stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo jääkäreistä L
L > Einar Arvid Luoma

(9. joulukuuta 1888 Vaasa – 21. tammikuuta 1950) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat nahkurimestari Juho Jaakko Luoma ja Liisa Kristiina Blomberg. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Emelia Karolina Rajalan kanssa, joka kuoli vuonna 1928. Toisen kerran Luoma avioitui vuonna Anna-Liisa Klemetsin kanssa. Luoma kävi kansakoulun ja työskenteli nahkurina ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 3. huhtikuuta 1916. Täydennysjoukosta hänet komennettiin marraskuussa vuonna 1916 erikoistehtäviin Tanskaan, Ruotsiin ja Suomeen ja toimi tällä komennuksella muun muassa Uumajan etapilla Merenkurkun oppaana. Hän palasi takaisin pataljoonaan ja hänet määrättiin 1. komppaniaan 12. huhtikuuta 1917. Hän suoritti Berliinissä vuonna 1916 järjestetyn erikoiskurssin. Luoma astui Suomen armeijan palvelukseen jefreitteriksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan kiväärinjohtajaksi 3. Jääkärirykmentin 10. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella ja Viipurissa.
Luoma palveli sisällissodan jälkeen 1. komppanian vääpelinä 3. Jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin ensin Savon jääkärirykmentti 3 ja myöhemmin Uudenmaan rykmentti. Hän erosi armeijasta 30. toukokuuta 1919. Hän toimi Kyminlaakson suojeluskuntapiirin harjoituspäällikkönä 15. toukokuuta – 1. elokuuta 1920 välisen ajan, jonka jälkeen hän astui etsiväksi poliisikonstaapeliksi Kouvolan poliisilaitoksen palvelukseen. Kouvolasta hän siirtyi 1. marraskuuta 1920 Etsivän keskuspoliisin palvelukseen, mistä tehtävästä hän erosi 1. syyskuuta 1921 ja siirtyi Utajärven suojeluskunnan paikallispäällikkönä ja oli tehtävässä 1. lokakuuta 1921 – 1. helmikuuta 1922 välisen ajan. Luoma astui uudelleen armeijan palvelukseen ja hänet sijoitettiin koulutusaliupseeriksi Rannikkotykistörykmentti l:n 3. patteriin, missä hän palveli 21. toukokuuta 1922 – 21. toukokuuta 1923 välisen ajan, jonka jälkeen hän siirtyi Kenttälennätinpataljoonan, missä hän palveli 1. toukokuuta 1928 – 17. tammikuuta 1929 välisen ajan. Luoma hoiti välivuosina hänen isänsä nahkuriliikettä ja oli työnjohtajana Riihimäen sähkö- ja sahalaitos oy:ssä sekä Helsingin puu oy:ssä. Luoma työskenteli vuodesta 1931 alkaen Kyrönjoen ja Tervajoen jokiperkaustöissä sekä vuosina 1937 – 1938 metsätyönjohtajana Kronvik Traindustri ab:n työmailla.
Hän osallistui talvi- ja jatkosodan aikana ilmavalvontatehtäviin Vöyrissä, mihin tehtävään hän oli saanut koulutuksen Vöyrin suojeluskunnassa. Ylennykset: Jefreitteri 11. helmikuuta 1918, Varavääpeli 29. toukokuuta 1918, Vääpeli 8. elokuuta 1918. Kunniamerkit:  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera,  Vapaudenmitali 1. lk. ,  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Jääkärimerkki,  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.
L > Kustaa Jaakko Luoma

(8. maaliskuuta 1894 Alahärmä – 27. helmikuuta 1964 South Porcupin, Ontario, Kanada) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat torppari Jaakko Koukkuluoma ja Anna Kaisa Jaakontytär. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1923 Elma Olivia Punkerin kanssa, joka kuoli vuonna 1947 ja Luoma avioitui vielä samana vuonna uudelleen Kaarina Alina Niinisen kanssa. Luoma työskenteli työmiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 4. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella, mistä hänet lähetettiin Altonan työosastoon 4. marraskuuta 1916. Altonasta hänet palautettiin takaisin pataljoonaan ja määrättiin edelleen pataljoonan pioneerikomppaniaan 23. syyskuuta 1917.
Luoma astui Suomen armeijan palvelukseen aliupseeriksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan ensin 8. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan, josta hänet siirrettiin edelleen 4. Jääkärirykmentin 9. jääkäripataljoonaan 5. maaliskuuta 1918, josta hänet palautettiin takaisin 8. jääkäripataljoonaan, missä hänet sijoitettiin nyt 2. komppaniaan 13. huhtikuuta 1918. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Karjalankannaksella. Luoma palveli sisällissodan jälkeen edelleen 4. Jääkärirykmentissä, mistä hänet siirrettiin 6. heinäkuuta 1918 Kaartin jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Armeijasta hän erosi helmikuussa vuonna 1919. Vuonna 1926 hän matkusti siirtolaiseksi Kanadaan, jossa hän työskenteli kaivostyöläisenä South Porcupinen kultakaivoksilla. Hän kuului South Porcupinen luterilaisen seurakunnan valtuustoon ja toimi kansallisseuran johtokunnan jäsenenä. Hänet haudattiin South Porcupineen, Ontario, Kanada. Ylennykset: Aliupseeri 11. helmikuuta 1918, Vääpeli 21. toukokuuta 1918. Kunniamerkit:  Vapaudenmitali 1. lk;  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Jääkärimerkki.
L > Yrjö Einari Luoma

(27. heinäkuuta 1892 Kortesjärvi – 29. elokuuta 1965) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Yrjö Luoma ja Adolfina Kauppi. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Liisa Karin kanssa. Luoma työskenteli maanviljelijänä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 4. tammikuuta 1915. Hän kumminkin pyrki vapaaehtoisena perusteilla olevaan Jääkäripataljoonan tykistöön ja tulikin valituksi yhtenä niistä 26 miehestä, jotka Jääkäripataljoonan komentaja majuri Bayer valitsi haastattelunsa perusteella. Hänet siirrettiin virallisesti haupitsijaokseen 17. maaliskuuta 1916, minkä päivämäärän voidaan katsoa olevan jääkäritykistön virallinen perustamispäivä. Hänet kumminkin palautettiin haupitsijaoksesta jo 10. toukokuuta 1916 takaisin 2. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän suoritti pataljoonan rintamakomennuksen jälkeen vuonna 1917 Polangenissa järjestetyn erikoiskurssin (pommarikurssi).
Luoma astui Suomen armeijan palvelukseen aliupseeriksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan kuormastopäälliköksi 3. Jääkärirykmentin 7. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella, Aittolahdessa, Lyykylässä, Mannikkalassa ja Talissa. Luoma palveli sisällissodan jälkeen edelleen 3. Jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin Savon jääkarirykmentti 3. Hän erosi armeijasta 16. helmikuuta 1919 ja työskenteli sen jälkeen maanviljelijänä Kortesjärvellä sijaitsevalla kotitilallaan, jonka hän sai omistukseensa vuonna 1927. Hänet haudattiin Kortesjärvelle. Ylennykset: Aliupseeri 11. helmikuuta 1918, Varavääpeli 3. toukokuuta 1918, Vääpeli 2. kesäkuuta 1918. Kunniamerkit:  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera,  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Jääkärimerkki,  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.
L > Otto Luoti

(5. joulukuuta 1890 Urjala – 31. heinäkuuta 1918) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat työmies Matti Juhonpoika ja Ida Maria Erkintytär (isäpuoli oli Olaus Lod). Luoti työskenteli konetyömiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 10. syyskuuta 1916. Täydennysjoukosta hänet lähetettiin Altonan työosastoon 7. maaliskuuta 1917, missä hän sairastui ja kuoli 31. heinäkuuta 1918 sairaalassa Hampurissa. Hänet haudattiin sikäläiselle hautausmaalle. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki.
L > Matias Kosti Luotonen

(9. toukokuuta 1897 Uusikirkko nykyinen Kalanti –) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat suutari Matti Valfrid Luotonen ja Hilda Eklöf. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1930 Helvi Säilän kanssa. Luotonen kävi kolme luokkaa kansakoulua ja työskenteli merimiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 21. syyskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Luotonen astui Suomen armeijan palvelukseen varavääpeliksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi ensin 8. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 24. maaliskuuta 1918 alkaen 4. Jääkärirykmentin 11. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Viipurissa. Luotonen palveli sisällissodan jälkeen 4. Jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona 4:ssä, josta muodostettiin myöhemmin Pohjolan jääkäripataljoona. Hän toimi pataljoonassa koulutusaliupseerina 3. komppaniassa. Armeijasta hän erosi 15. helmikuuta 1919 ja oli sen jälkeen harjoituspäällikkönä Uudenkaupungin suojeluskunnassa vuosina 1919 – 1921. Myöhemmin hän työskenteli merimiehenä ja vuodesta 1925 alkaen autonkuljettajana New Yorkissa vuoteen 1938 saakka.
Luotonen palasi Suomeen vuonna 1938 ja työskenteli sen jälkeen rakennustyömiehenä talvisotaan saakka, jolloin hänet komennettiin joukkueenjohtajaksi Koulutuspataljoona Ruosmaaseen (Erillinen Pataljoona 33) ja osallistui pataljoonan riveissä taisteluihin Virolahdella. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin kolonnan johtajaksi Raskas patteristo 25:een ja sen riveissä hän osallistui taisteluihin Kanaoja-Uustila akselilla. Raskas patteristo 25:stä hänet siirrettiin valjakkoaliupseeriksi kenttätykistörykmentti 9:n II patteriston 5. patteriin. Sotien jälkeen Luotonen työskenteli rakennustyömiehenä. Ylennykset: Hilfsgruppenführer 31. toukokuuta 1917, Varavääpeli 11. helmikuuta 1918, Vääpeli 7. toukokuuta 1918. Kunniamerkit:  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera,  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Jääkärimerkki.
Eelis Aarne Lyytikäinen
L > Enok Lång

(19. joulukuuta 1888 Kiuruvesi – 30. huhtikuuta 1918) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat työmies Paavo Lång ja Anna Emilia Karavainen. Lång työskenteli työmiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 10. lokakuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella, josta hänet lähetettiin 25. marraskuuta 1916 Altonan työosastoon, mistä hänet laskettiin edelleen siviilitöihin Saksaan 18. elokuuta 1917. Hän kuoli tällä matkallaan Möhlheimissa, jonne hänet haudattiin paikalliselle hautausmaalle. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki.
Weikko Matti Läheniemi
L > Gustaf Villiam Löfman myöh. Lehtio

(12. kesäkuuta 1892 Rauma – 10. kesäkuuta 1959) oli suomalainen jääkärisotilasmestari. Hänen vanhempansa olivat kaakelintekijä Gustaf Engelbert Löfman ja Matilda Silvan. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1926 Maria Saukkosen kanssa. Hän kävi kansakoulun ja oli ammatiltaan merimies. Ensimmäisen maailmansodan syttyessä hän palveli Aallotar-nimisellä parkkilaivalla, jonka miehistö joutui internoiduksi Kielin satamassa. Hän liittyi Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:ään 24. lokakuuta 1915 ja sijoitettiin pataljoonan pioneerikomppaniaan, josta hänet siirrettiin 29. maaliskuuta 1916 pataljoona täydennysjoukkoon ja laskettiin siviilitöihin. Hän työskenteli eri puolilla Saksaa, kunnes 7. marraskuuta 1917 hän siirtyi rajan yli Tanskaan, missä työskenteli maanviljelystöissä 1. toukokuuta 1919 saakka, jonka jälkeen hän toimi jälleen merimiehenä, kunnes astui Suomen armeijan palvelukseen 15. kesäkuuta 1925 ja sijoitettiin Sotasatamaan (myöh. Laivastoasema) moottoriveneen kuljettajaksi. Laivanpäälliköksi hänet nimitettiin 16. tammikuuta 1926 ja vuonna 1931 hän sai tehtävän neljännen palkkaluokan ruorimestarina. Talvisotaan hän osallistui 4. palkkaluokan erikoismestarina ja korjauspajojen torpedomestarina Helsingin Laivastoasemalla. Välirauhan aikana hän toimi aluksi samassa tehtävässä kuin talvisodassa, mutta myöhemmin hänet siirrettiin Taloustoimiston virkaatekeväksi kanslistiksi Turun Laivastoasemalle. Jatkosodan syttyessä hän toimi edelleen Turun Laivastoasemalla, kunnes vuonna 1943 hänet siirrettiin neljännen palkkaluokan erikoismestariksi ja toimi satamamestarina ja vuonna 1944 hänet komennettiin Panssarilaiva Ilmarisen kone- ja sähkömestariksi. Sotien jälkeen hän sai toisen palkkaluokan erikoismestarin tehtävät vuoteen 1948 saakka ja sen jälkeen hänet siirrettiin ensimmäisen palkkaluokan tehtävään erikoismestarina ja toimi aina vuoteen 1952 saakka. Hän suoritti aliperämiestutkinnon Turun merenkulkukoulussa vuonna 1923 ja yliperämiestutkinnon Rauman merenkulkuopistossa vuonna 1925. Rannikkolaivurinkirjan hän sai vuonna 1923 ja itämerenlaivurinkirjan vuonna 1930. Hänet on haudattu Raumalle. Ylennykset: Pursimies 1. syyskuuta 1928, Erikoismestari (nimitys myöhemmin Sotilasmestari), 1. huhtikuuta 1932. Kunniamerkit:  Vapaudenmitali 1. lk;  Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 2. lk. mitali,  Talvisodan muistomitali,  Jääkärimerkki,  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.
L > Alf Gunnar Lönnberg

(28. heinäkuuta 1892 Pohja –) oli suomalainen hilfsgruppenführer Saksan armeijassa. Hänen vanhempansa olivat muurari Karl Johan Lönnberg ja Olga Antoinette Green. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1924 Selma Emilia Broströmin kanssa. Lönnberg kävi kansakoulun ja Länsi-Uudenmaan kansanopiston ja Pinjaisten Puutarhakoulun vuosina 1910 – 1912. Hän työskenteli puutarhurina ja oli opintomatkalla Saksassa vuosina 1914 – 1915 ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 245 elokuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän sai luunmurtuman oikeaan polveensa Libaussa pidetyissä sotaharjoituksissa ja joutui sen takia pitkäksi ajaksi hoidettavaksi eri sairaaloihin. Hänet siirrettiin tämän johdosta 23. elokuuta 1917 pataljoonan täydennysjoukkoon, mistä hänet laskettiin sotapalvelukseen kykenemättömänä siviilitöihin 24. elokuuta 1917. Hän palasi takaisin Suomeen keväällä 1919 ja työskenteli sen jälkeen puutarhurina ja vuoden 1925 jälkeen hän hoiti omistamaansa puutarhapalstaa ja kauppapuutarhaa Pukinmäessä. Ylennykset: Hilfsgruppenführer 21. maaliskuuta 1916. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki,  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.
Riukiunkaniini

| Riukiunkaniini |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Jäniseläimet Lagomorpha
Heimo::  Jänikset Leporidae
Suku::  Riukiunkaniinit Pentalagus
Laji::  furnessi
Kaksiosainen nimi
 Pentalagus furnessi  (Stone, 1900) 
 Riukiunkaniinin levinneisyys
Katso myös
   Riukiunkaniini Wikispeciesissä   Riukiunkaniini Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Riukiunkaniini (Pentalagus furnessi) on Japanille kuuluvilla Riukiusaarilla elävä alkukantainen jänislaji. Se on jäänne muinaisista jäniksistä, jotka elivät Aasiassa, mutta kuolivat mantereelta myöhemmin. Sitä kutsutaankin eläväksi fossiiliksi.
Koko ja ulkonäkö

Riukiunkaniineilla on lyhyet jalat, tanakka vartalo ja suhteellisen isot ja käyrät kynnet. Sen pituus on 43–51 cm ja hännän pituus noin 15 mm. Korvat ovat noin 45 millimetrin pituiset eli varsin pienikokoiset muihin jäniksiin verrattuna. Ruumiinpaino on täysikasvuisella riukiunkaniinilla 2–3 kiloa. Turkki on pörröinen ja tiheä. Se on selästä tummanruskea ja sivuilta punaruskea, vatsan puolelta se on vaaleampaa punaruskeaa.
Erikoista riukiunkaniinissa on myös sen käyttämä kutsuhuuto, joka on hieman samantapainen kuin piiskujäniksillä. Useimmilla jäniksillä ei ole kykyä luoda kutsuhuutoja.
Levinneisyys

Riukiunkaniinia tavataan ainoastaan kahdella pienellä saarella, Amami Ōshimalla ja Tokunoshimalla, jotka sijaitsevat eteläisen Kyūshūn ja Okinawan välillä. Saaria peitti aiemmin tiheä ja märkä metsä (etenkin tammia), mutta näistä alkuperäismetsistä on 70–90 % hävitetty vuoden 1980 jälkeen. Riukiunkaniini sopeutuu kuitenkin myös muuttuneisiin metsiin ja sitä tavataan nyt alkuperäisten metsien lisäksi käpypalmustoissa ja heinäisillä alueilla. Se välttää asutusta ja viljelmiä.
Elintavat

Riukiunkaniinit ovat aktiivisia yöllä. Päivällä ne nukkuvat piilossa, esimerkiksi luolissa. Poikaselle emo kaivaa kolon, jonka se peittää päivän ajaksi. Yöllä emo avaa kolon, ruokkii poikaset ja sulkee sen uudelleen maalla ja kasveilla.
Lisääntyminen

Riukiunkaniini synnyttää yleensä yhden, harvoin kaksi poikasta.
Uhat

Riukiunkaniinien metsästys loppui virallisesti vuonna 1921, jolloin Japani antoi sille virallisen suojelustatuksen. Suurimpia uhkia ovat kuitenkin metsän raivaus sekä koirat, kissat ja muut ihmisen alueelle tuomat eläimet. Erityisesti mangustit, joita asukkaat vapauttivat saarille tappamaan myrkyllisiä käärmeitä, ovat vakava uhka kaniinin tulevaisuudelle. Metsän raivaus vaikuttaa paitsi elintilan vähenemiseen, myös siihen, että päivällä nukkuvat kaniinit ovat helppoja saaliita petoeläimille, joilta ne eivät pääse suojaan.
Aiheesta muualla

Arkivessa kuvia ja videoita riukiunkaniinista (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Pentalagus furnessi:  Wikidata: Q687102  Wikispecies: Pentalagus furnessi  ADW: Pentalagus  CoL: 76NNV  ECOS: 5124  EoL: 311979  GBIF: 2436950  iNaturalist: 43164  IRMNG: 10979605  ITIS: 625359  IUCN: 16559  MDD: 1001114  MSW: 13500262  NCBI: 156447  Observation.org: 86387  Open Tree of Life: 673127  Xeno-canto: Pentalagus-furnessi 
Caprolagus furnessi:  Wikidata: Q20160512  CoL: 68XCC  GBIF: 10386643  ITIS: 1089925
Pyhä stoa

| Pyhä stoa> Ἱερὰ στόα |
| --- | --- |
 Prienen agoraa, oikealla Pyhän stoan portaat.
Sijainti:  Prienen arkeologinen alue, Güllübahçe, Söke, Aydın, Turkki
Koordinaatit:  37°39′32″N, 27°17′51″E
Rakennustyyppi:  stoa
Valmistumisvuosi:  n. 160–150 eaa.
Tyylisuunta:  doorilainen/joonialainen
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pyhä stoa (m.kreik. Ἱερὰ στόα, Hiera stoa) oli antiikin aikainen stoa eli pylväshalli Prienessä Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa.
Historia

Pyhä stoa rakennettiin hellenistisellä kaudella, ja ajoitetaan yleensä noin vuosiin 160–150 eaa. Viimeistään se on ollut olemassa noin vuonna 130 eaa. Stoaan oletettavasti liittyvän piirtokirjoituksen mukaan sen lahjoittaja oli tekstin tulkinnasta riippuen joko Kappadokian kuningas Orofernes tai Ariarathes VI. Rakennuksen nimi tiedetään puolestaan toisesta, ensimmäiselle vuosisadalla eaa. ajoittuvasta piirtokirjoituksesta, joka mainitsee nimen Aulus Aemilius Zosimos ja viittaa kirjoituksen sijaintiin ilmaisulla ”Pyhässä stoassa agoralla” (ἐν τῆι ἱερᾶι στοᾶι ἐν τῆι ἀγορᾶι, en tēi hierāi stoāi en tēi agorāi).
Rakennusta käytettiin muun muassa kaupunginarkistona, ja sen seinien osista on löydetty lukuisia piirtokirjoituksia. Roomalaisella kaudella, mahdollisesti jo 100-luvulla eaa., yksi sen huoneista oli ilmeisesti omistettu keisarikultteille ja Roman eli Rooman kaupungin henkilöitymän kultille. Ennen stoan rakentamista sen paikalla oli mahdollisesti ollut varhaisempi, lyhyempi stoa.
Rakennus

Stoa sijaitsi Prienen agoran pohjoispuolella ja avautui etelään eli agoralle päin. Stoan pituus oli noin 116,5 metriä ja syvyys noin 16,8 metriä, mistä pylväskäytävän syvyys oli noin 11,8 metriä. Stoa edusti julkisivultaan, jossa oli 49 pylvästä, doorilaista tyyliä. Pylväiden korkeus oli noin 5,2 metriä.
Sisäosissa 24 joonialaista pylvästä jakoi stoan kahteen laivaan. Takaosassa oli 15 huonetta, joiden kaikkien leveys oli noin 4,4 metriä ja syvyys noin 3,6 metriä. Kolme huoneista oli eksedran mallisia. Stoalle johti agoralta kuusi porrasaskelmaa.
Stoan pohjoispuolella eli agoralta katsottuna sen takana sijaitsivat Buleuterion ja Prytaneion.
Prienen agoraa, taustalla Pyhän stoan rauniot.
The Sims (pelisarja)

| The Sims |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Maxis (2000–2008) The Sims Studio (2008–)
Julkaisija:  Electronic Arts
Lajityyppi:  simulaatio
Ensijulkaisu:  The Sims (2000)
Viimeisin julkaisu:  The Sims Mobile (2018)
Aiheesta muualla
Kotisivut
MobyGames
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
The Sims on Maxisin ja The Sims Studion kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema simulaatiopelisarja. Pelisarjaan kuuluu neljä peliä: The Sims (2000), The Sims 2 (2004), The Sims 3 (2009) ja The Sims 4 (2014). The Sims -pelit ovat saatavilla monelle alustalle.
Pelisarjan ideana on luoda perhe, josta pelaajan kuuluu huolehtia. Jokaisen pelihahmon perustarpeet (kuten nälkä ja sosiaalisuus) pitää täyttää. Perhe voi asua eri tonteilla, joille on tarkoitus rakentaa talo perheen asuttavaksi. Pelattavilla hahmoilla eli simeillä voi olla eri taitoja, ammatteja ja sosiaalisia suhteita muihin simeihin. Pelissä voi myös pelata muillakin tavoilla kuin tekemällä perheen ja pelaamalla sillä, kuten vain rakentamalla erilaisia rakennuksia.
The Sims -peleille on julkaistu paljon erilaisia erillisiä lisäosia, jotka tuovat peliin esimerkiksi  tiettyyn teemaan liittyviä rakennustilan esineitä, vaatteita ja uusia pelimahdollisuuksia. Joihinkin lisäosiin sisältyy myös uusia maailmoja, lemmikkejä, uusia simityyppejä kuten merenneitoja, ihmissusia tai loitisijoita, tai ammatteja. Sarjassa on julkaistu myös spin-off-pelejä kuten The Urbz: Sims in the City.
Vuoden 2024 syyskuussa Electronic Arts ilmoitti että pelisarjan pohjalta tehdään elokuva.
Pelit

The Sims (2000)
The Sims: Livin’ It Up
The Sims: House Party
The Sims: Hot Date
The Sims: Lomalla
The Sims: Lemmikit
The Sims: Superstar
The Sims: Taikaa
The Sims 2 (2004)
The Sims 2: Yliopisto
The Sims 2: Yöelämää
The Sims 2: Kauppa auki
The Sims 2: Lemmikkielämää
The Sims 2: Vuodenajat
The Sims 2: Matkoilla
The Sims 2: Vapaa-aika
The Sims 2: Kaupunkikämppä
The Sims 3 (2009)
The Sims 3: Maailmanmatkaaja
The Sims 3: Unelmaduuni
The Sims 3: Iltahuvit
The Sims 3: Täyttä Elämää
The Sims 3: Lemmikit
The Sims 3: Superstara
The Sims 3: Supernatural
The Sims 3: Vuodenajat
The Sims 3: Yliopistoelämää
The Sims 3: Paratiisisaari
The Sims 3: Tulevaisuuten
The Sims 4 (2014)
The Sims 4: Duunipäivä
The Sims 4: Kimppapuuhaa
The Sims 4: Kaupunkielämää
The Sims 4: Kylpyläpäivä
The Sims 4: Kissat ja Koirat
The Sims 4: Vuodenajat
The Sims 4: Matka Batuulle
The Sims 4: Noituuksia
The Sims 4: Klassista Luksuskamaa
The Sims 4: Vampyyrit
The Sims FreePlay (2011)
The Sims Mobile (2018)
Project Rene (The Sims 5) (peruutettu)
Tenos (kaupunki)

| Tenos> Τῆνος |
| --- | --- |
 Tenoksen vanha akropolis eli Exómvourgo-vuori.
Sijainti
 Tenos
Koordinaatit:  37°32′31″N, 25°09′45″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Tínoksen kaupunki, Tínos, Etelä-Egean saaret
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Kykladit
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tenos (m.kreik. Τῆνος, Tēnos) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Tenoksen saarella eli nykyisellä Tínoksen saarella Kreikassa. Sen kaupunkikeskus sijaitsi myöhemmässä vaiheessa nykyisen Tínoksen kaupungin paikalla.