stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vuorikotka
Lisääntyminen

Pari rakentaa massiivisen risupesän kallion ulkonemalle tai korkealle (10–40 m) puuhun, joskus rakennukseen. Pesä voi olla käytössä useita vuosia ja parilla on useita vaihtopesiä. Naaras munii tavallisesti kaksi, joskus yhden tai kolme munaa, joita pääasiassa naaras hautoo 37–40 päivää. Molemmat puolisot osallistuvat poikasten hoitoon, naaras aktiivisemmin. Pesästä selviää harvoin lentokykyiseksi enempää kuin yksi poikanen. Poikaset ovat lentokykyisiä 60–65 päivän ikäisinä ja emot ruokkivat niitä vielä ainakin kahdeksan viikon ajan.
Ravinto

Vuorikotkat saalistavat valtaosin keskikokoisia nisäkkäitä ja lintuja, harvemmin liskoja. Tavallisimpia saaliseläimiä ovat jänikset, rotat, gerbiilit, punapyyt, lokit, kyyhkyt ja naakat.
Vilppula (täsmennyssivu)

Vilppula voi tarkoittaa seuraavia:
Paikannimenä

Vilppula, entinen kunta Pirkanmaalla, nykyisin osa Mänttä-Vilppulaa
Vilppulan rautatieasema, rautatieasema Vilppulassa
Vilppula, Kouvolan kaupunginosa ja kylä Elimäen suuralueella
Vilppula, Kouvolan Korian taajaman ja kylän entinen nimi
Sukunimenä

Ahti Vilppula (s. 1959), suomalainen liikemies ja toimitusjohtaja
Malmi Vilppula (1911–2000), suomalainen oopperalaulaja
Toivo Vilppula (1888–1941), suomalainen pankkimies ja urheilujohtaja, Työväen Urheiluliiton puheenjohtaja 1928–1937
Muita merkityksiä

Miinalaiva Vilppula, Suomen merivoimien alus, käytössä 1918–1944
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vilppula”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Witwatersrandin yliopisto

| Witwatersrandin yliopisto> Universiteit van die Witwatersrand   University of the Witwatersrand |
| --- | --- |

Motto:  Scientia et Labore
Perustettu:  1922
Tyyppi:  julkinen
Opiskelijoita:  33 711
Sijainti:  Johannesburg, Gauteng  Etelä-Afrikka
Sivusto:  http://www.wits.ac.za/
Witwatersrandin yliopisto, usein Wits, on Etelä-Afrikassa Johannesburgissa toimiva julkinen yliopisto. Yliopiston juuret ovat kaivosteollisuudessa, kuten Johannesburgin ja Witwatersrandin yleensäkin. Se on perustettu 1896 Kimberleyyn kaivosalan oppilaitoksena, ja se on Etelä-Afrikassa kolmanneksi vanhin toiminnassa oleva yliopisto. Vanhimmat ovat 1829 perustettu Kapkaupungin yliopisto ja 1866 perustettu Stellenboschin yliopisto.
Víctor Raúl Haya de la Torre

Víctor Raúl Haya de la Torre
Víctor Raúl Haya de la Torre (22. helmikuuta 1895, Trujillo – 2. elokuuta 1979 Lima) oli perulainen poliittinen johtaja. Hän perusti sosialidemokraattisen APRA-puolueen vuonna 1924 ollessaan maanpaossa Meksikossa Augusto B. Leguían hallitusta. Yläluokan taustastaan huolimatta Haya saavutti puolueineen suuren suosion maan köyhän intiaaniväestön keskuudessa ja oli useaan otteeseen vähällä saada ”apristeille” vallan sotilasjuntilta. 1970-luvun lopulla, yli 80 vuoden iässä hän toimi Perun kansalliskokouksen puheenjohtajana. Häntä pidetään maan tärkeimpänä poliittisena johtajana 1920-luvulta 1970-luvulle.
Elämä ja ura

Vauraan perheen poikana syntynyt Haya nousi opiskelijaliikkeen johtajaksi johdettuaan vuoden 1923 mielenosoituksia katolisen kirkon valtaa vastaan, mutta joutui maanpakoon Meksikoon jossa perusti APRA-puolueen 1924. Hän palasi Peruun ja asettui presidentinvaalissa ehdokkaaksi, mutta hävisi eversti Luis M. Sánchez Cerrolle ja joutui vankilaan. Hän vapautui vuonna 1933 kun Sánchez Cerro murhattiin. Sen jälkeen hän toimi julkisuudelta piilossa vuoteen 1945 asti, jolloin hän tuli esiin uuden nimen Partido de Pueblo (”kansan puolue”) saaneen APRAn johtajana tukeakseen presidentinvaalissa José Luis Bustamante y Riveroa, joka tulikin valituksi. Valta oli kuitenkin paljolti harmaana eminenssinä toimineen Hayan hallussa. Vuonna 1947 apristipuolue kiellettiin, ja pian sotilasdiktatuuri pakotti Hayan viisi vuotta kestäneeseen maanpakoon Kolumbian suurlähetystöön ja sitten vuoteen 1957 saakka Meksikoon. Maanpakonsa aikana hän vieraili muun muassa Pohjoismaissa.
Haya valittiin vuoden 1962 vaaleissa Perun presidentiksi, mutta vallan ottanut sotilasjuntta mitätöi tuloksen ja piti 1963 uuden presidentinvaalin, jonka voitti juntalle mieleinen vasemmistoehdokas Fernando Belaúnde Terry.
Haya kasvatti sotilasvallan aikana 1970-luvun mittaan APRAsta maan suurimman puolueen ja tuli valituksi perustuslakia säätämään asetetun kansalliskokouksen puheenjohtajaksi 1978. Hayan oli määrä asettua presidenttiehdokkaaksi vuoden 1980 vaaleissa, mutta hän kuoli vuonna 1979.
Perintö

Haya jätti merkittävän perinnön Perun poliittiseen elämään, viettäen myös useita vuosia maanpaossa. Partido Aprista perustettiin hänen ideologiaansa pohjautuen, minkä merkitys on yhä havaittavissa sillä APRA on Perun vanhin puolue. Hänen ideansa ovat vaikuttaneet merkittävästi myös sosiaalidemokraattisten puolueiden kehitykseen muualla Latinalaisessa Amerikassa.
Ideologia

Haya kehotti teoksessaan El APRA y anti-imperialismo Latinalaista Amerikkaa etsimään oman ratkaisun alueen ongelmiin ja jättämään yhdysvaltalaisen imperialismin ja Neuvostoliiton.
Hän kannatti universaalia demokratiaa, tasa-arvoa, intiaaniväestön kunnioittamista sekä vasemmistolaisia talousuudistuksia kuten maareformia.
Haya de la Torre kirjoitti 1920-luvulta 1950-luvulle viitisentoista kirjaa, joissa hän yritti muokata eteläamerikkalaista poliittista ajattelua eurooppalaisemmaksi. Vuonna 1956 hän julkaisi Pohjoismaiden yhteiskuntajärjestelmää myönteisesti esittelevän kirjan Mensaje de la Europa nórdica, ”Pohjois-Euroopan viesti”.
Aiheesta muualla

APRA:n kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
Whigfield

| Whigfield |
| --- | --- |
 Whigfield, 2013.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Sannie Charlotte Carlson
Syntynyt: 11. huhtikuuta 1970 (ikä 54)
Ammatti:  laulaja, näyttelijä, musiikkituottaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Whigfield, Naan ja Sannie 
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1993–
Tyylilajit:  eurodance
Aiheesta muualla
www.whigfield.eu
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Whigfield (oikealta nimeltään Sannie Charlotte Carlson, s. 11. huhtikuuta 1970 Skælskør, Tanska) on tanskalainen laulaja, näyttelijä ja musiikkituottaja. Yksi hänen tunnetuimmista musiikkikappaleistaan on vuonna 1994 julkaistu ”Saturday Night”.
Diskografia > Albumit

Whigfield (1995)
Whigfield 2 (1997)
Whigfield 3 (2000)
Whigfield 4 (2002)
Greatest Remix Hits (2006, julkaistu Australiassa)
Dance With Whigfield (2005, julkaistu Saksassa)
Waiting For Saturday Night – Her Greatest Hits (julkaistu Saksassa)
Greatest Hits (julkaistu Meksikossa)
All in One (2007)
Volkswagen Viloran

| Volkswagen Viloran |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Kiina
Valmistaja:  Volkswagen
Konserni:  Volkswagen Group
Valmistusvuodet:  2019–
Korimalli:  5-ovinen tila-auto
Luokka:  M-segmentti
Teknisesti samankaltaisia:  Audi Q3 (Typ F3) Jetta VS7 SEAT Tarraco Škoda Kodiaq Volkswagen Tayron Volkswagen Tiguan II
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Volkswagen Group MQB A2
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  2,0 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  7-vaihteinen kaksoiskytkin
Volkswagen Viloran on Volkswagenin vuodesta 2019 lähtien Kiinan markkinoille valmistama suurikokoinen tila-automalli. Se sijoittuu mallistossa pienemmän Sharanin yläpuolelle. Viloranin pääkilpailijat ovat Buick GL8 ja Lexus LM.
Viloran esiteltiin Kantonin autonäyttelyssä marraskuussa 2019. Se perustuu Volkswagen Groupin modulaariselle MQB-pohjalevylle. Moottorina on turboahdettu 2,0-litrainen TSI-bensiinimoottori teholtaan 220 hevosvoimaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Volkswagen Viloran Wikimedia Commonsissa
Volkswagenin automallit
| --- | --- |
Nykyiset mallit:  Henkilöautot: Arteon ·  Atlas ·  Atlas Cross Sport ·  Bora (2018–) ·  C-Trek ·  Gol ·  Golf ·  ID.3 · ID.4 ·  ID.5 ·  ID.6 ·  Jetta ·  Lamando ·  Lavida ·  Passat ·  Phideon ·  Polo ·  Saveiro ·  T-Cross ·  T-Roc ·  Taigo ·  Taigun ·  Talagon ·  Tayron ·  Tharu ·  Tiguan ·  Touareg ·  Touran ·  up! ·  Viloran ·  Virtus  Hyötyajoneuvot: Amarok ·  Caddy ·  Crafter ·  Transporter
Lopetetut ilmajäähdytteiset mallit:  181 (Kurierwagen/Trekker/Thing/Safari) ·  1500/1600 (Typ 3) ·  411/412 (Typ 4) ·  Kupla (Typ 1) ·  Brasilia ·  Country Buggy (Sakbayan) ·  Hebmüller Cabriolet ·  Karmann Ghia ·  Kommandeurwagen ·  Kübelwagen ·  Schwimmwagen ·  SP2 ·  Type 18A ·  VW-Porsche 914
Lopetetut vesijäähdytteiset mallit:  Ameo ·  Apollo ·  Beetle ·  Bora ·  Citi Golf ·  CC ·  Corrado ·  Derby ·  Eos ·  Fox ·  Golf Plus ·  Golf Sportsvan ·  Iltis ·  K70 ·  LT ·  Lupo ·  New Beetle ·  Parati ·  Phaeton ·  Pointer/Logus ·  Routan ·  Scirocco (1974–1992) ·  Scirocco (2008–2017) ·  Sharan ·  SpaceFox ·  Taro ·  Vento
Konseptimallit:  1-Litre Concept ·  up!/space up!/space up! blue/E-Up!/Up! Lite ·  GX3 ·  Iroc ·  EcoRacer ·  Concept A ·  Concept R ·  New Beetle Ragster ·  EDAG Biwak ·  Microbus Concept ·  W12/Nardo ·  Stanley ·  Concept BlueSport
Tulevat mallit: 
Volkswagen-pohjaiset (asuntoautot, kit-carit, kilpa-autot):  Herbie ·  Formula Vee ·  Baja Bug ·  Meyers Manx ·  EMPI Imp ·  Westfalia Campervans
Väinö Karihtala

Väinö Heikki Karihtala, kirjailijanimi Väinö H. Lamu (12. elokuuta 1915 Haapavesi – 3. huhtikuuta 1986) oli suomalainen kirjailija.
Teoksia

Jumalan ja isänmaan ruoska: romaani. Karisto 1968
"Naavankaira", näytelmä, 1974
Palkinnot

Sokeain kuunnelmapalkinto 1974
Babak Khorramdin (elokuvaohjaaja)

Babak Khorramdin (pers. ‏بابک خرمدین‎, Bābak Khorramdin; 1974 – 15. toukokuuta 2021 Teheran) oli iranilainen elokuvaohjaaja, joka kuoli vanhempiensa tekemän murhan uhrina.
Khorramdin sai maisterin arvon Teheranin yliopiston taiteiden tiedekunnasta vuonna 2009. Hän matkusti jatkamaan opiskelua Lontooseen, mutta palasi monia vuosia myöhemmin Iraniin. Hänen elokuviinsa kuului vuonna 2015 esitetty elokuva turkkilaisen maahanmuuttajan kokemuksista Lontoossa. Elokuva käsitteli muun muassa äidin kaipuuta. Khorramdin piti elokuvaa henkilökohtaisena ja omien kokemustensa innoittamana. Elokuvakriitikko Hassan Solhjou piti Khorramdinin elokuvatuotannon minimalistista estetiikkaa vetoavana.
Khorramdin työskenteli Iranissa yliopisto-opettajana Karajin kaupungissa.
Murha

Khorramdin joutui 47-vuotiaana vanhempiensa Akbar ja Iran Khorramdinin unilääkkeillä huumaamaksi, tukehduttamaksi ja puukottamaksi toukokuussa 2021. Vanhemmat kertoivat tappaneensa myös tyttärensä kolme vuotta aiemmin ja vävynsä kymmenen vuotta aiemmin. Isä perusteli tekoja uhrien moraalisella rappeutuneisuudella. Khorramdin oli isän sanojen mukaan tuonut yhteiseen asuntoon naisia, joita oli väittänyt opiskelijoikseen. Isä kertoi olevansa murhan tekemisestä helpottunut ja kiitti siitä Jumalaa.
Khorramdinin murha herätti sosiaalisessa mediassa keskustelua Iranin lainsäädännön suhteellisesta lempeydestä lapsiaan tappavia vanhempia kohtaan verrattuna muiden henkirikosten tekijöihin. Keskustelua herätti myös se, miksi tyttären ja vävyn aiemmat katoamiset eivät olleet käynnistäneet tutkintaa.
Aiheesta muualla

Babak Khorramdin Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Vohloisten kartano

| Vohloisten kartano> Vols gård |
| --- | --- |
Sijainti:  Lohja, Uusimaa
Rakennustyyppi:  Kartano
Perustettu:  1630
Valmistumisvuosi:  1700-luku
Tyylisuunta:  Uusklassismi, Empire
Runkorakenne:  Puu
Julkisivumateriaali:  Puu
Kerrosluku:  2
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vohloisten kartano (ruots. Vols gård) on Lohjalla, Uudellamaalla sijaitseva kartano ja entinen ratsutila. Tila muodostui noin vuonna 1630, kun Vohloisten kylän kolme kantataloa liitettiin yhteen. Nykyisen päärakennuksen vanhimmat osat juontavat juurensa 1700-luvulle.
Nykyisin kartano tarjoaa elämys- ja matkailupalveluita.
Omistajat

Lista Vohloisten kartanon omistajista:
| Nimi | Titteli/Ammatti | Vuodet |
| --- | --- | --- |
| Pertti Laurinpoika | Ratsumies | 1630-1633 |
| Mathias | Kirkkoherra | 1634-1636 |
| Erkki Tuomaanpoika | Ratsumies | 1638-1650 |
| Liisa Matintytär | Leski | 1650-1679 |
| Juhani Erkinpoika |  | 1681-1692 |
| Axel Svahn |  | 1694-1697 |
| Erik Sparrman | Kruununvouti | 1704 |
| Berendt W. Rehbinder | Eversti | 1713-1738 |
| Rehbinderin perikunta |  | 1738-1739 |
| Ruth | Kapteeni | 1740-1754 |
| Ruthin perikunta |  | 1754-1762 |
| Berendt Johan Rehbinder | Adjutantti | 1763-1780 |
| Karl Gustav Brunow | Hovioikeuden sihteeri | 1781-1782 |
| Jakob Löfberg | Ruukin kirjanpitäjä | 1783-1790 |
| Johan Smalén | Laamanni | 1791-1810 |
| Johanna Smalén | Leski | 1810-1812 |
| Fredrik Wilhelm Lagerborg | Everstiluutnantti | 1813-1821 |
| Lagerborgin perikunta |  | 1821-1824 |
| Jakob Johan Dreilick | Pankinjohtaja | 1825-1832 |
| Viktor Zebor Bremer | Varatuomari | 1833-1844 |
| Karl Fredrik Emil von Schoultz | Kollegianasessori | 1845-1857 |
| Johan Gustav Grönhagen | Everstiluutnantti | 1857-1876 |
| Karl Johan Böhling |  | 1876-1887 |
| Matilda Böhling | Leski | 1887-1889 |
| Adolf Fredrik Forström |  | 1889-1903 |
| Kaarlo Viktor Tilander | Kauppias | 1903-1911 |
| Rudolf Johan Cronstedt |  | 1911-1917 |
| Hjalmar Konsantin Linder | Kamariherra | 1917 |
| Johan Edvard Sillman |  | 1918-1930 |
| Yrjö Olavi Sillman |  | 1930- |
Valtaosa Vohloisten kartanon maa-alueista myytiin Lohjan maalaiskunnan, Lohjan kauppalan ja Rakennuskunta Hakan yhteisomistukseen. Lohjan maalaiskunta omisti maa-alueen yksinään vuosina 1982–1996. Vuodesta 1997 eteenpäin omistajana on ollut Lohjan kaupunki. Vohloisten kartanon kartanokeskus rakennuksineen säilyi Yrjö Sillmanin ja hänen perillistensä omistuksessa.
Päärakennus

Vohloisten kartanon mansardikattoisen päärakennuksen vanhimmat osat ovat todennäköisesti peräisin 1700-luvulta. Tästä todisteena rakennuksessa on säilynyt uusklassisia piirteitä. Myöhemmin rakennuksen pihafasadin päätyihin on lisätty satulakattoiset siivet, niin että rakennus on ylhäältä katsottuna ikään kuin hevosenkengän muotoinen. Lisäsiivet on rakennettu empirekaudella joskus 1810–1850 välisenä aikana. Vohloisten kartanon päärakennus käsittää 13 huonetta, joista vain kolme sijaitsee yläkerrassa. Kartanon selvästi vanhin osa on laaja, harmaakivinen ja sokkeloinen kellari.
Kartanon molemmin puolin sijaitsevat mansardikattoiset siipirakennukset, jotka lienee rakennettu samoihin aikoihin päärakennuksen kanssa. Siipirakennukset on rapattu ja maalattu keltaisiksi, ja ne sisältävät molemmat kuusi huonetta. Siipirakennukset on uusittu kokonaan vuonna 1930.
Vitikkalanluoto

Vitikkalanluoto
Vitikkalan kartano Vitikkalanluodolla Kokemäellä kuvattuna Kokemäenjoen vastarannalta.
| --- | --- |
Sijainti:  Kokemäki Satakunta Suomi
Vesialue:  Kokemäenjoki
Korkein kohta:  63 m 
Pinta-ala:  1,8 km² 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Vitikkalanluoto ja sen sisarsaari Vuorionsaari, sijaitsevat Kokemäenjoessa Kokemäellä Risteellä ja Kyttälässä keskustasta kolme kilometriä itään päin. Saaria erottaa hyvin kapea Putajanhaara. Vitikkalanluotoa ympäröi Risteeltä lukien myötäpäivään Kokemäenjoen pääuoma, Putajanhaara, Kyttälänhaara, Ruoppahaara ja Kiettareenhaara. Vuorionsaarta ympäröi Putajanhaara, Kokemäenjoen pääuoma ja Vuorionhaara. Leveimmillään joki on 100−200 metriä saaren länsipuolella, mutta Putajanhaarassa, jonka takana on Vuoriosaari, leveys on ainoastaan 20 metriä. Saarella on saattanut olla aiemmin toinenkin nimi Viheriäsaari .
Historiaa

Kokemäen Vitikkala on vanha keskiaikainen talo, jonka eräs varhainen talollinen vuodelta 1466 tunnetaan nimeltä Heikki Vitikka. Lähteiden mukaan vaikuttaa siltä, ettei luodolla ole keskiajalla ollut muita taloja. Talo on myöhemmin ollut säteriratsutila, jonka ensimmäinen tunnettu omistaja oli Kassari Baranoff (vuodesta 1610 alkaen) ja tämän jälkeen kartanon omistussuhteet tiedetään nykypäivään asti. Talolla ei 1700-luvulla ollut torppia, mutta 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa niitä oli kaksi, joista ainakin toinen oli Vuorionsaarella.
1790-luvulla Kokemäellä suoritettiin isojako, jossa Vitikkalan talon maan jakoa käsiteltiin Hintikkalan jakokunnassa. Siinä yhteydessä koko Vitikkalanluoto tuli Vitikkalan omistukseen 20. helmikuuta 1797 . Vuoden 1918 maanvuokrauslain nojalla siitä erotettiin 2 torppaa ja yksi lohkotila, jotka sijaitsivat Vitikkalanluodolla ja Vuorionsaarella.
Vitikkalanluodon luonnosta 1700-luvun lopulla tiedetään vähän. Luodon ainoa talo viljeli vain Vitikkalanluodon länsiosaa. Itäpuoli saarta oli suota ja keskellä kasvoi hieman metsää. Tilanne saatoi olla samanlainen keskiajalta saakka. Isonjaon jälkeen talon omistaja Kaarle Juhaninpoika Vitikkala kuivasi suot ja otti ne viljelyyn. Aivan rannoille ei viljely ulottunut, sillä rajut tulvat kastelivat rantamaat säännöllisesti. Rantaniityiltä otettiin ilmeisesti vain heinät talteen.
Ennen muinoin luotoja ympäröivät kosket ja virtaavat jokiosuudet. Toistuvat tulvat johtuivat keväisin lumen sulaamisesta ja jäidenlähdöstä, joka ilmeisesti tukki ahtaat kosket Vitikkalanluodon ja Vuorionsaaren ympäriltä. Tässä kohtaa lienee Kokemäenjoen vaikein pullonkaula, jota alettiin 1750-luvulla perkaamalla aukaisemaan. Ruotsin kuninkaan antamien määrärahojen niukkuudesta johtuen työ jäi kesken ja sitä jatkettiin myöhemmin Venäjän keisarin rahoittamana. Vuosina 1817-1818 perattiin Vitikkalanluodon Niskakoski sekä Vuorionsaaren Köysikoski ja Kuivakoski. Ennen koskien perkauksia niissä pyöri 5 viljamyllyä, joista 3 olivat Vuorion torpan luona, yksi Putajankoskessa ja yksi Niskakoskessa. Tehdyt perkaustyöt pudottivat vedenpintaa niin paljon, etteivät myllyt jaksaneet enää pyöriä. Vitikkalan talolla oli myös kalastamo.
Nykyään Vitikkalanluodosta puolet on metsää ja puolet on peltomaata. Saaressa on kolmessa paikassa vakituista asutusta ja muuten siellä on paljon mökkejä.
Kulkuyhteydet

Myös joen leveys hankaloitti liikkumista. Talvella Vitikkalanluodon läpi kulki talvitie, jota pitkin pääsi metsien ja soiden  yli Kauvatsalle. Vuorionsaaren ja Vitikkalanluodon välissä virtaavan Putajanhaara ylitse kulki 1700-luvulla kiinteä silta. Nykyinen silta on Huhkolan kohdalla. Kokemäenjoen pääuoma ylitettiin ennen siltojen rakentamista veneillä ja lautoilla, mutta myöhemmin myös losseilla. Liikenne hoituu nykyään Kiettareen sillan kautta tai jalankulku rautatiesillan kautta Risteeltä. Vuorionsaarelle vie myös yksityinen lossi. Kyttälään pääsee kolmen rautatiesillan kautta kävellen itäpuolelta Kyttälästä Vuorionsaaren kautta ja länsipuolelta Risteeltä.
Vitikkalanluotoon ei nykyäänkään pääse ajamaan suoraan mantereelta, vaan ensin pitää ajaa Kiettareelle, jossa on silta Ruoppajoen kohdalla. Kiettareelle pääsee ajamalla Risteen kautta sillan yli Kiettareen kylään ja ajetaan Kiettareen pohjois päähän sillalle. Toinen reitti tulee VT2-tieltä Ronkankulmaan Kiettareen siltaan.
Porin ja Rauman rautatiet kohtaavat Kokemäellä, josta rata jatkaa Vitikkalanluodon yli Sastamalaan ja Tampereelle. Raiteet ylittävät Kokemäen joen Pahakosken kohdalta Risteellä ja Putajankosken kohdalta Vuorionsaareen, josta viimeiseksi ylitetään Vuorionhaara mantereen puolelle Kyttälään.
Kissankivi jäi räjäyttämättä Putajanhaaran perkauksessa.
Pahakosken rautatiesilta Tampereen ja Pori/Rauma-radalla Risten ja Vitikkalanluodon välillä Kokemäellä.
Aarne Salomaa

Aarne Antreas Salomaa (6. toukokuuta 1904 Helsinki – 14. heinäkuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen mainosalan yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Salomaan vanhemmat olivat tullivirkailija Augustinus Salomaa ja Milda Alice Rantanen ja puolisot 1927–1928 Sylvia Tengström ja vuodesta 1937 Vera Violet Lange. Salomaa tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta lyseosta 1925 ja suoritti finanssiopin ja kansantaloustieteen opintoja Helsingin yliopistossa 1925–1930. Hän oli Auto-Vulcanon osastonhoitaja 1928–1929, Lämmityslaite Oy:n apulaisjohtaja 1930–1931, Suomen Ilmoituskeskuksen stilisti vuodesta 1931 ja mainospäällikkö 1933–1939, Mainostoimisto Oy SEK Ab:n toimitusjohtaja 1939–1954, omistaja vuodesta 1941 ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1954, Aarne Salomaa Oy:n hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1978 ja Suomen Lääketehdas Oy Salcon perustaja, toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1960. Salomaalla oli myös useita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1969.
Videopelivuosi 2000

Tämä artikkeli käsittelee vuoden 2000 videopelijulkaisuja ja videopelimaailman merkittäviä tapahtumia.
Tapahtumat

Ubisoft hankkii Red Storm Entertainmentin.
Microsoft hankkii Bungien.
Tapahtumat > Uusia yhtiöitä

Kanadalainen Beenox perustetaan.
Suomalainen Bugbear Entertainment perustetaan.
Double Fine Productions perustetaan.
Suomalainen Fathammer perustetaan.
Suomalainen RedLynx perustetaan.
Suomalainen Sulake perustetaan.
Laitteistojulkaisuja > Kolikkopelit

Sega NAOMI 2 alusta julkaistaan.
Laitteistojulkaisuja > Pelikonsolit

Sony PlayStation 2 konsoli julkaistaan.
Bandai WonderSwan Color käsikonsoli julkaistaan japanissa.
Huomattavat julkaisut

Command & Conquer: Red Alert 2
Counter-Strike
Deus Ex
Escape from Monkey Island
Hitman: Codename 47
Icewind Dale
Jet Set Radio
Shogun: Total War, Total War -sarjan ensimmäinen peli.
Palkinnot > BAFTA Interactive Entertainment Awards

Deus Ex
Palkinnot > Game Developers Choice Awards

The Sims - Vuoden peli
Palkinnot > Interactive Achievement Awards

The Sims - Vuoden peli
Aasian piispainkokousten federaatio

FABC:n jäsenet vihreällä ja liitännäisjäsenet sinisellä
Aasian piispainkokousten federaatio (engl. Federation of Asian Bishops' Conferences, FABC) on Aasiassa toimiva roomalaiskatolisten piispainkokousten vapaaehtoinen järjestö. Tavoitteeksensa federaatio nimeää solidaarisuuden ja yhteisvastuullisuuden lisäämisen jäsentensä keskuudessa edistääkseen kirkon ja yhteiskunnan hyvinvointia Aasiassa. Aihetta tutkineen Jukka Helteen mukaan se on roomalaiskatolisen kirkon merkittävin edustaja Aasiassa. FABC:n teologinen ohjelma rakentuu kirkon tradition, Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen opetuksen ja Aasian kontekstuaalisten realiteettien ympärille. Federaation teologia eroaa länsimaisesta teologiasta totuuskäsityksensä osalta, koska FABC opettaa ettei kirkolla ole monopolia totuuteen ja Aasian muut uskonnot ovat Jumalan sallimia sekä hyväksymiä. FABC pitää kuitenkin kristinuskoa ainutlaatuisena uskontona, jonka avulla pääsee lähimpään yhteyteen Jumalan kanssa.
Aasian piispainkokousten federaation jäseninä toimii 19 piispainkokousta ja kahdeksan liitännäisjäsentä. Federaation puheenjohtajana on toiminut vuodesta 2019 myanmarilainen kardinaali Charles Maung Bo.
Aavikkojärvi

Australialaisen aavikkojärven Lake Hartin rantaa
Aavikkojärvi tai playa on kuiva tai väliaikaisesti vedellä täyttyvä järviallas tai jäänne muinaisesta sisäisestä valuma-alueesta. Järven pohja koostuu usein hienojakoisesta sedimentistä, jonka seassa on emäksisiä suoloja. Jos pinta muodostuu pääasiassa suoloista aluetta kutsutaan suolajärveksi, -pannuksi tai -tasangoksi.
Aavikkojärvien pinta on yleensä kuiva, kova ja tasainen kuivana aikana, mutta kostea ja pehmeä sadekauden aikana. Aavikkojärvet voivat olla pieniä ja pyöreitä painaumia. Järvi syntyy, kun sadevesi täyttää kuopan. Aavikkojärviä voi muodostua myös pohjaveden pinnan ulottuessa maanpinnalle asti ja veden tihkuessa järveen.
Aavikkojärviä tavataan tyypillisesti maailman puolikuivilla ja kuivilla alueilla. Maailman suurin aavikkojärvien keskittymä on Yhdysvalloissa Texasin eteläosassa ja itäisessä New Mexicossa. Suurin osa aavikkojärvistä on melko pieniä. Maailman suurin suolatasanko Salar de Uyuni sijaitsee Boliviassa.
Käännös suomeksi