stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Metsäalvejuuri
Elinympäristö

Metsäalvejuuri viihtyy tuoreissa, kosteissa ja soistuneissa kangasmetsissä, lehdoissa, korpimättäillä, kalliosoistumissa ja kallionraoissa. Kuivemmissa metsissä se kasvaa vain kosteissa painanteissa. Lajia voi tavata myös niityillä ja ojanvarsilla. Kasvualustat ovat usein hapahkoja. Laji kestää suoraa auringonpaistetta monia muita suurikokoisia saniaisia paremmin, joten se hyötyy usein metsänhakkuista.
Käyttö

Kuten kivikkoalvejuurta (D. filix-mas), myös metsäalvejuuren juurakkoa on kasvin myrkyllisyydestä huolimatta käytetty matolääkkeenä. Tähän käyttötarkoitukseen viittaa myös sana alve, joka tarkoittaa lapamatoa tai heisimatoa.
Aiheesta muualla

Pohjolan kasvien pauloissa: Dryopteris carthusiana - metsäalvejuuri
Laji.fi: Metsäalvejuuri (Dryopteris carthusiana)
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Metsäalvejuuri (Dryopteris carthusiana) (Arkistoitu – Internet Archive)
Kasviatlas 2010: Metsäalvejuuren levinneisyys Suomessa
Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Metsäalvejuuri (Dryopteris carthusiana)
ITIS: Dryopteris carthusiana (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Dryopteris carthusiana (englanniksi)
Flora of China: Dryopteris carthusiana (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q523210  Wikispecies: Dryopteris carthusiana  BioLib: 3150  CoL: 37W3P  EoL: 489726  EPPO: DYOCA  EUNIS: 150377  FNA: 233500591  FoC: 233500591  GBIF: 5275149  GRIN: 401939  iNaturalist: 82564  IPNI: 17390210-1  IRMNG: 10766461  ITIS: 502157  MichiganFlora: 1179  MoBotPF: 285659  NatureServe: 2.140856  NBN: NHMSYS0000458183  NCBI: 239555  NZOR: c96491b4-f624-4c8b-b4e1-8169984f93ca  Open Tree of Life: 390736  PFI: 122  Plant List: tro-26600144  PLANTS: DRCA11  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:17390210-1  RHS: 6179  Tropicos: 26600144  VASCAN: 5387  WisFlora: 3440  WFO: wfo-0001107298  Laji.fi: MX.37752 
Metsäalvejuuren lehti.
Metsäalvejuuren itiöpesäikkeistöjä.
MFO-puisto

Terässäleikkö ja köynnöskasveja
Näkymä puistoon
Valon ja varjon leikki sekä taivaalliset tuoksut
MFO-puisto on  Sveitsin Zürichissä, Oerlikonin kaupunginosassa sijaitseva julkinen puisto, joka on rakennettu entisen konetehtaan ”Maschinenfabrik Oerlikonin” alueelle. Puisto on nimetty tehtaan perusteella. Puiston perustukset tehtiin syksyllä 2001, ja puisto avattiin vuonna 2002. Puiston suunnittelivat maisema-arkkitehdit Burckhardt+Partner ja Raderschall kansainväliseen kilpailuun.
Puiston pinta-ala on 0,9 ha, ja se on muotoiltu modernilla ja epätavallisella tavalla. Suuri puistotalo on kaksiseinäinen rakennelma, joka on peitetty säleiköllä. Säleikkö avautuu kolmeen suuntaan, ja se muistuttaa muinaista puistomuotoilua. Säleikkö on peitetty kasveilla. Suuri hallitila on jaettu osiin neljällä kasvien peittämällä metallimaljalla. Vesipohjaiselle alueelle on istutettu iiriksiä. Seinien välit on täytetty portailla, peitetyillä seinillä ja ulkonevilla  loggioilla. Katolla sijaitsevalta aurinkokannelta on näkymä Pohjois-Zürichiin.
MFO-puistossa järjestetään erilaisia tapahtumia. Suurimmat tapahtumat ovat ulkoilmaelokuvat, teatteri ja konsertit. Puistossa on eri tyyppisiä tiloja kuten barokkityylinen puistoteatteri ja pieniä hiljaisia huoneita, joista on näkymä halliin ooppera-aitioiden tapaan.
Palkinnot

Euroopan puutarhapalkinto kategoriassa ”Innovatiivisin vaihtoehtoinen puisto” - European Garden Heitage Network EGHN 2010
Palkinto hyvästä arkkitehtuurista Zürichin kantoonissa 2006 - Tunnustus
Palkinto hyvästä arkkitehtuurista Zürichin kaupungissa 2006
2004: MAX on Top Vienna, free space 02, toinen sija 2004
Play & Leisure Award Friedrichshafen 2004
BDLA Palkinto (Association  of German Landscape Architects) 2003 – Tunnustus
Yleinen muotoilupalkinto 2003
Kirjallisuutta

Udo Weilacher: Ein Park als Versprechen. Oerliker Park in Zürich. und Grüner Pelz auf Stahlskelett. MFO Park Zürich. In: Udo Weilacher: In Gärten. Profile aktueller europäischer Landschaftsarchitektur. Birkhäuser Verlag, Basel 2005, ISBN 376437084X
Yvonne Aellen et al.: Parkanlagen in Neu-Oerlikon: Oerliker Park, MFO-Park, Louis-Häfliger-Park, Wahlenpark, Gustav-Ammann-Park. Office of Parks and Open Spaces of Zurich (Ed.), Zurich 2004.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
MFO-puiston internetsivu  (Arkistoitu – Internet Archive)
MicroMedia

| MicroMedia Oy |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  yksityinen osakeyhtiö
Perustettu:  1978
Toimitusjohtaja:  Timo Häkkinen
Puheenjohtaja:  Esko Reinonpoika Alanko
Kotipaikka:   Helsinki, Suomi
Toiminta-alue:  Suomi
Toimiala:  yritysmarkkinoinnin palvelut
Liikevaihto:  3,7 milj. € (2022)
Liikevoitto:  0,1 milj. € (2022)
Kotisivu:  www.micromedia.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
MicroMedia Oy on suomalainen yritysten väliseen markkinointiin erikoistunut toimisto, joka perustettiin vuonna 1978. Ruotsalainen Anderson & Lembke perusti MicroMedia Ab:n Ruotsiin vuonna 1975 ja Suomen MicroMedia aloitti kolme vuotta myöhemmin.
MicroMedian palvelut kattavat nykyisin strategisen suunnittelun, markkinoinnin suunnittelun, kampanjasuunnittelun ja konseptit, segmentoinnin ja kohderyhmät, telemarkkinoinnin, sekä markkinointiteknologioiden hyödyntämiset. Yrityksessä työskenteli 41 henkilöä vuonna 2022, ja sen liikevaihto vuonna 2022 oli 3,7 miljoonaa euroa. MicroMedian kotipaikka on Helsinki.
MicroMedia Oy toimii Suomessa ja sen omistavat yrityksen avainhenkilöt. Toimitusjohtajana työskentelee Timo Häkkinen ja hallituksen puheenjohtajana toimii Esko Reinonpoika Alanko. Yrityksen aikaisempia omistajia ovat olleet Anderson & Lembke Ab, Abak Justitia Ab (Intrum), Esselte Info Ab ja DDB-mainostoimistoketju.
Kirjallisuutta

MicroMedian osoitepankki: business-to-business suoramarkkinoinnin käsikirja. Helsinki: Esselte MicroMedia 1989.
Esko Reinonpoika Alanko ja Martti Korpijaakko: Eikö oo valtavaa?!? Syvähenkisen markkinointimiehen henkilökuva. Helsinki: WSOY 1999. ISBN 9789510240656.
Thomas Midgley, Jr.

Thomas Midgley, Jr.
Thomas Midgley, Jr. (18. toukokuuta 1889 – 2. marraskuuta 1944) oli yhdysvaltalainen keksijä ja kemisti. Hänet tunnetaan parhaiten keksinnöistään, jotka hän teki työskennellessään General Motorsilla.
Historioitsija J. R. McNeill on kirjoittanut Midgleyllä olleen "enemmän haitallisia vaikutuksia ilmakehään kuin millään muulla yksittäisellä eliöllä maapallon historiassa". Bill Brysonin mukaan Midgleyllä oli "kammottava vietti kohti kaduttavia tekoja". Fred Pearce kuvaili Midgleytä New Scientist -lehdessä "yhden miehen ympäristökatastrofiksi".
Joulukuussa 1921 Midgley havaitsi, että tetraetyylilyijyn lisääminen bensiiniin vähensi auton polttomoottorin ”nakutusta”. Tällä oli tuhoisia seurauksia ympäristön kannalta, koska bensiiniin lisätty yhdiste levisi autojen pakoputkista ympäristöön, saastuttaen siten sen lyijyllä, joka on eläimille ja ihmisille vaarallinen raskasmetalli. Myöhemmin uransa aikana Midgley työskenteli kodinkoneiden jäähdytysaineiden parissa. 1900-luvun alussa kylmälaitteissa käytettiin myrkyllisiä ja helposti räjähtäviä ainesosia, jotka Midgley pyrki korvaamaan turvallisemmalla yhdisteellä. Hänen kylmälaitteisiin keksimänsä CFC-yhdisteet osoittautuivat kuitenkin ilmakehän otsonikerrosta tuhoaviksi ja aiheuttivat otsonikatoa.
Midgleyn ura taitavana kemistinä ei jäänyt huomaamatta vaan vuonna 1941 hänelle myönnettiin American Chemical Societyn korkein tunnustus, Priestleyn mitali. Hänen työnsä sai tunnustusta myös monien muiden palkintojen muodossa.
Sekä tetraetyylilyijyn että CFC-yhdisteiden käyttö on suurilta osin kielletty myöhemmin niiden epäsuotuisien ympäristövaikutusten vuoksi.
Midgley sairastui myöhemmin polioon, ja rakensi vuoteeseensa väkipyöräjärjestelmän helpottamaan hänen liikkumistaan. Hän kuristui kuoliaaksi kyseisen järjestelmän köysiin vuonna 1944. Kuolinsyytutkija arvioi Midgleyn kuoleman itsemurhaksi.
Aiheesta muualla

Miltä maailma näyttää vuonna v. 2035? Amerikkalaisen tiedemiehen ennustuksia, Seura, 14.08.1935, nro 33, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Tom Phillips: Ihmiset, näin munasimme kaiken. 2018. S. 227–239. ISBN 978-952-04-0720-9. (Englanniksi Humans, A brief History of How We F*cked It All Up).
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki 
Muut:  SNAC
Ib Michael

| Ib Michael |
| --- | --- |
 Ib Michael Kppenhaminan kirjamessuilla BogForumilla 2015.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Ib Michael Rasmussen
Syntynyt: 1945 (ikä 79–80) Roskilde, Tanska
Kansalaisuus:  Tanska
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: tanska
Tuotannon kieli: tanska
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ib Michael Rasmussen (1945 Roskilde, Tanska) on tanskalainen kirjailija. Ensimmäiset romaanit saivat vaikutteita tieteiskirjallisuudesta ja käsittelevät nuorisolevottomuuksia, sen jälkeisten aiheina ovat Etelä-Amerikan alkuperäisasukkaat, ja 1980-luvulla Michael otti kantaa imperialismiin, mihin yhdistyi myyttejä ja mielikuvitusta.
Suomennetut teokset

Vaniljatyttö (Vanillepigen, 1991), suom. Pirkko Talvio-Jaatinen, Nemo 1998 ISBN 952-5180-08-5 Sarja: Vaniljatyttö-trilogia: 1
Kahdestoista ratsastaja (Den tolvte rytter, 1993), suom. Pirkko Talvio-Jaatinen, Nemo 1999 ISBN 952-5180-12-3 Sarja: Vaniljatyttö-trilogia: 2
Kirje kuulle (Brev til månen 1995), suom. Pirkko Talvio-Jaatinen, Nemo 1999 ISBN 952-5180-11-5 Sarja: Vaniljatyttö-trilogia: 3
Prinssi (Prins, 1997), suom. Pirkko Talvio-Jaatinen, Nemo 2002 ISBN 952-5180-45-X
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ib Michael Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Alankomaat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Mielikki

Mielikki (Aninka) oli muinaissuomalaisten uskonnon jumaluus, naispuolinen metsänhenki. Mielikki oli metsän kuninkaan Tapion vaimo. Metsästysuskomusten mukaisesti metsästäjien oli joskus puheltava ja laulettava viettelevästi sekä imartelevasti Mielikille saadakseen tältä lahjana saalista. Mielikkiä pidettiin metsän "taloustöiden" eli siistimisen, koristelun ja kaunistamisen hoitajana. Työn tuloksia, metsän kauneutta, kuten myös Mielikin omaa kauneutta, kannatti metsässä liikkuessaan kehua. Mielikin uskottiin myös lepyttävän miestään Tapiota, jos tämä tuli huonolle tuulelle ja usutti voimat metsämiehiä vastaan.
Harvoin ihmisille näyttäytyessään Mielikki usein huvikseen pukeutuu Tapion harmaaseen naavaturkkiin ja -hattuun. Katsojan silmissä kuusikossa kulkee höperö vanhus, joka laskee mättäiden marjoja. Ihminen ei voi tietää, että metsän ylväs emäntä siinä arvioi tulevaa mustikkasatoa.
Mielikki on taitava parantaja. Hän hoitaa ansoihin jääneet käpälät ja tassut, pesästä pudonneet linnunpoikaset sekä metsokukkojen taisteluhaavat. Metsän parantavat kasvit hän kerää huolellisesti talteen, ja niinpä hänellä on sopivia rohtoja myös ihmisten vaivoihin, jos joku vain keksii käydä pyytämässä. Mielikin käyttämiä kasveja ovat muun muassa kanerva ja kataja.
Mielikkiä rukoiltiin erityisesti pienriistaa pyydettäessä. Pienriistan pyytäjän, sienestäjän ja marjastajan kannatti lausua metsään mennessään:
"Siniviitta, viidan eukko, / mieluinen metsän emäntä! / Anna tie, avaa portti / minun metsällä käydessäni."
Mielikin nimi juontuu onnea ja kohtaloa merkinneestä mielu-sanasta. Kalevalassa Lemminkäinen kutsuu Mielikkiä myös Mimerkiksi:
"Tapion talon isäntä / Tapion talon emäntä / Metsän ukko halliparta / Metsän kultainen kuningas / Mimerkki, metsän emäntä / Metsän armas antimuori / Siniviitta viian eukko / Punasukka suon emäntä!"
Suomen valtioneuvosto

| --- | --- |
 
 Valtioneuvoston linna Helsingissä Senaatintorin laidalla.
Asema:  toimeenpaneva elin
Perustettu:  27. marraskuuta 1917
Virkakunta
Nykyinen hallitus:  Orpon hallitus
Pääministeri:  Petteri Orpo
Pääministerin sijainen:  Riikka Purra
Ministerit:  19
Hallinto
Työskentelykielet:  suomi ruotsi
Ministeriöt:  12
Sijainti:  Helsinki, Suomi
Verkkosivusto
 valtioneuvosto.fi
n k 
Valtioneuvosto (kansanomaisesti hallitus, ruots. statsrådet) on Suomen ylintä toimeenpanovaltaa käyttävä elin. Se käsittää pääministerin ja ministerien muodostaman hallintovallan keskittymän ja laajemmassa merkityksessä sillä tarkoitetaan valtioneuvoston yleisistunnon ja ministeriöiden muodostamaa hallitus- ja hallintoasioiden päätöksentekoelintä. Toimeenpanovalta kuuluu perustuslain mukaan valtioneuvostolle, toisin sanoen se panee eduskunnan ja tasavallan presidentin päätökset täytäntöön ja antaa asetuksia. Valtioneuvostolla on oikeus antaa asetuksia laissa säädetyissä asioissa.
Parlamentarismin periaatteen mukaisesti valtioneuvoston on nautittava eduskunnan luottamusta (PeL 3 §).
Valtioneuvosto antaa yhdessä presidentin kanssa esitykset eduskunnalle (hallituksen esitys). Hallituksen istunnosta käytetään nimitystä presidentin esittely.
Kesäkuun 20. päivästä 2023 alkaen valtioneuvoston on muodostanut Orpon hallitus, jonka pääministerinä toimii Petteri Orpo.
Nimitystä valtioneuvosto on käytetty vuoden 1918 lopusta, Ingmanin I hallituksen muodostamisesta lähtien. Sitä ennen Suomen hallituksista käytettiin nimitystä senaatti.
Koostumus

Valtioneuvostoa johtaa pääministeri, hänen apunaan on valtioneuvoston kanslia, yksi kahdestatoista ministeriöstä, joka vastaa pääministerin johdolla hallitusohjelman toimeenpanon valvonnasta ja avustaa pääministeriä valtioneuvoston johtamisessa. Valtioneuvoston kanslia vastaa Suomen EU-politiikan yhteensovittamisesta ja käsittelee EU:n kehittämistä. Valtioneuvoston kanslia turvaa kaikissa olosuhteissa pääministerin ja hallituksen toimintaedellytykset.
Presidentti nimittää ministerit pääministerin esityksestä. Ministeriksi nimitettävien on oltava lain mukaan ”rehellisiksi ja taitaviksi tunnettuja” Suomen kansalaisia. Ministerien ei tarvitse olla kansanedustajia. Ministerit ovat virkatoimistaan vastuullisia eduskunnalle, ministerien ja koko hallituksen on nautittava eduskunnan luottamusta.
Suomessa on nykyisin 12 ministeriötä. Ne vastaavat toimialallaan lainsäädännön valmistelusta ja valtioneuvostossa päätettävien asioiden valmistelusta.
valtioneuvoston kanslia
ulkoministeriö
oikeusministeriö
sisäministeriö
puolustusministeriö
valtiovarainministeriö
opetus- ja kulttuuriministeriö
maa- ja metsätalousministeriö
liikenne- ja viestintäministeriö
sosiaali- ja terveysministeriö
työ- ja elinkeinoministeriö
ympäristöministeriö
Valtioneuvostossa voi olla myös enemmän ministereitä kuin ministeriöitä on. Osin tämä johtuu tehtävien jakamisesta ja osin salkuttomista ministereistä, joita nimitetään valtatasapainon takia.
Ministerivaliokunnat

Valtioneuvostossa on asioiden valmistelua varten neljä pysyvää, lakimääräistä valiokuntaa. Jokaisen valiokunnan puheenjohtajana toimii pääministeri.
Koko itsenäisyyden ajan ovat toimineet ulko- ja turvallisuuspoliittinen ministerivaliokunta sekä raha-asiainvaliokunta. Monissa toisen maailmansodan jälkeisissä hallituksissa asetettu talouspoliittinen ministerivaliokunta vakinaistettiin vuonna 1977. Suomen liityttyä Euroopan unionin jäseneksi on edellisten lisäksi asetettu EU-ministerivaliokunta.
Valtioneuvoston yleisistunnossa käsiteltävien asioiden valmistelua varten voidaan tarvittaessa asettaa muitakin ministerivaliokuntia, joiden jäsenet määrää pääministeri.
Ulko- ja turvallisuuspoliittisen valiokunnan jäseninä ovat pääministerin lisäksi ulkoministeri ja puolustusministeri sekä kolme muuta, pääministerin määräämää ministeriä. Valiokunta käsittelee tärkeät ulko- ja turvallisuuspoliittiset ja muut Suomen ulkovaltasuhteisiin liittyvät kysymykset. Tällaisia ovat esimerkiksi ulkoasiainhallinnon korkeiden virkamiesten nimitykset, ulkopoliittiset puheet ja lausunnot sekä valtiovierailuja ja kansainvälisiä järjestöjä ja konferensseja koskevat asiat.
Raha-asiainvaliokunnan jäseninä ovat lain mukaan pääministeri, valtiovarainministeri ja vaihtuvana jäsenenä se ministeri, jonka hallinnonalaan käsiteltävä asia kuuluu. Edellisten lisäksi valiokuntaan kuuluu yksi pääministerin määräämä ministeri. Valiokunnan tärkeimpänä tehtävänä on valmistella taloudellisesti erityisen merkittävät asiat, nimenomaan sellaiset, jotka kuuluvat ministeriöiden päätösvaltaan ja joissa valiokunnan käsittely siten edeltää ministeriöissä tapahtuvaa lopullista käsittelyä. Valiokunnalla on eräänlainen veto-oikeus, koska ministeriö ei voi tehdä päätöstä, joka aiheuttaisi suuremman menon kuin valiokunnan hyväksymä päätösehdotus. Ellei valiokunta yhdy ministeriön aikomaan ratkaisuun eikä ministeriö siitä luovu, asia on alistettava koko valtioneuvoston ratkaistavaksi. Sekä ulko- ja turvallisuuspoliittiseen valiokuntaan että raha-asiainvaliokuntaan voidaan tarvittaessa määrätä lisäjäseniä.
Enintään yhdeksänjäsenisen talouspoliittisen ministerivaliokunnan tehtävänä on muiden muassa kokonaistaloudellista kehitystä ja yleisiä talouspoliittisia toimia koskevien asioiden sekä julkisen talouden kehityksen pääsuuntaviivojen käsittely. Keskeisen toimialansa vuoksi se on eräänlainen valtioneuvoston yleinen työvaliokunta.
EU-ministerivaliokunta on Suomen suhteita unioniin keskeisesti koordinoiva ja hallituksen kannanottoja valmisteleva työryhmä. Puheenjohtajana pääministeri voi tuoda sinne haluamansa asian, samoin ministeri omaan toimialaansa kuuluvan asian. Suureksi osaksi valiokunnan käsittelemät asiat tulevat kuitenkin ministeriöiden kansliapäälliköiden kautta.
Valtioneuvoston jäsenten palkkiot ja etuudet

Valtioneuvoston jäsenille maksetaan tehtävän asianmukaisen hoitamisen vaatima palkkio. Palkkio vastaa suuruudeltaan eduskunnan varapuhemiehelle maksettavaa palkkiota vähennettynä viidellä prosentilla. Vuonna 2019 palkkion suuruus on 9 287,91 euroa kuukaudessa. Pääministerin palkkio vastaa puhemiehen palkkiota vähennettynä viidellä prosentilla ja on 11 142,33 euroa kuukaudessa. Palkkio on veronalaista tuloa.
Kansanedustajana toimivalle ministerille maksetaan ministerin palkkion lisäksi kansanedustajan palkkiota ja kulukorvausta. Eduskunta kuitenkin pidättää ministeriksi valitulta kansanedustajalta puolet kansanedustajan palkkiosta ja kulukorvauksesta.
Valtioneuvoston jäsenellä on kalenterivuosittain oikeus vuosilomaan rinnastettavaan 30 päivän vapaaseen, jonka sijoittumisesta päättää valtioneuvoston yleisistunto. Jos valtioneuvoston jäsen ei voi pitää vapaataan, se korvataan hänelle rahamääräisenä. Valtioneuvoston jäsenelle maksetaan myös lomarahaa.
Valtioneuvoston jäsenen virka-autopalvelusta sekä kuljetus- ja turvallisuusjärjestelyistä määrätään valtioneuvoston kanslian päätöksellä.
Valtioneuvoston jäsenelle korvataan tehtävien hoitamisesta aiheutuneet ylimääräiset kohtuulliset kustannukset valtioneuvoston kanslian päätöksellä.
Valtioneuvoston jäsenen tehtävään liittyy oikeus maksuttomaan matkustamiseen. Tämä ei ole veronalaista tuloa. Valtioneuvoston jäsenten virkamatkat korvataan samankaltaisella tavalla kuin valtion virkamiesten matkakustannusten korvaamisesta on sovittu.
Oikeuskanslerinvirasto

Valtioneuvoston yhteydessä toimiva oikeuskansleri ja oikeuskanslerinvirasto valvoo valtioneuvoston, sen jäsenten ja presidentin päätösten ja toimenpiteiden lainmukaisuutta.
Valtioneuvoston toiminnan laillisuusvalvonta suoritetaan ensisijaisesti tarkastamalla yleisistuntojen ja tasavallan presidentin istuntojen esittelylistat ennakolta siten, että havaitut virheet voidaan korjata.
Vuonna 2003 tarkastettiin noin 2 300 lista-asiaa.
Suomen hallitukset > Hallitukset vaalikausittain

| Vaalikausi | Hallitukset | Hallitukset |
| --- | --- | --- |
| 1917–1919 | 1. | Svinhufvud I |
| 1917–1919 | 2. | Paasikivi I |
| 1917–1919 | 3. | Ingman I |
| 1919–1922 | 4. | K. Castrén |
| 1919–1922 | 5. | Vennola I |
| 1919–1922 | 6. | Erich |
| 1919–1922 | 7. | Vennola II |
| 1919–1922 | 8. | Cajander I |
| 1922–1924 | 9. | Kallio I |
| 1922–1924 | 10. | Cajander II |
| 1924–1927 | 11. | Ingman II |
| 1924–1927 | 12. | Tulenheimo |
| 1924–1927 | 13. | Kallio II |
| 1924–1927 | 14. | Tanner |
| 1927–1929 | 15. | Sunila I |
| 1927–1929 | 16. | Mantere |
| 1929–1930 | 17. | Kallio III |
| 1930–1933 | 18. | Svinhufvud II |
| 1930–1933 | 19. | Sunila II |
| 1930–1933 | 20. | Kivimäki |
| 1933–1936 | 20. | Kivimäki |
| 1936–1939 | 20. | Kivimäki |
| 1936–1939 | 21. | Kallio IV |
| 1936–1939 | 22. | Cajander III |
| 1939–1945 | 22. | Cajander III |
| 1939–1945 | 23. | Ryti I |
| 1939–1945 | 24. | Ryti II |
| 1939–1945 | 25. | Rangell |
| 1939–1945 | 26. | Linkomies |
| 1939–1945 | 27. | Hackzell |
| 1939–1945 | 28. | U. Castrén |
| 1939–1945 | 29. | Paasikivi II |
| 1945–1948 | 30. | Paasikivi III |
| 1945–1948 | 31. | Pekkala |
| 1948–1951 | 32. | Fagerholm I |
| 1948–1951 | 33. | Kekkonen I |
| 1948–1951 | 34. | Kekkonen II |
| 1951–1954 | 35. | Kekkonen III |
| 1951–1954 | 36. | Kekkonen IV |
| 1951–1954 | 37. | Tuomioja |
| 1954–1958 | 38. | Törngren |
| 1954–1958 | 39. | Kekkonen V |
| 1954–1958 | 40. | Fagerholm II |
| 1954–1958 | 41. | Sukselainen I |
| 1954–1958 | 42. | von Fieandt |
| 1954–1958 | 43. | Kuuskoski |
| 1958–1962 | 44. | Fagerholm III |
| 1958–1962 | 45. | Sukselainen II |
| 1958–1962 | 46. | Miettunen I |
| 1962–1966 | 47. | Karjalainen I |
| 1962–1966 | 48. | Lehto |
| 1962–1966 | 49. | Virolainen |
| 1966–1970 | 50. | Paasio I |
| 1966–1970 | 51. | Koivisto I |
| 1970–1972 | 52. | Aura I |
| 1970–1972 | 53. | Karjalainen II |
| 1970–1972 | 54. | Aura II |
| 1972–1975 | 55. | Paasio II |
| 1972–1975 | 56. | Sorsa I |
| 1972–1975 | 57. | Liinamaa |
| 1975–1979 | 58. | Miettunen II |
| 1975–1979 | 59. | Miettunen III |
| 1975–1979 | 60. | Sorsa II |
| 1979–1983 | 61. | Koivisto II |
| 1979–1983 | 62. | Sorsa III |
| 1983–1987 | 63. | Sorsa IV |
| 1987–1991 | 64. | Holkeri |
| 1991–1995 | 65. | Aho |
| 1995–1999 | 66. | Lipponen I |
| 1999–2003 | 67. | Lipponen II |
| 2003–2007 | 68. | Jäätteenmäki |
| 2003–2007 | 69. | Vanhanen I |
| 2007–2011 | 70. | Vanhanen II |
| 2007–2011 | 71. | Kiviniemi |
| 2011–2015 | 72. | Katainen |
| 2011–2015 | 73. | Stubb |
| 2015–2019 | 74. | Sipilä |
| 2019–2023 | 75. | Rinne |
| 2019–2023 | 76. | Marin |
| 2023–2027 | 77. | Orpo |