stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Naina Jeltsina
Elämäkerta

Naina Jeltsina syntyi Iosif Aleksejevitšin (1910–1966) ja Maria Fedorovnan (1910–1944) perheeseen. Hän oli vanhin perheen kuudesta lapsesta. Syntymähetkellä hänet nimettiin Anastasijaksi, mutta häntä on aina kutsuttu Nainaksi. Vasta 25-vuotiaana hän muutti passiinsa nimen Naina, koska ei tottunut alkuperäisen nimensä käyttöön.
Vuonna 1955 hän valmistui Uralin ammattikorkeakoulun rakennustekniikan osastolta erikoisnimikkeellä ”insinööri-rakentaja”. Koulussa hän tutustui myös tulevaan puolisoonsa Boris Jeltsiniin, ja avioliitto solmittiin pian valmistumisen jälkeen vuonna 1956. Vuoteen 1985 saakka Naina Jeltsina työskenteli jäteveden puhdistamoiden suunnittelijana Sverdlovskin alueella. Vuodesta 1985 lähtien hän on asunut Moskovassa.
Boris Jeltsinin presidenttikaudella Naina Jeltsina osallistui joillekin miehensä tekemille virkamatkoille, varsinkin Suomeen ja Ruotsiin  vuonna 1997 sekä matkalle Kiinaan vuonna 1999. Jeltsina ei koskaan pyrkinyt sekaantumaan miehensä poliittiseen toimintaan. Kuitenkin vuoden 1996 vaalitaistossa hän kohtasi äänestäjiä ja antoi haastatteluja medialle. Naina Jeltsinan merkittävin julkinen esiintyminen oli hänen miehensä hautajaisissa huhtikuussa 2007.
Vuodesta 2008 lähtien Jeltsina on toiminut miehensä muistoksi perustetun keskuksen hallituksessa ja toiminut muutenkin aktiivisesti miehensä muiston vaalimiseksi.
Vuonna 2017 Jeltsin esitteli muistelmiaan Jeltsin-keskuksessa ja sittemmin myös Moskovassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Naina Jeltsina Wikimedia Commonsissa
Lotta Merenmies

Lotta Johanna Merenmies (s. 9. elokuuta 1981 Helsinki) on suomalainen juontaja, näyttelijä, radiopersoona, motivaatiopuhuja ja instagram-vaikuttaja. Hän on esiintynyt ohjelmissa Karppi, Kolmistaan ja Ex-onnelliset. Hän on radiotoimittaja Business FM -radiossa.
Merenmies on kilpaillut Fitness Classic Masters SM-kilpailuissa vuonna 2016.
Livignon Alpit

| Livignon Alpit |
| --- | --- |
 Val Trupchun -laakso Sveitsin kansallispuistossa.
Maantiede
Sijainti:   Sveitsi  Italia
Päävuoristo:  Alpit
Korkein kohta
Nimi:  Cima de' Piazzi
Korkeus meren-pinnan tasosta:  3 439 m
Livignon Alpit on Itäisiin Alppeihin kuuluva vuoristoalue itäisessä Sveitsissä ja Pohjois-Italiassa.
Livignon Alppien korkein huippu on Cima de' Piazzi (3 439 m; koordinaatit 46°31′4″N, 10°5′43″E).
Huippuja

Cima de' Piazzi (3 439 m)
Cima Viola (3 384 m)
Piz Paradisin (3 305 m)
Pizzo di Dosde (3 280 m)
Scima da Saoseo (3 277 m)
Piz Languard (3 266 m)
Piz Murtaröl (3 177 m)
Piz Quattervals (3 157 m)
Piz Muragl (3 157 m)
Cime Redasco (3 139 m)
Piz Sena (3 078 m)
Piz Chaschauna (3 072 m)
Piz Lavirun (3 052 m)
Monte Foscagno (3 051 m)
Piz dal Teo (3 050 m)
Pizzo del Ferro (Val Fraele) (3 050 m)
Piz Umbrail (3 034 m)
Monte Braulio (2 980 m)
Piz Mezzaun (2 963 m)
Piz Lagalb (2 959 m)
Monte Massuccio (2 816 m)
Munt la Schera (2 589 m)
Muottas Muragl (2 454 m)
Lotta Piesanen

Lotta Piesanen (s. 7. joulukuuta 1997) on suomalainen lentopalloilija. Hän on pelipaikaltaan yleispelaaja. Hän edusti Lentopallon Mestaruusliigassa Kuortanetta, LP Kangasalaa, Pölkky Kuusamoa ja LP Viestiä. Vuonna 2020 hän siirtyi Raision Urheilijoihin. Hänen kasvattajaseuransa on JyväsLentis. LP Viestissä pelatessaan Piesanen voitti SM-kultaa kauden 2018–2019 päätteeksi. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Mestaruusliigassa 16. marraskuuta 2013. Ennen kauden 2019–2020 alkua Piesanen oli pelannut Mestaruusliigassa 145 ottelua, joissa hän oli tehnyt 1119 pistettä.
Piesanen pelasi Suomen maajoukkueessa 24 maaottelua vuonna 2017.
NW Rennzweier

| NW Rennzweier |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Itävalta-Unkari
Valmistaja:  Nesselsdorfer Wagenbau
Valmistusvuodet:  1900
Tuotantomäärä:  1 kappale
Korimalli:  avonainen
Muotoilija:  Hans Ledwinka
Tekniset tiedot
Henkilöluku:  2
Moottori:  2-sylinterinen nestejäähdytteinen Benz-bokserimoottori
Iskutilavuus:  4 250 cm³
Teho:  8,8 kW
Polttoaine:  bensiini
Polttoainesäiliö:  42 l
Vetotapa:  takaveto
Vaihteisto:  4+1
Mitat
Massa:  975 kg
Pituus:  2 840 mm
Akseliväli:  1 850 mm
Leveys:  1 910 mm
Korkeus:  1 590–1 680 mm
NW Rennzweier vasemmalta sivulta kuvattuna.
NW Rennzweier oli itävaltaunkarilaisen Nesselsdorfer Wagenbaun (NW) vuonna 1900 valmistama kilpa-auto. Auton suunnitteli tuolloin vasta 22-vuotias Hans Ledwinka paroni Theodor von Liebiegin toivomuksesta. Auto valmistui vain viidessä viikossa 22. toukokuuta 1900. Liebieg osallistui sillä useisiin kilpailuihin vuosina 1900–1902 ja auto on nykyään tallessa Prahan teknillisessä museossa.
Useissa yhteyksissä autoja väitetään valmistuneen kaksi kappaletta. Käsitys perustuu aikakaudelta säilyneisiin valokuviin, joissa esiintyy kahdenlaisia Rennzweiereita. Todellisuudessa kyseessä on kuitenkin sama auto, johon tehtiin jälkeenpäin useita muutoksia.
Teknisiä tietoja > Moottori

Moottorina oli alle 9-kilowattinen Benzin valmistama kaksisylinterinen, nestejäähdytteinen bokserimoottori, joka oli asetettu poikittain taka-akselille. Jokaisessa sylinterissä oli kaksi automaattista imuventtiiliä sekä yksi pakoventtiili. Sytytystulppien sijaan moottorissa oli mekaanisesti toiminut järjestelmä, joka käytti sylintereissä olleita katkojia. Magneetto oli Boschin valmistama. Polttoaineensyötöstä vastasi evaporaatiokaasutin, joka oli sijoitettu polttoainetankin yhteyteen kuljettajan näkyville; näin ollen imuputki oli yli kolme metriä pitkä. Kaasuuntuminen saatiin aikaan polttoainetankkia lämmittämällä.
Teknisiä tietoja > Voimansiirto

Moottorin vauhtipyörällä oli kitkakytkin, josta voima välittyi rullaketjun välityksellä neliportaiseen vaihteistoon, joka oli sijoitettu istuinten alle parhaan painonjakauman saavuttamiseksi. Vaihteiston yhteyteen oli rakennetusta tasauspyörästöstä kulki erilliset ketjut kummallekin takapyörälle.
Teknisiä tietoja > Runkorakenne ja alusta

Auton rakenne oli aikanaan poikkeuksellinen. Siinä ei ollut lainkaan varsinaista koria, vaan kaikki rakenteet olivat näkyvissä. Oikeanpuoleisella polkimella käytettiin kytkintä ja vasemmanpuoleisella takapyörännavoissa olleita pantajarruja. Hevosvaunumaisista edeltäjämalleistaan poiketen auton ohjaustankoa oli kallistettu taaksepäin. Kuljettajan istuin oli auton keskilinjalla ja toinen istuin tämän vasemmalla puolella alhaalla. Edessä oli tilavuudeltaan 42-litrainen polttoainetankki ja kuljettajan takana oli jäähdytysnestesäiliö, jonka tilavuus oli 15 litraa. Jäähdytin oli polttoainetankin etupuolella. Sekä etu- että taka-akselit olivat jäykkiä. Edessä oli elliptiset ja takana puolielliptiset lehtijouset.
Ominaisuuksia

Auton huippunopeus, 82 km/h, saavutettiin suurimmalla vaihteella moottorin kierrosluvun ollessa 1800 1/min. Joissain yhteyksissä huippunopeudeksi ilmoitettiin "noin 90 km/h" ja vanhemmissa lähteissä sen väitetään olleen 112 km/h, mutta tätä pidetään epätodennäköisenä.
Kilpailuhistoria

Liebieg osallistui Rennzweierilla vuosina 1900–1902 useisiin autokilpailuihin. Tuloksina oli ensimmäinen sija Nizza–La Turbie -kilpailussa sekä toinen sija Salzburg–Linz–Wien -kilpailussa. Liebieg kokeili Rennzweieria myös rata-ajoissa, joissa sitä oli vastassa tunnettuja ranskalaisvalmistajia: Renault, Clément-Bayard, Mors, Peugeot ja Panhard-Levassor. Frankfurtissa Rennzweier esiintyi De Dietrichin ja Benzin haastajana. Vuonna 1902 Liebieg osallistui Rennzweierilla tunnettuun Pariisi–Wien -kilpailuun. 990 kilometrin kohdalla, 15 tunnin ja 47 minuutin jälkeen Liebieg joutui lopulta antamaan periksi Renaultille, jota kuljetti Marcel Renault. Rennzweier kykeni antamaan kovan haasteen jopa 40 kW tehoisille kilpa-autoille.
Autoa säilytettiin vuoteen 1945 asti Liebiegin yksityiskokoelmassa, kunnes se siirrettiin Prahan teknilliseen museoon.
Lotta Suviranta

Lotta Ilona Suviranta (ent. Bryggare, o.s. Suviranta) (s. 14. joulukuuta 1965 Helsinki) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen pika- ja keskimatkojen juoksija. Hän edusti koko uransa ajan Helsingin Kisa-Veikkoja ja hänen valmentajanaan toimi Ari Paunonen. Kalevan kisoista Suviranta saavutti hopeaa 800 metrin juoksussa vuonna 1993. Lisäksi hän oli viestijuoksun SM-kisoissa mukana voittamassa kaikkiaan 14 mitalia. 4 × 100 metrin viestijuoksussa Suviranta oli voittamassa kultaa vuonna 1994, 4 × 400 metrin viestijuoksussa kolmea kultaa vuosina 1986, 1996 ja 1999, hopeaa vuonna 1987 sekä kahta pronssia vuosina 1994 ja 1998 sekä 4 × 800 metrin viestijuoksussa kolmea kultaa vuosina 1986, 1987 ja 1989, kahta hopeaa vuosina 1988 ja 2004 sekä kahta pronssia vuosina 1990 ja 1994. Sisäratojen SM-kisoista Suviranta saavutti 400 metrin juoksusta kultaa vuosina 1994 ja 1996 sekä pronssia vuonna 1995 ja 800 metrin juoksusta kolme hopeaa vuosilta 1987, 1994 ja 1996. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 2006 jälkeen.
Suviranta avioitui vuonna 1990 aitajuoksija Arto Bryggaren kanssa. Heillä on kolme lasta, joista yksi on moniottelija Samuli Bryggare. He erosivat vuonna 2015.
NW S

| NW S4 ja S6 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Itävalta-Unkari
Valmistaja:  Nesselsdorfer Wagenbau, Nesselsdorf (Kopřivnice)
Valmistusvuodet:  S4: 1906–1911; S6: 1912–1915
Tuotantomäärä:  S4: 64 kappaletta; S6: 12 kappaletta
Muotoilija:  Hans Ledwinka
Edeltäjä:  NW J
Seuraaja:  S4: NW T; S6: NW U
Tekniset tiedot
Henkilöluku:  4–6 korimallista riippuen
Iskutilavuus:  S4: 3 306 cm³; S6: 4 959 cm³
Teho:  S4: 20–30 hv /2200 1/min; S6: 50 hv /2600 1/min
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  takaveto
Vaihteisto:  4+1
Mitat
Massa:  S4: 1 600 kg; S6: 1 600 - 1 800 kg
Pituus:  4 355 mm
Leveys:  1 500 mm
NW S oli itävaltaunkarilaisen Nesselsdorfer Wagenbaun (NW) vuosina 1906–1915 valmistama henkilöautomalli. Autosta oli kaksi muunnelmaa: nelisylinterinen S4 ja kuusisylinterinen S6. Edistyksellisen mallin suunnitteli Hans Ledwinka salassa yrityksen pääjohtajalta. Seuraajamallit olivat NW T ja NW U.
Suunnittelu

NW:n autojen suunnittelusta vastanneen Hans Ledwinkan jätettyä yrityksen vuonna 1902 uudet mallit eivät pärjänneet markkinoilla. Autoissa esiintyi runsaasti vikoja ja huoltotoimenpiteet olivat vaikeita, sillä autojen moottorit oli sijoitettu keskelle. Tilannetta korjaamaan palkattiin kaksi insinööriä, Kronfeld ja Lang, jotka suunnittelivat mallit J ja L. Autot olivat sikäli edistyksellisiä että niissä oli käytössä kardaaniveto ketjun sijaan. Moottorit olivat sivuventtiilisiä rivimoottoreita. Autot olivat kuitenkin tehottomia ja painavia, ja niinpä Kronfeld ja Lang saivat lähteä.
NW:n pääjohtaja, Hugo Fischer von Röslerstamm, onnistui houkuttelemaan Ledwinkan takaisin vuonna 1905. Palattuaan Ledwinka totesi sekä J- että L-mallin kehityskelvottomiksi, ja päätti aloittaa kokonaan uuden mallin, tyyppi S:n, suunnittelun puhtaalta pöydältä. Suunnittelu tapahtui salassa Fischeriltä. Projekti paljastettiin hänelle vasta 1906 kun ensimmäinen prototyyppi oli rakennettu valmiiksi. Aikansa harkittuaan Fischer hyväksyi auton tuotantoon. Valmistus alkoi 1909, jolloin autoja valmistettiin 37 kappaletta eri korimalleilla. Ensimmäiset kymmenen myytyä yksilöä eivät tallentuneet tehtaan kirjanpitoon.
S-mallin ansiosta luottamus NW:n autoihin palasi ja myyntiluvut lähtivät nousuun.
Teknisiä tietoja > Moottori

Ledwinka suunnitteli uuteen automalliin erittäin edistyksellisen moottorin, jossa oli puolipallon muotoiset palotilat ja kannen yläpuolinen nokka-akseli. Sylinteriryhmä oli valettu kahden sylinterin osissa. Kampiakseli oli vierintälaakeroitu.
Teknisiä tietoja > Voimansiirto ja alusta

Voima siirtyi moottorilta kartiokytkimen kautta nelivaihteiseen vaihteistoon, jossa oli erikoisen rakenteen ansiosta vain viisi hammaspyörää. Sekä etu- että taka-akseli olivat jäykkiä. Autossa oli kaksi jarrujärjestelmää; yksi vaikutti voimansiirtoon ja toinen suoraan takarenkaisiin. Jälkimmäistä järjestelmää käytettiin myös seisontajarruna.
Teknisiä tietoja > Suorituskyky

Maavara oli 230 mm. Kuuden hengen kuormalla auton huippunopeus oli 90 km/h.
Muunnelmat

Vuonna 1911 esiteltiin tehokkaampi malli jossa sylinterien määrä oli kasvatettu kuuteen. Tämän ansiosta autolla saavutettiin nyt 110 km/h huippunopeus.
S4-mallin seuraaja oli edeltäjäänsä pohjautunut, vuonna 1914 esitelty NW T, jonka nimeksi tuli myöhemmin Tatra T20 yrityksen vaihdettua nimeään Tšekkoslovakian itsenäistyttyä. S6-mallin seuraaja oli NW U, josta taas tuli Tatra T10.
Lotta Nummikari

Lotta Nummikari (s. 26. marraskuuta 2002) on suomalainen pesäpalloilija. Nummikari edustaa Superpesiksessä pelaavia Helsingin Roihuttaria. Hänen kasvattajaseuransa on Porin Pesäkarhut. Nummikari valittiin vuoden 2022 Itä-Länsi-otteluun. Hän pelaa ulkokentällä lukkarina. Nummikari on pelannut Superpesistä Roihuttarien lisäksi myös Pesäkarhuisssa. Nummikari on pelannut 34 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä hän on lyönyt kolme kunnaria ja 29 tavallista juoksua, tuonut kahdeksan juoksua ja kerännyt 107 kärkilyöntipistettä.  Tilastot päivitetty 15. kesäkuuta 2022.
Lempoisten koulu

| Lempoisten koulu> Lempoisten ala-aste |
| --- | --- |
Sijainti:  Lempoinen, Lempäälä
Tyyppi:  alakoulu
Perustettu:  1873 2007 yhdistyttyä Katajan koulun kanssa 
Rehtori:  Jaana Selkilä
Luokat:  0-6, vaativa erityinen tuki esi-9. luokille
Oppilaita:  693 (lukuvuosi 2020-21)
Verkkosivut
Lempoisten koulu (myös Lempoisten ala-aste) on alakoulu Lempäälässä. Lukuvuonna 2020-21 oppilaita on 603 ja päivittäin koululla työskentelevää henkilökuntaa 96 (kaksi rehtoria, koulusihteeri, 40 opettajaa, 38 koulukäynninohjaajaa, psykiatrinen sairaanhoitaja, kouluterveydenhoitaja, koulupsykologi, koulukuraattori, kuusi siivoojaa, neljä keittiötyöntekijää ja kiinteistönhoitaja).
Historia

Keisarillisen Suomen senaatin päätöksellä Lempoisten koulu aloitti toimintansa vuonna 1873. Se on Lempäälän vanhin kunnallinen koulu. Aluksi koulu sijaitsi Ryynikässä, ja nykyisellä paikallaan Lempäälän kanavan eteläpuolella koulu aloitti vuonna 1953.
Vuoteen 1982 asti Lempoisten koulun tiloissa toimivat myös Lempäälän kansalaiskoulu sekä yläaste. Koulu peruskorjattiin vuosina 1990-1991 ja samalla rakennettiin tilat myös harjaantumisopetusta varten.
Tammikuussa 2006 Katajan koulu muutti toimintansa Lempoisten koulun tiloihin. Samaan aikaan valmistui Lempoisten koulun yhteyteen uusi lisärakennus. Koulut toimivat aluksi samoissa tiloissa yhteistyössä keskenään, mutta kuitenkin hallinnollisesti omina kouluinaan. 1. maaliskuuta 2007 Lempoisten koulu ja Katajan koulu lakkasivat toimimasta omina yksikköinään ja niistä muodostettiin uusi Lempoisten koulu.
Lempoisten koulua alettiin laajentaa kesällä 2013. Laajennuksen ja peruskorjauksen valmistuttua syksyllä 2015 Lempoisten koulussa on tilat 700 oppilaalle.
Syyskuussa 2015 koulun pihalla sijaitsevaan lipputankoon iski salama, joka eteni maata pitkin vieressä sijaitsevaan kiipeilytelineeseen. Noin kymmenen lasta loukkaantui, ja kaksi koulun henkilökuntaan kuuluvaa aikuista loukkaantui lievästi.
Aiheesta muualla

Lempoisten koulu (Arkistoitu – Internet Archive)
Lota

| Lota |
| --- | --- |

 Lota
 Koordinaatit: 37°05′S, 73°10′W 
Valtio:  Chile
Alue:  Biobíon alue
Perustettu:  1662
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  136 km²
Korkeus:  82 m
Väkiluku (2017):  43 535
 – Väestötiheys:  320,6 as./km²
 
 www.lota.cl 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lota on vuonna 1667 perustettu kaupunki keskisessä Chilessä ja on eräs maan vanhimmista. Aikaisempina vuosisatoina sen vauraus perustui kivihiileen.
Kaupunki sijaitsee 550 km pääkaupunki Santiagosta etelään.
Vuoden 2017 väestönlaskennassa kaupungissa oli noin 43 500 asukasta.
Historia

Alun perin lähetysaseman ympärille kasvanut kaupunki toimi tärkeänä kauppapaikkana alueellaan mutta 1700-luvun puolivälissä alueelta löytyi runsaita kivihiilivaroja. Löytyneiden varantojen seurauksena kaupunki kasvoi räjähdysmäisesti ja alkaneen kaivostoiminnan ansiosta kaupungista tuli pian yksi maan rikkaimmista alueista.
Salvador Allende kansallisti alueen kivihiilivarat. Tavoitteena oli kansalaisten tyytymättömyyden rauhoittaminen. Lisäksi kansallistamiseen syynä oli maan sosialistisen puolueen (johon myös Allende kuului) tuki ja vaatimukset mineraalivarojen kansallistamiseksi. Augusto Pinochet yksityisti alueen varannot uudelleen 1990-luvun alussa osana ohjelmaa jonka tavoitteena oli valtion omistuksen vähentäminen yrityksissä ja kansallisen omaisuuden yksityistäminen.
Nykyään alueen hiilivarat on kaivettu lähes loppuun. Lisäksi markkinoille on tullut kolumbialaista alkuperää olevaa kivihiiltä, joka on hinnaltaan huomattavasti Lotan alueelta kaivettua halvempaa. Lotan kaivos suljettiin vuonna 1997, ja kaupungista sekä sitä ympäröivistä alueista on nykyään tullut yksi maan köyhimmistä seuduista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lota Wikimedia Commonsissa
Leo (albumi)

| Leo Leo |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 13. lokakuuta 2017
 Formaatti: CD, digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): Aki Sihvonen
 Tyylilaji: poprock
 Kesto: 37.06
 Levy-yhtiö: Sony Music
Listasijoitukset
  Suomen virallinen albumilista: 24.
Leon muut julkaisut
|   | Leo 2017 | Mä rakastan sua 2020 |
Singlet albumilta Leo
 ”Mun piti olla sun” Julkaistu: 6. toukokuuta 2016   ”Kylmä ja sataa” Julkaistu: 9. syyskuuta 2016   ”Mä valehtelen” Julkaistu: 30. marraskuuta 2016   ”Sano mitä sanot” Julkaistu: 12. toukokuuta 2017   ”Kaikki mitä rakastin” Julkaistu: 1. syyskuuta 2017 
Leo on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Leo Stillmanin 13. lokakuuta 2017 julkaistu esikoisalbumi. Albumin on tuottanut Aki Sihvonen. Albumi sijoittui Suomen viralliselle albumilistalle kolmeksi viikoksi, parhaimmillaan 24:nneksi.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Sano mitä sanot | Leo Stillman | 3.29 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Yksi tarina | Stillman, Markus Koskinen, Aki Sihvonen | 3.37 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Mun kamat takas tuo | Stillman | 3.21 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Mä valehtelen | Stillman, Sihvonen | 3.45 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Kaikki mitä rakastin | Stillman, Sihvonen | 3.51 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Me ei oltu niinkuin muut | Stillman | 3.41 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Mun piti olla sun | Stillman, Tuure Kilpeläinen, Sihvonen | 3.21 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Tyttö tuollainen | Stillman, Sihvonen | 3.43 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Must on tullu hullu | Stillman | 3.21 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Kylmä ja sataa | Stillman, Sihvonen | 3.32 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | En rakasta sua niinkuin eilen | Stillman | 1.39 |  |  |  |  |  |  |
Lempolan kauppapuisto

| Lempolan kauppapuisto |
| --- | --- |
 Sisäänkäynti kauppapuistoon.
Sijainti:  Lohjanharjuntie 758, 08500 Lohja
Avattu:  2009
Omistaja:  Serena Properties
Liikkeiden määrä:  13
Päävuokralaisia:  K-Supermarket, S-market, Stark, Motonet, Tokmanni
Kerrospinta-ala:  25300 m²
Kotisivu
Lempolan kauppapuisto on Lohjalla, Lempolan kaupunginosassa sijaitseva ostoskeskus, joka koostuu useammasta eri rakennuksesta. Kauppapuisto perustettiin vuonna 2009, ja sitä on laajennettu useaan otteeseen. Alue sijaitsee Valtatie 25:n ja Lohjanharjuntien risteyksessä.
Liikkeet

Kauppapuistossa toimivia liikkeitä ovat:
Kodin Tavaratalo
R-kioski
Musti ja Mirri
Rusta
S-market
Motonet
Tokmanni
Stark
Autotalo Lohja
A-Katsastus
K-Supermarket
Hesburger
Apteekki Lohjanharju
Historia

Kauppakeskus on rakennettu vaiheittain niin, että ensimmäinen vaihe valmistui maaliskuussa 2009, jolloin siinä aloitti rautakauppa Starkki, joka vaihtui vuonna 2014 Stark-ketjuun. Toinen vaihe valmistui toukokuussa 2009, ja siihen sijoittuivat S-market, Motonet, Musti ja Mirri, Kodintavaratalo sekä R-kioski. Kolmas vaihe valmistui keväällä 2011, ja siihen sijoittui Tarjoustalo, joka brändimuutoksen vuoksi muuttui Tokmanniksi vuonna 2014. Neljäs vaihe valmistui marraskuussa 2012, ja siinä toimivat K-Supermarket, apteekki ja Hesburger. Vuonna 2019 Motonet aloitti alueella uuden, oman liiketalonsa rakentamisen, jonka avajaisia vietettiin toukokuussa 2020. Vanhaan liiketilaan avautui Rustan myymälä syksyllä 2020. Kauppapuiston on rakentanut NCC ja nykyisin kiinteistöt omistaa Serena Properties.
Kauppapuiston viereen avautui McDonald's-ravintola 28. joulukuuta 2022. Yrityksen edellinen toimipiste Lohjalla lopetettiin vuonna 2015. Aluetta vastapäätä on myös suunnitteilla uusi saksalaisen Lidl-ketjun myymälä. Yrityksellä on myös nykyinen myymälä Tynninharjun alueella.
Kauppapuiston alue on saanut omat nettisivunsa vuonna 2021.
Kuva alueelta, keskellä näkyy A-Katsastus, taustalla linkkitorni.
Loittorengas

Loittorenkaita
Loittorengas on valokuva- tai elokuvakameran osa, joka asetetaan objektiivin ja kameran väliin. 
Loittorengas muuttaa objektiivin tarkennusaluetta siten, että objektiivi pystyy tarkentamaan lähemmäs kuin ilman loittorengasta, mutta ei pysty ollenkaan tarkentamaan kauas, eli siitä on hyötyä niin sanotussa lähikuvauksessa, jossa kuvataan lähietäisyydeltä pieniä kohteita kuten hyönteisiä.
Loittorenkaita on eri pituisia eri polttovälin linssien kanssa käytettäväksi ja eri tarkennusetäisyyksien saavuttamiseksi. Tarkennusetäisyyden pienentyessä samalla polttovälillä lähikuvauksen suurennussuhde kasvaa, mutta samalla objektiivin valovoima heikkenee. Jos loittorenkaan pituus on sama kuin objektiivin polttoväli, huononee valovoima puoleen. Parhaat loittorenkaat sisältävät sähköiset liitännät objektiivin ja kameran väliseen tiedonsiirtoon.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Seikkaperäinen sivusto lähikuvauksesta (Arkistoitu – Internet Archive)
Objektiivit
kalansilmäobjektiivi | laajakulmaobjektiivi | makro-objektiivi | normaaliobjektiivi | kauko-objektiivi

kiinteäpolttovälinen objektiivi | 
zoom-objektiivi 

automaattitarkenteinen objektiivi | käsitarkenteinen objektiivi

polttoväli | valotusaukko 

polttovälin muuttaja | loittorengas
 objektiivin kiinnitys
Lotta Nieminen

Lotta Nieminen (s. 1. helmikuuta 1986) on suomalainen graafinen suunnittelija ja kuvittaja, joka työskentelee freelancerina New Yorkissa. Talouslehti Forbes valitsi hänet vuoden 2014 alussa yhdeksi kolmestakymmenestä alle 30-vuotiaasta lahjakkuudesta Art & Style -kategoriassa. Hänet on palkittu myös Print-lehden palkinnolla sekä Art Director’s Clubin Young Guns -palkinnolla. Vuoden Huiput -kilpailussa 2012 hänet palkittiin vuoden juniorina ja vuonna 2019 hänet nimettiin vuoden graafikoksi.
Nieminen on työskennellyt aiemmin suomalaiselle Trendi-lehdelle sekä Pentagram Design- ja RoAndCo Studio -muotoilutoimistoille. Vuoden 2014 alkuun mennessä hänen freelance-asiakkaisiinsa Yhdysvalloissa lukeutuivat The New York Times, Volkswagen, United Airlines, Newsweek sekä muotitalo Hermès.
Nieminen valmistui vuonna 2009 taiteiden kandidaatiksi Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulusta. Hän oli lisäksi vaihto-opiskelijana Rhode Island School of Designissa Yhdysvalloissa.
Niemisen äiti on taidemaalari, lavastaja ja puvustaja Raija Malka.
Aiheesta muualla

Lotta Niemisen verkkosivusto
Niemisen töitä Agent Pekka -sivustolla