stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kanadan senaatti

| Kanadan senaatti Senate of Canada Le Sénat du Canada |
| --- | --- |
 
Tyyppi
Tyyppi:  Ylähuone
Johto
Puhemies:  George Furey (sit.)
Kokoonpano
Edustajia:  105 
Puolueet:    Itsenäisten senaattorien ryhmä (50)   Konservatiivit (22)   Kanadan senaattorit (13)   Sitoutumattomat (7)   Edistyksellinen senaatti (6)   Tyhjiä (7)
Kokouspaikka
 
Kotisivut
 http://www.parl.gc.ca/common/index.asp?Language=E Parliament of Canada
Kanadan senaatti (engl. Senate of Canada, ransk. Le Sénat du Canada) on Kanadan parlamentin ylähuone. Senaattiin kuuluu 105 jäsentä, jotka nimittää kenraalikuvernööri pääministerin ehdotuksesta. Senaattoreiden puoluejakauma noudattelee alahuoneen puoluejakaumaa, mutta muuttuu alahuonetta hitaammin sitä mukaa kun senaattorin virkoja tulee uudelleen täytettäviksi.
Senaatin tehtävänä on haastaa edustajainhuoneen ehdottamia lakeja ja tehdä niihin korjausehdotuksia. Lakiehdotuksien tulee saada sekä edustajainhuoneen että senaatin enemmistön tuki. Senaatti voi myös itse tehdä lakialoitteita..
Senaatin suurin ryhmä on itsenäisten senaattorien ryhmä, joka on puoluepoliittisesti sitoutumaton.
Kanadan provinsseilla ja territorioilla on asukaslukuun perustuva määrä senaattoreita.
| Provinssi/ territorio | Senaattorin alue | Senaattorit |
| --- | --- | --- |
|  Ontario | Ontario | 24 |
|  Quebec | Quebec | 24 |
|  Brittiläinen Kolumbia | Länsi-Kanada | 6 |
|  Alberta | Länsi-Kanada | 6 |
|  Manitoba | Länsi-Kanada | 6 |
|  Saskatchewan | Länsi-Kanada | 6 |
|  Nova Scotia | Rannikko | 10 |
|  New Brunswick | Rannikko | 10 |
|  Prinssi Edwardin saari | Rannikko | 4 |
|  Newfoundland ja Labrador | – | 6 |
| Yukon | – | 1 |
| Nunavut | – | 1 |
| Luoteisterritoriot | – | 1 |
Senaattorit

Senaattorien katsotaan Kanadassa edustavan ensisijaisesti alueita, provinsseja ja territorioita, sekä niiden intressejä, kun taas edustajainhuone edustaa kansalaisia.
Lain mukaan Kanadan senaattorin tulee täyttää seuraavat edellytykset:
Kanadan kansalaisuus
30–75 vuoden ikä
4000 dollarin velaton omaisuus (määrä pysynyt samana vuodesta 1867)
Asuinpaikka sillä alueella, jota heidän on tarkoitus edustaa
Senaattori voi myös menettää paikkansa, mikäli hän
tekevät konkurssin
syyllistyvät maanpetokseen tai muuhun vakavaan rikokseen
ovat poissa useammasta kuin kahdesta peräkkäisestä istunnosta
ottavat vastaan jonkin muun maan kansalaisuuden
menettävät senaattorin paikkaan oikeuttavat varat tai asuinpaikkansa
täyttävät 75
Senaattorin peruspalkka on 150 600 $ vuodessa (vuodesta 2018), jonka päälle maksetaan erilaisiin lisätehtäviin perustuvaa lisää.
Aarnu, Evena, Vinjami

| Aarnu, Evena, Vinjami: 1700 ehdotusta etunimeksi |
| --- | --- |

Kirjailija:  Rea Lehtonen, Juri Nummelin, Elina Teerijoki
Genre:  etunimet
Kustantaja:  Nemo
Julkaistu:  2006
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  207
ISBN:  952-5613-07-0
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Aarnu, Evena, Vinjami: 1700 ehdotusta etunimeksi on Rea Lehtosen, Juri Nummelinin ja Elina Teerijoen kirja etunimistä. Teoksen on julkaissut kustannusyhtiö Nemo vuonna 2006. Kirja on laajennettu laitos Nummelinin ja Teerijoen teoksesta Aenna, Rosma, Velveena: 300 etunimiehdotusta maailmalta vuodelta 2004. Teokseen on koottu nimiä, joita ei kirjan ilmestyessä ole käytetty Suomessa vielä kertaakaan.
Instrumentti

Instrumentti tarkoittaa välinettä, esimerkiksi seuraavia:
Avaruutta tutkivan avaruusaluksen tieteellinen mittalaite.
Muu tieteellinen mittalaite, jollaisia voidaan kutsua myös ilmaisimiksi tai detektoreiksi jne.
Instrumentti (lääketiede), esimerkiksi hammaslääkärin tai kirurgin käyttämä väline.
Musiikissa käytettävä soitin.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Instrumentti”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vesitorni

Roihuvuoren sienimallinen vesitorni on uusin Helsingin neljästä yhä alkuperäisessä käytössä olevasta vesitornista. Käyttöönotettu 1977.
Vesitorni on rakennus, jonka yläpäässä on vesisäiliö. Vesitornilla on kaksi pääkäyttötarkoitusta; varastoida vettä ja pitää yllä tasaista vedenpainetta vesijohtoverkostossa.
Vesitornin vesisäiliön tilavuus voi olla jopa yli 10 000 kuutiometriä, eli 10 000 000 litraa.
Vesitornilla voi olla myös jokin oheistarkoitus, kuten siinä voi olla vesisäiliön lisäksi näkötorni, observatorio tai se voi osittain tai kokonaan  korvata erillisen tietoliikennemaston. Vesitorni voi olla myös kiinteä osa jotain toista rakennelmaa, kuten Varkauden vesitorni, joka on osa kerrostaloa sekä Kemin kaupungintalo.
Pohjoismaissa vesitornit ovat yleensä suurempia kuin Keski-Euroopassa, mutta pohjoismaissa ne palvelevat suurempaa aluetta ja niitä on harvemmassalähde?.
Vesitornien toiminta

Vesitorni on usein rakennettu korkealle mäelle, jolloin itse tornin ei tarvitse olla niin korkea. Korkeutta tarvitaan ylläpitämään hydrostaattista painetta, joka saa veden virtaamaan putkissa maan vetovoiman vaikutuksesta. Koska vesi virtaa ylemmästä astiasta alempaan, vesitornin säiliön vedenpinnan täytyy olla korkeammalla kuin korkeimmalla olevan hanan ja itse asiassa vielä korkeammalla, koska hanasta täytyy saada vettä riittävällä paineella ulos. Vedenpaine jollain syvyydellä on suoraan verrannollinen vedenpinnan ja syvyyden väliseen korkeuseroon. Paine ei ole riippuvainen altaan muodosta. Kotiin tuleva vesijohto ja vesitornin säiliö ovat periaatteessa samaa allasta ja paine riippuu säiliön vedenpinnan ja vesijohdon korkeuserosta. Paine ei toisaalta saa olla liian suuri etteivät putkistot vaurioidu.
Vaihtoehtoisesti vedenpainetta voidaan pitää yllä ilman vesitorneja pelkästään pumpuilla. Joissain korkeissa taloissa käyttövesi saatetaan pumpata ylös erillisillä paineenkorotuspumpuilla. Joissain pilvenpiirtäjissä on katolla omat vesisäiliöt.
Vesitornien toiminta > Liian pienen paineen aiheuttamia ongelmia

Tarpeeksi suuri paine on tarpeen vesijohtoverkon toiminnan vuoksi. Liian matalalla paineella voi olla useita vaikutuksia:
Maaperän vesi vuotaa putkeen ja pilaa juomaveden mikrobeilla, lannoitteilla ja kemikaaleilla.
Vesijohto voi romahtaa maaperän aiheuttamasta paineesta, jonka normaalisti vedenpaine kumoaa. Säännösten mukainen vesijohto kestää maanpaineen myös tyhjänä.
Vesi ei nouse kerrostalojen ylimpiin kerroksiin.
Vedenpaine on liian alhainen vesihanassa.
Vesitornien päätyypit

jalattomat
lieriömäiset: Yleisin malli ennen toista maailmansotaa rakennetuissa vesitorneissa. Esimerkiksi Alppilan vesitorni ja Vaasan vesitorni ovat lieriömäisiä vesitorneja.
jalalliset
kartiomaiset: Sienityyppisissä vesitorneissa säiliö on kartion muotoinen, jolloin vedenpinnan korkeus ei vaihtele niin paljon ja paine putkistossa pysyy tasaisena. Tätä muotoa käytetään yleensä vain suurissa torneissa. Rakennusteknisesti malli yleistyi vasta sotien jälkeen ja lähes kaikki sienimalliset tornit on tehty betonivalua käyttäen. Esimerkiksi Roihuvuoren vesitorni on kartiomainen.
lieriömäiset
pallomaiset: Tämä tyyppi on yleinen pienissä vesitorneissa. Varsinkin Unkarin ja Yhdysvaltojen pienissä taajamissa näkee kyseistä mallia.
Vesitornien uusiokäyttö

Vedenkulutus on laskenut 1980-luvulta alkaen vähemmän vettä käyttävien kodinkoneiden ja wc-pönttöjen kehityksen sekä kylpyammeiden vähenemisen takia. Tämän vuoksi useita vesitorneja on poistettu käytöstä. Osa torneista on purettu, mutta monelle on mietitty uusiokäyttöä. Monet poistetut tornit ovat olleet kaupunkikuvallisesti merkittäviä ja tämän takia rakennussuojeltuja. Helsingin Alppilan eli Linnanmäen suurempaan vesitorniin, joka on poistettu jo käytöstä, mutta suojeltu, on suunniteltu mm. hotellia ja konserttisalia.
Nilsiän vanha vesitorni on muutettu asuinkäyttöön.
Höyryveturien vesitornit

Höyryveturien aikakautena monilla rautateillä oli erillisiä vesitorneja vetureita varten. Suomessa niitä jäi jonkin verran jäljelle varsinaisen höyryveturikauden päätyttyä. Vesitornista vesi meni veturiin joko vesiviskurin kautta tai vesitornissa oli radan puoleisessa kyljessä erillinen laskuputki, jonka alle veturin vedentäyttöaukko voitiin ajaa. Vesitornista vesiviskur(e)ille menevä putki oli isokokoinen, jotta veden virtaus oli riittävän suuri nopeaan vesitykseen. Vesiviskurilla on voitu vesittää myös Dr12 dieselveturin höyrynlämmityksen vesisäiliö.
Suomalaiset rautateiden vesitornit olivat pääsääntöisesti tiilirakenteisia ja rautainen vesisäiliö oli erillisenä rakenteena tornin sisällä. Vesitornia on voitu lämmittää talvella. Vesitorni sijaitsi veturitallin yhteydessä tai se oli erillinen rakennus. Viimeisimmät vesitornit rakennettiin 50-luvulla mm. Riihimäelle ja Toijalaan. Vesitornit sijoitettiin rautateillä 30-50 km välein.
Yksi harvoista Suomessa aktiivikäytössä olevista höyryveturien vesitorneista sijaitsee Minkiön asemalla. Se valmistui rautatien satavuotisjuhlaan kesäksi 1998. Muut vesitornit eivät ole enää aktiivikäytössä. Yleisen rataverkon nostalgialiikenteen höyryveturit vesitetään tankkiautoilla tai paloletkulla vesijohtoverkosta.
Kuvia vesitorneista > Suomalaisia vesitorneja

Selim A. Lindqvistin suunnittelema nykyään näkötornina toimiva Naisvuoren vesitorni Mikkelissä.
Hangon vesitorni joka on rakennettu 1942-1943 korvaten aikaisemman vesitornin, jonka neuvostojoukot tuhosivat
Johan Sigfrid Sirénin suunnittelema Intiön vesitorni Oulussa vuodelta 1925. Torni ei ole enää käytössä.
Karhulan sienimallinen vesitorni Kotkassa
Varkauden vesitorni joka on myös kerrostalo.
Kokkolan vanha vesitorni
Kruunupyyn vesitorni
Vaasan vesitorni
Hervannan vesitorni
Pieksämäen vesitorni, arkkitehti Aarne Ervi
Järvenpään vesitorni
Pattijoen vesitorni
Kempeleen vesitorni.
Otaniemen vesitorni, arkkitehti Alvar Aalto
Haukilahden vesitorni Espoossa vuodelta 1968
Nurmijärven vesitorni, elementtirakenteinen MJ-vesitorni vuodelta 1972.
Hiekkaharjun vanha vesitorni
Hiekkaharjun uusi vesitorni
Kuvia vesitorneista > Vesitorneja eri puolilla maailmaa

Naaldwijkin vesitorni Hollannissa, rakennettu 1930. Korkeus 40,8 m ja tilavuus 320 + 280 m3
Hollantilainen Aalsmeerin vesitorni art deco -tyyliin vuodelta 1928
Jugend-tyylinen vesitorni Darmstadtissa, Saksassa
Vesitorni Mannheimissä, Saksassa
Hampurin käytöstä poistettu vesitorni, jossa toimii nykyisin planetaario.
Pattbergin hiilikaivoksen vesitorni Moersissä Saksassa
Peyroun paviljonki Montpellier’ssa toimii myös vesitornina. Rakennettu 1768.
Ranskalainen lievästi kartionmuotoinen moderni vesitorni Tonnay-Charentessa
Kartuzyn vesitorni Puolassa
Ruotsalainen Hyllien vesitorni Malmön lähellä
Vukovarin vesitorni, joka tuhoutui Kroatian sodassa 1991.
Irakin sodassa vaurioitunut vesitorni Nasiriyyassa.
Mizran kibbuzin vesitorni Israelissa
Amarillossa Texasissa oleva pienempi vesitorni
Puinen yhdysvaltalainen vesitorni Kaliforniassa.
Carmelin vesitorni Indianassa. USA:n vesitorneissa usein lukee sijaintipaikan nimi.
Ruotsalainen vesitorni Svampen Örebrossa.
Rotterdam
Rostock
Ciechanów
Favoriten, Wien
Landskrona
Halle
Nilesin kylän vesitorni Illinoisissa jäljittelee Pisan tornia.
Wrocław, Puola
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Asola, Ismo: Vesitorni – yhdyskunnan maamerkki; Water Tower, Landmark of the Community.  Helsinki:  Suomen rakennusinsinöörien liitto RIL, 2003.  ISBN 951-758-434-2
Suomen Arkkitehtuurimuseon sivusto suomalaisista vesitorneista.
Kuvia suomalaisista vesitorneista (Arkistoitu – Internet Archive)
Havainnekuva vesitornin toiminnasta. 1. Pumppuasema joka pumppaa veden vesitorniin. 2. Vesitornin säiliö. 3. Käyttäjä joka on alempana kuin vesitornin veden pinta
Jokioisten museorautatien varikkomestari hoitamassa LWR6 -veturin vedentäyttöä Minkiön aseman vesitornilla toukokuussa 2006
Agnelo Gustavo Adolfo de Souza

Agnelo Gustavo Adolfo de Souza
Kunnianarvoisa Agnelo Gustavo Adolfo de Souza (21. tammikuuta 1869 Anjuan, Intia – 20. marraskuuta 1927 Rachol, Goa, Intia) oli intialainen pappi, mystikko ja saarnaaja. Hän eli seuraavien 5 paavien hallintokausien aikana: autuas Pius IX (1846–1878), Leo XIII (1878–1903), pyhä Pius X (1903–1914), Benedictus XV (1914–1922) ja Pius XI (1922–1939). Paavi Johannes Paavali II julisti hänet kunnianarvoisaksi 10. marraskuuta 1986.
Messinian suolakriisi

Messinian suolakriisin aikana Välimeri oli kutistunut ja sen paikalla oli pieniä suolaisia vesialtaita. Eläimet pääsivät kulkemaan entistä merenpohjaa pitkin Afrikan ja Euroopan välillä.
Messinian suolakriisiksi kutsutaan noin 5,9 miljoonaa vuotta sitten alkanutta ja 5,3 miljoonaa vuotta sitten päättynyttä ajanjaksoa, jolloin Välimeri kutistui haihtumisen vuoksi ja sen pohjaan muodostui suolakerrostuma, joka on paksuimmillaan kolme kilometriä. Pienimmillään Välimeri oli ajanjakson puolivälissä 5,6 miljoonaa vuotta sitten.
Tutkijat eivät ole yksimielisiä suolakriisin syistä, mutta pääasialliset selitysteoriat perustuvat siihen, että Gibraltarinsalmi sulkeutui laattatektoniikan seurauksena, jolloin virtaus Atlantin valtamerestä pysähtyi. Välimereen laskevat joet eivät kyenneet korvaamaan siitä haihtuvaa vettä. Samaan aikaan ilmaston lämpeneminen ja viileneminen muun muassa Milankovićin jaksojen vaikutuksesta hidasti tai nopeutti haihtumista ja aiheutti merenpinnan vuorottaisen laskemisen ja nousemisen.
Merenpinnan laskun ja veden suolaantumisen seurauksena liki kaikki eliölajit kuolivat Välimerestä. Toisaalta merenpinnan lasku muodosti Afrikan ja Euroopan välille maareitin, jota pitkin maalla eläneet lajit pystyivät liikkumaan mantereiden välillä. Kun merenpinta jälleen nousi, osa eläimistä jäi jumiin Välimeren saarille ja Fosterin säännön mukaan pienet lajit kehittyivät suuremmiksi ja suuremmat kutistuivat. Näin syntyi muun muassa kreetankääpiövirtahepo.
Messinian suolakriisi päättyi Zanklen tulvaan, kun Gibraltarinsalmi jälleen aukesi. Vettä virtasi satamiljoonaa kuutiometriä sekunnissa eli tuhannen Amazonin voimalla, ja Välimeri täyttyi uudelleen parissa vuodessa. Vesiyhteyden palattua Välimereen siirtyi myös Atlantin eliölajeja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Messinian suolakriisi Wikimedia Commonsissa
Kanadan edustajainhuone

| Kanadan edustajainhuone House of Commons of Canada Chambre des communes du Canada> Tyyppi |
| --- | --- |
Tyyppi:  alahuone
Johto
Puhemies:  Anthony Rota (lib.)
Kokoonpano
Edustajia:  338
 
Puolueet:  Hallitus (154)      Liberaalipuolue (154) Virallinen oppositio (120)      Konservatiivipuolue (120) Puolueet, joilla on virallinen asema (56)      Bloc Québécois (32)       Uusi demokraattinen puolue (24) Muut puolueet ja ryhmät (8)      Sitoutumattomat (5)       Vihreä puolue (3)
Vaalit
Valintatapa:  enemmistövaali
Viimeisimmät vaalit:  21. lokakuuta 2019
Seuraavat vaalit:  16. lokakuuta 2023
Kokouspaikka
 
Kotisivut
 https://www.ourcommons.ca/en
Kanadan edustajainhuone (engl. House of Commons of Canada, ransk. Chambre des communes du Canada) on Kanadan parlamentin alahuone, jossa on 338 jäsentä. Parlamentin ylähuone on nimeltään senaatti.
Viimeisimmät vaalit käytiin lokakuussa 2019. Vaikka liberaalipuolue menettikin paikkoja, se säilytti asemansa suurimpana puolueena ja puolueen puheenjohtaja Justin Trudeau jatkoi pääministerinä. Puolueella tulee olla vähintään 12 edustajaa, jotta se saa virallisen aseman parlamentaarisia prosesseja varten. Liberaalipuolueen lisäksi konservatiivipuolue, Bloc Québécois -puolue ja uusi demokraattinen puolue saivat tarpeeksi paikkoja.
Vaalipiirit ja vaalitapa

Edustajainhuoneen vaalit pidetään neljän vuoden välein. Vuonna 2003 voimaan astunut laki määrittelee vaalipäiväksi lokakuun kolmannen maanantain neljä vuotta viimeisimpien vaalien jälkeen.
Kanadassa on käytössä enemmistövaalitapa, jossa sovelletaan pluraliteettijärjestelmää (engl. first-past-the-post). Näin ollen Kanada jakautuu 338 yksittäiseen vaalipiiriin (engl. constituency, ransk. circonscription), joista kustakin valitaan yksi eniten ääniä saanut edustaja alahuoneeseen. Yksi edustaja edustaa laskennallisesti 100 000 kansalaista.
Provinssien ja territorioiden kohdalla edustajainhuoneen paikat jakautuvat seuraavalla tavalla:
| Provinssi tai territorio | Paikkoja |
| --- | --- |
 Brittiläinen Kolumbia: 42
 Alberta: 34
 Saskatchewan: 14
 Manitoba: 14
 Ontario: 121
 Quebec: 78
 Newfoundland ja Labrador: 7
 New Brunswick: 10
 Nova Scotia: 11
 Prinssi Edwardin saari: 4
 Yukon: 1
 Nunavut: 1
 Luoteisterritoriot: 1
Edustajainhuoneen jäsenet

Kanadan edustajainhuoneen jäsenet tekevät parlamenttityötä 26 komiteassa. Ne syventyvät johonkin tiettyyn aihealueeseen ja raportoivat tekemisistään parlamentille. Esimerkkejä komiteoista ovat mm. LANG (viralliset kielet), FINA (talous), NDDN (kansallinen puolustus) ja INDU (teollisuus, tiede ja teknologia).
Edustajat ovat parlamentissa pääsääntöisesti maanantaista perjantaihin. Tyypillinen edustajan työpäivä alkaa puoli yhdeksältä aamulla ja päättyy puoli seitsemältä illalla.
Huhtikuussa 2020 edustajainhuoneen jäsenen palkkio oli 182 600 Kanadan dollaria (noin 117 000 euroa) vuodessa. Edustajien palkkiosta vähennetään 120 dollaria jokaista poissaolopäivää kohden, mikäli poissaolon syy on joku muu kuin esim. sairaus, virallinen edustusmatka tai vanhempainvapaa. Edustajat raportoivat läsnäolostaan kuukausittain.
Jani Viander

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Jani Klaus Viander
Syntymäaika: 18. elokuuta 1975 (ikä 49)
Syntymäpaikka: Tuusula, Suomi
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 192 cm
Junioriseurat
1986–1989: TuPS
1990–1991: TiPS
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1991–1992 | TiPS | 21 | (0) |
| 1993 | K-UP | 20 | (0) |
| 1994–1995 | FinnPa | 39 | (0) |
| 1995 | → Ilves (laina) | 6 | (0) |
| 1996 | Jaro | 27 | (0) |
| 1997 | Jazz | 2 | (0) |
| 1997–1998 | Kortrijk | 30 | (0) |
| 1998–2001 | HJK | 83 | (0) |
| 2001–2002 | → Bolton Wanderers (laina) | 0 | (0) |
| 2002–2003 | Stoke City | 0 | (0) |
| 2003 | → FC Midtjylland (laina) | 0 | (0) |
| 2003 | Plymouth Argyle | 0 | (0) |
| 2004 | Brentford | 0 | (0) |
| 2004 | SC Ashdod | 15 | (0) |
| 2004 | Aris Limassol | 7 | (0) |
| 2005 | RoPS | 26 | (0) |
| 2006 | Jaro | 21 | (0) |
| 2007 | AC Oulu | 26 | (0) |
| 2008–2010 | HJK | 1 | (0) |
| 2009 | → Klubi 04 | 1 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 325 | (0) |
Maajoukkue
| 1991 | Suomi U15 | 10 | (0) |
| 1992 | Suomi U16 | 4 | (0) |
| 1992–1993 | Suomi U17 | 10 | (0) |
| 1999–2003 | Suomi | 13 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jani Klaus Viander (s. 18. elokuuta 1975 Tuusula) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli maalivahti. Hän on toiminut englantilaisen Brentfordin nuorisoakatemiassa ja B-joukkueessa maalivahtivalmentajana vuodesta 2014.
Ura

Viander teki ensiesiintymisensä Veikkausliigassa kaudella 1994 FinnPassa. Tämän jälkeen hän edusti liigassa myös Ilvestä, FF Jaroa ja FC Jazzia ennen siirtymistään Belgiaan KV Kortrijkiin 1997. Hän palasi sieltä kaudeksi 1998 Suomeen, Helsingin Jalkapalloklubiin, jossa hän pääsi pelaamaan myös Mestarien liigaa. HJK:ta Viander edusti neljä kautta ennen kuin hänet lainattiin Boltoniin 2001. Boltonissa peliaikaa ei kuitenkaan tullut. Hän edusti seuraa kuitenkin vain yhdessä FA Cupin ottelussa.
Myöhemmin Viander sai pysyvän siirron Englantiin, Stokeen. Siirtosummana oli 100 000 puntaa. Peliaikaa ei kuitenkaan Stokessakaan tullut. Hän kävi siten vuonna 2003 lainalla Tanskan liigassa FC Midtjyllandissa. Kesällä 2003 Viander jätti Stoken, minkä jälkeen hän kävi testissä Crystal Palacessa ja Lutonissa sekä hänellä oli Plymouthin kanssa kuukauden sopimus. Tammikuussa 2004 Viander käväisi myös Brentfordin joukkueessa. Kevään 2004 Viander edusti myös Israelin liigan SC Ashdodia, jonka riveissä hänelle kertyi 15 liigaottelua. Syksyn 2004 Viander puolestaan vietti Kyproksella Aris Limassolin joukkueessa.
Joulukuussa 2004 Vianderin ilmoitettiin palaavan kaudeksi 2005 takaisin Suomeen. Tällä kertaa seurana olisi Rovaniemen Palloseura. Viander ei kuitenkaan viihtynyt Rovaniemellä kautta pidempää, sillä se päättyi joukkueen putoamiseen Veikkausliigasta. Viander harjoitteli tämän jälkeen talven Leyton Orientin joukkueessa ennen siirtymistään kaudeksi 2006 takaisin FF Jaroon. Kaudeksi 2007 Viander vaihtoi jälleen joukkuetta, tällä kertaa AC Ouluun. Vianderin osalta kausi päättyi jälleen pettymykseen, kun AC Oulu putosi liigasta. Kaudeksi 2008 Viander palasi HJK:iin, jossa hän joutui tyytymään kakkosmaalivahdin rooliin Ville Wallénin takana. Hän pelasi viimeisen liigaottelunsa lokakuussa 2010 ja lopetti pelaajauransa siihen.
Maajoukkueessa Viander pelasi 13 ottelua.
Johannes Bureus

Johannes Bureus vuonna 1627
Johannes Thomae Agrivillensis Bureus (alk. Johan Bure, 15. tai 25. maaliskuuta 1568 Åkerby, Ruotsi – 22. lokakuuta 1652 Bondkyrka) oli ruotsalainen arkeologi, kielitieteilijä, mystikko ja runoilija. Hän oli Ruotsin ensimmäinen valtionarkeologi (riksantikvarie) ja kansalliskirjaston johtaja (riksbibliotekarie). Hän oli myös ensimmäinen riimukirjoituksen dokumentoija. Häntä on kutsuttu ruotsin kieliopin isäksi.
Johannes Bureus suunnitteli Helsingin ja Uudenmaan vaakunat vuonna 1599.
Man-Pupu-njor

Man-Pupu-njor
Man-Pupu-njor on tunnettu "seitsemästä vahvasta miehestään".
| --- | --- |
Tyyppi:  kallio (en), Venäjän federaation valtiolliset luonnonsuojelualueet 
Sijainti:   Komin tasavalta, Venäjä
Vuoristo:  Ural-vuoristo
Korkeus merenpinnasta:  840 m
Suojelualue:  Petšoro-Ilytšin luonnonpuisto 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Man-Pupu-njor (mansiksi Мань-Пупу-нёр, Man-Pupu-njor ja komiksi Ичöт Бӧлванаиз, Itšöt Bölvanaiz, sekä ven. Маньпупунёр, Ичед-Балбаноиз, Болваноиз,  Manpupunjer, Itšed-Balvanoiz, Bolvanoiz) on Uralvuoriston tunnetuimpiin nähtävyyksiin kuuluva vuorеnselänne. Se sijaitsee Venäjän Komin tasavallassa Troitsko-Petšorskin piirin itäosissa Petšorajoen alkulähteen luoteispuolella. Vuori merkittiin venäläiselle kartalle ensi kerran vuonna 1846 nimellä Bolvanoiz (г. Болваноиз). Tämä Petšora–Ilytšin luonnonpuistossa sijaitseva vuorenselänne on kuuluisa ennen kaikkea sen "seitsemästä vahvasta miehestään" eli seitsemästä noin 30–42 metriä korkeasta, pystyssä seisovasta, tuulta ja tuiskua uhmaavasta kalliopaadestaan. Vuorenselänteeseen liittyy paljon erilaisia kertomuksia. Paikka oli ainakin aiemmin manseille pyhä.
Man-Pupu-njorin selänteen korkein huippu on 840 metriä merenpintatason yläpuolella. Kalliopaadet sijaitsevat runsas kolme kilometriä tästä pohjoisluoteeseen noin 770 metrin korkeudella. Vuoren nimi tarkoittaa sekä mansin että komin kielellä pientä idolien vuorta (mansin Мань= pieni, Пупу= idoli tai hahmo, нёр= vuori). Nimitykseltään läheinen suurta idolien vuorta tarkoittava vuori sijaitsee muutama kilometri Man-Pupu-njorin vuorenselänteen lounaispuolella ja sen huippu kohoaa noin 100 metriä korkeammalla (mansiksi Яны-пупу-нёр, komiksi Ыджыд Бӧлванаиз ven. Аны-Пупуньер, Ычыд-Болбаноиз).
Man-Pupu-njor ja sen suuret kalliopaadet kohosivat 5. sijalle valittaessa vuonna 2008  Venäjän seitsemää ihmettä. Paikka tuli samalla paljon aiempaa tunnetummaksi. Nähtävyys sijaitsee erämaassa usean päivän vaellusmatkan päässä lähimmästä asutuksesta ja vaativa vaelluskohde jalkaisin tai hiihtäen saapuvalle. Vuoden 2008 valinnan jälkeen virinneen suosion seurauksena vuorenselänteen tavoitettavuutta vaeltaen on kuitenkin jo kehitetty jonkun verran aiemmasta. Tutkijoille ja turistiryhmille järjestetään kuljetuksia myös helikopterilla.
Kuvia

Venäläinen Man-Pupu-njoria esittävä postimerkki vuodelta 2011.
Man-Pupu-njorin koko verrattuna ihmiseen.
Man-Pupu-njor talvella.
Ilmasta
Man-Pupu-njor ja ympäristö.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Photo album: Wonder of Russia. Manpupuner Weathering Columns (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (rkomi.ru)
Seven Gigantic Rock Figures Rising from Beneath the Urals (englanniksi) (environmentalgraffiti.com)
Petšora–Ilytšin luonnonpuiston kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi), (englanniksi) (pechora-reserve.ru)
Alueesta piirretty kartta (venäjäksi) (tomovl.ru)
Eräs matkakuvaus (venäjäksi)