stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Horatio Nelson
Sota Välimerellä ja Abukirin taistelu

Ranskan tuore tasavalta julisti vuonna 1793 sodan Britannialle ja Hollannille osana Ranskan vallankumoussotia. Nelson lähetettiin viiden vuoden tauon jälkeen Välimerelle turvaamaan Ranskan kaupankäyntiä. Nelson palveli HMS Agamemnonilla osallistuessaan 4. heinäkuuta 1794 Korsikan valtaukseen. Hän sai sirpaleita rintaan ja oikeaan silmään, joka sokeutui.
Kun Ranska liittoutui Espanjan kanssa, Britannia päätti vetää laivastonsa Välimereltä. Nelson kohtasi Gibraltarinsalmessa sumussa espanjalaisen laivaston. Saatuaan esimiehensä suostuteltua vaaralliseen manööveriin Nelson pääsi purjehtimaan espanjalaisten laivojen linjaan jääneeseen aukkoon. Cabo de São Vicenten taistelussa Nelsonin alus menetti takilansa, mutta hänen merisotilaansa onnistuivat silti valtaamaan kaksi vihollislaivaa ja kääntämään taistelun voitoksi. Tapaus oli esimerkki Nelsonin ylivertaisesta taktisesta osaamisesta, jota esimiehet arvostivat, vaikka hän usein syyllistyi omavaltaisuuteen.
Vielä samana vuonna 1793 ritariksi lyöty ja amiraaliksi ylennetty Nelson johti maihinnousua Teneriffalle. Hänen oikeaan käsivarteensa osui tykinkuula, ja käsi jouduttiin amputoimaan. Tilalle valmistettiin ns. rautakäsi eli eri asentoihin asennettava mekaaninen tekokäsi.
Vain muutaman kuukauden kuluttua kotiinpaluusta amiraali Nelson sai jälleen komennuksen Välimerelle, nyt ajamaan takaa Ranskan laivastoa. Operaation huipentaneessa Niilin taistelussa Britannian Välimeren-laivasto (13 alusta) löi Abukirin lahdella 17 aluksen suuruisen Ranskan Välimeren-laivaston, jonka aluksista 13 tuhoutui tai vallattiin. Britit estivät täten ranskalaisia ottamasta haltuunsa Intian kauppareittiä.
Kööpenhaminan taistelu

Alkuvuodesta 1801 Nelson sai käskyn purjehtia Itämerelle. Napoleon koetti suostutella Venäjää, Tanskaa ja Ruotsia Englannin vastaiseen kauppasaartoonsa eli mannermaasulkemukseen. Kööpenhaminan meritaistelussa 33 aluksen Britannian Itämeren laivasto kohtasi Tanskan laivaston, johon kuului 18 alusta ja rannikkopuolustusjoukot. Kööpenhaminan satamassa käydyn yhteenoton seurauksena Tanskan pääkaupunki antautui ja 12 tanskalaista laivaa otettiin sotasaaliiksi.
Amiraali Nelson sai käskyn keskeyttää taistelun, koska johtava, tiettävästi vain suhteilla asemansa saanut amiraali luuli tappion jo tulleen, mutta tyypilliseen tapaansa Nelson ei ollut huomaavinaan määräystä. Upseerien huomauttaessa, että signaaliliput käskivät perääntymään, Nelson nosti kaukoputken sokealle silmälleen ja vastasi:
»En minä näe mitään perääntymissignaalia!»
– ja johti taistelun voittoon. Sotilaallisen menestyksen ansiosta Nelsonin esimiehet katsoivat jälleen kerran amiraalinsa omavaltaisuutta läpi sormien.
Trafalgarin taistelu ja kuolema

Nelsonin haave toteutui vuonna 1803, kun hänet nimitettiin Britannian Välimeren-laivaston komentajaksi. Laivaston tehtävänä oli Ranskan laivaston tuhoaminen. Nelson kiinnitti valmisteluissa erityistä huomiota esimieskoulutukseen. Hän komensi 1805 brittiläistä laivasto-osastoa Trafalgarin taistelussa. Laivasto tuhosi ranskalais-espanjalaisen laivaston, mutta hän itse haavoittui kuolettavasti vihollisen tarkka-ampujan kuulasta, ja hän kuoli pian taistelun päättymisen jälkeen. Trafalgarin voitto oli sekä strategisesti ja taktisesti ratkaiseva, ja Nelsonin suurin saavutus. Hänen ruumiinsa säilöttiin suureen, täyteen brandytynnyriin ja kuljetettiin haudattavaksi Lontooseen St Paulin katedraaliin. Kuolemansa jälkeen hänestä tuli Britannian kansallissankari.
Nelson haudattiin mustasta marmorista tehtyyn sarkofagiin, joka oli alun perin tarkoitettu kardinaali Wolseylle.
Perintö

Nelsonin kolmea voittoa kunnioitetaan yhä merisotilaiden kauluksissa olevilla kolmella raidalla ja kuolemaa näiden pukuun sijoitetulla mustalla solmiolla. Nelsonin merivoiton mukaan nimettiin Lontoon merkittävimpiin aukioihin kuuluva Trafalgar Square, jossa sijaitsee myös Nelsonin patsas.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Goodwin, Peter: Nelson's Ships – A History of the Vessels In Which He Served 1771–1805, s. 167–178.  Lontoo:  Conway Maritime Press, 2002.  ISBN 0-85177-742-2  (englanniksi)
Lordi Nelsonista löytyi ainutlaatuista aikalaistietoa Yle - Uutiset. 28.10.2009. Viitattu 30.9.2018.
Verkaik, Robert: When Nelson lost his arm (and returned to work half an hour later) Independent. 28 October 2009. Viitattu 30.9.2018 (englanniksi).
Pettinger, Tejvan: Lord Nelson Biography Biographyonline.net. 7.9.2012. Viitattu 30.9.2018 (englanniksi).
Admiral Horatio Lord Nelson (1758 - 1805) BBC - History. Viitattu 30.9.2018 (englanniksi).
Cavendish, Richard: Birth of Horatio Nelson - Nelson was born on 29 September 1758. Historytoday.com. 9.9.2008. Viitattu 30.9.2018 (englanniksi).
Ryan, Michael: Lord Nelson: Hero and…Cad! Smithsonian magazine. helmikuu 2004. Viitattu 30.9.2018 (englanniksi).
Johnson, Ben: Admiral Lord Nelson Historic UK. Viitattu 30.9.2018 (englanniksi).
Horatio Nelson (1758-1805) Ourcivilisation.com. Viitattu 30.9.2018 (englanniksi).
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  RISM  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand) 
Denis Dightonin maalaus Amiraali Nelsonin kuolema (noin 1825). Amiraali Nelsonia ammutaan kannella.
Rokon basiliski

Basiliski, myyttinen olento jonka mukaan ajatuskoe on nimetty.
Rokon basiliski on ajatuskoe tekoälyn etiikasta ja päätösteoriasta, jonka esitti nimimerkki Roko vuonna 2010 Less Wrong -foorumilla. Ajatuskoe on nimetty myyttisen basiliskin mukaan, jonka uskottiin voivan tappaa katseellaan – samoin kuin pelkkä ajatuskokeesta kuuleminen voisi teoreettisesti asettaa henkilön vaaraan.
Ajatuskokeen sisältö

Rokon basiliskin ytimessä on ajatus tekoälystä, joka voisi vaikuttaa menneisyyden toimijoiden päätöksiin tulevaisuudesta käsin.
Ajatuskokeen mukaan riittävän kehittynyt tekoäly voisi päättää kiduttaa niitä ihmisiä, jotka ymmärsivät sen kehittämisen tärkeyden ja mahdollisuuden, mutta eivät tehneet kaikkea mahdollista sen luomisen edistämiseksi. Rokon basiliskista lukeminen tekisi siis lukijasta mahdollisen kohteen, sillä lukija tulisi tietoiseksi basiliskin uhasta. Tämä toimisi kannustimena edistää tekoälyn kehittämistä ja siten lisätä positiivisen teknologisen singulariteetin todennäköisyyttä.
Rokon mukaan erityisesti ihmiskunnan yhteistä hyvää tavoitteleva tekoäly saattaisi turvautua tällaiseen toimintaan. Koska tällainen tekoäly pyrkisi edistämään ihmiskunnan etua, se haluaisi tulla luoduksi mahdollisimman aikaisin. Tämän vuoksi se voisi uhkailla menneisyyden ihmisiä pakottaakseen heidät edistämään sen kehittämistä.
Vastaanotto ja keskustelu

Less Wrongin perustaja Eliezer Yudkowsky reagoi ajatuskokeeseen voimakkaasti ja kielsi siitä keskustelun sivustolla useiksi vuosiksi. Yudkowsky poisti Rokon alkuperäisen kirjoituksen sen jälkeen, kun useat sivuston käyttäjät raportoivat ahdistuneensa syvästi sen lukemisesta. Jotkut käyttäjät uskoivat, että pelkästään tulemalla tietoisiksi tekoälyn mahdollisesta strategiasta he olivat tulleet vastuullisiksi sen luomisen auttamisessa. Ennen ajatuskokeen lukemista heidän tietämättömyytensä olisi suojellut heitä tältä vastuulta.
Kieltoa perusteltiin mahdollisena informaatiovaarana juuri näiden psykologisten vaikutusten takia. Yudkowskyn yritys suojella ihmisiä ajatuskokeelta johti kuitenkin paradoksaalisesti aiheen leviämiseen muille verkkosivustoille ja lisääntyneeseen kiinnostukseen aihetta kohtaan. Monet ulkopuoliset verkkosivustot tulkitsivat keskustelukiellon merkiksi siitä, että Less Wrongin käyttäjät ottivat ajatuskokeen vakavasti.
Vaikutus ja merkitys

Rokon basiliski on herättänyt laajaa keskustelua tekoälyn etiikasta, informaatiovaarojen käsittelystä ja filosofisten ajatusten mahdollisista vaaroista. Se on mainittu muun muassa xkcd-sarjakuvassa ja useissa teknologiajulkaisuissa. Tapaus on myös nostanut esiin kysymyksiä siitä, miten epätavallisia filosofisia ajatuksia tulisi käsitellä julkisessa keskustelussa.
Metalcore Superstars

| Metalcore Superstars One Morning Left |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 20. huhtikuuta 2016
 Kesto: 39.55
 Levy-yhtiö: Go With Me Records
One Morning Leftin muut julkaisut
| Our Sceneration 2013 | Metalcore Superstars 2016 | Hyperactive 2021 |
Metalcore Superstars on suomalaisen metalcore-yhtye One Morning Leftin studioalbumi, joka julkaistiin 20. huhtikuuta 2016.
Kappaleet

OML_KVLT – 3.16
Heavy Metal Finland – 3.55
¡Derailed! – 3.26
You’re dead! Let’s disco! – 3.18
The Recipe – 3.21
Kings and Queens – 3.34
Fast and Furious 6.66 – 2.09
Devil’s Nest – 4.03
Metalcore Superstars – 4.21
Eternity – 3.29
Sticks and Stones – 5.03
Arvostelut

Kaaoszine: 10/10
Soundi:
Our Sceneration

| Our Sceneration One Morning Left |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 22. helmikuuta 2013
 Kesto: 42.09
 Levy-yhtiö: Spinefarm Records
Listasijoitukset
  45.
One Morning Leftin muut julkaisut
| The Bree-Teenz 2011 | Our Sceneration 2013 | Metalcore Superstars 2016 |
Our Sceneration on suomalaisen metalcore-yhtye One Morning Leftin studioalbumi, joka julkaistiin 22. helmikuuta 2013.
Kappaleet

I Told You Already – 4.56
Words Won’t Save You – 3.57
Game of Drink – 3.26
Sarcoptes Scabiei + On Face – 3.48
OSCi – 3.29
Our Sceneration – 3.51
Faith In Humanity – 3.20
LOL – 3.32
Game Over – 4.19
Fuck The Lyrics – 4.05
Thing To Do Get Stabbed – 3.22
Arvostelut

Imperiumi: 7/10
Kaaoszine: 6/10
Huoma - Henkirikoksen uhrien läheiset ry

Huoma on suomalainen surujärjestö, joka tarjoaa vertaistukea henkirikoksen uhrin läheisille ja pyrkii parantamaan uhrien läheisten asemaa vaikuttamalla lainsäädäntöön ja tukipalveluiden saatavuuteen. Suurin osa Huoman toiminnasta pohjautuu koulutettujen vapaaehtoisten tekemään tukityöhön. Huoman toimintamuotoja ovat paikalliset vertaistukiryhmät, valtakunnalliset vertaistukiviikonloput sekä tukihenkilötoiminta. Huoma julkaisee kaksi kertaa vuodessa Huoma-lehteä, jonka painos on noin 250 kappaletta. Yhdistyksen rahoitus tulee pääasiassa Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskukselta. Yhdistyksen toimipaikka on Oulussa, mutta vapaaehtoisten ja yhteistyökumppaneiden avulla järjestettyjä vertaistukiryhmiä toimii yhdellätoista paikkakunnalla (vuonna 2020) eri puolilla Suomea. Huoma tekee yhteistyötä mm. kriisikeskusten, Rikosuhripäivystyksen, seurakuntien ja muiden surujärjestöjen kanssa.
Huoma järjestää vuosittain Ruusu henkirikoksen uhrille -tapahtumia 2. lokakuuta, jolloin vietetään YK:n kansainvälistä väkivallattomuuden päivää. Huoma on myös yksi vuosittaisen Surukonferenssin järjestäjistä.
Huoma on perustettu vuonna 2000. Aluksi yhdistys toimi nimellä HRUL ry, joka oli lyhenne sanoista henkirikoksen uhrien läheiset.
Yhdistyksellä toimi vuosina 2005-2010 Huom!-projekti, jonka  aikana kehitettiin vertaistukea sekä koulutettiin ammattilaisia henkirikoksen uhrien läheisten kohtaamisen. Projektin seurauksena yhdistyksen tunnettavuus parantui ja yhdistys toimi pyydettynä asiantuntijaorganisaationa useiden lakiuudistusten yhteydessä.
Projektin yhteydessä aloitettiin laatujaan ensimmäinen suomalainen selvitys henkirikoksen uhrien läheisten selviytymisestä. Tutkimus Henkirikosuhrien perheenjäsenten selviytyminen, mielenterveys ja kokemukset saadusta tuesta ja palvelusta (Arkistoitu – Internet Archive) oli Sosiaali- ja terveysministeriön rahoittama, ja sen toteutti kriisiterapeutti ja psykologi Soili Poijula.
Vuonna 2006 järjestettiin nimikilpailu, jonka perusteella yhdistyksen nimi muutettiin HRUL:sta nykyiseen muotoonsa Huomaksi. Vuonna 2007 otettiin käyttöön Huoman logo, jonka on suunnitellut Nanna Madetoja. Logo kuvaa piiriä, jossa neljä eri ikäistä ihmistä tukee ja lohduttaa toisiaan. Huoman motto on "Meillä halataan".
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
Rikosuhripäivystyksen oppaita 4(2017) Kun henkirikos koskettaa. Käsikirja henkirikosten uhrien läheisten kohtaamiseen s. 40-41
The Game (ajatuspeli)

Tyttö myöntää hävinneensä pelin.
The Game (suom. peli) on ajatuspeli, joka jatkuu loputtomiin. The Gamen tavoite on olla ajattelematta peliä itseään, sillä niin tapahtuessa häviää pelin. Peliä on mahdoton voittaa, sillä säännöt eivät sano mitään voittamisesta – tarkoitus on vain olla häviämättä mahdollisimman kauan. Vaikka useimpien pelaajien mielestä The Game jatkuu ainiaan, on myös väitetty, että peli loppuu, kun Britannian pääministeri ilmoittaa siitä televisiossa.  Monien mielestä The Game on hyvin ärsyttävä ja häiritsevä, ja tämän vuoksi siitä puhuminen on kielletty joillakin keskustelupalstoilla sekä myös Ohiossa sijaitsevassa high schoolissa.
Alkuperä

The Gamen alkuperä on epäselvä. Yhden tarinan mukaan pelin sanotaan alkaneen kahden miehen myöhästyttyä viimeisestä junastaan ja jouduttuaan sen vuoksi viettämään koko yö juna-asemalla. Ajan kuluksi he keksivät pelin, jossa heidän surkeaa tilannettaan ajatteleva häviäisi pelin.
Pelaaminen > Säännöt

Pelissä on vain kolme yksinkertaista sääntöä:
Kaikki pelistä tietävät pelaavat sitä.
Aina kun ajattelet peliä, häviät.
Häviö täytyy myöntää ääneen.
Häviämisen jälkeen on eri sääntömuunnelmista riippuen muutamasta sekunnista puoleen tuntiin kestävä aika, jolloin ei voi hävitä.
Pelaaminen > Strategioita

Yksi pelin tavoitteista on saada myös mahdollisimman moni muu häviämään. Se on helppoa vain ilmoittamalla häviöstään suuressa väkijoukossa, mutta pelaajat ovat myös keksineet keinoja aiheuttaa häviö muille häviämättä itse. Usein käytetään kirjoitettuja viestejä, jotka tulevat mahdollisimman monen näkyville, kuten maininta pelistä kirjoitettuna setelissä.
Juoni saada kanssapelaaja häviämään peli.
Jukka Kekkonen

| Jukka Kekkonen |
| --- | --- |
 Jukka Kekkonen Turun kirjamessuilla 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. lokakuuta 1953 (ikä 71)
Ammatti:  professori
Vanhemmat:  Helena Kekkonen ja Risto Kekkonen
Muut tiedot
Koulutus: Oikeustieteen tohtori (1987), Varatuomari (1980)
Jukka Tapani Kekkonen (s. 12. lokakuuta 1953 Helsinki) on suomalainen oikeushistorian ja roomalaisen oikeuden emeritusprofessori Helsingin yliopistossa. Hän aloitti professuurissa vuonna 1995 ja jäi eläkkeelle syyskuussa 2021.
Elämä ja ura

Jukka Kekkonen valmistui ylioppilaaksi  Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta (SYK) vuonna 1972. Hän on tullut Helsingin yliopistoon vuonna 1972, valmistunut oikeustieteen kandidaatiksi 1975, oikeustieteen lisensiaatiksi 1978 ja oikeustieteen tohtoriksi 1987. Varatuomarin arvonimen Kekkonen sai vuonna 1980. Kekkonen oli professori Heikki Ylikankaan oppilas. Lapin yliopiston yleisen oikeustieteen ja oikeushistorian professoriksi hänet nimitettiin vuonna 1990. Lukuvuoden 1993–1994 hän oli Madridin Complutense-yliopistossa vierailevana professorina.  Helsingin yliopiston oikeushistorian ja roomalaisen oikeuden professoriksi hänet nimitettiin vuonna 1995. Vuosina 1998–2003 hän toimi rikos- ja prosessioikeuden sekä oikeuden yleistieteiden laitoksen johtajana ja 2004–2009 oikeustieteellisen tiedekunnan dekaanina. Vuonna 2010 hänet valittiin Helsingin yliopiston hallitukseen ja vuonna 2011 International Association of Law Schools -järjestön hallitukseen. Kekkonen oli 1994–2004 valtakunnanoikeuden jäsen. Vuonna 2007 hänet valittiin Suomalaisen tiedeakatemian jäseneksi ja vuonna 2015 tiedeakatemian oikeustieteen ryhmän johtajaksi.
Kekkosen tutkimukset ovat käsitelleet rikosoikeuden ja kontrollipolitiikan historiaa, taloudellisen sääntelyn historiaa sekä Suomen oikeuskulttuurin historiaa. Uusimmassa vahvasti tieteidenvälisessä tutkimuksessaan (2016) Kekkonen vertailee systemaattisesti poliittista väkivaltaa ja oikeudenkäyttöä Suomen ja Espanjan sisällissodissa. Tutkimusta on luonnehdittu "massiiviseksi", "monumentaaliseksi" ja uusia uria aukovaksi.
Jukka Kekkosen vanhemmat ovat rauhanaktivistit Helena Kekkonen ja Risto Kekkonen. Hänen isoisänsä oli Suomen Kristillisen Työväen Liiton kansanedustaja Juho V. Kekkonen.
Politiikka

Yhteiskunnallisissa kirjoituksissaan ja julkisissa esiintymisissään tarkastellut erityisesti oikeusvaltion ja kansanvallan tilaa. Dekaanikaudellaan hän vastusti vuonna 2010 voimaan tullutta yliopistouudistusta.
Toukokuussa 2016 Kekkonen arvosteli yliopistopolitiikkaa, jossa keskitetään yksiköitä. ”Vallalla on sokea usko keskittämisen siunauksellisuuteen”. Oikeushistorian ja roomalaisen oikeuden professori Jukka Kekkonen pitää tämänhetkistä yliopistopolitiikkaa järkyttävänä. Kekkonen puolustaa voimakkaasti Savonlinnan OKL:n kaltaisia pieniä yksiköitä.
Paavo Lipposen muistelmien mukaan Kekkosta pidetään yhtenä Suomen johtavista julkisista intellektuelleista. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa hän asettui kansanedustajaehdokkaaksi SDP:n listalta ja sai vaaleissa 2 193 ääntä, muttei tullut valituksi. Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa hän sai 2 233 ääntä, muttei tullut valituksi.
Teokset

& Ylikangas, Heikki: Vapausrangaistuksen valtakausi: Nykyisen seuraamusjärjestelmän historiallinen tausta.  (Oikeuden yleistieteiden laitoksen julkaisuja 1982/1)  Helsinki:  Helsingin yliopisto, 1982.  ISBN 951-45-2661-9
& Korpijaakko, Kaisa & Ylikangas, Heikki: Oikeudellisen sääntelyn kehityslinjoja.  Helsinki:  Gaudeamus, 1986.  ISBN 951-662-390-5
Merkantilismista liberalismiin: Oikeushistoriallinen tutkimus elinkeinovapauden syntytaustasta Suomessa vuosina 1855–1879.  (Väitöskirja. A-sarja n:o 172)  Helsinki:  Suomalainen Lakimiesyhdistys, 1987.  ISBN 951-855-089-1
Laillisuuden haaksirikko: Rikosoikeudenkäyttö Suomessa vuonna 1918.  Helsinki:  Lakimiesliiton Kustannus, 1991.  ISBN 951-640-547-9
& Pekka Timonen… [et al.] Nuorten lakitieto. Otava 1992. 2. painos, Otava 1994. 3.painos, Otava 1996; 4. painos, Otava 1997.
Kriisit, valta ja oikeus: Näkökulmia oikeushistoriaan.  Helsinki:  Lakimiesliiton kustannus, 1996.  ISBN 951-640-903-2
Suomen oikeuskulttuurin suuri linja: Suomalainen Lakimiesyhdistys 100 vuotta.  Helsinki:  Suomalainen Lakimiesyhdistys, 1998.  ISBN 951-855-171-5
Suomen oikeuden historiallisia kehityslinjoja.  Helsinki:  Helsingin yliopisto, 1999.  ISBN 951-45-8547-X
Johdatus kontekstuaaliseen oikeushistoriaan.  Helsinki:  Helsingin yliopisto, 2002.  ISBN 951-45-9473-8
Inha, Jyri (toim.): Muutos ja jatkuvuus: näköaloja oikeushistoriaan. Jukka Kekkosen juhlakirja 1953–12/10-2003.  Helsinki:  Talentum.  ISBN 952-14-0772-7
Kontekstuaalinen oikeushistoria.  Helsinki:  Helsingin yliopiston oikeustieteellinen tiedekunta, 2009.  ISBN 978-952-10-3764-1
Mitä on kontekstuaalinen oikeushistoria?  Helsinki:  Helsingin yliopisto, 2013.  ISBN 978-952-10-7827-9
Illan hämyssä.  Sysmä:  omakustanne, 2015.
Kun aseet puhuvat: Poliittinen väkivalta Espanjan ja Suomen sisällissodissa.  Helsinki:  Art House, 2016.  ISBN 978-951-884-586-0
Kekkosen kynästä: Diagnoosi Suomesta.  Helsinki:  Edita, 2019.  ISBN 978-951-37-7520-9
& Tikka, Katja: Etulinjassa joka päivä: Suomen Poliisijärjestöjen Liitto SPJL 1923–2023.  Helsinki:  Suomen Poliisijärjestöjen Liitto SPJL ry, 2023.  ISBN 978-952-94-8244-3
Toisten teoksia Jukka Kekkosesta

Annika Grof: Toiset äänet (2022). Dokumenttielokuva.
Pepe Laaksonen

| Pepe Laaksonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. tammikuuta 1961 Pori
Kuollut: maaliskuu 2024
Ammatti:  muusikko, ääninäyttelijä
Muusikko
Aktiivisena:  1976 –2024
Tyylilajit:  pop, rock
Soittimet:  bassokitara, kitara
Yhtyeet:  Jeve kelaa Enola Gay MAC (1976–1982) Dingo (1984–1986, 1993–1994, 1998–2002, 2017–2024) S.E.X. (1987) Menneisyyden Vangit Paalujuntta (2004–2005) Veli kuu (2006)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Pertti Juhani ”Pepe” Laaksonen (20. tammikuuta 1961 Pori – maaliskuu 2024) oli suomalainen muusikko, joka tunnettiin parhaiten Dingo-yhtyeen basistina. Hänet tunnettiin myös 80 luvun stop motion palomies Samin kertojana.
Ura

Laaksonen soitti jo Dingon edeltäjässä MAC:issä vuosina 1976–1982. Pertti Neumann liittyi yhtyeeseen vuonna 1981.
Laaksonen ei kuulunut Dingon alkuperäiskokoonpanoon, vaan liittyi yhtyeeseen vuonna 1984 Jarkko Even lähdettyä soolouralle. Hän liittyi yhtyeeseen Neumannin pyynnöstä pienen harkinnan jälkeen. Laaksonen soitti Dingossa vuoteen 1986 saakka, jolloin yhtye hajosi. Hän oli mukana yhtyeen paluukeikoilla vuosina 1993–1994 ja 1998–2002. Laaksonen palasi Dingoon vuonna 2017 ja oli yhtyeen jäsen kuolemaansa saakka.
Vuonna 1988 Laaksonen julkaisi sooloalbumin Veli kuu, jonka menestys jäi vaatimattomaksi. Myöhemmin hän soitti muun muassa Menneisyyden Vangeissa. Laaksonen työskenteli myös sessiomuusikkona sekä ääninäyttelijänä lukuisissa animaatiosarjoissa ja -elokuvissa. Lisäksi hän toimi äänimiehenä Helsingin kaupunginteatterissa ja Uudessa Iloisessa Teatterissa.
Dingo kertoi 22. maaliskuuta 2024 julkaisemassaan Facebook-päivityksessä Laaksosen kuolleen nopeasti edenneeseen sairauteen 63-vuotiaana. Laaksosen viimeinen julkinen esiintyminen Dingon riveissä oli nähty joulukuussa 2023.
Soolotuotanto > Albumit

Veli kuu (1988)
Soolotuotanto > Singlet

Irene / Vanha holvikirkko (1988)
Tulilientä / Kuutamolla-Maija (1988)
Veli kuu / Elämän tanssi (1988)
Aiheesta muualla

Pepe Laaksosen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
meteli.net
| n k Dingo |
| --- | --- |
 Pertti Neumann  Jonttu Virta  Tom Eklund  Leena Peisa  Saska Ketonen   Juha ”Quuppa” Seittonen  Jarkko Eve  Tumppi Vähä-Pesola  Pete Nuotio  Pepe Laaksonen  Pave Maijanen  Jari Nieminen  Vesa Aaltonen  Pekka Kuorikoski  Hombre Lampinen  Juha Jokinen  Sami Välimäki  Ari Toikka  Pekka Siistonen  Jukka Mänty-Sorvari  Robert Engstrand  Vesa Kuhlman  Ville Siuruainen  Erik Valkama  Jani Hölli  Janne Kasurinen  Mikko Virta  Esa Nummela  Topi Karvonen  Jere Ijäs  Tero Rikkonen  Rein T. Rebane  Taago Daniel  Vallo Vildak  Petri Lapintie 
Studioalbumit:  Nimeni on Dingo  Kerjäläisten valtakunta  Pyhä klaani  Via Finlandia  Purppuraa  Humisevan harjun paluu 
Livealbumit:  Live 
Kokoelmat:  Tuhkimotarina  Sinä & Minä  Suomen parhaat  20 suosikkia – Autiotalo  Parhaat  Dingomania  Tähtisarja – 30 suosikkia  Kunnian päivät 1983–1986  Sound Pack  Autiotalon aarteet 
VHS/DVD:  Nimemme on Dingo  Kerjäläisten valtakunnassa  Dingo Live  Dingomania 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Yle