stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Juhani Syväoja

Juhani Eerik Syväoja (s. 14. tammikuuta 1951 Laihia) on suomalainen molekyyli- ja solubiologi ja Itä-Suomen yliopiston professori emeritus. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Isonkyrön yhteiskoulun lukiosta (nykyisin Kyrönmaan lukio) vuonna 1970, väitteli filosofian tohtoriksi Oulun yliopistossa vuonna 1987 ja toimi sen jälkeen tutkijana Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä vuosina 1987–1989 ja Oulun yliopistossa vuosina 1989–1999. Vuonna 1999 hänet nimitettiin biokemian apulaiprofessoriksi ja myöhemmin biokemian professoriksi Joensuun yliopistoon. Vuodesta 2011 lähtien hän jatkoi työtään Itä-Suomen yliopistossa Kuopiossa, mistä eläköityi vuonna 2016. Syväoja on toiminut Suomen Akatemian vanhempana tutkijana vuosina 1994-1995 ja vuonna 1998 sekä Itä-Suomen yliopiston biologian laitoksen johtajana vuonna 2010.
Työuran loppupuolella ja eläkeläisenä hän on toiminut aktiivisesti luontovalokuvaajana kuvaten erityisesti Tornionlaaksoa ja Länsi-Lapin tunturialuetta.
Tutkimustyö

Syväoja on tutkinut ihmisen genomin DNA:n monistumista ja siihen tulevien vaurioiden luonnostaan tapahtuvaa korjausta. Hänen uransa merkittävimmät tutkimukset ovat kohdistuneet solujen jakautumisen yhteydessä tapahtuvan DNA:n kopioitumiseen l. replikaatioon osallistuvien DNA-polymeraasien tunnistamiseen ja työnjakoon sekä solujen puolustautumiseen DNA:ta vaurioittavia tekijöitä vastaan.
Luontovalokuvaus

Syväoja on järjestänyt lukuisia valokuvanäyttelyitä Tornionlaakson ja Länsi-Lapin tuntureiden luonnosta ja tullut palkituksi luontokuvakilpailuissa.
Aiheesta muualla

Juhani Syväojan tieteellistä tuotantoa ResearchGate-palvelussa (englanniksi)
Juhani Syväojan valokuvia kuvat.fi:ssä
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  VIAF
Säädösohjailu

Säädösohjailu on valtion keino ohjata yhteiskunnallista kehitystä lainsäädännön avulla. Näin pyritään siihen, että viranomaiset, yhteisöt ja yksilöt toimisivat suotavana pidetyllä tavalla. Perusajatuksena on, että epäkohdat voidaan poistaa lakeja ja muita säädöksiä säätämällä tai muuttamalla. Käytännössä on kuitenkin ongelmia, joiden ratkaisemiseen on tarkoituksenmukaista käyttää muitakin keinoja. Tällaisia ovat esimerkiksi ympäristöongelmat, sukupuolten välinen tasa-arvo ja huumeongelmat. Säädösohjailu on tärkein ja laajin oikeudellisen sääntelyn osa-alue. Oikeudellisella sääntelyllä tarkoitetaan laajasti ymmärrettynä julkisyhteisöjen toimintaa, jolla pyritään ohjaamaan kansalaisten käyttäytymistä. Suppeammin ymmärrettynä se tarkoittaa vain yleisten sääntöjen luomista ja voimaan saattamista.
Demokraattisen oikeusvaltion ongelmat ovat yleensä moniulotteisia, jolloin lainsäädännön ohella tarvitaan muitakin keinoja. Valtio voi vaikuttaa lainsäädännöllä välittömästi lähinnä vain omaan organisaatioonsa ja sen toimintaan. Välillisiä vaikutuskeinoja ovat pyrkimykset ohjata muiden päätöksentekijöiden, kuten kuntien ja yhteisöjen, toimintaa. Tällöin ratkaisuvalta on muiden käsissä, eikä valtion säädösohjailu johda aina toivottuun tulokseen.
Valtion vaikutuskeinoja rajoittavat kansainväliset sopimukset, kotimainen ja kansainvälinen talouskehitys, teollisuuden kansainvälinen kilpailukyky, ideologiset syyt, julkisen vallan organisaation rajalliset voimavarat, asiantuntemus ja käytettävissä oleva aika. Ohjailun vastustajat vetoavat usein vapaaseen kilpailuun ja yksityiseen yritystoimintaan.
Eräs mahdollisuus jakaa yhteiskunnallisen ohjailun keinot on seuraava
Perusperiaatteiden ja tavoitteiden sääntelyssä voidaan liittää oikeusnormi perustuslakiin tai säätää laki, joka sisältää tavoitesäännöksiä.
Viranomaisohjaus ja viranomaisvalvonta voi olla esimerkiksi selvitysten tekoa tai hyvin konkreettista toimintaa, kuten poliisin ja tullin valvontatoimet.
Käskyt ja kiellot edellyttävät konkreettista toimintaa tai pidättäytymistä tietystä toiminnasta.
Tiedonvälitys on tärkeä osa viranomaisohjausta. Siinä annetaan neuvoja, tiedotetaan ja järjestetään koulutusta.
Taloudelliset etuudet ja rasitukset tekevät tietynlaisen toiminnan taloudellisesti kannattavammaksi kuin toisenlaisen toiminnan. Tähän ryhmään kuuluvat esimerkiksi valtionavut, verot ja maksut.
Muita keinoja ovat esimerkiksi rakentaminen ja kaavoitus, jotka vaikuttavat kansalaisten ja yhteisöjen kotipaikan ja työpaikan valintaan.
Bettina Sågbom-Ek

Bettina Maria Sågbom-Ek (vuosina 1990–1999 Sågbom-Wassell; s. 1. syyskuuta 1965 Hanko) on suomenruotsalainen toimittaja. Hänet tunnetaan parhaiten television ruotsin- ja suomenkielisistä keskusteluohjelmista Bettina S. (2002–2006, Venla-palkinto vuoden 2003 parhaana talk-show´na), Bettina S. muilla mailla (2005–2006), Bettina kiertueella (2008, parhaan talk-show’n Venla 2008, Bettina & (2009–2010), Bettina Tukholmassa (2011) ja Efter Nio Bettinan seurassa (2015). Niiden jälkeen hän on työskennellyt Svenska Ylen radiotoimittajana.
Bettina Sågbom-Ek oli vuodesta 2000 naimisissa toimittaja ja muusikko Tomas Ekin (1957–2020) kanssa. Sågbom-Ekillä on kaksi poikaa edellisestä avioliitostaan.
Vuonna 2009 Sågbom-Ek osallistui Tanssii tähtien kanssa -kilpailuun parinaan Jani Rasimus.
Keväällä 2013 Sågbom-Ek kertoi perheensä saaneen tappouhkauksia samaan aikaan kun Suomessa käytiin kiivasta keskustelua ruotsin kielen asemasta.
Sågbom-Ekillä diagnosoitiin kilpirauhassyöpä loppuvuodesta 2024 ja hänet leikattiin helmikuussa 2025.
Kirjat

Bettina omalla nimellä.  Jyväskylä:  Minerva, 2007.  ISBN 978-952-492-036-0
Aiheesta muualla

Bettina Maria Sågbom-Ek Ylen sivuilla. (Arkistoitu – Internet Archive)
Bettina Sågbom Twitterissä
Sågbom-Ek, Bettina hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Yle  Uppslagsverket Finland
Sysisiipi

| Sysisiipi |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Siilikkäät Arctiidae
Alaheimo::  Aitosiilikkäät Arctiinae
Suku::  Phragmatobia
Laji::  luctifera
Kaksiosainen nimi
 Phragmatobia luctifera  (Denis & Schiffermüller, 1775) 
Katso myös
   Sysisiipi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sysisiipi (Phragmatobia luctifera) on siilikkäisiin kuuluva, tumma perhoslaji.
Koko ja ulkonäkö

Sysisiipi on hyvin tumma perhoslaji. Etusiivet ovat yksiväriset ja lähes mustat. Takasiivet hieman vaaleammat, läpikuultavat, ja niiden takareunassa on keltainen laikku. Pää ja keskiruumis ovat mustat, mutta takaruumis on kirkkaankeltainen ja siinä on mustia täpliä. Siipiväli on 26–35 mm. Koiraat ovat naaraita kookkaampia.
Levinneisyys ja lentoaika

Sysisiipi on keskieurooppalainen perhoslaji, joka on tavattu Pohjoismaissa vain kaksi kertaa: Tanskan Bornholmilla vuonna 2002 ja Suomessa Kirkkonummella vuonna 2004. Luontainen levinneisyys ulottuu Espanjasta Keski-Euroopan läpi Turkkiin, Kiinaan ja Japaniin saakka. Baltian maissa sysisiipeä tavataan paikoittain Viron, Latvian ja Liettuan rannikoilla.
Lentoaika on toukokuusta kesäkuulle ja myös ainoa Suomesta löytynyt yksilö oli lentänyt pyydykseen touko-kesäkuun vaihteessa
Elinympäristö ja elintavat

Baltiassa sysisiipi viihtyy lämpimillä ja kuivilla ruohikkomailla. Alpeilla sitä tavataan myös kosteammista ympäristöistä. Molemmat sukupuolet lentävät yöllä lähellä maanpintaa. Koiraat tulevat valolle naaraita helpommin. Naaras munii noin 100 munaa, ja toukat ovat täysikasvuisia elokuussa. Kotelo talvehtii.
Ravintokasvi

Toukka syö mm. voikukkia (Taraxacum), keltanoita (Hieracium) sekä ratamoita (Plantago).
Aiheesta muualla

Perhoswiki[vanhentunut linkki]
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Phragmatobia luctifera:  Wikidata: Q1721644  Wikispecies: Epatolmis caesarea  BioLib: 54876  EUNIS: 309216  Fauna Europaea: 447014  Fauna Europaea (new): 53d984a2-e965-4e60-9dfd-190143e5f83f  GBIF: 4532571  iNaturalist: 567406  LoB: 4473  MaBENA: PhragCaesa  NCBI: 1985234  Observation.org: 151797  Open Tree of Life: 3178344 
Bombyx luctifera:  Wikidata: Q109592659  GBIF: 4532572
Antal Szerb

| Antal Szerb |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. toukokuuta 1901 Budapest, Itävalta-Unkari
Kuollut: 27. tammikuuta 1945 (43 vuotta) Balf, Unkari
Ammatti:  tutkija, opettaja, kirjailija
Puoliso:  Klára Bálint
Kirjailija
Salanimi: A. H. Redcliff
Äidinkieli: unkari 
Tuotannon kieli: unkari
Palkinnot
 Baumgarten-palkinto 1935, 1937 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Antal Szerb (1. toukokuuta 1901 Budapest – 27. tammikuuta 1945 Balf) oli unkarilainen kirjallisuudentutkija ja kirjailija. Unkarin lisäksi hän on asunut myös Ranskassa, Italiassa ja Englannissa. Szerb kirjoitti muun muassa Unkarin kirjallisuuden historian Magyar irodalomtörténet (1934).
Suomennetut teokset

(1934) A Pendragon legenda; suom. Pendragonin legenda (2008, Atena; suom. Juhani Huotari; ISBN 978-951-796-513-2)
Aiheesta muualla

Mikko Saari: Pendragonin legenda. Kirjavinkit 15.5.2008.
Pertti Ehrnrooth: Fantasiaa Da Vinci-koodin hengessä[vanhentunut linkki]. Karjalainen 27.5.2008.
Nicholas Lezard: A Hungarian in Wales (Arkistoitu – Internet Archive). Guardian 17.6.2006. (englanniksi)
Paul Bailey: The Pendragon Legend. Independent 10.7.2006. (englanniksi)
The Pendragon Legend. Complete Review. (englanniksi)
Richard Hyfler: The Pendragon Legend. Forbes 31.10.2007. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  IdRef
Leo Crescens Syrjänen

Leo Crescens Syrjänen (21. huhtikuuta 1878 Sääksmäki – 21. huhtikuuta 1918 Valkeala) oli suomalainen Haminan Sanomien päätoimittajana ja Haminan Suojeluskunnan ensimmäinen päällikkö.
Yksityiselämä

Leo Syrjänen syntyi Sääksmäellä Valkeakoskella. Hänen isänsä oli Gustav Syrjänen (s. Janakkalassa 1851, k. 1907) ja äiti Maria Gustava Hendrikson. Leon veli oli teollisuusmies Sixtus Syrjänen.lähde? Leo sai päättötodistuksen Rauman seminaarissa 1902. Hän toimi kansakoulun opettajana 1902–1904. Hän meni naimisiin Humppilassa 8. elokuuta 1903 Lyydi Mikkolan (s. 8. elokuuta 1878) kanssa. Hän oli kuitenkin aikeissa hakea avioeroa ennen kuolemaansa, koska hänellä oli lapsi Lea Margaretha haminalaisen Alina Toivosen kanssa. Vuonna 1907 Syrjänen osti Haminan ensimmäisen auton. Auto oli vihreä Oldsmobile, jonka teho oli 10 hv ja huippunopeus 50 km/h.
Politiikka

Syrjänen kuului Nuorsuomalaiseen Puolueeseen ja oli sen paikallisosaston puheenjohtaja Haminassa. Hän toimi Haminan elintarvikelautakunnan puheenjohtajana. Hän kuului myös paikalliseen raittius seuraan ja purjehdusseuraan ja johti paikallista kuoroa.
Haminan Sanomat

Syrjänen toimi Haminan Sanomien päätoimittajana vuosina 1905–1915. Suomenmielisten äänenkannattajaksi perustettu Haminan Sanomat oli linjaltaan aluksi hyvin maltillinen ja sisällöltään paikallinen. Sortovuosina lehti ryhtyi arvostelemaan Venäjän hallituksen toimia, jolloin kenraalikuvernööri Bobrikov lakkautti sen ensimmäisenä suomenkielisenä lehtenä kesällä 1899. Tämän jälkeen Haminan Sanomien tilalla ilmestyi lukuisia tilapäislehtiä, kunnes vuoden 1900 alussa sen julkaisijat saivat luvan uuden Koitar-lehden perustamiseen. Varovaisen nuorsuomalainen ja perustuslaillinen Koitar otti entisen nimensä takaisin kesällä 1907. Seuraavalla vuosikymmenellä Haminan Sanomien perustuslaillisuus terävöityi, ja se lakkautettiin sotasensuurin nojalla vuoden 1916 vaihteessa.
Haminan Suojeluskunta

Kun Haminan suojeluskunta perustettiin 30. lokakuuta 1917 Haminan raatihuoneella suoraan suojeluskunnaksi, eikä esimerkiksi peitteeksi vapaapalokunnaksi. Avoimeen ja julkiseen tilaisuuteen osallistui noin 50 henkeä. Esikuntaan tarjottiin paikkaa myös SDP:n edustajalle, mutta SDP kieltäytyi ja kääntyi mieluummin venäläisten puoleen ja perusti punakaartin 4. marraskuuta ja saikin venäläisiltä aseita suurlakon aikaan. Suojeluskunta valitsi johtajakseen Syrjäsen hänen hyvän kontaktiverkkonsa vuoksi, jonka hän oli lehtimiehenä luonut. Haminan Suojeluskunnalla oli aluksi 20 jäsentä, kokonaisuudessa sodan aikana 50. Suojeluskunnan aseistuksesta ei ole tietoa.. Haminalaisia osallistui vapaussotaan yhteensä 135 henkeä, joista noin 50 siirtyi Sianpään etappitietä pitkin pohjoiseen rintaman toiselle puolelle. Osa siirtyi myös Suomenlahden ulkosaarten Suojeluskuntiin.
Kuolema

Punaisten vastavakoilu vangitsi Syrjäsen ja muun Haminan Suojeluskunta 17.–18. huhtikuuta 1918. Vangit kuljetettiin kahdessa erässä junalla Kouvolaan mukana Jaakko Uski ja Vihtori Koski. Miehet tiesivät punaisten jo hävinneen mutta halusivat tehdä Haminasta kuuluisan. Syrjänen ja 24 muuta Haminan Suojeluskuntalaista teloitettiin melkein välittömästi 20.–21. huhtikuuta 1918 Kouvolan Käpylässä, jonne heidät kuljetettiin autolla Kouvolan miliisivankilasta.lähde tarkemmin? Syrjänen omana 40-vuotissyntymäpäivänään, myöhempien vammantutkimusten mukaan pistimellä kaulaan iskettynä.
Systemaattinen teologia

Osa-alueita
Eksegetiikka
Kirkkohistoria
Käytännöllinen teologia
Systemaattinen teologia
Uskontotiede
Uskonnoittain
Juutalainen teologia
Kristillinen teologia
Islamilainen teologia
Buddhalainen ajattelu
Hindulainen filosofia
näytä
keskustele
Osa artikkelisarjaa
Systemaattinen teologia on teologian osa-alue ja yleensä yliopistoiden teologisissa tiedekunnissa harjoitettava oppiaine, jonka tehtävänä on uskonnollisen uskon ilmaisujen, opin ja uskonnollisen ajattelun tutkiminen. Useimmiten systemaattisen teologian kohteena ovat kristillisten kirkkojen ja yhteisöjen opit, sekä yksittäisten teologisten ajattelijoiden kirjoitukset.
Systemaattinen teologia on menetelmiltään ja lähestymistavaltaan lähellä filosofiaa. Se on lähestymistavaltaan systemaattinen ja pyrkii paitsi kohteidensa ajatusten parempaan ymmärtämiseen, myös näiden arvosteluun. Systemaattisen teologian tutkimuksessa käytetään yleensä systemaattista analyysia. Muita lähestymistapoja systemaattisen teologian tutkimukseen ovat laadullinen sisällön analyysi, sekä diskurssianalyysi.
Oppiaineet > Helsingin yliopisto

Systemaattinen teologia jaetaan Helsingin yliopistossa seuraaviin oppiaineisiin:
Dogmatiikka, eli uskon oppien ja sisältöjen tutkimus
Ekumeniikka, kirkkojen ja uskonnollisten liikkeiden yhteistyö ja -ymmärryspyrkimyksiin kohdistuva tutkimus
Teologinen etiikka ja sosiaalietiikka
Uskonnonfilosofia
Näistä kahden ensimmäisen tutkimuskohteet ovat yleensä sidoksissa kristinuskoon. Menetelmää on sovellettu myös islamin ja juutalaisuuden opin tutkimiseen. Teologisen etiikan ja uskonnonfilosofian alla sen sijaan tehdään paljon sellaista tutkimusta, jota voitaisiin tehdä yhtä hyvin filosofian laitoksilla.
Systemaattisen teologian alaan luetaan usein myös missiologia eli lähetystiede. Sillä ei kuitenkaan ole Suomessa oppituolia. Missiologia tutkii kirkkojen lähetystyötä ja sen edellytyksiä. Lisäksi siihen liittyy läheisesti eri uskontojen kohtaamiseen liittyvät kysymykset eli uskontoteologia.
Oppiaineet > Itä-Suomen yliopiston ortodoksinen systemaattinen teologia

Itä-Suomen yliopiston ortodoksisen teologian koulutusohjemassa systemaattinen teologia on yhdistetty patristiikan oppituoliin, koska patristiset tekstit ovat ortodoksisen kirkon tärkeintä tekstimateriaalia ja siksi systemaattisen teologian keskeisin tutkimuskohde. Oppialaan kuuluu patristiikan lisäksi seuraavia osa-alueita:
Dogmatiikka ja dogmihistoria
Ikoniteologia
Uskonnonfilosofia
Spiritualiteetin teologia ja mystiikan tutkimus
Etiikka
Ekumeniikka
Missiologia
Historia

Pyrkimys muodostaa kristillisen uskon sisällöstä (ja Raamatun erilaisten kirjojen erilaisista aiheista) yksi yhtenäinen, johdonmukainen ja hyvin järjestetty esitys on melko myöhäistä syntyä. Itäisessä ortodoksisuudessa esimerkin muodostaa Johannes Damaskolaisen 700-luvulla kirjoittama Ortodoksisen uskon tarkka esitys, jossa hän pyrkii järjestämään itäisen teologisen perinteen klassiset tekstit ja todistamaan niiden johdonmukaisuuden. Lännessä Pietari Lombardialaisen 1100-luvulla kirjoittama Sentenssit, johon hän kokosi aihealueittain suuren joukon kirkkoisien mielipiteitä, muodostui keskiajan skolastisen perinteen aihealueittaisen selitysperinteen perustaksi. Parhaana esimerkkinä tällaisesta kirjallisuudesta on Tuomas Akvinolaisen Summa theologiae. Protestanttinen kristillisen teologian aihealueittainen ja järjestetty esitysperinne syntyi 1500-luvulla Philipp Melanchthonin teoksen Loci Communes ja Jean Calvinin L'Institution de la religion chrétienne (Institutio religionis Christianae).
1800-luvulla kehittyi uudenlainen systemaattinen teologia erityisesti protestanttisissa piireissä: pyrkimys osoittaa, että kristillinen oppi muodosti tiukasti johdonmukaisen järjestelmän, joka perustui joihinkin peruslauseisiin. Tällaiseen teologiaan kuului yleensä voimakas perinteisten uskomusten karsiminen johdonmukaisuuden saavuttamiseksi. Pohjana oli ajatus siitä, että koska kristinuskon teologiaa oli varhaiskristillisinä aikoina tuettu paljolti antiikin filosofialla ja ilmaistu sen termistöllä, tällainen teologia oli menettänyt pohjansa samalla, kun uuden ajan filosofia ja luonnontieteet olivat syrjäyttäneet antiikin filosofian.
Esimerkiksi Friedrich Schleiermacher katsoi 1820-luvulla kirjoittamassaan teoksessa Der christliche Glaube nach den Grundsatzen der evangelischen Kirche, että kristinuskon ydinajatuksena on yleismaailmallinen, koko ihmiskunnassa oleva tunne tai tietoisuus "täydellisestä riippuvuudesta". Kaikki teologiset aiheet tuli tulkita uudelleen tämän tuntemuksen kuvauksina tai ilmauksina. Adolf von Harnack katsoi, että ihmisjärjelle vaikeista kolminaisuusopista ja Kristuksen yhtäaikaisen jumalallisen ja inhimillisen luonnon opista tuli luopua. Hänen mukaansa kristinuskossa oli pohjimmiltaan kyse henkisyydestä, Jumalan ja ihmisten välisestä suhteesta.
Kirjallisuutta

Luomanen, Petri (toim.): Osa "Systemaattinen teologia" teoksessa Teologia - johdatus tutkimukseen. Edita, Helsinki, 2001. ISBN 951-37-3456-0.
Aiheesta muualla

Helsingin yliopiston systemaattisen teologian laitos.
International Journal of Systematic Theology (Arkistoitu – Internet Archive) (ekumeeninen) (englanniksi)
Resources for Christian Theology (brittiläinen, protestanttinen) (englanniksi)
Library of Systematic Theology (konservatiivinen kalvinistinen) (englanniksi)
Airi Säilä

Airi Säilä 1930-luvun alussa.
Airi Tellervo Säilä (oik. Säilä-Salin) (29. huhtikuuta 1907 Helsinki – 1. elokuuta 1991 Espoo) oli suomalainen tanssija ja koreografi. Hän toimi 1940-, 1950- ja 1960-luvulla erilaisissa elokuvissa koreografina. Lisäksi hän esiintyi 1930- ja 1940-luvulla elokuvissa tanssijana.
Säilä perusti vuonna 1950 balettikoulun, josta myöhemmin muodostui Vantaan lapsibaletti.
Säilän puoliso oli balettitanssija Alf Salin. Sekä Säilä että hänen puolisonsa palkittiin vuonna 1956 Pro Finlandia -mitalilla.
Kirjallisuutta

Auli Räsänen 1986. Tanssi on elämäni – Airi Säilä. Helsinki: Tammi. ISBN 978-951-3062965
Aiheesta muualla

Airi Säilä Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Moderna Tider

| Moderna Tider Gyllene Tider |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : elo–syyskuu 1980, tammikuu 1981, EMI Studio, Tukholma, Ruotsi
 Julkaistu: 10. maaliskuuta 1981
 Tuottaja(t): Lasse "Trendy Hype" Lindbom
 Tyylilaji: pop rock
 Kesto: 43.01
 Levy-yhtiö: Parlophone (7C 062-35825)
Listasijoitukset
  Sverigetopplistan: 1.  VG-lista: 2.
Gyllene Tiderin muut julkaisut
| Gyllene Tider 1980 | Moderna Tider 1981 | Puls 1982 |
Moderna Tider on  ruotsalaisen popyhtye Gyllene Tiderin toinen albumi, joka julkaistiin vuonna 1981 levymerkillä Parlophone. Se nousi Sverigetopplistanin sijalle 1. ja VG-listan sijalle 2. 150 000 ensimmäistä LP:tä sisälsi bonus EP:n  Swing & Sweet.
Vuonna 2009 Moderna Tider pääsi mukaan kirjaan Tusen svenska klassiker, johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Per Gessle, ellei toisin mainita.
Kappaleet > A-puoli

Vänta på mej! – 2.51
Tuff tuff tuff (som ett lokomotiv) – 3.07
På jakt efter liv – 3.22
När vi två blir en – 3.08
Det hjärta som brinner – 2.59
Du spelar svår att nå – 2.48
Kom intill mej – 3.07 (säv. Per Gessle, Mats Persson)
Kappaleet > B-puoli

(Kom så ska vi) Leva livet – 3.33 (säv. Gessle, Persson)
Min tjej och jag – 3.22
Povel Ramel, Paul McCartney & jag – 3.10 (säv. Gessle, Persson)
Chrissie, hur mår du? – 3.28 (säv. Gessle, Persson)
Kärleken är inte blind (men ganska närsynt) – 3.51 (säv. Gessle, Persson)
När alla vännerna gått hem – 4.15
Kappaleet > 7" EP Swing & Sweet

Gyllene Tider för Rock 'n' Roll – 2.59 (säv. Ian Hunter)
Vill ha ett svar (I Need to Know) – 2.12 (säv. Tom Petty)
Och jorden den är rund (And Your Bird Can Sing) – 1.57 (säv. Lennon - McCartney)
Ge mig inte det där (Girl Don't Tell Me) – 2.20 (säv. Brian Wilson)
Kokoonpano

Per Gessle – kitara, laulu
Mats Persson – kitara
Anders Herrlin – basso
Göran Fritzon – kosketinsoittimet, urut
Micke "Syd" Andersson – rummut
Aiheesta muualla

Moderna Tider discogs.com -sivustolla
Suur-Suomi

Suur-Suomeen luettiin kuuluvaksi Suomen (vaaleansinisellä) lisäksi varsinkin Itä-Karjala (siniharmaa) ja Kuolan niemimaa (sinipunainen), harvemmin myös Viro (tummansininen) ja Inkeri (sinivihreä), sekä Ruija (tummanvihreä) ja Länsipohja (violetti). Suomen rajoiksi on kuvaan piirretty Tarton rauhan (vuodelta 1920) (keltainen) ja Pariisin rauhan (vuodelta 1947) (punainen) rajat.
Suur-Suomi-aate on irredentistinen, suomalaisten ja muiden itämerensuomalaisten kansojen sekä ulkosuomalaisten yhteenkuuluvuutta korostava heimoaatteen radikaali muoto. Sen tavoitteena on liittää Suomeen Neuvostoliitolle kuulunut Itä-Karjala ja mahdollisesti myös muita Suomen naapurivaltioiden osia, kuten Inkeri tai pohjois-Norjan ja -Ruotsin suomenkielisen väestön asuinalueita. Suur-Suomi-aatetta edustaneista järjestöistä Akateeminen Karjala-Seura puhui Suur-Suomesta sekä tavoitellun suursuomalaisen valtion että suomalais-karjalaisen ei-valtiollisen kieli- ja kulttuuriyhteisön merkityksessä.
Suur-Suomi-aatteen laajamittainen kannatus oli voimakkaimmillaan Suomen itsenäisyyden alkuaikoina. Suur-Suomeen liittyy olennaisesti Kolmen kannaksen rajan käsite. 1910- ja 1920-lukujen taitteessa kolmen kannaksen raja oli Suomessa varsin yleisesti hyväksytty tavoite Suomen itärajaksi niin poliittisesti vasemmistolaisissa kuin oikeistolaisissakin piireissä.
Aluksi suomalaiset eivät saaneet itäkarjalaisia innostumaan aatteestaan, koska karjalaiset kärsivät tuolloin nälänhädästä, mikä oli suurempi yhteiskunnallinen ongelma. Itäkarjalaisten oma-aloitteinen halu vapautua neuvostovallasta syntyi laajemmin vasta vuonna 1920 Tarton rauhan solmimisen jälkeen Neuvosto-Venäjän kovennettua otettaan alueesta. Vaikka kapinallisilla oli kansan tuki, Suomesta ei enää saatu laajaa apua ja muutamassa kuukaudessa puna-armeija sai kukistettua kansannousun.
Toisen maailmansodan jälkeen Suur-Suomi-aate käytännössä sammui.