stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Diatessaron

| Diatessaron> ܐܘܢܓܠܝܘܢ ܕܡܚܠܛܐ‎ Τὸ διὰ τεσσάρων |
| --- | --- |
 Diatessaronin arabiankielinen käännös.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Tatianos
Kieli:  syyria
Genre:  evankeliumiharmonia
Julkaistu:  n. 160–175 jaa.

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Diatessaron (syyr. ܐܘܢܓܠܝܘܢ ܕܡܚܠܛܐ‎, Ewangeliyôn damhalltê, m.kreik. Τὸ διὰ τεσσάρων, To dia tessarōn, ‘Neljän mukaan’) on Uuden testamentin neljästä evankeliumista yhdistetty teos eli evankeliumiharmonia, jonka laati varhaiskristillinen teologi Tatianos noin vuonna 160–175. Se oli käytössä erityisesti Syyriassa ja syyriankielisenä versiona.
Historia

Tatianos eli ja kirjoitti 100-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Hän laati evankeliumiharmoniansa, koska evankeliumien toisistaan jossakin määrin poikkeavista kertomuksista haluttiin koostaa yksi versio. Tähän on arveltu olleen pääasiassa kaksi syytä: toisaalta harmonisoitu versio oli helpommin luettavissa ja hahmotettavissa, ja toisaalta se oli helpompi kristinuskon julkikuvan kannalta, sillä kristinuskon kriitikot nostivat usein esiin evankeliumien erot. Tatianoksen Diatessaron oli vain yksi lukuisista 100–300-lukujen aikana kirjoitetuista evankeliumiharmonioista, joista kaikista saatettiin käyttää samaa nimeä. Ei tiedetä, kirjoittiko Tatianos teoksensa alun perin kreikaksi vai syyriaksi.
Diatessaronia käytettiin Syyriassa käytännössä ainoana evankeliumitekstinä 400-luvulle saakka, kunnes sen korvasi neljän erillisen evankeliumin käyttö. Tässä muutoksessa oli keskeisessä roolissa Theodoretos Kyrrhoslainen, joka näki evankeliumien harmonisoinnin tarpeettomana ja jopa haitallisena. Tämä johtui siitä, että Diatessaronista oli jätetty pois muun muassa Jeesuksen sukuluettelot, mikä mahdollisti harhaoppisen, Jeesuksen ihmisyyttä vähättelevän tulkinnan. Diatessaron säilyi kuitenkin apuvälineenä yksityiskäytössä, ja sitä tiedetään käytetyn ainakin 900-luvulle saakka.
Yhtään muinaista syyriankielistä käsikirjoitusta teoksesta ei tunneta, mutta lainauksia siitä löytyy vanhasta syyrialaisesta kirjallisuudesta. Teoksesta on säilynyt arabian- ja persiankielisiä versioita sekä keskiajalla tehtyjä eurooppalaisia käännöksiä. Kreikankielinen katkelma löydettiin Dura-Europoksesta vuonna 1933 (Duran pergamentti 24).
Sisältö

Diatessaron muodostaa muiden evankeliumiharmonioiden tapaan yhtenäisen kuvauksen kaikkien neljän evankeliumin kertomuksesta Jeesuksen elämästä. Teksti alkaa ja päättyy Johanneksen evankeliumin versiosta. Muutoin kerronnan runkona on käytetty Matteuksen evankeliumin järjestystä, johon on yhdistetty sekä Markuksen, Luukkaan että Johanneksen evankeliumien jakeita.
Evankeliumeista jätettiin pois muun muassa kerrontaa hankaloittaneet sukuluettelot. Myös kertomusten rinnakkaiskohdat poistettiin, paitsi jos ne poikkesivat toisistaan tarpeeksi, jotta ne olivat hyödyllisiä toistettaviksi, tai jos ne esiintyivät selvästi eri kohdassa kertomusta. On arvioitu, että kaikista neljän evankeliumin jakeista yhteensä noin neljäsosa poistettiin harmonisointia varten.
Kirjallisuutta

Crawford, Matthew R. & Zola, Nicholas J. (toim.): The Gospel of Tatian: Exploring the Nature and Text of the Diatessaron.  (The Reception of Jesus in the First Three Centuries)  Bloomsbury Publishing, 2019.  ISBN 0567679896
Kraeling, Carl H.: A Greek Fragment of Tatian's Diatessaron from Dura.  (Analecta Gorgiana 2)  Gorgias Press, 2006.  ISBN 1593333684
McCarthy, Carmel: Saint Ephrem's Commentary on Tatian's Diatessaron: An English Translation of Chester Beatty Syriac MS 709 with Introduction and Notes.  Oxford University Press, 1994.  ISBN 978-0-19-922163-9
Perrin, Nicholas: Thomas and Tatian: The Relationship Between the Gospel of Thomas and the Diatessaron.  (Academia Biblica 5)  Brill, 2002.  ISBN 9004127100
Petersen, William L.: Tatian's Diatessaron. Its Creation, Dissemination, Significance, and History in Scholarship.  (Vigiliae Christianae, Supplements, Volume: 25)  Brill, 1994.  ISBN 978-90-04-09469-7
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Diatessaron Wikimedia Commonsissa
The Diatessaron of Tatian. New Advent. Diatessaronin käännös. (englanniksi)
Afroditen ja Eroksen pyhäkkö

| Afroditen ja Eroksen pyhäkkö |
| --- | --- |
 Afroditen ja Eroksen pyhäkkö.
Sijainti:  Akropolis, Ateena, Attika  Kreikka
Koordinaatit:  37°58′21″N, 23°43′37″E
Rakennustyyppi:  pyhäkkö
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Ateenan Akropolis 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Afroditen ja Eroksen pyhäkkö oli antiikin aikainen Afroditelle ja Erokselle omistettu pyhäkkö Akropolis-kukkulan pohjoisrinteessä Ateenassa Kreikassa.
Pyhäkkö sijaitsi Akropoliin pohjoisrinteen puolessa välissä suoraan Erekhtheionin koilliskulman alapuolella. Pyhäkkö oli ulkoilmapyhäkkö, joka koostui kukkulan seinämästä sekä sen edessä olleesta tasanteesta. Pyhäkölle johti kukkulan ympäri kiertänyt Peripatos-tie. Pyhäkköä on saatettu käyttää Afroditen ja Eroksen juhlien lisäksi myös Arrheforia-juhlassa. Erään tulkinnan mukaan arrheforoi olisivat laskeutuneet kukkulalta pyhäkölle salaista kulkuväylää pitkin tuoden pyhäkölle mystisiä esineitä sekä vieden takaisin ylös jotain muuta. On kuitenkin mahdollista, että kyseessä oli joku toinen Afroditen pyhäkkö.
Pyhäkön paikan tunnisti yhdysvaltalainen arkeologi Oscar Bronner vuonna 1931. Paikka on tunnistettu Afroditelle omistetuksi pyhäköksi sieltä tehtyjen löytöjen perusteella. Näihin kuuluvat muun muassa kaksi piirtokirjoitusta, joista toinen mainitsee Afroditen ja toinen Erokselle omistetun juhlan; veistosten osat; kukkulan seinämään veistoksia varten kaiverretut syvennykset, joita on yli 20 kappaletta; sekä lukuisat votiivilahjat, kuten keramiikka ja figuriinit, mukaan lukien sukuelimiä esittävät pienet laatat.
Lavinia Agache

Lavinia Agache
Lavinia Agache (s. 11. helmikuuta 1968 Căiuţi) on entinen romanialainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Agache voitti Los Angelesin 1984 olympialaisten telinevoimistelun joukkuekilpailussa kultaa. Tämä oli Romanian olympiahistorian ensimmäinen voitto voimistelun joukkuekilpailussa. Agache keräsi kisassa 11:nneksi parhaat pisteet mutta oli kuudesta romanialaisesta heikoin, joten hän ei päässyt henkilökohtaisen moniottelun finaaliin, johon kelpuutettiin maksimissaan kolme voimistelijaa yhdestä maasta. Toisen mitalinsa hän saavutti hyppyfinaalissa, jossa hänen 19,750 pistettään riittivät pronssille. Nojapuilla hän sijoittui kahdeksanneksi 19,150 pisteellä.
Maailman voimisteluhuipulle Agache nousi vuonna 1983. Budapestin MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa joukkuekilpailuissa, nojapuilla ja hypyssä sekä pronssia puomilla. Saman vuoden EM-kilpailuissa Göteborgissa hän voitti puomin Euroopan mestaruuden. Tämän lisäksi hän voitti sekä moniottelun että eritasonojapuiden hopeaa ja sijoittui pronssisijalle hypyssä.
Didius Julianus

| Didius Julianus |
| --- | --- |
 
Rooman keisari
Valtakausi:  28. maaliskuuta 193 – 1. kesäkuuta 193
Edeltäjä:  Pertinax
Seuraaja:  Septimius Severus

Syntynyt:  noin 133 tai 137 Mediolanum, Italia
Kuollut:  1./2. kesäkuuta 193 (60/56 vuotta) Rooma, Italia
Puoliso:  Manlia Scantilla
Lapset:  Didia Clara
Isä:  Quintus Petronius Didius
Äiti:  Aemilia Clara
Didius Julianus roomalaisessa kolikossa.
Marcus Didius Severus Julianus (noin 133 tai 137 – 1./2. kesäkuuta 193) oli Rooman keisari kahden kuukauden ajan vuonna 193. Didius Julianus oli vuoden keisareista toinen. Hän tuli keisariksi 28. maaliskuuta 193 lahjottuaan pretoriaanikaartin Pertinaxin kuoleman jälkeen. Didius Julianus voitti Flavius Sulpicianuksen pretoriaanikaartin parakkien luona järjestetyn ex tempore -huutokaupan keisariudesta viidellä tuhannella sestertiuksella. Rooman senaatti hyväksyi jälleen pretoriaanikaartin valinnan ilman vastalauseita, epäilemättä viisaasti oman turvallisuutensa kannalta. Pian keisariksi julistautui Septimius Severus Pannoniassa ja hän lähti armeijansa kanssa kohti Roomaa. Pretoriaanikaarti hylkäsi Didiuksen ja senaatti tuomitsi hänet kuolemaan. Lopulta Didius surmattiin Roomassa. Hän ehti hallita 66 päivää.
Varhaiset vuodet

Marcus Didius Severus Julianus syntyi luultavasti Mediolanumissa (nykyinen Milano) paikalliseen yläluokan perheeseen. Hänen syntymäajankohtansa on epäselvä. Cassius Dion mukaan Didius syntyi 30. tammikuuta 133, mutta Historia Augustan mukaan 2. helmikuuta 137, mikä on epätodennäköisempi vaihtoehto. Historioitsija Michael Meckler arvioi syntymäajankohdaksi 29. tammikuuta 137. Didiuksen isän Quintus Petronius Didius Julianuksen suku oli kotoisin Mediolanumista, kun taas hänen äitinsä Aemilia Claran Hadrumetumista, Africasta. Didius oli äitinsä puolelta sukua kuuluisalle juristille Salvius Julianukselle. Nuorena hän sai kasvatuksensa keisari Marcus Aureliuksen äidin Domitia Lucillan hoivissa. Hyvien suhteiden ansiosta Didius teki huomattavan virkauran ja toimi tärkeissä viroissa sekä useiden provinssien maaherrana. Hän palveli 20-vuotiaana tribuunina legioonassa ja oli kvestorina noin vuonna 157. Historia Augustan mukaan Marcus Aurelius teki hänestä ediilin noin vuonna 160. Vuoden 163 paikkeilla hän oli preettorina, jonka jälkeen Didius toimi Asian ja African (168–169?) provinssien maaherrojen avustajana.
Didius oli vuosina 170–171 Legio XXII Primigenian komentaja Moguntiacumissa (nykyinen Mainz). Tämän jälkeen hänet nimitettiin Gallia Belgican maaherraksi, jolloin hän kukisti khaukien hyökkäyksen vuonna 173. Vuonna 175 hän oli konsulina yhdessä tulevan keisarin Publius Helvius Pertinaxin kanssa ja vuosina 189–190 hän seurasi Pertinaxia African maaherrana. Pertinaxin kerrotaankin kutsuneen Didiusta kollegakseen ja seuraajakseen. Jälkimaailma piti tätä myöhemmin enteenä. Konsulikauden jälkeen Didius nimitettiin Dalmatian maaherraksi, jolloin hän luultavasti huolehti armeijan muonituksesta. Samaan aikaan hän kukisti maantierosvoja nykyisen Montenegron ja Albanian alueilla vuosina 176–180. Tämän jälkeen Didius nimitettiin Ala-Germanian maaherraksi. Keisari Commoduksen aikana Didius joutui lyhyeksi aikaa maanpakoon Mediolanumiin, koska häntä epäiltiin vehkeilystä keisaria vastaan. Hänet todettiin kuitenkin pian syyttömäksi. 180-luvun puolivälissä Didius toimi Bithynian maaherrana. Antiikin historioitsijoiden kuten Cassius Dion mukaan muut senaattorit pitivät Didiusta kunnianhimoisena nautiskelijana ja tuhlarina eikä minään varsinaisena johtajatyyppinä.
Nousu valtaan

Pretoriaanikaartilaiset murhasivat keisari Pertinaxin Palatiumilla 28. maaliskuuta 193. Selvää seuraajaa ei ollut, jolloin Pertinaxin appi ja kaupunginprefekti Titus Flavius Sulpicianus yritti pretoriaanien leirissä, Castra praetoriassa, suostutella nämä julistamaan itsensä keisariksi mutta ei saanut vastakaikua. Sillä aikaa pretoriaanit etsivät vaihtoehtoisia ehdokkaita kaupungista, mutta useimmat senaattorit olivat lukittautuneet koteihinsa. Historia Augustan mukaan Didius Julianus yritti mennä vävynsä Cornelius Repentinuksen kanssa senaattiin, mutta sen ovet olivat lukittuja. He tapasivat pari pretoriaanikaartin sotilasta, jotka suorastaan pakottivat Didiuksen mukanaan pretoriaanien leiriin. Cassius Dion mukaan taas Didius kiiruhti välittömästi leiriin kuultuaan Pertinaxin murhasta. Pretoriaanit eivät kuitenkaan päästäneet Didiusta leiriin, koska Sulpicianus oli vielä sisällä neuvottelemassa pretoriaanien kanssa. Didius alkoi huudella muurin takaa lupauksiaan kaartille, jos he julistaisivat hänet keisariksi ja pian alkoi huutokauppa keisarin arvosta. Sulpicianus tarjosi lopulta 20 000 sestertiusta jokaiselle pretoriaanille, mutta Didius korotti tarjouksensa 25 000 sestertiukseen. Sulpicianus luovutti ja Didius päästettiin leiriin ja julistettiin keisariksi. Pretoriaanit olivat ilmeisesti alkaneet huolestua siitä, että Sulpicianus olisi kostanut kaartille Pertinaxin kuoleman jos hänet olisi julistettu keisariksi. Didius myös lupasi ettei Pertinaxin murhaajia rangaistaisi ja myös Sulpicianus säästettiin.
Antiikin lähteet

Cassius Dio, 74. kirja (englanniksi)
Historia Augusta, Didius Julianuksen elämäkerta (englanniksi)
Herodianoksen Rooman historia (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kirjallisuutta

Alf Henrikson: Antiikin tarinoita 1–2.  WSOY, 1993.  ISBN 951-0-18515-9
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Didius Julianus Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Pertinax | Rooman keisari | Seuraaja: Septimius Severus |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3  4  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Belgia  Yhdysvallat  Kroatia  Vatikaani 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Agadem

| Agadem |
| --- | --- |
 Ranskalaisten rakentaman linnoituksen rauniot Agademissa.
 Agadem
 Koordinaatit: 16°50′N, 13°18′E 
Valtio:  Niger
Alue:  Diffa
Departementti:  N’Guigmi
Kunta:  N’Gourti
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kylä
Väkiluku (2001):  218
Aikavyöhyke:  UTC+1
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Agadem on keidaskylä Diffan alueen N’Guigmin departementin N’Gourtin kunnassa Nigerissä. Se sijaitsee samannimisten vuorten länsipuolella Bilman hiekka-aavikon eteläosassa 313 kilometriä N’Guigmista pohjoiseen. Kylässä on 218 asukasta (vuonna 2001).
Agadem koostuu suolajärvien ympäröimistä taateli- ja egyptinhaarapalmulehdoista. Sen asukkaat ovat paimentolaisuutta harjoittavia teda-heimoon kuuluvia tubuja. Keitaalla on raunioitunut linnoitus. Sen läpi kulkee kamelikaravaanien ja matkailijoiden käyttämä etelästä Dibellan ja Zoo Baban kautta Bilmaan johtava autiomaareitti. Lähistöllä sijaitsee vuonna 2009 avattu öljynporauslaitos.
Agacherin kaistaleen sota

Agacherin kaistaleen sota eli joulusota oli viisi päivää kestänyt sota Malin ja Burkina Fason välillä Agacherin kaistaleen omistuksesta joulukuussa 1985.
Kiistan kohteena oli Burkina Fason pohjoisrajalla sijaitseva 275 kilometrin pituinen Agacherin kaistale, joka ulottuu Malin Yorosta Nigerin rajalle. Se on tärkeä karjan laidunalue, jossa oletettiin sijaitsevan myös mineraaliesiintymiä. Tarkka rajalinja oli Ranskan siirtomaa-aikana jäänyt määrittelemättä.
Malin ja Ylä-Voltan itsenäistymisestä alkanut rajakiista kärjistyi ensimmäisen kerran vuonna 1974, jolloin maiden armeijoiden välillä käytiin pieniä aseellisia yhteenottoja. Joulusodan kimmokkeena toimi burkinalaisten väestönlaskijoiden saapuminen Malin omanaan pitämälle alueelle. Taustalla olivat myös vuoden 1984 kuivuus sekä maiden presidenttien Moussa Traorén ja Thomas Sankaran hallitusten sisä- ja ulkopoliittiset ongelmat.
Malin ilmavoimat pommittivat joulupäivänä 1985 rajan lähellä sijaitsevia Djiboa ja Ouahigouyaa. Burkina Faso vastasi seuraavana päivänä ilmaiskulla Sikassoon. Malin armeija valtasi osan kiisteltyä aluetta, kun taas burkinalaiset hyökkäsivät Malin ja Norsunluurannikon rajalla sijaitsevaan Zégouaan. Burkina Faso ja Mali suostuivat Länsi-Afrikan maiden esittämään tulitaukoon 27. joulukuuta, mutta se rikkoutui välittömästi. Mali hyökkäsi Sikasson alueen vastaisella rajalla sijaitsevaan Kolokon kylään ja pommitti Dédougoua, Djiboa, Ouahigouyaa ja Tougania. Joulukuun 30. päivänä maat hyväksyivät neljännen tulitaukosopimuksen, joka lopetti vihollisuudet. Tammikuussa 1986 hyväksyttiin Länsi-Afrikan maiden välittämä rauhansopimus ja rajakiista päätettiin jättää Kansainvälisen oikeuden ratkaistavaksi.
Kansainvälinen oikeus antoi ratkaisunsa 22. joulukuuta 1986. Sen mukaan Mali sai kaistaleen länsiosassa sijaitsevan ”neljän kylän alueen” ja Burkina Faso itäosassa sijaitsevan ”kolmen joen alueen”. Molempien maiden presidentit ilmoittivat olevansa tyytyväisiä ratkaisuun.
Día

Día ilmasta nähtynä.
| --- | --- |
Sijainti:  35°27′N, 25°13′E, Chersónisos Iraklion, Kreeta Kreikka
Pinta-ala:  11,8802 km² 
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Día (kreik. Δíα tai Ντία, joskus transl. Dhía) on Kreikan saari, joka kuuluu Kreetan saariin ja sijaitsee Egeanmereen kuuluvassa Kreetanmeressä Kreetan pohjoisrannikon edustalla noin 12–14 kilometriä Kreetan pääkaupungista Iraklionista koilliseen. Saaren pinta-ala on 11,8802 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti saari kuuluu Chersónisoksen kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen.
Maantiede

Dían saari sijaitsee Egeanmereen ja tarkemmin Kreetanmereen kuuluvassa Iraklioninlahdessa Kreetan saaren edustalla. Kreetan pääkaupunki Iraklion sijaitsee 12–14 kilometrin päässä Díalta lounaaseen. Saari on osa Chersónisoksen kuntaa ja Iraklionin alueyksikköä. Día on leveimmältä kohdaltaan noin kolme kilometriä leveä ja pituutta puolestaan on enimmillään noin viisi kilometriä. Dían korkein kohta on 255 metriä merenpinnan yläpuolella (toisen lähteen mukaan 220 m ja kolmannen 268 m). Keskimäärin saarella on korkeutta 91,12 metriä. Saaren pinta-ala on 11,8802 km². Dían luoteispuolella sijaitsee pieni Petalídin saari. Dían itäpuolella puolestaan sijaitsee pieni Paximádin saari. Saaren itäosassa sijaitsee Agkináran lahti. Eteläosassa sijaitsevat puolestaan lahdet Panagía, Agrieliá, Kápari sekä saaren ainoa satama, Ágios Geórgios.
Día kuuluu Natura 2000 -verkostoon. Lisäksi saari muodostaa kansainvälisesti tärkeän lintualueen (IBA).
Maantiede > Eläimistö

Saari kuuluu uhanalaisen kri-krin eli ”kreetalaisen villivuohen” tärkeimpiin suojelualueisiin. Äärimmäisen uhanalaista munkkihyljettä tavataan useasti Dían ympäristössä. Euroopan unionin alueella munkkihyljettä tavataan noin sadassa paikassa. Díalla elää myös doggilepakkoja ja kaniinin kotoperäinen alalaji, Oryctolagus cuniculus cnossicus. Lisäksi saarella elää aigeiansisiliskon kotoperäinen alalaji Podarcis erhardii schieberi.
Día on tärkeä pesimäalue linnuille. Esimerkiksi mustakurkkukerttu, välimerenhaukka ja keltanokkaliitäjä pesivät saarella. Muita saarella tavattavia lintulajeja ovat vuorikotka, muuttohaukka ja karimetson alalaji Phalacrocorax aristotelis desmarestii.
Maantiede > Kasvisto

Dían kasvillisuus koostuu pääasiassa phryganasta ja muusta pensaikosta. Día on hyvin tärkeä biotooppi eli eliöiden elinympäristö kotoperäisille kasvilajeille sekä eteläisen Egeanmeren alueella harvakseltaan esiintyville kasvilajeille.
Piikkiluppio (Sarcopoterium spinosum) on saaren hallitseva laji. Dían kasvistoon kuuluvat lisäksi muun muassa mastiksipistaasi, kurhojen sukuun kuuluva Carlina diae, kellojen sukuun kuuluva Campanula creutzburgii, kellokasvien heimoon kuuluva Petromarula pinnata, isomaltsan sukulainen Atriplex recurva, paloyrttien sukuun kuuluva Phlomis lanata, latva-artisokan sukulainen Cynara cornigera, kelttojen sukuun kuuluva Crepis tybakiensis, maksaruohojen sukuun kuuluva Sedum praesidis sekä sipulien sukuun kuuluva Kreetan ja Kárpathoksen kotoperäinen laji Allium tardans. Dían kasveista marattien sukuun kuuluva Asperula tournefortii ja helmililjojen sukuun kuuluva Muscari dionysiacum mainitaan IUCN:n uhanalaisten lajien punaisessa listassa (1993). Nämä kaksi lajia on myös suojeltu Kreikan presidentin asetuksella.
Viime vuosikymmenten aikana Dían kasvillisuus on kärsinyt suuresti ylilaidunnuksesta. Alun perin saarella laidunsivat kotieläiminä käytetyt vuohet. Vuoden 1955 jälkeen saarelle tuotiin villejä kri-kri-vuohia, jotka nykyisin ylikansoittavat saarta. Kreikan metsätalousministeriöllä on ollut aikeena viime vuosina poistaa saarelta kaikki vuohet ja palauttaa kri-krit saarelle sen jälkeen, kun Dían kasvillisuus on palautunut. Saarta uhkaavat myös esimerkiksi kasvava matkailullinen kiinnostus saareen.
Historia

Tutkijoiden mukaan vielä 5 000 vuotta sitten saarta peitti metsä, mutta se hakattiin laivanrakennuksen materiaaliksi. Lisäksi saarella oli useita lähteitä, mutta ne ehtyivät noin tuhat vuotta sitten. Día oli neoliittisella ja minolaisella kaudella asutettu. Etenkin minolaiskaudella ja keskiajalla Díalla oli suuri merkitys merenkulussa, sillä merimiehille saari toimi hyvänä merkkinä siitä, että he olivat lähestymässä Kreetan rannikkoa. Dían vesille ankkuroiduttiin ja saari tarjosi myös suojaa voimakkaalta pohjoistuulelta.
Vuoteen 1937 saakka saarella oli pieni kalastajan pitämä viininviljelyalue. Seuraavana vuonna saaresta muodostettiin suojelualue. Díalle tuotiin 1950-luvun jälkipuoliskolla Kreetan länsiosan Lefká Óri -vuoristosta kri-kri-vuohia. Lefká Órilla kri-kri-populaatio oli uhattuna.
Ranskalaisen merentutkijan Jacques-Yves Cousteaun sukeltajineen kerrotaan etsineen Dían vesiltä 1970-luvun puolivälissä Atlantiksen uponnutta kaupunkia. Sen sijaan Cousteau löysi sieltä vuonna 1450 eaa. suuressa luonnononnettomuudessa tuhoutuneen ja uponneen minolaiskaupungin. Toisen lähteen mukaan Cousteau löysi Dían läheisyydestä merenpohjasta suorakulmion- ja neliönmuotoisia kiviä, jotka olivat aikoinaan toimineet aallonmurtajana. Cousteau esitti löydön jälkeen, että aikoinaan yksi Kreetan suurimmista ja tärkeimmistä satamista oli sijainnut siellä. Sataman on arveltu uponneen Santorínin tulivuorenpurkauksen seurauksena vuonna 1450 eaa.
Mytologia

Kreikkalaisen mytologian mukaan Kreetalla syntynyt ylijumala Zeus yllättyi katsoessaan kerran, mitä Kreetalla tehtiin. Kreetalaiset olivat keihäin ja jousin aseistautuneina jahtaamassa villivuohia. Rhea oli synnyttänyt Zeuksen Díkti-vuorella sijaitsevaan Díktin luolaan piiloon isältään Kronokselta. Luolassa sotaisat puolijumalat tanssivat hänen ympärillään kilpiään ja aseitaan kalisuttaen, ettei Zeuksen itku olisi kantautunut luolasta Kronoksen korviin. Zeus sai luolassa maitoa Amalthea-nimiseltä vuohelta. Kreetan vuohet olivat Amalthean jälkeläisiä. Tämän vuoksi Zeus rakasti vuohia. Suutuksissaan Zeus päätti tappaa kaikki kreetalaiset. Hän puhalsi mereen salaman ja merestä nousi valtava hirviö. Muut jumalat yrittivät tuloksetta saada Zeusta muuttamaan mieltään. Meren jumala Poseidon kysyi Zeukselta, kuinka tämä saattaisi surmata luolassa kilpiään ja aseitaan kalisuttaneet puolijumalat. Poseidonin kysymys sai Zeuksen luopumaan aikeistaan. Zeus heitti tämän jälkeen kaksi korppua kohti Kreetaa. Hirviö yritti syödä korput, mutta Zeus kivetti hirviön ja korput salamallaan. Näin syntyivät Día ja pienet Paximádin ja Petalídin saaret.
Ateenan tuleva kuningas Theseus surmasi Kreetalla labyrinttiin vangitun Minotauruksen ja legendan mukaan pakeni tämän jälkeen yhdessä Kreetan kuningas Minoksen tyttären Ariadnen kanssa Díalle. Toisen legendan mukaan Ariadne kidnapattiin Knossoksesta ja vietiin Díalle, jossa hänet tapettiin.
Palvelut ja kulkuyhteydet

Díalla on ainoastaan yksi taverna ja satama, jotka kummatkin sijaitsevat etelärannikon Ágios Geórgioksen lahdella. Muita palveluita saarella ei ole. Lahdella on myös Ágios Geórgioksen kirkko. Satamasta lähtee Dían pohjoisosaan kivetty polku.
Saarelle tehdään Kreetalta retkiä, jotka lähtevät Iraklionin ja Goúveksen satamista. Díalla on mahdollista esimerkiksi sukeltaa, uida ja grillata. Dían vesillä on lentokoneiden ja laivojen hylkyjä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Día Wikimedia Commonsissa
Kreetan saaret
| --- | --- |
Pääsaari:  Kreeta
Alisaariryhmät:   Dionysadit Dragonáda  Gianysáda  Paximáda 
Muut pienemmät saaret:   Aféntis Christós  Ágioi Pántes  Ágioi Theódoroi  Ágios Nikólaos  Ágria Gramvoúsa  Chrysí  Día  Elafonísi  Elása  Gávdos  Gavdopoúla  Gkrántes  Ímeri Gramvoúsa  Kolokythiá  Koufonísi  Kymó  Kyriamádi  Lazaréta  Léon  Makronísi  Mikronísi, Iraklion  Mikronísi, Lasíthi  Móchlos  Palaiósouda  Paximádia Megálo Paximádi  Mikró Paximádi  Pontikonísi  Pseíra  Síderos  Soúda  Spinalónga  muita saaria 
Día luoteesta nähtynä. Etualalla pieni Petalídin saari, taustalla Kreetan saaren rannikkoa.
Dían luontoa.
Osmanien laivastoupseeri Piri Reisin piirtämä Kreetan kartta 1500-luvulta. Dían saari punaisella ylimpänä.