stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Väestönlaskenta
Historia > Suomi

Väkiluku- ja väestörakennetilastoja on laadittu Suomessa vuodesta 1749 lähtien. Se perustuu virallisiin väestörekistereihin, joina vanhastaan ovat olleet evankelisluterilaiset, myöhemmin niiden rinnalla myös ortodoksiset kirkonkirjat, siviilirekisteri ja eri uskonnollisten yhdyskuntien jäsenluettelot. Aluksi suoritettiin väestörekisterien inventointi joka vuosi, vuodesta 1775 lähtien joka viides vuosi ja vuodesta 1880 joka kymmenes vuosi. Nämä sittemmin kymmenvuotistilastoiksi kutsutut väestörekisterien inventoinnit olivat siten eräänlaisia väestönlaskentoja. Niiden suurimpana puutteena oli, että rekisterien tiedot esimerkiksi ammatin ja elinkeinon osalta olivat vanhentuneita eikä kustakin henkilöstä ollut tietoja erikseen.
Vuodesta 1870 suoritettiin kymmenvuotistilastojen täydennykseksi eräissä suurimmissa kaupungeissa ja kauppaloissa osittaisia, välittömään menetelmään perustuvia väestönlaskentoja. Eduskunta hyväksyi vuonna 1938 lain kymmenen vuoden välein suoritettavasta yleisestä, koko maan kattavasta väestönlaskennasta. Ensimmäinen laskenta oli tarkoitus tehdä vuonna 1940, mutta se peruuntui sodan vuoksi. Silloinen Tilastollinen päätoimisto (nyk. Tilastokeskus) suoritti ensimmäisen varsinaisen väestönlaskennan vasta vuonna 1950.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Väestönlaskenta Wikimedia Commonsissa
HMS Bideford (L43)

| HMS Bideford |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Devonportin telakka
Kölinlasku:  10. kesäkuuta 1930
Laskettu vesille:  1. huhtikuuta 1931
Palveluskäyttöön:  27. marraskuuta 1931
Poistui palveluskäytöstä:  myyty romutettavaksi
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 123 t
Pituus:  86 m
Leveys:  11 m
Syväys:  2,51 m
Koneteho:  2 000 shp (1 491 kW)
Nopeus:  16 solmua
Miehistöä:  95
Aseistus
Aseistus:  1 x LA 4" -tykki 4 x 3 naulan tykkiä
HMS Bideford (viirinumerot L43 ja U43) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Shoreham-luokan sluuppi toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1929 laivasto-ohjelmassa Devonportin telakalta, missä köli laskettiin 10. kesäkuuta 1930. Alus laskettiin vesille 1. huhtikuuta 1931 ja valmistui 27. marraskuuta.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Itä-Intian laivastoasemalle, mistä se siirtyi 1938 Kiinan asemalle. Alus määrättiin marraskuussa 1939 palaamaan Britteinsaarille, jonne se palasi joulukuussa.  Tammikuussa 1940 alus siirrettiin Välimeren laivastoon. Se saapui 5. tammikuuta Gibraltarille, missä se kohtasi HMS Aberdeenin ja HMS Videtten. Ne suojasivat Britteinsaarille saattueen HGF14, mistä alus erkani 15. tammikuuta. Alus siirrettiin Plymouthiin, missä se otettiin huollettavaksi Devonportin telakalle. Toisen maailmansodan alus oli saattuetehtävissä.
Aluksen ilmasuojaa lisättiin asentamalla maaliskuussa 1941 kaksi yksiputkista 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä, joita asennettiin vielä maaliskuussa 1942 kaksi lisää.
Kesäkuussa 1945 alus määrättiin reserviin, joten se siirrettiin Cardiffiin varastojen tyhjennykseen ja palveluksesta poistettavaksi. Heinäkuussa alus siirrettiin reserviin ja ankkuroitiin elokuussa Milford Haveniin, kunnes se siirrettiin poistolistalle. Alus myytiin 14. heinäkuuta 1949 BISCOlle romutettavaksi. T. W. Ward romutti aluksen Milford Havenissa.
Svante Olsson

Svante Olsson (20. kesäkuuta 1856 Klippan – 30. toukokuuta 1941) oli pitkään Suomessa vaikuttanut ruotsalaissyntyinen puutarhuri. Hän toimi Helsingin kaupunginpuutarhurina vuosina 1889–1924. Svante Olssonin poika Paul Olsson oli myös tunnettu puutarha-arkkitehti.
Elämä

Skånelaisessa Klippanin kunnassa sijaitsevassa Risebergan kylässä pientilallisen perheeseen syntynyt Olsson muutti Suomeen vuonna 1889, jolloin hänet valittiin Helsingin kaupungin ensimmäiseen vakinaiseen kaupunginpuutarhurin virkaan. Tuohon aikaan ei Suomessa vielä ollut alan koulutusta, joten oli luonnollista, että tehtävään valittiin henkilö maan rajojen ulkopuolelta. Olsson oli pätevöitynyt tehtävään muun muassa Kööpenhaminassa sekä toimiessaan Tukholman kaupunginarkkitehdin apulaisena. Hän oli työskennellyt myös Hagan ja Tullgarnin linnoissa.
Svante Olssonilla oli erittäin suuri merkitys paitsi Helsingin, myös koko maan puistoarkkitehtuurin kehittymiseen. Aikaisemmin vain yläluokan näyttäytymispaikkoina olleita puistoja alettiin hänen aikanaan uudistamaan nykymallisiksi kaikille kaupunkilaisille avoimiksi paikoiksi. 1910-luvulla Olssonin työskennellessä Saksassa opiskelleen poikansa kanssa, toivat he Suomeen mannermaiset muotopuutarhat. Valtaosa Helsingin kantakaupungin puistoista on joko Olssonin suunnittelemia tai hänen suunnitelmiensa mukaan uusittuja. Hän perusti myös Helsingin kaupunginpuutarhan vuonna 1907.
1890-luvulla Olsson suunnitteli muun muassa Kaivopuiston uudistukset sekä uuden puiston Tähtitornin vuorelle. Vuosisatojen vaihteessa hän laati Tehtaanpuiston suunnitelmat sekä Hesperian-, Kaisaniemen-, ja Vanhan kirkkopuiston uudistukset. Yhdessä poikansa kanssa Olsson toteutti 1910-luvulla muun muassa Eiranpuistikon, Engelinaukion, Talvipuutarhan edustan ja Alppipuiston. He suunnittelivat yhdessä myös Kultarannan puutarhan Naantaliin. Olssonin suunnitelmat olivat usein varsin suurellisia ja hän ylittikin monesti annetun budjetin.
Osaa Svante Olssonin 1910- ja 1920-luvulla signeeraamista piirustuksista pidetään Paul Olssonin laatimina. Näin tehdään esimerkiksi Tähtitorninkadun ja Ullankadun välissä sijaitsevan Ullanpuiston suunnitelmien suhteen. Muualla maassa Olsson on toiminut konsulttina ainakin Oulussa ja Tampereella, jossa Näsinpuisto on tehty hänen neuvojensa mukaan. Hän on suunnitellut myös kartanoiden puistoja eri puolille maata.
Vuonna 1892 Olsson oli mukana perustamassa Finska Trädgårdsodlareförbundet -järjestöä. Hän toimitti myös Hufvudstadsbladetin välissä ilmestynyttä puutarhaliitettä sekä järjesti puutarhanäyttelyjä Helsingissä ja Kuopiossa.
Olssonin mukaan on nimetty Kaisaniemen puistossa itä-länsi-suuntainen koivukujanne Svante Olssonin puistokujaksi.
Aiheesta muualla

Häyrynen, Maunu ; Uino, Pirjo: ”Puistot ja puutarhat – Svante ja Paul Olsson”, Ars : Suomen taide 5.  Helsinki:  Weilin & Göös, 1990.  ISBN 951-35420-6-8
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Biografiasampo
Sveitsin kansanterveysvirasto

| Sveitsin kansanterveysvirasto Bundesamt für Gesundheit Office fédéral de la santé publique  |
| --- | --- |

Tutkimuslaitoksen tiedot
Sijainti:  Köniz, Sveitsi
Pääkonttori:  Schwarzenburgstrasse 157,  3003 Bern, Sveitsi
Ministeriö:  sisäministeriö
Virasto:  kansanterveys
Työntekijöiden määrä:  599 työntekijää (482,35 htv; 2018)
Budjetti:  164 milj. Sfr (2019)
Sveitsin kansanterveysvirasto (saks. Bundesamt für Gesundheit, BAG; ransk. Office fédéral de la santé publique, OFSP, ital. Ufficio federale della sanità pubblica, UFSP) on Sveitsin Bernissä toimiva kansallinen kansanterveyteen keskittynyt virasto ja tutkimuslaitos. Se toimii maan sisäministeriön alaisuudessa. Laitoksen palveluksessa on noin 600 työntekijää.
Aiheesta muualla

Bundesamt für Gesundheit (BAG) bag.admin.ch. Viitattu 4.4.2020. (saksaksi)
Neues Coronavirus: Situation Schweiz und International (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi) (bag.admin.ch)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Federal Office of Public Health
Valtiollisia tai maanosan kansanterveyslaitoksia
| --- | --- |
Eurooppa:    ECDC   RIVM   ISHP   Sciensano   UKHSA   PHE   PHS   PHW   NCPHA   ISCIII   HPSC   Embætti landlæknis   ISS   GÖG   EODY   HZJZ   SPKC   SMLPC   LIH   ANSP   FHI   IPH   INSA   NIZP-PZH   Santé Publique France   INSP   Folkhälsomyndigheten   RKI   IPHS   ÚVZ SR   NIJZ   THL   BAG   SIF   SZÚ   TsHZ   NNK   RRPCEM   Rospotrebnadzor   Terviseamet 
Aasia:    IEDCR   KCDA   NIHRD   NCDC   NIHR   IPI   ICDC   NIPH   IPC   NIPH   NTsOZ   China CDC   IPH   NCPH   NHL   BPKIHS   Pakistanin terveysvirasto   PNIPH   Saudi CDC   NCID   Taiwan CDC   Thai NIH   NIHE 
Afrikka:     Africa CDC   IPA   NICD   EPHI   NMIMR   CPC   KEMRI   INRB   NCDC   IPM   IPM   INS   NCDC   IPCI   ZNPHI   IPD   NIH Somalia   PHI   NIMR   INH   IPT   UVRI 
Amerikka:    ANLIS   IAL   ISP   INCIENSA   PHAC   INS   IPK   INSP   INS   CDC 
Muut alueet:   AIHW
Huomaa: Malline on keskeneräinen, eikä toistaiseksi sisällä läheskään kaikkia kansallisia tai ylikansallisia kansanterveyslaitoksia tai -virastoja.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 2 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat 
Muut:  IdRef 
Käännös suomeksi
Ina

Ina voi tarkoittaa:
Maantiede

Ina, Japanin kaupunki Naganon prefektuurissa
Ina, Japanin maaseutukaupunki Saitaman prefektuurissa
Ina, Japanin entinen maaseutukaupunki Ibarakin prefektuurissa
Ina, Oderin sivujoki Puolan luoteisosassa
Iňa, Slovakian kunta Nitran alueen Levicen piirikunnassa
Ina, kylä Evijärvellä
INA, Indonesian maatunnus urheilukilpailuissa
Henkilöt

Ina Marija Bartaitė (1996–2021), liettualainen elokuvanäyttelijä
Ina Boudier-Bakker (1875–1966), ranskalainen kirjailija
Ina Claire (1893–1985), yhdysvaltalainen näyttelijä
Ina Colada (s. 1986), saksalainen kevyen musiikin laulaja
Ina Colliander (1905–1985), suomalainen kuvataiteilija
Ina Durchman (1854–1937), suomalainen pianonsoiton opettaja ja Suomen ensimmäinen naisurkuri
Ina Forsman (s. 1994), suomalainen blueslaulaja
Ina Ray Hutton (1911–1984), yhdysvaltalainen jazzlaulaja ja -tanssija
Ina Kersten (s. 1946), saksalainen matemaatikko
Ina Lange (1846–1930), suomalaissyntyinen pianisti, musiikkihistorioitsija ja kirjailija
Ina Leminen (s. 1996), suomalainen salibandyn pelaaja
Ina Libak (s. 1989), norjalainen poliitikko
Ina Liljeqvist (1849–1950), suomalainen valokuvaaja
Ina Mikkola (s. 1990), suomalainen toimittaja, sisällöntuottaja ja dj
Ina von Pfaler (1882–1943), suomalainen sopraanolaulaja ja musiikinopettaja
Ina Roos (1866–1931), suomalainen valokuvaaja
Ina Rosqvist (1865–1942), suomalainen lääkäri
Ina Seidel (1885–1974), saksalainen kirjailija
Ina Suutari (s. 1991), suomalainen jalkapalloilija
Ina Svenningdal (s. 1996), norjalainen näyttelijä
Ina Wroldsen (s. 1984), norjalainen laulaja-lauluntekijä
Kyoko Ina (s. 1972), amerikanjapanilainen taitoluistelija.
Muuta

Iina tai Ina, naisen etunimi
Institut national de l'audiovisuel, Ranskan kulttuuriministeriön alainen valtion virasto
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”INA”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kalsiumkarbonaatti

| Kalsiumkarbonaatti |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  471-34-1
PubChem CID:  10112 ja 516889
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  CaCO3
Moolimassa:  100,1 g/mol
Ulkomuoto:  valkoinen jauhe
Sulamispiste:  825 °C (1 098 K)
Kiehumispiste:  hajoaa
Tiheys:  2,8 g/cm3
Liukoisuus veteen:  ei liukene
Kalsiumkarbonaatti (CaCO3) on hiilihapon kalsiumsuola. Sitä esiintyy luonnossa monessa muodossa, kuten kalkkikivenä, marmorina ja liituna, mutta se tunnetaan myös valkeanharmaana jauheena tai suurina kirkkaina kiteinä, joita molempia käytetään lähtöaineena muita kalsiumin suoloja valmistettaessa. Kalsiumkarbonaatti on pehmeää ja täten helposti käsiteltävissä, mutta liukenee varsin huonosti veteen. Kalsiumkarbonaatin moolimassa on 100,1 g/mol, sulamispiste 825 °C (hajoaa), tiheys 2,8 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3) ja CAS-numero 471-34-1.
Kalsiumkarbonaatti tunnetaan myös nimellä polttamaton kalkki. Tämä perustuu siihen, että kalsiumkarbonaatista voidaan valmistaa poltettua kalkkia eli kalsiumoksidia (CaO) ”polttamalla” eli kuumentamalla sitä kalkkiuunissa noin 1 000 °C:n lämpötilassa, jolloin siitä lohkeaa hiilidioksidia.
Käyttökohteita

Kalkkikiveä, joka on kalsiumkarbonaattia, käytetään runsaasti sementin ja betonin valmistukseen.
Kalsiumkarbonaatin eräs muoto, marmori, on kiinteää, lujaa, pienenpienten kiteiden muodostamaa massaa. Käyttötarkoituksesta riippuen marmorin puhtaus vaihtelee. Kuvanveistäjien käyttämä marmori on hyvin hienojakoista ja kirkkaan valkoista. Rakennusten ulkopäällystyksiin taas käytetään enemmän värillisiä sekä kuviollisia marmorilaattoja.
Hienojakoisempaa kalsiumkarbonaattia käytetään  taululiiduissa, joissa se on yleensä sekoitettu saveen.
Biljardi- ja snookerpeleissä käytetään liitua, joka estää pallon liiallisen liukkauden, kun palloon osutaan biljardikepillä.
Maataloudessa kalsiumkarbonaattia käytetään paljon maaperän happamuuden vähentämiseen ja kalsiumin lähteenä kalkituksessa.
Elintarvikkeissa kalsiumkarbonaattia käytetään säilöntäaineena, paakkuuntumisenestoaineena ja väriaineena. Se merkitään pakkauksessa usein E-koodilla E 170.
Lisäksi kalsiumkarbonaattia käytetään närästyslääkkeenä ja lisäravinteena, koska se on edullinen kalsiumin lähde.
Paperiteollisuudessa kalsiumkarbonaattia käytetään aikakauslehti- ja hienopaperin täyteaineena. Se on halvempaa kuin aikaisemmin käytetty kaoliinisavi, mutta toisaalta se kuluttaa karheutensa vuoksi enemmän paperikoneiden märkäviiroja. Kalsiumkarbonaatista ja suuritiheyksisestä polyeteenistä (HDPE) valmistetaan kivipaperia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kalsiumkarbonaatin kansainvälinen kemikaalikortti
PubChem: Calcium carbonate (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Calcium carbonate (englanniksi)
ChemBlink: Calcium carbonate (englanniksi)
Kiinteää kalsiumkarbonaattia
Supreme (vaatemerkki)

| Supreme |
| --- | --- |

Tuotetyyppi:  vaatteet
Omistaja:  VF Corporation
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Perustettu:  1994
Kotisivu:  Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Supreme on yhdysvaltalainen skeittaus- ja vaatemerkki, jonka on perustanut James Jebbia vuonna 1994. Sen ensimmäinen liike perustettiin New York Cityyn Manhattanin kaupunginosaan. Liikkeen avaaminen maksoi aikoinaan 12 000 dollaria.
Vuonna 2004 Supreme avasi North Fairfax Avenuelle Los Angelesiin uuden liikkeen, joka on kaksi kertaa suurempi kuin alkuperäinen New Yorkissa sijaitseva liike. Sitä ovat seuranneet liikkeet Lontoossa, Tokiossa, Nagoyassa, Osakassa sekä Fukuokassa.
Muista vaatemerkeistä poiketen Supreme tuo vaatteitansa myyntiin pienen määrän kerrallaan. Tämä julkaisu tapahtuu yleensä netissä torstaina aamu yhdeltätoista paikallista aikaa Yhdysvalloissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa sekä Japanissa. Supreme on tehnyt yhteistyötä lukuisten eri globaalien vaatemerkkien kanssa, kuten esimerkiksi Niken, Vansin, Clarksin, Timberlandin, Leviksen sekä The North Facen kanssa.
Monet julkisuuden henkilöt ovat pitäneet Supremen vaatteita julkisuudessa, kuten esimerkiksi Tyler, The Creator, Kanye West, Chris Brown, Drake, Frank Ocean, Nas, Pharrell Williams, John Mayer, Kid Cudi, Metro Boomin ja P. Diddy.
Joulukuussa 2020 VF Corporation osti Supremen 2,1 miljardilla dollarilla.
Liikkeiden sijainnit > Yhdysvallat

New York City: 274 Lafayette Street, NYC 10012
New York Brooklyn: 152 Grand Street, Brooklyn, NY 11249
Los Angeles: 473 North Fairfax Ave, LA 90036
Liikkeiden sijainnit > Yhdistynyt kuningaskunta

Lontoo: 2/3 Peter Street, London W1F 0AA
Liikkeiden sijainnit > Ranska

Pariisi: 20 Rue Barbette
Liikkeiden sijainnit > Japani

Tokio (Harajuku): 4-32-7-2F, Shibuya-Ku
Tokio (Shibuya): 1-18-2 Jinnan, Shibuya-Ku
Tokio (Daikanyama): 1-6 Daikanyama-Cho, Shibuya-Ku
Nagoya: 3-13-28 Sakae, Naka-Ku, Nagoya
Osaka: 1-9-8 Minamihorie, Nishi-Ku
Fukuoka: 1-11-29 Daimyo, Chuo-Ko
Aiheesta muualla

Supremen kotisivu
Ihminen ihmiselle

| Ihminen ihmiselle> Beautiful People |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jasmin Dizdar
Käsikirjoittaja:  Jasmin Dizdar
Säveltäjä:  Garry Bell
Kuvaaja:  Barry Ackroyd
Pääosat:   Dado Jehan  Faruk Pruti 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:   BSkyB  British Film Institute  British Screen 
Levittäjä:  British Film Institute Netflix
Ensi-ilta:  1999
Kesto:  107 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ihminen ihmiselle (Beautiful People) on Jasmin Dizdarin käsikirjoittama ja ohjaama brittiläinen draamakomedia vuodelta 1999. Elokuva käsittelee Bosnian sodan moninaisia vaikutuksia 1990-luvun alun Lontoossa. Se sai Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 1999 Un certain regard -palkinnon.
Juoni

Useat tarinat limittyvät toisiinsa. Elokuva alkaa vuoden 1993 Lontoosta, jossa sodassa eri puolilla olleet serbi- ja kroaattimies tunnistavat toisensa bussissa ja alkavat ajaa toisiaan takaa pitkin katuja He päätyvät vierekkäisiin sairaalasänkyihin ja jatkavat taas tappeluaan. Hienon perheen tytär rakastuu Balkanilta tulleeseen rutiköyhään pakolaismieheen. Päihderiippuvainen brittihuligaani nukahtaa lentokentällä Bosniaan lähtevän tavarakasan sisään ja herää, kun putoaa tavaroiden mukana laskuvarjolla sotatoimialueelle. BBC:n sotakuvaaja vammautuu Bosniassa niin fyysisesti kuin henkisestikin. Lontooseen paennut bosnialaisnainen on joutunut serbisotilaiden raiskaamaksi ja saa lapsen, jonka kokee vihollisekseen. Maahanmuuttajamiestä luullaan varkaaksi, kun hän yrittää palauttaa lompakkoa omistajalleen.
Vastaanotto

Elokuvaa ei nähty Suomen teattereissa. Helsingin Sanomien Harri Römpötti kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla 2003 Dizdarin pitävän sirpaleisen, useista limittäisistä tarinoista muodostuvan elokuvan juohevasti liikkeessä. ”Hän onnistuu myös tarjoamaan toivon kipinöintiä tinkimättä ihmisen petomaisuutta korostavasta sanomastaan. Musta huumori voi maistua kitkerältä, mutta tässä se on sangen terveellinen lääke.”
Yhdysvaltalaiskriitikko Roger Ebertin mukaan Short Cutsin ja Magnolian tavoin eri tarinoita yhteen punova Ihminen ihmiselle käyttää huumoria samaan tapaan kuin elokuva Me sotasankarit (1970), huvittamalla katsojaa sodan järjettömillä epäloogisuuksilla ja paradokseilla.
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Natsiufot

Taiteilijan näkemys natsiufosta.
Natsiufot viittaavat ufoihin, jotka on ufologiassa, salaliittoteorioissa ja tieteisfiktiossa yhdistetty natsi-Saksaan. Natsien on väitetty suunnitelleen lautasen muotoisia lentoaluksia ennen toista maailmansotaa tai sen aikana, mutta todisteita niiden rakentamisyrityksistä ei ole.
Yleistä

Useat natsiufoja käsittelevät teokset mainitsevat SS-upseeri Hans Kammlerin niiden kehitystä johtaneeksi henkilöksi. Kammlerin suosiota natsiufomytologiassa selittänee se, että hän katosi vuonna 1945, eikä hänen kohtalostaan ole varmaa tietoa. Ilmeisesti ensimmäinen natsiufot ja Kammlerin toisiinsa liittänyt henkilö oli puolalainen kirjailija Igor Witkowski, jonka Die Glocke -salaliittoteoriaa käsittelevä kirja julkaistiin vuonna 2000.
Kirjailija S. D. Tuckerin mukaan natsiufoista puhutaan useista eri syistä. Eräs niistä kiinnostunut ryhmä ovat uusnatsit, jotka yrittävät niiden avulla houkutella tieteisfiktion faneja ääriajattelun pariin. Osa taas pelkästään nauttii huomiosta, jonka aiheen käsitteleminen saa aikaan.
Populaarikulttuurissa

Brittiläinen kirjailija W. A. Harbinson hyödynsi natsiufo-konseptia romaanissaan Genesis, joka julkaistiin vuonna 1980 ja josta otettiin viisi painosta kolmessa vuodessa. Teoksessa yhdysvaltalainen Saksalle työskennellyt lentokonesuunnittelija pakenee natsiufolla Hans Kammlerin ja Arthur Neben kanssa Etelämantereelle vuonna 1945. Hän kirjoitti romaanille myöhemmin 1990-luvulla kolme jatko-osaa sekä natsiufoja käsittelevän tietokirjan Projekt UFO: The Case for Man-Made Flying Saucers.
Natsiufot ovat tärkeässä roolissa vuoden 2012 suomalaisessa tieteiselokuvassa Iron Sky.
Pienoismallien valmistaja Revell poisti vuonna 2018 valikoimastaan Haunebu II -nimistä natsiufoa esittävän pienoismallinsa. Muun muassa Dresdenin sotahistorian museo ja Saksan lastensuojeluliitto olivat arvostelleet pienoismallia, koska sen pakkauksesta ei selvinnyt, että kyse on sepitteellisestä laitteesta. Pakkauksen tekstissä luki, että laite oli ensimmäinen avaruuslentoihin kyennyt esine ja että sen huippunopeus oli jopa 6000 kilometriä tunnissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Natsiufot Wikimedia Commonsissa
Suosittuja salaliittoteorioita
| --- | --- |
Kuolemia:   John F. Kennedyn salamurhan teoriat  Salaliittoteoriat prinsessa Dianan kuolemasta  Salaliittoteoriat Dag Hammarskjöldin kuolemasta  Salaliittoteoriat Adolf Hitlerin kuolemasta  Salaliittoteoriat Elvis Presleyn kuolemasta  Salaliittoteoriat Johannes Paavali I:n kuolemasta  Salaliittoteoriat Osama bin Ladenin kuolemasta 
Onnettomuuksia:   Estonian uppoamisen salaliittoteoriat 
Terrori-iskuja:   Venäjän kerrostalopommeja koskevat salaliittoteoriat  Syyskuun 11. päivän terroritekojen salaliittoteoriat 
Avaruus ja maan ulkopuolinen elämä:   Apollo-ohjelmaa koskevat huijaussyytökset  Black Knight -satelliitti  Liskoihmiset  Mustapukuiset miehet  Natsiufot  Nibiru  Roswellin tapaus 
Muita:   Bilderberg-ryhmä  Die Glocke  Epäilyt Barack Obaman kansalaisuudesta  Eurabia/Väestönvaihto/Kalergi-salaliittoteoria  Great Reset  Grooming  HAARP  Holokaustin kiistäminen  Illuminati  Keksitty keskiaika  Kemikaalivanat  Koronaviruspandemiaan liittyvät salaliittoteoriat  Kulttuurimarxilaisuus  Kuollut internet -teoria  Lilla Saltsjöbadsavtalet  Mustat helikopterit  NESARA  Paul on kuollut  Philadelphia-koe  Pizzagate  QAnon  Selkäänpuukotusteoria  Siionin veljeskunta  Siionin viisaiden pöytäkirjat  Syvä valtio  Uusi kronologia  Uusi maailmanjärjestys  Valkoisten kansanmurha  Varsovan keskitysleirin puolalaisten murhaaminen  ZOG
Västanfjärdin vaakuna

Västanfjärdin vaakuna (1962–2008)
Västanfjärdin vaakuna oli Västanfjärdin kunnan tunnus. Vaakunan aiheen kaateinen polviorsi muistuttaa muodoltaan kunnan nimen alkukirjainta, ja laivankello viittaa rannikkopurjehduksen merkitykseen tälle saaristolaiskunnalle.
Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä kaateinen polviorsi ja yläpuolella saatteena laivakello; molemmat kultaa.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja silloisen Vestanfjärdin kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 29. kesäkuuta 1962. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 18. joulukuuta samana vuonna.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2009, kun Västanfjärd muodosti yhdessä Kemiön ja Dragsfjärdin kuntien kanssa Kemiönsaaren kunnan.
Käärmenäyttely

| Käärmenäyttely Leevi and the Leavings |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1996
 Julkaistu: elokuu 1996
 Formaatti: CD, LP ja C-kasetti
 Tuottaja(t): Gösta Sundqvist
 Tyylilaji: suomirock, aikuisrock
 Kesto: 43.15
 Levy-yhtiö: Pyramid
Listasijoitukset
  2. (36/1996)
Leevi and the Leavingsin muut julkaisut
| Rakkauden planeetta 1995 | Käärmenäyttely 1996 | Keskiviikko… 40 ensimmäistä hittiä 1997 |
Käärmenäyttely on Leevi and the Leavingsin 12. albumi, ja se julkaistiin vuonna 1996. Albumin tunnetuimpiin kappaleisiin lukeutuu ”Laura Jenna Ellinoora Alexandra Camilla Jurvanen”.
Levyn on julkaissut myös Svart Records vinyylipainoksena vuonna 2018.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Gösta Sundqvist.
Yksityinen anatomian luento – 0.40
Moottoritiemurhaaja muistelee… – 4.54
Syntisen kaunis mies – 4.33
Tuhlaajapoika – 2.36
Laura Jenna Ellinoora Alexandra Camilla Jurvanen – 2.55
Västerås – 3.15
Usein iltaisin – 3.15
Lähtölaskenta pieneen sydämeen – 2.25
Tulikuumat pakoputket – 2.58
Matkalla Motowniin – 4.15
Hubaa habaa – 2.03
Usvan keskellä – 5.03
Rikki revitty pinta (Studio live 29.7.1996) – 3.23
Andante – 1.00
Kokoonpano

Gösta Sundqvist – laulu, sähkökitara, puupuhaltimet ja kosketinsoittimet
Risto Paananen – basso, akustinen kitara, kosketinsoittimet ja taustalaulu
Juha Karastie – kitara, mandoliini, banjo, oboe, sähkökitara ja kosketinsoittimet
Niklas Nylund – lyömäsoittimet, kitara, kosketinsoittimet ja taustalaulu
Haije Sundqvist – taustalaulu