stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
QF 3 naulan Hotchkiss
Yhdysvallat

Yhdysvalloilla oli käytössään tykki, joka nimettiin 3 pdr Mk I Mod 1:ksi, joka oli alkuperäinen Hotchkissin toimittama tykkimalli. Sama tykki teräsvalmisteisena sai merkinnän Mod 2. Mod 0 oli koekäytössä ollut tykkimalli. Yhdysvaltain mallinumerointi oli Mk I:stä eteenpäin seuraava:
Mk II Driggs-Schroederin Mk I
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:QF 3 pounder Hotchkiss
Käännös suomeksi
QF 12 naulan 12 cwt -laivatykki

| QF 12 naulan 12 cwt |
| --- | --- |
 Mikasan tyypin 41 3"/L40 -tykki
Aseen tyyppi:  yksiputkinen laivatykki
Alkuperämaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Palvelushistoria
Palvelusvuodet:  1894-1945
Valtion käytössä:   Yhdistynyt kuningaskunta  Italia  Japani
Sodissa:  Toinen buurisota Boksarikapina Venäjän-Japanin sota Ensimmäinen maailmansota Toinen maailmansota
Valmistushistoria
Suunniteltu:  1893
Valmistajat:  Elswick Ordnance Company Vickers Japan Steel Works Canadian Pacific Railway Gio. Ansaldo & C.
Tekniset tiedot
Paino:  510 kg
Pituus:  3,12 m
Piipun pituus:  3 m
Tulinopeus:  15 laukausta minuutissa
Lähtönopeus:  670 m/s
Ampumakulmat:  40
Maksimikantama:  10740 metriä
QF 12 naulan 12 cwt oli 1894 käyttöönotettu kolmen tuuman (76 mm) laivatykki, joka oli palveluskäytössä aina 1900-luvun puoleenväliin saakka. Tykin valmistaja oli Armstrong Whitworth Elswickissä ja sitä käytettiin Britannian kuninkaallisen laivaston ja Britteinsaarilta vientiin valmistetuissa aluksissa. Britanniassa 12 naulaa viittasi ammuksen painoon ja merkintä 12 cwt (massa ilmoitettuna brittiläisinä paunoina 12 × 112 paunaa = 1344 paunaa) putken ja lukon yhteispainoon, mitä käytettiin tietona erottamaan tykki muista 12 naulan tykeistä.
Britannian kuninkaallinen laivasto

Mk I- ja Mk II -tykit oli asennettu useimpiin ensimmäisessä maailmansodassa palvelleisiin hävittäjiin ensin pääaseiksi ja myöhemmin apuaseiksi torjumaan sukellus- ja torpedoveneitä. Tykkejä asennettiin aina I-luokkaan saakka. Tykkejä asennettiin myös D- ja E-luokan sukellusveneisiin kansitykeiksi. Tykkejä asennettiin lisäksi Majestic-, Canopus-, Formidable-, London- ja Duncan-luokan sekä viiteen ensimmäiseen King Edward VII -luokan taistelulaivaan torjumaan torpedoveneitä. Risteilijöistä tykillä varustettiin Cressy-, Drake-, Kent-, Eclipse-, Highflyer- ja Challenger-luokkien alukset.
Tykeistä tehtiin viimeinen sotaa edeltänyt tilaus heinäkuussa 1910 ja kun vanhentuneet alukset siirrettiin reserviin jäi tykkejä runsaasti varastoihin. Huhtikuussa 1912 päätettiin tykkien huolto lopettaa. Sodan aikana kuitenkin tykkien tarve kasvoi ja apualuksien aseistamiseksi tykkiä tilattiin jälleen toukokuussa 1915. Niitä poistettiin raskaista sotalaivoista ja ne siirrettiin sluuppien, partioalusten, miinanraivaajien, troolareiden ja muiden alusten aseistukseksi kuten vesilentokoneiden emälaivat HMS Ark Royal ja HMS Pegasus sekä miinalaiva HMS Princess Margaret.
Tykin ilma-ammunnan mahdollistavat versiot asennettiin muun muassa HMS Nairanaan ja HMS Pegasukseen, myöhempiin Hunt-luokan miinanraivaajiin sekä puomialuksiin. 16. marraskuuta 1918 tykkejä oli aluksilla 1321 kappaletta ja lisäksi 21 odotti asentamista.
Valmistusmäärät:
Mk I ennen sotaa 1482 kappaletta sekä 44 armeijalle luovutettua, sodan aikana 1147 kappaletta, joista 511 Yhdysvalloissa sekä 46 armeijalle ja siirtomaihin luovutettua
Mk II 2010 kappaletta, joista kaikki sodan aikana
Mk III 400 Japanissa sodan aikana valmistettua tykkiä
Toisessa maailmansodassa Mk V -tykit, joissa oli yhdestä kappaleesta valettu putki, olivat käytössä saattajilla kuten troolareilla, korveteilla ja osalla hävittäjistä sekä aseistetuilla kauppalaivoilla sekä pinta- että ilma-ammuntoihin sopivana asennuksena.
Italia

Armstrongin valmistamilla 12 naulan tykeillä varustettiin Giuseppe Garibaldi- ja R. Elena -luokkien alukset sekä osa hävittäjistä. Tykkimalli nimettiin Italian laivastossa malliksi 76/40 A 1897 (aiemmin pelkkä 76 A).
Japani

Tykki nimettiin keisarillisen Japanin laivastossa tyypin 41 3 tuuman 40 pituuskaliiperin tykiksi. Se asennettiin useisiin taistelulaivoihin ja risteilijöihin apuaseeksi.
Raden Wijaya

| Raden Wijaya> Majapahitin kuningas |
| --- | --- |
Valtakausi:  1292–1309
Seuraaja:  Jayanegara

Syntynyt:  1250
Kuollut:  1309 Majapahit
Puoliso:  Tribhuvana Gayatri Rajapatni Indreswari Prajnaparamita Narendra Duhita
Lapset:  Tribhuwanatunggadewi
Suku:  Rajasa
Uskonto:  hindulaisuus
Raden Wijaya oli Majapahitin kuningaskunnan perustaja. Ennen Raden Wijayan valtaannousua Jaava kuului Singhasarin kuningaskunnan hallintaan. Singhasarin kuningas Kertanagara torjui mongolien lähetystön vuonna 1289, minkä johdosta Kublai-kaani lähetti mongoliarmeijan Jaavalle. Mongoliarmeijan saavuttua vuonna 1292, Kertanagara oli surmattu Kedirin kapinoidessa Singhasaria vastaan. Raden Wijaya, joka tunnettiin vielä ennen valtaannousuaan nimellä Kertarajasa Jayawardhana, pakeni Kedirin kapinaa Majapahitiin, mihin hän perusti uuden kuningaskunnan. Mongolien saavuttua Jaavalle, Raden Wijaya liittoutui mongolien kanssa Kediriä vastaan. Kun Kedirin kapina oli kukistettu Majapahitien armeija ajoi mongolit pois Jaavalta. Vahvistaakseen valtaansa Raden Wijaya nai neljä Kertanagaran tytärtä. Raden Wijaya onnistui valtakaudellaan kukistamaan useita kapinoita ja hänen kuoltuaan vuonna 1309 Majapahitin kuninkaaksi nousi hänen poikansa Jayanagara.
Isidor Isaac Rabi

| Isidor Isaac Rabi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. heinäkuuta 1898 Rymanów, Itävalta-Unkari
Kuollut: 11. tammikuuta 1988 (89 vuotta) New York, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvaltalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Cornellin yliopisto Columbian yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Albert Potter Wills
Instituutti:  Columbian yliopisto MIT
Oppilaat:  Julian Schwinger    Norman F. Ramsey   Martin L. Perl 
Tutkimusalue:  Fysiikka
Palkinnot:   Nobelin fysiikanpalkinto (1944)
 Nimikirjoitus
Isidor Isaac Rabi (29. heinäkuuta 1898 – 11. tammikuuta 1988) oli yhdysvaltalainen fyysikko. Hän toimi New Yorkin Columbian yliopistossa vuodesta 1929 ja oli fysiikan professori vuodesta 1935. Vuonna 1944 hän sai Nobelin fysiikanpalkinnon kehittämästään molekyylisuihkumenetelmästä, jolla voidaan määrittää ytimien magneettisia momentteja.
Rabi syntyi juutalaiseen perheeseen 1898 Rymanówin kaupungissa, joka kuului silloin Itävalta-Unkariin, nykyisin Puolaan. Perhe muutti seuraavana vuonna New Yorkiin, missä Rabi varttui Lower East Siden juutalaiskorttelissa ja Brooklynissa. Hän opiskeli ensin kemiaa Cornellin yliopistossa, mutta vaihtoi fysiikkaan ja Columbian yliopistoon, missä väitteli vuonna 1927. Hän sai stipendejä ja vietti kaksi vuotta Euroopassa, missä työskenteli Sommerfeldin, Bohrin, Paulin, Sternin ja Heisenbergin kanssa. Yhdysvaltoihin palattuaan Rabi meni töihin Columbian yliopistoon, missä hänestä tuli myöhemmin fysiikan professori. Toisen maailmansodan aikana hän osallistui MIT:ssä tutkan ja atomipommin kehitykseen. MIT:ssä hänestä tuli säteilylaboratorion tutkimusjaoksen johtaja. Häntä pyydettiin Manhattan-projektin apulaisjohtajaksi, mutta hän kieltäytyi koska piti tutkankehitystyötä tärkeämpänä. Hän toimi Manhattan-projektissa kuitenkin usein konsulttina.
Rabi meni naimisiin vuonna 1926 Helen Newmarkin kanssa ja sai kaksi tytärtä.
Rabin tärkein tieteellinen saavutus on 1930-luvulla kehitetty menetelmä, jolla voidaan määrittää atomien, atomiytimien ja molekyylien magneettisia momentteja. Näillä mittauksilla saadut tarkat tiedot tekivät mahdollisiksi atomikellon, maserin ja laserin kehittämisen sekä lääketieteessä käytetyt magneettikuvaukset.
Peter Radford

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Peter Radford vuonna 1960. |  Peter Radford vuonna 1960. |  Peter Radford vuonna 1960. |  |
Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Rooma 1960 | 100 m |  |
|  Pronssia | Rooma 1960 | 4 × 100 m |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Tukholma 1958 | 4 × 100 m |  |
|  Pronssia | Tukholma 1958 | 100 m |  |
Peter Frank Radford (s. 20. syyskuuta 1939 Walsall) on brittiläinen pikajuoksija, joka saavutti arvokisamitaleja ja ennätyksiä 100 ja 200 metrin matkoilla.
Rooman olympialaisissa 1960 Radford saavutti pronssia niin 100 metrillä kuin 4 × 100 metrin viestissäkin.
Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1958 Tukholmassa Radford sai hopeaa 4 × 100 metrin juoksussa ja pronssia 100 metrillä.
Kesällä 1960 Radford juoksi 200 metrin maailmanennätykseksi 20,5 sekuntia.
Quanzhou

| Quanzhou 泉州市, Quánzhōu Shì |
| --- | --- |
 Quanzhoun sijainti Kiinan Fujianin maakunnassa
 Quanzhou
 Koordinaatit: 24.8759°N, 118.6720°E 
Valtio:  Kiina
Maakunta:  Fujian
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Prefektuuritason kaupunki
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  11 244 km²
Väkiluku (2010):  8 128 533
Aikavyöhyke:  UTC+8
 
 www.quanzhou.gov.cn 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Quanzhou (kiin.: 泉州市; pinyin: Quánzhōu; Pe̍h-ōe-jī: Choân-chiu) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Fujianin maakunnan kaakkoisosassa. Quanzhoun keskusta sijaitsee linnuntietä noin 145 kilometriä maakunnan pääkaupunki Fuzhousta lounaaseen. Prefektuurin pinta-ala on 11 244 neliökilometriä ja väkiluku 8,13 miljoonaa (2010).
Kaupungissa 577 kilometriä pitkä Min Jiang -joki laskee mereen.
Kaupunki rajoittuu lounaassa Xiamenin ja Zhangzhoun, lännessä Longyanin, pohjoisessa Sanmingin sekä koillisessa Fuzhoun ja Putianin prefektuuritason kaupunkeihin. Idässä kaupunkia rajaa Taiwaninsalmi.
Ilmasto

Quanzhoussa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan subtrooppinen kostea ilmasto. Kesäisin on kuumaa ja sateista, talvella on kuivaa ja leutoa. Vuoden keskilämpötila on noin 21 °C ja keskimääräinen sademäärä 1 150 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 29 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 13 °C. Sateisin kuukausi on kesäkuu, jolloin sataa keskimäärin noin 190 millimetriä. Joulukuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 25 millimetriä.
Hallinnollinen jako

Piirikuntatasolla kaupunki jakautui (2010) 11 osaan seuraavasti:
| --- | --- |
 Kaupunkipiirit (4) Fengze (丰泽区), 529 640 as.  Licheng (鲤城区), 404 817 as.  Luojiang (洛江区), 187 189 as.  Quangang (泉港区), 313 539 as. Piirikuntatason kaupunki (3) Jinjiang (晋江市), 1 986 447 as.  Nan’an (南安市), 1 418 451 as.  Shishi (石狮市), 636 700 as.  as. :  Piirikunnat (4) Anxi (安溪县), 977 435  Dehua (德化县), 277 867  Huì’an (惠安县), 944 231  Yongchun (永春县), 452 217 
Piirikunnista mainittakoon esimerkiksi Anxi, jonka wulongin (oolong) ystävät tuntevat kotiseutuna Anxi Tie Guanyin -teelle  eli ’Rautaiselle armon jumalattarelle’, joka luokitellaan yhdeksi Kiinan kymmenestä parhaimmasta teelaadusta.
Quanzhou läheiseltä vuorelta nähtynä.
Kaiyanin temppelin läntinen Renshou pagodi.
Lao Tsun patsas Qingyuanvuoren äärellä.
Quanzhoun rautatieasema.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Quanzhou Wikimedia Commonsissa
Quanzhou City Information (erityisesti talouspainotus) (englanniksi) (chinaknowledge.com)
Tengeliönjoen valuma-alue

Tengeliönjoen valuma-alue (vesistöaluetunnus 67.9) on Tornionjoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 3 117,69 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 8,65 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Tornionjoki.
Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Portimojärven alue (Aavasaksa) (67.91)
Lohijärven alue (67.92)
Miekojärven alue (67.93)
Lankojärven alue (67.94)
Aalisjoen valuma-alue (67.95)
Iso-Vietosen–Raanujärven alue (67.96)
Palojoen valuma-alue (Tengeliö) (67.97)
Meltosjoen valuma-alue (67.98)
Kuijasjoen valuma-alue (67.99)
Raatimies

Tukholmalainen Anders Reimers (1727-1816) oli suurkauppias, hatuntekijä ja raatimies. Hänen mukaansa on nimetty Reimersholmen kaupunginosa Tukholmassa.
Raatimies (ruots. rådman) oli Länsi-Euroopan kaupungeissa 1100–1800-luvuilla toimineiden raatien jäsenen kutsumanimi. Raati päätti itsehallinnollisten kaupunkien asioista. Keskiajalta lähtien raatimiehet olivat kaupungin porvariston keskuudesta valittuja luottamustoimisia henkilöitä, joita oli isoissa kaupungeissa useita kymmeniä. Raadin puheenjohtajana oli pormestari (heitäkin oli useita eri tehtäviä hoitamaan). 1600–1700-luvuilla Ruotsin valtakunnassa raati jakautui maistraatiksi ja raastuvanoikeudeksi. Raastuvanoikeuden jäseninä toimivat lakimieskoulutuksen saaneet oikeusneuvosmiehet ja vailla oikeudellista koulutusta olevat kunnallisneuvosmiehet (joita pitkään nimitettiin raatimiehiksi).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Raatimies Wikimedia Commonsissa
Bruno Tenhunen

Bruno Armas Tenhunen (20. kesäkuuta 1898 Viipurin maalaiskunta – 8. huhtikuuta 1985 Sudbury, Kanada) oli suomalainen toimittaja ja Työväen ja pienviljelijäin vaaliliiton kansanedustaja. Vuodesta 1927 lähtien hän asui Kanadassa.
Tenhusen vanhemmat olivat puuseppä Adam Tenhunen ja Eva Ellida Lag. Hän muutti vanhempiensa mukana Yhdysvaltoihin vuonna 1902, josta perhe palasi yhdeksän vuoden päästä takaisin Suomeen. Tenhunen kävi kansakoulun ja työskenteli puusepäntehtaan työmiehenä sekä sosiaalidemokraattisen puolueen toimitsijana. Vuoteen 1924 saakka hän oli Savon Kansa -lehden toimittajana Kuopiossa.
Tenhunen valittiin Työväen ja pienviljelijäin vaaliliiton kansanedustajaksi Kuopion läänin läntisestä vaalipiiristä vuonna 1924. Hän toimi kansanedustajana viiden kuukauden ajan, kunnes hänet julistettiin edustajantoimeen oikeudettomaksi. Sen jälkeen hän oli vuoteen 1926 saakka poliittisista syistä vankilassa.
Vuonna 1927 Tenhunen muutti Kanadaan, jossa hän työskenteli Sudburyssa ilmestyneen Vapaus-lehden toimittajana. Vuonna 1930 hän johti Canadan Suomalaisen Järjestön oppositiota, joka järjestäytyi Canadan Suomalaiseksi Työväen ja Farmariliitoksi ja perusti kilpailevan lehden Vapaan Sanan. Tenhunen työskenteli Vapaan Sanan toimittajana vuosina 1931–1934 ja oli sen jälkeen kanadansuomalaisten osuuskauppojen palveluksessa. Vuosina 1949–1966 hän työskenteli jälleen Vapaan Sanan toimittajana. Tenhunen toimi myös perustamansa Canadan Suomalaisen Historiaseuran, Ontarion siirtolaislehtien yhdistyksen sekä valtakunnallisen 
vieraskielisten lehtien liiton puheenjohtajana.
Qatar yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

| Sija |        |        |        | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 37. | 5 | 2 | 4 | 11 |
Qatar on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1983 lähtien. Se on saavuttanut MM-kilpailuissa yhteensä 11 mitalia.
Ennen vuotta 2003 Qatarin paras MM-kisasaavutus oli Mohammed Suleimanin neljäs sija 1 500 metrin juoksussa Stuttgartin kisoissa 1993. Maa on 2000-luvulla hankkinut edustusurheilijoikseen useita kenialaisia kestävyysjuoksijoita, jotka nostivatkin sen MM-kisojen mitalimaaksi. Pariisin MM-kilpailuissa 2003 Saif Saaeed Shaheen, joka vielä vähän ennen kisoja tunnettiin kenialaisena Stephen Cheronona, voitti kultaa 3 000 metrin estejuoksussa ja kaksi vuotta myöhemmin Helsingissä hän uusi mestaruutensa. Osakassa 2007 kenialaissyntyinen Mubarak Hassan Shami, entiseltä nimeltään Richard Yatich, saavutti hopeaa maratonilla. Berliinissä 2009 kenialaissyntyinen James Kwalia C'Kurui saavutti 5 000 metrin juoksussa pronssia.
Daegussa 2011 kilpailleesta neljän hengen qatarilaisjoukkueesta pistesijoille ylsivät seitsemänneksi korkeushypyssä sijoittunut Mutaz Essa Barshim ja kahdeksanneksi 400 metrin juoksussa sijoittunut Femi Ogunode. Moskovassa 2013 Qatarin viisihenkisestä joukkueesta Barshim saavutti korkeushypyssä hopeaa. Pekingissä 2015 Qataria edusti kuusi miesurheilijaa, joista korkeushypyn suosikkeihin kuulunut Barshim sijoittui neljänneksi, Musaeb Abdulrahman Balla 800 metrin juoksussa kuudenneksi ja Ogunode 200 metrin juoksussa seitsemänneksi. Lontoossa 2017 Qataria edusti viisi miesurheilijaa, joista Barshim voitti korkeushypyssä kultaa, sudanilaissyntyinen Abdalelah Haroun sijoittui 400 metrin juoksussa kolmanneksi ja Abderrahman Samba 400 metrin aitajuoksussa seitsemänneksi.
Vuoden 2019 MM-kilpailut järjestettiin Dohassa Qatarissa. Tuolloin Mutaz Essa Barshim voitti korkeushypyssä kultaa ja Abderrahman Samba saavutti pronssia 400 metrin aitajuoksussa. Eugenessa 2022 Mutaz Essa Barshim voitti korkeushypyssä kolmannen maailmanmestaruutensa. Budapestissä 2023 Mutaz Essa Barshim sai pronssia.
Qatarin MM-mitalit kisoittain

| Kisavuosi ja -paikka>  | Miehet> Kulta | Miehet> Hopea | Miehet> Pronssi | Naiset> Kulta | Naiset> Hopea | Naiset> Pronssi | Yhteensä> Kulta | Yhteensä> Hopea | Yhteensä> Pronssi | Yhteensä | Yhteensä> Sijoitus mitalitilastossa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1983–2001 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2003 Pariisi | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 14. |
| 2005 Helsinki | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 17. |
| 2007 Osaka | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 29. |
| 2009 Berliini | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 36. |
| 2011 Daegu | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2013 Moskova | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 28. |
| 2015 Peking | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2017 Lontoo | 1 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 2 | 17. |
| 2019 Doha | 1 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 2 | 16. |
| 2022 Eugene | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 22. |
| 2023 Budapest | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 39. |
| Yhteensä | 5 | 2 | 4 | 0 | 0 | 0 | 5 | 2 | 4 | 11 | 37. |
Qatarin MM-mitalit lajeittain > Miehet

| Laji | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Korkeushyppy | 3 | 1 | 1 | 5 |
| 3 000 metrin estejuoksu | 2 | 0 | 0 | 2 |
| Maraton | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 400 metrin juoksu | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 5 000 metrin juoksu | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 400 metrin aitajuoksu | 0 | 0 | 1 | 1 |
Qatarin MM-mitaliurheilijat

| Urheilija | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä | Vuodet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Mutaz Essa Barshim | 3 | 1 | 1 | 5 | 2013–2023 |
| Saif Saaeed Shaheen | 2 | 0 | 0 | 2 | 2003–2005 |
| Mubarak Hassan Shami | 0 | 1 | 0 | 1 | 2007 |
| James Kwalia C'Kurui | 0 | 0 | 1 | 1 | 2009 |
| Abdalelah Haroun | 0 | 0 | 1 | 1 | 2017 |
| Abderrahman Samba | 0 | 0 | 1 | 1 | 2019 |
Queenslandin tiikeri

Queenslandin tiikeri eli pussitiikeri (eng. Queensland Tiger tai Marsupial tiger) on kryptidi, josta väitetään tehdyn havaintoja lähinnä Pohjois-Queenslandin kallioisilla ja tiheäpuustoisilla  sademetsäalueilla, mutta myös muualla Australiassa. Mantereen alkuperäisasukkaat, aboriginaalit, tuntevat sen nimellä Yarri. Olennon kerrotaan olevan lihaa syövä, suurikokoinen ja kissaeläimiä muistuttava pussieläin. Sen arvellaan olevan joko pussihukka tai Thylacoleo-suvun pussileijona. Kummatkin eläimet ovat nykytiedon mukaan kuolleet sukupuuttoon.
Väitettyjä havaintoja > Queenslandissa

Pussitiikeria kuvaillaan ulkonäöltään yleensä dingon kokoiseksi kissaksi, jonka kullanvärisessä tai tummanharmaassa turkissa kulkee niskasta pitkän hännän tyveen asti mustia pystyraitoja. Toisten silminnäkijöiden kertomusten mukaan se olisi kuitenkin mustavalkoisen kirjava tai lähes kokonaan valkoinen. Sillä sanotaan olevan selvästi näkyvät, kookkaat etuhampaat.
Aboriginaalien perimätiedon kertomuksissa Yarri mainitaan usein. Heidän mukaansa se saalistaa ravinnokseen kenguruita ja muita suhteellisen kookkaita pussieläimiä. Muutamat eurooppalaiset uudisasukkaatkin ovat 1870-luvulta lähtien tehneet havaintoja eläimestä, jonka he myös väittävät tappaneen vasikoita ja muuta karjaa. Kertomusten mukaan eläin on varsin aggressiivinen, ja kykenee pitämään puolensa koiria vastaan kynsiensä avulla. Pussitiikerin sanotaan liikkuvan hypähdellen.
Havaintoja tiikerimäisestä, raidallisesta pedosta tehtiin erityisen runsaasti 1940- ja 1950-luvuilla pohjoisen Queenslandin trooppisissa sademetsissä, Maryboroughin ja Gympien kaupunkien ympäristössä, Sunshine Coastista pohjoiseen.
Pussitiikerin arvoitus oli lähellä selviämistä, kun yksi yksilö saatiin ammuttua. Joukko villiintyneitä sikoja ehti kuitenkin syödä raatoa, jolloin sen taljakin tuhoutui.
Buderimin vuoristokylän läheisyydessä Queenslandissa nähtiin tunnistamaton, mustavalkoisen raidallinen peto useita kertoja vuonna 1995.
Väitettyjä havaintoja > Muualla Australiassa

Vuonna 1961 kerrotaan Koillis-Tasmaniassa, Ben Lomondin kansallispuistossa tehdyn havainto suurta kissaeläintä muistuttavasta pussieläimestä. Silminnäkijän, Craig Black -nimisen miehen, mukaan se kantoi pussissaan poikasta.
Vuonna 1964 Rilla Martin sai valokuvattua erikoisennäköisen, pitkähäntäisen suurehkon nisäkkään läntisessä Victoriassa lähellä Goroken kylää. Tämän Ozenkadnook Tigeriksi kutsutun eläimen tummassa karvapeitteessä on eripituisia, melko leveitä ja vaaleita pystysuuntaisia juovia. Muodoltaan kuvan eläin muistuttaa pussihukkaa, mutta väritys on erilainen. On epäilty, että vaaleat juovat kuvassa aiheutuisivat puiden lehvästön läpi paistavasta auringonvalosta.
Vuoden 1975 tienoilla otettiin Länsi-Australiassa, Margaret River -joen lähellä valokuva, jossa näkyvää raidallista ja lyhytkuonoista nisäkästä ei ole vieläkään saatu määritettyä.
Pussitiikerin löytämiseksi on viime vuosikymmeninä järjestetty etsintöjä, mutta ne eivät ole tuottaneet tulosta satunnaisia jalanjälkilöytöjä lukuun ottamatta.
Pussihukka vai pussileijona?

Queenslandin tiikerin otaksutaan kuuluvan joko pussihukkien (Thylacinidae) tai pussileijonien (Thylacoleonidae) heimoon. Värityksensä perusteella eläin voisi olla pussihukka (Thylacinus cynocephalus), jonka nykyisin oletetaan hävinneen Australian mantereelta noin 3 000 vuotta sitten. Silminnäkijöiden mukaan pussitiikerin päänmuoto on kuitenkin kissamainen, kun taas pussihukalla se oli koiramainen. Pussitiikerin raitojen sanotaan olevan tummimpia ja leveimpiä vartalon etuosassa; pussihukalla paksuimmat raidat olivat päinvastoin selän takaosassa ja hännän tyvessä. Lisäksi Queenslandin tiikerin kerrotaan pystymään kiipeämään puuhun, mihin pussihukka ei tiettävästi kyennyt. Australiasta tunnetaan ainakin yksi luolamaalaus, joka selkeästi kuvaa suurta, kissamaista ja raidallista petoa, eikä pussihukkaa. Näiden seikkojen perusteella pussitiikeri muistuttaisi varsin paljon Thylacoleo-suvun pussileijonia, jotka kuolivat sukupuuttoon noin 30 000, tai joidenkin tietojen mukaan vasta 10 000, vuotta sitten. Pussitiikerihavaintojen onkin toisinaan spekuloitu selittyvän sillä, että jonkin Thylacoleo-lajin pieni populaatio olisi onnistunut säilymään reliktinä Australian syrjäisillä alueilla.
On myös esitetty arvioita siitä, että kyseessä olisi eläintarhasta karannut tai jostain muusta syystä luontoon päätynyt suuri kissaeläin, kuten leopardi. Tällaisia kissapetoja on tavattu muuallakin Australiassa. Vuonna 1978 saatiin valokuvattua täysikasvuinen puuma, ja vuonna 1985 Uudessa Etelä-Walesissa ammuttiin villiintynyt naarasleijona. Jotkut silminnäkijöistä ovat kuitenkin sanoneet, että heidän näkemillään Queenslandin tiikereillä on ollut selkeästi havaittava pussi. Eurooppalaiset saapuivat eläintarhoineen ja lemmikkeineen Australiaan vasta 1700-luvun lopulla, joten karanneet kissaeläimet eivät selitä aboriginaalien tuhansia vuosia vanhoja tarinoita ja luolamaalauksia.
Erään teorian mukaan havainnot suuresta ja puissa kiipeilevästä nisäkkäästä saattaisivatkin koskea puukenguruita, joita tavataan myös Queenslandin pohjoisosien metsissä. Paikalliset asukkaat eivät juurikaan tunne näitä harvoin näyttäytyviä kenguruita, jotka maahan laskeutuessaan kulkevat neljällä jalalla.
Viimeinen tunnettu pussihukka (Thylacinus cynocephalus) tasmanialaisessa eläintarhassa vuonna 1933.
Taiteilijan näkemys Thylacoleo-pussileijonasta.
Lumholtzinpuukenguru (Dendrolagus lumholtzi).