stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kesäolympialaiset 2020
Lajit

Olympialaisissa kilpaillaan kaikkiaan 33 urheilumuodossa. Uusina lajeina Rion olympialaisiin verrattuna mukana ovat baseball, softball, lainelautailu, rullalautailu, kiipeily ja karate.
Ammunta
Baseball
Golf
Jalkapallo
Jousiammunta
Judo
Karate
Kiipeily
Koripallo
Käsipallo
Lainelautailu
Lentopallo
Maahockey
Melonta
Miekkailu
Nykyaikainen viisiottelu
Nyrkkeily
Painonnosto
Paini
Purjehdus
Pyöräily
Pöytätennis
Ratsastus
Rugby
Rullalautailu
Softball
Soutu
Sulkapallo
Taekwondo
Taitouinti
Tennis
Triathlon
Uimahypyt
Uinti
Vesipallo
Voimistelu
Yleisurheilu
Kilpailupaikat

| --- | --- |
 Heritage Zone Japanin kansallisstadion – yleisurheilu, avajaiset ja päättäjäiset  Yoyogi National Gymnasium – käsipallo  Ryōgoku Kokugikan – nyrkkeily  Tokyo Metropolitan Gymnasium – pöytätennis  Nippon Budōkan – judo, karate  Tokyo International Forum – painonnosto  Musashinonomori Park – maantiepyöräily Tokyo Bay Zone Kasai Rinkai Park – melonta  Oi Hockey Stadium – maahockey  Tokyo Aquatics Centre – taitouinti, uimahypyt, uinti  Tokyo Tatsumi International Swimming Center – vesipallo  Yumenoshima Park – jousiammunta  Ariake Arena – lentopallo  Olympic BMX Course – BMX, rullalautailu  Ariake Gymnastics Centre – voimistelu  Ariake Coliseum – tennis  Odaiba Marine Park – avovesiuinti, triathlon  Shiokaze Park – rantalentopallo  Odaiba Marine Park – avovesiuinti, triathlon  Central Breakwater ja Sea Forest Waterway – melonta, ratsastus, soutu  Aomi Urban Sports Venue – koripallo, kiipeily :  Ulkopuoliset kilpailupaikat Camp Asaka – ammunta  Musashino Forest Sports Plaza – nykyaikainen viisiottelu, sulkapallo  Ajinomoto-stadion – jalkapallo, nykyaikainen viisiottelu, rugby  Saitama Super Arena – koripallo  Enoshima – purjehdus  Makuhari Messe – miekkailu, paini, taekwondo  Baji Koen – ratsastus  Kasumigaseki Country Club – golf  Izu Velodrome – ratapyöräily  Izu Mountain Bike Course – maastopyöräily  Yokohama Stadium – baseball, softball  Fukushima Azuma Baseball Stadium – baseball, softball  Fuji Speedway – maantiepyöräily  Odori Park, Sapporo – kävely, maraton Tokion ulkopuolella sijaitsevat jalkapallostadionit Jokohaman kansainvälinen stadion, Jokohama  Saitama Stadium, Saitama  Miyagi Stadium, Sendai  Kashima Soccer Stadium, Kashima  Sapporo Dome, Sapporo
Perumisia

Jotkut urheilijat vetäytyivät pandemian vuoksi Tokion olympialaisiin osallistumisesta. Pandemian johdosta on vetäytynyt ainakin Bianca Andreescu. Tennispelaajista myös Rafael Nadal, Dominic Thiem ja Serena Williams jättivät olympialaiset väliin.
Osallistujat

Pohjois-Korea ilmoitti vetäytyvänsä olympiakisoista koronapandemian takia.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|   Afganistan   Alankomaat   Albania   Algeria   Amerikan Samoa   Andorra   Angola   Antigua ja Barbuda   Arabiemiraatit   Argentiina   Armenia   Aruba   Australia   Azerbaidžan   Bahama   Bahrain   Bangladesh   Barbados   Belgia   Belize   Benin   Bermuda   Bhutan   Bolivia   Bosnia ja Hertsegovina   Botswana   Brasilia   Brittiläiset Neitsytsaaret   Brunei   Bulgaria   Burkina Faso   Burundi   Caymansaaret   Chile   Cookinsaaret   Costa Rica   Djibouti   Dominica   Dominikaaninen tasavalta   Ecuador   Egypti   El Salvador  |   Eritrea   Espanja   Etelä-Afrikka   Etelä-Korea   Etelä-Sudan   Etiopia   Fidži   Filippiinit   Gabon   Gambia   Georgia   Ghana   Grenada   Guam   Guatemala   Guinea   Guinea-Bissau   Guyana   Haiti   Honduras   Hongkong   Indonesia   Intia   Irak   Iran   Irlanti   Islanti   Iso-Britannia   Israel   Italia   Itä-Timor   Itävalta   Jamaika   Japani   Jemen   Jordania   Kambodža   Kamerun   Kanada   Kap Verde   Kazakstan  |   Kenia   Keski-Afrikan tasavalta   Kiina   Kiinan Taipei   Kirgisia   Kiribati   Kolumbia   Komorit   Kongon demokraattinen tasavalta   Kongon tasavalta   Kosovo   Kreikka   Kroatia   Kuuba   Kuwait   Kypros   Laos   Latvia   Lesotho   Libanon   Liberia   Libya   Liechtenstein   Liettua   Luxemburg   Madagaskar   Malawi   Malediivit   Malesia   Mali   Malta   Marokko   Marshallinsaaret   Mauritania   Mauritius   Meksiko   Mikronesia   Moldova   Monaco   Mongolia   Montenegro  |   Mosambik   Myanmar   Namibia   Nauru   Nepal   Nicaragua   Niger   Nigeria   Norja   Norsunluurannikko   Oman   Pakistan   Pakolaisurheilijat   Palau   Palestiina   Panama   Papua-Uusi-Guinea   Paraguay   Peru   Pohjois-Makedonia   Portugali   Puerto Rico   Puola   Päiväntasaajan Guinea   Qatar   Ranska   Romania   Ruanda   Ruotsi   Saint Kitts ja Nevis   Saint Lucia   Saint Vincent ja Grenadiinit   Saksa   Salomonsaaret   Sambia   Samoa   San Marino   São Tomé ja Príncipe   Saudi-Arabia   Senegal   Serbia  |   Seychellit   Sierra Leone   Singapore   Slovakia   Slovenia   Somalia   Sri Lanka   Sudan   Suomi   Suriname   Sveitsi   Swazimaa   Syyria   Tadžikistan   Tansania   Tanska   Thaimaa   Togo   Tonga   Trinidad ja Tobago   Tšad   Tšekki   Tunisia   Turkki   Turkmenistan   Tuvalu   Uganda   Ukraina   Unkari   Uruguay   Uusi-Seelanti   Uzbekistan   Valko-Venäjä   Vanuatu   Venezuela   Venäjän olympiakomitea   Vietnam   Viro   Yhdysvallat   Yhdysvaltain Neitsytsaaret   Zimbabwe  |
Mitalitaulukko

| Vuoden 2020 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Sija | Vuoden 2020 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Maa | Vuoden 2020 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Kultaa | Vuoden 2020 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Hopeaa | Vuoden 2020 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Pronssia | Vuoden 2020 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Yhdysvallat | 39 | 41 | 33 | 113 |
| 2 |  Kiina | 38 | 32 | 18 | 88 |
| 3 |  Japani | 27 | 14 | 17 | 58 |
| 4 |  Iso-Britannia | 22 | 21 | 22 | 65 |
| 5 |  Venäjän olympiakomitea | 20 | 28 | 23 | 71 |
| 6 |  Australia | 17 | 7 | 22 | 46 |
| 7 |  Alankomaat | 10 | 12 | 14 | 36 |
| 8 |  Ranska | 10 | 12 | 11 | 33 |
| 9 |  Saksa | 10 | 11 | 16 | 37 |
| 10 |  Italia | 10 | 10 | 20 | 40 |
| Yhteensä | Yhteensä | 340 | 338 | 402 | 1080 |
Päivitetty: 9. elokuuta 2021
Lähde: Kansainvälinen olympiakomitea
Järjestelyt

Järjestelykomitean puheenjohtajana toimi Japanin entinen pääministeri Yoshirō Mori. Helmikuussa 2021 hän vähätteli kisaorganisaation johdossa toimivia naisia ja sanoi, ettei järjestelykomitean toiminta ole heidän vuokseen tehokasta, mikä herätti huomiota ja paheksuntaa. Asahi Shimbunin mukaan hän sanoi: "Jos naisten lukumäärää lisätään, eikä heidän puheaikaansa rajoiteta, heidän on vaikea lopettaa, mikä on ärsyttävää. Mori erosi tehtävästään viikko sanomistensa jälkeen.
Talous

Kisojen budjetti oli noin 6,5 miljardia euroa, josta noin 2,9 miljardia euroa meni kisapaikkojen rakentamiseen ja kunnostamiseen. Kisoja varten rakennettiin Tokioon myös uusi olympiastadion.
Lisäksi jalkapalloa on alustavasti suunniteltu pelattavan useilla jalkapallon MM-kilpailuista 2002 tutuilla stadioneilla, jotka sijaitsevat Jokohamassa, Saitamassa, Sapporossa ja Sendaissa, mahdollisesti myös Nagoyassa tai Osakassa, jos pelipaikkojen määrää verrattaisiin vuoden 2016 seitsemään stadioniin kuudessa kaupungissa.
Loppuottelut pelattaisiin Tokiossa, kahdella stadionilla.
Japanilainen yritys Star-ALE suunnittelee kisojen avajaisiin keinotekoista meteoriparvea. Sen arvioidaan maksavan miljoonia dollareita, sillä yhden tekometeorin arvo on noin 7200 euroa, Projektia kutsutaan nimellä sky-canvas (suom. Taivaskangas). Ensimmäinen satelliitti lähetetään avaruuteen vuonna 2017. Lisää satelliitteja lähetetään avaruuteen tulevina vuosina ja jokainen satelliitti kantaa noin 500–1 000 pellettiä.
Televisiointi

Japanin yleisradioyhtiö NHK aikoo kuvata olympialaiset 8K-tarkkuudella. Suomessa televisiointioikeudet on Discovery Networks Finlandilla, joka kuitenkin myi huhtikuussa 2016 osittaiset televisiointioikeudet Yleisradiolle. Näin ollen Suomessa Tokion olympialaiset näkyvät kahden eri televisioyhtiön kanavilla.
Discoveryn ja Ylen välisen sopimuksen mukaan Yle saa televisioida kaikkia muita lajeja paitsi uintiurheilua ja koripalloa, joihin Discoveryllä on yksinoikeus. Yle ei voi esittää olympiaohjelmaa kello 19–21 välisenä aikana. Discoveryn omistama ilmaiskanava TV5 tulee esittämään Suomessa yksinoikeudella olympialaisten uintilajit ja koripalloilun sekä studio-ohjelmia kello 19–21. TV5:n sisarkanava Kutonen esittää puolestaan jalkapalloa ja nyrkkeilyä. Maksullinen Discovery+ näyttää kaikki kisojen tapahtumat suorina lähetyksinä. Discoveryn studiolähetyksiä juontavat Juhani Henriksson ja Hanna-Riikka Kaski. Lähetyksiä selostavat muun muassa yleisurheilussa Hannu-Pekka Hänninen ja Toni Roponen, uinnissa Tommy Rundgren ja Jani Sievinen, koripallossa Kristian Palotie, Teemu Rannikko ja Shawn Huff, tenniksessä Arne Six ja Jarkko Nieminen sekä pyöräilyssä Peter Selin ja Christian Selin.
Yle televisioi kilpailut Yle TV1:ssä ja Yle TV2:ssa, suoratoistaa Yle Areenassa ja radioi Yle Puheessa. Yle TV1 näyttää suorana yleisurheilua, Yle TV2 puolestaan kaikkia muita lajeja, joihin Ylellä on oikeudet. Ylen studioita juontavat Inka Henelius, Antti Sahlström ja Sami Laine. Ylellä selostuksista vastaavat esimerkiksi yleisurheilussa Kimmo Porttila, Simo Leinonen, Petri Hänninen ja Tuomas Raja, painissa Jarkko Ala-Huikku, lentopallossa Mikko Hannula, kiipeilyssä Toni Hellinen, jalkapallossa Matti Härkönen ja Tero Kainulainen, golfissa Juha Valvio, nyrkkeilyssä ja ammunnassa Christer Sarlin, skeittauksessa Sami Saarenpää sekä painonnostossa Jouni Pellinen.
| Maa | Kanava |
| --- | --- |
 Japani: NHK
 Suomi: Discovery Networks Finland Yleisradio (alilisensiointi)
 Australia: Seven Network
 Etelä-Korea: SBS
 Eurooppa: Eurosport
 Iso-Britannia: BBC
 Ranska: France Télévisions
 Ruotsi: Kanal 5
 Viro: Kanal 2
 Yhdysvallat: NBC
Viides herätysliike

Viides herätysliike (eli viidesläisyys tai viitoslaisuus, tunnetaan myös uuspietisminä) on yhteisnimitys Suomessa ennen toista maailmansotaa ja sen jälkeen syntyneelle herätyskristillisyydelle, joka toimii Suomen evankelis-luterilaisen kirkon sisällä. Se on evankelis-luterilaisen kirkon "virallisista" herätysliikkeistä järjestyksessä viides, sillä se on syntynyt rukoilevaisuuden, herännäisyyden, evankelisuuden ja lestadiolaisuuden jälkeen.
Viidesläisyys on sekä opillisesti että organisatorisesti monikantainen, eikä sillä ole yhteistä keskusjohtoa. Se koostuu eri järjestöistä, joista merkittävimmät ovat Suomen Raamattuopisto (SRO), Suomen Raamattuopiston säätiö (SROS), Kansan Raamattuseura (KRS) ja Suomen Evankelisluterilainen Kansanlähetys (SEKL), joka on suurin ja laajin viidesläisistä liikkeistä. Raamattuopiston ympärille muotoutunut  toiminta jatkaa herätystä korostavaa muromalaisuuden perintöä, kun taas Kansan Raamattuseura perustuu kilpailevan Frank Mangsin evankelioimista korostavan liikkeen perintöön. SEKL korostaa herätys- ja lähetystehtävää.
Viidesläisten määrää on vaikea arvioida, koska liike ei ole organisoitunut yhtenäiseksi järjestöksi, vaan toiminta on jakautunut monen järjestön alaisuuteen, eivätkä monetkaan niistä rekisteröi kannattajiaan jäseniksi kuten vanhemmat herätysliikkeet. Jotakin voi päätellä uuspietististen järjestöjen valtakunnallisten kesäjuhlien kävijämääristä. Kansan Raamattuseuran Sanan suvipäivillä käy noin 5 000–7 000 henkeä, Kansanlähetyksen Kansanlähetyspäivillä 7 000–10 000 ja Raamattuopiston Kesäsanomassa 2 000 henkeä. Lisäksi ovat nuorten tapahtumat, paikalliset evankelioimistapahtumat ja lähetysjärjestöjen kesäjuhlat. Näin ollen aktiivisia viidesläisiä voitaisiin arvioida olevan noin 20 000.
Kirkon tutkimuskeskuksen tekemän tutkimuksen mukaan huomattava osa seurakuntien työntekijöistä koki Kansan Raamattuseuran tai muut viidesläiset ryhmittymät taustayhteisökseen. Yli 40% kirkkoherroista ja muista papeista koki saaneensa vaikutteita Kansan Raamattuseurasta, noin 15 % muista viidesläisistä ryhmittymistä.
Oppi > Muromalaisuus

Tärkein on uudestisyntyminen, jossa ihminen tunnustaa syntinsä ja saa syntinsä anteeksi. Tällöin ihminen siirtyy pimeydestä valkeuteen.
Raamattu on tärkein auktoriteetti ja tästä syystä se tulee tuntea hyvin. Raamatun arvovalta ja luotettavuus on suuri. Oikean opin tulee pohjautua Raamatun sanaan.
Ihminen on henkilökohtaisesti vastuussa Jumalalle ja hänen tulee hoitaa suhteensa Jumalaan henkilökohtaisesti. Kyseessä on siis luterilainen henkilökohtainen usko.
Jokaisella kristityllä on lähetys- ja evankelioimisvastuu.
Pelkkä kaste ei tee uudestisyntymistä. Tarvitaan myös henkilökohtainen usko. Muroma totesi Kristus-kaste-kirjassaan: "Miten kastettu lapsi jumalattomassa kodissa, jossa ei anneta kristillistä opetusta, voi olla uusi luomus Kristuksessa?" Vesikaste ja henkikaste eli uskoon tuleminen yhdessä muodostavat Kristus-kasteen. Pelkkä lapsikaste ei voi olla uskoon tulo. Tässä ajattelussa on yhteneväisyyksiä vapaiden suuntien, esimerkiksi helluntailaisuuden kanssa.
Oppi > Kansan Raamattuseura

Muista viidesläisistä järjestöistä poiketen oikean opin korostaminen ei ole tärkeää. Erityisesti Raamattuseuran hengelliset isät Niilo Tuomenoksa (1893–1967), William Uotinen (1904–1983) ja Erkki Leminen (1922–1992) taistelivat "lakihenkistä" kristillisyyttä vastaan. Sanan levittäminen on tärkeämpää kuin itse sen tarkka muoto.
Oli alun perin allianssihenkinen eli ei sitoutunut mihinkään tiettyyn kristilliseen oppisuuntaukseen, vaan korosti yleiskristillisyyttä. Järjestön perustaja Frank Mangs oli itse vapaakirkollinen. Pian solmi erittäin läheiset suhteet luterilaiseen kirkkoon. Tärkeimmät järjestön toimijoista ovat maallikkoluterilaisia tai kirkon toiminnassa mukana olleita. Järjestö ei määrittele itseään herätysliikkeeksi, vaan luterilaisen kirkon palvelujärjestöksi. Tunnustautuu avoimesti luterilaiseksi.
Evankelioimis- ja julistustyö tärkeätä, erityisesti niiden parissa, jotka ovat joutuneet syrjään kristillisyydestä tai muuten yhteiskunnasta. Lapset ja nuoriso tärkeitä.
Tunnuslause "Elämme armosta, kerromme Jeesuksesta".
Järjestön oma määritelmä:
»Kansan Raamattuseura haluaa rohkaista ihmisiä uskomaan Jeesukseen Kristukseen ja tuomaan toisiakin hänen yhteyteensä. Tätä kutsua ja tehtävää KRS toteuttaa kertomalla evankeliumin hyvää sanomaa erilaisin tavoin ja välinein, eri ikäryhmille. KRS haluaa myös rohkaista kristittyjä elämään uskoaan todeksi arjen keskellä.  KRS haluaa myös palvella seurakuntia evankelioimistehtävän toteuttamisessa.
Työn piirissä on  tilaa taustaltaan ja kristilliseltä korostukseltaan erilaisille ihmisille. Kansan Raamattuseura haluaa toimia sillanrakentajana - rakentamassa elämän siltaa Jumalan yhteyteen sekä kristittyjen yhteyteen yli yhteiskunta- ja kirkkokuntarajojen.»
Oppi > Suomen Evankelisluterilainen Kansanlähetys

Perustana Uusi Tie -lehti
1960-luvun uuden herätyskristillisyyden tapaan korostaa uuspietismiä Uuras Saarnivaaran opetuksilla merkityksensä.
Ekumenian tukeminen, koska uskovien yhteys on se mitä tarvitaan.
Ajatus ulko- ja sisälähetyksen kiinteästä yhteistyöstä kiteytyy järjestön tunnuslauseessa "Evankelioikaa kansa evankelioimaan kansoja".
Liberaaliteologian ja Raamatun historiallis-kriittisen tutkimusotteen vastustus.
Historia > Liikkeen synty ja kehitys

Viidesläisyyden pohjana on perinteinen pietismi ja anglosaksinen evankelioiva herätyskristillisyys. Tästä syystä se tunnetaan myös nimellä uuspietismi. Pietismi on syntynyt Saksassa 1600-luvulla ja Suomessa se nousi vahvaan asemaan 1700-luvun lopulla ja 1800-luvulla, jolloin pietistinen liikehdintä synnytti pohjan suomalaisille herätysliikkeille, erityisesti herännäisyydelle.
Uuspietismin ja siten koko viidesläisyyden isä oli pastori Urho Muroma (1890–1966), joka oli taustaltaan evankeliseen herätysliikkeeseen kuuluva ja evankelisen papin poika. Muroma koki voimakkaan herätyksen norjalaisen Albert Lunden evankelioimiskokouksessa 18. lokakuuta 1912 – Norjassa uuspietismi oli jo nimittäin saanut jalansijaa. Viisi vuotta myöhemmin Muroma vihittiin papiksi ja hän aloitti evankelioimistyön erityisesti työväestön keskuudessa.
Muroma vakuuttui siitä, että vapaiden suuntien keinot ihmisten uskoon tulemiseksi olivat parempia kuin luterilaisen kirkon jumalanpalveluksineen. Kansan herättäminen vaati siis evankelioimista ja herätyskokouksia, joten Muroma aloitti laajan koko 1920–1930-luvun kestäneen evankelioimistoiminnan, joka käsitti useita laajoja kokoussarjoja. Kokouksiin osallistui vähintäänkin yli 100 000 ihmistä ja kokouksista saivat alkunsa monet laajat herätykset.
Vuonna 1929 Muroma perusti Herää Valvomaan -lehden herätyskokouksissa uskoon tulleiden tueksi ja evankelioimistyön tukiverkoksi. Tästä lehdestä muodostuikin myöhemmin muromalaisen viidesläisyyden pää-äänenkannattaja. Nykyisin se tunnetaan nimellä Elämä. Muroma oli toiminut aluksi eri kristillisten yhdistysten ja järjestöjen puitteissa, mutta toiminnan laajennuttua perustettiin sen tukijaksi Suomen evankelisluterilainen Sisälähetyssäätiö esikuvanaan Norjan Sisälähetyssäätiö. Säätiön nimi muutettiin 1979 Suomen Raamattuopiston säätiöksi (SROS). Myös Norjan mallin mukaisesti vuonna 1945 perustettiin Suomen Raamattuopisto (SRO) levittämään herätystä koko maahan. Suomen Raamattuopistosta muodostui muromalaisen viidesläisyyden keskusjärjestö. Sen tueksi perustettiin 1946 Suomen Raamattuopiston ystävät ry.
Historia > Uuspietismin hajaannus

Viidesläisyys ei ole samalla tavalla yhtenäinen ja keskusjohtoinen kuin esimerkiksi evankelinen herätysliike. Suomen Raamattuopiston ympärille keskittynyt muromalaisuus ei ole ainut viidesläisyyden suuntaus. 1945 perustettiin myös Kansan Raamattuseura (KRS), joka oli syntynyt evankelista Frank Mangsin (1897–1994) 1920–1930-luvuilla evankelioiman herätyksen pohjalle. Muroman Sisälähetyssäätiö oli aikanaan kutsunut alun perin Närpiöstä kotoisin olevan, mutta Ruotsin Karlstadissa asuvan Mangsin Suomeen, mutta 1940-luvulla kahden suuntauksen välille syntyi kilpailuasetelma. Erityisesti Muroma ja Sisälähetyssäätiö suhtautuivat epäluuloisesti Kansan Raamattuseuraan tämän yleiskristillisyyttä korostavan linjan takia. KRS:n ja muromalaisuuden välit kiristyivät, kun KRS:n evankelioimistyö kasvoi voimakkaasti ja Raamattuopiston väkeä siirtyi KRS:n palvelukseen. Tämän takia 1940-luvulla syntyi uuspietismin ensimmäinen hajaannus. Välit kuitenkin paranivat 1950-luvun lopussa ja 1960-luvun alussa, jolloin jopa järjestöjen yhdistämisestä neuvoteltiin. Yhteistyöpyrkimykset kuitenkin kariutuivat opillisiin eroihin.
Historia > Uuspietistisen liikkeen nousu 1960-luvulla

Radikalismin ja siitä seuranneen uusvasemmistolaisuuden nousu aiheuttivat uuden herätyskristillisyyden aallon. Suomalaisen yhteiskunnan elämäntapa sekä sen rakenteelliset ja aatteelliset muutokset näyttivät uhkaavan kristillistä elämäntapaa. Vasemmistoradikalismi oli vallannut ylioppilaskunnat, joten erityisesti kristillinen ylioppilasliike koki herätyksen. Kristillinen ylioppilasliike alkoi vaatia huomion kiinnittämistä maailmanlaajuisiin yhteiskunnallisiin ongelmiin perinteisten opillisten kysymysten pohtimisen sijaan. Uutta herätyskristillistä linjaa edustavat ajautuivat Muroman ja Suomen Raamattuopiston piiriin.
Tilanne johti Suomen Evankelis-luterilaisen Ylioppilaslähetyksen perustamiseen vuonna 1964. Ylioppilaslähetyksessä oli voimakas lähetysnäky sisä- ja ulkolähetyksiin ja se suhtautui kriittisesti kansankirkkoon sekä ekumeniaan. Ylioppilaslähetys solmi yhteyksiä samanmielisiin opiskelijajärjestöihin maailmalla ja sen suhteet Suomen kristilliseen ylioppilasliittoon olivat erittäin kireät.
Pian Ylioppilaslähetyksen perustamisen jälkeen syntyivät Suomen Evankelis-luterilainen Nuorisolähetys ja Lapsilähetys, joiden yhdyssiteeksi perustettiin vuonna 1964 sanomalehti Uusi Tie, jonka tarkoituksena oli toimia evankelioimistyön välineenä sekä taistella kirkossa ja yhteiskunnassa esiintyvää epäraamatullisuutta vastaan.
Historia > Suomen Evankelisluterilaisen Kansanlähetyksen perustaminen

Vuonna 1967 perustettiin Suomen Evankelisluterilainen Kansanlähetys (SEKL), josta muodostui viidesläisen herätysliikkeen tärkein organisaatio. Se kokosi yhteen kaikki ne ryhmät, jotka kokivat yhteiskunnallisen tilanteen huolestuttavaksi. Ylioppilas- ja Nuorisolähetys liittyivät siihen. Lisäksi se sai merkittävän joukon kannattajia ja työntekijöitä Sisälähetyssäätiön ja Helsingin Raamattukoulun piiristä, mikä johti näiden järjestöjen ristiriitoihin SEKL:n kanssa. SEKL kokosi laajasti kannattajia kaikista viidesläisistä järjestöistä paitsi Kansan Raamattuseurasta, josta SEKL:n mukaan lähti vain muutamia.
SEKL syntyi yhteiskunnalliseksi liikkeeksi, jonka painopiste oli alussa maakuntien keskuskaupungeissa. Sen toiminta ja kannatus laajeni voimakkaasti vuosina 1967–1974 ja vuoteen 1972 mennessä sillä oli toimintaa useimmissa Suomen seurakunnissa. SEKL kritisoi voimakkaasti yhteiskunnallista ja kirkollista kehitystä, jota se piti aivan liian liberaalina. SEKL painotti henkilökohtaista uskoa ja uskoon tulemista sekä veti selvän rajan tosiuskovaisten seurakunnan ja tapakristillisyyden välille. Lisäksi se sanoutui irti ekumeenisesta liikkeestä, jonka katsoi olevan liian liberaaliteologinen. Yhteiskunnallisena liikkeenä SEKL kiinnostui politiikasta, mikä oli aiempiin viidesläisiin liikkeisiin poikkeuksellista. SEKL tuki Suomen Kristillistä Liittoa (nykyinen Kristillisdemokraatit). Sillä oli merkityksensä puolueen kannatuksen kasvattamisessa ja ensimmäisen edustajapaikan saamisessa vuoden 1970 eduskuntavaaleissa.
Viidesläinen liike, joka oli yhdistynyt kansanlähetysrintaman muodossa, alkoi rakoilla 1970-luvun alkupuolella. Ilmapiiri kirkossa ja yhteiskunnassa oli muuttumassa, joten kristillisen arvomaailman ei katsottu enää olevan niin uhattuna kuin se oli aiemmin näyttänyt olevan. SEKL:n sisällä eri ryhmien opilliset erot alkoivat tulla esiin ja lopulta Ylioppilaslähetys erosi SEKL:stä 1973. Näin syntyi uusi järjestö Opiskelija- ja Koululaislähetys (OPKO). Tästä sai alkunsa se, että lopulta suurin osa SEKL:n ulkolähetystoiminnasta erosi järjestöstä. Näiden tueksi perustettiin Lähetysyhdistys Kylväjä ja radiolähetystyöjärjestö Sanansaattajat (SANSA). SEKL:n ulkopuolelle jääneistä ryhmistä vain OPKO muodosti kansanliikkeen, joten kansanlähetysrintama hajosi lopullisesti. SEKL:n huomio siirtyi ulkopäin lähinnä oman liikkeen jäsenten tukemiseen ja auttamiseen.
Kannatus

Viidennen herätysliikkeen alueellinen levinneisyys Suomessa vuonna 2007.

Toimintaa vähintään:
Kuukausittain
Vuosittain
Suomen Evankelisluterilainen Kansanlähetys
Kansan Raamattuseura
Suomen Raamattuopisto
Aiheesta muualla

Suomen ev.lut. Kansanlähetys
Kansan Raamattuseura
Suomen ev.lut. opiskelija- ja koululaislähetys
Suomen Raamattuopisto
Lähetysyhdistys Kylväjä
Sanansaattajat
Jyrki Rossin uskontosivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Viides herätysliike |
| --- | --- |
Järjestöt:  Helsingin Raamattukoulu  Kansan Raamattuseura  Lähetysyhdistys Kylväjä  Sanansaattajat  Suomen Evankelisluterilainen Kansanlähetys  Suomen Raamattuopisto  Opko 
Henkilöt:  Heino  Lehtinen  Junkkaala  Kankainen  Karilas  Laitakari  Muroma  Mäkelä  Nummela  Nyman  Saarnivaara  Sares  Saunaluoma  Tiilikainen  Väisänen 
Koulutus ja media:  Kairosmaja  Kansanlähetysopisto  Vivamo  Revontulikappeli  Savonlinnan kansanopisto  Perussanoma Elämä  Perusta  Seurakuntalainen  Karas-Sana Sana  Kustannus Uusi Tie Uusi Tie-lehti  Donkki  Nuotta 
Kulttuuri ja tapahtumat:  Kansanlähetyspäivät  Sanan suvipäivät  Kesäsanoma  Viisikielinen 
Evankelikalismi
Ramdala

| Ramdala |
| --- | --- |
 Ramdalan kirkko
 Ramdala
 Koordinaatit: 56°10′35″N, 15°46′30″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Blekingen lääni
Maakunta:  Blekinge
Kunta:  Karlskrona
Väkiluku (31.12.2023):  253
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ramdala on taajama Karlskronan kunnassa Blekingen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 253 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Tunnettuja henkilöitä

Magnus Arvidsson (s. 1983), keihäänheittäjä
Andreas Randel (1806–1864), viulisti, säveltäjä ja kapellimestari
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ramdala Wikimedia Commonsissa