stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Felix Loch

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Felix Loch vuonna 2018 |  Felix Loch vuonna 2018 |  Felix Loch vuonna 2018 |  |
Maa:  Saksa
Miesten ohjaskelkkailu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Vancouver 2010 | yksikkö |  |
|  Kultaa | Sotši 2014 | yksikkö |  |
|  Kultaa | Sotši 2014 | sekajoukkuekilpailu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Oberhof 2008 | yksikkö |  |
|  Kultaa | Oberhof 2008 | sekajoukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Lake Placid 2009 | yksikkö |  |
|  Kultaa | Lake Placid 2009 | sekajoukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Altenberg 2012 | yksikkö |  |
|  Kultaa | Altenberg 2012 | sekajoukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Whistler 2013 | yksikkö |  |
|  Kultaa | Whistler 2013 | sekajoukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Sigulda 2015 | sekajoukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Cesana 2011 | yksikkö |  |
|  Hopeaa | Sigulda 2015 | yksikkö |  |
| EM-kilpailut   | EM-kilpailut   | EM-kilpailut   |  |
|  Kultaa | Sotši 2015 | sekajoukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Paramonovo 2012 | yksikkö |  |
|  Pronssia | Sotši 2015 | yksikkö |  |
Felix Loch (s. 24. heinäkuuta 1989 Sonneberg, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen ohjaskelkkailun olympiavoittaja, maailmanmestari ja Euroopan-mestari. 191 senttimetriä pitkä ja 95 kilogrammaa painava Loch edustaa RC Berchtesgadenia.
Ura

Loch voitti vuoden 2010 talviolympialaisista Vancouverista kultaa yksiköstä. Vuoden 2014 talviolympialaisissa Sotšissa hän uusi olympiavoittonsa ja voitti kultaa myös sekajoukkuekilpailusta. MM-kilpailuista Loch on saavuttanut peräti yhdeksän kultaa ja kaksi hopeaa. Mitaleista neljä kultaa ja molemmat hopeat ovat tulleet yksiköstä. EM-kilpailuista Lochilla on sekajoukkuekulta ja kaksi yksikköpronssia.
Loch työskentelee siviilissä poliisina.
Esteri (nimi)

| Esteri |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  16. toukokuuta
– ruotsinkielinen:  16. toukokuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Essi
Vastineita eri kielissä:  Esther, Estera
Nimen alkuperä:  Persian Ester, tähti
Infobox OKNimi-testi OK: 
Esteri on suomalainen naisen etunimi, muunnelma persialaisperäisestä nimestä Ester, joka tarkoittaa tähteä.
Suomessa nimi Esteri on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 22 831 naiselle ja alle viidelle miehelle. Esterin nimipäivä on 16. toukokuuta. Almanakassa Esteri on ollut vuosina 1929–1949 ja uudestaan vuodesta 1984 lähtien.
Tunnettuja Esteri-nimisiä

Esteri Häikiö (1900–1974), SKDL:n kansanedustaja
Esteri Kallio, o.s. Kissala (1932–2020), kuulantyöntäjä
Esteri Karilas (1890–1972), kirjailija
Esteri Mäki (1906–1963), baptistievankelista
Esteri Paalanen (1886–1976), kirjailija ja suomentaja
Esteri Perkko (1891–1967), yritysjohtaja
Esteri Tomula (1920–1998), keramiikkataiteilija
Esteri Vapaa-Jää (1925–2011), käsityönopettaja, rehtori ja Helsingin yliopiston kunniatohtori
Esteri Vuorinen (1896–1991), lastenkirjailija
Kuvitteellisia Esterejä

Esteri, irtisanottu pankkivirkaiija, toinen päähenkilöistä sarjakuvassa Viljo ja Esteri
Euroopan tieteiden ja taiteiden akatemia

Euroopan tieteiden ja taiteiden akatemia (lat. Academia Scientiarum et Artium Europaea, engl. European Academy of Sciences and Arts) on vuonna 1990 Itävallan Salzburgissa perustettu verkosto, johon kuuluu noin 1 900 eri tieteenaloja edustavaa tutkijaa, filosofia ja taiteilijaa eri maista. Tähän tiedeakatemiaan kuuluu tai on kuulunut noin 30 Nobel-palkittua tieteenharjoittajaa.
Akatemian tavoitteena on toimia monikansallisena ajatushautomona ja keskustella ajankohtaisista teemoista yli tieteellisten ja kansallisten rajojen.
Aiheesta muualla

Euroopan tieteiden ja taiteiden akatemian sivusto (englanniksi) (euro-acad.eu)
Esteri Karilas

Esteri Vilhelmina Karilas, o. s. Teittinen (30. kesäkuuta 1890 Kuopio – 11. helmikuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Teoksia

Isänmaan tytär : Hilda Käkikosken elämäkerta. WSOY 1934
Kodin perintö : kertomuksia. Kuva ja sana, Helsinki 1944
Kuin kuvastimesta ; kirj. Esteri Karilas ja Anna-Lea Tiilikainen. Kuva ja sana, Helsinki 1950
Äidin rakkaus ; kirj. Esteri Karilas ja Anna-Lea Tiilikainen. Kuva ja sana, Helsinki 1950
Uusi herätys : Billy Grahamin sanoma ; toimittaneet Esteri ja Yrjö Karilas. Kuva ja sana, Helsinki 1954
Suomennoksia

Linnéa Wöllner : Uudeksi hän tekee kaikki. Kuva ja sana, Helsinki 1948
N. P. Madsen : Jumala voi. Kansan raamattuseura, Helsinki 1957, 2. painos 1958
Ole Modalsli : Pyhityksen evankeliumi. Kansan raamattuseura, Helsinki 1957 (alkuteos Evangeliet om helliggjørelsen)
Johannes Viebig : Hyödyllinen yksinäisyys. Kansan raamattuseuran säätiö, Helsinki 1959 (alkuteos Fruchtbare Einsamkeit)
Vorna (täsmennyssivu)

Vorna voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Vorna, kansantarinoiden karjalainen sankari
Vornantie, museotie Lieksassa ja Joensuussa
Vorna, kylä Lieksassa
Vorna, kylä Siikalatvalla
Vorna, metallimusiikkiyhtye.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vorna”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Esteri Paalanen

Liisu Poijärvi (vas.) sekä Esteri Haapanen ja Bertta Poijärvi.
Toini Esteri Paalanen (o.s. Haapanen; 16. huhtikuuta 1886 Karvia – 13. tammikuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja suomentaja joka käytti nimimerkkiä Kaarina.
Teoksia

Nimellä Esteri Paalanen:
Leikkimökki: Lastenkirja. WSOY 1947
Lapsuuden kotiseutu: Otavan III lukemisto. Tekijät Aukusti Salo, Kerttu Mustonen, Esteri Paalanen ; kuv. Martta Wendelin. Otava 1951 (7. painos 1964)
Lapsuuden isänmaa: Otavan IV lukemisto. Tekijät Alfred Salmela, Kerttu Mustonen, Esteri Paalanen; kuv. Helga Sjöstedt ja Martti Santala. Otava 1952 (5. painos 1964).
Kotoa ja muualta: Otavan V lukemisto. Tekijät Alfred Salmela, Kerttu Mustonen, Esteri Paalanen; kuv. Heljä Lahtinen. Otava 1953 (5. painos 1963).
Tuhanten rantain partahilla: Otavan VI lukemisto. Tekijät A. Salmela, Kerttu Mustonen, Esteri Paalanen; kuv. Helga Lahtinen. Otava 1954 (6. painos 1964).
Avartuvaa elämää: Otavan VII lukemisto. Tekijät Alfred Salmela, Kerttu Mustonen, Esteri Paalanen; kuv. Heljä Lahtinen. Otava 1955 (4. painos 1963).
Uskon ja teon ihmisiä: Pienoiselämäkertoja koulunuorisoa varten. Otava 1956.
Sanelukirjoituksia ja toistamistehtäviä: kansakoulun III–V luokille. Tekijät Kerttu Mustonen, Esteri Paalanen. Otava 1960 (2. painos 1964).
Silloinkin oli hauskaa: Isoäiti kertoo lapsuudestaan. Kuv. Heljä Lahtinen. Otava 1960.
Nimimerkillä Kaarina:
Anja otti paikan: Romaani. WSOY 1937 (3. painos 1940).
Anja rouvan virassa: Romaani. WSOY 1940 (3. painos 1942).
Anjan tuntematon sotilas: Romaani. WSOY 1941.
Onnen raha: Romaani. WSOY 1943.
Anjan salainen ase: Romaani. WSOY 1944.
Sinikka koettaa siipiään. WSOY 1945.
Irja sai haasteen. WSOY 1946.
Suomennoksia

Nimellä Esteri Haapanen:
Ingeborg Maria Sick: Satuja. WSOY 1912.
Ingeborg Maria Sick: Luostaritarinoita. WSOY 1913.
A. de Lamartine: Italian tytär. WSOY 1914. (Alkuteos Graziella.)
Jakob Knudsen: Uskallusta. Martti Luther romaani 2. WSOY 1917.
Malvida von Meysenbug: Elämä aatteiden puolesta 1. WSOY 1918. (Alkuteos Memoiren einer Idealistin.)
Emmy von Rhoden: Neiti Uhkamieli: Kertomus nuorille tytöille. WSOY 1918.
Englannin akatemialiiga

Englannin akatemialiiga (Premier Academy League) on Englannin alle 18-vuotiaiden juniorien jalkapallon korkein sarjataso. Akatemialiigassa pelaavat Englannin valioliigan sekä joidenkin alemman jalkapalloliigan sarjatasojen akatemiajoukkueet.
Sarja on tarkoitettu pelaajille, jotka ovat eivät ole täyttäneet 18 vuotta ennen kauden alun elokuun loppua. Jokaisessa ottelussa saa joukkueen kokoonpanossa olla kolme yli-ikäistä (alle 19-vuotiasta) kenttäpelaaja ja yksi maalivahti. Joukkueet on jaettu neljään kymmenen joukkueen lohkoon, joista kussakin pelataan keskinäinen kaksinkertainen sarja. Lohkojen voittajat etenevät pudotuspelivaiheeseen, joka pelataan paras yhdestä -periaatteella.
Joukkueet

Kaudella 2010–2011 seuraavien seurojen juniorijoukkueet osallistuvat kilpailuun jaettuna seuraavalla tavalla lohkoihin:
| A | B | C | D |
| --- | --- | --- | --- |
|  Arsenal  Charlton Athletic  Chelsea  Crystal Palace  Fulham  Ipswich Town  Norwich City  Portsmouth  Southampton  West Ham United |  Aston Villa  Birmingham City  Bristol City  Cardiff City  Coventry City  Leicester City  Milton Keynes Dons  Reading  Tottenham Hotspur  Watford |  Blackburn Rovers  Bolton Wanderers  Crewe Alexandra  Everton  Liverpool  Manchester City  Manchester United  Stoke City  West Bromwich Albion  Wolverhampton Wanderers |  Barnsley  Derby County  Huddersfield Town  Leeds United  Middlesbrough  Newcastle United  Nottingham Forest  Sheffield United  Sheffield Wednesday  Sunderland |
Aiheesta muualla

Sarjataulukot: A (Arkistoitu – Internet Archive), B (Arkistoitu – Internet Archive), C (Arkistoitu – Internet Archive), D (Arkistoitu – Internet Archive)
Otteluohjelma ja tulokset (Arkistoitu – Internet Archive)
Evo (lehti)

| evo |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  Autolehti
Julkaisija:  Dennis Publishing
ISSN:  ISSN 1464-2786
Perustettu:  1998
Päätoimittaja:  Richard Meaden
Kotikunta:  Wollaston, Northamptonshire
Kotimaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Ilmestymistiheys:  13 vuodessa
Kieli:  englanti ja ranska
Aiheesta muualla
evo.co.uk
evo on brittiläinen suorituskykyisiin autoihin keskittynyt aikakauslehti.
Evo (evo) on suorituskykyisiin autoihin erikoistunut brittiläinen julkaisu. Kerran kuussa ilmestyvän lehden ensimmäinen numero julkaistiin 1998. Lehden toimitus sijaitsee Wollastonissa, Northamptonshiressa Britanniassa. Lehdestä julkaistaan muutamaa sisarversiota eri puolilla Eurooppaa. Sen omistaa Dennis Publishing.
Aiheesta muualla

evo
Vornan taistelun muistomerkki

Vornan taistelun muistomerkki
Vornan taistelun muistomerkki on Lieksan Kelvän kylässä sijaitseva monumentti, joka on pystytetty Ruotsin ja Venäjän välisessä Suomen sodassa 8. lokakuuta 1808 käydyn taistelun muistoksi. Teos on 1,8 metriä korkea ja 0,8 metriä leveä, ja se paljastettiin sunnuntaina 7. lokakuuta 1928 silloiseen Pielisjärven kuntaan.
Maa-alueen muistomerkkiä varten luovutti maanviljelijä Veikko Kaltiainen Kelvän kylästä. Teoksen piirustukset laati viipurilainen arkkitehti Juhani Vikstedt, tekstit suunnittelin tohtori A. S. Kilpeläinen ja tarvittavan 5 000 markan rahoituksen keräsi Pielisjärven suojeluskunnan esikunta. Muistomerkin muurasivat kiillotetuista luonnonkivistä pielisjärveläiset kivityöntekijät Edvard Silvennoinen ja J. Multanen kyläläisten tuodessa talkoilla tarvittavat kivet ja hiekan. Muistomerkkityön järjestelyistä vastasi Pielisjärven suojeluskunnan esikunta insinööri Kullervo Lehtisen johdolla. Muistomerkin valurautaiset tekstilevyt valmisti Högforsin tehdas ja teoksen yläosaan on sijoitettu takorautainen miekka muistuttamaan siitä, että muistomerkki on pystytetty taistelun muistoksi.
Muistomerkissä on neljä levyä, joista ensimmäisessä lukee ”Vorna 8 / 10 1808. Tässä taisteli 100 pieliseläistä Steniuksen johdolla 500 venäläistä vastaan”. Toisessa levyssä on teksti ”Kunnostautuivat: Antti Lintunen, Martti Stenius, Samuli Lackman, Pekka Kokkonen, Juho Mustonen, Olli Huttunen”. Kolmannessa tekstissä kerrotaan ”Kunnostautuivat: Olli Nevalainen, Antti Ryynänen, Matti Laakkonen, Juho Honkanen, Iisak Vallius”. Neljännen levyn tekstinä on ”Muistomerkin pystyttivät pielisjärveläiset 8 / 10 1928”.
Vornaisienjoki

| Vornaisienjoki |
| --- | --- |
Alkulähde:  Inkerin ylänkö
Laskupaikka:  Suomenlahti
Maat:  Venäjä
Pituus:  54 km
Vornaisienjoki (ven. Воронка, Voronka) on Suomenlahteen laskeva joki Leningradin alueella Venäjällä. Se saa alkunsa Länsi-Inkerin ylängöltä, virtaa Lomonosovin piirin ja Sosnovyi Borin kaupunkipiirikunnan alueen läpi luoteeseen ja laskee Kaprionlahteen Kirnun kylän luona, jota ennen siihen yhtyy Kaprionjoki. Joen pituus on 54 kilometriä, leveys 3–7 metriä ja syvyys 0,5–3 metriä.
Vuonna 1499/1500 joki mainitaan Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa nimellä Kernova, mihin liittyvät jokisuun Kirnu (ven. Керново, Kernovo) ja Vornaisin lähellä sijainnut kylä Zakernovo (”Kirnujoen takainen”). Joen alkuperäisen nimen unohduttua jälkimmäinen on vääntynyt muotoon Zakorkovo (ven. Закорково). Vornaisienjoen keskijuoksun varrella sijainneet inkerikkojen, inkerinsuomalaisten ja venäläisten asuttamat Hatapusan ja Lužkin kyläryhmät sekä Hatapusan kartano ja paperitehdas tuhoutuivat toisen maailmansodan aikana.
Eteläisen Leyten mutavyöry 2006

| Eteläisen Leyten mutavyöry 2006 |
| --- | --- |
 Ilmakuva mutavyöryn laajuudesta (19.2.2006). Kaksi päivää aiemmin mutavyöry hautasi alleen suurimman osan Guinsahugonin kylästä.
Päivämäärä:  17. helmikuuta 2006
Kellonaika:  10.30 (tai 10.45 tai 10.46)
Tapahtumapaikka:  Guinsahugon, Southern Leyte, Filippiinit
Koordinaatit:  10.3320°N, 125.1076°E
Syy:  useita osatekijöitä
Kuolleita:  1 126
Eteläisen Leyten mutavyöry sattui Filippiinien Leyten saaren eteläosissa 17. helmikuuta 2006.
Eteläisen Leyten mutavyöry oli 17. päivänä helmikuuta 2006 kello 10.45 (10.46) Filippiinien Leyten saaren eteläosassa, Southern Leyten provinssissa tapahtunut maanvyöry (tarkemmin rockslide-debris avalanche -luokiteltu maanvyöry) ja suuronnettomuus. Kivisen mutavyöryn alle jäi suurin osa sortuneen vuorenrinteen alla sijainneesta Guinsahugonin kylästä (Barangay Guinsaugon). Onnettomuudessa menehtyi 1 126 ihmistä (toisen lähteen mukaan 1 221) ja tapahtuman johdosta 19 000 ihmistä joutui siirtymään kodeistaan. Suurin osa uhreista hautautui elävältä.
Tapahtuman kuvaus ja syitä

Maanvyöry käynnistyi, kun 450 metriä korkea, Filippiinien siirroksen murrosvyöhykkeellä (engl. damage zone of the Philippine Fault) sijaitseva vuorenrinne petti. Sen kiviaines koostui vulkaanisista, kerrostuneista ja vulkanolastisista kivilajeista. Kiviaineksen tektoninen heikkeneminen oli seurausta noin 2,5 senttimetrin vuosivauhdilla etenevästä siirtymistä Filippiinien siirrosvyöhykkeessä.
Maanvyöryä edeltäneinä viikkoina seudulla oli satanut erittäin runsaasti, vajaan kahden viikon aikana yhteensä lähes 1 200 millimetriä. TRMM-satelliittimittausohjelman (engl. Tropical Rainfall Measuring Mission) mukaan Leyten saaren eteläosissa oli saatu 4.–7. helmikuuta 2006 välisenä aikana 500 millimetriä vesisadetta. Lisäksi Filippiinien säähavainnoista vastaavan PAGASA:n (engl. Philippine Atmospheric, Geophysical, and Astronomical Services) seitsemän kilometrin päässä onnettomuuspaikasta lounaaseen Otikonissa sijaitseva sadeasema mittasi 8.–14. helmikuuta yhteensä 683,6 millimetrin sademäärän.
Onnettomuuspaikasta 25 kilometrin päässä länteen oli sattunut maanvyöryn aikoihin 2,6 momenttimagnitudin ("hyvin pieni") maanjäristys. Pian onnettomuuden jälkeen julkaistussa ensiraportissaan paikalliset tutkijat eivät kuitenkaan osanneet sanoa, olisiko tämä heikko järistys voinut olla osasyy maanvyöryn käynnistymisessä. Guinsaugon kylän asukkaat raportoivat kotikylänsä ja vuorenjyrkänteen siirroskohdan välillä virranneen puron kuivuneen kaksi päivää ennen maanvyöryä. Paikallisen vuoristoheimon miehet kertoivat tunteneensa maanjäristyksen kaksi kuukautta tuhoisaa maanvyöryä aiemmin ja olivat havainneet halkeamia maaperässä sen jälkeen. Tutkijat pitivät mahdollisena, että joki- ja sadevesi on saattanut tunkeutua näihin halkeamiin ja voinut "voidella" maakerroksen välisiä "liukutasoja" (slip planes).
Maanvyöryn laajuus erottuu selvästi oheisesta, maaliskuun 1. päivänä 2006 Terra-satelliitin ottamassa väärävärikuvasta. Vyöryalue löytyy tuoreemmastakin valokuva-aineistosta, esimerkiksi tapahtumakoordinaattien perusteella 10.7.2018 haettavasta Bing Mapsin ilmakuvasta.
Vuorenseinämästä irronneen kiviaineksen tilavuus oli noin 3,3 miljoonaa kuutiometriä. Maanvyöryn leveys oli enimmillään 1,52 kilometriä ja pituus (huipulta jokilaaksoon) 4,1 kilometriä. Korkeuseroa vyöryllä oli 810 metriä ja sen vaakasuora ulottuvuus 3 800 metriä. Kaikkiaan vyöryssä siirtyi mukaan lähtenyt aines mukaanlaskien arviosta riippuen 15–21 miljoonaa kuutiota ainesta. Puhelutietojen (keston) ja maanvyöryn laajuuden perusteella vyöryn etenemisnopeudeksi on päätelty noin 100 kilometriä tunnissa Dynaamisella DAN-mallilaskelmalla tehdyn simuloinnin mukaan vyöryn etenemisnopeus olisi ollut 35 metriä sekunnissa.
Kuvia

Maanvyöryn yläpäässä näkyy jyrkässä kulmassa romahtanut vuorenrinne.
Pelastustyöntekijöitä maanvyöryssä hautautuneen kylän seutuvilla Filippiinien Leytan saarella.
Maanvyöryn alaosaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eteläisen Leyten mutavyöry 2006 Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:2006 Southern Leyte mudslide
Terra-satelliitun väärävärikuva 1.3.2006 Leyten saaren eteläosasta. Maanvyöryn laajuus näkyy harmaana alueena.
Käännös suomeksi
Elk Grove (Kalifornia)

| Elk Grove |
| --- | --- |
 Elk Groven vanhaakaupunkia

 Elk Grove
 Koordinaatit: 38°26′18″N, 121°22′55″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Kalifornia
Piirikunta:  Sacramenton piirikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  109,29 km²
 – Maa:  108,86 km²
 – Josta vettä:  0,43 km² (0,39 %)
Korkeus:  14 m
Väkiluku (2023):  178 444
 – Väestötiheys:  1 633 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-8
 – Kesäaika:  UTC-7
Postinumero:  95624, 95757–95759
Suuntanumero(t):  916, 279
 
 www.elkgrovecity.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Elk Grove on kaupunki Kaliforniassa Yhdysvalloissa. Se kuuluu Sacramenton suurkaupunkialueeseen. Elk Groven asukasluku oli vuonna 2023 noin 178 000.
Maantiede

Elk Grove sijaitsee Kalifornian pohjoisosassa noin 22 kilometriä osavaltion pääkaupungista Sacramentosta eteläkaakkoon. Elk Groven ilmasto on välimerellinen leutoine talvineen ja lämpimine, lähes sateettomine kesineen. Lämpötilan vuotuinen vaihteluväli on  4 °C:sta 34 °C:seen. Ääripäät poikkeavat annetuista luvuista.
Historia

Elk Grove perustettiin 1850. Paikkakunnan yleisilme oli pitkään maalainen, lukuun ottamatta joitakin kaupungeille tyypillisiä palveluita, kuten posti ja viihdekeskuksena toiminut hotelli. Maatalous oli niin ikään paikkakunnan tärkein elinkeino. Elk Grove kaupungistui varsinaisesti vasta 1900-luvun lopussa ja se sai kaupungin aseman vuonna 2000.
Elk Groven vanhakaupunki, Elk Grove Historic District, käsittää 48 historiallisesti merkittävää kohdetta, kuten Foulks House (1853), Rhoads School (1872) ja sekatavarakauppa.
Talous ja liikenne

Maatalous on edelleen Elk Groven ja lähistön merkittävä elinkeino, ja sen rinnalle ovat tulleet jalostus, korkean teknologian työpaikat ja kaupalliset palvelut. IT-yhtiö Applella on toimipaikka Elk Grovessa. Elk Groven merkittävä maantieyhteys on State Route 99 (SR99).
Aiheesta muualla

City of Elk Grove, California, USA — Sunrise, Sunset, and Daylength
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elk Grove (Kalifornia) Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Elk Grove, California
William Ehrhardt House
Käännös suomeksi
Vuoden 1703 suuri myrsky

Vuoden 1703 myrskyä esittävä piirros 1700-luvulta.
Vuoden 1703 suuri myrsky oli synoptisen kokoluokan sääilmiöihin lukeutuva ekstratrooppinen sykloni, joka aiheutti tuhoa Keski- ja Etelä-Englannissa 7. joulukuuta 1703. Juliaanisen kalenterin mukaan päivä oli 26. marraskuuta. Myrskyn voimakkuudeksi on arvioitu Saffirin–Simpsonin hurrikaaniasteikolla luokka 2 (43–49 m/s).
Myrsky vaurioitti Lontoon rakennuksia. Westminster Abbeyn katto tuhoutui, ja kuningatar Anna piiloutui St Jamesin palatsin kellariin. Satoja laivoja ja veneitä törmäsi toisiinsa London Bridgen itäpuolella. Yksi Essexin rannikolla ollut alus seilasi Göteborgiin ennen kuin se pääsi palaamaan takaisin Englantiin. Tuulimyllyjä syttyi palamaan, koska niiden siivekkeet pyörivät liian nopeasti.
Myrskyssä kuoli arvioiden mukaan 8 000 ihmistä. Osa kuolleista oli sotalaivojen miehistöä, jotka olivat paluumatkalla Espanjan perimyssodasta. Itä-Anglian yliopiston ilmastontutkimusyksikön perustaja Hubert Lamb arvioi vuonna 1991, että myrskyssä kuoli 10 000 kuninkaallisen laivaston sotilasta.
Aikalaiset pitivät myrskyä merkkinä Jumalan vihasta, ja papit puhuivat siitä saarnoissaan vielä 50 vuoden päästäkin. Daniel Defoe tallensi silminnäkijöiden kertomuksia teokseensa The Storm (ei suomennettu). Hän uskoi Jumalan olleen tyytymätön Englannin heikkoon sotamenestykseen Espanjaa ja Ranskaa vastaan. Defoe laati tuulen voimakkuuden luokitteluun perustuvan asteikon sata vuotta ennen Francis Beaufortia. Hän teki Bernoullin lakiin liittyviä havaintoja: rakennukset, joihin tuuli osui suoraan, näyttivät selviävän pienemmillä vaurioilla kuin niiden takana olleet rakennukset.
Vuoden 1703 myrskystä uutisoitiin laajasti senaikaisessa lehdistössä.
Aiheesta muualla

Defoe, Daniel: The Storm or, a Collection of the most Remarkable Casualties and Disasters which Happen'd in the Late Dreadful Tempest, both by Sea and Land.  G. Sawbridge, 1704.  Teoksen verkkoversio.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
El Diablo

| El Diablo |
| --- | --- |
 Alkuperäinen El Diablo Lazarus Lane.
Luoja(t):  Lazarus Lane Robert Kanigher Gray Morrow Rafael Sandoval Gerard Jones Mike Parobeck Chato Santana Jai Nitz Phil Hester Ande Parks
Kustantamo:  DC Comics
Ensiesiintyminen:  Lazarus Lane All-Star Western nro 2 (lokakuu 1970) Rafael Sandoval El Diablo vol. 2 nro 1 (elokuu 1989) Chato Santana El Diablo vol. 3 nro 1 (syyskuu 2008)
Henkilötiedot
Pituus:  Lazarus Lane: 183 cm
Henkilöllisyydet:  Lazarus Lane Rafael Sandoval Chato Santana
Voimat:  Rafael Sandoval on olympiatason nyrkkeilijä Chato Santana osaa pyrokinesiaa
El Diablo on nimi kolmelle eri DC Comicsin kustantamalle sarjakuvahahmolle. Alkuperäisen hahmon loivat Robert Kanigher ja Gray Morrow. Hahmo teki ensiesiintymisensä vuonna 1970 All-Star Western -sarjakuvalehden toisessa numerossa. Pääosin El Diablo tunnetaan Villin lännen hahmona.
El Diablot > Lazarus Lane

Lazarus Lane työskenteli 1800-luvulla pankkivirkailijana ja joutui kanssavirkailijoidensa kanssa  pankkiryöstön uhriksi. Hyökkäyksen aikana ryöstäjät ampuivat yhden pankkivirkailijan. Lane ja muut virkailijat selviytyivät ryöstöstä hengissä. Lane kuitenkin koki syyllisyyttä toimimattomuudestaan ja päätti kostaa ystävänsä kuoleman. Hänen löydettyään pankkiryöstäjät nämä hakkasivat hänet joukolla ja heittivät hänet jokivirtaan. Jonkin ajan kuluttua, kun ryöstäjät jättivät hänet yksin, salama iski Lanen rintakehään ja hän vaipui koomaan. Myöhemmin shamaani Wise Owl elvytti Lanen ja riivasi hänet paholaisella, joka tulisi aina esille, kun Lane vaipuu uneen. Sittemmin Lane ryhtyi jahtaamaan rikollisia El Diablo -nimisenä sankarina. Lazarus Lane silminnähden menehtyi El Diablo Vol 3 #3 tarinassa tammikuussa 2009. Hänet palautettiin takaisin henkiin All-Star Western Vol 3 #2 tarinassa joulukuussa 2011.
El Diablot > Rafael Sandoval

Toinen El Diablon roolia kantanut hahmo on Rafael Sandoval. Hän oli Dos Rios kaupungin uusi valtuuston jäsen, joka päätti luoda El Diablo sankarin saadakseen kiinni sarjatuhopolttajan. Sandoval loi asun juhlapuvusta ja liitti hahmoonsa paikalliset legendat paholaisesta. Sittemmin hän on puolustanut Texasin Dos Rios kaupunkia sarjamurhaajilta ja ryöstäjiltä.
Rafael Sandovalin hahmo on sittemmin esiintynyt yhtenä Oikeuden Puolustajien vierailevana jäsenenä, jossa hän yhdessä esiintymisessä oli atsteekkien jumala-keisarin hengen vallassa ja sai ulkonäön, joka muistuttaa Lazarus Lanen El Diabloa. Hän esiintyy myös Villains United Specialissa, kun Oraakkeli toi hänet takaisin eläkkeeltä palvelemaan de facto Justice Leaguessa, jolloin Royal Flush Gangin jäsen Deuce Canyard hyökkää hänen kimppuunsa taistelussa Enclave M -vankilassa Sonora Valleyssa, Meksikossa. Hän haavoittuu taistelussa, mutta laitoksen vartija pelasti hänet kuolemalta.