stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vantaan musiikkiopisto
Musiikin perusopetus

Musiikin perusopetus on tarkoitettu kouluikäisille lapsille ja nuorille. Opetus pohjautuu Opetushallituksen taiteen laajan oppimäärän opetussuunnitelmaan.
Opintoihin kuuluu:
soiton/laulunopetus yksilöopetuksena
musiikin perusteiden opetus
yhteismusisointi
Osana opintoja opiskellaan musiikin perusteita (mupe). Mupe-aineiden opiskelu tukee oppilaan instrumenttiopintoja ja kehittää musiikillisia valmiuksia kuten musiikin tuntemusta sekä kykyä lukea, kirjoittaa ja hahmottaa musiikkia. Tunneilla lauletaan, soitetaan ja tehdään kirjallisia harjoituksia. Oppilaat saavat ohjausta myös oman musiikin tekemisessä. Kursseihin voi sisältyä työpajoja ja konserttikäyntejä, ja opetusta voidaan järjestää myös periodisesti.
Musiikkivalmennus > Minit-lapsikuoro

Minit-kuorossa kartutetaan lasten lauluvarastoa monipuolisella ohjelmistolla, opetellaan oikeaa äänenkäyttöä ja harjoitellaan esiintymistaitoja. Minit toimivat Tikkurilassa Orvokissa ja Myyrmäessä Patotiellä, 60 min/vk.
Musiikkivalmennus > Rytmiikka

7-10-vuotiaille pojille ja tytöille tarkoitetuissa ryhmissä tutustutaan musiikin elementteihin laulaen, liikkuen ja soittaen. Harjoitukset sisältävät kehorytmejä, koordinaatioharjoituksia sekä soittamista mm. djembe-rummuilla ja muilla lyömäsoittimilla. Rytmiikkatunnit kehittävät rytmitajun lisäksi kokonaisvaltaista ilmaisutaitoa.
Musiikkivalmennus > Musapaja

Musapajaryhmät on suunniteltu erityisesti soitinopetuksen aloittaville 8–10-vuotiaille. Musapajassa tutustutaan musiikin eri elementteihin laulamalla, soittamalla, liikkumalla ja kuuntelemalla. Musapajassa käydään läpi myös musiikin perusteiden alkeita.
Musiikkivalmennus > Soitinvalmennus

Karuselliopetuksessa tutustutaan eri soittimiin ja saadaan tuntumaa siitä, millaista on käydä soittotunneilla ja opiskella musiikkia. Musiikkiopistolta saa käyttöön karuselliopetuksessa käytettävät soittimet.
Karuselliopetus kestää yhden lukukauden ja sisältää 16 tapaamiskertaa (neljä kutakin soitinta kohden). Yhdessä karusellissa on tilaa 16 osallistujalle. Soitinkarusellit ovat Itä-Vantaalla Orvokkitien opetuspisteessä ja Länsi-Vantaalla Patotien opetuspisteessä.
Bändisoitinkarusellin ikäsuositus on 7-10 vuotta ja soittotunnit järjestetään kahden ja neljän lapsen ryhmissä. Musiikkivalmennuksen sijaan bändi-soitinkarusellissa päästään kokeilemaan yhtyesoittoa.
Musiikkivalmennus > Soitinvalmennus > Orkesteri Tempo

Tempo-orkesteritoiminta on tarkoitettu mm. maahanmuuttajalapsille. Orkesteri on helppo tapa aloittaa musiikinharrastus. Toiminta tapahtuu koulupäivän aikana.
Yhteismusisointi

Yhteismusisointi kuuluu olennaisena osana musiikin perusopetukseen. Yhdessä musisoidaan joko kaverin kanssa soittotunnilla, mupetunnilla, orkesterissa, kuoroissa tai pienyhtyeissä.
Orkesterisoitinten opiskelijat osallistuvat musiikkiopiston orkesteritoimintaan. Kuoroon ja orkesteriin voi osallistua koesoiton/koelaulun kautta myös avoimen osaston oppilaat.
Jousiorkesterit
Puhallinorkesterit
Sinfoniaorkesteri
Kansanmusiikki
Kuorot ja lauluyhtyeet
Avoin opetus

Avoimella osastolla ei ole ikä- eikä kuntarajoituksia. Oppilaat opiskelevat henkilökohtaisen opetussuunnitelman mukaisesti. He voivat osallistua esimerkiksi musiikin perusteiden opiskeluun ja suorittaa tasosuorituksia, joista annetaan todistus. Avoimelle osastolle voi hakea ilman valintatestiä.
Musiikkiteatteri on ryhmäopetusta, jossa vahvistetaan esiintymisvarmuutta ja -taitoja. Opintojen aikana valmistetaan musiikkiteatteriproduktio. Opinnot sisältävät kehollista ilmaisua, äänenkäyttöä, improvisaatiota, tanssia ja laulua. Aikuisryhmän opintoihin kuuluu myös henkilökohtaiset laulutunnit.
Opetuspisteet

Pääopetuspisteet
Lummetie 4 (Tikkurilan kirjastotalo) , Tikkurila
Kulttuurikeskus Orvokki, Tikkurila
Patotie 2, Myyrmäki
Muut opetuspisteet
Aurinkokiven koulu, Kivistö
Kartanonkosken koulu, Pakkala
Kilterin koulu, Myyrmäki
Länsimäen koulu, Länsimäki
Martinlaakson koulu, Martinlaakso
Mikkolan koulu, Mikkola
Simonkallion koulu, Simonkylä
Uomarinteen koulu, Myyrmäki
Ylästön koulu, Ylästö
Lumo, Korso
Vantaan aikuisopiston Opistotalon siipi, Tikkurila
Aiheesta muualla

Vantaan musiikkiopisto
Vantaan musiikkiopiston Facebook
Diggy Down

| ”Diggy Down” Inna mukana Marian Hill |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Inna
 Julkaistu: 25. marraskuuta 2014
 Tyylilaji: dance
 Kesto: 03.14
 Levy-yhtiö: Atlantic Records
Innan muut singlet
| ”Take Me Higher” 2014 | ”Diggy Down” 2014 | ”Summer In December” 2014 |
Diggy Down on romanialaisartisti Innan kappale, jolla esiintyy myös yhdysvaltalaisduo Marian Hill. Sen julkaisi Atlantic Records digitaalisesti ladattavana singlenä 25. marraskuuta 2014. Kappaleeseen liittyvä lyriikkivideo julkaistiin singlen julkaisupäivänä. Kappale on päässyt tähän mennessä listoille Bulgariassa ja artistin kotimaassa Romaniassa.
Virallinen musiikkivideo kappaleeseen julkaistiin YouTubessa 9. joulukuuta 2014.
Kappaleet

Digitaalinen lataus
Diggy Down – 3.14
Listasijoitukset

| Listat (2015) | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Bulgaria (Singles Top 40): 10
Romania (Airplay 100): 1
Digiscoping

Kuu kuvattuna käyttäen kaukoputken okulaarisuurennusta.
Digiscoping on melko uusi tapa ottaa valokuvia digikameralla kaukoputken läpi okulaarisuurennosta käyttäen. Kyseinen metodi on jo ollut lintuharrastajilla käytössä jonkin aikaa ja yleistyy nyt tähtitieteen harrastajien joukossa. Jo halvalla webbikameralla on mahdollista saada komeita ja suhteellisen tarkkoja kuvia koska ilmakehän turbulenssin ja maan pyörimisliikkeen vaikutuksia voidaan korjata käyttäen hyväksi kuvien pinoamista. Siinä kokonaiskuva muodostetaan yhdistämällä useita lyhyitä valotuksia. Kuvan laatua voidaan muutenkin parantaa digitaalisen kuvankäsittelyn avulla.
Saatavilla on myös yleiskäyttöisiä sovittimia, joiden avulla kamera voidaan kätevästi kiinnittää kaukoputken okulaariin.
Tuoreempi muunnelma digiscopingista on nimeltään phonescoping, jossa käytetään kamerapuhelinta digikameran sijasta. Etuna on se, että puhelin kulkee yleensä helpommin mukana, sekä mahdollisuus esimerkiksi lähettää välittömästi multimediaviestinä ottamiaan kuvia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Digiscoping Wikimedia Commonsissa
http://www.phonescoping.com/
OJO NATURAL
Digiscoping (Arkistoitu – Internet Archive) Ursan sivuilla
http://www.digiscoping.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
Digipak

Digipak -mallinen CD-kotelo.
Digipak on patentoitu CD- ja DVD-levyjen kotelointitapa sekä AGI Median omistama tavaramerkki.
Digipak-kotelo koostuu taittuvasta kartonkirungosta, jonka sisäpintaan on kiinnitetty tarvittava yksi tai useampia, yleensä kirkkaasta muovista valmistettuja pidikkeitä, johon levyt kiinnittyvät.
Koska Digipak-kotelot olivat ensimmäisiä kilpailijoita tavanomaiselle muoviselle cd-kotelolle, Digipak-sanalla kutsutaan usein myöhemminkin markkinoille tulleita samantapaisia kartonkikoteloita.
Digipak-koteloa käytetään usein CD-singlelevyjen ja albumeista tehtävien erikoispainoksiin. Korkeampaa DVDigipak-koteloa käytetään vastaavasti DVD-erikoispainosten pakkauksena. Digipak-koteloiden suosio kasvoi nopeasti 2000-luvun alkuvuosina.
Digipak, jonka kierrätettävä levypidike on valmistettu sokeriruo’osta
Digipak-valmistajat pyrkivät vähentämään kotelotyypin ympäristökuormitusta lisäämällä kierrätysmateriaalien käyttöä, kuten valmistamalla levypidikkeitä vanhoista juomapulloista saadusta PET-muovista tai sokeriruokopohjaisesta kananmunakennopahvista.
Aiheesta muualla

Virallinen Digipak-sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Dmitri Aleksandrovitš

Dmitri Aleksandrovitš kuvitettuna vuoden 1896 piirustuksessa.
Dmitri Aleksandrovitš Perejaslavski (ven. Дми́трий Алекса́ндрович Переяславский, 1250–1294) oli Vladimirin suuriruhtinas vuosina 1277–1294. Novgorodin ensimmäinen kronikka kertoo hänen rankaisseen karjalaisia ja valloittaneen heidän maansa vuonna 1278.
Hän oli Aleksanteri Nevskin toiseksi vanhin poika ja nousi kruununperilliseksi vanhemman veljensä Vasilin kuoltua nuorena. Aleksanteri Nevski jätti Dmitrin vastuuseen Novgorodista jo alle kymmenvuotiaana. Aleksanteri Nevskin kuollessa vuonna 1263 Dmitri oli edelleen alaikäinen ja novgorodilaiset lähettivät hänet "kotiin kasvamaan". Dmitri palasi 18 vuotta täytettyään ja taisteli vallasta setiään Jaroslav III:a ja Vasili Jaroslavitšia vastaan. Hän sai Vladimirin ja Novgorodin haltuunsa vasta setiensä kuoltua.
Dmitrin nuorempi veli Andrei yritti puolestaan  Kultaisen ordan tuella kaapata vallan Dmitriltä, joka joutui pakenemaan Kaprion linnaan ja mahdollisesti Skandinaviaan asti. Lopulta Dmitri vetäytyi luostariin, vihittiin munkiksi vuonna 1293 ja kuoli vuotta myöhemmin.
Dream

Dream voi tarkoittaa seuraavia:
DREAM, japanilainen vapaaottelun ammattilaisorganisaatio
Dream, yhdysvaltalainen popyhtye
D:Ream, brittiläis-irlantilainen popyhtye
Dream (s. 1999), yhdysvaltalainen YouTube-videoiden tekijä ja Twitch-striimaaja
Dream, Michael Bublén albumi vuodelta 2003
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Dream”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Digimon World 4

| Digimon World 4 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  BEC
Julkaisija:  Bandai
Jakelija:  Atari
Pelisarja:  Digimon
Julkaistu:  GameCube JP 6. tammikuuta 2005 NA 1. kesäkuuta 2005 PlayStation 2, Xbox JP 6. tammikuuta 2005 NA 2. kesäkuuta 2005 PAL 2. syyskuuta 2005
Lajityyppi:  toimintaroolipeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 12+ ESRB: E  Virheellinen ESRB-arvo
Alusta:  PlayStation 2, Xbox, Nintendo GameCube
Jakelumuoto:  DVD, optinen levy
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Digimon World 4 (jap. デジモンワールドX, Dejimon Wārudo X) on BEC:n kehittämä ja Bandain vuonna 2005 julkaisema  Digital Monster X-Evolution -elokuvaan pohjautuva toimintaroolipeli. Peli on julkaistu GameCubelle, PlayStation 2:lle ja Xboxille. Japanissa julkaisu tapahtui tammikuussa 2005. Pohjois-Amerikassa peli julkaistiin saman vuoden kesäkuussa ja Euroopassa syyskuussa. Peli on Digimon Rumble Arena 2:n ohella viimeinen Euroopassa julkaistu Digimon-peli ennen Digimon All-Star Rumble -pelin julkistamista.
Pelaaminen

Pelissä on mahdollista kehittää omaa hahmoaan ja hankkia parempia varusteita, jotka on lajiteltu kreikkalaisin aakkosin tehokkuuden ja paremmuuden mukaan. Yksinpelin rinnalla pelissä on myös moninpeli, joka tukee neljää pelaajaa.
Day of Reckoning

| Day of Reckoning Destruction |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2010
 Julkaistu: 18. helmikuuta 2011
 Tyylilaji: thrash metal
 Kesto: 45.23
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast
Destructionin muut julkaisut
| The Curse of The Antichrist: Live In Agony 2009 | Day of Reckoning 2011 | Spiritual Genocide 2012 |
Day of Reckoning on Destructionin yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 18. helmikuuta. Albumi on ensimmäinen heidän uuden rumpalinsa Vaaverin kanssa.[lähde? ]
Kappaleet

The Price – 3.39
Hate Is My Fuel – 4.24
Armageddonizer – 4.09
Devil's Advocate – 4.18
Day of Reckoning – 3.58
Sorcerer of Black Magic – 4.25
Misfit – 4.26
The Demon Is God – 5.11
Church of Disgust – 4.05
Destroyer or Creator – 3.09
Sheep of the Regime – 4.59
Kappaleet > Rajoitetun painoksen bonusraidat

Stand Up And Shout (Dio-cover)
The Price (demo)
Kokoonpano

Marcel 'Schmier' Scirmer – laulu ja basso
Mike Sifringer – kitarat
Vaaver (Wawrzyniec Dramowicz) – rummut
Arvostelut

AllMusic:
Aiheesta muualla

Albumi Day of Reckoning Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Day of Reckoning discogs.com -sivustolla
Doom-pelimoottori

Doom-pelimoottori on id Softwaren suunnittelema pelimoottori. Se suunniteltiin alun perin samannimiselle, vuonna 1993 julkaistulle ensimmäisen persoonan ammuntapelille, mutta sitä on käytetty myös useissa muissa peleissä, kuten Hexen, Heretic ja Strife.
Doom aiheutti aikoinaan vallankumouksen videopelien suunnittelussa, sillä peli pystyi luomaan vaikutelman astumisesta todentuntuiseen kolmiulotteiseen maailmaan. Siitä huolimatta Doomin pelimoottori ei ollut aito 3D-pelimoottori. Kaikki Doomin kentät olivat itse asiassa kaksiulotteisia karttoja, jotka koostuivat sektoreista.
Sektorien lattioille ja katoille pystyttiin antamaan korkeusarvot, jolloin pelimaailmaan voitiin saada korkeuseroja. Taitava kenttäsuunnittelu onnistui peittämään sen tosiseikan, että Doomin pelimoottorilla ei pystynyt luomaan toistensa päällä olevia huoneita. Pelihahmot ja muut objektit oli toteutettu kaksiulotteisen sprite-grafiikan avulla.
Doom-pelisarja
| --- | --- |
Pääpelit:   Doom  Doom II  The Ultimate Doom  Master Levels for Doom II  Final Doom  Doom 64  Doom 3  Resurrection of Evil  Doom 4  Doom Eternal 
Mobiilipelit:   Doom RPG  Doom Resurrection  Doom II RPG 
Muuta:   Doom-pelimoottori  Doom 3 -pelimoottori  Doom-elokuva  Doom-lautapeli  id Software  GT Interactive  Activision  Luettelo Doom-pelien vihollisista
Dombasle-en-Argonne

| Dombasle-en-Argonne |
| --- | --- |
 Kunnantalo
 vaakuna
 Dombasle-en-Argonne
 Koordinaatit: 49°08′17″N, 5°11′30″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Grand Est
Departementti:  Meuse
Arrondissementti:  Verdun
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  11,68 km²
Väkiluku (2018):  402
 – Väestötiheys:  34,6 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
Postinumero:  55120
Suuntanumero(t):  55155
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dombasle-en-Argonne on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 402 asukasta vuonna 2018 ja sen pinta-ala on 11,68 neliökilometriä.
Dombasle-en-Argonnen naapurikunnat ovat Brabant-en-Argonne, Brocourt-en-Argonne, Récicourt, Béthelainville, Jouy-en-Argonne ja Sivry-la-Perche. Kunnan korkeus merenpinnasta on 207–318 metriä.
Dombasle-en-Argonnen väestönkehitys vuosina 1962–2008
Dombasle-en-Argonnen väkiluku on pienentynyt viidellä asukkaalla vuodesta 1968, jolloin kunnassa asui 407 asukasta. Vuonna 2007 kunnan asukkaista 51 prosenttia oli miehiä ja 49 prosenttia naisia. Suurin ikäryhmä oli 30–44-vuotiaat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dombasle-en-Argonne Wikimedia Commonsissa
Diskosusi

Lehden kansi vuodelta 1979
Diskosusi oli Tampereella vuosina 1979–1982 julkaistu musiikkipainotteinen lehti. Lehti oli diskomusiikin faneille ja aikansa klubittajille suunnattu amatöörimäinen julkaisu, joka käsitteli suomalaisia DJ:itä ja yleensäkin kaikenlaista disko- ja tanssimusiikkikulttuuria. Diskosudessa oli listoja suosituista kappaleista, DJ:iden haastatteluja, levyjen arvosteluja ja eri esittäjien elämäkertoja ja taustaa. Parhaimmillaan lehdestä otettiin 10 000 kappaleen painoksia ja sitä jaettiin diskoihin ja klubeihin. Lehden taustavoimana toimi Pentti "DJ Pena" Teräväinen (s. 1956), yksi Suomen diskokulttuurin veteraaneista. Nykyisin DJ Pena toimii Discopressin ja Hitit-lehden takana. Hitit-lehti jakaa nykyisin Diskosusi-palkintoa.
Aiheesta muualla

Discosusi and Finnish DJ Hall of Fame, pHinnWeb
David Kross

| David Kross |
| --- | --- |
 David Kross vuonna 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. heinäkuuta 1990 (ikä 34) Bargteheide, Schleswig-Holstein, Saksa
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2002–
Merkittävät roolit:  Tough Enough Krabat Lukija Sotahevonen
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
David Kross (s. 4. heinäkuuta 1990 Bargteheide, Schleswig-Holstein, Saksa) on saksalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa Hilfe, ich bin ein Junge! (2002), Knallhart (2006), Lukija (2008), Sotahevonen (2011) ja Into the White (2012).
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2002 | Hilfe, ich bin ein Junge | Paddy |
| 2003 | Adam & Eva | Adams Sohn |
| 2006 | Tough Enough | Michael Polischka |
| 2007 | Hände weg von Mississippi | Bäckerlehrling Bröckel |
2008: Krabat
| 2008 | Lukija | Michael Berg nuorena |
| 2009 | Same Same But Different | Ben |
| 2011 | Das Blaue vom Himmel | Junger Osvalds Kalnins |
| 2011 | Sotahevonen | Gunther |
| 2012 | Into the White | Josef Schwartz |
| 2012 | Die Vermessung der Welt | Eugen Gauß |
| 2012 | Anleitung zum Unglücklichsein | Benno |
| 2013 | Michael Kohlhaas | saarnamies |
| 2013 | Angélique | Le Roi / Louis XIV |
| 2016 | Race | Carl ”Luz” Long |
| 2016 | The General Case | Joachim Hell |
| 2017 | Halal Daddy | Jasper |
| 2018 | Balloon | Günter Wetzel |
| 2019 | The Keeper | Bert Trautmann |
| 2020 | Rising High | Viktor |
| 2021 | Prey | Roman |
| 2021 | Confessions of Felix Krull | Marquis de Venosta |
Aiheesta muualla

David Kross Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Det Norske Teatret

| Det Norske Teatret |
| --- | --- |
 Teatteri vuonna 2006.
Osoite:  Kristian IVs gate 8
Sijainti:  Oslo, Norja
Rakennustyyppi:  teatteri
Perustettu:  1913
Valmistumisvuosi:  1985
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Det Norske Teatret on Oslossa sijaitseva uusnorjankielinen kansallisteatteri ja yksi maan kolmesta tärkeimmästä teatterista Kansallisteatterin sekä bergeniläisen Den Nationale Scenen ohella.
Historia

Teatterin perustamisen puolesta puhuivat Arne ja Hulda Garborg jo vuonna 1898. Heidän mukaansa teatteri loisi yhteisen uusnorjankielisen puhenormin ja toisi esille uusnorjaa pääkaupungissa. Teatteri perustettiin lopulta vuonna 1913, ja sitä edelsi Huldan johtama kiertelevä teatteri, joka oli kerännyt suosiota. Teatteri aloitti toimintansa Kristiansandissa mutta muutti jo samana vuonna Kristianiaan (nyk. Oslo). Teatterin avaaminen Kristianiassa johti suuriin mellakoihin, kun se esitti uusnorjaksi käännetyn Ludvig Holbergin näytelmän Jeppe Niilonpoika.
Ensimmäisinä vuosinaan teatteri sai osakseen paljon arvostelua ja se leimattiin harrastelijoiden puuhasteluksi, mutta 1930-luvulla se alkoi vakiinnuttaa paikkansa toisena kansallisteatterina. Norjan Kansallisteatterista ja Den Nationale Scenestä poiketen Det Norske Teatret on säilynyt yksityisomistuksessa.
Entiset rakennukset

1913–1931 ja 1934–1941: Bøndernes hus, Rosenkrantz' gate 8.
1931–1934: Centralteatret, Akersgata 38.
1941–1945: St. Olavs plass.
1945–1985: Stortingsgata 16
Lähde:
Johtajat

1912–1915 – Rasmus Rasmussen
1915–1916 – Edvard Drabløs
1916–1917 – Amund Rydland ja Anton Heiberg
1918–1920 – Amund Rydland ja Sigurd Eldegard
1920–1922 – Amund Rydland
1922–1933 – Ingjald Haaland
1933–1934 – Hans Jacob Nilsen
1934–1936 – Oskar Braaten
1936–1942 – Knut Hergel
1942 – Edvard Drabløs
1942–1945 – Cally Monrad
1945 – Edvard Drabløs
1945–1946 – Knut Hergel
1946–1950 – Hans Jacob Nilsen
1950–1951 – Edvard Drabløs
1951–1953 – Ole Barman
1953–1961 – Nils Sletbak
1961–1979 – Tormod Skagestad
1979–1990 – Svein Erik Brodal
1990–1997 – Otto Homlung
1997–2010 – Vidar Sandem
2011– Erik Ulfsby
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Det Norske Teatret Wikimedia Commonsissa
Teatterin verkkosivut (norjaksi)
Diskreetti kosinimuunnos

Diskreetissä kosinimuunnoksessa eli DCT-menetelmässä (Discrete Cosine Transform) ihmissilmän puutteellista havainnointikykyä käytetään hyväksi.
Diskreetti kosinimuunnos on häviöllinen pakkausalgoritmi, jonka avulla kuvasta voidaan karsia ylimääräistä informaatiota. Videokuvaa pakattaessa käytetään kaksiulotteista muunnosta, joissa muuttujina ovat korkeus- ja leveyskoordinaatit. Kullekin 8*8 pikselin perusyksikölle lasketaan DCT-kertoimet ja kuvalohko esitetään näistä kertoimista koostuvana matriisina. Koska ihmissilmä ei erota tarkasti pieniä värin muutoksia, voidaan eri kuvalohkoja koodata samalla väriarvolla ja korvata kertoimia keskiarvoilla. Menetelmää käytetään lähes kaikissa häviöllisissä kuvanpakkausmenetelmissä kuten JPEG, Motion JPEG, Digital Video (DV) ja MPEG. Lopuksi kertoimet järjestellään sopivaan järjestykseen häviötöntä pakkausta, esimerkiksi Huffmanin koodausta varten.
Diskreetti kosinimuunnos on samankaltainen diskreetin Fourier-muunnoksen kanssa. DCT voi arvioida rivejä vähemmällä määrällä kertoimia.
Diskreettiin kosinimuunnokseen liittyvät läheisesti diskreetti sinimuunnos (DST) sekä muokattu diskreetti kosinimuunnos (MDCT), joista jälkimmäistä käytetään MP3-pakkauksessa.
DCT esiteltiin vuonna 1974 artikkelissa The Discrete Cosine Transform. Menetelmä käyttää Fourier-muunnosta (FFT).
Aiheesta muualla

Reprints from the Early Days of Information Sciences - Reminiscences of the Early Work in DCT - Interview with K.R. Rao (PDF) (englanniksi)
E. B. White

| E>  B. White |
| --- | --- |
 E. B. White sylissään koiransa Minnie.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Elwyn Brooks White
Syntynyt: 11. heinäkuuta 1899 Mount Vernon, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 1. lokakuuta 1985 (86 vuotta) Brooklin, Maine, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  kirjailija
Puoliso:  Katharine Sergeant
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Tyylilajit:  lastenkirjallisuus
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Elwyn Brooks White (11. heinäkuuta 1899 Mount Vernon, New York – 1. lokakuuta 1985 Brooklin, Maine), yleisimmin tunnettu nimellä E. B. White, oli yhdysvaltalainen kirjailija ja esseisti. Hän oli The New Yorkerin avustaja ja englannin kielen tyylioppaan The Elements of Style toinen kirjoittaja. Hän kirjoitti myös lastenkirjoja, muun muassa teokset Stuart Little (1945), Lotta ystäväni (1952). Yhdysvaltalaisen School Library Journalin lukijat äänestivät vuonna 2012 Lotta ystäväni -teoksen alkuteoksen Charlotte's Web suosituimmaksi lastenkirjaksi, kuten jo aiemminkin.
David Robert Mitchell

| David Robert Mitchell |
| --- | --- |
 David Robert Mitchell vuonna 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. lokakuuta 1974 (ikä 49) Clawson, Michigan, Yhdysvallat
Ammatti:  elokuvaohjaaja, elokuvakäsikirjoittaja
Ohjaaja
Aktiivisena:  2002–
Tunnetuimmat ohjaukset:  It Follows
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
David Robert Mitchell (s. 19. lokakuuta 1974 Clawson, Michigan) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan parhaiten elokuvastaan It Follows (2014), jonka hän ohjasi ja käsikirjoitti.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Nimi | Elokuvat> Ohjaajana | Elokuvat> Käsikirjoittajana | Elokuvat> Tuottajana | Elokuvat> Muuta | Elokuvat>  | Elokuvat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002 | Virgin |  |  |  | lyhytelokuva |  |  |
| 2010 | The Myth of the American Sleepover |  |  |  |  |  |  |
| 2014 | It Follows |  |  |  |  |  |  |
| 2018 | Under the Silver Lake |  |  |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

David Robert Mitchell Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Dorothy Greenhough-Smith

| Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta. Olympialaiset .Naisten taitoluistelu | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta. Olympialaiset .Naisten taitoluistelu | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta. Olympialaiset .Naisten taitoluistelu | Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta> .Naisten taitoluistelu |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Lontoo 1908 | yksinluistelu |  |
Dorothy Vernon Greenhough-Smith (Muddock-; 27. syyskuuta 1882 Yarm, Stockton-on-Tees – 9. toukokuuta 1965 Royal Tunbridge Wells, Kent) oli brittiläinen taitoluistelija ja olympiamitalisti. Hän oli kirjailija J. E. Preston Muddockin tytär ja meni 17-vuotiaana naimisiin toimittaja Herbert Greenhough Smithin kanssa.
Greenhough-Smith sai vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa naisten yksinluistelussa pronssia.
Greenhough-Smith voitti taitoluistelun Ison-Britannian-mestaruuden 1908 ja 1911. Taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailuissa hän pääsi hopeasijalle 1912. Hän oli myös tennispelaaja ja kilpaili Wimbledon-turnauksessa.