stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Internet
Historiaa > 1990-luku: Internet tulee koteihin, WWW:n synty ja läpimurto, netti-hypetys ja IT-kupla

1990-luvulla Internet kaupallistettiin ja siirrettiin suurten operaattoreiden hoidettavaksi. Sen jälkeen se alkoi levitä myös valtaväestön käyttöön. Nopeat tiedonsiirtoyhteydet, helppokäyttöiset graafiset käyttöliittymät ja uudet palvelut alkoivat houkutella yksityisiä käyttäjiä kokeilemaan Internetin tarjoamia mahdollisuuksia. Ennen kuin nettisivut selaimineen yleistyivät, toimi välivaiheena 1990-luvun alussa tekstisivuja järjestellyt gopher-protokolla. WWW:n yleistymistä hidasti esimerkiksi kuvien hidas latautuminen tuon ajan verkkoteknologialla. Nettisivujen alkuperäinen tarkoitus oli järjestellä fyysikoiden tutkimustietokannat paremmin käytettäväksi, mutta WWW:n potentiaali osoittautui myöhemmin selvästi laajemmaksi. Illinoisin Urbana-Champaignin yliopiston alaisessa NCSA:ssa (National Center for Supercomputing Applications) kehitetty Mosaic-selain (1993, myöhemmin ”Netscape Navigator”) oli ohjelma, jonka avulla WWW:n käyttö popularisoitui.
Suomessa Internetin laajempi leviäminen kotikäyttöön alkoi 1993, kun EUnet Finland aloitti Internet-yhteyksien tarjoamisen yrityksille ja kotitalouksille. Samana vuonna yhteyksiä alkoivat tarjota myös Tele (nyk. Telia) ja HPY (nyk. Elisa). Silti vasta 1990-luvun puolivälin paikkeilla useimmat keskivertokansalaiset yliopistojen ulkopuolella alkoivat kuulla Internetistä. Internetin käytön yleistyminen aiheutti medioissa innostusta ja 1990-luvun puolivälistä alkaen alettiin puhua ylevästi esimerkiksi ”tiedon valtatiestä”, ”netti-surffailusta” ja ”interaktiivisuudesta” (vuorovaikutteiset palvelut). Näihin aikoihin monet peruskoulutkin saatiin jo verkkoon. Internet-hype kytkeytyi ilmiönä myös 1990-luvun lopun IT-kuplaan, kun Internet mobiiliteknologian ohella synnytti sijoittajissa epärealistisia tuotto-odotuksia.
Puhelinverkkoa käyttävä modeemiliikenne siirtyi vuosikymmenen loppua kohti Internet-palveluihin. Internet-aikaa edeltänyt BBS-kulttuuri lopahti viimeistään Internetin nopeiden laajakaistayhteyksien yleistyessä vuoden 2000 tienoilla. Alun perin Internetin ulkopuolisten kansallisten tietoverkkojen (jotka tosin tarjosivat myöhemmin myös Internet-palveluita käyttäjilleen) suosio romahti jo aiemmin, kun esimerkiksi verkkopankin käyttö siirtyi Internetiin.
Historiaa > 2000-luku: sosiaalinen media, älypuhelimet

2000-luvun alussa IT-kupla puhkesi, mutta pian alettiin luoda jo pohjaa Internetin seuraavalle aluevaltaukselle, kun markkinoille alkoi tulla yhä enemmän Internet-liittymillä varustettuja älypuhelimia, jotka lopulta 00-vuosikymmenen loppuvuosina alkoivat korvata vanhemmat kännykät. Älypuhelimet lisäsivät paitsi Internetin käyttöä kommunikaatiovälineenä erityisesti sen käyttöä arkisiin asioihin, kuten karttapalveluihin.
2000-luvun alussa blogit alkoivat korvata webin alkuaikoina esiin nousseita ”kotisivuja”. 2000-vuosikymmenellä alettiin puhua myös sosiaalisesta mediasta, kun Facebookin ja Twitterin (nyk. X) kaltaiset ”web 2.0” -palvelut lisäsivät keskivertokansalaisten suorittaman Internet-kommunikaation määrää. Facebookin myötä 2000-luvun loppuvuosina Internet alkoi varsinaisesti muodostua paikaksi, jossa tavalliset kansalaiset pitivät monenkeskisesti yhteyttä tuttaviinsa ja sukulaisiinsa jakaen valokuviaan, videoitaan ja muuta materiaalia. Teknisesti tämä olisi toki ollut mahdollista aiemminkin, mutta Facebookin ja sen kaltaisten palveluiden käytön helppous ja kätevyys houkutteli mukaan satoja miljoonia uusia käyttäjiä. Jo aiemmin Internet oli muokannut yhteiskunnallista keskustelua, mutta sosiaalisen median myötä kysymys Internetin vaikutuksesta esimerkiksi politiikkaan nousi uudelleen esille.
Historiaa > 2010-luku: vuotosivustot, yksityisyys, kybersota, esineiden internet

Internetin mobiilikäyttö kasvoi jatkuvasti, ja älypuhelinten suosio ohitti peruspuhelinten suosion Länsi-Euroopassa vuonna 2011 ja maailmanlaajuisesti vuonna 2013.
Vuonna 2010 Wikileaks-sivusto aiheutti poliittisia myrskyjä tietovuodoillaan, joissa paljastettiin esimerkiksi Yhdysvaltain salaisia diplomaattisia asiakirjoja. Yksityisyyteen ja nettivakoiluun liittyvät kysymykset nousivat toden teolla uutisotsikoihin viimeistään 2013 Edward Snowdenin paljastusten myötä. Tällöin kävi ilmi, miten laajasti Yhdysvaltain viranomaiset urkkivat tietoja yksityisistä kansalaisista nettipalveluiden kautta. Myös kyberiskut ovat 2000-luvulla saaneet kasvavaa huomiota, kun eri valtiot ovat tehneet hyökkäyksiä toistensa nettipalvelimia kohtaan, pyrkien usein viemään valtiosalaisuuksia tai aiheuttamaan muuta häiriötä.
Erilaisten kulutuselektroniikan piiriin kuuluvien sekä myös teollisten laitteiden kytkeminen Internetiin synnytti käsitteen esineiden internet. Julkisuudessa puitiin esimerkiksi DDoS-hyökkäyksiä, joissa oli käytetty esineitä hyökkäyksen välineenä sekä internetiin kytkettyjä leluja, joiden kautta kräkkerit pystyivät salakuuntelemaan lapsia.
Internetin käyttö on lisääntynyt informaatiosodankäynnissä trollien käytöllä. Myös vihapuheen ja sananvapauden välinen suhde sosiaalisen median alustoilla on nostanut esiin ongelmakohtia: on olemassa ristiriita taloudellisen menestyksen ja inhimillisyyden välillä.
Verkossa tapahtuva ihmisten heikkouksien käyttö käyttäytymisen ohjaamiseen on yksi kasvava ongelma.
Covid-19-pandemian myötä osa opetuksesta siirtyi etäopetukseen internetin välityksellä.
Teknologiat

TCP/IP perustuu ajatukseen, että tietoliikenne koko verkon laajuudelta tapahtuu käyttäen samanlaisia tietosähkeitä, IP-paketteja. Lähettäjän ja vastaanottajan välille muodostettavat yhteydet vaikuttavat vain päätelaitteisiin, samoin pakettien sisällön tulkinta tapahtuu pelkästään päätelaitteissa. Itse tietoliikenneverkko siirtää vain yhdenlaisia paketteja. Jokaisen paketin käyttämä reitti voi olla erilainen. Pakettiverkko ei tiedä eikä välitä siitä, sisältääkö paketti palan puhetta, sähköpostia vai multimediadokumenttia.
Internet-teknologioiden kehittäminen tapahtuu pääosin IETF-organisaation (Internet Engineering Task Force) eri työryhmissä, jotka toimivat avoimuuden ja läpinäkyvyyden periaatteiden mukaisesti. Kaikki Internet-standardit ja käytännöt julkaistaan RFC-asiakirjoina (Request for Comments).
Internetin käyttötarkoitukset > Yksityiset henkilöt

Internetin käyttö keskusteluihin on ollut suosittua alusta lähtien. Vanhimpia tapoja ovat sähköposti, uutisryhmät sekä sähköpostitse käytettävät sähköpostilistat. WWW-sivujen myötä yleistyivät chatit ja keskustelualueet, osittain IRC:n ja uutisryhmien korvaajiksi. Nykyään Internetiä käytetään myös pikaviestintään, Internet-puheluihin ja videoneuvotteluyhteyksiin.
Tiedonhaun kannalta Internetin yleistyminen on merkinnyt vallankumousta. Ennen tieto täytyi kerätä työläästi useilta eri tahoilta, esimerkiksi arkistoista, erillisistä tietokannoista tai erikoiskirjastoista. Nyt hakukoneet tarjoavat nopean ja helpon pääsyn maailman suurimpaan tietokantaan. On kuitenkin hyvä pitää mielessä, että suuri osa tietoa on yhä tietoverkkojen ulottumattomissa.
Internetiä käytetään myös tiedostojen jakamiseen, ennen yleisesti anonyymi-FTP:n välityksellä. Nykyään tiedostojenjako tapahtuu yleensä WWW:n ja vertaisverkkojen välityksellä. Jaossa on esimerkiksi erilaisia kirjoituksia, musiikkia, ohjelmistoja ja elokuvia. Tiedostoja voi ladata itselleen tai antaa tiedostoja muiden ladattavaksi. Suuri osa vertaisverkoissa liikkuvasta materiaalista on jaossa laittomasti, mutta niitä käytetään myös yleisesti vapaasti jaossa olevan materiaalin jakoon. Tiedostojen jakamiseen liittyvä liikenne muodostaa valtaosan koko internet-liikenteestä.
Internetin käyttötarkoitukset > Yritykset

Internet on vaikuttanut merkittävästi myös kaupankäynnin sähköistymiseen, erityisesti kuluttajakaupan osalta (verkkokauppa). Internetin kauppapaikoista suurimmat kuten Amazon ja eBay dominoivat massatuotteiden myyntiä. Toisaalta myös pienet erikoisalueet ovat voineet löytää asiakkaita internetin välityksellä.
Verkkomainonta kasvoi nopeasti 1990- ja 2000-luvulla ja vuonna 2013 verkkomainontaan käytettiin ensi kertaa Yhdysvalloissa enemmän rahaa kuin televisiomainontaan. Verkkomainontaan käytettiin 31 miljardia euroa ja televisiomainontaan 29 miljardia euroa.
Internetin käyttötarkoitukset > Valtiot ja julkisyhteisöt

Sähköinen asiointi on mahdollistanut valtioiden julkisille palveluille erilaisten lupien ja hakemuksien reaaliaikaisen vastaanottamisen ja sähköisen käsittelyn. Tämä mahdollistaa prosessien automatisointia ja työn siirtymistä ihmiskäsittelijöiltä tietokoneille.
Suomessa sähköinen asiointi on saatavilla esimerkiksi rikosilmoituksen tekemiseen, toimeentulotuen tai opintotuen hakemiseen ja veroilmoitusten tekemiseen.
Toisaalta internetiä käytetään myös laajamittaiseen valtioiden tiedusteluorganisaatioiden tietojenkeruuseen ja urkintaan. Toistaiseksi laajin paljastunut tapaus on Yhdysvaltain kansallisen tiedustelupalvelun vuosikymmeniä jatkunut kansalaisten ja poliitikkojen urkinta, jonka paljasti Venäjälle loikannut tietovuotaja Edward Snowden. Urkinnan seurauksena eräissä vakoilun kohteiksi joutuneissa maissa alettiin käydä keskustelua urkinnalta suojautumiseksi. Saksassa liittokansleri ehdotti Euroopan unionin ”omaa sisäistä internetiä” ja Brasiliassa alettiin valmistella omaa sähköpostijärjestelmää.
Internetin käyttötarkoitukset > Koulutus

Internetissä on saatavilla suuri määrä etäoppimiseen suunnattua materiaalia kuten MIT:n OpenCourseWare ja Khan Academy.
Bill Clintonin mukaan internetillä on mahdollisuus pienentää digitaalista kuilua ja nostaa ihmisiä köyhyydestä nopeammin kuin koskaan aiemmin ihmiskunnan historiassa.
Internetin ongelmat

Internetin romahtamista on välillä ennustettu erittäin vakavien tietoturvaongelmien vuoksi (esimerkiksi roskaposti, virukset, haitta- ja vakoiluohjelmat sekä käytössä olevien ohjelmistojen tietoturvapuutteet). Toisaalta on esitetty, että internetin korvaaminen olisi niin työlästä, että todennäköisempää on yritysten välisten ja suljettujen palvelujen käytön sekä tietosuojausmenetelmien ja kryptauksen käytön kasvaminen.
Kaatumisen ehkäisemiseksi Internetin juuripalvelimet on pyritty jakamaan eri puolille maailmaa yhteensä 22 eri paikkaan. Tietoturva-asiantuntija Mikko Hyppösen mukaan teoriassa pommi-iskut näihin paikkoihin voisivat kaataa Internetin. Hänen mielestään moiselle terrori-iskulle olisi hankala löytää motiivia, sillä harva hyötyisi Internetin kaatamisesta.
Monet vanhemmat ovat hyvin huolissaan lasten ja nuorten internetinkäytöstä. Internetin keskustelualue on erittäin yleinen käsite ja tuottaa vanhemmille päänvaivaa, koska välttämättä ei tiedä, kenen kanssa todella keskustelee netin välityksellä. Internetin käyttöön voi syntyä sosiaalinen riippuvuus, jossa reaalimaailman aktiviteetit ja todelliset ihmissuhteet korvautuvat virtuaalisilla.
Ympäristövaikutukset

Lähes 60 prosenttia dataliikenteen aiheuttamista päästöistä johtuu internetissä olevien videoiden suoratoistosta. Yhdysvaltalaisen Berkeleyn yliopiston tutkijoiden vuonna 2014 laatiman laskelman mukaan videon suoratoisto 6 Mbps:n nopeudella tuottaisi yhteensä lähes 800 grammaa hiilidioksidipäästöjä yhden tunnin aikana. Vuonna 2019 arvioitiin, että kahden tunnin pituisen elokuvan katselu kuluttaisi noin 1,13 kilowattituntia sähköä eli yhtä paljon kuin 60 teekupillisen keittäminen. Tuollaisen sähkömäärän valmistaminen aiheuttaisi Britannian sähköntuotantorakenteella yli 300 grammaa hiilidioksidipäästöjä.
Sähkönkulutus syntyy palvelinten konesalien jäähdytyksestä, tietoliikenneverkkojen toiminnasta sekä kuluttajan omista tietoliikennelaitteista ja siihen vaikuttavat esimerkiksi resoluutio ja näytön koko. Tietoliikenneverkko ja datakeskukset tuottavat suurimman osan internetin käytön aiheuttamista päästöistä.
Nimitys

Nimitys internet on syntynyt ranskalaisesta pakettikytkentäisestä Cyclades-tietokoneverkosta kun he asettivat kommunikaationsa muihin tietokoneverkkoihin ja näin ollen syntyi termi inter-net, joka koostuu kahdesta englanninkielisestä sanasta inter ja net, jotka suoraan suomennettuna olisi verkkojen välinen, jota käytetään, kun tietoverkkoja yhdistetään toisiinsa.
Maailmassa on yksi yhteinen tietoverkko, Internet tai internet. Nimi kirjoitettiin aiemmin isolla alkukirjaimella erisnimisäännön mukaisesti. Suomen kielen lautakunta päätyi kuitenkin kokouksessaan 2007 siihen, että molemmat vaihtoehdot ovat suomen kielessä hyväksyttäviä. Kahden kirjoitustavan välillä voi nähdä merkityseron: Kun Internet kirjoitetaan isolla alkukirjaimella, korostuu sen merkitys maailmanlaajuisen tietoverkon nimenä. Pienen alkukirjaimen kera se käsitetään pikemminkin viestintävälineeksi kuten televisio, radio tai puhelinverkko.
Äärimmäiseen asiallisuuteen pyrkivässä tyylissä, esimerkiksi säädöstekstissä, käytetään Internetistä termejä yleinen tietoverkko tai kansainvälinen tietoverkko tai vain tietoverkko.
Varsinaiselta merkitykseltään internet sanana tarkoittaa verkkojen välistä tiedonsiirtoa erityyppisten aliverkkojen välillä tai erityyppisistä aliverkoista koottua verkkoa. Sanassa internet-protokolla (IP) ”internet” kirjoitetaan pienellä alkukirjaimella, koska IP on yleinen verkkojen välinen protokolla, jota Internetin ohella käytetään muissakin verkoissa.
Kirjallisuutta

Carr, Nicholas: Pinnalliset: Mitä internet tekee aivoillemme.  ((The shallows: What the internet is doing to our brains, 2010.) Suomentanut Antti Pietiläinen)  Helsinki:  Terra cognita, 2010.  ISBN 978-952-5697-38-4
Goldsmith, Jack – Wu, Tim: Who Controls the Internet? Illusions of a Borderless Wodls.  Oxford:  Oxford University Press, 2008.  ISBN 978-0-19-534064-8
Haasio, Ari: Netin pimeä puoli.  Helsinki:  Suomalaisen kirjallisuuden seura, 2013.  ISBN 978-952-222-391-3
Matikainen, Janne – Laaksonen, Salla – Tikka, Minttu (toim.): Verkon ja sosiaalisen median tutkimusmenetelmät. Vastapaino. 2013.
Saarikoski, Petri ym.: Funetista Facebookiin: Internetin kulttuurihistoria.  Helsinki:  Gaudeamus, 2009.  ISBN 978-952-495-123-4
Sisättö, Seppo: Internet taskussa: Mobiiliin sähköiseen yhteiskuntaan.  Infor, 2004.  ISBN 978-952-5123-57-9
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Internet Wikimedia Commonsissa
Internetin historiaa.
Living Internet. (englanniksi)
Internetin historiaa käsittelevä animaatio. Youtube.
DARPA's role in creating the Internet (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Buchanan, Elizabeth A. & Zimmer, Michael: Internet Research Ethics The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Internetin käyttäjien määrä per 100 asukasta (Kansainvälinen televiestintäliitto (ITU)).
1980- ja 1990-luvuilla tekstipohjaiset ”uutisryhmät” olivat Internetin keskeinen monen käyttäjän välinen kommunikaatiomuoto.
Vuonna 1993 läpimurron tehnyt Mosaic -selain. Varhaisen WWW:n sivujen tausta näkyi yleensä harmaana.
28 800 bps sisäinen modeemi. 1990-luvulla nettiyhteys kotoa muodostettiin usein sisäisen modeemin avulla, josta meni suoraan johto analogiseen puhelinverkkoon. Samalla laitteella pystyi käyttämään BBS:iä tai muodostamaan pelkän puhelinverkon kautta menevän yhteyden kahden tietokoneen välille.
Internetin käyttäjämäärät suhteessa väestöön (päivittyvä kartta; 2020).
San Marinon ritarikunta

| San Marinon siviili- ja sotilasmeriittien ritarikunta |
| --- | --- |
 Ritarikunnan tunnuksia
Palkitaan:  poikkeuksellinen palvelus tasavallan hyväksi
Palkinnon antaja:  Suur- ja yleisneuvosto
Maa:   San Marino
Ensimmäinen palkinto:  1859
San Marinon ritarikunta, virallisesti San Marinon siviili- ja sotilasmeriittien ritarikunta (ital. Ordine equestre per il merito civile e militare di San Marino) on San Marinon tasavallan korkein ja arvostetuin ritarikunta, joka on perustettu 13. elokuuta 1859.
Ritarikunnan jäsenet hyväksyy San Marinon suur- ja yleisneuvosto. Vuoteen 1984 asti ritarikunnan jäsenyys johti myös aatelisarvoon, mutta tästä on sittemmin luovuttu. Perusteiksi jäsenyydelle ovat mm. poikkeuksellinen palvelus tasavallan hyväksi niin sotilas- kuin siviilihenkilöille sekä saavutukset humanistisella, taiteellisella, poliittisella ja tieteellisellä alalla.
Ritarikunnan kunnianauha on valkoinen ja siinä on neljä sinistä raitaa. Tasoja ritarikunnassa on yhteensä viisi:
Suurristi
Suurupseeri
Komentaja
Upseeri
Ritari
Lisäksi ritarikuntaan kuuluu kolme mitalia (pronssinen, hopeinen ja kultainen).
Ritarikunnan motto on "jätän teidät vapaiksi molemmista miehistä (lat. Relinquo vos liberos ab utroque homine)".
Italian presidentti Giorgio Napolitano vastaanottaa hänelle myönnetyn ritarikunnan jäsenyyden vuonna 2014.
Bergström

Bergström voi viitata seuraaviin:
Sukunimi

Alexander Bergström (s. 1986), ruotsalainen jääkiekkoilija
Anna-Liisa Bergström (s. 1985), suomalainen tanssija
Anna Bergström-Simonsson (1853–1937), ruotsalainen laulunopettaja ja laulunopetuksen uudistaja
Ari Bergström, suomalainen muusikko, Fröbelin palikoiden taustalaulaja
Arthur Bergström (1876–1932), suomalainen jääkäri ja merikapteeni
David Bergström (1858–1946), ruotsalainen sanomalehtimies, poliitikko ja pääkonsuli
Gunilla Bergström (1942–2021), ruotsalainen lastenkirjailija ja toimittaja
Harry Bergström (1910–1989), suomalainen pianisti, säveltäjä ja kapellimestari
Helena Bergström (s. 1964), ruotsalainen näyttelijä
Henry Bergström (s. 1950), suomalainen jalkapalloilija
Hjalmar Bergström (1907–2000), ruotsalainen hiihtäjä
Kajsa Bergström (s. 1981), ruotsalainen curlingpelaaja
Karl Bergström (1883–1919), suomalainen jääkäri
Lucas Bergström (s. 2002), suomalainen jalkapallomaalivahti
Maalin Bergström, o. s. Buchert (1870–1936), suomalainen luonnonparantaja ja Kirvun luonnonparantolan perustaja ja johtaja
Martha Sandwall-Bergström (1913–2000), ruotsalainen lasten- ja nuortenkirjailija
Matti Bergström (1938–1994), suomalainen muusikko ja säveltäjä
Matti Bergström (1922–2014), suomalainen fysiologi ja aivotutkija
Niklas Bergström (s. 1974), ruotsalainen riistamaaliampuja
Olof Bergström (1919–1984), ruotsalainen näyttelijä
Pirjo Bergström (1939–2011), suomalainen muusikko, säveltäjä, sovittaja, laulaja ja näyttelijä
Rafael Bergström (1898–1938), suomalainen näyttelijä
Reijo Bergström (1941–2019), suomalainen kitaristi
Rolf Bergström, suomalainen laulaja
Sune K. Bergström (1916–2004), ruotsalainen biokemisti, Nobelin fysiikanpalkinnon saaja
Tiina Bergström (1963–2016), suomalainen näyttelijä
Waldemar Bergström (1886–1928), suomalainen pikaluistelija
Walter Bergström (1909-1985), suomalainen moottoripyöräurheilija
Werner Bergström (1883–1948), suomalainen kansanrunoilija
Sukunimi > Entisenä nimenä

Anna Le Moine o.s. Bergström, ent. Svärd, (s. 1973), ruotsalainen curlingpelaaja
Arvi Tuomi ent. Bergström, (1893–1951), suomalainen näyttelijä
Emmi Jurkka o.s. Tuomi, ent. Bergström, (1899–1990), suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja
Oskari Vuorivirta, ent. Bergström (1861–1923), suomalainen kansanedustaja (Suomalainen puolue)
Valter Tuomi ent. Bergström (1896–1963), suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja
Muita

Bergströmin ryhmä, valkoisten länsiarmeijaan kuulunut ryhmä Suomen sisällissodassa
Bergströminlampi, lampi Raumalla Kourujärven kaupunginosassa
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Rienzi

Rienzi, viimeinen tribuuni (saks. Rienzi, der Letzte der Tribunen) on Richard Wagnerin viisinäytöksinen varhaisteos. Se on säveltäjän kolmas ooppera ja alaotsikkonsa mukaan "suuri traaginen ooppera" (Große tragische Oper). Rienzi on sävelletty vuosina 1838–1840.
Historiallinen tausta

Cola di Rienzo eli Rienzi oli keskiaikainen italialainen poliitikko ja kansanjohtaja. Hänestä tuli tribuuni 1347. Pian hän joutui luopumaan vallasta ja pakeni Napolin kautta Prahaan, jossa oli vangittuna. Hän palasi Roomaan Avignonin kautta 1354. Hän sai senaattorin arvonimen ja kuoli kansan käsissä yrittäessään paeta. Romaanin ja oopperan tapahtumat on sijoitettu vuoteen 1347, jolloin Pyhän saksalais-roomalainen keisarikunnan ja Rooman kuninkaan kruunusta kilvoittelivat Ludvig IV Baijerilainen (1314–1347) ja Kaarle IV Luxemburgilainen (1346–1378).
Oopperan taustaa

Richard Wagner kiinnostui Rienzin aiheesta vuonna 1837 luettuaan Georg Nikolaus Bärmannin  saksankielisen käännöksen. Hän teki siitä itselleen libreton, joka valmistui Riiassa 1838, ja viisinäytöksisen oopperan partituuri valmistui Pariisissa vuonna 1840.
Rienzi esitettiin kuitenkin vasta 1842 Dresdenissä säveltäjän itse ollessa paikalla. Rienzi on ns. numero-ooppera grand operan tyyliin, eli siinä on baletti- ja näyttämökohtaus. Wagner ei suostunut lyhentämään oopperaansa, ja ensi-illasta tuli pitkä, noin kuusi tuntia. Pituuden takia Rienzi jaettiin muutaman esityksen ajaksi kahdelle illalle, mutta melko pian palattiin yhden illan esitykseen, ja Wagner lyhensi hieman teosta, ja siitä tuli noin viisituntinen. Vuosia myöhemmin Rienzistä muokattiin vielä noin kolmituntinen versio. Wagner teki tietoisesti Rienzistä vaativan ja näyttävän. Hänen tavoitteensa oli, että Rienziä esitetään vain suurissa oopperataloissa. Ensi-iltaan Wagner sai suuresti ihailemansa Wilhelmine Schröder-Devrientin laulamaan Adrianon housuroolin.
Richard Wagnerin elinaikana Rienzistä oli eniten taloudellista hyötyä. Wagnerin lopullinen musiikkityyli ja kokonaisvaltainen musiikkiteatteri eivät vielä Rienzin aikaan olleet tarpeeksi kehittyneet. Tämä on yksi syy siihen, miksi Cosima Wagner ei halunnut Rienziä ”Bayreuthin kaanoniin” eli esitettäväksi Bayreuthin musiikkijuhlille.
Hahmot > Pääroolit

Cola Rienzi, Paavin notaari / Rooman Tribuuni  – tenori
Irene, Rienzin sisar – sopraano
Adriano, Colonnan poika – mezzosopraano
Hahmot > Sivuroolit

Steffano Colonna, Colonnan suvun päämies – basso
Paolo Orsini, Orsinin suvun päämies – basso
Kardinaali Raimondo, Paavin legaatti – basso
Baroncelli, Rooman kansalainen – tenori
Cecco del Vecchio, Rooman kansalainen – basso
Rauhanlähettiläs – sopraano
Airut – tenori
Tapahtumapaikka ja -aika ja oopperan kesto

Aika: 1300-luvun puoliväli.
Paikka: Rooma
Kesto riippuu esitettävästä versiosta, n. 3–5 tuntia.
Ensi-iltamiehitys

Rienzi 20.10.1842.
Königlich Sächsisches Hoftheater, Dresden
Kapellimestari 	Carl Gottlieb Reissiger
Cola Rienzi –   	Josef Aloys Tichatschek
Irene –  		Henriette Wüst
Steffano Colonna –  	Georg Wilhelm Dettmer
Adriano –		Wilhelmine Schröder-Devrient
Paolo Orsini –   	Johann Michael Wächter
Kardinaali Raimondo –   	Gioacchino Vestri
Baroncelli –  		Friedrich Traugott Reinhold
Cecco del Vecchio –  	Karl Risse
Rauhanlähettiläs –  	Anna Thiele
Airut –
Juoni > Alkusoitto

Alkusoitto on loistelias, ja sitä esitetään usein konserteissa. Se on koottu oopperan teemoista, kuten hitaan aloituksen trumpettinuoteista, Rienzin rukouksesta, kansan teemasta ja taisteluhymnistä. Tämän jälkeen jokainen näytös alkaa omalla alkusoitollaan.