stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sotilasmusiikki
Soittimet > Rumpu

Kannettava rumpu käy tahdittamaan marssia. Kiinalaiset joukot käyttivät tàigu-rumpuja motivoimaan, tahdittamaan joukkojaan ja merkinantoon. Esimerkiksi Qin ja Lun välisessä sodassa 684 eaa. rummuilla oli merkitys sotilaiden mielialoihin, mikä vaikutti merkittävän taistelun tulokseen.
Soittimet > Trumpetti

Aikaisimmat trumpetit oli tarkoitettu yksinomaan sotilaskäyttöön, ja torvet jatkavat tätä perinnettä.
Soittimet > Säkkipilli

Kirjallisia lähteitä säkkipillien käytöstä on vuodelta 1396 North Inch of Perthin taistelusta. Vaikka säkkipilli luultavimminkin olikin alun perin keksitty rauhanomaisen musiikin esittämistä varten, myös sotilaalliset versiot olivat mahdollisia. Myös irlantilaiset sovelsivat säkkipillejä jo vuonna 1586.
Kirjallisuutta

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Andresen, Lee: Battle Notes: Music of the Vietnam War. Savage Press, 2003.
Laitinen, Kari: Piipareita, klarinetinpuhaltajia ja musikantteja: Sotilassoittajat Suomessa Ruotsin ajan lopulla.  (Diss. Studia musicologica Universitatis Helsingiensis, 30)  Helsingin yliopisto, 2020.  ISSN 0787-4294  ISBN 978-951-51-6363-9  Teoksen verkkoversio.
Snell, Mark A. – Kelley, Bruce C. (toim.): Bugle Resounding: Music and Musicians of the Civil War era. National Conference on Music of the Civil War Era, 2004.
Aiheesta muualla

Militärmusik hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 
Muut:  NARA  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Martial_music
Käännös suomeksi
Emälaiva Mursu

| Emälaiva Mursu |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Enso-Gutzeit Laitaatsillan telakka, Savonlinna
Laskettu vesille:  1980
Tekniset tiedot
Uppouma:  300 t
Pituus:  31 m
Leveys:  8 m
Koneteho:  1 070 kW
Propulsio:  1 x dieselmoottori
Nopeus:  13 solmua
Miehistöä:  12
Aseistus
Aseistus:  1 x 23 mm  1 x 12,7 mm
Emälaiva Mursu (kylkinumero 98) oli Suomen merivoimien Valas-luokan sukeltajienemälaiva, jossa oli suuri majoituskapasiteetti, siirrettävä painekammio sekä useita kumiveneitä.
Valmistus

Alus tilattiin Enso-Gutzeitin Laitaatsillan telakalla Savonlinnassa. Se laskettiin vesille 1980.
Palvelus

Alus oli 5. miinalaivueessa, kun se poistettiin kesällä 2013 alusluettelosta ja myytiin yksityiselle. Se sai uuden nimen Muru. Tammikuussa 2019 laiva oli ankkurissa Djiboutin satamassa Djiboutin lipun alla.
Muru Djiboutin satamassa
Deborah Spungen

Deborah Spungen (1938-2024)  oli Nancy Spungenin, punkbändi Sex Pistolsin basistin Sid Viciousin tyttöystävän, äiti. Hän asui perheensä kanssa Pennsylvanian osavaltiossa, Philadelphian ulkopuolella sijaitsevassa lähiössä nimeltä Huntingdon Valley. He olivat keskiluokkainen juutalainen perhe, johon kuului hänen miehensä Frank Spungen sekä lapset Nancy, David ja Suzy.
Deborah Spungen tunnetaan hänen kirjoittamastaan kirjasta Nancy, joka kertoo hänen vuonna 1978 kuolleen tyttärensä traagisen tarinan. Kirjassa kerrotaan Nancyn elämän lisäksi myös ajasta hänen kuolemansa jälkeen.
Hän perusti The Philadelphia chapter of FMV:n (Families of Murder Victims = murhattujen perheet) pian Nancyn kuoleman jälkeen, mikä auttoi häntä pärjäämään tragedian keskellä. Myöhemmin Deborah Spungen suoritti maisterin koulutuksen sosiaalityössä Bryn Mawrin yliopistossa.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat 
Muut:  Europeana  IdRef 
↑  https://obits.goldsteinsfuneral.com/deborah-deb-spungen
CIH (moottorityyppi)

CIH (lyh. Cam In Head) on nokka-akseli sylinterikannessa.
Polttomoottorin venttiilikoneiston rakenne, jossa nokka-akseli on sijoitettu sylinterikanteen keinuvipujen ja venttiilien väliin. (vrt. OHC tai DOHC, jossa yksi tai kaksi nokka-akselia on sylinterikannen yläpuolella, joskin silti kiinnitettynä kannen yläpintaan). Rakenne on mahdollinen 2-venttiilirakenteella sekä 4-venttiilirakenteella, jossa nokka-akseli sijoitetaan joko keskilinjaan, venttiilien väliin, tai 2-venttiilirakenteessa mahdollisesti keskilinjasta sivuun. Venttiilejä operoidaan nokka-akselin yläpuolelle asennetuilla saranoiduilla keinuvivuilla.
Suomen presidentinvaali 1943

Suomen kuudes presidentinvaali järjestettiin jatkosodan aikana 15. helmikuuta 1943. Tasavallan presidentti, edistyspuolueen Risto Ryti valittiin suurella enemmistöllä toiselle kaudelle, minkä lisäksi muutama muu henkilö sai hajaääniä. Uusia valitsijamiehiä ei valittu, vaan eduskunnan säätämän poikkeuslain nojalla vuoden 1937 presidentinvaalin valitsijamiehet kutsuttiin uudelleen koolle. Samoin oli menetelty jo kerran aiemmin vuoden 1940 presidentinvaalissa, joten vuoden 1937 valitsijamiehiä käytettiin nyt jo kolmannen kerran. Presidentti valittiin vain kahden vuoden toimikaudeksi, tosin Ryti erosi kesken kauden jo vuonna 1944.
Vuoden 1943 vaali oli Suomessa ensimmäinen kerta, kun istuva presidentti valittiin uudelleen.
Poikkeuslain säätäminen

Presidentti Kyösti Kallion erottua terveyssyistä kesken kauden oli säädetty poikkeuslaki, jonka nojalla Risto Ryti oli valittu joulukuussa 1940 presidentiksi Kallion jäljellä olleen kauden ajaksi. Vuodesta 1937 alkanut kuusivuotinen toimikausi päättyi maaliskuun alussa 1943. Ryti halusi jatkaa presidenttinä ulkopoliittisista syistä ja tulla valituksi valitsijamiesmenettelyllä.
Sodan vuoksi vaaleja ei pidetty normaalissa järjestyksessä, vaan säädettiin jälleen poikkeuslaki, jonka nojalla vaalin toimittivat vuonna 1937 valitut valitsijamiehet. Lakiesityksen perusteluissa esityksen antanut Rangellin hallitus ei viitannut voimassa olleeseen sotatilaan, vaan vaaliteknisiin seikkoihin: vaikka suuri osa siirtoväestä oli palannut kotiseuduilleen jatkosodassa takaisin vallatuille alueille, huomattava määrä Viipurin läänin läntisen ja itäisen vaalipiirin kuntiin henkikirjoitetusta väestöstä oli yhä palaamatta. Samoin perustein oli jo aiemmin siirretty eduskuntavaalit, joiden sääntömääräinen ajankohta olisi ollut heinäkuussa 1942, pidettäviksi vuonna 1944.
Lakiesitys tuli eduskunnan käsiteltäväksi 27. lokakuuta 1942, ja kolmannessa täysistuntokäsittelyssä 6. marraskuuta 1942 se julistettiin kiireelliseksi ja hyväksyttiin yksimielisesti. Hallituksen alkuperäisen lakiesityksen mukaan presidentti olisi valittu normaaliksi kuuden vuoden toimikaudeksi, mutta eduskunta muutti lain vastaamaan kokoomuksen kansanedustajan Arvi Oksalan tekemää lakialoitetta, jonka mukaan presidentti valittaisiin vain kahden vuoden toimikaudeksi eli 1. maaliskuuta 1945 asti.
Maalaisliitossa ja SDP:ssä oli alkujaan kannatettu ratkaisua, jossa vaalia ei järjestettäisi lainkaan, vaan eduskunta pidentäisi poikkeuslailla Rytin presidenttikautta. Maalaisliiton Uuno Hannulan tekemässä lakialoitteessa pidennys olisi ollut kaksi vuotta, sosiaalidemokraattien Oskari Reinikaisen aloitteessa kolme. Historiantutkija Juhani Suomi paljasti vuonna 1986 kirjoittamassaan elämäkerrassa, että myös Maalaisliiton kansanedustaja Urho Kekkonen oli syksyllä 1942 suhtautunut epäillen presidentinvaalin toimittamiseen valitsijamiesten välityksellä. Kekkosen motiivina ei Suomen mukaan ollut huoli kansallisen yksimielisyyden säröytymisestä, vaan epäily, että Saksa voisi pyrkiä vaikuttamaan valitsijamiehiin.
Ehdokasasettelu

Rytin uudelleenvalinta ei ollut itsestään selvä, sillä myös puolustusvoimain ylipäällikkönä toiminut marsalkka C. G. E. Mannerheim sai kannatusta. Mannerheimin kannattajilla oli erilaisia tavoitteita: jotkut varsinkin oikeistossa vastustivat Rytiä sisä- ja talouspoliittisista syistä mutta halusivat Saksaan nojaavan ulkopolitiikan jatkuvan ennallaan, kun taas toiset, kuten edistyspuolueen Eljas Erkko ja RKP:ssä vaikuttaneet rauhanopposition kannattajat, halusivat Suomen irtautuvan sodasta solmimalla erillisrauhan Neuvostoliiton kanssa ja ajattelivat presidentinvaihdoksen lähettävän oikean signaalin liittoutuneille, erityisesti Yhdysvalloille. Maalaisliitossa Rytin syrjäyttämisellä haluttiin epäsuorasti myös kaventaa maaseutuväestöä tiukoin ottein kohdelleen valtiovarainministeri Väinö Tannerin vaikutusvaltaa. Mannerheimin valintaa edisti etenkin puolustusministeri, jalkaväenkenraali Rudolf Walden.
Maalaisliiton eduskuntaryhmä asettui 11. helmikuuta lähes yksimielisesti Mannerheimin valinnan kannalle vain kahden edustajan kannattaessa Rytin uudelleenvalintaa. Puolueen valitsijamiesten kokoontuessa seuraavana päivänä Mannerheimia kannatti 37 ja Rytiä 19. Kokoomuksen valitsijamiesten enemmistön kannatti alkuaan Rytiä, mutta kääntyi lopulta niukalla enemmistöllä Mannerheimin kannalle. RKP:n valitsijamiehet päättivät myös tukea Mannerheimia.
SDP:n puoluetoimikunta päätti 6. helmikuuta äänin 5–4 asettua kannattamaan Rytin uudelleenvalintaa toisen vaihtoehdon ollessa entinen presidentti K. J. Ståhlberg, jota kannatti puolueen sisäinen oppositio. Puolueen eduskuntaryhmä teki saman päätöksen selvemmin luvuin 11. helmikuuta. Mannerheimilla ei ollut SDP:ssä kannatusta, ja puolue vastusti ylimmän sotilas- ja siviilihallinnon yhdistämistä saman henkilön käsiin. SDP:n valitsijamiesten kokouksessa 13. helmikuuta Rytin ehdokkuutta kannatti 71, Ståhlbergiä 14 ja J. K. Paasikiveä yksi. Puolueneuvosto päätti 14. helmikuuta äänin 24–2 suositella Rytin äänestämistä. Rytin valintaa kannattivat myös kaikki edistyspuolueen valitsijamiehet paitsi Erkko ja IKL:n valitsijamiesryhmä yksimielisesti.
Valitsijamiesten neuvottelut käytiin 13. ja 14. maaliskuuta 1943. Vielä vaalipäivän aamuna Mannerheimin takana näytti olevan niukka enemmistö, 152 valitsijamiestä. Voimasuhteet olivat kuitenkin niin täpärät, että myös Rytin voitto oli mahdollinen, sillä hän saattaisi saada joitain ääniä kokoomuksen ja Maalaisliiton ryhmistä. Lopulta Mannerheim kieltäytyi itse ehdokkuudesta juuri ennen vaalitoimitusta, koska hänen vaatimaansa ehdotonta varmuutta valituksi tulemisesta ei pystytty takaamaan. Tämän kuultuaan kokoomuksen, Maalaisliiton ja RKP:n ryhmät siirtyivät Rytin kannalle.
Vaalitoimitus

Valitsijamiehet kokoontuivat 15. helmikuuta 1943 Eduskuntatalossa. Puheenjohtajana toimi pääministeri Jukka Rangell ja sihteerinä eduskunnan sihteeri E. H. I. Tammio. Kolmestasadasta valitsijamiehestä 252 oli samoja kuin vuoden 1937 vaalia suoritettaessa ja 275 samoja kuin vuoden 1940 vaalissa. Pois jääneet olivat pääosin kuolleita. Naisia oli 20 eli sama määrä kuin vuonna 1940.
Ryti valittiin jo ensimmäisellä kierroksella hänen saatuaan 269 ääntä. Kansanhuoltoministeri, vuorineuvos V. A. Kotilainen sai neljä ääntä ja Mannerheim, Ståhlberg sekä maaherra Arvo Manner yhden äänen kukin. Tyhjiä äänestyslippuja annettiin 24. Tyhjät äänet tulivat pettyneiltä Mannerheimin kannattajilta, erityisesti siirtoväkeen kuuluneilta maalaisliittolaisilta ja entisiltä Pienviljelijäin puolueen valitsijamiehiltä, jotka eivät halunneet äänestää Rytiä. Kotilaisen neljästä äänestä ainakin kolme tuli kokoomuslaisilta. Maalaisliiton Yrjö Schildt äänesti oman kertomansa mukaan Ståhlbergiä.
| Ehdokas | Puolue | Äänet |
| --- | --- | --- |
| Risto Ryti | edistyspuolue | 269 |
| V. A. Kotilainen | sitoutumaton | 4 |
| Arvo Manner | sitoutumaton | 1 |
| C. G. E. Mannerheim | sitoutumaton | 1 |
| K. J. Ståhlberg | edistyspuolue | 1 |
| Tyhjät äänet | Tyhjät äänet | 24 |
Lähteet:
Ääntenlaskentaa
New York (osavaltio)

New York on Yhdysvaltojen itäosassa sijaitseva osavaltio ja yksi maan 13 perustajaosavaltiosta. Se on pinta-alaltaan 27:nneksi suurin osavaltio ja asukasluvultaan neljänneksi suurin.
Osavaltion kaakkoiskulmassa sijaitseva 8,4 miljoonan asukkaan New York on Yhdysvaltain väkiluvultaan suurin kaupunki. Se tunnetaan talouden, kulttuurin ja liikenteen keskuksena sekä historiallisena maahanmuuttajien porttina maahan.
Maantiede

New York on pinta-alaltaan 141 205 neliökilometrin suuruinen alue ja USA:n 27:nneksi suurin osavaltio. New York on varsinkin osavaltion eteläosissa tiheästi asuttu ja se onkin asukasluvultaan maan neljänneksi suurin, edellään vain Kalifornia, Texas ja Florida. Osavaltio rajoittuu New Yorkin suurkaupungin kohdalla Atlantin valtamereen, lännessä ja pohjoisessa Erie- ja Ontariojärviin. Atlantin rannikkoa on 210 km, Erie- ja Ontario-järvien rannikkoa yhteensä 600 km.
Osavaltion eri osissa on erilainen ilmasto, osittain alueen korkeuserojen ansiosta. New Yorkin osavaltion huomattavimmat vuoristot ovat Adirondack ja Appalakit, joiden ansiosta osavaltio tarjoaa myös hyvät mahdollisuudet talviurheiluun. Heinäkuun keskilämpötila on New Yorkissa 25 °C ja Adirondacksissa 18 °C, tammikuun keskilämpötila on Long Islandilla lähellä nollaa, Adirondacksissa -10 °C. Avoveden vaikutus lumisateeseen tuntuu Suurten järvien läheisyydessä, missä Syracuse saa vuosittain 2 900 millimetrin vesimäärää vastaavan sateen lumena.
On huomattava, että monien Yhdysvaltojen suurkaupunkien lailla New Yorkin metropolialue ulottuu myös toisten osavaltioiden alueille, nimittäin New Jerseyn alueelle etelässä ja Connecticutin alueelle pohjoisessa. Osavaltion merkittävin saari on Atlantin Long Island, joka on nykyään osa New Yorkin metropolia. Sen länsipäässä sijaitsevat New Yorkin kaupunginosat Brooklyn ja Queens, idempänä osin itsenäinen Nassau-Suffolkin parimiljoonainen kaupunki.lähde?
Historia

Ensimmäiset tunnetut asukkaat olivat hollantilaisia uudisraivaajia, jotka perustivat alueelle Uuden Amsterdamin siirtokunnan vuonna 1613. Britit vaihtoivat nykyisin Surinamena tunnetun siirtomaansa Uuteen Amsterdamiin vuonna 1664 ja nimesivät sen New Yorkiksi Yorkin herttuan mukaan. Vuonna 1683 siirtokunta, jota tuolloin kutsuttiin New Yorkin territorioksi, jaettiin 12 maakuntaan. Territorio oli paljon suurempi kuin nykyinen New Yorkin osavaltio, koska sillä ei periaatteessa ollut muuta länsirajaa kuin Tyynimeri ja se sisälsi myös osia nykyisistä Mainen, Massachusettsin ja Vermontin osavaltioista.lähde?
New York oli 11. osavaltio, joka allekirjoitti Yhdysvaltain perustuslain, 26. heinäkuuta 1788; se oli yksi niistä 13 osavaltiosta, jotka perustivat Yhdysvallat. Sisällissodassa New York oli pohjoisvaltioiden puolella, ja se kielsi orjuuden jo vuonna 1827.
New York oli 1960-luvulle asti Yhdysvaltojen kärjessä niin väkiluvun, talouden kuin kulttuurinkin mittareilla. Länsirannikon nopea kasvu vei Kalifornian sen ohi 1960-luvun puolivälissä, ja Texas ohitti New Yorkin väkiluvussa 2000-luvulla. Florida nousi New Yorkin ohi väkiluvussa vuonna 2014.
Hallinto ja politiikka

New Yorkin lainsäädäntövaltaa käyttää kaksikamarinen osavaltion parlamentti. Ylähuoneessa eli senaatissa on 62 jäsentä, alahuoneessa eli edustajainkokouksessa on 150 jäsentä. Parlamentin jäsenet valitaan kahdeksi vuodeksi kerrallaan. Ylintä toimeenpanovaltaa käyttää kuvernööri. Vuodesta 2021 kuvernöörinä on ollut Kathy Hochul.
Osavaltio jakautuu 62 piirikuntaan. Piirikuntien lisäksi osavaltiossa on kunnallishallinnon tasolla kolmea eri nimekettä. Kaupunkeja on osavaltiossa 62. Osavaltio on kaupunkien ja intiaanireservaattien ulkopuolella jaettu 932 towniin. Niiden sisällä on edelleen villageja, joilla on oma kunnallishallintonsa mutta jotka kuuluvat kuitenkin edelleen towniin.
Viime vuosikymmeninä New Yorkin osavaltion enemmistö on presidentinvaaleissa asettunut demokraattien ehdokkaan taakse. Viimeksi presidentinvaaleissa New York kannatti republikaaneja Ronald Reaganin puolesta Walter Mondalea vastaan hänen toiselle vaalikaudelleen vuonna 1984.lähde?
New Yorkin senaattorit liittovaltion hallinnossa ovat demokraatit Chuck Schumer (2022 asti) ja Kirsten Gillibrand (2024 asti).
New York palautti kuolemanrangaistuksen lainsäädäntöönsä vuonna 1995. Vuonna 2004 todettiin että tuomioita ei voida panna täytäntöön rikkomatta perustuslakia. Joukkomurhasta  vuonna 2000 tuomittu John Taylor on todennäköisesti viimeinen kuolemaan tuomittu. Hänen tuomionsa on muutettu elinkautiseksi vuonna 2007. Viimeinen teloitus on suoritettu vuonna 1963.
Talous

New Yorkin bruttokansantuote vuonna 2010 oli 1 160 miljardia dollaria. Se oli Yhdysvaltojen osavaltioista kolmannella  sijalla.
Maataloustuotannosta kaksi kolmasosaa tulee karjataloudesta. New York on myös maan itäosan johtava hedelmien ja vihannesten tuottaja.
Osavaltiossa on kaksi suurta lentoasemaa: John F. Kennedyn kansainvälinen lentoasema ja LaGuardian lentoasema.
Väestö

New York on väkiluvultaan Kalifornian, Texasin ja hiljattain kolmanneksi nousseen Floridan jälkeen Yhdysvaltain neljänneksi suurin osavaltio. Vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan sen väkiluku oli 20 201 249, mikä on 4,2 % kasvua vuodesta 2010. Osavaltio menetti kuitenkin heinäkuusta 2020 heinäkuulle 2021 melkein 320 000 asukasta, mihin vaikutti erityisesti Yhdysvaltain sisäinen muuttoliikenne, jota ajoi eteenpäin koronaviruspandemia.
New Yorkin osavaltion monimuotoistuu etnisesti muun Yhdysvaltain tavoin. Valkoisten osuus oli kymmenessä vuodessa pudonnut 6,2 prosenttia ja mustien osuus 0,9 prosenttia. Sen sijaan amerikanaasialaisten osuus oli kasvanut 36 prosenttia ja latinojen 16 prosenttia. Valkoisia oli vuonna 2020 54,7 prosenttia, mustia tai afroamerikkalaisia 17,6 prosenttia, latinoita 19,5 prosenttia ja amerikanaasialaisia 9,3 prosenttia.
Vuonna 2020 New Yorkin asukkaista 5,5 % oli alle 5-vuotiaita, 20,7 % alle 18-vuotiaita ja 17,5 % yli 65-vuotiaita. Osavaltion väestö on ikääntymässä, ja vuoden 2010 alle 18-vuotiaita oli vielä 22 prosenttia asukkaista. Noin kaksi kolmannesta osavaltion väestöstä asuu korkeintaan kahden tunnin ajomatkan päässä New Yorkin kaupungista.
Uskonnollinen jakauma oli vuonna 2014 seuraava:
Kristittyjä 59 %
Katolisia 31 %
Protestantteja 26 %
Muita kristittyjä 2 %
Juutalaisia 7 %
Islamilaisia 2 %
Buddhalaisia 1 %
Hindulaisia 1 %
Muita uskontoja 2 %
Uskonnottomia 27 %
Vuonna 2008 osavaltiossa oli viisi yli sadantuhannen asukkaan kaupunkia: New York, Buffalo, Rochester, Yonkers ja Syracuse.
Kulttuuri

Osavaltiossa on 1 300 museota ja taidegalleriaa ja yli 200 teatteria. New Yorkin kaupunkia pidetään Yhdysvaltojen taiteen ja kulttuurin keskuksena, mutta kulttuurilaitoksia on myös osavaltion muissa kaupungeissa.
Urheilu

New York on isännöinyt talviolympialaisia Lake Placidissa vuosina 1932 ja 1980. Osavaltiossa on lukuisia vanhoja ammattilaisjoukkueita eri urheilulajeissa, joista suurin osa sijaitsee New Yorkin metropolialueella. Myös Buffalossa on kuitenkin NHL- ja NFL-joukkueet. NFL-joukkueiden New York Giants ja New York Jets kotipaikka East Rutherford on joukkueiden nimistä huolimatta New Jerseyn osavaltion puolella.lähde?
Urheilu > Eräitä ammattilaisjoukkueita

| Joukkue | Kaupunki | Sarja ja laji | Kotikenttä | Perustettu | Mestaruudet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Buffalo Bills | Orchard Park | NFL, amerikkalainen jalkapallo | Ralph Wilson Stadium | 1959 | 2 |
| New York Knicks | New York City | NBA, koripallo | Madison Square Garden | 1946 | 2 |
| New York Liberty | New York City | WNBA, koripallo | Madison Square Garden | 1997 | 0 |
| Buffalo Sabres | Buffalo | NHL, jääkiekko | HSBC Arena | 1970 | 0 |
| New York Rangers | New York City | NHL, jääkiekko | Madison Square Garden | 1926 | 4 |
| New York Islanders | Uniondale | NHL, jääkiekko | UBS Arena | 1972 | 4 |
| New York Yankees | New York City | MLB, baseball | Yankee Stadium | 1901 | 27 |
| New York Mets | New York City | MLB, baseball | Shea Stadium | 1962 | 2 |
| Albany Devils | Albany | AHL, jääkiekko | Times Union Center | 2010 | 1 |
| Binghamton Senators | Binghamton | AHL, jääkiekko | Broome County Veterans Memorial Arena | 2002 | 0 |
| Rochester Americans | Rochester | AHL, jääkiekko | Blue Cross Arena | 1956 | 6 |
| Syracuse Crunch | Syracuse | AHL, jääkiekko | War Memorial at Oncenter | 1994 | 0 |
| Elmira Jackals | Elmira | ECHL, jääkiekko | First Arena | 2000 | 0 |
| Long Island Lizards | Uniondale | MLL, haavipallo | Mitchel Athletic Complex | 2001 | 2 |
| Rochester Rattlers | Rochester | MLL, haavipallo | PAETEC Park | 2001 | 0 |
| Buffalo Bandits | Buffalo | NLL, haavipallo | HSBC Arena | 1991 | 4 |
| Rochester Knighthawks | Rochester | NLL, haavipallo | Blue Cross Arena | 1995 | 2 |
| New York Titans | New York City | NLL, haavipallo | Madison Square Garden | 2006 | 0 |
| New York Dragons | Uniondale | AFL, arena football | Nassau Veterans Memorial Coliseum | 1991 | 0 |
| New York City FC | New York City | MLS, jalkapallo | Yankee Stadium | 2013 | 0 |
Urheilu > Kuvia ammattilaisjoukkueiden kotikentistä

Madison Square Garden, New York City
KeyBank Center, Buffalo
Aiheesta muualla

Osavaltion viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta New York (osavaltio) Wikimedia Commonsissa
| n k  Yhdysvaltain hallinnolliset alueet |
| --- | --- | --- |
| Osavaltiot |  Alabama  Alaska  Arizona  Arkansas  Colorado  Connecticut  Delaware  Etelä-Carolina  Etelä-Dakota  Florida  Georgia  Havaiji  Idaho  Illinois  Indiana  Iowa  Kalifornia  Kansas  Kentucky  Louisiana  Länsi-Virginia  Maine  Maryland  Massachusetts  Michigan  Minnesota  Mississippi  Missouri  Montana  Nebraska  Nevada  New Hampshire  New Jersey  New Mexico  New York  Ohio  Oklahoma  Oregon  Pennsylvania  Pohjois-Carolina  Pohjois-Dakota  Rhode Island  Texas  Tennessee  Utah  Vermont  Virginia  Washington  Wisconsin  Wyoming  |  |
| Liittopiiri |  Washington (DC)  |  |
| Saarialueet |  Amerikan Samoa  Guam  Pohjois-Mariaanit  Puerto Rico  Yhdysvaltain Neitsytsaaret  |  |
| Erillisalueet |  Bajo Nuevo ja Serranilla kiistanalaisia  Bakerinsaari  Howlandinsaari  Jarvis  Johnstonin atolli  Kingmanin riutta  Midwaysaaret  Navassa  Palmyran atolli  Wakensaari  |  |
 luettelo Yhdysvaltain osavaltioista ja territorioista  intiaanireservaatti 
Fulton Chain -järvi osavaltion pohjoisosissa.
New York City.
St. Patrick's Cathedral Manhattanilla.
Case IH

Case IH:n valmistama Axial-Flow-leikkuupuimuri.
Case IH on yhdysvaltalainen maatalouskoneiden ja -laitteiden valmistaja.
Case-koneiden tuotanto ja myynti on ollut vuodesta 2013 alkaen osa CNH Industrial -konsernin toimintaa.
Historia

Jerome Increase Case perusti J. I. Case Companyn vuonna 1844, ja se menestyi puimakoneiden, höyrytraktoreiden ja maatalouskoneiden ansiosta. Case ja International Harvester yhdistyivät vuonna 1984 Case IH:ksi.
Case Corporation oli yhtiön brändi vuodesta 1968 vuoteen 1999 asti, jolloin erillinen haara nimeltään Case CE perustettiin rakennuskoneita varten. Vuodesta 2000 lähtien Case, International Harvester ja New Holland ovat yhdistyneet yhtiöksi nimeltä CNH Global. CNH Global ja Fiat Industrial yhdistyivät syyskuussa 2013 CNH Industrial -yhtiöksi.
Case IH:n traktorimallisto

Case IH 485-885 XL
Case IH 495-995 XL
Case IH 743-856 XL (1985-86)
Case IH 745-856 XL Plus (1986-96)
Case IH 956-1056 XL
Case IH 1255-1455 XL
Case IH MX 3210-4240
Case IH Maxxum 5120-5150
Case IH Maxxum Pro 5120-5150
Case IH Magnum 7110-7140
Case IH Magnum 7210-7250
Case IH Magnum Pro 7210-7250
Case IH 9110-9190
Case IH 9210-9280
Case IH 9310-9390 Steiger
Case IH CX50-100
Case IH Maxxum MX80C-100C
Case IH Maxxum MX100-170
Case IH Magnum MX180-270
Case IH C 42-70
Case IH CS 48-75
Case IH CS 52-75
Case IH CS 78-94
Case IH CS 110-150
Case IH CVX 120-170
Case IH STX 275-500 Steiger
Case IH STX 715 Steiger
Case IH JX1060C-1075C
Case IH JX55-95 Maxxima
Case IH JX70U-JX100U Maxxima
Case IH JX1070U-1100U Maxxima
Case IH MXU100-135 Maxxum
Case IH MXU100-130 Maxxum X-Line
Case IH MXM120-190 Maxxum
Case IH CVX1135-1195
Case IH MX210-285 Magnum
Case IH ACV (robottitraktori)
Case IH Maxxum 115-150 Multicontroller Activedrive8 Stage V
Case IH Maxxum 115-150 CVXDRIVE Stage V
Case IH Puma 140-240 CVXDRIVE Stage V
Case IH Puma 185-260 CVXDRIVE Stage V AFS Connect
Case IH Optum 250-340 CVXDRIVE Stage V AFS Connect
Case IH Magnum 280-400 AFS Connect Stage V CVT ja PST
Case IH Steiger 420-595 AFS Connect Stage V CVT ja Powerdrive