stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yöloma paratiisisaarella
Tuotanto

Henry Fonda näytteli "Doug" Robertsin roolia myös näytelmäversiossa Broadwaylla vuosina 1948–1951 1157 näytöksen verran, josta hän voitti Tony-palkinnon. Näytelmä voitti myös kaksi muuta Tonya parhaasta tuotosta ja näytelmästä. Elokuvaversion tuottaja Hayward tuotti myös näytelmän. Näytelmää esitettiin Alvin Theatressa helmikuusta 1948 tammikuuhun 1951. Fonda ei ollut alun perin ehdokkaana Robertsin rooliin elokuvaversioon; Warner Bros. harkitsi William Holdenia ja Marlon Brandoa pääosaan, jotka kuitenkin kieltäytyivät. Studio kuitenkin päätyi Fondaan, koska hän oli ollut pois elokuvista Broadwaylla jo kahdeksan vuotta ja eikä ollut pitkään aikaan ollut lippuluukkumenestyksenä. Elokuvan kuvauksien alkaessa Fonda oli jo 49-vuotias eli paljon vanhempi mitä junior luutnantti -luokassa ollaan. Fonda palkattiin rooliin vain koska ohjaaja Ford oli sitä vaatinut.
William Powellin roolia ("Doc") tarjottiin aluksi Spencer Tracylle, mutta tämä kieltäytyi.
Elokuvan ohjaustyöt aloitti John Ford, joka ulkokuvien ottamisen jälkeen kuitenkin sairastui ja joutui luovuttamaan tehtävänsä Mervyn LeRoylle. Lisäksi Ford ja Henry Fonda riitaantuivat pahasti kuvausten aikana, eivätkä he enää koskaan työskennelleet samassa elokuvassa. Fordilla ja Cagneyllakin oli sanaharkkaa kuvauksien aikana. Cagney myöhemmin kommentoi Fordia sanoen: "Olisin potkinut hänen aivonsa pihalle. Hän oli tosi hitonmoisen ilkeä kaikille. Hän oli todella ilkeä vanha mies."
Yöloma paratiisisaarella jäi 63-vuotiaan William Powellin viimeiseksi elokuvaksi. Powellilla oli kuvauksien aikana vaikeuksia muistaa enää vuorosanojaan, mitä ei ollut tapahtunut hänelle aikaisemmin. Tämä oli yksi syy siihen miksi Yöloma paratiisisaarella jäi hänen viimeiseksi näyttelijätyöksi. Powell jäi ensi-illan jälkeen melkein kolmekymmentä vuotta kestäneelle eläkkeelleen. Elokuva jäi myös Cagneyn viimeiseksi Warner Brothers -elokuvaksi.
Yöloma paratiisisaarella on pääosin kuvattu Havaijilla sekä Warner Brothersin studioilla Burbankissa, Kaliforniassa.
Yöloma paratiisisaaren DVD-julkaisu julkaistiin muutamia vuosia ennen Jack Lemmonin 2001 kuolemaa. DVD:n yhteydessä on dokumentti, jossa Lemmon kertoo tarinoita kokemuksistaan elokuvan kuvauksissa. Elokuvan kuvauksista alkoi hänen ja Cagneyn pitkäaikainen ystävyys, joka kesti aina hänen kuolemaansa 1986 asti.
Henry Fonda kertoi vuonna 1982 kirjoittamassaan omaelämäkerrassaan My Life, että "uskoi näytelmäversion olleen parempi kuin elokuvaversio, vaikka sekin oli hyvä".
Vastaanotto

Yöloma paratiisisaarella tuotti Yhdysvalloissa ilmestymisvuonnaan 1955 9,9 miljoonaa dollaria ja yhteensä 21,2 miljoonaa dollaria. Vuonna 1956 elokuva sai kolme Oscar-ehdokkuutta, joista se voitti yhden. Parhaan miessivuosan Oscarin voitti Jack Lemmon. Se oli ehdokkaana myös parhaan elokuvan Oscariin.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Yöloman paratiisisaarella vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Vastaanotto > Jatko-osa ja televisio

Elokuvalle tehtiin jatko-osa Kapteeni yli laidan (alk. Ensign Pulver), joka sai ensi-iltansa vuonna 1964. Jatko-osan pääosassa on Robert Walker, Jr., joka uusi Lemmonin roolin. Muissa rooleissa oli Burl Ives kapteeni Mortonina, Walter Matthau, Larry Hagman ja Jack Nicholson. Suurin osa käsikirjoituksesta on Heggenin alkuperäisestä romaanista.
Yöloma paratiisisaaresta  tehtiin myös televisiosarja Mister Roberts, jota esitettiin vuodet 1965–1966 ja siitä tehtiin myös televisioelokuva Mister Roberts vuonna 1984.
Aiheesta muualla

Yöloma paratiisisaarella Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Yöloma paratiisisaarella Elonet.
Yöloma paratiisisaarella AllMoviessa. (englanniksi)
Yöloma paratiisisaarella TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Ranskanpuoliverinen

Ranskanpuoliverinen
Ranskanpuoliverinen (myös ranskanratsuhevonen, ransk. (Cheval de) Selle Français, Anglo-Norman) on ranskalainen puoliverinen ratsuhevosrotu. Rotu tunnustettiin vasta 1950-luvulla, mutta nykyään se on Ranskan tärkein ratsuhevonen.
Ominaisuudet

Ranskanpuoliverinen on luonteeltaan rohkea ja helposti koulutettava. Väriltään ranskanpuoliverinen on yleisimmin rautias tai ruunikko, mutta kaikkia värejä esiintyy. Säkäkorkeudeltaan ranskanpuoliverinen on noin 163-170 cm
Jalostus

Rotua kasvatetaan kolmena linjana:
kilparatsu
arvostetuin linja, kyseisen linjan hevoset ovat pärjänneet loistavasti muun muassa esteratsastuksessa, kouluratsastuksessa ja kenttäratsastuksessa. Varsinkin hevosen erinomaisia hyppylahjoja kiitellään.
laukkaratsu
ranskanpuoliveriset pärjäävät hyvin muille kuin täysiverisille tarkoitetuissa laukkakilpailuissa. Tämän linjan ranskanpuoliverisellä kilpaillaan lähinnä risuestelaukassa. Suurin osa laukkakilpailuissa käytetyistä ranskanpuoliverisistä on melkein puhtaita englannintäysiverisiä, jonka takia niitä kutsutaan lyhenteellä AQPSA.
yleisratsu
suurin linja, tämän linjan hevoset lähinnä opetushevosia, vaellushevosia, harrasteratsuja ja valjakkoajohevosia.
Historia

Ranskanpuoliverisen kantakirja avattiin vuonna 1965. Ranskanpuoliverinen polveutuu muun muassa arabianhevosista, ranskanravureista ja englannintäysiverisistä. Tärkein hevosrotu, joka vaikutti ranskanpuoliveriseen, on kuitenkin anglonormanni. Ranskanpuoliverisen kantaisiksi voidaan nimetä orit Orange Peel ja Ibrahim. Lisäksi nykyiseen ranskanpuoliveriseen ovat vaikuttaneet suuresti Furioso, Rantzau ja Ultimate.
Nykyään ranskanpuoliveristä jalostetaan puhtaana, mutta sitä edelleen risteytetään ahkerasti muihin rotuihin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ranskanpuoliverinen Hevosmaailma.netissä (Arkistoitu – Internet Archive)
Ranskanpuoliverisen ranskalainen rotujärjestö Association Nationale du Selle Français (ranskaksi)
Punaviinietikka

Punaviinietikka on etikan laatu, jota valmistetaan punaviinistä. Se sopii marinointiin, pikkelsien ja muiden säilykkeiden valmistukseen. Se säilyy varjoisessa paikassa yli 20 vuotta. Punaviinietikkaa käytetään paistoksiin, salaatteihin ja kastikkeisiin.
Luettelo tunnetuista ateisteista

Tämä on luettelo tunnetuista henkilöistä, jotka ovat tai ovat olleet ateisteja. Luettelo tunnetuista suomalaisista ateisteista on artikkelissa alempana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ateistit Wikimedia Commonsissa
Douglas Adams
David Attenborough
Iain Banks
Carl Barks
Simone de Beauvoir
Ingmar Bergman
Susan Blackmore
James Cameron
George Carlin
Subrahmanyan Chandrasekhar
Arthur C. Clarke
Marlene Dietrich
Ludwig Feuerbach
Jodie Foster
Stephen Hawking
Katharine Hepburn
Keira Knightley
Stanisław Lem
Ian McEwan
Taslima Nasrin
George Orwell
Terry Pratchett
Ayn Rand
Quentin Tarantino
Steven Weinberg
Alissa White-Gluz
Virginia Woolf
Jörn Donner
Kari Enqvist
Pertti Jarla
Eino Kaila
Arno Kotro
Tiina Raevaara
Hannu Salama
Väinö Tanner
Linus Torvalds
Väinö Voipio
June Foray

| June Foray |
| --- | --- |
 June Foray vuonna 1952.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. syyskuuta 1917  Springfield, Massachusetts
Kuollut: 26. heinäkuuta 2017 (99 vuotta)  Los Angeles, Kalifornia
Näyttelijä
Aktiivisena:  1930–2014
Merkittävät roolit:  Rocket J. Squirrel (Rocky and His Friends) Granny (The Bugs Bunny Show ja Sylvesteri ja Tipi: Dekkarit) Ursula (George of the Jungle)
Palkinnot
 Annie (1982, 1995, 1997, 1998) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
June Foray (18. syyskuuta 1917 Springfield, Massachusetts – 26. heinäkuuta 2017 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen ääninäyttelijä. Hän teki äänirooleja animaatioihin 1940-luvulta lähtien.
Elämäkerta

Foray syntyi Massachusettsin Springfieldissä, jossa hän aloitti ääninäyttelemisen jo 12-vuotiaana. Sittemmin 15-vuotiaana Foray käsikirjoitti radioon omia sarjoja, joissa hän myös näytteli. Muutettuaan teini-ikäisenä Los Angelesiin Foray toimi radiossa vielä 1950-luvulle asti ja aloitti ääninäyttelemisen animaatioiden parissa vuonna 1943.
Yksi Forayn ensimmäisistä äänirooleista oli Paramount Picturesin tuottamassa lyhyessä näytelmäohjelmassa Speaking of Animals, jossa hän dubbasi eläinten äänet. Sittemmin hänen uransa sai nousua 1950-luvulla työskennellessään Disneylle. Foray näytteli muun muassa Tuhkimon Lucifer-kissaa vuonna 1950 ja Peter Panin Squaw'ta vuonna 1953. Myös Warner Bros. kiinnostui Forayn palkkaamisesta ja roolitti hänet useiden naishahmojen rooleihin Looney Tunes -lyhytanimaatioihin. Foray oli jo tuolloin Tipin ja Sylvesteri -lyhytanimaatioissa Grannyn äänenä. Koska Mel Blancin sopimuksen mukaan Blancin nimi sai erityisen maininnan alkutekstien aikana, Foray ei aina saanut mainintaa tehdyistään äänirooleista.
Forayn ura sai uuden käänteen tehdessään yhteistyötä Jay Wardin kanssa, joka tuotti Rocky and His Friends ja The Bullwinkle Show -animaatiosarjojen lisäksi sarjat Hoppity Hooper ja George of the Jungle. Foray toimi vuodesta 1959 Rocky and His Friends -sarjassa Rocket J. Squirrelin ja pahan Natasha Fatalen ääninä, joiden rooleissa hän jatkoi toisessa sarjassa The Bullwinkle Show vuoteen 1964 asti. Foray jatkoi äänityötään ja teki satunnaisia rooleja 1960-luvulla animaatiosarjoihin The Bugs Bunny Show, Jogi-karhu, The Alvin Show sekä Kiviset ja Soraset.
Animaatioiden ohella Foray kokeili 1970-luvun alussa nukketeatteria. Hän toimi muun muassa kirahvin, norsun ja maasian ääninä "The Curiosity Shop" -esityksessä vuonna 1971. Samoihin aikoihin Foray oli äänittämässä useita rooleja Disney on Paraden mukana, joka teki kiertueita Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Hän teki myös äänirooleja animaatioihin These Are the Days, The Sylvester & Tweety Show, Fabulous Funnies ja The Bugs Bunny/Road Runner Show.
1980- ja 1990-luvuilla Foray oli edelleen yksi Hollywoodin käytetyimmistä ääninäyttelijöistä. Hän toimi 1980-luvulla muun muassa luontoäidin äänenä Smurffeissa, Mummi-Kummina Kummiharhuissa ja isoäitinä Teen Wolfissa. 1990-luvulla Forayta kuultiin Monan äänenä Garfield Gets a Lifessa, sivuääninä yhdessä Simpsonien jaksossa sekä uudelleen Grannyn äänenä Tiny Toonsissa, Sylvesteri ja Tipi: Dekkarissa ja elokuvassa Space Jam. Foray toimi myös Mulanin isoäitinä Mulan- ja Mulan 2 -animaatioelokuvissa. Vuonna 2000 hän uusi Rocket J. Squirrelin ääniroolin näytelmäelokuvassa Rockyn ja Bullwinklen seikkailut.
Foray sai neljä Annie-palkintoa vuosina 1982, 1995, 1997 ja 1998. Hänellä on ollut vuodesta 2000 tähti Hollywood Walk of Famella.
Heinäkuussa 2009 Foraysta julkaistiin elämäkertakirja Did You Grow Up With Me, Too?.
Foray oli vuodesta 1954 naimisissa Hobart Donavanin kanssa mutta jäi leskeksi 3. joulukuuta 1976.lähde?
Foray kuoli 99-vuotiaana Los Angelesissa 26. heinäkuuta 2017.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta June Foray Wikimedia Commonsissa
June Foray Voice Chasersissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat 
Taiteenala:  Emmy Awards  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  IdRef
Irlannincob

| Irlannincob |
| --- | --- |

Tyyppi::  kylmäverinen
Alkuperä ja nimet
Alkuperämaa::  Britteinsaaret
Rodun syntyaika::  ei tiedossa
Muita nimityksiä::  tinker,  gypsy vanner/horse/cob
Esiintyminen ja käyttö
Käyttötarkoitus::  ajohevonen, myös ratsu
Tärkeimmät alueet::  Iso-Britannia
Merkitys Suomessa::  noin 500 yksilöä
Ominaisuudet
Korkeus::  alle 170 cm
Paino::  550-900 kg
Värit::  kaikki paitsi "albiino"; usein lehmänkirjava
Kolme eriväristä irlannincobia: vasemmalta oikealle ruunikko, päistärikkö ja mustankirjava.
Irlannincob (myös tinker) on irlantilainen toistaiseksi melko vakiintumaton hevosrotu. Rotu polveutuu muun muassa dales-, connemara- ja fellponeista sekä shire- ja clydesdalenhevosista. Se oli alun perin romanien ajo- ja ratsuhevonen, josta on muun muassa hauskan ulkonäkönsä vuoksi tullut yleisemminkin suosittu rotu myös Britteinsaarten ulkopuolella. Suomessa irlannincobeja on lähes viisisataa.
Ominaisuudet

Irlannincob on rakenteeltaan jykevä ja sen säkäkorkeus vaihtelee tyypeittäin välillä 110–170 cm. Irlannincobilla on todella runsaasti vuohiskarvoja ja suuret kaviot. Sekä tammoilla että oreilla voi olla "viikset" ylähuulessa. Rodulla sallitaan kaikki muut paitsi "albiinot" (todennäköisesti valkovoikot; albiinoutta ei esiinny hevosilla), mutta yleisimmin ne ovat kirjavia. Irlannincobit ovat erinomaisia perhe-, koulu- ja harrastehevosia, sillä ne ovat rohkeita ja rauhallisia.
Historia

Britteinsaarten maankiertolaisten, travellerien kirjavat tupsujalkaiset hevoset tunnettiin pitkään lähinnä "kiertolaisten vankkurihevosina" (Gypsy Vanner) tai kiertelevien heimojen tekemään kattilanpaikkaustyöhön viittaavalla Tinker-nimellä. Vanner-nimitystä käytettiin kiertolaisten itsensä keskuudesta kuitenkin nimenomaan vain raskaimpia vaunuja vetäneistä shirehevosristeytyksistä, ja Thompsonin perustettua Gypsy Vanner Horse Societyn osa rodun kasvattajista, erityisesti sen alkuperäiset romanichal-omistajat, alkoivat kutsua rotua nimellä Gypsy Cob, vaikkei rotu edustakaan cob-tyyppiä vaan on selkeästi raskaampi kylmäverinen.
Irlannincobin historia organisoituna rotuna alkaa vasta 1900-luvun loppupuolelta. Ensimmäiset irlannincobit kantakirjattiin rotunimellään Irlannissa vuonna 1998. Rotua harrastamaan ja kasvattamaan ryhtyneet ovat myöhemmin erityisesti Euroopassa päätyneet käyttämään lähinnä nimeä irlannincob (Irish Cob) välttääkseen termin Gypsy ("mustalainen"). Rotu on kuitenkin kotoisin ennemmin yleisesti Britteinsaarilta kuin Irlannista. Koska Irlannissa kasvatetaan myös varsinaisia cobeja, rotunimeä irlannincob voikin pitää suorastaan harhaanjohtavana.
Muut kuin rotua erityisesti harrastavat suomalaiset hevosihmiset myös käyttävät rodun edustajista edelleen lähinnä nimitystä tinker, jolla nämä hevoset alun perin Suomessakin tunnettiin. Britanniassa termillä Tinker [horse] on kuitenkin sekarotuiseen tai sukutaustaltaan epämääräiseen yksilöön viittaava sävy.
Rotu Suomessa

Suomessa rodulla on kaksi toimivaa rotuyhdistystä, jotka kumpikin tunnistavat ja rekisteröivät irlannincobeja. Toinen tarjoaa rekisteröintipalveluita Hollantiin ja toinen Irlantiin. Suomessa rotua edustaa lähemmäs 500 yksilöä. Suomeen on avattu oma kantakirja irlannincobeille loppuvuodesta 2012. Hippokseen rekisteröinti ei ole pakollista, irlannincob-passin saa nyt suomalaiselta kantakirjalta. Kotimaista kantakirjaa pitää Suomen Irlannincobyhdistys ry, jonka emokantakirja on Irlannissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Irlannincob Wikimedia Commonsissa
Suomen Irlannincobyhdistys ry
The Irish Cob Society Finland ry – Suomen rotuyhdistys
Rotumääritelmä Suomen irlannincobyhdistys ry:n sivuilla
Irlannincob Hevosmaailma.netissä (Arkistoitu – Internet Archive)
Pahuus (elokuva)

| Pahuus> Ondskan |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mikael Håfström
Käsikirjoittaja:  Hans Gunnarsson Mikael Håfström Klas Östergren
Tuottaja:  Ingemar Leijonborg
Säveltäjä:  Francis Shaw
Kuvaaja:  Peter Mokrosinski
Leikkaaja:  Darek Hodor
Tuotantosuunnittelija:  Anna Asp
Pääosat:  Andreas Wilson Gustaf Skarsgård Jesper Salén Linda Gyllenberg
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ruotsi
Tuotantoyhtiö:  Moviola
Levittäjä:  Sony Pictures Entertainment Netflix
Ensi-ilta:  2003
Kesto:  114 min
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Budjetti:  20 miljoonaa kruunua
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pahuus (Ondskan) on Mikael Håfströmin ohjaama ruotsalainen draamaelokuva vuodelta 2003. Se perustuu Jan Guilloun vuonna 1981 julkaistuun omaelämänkerralliseen kirjaan Ondskan, joka kertoo kirjailijan nuoruudesta. Elokuva sijoittuu vuoden 1959 Ruotsiin, jossa päähenkilö Erik Ponti käy sisäoppilaitosta, jonka kuri on kova. Elokuvan teemana on väkivalta.
Pahuus oli pääosaesittäjä Andreas Wilsonin ensimmäinen elokuvarooli. Hänet valittiin Erikin rooliin 120 hakijan joukosta.
Elokuva sai Oscar-ehdokkuuden vuonna 2004 parhaasta vieraskielisestä elokuvasta. Elokuva on ollut arvostelumenestys kriitikoiden keskuudessa ja se saavutti ensi-iltaviikonloppunaan 108 000 katsojaa Ruotsissa.
Juoni

Erik (Wilson) on väkivaltainen nuori, jonka vihaa ruokkii väkivaltainen isäpuoli. Erikin äiti lähettää Erikin sisäoppilaitos Stjärnsbergiin viimeisenä mahdollisuutena päästä lukioon. Sisäoppilaitoksessa kuria pitävät vanhemmat opiskelijaneuvoston oppilaat, jotka simputtavat jopa väkivalloin nuorempia oppilaita. Erikin henkinen kärsivällisyys ja fyysinen kestävyys ovat koetuksella. Pierre, Erikin huonekaveri yrittää auttaa häntä mutta samalla joutuu itse myöhemmin katumaan tekojaan. Koulussa vallitsee väkivallan voima, ja sitä käytetään kursailematta "toverikasvatuksen" nimissä. Toverikasvatus on nuorempien oppilaiden opettaminen tavoille väkivaltaa käyttäen ja sillä uhaten. Toverikasvatukseen kuuluu vanhempien oppilaiden tehtävien täyttämistä, muun muassa kenkien kiillottamista ja kioskilla asioimista vanhempien oppilaiden puolesta. Korkeimmalla koulun arvostuksessa ovat koulun vanhimmat oppilaat – lukion neljäsluokkalaiset – sekä neuvosto, jota verrataan oikeudenkäyntiin ja tuomioistuimeen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Andreas Wilson   | … |   Erik Ponti   |
|  Henrik Lundström   | … |   Pierre Tanguy   |
|  Gustaf Skarsgård  | … |   Otto Silverhielm   |
|  Linda Zilliacus   | … |   Marja   |
|  Jesper Salén   | … |   Dalén   |
|  Filip Berg   | … |   Johan   |
|  Johan Rabaeus  | … |   Erikin isäpuoli   |
|  Marie Richardson   | … |   Erikin äiti   |
|  Magnus Roosmann   | … |   Tosse Berg   |
|  Ulf Friberg   | … |   opettaja Tranströmer   |
|  Lennart Hjulström   | … |   Lindblad, Stjärnsbergin rehtori   |
|  Mats Bergman   | … |   historian opettaja Melander   |
|  Kjell Bergqvist   | … |   asianajaja Ekengren   |
|  Björn Granath   | … |   rehtori   |
|  Fredrik af Trampe   | … |   von Schenken   |
Aiheesta muualla

Pahuus Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Pahuus Elonet.
Pierce Brosnan

| Pierce Brosnan |
| --- | --- |
 Brosnan helmikuussa 2014.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Pierce Brendan Brosnan
Syntynyt: 16. toukokuuta 1953 (ikä 71)  Drogheda, Irlanti
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Cassandra Harris (1980–1991) Keely Shaye Smith (2001–)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1977–
Merkittävät roolit:  James Bond
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Pierce Brendan Brosnan (s. 16. toukokuuta 1953 Drogheda, Irlanti) on yhdysvaltalais-irlantilainen näyttelijä ja elokuvatuottaja. Brosnan tunnetaan parhaiten roolistaan James Bondina, jota hän esitti neljässä Bond-elokuvassa (007 ja kultainen silmä, Huominen ei koskaan kuole, Kun maailma ei riitä ja Kuolema saa odottaa) vuosina 1995–2002 ja näiden pohjalta tehdyissä videopeleissä.
Elämä ja ura > Varhainen elämä

Pierce Brosnan syntyi 16. toukokuuta 1953 Irlannin Droghedassa. Hänen isänsä jätti perheen pian pojan syntymän jälkeen, ja kun äiti muutti Englantiin töihin, sukulaiset kasvattivat Piercen.
Elämä ja ura > Näyttelijänura

Brosnan muutti 15-vuotiaana Lontooseen ryhtyäkseen näyttelijäksi. Siellä hän liittyi teatteriryhmään ja opiskeli sen jälkeen näyttelemistä Drama Centressä. Hän muutti vaimonsa kanssa Yhdysvaltoihin, jossa hän sai pääroolin NBC:n salapoliisisarjassa Remington Steele (1982–1987).
Brosnan valittiin vuonna 1986 esittämään James Bondia, mutta hänen sopimuksensa NBC:n kanssa esti häntä hyväksymästä tarjousta vielä silloin. Remington Steelen jälkeen Brosnan näytteli muissa televisio- ja elokuvarooleissa.
Brosnan sai Bondin roolin vuonna 1994. Hän esiintyi neljässä Bond-elokuvassa, 007 ja kultainen silmä (1995), Huominen ei koskaan kuole (1997), Kun maailma ei riitä (1999) ja Kuolema saa odottaa (2002). Bond-elokuvien ohella Brosnan on näytellyt useissa muissakin menestyselokuvissa jännityselokuvista musikaaleihin ja komedioihin, kuten Mrs. Doubtfire – Isä sisäkkönä (1993), Matador (2005), Mamma Mia! (2008), The Ghost Writer (2010) ja Mamma Mia: Here We Go Again! (2018).
Elämä ja ura > Yksityiselämä

Vuosina 1980–1991 Brosnan oli naimisissa australialaisen näyttelijän Cassandra Harrisin kanssa, kunnes tämä kuoli munasarjasyöpään. Heillä on yhteinen lapsi, vuonna 1983 syntynyt poika. Brosnan adoptoi Harrisin aiemmassa liitossa syntyneet lapset, tyttären ja pojan. Adoptiotytär kuoli 41-vuotiaana munasarjasyöpään vuonna 2013.
Vuodesta 2001 lähtien Brosnan on ollut naimisissa yhdysvaltalaisen kirjailija ja journalisti Keely Shaye Smithin kanssa, jonka tapasi Meksikossa vuonna 1994. Heillä on kaksi yhteistä poikaa.
Brosnan on ympäristönsuojelija. Brosnan perusti oman tuotantoyhtiönsä Irish DreamTeamin vuonna 1996 Beau St. Clairin kanssa.
Brosnan sai Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 2004.
Tunnustuksia

Brosnan on saanut kaksi Golden Globe -ehdokkuutta: vuonna 2006 elokuvasta Matador ja vuonna 1985  televisiosarjasta Nancy Astor. Brosnan sai tähden Hollywood Walk of Famelle vuonna 1997.
Valikoitu filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Televisiosarja | Rooli | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- |
| 1981 | Manions of America | Rory O'Manion | kolmiosainen minisarja |
| 1982-1987 | Remington Steele - huijari vai herrasmies | Remington Steele |  |
| 1989 |  Maailman ympäri 80 päivässä | Phileas Fogg | kolmiosainen minisarja |
| 1997, 1999, 2001 | Simpsonit | James Bond, Kuningas Arthur, Ultrahouse 3000 | äänirooli, 3 jaksoa |
| 2011 |  Bag of Bones | Mike Noonan | minisarja |
| 2017- | The Son | Eli McCullough |  |
Valikoitu filmografia > Ääniroolit videopeleissä

| Vuosi | Videopeli | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1997 | GoldenEye 007 | James Bond |
| 1999 |  Tomorrow Never Dies | James Bond |
| 2003 | James Bond 007: Everything or Nothing | James Bond |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Pierce Brosnan Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Pierce Brosnanin kotisivu
| n k James Bond -näyttelijät |
| --- | --- |
 Sean Connery  David Niven  George Lazenby  Roger Moore  Timothy Dalton  Pierce Brosnan  Daniel Craig 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef