Clark Ashton Smithin elämäkerta
Elämäkerta > ”Sierra Nevadan lapsinero”

Vuodesta 1911 alkaen Smith keskittyi runouteen. Tärkeitä esikuvia olivat Ambrose Bierce, Edward Markham ja George Sterling sekä muut Yhdysvaltain länsirannikon boheemikirjailijat. Erityisen suuri vaikutus oli Sterlingin fantastisella runolla ”A Wine of Wizardry” (1907). Smith oli jo aiemmin vienyt runouttaan kosmiseen suuntaan, ja Sterlingin kiinnostus tähtitieteeseen rohkaisi häntä hylkäämään Poe-pastissit. Vuoden 1912 tienoilla Smith tutustui Charles Baudelairen Pahan kukkiin ja Pieniin proosarunoihin, joiden pohjalta hän kehitti oman Proosarunotyylinsä. Smith luki Baudelairea ensin englanniksi, mutta opetteli myöhemmin ranskaa. Kielen opittuaan hän käänsi useita dekadenttien ja parnassolaisten runoja englanniksi. Smith asettui osaksi Yhdysvaltain länsirannikolla vaikuttanutta romanttista suuntausta, johon kuuluivat Biercen ja Sterlingin ohella muun muassa Joaquin Miller ja Nora May French.
Smith julkaisi muutamia runoja paikallisissa aikakauslehdissä vuonna 1911. Auburnilaisissa lehdissä julkaistut runot saivat hyvän vastaanoton, ja high schoolin äidinkielen opettaja ehdotti, että Smith lähettäisi tekstejään ihailemalleen George Sterlingille.
Sterling innostui Smithin runoista, joita piti tämän 18 vuoden ikään nähden hämmästyttävän kypsinä. Hän antoi Smithille myös korjausehdotuksia ja lukusuosituksia ja pyysi tämän teksteistä kopioita itselleen. Sterling alkoi mainostaa Smithin runoja haastatteluissa ja esitteli niitä esikuvalleen Ambrose Biercelle, joka myös vaikuttui Smithin ”arvokkuudesta ja voimasta”. Sterling kutsui Smithin luokseen Carmel-by-the-Sean kaupunkiin, jonne rahapulasta kärsinyt Smith pääsi lähtemään vasta kesäkuussa 1912. Matkan maksoi lopulta Sterling, joka arvasi Smithin haluttomuuden syyn. Hän myös osti nuorelle suojatilleen hienon puvun, joka tällä on yllään tunnetuimmassa muotokuvassaan (tämän artikkelin alussa).
Komea ja lahjakas Smith sai Carmelissa vaikutusvaltaisia ihailijoita ja suojelijoita, joiden seurassa hän matkusti San Franciscoon. Paikalliset lehdet julkaisivat Smithin novelleja ja jopa haastattelivat häntä. Pian häntä ylistettiin lehtien etusivuilla ”Sierra Nevadan ihmelapseksi” (The Boy Genius of the Sierras). Sterlingin kustantaja A. M. Robertson ehdotti Smithille runokokoelman julkaisua. Sterlingin avustuksella Smith valitsi ja viimeisteli joukon parhaita runojaan. Sterling myös auttoi vedosten oikoluvussa ja kirjoitti teokseen saatesanat. The Star-Treader and Other Poems ilmestyi marraskuussa 1912 ja sai ristiriitaisen vastaanoton. Myönteisissä arvioissa Smithin tyyliä verrattiin Percy Bysshe Shelleyyn ja John Keatsiin, kielteisissä arvosteltiin hänen makaaberia tyyliään. Sekä Sterling että Bierce ryhtyivät puolustamaan Smithiä julkisesti. Kohu toi kirjalle ilmaista näkyvyyttä, ja kirjaa myytiin yli tuhat kappaletta, mikä oli esikoiskirjailijalle hyvä tulos. Kirja itse asiassa menestyi paremmin kuin Sterlingin omat teokset, ja sen ylistäjiin lukeutui esimerkiksi englantilais-walesilainen Arthur Machen. Smithistä tuli Auburnissa paikallinen suuruus, ja kaupunkilaiset ostivat hänen kirjaansa satamäärin. Tekijänpalkkiota hän sai kuitenkin vain noin 50 dollaria.
Matkoillaan Smith liikkui länsirannikon boheemeissa piireissä, mutta enimmäkseen hän asui edelleen vanhempiensa mökissä. Sterling olisi halunnut esitellä Smithin ja Biercen toisilleen, mutta tapaaminen ei koskaan toteutunut. Vuoden 1912 lopulla Bierce julkaisi avoimen kirjeen, jossa hän varoitti, että liika ja ennenaikainen kehuminen voisi vahingoittaa Smithin uraa ja aiheuttaa vastareaktion. Arvio osoittautui sittemmin aivan oikeaksi.