stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tekopohjavesi

Turun Seudun Vesi Oy:n tekopohjavesilaitoksella Kokemäenjoen esikäsitelty raakavesi imeytetään altaiden kautta Virttaankankaan harjumuodostumaan.
Tekopohjavesi on pohjavettä, jota tehdään lisäämällä pohjavesiesiintymän luontaista antoisuutta imeyttämällä pohjavesiesiintymään käsittelemätöntä tai esikäsiteltyä pintavettä.
Tekopohjaveden muodostumista tapahtuu myös luontaisesti. Esimerkiksi Suomessa on useita järviä, joista vettä rantaimeytymisenä purkautuu pohjaveteen. Tästä esimerkkinä Muuratjärvi Muuramessa, joka Muuratharjun läpi purkaa vettä Päijänteeseen. Vaikka imeytymistä on tapahtunut tuhansia vuosia, harjussa oleva vesi on edelleen hyvälaatuista.selvennä
Käytännössä monilla pohjavesilaitoksilla on rantaimeytymistä. Tätä tapahtuu jossakin määrin aina, kun läheisen vesistön pinta on ylempänä kuin pohjaveden pinta kaivoalueella.
Tekopohjavettä joudutaan valmistamaan, jos luontaisen pohjaveden määrä ei ole riittävä. Tavoitteena on tuottaa riittävästi hyvälaatuista talousvettä yksinkertaisesti ja edullisesti ilman kemiallista käsittelyä.
Tekopohjaveden vaihtoehtona voi olla talousveden valmistus pintavesilaitoksella. Tekopohjaveden valmistuksen etuja pintavesilaitokseen verrattuna on luonnonmukainen puhdistuminen ilman kemikaaleja, tasainen vedenlaatu ja lämpötila sekä maakerrosten alla suojassa oleva raakavesivarasto.
Historiaa

Tekopohjavettä on käytetty talousvetenä jo 1800-luvulta lähtien mm. Englannissa, Ranskassa, Saksassa, Ruotsissa ja Yhdysvalloissa. Suomessa tekopohjaveden käyttö alkoi yleistyä 1970-luvulla.
Vuonna 2012 Suomessa on 24 tekopohjavesilaitosta (allasimeytys, sadetus tai kaivoimeytys). Lisäksi on laitoksia, joissa pääosa tuotevedestä on järvestä rantaimeytynyttä, esimerkiksi Kuopiossa
Tekopohjaveden valmistus

Tekopohjaveden valmistus käsittää seuraavat vaiheet:
Vedenotto
Esikäsittely
Veden imeytys maaperään
Vedenotto kaivoista
Jälkikäsittely
Tekopohjaveden valmistus > Esikäsittely

Suurimmassa osassa laitoksista ei ole lainkaan esikäsittelyä. Esikäsittely on tarpeellinen, mikäli veden kiintoaine tukkii liian nopeasti imeytyksen tai hapen kuluminen pohjavedessä on liian suurta.
Levien kasvu imeytyksen pinnalla voi myös tukkia haitallisessa määrin imeytystä. Tämän estämiseksi voidaan joutua vesi käsittelemään kemiallisesti fosforipitoisuuden vähentämiseksi.
Mekaanisia esikäsittelymenetelmiä ovat hiekkasuodatus ja mikrosiivilöinti. Näistä hiekkasuodatus on kalliimpi, mutta myös huomattavasti tehokkaampi menetelmä. Nämä menetelmät vähentävät vedestä myös leviä, mutta eivät estä levien kasvamista imeytyksen pinnalla.
Kemiallisessa esikäsittelyssä vedestä poistetaan kiintoaineen ja levien lisäksi myös orgaanista ainesta. Käsittelyprosessi on vastaavanlainen kuin tavanomaisissa pintavesilaitoksissa. Saostuskemikaalina käytetään joko rauta- tai alumiinisuoloja.
Tekopohjaveden valmistus > Veden imeytys

Veden imeytysmenetelmiä maaperään ovat allasimeytys, sadetusimeytys ja kaivoimeytys. Allasimeytyksessä vesi imeytetään hiekkapohjaisessa altaassa, josta läpi kulkenut vesi purkautuu pohjaveteen. Sadetusimeytyksessä vesi johdetaan rei’itettyjä putkia pitkin maan pinnalle, mistä se imeytyy maaperään. Kaivoimeytyksessä vesi johdetaan siiviläputkikaivoon tai rengaskaivoon, josta se imeytyy maaperään.
Imeytys täytyy mitoittaa raakaveden laadun perusteella. Mitä korkeampi kiintoainepitoisuus vedessä, sitä pienempi tulee imeytyksen pintakuorman (virtaama allas-m2 kohti) olla.
Allasimeytyksessä tukkivan kiintoaineen kertymä ennen altaan puhdistusta on noin 1 kg kiintoainetta/m2 . Mitoitusperusteena usein on kaksi puhdistusta vuodessa. Imeytysaltaita vaihdetaan tarvittaessa ja tukkeutunut allas puhdistetaan kuorimalla pinnasta tukkeutunut kerros tai haraamalla pinta rikki. Sadetusimeytyksessä sadetuskenttää vaihdetaan ajoittain pintamaan imeytyskyvyn palauttamiseksi ja alueen kasvillisuuden palauttamiseksi.
Sadetusimeytys myös tukkeutuu liiasta kiintoaineesta. Tästä syystä sadetusimeytyksen paikkaa vaihdetaan määräajoin. Imeytyksen keskeytyksen jälkeen pintamaan imeytyskyky vähitellen palautuu. Mineraaliaines (jokien savi) voi tukkia pinnan pitkäksi aikaa.
Kaivoimeytys on mahdollinen ainoastaan veden kiintoainepitoisuuden ollessa hyvin pieni (luontaisesti tai hiekkasuodatuksen jälkeen).
Tekopohjaveden valmistus > Vedenlaadun muuttuminen pohjavedessä

Imeytyksen jälkeen vesi kulkee ensin vajovesivyöhykkeessä (imeytyksen ja pohjaveden pinnan välinen alue). Tässä vaiheessa veden kiintoainetta poistuu sekä myös pieni määrä humusyhdisteitä. Sadetusimeytyksen jälkeen veden orgaanisen aineen määrä voi olla jopa hieman korkeampi kuin imeytettävässä vedessä maanpinnalta liukenevien humusyhdisteiden takia. Vajovesivyöhykkeessä vesi ilmastuu. Vedestä poistuu myös bakteereita.
Merkittävimmät laatumuutokset tapahtuvat vasta, kun vesi on saavuttanut pohjaveden.  Pohjavesivyöhykkeessä suurimmat muutokset tapahtuvat kulkeutumismatkan alkupäässä. Puhdistumisen kannalta veden viipymä on havaittu tärkeimmäksi tekijäksi (kuva, ).
Tavanomainen veden viipymä pohjavedessä on 1 – 2 kuukautta. TEMU-projektiin osallistuneilla vesilaitoksilla tekopohjaveden virtausnopeudet olivat n. 0,9 – 2,9 m/vrk.
Tekopohjavedessä raakaveden sinilevät ja bakteerit poistuvat hyvin tehokkaasti. Virukset poistuvat selvästi hitaammin. Kuitenkin virusten kaltaiset bakteriofaagit poistuivat 19 vrk viipymällä hyvin tehokkaasti (poistuma yli 99,99999 %).
Humusaineet poistuvat osin hajoamalla biologisesti, osin pidättymällä maaperään. Tavallisesti biologisen hajoamisen osuus on 30 – 50 % (riippuu humusaineen laadusta). Biologisessa hajoamisessa humusaineet hajoavat hiilidioksidiksi kuluttaen vedestä happea ja tuottaen veteen hiilidioksidia.
Tekopohjaveden valmistus > Tekopohjaveden jälkikäsittely

Maaperästä pumpattavan tekopohjaveden laatuun vaikuttaa imeytykseen pumpatun veden laadun lisäksi maaperä (esim. kalkkipitoisuus), biologiset prosessit (hapen kuluminen, hiilidioksidin muodostuminen) sekä luontaisen pohjaveden laatu. Asianmukaisesti toteutettu tekopohjavesi (riittävä viipymä) tuottaa hygieenisesti erittäin hyvälaatuista vettä, jossa ei ole pintavedestä peräisin olevia haju- ja makuongelmia. Tekopohjavesi pitää desinfioida ennen vedenkäyttäjille johtamista UV-desinfioinnilla tai kloorauksella.
Tavallisesti tekopohjavedet kuten yleensäkin suomalaiset pohjavedet ovat happamia, mistä syystä useimmiten tarvitaan veden alkalointi (pH:n nosto, ks. vedenkäsittely). Tämä voidaan tehdä mm. kalkkikivisuodatuksella.
Tekopohjaveden valmistus > Ongelmia

Tampereen seudulla on Roineesta lähteväksi suunnitellusta tekopohjavedestä huomautettu, että se on sittenkin pintavettä. Varsinais-Suomen Virttaankankaan luonnollisen pohjaveden on pelätty saastuvan ja koko alueen muuttuvan kosteaksi tekopohjavesihankkeen myötä. Hankkeen hintaa on myös arveltu korkeaksi, kun imeytysaltaita ja muuta tekniikkaa tarvitaan runsaasti. Vedessä on todettu myös arseenia. Åbo Akademin ympäristöteknologian dosentti Jarl Ahlbeck arvioi, että kemiallisesti puhdistettu pintavesi on käyttöön tulevana samanarvoista kuin tekopohjavesi. Tekopohjavettä on samasta syystä pidetty myös pelkästään imagokysymyksenä.
Tekopohjaveden orgaanisen hiilen kokonaismäärä eri viipymillä.
Teemakartta

Koropleettikartassa Euroopan maiden bruttokansantuote vuonna 2012. Tummalla sävyllä väritetyissä alueissa korkeampi ja vaaleissa matalampi BKT.
Teemakartta eli tietokartta on kartta, joka esittää symbolisin keinoin maastokarttapohjalla abstraktia tietoa, joka voidaan kohdentaa maantieteellisesti. Sen aiheena voi olla mikä tahansa asia, jota koskeva tieto voidaan liittää paikkaan, kuten erilaiset luonnonilmiöt, väestö, talous, liikenne, kulttuuri tai yhteisöjen toiminta. Sen alatyypissä, tilastollisessa teemakartassa, kuvataan määrällisen tiedon alueellista jakaumaa tai hajontaa. Teemakartan avulla voidaan usein tuoda esiin sellaisia maantieteellisiä riippuvuuksia, joita on muilla tavoin vaikeampi ilmaista.
Lajeja

Teemakartat voidaan luokitella laadullisiin ja määrällisiin, joista jälkimmäiset ovat tilastollisten teemakarttojen joukossa paljon yleisempiä. Teemakartat voi luokitella myös sen mukaan, ovatko esitettävät tiedot kohdennettavissa tarkasti vai vain suurempaan alueeseen. Teemakarttojen pääryhmiä alaryhmineen ovat:
Lajeja > Alueluokituskartat

Alueluokituskartat kuvaavat alueellisten ilmiöiden esiintymistä, ja ne perustuvat usein hallinnollisiin alueisiin tai homogeenisiin aluejakoihin. Laadullisia alueluokituskarttoja ovat esimerkiksi kasvillisuusvyöhykekartat, joihin ei ole sisällytetty määrällisiä tietoja kuten määrällisissä alueluokituskartoissa.
Koropleettikartta on määrällinen alueluokituskartta. Siinä esitettävä tieto ensin luokitellaan ja luokille määrätään tummuusaste, joka on yleensä yhtä ja samaa väriä. Tavallisinta on kuvata tummalla sävyllä suurta määrää. Sen jälkeen jokainen kartan alue, yleensä hallintoalue, väritetään luokkansa värillä. Koropleettikartassa voidaan yleensä esittää vain yhtä asiaa kerrallaan ja vain sen suhteellista vaihtelua. Kartan antamaan mielikuvaan vaikuttavat merkittävästi valittu luokkien määrä ja luokkavälit. Luokkavälit voivat olla esimerkiksi tasavälisiä, keskihajontaan perustuvia, asteittain nousevia, logaritmisia tai luonnollisiin luokkarajoihin perustuvia.
Koropleettikarttojen aiheuttamia yleisimpiä havaintoharhoja ovat pinta-alaharha, joka korostaa laajojen mutta harvaanasuttujen alueiden merkitystä; alueiden sisäisen vaihtelun näkymättömyys; sekä rajaamisharha, joka aiheuttaa kartalle jyrkkiä rajoja, joita todellisuudessa ei esiinny.
Toinen alueluokituskartan tyyppi on ruutukartta. Ruutukartan alueet ovat maastopohjaisesti määriteltyjä tasakokoisia ruutuja, eivät hallintoalueita.
Lajeja > Pistesymbolikartat

Pistesymbolikartassa esiintymiset, tapahtumat tai absoluuttiset lukuarvot esitetään tarkkaan määritellyissä pisteissä. Pisteet voivat olla samankokoisia tai erikokoisia, jolloin koon vaihtelu kuvaa esitettävää määrää.
Pistetiheyskartan pisteet ovat samankokoiset, ja alueellinen jakauma näkyy pisteiden tiheydessä. Pistetiheyskartassa voidaan esittää useita ilmiöitä kerrallaan toisistaan eroavien pisteiden avulla. Pisteet voivat olla erivärisiä tai erimuotoisia.
Suhteellisessa symbolikartassa pisteiden koko kuvaa esitettävää määrää niin että suuri koko kuvaa suurta ja pieni koko pientä määrää. Joskus tiettyjä lukuarvoja, kuten tuhatta ihmistä tai miljoonaa euroa, voidaan kuvata erityisillä symboleilla.
Lajeja > Virtauskartat

Virtauskartta esittää alueiden välistä dynamiikkaa, kuten muuttoliikettä tai kuljetuksia alueelta toiselle. Liikkeen suunta, määrä tai reitti osoitetaan viivoilla, nuolilla tai virtausnauhoilla. Liikkeen määrää edustaa nuolen leveys, ei pituus.
Lajeja > Viivakartat

Määrällisiä viivakarttoja ovat esimerkiksi lämpötila-, ilmanpaine- ja korkeuskäyräkartat.
Lajeja > Karttadiagrammit

Karttadiagrammissa sijoitetaan maastokarttapohjalle tilastodiagrammeja esittämään kunkin alueen tilastotietoja. Diagrammina voidaan käyttää mitä tahansa esitystapaa, mutta useimmin ympyräkaaviota. Eri alueiden diagrammit voivat olla erikokoisia, jos koolla halutaan viestittää tietoa eri alueiden välisestä hajonnasta.
Esimerkkejä

Yhdistelmäteemakartta, jossa ovat päällekkäin koropleettikartta ja suhteellinen symbolikartta. Pisteet kuvaavat Argentiinan väkilukua provinsseittain niin että asukasluvut ovat suhteessa pisteiden kokoon. Alueiden värisävyt kuvaavat asukastiheyksiä.
Laadullinen alueluokituskartta kuvaa kasvillisuusvyöhykkeitä Pohjois-Amerikassa.
Pistetiheyskartta Englannista.
Virtauskartta esittää Ranskan viininvientiä vuonna 1864. Viivan paksuus kuvaa viennin määrää kuhunkin maahan.
Viivakartta, joka kuvaa korkeuseroja.
Karttadiagrammi, jossa jokaisen alueen sisäiset jakaumat on esitetty ympyräkaaviolla.
Kartogrammi, joka esittää Euroopan maiden puolustusbudjettien suuruudet (2004) alueiden pinta-alojen avulla.
Historia

Ensimmäiset teemakartat ovat peräisin tiettävästi 1600- ja 1700-luvun vaihteen tienoilta. Sitäkin ennen on tehty karttoja, joissa on teemakarttojen piirteitä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tilastoteemakarta Tilastokoulu. Tilastokeskus. Viitattu 23.1.2020.
John Snow'n 1854 tekemä tunnettu teemakartta kuvasi Lontoon koleratapauksia kortteleittain epidemian aikana. Mustien palkkien koko ilmaisee tapausten määrät.
Samuel Pökälä

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten pyöräsuunnistus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten pyöräsuunnistus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten pyöräsuunnistus.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten pyöräsuunnistus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Kuortane 2021 | keskimatka |  |
|  Kultaa | Kuortane 2021 | yhteislähtö |  |
|  Kultaa | Kuortane 2021 | viesti |  |
|  Kultaa | Falun 2022 | yhteislähtö |  |
|  Hopeaa | Falun 2022 | keskimatka |  |
|  Pronssia | Veszprém 2012 | keskimatka |  |
|  Pronssia | Veszprém 2012 | pitkä matka |  |
|  Pronssia | Viborg 2019 | viesti |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Ignalina 2022 | pitkä matka |  |
Samuel Pökälä (s. 14. elokuuta 1990) on suomalainen pyöräsuunnistaja ja maantiepyöräilijä. Hän on pyöräsuunnistuksen nelinkertainen maailmanmestari. Asikkalan Raikasta edustanutta Pökälää on valmentanut Mika Tervala.
Ensimmäisiin pyöräsuunnistuksen aikuisten arvokilpailuihinsa Pökälä osallistui Vicenzan MM-kilpailuissa 2011 sijoittuen pitkällä matkalla 16:nneksi. Samana vuonna hän osallistui vielä Leningradin alueella järjestettyihin EM-kilpailuihin ilman menestystä. Veszprémin MM-kilpailuissa 2012 Pökälä saavutti sekä pitkältä matkalta että keskimatkalta pronssia. Hän palasi pyöräsuunnistuksen MM-kilpailuihin vuonna 2018. Seuraavana vuonna hän saavutti viestissä MM-pronssia ja sijoittui MM-kilpailujen pitkällä matkalla neljänneksi. Kuortaneen MM-kilpailuissa 2021 hän voitti kultaa yhteislähtökilpailussa, keskimatkalla ja viestissä. Falunin MM-kilpailuissa 2022 hän voitti kultaa yhteislähtökilpailussa ja saavutti hopeaa keskimatkalla. Viestissä hän kilpaili Suomen ykkösjoukkueen ankkurina ja tuli maaliin toisena, mutta koska edellä oli Suomen kakkosjoukkue ja virallisiin tuloksiin laskettiin vain yksi joukkue kustakin maasta, ei hän saanut viestistä mitalia. Vuoden 2022 EM-kilpailuissa Pökälä saavutti pitkällä matkalla hopeaa mutta sekaviestissä hän otti ankkuriosuudelle mukaansa väärän kartan ja Suomen joukkue hylättiin.
Pökälä edusti maantiepyöräilyssä vuoteen 2014 saakka TWD-Länkeniä. Hän voitti aika-ajon Suomen-mestaruuden 2013 ja 2014 sekä sai maantieajossa SM-pronssia 2014. Hän voitti Tartu- ja Tallinna Rattaralli -kilpailut 2014. Hän sijoittui MM-kilpailujen 2013 aika-ajossa 64:nneksi. Hän on voittanut myös cyclocrossin Suomen-mestaruuden 2012.
Pökälä edusti vuonna 2015 ranskalaista V.C.Pays de Loudéac -joukkuetta ja 2016 TWD Länkeniä. Hän voitti maantieajon ja aika-ajon Suomen-mestaruuden 2015. Aika-ajossa hän voitti Suomen-mestaruuden 2016 ja sai SM-pronssia 2017.
Saavutukset pyöräilyssä

Suomen mestari cyclocrossissa
Aika-ajon Suomen-mestari
Aika-ajon Suomen-mestari
Tartu- ja Tallinna Rattaralli -kilpailu
Aika-ajon Suomen-mestari
Suomen mestari maantieajossa
Aika-ajon Suomen-mestari
Qāf

Qāf-kirjaimen itsenäinen muoto.
Qāf (arab. قاف‎, qāf, pers. ‏قاف‎, qâf) on arabialaisen kirjaimiston 21. kirjain. Sen itsenäinen muoto on ق ja se vastaa heprealaista kirjainta qof (ק). Suomeksi qāf korvataan usein k-kirjaimella arabiaperäisissä sanoissa kuten Koraani (arab. القرآن al-Qur’ān), Kairo (arab. القاهرة‎ al-Qāhirah) ja Irak (arab. العراق al-ʿIrāq).
Standardiarabiassa qāf-kirjaimen ääntämys on soinniton uvulaarinen klusiili [q]. Ääntöasu vaihtelee alueittain ja esimerkiksi egyptinarabiassa qāf voidaan ääntää glottaaliklusiilina [ʔ] ja marokonarabiassa soinnillisena velaarisena klusiilina [g]. Persiassa qāfin ilmaisema uvulaarinen klusiili voidaan ääntää joko soinnittomana [q] tai soinnillisena [ɢ].
Qāfin kirjoitusasu riippuu siitä, missä kohdassa sanaa kirjain esiintyy. Sanan alussa ja sellaisten kirjainten jälkeen, jotka on pakko kirjoittaa erilleen seuraavasta kirjaimesta, qāf kirjoitetaan قـ (esim. قو qū). Sanan keskellä edeltävään ja seuraavaan kirjaimeen liitettynä qāfin kirjoitusasu on ـقـ (esim. نقو nqū), ja sanan lopussa edeltävään kirjaimeen liitettynä se kirjoitetaan ـق (esim. نق nq).
Yasir al-Qahtani

Yasir al-Qahtani
Yasir al-Qahtani (kirjoitetaan myös Jasser al-Kahtani, s. 10. lokakuuta 1982) on saudiarabialainen jalkapalloilija. Hän on kärkipelaaja, joka on vuodesta 2005 edustanut kotimaansa al-Hilal-joukkuetta. Tätä ennen vuosina 2000–2005 hän pelasi al-Qadisiyyassa.
Saudi-Arabian maajoukkueessa al-Qahtani on pelannut 46 ottelua, joissa on tehnyt 33 maalia (tilanne 15. kesäkuuta 2006). Hänen ensimmäinen maaottelunsa oli Bahrainia vastaan 17. joulukuuta 2002. Al-Qahtani pelasi Saudi-Arabian joukkueessa vuoden 2006 MM-kisoissa.
Qarnobin aro

Qarnobin aro (uzb. Qarnob choʻli) on aroalue Samarkandin ja Navoiyn alueilla Uzbekistanissa.
Zarafshonjoen keskijuoksun vasemmalla rannalla sijaitsevan kumpuilevan tasangon pituus on 120 kilometriä idästä länteen ja leveys 40–50 kilometriä. Sen korkeus on keskimäärin 300 metriä merenpinnasta. Aro muuttuu lännessä Toshloqqumin ja Uchqumin aavikoiksi. Pohjoisessa ovat Ziyovuddinin ja Zirabuloqin vuoret.
Seudulla vallitsee kuiva mannerilmasto. Vuotuinen sademäärä on 165 millimetriä. Kasvillisuus koostuu etupäässä ruoho- ja heinäkasveista sekä pensaista. Aluetta käytetään karakullampaiden laidunmaana. Sinne on istutettu saksaulpuita.
Mikko Pörhölä

Mikko Juhani Pörhölä (s. 31. lokakuuta 1976 Jyväskylä) on suomalainen näyttelijä. Pörhölä työskentelee Lahden Kaupunginteatterissa. Hän valmistui teatteritaiteen maisteriksi Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitokselta 2001. Sen jälkeen hän on näytellyt muun muassa Ahaa-teatterissa, Jyväskylän kaupunginteatterissa ja Helsingin Kaupunginteatterissa. Vuonna 2009 Pörhölä näytteli Dostojevskin Idiootin ruhtinas Myshkininä Espoon kaupunginteatterissa Kaisa Korhosen ohjauksessa, mitä voi pitää hänen tähänastisen uransa merkittävimpänä roolina.
Pörhölällä on myös rooli minisarjassa Kirje isältä, sekä vuoden 2011 elokuvassa Syvälle salattu.
Aiheesta muualla

Mikko Pörhölä Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Pälmä

| Pälmä Пяльма, Pjalma |
| --- | --- |
 Pyhän Eliaan tsasouna Pälmän kylässä.
 Pälmä
 Koordinaatit: 62°26′30″N, 35°52′0″E 
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Puudožin piiri
Taajama perustettu:  1939
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  taajama
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  3016,14 km²
Väkiluku (2011):  2 600
Aikavyöhyke:  UTC+3
Postinumero:  186185
 
 Kunnan kotisivu 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pälmän kunta Puudožin piirin kartalla.
Pälmä (ven. Пя́льма, Pjalma) on maalaiskunta, sen keskustaajama sekä erillinen kylä Karjalan tasavallan Puudožin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Äänisen koillisrannalla 100 kilometriä Puudožista maanteitse luoteeseen. Taajamassa on 1 600, kylässä 5 ja kunnassa 2 600 asukasta (vuonna 2011).
Maantiede ja asutus

Pälmän kunnan pinta-ala on 3016,14 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Karhumäen piirin Tsolmuisen kuntaan, koillisessa Arkangelin alueeseen sekä idässä Puudožin piirin Kuganavolokin ja etelässä Avdejevon kuntiin. Pinta-alasta valtaosa on metsää ja vesistöjä.
Seudun järviä ovat muun muassa kunnan koillisosassa sijaitsevat Ikšozero, Jangozero ja Ukšozero. Jokia ovat Pälmä, Ylä-Uikujoki ja Žilaja Tambitsa. Hyötykaivannaisiin kuuluvat hiekka, sora ja turve. Suunnitteilla on Jangozeron rauhoitusalueen perustaminen.
Keskustaajaman ja samannimisen kylän lisäksi kuntaan kuuluvat Pudožgorskin, Tambitsan (ven. Tambitsy) ja Tambitšozeron taajamat sekä Rimoilan kylä. Toiseksi suurin asutuskeskus on yli 700 asukkaan Pudožgorski. Lakitekstin mukaan kuntaan kuuluvat myös Kodatšguban ja Ostritšin kylät.
Historia

Pälmän taajama on perustettu vuonna 1939. Se on saanut nimensä Pälmän kylästä, joka sijaitsee taajaman eteläpuolella Pälmäjoen suussa. Vuodesta 1956 lähtien Pälmällä oli kaupunkimaisen taajaman status.
Liikenne, talous ja palvelut

Pälmän ohi kulkee Karhumäen ja Puudožin välinen maantie. Taajamassa toimii puunhankintayritys ja vuonna 2005 avattu saha. Palveluihin kuuluvat keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja pieni poliklinikka.
Nähtävyydet

Pälmän kylän läheltä on löydetty kivikautisia asuinpaikkoja. Kylällä on historiallisen asutuksen status. Sen rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat 1700–1800-luvun vaihteessa rakennettu Pyhän Eliaan tsasouna sekä 1800–1900-luvun vaihteessa pystytetyt asuintalot. Rakennusmuistomerkkejä on myös Rimoilassa.
Aiheesta muualla

Pälmän kunta Puudožin piirin sivustolla[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
Pälmän kylä Karjalan tasavallan matkailusivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Pölypilleri

| Pölypilleri Kari Peitsamo |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1979
 Julkaistu: kesäkuussa 1979
 Formaatti: LP-levy; CD-painos 1997
 Tuottaja(t): Pekka Nurmikallio
 Kesto: 32.44
 Levy-yhtiö: Love Records
Kari Peitsamon muut julkaisut
| Sian raato kääntää hitaasti kasvonsa valoon päin 1979 | Pölypilleri 1979 | Levylaulaja 1980 |
Pölypilleri on Kari Peitsamon viides albumi. Albumi on ensimmäinen Peitsamon omalla nimellä julkaistu; aiemmat albumit julkaistiin nimellä Kari Peitsamo ja Ankkuli, vaikka niistä osa on Peitsamon yksin soittamia.
Levy sisältää akustisia kappaleita, joista useimpien kesto on 1–2 minuuttia. Suurin osa sanoituksista on melko surrealistisia.
Peitsamo on kertonut albumin nauhoittamiseen käytetyn ajan olleen lyhyempi kuin levyn kesto, koska kappaleiden väliin lisättiin tauot masterointivaiheessa. Peitsamo on toisaalta myös kertonut, ettei tarina pidä paikkaansa.
Kun albumi Pölypilleri oli valmis, Atte Blom kysyi haluaako Peitsamo julkaista sen viimeisenä Love-levynä vai ensimmäisenä Johanna-albumina. Kun Peitsamo kuuli, että Lovella julkaistuna levyn kataloginumero olisi 313 eli Aku Ankan auton rekisterinumero, valinta oli selvä.
Levyn CD-versiolla on mukana hieman ennen albumia julkaistun EP:n Sian raato kääntää hitaasti kasvonsa valoon päin kappaleet. Levy oli Love Recordsin viimeinen julkaisu ennen yhtiön konkurssia.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Kari Peitsamo, ellei toisin mainittu.
Kesä – 2.22
Japani – 1.00
Polvi – 1.03
Ruukku – 0.58
Jane – 1.31
Paratiisi – 1.15
Mary Ann – 2.03
Liikenne – 1.05
Pääsiäinen – 3.35
Rikos – 1.34
Uni – 1.35
Rotta – 1.41
Pölypilleri – 1.54
Kurjat – 2.00
Lihava aamu – 1.09
Meri – 2.12
Luumunen – 1.14
Ranchi – 1.35
Iso tölkki – 1.39
Ihmiset – 1.19
CD-painoksen bonuskappaleet
Pieni valkoinen helmi – 1.01
Mustanaamio – 1.43
Musiikkitäkkönen – 1.56
Ou nou nou (rahalla ja seksillä) – 1.20
Kiina tai kuolema – 1.39 (säv. san. ja sov. Kari & Heikki Peitsamo)
Pieni punainen kitara – 1.20