Tenavat
Näkemyksiä sarjan sisällöstä

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Olisi hölmöä väittää, että tämä on lapsuudesta kertova sarjakuva; sillä ei ole paljoakaan tekemistä lapsuuden kanssa. | ” |
– Charles M. Schulz
Schulz katsoi piirtävänsä Tenavia nimenomaan aikuisille. Hän sanoi ärsyyntyvänsä aina, kun joku piti sarjaa lapsille kohdistettuna. Hän oli harmissaan jopa siitä, että ensimmäinen Tenavat-animaatio, Jaska Jokusen joulu, voitti Primetime Emmy -palkinnon parhaan lastenohjelman sarjassa, koska hänen mielestään se ei ollut lastenohjelma. Tenavien sisältö oli kuitenkin tunnetusti aina kilttiä ja harmitonta.
Robert Harveyn mukaan Tenavien kaavana ensimmäisistä stripeistä alkaen oli se, että lapset joko reagoivat arkisiin tilanteisiin käyttämällä aikuisten kieltä – tekemällä esimerkiksi psykologisia, sosiologisia tai filosofisia huomioita – tai vastaavat aikuisten maailman ongelmiin lapsellisilla reaktioilla. Hahmot puhuttelevat lukijoita, koska ne käsittelevät aikuisuuteen kuuluvia asioita ja tunteita, mutta säilyttävät samalla lasten viattomuuden. Schulz katsoi tuoneensa jotain aivan uutta sarjakuvaan ottaessaan vitsien lähtökohdaksi ”vähäiset sattumukset” (slight incidents), mahdollisimman arkipäiväiset tapahtumat. Vaikka samantapaista huumoria oli ollut jo aiemmin muissakin sarjoissa, Schulz kehitti hahmonsa niin pitkälle, että huumori syntyi enemmän hahmojen persoonallisuuksista kuin itse tilanteista. Aiemmissa vitsisarjoissa huumori oli yleensä ollut enemmän tilannelähtöistä. Tenavien sisältö perustuu myös runsaaseen toistoon, jossa hahmojen huvittavat ongelmat toistuvat yhä uudelleen.
Yksi sarjan ensimmäisiä teemoja sen alkuvaiheessa oli lasten keskinäinen julmuus. Sarjakuvapiirtäjä Stephan Pastisin mukaan Schulz irtautui Tenavien ja muiden strippisarjakuvien siihenastisista kaavoista vuonna 1954 alkaessaan tehdä ”rohkealla tavalla ei-hauskoja” strippejä Jaska Jokusen pateettisesta alakuloisuudesta, mistä Tenavat sai uudenlaista syvyyttä.
Monien mielestä Tenavat oli 1950-luvulla sanomalehtisarjakuvana edellä aikaansa. David Michaelisin mukaan se oli mullistava sarjakuva, koska se käsitteli sellaisia psykologisia ilmiöitä kuin vieraantumista, epävarmuutta ja alemmuudentunnetta, jotka eivät olleet tyypillisiä teemoja 1950-luvun amerikkalaisessa sanomalehtisarjakuvassa. Varsinkin epävarmuudesta kärsivää Jaska Jokusta pidettiin 1950-luvulla uudenlaisena sarjakuvahahmona, jolla oli aidompi ja puhuttelevampi persoonallisuus kuin yhdelläkään aiemmin nähdyllä. Tenavat kykeni ilmaisemaan hahmojen tunteita tehokkaasti hyvin minimalistisin keinoin, muutamalla sanalla ja tussiviivalla. Sarja myös käsitteli Michaelisin sanoin ”oikeaa tuskaa ja menetystä” ”sydämellisen lempeästi”. Michaelisin mukaan Tenavilla on lukijoihinsa terapeuttinen vaikutus: sarjan hahmoihin samaistuminen ja niille nauraminen auttaa käsittelemään omia ongelmia. Varsinkin Jaska Jokusta pidetään sellaisena hahmona, johon kaikki voivat samaistua.
Michaelisin mukaan 1950-luvun amerikkalaiset opiskelijat ja nuoret älyköt kiinnostuivat Jaska Jokusen sisäistä ahdistusta ja epävarmuutta kuvaavista repliikeistä, joiden tulkittiin olevan eksistentiaalisia lausuntoja ihmisen osasta maailmassa. Sekä Jaska Jokusta että Schulzia itseään kutsuttiin ”nuorimmaksi eksistentialistiksi”. Jotkut yhdistivät Tenavat myös beat-sukupolven henkiseen maailmaan. Sittemmin sarjasta tuli valtavirtaa. Yhdysvaltain kansallisen yhteisön sirpaloituessa Vietnamin sotaan ja kulttuurin murrokseen liittyneiden kiistojen seurauksena 1960-luvun lopulta alkaen Tenavat muodosti yhteisen nimittäjän ja monille henkisen pakopaikan.
Eräs tunnetuimmista Tenavien sisällön analyyseista on italialaisen semiootikon Umberto Econ vuonna 1963 julkaisema essee ”Jaska Jokusen maailma”. Econ mukaan Tenavien lapset kuvaavat nyky-yhteiskunnan aikuisten henkisiä ongelmia. ”Nämä lapset kouraisevat meitä syvältä, koska he ovat tietyssä mielessä hirviöitä: he ovat todellisen sivilisaation nykykansalaisen kaikkien neuroosien hirviömäisiä, infantiileja pienennöksiä”. Hahmojen lapsenomainen vilpittömyys saa lukijan tuntemaan välillä epätoivoa, välillä optimismia. Econ mukaan Tenavat miellyttää niin sivistyneitä aikuisia kuin lapsiakin, siinä missä tietoisesti sivistyneet sarjakuvat kuten Pogo vetoavat vain kapeampaan yleisöön.