stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pakistanin ilmatieteen laitos

| Pakistanin ilmatieteen laitos Pakistan Meteorological Department |
| --- | --- |

Perustettu:  1947
Avainhenkilöt:  Muhammad Riaz (pääjohtaja)
Kotipaikka:   Pakistan; Islamabad (päätoimipiste)
Toimiala:  sää- ja ilmastopalvelut, geofysikaalinen monitorointi ja varoituspalvelu; tutkimus
Henkilöstö:  noin 2 500
Omistaja:  Pakistanin valtio
Kotisivu:  www.pmd.gov.pk/en/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Näkymä Lahoren Jail Roadin varrelta (2009). Pakistanin ilmatieteen laitoksen kaukomittauslaitteisiin kuuluvan säätutkan suojakupu näkyy kuvan yläosassa.
Pakistanin ilmatieteen laitos (engl. Pakistan Meteorological Department, lyhennys PMD; urduksi ‏محکمہ موسمیات پاکستان‎) on Pakistanissa toimiva valtiollinen virasto, joka toimii erityisesti ilmatieteellisen ja ilmastotieteeseen liittyvän tutkimuksen ja operatiivisten palvelutoiminnan parissa. Meteorologian ohella PMD toimii hydrologian, maanjäristyksiin liittyvän seismologian ja geomagnetismin parissa. Laitos toimii Maailman ilmatieteen järjestön (WMO) suuntaan Pakistanin kansallisena ilmatieteellisenä ja hydrologisena palveluna. Laitos perustettiin pian Pakistanin itsenäistymisen jälkeen vuonna 1947.
Laitoksen päätoimipiste sijaitsee pääkaupungissa  Islamabadissa. Lisäksi PMD:llä on useita toimintoja erikoistuneisiin tehtäviin (kuten seismisen seuranta- ja tsunamivaroituskeskus, kansallinen kuivuuden seurantakeskus, tulvaennustuskeskus, trooppisten pyörremyrskyjen varoituskeskus, kansallinen sääennustuskeskus) sekä alueelliset toimipisteet (Karachi, Lahore, Peshawar, Quetta ja Gilgit-Baltistan). Ilmatieteellisen havaintoverkoihin kuuluvien havainto- ja automaattimittausasemien (esimerkiksi lähes 100 synoptista sääasemaa, kymmeniä automaattisia sääasemia) sekä kaukomittausten (esimerkiksi säätutkat) ja geofysikaalisen mittausverkon avulla PMD seuraa sään ja ilmaston sekä vastuullaan olevien geofysikaalisten suureiden kehitystä koko Pakistanin alueella.
Toisinaan Pakistanin ilmatieteen laitos on esillä suomalaisissakin joukkotiedotusvälineissä, esimerkiksi äärevistä säätapahtumista (helleaalto, trooppinen pyörremyrsky, sateista johtuvat tulvat) tai luonnonkatastrofien aiheista uutisoitaessa.
Käännös suomeksi
Kiinan tasavallan presidentti

| Kiinan tasavallan presidentti |
| --- | --- |
 中華民國總統
 Presidentin symboli
 
 Nykyinen Lai Ching-te 20. toukokuuta 2024 lähtien
Virka-asunto:  Yonghe-residenssi (asunto) Presidentillinen palatsi
Nimittäjä:  Suora kansanäänestys
Kauden pituus:  4 vuotta, uudelleenvalintaa mahdollinen
Perustettu:  1. tammikuuta 1912
Ensimmäinen:  Sun Yat-sen
Palkka:  6,428 milj. NT$ vuodessa
Kotisivut:  https://english.president.gov.tw
Kiinan tasavallan presidentti (kiin.: 中華民國總統; pinyin: Zhōnghuá Mínguó Zǒngtǒng) on Kiinan tasavallan eli Taiwanin valtiopäämies ja asevoimien ylipäälikkö. Virka perustettiin vuonna 1912, jolloin tasavalta edelleen hallitsi koko Kiinaa. Nykyään tasavalta hallitsee lähinnä Taiwanin saarta.
Maan perustuslain mukaan presidentin ollessa kykenemätön hoitamaan virkaansa, varapresidentti hoitaa kuluvan virkakauden loppuun. Varapresidentti valitaan presidentinvaalien yhteydessä samalla kerralla. Lisäksi presidentin tulee olla vähintään 40-vuotias..
Presidentin virkakauden pituus on neljä vuotta ja sama henkilö voidaan valita uudelleen kerran. Presidentin palkkio on yhteensä 6 428 000 dollaria vuodessa.
Tsai Ing-wen on maan ensimmäinen naispresidentti ja hänet valittiin virkaan vuonna 2016.
Lai Ching-te on maan nykyinen presidentti. Hän oli maan ensimmäinen naispresidentti ja hänet valittiin virkaan vuonna 2024.
Galleria

Presidentin palatsi Taipeissa.
Presidentin käyttämä Air Force 3701 -lentokone
Kiinan tasavallan sinetti
Presidentti-instituution logo
Asevoimien ylipäällikön lippu
Fox on the Run (Sweetin kappale)

| ”Fox on the Run” Sweet |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Desolation Boulevard
 B-puoli: ”Miss Demeanor”
 Julkaistu: maaliskuu 1975 (single)
 Tekijä(t): Connolly/Priest/Scott/Tucker
 Tuottaja(t): Mike Chapman 
 Tyylilaji: glam rock
 Kesto: 03.24
 Levy-yhtiö:  RCA Records    Capitol Records
Listasijoitukset
  1. (1975)    1. (viikko 12/1975)    1. (1975)    1. (6. kesäkuuta 1975)   2. (maaliskuu 1975)    2. (13. joulukuuta 1975)    2. (29. maaliskuuta 1975)    2. (viikko 17/1975)    3. (15. toukokuuta 1975)    3. (30. toukokuuta 1975)    3. (16. toukokuuta 1975)    5. (1975)    10. (14. marraskuuta 1975)    10. (huhtikuu 1975) 
Sweetin muut singlet
| ”Turn It Down” 1974 | ”Fox on the Run” 1975 | ”Action” 1975 |
”Fox on the Run” on brittiläisen Sweet-yhtyeen hittikappale. Se julkaistiin alun perin vuoden 1974 lopulla yhtyeen kolmannella studioalbumilla Desolation Boulevard. Seuraavan vuoden 1975 maaliskuussa julkaistiin uusi singleversio, josta muodostui yksi yhtyeen suurimmista hiteistä. Se oli samalla yhtyeen ensimmäinen single, jonka se oli itse säveltänyt ja sanoittanut. Kappale kertoo bändäreistä.
Alkuperäisessä albumiversiossa sähkökitara on johtava soitin ja kappale on tyyliltään ”raaempi” kuin singleversio. Se on myös lähes viisiminuuttisena huomattavasti singleversiota pitempi. Singleversiossa merkittävin ero on vahvasti esillä oleva syntetisaattori, jota ei albumiversiossa ole lainkaan.
”Fox on the Run” oli yhtyeen kotimaassa Isossa-Britanniassa korkeimmillaan listan sijalla 2. Yhdysvalloissa sijoitus oli 5. Lisäksi kappale oli listaykkönen ainakin Länsi-Saksassa, Belgiassa ja Australiassa.
Singlen B-puolella oli basisti Steve Priestin laulama kappale ”Miss Demeanor”, jota ei ole julkaistu millään yhtyeen studioalbumilla. Se on kuitenkin sisältynyt bonuskappaleena remasteroiduille versioille yhtyeen 1970-luvun studioalbumeista. Viimeksi vuonna 2005 se oli bonuskappale SonyBMG:n julkaisemalla Desolation Boulevard -CD:llä.
Pertti Neumann levytti kappaleen suomeksi nimellä ”Kettujen yö” vuonna 1988.
Kappaleet

A-puoli
Fox on the Run – 3.24 (säv. Brian Connolly/Steve Priest/Andy Scott/Mick Tucker)
B-puoli
Miss Demeanor – 3.29 (säv. Connolly/Priest/Scott/Tucker)
Kokoonpano

Brian Connolly – laulu
Steve Priest – bassokitara, laulu
Andy Scott – kitara, taustalaulu
Mick Tucker – rummut, taustalaulu
Aiheesta muualla

Promovideo yhtyeen virallisella YouTube-kanavalla
Per Olov Jansson

Per Olov Jansson (oikealla) sisaruksiensa kanssa.
Per Olov Jansson (22. huhtikuuta 1920 Helsinki – 7. helmikuuta 2019 Vantaa) oli suomenruotsalainen valokuvaaja ja kirjailija. Hän oli kuvanveistäjä Viktor Janssonin ja taidegraafikko Signe Hammarsten-Janssonin poika ja Tove Janssonin nuorempi ja Lars Janssonin vanhempi veli. Hän teki valokuvakuvituksen Toven viimeiseen muumikirjaan Outo vieras Muumitalossa. Janssonin kuvausalaa olivat muun muassa mainoskuvaus ja luontokuvaus, ja erikoisalaa olivat teollisuuskuvaus, ilmakuvaus ja sukelluskuvaus.
1950-luvulla hän toimi yhdessä Larsin kanssa ilmakuvaajana yhtiössä nimeltä Aerofoto. Pitkästä urastaan huolimatta Janssonin ensimmäinen valokuvanäyttely oli vasta vuonna 2000 hänen 80-vuotispäivänsä kunniaksi.
Jansson, liikanimeltä ”Prolle”, oli myös sukeltaja.  Hän on Sukeltajaliiton kunniajäsen numero 1. Hän keskittyi sukeltajana kehittämään erityisesti vedenalaista suunnistusta. Toinen hänelle tärkeä sukelluksen sivurönsy oli kullan kaivaminen imurin avulla matalassa vedessä  Liiton suunnistuskiertopalkinto kantaakin nimeä Prollen Paalu. Jansson, hänen poikansa Peter ja tämän poika Olli Pekka suorittivat yhdessä Suomen tiettävästi ensimmäisen kolmen sukupolven sukelluksen vuonna 1980.
Teoksia

Ung man vandrar allena. Söderström, Helsingfors 1945
Bok med lyckligt slut. Söderström, Helsingfors 1946
Svenska gillets i Finland historia 1887–1947 : sammanställd av styrelsen till 60-årsjubileet. Svenska gillet, Helsingfors 1947
Valolla piirtäjä – Teckna, men med ljus.  Helsinki:  Musta taide, 2006.  ISBN 978-952-9-85169-0
Käännöksiä

Harald Peter Gutherz : Operett i Wien : roman ; bearbetning efter filmen med samma namn av Willi Forst och Axel Eggebrecht ; översättning av Per Jansson. Söderström, Helsingfors 1945
Alli Walli : Två vårar ; översättning från finskan av Per Jansson. Söderström, Helsingfors 1945 (alkuteos Toukokuusta toukokuuhun)
Klaus Holma : De unga i det gamla huset. Hökerberg, Stockholm 1945
Alf Crostøl : Ingenting har hänt ; svensk översättning av Pär Jansson. Söderström, Borgå 1947
Irja Salla : Sömngångerskan : roman. Söderström, Helsingfors 1947 (alkuteos Unissakävijä)
Adolf Molnár : Väg utan mål ; översättning från författarens tyska manuskript av Per Jansson. Söderström, Helsingfors 1947
Aiheesta muualla

Per Olov Janssonin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Shenyang

| Shenyang (沈阳市, Shěnyáng Shì) |
| --- | --- |

 Shenyangin sijainti Liaoningissa, alla sijainti Kiinassa.
 Shenyang
 Koordinaatit: 41.8033°N, 123.4260°E 
Valtio:   Kiina
Maakunta:  Liaoning
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Maakunnan alainen kaupunki
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  12 942 km²
Väkiluku (2010):  5 718 232
Aikavyöhyke:  UTC+8
Postinumero:  +8
Suuntanumero(t):  024
Rekisterikilpi:  辽A
 
 www.shenyang.gov.cn 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Shenyang (yksink.: 沈阳; perint.: 瀋陽; pinyin: Shěnyáng) on Liaoningin maakunnan pääkaupunki Koillis-Kiinassa. Kaupungin nimi on aikoinaan ollut Mukden. Kaupunki on Kiinaa hallinneen Qing-dynastian syntypaikka. Vuonna 2010 Shenyangissa oli 5 718 232 asukasta.
Ilmasto

Shenyangissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan lämminkesäinen mannerilmasto. Kesät ovat kuumia ja sateisia, talvella on kuivaa ja kylmää. Vuoden keskilämpötila on noin 9 °C ja keskimääräinen sademäärä 700 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 25 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin –11 °C. Sateisin kuukausi on heinäkuu, jolloin sataa keskimäärin noin 180 millimetriä. Tammikuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 6 millimetriä.
Historia

Arkeologit ovat ajoittaneet varhaisimmat merkit ihmisasutuksesta Shenyangin alueelta 10 200 vuoden päähän Kiinan neoliittiselle kivikaudelle. Alueelta on löytynyt myös hautapaikkoja taistelevien läänitysvaltioiden ja Han-dynastian ajoilta ennen ensimmäistä vuosituhattaselvennä. Liao-dynastian ja džurtšenien perustaman Jin-dynastian aikana Shenyangin nimi oli Shenzhou. Varsinainen kaupunki alkoi kuitenkin kehittyä Ming-dynastian keisari Zhu Yuanzhangin määrättyä sen rakentamisen. Myöhemmin kaupunki kehittyi paikalliseksi kaupan ja käsityöläisten keskukseksi. Džurtšenien päällikkö Nurhaci valitsi kaupungin johtamansa myöhemmän Jin-dynastian keskukseksi ja rakennutti sinne vuonna 1625 keisarillisen palatsin. Palatsi on yhä jäljellä, ja se on suosittu matkailukohde. Nurhacin poika Hong Taiji nimesi Jin-dynastian uudelleen Qing-dynastiaksi, ja sittemmin dynastia hallitsi koko Kiinaa. Shenyang sai nimen Mukden tai Shengjing. Džurtšenien historian mukaan kaupunki on Qing-dynastian syntypaikka.
Kaupungin teollistumiskehitys alkoi vuonna 1895 konetehtaan perustamista. Venäläisten vuonna 1898 rakentama rautatie yhdisti kaupungin Etelä-Mantšurian rautatieverkkoon. Japani miehitti Mantšurian vuonna 1931 ja perusti seuraavana vuonna alueelle hallitsemansa nukkevaltion Mantšukuon. Shenyangin lähistöllä oli merkittäviä hiili- ja rautaesiintymiä. Kaupungista kehittyi Mantšurian teollinen keskus. Toisen maailmansodan päätyttyä japanilaisten vetäytyessä Neuvostoliiton joukkojen tieltä heselvennä tuhosivat suuren osan kaupungin tehtaista. Kiinan kommunistit rakennuttivat tehdasinfrastruktuurin uudelleen viisivuotissuunnitelman mukaan vuosina 1953–1957, ja siitä tuli Maon valtakaudella jälleen tärkeä teollisuuden keskus. Taloudellisen vapauden lisäännyttyä Maon jälkeen kaupunki on pyrkinyt vähentämään riippuvuuttaan raskaasta teollisuudesta.
Hallinnollinen jako

Piirikuntatasolla kaupunki jaetaan 13 osaan seuraavasti (numerointi kuten oheisessa kuvassa):
Liikenne

Shenyangin metron ensimmäinen linja avattiin syyskuussa 2010. Shenyang Taoxianin kansainvälinen lentoasema palvelee kaupunkia.
Talous

Vuonna 2012 Shenyangin bruttokansantuote oli 660,68 miljardia yuania. Tärkeitä teollisuudenaloja kaupungissa ovat laite-, auto- ja autonosateollisuus sekä lääke-, kemikaali- ja elintarviketeollisuus. Huomattavan suuri osa kaupungin yrityksistä on valtion omistamia. Kaupungissa toimii Shenyangin lentokonetehdas.
Chongzheng-temppelin, keisarillisen Mukdenin palatsin päärakennuksen, julkisivua.
Ostoskeskus Taiyuan lulla
Shenyangia
Shenyangin jalkapallostadion
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shenyang Wikimedia Commonsissa
| n k  Kiinan alueiden pääkaupungit |
| --- | --- |
Kansallinen:  PRC Peking  ROC Taipei 
Maakunnat:  AH Hefei  FJ Fuzhou  GD Kanton  GS Lanzhou  GZ Guiyang  HA Zhengzhou  HB Wuhan  HE Shijiazhuang  HI Haikou  HL Harbin  HN Changsha  JL Changchun  JS Nanjing  JX Nanchang  LN Shenyang  QH Xining  SC Chengdu  SD Jinan  SN Xi’an  SX Taiyuan  YN Kunming  ZJ Hangzhou 
Autonomiset alueet:  GX Nanning  NM Hohhot  NX Yinchuan  XJ Ürümqi  XZ Lhasa 
Itsehallinnolliset kunnat:  BJ Tongzhou  CQ Yuzhong  SH Huangpu  TJ Hexi 
Erityishallintoalueet:  HK Hongkong  MO Macao 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Muut:  NARA 
Shenyangin hallinnollinen jako.
Risto Alapuro

Risto Sakari Alapuro (28. huhtikuuta 1944 Ruokolahti – 6. joulukuuta 2022) oli suomalainen sosiologi. Hän oli vuosina 1986–1991 sosiologian professori Jyväskylän yliopistossa ja vuosina 1991–2010 Helsingin yliopistossa. Vuosina 2005–2009 Alapuro oli akatemiaprofessori.
Ura

Alapuro valmistui ylioppilaaksi vuonna 1963, valtiotieteen kandidaatiksi vuonna 1967 ja lisensiaatiksi vuonna 1969. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1973 Helsingin yliopistossa. Hänen väitöskirjansa käsitteli Akateemista Karjala-Seuraa. Alapuro on ollut tutkijana Michiganin yliopistossa vuosina 1973–1974, Pariisissa École des hautes études en sciences socialesissa 1980–1981 ja Moskovassa 1990–1991. Hän oli Suomen historian ja kulttuurin vierailevana professorina Pariisin yliopistossa vuosina 1985–1987 ja 1999–2000.
Vuosina 1967–1968 Alapuro työskenteli Uuden Suomen ulkomaanosaston toimittajana, 1968–1973 Helsingin yliopiston tutkijana ja 1974–1975 sosiologian vs. apulaisprofessorina. Vuonna 1975 Alapuro oli Suomen Akatemian nuorempi tutkija ja vuosina 1976–1980 vanhempi tutkija. Vuosina 1981 ja 1984 Alapuro oli Helsingin yliopistossa vs. assistenttina ja 1983–1984 vs. yliassistenttina.
Alapuro oli kansainvälisesti tunnettu tutkija, ja hän keskittyi Suomen historialliseen ja poliittiseen sosiologiaan. Hän oli Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1993. Vuodesta 1998 hän oli myös Academia Europæan jäsen.
Yksityiselämä

Alapuro oli vuosina 1967–1976 avioliitossa taidegraafikko Maria Kähösen kanssa ja 1976–1986 toimittaja Kristina Carlsonin kanssa. Kummastakin liitosta syntyi yksi poika. Toinen pojista on historiantutkija Aappo Kähönen.
Julkaisuja

Akateeminen Karjala-Seura: Ylioppilasliike ja kansa 1920- ja 1930-luvulla. 1973.
State and revolution in Finland.  Berkeley:  University of California Press, 1988.  ISBN 0-520-05813-5  (englanniksi)
Valtio ja vallankumous Suomessa. Suomentanut Mikko Alapuro. Vastapaino 2017.  ISBN 978-951-768-596-2
”Valta ja valtio: Miksi vallasta tuli ongelma 1900-luvun vaihteessa”, Talous, valta ja valtio: Tutkimuksia 1800-luvun Suomesta, s. 251–267.  (Toimittanut P. Haapala)  Vastapaino, 1992.  ISBN 951-9066-53-5
Suomen synty paikallisena ilmiönä 1890–1933. 1994.
Suomen älymystö Venäjän varjossa. 1997.
Raja railona: Näkökulmia suojeluskuntiin.  WSOY, 1998.  ISBN 9510230324  (toim.)
Vallankumouksessa: Moskovan päiväkirjat 1990–1991.  Vastapaino, 2021.  ISBN 978-951-768-925-0
Aiheesta muualla

Leppänen, Veli-Pekka: Suomalaisen sosiologian suuri nimi jatkaa tutkimustyötä eläkkeelläkin. Helsingin Sanomat 28.4.2014.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Alankomaat 
Henkilöt:  DDB  Trove  Uppslagsverket Finland 
Muut:  IdRef
Digelius Music

Digelius Musicin näyteikkunoita Punavuoressa.
Digelius Music on vuodesta 1971 lähtien toiminut, laajasta jazz- ja maailmanmusiikkivalikoimastaan sekä henkilökuntansa asiantuntemuksesta tunnettu levykauppa, joka sijaitsi pitkään Helsingin Viiskulmassa tai sen välittömässä läheisyydessä.
Levykaupan historia

Levykauppa Digelius Music sai alkunsa vuonna 1971. Tuolloin tuleva Digeliuksen toimitusjohtaja Emu Lehtinen (1947–2017) oli ollut jonkin aikaa töissä Tunnelin levyssä, jolloin Lehtisen, levyjen maahantuojan Pertti Lehdon sekä myyjä Tiina Ruolannon kesken syntyi ajatus omasta levykaupasta. Osakkaaksi lähti myös Digelius Electronics Finland -niminen yritys, jonka keksijä Erkki Kurenniemi oli perustanut yhdessä Peter Friskin kanssa. Digelius Electronics Finland valmisti muun muassa Dimi-syntetisaattorieita. Sana Digelius on yhdistelmä sanoista digitaalinen, elektroninen ja Sibelius.
Digelius Music alkoi menestyä, mutta sitten Tiina Ruolanto muutti Ruotsiin ja Digelius Electronics Finland teki konkurssin. Apuun tuli silloin Juhani ”Juntsa” Aalto, joka osti puolet levykaupasta. Nyt kaupan omistivat Emu, Lehto ja kolme pienosakasta. Aallon osuuden peri myöhemmin hänen sisarensa. Nimellä Digelius Music Oy yritys on toiminut 24.03.1972 alkaen. Sitä ennen yrityksen nimi oli Digelius Systems Oy.
Digelius sijaitsi alun perin Viiskulman tuntumassa osoitteessa Laivurinrinne 2, samoissa tiloissa, joissa nyt toimii levykauppa Eronen. Samaan ja lähikortteleihin on Digeliuksen vaikutuksesta avattu useita muitakin levykauppoja.
Digelius nykyään

Digeliuksen on arveltu olevan eräs Suomen tunnetuimmista levykaupoista. Alkuaikoinaan Digeliuksessa myytiin kaikenlaista populaarimusiikkia, mutta 1980-luvulta lähtien se on keskittynyt jazziin, kansanmusiikkiin, maailmanmusiikkiin ja fuusiomusiikkiin. Digeliuksen sanotaankin olevan jazzin ja maailmanmusiikin tietokeskus, sekä lisäksi konserttitila ja matkailunähtävyyskin.
Levyjen myynnin lisäksi Digeliuksessa kuultiin joskus livejazzia, esimerkiksi kotimaisten yhtyeiden levynjulkaisukonsertteja. Vuonna 2014 muun muassa pianisti Iiro Rantala on pitänyt levynjulkaisukonsertin Digeliuksessa. Aiemmin Digelius on myös julkaissut levyjä itse, muun muassa 1980-luvulla Hasse Walli’s Afro-Linen levyjä.
Vuonna 2012 Digelius sai Yleisradion Jazzradion myöntämän Varjo-Yrjö-palkinnon.
Maaliskuun alussa 2023 Digelius ilmoitti lopettavansa toimintansa ja käynnistävänsä loppuunmyynnin. Yritys oli etsinyt uusia edullisempia tiloja tai taloudellisesti kannattavampaa konseptia kaupankäynnille, mutta sellaista ei ollut löytynyt.
Kauppa Viiskulmassa sulkeutui loppuunmyynnin päätyttyä 2.4.2023. Pari päivää sitä ennen kerrottiin, ettei Digeliuksen tarina lopukaan. Helsinkiläinen We Jazz Oy ilmoitti ostaneensa käyttöoikeuden ulkomaita myöten tunnettuun liikenimeen. Digelius Musicin nimeä kantava kauppa toimi lyhyen aikaa pienemmässä liiketilassa Helsingin Hämeentiellä. Huhtikuussa 2024 yritys kuitenkin ilmoitti luopuvansa liiketilastaan ja keskittyvänsä verkkomyyntiin ja pop-up-tapahtumiin.
Työntekijöitä

Digeliuksen tunnetuin työntekijä oli Ilkka ”Emu” Lehtinen, joka oli myös Digeliuksen toimitusjohtaja. Vuonna 2011 Jazzmuusikot ry valitsi hänet vuoden jazz-diggariksi. Palkinto annetaan kuuntelijalle, joka “osoittaa aitoa ja jatkuvaa kiinnostusta jazzmusiikkiin sekä edustaa reilua ja avointa yhteisöllistä asennetta”. Lisäksi perusteluissa sanottiin, että Lehtinen on myös toiminut laaja-alaisena ja kannustavana jazzin lipunkantajana sekä yleisön ja muusikkojen yhdistäjänä. Lempinimi ”Emu” juontuu hänen lintuharrastuksestaan. Lehtinen kuoli lokakuussa 2017.
Toinen merkittävä työntekijä on ollut vuodesta 1987 lähtien texasilaissyntyinen Phillip Page, joka keskittyi levykaupan maailmanmusiikkitarjonnan kehittämiseen, jazzin ollessa Lehtisen varsinainen tontti. Sittemmin Page ryhtyi 1990-luvun alussa manageroimaan suomalaisia kansanmusiikkiartisteja ja -ryhmiä, muun muassa JPP:tä, Maria Kalaniemeä ja Värttinää. Nykyisin Page toimii harmonikkataiteilija Kimmo Pohjosen managerina.
Emu Lehtinen:
»[Digeliuksen] pitkän iän salaisuuksia ovat pohjaton rakkaus musiikkiin, perusteellinen tutustuminen musiikin historiaan, tinkimätön ja avoin suhtautuminen aina kiehtoviin musiikin reuna-alueisiin valtavirran ulkopuolella, oli sitten kyse jazzista, kansanmusiikista, vallattomista kokeiluista tai muuten vain hivelevistä musiikillisista kokemuksista. Ahkeruus ja parhaaseen pyrkivä asiakaspalvelu ovat myös oleellisia.»
Aiheesta muualla

Digeliuksen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive).
Digeliuksen verkkokauppa (Arkistoitu – Internet Archive)
Digelius Elisan/Kolumbuksen nettisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Digelius Facebookissa
Fredrikinkadun ja Laivurinrinteen kulmatalo. Digelius Musicin sisäänkäynti talon päädyssä.
Bingenin kappeli

| Bingenin kappeli Bingen kapell |
| --- | --- |

Sijainti:  Øvre Eiker, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Tunsbergin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1924
Suunnittelija:  Alfred Christian Dahl
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  100
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Bingenin kappeli (norj. Bingen kapell) on Øvre Eikerin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1924.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bingenin kappeli Wikimedia Commonsissa
Blomvågin kirkko

| Blomvågin kirkko Blomvåg kyrkje |
| --- | --- |

Sijainti:  Øygarden, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Bjørgvinin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1931
Suunnittelija:  C. Berner
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  250
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Blomvågin kirkko (norj. Blomvåg kyrkje) on Øygardenin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1931.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Blomvågin kirkko Wikimedia Commonsissa
Foldnesin kirkko

| Foldnesin kirkko Foldnes kyrkje |
| --- | --- |
Sijainti:  Øygarden, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Bjørgvinin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  2001
Suunnittelija:  Kolbjørn Jensen
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  400
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Foldnesin kirkko (norj. Foldnes kyrkje) on Øygardenin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 2001.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Foldnesin kirkko Wikimedia Commonsissa
Hjelmen vanha kirkko

| Hjelmen vanha kirkko Hjelme gamle kyrkje |
| --- | --- |

Sijainti:  Øygarden, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Bjørgvinin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1875
Suunnittelija:  Jacob Wilhelm Nordan
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  180
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Hjelmen vanha kirkko (norj. Hjelme gamle kyrkje) on Øygardenin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1875.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hjelmen vanha kirkko Wikimedia Commonsissa
Landron kirkko

| Landron kirkko Landro kyrkje |
| --- | --- |

Sijainti:  Øygarden, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Bjørgvinin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1977
Suunnittelija:  A. Fronth
Materiaali:  betoni
Istumapaikkoja:  355
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Landron kirkko (norj. Landro kyrkje) on Øygardenin kunnassa Norjassa sijaitseva betonikirkko vuodelta 1977.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Landron kirkko Wikimedia Commonsissa