stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Filosofia
Filosofian historiaa > Länsimainen filosofia > Nykyfilosofia

1900-luku merkitsi suurta mullistusta koko länsimaisessa filosofiassa, mikä on toisaalta johtanut konflikteihin ja koko filosofisen kentän voimakkaaseen jakautumiseen. Monet perinteiset itsestäänselvyydet on hylätty, ja tilalle on tullut uusia tieteellisiä, loogisia, yhteiskunnallisia ja taloudellisia ongelmia. Viimeisen sadan vuoden aikana filosofiasta on myös tullut yhä enenevässä määrin yliopistoissa harjoitettua tutkimusta, ja samalla se on kehittynyt yhä erikoistuneemmaksi ja erillisemmäksi luonnontieteistä.
1900-luvun ja sen jälkeisen filosofian koulukunnat voidaan jaotella seuraavasti:
Analyyttinen filosofia – Looginen empirismi – Positivismi – Pragmatismi
Mannermainen filosofia – Hermeneutiikka – Fenomenologia – Eksistentialismi – Jälkistrukturalismi – Postmodernismi
Marxilainen filosofia – Frankfurtin koulukunta – Radikaalifeminismi
Tomismi – Uustomismi
Metafilosofiset näkemykset ovat kautta aikain jakaantuneet positivistisiin ja tulkitseviin koulukuntiin. Tämä jako toteutuu jossain määrin nykyfilosofiassakin, jossa ensin mainittua on edustanut loogisuutta korostava analyyttinen filosofia ja jälkimmäistä elämänfilosofisempi mannermainen filosofia, joka perustuu nykyään lähinnä hermeneutiikkaan ja fenomenologiaan. Aiempi tiukempi jakolinja analyyttisen ja mannermaisen filosofian välillä, joka on vaikuttanut ennen kaikkea akateemisessa filosofiassa, on kuitenkin nykyisin jonkin verran hälventynyt.
1900-luvun merkittävimpiä filosofeja ovat olleet analyyttisen perinteen Ludwig Wittgenstein ja mannermaisen perinteen Martin Heidegger. Suomalaisista filosofeista merkittävimpiin kuuluvat muun muassa Eino Kaila, Georg Henrik von Wright ja Jaakko Hintikka. Suurelle yleisölle tunnetumpia ovat ehkä kirjailija, eksistentialistifilosofi Jean-Paul Sartre, ja suomalaisista Esa Saarinen ja Pekka Himanen.
Filosofian historiaa > Itämainen filosofia

Itämaisella filosofialla viitataan erityisesti erilaisiin Intiassa, Persiassa, Kiinassa, Japanissa ja jossain määrin myös Lähi-idässä syntyneisiin filosofisiin perinteisiin. Abrahamilaisten uskontojen leviämisen vuoksi ”itämainen filosofia” on osittain päällekkäistä länsimaisen filosofian kanssa.
Länsimaista filosofiaa muistuttavaa filosofista ajattelua on esiintynyt Intiassa ja Kiinassa jo vuosituhansia sitten lähes ilman mitään yhteyksiä eurooppalaisen filosofian historian kanssa. Varsinaisesti itämaiseksi filosofiaksi on tapana kutsua itsenäistä järjenkäyttöä korostavia ja mystisen ilmoituksen hylkääviä ajattelusuuntauksia. Länsimaiset itämaisen ajattelun kommentoijat eivät kuitenkaan ole aina tehneet selvää eroa itämaisten uskontojen ja varsinaisen itämaisen filosofian välille. Osasyynä tähän on se, että länsimaiden tapaan myös Aasiassa useat tärkeimmistä filosofisista ajattelijoista ovat yhdistäneet opetuksiinsa uskonnollista ainesta eivätkä ole nähneet filosofian ja uskonnon erottelemista olennaisena. Länsimaissa itämainen filosofia on vaikuttanut lähinnä elämänfilosofiaan.
Tunnetuimpiin itämaisiin filosofeihin kuuluvat Kapila, Yajnavalkya, Siddhartha Gautama, Aksapada Gautama, Nāgārjuna, Kungfutse, Laozi, Zhuangzi, Mengzi, Xunzi, Zhu Xi, Wang Yangming, Dharmakirti, Adi Shankara, Ramanuja, Narayana Guru, Vivekananda, Sri Aurobindo ja Sarvepalli Radhakrishnan.
Filosofian historiaa > Itämainen filosofia > Intialainen filosofia

Arjalais-vedalaisen kulttuurin pohjalta syntynyt hindulainen filosofia muodostaa keskeisen osan eteläisen Aasian kulttuuria. Se on dharmalaisista filosofioista varhaisin, ja se on vaikuttanut filosofiseen ajatteluun ja uskontoihin kautta koko Itä-Aasian. Kuuteen astika- eli oikeaoppiseen intialaisen tai hindulaisen filosofian koulukuntaan kuuluvat jooga, nyaya, purva mimamsa, samkhya, vaisheshika ja vedanta. Hindulaisen ajattelun moninaisuus on seurausta siihen oleellisena osana kuuluvasta liberaalista universalismista. Hindulaisen filosofian lisäksi myös buddhalainen ja jainalainen filosofia sekä carvaka ovat peräisin Intiasta.
Vaikka intialainen ajattelutapa eroaa eurooppalaisten ajatustottumuksista, niin intialaisessa filosofiassa on muodostunut pääasiassa samat suuret maailmanselityksen perushypoteesit kuin länsimaissakin. Intialaista filosofiaa voidaan myös itämaisista filosofioista parhaiten verrata länsimaiseen filosofiaan. Esimerkiksi muinainen hindulainen nyaya-koulukunta tutki logiikkaa nykyaikaista analyyttistä filosofiaa muistuttavalla tavalla. Vastaavasti carvaka-koulukunta oli avoimesti ateistinen ja empiristinen. Intialainen filosofia painotti kuitenkin kokonaisten koulukuntien ja muinaisten kirjoitusten opetuksia yksittäisten filosofien sijaan.
Filosofian historiaa > Itämainen filosofia > Persialainen filosofia

Persialaisen filosofian juuret ulottuvat muinaisiin indoiranilaisiin filosofisiin perinteisiin saakka. Niihin vaikuttivat erityisesti Zarathustran opetukset.
Makedonialaisten, arabien ja mongolien valloitusten seurauksena Persia sai laajoja kulttuurisia ja poliittisia vaikutteita, joiden ansiosta alueella kehittyi suuri joukko erilaisia suuntauksia zarathustralaisuudesta, manikealaisuudesta ja mazdalaisuudesta erilaisiin islamilaisen filosofian koulukuntiin saakka.
Filosofian historiaa > Itämainen filosofia > Kiinalainen filosofia

Filosofialla on ollut suuri merkitys kiinalaiselle yhteiskunnalle ja koko Itä-Aasialle. Länsimaisen filosofian tavoin kiinalainen filosofia käsitti monenlaisia osa-alueita ja siihen kuuluu useita eri suuntauksia. Monia merkittäviä filosofisia koulukuntia syntyi erityisesti Kevättä ja syksyä ja Taistelevat läänitysvaltiot -kausilla. Tämän vuoksi aikakaudesta käytetään nimitystä Sata koulukuntaa. Tuona aikana alkunsa saaneista koulukunnista merkittävimmät ovat kungfutselaisuus, taolaisuus, mohismi ja legalismi. Myöhemmin Tang-dynastian aikana Intiasta levinneestä buddhalaisuudesta tuli myös merkittävä filosofinen ja uskonnollinen oppi Kiinassa.
Filosofian historiaa > Muita filosofisia perinteitä

Muihin filosofisiin perinteisiin kuuluvat esimerkiksi afrikkalainen ja asteekkien filosofia.
Filosofia ja muut käytännöt > Filosofia ja uskonto

Filosofia pyrkii usein vastaamaan elämää ja kuolemaa, elämän tarkoitusta ja arvoa, sekä tekoja ja niiden seurauksia koskeviin kysymyksiin. Näin se tulee usein lähelle uskontojen aluetta. Tällöin filosofia eroaa uskonnoista siinä, että se vaatii jokaiselta väitteeltä rationaalisia perusteluja, ja on valmis asettamaan jokaisen väitteen tutkimuksen ja arvostelun kohteeksi.
Filosofia ja muut käytännöt > Filosofia ja taide

Monet ajattelijat, esimerkiksi Friedrich Nietzsche ja Arthur Schopenhauer, ovat nähneet filosofian ja taiteen välillä läheisen sukulaisuuden. Monet filosofit ovat jo esitystavassaan tavoitelleet taiteellista kauneutta. Filosofiaa on kirjoitettu kaikilla runouden muodoilla: oppirunona, dialogina, monologina, romaanina, satuna, aforismina, esseenä jne.
Kirjallisuutta > Korkeakoulutason johdantoteoksia

Blackburn, Simon: Think: A compelling introduction to philosophy.  Oxford:  Oxford University Press, 1999.  ISBN 0-19-210024-6  (englanniksi)
Haaparanta, Leila & Ilkka Niiniluoto: Johdatus tieteelliseen ajatteluun.  (Helsingin yliopiston filosofian laitoksen julkaisuja 3/1986. 6., korjattu painos)  Helsinki:  Helsingin yliopisto, 1991.  ISBN 951-45-4077-8
Korkman, Petter & Mikko Yrjönsuuri (toim.): Filosofian historian kehityslinjoja.  Helsinki:  Gaudeamus, 1998.  ISBN 951-662-708-0
Määttänen, Pentti: Filosofia: Johdatus peruskysymyksiin.  Helsinki:  Gaudeamus, 1995 (3. painos 2003).  ISBN 951-662-708-0
Niiniluoto, Ilkka: Johdatus tieteenfilosofiaan: Käsitteen- ja teorianmuodostus.  Helsinki:  Otava, 1980.  ISBN 951-1-05435-X
Niiniluoto, Ilkka & Esa Saarinen: Nykyajan filosofia.  Helsinki:  WSOY, 2002.  ISBN 951-0-26207-2
Nordin, Svante: Filosofian historia.  Jyväskylä:  Pohjoinen, 1999.  ISBN 951-749-292-8
Nuttall, Jon: An introduction to philosophy.  Cambridge, UK: Polity Malden, Massachusetts:  Blackwell Publishers, 2002.  ISBN 0745616623  (englanniksi)
Saarinen, Esa: Länsimaisen filosofian historia huipulta huipulle Sokrateesta Marxiin.  Helsinki:  WSOY, 1985.  ISBN 951-0-22838-9
Sober, Elliott: Core questions in philosophy: A text with readings.  (3rd edition (1st edition 1991))  Upper Saddle River, New Jersey:  Prentice Hall, 2001.  ISBN 0-13-083537-4  (englanniksi)
Warburton, Nigel: Philosophy: The basics.  London:  Routledge, 1992.  ISBN 0-415-05385-4  (englanniksi)
Kirjallisuutta > Filosofian sanakirjoja

Audi, Robert (päätoim.): The Cambridge dictionary of philosophy.  Cambridge, U.K.:  Cambridge University Press, 1999.  ISBN 0-521-63136-X  (englanniksi)
Blackburn, Simon: The Oxford dictionary of philosophy.  Oxford:  Oxford University Press, 1994.  ISBN 0-19-211694-0  (englanniksi)
Bunnin, Nicholas & Tsui-James, E. P. (toim.): The Blackwell companion to philosophy.  Oxford:  Blackwell, 2003.  ISBN 0-631-21907-2  (englanniksi)
Craig, Edward (toim.): Routledge encyclopedia of philosophy 1–10.  London:  Routledge, 1998, 2002.  ISBN 0-415-16917-8  (englanniksi)
Craig, Edward (toim.): The shorter Routledge encyclopedia of philosophy.  London, New York:  Routledge, 2005.  ISBN 0-415-32495-5  (englanniksi)
Filosofian sanakirja.  (Asiantuntija: Eero Ojanen. Laadittu WSOY:n tietosanakirjojen pohjalta. Taskufacta)  Helsinki:  WSOY, 1999.  ISBN 951-0-23766-3
Honderich, Ted (toim.): The Oxford companion to philosophy.  New York & Oxford:  Oxford University Press, 2005.  ISBN 0-19-926479-1  (englanniksi)
Mautner, Thomas: A dictionary of philosophy.  Oxford:  Blackwell Reference, 1996.  ISBN 0-631-18459-7  (englanniksi)
Määttänen, Pentti: Filosofia: Johdatus peruskysymyksiin.  (S. 263–274: Sanasto)  Helsinki:  Gaudeamus, 1995.  ISBN 951-662-708-0
Saarinen, Esa: Filosofia!.  (S. 155–204: Sanakirja)  Porvoo Helsinki:  WSOY, 2004.  ISBN 951-0-29308-3
Salonen, Toivo: Filosofian sanat ja konseptit.  (3. uudistettu painos)  Rovaniemi:  Lapin yliopisto, 2003.  ISBN 951-634-902-1
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Filosofia Wikimedia Commonsissa
Wikikirjastossa on aihe: Filosofia
Sitaatteja aiheesta Filosofia Wikisitaateissa
Verkkojulkaisuja:
Filosofia.fi Suomalainen filosofinen verkkoportaali.
Dictionary of Philosophical Terms and Names. (englanniksi)
The Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Stanford Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Aikakausjulkaisuja:
Ajatus. Suomen Filosofisen Yhdistyksen vuosikirja.
Niin & näin. Filosofinen aikakauslehti.
Tiede & edistys. Monitieteellinen kausijulkaisu.
Tieteessä tapahtuu. Monitieteellinen kausijulkaisu.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Philosophy
Auguste Rodin, Ajattelija, 1880–82.
Filosofia ja sen suhde ”seitsemään vapaaseen taiteeseen”. Kuva Herrad Landsbergilaisen teoksen Hortus deliciarum käsikirjoituksesta vuodelta 1180.
Filosofien kuvapatsaita Capitolium-museossa Roomassa.
Rafael, Ateenan koulu, 1509–1510. Keskellä Platon ja Aristoteles, ympärillä eri aikojen tunnettuja filosofeja.
Sapiens dominabitur astris – se joka on viisas, hallitsee tähtiäkin. Kuva George Witherin teoksesta A Collection of Emblemes Anciente and Moderne, 1635.
Valistusaikainen kuva Encyclopédiesta. Filosofia ja järki repivät huntua totuuden yltä.
Käännös suomeksi
Tanssi heikolla jäällä

| Tanssi heikolla jäällä> Dans på tunn is |
| --- | --- |

Ohjaaja:  P. V. Lehtinen
Käsikirjoittaja:  Jan Nåls
Tuottaja:  P. V. Lehtinen
Säveltäjä:  Salla Luhtala
Kuvaaja:  Hannu-Pekka Vitikainen
Leikkaaja:  P. V. Lehtinen
Lavastaja:  Otso Linnalaakso   P. V. Lehtinen
Pääosat:  Robin Wegelius   Tolue Taheri
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Cineparadiso
Ensi-ilta:  3. syyskuuta 2017
Kesto:  31 min
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tanssi heikolla jäällä on P. V. Lehtisen ohjaama lyhytelokuva vuodelta 2017. Käsikirjoitus voitti Svenska Yle:n järjestämän Novellfilm 2017 -käsikirjoituskilpailun, joka toteutettiin yhteistyössä Svenska kulturfondenin ja Suomen elokuvasäätiön kanssa. Elokuva on ensimmäinen Lehtisen ohjaama ruotsinkielinen elokuva. Elokuva pyrkii Lehtisen mukaan tuomaan esiin tärkeitä teemoja kuten yksinäisyys, erilaisuuden voima ja itsensä voittaminen.
Juoni

Tanssi heikolla jäällä kertoo Felixistä, 12-vuotiaasta pojasta, joka jää viettämään joulua yksin, kun vanhemmat matkustavat Intiaan. Felix päätyy vastahakoisesti myymäänjäätelöä autiolle uimastadionille, jossa uima-allas on jäätynyt umpeen. Mutta uimastadion ei olekaan täysin autio. Felix kohtaa Fakiran, tummatukkaisen pakolaistytön, jonka vanhemmat ovat kuolleet pommituksessa Syyriassa. Unenomainen tarina, jossa toisilleen vieraat nuori poika ja tyttö tapaavat epätavallisissa olosuhteissa. Yhdessä he tekevät mahdottomasta mahdollisen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Robin Wegelius  | … |  Felix   |
|   Tolue Taheri  | … |  Fakira   |
|   Abdeslam Chellaf  | … |  Lentävä sulttaani   |
|   Göran Schauman  | … |  Tommen setä   |
|   Linda Zilliacus  | … |  Äiti   |
|   Sampo Sarkola  | … |  Isä   |
|   Paul Olin  | … |  SSS1   |
|   Stan Saanila  | … |  SSS2   |
|   Jouko Puolanto  | … |  SSS3   |
Marisol

| Marisol |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  60 min
Pääosissa:   Erika Buenfil  Eduardo Santamarina 
Alkuperämaa:   Meksiko
Alkuperäiskieli:  espanja
Verkko:   Canal de las Estrellas
Esitetty:  22. tammikuuta 1996 – 9. elokuuta 1996
Jaksoja:  145
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Televisa
Aiheesta muualla
IMDb
Marisol on televisioyhtiö Televisan esittämä meksikolainen televisiosarja. Sen päärooleissa ovat Erika Buenfil ja Eduardo Santamarina.
Aiheesta muualla

Marisol Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Aaron Rodgers

| Aaron Rodgers |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. joulukuuta 1983 Chico, Kalifornia
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Pituus:  188 cm
Paino:  102 kg
Pelipaikka:  pelinrakentaja
Sarja:  NFL
Pelaajaura
NFL-varaus:  24. varaus, 2005 Green Bay Packers
Pääsarjaura:  2005–
Aaron Charles Rodgers (s. 2. joulukuuta 1983 Chico, Kalifornia) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan pelinrakentaja. Hän on tällä hetkellä ilman seuraa.
Ura

Ennen ammattilaisuraansa Rodgers edusti kaudet 2003 ja 2004 University of California, Berkeleyn yliopistojoukkuetta California Golden Bearsia. Hän pelasi Golden Bearsin riveissä kahden kauden aikana yhteensä 25 ottelua, joista 22 aloittavana pelinrakentajana, ja vuonna 2004 hänet nimettiin Pacific-10 Conferencen ensimmäiseen tähdistöön. Ennen Golden Bearsia Rodgers oli pelannut kauden 2002 Butte Collegen joukkueessa.
Rodgers sai NFL-varauksen huhtikuussa 2005, kun Green Bay Packers varasi hänet numerolla 24 NFL Draftin ensimmäisellä kierroksella. Hänestä tuli kautta aikain kahdeksas pelinrakentaja, jonka Packers on varannut ensimmäisellä kierroksella, ja joukkueen ensimmäinen ensimmäisellä kierroksella varattu pelinrakentaja sitten vuoden 1981. Hän teki joukkueen kanssa ammattilaissopimuksen elokuussa 2005. Brett Favre oli Packersin ykköspelinrakentaja vuodesta 1992 ja Rodgers oli hänen varamiehensä kaudet 2005–2007. Kaudella 2005 Rodgers pelasi kolmessa NFL:n runkosarjaottelussa ja kausilla 2006 ja 2007 molemmilla kahdessa ottelussa. 29. marraskuuta 2007, jolloin Packers kohtasi Dallas Cowboysin, hän antoi NFL-uransa ensimmäisen touchdown-syötön.
Maaliskuussa 2008 Brett Favre ilmoitti lopettavansa ammattilaisuransa ja Rodgers nostettiin Packersin ykköspelinrakentajaksi. Muutama kuukausi myöhemmin Favre pyörsi lopettamispäätöksensä, mutta joukkue piti päätöksensä antaa Rodgersille mahdollisuus aloittaa ykköspelinrakentajana ja Favre siirtyi elokuussa 2008 New York Jetsiin.
Kaudella 2010, kolmannellaan Packersin ykköspelinrakentajana, Rodgers oli voittamassa Super Bowlia, kun Packers voitti mestaruusottelussa (Super Bowl XLV) Pittsburgh Steelersin. Hänet nimettiin ottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi. Hän keräsi luvuin 31–25 päättyneessä ottelussa 304 syöttöjaardia, onnistui 24:ssä heitossa 39:stä ja syötti kolme touchdownia.
Elokuussa 2018 Rodgers teki Packersin kanssa nelivuotisen jatkosopimuksen.
Maaliskuussa 2022 Rodgers teki Packersin kanssa kolmevuotisen ja yhteensä 150 miljoonan arvoisen jatkosopimuksen.
Huhtikuussa 2023 Packers kauppasi Rodgersin New York Jetsiin.
Michel Riesen

| Michel Riesen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. huhtikuuta 1979 (ikä 45) Oberbalm, Sveitsi
Kansalaisuus:   Sveitsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  186 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  ei joukkuetta
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1994–
Aik. seurat:  EHC Biel (NLA/NLB) HC Davos (NLA) Hamilton Bulldogs (AHL) Edmonton Oilers (NHL) Rapperswil-Jona Lakers (NLA) EHC Basel (NLB)
NHL-varaus:  14. varaus, 1997 Edmonton Oilers
Michel Riesen (s. 11. huhtikuuta 1979 Oberbalm, Sveitsi) on sveitsiläinen jääkiekkoilija. Hänen vahvuuksiinsa kuuluu nopeus, hyökkäyspään pelaaminen, laukaus ja pelinäkemys. Riesenin heikkouksiin kuuluu puolustuspelaaminen ja ajoittaiset asenneongelmat. Hän laukoo oikealta. Riesen on kaikkien aikojen ensimmäinen ensimmäisellä kierroksella NHL:ään varattu sveitsiläinen, kun Edmonton Oilers varasi hänet 14. pelaajana vuonna 1997. Tästä huolimatta Riesen pelasi kolmen tulokaskautensa aikana vain 12 NHL-ottelua kaudella 2000–2001 johtuen osaksi mentaalisista syistä. Tällä hetkellä hän on ilman sopimusta. Riesen pelasi viimeksi Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla National League B -joukkue EHC Baselissa kaudella 2013–2014.
Ura > Seuraura > Ammattilaisuran alku ja vuodet Pohjois-Amerikassa

Riesenin kasvattajaseura on SC Lyss, mutta hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä kuitenkin EHC Bielissä vain 15-vuotiaana Sveitsin pääsarja National League A:ssa kaudella 1994–1995. Riesen pelasi tuolloin 12 runkosarjaottelua tehden kaksi syöttöpistettä sekä viisi karsintasarjan ottelua tehden kaksi maalia. Biel putosi National League B:hen kaudeksi 1995–1996. Kahden kokonaisen NLB:ssä vietetyn kauden jälkeen Edmonton Oilers varasi Riesenin kaikkien aikojen ensimmäisenä sveitseläispelaajana ensimmäisellä kierroksella NHL:n varaustilaisuudessa 1997, jolloin hänet varattiin koko varaustilaisuuden 14. pelaajana. Riesenin jälkeen pienemmällä numerolla NHL:ään on varattu sveitsiläisistä Nino Niederreiter (New York Islanders 5. pelaajana vuonna 2010) ja Timo Meier (San Jose Sharks 9. pelaajana vuonna 2015).
Kaudeksi 1997–1998 Riesen palasi NLA:han ja siirtyi HC Davosin riveihin. Hän pelasi liigassa ensimmäisen kokonaisen kautensa tehden 32 runkosarjaottelussa tehot 16+9=25. Riesen oli Davosin kolmanneksi paras maalintekijä. Hänet palkittiin kauden päätteeksi NLA:n parhaana tulokkaana. Kaudeksi 1998–1999 Riesen siirtyi Edmonton Oilersin organisaatioon. Hän pelasi pääasiassa kaikki kolme tulokaskauttaan farmijoukkue Hamilton Bulldogsissa, AHL:ssä.
Kaudella 1999–2000 Riesen oli joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Daniel Clearyn jälkeen tehoilla 29+31=60. Kaudella 2000–2001 hän oli Bulldogsin kolmanneksi paras pistemies Jason Chimeran kanssa tehoilla 26+28=54. Riesen sai syksyn 2000 harjoitusleirin päätteeksi paikan Oilersin NHL-kokoonpanosta ja hän teki NHL-debyyttinsä kauden avausottelussa 6. lokakuuta 2000 Detroit Red Wingsia vastaan. Riesen pelasi kauden aikana lopulta 12 NHL-ottelua tehden yhden syöttöpisteen.
Ura > Seuraura > Paluu Davosiin

Heinäkuussa 2001 Oilers kauppasi Riesenin oikeudet sekä Doug Weightin St. Louis Bluesiin vaihdossa Marty Reasoneriin, Jochen Hechtiin ja Jan Horáčekiin. Hän ei kuitenkaan koskaan siirtynyt Bluesiin, vaan palasi lokakuussa kotimaahansa ja HC Davosiin kaudeksi 2001–2002. Riesen voitti kevään 2002 pudotuspelien jäähypörssin 52 minuutillaan ja kauden päätteeksi Sveitsin-mestaruuden. Kaudella 2002–2003 hän oli 17 osumallaan Davosin toiseksi paras maalintekijä Patrick Fischerin kanssa. Kaudella 2003–2004 Riesen oli 16 osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä. Kaudella 2004–2005 hän jakoi Davosin sisäisen maalipörssin toisen sijan Niklas Hagmanin ja Josef Marhan kanssa. Riesen voitti kauden päätteeksi Sveitsin-mestaruuden. Hän edusti kauden aikana Davosia ensimmäisen kerran urallaan myös Spengler Cupissa, jossa joukkue on pelannut yhtäjaksoisesti vuosittain tuosta lähtien.
Kaudella 2005–2006 Riesen oli 17 osumallaan Davosin toiseksi paras maalintekijä Landon Wilsonin jälkeen. Kevään 2006 pudotuspeleissä hän oli yhdeksällä osumallaan joukkueen paras maalintekijä. Riesen edusti Davosia kauden aikana myös Euroopan seurajoukkueiden mestaruusturnauksessa. Kaudella 2006–2007 hän teki NLA:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 37+14=51, joilla Riesen voitti koko liigan maalipörssin ja jakoi pistepörssin kahdeksannen sijan Domenic Pittisin kanssa. Hän oli Davosin toiseksi paras pistemies Alexandre Daiglen jälkeen. Riesen voitti kauden päätteeksi Sveitsin-mestaruuden. Kaudella 2007–2008, kevään 2008 pudotuspeleissä hän oli kuudella osumallaan Davosin paras maalintekijä Daiglen kanssa. Riesen pelasi kauden aikana myös Euroopan seurajoukkueiden mestaruusturnauksessa. Kaudella 2008–2009 hän oli tehoilla 24+17=41 Davosin paras maalintekijä ja jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Andres Ambühlin kanssa. Riesen jakoi NLA:n maalipörssin kuudennen sijan Kloten Flyersin Roman Wickin ja SCL Tigersin Daniel Steinerin kanssa. Hän voitti myös yhdeksällä osumallaan koko kevään 2009 pudotuspelien maalipörssin ja niiden päätteeksi Sveitsin-mestaruuden.
Ura > Seuraura > Rapperswil-Jona Lakers ja EHC Basel

Riesen jatkoi kaudella 2009–2010 uraansa Rapperswil-Jona Lakersin joukkueessa, jonka varakapteeniksi hän myös nousi. Riesen vietti joukkueessa neljä kautta, jonka jälkeen hän siirtyi kaudeksi 2013–2014 sarjatasoa alemmas EHC Baselin riveihin.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Sveitsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Suomi 1998 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. EM-kilpailut  | Alle 18-v. EM-kilpailut  | Alle 18-v. EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Tšekki 1997 | jääkiekko |  |
Riesen edusti Sveitsiä MM-kilpailuissa vuosina 1998, 2000 ja 2001, joista viimeisimmässä turnauksessa hän oli kolmella osumallaan joukkueen paras maalintekijä Martin Plüssin kanssa. Riesen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa peräti neljästi vuosina 1996, 1997, 1998 ja 1999. Hän teki sekä vuoden 1997 että vuoden 1998 turnauksessa tehot 4+1=5 ja oli Sveitsin paras pistemies ja maalintekijä. Noista vuoden 1998 turnaus päättyi pronssiin ja Riesen valittiin toiseen tähdistökentälliseen.
Riesen pelasi myös alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa kolme kertaa vuosina 1994, 1995 ja 1997. Hän ylsi kahdessa jälkimmäisessä turnauksessa Sveitsin sisäisen piste- ja maalipörssin voittoon. Vuoden 1997 turnaus päättyi pronssiin ja Riesen ylsi myös koko turnauksen maalipörssin voittoon kuudella osumallaan. Hänet valittiin parhaaksi hyökkääjäksi ja tähdistökentälliseen.
Ammattikorkeakoulu

Alankomaalaisen Leidenin ammattikorkeakoulun päärakennus.
Ammattikorkeakoulu (lyh. AMK) on ammattikoulutuspainotteinen eli työelämäsuuntautunut korkeakoulu. Ammattikorkeakoulut ovat yleisiä muun muassa Keski- ja Länsi-Euroopassa sekä Pohjoismaissa. Ammattikorkeakouluista käytetään yleisesti englanniksi käsitettä university of applied sciences (mm. Suomessa) ja saksaksi Fachhochschule.
Ammattikorkeakoulut maittain > Alankomaissa

Alankomaissa ammattikorkeakoulut tunnetaan hollanninkielisellä nimellä hogeschool. Maassa on noin 50 ammattikorkeakoulua.lähde?
Ammattikorkeakoulut maittain > Saksassa

Ensimmäiset ammattikorkeakoulut (Fachhochschule) perustettiin Saksaan 1960-luvun lopulla entisten teknillisten oppilaitosten pohjalle. Saksassa on noin 240 ammattikorkeakoulua.lähde?