stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Riihimäen–Lopen rautatie
Rata ja liikenne > Henkilöliikenne > Aikataulu vuodelta 1912

AIKATAULU

Riihimäen–Lopen rautatiellä

16 p:stä Lokak. 1912 toistaiseksi.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  N:o  2  |  N:o  4 1)  |  N:o  6  |  N:o  8  |  N:o  10  |  Km   |  Asema   |  N:o  1  |  N:o  3 1)  |  N:o  5  |  N:o  7  |  N:o  9  |
| 6.00 | 10.40 | 12.25 | 6.10 | 9.10 |   |  Riihimäki  | 8.50 | 1.30 | 4.00 | 8.25 | 11.20 |
| --- | --- | --- | --- | --- |   |    Kulmala  | --- | --- | --- | --- | --- |
| --- | --- | --- | --- | --- |   |    Lasitehdas  | --- | --- | --- | --- | --- |
| --- | --- | --- | --- | --- |   |    Riutta  | --- | --- | --- | --- | --- |
| --- | --- | --- | --- | --- |   |    Kormu  | --- | --- | --- | --- | --- |
| --- | --- | --- | --- | --- |   |    Santamäki  | --- | --- | --- | --- | --- |
| 6.50 | 11.30 | 1.15 | 7.00 | 10.00 | 12 |  Launonen  | 8.00 | 12.35 | 3.00 | 7.40 | 10.30 |
1) Junat 4, 3, ainoastaan arkipäivinä.

HUOM.! Aika k:lo 6.00 i. p. k:lo 5.59 a. p. on merkitty minuuttinumeroitten alla olevalla viivalla.

Riihimäki, 16 p:nä Lokak. 1912.

H. G. Paloheimo.
Rata ja liikenne > Kallelan metsärata

Puun kuljetukseen, sekä  Ansalan metsästysmajan kulkuyhteytenä käytetty Kallelan metsärata erkani radasta Nykyisen Sipiläntien ja Reunalantien risteyksen luona km lukemalla 4,500 Riihimäeltä.
Kun Riihimäen–Lopen rautatie valmistui vuonna 1907, Ansalan metsästysmajan Lopen Kormun kartanon maille rakentananeelle Ansalalaiset ry:lle tehtiin siitä erkaneva Kallelan metsärata. Tälle kapearaiteiselle radalle he hankkivat hevosvetoisen kiskovaunun, ”körö-körö-kärryn”, jolla heidän oli tapana laskea mäkeä alas Riutansuolle ja sieltä loppumatka jalkaisin. Radan päätepiste sijaitsi Kallelassa Ansalehdossa jossa oli kääntöraiteet ja miehistön ruokailukoppi.
Radan pituus Riutan vaihteelta ansalehtoon oli noin 8 km.
Ansalan metsästysmaja on sittemmin ollut K. A. Paloheimon pojanpojan Arvi Paloheimon ja hänen perheensä kesänviettopaikkana.lähde?
Kalusto > Veturit

Rautateillä ehti olla sen toiminta-aikana kaikkiaan seitsemän höyryveturia, kaksi moottorivaunua, yksi moottoriresiina, sekä koekäytössä yksi dieselveturi. Ensimmäiset kaksi höyryveturia saapui Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Oy:n konepajalta vuonna 1911 kun alkuperäinen hevosvetoinen rillirata kunnostettiin höyryvetoa kantavaksi radaksi. Kaikki RLR:n höyryveturit olivat halkopolttoisia. Sotakorvaustoimituksia varten tarkastettiin rautatien koko kalusto, mutta se katsottiin liian vanhaksi ja pieneksi.
Kalusto > Veturit > RLR1

Vuonna 1949 myöhässä tullut veturi numero 1 (Tubize 2336/1948, 0-6-2T) koeajettiin Riihimäellä Paloheimo -yhtiön sähkölaitokselta erillistä paineletkua pitkin saadun korkeapainehöyryn avulla, mutta muuten se ei tiettävästi koskaan ollut vakituisessa ajossa. Veturi oli hetken aikaa harkittavana sotakorvauksena käytettäväksi, mutta lopulta se hylättiin. Pian koeajojen jälkeen veturi vuokrattiin Riihimäellä toimineelle virvoketehtaalle, jossa se toimi höyrykattilana muutaman vuoden tehtaan rikkoutuneen kattilan tilalla. Sen jälkeen veturi myytiin J. W. Enqvist Oy -nimiselle sellutehtaalle Tampereen Lielahteen, jossa se oli höyrynannossa todennäköisesti marraskuuhun 1957. J. W. Enqvist Oy myi veturin edelleen Keski-Suomen Betoni Oy:lle Uuraisille, jossa siitä purettiin kattila lämmityshöyrylähteeksi. Kattila jätettiin vuonna 1970 paikalleen maanalaiseen kattilahuoneeseen, mutta muista osista ei ole tietoja.
Kalusto > Veturit > RLR3

Höyryveturi numero 3[vanhentunut linkki] (Tampella 188/1912, 0-6-2T) on Riihimäen–Lopen rautateiden muistomerkkinä Riihimäen vanhan palolaitoksen vieressä yhdessä matkustajavaunu numero 1 kanssa.
Kalusto > Veturit > KVR9

Rautateille tuli käytettynä entinen Kuusankosken–Voikan rautatien KVR9 (Schwartz & Dückerhof / Ruhrthalerin valmistama 0-6-0dm –tyyppinen dieselveturi 92106/1937, mutta se meni tiilillä lastattua tavarajunaa vetäessään nurinniskoin ojaan törmättyään radassa olleen painuman johdosta ylikäytävän laudoitukseen. Veturi vivuttiin pitkillä paperipuurungoilla jälleen kiskoille, hinattiin Riihimäkeen ja lähetettiin takaisin Kuusankoskelle, ja kauppa purkautui. Veturi makasi pressujen alla vuosien ajan, kunnes se romutettiin. Sotakorvaustoimituksiin se ei kelvannut.
Kalusto > Vaunukalusto

Vaunuja oli yhteensä noin sata, joista enemmistö oli avoimia tavaravaunuja. Matkustajavaunuja oli kaikkiaan seitsemän.
Matkustajavaunuista numero 1 on muistomerkkinä Riihimäen vanhan palolaitoksen edessä yhdessä höyryveturi numero 3 kanssa. Vaunun laatassa lukee Sandsviken Skeppsdocka & Mekan. Verkstad 1911 Helsingfors. Vaunut numero 5 ja 6 olivat kevytrakenteisia moottorivaunun liitevaunuja, joista vaunu numero 6 oli kauan erään riihimäkeläisen pihalla paviljonkina, Vaunu on nykyään Kovjoella. Vaunut numero 2, 3 ja 7 ovat liikenteessä Kovjoen museorautatiellä. Loput vaunut on tiettävästi romutettu.
Kalusto > Muu kalusto

Lisäksi radalla oli normaali veturin työnnettävä laatikkolumiaura, jonka oli rakentanut Ruona Oy sekä lukuisia pienempiä käsiauroja ja käsiresiinoita. Noin vuonna 2001 löytyi eräästä riihimäkeläisestä varastosta pressun alta yksi radan kevyistä lumiauroista, mutta laatikkoaura on jo romutettu.
Rakennukset > Launosten asema

Radalla oli ainoastaan yksi asemarakennus, ja se sijaitsi Launosten kylässä. Asemarakennuksen tarkkaa rakennusvuotta, suunnittelijaa, tai piirustuksia ei ole toistaiseksi löytynyt, mutta sisäkaton korjauksen yhteydessä löytynyt sanomalehden sivu vuodelta 1913 osoittaa sen olevan vähintään näin vanha. Asemarakennuksessa oli asemanhoitajan asunto, kylän posti ja odotussali. Lipunmyyntiä asemalla ei ollut, vaan liput myytiin junassa. Launosten asemarakennus muutettiin 1954 postiksi ja toimi siinä käytössä 1960-luvun loppuun asti, mutta sen jälkeen se on palvellut seurakunnan kerhotiloina, punttisalina, sekä bändikämppänä. Vuonna 2002 Paloheimo -yhtiö myi jo lähes korjauskelvottomaksi joutuneen aseman tontteineen yksityiselle, joka vuosien 2002–2008 aikana perusteellisesti kunnosti sen asuinkäyttöön vanhaa perinnettä kunnioittaen.
Rakennukset > Hotelli

Rautatien Riihimäen puoleisessa päässa sijaitseva hotelli oli rakennettu alun perin vuonna 1878, mutta jo seuraavana vuonna huolimattomuudesta syttynyt ullakkopalo poltti rakennuksen totaalisesti muutamassa tunnissa. Pian palon jälkeen hotelli rakennettiin kuitenkin uudelleen vanhalle kivijalalle samoilla rakennuspiirustuksilla. Alkuperäistä käyttötarkoitustaan se on palvellut useammalla nimellä; Hotel, Axeens Hotel, Riihimäki-Hotel, Rautatien Hotelli, sekä 1930-luvun lopulla Turisti. Hotellitoiminta loppui 1943 ja rakennuksesta tuli Paloheimo Oy:n pääkonttori.
Hotelli sijaitsee Riihimäen Rautatienpuistossa, joka oli aikoinaan osaksi Valtion Rautateiden ja osaksi Paloheimon omistuksessa oleva rautatieläisten asuinalue. Alueella sijaitsi myös Paloheimon konttoritiloja. Alueella on useita suojeltuja rakennuksia ja 1980-luvulla valmistuneen asemakaavan mukaan se päätettiin säilyttää kulttuurihistoriallisesti arvokkaana alueena.
Rakennukset > Ansalan metsästysmaja

Lopella sijaitsevan Kormun kartano yhteydessä on Kallelan metsäradan varressa vuonna 1908 rakennettu Ansalan metsästysmaja. Metsästysmajan rakensi alun perin Ansalan Metsästysyhdistys (vuodesta 1920 Ansalaiset ry), jonka perustivat K. A. Paloheimo, tämän veli H. G. Paloheimo sekä K. A. Paloheimon Helsingin Suomalaisella Klubilla olleet metsästyskumppanit. Ansalaiset rakensivat metsästysmajan H. G. Paloheimon lahjoittamalle metsäiselle rinteelle Ansalanmäelle, noin viisi kilometriä lounaaseen nykyisen Riihimäen kaupungin keskustasta. Seuran jäsen arkkitehti Onni Tarjanne suunnitteli majan. Siihen rakennettiin jyrkkä harjakatto, ikkunaluukut, lautaverhous, avoveranta ja 12 hengen nukkumatilat yläparvelle.
Rakennukset > Muut rakennukset

Paloheimo Oy rakennutti Riihimäelle turvejauhotehtaan vuonna 1914, jonne erkani sivuraide nykyisen Tehtaankadun paikkeilta. Vuonna 1921 Riihimäen lasi Oy muutti rakennuksen lasitehtaaksi, jonka jälkeen siellä on toiminut myös muovitehdas, silkkipaino, Riihimäen lasi Oy:n kristallihiomo, sekä vuodesta 1981 Suomen lasimuseo.
Radan varrella oli lisäksi lähinnä pieniä seisakkeiden ja vaihteen vartijoiden koppeja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Riihimäen–Lopen rautatie Wikimedia Commonsissa
Riihimäki-Loppi radan linjaus (Taloudellinen kartta 1:100.000 Helsinki-Riihimäki 1936, Timo Meriluodon karttasivut)
Riihimäki-Loppi radan linjaus Riihimäellä (Topografinen kartta 1:20.000 Riihimäki 1938, Timo Meriluodon karttasivut)
Pitäjänkartta - Santamäki, Lehti 673/253, Maanmittaushallitus, 1933
Riihimäki-Loppi -radan Riihimäen puoleisen pään linjaus vuonna 1943 Lähde: Suomi Yleiskartta 1943, osa: Suomen kaupunkien ja kauppaloiden asemakaavat / Riihimäki
Finnish Narrow Gauge Railways (Arkistoitu – Internet Archive) (Suomalaisia kapearaiteisia rautateitä)
Vaunut.org Kuva Kovjoella olevista kolmesta RLR:n vaunusta.
Koululaisten noudatettavaksi -muistutus vuodelta 1933, Riihimäen kaupunginmuseo
Höyryveturi numero 3.
Vaunu numero 1 ja veturi.
Höyryveturi numero 3:n tehdaskyltti Riihimäellä esillä olevassa veturissa, kuvattu toukokuussa 2023.
Launosten asemaa esittävä postikortti.
Ralph Rose

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ralph Rose Lontoon olympialaisissa |  Ralph Rose Lontoon olympialaisissa |  Ralph Rose Lontoon olympialaisissa |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | St Louis 1904 | kuula |  |
|  Kultaa | Lontoo 1908 | kuula |  |
|  Kultaa | Tukholma 1912 | kuula (molemmat kädet) |  |
|  Hopeaa | St Louis 1904 | kiekko |  |
|  Hopeaa | Tukholma 1912 | kuula |  |
|  Pronssia | St Louis 1904 | moukari |  |
Ralph Waldo Rose (17. maaliskuuta 1885 Healdsburg, Kalifornia – 16. lokakuuta 1913 San Francisco, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen yleisurheilija, kolminkertainen kuulantyönnön olympiavoittaja.
Rose oli aikakautensa jättiläinen, 198 cm pitkä ja painoi ensimmäisen olympiavoittonsa aikoihin 104 kg, mutta viimeisen olympiavoiton saavuttaessaan Rose painoi jo lähes 150 kg. Opiskellessaan Michiganin yliopistossa hän voitti yhteensä seitsemän Yhdysvaltain mestaruutta kuulantyönnössä, kiekonheitossa ja keihäänheitossa. Rose oli etevä nyrkkeilijä, pystyi hyppäämään korkeutta 180 cm ja pelasi myös amerikkalaista jalkapalloa.
Ensimmäisissä olympialaisissaan Saint Louisissa Rose voitti kultaa kuulassa epävirallisella ME-tuloksella 14,81. Kiekonheitossa Rose sai saman tuloksen kuin voittaja Martin Sheridan, kultamitalisti ratkaistiin ylimääräisillä heitoilla. Rosen kuulatulos paransi Richard Sheldonin olympiaennätystä 71 senttimetriä. Myös kiekonheiton jaettu voittotulos 39,28 oli uusi olympiaennätys. Moukarinheitossa Rose sai pronssia tuloksella 45,73 ja painonheitossa hän oli kuudes.
Neljä vuotta myöhemmin Lontoossa Rose uusi kuulavoittonsa vaatimattomalla tuloksella 14,21. Työnnöt tapahtuivat kaatosateen vallitessa nurmikolle maalatusta kalkkiympyrästä ilman reunuksia, mikä selittää heikot tulokset. Lisäksi Rose osallistui köydenvetoon USA:n joukkueessa ilman menestystä. Avajaisissa Rose oli USA:n lipunkantaja ja kieltäytyi suureksi osaksi irlantilaistaustaisten joukkuetoveriensa tukemana tervehtimästä lipulla kuningasta. Martin Sheridanin kerrotaan selittäneen Rosen tekoa toteamuksella "Tämä lippu ei kumarra yhdellekään maalliselle kuninkaalle." Väitetään, että lippuvälikohtaus olisi ollut syynä brittituomarien useille amerikkalaisvastaisille tuomioille kisojen aikana.
Seuraavana vuonna Rose työnsi sittemmin ensimmäiseksi viralliseksi maailmanennätykseksi hyväksytyn tuloksen 15,54, jonka rikkoi Emil Hirschfeld vasta 19 vuotta myöhemmin.
Tukholman olympialaisissa Rose voitti kuulantyönnon molempien käsien yhteistuloksen, mutta jäi varsinaisessa kuulakilpailussa toiseksi Patrick McDonaldin jälkeen. Yhteistuloksessa Rose työnsi oikealla 15,23 ja vasemmalla 12,47, varsinaisessa kilpailussa paremmalla kädellään 15,25. Lisäksi Rose otti osaa moukarinheittoon (yhdeksäs) ja kiekonheittoon (yhdestoista).
Rose kuoli vain 28-vuotiaana lavantautiin kotikaupungissaan San Franciscossa.
Roolipelimanifesti

| Roolipelimanifesti |
| --- | --- |

Kirjailija:  Juhana Pettersson
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Like
Julkaistu:  2005
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Roolipelimanifesti on toimittaja Juhana Petterssonin kirja roolipelaamisesta. Teos ilmestyi Liken kustantamana vuonna 2005.
Aiheesta muualla

Sami Koponen: Roolipelimanifesti. Roolipelit.net 26.1.2006.
Jussi Ahlroth: Hyvä pelinavaus. Helsingin sanomat 23.7.2005.
Rofekoksibi

| --- | --- |

Rofekoksibi
Systemaattinen (IUPAC) nimi
3-(4-metyylisulfonyylifenyyli)-4-fenyyli-2H-furan-5-oni
Tunnisteet
CAS-numero: 162011-90-7
ATC-koodi: M01AH02
PubChem CID: 5090
DrugBank: APRD00151
Kemialliset tiedot
Kaava: C17H14O4S 
Moolimassa: 314,352
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 204–208 °C
Liukoisuus veteen: 472 mg/l (25 °C)
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 93 %
Proteiinisitoutuminen: 87 %
Metabolia: Hepaattinen
Puoliintumisaika: 17 tuntia
Ekskreetio: renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Oraalinen
Rofekoksibi (C17H14O4S) on koksibien ryhmään kuuluva tulehduskipulääke. Toiminnaltaan se on syklo-oksigenaasin isoentsyymin COX-2:n estäjä. Rofekoksibi vedettiin markkinoilta vuonna 2004 sen aiheuttamien sivuvaikutusten vuoksi. Rofekoksibia on myyty kauppanimellä Vioxx.
Toimintamekanismi ja metabolia

Muiden selektiivisten COX-estäjien tavoin rofekoksibi hillitsee tulehdusta vähentämällä prostaglandiinien tuotantoa. Ne eivät aiheuta eräiden muiden tulehduskipulääkkeiden tavoin riskiä maha-suolikanavan verenvuotoon. Rofekoksibi tuli markkinoille Yhdysvalloissa 1999 ja Suomessa vuotta myöhemmin. Yhdistettä käytettiin nivelrikon ja nivelreuman aiheuttaman tulehduksen ja kivun vähentämiseen ja akuuttiin kipuun, ja se oli markkinoilta poisvetämiseen asti koksibien ryhmän lääkkeistä Suomessa käytetyin.
Rofekoksibi on lipofiilinen eli rasvahakuinen, ja sen imeytyminen ruuansulatuskanavasta vaihtelee potilailla. Pitoisuus on veressä suurin 2–9 tunnin kuluttua lääkkeen ottamisesta. Aine metaboloituu maksassa pääosin sytosolin oksidoreduktaasien vaikutuksesta dihydroksirofekoksibiksi ja edelleen 3,4-dihydrorofekoksibiksi. Vähäisemmässä määrin sen aineenvaihduntaan osallistuvat myös sytokromi P450 -ryhmän entsyymit, jotka hapettavat sen aromaattisen renkaan, jolloin tuotteena muodostuu 5-hydroksirofekoksibia.
Markkinoiltavetäminen

Rofekoksibia valmistanut MSD veti lääkkeen pois markkinoilta syksyllä 2004. Syynä oli pitkäaikaisen käytön aiheuttama kohonnut sydäninfarktien ja aivohalvauksien vaara. Riski näihin oli jopa kaksinkertainen verrattuna lumelääkettä käyttäneisiin koehenkilöihin. Vuonna 2000 julkaistun niin kutsutun VIGOR-tutkimuksen (Vioxx GI Outcomes Research) mukaan riski sydäntapahtumiin oli jopa nelinkertainen naprokseeniin verrattuna.
Lancet-lehdessä 2005 julkaistun FDA:n tutkimuksen mukaan Vioxx aiheutti 88 000–140 000 vakavaa sepelvaltimotautitapausta. FDA:n tutkimukseen osallistunut virkamies David Graham kommentoi tapausta sanomalla, että Vioxx on katastrofi ja että tapaus on ennennäkemätön Yhdysvaltain historiassa.
Synteesi

Rofekoksibin valmistuksen lähtöaine oli alkuperäisessä synteesissä 4-metyylitioasetofenoni. Se hapetettiin magnesiummonoperoksiftalaatin avulla sulfonijohdannaiseksi, joka bromattiin. Kyseinen tuote reagoi DBU:n vaikutuksesta fenyylietikkahapon kanssa muodostaen rofekoksibia. Vuosien 1996–1997 aikana kehitettiin useita muita menetelmiä yhdisteen valmistamiseksi. Nämä hyödynsivät muun muassa Suzuki-kytkentää, jossa katalyyttinä käytettiin tetrakis(trifenyylifosfiini)palladium(0):a, ja muita organometalliyhdisteiden katalysoimia reaktioita.
Aiheesta muualla

Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Rofecoxib (englanniksi)
ChemBlink: Rofecoxib (englanniksi)
Kipulääkkeet eli analgeetit
| --- | --- |
Tulehduskipulääkkeet:  asetyylisalisyylihappo |  deksibuprofeeni | diflunisaali |  diklofenaakki | etorikoksibi | flurbiprofeeni |  ibuprofeeni |  indometasiini |  ketoprofeeni | ketorolaakki | mefenaamihappo | meloksikaami |  naprokseeni | parekoksibi | piroksikaami | propyfenatsoni |  rofekoksibi |  selekoksibi | sulindaakki | tolfenaamihappo | valdekoksibi
Opioidit:  alfentaniili |  buprenorfiini |  dekstropropoksifeeni |  dihydrokodeiini |  endorfiini | etyylimorfiini |  fentanyyli |  heroiini |  hydrokodoni | hydromorfoni | karfentaniili |  kodeiini |  metadoni |  morfiini |  nalbufiini |  oksikodoni |  oksimorfoni | pentatsosiini |  petidiini | propoksifeeni |  remifentaniili |  sufentaniili |  tebaiini | tilidiini |  tramadoli
Muut:  parasetamoli |  kannabinoidit (lääkekannabis)
Nevada

Nevada ([nevada], amerikkalaisittain [nɪ'vædə]) on Yhdysvaltain osavaltio. Nevadan asukasluku vuonna 2014 oli 2 839 099. Se on väestöltään yksi nopeimmin kasvavista osavaltiosta. Nimi Nevada tulee espanjan kielestä, jossa se merkitsee lumista, mikä juontuu osavaltion länsiosissa kulkevasta Sierra Nevadan vuoristosta. Osavaltion pääkaupunki on Carson City ja suurin kaupunki Las Vegas. Osavaltion naapurit ovat Arizona etelässä, Kalifornia lännessä, Oregon ja Idaho pohjoisessa, ja Utah idässä.
Historia

Nevada kuului aikaisemmin Meksikoon, mutta joutui Yhdysvaltojen hallintaan vuonna 1848. Vuonna 1850 Yhdysvaltain kongressi perusti Utahin territorion, joka koostui nykyisistä Utahin ja Nevadan osavaltioista sekä Coloradon ja Wyomingin osavaltioiden osista. Vuonna 1859 Comstock Lodesta löydettiin kultaa ja hopeaa, ja seurauksena oli kullankaivajien virta. Siksi alueelle perustettiin Virginia City.
Nevada erotettiin Utahin territoriosta vuonna 1861, ja siitä muodostettiin Nevadan territorio, ja Yhdysvaltojen 36. osavaltio siitä tuli 31. lokakuuta 1864.
Suuren laman aikana 1931 Nevada laillisti rahapelit houkutellakseen matkailijoita ja nopeuttaakseen talouskasvua.
Talous

Nevadan maataloustuotantoon kuuluvat nauta, heinä, maitotuotteet ja vihannekset. Muita elinkeinoaloja ovat matkailu, kaivostoiminta, koneteollisuus, julkaisutoiminta, elintarvikkeet ja elektroniset laitteet.lähde? Se on tunnettu uhkapelaamisesta ja yöelämästä. Suuret kasinot Las Vegasissa, Lake Tahoella ja Renossa tuovat kävijöitä ympäri maailmaa.
Maantiede

Nevadaa halkovat monet pohjois-eteläsuuntaiset vuorijonot, joiden korkeimmat huiput kohoavat yli neljän kilometrin korkeuteen. Kuuluisa Sierra Nevada on kuitenkin pääosin naapuriosavaltio Kalifornian puolella. Osavaltion eteläosaa peittää Mojaven aavikko, jossa Las Vegas sijaitsee. Alueen kuumin ja matalin kohta on Kuolemanlaakso (engl. Death Valley).
Suuri osa Nevadan pohjoisosaa on Great Basinin ylätasankoa, joka on kuivaa pensasaroa ja aavikkoa.
Mojaven aavikossa Etelä-Nevadassa, noin sata kilometriä Las Vegasista, on Nevada Test Site, jossa Yhdysvallat on tehnyt ydinkokeita 1950-luvulta alkaen.
Nevadan kansallispuistoja ovat Great Basinin kansallispuisto lähellä Utahin rajaa ja Death Valleyn kansallispuisto Kalifornian rajalla.
Korkein Nevadassa mitattu lämpötila on Laughlinissa vuonna 1994 mitattu 52 °C. Vuosittainen sademäärä jää useimmilla alueilla alle 250 millimetrin.
Nevadan asutus keskittyy osavaltion länsirajalle ja eteläkärkeen. Las Vegas sijaitsee Clarkin piirikunnassa osavaltion eteläkärjessä. Carson City on oma piirikuntansa lännessä, ja Washoen piirikunta, jossa Reno sijaitsee, on Carson Cityn pohjoispuolella.
Maantiede > Tärkeitä asutuskeskuksia

Osavaltion suurin kaupunki on Las Vegas. Sen suurkaupunkialue sisältää myös Paradisen, Sunrise Manorin ja Spring Valleyn epäitsenäiset alueet, jotka eivät kuulu varsinaisesti Las Vegasin kaupunkiin, vaan ovat suoraan Clarkin piirikunnan alaisuudessa. Toinen suuri keskittymä on kaksoiskaupunki Reno-Sparks. Myös pääkaupunki Carson Cityn lähistöllä asuu melko paljon ihmisiä, mutta muilta osin osavaltio on hyvin harvaan asuttu.
Vuonna 2006 suurimmat kaupungit olivat
Las Vegas 552 539 as.
Henderson 240 614 as., lähellä Las Vegasia
Reno 210 255 as.
North Las Vegas 197 567 as., osa Las Vegasin suurkaupunkialuetta
Sunrise Manor 191 858 as., osa Las Vegasin suurkaupunkialuetta
Hallinto ja politiikka

Osavaltion lainsäädäntövaltaa käyttää kaksikamarinen osavaltion parlamentti. Ylähuoneessa eli senaatissa on 21 jäsentä ja alahuoneessa eli edustajainkokouksessa on 42 jäsentä. Alahuoneen jäsenet valitaan kahdeksi vuodeksi kerrallaan ja ylähuoneen jäsenet neljäksi vuodeksi kerrallaan kuitenkin siten, että vain puolet senaatin jäsenistä valitaan kerrallaan.
Ylintä toimeenpanovaltaa käyttää kuvernööri.
Pääpuolueiden kannatus Nevadassa on varsin tasainen. Esimerkiksi presidentinvaaleissa 2020 republikaanien Donald Trump sai 47,7 % Nevadassa annetuista äänistä ja demokraattien Joe Biden 50,1 %. Siksi Nevadan osavaltion äänestys- ja mielipidetuloksia seurataan hyvin tarkkaan.lähde?
Yhdysvaltain senaatissa Nevadaa edustavat senaattorit Jacky Rosen (demokraatti) ja Catherine Cortez Masto (demokraatti).
Väestö

Vuonna 2010 Nevadan väkiluku oli 2 700 551. Väestöstä 66,2 % oli valkoisia, 8,1 % mustia ja 7,2 % aasialaisperäisiä. Eri ikäryhmien (alle 5-vuotiaat, alle 18-vuotiaat, yli 65-vuotiaat) osuus on prosenttiyksikön tarkkuudella sama kuin Yhdysvalloissa keskimäärin.
Kulttuuri

Populaarikulttuurissa Nevada tunnetaan vaivattomista avioitumislaeistaan, prostituution laillisuudesta, ja viihdekaupunki Las Vegasista. Nevadassa oli aiemmin erittäin kovat tuomiot huumausaineiden myymisen ja hallussapidon suhteen, mutta vuoden 2016 presidentinvaalien yhteydessä suoritetussa äänestyksessä siellä päätettiin kuitenkin sallia kannabiksen viihdekäyttö.
Kulttuuri > Koulutus

Nevadan korkeakoulujärjestelmään kuuluvat oppilaitokset:
University of Nevada, Reno (UNR)
University of Nevada, Las Vegas (UNLV)
Nevada State College
Truckee Meadows Community College (TMCC)
Great Basin College
College of Southern Nevada (CSN)
Western Nevada College
Sierra Nevada College
Touro University Nevada
University of Southern Nevada
Urheilu

Nevadassa sijaitsee tunnettu moottorirata Las Vegas Motor Speedway. Nevadan yliopistolla on useita urheilujoukkueita eri lajeissa.
| Joukkue | Kaupunki | Sarja & laji | Kotikenttä | Perustettu | Mestaruudet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Las Vegas 51s | Las Vegas | PCL, baseball | Cashman Field | 1983 | 2 |
| Vegas Golden Knights | Las Vegas | NHL, jääkiekko | T-Mobile Arena | 2016 | 0 |
| Las Vegas Wranglers | Las Vegas | ECHL, jääkiekko | Orleans Arena | 2003 | 0 |
| Reno Silver Sox | Reno | GBL, baseball | William Peccole Park | 2005 | 1 |
| Yliopiston joukkue Nevada Wolf Pack | Reno | NCAA, koripallo amerikkalainen jalkapallo | Lawlor Events Center Mackay Stadium | 1913 1966 | 19 ? |
| Las Vegas Stars | Las Vegas | IBL, koripallo | Centennial Hills Community Center | 2007 | 0 |