Mati Hint
Kielipoliitikko ja yhteiskunnallinen vaikuttaja

Hint oli paitsi kielitieteilijä myös kielipoliitikko ja yhteiskunnallinen vaikuttaja. Neuvostoliiton miehittämässä Virossa tuli vuonna 1978 kommunistipuolueen  ensimmäiseksi sihteeriksi huonosti viroa osaava ja maata tunteva Karl Vaino, ja maan venäläistäminen yltyi. Saman vuoden lopulla annettiin salainen määräys venäjän kielen omaksumista ja opettamista edistävistä toimista. Tavoitteena oli muiden neuvostokansalaisten kuin venäläisten kaksikielisyys: oman äidinkielen  ohella virolaisten olisi nyt osattava yhtä hyvin Neuvostoliiton johdon määräämää kansojenvälisen kanssakäymisen kieltä eli venäjää. Syksyllä 1980 oli nuorisolevottomuuksia etenkin Tallinnassa, ja julkisuuteen tuli niin sanotun Neljänkymmenen kirje, jonka allekirjoittajat olivat Viron älymystön edustajia ja jossa ilmaistiin vakava huolestuneisuus siitä, mihin vallalla ollut kieli- ja kansallisuuspolitiikka olivat johtamassa. Hint oli kirjeen allekirjoittajista ainoa varsinainen  kielitieteilijä. Työpaikalla pedagogisessa korkeakoulussa ei kuitenkaan kansallismielisestä aktiivisuudesta  tullut vakavia seuraamuksia, mutta KGB-kansioon asia merkittiin. Hint kiinnitti kirjoituksissaan, esitelmissään ja opetuksessaan toistuvasti huomiota viron kielen ja kulttuurin uhanalaiseen tilaan, johon oli johtamassa  neuvostojärjestelmän markkinoima kaksikielisyys ja kieli- ja kulttuurisuhteisiin vaikuttava runsas maahanmuutto. Tilanne ei ollut verrattavissa Suomen kaksikielisyyteen, joka perustui kahden kielen lähes tuhatvuotiseen rinnakkaineloon. Terävä kannanotto Hintiltä oli pitkä artikkeli Vaateid kakskeelsusele roosade  prillideta, jonka Vikerkaar julkaisi vuonna 1987 ja jonka näkemykset herättivät runsaasti keskustelua. Hint esitti kaksikielisyyttä koskevissa kirjoituksissaan, miten venäjä pääsee vaikuttamaan viron kieleen, muun muassa sen rakenteisiin ja osin ideologisestikin sanastoon. Esimerkiksi venäjän vaikutuksesta lisääntynyt  refleksiivijohdosten käyttö merkitsi lauserakenteen muuttumista ja sisällöllisesti vastuullisen henkilötekijyyden häivyttämistä, mikä johti siihen, että tietyissä ilmauksissa asiat esitettiin niin, että ne tapahtuvat ikään kuin itsestään.
Mati Hint toimi 1990-luvulla oululaisen sanomalehti Kalevan kolumnistina ja kirjoitti sekä itsenäisyytensä palauttaneen Viron oloista että Suomen-kokemuksistaan.  Hint muistetaan maaliskuussa 1995 julkaistusta kolumnistaan Luen omaa KGB-kansiotani, josta saa kuvan siitä, kuinka nöyristelemättömän ja suorapuheisen  tiedemiehen elämää ja työtä sekä luonnollisesti myös ulkomaisten kollegojen tapaamisia Neuvostoliiton viranomaiset seurasivat ja vaikeuttivat. Hintin kansiossa oli useita suomalaisiakin nimiä.
Kun Virossa perustettiin 1980-luvun loppupuolella kansanrintama, Rahvarinne, osallistui Mati Hint aktiivisesti sen toimintaan johtoportaassa. Samoin hän oli keskeisiä henkilöitä, kun Virolle laadittiin uusi, oman kansallisen kielen asemaa puolustava kielilaki. Tammikuussa vuonna 1989 hyväksyttiin laki, jonka mukaan Neuvosto-Viron valtionkieli on viro. Mati Hintin poliitikonura jatkui vielä venäläismiehityksen päätyttyä: hän toimi edelleen kansanrintaman johtoryhmässä ja vuosina 1992–1995 itsenäisen Viron eduskunnan, riigikogun, jäsenenä, jolla oli myös kansainvälisiä tehtäviä muun muassa Brysselissä.