stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
M/S Mistral
Käyttöhistoria

Godby Shipping tilasi aluksen telakalta marraskuussa 1997 ja 29. joulukuuta 1998 se siirtyi nykyisen omistajan omistukseen, joka rekisteröi sen Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Ahvenanmaalla sijaitseva Brändö. Samalla laiva vuokrattiin viideksi vuodeksi Transfennicalle. 2. tammikuuta 1999, Lyypekissä tapahtui sen luovutus ja kastaminen Mistraliksi. Aluksen kummina toimi Anna-Kaisa Kälviänen. Kastamista seuraavana päivänä Mistral aloitti liikennöinnin reitillä Hanko–Lyypekki. Vuonna 2003 laiva siirtyi uudelle reitille: Hamina–Antwerpen.
20. joulukuuta 2003 UPM-Kymmene vuokrasi aluksen. Tammikuussa 2004 Mistral aloitti liikennöinnin linjalla Rauma–Santander / El Ferrol.
17. syyskuuta 2013, Tallink Silja aikarahtasi aluksen liikennöimään M/S Seawindin pariksi Turku-Tukholma väliä.
Loppuvuodesta 2014 vuoden 2019 loppuun Mistral oli aikarahdattuna P&O Ferries -laivayhtiölle. Alusta käytettiin pääasiallisesti Zeebrugge–Teesport-reitillä. Alus kulki myös satunnaisesti Zeebruggesta Tilburyn satamaan ja Rotterdamista Teesportin satamaan. Lyhyt poikkeus P&O:n rahtaukseen tapahtui kesällä 2018, jolloin Mistral oli aikarahdattu Stena Linen liikenteeseen Europoort–Harwich-reitille. Vuoden 2019 alusta loppuun P&O Ferries käytti Mistralia Irlannin merellä Dublinin ja Liverpoolin satamien välisessä liikenteessä.
Aiheesta muualla

Fakta om Fartyg – M/S Mistral (ruotsiksi)
Godby Shipping (Arkistoitu – Internet Archive) (suomeksi) (englanniksi) (ruotsiksi)
Mandy Capristo

| Mandy Capristo |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 21. maaliskuuta 1990 (ikä 34) Mannheim, Baden-Württemberg
Ammatti:  laulaja, malli, tanssija
Muusikko
Aktiivisena:  2006-
Tyylilajit:  pop, dancepop
Soittimet:  laulu
Yhtyeet:  Monrose
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
mandycapristo.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Mandy Grace Capristo (s. 21. maaliskuuta 1990 Mannheim, Baden-Württemberg) on saksalainen laulaja, joka tunnetaan parhaiten Monrose-yhtyeestä. Capristo syntyi vuonna 1990 saksalaiselle äidille ja italialaiselle isälle.
Vuonna 2006 Capristo kuului kolmen hengen ryhmään, joka voitti saksalaisen Popstars -laulukilpailun, ja he muodostivat yhtyeen nimeltä Monrose. Yhteensä he julkaisivat neljä studioalbumia. Yhtye ilmoitti lopettavansa marraskuussa 2010.
Capristo julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa vuonna 2012.
Aiheesta muualla

Mandy Capriston kotisivut
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Natalie Babbitt

Natalie Babbitt (18. heinäkuuta 1932 Dayton, Ohio – 31. lokakuuta 2016 Hamden, Connecticut) oli yhdysvaltalainen lastenkirjojen kirjoittaja ja kuvittaja. Hänen tunnetuimpiin teoksiinsa kuuluu Tuck Everlasting (1975), josta on tehty kaksi elokuvaa.
Hän asui Rhode Islandissa, ja hänellä oli mies Samuel Fisher Babbitt, kolme lasta ja kolme lastenlasta. Ensimmäisen kirjansa The Forty-ninth Magician hän teki vuonna 1966 yhdessä aviomiehensä kanssa niin että mies kirjoitti tekstit ja Natalie Babbit piirsi kuvat. Myöhempiin kirjoihinsa hän myös kirjoitti tekstin.
Mandy Minella

| Mandy Minella |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. marraskuuta 1985 (ikä 38)
Kansalaisuus:   Luxemburg
Tennispelaaja
Pituus:  180 cm
Paino:  65 kg
Kätisyys:  oikea
Palkintorahat:  2 183 412 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  66. (17.9.2012)
Voitot/tappiot:  501–426
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  2. kierros (2014, 2017)
Ranskan avoimet:  1. kierros (2012, 2013, 2014, 2017, 2018)
Wimbledon:  2. kierros (2016)
Yhdysvaltain avoimet:  3. kierros (2010, 2012)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  47. (29.4.2013)
Turnausvoittoja:  2
Voitot/tappiot:  187–202
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Mandy Minella (s. 22. marraskuuta 1985 Esch-sur-Alzette) on luxemburgilainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä naisten maailmanlistalla sijalla 65 marraskuussa 2012. Hän on voittanut urallaan kahdeksan ITF-turnausta kaksinpelissä ja kaksi WTA-turnausta nelinpelissä.
Minella pääsi ensimmäistä kertaa Grand Slam -turnauksen pääsarjaan Yhdysvaltain avoimissa vuonna 2010. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti Polona Hercogin luvuin 6–4, 7–5. Toisella kierroksella hän voitti maailmanlistan sijalla 34 olleen Tsvetana Pironkovan luvuin 6–4, 6–0. Kolmannella kierroksella Minella hävisi Venus Williamsille luvuin 2–6, 1–6.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mandy Minella Wikimedia Commonsissa
Mandy Minellan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Mandy Minella WTA:n sivuilla (englanniksi)
Myllykolun kesäteatteri

Myllykolu.
Myllykolun kesäteatteri on Hämeenkyrössä Kierikkalan kylässä sijaitseva teatteri. Kesäteatteri toimii Nobel-kirjailija F. E. Sillanpään synnyinkodin Myllykolun pihapiirissä. Lähiympäristöstä löytyy Myllykolun tölli, joki, pienet peltotilkut ja metsää.
Myllykolun kesäteatteri perustettiin vuonna 1972. Maa-alue on Hämeenkyrön kunnan hallussa. Kesäteatterin näytelmät ovat olleet hämeenkyröläisten yhteisöjen harteilla. Viime vuosina ohjelmistosta ovat vastanneet vuorotellen F. E. Sillanpään Seura ja Hämeenkyrön Näytelmäseura.[lähde? ]
Myllykolun kesäteatteri kesällä 2008.
Aiheesta muualla

Myllykolun kesäteatterin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Napuen taistelun muistomerkki

| Napuen taistelun muistomerkki |
| --- | --- |
 Muistomerkki kuvattuna katselutasanteelta vuonna 2015.
Nimi:  Napuen taistelun muistomerkki
Tekijä:  Matti Visanti
Valmistumisvuosi:  1920
Taiteenlaji:  kuvanveisto
Sijainti:  Napue, Pohjankyröntie 28
Paikkakunta:  Isokyrö
Koordinaatit:  62°58′54.1″N, 022°21′10.8″E
Muistomerkin kivilaatta. Kyösti Wilkunan teksti.
Muistomerkin kivilaatta, jossa Sakari Topeliuksen teksti.
Muistomerkin ympäriltä on kaadettu sitä ympäröineet kuuset, ilmeisesti vuonna 2018.
Napuen taistelun muistomerkki on suomalaisen arkkitehti ja kuvataiteilija Matti Visannin (joka tuolloin käytti vielä sukunimeä Björklund) suunnittelema Napuen taistelun muistoksi tehty monumentaaliteos Isonkyrön Napuen kylässä. Muistomerkki on paljastettu 10. heinäkuuta 1920.
Muistomerkki

Muistomerkin ja sen ympäristön suunnittelu alkoi vuonna 1917. Matti Visannin suunnitelma edustaa hänen suosimaansa monumentaalisuutta ja symmetriaa. Maantieltä muistomerkille nouseva kivipylväin ja ketjuin reunustettu pitkä käytävä ja kiviportaat sen päässä luovat perspektiivin, joka korostaa muistomerkin jyhkeyttä.
Teoksen keskiö on kallio, joka oli toiminut taistelun muistopaikkana jo aikaisemmin. Visannin suunnittelemassa muistomerkissä kallion eteen on rakennettu lohkokivimuurin tukema hiekkapintainen pengerrys sinne johtavine portaineen. Kallioon on kiinnitetty Suomen vaakunaleijona. Kivimuuriin on upotettu kaksi kivistä tekstilaattaa.
Vasemmanpuoleiseen laattaan on hakattu Sakari Topeliuksen sanat:
»Tässä vuodattivat verensä isonvihan aikana helmikuun 19. päivänä Suomen viimeiset vartiat kuolevaa maatansa puolustaessaan.
Elpynyt isänmaa pystytti patsaan muistoksi isien urhokkaiden» 
(Sakari Topelius)
Oikeanpuoleisessa  laatassa on Kyösti Wilkunan sanat:
»Pohjanmaan lakeudet, Te voitte todistaa, että me taistellessamme tällä kentällä, emme tuumaakaan horjahtaneet velvollisuuden ja isänmaan rakkauden tieltä, vaan kaaduimme paikallemme lähes viimeiseen mieheen, jättäen tuleville polville perinnöksi velvoittavan esimerkkimme seisoa kovina aikoina isänmaan puolesta, niin kuin me tällä kentällä seisoimme, sekä tarvittaessa kaatua viimeiseen mieheen niin kuin me tällä kentällä kaaduimme.» 
(Kyösti Vilkuna)
Muistomerkin paljastustilaisuudessa heinäkuussa 1920 esitettiin ensi kerran kuoroversiona Heikki Klemetin isänmaallinen laulu ”Oi kallis Suomenmaa”, jota tilaisuudessa väitettiin perättömästi isonvihan ajalta peräisin olevaksi lauluksi.
Muistomerkki > Napuen taistelu

Napuen taistelu oli Suuren Pohjan sodan viimeiseksi jäänyt iso kenttätaistelu, joka käytiin 19. helmikuuta 1714 Napuen ja sen naapurikylien alueilla. Suomalaisjoukot olivat joutuneet perääntymään 17. lokakuuta 1713 käydyssä Kostianvirran taistelussa. Venäläiset olivat etenemässä kohti Pohjanmaata, ja kenraali Armfelt päätti kohdata vihollisen Isossakyrössä. Venäläisjoukkojen vahvuus oli suomalaisiin verrattuna noin kaksinkertainen. Napuen taistelusta tuli sodan verisin, Armfeltin joukoista kaatui noin 3 000 miestä ja 500 joutui vangiksi.
Muistomerkki > Napuen taistelu > Taistelun muut muistomerkit

Myös Vähänkyrön kirkkomaalla on Napuen taistelun muistomerkki; se on paljastettu vuonna 1979. Laihian Napuen puistossa on taistelussa kaatuneiden muistomerkki, joka on paljastettu vuonna 1925. Napuen taistelussa kaatuneiden joukkohaudalle Isonkyrön vanhan kirkon hautausmaalle on paljastettu muistokivi vuonna 1984. Ylistaron sankarihautausmaalla on taistelun ylistarolaisten uhrien muistolaatta, joka paljastettiin vuonna 2015.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Napuen taistelun muistomerkki Wikimedia Commonsissa
Mannerheim-säätiö

Marsalkka C. G. E. Mannerheim.
Mannerheim-säätiö on Suomen marsalkka Carl Gustaf Emil Mannerheimin (1867–1951) perustama rahasto. Säätiön ensisijainen tarkoitus on stipendien myöntäminen lupaaville suomalaisille upseereille, mahdollistaen heidän koulutuksensa ulkomaisissa sotakorkeakouluissa. Säätiön myöntämät apurahat jaetaan Maanpuolustuskorkeakoulun tekemän esityksen perusteella. Lisäksi säätiö pitää yllä Kaivopuistossa sijaitsevaa Mannerheim-museota. Se ei kuulunut Suomen marsalkan säätiölle antamiin tehtäviin, vaan säätiön hallitus teki perustamispäätöksen Mannerheimin kuoltua. Mannerheim-säätiö myös omistaa osan hänen jäämistöään, muun muassa oikeudet lähes kaikkiin hänen kirjoituksiinsa.
Historia

Säätiön alkuperä on kansalaiskeräyksen tuotolla (”Suuri kansallisadressi”) rahoitettu Kenraali Gustaf Mannerheimin Kansallisrahasto, jonka kansalaiset antoivat Mannerheimille vuoden 1920 alussa läksiäislahjaksi tämän astuttua syrjään väliaikaisen valtionjohtajan tehtävästä. 25. heinäkuuta 1919 päivätty lahjakirja antoi Mannerheimille luvan käyttää rahaston korot omiin tarkoituksiinsa, mutta hänen tuli määrätä sen pääoman siirrosta jälkipolville. Summa oli huomattava: 7,6 miljoonaa silloista markkaa (3 miljoonaa euroa vuoden 2018 rahassa). Rahalahjan mukana Mannerheimille toimitettiin kaikki keräyslistat; yhteensä 300 000 nimeä ja 12 nidettä. Mannerheimille lahjoitettiin lisää rahaa hänen 70- ja 75-vuotispäivinään. Hän säätiöi kaikki lahjoituksina saamansa varat jo eläessään vuonna 1945 uudeksi Kenraali Mannerheimin Kansallisrahastoksi, joka kantoi alkuperäisen rahaston nimeä, ja asetti sille säännöt samana vuonna laatimassaan testamentissa. Mannerheim kuoli 1951. Myöhemmin säätiön nimi vaihtui nykyiseksi.
Maahes

Maahes (muinaisegyptin "Hän joka on tosi hänen vierellään", kreik. Μαχές, Makhés) oli muinaisessa Egyptissä palvottu leijonapäinen sodanjumala. Maahesia pidettiin luojajumala Ptahin ja kissajumala Bastetin tai Sakhmetin poikana. Nimen muita muotoja ovat Mihos, Miysis, Mios, Maihes ja Mahes.
Mannerheim-ristin ritareiden muistomerkki (Salo)

Salon Mannerheim-ristin ritarit muistomerkki
Mannerheim-ristin ritareiden muistomerkki on muistomerkki, joka sijaitsee Salossa Sibeliuspuistossa. Muistomerkki on Hajalasta löytynyt luonnonkivi, johon on laitettu pronssinen laatta ja laattaan on laitettu kolmen salolaisen Mannerheim-ristin saajan eli Hans Olof von Essenin, Eino Laisin ja Urho Lehtovaaran nimet. Muistomerkki on paljastettu 7. kesäkuuta 2014 ja paljastuspuheen piti tasavallan presidentti Sauli Niinistö.
Aiheesta muualla

Salon Mannerheim-ristin ritareille muistomerkki Salon Sibelius-puistoon.[vanhentunut linkki] (pdf)
Naradan metallikierteet

Naradan metallikierteet ovat Ural-vuoristossa sijaitsevan Naradajoen ympäristöstä löydettyjä pieniä, enimmäkseen spiraalin muotoisia esineitä. Esineet löysi vuosina 1991–1993 joukko kullanetsijöitä. Esineiden koko vaihtelee kolmesta senttimetristä 0,003 millimetriin. Myöhemmin esineitä on löydetty myös Kožim-, Balbanju-, Vtvisty- ja Lapkhevozhjokien ympäristöistä 3–12 metrin syvyydestä.
Esineet koostuvat useista metalleista: suurimmat ovat kuparia ja pienemmät volframia ja molybdeeniä. Esineiden löytösyvyyden mukaan niiden iäksi on määritelty 2 000–20 000 vuotta.
Esineet löytäneen geologiryhmän toimeksiantaja oli venäläinen geologinen instituutti ZNIGRI. Tohtori Valeri Uvarovin mukaan löydettyjä esineitä ovat tutkineet eri tahot Pietarissa, Syktyvkarissa ja Helsingissä. Tohtori Jelena Matvejevan mukaan löytökerrokset ajoittuvat myöhempään pleistoseenikauteen.
Esineiden alkuperästä on esitetty useita teorioita. Mikäli iänmääritys pitää paikkansa, niitä ei nykytiedon mukaan voida pitää ihmisen valmistamina. Ufoharrastajien mukaan esineet ovat todiste maan ulkopuolisen sivilisaation oleskelusta alueella tuhansia vuosia sitten. Erään teorian mukaan esineet voisivat olla peräisin jonkin tuhotun ja haudatun Neuvostoliiton aikaisen tehtaan jäänteistä.
Kirjallisuutta

Hartwig Hausdorf - Wenn Goetter Gott, München 1997
Ancient Skies, saksankielinen versio 1998, CH-3803 Beatenburg, Sveitsi
Aiheesta muualla

Sensational find in Russia? (englanniksi)
Nakhon Ratchasima (provinssi)

| Nakhon Ratchasima จังหวัดนครราชสีมา |
| --- | --- |
 Phimain temppelinrauniot
 Lippu:  Vaakuna
 Provinssin sijainti Thaimaassa
Valtio:  Thaimaa
Alue:  Koillis-Thaimaa
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Nakhon Ratchasima
Pinta-ala:  20 494 km²
Väkiluku (2017):  2 492 300
 – väestötiheys:  121,6 as./km²
Lyhenteet:  
 – postitunnus:  30
 – ISO 3166:  TH-30
Nakhon Ratchasiman provinssi (thaiksi จังหวัดนครราชสีมา) on yksi Thaimaan provinsseista (changwat). Se sijaitsee maan koillisosassa Isanin alueella ja sen naapuriprovinssit ovat Chaiyaphum, Khon Kaen, Buriram, Sa Kaeo, Prachinburi, Nakhon Nayok, Saraburi ja Lopburi. Provinssin pinta-ala on 20 494 neliökilometriä ja siellä on arviolta 2 492 300 asukasta (vuonna 2017).
Nakhon Ratchasima sijaitsee maantieteellisesti Koratin laakiolla, jonka erottaa keskisestä Thaimaasta Phetchabunin vuorijono. Provinssin pääkaupunki on Muang Nakhon Ratchasima, joka tunnetaan myös nimellä Korat.
Nähtävyydet

Noin 14 kilometriä koilliseen Nakhon Ratchasimasta sijaitsee Wat Prasat Phanom Wanin pyhikkö 1200-luvulta. Paikalla oli alun perin hindujumala Shivalle omistettu temppeli; sinne rakennettiin buddhalaistemppeli ensimmäisen kerran Ayutthaya-aikakaudella. Nykyään paikalla on uudemmalta ajalta peräisin olevia kullattuja Buddhapatsaita.
Noin 37 kilometriä länteen Nakhon Ratchasimasta sijaitsee khmerien aikakauden temppeli Wat Prasat Hin Noen Ku, jossa on veistoksin koristeltu neliömäinen terassi 1100-luvulta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nakhon Ratchasiman provinssi Wikimedia Commonsissa
Thaimaan provinssit
| --- | --- |
Pohjoinen:   Chiang Mai  Chiang Rai  Kamphaeng Phet  Lampang  Lamphun  Mae Hong Son  Nakhon Sawan  Nan  Phayao  Phetchabun  Phichit  Phitsanulok  Phrae  Sukhothai  Uthai Thani  Uttaradit 
Koillinen:   Annat Charoen  Buriram  Chaiyaphum  Kalasin  Khon Kaen  Loei  Maha Sarakham  Mukdahan  Nakhon Phanom  Nakhon Ratchasima  Nongbua Lamphu  Nong Khai  Roi Et  Sakhon Nakhon  Sisaket  Surin  Ubon Ratchathani  Udon Thani  Yasothon 
Keskinen:   Ang Thong  Ayutthaya  Bangkok  Chainat  Lopburi  Nakhon Nayok  Nakhon Pathom  Nonthaburi  Pathum Thani  Samut Prakan  Samut Sakhon  Samut Songkhram  Saraburi  Sing Buri  Suphanburi 
Itäinen:   Chachoengsao  Chanthaburi  Chonburi  Rayong  Prachinburi  Sa Kaeo  Trat 
Läntinen:   Kanchanaburi  Phetchaburi  Prachuap Khiri Khan  Ratchaburi  Tak 
Eteläinen:   Chumphon  Krabi  Nakhon Si Thammarat  Narathiwat  Pattani  Phang Nga  Phattalung  Phuket  Ranong  Satun  Songkhla  Surat Thani  Trang  Yala
Nazaire LeVasseur

Nazaire LeVasseur
Louis Nazaire Zéphirin LeVasseur (6. helmikuuta 1848 Québec City – 8. marraskuuta 1927 Québec City) oli kanadalainen historioitsija, urkuri, viulisti, kontrabasisti ja säveltäjä. Hän aloitti musiikinopintonsa 5-vuotiaana Antoine Dessanen johdolla. Viimeistellessään akateemisia opintojaan Québecin seminaarissa ja ottaessaan lääketieteen kursseja Lavalin yliopistossa hän samalla sai opetusta pianon- ja urkujensoitossa sekä Joseph Lyonnaisin johdolla viulunsoitossa.
Vuonna 1867 LeVasseur pääsi L'Événement-lehden toimittajaksi, ja vuosina 1872–1878 hän oli sen päätoimittaja. Vuonna 1869 hän oli mukana perustamassa Sainte-Cécilen musiikkiseuraa, jota hän johti vuosina 1873–1890. Hän oli myös perustamassa Septuor Haydnia. Hän johti vuonna 1878 Félicien Davidin La perle du Brésilin esityksen ja seurasi vuonna 1872 Dessanea Saint-Roch-kirkon urkurina.
Vuonna 1880 LeVasseur toimi kansallislaulun tilaamista varten perustetun musiikkikomitean sihteerinä. Hän soitti kontrabassoa Québecin sinfonisessa seurassa ja toimi sen varapuheenjohtajana. Hänen omien sävellystensä joukossa on lauluja, romanssi jousikvintetille ja sotilasmarssi. Hän palveli asevoimissa ja eteni majuriksi.
LeVasseurin historiallisten ja maantieteellisten artikkeleiden sarja julkaistiin vuosina 1884–1913 Bulletin de la Société de géographie de Québecissä. Hänet muistetaan kuitenkin parhaiten vuosina 1919–1922 tehdystä työstä La Musique -lehden sarjassa Musique et musiciens à Québec ja Réminiscences d'antanissa. La Musique -lehden sarjasta Musique et musiciens à Québec: souvenirs d'un amateur ja Réminiscences d'antanista.
Mandy Dingle

Mandy Dingle (kokonimi Amanda Rose Dingle) on kuvitteellinen hahmo brittiläisessä saippuasarjassa Emmerdale. Häntä on näytellyt Lisa Riley vuosina 1995–2001 ja uudelleen vuodesta 2019 lähtien.
Mandy on ollut naimissa Zakin pojan vuonna 1972 syntyneen Francis ”Butch” Dinglen kanssa, joka kuoli vuonna 2000 auto-onnettomuudessa. Tämän jälkeen Mandy on ollut naimissa Paddyn kanssa. Liitto kariutui eroon, minkä seurauksena Mandy muutti pois Emmerdalesta.
Paluu sarjaan vuonna 2019

Tammikuussa (UK 2019, (Suomessa 2020)
Mandy palasi sarjaan, serkkunsa Marlon ja vaimonsa Jessie Grantin häihin. Chas luuli, että Mandy palasi Paddyn vuoksi, päätyivät tappelemaan kirkon pihalla. Mandylla oli ihan asiaakin. Mandy toi kirjeen Paddylle. Samalla selvisi, että Mandylla on poika, Vinny. Luultiin, että Vinny on Paddyn. Mandy ja Vinny poistuivat sarjasta nopeasti, mutta palasivat rahaongelmien takia takaisin kylään.
Pysyvä paluu

Mandy ja Vinny palasi sarjaan saman vuoden syksyllä. Selvisi, että Mandy ja Vinny olivat eräässä kasinolla ”töissä”. Mandy ja Vinny ryöstivät pelinappuloita kasinolta, jotta saisi ne vaihdettua rahaksi. Mandy ja Vinny salasivat tapahtumia, kunnes Lydia oli saamassa rahaa, Mandy esiintyi Lydiana, jotta saisi rahaa. Teot paljastui Dingleille. Niinpä Dinglelässä oli Dinglejen oikeudenkäynti jossa Sam, Lydia, Belle, Marlon ja Charity olivat läsnä. Mandy ja Vinny karkasivat, mutta palasivat jäätyään kiinni karkaamisesta. Dinglet antoi Mandyn ja Vinnyn jäädä sillä ehdolla, jos he puhuisivat totta. Mandy ja Vinny jäivät Dinglelään.
Mandylla on toinenkin salaisuus. Vinny ei ole biologisesti Mandyn, vaan Mandy adoptoi Vinnyn itselleen.
Naraka

Naraka on buddhalaisuudessa ja hindulaisuudessa paikka missä paha karma puhdistuu. Sen voisi suomentaa helvetiksi tai kiirastuleksi. Naraka ei ole ikuinen kuten kristinuskossa, mutta pitkäaikainen. Niitä on kahdeksan kylmää ja kahdeksan kuumaa. Joissakin lähteissä Narakoja on jopa tuhat.
Narakat buddhalaisuudessa > Kylmät Narakat

Arbuda: Kylmyys aiheuttaa rakkuloita
Nirarbuda: Kylmempi kuin edellinen, rakkulat puhkeavat
Atata: Kylmyys aiheuttaa "at-at-at" -äänen
Hahava: Olennot valittavat "ha,ho" -äänillä kivusta
Huhuva: Hampaat värisevät "hu-hu" -ääntä
Utpala: Ihosta tulee sininen
Padma: Iho halkeaa pois
Mahapadma: Täällä koko ruumis halkeaa palasiksi, jolloin sisäelimet ovat alttiina kylmälle
Narakat buddhalaisuudessa > Kuumat Narakat

Sañjīva: Maa on tehty tulikuumasta raudasta ja Yaman palvelijat lyövät tulisilla aseilla
Kālasūtra: Edellisen lisäksi Yaman palvelijat piirtävät mustia viivoja ihoon
Saṃghāta: Myös tässä maa on kuumaa rautaa ja sen lisäksi valtavat kivimassat murskaavat ruumiin veriseksi massaksi. Prosessi alkaa alusta kivien liikuttua
Raurava: Ihmiset etsivät taloista suojaa kuumalta raudalta, mutta päästyään taloon sisälle ovi menee lukkoon ja talo syttyy tuleen
Mahāraurava: Sama kuin Raurava, mutta suuremmat kivut
Tapana: Yaman palvelijat keihästävät ihmisiä, niin että näiltä tulee liekkejä nenästä ja suusta
Pratāpana: Kuten Tapanassa, mutta keihästys on verisempää
Avīci: Ihmisiä paistetaan uunissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Naraka (Buddhism)
Maanalainen maailma
| --- | --- |
:  Asteekkien mytologia (Mictlan)  •  Buddhalaisuus (Naraka)  •  Egyptiläinen mytologia (Duat)  •  Hindulaisuus (Naraka)  •  Islam (Jahannam)  •  Juutalaisuus (Šeol)  •  Kiinalainen mytologia (Diyu)  •  Kreikkalainen mytologia ja Roomalainen mytologia (Tartaros)  •  Kristinusko (Helvetti)  •  Mayojen mytologia (Xibalba)  •  Saamelainen mytologia (Saivo)  •  Šintolaisuus (Yomi)  •  Skandinaavinen mytologia (Helheim)  •  Suomalainen mytologia (Tuonela)  •  Zarathustralaisuus (Arezura)
Käännös suomeksi
Marco Vasconcelos

Marco Paulo Pereira Vasconcelos (s. 7. marraskuuta 1971 Funchal) on portugalilainen entinen sulkapalloilija. Hän edusti seuratasolla Grupo Esportivo do Estreitoa ja União Desportiva de Santanaa.
Vasconcelos osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Sydneyssä 2000, jolloin hän hävisi ensimmäisellä kierroksella ranskalaiselle Bertrand Gallet'lle erin 2–0. Hän hävisi ensimmäisessä ottelussaan myös Ateenan kisoissa 2004, joissa brittiläinen Richard Vaughan oli häntä parempi. Vasconcelos hävisi ensimmäisellä kierroksella myös MM-kisoissa 2007, joissa Chen Jin voitti hänet ja EM-kilpailuissa 2008, joissa Saksan Dieter Domke voitti hänet erin 21–19, 21–10. Hän pelasi vielä Pekingin olympialaisissa 2008, mutta putosi jälleen ensimmäisellä kierroksella.
Márton Lőrincz

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Márton Lőrincz vuonna 1936. |  Márton Lőrincz vuonna 1936. |  Márton Lőrincz vuonna 1936. |  |
Maa:   Unkari
Miesten kreikkalais-roomalainen paini
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Berliini 1936 |  56 kg |  |
Miesten vapaapaini
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tukholma 1934 | 56 kg |  |
|  Hopeaa | Bryssel 1935 | 56 kg |  |
Márton Lőrincz (28. lokakuuta 1911 Korond, Unkari – 26. marraskuuta 1969 San Carlos de Bariloche, Argentiina) oli unkarilainen painija ja olympiavoittaja.
Lőrincz voitti kultamitalin kreikkalais-roomalaisen tyylin painoluokassa 56 kilogrammaa Berliinin olympialaisissa 1936. EM-kisoista Lőrincz saavutti kultamitalin vapaapainissa 56-kiloisissa vuonna 1934 ja hopeaa vuonna 1935.
Lőrincz lopetti uransa Berliinin olympialaisten jälkeen. Hän oli juutalainen ja hänen onnistui paeta Argentiinaan, jossa hän asui kuolemaansa saakka.
Natalia Zeta

Natalia Zeta (myös Natalia Z, Natalia Sport; s. 29. joulukuuta 1983 Santander, Kantabria) on espanjalainen pornonäyttelijä. Hänet palkittiin parhaan espanjalaisen naissivuosan esittäjän Ninfa-palkinnolla Festival Internacional de Cinema Eròtic de Barcelonassa 2006. Zeta on esiintynyt muun muassa elokuvassa Business of Pleasure.
Aiheesta muualla

Natalia Zeta Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Marco Venieri

Marco Venieri (tai Venier) oli 1200-luvulla Venetsian tasavaltaan kuulunutta Cerigon (nyk. Kythera) saarta hallinnut venetsialainen henkilö. Venieri kutsui itseään Cerigon kreiviksi tai toisen lähteen mukaan markiisiksi. Venieri kertoi polveutuvansa suoraan jumalatar Afroditesta.
Neljännen ristiretken (1201–1204) päätteeksi Venetsia liitti muun muassa Kytheran ja Elafónisoksen saaret sekä Länsi-Kreetan valtakuntaansa. Venetsia antoi alueet Marco Venierin perheen hallittavaksi vuonna 1207, ja alueet olivat perheen hallussa useiden vuosien ajan.
Marco Venierillä oli poika Bartolommeo Venieri.