stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 1938
Ottelut > Välierät

Puoli-ilmaiseksi välieriin selvinnyt Ruotsi kohtasi Pariisissa pelatussa välierässä Unkarin. Unkari oli myös päässyt välieriin helpohkosti, mutta Ruotsin selviytyminen välieriin vain yhden ottelun pelanneena on yksi MM-historian erikoisuuksista. Ruotsalaiset olivat kuitenkin ennakkoasetelmien mukaan selvästi Unkaria heikompi joukkue, eikä heidän voittoonsa juuri uskottu. Ruotsi meni ottelussa johtoon jo ensimmäisellä minuutilla Arne Nybergin viimeistelemällä maalilla, mutta lopulta Ruotsilla ei juuri ollut mahdollisuuksia Unkaria vastaan. Ruotsalaiset eivät kyennet pysäyttämään Unkarin György Sárosin ja Gyula Zsengellérin muodostamaa huippukaksikkoa ja Unkari karkasi jo ensimmäisellä puoliajalla kahden maalin johtoon. Toisella puoliajalla Unkari viimeisteli loppulukemiksi 5-1. Kenttätapahtumiin nähden maaliero olisi voinut olla suurempikin. Unkari selviytyi ensimmäistä kertaa MM-finaaliin ja sen tie sinne oli ollut suhteellisen helppo.
Toinen välieräottelu pelattiin Marseillessa Italian ja Brasilian välillä. Brasilialaiset pelasivat ennen ottelua psykologista peliä ja lähettivät jo Italian valmentajalle Vittorio Pozzolle pääsylipun finaaliin. Brasilia ei peluttanut ottelussa myöskään tähtipelaaja Leônidasa ja selitys kuului että häntä säästellään finaaliin, vaikka tämä oli tosiasiassa loukkaantunut. Todellisuus oli kuitenkin toinen, eikä brassien dominointia ottelussa nähty, pikemminkin päinvastoin. Ensimmäinen puoliaika päättyi maalittomana, mutta toisen puoliajan alussa alkoi tapahtua. Italia siirtyi Gino Colaussin maalilla johtoon 51. minuutilla. Pian tämän jälkeen sama mies oli uudelleen maalipaikassa, mutta hänet kaadettiin rangaistuspotkun arvoisesti. Giuseppe Meazza siirsi pilkulta Italian kahden maalin johtoon. Brasilian Romeu kaunisteli loppulukemiksi 2-1 ottelun 87. minuutilla. Italia eteni loppuotteluun, kuten se oli tehnyt kotikisoissaan neljä vuotta aiemminkin ja Brasilialla oli edessään pronssiottelu Ruotsia vastaan.
Ottelut > Pronssiottelu

Turnauksen pronssiottelu pelattiin Bordeaux'ssa Ruotsin ja Brasilian välillä. Brasilialle pronssiotteluun joutuminen oli suurempi pettymys kuin Ruotsille. Ruotsalaiset siirtyivätkin ensimmäisellä puoliajalla kahden maalin johtoon, mutta Brasilia kuitenkin kokosi itsensä ja voitti ottelun maalein 4-2. Leônidas viimeisteli kaksi maalia ja varmisti itselleen turnauksen maalikuninkuuden. Pronssimitalit eivät olleet brasseille sitä mitä he olivat kisoista tulleet hakemaan, mutta turnaus osoitti sen, että jalkapallomaailman huipulle oli tullut uusi maa.
Ottelut > Loppuottelu

Loppuottelun pelipaikkana oli Pariisin Stade Olympique de Colombes. Italia eteni loppuotteluun tällä kertaa tyylikkäästi, toisin kuin oli käynyt neljä vuotta aiemmin, ja kokonaan urheilullisin ansioin, eikä italialaisten kykyjä enää käynyt kiistäminen. Italialla oli riveissään neljän vuoden takaisista maailmanmestareista enää Giuseppe Meazza ja Giovanni Ferrari, sekä varamiehenä ollut Eraldo Monzeglio. Eteläamerikkalaistaustaiset pelaajat olivat jättäneet fasistisen Italian ja palanneet Etelä-Amerikkaan, sillä heitä oli uhannut lähetys Abessinian sotaan.
Italian loppuotteluvastustaja Unkari oli edennyt loppuotteluun helpomman kaavan mukaan kuin Italia. Suurimpana tähtenään Unkarilla oli György Sárosi, minkä myös Italian valmentaja Vittorio Pozzo oli huomioinut. Hän asetti Sárosin vartijaksi Miguel Andreolon, jonka tehtävänä oli estää Sárosin aikeet. Loppuottelusta muodostui kahden aikakauden huippujoukkueen näytös. Italia oli ottelun alussa askeleen unkarilaisia edellä ja se siirtyi. Gino Colaussin maalilla johtoon ottelun 6. minuutilla. Unkarin Pál Titkos tasoitti ottelun pian tämän jälkeen, mutta Silvio Piola siirsi Italian taas johtoon ottelun 16. minuutilla. Johtonsa turvin Italia alkoi panostaa vastahyökkäyksiin, mikä toi tulosta vielä ennen puoliaikaa Colaussin iskiessä taukotilanteeksi 3-1. Italian kahden maalin taukojohto tiesi sitä että Unkarin oli hyökättävä riskeistä välittämättä, Italian keskittyessä puolustamaan. Sárosi nosti Unkarin toiveita kaventamalla 70 minuutilla, mutta Italian Piola murskasi unkarilaisten haaveet mestaruudesta viimeistelemällä loppulukemiksi 4-2 ottelun 82. minuutilla.
Italia saavutti Ranskan MM-turnauksessa toisen perättäisen maailmanmestaruutensa. Pitkään oli liikkellä huhuja, jonka mukaan Mussolini olisi ennen finaalia uhannut Italian pelaajia ankaralla rangaistuksella, mikäli voittoa ei tulisi. Viestin todenperäisyydestä ei ole takeita, mutta sillä tuskin olisi ollut muuta kuin kuvaannollista merkitystä. Unkarilaiset olivat kuitenkin myös kuulleet mahdollisesta uhkauksesta ja Antal Szabó totesi unkarilaisten pelastaneen italialaispelaajat. Miten tahansa asianlaita onkin, selkein tosiasia oli, että Italia oli vuosikymmenen todellinen mahtimaa kansainvälisessä jalkapallossa. Italian joukkue oli nuori, mutta koskaan ei selvinnyt miten he olisivat jatkossa pärjänneet kansainvälisillä kentillä; neljän vuoden päästä maailmanmestaruudesta ei pelattu toisen maailmansodan keskeyttäessä kansainvälisen jalkapallotoiminnan.
Maalintekijä

Brasilian Leônidas oli turnauksen paras maalintekijä seitsemällä maalillaan. Kaikkiaan turnauksessa tehtiin 84 maalia ja yhteensä 42 pelaajaa onnustui maalinteossa. Eniten maaleja turnauksessa teki Unkarin joukkue, joka onnistui maalinteossa 15 kertaa.
Leônidas
György Sárosi
Gyula Zsengellér
Silvio Piola
Gino Colaussi
Ernest Wilimowski
Perácio
Romeu
Héctor Socorro
Harry Andersson
Arne Nyberg
Gustav Wetterström
André Abegglen
Oldřich Nejedlý
Jean Nicolas
Pál Titkos
Ștefan Dobay
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Henri Isemborghs   Roberto   Tomás Fernández   José Magriñá   Vlastimil Kopecký   Josef Košťálek   Josef Zeman   Oscar Heisserer  |   Émile Veinante   Josef Gauchel   Wilhelm Hahnemann   Vilmos Kohut   Géza Toldi   Pietro Ferraris   Giuseppe Meazza   Arne Brustad  |   Fryderyk Scherfke   Iuliu Barátky   Silviu Bindea   Tore Keller   Sven Jonasson   Alfred Bickel   Eugen Walaschek  |
Sven Jacobsson (Unkaria vastaan)
Ernst Lörtscher (Saksaa vastaan)
MM-turnaukseen osallistuneet maat kartalla.
Brasilia-Puola.
Hollanti-Tšekkoslovakia.
Unkari-Sveitsi.
Ruotsi-Kuuba.
György Sárosi viimeisteli loppuottelussa Unkarin toisen maalin.
Marko Maunuksela

Marko Maunuksela vuonna 2010.
Marko Maunuksela (s. 18. tammikuuta 1974 Alajärvi) on suomalainen laulaja, joka valittiin tangokuninkaaksi Seinäjoen Tangomarkkinoilla vuonna 2010. Vuotta aikaisemmin Maunuksela oli sijoittunut kilpailussa kolmanneksi. Maunuksela on julkaissut kolme pitkäsoittoa ja useita singlejä.
Alajärveltä kotoisin oleva, nykyään Helsingissä asuva Maunuksela keikkaili ennen tangovoittoaan Risto Oja-Lipastin luotsaaman tanssiorkesteri Oja-Lipasti Bandin kanssa. Tangomarkkinoiden laulukilpailun voiton jälkeen hänen orkesterikseen tuli Fantasia. Toukokuussa 2016 orkesteri vaihtui, ja hänen säestäjäkseen tuli Jari Puhakan johtama Talisman-orkesteri. Vuosina 2018-2024 Maunukselan orkesterina oli Jackpot, nykyisin hän keikkailee VHS-orkesterin kanssa. Hän esiintyy nykyisin myös duona vuoden 2008 tangokuninkaan Jukka Hallikaisen kanssa nimellä Marko & Jukka. He ovat myös julkaisseet yhdessä kaksi singleä. Maunuksela voitti Suuri seikkailu -ohjelman vuonna 2024.
Yksityiselämä

Maunuksela on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Ennen tangokuninkuuttaan Maunuksela työskenteli autokauppiaana vuosina 1998–2004 ja sen jälkeen kuusi vuotta mielenterveyskuntoutujien lähihoitajana vuosina 2004–2010 josta viimeisen puolen vuoden ajan asperger-nuorten ohjaajana Seinäjoella. Voittonsa myötä hän jäi työstä virkavapaalle ja sittemmin irtisanoutui työstään. Nykyisin Maunuksela toimii päätoimisesti viihdealalla. Siviiliammatiltaan hän on automekaanikko ja lähihoitaja.
Levytykset > Albumit

Uuteen valoon (2010, Sony Music/Suomen Mediamusiikki)
Kaunista ja hyvää (2012, Sony Music/Suomen Mediamusiikki)
#rautavaara2017 (2017, GRF-Records)
Levytykset > Singlet

"Tämä yö / Se sattuu" (2008, pienkustantaja)
"Olet mulle kaikki" (2009, pienkustantaja)
"Lintu ja pesäpuu" (2010, Magnum Music)
"Maailmanloppu" (2010, Sony Music)
"Synkän maan tango" (2010, Sony Music)
"Uuteen valoon" (2011, Sony Music)
"Kaunista ja hyvää" (2012, Sony Music)
"Kesäheila" (2012, Sony Music)
"Jouluiltana" (2012, AXR music)
"Luopua mutta rakastaa" (2013, Suomen Mediamusiikki)
"Heitetään noppaa" (2013, Suomen Mediamusiikki)
"Timantti" (2014, Samsara Records)
"Sydämen lupaus" (2015, Sony)
"Onnen talismaani" (2016, Sony)
"Rosmariini" (2017, GRF-Records)
"Lunta" (2017, MvM-Musiikki)
"Hei vaan heilani suloinen" (yhdessä Jukka Hallikaisen kanssa nimellä "Marko ja Jukka") (2018, MvM-Musiikki)
"Hulluna tangoon" (yhdessä Jukka Hallikaisen kanssa nimellä "Marko ja Jukka") (2018, MvM-Musiikki)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marko Maunuksela Wikimedia Commonsissa
Marko Maunukselan viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Seinäjoen tangomarkkinoiden tangokuninkaat
| --- | --- |
1980-luku:  1985: Kauko Simonen  1986: Teuvo Oinas  1987: Harri Lahti  1988: Kari Piironen  1989: Risto Nevala 
1990-luku:  1990: Jouni Raitio  1991: Jaska Mäkynen  1992: Mika Pohjonen  1993: Sebastian Ahlgren  1994: Sauli Lehtonen  1995: Jari Sillanpää  1996: Tomi Markkola  1997: Matti Korkiala  1998: Jouni Keronen  1999: Petri Hervanto 
2000-luku:  2000: Antti Raiski  2001: Erkki Räsänen  2002: Mikko Kilkkinen  2003: Kari Hirvonen  2004: Tommi Soidinmäki  2005: Saska Helmikallio  2006: Marko Lämsä  2007: Henri Stenroth  2008: Jukka Hallikainen  2009: Amadeus Lundberg 
2010-luku:  2010: Marko Maunuksela  2012: Pekka Mikkola  2013: Kyösti Mäkimattila  2014: Teemu Roivainen  2015: Aki Samuli  2016: Marco Lundberg  2017: Teijo Lindström  2018: Jarno Kokko  2019: Johannes Vatjus 
2020-luku:  2022: Keijo Hietikko  2023: Pasi Flodström  2024: Harri Hautaniemi 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva
Vasylivka

| Vasylivka (Василівка) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Vasylivka
 Koordinaatit: 47.4427°N, 35.2816°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Zaporižžjan alue
Piiri:  Vasylivkan piiri
Kaupungiksi:  1957
Pinta-ala  ():  
 – Kokonaispinta-ala:  10,2 km²
Väkiluku (2021):  12 771
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vasylivka (ukr. Василівка; vuosina 1858–1929 nimellä Vasyljeve, ukr. Васильєве) on kaupunki Zaporižžjan alueella Ukrainan eteläosassa. Kaupunki on Vasylivkan piirin (184 224 as., 2021) hallinnollinen keskus. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 12 771 (2021).
Vasylivka sijaitsee Kah’ovkan tekojärven kaakkoisrannalla, noin 55 kilometriä aluekeskus Zaporižžjasta etelään. Aluekeskuksesta etelään johtava päärata Melitopoliin ja edelleen Krimille kulkee kaupungin kautta; rata haarautuu kaupungin eteläpuolella. Eurooppatie E 105 kulkee kaupungin kautta.
Kaupungin lähistöltä on löydetty neoliittisen aikakauden hautausmaa, jossa on yli 30 hautaa. Myöhemmän pronssikauden asutuksen jäänteitä on löydetty läheltä tätä paikkaa.
Kylä on kehyttyi 1700-luvun loppupuolella muun muassa Zaporižžjan kasakoiden viljelysten ja talviasutusten pohjalta. Alue tuli Krimin kaanikunnan mukana Venäjän keisarikunnan osaksi (1783). Vuonna 1784 (toisen lähteen mukaan 1788) alueen maat siirtyi kenraalimajuri Vasili S. Popovin omistukseen. Hän rakennutti sinne kartanonsa, ja nimesi kylän ja sen kirkon Pyhän Basileios Suurelle omistetun kirkon. Ensimmäiset asukkaat olivat Zaporižžjan kasakoita ja maaorjia (Pultavan ja Tsernihivin seudulta). Vuodesta 1784 kylä oli hallinnollisesti osa Taurian alueen, vuodesta 1802 Taurian kuvernementin Melitopolin kihlakuntaa. Vuodesta 1920 osa Aleksandrovin kuvernementtia ja vuodesta 1921 osa Zaporižžjan provinssia (seurajineen).Vuonna 1923 paikkakunnasta tuli piirikeskus. Se sai kaupunkityyppisen taajaman aseman 1945, ja kaupunki siitä tuli vuonna 1957.
Valtatien varrelta.
Popovin kartano, osa Vasylivkan linnaa.
Vasylivkan linnaa.
Linja-autoasema.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vasylivka Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  Encyclopedia of Modern Ukraine
Tšernivtsi

| Tšernivtsi Чернівці |
| --- | --- |
 Tunnettuja rakennuksia Tšernivtsissä.
 lippu:  vaakuna
 Tšernivtsi
 Koordinaatit: 48.2921°N, 25.9351°E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Tšernivtsin alue
Piiri:  Tšernivtsin piiri
historiallinen maininta:  1408
Pinta-ala:  
 – Maa:  152,8 km²
Väkiluku   ():  264 298
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tšernivtsi (ukr. Чернівці́, ven. Черновцы́, Tšernovtsy, rom. Cernăuți, saks. Czernowitz, puol. Czerniowce, jidd. Tšernovits) on kaupunki Länsi-Ukrainassa Prutjoen varrella Karpaattien juurella.  Kaupunki on Tšernivtsin alueen hallinnollinen keskus.
Vuonna 2022 väkiluvuksi arvioitiin  264 298 asukasta.
Kaupunki on Ukrainan sisämaan vanhimpia. Arkeologisissa tutkimuksissa löydetty asutus on perustettu 1100-luvun jälkipuoliskolla. Kirjalliset lähteet mainitsevat sen kaupunkina vuonna 1408, mutta Moldavia oli saanut sen valtaansa jo 1300-luvun puolivälissä. Tšernivtsi on kuulunut vuosisatojen varrella myös turkkilaisille, Itävaltaan (1775–) ja Itävalta-Unkariin, Romaniaan (1918–), Neuvostoliittoon (1940–), uudelleen Romaniaan ja Neuvostoliittoon ja vuodesta 1991 itsenäiseen Ukrainaan.lähde?
Tšernivtsi on maantie- ja rautatieliikenteen risteyspaikka (Tšernivtsin rautatieasema). Kaupungissa on myös kansainvälistä lentoliikennettä palveleva Tšernivtsin lentoasema (IATA: CWC, ICAO: UKLN). Tšernivtsin yliopisto on perustettu 1875. Lisäksi kaupungissa on 1200-luvun linnoitus, 1600-luvun puinen kirkko ja 1800-luvun tuomiokirkko. Kaupungissa on elintarvike-, tekstiili- ja puunjalostusteollisuutta. Vuonna 1944 perustettu Bukovinan lääketieteellinen valtionyliopisto ja 1995 perustettu yksityinen Bukovinan yliopisto toimivat myös kaupungissa.
Tšernivtsin yliopistoa.
Armenialainen katolinen kirkko (1875).
Paikallistasolla kaupunki jakautuu kolmeen kaupunkipiiriin:
Peršotravnenyin piiri (Першотравневий район, ’Toukokuun ensimmäisen päivän piiri’)
Sadhoran piiri (Садгірський район)
Ševtšenkon piiri
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tšernivtsi Wikimedia Commonsissa
Tsernivtsi (englanniksi) (ukraine.ua)
Vanhoja valokuvia Tsernivtsi (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa 2  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Muut:  Internet Encyclopedia of Ukraine  IdRef
Yrjö Noro

Yrjö Noro (17. joulukuuta 1887 Hämeenlinna – 17. heinäkuuta 1953) oli suomalainen näytelmäkirjailija, liikemies ja maalarimestari.
Noro ja hänen vaimonsa Agnes Noro rakennuttivat 1938 Vartiokylään kansanfunkkistyyliä edustavan talon, jota laajennettiin 1990.
Teoksia

Kihloja ostamaan : yksinäytöksinen pila. Seuranäytelmiä 168. Karisto 1914
Kotivarkaat : 1-näytöksinen pila. Seuranäytelmiä 169. Karisto 1914
Petosta : yksinäytöksinen murhenäytelmä. Työväen näytelmäkirjasto n:o 37. Tampereen työväen sanomalehti, Tampere 1915
Kirjallisuutta

Raoul Palmgren, Joukkosydän : vanhan työväenliikkeemme kaunokirjallisuus. 2, Helsinki : WSOY, 1966
John Dramani Mahama

| John Dramani Mahama |
| --- | --- |

 Ghanan 3. tasavallan presidentti
 7. tammikuuta 2025 alkaen  
Varapresidentti:  Jane Naana Opoku-Agyemang
Ghanan varapresidentti
 7. tammikuuta 2025 alkaen  
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. marraskuuta 1958 
Tiedot
Puolue:  National Democratic Congress
Aiheesta muualla
www.johnmahama.org
John Dramani Mahama (s. 29. marraskuuta 1958 Damongo, Ghana) on ghanalainen poliitikko, joka valitttiin presidentiksi vuonna 2025. Aikaisemmin hän toimi presidenttinä vuosina 2012–2017. Tällöin hän nousi presidentiksi John Atta Millsin kuoleman jälkeen oltuaan tätä ennen maan varapresidentti. Hän voitti vuoden 2012 vaalit pienellä marginaalilla, Mahama sai äänistä 50,7 prosenttia ja oppositiojohtaja Nana Akufo-Addo 47,74 prosenttia.
Ennen poliittista uraansa Mahama opiskeli ulkomailla, mm. Moskovassa ja työskenteli Japanin suurlähetystässä Acrassa sekä kansalaisjärjestö Plan Internationalin palveluksessa. Hänestä tuli kansanedustaja vuonna 1996, ja hän toimi myös maansa viestintäministerinä ja edustajana Afrikan parlamentissa.
Presidenttikaudellaan Mahama  sai lisänimen "Sähkökatkomies", sillä maassa oli usein sähkökatkoja. Hän sekaantui korruptioskandaaliin, jossa hallitus maksoi miljoonia valtapuolueen rahoittajalle. Hän asettui ehdolle myös vuoden 2016 vaaleihin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta John Dramani Mahama Wikimedia Commonsissa
Ghanan valtionpäämiehet
| --- | --- |
Commonwealth realm (1957–1960): Elisabeth II
Ensimmäinen tasavalta (1960–1966): Kwame Nkrumah
Sotilasjuntta (1966–1969):  Joseph Ankrah  Akwasi Afrifa 
Toinen tasavalta (1969–1972):  Akwasi Afrifa  Nii Amaa Ollennu  Edward Akufo-Addo 
Sotilasjuntta (1972–1979):  Ignatius Kutu Acheampong  Fred Akuffo  Jerry Rawlings 
Kolmas tasavalta (1979–1981): Hilla Limann
Sotilasjuntta (1981–1993): Jerry Rawlings
Neljäs tasavalta (vuodesta 1993):  Jerry Rawlings  John Kufuor  John Atta Mills  John Dramani Mahama  Nana Akufo-Addo 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Alankomaat 
Muut:  IdRef
Kaksoisrakokoe

Molemmissa kuvissa vasemmalta saapuu hiukkasia kuten elektroneja (tai sähkömagneettista säteilyä kuten valoa) kaksi hyvin kapeaa rakoa sisältävälle levylle muodostaen kuvan varjostimelle. Kokeellisesti muodostuu  oleva useita juovia sisältävä niin sanottu interferenssikuvio (elektroneilla ja valolla), vaikka joku saattaa odottaa että muodostuisi  olevan kuvan kaksi juovaa sisältävä kuvio.
Fyysikko G. I. Taylor teki 1909 kokeen, jolla todettiin sähkömagneettisen säteilyn dualistinen luonne. Siinä heikon valon annettiin kulkea valokuvauslevylle valonlähteen ja valokuvauslevyn välissä olleen läpinäkymättömän levyn kahden raon kautta. Sen sijaan, että valokuvauslevylle olisi muodostunut kaksi raitaa, siihen muodostuikin useista eri vahvuisista raidoista koostuva interferenssikuvio. Tämä selitettiin ensin sillä, että fotonit interferoivat keskenään raoissa, mutta selitys osoitettiin vääräksi käyttämällä fotonilähdettä joka lähetti vain yhden fotonin kerrallaan; tämäkin koejärjestely tuotti samanlaisen interferenssikuvion.
Eräs tämän kuuluisan kokeen tulkinnoista on, että fotoni voi olla samanaikaisesti monessa eri paikassa. Polkuintegraaliformalismin mukaan fotoni kulkee valonlähteestä valokuvauslevylle periaatteessa kaikkia mahdollisia reittejä pitkin vuorovaikuttaen rinnakkaisen universumin fotonin kanssa.
Fyysikko David Deutschin mukaan tämä on todiste kvanttimekaniikan monimaailmantulkinnan puolesta.
Alkuperäinen kaksoisrakokoe

Kaksoisrakokokeen suoritti ensimmäisenä fyysikko Thomas Young 1802. Koe tunnetaankin yleisemmin Youngin kaksoisrakokokeena.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaksoisrakokoe Wikimedia Commonsissa
Naisten Superpesiksen kausi 2014

Superpesiksen kausi 2014 on Suomen pesäpallon pääsarjan Superpesiksen 25. kausi.
Kaudeksi 2014 ainoa muutos joukkueissa oli Turku-Pesiksen luovuttama sarjapaikka. Ykköspesiksen voittaja saa täten suoran paikan Superpesiksestä kaudeksi 2015.
Joukkueet

| Joukkue | Paikkakunta | Kotistadion | Perustettu | Pelinjohtaja |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Helsingin Roihu | Helsinki | Roihuvuori | 1957 | Antti Pajala |
| Kempeleen Kiri | Kempele | Sarkkiranta | 1915 | Jarkko Kokko |
| Kirittäret | Jyväskylä | Hippos | 1999 | Jussi Viljanen |
| Lapuan Virkiä | Lapua | Lukkarila | 1907 | Jukka Liikala |
| Mansen Räpsä | Tampere | Kaupin urheilupuisto | 2011 | Juha Antikainen |
| Porin Pesäkarhut | Pori | Porin pesäpallostadion | 1985 | Risto Ojanperä |
| Pesä Ysit | Lappeenranta | Vanha kenttä | 1976 | Markku Lötjönen |
| Rauman Lukko | Rauma | Länsi-Suomi Areena | 1958 | Petri Kaijansinkko |
| Vihdin Pallo | Vihti | Hiidenkirnu | 1967 | Toni Ojala |
| Viinijärven Urheilijat | Liperi | Viinijärven pesäpallokenttä | 1914 | Antti Yli-Saunamäki |
| Vuokatin Veto | Sotkamo | Hiukan pesäpallostadion | 1946 | Niina Sippola |
Joukkueet > Pelinjohtajien vaihdokset

| Joukkue | Poistuva pelinjohtaja | Syy | Ero alkaen päivämäärä (tai julkistus pvm) | Uusi pelinjohtaja | Nimitys alkaen pvm (tai julkistus pvm) | Tarkennuksia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Lukko |  Teemu Körkkö | Sopimuksen päättyminen | (ks. uusi valm.) |  Petri Kaijansinkko | (12. elokuuta 2013)  | Alkaen kaudesta 2014 |
| ViPa |  Markus Meriläinen | Sopimuksen päättyminen | (ks. uusi valm.)  |  Toni Ojala | (11. syyskuuta 2013) | Alkaen kaudesta 2014 |
| Roihu |  Matti Pirinen | Sopimuksen päättyminen | (ks. uusi valm.) |  Antti Pajala | (27. syyskuuta 2013)  | Alkaen kaudesta 2014 |
| Pesäkarhut |  Marko Hovi | Sopimuksen päättyminen | (ks. uusi valm.) |  Risto Ojanperä | (27. syyskuuta 2013)  | Alkaen kaudesta 2014 |
| ViU |  Ari Väistö | Sopimuksen päättyminen | (ks. uusi valm.) |  Antti Yli-Saunamäki | (29. syyskuuta 2013) | Alkaen kaudesta 2014 |
| Kirittäret |  Armi Ahola | Sopimuksen päättyminen | (ks. uusi valm.) |  Nalle Viljanen | (12. marraskuuta 2013)  | Alkaen kaudesta 2014 |
Runkosarja

| Sijoitus | Joukkue | Pelattu | 3P | 2P | 1P | 0P | TJ | PJ | JE | P | P/O |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Lapuan Virkiä | 24 | 22 | 1 | 1 | 0 | 254 | 48 | +206 | 69 | 2,88 |
| 2 | Kirittäret | 24 | 13 | 6 | 2 | 3 | 210 | 103 | +107 | 53 | 2,21 |
| 3 | Rauman Lukko | 24 | 9 | 5 | 4 | 6 | 190 | 136 | +54 | 41 | 1,71 |
| 4 | Viinijärven Urheilijat | 24 | 7 | 5 | 8 | 4 | 165 | 128 | +37 | 39 | 1,63 |
| 5 | Kempeleen Kiri | 24 | 3 | 13 | 3 | 5 | 153 | 133 | +20 | 38 | 1,58 |
| 6 | Porin Pesäkarhut | 24 | 7 | 7 | 2 | 8 | 144 | 127 | +17 | 37 | 1,54 |
| 7 | Mansen Räpsä | 24 | 6 | 4 | 5 | 9 | 141 | 150 | -9 | 31 | 1,29 |
| 8 | Vuokatin Veto | 24 | 5 | 4 | 6 | 9 | 142 | 197 | -55 | 29 | 1,21 |
| 9 | Pesä Ysit | 24 | 2 | 4 | 2 | 16 | 119 | 214 | -95 | 16 | 0,67 |
| 10 | Vihdin Pallo | 24 | 1 | 5 | 3 | 15 | 88 | 224 | -136 | 16 | 0,67 |
| 11 | Helsingin Roihu | 24 | 2 | 1 | 0 | 21 | 73 | 219 | -146 | 8 | 0,33 |
Lähde:
Lopulliset sijoitukset

| Sija | Joukkue |
| --- | --- |
: Lapuan Virkiä
: Jyväskylän Kirittäret
: Porin Pesäkarhut
4.: Kempeleen Kiri
5.: Rauman Lukko
6.: Viinijärven Urheilijat
7.: Mansen Räpsä
8.: Vuokatin Veto
9.: Pesä Ysit
10.: Vihdin Pallo
11.: Helsingin Roihu
Sätbajev

| Sätbajev (Сәтбаев) Satpajev, Сатпаев |
| --- | --- |
 vaakuna
 Sätbajev
 Koordinaatit: 47.9°N, 67.53°E 
Valtio:  Kazakstan
Alue:  Karagandan alue
Perustettu:  1954
Kaupungiksi:  1973
Väkiluku (2012)  ():  61 643
Aikavyöhyke:  UTC+5
Postinumero:  101300
Suuntanumero(t):  +7 1063
 
 www.satpaev-akimat.kz 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sätbajev tai Satpajev (kaz. Сәтбаев, ven. Сатпаев, aiemmin, vuoteen 1990 saakka nimeltään Nikolski ven. Никольский) on kaivos- ja metalliteollisuuskaupunki Kazakstanin keskiosissa Karagandan alueella. Vuoden 2012 alussa kaupungin asukasluku oli 61 643 henkeä. Kaupunki on nimetty kazakstanilaisen sankarigeologin, akateemikko Kanyš Satpajevin mukaan (ven. Каныш Сатпаев, kazakiksi professorin nimi on Sätbajev tai Sätbayev (?)).
Kaupunki sijaitsee eurooppatie 123:n varrella hieman Jezqazğanista luoteeseen, molempia kaupunkeja ruokkivan laajan, osin avokaivoksena louhitun kuparikaivosalueen äärellä.
Väestön kehitys

Oheinen taulukko esittää Sätbajevin väkiluvun kehityksen vuosien 1959-2009 väestönlaskentojen mukaan.
| Vuosi | Väestö 1959 | Väestö 1970 | Väestö 1979 | Väestö 1989 | Väestö 1999 | Väestö 2009 | Väestö 2012 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Väkiluku | &&&&&&&&&&011476.&&&&0011 476 | &&&&&&&&&&032862.&&&&0032 862 | &&&&&&&&&&048865.&&&&0048 865 | &&&&&&&&&&058717.&&&&0058 717 | &&&&&&&&&&058652.&&&&0058 652 | &&&&&&&&&&060105.&&&&0060 105 | &&&&&&&&&&061643.&&&&0061 643 |