stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kulmakivipuhe
Puheen nimi

"Kulmakivipuhe" on saanut nimensä siitä, että Stephens käytti sanaa "cornerstone" ("kulmakivi") kuvatakseen valkoisen ylivallan ja mustien alisteisuuden "suurta totuutta", johon irtautuminen ja Konfederaation perustaminen perustuivat:
Uusi hallituksemme perustuu täsmälleen [tasa-arvolle] vastakkaiseen periaatteeseen; sen perusta on laskettu suurelle totuudelle, sen kulmakivi lepää suurella totuudella, että neekeri ei ole tasa-arvoinen valkoisen miehen kanssa; että orjuus, ylemmälle rodulle alistuminen, on hänen luonnollinen ja normaali osansa. - - Muistan kerran kuulleeni erään pohjoisen osavaltion herrasmiehen, voimakkaan ja kyvykkään, julistavan edustajainhuoneessa vakuuttavasti, että me etelässä lopulta joutuisimme taipumaan tässä orjuusasiassa, että periaatetta vastaan on mahdoton käydä onnistunutta sotaa niin politiikassa kuin fysiikassa tai mekaniikassakin. Että periaate voittaisi lopulta. Että me, säilyttäessämme orjuuden sellaisena kuin se meillä on olemassa, kävimme sotaa periaatetta vastaan, luontoon perustuvaa periaatetta, ihmisten tasa-arvon periaatetta. Vastasin hänelle, että hänen omien perustelujensa mukaan meidän tulisi lopulta onnistua ja että hän ja hänen liittolaisensa, ristiretkellään instituutioitamme vastaan, epäonnistuisivat lopulta. Myönsin esitetyn totuuden, että on mahdoton käydä onnistunutta sotaa periaatetta vastaan niin politiikassa kuin fysiikassa tai mekaniikassakin; kerroin kuitenkin hänelle, että hän ja hänen kanssaan toimivathan ne kävivät sotaa periaatetta vastaan. He yrittivät tehdä tasa-arvoisia asioista, jotka Luoja oli tehnyt epätasa-arvoisiksi.
Lakes (Etelä-Sudan)

| Lakes |
| --- | --- |

 Sijainti
Valtio:   Etelä-Sudan
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Rumbek
Pinta-ala:  40235 km²
Väkiluku (2008):  695 730
Lakes (arab. البحيرات‎, Al Buḩayrāt) on Etelä-Sudanin osavaltio, jonka pääkaupunki on Rumbek. Lakesissa oli Sudanin vuoden 2008 kiistellyn väestönlaskennan mukaan 695 730 asukasta. Osavaltion pinta-ala on 40 235 neliökilometriä.
La Jolla

| La Jolla |
| --- | --- |

 La Jolla
 Koordinaatit: 32°50′24″N, 117°16′37″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Kalifornia
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
La Jolla on kaupunki San Diegon sisällä Kaliforniassa, Tyynenmeren rannikolla. Kaupungissa asuu 42 808 (2004, postinumeron 92037 alueella) tai 31 746 (2010) asukasta.). Kaupungin nimi tulee espanjan kielestä ja se tulee lausua La Hoja.
La Jolla on huomattava tieteen keskus. Kalifornian yliopisto (San Diego) ja National University sijaitsevat siellä, samoin Salk Institute for Biological Studies ja biolääketieteen Scripps Research Institute.
Kaupunki on tunnettu uimarannoistaan ja se on suosittu matkailukaupunki.
Beachfutiksen maailmanmestaruuskilpailut 2015

Beachfutiksen maailmanmestaruuskilpailut 2015 olivat historian 18:nnet beachfutiksen maailmanmestaruuskilpailut ja kahdeksannet, joita hallinnoi jalkapallon kattojärjestö FIFA. Kilpailut pelattiin Portugalissa 9.–19. heinäkuuta 2015. Jokainen ottelu käytiin Espinhossa sijaitsevalla stadionilla. Portugali sai kilpailuiden isännyyden toukokuussa 2013.
Isäntäjoukkue Portugali voitti mestaruuden kaatamalla finaalissa Tahitin 5–3. Venäjä saavutti pronssia. Mestaruus oli Portugalin historian toinen ja ensimmäinen sitten vuoden 2001. Turnauksen parhaaksi pelaajaksi valittiin Tahitin Heimanu Taiarui ja parhaaksi maalivahdiksi saman maan Jonathan Torohia. Paras maalintekijä oli Paraguayn Pedro Morán.
Joukkueet

Kilpailuihin selviytyi edellisten kilpailuiden tapaan 16 joukkuetta. Suluissa maanosaliitto, josta joukkue selviytyi kilpailuihin.
Portugali (isäntä)
Iran (AFC)
Japani (AFC)
Oman (AFC)
Madagaskar (CAF)
Senegal (CAF)
Costa Rica (CONCACAF)
Meksiko (CONCACAF)
Argentiina (CONMEBOL)
Brasilia (CONMEBOL)
Paraguay (CONMEBOL)
Tahiti (OFC)
Italia (UEFA)
Venäjä (UEFA)
Espanja (UEFA)
Sveitsi (UEFA)
Alkulohkot

Alkulohkovaihe käynnistyi 9. heinäkuuta Portugalin ja Japanin välisellä ottelulla ja päättyy 14. heinäkuuta Paraguayn ja Madagaskarin väliseen otteluun.
Maalintekijät

8 maalia
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Pedro Morán (kultainen kenkä)  |   Madjer (hopeinen kenkä)  |   Noël Ott (pronssinen kenkä)  |
7 maalia
| --- | --- |
  Gabriele Gori   Emmanuele Zurlo :   Kirill Romanov   Raimana Li Fung Kuee 
6 maalia
Dmitri Šišin
5 maalia
| --- | --- |
  Alan Cavalcanti   Belchior :   Naea Bennett   Tearii Labaste 
4 maalia
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Mohammad Ahmadzadeh   Paolo Palmacci   Takasuke Goto  |   Ibrahima Baldé   Antonio Mayor   Heimanu Taiarui  |   Patrick Tepa  |
3 maalia
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Bokinha   Bruno Xavier   Mauricinho   Rodrigo   Amir Akbari   Mohammad Ali Mokhtari  |   Simone Marinai   Naoya Matsuo   Bernardin Rasolomandimby   Yahya Al-Araimi   Juan López   Bé Martins  |   Rui Coimbra   Artur Paporotnyi   Anatoli Peremitin   Dejan Stankovic   Heiarii Tavanae  |
2 maalia
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Federico Hilaire   Luciano Sirico   Danny Johnson   Greivin Pacheco   Farid Boloukbashi   Moslem Mesigar   Dario Ramacciotti  |   Ramon Maldonado   Hani Al-Dhabit   Ishaq Al-Qassmi   Khalid Al-Araimi   Bruno Novo   Juri Krašeninnikov   Ilja Leonov  |   Aleksei Makarov   Jegor Šaikov   Anton Škarin   Babacar Fall   Llorenç   Nico   Stephan Leu  |
1 maali
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Federico Costas   Luciano Franceschini   Santiago Hilaire   Rodrigo López   Facundo Minici   Datinha   Fernando DDI   Mão   José Mendoza   Vladimir Adanis   Faroogh Dara   Mehran Morshedi   Francesco Corosiniti   Michele di Palma   Alessio Frainetti   Takuya Akaguma   Shotaro Haraguchi  |   Ozu Moreira   Takaaki Oba   Teruki Tabata   Tianasoa Rabeasimbola   Tokindrainy Randriamampandry   Flavien Razafimahatratra   Ymelda Razafimandimby   Gerardo Gómez   Abdiel Villa   Ghaith Al-Alawi   Abdullah Al-Sauti   Édgar Barreto   Wilson Rodriguez   Jesús Rolon   Elinton Andrade   Léo Martins   Jordan Santos  |   Bruno Torres   José Maria Fonseca   Andrei Buhlitski   Gorgui Faye   Pape Amadou Kamara   Papa Ndour   Papa Modou N’Doye   Ngalla Sylla   Ibra Thioune   Raúl Mérida   Philipp Borer   Michael Misev   Angelo Schirinzi   Tainui Lehartel   Angelo Tchen   Jonathan Torohia   Teva Zaveroni  |
Oma maali
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Andrés Villegas (Italiaa vastaan)  |   Adrian González (Brasiliaa vastaan)  |   Stephan Leu (Portugalia vastaan)  |
Palkinnot

Paraguayn Pedro Morán sai parhaan maalintekijän palkinnon, sillä hän pelasi vähemmän otteluita kuin samaan maalimäärään yltäneet Madjer ja Noël Ott.
| Kultainen pallo | Hopeinen pallo | Pronssinen pallo |
| --- | --- | --- |
|  Heimanu Taiarui |  Madjer |  Alan Cavalcanti |
| Kultainen kenkä | Hopeinen kenkä | Pronssinen kenkä |
|  Pedro Morán |  Madjer |  Noël Ott |
8 maalia
Kultainen hanska
 Jonathan Torohia
FIFAn reilun pelin palkinto
 Brasilia
Kolsoppi (Mäntyharju, Kinni)

| Kolsoppi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°17′39″N, 26°54′43″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Repoveden–Tihvetjärven valuma-alue (14.98)
Laskuoja:  oja Siikaseen 
Järvinumero:  14.984.1.066
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  113,6 m  
Pituus:  370 m  
Leveys:  200 m  
Rantaviiva:  0,944 km  
Pinta-ala:  3,045 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKolsoppi 
Kolsoppi  on Etelä-Savossa Mäntyharjulla  Kinnin lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 370 metriä pitkä, 200 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 3,0 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Repoveden–Tihvetjärven valuma-alueella (14.98), jonka Tervajärven valuma-alueeseen (14.984) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 113,6 metriä mpy.
Kymin Suunnistajat

Kymin Suunnistajat on vuonna 1953 perustettu kotkalainen suunnistusseura. Kymin Suunnistajien tärkeimpiä toimintamuotoja ovat kuntosuunnistusten järjestäminen, suunnistusopetuksen antaminen ja nuorisotoiminta.
Aiheesta muualla

Kymin Suunnistajien kotisivut
Kotor

| Kotor Котор Càttaro Acruvium Ασκρηβιον |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Kotorin sijainti Montenegrossa
 Koordinaatit: 42°25′48″N, 18°46′12″E 
Valtio:  Montenegro
Perustettu:  400-luku eaa.
Hallinto:  
 – Pormestari:  Marija Ćatović
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  335 km²
Väkiluku (2003):  5 341
 – Metropolialue:  22 947
 – Väestötiheys metropolialue:  68,5 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  85330
Suuntanumero(t):  +382 32
 
 www.opstinakotor.com 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kotor (serb. Котор, kroatiaksi Kotor, ital. Cattaro, kreik. Ασκρηβιον, Askrèvion ja lat. Acruvium) on kaupunki ja kunta Montenegron lounaisosassa Adrianmeren ja siitä työntyvän Kotorinlahden rannalla. Kunta rajoittuu lännessä Bosnia ja Hertsegovinaan. Kotorin kuntaan kuuluvat Dobrotan, Risanin ja Perastin pikkukaupungit sekä monia pieniä asutuskeskuksia Kotorinlahden rannoilla. Dobrota ja Kotorin kaupunki muodostavat kuitenkin yhtenäisen kaupunkialueen.
Väestö

Vuonna 2003 Kotorin alueella oli yhteensä 28 288 asukasta, joista asui varsinaisessa kaupungissa 5 341 (Dobrota mukaan luettuna 13 510) ja kunnassa 22 947.
Kansallisuudeltaan Kotorin asukkaista on montenegrolaisia 46,8 prosenttia, serbejä 30,91 prosenttia ja kroaatteja 7,67 prosenttia.
Kotorin kaupungin asukasluvun kehitys (Dobrota mukaan luettuna):
10 780 (3. maaliskuuta 1981)
12 903 (3. maaliskuuta 1991)
13 510 (1. marraskuuta 2003)
Historia

Kotor mainitaan ensimmäisen kerran 168 vuotta ennen ajanlaskun alkua. Tuolloin se tunnettiin nimellä Acruvium, Ascrivium, tai Ascruvium ja se kuului Rooman Dalmatian provinssiin. Keisari Justinian rakennutti linnoituksen Acruviumin yläpuolelle vuonna 535. Tämän linnoituksen ympärille kehittyi todennäköisesti uusi kaupunki, sillä 900-luvulla Konstantinos VII mainitsee Alemman Cattaron. Saraseenit ryöstivät kaupungin vuonna 840.
Vuonna 1002 kaupunki kärsi vaurioita Bulgarian miehitettyä sen ja seuraavana vuonna Bulgarian tsaari Samuil antoi kaupungin Serbialle. Paikalliset asukkaat kuitenkin nousivat kapinaan yhdessä Ragusan kaupungin kanssa. Kapinointi loppui vasta vuonna 1184, jolloin heille myönnettiin vapaavaltion arvo ja muita etuja kuten säilyttää tasavaltalainen hallinto, oikeuteen tehdä sopimuksia ja käydä sotia. Dominikaani- ja fransiskaanimunkit perustivat kaupunkiin luostarit 1200-luvulla.
1300-luvulla Cattaro (kuten kaupunkia tuolloin kutsuttiin) kilpaili kaupankäynnissä läheisen Ragusan tasavallan kanssa, mikä ärsytti Venetsian tasavaltaa. Serbian valtakunnan romahdettua 1389 ja jouduttua Ottomaanien haltuun Kotor jäi ilman suojelijaa. Pian tämän jälkeen sen valloitti ensin Venetsian tasavalta ja sitten Unkarin kuningaskunta. Vuonna 1420 kaupunki siirtyi uudelleen Venetsialle.
Kotor oli ottomaanien piirittämä vuosina 1538 ja 1657, vuonna 1572 kaupungissa riehui musta surma ja vuosina 1563 ja 1667 kaupunki kärsi vaurioita maanjäristyksissä.
Campo Formion sopimuksella Kotor siirtyi Venetsialta Habsburgien hallitsemalle Itävallalle vuonna 1797. Mutta vuonna 1805 Kotor luovutettiin Pressburgin sopimuksella Italian kuningaskunnalle, joka oli tuolloin Ranskan keisarikunnan vasallivaltio. Todellisuudessa Kotorissa piti tuolloin kuitenkin valtaa Venäjän laivaston päällikkö Dmitri Senjavin. Venäläisten lähdettyä vuonna 1810 Kotor liitettiin Ranskan keisarikunnan Illyrian provinssiin.
Vuonna 1814 Kotor palautettiin uudelle Itävallan keisarikunnalle Wienin kongressissa. Kotorilaiset ja muut Itävallan vallan alla olevat montenegrolaiset yritettiin saada Itävallan armeijan palvelukseen, mikä johti kahteen kapinaan vuosina 1869 ja 1881. Näistä ensimmäisessä Itävalta joutui perääntymään, mutta palautti valtansa jälkimmäisessä.
Ensimmäisessä maailmansodassa Kotorissa käytiin taisteluita Itävalta-Unkarin ja montenegrolaisten välillä. Vuonna 1918 kaupunki liitettiin Jugoslavian kuningaskuntaan ja tuolloin kaupungista alettiin käyttää nimeä Kotor. Vuonna 1945 alue tuli kuulumaan Jugoslavian kuuluvaan Montenegron sosialistiseen tasavaltaan ja Jugoslavian hajottua 1990-luvun alussa se tuli kuulumaan Serbian ja Montenegron valtioliittoon.
Aina 1900-luvun alkuun asti enemmistö Kotorin ja sen ympäristön asukkaista oli kroaatteja ja toinen merkittävä ryhmä oli serbit. Nykyisin kroaattien määrä on laskenut huomattavasti, ja enemmistön muodostavat montenegrolaiset. Kotor on kuitenkin edelleen Kroatian katolisen kirkkoon kuuluvan Kotorin hiippakunnan pääkaupunki.
Matkailu

Kotor on merkittävä matkailukohde Montenegrossa. Kotorin vanhakaupunki on yksi Adrianemeren rannikon parhaiten säilyneistä, ja se on kuulunut vuodesta 1979 ainakin toistaiseksi Unescon Maailmanperintöluetteloon, mutta Unesco varoittaa, että se voi pudota luettelosta viime aikojen rakennustoiminnan vuoksi. Kaupungin nähtävyyksistä mainittakoon Pyhän Tryphonin katolinen katedraali (rak. 1166) ja antiikin aikaisen linnoituksen jäänteet 4,5 kilometriä kaupungista. Svetin Đorđen ja Gospa od Škrpijelan pienet saaret Perastin pikkukaupungin edustalla Kotorin kunnan alueella ovat myös matkailijoiden suosiossa.
Myös kaupungin vilkas yöelämä houkuttelee matkailijoita. Vanha kaupunki on täynnä pubeja, ravintoloita ja kahviloita, ja Kotorissa on myös suosittuja yökerhoja. Myös Kesäkarnevaalit keräävät tuhansittain matkailijoita. Rantalomakohteena Kotor ei kuitenkaan ole paras mahdollinen, sillä rannat ovat huonoja, mutta Budvan rivieralle on kuitenkin vain puolen tunnin matka.
Liikenne

Kotorista pääsee muihin Montenegron rantakaupunkeihin Adrian valtatietä pitkin, joka jatkuu Kroatian puolelle. Sisämaahan Herceg Novin suuntaan johtaa myös tie. Lisäksi Cetinjen kaupunkiin johtaa vanha tie. Tivatin lentokenttä on vain viiden kilometrin päässä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kotor Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Kotor Wikivoyagessa (englanniksi)
Montenegron kunnat
Andrijevica
Bar
Berane
Bijelo Polje
Budva
Cetinje
Danilovgrad
Gusinje
Herceg Novi
Kolašin
Kotor
Mojkovac
Nikšić
Petnjica
Plav
Pljevlja
Plužine
Podgorica
Rožaje
Šavnik
Tivat
Tuzi
Ulcinj
Žabljak
Zeta
Kotorin kaupunginmuurit nousevat vuorelle
Hylätty kirkko Kotorissa
Kuja Kotorin vanhasta kaupungista
Kotorin katolinen katedraali (rak. 1166)
Kotšovo

Kotšovo (ven. Кочёво, komipermjakiksi Кöч, Kötš) on kylä, maalaiskunta sekä Permin aluepiirin Permin Komin piirikuntaan kuuluvan Kotšovon piirin hallinnollinen keskus. Se sijaitsee Kosan sivujoen Sepolin varrella 75 kilometriä Kudymkarista pohjoiseen. Asukkaita on 3 400 henkeä (vuonna 2002).
Kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1848. Sen nimi peustuu komipermjakin kutsumanimeen Köč (”Jänis”). Vuonna 1878 Kotšovosta tuli kirkonkylä ja vuonna 1926 Kotšovon piirin keskus.
Kotšovossa toimii maatalousyritys, meijeri, puunhankintaa ja -jalostusta harjoittavia yrityksiä sekä rakennusyrityksiä. Kylässä on ala- ja keskikoulu, lasten luomistyön keskus, taidekoulu, kulttuuritalo, kaksi kirjastoa ja piirisairaala.
Kupittaan ravirata

| Kupittaan ravirata |
| --- | --- |
 Kupittaan totokioski, suunnittelija Erik Bryggman (1948).
Sijainti:  Turku
Koordinaatit:  60°26′36″N, 22°17′55″E
Avattu:  1902
Suljettu:  1973
Omistaja:  Turun Hippos ry
Kupittaan ravirata (Turun Hippodromi) oli Turun Kupittaalla vuosina 1902–1973 sijainnut ravirata. Se sijaitsi Hippoksentien pohjoispuolella Kupittaan jalkapallostadionin vieressä. Paikalla on nykyään jalkapallokenttiä, velodromi sekä BMX-rata.
Historia

Ensimmäiset ravikilpailut Turussa oli järjestetty vuonna 1817 Aurajoen jäällä. Suomen ensimmäinen varsinainen ravirata oli valmistunut vuonna 1884 Helsingin Oulunkylään. Vuonna 1894 perustettu Turun Hippos ryhtyi heti perustamisensa jälkeen suunnittelemaan oman radan rakentamista. Sopiva paikka löytyi, kun Turun Tarkk'ampujapataljoona vuonna 1899 siirsi ampumaratansa Kupittaalta Kärsämäkeen. Ravirata aloitti toimintansa kolme vuotta myöhemmin.
1970-luvulle tultaessa Kupittaa alkoi käydä ahtaaksi raviradan toiminnalle. Lisäksi vanhanaikainen rata ei enää vastannut ajan vaatimuksia. Viimeiset kilpailut Kupittaan raviradalla ajettiin 9. syyskuuta 1973. Kupittaan sulkemisen jälkeen Turun ravitoiminnassa oli neljän ja puolen vuoden tauko, kunnes uusi Metsämäen ravirata avattiin maaliskuussa 1978. Nykyään Kupittaan raviradasta on jäljellä vuonna 1948 valmistunut kioskirakennus, niin sanottu totokioski. Arkkitehti Erik Bryggmanin suunnittelema puurakenteinen kioski on suojeltu.
Kupittaan raviradan sisäkentällä oli myös speedway-rata, jolla ajettiin lajin ensimmäinen kilpailu Suomessa vuonna 1949. Siellä järjestettiin myös useita kansainvälisiä kilpailuja. Lisäksi alueella oli greyhound-rata, jossa järjestettiin vuoden 1981 pohjoismaiden mestaruuskisat. Greyhound-rata lopetti toimintansa 1980-luvun alussa. Vinttikoirarataa korvaavat Metsämäen raviradalla olevat Turun Greyhound Klubin omistama rata ja Turun Vinttikoirakerhon rata Vätissä.
Kupittaalla järjestettiin kolmet Kuninkuusravit, vuosina 1939, 1949 ja 1963.
Muuta

1900-luvun alkuvuosien tunnetuin suomalainen ravihevonen Eino-Vakaa kuoli Kupittaan raviradalla kesken kilpailun syyskuussa 1913. Hevonen haudattiin rata-alueelle ja se sai myöhemmin myös oman muistomerkin.
Aiheesta muualla

Ilmakuva Kupittaan raviradasta vuodelta 1973. Hippoksentie kuvan alareunassa.
Ladies’ Night (albumi)

| Ladies’ Night Kool & the Gang |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 6. syyskuuta 1979
 Tuottaja(t): Eumir Deodato
 Tyylilaji: post-disco, funk, R&B
 Kesto: 34.05
 Levy-yhtiö: De-Lite Records
Kool & the Gangin muut julkaisut
| Everybody’s Dancin’ 1978 | Ladies’ Night 1979 | Celebrate! 1980 |
Ladies’ Night on yhdysvaltalaisen Kool & the Gang -yhtyeen vuonna 1979 julkaistu albumi. Se nousi Billboard 200 -listan sijalle 13 sekä R&B-listan kärkeen. Suuriksi hiteiksi muodostuivat kappaleet ”Ladies’ Night” ja ”Too Hot”.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säv. ja san. Ronald Bell ja Kool & the Gang, ellei toisin mainita.
| A-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Ladies’ Night | George Brown, Kool & the Gang | 6.38 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Got You into My Life |  | 4.25 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | If You Feel Like Dancin' |  | 5.05 |  |  |  |  |  |  |
| B-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Hangin' Out |  | 5.31 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Tonight's the Night |  | 7.21 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Too Hot | Brown, Kool & the Gang | 5.05 |  |  |  |  |  |  |
Kotílio

Kotílio-vuorta ja Apollon Epikurioksen temppelin rauniot.
| --- | --- |
Sijainti:  Oichalía, Messenia, Peloponnesos, Kreikka
Korkeus merenpinnasta:  1 150 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kotílio (kreik. Κωτίλιο) tai Kotýlio (Κοτύλιο), antiikin Kotilion (m.kreik. Κωτίλιον, Kōtilion, lat. Cotilium, Cotylium), on vuori Messenian, Eliksen ja Arkadian rajalla Peloponnesoksen niemimaan lounaisosassa Kreikassa. Sen korkeus on noin 1 150 metriä.
Kotílio-vuorta ja Bassain arkeologista aluetta.
Antiikin aikana vuoren huippu tunnettiin nimellä Kotilon (Κώτιλον, Kōtilon, lat. Cotilum), mikä antoi nimen koko vuorelle. Vuoren huipun lähellä sijaitsee antiikin Bassain pyhäkköalue, joka tunnetaan ennen kaikkea Apollon Epikurioksen temppelistä. Kotílion koillispuolella sijaitsee Lýkaio-vuori.
Kotšovon piiri

Kotšovon piiri Permin aluepiirin kartalla.
Kotšovon piiri (ven. Кочёвский райо́н, Kotšovski raion; komipermjakiksi Кöчла́дор райо́н, Kötšlador raion) on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiiriin kuuluvassa Permin Komin piirikunnassa Venäjällä. Vuonna 1926 perustetun piirin pinta-ala on 2 700 neliökilometriä. Asukkaita on 12 300 henkeä (vuonna 2009).
Kotšovon piiri sijaitsee Permin Komin keskiosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Gainyn, idässä Kosan ja etelässä Jurlan piireihin sekä lännessä Kirovin alueeseen. Pinta-alasta noin 85 % on metsää. Seudulla virtaa Kosajoki ja sen sivujoet Lolog, Sepol ja Vurlam.  Hyötykaivannaisia ovat rautamalmi, hiekka ja sora, savi ja turve.
Piiriin kuuluu viisi maalaiskuntaa: Bolšaja Kotša, Juksejevo, Kotšovo, Maraty ja Pelym. Hallinnollinen keskus on Kotšovon kylä, josta on 75 kilometriä Kudymkariin ja 266 kilometriä Permiin. Asutuskeskuksia on yhteensä 75.
Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 80,1 % komipermjakkeja ja 18,1 % venäläisiä. Kaupunkiväestöä ei ole.
Piirin kautta kulkee Kudymkarin ja Gainyn välinen maantie. Tärkein elinkeino on puunhankinta ja -jalostus. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon.
Piirissä toimii 21 lastentarhaa ja koulua, lasten luomistyön keskus ja taidekoulu, 29 kulttuuri- ja vapaa-ajankeskusta sekä 14 kirjastoa. Paikallislehtenä ilmestyy Severjanka (”Pohjolan tytär”).
Seudulta on kotoisin Suomessa asunut komiemigrantti Ignati Mošegov.
Bonaparte

| Bonaparte |
| --- | --- |

Maa:  Korsika
Arvonimet:  Ranskan keisari
Perustaja:  keisari Napoléon I
Viimeinen hallitsija:  keisari Napoléon III
Nykyinen päämies:  Son Altesse Imperiale le prince (keisarillinen prinssi)  Napoléon VII
Perustamisvuosi:  1804
Hajoaminen:  1815, 1870
Kansallisuus:  italialainen, korsikalainen
Sukuhaarat:  Prinssi Caninon linja   Prinssi Napoléonin linja
Bonaparte (alun perin di Buonaparte) on juuriltaan italialais-korsikalainen aatelissuku sekä ranskalainen keisarillinen että eurooppalainen kuninkaallinen hallitsijasuku. Historiassa on useita tunnettuja Bonaparten sukuun kuuluvia henkilöitä, joista tunnetuin on korsikalainen Ranskan keisari Napoléon I, joka hallitsi Ranskaa 1800-luvun alussa. Bonaparten sukuun on kuulunut myös Espanjan, Napolin, Hollannin ja Westfalenin kuninkaita sekä Ranskan toinen keisari Napoléon III. Bonaparten sukua ja sen oikeutta Ranskan hallitsemiseen kannattavia henkilöitä kutsutaan bonapartisteiksi.
Buonaparte-suku

Buonapartet olivat alun perin pieni italialainen maa-aatelissuku, jonka omaisuus oli pääasiassa San Miniaton ympäröivällä kukkulalla lähellä Firenzeä. Vaikka Buonapartet toimivat toskanalaisilla markkinoilla, olivat he alun perin kotoisin Lombardiasta.
Asetuttuaan Firenzeen suku nautti hyvistä suhteista hallitsevan Medici-sukuun. Jacopo Buonaparte oli Medici-sukuun kuuluvan paavi Klemens VII:n neuvonantaja ja ystävä. Jacopo oli myös Rooman vuoden 1527 ryöstön todistaja ja kirjoitti näiden silminnäkijähavaintojensa pohjalta yhden tärkeimmistä tätä tapahtumaa kuvaavista historiallisista dokumenteista. Kaksi Jacopon veljenpojista, Pier-Antonio Buonaparte ja Giovanni Buonaparte, kuitenkin otti osaa Medicin vastaiseen kapinaan vuonna 1527. Heidät karkotettiin Firenzestä, mutta he saivat luvan palata Alessandro de' Medicin luvalla. Jacopon veli Benedetto Buonaparte pysyi poliittisesti puolueettomana
Myöhemmin suku hajosi kahteen haaraan Buonaparte-Sarzanan, Nobili di Sarzanan jouduttua lähtemään Firenzestä hävittyään ghibelliineille ja Francesco Buonaparten lähdettyä myöhemmin 1500-luvulla Korsikalle, joka oli tuolloin Genovan hallussa.
Buonaparten sukuhauta sijaitsee San Francescon kirkossa San Miniatossa.
Buonaparten sukuvaakuna

Buonaparten suvun vaakunan määritelmä oli: Punaisella kentällä kaksi poikkihirttä kahden kultaisen tähden välissä. Vuonna 1804 Napoleon vaihtoi vaakunan keisarilliseen kultaiseen kotkaan. Muutos koski kaikkia suvun jäseniä paitsi hänen Lucien veljeään ja Jeromen poikaa tämän ensimmäisestä avioliitosta.