stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hengellinen musiikki
Juutalainen musiikki

Juutalaisen musiikin juuret ovat Raamatussa Israelin kansan elämästä kertovissa kirjoituksissa. Keskeinen termi on ylistys, joka esiintyy monissa Vanhan testamentin psalmeissa. Ylistyksen keskeinen paikka oli Jerusalemin temppeli, jonka musiikista vastasivat leeviläiset. Soittimilla ja musisoinnin käytännöillä on yhteyksiä varhaisempiin itäisiin kulttuureihin.
Jerusalemin temppelin musiikkikäytäntö päättyi temppelin hävitykseen vuonna 70. Juutalaisten synagogien musisointi rajoittui yksinkertaiseen resistointiin. Juutalaisten synagogien käytäntöön kuului pyhien kirjoituksien lukemien puhelaulaen. Musiikillinen symboliikka vakiintui juutalaisen jumalanpalveluselämän vakiintuessa.
Kristillinen musiikki

Varhaisten kristittyjen musiikki perustuu sekä juutalaisen synagogan että kodeissa harrastetun laulun perinteeseen. Uudessa testamentissa kuvataan kristittyjen kokoontumisiin liittynyttä musiikkia. Krisittyjen musiikissa esiintyivät soittimet, kuten harppu ja kitara. 200-luvulta lähtien alettiin käyttää varsinaisia laulusävelmiä. Psalmit saivat kristittyjen keskuudessa viimeistään 300-luvulla erityisen aseman. Efesolaiskirjeessä esitetään kolme eri laulutyyppiä, psalmit, ylistysvirret eli hymnit ja oodit eli hengelliset laulut, joiden eroja ei ole täysin pystytty selvittämään.
Kristillinen musiikki > Kirkkomusiikki

Kirkkomusiikin ytimessä on eri kirkkokuntien jumalanpalveluksissa käyttämä musiikki. Kirkkomusiikilla voidaan viitata myös musiikkin, jota on totuttu kuulemaan kirkkorakennuksessa. Kirkkomusiikin juuret ovat keskiajan kirkkolaulussa. Kirkkomusiikin käsite perustuu saksankieliseen sanaan kirchenmusik. Latinan kielessä kirkkomusiikkin viitataan termillä musica sacra ja englanniksi termillä sacred music, jotka kuvaavat "pyhän musiikin" erottamiseen "maallisesta".
Välimeren alueella muodostui erilaisia jumalanpalveluskäytäntöjä, jotka jakautuivat itäiseen liturgiaan ja läntisen Rooman valtakunnan liturgiaan. Liturgiat saivat erilaisia alueellisia muotoja. Erilaisia liturgioita ovat messut, ehtoollisliturgiat, Paavin messu ja rukoushetket. Kun Jumalanpalveluksia ryhdyttiin järjestämään kirkkovuoden mukaan, kirkkolaulujen perustyypeiksi vakiintuivat psalmilaulut, hymnit, vuorolaulut sekä antifonit. Kirkkomusiikissa hymnit yleistyivät keskiajalla ja niillä viitattiin tiettyihin virsiin. Erityisaseman saivat kolme kantikumia.
Lännen kirkon latinankielinen laulu, gregoriaaninen kirkkolaulu eli koraali, kehittyi varhaisella keskiajalla. Laulutyyli nimettiin Paavi Gregorius Suuren mukaan. Gregoriaanisen laulun myötä kehittyivät schola cantor, varhainen nuottikirjoitus, kirkkolaulun ja musiikin teoria ja liturgiset kirjat sekä erilaiset gregoriaanisen kirkkulaulun muodot. Keskiajalla kirkkomusiikki sai uusia muotoja erityisesti 1500-luvulta lähtien. Soitintien käyttö yleistyi 1300-luvulla.
Kristillinen musiikki > Kristillinen musiikki nykyaikana

Kristillistä musiikkia kuvaa vuoropuhelu ympäröivän kulttuurin kanssa. Kristillinen musiikki yleistyi Suomessa 1800-luvulla niin luterilaisen kirkon herätysliikkeissä kuin muissakin kirkkokunnissa. Kristillisen musiikin uudet muodot ovat korostuneet erityisesti 1960-luvulta lähtien. Kristillisellä musiikilla viitataan yleisesti kansanomaisiin musiikkityyleihin, kuten gospeliin ja niihin lauluihin, joiden juuret ovat Uuden testamentin ajan lauluissa.
Kristillisillä lauluilla on viitattu myös kristinuskon piirissä syntyneeseen virsi- ja laulurunouteen ja musiikkiin, sekä herätysliikkeiden, yhdistysten ja eri kristillisten kirkkokuntien ja yhteisöjen laulukokoelmiin. Kristillisen musiikin muotoja ovat esimerkiksi gospel, lastenmusiikki, nuorisomusiikki, kristillinen nykymusiikki ja ylistysmusiikki.
Muut uskonnollisen musiikin lajit

Islamilainen musiikki
New Age -musiikki
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ylen Elävä arkisto: Virsiä ja hengellisiä lauluja
Maata näkyvissä – Pohjoismaiden suurin hengellisen musiikin tapahtuma
Suomen suurin hengellisen musiikin vapputapahtuma (Arkistoitu – Internet Archive)
Immortal Metal Fest - raskaan hengellisen musiikin festarit (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Kristillinen musiikki |
| --- | --- |
Tyylilajit:  Gospel  Kristillinen nykymusiikki  Kristillinen lastenmusiikki  Negrospirituaali  Ylistysmusiikki  Suomigospel 
Kirkkomusiikki:  Kirkkomusiikki  Messu  Virsi 
Palkinnot:  Dove-palkinto  Grammy-palkinto  Glow Gospel Awards  Kirkon musiikkipalkinto (1976–1992)  Gospel Music Hall of Fame 
Maalaus Daavidista soittamassa harppua.
Kalervo Saura

Kaarlo Kalervo (Kalle) Saura (vuoteen 1929 Selenius, 4. huhtikuuta 1896 Pöytyä – 27. tammikuuta 1981 Pöytyä) oli suomalainen maanviljelijä ja poliitikko.
Koulutukseltaan Saura oli agrologi ja työskenteli vuosina 1922–1929 maatalousneuvonnan tehtävissä Varsinais-Suomessa ja vuodesta 1927 maanviljelijänä Pöytyällä. Vuosina 1943–1945 hän toimi Varsinais-Suomen maataloustuottajien liiton toiminnanjohtajana.
Kansanedustajana Saura toimi vuosina 1951–1966 Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä ja kuului Kansallisen Kokoomuksen eduskuntaryhmään, jossa toimi myös varapuheenjohtajana. Pöytyän kunnanvaltuustossa hän toimi puheenjohtajana. Presidentin valitsijamiehenä hän oli vuosina 1956 ja 1962. Kunnallisneuvoksen arvo Kalervo Sauralle myönnettiin vuonna 1957.
Loimaan seudulta valittuina Kansallista kokoomusta edustaneina maanviljelijäkansanedustajina Kalervo Sauraa seurasivat vuosina 1966–1975 alastarolainen Tauno Vartia ja vuosina 1975–1991 loimaalainen Heikki Perho.
Sauran vanhemmat olivat maanviljelijä, kanttori-urkuri Kaarle Emil Saura, aiemmin Selenius, ja Ida Eufemia Ketola. Kauppaneuvos Elias Saura oli hänen veljensä.
Mauri Salo

| Mauri Salo |
| --- | --- |
 Mauri Salo maaliskuussa 2011
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. elokuuta 1946 Somero
Kuollut: 22. lokakuuta 2012 (66 vuotta) Somero
Poliitikko
Puolue:  Keskusta
Asema:  kansanedustaja (1995–1996, 1999–2003, 2006–2007 ja 2010–2011)
Vaalipiiri:  Varsinais-Suomen vaalipiiri
Kotipaikka:  Somero
Mauri Mikael Salo (2. elokuuta 1946 Somero – 22. lokakuuta 2012 Somero) oli suomalainen poliitikko ja munanpakkaamoalan yrittäjä. Puoluetaustaltaan hän oli keskustalainen. Salo toimi kansanedustajana vuosina 1995–1996, 1999–2003, 2006–2007 ja 2010–2011.
Salo nousi eduskuntaan ensi kerran varasijalta 1995, kun Timo Järvilahti siirtyi Euroopan parlamenttiin. Vuonna 1999 Salo valittiin suoraan kansanedustajaksi. Vuoden 2003 vaaleissa Salo putosi ensimmäiselle varasijalle, hän nousi kuitenkin eduskuntaan vuonna 2006 noin vuodeksi, kun Olavi Ala-Nissilästä tuli Euroopan tilintarkastustuomioistuimen jäsen. Vaaleissa 2007 Salo valittiin kolmannen kerran ensimmäiseksi varaedustajaksi. Kansanedustaja Liisa Hyssälän tultua valituksi Kansaneläkelaitoksen pääjohtajaksi vuonna 2010 Salo nousi kolmannen kerran varasijalta kansanedustajaksi. Hän oli ehdolla myös vuoden 2011 eduskuntavaaleissa, mutta jäi toiselle varasijalle saatuaan 4173 ääntä. Eroa ensimmäiselle varasijalle tulleeseen Timo Kaunistoon oli yksi ääni ja Keskustan listalta viimeisenä eduskuntaan valituksi tulleeseen Annika Saarikkoon 12 ääntä.
Salo oli Someron kaupunginvaltuuston jäsenenä vuodesta 1992 lähtien ja puheenjohtajana vuodesta 1997. Kaupunginhallituksen jäsenenä hän oli vuosina 1992–1994. Salo toimi myös useissa luottamustehtävissä. Hän oli muun muassa Suomen Hippoksen puheenjohtajana vuosina 1995–2002.   Sotilasarvoltaan Salo oli alikersantti.
Mauri Salo menehtyi pitkäaikaiseen sairauteen 22. lokakuuta 2012
Usko Seppi

Usko Edvard Seppi (18. maaliskuuta 1908 Ruovesi – 24. kesäkuuta 1968 Ruovesi) oli suomalainen pienviljelijä ja poliitikko. Hän toimi SKDL:n kansanedustajana vuosina 1951–1962.
Seppi edusti kansanedustajana Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamies vuosien 1950, 1956, 1962 ja 1968 presidentinvaaleissa. Hän toimi Ruoveden kunnanvaltuuston puheenjohtajana ja kunnanhallituksen varapuheenjohtajana. Seppi kuului myös Pienviljelijäin liiton liittotoimikuntaan, Maalaiskuntien liiton liittovaltuustoon ja Suomen kommunistisen puolueen keskuskomiteaan.
Sepin vanhemmat olivat torppari Manu Seppi ja Olga Lehtonen. Usko Seppi kävi kansakoulun ja työskenteli sitten pienviljelijänä Ruovedellä. Vuonna 1929 hän avioitui Ester Keskisen kanssa.
Toinen virkasyytemenettely Donald Trumpia vastaan

Oikeudenkäynnin tuomarina senaatin istunnossa toimi Patrick Leahy.
Toinen virkarikossyyte Donald Trumpia vastaan nostettiin 9. helmikuuta 2021, jolloin hänen presidenttikautensa oli jo päättynyt. Donald Trump on Yhdysvaltain historian ensimmäinen presidentti, jota vastaan on nostettu virkasyyte kahdesti.
Tapaus on poikkeuksellinen siinä mielessä, että oikeudenkäynti ja sen lopullisen päätöksen julkistaminen ajoittuivat Trumpin virkakauden jälkeiselle ajalle. Trump itse oli sitä mieltä, että häntä ei voi asettaa syytteeseen tämän takia. Yhdysvaltain historiassa tunnetaan kuitenkin tapauksia, joissa viranhaltija on asetettu syytteeseen jo kauden päätyttyä, ja muun muassa Pennsylvanian, Vermontin, Virginian ja Delawaren osavaltioiden perustuslait sallivat nimenomaan myös sellaisten viranhaltijoiden syytteeseen asettamisen, joiden virkakausi on jo päättynyt. Näiden osavaltioiden perustuslait ovat vanhempia kuin Yhdysvaltain perustuslaki, ja yhdenkään osavaltion perustuslaki ei selvästi kiellä jo virkakautensa päättäneen viranhaltijan asettamista syytteeseen..
Tausta ja syytteet

Trumpin toinen virkarikosepäily liittyi tammikuun 6. päivän mellakoihin Yhdysvaltain kongressitalolla. Useat vaikutusvaltaiset poliitikot ja asiantuntijat olivat sitä mieltä, että Trumpin puheet yllyttivät väkijoukkoa vallankaappausyritykseen. Trump myös väitti julkisesti, että varapresidentillä olisi mahdollisuus nollata valitsijamiesten ääniä ja täten estää Joe Bidenin virallinen valinta presidentiksi. Varapresidentti Pence ei tätä kuitenkaan tehnyt, koska hänellä ei ollut valtaa tehdä niin, jonka jälkeen kutsui tätä pelkuriksi.
Yhdysvaltain presidentti voidaan asettaa virkarikossyytteeseen perustuslain mukaan ainoastaan maanpetoksesta, lahjusten ottamisesta ja muista korkean luokan rikkomuksista. Oikeudenkäynnissä edustajainhuoneen valitsema komitea toimii syyttäjänä, kun taas koko senaatti toimii sekä tuomarina että valamiehistönä. Presidentin ollessa syytetty, korkeimman oikeuden puheenjohtaja toimii poikkeuksellisesti oikeudenkäynnin tuomarina, mutta asetelma on muuten sama. Jotta syytetty voidaan tuomita, tarvitaan valamiehistön ⅔ enemmistö.. Senaattoreista 67:n pitäisi siis äänestää Trumpin tuomitsemisen puolestalähde?.
Yhdysvaltain edustajainhuone asetti lopulta Trumpin syytteeseen kapinaan kiihottamisesta 14. tammikuuta äänin 232–197. Mikäli oikeudenkäynti tuomitsisi Trumpin, tämän ehdokkuus tulevissa presidentinvaaleissa voitaisiin estää.. Edustajainhuoneen demokraatit ilmaisivat kannassaan seuraavasti:
»– – jos kongressin yhteistä istuntoa vastaan suunnattu vallankaappaukseen tähtäävän mellakan yllyttäminen vaalit hävittyään ei ole viralta panoon johtava rikos, on vaikea kuvitella, mikä sitten olisi.»
Trump ilmoitti jo ennen oikeudenkäynnin alkua, 5. helmikuuta, ettei aio saapua todistajaksi. Hänen neuvonantajansa mukaan syy oli ennen kaikkea se, että oikeudenkäynti on Trumpin mielestä perustuslain vastainen.
Syytteen käsittely

Oikeudenkäyntiä valittiin johtamaan senaattori Patrick Leahy, joka on senaatin pisimpään virassa toiminut edustaja. Leahy on presidentti pro tempore, eli kolmas presidentin vallanperimysjärjestyksessä varapresidentin ja edustajainhuoneen puhemiehen jälkeen. Korkeimman oikeuden puheenjohtajan John Robertsin ei tarvinnut toimia tuomarina virkarikosoikeudenkäynnissä, koska Trumpin virkakausi oli jo päättynyt.
Edustajainhuone valtuutti seuraavat henkilöt toimimaan syyttäjinä (engl. manager), joista valtuuskunnan puheenjohtajana toimi Jamie Raskin:
| Kuva | Nimi | Osavaltio/ territorio | Puoluekanta |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Jamie Raskin |  Maryland | demokraatti |
|  | Diana DeGette |  Colorado | demokraatti |
|  | David Cicilline |  Rhode Island | demokraatti |
|  | Joaquin Castro |  Texas | demokraatti |
|  | Eric Swalwell |  Kalifornia | demokraatti |
|  | Ted Lieu |  Kalifornia | demokraatti |
|  | Joe Neguse |  Colorado | demokraatti |
|  | Madeleine Dean |  Pennsylvania | demokraatti |
|  | Stacey Plaskett |  Yhdysvaltain Neitsytsaaret | demokraatti |
Tammikuun 9. päivänä Trumpin puolustus ilmoitti, että Trumpin asianajajina toimivat juristit David Schoen, Bruce Castor Jr. ja Michael van der Veen. Yksikään asianajajista ei kuitenkaan ollut erikoistunut Yhdysvaltain perustuslakiin. Tätä ennen monet Trumpin aikaisemmat asianajajat erosivat.
Syytteen käsittely > Syyttäjän puheenvuoro

Oikeudenkäynti alkoi 9. helmikuuta syyttäjän puheenvuorolla. Ensimmäinen senaatti äänesti siitä, että Trumpin asettaminen virkarikossyytteeseen oli perustuslain mukainen. Syyttäjien puheenjohtajana toimiva Jamie Raskin sanoi puheenvuorossaan, ettei halua Yhdysvaltoihin syntyvän ns. tammikuun poikkeusta, eli tilannetta, jossa presidentti voi rikkoa lakia ja päästä kuin koira veräjästä vain siksi, että kausi on loppumaisillaan eikä tätä ehditä virallisesti panemaan viralta.
Samana päivänä Georgian osavaltion vaaliviranomainen ilmoitti aloittavansa esitutkinnan Trumpin ja osavaltion kuvernöörin Brad Raffenspergerin välisestä puhelusta, jossa Trump pyysi kuvernööriä muuttamaan presidentinvaalien tulosta sen verran, että olisi voittanut yhdellä äänellä.
Seuraavana päivänä, 10. helmikuuta, senaatille esiteltiin kuva- ja videomateriaalia mellakoinnista ja kongressitaloon tunkeutumisesta. Syyttäjä Stacey Plaskett totesi näiden pohjalta, että tunkeutujilla oli ihan todellinen aikomus tappaa edustajainhuoneen puheenjohtaja Nancy Pelosi, minkä lisäksi tunkeutujat pääsivät melko lähelle paikkaa, jossa varapresidenttiä ja hänen perhettään pidettiin turvassa.
Syytteen käsittely > Puolustuksen puheenvuoro

Trumpin puolustuspuheenvuorot pidettiin 12. helmikuuta, jolloin asianajajat sanoivat, että Trumpin puheet, joissa viitattiin tammikuun 6. päivän tapahtumiin, ei ollut väkivaltaan yllyttävää sävyä, vaan ihmisiä kehotettiin osoittamaan mieltään "rauhallisesti ja isänmaallisesti". Edustajainhuoneen tekemää syytöstä puolustus kutsui valheeksi.
CNN uutisoi 12. helmikuuta, että kolme republikaanisenaattoria (Lindsey Graham, Ted Cruz ja Mike Lee) tapasivat Trumpin puolustusasianajajien kanssa. Trumpin puolustus kehui tapaamista ja kertoi, että senaattorit halusivat vain selvittää, että ovat perillä oikeudenkäyntiin liittyvistä seikoista. Cruz kuvaili, että oikeudenkäynnin tulos on kaikille päivänselvä ja, että presidentti Trump vapautettaisiin syytteistä. Rikosoikeudenkäynnissä vastaava tilanne, jossa asianajaja tapaa valamiehistön jäseniä, ei kävisi päinsä, mutta kyseessä ei ole rikosoikeudenkäynti.
Puolustuksen puheenvuoroja on luonnehdittu jossitteluksi. Puolustus esitteli senaatille videoklippejä, joissa demokraattiset poliitikot käyttävät sanaa "taistelu" puhuessaan omalla kannattajakunnalleen ja keskittyivät erityisesti senaattori Elizabeth Warreniin. Puolustuksen mukaan tarkoituksena oli ennen kaikkea osoittaa demokraattien syytökset tekopyhiksi, sillä nämäkin käyttivät puolustuksen mukaan samanlaista retoriikkaa.
Syytteiden hylkäys senaatissa

Senaatti äänesti hylkäävänsä syytteet Trumpia vastaan 13. helmikuuta äänin 43–57, eli vaadittu ⅔ enemmistö ei täyttynyt. Republikaanien senaattijohtaja Mitch McConnell äänesti syytteiden hylkäämisen puolesta, mutta sanoi jälkikäteen, että mellakat olivat Trumpin syytä.
Republikaaneista Trumpin tuomitsemisen puolesta äänestivät Mitt Romney, Pat Toomey, Ben Sasse, Richard Burr, Susan Collins, Bill Cassidy ja Lisa Murkowski. Donald Trump Jr. kutsui näitä seitsemää nimellä RINOS (Republicans in Name Only) ja Foxin juontaja Laura Ingraham uhkasi, että yksikään heistä ei pääsisi puhumaan republikaanien vuoden 2024 puoluekokoukseen.
Mielipidemittauksia ja reaktioita

Monien mielipidemittauksien mukaan enemmistö yhdysvaltalaisista puolusti Trumpin tuomitsemista.
| Mielipidekysely | Julkaistu (2021) | Puolesta | Vastaan | Muuta | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ABC News / Ipsos | 7. helmikuuta | 56 % | 43 % |  |  |
| Monmouthin yliopisto | 25. tammikuuta | 56 % | 44 % | kysyttiin, hyväksyvätkö vastaajat Trumpin asettamisen virkarikossyytteeseen |  |
| CBS News / YouGov | 9. helmikuuta | 56 % | 44 % |  |  |
| Reuters / Ipsos | 22. tammikuuta | 51 % | 37 % | 12 % oli epävarmoja kannastaan |  |
Mielipidemittauksia ja reaktioita > Reaktioita

Kun Trump vapautettiin syytteistä, 54 % republikaaneista ilmoitti harkitsevansa Trumpin äänestämistä republikaanien esivaaleissa vuonna 2024. Samasta otannasta selvisi myös, että 51 % halusi Trumpin säilyvän keskeisenä toimijana republikaanisessa puolueessa. Kaikista äänestäjistä 51 % ilmoitti olleensa pettynyt siihen, että senaatti vapautti Trumpin syytteistä.
Trump itse ilmoitti syytteistä vapauduttuaan, että oikeudenkäynti oli jälleen "noitavaino" ja, että hänen alulle panemansa liike "on vasta alkanut". Presidentti Biden julkaisi tiedotteen, jossa hän totesi demokratian olevan hauras ja toisti kantansa, jonka mukaan "väkivallalla ja ääriajattelulla ei ole sijaa Amerikassa". Syyttäjien puheenjohtajana toiminut Raskin sanoi, että kyseessä oli "Yhdysvaltain historian kaikkein puolueellisin virkarikoskäsittely".
Ennen puolustuksen puheenvuoroa, 11. helmikuuta, joukko korkea-arvoisia republikaaneja valmistautui väitetysti uuden keskusta-oikeistolaisen puolueen perustamiseen, sillä republikaanisen puolueen katsottiin radikalisoituneen Trumpin kaudella.
Raskinin Trumpille osoittama pyyntö saapua todistajaksi oikeudenkäyntiin. Päivätty: 4. helmikuuta 2021.
Senaattorit vannovat valan ennen oikeuden käynnin alkamista Patrick Leahyn johdolla.
Toivo Saloranta

Toivo Nikolai Saloranta (21. joulukuuta 1913 Kauhajoki – 8. marraskuuta 2005 Kauhajoki) oli suomalainen maanviljelysneuvos, kansanedustaja, kunnanvaltuutettu ja ministeri.
Saloranta syntyi Kauhajoella Pohjanmaalla, missä hän vietti koko elämänsä ja myös kuoli.
Saloranta toimi Maalaisliiton ja sittemmin Suomen Keskustan kansanedustajana 17 vuotta vuosina 1954–1975. Hän oli toisena sosiaaliministerinä Paasion I hallituksessa 1967–1968. Presidentin valitsijamiehenä hän oli vuosien 1956, 1962 ja 1968 presidentinvaaleissa. Saloranta toimi kotikuntansa valtuuston puheenjohtajan yhteensä 35 vuotta. Hänellä oli lisäksi lukuisia muitakin luottamustehtäviä valtakunnan, maakunnan ja kunnan tasolta.
Toivo Saloranta sai kunnallisneuvoksen arvonimen vuonna 1965 ja maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 1978.
Paula Ruutu

Hertta Paulina (Paula) Ruutu, ent. Ruuth, o.s. Vannila, ent. Gran (23. lokakuuta 1906 Värtsilä – 22. kesäkuuta 1990 Joensuu) oli suomalainen opettaja ja kansanedustaja.
Henkilöhistoria

Ruutu toimi Maalaisliiton ja sittemmin Keskustapuolueen, kansanedustajana Pohjois-Karjalan läänin vaalipiiristä kahteen otteeseen, 20. helmikuuta 1962 – 4. huhtikuuta 1966 ja 22. syyskuuta 1967 – 22. maaliskuuta 1970. Jälkimmäisellä kerralla hän nousi eduskuntaan varaedustajan paikalta maaherraksi siirtyneen Esa Timosen tilalle. Hän toimi poliittisella urallaan myös presidentin valitsijamiehenä vuonna 1968 ja Joensuun kaupunginvaltuuston jäsenenä.
Ruutu oli varsinaiselta ammatiltaan opettaja. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1935 ja maisteriksi vuonna 1936. Hän työskenteli vuosina 1953–1970 Itä-Suomen seminaarin äidinkielen lehtorina ja vuosina 1970–1973 Joensuun korkeakoulun suomen kielen lehtorina. Hän sai vuonna 1973 opetusneuvoksen arvonimen. Ruutu toimi myös pitkään, vuodesta 1936 vuoteen 1953, Pohjois-Karjalan maakuntaliiton toiminnanjohtajana.
Ruudun vanhemmat olivat työnjohtaja Johan Alfred Gran ja Ida Katriina Avonius ja puoliso vuodesta 1934 pormestari Onni Uljas Ruutu.
Julkaisuja

Pohjois-Karjalan maakuntaliiton maakuntakirja. 1, 1938
Joensuun kotiteollisuuskoulu vuosina 1970–1979, 1980, Veijo Saloheimo, Jaana Kilkki-Parviainen, Paula Ruutu, julkaisussa Pohjois-Karjalan kotiteollisuusyhdistys ry 1909–1979, ss. 48–49
Aapo Saari

Aapo Juhani Saari (s. 26. kesäkuuta 1944 Alavus) on suomalainen maanviljelijä ja Suomen Keskustan entinen kansanedustaja.
Maanviljelijäperheeseen syntynyt ja itsekin maanviljelijänä toiminut Saari valittiin kansanedustajaksi ensimmäisen kerran eduskuntavaaleissa 1983 Vaasan läänin vaalipiiristä. Hänet valittiin jatkamaan eduskunnassa kolmissa seuraavissa vaaleissa samasta vaalipiiristä, vuoden 1999 vaaleissa hän kuitenkin putosi eduskunnasta. Saari toimi eduskuntaurallaan varsinaisena jäsenenä viidessä eri valiokunnassa, toisessa lakivaliokunnassa, liikennevaliokunnassa, suuressa valiokunnassa (kahteen otteeseen), valtiovarainvaliokunnassa ja ulkoasiainvaliokunnassa. Puheenjohtajana hän toimi kahdessa valiokunnassa, liikennevaliokunnassa vuodet 1987–1993 ja valtiovarainvaliokunnassa vuodet 1993–1995. Vuodesta 1995 vuoteen 1999 Saari toimi myös keskustan eduskuntaryhmän puheenjohtajana.
Eduskuntatyön lisäksi Saari on toiminut urallaan politiikassa Alavuden kaupunginvaltuuston jäsenenä vuodesta 1980 ja myös kaupunginhallituksen jäsenenä. Hän toimi myös presidentin valitsijamiehenä presidentinvaalissa 1988. Saarelle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvo vuonna 1999.
Saari on ollut naimisissa vuodesta 1968 ja hänellä on vaimonsa kanssa kaksi lasta, vuonna 1969 syntynyt poika ja vuonna 1971 syntynyt tytär.
Jooseppi Seppänen

Josef (Jooseppi) Seppänen (27. tammikuuta 1871 Kivennapa – 11. lokakuuta 1941 Hämeenlinna) oli suomalainen maanviljelijä ja kokoomuksen kansanedustaja.
Seppäsen vanhemmat olivat maanviljelijä Benjamin Seppänen ja Maria Lemmetty. Hän kävi kansakoulun ja toimi maanviljelijänä Kivennavalla vuoteen 1939 saakka ja Hauholla 1939–1941 sekä Tyrvännössä 1941. Seppänen toimi myös maalaiskirjeenkantajana Kivennavalla, Kivennavan Pamppalan ja Rantakylän osuuskassan kirjanpitäjänä 1910–1940 ja Kivennavan säästöpankin kamreerina 1937–1940.
Seppänen oli kansanedustajana 1927–1930 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Hän kuului Kivennavan hoitokuntaan ja oli Kivennavan kunnanvaltuuston jäsenenä.
Jooseppi Seppänen oli naimisissa vuodesta 1894 Anni Huuhtasen kanssa.
Alvar Saukko

| Alvar Johannes Saukko> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. marraskuuta 1929 Merijärvi
Kuollut: 6. tammikuuta 2007 (77 vuotta)
Ammatti:  kansanedustaja 1975–1983
Vanhemmat:  Rikhard ja Hilja Saukko
Puoliso:  Eeva Inkeri o.s. Kaakinen
Lapset:  Ilkka
Alvar Johannes Saukko (28. marraskuuta 1929 Merijärvi – 6. tammikuuta 2007) oli suomalainen kansanedustaja. Hän toimi kansanedustajana vuosina 1975–1983. Hänet valittiin Keskustan listoilta Oulun läänin vaalipiiristä. Saukko toimi myös Suomussalmen kunnanjohtajana. Saukolle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi vuonna 1988.
Aiheesta muualla

.aspx Alvar Saukko Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Keskustapuolueen kansanedustajat
| n k Keskustapuolueen kansanedustajat 1975–1979 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (39):  Eskelinen  Hanhirova  Härkönen  Jokela  Kaarna  Kangas  Ahti Karjalainen  Aino Karjalainen  Karpola  Linna  Maijala  Martikainen  Mattila  Nieminen  Pekkala  Pekonen  Pesälä  Pihlajamäki  Poutanen  Raudaskoski  Saimo  Saukko  Saukkonen  Savola  Sukselainen  Sutinen  Tenhiälä  Tuomaala  Tähkämaa  Uusitalo  Vesterinen  Vilmi  J. Virolainen  K. Virolainen (1977–1979)  Väyrynen  Väänänen  Yläjärvi  Äikäs  Ääri 
| n k Keskustapuolueen kansanedustajat 1979–1983 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (36):  Eskelinen  Jokela  Juhantalo  Kaarna  Kangas  Kauppinen  Kuuskoski-Vikatmaa (1980–1983)  Linna  Maijala  Manninen  Martikainen  Mattila  Nieminen  Palmunen  Pekkala  Pekkarinen  Pekonen  Pesälä  Pihlajamäki  Pokka  Poutanen  Raudaskoski  Ruokola  Saukko  Saukkonen  Savola  Sutinen  Tenhiälä  Tuomaala  Tähkämaa  Uusitalo  Vesterinen  Virolainen  Väyrynen  Väänänen  Yläjärvi  Äikäs 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta