stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ideapark Lempäälä
Historia

Ajatuksen Ideaparkin rakentamisesta olivat saaneet vuonna 2003 Toivo Sukari ja tamperelainen liikemies Toni Virkkunen sekä Teräselementti Oy:n omistaja Jarmo Viitala.lähde? Sukarin kertoman mukaan merkittävin ideoiden lähde ja esikuva Ideaparkille oli Sawgrass Mills -niminen kauppakeskus Floridassa.
Suurimman taloudellisen vastuun ja puuhamiehen roolin Ideapark-hankkeessa otti Sukari, joka omistaa myös Maskun Kalustetalo -ketjun. Hän myi vuoden 2004 lopussa kiinteistöjä noin 25 miljoonalla rahoittaakseen Ideaparkin rakentamisen. Ulkopuolisilla ei ollut uskoa Ideaparkiin, eikä pankkilainaakaan saatu kuin vasta kaksi vuotta hankkeen aloittamisesta.
Etelä-Suomen Sanomien artikkelissa heinäkuulta 2007 kerrotaan, että hankkeen rakennuskulut olivat noin 120 miljoonaa euroa. Ideaparkin vuokratuottojen kerrottiin olevan noin 15 miljoonaa euroa vuodessa ja kokonaisarvon noin 200 miljoonaa euroa. Ideaparkissa sijaitsi tuolloin 185 liikettä. Sukarin ja Viitalan yhtiöt omistavat yhdessä Lempäälän Ideaparkin.
Voittoa Kiinteistö Oy Ideapark teki ensimmäistä kertaa vuonna 2009, jolloin tammikuussa 2010 päättyneellä tilikaudella voittoa kertyi 440 000 euroa, kun aiempina vuosina tappiota kertyi vuosittain useita miljoonia euroja.lähde tarkemmin?
Kauppakeskuksen yhteyteen oli aluksi suunnitteilla nuorten viihdekeskus, hiihtoputki, uimahalli ja väestönsuoja sekä 25-kerroksinen hotelli. Eräs viimeisimmistä alueelle toteutetuista laajennushankkeista on 15 000 neliömetrin autokauppa, Autoareena, jossa ensi kertaa Suomessa autokaupan eri ketjut toimivat yhdessä isossa hallissa. Tämä uusi osio rakennettiin Ideaparkin pohjoispäähän, jonne louhittiin myös uimahalli 30 metrin syvyyteen. Uimahalli valmistui syksyllä 2024 ja avattiin yleisölle syyslomaviikon alkaessa maanantaina 14. lokakuuta 2024. Nimekseen se sai Vesimaailma Louhi.
Myös Ideaparkin eteläpäädyssä on käyttämättä rakennusoikeutta noin 30 000 neliömetriä. Tällä hetkellä eteläpäätyyn on rakentumassa K-Citymarket, jonka avajaiset on määrä pitää syksyllä 2025. Marjamäen alueelle, Ideaparkin ympärille on syntynyt merkittävä liikekeskittymä: pohjoispuolella on RealPark, jossa toimivat muun muassa Lidl, Puuilo ja Tokmanni sekä autokauppoja, kuten Luxury Collection Automobiles. Ideaparkissa oli myös Tokmanni, joka on sittemmin lopetettu.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ideapark
Ideaparkin uutislehti verkossa (Arkistoitu – Internet Archive)
Ilmapanoraamakuva Ideaparkista – Virtuaalinen Tampereen kaupunkiopas: VirtualTampere.com
Runar C. Öhman

Runar Carl Öhman (2. huhtikuuta 1884 Loviisa - 26. helmikuuta 1966 Pietarsaari) oli suomalainen lääkäri.
Elämä

Runar C. Öhmanin vanhemmat olivat kaupunginlääkäri Georg Öhman (1850-1897) ja Karin Hackzell (1861-1940). Hän kirjoitti ylioppilaaksi Porvoon lyseosta 1903 ja suoritti lääketieteen kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa 1910. Vuosina 1913-1915 Öhman työskenteli Ylimarkun, Korsnäsin ja Pirttikylän kunnanlääkärinä, jonka jälkeen hän oli Pietarsaaressa Malmin sairaalan alilääkäri 1915–1917 ja ylilääkäri 1917–1954. Öhman toimi myös Östanlidin ja Pörkenäsin parantoloiden lääkärinä. Öhman väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1927 ja sai professorin arvonimen 1953. Kesäkuussa 1946 Öhman leikkasi marsalkka C. G. E. Mannerheimin äkillisesti puhjenneen hengenvaarallisen mahahaavan tämän ollessa vierailulla Pietarsaaressa.
Opiskeluvuosinaan Öhman vaikutti sosialidemokraattisessa työväenliikkeessä. Hän kuului Helsingissä toimineeseen ruotsinkielisten intellektuellien ryhmään, jotka muun muassa toimittivat Arbetaren-, Social-Demokraten- ja  Folktribunen-lehtiä. Kirjoittaessaan Öhman käytti myös nimimerkkiä "Rax". 1910-luvun alussa hän muodosti Turussa ilmestyneen Arbetetin Helsingin toimituksen yhdessä K. H. Wiikin ja Ivar Hörhammerin kanssa. Vuonna 1913 Öhman jätti työväenliikkeen siirtyessään kunnanlääkäriksi Pohjanmaalle. Myöhemmin Öhman oli RKP:n edustajana Pietarsaaren kaupunginvaltuustossa vuosina 1917-1954. Hän oli myös viidesti presidentin valitsijamiehenä vuodesta 1937 lähtien.
Perhe

Runar C. Öhmanin puoliso oli Hedvig Iverus (1884-1970). Pariskunnalla oli kolme lasta. Öhmanin veli oli eläinlääkintäeversti Georg Öhman.
Teokset

Silikos-studier jämte bidrag till kännedom om den s.k. minsjukan bland utvandrare från svenska mellersta Österbotten.  (Väitöskirja)  Helsingfors:  tekijä, 1927.
Todellisia tarinoita

Todellisia tarinoita on Yleisradiossa vuodesta 1990 lähetetty radiodokumenttisarja. Se on Radion dokumenttiohjelmien tärkeimpiä ohjelmia. Sarjassa lähetetyt radiodokumentit käsittelevät ihmiselämän kaikkia alueita. Ohjelmat ovat painottuneet kotimaisiin aiheisiin, isoihin ja pieniin.
Dokumenttisarjan tuottajana toimii Hannu Karisto. Tarinoita kerrotaan esimerkiksi 1800-luvulla eläneistä taiteilijoista tai muista tosielämän henkilöistä.
Lähetysaika

Torstaisin Yle Radio 1:llä klo 22.05–22.55, toinen lähetys lauantaina klo 14.00–14.50.
Aiheesta muualla

Radiodokumentteja (Arkistoitu – Internet Archive)
Hannu Karisto (englanniksi) (linkedin.com)
Aiheesta muualla > Kirjallisuutta

Hannu Karisto & Airi Leppänen:  Todellisia tarinoita : radiodokumentin tekeminen.  (Useiden kirjoittajien esseitä/ Radio Ylen Ykkösen Dokumenttiryhmä)  Helsinki:  Edita, 1997.  ISBN 951-37-2342-9
Axel Gabriel Ingelius

Axel Gabriel Ingelius.
Axel Gabriel Ingelius (26. lokakuuta 1822 Säkylä – 2. maaliskuuta 1868 Uusikaupunki) oli suomalainen säveltäjä, kirjailija ja musiikkikriitikko.
Henkilöhistoria

Ingeliuksen vanhemmat olivat filosofian tohtori, kirkkoherran apulainen Nils Mikael Ingelius ja arkkiatri Gabriel von Bonsdorffin tytär Anna Katarina. Ingelius tuli ylioppilaaksi 1839 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon vuonna 1843. Hän kirjoitti väitöskirjaksi kreikkalaisen Aiskhyloksen murhenäytelmän ruotsinkielisen käännösversion, mutta se hylättiin keväällä 1846, koska Ingelius oli kieltäytynyt korjaamasta väitöskirjasta löytynyttä virhettä. Vuodesta 1847 lähtien hän antoi tunteja Turun yläalkeiskoulussa.
Maaliskuussa 1868 hän osallistui Uudenkaupungin lähistöllä Salmen kartanossa järjestettyihin juhliin paikalle kutsuttuna pianonvirittäjänä. Fyysisesti heikossa kunnossa ollut säveltäjä lähti kotiin muita vieraita aikaisemmin ja pari päivää myöhemmin hänet löydettiin lumihangesta hypotermiaan kuolleena.
Ingelius oli vuodesta 1852 lähtien naimisissa Maria Kristina Lindmarkin kanssa, tämän kuolemaan vuoteen 1866 saakka. Heidän vanhin lapsensa oli opettaja, lehtimies ja säveltäjä Hugo Ingelius.
Vuonna 2005 ilmestyi Jukka Sarjalan kirjoittama Ingeliuksen elämäkerta Poeettinen elämä.
Ingelius on haudattu Uudenkaupungin uudelle hautausmaalle.
Ura musiikkikriitikkona

Ingeliuksen kirjallinen tuotanto on vaipunut unohduksiin ja samoin on käynyt sävellyksille muutamia yksinlauluja lukuun ottamatta. Sen sijaan Ingeliuksen toiminta musiikkiarvostelijana ja poleemikkona oli historiallisesti merkittävää. Häntä on sanottu Suomen ensimmäiseksi varsinaiseksi musiikkikriitikoksi. Ingelius kirjoitti nimimerkeillä agis, 3el, elg, A.G.I-s ja m.s. musiikkiarvosteluja, erilaisia artikkeleita sekä kertomuksia moniin lehtiin, kuten Borgå Tidning, Eos, Helsingfors Tidningar, Morgonbladet, Åbo Tidningar ja Åbo Underrättelser. Aktiivisin kritiikin kirjoitusaika keskittyi 1840- ja 1850-luvuille. Ingelius tuli 1840-luvun jälkipuoliskolla musiikkiarvostelijan roolissaan tunnetuksi tarkkana satsiteknisten virheiden etsijänä ja korjaajana, "kvinttimetsästäjänä", kuten hän ironisesti luonnehti itseään. Niin ikään hän ei säästellyt sanojaan, jos ei pitänyt jostakin musiikista. Åbo Tidningar -lehden toimittajana Ingelius työskenteli 1856.
Taiteellinen tuotanto

Ingelius piti useita omia konsertteja. Hänen sävellystuotantoonsa kuuluu muun muassa N. H. Pinellon tekstiin tehty ooppera Junkerns förmyndare (1853), tiettävästi ensimmäinen suomalainen sinfonia (1847), näyttämömusiikkia sekä kymmeniä yksinlaulukappaleita, joiden ensimmäisen kokoelman Ingelius julkaisi jo 20-vuotiaana. Hän julkaisi myös muutamia romaaneja, joista merkittävin on Suomen ensimmäisenä kauhuromaanina pidetty Det gråa slottet. Se on sittemmin suomennettu useaan otteeseen nimellä Harmaa linna, viimeisin käännös julkaistiin vuonna 2009. Ingelius kirjoitti lisäksi novelleja sekä näytelmän Biskop Henrik och Bonden Lalli.
Taiteellinen tuotanto > Kirjallisia teoksia

Granriskojan (1849), romaani
Det gråa slottet (1851)
Guvernanten Celias minnen (1852)
Brokiga blad. 1 häftet (1853), novelleja
Brokiga blad. 2 häftet (1853), novelleja
Vintergrön – poetisk kalender för år 1854 (1853)
Flickorna på Drottningholm (1853)
Bruno (1853)
Karttublommans bröllop (1854), näytelmä
Heinolablomman: romantisk berättelse (1856)
Biskop Henrik och Bonden Lalli, näytelmä
Taiteellinen tuotanto > Sävellyksiä

Ingeliuksen sävellyksiä ovat muun muassa:
Ooppera Junkerns förmundera (1853)
Musiikkia näytelmään Bergets gosse
Sinfonia (1847)
Alkusoitto näytelmään Biskop Henrik och Bonden Lalli, sovitettu myös pianolle
Useita kymmeniä yksinlauluja (oman ilmoituksensa mukaan 75), julkaistu muun muassa vihkoina Åtta sånger vid piano (1843), Smärre sånger vid piano (1846 ja 1848), Trenne dikter satta i musik (1847), Sex sånger ur Fänriks Ståls sägner (1852) ja Cypress-sånger (1857)
Aiheesta muualla

Vapaasti ladattavia Axel Gabriel Ingeliuksen e-kirjoja Projekti Lönnrotilta.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi 
Henkilöt:  DDB  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo  Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852
Sininen elokuva

| Sininen elokuva> Blue Movie |
| --- | --- |
 Suomennoksen kansikuva.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Terry Southern
Kieli:  englanti
Genre:  satiiri, eroottinen
Kustantaja:  World Publishing Company
Julkaistu:  1970
Sivumäärä:  287
ISBN:  978-071-4-50966-2
Suomennos
Suomentaja:  Väinö Kirstinä
Kansitaiteilija:  Martti Lauracus
Kustantaja:  Weilin + Göös
Julkaistu:  1971
Ulkoasu:  kovakantinen
Sivumäärä:  282
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Sininen elokuva (engl. Blue Movie) on yhdysvaltalaisen kirjailijan Terry Southernin vuonna 1970 julkaistu eroottinen satiiri. Tarinan keskiössä on menestynyt elokuvantekijä Boris "King B" Adrian, joka päättää toteuttaa "maailman parhaimman pornoelokuvan", jonka on oltava taiteellisuudessaan aivan kaikkea säästelemättä. Weilin + Göös julkaisi seuraavana vuonna Väinö Kirstinän suomennoksen.
Southernin alkuperäisen suunnitelman mukaan elokuvaohjaaja Stanley Kubrickin piti tehdä elokuvasovitus tarinasta, mutta tämä ei koskaan toteutunut. Kirja on tosin omistettu Kubrickille.
Aiheesta muualla

Sininen elokuva – Kirjasampo
Club for Five

| Club for Five |
| --- | --- |
 Club for Five esiintymässä Espan lavalla toukokuussa 2014.
Tiedot
Toiminnassa:  2000–
Kotipaikka:  Suomi
Laulukieli:  suomi englanti
Jäsenet:  Maija Sariola   Saima Haapanen   Jouni Kannisto   Juha Viitala   Tuukka Haapaniemi  
Entiset jäsenet:  Tuomas Ahola   Eeppi Ursin   Ninni Poijärvi  
Levy-yhtiö:  Universal Music (2004–2007)   Warner Music Finland (2009–2016)  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Club for Five on Helsingissä vuonna 2000 perustettu suomalainen a cappella -lauluyhtye. Yhtye voitti Tampereen Sävel -yhtyelaulukilpailun vuonna 2001. Yhtye on keikkaillut Suomen lisäksi myös ulkomailla, muun muassa Kiinassa, Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa.
Yhtye on julkaissut yhdeksän studioalbumia ja niistä viisi myynyt kultaa.
Kokoonpano

Yhtyeen alkuperäiseen kokoonpanoon kuuluivat Ninni Poijärvi, Susanna Lukkarinen (o.s. Hietala), Jouni Kannisto, Tuomas Ahola ja Tuukka Haapaniemi. Sopraanona toiminut Poijärvi jätti yhtyeen ja siirtyi soolouralle keväällä 2005. Poijärven tilalle yhtyeeseen nousi Maija Sariola (o.s. Kinnunen). Syyskaudella 2007 Maija Sariolan sijaisena toimi Eeppi Ursin. 3. tammikuuta 2011 uutisoitiin Tuomas Aholan ja Susanna Hietalan jättäneen yhtyeen ja Eeppi Ursinin ja Juha Viitalan korvanneen heidät. 10. kesäkuuta 2013 yhtye ilmoitti Eeppi Ursinin jättävän yhtyeen ja hänen tilalleen yhtyeeseen palasi perustajajäsen Susanna Lukkarinen.
Kokoonpano > Nykyinen kokoonpano

Maija Sariola, sopraano (2005–)
Saima Haapanen, altto (2022–)
Jouni Kannisto, tenori (2000–)
Tuukka Haapaniemi, basso (2000–)
Juha Viitala, baritoni (2011–)
Kokoonpano > Entiset jäsenet

Tuomas Ahola (2000–2011)
Eeppi Ursin (2007, 2011–2013)
Ninni Poijärvi (2000–2005)
Susanna Lukkarinen, altto (2000–2011, 2013–2021)
Diskografia > Albumit

| Nimi | Julkaisutiedot | Lista> Albumilista | Myynti |
| --- | --- | --- | --- |
| Ensi-ilta |  Julkaistu: 26. lokakuuta 2004  Levy-yhtiö: Universal Music  Formaatti: CD / digitaalinen | #9  | 15 000+ (kultaa) |
| Uni |  Julkaistu: 3. toukokuuta 2006  Levy-yhtiö: Universal Music  Formaatti: CD / digitaalinen | #7  | – |
| Rekiretki |  Julkaistu: 7. marraskuuta 2007  Levy-yhtiö: Universal Music  Formaatti: CD / digitaalinen | #13  | 15 000+ (kultaa) |
| You’re the Voice |  Julkaistu: 14. lokakuuta 2009  Levy-yhtiö: Warner Music Finland  Formaatti: CD / digitaalinen | #8  | 16 500+ (kultaa) |
| Ihmiset |  Julkaistu: 26. lokakuuta 2011  Levy-yhtiö: Warner Music Finland  Formaatti: CD / digitaalinen | #7  | 14 100+ (kultaa) |
| Jouluna |  Julkaistu: 8. marraskuuta 2013  Levy-yhtiö: Warner Music Finland  Formaatti: CD / digitaalinen | #9  | 12 000+ (kultaa) |
| Ennen tätä hetkeä |  Julkaistu: 23. lokakuuta 2015  Levy-yhtiö: Warner Music Finland  Formaatti: CD / digitaalinen | #45  | – |
| Songs of Kirka |  Julkaistu: 1. maaliskuuta 2019  Formaatti: CD / digitaalinen | – | – |
| Virret |  Julkaistu: 24. syyskuuta 2020  Formaatti: CD / digitaalinen | – | – |
Diskografia > Livealbumit

| Nimi | Julkaisutiedot | Lista> Albumilista | Myynti |
| --- | --- | --- | --- |
| In Concert – You’re the Voice |  Julkaistu: 20. lokakuuta 2010  Levy-yhtiö: Warner Music Finland  Formaatti: CD+DVD / digitaalinen | #47  | – |
| Jouluna Live |  Julkaistu: 17. joulukuuta 2018  Formaatti: CD / digitaalinen | – | – |
Diskografia > Kokoelmat

| Nimi | Julkaisutiedot | Lista> Albumilista | Myynti |
| --- | --- | --- | --- |
| Kaikki parhaat – Best Of 2003–2016 |  Julkaistu: 18. marraskuuta 2016  Levy-yhtiö: Warner Music Finland  Formaatti: CD / digitaalinen | – | – |
| Joulun parhaat |  Julkaistu: 18. marraskuuta 2016  Levy-yhtiö: Warner Music Finland  Formaatti: CD / digitaalinen | – | – |
Aiheesta muualla

Yhtyeen kotisivut
| n k Club for Five |
| --- | --- |
 Maija Sariola  Saima Haapanen  Jouni Kannisto  Tuukka Haapaniemi  Juha Viitala   Tuomas Ahola  Eeppi Ursin  Ninni Poijärvi  Susanna Lukkarinen 
Studioalbumit:  Ensi-ilta  Uni  Rekiretki  You’re the Voice  Ihmiset  Jouluna  Ennen tätä hetkeä  Songs of Kirka  Virret 
Livealbumit:  In Concert – You’re the Voice  Jouluna Live 
Kokoelmat:  Kaikki parhaat – Best Of 2003–2016  Joulun parhaat 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Yle
Esa Jussila

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten salibandy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten salibandy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten salibandy.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten salibandy. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Praha 2008 | Salibandy |  |
|  Kultaa | Helsinki 2010 | Salibandy |  |
|  Hopeaa | Oslo 2000 | Salibandy |  |
|  Hopeaa | Helsinki 2002 | Salibandy |  |
|  Hopeaa | Tukholma 2006 | Salibandy |  |
|  Hopeaa | Zürich 2012 | Salibandy |  |
|  Pronssia | Kloten 2004 | Salibandy |  |
Esa Jussila (s. 11. marraskuuta 1979) on suomalainen salibandyn pelaaja ja valmentaja. Hän on edustanut pelaajaurallaan muun muassa seitsemän kautta Joensuun Josbaa ja yhden kauden Espoon Oilersia sekä myös sveitsiläistä Alligator Malansia. Kaudeksi 2009–2010 hän siirtyi Josbasta pelaamaan neljännen kautensa Alligator Malansissa, jossa hän pelasi viimeksi kaudella 2005–2006 voittaen Sveitsin mestaruuden. Kaikkiaan hän voitti kaksi Sveitsin mestaruutta. Suomessa hän saavutti kaksi SM-hopeaa ja kaksi SM-pronssia. Hän pelasi Salibandyliigassa 197 runkosarjaottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 105+182=287, sekä 55 pudotuspeliä, joissa hän keräsi tehopisteet 22+32=54.
Urallaan Jussila pelasi 139 maaottelua ja oli vuonna 2008 Tšekissä voittamassa Suomen ensimmäistä maailmanmestaruutta sekä kaksi vuotta myöhemmin toista.
Vuosina 2013–2021 Jussila toimi Sveitsin maajoukkueen valmennusryhmässä. Elokuussa 2022 hänet nimitettiin Suomen miesten salibandymaajoukkueen päävalmentajaksi vuosiksi 2023–2024. Hän valmensi Suomen kultaan heti ensimmäisissä maailmanmestaruuskisoissaan.
Aiheesta muualla

Salibandyliigan pelaajakortti, Esa Jussila (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen joukkue – Salibandyn MM-kilpailut 2006
3 Kavekari |
7 Vehkaoja |
8 Kivilehto |
9 Salminen |
10 Manner |
12 Bollström |
13 Nyman |
15 Jussila |
16 Lehtonen |
17 Mikko Kohonen |
18 Kirjonen |
19 Punkari |
20 Väänänen |
21 Laine |
23 Järvi |
24 Vänttinen |
26 Sandström |
27 Hintikka |
29 Mika Kohonen |
31 Toivoniemi |
32 Isomäki |
33 Nieminen |
50 Tiitu |
Valmentaja Nykky
Suomen joukkue – Salibandyn MM-kilpailut 2008
6 Järvinen |
7 Vehkaoja |
8 Kivilehto |
9 Forsten |
15 Jussila |
17 Mikko Kohonen |
18 Kirjonen |
19 Punkari |
22 Kukkola |
23 Järvi |
24 Koskelainen |
25 Savolainen |
26 Lehti |
27 Hyvärinen |
29 Mika Kohonen |
31 Toivoniemi |
33 Kavekari |
40 Vänttinen |
46 Naumanen |
50 Tiitu |
52 Manner |
Valmentaja Nykky
Suomen joukkue – Salibandyn MM-kilpailut 2010
7 Vehkaoja |
8 Kivilehto |
9 Forsten |
11 Moilanen |
12 Bollström |
15 Jussila |
16 Hänninen |
17 Mikko Kohonen |
19 Toivonen |
21 Väänänen |
22 Kukkola |
23 Järvi |
25 Savolainen |
27 Hyvärinen |
29 Mika Kohonen |
31 Toivoniemi |
40 Vänttinen |
42 Johansson |
46 Naumanen |
50 Tiitu |
Valmentaja Nykky
Suomen joukkue – Salibandyn MM-kilpailut 2012
7 Forsten |
8 Kivilehto |
9 Koski |
11 Moilanen |
15 Jussila |
16 Hänninen |
17 Mikko Kohonen |
18 Kapanen |
19 Wardi |
21 Väänänen |
22 Kukkola |
23 Järvi |
24 Koskelainen |
25 Savolainen |
29 Mika Kohonen |
30 Kosonen |
31 Toivoniemi |
40 Vänttinen |
42 Johansson |
50 Tiitu |
Valmentaja Kettunen
Nomad Nur-Sultan

| Nomad Nur-Sultan |
| --- | --- |
Perustettu:  2009
Kaupunki:   Astana, Kazakstan
Kotiareena:  Kazakhstan
– kapasiteetti:  5 500
Sarjataso:  Kazakstanin mestaruussarja
Värit:                     
Päävalmentaja:   Galim Mambetalijev
Mestaruudet:  Kazakstan: 2017
Hopeaa:  Kazakstan: 2018, 2019
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nomad Astana (vuosina 2019–2022 Nomad Nur-Sultan (kaz. Номад Нұр-Сұлтан, ven. Номад Нур-Султан) on kazakstanilainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Astanasta. Seura toimii KHL-joukkue Barys Astanan farmijoukkueena.
Joukkue kaudella 2024–2025

| Maalivahdit> # | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Hanskakäsi | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

|   |  | Jurgis Dubinskas | L | 2025 |  |
|   |  | Roman Kalmikov | L | 2025 | Temirtaw, Kazakstan |
| Puolustajat> # | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 19 |  | Sergei Zelenin | L | 2025 | Mytištši, Venäjä |
| 25 |  | Danil Butenko | R | 2026 | Pavlodar, Kazakstan |
| 27 |  | Abilaihan Suleimanov | L | 2025 |  |
| 31 |  | Artjom Koroljov | L | 2026 | Öskemen, Kazakstan |
| 68 |  | Sergei Možajev | R | 2025 | Moskova, Venäjä |
| 96 |  | Kirill Nikitin | L | 2025 | Astana, Kazakstan |
|   |  | Madi Dihanbek | L | 2025 |  |
|   |  | Khaknazar Kenesbai | L | 2024 | Astana, Kazakstan |
|   |  | Diar Manaš | R | 2025 |  |
|   |  | Klimenti Tsarjov | R | 2025 |  |
| Hyökkääjät> # | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Paikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 5 |  | Oleg Boiko | L | H | 2026 |  |
| 7 |  | Ali Kasenov | L | H | 2025 |  |
| 12 |  | Vsevolod Logvin | L | KH | 2026 |  |
| 13 |  | Dinmukhamed Kaijržan | R | H | 2026 | Almaty, Kazakstan |
| 16 |  | Nikita Kolobov | L | H | 2025 | Jaroslavl, Venäjä |
| 22 |  | Stanislav Filippenko | R | H | 2025 |  |
| 28 |  | Ruslan Ospanov | L | LH | 2025 | Öskemen, Kazakstan |
| 29 |  | Semjon Simonov | L | LH | 2025 |  |
| 42 |  | Stanislav Aleksandrov | L | H | 2024 | Astana, Kazakstan |
| 79 |  | Mihail Rahmanov | L | OLH | 2025 | Öskemen, Kazakstan |
| 86 |  | Abai Mangisbajev | L | H | 2025 | Ekibastuz, Kazakstan |
| 88 |  | Ansar Šaikhmeddenov | L | KH | 2025 | Uralsk, Kazakstan |
| 96 |  | Alihan Asetov | L | OLH | 2025 | Öskemen, Kazakstan |
|   |  | Sajan Danijar | L | KH | 2025 | Astana, Kazakstan |
|   |  | Konstantin Dvuretšenski | L | H | 2025 | Astana, Kazakstan |
|   |  | Vjatšeslav Kolesnikov | R | LH | 2025 | Ozjorsk, Venäjä |
|   |  | Dmitri Makejev | L | KH / VLH | 2025 | Pavlodar, Kazakstan |
|   |  | Andrei Runov | L | OLH | 2025 | Zavolžje, Venäjä |
|   |  | Georgi Sauškin | L | H | 2025 | Orenburg, Venäjä |
|   |  | Jegor Smoljaninov | L | H | 2025 | Karaganda, Kazakstan |
|   |  | Nikolai Šulga | L | H | 2025 | Pavlodar, Kazakstan |
|   |  | Daniil Tsibin | L | H | 2025 |  |
Joukkue kaudella 2024–2025 > Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Galim Mambetalijev
Apuvalmentaja: Aleksandr Visotski
Maalivahtivalmentaja: Pavel Bessonov
Fysiikkavalmentaja: Aleksandr Berezenski
Huoltopäällikkö: Konstantin Neverko
Lähde: EliteProspects
Courteney Cox

| Courteney Cox |
| --- | --- |
 Courteney Cox helmikuussa 2009.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Courteney Bass Cox
Syntynyt: 15. kesäkuuta 1964 (ikä 60) Birmingham, Alabama, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  David Arquette  (vih. 1999; ero 2013)
Lapset:  1
Näyttelijä
Aktiivisena:  1984–
Merkittävät roolit:   Monica Geller  (Frendit)  Jules Cobb  (Puumanainen)  Gale Weathers  (Scream-elokuvasarja) 
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Courteney Bass Cox (s. 15. kesäkuuta 1964 Birmingham, Alabama, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, tuottaja ja käsikirjoittaja. Cox tunnetaan Monica Gellerin roolista komediasarjassa Frendit, Gale Weathersin roolista kauhuelokuvasarjassa Scream ja Jules Cobbin roolista televisiosarjassa Puumanainen, josta hän ansaitsi myös ensimmäisen Golden Globe -ehdokkuutensa. Cox näytteli pääosaa myös televisiosarjassa Dirt, jonka tuottajana hän toimi silloisen miehensä kanssa.
Nuoruus

Courteney Cox syntyi Birminghamissa Alabamassa ja kasvoi Birminghamin suurkaupunkialuella sijaitsevassa Mountain Brookissa. Hänen vanhempansa ovat liikemies Richard Lewis Cox (1931–2001) ja Courteney Bass-Copeland. Coxilla on kaksi isosiskoa, Virginia ja Dottie, sekä isoveli Richard, Jr. Hänen vanhempansa erosivat vuonna 1974, ja hänen äitinsä avioitui liikemies Hunter Copelandin kanssa. High schoolista valmistuttuaan hän muutti New Yorkiin ja vuonna 1982 hän aloitti Mt. Vernon Collegessa Washingtonissa arkkitehtuuriopinnot, jotka kuitenkin jäivät kesken hänen aloitettuaan työt mallina ja näyttelijänä.