stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Johanna Häiväoja

Enkeliveistos, Ruskeasannan hautausmaa, kappelin edusta, Vantaa.
Johanna Häiväoja (s. 16. helmikuuta 1960 Helsingin maalaiskunta) on suomalainen kuvanveistäjä, joka toimii sekä Ranskassa että Suomessa. Häiväoja on tehnyt veistoksia pronssista ja  paperista,  suuria installaatioita, monumentteja sekä pienoisveistoksia.
Häiväojan pienikokoisiakin veistoksia on kutsuttu monumentaalisiksi. Muotokielessä on kulmikkuutta ja poimuilevuutta. Häiväojan aiheita ovat olleet liike (etenkin tanssi) sekä keveys ja immateria veistoksen materiaalina.
Pienois- ja valoveistosten lisäksi Häiväoja on toteuttanut julkisia teoksia, mm. Enkeli muualle haudattujen muistomerkille Hietaniemen hautausmaalle, Sinä verhoudut valoon muistolehtoon, Incrementum Onninen Oy:n pääkonttorin eteen Vantaalle sekä Kesäyön Unelman Teatterisäätiölle.
Häiväoja on opiskellut Helsingin yliopistossa 1980–1983 fysiikkaa, matematiikkaa ja tietojenkäsittelyoppia sekä Helsingin yliopiston piirustuslaitoksella 1982–1986 ja suorittanut Diplôme Supérieure des Arts Plastiques:n, ranskalaisen ylimmän kuvataiteen loppututkinnon École Nationale Supérieure des Beaux-Arts:ssa, Pariisissa 1986–1990. Hän on pitänyt näyttelyitä kotimaassa ja ulkomailla, sekä yksityisnäyttelyitä että yhteisnäyttelyitä.
Häiväojan puoliso on kuvanveistäjä François Blosseville vuodesta 1990, lapset Sara (s. 1994) ja Leo (s. 1996). Hänen 
vanhempansa ovat muotitaiteilija Paula Häiväoja o.s. Virtanen ja kuvanveistäjä Heikki Häiväoja.
Kuvia julkisista teoksista

Adolf Erik Nordenskioldin muistomerkki, yhdessä Eric Adlercreutzin ja Heikki Häiväojan kanssa, 1985, Helsinki.
Sinä verhoudut valoon, 2002, Helsinki.
Aiheesta muualla

Häiväojan kotisivut
Suomen kuvataiteilijat verkkomatrikkeli
Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 2000

| Naisten SM-sarjan kausi 2000 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  10
Mestari:  HJK
Alempi sarjataso:  Ykkönen
  ← 1999 :  2001 → 
Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 2000 pelattiin 10 joukkueen yksinkertaisena alkusarjana, jonka jälkeen kuusi parasta joukkuetta pelasivat kolminkertaisen ylemmän loppusarjan, jossa alkusarjan tulokset otettiin huomioon. Mestaruuden voitti HJK.
Alkusarjan neljä viimeistä joukkuetta pelasivat kaksinkertaisen alemman loppusarjan, johon tulivat mukaan Ykkösen kevätkauden voittajat etelä- ja pohjoislohkosta. Alemman loppusarjan kolme parasta selvisivät SM-sarjaan. Sijoille 4–5 sijoittuneet joukkueet karsivat yhdestä SM-sarjapaikasta Ykkösen syyskauden etelä- ja pohjoislohkojen voittajien kanssa yksinkertaisessa sarjassa.
Alkusarja

| Sijoitus | Joukkue | Ottelut | Voitot | Tasapelit | Häviöt | Maalisuhde | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | HJK, Helsinki | 9 | 8 | 1 | 0 | 42–5 | 25 |
| 2. | MPS, Helsinki | 9 | 7 | 2 | 0 | 21–5 | 23 |
| 3. | AC Vantaa, Vantaa | 9 | 6 | 1 | 2 | 19–8 | 19 |
| 4. | FC United, Pietarsaari | 9 | 6 | 1 | 2 | 17–11 | 19 |
| 5. | Pyrkivä, Turku | 9 | 5 | 1 | 3 | 25–11 | 16 |
| 6. | PU-62, Mikkeli | 9 | 3 | 1 | 5 | 17–19 | 10 |
| 7. | Ilves, Tampere | 9 | 3 | 1 | 5 | 15–17 | 10 |
| 8. | FC Puistola, Helsinki | 9 | 2 | 0 | 7 | 11–17 | 6 |
| 9. | TuTo, Turku | 9 | 1 | 0 | 8 | 3–48 | 3 |
| 10. | FC Espoo, Espoo | 9 | 0 | 0 | 9 | 2–31 | 0 |
Porrassalmen Urheilijat -62 ja Tampereen Ilves pelasivat uusintaottelun ylempään loppusarjaan pääsystä, jonka Ilves voitti 7–1.
Ylempi loppusarja

| Sijoitus | Joukkue | Ottelut | Voitot | Tasapelit | Häviöt | Maalisuhde | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | HJK, Helsinki | 24 | 21 | 2 | 1 | 92–14 | 65 |
| 2. | Pyrkivä, Turku | 24 | 14 | 1 | 9 | 61–36 | 43 |
| 3. | MPS, Helsinki | 24 | 13 | 2 | 9 | 51–38 | 41 |
| 4. | FC United, Pietarsaari | 24 | 11 | 3 | 10 | 41–40 | 36 |
| 5. | AC Vantaa, Vantaa | 24 | 9 | 4 | 11 | 38–52 | 31 |
| 6. | Ilves, Tampere | 24 | 8 | 3 | 13 | 33–54 | 27 |
Alempi loppusarja

| Sijoitus | Joukkue | Ottelut | Voitot | Tasapelit | Häviöt | Maalisuhde | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | PU-62, Mikkeli | 10 | 9 | 0 | 1 | 46–4 | 27 |
| 2. | FC Puistola, Helsinki | 10 | 8 | 0 | 2 | 28–8 | 24 |
| 3. | FC Espoo, Espoo | 10 | 5 | 0 | 5 | 17–25 | 15 |
| 4. | HJK-j, Helsinki | 10 | 4 | 0 | 6 | 13–18 | 12 |
| 5. | P-Iirot, Rauma | 10 | 3 | 0 | 7 | 13–36 | 9 |
| 6. | TuTo, Turku | 10 | 1 | 0 | 9 | 10–36 | 3 |
SM-karsintasarja

| Sijoitus | Joukkue | Ottelut | Voitot | Tasapelit | Häviöt | Maalisuhde | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | P-Iirot, Rauma | 3 | 3 | 0 | 0 | 8–4 | 9 |
| 2. | TuPS, Tuusula | 3 | 2 | 0 | 1 | 8–5 | 6 |
| 3. | JyPK, Jyväskylä | 3 | 0 | 1 | 2 | 3–5 | 1 |
| 4. | HJK-j, Helsinki | 3 | 0 | 1 | 2 | 1–6 | 1 |
Parhaat maalintekijät

21 – Laura Kalmari, HJK
16 – Heidi Kackur, FC United
15 – Christina Forssell, HJK
15 – Jessica Thorn, Pyrkivä
14 – Hanna Ekström, AC Vantaa
14 – Anna-Kaisa Rantanen, Pyrkivä
10 – Heidi Lindström, HJK
Jay Pharoah

Jay Pharoah vuonna 2014
Jay Pharoah (oik. Jared Antonio Farrow, s. 14. lokakuuta 1987 Chesapeake, Virginia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko.
Pharoah tunnetaan parhaiten vakionäyttelijänä Saturday Night Live -viihdeohjelmassa, jossa hän oli mukana vuosina 2010–2016.
Aiheesta muualla

Jay Pharoah Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Janne Savolainen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Janne Antero Savolainen
Syntymäaika: 21. tammikuuta 1969 (ikä 55)
Syntymäpaikka: Kuopio, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 180 cm
Lempinimi: Savo
Junioriseurat
:  KuPS
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1989–1994 |  KuPS | 144 | (13) |
| 1991 | →  Kings (laina) | 4 | (0) |
| 1995 |  TPS | 25 | (1) |
| 1996–1998 |  FinnPa | 71 | (5) |
| 1999–2000 |  Haka | 18 | (0) |
| 1999 | →  TamU (laina) | 5 | (0) |
| 2000 | →  TPV (laina) | 13 | (6) |
| 2001 |  Koparit | 17 | (7) |
| 2001–2002 |  KuPS | 28 | (4) |
| 2003–2004 |  Kings | 39 | (7) |
| 2007–2008 |  SC KuFu-98 | 21 | (4) |
| 2009 |  SiPS | – | (5) |
| 2010 |  Zulimanit | 3 | (1) |
| Yhteensä | Yhteensä | 388 | (48) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Janne Antero Savolainen  (s. 21. tammikuuta 1969 Kuopio) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli urallaan monipuolinen keskikenttäpelaaja. Savolaisen pääsarjadebyytti tapahtui kaudella 1989. Hän palasi uransa aikana lähes 300 Veikkausliiga-ottelua.
Saavutukset

Suomen mestaruus 1999, 2000
Pronssia 1997
Suomen Cup mestaruus 1989
Hollannin TT-ajot

Hollannin TT-ajot on ratamoottoripyöräilyn MM-sarjan osakilpailu, joka ajetaan perinteisesti kesäkuun viimeisenä lauantaina TT Circuit Assenilla. Se on ajettu vuosittain vuodesta 1925, pois lukien 1940-1945, jolloin Euroopassa oli käynnissä toinen maailmansota.
José Luis Caminero

José Luis Caminero
José Luis Pérez Caminero (s. 8. marraskuuta 1967 Madridissa) on espanjalainen entinen jalkapalloilija.
Monet pitävät Camineroa 1990-luvun parhaimpana espanjalaisena jalkapalloilijana. Hänen uransa huippu osui vuosikymmenen puoliväliin, jolloin hän edusti Espanjan pääsarjan Atlético Madridia. Hän oli kaudella 1995–1996 tuplamestaruuden voittaneen kokoonpanon kantavia voimia. Kaikkiaan Caminero pelasi Atléticossa 149 ottelua, joissa hän teki 49 maalia. Arvovaltainen jalkapallolehti Don Balón sekä madridilaissanomalehti El País palkitsivat Camineron kauden 1995–1996 parhaana espanjalaisena pelaajana. Caminero on edelleen ainoa Atléticon pelaaja, joka on voittanut molemmat kansalliset pelaajapalkinnot yhden kauden aikana.
Atléticon loiston himmettyä Caminero siirtyi vuonna 1998 Real Valladolidiin, jota hän edusti aina pelaajauransa loppuun saakka vuoteen 2004. Vielä viimeisinä pelivuosinaankin Caminero osoitti olevansa poikkeuksellisen monipuolinen pelaaja, esimerkiksi vaihtamalla perinteisen pelipaikkansa hyökkäävänä keskikenttäpelaajana keskuspuolustajan tonttiin. Peliuransa jälkeen hän toimi kolmen kauden ajan Real Valladolidin urheilutoimenjohtajana. Toukokuussa 2011 hänet nimitettiin Atléticon uudeksi urheilutoimenjohtajaksi.
Caminero pelasi ensimmäisen maaottelunsa Chileä vastaan vuonna 1993. Myöhemmin hän edusti maataan vuoden 1994 MM-kilpailuissa Yhdysvalloissa, joissa hän oli myös Espanjan paras maalintekijä, sekä vuoden 1996 EM-kilpailuissa Englannissa.
Camineron taituruus jalkapallokentällä on tallennettu myös osaksi elokuvahistoriaa. Espanjalaisen ohjaajan Pedro Almodóvarin elokuvassa Lihan värinä (Carne trémula, 1997) nähdään uudelleen roolihahmojen silmin Camineron maagiset harhautukset Barcelonan Miguel Ángel Nadalia vastaan yhdessä tuplamestaruuskauden kuumimmista otteluista.
Kesällä 2009 Caminero pidätettiin epäiltynä osallisuudesta huumekaupassa ja rahanpesussa. Hänet vapautettiin pidätyksen jälkeen ja hän odottaa oikeudenkäyntiä.
Seurajoukkueet

1986–1989 Castilla
1989–1993 Real Valladolid
1993–1998 Atlético Madrid
1998–2004 Real Valladolid
Maajoukkue

21 A-maaottelua Espanjan maajoukkueessa, 8 maalia.
John Heitinga

John Heitinga
John Gijsbert Allan ”Johnny” Heitinga (s. 15. marraskuuta 1983 Alphen aan den Rijn, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka pelasi puolustajana Alankomaiden maajoukkueessa 87 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia vuosina 2004–2013. Seuratasolla hän edusti muun muassa espanjalaista Atlético Madridia ja englantilaista Evertonia.
Ura

Heitinga kuului pikkupojasta saakka Ajaxin nuorisoryhmään. Hän debytoi edustusjoukkueessa 26. elokuuta 2001 Feyenoordia vastaan ja vakiinnutti pian paikkansa avauskokoonpanossa. Välissä hän joutui pitämään polvivamman vuoksi puolen vuoden tauon, jonka jälkeen hän loukkaantui heti paluuottelussa, mikä tiesi jälleen pelitaukoa. Kaudella 2003–2004 hän palasi jälleen huipputasolle, mikä tiesi myös kutsua Alankomaiden A-maajoukkueeseen. Hän pelasi 2004 EM-kilpailuissa.
Kauden 2004–2005 jälkeen Heitingan asema Ajaxissa, kuten myös koko joukkueen sisäinen järjestys, koki muutoksia. Ronald Koemanin valmennuskauden loppuaikoina Heitinga menetti paikkansa avauskokoonpanossa, ja Danny Blindin tultua joukkueen peräsimeen hänestä tehtiin hetkeksi aikaa yllättäen joukkueen kapteeni. Sittemmin hän menetti kapteeninnauhansa ja jäi vähemmälle peliajalle. Kauden 2007–2008 päättyessä Ajax ilmoitti Heitingan siirrosta Espanjan pääsarjassa pelaavaan Atlético Madridiin. Yhden Atléticossa pelatun kauden jälkeen Heitinga siirtyi Englannin Valioliigan Evertoniin kuuden miljoonan punnan siirtokorvauksella.
Vuoden 2006 MM-kilpailuiden neljännesvälierissä Portugalia vastaan Heitinga muistetaan kirjoittamattoman fair play -säännön rikkomisesta. Heitinga ei suostunut palauttamaan palloa portugalilaisille tuomaripallon jälkeen, vaan lähti itse hyökkäämään.
Saavutukset

Alankomaiden pääsarjamestaruus: 2002, 2004
Alankomaiden cup: 2002, 2006, 2007
Alankomaiden supercup: 2002, 2005, 2006, 2007
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi) (espanjaksi) (hollanniksi)
Alankomaiden kokoonpano
Alankomaiden joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 van der Sar |
2 Jaliens |
3 Boulahrouz |
4 Mathijsen |
5 van Bronckhorst |
6 Landzaat |
7 Kuyt |
8 Cocu |
9 van Nistelrooy |
10 van der Vaart |
11 Robben |
12 Kromkamp |
13 Ooijer |
14 Heitinga |
15 de Cler |
16 Maduro |
17 van Persie |
18 van Bommel |
19 Vennegoor of Hesselink |
20 Sneijder |
21 Babel |
22 Timmer |
23 Stekelenburg |
Valmentaja van Basten
Alankomaiden joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2008
1 van der Sar |
2 Ooijer |
3 Heitinga |
4 Mathijsen |
5 van Bronckhorst |
6 de Zeeuw |
7 van Persie |
8 Engelaar |
9 van Nistelrooy |
10 Sneijder |
11 Robben |
12 Melchiot |
13 Timmer |
14 Bouma |
15 de Cler |
16 Stekelenburg |
17 de Jong |
18 Kuyt |
19 Huntelaar |
20 Afellay |
21 Boulahrouz |
22 Vennegoor of Hesselink |
23 van der Vaart |
Valmentaja van Basten
Alankomaiden joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Stekelenburg |
2 van der Wiel |
3 Heitinga |
4 Mathijsen |
5 van Bronckhorst |
6 van Bommel |
7 Kuyt |
8 de Jong |
9 van Persie |
10 Sneijder |
11 Robben |
12 Boulahrouz |
13 Ooijer |
14 de Zeeuw |
15 Braafheid |
16 Vorm |
17 Elia |
18 Schaars |
19 Babel |
20 Afellay |
21 Huntelaar |
22 Boschker |
23 van der Vaart |
Valmentaja van Marwijk
Alankomaiden joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2012
1 Stekelenburg |
2 van der Wiel |
3 Heitinga |
4 Mathijsen |
5 Bouma |
6 van Bommel |
7 Kuyt |
8 N. de Jong |
9 Huntelaar |
10 Sneijder |
11 Robben |
12 Vorm |
13 Vlaar |
14 Schaars |
15 Willems |
16 van Persie |
17 Strootman |
18 L. de Jong |
19 Narsingh |
20 Afellay |
21 Boulahrouz |
22 Krul |
23 van der Vaart |
Valmentaja van Marwijk
Isabel Aboy

Isabel Aboy (oik. Isabel Alejandra Aboy Ferrer; s. 4. toukokuuta 1982 Madrid, Espanja) on espanjalainen näyttelijä, joka on näytellyt televisiosarjassa Perhelääkäri (esp. Médico de familia) perheen tytärtä María Martín Solleria. Hän on toiminut myös mallina.
Aiheesta muualla

Isabel Aboy Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Huutomerkkiyökkönen

| Huutomerkkiyökkönen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Yökköset Noctuidae
Alaheimo::  Maayökköset Noctuinae
Suku::  Agrotis
Laji::  exclamationis
Kaksiosainen nimi
 Agrotis exclamationis  Linnaeus, 1758 
Katso myös
   Huutomerkkiyökkönen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Huutomerkkiyökkönen (Agrotis exclamationis) on erittäin yleinen kesän yöperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö

Huutomerkkiyökkönen on keskikokoinen, varsin helposti tunnistettava yökköslaji. Etusiivet ovat pohjaväriltään tasaisen vaaleanruskeat ja siiven kärki on yleensä muuta siipeä tummempi. Rengastäplä on hieman siiven pohjaväriä tummempi mutta erottuu joskus heikosti. Munuaistäplä on mustareunainen ja pohjaväriltään tummanruskea. Paras tuntomerkki on kuitenkin siiven tyvestä kärkeä kohti osoittava keilatäplä, joka on väriltään hyvin tumma ja erottuu selkeästi vaikka perhosta katsoisi kauempaakin. Takasiivet ovet lähes valkoiset. Siipiväli on 34–46 mm. Perhosen ruumis on yökkösille tyypilliseen tapaan tukeva, karvainen ja väritykseltään tasaisen ruskea. Pään takana, keskiruumiin etuosassa on helppona tuntomerkkinä musta, vaakasuora raita, joka näkyy selvästi kun perhosta katsoo edestäpäin.
Profiili
Etumerkki
Värin vaihtelu
Levinneisyys ja lentoaika

Suomessa huutomerkkiyökköstä tavataan etelärannikolta Etelä-Lappiin asti. Lentoaika kestää kesäkuun alusta heinäkuun loppuun. Joinakin vuosina lajilla voi esiintyä toisen sukupolven yksilöitä elo-syyskuussa.
Elinympäristö ja elintavat

Tyypillisenä yöperhosena laji lähtee lentoon illan hämärryttyä. Huutomerkkiyökkönen lentää helposti valolle ja kesäöinä niitä voi tavata ulkovalojen luota jopa kymmenittäin. Täysikasvuinen toukka talvehtii.
Ravintokasvi

Toukka on polyfagi, joka käyttää ravinnokseen useita erilaisia ruohovartisia kasveja.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Huutomerkkiyökkönen (Agrotis exclamationis)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lepidoptera and their ecology: Agrotis exclamationis (Linnaeus, 1758)
Suomen Perhoset: Huutomerkkiyökkönen
Ötökkätieto: Huutomerkkiyökkönen Agrotis exclamationis
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Agrotis exclamationis (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Agrotis exclamationis, the Heart and dart moth (englanniksi)
Juha Sihto

Juha Sihto (s. 16. huhtikuuta 1957 Äänekoski) on tamperelaisen Aamulehden pilapiirtäjä.
Sihto opiskeli Tampereen yliopistossa toimittajaksi ja aloitti työuransa kesätöissä Hämeen Sanomissa ja Riihimäen Sanomissa sekä työskenteli sen jälkeen myös kesätöissä Turun Sanomissa ja Länsi-Savossa. Aamulehdessä hän aloitti kesätyöntekijänä 1984 ja siitä vakinainen työ alkoi. Niihin aikoihin toimittajien vakinaistaminen kesken opintojen oli hyvin tavallista.
Alkuvaiheessa Sihto kirjoitti juttuja sekä teki toimitussihteerin ja vuoropäällikön töitä. Aamulehden legendaarisen pakinoitsija Matti Pitkon tekstien kuvituksia häntä pyydettiin tekemään 1990-luvun alussa. Niitä julkaistiin kerran viikossa. Vuosituhannen vaihteen tienoilla Sihto sopi silloisen päätoimittaja Matti Apusen kanssa, että tekisi enemmänkin piirroksia. Aluksi hän teki kolme pilapiirrosta viikossa ja muina päivinä ensin taittoa ja sitten ruoka- ja luontosivuja. Vuoden 2017 tienoilla Sihto alkoi tehdä kolmipäiväistä viikkoa ja pelkkiä pilapiirroksia. Vuonna 2023 kolmisenkymmentä vuotta pilapiirroksia Aamulehteen tehnyt Sihto palkittiin urastaan lehden vuosittain jaettavalla Sulka hattuun -palkinnolla. Keväällä 2023 Sihto täyttää 66 vuotta, mutta pilapiirtäminen kiehtoo ja innostaa häntä yhä.
Iibisnokka

| Iibisnokka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Alalahko::  Kahlaajat Charadrii
Heimo::  Iibisnokat Ibidorhynchidae
Suku::  Ibidorhyncha
Laji::  struthersii
Kaksiosainen nimi
 Ibidorhyncha struthersii  (Vigors, 1832) 
Katso myös
   Iibisnokka Wikispeciesissä   Iibisnokka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Iibisnokka (Ibidorhyncha struthersii) on keskiaasialainen kahlaaja, joka on heimonsa ja sukunsa ainoa laji. Sen elinympäristö käsittää Keski-Aasian korkeimmat vuoristot Kazakstanin kaakkoisosista Kashmiriin ja sieltä itään Luoteis-Kiinaan, Tiibetiin, Koillis-Intiaan ja Kiinan itä- ja koillisosiin. Se talvehtii Himalajan eteläpuolella. Lajin holotyypin kuvaili Nicholas Aylward Vigors Himalajalta 1832.
Hopea (heraldiikka)

Esimerkkivaakuna, jossa näkyy hopeinen väri ja sitä vastaava skraffeeraus eli viivakuvaus. (Koska hopeaa kuvataan valkoisella, myös skraffeerauksessa hopeiset alueet jätetään valkoisiksi.)
Hopea (ransk. argent) on heraldinen tinktuuri ja toinen kahdesta heraldiikassa käytetystä metallista. Sitä kuvaamaan käytetään usein valkoista väriä. Toisin kuin kultaa, vaakunoita maalattaessa ei tyypillisesti käytetä aitoa hopeaa tai valkokultaa, sillä ne tummuvat helposti. Myös niissä hopea korvataan valkoisella tai vaaleanharmaalla maalilla. Jos hopeaa halutaan kuvastaa metallilla, käytetään yleensä alumiinia.
Muita hopeatinktuurista lähinnä runollisessa mielessä aiemmin käytettyjä nimiä ovat kuu (luna) ja helmi (pearl).
Esimerkkejä

Kontiolahden vaakuna
Degerforsin vaakuna
Ranskalaisen Guillemin-suvun vaakuna
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hopea (heraldiikka) Wikimedia Commonsissa
Johan Henrik Liljeroos

Johan Henrik Liljeroos
Johan Henrik Liljeroos (27. toukokuuta 1851 Tampere – 4. tammikuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, kunnallisneuvos ja valtiopäivämies.
Liljeroosin vanhemmat olivat värjärimestari Henrik Liljeroos ja Maria Heikintytär. Hän kävi yläalkeiskoulun ja harjoitti ammattiopintoja Ruotsissa 1871–1872. Liljeroos oli isänsä perustaman värjäysliikkeen johdossa 1878–1914 ja muodosti siitä 1919 osakeyhtiön nimellä H. Liljeroos Oy. Liljeroosin aikana tehdas uusittiin kokonaan ja sen yhteyteen perustettiin villakehräämö.
Liljeroos oli säätyvaltiopäivillä porvarissäädyssä Tampereen edustaja 1899, 1900 ja 1904–1905. Hän oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen 1878–1909.
Liljeroos oli naimisissa vuosina 1875–1924 Julia Maria Högströmin (k. 1924) kanssa. Heidän poikiaan olivat pappi ja kirjailija Heikki Julius Linnove, H. Liljeroos Oy:n toimitusjohtajana vuodesta 1929 toiminut Väinö Henrik Liljeroos (1880–1946) ja vuorineuvos Eino Henrik Liljeroos.
Jay Reatard

Jay Reatard esiintymässä vuonna 2008.
Jay Reatard, oikealta nimeltään Jimmy Lee Lindsey Jr., (1. toukokuuta 1980 – 13. tammikuuta 2010) oli yhdysvaltalainen garage rock -artisti.
Lindsey julkaisi yhteensä 18 albumia, 41 singleä sekä kokoelma-albumeita aiemmin julkaistuista singleistä ja demoista. Musiikki ja esiintymiset olivat yleensä aggressiivisia, lukuun ottamatta viimeistä albumia Watch Me Fall. Lindsey myös soitti monessa eri yhtyeessä, kuten The Reatardsissa, Lost Soundsissa ja Digital Leatherissa.
Lindsey esiintyi Suomessa Nosturissa maaliskuussa 2009.
Lindsey kuoli 29-vuotiaana 13. tammikuuta 2010 kotonaan Memphisissä kokaainin ja alkoholin yliannostukseen. Hänen kaverinsa löysi Lindseyn kuolleena sängyssään. Memphisin poliisi epäili myös mahdollista murhaa.
Diskografia > Sooloalbumit

Blood Visions (2006)
Singles 06-07 (2008)
Matador Singles 08' (2008)
Greatest Messes (2009)
Watch Me Fall (2009)
Better than Something (2012)
Isabel Briggs Myers

Isabel Briggs Myers (oikealla) äitinsö kanssa.
Isabel Briggs Myers (18. lokakuuta 1897 – 5. toukokuuta 1980) oli yhdysvaltalainen itseoppinut persoonallisuuksien tutkija, joka kehitti äitinsä Katherine Cook Briggsin kanssa Myers–Briggs-tyyppi-indikaattorin.
Briggs Myers kiinnostui persoonallisuuksien piirteistä, koska hänen äitinsä perehtyi C. G. Jungin elämäntyöhän.
Hän oli äitinsä oppilas kotikoulussa 14-vuotiaaksi asti, ja lähti sen jälkeen Swarthmore Collegeen. Siellä hän tapasi oikeustieteen opiskelijan Clarence Myersin, ja alkoi seurustella tämän kanssa. Poikaystävän ja lapsuudenperheen aivan erilaisten persoonallisuuksien kartoittamisesta alkoi työ, joka johti MBTI-indeksin kehittämiseen.
Clarence Myers ja Isabel Briggs menivät naimisiin vuonna 1918. He asuivat Philadephian lähiössä, aviomies työskenteli juristina. He saivat kaksi lasta.
Isabel Briggs Myers julkaisi yhden fiktioteoksen, salapoliisitarinan Murder Yet to Come jolla hän voitti kirjoituskilpailun vuonna 1929.
Toisen maailmansodan puhjetessa Isabel Briggs Myers tajusi, miten arvokas olisi psykologinen arviointityökalu, jonka lähtökohtana olisi ihmisten erilaisuuden ymmärtäminen. Hän jatkoi MBTI-testin kehittämistä neljän vuosikymmenen ajan. Hän pääsi testaamaan ensimmäisen vuoden lääketieteen opiskelijoita ja seurasi näiden uraa 12 vuoden ajan. Hän esitteli tulokset konferenssiesitelmässä vuonna 1964, mutta ei koskaan julkaissut niitä vertaisarvioiduissa tieteellisissä lehdissä. Sensijaan hän julkaisi testilomakkeesta versiot A-G, projektiraportteja, ja vuonna 1962 testin ohjekirjan.
Kirjallisuutta

Hautala, T. M. & Routamaa, V.: Katse naamion taa: Itsetuntemuksesta voimaa. LEADEC Publications (in press 2007).
Johanna II (Napoli)

Johanna II, Anton Boysin maalaus 1500-luvulta.
Johanna II (ital. Giovanna; 25. kesäkuuta 1371 Napoli – 2. helmikuuta 1435 Napoli) oli Napolin kuningaskunnan hallitsija vuosina 1414–1435. Hän oli Anjou-suvun viimeinen hallitsija.
Suku ja ensimmäinen avioliitto

Johanna II:n vanhemmat, kuningas Kaarle III ja kuningatar Margareeta, olivat serkkuja. Kaarle III julistautui myös Unkarin hallitsijaksi, mutta hänet murhattiin Unkarin valtataistelun yhteydessä vuonna 1386, jolloin Napolin kuninkaaksi tuli Johannan nuorempi veli Ladislaus. Johanna nai vuonna 1401 Habsburg-sukuisen Itävallan herttua Vilhelmin, joka oli herttua Leopold III:n poika. Vilhelm kuitenkin kuoli vuonna 1406, eikä heille syntynyt lapsia.