stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aamen

Ornamentoitu "Amen" Owen Jonesin (en) suunnittelemasta Vuorisaarna-kirjasta, joka julkaistiin vuonna 1845.
Aamen (Myös Amen, hepreaksi אמן, kreikaksi Ἀμήν, arabiaksi آمين) on heprealaisessa Raamatussa, Uudessa testamentissa ja Koraanissa käytetty vakuutuksen osoitus. Sanaa on alusta asti käytetty ja käytetään edelleen juutalaisuudessa, kristinuskossa ja islamissa, erityisesti rukouksissa. Alkuaan hepreankielinen sana tarkoittaa "totisesti", "niin olkoon", "luja", "tosi", "varma", "luotettava".
Vahvistussanaa käytetään myös arkikielessä: "Sanoi kaikkeen jaa ja aamen".
Aamen heprealaisessa Raamatussa

Heprealaisen Raamatun Tanakhin (kristittyjen Vanhan testamentin) tekstissä 'aamen'-sana voi esiintyä
lauseen alussa, jolloin se viittaa edeltävään asiaan ja suomennetaan esimerkiksi "silloin",
lauseen keskellä, tai
lauseen lopussa vahvistussanana.
Aamen Uudessa testamentissa

Uudessa testamentissa 'aamen' on yksi niistä muutamasta heprealaisesta sanasta, joka esiintyy kreikkalaisessa tekstissä transkriboituna. Sitä ei ole käännetty kreikaksi yhtäältä siksi, että eksaktia kreikankielistä vastinetta ei ole, ja toisaalta siksi, että Uusi testamentti on pääosin kirjoitettu juutalaisille, jotka tuntevat termin.
Jeesuksen sanoissa 'aamen' esiintyy usein kahdentuneena lauseen alussa, vanhatestamellisesta käytännöstä poiketen viittaamatta mihinkään aikaisempaan; näissä kohdin se suomennetaan vanhastaan "totisesti, totisesti".
Paavalin kirjeissä esiintyvissä ylistyksissä (ns. doksologioissa) aamen on ylistyksen päätössana (esim. Room. 9:5, 11:36; ks. myös Ilm. 22:20).
Ilmestyskirjan mukaan Jeesus itse on Aamen, Jumalan lupausten vahvistaja (Ilm. 3:14). Aamen on myös koko Raamatun viimeinen sana Ilmestyskirjan lopussa.
Raamatun tekstin suomennoksissa 'aamen'-sana esiintyy suomentamattomana lähinnä silloin, kun se päättää rukouksen, virren tai siunauksen, kuten Raamatun lopussa.
Aamen kristinuskossa

Kristillisessä hartauselämässä 'aamen'-sanaa käytetään kahdella tavalla. Yleisimmin se on käytössä rukouksen päätesanana.  Lausutulla tai lauletulla aamenella seurakunta yhtyy rukouksiin esimerkiksi messussa, rukoushetkissä ja kirkollisissa toimituksissa. Kirkkoisä Augustinuksen mukaan aamen on kuin allekirjoitus. Joissakin kristillisissä kulttuureissa sitä käytetään myös spontaanina vastauksena puheenvuoroon; tällöin se ilmaisee yhtymistä esitettyyn asiaan ja uskoa siihen että puheenvuoro oli Jumalan innoittama. Molemmat käyttötavat perustuvat Uuteen Testamenttiin ja juutalaiseen käytäntöön.
Aamen Koraanissa ja islamissa

Islamissa sana esiintyy yleensä muun muassa Koraanin aloittavan al-Fatiha -suuran päätteeksi.
Aiheesta muualla

'Amen' (Kirkkoraamattu 1933–38) koivuniemi.com.
'Aamen' (Kirkkoraamattu 1992) raamattu.fi.
Aamen arabialaisilla kirjaimilla.
Italian talous

| Italian talous |
| --- | --- |

Valuutta:  euro
Jäsenyydet:  G8, EU, OECD
Tilastot
BKT:  2,33 biljoonaa $ (2024) 3,35 biljoonaa $ (PPP, 2024)
- per asukas:  56 910 $ (PPP, 2024)
- kasvu:  0,7 % (2024)
- toimialoittain:  maatalous 1,9 %, teollisuus 25,2 %, palvelut 72,9 % (2011)
Inflaatio:  1,7 % (2024)
Gini-kerroin:  31,9 (2012)
Työvoima:  26 milj. (2017)
- toimialoittain:  maatalous 3,9 %, teollisuus 28,3 %, palvelut 67,8 % (2011)
Työttömyys:  11,4 % (2017)
Merkittävimmät teollisuusalat:  turismi, koneet, rauta ja teräs, kemikaalit, ruoan prosessointi, tekstiilit, moottoriajoneuvot, vaatteet, kengät, keramiikka
Ulkomaankauppa ja -investoinnit
Vienti:  499,1 mrd. $ (2017)
Vientituotteet:  konepajatuotteet, tekstiilit ja vaatteet, tuotantokoneet, moottoriajoneuvot, kuljetuskalusto, kemikaalit, ruoka, juomat, ja tupakka, mineraalit ja värimetallit
Merkittävimmät vientimaat:  Saksa 12,5 %, Ranska 10,3 %, Yhdysvallat 9,0 %, Espanja 5,2 %, Britannia 5,2 %, Sveitsi 4,6 % (2017)
Tuonti:  426,7 mrd. $ (2017)
Tuontituotteet:  konepajatuotteet, kemikaalit, kuljetuskalusto, energiatuotteet, mineraalit ja värimetallit, tekstiilit ja vaatteet, ruoka, juomat ja tupakka
Merkittävimmät tuontimaat:  Saksa 16,3 %, Ranska 8,8 %, Kiina 7,1 %, Alankomaat 5,6 %, Espanja 5,3 % (2017)
Julkinen talous
Julkinen velka:  131,2 % BKT:sta (2017)
Budjetin tulot:  884,4 mrd. $ (2017)
Budjetin menot:  927,7 mrd. $ (2017)
Alijäämä:  2,3 % (2017)
Italian talous on jälkiteollinen. Se koostuu suurimmaksi osaksi palveluista ja jalostuksesta. Alkutuotanto on edelleen tärkeä, mutta 1900-luvun rakennemuutos pienensi sen suhteellista merkitystä olennaisesti. Italian taloudelle on ominaista vauraan pohjoisen ja heikommin menestyvän etelän räikeä ero, harmaan talouden suuri koko, eurooppalaisittain suurehkot tuloerot, korkean lisäarvon merkkituotteet, tehoton julkinen sektori ja erittäin velkaantunut valtio. Aikoinaanmilloin? Italialle oli tyypillistä rahan arvon nopea aleneminen, sittemminmilloin? inflaatio on hidastunut huomattavasti.
Italian bruttokansantuote on ostovoimakorjattunaselvennä noin 3,35 biljoonaa Yhdysvaltain dollaria (2024), 1900-luvun jälkipuoliskon voimakkaan kasvun jälkeen kehitys on ollut tahmeaa. Italia on Euroopan suurin kansantalous Saksan, Ranskan ja Britannian jälkeen. Italiaa seuraa sekä markkinahinnoin että ostovoimakorjattuna Espanja. Italia kuuluu G8-ryhmään ja on Euroopan unionin sekä OECD:n jäsen. Italian valuutta on euro, jonka sadasosa on italiaksi centesimo. Entinen valuutta liira menetti inflaation seurauksena arvoaan siten, että yhden euron ostamiseen tarvittiin 2000-luvun alussa yli 1 900 liiraa.
Yleistä

Italiassa on muun muassa öljy-, maakaasu-, rautamalmi-, kivihiili-, elohopea-, rikki-, suola- ja marmoriesiintymiä, mutta kaikkiaan luonnonvaroja on vähän. Teollisuuden osuus bruttokansantuotteesta on noin 25 %, ja se työllistää noin 30 % työikäisestä väestöstä. Teollisuuskeskukset keskittyvät maan pohjoisosaan, mikä johtuu hyvistä markkinointiyhteyksistä Keski- ja Länsi-Eurooppaan, alppijokien vesivoimasta ja maataloudesta saatavista raaka-aineista. Italiassa tuotetaan kone- ja konepajateollisuuden perinteisiä tuotteita kuten laivoja, moottoriajoneuvoja, konttorikoneita, elektroniikkaa, maatalouskoneita ja rautatiekalustoa. Automerkeistä kuuluisimmat ovat torinolainen Fiat ja Ferrari. Lisäksi Italiassa on muun muassa teräs-, elintarvike-, tupakka-, huonekalu- ja kemianteollisuutta.
Italia, erityisesti Milano, on tunnettu muodin keskuksena, ja italialaiset asusteet ja kengät ovat maailmankuuluja. Tärkeimpiä vientituotteita ovat koneet ja moottoriajoneuvot, tekstiilit, kengät ja kemianteollisuuden tuotteet sekä viinit, oliiviöljy, hedelmät ja vihannekset. Huomattavimmat kauppasatamat ovat Genova, Augusta, Trieste, Venetsia ja Taranto. Kansainvälisiä lentoasemia on 25. Italiassa käy vuosittain yli 50 miljoonaa turistia.
Alkutuotannon osuus bruttokansantuotteesta on enää alle kaksi prosenttia, ja sen piirissä työskentelee noin neljä prosenttia työvoimasta. Maanviljely keskittyy Pohjois-Italian alangolle, jossa viljellään muun muassa vehnää, maissia, sokerijuurikasta ja riisiä. Alueella tuotetaan myös merkittävästi rehua ja maitotaloustuotteita. Keski- ja Etelä-Italiassa kasvatetaan etupäässä lampaita ja vuohia. Italia on maailman toiseksi suurin viinirypäleiden tuottaja Ranskan jälkeen ja maailman suurin viinin tuottajamaa. Maan eteläosassa viljellään sitrushedelmiä, tomaatteja ja oliiveita. Pohjoisen Friulissa ja Lombardiassa viljellään silkkiäispuita, mutta niiden kasvatus on vähentynyt keinokuitujen käytön yleistyessä. Rannikolla muun muassa sardiinien, sardellien ja tonnikalan kalastus on tärkeä elinkeino. Kala onkin yksi Italian vientituotteista.
Italian harmaa talous, eli "economia sommersa", on laaja: vuonna 2018 sen arvo oli 211 miljardia euroa (11,9 % bruttokansantuotteesta). Luku on Italian tilastokeskuksen arvio tilastoimatta jäävän talouden rahallisesta arvosta. Harmaan talouden osuus on pienentynyt jossain määrin.
Ennen siirtymistä Euroopan yhteiseen valuuttaan, euroon, Italian rahayksikkö oli Italian liira (ITL, ₤ ). 1 000 liiraa oli Suomen vanhoissa rahoissa eli markoissa noin kolme markkaa, euroissa taas 0,5 €.
Toimialat > Teollisuus > Teknologiateollisuus

Italian teollisuus on painottunut pohjois- ja luoteisosiin. Italia on maailman suurimpia sähköenergian tuottajia. Italia joutuu ostamaan muilta mailta raakaöljyä, moottoriajoneuvoja, tekstiilejä, koneita ja metalleja. Italia on yksi Euroopan huomattavista teollisuusmaista. Koska Italiassa on niukasti teollisuuden raaka-aineita omasta takaa, se on kehittänyt sellaisia teollisuudenaloja, joilla tarvitaan vain vähän raaka-aineita ja joilla voidaan nostaa laatua, esimerkiksi muotoilun osuutta korostamalla. Tällaisia tuotteita ovat vaatteet, kengät, huonekalut ja tietokoneet. Teollisuudesta toimeentulonsa saa 30 % italialaisista. Italia tuottaa runsaasti hienoa marmoria. Suurin osa siitä käytetään rakennuksiin. Kuuluisa taiteilija Michelangelo veisti teoksensa aikoinaan Carraran marmoriin.
Toimialat > Teollisuus > Autoteollisuus

Italian suurin teollisuuskaupunki on Milano, joka on maan rahamaailman keskus ja on tärkeä liikenteen solmukohta. Siellä on osa maan autoteollisuudesta, mutta varsinainen autokaupunki on Torino. Sen suurimmista tehtaista lähes kaikki kuuluvat FCA:lle, joka valmistaa Italiassa Fiat-, Alfa Romeo- ja Lancia-merkkisiä mallejaan. Italialaiset urheilu- ja luksusautot, kuten Ferrari ja Maserati ovat tulleet kuuluisiksi, ja varakkaiden suosimiksi, ulkomaillakin. Italialainen autoteollisuus on merkittävä osa valtiontaloutta, ja henkilöautoja viedään runsaasti myös muualle. Italialaiset muotoilutoimistot kuten Pininfarina sekä Bertone ovat suunnitelleet koreja myös vierasmaisille merkeille.
Toimialat > Teollisuus > Muotiteollisuus

Muoti-, erityisesti kenkä- ja vaateteollisuus, on merkittävää Italiassa. Italiasta on kotoisin sellaisia brändejä kuin Dolce & Gabbana ja Giorgio Armani.
Toimialat > Maatalous

Italian maatalouteen vaikuttaa suuresti alueen sijainti Välimerellä, jossa välimerenilmasto mahdollistaa muun muassa lähes koko maassa menestyvien oliivien ja viinirypäleiden viljelyn. Pojoki on Italian maataloudelle korvaamaton, koska sen laakso on hedelmällinen ja tasangon keskiosaa voidaan keinokastella. Italian toiseksi parasta maatalouteen sopivaa aluetta ovat jokilaaksot, etenkin Arnon ja Tiberin varsilla. Suuri osa Italian maa-alasta on maatalouden käytössä ja 1,4 miljoonaa ihmistä eli yhdeksän prosenttia työvoimasta työskentelee maatalouden parissa.
Pohjois-Italian maaperä on hedelmällistä lietemaata, jonka vuoksi siellä harjoitettu maatalous on tehokasta ja maatilat suuria. Italian keskiosa on karua vuoristoa, jota ympäröivät rannikon viljavat alangot ja tasangot. Etelä-Italian maaperä on karua ja vähäravinteista. Maataloutta haittaavat siellä kesän kuivuus ja kasteluveden vähyys; maatilat ovat myös pieniä eikä lannoitteisiin ja koneisiin ole varaa, minkä takia sadot jäävät pieniksi. Etelä-Italiassa maisemaa hallitsevat karut lammaslaitumet, sekä oliivi-, viini-, sekä hedelmätarhat. Aivan pohjoisosassa ei ole Alppien takia paljon maataloutta. Kahdesta Italian suuresta saaresta, Sisiliassa on paremmat mahdollisuudet maatalouteen kuin Sardiniassa, vaikka kumpikaan saarista ei ole maatalouden harjoittamiseen ihanteellisia.
Italian maatalous muistuttaa hyvin paljon Länsi-Euroopan maataloutta ja se on jo pitkään ollut kehittynyttä. Ranskan jälkeen Italia on maailman toiseksi suurin viinintuottaja ja samoin toiseksi suurin vehnän tuottaja. Pojoen laaksossa viljellään vehnää, maissia ja sokerijuurikasta. Myös riisiä kasvatetaan, koska tasaisia viljelymaita sekä lämpöä ja kosteutta on riittävästi. Italiassa suurimmat viljasadot saadaan Pojoen tasangolta, jossa viljellään myös paljon viinirypäleitä. Noin joka toisella italialaisella maatilalla on viiniköynnöksiä. Viljaa Italiaan joudutaan ostamaan muualta, koska muita viljoja kuin vehnää ei kasvateta tarpeeksi. Vihanneksia ja hedelmiä riittää kuitenkin vientiin. Italia on maailman johtavia latva-artisokkien ja oliivien tuottajia. Muita merkittäviä tuotteita ovat: tomaatti, peruna, sokerijuurikas, tupakka, mantelit ja pähkinät, sekä sitrushedelmät, jotka menestyvät hyvin maan eteläosassa.
Ulkomaankauppa

Italia tuottaa vientiin muun muassa vaatteita, jalkineita, koneita, moottoriajoneuvoja, tekstiilejä, kemikaaleja, tupakkaa, hedelmiä ja vihanneksia. Tärkeimmät kauppakumppanit ovat Saksa, Ranska, USA, Iso-Britannia ja Alankomaat. Italiaan tuodaan tavaraa varsinkin Saksasta ja Ranskasta. Laivanrakennus on tärkeä teollisuuden haara, ja laivoja rakennetaan useisiin eri maihin.
Bruttokansantuote alueittain

Italian suurin talousalue on Lombardia, jonka bruttokansantuote on yli 20 prosenttia koko maan virallisesta bkt:stä. Muita merkittävimpiä alueita ovat Latium, Veneto, Emilia-Romagna ja Piemonte.
| Alue | Nimellinen bkt mrd>  € v. 2015 | Osuus |
| --- | --- | --- |
| Lombardia | 357 | 22 % |
| Latium | 183 | 11 % |
| Veneto | 152 | 9 % |
| Emilia-Romagna | 150 | 9 % |
| Piemonte | 127 | 9 % |
| Italia | 1 645 | 100 % |
Kuvat

Italian bruttokansantuotteen (BKT) kasvua 2000-luvulla kuvaava diagrammi. Italia merkittynä vihreällä, Euroopan unionin maiden keskimääräinen kasvu merkittynä mustalla.
Viinirypäleitä
Terästehtaita Ternin kaupungin alueella vuonna 1912.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Italian talous Wikimedia Commonsissa
Observatory of Economic Complexity: Italy (englanniksi)
Maailman kauppajärjestön (WTO:n) jäsenet
Albania
Angola
Antigua ja Barbuda
Arabiemiirikunnat
Armenia
Argentiina
Australia
Bahrain
Bangladesh
Barbados
Belize
Benin
Bolivia
Botswana
Brasilia
Britannia
Brunei
Burkina Faso
Burundi
Chile
Costa Rica
Djibouti
Dominica
Dominikaaninen tasavalta
Ecuador
Egypti
El Salvador
Etelä-Afrikka
Etelä-Korea
Euroopan unioni
Fidži
Filippiinit
Gabon
Gambia
Georgia
Ghana
Grenada
Guatemala
Guinea
Guinea-Bissau
Guyana
Haiti
Honduras
Hongkong
Indonesia
Intia
Islanti
Israel
Jamaika
Japani
Jordania
Kambodža
Kamerun
Kanada
Kenia
Keski-Afrikka
Kiina
Kirgisia
Kolumbia
Kongon demokraattinen tasavalta
Kongon tasavalta
Kuuba
Kuwait
Lesotho
Liechtenstein
Macao
Madagaskar
Makedonian tasavalta
Malawi
Malediivit
Malesia
Mali
Marokko
Mauritania
Mauritius
Meksiko
Moldova
Mongolia
Mosambik
Myanmar
Namibia
Nepal
Nicaragua
Niger
Nigeria
Norja
Norsunluurannikko
Oman
Pakistan
Panama
Papua-Uusi-Guinea
Paraguay
Peru
Qatar
Ruanda
Saint Kitts ja Nevis
Saint Lucia
Saint Vincent ja Grenadiinit
Salomonsaaret
Sambia
Saudi-Arabia
Senegal
Sierra Leone
Singapore
Sri Lanka
Suriname
Swazimaa
Sveitsi
Taiwan
Tansania
Thaimaa
Togo
Tonga
Trinidad ja Tobago
Tšad
Tunisia
Turkki
Uganda
Ukraina
Uruguay
Uusi-Seelanti
Venezuela
Venäjä
Vietnam
Yhdysvallat
Zimbabwe
| --- | --- |
EU:n jäsenmaat:   Alankomaat  Belgia  Bulgaria  Espanja  Irlanti  Italia  Itävalta  Kreikka  Kroatia  Kypros  Latvia  Liettua  Luxemburg  Malta  Puola  Portugali  Ranska  Romania  Ruotsi  Saksa  Slovakia  Slovenia  Suomi  Tanska  Tšekki  Unkari  Viro
Abdessamad Chahiri

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 17. toukokuuta 1982 (ikä 42)
Syntymäpaikka: Marokko
Pelipaikka: puolustaja
Seura
Seura: FAR Rabat
Junioriseurat
1996–2003: Al-Ahram
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2003–2007 2004–2005 2007–2008 2008– | Raja Casablanca → IR Tanger Difaa el-Jadida FAR Rabat |  |
Maajoukkue
| 2007–2008 |  Marokko | 2 (0) |
Abdessamad Chahiri (arab. عبد الصمد شاحيري‎, s. 17. toukokuuta 1982) on marokkolainen jalkapalloilija. Puolustajana pelaava Chahiri edustaa Marokon pääsarjassa FAR Rabatia.
Ura

Chahiri aloitti jalkapalloilun Al-Ahramin junioreissa, josta hän siirtyi Raja Casablancaan vuonna 2003 ja oli voittamassa ensimmäisellä kaudellaan Marokon mestaruutta. Kauden jälkeen Chahiri pelasi lainalla IR Tangerissa kaudella 2004–2005, kunnes palasi takaisin Casablancaan. Chahiri saavutti vielä Arabian Mestarien liigan voiton vuonna 2006.
Kaudeksi 2007–2008 Chahiri siirtyi Difaa el-Jadida, josta matka jatkui kauden jälkeen FAR Rabatiin.
Maajoukkueura

Maajoukkuetasolla Chahiri on edustanut Marokkoa vuosina 2007–2008. Hän oli mukana vuoden 2008 Afrikan-kisoissa.
Saavutukset

Marokon mestaruus: 2004
Arabian Mestarien liiga: 2006
Marokon cup: 2009
Aiheesta muualla

National Football Teams (englanniksi)
Marokon joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2008
1 Lamyaghri |
2 Basser |
3 Mahdoufi |
4 Ouaddou |
5 el-Karkouri |
6 Erbati |
7 Alloudi |
8 Kissi |
9 el-Moubarki |
10 Sektioui |
11 Zerka |
12 Fouhami |
13 Kharja |
14 Chahiri |
15 Safri |
16 el-Mokhtari |
17 Chamakh |
18 Kabous |
19 Alioui |
20 Hadji |
21 al-Kaddouri |
22 Bagui |
23 Aboucherouane |
Valmentaja Michel
Abbas Nilforoushan

Abbas Nilforoushan
Abbas Nilforoushan (pers. ‏عباس نیلفروشان‎, Abbās Nilforušān; 1966 Isfahan – 27. syyskuuta 2024 Beirut) oli iranilainen prikaatikenraali.
Nilforoushan aloitti uransa 1980-luvulla liittymällä ensin Basijiin ja sitten Iranin vallankumouskaartiin. Hänestä tuli vallankumouskaartin operatiivinen varakomentaja. Nilforoushan toimi Bashar al-Assadin hallinnon puolustajien sotilaallisena neuvonantajana Syyrian sisällissodassa. Hän oli myös Hizbollah’n neuvonantaja sotilaallisissa ja diplomaattisissa kysymyksissä. Yhdysvallat asetti lokakuussa 2022 pakotteita Nilforoushania vastaan hänen osuudestaan Mahsa Aminin kuolemaa seuranneiden mielenosoitusten tukahduttamisessa. Nilforoushan syytti mielenosoitusten aikana sosiaalisessa mediassa Yhdysvaltoja levottomuuksista.
Nilforoushan sai Hassan Nasrallah’n kanssa surmansa Israelin Beirutiin tekemissä iskuissa 27. syyskuuta 2024.
Amiga Power

| Amiga Power |
| --- | --- |
Aihealue:  Amiga-pelit
Julkaisija:  Future Publishing
ISSN:  ISSN 0961-7310
Perustettu:  1991
Lakkautettu:  1996
Kotimaa:  Iso-Britannia
Kieli:  englanti
Amiga Power (lyhennettynä AP) oli brittiläinen tietokonepelilehti, joka keskittyi pelkästään Amiga-peleihin. Sitä julkaisi Future Publishing 65 numeroa, toukokuusta 1991 syyskuuhun 1996.
Lehti oli monin tavoin Your Sinclair -lehden henkinen seuraaja, ja näillä lehdillä oli pitkälti sama toimitus ja samanlainen huumorintaju. Lehti keräsi paljon uskollisia faneja, joista jotkut vieläkin muistelevat lehteä ja yrittävät pitää sen henkeä yllä.
Filosofia

Amiga Power -lehdellä oli joitain periaatteita jotka muodostivat sen tietokonepelejä koskevan filosofian. Kuten melkein kaikki ajan pelilehdet, lehti merkitsi pelien arvosanat prosenttiasteikolla. Toisin kuin muut lehdet, Amiga Power uskoi vakaasti että koko asteikkoa on käytettävä arvosteluissa. Täysin keskinkertainen peli, ei hyvä eikä huono, sai siis arvosanaksi 50%. Stuart Campbell esitti periaatteen idean Kick Off '96 -arvostelussaan lehden viimeisessä numerossa:
Ajan pelilehdet (kuten useimmat pelilehdet nykyäänkin) antoivat yleensä "keskinkertaisille" peleille arvosanaksi noin 70%, eikä arvosanoja alle 50% annettu kuin erittäin huonoille peleille. Koska useimmat ihmiset - mukaan lukien pelien julkaisijat - olivat tottuneet tähän arvostelutapaan, AP sai julkaisijoiden keskuudessa ankaran ja epäreilun arvostelijan maineen. Lehti vihjaili joskus että muiden lehtien peliarvostelijat saivat lahjuksia julkaisijoilta antaakseen peleille hyvät arvosanat.
Reiluudesta tuli itse asiassa lehden filosofian keskeinen osa. Lehti vihasi huijaamista, ja usein moitti omia lukijoitaan jotka käyttivät huijauskoodeja edetäkseen peleissä. (Lehti tosin uskoi että sama päti toisinkin päin, ei pelienkään pitänyt huijata pelaajiaan.)
Lehti uskoi myös että pelien tuli ennen kaikkea olla hauskoja pelata, ja jos tämä ei toteutunut, muilla tekijöillä kuten graafisella laadulla, iällä tai historialla ei ollut paljon merkitystä.
Tyyli

Amiga Power kehitti tutun tyylin kuusi vuotta kestäneelle uralleen. Toimittajat pitivät sisäpiirin vitseistä, omituisista viittauksista ja toistuvista vitseistä, ja monista suosituista sanonnoista tai kirjoitustavoista tuli osa lehden kulttuuria (kuten esimerkiksi isojen kirjainten käyttäminen asioiden korostamiseksi dramaattisesti).
Lehden arvostelut kirjoitettiin henkilökohtaisella, epämuodollisella tavalla, ikään kuin arvostelija juttelisi tuttavallisesti lukijan kanssa. Toimittajat kertoivat joskus arvosteluissaan anekdootteja AP:n toimituksen viimeaikaisista tapahtumista, tai keskusteluistaan muiden toimittajien kanssa. Tämä korosti lehden mainetta omanarvontuntoisena, mutta myös loi tuttavuuden tunnelmaa josta lukijat pitivät.
Tyyli > Toimittajat

Toisin kuin monet muut pelilehdet, AP palkkasi toimittajia heidän kirjoituskykynsä perusteella, eikä niinkään videopelitietämyksen tai -kyvykkyyden perusteella (vaikkakin useimmat toimittajat tiesivät aika paljon peleistä), uskoen että oli helpompaa oppia tietokonepelejä kuin oppia kirjoittamaan. Monille videopelitoimittajille, kuten Kieron Gillen ja Stuart Campbell, AP oli ensimmäinen askel heidän urallaan. Gillen, nykyään suosittu käsikirjoittaja Marvel Comics -kustantamolla, oli aluksi tavallinen AP:n lukija ja kirjepalstan vieras (käyttäen nimimerkkiä "C-Monster") ennen kuin lehti palkkasi hänet freelance-toimittajaksi (säilyttäen nimimerkin "C-Monster" jopa ammattilaisuralla). Toinen samanlainen henkilö oli Mil Millington (jonka lehden lukijat tunsivat nimellä "Lukija Millington"), josta tuli menestynyt romaanikirjailija, jonka esikoisromaani Things My Girlfriend and I Have Argued About ("Asioita joista olen riidellyt tyttöystäväni kanssa") myi yli 100 tuhatta kappaletta.
65 numeronsa aikana, AP:lla oli useita päätoimittajia. He olivat aikajärjestyksessä:
Matt Bielby, lehden ensimmäinen päätoimittaja, jonka ura muistettiin (sarkastisesti) lehden koko historian ajan "Matt Bielbyn kultakautena" (numerot 1-15)
Mark Ramshaw (numerot 16-24)
Linda Barker, lehden ainoa naispuolinen päätoimittaja (numerot 25-26; numerot 27-36 toimitti Stuart Campbell Barkerin sairastuttua, mutta Campbell ei koskaan saanut päätoimittajan virkaa)
Jonathan Davies (numerot 37-50)
Cam Winstanley (numerot 51-55)
Tim Norris (numerot 59-62)
Steve Faragher (numerot 63-65)
Numeroilla 56-58 ei ollut varsinaista päätoimittajaa, ja ne tunnettiinkin "anarkistisena yhteisökautena".
Tyyli > Päätoimittajan huomautus

Yksi lehden helpoimmin tunnistettavista kirjoitustavoista oli päätoimittajan huomautus. Vaikka AP ei keksinyt sitä eikä ollut ainoa joka käytti sitä, lehti käytti sitä kuitenkin huomattavan paljon ja kekseliäästi. Siitä tuli ajan saatossa yleishyödyllinen arvostelukikka.
Päätoimittajan huomautuksen on tarkoitus olla välihuomautus päätoimittajalta, joka laitetaan tekstin sekaan ikään kuin se olisi sanottu reaaliajassa. Kommentti kirjoitetaan kursiivilla ja suluissa, ja liite " - Ed" (suomeksi "toim.huom.") lisätään loppuun jotta lukija huomaa että huomautus on päätoimittajalta. Esimerkiksi kommentti "This is a comment." ("Tämä on kommentti.") kirjoitettaisiin muodossa "(This is a comment. - Ed)".
Samaa keinoa voitiin käyttää muidenkin toimittajien huomautukseen, kunhan vain liite "Ed" korvattiin vastaavan henkilön nimellä; tätä kuitenkin tehtiin harvoin. Itse asiassa, useimmat päätoimittajan huomautukset eivät olleet alkuunkaan päätoimittajan kirjoittamia, vaan vain väittivät olevansa.
Apocalypse-pelin arvostelun jälkeen (katso lukua "Konseptiarvostelut" alempana), päätoimittajan huomautuksesta tuli tapa käyttää humoristista tai ironista sensuuria. Sanan tai lauseen sensuroimiseksi, se korvattiin päätoimittajan huomautuksella, jossa sanalle ilmaistiin sovelias vaihtoehto lainausmerkeissä. Esimerkiksi sana "bastards" ("kusipäät", "paskiaiset") korvattiin kommentilla "("Bus stops" - Ed)" ("bussipysäkit").
Väkivallan ja kiroilun sensuroinnin lisäksi, päätoimittajan huomautus tarjosi lehdelle tavan viitata kilpaileviin lehtiin, korvaten lehden nimen sen kanssa loppusointuvalla salanimellä. Esimerkiksi The One -lehti mainittiin kommentilla "("Currant Bun" - Ed)" (mustaherukkapiirakka), ja Amiga Action mainittiin kommentilla "("Michael Jackson" - Ed)".