Antero Rokka
Rokka henkilönä

Antero "Antti" Rokka on yli 30-vuotias ( noin. 1910 syntynyt ) maanviljelijä Karjalankannakselta, jossa hänellä on vaimo nimetään Lyyti ja kolme lasta (Rauha, Tenho ja Terttu). Alikersantti Rokka saapuu konekiväärikomppaniaan täydennyksenä syksyllä 1941 sotamies Suden kanssa. Toisin kuin muut hänen yksikössään Rokka ja Susi ovat jo vanhempia miehiä. Rokka oli mukana jo talvisodassa Kannaksen taisteluissa. Rokka osoittautuu erityisen kyvykkääksi taistelijaksi ja muun muassa ottaa vangiksi neuvostoliittolaisen kapteenin ja tuhoaa kokonaisen vihollisjoukkueen. Muodollista kuria kunnioittamaton Rokka joutuu lukuisiin kahnauksiin päällystön kanssa, erityisesti jyrkän ja pedantin komppanianpäällikön luutnantti, myöhemmin kapteeni ja majuri, Lammion kanssa. Toisaalta Rokka tulee hyvin toimeen vänrikki, myöhemmin luutnantti, Vilho Koskelan sekä vänrikki, myöhemmin luutnantti ja kapteeni, Kariluodon kanssa. Hän haavoittuu asemasodan aikana Syvärillä, ja sodan loppuvaiheella, ja toimii ainakin sotamies Hauhian kouluttajana.
Elokuvakriitikko Helena Yläsen mielestä kertoja on ajoittanut Rokan ilmestymisen romaaniin tarkan harkinnan perusteella. Kerronta on tullut suvantovaiheeseen ja saa Rokasta uuden moottorin. Sotilaana Rokka on ennen kaikkea pragmaattinen: hän nauttii sotimisesta, mutta ei tappamisesta, koska hän ei tunne vihaa vihollista kohtaan. Hänen mielestään sodassa on vain kaksi vaihtoehtoa, tappaa itse tai joutua tapetuksi. Vangiksi saamassaan kapteeni Baranovissa Rokka tunnistaa heti ihmisen ja tarjoaa tälle teetä. Rokan ainoa, mutta sitäkin suurempi motiivi hänen osallistumiselleen sotaan on hänen kotiseutunsa, talvisodan seurauksena Suomelta ryöstetyn Karjalankannaksen saaminen takaisin, kun taas Syvärillä hänellä ei ole mitään tekemistä. Rokka ei ole ajattelija, vaan hän jättää sodan moraalin pohtimisen muiden tehtäväksi.
Suomalaisille Rokka on myös itsekunnioituksen ja pokkuroimattomuuden symboli. Hän sinuttelee kaikkia sotilasarvoon katsomatta eikä suostu sotilaalliseen kurinpalautukseen. Kapteeni Lammio ja vääpeli Sinkkonen epäonnistuvat kaikissa yrityksissään Rokan saamiseksi järjestykseen, kun taas majuri Sarastie tunnustaa hänen ylivoimaisuutensa. Kapteeni Baranovin sieppaamisesta Rokka saa 14 vuorokauden loman ja käy kotona katsomassa nuorinta vastasyntynyttä poikaansa, Toivoa; toki myös muut konekiväärikomppanian miehet käyvät lomilla. Baranov puolestaan passitetaan kuulustelujen jälkeen Satakuntaan Köyliön vankileirille, josta syksyllä 1944 vapauduttuaan hän ehtisi vielä mukaan neuvostojoukkojen hyökkäykseen Berliiniin. Kun sodan perääntymisvaiheessa kesällä 1944 kuullaan huhuja karkureiden ampumisesta, ne koskevat Rokkaan kaikkein eniten, koska hänen mielestään armeijaa ei johdeta uhkailemalla ja ampumalla omia.
Veli Y. Pernaan mukaan Rokka on paitsi loistava soturi myös jatkuva purnari, joka vaarantaa toveriensa hengen nikkaroimalla lampunjalkaa vartiovuorollaan muiden nukkuessa. Rokka rikkoo määräyksiä ja katsoo olevansa sääntöjen yläpuolella. Hän jopa uhkaa surmateoilla, jos hänet yritettäisiin saada oikeuden eteen, vaikka tuolloinen laki määräsi laittomasta uhkauksesta kaksi vuotta vankeutta. Pernaa kyseenalaistaa rikollisen soveltuvuuden kansallissankariksi.