stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Näytönohjain
Komponentit > Näyttömuisti

| Tyyppi | Muistin kellotaajuus (MHz) | Siirtonopeus (GB/s) |
| --- | --- | --- |
| DDR | 200–400 | 1,6–3,2 |
| DDR2 | 400–1 066,67 | 3,2–8,533 |
| DDR3 | 800–2 133,33 | 6,4–17,066 |
| DDR4 | 1 600–4 866 | 12,8–25,6 |
| GDDR4 | 3 000–4 000 | 160–256 |
| GDDR5 | 1 000–2 000 | 288–336,5 |
| GDDR5X | 1 000–1 750 | 160–673 |
| GDDR6 | 1 365–1 770 | 336–672 |
| HBM | 250–1 000 | 512–1 024 |
HBM2: 
Näyttömuistiin tallennetaan näytölle piirrettävä kuva. Lisäksi näyttömuistissa voidaan säilyttää muuta tietoa, kuten Z-puskuroinnin dataa, tekstuureja, verteksipuskureita ja käännettyjä varjostinohjelmia.
Ensimmäiset erilliset näytönohjaimet sisälsivät pelkästään kuvadatan sisältävän näyttömuistin ja elektroniikan joka piirsi kuvan näytölle eli vain kuvapuskurin (engl. framebuffer).
Modernissa henkilökohtaisen tietokoneen näytönohjaimessa on useita gigatavuja muistia. Koska grafiikkasuorittimen ja mikropiiristön on voitava käyttää näyttömuistia, käytetään yleensä erityisen nopeaa muistityyppiä, kuten VRAM, WRAM tai SGRAM. Vuodesta 2003 lähtien on käytetty DDR- ja GDDR-muistiteknologian eri sukupolvia sekä High Bandwidth Memory -muistityyppiä.
Kellotaajuudeen lisäksi kaistanleveys on kasvanut jolloin pienemmällä kellotaajuudella saadaan suurempi siirtonopeus. 32-bittisellä GDDR5-muistilla saadaan 28 GB/s siirtonopeus piiriä kohden 1 750 MHz:n kellotaajuudella (7 Gbit/s). 1024-bittisellä HBM-muistilla saadaan 100 GB/s siirtonopeus 500 MHz:n kellotaajuudella (1 Gbit/s). HBM-muistilla väylä voi olla 4 096-bittinen käytettäessä neljän piirin pinoa.
Komponentit > RAMDAC

RAMDAC (Random Access Memory Digital-to-Analog Converter) muuntaa digitaaliset signaalit analogiliitäntäisten näyttöjen (kuten kuvaputkinäyttöjen) ymmärtämään muotoon analogisiksi signaaleiksi.
RAMDAC sisältää kolme D/A-muunninta, yhden kullekin RGB-järjestelmän päävärille ja niiden lisäksi kellopiirejä, joilla kuvan piirto ajoitetaan kuvaputkinäytön virkistystaajuuksiin. D/A-muunninten bittimäärä määrää kuinka monta väriä näytönohjain voi näyttää, kun taas niiden nopeus määrää millä resoluutiolla eli kuvatarkkuudella ja virkistystaajuudella kuvaa voi näyttää. D/A-muunninten nopeus on nykyisin 400–500 MHz.lähde?
Digitaalisten näyttöjen suosio ja RAMDACin integrointi grafiikkasuorittimen ytimeen on johtanut erillisen RAMDAC-sirun katoamiseen sen tarpeettomuuden vuoksi.
Komponentit > Jäähdytyslaitteet

Näytönohjain voi käyttää paljon sähköä, josta osa muuttuu lämmöksi. Jäähdytyslaitteita käytetään siirtämään lämpöä muualle, sillä jos lämpöä ei häivytetä näytönohjain voi ylikuumentua ja vahingoittua. Näytönohjaimissa käytetään yleisimmin kolmea eri jäähdytyslaitetta:
Jäähdytyssiili: lämpöä johtavasta metallista (usein alumiinista tai kuparista) valmistettu passiivinen jäähdytyslaite. Jäähdytyssiili johtaa lämpöä pois näytönohjaimen ytimestä ja muistista. Lämmön poistamiseen käytetään useimmiten ilmaa, voimakasta jäähdytystä tarvittaessa nestettä. Käytettäessä ilmaa käytetään usein tuuletinta jäähdytyksen tehostamiseksi. Joskus jäähdytyssiiliä käytetään yhdessä lämpöputkien kanssa.
Tuuletin: aktiivinen jäähdytyslaite, jota käytetään usein jäähdytyssiilin kanssa. Koska tuulettimessa on liikkuvia osia, sitä pitää huoltaa ja sen voi joutua vaihtamaan laitteen käyttöiän aikana. Tuulettimen nopeutta voidaan säätää hiljaisemman tai tehokkaamman jäähdytyksen saavuttamiseksi.
Vesiblokki: jäähdytyssiilin kaltainen sisältä ontto jäähdytyslaite, joka käyttää ilman sijasta vettä. Jäähdytys tapahtuu pumppaamalla vesiblokin läpi vettä, jolloin lämpö siirtyy veteen. Lämmin vesi johdetaan useimmiten jäähdyttimeen, josta se johdetaan uudelleen vesiblokkiin.
Komponentit > Ulostuloliitännät

VGA on 1980-luvun lopulla kehitelty analogipohjainen standardi, joka suunniteltiin kuvaputkinäyttöjä varten. Joitain VGA-standardin ongelmia ovat sähkömagneettinen häiriö, kuvan vääristyminen ja näytteenottovirheet pikseleiden arvioinnissa.
Digitaalinen standardi, joka on suunniteltu litteille näytöille (kuten LCD-, plasma- ja teräväpiirtonäytöille) ja videoprojektoreille. DVI ei kärsi analogitekniikan ongelmista, kuten kuvan vääristymisestä ja sähkömagneettisista häiriöistä.
Vuonna 2003 julkaistu digitaalinen äänen ja videon yhteisliitäntä, jota käytetään usein pelikonsoleissa ja DVD-soittimissa näyttölaitteen kytkemiseen. HDMI tukee kopiosuojausta HDCP:n kautta.
Vuonna 2007 julkaistu digitaalinen äänen ja videon yhteisliitäntä, joka on lisenssimaksuton. DisplayPort tukee kopiosuojausta DPCP:n ja HDCP:n avulla. DisplayPortin tavoitteena on syrjäyttää DVI ja HDMI näyttölaitteen tietokoneeseen kytkemisessä.
Mahdollistaa kytkemisen televisioihin, DVD-soittimiin, videonauhureihin ja pelikonsoleihin. VIVO-liitännässä on yleisesti käytössä kaksi 9-pinnisen Mini-Din -liittimen variaatiota. VIVO-jakokaapelissa on yleensä joko 4 liitintä (S-Video sisään ja ulos + komposiittivideo sisään ja ulos) tai 6 liitintä (S-Video sisään ja ulos + komponentti Pb [sininen] ulos + komponentti Pr [punainen] ulos + komponentti Y [vihreä] ulos + komposiitti sisään).
Komponentit > Ulostuloliitännät > Muita liitäntöjä

| --- | --- |
Komposiittivideo: Pieniresoluutioinen analogiliitäntä, joka käyttää RCA-liitäntää.
: Pieniresoluutioinen analogiliitäntä, joka käyttää RCA-liitäntää.
Komponenttivideo: Kolme kaapelia, joista jokainen käyttää RCA-liitäntää. Käytetään projektoreissa, DVD-soittimissa ja joissain televisioissa.
: Kolme kaapelia, joista jokainen käyttää RCA-liitäntää. Käytetään projektoreissa, DVD-soittimissa ja joissain televisioissa.
DB13W3: Analogistandardi, jota käyttivät Sun Microsystems, SGI ja IBM.
: Analogistandardi, jota käyttivät Sun Microsystems, SGI ja IBM.
DMS-59: Liitäntä, jossa on kaksi DVI-ulostuloa yhdessä liittimessä.
: Liitäntä, jossa on kaksi DVI-ulostuloa yhdessä liittimessä.
Komponentit > Väyläliitännät

Näytönohjaimien käyttämät väyläliitännät ovat muuttuneet ajan myötä nopeampiin, nykyisin yleisin käytössä oleva on PCI Express.
Myös useisiin muihin väyliin sopivia näytönohjaimia on valmistettu. Näitä ovat:
AGP
PCI
VLB
MCA
SBus
ISA
Komponentit > Virrankulutus

Näytönohjainten kehittyessä tehokkaammiksi myös niiden energiantarve on kasvanut. Vaikka prosessori- ja virtalähdevalmistajat ovat kehittäneet hyötysuhteiltaan parempia tuotteita, näytönohjaimet kuluttavat yhä enemmän sähköä. Tämän vuoksi näytönohjain voi käyttää enemmän virtaa kuin mikään muu tietokoneen yksittäinen komponentti. Virrankulutuksen pullonkaula on PCI Express-väylä, josta saa enimmillään 75 wattia tehoa. Yli 75 wattia kuluttavan näytönohjaimen tehonsaanti varmistetaan käyttämällä 6 (75W)- tai 8 (150W) -pinnisiä lisävirtaliittimiä näytönohjainmallikohtaisen tarpeen mukaan.
Valmistajat

Näytönohjaimia valmistavat yritykset lisensoivat grafiikkasuorittimeen (GPU) liittyvän tekniikan suoritinvalmistajilta, joita ovat AMD, Intel ja Nvidia. Grafiikkaprosessorin valmistavat suoritinvalmistajat itse tai sopimusvalmistajan kautta. Eräissä laitteissa kuten älypuhelimissa grafiikkasuoritin integroidaan järjestelmäpiirille.
Suurimpia näytönohjaimien valmistajia ovat esimerkiksi Asus, Gigabyte, MSI ja Palit, joka myy näytönohjaimia useilla brändeillä. Eri brändit voivat keskittyä vain tiettyyn grafiikkasuorittimen valmistajaan, esimerkiksi Sapphire ja Zotac.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta näytönohjain Wikimedia Commonsissa
Henkilökohtainen tietokone
| --- | --- |
Ohjelmisto:  BIOS  UEFI  käyttöjärjestelmä  tietokoneohjelmat järjestelmäohjelma  sovellusohjelma 
Laitteisto:  emolevy  keskusmuisti  suoritin  massamuisti  näytönohjain  äänikortti 
Oheislaitteet:  hiiri  näppäimistö  tietokonenäyttö  tulostin 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Video card
NVIDIAn GeForce FX 5200 -näytönohjaimen grafiikkaprosessori
Lämpöputkijäähdytetty näytönohjain.
Käännös suomeksi
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen 2014 loppuottelu

Vuoden 2014 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen loppuottelu pelattiin Rio de Janeirossa sijaitsevalla Maracanã-stadionilla sunnuntaina 13. heinäkuuta 2014 kello 16.00. Ottelussa olivat vastakkain Saksa ja Argentiina. Se päättyi Saksan 1–0-voittoon.
Tausta

Saksa (Länsi-Saksa) ja Argentiina ovat aikaisemmin kohdanneet MM-kilpailuiden finaalissa kaksi kertaa. Vuonna 1986 Meksikon kisoissa ottelu päättyi Argentiinan voittoon maalein 3–2 ja seuraavissa kisoissa Italiassa vuonna 1990 Länsi-Saksa voitti maailmanmestaruuden numeroin 1–0.
Saksa (Länsi-Saksa) on aikaisemmin pelannut MM-kisojen loppuottelussa seitsemän kertaa vuosina 1954, 1966, 1974, 1982, 1986, 1990 ja 2002. Mestaruuden Saksa on voittanut kolmasti, vuosina 1954, 1974 ja 1990. Argentiina puolestaan on pelannut finaalissa vuosina 1930, 1978, 1986 ja 1990. Mestaruuden joukkue voitti 1978 ja 1986.
Maracanã-stadion toimi toista kertaa jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuiden ratkaisuottelun näyttämönä. Vuoden 1950 MM-kisojen päätösottelussa kohtasivat Brasilia ja Uruguay. Se ei kuitenkaan ollut varsinainen loppuottelu vaan sarjamuodossa pelatun neljän joukkueen loppusarjan viimeinen ottelu, joka ratkaisi maailmanmestaruuden. Brasilian häviämästä ottelusta tuli yksi maailman kaikkien aikojen legendaarisimmista jalkapallo-otteluista, joka tunnetaan nykyään nimellä Maracanaço.
Tie loppuotteluun > Alkulohkot

Molemmat joukkueet voittivat kisoissa oman alkulohkonsa. Argentiina selvisi jatkoon puhtaalla pelillä kukistamalla Bosnia ja Hertsegovinan, Iranin sekä Nigerian. Saksa puolestaan voitti alkulohkossaan Portugalin ja USA:n, mutta pelasi tasan Ghanaa vastaan.
Tie loppuotteluun > Toinen kierros ja puolivälierät

Toisella kierroksella Saksa pudotti jatkosta Algerian jatkoajan jälkeen maalein 2–1 ja Argentiina kukisti Sveitsin niin ikään jatkoajalla 1–0. Puolivälierissä Saksa voitti Ranskan ja Argentiina Belgian, molemmat ottelut päättyivät lukemin 1–0.
Tie loppuotteluun > Välierät

Välierissä kohtasivat Saksa ja Brasilia sekä Argentiina ja Alankomaat. Saksa murskasi Brasilian peräti 7–1, tehden ensimmäisellä puoliajalla kuudessa minuutissa neljä maalia ja johtaen ottelua tauolla jo 5–0. Argentiina selvitti tiensä loppuotteluun voittamalla Alankomaat vasta rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Varsinainen peliaika ja jatkoaika päättyivät maalittomina.
Ottelutapahtuma

Ennen loppuottelua Maracanã-stadionilla esiintyivät Shakira, Carlinhos Brown, Carlos Santana, Wyclef Jean, Ivete Sangalo ja Alexandre Pires. Stadionille tuodun MM-kisojen voittopokaalin paljastivat brasilialainen supermalli Gisele Bündchen ja hallitsevan maailmanmestarin Espanjan joukkueessa vuonna 2010 pelannut Carles Puyol. Voittopokaalin luovutti ottelun jälkeen maailmanmestarijoukkueen kapteenille Brasilian presidentti Dilma Rousseff.
Presidentti Rousseff oli kutsunut otteluun MM-kisojen jälkeisellä viikolla maassa kokoontuvien BRICS-maiden johtajia, joiden joukossa oli muun muassa Venäjän presidentti Vladimir Putin. Venäjä toimii myös seuraavien vuonna 2018 järjestettävien MM-kilpailuiden isäntänä. Yhteensä paikalle odotettiin toistakymmentä valtionpäämiestä. Loppuottelussa esiintyvien maiden johtajista paikalla olivat Saksan presidentti Joachim Gauck sekä liittokansleri Angela Merkel. Argentiinan presidentti Cristina Fernández de Kirchner ei saapunut otteluun sairastumisen johdosta.
Pelaajien saapuessa kentälle heidän saattajinaan toimi joukko lapsia, jotka olivat voittaneet kansainvälisen pikaruokaketjun järjestämän kilpailun. Yksi heistä oli suomalainen Imatralta kotoisin oleva 6-vuotias tyttö, joka saattoi kentälle Argentiinan Gonzalo Higuaínin.
Ottelupallo

Loppuottelu pelattiin Brazuca Final Rio -nimisellä Adidaksen valmistamalla pallolla. Se on MM-kisojen virallisesta pelipallosta Adidas Brazucasta loppuottelua varten kehitetty erikoismalli. Kyseessä on kolmas kerta kun loppuottelussa käytettiin omaa ottelupalloa. Aikaisemmat olivat vuosien 2006 Teamgeist Berlin ja 2010 Jo'bulani.
Tilastot

| --- | --- |
           }}   Saksa :            }}   Argentiina 
| --- | --- |
 Paras pelaaja: Mario Götze (Saksa)  Avustavat erotuomarit:  Renato Faverani (Italia)  Andrea Stefani (Italia)  Neljäs erotuomari:  Carlos Vera (Ecuador)  Viides erotuomari:  Christian Lescano (Ecuador):  Säännöt 90 minuuttia.  30 minuutin jatkoaika tarpeen vaatiessa.  Rangaistuspotkukilpailu mikäli tilanne on edelleen tasan.  Kaksitoista vaihtopelaajaa.  Enintään kolme pelaajavaihtoa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen 2014 loppuottelu Wikimedia Commonsissa
Jalkapallon MM-kisojen loppuottelut
1930 Uruguay–Argentiina | 1934 Italia–Tšekkoslovakia | 1938 Italia–Unkari 
 1950 Uruguay–Brasilia | 1954 Länsi-Saksa–Unkari | 1958 Brasilia–Ruotsi 
 1962 Brasilia–Tšekkoslovakia | 1966 Englanti–Länsi-Saksa 
 1970 Brasilia–Italia | 1974 Länsi-Saksa–Hollanti | 1978 Argentiina–Hollanti 
 1982 Italia–Länsi-Saksa | 1986 Argentiina–Länsi-Saksa 
 1990 Länsi-Saksa–Argentiina | 1994 Brasilia–Italia | 1998 Ranska–Brasilia 
 2002 Brasilia–Saksa | 2006 Italia–Ranska 
 2010 Espanja–Hollanti | 2014 Saksa–Argentiina | 2018 Ranska–Kroatia
Saksa joukkue juhlii toista maaliaan välieräottelussa Brasiliaa vastaan.
Sideways (Transformers)

| Sideways |
| --- | --- |
 Sideways videopelissä Transformers: Revenge of the Fallen.
Ensiesiintyminen:  Robots in Disguise (2002)
Henkilötiedot
Ryhmäsidokset:  Autobotit, Decepticonit, Unicron
Sukupuoli:  Mies
Muuntautumismuodot:  Moottoripyörä Planeetta X:n hävittäjä Audi R8
Näyttelijä(t):  Paul Dobson (2002-2003) Ted Cole (2006-2007) John DiMaggio (2009)
Sideways on Transformers-universumissa esiintyvä Decepticon. Hasbron luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 2002 Robots in Disguise -lelusarjassa.
Robots in Disguise

Sideways esiintyi Transformers: Robots in Disguise animesarjaan pohjautuvassa lelusarjassa vuonna 2002. Se oli mallinnettu Road Rocketin mukaan, mutta oli väriltään keltainen. Se muuntautui Yamaha GTS1000A moottoripyöräksi.
Unicron-trilogia > Transformers: Armada

Paul Dobson ääninäytteli Sidewaysia Transformers: Armadassa vuosina 2002–2003.
Sideways oli paha transformerijumala Unicron valeasussa. Tässä valeasussa hän muuntautui moottoripyöräksi, jonka ajajana toimiva Mini-Conin kaltainen robotti muuntautuu hänen kypäräkseen. Hän teeskenteli aluksi olevansa Autobotti, mutta sitten jatkoikin suunnitelmaansa siirtymällä Decepticonien puolelle auttaen heitä saamaan Tähtimiekan, jota hän havitteli Taivaankilven ja Tuomionpäivän tykin lisäksi voidakseen elvyttää todellisen kehonsa, joka oli piilossa yhden Cybertronin kuun sisällä. Kun aseiden Mini-Conit vapuautuivat ja Unicronin keho sammui, raivostunut Sideways yritti hyökätä, mutta Optimus Prime ampui hänet Tuomionpäivän tykillä.
Unicron-trilogia > Transformers: Cybertron

Ted Cole ääninäytteli Sidewaysia Transformers: Cybertronissa vuosina 2005–2006.
Sideways oli Autobottien ja Decepticonien keskuuteen soluttautunut Planeetta X:n entinen asukas. Hänen lisäksi planeetan asukkaista ei ollut elossa enää muita kuin Soundwave ja Laserbeak. He pyrkivät varastamaan Omegalukon voidakseen kostaa Gigantionin asukkaille kotinsa tuhoutumisen. Sideways oli säilynyt elossa, kun Unicron elvytti hänet pimeällä voimallaan. Optimus Prime oli ampunut häntä Tuomionpäivän tykillä, jonka myötä häntä pidettiin kuolleena. Kaksikymmentä vuotta myöhemmin tapahtumasta Sideways ilmaantui tietoisuuteen, kun Autobotit ja Decepticonit olivat etsimässä Cyberplaneetta-avaimia. Tavattuaan Autobotit hän tarjosi apuaan heille harhauttaakseen Starscreamin. Ammuttuaan Starscreamia hän vaihtoi yhtäkkiä puoltaan Deceptconiksi ja ampui Autobotteja, paeten samalla paikalta.
Sideways esiintyi Cyberton-lelusarjassa vuonna 2005, jossa se oli mustan ja oranssin värinen cybertronilainen avaruustaistelualus. Siinä oli mukana myös Planeetta X:n Cyberplaneetta-avain, jonka avulla figuurin taistelukilpeen piilotetut terät tulivat esille. Figuurissa oli myös läpikuultava naama ja hahmolle tunnusomaiset sarvet.
Transformers: Kaatuneiden kosto

Elokuvassa Transformers: Kaatuneiden kosto Decepticoneihin kuuluva Sideways on Audi R8:ksi muuntautuva Demolishorin rikoskumppani Shanghaissa. Hän yritti paeta paikalta mutta kuoli, kun Sideswipe halkaisi hänet kahtia toisella Cybertranium-miekallaan.
Transformers: Kaatuneiden kosto > Transformers: Revenge of the Fallen -videopeli

Sideways esiintyi elokuvaan perustuvassa videopelissä Transformers: Revenge of the Fallen. Hän on yksi viidestä Decepticonkamppanjan pelihahmosta. Hän on pelattavista Decepticoneista pienikokoisin. Sideways käyttää aseenaan tarkkuusplasmakivääriä sekä sarjatulikuonatoistaja. Erikoiskykynä hänellä on gravitonnimiina, joka hidastaa vastustajaa väliaikaisesti.
Hahmoa näytelleet

| Vuodet | Näyttelijät | Televisiosarjat | Konsolipelit |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002–2003 | Paul Dobson | Transformers: Armada |  |
| 2005–2006 | Ted Cole | Transformers: Cybertron |  |
| 2009 | John DiMaggio |  | Transformers: Revenge of the Fallen |
Aiheesta muualla

Lisätietoa Sidewaysistä TFWIKI.Netissä, Transformers-aiheisesta wikiassa
Transformers
Sideways Transformers: Cybertronissa.
K-Supermarket

| K-Supermarket |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Tavallista parempi ruokakauppa
Tuotetyyppi:  elintarvikkeet
Omistaja:  Kesko
Perustettu:  1994
Kotisivu:  K-Supermarket.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
K-Supermarket on Keskon päivittäistavaraketju, johon kuuluu keskisuuria ja suuria elintarvikekauppoja. Sen iskulause on ”Tavallista parempi ruokakauppa”. Vuonna 2011 K-Supermarketteja oli 205 kappaletta ympäri Suomen. Ketjun johtajana toimi Jorma Rauhala. Vuosina 2002–2019 ketjun nimi oli K-supermarket, sitä ennen vuosina 1994–2002 K-Supermarket (markkinointinimenä KKK Supermarket).
Anttila-tavaratalojen yhteydessä oli toiminut usein K-Supermarket tai K-Market. Kesko korvasi niillä Anttiloiden omat ruokaosastot Ruoka-Anttilat Anttilan siirryttyä Keskon omistukseen.
Vuonna 1993 K-ryhmä (Ruokakesko) kokosi kauppansa valtakunnallisiksi ketjuiksi. Ruokakeskon ketjuja ovat nykyisin K-Citymarket, K-Supermarket ja K-Market. Ensimmäinen K-Supermarket avattiin Nastolassa 10. tammikuuta 1994.
Vuonna 2015 Suomen parhaaksi K-Supermarketiksi valittiin Espoon Mankkaan K-Supermarket. Iltalehden lukijat valitsivat Suomen seitsemän parhaan ruokakaupan joukkoon Mankkaan K-Supermarketin lisäksi myös Helsingin Oulunkylässä sijaitsevan K-Supermarket Mustapekan sekä Nokialla sijaitsevan K-Supermarket Löytiksen.
Entiset K-Supermarket-myymälät > Uusimaa

Espoo
K-Supermarket Heikintori (Tapiola)
K-Supermarket Sininen Talo (Tapiola) (Sijaitsee nykyisin Kauppakeskus Ainoassa)
Helsinki
K-Supermarket Vuosaari (Laajennettu K-Citymarketiksi vuonna 2024)
Vantaa
K-Supermarket Koivuhaka
K-Supermarket Ykköshalli (Myyrmäki)
Entiset K-Supermarket-myymälät > Kanta-Häme

Forssa
K-Supermarket Kartano Keskus
Riihimäki
K-Supermarket Keskuskatu
Entiset K-Supermarket-myymälät > Etelä-Karjala

Imatra
K-Supermarket Imatrankoski (Imatra)
Entiset K-Supermarket-myymälät > Pohjois-Pohjanmaa

Oulu
K-Supermarket Hovihalli (Oulu)
Entiset K-Supermarket-myymälät > Kymenlaakso

Kouvola
K-Supermarket Ykköstori (Inkeroinen)
K-Supermarket Lehtomäki
Entiset K-Supermarket-myymälät > Lappi

Rovaniemi
K-Supermarket Eteläkeskus (Rovaniemi)
Galleria

K-Supermarket Kontumarket Helsingin Kontulassa vuonna 2006.
K-Supermarket Helsingin Kampissa vuonna 2005.
K-Supermarket Säkylä avajaispäivänään marraskuussa 2013.
K-Supermarket Munkki Munkkivuoren ostoskeskuksessa Helsingissä.
K-Supermarket Porvoon Tarmolassa.
K-Supermarket Koskituuli Kouvolan Kuusankoskella.
K-Supermarket Koskituulen myymälätiloja Kuusankoskella.
Logot

K-Supermarketin logo vuosina 1994–2002
K-Supermarketin logo vuosina 2002–2017
Nykyinen logo
Aiheesta muualla

K-Supermarket (Arkistoitu – Internet Archive)
Kesko
| n k Kesko Oyj |
| --- | --- |
Päivittäistavara:  K-Citymarket  K-Supermarket  K-Market  Kespro  Neste K 
Rakentaminen ja talotekniikka:  Onninen Elfag  Elfin  Hanakat  K-Rauta  Byggmakker  K-Bygg  K-Senukai  OMA  Intersport  Budget Sport 
Auto:  K-Auto
Aino-Kaisa Pekonen

| Aino-Kaisa Pekonen |
| --- | --- |
 Aino-Kaisa Pekonen marraskuussa 2019.
Sosiaali- ja terveysministeri
 Rinteen hallitus 6.6.2019–10.12.2019 Marinin hallitus 10.12.2019–29.6.2021  
Edeltäjä:  Pirkko Mattila
Seuraaja:  Hanna Sarkkinen
Kansanedustaja
 20.4.2011–  
Vaalipiiri:  Häme
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. tammikuuta 1979 (ikä 46) Riihimäki
Puoliso:  Henri Mikael Pekonen (vih. 2003)
Tiedot
Puolue:  vasemmistoliitto
Koulutus:  Lähihoitaja (2000)
Aiheesta muualla
Kotisivu
Aino-Kaisa Ilona Pekonen (o.s. Hirviniemi, s. 24. tammikuuta 1979 Riihimäki) on suomalainen Vasemmistoliittoa edustava poliitikko. Hän on toiminut  kansanedustajana vuodesta 2011. Vuosina 2019–2021 hän oli sosiaali- ja terveysministeri. Hän on myös toiminut puolueensa eduskuntaryhmän puheenjohtajana 2015–2019. Pekonen on ollut Riihimäen kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 2004. Aluevaltuustoon hänet valittiin puolueensa edustajana ensimmäisissä alue- ja kuntavaaleissa vuonna 2022. Pekonen istuu Kanta-Hämeen aluevaltuustossa.
Yksityiselämä

Aino-Kaisa Pekonen on ollut vuodesta 2003 naimisissa Henri Pekosen kanssa, ja heillä on kolme poikaa, Toivo, Väinö ja Unto.  Näyttelijä Aku Hirviniemi on Pekosen veli. Pekonen osallistui tosi-tv-ohjelma Amazing Racen Suomen ensimmäiselle tuotantokaudelle, joka lähetettiin Nelosella ja Ruudussa syksyllä 2023, parinaan Vasemmistoliiton europarlamentaarikko Silvia Modig.