stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kvarnån (Rånejoki)
Luontoarvoja

Storbergetin vuorella Forsträskbäcken vieressä sijaitsee Södra Storbergetin luonnonsuojelualue (ruots. Södra Storbergets naturreservat). Toinen suojelualue, Kilbergetin suojelualue (ruots. Kilbergets naturreservat), sijaitsee Forsträskbäckenin ja Kilbergtjärnenin välisellä Kilbergetin vuoren ympäristössä.
Valuma-alue, sivu-uomia ja järviä > Valuma-alue

Kvarnånin valuma-alueen pinta-ala on 134 neliökilometriä. Sen on 3,2 % koko Rånejoen vesistön (päävesistötunnus 7) valuma-alueesta, joka on 4 207 neliökilometriä. Kvarnånin valuma-alue sijaitsee Rånejoen pohjoispuolella ja Rörånin valuma-alueen ja Bjurånin valuma-alueen välissä.
Valuma-alue, sivu-uomia ja järviä > Pääuoma

Kvarnån on valuma-alueen nimikkojoki, mutta se ei ole koko ajan valuma-alueensa pääuoma. Ruotsin vesistöviranomaiset määrittävät vesistön pääuoman vesireitin seuraamalla alajuoksulta alkaen sitä haaraa, jolla on yläjuoksulla suurin valuma-alue. Nimikkojoki muodostaa pääuoman 9 ensimmäisellä kilometrillä, jonka jälkeen sen jatkeeksi on valikoitunut yläjuoksulla seuraavat uomat ja läpivirtausjärvet: Västiträsket, Börstån, Lillträsket, Forsträskeån, Såg-Djupträsket, Forsträskbäck, Forsträsket, Långträskbäck, Långträsket, Långträskbäck ja Bergträsket. Pääuoman kokonaispituus on noin 35 kilometriä.
Valuma-alue, sivu-uomia ja järviä > Valuma-alueen piirteitä

Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (68,5 %), turve (13,4 %), hiekka tai sora (1,8 %), siltti (0,9 %) ja kallioalue (8,0 %).
Valuma-alue, sivu-uomia ja järviä > Virtaamat

SMHI on julkaissut tilastossaan Kvarnånin virtaamien kuukausittaiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2013. Niiden mukaan joen yhtymäkohdassa on keskivirtaamien keskiarvo 1,3 kuutiometriä sekunnissa (m³/s). Tilaston suurin kuukausittainen keskivirtaama 9,3 m³/s todettiin toukokuussa 2012 ja pienin virtaama 0,1 m³/s todetaan vuosittain useana kuukautena. Viereinen kaavio esittää edellä käytetyn tilaston mukaiset keskivirtaamien kuukautiset keskiarvot. Sen mukaan kevättulva alkaa näkyä jo huhtikuussa, vaikka sen huippuaika onkin toukokuussa.
Valuma-alue, sivu-uomia ja järviä > Sivujokia ja järviä

Kvarnånin valuma-alueella ei ole selkeää runsasvetistä pääuomaa, johon pienemmät joet yhtyvät matkan varrella. Valuma-alueella virtaa useita jokia ja uomia, joiden valuma-alueet ovat toistensa kaltaisia. Alajuoksulla sijaitseva Västiträsket on solmukohta, johon laskevat pienempi Nordbäcken ja suurempi Börstån. Nordbäcken laskee luoteesta päin Västiträsketin luoteisrantaan. Börstån on osa pääuomaa, joka laskee Lillträsketistä koillisen suunnalta. Forsträskån tulee luoteesta ja laskee vuorostaan Lillträsketiin. Sen sivuhaarana on Kvarnbäcken, joka on Gunnars-Djupträsketin laskuoja. Ronningsbäcken tulee koillisesta päin ja on Mjöträsketin ja Mjöträsklommenin laskuoja. Mjöträsketiin laskee oja pohjoisesta päin, joka on Grundträsktjärnbäcken. Se tuo vedet Grundträsktjärnistä ja ylempää Grundträsketistä. Uomasta sivussa sijaitsee Grundträsket, joka on Ronningsbäcken lähdejärvi. Se alla sijaitsee pienempi Grundbergtjärnen.
Historiaa

Såg-Djupträsketistä tulevassa uomassa kuohuaa Fredrikaforsen. Kartanon omistaja Jonas Meldercreutz Meldersteinin kartanosta rakensi 1700-luvulla koskeen vesivoimalla toimivan pajan, jossa toimi kaksi voimavasaraa samanaikaiseksi. Pajassa tuotettiin esimerkiksi rautanauloja. Kosken nimi on sama kuin Meldercreutzin vaimolla.
Laululintunen

| Laululintunen Eini |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1979
 Julkaistu: 1979
 Formaatti: vinyyli, C-kasetti
 Tuottaja(t): Esa Nieminen
 Tyylilaji: iskelmä, disko
 Kesto: 38.06
 Levy-yhtiö: Musiikki-Fazer
 Levymerkki: Finnlevy
Einin muut studioalbumit
| Eini 1978 | Laululintunen 1979 | Eini & Lady 1981 |
Singlet albumilta Laululintunen
 ”Kuinka rakastan Travoltaa” Julkaistu: 1979  ”Vetonaula” Julkaistu: 1979
Laululintunen on suomalaisen pop-laulaja Einin studioalbumi vuodelta 1979. Sen tuotti Esa Nieminen. Albumi on esittäjänsä toinen. Laululintusen sävelteoksista "Vetonaula" on päätynyt useimmin Einin suosituinta tuotantoa kokoaville albumeille. Albumilla on myös Toivo Kärjen myöhäistuotantoa edustava "Hyvä sydän".
Yleistä

Laululintusen sävellyksistä singleinä julkaistiin "Kuinka rakastan Travoltaa" b-puolenaan "Superman" ja "Vetonaula" b-puolenaan nimikappale "Laululintunen". Alankomaalaista alkuperää olevassa kappaleessa "Kuinka rakastan Travoltaa" laulun teini-ikäinen kertojaminä vannoo rakkauttaan John Travoltalle, joka oli 1970-luvun lopun elokuvataivaan kirkkaimpia tähtiä.
Laululintusen kannen suunnitteli Erik Uddström.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Alkuperäissävellyksen nimi | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | Kuinka rakastan Travoltaa | Lirach, Lurech, Thomas J M Peters, Leonardus van de Ven, Chrisse Johansson | Ik ben verliefd op John Travolta | 3.41 |  |  |  |  |  |
| 2. | Laululintunen | Kalervo Halonen, Juha Vainio |  | 2.58 |  |  |  |  |  |
| 3. | Pois mennyt oot Buddy Holly | Hillel Tokazier, Juice Leskinen | Where Are You Now Buddy Holly | 3.15 |  |  |  |  |  |
| 4. | Vetonaula | Janschen, Janschens, Chrisse Johansson | You're The Greatest Lover | 2.56 |  |  |  |  |  |
| 5. | En ole enää liian nuori | Esa Nieminen, Raul Reiman |  | 2.56 |  |  |  |  |  |
| 6. | Avaruuslaiva 109 | Robbie van Leeuwen, Chrisse Johansson | Starship 109 | 3.04 |  |  |  |  |  |
| 7. | Superman | Michael Kujawa, Juha Vainio |  | 3.32 |  |  |  |  |  |
| 8. | Pääskynen | Kim Kuusi, Juha Vainio |  | 3.18 |  |  |  |  |  |
| 9. | Joka poika rakastaa | Kalervo Halonen, Juha Vainio |  | 2.43 |  |  |  |  |  |
| 10. | Hyvä sydän | Toivo Kärki, Raul Reiman |  | 3.25 |  |  |  |  |  |
| 11. | Suukko vain | Hans van Hemert, Chrisse Johansson | Sugar Babe | 2.40 |  |  |  |  |  |
| 12. | Minä haluan laulaa | Michael Kujawa, Juha Vainio |  | 3.41 |  |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

Fenno-levytietokanta (Teoshaku)
Fono.fi: Äänitteen tiedot : Laululintunen
Lauttalampi (Multia)

| Lauttalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Multia
Koordinaatit:  62°31′00″N, 24°52′01″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Karankajärven va (14.66)
Laskuoja:  oja Etelälampeen 
Järvinumero:  14.662.1.008
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  210,6 m  
Pituus:  440 m  
Leveys:  160 m  
Rantaviiva:  1,058 km  
Pinta-ala:  5,157 ha  
Tilavuus:  0.000062 km³ 
Keskisyvyys:  1,2 m  
Suurin syvyys:  1,9 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiLauttalampi 
Lauttalampi  on Keski-Suomessa Multialla  Lauttaperän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 440 metriä pitkä, 160 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 5,2 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lammen tilavuudeksi on saatu 62 000 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1,2 metriä ja suurin syvyys on 1,9 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Karankajärven valuma-alueella (14.66), jonka Selänpäänjoen valuma-alueeseen (14.662) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 210,6 metriä mpy.
Mark Rylance

| Mark Rylance |
| --- | --- |
 Mark Rylance vuonna 2016.
Henkilötiedot
Koko nimi:  David Mark Rylance Waters
Syntynyt: 18. tammikuuta 1960 (ikä 64) Ashford, Kent, Englanti
Ammatti:  näyttelijä, teatteriohjaaja ja näytelmäkirjailija
Näyttelijä
Aktiivisena:  1980–
Palkinnot
 Parhaan miessivuosan Oscar  2015 Vakoojien silta  Parhaan miessivuosan Bafta   2015 Vakoojien silta 
Aiheesta muualla
www.markrylance.co.uk
IMDb 
Elonet
David Mark Rylance Waters (s. 18. tammikuuta 1960 Ashford, Kent) on englantilainen näyttelijä, teatteriohjaaja ja näytelmäkirjailija.
Rylance on yksi arvostetuimmista brittiläisistä teatterinäyttelijöistä. Hän on saanut urallaan muun muassa kaksi Olivier- ja kolme Tony-palkintoa. Rylance palkittiin parhaan miessivuosan Oscarilla ja Baftalla roolistaan Rudolf Abelina elokuvassa Vakoojien silta vuonna 2016.
Aiheesta muualla

Mark Rylance Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Käännös suomeksi
Marks Teyn rautatieasema

Marks Teyn rautatieasema on rautatieasema Great Eastern Main Linen varrella Marks Teyssä, Essexissä. Se on myös Sudburyyn kulkevan Gainsborough Linen eteläinen pääteasema.
Asema avattiin 29. maaliskuuta 1843. Sitä käytti 577 550 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Magic Carpet Ride

Magic Carpet Ride on Steppenwolfin kappale vuodelta 1968. 
Elokuvassa Star Trek – ensimmäinen yhteys se säesti ensimmäisen Maapallolla rakennetun poimualus Feenixin ensilennon starttia.
Marissa Cooper

| Marissa Cooper |
| --- | --- |
Luoja(t):  Josh Schwartz
Näyttelijä(t):  Mischa Barton
Kesto:  2003–2006
Ensi- esiintyminen:  Kausi 1: ”Mallikansalainen” (Premiere)
Viimeinen esiintyminen:  Kausi 3: ”Vastavalmistuneet” (The Graduates)
Henkilötiedot
Ammatti:  opiskelija
Sukupuoli:  nainen
Asuinpaikka:  Newport Beach, Kalifornia, Yhdysvallat
Kuolinsyy:  Kevin Volchokin aiheuttama auto-onnettomuus
Suhteet
Vanhemmat:  James ”Jimmy” Cooper Julie Cooper Caleb Nichol (isäpuoli) 
Sisarukset:  Kaitlin Cooper Cooper Atwood (velipuoli)
Isovanhemmat:  Sophie Cohen Rose Nichol
Tädit ja sedät:  Cindy
Tutut:  Summer Roberts Ryan Atwood Seth Cohen Taylor Townsend Luke Ward Johnny Harper Alex Kelly Kevin Volchok
Infobox OKNimi-testi OK: 
Marissa Cooper oli Mischa Bartonin esittämä kuvitteellinen hahmo televisiosarjassa O.C.. Marissa poistui sarjasta kolmannen tuotantokauden viimeisessä jaksossa.
Sarjan alussa Marissa Cooperin elämä vaikuttaa täydelliseltä, ja etenkin hänen äitinsä Julie Cooper halusi saada koko perheen elämän näyttämään loistavalta. Sarjan alussa hänen elämässään tapahtuu kuitenkin paljon raskaita asioita, kuten hänen vanhempiensa ero, isän lähteminen ja äidin uudet suhteet. Marissan äiti on erittäin manipuloiva ja juonitteleva, eikä tyttärellä ja äidillä ole varsinkaan sarjan alkupuolella hyviä välejä keskenään.
Marissalla on paljon ongelmia, joihin hän etsii lohtua niin alkoholista kuin huumeistakin. Hän muun muassa ottaa yliannostuksen lääkkeitä, joutuu mieleltään häiriintyneen Oliverin huijaamaksi, deittailee komeaa puutarhuria ja seurustelee hetken aikaa tytön kanssa. Marissan poikaystävän Ryan Atwoodin veli Trey yrittää raiskata hänet, ja Marissa ampuu Treytä yrittäessään puolestaan pelastaa Ryanin, jota Trey yritti tappaa. Välikohtauksen seurauksena Marissa erotetaan. Uudessa koulussa hän saa uusia ystäviä, mikä loitontaa häntä Ryanista ja muista vanhoista kavereista. Erityisen läheiseksi hän tulee Johnny Harper -nimisen pojan kanssa, joka kuitenkin yllättäen kuolee onnettomuudessa. Samoihin aikoihin myös on/off-suhde Ryanin kanssa päättyy lopullisesti, ja Marissa masentuu kovasti. Hän lintsaa koulusta, juo liikaa ja alkaa seurustella vaarallisen Kevin Volchokin kanssa. Suhde päättyy, kun Marissa saa tietää Volchokin pettäneen häntä.
Lopulta Marissa päättää saada elämänsä kuntoon ja lähteä collegen sijasta isänsä risteilyalukselle vuodeksi töihin. Kolmannen kauden viimeisessä jaksossa high school loppuu ja kaikkien tulevaisuus näyttää lupaavalta, ja Ryan saattaa Marissaa lentokentälle. Volchok on kuitenkin päättänyt saada Marissan takaisin itselleen keinolla millä hyvänsä, minkä seurauksena hän lähtee kaahaamaan Ryanin ja Marissaan perään onnistuen lopulta suistamaan heidän autonsa tieltä. Marissa kuolee vammoihinsa Ryanin käsivarsille.
Aiheesta muualla

Marissa Cooper O.C-Wikiassa (englanniksi)
Matti Liimatainen

Matti Ensio Liimatainen (s. 9. elokuuta 1948 Vesanto) on suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti Vesannon Urheilijoita vuoteen 1972, jonka jälkeen hän siirtyi edustamaan Mäntsälän Urheilijoita.
Liimatainen sai sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa pronssia 3 000 metrillä vuonna 1969. Hän voitti nuorten Suomen mestaruuden 5 000 metrillä vuonna 1968. Samana vuonna Liimatainen teki 20-vuotiaiden Suomen ennätyksen 5 000 metrillä käsiajalla 14.26,2. Liimataisen ennätyksen rikkoi vuonna 1969 Lasse Virén. Liimatainen on työskennellyt hierojana Raahessa.
Lauttasjärvi (Ylöjärvi)

| Lauttasjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ylöjärvi
Koordinaatit:  62°01′13″N, 23°33′21″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Keihäsjoen valuma-alue (35.35)
Laskuoja:  Lauttasoja 
Järvinumero:  35.357.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  177,5 m  
Rantaviiva:  0,937 km  
Pinta-ala:  6,036 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiLauttasjärvi 
Lauttasjärvi  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Riuttasten kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 6,0 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Keihäsjoen valuma-alueella (35.35), jonka Pahanlamminojan valuma-alueeseen (35.357) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 177,5 metriä mpy.
Matti Liljeqvist

Matti Leo Tapani Liljeqvist (s. 30. elokuuta 1946 Heinola) on suomalainen pappi ja teologian lisensiaatti. Hänet on vihitty papiksi Mikkelissä vuonna 1975. Matti Liljeqvist on toiminut sekä seurakuntapappina että tutkijana. Hänen erikoisalanaan on eksegetiikka, erityisesti Raamatun alkukielet heprea ja koineekreikka. Liljeqvist on ollut mukana toimittamassa Isoa Raamatun tietosanakirjaa (1972–1975), Novum 1–5:tä (1978–1984) sekä Isoa Raamatun sanahakemistoa (1997–1999). Viimeksi mainittuun liittyen hän on toimittanut myös sanakirjat Kreikka–suomi. Uuden testamentin sanasto ja Heprea–suomi, aramea–suomi. Vanhan testamentin sanakirja.
Raamatun lisäksi Matti Liljeqvist on tutkinut kristillisperäisiä yhteisöjä, ennen muuta Jehovan todistajia ja Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen Kirkkoa eli mormoneita. Viimeksi mainittuun tutkimuskohteeseen liittyen hän on julkaissut kirjan Torni ja temppeli. Jehovan todistajien ja mormonien kohtaaminen vuonna 2004. Kirja on saanut nimensä Vartiotorniseurasta ja mormonitemppeleistä.
Luftwaffe (Wehrmacht)

| Luftwaffe |
| --- | --- |
 Balkenkreuz, Wehrmachtin ja Luftwaffen tyylitelty rautaristi.
Toiminnassa:  1935–1945
Valtio:   Saksa
Aselajit:  ilmavoimat
Sodat ja taistelut:  Espanjan sisällissota toinen maailmansota
Komentajat
Tunnettuja komentajia:  Hermann Göring Robert Ritter von Greim
Luftwaffe (suom. Ilma-ase) oli natsi-Saksan ilmavoimien (1935–1945) virallinen nimi.
Saksalainen sotilasilmailu ensimmäisessä maailmansodassa

Saksan keisarikunnan Fliegertruppen (suom. Lentojoukot) perustettiin ennen ensimmäistä maailmansotaa 1. lokakuuta 1913. Ilma-aseen nimeksi vaihdettiin lokakuussa 1916 Luftstreitkräfte. Saksan hävittyä sodan kaikki sen sotilasilmailu kiellettiin Versailles’n rauhansopimuksessa. Tästä syystä Fliegertruppen ja Saksan lentokoneteollisuus lakkautettiin.
Saksan sotilasilmailu ja lentokoneteollisuus Versailles’n rauhan jälkeen

Rauhansopimuksesta huolimatta Saksan uusia ilmavoimia, Luftwaffea, valmisteltiin jo Weimarin tasavallan aikana. Lukuisat liitolentokerhot valmistautuivat muun muassa purjelennon kautta sotilaalliseen toimintaan.
Merkittävä osa Saksan keisarikunnan lentokoneteollisuudesta siirrettiin muun muassa Alankomaihin (Fokker 1918) ja Ruotsiin (SAAB 1920-luvun alussa). Suomen Valtion lentokonetehtaan suuri Hansa Brandenburg -valmistuserä (122 konetta) ja Finnairin edeltäjän Aeron ensimmäiset liikennelentokoneet, jotka Junkers rahoitti 1920-luvun alussa, ovat voineet olla osa sotilaskäyttöön kelpaavan kapasiteetin luomista Saksalle tai sitten vain teknologiansiirtoa ja vientiä. Ilmiötä voi verrata Suomessa tapahtuneeseen sukellusveneiden valmistukseen Saksan tarpeisiin 1930-luvun alussa. Saksa rakensi lentokonetehtaan myös Filiin Neuvosto-Venäjälle 1920-luvun alussa. Toisen maailmansodan jälkeen sama kuvio toistui saksalaisen teollisuuden suunnitteluosaamisen siirtyessä muun muassa Espanjaan, Egyptiin, Argentiinaan ja Intiaan.
Saksan lentäjäkoulutus Neuvostoliitossa

Vuonna 1922 solmitun Rapallon sopimuksen jälkeen Saksan yhteistoiminta Neuvostoliiton kanssa oli laajaa. Noin 200 saksalaista sotilaslentäjää koulutettiin Neuvostoliitossa. Saksan kielletty lentokoneteollisuus valmisti Neuvostoliitolle lentokoneita sekä Saksassa (muun muassa Heinkel) että Neuvostoliittoon rakennetuissa tehtaissa. Neuvostoliitto katkaisi yhteistoiminnan vasta vuonna 1933 Adolf Hitlerin noustua valtaan Saksassa.
Luftwaffen perustaminen

26. helmikuuta 1935 Hitler valtuutti ensimmäisen maailmansodan hävittäjä-ässän ja vanhan puoluetoverinsa Hermann Göringin organisoimaan Luftwaffen. Saksa irtisanoutui täten yksipuolisesti Versailles’n rauhansopimuksesta.
Toisen maailmansodan alkaessa vuonna 1939 Luftwaffesta oli kehittynyt maailman iskukykyisin taktinen ilma-ase, ja se oli Saksan sotamenestykselle keskeinen tekijä muodostaen salamasodan (Blitzkrieg) tärkeän elementin. Uudistuminen onnistui kuitenkin vain osittain, koska vanha perinne, joka muissa maissa piti hävittäjälentokoneiden lukumäärän minimaalisena, jatkui Saksassakin. Luftwaffen johdossa oli jatkuvia kiistoja eikä saksalaista insinööritaitoa hyödynnetty tarpeeksi. Myös lentokonekaluston mallikirjo kasvoi liikaa haitaten huoltoa rintamalla. Göring hiljensi eriävät mielipiteet tehokkaasti. Muun muassa hävittäjä-ässä Adolf Galland joutui Göringin epäsuosioon. Hitler kuitenkin suojeli parasta lentäjäsankariaan.
Espanjan sisällissota

Luftwaffe osallistui Espanjan sisällissotaan kansallismielisten puolella taistelleen Legion Condor -yksikön muodossa, käyttäen sotaa lähinnä uuden aseistuksensa ja uusien ilmasodankäynnin taktiikoittensa koekenttänä. Saksalaiset pommittivat useita kaupunkeja voimakkaasti, mikä synnytti terroripommitusten käsitteen. Erityisesti tunnettu on 26. huhtikuuta 1937 tapahtunut Guernican pommitus, joka oli siihenastisen sotahistorian mittavin siviilikohteita vastaan tehty ilmapommitus. Operaatio Rügeniksi nimetty pommitus suoritettiin yhdessä Italian ilmavoimien Aviazione Legionarian kanssa ja se tuhosi käytännössä koko kaupungin. Kuolonuhreja pommitus vaati eri lähteistä riippuen jopa tuhansia.
Ilmasota Neuvostoliiton toimittamia hävittäjiä vastaan Espanjan sisällissodassa kehitti Saksan lentotaktiikkaa: muun muassa Werner Mölders kehitti hajamuodon käyttöä (Vier-Finger-Schwarm), mikä paransi hävittäjien tehokkuutta. Muodostelmalennon sijaan saksalaiset hävittäjät alkoivat lentää kaukana toisistaan, jolloin lentäjä pystyi keskittymään vihollisen etsimiseen. Hajautetussa muodostelmassa säilyi kuitenkin keskitetty johtaminen, minkä mahdollisti uusissa hävittäjäkoneissa käyttöönotettu lähetin/vastaanotin-radio. Toisaalta saksalaisten rynnäkkö- eli maataistelukoneiden menestys sai Neuvostoliiton vakuuttumaan niiden tärkeydestä, kuten itärintamalla myöhemmin nähtiin.[lähde? ]
Toisen maailmansodan alku

Puolan offensiivissa Luftwaffe käytti ilma-maa-doktriinia. Puolan ilmavoimat olivat hyvin vanhanaikaiset, ja Puolan liikekannallepano epäonnistui täydellisesti Luftwaffen nopean toiminnan ansiosta. Puolan ilmavoimat tuhottiinkin pääosin jo sodan ensimmäisenä päivänä suoraan maahan. Junkers Ju 87 Stuka -syöksypommittaja näytti tehonsa erityisesti maavoimien tukemisessa.
Norjan, Tanskan ja Alankomaiden valtaus oli pääosin Wehrmachtin läpimarssia, mutta laskuvarjojoukot osoittivat tehonsa sitkeimmin puolustautuneiden pesäkkeiden nopeassa kukistamisessa. Junkers Ju 52 oli kuljetuskone, joka ei voinut puolustautua vihollisen hävittäjiä vastaan, joten laskuvarjojoukkojen käyttämän Ju 52 -kaluston tehokas käyttö nopeisiin joukkojensiirtoihin oli mahdollista vain täydellisen ilmaherruden myötä. Juuri laskuvarjojoukkojen käyttö johti Norjan tärkeiden lentokenttien nopeaan valtaamiseen saksalaisille.
Nykyään juuri tämä salamasodan doktriini on säilynyt käytännössä muuttumattomana. Lentokenttien nopean valtaamisen ansiosta Luftwaffe kykeni levittämään täydellisen ilmaherruuden koko taistelualueelle ja Norjan lähivesille, minkä ansiosta Saksan alivoimainen laivasto pystyi suorittamaan tärkeät huoltokuljetukset.
Välimeren sotanäyttämö

Italian heikko sotamenestys ja Englannin sotilaallinen apu Kreikalle tekivät pakolliseksi laajamittaisen hyökkäyksen Kreikkaan ja laskuvarjo-operaation Kreetalle. Kreikan valtaus oli helppo, mutta Kreetan taistelu oli kuluttavampi operaatio kuin Saksa oli otaksunut.
Saksan hyökkäys Jugoslaviaan ja Kreikkaan oli salamasodan todellinen näytös saksalaisten kärsiessä ylivoimaisia vihollisia vastaan vain noin 100 miehen menetyksen, pelkästään brittien kärsiessä 12 000 miehen tappiot.
Kreetan operaatio oli sinänsä hyvin suunniteltu, mutta Kreikan lentokentät eivät pystyneet muun muassa pölyn ja polttoainejakelun takia toimimaan täsmällisesti. Niinpä hävittäjät, pommikoneet ja laskuvarjosotilaiden kuljetuskoneet hyökkäsivät hajallaan. Varsinkin kuljetuslennosto ja laskuvarjosotilaat kärsivät suuria tappioita jo ennen maahan pääsyä. Lisäksi saksalaisten koko hyökkäyssuunnitelma yksityiskohtineen ja päivämäärineen oli brittien tiedossa jo 6. toukokuuta.
Myöhemmin Saksan ilmahyökkäykset brittien miehittämää Maltaa vastaan osoittautuivat hyvin vaikeiksi. Kun saksalaiset vuodenvaihteessa 1941–1942 siirsivät huomattavia Luftwaffen yksiköitä alueelle, Malta joutui sellaisen pommisateen kohteeksi, että se oli käytännössä toimintakyvytön. Niinpä Erwin Rommelin Afrikakorps pystyi siirtymään Afrikkaan käytännössä ilman tappioita.
Kesän lähestyessä Luftwaffen voimat keskitettiin jälleen itärintamalle, ja britit pystyivät vahvistamaan Maltan jälleen taistelukykyiseksi. Italialaiset olivat halunneet yhdessä saksalaisten kanssa pommittaa Lontoota ja siirtäneet lähes koko toimintakykyisen ilmavoimansa pois alueelta.
Itärintama

Luftwaffe joutui venyttäytymään yli rajojensa vuoden 1941 taisteluiden aikana. Balkan, Kreeta ja koko Välimeren rintama hajottivat Saksan ilmavoimien voimavarat, puhumattakaan operaatio Barbarossasta.
Hyökkäys Neuvostoliittoon näytti ensin sujuvan Puolan offensiivin ja Ranskan miehityksen malliin. Luftwaffe saavutti lukuisia ilmavoittoja. Neuvostolentäjiltä kesti vuoden ajan luopua espanjalaisesta renkaasta ja muista kaartotaistelun ilmasotataktiikoista. Valtavien etäisyyksien takia Luftwaffen miehistö- ja kalustotappiot olivat kuitenkin suuria sodan alusta alkaen.
Varsinkin Stalingradin motin kaltaiset siiliasemataistelut söivät Luftwaffen Ju 52 -kuljetuskalustoa alueilla, joilla Luftwaffella ei ollut ilmaherruutta. Kummallakaan osapuolella ei ollut pitkän toimintasäteen raskaita pommikoneita, mutta kylläkin suuri määrä hävittäjiä ja keveitä pommikoneita. Neuvostoliitto uudisti kalustoaan koko sodan ajan, kun taas Luftwaffe sai uutuutena lähinnä vain Fw 190 -hävittäjän Bf 109:n kehitysversioiden lisäksi. Fw 190:ä käytettiin myöhemmin myös maataistelukoneena, mihin Saksan hävittäjien lentokonetuotanto ei olisi riittänyt.
Akselivaltojen ja liittoutuneiden johtavat hävittäjä- ja pommittajaässät lensivät juuri Saksan itärintamalla. Esimerkkejä ovat Stuka-lentäjä Hans-Ulrich Rudel ja maailman kaikkien aikojen menestyksekkäin hävittäjälentäjä, 352 ilmavoittoa saavuttanut Erich Hartmann.