stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Teidenpilviretama

| Teidenpilviretama |
| --- | --- |
 Teidenpilviretama (Spartocytisus supranubius)
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit Fabaceae
Suku::  Pilviretamat Spartocytisus
Laji::  supranubius
Kaksiosainen nimi
 Spartocytisus supranubius  L.f. 
Synonyymit
 Anthurium floribundum Linden & André  Cytisus fragrans Lam.  Cytisus nubigenus (L'Her.) Link  Cytisus supranubius (L.f.) Kuntze  Spartocytisus nubigenus Webb & Berthel. 
Katso myös
   Teidenpilviretama Wikispeciesissä   Teidenpilviretama Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Teidenpilviretama (Spartocytisus supranubius) on hernekasvien (Fabaceae) heimoon kuuluva pensas. Sitä kasvaa endeemisenä eli kotoperäisenä Teiden rinteillä Teneriffalla ja La Palmalla Kanariansaarilla.
Kuvaus > Varsi ja lehdet

Teidenpilviretama kasvaa puolipallon muotoiseksi pensaaksi. Sen korkeus voi olla 3 metriä. Sillä on ikivihreät oksat. Se pudottaa lehtensä ennen talvehtimistaan.
Kuvaus > Kukat ja hedelmät

Teidenpilviretaman kukat ovat valkoiset tai punertavan valkoiset. Ne ovat tiheissä kukinnoissa oksien kärjissä. Sen kukat ovat tuoksuvia ja niissä on runsaasti mettä. Hedelmät ovat palkoja.
Se on yksi alueen tärkeimmistä kasveista mehiläisille ja muille pölyttäjille, jotka keräävät siitä mettä ja siitepölyä.
Kasvupaikat ja levinneisyys

Teneriffan lisäksi teidenpilviretamaa kasvaa myös La Palman rinteillä, mutta vähemmän. Se kasvaa 2 000–2 200 metrin korkeudella ja mistä sen tieteellinen nimi on johdettu; lat. supra – yläpuolella, lat. nubes – pilvien.
Teidenpilviretaman uhat

Yksi teidenpilviretaman suurimmista uhista ovat kaniinit, jotka syövät nuoret pensaat ennen kuin niistä kasvaa niin suuria, etteivät kaniinit enää yllä niiden vihreisiin oksiin. Vuoden 1980 jälkeen teidenpilviretaman kanta on vinoutunut, mihin arvellaan saman aikaisen Teiden kalderan kunnossapidon lopettamisen vaikuttaneen.
Teiden kansallispuistoon tuodaan joka vuosi 3 000 tarhamehiläisen (Apis mellifera) pesää. Nämä tarhamehiläiset kilpailevat kotoperäisten pölyttäjien kanssa medestä ja siitepölystä.
Tarhamehiläisiä ei pidetä laadullisesti hyvinä pölyttäjinä ja niiden läsnäolo saattaa heikentää siementen ja taimien elinkelpoisuutta sekä lisää sisäsiittoisuutta. Tarhamehiläiset vierailevat usein kuningatarneidonkielen ja teidenpilviretaman kukissa. Näiden kasvien lisääntymiskyky on heikentynyt sen jälkeen, kun mehiläisiä alettiin käyttää pölyttäjinä.
Aiheesta muualla

Kauppinen, Sakari: Spartocytisus supranubius, teidenpilviretama, retama del Teide Kanarialainen kasvio.  25.4.2014. Viitattu 7.8.2019.
Kauppinen, Sakari: Patikoimassa Teneriffalla: Las Cañadas del Teide Sakarin matkat.  12.5.2014. Viitattu 7.8.2019.
Tiikerin raidat

| Tiikerin raidat Jonne Aaron |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Sea Road Studio 61'31 Studio
 Julkaistu: 10. toukokuuta 2019
 Formaatti: CD, digitaalinen
 Tuottaja(t): Jimmy Westerlund
 Tyylilaji: suomirock
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 5. 
Jonne Aaronin muut julkaisut
| Risteyksessä 2014 | Tiikerin raidat 2019 |   |
Singlet albumilta Tiikerin raidat
 ”Mitä sä ajattelet (anna sun äänesi kuulua)” Julkaistu: 16. lokakuuta 2015  ”Rooma” Julkaistu: 15. kesäkuuta 2016  ”Vihan sokaisema” Julkaistu: 19. kesäkuuta 2017  ”Kun jätät minua” Julkaistu: 9. toukokuuta 2018  ”Tiikerin raidat” Julkaistu: 12. huhtikuuta 2019
Tiikerin raidat on suomalaisen laulajan ja lauluntekijän Jonne Aaronin kolmas sooloalbumi, joka julkaistiin 10. toukokuuta 2019. Levyn on tuottanut Jimmy Westerlund. Albumin alkuperäinen työnimi oli Rooma.
Jonne Aaron on sanonut, että Tiikerin raidat on hänen uransa ”vahvimpia kokonaisuuksia niin tekstillisesti kuin musiikillisestikin”. Hän on kuvaillut levyä monipuoliseksi ja arvellut joidenkin sen kappaleiden herättävän "puolesta ja vastaan -reaktioita”. Albumi on ”soundillisesti lähempänä” Jonne Aaronin Negative-yhtyettä, ja sanoitukset käsittelevät hänen yksityiselämänsä käänteitä, ”ennen kaikkea eroa”.
Levy sai vaisun vastaanoton kriitikoilta. Soundin arviossa todettiin: ”Muutamista hyvistä hetkistä huolimatta on kokonaisuus musiikillisesti varsin keskiverto. Sanoituksetkaan eivät pääse säväyttämään.” Keskisuomalaisessa sanottiin, että levy on ”niin yhteinäinen jööti, että ulkopuolinen rupeaa väkisinkin kyseenalaistamaan Aaronin ja luottotuottaja Jimmy Westerlundin mielikuvituksen”.
Tiikerin raidat nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen albumilistan viidennelle sijalle. Fyysisellä albumilistalla levy nousi sijalle kolme. Listaviikkoja levylle kertyi albumilistalla yhteensä kaksi.
Albumilta on julkaistu viisi singleä vuosina 2015–2019. Niistä neljä nousi Suomen radiokanavien soitetuimpien listalle. Levyn ensimmäinen single ”Mitä sä ajattelet (anna sun äänesi kuulua)” julkaistiin alun perin osana vuoden 2015 Nenäpäivä-kampanjaa.
Kappaleet

Kaikki san. ja säv. Jonne Aaron, ellei muuta mainittu.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Tiikerin raidat |  | 3.46 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Kun jätät minua |  | 4.39 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Vihan sokaisema |  | 4.36 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Rakkauden talo |  | 4.13 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Jos en sua saa |  | 4.09 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Rakastatko mua vielä |  | 3.57 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Rooma | Jonne Aaron, Jimmy Westerlund | 4.40 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Mitä sä ajattelet (anna sun äänesi kuulua) (mukana Jeremy Folderol) | Jonne Aaron, Jimmy Westerlund | 4.06 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Seitsemästä neljään |  | 3.50 |  |  |  |  |  |  |
Tekijät

| --- | --- |
 Muusikot Jonne Aaron  Jimmy Westerlund  Tom Diekmeier  Dani Strömback  Hannes Pirilä  Torsten Borg  Capri  Jeremy Folderol :  Muut Jimmy Westerlund – tuotanto, äänitys  Svante Forsbäck – masterointi  Asko Kallonen – A&R  Ville Juurikkala – valokuvat  Mainostoimisto Bananas / Jonne Aaron – kansien layout design
Arvostelut

Savon Sanomat:
Soundi:
The Church

| The Church |
| --- | --- |
 The Church vuonna 2015
Tiedot
Toiminnassa:  1980–
Tyylilaji:  alternative rock, neo-psychedelia, psykedeelinen rock, post-punk, art rock dream pop
Kotipaikka:   Sydney, Australia
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Steve Kilbey Peter Koppes Tim Powles Ian Haug
Entiset jäsenet:  Nick Ward Marty Willson-Piper Richard Ploog Jay Dee Daugherty
Levy-yhtiö:  EMI, Capitol, Carrere, Warner Bros., Mushroom, Arista, Festival, Cooking Vinyl, Thirsty Ear, Liberation, Unorthodox, Second Motion
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Church on vuonna 1980 Sydneyssä perustettu australialainen rockyhtye. Se yhdistettiin alun perin uuteen aaltoon ja 1980-luvun alkupuoliskon neopsykedeeliseen musiikkiin, mutta sen tyyli alkoi myöhemmin lähestyä progressiivista rockia pitkine ja monimutkaisine instrumentaali- ja kitaraosuuksineen.
The Churchin debyyttialbumilla Of Skins and Heart (1981) oli yhtyeen ensimmäinen radiohitti Australiassa: "The Unguarded Moment". Debyyttiä seurasivat vuonna 1982 albumi The Blurred Crusade ja vuonna 1983 Seance sekä EP:t Persia ja Remote Luxury. Menestys kotimaassa herätti kiinnostuksen maailmalla ja Warner Bros. julkaisi The Churchin Heydayn Yhdysvalloissa vuonna 1986. Tämän jälkeen yhtye siirtyi Arista-merkille, jolla ilmestyi vuonna 1988 heidän toistaiseksi kaupallisesti ja taiteellisesti menestynein albuminsa Starfish. Se sisälsi Yhdysvalloissa Top40-listalle nousseen singlen "Under the Milky Way".
The Church ei kuitenkaan kyennyt pitkäaikaiseen menestykseen ja kävi läpi useita miehistönvaihdoksia 1990-luvulla. 2000-luvulla kokoonpanoksi on vakiintunut kolme alkuperäisjäsentä ja rumpali Tim Powles.
Kokoonpano

The Churchin kokoonpano on vaihtunut useasti vuosien aikana. Steve Kilbey, Marty Willson-Piper ja Peter Koppes ovat olleet mukana lähes aina lukuun ottamatta Koppesin lyhyttä poissaoloa 1990-luvun puolivälissä.
Kokoonpano > Jäsenet

Steve Kilbey – laulu, bassokitara
Tim Powles – rummut, taustalaulu (1994-)
Ian Haug – kitara, taustalaulu (2013–)
Jeffrey Cain - kitara, bassokitara, koskettimet, taustalaulu (2020-)
Ashley Naylor - kitara (2020-)
Kokoonpano > Entiset jäsenet

Nick Ward – rummut (1980–1981)
Richard Ploog – rummut (1981–1990)
Jay Dee Daugherty – rummut (1990–1993)
Marty Willson-Piper – kitara, laulu (1980–2013)
Peter Koppes - kitara, koskettimet, laulu (1980-1992, 1997-2019)
Diskografia > Albumit

Of Skins and Heart (1981)
The Church (Yhdysvallat, 1982)
The Blurred Crusade (1982)
Singsongs (EP, 1982)
Seance (1983)
Remote Luxury (EP, 1983)
Persia (EP, 1984)
Remote Luxury (Yhdysvalloissa julkaistu albumi, joka sisälsi Remote Luxury ja Persia EP:t, 1984)
Heyday (1986)
Starfish (1988)
Gold Afternoon Fix (1990)
Priest=Aura (1992)
Sometime Anywhere (1994)
Magician Among the Spirits (1996)
Pharmakoi/Distance-Crunching Honchos With Echo Units (1997), julkaistu yhtyenimellä The Refo:mation
Hologram of Baal (1998)
Magician Among the Spirits Plus Some (uudelleenjulkaistu Magician Among the Spirits + neljä lisäraitaa, 1999)
A Box of Birds (1999)
After Everything Now This (2002)
Parallel Universe (2002)
Forget Yourself (2003)
Jammed (2004)
Beside Yourself (2004)
El Momento Descuidado (2004)
Back With Two Beasts (2005)
Uninvited, Like the Clouds (2006)
El Momento Siguiente (2007)
Untitled #23 (2009)
A Psychedelic Symphony: Live at Sydney Opera House (2014)
Further/deeper (2014)
"man woman life death infinity" (2017)
In the Wake of the Zeitgeist (2020)
Diskografia > Kokoelmalevyt

Conception (1982/1988)
Hindsight (1987)
A Quick Smoke at Spot's (1991)
Almost Yesterday (1994)
Under the Milky Way: The Best of the Church (Yhdysvallat, 1999)
The Best of the Church (Australia, 1999)
Singsongs//Remote Luxury//Persia (2001)
Deep In The Shallows: The Classic Singles Collection (2007)
The Best of the Radio Songs (2010)
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
The Church Myspacessa (englanniksi)
Torgny Mogren

Torgny Mogren vuonna 1992.
Torgny Mogren (s. 26. heinäkuuta 1963 Hällefors) on ruotsalainen entinen hiihtäjä.
Mogren voitti maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 1986–1987 ja sijoittui kaikkiaan viisi kertaa maailmancupin loppupisteissä kolmen parhaan joukkoon. Hän voitti 50 kilometrin maailmanmestaruuden sekä 1991 Val di Fiemmessä että 1993 Falunissa.
Seuratasolla Mogren edusti Åsarna IK:ta. Hän harrastaa moottoriurheilua ja golfia (tasoitus 16).
Saavutuksia > Arvokisat

1985 MM, Seefeld:
50 km: 6. sija
30 km: 11. sija
15 km: 20. sija
1987 MM, Oberstdorf:
50 km: pronssia
Talviolympialaiset 1988, Calgary:
30 km: 11. sija
4*10 km viesti: kulta (Jan Ottosson, Thomas Wassberg, Gunde Svan, Mogren)
1989 MM, Lahti:
50 km (v): hopeaa
15 km (v): hopeaa
30 km (p)): 9. sija
1991 MM, Val di Fiemme:
50 km (v): kultaa
10 km (p): pronssia
15 km (v): 8. sija
Talviolympialaiset 1992, Albertville:
10 km (p): 9. sija
25 km takaa-ajo: 5. sija
1993 MM, Falun:
50 km (v): kultaa
25 km takaa-ajo: 6. sija
10 km (p): 8. sija
30 km (p): 14. sija
Talviolympialaiset 1994, Lillehammer:
30 km (v): 24. sija
10 km (p): 27. sija
1995 MM, Thunder Bay:
50 km (v): 7. sija
takaa-ajo: 22. sija
10 km (p): 38. sija
1997 MM, Trondheim:
50 km (p): 8. sija
30 km (v): 12. sija
Talviolympialaiset 1998, Nagano:
50 km (v): 34. sija
Saavutuksia > Sijoitukset maailmancupin kokonaiskilpailussa

| Kausi | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 1984 | 45 | 18. |
| 1985 | 85 | 6. |
| 1986 | 101 | 2. |
|  1987 |  115 |  1. |
| 1988 | 100 | 2. |
| 1987 | 98 | 2. |
| 1989 | 140 | 3. |
| 1990 | 78 | 6. |
| 1991 | 129 | 2. |
| 1992 | 73 | 5. |
| 1993 | 488 | 4. |
| 1994 | 316 | 8. |
| 1995 | 330 | 9. |
| 1996 | 312 | 9. |
| 1997 | 180 | 19. |
| 1998 | 176 | 16. |
Saavutuksia > Maailmancupin henkilökohtaisten matkojen osakilpailuvoitot

15. tammikuuta 1986 Bohinj, 5 km
2. maaliskuuta 1986 Lahti, 15 km
14. maaliskuuta 1987 Kavgolovo, 15 km
12. joulukuuta 1987 La Clusaz, 15 km
15. joulukuuta 1987 Castelrotto, 30 km
15. tammikuuta 1988 Strbske Pleso, 15 km
10. joulukuuta 1988 Ramsau, 15 km
9. joulukuuta 1990 Tauplitzalm, 10 km
17. helmikuuta 1991 Val di Fiemme, 50 km
7. maaliskuuta 1992 Funaesdalen, 30 km
28. helmikuuta 1993 Falun, 50 km
6. maaliskuuta 1993 Lahti, 30 km
20. joulukuuta 1994 Sappada, 10 km
The New Adventures of Zorro

| The New Adventures of Zorro |
| --- | --- |

Tyyli:  piirrossarja
Kestoaika:  22 min
Pääosissa:  Henry Darrow Julio Medina Eric Mason Don Diamond
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   CBS
Esitetty:  12. syyskuuta 1981 – 5. joulukuuta 1981
Jaksoja:  13
Tuotanto
Tuottaja(t):  Lou Scheimer Norm Prescott
Käsikirjoittaja(t):  Robby London Arthur Browne Jr.
Tuotantoyhtiö(t):  Filmation Tokyo Movie Shinsha
Aiheesta muualla
IMDb 
The New Adventures of Zorro on yhdysvaltalainen piirrossarja, joka perustuu Johnston McCulleyn vuonna 1919 luomaan hahmoon Zorroon. Sarjaa esitettiin The Tarzan/Lone Ranger/Zorro Adventure Hour -ohjelman yhteydessä vuosina 1981–1982. Se oli myös ainut Filmationin tuottama sarja, jonka animoinnista vastasi toinen yhtiö Tokyo Movie Shinsha. Lisäksi sarja oli ensimmäinen Zorroon perustuva animaatio.
Tarina

Don Diego de la Vega on nuorimies korkealuokkaisesta yhteisöstä, joka asuu Los Angelesissa. Kenenkään tietämättä hän taistelee Zorrona kaupungin tyranniaa vastaan. Hänen apunaan on musta hevonen nimeltä Tempest ja nuori miekkailija Miguel. Zorron päävihollinen on kapteeni Ramón, joka yrittää päästä Zorrosta eroon saadakseen kaupungin haltuunsa.
Äänirooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Henry Darrow  | … |  Zorro / Don Diego   |
|  Julio Medina  | … |  Miguel   |
|  Eric Mason  | … |  kapteeni Ramón   |
|  Don Diamond  | … |  kersantti Gonzales   |
|  Christine Avila  | … |  Maria   |
|  Socorro Valdez  | … |  kersantti Garcia   |
|  Carl Rivas  | … |  Don Alejandro de la Vega   |
|  Ismael Carlo  | … |  Gaspar   |
Jaksoluettelo

Three Is a Crowd
Flash Flood
The Blockade
The Frame
Turnabout
The Tyrant
Terremoto
The Trap
Fort Ramon
The Take Over
Double Trouble
The Conspiracy
The Mysterious Traveler
Aiheesta muualla

The New Adventures of Zorro TV.comissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Zorro taistelemassa Kapteeni Ramónia vastaan jaksossa "Three Is a Crowd".
Cédric Paquette

| Cédric Paquette |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. elokuuta 1993 (ikä 31) Gaspé, Quebec, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  90 kg
Seura
Seura:  Dinamo Moskova
Sarja:  KHL
Pelinumero:  13
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  Blainville-Boisbriand Armada (QMJHL) Syracuse Crunch (AHL) Tampa Bay Lightning (NHL) Ottawa Senators (NHL) Carolina Hurricanes (NHL) Montreal Canadiens (NHL) Laval Rocket (AHL) Dinamo Minsk (KHL)
NHL-varaus:  101. varaus, 2012 Tampa Bay Lightning
Cédric Paquette (s. 13. elokuuta 1993) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL-joukkue Dinamo Moskovassa. Hän on Tampa Bay Lightningin neljännen kierroksen varaus vuodelta 2012.
Ura

Paquette pelasi QMJHL:ssä Montreal Juniorsissa ja Blainville-Boisbriand Armadassa, joissa hän teki yhteensä 58 maalia ja 73 syöttöpistettä eli yhteensä 131 tehopistettä. Hän sai 130 pelissä 193 rangaistusminuuttia.
3. toukokuuta 2013 Tampa Bay Lightning kiinnitti Paquetten kolmivuotisella tulokassopimuksella ja siirtyi kaudeksi 2013–2014 Lightningin farmijoukkue Syracuse Crunchiin. 11. huhtikuuta 2014 Syracusessa 70 ottelua tehoilla 20+22 ja 153 jäähyminuutilla pelannut Paquette nostettiin Tampa Bayn NHL-kokoonpanoon.
4. marraskuuta 2014 Tampa Bay kutsui Paquetten Syracusesta. 6. marraskuuta Paquette onnistui ensimmäisen kerran maalinteossa iskiessään kaksi kertaa Tampa Bayn hävittyä Calgary Flamesille 5–2.
Joulukuussa 2020 Lightning kauppasi Paquetten Ottawa Senatorsiin yhdessä Braydon Coburnin ja vuoden 2022 toisen kierroksen varausvuoron kanssa vaihdossa Anders Nilssoniin ja Marian Gaborikiin.
Helmikuussa 2021 Senators kauppasi Paquetten yhdessä Alex Galchenyukin kanssa Carolina Hurricanesiin vaihdossa Ryan Dzingeliin.
Heinäkuussa 2021 Paquette teki vapaana agenttina Montreal Canadiensin kanssa yksivuotisen ja 950 000 dollarin arvoisen sopimuksen.
Käännös suomeksi
Daimler DS420

| Daimler DS420 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Valmistaja:  Daimler Company
Konserni:  British Leyland (1968-1984) Jaguar Cars (1984-1992)
Valmistusvuodet:  1968-1992
Korimalli:  4-ovinen sedan
Luokka:  F-segmentti
Edeltäjä:  Daimler DR450
Tekniset tiedot
Mitat
Pituus:  574 cm
Leveys:  197 cm
Korkeus:  161 cm
Daimler DS420 on Daimler Motor Companyn vuosina 1968–1992 Jaguar 420 -mallin alustalle valmistama edustuslimousine. Daimler limousinea käyttivät muun muassa Ison-Britannian kuninkaalliset ja suurlähettiläät.
Perusversion lisäksi autosta on valmistettu korin takaosasta rättikattoista Landaulette-mallia ja ruumisautoja.
Auto on 5,74 metriä pitkä, 197cm leveä ja painaa 2 131 kg. Moottorina on Jaguarin 4.2-litrainen, kuusisylinterinen XK6-rivimoottori.
Daimler DS420 limousinea valmistettiin yhteensä 4 141 kappaletta, lisäksi valmistettiin 903 ruumisautoa. Walesin prinsessa Dianan hautajaiskulkueessa käytettiin DS420-mallin ruumisautoa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
The Daimler DS420 Limousine
DS420 Limousine Model Description
DS420 takaa
Tiina Hoikkala

Tiina Hoikkala (s. 29. kesäkuuta 1993 Turku) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on edustanut Naisten Salibandyliigassa eli nykyisessä F-liigassa kaarinalaista West Coast Sheriffsiä kaudella 2013–2014 ja Turun Palloseuraa kaudesta 2017–2018 alkaen. Hän on pelannut liigassa kauden 2021–2022 loppuun mennessä 110 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 19 maalia ja antanut 18 maaliin johtanutta syöttöä, sekä 25 pudotuspeliä, joissa hän on tehnyt yhden maalin ja saanut yhden syöttöpisteen. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 2022. Hoikkalan kasvattajaseura on SB Naantali.
Common

| Lonnie Rashid Lynn, Jr>  |
| --- | --- |
 Common New Yorkissa syyskuussa 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. maaliskuuta 1972 (ikä 52)
Ammatti:  rap-artisti, näyttelijä, kirjailija
Muusikko
Taiteilijanimi:  Common Common Sense (aikaisemmin)
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1991–
Tyylilajit:  rap
Yhtyeet:  Soulquarians
Levy-yhtiöt:  Think Common Warner Bros. Records (nykyiset) Relativity Records MCA Records Universal Music Group Geffen Records GOOD Music (entiset)
Aiheesta muualla
thinkcommon.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Lonnie Rashid Lynn, Jr. (s. 13. maaliskuuta 1972), taiteilijanimeltään Common (aikaisemmin Common Sense), on yhdysvaltalainen rap-artisti. Chicagosta kotoisin oleva Common on tehnyt levyjä vuodesta 1992 lähtien. Hänen sanoituksensa keskittyvät enimmäkseen rakkauteen ja henkisiin aiheisiin. Hänelle on myönnetty uransa aikana muun muassa kolme Grammy-palkintoa.
Common tuli tunnetuksi vuoden 2000 albumillaan Like Water For Chocolate, joka oli suuri kriitikoiden suosikki ja nosti häntä lähemmäs musiikin valtavirtaa. Vuoden 2002 Eletric Circus ei ollut odotettu menestys ja se myi huomattavasti vähemmän kuin aikaisempi albumi.
Common siirtyi hyvän ystävänsä Kanye Westin levy-yhtiöön GOOD Music, jolla hän julkaisi albumin Be, joka on hänen myydyin albuminsa Yhdysvalloissa. Kyseiseltä albumilta nousivat hiteiksi singlet Go! ja Testify ja Commonista tuli suosittu artisti kotimaassaan. Vuonna 2006 julkaistiin ainoastaan singlejulkaisuna kappale A Dream, joka lainaa Martin Luther Kingin kuuluisaa puhetta I Have a Dream. Kappaleessa oli mukana The Black Eyed Peasista tuttu will.i.am. Siitä tehtiin myös musiikkivideo.
Vuonna 2007 julkaistiin myös menestyksekäs albumi Finding Forever. Albumi oli hänen ensimmäinen, joka nousi Yhdysvaltojen albumilistan ykköseksi. Albumilta hiteiksi nousivat Drivin' Me Wild (mukana Lily Allen) ja The Game kotimaassaan, mutta esimerkiksi Euroopassa kyseinen albumi ei saanut samanlaista vastakaikua kun Yhdysvalloissa. Saman vuoden lopulla julkaistiin kokoelma ThisIsMe Then: The Best of Common, joka sisälsi materiaalia kolmelta ensimmäiseltä albumilta.
Syyskuussa 2008 julkaistiin albumi Universal Mind Control (aikaisemmin Invincible Summer), joka sisältää Commonin mukaan enemmän iloisia ja hyvin kesäisiä teemoja vanhan pohtivamman lyriikan sijaan.
Vuonna 2011 Common toimi ääninäyttelijänä Happy Feet 2 -elokuvassa antaen äänensä Seymour-hahmolle. Hän on tehnyt äänirooleja myös muun muassa Wanted: Weapons Of Fate -videopeliin sekä Game Over -nimiseen televisiosarjaan.
Diskografia > Albumit

Can I Borrow a Dollar? (1992)
Resurrection (1994)
One Day It'll All Make Sense (1997)
Like Water For Chocolate (2000)
Electric Circus (2002)
Be (2005)
Finding Forever (2007)
Universal Mind Control (2008)
The Dreamer/The Believer (2011)
Nobody's Smiling (2014)
Black America Again (2016)
Let Love (2019)
Diskografia > Singlet

"Take It EZ" (1992)
"Breaker 1/9" (1992)
"Soul by the Pound" (1993)
"I Used to Love H.E.R." (1994)
"Resurrection" (1995)
"Reminding Me (Of Sef)" (mukana Chantay Savage, 1997)
"The Light" (2000)
"The 6th Sense" (2000)
"Geto Heaven Remix T.S.O.I." (The Sound of Illadelph) (mukana Macy Gray, 2000)
"Come Close" (mukana Mary J. Blige, 2002)
"The Corner" (mukana The Last Poets, 2005)
"Go!" (mukana John Mayer & Kanye West, 2005)
"Testify" (2005)
"A Dream" (2006)
"The Game" (2007)
"Drivin' Me Wild" (mukana Lily Allen, 2007)
"Blue Sky" (2011)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Common Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut
Common Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Common Ilosaarirockissa vuonna 2008.
Tiina Hakanen

Tiina Marjaana Hakanen (s. 1. huhtikuuta 1985 Tampere) on suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji on pituushyppy. Aikaisemmin hänen päälajinsa oli korkeushyppy. Hakanen edustaa Tampereen Pyrintöä ja häntä ovat valmentaneet Leena Aura ja vuodesta 2008 Tiia Hautala sekä vuosina 2012–2013 Matti Mettala.
Hakanen kilpaili aikuisten maaottelussa ensimmäisen kerran 2004. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maaottelun korkeuskilpailussa neljänneksi Göteborgissa 2005 ja Helsingissä 2008. Kalevan kisoissa hän on saanut korkeushypyssä hopeaa 2009 ja pronssia 2008 sekä 2005. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa 4 × 100 metrin viestissä 2009. Sisäratojen SM-kilpailuissa 2010 hän oli korkeushypyssä kolmas.
Korkeushypyssä Hakasen ennätys ulkoradoilla on Porissa 15. heinäkuuta 2005 hypätty 181 cm ja hallissa Tampereella 12. helmikuuta 2005 hypätty 178 cm. Pituutta hän on hypännyt ulkoradoilla 589 cm Jämsässä 28. kesäkuuta 2014 ja hallissa 590 cm Tampereella 9. helmikuuta 2014.
Hakasen isä on urheilujohtajana ansioitunut Pyrinnön pitkäaikainen toiminnanjohtaja Jarmo Hakanen ja isosisko myös urheilujohtotehtävissä toiminut Elisa Hakanen.