stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kasper Pikkarainen

| Kasper Pikkarainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. elokuuta 2006 (ikä 18) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  190 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  Red Deer Rebels
Sarja:  WHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2023–
Aik. seurat:  TPS (SML)
NHL-varaus:  85. varaus, 2024 New Jersey Devils
Kasper Pikkarainen (s. 7. elokuuta 2006 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa WHL-joukkue Red Deer Rebelsiä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Pikkarainen laukoo oikealta.
Ura > Seuraura

Pikkarainen syntyi Helsingissä, kun hänen isänsä Ilkka pelasi tuolloin Helsingin IFK:ssa. Pikkarainen pelasi isänsä uran edetessä muuan Pelicansin junioreissa, mutta hänen varsinainen kasvattajaseuransa on kuitenkin Turun Palloseura. Pikkarainen voitti kaudella 2021–2022 seuran U16-joukkueen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 27+29=56, joilla hän jakoi koko U16 SM-sarjan maalipörssin kahdeksannen sijan neljän muun pelaajan kanssa ja pistepörssin yhdeksännen sijan HIFK:n Aleksi Tuovisen kanssa. Pikkarainen valittiin kauden päätteeksi sarjan toiseen tähdistökentälliseen. Kauden 2022–2023 hän pelasi suurimmaksi osaksi TPS:n U18-joukkueessa, jonka paras syöttäjä Pikkarainen oli 15 syöttöpisteellään. Hän pelasi kauden aikana TPS:n U20-joukkueessa yhden runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua. Pikkarainen voitti kauden päätteeksi U20 SM-pronssia.
Kaudella 2023–2024 Pikkarainen jakoi 12 osumallaan TPS:n U20-joukkueen sisäisen maalipörssin kolmannen sijan Robin Keihään kanssa. Neljännessä välieräottelussa 3. huhtikuuta 2024 Tapparaa vastaan hän teki ylivoimalla joukkueen 4–2-voittoon päättyneen ottelun voittomaalin, joka ratkaisi TPS:lle finaalipaikan. Pikkarainen voitti kauden päätteeksi U20 SM-hopeaa. Hän debytoi kauden aikana myös TPS:n SM-liigajoukkueessa, jossa Pikkarainen pelasi viisi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän teki liigadebyyttinsä vain 17-vuotiaana 15. joulukuuta 2023 vieraissa KalPaa vastaan, kun TPS:llä oli hyökkääjiä sivussa loukkaantumisten ja Emil Hemmingin maajoukkuekutsun myötä. Pikkarainen merkittiin joukkueen kolmosketjun oikeaan laitaan Viljami Marjalan ja Vili Munkin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 5.31 minuuttia.
New Jersey Devils varasi Pikkaraisen kolmannella kierroksella 85. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2024. Myös hänen isänsä Ilkka Pikkarainen varattiin seuraan vuonna 2002. Samana kesänä myös WHL-joukkue Red Deer Rebels varasi Kasper Pikkaraisen 44. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa. Heinäkuussa TPS tiedotti Pikkaraisen pelaavan kauden 2024–2025 Red Deer Rebelsin WHL-joukkueessa. Samalla Pikkaraisen sopimusta TPS:än kanssa jatkettiin kevääseen 2027 saakka.
Ura > Maajoukkueura

Pikkarainen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2024. Hän myös edusti Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2022 ja Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2023, joista molemmat turnaukset päättyivät pronssiin. Yhteensä hän on pelannut viisi nuorten ja 23 poikien maaottelua.
Pelityyli

Pikkarainen on kuvaillut itseään voimahyökkääjäksi, joka tykkää karvata kiekkoa ja taklata. Pikkaraisen mukaan häneltä sujuu myös pelinteko ja syöttäminen ja hän on kuvaillut myös pelinlukunsa olevan hyvää. Pikkarainen on maininnut vahvuudekseen myös ison kokonsa.
Muuta

Pikkaraisen pikkuveli Henrik pelaa TPS:n U15 White-joukkueessa. Veljesten isä Ilkka Pikkarainen pelasi omalla urallaan hyökkääjänä pudotuspelit mukaan lukien yhteensä 622 SM-liigaottelua. Hän pelasi urallaan myös 31 NHL-ottelua New Jersey Devilsissa kaudella 2009–2010. Ilkka loi pääsarjauraa myös Venäjällä ja Ruotsissa. Hän toimi kaudella 2021–2022 TPS:n U18-joukkueen apuvalmentajana, kun myös Kasper esiintyi joukkueessa.
Joulupukin muistelmat

| Joulupukin muistelmat Eri esittäjiä |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1998
 Julkaistu: marraskuu 1998
 Tyylilaji: joulumusiikki
 Kesto: 44.30
 Levy-yhtiö: Tosiviihde
Joulupukin muistelmat on joululauluja sisältävä studioalbumi, jonka solisteina ovat Isto Hiltunen, Janne Hurme, Janne Joki sekä Satu Pitkäaho. Se julkaistiin marraskuussa 1998.
Kappaleet

Kulkurin päivä – 2.43
Joulupukki rock – 3.37
Korvatunturi – 4.08
Romanssi – 3.23
Lahjapajatalkoot – 4.09
Tango Korvatunturilla – 3.01
Ihmelahjakone – 2.54
Hässäkkää ja mikstuuraa – 3.42
Kohtalokas lumimyrsky – 2.47
Pelastava mikstuura – 3.58
Ensimmäinen joulu – 5.10
Paras joululahja – 4.51
Jorge Liderman

Jorge Liderman (1957 Buenos Aires – 3. helmikuuta 2008 El Cerrito, Kalifornia) oli argentiinalainen säveltäjä. Hän oli eurooppalaisten maahanmuuttajien lastenlapsi. Hän opiskeli Jerusalemissa ja lähti sitten Yhdysvaltoihin, jossa hän sai tohtorin arvon Chicagon yliopistossa. Hän työskenteli Kalifornian yliopistossa, Berkeleyssä vuodesta 1989. Lidermanin teosten joukossa ovat Barcelonazo orkesterille, kamariooppera Antigona Furiosa (1991) ja Song of Songs (2002). Hänen tuotannossaan oli argentiinalaisten vaikutteiden lisäksi kuultavissa juutalaisten juurien vaikutus. Hän sai vaikutteita myös Igor Stravinskilta, Béla Bartókilta, György Ligetiltä ja Steve Reichiltä. Liderman teki 50-vuotiaana itsemurhan heittäytymällä junan eteen.
Lidermanin teoksia tilasivat ja esittivät muiden muassa London Sinfonietta, American Composers Orchestra, Los Angelesin filharmonikot, Nieuw Ensemble, Arditti-kvartetti, Cuarteto Latinoamericano, Oliver Knussen, Esa-Pekka Salonen, David Tanenbaum ja Gloria Cheng.
KNM Frithjof (1895)

| KNM Frithjof |
| --- | --- |
 KNM Frithjof 1900

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Laivastontelakka, Horten
Laskettu vesille:  15. marraskuuta 1895
Palveluskäyttöön:  1895
Poistui palveluskäytöstä:  1928
Tekniset tiedot
Uppouma:  1280 t
Pituus:  68,17 m
Leveys:  9,98 m
Syväys:  4 m
Koneteho:  2 800 hv
Nopeus:  15 solmua
Miehistöä:  154
Aseistus
Aseistus:  2 × 12 cm tykkiä 4 × QF Hotchkiss 57 mm -tykkiä 4 × 1 naulan revolveritykkiä 1 × 18" (460 mm) torpedoputkea
KNM Frithjof oli Norjan laivaston toinen panssarikansiristeilijä ja se laskettiin vesille laivastotelakalla Hortenissa 1895.
Alus muutettiin 1908 koululaivaksi, mistä tehtävästä se poistettiin laivaston palveluksesta 1928.
Kokonjärvi (Urjala)

| Kokonjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa, Kanta-Häme
Kunnat:  Urjala, Forssa
Koordinaatit:  61°00′30″N, 23°43′08″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tarpianjoen valuma-alue (35.28)
Laskujoki:  Kokonjoki 
Järvinumero:  35.288.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  107,5  m tai 108  m 
Rantaviiva:  18,6132 km 
Pinta-ala:  4,74391 km2 
Tilavuus:  0,00542665 km³
Keskisyvyys:  1,14 m
Suurin syvyys:  2,06 m
 fiKokonjärvi 
Kokonjärvi  on osaksi Pirkanmaalla Urjalan Välkkilän ja Kokon kylissä ja osaksi Kanta-Hämeessä Forssan Koijärvellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 474 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 107,5 metriä meren pinnan yläpuolella. Järvellä on kuusi saarta, joista suurimmat ovat 130 metriä pitkä, mutta kapea, Kattissaari, hieman lyhyempi Kivikari ja Mustaniemen vieressä oleva 130 metriä pitkä suosaari. Järveen laskee 117 ojaa, joista huomattavimpia ovat Kivenkorvensuon ja Karjalammin yhteinen laskuoja Koivulanlahteen, Lahmajärveltä tuleva Välkkilänoja ja palosuon kuivatusvesiä tuova johto-oja. Järven laskujoki Kokonjoki lähtee järven luoteispäästä Ikaalasta ja laskee Rutajärveen. Järvi on 4,5 kilometriä pitkä, 1,6 kilometriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 18,6 kilometriä.
Vesistösuhteet

Kokonjärvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueella Tarpianjoen valuma-alueeseen ja tämän sisällä edelleen Kolkanjoen–Kokonjoen valuma-alueeseen. Urjalan Rutajärveen laskevan Kolkanjoen–Kokonjoen vesireitillä Kokonjärven alapuoliselle osuudelle jäävät kuivatettu Vanhajärvi ja Uutisjärvi. Kokonjärven yläpuoliselle osuudelle jäävät Lahmajärvi Urjalassa ja Hirsjärvi Urjalan ja Tammelan rajalla.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Kokkois järvi”. Silloin sijaitsi järven pohjoisrannalla laaja peltoaukea, jossa olivat ”Kokkoisbyn” 15 taloa. Koivulanlahden rannassa sijaitsi ”Hakonlaks byn” neljä taloa ja etelärannalla Koiviston kohdalla yksi talo tai torppa. Luoteispäässä sijaitsi vielä nimeltä mainittuna ”Ikkolan” talo.
Kokonjärveä vaivasivat keväisin tulvat, jotka kastelivat harvoja peltomaita järven ympäriltä. Kokonjärven vedenpinnan laskua ehdotti alkujaan Oskari Heikkilä kuuluttamalla järvenlaskusta ensimmäisen kerran Urjalan kirkossa 3.1.1891. Asia saatiin vireille 18.10. 1894, kun Berndt Lille kutsui järvenlaskun osakkaat koolle osuusjakoa varten. Kokous käynnisti silloin hankkeen ja järvi mitattiin ja "vaaittiin" tarpeellisen tiedon hankkimiseksi. Järvi aiottiin laske perkaamalla Ikaalan Myllykoski ja työn arvoksi laskettiin noin 30 000 hopeamarkkaa. Kun huomoitiin vielä alajuoksun mahdollinen tulviminen ja sen ehkäisynä tehtävät Välkkilänjoen ja Haarajoen perkaukset, kohosi työn hinta 56 000 hopeamarkkaan. Toimenpiteet laskisivat järvenpintaa metrillä, jolloin alavan maan järvenrantaa paljastuisi 516 hehtaaria ja 16 hehtaaria jäisi vesijättömaaksi. Järvenlaskun hyödyn saivat 28 maatilaa, joille järvenpohjaa jaettiin erisuuruisia alueita.
Vuoden 1960 peruskartassa löytyy neljä rantamökkiä ja lisää mökkejä on rakennettu tiiviimmin vuoden 1980 kartassa Särkilahteen, Ruisnenään, Myllymäkeen ja Iso-Nikkilän vaiheille.
Julius Wellhausen

Julius Wellhausen (1844–1928)
Julius Wellhausen (17. maaliskuuta 1844 Hameln – 7. tammikuuta 1928 Göttingen) oli saksalainen orientalisti ja raamatuntutkija. Hän toimi teologian professorina Greifswaldin yliopistossa, itämaisten kielten professorina Hallen yliopistossa sekä heprean kielen professorina Marburgin ja Göttingen yliopistoissa. Wellhausen on kirjoittanut teoksia, jotka käsittelevät mm. Israelin historiaa, Uutta testamenttia ja Arabian niemimaata.
Wellhausen tutki Raamatun tekstien alkuperää. Hänet tunnetaankin yhtenä nelilähdeteorian kehittäjistä. Wellhausenin mukaan juutalaisten toora eli kristittyjen Raamatun viisi Mooseksen kirjaa koostuu neljästä alun perin erillisestä lähteestä, joista käytetään nimityksiä Jahvisti (J), Elohisti (E), Deuteronomium (D) ja Pappiskirja (P). Wellhausen ei ollut ensimmäinen, joka käytti jakoa neljään itsenäiseen lähteeseen, mutta hän osoitti, että niiden oikea kirjoitusjärjestys oli ”JEDP” Wellhausenin kronologian mukaisesta nelilähdeteoriasta tuli tämän jälkeen Mooseksen kirjojen alkuperästä noin sadaksi vuodeksi yleisesti hyväksytty tieteellinen teoria. Vasta 1970-luvun lopulla tieteellinen konsensus alkoi murtua, ja rinnalle kehitettiin muitakin teorioita.
Merkittäviä teoksia

Geschichte Israels in zwei Bänden (1878)
Prolegomena zur Geschichte Israels (1883)
Die Komposition des Hexateuchs und der historischen Bücher des Alten Testaments (1885)
Israelitische und jüdische Geschichte (1894)
Skizzen und Vorarbeiten (1884—99)
Karaiitit

Karaiittijuutalaisuus on juutalaisuuden suuntaus. Erityistä sille on Tanakhin käyttö ainoana pyhänä kirjana sekä niin sanotun suullisen Tooran (Mišnan ja Talmudin) hylkääminen uskonnollisina lakikirjoina. Sana karaiitti juontuu heprean sanasta קְרָאִים (keraim, suom. ”lukijat”). Liikkeen kannattajat valitsivat nimen erottuakseen niin sanotusta rabbiinijuutalaisuudesta, joka taas korostaa suullisen lain (Tora be’al pe) merkitystä uskonnollisen elämän ja Tooran tulkinnan kannalta.
Karaiittijuutalaiset pitävät Tanakhia ainoana pyhänä kirjana. Kirjoitusten tulkinnassa karaiitit pyrkivät pitäytymään tekstin yksinkertaisessa perusmerkityksessä, hepreaksi pšut. Sitä vastoin rabbiinijuutalaisuuden tulkintatavat ovat pšut, remez (”vihjaus”), draš (”syvä tulkinta”, joka pohjautuu sanojen merkityksen vaihtamiseen ja niiden lukemiseen uudessa merkityksessä), sekä sod (”salaisuus”, tekstin mystillinen merkitys Kabbalan mukaan).
Nykyään karaiittijuutalaisuudella on noin 50 000 kannattajaa, joista pääosa asuu Israelissa.  Yhdysvalloissa liike on uudelleen kasvussa.
Karaiittisynagoga Yhdysvalloissa.
Karaiittien usko > Karaiitit ja suullinen laki (Talmud)

Karaiittijuutalaiset eivät hyväksy suullisia rabbiinilakikokoelmia halakhana eli uskonnollisena lakina, koska heidän näkemyksensä mukaan:
Toora ei mainitse niin sanottua suullista lakia (Tora be'al pe)
Toora kirjoitettiin kokonaisuudessaan Mooseksen ja Joosuan elinaikana eikä sen lisäksi ole muuta Tooraa
Suullinen laki sekä ”lisää” että ”ottaa pois” kirjoitetun Tooran perusmerkityksestä (vertaa 5. Moos. 4:2)
Suullinen laki on useissa kohdin ristiriidassa Tanakhin kanssa
Mišna ja Talmud koostuvat toinen toistensa kanssa eri mieltä olevien rabbien kirjoituksista. Rabbit selittävät erimielisyyksiä sillä, että ”molemmat mielipiteet ovat elävän Jumalan sanoja”. Karaiittien mukaan on järjetöntä ajatella Jumalan kiistävän omat sanansa.
Tanakhin mukaan Toora oli kadoksissa ja unohduksissa yli 50 vuotta, kunnes Temppelin papit löysivät sen uudelleen (2. Kun. 22:8, 2. Aikak. 34:15). Karaiittien mukaan niin sanottu suullinen laki ei olisi voinut säilyä kirjoitetun lain ollessa unohdettuna.
Teoriassa ajatus Tooran tulkinnan perusrakenteesta sekä uskonnollisen lain kehityksestä ei olisi karaiiteille mahdoton. Erimielisyys syntyy nostettaessa Talmudin ja rabbien kirjoitukset Tooran sanojen yläpuolelle. Karaiittien näkemyksen mukaan rabbiinijuutalaisuus vaalii monia tapoja sekä perinteitä, jotka ovat ristiriidassa Tooran kanssa. Tämä näkyy erityisesti siinä, että karaiiteilla on omia aikaisemmilta sukupolvilta ja hengellisiltä auktoriteeteilta periytyviä traditioita, sevel ha’jeruša. He kuitenkin katsovat, että traditioiden tulee olla Raamatun mukaisia; kirjoituksille vieras perinne hylätään.
Ne karaiitit, joilta puuttuvat erityiset traditiot, luottavat voimakkaammin Tanakhiin ja siitä löytyviin tapoihin sekä soveltavat raamatullisia käytäntöjä omien kulttuurilähtökohtiensa mukaan. Tämä traditioiden puute selittyy myös karaiittijuutalaisuuden viimeaikaisella uudelleen henkiin heräämisellä. 1990-luvun alussa Nehemia Gordon ja Meir Rekhavi aloittivat World Karaite Movement -liikkeen elvyttääkseen karaiittiperinnettä.  Toinen tekijä saattaa olla se, että karaiittiyhdyskunnat ovat tavallisesti pieniä, eristyksissä ja niiden jäsenet omaksuvat useimmiten ympäröivän kulttuurin tapoja. Tästä hyvänä esimerkkinä on Israelin perinteisten karaiittien alkava kulttuurillinen sulautuminen yhteiskunnan valtavirtaan.
Karaiittien usko > Kalenteri

Karaiitit perustavat kuukausien määrittelemisen kuun havainnointiin. Uuden vuoden alku perustuu Tooran mukaan ohran (aviv) kasvun havainnointiin Israelissa. Aviv on Tanakhin mukaan sekä vuoden ensimmäisen kuukauden nimi että ohran kasvukauden toiseksi viimeinen vaihe. Nopeita maailmanlaajuisia viestintävälineitä edeltävinä aikoina diasporassa asuvat karaiitit käyttivät monia eri menetelmiä kalenterin määrittelemiseen Jerusalemista saatavien uutisten ohella.
Karaiitit eivät siis noudata rabbien määrittelemää 19 vuoden metonisiin jaksoihin perustuvaa ajanlaskua, minkä vuoksi heidän raamatulliset juhla-aikansa osuvat usein eri aikoihin kuin Talmudiin traditioon perustuvan juutalaisuuden ajat.
Karaiittien usko > Sapatti

Muiden juutalaisten tavoin myös karaiitit kokoontuvat sapattisin synagogiin palvomaan ja rukoilemaan. Useimmat karaiitit pidättäytyvät seksistä sapatin aikana. Karaiittien rukouskirjat koostuvat melkein poikkeuksetta pelkästään Raamatun jakeista. Rukousten aikana karaiitit harjoittavat usein maahan asti kumartumista, kun useimmat muut juutalaiset taas harjoittavat sitä vain roš hašanana ja jom kippurina. Sapattia ja pyhiä vietetään juhlan aattoillan auringonlaskusta seuraavaan auringonlaskun.
Karaiittien usko > Tsitsit

Karaiittijuutalaiset käyttävät sinivalkoisia tsitsit-tupsuja tallit-rukousviittojen kulmissa. Rabbiinijuutalaisuuden näkemyksen mukaan sinistä väriä tuottavaa kotilolajia ei nykyään tunneta varmuudella, minkä takia tsitsit-tupsut tehdään nykyään pelkästään valkoisista langoista. Karaiittien mukaan Raamattu ei määrittele sinisen (tekhelet) värin alkuperää. Karaiittien tsitsitien solmut eivät myöskään noudata rabbiinijuutalaisuuden solmintaperinteitä, joten ne näyttävät hyvin erilaisilta. Vastoin virheellisiä käsityksiä karaiitit eivät ripusta tsitsitejä seinille.
Karaiittien usko > Tefillin

Vastoin eräitä käsityksiä karaiittijuutalaiset eivät käytä minkäänlaisia tefillinejä. Tefillineihin yhdistettävien raamatunjakeiden tarkoituksena on ”muistaa ja pitää aina arvossa Tooran sanoja”. Raamatun käsky kuuluu: ”Nämä sanat, jotka minä tänä päivänä sinulle annan sydämellesi… sido ne merkiksi käteesi, ja ne olkoot muistolauseena otsallasi.” (5. Moos. 6:6,8). Koska sanat eivät voi kirjaimellisesti olla ”sydämellä” tai käsiin sidottuina, katsovat he, että jakeita on pidettävä vertauskuvallisina.
Karaiittien usko > Mezuza

Karaiitit tulkitsevat lain sanojen kirjoittamisen ovenpieliin ja kaupunkien portteihin (5. Moos. 6:9) vertauskuvallisena käskynä pitää laki sekä kotona että sen ulkopuolella. Tefillin-käskyn tavoin rabbiinijuutalaisuus tulkitsee tämän jakeen kirjaimellisesti, ja kiinnittää mezuza-koteloita ovien ja porttien pieliin. Karaiitit eivät siis käytä mezuzaa, vaikka monet asettavatkin pienen kymmenen käskyä sisältävän laatan ovenpieleen. Israelissa, maan yleisen tavan mukaan, useat karaiitit käyttävät mezuzaa.
Historiaa

Karaiittien näkemyksen mukaan aina on ollut juutalaisia, jotka ovat pitäytyneet pelkkään Tooran sekä profeettojen sanoihin teologiansa perustana. Tämän vuoksi useimmat karaiittijuutalaiset jäljittävät uskonsa alkuperän aina Tooran antamiseen Siinailla. Eräiden näkemysten mukaan ortodoksijuutalaisuus jatkaa Temppelin ajan farisealaisten (hepreaksi p’rushim) traditiota, kun taas karaiittien traditio polveutuisi saddukealaisten (hepreaksi tzdokim) näkemyksistä.
Perustava ajankohta nykyisellään tunnetun karaiittijuutalaisuuden kehityksessä oli 700-luvulla jaa. kulminoitunut Mišnan ja Talmudin kokoaminen. Karaiitit vastustivat johtavan rabbiinisen luokan valtaa keskittävää oppijärjestelmää.
700-luvulla monet juutalaiset asuivat islaminuskon valloittamilla alueilla, missä he saivat yleisesti harjoittaa vapaammin uskonnollista elämäänsä. Monet islamilaiset hallitsijat antoivat juutalaisille niin sanotun eksilarkaatin, autonomisen aseman, joka salli laajat vapaudet omille uskonnollisille johtajille, eksilarkeille. Babylonian alueen rabbiinijuutalaisille johtajille eksilarkaattioikeudet soivat mahdollisuuden edistää Talmud-perinteen asemaa. Tuloksena oli monin paikoin painostamista ja vainoja niitä kohtaan, jotka eivät hyväksyneet suullisen lain kokoelmaa.
Tähän saakka karaiittijuutalaiset eivät olleet järjestäytyneet virallisesti. Voidakseen vastustaa Talmud-rabbien painostusta liike järjestäytyi. 800-luvulla elänyt Anan Ben-David oli historian ensimmäinen tunnettu karaiittijuutalaisten johtaja, jolle islamilainen kalifaatti antoi eksilarkkioikeudet. Hän kuului aristokraattiseen rabbiiniperheeseen, joka kirjoitti ensimmäisen tunnetun ei-rabbiinisen teologisen teoksen vakuututtuaan Talmud-rabbien erehtyvän.
Vaikka karaismin ainekset olivat olemassa jo kauan ennen Ben-Davidin aikaa, mainitaan hänet useasti karaismin isänä. Ben David itse ei ollut karaiitti, vaan kuului yhteen Raamatun kirjoituksia karaiittien tavoin tulkitsevista ryhmistä. Hänen seuraajiaan kutsuttiinkin ananiiteiksi; tämän ryhmän tiedetään olleen olemassa vielä 1000-luvulla. Termi "karaiitti" valittiin yleisnimitykseksi erottamaan Talmudia vastustavat juutalaiset käsitteellisesti rabbiini-ortodoksijuutalaisuudesta.
10. vuosisadalle saavuttaessa karaiittiliike oli levinnyt koko Lähi-idän alueelle, ja eräiden laskelmien mukaan jopa 40 % ajan juutalaisista edusti karaiittijuutalaista tulkintaa. Ajan mittaan karaiitteja on siirtynyt laajalti perinteisen rabbiinijuutalaisuuden piiriin.
Karaiimit

Karaiimit eli karaimit (karaiimiksi karaylar) ovat itäeurooppalainen etninen ryhmä, joka usein sekoitetaan karaiittijuutalaisiin. Liikkeen alkuperä tosin ilmeisesti on karaiittijuutalaisuudessa, mutta se on saanut voimakkaita vaikutteita islamista.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.karaites.org.uk/
http://www.karaite-korner.org/
Karaites in the Holocaust? Karaiitteja, karaimeja ja holokaustia käsittelevä artikkeli
Karaiittijuutalainen verkkokirjasto
Karaiittijuutalainen tsitsit-tupsu.
KS Kamza

Klubi Sportiv Kamza on jalkapalloseura Kamëzin kaupungista Tiranan maakunnasta Albaniasta. Seura pelaa kaudella 2018–2019 Albanian korkeimmalla sarjatasolla Kategoria superioressa. Kamza on perustettu vuonna 1947. Kotiottelunsa se pelaa Stadiumi Kamzalla.
Johanna Appelberg

| Johanna Appelberg> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. toukokuuta 1901 Helsinki
Kuollut: 27. elokuuta 1975 (74 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  suomalainen
Taiteilija
Ala:  taidemaalari
Johanna (Hanna) Elisabet Appelberg o.s. Schjerfbeck (13. toukokuuta 1901 Helsinki – 27. elokuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.
Elämäkerta

Appelbergin isä oli taidemaalari Helene Schjerfbeckin veli arkkitehti Magnus Schjerfbeck (1860–1933) ja äiti Betty Schjerfbeck omaa sukua Bergh. Johanna Appelbergin puoliso oli filosofian maisteri Eilif Appelberg.
Johanna Appelberg kävi 8 luokkaa ruotsinkielistä oppikoulua. Taidealaa hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1918–1921 ja ranskalaisessa Pariisissa sijaitsevassa Académie Colarossissa 1923–1924.
Appelbergin teoksia hyväksyttiin näytteille ensi kerran 1921. Hän oli Suomen Taiteilijaseuran ja Taidemaalariliiton jäsen.
Kirjallinen tuotanto

Hanna Appelberg & Eilif Appelberg: Helene Schjerfbeck: elämänkuvan ääriviivoja, Otava 1949
Aiheesta muualla

Johanna Appelberg taiteilijamatrikkelissa
Joulun rauhaa

Joulun rauhaa voi tarkoittaa seuraavia:
Joulun rauhaa,  John Lennonin, Yoko Onon ja The Plastic Ono Bandin kappaleen Happy Xmas (War Is Over) suomenkielinen versio
Joulun rauhaa, Jarkko Aholan albumi vuodeta 2023.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Joulun rauhaa”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Joulun lauluja

Joulun lauluja voi tarkoittaa seuraavia:
Joulun lauluja, vuonna 1957 julkaistu kokoelma-albumi
Joulun lauluja, Martti Talvelan vuonna 1989 julkaistu albumi
Joulun lauluja, lauluyhtye Viiden vuonna 2010 julkaistu albumi
Joulun lauluja, Johanna Kurkelan vuonna 2013 julkaistu albumi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Joulun lauluja”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kaitajärvi (Kontiolahti)

| Kaitajärvi |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Karjala
Kunnat:  Kontiolahti
Koordinaatit:  62°55′23″N, 29°53′45″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Vuoksen vesistö (04)
Järveen tulevat joet:  Kaitapuro
Laskujoki:  Heinäjoki
Järvinumero:  04.873.1.016
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  148,7 m 
Rantaviiva:  7,24 km 
Pinta-ala:  0,31 km² 
Tilavuus:  0,00189 km³ 
Keskisyvyys:  6,1 m 
Suurin syvyys:  12,5 m 
 fiKaitajärvi 
Kaitajärvi on saareton ja salmimaisen kapea metsäjärvi Kontiolahden itäosassa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 31,5 hehtaaria. Etäisyys Joensuusta on 35 kilometriä pohjoiskoilliseen.