The Rolling Stones
Historia > Alkuajat: 1962–1964

The Rollin’ Stonesin maine kasvoi ensi vaiheessa Lontoon klubeilla. Ensimmäinen esiintyminen oli The Marquee -klubilla 12. heinäkuuta 1962. He tienasivat useita tunteja kestäneestä rhythm and bluesin soitosta 20 puntaa. Tässä vaiheessa yhtyeen kokoonpanoon kuuluivat vielä kosketinsoittaja Ian ”Stu” Stewart, myöhemmin The Kinks -yhtyeessä vaikuttanut rumpali Mick Avory sekä basisti Dick Taylor.
Brian Jonesin vanha yhtyekaveri, rumpali Charlie Watts, liittyi The Rollin' Stonesiin tammikuussa 1963. Tätä ennen hän oli kieltäytynyt yhtyeen tarjouksista lähes vuoden ajan, ja tuolloin rumpaleina olivat vuorotelleet Mick Avoryn lisäksi Ginger Baker ja Tony Chapman. Basisti Bill Wyman liittyi yhtyeen jäseneksi joulukuussa 1962. Huhtikuussa yhtyeen manageriksi ryhtyi 19-vuotias Andrew Loog Oldham, joka muutti Rollin' Stonesin imagon aggressiivisemmaksi, tarkoituksenaan luoda vastakohta The Beatlesin siistille olemukselle. Hän myös käski yhtyettä lisäämään nimeensä G-kirjaimen, jolloin nimi muuttui lopulliseen muotoonsa The Rolling Stones.
Manageri Oldham hankki yhtyeelle levytyssopimuksen Decca Recordsilta, joka kuumeisesti etsi korvaavaa yhtyettä hylkäämänsä The Beatlesin tilalle. Kesäkuussa 1963 julkaistiin Rolling Stonesin ensimmäinen single, Chuck Berry-cover ”Come On”, joka nousi brittilistalla sijalle 21. Yhtye itse oli levyyn pettynyt, koska sillä ei ollut heidän keikkojensa tunnelmaa. Singlen julkaisun aikoihin manageri Oldham siirsi kosketinsoittaja Ian Stewartin pois virallisen jäsenen paikalta, koska ei pitänyt tämän ulkonäköä yhtyeeseen sopivana. Stewart kuitenkin avusti yhtyettä studio- ja kiertuemuusikkona aina kuolemaansa, vuoteen 1985 asti. Marraskuussa listalle nousi Rolling Stonesin uusi single, Beatlesin John Lennonin ja Paul McCartneyn kirjoittama ”I Wanna Be Your Man”. The Beatles julkaisi kappaleesta oman versionsa With The Beatles -albumilla Rolling Stonesin version jälkeen.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | ”Teidät kaikki pitäisi panna kunnon kylpyyn ja sen jälkeen teiltä pitäisi leikata se kauhea tukka. En ole popmusiikkia vastaan jos sitä laulaa joku Cliff Richardin kaltainen mukava ja siisti poika, mutta te olette häpeäpilkku. Teidän iljettävä ulkonäkönne tulee varmaan turmelemaan teini-ikäisiä koko maassa...” | ” |
– Palautetta The Rolling Stonesin ensimmäisistä TV-esiintymisistä.
Rolling Stonesin ensimmäinen merkittävä Britannian-kiertue alkoi tammikuussa 1964, kun yhtye lämmitteli The Ronettes -tyttöyhtyettä. Tammikuussa yhtye myös äänitti seuraavan singlensä, ”Not Fade Away”. Se oli alun perin Buddy Hollyn kappale, johon Keith Richards kehitti Bo Diddley -tyylisen sovituksen. Levy-yhtiö Decca ei ollut levytykseen tyytyväinen, mutta ”Not Fade Away” nousi Britanniassa listan kolmanneksi. Siitä muodostui myös Rolling Stonesin ensimmäinen listahitti Yhdysvalloissa. Huhtikuussa julkaistiin debyyttialbumi The Rolling Stones, joka sisälsi pääasiassa cover-versioita yhdysvaltalaisista rhythm and blues- ja rock and roll -kappaleista. Albumi oli Britanniassa suuri menestys ja nousi listaykköseksi 12 viikon ajaksi. Yhdysvalloissa albumi julkaistiin kuukautta myöhemmin nimellä England’s Newest Hitmakers.
Kesäkuussa 1964 Rolling Stones matkusti Yhdysvaltoihin aloittamaan ensimmäisen Amerikan-kiertueensa.lähde? Toisin kuin vuoden alussa maassa vieraillut The Beatles, The Rolling Stonesista ei tullut median suosikkia, ja yhtyeen ulkonäkö aiheutti paheksuntaa erityisesti iäkkäämmissä ihmisissä. Rolling Stonesin ensiesiintyminen Yhdysvaltain televisiossa tapahtui Ed Sullivan Show’ssa, jossa yhtyeen esitys aiheutti tuhansia valituskirjeitä. Myös konserteissa suosio oli ailahtelevaa ja usein yhtyeelle buuattiin. Yhtye kuitenkin saavutti ensimmäisen top 10 -hittinsä Yhdysvalloissa kappaleella ”Time Is on My Side”. Lisäksi kiertueen alkamisen aikoihin oli ilmestynyt ”It's All Over Now”, joka oli cover The Valentinos -yhtyeen kappaleesta. Se oli Rolling Stonesin ensimmäinen Britannian singlelistan ykköseksi päässyt kappale. Myöhemmin kesällä, Yhdysvaltain-kiertueen jo päätyttyä, yhtyeen debyyttialbumi nousi Yhdysvalloissa sijalle 11. Vuoden lopulla lainakappale ”Little Red Rooster” nousi Britannian listan ykköseksi, ja ”Heart of Stone” ylsi Yhdysvalloissa top 20:een.