Stonewallin mellakat
Mellakat > Poliisin ratsia

Lauantaiaamuna 28. kesäkuuta 1969 kello 1:20 neljä siviiliasuista poliisia tummissa puvuissa, kaksi partiopoliisia univormuissa, etsivä Charles Smythe ja apulaistarkastaja Seymour Pine saapuivat Stonewall Innin kaksoisoville ja ilmoittivat: ”Poliisi! Valtaamme paikan!” Kaksi poliisinaista ja kaksi miestä oli tullut baariin salaa aiemmin illalla keräämään visuaalista todistusaineistoa samalla kun poliisin siveysyksikkö (engl. Public Morals Squad) odotti heidän merkkiään ulkopuolella. Kun loput poliisit olivat tulleet sisälle baariin, he kutsuivat apuvoimia kuudennesta poliisipiiristä baarin maksupuhelimen avulla. Musiikki sammutettiin ja päävalot laitettiin päälle. Baarissa oli sinä iltana noin 200 henkeä. Asiakkaat jotka eivät olleet koskaan kokeneet poliisin ratsiaa hämmentyivät, mutta muutamat, jotka ymmärsivät mitä oli tapahtumassa, juoksivat ovia ja käymälöiden ikkunoita kohti. Poliisit telkesivät ovet, ja hätäännys kasvoi. Michael Fader muisteli, että ”Asiat tapahtuivat niin nopeasti, että niitä ei oikein edes ehtinyt huomata. Yhtäkkiä paikalla oli poliiseja ja meidät käskettiin seisomaan jonoihin ja ottamaan henkilötodistuksemme esiin, jotta meidät johdatettaisiin ulos baarista.”
Ratsia ei sujunut suunnitelmien mukaan. Totuttu käytäntö oli ohjata asiakkaat jonoon, tarkistaa heidän henkilötodistuksensa, laittaa naispoliisit viemään naisiksi pukeutuneet asiakkaat käymälöihin heidän sukupuolensa tarkistamiseksi, minkä jälkeen kaikki 'naisiksi pukeutuneet miehet' pidätettiin. Tuona yönä naisiksi pukeutuneet miehet eivät suostuneetkaan lähtemään poliisien mukaan. Jonossa seisoneet miehet alkoivat kieltäytyä näyttämästä henkilökorttejaan. Poliisit päättivät viedä kaikki läsnä olleet asemalle ja erottelivat transvestiitit omaan huoneeseensa baarin takaosaan. Maria (Steve) Ritter muisti, että ”Suurin pelkoni oli joutua pidätetyksi. Toiseksi suurin pelkoni oli, että sanomalehdessä tai televisio-ohjelmassa olisi kuva minusta äitini mekossa!” Sekä asiakkaat että poliisi muistivat tunnelman muuttuneen nopeasti vaivaantuneeksi; siihen vaikuttivat poliisin otteet, sillä he alkoivat ”kiusata” joitakin lesboja ”tunnustelemalla heitä epäsopivasti” ruumiintarkastuksien aikana.
Poliisi aikoi kuljettaa baarin alkoholijuomat pois autoillaan. 28 laatikollista olutta ja 19 pulloa viinaa takavarikoitiin, mutta partioautot eivät olleet vielä saapuneet paikalle, joten asiakkaat joutuivat odottamaan jonossa noin vartin ajan. Ne, joita ei ollut pidätetty, päästettiin lähtemään etuoven kautta, mutta vapaaksi päästetyt eivät tavallisuudesta poiketen liuenneet paikalta nopeasti. Sen sijaan he jäivät baarin ulkopuolelle, jonne alkoi kerääntyä tapahtumia katseleva väkijoukko. Minuuttien sisällä noin 100–150 henkeä oli kokoontunut ulkopuolelle, jotkut päästyään pois baarin sisältä, jotkut huomattuaan poliisiautot ja väkijoukon. Vaikka poliisi työnsi voimakkaasti tai potki joitakin asiakkaita ulos baarista, jotkut poliisin vapaaksi päästämät asiakkaat esiintyivät väkijoukolle poseeraamalla ja tervehtimällä poliiseja liioitelluin elein. Väkijoukon suosionosoitukset rohkaisivat heitä.
Tarkastaja Pine muisti, että kun ensimmäinen poliisiauto oli saapunut, väkijoukossa – joka koostui suurimmaksi osaksi homoista – oli jo ainakin kymmenen kertaa enemmän ihmisiä kuin pidätetyissä, ja joukkio muuttui aivan hiljaiseksi. Sekaannus radioviesteissä viivästytti toisen partioauton saapumista. Poliisi alkoi saattaa mafian jäseniä ensimmäiseen vaunuun sivustakatsojien hurratessa. Seuraavaksi tavallisia työntekijöitä alettiin viedä vaunuun. Sivustakatsoja huusi ”Gay power!”, joku alkoi laulaa kappaletta ”We Shall Overcome” ja väkijoukko reagoi tähän huvittuneesti ja hyväntuulisesti, mutta samalla kuitenkin ”kasvavalla ja intensiivisellä vihamielisyydellä”. Poliisi tönäisi transvestiittia, joka vastasi lyömällä häntä päähän käsilaukullaan, ja väkijoukko alkoi buuata. Ohikulkumatkalla ollut kirjailija Edmund White muisti, että ”Kaikki ovat levottomia, vihaisia ja uskaliaita. Kellään ei ole slogania, kellään ei edes ole asennetta, mutta jotakin on kehitteillä.” Kolikoita, sitten olutpulloja, heitettiin poliisiautoa kohti, kun väkijoukossa levisi huhu, että baarissa yhä sisällä olevia asiakkaita hakattiin.
Kärhämä puhkesi, kun käsirautoihin laitettu nainen jouduttiin saattamaan baarin ovelta odottavalle poliisiautolle useita kertoja. Hän pakeni toistuvasti ja taisteli neljää poliisia vastaan kiroillen ja huutaen noin kymmenen minuutin ajan. Hänen kuvailtiin olleen ”a typical New York butch” ja ”a dyke–stone butch”; poliisi oli lyönyt häntä päähän pampulla, koska hän oli erään silminnäkijän mukaan valittanut käsirautojensa olleen liian tiukalla. Sivustakatsojat muistivat, että nainen, jonka henkilöllisyyttä ei tiedetä, sai väkijoukon tappelemaan, kun hän katsoi heitä ja huusi: ”Miksette te tee mitään?” Kun poliisi oli nostanut hänet ilmaan ja tunkenut hänet auton takaosaan, väkijoukko muuttui vihamieliseksi: ”Sinä hetkenä tilanteesta tuli räjähdysaltis.”