stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rajalampi (Vesanto)

| Rajalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Vesanto
Koordinaatit:  62°58′11″N, 26°23′28″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kerkonjoen valuma−alue (14.76)
Laskujoki:  Vesantojoki Vesantojärveen 
Järvinumero:  14.764.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  149,3 m  
Pituus:  120 m  
Leveys:  80 m  
Rantaviiva:  0,353 km  
Pinta-ala:  0,638 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiRajalampi 
Rajalampi on Pohjois-Savossa Vesannolla Kurjenniemen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 120 metriä pitkä, 80 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 0,6 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 350 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Kerkonjoen valuma-alueella (14.76), jonka Vesantojoen valuma-alueeseen (14.764) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 149,3 metriä mpy.
Berda

| Berda ukr>  Берда |
| --- | --- |
 Tulvajärvi Berdajoella heinäkuussa v. 2019
Alkulähde:  Oleksijivka Polohyn piiri, Zaporižžjan alue  47°15′25.3″N, 36°26′38.5″E
Laskupaikka:  Novopetrivkan kylä Berdjanskin piiri, Zaporižžjan alue  46°47′45.5″N, 36°53′12.6″E
Maat:   Ukraina  GeoNames-tietokannassa 712460
Pituus:  120 (v. 2020), 125 (v. 1957) tai 130 km
Alkulähteen korkeus:  203 m
Valuma-alue:  1 720, 1 743 (v. 2020),  1 750 tai 1 760 (v. 1957) km²
Berda (ukr. Берда), myös Berd (ukr. Берд), Berl (ukr. Берл) ja Berdo (ukr. Бердо) (1692), Suuri Berda (ukr. Большая Берда) (1701), Berdynka (ukr. Бердинка) (1745-1746), Kajali Bert (ven. Каяли Бертъ) ja Buda (ukr. Буда) (1746), Suhije Berdy (ruteeniksi Сухие Берды) (1769) tai Berdynskin joki (ruteeniksi Бердинская река) on Ukrainassa, Zaporižžjan alueella virtaava joki.
Berda on Obytitšnan, Konkan ja Molotšnan ohella yksi neljästä merkittävimmistä joista Zaporižžjan alueella. Joen varrella sijaitsee Berdjanskin kaupunki, joka yhdessä Berdjanskin kynnään kanssa on nimetty joen mukaan. Vuonna 1954 joelle lähellä Osipenkon kylää rakennettiin Berdjanskin tekojärvi, joka on kaupungin tärkein vesivarojen ja kastelulähde.
Joen kuvaus

Berda saa alkunsa Asovan ylängöllä sijaitsevien Mohyla-Tokmakin ja Mohyla-Belmakin vuorten väliseltä alueelta lähellä Oleksiivkan kylää 203 metriä merenpinnan yläpuolella ja virtaa ensin itään, sitten se kääntyy etelään ja virtaa Asovanmereen lähellä Novopetrivkan kylää. Joen uoma kulkee läpi Zaporižžjan alueen, tarkemmin läpi entisen Bilmakin, nykyisen Polohyn ja Berdjanskin piirien ja myös läpi pienen osuuden Donetskin piiriä. Joen pituus on joko 120, 125 tai 130 kilometriä. Joen leveys on keskimäärin 6–10 ja suurimmillaan 25 metriä. Keskisyvyys on 1,5 metriä.
Berdan valuma-alueen pinta-ala on joko 1 743,0, 1 750 tai vuonna 1957 julkaistun Ukrainan jokikatalogin mukaan 1 760 neliökilometriä. Kaksi kolmasosaa jokilaaksosta ylävirralla on kapeaa, kanjonimaista ja puolisuunnikkaan muotoista, missä on pieniä vesiputouksia, kalliopaljastumia, voimakasta virtausta ja jyrkkiä vedenpinnan vaihteluja. Joessa on voimakas virtaus. Laaksossa on grafiitin, graniitin ja kaoliinin esiintymiä. Laakson alaosa on leveä, soinen ja siinä on paljon järviä. Jokilaakso on jopa 3, tulvatasanko 5 kilometriä leveä ja 50–75 metriä syvä. Berdajoen kaltevuus on 2–2,1 m/km. Joki saa täydennystä lumensulamis- ja pohjavesistä. Vedenpinnan nousu tapahtuu joskus jopa talvella, kun sulat alkavat, ja se aiheuttaa Berdaa peittävän jääkuoren epävakauden joulukuussa. Syynä joen vedenpinnan nousuun ovat tai sen virtausta säätelevät myös useiden Berdan rannoilla sijaitsevien kalanviljelylaitosten vesipäästöt, lammet ja vuonna 1954 rakennettu tekojärvi. Tyypillisiä ovat kevättulvat. Vettä käytetään kotitalouksien tarpeisiin. Berdajoen rannikkoalueet ovat pääasiassa aroja ja laajoja niittyjä, joiden lomassa löytyy välillä taimikon- ja metsänistutuksia, jotka vuorostaan ovat arvokkaiden ja harvinaisten kasvien kasvupaikkaa. Berdaa voi sanoa eräänlaiseksi käytäväksi, mikä yhdistää merenrannikon ja Asovan ylämaan, edistää luonnonvaraisten kasvien ja eläinten muuttoa ja asettumista.
Berdan joentörmät
Murtunutta jäätä Berdajoen yhtymäkohdassa Asovanmereen
Karatyšjoki Nikolsken piirissä, Donetskin alueella heinäkuussa 2020
Joen kuvaus > Sivujoet

Vuonna 1957 julkaistun Ukrainan jokikatalogin sivulla 133 ja 134 Berdan:
vasemmanpuolisiksi sivujoiksi luetellaan Bilmanka (ukr. Більманка) (104 km), Gruzenka (ukr. Грузенька) (92 km), Karatjuk (ukr. Каратюк) (71 km) ja Karatyš (ukr. Каратйш) (62 km);
oikeanpuoliset sivujoet ovat Berestova (ukr. Берестова) (49 km).
Vuonna 2012 Zaporižžjan kalastusviraston virallisella sivustolla 120 kilometrisellä Berdalla on sivujokena Gruzka (14,5 km), Gruzenka (14,5 km), Karatjuk (31 km), Karatyš (38,8 km) ja Berestova (22,3 km). Tunnetuin sivujoki on vasenpuolinen Karatyš, minkä yläjuoksulla Asovan ylängöllä sijaitsee 5. huhtikuuta 1927 perustettu "Skyytian kuningaiden kivihaudat"-niminen luonnonsuojelualue, joka koostuu kiviharjuista keskellä aavikkoista aroa.
Suojelualueita > Skyytian kuningaiden kivihaudat

Nämä kukkulat ovat Ukrainan kidekilven muinaisten graniittikivien paljastumia, joita arvellaan muodostuneen noin 2 miljardia vuotta sitten tulivuorenpurkauksen seurauksena. Ne kohoavat 50-70 metriä ympäröivän aron yläpuolelle. Vuoteen 1951 asti suojelualue kuului Mariupolin kotiseutumuseolle ja sitten siitä tuli Ukrainan SNT:n tiedeakatemian itsenäinen osasto. Nykyään se on kansallisen tiedeakatemian Ukrainan valtion steppien luonnonsuojelualueen tieteellinen osasto. Suojeltua pinta-alaa on 456 hehtaaria. Suurin osa, 304 hehtaaria sijaitsee Donetskin alueen Volodarsken, nykyisessä Nikolsken piirissä, pienempi osa Zaporižžjan alueen Polohyn piirissä. Aikoinaan polovtsit kutsuivat näitä Karatyšin kivihautoja Beš-Tašiksi. Sana "beštaš" tulenee turkinkielisestä ”beş taş” ja tarkoittaa viittä kiveä, mitkä vastaavat kivihaudan viittä tärkeintä graniittikukkulaa. Legendan mukaan näillä tienoilla sijaitsi kerran muinaisina aikoina polovtsien pääkaupunki.
Suojelualueita > Maisemasuojelualue "Berdan tulvatasanko"

Vuonna 1994 perustettu valtakunnallisesti merkittävä, 1416,9 hehtaarinen maisemasuojelualue "Berdan tulvatasanko" on osa Pryazovan kansallispuistoa. Maankäyttäjien joukkoon, joiden hallussa ja suojeluksessa on alue, kuuluu Berdjanskin kaupunkivaltuusto (556,1 ha), Ukrainan metsähallituksen Berdjanskin metsätalousyhdistys "Zaporižžjalis" (232 ha) ja Novopetrivkan kyläneuvosto (18 ha).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Berda Wikimedia Commonsissa
Vasili Perovin vuonna 1881 maalama taulu ”Jaroslavnan itku”, joka tunnetaan myös "Laulu Igorin sotaretkestä"-sankarirunon yhtenä runollisimpana katkelmina. Igorin uskollisena vaimona taiteilija on kuvannut muinaista Novgorod-Severskin ruhtinatarta Efrosinja Jaroslavnaa.
Maisemasuojelualue ”Berdan tulvatasanko”
Innopart

Innopart - Keisi näytteenottovaunu
Innopart on suomalainen laboratorio- ja sairaalakalusteiden valmistaja. Yritys on alun perin perustettu vuonna 2010, mutta nimi ja liiketoiminta siirtyi liiketoimintakaupan myötä uuteen perustettuun yritykseen vuonna 2021. Innopart on yksityisessä omistuksessa oleva yhtiö. Yhtiö sijaitsee Kauhavalla, jossa myös valmistetaan yrityksen tuotteet. Yrityksellä on vientiä Ruotsiin, Norjaan, Alankomaihin ja Islantiin.
Innopart Oiva-osastovaunu näytteenotossa.
Aiheesta muualla

Oiva-osastovaunu (Arkistoitu – Internet Archive)
Innopart
Keisi näytteenottovaunu (Arkistoitu – Internet Archive)
Soimalampi (Vesanto)

| Soimalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Vesanto
Koordinaatit:  62°51′23″N, 26°30′40″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kerkonjoen valuma−alue (14.76)
Laskuoja:  Soimapuro Sonkariin 
Järvinumero:  14.762.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  117 m  
Pituus:  280 m  
Leveys:  70 m  
Rantaviiva:  0,616 km  
Pinta-ala:  1,22 ha  
Suurin syvyys:  8,1 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiSoimalampi 
Soimalampi on Pohjois-Savossa Vesannolla Sonkarin lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 280 metriä pitkä, 70 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,2 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Kerkonjoen valuma-alueella (14.76), jonka Sonkarin alueeseen (14.762) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 117 metriä mpy.
Johann van Beethoven

Johann van Beethoven.
Johann van Beethoven (14. marraskuuta 1739 tai 1740 oletettavasti Bonn – 18. joulukuuta 1792 Bonn) oli saksalainen tenorilaulaja ja Ludwig van Beethovenin isä.
Hänen isänsä Lodewijk van Beethoven oli erinomainen bassolaulaja. Johann aloitti uransa viulistina 12-vuotiaana. Myöhemmin hän äitinsä tapaan alkoholisoitui, ja hän oli jatkuvasti humalassa. Hän menetti pian työnsä viulistina ja siirtyi tenorilaulajaksi Kölnin vaaliruhtinaan hoviin. Johann meni vuonna 1767 naimisiin Maria Magdalena -nimisen nuoren lesken kanssa. Heidän raha-asiansa olivat huonolla tolalla, ja he muuttivat Fischerin perheen vuokralaisiksi Bonniin. Johann ja Maria Magdalena saivat seitsemän lasta, joista vain kolme eli aikuisikään asti: Ludwig (1770–1827), Caspar Carl (1774–1815) ja Nikolaus Johann (1776–1848). Johann oli hilpeä muiden seurassa, mutta kohteli ankarasti vanhinta poikaansa Ludwigia ja pakotti tämän jo nelivuotiaana opiskelemaan musiikkia ja soittamaan päivittäin tuntikausia. 1780-luvun alussa hovin asiakirjoihin tuli maininta, että Johannin ääni oli pilalla, ja vuonna 1789 hänet erotettiin virastaan.
Vuonna 1787 vanhin poika Ludwig lähti Wieniin opiskelemaan Mozartin ohjauksessa, mutta joutui jo kahden viikon kuluttua palaamaan Bonniin. Hän sai isältään kirjeen, jossa tämä kertoi, että äiti Maria Magdalena oli kuolemaisillaan. Äiti oli tuolloin vielä elossa mutta surkeassa kunnossa. Ludwigin palattua Bonniin kaikki oli pahempaa kuin hän oli kuvitellut: Maria Magdalena oli kuolemaisillaan ja Johann tukkihumalassa aamusta iltaan. Maria Magdalenan kuoleman jälkeen perheen taloudellinen asema oli kehnossa kunnossa. Ludwig oli käyttänyt kaikki rahansa Wienin matkallaan ja Johann kaikki rahansa Maria Magdalenan hoitoon. Vaaliruhtinas suostui kuitenkin maksamaan pientä eläkettä Johannille. Ludwig palasi Wieniin marraskuussa 1792. Johann kuoli pian Ludwigin lähdön jälkeen 18. joulukuuta 1792.
Leikkipaikka

Perinteinen pieni ja valvomaton leikkipuisto.
Yhdistelmäleikkiväline pienille lapsille
Leikkikenttä
Leikkipaikka on leikkimiseen tarkoitettu alue, joita voi olla sekä ulkona että sisällä. Leikkipaikalla voi olla leikkikaluja tai leikkimiseen tarkoitettuja esineitä. Leikkipaikkoja on usein koulujen ja päiväkotien pihoilla. Niitä on myös monissa kaupoissa ja ravintoloissa ("leikkinurkka"), joissa osassa on järjestetty myös ulkopuolinen valvoja. Ulkona olevia julkisia kaikille koko ajan avoimia leikkipaikkoja kutsutaan useimmiten nimillä leikkipuisto tai leikkikenttä.
Leikkipuistot tai -kentät

Leikkipuisto on joko valvottu tai valvomaton, yleensä lasten tai varhaisnuorten yleiseen käyttöön ajanviettopaikaksi tarkoitettu puisto tai puiston osa, johon on sijoitettu lapsille ja joskus myös aikuisille suunniteltuja palveluja, leluja tai laitteita. Usein leikkipuiston suunnittelussa pyritään ottamaan perheet huomioon ja tästä syystä leikkipuistosta saattaa löytyä esimerkiksi pöydät eväiden nauttimista varten.
Leikkipuiston yhteydessä saattaa toimia myös esimerkiksi koulu, päiväkoti, kahvio, nähtävyys tai yritys. Joidenkin leikkipuistojen tai -kenttien yhteydessä voi olla välineetön hiekka- tai sora-alue sekä koirien ulkoiluttamisalue.
Leikkipuisto voi olla esimerkiksi kaupungin, kunnan tai yksityisen tahon ylläpitämä. Leikkipuistot yleisesti ottaen pyritään suunnittelemaan turvallisiksi myös pieniä alueen käyttäjiä varten sekä kestämään vaihtelevia sääolosuhteita ja ilkivaltaa.
Leikkipaikan välineistöä

Leikkipuistoon sijoitettuja yleisimpiä laitteita tai asioita ovat esimerkiksi
Kiipeilyteline
Liukumäki
Keinu
Hiekkalaatikko
Leikkimökki
Hiekkalaatikolla muovataan hiekasta muotoa ja erilaisia rakennelmia. Hiekka pysyy paremmin koossa ja muodossaan kun sen kastelee vedellä.
Leikkipaikoilla on usein keinu, jossa voi keinua. Keinussa voi ottaa vauhtia itse tai avustettuna. Kiipeilytelineillä kiivetään ja roikutaan käsien tai jalkojen varassa. Hyvin varustetuilla leikkipaikoilla voi olla jopa majoja. Muita yleisimpiä leikkipaikalle rakennettuja laitteita ovat karusellit, jossa leikkijät potkivat jaloilla vauhtia saadakseen karusellin pyörimään pitäen kiinni karusellin käsikahvoista. Laitteessa voi olla useampia yhtäaikaisesti.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Leikkipuisto vanhuksille
Oulun leikkipuistoraportti
Leka Zogu

| Leka Zogu |
| --- | --- |
 
Albanialaisten kuningas (kruununtavoittelija)
Edeltäjä:  Zogu I
Seuraaja:  Leka Anwar

Syntynyt:  5. huhtikuuta 1939 Tirana, Albania
Kuollut:  30. marraskuuta 2011 (72 vuotta) Tirana, Albania
Puoliso:  Susan Cullen-Ward (1975–2004)
Lapset:  Leka Anwar
Suku:  Zogu
Isä:  Zogu I
Äiti:  Geraldine
Nimikirjoitus:  
Leka Zogu (5. huhtikuuta 1939 – 30. marraskuuta 2011) oli Albanian kuningas Zogu I:n ja kuningatar Geraldinen ainoa lapsi ja Albanian kruununprinssi. Hän vaati itselleen Albanian valtaistuinta.
Tausta

Hänen isänsä Zogu I syrjäytettiin Albanian valtaistuimelta kaksi päivää Leka Zogun syntymän jälkeen. Leka kävi koulunsa Egyptissä ja Sveitsissä. Lisäksi hän opiskeli brittiläisessä Sandhurstin kuninkaallisessa sotakorkeakoulussa. Hänestä tuli Albanian kruununperillinen vuonna 1957, mutta Albania oli kommunistinen valtio eikä tunnustanut tätä.lähde?
Leka osasi albanian lisäksi myös ranskaa, englantia, saksaa, espanjaa, arabiaa sekä jonkin verran italiaa.
Kruununtavoittelija ja maanpako

Zogu I:n kuoleman 1961 jälkeen Leka Zogusta tuli Albanian pakolaishallituksen julistuksella albanialaisten kuningas Leka Zogu I. Julistus annettiin Hotel Bristolin juhlasalissa Pariisissa.
1960-luvulla Leka Zogu myös ystävystyi Kalifornian silloisen kuvernöörin (ja tulevan Yhdysvaltain presidentin) Ronald Reaganin kanssa. Kuningas lahjoitti Reaganeille Gertie-nimisen elefentin, jolle Nancy Reagan antoi myöhemmin uuden nimen GOP.
Leka asettui Espanjaan vuonna 1979 ja alkoi toimimaan meklarina. Espanjan hallitus pyysi häntä kuitenkin poistumaan maasta sen jälkeen, kun kävi ilmi, että Lekalla oli thaimaalaisia henkivartijoita ja huomattava asevarasto. Leka oli yksityislentokoneessa matkalla Rhodesiaan, mutta koneen piti laskeutua polttoaineen täydennyksen vuoksi Gaboniin. Kun lentokone laskeutui, Albanian kommunistihallituksen tukemat gabonilaiset sotilaat piirittivät koneen. Joidenkin huhujen mukaan Albanian kommunistihallinto halusi kidnapata Lekan. Leka karkotti sotilaat pois ilmestymällä lentokoneen ovelle bazooka kädessään.
Leka puolisoineen asui Rhodesiassa, kunnes Robert Mugabe nousi maan johtoon. Pariskunta muutti Rhodesiasta Etelä-Afrikkaan, jossa apartheidhallitus antoi heille diplomaatisen aseman. Leka Zogu asui pitkään Bryanstonissa eräällä Johannesburgin vauraalla esikaupunkialueella.lähde?
Paluu Albaniaan

Kommunistihallinnon romahdettua Leka Zogu teki lyhyen vierailun Albaniaan, mutta häntä pyydettiin pian tämän jälkeen poistumaan maasta, koska hänen passissaan ammatiksi oli kirjattu "albanialaisten kuningas". Hän palasi vuonna 1997 ja pyrki kerämään tukijoita monarkian palauttamiselle. Albaniassa äänestettiin hallitusmuodon palauttamisesta monarkiaksi samana vuonna parlamenttivaalien yhteydessä, mutta tasavaltalaiset voittivat selkein lukemin. Zogu ja muut monarkistit väittivät äänestystulosta väärennetyksi. Tämän seurauksena Leka järjesti noin 2000 kannattajansa kanssa mielenosoituksen Tiranassa, jossa vaadittiin monarkian palauttamista. Leka asetettiin syytteeseen ja tuomittiin kolmeksi vuodeksi vankeuteen kapinaan yllyttämisestä, mutta hän ehti paeta Etelä-Afrikkaan. 70 kansanedustajan joukko pyysi vuonna 2000 kuningasperhettä palaamaan Albaniaan. Leka sai armahduksen ja suurin osa hänen takavarikoidusta omaisuudestaan palautettiin.
Paluu Albaniaan > Viimeiset vuodet

Armahduksen saatuaan Leka palasi Albaniaan ja osallistui vähäisissä määrin maan politiikkaan tämän jälkeen. Leka ei kuitenkaan äänestänyt sanoen, että "minä olen kaikkien poliittisten puolueiden yläpuolella, myös omani". Hän ilmoitti vuonna 2005 jättäytyvänsä pois julkisuudesta. Viimeiset vuotensa Leka vietti perheensä kanssa.
Leka Zogu kuoli vuonna 2011 saatuaan useita peräkkäisiä sydänkohtauksia Äiti Teresan sairaalassa Tiranassa. Albanian hallitus määräsi maahan suruliputuksen ja järjesti Lekalle valtiolliset hautajaiset. Aluksi hänet haudattiin tiranalaiselle Sharran hautausmaalle, mutta vuotta myöhemmin hänet siirrettiin kuninkaalliseen mausoleumiin.
Avioliitto ja lapset

Vuonna 1975 Leka Zogu avioitui australialaisen Susan Cullen-Wardin kanssa, josta tuli kuningatar Susan, Biarritzissä, Espanjassa. Häät pidettiin Biarritzin kaupungintalolla. Häävieraina olivat muun muassa Espanjan diktaattori Francisco Franco ja prinssi Juan Carlos, joka oli Lekan hyvä ystävä, sekä monia maanpaossa eläviä monarkistisia albanialaisia. Häissä julistettiin Lekalle maljapuheessa ”kauan eläköön kuningas”. Uskonnollinen vihkiminen toimitettiin myöhemmin Madridissa samanaikaisesti islamilaisin, protestanttisin ja katolilaisin menoin.
Kuningatar Susan kuoli 17. heinäkuuta vuonna 2004. Heillä oli yksi lapsi, prinssi Leka Anwar Zog Reza Baudouin Msiziwe. Rhodesiassa oleskellessaan Leka Zogulle syntyi myös tytär, joka kuitenkin kuoli synnytyksen yhteydessä.
Kunnianosoituksia > Albanialaiset

Besan ritarikunta (suurmestari)
Skanderbegin ritarikunta (suurmestari)
Kunnianosoituksia > Ulkomaalaiset

Pyhien Mauritiuksen ja Lasaruksen ritarikunnan suurristi (Italia)
Pyhän Vladimirin ritarikunnan 1. luokka (Venäjä)
Georgian kotkan ritarikunta ketjulla (Georgia)
Suolampi (Vesanto)

| Suolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Vesanto
Koordinaatit:  62°52′24″N, 26°27′03″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kerkonjoen valuma−alue (14.76)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  14.762.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  119,7 m  
Pituus:  150 m  
Leveys:  140 m  
Rantaviiva:  0,6 km  
Pinta-ala:  1,865 ha  
Suurin syvyys:  5,5 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiSuolampi 
Suolampi on Pohjois-Savossa Vesannolla Sonkarin lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 150 metriä pitkä, 140 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,9 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Kerkonjoen valuma-alueella (14.76), jonka Sonkarin alueeseen (14.762) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 119,7 metriä mpy.
Kansainvälinen rikostuomioistuin

| Kansainvälinen rikostuomioistuin>  Nimi virallisilla kielillä:  المحكمة الجنائية الدولية (arabiaksi)  International Criminal Court (englanniksi)  Corte Penal Internacional (espanjaksi)  国际刑事法院 (kiinaksi)  Cour pénale internationale (ranskaksi)  Международный уголовный суд (venäjäksi)   |
| --- | --- |
 Virallinen logo
 Rooman perussäännön sopimusvaltiot ja allekirjoittajat    Sopimusvaltio   Allekirjoittanut mutta ei ratifioinut   Sopimusvaltio joka on myöhemmin vetäytynyt   Allekirjoittaja joka on myöhemmin vetäytynyt   Ei sopimusvaltio eikä allekirjoittaja
Perustettu:  17. heinäkuuta 1998
Tyyppi:  tuomioistuin
Päämaja:  Haag, Alankomaat
Jäsenet:  125 sopimusvaltiota
Viralliset kielet:  englanti, ranska (työkielet); arabia, espanja, kiina, venäjä
Presidentti:  Tomoko Akane
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kansainvälinen rikostuomioistuin (engl. International Criminal Court, ICC) tuomitsee henkilöitä, jotka ovat syyllistyneet vakaviin kansainvälisiin rikoksiin. Rikostuomioistuimella on toimivalta sotarikoksista, rikoksista ihmisyyttä vastaan ja joukkotuhonnasta. Tuomioistuimen toiminta alkoi vuonna 2002, ja se toimii Haagissa, mutta perustamissääntö sallii toiminnan muuallakin.
ICC ei ole Yhdistyneiden kansakuntien (YK) alainen, mutta toimii läheisessä yhteistyössä sen kanssa.
Historia

Kansainvälinen rikostuomioistuin eli ICC perustettiin 17. heinäkuuta 1998 allekirjoitetulla perustamissopimuksella, Kansainvälisen rikostuomioistuimen Rooman perussäännöllä. Perussäännön allekirjoitti 120 valtiota 17. heinäkuuta 1998 Roomassa. Sopimuksen voimaantulon edellytyksenä oli, että vähintään 60 valtiota ratifioi sen. Tämä tapahtui 11. huhtikuuta 2002 kymmenen valtion tallettaessa samanaikaisesti ratifiointiasiakirjat YK:n päämajassa.
Rooman perussäännössä määriteltiin ne rikokset, joiden tuomitsemiseen sopimusvaltiot luovuttavat tuomioistuimelle toimivallan (sotarikos, rikos ihmisyyttä vastaan, joukkotuhonta), ja toimivallan jakautuminen ICC:n ja kansallisten tuomioistuinten välillä. Samalla määriteltiin ne yleiset periaatteet, joita ICC noudattaa, ja päätettiin ICC:n organisaatiosta. Sopimusvaltiot sopivat myös ICC:n toiminnan rahoituksesta.
ICC:n toiminta alkoi 1. heinäkuuta 2002. Se on toimivaltainen tuomitsemaan rikoksista, jotka on tehty tämän päivän jälkeen, muttei aiemmin tehdyistä rikoksista; säännöllä ei ole taannehtivaa vaikutusta.
Yhdysvallat sääti vuonna 2002 American Service-Members’ Protection Act -lain, jonka perusteella se voi mitä tahansa tarpeellisia ja tarkoituksenmukaisia keinoja käyttäen toimia vapauttaakseen tuomioistuimen toimesta tai pyynnöstä vangitun tai pidätetyn Yhdysvaltain tai sen liittolaisen henkilöstöön kuuluvan. Lakia kutsutaan tämän takia myös Haagin valloituslaiksi.
Myös luonnonsurmaa on ehdotettu lisättäväksi tuomioistuimen toimivaltaan, mutta toistaiseksi ympäristörikoksista voi rangaista vain, jos ne tapahtuvat nykyisin tunnustettujen rikosnimikkeiden sisällä.
Historia > Rooman perussäännön sopimusvaltiot > Allekirjoittaneet, mutta eivät ole ratifioineet

Rooman perussäännön allekirjoittaneista 137 valtiosta 29 ei ole ratifioinut.
| Valtio | Allekirjoittanut |
| --- | --- |
 Algeria: 28. joulukuuta 2000
 Angola: 7. lokakuuta 1998
 Bahama: 29. joulukuuta 2000
 Bahrain: 11. joulukuuta 2000
 Kamerun: 17. heinäkuuta 1998
 Egypti: 26. joulukuuta 2000
 Eritrea: 7. lokakuuta 1998
 Guinea-Bissau: 12. syyskuuta 2000
 Haiti: 26. helmikuuta 1999
 Iran: 31. joulukuuta 2000
 Israel: 31. joulukuuta 2000
 Jamaika: 8. syyskuuta 2000
 Kuwait: 8. syyskuuta 2000
 Kirgisia: 8. joulukuuta 1998
 Monaco: 18. heinäkuuta 1998
 Marokko: 8. syyskuuta 2000
 Mosambik: 28. joulukuuta 2000
 Oman: 20. joulukuuta 2000
 Venäjä: 13. syyskuuta 2000
 São Tomé ja Príncipe: 28. joulukuuta 2000
 Salomoninsaaret: 3. joulukuuta 1998
 Sudan: 8. syyskuuta 2000
  Syyria: 29. marraskuuta 2000
 Thaimaa: 2. lokakuuta 2000
 Yhdistyneet arabiemiraatit: 27. marraskuuta 2000
 Yhdysvallat: 31. joulukuuta 2000
 Uzbekistan: 29. joulukuuta 2000
 Jemen: 28. joulukuuta 2000
 Zimbabwe: 17. heinäkuuta 1998
| --- | --- |
*: =Valtiot jotka ovat ilmoittaneet, etteivät ne enää aio ratifioida sopimusta