stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Smart Forfour
Ensimmäinen sukupolvi > Moottorit

| Malli | Vuodet | Tyyppi/Mallikoodi | Teho, vääntö@rpm |
| --- | --- | --- | --- |
| Smart Forfour 47 kW | 2005-2006 | 1,124 cc rivi-3 (M 134 E 11 reduced) | 47 kW; 63 hp@5500, 92 N·m@2500 |
| Smart Forfour 1.1l (55 kW) | 2004-2006 | 1,124 cc rivi-3(M 134 E 11) | 55 kW; 74 hp@6000, 100 N·m@3500 |
| Smart Forfour 1.3l (70 kW) | 2004-2006 | 1,332 cc rivi-4 (M 135 E 13) | 70 kW; 94 hp@6000, 125 N·m@4000 |
| Smart Forfour 1.5l (80 kW) | 2004-2006 | 1,499 cc rivi-4 (M 135 E 15) | 80 kW; 108 hp@6000, 145 N·m@4000 |
| Smart Forfour 1.5 BRABUS | 2005-2006 | 1,468 cc rivi-4 turbo (M 122 E 15 AL) | 130 kW; 175 hp@6000, 230 N·m@3500 |
1.1l (47 kW ja 55 kW) ei turbolliset bensiinimoottorit ovat Mitsubishin 3A9 ketjullisia moottoreita, jotka ovat täysalumiinisia.
1.3l ja 1.5l ei turbolliset bensiinimoottorit ovat Mitsubishin 4A9 ketjullisia moottoreita, jotka ovat täysalumiinisia.
1.5l turbollinen (Brabus) bensiinimoottori on Mitsubishin vanhempaa sukupolvea oleva 4G15T hihnallinen moottori. Brabuksen virittämä versio on tehokkain tästä moottoriperheestä.
| Malli | Vuodet | Tyyppi/Mallikoodi | Teho, vääntö@rpm |
| --- | --- | --- | --- |
| Smart Forfour 1.5l cdi (50 kW) | 2004-2006 | 1,493 cc, rivi-3 (OM 639 DE 15 LA reduced) | 50 kW; 67 hp@4000, 160 N·m@1600 |
| Smart Forfour 1.5l cdi (70 kW) | 2004-2006 | 1,493 cc, rivi-3 (OM 639 DE 15 LA) | 70 kW; 94 hp@4000, 210 N·m@1800 |
Forfourin dieselmoottorit perustuvat Mercedes-Benzin nelisylinteriseen yhteispaineruiskutus dieselmoottoriin, jota käytettiin Mercedes-Benz A-sarjan autoissa.
Ensimmäinen sukupolvi > Vaihteistot

| Auton malli | Saatavilla olevat vaihteistot |
| --- | --- |
Smart Forfour 47 kW: 5-vaihteinen manuaali
Smart Forfour 1.1l (55 kW): 5-vaihteinen manuaali, 6-vaihteinen robottimanuaaliautomaatti (Softouch plus)
Smart Forfour 1.3l (70 kW): 5-vaihteinen manuaali, 6-vaihteinen robottimanuaaliautomaatti (Softouch plus)
Smart Forfour 1.5l (80 kW): 5-vaihteinen manuaali, 6-vaihteinen robottimanuaaliautomaatti (Softouch plus)
Smart Forfour BRABUS: 5-vaihteinen manuaali
| Auton malli | Saatavilla olevat vaihteistot |
| --- | --- |
Smart Forfour 1.5l cdi (50 kW): 5-vaihteinen manuaali, 6-vaihteinen robottimanuaaliautomaatti (Softouch plus)
Smart Forfour 1.5l cdi (70 kW): 5-vaihteinen manuaali, 6-vaihteinen robottimanuaaliautomaatti (Softouch plus)
Manuaalinen ja robottimanuaaliautomaatti ovat kummatkin Getragin valmistamia. ForFourin Softouch-vaihteistoa voidaan käyttää tavallisen manuaalivaihteiston tapaan tai automaattitilassa.
Toinen sukupolvi

Toinen sukupolvi pohjautuu Renaultin vuoden 2014 takavetoiseen Twingoon. Auto julkaistiin Tempodromissa, Berliinissä 16.7.2014 ja toimitukset alkoivat lokakuussa 2014. Ensimmäisissä malleissa on 52 kW moottori manuaalivaihteistolla. Myöhemmin tuli saataville 66 kW moottorilla varustettu malli ja keväällä 2015 kaksoiskytkimellä varustetut mallit.
Aiheesta muualla

ForFour.co.uk Mallikohtainen foorumi englanniksi
Suomen Smart yhteisön foorumi (Arkistoitu – Internet Archive)
Heidi Iivari

Heidi Iivari (s. 1974 Espoo) on suomalais-virolainen runoilija, suomentaja ja kirjallisuuskouluttaja. Koulutukseltaan hän on filosofian maisteri, joka meni Tarttoon vaihto-opiskelijaksi 1999 ja muutti sinne pysyvästi 2006. Osaltaan kaupungin aktiivisen lavarunousyhteisön innostamana hänestä tuli lopulta tarttolaiskirjailija. Iivari on työskennellyt Tarton yliopistossa suomen kielen opettajana ja Suomen Viron-instituutin kulttuurisihteerinä.
Iivari on vuoteen 2024 mennessä kirjoittanut kaksi kaksikielistä (suomi ja viro) runoteosta, suomentanut virolaista kirjallisuutta ja kirjoittanut myös esimerkiksi virolaiseen, viikoittain ilmestyvään Sirp-kulttuurilehteen.
Teokset

Tarton sarjarakastaja – Tartu sariaarmastaja.  Vantaa:  Enostone, 2021.  ISBN 978-952-7389-70-6
Meidän suvun miehet – Meie suguvõsa mehed.  Vantaa:  Enostone, 2024.  ISBN 978-952-399-095-1
Suomennokset

Matšinov, Paša: Leninin valssi.  (Alkuteos: Lenini valss)  Vantaa:  Enostone, 2023.  ISBN 978-952-399-065-4
Mudlum: Tätini Ellen.  (Alkuteos: Mitte ainult minu tädi Ellen)  Vantaa:  Enostone, 2023.  ISBN 978-952-399-075-3
Luettelo Ruotsin joista

Tämä artikkeli on luettelo Ruotsin joista. Ensimmäisenä on lueteltu Perämereen ja Merenkurkkuun laskevat joet, toisena Selkämereen ja Ahvenanmereen laskevat joet, kolmantena keskiseen Itämereen laskevat joet ja neljäntenä Juutinraumaan, Kattegatiin ja Skagerrakiin laskevat joet.
Mereen laskevat joet ovat luettelossa kaikkein eniten vasemmalla ja niiden sivujoet on sisennetty hierarkkisesti allekkain. Asteriskilla (*) on merkitty kunkin vesistön lähdejoet.selvennä Joet on lueteltu Ruotsin itärannikkoa pitkin pohjoisesta etelään Skånen asti ja sieltä jälleen etelästä pohjoiseen Ruotsin länsirannikkoa pitkin.
Efkleídin metroasema

| Efkleídi> Ευκλείδη |
| --- | --- |
 Efkleídin metroaseman sisäänkäynti
 Thessalonikin metro 
Perustiedot
Metrolinjat:   Linja 1  Linja 2
Sijainti:  40°36′58″N, 22°57′37″E
Paikkakunta:  Thessaloniki, Keski-Makedonia, Kreikka
Avattu:  30. marraskuuta 2024
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Laitureita:  1
Laituriraiteita:  2
Liukuportaita:  kyllä
Hissejä:  kyllä
Efkleídi (kreik. Ευκλείδη eli Σταθμός Ευκλείδη, Stathmós Efkleídi) on Thessalonikin metron asema Linjalla 1 (punainen) ja Linjalla 2 (sininen). Se sijaitsee Thessalonikin kaupungin kaakkoisosassa, ja se on nimetty lähellä olevan matemaatikko Eukleideelle (Efkleídis) omistetun koulun mukaan.
Metroasema avattiin 30. marraskuuta 2024. Seuraava asema pohjoiseen on Papáfi ja etelään Flémigk.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Efkleídin metroasema Wikimedia Commonsissa
Thessalonikin metro
| --- | --- |
Linja 1:  Néos Sidirodromikós Stathmós  Dimokratías  Venizélou  Agía Sofía  Sintriváni/Ékthesi  Panepistímio  Papáfi  Efkleídi  Flémigk  Analípseos  25is Martíou  Voúlgari  Néa Elvetía 
Linja 2:  Néos Sidirodromikós Stathmós  Dimokratías  Venizélou  Agía Sofía  Sintriváni/Ékthesi  Panepistímio  Papáfi  Efkleídi  Flémigk  Analípseos  25is Martíou   Nomarchía   Kalamariá   Aretsoú   Néa Kríni   Míkra
Oskars Batņa

| Oskars Batņa |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. toukokuuta 1995 (ikä 29) Riika, Latvia
Kansalaisuus:   Latvia
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Batsy
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  195 cm
Paino:  108 kg
Seura
Seura:  Mountfield HK
Sarja:  Tipsport extraliga
Pelinumero:  95
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2011–
Aik. seurat:  SK Riika 17 (Latvia) Dinamo Juniors Riika (Latvia) Prizma Riika (Latvia) EC Kitzbühel (AlpsHL) Dinamo Riika (KHL) HK Liepāja (Latvia) Anglet Hormadi (Ranska) Jukurit (SML)
Oskars Batņa (s. 7. toukokuuta 1995 Riika, Latvia) on latvialainen jääkiekkoilija, joka pelaa Tšekin Extraligan Mountfieldissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Batņa osaa pelata myös laidassa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Oskars Batņa Latvian vuoden 2023 MM-pronssijoukkueelle järjestetyssä juhlaseremoniassa Riian linnassa. |  Oskars Batņa Latvian vuoden 2023 MM-pronssijoukkueelle järjestetyssä juhlaseremoniassa Riian linnassa. |  Oskars Batņa Latvian vuoden 2023 MM-pronssijoukkueelle järjestetyssä juhlaseremoniassa Riian linnassa. |  |
Maa:   Latvia
Miesten jääkiekko
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Suomi / Latvia 2023 | jääkiekko |  |
Batņa edusti Latviaa Pekingin olympiakisoissa 2022 sekä MM-kilpailuissa vuosina 2019, 2021, 2022, 2023 ja 2024. Vuoden 2023 turnaus päättyi pronssiin, kun Latvia voitti pronssiottelussa Yhdysvallat jatkoajalla lukemin 3–4. Mitali on Latvian MM-historian ensimmäinen. Batņa valittiin joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi. Hän voitti vuoden 2024 turnauksen jäähypörssin 33 minuutillaan. Batņa pelasi myös Milanon olympiakisojen 2026 karsinnoissa. Yhteensä hän on pelannut 98 A-maaottelua tehopistein 9+14=23. Batņa teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Hockey Challengessa 8. huhtikuuta 2017 Daugavpilsissä Valko-Venäjää vastaan. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa hän teki Euro Hockey Challengessa 19. huhtikuuta 2019 Méribelissä Ranskaa vastaan.
Batņa pelasi myös alle 20-vuotiaiden IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2014 ja 2015, joista ensimmäinen turnaus päättyi hopeaan ja jälkimmäinen pronssiin. Vuoden 2015 turnauksessa hän toimi Latvian kapteenina ja Batņa valittiin joukkueen turnauksen parhaaksi pelaajaksi. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2013.
Pelityyli

Batņan entisen seuran Jukurien kehityspäällikkö Mikko Hakkaraisen mukaan hän on fyysisesti kahteen suuntaan pelaava keskushyökkääjä.
Zubin Mehta

Zubin Mehta.
Zubin Mehta (s. 29. huhtikuuta 1936) on intialaissyntyinen yhdysvaltalainen kapellimestari.
Zubin Mehta syntyi aristokraattiseen parsilaiseen Mehli ja Tehmina Mehtin perheeseen Intiassa, Bombayssa (nykyään Mumbai). Hänen isänsä Mehli oli viulisti ja Bombayn sinfoniaorkesterin perustaja ja kapellimestari. Zubin aikoi aluksi opiskella lääketiedettä, mutta hän aloitti Wienin musiikkiakatemiassa opiskelijana 18-vuotiaana, opettajanaan Hans Swarosky. Samaan aikaan opiskelivat muun muassa kapellimestari Claudio Abbado ja kapellimestari/pianisti Daniel Barenboim. Vuonna 1958 hän teki kapellimestaridebyyttinsä Wienissä. Samana vuonna hän voitti Liverpoolin kansainväliset kapellimestarikilpailut, ja hänet nimitettiin Liverpoolin kuninkaallisten filharmonikkojen apulaiskapellimestariksi.
Mehta nousi pääkapellimestarien joukkoon, kun hänestä tuli Montrealin sinfoniaorkesterin musiikillinen johtaja vuonna 1960: toimi, jota hän hoiti vuoteen 1967 asti. Tätä seurasivat musiikillinen johtajuus Los Angelesin filharmonikoissa (1962–1978) sekä New Yorkin filharmonikoissa (1978–1991, pisin kausi kyseisen toimen haltijana). Israelin filharmoninen orkesteri nimitti Mehtan musiikilliseksi neuvonantajaksi vuonna 1969, musiikilliseksi johtajaksi vuonna 1977, arvonimen Music Director for Life hän sai vuonna 1981. Vuodesta 1998 lähtien hän on ollut müncheniläisen Baijerin valtionoopperan musiikillinen johtaja. Münchenin filharmoninen orkesteri on nimittänyt Mehtan kunniakapellimestarikseen.
Zubin Mehta on erityisen tunnettu suurten kokoonpanojen myöhäisromanttisten säveltäjien, kuten Anton Brucknerin, Richard Straussin ja Gustav Mahlerin teosten tulkinnoista. Hän on myös tehnyt levyn intialaisen instrumentalistin Ravi Shankarin kanssa (Shankarin II sitarkonsertto Lontoon filharmonikkojen kanssa). Hänen tyyliään johtaa orkesteria konserteissa pidetään loisteliaana ja voimallisena.
Vuonna 2001 Intian hallitus myönsi hänelle Padma Vibhushan -arvon, Intian toiseksi korkeimman siviilille myönnettävän arvon. Mehta on naimisissa yhdysvaltalaisen elokuva- ja televisionäyttelijättären Nancy Kovackin kanssa. Hänen elämäänsä on dokumentoitu Terry Sandersin filmissä Portrait of Zubin Mehta, lisäksi Martin Bookspan ja Ross Yockey ovat kirjoittaneet Mehtasta kirjan, Zubin: The Zubin Mehta Story.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.zubinmehta.net/
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa 2  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Emmy Awards  FID  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  BMLO  Deutsche Biographie 2  DDB  Trove 2 
Muut:  RISM  SNAC  IdRef
Jussi Seppä

Johannes (Jussi) Seppä (11. helmikuuta 1885 Teuva – 19. helmikuuta 1951 Pieksämäki) oli teuvalainen harrastelijalintutieteilijä ja opettaja.
Seppä opiskeli ensin maanviljelysopistossa ja sitten Jyväskylän seminaarissa, josta valmistui vuonna 1908. Hän jatkoi opintojaan taideteollisuuskeskuskoulussa 1921 ja Helsingin yliopistossa 1923, jossa hän sai pätevyyden maantiedon ja biologian opettajaksi. Seppä oli kansakoulunopettajana 1908–1918, maantieteen ja luonnontieteen v.t. lehtorina Porvoon suomalaisessa keskikoulussa ja sen jatkoluokilla vuodesta 1925 ja Sortavalan lyseon v.t. lehtorina vuodesta 1927. Hän sai Pieksämäen yhteiskoulusta opettajan viran vuonna 1927 ja opetti siellä vuoteen 1946, jolloin jäi eläkkeelle.
Seppä perehtyi etenkin lintujen lauluun ja ääniin. Hän oli taiteellisesti lahjakas ja kuvitti itse kirjansa. Vuonna 1922 hän julkaisi hyvän vastaanoton saaneen kirjan Lintujen äänet. Siinä hän kuvailee yli 150 lintulajin, enimmäkseen varpuslintuja, ääniä ja laulua nuottiviivaston avulla ja sanallisesti kuvaillen. Lopputyössään hän tarkasteli lintujen laulun anatomisia, etologiasta ja kehitysopillisia aspekteja.
Sepän toinen tärkeä tutkimus oli kirjoitus Havaintoja valon ja sääsuhteiden vaikutuksesta lintujen päivittäisen elintoiminnan alkuhetkiin (1928), missä hän tarkoin mittauksin seurasi lintujen aamutoimien kehittymistä. Se oli uraauurtava tutkimus Suomessa. Käpylän pysäkin ympäristön linnusto (1927) tutki pesimälintujen runsautta ja esiintymistä tietyllä suppealla maantieteellisellä alueella ns. ruutututkimuksen avulla ja oli yksi ensimmäisistä koko lintutieteen alalla.
Seppä kirjoitti useita artikkeleita sanoma- ja aikakauslehtiin. Hän harrasti myös kotiseututyötä, maisemakartoitusta ja kaikkinaista luonnossa liikkumista. Hän lahjoitti laajat kokoelmansa Teuvan yhteiskoululle ja kotiseutumuseolle. Helsingin yliopiston eläinmuseoon on arkistoitu hänen muistiinpanonsa ja valokuvansa.
Jussi Sepän ensimmäinen aviopuoliso oli Maija o.s. Stenman (1884–1943). Heidän poikansa Otro Seppä kaatui toisessa maailmansodassa. Hänen muistolleen on testamenttivaroin perustettu Otro Sepän muistorahasto, joka jakaa apurahoja eteläpohjalaiselle lintu-, nisäkäs- tai kasvitutkimukselle.. Jussi Sepän toinen aviopuoliso oli Nanny o.s. Kyllönen (1897–1963).
Teokset

Eläinmalleja veistoa varten (1915).
Suomen eläimiä (1917).
Lintujen äänet (1922, uusintapainokset 1945 ja 1951). WSOY.
Luonnon löytöjä (1928).
Linnut ja maisema (1945).
Papáfin metroasema

| Papáfi> Παπάφη |
| --- | --- |
 Papáfin metroasemaa.
 Thessalonikin metro 
Perustiedot
Metrolinjat:   Linja 1  Linja 2
Sijainti:  40°37′11″N, 22°57′45″E
Paikkakunta:  Thessaloniki, Keski-Makedonia, Kreikka
Avattu:  30. marraskuuta 2024
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Laitureita:  1
Laituriraiteita:  2
Liukuportaita:  kyllä
Hissejä:  kyllä
Papáfi (kreik. Παπάφη eli Σταθμός Παπάφη, Stathmós Papáfi) on Thessalonikin metron asema Linjalla 1 (punainen) ja Linjalla 2 (sininen). Se sijaitsee samannimisellä Ioánnis Papáfisin mukaan nimetyllä kadulla Thessalonikin kaupungin kaakkoisosassa.
Metroasema avattiin 30. marraskuuta 2024. Seuraava asema pohjoiseen on Panepistímio ja etelään Efkleídi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Papáfin metroasema Wikimedia Commonsissa
Thessalonikin metro
| --- | --- |
Linja 1:  Néos Sidirodromikós Stathmós  Dimokratías  Venizélou  Agía Sofía  Sintriváni/Ékthesi  Panepistímio  Papáfi  Efkleídi  Flémigk  Analípseos  25is Martíou  Voúlgari  Néa Elvetía 
Linja 2:  Néos Sidirodromikós Stathmós  Dimokratías  Venizélou  Agía Sofía  Sintriváni/Ékthesi  Panepistímio  Papáfi  Efkleídi  Flémigk  Analípseos  25is Martíou   Nomarchía   Kalamariá   Aretsoú   Néa Kríni   Míkra
Beetasalpaajat

Beetasalpaajat ovat sympaattisen hermoston beetareseptorien vaikutuksia eri kudoksissa estävä lääkeaineryhmä, joita käytetään muun muassa kohonneen verenpaineen, glaukooman, sepelvaltimotaudin ja sydämen rytmihäiriöiden hoidossa sekä tilapäisenä oireenmukaisena lääkityksenä esiintymisjännitykseen. Lääke estää noradrenaliinin ja adrenaliinin vaikutuksia.
Anatomis-terapeuttis-kemiallisessa lääkeluokituksessa (ATC) beetasalpaajat luokitellaan ryhmään C07.
Fysiologia

Sympaattisen hermoston välittäjäaineet noradrenaliini ja adrenaliini vaikuttavat elimistössä useisiin elinjärjestelmiin, mutta voimakkaimmin niiden vaikutukset ilmenevät sydän- ja verenkiertoelimistössä, hengityselimistössä ja maksassa. Sympaattisen hermoston vaikutus on fyysiseen suoritukseen valmistava ja sitä edistävä: sydämen syke kiihtyy ja supistusvoima kasvaa, ja verisuonet, etenkin valtimot supistuvat. Keuhkoputket laajenevat, jotta elimistön hapensaanti voidaan turvata, ja maksassa olevien glukoosivarastojen pilkkominen kiihtyy, jotta lihasten ravinnonsaanti varmistuisi. Beetasalpaajat estävät noradrenaliinin ja adrenaliinin sitoutumisen niiden beeta-reseptorin, ja siten niiden vaikutuksesta näiden välittäjäaineiden vaikutukset estyvät. Syke ei kohoa yhtä helposti eikä sydämen supistumisvoima kasva fyysisessä rasituksessa yhtä voimakkaasti kuin normaalitilanteessa. Myös laskimosuonet laajenevat, mutta myös keuhkoputkien laajeneminen estyy.
Beetasalpaajien ominaisuudet vaihtelevat jonkin verran. Monet beetasalpaajat ovat selektiivisiä, eli ne vaikuttavat eri lailla eri kohtiin elimistössä. Esimerkiksi β1-selektiiviset salpaajat vaikuttavat enemmän sydämeen ja vähemmän keuhkoputkiin.
Beetasalpaajia

Kardioselektiiviset β1-salpaajat
Bisoprololi
β1-selektiiviset salpaajat
Asebutololi
Atenololi
Betaksololi
Bevantololi
Epanololi
Esmololi
Metoprololi
Nebivololi
Praktololi
S-atenololi
Seliprololi
Talinololi
Epäselektiiviset beetasalpaajat
Alprenololi
Bopindololi
Bupranololi
Karteololi
Kloorianololi
Mepindololi
Nadololi
Oksprenololi
Penbutololi
Pindololi
Propranololi
Sotaloli
Tertatololi
Timololi
Beeta- ja alfasalpaajat
Karvediloli
Labetaloli
Käyttö

Beetasalpaajia käytetään verenpaineen, sepelvaltimotaudin, rytmihäiriöiden ja esiintymisjännityksen hoitoon. Nykyisin ne ovat vakiintuneet myös sydämen vajaatoiminnan hoitoon, vaikka aiemmin niitä ei pidetty tähän soveltuvana. Beetasalpaajat ovat tehokkaita verenpainetta alentavia lääkkeitä etenkin henkilöillä, joilla on taipumus ns. hyperkineettiseen verenkiertoon eli kohonneeseen syketaajuuteen. Niiden on osoitettu alentavan kuolleisuutta verenkiertoelimistön sairauksiin, ja siksi niillä onkin vakiintunut asema verenpainetaudin ja muiden sydän- ja verisuonisairauksien hoidossa. Myös leikkauksiin liittyvien mahdollisten nukutuksen komplikaatioiden hoidossa voidaan käyttää beetasalpaajia.
Käyttö > Epäsoveltuvuus

Tärkein ja yleisin käytön este on astma. Noradrenaliini ja adrenaliini laajentavat keuhkoputkia, joten beetasalpaajien estäessä näiden aineiden normaalit vaikutukset astmaatikon tila voi heikentyä ja alttius astmakohtauksille kasvaa. Beetasalpaajaa käytetään nykyään myös migreenin estolääkityksessä, mutta annos on useimmiten niin pieni, ettei se vaikuta verenpaineeseen ja sydämen lyöntitiheyteen merkittävästi.
Verenpainetaudin hoidossa alkavat vaikutukset tulla esiin yleensä vasta viikkojen kuluessa. Käytettävä hoitoannostus saattaa olla suurempi, kuin esim. sydämen rytmihäiriöitä hoidettaessa.
Haittavaikutukset

Yleensä beetasalpaajia pidetään varsin hyvin siedettyinä. Niiden haittavaikutuksina saattavat olla huimaus, harvinaisempina pyörtyminen. Salpaajat supistavat hiusverisuonia, mikä aiheuttaa kylmän ja nihkeyden tuntemuksia käsissä ja jaloissa. Ne supistavat myös keuhkoputkia. Ajoittaista päänsärkyä ja näköhäiriöitä voi esiintyä. Joskus sivuvaikutukset voivat olla niin normaalia elämää haittaavia, että beetasalpaajalääkitys joudutaan lopettamaan. Verenpainetaudin hoidossa käytetään usein suurempia annostuksia kuin muissa salpaajien lääkinnällisissä käyttökohteissa, mikä saattaa saada helpostikin aikaan haittavaikutuksia. Väsymystä voi ilmetä ja joskus ruuansulatuksen toiminnassa on muutoksia.
Diabeetikkojen tulisi olla erityisen varovaisia beetasalpaajilla tapahtuvien lääkitysten suhteen, sillä ne voivat muuttaa insuliinin ja suun kautta otettavien sokeritaudin hoidossa käytettävien lääkkeiden vaikutusta.
Doping-käyttö

Beetasalpaajilla on suorituskykyä parantava vaikutus urheilulajeissa, joissa vaaditaan keskittymiskykyä, rauhallisia hermoja ja vakaata kättä. Tällaisissa lajeissa, kuten ammunnassa, beetasalpaajien käyttö on kielletty. Sen sijaan kestävyyttä ja nopeutta vaativissa lajeissa beetasalpaajien käytöstä on vain haittaa.
Historia

Dikloori-isoprenaliini (DCI), joka tunnetaan myös nimellä dikloori-isoproterenoli, oli ensimmäinen beetasalpaaja, joka koskaan kehitettiin. Se ei ole selektiivinen β1-adrenergisille ja β2-adrenergisille reseptoreille. Dikloori-isoprenaliinilla on alhainen teho ja se toimii osittaisena agonistina/antagonistina näissä reseptoreissa. Vaikka dikloori-isoprenaliinilla itsessään ei ollut kliinistä arvoa, sen jatkokehitys johti lopulta pronetalolin (lopetettiin karsinogeenisuuden vuoksi) ja myöhemmin propranololin (ensimmäinen kliinisesti onnistunut beetasalpaaja) kehittämiseen.
Pronetaloli (kauppanimi Alderlin) oli varhainen epäselektiivinen beetasalpaaja. Se oli ensimmäinen beetasalpaaja, jonka James Black ja kumppanit Imperial Chemical Industriesissa kehittivät, ja tuli kliiniseen käyttöön marraskuussa 1963. Sitä ei kuitenkaan koskaan käytetty laajalti, koska sen havaittiin vaikuttavan karsinogeenisesti hiirikokeissa. Karsinogeeninen vaikutus oli seurausta sen metaboliatuotteena syntyvästä naftaleeniepoksidista. Propranololi korvasi sen vuodesta 1965 lähtien.
Beetasalpaajat mullistivat angina pectoriksen lääketieteellisen hoidon. Monet pitävät beetasalpaajia yhtenä tärkeimmistä 1900-luvulla tehdyistä kliiniseen lääketieteeseen ja farmakologian alan löydöistä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Onko beetasalpaajissa eroja? Lääketieteellinen Aikakauskirja Duodecim 2002;118(12):1273-1281
Suomen Sydänliitto ry: Beetasalpaajat (Arkistoitu – Internet Archive)
Terveyskirjasto: Beetasalpaaja
Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus Fimea: ATC-luokitus (Arkistoitu – Internet Archive)
Bisoprolol Orion 2,5mg lääkepakkaus.
Dikloori-isoprenaliini oli ensimmäinen beetasalpaaja.
Pronetaloli oli ensimmäinen kliinisessä käytössä ollut beetasalpaaja.
Propranololi on ensimmäinen kliinisesti onnistunut beetasalpaaja.
Persianlahti

| Persianlahti (Arabianlahti) |
| --- | --- |
 Persianlahti sateliittikuvassa
Sijainti:  Arabianniemimaan ja Iranin välissä
Merialue:  Arabianmeri
Valtiot
Valtio:  Iran Saudi-Arabia Irak Kuwait Qatar Bahrain Yhdistyneet arabiemiirikunnat Oman (Musandam)
Persianlahti (pers. ‏خلیج فارس‎) tai Arabianlahti (arab. الخليج العربي‎), on Intian valtameren lahti Iranin ja Arabian niemimaan välissä. Hormuzinsalmi ja Omaninlahti yhdistävät sen Arabianmereen. Suuret Eufrat- ja Tigrisjoet laskevat Persianlahteen sen länsipäässä. Persianlahden pituus on 990 kilometriä ja sen kapein kohta Hormuzinsalmessa on 55 km. Persianlahden rannikon valtiot ovat Oman, Arabiemiirikunnat, Qatar, Saudi-Arabia, Kuwait, Irak ja Iran sekä saarivaltio Bahrain.
Persianlahden ympäristössä on maailman merkittävimmät öljyvarat. Persianlahti oli Iranin–Irakin sodan näyttämönä 1980–1989. Myös Persianlahden sota käytiin tällä alueella. Sodan yhteydessä mereen laskettiin paljon öljyä.
Maantiede

Persianlahti on Intian valtameren matala reunameri, jonka pinta-ala on noin 241 000 neliökilometriä. Sen pituus on 990 kilometriä, ja se on leveimmillään 340 kilometriä. Hormuzinsalmi on kapeimmillaan manneralueelta toiselle 55 kilometriä leveä. Avovettä on kuitenkin vain noin 34 kilometriä Iranin Lāraksaarelta Omanin Quoinsaarelle.
Persianlahti on matala meri. Suurimmat syvyydet ovat Hormzuinsalmessa sekä lahden kaakkoisosassa. Iranin puolinen vesialue on selvästi syvempi kuin Arabian rannikko. Arabian puolella on laaja matala alue, joka harvoin on yli 35 metriä syvää.
Iranin rannikko on vuoristoista, ja rannikkotasanko on siellä paikoin hyvin kapea. Iranissa myös rannikkokalliot ovat yleisiä. Būšehrin kaupungin pohjoispuolella rannikkotasanko alkaa levetä, ja lahden pohjoisosassa on laaja Eufratin, Tigrisin ja Karunin suistomainen tasanko. Arabian niemimaan rannikolla ei juurikaan ole kallioita. Poikkeuksena on Qatarin niemimaan juuri ja Musandamin niemimaa.
Persianlahteen laskevista joista merkittävimmät ovat Eufrat, Tigris ja Karun, jotka laskevat yhteistä Shatt al-Arabin jokea pitkin lahteen. Niiden virtaus on suurimmillana keväällä ja alkukesästä. Iranin rannikolta Persianlahteen virtaa joitakin kausittaisia jokia, mutta Arabian niemimaalta lähteen ei käytännössä tule ollenkaan makeaa vettä.