stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ruusuritari
Juoniseloste

I Näytös
Nuoren ja komean Octavianin ja marsalkattaren aamuinen syleily keskeytyy odottamattoman vieraan saapuessa. Ruhtinattaren maalaisserkku Ochs von Lerchenau on löytänyt itselleen uuden morsiusehdokkaan ja tarvitsisi nyt nuorukaisen, joka suorittaisi kosinnan paronin puolesta. Octavian on valepukeutunut kauniiksi sisäköksi ja saa heti paronin huomion. Marsalkatar ehdottaa Octaviania paronin palvelukseen. Marsalkattaren aamuvastaanotto alkaa. Paikalle saapuu kaikenlaista väkeä. Ruhtinatar jää yksin huoneeseensa. Ruhtinatar huomaa oman maallisen katoavaisuuden merkityksen. Octavian ei ymmärrä rakastajattarensa tuntemuksia.
II Näytös
Faninalin palatsissa odotetaan ruususeremonian alkamista. Ruusuritari Octavian tulee ojentamaan hopearuusun paronin rakastetulle, Faninalin tyttärelle Sophielle ja samalla lumoutuu tämän kauneudesta. Sophien mielestä paroni käyttäytyy sopimattomasti ja hakee turvaa Octavianin luota. Nuoret syleilevät toisiaan. Paroni Ochs haastaa Octavianin kaksintaisteluun. Taistelussa paroni saa pienen haavan, mutta tekee siitä suuren numeron. Octavian häädetään ja Faninal määrää tyttärensä Sophien paronin vaimoksi. Valepukuinen sisäkkö-Octavian on keksinyt juonen Sophien pelastamiseksi. Paroni saa Octavianin kutsun tapaamiseen. Paroni menee ansaan ja uneksii uusista lemmenseikkailuista valssin tahdissa.
III Näytös
Majatalossa valmistellaan tapaamista. Octavian ilmestyy paikalle sisäköksi pukeutuneena ja varoo menemästä liian lähelle paronia, jottei paljastaisi itseään. Octavian on lähettänyt Faninalille viestin, jotta tämä saisi sulhasen kiinni itse teossa. Faninal saapuu ja näkee Ochsin todellisen luonteen ja peruuttaa häät. Ruhtinatar saapuu ja älyää tilanteen. Hän päästää irti Octavianista eikä asetu vastustamaan kahden nuoren rakastavaista liittoa.
Kuuluisia aarioita ja kohtauksia

"Die Zeit, die ist ein sonderbar' Ding" – Marsalkatar, I näytös
"Di rigori armato il seno" – Italialaisen laulajan aaria, I näytös
"Mir ist die Ehre widerfahren" – Hopearuusun luovutus (Octavian ja Sophie), II näytös
"Marie Theres'! / Hab' mir's gelobt" – Lopputrio (Octavian, marsalkatar, Sophie), III näytös
"Ist ein Traum" – Loppuduo (Octavian, Sophie), III näytös
Robert Sterl: Ernst von Schuch kapellimestarina Ruusuritarin ensimmäisessä näytöksessä.
Sakari Kuosmanen (albumi)

| Sakari Kuosmanen Sakari Kuosmanen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Studio : Finnvox-studiot
 Julkaistu: 1985
 Formaatti: LP-levy (WISH 10)   C-kasetti (WISHC18)   CD-levy (7243 580553 2 0)
 Tuottaja(t): Sakari Kuosmanen
 Tyylilaji: suomirock
 Kesto: 37.45
 Levy-yhtiö: Polarvox Oy   Oy EMI Finland Ab (CD)
 Levymerkki: Amulet   Capitol Records (CD)
Listasijoitukset
  Suomi: 10. (syyskuu 1985) 
Sakari Kuosmasen muut julkaisut
|   | Sakari Kuosmanen 1985 | Ihana elämä 1986 |
Singlet albumilta Sakari Kuosmanen
 ”Rakkauden haudalla” / ”Jälkeenpäin” Julkaistu: 1984 (HOPE 14)  ”Pariisi” / ”Seuraavassa elämässä” Julkaistu: 1985 (HOPE 22)  ”Pudonnut enkeli” / ”Haluan hukkua musiikkiin” Julkaistu: 1985 (HOPE 20)
Sakari Kuosmanen on suomalaislaulajan ja näyttelijän Sakari Kuosmasen debyyttialbumi vuodelta 1985. Albumi sisältää yhden Kuosmasen tunnetuimmista kappaleista ”Rakkauden haudalla”.
Albumi julkaistiin Amulet-levymerkillä LP-levynä ja C-kasettina. Vuonna 2003 Capitol Records julkaisi albumista uuden, remasteroidun painoksen CD-levynä. Albumi sisälsi bonusraitana remix-version kappaleesta ”Pariisi”.
Kappaleet > A-puoli

Pariisi – 4.05 (säv. S. Kuosmanen – P. Rechardt, san. A. Meller, sov. S. Kuosmanen – R. Salmiheimo)
Pudonnut enkeli – 2.43 (säv. J. Karjalainen – S. Kuosmanen, san. J. Karjalainen, sov. S. Kuosmanen)
Riikalle – 4.40 (säv. S. Kuosmanen – M. Syrjä, san. M. Helminen – S. Helminen – S. Kuosmanen, sov. S. Kuosmanen)
Haluan hukkua musiikkiin – 4.12 (säv. ja sov. S. Kuosmanen, san. Juice Leskinen)
Rakkauden haudalla – 4.47 (säv. ja san. Juice Leskinen, sov. S. Kuosmanen)
Kappaleet > B-puoli

Pudonnut enkeli – 4.48 (säv. ja san. J. Karjalainen, sov. S. Kuosmanen)
Ihmisen rakkaus – 3.21 (säv. ja san. P. Tegelman, sov. S. Kuosmanen – P. Tegelman)
Vihaan naisia – 4.29 (säv., san. ja sov. P. Tegelman)
Seuraavassa elämässä – 3.45 (säv. ja san. P. Tegelman, sov. S. Kuosmanen – P. Tegelman)
Jälkeenpäin – 2.17 (säv. ja sov. P. Tegelman, san. A. Meriluoto)
Kappaleet > Vuoden 2003 remasteroidun CD-painoksen bonuskappale

Pariisi (remix) – 6.18
Kokoonpano > Muusikot

Saku Kuosmanen – laulu, kitarat (1, 3-7, 9), bassokitara (2, 4)
Keimo Hirvonen – rummut (3-4, 6-7)
Heikki Keskinen – saksofoni (7-8)
Harri Kinnunen – rummut (2)
Arthur Krasko – piano (2), urut (2), kosketinsoittimet (5)
Antero Jakoila – akustinen kitara (1), dobro (6)
Arto Piispanen – piano (1, 6), kosketinsoittimet (3, 9), syntetisaattorit (1), urut (6)
Antero Priha – trumpetti (1, 3)
Arto Rautjoki – rummut (1, 8-9)
Raimo Salmiheimo – bassokitara (1, 3, 6-7, 9)
Simo Salminen – trumpetti (8)
Jori Sivonen – Fairlight (2)
Jone Takamäki – saksofoni (4)
Pekka Tegelman – kosketinsoittimet (8), bassokitara (8), kitara (8), piano (10)
Tiina Tiikeri – laulu (1, 9)
Markku Veijonsuo – pasuuna (6)
Pekka Virtanen – kitara (9)
Kokoonpano > Tuotanto

Markku Törrönen – äänitys & miksaus (Finnvox-studiot; 1-4, 6-10)
T.T. Oksala – äänitys & miksaus (Finnvox-studiot; 5)
Stefan Bremer – kansi
Sakari Kuosmanen – tuottaja
Mia Miiros – vuoden 2003 CD-painoksen kansitaide
Mika Jussila – vuoden 2003 CD-painoksen digitaalinen remasterointi (Finnvox-studiot)
Hanna Hauru

Hanna Marita Hauru (1. marraskuuta 1978 Oulu – 18. heinäkuuta 2021) oli suomalainen kirjailija. Häneltä on julkaistu neljänovellikokoelmaa ja viisi pienoisromaania. Hauru opetti kirjoittamista Tampereen Viita-akatemiassa ja oululaisen Huutomerkki ry:n kurssilla sekä Limingan Taidekoulun sanataiteen opettajana. Hanna Hauru oli töissä toimittajana sanomalehti Kansan Tahdossa tammikuusta 2002 helmikuuhun 2004.
Haurun runollista kieltä ja pohjoiseen sijoittuvia tarinoita on verrattu Timo K. Mukan, Rosa Liksomin ja Maria Jotunin tuotantoon. Liksomin tavoin Hauru kuvaa maaseutuelämän ja kaupungin vastakkainasetelmaa, jossa kaupunki edustaa vapautta ja uudistumista. Maaseudun valttina taas on voimaannuttava luonto. Haurun teosten maailma on kuitenkin useimmiten karu ja rikkirevitty, julmuudessaan ja terävyydessään inhorealistinen. Myös myyteillä ja symboleilla on vahva osa kerronnassa.
Novellikokoelmassaan Muuttoliike Hauru uudisti kerrontaansa tuomalla aiempaa suoremmin mukaan huumorin eri ulottuvuuksia. Siinä, Haurun neljännessä teoksessa, henkilöhahmot syvenevät ja pehmenevät, ja soljuva kieli jättää aiempaa enemmän tilaa vivahteille.
Teoksellaan Jääkansi, joka on pienoisromaani sotien jälkeisestä elämästä pohjoisen pitäjissä, hän oli vuonna 2017 Finlandia-palkintoehdokkaana.
Hanna Haurun viimeiseksi teokseksi jäi pienoisromaani Viimeinen vuosi.
Haurun tekstejä on julkaistu myös lehdissä Kaltio, Voima ja Rihmasto-verkkolehti sekä harrastajakirjoittaja-antologiassa Esille jotta muistaisit (Oulu-opisto 2000).
Hauru sairasti kroonista haimatulehdusta, joka ajan mittaan johti ensimmäisen tyypin diabetekseen.
Teokset

Eivätkä he koskaan hymyilleet. Like 2002 (novelleja)
Raaka, punainen marja. Like 2004 (novelleja)
Tyhjien sielujen saari. Like 2005 (romaani)
Muuttoliike. Like 2006 (novelleja)
Utopia eli erään kylän tarina. Like 2008 (romaani)
Liian pienet sandaalit. Like 2010 (novelleja)
Paperinarujumala. Like 2013 (romaani)
Jääkansi. Like 2017 (romaani)
Viimeinen vuosi. Like 2021 (romaani)
Aiheesta muualla

Sanojen ajan artikkeli Hanna Haurusta Kirjasampo.fi:ssä.
Ylen Kirjakerho: Hanna Haurun inhorealistinen Jääkansi-romaani ammentaa tositarinoista .
Haptinen teknologia

Haptinen teknologia on teknologiaa, joka käyttää hyväksi tuntoaistia.
Yleisimmin tuntoaistia hyödynnetään erilaisten tietokonejärjestelmien syöttölaitteissa; tässä yhteydessä puhutaan myös haptisesta käyttöliittymästä. Jos järjestelmässä tapahtuu jotain, syöttölaite voi esimerkiksi täristä tai helpottaa tai vastustaa liikettä. Esimerkiksi lentokoneen ohjainsauva on "yksisuuntainen" ohjain; uusissa lentokoneissa sitä ei ole kytketty mekaanisesti suoraan ohjauspintoihin. Mikäli ohjainta tärisytetään keinotekoisesti tai se vastustaa liikettä aivan kuin se olisi kytketty suoraan, se muuttuu "kaksisuuntaiseksi" ja antaa täten lentokoneen ohjaajalle tuntuman ohjauspintojen tilasta.
Monissa peliohjaimissa käytetään tärinää hyväksi pelitapahtumien tuntemuksien tehostamiseen; esimerkiksi peliohjain voi täristä asetta laukaistaessa tai räjähdysten mukana, tai rattiohjain voi täristä, kun pelissä ajetaan autolla erilaisella pinnalla. Erilaisissa simulaattoreissa ja virtuaalitodellisuusjärjestelmissä voidaan käyttää myös monipuolisempia muotoja, esimerkiksi voidaan aiheuttaa todenmukainen kosketustuntemus virtuaalista pintaa koskettaessa. Muun muassa vuonna 2020 julkaistun PlayStation 5 -pelikonsolin DualSense-ohjain hyödyntää haptista teknologiaa.
Haptanthus hazlettii

| Haptanthus hazlettii |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Buxales
Heimo::  Puksipuukasvit Buxaceae
Suku::  Haptanthus
Laji::  hazlettii
Kaksiosainen nimi
 Haptanthus hazlettii  Goldberg & C.Nelson 
Katso myös
   Haptanthus hazlettii Wikispeciesissä   Haptanthus hazlettii Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Haptanthus hazlettii on Keski-Amerikassa kasvava puulaji. Se löydettiin vuonna 1980 ja kuvattiin tieteelle uutena lajina sekä uuden suvun edustajana vuonna 1989. Sittemmin lajin on esitetty muodostavan yksin oman heimonsa Haptanthaceae, mutta molekyylibiologisten tutkimusten pohjalta laji sijoitetaan nykyisin puksikasvien eli puksipuukasvien (Buxaceae) heimoon, vaikka se poikkeaakin morfologisesti melkoisen paljon muista puksipuukasvilajeista.
Lajin löytöpaikan alue Hondurasissa on lajin löytämisen jälkeen muutettu laidunmaaksi ja lajin arveltiin hävinneen kokonaan, mutta sitä löydettiin kuitenkin muualtakin.
Savijärvi (Hämeenlinna)

| Savijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hämeenlinna
Koordinaatit:  61°14′02″N, 25°09′47″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kukkian reitin valuma-alue (35.78)
Laskujoki:  joki Rahtijärveen 
Järvinumero:  35.787.1.053
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  133,9 m  
Rantaviiva:  3,262 km  
Pinta-ala:  25,794 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSavijärvi 
Savijärvi  on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa sijaitseva järvi. Järvi kuuluu Evon retkeilyalueeseen .
Maantietoa

Järven pinta-ala on 26 hehtaaria ja se on 1,3 kilometriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 3,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Ekojärven valuma-alueeseen (35.787) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 133,9 metriä mpy.
Heathrow’n terminaali 4:n metroasema

Heathrow’n terminaali 4:n metroasema on asema Lontoon metron Piccadilly-linjalla Heathrow’n lentoaseman haaralla. Se avattiin 12. huhtikuuta 1986 ja se sijaitsee linjan Heathrow’n haaran yksisuuntaisessa silmukassa Hatton Crossin ja terminaalien 1-3 metroasemien välissä. Asema on yksi Lontoon neljästä metroasemasta, jolla on vain yksi laituri.
Helena Olsson Smeby

Helena Olsson Smeby vuonna 2013.
Helena Olsson Smeby (s. 15. marraskuuta 1983) on norjalainen uransa päättänyt mäkihyppääjä. Hänen seuransa oli Byaasen.
Liberecin MM-kilpailuissa 2009 Smeby oli normaalimäessä 16:s. Vuoden 2014 talviolympialaisissa hän hyppäsi normaalimäessä 14:nneksi.
Maailmancupissa Smeby kilpaili ensimmäisen kerran joulukuussa 2013 Lillehammerissa sijoittuen 13:nneksi. Parhaimmillaan hän on sijoittunut neljänneksi joulukuussa 2013 Hinterzartenissa kaksi kertaa ja tammikuussa 2014 Zaōssa.
Ruotsinkylä

Maisalan tila Ruotsinkylässä toukokuussa 2022
Ruotsinkylä (ruots. Klemetskog) on vanha kylä Tuusulan eteläosassa Tuusulanjoen varrella. Siellä on noin 1200 asukasta.  Ruotsinkylän naapureina ovat lännessä Vantaan Seutula, etelässä Helsinki-Vantaan lentokenttä, idässä Vantaan Korso sekä pohjoisessa Lahela ja Riihikallio.
Luonnehdinta alueesta

Ruotsinkylän itäosassa Tuusulanväylän ja sen vierellä kulkevan Vanhan Tuusulantien varrella on Maantiekylä, joka on taajama- ja osittain teollisuusaluetta. Suurin osa Ruotsinkylästä on kuitenkin edelleen maaseutumaista aluetta laajoine peltoineen, joskin enää vain pieni osa alueen asukkaista toimii maataloudessa. Tuusulanjoen kulttuurimaisemaa pidetään erityisesti Ruotsinkylän osuudella seudullisesti ja maakunnallisesti arvokkaana. Ruotsinkylässä on myös laajoja metsiä, muun muassa Mätäkivenmäen tienoilla Vanhan Tuusulantien molemmin puolin, Maantiekylän pohjoispuolella.
Ruotsinkylän läntisin osa tunnetaan myös nimellä Myllykylä.
Varhaishistoria ja nimen alkuperä

Keskiajalla asutus levisi Tuusulaan kahdesta suunnasta. Vihdin suunnalta sinne, aina Tuusulan itärajalle saakka levisi jo varhain hämäläisperäistä asutusta. Toisaalta jo 1200-luvulta lähtien Vantaanjoen laaksoa alkoivat asuttaa ruotsalaiset, joista ainakin osa lienee ollut peräisin Helsinglandista. Alueelle muodostui varsin selvä ja vuosisatoja vakaana pysynyt kieliraja siten, että Tuusulan kylistä Ruotsinkylä ja Alikerava, 1600-luvulle saakka osittain myös Lahela ja Hyrylä, olivat ruotsinkielisiä, muut suomenkielisiä.  Kun Tuusula 1600-luvulla muodostettiin omaksi seurakunnakseen, ruotsinkyläläiset olisivat halunneet kylänsä pysyvän osana siihen aikaan suurimmaksi osaksi ruotsinkielistä Helsingin pitäjän seurakuntaa.
Kylän ruotsinkielinen nimi Klemetskog tarkoittaa Klemetin metsää. Nimi on aikoinaan esiintynyt myös muodossa Klemetskogsby, Klemetin metsän kylä. Kylä on ilmeisesti saanut nimensä metsäalueen omistajan mukaan. Tämän Klemetin on arveltu olleen Vantaanjoen alajuoksulla asunut ruotsalaisten uudisasukkaiden jälkeläinen, joka on samoillut alueella. Kylän suomenkielinen nimi johtuu sen vanhastaan pääasiassa ruotsinkielisestä asutuksesta. Samaan tapaan sen pohjoisella naapurikylällä Lahelalla on vanhastaan ollut ruotsinkielinen nimivastine Finnby, "suomalaiskylä".
Ruotsinkylässä oli 1500-luvulla 11 tilaa. Suurin niistä oli Johannisbergin kartano, joka oli rustholli. Kylän tiloista Jeppas ja Wäfvars olivat armeijan virkataloja, muut tavallisia maanviljelystiloja.
Kyläyhdistys

Ruotsinkylässä toimii kyläyhdistys nimeltä Ruotsinkylän kyläyhdistys ry - Klemetsskogs Byförening r.f. Sen tarkoituksena on edistää kylän asukkaiden yhteistyötä, omatoimisuutta, kylän elinkelpoisuutta sekä toimia sen asukkaiden yleisten ja yhteisten etujen valvojana.
Koulut

Ruotsinkylässä toimivat suomenkielinen Ruotsinkylän koulu ja ruotsinkielinen Klemetskog skola.
Ruotsinkylän tutkimusmetsä

Ruotsinkylässä sijaitsee myös vuonna 1923 perustettu Luonnonvarakeskuksen, aikaisemmin Metsäntutkimuslaitoksen tutkimusmetsä.  Siellä tutkitaan ulkomaisia puulajeja, rauduskoivun sopeutumista ilmastonmuutokseen, juurikäävän leviämistä, kotimaisten puiden siemensatoa ja erilaisia metsänjalostukseen liittyviä kysymyksiä. Tutkimusmetsän luonto on vaihteleva: siellä on avokalliota, kuivia ja tuoreita kangasmetsiä ja puronvarsilehtoja. Alueeseen voi tutustua Raition reitti -nimisellä metsäopastuspolulla. Vuosina 1949–2012 siellä toimi myös kenttäasema.
Kaavoitus

Tuusulan kunnanvaltuusto vahvisti Ruotsinkylän alueen osayleiskaavan vuonna 2014. Sen mukaan pääosa alueesta pysyy harvaan asuttuna maaseutumaisena alueena. Täydennysrakentaminen keskitetään teiden varsille, metsäsaarekkeisiin ja tilakeskuksiin.  Alueen eteläosaan on kuitenkin suunniteltu uusi poikittaistieyhteys, Kehä IV, jonka varteen on tulossa myös uusia teollisuusalueita.
Liikenneyhteydet

Ruotsinkylään johtaa Tuusulanväylältä Maisalantie (yhdystie 11467) , Vantaan Seutulasta Myllykyläntie (yhdysie 11463), Hyrylästä Lahelan kautta Lahelantie (yhdystie 11465) ja Riihikalliosta Ruotsinkyläntie.
Ruotsinkylän kyläkeskuksen kautta kulkevat bussilinjat 642K (Leinelä-Lahela-Hyrylä) ja 971 (Kivistön asema – Ruotsinkylä – Hyrylä – Keravan asema), viikonloppuöisin myös muutama vuoro linjalla 643N, Rautatientori – Hyrylä – Lahela.
Helena Pilejczyk

Helena Pilejczyk
Helena Pilejczyk (1. huhtikuuta 1931 – 12. marraskuuta 2023) oli puolalainen pikaluistelija. Hän voitti pronssia vuoden 1960 talviolympialaisissa Squaw Valleyssä 1 500 metrin matkalla.
Haystack (tietokoneohjelma)

Haystack on vuonna 2010 julkaistu tietokonesovellus jolla pystyi kiertämään estettyjä sivustojaselvennä internetissä. Ohjelma perustuu tietolikenteen salaukseen, jota internetsuodattimet eivät pysty estämään.
Tietokoneohjelma oli alun perin tarkoitettu kiertämään Iranin internetkieltoja vuoden 2009 mielenilmausten aikana. Haystackin verkkosivusto suljettiin 15.syyskuuta 2010.
Hayri Sezgin

| Mitalit> Maa:   Turkki.Miesten vapaapaini.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Turkki.Miesten vapaapaini.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Turkki.Miesten vapaapaini.MM-kilpailut  | Maa:   Turkki> Miesten vapaapaini. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Tokio 1990 | 130 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Ankara 1989 | 100 kg |  |
|  Pronssia | Leipzig 1985 | 100 kg |  |
Hayri Sezgin (19. tammikuuta 1961 Razgrad, Bulgaria – 5. toukokuuta 2013 Istanbul) oli turkkilainen vapaapainija.
Sezgin aloitti painiuransa synnyinmaassaan Bulgariassa. Hän sijoittui sarjassa 100 kg neljänneksi Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984. Soulissa 1988 hän ei selviytynyt sijoitusotteluihin. Tokion MM-kilpailuissa 1990 Sezgin voitti MM-pronssia sarjassa 130 kg. EM-kilpailuista hän saavutti hopeaa Ankarassa 1989 ja pronssia Leipzigissa 1985. Lisäksi hän sijoittui EM-kilpailuissa kolme kertaa neljänneksi ja MM-kilpailuissa kahdesti viidenneksi. Balkanin-mestaruuden Sezgin voitti vuonna 1981 ja Välimeren kisat vuonna 1987. Balkanin kisoista hän saavutti hopeaa vuonna 1981.
Sezgin kuoli Istanbulissa 5. toukokuuta 2013, 52-vuotiaana. Hän sai sydänkohtauksen ollessaan valmentamassa nuoria painijoita.
Grigori Kotovski

Grigori Ivanovitš Kotovski (ven. Григорий Иванович Котовский) (24. kesäkuuta 1881 Gantšešty, Neuvostoliitto – 6. elokuuta 1925 Tšabanka, Neuvostoliitto) Neuvostoliiton ja Venäjän vallankumouksellinenselvennä.
Lähteitä

Третья мумия СССР. Тело Котовского заливает водой, а историки мечтают заполучить уголовное дело убийцы комкора (Arkistoitu – Internet Archive)
Sakari Kuosmanen

Sakari Kuosmanen Berliinin elokuvajuhlilla 2017.
Sakari ”Saku” Kuosmanen (s. 6. syyskuuta 1956 Helsinki) on suomalainen laulaja ja näyttelijä. Hän on levyttänyt useita sooloalbumeita ja tehnyt yhteistyötä Sleepy Sleepersin ja Leningrad Cowboysin kanssa. Kuosmanen on myös ohjaaja Aki Kaurismäen luottonäyttelijä.
Kuosmasen taiteilijaprofiili on muuttunut ajan myötä merkittävästi. 1980-luvulla hän identifioitui rokkiin, nykyään hänet nähdään iskelmän tekijänä. Hän on myös tehnyt televisioon Aake Kallialan kanssa ohjelmasarjan Aaken ja Sakun kesäkeittiö vuonna 1999.
Kuosmanen on ollut mukana myös ravintolabisneksessä. Hän on pitänyt ravintoloita Kuopion matkustajasatamassa Galley Kallamarinassa, Playa del Inglesissä, Lempäälän Ideaparkissa ja Nuorgamissa..
Kuosmanen asuu Siilinjärvellä ja hänellä on neljä lasta[lähde? ]. Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke maaliskuussa 2022.
Diskografia > Albumit

Sakari Kuosmanen (Amulet,  1985)
Löytötavaratoimisto "Ep" (Amulet 1986)
Ihana elämä (Amulet,  1986)
Suurin onni (Amulet,  1989)
Kuu ja Kulkija (Columbia,  1995)
Yö katseessasi (EMI,  1999)
Pieni sydän (EMI,  2002)
Entä jos... (EMI,  2003)
Suojaton (EMI,  2006)
Arkipäivän Jeesus (2023)
Diskografia > Kokoelmat

Onnen lyhteitä – 32 kulkijan laulua (2001)
20 suosikkia – Kaihon kultamaa (2002)
Suomihuiput (2003)
Onnen Lyhteitä 2 (2011)
Diskografia > Yhtyeen jäsenenä

Juice Leskinen Grand Slam: Pyromaani palaa rikospaikalle (Megamania Musiikki, 1985) – kitara ja laulu
Filmografia > Elokuvat

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Elokuva | Elokuvat> Rooli | Elokuvat> Ohjaaja | Elokuvat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1985 | Calamari Union | Frank Armoton | Aki Kaurismäki |  |
| 1986 | Kuningas lähtee Ranskaan | laulava sotilas | Anssi Mänttäri |  |
| 1986 | Varjoja paratiisissa | Melartin | Aki Kaurismäki |  |
| 1987 | Macbeth | tappaja | Pauli Pentti |  |
| 1987 | Helsinki Napoli All Night Long | nuori gangsteri | Mika Kaurismäki |  |
| 1988 | Ariel | vankilan portinvartija (ääni) | Aki Kaurismäki |  |
| 1989 | Cha Cha Cha | ruletinhoitaja | Mika Kaurismäki |  |
| 1989 | Leningrad Cowboys Go America | Leningrad Cowboys -yhtyeen jäsen | Aki Kaurismäki |  |
| 1991 | Night on Earth | mies #2 | Jim Jarmusch |  |
| 1994 | Iron Horsemen | Gengis Can | Gilles Charmant |  |
| 1996 | Kauas pilvet karkaavat | Melartin | Aki Kaurismäki |  |
| 1999 | Juha | Juha | Aki Kaurismäki |  |
| 1999 | Sen täytyy tapahtua | porttieri | Jan Ijäs |  |
| 2002 | Mies vailla menneisyyttä | Anttila | Aki Kaurismäki |  |
| 2003 | Helmiä ja sikoja | Lehikoinen | Perttu Leppä |  |
| 2009 | Ralliraita | Raimo ”Runki” Pettersson | Markku Pölönen |  |
| 2009 | Haarautuvan rakkauden talo | Boogie | Mika Kaurismäki |  |
| 2017 | Toivon tuolla puolen | Wikström | Aki Kaurismäki |  |
| 2019 | Olen suomalainen | Roudari Pussinen | Aleksi Mäkelä |  |
Kirjallisuutta

Saarela, Tommi: Sakari Kuosmanen : ihana elämä.  Helsinki:  Otava, 2023.  ISBN 978-951-1-46340-5.
Aiheesta muualla

Sakari Kuosmasen artistisivu EMI:n kotisivuilla
Sakari Kuosmanen IMDb:ssä
Sakari Kuosmanen Elonetissä.
Sakari Kuosmanen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Sakari Kuosmanen lauluntekijänä - Fono.fi
Sakari Kuosmanen Sodankylän elokuvajuhlilla 2009.
Grigori Kirijenko

| Mitalit> Miesten miekkailu. Olympialaiset .Maa:   Yhdistynyt joukkue | Mitalit> Miesten miekkailu. Olympialaiset .Maa:   Yhdistynyt joukkue | Mitalit> Miesten miekkailu. Olympialaiset .Maa:   Yhdistynyt joukkue | Miesten miekkailu> .Maa:   Yhdistynyt joukkue |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | 1992 | säilän joukkuekilpailu |  |
Maa:   Venäjä
|  Kultaa | 1996 | säilän joukkuekilpailu |  |
Grigori Anatoljevitš Kirijenko (ven. Григорий Анатольевич Кириенко; s. 29. syyskuuta 1965 Moskova) on entinen venäläinen säilämiekkailija ja olympiavoittaja.
Kirijenko voitti olympiakultaa säilämiekkailun joukkuekilpailussa Barcelonassa 1992 ja Atlantassa 1996. Maailmanmestaruuden hän voitti henkilökohtaisessa kilpailussa neljästi ja lisäksi joukkuemestaruuksia.
Saavutukset

Olympiakultaa säilän joukkuekilpailussa 1992 ja 1996
MM-kultaa säilän henkilökohtaisessa kilpailussa 1989, 1991, 1993 ja 1995
MM-pronssia säilän henkilökohtaisessa kilpailussa 1994
Helvetia

Helvetian hahmo sveitsiläisessä kolikossa.
Helvetia on Sveitsin naisellinen henkilöitymä, jota kutsutaan myös Sveitsin äidiksi. Helvetia kuvataan tyypillisesti kaavussa keihään ja Sveitsin vaakunaristillä varustetun kilven kera. Hahmo on tunnettu ainakin 1600-luvun jälkipuoliskolta lähtien.
Helvetia on myös Sveitsin latinankielinen nimi, jota käytetään maan neljän virallisen kielen sijasta muun muassa rahoissa ja postimerkeissä. Alun perin se oli muinaisten roomalaisten käyttämä nimitys Alppien ja Juravuorten välissä sijaitsevasta ylänköalueesta, joka oli kelttiläisiin heimoihin kuuluneiden helvetialaisten asuinpaikka. Alue on suunnilleen nykyisen Sveitsin länsiosassa.[lähde? ]
Helvetestinden

Helvetestinden
| --- | --- |
Sijainti:  Nordland,  Norja
Vuoristo:  Skandit
Korkeus merenpinnasta:  602 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Helvetestinden on vuorenhuippu Moskenesin kunnassa, Norjan Lofooteilla. Sen korkeus merenpinnan tasosta on 602 metriä.