stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
M/S Vegaland
Omistushistoria

Alus rakennettiin Chibassa, Japanissa Mitsui Engineering & Shipbuilding Co. Ltd.:n telakalla ja laskettiin vesille 22. toukokuuta 1979. Alus toimitettiin syyskuussa 1979 Broströms Rederi AB:lle Göteborgiin.
11. marraskuuta 1981 alus vuokrattiin Wilhemsenille Norjan Tönsbergiin, ja se sai nimekseen Tarn. Nimen Vegaland alus sai 17. lokakuuta 1983, ja kesäkuussa 1984 alus siirtyi Rederi AB Transoceanille Göteborgiin.
AB Svenska Orient Linjen hankki aluksen maaliskuussa 1991, ja se siirtyi edelleen Rederi Ab Trans-Rexille tammikuussa 1993. Visbyläinen Rederi AB Gotland hankki aluksen huhtikuussa 1993, mutta aluksen kotisatamana säilyi edelleen Göteborg. Tammikuussa 1994 alus myytiin Ab Bylock & Norsjöfraktille Skärmaniin, mutta jo toukokuussa alus siirtyi Svenska Orient Linjenin hallintaan
Syyskuussa 1996 alus pidennettiin alkuperäisestä 165 metristä 190 metriin, muutostyön teki portugalilainen Mitrena Shipyard Lissabonissa.
Marraskuussa 2000 alus siirtyi OSM Sea Partner Ab:n hallintaan ja sen kotisatamaksi tuli Lontoo. Vuonna 2006 alus vuokrattiin kahden vuoden sopimuksella Transfennicalle, ja se siirtyi Lyypekki–Hanko–Paldiski-reitille. Touko–elokuussa 2006 alus oli vuokrattuna hollantilaiselle MoD:lle ja palasi sen jälkeen aiemmalle reitilleen. Syyskuussa reitiksi muutettiin Hamina–Rostock–Lyypekki.
Vuonna 2010 alus vuokrattiin Stora Ensolle, ja se aloitti liikennöinnin reitillä Kemi–Oulu–Göteborg–Lyypekki. Joulukuussa samana vuonna alus vuokrattiin Nordanalle ja se siirrettiin liikennöimään Välimereltä Yhdysvaltoihin.
Alus myytiin intialaiselle romuttajalle maaliskuussa 2012, ja se saapui Alangiin, Intiaan romutettavaksi 1. huhtikuuta 2012.
Lähtö ja kaipaus

| Lähtö ja kaipaus KOM-teatteri |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1988
 Formaatti: LP (RAMI 3004)
 Tyylilaji: folk rock
 Kesto: 40.07
 Levy-yhtiö: Pyramid
KOM-teatterin muut julkaisut
| On matkaa jatkettava 1986 | Lähtö ja kaipaus 1988 | Jokaisella on tämänsä – Saarikoskea KOM-teatterissa 1988 |
Lähtö ja kaipaus on vuonna 1988 ilmestynyt KOM-teatterin järjestyksessään 10. albumi. Sitä on pidetty jopa parhaana KOM-teatterin levytyksenä.
Muusikot

Marja-Leena Kouki – laulu
Pekka Milonoff – laulu, trumpetti
Kati Outinen – laulu
Marja Packalén – laulu
Pauli Poranen – laulu
Vieno Saaristo – laulu
Pekka Valkeejärvi – laulu, saksofoni
Hannu Pelkonen – kitara
Janne Viksten – kitara, banjo
Tapani Ikonen – lyömäsoittimet
Kaj Chydenius – piano
Markus Fagerudd – piano
Vesa Mäkinen – saksofoni
Tapani Rinne – klarinetti
Kappaleet

A-puoli
Kun tuulet laulaa rauhaa – 2.55  (säv. Tommy Makem, san. Tommy Makem, Kaj Chydenius)
Viimeisestä illasta – 2.25  (säv. Kaj Chydenius, san. P. Mustapää)
Mitä lauloi Ollan Viktor – 2.13  (säv. Kaj Chydenius, san. Lars Hulden, Pentti Saaritsa)
Come Around Again – 2.20  (säv./san. Hiski Salomaa)
Siirtolainen – 4.13  (säv. trad., san. Hannu Huppunen)
Toukokuu – 3.00  (säv. Albert Von Tilzer, san. Neville Fleeson, Kaj Chydenius)
Carabina 30-30 – 3.40  (säv. trad., san. trad., Seppo Räty)
B-puoli
Toivon soittokunta – 1.45  (säv. Bulat Okudžava, san. Bulat Okudžava, Kaj Chydenius)
Sääli kuitenkin – 3.50  (säv. Bulat Okudžava, san. Bulat Okudžava, Kaj Chydenius)
Jäi multa matkalaukku Berliiniin – 2.38  (säv. Ralph Maria Siegel, san. Aldo von Pinelli, Kaj Chydenius)
Kaivokseen en lähde – 3.20  (säv. trad., san. trad., Kaj Chydenius)
Kun kuuta mä kaukaa katson – 1.55  (säv. Kaj Chydenius, san. Carmen Luz Bejarano, Kaj Chydenius)
Karuselli – 1.43  (säv. Kaj Chydenius, san. Carmen Luz Bejarano, Kaj Chydenius)
St. Jamesin ruumishuone – 4.55  (säv. Joe Primrose, san. Joe Primrose, Kaj Chydenius)
Manoel Delson Pedreira da Cruz

Manoel Delson Pedreira da Cruz (s. 10. heinäkuuta 1954 Biritinga) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänestä tuli kapusiini 17. tammikuuta 1978, ja hän sai pappisvihkimyksensä 5. heinäkuuta 1980. Hänet nimitettiin Caicón hiippakunnan johtoon 5. heinäkuuta 2006, ja piispaksi vihkiminen seurasi 24. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Geraldo Majella Agnelo, jota avustivat Matias Patrício de Macêdo ja Itamar Navildo Vian.
Löttorp

| Löttorp |
| --- | --- |

 Löttorp
 Koordinaatit: 57°09′52″N, 16°59′36″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Kalmarin lääni
Maakunta:  Öölanti
Kunta:  Borgholm
Väkiluku (2021):  576
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Löttorp on taajama Borgholmin kunnassa Kalmarin läänissä Öölannin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 576 asukasta vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Löttorp Wikimedia Commonsissa
Luettelo rugbyn olympiamitalisteista

Rugby on ollut olympialaisten lajivalikoimassa neljästi. Menestyneimmät maat olympialaisten rugbyssä ovat Yhdysvallat ja Ranska.
Mitalistit > Rugby-7 > Miehet

|  Mitalitaulukko |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |
| 2016 Rio de Janeiro tulokset |   FidžiMasivesi Dakuwaqa, Apisai Domolailai, Osea Kolinisau, Semi Kunatani, Viliame Mata, Leone Nakarawa, Vatemo Ravouvou, Savenaca Rawaca, Kitione Taliga, Josua Tuisova, Jerry Tuwai, Jasa Veremalua, Samisoni Viriviri |   Iso-Britannia Mark Bennett, Dan Bibby, Phil Burgess, Sam Cross, James Davies, Ollie Lindsay-Hague, Ruaridh McConnochie, Tom Mitchell, Dan Norton, Mark Robertson, James Rodwell, Marcus Watson |   Etelä-AfrikkaCecil Afrika, Tim Agaba, Kyle Brown, Juan de Jongh, Justin Geduld, Francois Hougaard, Werner Kok, Cheslin Kolbe, Dylan Sage, Seabelo Senatla, Kwagga Smith, Philip Snyman, Roscko Speckman |  |
  Lähde: Rugby-7 men Official website of the Olympic Movement. Viitattu 11.2.2017. (englanniksi)
Mitalistit > Rugby-7 > Naiset

|  Mitalitaulukko |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |
| 2016 Rio de Janeiro tulokset |   AustraliaNicole Beck, Charlotte Caslick, Emilee Cherry, Chloe Dalton, Gemma Etheridge, Ellia Green, Shannon Parry, Evania Pelite, Alicia Quirk, Emma Tonegato, Amy Turner, Sharni Williams |   Uusi-SeelantiShakira Baker, Kelly Brazier, Gayle Broughton, Theresa Fitzpatrick, Sarah Goss, Huriana Manuel, Kayla McAlister, Tyla Nathan-Wong, Terina Te Tamaki, Ruby Tui, Niall Williams, Portia Woodman |   KanadaBrittany Benn, Hannah Darling, Bianca Farella, Jen Kish, Ghislaine Landry, Megan Lukan, Kayla Moleschi, Karen Paquin, Kelly Russell, Ashley Steacy, Natasha Watcham-Roy, Charity Williams |  |
  Lähde: Rugby-7 women Official website of the Olympic Movement. Viitattu 11.2.2017. (englanniksi)
Manoel João Francisco

Manoel João Francisco (s. 5. syyskuuta 1946 Machados) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 8. joulukuuta 1973 ja nimitettiin Chapecón hiippakunnan johtoon 28. lokakuuta 1998. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. helmikuuta 1999. Pääkonsekraattorina toimi Eusébio Oscar Scheid, jota avustivat José Gomes ja Vito Schlickmann.
Lötschbergin tunneli

| Lötschbergin tunneli |
| --- | --- |
 Tunnelin eteläpää vuonna 2012.
Alkupiste:  Kandersteg
Loppupiste:  Goppenstein
Maa:  Sveitsi
Avattu:  1913
Pituus:  14,6 km
Raiteita:  2
Ylläpitäjä:  BLS Netz AG
Lötschbergin tunneli (saks. Lötschbergtunnel) on 14,6 kilometriä pitkä rautatietunneli Sveitsissä välillä Kandersteg–Goppenstein, reitillä Bern–Brig. Tunneli otettiin käyttöön vuonna 1913. Tunnelin omistaa rautatieyhtiö BLS Netz AG.
Tunnelin kautta kuljetetaan vuosittain noin 1,3 miljoonaa henkilöautoa välillä Kandersteg–Goppenstein tai Simplonin tunnelin kautta välillä Kandersteg–Iselle. Lötschbergin radalle on vuonna 2007 avattu myös Lötschbergin pohjatunneli, joka osittain on korvannut vanhemman yhteyden.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lötschbergin tunneli Wikimedia Commonsissa
Lähtölaskenta

Yleisö seuraa raketin laukaisun lähtölaskentaa suuresta taulusta Kennedyssä.
Lähtölaskenta on sekuntien, päivien tai muun aikayksikön takaperin laskemista. Sitä käytetään kun halutaan esittää aikaa, joka määrätyssä vaiheessa loppuu ja kertoo esim. tapahtuman käynnistymisestä tai takarajan päättymisestä.
Internetissä on paljon erilaisia ”lähtölaskenta-ajastimia”, jotka ovat itse säädettävissä ja helposti siirrettävissä verkkosivuille koodin (esim. BBCode) avulla. Tällaisia ajastimia käytetään muun muassa festivaalien ja televisiosarjaa esittävien sivuilla.
Erilaisia lähtölaskentoja > Uudenvuodenaatto

Usein ennen uutta vuotta ja uudenvuodenaattoa mm. jotkin nettisivut ja televisiokanavat näyttävät ajan uuteenvuoteen sekunnin tarkkuudella.
Erilaisia lähtölaskentoja > Lähtölaskenta raketin laukaisussa

Raketin laukaisua suunniteltaessa on otettava huomioon kaikki mahdolliset tekijät, kuten sää. Myös tehtävän työn määrä vaikuttaa aikaan, jolloin laukaisu tapahtuu. Lisäksi tietyissä tilanteissa vaikuttaa päämäärän sijainti maapalloon verrattuna. Esimerkiksi kuuhun mentäessä täytyy ottaa huomioon kuun sijainti, jotta laukaisu tapahtuisi oikeaan aikaan.
Lähtölaskennan aikana:
Raketti tuodaan laukaisupaikalle ja sen ajoainetankit täytetään sekä hyötykuormaa lastataan.
Laukaisukeskuksen tietokoneet kommunikoivat raketin antureiden ja järjestelmien kanssa varmistaakseen, että asiat pysyvät hallinnassa.
Henkilöstö valvoo säätä.
Turvallisuushenkilöstö estää sivullisten pääsyn laukaisualueelle.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Lévitha

Lévithan saari ilmasta.
| --- | --- |
Muut nimet:  Levíthia (Λεβίθια)
Sijainti:  37°00′25″N, 26°27′36″E, Léros Kálymnos, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Dodekanesia
Korkein kohta:  Várdia, 130 m
Pinta-ala:  9,121 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Lévitha (kreik. Λέβιθα, myös Levítha, Λεβίθα tai Levíthia, Λεβίθια) on Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään. Saaren pinta-ala on 9,121 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Lévitha kuuluu Léroksen kuntaan, Kálymnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Lévitha sijaitsee Egeanmeressä Amorgóksen ja Kálymnoksen välisellä merialueella. Sen länsipuolella sijaitsee Kínaros.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lévitha Wikimedia Commonsissa
Dodekanesia
| --- | --- |
Pääsaaret:   Astypálaia  Kálymnos  Kárpathos  Kásos  Kastelórizo (Megísti)  Kos  Léros  Nísyros  Pátmos  Ródos  Sými  Tílos 
Muut suuremmat saaret:   Agathonísi  Alimiá  Arkoí  Farmakonísi  Gyalí  Kínaros  Lévitha  Leipsoí  Nímos  Psérimos  Saría  Télendos 
Pienet saaret:   Ágios Antónios  Agía Kyriakí, Astypálaia  Agía Kyriakí, Léros  Agía Thékla  Ágios Geórgios, Megísti  Ágios Geórgios, Pátmos  Ágios Theódoros  Antítilos  Ánydro  Archángelos  Arefoúsa  Argeloússa  Armáthia  Aspronísia Makrý Aspronísi  Megálo Aspronísi  Mikró Aspronísi  Astakidonísia (Astakída)  Aváptistos  Avgó  Balámou  Chálavra Káppari  Makronísi  Piáto  Piláfi  Psómos  Stavrí  Chamilí  Chiliomódi  Chondró  Chondrós  Diakóftis  Diavátes Karavalonísi  Megalonísi  Divoúnia  Faradonísia  Fokionísia  Frágkos  Gáidaros Livadeión  Gáidaros Megálou Chorioú  Gialesíno  Gláros, Agathonísi  Gláros, Léros  Glynó  Ímia  Kalapódia  Kalavrós  Kalólimnos  Kalóvolos  Kandelioússa  Karofýlla  Kentronísi  Kómaros  Kouloúndros  Kouloúra  Kounéli  Kounoúpoi  Koúrika  Koutsomýti  Líra  Lítra  Makronísi, Kásos  Makronísi, Pátmos  Makrý  Manóli  Márathos  Marmarás  Mávra  Megálo Livádi  Mikrí Kouloúra  Mikró Sofráno  Moíra  Nerá, Agathonísi  Nerá, Kálymnos  Nisáki  Ofidoússa  Oxiá  Pacheiá  Palaiókastro  Páploma  Patelída  Pergoússa  Petrokáravo  Piganoússa  Pláka, Kásos  Pláka, Léros  Pláti, Kálymnos  Pláti, Kásos  Pláti, Sými  Pontikonísia Megálos Pontikós  Mikrós Pontikós  Pontikoúsa  Porionísi  Prasonísi, Pátmos  Prasonísi, Ródos  Psathonísi, Agathonísi  Psathonísi, Pátmos  Ro  Saráki  Sesklí  Skláves  Smyneronísi  Sochás  Sókastro  Spoláto  Strongylí, Agathonísi  Strongýli, Chálki  Strongýli, Kásos  Strongylí, Léros  Strongylí, Megísti  Strongylí, Nísyros  Strongyló  Sýrna  Tragonísi  Tragoúsa  Tría Nisiá Mesonísi  Plakída  Stefánia  Troumpéto  Trypití  Tsoúka  Tsoukáki  Velóna  Zaforás
M10 Wolverine

| 3" Gun Motor Carriage M10 |
| --- | --- |
 M10 Wolverine
Valmistushistoria
Valmistusmaa:   Yhdysvallat 
Tekniset tiedot
Pituus:  
– putki edessä:  6,83 m
– pelkkä runko:  5,97 m
Leveys:  3,05 m
Korkeus:  2,57 m
Taistelupaino:  29,6 t
Telaketjut:  ?
Maksiminopeus:  
– tiellä:  51 km/h
Toimintasäde:  300 km tiellä
Pääase:  76,2 mm M7-kanuuna
Muu aseistus:  12,7 mm Browning M2 -konekivääri
Panssarointi:  9–57,2 mm
Moottori:  General Motors 6046, 12-sylinterinen, kaksoisdiesel
– hevosvoimat:  375 hv
– kilowattia:  276 kW
Miehistö:  5, johtaja, ajaja, ampuja, lataaja, vara-ajaja/kk-ampuja
M10 Gun Motor Carriage oli Yhdysvaltojen pääasiallinen panssarintorjuntavaunu toisessa maailmansodassa.
Yhdysvaltain taktiikkaan kuuluivat panssarintorjuntavaunut, joita käytettäisiin vihollisen panssarivaunujen tuhoamiseen, kun taas taistelupanssarivaunuja käytettäisiin pääasiassa jalkaväen tukena ja läpimurtoihin. M10 oli rakennettu Shermanin rungolle, johon oli asennettu avokattoinen pyörivä torni ja kolmituumainen (76,2 mm) M7-tykki. Tykissä muun muassa käytetty M79-panssariammus pystyi läpäisemään 100 millimetriä panssariterästä 914 metrin etäisyydeltä. Lähi- ja ilmapuolustukseen oli 12,7 millimetrin M2HB-konekivääri ja miehistöllä 7,62 millimetrin M1-puoliautomaattikarbiinit.
Perusmallissa M10 oli 375 hevosvoiman General Motors 6046 -kaksoisdiesel, jossa oli yhdistettynä kaksi suoraa kuusisylinteristä moottoria. Tätä mallia valmistettiin 5 000 kappaletta. M10A1-version voimanlähde oli 450 hevosvoiman Ford GAA -V8 bensiinimoottori. M10A1:n valmistusmäärä oli noin 1 700 kappaletta. Britit aseistivat omia M10-vaunujaan 76,2 mm O.Q.F 17-pdr Mk. V -tykillä eli niin sanotulla 17-naulaisella. Näin syntynyttä muunnosta kutsuttiin dieselkäyttöisillä malleilla nimellä Achilles IC ja bensiinikäyttöisillä malleilla nimellä Achilles IIC.
Nimen Wolverine alkuperä on tuntematon. Sodan ajalta ei löydy todisteita, että siihen oltaisiin viitattu tällä nimellä, joten nimi on todennäköisesti keksitty sodan jälkeen. Sekä yhdysvaltalaiset että britit viittasivat siihen yksinkertaisesti nimellä M10, tosin yhdysvaltalaiset käyttivät myös termiä TD (Tank Destroyer). Vuonna 1945 britit antoivat vaunulle nimeksi Achilles, joka viittaa sekä vaunun alkuperäiseen versioon että 17-paunan tykillä varustettuun versioon. Nimen Achilles uskotaan usein virheellisesti viittaavan vain jälkimmäiseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta M10 Wolverine Wikimedia Commonsissa
Lähtekäämme metsään!

| Lähtekäämme metsään! Suomalaisia lastenlauluja kautta aikojen Eri esittäjiä |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2010
 Julkaistu: 29. elokuuta 2010
 Tuottaja(t): Hytinä-levyt
 Tyylilaji: lastenmusiikki (ikäsuositus 1-100 v.)
 Kesto: 37.02
 Levy-yhtiö: Hytinä-levyt
Lähtekäämme metsään! on suomalaisen lastenmusiikin historiaa luotaava lastenmusiikkialbumi. Levyllä esiintyvät Johanna Debreczeni, Ville Seivo, Fredi, Tytti Metsä ja Mari Rantasila. Levyllä juhlistetaan suomalaisen levytetyn lastenmusiikin 80-vuotista taivalta. Ensimmäinen suomenkielinen levytetty lastenlaulu on Georg Malmsténin ”Sairas karhunpoika”.
Kappaleet

Johanna Debreczeni & Tytti Metsä: Tiku ja Taku – 2.59  (Toivo Kärki, Reino Helismaa)
Fredi: Känkkäränkkä – 2.48  (Mikko Alatalo, Harri Rinne)
Mari Rantasila: Mehiläisen mökissä – 2.49  (Marjatta Meritähti, Laura Latvala)
Johanna Debreczeni: Hyvin hiljaa – 2.02  (Petter Ohls)
Tytti Metsä: Lounatuulen laulu – 3.03  (Kaj Chydenius, Kaarina Helakisa)
Ville Seivo: Omituisten otusten kerho – 3.08  (Allan Tuppurainen)
Ville Seivo & Fredi: Tikkeri Takkeri – 1.08  (M. A. Numminen, Jarkko Laine)
Tytti Metsä & Mari Rantasila: Sairas karhunpoika – 2.30  (Georg Malmstén, R. R. Ryynänen)
Fredi, Johanna Debreczeni & Tytti Metsä: Mörri-Möykky – 2.51 (Marjatta Pokela)
Tytti Metsä, Mari Rantasila & Johanna Debreczeni: Jänöleikki – 1.45  (Riitta Korpela)
Johanna Debreczeni & Tytti Metsä: Oravan pesä – 2.30  (P. J. Hannikainen, Immi Hellén)
Mari Rantasila, Ville Seivo, Tytti Metsä, Fredi, Johanna Debreczeni & Mari Rantasila: Viikonpäivät – 3.04  (Ilkka Kuusisto, Pia Perkiö)
Frefi, Johanna Debreczeni, Ville Seivo, Tytti Metsä & Mari Rantasila: Pöllörock – 1.44  (Ykä Mattila, Matti Kontio)
Ville Seivo: MC Koppakuoriainen – 2.34  (Sampo Haapaniemi, Markus Koistinen)
Mari Rantasila: Lennä lennä leppäkerttu – 2.01  (trad.)
Säestävä yhtye

Jarno Karjalainen – basso
Petri Kautto – kitara
Olli Krogerus – rummut
Jiri Kuronen – piano
Aiheesta muualla

Lastenlaulu.fi: Lähtekäämme Metsään! (Arkistoitu – Internet Archive)
Jim Varney

| Jim Varney |
| --- | --- |
 Jim Varney vuonna 1990
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. kesäkuuta 1949
Kuollut: 10. helmikuuta 2000 (50 vuotta)
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä ja koomikko
Näyttelijä
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
James Albert ”Jim” Varney, Jr.  (15. kesäkuuta 1949 – 10. helmikuuta 2000) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko. Varney tunnetaan parhaiten Ernest-sarjan elokuvista, joissa hän esittää Ernest P. Worrellia, uskomattoman tyhmää, mutta hyvätahtoista junttia. Hän toimi myös Slinkyn äänenä elokuvissa Toy Story – leluelämää ja Toy Story 2.
Varhainen elämä

Varney oli perheensä neljäs lapsi ja ainoa poika. Hän innostui teatterista jo nuorena ja voitti monia palkintoja draamakilpailuissa Lafayetten lukiossa. Hän meni 15-vuotiaana Murrayn yliopistoon, jossa hän esitti Charles Dickensin joulutarinan Ebenezer Scroogea paikallisessa teatterissa. Jo 17-vuotiaana Varney alkoi esiintyä yöklubeissa ja kahviloissa.
Ura televisiomainoksissa

Varney esiintyi ensimmäisen kerran Ernestinä vuonna 1980, jossa hän kierteli Yhdysvaltojen marketteja kaupaten maitoa, jotta voisi edistää sen tuotantoa. Myöhemmin Ernest esiintyi myös New Orleansin televisiossa mainossarjassa, jossa puhuttiin maakaasuista.
Varney esitti myös kahta muuta henkilöä, kersantti Glorya ja Auntie Neldaa. Kersantti Glory on humoristinen poratyöntekijä, kuka pitä palopuheita edistääkseen jälleen maidon tuotantoa. Auntie Nelda esiintyi myös lukuisissa mainoksissa, ennen kuin Varney pääsi esiintymään elokuviin Dr. Otto and the Riddle of the Gloom Beam, Ernest Saves Christmas, ja Ernest Goes to Jail.
Myöhemmin Ernest P. Worrelista tuli niin suosittu, että hän pääsi esiintymään televisiosarjassa Hey, Vern, It's Ernest!.
Muu ura

Varney esiintyi toistuvana vierailijana televisiosarjassa Fernwood 2 Night. Myöhemmin hän antoi äänensä Slinky-koiralle elokuvissa Toy Story ja Toy Story 2 sekä "Cookie" Farnsworthille elokuvaan Atlantis – Kadonnut kaupunki. Lisäksi hän oli vierailevana ääninäyttelijänä Simpsoneiden 9. tuotantokaudella jaksossa "Työni on huvini", Rexin äänenä sarjassa Wilder Napalm, prinssi Carlos Charmainen äänenä sarjassa Roseanne. Varney näytteli myös vihollista elokuvassa 3 Ninjas: Hign Noon at Mega Mountain. Lisäksi hänet voidaan nähdä Hank Williams, Jr.:n musiikkivideossa "All My Rowdy Friends are Coming Over Tonight." Varneylla oli myös pääosarooli elokuvissa Juntit Beverly Hillssissä ja Snowboard Academy sekä pieni sivuosarooli elokuvassa 100 Proof.
Yksityiselämä

Varney oli kahdesti naimisissa, joista molemmat päätyivät eroon. Lisäksi hän oli tunnettu rockfani, joka piti Chuck Berrystä, Little Richardista, ja Smile Islandista. Lisäksi Varney esiintyi Ernestinä sairaaloissa viihdyttäen sairaita lapsia.
Kuolema

Koko elämänsä raskaasti tupakoineella Varneylla todettiin keuhkosyöpä, minkä seurauksena hän kuoli 20. helmikuuta vuonna 2000 Nashvillessä. Hänet on haudattu Lexingtonin hautausmaalle.
Filmografia

Spittin' Image (1982)
Knowhutimean? Hey Vern, It's My Family Album (1983)
The Ernest Film Festival (1986)
Dr. Otto and the Riddle of the Gloom Beam (1986)
Hey, Vern, Win $10,000 (1987)
Ernestin leirikesä (Ernest Goes to Camp, 1987)
Ernest – joulun pelastaja (Ernest Saves Christmas, 1988)
Fast Food (1989)
Ernest joutuu poseen (Ernest Goes to Jail, 1990)
Ernest – Kahjojen kingi (Ernest Scared Stupid, 1991)
Ernest's Greatest Hits Volume 2 (1992)
Wilder Napalm (1993)
Juntit Beverly Hillissä (Beverly Hillbillies, 1993)
Ernest sekoilee jälleen (Ernest Rides Again, 1993)
Ernest Goes to School (1994)
Your World as I See It (1994)
Slam Dunk Ernest (1995)
The Expert (1995)
Toy Story – leluelämää (1995)
Rämäpäät tai Rinteiden rämäpäät (Snowboard Academy, 1996)
Blood, Friends and Money (1997)
100 Proof (1997)
Ernest Afrikassa (Ernest Goes to Africa, 1997)
Annabelle's Wish (1997)
Ernest intissä (Ernest in the Army, 1998)
3 Ninjas: High Noon at Mega Mountain (1998)
Existo (1999)
Treehouse Hostage (1999)
Toy Story 2 (1999)
Ernest the Pirate (2000)
Atlantis – Kadonnut kaupunki (2001)
Daddy and Them (2001)
Televisio

Operation Petticoat (1977-79)
The Rousters (1983)
Hey Vern, It's Ernest (1988)
Ernest Goes to Splash Mountain (1989)
Roseanne (1996)
Simpsonit jakso ”Työni on huvini” (1998)
Aiheesta muualla

Artikkeli Ernest-elokuvista (elitisti.net)
Jim Varney Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Manhattan Community District 2

Manhattan Community District 2 on New Yorkin Manhattanin saaren hallinnollinen osa-alue (Community District), johon kuuluu Greenwich Village, NoHo, SoHo, ja Little Italy. Alue sijaitsee Manhattanin saaren länsilaidalla lähellä saaren eteläkärkeä. Sen keskellä sijaitsee Washington Square. New York Universityn kampus on myös tällä alueella.
Vuonna 2000 alueella asui 93 119 henkeä. Sen väkiluku oli kymmenessä vuodessa laskenut hiukan. Asukkaista 74,8 % laskettiin "white non-hispanic" -ryhmään, eli valkoisiin, joilla ei ole latinalaisamerikkalaista taustaa. Ulkoimailla syntyneitä on 23,6 % asukkaista, suurin osa heistä on kotoisin Aasiasta.
Manhattan Community District 6

Manhattan Community District 6 on New Yorkin Manhattanin saaren hallinnollinen osa-alue (Community District), johon kuuluu Stuyvesant Town, Tudor City, Turtle Bay, Peter Cooper Village, Murray Hill, Gramercy Park, Kips Bay, ja Sutton Place. Alue sijaitsee Manhattanin saaren itälaidalla Rooseveltin saaren eteläpuolella. Alueella on Yhdistyneiden kansakuntien päämaja.
Vuonna 2000 alueella asui 136 152 henkeä. Sen väkiluku oli kymmenessä vuodessa kasvanut hiukan. Asukkaista 76,3 % laskettiin "white non-hispanic" -ryhmään, eli valkoisiin, joilla ei ole latinalaisamerikkalaista taustaa. Ulkoimailla syntyneitä on 21,5% asukkaista, suurin osa heistä on kotoisin Aasiasta.
Lähtevien laivojen kaupunki

Lähtevien laivojen kaupunki on Aino Kallaksen novellikokoelma, jonka on julkaissut vuonna 1913 Otava.
Teos sisältää kuusi novellia ja sarjan "Saarenmaalainen intermezzo", jossa on kymmenen pienoisnovellia. Kokoelman vironsi Friedebert Tuglas, ja käännös ilmestyi Noor-Eestin kustantamana samana vuonna kuin alkuteos. Kallas suunnitteli teoksen nimeksi alkujaan Seitsemän novellia, missä toistuu hänen tuotannossaan esiintyvä seitsenluku.
Teos on jo nimivalinnaltaan ja myös aihepiiriltään merellinen, kuten Kallaksen aiemmat teokset, joskin meri rajana on läsnä vertauskuvallisempana ja runollisempana.
Kokoelma päätti kuuden vuoden pituisen hiljaisen kauden. Sen tausta on kuitenkin kauempana. Aloitusnovelleina ovat vallankumousnovellit "Vanhan Orgin kuolema" (1906) ja "Bernhard Riives" (1908). Päätösnovelli "Lasnamäen valkea laiva" valmistui 1913. Teos edustaa kautta, jonka aikana Kallas siirtyi virolaisesta realismista symbolismin ja impressionismin vaiheeseen.
Teos ilmestyi Titanicin uppoamisen jälkeen. Vuorikuru pohtii väitöskirjassaan, onko tapahtumalla ollut vaikutusta novellien lopulliseen sisältöön, mutta päätyy toteamaan, että valtaosan novelleista Kallas kirjoitti ennen onnettomuutta. Meriaiheisia teosnimiäkin hänellä on ollut jo aiemminkin. Titanicia hän käsittelee sitten seuraavassa kokoelmassa Seitsemän. Titanic-novelleja (1914).
Novelli "Lasnamäen valkea laiva" on novellin "Yksi kaikkien edestä" ohella Kallaksen keskeisin teos ja tutkituin hänen novelleistaan.