stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Urheiluvuosi 1975
Golf

Masters-turnauksen voitti viidennen kerran urallaan yhdysvaltalainen Jack Nicklaus ohittaen voittotilaston kärjessä Arnold Palmerin.
Yhdysvaltain avoimen turnauksen voitti yhdysvaltalainen Lou Graham.
Britannian avoimen turnauksen voitti yhdysvaltalainen Tom Watson.
PGA-mestaruuden voitti neljännen kerran urallaan Jack Nicklaus.
Ryder Cupin voitti Yhdysvallat.
Jalkapallo

Euroopan cup-voittajien cupin voitti neuvostoliittolainen  Dynamo Kiova.
UEFA-cupin voitti saksalainen Borussia Mönchengladbach.
Euroopan Cupin voitti toisena peräkkäisenä vuonna saksalainen Bayern München.
Jääkiekko

Jääkiekon maailmanmestaruuden voitti Neuvostoliitto, hopeaa sai Tšekkoslovakia ja pronssille sijoittui Ruotsi.
Pyöräily

Italian ympäriajon voitti isäntämaan Fausto Bertoglio.
Ranskan ympäriajon voitti isäntämaan Bernard Thévenet.
Tennis

Australian avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti järjestäjämaan John Newcombe ja naisten kaksinpelin mestaruuden saman maan Evonne Goolagong.
Ranskan avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti ruotsalainen Björn Borg ja naisten yhdysvaltalainen Chris Evert.
Wimbledonin miesten kaksinpelin mestaruuden voitti yhdysvaltalainen Arthur Ashe ja naisten jo kuudennen kerran urallaan yhdysvaltalainen Billie Jean King.
Yhdysvaltain avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti espanjalainen Manuel Orantes ja naisten Chris Evert.
Davis Cupin voitti Ruotsi ja Federation Cupin Tšekkoslovakia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Urheiluvuosi 1975 Wikimedia Commonsissa
Urheiluvuosi 1969

Urheiluvuosi 1969 käsittelee vuoden 1969 merkittäviä uutisia ja tapahtumia urheilussa.
Autourheilu

Formula 1 -sarjan maailmanmestaruuden voitti brittiläinen Jackie Stewart.
Golf

Masters-turnauksen voitti yhdysvaltalainen George Archer.
Yhdysvaltain avoimen turnauksen voitti yhdysvaltalainen Orville Moody.
Britannian avoimen turnauksen voitti brittiläinen Tony Jacklin.
PGA-mestaruuden voitti yhdysvaltalainen Raymond Floyd.
Ryder Cup Yhdysvaltain ja Ison-Britannian välillä päättyi ensi kertaa tasan.
Jääkiekko

Maailmanmestaruuskilpailut Tukholmassa, Ruotsissa. Mukana oli kuusi joukkuetta, jotka pelasivat kaksinkertaisen sarjan. Mestaruuden voitti Neuvostoliitto, hopeaa sai Ruotsi ja pronssille sijoittui Neuvostoliiton kaksi kertaa voittanut Tšekkoslovakia, joka edellisenä vuonna oli joutunut Neuvostoliiton ja muiden Varsovan liiton maiden miehittämäksi.
Stanley Cupin voitti toisen peräkkäisen ja kaikkiaan 16. kerran Montreal Canadiens.
Pikaluistelu

Yleisluistelun miesten maailmanmestaruuskilpailut. Mestaruuden voitti norjalainen Dag Fornæss.
Yleisluistelun naisten maailmanmestaruuskilpailut. Mestaruuden voitti neuvostoliittolainen Lasma Kauniste.
Pohjoismaiset hiihtolajit

Keski-Euroopan mäkiviikon 1968–1969 voitti kolmannen peräkkäisen kerran norjalainen Bjørn Wirkola.
Pyöräily

Italian ympäriajon voitti toisen kerran urallaan isäntämaan Felice Gimondi.
Ranskan ympäriajon voitti belgialainen Eddy Merckx.
Taitoluistelu

Maailmanmestaruuskilpailuissa mestaruuden voittivat yhdysvaltalainen Timothy Wood, itäsaksalainen Gabriele Seyfert, pariluistelussa Neuvostoliiton Irina Rodnina / Aleksei Ulanov sekä jäätanssissa neljännen peräkkäisen kerran Ison-Britannian Diane Towler / Bernard Ford.
Tennis

Australian avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti järjestäjämaan Rod Laver ja naisten kahdeksannen kerran urallaan niinikään australialainen Margaret Court.
Ranskan avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti Rod Laver ja naisten Margaret Court.
Wimbledonin miesten kaksinpelin mestaruuden voitti Rod Laver ja naisten järjestäjämaan Ann Jones.
Yhdysvaltain avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti Rod Laver ja naisten Margaret Court. Laver voitti toisen kerran urallaan kaikki neljä tärkeintä turnausta yhden kalenterivuoden aikana eli saavutti Grand Slamin.
Davis Cupin voitti Yhdysvallat toisen peräkkäisen ja kaikkiaan 21. kerran.
Yleisurheilu

Euroopan-mestaruuskilpailut 16.–21.9. Ateenassa, Kreikassa. Mitalitilaston kärkimaat olivat 11 kultaa ja yhteensä 25 mitalia voittanut Itä-Saksa sekä yhdeksän kultaa ja 24 mitalia voittanut Neuvostoliitto. Kaikkiaan mitaleille ylsi 21 maata. Länsi-Saksa vetäytyi kisoista lukuun ottamatta viestijuoksuja vastalauseena sille, että itänaapurista maahan loikannut juoksija Jürgen May ei saanut osallistumisoikeutta kisoihin. Itäsaksalainen pikajuoksija Petra Vogt voitti kolme kultamitalia. EM-kilpailut käytiin ensi kertaa tartan-keinopäällysteisellä radalla ja maailmanennätystä parannettiin viidessä lajissa: naisten 400 metrillä ranskalaiset Nicole Duclos ja Colette Besson juoksivat ajan 51,7, naisten 1 500 metrillä tšekkoslovakialainen Jaroslava Jehličková juoksi ajan 4.10,7, naisten 4 × 400 metrillä Länsi-Saksan joukkue pääsi ensin aikaan 3.33,9 ja loppukilpailussa Iso-Britannia ja Ranska paransivat ennätykseksi 3.30,8, naisten kuulantyönnössä neuvostoliittolainen Nadežda Tšižova teki ennätystuloksen 20,43 sivuttuaan jo aiempaa ennätystä 20,10, ja miesten moukarinheitossa neuvostoliittolainen Anatoli Bondartšuk heitti uudet ennätyslukemat 74,68.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Urheiluvuosi 1969 Wikimedia Commonsissa
Jackie Stewart 1969 Matra Fordilla
Urheiluvuosi 1957

Urheiluvuosi 1957 käsittelee vuoden 1957 merkittäviä uutisia ja tapahtumia urheilussa.
Autourheilu

Formula 1 -sarjan maailmanmestaruuden voitti neljännen kerran peräkkäin ja kaikkiaan viidennen kerran Argentiinan Juan Manuel Fangio.
Golf

Masters-turnauksen voitti yhdysvaltalainen Doug Ford.
Yhdysvaltain avoimen turnauksen voitti yhdysvaltalainen Dick Mayer.
Britannian avoimen turnauksen voitti toisen kerran urallaan eteläafrikkalainen Bobby Locke.
PGA-mestaruuden voitti yhdysvaltalainen Lionel Hebert.
Ryder Cupin voitti Iso-Britannia ensi kertaa 24 vuoteen.
Jääkiekko

Maailmanmestaruuskilpailut Moskovassa, Neuvostoliitossa. Kanada, Yhdysvallat ja Länsi-Saksa boikotoivat kisoja. Mestaruuden voitti Ruotsi, joka viimeisessä ottelussaan ylsi 4–4-tasapeliin hopealle jäänyttä Neuvostoliittoa vastaan. Pronssille sijoittui Tšekkoslovakia.
Stanley Cupin voitti toisena peräkkäisenä vuonna Montreal Canadiens.
Nyrkkeily

Gene Fullmer voitti ammattinyrkkeilyn keskisarjan maailmanmestaruuden pistevoitolla Sugar Ray Robinsonista 2.1. New Yorkissa mutta Robinson valtasi mestaruuden takaisin tyrmäämällä Fullmerin viidennessä erässä 1.5. Chicagossa. Carmen Basilio nousi mestariksi pistevoitolla Robinsonista 23.9. New Yorkissa.
Ranskalainen Alphonse Halimi nousi ammattinyrkkeilyn kääpiösarjan kiistattomaksi maailmanmestariksi pistevoitoilla italialaisesta Mario D'Agatasta 1.4. Pariisissa ja NBA:n mestaruutta hallussaan pitäneestä meksikolaisesta Raton Macíasista 6.11. Los Angelesissa.
Sandy Saddleriltä vapaaksi jääneen ammattinyrkkeilyn höyhensarjan maailmanmestaruuden vei nigerialainen Hogan "Kid" Bassey voittamalla ranskalaisen Cherif Hamian kymmenennen erän teknillisellä tyrmäyksellä 24.6. Pariisissa.
Floyd Patterson puolusti ammattinyrkkeilyn raskaan sarjan maailmanmestaruuttaan voittamalla Tommy "Hurricane" Jacksonin kymmenennen erän teknillisellä tyrmäyksellä 29.7. New Yorkissa ja tyrmäämällä Pete Rademacherin kuudennessa erässä 22.8. Seattlessa.
Pikaluistelu

Yleisluistelun miesten maailmanmestaruuskilpailut. Mestaruuden voitti norjalainen Knut Johannesen.
Yleisluistelun naisten maailmanmestaruuskilpailut. Mestaruuden voitti neuvostoliittolainen Inga Artamonova.
Pohjoismaiset hiihtolajit

Keski-Euroopan mäkiviikon 1956–1957 voitti suomalainen Pentti Uotinen.
Pyöräily

Italian ympäriajon voitti isäntämaan Gastone Nencini.
Ranskan ympäriajon voitti isäntämaan Jacques Anquetil.
Taitoluistelu

Maailmanmestaruuskilpailuissa mestaruuden voittivat yhdysvaltalainen David Jenkins, yhdysvaltalainen Carol Heiss toisen peräkkäisen kerran, pariluistelussa Kanadan Barbara Wagner / Robert Paul sekä jäätanssissa Ison-Britannian June Markham / Courtney Jones.
Tennis

Australian avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti järjestäjämaan Ashley Cooper ja naisten yhdysvaltalainen Shirley Fry.
Ranskan avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti ruotsalainen Sven Davidson ja naisten britti Shirley Bloomer.
Wimbledonin miesten kaksinpelin mestaruuden voitti australialainen Lew Hoad toisen kerran peräkkäin ja naisten yhdysvaltalainen Althea Gibson.
Yhdysvaltain avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti australialainen Malcolm Anderson ja naisten Althea Gibson.
Davis Cupin voitti Australia kolmannen kerran peräkkäin.
Yleisurheilu

Bob Gutowski teki 27.4. Palo Altossa seiväshypyn maailmanennätyksen 478 cm ja paransi Cornelius Warmerdamin 15 vuotta vanhaa ennätystä yhdellä senttimetrillä.
Marija Itkina teki 6.7. Moskovassa 400 metrin juoksun maailmanennätyksen 53,6 s.
Olavi Salsola ja Olavi Salonen tekivät 11.7. Turussa 1 500 metrin juoksun maailmanennätyksen 3.40,2 mutta Tšekkoslovakian Stanislav Jungwirth paransi jo seuraavana päivänä Stará Boleslavissa ennätyksen aikaan 3.38,1.
Vladimir Kuts teki 13.10. Roomassa 5 000 metrin juoksun maailmanennätyksen 13.35,0.
Galina Bystrova teki 15.–16.10. Odessassa viisiottelun maailmanennätyksen 4 846 p.
Cheng Feng-jung teki 17.11. Pekingissä korkeushypyn maailmanennätyksen 177 cm.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Urheiluvuosi 1957 Wikimedia Commonsissa
Urheiluvuosi 1931

Urheiluvuosi 1931 käsittelee vuoden 1931 merkittäviä uutisia ja tapahtumia urheilussa.
Alppihiihto

Ensimmäiset maailmanmestaruuskilpailut Mürrenissä, Sveitsissä. Ison-Britannian Esme Mackinnon voitti naisten kaikki kolme kilpailua. Miesten kultamitaleista kaksi meni Sveitsiin ja yksi Itävaltaan.
Baseball

World Seriesissä St. Louis Cardinals voitti Philadelphia Athleticsin otteluvoitoin 4–3.
Jääkiekko

Maailmanmestaruuskilpailut Krynicassa, Puolassa. Kultaa voitti Kanada, hopeaa sai Yhdysvallat ja pronssille sijoittui Itävalta.
Stanley Cupin voitti toisen peräkkäisen kerran Montreal Canadiens.
Paini

Kreikkalais-roomalaisen painin Euroopan-mestaruuskilpailut Prahassa, Tšekkoslovakiassa. Ohjelmassa oli seitsemän painoluokkaa, joista sekä Ruotsi että Suomi voittivat kolme.
Vapaapainin Euroopan-mestaruuskilpailut Budapestissa, Unkarissa. Ohjelmassa oli seitsemän painoluokkaa, joista Sveitsi voitti kolme.
Pikaluistelu

Yleisluistelun maailmanmestaruuskilpailut Helsingissä, Suomessa. Mestaruuden voitti isäntämaan Clas Thunberg viidennen kerran urallaan.
Pohjoismaiset hiihtolajit

Maailmanmestaruuskilpailut Oberhofissa, Saksassa. Ohjelmaan kuului kaksi maastohiihtomatkaa sekä mäkihyppy ja yhdistetty, ja Norja voitti kaikki kultamitalit. Johan Grøttumsbråten voitti 18 kilometrin hiihdon ja yhdistetyn.
Pyöräily

Italian ympäriajon voitti isäntämaan Francesco Camusso.
Ranskan ympäriajon voitti isäntämaan Antonin Magné.
Taitoluistelu

Maailmanmestaruuskilpailut Berliinissä, Saksassa. Miesten mestaruuden voitti toisen peräkkäisen kerran Itävallan Karl Schäfer, naisten mestaruuden viidennen peräkkäisen kerran Norjan Sonja Henie sekä pariluistelumestaruuden ensimmäisen kerran unkarilaispari Emilia Rotter / László Szollás.
Tennis

Australian avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti järjestäjämaan Jack Crawford ja naisten kaksinpelin saman maan Coral Buttsworth.
Ranskan avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti järjestäjämaan Jean Borotra ja naisten kaksinpelin saksalainen Cilly Aussem.
Wimbledonin miesten kaksinpelin mestaruuden voitti yhdysvaltalainen Sidney Wood ja naisten kaksinpelin Cilly Aussem.
Yhdysvaltain avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti järjestäjämaan Ellsworth Vines ja naisten kaksinpelin seitsemännen kerran urallaan saman maan Helen Moody.
Davis Cupin voitti Ranska viidennen peräkkäisen kerran.
Uinti

Euroopan-mestaruuskilpailut Pariisissa, Ranskassa. Unkari voitti ratauinnissa neljä kultamitalia, kaikki miesten puolella. Kolmeen kultamitaliin ylsivät unkarilainen István Bárány ja alankomaalainen Marie Braun, joiden molempien kultamitaleista yksi tuli viestissä.
Yleisurheilu

Ranskalainen Jules Ladoumègue juoksi 4.10. Pariisissa maililla maailmanennätyksen 4.09,2. Tokiossa 27.10. japanilainen Chuhei Nambu teki pituushypyn maailmanennätyksen 798 cm ja hänen maanmiehensä Mikio Oda paransi kolmiloikan maailmanennätykseksi 15,58 m. Yhdysvaltalainen Stanfordin yliopiston joukkue juoksi 8.5. Fresnossa 4 × 400 metrillä maailmanennätyksen 3.12,6. Tšekkoslovakialainen František Douda sivusi 4.10. Brnossa kuulantyönnön maailmanennätystä 16,04 m.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Urheiluvuosi 1931 Wikimedia Commonsissa
Urheiluvuosi 1924

Urheiluvuosi 1924 käsittelee vuoden 1924 merkittäviä uutisia ja tapahtumia urheilussa.
Yleiskilpailut

Ensimmäiset talviolympialaiset 25.1.–4.2. Chamonix'ssa, Ranskassa. Kisoihin osallistui 294 urheilijaa 16 maasta. Mitalitilaston kärkimaat olivat neljä kultaa voittaneet Norja ja Suomi.
Kesäolympialaiset 4.5.–27.7. Pariisissa, Ranskassa. Kisoihin osallistui 3 092 urheilijaa 44 maasta. Mitalitilaston ylivoimainen ykkönen oli Yhdysvallat 45 kultamitalilla.
Jalkapallo

Pariisin olympialaisissa Uruguay voitti kultaa, loppuottelun maalein 3–0 hävinnyt Sveitsi sai hopeaa ja pronssille sijoittui Ruotsi.
Jääkiekko

Chamonix'n olympialaisissa Kanada voitti kultaa, Yhdysvallat sai hopeaa ja Iso-Britannia sijoittui pronssille.
Stanley Cupin voitti Montreal Canadiens.
Nyrkkeily

Yhdysvaltalainen Eddie Martin nousi ammattinyrkkeilyn kääpiösarjan maailmanmestariksi 19.12. New Yorkissa pistevoitolla maanmiehestään Abe Goldsteinista.
Pikaluistelu

Chamonix'n olympialaisissa kilpailtiin neljällä matkalla ja yhteispisteissä. Suomalainen Clas Thunberg voitti kolme kultaa, hänen maanmiehensä Julius Skutnabb yhden ja yhdysvaltalainen Charles Jewtraw yhden.
Yleisluistelun maailmanmestaruuskilpailut Helsingissä, Suomessa. Mestaruuden voitti norjalainen Roald Larsen.
Pohjoismaiset hiihtolajit

Chamonix'n olympialaisissa norjalainen Thorleif Haug voitti kultaa molemmilla hiihtomatkoilla ja yhdistetyssä. Hänen maanmiehensä Jacob Tullin Thams voitti mäkihypyssä kultaa.
Pyöräily

Italian ympäriajon voitti isäntämaan Giuseppe Enrici.
Ranskan ympäriajon voitti italialainen Ottavio Bottecchia.
Taitoluistelu

Chamonix'n olympialaisissa kultaa voittivat miesten yksinluistelussa Ruotsin Gillis Grafström, naisten yksinluistelussa Itävallan Herma Planck-Szabo sekä pariluistelussa Itävallan Helene Engelmann / Alfred Berger.
Maailmanmestaruuskilpailut Ison-Britannian Manchesterissa ja Norjan Kristianiassa. Mestaruuden voittivat Gillis Grafström, kolmannen peräkkäisen kerran Herma Planck-Szabo sekä Itävallan Helene Engelmann / Alfred Berger.
Tennis

Australian avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti järjestäjämaan James Anderson ja naisten saman maan Sylvia Lance.
Wimbledonin miesten kaksinpelin mestaruuden voitti ranskalainen Jean Borotra ja naisten britti Kathleen McKane.
Yhdysvaltain avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti viidennen peräkkäisen kerran järjestäjämaan Bill Tilden ja naisten toisen peräkkäisen kerran saman maan Helen Wills.
Davis Cupin voitti Yhdysvallat viidennen peräkkäisen kerran.
Pariisin olympialaisissa Yhdysvallat voitti kaikki viisi kultamitalia. Vincent Richards voitti kultaa miesten kaksin- ja nelinpelissä, Helen Wills naisten kaksin- ja nelinpelissä sekä Hazel Wightman naisten nelinpelissä ja sekanelinpelissä.
Uinti

Pariisin olympialaisissa miehet kilpailivat ratauinnissa kuudella matkalla ja naiset viidellä. Uimahyppylajeja oli miehillä kolme ja naisilla kaksi. Yhdysvallat voitti ratauinnissa yhdeksän kultamitalia ja uimahypyissä neljä. Myöhempi Tarzan-näyttelijä Johnny Weissmüller voitti kolme kultamitalia, joista yhden viestissä. Albert White voitti kultaa ponnahduslautahypyissä ja vaihtelevissa kerroshypyissä.
Yleisurheilu

Pariisin olympialaisissa Yhdysvallat voitti 27 lajissa 12 kultaa ja Suomi kymmenen. Suomalaisista kestävyysjuoksijoista Paavo Nurmi voitti viisi kultaa ja Ville Ritola neljä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Urheiluvuosi 1924 Wikimedia Commonsissa
Iso-Kuusinen

Iso-Kuusinen
| --- | --- |
Sijainti:  60°17′25.2″N, 21°50′36.7″E, Naantali ja Parainen Varsinais-Suomi Suomi
Merialue:  Saaristomeri
Pinta-ala:  1,25 km² 
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Iso-Kuusinen (ruots. Stora Kuusis) on saari entisen Rymättylän kunnan, nykyisen Naantalin kaupungin eteläosassa. Hyvin pieni osa saaresta kuuluu myös Paraisten kaupunkiin, entiseen Nauvon kuntaan. Vuonna 2009 saarella ei ollut yhtään vakituista asukasta. Iso-Kuusinen on yhteydessä luonnonkannaksen kautta pienempään Vähä-Kuusiseen. Vähä-Kuusinen kuuluu kokonaan Paraisiin ja kuntaraja menee kannaksen keskeltä. Iso-Kuusisen pinta-ala on noin 1,25 neliökilometriä ja Vähä-Kuusisen noin 0,58 km², yhteensä 1,83 km².
Saari tunnetaan luonnonhiekkarannoista ja se on luonnonarvoiltaan merkittävä, osa saaresta kuuluu erilaisiin luonnonsuojelualueisiin. Saarella on myös kulttuurihistoriallista merkittävyyttä, ja sen vanhimmat säilyneet rakennukset ovat 1700-luvun lopulta ja 1800-luvulta.
Maantiede ja luonto

Iso-Kuusinen on kallioinen saari, mutta kallioiden välisissä laaksoissa on hyvin tasaista metsämaata. Saaren korkein kohta on 40 metriä merenpinnan yläpuolella. Vähä-Kuusinen on huomattavasti kallioisempi avokallioineen, ja sen korkein kohta on 37,5 metriä. Iso- ja Vähä-Kuusisen yhdistää karu ja männikköinen kannas, jonka kummallakin puolella on luonnonhiekkaranta, joka on suosittu venelijöiden retkeilykohde. Kannaksen pituus on noin 100 metriä ja kapeimmillaan 70 metriä.
Suurimmat saaret Kuusisen lähellä ovat idässä 1,2 kilometrin etäisyydellä alueen suurin saari Aaslaluoto, lounaassa Iso Tyyrholma, lännessä Kruununmaa, pohjoisessa Härjänmaa ja Samsaari. Kuusisen eteläpuolella on suurehko selkävesi Omenaistenaukko.
Naantalin puoleinen osa kannaksesta sekä muu Iso-Kuusisen luoteisosa kuuluu rantojensuojeluohjelmaan ja 8,8 hehtaarin osalta Pakinaisten saaristo Natura 2000 -alueeseen. Kannas on hiekkarantaa, ja se kuuluu Naturan luontotyyppiin Itämeren boreaaliset hiekkarannat. Vuonna 2014 perustettiin valtion omistamille maille Pakinaisten saariston luonnonsuojelualue, josta noin 19 hehtaarin alue on Iso-Kuusisissa. Saarella on myös Turun kaupungin maaomistusta.
Saarelta löydettiin harvinaisia mustahevosmuurahaisia vuonna 1976. Turun Yliopiston Saaristomeren tutkimuslaitoksen kenttäkurssilla vuonna 2019 löydettiin Iso-Kuusisen hiekkapohjaiselta kannasrannalta rantanuottaamalla nokkakalan poikasia ja särmäneuloja. Aiheesta julkaistun tieteellisen artikkelin mukaan kyseessä on todennäköisesti Itämeren pohjoisin löytö lisääntyvistä nokkakaloista. Saaren pohjoisrannan lähellä on kalankasvatuslaitos, jossa on kasvatettu kalaa verkkoaltaissa vuodesta 1990 lähtien.
Kulttuurihistoria

Iso-Kuusinen kuuluu neljään Aaslan kylään: Ylikylä, Alakylä, Pulkkala ja Menikkala. Saaren länsiosan Komo-niminen niemi kuuluu Nauvon kuntaan ja Innamon kylään. Saaren eteläosan Päivärinta-niminen talo kuului ennen Nauvon kuntaan ja Innamon kylään, vaikka se oli Rymättylän ympäröimä, ja muodosti siten Rymättylälle enklaavin ja Nauvolle ekslaavin. Vähä-Kuusinen kuuluu Innamon kylään.
Pulkkalan kylällä oli kaksi taloa ja vanhoja niitty- ja laidunosuuksia Iso-Kuusisten keski- ja itäosassa. Lehtimäki, joka toimi itsenäisenä tilana vuodesta 1906 alkaen. Sen päärakennus on paritupa 1880-luvulta ja suojeltu yleiskaavassa. Mäkilän talo mainitaan 1870-luvulla mäkitupana. Sen nykyinen päärakennus on valmistunut 1914 ja se on suojeltu yleiskaavaassa. Menikkalan kylä sai Iso-Kuusisten itäosan vuonna 1789. Alakylälle kuuluu maita saaren keski- ja länsiosissa. Ylikylälle kuului yksi Santalan talo saaren länsiosassa. Santala on Aaslalla sijaitsevan Itätalon entinen mäkitupa, jonka asuinrakennus on perimätiedon mukaan vuodelta 1771. Rakennus on yksinäistupa ja sen pihassa on luonnonkiviholvikellari vuodelta 1850. Pihapiiriin siirrettiin 1970-luvulla kaksi 1700-luvun rakennusta, mallas- ja savusauna. Rakennukset on suojeltu yleiskaavassa.
Vuoden 1968 peruskartassa Iso-Kuusinen kuului edellä mainittuihin kyliin. Iso-Kuusissa oli talojen välillä kulkevia polkuja ja muutamia ajopolkuja. Iso-Kuusisen itäosassa oli peltoja ja koko saarella vain kaksi tilaa ja muutamia taloja. Vähä-Kuusinen oli rakentamaton, vain hyvin pieni peltosaareke sen länsiosassa Vuoden 1981 peruskartassa saarelle oli rakennettu kolme mökkiä Komon niemeen sekä muutamia muualle saareen. Päivärinnan talon pellot olivat metsittyneet. Saareen oli saatu puhelinlinja Aaslalta. Vuoden 1997 peruskartassa Iso-Kuusisiin oli tullut muutamia mökkejä lisää ja sen pellot olivat metsittyneet tai kutistuneet niityiksi. Vähä-Kuusiseen oli rakennettu viisi mökkiä ja sen pelto oli metsittynyt. Kunta- ja kylänrajat olivat samat kuin vuonna 1968. Nykyään Päivärinta-niminen talo kuuluu Naantalin kaupunkiin ja saarille on tullut muutamia loma-asuntoja lisää.
Kuusisten saarissa on tiettävästi runsaasti ryssänuuneja, mutta kohdetta ei ole inventoitu. Hiekkarannan viereisessä kalliossa on vanhoja kiveen hakattuja kalliopiirroksia ja -kirjoituksia.
Urheilu

Jalkapallo on maailman suosituin urheilulaji.
Urheilu on liikuntamuoto, jota harjoitetaan fyysisen kunnon ylläpitämiseksi, virkistykseksi tai sääntöjen mukaisena kilpailuna. Siihen kuuluvat myös huvi- tai kilpailumielessä harrastetut suoritukset, joissa mekaanisten laitteiden tai eläinten osuus on merkittävä. Kilpaurheilun näkyvin osa on huippu-urheilu.
Kilpaurheilulle tyypillistä on yksilön tai joukkueen taidoissa tai ylivertaisuudessa kilpaileminen. Urheilu voidaan jakaa tulos- ja sääntöurheiluun: tulosurheilussa tärkeintä on saavutetun tuloksen suuruus, kun taas sääntöurheilussa pyrkimyksenä on suorituksen muodon sääntöjen mahdollisimman tarkka noudattaminen kuten voimistelussa, tanssissa tai uimahypyissä.
Urheilulajeja on runsaasti, ja ihmiset käyttävät niihin nykyään merkittävän osan ajastaan, rahastaan ja huomiostaan joko harrastajina, kilpailijoina tai katsojina eli niin kutsuttuina penkkiurheilijoina.
Urheilu on myös merkittävä mediaviihteen muoto. Maailman seuratuimpia urheilutapahtumia ovat jalkapallon, kriketin ja rugbyn maailmanmestaruuskilpailut, jalkapallon Mestarien liiga ja Maanosaliittojen Cup, kesäolympialaiset, Aasian kisat ja pyöräilykilpailu Ranskan ympäriajo.
Etymologia

Suomen kielen sana urheilu perustuu joko adjektiiviin urhea tai tämän kantasanaan urho. Se vakiintui laajaan käyttöön 1800-luvun lopulla sen jälkeen, kun Kotikielen Seura oli suositellut sitä vuonna 1886. Aikaisemmin puhuttiin kilvasta ja kilvoituksesta. Jo Mikael Agricola käytti sanaa kilpa, mutta siitä johdettu verbi kilpailla tuli käyttöön vasta 1800-luvulla.
Monissa muissa kielissä käytetään sanaa sport, jonka taustalla on vanha ranskankielinen sana desport.lähde?