stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
A-League Men
Loppuottelut

| Kausi | Päivämäärä | Mestari | Tulos | 2>  sija | Paikka | Yleisömäärä | Paras pelaaja (Joe Marston Medal) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005–2006 | 5. maaliskuuta 2006 | Sydney FC | 1–0 | Central Coast Mariners | Sydney Football Stadium, Sydney | 41 689 |  Dwight Yorke (Sydney FC) |
| 2006–2007 | 18. helmikuuta 2007 | Melbourne Victory | 6–0 | Adelaide United | Docklands Stadium, Melbourne | 55 436 |  Archie Thompson (Melbourne Victory) |
| 2007–2008 | 24. helmikuuta 2008 | Newcastle Jets | 1–0 | Central Coast Mariners | Sydney Football Stadium, Sydney | 36 354 |  Andrew Durante (Newcastle Jets) |
| 2008–2009 | 28. helmikuuta 2009 | Melbourne Victory | 1–0 | Adelaide United | Docklands Stadium, Melbourne | 53 273 |  Tom Pondeljak (Melbourne Victory) |
| 2009–2010 | 20. maaliskuuta 2010 | Sydney FC | 1–1 (4-2 rp.) | Melbourne Victory | Docklands Stadium, Melbourne | 44 560 |  Simon Colosimo (Sydney FC) |
| 2010-2011 | 13. maaliskuuta 2011 | Brisbane Roar | 2–2 (4-2 rp.) | Central Coast Mariners | Suncorp Stadium, Brisbane | 50 168 |  Mathew Ryan (Central Coast Marines FC) |
| 2011-2012 | 22. huhtikuuta 2012 | Brisbane Roar | 2–1 | Perth Glory | Suncorp Stadium, Brisbane | 50 334 |  Jacob Burns (Perth Glory FC) |
| 2012-2013 | 21. huhtikuuta 2013 | Central Coast Mariners | 2–0 | Western Sydney Wanderers | Sydney Football Stadium, Sydney | 42 102 |  Daniel McBreen (Central Coast Mariners FC) |
| 2013-2014 | 4. toukokuuta 2014 | Brisbane Roar | 2–1 (ja.) | Western Sydney Wanderers |  |  |  |
| 2014-2015 | 17. toukokuuta 2015 | Melbourne Victory | 3–0 | Sydney FC |  |  |  |
| 2015-2016 | 1. toukokuuta 2016 | Adelaide United | 3–1 | Western Sydney Wanderers |  |  |  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivu
| n k Pääsarjatason jalkapallosarjat Aasiassa (AFC) |
| --- | --- |
 Afganistan  Arabiemiirikunnat  Australia  Bahrain  Bangladesh  Bhutan  Brunei  Etelä-Korea  Filippiinit  Guam  Hongkong  Indonesia  Intia I-League  Superliiga  Irak  Itä-Timor  Iran  Japani  Jemen  Jordania  Kambodža  Kiina  Kirgisia  Kuwait  Laos  Libanon  Macao  Malediivit  Malesia  Mongolia  Myanmar  Nepal  Oman  Pakistan  Palestiina  Pohjois-Korea  Qatar  Saudi-Arabia  Singapore  Sri Lanka  Syyria  Tadžikistan  Taiwan  Thaimaa  Turkmenistan  Uzbekistan  Vietnam
Daniel Nieminen

| Daniel Nieminen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. maaliskuuta 2006 (ikä 18) Lahti, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  184 cm
Paino:  85 kg
Seura
Seura:  Pelicans
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  87
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2024–
Daniel Nieminen (s. 1. maaliskuuta 2006 Lahti) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Pelicansia.
Ura > Seuraura

Nieminen on Pelicansin kasvatti. Hän toimi kaudella 2021–2022 seuran U16-joukkueen varakapteenina. Kaudella 2022–2023 Nieminen toimi Pelicansin U18-joukkueen varakapteenina. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 4+16=20. Kaudella 2023–2024 Nieminen oli Pelicansin U20-joukkueen tehokkain puolustaja ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 8+21=29, joilla hän jakoi U20 SM-sarjan puolustajien pistepörssin seitsemännen sijan KooKoon Mika Mönkkösen kanssa.
Toukokuussa 2024 Nieminen teki Pelicansin kanssa kolmivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän teki kaudella 2024–2025 miesten pääsarjadebyyttinsä Mestarien liigan kolmannella kierroksella 13. syyskuuta 2024 vieraissa ruotsalaista Skellefteå AIK:ta vastaan. Nieminen merkittiin Pelicansin kakkospuolustajapariin Libor Zábranskýn viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 16.39 minuuttia. SM-liigadebyyttinsä Nieminen teki runkosarjan toisella kierroksella 18. syyskuuta 2024 Porin Ässiä vastaan. Hänet merkittiin Pelicansin kakkospuolustajapariin Michal Jordánin viereen. Nieminen sai ottelussa jääaikaa 20.34 minuuttia, mikä oli joukkueen puolustajista eniten. Hän sai myös syöttöpisteen Elias Vilénin tekemään ylivoimamaaliin. Niemiselle merkittiin tasakentällisin teholukema –2. Liigauransa avausmaalin hän teki 18. tammikuuta 2025 vieraissa Turun Palloseuraa vastaan.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Kanada 2025 | jääkiekko |  |
Nieminen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2024. Hän pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2025, jolloin Nieminen voitti hopeaa. Yhteensä hän on pelannut 13 nuorten ja 33 poikien maaottelua. Nieminen kuului Suomen kapteenistoon Yhdysvaltain Plymouthissa pelatussa alle 18-vuotiaiden poikien viiden maan turnauksessa helmikuussa 2024.
Nikkola

Nikkola on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Ari-Pekka Nikkola (s. 1969), mäkihyppääjä, olympiavoittaja, maailmanmestari ja mäkihyppyvalmentaja
Iisakki Nikkola (aik. Latva-Nikkola, 1887–1959), poliitikko, kansanedustaja (IKL, Kokoomus), maanviljelijä ja herastuomari
Maria Nikkola (1856–1940), toimittaja ja nuorisoseura- ja naisasialiikkeen aktivisti
Tuomo Nikkola (s. 1947), kanttori-urkuri ja musiikin- ja laulunopettaja
Yrjö Nikkola (1884–1963), toimittaja ja kirjailija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Petri Mattila

Petri Mattila (s. 11. tammikuuta 1970 Tampere) on suomalainen pitkän linjan jääkiekkovalmentaja, joka toimii tällä hetkellä suomalaisjoukkue KooKoon valmennuspäällikkönä. Hän aloitti valmentamisen jo 16-vuotiaana 1986 Tampereen Tapparan juniorijoukkueissa, joissa valmensi vuoteen 1995 asti. Sen jälkeen hän valmensi yhden vuoden Lahden Kiekkoreippaan junioreita ennen siirtymistään Jyväskylään JYP Junioreiden valmennuspäälliköksi keväällä 1996.
Hän toimi Tapparan apuvalmentajana kaudella 2009-2010 ja hänet valittiin Tapparan päävalmentajaksi toukokuussa 2010, mutta hän erosi toimestaan myöhemmin elokuussa vain muutama viikko ennen kauden alkua. Tappara jälkeen hän toimi yhden kauden Mestiksessä Kouvolan KooKoon apuvalmentajana ja sen jälkeen kolme kautta Kajaanin Hokin päävalmentajana 2011-2014. Hänet valittiin vuoden Mestis-valmentajaksi 2014. Hokista hän palasi KooKooseen jonka päävalmentajana hän toimi seuran viimeisellä Mestis-kaudella saavuttaen hopeaa 2014-2015 sekä KooKoon uuden liiganousun ensimmäisellä kaudella 2015-2016 aina syksyyn 2016 asti.
Aikaisemmin Mattila on valmentanut muun muassa Oulun Kärppien B-junioreita 2006-2009 JYPin A-junioreita 2000-2005 sekä toiminut JYP Junioreiden valmennuspäällikkönä 1996-2000. Hän on valmentanut myös Suomen eri juniorimaajoukkueita toimien valmentajana muun muassa U18 MM-kisoissa 2003 ja U16 sekä U17 päävalmentajana vuosina 2004-2006. .
Syyskaudella 2016 vaisusti esiintynyt KooKoo vaihtoi valmentajakseen Tuomas Tuokkolan 21. marraskuuta 2016, jolloin KooKoon liigasijoitus oli 14. KooKoo päätyi tuolla kaudella lopulta yhden pisteen erolla sijalle 13.
Mattila on valmentanut hyvällä menestyksellä Italiassa johtaen HC Pustertalin Alps Hockey Leaguen finaaleihin 2018-2019 ja vuosina 2020 sekä 2021 HC Asiagon kahteen peräkkäiseen Italian mestaruuteen.
Vuonna 2022 Mattila palasi KooKoon toimintaan junioreiden uutena valmennuspäällikkönä, sopimus kattoi kolme seuraavaa kiekkokautta. Vuonna 2025 sopimusta jatkettiin vielä kahden vuoden ajan.
Omalla jääkiekkourallaan Mattila pelasi maalivahtina KooVeessa vuosina 1976–1986.
Suomen Taekwondoliitto

| Suomen Taekwondoliitto |
| --- | --- |

Laji:  taekwondo
Tyyppi:  kansallinen lajiliitto
Toimialue:  Suomi
Perustettu:  1980
Päämaja:  Valimotie 10 Helsinki
Puheenjohtaja:  Jenni Pohjonen
Toiminnanjohtaja:  Tatu Iivanainen
Jäsenyydet:   World Taekwondo  European Taekwondo Union  Suomen Olympiakomitea 
Aiheesta muualla
Sivusto
Suomen Taekwondoliitto ry on taekwondon kattojärjestö Suomessa. Yhdistys perustettiin vuonna 1980. Suomen Taekwondoliitto kuuluu  World Taekwondoon (WT) ja European Taekwondo Unionin (ETU).
Yhdistyksen toiminnanjohtaja on Tatu Iivanainen. Liiton jäsenenä on 71 seuraa.
Talous

Suomen Taekwondoliitto on saanut vuosina 2018–2023 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta liikuntaa edistävien järjestöjen toimintaan yhteensä noin 1 033 500 euroa. Vuosittainen tuki on ollut vuodesta 2023 lähtien 165 000 euroa.
Airbus A310 MRTT

| A310 MRTT |
| --- | --- |
 Saksan ilmavoimien A310 MRTT
Tyyppi:  ilmatankkaus- ja kuljetuslentokone
Valmistaja:  Airbus Military
Ensilento:  joulukuu 2003
Esitelty:  lokakuu 2004
Valmistusmäärä:  6 (muunnettu olemassaolavista A310-300C -koneista) 
Kehitetty mallista:  Airbus A310
Airbus A310 Multi-Role Tanker Transport (MRTT) on ilmatankkaus- ja kuljetuslentokone, joita Airbus muunsi A310-koneista yhteensä kuusi kappaletta Saksan ja Kanadan ilmavoimille. A310 MRTT on jatkokehitelty A310 MRT (Multi-Role Transport) -koneista, jotka niin ikään muunnettiin tavallisista A310:stä. Konetyypin seuraaja on suurempi A330 MRTT.
Kone voidaan varustaa ilmatankkaukseen, lääkintätehtäviin (medevac) tai rahdin ja matkustajien kuljettamiseen.
Suunnittelu

A310 MRTT on sotilaskuljetuskone, jolla kyetään toteuttamaan monentyyppisiä tehtäviä. Joukkojenkuljetuskonfiguraatiossa koneeseen saa 214 istuinta, ja rahtia kuljetettaessa maksimaalinen kuorma on 37 tonnia. Jos kuljetetaan samaan aikaan kumpaakin, voi kyydissä olla 54 matkustajaa ja 12 lavaa rahtia. Koneen keulassa, vasemmalla puolella on suuri ovi rahdin lastaamiseen pääkannelle. Rahtia mahtuu lisäksi ruumaan. Lääkinnällisiä evakuointeja lennettäessä koneeseen mahtuu 56:t paarit tai kuusi yhden hengen tehohoitoyksikköä.
Vaihtoehtoisesti konetta voidaan käyttää muiden lentokoneiden ilmatankkaamiseen. Kone voi kuljettaa viittä lisäpolttoainesäiliötä, jolloin koneen kokonaispolttoainekapasiteetti on 77 500 kg eli 96 920 litraa. Ilmatankkausta suoritettaessa kahden lentäjän lisäksi tarvitaan ilmatankkaaja, joka johtaa tankkausta koneen ohjaamosta käsin.
Kummassakin siivessä on Mk32B-ilmatankkauslaite, josta lähtee letku koriin, johon tankattava kone kiinnittyy (probe-and-drogue -tekniikka). Kahta konetta voidaan tankata yhtäaikaisesti. Tankkausnopeus on yhteensä 15 000 litraa minuutissa. Koneeseen voidaan asentaa myös toisentyyppinen tankkauslaite, niin kutsuttu flying boom eli takarungosta laskettava putki, jonka päästä polttoainetta syötetään tankattavaan koneeseen. Sen tankkausnopeus on 4 540 l/min
Käyttäjät

Kanadan ilmavoimat: Kaksi viidestä Kanadan CC-150-mallin MRT-koneesta muunnettiin MRTT:ksi eli ilmatankkauskykyisiksi vuonna 2008.
Saksan ilmavoimat: Neljä seitsemästä A310 MRT:stä muunnettiin MRTT:ksi. Ensimmäinen toimitettiin lokakuussa 2004.
Tekniset tiedot

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 2/3/4
Pituus: &&&&&&&&&&&&&047.040000047,4 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&043.090000043,9 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&015.081000015,81 m
Tyhjäpaino: 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”&”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”&”.113 999 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”&”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”&”.164 000 kg
Hyötykuorma: 214 matkustajaa / 40 000 kg ilmatankattavaa polttoainetta / 37 000 kg rahtia / 56:t paarit / 6 tehohoitoyksikköä
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × General Electric CF6-80C2 tai Pratt & Whitney PW4152 -ohivirtaussuihkumoottorit; &&&&&&&&&&&&0263.&&&&00263 kN  per moottori
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0978.&&&&00978 km/h
Lentomatka: 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”&”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”&”.8 889 km
Siirtolentomatka: 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”&”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”&”.13 000 km
Käännös suomeksi
Absoluuttinen monarkia

Absoluuttinen monarkia on hallitusmuoto, jossa monarkilla on absoluuttinen valta käyttää valtiovaltaa. Tämä tarkoittaa, että monarkki ei ole vallankäytöstään vastuussa millekään muulle taholle, eikä valtiossa esiinny instituutioita, jotka voisivat haastaa, kyseenalaistaa tai muuten kontrolloida monarkin vallankäyttöä. Absoluuttinen monarkia on historiallisesti tarkasteltuna ollut verrattain yleinen hallitusmuoto. Nykyaikana absoluuttinen monarkia on harvinainen hallitusmuoto, ja absolutismi esiintyy useammin diktatuurin kuin monarkian kontekstissa.
Historia

Absoluuttinen monarkia nykymerkityksessään sai alkunsa varhaismodernissa Euroopassa. Absoluuttisen monarkian synty liittyi tilanteeseen, jossa kansallisvaltiot olivat korvaamassa keskiajalla vallinnutta feodaaliyhteiskuntaa. Keskiajan feodaalihallitsijat olivat saaneet oikeutuksen vallankäytölleen pitkälti vasallisuhteidensa kautta. Kuitenkin, jotta vallankäytöltään keskitetyn valtion luominen olisi mahdollista, täytyi monarkin irrottautua vasallien, kirkon ja muiden alueellisten vallankäyttäjien asettamista rajoituksista. Valtionpäämiesten pyrkiessä keskittämään valtion vallankäytön itselleen, korvautui lopulta feodaaliaikainen yhteiskuntajärjestys moderneilla valtioilla, joita johti usein absoluuttista valtaa käyttävä monarkki.
Absoluuttisesta monarkiasta tuli Länsi-Euroopassa laajasti omaksuttu hallitusmuoto noin 1500-luvulla, ja se säilyi yleisesti käytössä aina 1700-luvulle asti. Usein absolutismia perusteltiin kuninkaan jumalallisella oikeudella hallita. Erityisesti Ranskassa absoluuttinen monarkia kehittyi vahvaksi. Absolutismin eräänlaisena huippukautena voidaankin pitää Ludvig XIV:n valtakautta. Ranskan lisäksi myös lukuisat muut Euroopan maat kuten Espanja, Preussi ja Itävalta omaksuivat absoluuttisen monarkian hallitusmuodoikseen.
1700-luvun loppupuolelta alkaen monarkkien absoluuttista valtaa alettiin enenevissä määrin haastamaan. Ranskan suuri vallankumous vuonna 1789 oli käännekohta Euroopan historiassa ja lopun alkua absoluuttisen monarkian aikakaudelle. Vallankumouksen syyt olivat moninaiset. Absoluuttisen monarkian kannalta erityisen tuhoisaa kuitenkin oli, että monarkkia ei enää valistuksen myötä nähty Jumalan valtaan asettamana hallitsijana, vaan tavallisena maallisena vallankäyttäjänä. Lisäksi porvariston varallisuuden ja vallan kasvun myötä porvaristo kykeni vaatimaan itselleen aiempaa laajempia valtaoikeuksia. Suuren vallankumouksen ohella Euroopan hullu vuosi vuonna 1848 murensi absoluuttisen monarkian asemaa Euroopassa.
1800-luvun aikana vallankumoukset ja laajalle levinnyt poliittinen kuohunta aiheuttivat sen, että tasavaltalaisuus ja perustuslaillinen monarkia lopulta korvasivat absoluuttisen monarkian Euroopan vallitsevana hallitusmuotona. Kuitenkin esimerkiksi Venäjän keisarikunta siirtyi perustuslaillisuuteen vasta  vuoden 1905 vallankumouksen myötä.lähde? 1900-luvulla myös diktatuuriin perustuva absolutismi nousi laajalle levinneeksi vaihtoehdoksi monarkialle ja demokratialle.
Absoluuttinen monarkia nykyaikana

Nykyaikana länsimaissa ei juuri esiinny absoluuttisia monarkioita. Poikkeuksen muodostaa Vatikaani jota voidaan luonnehtia Paavin johtamaksi absoluuttiseksi vaalimonarkiaksi. Myös useat islamilaiset monarkiat kuten Oman, Saudi-Arabia ja Brunei ovat esimerkkejä moderneista absoluuttisista monarkioista.
Monet aiemmista absoluuttisista monarkioista, kuten Jordania ja Marokko, ovat muuntuneet hiljalleen perustuslaillisiksi monarkioiksi, vaikkakin monarkilla on molemmissa valtioissa edelleen jonkin verran valtaa. Myös Bhutan on muuttunut perustuslailliseksi monarkiaksi. Nepal taas on muuttunut tasavallaksi.lähde?
Luettelo nykyisistä absoluuttisista monarkeista

| Monarkia | Hallitsija | Hallitsija | Vallassa (päivämäärä) | Seuraajajärjestelmä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Brunei |  | Hassanal Bolkiah | 4 .lokakuuta 1967 | Perinnöllinen |
|  Sharjah |  | Sultan bin Muhammad Al-Qasimi | 25 .tammikuuta 1972 | Perinnöllinen |
|  Fujaira |  | Hamad bin Mohammed Al Sharqi | 18 .syyskuuta  1974 | Perinnöllinen |
|  Ajman |  | Humaid bin Rashid Al Nuaimi III | 6 .syyskuuta  1981 | Perinnöllinen |
|  Eswatini |  | Mswati III | 25. huhtikuuta 1986 | Perinnöllinen ja valinnainen |
|  Dubai |  | Mohammed bin Rashid Al Maktoum | 4 .tammikuuta 2006 | Perinnöllinen |
|  Umm al-Qaiwain |  | Saud bin Rashid Al Mualla | 2 .tammikuuta 2009 | Perinnöllinen |
|  Ra’s al-Khaima |  | Saud bin Saqr Al Qasimi | 27 .lokakuuta 2010 | Perinnöllinen |
|  Vatikaanivaltio |  | Franciscus | 13. maaliskluuta 2013 | Valinnainen |
|  Saudi-Arabia |  | Salman bin Abdulaziz Al Saud | 23 .tammikuuta 2015 | Perinnöllinen ja valinnainen |
|  Oman |  | Haitham bin Tariq | 11 .tammikuuta 2020 | Perinnöllinen |
|  Abu Dhabi |  | Mohamed bin Zayed Al Nahyan | 13. toukokuuta 2022 | Perinnöllinen |
Niku

Niku on suomalainen sukunimi:
Hilja Niku (Hilja Maria, o.s. Oinonen, 1898–1985), voimistelunopettaja, kaupunginvaltuutettu ja pakinoitsija
Sami Niku (s. 1996), jääkiekkoilija
Risto Niku (s. 1941), tiedottaja, toimittaja ja tietokirjailija, Hilja ja Tapani Nikun poika
Tapani Niku (aik. Karsikas, 1895–1989), hiihtäjä, Hilja Nikun puoliso
Tomi Niku (s. 2001), jääkiekkoilija, Sami Nikun veli
Väinö Niku (1927–2009), yritysjohtaja, metsäneuvos, Hilja ja Tapani Nikun poika
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Lego Ninjago (animaatiosarja)

| Lego Ninjago> Lego Ninjago: Masters of Spinjitzu |
| --- | --- |

Tyyli:  Tietokoneanimaatio
Kestoaika:  11 min (pilottijaksot ja uusi sarja) 22 min (Masters of Spinjitzu)
Pääosissa:  Vincent Tong Paul Dobson Kirby Morrow Michael Adamthwaite Brent Miller Kirby Morrow Kelly Metzger Mark Oliver Brian Drummond Michael Kopsa Ian James Corlett Kathleen Barr Scott McNeil
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti tanska
Verkko:   Cartoon Network  Nelonen
Esitetty:  14. tammikuuta 2011 – 1. lokakuuta 2022
Tuotantokausia:  10 (Masters of Spinjitzu) + 5
Jaksoja:  98 (Masters of Spinjitzu) + 112 (luettelo jaksoista)
Ikäraja:  
Sisältömerkintä:  , 
Tuotanto
Tuottaja(t):  Erik Wilstrup
Vastaava(t) tuottaja(t):  Torsten Jacobsen
Ohjaaja(t):  Michael Hegner Justin Murphy
Tuotantoyhtiö(t):  Wil Film ApS, DHX Media
Seuraaja:  Ninjago: Lohikäärmeiden nousu
Aiheesta muualla
IMDb
Lego Ninjago (Lego Ninjago: Masters of Spinjitzu kausilla 1–10) on tanskalais-kanadalais-yhdysvaltalainen tietokoneanimaatiosarja, joka perustuu Legon samannimiseen lelusarjaan.
Sarjan pilottijaksot esitettiin Yhdysvalloissa Cartoon Networkilla 14. tammikuuta 2011 ja sarja nousi nopeasti suureen suosioon. Ensimmäiset kaksi kautta julkaistiin vuoden 2012 aikana; vuonna 2014 esitettiin kahdeksan jakson mittainen kolmas kausi ja vuonna 2015 kymmenen jakson mittaiset neljäs ja viides kausi. Vuonna 2016 ilmestyi kuudes kausi sekä 44-minuuttinen televisiospesiaali nimeltä "Pyhäinpäivä" (engl. Day of the Departed). Keväällä 2017 ilmestyi sarjan seitsemäs kausi.
Heinäkuussa 2017 Lego julkaisi Ninjagosta minisarjan nimeltä "Wun salateet" (engl. Wu's Teas).
Ninjagosta kertova vuoden 2014 Lego Elokuvan maailmaan sijoittuva elokuva, Lego Ninjago Elokuva, ilmestyi syyskuussa 2017.
Ninjagon kahdeksas ja yhdeksäs kausi julkaistiin vuonna 2018 ja animaatiotyyliä muutettiin entistä realistisemmaksi. Ninjagon "Masters of Spinjitzu" -sarjan kymmenes ja viimeinen kausi ilmestyi tammikuussa 2019.
Kesäkuussa 2019 alkoi vanhan sarjan tarinaa jatkava uusi sarja, joka tunnettiin yksinkertaisemmin nimellä Ninjago. Sarjan jaksojen pituus puolitettiin 22 minuutista 11 minuuttiin sekä animaatiostudio ja enemmistö sarjan kirjoittajista vaihdettiin. Tämä sarja käsitti Ninjagon kaudet 11–15 ja huipentui kesällä 2022 päättäen Ninjagon alkuperäisen tarinan.
Kesäkuussa 2023 alkoi uusi Ninjago-sarja Lohikäärmeiden nousu (engl. Ninjago: Dragons Rising).
Hahmot > Sivuhahmot

Ed ja Edna Walker: Jayn adoptiovanhemmat, jotka asuvat heidän omistamallaan romuttamolla. Jay inhosi aluksi sitä, miten näiden puheet heistä saattavat hänet noloon asemaan, mutta hänen mielensä muuttui Fangpyrejen hyökkäyksen jälkeen. Kuudennella kaudella paljastui, että Ed ja Edna ei ole Jayn todelliset vanhemmat.
Tohtori Julien (hänen nimeään ei oikeasti kunnolla mainita, esiintyi lopputeksteissä nimellä The Tinkerer): Keksijä joka rakensi Zanen ja kasvatti tämän kuin oman poikansa. Kun hän oli sammuttanut Zanen muistikytkimen ja kuollut vanhuuteen, Samukai elvytti hänet eliksiirillään ja piti vankina vanhalla majakkasaarella pakottaen hänet rakentamaan sotakoneita luurankoarmeijalle. Jos hän suostuisi hän saisi nähdä Zanen taas, ja varmistaakseen ettei hän pakenisi Samukai jätti merihirviö Leviathanin vartioimaan häntä. Hänet vapautettiin ja hän auttoi Ninjoja taistelussa Overlordia vastaan, ja ennen kolmannen kauden tapahtumia hän kuoli toistamiseen.
Lou: Colen isä ja Laulavat sepät -yhtyeen keulakuva.
Lilly: Colen äiti, joka tunnetaan Shintaron luolastoissa suurena soturina, joka surmasi siellä pelkoa kylväneen Suruntuoja-lohikäärmeen. Hän oli maan edellinen elementaalimestari ja hänen isänsä taisteli aikoinaan Kärmeissodissa.
Ray ja Maya: Kain ja Nyan vanhemmat ja edelliset tulen ja veden elementaalimestarit. He taistelivat aikoinaan Kärmeissodissa, Rayn vangitessa Anacondrait ja Mayan vangitessa Venomarit. Kärmeissotien jälkeen, kun he tekivät aikamiekat ja Ajan vartijoiden voimat vietiin, Krux pakotti heidät mukaan Acronixin paluun juoneen kostoksi aikamiekkojen tekemisestä.
Ensimmäinen Spinjitzu-mestari: Tarunomainen mies, joka oli puoliksi oni ja lohikäärme. Hän keksi Spinjitzun, takoi kultaiset aseet, teki lohikäärmehaarniskan, loi Ninjagon sen jälkeen, kun Merikäärme Worija vaipui horrokseen ja taisteli Overlordin Kiviarmeijaa vastaan ja pakeni sitten Oneja. Taistelussa hän halkaisi Ninjagon kahtia ja läntisestä puolikkaasta tuli Pimeyden saari. Ennen kuin hän kuoli vanhuuteen, hänen kaksi poikaansa, Garmadon ja Wu, saivat tehtäväkseen suojella neljää Kultaista Asetta. Valitettavasti hän ei osannut arvata Garmadonin ja Overlordin havittelevan aseita itselleen.