stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sōja

| Sōja (総社市) |
| --- | --- |
 Bitchū Kokubun-ji
 lippu:  Symboli
 Sōjan sijainti Okayaman prefektuurissa
 Sōja
 Koordinaatit: 34°40′22″N, 133°44′47″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Chūgoku
Prefektuuri:  Okayaman prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  211,90 km²
Väkiluku (12/2019):  69 309
 – Väestötiheys:  327,1 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Vaahtera
 – Kukka:  Astragalus sinicus
 – Lintu:  Mantšuriankurki
 
 http://www.city.soja.okayama.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sōja (jap. 総社市, Sōja-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Okayaman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin eteläosassa Okayaman länsipuolella. Kaupunki on rakentunut Takahashijoen alajuoksulle. Sen eteläosat kuuluvat Okayaman tasankoon, pohjoisosat nousevat Kibin ylängölle. Sōjassa on 69 309 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 211,90 neliökilometriä.
Asutus Sōjan alueella on vanhaa, ja Nara-kaudella 700-luvulla sinne perustettiin Bitchūn provinssin pääkaupunki (kokufu) ja provinssitemppeli. Kaupungin nimi on peräisin Heian-kaudella perustetulta Bitchūn Sōja-gūn pyhäköltä. Sōja kehittyi sittemmin sen portineduskaupunkina. Japanin nykyisen kunnallishallinnon puitteissa Sōjasta tehtiin maaseutukaupunki vuonna 1896 ja kaupunkioikeudet se sai kuntaliitoksen myötä vuonna 1954. Vuonna 2005 siihen liitettiin Kiyonen ja Yamaten kyläkunnat. Perinteisiä elinkeinoja ovat metallityöt ja lääkkeiden valmistus, nykyisin tärkeitä ovat muun muassa vähittäiskauppa ja autoteollisuuden tarpeisiin toimiva metalliteollisuus. Kaupungissa on Rengōn aaltopahvitehdas ja Calpis-yhtiön virvoitusjuomatehdas. Kaupunki on kasvanut myös Okayaman ja Kurashikin lähiönä. Siihen kuuluvilla maaseutualueilla viljellään esimerkiksi riisiä, vihanneksia ja hedelmiä, kuten viinirypäleitä ja persikoita; Kibin ylängöllä tuotetaan männyntuoksuvalmuskaa.
Sōjan kulttuuriperintöön kuuluvat useat kofun-hautakummut ja muut historialliset muistomerkit, kuten Bitchūn provinssitemppeli Bitchū Kokubun-ji ja Kin linna. Hōfuku-jin temppeli tunnetaan Sesshūn asuin- ja opintopaikkana. Kamakura-kaudella se oli seudun zenbuddhalaisuuden keskus. Merkittävä luonnonnähtävyys on Takahashijoen sivujoen Makidanin vuorille kaivertama, syvä Gōkein rotko. Sōjassa toimii Okayaman prefektuurinyliopisto. Kaupunkia palvelevat JR Nishi-Nihonin Hakubi-linja ja Kibi-linja sekä Ibara-rautatien Ibara-linja.
Kuvia

Katu Sōjassa
Ruska Hōfuku-jin temppelillä
Kin linnaa
Gōkein rotkoa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sōja Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Tauno Juntunen

Tauno Juntunen 1960-luvulla.
Tauno Artturi Juntunen (6. maaliskuuta 1912 Kajaani – 5. helmikuuta 1998 Joensuu) oli suomalainen kaupunkineuvos ja diplomi-insinööri, joka toimi yli kaksikymmentä vuotta Joensuun kaupunginjohtajana.
Tauno Juntusen vanhemmat olivat kultaseppä Artturi Ferdinand Juntunen ja Eeva Elisabet Djupström ja puoliso vuodesta 1939 Iida Maria Lukkarila. Juntunen tuli ylioppilaaksi 1931 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1936. Hän toimi Kemin kaupungin geodeettina 1939 ja apulaiskaupunginjohtajana 1948–1951. Joensuun kaupunginjohtaja hän oli 1951–1975. Juntusella oli monia luottamustoimia ja hän vaikutti keskeisesti Joensuun korkeakoulun perustamiseen ja alkuvuosien toimintaan. Vuonna 1980 kaupunkineuvoksen arvon saaneelle Juntuselle myönnettiin Joensuun yliopisto -mitali numero 3 vuonna 1989.
Suomi yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

| Sija |        |        |        | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 29. | 7 | 8 | 8 | 23 |
Suomi on osallistunut yleisurheilun MM-kisoihin alusta asti. Maa on isännöinyt kisat kaksi kertaa, ensimmäiset kisat Helsingissä 1983 ja kymmenennet Helsingissä 2005. Suomi on saavuttanut 23 mitalia: 7 kultaista, 8 hopeista ja 8 pronssista. Ilman mitaleita Suomi on jäänyt kuusi kertaa, Pariisin 2003, Berliinin 2009, Daegun 2011, Lontoon 2017, Dohan 2019 ja Eugenen 2022 kisoissa.
Menestyslajit ovat olleet keihäänheitto ja kävely. Keihäässä suomalaiset ovat saavuttaneet viisi kultaa, neljä hopeaa ja kaksi pronssia. Kävelystä Suomi on saanut kaksi kultaa, yhden hopean ja kaksi pronssia. Mitaleita on tullut kaksi kuulantyönnöstä sekä yksi 5 000 metriltä, pituushypystä, aitajuoksusta, kymmenottelusta ja seiväshypystä. Mitalisteja on ollut 16, joista kolmeen mitaliin on yltänyt Tero Pitkämäki ja kahteen mitaliin Seppo Räty, Kimmo Kinnunen, Sari Essayah, Valentin Kononen ja Aki Parviainen.
Mitalit ja pistesijat kisoittain

| Kisaisäntä ja vuosi | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | 4>  sijat | 5>  sijat | 6>  sijat | 7>  sijat | 8>  sijat | Mitalit yhteensä | Pisteet | Suomen joukkue |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Malmö 1976 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 6 |  |
| Sittard 1980 | Ei osallistunut | Ei osallistunut | Ei osallistunut | Ei osallistunut | Ei osallistunut | Ei osallistunut | Ei osallistunut | Ei osallistunut | Ei osallistunut | Ei osallistunut |  |
| Helsinki 1983 | 1 | 1 | 1 | 3 | 0 | 2 | 0 | 2 | 3 | 44  | Suomi Helsingissä |
| Rooma 1987 | 1 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 0 | 1 | 1 | 16  | Suomi Roomassa |
| Tokio 1991 | 1 | 1 | 1 | 2 | 2 | 0 | 1 | 1 | 3 | 42 | Suomi Tokiossa |
| Stuttgart 1993 | 1 | 2 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 0 | 3 | 28 | Suomi Stuttgartissa |
| Göteborg 1995 | 1 | 1 | 1 | 2 | 1 | 1 | 0 | 0 | 3 | 38  | Suomi Göteborgissa |
| Ateena 1997 | 0 | 1 | 0 | 1 | 1 | 0 | 0 | 1 | 1 | 17 | Suomi Ateenassa |
| Sevilla 1999 | 1 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 1 | 13 | Suomi Sevillassa |
| Edmonton 2001 | 0 | 1 | 1 | 0 | 1 | 1 | 1 | 0 | 2 | 22 | Suomi Edmontonissa |
| Pariisi 2003 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 1 | 1 | 0 | 0 | 14 | Suomi Pariisissa |
| Helsinki 2005 | 0 | 0 | 1 | 2 | 0 | 2 | 0 | 1 | 1 | 23 | Suomi Helsingissä |
| Osaka 2007 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 9 | Suomi Osakassa |
| Berliini 2009 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 0 | 2 | 0 | 9 | Suomi Berliinissä |
| Daegu 2011 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | Suomi Daegussa |
| Moskova 2013 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 1 | 11 | Suomi Moskovassa |
| Peking 2015 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 1 | 0 | 0 | 1 | 13 | Suomi Pekingissä |
| Lontoo 2017 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 4 | Suomi Lontoossa |
| Doha 2019 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 5 | Suomi Dohassa |
| Eugene 2022 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 | 1 | 1 | 0 | 9 | Suomi Eugenessa |
| Budapest 2023 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 1 | 1 | 0 | 1 | 15  | Suomi Budapestissa |
| Yhteensä | 7 | 8 | 8 | 12 | 14 | 13 | 6 | 11 | 23 |  |  |
Mitalistit > Kultaa

1983: naisten keihäänheitto – Tiina Lillak
1987: miesten keihäänheitto – Seppo Räty
1991: miesten keihäänheitto – Kimmo Kinnunen
1993: naisten 10 kilometrin kävely – Sari Essayah
1995: miesten 50 kilometrin kävely – Valentin Kononen
1999: miesten keihäänheitto – Aki Parviainen
2007: miesten keihäänheitto – Tero Pitkämäki
Mitalistit > Hopeaa

1983: miesten 110 metrin aitajuoksu – Arto Bryggare
1991: miesten keihäänheitto – Seppo Räty
1993: miesten 50 kilometrin kävely – Valentin Kononen
1993: miesten keihäänheitto – Kimmo Kinnunen
1995: miesten kuulantyöntö – Mika Halvari
1997: miesten kymmenottelu – Eduard Hämäläinen
2001: miesten keihäänheitto – Aki Parviainen
2013: miesten keihäänheitto – Tero Pitkämäki
Mitalistit > Pronssia

1976: miesten 50 kilometrin kävely – Reima Salonen
1983: miesten 5 000 metrin juoksu – Martti Vainio
1991: naisten 10 kilometrin kävely – Sari Essayah
1995: naisten keihäänheitto – Mikaela Ingberg
2001: miesten kuulantyöntö – Arsi Harju
2005: miesten pituushyppy – Tommi Evilä
2015: miesten keihäänheitto – Tero Pitkämäki
2023: naisten seiväshyppy – Wilma Murto
Aiheesta muualla

Yleisurheilun MM-kisoja YLE:n Elävässä arkistosta
Taikayö

| Taikayö |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  William Markus
Käsikirjoittaja:  Reino Helismaa
Perustuu:  Reino Helismaan (Rainer Kisko) sanoittamaan lauluun ”Taikayö” (1953)
Tuottaja:  T. J. Särkkä
Säveltäjä:  Toivo Kärki
Kuvaaja:  Kauno Laine
Leikkaaja:  Elmer Lahti
Lavastaja:  Kai Lappalainen
Pääosat:  Tuija Halonen Siiri Angerkoski Aku Korhonen Heikki Heino
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomen Filmiteollisuus
Ensi-ilta:  12. marraskuuta 1954
Kesto:  74 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Taikayö on William Markuksen ohjaama suomalainen tukkilaiselokuva vuodelta 1954.
Vielä 1950-luvun puolivälin tuntumassa tukkilaiselokuvat olivat suomalaisten suuressa suosiossa. Musiikkipitoinen Taikayö perustuu Reino Helismaan sanoittamaan samannimiseen Metro-tyttöjen levyttämään lauluun, joka nousi elokuvan myötä uuteen suosioon.
Elokuva on Markuksen esikoisohjaus. Hän oli edellisenä vuonna ollut apulaisohjaajana kahdessa elokuvassa, Hilja – maitotytössä ja Varsovan laulussa. Taikayö kuului SF:n 20-vuotisjuhlaohjelmistoon. Elokuvan pienissä rooleissa on monia myöhempien aikojen kuuluisuuksia kuten Pentti Siimes Oswald Haggrenin roolissa. Tauno Söder näyttelee ensimmäisessä elokuvaroolissaan.
Juoni

Elokuvan päähenkilöitä ovat tukkilaisten ruokakojua pyörittävä Amanda ja hänen sukulaistyttönsä Eliisa. Paikallinen kauppias ei siedä heidän ruokakojuaan ja yrittää nujertaa sen kaikin keinoin tukkilaispäällikön avustuksella.
Paikalle saapuvat karjalaiskauppias Verneri Jokainen ja nuori kulkuri Olavi Haggren alias Olavi Hakki. Olavi ihastuu Eliisaan, ja käy ilmi, että Verneri on Amandan kadonnut sulhanen. Ajan myötä huomataan, ettei Olavikaan ole ihan tavallinen kulkuri.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Tuija Halonen  | … |  Eliisa   |
|  Siiri Angerkoski  | … |  Amanda Pilvinen, ”Mandi”   |
|  Aku Korhonen  | … |  kyläkauppias Verneri Jokainen   |
|  Heikki Heino  | … |  kulkuri Olavi Haggren eli Olavi Hakki   |
|  Pentti Siimes  | … |  Oswald Haggren   |
|  Eero Kosteikko  | … |  Kiiveri, tukkipomo   |
|  Tauno Söder  | … |  ylioppilastoveri   |
|  Uljas Kandolin  | … |  kauppias Georg D. Remander, "patruuna"   |
|  Artturi Laakso  | … |  senaattori Arnold Haggren   |
|  Anton Soini  | … |  Liippanen   |
|  Armas Jokio  | … |  Sutki   |
|  Stig Törnroos  | … |  sirkuksen päätirehtööri   |
|  Leo Riuttu  | … |  yliopiston rehtori   |
|  Hannes Veivo  | … |  Samsonoff   |
|  Paavo Hukkinen  | … |  2. pokerinpelaaja   |
|  Annikki Linnoila  | … |  Saima Pilvinen   |
|  Veikko Linna  | … |  Salomon Pilvinen   |
|  Jalmari Parikka  | … |  tukkilaisia   |
|  Eino Noponen  | … |  tukkilaisia   |
|  Masa Niemi  | … |  Mr. Small   |
|  Rainer Karvinen  | … |  ylioppilas   |
|  Kaarlo Wilska  | … |  1. pokerinpelaaja   |
|  Kaarlo Saarnio  | … |  vahtimestari Jönsson   |
|  Evald Terho  | … |  miespalvelija Joonas   |
|  Edvin Kajanne  | … |  tukkilainen   |
|  Katri Linna  | … |  sirkusyleisö   |
|  Fiinu Autio  | … |  sirkusyleisö   |
|  Irja Kuusla  | … |  sirkusyleisö   |
|  Toivo Sahlström  | … |  sirkusavustajia   |
|  Arttu Suuntala  | … |  sirkusavustajia   |
|  Sointu Kouvo  | … |  sirkusyleisöä   |
|  Anu Kilpiö  | … |  sirkusyleisöä   |
|  Vilho Kekkonen  | … |  sirkusyleisöä   |
|  Anna-Liisa Taivainen  | … |  sirkusyleisöä   |
|  Esko Väänänen  | … |  sirkusyleisöä   |
Vastaanotto

Myöhemmissä arvosteluissa elokuvaa on pidetty kliseisenä. Suomalainen luonto ja Masa Niemen sirkustemput ovat saaneet arvosteluissa huomiota. Markku Pölösen elokuvilla on nähty Taikayöhön ilmeisiä yhteyksiä.
Aiheesta muualla

Taikayö Elonet.
Tappajat

| Tappajat> The Killers |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Robert Siodmak
Käsikirjoittaja:   Anthony Veiller  John Huston 
Perustuu:  Ernest Hemingwayn The Killers -novelli
Tuottaja:  Mark Hellinger
Säveltäjä:  Miklós Rózsa
Kuvaaja:  Elwood Bredell
Leikkaaja:  Arthur Hilton
Tuotantosuunnittelija:  Jack Otterson
Lavastaja:   Edward Ray Robinson  Russell A. Gausman 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures
Levittäjä:  Universal Studios Netflix
Ensi-ilta:  1946
Kesto:  103 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tappajat (engl. The Killers) on Robert Siodmakin ohjaama yhdysvaltalainen film noir -elokuva vuodelta 1946. Se pohjautuu Ernest Hemingwayn samannimiseen novelliin. Elokuvan rooleissa ovat Burt Lancaster ensiesiintymisessään, Ava Gardner, Edmond O’Brien ja Sam Levene. John Huston ja Robert Brooks työskentelivät käsikirjoituksen parissa, vaikka käsikirjoittajaksi on ilmoitettu yksin Anthony Veiller.
Tappajat valittiin vuonna 2008 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Burt Lancaster  | … |  ”Swede” Andreson   |
|  Ava Gardner  | … |  Kitty Collins   |
|  Edmond O'Brien  | … |  Jim Reardon   |
|  Albert Dekker  | … |  ”Big Jim” Colfax   |
|  Sam Levene  | … |  Lt. Sam Lubinsky   |
|  Vince Barnett  | … |  Charleston, Sweden sellikaveri   |
|  Virginia Christine  | … |  Lilly Harmon Lubinsky   |
|  Charles D. Brown  | … |  Packy Robinson, Sweden manageri   |
|  Jack Lambert  | … |  ”Dum Dum” Clarke   |
|  Donald MacBride  | … |  R.S. Kenyon, Reardonin pomo   |
|  Charles McGraw  | … |  Al   |
|  William Conrad  | … |  Max   |
|  Phil Brown  | … |  Nick Adams   |
|  Jeff Corey  | … |  ”Blinky” Franklin   |
|  Harry Hayden  | … |  George   |
|  Bill Walker  | … |  Sam   |
|  Queenie Smith  | … |  Mary Ellen Daugherty   |
|  Beatrice Roberts  | … |  Hoitaja   |
|  John Miljan  | … |  Jake the Rake   |
|  Vera Lewis  | … |  Ma Hirsch   |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tappajat Wikimedia Commonsissa
Tappajat Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tauno Hämäläinen

Kauppaneuvos Tauno Hämäläinen (1950-luvun alku)
Tauno Hämäläinen (16. huhtikuuta 1900 Uukuniemi – 5. heinäkuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Hämäläisen vanhemmat olivat uukuniemeläiset maanviljelijä Juho Heikinpoika Hämäläinen ja Hedda Loviisa Pekantytär o.s. Hämäläinen. Tauno toimi kauppa-apulaisena jo noin 10-vuotiaana pikkupoikana. Hän valmistui Sortavalan kauppakoulusta 22.5.1920 ja teki 1930-luvulla useita opintomatkoja Skandinaviaan ja Eurooppaan. Hän oli M. Pullin, John Tikkasen ja H. Räsäsen liikkeiden palveluksessa Ruskealassa, Mikko Uosukaisen kangastukkuliikkeen kauppamatkustaja Viipurissa 1920–1923, veljensä Juho Hämäläisen perustaman Kangas-Tukku-yhtiön prokuristi ja johtokunnan jäsen 1923–1929 ja Puku-Keskus -yhtiön perustaja, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja 1929–1967. Puku-Keskus Oy oli Viipurin kolmanneksi suurin työllistäjä. Työntekijöitä oli siellä yli 200. Tehdas siirrettiin lokakuussa 1939 Pietarsaareen, missä tehtaan toiminta kohdistettiin yksinomaan sotilaspukimien valmistamiseen. Siellä oli noin töissä noin 300 henkilöä. Yritys siirrettiin Helsinkiiin 1940, jossa työntekijöitä oli noin 200. Hämäläinen oli myös pukineiden ja kankaiden tukkuliike Puken perustaja, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja 1942–1946. Hänellä oli sekä vaatetusalan että muita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Hämäläinen sai 1948. Hämäläinen teki merkittäviä lahjoituksia muun muassa Helsingin kauppakorkeakoululle, Kansanavulle, Karjalan Yhteiskoululle, Liikesivistysrahastolle, Suomen Kulttuurirahastolle, Suomen siviili- ja asevelvollisuusinvalidien liitolle ja  Työväen Akatemialle,. Hänet tunnettiin myös Itsenäisyyden Liiton aktiivijäsenä. Hämäläinen oli myös Pamaus-Seuran aktiivijäsen sekä Uukuniemi-seuran perustajajäsen ja hallituksen jäsen.
Tauno Hämäläinen avioitui 9. elokuuta 1925 Viipurissa syntyneen Kerttu Kanerva Karttusen kanssa. Heillä oli kolme yhteistä lasta: Pentti (1926), Pirkko (1929) ja Matti (1938). Hämäläisen sydämellä olivat karjalalaisten yhteiset asiat ja kulttuurin tukeminen. Hän vietti paljon aikaa kesähuviloillaan kalastaen ja luonnosta nauttien. Hän oli myös innokas koiraharrastaja ja hänen koiransa voittivatkin palkintoja koirakilpailuissa. Tauno Hämäläinen kuoli 73-vuotiaana kesällä 1973.
Tervahauta (Kiikoinen)

Tervahauta on Kiikoisten kylä Sastamalan kunnassa Pirkanmaalla. Se sijaitsee valtatie 11 ja kantatie 44 risteyksessä ja oli yksi kolmesta Kiikoisten kunnan asutuskeskittymästä. Kiikoisten ainoa kauppa sijaitsee Tervahaudassa.
Tervahaudassa on noin 200 asukasta. Kylän keskus on siirtynyt vähitellen vanhalta kylänraitilta valtatien varteen, josta löytyy huoltoasema, kauppa, pankki ja pienteollisuutta. Tervahaudassa järjestetään vuosittain tunnettu kansanmusiikkitapahtuma Kiikoisten Purpurit.
Tamirat Tola

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Tamirat Tola vuoden 2015 Berliinin maratonilla  |  Tamirat Tola vuoden 2015 Berliinin maratonilla  |  Tamirat Tola vuoden 2015 Berliinin maratonilla  |  |
Maa:  Etiopia
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Pariisi 2024 | maraton |  |
|  Pronssia | Rio 2016 | 10 000 metriä |  |
| Yleisurheilun MM-kilpailut  | Yleisurheilun MM-kilpailut  | Yleisurheilun MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Eugene 2022 | maraton |  |
|  Hopeaa | Lontoo 2017 | maraton |  |
| Maastojuoksun MM-kilpailut  | Maastojuoksun MM-kilpailut  | Maastojuoksun MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Guiyang 2015 | joukkuekilpailu |  |
| Puolimaratonin MM-kilpailut  | Puolimaratonin MM-kilpailut  | Puolimaratonin MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Cardiff 2016 | joukkuekilpailu |  |
Tamirat Tola Abera (s. 11. elokuuta 1991) on etiopialainen kestävyysjuoksija. Hän on 181 senttimetriä pitkä ja 59 kilogrammaa painava.
Tola voitti Pariisissa 2024 maratonjuoksun olympiakultaa olympiaennätyksellä 2.06.26. Hän oli alun perin Etiopian joukkueessa varaedustajana mutta pääsi joukkueeseen kaksi viikkoa ennen olympiamaratonia kun Sisay Lemma jäi pois loukkaantumisen vuoksi. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 Tola sai 10 000 metriltä olympiapronssia ajalla 27.06.26. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän voitti maratonin maailmanmestaruuden kisaennätyksellä 2.05.36. Lontoon MM-kisoissa 2017 hän sai maratonilta hopeaa ajalla 2.09.49. Vuoden 2015 maastojuoksun MM-kilpailuissa Guiyangissa Tola oli henkilökohtaisen kilpailun kuudes ja saavutti joukkuekilpailun kultaa. Vuoden 2016 puolimaratonin MM-kilpailuissa Cardiffissa Tola sai joukkuehopeaa ja oli henkilökohtaisen kilpailun viides. Hän voitti New Yorkin maratonin 2023 ajalla 2.04.58. Hän oli kolmas Tokion maratonilla 2022 ja Lontoon maratonilla 2023.
Henkilökohtaiset ennätykset

10 000 metrin juoksu: 26.57,33 (Eugene 2016)
puolimaraton: 59.37 (Praha 2017)
maraton: 2.03.39 (Amsterdam 2021)
Tauno Hämeranta

Tauno Johannes Hämeranta (alk. Göhlstrand, 25. helmikuuta 1910 Tampere – 18. toukokuuta 1987) oli suomalainen taidemaalari. Hänen teoksiaan oli ensi kertaa näytteillä vuonna 1935.
Hämeranta syntyi tamperelaiseen työläisperheeseen, vanhempinaan työmies Justus ja Matilda Göhlstrand. Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1931–1935. Myöhemmin vuosina 1950–1951 hän täydensi taideopintojaan Pariisin Académie Fernand Légerissa ja Académie de la Grande Chaumièressa.
Hämerannasta kehittyi merkittävä Tampereen kuvaaja. Hänen voidaan katsoa kuuluvan niin sanottuun Tampereen koulukuntaan, johon kuuluvat taiteilijat kuvasivat kaupungin teollisia näkymiä ja työläisaiheita pääosin realistisesti, ilman aatteellisia painotuksia.
Hämerannan julkisia teoksia Tampereella ovat Saukonpuiston koululla sijaitseva Sillanrakentajat-seinämaalaus (1960), Kaukajärven koululla sijaitseva Kaksi maailmaa (1970) sekä kaupungin rahatoimistossa sijaitseva "Sinisen tuleminen" (1968). Rovaniemelle Pohjoismaiden Yhdyspankin (nyk. Nordea) konttoriin valmistui vuonna 1950 Hämerannan monumentaalinen työ Lappi.
Taiteellisen työnsä ohella Hämeranta toimi opettajana oppikouluissa vuosina 1949–1973. Hänen puolisonsa oli Toini Hämeranta (s. Auvinen). Hämerannalle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1963.
São miguelinfila

| São miguelinfila |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:  Azorit,  Portugali
Määrä:  Suomessa rekisteröity 155
Rodun syntyaika:  1800-luku
Alkuperäinen käyttö:  karjakoira
Nykyinen käyttö:  karja- ja vahtikoira
Muita nimityksiä:  cão fila de São Miguel, Saint Miguel Cattle Dog, fila de Saint Miguel, fila de San Miguel, sao migueli fila, Azores Cattle Dog
FCI-luokitus:  ryhmä 2 Pinserin ja snautserin tyyppiset, molossikoirat ja sveitsinpaimenkoirat alaryhmä 2.1 Mastiffityyppiset molossikoirat #340
Ulkonäkö
Paino:  uros 25–35 kg narttu 20–30 kg
Säkäkorkeus:  uros 50–60 cm narttu 48–58 cm
Väritys:  brindle
São miguelinfila (port. cão fila de São Miguel) on portugalilainen koirarotu, joka kuuluu FCI:n roturyhmään 2.
Se oli vuonna 2019 kotimaassaan viidenneksi suosituin portugalilainen rotu.
Ulkonäkö

São miguelinfila on vankkarakenteinen ja hieman korkeuttaan pidempi rotu. Runko on vahva ja lihaksikas. Pää on voimakas ja muodoltaan neliömäinen. Silmien tulisi olla ilmeikkäät ja soikeat – väriltään tummanruskeat. Karva on lyhyttä, tiheää ja laadultaan karheaa. São miguelinfila on aina juovikas. Pohjaväri on kellanruskea, keltainen, jonka sävy voi vaihdella vaaleasta tummaan tai hiekanruskea mustin karvakärjin.
Luonnolliset korvat ja häntä
Typistetyt korvat ja häntä
Luonne ja käyttäytyminen

São miguelinfila on sitkeä karjakoira, mutta se toimii hyvin myös kodinvahtina. Rotuna se on älykäs, vahvaluontoinen ja helposti koulutettava.
Alkuperä

Rotu on läheistä sukua terceirandoggille. Se on todistettavasti ollut olemassa jo 1800-luvun alussa, ja se on kotoisin Azoreihin kuuluvalta Sao Miguelin saarelta.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
T-pyrstö

T-pyrstöinen Tupolev Tu-154M.
T-pyrstö on lentokoneen pyrstötyyppi, jossa korkeusvakaimet on kiinnitetty rungon sijasta sivuvakaimen päähän. Nimensä se on saanut siitä, että pyrstö näyttää tällöin edestä katsottuna T-kirjaimelta.
Etuja

T-pyrstön etuna tavalliseen pyrstöön verrattuna on se, että korkeusvakaimet saadaan siirrettyä kauemmas moottorien pakokaasuvirrasta ja siipien jättövirtauksista. Niinpä sen korkeusvakaimet ovat tavallista pyrstöä tehokkaammat, jolloin niistä voidaan myös tehdä tavallista pienemmät. Lisäksi suurempi etäisyys jättövirtauksiin tarkoittaa, että T-pyrstön korkeusvakaimet värisevät lennossa vähemmän, joten metallin väsymistä tapahtuu vähemmän ja pyrstön käyttöikä on pidempi. T-pyrstössä myös sivuvakain toimii tehokkaammin, sillä korkeusvakaimet toimivat sille ikään kuin päätylevynä. Niinpä myös sivuvakaimesta voidaan tehdä tavallista pienempi. T-pyrstö mahdollistaa myös moottorien kiinnittämisen rungon takaosaan, missä korkeusvakaimet olisivat normaalissa pyrstössä.
Oikaiseminen syöksykierteestä on T-pyrstöisellä lentokoneella helpompaa kuin muun tyyppisillä, sillä niissä sivuperäsin pääsee toimimaan vapaasti ja tehokkaasti (korkeusperäsin ei aiheuta kuolleen turbulenttisen ilman aluetta sivuperäsimeen). [lähde? ]
Koska etäisyys maan pinnasta korkeusperäsimeen on T-pyrstöisellä lentokoneella suurempi kuin muun tyyppisillä, vierasesinevahingon riski (Foreign Object Damage) lähtö- ja laskukiidossa sekä lentokenttäoperaatioissa on vähäisempi kuin muun tyyppisillä. Tämä, sekä T-pyrstön aerodynaaminen tehokkuus, tekevät T-pyrstöstä erityisen suositun purjekoneissa. [lähde? ]
Ilmapudotus- ja laskuvarjo-operaatiot ovat turvallisia T-pyrstöisillä kuljetuskoneilla, sillä niissä ei ole riskiä hyppääjien tai pudotettavan rahdin iskeytymisestä korkeusvakaimiin. [lähde? ]