stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dardania (Moesia)
Historia

Dardanian ollessa itsenäinen kuningaskunta sen hallitsijoita olivat:
Bardyllis, 300-luku eaa.
Longarus, 200-luku eaa.
Monunius, 200-luku eaa.
Teuta, 200-luku eaa.
Bato, 200-100-luku eaa.
Rooman valtakunnan aikana Dardania oli alun perin osa Moesian provinssia ja myöhemmin Moesia superiorin provinssia. Noin vuodesta 293 lähtien se muodosti oman Dardanian provinssinsa. Rooman valtakunnan jaon vuonna 395 myötä siitä tuli osa Itä-Roomaa eli myöhempää Bysantin valtakuntaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dardania Wikimedia Commonsissa
Iatrokemia

Iatrokemia on erityisesti lääkeaineita ja lääketiedettä käsitellyt kehittyneempi alkemian haara, joka sai alkunsa 1500-luvun alussa. Sen keskeinen vaikuttaja oli Paracelsus (1493–1541). Hänen mukaansa alkemian tuli käsitellä kaikkia prosesseja, joissa aine muuttaa muotoaan – ei siis pelkästään metallin transmutaatioita. Paracelsuksen työt alkoivat ilmestyä kirjoina vasta kymmeniä vuosia hänen kuolemansa jälkeen. Ne innoittivat myös muita iatrokemian pariin ja tuottamaan sitä käsittelevää kirjallisuutta. Iatrokemian ansiona voidaan pitää kemian tuloa osaksi eurooppalaisen lääketieteen opetusta. Iatrokemia nosti kemian akateemista arvostusta.
Muita merkittäviä iatrokemistejä olivat:
Georgius Agricola (1494–1555)
De re metallica, julkaistu 1556
Vanoccio Biringuccio (1480–1539)
De Le Pirotechnia, julkaistu 1540
Lazarus Ercker (?–1593)
Treatise on Ores and Assaying, julkaistu 1594
Jan Baptist van Helmont (1579–1644)
Ortus medicinae, julkaistu 1648
Hässelbyn linna

Päärakennus ja etupiha.
Hässelbyn linna (ruots. Hässelby slott) on linna Tukholman Hässelby Gårdin kaupunginosassa, Hässelby-Vällingbyn kaupunginosa-alueella. Bonden suku käytti linnaa lähes kolmensadan vuoden ajan. Nykyisin linna toimii pohjoismaisena konferenssikeskuksena.
Linnan rakennuttamisen aloitti valtaneuvos Carl Bonde 1640-luvun alkupuolella, ja alkuperäisenä arkkitehtina toimi todennäköisesti Simon de la Vallée. Työtä jatkoi myöhemmin Jean de la Vallée, ja linna valmistui vuoden 1660 tienoilla. Sitä on kunnostettu tulipalojen jälkeen vuosina 1731 ja 1860. Tukholman kaupunki osti rakennuksen vuonna 1931. Vuosina 1961–1963 se restauroitiin ja muutettiin pohjoismaisten pääkaupunkien kulttuurikeskukseksi. Linnan puistoon rakennettiin arkkitehti Sören Thurellin piirtämä erillinen konferenssisiipi vuonna 1986.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hässelbyn linna Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut
Tomas Ledin köper slott för 50 miljoner (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
Kirjallisuutta

Olsson Birger: Hässelby Slott : Från Herresäte Till Nordiskt Kulturcentrum.  Stockholmia förlag, 1988.  ISBN 91-7031-001-7
Paolo Iašvili

Paolo Iašvili
Paolo Iašvili (georg. პაოლო იაშვილი, P'aolo Iašvili, 29. kesäkuuta 1894 – 22. heinäkuuta 1937) oli georgialainen runoilija ja yksi georgialaisen symbolistisen liikkeen johtohahmoista. Neuvostoliiton aikana hänet pakotettiin sovinnaisuuteen ja hänen ystäviään kuoli Stalinin vainoissa, mikä vaikutti häneen syvästi. Iašvili teki itsemurhan Georgian kirjailijaliiton rakennuksessa.
Iašvili syntyi Kutaisissa Länsi-Georgiassa, joka kuului silloin Venäjän keisarikuntaan. Hän sai koulutuksensa Kutaisissa, Anapassa ja Pariisissa. Georgiaan Iašvili palasi vuonna 1915, ja hänestä tuli yksi Siniset sarvet -symbolistiryhmän perustajista ja ideologeista. Hän toimitti myös kirjallisuuslehti Tsisperi qantsebia ("Siniset sarvet"). 1920-luvun alussa Iašvili, "loistava, tyylikäs, kultturelli ja viihdytävä puhuja, eurooppalainen ja hyvännäköinen", kuten hänen läheinen ystävänsä ja kääntäjänsä Boris Pasternak häntä kuvasi, nousi georgialaisen symbolisminjälkeisen ja kokeellisen runouden johtajaksi. Hänen omistautumisensa mystiikalle ja "puhtaalle taiteelle" hiipui Neuvostoliiton ideologisessa paineessa 1920-luvun lopulla, kun georgian kirjallisuuden klassikot käytännössä kiellettiin ja Georgian kirjailijaälymystö painostettiin alistumaan sosialistisille dogmille. Monet kirjailijat käytännössä hiljennettiin, ja Iašvilista tuli vesivoimainsinööri Valodia Džikian suhdetoiminnan hoitaja. Kun Lavrenti Berija tuli valtaan, hän palautti monia georgialaisia kirjailijoita takaisin hyväksytyiksi yrittäessään vetää heidät neuvostoideologian piiriin. Sosialismin istuttaminen entisiin symbolisteihin oli kivulias prosessi, mutta Iašvili joutui lopulta sopeutumaan Neuvostoliiton doktriineihin, ja hänen runoudestaan tuli yhä ideologisempaa. Berija jopa teki hänestä Transkaukasian SFNT:n keskuskomitean jäsenen.
1930-luvun suurten puhdistusten huipulla hän yritti epätoivoisesti pelastaa itsensä tunnustamalla "arvostelukyvyn häiriönsä" ja toistamalla uskollisuuttaan Stalinille ja Berijalle. Hän todisti ja hänen täytyi jopa osallistua julkisiin oikeudenkäynteihin, joissa useita hänen kumppaneitaan erotettiin kirjailijaliitosta, mikä käytännössä tuomitsi heidät kuolemaan. Berijan painostuksesta hän leimasi ranskalaisen kirjailijan ja entisen ystävänsä André Giden "petolliseksi, mustakasvoiseksi trotskilaiseksi rakiksi". Runoilija nujertui täysin, kun hänen ideaalinsa pettivät. Kun Berija vaati Iašvilia joko tuomitsemaan elinikäisen ystävänsä ja symbolistisen runoilijan Titsian Tabidzen tai joutumaan NKVD:n pidättämäksi ja kiduttamaksi, Iašvili meni Georgian kirjailijaliiton rakennukseen ja ampui itsensä kuoliaaksi 22. heinäkuuta 1937. Liiton kokous hyväksyi lauselman, jossa Iašvilin sanottiin teeskennelleen kirjailijaa osallistuessaan maanpetturuuteen ja vakoiluun, ja että hänen itsemurhansa oli "provokatiivinen teko, joka herättää inhoa ja suuttumusta jokaisessa kunnollisten neuvostokirjailijoiden tapaamisessa".
Ibrahim ibn Tachfine

Ibrahim ibn Tachfine oli Marrakechin kalifi 1146 ja Almoravidien dynastian neljäs hallitsija isänsä Tachfinen jälkeen. Ibrahim joutui taistelemaan Algerian ylänköjen herruudesta jo isäänsä  vastaan kapinoineita almohadeja vastaan. Fesin kaupunkia kapinalliset piirittivät puolen vuoden ajan, ja kaupunki antautui vasta kun Abd al-Mu'min oli rakentanut padon kaupunkiin johtavan joen yläjuoksulle ja sitten päästämällä vedet uudelleen virtaamaan oli saanut kaupungin muurit murtumaan. Tämä sinetöi käytännössä dynastia lopun, vaikka seuraajaksi valittu Ibrahimin setä Ishaq vielä hetken puolusti piiritettyä Marrakechia.
Ibores

Ibores-juustoa
Ibores on espanjalainen pastöroimattomasta vuohenmaidosta valmistettava puolipehmeä juusto. Sitä saadaan Extremaduran ylängöltä, Lounais-Espanjasta.
Ibores-juusto on 650 gramman ja 1,2 kilon painoinen lieriön muotoinen kiekko. Sen kuoreen hierotaan kypsymisen aikana oliiviöljyä tai paprikajauhetta. Iboresiin käytettävä maito saadaan Serrana-, Verata- ja Retinta-vuohiroduista. Juuston annetaan kypsyä vähintään kahden kuukauden ajan ennen myymistä.
Iboresin rasvapitoisuus on 45 % kuiva-aineesta. Siinä tuntuu voin ja vuohenmaidon aromi. Ibores sopii leivän kanssa tai kohokkaisiin, kalaruokiin, kastikkeisiin ja keittoihin, ja viiniksi sen kanssa sopivat jälkiruokaviinit kuten sherry.
Maunu Häyrynen

Yrjö Maunu Mikael Häyrynen (s. 26. marraskuuta 1961 Helsinki) on suomalainen taidehistorioitsija ja maisemantutkija.
Häyrynen on toiminut vuosina 2001–2005 ja edelleen vuodesta 2007 maisemantutkimuksen professorina Turun yliopiston humanistisen tiedekunnan Kulttuurituotannon ja maisemantutkimuksen koulutusohjelmassa Porin yliopistokeskuksessa Porissa työskenneltyään sitä ennen muun muassa Museovirastossa, Teknillisessä korkeakoulussa ja Suomen akatemiassa.
Häyrysen erikoistumisaloja tutkijana ovat suomalaisten kaupunkipuistojen ja suomalaiskansallisen maisemakuvauksen historia, historiallisten puistojen ja puutarhojen suojelu ja hoito sekä maiseman inventointi ja dokumentointi. Hänen väitöskirjatutkimuksensa vuodelta 1995 käsitteli Helsingin kaupunkipuistoja ja puistopolitiikkaa 1880-luvulta 1930-luvulle. Sittemmin hän on julkaisuissaan käsitellyt muun muassa Suomen puutarhataiteen historiaa ja Suomen kansallisen maisemakuvaston rakentumista.
Julkaisuja

Häyrynen, Maunu: Maisemapuistosta reformipuistoon. Helsingin kaupunkipuistot ja puistopolitiikka 1880-luvulta 1930-luvulle.  (Entisaikain Helsinki XIV)  Helsinki:  Helsinki-Seura, 1994.  ISBN 951-9418-10-5
Häyrynen, Maunu (päätoimittaja): Hortus Fennicus. Suomen puutarhataide.  Helsinki:  Puutarhataiteen seura ja Viherympäristöliitto, 2001.  ISBN 952-5225-13-5
Häyrynen, Maunu: Kuvitettu maa. Suomen kansallisten maisemakuvastojen rakentuminen.  Helsinki:  Suomalaisen kirjallisuuden seura, 2005.  ISBN 951-746-304-9
Aiheesta muualla

Matilainen Anna-Elina: Maisemantutkimus katsoo nyt vedenpinnan alle UTUonline. Turun yliopisto. Viitattu 1.11.2009.[vanhentunut linkki]
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Muut:  IdRef
Härömäiset

| Härömäiset |
| --- | --- |
 Silmätäpläpirkko (Anatis ocellata)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Osalahko::  Cucujiformia
Yläheimo::  Härömäiset Cucujoidea  Latreille, 1802
Heimot
 Agapythidae  Alexiidae  Kekälesieniäiset Biphyllidae  Boganiidae  Bothrideridae  Lukkakuoriaiset Byturidae  Cavognathidae  Kerrikuoriaiset Cerylonidae  Leppäkertut Coccinellidae  Kilpukkaiset Corylophidae  Salasyöjät Cryptophagidae  Häröt Cucujidae  Cyclaxyridae  Discolomatidae  Kirjosieniäiset Endomychidae  Helysieniäiset Erotylidae  Helotidae  Hobartiidae  Kateretidae  Laemophloeidae  Lamingtoniidae  Närviäiset Lathridiidae  Soukkohäröt Monotomidae  Myraboliidae  Kiiltokuoriaiset Nitidulidae  Passandridae  Hedekuoriaiset Phalacridae  Phloeostichidae  Priasilphidae  Propalticidae  Protocucujidae  Silvanidae  Smicripidae  Sphindidae  Tasmosalpingidae  † Parandrexidae 
Katso myös
   Härömäiset Wikispeciesissä   Härömäiset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Härömäiset (Cucujoidea) on kovakuoriaisiin (Coleoptera) kuuluva yläheimo.
Yläheimo käsittää runsaasti heimoja, jotka ovat ulkonäöltään hyvinkin erilaisia. Pääsääntöisesti yläheimon lajit ovat kooltaan melko pieniä.
Vanhan tavan mukaan härömäisten heimot on jaettu kahteen ryhmään:
nuijasarviset (Clavicornia) omaavat nimen mukaisesti yleensä nuijamaiset tuntosarvet. Tosin samankaltaisia tuntosarvia on todettu suurella joukolla muitakin kovakuoriaisia.
erilaisniveliset (Heteromera) tunnistetaan lähinnä nilkoistaan. Etu- ja keskinilkat ovat viisijaokkeiset, ja takanilkat taas nelijaokkeiset.
Heimoja

Kovakuoriaisten kuten muidenkin hyönteisten suomenkielistä nimistöä koskevia asioita käsittelee Suomen Hyönteistieteellisen Seuran sanastotoimikunta.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Agapythidae  Alexiidae  Kekälesieniäiset Biphyllidae  Boganiidae  Bothrideridae (Aarnikätkä (Bothrideres contractus) on heimonsa ainut edustaja Suomessa) Lukkakuoriaiset Byturidae  Cavognathidae  Kerrikuoriaiset Cerylonidae |  Leppäpirkot eli leppäkertut Coccinellidae  Kilpukkaiset Corylophidae  Luihukuoriaiset tai salasyöjät Cryptophagidae  Häröt Cucujidae  Cyclaxyridae  Discolomatidae  Kirjosieniäiset Endomychidae  Helysieniäiset Erotylidae  Helotidae  Hobartiidae |  Kateretidae  Laemophloeidae  Lamingtoniidae  Närviäiset Lathridiidae  Soukkohäröt Monotomidae  Myraboliidae  Kiiltokuoriaiset Nitidulidae  Passandridae  Hedekuoriaiset Phalacridae  Phloeostichidae |  Priasilphidae  Propalticidae  Protocucujidae  Silvanidae  Smicripidae  Sphindidae  Tasmosalpingidae |
† Parandrexidae
Aiheesta muualla

ITIS: Cucujoidea (englanniksi)
Hyonteismaailma.fi - Riisihärö ja pähkinähärö Oy Transmeri A
Hyonteismaailma.fi - Lesehärö Oy Transmeri A
Otso Höglund

Otso Höglund on suomalainen kuvataiteilija ja sarjakuvapiirtäjä. Hänen sarjakuvansa ovat etupäässä strippisarjakuvia, jotka kommentoivat ironisesti ja pessimistisesti sinkkuelämää ja nuorten aikuisten ihmissuhdesotkuja. Hänen sarjakuviaan on ilmestynyt Tampereen sarjakuvaseuran Sarjarissa sekä Kaltsu Kallion aloittamassa Mörkö-omakustanteessa. Hän on myös piirtänyt Parisuhde-akatemia- ja Suomi aloittelijoille -nimisiä sarjakuvia Tampereen ylioppilaslehteen Aviisiin vuodesta 2006 lähtien. Etenkin Mörkö-lehden omakohtaiset, elämänmakuiset sarjakuvat herättivät huomiota varsinkin Tampereen seudulla.
Teoksia

Jos tekisin joukkomurhan (ja muita kertomuksia).  Turku:  Lempo Kustannus, 2011.  ISBN 978-952-5938-01-2
Aiheesta muualla

Otso Höglundin CV (Arkistoitu – Internet Archive)
I Have a Dream

Martin Luther King, Jr. pitämässä puhettaan Lincoln Memorialin portailla
I Have a Dream (suom. Minulla on unelma) on Martin Luther Kingin puhe, jossa hän esitti toiveensa mustan ja valkoisen väestön välillä vallitsevasta rauhasta ja tasa-arvosta. King piti puheensa yli 250 000 kansalaisoikeuksien puolustajalle Washingtonissa Lincoln Memorialin edustalla suurmielenosoituksessa 28. elokuuta 1963. Puheen ansiosta rotuerottelun vastustajat saatiin liikkeelle. Vuonna 1964 hyväksytyn kansalaisoikeuslain on katsottu saaneen myötätuulta puheen vuoksi. Toisaalta puhe lisäsi myös Kingin vastustajia.
King vetosi puheessa Yhdysvaltain itsenäisyysjulistukseen ja perustuslakiin. Osa puheesta vastasi sisällöltään aikaisempaa Kingin puhetta, jonka hän piti Detroitissa kesäkuussa 1963. Puhe alkoi seuraavasti:
Sata vuotta sitten suuri amerikkalainen, jonka symbolisessa varjossa seisomme tänään, allekirjoitti vapautusjulistuksen. Tämä merkittävä julistus oli kuin valonhohtoinen toivon majakka miljoonille neekeriorjille, jotka olivat kärventyneet epäoikeudenmukaisuuden loimottavissa liekeissä. Se tuli riemuisana päivänkajona päättämään heidän vankeutensa pitkän yön. Mutta sata vuotta myöhemmin neekeri ei vieläkään ole vapaa.
Vuonna 1999 tehdyssä kyselyssä ”I Have a Dream” valittiin 1900-luvun parhaaksi yhdysvaltalaiseksi puheeksi.
Aiheesta muualla

American Rhetoric: Martin Luther King, Jr. - I Have a Dream .(englanniksi)
Idaksahakit

Idaksahakit (myös dawsahakit, daoussahakit ja muita kirjoitusasuja) ovat etninen ryhmä Malin Gaon alueen Ménakan ja Ansongon piireissä (25 000–35 000 henkeä) sekä Tamanrassetin seudulla Algeriassa (1 800 henkeä). He kuuluvat Kel-Ataram -nimiseen tuaregiryhmään. Idaksahakit puhuvat songhaikieliin kuuluvaa tadaksahakia. Uskonnoltaan he ovat muslimeja.
Idaksahakit olivat aikaisemmin tuaregiylimystön alaisia paimenia ja uskonnollisia opettajia. Nykyään osa heistä harjoittaa paimentolaisuuden ohella myös maanviljelyä. He käyvät kauppaa arabien ja songhaiden kanssa vaihtaen karjaa maataloustuotteisiin. Toistuvat kuivuusjaksot ovat pakottaneet väestön turvautumaan elintarvikeapuun ja hakeutumaan ansiotöihin Maghrebin maihin.
Ménakan piirissä idaksahakit jakautuvat noin 18 ryhmään, jotka asuttavat Ménakan, Inekarin ja Andéramboukanen kuntia. He muodostavat arviolta 49 % piirin väestöstä. Ansongon piirissä idaksahakeja on Talatayessa ja Tin-Hamassa.
Häräntappoase

| Häräntappoase |
| --- | --- |

Kirjailija:  Anna-Leena Härkönen
Kansitaiteilija:  Seppo Syrjä
Genre:  Nuortenkirjallisuus
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  1984
Sivumäärä:  316
ISBN:  951-1-17887-3

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Häräntappoase on Anna-Leena Härkösen 17-vuotiaana kirjoittama esikoisteos ja yksi 1980-luvun suosituimpia suomenkielisiä proosakirjoja. Romaani sai J. H. Erkon palkinnon vuoden 1984 parhaana esikoisteoksena. Häräntappoase on nuorten elämää kuvaava, puhekielellä kirjoitettu romaani.
Kirjasta on tehty samanniminen viisiosainen televisiosarja (1989) sekä useita eri teatteriesityksiä. Vuoden 1989 televisiosarjassa Allua näyttelee Santeri Kinnunen ja Kerttua Outi Alanen. Elisa julkisti kesäkuussa 2020, että Häräntappoaseesta tehdään nykyaikaistettu televisiosarja, jonka on katsottavissa Elisa Viihde -suoratoistopalvelussa. Uusi versio sarjasta julkaistiin Elisa Viihde -palvelussa kesällä 2021.
Juoni

Kirjan päähenkilönä on vaasalainen Alpo ”Allu” Korva, joka on peruskoulunsa juuri päättänyt 16-vuotias poika. Hän suunnittelee kesälomaa ystävänsä Taalan kanssa. Suunnitelma menee kuitenkin pieleen, koska Alpon äiti on järjestänyt hänet koko heinäkuuksi heinätöihin sukulaistensa Takkisten luo Himangan Torvenkylään. Saapuessaan Torvenkylään Alpo ei tiedäkään, kuinka ikimuistoinen kesä on tulossa.
Alpon seurana kesällä on Pasi Rutanen, joka on myös tullut heinätöihin Takkisille. Alpo tutustuu Torvenkylän nuoriin, joista keskeisimmäksi nousee Kerttu Hurme. Kerttu on äitiään Annia vastaan kapinoiva teini, joka on kuitenkin pohjimmiltaan lapsenmielinen maalaistyttö. Alpo rakastuu Kerttuun, ja siitä alkaa maalaiskylän ”Romeon ja Julian” tarina.
Kirjallisuutta

”Nuoruuden dokumentti”, teoksessa Kirjojen Suomi.  (Toimittanut Juhani Salokannel)  Helsinki:  Otava, 1996.  ISBN 951-1-14082-5
Aiheesta muualla

Häräntappoase Kirjasampo-sivustolla
Danny Story

| Danny Story Danny |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1964 – 1977
 Studio : Scandia-studiot   Finnvox-studiot   Finnlevy-studiot
 Julkaistu: 1977
 Formaatti: LP-levy (SLP 905)   C-kasetti (SMK 5905)
 Tuottaja(t): Scandia-Musiikki
 Tyylilaji: iskelmä, rock, funk, soul, pop, soft rock, balladi, disko
 Kesto: 36.37
 Levy-yhtiö: Scandia-Musiikki
 Levymerkki: Scandia
Muut kannet
   Albumin takakansi.
Listasijoitukset
  27. (tammikuu 1978) 
Dannyn muut kokoelmalevyt
| Dannyn parhaita 1973 | Danny Story 1977 | Danny 1988 |
Danny Story on suomalaislaulaja Dannyn kolmas kokoelma-albumi vuodelta 1977. Se sisältää levytyksiä vuosilta 1964–1977.
Kappaleet > A-puoli

Danny & Armi: Kaiken sulle antaisin – 3.16 (säv. ja sov. Veikko Samuli, san. Juha Vainio)
Nina, pikku ballerina – 2.55 (alkup. ”Nina, Pretty Ballerina”, säv. Anderson – Ulvaeus, san. Pertti Reponen, sov. Veikko Samuli)
Danny & The Islanders: East Virginia – 2.23 (säv. trad., san. Juha Vainio, sov. Ilkka Lipsanen)
Vähän ennen kyyneleitä – 2.37 (alkup. ”El angel de la guarda”, säv. A. Alquero – A. Kaps, san. Kari Tuomisaari, sov. Esko Linnavalli)
Kauan – 2.53 (alkup. ”Down Town”, säv. Tony Hatch, san. Kari Tuomisaari, sov. Esko Linnavalli)
Kuusamo – 4.16 (alkup. ”Africa (L'ete Indien)”, säv. Losito – Cutugno, san. Juha Vainio, sov. Veikko Samuli)
Kappaleet > B-puoli

Tuuliviiri – 2.23 (alkup. ”Mulino a vento”, säv. Meccia – Guardabassi – Capuano, san. Kari Tuomisaari, sov. Jaakko Salo)
Piilopaikka – 3.18 (alkup. ”You've Got Your Troubles (en)”, säv. Greenway – Cook, san. Juha Vainio, sov. Esko Linnavalli)
Seitsemän kertaa seitsemän – 3.00 (elokuvasta Noin 7 veljestä (1968), säv. ja sov. Jaakko Salo, san. Jukka Virtanen)
Hiljainen kitara – 3.00 (alkup. ”Gringo’s Guitar”, säv. Cindy Walker, san. Juha Vainio, sov. Esko Linnavalli)
Maantieltä taloon – 3.13 (alkup. ”Son of My Father”, säv. P. Bellotte – G. Moroder – M. Holm – T. Eng, san. Pertti Reponen)
Pojalleni – 3.18 (alkup. ”My Boy (Parce que je t’aime mon enfant)”, säv. J. P. Bourtayre – Claude François, san. Chrisse Johansson)
Lähde:
Kokoonpano > Muusikoita

Danny – laulu
Armi – laulu (1)
Juhani ”Junnu” Aaltonen – puhaltimet (7)
Ami Aspelund – taustalaulu (1, 6)
Pertti ”Kalle” Fält – taustalaulu (6)
Unto Haapa-aho – puhaltimet (7)
Heikki Hämäläinen – viulu (1)
The Islanders – taustayhtye (3)
Aimo ”Ami” Jaara – taustalaulu (1–2, 6)
Ilpo Kallio – rummut ja lyömäsoittimet (4, 7–10)
Herbert Katz – kitarat (8)
Marjo-Riitta Kervinen – taustalaulu (6)
Hannu ”Roope” Koistinen – rummut ja lyömäsoittimet (6)
Heikki Laurila – kitarat (2, 4–5, 7–10)
Kai Lind – taustalaulu (8)
Matti Oiling – rummut ja lyömäsoittimet (7, 9)
Jörgen Petersen – trumpetti (7)
Jaakko Salo – kosketinsoittimet (5, 7)
Veikko Samuli – kosketinsoittimet (1–2, 6)
Irma Tapio – taustalaulu (1–2, 10)
Matti Tyni – bassokitara (6)
Erkki Valaste – rummut ja lyömäsoittimet (5)
Heikki ”Häkä” Virtanen – bassokitara (1–2)
Jorma Ylönen – viulu (1)
Lähde:
Kokoonpano > Tuotanto

Olavi Kaskisuo – valokuvat
Fred Ohert – valokuvat
Tapsa Rantanen – ulkoasu
Jouko Ahera – äänitykset (Scandia- ja Finnvox-studiot)
Jukka Teittinen – äänitykset (Finnlevy-studiot)
Tom Vuori – äänitykset (Finnlevy-studiot)
Scandia-Musiikki – tuotanto
Lähde:
Høver M.F. 11

| M> F. 11 |
| --- | --- |

Tyyppi:  yksimoottorinen meritoimintakone
Valmistaja:  Marinens Flyvebaatfabrikk
Ensilento:  29. syyskuuta 1931
M.F. 11 oli Norjan laivaston lentokonetehtaan suunnittelema yksimoottorinen, kaksitasoinen meritoimintalentokone. Kone oli suunniteltu J.E. Høverin johdolla ja prototyypin ensilento lennettiin 29. syyskuuta 1931. Kone otettiin käyttöön Norjan laivastossa vuonna 1933. Ensisarjan koneissa oli alkuperäinen englantilainen Amstrong Siddeley Panther -moottori ja vuodesta 1935 sitä valmistettiin Marinens Minevesen -tehtaan lisenssillä.
M.F. 11 -koneen runko oli hitsattua teräsputkea, puuta ja verhous kangasta. Yhteys ohjaamon ja matkustamon välillä toimi "putkipostin" avulla. Konetta rakennettiin kaikkiaan 29 kappaletta.
Käyttö Suomessa

Saksan hyökättyä Norjaan Petsamoon laskeutui 8. kesäkuuta 1940 kaksi M.F. 11 -lentokonetta ja seuraavana päivänä vielä yksi norjalaisten lentäjien paettua saksalaisten miehitystä. Kaikki kolme konetta merkittiin ilmavoimien kirjanpitoon "norjalaisina koneina", josta ne saivat tunnukset NK-171 - NK-173.
Koneita käytettiin 1942 - 1944 Lentolaivue 6:n meritiedusteluun, laivasaattueiden suojaukseen ja sukellusveneiden torjuntaan Maarianhaminan ollessa niiden toimintapaikkana. Kesäkuussa 1944 kaksi M.F. 11 -konetta siirtyivät Vaasaan valvomaan Merenkurkun liikennettä. Koneet olivat käytössä vielä Lapin sodassa haavoittuneiden kuljetuskoneina.
NK-173 poistettiin 8. marraskuuta 1944 ja loput kaksi myytiin romuksi 22. kesäkuuta 1950. Lentokoneiden lempinimi Suomessa oli tunnuksen perusteella "Norjan Kalle".
Tekniset tiedot

Lähde: lähde?
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 3
Pituus: 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.11,72 m
Korkeus: 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.4,45 m
Siipipinta-ala: 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”,”.53,5 m²
Tyhjäpaino: 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero1 847 kg
Lentopaino: 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero2 850 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&00.01000000 × 14-sylinterinen ilmajäähdytteinen Amstrong Siddeley Panther IIA kaksoistähtimoottori
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0235.&&&&00235 km/h
Matkalentonopeus: &&&&&&&&&&&&0170.&&&&00170 km/h
Lentomatka: 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton sana ”n”.0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton sana ”n”n. 1 000 km
Lakikorkeus: 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton sana ”n”.0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton sana ”n”n. 5 000 m
Aseistus
Konekivääri: tähystäjällä 7,7 mm:n Vickers
yksi 200 kg:n syvyyspommi
Høver M.F. 11 Ahvenanmaalla elokuussa 1942.
Iașin pogromi

Teloitettuja juutalaisia iașilaisen kadun varrella 29. kesäkuuta 1941.
Iașista lähetetyn kuolemanjunan lastin purkamista.
Iașin pogromi oli Romanian hallituksen Iașin kaupungissa käynnistämä pogromi, jonka tarkoitus oli poistaa kaupungin juutalaisväestö. Toimenpide oli osa Romanian johdon laatimaa ohjelmaa juutalaisten eliminoimiseksi Bessarabiassa, Bukovinassa ja Moldaviassa.
Pogromi käynnistyi 27. kesäkuuta 1941, kun Romanian diktaattori Ion Antonescu antoi virallisen käskyn puhelimitse Iașin varuskunnan komentajalle Konstantin Lupulle. Komentajaa käskettiin ryhtymään toimiin ”Iașin puhdistamiseksi juutalaisasutuksesta”. Kesäkuun 28.–29. päivän välisenä yönä armeija, poliisi ja santarmiyksiköt suorittivat pidätyksiä ja teloituksia. Samana yönä Antonescu vahvisti evakuointikäskynsä.