stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fredrik Vetterlund

| Fredrik Vetterlund |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Fredrik Mauritz Vetterlund
Syntynyt: 1865
Kuollut: 1960 (94–95 vuotta)
Kansalaisuus:  Ruotsi
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ruotsi
Tuotannon kieli: ruotsi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Fredrik Mauritz Vetterlund (1865–1960) oli ruotsalainen kriitikko ja runoilija: Hän on kirjoittanut lyriikkaa, joka muistuttaa aikaisempien ruotsalaisten romantikkojen runoutta. Hän on kohdistanut huomiota kirjallisuushistorioitsijana ja esseistinä Ruotsin uusromantikkoihin, erityisesti Per Daniel Amadeus Atterbomiin.
Vetterlund oli Lundin yliopistossa dosenttina 1902–1910 ja Tukholman yliopistossa 1911–1918. Hän oli Aftonbladetin kirjallisuuskriitikko 1900–1924.
Vetterlundin tytär oli näyttelijä Inga-Bodil Vetterlund.
Tuotantoa ei ole suomennettu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fredrik Vetterlund Wikimedia Commonsissa
Vetterlund, Fredrik, Vem är det 1955, Norstedt 1955 (sisältää luetteloa tuotannosta) Runeberg.org
Federico Balzaretti

Federico Balzaretti
Federico Balzaretti (s. 6. joulukuuta 1981 Torino) on italialainen jalkapalloilija. Hän pelasi puolustajana ja edusti urallaan muun muassa Torinoa, Juventusta, Palermoa ja Romaa.
Balzaretti on Torino FC:n kasvatteja. Hän debytoi Torinon edustusjoukkueessa kaudella 2002-2003. Tämän jälkeen hän oli muutamia kausia lainassa Varesessa ja Sienassa. Kausi 2004-2005 oli Balzarettin läpimurtokausi Torinossa, joka silloin pelasi Serie B:ssä. Kauden päätteeksi joukkue nousi Serie A:han. Huolimatta noususta joukkue hajosi ja Balzaretti vapautui sopimuksesta. Tämän jälkeen hän teki sopimuksen Torinon paikalliskilpailija Juventuksen kanssa. Kaudella 2005-2006 hän oli useimmiten vakiokokoonpanossa joukkueessa, joka alun perin voitti Serie A:n mutta menetti mestaruutensa sopupeliskandaalissa. Seuraavalla kaudella Balzaretti pelasi Juventuksen riveissä Serie B:ssä ja teki kaksi ensimmäistä maaliaan aikuisten sarjoissa. Kaudeksi 2007–2008 hän siirtyi Fiorentinan joukkueeseen mutta ei vakiinnuttanut paikkaansa joukkueessa. Vuoden 2008 alussa hän siirtyi Palermoon, jossa pelasi vuoteen 2012. Elokuussa 2012 Balzaretti allekirjoitti kolmen vuoden sopimuksen Roman kanssa.
Aiheesta muualla

Balzaretti A.S ROMA:n virallisilla sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Italian joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2012
1 Buffon |
2 Maggio |
3 Chiellini |
4 Ogbonna |
5 Motta |
6 Balzaretti |
7 Abate |
8 Marchisio |
9 Balotelli |
10 Cassano |
11 Di Natale |
12 Sirigu |
13 Giaccherini |
14 De Sanctis |
15 Barzagli |
16 De Rossi |
17 Borini |
18 Montolivo |
19 Bonucci |
20 Giovinco |
21 Pirlo |
22 Diamanti |
23 Nocerino |
Valmentaja Prandelli
Gato Barbieri

Gato Barbieri
Leandro ”Gato” Barbieri (28. marraskuuta 1932 Rosario – 2. huhtikuuta 2016 New York) oli argentiinalainen jazz-saksofonisti ja -säveltäjä. Hän tuli jo 1960-luvulla tunnetuksi free jazz -suuntauksen merkittävänä edustajana ja erikoistui 1970-luvulla latinojazziin. Hän teki yhteistyötä mm. Don Cherryn kanssa ja jatkoi uraansa 2000-luvulle.
Gatti

Gatti on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Alessandra Mirka Gatti, italialainen eurobeat-laulaja
Antonio Federico Gatti (1930–1998), argentiinalainen katolinen piispa
Arturo Gatti (1972–2009), italialais-kanadalainen nyrkkeilijä
Daniele Gatti (s. 1961), italialainen kapellimestari
Federico Gatti (s. 1998), italialainen jalkapalloilija
Pierluigi Gatti (s. 1938), italialainen kolmiloikkaaja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Gatti”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Gatsi ja Gaim

Gatsi (georg. გაცი) ja Gaim (georg. გაიმ, tai Ga, გა) olivat keskiaikaisten georgialaisten kronikoiden mukaan jumalia Kartlin (antiikin lähteiden Iberian) muinaisten georgialaisten esikristillisessä pantheonissa. Georgialainen hagiografinen teos "Ninon elämä" kertoo, että kun Pyhä Nino, 300-luvun georgialaisten kastaja kristinuskoon, saapui Mtskhetan kaupunkiin hän näki, että Armazin pääjumalakuvan oikealla puolella "seisoi toinen, kullasta tehty kuva, jolla oli miehen kasvot. Sen nimi oli Gatsi, ja sen vasemmalla puolella oli hopeainen, ihmiskasvoinen jumalakuva, jonka nimi oli Gaim". Toisessa keskiaikaisen kronikan kohdassa kerrotaan, että Gatsin ja Ga(imi)n uskottiin hallinneen "kaikkia mysteereitä".
Keskiaikaisia georgialaisia kronikoita lukuun ottamatta arkeologisia todisteita tai aikalaiskertomuksia jumalista ei kuitenkaan ole. Molemmat jumalat, jotka puolimyyttisen hallitsijan Azon kerrotaan tuoneen alkuperäisestä kotimaastaan Arian-Kartlista, saattoivat olla versio anatolialaisista jumalista Attis ja Kybele.
Luettelo Aku Ankan taskukirjoista (451–475)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
Aku Ankan taskukirja -luettelot
|  1–25 |  26–50 |  51–75 |  76–100 |
|  101–125 |  126–150 |  151–175 |  176–200 |
|  201–225 |  226–250 |  251–275 |  276–300 |
|  301–325 |  326–350 |  351–375 |  376–400 |
|  401–425 |  426–450 |  451–475 |  476–500 |
|  501–525 |  526–550 |  |  |
|  Teemanumerot 1–25 |  Teemanumerot 1–25 |  Teemanumerot 26–54 |  Teemanumerot 26–54 |
|  Erikoisnumerot |  Erikoisnumerot | Taskarin parhaat | Taskarin parhaat |
| Taskarin sankarit | Taskarin sankarit | Taskarin tähtihetket | Taskarin tähtihetket |
|  Mini-taskarit |  Mini-taskarit |  In English |  In English |
Tämä on luettelo Aku Ankan taskukirjojen numeroista 451–475.
Luettelo Aku Ankan taskukirjoista (301–325)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
Aku Ankan taskukirja -luettelot
|  1–25 |  26–50 |  51–75 |  76–100 |
|  101–125 |  126–150 |  151–175 |  176–200 |
|  201–225 |  226–250 |  251–275 |  276–300 |
|  301–325 |  326–350 |  351–375 |  376–400 |
|  401–425 |  426–450 |  451–475 |  476–500 |
|  501–525 |  526–550 |  |  |
|  Teemanumerot 1–25 |  Teemanumerot 1–25 |  Teemanumerot 26–54 |  Teemanumerot 26–54 |
|  Erikoisnumerot |  Erikoisnumerot | Taskarin parhaat | Taskarin parhaat |
| Taskarin sankarit | Taskarin sankarit | Taskarin tähtihetket | Taskarin tähtihetket |
|  Mini-taskarit |  Mini-taskarit |  In English |  In English |
Tämä on luettelo Aku Ankan taskukirjojen numeroista 301–325. Ne ilmestyivät alun perin vuosina 2005–2007.
2007

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kansi | Numero | Ilmestynyt | Sivuja | Tunniste | Inducks |
| – Kannen piirtäjä Michel Nadorp. | 325: Turistirysäys | 2007 | 256 | ISBN 978-951-32-2261-1 | Inducks |
– Kannen piirtäjä Michel Nadorp.:  Aitoa ja alkuperäistä, s. 5, tarina Per Hedman, piirrokset Massimo Fecchi, tussaus Fecchi Studio. Tarinakoodi .  Matka Hessun uumeniin, s. 44, tarina Pat McGreal ja Carol McGreal, piirrokset Maximino Tortajada Aguilar. Tarinakoodi .  Origamin taitajat, s. 79, tarina Sergio Badino, piirrokset Marco Meloni. Tarinakoodi I TL 2597-2.  Jääkypärä, s. 97, tarina Antonella Pandini, piirrokset Valerio Held. Tarinakoodi I TL 2522-3.  Noitakoulun narri, s. 117, tarina Silvia Gianatti, piirrokset Roberto Lauciello. Tarinakoodi I TL 2536-6.  Televisiosta tuttu, s. 133, juoni Marco Bosco ja Massimiliano Valentini, käsikirjoitus Massimiliano Valentini, piirrokset Andrea Freccero. Tarinakoodi I TL 2589-1.  Karhuveljet kantritähtinä, s. 156, tarina Roberto Gagnor, piirrokset Salvatore Delana. Tarinakoodi I TL 2589-5.  Agentit ratissa, s. 176, tarina Bruno Sarda, piirrokset Federico Mancuso. Tarinakoodi I TL 2555-7.  Jäljitystä, s. 202, tarina ja piirrokset Enrico Faccini. Tarinakoodi I TL 2559-03.  Aikaluottoa, s. 203, tarina Marco Bosco, piirrokset Marco Mazzarello. Tarinakoodi I TL 2598-2.  Erikoisagentti Ankka, s. 225, tarina Stefan Petrucha, piirrokset Antoni Bancells Pujadas. Tarinakoodi D 2005-262.
– Kannen piirtäjä Michel Nadorp.: Ei muita painoksia.
Luis Héctor Villalba

Luis Héctor Villalba (s. 11. lokakuuta 1934 Buenos Aires) on argentiinalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Buenos Airesin arkkihiippakuntaan 24. syyskuuta 1960 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Aufiniumin titulaaripiispaksi 20. lokakuuta 1984. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Juan Carlos Aramburu, jota avustivat Arnaldo Clemente Canale ja Carmelo Juan Giaquinta.
Villalba nimitettiin 16. heinäkuuta ja asetettiin 26. lokakuuta 1991 San Martínin hiippakunnan piispaksi. 8. heinäkuuta 1999 hän sai nimityksen Tucumánin arkkihiippakunnan arkkipiispaksi, ja tähän virkaan hänet asetettiin 17. syyskuuta. Hän jäi eläkkeelle 10. kesäkuuta 2011.
Festival du nouveau cinéma

The Festival du nouveau cinéma (engl. Festival of New Cinema) on Montrealissa vuosittain järjestettävä elokuvafestivaali, joka järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1971.Festivaali on Kanadan vanhin kansainvälinen elokuvafestivaali. Aiemmin se tunnettiin nimellä the Montreal Festival of New Cinema and New Media. 
Festivaalin tehtävänä on tukea nousevia elokuvantekijöitä edistämällä heidän omaperäistä ja monipuolista ääntään sekä esitellä nykyelokuvan suuria elokuvateoksia.
Vuosikymmenten ajan festivaali on edistänyt lukemattomien itsenäisten elokuvateosten menestystä sekä paikallisilta että kansainvälisiltä taiteilijoilta, jotka nykyään nauttivat maailmanlaajuista suosiota, kuten Jim Jarmusch, Abbas Kiarostami, Spike Lee , Wim Wenders, Raymond Depardon, Jane Campion, Pedro Almodóvar, Wong Kar-Wai, Peter Greenaway, Chantal Akerman,Marguerite Duras.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto (englanniksi) (ranskaksi)
Ferenc Deák

Ferenc Deák, ajankohta tuntematon.
Ferenc Deák (17. lokakuuta 1803 Söjtör – 28. tai 29. tammikuuta 1876 Budapest) oli unkarilainen valtiomies, joka neuvotteli Itävalta-Unkarin kaksoismonarkian ja Unkarin itsehallinnon pohjana olleen vuoden 1867 kompromissin. Hänet tunnettiin lempinimellä ”Unkarin viisas mies” (a haza bölcse).
Ura

Deák oli varakkaan maanomistajan poika. Suoritettuaan lainopillisen tutkinnon hän toimi virkamiehenä kotiseudullaan Zalassa. Hänet valittiin Zalan edustajana Pressburgissa kokoontuneille Unkarin valtiopäiville ensi kertaa vuonna 1833 veljensä tilalle. Vuosien 1839 ja 1841 valtiopäivien myötä Deák kohosi yhdeksi uudistusmielisten johtohahmoista, ja vuonna 1847 hän laati ”kansallisen opposition” ehdotuksen valtiopäivien uudistamisesta. Unkarin valtiollisen aseman vahvistamisen ohella hän kannatti talonpoikien olojen parantamista, ja näyttääkseen esimerkkiä hän toteutti uudistuksia omilla maillaan. Kun Itävalta salli maaliskuussa 1848 oman hallituksen perustamisen Unkarille, Deákista tuli oikeusministeri Lajos Batthyányn hallitukseen. Ministerinä hän suurelta osin laati uudistuksia toteuttaneet niin sanotut huhtikuun lait. Deákin ministerikausi päättyi Batthyányn erotessa syyskuussa 1848.
Deák ei osallistunut vuosien 1848–1849 Unkarin kapinaan. Hän vetäytyi sen kukistumisen jälkeen muutamaksi vuodeksi politiikasta, sillä ei halunnut tunnustaa laittomana pitämäänsä uutta hallintoa. Vuonna 1854 hän myi maaomaisuutensa ja asettui asumaan Pestiin. Deákista tuli jälleen maltillisia keinoja ja passiivista vastarintaa kannattaneen kansallisen liikkeen johtohahmo. Unkarin valtiopäivät kutsuttiin uudelleen koolle vuonna 1861, mutta ne hajotettiin jo saman vuoden syyskuussa, koska edustajat olivat esittäneet Deákin ja Gyula Andrássyn johdolla keisarille adressin, jossa vaadittiin vuoden 1848 huhtikuun lakien tunnustamista. Valtakunnan ongelmien kasaantuessa keisari Frans Joosef I kuitenkin taipui vähitellen kannattamaan sovintoa unkarilaisten kanssa.
Valtiopäivät kutsuttiin jälleen koolle vuonna 1865, kun Deák oli keisarille osoitetussa avoimessa kirjeessä vakuuttanut Unkarin pysyvän rauhallisena, jos sen historialliset oikeudet tunnustettaisiin. Itävallalle tappiollisen vuoden 1866 sodan jälkeen Déak asettui vastustamaan Unkarin radikaalien nationalistien vaatimuksia tilanteen hyödyntämisestä valtakunnan hajottamiseksi ja sai Unkarin valtiopäivien enemmistön tukemaan ehdottamaansa maltillisempaa ratkaisua, tasapuolisen sopimuksen neuvottelua Itävallan johdon kanssa. Deák toimi sekä julkisesti että yksityisesti Unkarin tosiasiallisena edustajana valmisteluissa ja neuvotteluissa, jotka johtivat vuonna 1867 Ausgleichin eli Itävalta-Unkarin kompromissin solmimiseen. Hän auttoi myös sopimuksen lopullisessa läpiviemisessä Unkarin valtiopäivillä. Deákin kannattajat muodostivat tässä vaiheessa niin sanotun Deák-puolueen. Deák itse vetäytyi pian julkisesta elämästä heikkenevän terveytensä vuoksi.
Maine Suomessa

Suomessa kiinnostuttiin Deákista ensimmäisen sortokauden aikana, koska hänen rauhanomaisin keinoin saavuttamansa Unkarin itsehallinto nähtiin esikuvana Suomen kamppailulle oman itsehallintonsa palauttamisesta. Sekä passiivista vastarintaa kannattaneet perustuslailliset että myöntyväisyyslinjaa edustaneet vanhasuomalaiset julistautuivat Deákin esimerkin seuraajiksi ja kiistelivät tämän opetusten ”oikeasta” tulkinnasta. Antti Jalava julkaisi vuonna 1902 Deákin suomenkielisen elämäkerran, jossa korostettiin tämän passiivista vastarintaa.
Kirjallisuutta

Antti Jalava: Frans Deák, Kansanvalistusseura 1902.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ferenc Deák Wikimedia Commonsissa
Gerli Liinamäe

Gerli Liinamäe
Gerli Liinamäe (s. 21. maaliskuuta 1995 Tallinna) on virolainen taitoluistelija. Hän on naisten yksinluistelussa kolminkertainen Viron-mestari (2011, 2015, 2018). MM-kilpailuissa hän on sijoittunut 34:nneksi vuonna 2018. EM-kilpailuissa hänen sijoituksensa ovat olleet kolmastoista vuonna 2011 ja 22:s vuonna 2015. Juniorien MM-kilpailuissa hän sijoittui 15:nneksi vuonna 2011, 14:nneksi vuonna 2012, 27:nneksi vuonna 2013 ja 20:nneksi vuonna 2014. Hän voitti Riiassa kilpaillun Volvo Open Cupin vuonna 2017.
Liinamäe on ollut Tiiu Valgemäen ja Karin Nurmetalon valmennettavana.
Käännös suomeksi
Fiona Dolman

Fiona Jane Dolman (s. 1. tammikuuta 1970 Findhorn, Skotlanti) on skottilainen näyttelijä. Hänet muistetaan mm. brittiläisistä tv-sarjoista Sydämen asialla (Jackie Lambertina vuosina 1998–2001) ja Midsomerin murhat (rouva Barnabyna, päähahmon vaimona). [lähde? ]Hän näytteli myös Joe Ahearnia Ultravioletissa vuonna 1998. Hän on vieraillut myös Holby Cityssä.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Fiona Dolman Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Festo

|  |
| --- | --- |

Avainhenkilöt:  Oliver Jung
Kotipaikka:  Saksa
Toimiala:  Teollisuus ja automaatio
Liikevaihto:  €3,1 miljardia (2018)
Henkilöstö:  20,100 (2018)
Kotisivu:  www.festo.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Festo on saksalainen teollisuus- ja automaatioalan yritys joka on perustettu Esslingen am Neckarissa.  Festo tuottaa ja myy pneumaattisia ja sähköisiä ohjauksia tehtaisiin ja prosessiautomaatioon. Toimintaa on 61 maassa.
Yritys myy myös FluidSIM® 5 -ohjelmaa jolla voi simuloida pneumatiikkaa, hydrauliikkaa ja sähkötekniikkaa. Ohjelman ilmainen kokeiluversio vaatii rekisteröitymisen eikä sisällä kaikkia toimintoja.
Feston perustivat vuonna 1925 Albert Fezer ja Gottlieb Stoll.[lähde? ] Aluksi yritys toimi puuntyöstön parissa mutta siirtyi myöhemmin automaatiopuolelle.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
https://www.festo.com/cms/fi_fi/index.htm
Galärvarvet

Galärvarvet Strandvägeniltä nähtynä syyskuussa 2007, mukana Vasa-museo ja oikealla museolaivoja.
Galärvarvet Skeppsholmenin kirkolta nähtynä noin vuodelta 1850. Litografia Carl Johan Billmark.
Tukholman sotasatama 1942. Arkkitehti Erik Ahnborgin pronssivalettu malli.
Galärvarvet (ruots. kaleeritelakka) on alue eteläisellä Djurgårdenilla Tukholmassa. Vuoteen 1969 asti Galärvarvet oli osa Tukholman Sotasatamaa. Galärvarvet oli alun perin, 1720-luvulta alkaen, Ruotsin saaristolaivaston kaleerien säilytysalue.
Fotoinhibitio

Fotoinhibitio on kasvisolussa fotosynteesin estävä valostressireaktio, joka säätelee fotosysteemien (PS1 ja PS2) tehokkuutta ja suojaa fotosynteesikomplekseja liialliselta valostressiltä ja sen seurauksilta. Reaktio ilmenee, kun lehden yhteyttävät solut altistuvat liialliselle ja äkilliselle valolle, jolloin valoreaktioita syntetisoivat partikkelit solun kloroplasteissa eivät ehdi prosessoida tehokkaasti kaikkea säteilevää valoenergiaa. Ylijääneen energian kertyminen rappauttaa fotosysteemejä hajottamalla esimerkiksi elektroninsiirtoketjussa oleellisena toimivaa D1-proteiinia, joka toimii PS2:n yhteydessä. Elektronin virittymisen estyminen valoreaktiossa ehkäisee ylijäämäenergian kertymisen reaktiokeskukseen, jolloin se vapautuu lämpöenergiana.
Valoreaktioissa fotoinhibitiota voi ilmetä esimerkiksi, kun kasvisolun tylakoidikalvossa toimiva fotosysteemi 2 (PS2) toimii tehokkaammin kuin fotosysteemi 1 (PS1), elektroniketjussa siirtyvät elektronit pelkistävät ketjun komponentit liittymällä niihin pidemmäksi aikaa, jolloin PS2:ssa oleva klorofylli-a molekyylipari (P680) siirtää elektroneja hapelle. Happiatomit vapautuvat PS2 reaktiossa, jossa vesimolekyyli luovuttaa elektronin klorofylli-a:lle hajotessaan hapeksi ja vedyksi. Takaisin liitettynä vetyatomin elektroni ylipelkistää happimolekyylin, jolloin syntyy reaktiivisia voimakkaasti hapettavia singlettihappimolekyylejä sekä muita reaktiivisia hapen välituotteita (AOS, active oxygen species). Nämä happimolekyylit aiheuttavat solun pigmenttimolekyyleissä hapetusprosessin, jossa valoa vastaan ottavat pigmentit hajoavat. Tämä ilmenee kasvin lehdissä lehtivihreän haalistumina.
Fotoinhibitiossa osa valohaaviproteiineista (LHC2) voi siirtyä PS2:lta PS1:n yhteyteen fosforyloinnin seurauksena, jolloin PS1:sen toiminta tehostuu ja PS2:sen hidastuu. Proteiinit voivat siirtyä tarvittaessa myös päin vastoin. Tämä säätelee fotosysteemien suhteellista nopeutta sopivaksi ja tekee systeemistä joustavan.
Käännös suomeksi
Eugen Sterpu

| Eugen Sterpu |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. kesäkuuta 1963 Dămăşcani, Moldavian SNT, Neuvostoliitto)
Kansalaisuus:  moldovalainen
Taiteilija
Ala:  taidemaalari
Eugen Sterpu (kutsumanimeltään Gicu, s. 10. kesäkuuta 1963 Dămăşcani, Moldavian SNT, Neuvostoliitto) on virolainen taidemaalari, joka asuu ja työskentelee Tallinnassa.
Opiskelu

Eugen Sterpu opiskeli vuosina 1975–1981 Moldavian Taidekorkeakoulussa ja vuosina 1981–1989 Eesti Riiklik Kunstiinstituutissa ( vuodesta 1989 Eesti Kunstiakadeemia )  erikoistuen kuvanveistoon. Vuosina 1994–1995 hän opetti Moldovan Taidekorkeakoulussa.
Näyttelyitä

Eugen Sterpulla on ollut yksityis- ja yhteisnäyttelyitä Moldovassa, Romaniassa, Tanskassa, Virossa, Suomessa, Ruotsissa sekä Venäjällä. 
Yhteisnäyttely Viive Sterpun kanssa huhtikuussa 2012 Turussa Galleria Reginassa.
Tekniikka

Sterpu on keksinyt erikoisen ja omatakeisen tavan työstää pastelleilla. Hän piirtää hiekkapaperille ja käyttää siinä lakkaa. Tuloksena on voimakkat ja selvät värit. Kuvaan käytetään sopivaa paspartuta, jonka avulla värien kontrasti ja kirkkaus saadaan hienovaraisesti esille. Kuvanveistäjäkoulutus on syventänyt hänen käsitystään arkkitehtuurista ja sitä hän mielellään kuvaa töissään. Sterpun oman tekniikan avulla hänen käsistään syntyvä työ on kolmiuloitteista.
Hänen taiteensa kokijat muodostavat oman käsityksensä Sterpun taisteesta, joidenkin mielestä hän on surrealisti ja joidenkin taas postmodernisti. Taiteilija itse ei halua olla sidottuna mihinkään ismiin.
Jäsenyydet

Eugen Sterpu on Eesti Kunstnike Liit  (Viron taiteilijaliiton) jäsen.
Perhesuhteet

Eugen Sterpu oli naimisissa taiteilija Viive Sterpun kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eugen Sterpu Wikimedia Commonsissa
Eugen Sterpun taidetta
Gattamelatan ratsastajapatsas

Gattamelatan ratsastajapatsas
Gattamelatan ratsastajapatsas on italialaisen kuvanveistäjä Donatellon (oik. Donato di Niccolò di Betto Bardi) tekemä Italian Padovan kaupungissa sijaitseva monumentaalinen ratsastajapatsas. Vuosina 1445–1450 valmistettu pronssiveistos esittää Venetsian tasavallan armeijan ylipäällikkö, kondottieeri Gattamelataa (oik. Erasmo da Narni, noin 1370–1443). Patsaan tilasivat venetsialaiset kiitokseksi Gattamelatan ansioista Milanon herttuakuntaa vastaan käydyssä sodassa.
Hevosen muotoiluun on saatu vaikutteita Marcus Aureliuksen ratsastajapatsaasta ja Venetsiassa sijaitsevan Markuksenkirkon (San Marco) fasadin hevospatsaista. Ratsastaja on oman aikansa asussa muutoin paitsi että hänellä on roomalainen rintahaarniska. Gattamelatan ratsastajapatsas huokuu hallittua voimaa ja teoksen hahmossa tulee ensi kerran esiin vääristellyt muodot, joilla tekijä on halunnut korostaa katseen suuntautumista alhaalta ylöspäin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gattamelatan ratsastajapatsas Wikimedia Commonsissa
Houston Comets

| --- | --- |
Houston Comets
Houston Cometsin logo
Toimintavuodet: 1997–2008
Värit: punainen, sininen ja valkoinen
WNBA-mestaruuksia: neljä (1997–2000)
Konferenssimestaruuksia: neljä (1997–2000)
Houston Comets oli yhdysvaltalainen naiskoripalloseura, joka pelasi Women's National Basketball Association -liigassa. Seura pelasi WNBA:ssa liigan ensimmäisestä kaudesta, kaudesta 1997 alkaen. Seuran toiminta päättyi kauden 2008 jälkeen. Cometsin kotikaupunki oli Texasin osavaltion Houston ja se pelasi kotiottelunsa vuosina 1997–2003 Compaq Centerissä, 2004–2007 Toyota Centerissä ja 2008 Reliant Arenalla.
Historia > Alkuvuodet – neljä kautta, neljä mestaruutta

Houston Comets on WNBA:n historian menestyksekkäin seura. Se voitti neljä mestaruutta (enemmän kuin mikään muu seura), jotka tulivat peräkkäisinä vuosina, ensimmäinen WNBA:n avauskautena 1997 ja viimeinen vuonna 2000.
Comets kuului alun perin WNBA:n itäiseen konferenssiin, mutta liigan laajennuttua se siirtyi vuonna 1998 läntiseen konferenssiin. Joukkue voitti ensimmäisenä kautenaan 18 runkosarjaottelua 28:sta ja sen voittoprosentti (64,3) oli liigan paras jatkopeleihin mentäessä. Joukkue kohtasi välierissä Charlotte Stingin, joka kaatui pistein 70–54 ja loppuottelussa vastaan asettui New York Liberty, jonka Comets voitti pistein 65–51. Toisella runkosarjakaudellaan Houston voitti 27 runkosarjaottelua ja hävisi vain kolme. Välierissä vastassa oli jälleen Charlotte Sting, joka nujertui suoraan kahdessa ottelussa ja loppuotteluissa seura kohtasi Phoenix Mercuryn, joka kaatui voitoin 2–1. Ratkaisevan kolmannen ottelu päättyi luvuin 80–71.
Myös kolmas ja neljäs WNBA-kausi jatkuivat Cometsin komennossa. Vuonna 1999 Comets voitti runkosarjassa selvästi eniten otteluita, 26 ottelua 32:sta, ja ansaitsi suoran paikan lännen konferenssifinaaleihin, joissa vastaan asettui pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Sacramento Monarchsin voittanut Los Angeles Sparks. Sparks kaatui voitoin 2–1 ja loppuotteluissa joukkue voitti New York Libertyn niin ikään voitoin 2–1. Vuonna 2000 joukkue voitti jälleen selvästi suurimman osan otteluistaan, 27 32:sta, mutta Los Angeles Sparks nousi runkosarjassa Cometsin edelle voitettuaan yhden ottelun enemmän. Pudotuspeleissä Comets kohtasi ensimmäisellä kierroksella Sacramento Monarchsin, jonka se voitti suoraan kahdessa ottelussa, ja konferenssifinaaleissa oli vastassa Sparks, jonka Comets voitti niin ikään suoraan kahdessa ottelussa. Loppuotteluissa Comets kohtasi jo kolmannen kerran New York Libertyn, joka kukistui kahdessa ottelussa, pistein 59–52 ja 79–73.
Historia > Kaudet 2001–2003

Vuonna 2001 Comets pääsi pudotuspeleihin konferenssinsa neljäntenä seurana ja kohtasi pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella runkosarjavoittaja Los Angeles Sparksin, joka voitti ottelusarjan suoraan kahdessa ottelussa. Sparks eteni lopulta ensimmäiseen mestaruuteensa. Vuonna 2002 Comets sijoittui runkosarjassa sekä konferenssinsa että liigan toiseksi jääden vain Sparksin taakse. Pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella vastaan asettui Utah Starzz, joka vei ottelusarjan voitoin 2–1. Vuonna 2003 Comets sijoittui runkosarjassa jälleen konferenssinsa toiseksi Sparksin jälkeen. Pudotuspeleissä tie nousi jälleen pystyyn jo ensimmäisellä kierroksella, kun Sacramento Monarchs voitti ottelusarjan voitoin 2–1.