stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dahomeyn kuningaskunta
Ulkopolitiikka

Dahomeyn kuningaskunnan ulkopolitiikka koostui diplomatiasta, kaupasta ja sotilaallisesta laajentumisesta. Sotaretkin pyrittiin laajentamaan vaikutusta ja kontrollia naapurialueille ja maa kävi usein sotia valloittaakseen ja liittääkseen pienempiä valtioita aslueeseensa. Valloituksilla pyrittiin saavuttamaan resursseja, vaurautta ja orjia sekä taloudellisiin, että rituaalisiin tarkoituksiin.
Kuningaskunnan strateginen sijainti Guinenlahden rannikolla saattoi sen yhteen Euroopan valtojen merikaupan, erityisesti portugalilaisten, brittien ja ranskalaisten kanssa. Dahomeyn vientituotteita olivat palmuöljy, tekstiilit, norsunluu ja orjat, kun taas maahan tuotiin aseita, tekstiilejä ja ylellisyysesineitä. Euroopan vallat pyrkivät liittolaisuuteen Dahomeyn kanssa, koska sen sotilaallinen vahvuus teki siitä arvokkaan kumppanin alueella. Tämä johti useisiin sopimuksiin Dahomeyn ja Euroopan maiden välillä. Niissä sallittiin usein yksinomaiset kauppaoikeudet, ja vastineena oli sotilaallinen tuki tai turva. Nämä liittolaisuudet olivat usein heikkoja ja ne saattoivat usein muuttua geopolitiikan myötä.
Dahomeyn ulkopolitiikassa kuningas oli vastuussa diplomaattisista suhteista naapurivaltojen kanssa ja hän neuvotteli kauppasopimuksista. Diplomaattisia lähettiläitä lähetettiin usein liittolaissuhteiden perustamiseksi, sekä edistämään taloudellista vaihtoa.
Maan lähettiläät matkustivat Brasiliaan ja Eurooppaan. Dahomey tunnusti ensimmäisenä valtakuntana Brasilian itsenäisyyden vuonna 1822.
Ulkopolitiikka > Elefantit ja Kärpäset

Sodankäynnistä keskusteltiin hovissa, jossa syntyi kaksi puoluetta. Elefantit kannattivat sotia ja valloituksia, kun taas Kärpäset suosivat rauhaa.
1800-luvun puolivälissä kehittyi ristiriita, kun kaksi ryhmää, Elefantit ja Kärpäset yrittivät muokata ulkopolitiikkaa. Elefanttipuolueessa oli kruunun, rikkaimpien kreolikauppiaiden ja korkeimmat miespuoliset sotilasviranomaiset. Se kannatti vakiintuneen orjien vangitsemis- ja vientikäytännön jatkamista. Elefantit halusivat tuhota Abeokutan, joka oli maan afrikkalainen kilpailija ja uhka orjaryöstöille. Se vastusti Britanniaa, joka oli asettanut sulun transatlanttiselle orjien kuljetukselle.
Vuoden 1840 jälkeen orjatyövoiman saanti vaikeutui ja palmuöljykauppa nousi vaihtoehdoksi orjakaupalle. Kärpäset nousi haastamaan Elefanttipuolueen tavoitteita. Kärpäsissä oli Amatsoneja, pappeja, keskitason hallintovirkailijoita, dahomeylaisia yrittäjiä ja kauppiasviranomaisia. Nämä ryhmät eivät olleet halukkaita maksamaan sodan kustannuksia ja halusivat päästä käsiksi "laillisen" kansainvälisen kaupan voittoihin. Kärpäset suositteli rauhanomaista rinnakkaiseloa Abeokutan kanssa ja kaupallisten suhteiden palauttamista Englantiin.
Vuoteen 1870 mennessä kreolikauppiaat olivat kärsineet talousvaikeuksista, sekä kruunu ja korkea-arvoiset upseerit olivat erimielisiä Abeokutan kysymyksestä. Näin Kärpäset saavuttivat poliittisesti ja taloudellisesti hallitsevan aseman maassa.
Dahomeyn harjoittaessa ulkoista kauppaa ja diplomatiaa, se oli myös osa transatlanttista orjakauppaa. Kuningaskunta oli huomattava siepattujen orjien tarjoaja, joita saatiin naapurivaltoihin suuntautuneista sodista ja hyökkäyksistä, ja kiinni saadut orjat myytiin eurooppalaisille erilaisia tavaroita vastaan.
Ulkopolitiikka > Valtakunta laajenee

Noin vuonna 1724 Dahomeyn kuningas Agaja (1673–1740) valloitti Alladan, ja vuonna 1727 hän sai haltuunsa läheisen rannikolla olevan kauppaa käyvän kuningaskunnan Ouidahin.
Kun Dahomeyn sotilaat tunkeutuivat nykyiseen Ouidahin kaupunkiin, he tappoivat ja söivät kaikki pytonkäärmeet Dangben pyhätössä. Tätä tapahtumaa on pidetty tärkeänä symbolisena tekona, koska pyton oli Huedan kansallisjumala. Se oli osoitus sekä Dahomeyn henkisestä ylivoimasta, että valloitetun maan heikkoudesta. Henkisen voiman uudistuminen on selitys Dahomeyn vallan nousuun.
Alladan, Ouidahin ja Abomeyn yhdistyneet kuningaskunnat muodostivat Dahomeyn kuningaskunnan kolme lääniä. Laajentuneiden rajojensa kanssa Dahomey sai valvontaansa rannikon satamat ja yhä enemmän jalansijaa kaupankäynnissä eurooppalaisten kanssa. Siitä tuli alueen hallitsevin valtakeskus.
Kuningaskunnan laajentuminen jatkui vielä 1800-luvulla, jolloin Oyojen imperiumi hyökkäsi Dahomeyta vastaan, ja jolle se lopulta oli pakotettu maksamaan veroja. Dahomey saavutti valtaansa uudelleen 1800-luvulla kuninkaiden Gezun (hall. 1818–1858) ja Glélén (hall. 1858–1889) voimakkaan hallinnon aikana. Gezun hallintoaikana Dahomey jatkoi vangittujen ihmisten kaupankäyntiä, mutta Britanian rannikon sulku vuonna 1852 pakotti hänet luopumaan siitä.
Erään aikalaisen arvion mukaan vuonna 1850 Dahomeyn kuningaskunnan välikuku oli vähäinen, 200 000 henkeä johtuen tuhoisista sodista. Pääkaupungissa Abomeyssä oli 30 000 asukasta. On arvioitu, että koko Dahomeyn väestöstä oli tuolloin noin 20 000 vapaita, loput orjia. Vakinaisessa armeijassa oli noin 12 000 sotilasta, joista 5 000 oli amatsoneja. Kuninkaan sotilashallinto pystyi sota-aikana mobilisoimaan 50 000 miestä ja naista.
Uskonto ja kansantalous

Dahomeyn kuningashuoneen ympärille rakentui henkilöpalvontakultti, jossa uhraamisella, myös ihmisuhreilla, oli tärkeä osa. Ihmisiä uhrattiin kuninkaan esi-isille, jotka saivat uhreista uusia palvelijoita tuonpuoleiseen valtakuntaansa. Ihmiset uhrattiin katkaisemalla heidän kaulansa, paitsi kuninkaan vaimojen kohdalla, jotka haudattiin elävältä.[lähde? ]
Dahomeyn kansantalouden perustana olivat maanviljely ja orjakauppa.[lähde? ]
Naissoturit

Dahomeyn naissoturien legenda alkoi, kun valtakunnan toinen kuningas Wegbaja päätti 1600-luvulla koota haaremiinsa naisista norsunmetsästäjien joukkion. Myöhemmin Wegbaja koulutti itselleen haareminaisista myös henkivartiokaartin. Kun Dahomeyn sotajoukkoihin 1700-luvun alussa tarvittiin lisää sotureita taistelemaan kilpailevia heimoja ja kuningaskuntia vastaan, naispuoliset henkivartijat ylennettiin sotureiksi.
Dahomeyn armeijan etujoukko koostui yksinomaan naisista. Dahomeyn "mustilla amatsoneilla", kuten ranskalaiset heitä nimittävät, oli päässään valkoinen huivi, ja aseinaan heillä oli kivääreitä, viidakkoveitsiä ja sotakirveitä.
Orjakaupan ja itsenäisen maan loppu

1800-luvun alussa Dahomey kohtasi merkittäviä haasteita. Euroopan maat ryhtyivät toimenpiteisiin, joilla ne kielsivät ihmisistä koostuvien lastien viennin Länsi-Afrikasta. Ensimmäisenä oli Tanska (1803) ja sitten Iso-Britannia (1807), Yhdysvallat (1808), Alankomaat (1814), Portugali (1815), Espanja (1817), Ranska (1818) ja Ruotsi (1827). Ihmisrahdin määrän väheneminen Länsi-Afrikan rannoilta laski kuninkaiden tuloja jyrkästi, jonka seurauksena valtiot koko alueella kamppailivat pitääkseen yllä poliittista järjestystä. Tämä johti "sopeutumiskriisiin" Länsi-Afrikassa. Dahomey löysi kuitenkin vaihtoehtoisen lähteen maataloustuotteiden, pääasiassa palmuöljyn, "laillisen" kaupan tuloista. Siirtyminen orjien viennistä maatalouteen johti voimakkaaseen maaseudun tuotannon kasvuun  ja Dahomeyn eliitti perusti suuria viljelmiä vientihyödykkeiden tuotantoa varten.
Näin Dahomeysta tuli maatalousvaltainen alue, ja maaseudun hallinnosta tuli Dahomeyn politiikan keskeinen huolenaihe 1800-luvulla. Hallitus otti käyttöön maataloustuotantoon kohdistuvia uudistuksia. Siihen kuului virkamiesluokan luominen, joka oli vastuussa maataloustuotannon johtamisesta ja taloudellisen toiminnan verotuksesta paikallisella tasolla. Kokonaiset kasvuvyöhykkeet erikoistuivat tiettyjen kasvien tuotantoon sekä paikallisille, että kansainvälisille markkinoille. Laajentuva valtio puuttui myös suoraan paikalliseen maaseututaloudeen. Varsinkin alueelliset markkinapaikat eli torit tulivat tärkeiksi veronkerääjien kohteeksi 1800-luvulla, ja valtio perusti veronkeräystä varten teitä kaikkialle valtakuntaan kerätäkseen tulleja matkustavilta kauppiailta. Valtion valvonta ulottui syvälle Abomeyn ja Kanan maaseuduille.
Orjakaupan ja itsenäisen maan loppu > Kuningaskunnan loppu

1800-luvun lopulla Dahomeyn poliittinen projekti alkoi purkautua. Se päättyi Ranskan siirtomaajoukkojen valloitettua maan vuosina 1892-1894.
Ranska oli ottanut yhä vahvemman roolin alueella vuodesta 1851 alkaen, jonka jälkeen geopolitiikka synnytti alueella merkittäviä poliittisia jännitteitä. Jännitteet päättyivät vuonna 1890, mikä johti sarjaan Dahomeyn epäonnistuneita hyökkäyksiä Ranskan joukkoja vastaan ​​Cotonoussa. Niitä kutsutaan ensimmäiseksi Ranskan ja Dahomeyn sodaksi.
Sen jälkeen kuningas Behanzin (1889–1894) pakotettiin tunnustamaan Ranskan valta rannikolla Porto-Novon ja Cotonoun kaupungeissa. Vuonna 1892 jännitteet kasvoivat taas, tällä kertaa Ranskan vaatimuksista Ouemen laaksoon. Saman vuoden heinäkuun 4. päivänä lähes 2200 ranskan sotilasta, joita johti kenraali Alfred-Amédée Dodds aloitti sodan Dahomeyta vastaan toisessa Ranskan ja Dahomeyn sodassa. Kuningas Behanzin yritti vedota Ranskaan rauhan puolesta, mutta Ranskan joukot marssivat Abomeyhin ja 17. marraskuuta 1892 Ranskan lippu nostettiin kuninkaallisen palatsin katolle ilman vastustusta. Kenraali Dodds nimitti uudeksi kuninkaaksi Behanzinin veljen, joka valitsi hallitsijanimekseen Agoli-Agbo (hall. 1894–1900). Dahomeysta  tuli Ranskan kolmannen tasavallan protektoraatti ja siirtomaa vuoteen 1904 mennessä. Näin Dahomey menetti itsenäisyyden.
Myöhemmin

Dahomey oli Ranskan siirtomaa, joka tunnettiin nimellä Ranskan Dahomey vuosina 1894-1960. Ranska myönsi itsenäisyyden siirtomaalle vuonna 1960, joka käytti nimeä Dahomeyn tasavalta vuoteen 1975 asti, jonka jälkeen siitä on käytetty nimeä Benin
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dahomeyn kuningaskunta Wikimedia Commonsissa
Erään Abomeyn palatsin seinää.
Dahomeyn sotalippu Rio de Janeiron afrobrasilialaisessa museossa Brasiliassa, noin 1810.
Pyton-temppeli Ouidahissa.
Dahomeyn kuninkaan naistaistelijoita
Kuningas Béhanzin antautuu ranskalaisille tammikuussa 1894.
Liekkipyrstöamatsoni

| Liekkipyrstöamatsoni |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Papukaijat Psittacidae
Suku::  Amatsonit Amazona
Laji::  brasiliensis
Kaksiosainen nimi
 Amazona brasiliensis  (Linnaeus), 1758 
Katso myös
   Liekkipyrstöamatsoni Wikispeciesissä   Liekkipyrstöamatsoni Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Liekkipyrstöamatsoni (Amazona brasiliensis) on Brasilian kotoperäinen papukaija. Se elää Brasilian kaakkoisosissa kapealla rannikkokaistaleella São Paulon ja Paranán osavaltioissa sekä Santa Catarinan osavaltion koilliskulmassa. Lajin holotyypin kuvaili Carl von Linné 1758.
Leinikit

| Leinikit |
| --- | --- |
 Niittyleinikin (Ranunculus acris) kukka.
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Ranunculales
Heimo::  Leinikkikasvit Ranunculaceae
Alaheimo::  Ranunculoideae
Tribus::  Ranunculeae
Suku::  Leinikit Ranunculus  L.
Synonyymit
 (vaihtelee eri lähteissä) sarvileinikit (Ceratocephala)  suikeroleinikit (Coptidium)  mukulaleinikit (Ficaria)  hiirenhännät (Myosurus L.) 
Katso myös
   Leinikit Wikispeciesissä   Leinikit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Leinikit eli aitoleinikit (Ranunculus) on leinikkikasveihin (Ranunculaceae) kuuluva kasvisuku. Siihen kuuluu noin 2000 lajia, joista suurin osa kasvaa pohjoisen pallonpuoliskon viileillä ja lauhkeilla alueilla.
Kasvit ovat pääasiassa ruohomaisia ja yleensä monivuotisia, kirkkaan valko- tai keltakukkaisia. Kukat ovat yksittäin. Verho- ja terälehtiä kukassa on yleensä viisi. Terälehdet ovat usein kiiltäviä ja niiden tyvessä on mesikuoppa. Valkokukkaisilla on kuitenkin keltaterälehtisten tapaan keltainen keskus. Pieni osa lajeista on yksivuotisia, tai esimerkiksi puna- tai oranssiterälehtisiä. Leinikkien hedelmät ovat pähkylöitä.
Kaikki leinikit sisältävät tuoreina myrkyllisiä yhdisteitä. Glykosideihin kuuluva ranunkuliini hajoaa haihtuvaksi protoanemoniiniksi. Kasvien kitkerän maun vuoksi eläimet kuitenkin jättävät ne yleensä syömättä. Naudat ja hevoset saattavat syödä vahingossa leinikkejä, jos pienikokoisia kasveja kasvaa korkeassa ruohikossa.
Leinikkien myrkyllisyys katoaa kasvin kuivuessa, joten niitä sisältävä kuivaheinä ei ole myrkyllistä.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Leinikit (aitoleinikit) (Ranunculus)
Savela. M. Leinikit (Ranunculus)
ITIS: Ranunculus (englanniksi)
Flora of China: Ranunculus (englanniksi)
Pherobase: Floral volatiles of Genus Ranunculus (englanniksi)
Ludmila Formanová

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ludmila Formanová |  Ludmila Formanová |  Ludmila Formanová |  |
Maa:   Tšekki
Naisten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Sevilla 1999 | 800 m |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Maebashi 1999 | 800 m |  |
|  Hopeaa | Barcelona 1995 | 4×400 m |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Valencia 1998 | 800 m |  |
Ludmila Formanová (s. 2. tammikuuta 1974 Cáslav) on tšekkiläinen 800 metrin juoksija. Ensimmäisen arvokisamitalinsa hän saavutti 1995 MM-hallikisoissa juostuaan Tšekin pitkän viestin joukkueessa hopealle. 1998 EM-hallikisoissa Valenciassa hän voitti 800 metrillä kultaa ajalla 2.02,30. Formanová oli ensimmäinen joka voitti Maria Mutolan hallimaailmanmestaruuskilpailuiden loppukilpailussa. Hän teki sen Maebashin kisoissa vuonna 1999 hallimaailmanmestaruuskilpailujen ennätysajalla 1.56,90. Hän voitti ennätysajallaan 1.56,56 samana vuonna ulkoratojen maailmanmestaruuden Sevillan kisoissa.
Aiheesta muualla

Ludmila Formanová Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
Naisten 800 metrin juoksun maailmanmestarit
1983: Jarmila Kratochvílová |
1987: Sigrun Wodars |
1991: Lilija Nurutdinova |
1993: Maria Mutola |
1995: Ana Fidelia Quirot |
1997: Ana Fidelia Quirot |
1999: Ludmila Formanová |
2001: Maria Mutola |
2003: Maria Mutola |
2005: Zulia Calatayud |
2007: Janeth Jepkosgei |
2009: Caster Semenya |
2011: Caster Semenya |
2013: Eunice Jepkoech Sum |
2015: Maryna Arzamasava |
2017: Caster Semenya |
2019: Halimah Nakaayi |
2022: Athing Mu |
2023: Mary Moraa
Ludmila Formanová vuonna (2007)
Emil Fedorov

| Emil Fedorov> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. joulukuuta 1996 (ikä 27) Porvoo
Jääpallon pelaaja
Seura:  Vetlanda
Pelinumero:  61
Pelipaikka:  hyökkääjä
| Urheilijan ura> Seurat |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2014–2016 | Akilles |  |  |
| 2016–2018 | Veiterä |  |  |
| 2018– | Vetlanda |  |  |
Maajoukkue
| 2018– | Suomi |  | () |

Emil Fedorov (s. 16. joulukuuta 1996 Porvoo) on suomalainen jääpalloilija, joka pelaa hyökkääjänä Ruotsin Elitserienin Vetlandassa ja Suomen maajoukkueessa.
Seurajoukkueura

Fedorov on porvoolaisen Akilleen kasvatti. Kaudella 2015–2016 hän sijoittui joukkueen kanssa Bandyliigan hopealle.
Kesällä 2016 Fedorov siirtyi lappeenrantalaiseen Veiterään, jossa hän voitti kahtena seuraavana kautena Suomen-mestaruuden. Kaudella 2017–2018 hän oli pudotuspelien paras pistemies (10 + 7 = 17) ja teki loppuottelussa kaksi maalia.
Kaudeksi 2018–2019 Fedorov siirtyi Ruotsin Elitserienin Vetlandaan, jonka kanssa hän teki kolmivuotisen sopimuksen.
Keväällä 2023 Fedorov valittiin Vuoden jääpalloilijaksi.
Maajoukkueura

Toukokuuhun 2018 mennessä Fedorov oli pelannut kahdeksan B- ja viisi nuorten maaottelua. Ensimmäiset A-maaottelunsa hän pelasi syksyllä 2018. Hänet valittiin Suomen joukkueeseen vuoden 2019 MM-kilpailuihin.
Saavutukset

Seurajoukkueessa
SM-kulta: 2017, 2018 (Veiterä)
SM-hopea: 2016 (Akilles)
Maajoukkueessa
MM-hopea: 2023
MM-Pronssi: 2019
Henkilökohtaisesti
Vuoden jääpalloilija: 2023
Urheilutoimittajain liiton vuoden jääpalloilija: 2023
Muuta

Fedorov pelasi juniorina myös jääkiekkoa ja jalkapalloa. Jääkiekkoa hän pelasi B-juniori-ikäiseksi asti, ja hänen seuransa oli HIFK.
Fedorovin isä on venäläislähtöinen Artur Fedorov (Fjodorov), joka pelasi Bandyliigaa Akilleessa, Vestassa ja Botniassa. Fedorovin äidinkieli on ruotsi.
Aiheesta muualla

Emil Fedorov Bandysidan.nu-sivustolla (englanniksi)
Emil Fedorov Venäjän jääpalloliiton sivustolla (venäjäksi)
Suomen joukkue – Jääpallon MM-kilpailut 2019
Jussi Aaltonen |
Kimmo Kyllönen ||
Elias Gillgren |
Kasperi Hirvonen |
Ilari Moisala |
Tommi Määttä |
Tomi Hauska |
Teemu Määttä |
Tuomas Määttä |
Eetu Peuhkuri |
Markus Kumpuoja |
Juho Liukkonen |
Samuli Helavuori |
Ville Aaltonen |
Emil Fedorov |
Jimi Heinonen |
Mikko Lukkarila ||
Päävalmentaja: Antti Parviainen
Likolammi

Likolammi on yleinen pienten järvien ja lampien nimi. Likolampia esiintyy maatalousvaltaisilla alueilla, jossa on viljelty pellavaa. Pellavanvarret liotettiin vedessä, jolloin ne pehmenivät ja kasvin vahvimmat kuidut saatiin irroitettua muista kasvinosista. Kasveista lampiin liuenneet ravinneaineet pilasivat lampien vedet ja rehevöidyttyään lampien pohjalle kerrostui paksu sedimenttikerros. Sedimenteistä liukenee happikadon aikana ravinteita takaisin veteen ja pilaantumisen toistuva kierre on silloin alkanut. Osa likolammista on nykyään soita.
Likolammi voi tarkoittaa seuraavia:
Likolammi, lampi Hämeenlinnan Kukkolankulmalla
Likolammi, lampi Hämeenlinnan Rengossa
Likolammi, lampi Hämeenlinnassa Rengon Oinalassa
Likolammi, lampi Hämeenlinnan Rengon Ojalankulmalla
Likolammi, lampi Hämeenlinnan Hauholla
Likolammi, lampi Hämeenlinnassa Rengon Vehmaisessa
Likolammi, lampi Janakkalassa Kalpalinnalla
Likolammi, lampi Janakkalan Vähikkälässä
Likolammi, lampi Jämsän Sahloisissa
Likolammi, lampi Jämsän Vehkajärvellä
Likolammi, lampi Kankaanpäässä
Likolammi, lampi Karkkilassa
Likolammi, lampi Kuhmoisissa Isojärven kansallispuistossa
Likolammi, lampi Kuhmoisissa Kylämässä
Likolammi, lampi Kurun Anttilanperällä
Likolammi, järvi Lahdessa
Likolammi, lampi Lopen Topenossa
Likolammi, lampi Lopen Läyliäisissä
Likolammi, lampi Somerolla Vesanojalla
Likolammit, kaksi lampea Tammelassa
Likolammi, Liesjärven alueeseen kuuluva lampi Tammelassa
Likolammi, Ilmetynjoen valuma-alueeseen kuuluva lampi Tammelassa
Likolammi, lampi Tampereen Villilässä
Likolammi, lampi Tampereen Velaatassa
Likolammi, lampi Urjalassa
Likolammi, lampi Ylöjärvellä Peräkunnalla
Likolammi, eteläisempi järvi Äänekoskella Viitakylän lähellä
Likolammi, pohjoisempi järvi Äänekoskella Viitakylän lähellä
Lerums Tidning

| Lerums Tidning> LT |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  ilmaisjakelulehti
Kustantaja:  Stampen Media
ISSN:  ISSN 1103-9574
Levikki:  20 300 (2022)
Perustettu:  1969
Päätoimittaja:  Urban Kärvling
Kotikunta:  Lerum
Kotimaa:  Ruotsi
Kieli:  ruotsi
Aiheesta muualla
Kotisivu
Lerums Tidning (lyh. LT) on ruotsalainen vuonna 1969 perustettu ilmaisjakelulehti, jonka kotikunta on Lerum. Se ilmestyy keskiviikkoisin ja jaetaan kaikkiin kunnan noin 20 000 kotitalouteen. Lehti kuuluu Stampen Media -konserniin.
Aiheesta muualla

Lehden verkkosivut (ruotsiksi)
Stampen Media
| --- | --- |
Sanoma- ja verkkolehdet:   Alingsås Tidning  Bohusläningen  Göteborgs-Posten  Hallands Nyheter  Hallandsposten  Härryda-Posten  Kungsbacka-Posten  Kungälvs-Posten  Mark-Posten  Mölndals-Posten  Partille Tidning  Strömstads Tidning  TTELA 
Ilmaisjakelulehdet:   Alingsåskuriren  Lerums Tidning  Melleruds Nyheter  Nya Varbergsposten
Luettelo Kap Verden kaupungeista

Praia, Kap Verden pääkaupunki
Tämä on luettelo Kap Verdellä sijaitsevista kaupungeista.
Assomada
Cidade Velha
Mindelo
Mosteiros
Nova Sintra
Pedra Badejo
Pombas
Ponta do Sol
Porto Novo
Praia
Ribeira Brava
Tarrafal
Sal Rei
Santa Maria
São Domingos
São Filipe
São Miguel
Vila do Maio
Lindsay Price

| Lindsay Price |
| --- | --- |
 Lindsay Price kesäkuussa 2009
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. joulukuuta 1976 (ikä 47)  Arcadia, Los Angelesin piirikunta, Kalifornia
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Shawn Piller (2004–2007) Curtis Stone (2013-)
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Janet Sosna (Beverly Hills 90210 (1998–2000)) Victory Ford (Lipstick Jungle) Joanna Frankel (Eastwick (2009-))
Aiheesta muualla
www.lindsaypricemusic.com
IMDb 
Lindsay Jaylyn Price (s. 6. joulukuuta 1976 Arkadia, Kalifornia) on yhdysvaltalainen televisionäyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa Beverly Hills 90210 ja Kauniit ja rohkeat. Vuodesta 2009 lähtien hän on esittänyt yhtä pääosista ABC:n tuottamassa Eastwick-draamasarjassa yhdessä Rebecca Romijnin ja Jaime Ray Newmanin kanssa. Price esiintyi Romijnin kanssa myös draamakomediassa Pepper Dennis. Hän on myös näytellyt Victory Fordia sarjassa Lipstick Jungle vuodesta 2008.
Pricen äiti on korealainen, isä on saksalais-irlantilainen.
Price oli naimisissa televisiosarja The Dead Zonen tuottajan Shawn Pillerin kanssa 2004–2007.  Price seurusteli vuodesta 2009 lähtien julkkiskokki Curtis Stonen kanssa. Parin esikoispoika syntyi marraskuussa 2011. Price ja Stone kihlautuivat heinäkuussa 2012 ja avioituivat 8.6.2013 Espanjassa.
Lindsay Kemp

Lindsay Kemp vuonna 2016.
Lindsay Keith Kemp (3. toukokuuta 1948 Wirral, Merseyside – 24. elokuuta 2018 Italia) oli brittiläinen miimikko, tanssija ja koreografi. Hänen provosoiva ja erikoinen tyylinsä ei koskaan saavuttanut tanssikriitikoiden suosiota, mutta teatterimaailma suhtautui häneen suopeammin. Hänet tunnetaan myös David Bowien ja Kate Bushin urien alkuvaiheen mentorina.
Lohtajan Veikot

Lohtajan Veikot on nykyisin Kokkolaan kuuluvan entisen Lohtajan kunnan alueella toimiva urheilun yleisseura. Se perustettiin tammikuussa 1941, kun Marinkaisten Kipinä ja Viirrekylien Kisailijat yhdistivät toimintansa. Seuran lajivalikoimaan ovat alusta asti kuuluneet hiihto ja yleisurheilu, lisäksi myöhemmin seuran riveissä on alettu harrastaa myös suunnistusta, painonnostoa, jalkapalloa ja lentopalloa. Tunnettuja seuran urheilijoita on esimerkiksi pituushyppääjä Mikko Kivinen ja moniottelija Tero Ojala.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Lihaan leikattu kauneus

| Lihaan leikattu kauneus: kosmeettisen kirurgian ruumiillistuneet merkitykset |
| --- | --- |

Kirjailija:  Taina Kinnunen
Kieli:  suomi
Genre:  kulttuurintutkimus
Kustantaja:  Gaudeamus
Julkaistu:  2008
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  383
ISBN:  978-952-495-053-4
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Lihaan leikattu kauneus: kosmeettisen kirurgian ruumiillistuneet merkitykset on Taina Kinnusen kirja, jonka on julkaissut vuonna 2008 Gaudeamus.
Aiheesta muualla

Pekka Wahlstedt: Lihaan leikattu kauneus. Tiede 2008.
Mira Karjalainen: Kilvoittelua täydellisestä kehosta (Arkistoitu – Internet Archive). Voima 4/2008.
Laura Myllykoski: Ihmisen tutkija (Arkistoitu – Internet Archive). Oulun ylioppilaslehti 12/2010.