stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Džaba Kankava

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 18. maaliskuuta 1986
Syntymäpaikka: Tbilisi, Gruusian SNT, Neuvostoliitto
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 176 cm
Seura
Seura: Slovan Bratislava
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2003–2004 | Tbilisin Dynamo | 14 | (0) |
| 2005 | Alania Vladikavkaz | 12 | (0) |
| 2005–2006 | Arsenal Kiova | 24 | (4) |
| 2007–2015 | Dnipro Dnipropetrovsk | 91 | (4) |
| 2010–2012 | → Kryvbas Kryvyi Rih | 37 | (2) |
| 2015–2017 | Stade de Reims | 47 | (0) |
| 2018–2020 | Tobol | 76 | (4) |
| 2021 | Valenciennes | 14 | (0) |
| 2021– | Slovan Bratislava | 71 | (3) |
Maajoukkue
| 2004– | Georgia | 101 | (10) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 13. toukokuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 13. toukokuuta 2024.
Džaba Kankava (georg. ჯაბა კანკავა, s. 18. maaliskuuta 1986 Tbilisi, Gruusian SNT, Neuvostoliitto) on georgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on vuodesta 2021 edustanut slovakialaista Slovan Bratislavaa. Hän on aiemmin pelannut kotimaansa lisäksi Venäjällä, Ukrainassa, Ranskassa ja Kazakstanissa. Hän sai täyteen sata A-maaottelua kolmantena georgialaisjalkapalloilijana vuonna 2021.
Kankava edusti vuoden 2004 loppuun kotimaassaan Tbilisin Dynamoa. Vuonna 2005 hän pelasi Venäjällä Alania Vladikavkazin joukkueessa sekä vuosina 2006–2015 Ukrainassa Arsenal Kiovassa, Dnipro Dnipropetrovskissa ja lainasopimuksella Kryvbas Kryvyi Rihissä. Kaudet 2015–2017 hän edusti Ranskassa Stade de Reimsiä ja pelasi ensimmäisellä kaudella 27 ottelua Ligue 1:ssä ja toisella kaudella 20 ottelua Ligue 2:ssa. Vuoden 2017 jälkipuoliskon Kankava oli ilman sopimusta mutta pääsi sitten kolmeksi vuodeksi kazakstanilaisseura Toboliin. Alkuvuonna 2021 hän pelasi ranskalaisseura Valenciennesissa 14 Ligue 2 -ottelua. Kesällä 2021 hän siirtyi Slovan Bratislavaan.
Kankava on pelannut Georgian A-maajoukkueessa syyskuusta 2004 alkaen ja toiminut joukkueen kapteeninakin. Hän on pelannut A-maajoukkueessa huhtikuun 2024 loppuun mennessä 101 ottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia, joista viisi on EM-karsinnoista, kaksi Kansojen liigasta ja kolme ystävyysotteluista. Yhden maaleistaan hän teki kesäkuussa 2011 EM-karsintaottelussa Kroatiaa vastaan ja yhden lokakuussa 2015 EM-karsintaottelussa Saksaa vastaan.
Muuta

Kankava pelasti 30. maaliskuuta 2014 Ukrainan valioliigan ottelussa Kiovan Dynamon Oleh Husjevin hengen, kun tämä oli törmännyt rajusti Dnipron maalivahdin Denys Boikon kanssa. Husjev nielaisi kielensä tilanteessa ja olisi saattanut kuolla ilman Kankavan apua.
DŠK

| DŠK |
| --- | --- |

Tyyppi:  raskas konekivääri
Valmistusmaa:   Neuvostoliitto
Tekniset tiedot
Kaliiperi(t):  12,7x108 mm
Piipun pituus:  1 070 mm
Paino (tyhjänä):  34 kg
Lipas:  patruunavyö
Tehokas kantama:  2 000 m
Teoreettinen kantama:  2 500 m
Tulinopeus (laukausta/min):  600 lks/min
DŠK (ven. ДШК) on neuvostoliittolainen raskas konekivääri, joka ampuu 12,7x108 mm patruunaa. Asetta käytettiin myös jalkaväen tulitukiaseena. Aseen nimi Degtjarjovin–Špaginin suurikaliiperinen 12,7 mm konekivääri mallia 1938 tulee sen keksijältä Vasili Degtjarjovilta ja aseen syöttömekanismia parantaneelta Georgi Špaginilta.
Neuvostoliitolle tuli tarve hankkia raskas konekivääri pääasiassa ilmatorjuntakäyttöön. Ensimmäinen suunnitelma oli Degtjarjov, Krupnokalibernyi, joka kehitettiin vuonna 1930. Aseessa oli pieni 30 panoksen rumpulipas sekä pieni tulinopeus, joten kehitettiin parempi versio, jossa on patruunavyö. Uudesta aseesta, DŠK:sta, tuli neuvostoliittolaisten sotilaiden pääasiallinen konekivääri toisessa maailmansodassa. Vuonna 1946 otettiin käyttöön modernisoitu versio DŠKM.
Kuten yhdysvaltalaista vastinettansa M2 Browningia myös DŠK:ta käytettiin monenlaisiin tehtäviin. Sitä käytettiin ilmatorjuntaan ja jalkaväen tukemiseen. Sitä käytettiin myös ajoneuvojen konekiväärinä. Ase on tai on ollut historiansa aikana lähes 90 valtion käytössä, mukaan lukien Suomen puolustusvoimat.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Destruction

| Destruction |
| --- | --- |

 Destruction vuonna 2007
Tiedot
Toiminnassa:  1982–
Tyylilaji:  thrash metal, speed metal, black metal
Kotipaikka:   Saksa
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Schmier, basso, laulu   Damir Eskić, kitara   Martin Furia, kitara   Randy Black, rummut  
Entiset jäsenet:  ks. kohta Entiset jäsenet  
Levy-yhtiö:  AFM Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Destruction on saksalainen thrash metal -yhtye. Se perustettiin vuonna 1982, ja sitä pidetään yhtenä ensimmäistä saksalaisista thrash metal -yhtyeistä. Sen alkuperäinen nimi oli "Knight of Demon", mutta se vaihdettiin jo hyvin varhain "Destruction"-nimeen. Yhtye kehittyi nopeasti black thrash -yhtyeestä thrash metal -yhtyeeksi. Yhtye teki ensimmäisen demonsa "Speed Kills" vuonna 1983.
Historia

Destruction perustettiin vuonna 1982 nimellä Knight of Demon, nopeasti nimi vaihdettiin Destructioniksi ja yhtyeestä tuli yksi kolmesta suuresta saksalaisista thrash metal -yhtyeistä, kaksi muuta ovat Kreator ja Sodom. Schmier (basso ja laulu), Mike Sifringer (kitara) ja Tommy Sandmann (rummut) tekivät raa'an debyytin EP:llä Sentence of Death, mutta debyyttialbumilla, Infernal Overkillillä, soundi olikin muuttunut potentiaalisemmaksi ja voimakkaammaksi thrashiksi. Eternal Devastationilla taas oli entistäkin monimutkaisempia kappalerakenteita ja thrashaavampaa soundia. Heidän "peikkomaisesti" huutavat vokaalit olivat heidän tavaramerkkinsä. Tuottaminenkin oli parantunut paljon, se oli entistäkin raskaampaa ja ehkä jopa väkivaltaisempaa.
Toinen kitaristi, Harry Wilkens, liittyi Eternal Devastationin julkaisun jälkeen rikastaakseen livesoundia. Tämän jälkeen Tommy tosin erosi ja hänet korvattiin Oliver "Olly" Kaiserilla, uusi kitaristipari teki debyyttinsä Mad Butcher -EP:llä.
Vuonna 1988 julkaistu Release from Agony näytti kunnolla eron yhden ja kahden kitaristin välillä, vaikka heidän kappaleista tuli koko ajan monimutkaisempia, ei se estänyt heitä pitämästä heidän aggressiivisuutta ja raskautta kappaleissaan. Tällöin yhtye alkoi laajentaa keikkailuaan myös ulkomaille, lämppärinä Motörheadille ympäri Eurooppaa ja pari kertaa Slayerille Yhdysvaltain kiertueella.
Vuonna 1989 julkaistiin yhtyeen ensimmäinen livealbumi, Live Without Sense. Yhtye oli Celtic Frostin Cold Lake -kiertueella lämppärinä, jonka jälkeen yhtyeen sisäiset erimielisyydet saivat Schmierin eroamaan kesken neljännen albumin, Cracked Brainin, nauhoitusten. Jäljelle jääneet jäsenet ottivat melodisemman suunnan Cracked Brainin kanssa, ja albumi tehtiin loppuun vieraslaulajan, André Griederin Poltergeist-yhtyeestä, kanssa. Neljäs albumi ei saanut hyvää vastaanottoa, mutta silti Mike ja Olly päättivät vuonna 1991 jatkaa Destructionia uusilla jäsenillä. Tätä aikakautta kutsutaan "Neo-Destructioniksi", ja he julkaisivat kaksi EP:tä (Destruction ja Them Not Me) ja yhden albumin (The Least Successful Human Cannonball), oman Brain Butcher -levy-yhtiön kautta. Nämä julkaisut ei miellyttänyt vanhoja Destruction-faneja.
Vuonna 1999 fanien pyynnöstä kaksi alkuperäistä jäsentä (Mike ja Schmier) perustivat Destructionin uudestaan, uudella rumpalilla, Sven Vormanill (ex-The Lie). Samana vuonna Destruction aloittaa comebackin suurimmilla saksalaisilla festivaaleilla. Vuonna 2000 julkaistiin jo kauan odotettu uusi täyspitkä albumi, All Hell Breaks Loose. Albumia seurasi kiertue norjalaisten Dimmu Borgirin ja Susperian kanssa vuonna 2001. Lokakuussa 2001 rumpali Sven Vormann erosi yhtyeestä, koska ei jaksanut olla kiertueella.
Sanoitukset

Yhtyeen sanoitukset ovat aina olleet uskonnonvastaisia, mikä on huomattavissa sekä kappaleiden (esimerkiksi "Curse the Gods") että albumien nimissä (esimerkiksi The Antichrist).
Jäsenet

Nykyiset
Marcel „Schmier“ Schirmer – basso ja laulu (1982–1989, 1999–)
Randy Black – rummut (2018–)
Damir Eskić – kitara, taustalaulu (2019–)
Martin Furia – kitara (2021–)
Entiset
Mike Sifringer – kitara (1982–2021)
Tommy Sandmann - rummut (1982–1987)
Harry Wilkens - kitara (1987–1990)
Oliver "Olly" Kaiser - rummut (1987–1999)
André Grieder – laulu (1989–1990)
Thomas Resenmerkel - laulu (1993–1999)
Michael "Ano" Piranio - kitara (1993–1999)
Christian Engler - bassokitara (1993–1999)
Sven Vormann - rummut (1999–2001)
Marc Reign – rummut (2001–2010)
Wawrzyniec "Vaaver" Dramowicz (2010-2018) – rummut
Diskografia

| --- | --- |
 Studioalbumit Infernal Overkill (1985)  Eternal Devastation (1986)  Release from Agony (1988)  Cracked Brain (1990)  All Hell Breaks Loose (2000)  The Antichrist (2001)  Metal Discharge (2003)  Inventor of Evil (2005)  Thrash Anthems (2007)  D.E.V.O.L.U.T.I.O.N. (2008)  Day of Reckoning (2011)  Spiritual Genocide (2012)  Under Attack (2016)  Thrash Anthems II (2017)  Born to Perish (2019)  Diabolical (2022) EP:t Sentence of Death (1984)  Mad Butcher (1987)  A Black Metal Night (1989)  Live Promo (2001) :  Livealbumit Live Without Sense (1989)  Alive Devastation (2002)  Live Discharge (2004)  The Curse of the Antichrist: Live in Agony (2009)  A Savage Symphony - The History of Annihilation (2010)  Live Attack (2021) Kokoelmat Best of (1992) Singlet Whiplash (2001)  State of Apathy (2021)  Diabolical (2021)  No Faith in Humanity (2022)  Repent Your Sins (2022)  No Kings - No Masters (2024)  Fast As A Shark (2024) Demot Speed Kills (1983)  Bestial Invasion of Hell (1984)  Infernal Overkill pre-production demo (1985)  The Butcher Strikes Back (1999)  Metal Discharge (2003)
Videografia

Live Discharge (2004)
A Savage Symphony The History Of Annihilation (2010)
Neo-Destruction

Neo-Destructioniksi kutsutaan Destructionin aikakautta, jolloin Schmier ei ollut yhtyeessä. Neo-Destructionin aikaisia julkaisuja ei lasketa yhtyeen viralliseen diskografiaan . Neo-Destruction kuitenkin toimi nimellä Destruction, eikä sitä lasketa eri yhtyeeksi.
Neo-Destruction > Neo-Destructionin diskografia > Albumit

The Least Successful Human Cannonball (1998)
Neo-Destruction > Neo-Destructionin diskografia > EP:t

Destruction (1994)
Them Not Me (1995)
Erstfeld

| Erstfeld |
| --- | --- |
 Erstfeldin kylänraittia.
 vaakuna

 Erstfeld
 Koordinaatit: 46°49′11″N, 8°38′55″E 
Valtio:   Sveitsi
Kantoni:  Uri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  59,12 km²
Korkeus:  454–3 198 m
Väkiluku (2015):  3 774
 – Väestötiheys:  64 as./km²
 
 www.erstfeld.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Erstfeld on kunta Keski-Sveitsissä, Urin kantonissa. Vuoden 2015 lopussa kunnassa oli 3 774 vakinaista asukasta.
Maantiede

Maantieteellisesti kunta sijaitsee Reussjoen laaksossa ja laakson jyrkillä rinteillä. Erstfeldin itäpuolella kohoavat Glarusin Alpit, länsipuolella Urin Alpit.
Liikenneyhteydet

Sveitsin ja Italian väliset valtaväylät kulkevat Erstfeldin kautta ja liikenneväylät hallitsevat vain puolisen kilometriä leveää laaksoa:
Moottoritie A2 Saksan rajalta Baselistä Italian rajalle Chiassoon kulkee Erstfeldin kylän ohi.
Moottoritien edeltävä päätie 2 kulkee Erstfeldin kautta.
Erstfeld on vuonna 1882 käyttöönotetun Gotthardin rautatien tärkeimpiä asemia.
Vuonna 2016 käyttöönotetun Gotthardin pohjatunnelin pohjoinen suuaukko on Ersfeldissä.
Aiheesta muualla

Müller, Felix; Stadler, Hans: Meyrin (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan web-sivut) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  23.10.2006. Bern:  Stiftung HLS. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Erstfeld Wikimedia Commonsissa
Dragon Ball Z: Fusion Reborn

| Dragon Ball Z: Fusion Reborn> ドラゴンボールZ 復活のフュージョン!!悟空とベジータ Dragon Ball Z Fukkatsu no Fusion!! Gokū to Bejīta |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Shigeyasu Yamauchi
Käsikirjoittaja:   Takao Koyama  Akira Toriyama 
Tuottaja:  Kōzō Morishita
Säveltäjä:  Shunsuke Kikuchi
Kuvaaja:  Toshiharu Takei
Leikkaaja:  Shinichi Fukumitsu
Pääosat:   Masako Nozawa  Tessho Genda  Takeshi Kusao  Yūko Minaguchi  Ryo Horikawa  Daisuke Ghori  Hiromi Tsuru  Naoko Watanabe  Hikaru Midorikawa  Ryuusei Nakao  Toku Nishio  Keiko Yamamoto  Bin Shimada  Saikachi Ryuuji  Masaharu Satou  Joji Yanami 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Japani
Tuotantoyhtiö:  Toei Animation
Levittäjä:  Toei Company
Kesto:  50 min
Alkuperäiskieli:  japani, englanti
Edeltäjä:  Dragon Ball Z: Bio-Broly
Seuraaja:  Dragon Ball Z: Wrath of the Dragon''
Aiheesta muualla
IMDb
Infobox OKNimi-testi OK: 
Dragon Ball Z: Fusion Reborn (jap. ドラゴンボールZ 復活のフュージョン!!悟空とベジータ, Dragon Ball Z Fukkatsu no Fusion!! Gokū to Bejīta) on 13. Dragonball Z -elokuva. Se sai ensi-iltansa Japanissa 4. maaliskuuta 1995.
Juoni

Kaikki alkaa tuonpuoleisessa, jossa Goku ja Pikkon osallistuvat Maailman Vahvin -turnaukseen. Eräs työntekijä menee tapaaman juuri työnsä aloittanutta nuorukaista, joka työskentelee sielujenpuhdistamolla, jonne kerätään kaikkien kuolleiden paholaisten negatiiviset energiat. Työntekijä muistuttaa nuorukaista tyhjentämään säiliöt tietyin väliajoin. Nuorukainen ei piittaa ohjeista, vaikka väittää ymmärtävänsä tilanteen. Työntekijän lähdettyä täysi säiliö räjähtää, minkä seurauksena muutkin puhdistamon säiliöt räjähtävät. Näin tuhansina vuosina kertynyt negatiivinen energia vapautuu. Nuori työntekijä altistuu negatiiviselle savulle. Hänestä tulee hirviö Janemba, jolla on äärettömät voimat. Janemba luo kaikille tuonpuoleisessa oleville planeetoille lähes murtamattoman suojakerroksen, jota ei voi läpäistä.
Samaan aikaan sielujenpuhdistamon räjähdys huomataan Toisessa Maailmassa. Goku ja Pikkon joutuvat keskeyttämään ottelunsa ja he lähtevät tutkimaan tilannetta. Tarkastusasemalle päästyään Goku ja Pikkon huomaavat King Yemman jääneen ansaan karkkimaiseen kiveen. Pian kaksikko huomaa keltaisen hirviön Janemban, jonka Goku haastaa ja houkuttelee alas helvettiin. Pikkon jää yrittää vapauttaa King Yemman. Hän oivaltaa loukkausten olevan karkkimaisen kiven heikkous.
Samaan aikaan Maan päällä on negatiivisen energian aiheuttama sekasorto. Kaaos on herättänyt kuolleista kaikki pahimmat paholaiset, kuten Freezan, Freezan kätyrit, Bojackin ja jopa Adolf Hitlerin. Z-soturit yrittävät parhaansa mukaan taltuttaa sekasortoa. He onnistuvat lopulta.
Samoihin aikoihin Goku taistelee 3. asteen supersaiyalaismuodossaan, mutta Janemban muodonmuutos on aivan liian voimakas Gokulle. Vegeta tulee paikalle ja yrittää tuhota Janemban omin neuvoin, mutta ei onnistu Gokua paremmin. Goku ja Vegeta piiloutuvat piikkipallojen suojaan. Goku kertoo Vegetalle fuusiosta, jossa kahdesta henkilöstä tulee yksi mahtava soturi tanssin avulla. Vegeta närkästyy Gokun demonstroitua hänelle fuusion liikkeet. Goku saa kuitenkin Vegetan ylipuhuttua. Ensimmäisellä yrittämällä Goku ja Vegeta epäonnistuvat fuusiossa Vegetan tehdessä väärän liikkeen ja muuntautuvat epäsoturimaiseksi, hitaaksi ja lihavaksi Vekuksi (Etelä-Kaion keksimä nimitys) ja joutuvat pidättelemään Janembaa puoli tuntia kunnes fuusio lakkaa. Lopulta uudella yrityksellä Pikkonin pidätellessä Janembaa heistä tulee mahtava soturi Gogeta. Gogeta voittaa Janemban omalla liikkeellään Stardust Breakerilla. Samaan aikaan Goten ja Trunks fuusioituvat Gotenkseksi ja tuhoavat Hitlerin joukot super ghost kamekazi -hyökkäyksellään.
Ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Hahmo | Japaninkielinen ääninäyttelijä | Englanninkielinen ääninäyttelijä |
| Son Goku | Mazako Nowaza | Sean Schemmel |
| Son Gohan | Mazako Nowaza | Kyle Hebert |
| Son Goten | Mazako Nowaza | Kara Edwards |
| Vegeta | Ryo Horikawa | Christopher Sabat |
| Trunks | Takeshi Kusao | Laura Bailey |
| Hercule | Daisuke Ghori | Chris Rager |
| Bulma | Hiromi Tsuru | Tiffany Volmer |
| Chi-Chi | Naoko Watanabe | Cynthia Cranz |
| Videl | Yuko Minaguchi | Kara Edwards |
| Pikkon | Hikaru Midorikawa | Kyle Hebert |
| Shenron | Masaharu Satou | Christopher Sabat |
| Pohjois-Kaioo | Joji Yanami | Sean Schemmel |
| Etelä-Kaioo | Toku Nishio | Dameon Clarke |
| Länsi-Kaioo | Bin Shimada | Kyle Hebert |
| Itä-Kaioo | Keiko Yamamoto | Stephanie Nadolny |
| Suur-Kaioo | Ryûji Saikachi | Evan Jones |
| Ruhtinas Enma | Daisuke Ghori | Chris Rager |
| Janemba | Tesshô Genda | Jim Foronda  Kent Williams |
| Freeza | Ryuseei Nakao | Linda Young |
| Gogeta/Veku | Masako Nowaza Ryu Horikawa | Sean Schemmel Christopher Sabat |
| Gotenks | Masako Nowaza Takeshi Kusao | Kara Edwards Laura Bailey |
| Narrator | Joji Yanami | Kyle Hebert |
Dimotikó Théatron metroasema

| Dimotikó Théatro> Δημοτικό Θέατρο |
| --- | --- |
 Dimotikó Théatron metroasema.
 Ateenan metro 
Perustiedot
Metrolinjat:   Linja 3
Sijainti:  37°56′35″N, 23°38′52″E
Paikkakunta:  Pireus, Attika, Kreikka
Avattu:  10.10.2022
Vaihtoyhteydet
Raitiolinjat:   
Dimotikó Théatro (kreik. Δημοτικό Θέατρο eli Σταθμός Δημοτικό Θέατρο, Stathmós Dimotikó Théatro) on Ateenan metron asema Linjalla 3 (sininen). Se on linjan läntinen pääteasema ja sijaitsee Pireuksen kaupungissa Ateenan metropolialueen lounaisosassa, lähellä Pireuksen kunnallista teatteria, josta se on saanut nimensä.
Dimotikó Théatron metroasema ulkoa.
Metroasema avattiin 10. lokakuuta 2022. Se valmistui Linjan 3 laajennokselle, joka yhdisti linjan aiemman läntisen pääteaseman Agía Marínan Pireukseen. Seuraava asema pohjoiseen on Pireus.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dimotikó Théatron metroasema Wikimedia Commonsissa
Ateenan metro
| --- | --- |
Linja 1:   Pireus  Fáliro  Moscháto  Kallithéa  Távros - Elefthérios Venizélos  Petrálona  Thiseío  Monastiráki  Omónoia  Viktória  Attikí  Ágios Nikólaos  Káto Patísia  Ágios Elefthérios  Áno Patísia  Perissós  Pefkákia  Néa Ionía  Irákleio  Eiríni  Neratziótissa  Maroúsi  KAT  Kifisiá 
Linja 2:   Anthoúpoli  Peristéri  Ágios Antónios  Sepólia  Attikí  Stathmós Larísis  Metaxourgeío  Omónoia  Panepistímio  Sýntagma  Akrópoli  Syngroú-Fix  Néos Kósmos  Ágios Ioánnis  Dáfni  Ágios Dimítrios - Aléxandros Panagoúlis  Ilioúpoli - Grigóris Lamprákis  Álimos  Argyroúpoli  Ellinikó 
Linja 3:   Dimotikó Théatro  Pireus  Maniátika  Níkaia  Korydallós  Agía Varvára  Agía Marína  Aigáleo  Elaiónas  Kerameikós  Monastiráki  Sýntagma  Evangelismós  Mégaro Mousikís  Ampelókipoi  Panórmou  Katecháki  Ethnikí Ámyna  Cholargós  Nomismatokopeío  Agía Paraskeví  Chalándri  Doukíssis Plakentías  Pallíni  Paianía-Kántza  Koropí  Aerodrómio 
Linja 4:   Álsos Veḯkou  Galátsi  Elikónos  Kypséli  Dikastíria  Alexándras  Exárcheia  Akadimía  Kolonáki  Evangelismós  Kaisarianí  Panepistimioúpoli  Ilísia  Zográfou  Goudí
Edla Niemi

Edla Niemi (s. 29. joulukuuta 1987) on suomalainen thainyrkkeilijä. Hän edustaa Helsinki Thaiboxing Clubia (HTBC) valmentajanaan Petri Martinez. Niemen saavutuksiin lukeutuu thainyrkkeilyn Euroopan mestaruudet vuosilta 2012 ja 2013 alle 75-kiloisten sarjassa , ja MM-pronssi vuodelta 2012. Vuonna 2013 Niemi edustaa Suomea vielä thainyrkkeilyn PM-kisoissa Tanskassa.
Niemi opiskelee fysioterapeutiksi Otaniemessä Laurea-ammattikorkeakoulussa. Hän on toiminut vuodesta 2010 aikidoseura Machikara ry:n puheenjohtajana sekä Suomen Aikidoliiton hallituksessa ja liiton juniori- ja nuorisovaliokunnan puheenjohtajana. Hän on harjoitellut kamppailulajeja 12-vuotiaasta saakka.
Eastleigh

| Eastleigh |
| --- | --- |
 Eastleigh’n entinen kaupungintalo
 Eastleigh’n sijainti Englannissa ja Hampshiressä.
 fiEastleigh 
 50°58′01″N, 1°21′00″W 
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Osa:  Englanti
Alue:  Kaakkois-Englanti
Kreivikunta:  Hampshire
Hallinnon tyyppi:  Kaupunkipiiri
Maantiede
Kokonaispinta-ala:  12 km²
Väestö
Väkiluku (2021):  48 000
Väestötiheys:  4 150 as./km²
 www.eastleigh.gov.uk 
Eastleigh on noin 48 000 asukkaan kaupunki ja 136 000 asukkaan kaupunkipiiri Hampshiren kreivikunnassa Etelä-Englannissa, Southamptonista itään ja pohjoiseen. South Hampshiren metropolialueella, johon kuuluvat Eastleigh’n ja Southamptonin lisäksi Portsmouth, Fareham ja Winchester, asuu noin 1,2 miljoonaa ihmistä.
Kaupunki kasvoi rautatievarikon ympärille. Sen tunnetuin tuote on kuitenkin Spitfire-lentokone. Benny Hill asui Eastleigh’ssä ja hänen mukaansa on nimetty kuja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eastleigh Wikimedia Commonsissa
EML Kalev

| EML Kalev |
| --- | --- |
 EML Kalev

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Vickers Armstrong, Barrow-in-Furness
Kölinlasku:  toukokuu 1935
Laskettu vesille:  7. heinäkuuta 1936
Palveluskäyttöön:  12. maaliskuuta 1937
Poistui palveluskäytöstä:  Neuvostoliiton laivastolle 1940 kadonnut 29. lokakuuta 1941
Tekniset tiedot
Uppouma:  665 t (pinnalla) 853 t (sukellus)
Pituus:  57,9 m
Leveys:  7,5 m
Syväys:  3,5 m
Koneteho:  dieselmoottorit: 1 200 hv sähkömoottorit: 450 hv
Nopeus:  13,5 solmua (pinnalla) 8,5 solmua (sukellus)
Miehistöä:  4 upseeria ja 28 merimiestä
Aseistus
Aseistus:  4 × 21" (533 mm) torpedoputkea, joihin 8 torpedoa 1 × Bofors 40 mm 1 × 7,7 mm Lewis-pikakivääri 20 × miinaa
EML Kalev oli Viron laivaston Kalev-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 12. joulukuuta 1934 Vickers Armstrongilta Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin toukokuussa 1935. Alus laskettiin vesille 7. heinäkuuta 1936 ja valmistui 12. maaliskuuta 1937.
Palvelus

Neuvostoliitto valtasi 13. elokuuta 1940 sukellusveneen miehittäessään Viron. Alus liitettiin 18. syyskuuta Neuvostoliiton Itämeren laivastoon. Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon kesäkuussa 1941 alus oli Liepājassa päällikkönään kapteeniluutnantti B. A. Nyrov. Alus lähti 22. kesäkuuta Liepājasta Ventspilsin, Ust-Dvinskin, Kuivastun, Paldiskin ja Tallinnan kautta Kronstadtiin, missä se siirrettiin 25. heinäkuuta huollettavaksi telakalle. Alus vapautui 31. heinäkuuta telakalta ja lähti 2. elokuuta Tallinnaan, jonne se saapui seuraavana päivänä.
Alus lähti 8. elokuuta Tallinnasta ensimmäiselle sotaretkelleen Ventspilsin koillispuolelle Ovisiniemen Uzavan majakan väliselle alueelle, jonne se saapui illalla 11. elokuuta. Seuraavana päivänä aluksen päällikkö päätti laskea miinoitteen Särnäten niemen edustalle, jonne laskettiin 10 miinaa. Alukselta seurattiin saksalaisten miinanraivausta Ventspilsin edustalla ennen kuin aloitettiin paluumatka Tallinnaan, jonne saavuttiin 21. elokuuta.
Alus osallistui 28.-29. elokuuta Tallinnan evakuointiin, jolloin sen miehistö pelasti merestä kahdeksan henkilöä. Alus saapui 30. elokuuta Kronstadtiin, mistä se lähti 27. lokakuuta toiselle sotaretkelleen. Ilmeisesti alus saapui seuraavana päivänä Suursaaren edustalle, mistä se jatkoi matkaansa 30. elokuuta. Aluksen tehtävänä oli miinoittaa Tallinnan edusta ja kuljettaa tiedusteluryhmä Tallinnan itäpuolelle Ihasalun niemeen. Alus kuitenkin katosi Suursaaresta lähdettyään ja edes hylyn sijainnista ei ole tietoa.
Edlund

Edlund on ruotsinkielinen sukunimi. Edlund-nimisiä henkilöitä:
Ben Edlund (s. 1968), yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä ja televisiokäsikirjoittaja
Christoffer Edlund (s. 1987), ruotsalainen jääpalloilija
E. O. Edlund (1824–1871), suomalainen kirjastoamanuenssi, toimittaja ja kirjailija
Erik Edlund (1819–1888), ruotsalainen fyysikko
G. W. Edlund (1829–1907), suomalainen kirjakauppias ja kirjakustantaja
Hans Edlund, ruotsalainen jääkiekkoilija
Johan Edlund (s. 1971), ruotsalainen muusikko
Lars Edlund (1922–2013), ruotsalainen säveltäjä, kirkkomuusikko ja musiikkipedagogi
Madelaine Edlund (s. 1985), ruotsalainen jalkapalloilija
Mikael Edlund (s. 1950), ruotsalainen säveltäjäɱ
Pär Edlund (s. 1967), ruotsalainen jääkiekkoilija
Richard Edlund (s. 1940), yhdysvaltalainen elokuvien erikoistehostemies.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.