ”Kepeät mullat”  ”Tahdon ihmeet takaisin”  ”Syyttävä sormi”  ”Toinen ihminen”  ”Vuoret, huolet”  ”Talvi 7””  ”Malja sille!”  ”Taivaan tuuliin” 
DVD:t:   DVD ("Mäntit tien päällä")  Sakara Tour 2006
Largo Winch

Largo Winch voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Largo Winch, samannimisen sarjakuva-albumisarjan päähenkilö
Largo Winch, vuodesta 1990 ilmestynyt Jean Van Hammen ja Philippe Francqin belgialainen sarjakuva-albumisarja
Largo Winch, Van Hammen ja Francqin sarjakuva-albumisarjaan perustuva Jérôme Sallen ohjaama ranskalais-belgialainen elokuva vuodelta 2008
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Largo Winch”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lenininpuisto

Lenininpuisto
Lenininpuisto (ruots. Leninparken) on Helsingin Alppilassa sijaitseva puutarha-arkkitehti Maj-Lis Rosenbröijerin suunnittelema 3,5 hehtaarin kokoinen puisto.
Puiston rakensi Helsingin kaupungin puisto-osasto yhdessä Helsingin Puutarhaseuran kanssa. Lähes maatonta kalliota ollut alue rakennettiin vuosina 1961–1962 pidettyä puutarhanäyttelyä varten puistoksi. Rakennustyöt tehtiin heinäkuussa 1961, vaikkakin mullanajo olikin jo alkanut edellisenä talvena. Ennen puistoa alueella ei ollut mitään rakenteita ja puitakin oli vain viisi. Näyttelyä varten rakennettiin näyttelypaviljonki, suihkuallas, puro, käytävät, muureja ja portaat.
Puutarhanäyttelyn ansiosta Lenininpuisto on edelleen suomalaiseksi puistoksi poikkeuksellisen rehevä ja sisältää runsaasti puu-, pensas- ja kukkalajikkeita. Puiston halki virtaa kivetty puro, joka saa alkunsa sen korkeimmalla kohdalla olevasta suihkulähteestä ja laskee kiviseen vesialtaaseen itäisen portin luona.
Lenininpuisto tunnettiin 1960-luvulla asukkaiden keskuudessa muun muassa Kukkapuiston nimellä.
Nykyisen nimensä puisto sai vuonna 1970  jolloin se erotettiin Alppipuistosta. Nimeämisaloitteen teki  SKDL:n kansanedustaja ja  SKP:n aktiivi Mirjam Vire-Tuominen Vladimir Leninin 100-vuotissyntymäpäivän muistoksi. Nimi selittyy sillä, että puiston vieressä sijaitsee Kulttuuritalo.
Pientä Lenininpuistoa ei ole kovin helppo löytää, koska puiston Sturenkadulla sijaitseva alkupää on viereisen Kulttuuritalon kiinteistön asfaltoidun pysäköintialueeen takana. Puiston muut sisäänkäynnit sijaitsevat pohjoisessa Vesilinnankadulla (kaksi porttia) ja lännessä Tivolikujan päässä Linnanmäen huvipuiston pääportin lähellä.
Aika ajoin on herännyt keskustelua, pitäisikö puistoon pystyttää Leninille muistomerkki. Vuonna 2000 nousi kohu, kun Helsingin kaupungin taidemuseo suunnitteli hankkivansa petroskoilaisen kuvanveistäjän, akateemikko Leo Lankisen suomalaisesta punagraniitista veistämän Lenin-rintakuvan, joka oli tarkoitus sijoittaa Lenininpuistoon. Hankkeesta luovuttiin, kun patsaan myyjä veti tarjouksensa pois.
Ehdotukset nimen muuttamiseksi

Puiston nimeä on ehdotettu muutettavaksi Vesilinnanpuistoksi, Puutarhurinpuistoksi tai Ylipuutarhurinpuistoksi. Lokakuussa 2017 Sinisen tulevaisuuden Jussi Niinistö ja Sampo Terho jättivät aloitteen, jossa he halusivat muuttaa puiston nimen presidentti Pehr Evind Svinhufvudiin viitaten Ukko-Pekan puistoksi. Helsingin kaupunginvaltuusto äänesti aiheesta toukokuussa 2018, jolloin aloite kaatui. Kompromissiksi sinisten valtuustoryhmä esitti nimeä Leninin uhrien muistopuisto. Jussi Niinistön mukaan ”se kunnioittaisi näkyvällä tavalla niitä lukemattomia ihmisiä, niin suomalaisia, venäläisiä kuin muidenkin kansallisuuksien edustajia, jotka jauhautuivat Leninin luoman kommunistisen hirmuhallinnon rattaissa”. Myös tämä esitys kaatui.
Helsingin kaupunkiympäristölautakunta päätti 28. maaliskuuta 2023 palauttaa esityksen puiston uudelleennimeämisestä valmisteluun. Otto Meri (kok.) ja 24 muuta valtuutettua ehdottivat, että ”Leninin hirmutekojen ja Venäjän laajentuneen kansainvälisen oikeuden vastaisen hyökkäyssodan takia puisto tulee nimetä uudelleen”. Lausuntoesityksen valmistelijat vetosivat nimen vakiintuneisuuteen, sekä sen kulttuuri- ja aatehistorialliseen arvoon.”...kaavanimen säilyttäminen ja sen taustojen tunteminen lisää ymmärrystä nimeämishetkeä, nimenantoperusteita ja niitä ihmisiä kohtaan, jotka nimen aikanaan ovat antaneet”. Helsingin kaupunginvaltuusto päätti kokouksessaan 21. kesäkuuta 2023 äänin 57–20 muuttaa puiston nimen. Nimenmuutos toteutuu todennäköisesti vasta vuonna 2024, kun alueen uusi asemakaava astuu voimaan.
Lapset laulavat lapsille
Suomalaisten lasten esittämät kappaleet Kultaisen šekiinin laulukilpailussa

Il fabbro del paese / Pajalaulu (1981)
Il folletto bianco / Lumiukko (1988)
Al luna park / Tivolissa (1991)
Pikku peikko (2016)
Aiheesta muualla

Kilpailu RAI-yleisradioyhtiön sivuilla
Kilpailu Antonianon instituutin sivuilla[vanhentunut linkki]
Laeken

Laekenin kuninkaallinen palatsi.
Laeken (holl. Laken) on Belgian pääkaupungin Brysselin pohjoispuolella sijaitseva entinen kunta, joka kuuluu Brysselin pääkaupunkialueeseen. Alue liitettiin Brysselin kaupunkiin vuonna 1921. Euroopan unionin huippukokous pidettiin Laekenin linnassa joulukuussa 2001, ja siellä annetussa EU:n Laekenin julistuksessa esitettiin joitain vaatimuksia Unionin kehittämiselle.
Historia

Kaupunginosa (kunta) on pääsääntöisesti tunnettu kuninkaallisista rakennuksistaan, joista tunnetuin on  Laekenin linna, josta harvemmin  käytetään nimitystä Schoonenbergin linna. Palatsi rakennettiin vuonna 1787, ja se toimi alueen kenraalikuvernöörin Albert Kasimir August Ignaz Pius Franz Xaver zu Sachsen, Herzog von Teschen ja hänen vaimonsa Marie Christine von Habsbourg-Lorrainen residenssinä. Siellä Napoléon allekirjoitti sodanjulistuksen Venäjälle vuonna 1812. Linna oli myös Brabantin herttuoiden residenssinä.
Tämän jälkeen linna toimi Belgian kuninkaallisen perheen asuinlinnana.
Linnan rakentamista Charles de Waillyn englantilaiseen tyyliin tehtyjen suunnitelmien pohjalta valvoi Louis Montoyer. Linna tuhoutui suuressa tulipalossa vuonna 1890, mutta Alphonse Balat rakensi sen uudelleen. Vuonna 1902 ranskalainen arkkitehti Charles Girault antoi linnalle sen nykyisen ulkonäön.
Linna tuli kuningasperheen asuinlinnaksi heti Leopold I:n tultua belgialaisten kuninkaaksi. Leopold II rakennutti Laekenin tunnetut kasvihuoneet, jotka ovat avoinna yleisölle vain muutamana päivänä vuodessa. Kasvihuoneet suunnitteli arkkitehti Alphonse Balat, joka teki yhteistyötä Victor Hortan kanssa.
Linna-alueen pohjoispuolella sijaitsee uussigoottilaista tyyliä edustava Notre-Damen kirkko, jonka Leopold I rakennutti vaimolleen kuningatar Louise-Marielle. Kirkon arkkitehti oli Joseph Poelaert, joka  suunnitteli myös kuuluisan Brysselin oikeustalon. Kirkon perustassa on krypta, johon Belgian kuninkaallisen perheen jäsenet on haudattu. Kirkon takana on myös hautausmaa, johon on haudattu runsaasti varakkaita ja kuuluisia henkilöitä, ja siksi sitä kutsutaankin usein ”Belgian Père Lachaiseksi”. Sinne sijoitettiin myös alkuperäinen Auguste Rodinin patsas ”Ajattelija”, joka koristi Fernand Khnopffin ja Maria Malibranin hautaa, mutta antiikkikauppias ja keräilijä osti vuonna 1927 valmistuneen patsaan, jotta voisi sijoittaa sen koristamaan omaa hautaansa.
Linnan alueen pohjoisosaan on rakennettu kiinalainen paviljonki ja japanilainen torni. Leopold II tilasi ja teetti kiinalaisen paviljongin. Sen hallit ovat Ludvig XIV:n ja Ludvig XVI:n tyyliset. Ne ovat koristellut kiinalaisin maalausaihein sekä kiinalaisin ja hopeisin esinein. Japanilainen torni on pagoda, ja se oli alun perin pystytetty vuonna 1900. Pariisin maailmannäyttelyyn Kuningas Leopold II osti sen Brysseliin. Siellä on esillä vanhoja sotilasasusteita, aseita sekä kypäriä.
Historia > Linna kotina

Kuningas Baoudouin I asui linnassa koko valtakautensa eli vuosina 1951–1993. Hänen leskensä kuningatar Fabiola asui linnassa vuoteen 1998 saakka, jolloin hän muutti Stuyvenbergin linnaan. Nykyisin belgialaisten kuningas Philippe asuu puolisonsa Mathilden ja lastensa kanssa linnan ensimmäisessä kerroksessa olevassa yksityisasunnossa.
Maailmannäyttely 1958

Entisen kunnan alueella sijaitsee myös Heyselin tasanko, jossa pidettiin vuonna 1958 Brysselin maailmannäyttely. Näyttelyalue käsittää kuningas Baudouinin stadionin, Atomiumin, Brysselin messukeskuksen (Parc des Expositions de Bruxelles) sekä Bruparkin, jossa sijaitsevat myös Pienois-Eurooppa, Kinépolis, Kylä ja Océade. Alueella on myös Brysselin satama, jonka alueella on Constantin Meunierin tekemä Työn muistomerkki.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Laeken Wikimedia Commonsissa
Bryssel-pääkaupunkialue
Laeken-info (Arkistoitu – Internet Archive)
Brysselin messualue (Arkistoitu – Internet Archive)
Atomium, kotisivut
Brupark (Arkistoitu – Internet Archive)
Laekenin kasvihuoneet (Arkistoitu – Internet Archive)
Brysselin satama
Belgian monarkia
Japanilainen torni Laekenin kuninkaallisen linnan puistossa.
Laekenin kasvihuoneet.
Kynsivesi–Leivonvesi

| Kynsivesi-Leivonvesi |
| --- | --- |

Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Hankasalmi, Laukaa, Konnevesi
Koordinaatit:  62°25′32″N, 26°15′04″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kuusveden–Kynsiveden alue (14.35)
Lasku-uoma:  Simunankoski Kuusveteen
Järvinumero:  14.352.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  87,8 m  
Pituus:  30,729 km  
Leveys:  8,002 km  
Rantaviiva:  188,147 km  
Pinta-ala:  54,1342 km²  
Tilavuus:  0,37560371 km³  
Keskisyvyys:  6,94 m  
Suurin syvyys:  48 m  
Saaria:  112 
 fiKynsivesi-Leivonvesi 
Kynsivesi–Leivonvesi on Keski-Suomessa Hankasalmella, Konnevedellä ja Laukaassa Lankamaan lähellä sijaitseva järvi. Se on Rautalammin reitin eteläisin järvi .
Maantietoa

Kynsivesi–Leivonvesi on 30,7 kilometriä pitkä, 8,0 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 5 413 hehtaaria eli 54,1 neliökilometriä. Järvi on J-kirjaimen muotoinen ja sen levein kohta on siksi vain 5,4 kilometriä Etelä-Pilkanselän kohdalla. Kyseinen järvenselkä on järven suurin selkä. Siitä työntyy pohjoiseen usean kilometrin pituinen Pilkanselkä, jonka puolivälissä sijaitsee sen kapein kohta kapeaselkä. Pilkanselkä päättyy Viitaniemen ja Saksalansaaren kapeikkoihin. Niiden takana aukeaa vielä 7 kilometriä pitkä Salonselkä. Järven eteläpäässä sijaitsee Paanalansaari, joka lähes sulkee järven eteläosan erilleen sen pohjoisosasta. Saaren itäpuolella virtaa 300 metriä leveä ja varsin syvä Paanalansalmi. Saaren länsipuolella on Kaivannon kanava, joka on vuorostaan hyvin matala ja kapea. Saaren eteläpuolella sijaitsee muodoltaan rikkoinainen Ytinselkä, jonka eteläosan Salonniemi jakaa kahdeksi lahdeksi, Kelolahdeksi ja Kynsilahdeksi. Paanalansaaren lounaispuolella sijaitsee matala Pastinvirta, jonka luoteispuolelle aukeaa seitsemän kilometriä pitkä Leivonvesi. Täällä sijaitsee Simunankoski, jonka kautta vedet laskevat Kuusveteen.
Järvellä on kartan mukaan 112 saarta. Suurin niistä on selvästi Paanalansaari, joka on 5,1 kilometriä pitkä ja 3,2 kilometriä leveä. Suuria saaria ovat myös pohjoispäässä sijaitsevat Saksalansaari ja Ohensaari, ja keskiosien Mäntysaari ja Tuomarinsaari. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on määritetty 375,6 miljoonaa kuutiometriä eli 0,3756 kuutiokilometriä, ja sen keskisyvyydeksi on saatu 6,9 metriä. Järvenpohja on varsin epätasainen. Sen syvänteet ovat usein järven pituussuunnan suuntaisia. Saksalansaaren länsipuolella sijaitsee yli 20 metriä syvä syvännejakso. Sen syvin kohta yltää 25 metrin syvyyteen. Viitaniemen suojaan jäävä Voipiolahti jatkuu järvenselälle syventyvänä syvänteenä, joka on kuusi kilometriä pitkä. Siinä on pitkiä yli 20 metrin syvyisiä osuuksia. Ohensaaren kohdalla on 43 metriä syvää ja Kapeaselällä sijaitsee 48 metriä syvä syvin kohta . Syvännejakson ylittää poikittain toinen, jonka päissä on syvänteet. Vyölahdessa on 26 metriä syvää ja Havulahden edustalla 39 metriä syvää. Paanalansaaren luoteispuolella Kaivannonvuoren alla on 42 metriä syvää, mutta Paanalansalmessa on vain 17 metriä syvää.
Järven rantaviivan pituus on 188,1 kilometriä. Järven rantojen lähellä sijaitsee muutama kylä. Salonselän länsirannassa sijaitsee Hänniskylä ja Saksalansaaren suojassa itärannassa on pieni Korholan kulmakunta. Etelä-Pilkanselän länsirannassa on Lankamaa ja itärannassa Kynsiveden kulmakunta. Vielä, Leivonveden äärellä, on Simunan kylä. Konneveden ja Hankasalmen kuntaraja kulkee Saksalansaaren ja Viitaniemen välisestä salmesta Pilkanselälle. Sieltä jatkuu Hankasalmen ja Laukaan välinen kuntaraja, joka seuraa järven sen pituussuunnassa.