stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Invalidenfriedhof
Historia

Hautausmaan perusti Preussin kuningas Fredrik Suuri vuonna 1748 viimeiseksi leposijaksi samassa yhteydessä perustamansa Invalidenhausin asukkaille, jotka olivat Itävallan perimyssodan veteraaneja. Myöhemmin hautausmaalle haudattiin monia tunnettuja Preussin sotasankareita, joukossa useita kenraaleita. Varsinkin Napoleonin sotien jälkeen siitä tuli tunnettujen komentajien hautauspaikka ja eräänlainen Saksan vapaussotien muistomerkki. Erään laskelman mukaan hautausmaalle oli vuoteen 1925 mennessä haudattu ainakin 11 marsalkkaa ja kenraalieverstiä, 67 kenraalia, 104 kenraaliluutnanttia, 93 kenraalimajuria, 9 amiraalia ja 7 Preussin sotaministeriä.
Taiteellisesti merkittävin hauta on kenraali Gerhard von Scharnhorstin hautamuistomerkki vuodelta 1834. Se on marmorinen sarkofagi, jonka päällä lepää leijonaa esittävä pronssipatsas. Itse muistomerkin suunnitteli arkkitehti Karl Friedrich Schinkel, leijonapatsaan veisti Christian Rauch ja marmorireliefit teki Friedrich Tieck. Invalidenfriedhofiin haudattiin myös vuoden 1848 vallankumouksen yhteydessä kaatuneet sotilaat. Invalidenfriedhofiin haudattiin varsinkin 1800-luvun puolivälistä alkaen myös runsaasti siviilejä.
Invalidenfriedhof säilyi merkittävien sotilashenkilöiden hautauspaikkana aina toisen maailmansodan loppuun saakka. Se suljettiin uusilta hautauksilta vuonna 1951 ja yleisön pääsyä sinne rajoitettiin. Kylmän sodan aikana Berliinin muuri kulki kanavan rantaa pitkin aivan hautausmaan vierestä. Itä-Saksan rajavalvonnasta vastanneet viranomaiset hävittivät suurimman osan hautakivistä, jotta rajavyöhykkeelle saataisiin vapaa näkyvyys ja ampumismahdollisuus. Tämän seurauksena alkuperäisestä noin kolmesta tuhannesta hautakivestä on säilynyt nykypäiviin vain pari sataa. Erityisen paljon hautoja hävitettiin vuosina 1972–1975, jolloin rakennettiin niin sanottu Berliinin muurin neljäs vaihe. Jäljelle jääneitä hautoja on kunnostettu 1990-luvun alusta lähtien. Pätkä Berliinin muuria on säilytetty muistona hautausmaan alueella.
Tunnettuja Invalidenfriedhofiin haudattuja

Lothar von Arnauld de la Perière, sukellusvenekapteeni
Fritz von Below, kenraali
Hans Hartwig von Beseler, kenraalieversti
Hermann von Boyen, sotamarsalkka, sotaministeri
Karl von Bülow, sotamarsalkka
Magnus von Eberhardt, jalkaväenkenraali
Hermann von Eichhorn, sotamarsalkka
Ludwig von Falkenhausen, kenraalieversti
Curt von François, siirtomaajohtaja
Werner von Fritsch, kenraalieversti
Curt Haase, kenraalieversti
Josias von Heeringen, kenraali, sotaministeri
Reinhard Heydrich, SS-johtaja
Max Hoffmann, kenraalimajuri
Friedrich von Holstein, ulkoministeriön virkamies
Helmuth von Moltke nuorempi, sotamarsalkka
Werner Mölders, lentäjä
Maximilian von Prittwitz, kenraalieversti
Walter von Reichenau, sotamarsalkka
Manfred von Richthofen, lentäjä (haudattiin 1918 Ranskaan, siirrettiin 1925 Invalidenfriedhofiin, siirrettiin 1975 Wiesbadeniin)
Gerhard von Scharnhorst, kenraali
Alfred von Schlieffen, sotamarsalkka
Rudolf Schmundt, Adolf Hitlerin kenraaliadjutantti
Hans von Seeckt, kenraali
Wilhelm Solf, ulkoministeri
Fritz Todt, natsipoliitikko
Ernst Troeltsch, teologi
Ernst Udet, lentäjä
Julius von Verdy du Vernois, kenraali, sotaministeri
Hans Karl von Winterfeldt, kenraali
Job von Witzleben, kenraali
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Invalidenfriedhof Wikimedia Commonsissa
3D-taideprojekti ”Ghost – Memory Deconstructed” Invalidenfriedhofilla (englanniksi)
Myös kenraali Job von Witzlebenin hautamuistomerkki on Schinkelin suunnittelema. Taustalla säilytetty pätkä Berliinin muuria.
Straatdeuntje

| Straatdeuntje> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Bobbejaan Schoepen
Säveltäjä(t):  Harry Frékin
Sanoittaja(t):  Eric Franssen
Euroviisutiedot
Vuosi:  1957
Maa:  Belgia
Kieli:  hollanti
Sijoitus:  8.
Pisteet:  5
Sanat:  sanoitus
Straatdeuntje (suom. Katusävelmä) on Bobbejaan Schoepen esittämä kappale, jolla hän edusti Belgiaa vuoden 1957 Eurovision laulukilpailussa Länsi-Saksan Frankfurt am Mainissa.
Kappale sijoittui Euroviisuissa kahdeksanneksi viidellä pisteellä.
Sylvia Robinson

Sylvia Robinson (oik. Sylvia Vanterpool, 6. maaliskuuta 1936 New York, Yhdysvallat – 29. syyskuuta 2011) oli yhdysvaltalainen laulaja, muusikko, äänilevytuottaja ja levy-yhtiön johtaja, joka tunnetaan erityisesti hip hopiin erikoistuneen merkin Sugar Hill Recordsin johtajana. Häntä pidetään lajin kahden merkittävimmän singlen taustavoimana. Ensimmäinen oli Sugarhill Gangin levytys ”Rapper’s Delight”, joka oli ensimmäinen hiphoppareiden tekemä rap-levytys. Toinen oli Grandmaster Flash & the Furious Fiven levyttämä ”The Message”.
Robinsonin ensimmäinen menestynyt levytys oli ”Love Is Strange”. Hän avioitui Joe Robinsonin kanssa vuonna 1964. Vuonna 1968 Sylvia perusti  All Platinum Recordsin joka julkaisi soul-musiikkia, esimerkiksi Donnie Elbertin ja Shirley Goodmanin levyjä. Hän tuotti vuonna 1970 The Momentsin kappaleen ”Love on a Two Way Street”. Sooloartistina nimellä Sylvia hän levytti Vibrationille vuonna 1973 singlen ”Pillow Talk”, joka oli menestys ja sai kultalevyn vuonna 1973. Sitä on pidetty diskomusiikin varhaisena edeltäjänä.
1970-luvulla Robinson perusti miehensä kanssa levy-yhtiön Sugar Hill Records. Se sai nimensä Manhattanilla sijaitsevan kulttuurisesti rikkaan alueen Sugar Hillin mukaan.
Rapin markkinoiden kaupallistajana Robinsonia on pidetty nykyaikaisen hiphopin äitinä. Robinson kuoli 75-vuotiaan aamulla 29. syyskuuta 2011 Meadowlandsin sairaalassa Secaucusissa sydänkohtaukseen.
Aiheesta muualla

Sylvia Robinson HS:n Muistot-sivulla
Stord (saari)

| Stord |
| --- | --- |
 Stordin sijainti.
Vesialue:  Hardangerinvuono
Pinta-ala:  241 km²
Korkein kohta:  Mehammarsåta, 749 m
Valtio
Valtio:  Norja
Lääni:  Vestland
Kunta:  Fitjar ja Stord
Väestö
Suurin kaupunki:  Leirvik
Infobox OKNimi-testi OK: 
Stord on 241 neliökilometriä laaja vuoristoinen saari, joka sijaitsee Norjan rannikolla Bømlon ja Tysnesøyn saarten välissä. Sen pohjoispuoli kuuluu Fitjarin ja eteläpuoli Stordin kunnalle. Saaren korkein kohta on Mehammarsåta (749 m).
Jake Long (hahmo)

| Jake Long |
| --- | --- |
 Jake Long sarjan toisella tuotantokaudella.
Luoja(t):  Jeff Goode
Näyttelijä(t):  Dante Basco (englanniksi) Jon-Jon Geitel (suomeksi)
Ensi- esiintyminen:  ”Vanhanaikaista koulutusta” (tammikuu 2005)
Kustantaja:  Disney Channel
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jacob Luke Long
Ammatti:  koululainen
Sukupuoli:  mies
Ikä:  13 (1. tuotantokausi) 14 (2. tuotantokausi)
Asuinpaikka:  New York
Luonteenpiirteet:  muodonmuutos, lentäminen, vahvuus, tarkka näkö ja kuulo, tulen syökseminen, kestävä iho
Suhteet
Vanhemmat:  Jonathan Long Susan Long
Sisarukset:  Haley Long
Isovanhemmat:  Luong Lao Shi
Tädit ja sedät:  Patchouli Long Cathy-täti Mai-täti
Serkut:  Gregory Andrew
Tutut:  Arthur Spudinski Trixie Carter Rose
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jake Long on kuvitteellinen päähahmo Disneyn Jake Long – amerikkalainen lohikäärme -animaatiosarjassa.
Jake Long on lähes tavallinen 13-vuotias newyorkilainen poika, joka pitää videopeleistä sekä sarjakuvista ja harrastaa rullalautailua, mutta hänen suvussaan on monia lohikäärmeitä. Jake on äitinsä, vaarinsa ja siskonsa ohella myös lohikäärme. Jaken kohtalo on suojella taikaolentoja pahoilta voimilta. Hänen isänsä ei tiedä että hänen perheensä on täynnä lohikäärmeitä.
Luonne

Jake on useimmiten rento kaveri, kuitenkin yleensä naiivi ja itsepäinen. Muiden läsnä ollessa hän käyttäytyy koreilevasti ja yrittää näyttää siistiltä käyttämällä hip hop -slangia. Tämä ei kuitenkaan aina onnistu ja Jake saakin itsensä näyttämään typerältä.
Jake osoittaa usein olevansa huoleton tai vastuuton esimerkiksi jättämällä päivittäiset lohikäärmeharjoitukset väliin ja käyttämällä joskus voimiaan väärin. Koulussa hän on huolimaton läksyissä ja saa tämän vuoksi huonoja numeroita, mikä johtaa kinasteluihin opettajien kanssa. Toisaalta kaikki kouluun liittyvät huolettomuudet eivät aina liity laiskuuteen vaan salaisiin tehtäviin lohikäärmeenä. Jake ottaa silti mielellään tilaisuuden tullen oikoteitä elämässään niin koulu- kuin lohikäärmetehtävissään. Hän yrittää kuitenkin korjata tekemänsä virheet, joita hän on aiheuttanut huolettomuudellaan.
Sarjan aikana on näytetty Jaken olevan melko naiivi päätösten teossa, eikä hän välttämättä aina ymmärrä päätöksensä seurauksia. Lohikäärmeenä Jake käyttäytyy monesti ylimielisesti tai aliarvioi vastustajansa. Hän kuitenkin oppii virheistään vaikka usein tekeekin niitä turhan paljon.
Voimat

Lohikäärmeenä Jake hallitsee monia eri kykyjä:
Muodonmuutos: Jakella on kyky muuntautua normaaliksi ihmiseksi ja ainutlaatuiseksi lohikäärmeeksi.
Lentäminen: Lohikäärmeen tavoin Jakella on siivet, jonka avulla hän voi lentää. Nopeimmillaan Jake voi lentää 288 kilometriä tunnissa.
Vahvuus: Jake on tavallista ihmistä vahvempi ja hänen lohikäärmekynsillään joilla voi hajottaa tiiliseinänkin.
Näkö ja kuulo: Lohikäärmeen näön ja kuulon avulla Jake voi nähdä pimeässä tarkemmin ja kauemmas kuin tavallinen ihminen. Lisäksi hänen kuulonsa on erittäin tarkka.
Tulen syökseminen: Lohikäärmeiden mytologian mukaan osa lohikäärmeistä voi syökseä tulta suustaan. Myös Jake omaa tämän kyvyn ja voikin syökseä joko höyryistä tulta tai tulipalloja.
Iho: Lohikäärmemuodossaan Jaken iho on erittäin kova ja on vastustuskykyinen lähes kaikelle vahingolle.
Lohikäärmeen häntä: Useilla lohikäärmeillä on häntä, kuten Jakella. Sen avulla hän on voinut hiipiä vihollisten taakse ja koska se on ulottuva ja vahva, sillä voi lyödä vihollinen tajuttomaksi.
Lohikäärmeen jalat: Jaken harvoin käyttämä kyky, mutta koska hän ei ole järjin pitkä ihmisenä ja Jake käyttääkin lohikäärmejalkojaan jos hän ei ylety johonkin.
Kloonautuminen: Tätä voimaa Jake käytti yhdessä jaksossa helpottaakseen kotitöitään.
Jake Long – amerikkalainen lohikäärme
| --- | --- |
Hahmot::  Jake Long | Luong Lao Shi | Huntsgirl | Fu-koira | Huntsman | Haley Long
Luettelot::  Luettelo muista hahmoista
Tuotantokaudet::  1. tuotantokausi | 2. tuotantokausi
Videopelit::  Attack of the Dark Dragon | Rise of the Huntsclan!
Jake lohikäärmeenä.
IP-osoite

| TCP/IP-pino |
| --- | --- |
sovelluskerros sovelluskerros: BGP · DHCP · DNS · ESMTP · FTP · HTTP · IMAP · IRC · LDAP · MGCP · NNTP · NTP · POP3 · RPC · RTP · RTSP · SIP · SMTP · SNMP · SOCKS · SSH · Telnet · TLS/SSL · XMPP  ·  (..lisää..)
kuljetuskerros kuljetuskerros: TCP · UDP · QUIC · DCCP · SCTP · RSVP · RIP · ECN
verkkokerros verkkokerros: IP (IPv4 ja IPv6) · ICMP (ICMPv6) · IGMP · IPsec
siirtoyhteyskerros: ARP · IS-IS · NDP · OSPF · L2TP · PPP
fyysinen kerros
IP-osoite ("Internetin protokollaosoite") on sarja numeroita, jota käytetään IP-verkkoihin kytkettyjen laitteiden yksilöimiseen. MAC-osoitetta käytetään verkkosovittimien yksilöimiseen verkossa alemmalla tasolla (peruskerros TCP/IP-viitemallissa). IP on alin yhtenäinen Internetin käyttämä protokolla ja kaikki Internet-verkon tietoliikenne kulkee IP-paketteina. IP-osoitteen perusteella IP-paketti löytää perille ja vastaukset tulevat takaisin.
Tyypillisesti IP-osoitteita ei käytetä suoraan, vaan DNS-järjestelmä muuttaa selväkieliset osoitteet (kuten www.youtube.com) IP-osoitteiksi.
IP-osoite yksilöi käyttäjän mikäli IP-osoite on selvitettävissä sen yksilöivään omistajaan muulla keinoin, kuten operaattorisopimuksin tai toissijaisilla rekistereillä kuten seuraamalla muuta IP-liikennettä, joissa käyttäjä paljastaa henkilötietojaan.
Tietosuojavaltuutetun näkökulmasta henkilötietoja ovat kaikki, jotka liittyvät tunnistettuun tai tunnistettavissa olevaan henkilöön ja IP-osoite on tällöin henkilötieto. IP-osoitteen voi omistaa tietty taho osana osoitelohkoa ja osoitteesta voidaan jäljittää domain-nimi, jolloin rekisteröinyt taho voidaan hakea "WHOIS"-tietokannan avulla. Tietyissä tapauksissa osoite on kiinteä, mutta Internet-palveluntarjoaja voi jakaa osoitteet dynaamisesti vaihtuvasti dial-up -käyttäjille.
Yleisimmin käytössä on IPv4-versio. IPv4-osoitteiden pienen osoiteavaruuden (noin 4 miljardia) takia kehitettiin IPv6. Tämä artikkeli käsittelee versiota 4 ja erot esitetään artikkelissa IPv6.
Tavallisesti IP-osoite esitetään neljän pisteellä erotetun luvun sarjana, esimerkiksi 145.97.39.155. IPv6-osoitteille voidaan käyttää lisäksi kirjaimia osoitteen esittämiseen.
IP-osoite koostuu kahdesta osasta, jotka ovat verkon yksilöivä alkuosa (network) ja kohteen yksilöivä osa (host).
Palvelimilla on usein kiinteästi varattu IP-osoite, mutta klusterista näkyy ulospäin vain edusta, joka jakaa kuormituksen muille tietokoneille. Toisaalta yksittäinen palvelin voi käyttää useita verkkosovittimia, jolloin sillä voi olla useita osoitteita. Palvelin voi myös suorittaa useita virtuaalikoneita, joilla voi olla omat osoitteet tai käytössä voi olla osoitteenmuunnos (NAT), jolloin virtuaalikoneet jakavat samaa osoitetta (virtuaalipalvelin). Näin ollen IP-osoitteiden määrä ja verkossa olevien laitteiden määrä eivät ole aina yhteydessä toisiinsa. Myös verkkotunnus voi olla liitetty yhteen tai useampaan eri osoitteeseen riippuen käytetystä palvelinratkaisusta.
IPv4-osoitteen rakenne

IPv4-osoite on 32-bittinen luku, jossa on 4 294 967 296 mahdollista osoitetta. Osa osoitteista on varattu tiettyyn käyttöön kuten loopback- ja broadcast-osoitteet, mutta suurin osa on varattu tiettyn verkkoliitynnän tunnistaviin unicast-osoitteisiin.
IPv4-osoite esitetään ihmisille neljän pisteellä erotetun kahdeksanbittisen luvun (0–255) jonona. Vaikka esitystapa on kömpelö erityisesti aliverkkojen määrittelyssä, muut esitystavat ovat erittäin harvinaisia.
Osoite 145.97.39.155 tarkoittaa siis binäärisenä osoitetta 10010001 01100001 00100111 10011011.
Osoiteavaruudet

Koska osoitteet ovat konekohtaisia, niitä on hallittava Internetin laajuisesti. IANA ja alueelliset RIR-organisaatiot (Euroopassa RIPE) jakavat osoitteita operaattoreille. Nämä jaetaan osoiteavaruuksina (suuntanumeroina), joissa operaattori saa kaikki osoitteet, joissa on sama alkuosa. Samalla operaattorilla voi olla useita osoiteavaruuksia. Operaattori jakaa osoitteet edelleen pienempinä osoiteavaruuksina asiakkailleen.
Internetin runkoverkon liikenteen reititys perustuu näihin operaattoreille ja isoille organisaatioille jaettuihin osoiteavaruuksiin, organisaatioiden sisällä on oma reititys.
Alun perin IP-osoitteet jaettiin viiteen eri osoiteluokkaan (A, B, C, D, E), mutta luokittelun skaalautuvuusongelmat tulivat esille jo 1980-luvulla. Luokittelu oli liian epäkäytännöllistä koordinoimaan keskitetysti osoitteiden käyttöä ja se menetelmä tuhlasi liikaa A- ja B-luokan osoitteita eikä C-luokan osoitteita ollut riittävästi. Aluksi luokittelun mukaisessa osoitteessa oli verkko-osa ja isäntä-osa, mutta koska eri aliverkoissa voi olla eri määrä laitteita kehitettiin eri luokitukset. Varhain 1980-luvulla lähiverkot (LAN) yleistyivät voimakkaasti, joka vaikutti aliverkkojen osoitejakoon.
Luokittelusta luovuttiin (ks. RFC 4632), koska IP-osoitteita tarvittiin käyttöön tarkemmalla osoiteavaruusjaolla. Historialliset luokat olivat (RFC 791):
| Verkon luokka | Verkon peite | Verkon osoite |
| --- | --- | --- |
| A | 255.0.0.0 | 1.0.0.0 – 127.255.255.255 |
| B | 255.255.0.0 | 128.0.0.0 – 191.255.255.255 |
| C | 255.255.255.0 | 192.0.0.0 – 223.255.255.255 |
| D (Ryhmälähetys) | 255.255.255.0 | 224.0.0.0 – 239.255.255.255 |
| E (Varattu) | – | 240.0.0.0 – 255.255.255.255 |
Vanhan jaon ydinongelma oli A- ja B-luokkien suuri koko, A-luokan ollessa 2563 osoitetta, mikä on suuri määrä yhdelle organisaatiolle jaettavaksi. Nykyään verkko-osoitteita jaetaan vanhojen A-, B- ja C-luokkien osoiteavaruudesta, pyrkien jakamaan tarvitsijalle sen tarpeita vastaavan kokoinen segmentti. Koska Internetin reititys perustuu osoitteen alkuosan käyttämiseen verkon osoitteena, on osoitteet jaettava edelleenkin siten, että 32 bitin osoitekentästä alkuosa johonkin rajaan saakka ilmaisee verkon osoitetta ja loppuosa on verkon sisäinen koneen osoite. Nykyään tätä osoitteen jakamista kahteen osaan kuvataan CIDR-notaatiolla.
D-luokka on edelleenkin käytössä ryhmälähetyksille (multicast).
Verkon peite

Verkon peitteitä käytetään, kun ilmaistaan kuinka paljon osoitteen alkuosasta on verkon osoitetta, loppuosan jäädessä ilmaisemaan konetta ko. verkossa.
Peite ilmaistaan kahdella tavalla. Työasemissa tavallisempi on se, että käytetään samanlaista merkintää kuin osoitteille, mutta luvun bitit, joilla on arvo 1 kuvaavat verkko-osoitetta ja nollat kuvaavat aliverkon osoitteita. Peitteessä ei saa olla reikiä, sen on koostuttava joukosta 1:siä, joita seuraa joukko 0:ia. Esimerkiksi 145.97.36.0/255.255.252.0 kuvaa runsaan tuhannen osoitteen verkon, jossa on osoitteet 145.97.36.0–145.97.39.255. Verkon ensimmäinen ja viimeinen osoite on varattu erikoiskäyttöön.
CIDR-notaation mukainen tapa kuvata sama verkko on 145.97.36.0/22, eli ensimmäiset 22 bittiä kuvaavat verkkoa. CIDR-notaatio on yleisempi verkon ylläpidossa, kuten reititystietoja määriteltäessä.
Aliverkot

Usein IP-osoitteen määrittelyn yhteydessä on kerrottava verkon aliverkkopeite. Tämä kuvaa tietokoneen kanssa samassa lähiverkossa olevien tietokoneiden osoitteet. Tämä siis yleensä ei ole sama kuin runkoverkon reitityksen pohjana oleva operaattoriverkko.
Kun tietokone lähettää IP-paketin samassa aliverkossa olevalle tietokoneelle, se lähetetään suoraan esimerkiksi Ethernet-verkon mekanismeja kuten ARP käyttäen. Jos IP-paketti on menossa aliverkon ulkopuolelle, se aina lähetetään määritellylle yhdyskäytävälle (default gateway).
Aliverkon osoitteista on varattu ensimmäinen (kaikki bitit nollia) ilmaisemaan itse verkkoa ja viimeinen (kaikki bitit ykkösiä) aliverkon yleislähetys-osoitteeksi (broadcast). Esimerkin verkossa 145.97.36.0 olisi verkon osoite ja 145.97.36.255 lähettäisi IP-paketin kaikille verkon koneille. IP-tason yleislähetys on eri asia kuin Ethernet-tason yleislähetys.
Osoitteenmuunnos

Nykyisin hyvin usein tietokoneita ei ole kytketty suoraan Internet-verkkoon vaan ne on kytketty osoitteenmuunnoksen (NAT – Network Address Translation) tekevän reitittimen kautta. Tällöin NAT-muunnin muuttaa osoitteet siten, että yhteydet näyttävät tulevan suoraan NAT-muuntimen osoitteella.
Dynaamiset osoitteet

Tietokoneelle ei aina anneta kiinteää (staattista) IP-osoitetta vaan tietokone pyytää uuden dynaamisen IP-osoitteen kytkeytyessään verkkoon. Tähän käytetään yleensä DHCP-protokollaa. Käytännössä kuitenkin kiinteän verkon laajakaistayhteydessä toimiva osoite säilyy samana, mobiilitunnus taas yleensä vaihtuu kun yhteys avataan.
Kiinteät IP-osoitteet jaetaan tyypillisesti palvelintietokoneille, jotka kuitenkin voivat viitata tietokoneiden klusteriin, joka voi näkyä yhtenä tietokoneena ulospäin.
Yksityisosoitteet

RFC 1918 määrittää kolme ryhmää IP-osoitteita, jotka on varattu yksityiskäyttöön. Standardin mukaan niitä ei saa reitittää julkisessa Internetissä. Haluttaessa kytkeä Internetiin tietokone, jolla on yksityisosoite, on käytettävä osoitteet muuntavaa reititintä.
Yksityisosoitteet ovat:
10.0.0.0/255.0.0.0 (eli 10.0.0.1 – 10.255.255.255)
172.16.0.0/255.240.0.0 (eli 172.16.0.1 – 172.31.255.255)
192.168.0.0/255.255.0.0 (eli 192.168.0.1 – 192.168.255.255)
Paikallisosoitteet

Osoite 127.0.0.1 viittaa aina tietokoneeseen itseensä (localhost). Kaikki 127-alkuiset osoitteet (127.0.0.0/255.0.0.0) ovat käytettävissä tähän tarkoitukseen, ks. RFC 3330.
Ryhmälähetys

Alkuperäisen D-luokan osoitteet on tarkoitettu ryhmälähetykseen. Ryhmälähetyksessä viesti lähetetään usealle eri aliverkoissa olevalle vastaanottajalle.
Aiheesta muualla

RFC 791, Internet Protocol (englanniksi)
IANA
RIPE
RIPE:n tilastot IP-osoitteiden käytöstä (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Luettelo Suomeen varatuista IP-osoiteavaruuksista
Jake Muzzin

| Jake Muzzin |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 21. helmikuuta 1989 (ikä 35) Woodstock, Ontario, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  190 cm
Paino:  97 kg
Seura
Seura:  Toronto Maple Leafs
Sarja:  NHL
Pelinumero:  8
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2010–
Aik. seurat:  Los Angeles Kings (NHL) Manchester Monarchs (AHL)
NHL-varaus:  141. varaus, 2007 Pittsburgh Penguins
| Mitalit> Maa:  Kanada.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Kanada.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Kanada.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:  Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tšekki 2015 | jääkiekko |  |
| Maailmancup  | Maailmancup  | Maailmancup  |  |
|  Kultaa | World Cup 2016 | jääkiekko |  |
Jake Muzzin (s. 21. helmikuuta 1989 Woodstock, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Toronto Maple Leafsissa. Hän on Stanley Cup -voittaja 2014 ja maailmanmestari 2015.
Ura

Muzzinin varasi NHL:ään numerolla 141 vuoden 2007 varaustilaisuudessa Pittsburgh Penguins. Muzzin ei kuitenkaan Pittsburghissa pelannut, vaan teki vapaana agenttina sopimuksen Los Angeles Kingsin kanssa tammikuussa 2010.
Kingsin harjoitusleirin ja harjoituspelien jälkeen Muzzin sai kauden alussa paikan Kingsin NHL-kokoonpanossa. Marraskuussa hänet kuitenkin lähetettiin farmiseura Manchester Monarchsiin. Vain viikkoa myöhemmin hänet kutsuttiin takaisin Kingsiin Alec Martinezin loukkaannuttua. Vuonna 2012 Muzzin kutsuttiin AHL:stä Kingsiin pudotuspelien aikana. Hän ei kuitenkaan päässyt pelaamaan yhtäkään ottelua, kun Kings voitti Stanley Cupin. Vaikka hänen nimeään ei kaiverrettu pokaaliin, hän oli kuitenkin mukana Kingsin joukkuekuvassa.
Muzzin teki ensimmäisen NHL-maalinsa 26. tammikuuta 2013 Phoenix Coyotesia vastaan. Hän sai vakiinnutettua paikkansa Kingsin kokoonpanossa ja teki 45 runkosarjan ottelussa seitsemän maalia ja sai yhdeksän syöttöpistettä. 17 pudotuspeliottelussa hänelle kertyi kolme syöttöpistettä. Hänet nimettiin NHL:n kuukauden tulokkaaksi maaliskuussa 2013.
12. heinäkuuta 2013 Muzzin teki Kingsin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Kauden 2013–2014 alussa Muzzin pelasi Kingsin kolmannessa pakkiparissa, mutta eteni nopeasti ja oli pian Drew Doughtyn kanssa ensimmäisessä puolustajaparissa ansaiten lisää peliaikaa. Kauden aikana Muzzin pelasi keskimäärin 19:01 minuuttia per ottelu. Hän teki viisi maalia ja sai 19 syöttöä 76 runkosarjapelissä. Pudotuspeleissä 26 ottelussa hänen peliaikansa kasvoi 23.23 minuuttiin per ottelu. Stanley Cup -finaaleiden viidennessä ottelussa hän pelasi peräti 37.18 minuuttia. Los Angeles voitti Stanley Cupin mestaruuden ja Muzzinista tuli ensimmäinen Woodstockista kotoisin oleva urheilija, joka on onnistunut voittamaan suuren ammattilaistason palkinnon.[lähde? ]
Muzzin kaupattiin tammikuussa 2019 Toronto Maple Leafsiin, toiseen suuntaan siirtyessä 1. kierroksen varausvuoro seuraavaan varaustilaisuuteen ja lupaukset Sean Durzi ja Carl Gundström.
Helmikuussa 2020 Muzzin teki neljävuotisen jatkosopimuksen Maple Leafsin kanssa.
Muzzin kuului Kanadan joukkueeseen, joka voitti maailmanmestaruuden Tšekissä 2015. Hän antoi turnauksessa kahdeksan maalisyöttöä ja voitti kisojen plus/miinus-tilaston tuloksella +14.
Saavutukset

Pittsburgh Penguinsin viidennen kierroksen varaus vuodelta 2007.
Max Kaminsky Trophy kaudella 2009–2010.
OHL:n ensimmäinen tähdistö kaudella 2009–2010.
NHL:n kuukauden tulokas maaliskuussa 2013.
Stanley Cup -mestaruus 2014.
MM-kultaa 2015
Käännös suomeksi