stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Cerveteri
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Cerveteri Wikimedia Commonsissa
http://www.comune.cerveteri.rm.it/
Unesco
Unescon maailmanperintökohteet Italiassa
Agrigento
Alberobellon trullitalot
Alppien paalutalot (yhteinen viiden muun maan kanssa)
Amalfin rannikko
Aquileia
Assisin fransiskaanikohteet
Berninan rautatie (yhteinen Sveitsin kanssa)
Casertan palatsi, Vanvitellin akvedukti, San Leucion rakennusryhmä
Castel del Monte
Cerveteri, Tarquinia
Cilento ja Vallo di Diano, Paestum, Velia, Certosa di Padula
Crespi d’Adda
Dolomiitit
Etna
Ferrara
Firenze
Genova: Le Strade Nuove ja Palazzi dei Rolli
Ivrea
Langobardien hallintokeskukset Italiassa
Liparisaaret
Mantova ja Sabbioneta
Medicien villat ja puutarhat
Modenan katedraali, Torre Civica ja Piazza Grande
Monte San Giorgio (yhteinen Sveitsin kanssa)
Napoli
Padovan kasvitieteellinen puutarha
Piazza dei Miracoli
Piemonten ja Lombardian pyhät vuoret
Piemonten viinimaisema: Langhe-Roero ja Monferrato
Pienza
Pompeji, Herculaneum, Torre Annunziata
Portovenere, Cinque Terre ja saaret Palmaria, Tino ja Tinetto
Ravennan varhaiskristilliset rakennukset
Rooma
San Gimignano
Santa Maria delle Grazie
Sassi di Matera
Savoijin kuninkaallisen suvun asuinrakennukset
Siena
Su Nuraxi di Barumini
Syrakusa ja Pantalican kivinen nekropolis
Urbino
Val Camonica
Val di Noto
Val d’Orcia
Venetsia
Verona
Vicenza ja Veneton palladiolaiset villat
Villa Adriana
Villa d'Este
Villa Romana del Casale
Rooman metropolikaupunki
Affile | Agosta | Albano Laziale | Allumiere | Anguillara Sabazia | Anticoli Corrado | Anzio | Arcinazzo Romano | Ardea | Ariccia | Arsoli | Artena | Bellegra | Bracciano | Camerata Nuova | Campagnano di Roma | Canale Monterano | Canterano | Capena | Capranica Prenestina | Carpineto Romano | Casape | Castel Gandolfo | Castel Madama | Castel San Pietro Romano | Castelnuovo di Porto | Cave | Cerreto Laziale | Cervara di Roma | Cerveteri | Ciampino | Ciciliano | Cineto Romano | Civitavecchia | Civitella San Paolo | Colleferro | Colonna | Fiano Romano | Filacciano | Fiumicino | Fonte Nuova | Formello | Frascati | Gallicano nel Lazio | Gavignano | Genazzano | Genzano di Roma | Gerano | Gorga | Grottaferrata | Guidonia Montecelio | Jenne | Labico | Ladispoli | Lanuvio | Lariano | Licenza | Magliano Romano | Mandela | Manziana | Marano Equo | Marcellina | Marino | Mazzano Romano | Mentana | Monte Compatri | Monte Porzio Catone | Monteflavio | Montelanico | Montelibretti | Monterotondo | Montorio Romano | Moricone | Morlupo | Nazzano | Nemi | Nerola | Nettuno | Olevano Romano | Palestrina | Palombara Sabina | Percile | Pisoniano | Poli | Pomezia | Ponzano Romano | Riano | Rignano Flaminio | Riofreddo | Rocca Canterano | Rocca Priora | Rocca Santo Stefano | Rocca di Cave | Rocca di Papa | Roccagiovine | Roiate | Rooma | Roviano | Sacrofano | Sambuci | San Cesareo | San Gregorio da Sassola | San Polo dei Cavalieri | San Vito Romano | Sant’Angelo Romano | Sant’Oreste | Santa Marinella | Saracinesco | Segni | Subiaco | Tivoli | Tolfa | Torrita Tiberina | Trevignano Romano | Vallepietra | Vallinfreda | Valmontone | Velletri | Vicovaro | Vivaro Romano | Zagarolo
Chanson de geste

Roland puhaltaa Olifant-torveensa Roncevaux'n taistelussa. Rolandin laulun kuvitusta
Chanson de geste ('laulu uroteoista') tarkoittaa keskiaikaisia ranskalaisia eeppisiä sankarirunoelmia. Chanson de gesten kukoistuskausi oli 1100–1250-luvulla, ja siltä ajalta on peräisin sankarirunoelmista kuuluisin, Rolandin laulu.
Keskeisiä aiheita olivat aateliskapinat ja saraseeneja vastaan käydyt taistelut. Kuvatut tapahtumat ovat 700–900-luvuilta, mutta itse runoelmat ovat syntyneet vasta parisataa vuotta myöhemmin. Alun perin chanson de geste -runot oli tarkoitettu laulettaviksi säestyksen kera, ja jonglöörit ja minstrelit esittivät niitä markkinaväelle ja pyhiinvaeltajille.
Chanson de geste -runojen aiheet sijoittuivat yleensä Kaarle Suuren ja hänen seuraajiensa valtakaudelle. Niiden ydinaineksena ovat todelliset historialliset tapahtumat, joiden ympärille on kehitelty legendojen kudelma. On epäselvää, perustuvatko ne pitkään suulliseen perinteeseen vai ovatko ne myöhempien aikojen ammattirunoilijoiden sepittämiä. Joihinkin harvoihin runoihin on merkitty tekijä, mutta suurimpaan osaan ei.
Chansons de geste -runot koostuvat 10 tai 12 tavusta, jotka on ryhmitelty säkeistöiksi assonanssin tai loppusoinnun mukaan. Runoelmien pituus vaihtelee 1 500 rivistä aina 18 000 riviin. Runojen fiktiivinen tausta on kristityn Ranskan taistelu polyteistista tai epäjumalankuvia palvovia saraseeneja vastaan. Kaarle Suuri kuvataan kristinuskon esitaistelijana. Hänen hoviinsa kuuluu 12 ylhäistä ylimystä,  muun muassa Roland, Oliver (Olivier), Ogier eli Holger Danske ja arkkipiispa Turpin.
Vähitellen Chanson de geste -runoista tuli vakiintunut kirjallisuuden laji, joka oli tarkoitettu luettavaksi ja lausuttavaksi. Runoelmien taustalla olivat usein tunnetuista henkilöistä tai tapahtumista kertovat legendat. Chanson de geste -runoelmiin kuuluvat muun muassa Kaarle Suureen ja hänen vasalleihinsa liittyvät Geste du roi -runoelmat. Rolandin laulu kuuluu juuri tähän ryhmään. La Geste de Guillaume d’Orange -runoelmat puolestaan kertovat Guillaume d’Orangesta, jonka esikuvana on ollut frankkiylimys Wilhelmus. Kolmas runoryhmä on Geste de Doon de Mayence. Siihen kuuluvat runoelmat kertovat Kaarle Suuren kapinallisista paroneista.
Chanson de geste -runot levisivät ympäri koko Euroopan. Ne vaikuttivat voimakkaasti Espanjan sankarirunouteen, varsinkin 1100-luvulla syntyneeseen Espanjan kansalliseepokseen Cantar de Mio Cid -runoelmaan. Italiassa tarut Orlandosta ja Rinaldosta (Roland ja Oliver) tulivat erittäin suosituiksi, ja ne muodostivat myöhemmin perustan renessanssin eepoksille Orlando innamorato ja Orlando furioso. Saksalaisen runoilijan Wolfram von Eschenbachin eepos Willehalm puolestaan pohjautuu Vilhelm Oranialaisen elämään. Chanson de geste -runot kirjattiin proosamuodossa islantilaiseen Karlamagnús-saagaan.
Chartismi

Suuri chartistien kokous Kennington Commonissa, Lontoossa vuonna 1848.
Chartismi (engl. Chartism) oli Isossa-Britanniassa toiminut poliittista ja sosiaalista uudistusta kannattanut työväenliike, joka toimi vuosien 1838–1850 välillä. Liike vaati poliittisten oikeuksien laajentamista ja äänioikeutta työväelle.
Nimen chartismi taustalla on lontoolaisen radikaalin William Lovettin toukokuussa vuonna 1838 laatima asiakirja, jota kutsuttiin kansanjulistukseksi, englanniksi the people's charter. Kansanjulistuksen pääkohtia olivat yleinen äänioikeus ("mies ja ääni"), vuosittaiset parlamentin istunnot, varallisuusehdon poistaminen vaalikelpoisuudelta, palkka parlamenttiin valituille edusmiehille, vaalisalaisuus ja tasaiset vaalipiirit. Lisäksi kansanjulistuksessa vaadittiin yleistä tuloveroa, uuden vaivaislain poistamista ja tehdaslakien säätämistä. Äänioikeutta oli laajennettu vuonna 1832, mutta työväestö piti laajennusta riittämättömänä. Lisäksi vuonna 1834 oli lakkautettu vanha vaivaishoitojärjestelmä, jonka tilalle oli tullut aiempaa ankarampi järjestelmä.
Vuonna 1839 annettiin parlamentille yli miljoonan henkilön allekirjoittama anomus kansanjulistuksen hyväksymisestä. Kun parlamentti hylkäsi anomuksen, poltti työväki 30 taloa Birminghamin kaupungissa. Seuraavana vuonna perustettiin kansallinen chartistien liitto. Chartismi vaikutti siihen, että vuonna 1847 hyväksyttiin parlamentissa laki 10-tuntisista työpäivistä tehtaissa.
Claes Cedercreutz

Claes Henrik Laurentius Cedercreutz (1. huhtikuuta 1917 Helsinki – 2. heinäkuuta 1991 Hamina) oli suomalainen lääkäri, hypnoosin asiantuntija, sirkusharrastaja, kirjailija, runoilija, säveltäjä ja sanoittaja.lähde?
Cedercreutzin vanhemmat olivat vapaaherra, insinööri Edvard Emil Fredrik Cedercreutz ja Marta Lilian Rosenbröijer. Hänen puolisonsa vuodesta 1940 oli Marga Rita Bjurström. Cedercreutz tuli ylioppilaaksi 1935 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1945. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1952 erikoistuttuaan kirurgiksi 1950.  Cedercreutz toimi Haminan kaupunginsairaalan ylilääkärinä 1955-1966 ja vastaavana ylilääkärinä vuodesta 1966 vuoteen 1980, jolloin hän jäi eläkkeelle. Cedercreutz oli paitsi kirurgi, myös hypnoosin tutkija, käyttäjä ja kouluttaja. Vielä eläkkeellä ollessaan hän toimi hypnologian dosenttina Tampereen yliopistossa, vuonna 1980 ilmestyi hänen laatimansa teos Parantava hypnoosi.lähde?
Haminan kaupunginsairaalan edessä oleva katu nimettiin 1977 Cedercreutzin kunniaksi Reutsinkaduksi.
Cedercreutz julkaisi lääketieteellisten kirjoitusten lisäksi runoja, romaaneja ja näytelmiä, sävelsi ja sanoitti musiikkia sekä perusti Haminan Teinisirkuksen, josta hän ohjasi ensimmäiset vuodet.
Kettil Cedercreutz on Claes Cedercreutzin poika.
Teoksia

Hypnosbehandling av amputerades fantomsensationer. Helsingin yliopiston väitöskirja. Kotka 1952.
Tuoreitten käsivammojen leikkaushoitotekniikka. Kirjoittaneet Claës Cedercreutz ja Heinz Hoffmann. Kuvittaneet Hans Hägerström ja Lahja Mälkiä. Teollisuusvakuutus, Helsinki 1966.
Parantava hypnoosi. Suomentanut Klaus Karttunen. Kirjayhtymä, Helsinki 1979. ISBN 951-26-1719-6
En svinaktig historia: Roman. Schildt, Helsingfors 1986. ISBN 951-50-0351-2
Näytelmiä

Myllynkiven tarina: Historiallinen komedia. Kirjoittaneet C. Cedercreutz ja T. Sjöstedt. 1970
Kesälesket: Näytelmä. 1983
Kirjallisuutta

Huldén, Henrik 2014. Reutsi Claës Cedercreutz: Kymenlaakson hypnotisoiva kirurgi. Litorale. ISBN 978-952-5045-65-9
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Puola 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland
Caudron C.59

| C> 59 |
| --- | --- |
 C.59 (Etualalla) ja DH-5
Alkuperämaa:   Ranska
Valmistaja:  Caudron
Ensilento:  1921
Poistettu käytöstä:   1931
Tila:  Ei käytössä
Valmistusvuodet:  1922–1924
Caudron C.59 oli ranskalainen, kaksipaikkainen, kaksitasoinen ja puurakenteinen yksimoottorikone kangasverhouksella. Valmistaja oli Caudron ja konetta valmistettiin vuosina 1922-1924. Kone oli suunniteltu moniin eri tehtäviin.
Kone oli käytössä Ranskan lisäksi Bulgariassa, Kiinassa, Turkissa ja se osallistui myös Espanjan sisällissotaan.
Koneesta tehtiin myös C.59/2-variantti, joka oli varustettu 230 hv:n Lorraine 7Ma-moottorilla.
Caudron C.59-lentokoneita rakennettiin yli 1 800 kappaletta.
Tekniikkaa

Kärkiväli: 10,24 m
Pituus: 7,80 m
Tyhjäpaino: 700 kg
Lentopaino: 988 kg
Moottori: 180 hv:n Hispano-Suiza 8A (C.59/2:ssa 230 hv:n Lorraine 7Ma)
Suorituskyky

Huippunopeus: 170 km/h
Toiminta-aika: 3,5 h
Käyttö Suomessa

Suomen ilmavoimille ostettiin vuonna 1923 Ranskasta kolme Caudron C.59 -konetta. Koneiden tunnukset olivat ns. neljännessä rekisterissä 2E3-2E5 ja vuoden 1927 rekisterissä CA-48 - CA-50. Koneiden valmistusnumerot olivat 5407–5409. Koneessa oli pyörälaskutelineet, mutta ainakin 2E3-konetta kokeiltiin myös kellukkeilla. Koneet vastaanotettiin 8. marraskuuta 1923 ja viimeinen niistä poistui käytöstä 1931.
Museokoneet Suomessa

Päijät-Hämeen ilmailumuseossa Vesivehmaan lentokentällä on yksi Caudron C.59 -lentokone (CA-50).
Michel Chasles

| Michel Chasles |
| --- | --- |
 Michel Chasles
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. marraskuuta 1793 Épernon, Ranska
Kuollut: 18. joulukuuta 1880 (87 vuotta) Pariisi, Ranska
Kansalaisuus:  Ranska
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  École polytechnique, Sorbonne
Väitöstyön ohjaaja:  Siméon Denis Poisson
Oppilaat:  Jean Gaston Darboux   Hubert Anson Newton
Tutkimusalue:  matematiikka
Tunnetut työt:  Aperçu historique sur l'origine et le développement des méthodes en Géométrie
Palkinnot:  Copley-mitali 1865
 Nimikirjoitus
Michel Floréal Chasles (15. marraskuuta 1793 – 18. joulukuuta 1880) oli ranskalainen matemaatikko.
Hän syntyi Éperonissa Ranskassa ja opiskeli Pariisin École polytechniquessa Siméon Denis Poissonin oppilaana. Kuudennen liitto­kunnan sodassa vuonna 1814 hän päätti taistella Pariisin puolustamiseksi. Sodan jälkeen hän toimi insinöörinä ja osakevälittäjänä rahoittaakseen matematiikan opintojaan.
Vuonna 1837 hän julkaisi projektiivisen geometrian historiaa käsittelevän teoksen Aperçu historique sur l’origine et le développement des méthodes en Géométrie (”historiallinen näkemys menetelmien alkuperästä ja kehityksestä geometriassa”). Teos tuotti hänelle mainetta ja kunniaa. Vuonna 1841 hänet nimitettiin professoriksi École polytechniqueen ja vuonna 1846 Pariisin yliopistoon, Sorbonneen. Vuonna 1875 teoksesta julkaistiin uusi painos, ja Leonhard Sohncke käänsi sen saksaksi.
Jakob Steiner oli esittänyt probleeman kaikkien sellaisten kartio­leikkausten luettelemisesta, jotka sivuavat kutakin viidestä kartio­leikkauksesta, ja hän oli päätynyt väärään tulokseen. Chasles kehitti niitä koskevan teorian, joka johti oikeaan tulokseen: niitä on 3 264. Kysymys kuuluu enumera­tiivisen geo­metrian alaan.
Vuonna 1865 Chaslesille myönnettiin Copley-mitali.
Chasles oli myös innokas kirjeiden ja historiallisten dokumenttien keräilijä, mutta sellaisena hän joutui suuri­suuntaisen huijauksen uhriksi. Vuosien 1861 ja 1869 välisenä aikana hän osti Denis Vrain-Lucas’lta yli 27 000 väärennettyä kirjettä. Vrain-Lucas oli väärentänyt kirjeet, jotka muun muassa Aleksanteri Suuri oli muka kirjoittanut Aristoteleelle, Kleopatra Julius Caesarille ja Magdalan Maria kuolleista herätetylle Lasarukselle, ja nämä kaikki oli kirjoitettu vanhahtavalla, keski­aikaisella ranskan kielellä. Vuonna 2004 Critical Inquiry -lehdessä julkaistiin kirje, jota väitettiin äskettäin löydetyksi ja Vrain-Lucas’n Chaslesille vuonna 1871 vankilassa kirjoittamaksi ja joka esitti Vrain-Lucas’n näkemyksen tapahtuma­sarjasta, mutta tämäkin kirje oli tekaistu.
Geometristen menetelmien historiassaan Chasles viittasi muun muassa Pappus Aleksandria­laisen teoksen seitsemänteen kirjaan. Vuonna 1986 Alexander Jones julkaisi samaan teokseen liittyvän selitys­teoksen, jossa hän esittää Chaslesista, Pappuksesta ja Eukleideesta seuraavat kommentit:
Chaslesin nimi on yksi niistä 72:sta, jotka on kirjoitettu Eiffelin torniin.
Chaslesin mukaan on nimetty asteroidi 18510 Chasles.
Käännös suomeksi
Lakka (kasvi)

| Muurain, lakka, hilla |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kaari::  Streptophyta
Luokka::  Embryopsida
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Rosidit
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Alaheimo::  Rosoideae
Tribus::  Rubeae
Suku::  Vatukat Rubus
Laji::  chamaemorus
Kaksiosainen nimi
 Rubus chamaemorus  L. 
Katso myös
   Lakka (kasvi) Wikispeciesissä   Lakka (kasvi) Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Muurain eli lakka eli hilla eli suomuurain (Rubus chamaemorus) on vatukoiden sukuun kuuluva ruohovartinen kasvi. Nimeä käytetään myös kasvin tuottamasta heleän oranssista mehukkaasta marjasta. Kasvin nimitys vaihtelee alueittain niin, että lakasta puhutaan perinteisesti Itä-Suomessa ja hillasta Pohjois-Suomessa. Keskisuomalaisen Muuramen kunnan nimi tulee suomuuraimesta, ja kasvi näkyy myös Muuramen vaakunassa. Muita kasvista tai sen marjasta käytettyjä nimityksiä ovat esimerkiksi nevamarja, valokki ja lintti.
Tuntomerkit

Lakka on monivuotinen kasvi, jonka juurakon kärkisilmuista kasvaa keväällä 10–25 senttimetrin korkuisia karvojen ja lyhytperäisten nystyjen verhoamia varsia. Kussakin varressa on kahdesta neljään lehteä ja yksi kukka. Munuaismaiset ja kurttuiset lehdet ovat 5–7-liuskaiset. Liuskat ovat laidaltaan sahalaitaiset ja muodoltaan kolmiomaiset tai pyöreähköt. Lehtiruoti on pitkä. Suomessa kesäkuussa puhkeava kukka on valkoinen ja 2–3 senttimetrin kokoinen. Terälehdet, joita on tavallisesti 5–6, ovat muodoltaan vastapuikeat ja joskus lanttopäiset.
Heinä–elokuussa kypsyvä marja on puolipallon muotoon yhtyneistä hedelmyksistä muodostuva kerrannainen luumarja. Raakana se on kova, verholehtien peittämä ja valoon päin kääntyneeltä puolelta punainen, ja kypsyessään sen verholehdet avautuvat ja marjasta tulee kullankeltainen, pehmeä, mehevä ja aromaattinen. Suomessa kasvavista luonnonvaraisista hedelmistä ja marjoista siinä on tyrnin jälkeen toiseksi eniten C-vitamiinia. Lakan ja tyrnin elinolosuhteet edellyttävät kuitenkin aivan erilaisia piirteitä; tyrni viihtyy lakan sijaan soraharjuilla ja hiekkaisessa maastossa. Kukinnan onnistuminen on paljolti kiinni sääolosuhteista ja pölyttäjistä; kesäinen halla tai terälehdet irrottava rankkasade saattaa romahduttaa lakkasadon ja vaikuttaa vielä seuraavanakin vuonna heikentävästi kasvuun. Lakkasato vaihteleekin muita luonnonmarjoja enemmän.
Toisin kuin useimmat muut vatukoiden suvun lajit, lakka on kaksikotinen, ja tarvitsee siten hede- sekä emiyksilön lisääntyäkseen. Linnut ja muut eläimet levittävät ulosteidensa mukana siemeniä syömistään marjoista, ja lisäksi lakka leviää tehokkaasti juurakkonsa avulla.
Elinympäristö ja levinneisyys

Lakka on yksi tyypillisimmistä suokasveista. Sitä esiintyy rämeillä, nevoilla, korvissa, kalliosoistumissa ja nummilla. Se muodostaa usein laajoja ja runsaita kasvustoja, ja monilla suoalueilla se on vallitseva kasvilaji. Usein puhutaankin varsin oikeutetusti lakkasoista, joissa lakan kukat ja marjat erottuvat maastossa silmiinpistävänä mattona. Lakan kasvualustan vaatimuksena on kosteus ja happamuus (pH 3,5–5,0). Ojitetulla suolla lakat lakkaavat vähitellen tuottamasta kukkia ja katoavat lopulta kokonaan. Myöskään suolaista maaperää ne eivät kestä. Lakka pystyy talvehtimaan alle −40 celsiusasteen lämpötilassa, minkä ansiosta se on yksi pohjoisimmaksi levinneistä kukkakasveista. Lakan pahin tuholainen on hillanälvikäs (Galerucella sagittariae) eli hillakuoriainen, jonka toukat ja aikuiset syövät kasvin lehtiä.
Lakka on levinnyt lähes koko pohjoiselle pallonpuoliskolle likimain 55 ja 78 leveysasteen välille. Hajaesiintymiä on etelämpänäkin. Levinneisyysalue kattaa Fennoskandian, Britteinsaaret, Baltian maat, Venäjän taiga- ja tundravyöhykkeen aina Karjalasta Tyynenmeren rannikolle, Kanadan sen koillisosia lukuun ottamatta sekä Alaskan. Lakkaa esiintyy suotuisilla kasvupaikoilla myös Grönlannissa ja Huippuvuorilla. Eteläisiä hajaesiintymiä on Euroopassa Tanskassa sekä Weserin ja Elben jokilaaksoissa Saksassa jääkauden jäänteenä. Yhdysvalloissa lakkaa esiintyy Minnesotan, Mainen ja New Hampshiren osavaltioissa sekä pieni populaatio Long Islandissa New Yorkissa.
Suomessa lakan levinneisyys on laaja ja hajanainen, mutta sitä löytyy etenkin soisilta alueilta kuten Suomenselän ja Maanselän vedenjakajaseuduilta ja Vaara-Suomesta. Suomen perinteiseksi lakkapitäjäksi on nimitetty Ranuan kunta Peräpohjolassa, missä järjestetään elokuisin kuuluisat Hillamarkkinat.
Käyttö

Tuoreena käyttämisen ohella lakasta valmistetaan muun muassa hilloa, mehua, likööriä, marmeladia ja erilaisia leivonnaisia. Suomessa lakkaa syödään perinteisesti leipäjuuston kanssa, Norjassa kermavaahdon ja sokerin kanssa tai kakussa sekä Ruotsissa jäätelön kera. Kanadassa lakkaa käytetään erään erikoisoluen maustamiseen. Lappilainen Tornion Panimo käyttää hillaa laajasti omissa tuotteissaan ja valmistaa mm. hillalla maustettuja oluita, long drinkejä, hard selzereitä sekä muita alkoholijuomia.  Hillasta valmistetaan Suomessa myös lakkalikööriä, ja maaliskuusta 2016 sillä on maustettu myös vodkaa. Kanadan Newfoundlandissa eräs viininvalmistaja on tehnyt marjasta marjaviiniä ja -likööriä. Lakan lehtiä voidaan käyttää yrttiteessä.
Lakka on yksi arvokkaimmista luonnonmarjoista Suomessa. Sadon vaihtelevuuden takia marjojen kysyntä ylittää toisinaan saatavuuden erityisesti Norjassa, jonne viedään Suomesta vuosittain 200–300 tonnia lakkaa.lähde? Tilannetta hankaloittaa myös se, että lakkaa saadaan edelleen lähes yksinomaan vain luonnollisilta kasvupaikoiltaan, jotka ovat usein vaikeakulkuisia, etäällä asutuksesta ja täynnä verta imeviä hyönteisiä, kuten hyttysiä ja paarmoja. 1990-luvulla on alettu kehittää viljeltäviä lajikkeita Northernberries-projektin myötä, johon on osallistunut Norjan hallitus yhdessä Suomen, Ruotsin ja Skotlannin vastaavien tahojen kanssa. Yksi viljelyn hyödyistä olisi se, että lakka menestyy siellä, missä muut viljelykasvit eivät enää kasva. Toistaiseksi lakan viljely on kuitenkin osoittautunut enemmän tai vähemmän vaikeaksi ja kannattamattomaksi.lähde?
Ravintoarvo per 100 g

Energiaa 55 kcal
Rasvaa 1,1 g
Hiilihydraattia 6,8 g
josta sokeria 5,8 g
Kuitua 6,3 g
Proteiinia 1,5 g
Ravintoarvo per 100 g > Vitamiinit

A-vitamiinia 14,4 µg
C-vitamiinia 61 mg
E-vitamiinia 3 mg
K-vitamiinia 9 µg
B1-vitamiinia 0,07 mg
B2-vitamiinia 0,02 mg
B3-vitamiinia 0,8 mg
B9-vitamiinia 37,9 µg
Karotenoidia 240,9 µg
Ravintoarvo per 100 g > Hivenaineet

Fosforia 36 mg
Jodia 1 mg
Kaliumia 170 mg
Magnesiumia 29 mg
Natriumia 2 mg
Rautaa 0,7 mg
Seleeniä 0,1 µg
Sinkkiä 0,6 mg
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Muurain (lakka, hilla) (Rubus chamaemorus)
Kasviatlas 2022: Muuraimen eli hillan eli lakan levinneisyys Suomessa.
Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Muurain (Rubus chamaemorus)
Luontoportti: Lakka (Rubus chamaemorus)
Pohjolan kasvien pauloissa: Rubus chamaemorus - muurain, hilla, lakka
Food Component Database (FooDB): Cloudberry (Rubus chamaemorus) (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Rubus chamaemorus (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Rubus chamaemorus (yellow berry) (englanniksi)
Luonnonvarakeskus (Luke): Metsiemme marjat ja sienet (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q160092  Wikispecies: Rubus chamaemorus  BioLib: 39640  BOLD: 163477  CoL: 4TJR6  EoL: 623525  EPPO: RUBCH  EUNIS: 180071  FEIS: rubcha  FNA: 200011374  FoC: 200011374  GBIF: 2998290  GRIN: 32286  iNaturalist: 153003  IPNI: 735780-1  ITIS: 24850  IUCN: 64323876  NatureServe: 2.144577  NBN: NBNSYS0000003317  NCBI: 57936  NZOR: 362d6d7a-ac1e-4e66-a526-1312890f1b8f  NZPCN: 7630  Observation.org: 121481  Open Tree of Life: 902631  Panarctic Flora: 640501  Plant List: rjp-6  PLANTS: RUCH  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:735780-1  Tropicos: 27800175  VASCAN: 8928  WFO: wfo-0001014280  Laji.fi: MX.38797 
Kukkiva yksilö.
Hilla kukkii Hanhilammella Utajärvellä.
Maria Chefaliady-Taban

Maria Chefaliady-Taban (4. marraskuuta 1863 Iași – 11. kesäkuuta 1932 Bukarest) oli romanialainen säveltäjä, pianisti ja pedagogi. Hän opiskeli Iașin konservatoriossa vuosina 1881–1883 ja Universität für Musik und darstellende Kunst Wienissä 1883–1885. Hänen opettajiinsa kuuluivat Joseph Dachs ja Joseph Hellmesberger. Chefaliady-Taban debytoi pianistina 11. marraskuuta 1880 Iașissa pitämässään konsertissa, jossa hän esitti Bachin, Beethovenin, Schumannin ja Griegin musiikkia.
Chefaliady-Tabanin sävellykset ovat tyyliltään romanttisia, ja niissä on kansanomaisia vaikutteita. Teosten joukossa on kuorolle ja pianolle sävelletty Hora carturarului Urechia (1901). Chefaliady-Taban myös toimi opettajana Iașissa ja Bukarestissa.