stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Renessanssin kirjallisuus
Synty

Yhteiskunnallinen tilanne muuttui, kun katolisen kirkon jumalakeskeisyyden tilalla alettiin suosia ihmiskeskeisyyttä ja arvostaa yksilön vapautta, persoonallisuutta sekä älyä kirkon ja skolastiikan arvovaltaa vastaan. Maailmankuva laajeni löytöretkien, Kopernikuksen ja Galilein aurinkokeskisen maailmankuvan ja Gutenbergin kehittämän kirjapainotaidon myötä. Tämä mahdollisti humanismin aatteen ja kirjallisuuden leviämisen sekä antiikin kirjoitusten keräämisen talteen.
Renessanssin uudet aatteet johtivat 1500-luvun alussa uskonpuhdistukseen, jolla oli suuri merkitys kansankielisen kirjallisuuden synnylle useissa maissa. Uskonpuhdistus on haluttu nähdä myös renessanssin torjumisena, haluttomuutena korostaa ihmistä yksilönä. Renessanssilla ja uskonpuhdistuksella oli kuitenkin paljon yhteisiä piirteitä keskiajan koulutuksen ja opetuksen virheiden korjaamisessa sekä uuden sisällön antamisessa kirjalliselle sivistykselle. Yhteistä oli myös halu uudistaa ihmisen ja Jumalan suhdetta.
Merkittävimmät henkilöt

Renessanssin isänä pidetään Danten (1265-1321) ohella italialaista runoilijaa, renessanssifilosofia ja humanistia Francesco Petrarcaa (1304-1374), joka nähdään myös ensimmäisenä modernina runoilijana. Nykyaikaisen novellitaiteen luojana puolestaan pidetään italialaista Giovanni Boccacciota (1313-1375), jonka tunnetuin romaani on sadasta novellista koostuva Decamerone.
Kirjallisuudessa uskonpuhdistuksen aikana merkittäviä henkilöitä olivat käännöstyöstään tunnettu Martti Luther (1483]-1546) ja humanisti Erasmus Rotterdamilainen (1466-1536), jonka tunnetuin teos on nimeltään Tyhmyyden ylistys. Erasmus myös käänsi lukuisia antiikin klassisia teoksia latinaksi muun muassa Cicerolta ja Aristoteleeltä.
Italian renessanssi

Italian renessanssi voidaan jakaa kirjallisuuden osalta kahteen vaiheeseen: Petrarcan sekä Boccaccion aikaan firenzeläiseen 1300-luvun varhaisrenessanssiin. Heidän edustamansa humanismi, joka tarkoitti aikanaan antiikin ihanteisiin perehtynyttä oppineisuutta, levisi ensin yläluokan sivistykseksi humanismikoulujen kautta.
Italian elintavat olivat suotuisat renessanssin kasvulle sekä kehitykselle. Italian pikkuvaltioiden vallan tasapaino syntyi paavin ja keisarin yhteistyöstä. Näin ollen yksipuolisen vallan sijasta pienet valtakeskukset saivat tilaa. Tasainen tilanne edesauttoi renessanssin yksilöllisyyden nousua, koska ylimykset saattoivat vaihtuvan valtapolitiikan keskellä luottaa vain itseensä. Renessanssin keskuksen syntymiseen Italiaan vaikutti eniten kaksi asiaa: taloudellinen vauraus ja tavaranvaihdon keskittymä.
Suomen renessanssi

Suomessa renessanssiaikana ei luotu varsinaista kaunokirjallisuutta, vaan renessanssi loi vain pohjan äidinkielisen kulttuurin kehittymiselle Mikael Agricolan käännöstyön myötä. Euroopassa renessanssin kirjailijat loivat pohjan nykyromaanille ja renessanssin aikana syntyivät ensimmäinen romaani ja novelli.
Renessanssikirjailijoita

Dante (1265-1321): Jumalainen näytelmä
Franscesco Petrarca (1304-1374): Sonetteja Lauralle
Giovanni Boccaccio (1313-1375): Decamerone
Ariosto (1474 – 1533): Orlando Furioso
Erasmus Rotterdamilainen (1466-1536): Tyhmyyden ylistys
William Shakespeare (1564-1616): Hamlet, Romeo ja Julia
Francois Villon (1432-1463): Testamentti
Francois Rabelais (1494-1553): Pantagruel, Gargantua
Miguel de Cervantes (1547-1616): Don Quijote
Renessanssiajan kirjailija William Shakespeare niinkutsutussa Cobben muotokuvassa.
Etyylibutyyliasetyyliaminopropionaatti

| Etyylibutyyliasetyyliaminopropionaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Etyyli-3-[asetyyli(butyyli)amino]propanoaatti
CAS-numero:  52304-36-6
PubChem CID:  104150
SMILES:  CCCCN(CCC(=O)OCC)C(=O)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C11H21NO3
Moolimassa:  215,288 g/mol
Sulamispiste:  < -90 °C
Kiehumispiste:  141 °C (hajoaa)
Tiheys:  0,998 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 0,07 g/l (25 °C)
Etyylibutyyliasetyyliaminopropionaatti (C11H21NO3) eli IR3535 on amideihin ja estereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa hyttysten ja punkkien karkottamiseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa etyylibutyyliasetyyliaminopropionaatti on väritöntä nestettä. Se liukenee hieman veteen ja hyvin orgaanisiin liuottimiin, kuten metanoliin, asetoniin ja dikloorimetaaniin. Aine kehitettiin 1970-luvulla. Etyylibutyyliasetyyliaminopropionaatti karkottaa hyttysiä, mäkäriä, paarmoja ja punkkeja. Teho DEET:hen verrattuna on osoittautunut tutkimuksissa osin ristiriitaisesti ja vaihtelevasti joko tehokkaammaksi, yhtä tehokkaaksi tai vähemmän tehokkaaksi. Etyylibutyyliasetyyliaminopropionaatin vaikutustapa ei ole täysin tiedossa, mutta se todennäköisesti vaikuttaa reseptoreihin, jotka aistivat hyönteisiä houkuttelevia molekyylejä. Etyylibutyyliasetyyliaminopropionaattilla on myös sienten kasvua estäviä, antibakteerisia ja antiviraalisia ominaisuuksia.
Etyylibutyyliasetyyliaminopropionaatin valmistuksen ensimmäisessä vaiheessa etyyliakrylaatti reagoi Michael-additiolla butyyliamiinin kanssa. Muodostuneesta yhdisteestä valmistetaan amidi asetyylikloridin avulla.
Etyylibutyyliasetyyliaminopropionaattia käytetään verta imevien hyönteisten karkottamiseen suihkeena tai voiteena.
Haptisuus

Haptisuuden ja hampaisuuden ero. Oikealla pentahaptinen ligandi, vasemmalla kaksihampainen ligandi
Haptisuus on kompleksiyhdisteiden ligandien ominaisuus, joka kuvaa ligandin metalliatomiin sitoutuneiden atomien määrää. Haptisuus on tärkeä käsite erityisesti organometalliyhdisteiden kemiassa. Haptisuus eroaa hampaisuudesta, siten, että haptisuus kuvaa yhteen keskusatomiin sitoutuneiden sidosten määrää, kun taas hampaisuus kuvaa koko ligandin kykyä muodostaa koordinaatiosidoksia.
Tyypillisin ligandin haptisuus on yksi, mutta myös useampihaptiset ligandit ovat yleisiä ja niissä haptisuus on tyypillisimmin 2–8. Kompleksien nimessä haptisuus ilmoitetaan kreikkalaisella aakkosella η (lausutaan hapto) ja numeerisella yläindeksillä. Numero kertoo haptisuuden. Esimerkiksi ferroseeni on bis(η5-syklopentadienyyli)rauta(II) (η5 lausutaan pentahapto). Samalla ligandilla voi olla komplekseja eri haptisuuksilla. Esimerkiksi syklopentadieeni voi olla mono-, tri- tai pentahaptinen (sitoutunut yhdellä, kolmella tai viidellä atomilla) ja bentseeni voi olla di-, tetra- tai heksahaptinen (sitoutunut kahdella, neljällä tai kuudella atomilla). Haptisuuden käsitteen ja terminologian esitti F. Albert Cotton vuonna 1968. Ligandin haptisuus voi muuttua kemiallisissa reaktioissa ja tämä on yksi toisiintumisreaktioiden tyyppi.
Ligandeja, joiden haptisuus on parillinen tai pariton, ja niiden reaktiivisuus nukleofiilien kanssa
Haptisuudella on vaikutusta kompleksien reaktioihin esimerkiksi nukleofiilien reaktioilla ligandien kanssa. Ligandit, joiden haptisuus on parillinen reagoivat helpommin kuin ligandit, joiden haptisuus on pariton. Avoketjuiset ligandit reagoivat syklisiä ligandeja helpommin.
Siegburg

| Siegburg |
| --- | --- |

 vaakuna
 Siegburg
 Koordinaatit: 50°48′N, 7°12′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Nordrhein-Westfalen
Piirikunta:  Rhein-Sieg-Kreis
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  23,5 km²
Korkeus:  60 m
Väkiluku (2019):  41 565
 – Väestötiheys:  1 772 as./km²
Postinumero:  53721
Suuntanumero(t):  02241, 02242
 
 www.siegburg.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Siegburgin sijainti Rhein-Siegin piirikunnassa. Pienemmässä kuvassa piirikunnan sijainti Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa.
Siegburg on kaupunki Rhein-Siegin piirikunnassa Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa läntisessä Saksassa. Se on piirikuntansa pääkaupunki kahdeksisen kilometriä Reinistä itään.
Maantiede

Siegburg sijaitsee osavaltionsa lounaisosassa noin 25 kilometriä Kölnin keskustasta kaakkoon ja noin 10 kilometriä Bonnin keskustasta koilliseen. Pohjoisessa Siegburg rajoittuu Lohmariin, koillisessa Neunkirchen-Seescheidiin, kaakossa Hennefiin, lounaassa Sankt Augustiniin ja luoteessa Troisdorfiin. Reinin laakso alkaa vaihtua Bergisches Land -vuorialueeksi Siegburgin itäosassa. Siegburgin eteläpuolella on Siebengebirgen vuoristo.
Siegburg on saanut nimensä Sieg-joelta, joka virtaa kaupungin lounaispuolitse kohti Reiniä. Siegin sivujoki Agger virtaa kaupungin luoteispuolitse.
Historia

Joitakin vuosikymmeniä ennen ajanlaskun alkua Rooman valtakunnan rajaksi luoteisessa Keski-Euroopassa vakiintui Rein. Nykyisen Rhein-Siegin piirikunnan tienoilla roomalaiset asuttivat joen länsipuolta ja rakensivat sinne linnoituksiaan, jotka ovat nykyisin raunioina. Itäpuolella asui kelttejä ja germaaneja. Ensimmäisen vuosituhannen puoltaväliä lähestyttäessä Rooma alkoi luhistua. Siegburgin seudulle muutti frankkeja noin vuonna 500. Vuonna 1064 Kölnin arkkipiispa Anno II perusti Michaelberg-kukkulalle luostarin, mistä alkoi Siegburgin kehitys. Kaupunkioikeudet Siegburg sai 1182. Keskiaikana se tunnettiin eritoten keramiikkatuotteistaan. Vuosina 1402–1407 käytiin Siegburgin sota eli Siegburger Krieg Troisdorf-Wolsdorfin ja Siegburgin välillä. Bergin herttuakunta sijaitsi 1600-luvulla aivan Siegburgin pohjoispuolella, sen joukot tuhosivat Michaelbergin keskiaikaista linnoitusta vuonna 1670. Ranskalaiset miehittivät Siegburgia 1740-luvulla ja jälleen 1803. Kaupungista tuli osa Preussia 1815.
1800-luvun kuluessa Siegburg kehittyi Bergisches Landin teollisuuskeskukseksi ja liikenteen solmukohdaksi. Rautatieverkkoon Siegburg kytkettiin 1859, ja sen myötä kaupunkii alkoi syntyä varustusteollisuutta. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen suuret varustustehtaat suljettiin ja Siegburgin työttömyys kohosi. Toisen maailmansodan aikana Siegburgia pommitettiin raskaasti. Yhdysvaltain joukot näkökulmasta riippuen miehittivät tai vapauttivat kaupungin huhtikuussa 1945. Ensimmäinen sodanjälkeinen pormestari oli siegburgilaissyntyinen amerikansaksalainen Eugen Vogel. Jälleenrakennuksen aikana Siegburgista kehkeytyi julkisen hallinnon ja kaupankäynnin keskus. Elokuussa 1969 siitä tehtiin vastaperustetun Rhein-Siegin piirikunnan pääkaupunki. 2000-luvun alussa otettiin käyttöön suurnopeusrata Köln–Frankfurt, jonka junat pysähtyvät Siegburgissa.
Siegburgin historiallisia rakennuksia ovat muun muassa benediktiiniluostari Abtei St. Michael ja katolinen kirkko St. Servatius. Kaupungin keramiikkaperinteitä muistetaan keramiikkamarkkinoilla heinäkuisin. Säveltäjä Engelbert Humperdinck syntyi Siegburgissa 1854; hänen muistokseen järjestetään musiikkijuhla Humperdinck niin ikään heinäkuisin. Muita vuosittaisia tapahtumia ovat esimerkiksi Siegburger Sommerrendezvous ja Weinfest Siegburg.
Erikoisuuksia

Siegburgin luostarissa satoja vuosia sitten sai alkunsa Siegburger Abtei-Liqueur. Kullankeltaisen yrttiliköörin väri on peräisin maustesahramista.
Talous ja liikenne

Siegburgin ilmettä on päivitetty 2000-luvun taitteen jälkeen. Muun muassa jalankulkukeskustaa on laajennettu. Siegburg on profiloitunut vähittäiskaupan ja taide-elämän keskukseksi, joka on helppo saavuttaa lähialueiden suurkaupungeista, ja jonka ydinkeskustan ruutukaavassa on huomioitu lyhyet kävelyetäisyydet. "Stadt der kurzen Wege" -konsepti viittaa maantieteellisesti lyhyiden etäisyyksien ohella suunnittelu- ja toimeenpanoprosessien mahdollisimman jouhevaan läpivientiin.
Kölnin ja Frankfurtin väliä kulkevat suurnopeusjunat pysähtyvät Siegburgissa, jonka rautatieaseman virallinen nimi on Bahnhof Siegburg/Bonn. Siegburgista on rautatieyhteys Bonnin päärautatieasemalle. Kölnistä Siegeniin Siegburgin kautta kulkee noin satakilometrinen rataosuus Siegstrecke. Siegburgin rautatieaseman etäisyys Kölnin päärautatieasemalta on 24,3 kilometriä.
Aiheesta muualla

Siegburg, Nordrhein-Westfalen, Saksa — Sunrise, Sunset, and Daylength
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Siegburg
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Muut:  IdRef 
St. Servatius ja Michaelsbergin luostari
Käännös suomeksi
NRP Almirante Gago Coutinho (A523)

| NRP Almirante Gago Coutinho |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Tacoma Boatbuilding Company, Tacoma, Washington
Kölinlasku:  16. huhtikuuta 1984
Laskettu vesille:  12. tammikuuta 1985
Palveluskäyttöön:  1. toukokuuta 1985
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 285 t
Pituus:  68,28 m
Leveys:  13,11 m
Syväys:  4,6 m
Nopeus:  11 solmua
Miehistöä:  30
NRP Almirante Gago Coutinho (runkonumero A523) on Portugalin laivaston vuonna 1985 vesillelaskettu Dom Carlos I -luokan tutkimusalus.
Valmistus

Alus tilattiin Tacoma Boatbuilding Companyltä Tacomasta Washingtonista, missä köli laskettiin 16. huhtikuuta 1984. Alus laskettiin vesille 12. tammikuuta 1985 nimellä USNS Assurance (T-AGOS 5) kumminaan apulaislaivastoministeri Joseph K. Taussig Jr:n puoliso. Alus luovutettiin 1. toukokuuta Military Sealift Commandille ja otettiin palvelukseen vielä samana päivänä.
Palvelus

Vuonna 1999 alus luovutettiin Portugalille, joka liitti sen laivastoonsa tutkimusaluksena nimellä NRP Almirante Gago Coutinho.
Malabarinmedestäjä

| Malabarinmedestäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Medestäjät Nectariniidae
Suku::  Aasianmedestäjät Leptocoma
Laji::  Leptocoma minima
Kaksiosainen nimi
 Leptocoma minima  (Sykes, 1832) 
Synonyymit
 Nectarinia minima 

Katso myös
   Malabarinmedestäjä Wikispeciesissä   Malabarinmedestäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Malabarinmedestäjä (Leptocoma minima) on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Malabarinmedestäjää tavataan kotoperäisenä Intiassa. Lajin on raportoitu olevan paikallisesti yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Agnija Barto

Agnija Barto vuonna 1969.
Agnija Lvovna Barto (ven. А́гния Льво́вна Барто́, 17. marraskuuta 1906 Moskova – 1. huhtikuuta 1981 Moskova) oli neuvostovenäläinen lastenkirjailija.
Agnija Barto syntyi eläinlääkärin perheeseen ja julkaisi ensimmäisen lastenkirjansa vuonna 1925. Hänen yksinkertaiset ja opettavaiset runonsa on suunnattu pikkulapsille. Barto sai Stalin-palkinnon vuonna 1949 ja Lenin-palkinnon vuonna 1972. Kirjailijan teoksia on julkaistu 84 kielellä yhteensä yli 150 miljoonan kappaleen painoksena.
Suomennettu teos

A. ja P. Barto. Kananpoikaset: kun kirjasen lukien ahkeroit, niin kymmeneen jo laskea voit (Stšitalotška). Petroskoi. Kirja, 1935.
Leikkikalut (Igruški). Suom. Vappu Orlov. Helsinki: Tammi, 1979.
Veljekset (Bratja). Petroskoi: Kirja, 1937.
Aiheesta muualla

Agnija Barton teoksia Lib.ru-sivustolla (venäjäksi)
Entsiklopedija ”Krugosvet”: Agnija Barto (venäjäksi)
Kratkaja literaturnaja entsiklopedija: Agnija Barto (venäjäksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Alankomaat  Puola  Portugali  Venäjä 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  IdRef
Uskelan Isokylä

Isokylän tunneli
Isokylä on kylä Salossa Uskelanjoen varressa Salon keskustasta hiukan Pertteliin päin. Sen alue ympäröi Salon Isokylän kaupunginosaa. Kylää halkovat moottoritie E18 ja kantatie 52. Alueella sijaitsee myös moottoritien E18 Isokylän tunneli, jonka pituus on 450 metriä. Isokylän alue rajoittuu entisiin Halikon ja Kuusjoen kunnanrajoihin sekä Uskelanjokeen. Isokylässä Munamäellä sijaitsee myös televisiomasto, jonka korkeus on 120 metriä maanpinnasta ja se lähettää maanpäällisiä digitv-lähetyksiä.
Historiaa

Isokylä on yksi Uskelan pitäjän vanhoista kylistä, ja se on aiemmin kuulunut Uskelan kuntaan, joka vuonna 1967 liitettiin Salon kaupunkiin.
Isokylässä sijaitsi vielä 1800-luvulla Uskelan seurakunnan vanha emäkirkko, joka jouduttiin purkamaan vuonna 1825 Uskelanjoen maanvyörymän jälkeen koska osa kirkon alla olevasta maasta oli poissa.. Jäljellä on osa hautausmaata sekä vuonna 1749 valmistunut tapuli.
Kylästä lohkaistiin vuonna 1935 osa, joka liitettiin silloiseen Salon kauppalaan.lähde?
Vuonna 1937 tapahtui siihenastinen suurin auto-onnettomuus Suomessa kun kuorma-auto syöksyi emäkirkon rotkoon ja 8 ihmistä kuoli.
Hafnium(IV)

| Hafnium(IV)jodidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  13777-23-6
PubChem CID:  83726 ja 53447384
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  HfI4
Moolimassa:  686,09
Ulkomuoto:  Kellanoranssi kiteinen aine
Sublimoitumispiste:  394 °C
Tiheys:  5,6 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Reagoi veden kanssa
Hafnium(IV)jodidi (HfI4) eli hafniumtetrajodidi on hafniumin ja jodin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä käytetään metallisen hafniumin valmistuksessa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa hafnium(IV)jodidi on oranssinkeltaista kiteistä ainetta. Yhdiste on polymorfista eli sillä on useita kidemuotoja esimerkiksi monokliininen tai kuutiollinen muoto. Hafnium(IV)jodidi hydrolysoituu veden vaikutuksesta. Kuumennettaessa aine ensin sublimoituu ja kuumennettaessa voimakkaasti yli 1 200 °C:n lämpötilaan se hajoaa hafniumiksi ja jodiksi.
Hafniumjodidia valmistetaan kuumentamalla epäpuhdasta hafniummetallia, niin kutsuttua hafniumsientä, jodin kanssa noin 300 °C:n lämpötilassa.
Hafnium(IV)jodidia käytetään hafniumin jalostusprosessissa. Epäpuhtaan hafniumsienen annetaan reagoida jodin kanssa ja muodostunut hafnium(IV)jodidi sublimoidaan. Sublimoitu yhdiste johdetaan hyvin kuumalle volframi- tai hafniumlangalle, jossa hafnium(IV)jodidi hajoaa hafniumiksi ja muodostaa kidetangon.
Suomen urheilu 1920

Suomen urheilu 1920 käsittelee vuoden 1920 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Olympialaiset

Antwerpenin kesäolympialaisissa Suomi saavutti 15 kultamitalia, kymmenen hopeaa ja kymmenen pronssia. Kisojen mitalitilastossa Suomi oli neljäs.
Ammunta

Antwerpenin kesäolympialaisissa Vilho Vauhkonen saavutti sotilaskiväärin makuuammunnassa pronssia. Joukkuekilpailuissa Suomi saavutti hopeaa hirviammunnan kertalaukauksilla sekä pronssia hirviammunnan parilaukauksilla ja sotilaskiväärin makuuammunnassa.
Jalkapallo

Suomen maajoukkue pelasi kolme maaottelua. Toukokuussa Tukholmassa Suomi hävisi Ruotsille 4–0 mutta otti syyskuussa Helsingissä Töölön pallokentällä ensimmäisen voittonsa Ruotsista tuloksella 1–0, kun Jarl Öhman teki ottelun ainoan maalin. Lokakuussa Suomi pelasi Pallokentällä ensimmäisen maaottelunsa Viroa vastaan ja voitti 6–0.
Suomen-mestaruuden voitti Åbo IFK ja hopealle sijoittui Helsingin Palloseura.
Jääpallo

Suomen maajoukkue pelasi helmikuussa Tukholmassa Ruotsia vastaan tasapelin 3–3.
Suomen-mestaruuden voitti Viipurin Sudet ja hopealle sijoittui Helsingin Palloseura.
Paini

Antwerpenin kesäolympialaisten painikilpailuissa Suomi saavutti kreikkalais-roomalaisessa painissa kolme kultaa, neljä hopeaa ja kaksi pronssia sekä vapaapainissa kaksi kultaa ja yhden hopean. Suomen kreikkalais-roomalaisen tyylin kymmenestä painijasta vain yksi jäi ilman mitalia. Kreikkalais-roomalaisen painin höyhensarjassa (60 kg) Oskar Friman ja Heikki Kähkönen ottivat kaksoisvoiton, ja samoin tekivät kevyessä sarjassa (67,5 kg) Emil Väre ja Taavi Tamminen. Raskaassa sarjassa (yli 82,5 kg) 41-vuotias Adolf Lindfors voitti kultaa ja Martti Nieminen saavutti pronssia. Keskisarjassa (75 kg) Arthur Lindfors saavutti hopeaa ja Matti Perttilä pronssia. Raskaassa keskisarjassa (82,5 kg) Edil Rosenqvist otti hopeaa. Vapaapainin keskisarjassa (75 kg) Eino Leino ja Väinö Penttala ottivat kaksoisvoiton. Kevyessä sarjassa (67,5 kg) Kalle Anttila voitti kultaa.
Taitoluistelu

Antwerpenin kesäolympialaisissa Ludowika ja Walter Jakobsson voittivat pariluistelussa kultaa.
Uinti

Antwerpenin kesäolympialaisissa Arvo Aaltonen saavutti pronssia 200:n ja 400 metrin rintauinnissa. Yrjö Valkama sijoittui suorissa kerroshypyissä viidenneksi.
Yleisurheilu

Antwerpenin kesäolympialaisten yleisurheilukilpailuissa Suomi saavutti yhdeksän kultamitalia, neljä hopeaa ja kolme pronssia. Paavo Nurmi voitti kultaa 10 000 metrin juoksussa, maastojuoksussa sekä Heikki Liimataisen ja Teodor Koskenniemen kanssa maastojuoksun joukkuekilpailussa. Muut kultamitalistit olivat Hannes Kolehmainen maratonilla, Vilho Tuulos kolmiloikassa, Ville Pörhölä kuulantyönnössä, Elmer Niklander kiekonheitossa, Jonni Myyrä keihäänheitossa, jossa Suomi otti neloisvoiton, ja Eero Lehtonen viisiottelussa. Hopeaa saavuttivat Nurmi 5 000 metrin juoksussa, Niklander kuulantyönnössä, Armas Taipale kiekonheitossa ja Urho Peltonen keihäänheitossa. Pronssille sijoittuivat Liimatainen maastojuoksussa, Paavo Johansson keihäänheitossa ja Hugo Lahtinen viisiottelussa.
Axel Kuffschinoff teki 26.9. Turussa 300 metrin juoksun maailmanennätyksen 35,8. Hannes Kolehmainen juoksi 10.10. Tampereella 25 000 metrin maailmanennätyksen 1.26.29,6. Kolehmaisen 22.8. Antwerpenin olympialaisissa juoksema kultamitaliaika 2.32.35,8 oli maratonin epävirallinen maailmanennätys.
Seinäjoen Maila-Jussit

| Seinäjoen Maila-Jussit |
| --- | --- |

Koko nimi:  Seinäjoen Maila-Jussit
Perustettu:  17. toukokuuta 1932
Entiset nimet:  Seinäjoen Maila-Jussit   1932–
Kaupunki:  Seinäjoki
Kenttä:  Seinäjoen pesäpallostadion
– kapasiteetti:  3 500
Miesten sarjataso:  Ykköspesis
Naisten sarjataso:  Superpesis
Värit:                 punainen, musta, valkoinen

Puheenjohtaja:  Jussi Järvinen
Miesten pelinjohtaja:  Juha-Pekka Soini
Naisten pelinjohtaja:  Erno Tuomainen
Omistaja:  Seinäjoen Maila-Jussit ry
Miesten SM-mitalit
Kultaa:  4 (1975, 1983, 1985, 1987)
Hopeaa:  5 (1969, 1974, 1976, 1982, 1988)
Pronssia:  8 (1979, 1980, 1981, 1991, 1995, 1996, 1997, 2004)
Naisten SM-mitalit
Kultaa:  1 (1977)
Hopeaa:  3 (1976, 1978, 1979)
Pronssia:  2 (1975,  2024)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Seinäjoen Maila-Jussit on vuonna 1932 perustettu seinäjokelainen urheiluseura. Se tunnetaan lähinnä pesäpallojoukkueena, mutta sillä on ollut myös lentopallotoimintaa. Vuonna 2012 Maila-Jussit ja Nurmon Jymy yhdistivät miesten joukkueensa, josta tuli Jymy-Jussit. Molemmat seurat jatkoivat ominaan junioritoimintaa. Mailajussit pelaavat Naisten Superpesiksessä. Se pelaa kotiottelunsa Seinäjoen pesäpallostadionilla. Ykköspesistä pelaavalla SMJ:n miesten joukkueella on Suomen pääsarjatason kausia yhteensä 43 ja sijoitus maratontaulukossa on toinen.
Historia > Taustaa

1930-luvulla monet pesäpallon suurseurat tulivat Etelä-Suomesta. Kun Hamina, Lahti, Viipuri, Riihimäki ja Helsinki hallitsivat pesäpallosarjoja, tarttui innostus myös Etelä-Pohjalaiseen osakuntaan. Into nousi entisestään, kun pohjalaiset voittivat kaksi kertaa Helsingin yliopiston mestaruuden. Pikkuhiljaa ajatus oman erikoisseuran perustamisesta Seinäjoelle kypsyi, ja osakunta valitsi kolmen miehen toimikunnan perustamaan seuraa. Toimikunta koostui seuraavista jäsenistä: puheenjohtaja Valto Järvi, sihteeri Olavi Kuusisto ja rahastonhoitaja Mauri Vuorinen.
Uuden tulevan seuran nimestä pidettiin nimikilpailu, jonka voitti lääkäri Väinö J. Koiviston ehdotus. Osakunnan peliasuksi valittiin Jussipaita, mustat housut, punainen vyö ja lippalakki. Jussipaidan syntyhistoriasta on esitetty myös teoria, jonka mukaan paita olisi kehitetty nimenomaan tätä osakunnan joukkuetta varten.