stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Invaasiokirjallisuus
Alatyyppejä

Invaasiokirjallisuus voidaan jakaa karkeasti kahteen eri tyyppiin:
Ensimmäinen on varoittava tyyppi, jossa kirjoittaja vihjailee maan olevan vaarassa joutua vieraan vallan hyökkäyksen kohteeksi, koska sen hallitsijat eivät anna maan puolustamiseen riittävää rahoitusta ja/tai resursseja. Yleensä kirjoittaja esittää kuvaamansa tapahtumakulun estämiseksi jonkin keinon, jonka haluaa kertomuksellaan saada suuren yleisön tietoon.
Toinen on jingoistinen tyyppi, jota edustava kertomus yleensä alkaa samaan tapaan kuin varoittava tyyppi, mutta päättyy hyökkäyksen kohteen voittoon ja hyökkääjän tappioon, tuhoon tai nöyryytykseen.
Invaasiokirjallisuus voi olla myös humoristista. Tästä esimerkkejä ovat P. G. Wodehousen The Swoop! (1909) ja Arto Paasilinnan Operaatio Finlandia (1972).
Historia

Invaasiokirjallisuuden merkkiteoksena pidetään Britannian armeijan upseeri George Tomkyns Chesneyn vuonna 1871 Blackwood Magazine -lehdessä julkaistua kertomusta The Battle of Dorking. Teoksessa sotaveteraani kertoo lapsenlapsilleen, kuinka otti osaa taisteluun Saksan yllätyshyökkäystä vastaan, mikä päättyi tappioon. Teosta edelsi Alfred Bate Richardsin teos The Invasion of England (A Possible Tale of Future Times) vuodelta 1870, joka oli huonosti kirjoitettuna ollut huomattavasti vähemmän vaikutusvaltainen.
Teemoja > Yhdistynyt kuningaskunta

Yhdistyneessä kuningaskunnassa invaasiokirjallisuudessa esiintyi usein tekijänä maahanmuutto, yleensä saksalaisten muodossa. Myös antisemitismi oli teoksissa usein esillä, esimerkiksi juutalaisten väitetysti ”jakautuneiden lojaliteettien” ja kosmopoliittisuuden vuoksi.
Teemoja > Saksa

Saksassa maahanmuuttajia useammin kuvattiin sisäisenä uhkana maan tiettyjen osien asukkaat. Esimerkiksi hannoverilaisia kuvattiin englantilaistyyppisiksi ja ahneiksi, baijerilaisia maalaismaisiksi ja Preussin vastaisiksi, ja niin edelleen.
Esimerkkejä

Alan Burgoyne – The War Inevitable (1908)
Ernest Hugh Fitzpatrick – The Coming Conflict of Nations: or The Japanese–American War (1909)
Jean Raspail – Le Camp des saints (1972)
Iso-Koura

| Iso-Koura |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Parkano, Karvia, Parkano
Koordinaatit:  62°10′03″N, 22°50′24″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kuivasjärven valuma-alue (35.56)
Laskujoki:  oja Alkkianlampeen 
Järvinumero:  35.563.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  155,6 m 
Rantaviiva:  3,149 km 
Pinta-ala:  0,17255 km² 
 fiIso-Koura 
Iso-Koura  on Satakunnan Karvian ja Pirkanmaan Parkanon välisellä rajalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kuivasjärven valuma-alueeseen. Iso-Koura on osa Vatajanjoen valuma-aluetta.
Maantietoa

Järven pituus on 1,0 kilometriä, leveys 500 metriä ja sen pinta-ala on 17 hehtaaria. Se sijaitsee laajan suoalueen, joka muodostuu Lylynevasta, Pohjoisnevasta ja Huhdannevasta, keskellä sijaitsevalla harjujakolla. Järvi on pitkä ja kapea ja sen itärannat rajautuvat Kouranharjuun lukuun ottamatta keskikohdan lahtea, joka työntyy itään ja jossa sijaitsee järven luusua. Eteläosassa sijaitsee 60 metriä pitkä kallioinen saari ja keskiosassa on pieni luoto. Järveen laskee seitsemän suo-ojaa, jotka saavat vetensä pienialaisilta soilta. Sen laskuoja lähtee itäpäässä sijaitsevasta lahdesta ja luontaisesti luikerteleva oja laskee puolenkilometrin päässä olevaan Alkkianlampeen. Alkkianlammen vedet päätyvät Kärppäluoman kautta Vatajanjokeen. Rantaviivan pituus on 3,1 kilometriä. Rannat ovat pääosin suota, mutta itärannat ovat harjun reunaa. Kouranharjulla kulkee tie järven rantaan, missä sijaitsee järven ainoa vapaa-ajan asunto. Tie haarautuu yhdystieltä 13311, joka risteää valtatietä 3 Kuivasjärven kylässä. Järven eteläpää kalliosaaresta etelään sijaitsee Parkanon puolella.
Järven itäpuolella sijaitsevat pienet lammet Keski-Koura ja Pikku-Koura. Niillä ei ole laskuojaa. Iso-Kouran eteläpuolella sijaitsee nimetön pitkänmuotoinen lampi.
Historiaa

Vuoden 1959 painetussa peruskartassa järven nimi oli "Kourajärvi". Kourajärvenharjun hiekkakuoppien tieltä jatkoi järvelle kärrypolku, jossa sijaitsi suuri rakennusa "Maja". Karttaan oli piirretty järven pohjoispäähän kolme saarta, joita ei näy kartassa enää. Keskikohdan luoto oli tuolloin suurempi kuin nykyään. Vuoden 1984 peruskartassa keskikohdassa oli kaksi pientä luotoa, mutta pohjoispään saaret puuttuivat kartasta.
Karttojen paikannimissä on ollut vaihtelevuutta. Pikku-Kouraa kutsuttiin vuoden 1959 kartassa nimellä "Kouranlampi" ja vuoden 1984 kartassa "Pikku-Koura". Keski-Kouraa kutsuttiin vuoden 1959 kartassa "Pikkukouraksi" ja vuoden 1984 kartassa "Keski-Kouraksi".
J-P Passi

J-P (Jani-Petteri) Passi (s. 1. tammikuuta 1974 Jyväskylä) on suomalainen elokuvaaja, ohjaaja ja käsikirjoittaja.
J-P Passi on kuvannut kymmeniä lyhytelokuvia ja toistakymmentä pitkää elokuvaa. Ohjaajana hän on voittanut parhaan dokumenttielokuvan Jussi-palkinnon yhdessä Jukka Kärkkäisen kanssa elokuvasta Kovasikajuttu (2012). Kovasikajutun työryhmä palkittiin myös elokuvataiteen valtionpalkinnolla. Passi on myös käsikirjoittanut useita elokuvia.
Passi on kuvannut kaikki Juho Kuosmasen elokuvat vuodesta 2010, mukaan lukien Cannes-menestykset Taulukauppiaat (2010), Hymyilevä mies (2016) ja Hytti nro 6 (2021). Taulukauppiaat perustui Passin käsikirjoitukseen.
Hymyilevä mies toi Passille toisen elokuvataiteen valtionpalkinnon. Passi sai Hymyilevästä miehestä sekä Hytti nro 6 -elokuvasta parhaan kuvauksen Jussi-palkinnon.
Valikoitu filmografia

Kaupunkilaisia, lyhytelokuva 2008. Kuvaus.
Kansakunnan olohuone, 2009. Kuvaus.
Taulukauppiaat, 2010. Käsikirjoitus, kuvaus.
Romu-Mattila ja kaunis nainen, lyhytelokuva 2012. Kuvaus.
Kovasikajuttu, 2012. Ohjaus yhdessä Jukka Kärkkäisen kanssa, käsikirjoitus, kuvaus.
Linnunradan käsikirja ufologeille, 2013. Kuvaus.
Kaikella rakkaudella, 2013. Käsikirjoitus yhdessä Heikki Vuennon, Auli Mantilan ja Matti Ijäksen kanssa.
Hevoshullu, lyhytelokuva 2013. Kuvaus.
Ajomies, 2013. Ohjaus, käsikirjoitus ja kuvaus yhdessä Jarkko T. Laineen kanssa.
Hymyilevä mies, 2016. Kuvaus.
Perkele 2 - Kuvia Suomesta vuonna 2016, 2017. Kuvaus yhdessä Rafael Donnerin kanssa.
Tokasikajuttu, 2017. Ohjaus ja käsikirjoitus yhdessä Jukka Kärkkäisen kanssa, kuvaus.
Salaviinanpolttajat, lyhytelokuva, 2017. Kuvaus.
Ihmisen osa, 2018. Kuvaus.
Hytti nro 6, 2021. Kuvaus.
Palkinnot ja tunnustukset

Elokuvataiteen valtionpalkinto 2012: Kovasikajutun työryhmä Sami Jahnukainen, Jukka Kärkkäinen, J-P Passi ja Riitta Poikselkä.
Jussi-palkinto 2013 parhaasta dokumenttielokuvasta Kovasikajuttu (yhdessä Jukka Kärkkäisen kanssa).
International Cinematographers' Film Festival 'Manaki Brothers', Bitola, Makedonia 2016: pääpalkinto Golden Camera 300 elokuvasta Hymyilevä mies.
Suomen elokuvaajien yhdistyksen tunnustuspalkinto ”Vuoden Valo” 2016 yhdessä Juho Kuosmasen kanssa elokuvasta Hymyilevä mies.
Jussi-palkinto 2017 parhaasta kuvauksesta elokuvassa Hymyilevä mies.
Elokuvataiteen valtionpalkinto  2016 yhdessä Jussi Rantamäen ja Juho Kuosmasen kanssa elokuvasta Hymyilevä mies.
International Cinematographers' Film Festival 'Manaki Brothers', Bitola, Makedonia 2021: pääpalkinto Golden Camera 300 elokuvasta Hytti nro 6.
Jussi-palkinto 2022 kuvauksesta elokuvassa Hytti nro 6.
James Guy
Henkilökohtaiset ennätykset > 50 metrin rata

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 200 metrin vapaauinti | 1.45,04 | Pariisi | 30. henäkuuta 2015 |
| 400 metrin vapaauinti | 3.43,75 | Kazan | 2. elokuuta 2015 |
| 100 metrin perhosuinti | 50,67 | Budapest | 28. heinäkuuta 2017 |
| 200 metrin perhosuinti | 1.54,91 | Budapest | 20. kesäkuuta 2022 |
Henkilökohtaiset ennätykset > 25 metrin rata

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 200 metrin vapaauinti | 1.41,12 | Otopeni | 9. joulukuuta 2023 |
| 400 metrin vapaauinti | 3.36,35 | Doha | 5. joulukuuta 2014 |
| 200 metrin perhosuinti | 1.51,73 | Glasgow | 8. joulukuuta 2019 |
Lähteet ja huomautukset

1 2  ui vain alkuerissä
↑  James Guy glasgow2014.com. Arkistoitu 9.1.2016. Viitattu 19.8.2015. (englanniksi)
1 2 3 4 5 6 7 8  Guy, James swimrankings.net. Viitattu 14.9.2019. (englanniksi)
1 2  Swimming - James Guy the-sports.org. Viitattu 6.11.2018. (englanniksi)
1 2  James Guy fina.org. Viitattu 24.8.2023. (englanniksi)
↑  GUY James Tokyo 2020. Arkistoitu 4.8.2021. Viitattu 5.8.2021. (englanniksi)
Miesten 4 × 200 metrin vapaauintiviestin olympiavoittajat
J-Tull Dot Com

| J-Tull Dot Com Jethro Tull |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : tammikuu-helmikuu 1999
 Julkaistu: 23. elokuuta 1999 (UK) 24. elokuuta 1999 (US)
 Tuottaja(t): Ian Anderson
 Tyylilaji: progressiivinen rock folk rock maailmanmusiikki
 Kesto: 54.20
 Levy-yhtiö: Varése Sarabande
Listasijoitukset
  #41  #161
Jethro Tullin muut julkaisut
| Roots to Branches 1995 | J-Tull Dot Com 1999 | The Very Best of Jethro Tull 2001 |
J-Tull Dot Com on Jethro Tullin studioalbumi vuodelta 1999. Se jatkaa edellisen albumin viitoittamaa tietä yhdistelemällä folk rockia ja maailmanmusiikkia. Albumin nimi promotoi yhtyeen silloista uutta internet-sivustoa. Albumi on basisti Jonathan Noycen ensimmäinen Tullin riveissä.
Kappaleet

Kaikki kappaleet Ian Anderson ellei toisin mainita.
Spiral – 3:53
Dot Com – 4:26
Awol – 5:21
Nothing @ All (Giddings) – 0:57
Wicked Windows – 4:43
Hunt By Numbers – 4:00
Hot Mango Flush (Anderson/Barre) – 3:49
El Nino – 4:43
Black Mamba – 4:59
Mango Surprise – 1:17
Bends Like A Willow – 4:54
Far Alaska – 4:08
The Dog-Ear Years – 3:35
A Gift Of Roses – 3:54
Jotkin versiot sisältävät näytteen Ian Andersonin sooloalbumilta The Secret Language Of Birds (3:54).
Muusikot

Ian Anderson: laulu, huilut, bouzouki, akustinen kitara
Martin Barre: kitara
Andrew Giddings: urut, kosketinsoittimet, harmonikka
Doane Perry: rummut, perkussio
Jonathan Noyce: basso
Jethro Tull
| --- | --- |
Studioalbumit:   This Was  Stand Up  Benefit  Aqualung  Thick as a Brick  A Passion Play  War Child  Minstrel in the Gallery  Too Old to Rock 'N' Roll: Too Young to Die!  Songs from the Wood  Heavy Horses  Stormwatch  A  Broadsword and the Beast  Under Wraps  Crest of a Knave  Rock Island  Catfish Rising  Roots to Branches  J-Tull Dot Com  The Jethro Tull Christmas Album  The Zealot Gene  RökFlöte 
Livealbumit:   Bursting Out  Live at Hammersmith '84  A Little Light Music  Living with the Past  Nothing Is Easy: Live at the Isle of Wight 1970  Aqualung Live  Live at Montreux 2003 
Kokoelmat:   Living in the Past  M.U. - The Best of Jethro Tull  Repeat - The Best of Jethro Tull - Vol II  A Classic Case  Original Masters  20 Years of Jethro Tull  25 Anniversary Box Set  The Best of Jethro Tull - The Anniversary Collection  Nightcap  The Very Best of Jethro Tull  Essential  The Best of Acoustic Jethro Tull  Jethro Tull Essential 
Videojulkaisut:   Slipstream  20 Years of Jethro Tull  25th Anniversary Video  Living with the Past  A New Day Yesterday  Nothing Is Easy: Live at the Isle of Wight 1970  Live at Montreux 2003  Jack in the Green - Live in Germany 1970-93  Their Fully Authorised Story  Live At Madison Square Garden 1978
Jessi Frey

Jessi Frey on suomalainen laulaja ja lauluntekijä. Hän on tullut tunnetuksi Velcra-yhtyeen laulajana. Frey on vieraillut myös Turmion Kätilöiden Pirun nyrkki -albumin "Irstauden ilosanoma" -kappaleella sekä Pofonyn Used to Waiting -EP:n "Pig Talk" -kappaleessa.
Syyskuussa 2007 Frey valittiin SanomaWSOY:n sähköisen viestinnän liiketoimintaryhmän SWelcomin pelitoiminnan projektipäälliköksi. Tästä tehtävästä hän siirtyi tammikuussa 2009 Nokia Music -palvelun tuotepäälliköksi Bristoliin. Frey on opiskellut Itä-Lontoon yliopistossa kulttuuria ja mediaa.
Vuonna 2019 Jessi Frey julkaisi soolomateriaalia ja albumi Villainess ilmestyi elokuussa 2019.
Vuoden 2022 alussa Frey ilmoitti somekanavillaan muuttaneensa takaisin Suomeen.
Sooloalbumit

Villainess (2019)
Warrior (2022)
Aiheesta muualla

Velcra Noise.fi:n haastattelussa
Velcra
| --- | --- |
Studioalbumit:   Consequences of Disobedience  Between Force and Fate  Hadal
Jehovan Siionin vanhimpien seurakunta

Charles Blancher Thompson
Jehovan vanhimpien seurakunta (engl. Congregation of Jehovah's Presbytery in Zion) oli Charles Blancher Thompsonin (27. tammikuuta 1814–27 helmikuuta 1895) perustama myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuulunut yhteisö.
New Yorkin osavaltiossa syntynyt Thompson kuului kveekariperheeseen, mutta hän liittyi myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen. Profeetta Joseph Smithin kuoleman jälkeen Thompson liittyi James J. Strangin kannattajiin pitäen tätä Smithin laillisena seuraajana. Tammikuussa 1848 Thompson kuitenkin kertoi vastaanottaneensa ilmoituksen, jonka mukaan hän itse oli Smithin seuraaja. Ilmoituksen mukaan Smithin perustama kirkko oli hävinnyt maan päältä tämän kuoleman jälkeen ja Thompson oli kutsuttu ennallistamaan se uudelleen. Thompson selitti olevansa jälleensyntynyt Raamatun Efraim sekä Oppi ja liitot 105:27 mainittu "Baneemi".
Thompson kokosi ympärilleen 50-60 kannattajasta koostuneen joukon ja järjesti sen "Jehovan vanhimpien seurakunnaksi". Asemansa turvin Thompson alkoi ohjata yhteisöä haluamaansa suuntaan ja antoi sille esimerkiksi tarkat pukeutumis- ja käyttäytymissäännöt. Syyskuussa 1853 Thompson seuraajineen muutti Mononan piirikuntaan Iowassa ja perusti sinne kommuunin nimeltä "Preparation" ("Valmistuminen").
Lokakuussa 1858 Thompsonin kannattajat ajoivat tämän pois kommuunista ja hänen perustamansa yhteisö hajosi. Kommuunin omaisuudesta käytiin jäsenten kesken katkeraa oikeustaistelua, joka ratkesi Iowan korkeimmassa oikeudessa vasta vuonna 1867.
Jehor Movtšan

| Jehor Movtšan> Мовчан Єгор Хомич.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. toukokuuta 1898 Velyka Pysarivka, Bohoduh’ivin piiri, Harkovan kuvernementti, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 22. maaliskuuta 1968 (69 vuotta) Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto
Ammatti:  laulaja (kobzar)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jehor Movtšan (1. toukokuuta 1898 Velyka Pysarivka, Bohoduh’ivin piiri, Harkovan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 22. maaliskuuta 1968 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) oli kiertelevä ukrainalainen laulaja eli kobzar. Hän sokeutui varhaislapsuudessa ja jäi viisivuotiaana orvoksi.
Movtšan opiskeli kobzar Stepan Pasjuhan oppilaana ja aloitti 1913 itsenäisenä esiintyjänä. Ennen vallankumousta hän esitti dumoja ja historiallisia lauluja sekä lauluja Taras Ševtšenkon runoihin. Neuvostoaikana hän sävelsi näennäisfolkloristisia dumoja ja lauluja ajan johtajien ja neuvostojuhlapäivien kunniaksi ja esiintyi myös radiossa ja televisiossa.
J-luokka (hävittäjä)

| J-luokka |
| --- | --- |
 luokkaan kuulunut HMS Jackal

Tekniset tiedot
Uppouma:  1 717 t (standardi) 2 367 t (kuormattu)
Pituus:  108,7 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,90 m
Syväys:  3,8 m
Koneteho:  40 000 shp
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  183-218 (laivueenjohtaja)
Aseistus
Meritorjunta:  6 x 4,7"/L45 QF Mk XII -tykkiä kaksiputkisina CP Mk XIX -asennuksina 10 x 21" torpedoputkea Mk IX torpedoille
Ilmatorjunta:  4 x QF 2 naulan Mk VIII -ilmatorjuntatykkiä neliputkisena Mk VII -asennuksena 8 x Vickers .50" Mk III -ilmatorjuntakonekivääriä nelipiippuisina Mk III -asennuksina
J-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kahdeksan vuoden 1937 laivasto-ohjelmassa hankitun aluksen muodostama hävittäjäluokka.
Taustaa

Euroopan poliittinen tilanne oli kärjistynyt maaliskuusta 1936 alkaen Saksan laajenemisen vuoksi. Jo vuotta aiemmin olivat Ranska ja Englanti joutumassa sotaan Etiopiaan hyökänneen Italian kanssa. Amiraliteetti totesi Italian laivaston Navigatori-luokan, keisarillisen Japanin laivaston Fubuki-luokan sekä valmisteilla olevien Saksan laivaston hävittäjien olevan suurempia ja paremmin aseistettuja kuin kuninkaallisen laivaston A- ja I-luokkien alukset. Johtopäätös tuotti Tribal-luokan kehityksen ja tuotannon, mutta alukset olivat liian kalliita, jotta niitä voitaisiin tuottaa suuria määriä. A-luokkaan pohjautuneet alukset olivat vastaavasti jo kymmenen vuotta vanhoja ja siten eivät soveltuneet uuden kehitystyön pohjaksi.
Kehitystyö

Alusten pääaseeksi päätettiin asentaa edelleen 4,7 tuuman tykit, mutta niihin tuli saada uusi raskaampi kranaatti. Tykkien korotuskulma mahdollisuuksista käytiin keskustelua, mutta johtopäätöksenä päätettiin valmistaa kaksi prototyyppiasetta:
40 asteen korotuskulmalla, jossa käsinsuuntaus
70 asteen korotuskulmalla, jossa sähköinen suuntaus ja käsinlataus
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HMS Jervis | Hawthorn Leslie and Company, Hebburn | 26. elokuuta 1937 | 9. syyskuuta 1938 | 12. toukokuuta 1939 | myyty romutettavaksi 1949 |
| HMS Jackal | John Brown and Company, Clydebank | 24. syyskuuta 1937 | 25. lokakuuta 1938 | 31. maaliskuuta 1939 | tuhoutunut 11. toukokuuta 1942 |
| HMS Jaguar | William Denny and Brothers, Dumbarton | 25. marraskuuta 1937 | 22. marraskuuta 1938 | 12. syyskuuta 1939 | upotettu 26. maaliskuuta 1942 |
| HMS Juno (ex-HMS Jamaica) | Fairfield Shipbuilding and Engineering Company, Govan | 15. lokakuuta 1937 | 8. joulukuuta 1938 | 25. elokuuta 1939 | upotettu 21. toukokuuta 1941 |
| HMS Janus | Swan Hunter and Wigham Richardson, Wallsend | 29. syyskuuta 1937 | 10. marraskuuta 1938 | 5. elokuuta 1939 | upotettu 23. tammikuuta 1944 |
| HMS Javelin (ex-HMS Kashmir | John Brown | 11. lokakuuta 1937 | 21. joulukuuta 1938 | 10. kesäkuuta 1939 | myyty romutettavaksi 1949 |
| HMS Jersey | J. Samuel White and Company, Cowes | 20. syyskuuta 1937 | 26. syyskuuta 1938 | 28. huhtikuuta 1939 | tuhoutunut 2. toukokuuta 1941 |
| HMS Jupiter | Yarrow and Company, Scotstoun | 28. syyskuuta 1937 | 27. lokakuuta 1938 | 25. kesäkuuta 1939 | uponnut 28. helmikuuta 1942 |
| HMS Jubilant | - | - | - | - | tilattu 25. maaliskuuta 1937, tilaus peruutettu joulukuussa 1937 |
Jehkin Iivana

Jehkin Iivana vuonna 1908. (Valokuva Samuli Paulaharju.)
Iivana Jehkinpoika Shemeikka (21. elokuuta 1843 Suistamo – 15. maaliskuuta 1911 Helsinki), tunnetaan paremmin nimellä Jehkin Iivana, oli taitava karjalainen runonlaulaja ja kanteleen soittaja Suistamon Muuannosta.
Hän oli Pedri Shemeikan serkku ja Jehki Shemeikan poika, jonka mukaan häntä kutsuttiin Jehkin Iivanaksi. Hän esitti laulujaan useille runonkerääjille, muun muassa vuonna 1884 Kaarle Krohnille ja Hjalmar Basilierille ja vuonna 1888 Oskar Relanderille ja Axel August Boreniukselle. Hän esiintyi vuonna 1896 Sortavalan laulujuhlilla, vuonna 1900 Helsingin laulujuhlilla sekä vuonna 1906 jälleen Sortavalan laulujuhlilla. Tämän lisäksi hän esiintyi myös ainakin Turussa ja Kuopiossa maatalousnäyttelyssä kesällä 1906 sekä Tampereella vuonna 1907, jossa hän avasi Vienan-Karjalaisten Liiton kokouksen kanteleensoitollaan. Hän ei kuitenkaan tehnyt oma-aloitteisia laulumatkoja monen muun runonlaulajan tavoin, vaan lähti ainoastaan kutsusta. Vuonna 1911 hän kuitenkin taipui matkaamaan yhdessä toisen runonlaulajan Iivana Onoilan kanssa esiintymään Helsinkiin, vaikkei häntä ollut erikseen kutsuttu. Tällä matkalla hän kuitenkin sairastui ja kuoli. Hänet vietiin haudattavaksi kotikylänsä Muuannon kalmistoon.
Iso-Kotanen (Viitasaari)

| Iso-Kotanen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Viitasaari
Koordinaatit:  62°59′05″N, 25°41′39″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Keiteleen keskiosan alue (14.42)
Laskujoki:  suo-oja Pieni-Kotaseen 
Järvinumero:  14.425.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  153,9 m  
Pituus:  590 m  
Leveys:  210 m  
Rantaviiva:  1,547 km  
Pinta-ala:  8,681 ha  
Tilavuus:  0,0002327 km³ 
Keskisyvyys:  2,68 m  
Suurin syvyys:  4,7 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso-Kotanen 
Iso-Kotanen  on Keski-Suomessa Viitasaarella  Pyydysmäen lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 590 metriä pitkä, 210 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 8,7 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 232 700 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,7 metriä ja suurin syvyys on 4,7 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen keskiosan alueella (14.42), jonka Iso-Jouhtenon valuma-alueeseen (14.425) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 153,9 metriä mpy.
Iso-Koukeri

| Iso-Koukeri |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ylöjärvi
Koordinaatit:  61°54′02″N, 23°37′47″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Keihäsjoen valuma-alue (35.35)
Laskuoja:  oja Lamminlammiin 
Järvinumero:  35.352.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  153,1 m  
Rantaviiva:  2,585 km  
Pinta-ala:  13,222 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso-Koukeri 
Iso-Koukeri  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Kaidankylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 13,2 hehtaaria ja se on 1,1 kilometriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,6 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Keihäsjoen valuma-alueella (35.35), jonka Työtönjoen–Pitkäjärven alueeseen (35.352) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 153,1 metriä mpy.
Jakolanlampi

| Jakolanlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Pieksämäki
Koordinaatit:  62°19′27″N, 27°17′39″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pieksäjärven valuma-alue (14.79)
Laskujoki:  oja Petronlampeen 
Järvinumero:  14.794.1.010
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  135,8 m  
Pituus:  1,6 km  
Leveys:  380 m  
Rantaviiva:  3,915 km  
Pinta-ala:  20,473 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiJakolanlampi 
Jakolanlampi  on Etelä-Savossa Pieksämäellä  Jakolan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 1,6 kilometriä pitkä, 380 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 20 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 3,9 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Pieksäjärven valuma-alueella (14.79), jonka Salvosen valuma-alueeseen (14.794) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 135,8 metriä mpy.
Jawor

| Jawor |
| --- | --- |
 Kaupungintalo
 lippu:  vaakuna
 Jawor
 Koordinaatit: 51°03′N, 16°12′E 
Valtio:  Puola
Voivodikunta:  Ala-Sleesian voivodikunta
Piirikunta:  Jaworin piirikunta
Perustettu:  1133
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  18.8 km²
Väkiluku (2021):  21 494 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jawor on kaupunki Puolan Ala-Sleesian voivodikunnassa, noin 60 kilometrin päässä Wrocławista. Kaupunki on tunnettu erityisesti UNESCO:n maailmanperintökohteena olevasta Pyhän Neitsyt Marian kirkosta, joka on yksi Euroopan suurimmista puukehyksisistä kirkoista.
Historia

Varhaisin maininta kaupungista on vuodelta 1133, jolloin se kirjoitettiin nimellä Jawr ja vuonna 1203 nimellä Jawor. Saksankielinen nimi Jauer on saksankielinen versio alkuperäisestä slaavilaisnimestä. Kaupunki oli jonkin aikaa 1200-luvulla Puolan pääkaupunki, minkä jälkeen sitä hallitsivat vuorollaan Böömi, Unkari, jälleen Böömi ja Itävalta. Kaupunki kärsi 30-vuotisen sodan aikana toistuvien hyökkäysten, miehitysten, uskonnollisten vainojen ja epidemioiden seurauksena.[lähde? ]
30-vuotisen sodan päättäneessä Westfalenin rauhassa pääosin protestanttinen Jawor päätyi katolisen Pyhän saksalais-roomalainen keisarikunnan hallintaan ja uskonnonvapaus loppui. Protestanttiset kirkot hävitettiin. Ruotsi puuttui asiaan, ja saatin lupa kolmen kirkon rakentamiseen. Näitä kutsutaan "rauhankirkoiksi". Jaworin ja Świdnican kirkot ovat jäljellä, Głogówin kirkko paloi 1700-luvulla.
Vuonna 1763 kaupungista tuli osa Preussin kuningaskuntaa ja se kuului sille aina toisen maailmansodan loppuun asti, jolloin se siirtyi Puolan hallintaan.