stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Judinsalo
Historiaa

Luhangassa tehtiin vuonna 2004 muinaisjäännösinventointi. Judinsaarella sijaitsee monia kivikautisia asuinpaikkoja, joista on löytynyt iskoksia, keramiikkaa tai muita esineitä . Vanha tarina kertoo Judinsalossa olevasta kiviaitauksesta, jonka sisäpuolella sijaitsi kivinen pöytä ja sen ympärillä 24 istuinkiveä käräjien pitoa varten. Kohteen sijainnista ei kuitenkaan ole tietoa. Ensimmäiset kiinteästi maata viljelleet asukkaat perustivat saarelle maatilan 1650-luvulla. Maakirjoissa talo tunnettiin nimellä Judinsalon talo . Talosta käytetään nykyään nimeä Vanha-Jutila ja se on pysynyt saman suvun hallussa perustamisesta asti.
Vanhassa rekognosointikartassa 1700- ja 1800-luvun vaihteessa kartturi kuvasi Judinsalon mäkiseksi metsäsaareksi, jossa näkyi asutusta Hivunlammen ja Keikkalanlammen pohjoispuolella, Syväänpohjan lahden pohjoispuolella ja Jutilanjärven ympäristössä, sekä niittyjä Viistin Isolahden pohjukassa. Saarelle ei ollut piirretty mitään teitä. Judinsalon laivalaituri oli jo olemassa ainakin vuoden 1882 vesistökartassa .
Vuoden 1935 taloudellisessa kartassa on Jutilanjärven nimi Kotijärvi. Karttaan on merkitty 19 maatilaa, joiden välille on rakennettu ajettavat kylätiet Jutilanjärveltä saaren länsipuolen maatiloille. Muut tieyhteydet tilojen ja peltojen välillä ovat kärrypolkuja. Saareen ei tuolloin tullut tietä eikä sinne kulkenut lauttayhteyksiä. Asukkaat ovat liikkuneet mantereelle veneillään tai Judinsalon laivarantaan tulleilla laivoilla. Saaren kansakoulu sijaitsi keskellä saarta kylätien varressa Lehtimäellä.
Vuoden 1969 peruskartassa maantie 44 ylitti Hopeasalmen Hopeasaaren siltaa pitkin. Tie jatkoi saaren yli sen pohjoispäähän, jossa se päättyi Vuoksenniemeen. Siellä salmi ylitettiin lossilla . Vuoden 1985 kartassa kulkee uusi kylätie saaren itäpäähän Kattilaniemelle. Kartassa ei enää lue kansakoulua koulurakennuksen kohdalla. Vuoksensalmen lossi on 1990-luvun alussa korvattu sillalla, joka on merkitty vuoden 1992 karttaan tievarauksena.
Judinsalon järvien välisellä peltoaukealla sijaitsevat niin sanotut Mönkösmäen talonpoikaistalot, jotka ovat sisältyneet vuodesta 2010 alkaen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Siihen luetaan kuuluvaksi pääasiassa Vanhan Lehtimäen, Uuden Lehtimäen, Uuden Jutilan ja Vanhan Jutilan maatilat, joiden rakennuskanta on vanhaa.
Aiheesta muualla

Judinsalo (keskeneräiset verkkosivut)
Grönroos, Matti: Päijänteen saaristotie–seututie 314
| n k Luhanka |
| --- | --- | --- |
 Keski-Suomi  Joutsan seutukunta 
| Kylät |  Judinsalo  Klemettilä  Kirkonkylä  Lempää  Rekola  Rekolankylä  Tammijärvi  |  |
Aagot Jung

Aagot Jung (o.s. Nystén; 23. elokuuta 1932 Parainen – 25. heinäkuuta 2021 Turku) oli suomenruotsalainen toimittaja, joka työskenteli lähes puoli vuosisataa  Yleisradion Turun-toimituksen palveluksessa. Hänet muistetaan erityisesti radion ja television puutarhaohjelmista Trädgårdsradion, Gröna rummet ja Trädgårdsrutan eli Puutarharuutu.
Jung oli koulutukseltaan humanististen tieteiden kandidaatti (1966). Hän opiskeli radio- ja TV-työtä myös Britanniassa ja Pohjoismaissa 1960–1970-luvulla. Hän oli Yleisradion Turun-aluetoimituksen esimies 1960–1980 ja erikoistoimittaja vuodesta 1980. Jäätyään eläkkeelle vuonna 1993 hän jatkoi ohjelmatyötä freelancerina.
Jung toimi aktiivisesti myös rauhanliikkeessä. Vuonna 1982 hän oli Minskin rauhanmarssilla Suomen komitean puheenjohtaja ja 1988 delegaattina YK:n yleiskokouksessa. Hänelle myönnettiin Sadankomitean rauhanpalkinto vuonna 1980.
Aagot Jung oli naimisissa vuosina 1955–1962 Teo Jungin kanssa, ja heillä on tytär.
Palkintoja ja huomionosoituksia

Sadankomitean rauhanpalkinto 1980
Svenska Kulturfondenin juhlapalkinto 1984
Yleisradion ruotsinkielisen ohjelmatoiminnan palkinto 1994
Svenska Folkskolans Vännerin kansansivistystyön palkinto 1996
Finlands svenska publicistförbundin kunniajäsen 2007
Julkaisuja

Ihmisiä puutarhan huoneissa. (Suomentanut Julia Donner.)  Helsinki: Schildts, 2011. ISBN 978-951-50-2153-3
Teijo Joutsela

Teijo Joutsela esiintymässä radiossa vuonna 1950.
Teijo Reino Joutsela (29. elokuuta 1912 Helsinki – 15. syyskuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen laulaja, viulisti ja näyttelijä, joka muistetaan Kipparikvartetin jäsenenä ja Humppa-Veikkojen laulusolistina.
Uran alku

Teijo Joutsela oli Georg ja Eugen Malmsténin, Kullervo Linnan ja Henry Theelin tavoin paljasjalkainen "Stadin kundi". Joutsela aloitti viulistina 1920-luvun lopulla helsinkiläisravintoloissa ja soitti 1930-luvun alkupuoliskon Amarillo-orkesterissa, jonka kanssa hän myös teki ensimmäisen laululevytyksensä, Helena-valssin vuonna 1932. Levytyksissä seurasi kymmenen vuoden tauko ja nämäkin levyt jäivät jostain syystä julkaisematta. Samalla vuosikymmenellä Joutsela oli käytetty viulisti mm. elokuvateattereissa mykkäelokuva-aikaan. Muusikontyönsä ohessa hän opiskeli Helsingin konservatoriossa viulunsoittoa, laulua ja musiikin teoriaa. Suunnitelmat klassisen viulistin urasta kuitenkin kariutuivat, kun Joutsela mursi vasemman käden etusormensa laivaston kertausharjoituksissa 1938.
Sota-aikana Joutsela oli mukana viihdytyskiertueilla ja alkoi 1940-luvun puolella keskittyä enemmän laulamiseen ja näyttelemiseen. Vuosikymmenen alkupuolella hän kävi SF:n filmikoulun luokkatovereinaan mm. Kyllikki Forssell ja Esko Vettenranta. Joutsela esiintyi useissa elokuvissa ja Punaisen myllyn revyissä. Elokuvarooleja Joutselalle kertyi mainos- ja dokumenttielokuvat mukaan lukien kaikkiaan parisenkymmentä, joista valtaosassa hän oli yhtenä Kipparikvartetin tai Humppaveikkojen jäsenenä. Varsinaisia näyttelijärooleja oli vain muutama, mm. elokuvien Kipparikvartetti Teukka Ankkanen, Nuoria ihmisiä Böna ja Einari Ketolan tähdittämän korpraali Möttönen -hupailun Niin se on poijjaat laulava sotamies. Vuosina 1950–51 Joutsela oli kiinnitettynä Radioteatteriin, ja lisäksi hän esiintyi Reino Helismaan radiohupailuissa 1960-luvun alkuun saakka. Hän myös piti kohtalaisesti menestyneen klassisen laulun konsertin 1947.
Kipparikvartetti

Vuonna 1950 Joutsela, Kauko Käyhkö ja Auvo Nuotio palkattiin päähenkilöiden lauluääniksi SF:n musikaalielokuvaan Kaunis Veera. Nämä kolme "haamulaulajaa" ja elokuvassa omalla äänellään näytellyt ja laulanut Olavi Virta perustivat samana vuonna Kipparikvartetin. Kvartetti oli Suomen suosituin lauluyhtye koko 1950-luvun, ja se esiintyi muutamin henkilövaihdoksin 1970-luvun lopulle saakka. Kvartetin ensimmäisenä bassona laulanut Teijo Joutsela oli mukana sen jokaisessa esiintymisessä ja levytyksessä. Yksi Kipparikvartetin tunnusmerkeistä oli humoristisena efektinä käytetty matala ja möreä "Kippari-Kallen" ääni ("skimbadabadajumbabbaa"), jonka takana oli Joutsela.
Humppa-Veikot

1960-luvulla, Kipparikvartetin toiminnan vähentyessä, Joutsela loi soolouran Humppa-Veikkojen laulajana ja viulistina. Kankkulan kaivolla -radiohupailun studio-orkesterina aloittaneet vanhoja 1920- ja 1930-lukujen iskelmiä soittaneet Humppa-Veikot tekivät ensimmäiset levytyksensä 1958 ja aloittivat Suomen kevyessä musiikissa vuosikymmeniä kestäneen humppavillityksen. Joutselan totinen ja miehekäs, hieman oopperalaulajamainen laulutyyli toimi kontrastina Humppa-Veikkojen hilpeälle soitolle. Yksi Humppa-Veikkojen ja Joutselan "unohtumattomampia" levytyksiä oli Beatlesin She Loves Youn suomenkielinen versio Hän sinun on vuodelta 1965. Laulussa oli tahatonta huvittavuutta sen vuoksi, että "jee jee"n laulaminen ei tuntunut luonnistuvan Joutselalta lainkaan.
Vaatevalmistamo

Teijo Joutsela levytti viimeisen soololevynsä 1979 ja lopetti esiintymisen 1970- ja 1980-lukujen taitteessa, omien sanojensa mukaan siksi, ettei kukaan pääsisi sanomaan "eikö tuokaan osaa lopettaa ajoissa". Tosin hän ilmoitti jo aiemmin 1970-luvulla Helsingin Sanomien 60-vuotishaastattelunsa yhteydessä lopettavansa laulamisen ”aikansa kutakin”-perusteella, mutta jatkoi yleisön pyynnöstä vielä kymmenisen vuotta. Laulu-uransa tuotoilla hän oli jo 1950-luvulla ostanut Helsingistä pienen vaatevalmistamon, joka kasvoi hänen poikansa Tauno Joutselan johdolla huomattavaksi yritykseksi, ensin nimellä Joutsela & Kumpp. ja sitten Joutsela-Muoti Oy.
Teijo Joutsela vietti viimeiset vuotensa Kannelkodissa Helsingin Kannelmäessä, jossa hän humoristina ja vilkkaana seurustelijana viihdytti monia kanssaveljiään ja -sisariaan.
Diskografia

Humupekka (Scandia SLP 673, 1979)
Vanhan kartanon kehräävä rukki (2000)
Aiheesta muualla

Teijo Joutsela Populaarimusiikin museon tietokannassa
Teijo Joutsela Elonetissä.
Teijo Joutsela Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Teijo Joutselan esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet
Nynäsin kartano

Nynäsin kartano on Heinolassa sijaitseva alkujaan Ramsayn suvulle kuulunut maatila. Vuodesta 1904 sen omisti Kymin Osakeyhtiö, joka lahjoitti 1947 rakennukset ja ympäristön Suomen Punaiselle Ristille. Nykyisin siellä on Punaisen Ristin kurssi- ja lomakeskus ja Metsäntutkimuslaitoksen koeasema. Metsistä osa on vuodesta 1959 ollut Metsäntutkimuslaitoksen tutkimus- ja koealueena.
Kirjallisuutta

Nynäs : metsäntutkimusalue, Metsäntutkimuslaitos ja Kymin Oy 1970 (27, 11 s. : kuv., kartt. + 2 liit)
| n k Perustiedot Wikidatassa: Nynäsin kartano (Q18661035)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: kartanon päärakennus
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Heinola
Nopeusrajoitus

Nopeusrajoituksen merkki Euroopassa. Suomessa ja Ruotsissa vastaavat kyltit ovat keltaisella pohjalla taatakseen näkyvyyden pohjoisissa olosuhteissa.
Nopeusrajoitus on liikenneväylälle asetettu ajoneuvon suurin sallittu nopeus. Väylälle voi olla asetettu myös vähimmäisnopeus, jota ei saa alittaa, joskin se on paljon harvinaisempaa. Nopeusrajoitus voi olla myös ajoneuvo-, kuljettaja- tai ajokaistakohtainen. Nopeusrajoituksen ylittäminen on rikos, jota kutsutaan ylinopeudeksi.
Nopeusrajoitusten avulla pyritään alentamaan tienkäyttäjien onnettomuusriskiä sekä vähentämään liikenneonnettomuuksien määrää ja vakavuutta. Niiden avulla saadaan aikaan tasainen liikennevirta, jolloin ohitusten tarve vähenee. Nopeusrajoituksilla myös autetaan poikittaisen ja liittyvän liikenteen sujumista, luodaan katto tilannenopeuksille sekä parannetaan ennakoitavuutta.
Nykyään suurimmalla osalla liikenneväylistä on nopeusrajoitus. Ensimmäinen nopeusrajoitus säädettiin 1861 Britanniassa ja se oli 10 mailia (16 kilometriä) tunnissa.lähde?
Nopeusrajoituksia Suomessa > Nopeusrajoitukset Suomen teillä

Seuraavassa käsitellään nykyisiä nopeusrajoituksia Manner-Suomessa. Ahvenanmaalla on käytössä eri rajoitukset.
Manner-Suomen teillä käytetyt nopeusrajoitukset ovat 20, 30, 40, 50, 60, 70, 80, 100 ja 120 km/h:
20 km/h on käytössä vain erityistapauksissa (raja-asemat, kävelykatu, pihakatu).
30 km/h on käytössä taajamissa mm. asuntoalueilla, keskustoissa, vaarallisissa kohdissa ja erityiskohteissa kuten koulujen lähellä. Se on enimmäisnopeus, jos tiellä on merkitsemättömiä hidasteita kuten töyssyjä.
40 km/h on käytössä taajamissa. Se on enimmäisnopeus korotetun suojatien kohdalla.
50 km/h on yleisrajoitus taajamissa. Sitä voidaan käyttää myös taajamien ulkopuolella. Se on enimmäisrajoitus vartioimattomassa tasoristeyksessä.
60 km/h on korkein sallittu nopeusrajoitus taajamissa, kiertoliittymissä, liikennevalottomien suojateiden kohdalla, vartioiduissa tasoristeyksissä, lauttarannassa ja avattavan sillan kohdalla.
70 km/h rajoitusta käytetään erityistapauksissa taajamien ulkopuolella. Se on korkein mahdollinen rajoitus liikennevaloristeyksessä.
80 km/h on yleisrajoitus taajamien ulkopuolella. Se on myös enimmäisnopeus sorateillä.
100 km/h on korkein rajoitus moottoriteiden ulkopuolella. Talvella se on myös moottoriteiden enimmäisnopeus.
120 km/h rajoitusta käytetään vain moottoriteillä kesäaikaan.
Maastossa yleinen nopeusrajoitus on 60 km/h maalla ja 80 km/h jäällä.
Joillain piha alueilla tai pysäköintialueilla voi olla 5 km/h tai 10 km/h nopeusrajoituskyltti. lähde?
Nopeusrajoituksia Suomessa > Nopeusrajoitukset Suomen teillä > Määräaikaiset ja tilapäiset rajoitukset

Talveksi nopeusrajoituksia lasketaan monin paikoin. Kaikki 120 km/h rajoitukset lasketaan 100 km:iin/h. Alhaisempia talvinopeusrajoituksia ovat 60, 70 ja 80 km/h.
Muut määräaikaiset ja tilapäiset rajoitukset ovat yleensä 30, 40, 50, 60 ja 80 km/h. Määräaikaisia nopeusrajoituksia käytetään esimerkiksi lomakauden tai koulun lukukauden aikana. Tilapäisiä rajoituksia käytetään mm. tietyömailla.
Nopeusrajoituksia Suomessa > Nopeusrajoitukset Suomen teillä > Nopeusrajoitusta osoittavat liikennemerkit

Ellei muuta ole liikennemerkein osoitettu, on nopeusrajoitus taajamassa 50 km/h ja sen ulkopuolella 80 km/h.
Muu kuin yleisrajoitus on osoitettava liikennemerkillä. Varsinaisten nopeusrajoitusmerkkien lisäksi käytössä ovat taajaman (yleisrajoitus 50 km/h) ja piha- tai kävelykadun (rajoitus 20 km/h) alkamista ja päättymistä osoittavat merkit.
Nopeusrajoitusalue-liikennemerkillä voidaan asettaa korkeintaan 40 km/h rajoitus taajamissa ja 60 km/h taajamien ulkopuolella.
Nopeusrajoitus
Nopeusrajoitus päättyy
Nopeusrajoitusalue
Nopeusrajoitusalue päättyy
Ajokaistakohtainen kielto tai rajoitus
Taajama
Taajama päättyy
Pihakatu
Pihakatu päättyy
Kävelykatu
Kävelykatu päättyy
Rajoilla ja autolauttojen satamissa käytetään myös yleinen nopeusrajoitus -merkkiä, joka osoittaa yleisrajoitukset Suomessa. Lisäksi nopeusrajoitus voidaan maalata tiehen.
Nopeusrajoituksia Suomessa > Nopeusrajoitukset Suomen teillä > Nopeusrajoitusten yleisyys maanteillä

Seuraavasta taulukosta ilmenee eri nopeusrajoitusalueiden kokonaispituus Suomen maanteillä vuosina 1996—2015 (ilman ramppeja):
| Vuosi | ≤50 km/h | 60 km/h | 70 km/h | 80 km/h | 100 km/h | 120 km/h | Yleisrajoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1996 | 3 427 | 4 926 | 143 | 4 382 | 12 269 | 243 | 52 331 |
| 1997 | 3 477 | 5 044 | 153 | 4 508 | 12 262 | 282 | 52 055 |
| 1998 | 3 575 | 5 217 | 156 | 4 670 | 12 316 | 279 | 51 584 |
| 1999 | 3 645 | 5 542 | 164 | 4 822 | 12 377 | 277 | 51 068 |
| 2000 | 3 772 | 5 781 | 160 | 4 916 | 12 263 | 361 | 50 648 |
| 2001 | 3 952 | 5 962 | 161 | 5 023 | 12 256 | 393 | 50 245 |
| 2002 | 4 154 | 6 246 | 152 | 5 108 | 12 137 | 408 | 49 854 |
| 2003 | 4 283 | 6 546 | 149 | 5 364 | 11 974 | 390 | 49 430 |
| 2004 | 4 494 | 6 792 | 141 | 5 538 | 11 763 | 435 | 49 034 |
| 2005 | 4 637 | 7 066 | 176 | 6 324 | 11 042 | 439 | 48 484 |
| 2006 | 4 747 | 7 202 | 183 | 6 821 | 10 577 | 440 | 48 219 |
| 2007 | 4 827 | 7 363 | 163 | 6 863 | 10 537 | 437 | 48 000 |
| 2008 | 4 949 | 7 514 | 176 | 6 847 | 10 462 | 467 | 47 746 |
| 2009 | 5 013 | 7 653 | 204 | 7 000 | 10 287 | 494 | 47 490 |
| 2010 | 5 079 | 7 739 | 219 | 7 175 | 10 096 | 528 | 47 325 |
| 2011 | 5 173 | 7 940 | 249 | 7 157 | 10 107 | 527 | 47 008 |
| 2012 | 5 312 | 8 306 | 296 | 7 146 | 10 098 | 523 | 46 460 |
| 2013 | 5 414 | 8 570 | 345 | 7 179 | 10 089 | 523 | 45 989 |
| 2014 | 5 464 | 8 648 | 386 | 7 207 | 10 046 | 523 | 45 819 |
| 2015 | 5 525 | 8 819 | 539 | 7 190 | 9 995 | 521 | 45 483 |
Nopeusrajoituksia Suomessa > Nopeusrajoitukset Suomen teillä > Enimmäisnopeussuositus

Suomessa käytetyt enimmäisnopeussuositukset ovat yleensä 40, 50, 60, 70 ja 80 km/h. Suositusta käytetään kaarteissa ja hirvivaara-alueilla, kun rajoituksen mukainen nopeus on liian korkea. Suosituksen syy ilmoitetaan varoitusmerkillä.
F25 Enimmäisnopeussuositus
Nopeusrajoituksia Suomessa > Ajoneuvokohtaisia rajoituksia Suomessa > 100 km/h

Linja-autot
autossa on lukkiutumattomat jarrut
autossa on turvavyö jokaisella istumapaikalla
autossa ei ole seisovia matkustajia
katsastuksessa hyväksytty tälle nopeudelle, ja
auton takana on mustin 20 mm levein reunoin varustettu keltainen, halkaisijaltaan 240 mm:n mittainen pyöreä kilpi, johon on mustin 120 mm korkein numeroin merkitty luku 100.
Pakettiautot
omamassa alle 1,8 t ja otettu käyttöön vuonna 1981 tai myöhemmin tai
omamassa alle 1,875 t ja otettu käyttöön vuonna 1995 tai myöhemmin tai
varustettu lukkiutumattomin jarruin ja kuljettajan turvatyynyllä.
Matkailuautot
turvavyöt kaikilla istumapaikoilla, lukkiutumattomat jarrut, kuljettajan turvatyyny
todettu katsastuksessa tai tyyppihyväksynnässä täyttävän nopeusluokan edellytyksenä olevat vaatimukset ja
takana mustin 20 mm levein reunoin varustettu keltainen, halkaisijaltaan 240 mm:n mittainen pyöreä kilpi, johon on mustin 120 mm korkein numeroin merkitty luku 100.
Ajoneuvoyhdistelmät
Vetoautona henkilö- tai pakettiauto
Perävaunun massa enintään 750 kg
Nopeusrajoituksia Suomessa > Ajoneuvokohtaisia rajoituksia Suomessa > 80 km/h

Kuorma-autot
Muut kuin edellä mainitut ajoneuvoyhdistelmät
Muut kuin edellä mainitut linja-, paketti-, ja matkailuautot
Moottorikelkat jääpeitteisellä vesialueella
Nopeusrajoituksia Suomessa > Ajoneuvokohtaisia rajoituksia Suomessa > 60 km/h

Hinattaessa toista moottoriajoneuvoa
Autot, joihin kytketty kokonaismassaltaan yli 750 kg:n jarruton hinattava ajoneuvo
Autot, moottoripyörät sekä kolmi- ja nelipyörät, johon on kytketty jousittamaton hinattava ajoneuvo
Moottorikelkat ja muut maastoajoneuvot maastossa maa-alueilla
Nopeusrajoituksia Suomessa > Ajoneuvokohtaisia rajoituksia Suomessa > 50 km/h

Liikennetraktorit
Nopeusrajoituksia Suomessa > Ajoneuvokohtaisia rajoituksia Suomessa > 45 km/h

Mopot
Kevyet nelipyörät
Nopeusrajoituksia Suomessa > Ajoneuvokohtaisia rajoituksia Suomessa > 40 km/h

Moottorityökoneet
Nopeusrajoituksia Suomessa > Ajoneuvokohtaisia rajoituksia Suomessa > 25 km/h

Pienitehoiset mopot
Nopeusrajoituksia Suomessa > Ajoneuvokohtaisia rajoituksia Suomessa > 20 km/h

Ajoneuvoyhdistelmät, jossa muunlaisia kuin ilmarenkaita
Nopeusrajoituksia Suomessa > "Kasikympin lätkä"

Vuosina 1972–1996 oli käytössä niin sanottu kasikympin lätkä. Se oli valkoinen, pyöreä, irtonainen muovinen kiekko, jonka halkaisija oli noin 120 mm ja jossa oli musta reunus sekä luku 80 mustilla numeroilla. Kiekkoa käyttivät äskettäin ajokortin saaneet kuljettajat ensimmäisen vuoden ajan. Ajoneuvo, jossa oli tällainen lätkä, ei saanut ylittää nopeutta 80 kilometriä tunnissa. Kiekko tuli asettaa autoon tai moottoripyörään siten, että se oli selvästi takaapäin näkyvissä. Ajokortissa oli myös merkintä kuljettajalle määrätystä nopeusrajoituksesta.
Nopeusrajoituksen ylittäminen kolme kertaa ensimmäisen vuoden sisällä ajokortin saamisesta johti harkinnanvaraiseen ajo-oikeuden menettämiseen ja usein myös nimismiehen puhutteluun. Liikenneministerin asettama työryhmä on pohtinut lätkän palauttamista käyttöön.
Nopeusrajoituksia Suomessa > Nopeusrajoituksia Ahvenanmaalla

Ahvenanmaalla taajamassa on 50 km/h yleisrajoitus. Rajoitus voi olla myös tätä alhaisempi. Taajamien ulkopuolella yleisrajoitus on 70 km/h. Myös 90 km/h rajoituksia voidaan käyttää.
Nopeusrajoituksia Suomessa > Ylinopeus ja siitä rankaiseminen

Ylinopeus on liikennerikkomus, josta seuraa liikennevirhemaksu. Joissain tapauksissa ylinopeus saattaa täyttää rikoksen tunnusmerkistön, jolloin sitä voi seurata päiväsakko tai vankeutta. Aiemmin lievästä ylinopeudesta määrättiin rikesakkoa. Ulkomaille ei ylinopeudesta sakkoja lähetetä. Ylinopeutta ajaminen myös ohitustilanteessa on lainvastaista.
Nopeusrajoituksia ulkomailla

Nopeusrajoitukset vaihtelevat maittain. Useimmissa Euroopan maissa on käytössä samantapainen rajoitusjärjestelmä kuin Suomessakin: yleinen nopeusrajoitus taajamassa, taajamien ulkopuolella ja moottoritiellä. Monissa maissa on myös "pikatielle" oma erillinen rajoituksensa, joka asettuu taajaman ulkopuolisen ja moottoritierajoituksen välille. Useista maista pikatiet tai moottoritiet puuttuvat.
Useimmissa maissa nopeusrajoitukset on asetettu kilometreinä tunnissa (km/h). Eräissä maissa, ainakin Englannissa ja Yhdysvalloissa, rajoitukset ovat maileina tunnissa (mph). 1 mph = 1,6 km/h.
Korkein Euroopassa käytetty nopeusrajoitus on tiettävästi 140 km/h, mikä on voimassa Puolassa ja Bulgariassa. Italian vuoden 2002 laki sallii normaalin 130 km/h rajoituksen sijasta 150 km/h tietyt turvaehdot täyttäville moottoriteille, mutta mahdollisuutta ei ole 2013 mennessä koskaan käytetty. Itävallassa on vuonna 2006 kokeiltu 160 km/h rajoitusta yhdellä moottoritieosuudella. Kokeilu lopetettiin 2007 turvallisuus- ja ympäristösyistä.
Toisessa ääripäässä on Vatikaani. Siellä enimmäisnopeus on vain 30 km/h.
Nopeusrajoituksia ulkomailla > Vapaa kattonopeus

Saksa ja Mansaari ovat Euroopassa poikkeuksellisia. Molemmissa on edelleen teitä, joilla ei ole nopeusrajoitusta.
Osalla Saksan moottoriteistä eli Autobahneista on vapaa kattonopeus. Vapaa nopeus koskee myös eräitä muita teitä. Enimmäisnopeudeksi suositellaan Saksassa 130 km/h, mutta sen noudattaminen ei ole pakollista.
Mansaarella ei ole yleistä nopeusrajoitusta lainkaan. Saaren hallituksen mukaan sellainen ei parantaisi liikenneturvallisuutta.
Nopeusrajoituksia ulkomailla > Nopeusrajoituksia Englannissa

Britannian nopeusrajoitukset poikkeavat useimmista muista Euroopan maista siten, että ne on määritelty maileina tunnissa (mph). Yleisrajoitukset ovat seuraavat: taajamassa 30 mph (48 km/h), maantiellä 60 mph (96 km/h) ja kaksiajorataisilla sekä moottoriteillä 70 mph (112 km/h). Nämä yleiset nopeusrajoitukset pätevät kaikkialla, ellei muuten ole liikennemerkein osoitettu.
Englannissa on käytössä 6-portainen nopeusrajoitusasteikko. Rajoitukset ovat 20, 30, 40, 50, 60 ja 70 mph, mitkä metrijärjestelmässä vastaavat rajoituksia 32, 48, 64, 80, 96 ja 112 km/h:
20 mph on tarkoitettu asuinkaduille ja alueille, joilla on paljon kevyttä liikennettä tai joilla moottoriajoneuvoliikenne ei ole tärkeintä.
30 mph on yleisrajoitus taajamissa.
40 mph on tarkoitettu korkeatasoisille teille taajamiin ja niiden liepeille sekä maanteille, joilla on paljon mutkia, risteyksiä tai liittymiä.
50 mph on tarkoitettu taajamien kehäteille ja ulosmenoteille sekä alhaisemman tason maanteille.
60 mph on yleisrajoitus maanteillä. Se on tarkoitettu korkean tason maanteille.
70 mph on yleisrajoitus moottoriteillä ja muilla kaksiajorataisilla teillä (engl. 'dual carriageway').
Uuden 80 mph (128 km/h) rajoituksen käyttöönottoa on suunniteltu moottoriteille, mutta se ei vielä 2013 ole voimassa.