stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Johannes Carpén
Henkilöhistoria

Carpénin vanhemmat olivat rovasti Frans Alfred Carpén ja Augusta Katarina Hermanson ja puoliso vuodesta 1926 sairaanhoitaja Terttu Vilma Thuneberg, kunnallisneuvos Otto Thunebergin tytär. Carpén tuli ylioppilaaksi 1907 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1913 ja maisteriksi 1917 sekä lääketieteen kandidaatiksi 1919 ja lisensiaatiksi 1926. Hän oli Hämeenkyrön kunnanlääkäri 1926–1931 ja Virolahden kunnanlääkäri 1931–1954. Mannerheimin lastensuojeluliiton kouluylilääkäri Carpén oli 1935–1936. Hän oli myös liiton liittoneuvoston jäsen 1951–1954, Suomen Punaisen Ristin Viipurin piirihallituksen jäsen 1937–1945 ja Kymen läänin piirihallituksen jäsen ja varapuheenjohtaja 1945–1951. Suomen Lääkäriliiton luottamusneuvostom jäsen Carpén oli 1945–1954 ja valtuuskunnan jäsen 1950–1954 sekä Suomen kunnanlääkäriyhdistyksen johtokunnan jäsen 1935–1946 ja Suomen kunnallisen terveydenhoitoyhdistyksen hallituksen jäsen vuodesta 1938. Hän oli myös Virolahden kunnanvaltuuston jäsen 1946–1954, toimien valtuuston varapuheenjohtajana 1951–1954. Carpén sai lääkintöneuvoksen arvonimen 1950.
Julkaisuja

Maalaiskuntain yleisen terveydenhoidon käsikirja, Helsinki: Otava, 1945, kirj. Severi Savonen, avustajat Aulis Apajalahti, Toivo Salmi, Johannes Carpén ja T. W. Wartiovaara
Daniel Vladař

| Daniel Vladař |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. elokuuta 1997 (ikä 27) Praha, Tšekki
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  196 cm
Paino:  84 kg
Seura
Seura:  Calgary Flames
Sarja:  NHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2020–
Aik. seurat:  Boston Bruins
NHL-varaus:  75. varaus, 2015 Boston Bruins
KHL-varaus:  168. varaus, 2014 HK Sotši
Daniel Vladař (s. 20. elokuuta 1997 Praha, Tšekki) on tšekkiläinen jääkiekkomaalivahti. Vladař edustaa NHL-seura Calgary Flamesia. Hän on pelannut urallaan 17 NHL:n runkosarjan ottelua. Näistä hän on voittanut yhdeksän ja pelannut kaksi nollapeliä. Lisäksi hän on syöttänyt yhden maalin. Vladařin torjuntaprosentti on 89,7 % ja päästettyjen maalien keskiarvo on 3,03 maalia ottelua kohden. Tilastot päivitetty 1. maaliskuuta 2022. Vladař kuului Tšekin joukkueeseen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailussa vuonna 2015.
Boston Bruins varasi Vladařin kolmannella kierroksella 75. varausvuorolla vuoden 2015 varaustilaisuudessa. Heinäkuussa 2021 Bruins kauppasi Vladařin Calgary Flamesiin vaihdossa kolmannen kierroksen varausvuoroon vuoden 2022 varaustilaisuudessa.
Vanessa-Mae

Vanessa Mae
Vanessa-Mae (oik. Vanessa-Mae Vanakorn Nicholson, s. 27. lokakuuta 1978) on brittiläinen viulisti. Hän on levyttänyt taidemusiikin lisäksi teknovaikutteista popmusiikkia. Vanessa-Mae syntyi Singaporessa thai-isälle ja kiinalaiselle äidille.
Muusikkona

Vanessa-Mae aloitti pianonsoiton 3- ja viulunsoiton 5-vuotiaana. Varhaiskypsä Vanessa-Mae levytti jo 13-vuotiaana Beethovenin ja Tšaikovskin konsertot. Hän esiintyi vuonna 1988 Schleswig-Holsteinin musiikkijuhlilla Saksassa.
Vanessa-Maen ensimmäinen poptyylinen albumi, The Violin Player, julkaistiin vuonna 1995. Viulistia kuullaan myös vierailijana Janet Jacksonin albumilla The Velvet Rope (1997).
Urheilijana

Vanessa-Mae osallistui Sotšin talviolympialaisiin 2014 edustaen Thaimaata alppihiihdossa. Kilpailussa hän käytti nimeä Vanessa Vanakorn. Hän sijoittui suurpujottelussa 67:nneksi ollen kilpailun molemmilla kierroksilla hitain ja häviten kilpailun voittajalle yli 50 sekuntia ja kilpailun toiseksi viimeiselle yli 11 sekuntia. Hänen kisapaikkansa varmistaneiden karsintakilpailuiden tulosten epäiltiin olleen manipuloidut. Tämän vuoksi Kansainvälinen hiihtoliitto FIS määräsi Maen neljän vuoden kilpailukieltoon, jonka Urheilun kansainvälinen vetoomustuomioistuin CAS kuitenkin perui. CASin mukaan Maen osallisuudesta tulosmanipulaatioon ei ollut varmuutta. Karsintakilpailuiden tuloshylkäykset kuitenkin pysyivät voimassa ja siten Mae ei olisi ollut oikeutettu osallistumaan olympialaisiin. Mae sai Kansainväliseltä hiihtoliitolta korvauksia kunnianloukkauksesta vuonna 2016. Summaa ei julkaistu ja Mae lupasi lahjoittaa rahat hyväntekeväisyyteen.
Vanessa-Mae tavoitteli olympiapaikkaa vuoden 2018 talviolympialaisissa, mutta laskettelussa saatu olkapäävamma ei mahdollistanut hänen osallistumistaan karsintakilpailuihin. Thaimaan viranomaiset olivat myös asettaneet vuoden 2018 kisoihin vuoden 2014 kisoja vaativammat karsintaehdot.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Vanessa-Mae Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS). (englanniksi)
Detective Comics

Detective Comicsin numero 27, jossa esiteltiin Batman.
Detective Comics on DC Comicsin julkaisema yhdysvaltalainen sarjakuvalehti, jonka ensimmäinen numero ilmestyi vuonna 1937. Detective Comics tunnetaan parhaiten siitä, että supersankari Batman teki toukokuussa 1939 ensiesiintymisensä lehden numerossa 27. Detective Comics on DC Comicsin pisimpään yhtäjaksoisesti julkaistu sarjakuvalehti. Vuonna 2011 lehden numerointi aloitettiin alusta osana The New 52 reboot -kampanjaa, mutta alkuperäinen numerointi palautettiin vuonna 2016, ja maaliskuussa 2019 julkaistiin Detective Comicsin numero 1000.
Kiristysside

Perinteinen kiristysside
Kiristysside on hoitoväline, jota käytetään massiivisen raajaverenvuodon ehkäisemiseksi ja tyrehdyttämiseksi. Side asetetaan vuotavan raajan ympärille ja kiristetään tiukalle. Sen tarkoitus on tilapäisesti ehkäistä valtimoiden toiminta menetetylle tai runsaasti verta vuotavalle alueelle. Kiristysside tyrehdyttää verenvuodon luomalla raajaan painetta, joka puristaa verisuonet kasaan.
Kiristyssidettä käytetään tilanteessa, jossa raajaverenvuotoa ei saada tyrehtymään painamalla, painesiteellä eikä hemostaattisella sidoksella. Suomen Punaisen Ristin (SPR) ensiapuohjeissa todetaan, että kiristyssiteen voi asettaa heti runsaasti vuotavaan tai amputoituneeseen raajaan. Kiristysside tulee asettaa raajan ympärille verenvuotokohdan ja raajan tyven väliin 5–10 cm päähän verenvuotokohdasta, epäselvässä tilanteessa raajan tyveen. SPR suosittelee nyrkkisäännöksi siteen asettamisesta kämmenen leveyden päähän vuotokohdasta raajan tyven suuntaan. Kiristyssidettä ei kuitenkaan aseteta nivelen kohdalle. Jos kiristyssidettä ei voi laittaa suositellun etäisyyden päähän vuotokohdasta esimerkiksi vaatetuksen, taskussa olevan esineen tai toisen vamman vuoksi tai jos vuotokohta ei ole nopeasti paikannettavissa, kiristysside asetetaan raajan tyveen. SPR korostaa ensiapuohjeissaan, että kiristyssiteen riittävä kiristäminen on tärkeää. Jos yksi kiristysside ei saa verenvuotoa hallintaan, asetetaan toinen kiristysside ensimmäisen yläpuolelle. Tehdasvalmisteisen kiristyssiteen puuttuessa tilapäisvälineenä voidaan käyttää mitä tahansa kangasta, remmiä, narua tai vastaavaa.
CAT-kiristysside
Kiristyssiteen raajaan kohdistama paine voi aiheuttaa myös haittavaikutuksia, mikäli kiristysside pidetään paikallaan useita tunteja. Turvallisena aikana pidetään kahta tuntia. Haittavaikutuksia voivat olla esimerkiksi kudos- ja hermovauriot. Tämän vuoksi on tärkeää, että kiristyssiteen tarpeellisuus arvioidaan mahdollisimman pian asettamisen jälkeen. Siteen laittaminen riittävän kireälle on tärkeää, koska muuten se ei välttämättä tyrehdytä verenvuotoa mutta voi silti aiheuttaa haittavaikutuksia. Kiristysside ei tukahduta luunmurtuman yhteydessä vuotoa luun sisältä, joten murtumatilanteessa raajan pitää edelleen olla kohoasennossa.
Esimerkiksi Yhdysvaltain armeijassa ja Suomen puolustusvoimissa kiristysside kuuluu taisteluvarustukseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kiristysside Wikimedia Commonsissa
Bandura – Ukrainan laulava puu

Ukrainan radion ja television Banduratrio
Bandura – Ukrainan laulava puu on Ukrainassa kuvattu suomalainen televisio-ohjelma, musiikkipitoinen dokumentti. Ohjelma kertoo Ukrainan kansallissoittimesta bandurasta eli kobzasta, ja siinä kuullaan ja nähdään banduramusiikkia ukrainalaisten solistien ja orkesterien tulkitsemana. Mukana on myös runsaasti harrastajien esityksiä ja nuorten banduran soittoa.
Ohjelman on Yleisradion TV1:n Viihdetoimituksen ja Neuvostoliiton Gosteleradion yhteistuotantoa. Sen tuotti, käsikirjoitti ja ohjasi Erkki Pohjanheimo. Kuvaus on Moskovassa asuvan, alun perin chileläisen, Cristian Valdesin, äänityksestä vastasi Yleisradion äänitarkkailija Martti Turunen ja leikkauksesta Anna-Liisa Ukkola. Haastattelijana toimi Ria Karhila.
Banduraa kuvattiin muun muassa Kiovassa, Pultavassa ja Mirgorodissa. Kuvausryhmä vieraili myös Lubnin kaupungissa ja kuvasi 82-vuotiaan mestarin, Ivan Padalkon, banduran rakentamista. Banduran historiasta kertoo Ivan Ivanovits. Banduransoittoa nähdään esimerkiksi Pultavan bandurakoulun, Ukrainan radion ja television banduratrion, Leonid ja Oksana Kobyljanskijn sekä kiovalaisen Feodor Zarkon esittämänä.  .
Ohjelman ensiesitys oli Yle TV1:ssä 28.11.1981. Bandura uusittiin 1.8.1988 TV1:n sarjassa Neuvostoliiton kansantaidetta.
Purkaus yössä

| Purkaus yössä> Clash by Night |
| --- | --- |
 DVD-julkaisun kansi.
Ohjaaja:  Fritz Lang
Käsikirjoittaja:  Näytelmä: Clifford Odets Käsikirjoitus: Alfred Hayes
Tuottaja:  Harriet Parsons Norman Krasna Jerry Wald
Säveltäjä:  Roy Webb
Kuvaaja:  Nicholas Musuraca
Leikkaaja:  George Amy
Tuotantosuunnittelija:  Carroll Clark Albert S. D'Agostino
Pukusuunnittelija:  Michael Woulfe
Pääosat:  Barbara Stanwyck Paul Douglas Robert Ryan Marilyn Monroe
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Wald/Krasna Productions RKO Pictures
Levittäjä:  RKO Pictures Netflix
Ensi-ilta:  16. kesäkuuta 1952 Los Angeles, Kalifornia 18. kesäkuuta 1952 New York City, New York 7. marraskuuta 1952 Suomi
Kesto:  105 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Purkaus yössä (engl. Clash by Night) on vuonna 1952 valmistunut Fritz Langin ohjaama yhdysvaltalainen film noir -tyylinen draamaelokuva. Pääosia näyttelevät Barbara Stanwyck, Paul Douglas, Robert Ryan ja Marilyn Monroe. Sivurooleissa ovat muiden muassa Keith Andes ja J. Carrol Naish. Alfred Hayes laati käsikirjoituksen Clifford Odetsin samannimisen näytelmän pohjalta.
Purkaus yössä on mustavalkoinen ja pituudeltaan 105 minuuttia. Elokuva sai ensi-iltansa kotimaassaan ensimmäisen kerran Los Angelesissa 16. kesäkuuta 1952 ja toisen kerran New Yorkissa 18. kesäkuuta. Suomessa Purkaus yössä ilmestyi 7. marraskuuta. Wald/Krasna Productions ja RKO Pictures tuotti elokuvan.
Juoni

Katkera ja kyyninen Mae Doyle (Barbara Stanwyck) palaa kotikaupunkiinsa Kalifornian Montereyyn kymmenen vuoden jälkeen New Yorkista. Hänen kalastajaveljensä Joe (Keith Andes) ei ole erityisen iloinen nähdessään hänet, mutta suostuu majoittamaan hänet perheen kotiin. Joen tyttöystävä Peggy (Marilyn Monroe) on enemmän ystävällisempi. Kun Joe kysyy Maelta rikkaasta miehestä, jota hän oli tapaillut, hän kertoi, että hän oli ollut naimisissa ennestään. Hän kuoli ja jättänyt Maelle rahaa, mutta hänen vaimonsa ja sukulaiset haastivat hänet oikeuteen ja he olivat voittaneet.
Mae alkaa tapailla Jerry D'Amatoa (Paul Douglas), hyväluontoista, tavallista kalastajamiestä, jolla on oma vene. Mae halveksii Jerryn ystävää, Earl Pfeifferiä (Robert Ryan), purevaa, tyytymätöntä elokuvaprojektoria. Maen poliitikkorakastaja oli saanut hänet tuntemaan enemmän itsevarmaksi; jyrkässä ristiriidassa, Earlilla on alhainen käsitys naisista yleisesti ja ei pyri salaamaan sitä. Hänen vaimonsa on vaudeville-esiintyjä, joka on usein kaukana kiertueilla.
Earl aistii samankaltaista levotonta sielua Maessa ja on viehättynyt häneen heti. Jerry on tietämätön jännityksestä heidän välillään ja pian hän kysyy Maelta mennä naimisiin kanssaan, huolimatta Maen varoituksista, että hän ei ole se oikea hänelle. Mae päättää hyväksyä, jopa kuitenkaan hän ei rakasta tai jopa ei kunnioita tulevaa aviomiestään, takauksessa ja toivossa, että hän voi muuttua.
Tyttövauvan saamisen jälkeen Jerryn kanssa, Mae pitkästyy ja tulee levottomaksi vuoden jälkeen. Earl, nyt eronnut, tekee liikkeen Maeen. Mae vastustaa ensimmäiseksi, mutta sitten hän antaa periksi ja heidän välilleen syntyy suhde. Jerryn setä Vince (J. Carroll Naish), joka kantaa kaunaa Maelle, kertoo hänen epäilyksistään veljenpojalleen. Kun Jerry kohtaa parin, Mae tunnustaa, että hän haluaa jättää Jerryn ollakseen Earlin kanssa.
Muutamien drinkkien jälkeen ja Vincen yllyttämänä, Jerry etsii Earlin käsiinsä ja yrittää kuristaa tämän kuoliaaksi, kunnes Mae tulee ja katkaisee tappelun. Jerry lopettaa ja kauhistuu tapahtunutta. Kun Mae menee kotiin viedäkseen lapsensa pois, hän löytää vauvansängyn tyhjänä. Earl yrittää taivutella Maen lähtemään hänen kanssaan joka tapauksessa, ilman lasta, mutta tämä ei sovi Maelle. Purevien syyttelyiden jälkeen Mae jättää Earlin. Mae alkaa katua ja vakuuttaa Jerrylle ottamaan hänet takaisin.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Barbara Stanwyck  | … |  Mae Doyle D'Amato   |
|  Paul Douglas  | … |  Jerry D'Amato   |
|  Robert Ryan  | … |  Earl Pfeiffer   |
|  Marilyn Monroe  | … |  Peggy   |
|  Keith Andes  | … |  Joe Doyle   |
|  J. Carrol Naish  | … |  Vince-setä   |
|  Silvio Minciotti  | … |  Papa D'Amato   |
|  Deborah Stewart  | … |  Baby Gloria   |
|  Diane Stewart  | … |  Baby Gloria   |
Tausta

Kuvauksien aikana, nyt kuuluisat Monroen alastonkalenterikuvat nousivat esiin ja toimittajat parveilivat ympäriinsä ja vainosivat Monroeta, mikä aikaansai huomattavaa häiriötä elokuvatekijöille.
Tämä Odetsin työ oli alun perin esitetty neo-realistisena Broadway-näytelmänä vuonna 1941, pääosassa Tallulah Bankhead Stanwyckin roolissa. Fritz Lang muutti tapahtumapaikan Staten Islandilta kalastajakaupunkiin Kaliforniassa, mutta hän piti koskemattomana merenrannan ahdistavan tunnelman.
Draama on jaettu kahteen lähes yhtä suureen osaan ja kumpikin on melkein täydellinen draama omanaan. Näiden osien välissä on vuosi aikaa. Kumpikin jakso alkaa ei-fiktiivisellä, dokumentin näköisenä kalastusteollisuutena Montereyssa, Kaliforniassa. Sen jälkeen siirrytään itse tarinaan. Voidaan sanoa, että elokuva on kaksi elokuvaa: kumpikin noin tunnin kestävä ja kiinnittyy yhteen sarjana.
Elokuvan englanninkielinen nimi tulee Matthew Arnoldin runosta "Dover Beach" (1851). Erityisesti: It is a place "where ignorant armies clash by night."
Kriittinen vastaanotto

Variety arvosteli elokuvan kovana, mutta arvosti Barbara Stanwyckin suoritusta, kirjoitti, "Clifford Odetsin Purkaus yössä esitettiin Broadwaylla yli vuosikymmentä aikaisemmin, saapui valkokankaalle pikemminkin halun ja intohimon päämäärättömänä draamana. Purkaus yössä vangitsee paljon merenrannan harmaata kalastajakylää, elokuvan taustaa ja silloin tällöin kertomus tuo läpi tunkevaa voimakkuutta... Barbara Stanwyck näyttelee palaavaa Mae Doylea tavanomaisessa uhmassa ja synkkyydessä. Se on hänen yksi parhaimmista suorituksista. Robert Ryan näyttelee toista miestä kovan raakuuden kanssa kun taas Marilyn Monroe on pelkistetty sama kuin pikkurooliin."
Kriitikko Sam Adams kirjoitti Fritz Langin ohjaamisen tyylistä: "Rajoitus ei koskaan ollut Fritz Langin ongelma. Tosin hänen versionsa Clifford Odetsin Purkaus yöstä on pingottunut... Purkaus yössä on villi yhteiskunta, vahvat naiset osaa vain olla kylläisiä miesten väkivallan uhkauksesta. Lang muokkasi samaa reviiriä kaksi vuotta myöhemmin elokuvassa Ihmispeto (1954), samalla tavalla kovakourainen paljastamaan ihmisen petomaisen luonnon. Kenties Lang oli jumissa Purkauden tyylin merkillisessä, sanattomassa alussa, joka alkaa lokkien ja hylkeiden kuvauksesta ja hitaasti sekoittaa näyttelijät heidän luonnolliseen elinympäristöönsä."
Kriitikko Dennis Schwartz kirjoitti: "Suoritukset ovat teennäisiä, mutta täynnä tulisia tunteita. Suoritukset ovat taitavia tuomaan ulos henkilöhahmojen taustalla olevan monimutkaisuuden, kamppailessaan toivoen ettei kuole yksinäisyyteen tai kyynisyyteen.
Langin pointti on se, että kuinka helppoa se ei ole näkemään vikoja itsessään, tai myöskään näkemään niitä muissa. Purkaus yössä erinomaisesti kertoo kuinka yksinäiset ihmiset murtautuvat ulos heidän varjoisasta olemassaolosta, kuin se pimeys oli vankila, missä henkiinjääminen millä hinnalla hyvänsä on pelin nimi."
Arvostelijakokouma Rotten Tomatoes ilmoitti, että 92% kriitikoista antoi elokuvalle positiivista palautetta, perustuu 11 arvosteluun, tehden elokuvan "tuoreeksi."
Uusi sovitus

Uusi tuotanto Odetsin näytelmästä oli John Frankenheimerin ohjaama Playhouse 90:lle 13. kesäkuuta vuonna 1957, pääosassa Kim Stanley.
Aiheesta muualla

Purkaus yössä Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Purkaus yössä Elonet.
Purkaus yössä AllMoviessa. (englanniksi)
Purkaus yössä TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Purkaus yössä Theauteursissa (englanniksi)
Barbara Stanwyck ja Robert Ryan
Marilyn Monroe ja Keith Andes
Elokuvan alku.
Sloveenit

| Sloveenit |
| --- | --- |

Sloveenit ovat Adrianmeren itärannalla asuva kansa. Nimitys slovenialainen tarkoittaa ihmisestä puhuttaessa lähinnä Slovenian kansalaista. Sloveeni taas kokee olevansa  etninen slovenialainen, joka puhuu eteläslaavilaisiin kieliin luettavaa sloveniaa.
Sloveenit ovat ilmaantuneet historiankirjoitukseen 500-luvulla, jolloin heidän kuninkaansa Samo alkoi hallita Elben ja Alppien välistä valtiota. Avaarien tullessa idästä sloveenit liittoutuivat baijerilaisten ja myöhemmin frankkien kanssa. Sittemmin sloveenit ovat säilyttäneet varsin yhtenäisen alueen, joka on hieman etelämpänä alkuperäistä seutua. Sloveenit kuuluivat Itävalta-Unkarin keisarikuntaan 1800-luvulla ja Jugoslaviaan 1900-luvulla.
Sloveniassa asuu noin 1,6 miljoonaa sloveenia ja lähinaapureissa sekä Pohjois-Amerikassa joitain satoja tuhansia.
San Bartolomé de Tirajana

| San Bartolomé de Tirajana |
| --- | --- |
 San Bartolomé de Tirajana
 lippu:  vaakuna

 San Bartolomé de Tirajana
 Koordinaatit: 27°52′0″N, 15°33′0″W 
Valtio:  Espanja
Itsehallintoalue:  Kanariansaaret
Maakunta:  Las Palmas
Saari:  Gran Canaria
Hallinto:  
 – Pormestari:  Mari Pino Torres
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  333.13 km²
Väkiluku (2009):  52,161
 – Väestötiheys:  156.58 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+0
 – Kesäaika:  UTC+1
Motto::  REAL DE ANSITE - SAN BARTOLOMÉ DE TIRAJANA
 
 www.maspalomas.com 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
San Bartolomé de Tirajana on Gran Canarian eteläosassa sijaitseva kunta, jonka pinta-ala on 333,13 km². Kunnan pinnanmuodot ovat monimuotoisia vaihtuen Atlantin valtameren huuhtomasta kuivasta ja aurinkoisesta rannikosta vuoriston reheväkasvuisiin rinteisiin. Matkailu ja sen oheistoiminnot ovat kunnan ylivoimaisesti merkittävin elinkeino; kunnan alueella sijaitsee muun muassa tunnettu turistikohde Playa del Inglés. Kunnassa on myös lukuisia suuria ostoskeskuksia sekä etenkin matkailijoille suunnattuja teemapuistoja, kuten Palmitos Park ja Sioux City. Tärkein liikenneväylä on saaren pääkaupunkiin Las Palmasiin ja lentokentälle johtava GC-1-moottoritie.
Alueen maantieteellisestä asemasta ja ilmastosta johtuen ilman lämpötila kunnan alueella on aina hieman korkeampi kuin Gran Canarian pohjoisosissa.
Kylät

Playa del Inglés
Maspalomas
Väestö

San Bartolomé de Tirajanan väkiluku on noin 53 400 ja väestötiheys 160,7/km².
| vuosi | väkiluku |  |
| --- | --- | --- |
| 1981 | 17 793 |  |
| 1991 | 24 451 |  |
| 2001 | 34 515 |  |
| 2011 | 53 440 |  |
| 2021 | 53 429 |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Luode: Tejeda | Pohjoinen: Vega de San Mateo ja Valsequillo | Koillinen: Agüimes |
| Länsi: Mogán | San Bartolomé de Tirajana | Itä: Santa Lucía de Tirajana |
|  | Etelä: Atlantin valtameri |  |
Turva-auto

Formula 1 -sarjan nykyinen turva-auto, jota on käytetty kaudesta 2015 lähtien
Turva-auto (engl. safety car, Yhdysvalloissa pace car) on rata-autourheilussa auto, joka tulee radalle hidastamaan kilpailijoita jonkin radalla olevan esteen, haitan tai turvallisuusuhan poistamisen ajaksi. Turva-auto on tärkeä, jotta ratahenkilökunta voi työskennellä tarvittaessa turvallisesti radalla kilpailun aikana.
Turva-autoa on käytetty ensi kertaa vuoden 1911 Indianapolis 500 -kilpailussa, jossa lentävä lähtö (rolling start) korvasi seisovan lähdön (standing start) Carl Fisherin ajatuksesta. Kilpailussa autot ryhmittyivät ennen lähtöä turva-auton taakse.
Virtuaalinen turva-auto

Vuodesta 2015 alkaen on ollut käytössä niin sanottu virtuaalinen turva-auto (engl. virtual safety car, VSC). Virtuaalisen turva-auton aikana radan jokaiselle ajanottosektorille asetetaan nopein mahdollinen sektoriaika, jota kuljettajat eivät saa alittaa. Virtuaalisen turva-auton aikana kuljettajan väliset aikaerot eivät oleellisesti muutu, toisin kuin turva-auton perässä ajettaessa. Virtuaalinen turva-auto on lähtökohtaisesti tarkoitettu nopeasti radalta poistettavassa olevan esteen tai haitan poistamisen ajaksi.
Syynä virtuaalisen turva-auton käyttöönottoon oli Formula 1 -kaudella 2014 Japanin GP:ssä sattunut onnettomuus, jossa Jules Bianchi ajoi tuplakeltaisten lippujen alueella ulos radalta osuen ratavirkailijoiden kuljettamaan nostotraktoriin. Bianchi loukkaantui vakavasti ja menehtyi myöhemmin saamiinsa vammoihin.
Formula 1

Ensimmäinen Formula 1 -kilpailu, jossa käytettiin turva-autoa, oli Kanadan Grand Prix 1973.
Formula 1 -sarjaan on toimittanut kaudesta 1996 alkaen turva-autot Mercedes-Benz, kausina 2010–2014 malli oli Mercedes-Benz SLS AMG, kausina 2015–2017 Mercedes-AMG GT S ja kaudesta 2018 alkaen otettiin käyttöön malli Mercedes-AMG GT R. Kaudella 2021 turva-autona toimii myös Aston Martin Vantage.
Formula 1 > Turva-auton kuljettajat

Oliver Gavin (1997–1999)
Bernd Mayländer (2000–)
Marcel Fässler (Monacon GP 2001, Kanadan GP 2001)
Damien Faulkner (Yhdysvaltain GP 2002)
Vaihtoehdot

Vaihtoehtona turva-autolle on käytetty koko radan keltaista lippua (engl. full course yellow), jolloin kaikkien autojen on hidastettava 80 km/h nopeuteen, asetuttava jonoon ja säilytettävä etäisyys toisistaan. Myös "Code 60" on vaihtoehto, jossa kaikkien autojen on käytettävä enintään 60 km/h nopeutta ilman, että turva-auto tulee radalle. Turva-autoa voidaan silti käyttää tarpeen vaatiessa.
Syiksi vaihtoehdoille sanotaan, että turva-autolla kestää tietyn aikaa saapua radalle, jolloin kilpailu vielä on käynnissä ja kilpailijat tulevat varikolle taktisen hyödyn vuoksi, jolloin osan ajasta autot ajavat korkealla nopeudella, sekä turva-auton poistumisen jälkeen tuleva riski uusille onnettomuuksille. "Code 60" välttää ongelmia, koska se voidaan ottaa käyttöön nopeasti ja se vaikuttaa koko radalle, sekä vältetään kilpailun jatkumisen aiheuttama riski uusille turva-autoa tarvitseville tilanteille koska kilpailijat eivät ole kerääntyneet lähekkäin.
Le Mansin 24 tunnin ajoja järjestävä Automobile Club de l’Ouest (ACO) on muuttanut sääntöjään siten, että turva-auton lisäksi voi olla hitaita alueita sekä koko radan keltaista tarpeen mukaan. Tällä on tavoitteena, että turva-autotilanteesta ei saada taktista etua. Circuit de la Sarthen radan pituudesta johtuen siellä käytetään kolmea turva-autoa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Turva-auto Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Turva-auto Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Formula 1 -turva-auto Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Safety car
Käännös suomeksi