Qing-dynastia
Historia > Suurten keisarien aikakausi > Kangxin valtakausi

Kangxin alaikäisyyden aikana valtaa piti neljä sijaishallitsijaa, joista voimakkaimmaksi noussut Oboi syrjäytti muut sijaishallitsijat. Tullessaan täysi-ikäiseksi Kangxi vangitutti Oboin, ja tämä kuoli pian vankilassa. Kangxin aikakauden alussa sisäisen uhan Qing-valtakunnalle muodostivat heidän aiemmat liittolaisensa, joille oli jaettu maa-alueita vastineeksi tuesta Qing-dynastialle. Kolme feodaalihallitsijaa toimivat alueillaan puoli-itsenäisesti, eikä Qing-valta kyennyt kontrolloimaan heidän toimintaansa. Qing-vallan alussa heidän toimintaansa ei puututtu, sillä tilanteen ei haluttu johtavan sisällissotaan. Kangxi halusi poistaa heidän valtansa ja tilanne johti kolmen vasallin kapinaan, missä kahdeksan vuoden taistelujen jälkeen Qing-dynastian joukot onnistuivat kukistamaan kapinan vuonna 1681. Samalla hävisivät viimeisetkin piirteet kiinalaisesta feodaalisesta maanomistuksesta.
Keisari Kangxi hallitsi Qing-dynastiaa vuodesta 1661 vuoteen 1722. Tänä aikana alkoi Qing-valtakunnan loistokkain aikakausi. Qing-dynastia laajensi valtaansa muiden kansojen kustannuksella ja myös sisäisesti valtakunta menestyi, yhtenä syynä tähän oli dynastian alkuaikojen vahvat keisarit.
Qing-dynastia laajensi valtaansa Keski-Aasian Turkestaniin, ja Tiibet alistettiin vasallivaltion asemaan. Vähäksi aikaa kiinalaisvalta ylettyi Nepaliin asti. Tiibetissä kiinalaisvaltaa ei tunnustettu ja tiibetiläiset liittoutuivat mongolien kanssa Qing-dynastiaa vastaan. Taiwanilla kukistettiin viimeiset Qing-valtaa vastustaneet vuonna 1685.
Qing-dynastian laajeneminen länteen toi kiinalaiset ensimmäistä kertaa konfliktiin venäläisten kanssa, jotka olivat laajentamassa elinalueitaan itään. Venäläiset olivat asettuneet Amurjoen alueelle 1600-luvun puolivälissä ja he lähettivät lähetystön Pekingiin Qing-keisarin luokse. Venäläiset olivat kiinnostuneita solmimaan kauppasopimuksia kiinalaisten kanssa, mutta venäläiset eivät hyväksyneet sitä että suurlähettilään olisi noudatettava Qing-hovin etikettiä ja että tsaarin lahjoja pidettäisiin alistumisen eleenä. Tilanne alkoi kiristyä Amurjoen ympärillä keisari Kangxin yrittäessä ajaa venäläiset pois, mutta lukumäärältään pienemmät kasakkajoukot onnistuivat pitämään puolensa tarpeeksi pitkään. Samoihin aikoihin mongolit olivat järjestäytymässä sotilaallisesti ja Qing-dynastia pelkäsi, että venäläiset olisivat saattaneet liittoutua mongolien kanssa ja he halusivat näin solmia nopeasti rauhan. Qing-dynastia ja Moskovan Venäjä solmivat vuonna 1689 Nertšinskin rauhansopimuksen, jossa valtakuntien rajat määritettiin ja venäläiset saivat myös perustaa kirkollisen lähetystön Beijingiin.
Venäläisten kanssa tehdyn rauhan jälkeen, vuonna 1696, Qing-armeija kukisti mongoliarmeijat, ja tähän katsotaan päättyneen mongolien kiinalaisille muodostaneen uhan. Myös venäläiset laajensivat valtaansa Keski-Aasiassa vanhojen paimentolaisheimojen kustannuksella. Qing-valtakunta miehitti myös Tiibetin vuonna 1720 ja perusti alueelle oman hallintonsa.
Yksi merkittävimmistä tekijöistä, joka vauhditti Qing-dynastian menestystä oli maanviljelyn kehitys, minkä ansiosta sadot olivat runsaampia, sekä suuri väestönkasvu. Vuosien 1750–1850 välillä Kiinan väestön lukumäärä kaksinkertaistui 200 miljoonasta 400 miljoonaan. Tämän mahdollistivat paremmat lannoitteet, uudet nopeasti kypsyvät lajikkeet ja pääosin uudesta maailmasta tulleet uudet satokasvit, joihin kuuluivat maissi, bataatti, maapähkinä ja peruna. Viljelymaan raivaus alkoi muodostaa myös ongelmia, sillä paljaaksi raivatuilta kukkuloilta valunut sadevesi aiheutti eroosiota ja tulvavaaraa laaksoissa. Sama kehitys on jatkunut meidän päiviimme saakka.