Satakuntalainen Osakunta
Historiaa

Osakunta on perustettu Turun Akatemian kansakuntana 1654. Yliopiston muutettua Helsinkiin osakunnan jäsenmäärä kääntyi laskuun, ja osakunta pyysi vuonna 1846 yhdessä Boreaalisen ja Turkulaisen Osakunnan kanssa yliopiston konsistoria liittämään kolme osakuntaa yhdeksi. Pyyntöön suostuttiin ja uuden osakunnan nimeksi tuli Länsisuomalainen osakunta.
Ensimmäinen hanke Länsisuomalaisen osakunnan jakamiseksi alkoi vuonna 1894. Osakunnan jäsenistön jakauduttua kielipoliittisiin ryhmiin pääasiassa osakunnan ruotsinmieliset vaativat osakunnan jakamista. Seuraavan kerran asiasta äänestettiin vuonna 1901, jolloin jakamista kannattanut ehdotus voitti puheenjohtajana toimineen kuraattorin äänellä. Ehdotusta ei kuitenkaan pantu täytäntöön välittömästi. Vuonna 1903 asiasta äänestettiin kolmannen kerran ja jakamista kannattanut ehdotus voitti. Tämän ehdotuksen yliopiston v.t. sijaiskansleri pani täytäntöön 14.3.1903 antamalla päätöksellään, jonka mukaan Länsisuomalainen osakunta jakautui 1.1.1904 Satakuntalaiseen Osakuntaan ja Turkulaiseen Osakuntaan. Turkulainen Osakunta puolestaan jaettiin helmikuussa 1905 Turkulaiseen Osakuntaan ja Varsinaissuomalaiseen Osakuntaan.'
1900-luvun alussa osakunnat päättivät rakentaa itselleen oman talon, Osakuntatalon, joka nykyisin tunnetaan Uutena ylioppilastalona (1910). Satakuntalainen Osakunta sai talosta oman huoneiston. SatO piti majaa Uuden ylioppilastalon neljännessä kerroksessa talon valmistumisesta vuoteen 1952 asti. 1900-luvun alkupuolella naisten yliopisto-opinnot alkoivat yleistyä, ja myös naiset kirjautuivat jäseneksi osakuntiin. Osakunnalle valittiin ensimmäinen isäntä vuonna 1911 ja ensimmäinen emäntä vuonna 1914. Ajan osakuntaelämään kuuluivat muun muassa kuorolaulu, tanssit ja runonlausunta. 1930-luvun osakuntaelämää on kuvattu mm. näin:
”Pikkujoulu oli smokkijuhla. Ne, jotka jaksoivat olla siellä aamuun asti, ottivat tavakseen ajaa ensimmäisellä raitiovaunulla kello 6 niin sanotun kahdeksikon ja mennä sen jälkeen rautatieasemalle kahville. Laskiaisena taas osakunnassa oli pullansyöntiä, yhteislaulua ja muuta hilpeätä menoa. Tanssit kuuluivat myös vakiintuneesti laskiaisohjelmaan.”
Osakunnalla oli 1900-luvulla monia hankkeita, joilla pyrittiin kohentamaan kotimaakunnan oloja. Osakunta oli muun muassa mukana perustamassa Länsi-Suomen kansanopistoa, ja maakuntaan suuntautuneilla retkillä kerättiin aineistoa maakuntaa koskevaa tieteellistä tutkimusta varten. Suuri hanke oli saada Satakuntaan keuhkotautiparantola, koska maakunnan tuberkuloosiluvut olivat Suomen suurimpia. Osakunnan järjestämän rahankeräyksen ja vaikuttamisen myötä Satalinnan sairaala valmistui Harjavaltaan vuonna 1925. Sotavuosien jälkeen kuntaliitto osti Satalinnan sairaalan. Osakunnan osuudestaan saamilla varoilla sekä suurella lainalla päätettiin rakentaa Helsinkiin Satakuntatalo: monitoimitalo, johon tulivat tilat paitsi osakunnalle, myös ylioppilasasuntolalle. Helsingissä vallitsi sotavuosien jälkeen suuri asuntopula, ja erityisesti opiskelijat joutuivat asumaan usein alivuokralaisina. Satakuntatalo suunniteltiin käsittämään asuntolan ja osakunnan järjestötilojen lisäksi niiden toimintaa rahoittavia ulosvuokrattavia liiketiloja. Hanke oli edistyksellinen, sillä mallia vastaavasta liiketoimintakonseptista ei Helsingissä ollut. Ensimmäiset liikevuokralaiset saatiin helposti ja myös talon arkkitehti Einari Teräsvirta muutti toimistonsa Satakuntataloon.