stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Intian politiikka
Poliittisia ongelmia > Talous

Työttömyys on Intiassa suuri ongelma. Kyselytutkimuksien mukaan varsinkin nuoret äänestäjät pitävät työttömyyttä Intian suurimpana ongelmana. Joka kuudes korkeakoulutettu on työtön.
Vuonna 2019 Intian nuoresta, 15–29-vuotiaasta, kaupunkiväestöstä 18,7 % miehistä ja 27,2 % naisista oli työttöminä. Maaseudulla vastaavat luvut olivat miehille 17,4 % ja naisille 13,6 %.
Ulkopolitiikka

Intian ulkopolitiikan painotukset ovat muuttuneet vuodesta 2014 vallassa olleen hindunationalistisen pääministerin Narendra Modin valtakaudella. Suhteet länteen ja Yhdysvaltoihin ovat lähentyneet ja tiivistyneet, kun taas suhteet perinteiseen liitolaiseen Venäjään ovat olleet enemmän taka-alalla. Yhteistyötä Itä-Aasiaan ja lähialueille on tiivistetty. Intian perinteisesti alueellisiksi turvallisuusuhkikseen kokemiin Kiinaan ja Pakistaniin suhtautuminen on ollut varauksellista ja eriyisesti Pakistaniin Intian asenne on tiukentunut. Pääministeri Modi tunnetaan Israel-myönteisenä ja Modin toimiessa ennen pääministeriyttään Gujaratin osavaltion hallituksen johossa 14 vuotta rakensi Gujarat tiiviin yhteistyösuhteen Israelin kanssa. Yhteistyö Israelin kanssa on ollut vilkasta hänen tultuaan Intian pääministeriksi. Heinäkuussa 2017 Modi vieraili Israelissa ensimmäisenä Intian pääministerinä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Intian politiikka Wikimedia Commonsissa
Is Always Over Now?

|  Is Always Over Now?> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Dawn Martin
Säveltäjä(t):  Gerry Morgan
Sanoittaja(t):  Gerry Morgan
Euroviisutiedot
Vuosi:  1998
Maa:  Irlanti
Kieli:  englanti
Sijoitus:  9.
Pisteet:  64
Sanat:  sanoitus
Muuta:  Kapellimestarina Noel Kelehan
Is Always Over Now? on Dawn Martinin esittämä kappale, joka edusti Irlantia vuoden 1998 Eurovision laulukilpailussa Ison-Britannian Birminghamissa.
Kappale sijoittui Euroviisuissa yhdeksänneksi 64 pisteellä.
Into (etunimi)

| Into |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  20. kesäkuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  3. heinäkuuta, 18. heinäkuuta
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  suomalainen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Into on miehen etunimi Suomessa. Vuoden 2019 loppuun mennessä Suomessa on Into-nimen saanut 1 793 miestä ja ainakin kolme naista.  Suurin osa Into-nimisistä on syntynyt 1900-luvun alkupuolella, joskin 2010-luvulla nimi alkoi jälleen yleistyä.
Tunnettuja Intoja

Into Ahonen (1897–1968), eversti
Into Auer (1890–1948), jääkäriliikkeen aktivisti
Into Konrad Inha (1865–1930), valokuvaaja, kirjailija, suomentaja ja toimittaja
Into Jyläskoski (1910–1978), kirjailija
Into Kallio (1909–1958), kirjailija ja työväenopiston johtaja
Into Kangas (1921–1993), kommunisti, toimittaja ja pakinoitsija (nimimerkki Oskari)
Into Koponen, kitaristi ja säveltäjä
Into Kuismanen (1908–1955), kaukopartiomies ja tiedustelujohtaja
Into Lintero (1902–1996), yritysjohtaja
Into Linturi (1902–1989), taidemaalari
Into Lätti (1913–1985), tanssija ja koreografi
Into Salmio, ent. Selin (1894–1962), jääkärieversti
Into Saxelin (1883–1927), kuvanveistäjä
Into J. Teljo (1876–1937), amerikansuomalainen päätoimittaja.
Kuvitteellisia Intoja

Into, rakennusmies nukkeanimaatiosarjassa Into ja Kunto
Kulta-Into Pii, Aku Ankka -sarjakuvan hahmo, Roope Ankan kilpailija
Into Ankka, Aku Ankan serkkupoika, joka esiintyy sarjakuvissa harvoin.
Isak Gustaf Clason

Isak Gustaf Clason.
Isak Gustaf Clason (30. heinäkuuta 1856 Rottneby, Stora Kopparbergin pitäjä – 19. heinäkuuta 1930 Rättvik) oli ruotsalainen arkkitehti. Hänen tuotantonsa edustaa kertaustyylejä, kuten uusrenessanssia ja uusbarokkia. Clasonin tunnetuin suunnittelutyö on Tukholman Nordiska museet -museo.
Elämänvaiheet

Clason kävi koulunsa Tukholmassa ja aloitti vuonna 1874 opinnot teknillisessä korkeakoulussa. Hän opiskeli aluksi koneinsinööriksi, mutta siirtyi vuonna 1877 arkkitehtilinjalle ja viimeisteli opintonsa vuosina 1879–1881 kuninkaallisessa taideakatemiassa, jossa hänen opettajanaan toimi F. W. Scholander. Oltuaan kaksi vuotta teknillisen korkeakoulun assistenttina ja yli-intendentinviraston ylimääräisenä arkkitehtina Clason perusti oman toimiston vuonna 1883. Yhtiökumppanina hänellä oli aluksi Kasper Salin. Clason matkusti vuosina 1883–1886 Euroopassa. Hän oli vuodesta 1889 kuninkaallisen taideakatemian jäsen ja vuosina 1890–1904 arkkitehtuurin professori teknillisessä korkeakoulussa. Hän kuului Tukholman kaupunginvaltuustoon vuosina 1900–1910 sekä useisiin kaupungin lautakuntiin. Vuodesta 1899 Clason kuului myös Nordiska museetin johtokuntaan ja oli vuodesta 1906 sen puheenjohtaja. Vuosina 1904–1917 hän oli yli-intendentinviraston ensimmäinen intendentti ja vuosina 1918–1923 rakennushallituksen rakennusneuvos.
Clason oli vuodesta 1907 kuninkaallisen tiedeakatemian jäsen ja hänet vihittiin Uppsalan yliopiston kunniatohtoriksi vuonna 1917. Hänen poikansa Gustaf ja Peder Clason olivat molemmat arkkitehteja.
Suunnittelutyöt

Clason teki läpimurtonsa Tukholmaan suunnitelluilla yksityistaloilla, kuten Strandvägenin uusrenessanssityyliset Thaveniuksen talo ja Bünsowin talo (1888). Tukholman vanhaankaupunkiin valmistunut Österlånggatan 14 (1889) jäljitteli 1600-luvun kauppiastaloja. Niitä seurasivat italialaista renessanssia jäljittelevä Östermalmin kauppahalli (1889, Kasper Salinin kanssa), hollantilaista renessanssia edustava norlantilaisen osakunnan talo Uppsalassa ja venetsialaista gotiikkaa mukaileva Hallwylin palatsi Tukholmassa. Clasonin suurin monumentaalityö on Tukholman Djurgårdenilla sijaitseva mahtava Nordiska museet, jonka arkkitehtuuri sai innoitusta muun muassa Ruotsin ja Tanskan vanhoista linnoista. Hän voitti sen suunnittelukilpailun vuonna 1889 yhdessä Magnus Isæuksen kanssa, mutta Isæuksen kuoltua jo seuraavana vuonna Clason viimeisteli suunnittelmat yksin. Museo valmistui vuonna 1907. Noihin aikoihin nuorempi arkkitehtipolvi alkoi kritisoida Clasonia historiallisten eurooppalaisten tyylisuuntien kierrättämisestä, joten hän siirtyi myöhäistuotannossaan mukailemaan uutta kansallisromanttista tyyliä.
Clasonin muita suunnittelutöitä ovat Adelswärdin talo Tukholman Strömgatanilla (1890), Göteborgin lennätintalo (1891), Eskilstunan raatihuone (1893), Hjularödin linna (1894, L. I. Wahlmanin kanssa), von Rosenin palatsi Tukholmassa (1896), Tessinin barokkiarkkitehtuuria mukaileva säätyjen yleisen palovakuutuslaitoksen talo Tukholman Skeppsbronilla (1901), Varsovan puhelinlaitoksen talo Puolassa (1902), Norrköpingin raatihuone (1905), Skånen hypoteekkiyhdistyksen talo Lundissa (1917), Centralbankin talo Tukholman Kustaa Aadolfin torilla (1920), Timmermansorden-veljeskunnan talo Tukholmassa (1920), Södertäljen raatihuone (1921), sekä Hanebergin (1912) ja Adelsnäsin (1921) kartanoiden päärakennukset. Hän suunnitteli myös Kronovallin linnan uudistustyöt.
Suomeen Clason on suunnitellut muun muassa Espoon Träskändan kartanon julkisivut (1921, rakennuksen muut osat Armas Lindgren ja Bertel Liljequist) sekä Kuopiossa sijaitsevan J. V. Snellmanin rintakuvan jalustan (1886, yhdessä Sebastian Gripenbergin kanssa).
Kuvia suunnittelutöistä

Bünsowin talo
Hallwyllin talo
Palovakuutuslaitoksen talo
Varsovan puhelinlaitos
Norrköpingin raatihuone
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Isak Gustaf Clason Wikimedia Commonsissa
Nordiska museet.
Irizar

Irizar on espanjalainen linja-autojen korien valmistaja. Se tekee läheistä yhteistyötä Scanian kanssa.
Tuotteet

Century
InterCentury
PB
i2
i4
i6,  Irizarin vuonna 2012 esittelemä linja-automalli. Se korvasi Irizar PB:n.
i8
Irish Independent

| Irish Independent |
| --- | --- |
 Lehden ensimmäisen numeron etusivu
Lehtityyppi:  sanomalehti
ISSN:  ISSN 0021-1222
Perustettu:  1905
Päätoimittaja:  Cormac Bourke
Sitoutuneisuus:  keskusta-oikeisto
Kotikunta:   Dublin, Irlanti
Kotimaa:  Irlanti
Kieli:  englanti
Aiheesta muualla
Kotisivu
Irish Independent on irlantilainen sanomalehti. Lehteä on luonnehdittu keskusta-oikeistolaiseksi, vastakohtana vasemmistolaiselle The Irish Timesille. 1890-luvulla perustetusta Daily Irish Independentistä tuli The Irish Independent vuonna 1905. 1970-luvulla omistajanvaihdoksen myötä lehdestä tuli liberaali yhteiskunnallisissa kysymyksissä.
Vuonna 2019 lehden uudeksi päätoimittajaksi valittiin Cormac Bourke.
Aiheesta muualla

Lehden verkkosivu
Ivor Bueb

| Ivor Bueb> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:   Yhdistynyt kuningaskunta
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1957–1959
Talli(t):  Connaught, Gilby, yksityinen Lotus ja BRP
Kilpailuja:  6 (5 starttia)
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Monacon GP 1957
Viimeinen kilpailu:  Britannian GP 1959
Ivor Léon John Bueb (6. kesäkuuta 1923 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta – 1. elokuuta 1959 Clermont-Ferrand, Ranska) oli brittiläinen kilpa-autoilija. Hän osallistui kuuteen Formula 1 -kilpailuun kausilla 1957–1959.
Buen voitti Le Mansin 24 tunnin ajon Mike Hawthornin kanssa vuonna 1955. Toistamiseen Buen voitti ajon vuonna 1957 Ron Flockhartin kanssa.
Buen menehtyi F2-autolla kolarissa Circuit de Charadella elokuussa 1959.
Irish Institute of Hellenic Studies at Athens

| Irish Institute of Hellenic Studies at Athens |
| --- | --- |
 Instituutin rakennus.
Sijainti:  Navárchou Notará 51a, Ateena, Kreikka
Koordinaatit:  37°59′26″N, 23°44′06″E
Tyyppi:  arkeologinen instituutti
Perustettu:  1995
Verkkosivut
Irish Institute of Hellenic Studies at Athens (IIHSA, iiriksi Institiúid Éireannach san Ataen don Léann Heilléanach, kreik. Ιρλανδικό Ινστιτούτο Ελληνικών Σπουδών, Irlandikó Institoúto Ellinikón Spoudón, ”Irlannin helleenisen tutkimuksen instituutti Ateenassa”) on irlantilainen arkeologinen instituutti, joka toimii Ateenassa, Kreikassa. Se on yksi Kreikassa toimivista ulkomaisista arkeologisista instituuteista, joilla on lupa suorittaa maassa arkeologisia kaivauksia.
Instituutti on perustettu vuonna 1995 ja se sai arkeologisen koulun aseman Kreikan viranomaisilta vuonna 1996. Instituutti on suorittanut arkeologisia tutkimuksia Leivathóssa Kefaloniálla vuodesta 2003 sekä kaivauksia Priniátikos Pýrgoksessa Kreetalla vuodesta 2007.
Aiheesta muualla

Irish Institute of Hellenic Studies at Athens
Liinalammi (Hämeenlinna)

| Liinalammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hämeenlinna
Koordinaatit:  61°09′06″N, 24°35′41″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Hauhon alue (35.77)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  35.772.1.008
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  84,3 m  
Rantaviiva:  0,578 km  
Pinta-ala:  2,321 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiLiinalammi 
Liinalammi  on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa  sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,3 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Hauhon alueella (35.77), jonka Hauhonselän alueeseen (35.772) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 84,3 metriä mpy.
Lester Bangs

Leslie Conway "Lester" Bangs (13. joulukuuta 1948 – 30. huhtikuuta 1982) oli yhdysvaltalainen eksentrinen rocktoimittaja, muusikko ja Lou Reed -fani. Bangsin gonzo- ja beat-vaikutteista kirjoitustyyliä luonnehditaan radikaaliksi ja luovaksi. Bangs työskenteli muun muassa Creem- ja Rolling Stone -musiikkilehdille. Bangs kuoli 33-vuotiaana luultavasti vahingossa tapahtuneeseen lääkkeiden yliannostukseen, pitkään jatkuneen flunssan päätteeksi.
Lapsuus ja nuoruus

Bangs syntyi Kaliforniassa teksasilaislähtöisten vanhempien perheeseen. Hänen isänsä Conway Bangs oli tuurijuoppo kuorma-autonkuljettaja ja äitinsä Norma Bangs vannoutunut Jehovan todistaja. Äiti otti nuoren Leslien usein mukaansa saarnaustyöhönsä ja rajoitti lapsen harrastuksia. Vanhemmat muuttivat erilleen kun Leslie oli kahdeksanvuotias. Pian tämän jälkeen isä-Bangs kuoli tulipalossa. Norma Bangs meni töihin ravintolaan, ja Leslie pääsi ajoittain uppoutumaan kiinnostuksensa kohteisiin: kirjallisuuteen ja musiikkiin, etenkin jazziin ja elokuvamusiikkiin.
Bangs alkoi käyttää itsestään nimeä "Lester" ennen lukioikää. Lukiossa hän kasvatti pitkän tukan eikä noudattanut koulun sääntöjä. Suhteet joihinkin opettajiin olivat kireät ja Bangs erotettiin koulusta määräajaksi useaan otteeseen. Hän toimi kuitenkin aktiivisesti koulun näytelmä- ja puhetaitokerhoissa ja menestyi niissä. Myös äidinkielenopinnot sujuivat erinomaisesti, vaikka opettajat vaihtuivat.
Bangs halusi ammattikirjoittajaksi, ja unelmoi muuttavansa New Yorkiin. Asuminen uskovaisen äidin kanssa oli vaikeaa, etenkin Lesterin löydettyä rock-musiikin The Beatlesin, Rolling Stonesin, Bob Dylanin ja Yardbirdsin kautta. Bangs janosi uusia kokemuksia, ja kokeili monenlaisia päihteitä alkoholin lisäksi. Romilar-yskänlääke muodostui pitkäaikaiseksi addiktioksi.
Kirjoittajan ura

Bangs kehitti kirjoitustyylin, joka ei kumartanut kuvia. Hän ryhtyi freelancetoimittajaksi 1969, 20-vuotiaana. Bangs kirjoitti aluksi lähinnä levyarvosteluja Rolling Stone -lehteen, ja vuodesta 1970 alkaen myös Creemiin. Sittemmin Bangs muutti Detroitiin Creemin toimittajaksi tekemään levy- ja konserttiarvioita sekä artistihaastatteluja ja muita artikkeleita. Bangs ajautui välirikkoon Rolling Stone -lehden johtoportaan kanssa 1973 ja lopetti vakituisen työn Creemissä 1976. Tämän jälkeen hän kirjoitti artikkeleita moniin eri lehtiin, muiden muassa Village Voiceen, Stereo Review'hun ja New Musical Expressiin.
Bangs kirjoitti Blondie-yhtyeestä samannimisen kirjan, joka julkaistiin 1980. Yhdessä Paul Nelsonin kanssa hän kirjoitti Rod Stewartista vuonna 1981 julkaistun teoksen Rod Stewart. Bangs toimitti osuuksia lukuisiin musiikkiantologioihin ja hakuteoksiin.
Muusikon ura

Kirjallisesti lahjakas Bangs teki oivaltavaa ja toimivaa lyriikkaa. Bangsillä oli kova halu oppia soittamaan jotakin instrumenttia. Saksofoni, kitara, piano ja rummut jäivät yrityksen asteelle, mutta huuliharpun soitto ja laulu sujuivat tyydyttävästi. Bangs julkaisi omia kappaleitaan soolosinglellä ja teki yhteistyötä eri artistien kanssa, niin konserteissa kuin levyilläkin. Ajoittain Bangs keskittyi musiikkityöhönsä niin, että kirjoituspalkkiot eivät riittäneet kunnon elantoon.
Aiheesta muualla

MENTOR. EDITOR. LESTER: A Personal Appreciation CreemMagazine.com (arkistoitu sivu) (englanniksi)
Israel Hwasser

Israel Hwasser
Israel Hwasser (17. syyskuuta 1790 Älvkarleby, Uplanti – 11. toukokuuta 1860 Uppsala) oli ruotsalainen Suomessakin vaikuttanut lääketieteen professori, filosofi ja kirjailija.
Elämä ja ura

Hwasser toimi Turun akatemian lääketieteen professorina 1817–1829, minkä jälkeen siirtyi Uppsalan yliopistoon, jossa toimi vuosina 1830–1855. Hwasser piti hallussaan Ruotsin akatemian tuolia numero 16 vuosina 1854–1860.
Hwasserin maailmankatsomus oli biologinen, ja hän katsoi, että lääketiede on kaikkein keskeisin tiede ja että elämä on luova ja organisoiva voimatekijä.
Hwasseria voidaan pitää myös Suomen valtio-opin kehittäjänä. 1830–1840-lukujen taitteessa Hwasser kirjoitti näkemyksensä Suomen asemasta pamfleteissaan. Hwasserin näkemys oli luonnonoikeuden sopimusteoriaan perustuva oppi, jonka mukaan Suomi oli Porvoon maapäivillä irtautunut Ruotsista ja tehnyt erillisrauhan Venäjän kanssa. Hwasserin oppi Suomen valtiosta levisi yleiseen tietoisuuteen 1860-luvun alusta.
Hwasser joutui murhayrityksen kohteeksi Turussa 10. joulukuuta 1821, kun kemian professori Johan Gadolinin poika J. E. Gadolin saapui hänen luokseen, ojensi paperilapun ja Hwasserin lukiessa lappua survaisi häntä miekalla päähän. Miekka kimposi Hwasserin otsaluusta, mutta kaatuessaan hän löi päänsä kivilattiaan. Hän kuitenkin parani pian. Gadolin todettiin mielisairaaksi ja hänet lähetettiin Seilin hospitaaliin. Hänen motiivinsa lienevät kuitenkin olleet poliittiset.
Teoksia

De usu balneorum in febribus curandis dissertatio (1813)
De typho contagioso dissertatio, cujus partem primam venia experientiss (1816)
De typho contagioso dissertatio, cujus partem secundam venia experientiss (1816)
De typho contagioso dissertatio, cujus partem tertiam venia experientiss (1816)
De typho contagioso dissertatio, cujus partem quartam venia experientiss (1818)
De typho contagioso dissertatio, cujus partem quintam venia experientiss (1818)
Theses (1821/1825)
Om Carolinska institutet 1829 (pseudonyymillä E. R. U. F. (En röst ur fängelset)) (1829)
Om inflammation i venerne efter yttre mechaniska laesioner (1832)
Om inflammation uti brösthinnan (1832)
Om varikosa utfidgningar i nedre extremiteternas vener (1832)
De delirio tremente dissertatio (1833)
De gastricismo positiones pathologicae (1833)
Dissertatio academica de bronchitide acuta (1833)
Om mannens ynglingaålder (1833)
Läran om Cholerafarsoten (1836–1837)
Om Allians-Tractaten emellan Sverige och Ryssland år 1812. Politisk betraktelse öfver Nordens nuvarande ställning (1838)
Om Borgå landttag och Finlands ställning 1812. I anledning af herr Geijers recension af skriften "Om Allians-Tractaten emellan Sverige och Ryssland år 1812" (1839)
Läran om feber. 1839–1844 (1841)
Om äktenskapet (1841)
Om vår tids ungdom (1842)
Om Sveriges framtid. Tal till minne af Konung Carl XIV Johans 25-åriga regering (1843)
Sydenham, Ett bidrag till medicinens kulturhistoria (1845)
Skålar och föredrag i Karl Johans förbundet 1848–1860
Betraktelser och bekännelser vid min hustrus graf. Ett fragment af min lefnads saga (1852)
Om mannens ynglingaålder (1856)
Afskedshelsning till lärjungar och studiikamrater (1856)
Om Norriges befrielse och förening med Sverige (1857)
Valda Skrifter (toim. P. Hedenius, 1868–1870)
Aiheesta muualla

Forsius, Arno: Israel Hwasser (1790–1860) – lääketieteen professori, luonnonfilosofi ja kirjailija. Ihmisiä lääketieteen historiassa. Arkistoitu 29.4.2013.
Railo, J. E.: / Hwasser, Israel (1790 - 1861) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  12.1.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Ivor Allchurch

Ivor Allchurch vuonna 1951.
Ivor Allchurch (16. lokakuuta 1929 Swansea – 10. heinäkuuta 1997) oli walesilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi Walesin maajoukkueessa 68 maaottelua ja teki niissä 23 maalia, jotka molemmat olivat aikanaan Walesin maajoukkueen ennätyslukemia, jälkimmäinen tasoissa Trevor Fordin maalimäärän kanssa. Seuratasolla hän edusti Swansea Townia, Newcastle Unitedia ja Cardiff Cityä sekä uransa lopulla alasarjoissa Worcester Cityä.
MM-kilpailuissa 1958 Allchurch pelasi Walesin kaikki viisi ottelua joukkueen yltäessä puolivälieriin, joissa se hävisi Brasilialle 0–1. Allchurch teki maalin alkulohko-ottelussa Meksikoa ja alkulohkon uusintaottelussa Unkaria vastaan.
Ivor Broadis

Ivan Arthur ”Ivor” Broadis (18. joulukuuta 1922 Lontoo, Englanti – 12. huhtikuuta 2019) oli englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Broadis voitti FA Cupin vuonna 1955 Newcastle Unitedin kanssa. Hän edusti Englannin maajoukkuetta vuoden 1954 maailmanmestaruuskilpailuissa ja teki 2 maalia MM-kilpailujen finaalissa ensimmäisenä englantilaisena.
Lagus

Lagus-aatelissuvun vaakuna
Lagus on suomalainen pappissuku, josta on tullut myös sivistyselämän vaikuttajia. Suvun yksi haara on aateloitu 1800-luvulla.
Suvun historiaa

Suvun kantaisänä pidetään Georgius Martini Lepusta, joka toimi pappina Tammelassa vuodesta 1581 ainakin vuoteen 1621. Perimätiedon mukaan hän oli lähtöisin Maarian Hirvensalosta ja otti latinankielisen sukunimen Lepus (’jänis’) kotitalonsa mukaan. Hänen synnyintaloaan ei ole kuitenkaan kyetty varmuudella osoittamaan. Suvun kaksi pääharaa polveutuvat Georgius Martinin kahdesta pojasta, Henrik ja Josef Lepuksesta. Heidän jälkeläisensä muuttivat sukunimen kreikasta johdettuun muotoon Lagus. Myöhemmissä polvissa suvussa oli runsaasti pappeja. Helsingin yliopiston rehtori, valtioneuvos Wilhelm Lagus aateloitiin vuonna 1880 ja hänen sukunsa merkittiin 1882 Suomen aateliin aatelisena sukuna numero 256. Aatelissuvun tunnuslause on Vigili labore (’työskentele valppaasti’).
Vuoden 1906 suuren nimenmuutoksen jälkeen useat suvun jäsenet ovat omaksuneet nimen Hirvensalo suvun oletetun alkukodin mukaan. 1900-luvun alussa suvun iisalmelaisesta haarasta tuli useita kansanedustajia.
Merkittäviä suvun jäseniä > Aakkosjärjestyksessä

Aina Lagus (1861–1939), uskonnollinen kirjailija
Aini Lagus (1879–1978), kotitalousopettaja ja kotitalouskoulun johtaja
Alexander Gabriel Lagus (1856–1912), metsänhoitaja ja valtiopäivämies, Jakob Johan Wilhelm Laguksen poika
Anders Johan Lagus (1775–1831), filosofian ja teologian professori, Turun akatemian rehtori, Johan Laguksen poika
Elias Lagus (1741–1819), Taivassalon kirkkoherra, herrnhutilaisuuden edustaja, virsien suomentaja
Elias Lagus (1777–1850), Vähänkyrön kirkkoherra
Ernst Lagus (1859–1923), kulttuurihistorioitsija, Wilhelm Laguksen poika
Gabriel Lagus (1837–1896), lyseon rehtori, kirjailija ja valtiopäivämies, Wilhelm Gabriel Laguksen poika
Hugo Lagus (1871–1946), taloustieteilijä ja kirjailija, Wilhelm Laguksen poika
Jakob Johan Wilhelm Lagus (1821–1909), kirjallisuuden professori, Helsingin yliopiston rehtori, valtioneuvos, Wilhelm Gabriel Laguksen poika, aateloitiin 1880
Johan Lagus (1733–1806), Iisalmen rovasti, valtiopäivämies
Johan Lorentz Lagus (1805–1881), Iisalmen kirkkoherra ja lääninrovasti, Anders Johan Laguksen poika
Johannes Lagus (1846–1922), valtiopäivämies, maanviljelysneuvos, yksi Olvi-olutpanimon perustajia, Johan Lorentz Laguksen poika
Jonas Lagus (1798–1857), Pyhäjärven kappalainen, herännäisyysliikkeen johtaja, Elias Laguksen veljen pojanpoika
Julius Lagus (1890–1978), asianajaja, liikemies
Knut Ferdinand Lagus (1824–1859), juristi, varatuomari ja rikosoikeuden ja oikeushistorian vt. professori, Wilhelm Gabriel Laguksen poika
Knut Johan Robert Lagus (1863–1937), upseeri, tilanomistaja, liike- ja valtiopäivämies, Jakob Johan Wilhelm Laguksen poika
Krista Lagus (s. 1969), tietotekniikan asiantuntija,  yhteiskuntatieteilijä ja professori
Olof Lagus (1883–1918), jääkärimajuri, Alexander Gabriel Laguksen poika
Patrick Lagus (s. 1954), kulttuurituottaja, Ruben Laguksen pojanpoika
Robert Erik Lagus (1827–1863), juristi, varatuomari ja dosentti
Ruben Lagus (1896–1959), kenraalimajuri, Alexander Gabriel Laguksen poika
Wilhelm Gabriel Lagus (1786–1859), lainopin professori, historioitsija ja Helsingin yliopiston rehtori, Johan Laguksen poika
J. G. Hirvensalo (1880–1941), kansanedustaja
Lauri Hirvensalo, ent. Lagus (1882–1965), kirjailija, kanslianeuvos
Olli Hirvensalo (1882–1956), maanviljelysneuvos, kansanedustaja, Johannes Laguksen poika
Vilho Hirvensalo (1881–1937), pankinjohtaja, kansanedustaja, Johannes Laguksen poika
Yrjö Hirvensalo (1888–1954), kansanedustaja
Auni Nuolivaara, s. Lagus (1883–1972), kirjailija, Lauri Hirvensalon sisko
Helmi Nylander, s. Lagus  (1875–1967), järjestöjohtaja ja päätoimittaja, Johannes Laguksen tytär
Kirjallisuutta

Hugo Lagus, En gammal akademisk släkt : [Lagus] / enligt familjebrev tecknad av Hugo Lagus., Helsinki, 1936 (ISSN 0039-6842 ja 2490-1547, verkkoversio)
Aiheesta muualla

Josef Lepuksen jälkipolvitaulu
Ivor Gurney

Ivor Gurneyn muistokivi Gloucesterin tuomiokirkossa
Ivor Gurney (28. elokuuta 1890 – 26. joulukuuta 1937) oli brittiläinen säveltäjä ja runoilija. Hän syntyi Gloucesterissä ja lauloi vuosina 1900–1906 kuoropoikana Gloucesterin katedraalissa, jossa hän sai opettajakseen Herbert Brewerin.
Gurney pääsi vuonna 1911 stipendillä Royal College of Musiciin, jossa häntä opetti kuuluisa irlantilainen Charles Villiers Stanford.
Gurney kärsi jonkinlaisesta maanis-depressiivisyydestä ja vietti aikuisiällään runsaasti aikaa psykiatrisissa sairaaloissa. Hän menehtyi tuberkuloosiin 47-vuotiaana.
Säveltäjänä Gurney tunnetaan varsinkin lauluistaan. Häneltä on myös säilynyt satoja runoja.