stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ludwig Beck
Elämäkerta

Beck kasvatettiin konservatiivisesti preussilaisten sotilasperinteiden mukaisesti. Ensimmäisessä maailmansodassa hän palveli länsirintamalla ja saatuaan ylennyksiä sodan loputtua hänet nimitettiin yleisesikuntaan vuonna 1933. Kaksi vuotta myöhemmin hänestä tehtiin yleisesikunnan päällikkö.
Beck ei pitänyt Adolf Hitlerin toimista hillitä armeijan vaikutusvaltaa. Vaikka Beck tuskin oli pasifisti, hän vastusti silti valloitussotia ja tuki ideologisia sotia vain silloin, kun armeija oli sellaiseen täysin valmistautunut. Beck yritti yleisesikunnan päällikkönä saada Hitlerin luopumaan Tšekkoslovakian sudeettialueiden haltuunotosta vuonna 1938. Hitler oli vakuuttunut, etteivät Yhdistynyt kuningaskunta ja Ranska vastustaisi laajenemista, sillä ne olivat sallineet Saksan ottaa haltuunsa Itävallan edellisenä vuonna. Beck kuitenkin uskoi, että muut pyrkisivät puolustamaan valtiota, jonka ne loivat ensimmäisen maailmansodan loputtua ja julistaisivat sodan Saksalle suojellakseen sitä. Koska hän tiesi, ettei Wehrmacht ollut tarpeeksi vahva voittamaan sotaa Britanniaa vastaan ja koska muut upseerit arvostivat häntä erittäin paljon, Beck yritti saada kaikki upseerit eroaamaan yhtenä joukkona estääkseen Hitleriä toteuttamasta suunnitelmiaan. Kun hänelle selvisi, ettei kukaan olisi mukana, hän jätti eropyyntönsä yksinään elokuussa ja kenraali Franz Halder korvasi hänet yleisesikunnan päällikkönä. On myös raportoitu, että Hitler olisi vapauttanut Beckin tehtävistään elokuussa 1938. Joka tapauksessa häneltä katosi vaikutusvalta Saksan sotilasasioihin.
Vastustaessaan Hitleriä Beck sai kontakteja samoin ajatteleviin henkilöihin, joista useat, kuten Carl Friedrich Goerdeler, Ulrich von Hassell ja hän itse, ottivat sittemmin osaa heinäkuun 20. päivän salaliittoon vuonna 1944.
Beck ja hänen hengenheimolaisensa uskoivat, ettei Hitlerin valta-asema ollut niin vahva kuin tämä uskoi sen olevan. He pitivät selkeänä sodanuhkaa Saksan ja Yhdistyneen kuningaskunnan välillä, jos Hitler päättäisi toteuttaa hyökkäyksen Tšekkoslovakiaan. Se antaisi heille mahdollisuuden osoittaa Hitler sodanlietsojaksi ja panna tämä viralta. Näin ollen he lähestyivät Yhdistyneen kuningaskunnan ulkoministeriötä yrittäen saada nämä vastustamaan Hitlerin aikeita niin selkeästi ja voimakkaasti kuin vain voisivat. Ulkoministeriön aikomuksena oli kuitenkin tuolloin enemminkin välttää sotaa tyynnyttemällä Hitleriä kuin paljastamalla hänen bluffinsa, kuten salaliittolaiset olisivat halunneet. Heidän tyrmistyksekseen Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri Neville Chamberlain ja Ranskan presidentti Edouard Daladier allekirjoittivat syyskuussa 1938 Münchenin sopimuksen, joka salli Hitlerin ottaa sudeettialueet haltuunsa.
Vuonna 1943 Beck suunnitteli kaksi epäonnistunutta yritystä tappaa Hitler pommilla ja vuonna 1944 hän oli yksi keskeisistä hahmoista yhdessä Goerdelerin ja Claus von Stauffenbergin kanssa heinäkuun 20. päivän salaliitossa. Kun salajuoni epäonnistui, salaliitosta tietoinen kenraalieversti Friedrich Fromm pakotti Beckin tekemään itsemurhan. Beck kuitenkin onnistui ainoastaan haavoittamaan itseään ja lopulta eräs Frommin vääpeleistä ampui hänet hengiltä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ludwig Beck Wikimedia Commonsissa
Lamminjärvi (Hämeenlinna, Lieso)

| Lamminjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Kunnat:  Hämeenlinna (Lammi)
Koordinaatit:  61°09′50″N, 24°54′26″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kukkian reitin valuma-alue (35.78)
Laskujoki:  oja Kaukasenjärveen 
Järvinumero:  35.782.1.020
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  96,7 m  
Rantaviiva:  1,137 km  
Pinta-ala:  9,377 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiLamminjärvi 
Lamminjärvi  on Liesossa Lammilla Hämeenlinnassa Kanta-Hämeessä  sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 9,4 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Kuohijärven alueeseen (35.782) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 96,7 metriä mpy.
Lauri Mölsä

Lauri Henrik Mölsä (28. kesäkuuta 1912 Loimaa – 14. tammikuuta 2002 Tampere) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Mölsän vanhemmat olivat isännöitsijä, agronomi August Mölsä ja Olga Maria Heiskanen ja puoliso Saima Kovanen (k. 2003). Mölsä kävi kansakoulun ja työskenteli isänsä kuoltua harjoittelijana Suomen Trikoon värjäämössä Tampereella 1932–1934. Käytyään värjäyskurssin 1934 hän oli värimestarin apulainen Helsingin Kutomo ja Kravatti -yhtiössä vuoteen 1936, kävi opintomatkalla Saksassa ja työskenteli sitten Tampereen Trikoo- ja Nauhakutomolla värimestarina. Talvisotaan osallistunut Mölsä haavoittui vaikeasti, mutta osallistui silti myös jatkosotaan, jossa hän haavoittui kahdesti. Hänet ylennettiin kersantista luutnantiksi ilman Reserviupseerikoulun käyntiä. Sotainvalidiksi jäänyt Mölsä perusti 1945 vaimonsa kanssa sukkatehtaan ja kouluttautui alalle, Sidoste-yrityksensä johtoon hän tuli kokopäivätoimisesti 1950. Yritys tuli tunnetuksi ja sai muun muassa 1968 Valtakunnallisen yrittäjäpalkinnon. Mölsä oli Sidosteen toimitusjohtaja vuoteen 1977 ja sitten vielä johtokunnan puheenjohtajana vuoteen 1998. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1973.
Latvian ensimmäinen puolue

Latvian ensimmäinen puolue (latv. Latvijas Pirmā Partija) oli 2002 perustettu latvialainen konservatiivipuolue.
Puolueen perustivat Ēriks Jēkabsons ja Ainārs Šlesers. Se sai 9,5 % äänistä vuoden 2002 vaaleissa ja liittyi hallituskoalitioon. Vuoden 2006 vaaleissa puolue muodosti vaaliliiton Latvian tie -puolueen kanssa, joka sai 8,6 % äänistä ja 10 paikkaa saeimassa. Puolueet yhdistyivät seuraavana vuonna.
Vuoden 2010 vaaleissa yhdistynyt LPP/LC liittoutui Kansanpuolueen kanssa, mutta yhteislista sai vain kahdeksan paikkaa. Kansanpuolueen lakkautuksen jälkeen LPP/LC sai vuoden 2011 vaaleissa 2,4 % äänistä, eikä yhtään paikkaa.
Kárystos

| Kárystos Kárystoksen kunta Κάρυστος Δήμος Καρύστου |
| --- | --- |
 Kárystoksen kaupunki, taustalla Óchi-vuori.
 Kunnan sijainti
 Kárystos
 Koordinaatit: 38°01′N, 24°25′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Thessalia jaKeski-Kreikka
Alue:  Keski-Kreikka
Alueyksikkö:  Euboia
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta, kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  2905
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  672,4 km²
Väkiluku (2011):  12 180
 – Kunnallis­yksikkö:  6 752
 – Kaupunki­yhdys­kunta:  5 121
 – Kaupunki:  5 112
 – Väestötiheys:  18,11 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  340 01
Suuntanumero(t):  22x0
Rekisterikilpi:  XA
 
 www.dimoskarystou.gr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kárystos (kreik. Κάρυστος) on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Καρύστου, Dímos Karýstou), joka sijaitsee Euboian alueyksikössä Keski-Kreikan alueella. Koko kunnan pinta-ala on 672,4 neliökilometriä ja väkiluku 12 180. Varsinaisen Kárystoksen kaupungin väkiluku on 5 112 (vuonna 2011).
Maantiede

Kárystos sijaitsee Euboian saaren kaakkoiskärjessä Eteläisen Euboianlahden rannalla ja Óchi-vuoren juurella. Kárystoksen kunta käsittää koko Euboian kaakkoispään. Kuntaan kuuluvat myös Petalioín saaret, mukaan lukien Chersonísi, Foúnti, Lamperoúsa, Megalónisos Petalión ja Tragonísi, sekä saaret Ágios Andréas, Dimákos, Foniás, Kavallianí, Kounéli, Mandiloú, Petoúsi ja Stýra. Kunnan alueella Óchi-vuoren pohjoisrinteessä sijaitsee Dimosárin rotko.
Historia > Antiikki

Antiikin Karystos oli yksi Euboian tärkeimmistä kaupungeista. Sen paikka on ollut asuttu neolittisella ja helladisella kaudella, ja varsinainen kaupunki syntyi geometrisella kaudella. Kaupunki oli merkittävä satama- ja kauppapaikka ja tunnettiin muun muassa marmoristaan.
Antiikin aikaisen kaupungin tarkkaa paikkaa ei tiedetä, mutta sen oletetaan sijainneen noin kolme kilometriä pohjoiskoilliseen nykyisestä kaupungista lähellä Kokkinókastrona (Castello Rosso) tunnettua linnavuorta.
Historia > Nykyinen kaupunki

Kaupunki kukoisti vielä bysanttilaisella kaudella. Myöhemmällä keskiajalla väestö kuitenkin siirtyi rannikkoalueelta turvallisemmille seuduille vuoristoon. Venetsialaisvallan aikana 1200-luvulta lähtien seudun elämä keskittyi Castello Rosson kukkulalle eli oletetun antiikin aikaisen akropoliin paikalle rakennetun linnan ympäristöön. 1300-luvulla rannalle nykyisen kaupungin kohdalle rakennettiin venetsialainen Boúrtzin nimellä tunnettu linna.
Nykyinen Kárystoksen kaupunki perustettiin Kreikan itsenäistymisen jälkeen vuonna 1843 kuningas Oton käskystä, kun väestö oli pyytänyt uuden kaupungin perustamista rannikolle olojen vakiinnuttua. Kaupungin alkuperäinen nimi oli kuninkaan mukaan Othonoúpoli (Οθωνούπολη). Vuonna 1863 sen nimeksi vaihdettiin antiikin aikaisen kaupungin mukaan Kárystos.
Kaupunki tunnetaan 1800-luvulla rakennetuista uusklassisista taloistaan. Niihin lukeutuu muun muassa kunnantalo. Kaupungin nähtävyyksiin lukeutuu myös muun muassa Kárystoksen arkeologinen museo. Antiikin aikaisia jäänteitä kaupungissa ei juuri ole. Kárystoksen merkittävin kirkko on Pyhän Nikolaoksen (Ágios Nikólaos) katedraali.
Nykyinen Kárystoksen kunta muodostui, kun Kárystos, Kafiréas, Marmári ja Stýra yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kárystos Wikimedia Commonsissa
Δήμος Καρύστου. Kárystoksen kunnan verkkosivut. (kreikaksi)
Keski-Kreikan alue
| --- | --- |
Boiotian alueyksikkö:   Alíartos-Thespiés  Dístomo-Aráchova-Antíkyra  Livadeiá  Orchomenós  Tanágra  Thíva 
Euboian alueyksikkö:   Chalkída  Dírfys-Messapía  Erétria  Istiaía-Aidipsós  Kárystos  Kými-Alivéri  Mantoúdi-Límni-Agía Ánna  Skýros 
Evrytanían alueyksikkö:   Ágrafa  Karpenísi 
Fokiin alueyksikkö:   Delfoí  Dorída 
Fthiotiin alueyksikkö:   Amfíkleia-Eláteia  Domokós  Kaména Voúrla  Lamía  Lokroí  Makrakómi  Stylída 
Kokkinókastron eli Castello Rosson linna sijaitsee mahdollisesti antiikin Karystoksen akropoliilla.
Kárystoksen rantaa.
Boúrtzin linna.
Kárystoksen kunnantalo.
Li Yu

Li Yu on:
Kiinalainen kirjailija, katso Li Yu (kirjailija) (1610–1680).
Kiinalainen valtiomies ja runoilija, katso Li Houzhu (936–978).
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Li Yu”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lamminjärvi (Kangasala)

| Lamminjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kangasala
Koordinaatit:  61°30′58″N, 24°45′53″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pääskylänjoen valuma-alue (35.76)
Laskujoki:  oja Pajulanjärveen 
Järvinumero:  35.762.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  106,1 m  
Rantaviiva:  7,501 km  
Pinta-ala:  57,055 ha  
Saaria:  1 
 fiLamminjärvi 
Lamminjärvi  on Pirkanmaalla Kangasalla Vehkajärvellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 57 hehtaaria ja se on 1,9 kilometriä pitkä ja 850 metriä leveä. Sen järvenselältä haarautuu kolme kapeaa lahtea: eteläpäässä yli 600 metriä pitkä oleva Soukionlahti työntyy kohti etelää, lyhyempi Riuttalahti samasta paikasta kohti luodetta, ja pohjoispäässä Vitalahti kohti pohjoista. Korkein kohta on Plevnanvuori, joka sijaitsee lounaisrannassa ja kohoaa yli 40 metrin korkeuteen. Järvellä on kartan mukaan yksi luotomainen saari. Järven rantaviivan pituus on 7,5 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata, mutta sen lähialueella on useita peltopalstoja. Lisäksi järven ilmakuvissa näkyy rantoja seuraavia kosteikkovyöhykkeitä. Sen asutus on haja-asutusta. Järvellä on kiinteää asutusta vain kolmen tilan verran ja toistakymmentä vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet yhdystieltä 14229, joka kulkee Pajulanjärven välisellä kannaksella seututieltä 325 kohti Pajulaa, ja Plevnanvuoren alta kulkevalta haaratieltä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Pajulanjärven valuma-alueeseen (35.762) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 106,1 metriä mpy. Siihen on johdettu oseita metsä- tai suo-ojia etelästä ja pohjoisesta päin. Yksi pohjoisista ojista on Pitkäjärven (10 ha) laskuoja. Pitkäjärven valuma-alueella ovat vielä Tankojärvi (6 ha), Koverojärvi (4 ha) ja Ahvenainen (5 ha). Järven 400 metriä pitkä laskuoja lähtee järvenselän itärannasta ja se laskee Pajulanjärven Viljunjärven länsirantaan. Laskuojalla on pudotusta vain 0,1 metriä.
Lev Sedov

Lev Sedov (oik.) vanhempiensa Lev Trotskin ja Natalia Sedovan seurassa vuonna 1928.
Lev Lvovitš Sedov (myös Ljova tai Leon; helmikuu 1906 Pietari, Venäjän keisarikunta – 16. helmikuuta 1938 Pariisi, Ranska) oli venäläinen kommunisti ja vallankumousjohtaja Lev Trotskin ja tämän toisen puolison Natalia Sedovan vanhempi poika. Hän toimi isänsä avustajana tämän maanpakolaisvuosina. Sedovin varhaista kuolemaa on pidetty epäilyttävänä, varsinkin kun myös hänen isänsä Trotski murhattiin kaksi vuotta myöhemmin.
Elämä

Sedov syntyi Pietarissa, mutta vietti lapsuutensa pääosin ulkomailla, sillä hänen vanhempansa elivät ennen vuoden 1917 helmikuun vallankumousta enimmäkseen maanpaossa. Nuoruutensa hän eli Neuvostoliitossa. Hän opiskeli Moskovan teknillisessä valtionyliopistossa, mutta keskittyi 1920-luvun puolivälistä alkaen yksinomaan poliittiseen toimintaan. Hän meni ensimmäisen kerran naimisiin vuonna 1925, ja hänellä oli ensimmäisen vaimonsa Anjan kanssa yksi poika. Sedov seurasi vapaaehtoisesti isäänsä ensin sisäiseen karkotukseen Kazakstanin Alma-Ataan tammikuussa 1928 ja sitten maastakarkotukseen Turkkiin helmikuussa 1929. Hän hoiti isänsä salaisia viestiyhteyksiä tämän oppositiotovereihin. Ensimmäisen vaimonsa ja poikansa Sedov jätti Neuvostoliittoon.
Trotskin asuessa maanpaossa Sedovista tuli hänen sihteerinsä ja avustajansa. Hän toimi Trotskin heinäkuussa 1929 perustaman lehden Bjulleten oppozitsiin toimittajana ja kirjoitti useita isänsä näkemyksiä puolustaneita kirjoja. Sedov oli aktiivisesti mukana myös kansainvälisen trotskilaisten liikkeen kokoamiseksi luodun neljännen internationaalin perustamisessa. Hän meni naimisiin ranskalaisen trotskilaisen kommunistin Raymond Molinier’n vaimon Jeannen kanssa, ja molemmat hylkäsivät samalla aiemmat puolisonsa. Sedov asui vuosina 1931–1933 Berliinissä ja vuodesta 1933 Pariisissa. Vuosien 1936–1938 Moskovan näytösoikeudenkäynneissä Sedovin väitettiin yhdessä isänsä kanssa johtaneen Neuvostoliittoon kohdistettua sabotaasi- ja terrorikampanjaa. Yhdysvalloissa kokoontunut epävirallinen vastatuomioistuin Deweyn komissio totesi heidät syyttömiksi. Lev Sedovin nuorempi veli Sergei Sedov oli jäänyt asumaan Neuvostoliittoon, jossa hänet vangittiin Stalinin puhdistuksissa vuonna 1935 ja teloitettiin lokakuussa 1937.
Kuolema

Sedov kuoli helmikuussa 1938 pariisilaisessa kunnallisessa sairaalassa umpisuolileikkausta seuranneisiin komplikaatioihin. Leikkaus oli suoritettu aiemmin venäläisten valkoisten emigranttien ylläpitämässä yksityissairaalassa, johon hän oli mennyt hoidattamaan umpisuolentulehdustaan. Kyseistä sairaalaa oli suositellut Sedovin ystävä Mark Zborowski, joka myöhemmin paljastui Neuvostoliiton turvallisuuspalvelun NKVD:n agentiksi. Tämän vuoksi Sedovin kuolemaa on epäilty NKVD:n järjestämäksi murhaksi, mihin myös Trotski itse uskoi. Zborowskin tiedetään tiedottaneen NKVD:lle Sedovin kirjautumisesta sairaalaan. NKVD:n apulaisjohtaja Pavel Sudoplatov myönsi myöhemmin avoimesti muistelmissaan olleensa vastuussa Trotskin salamurhan järjestämisestä vuonna 1940, mutta kiisti NKVD:n olleen osallisena Sedovin kuolemaan.
Kykladiset paistinpannut

Kykladinen ”paistinpannu” laiva-aiheisella koristelulla. Chalandrianí, Sýros. Varhaiskykladinen kausi II (EC II, Kéros-Sýros-kulttuuri), n. 2800–2300 eaa. Kansallinen arkeologinen museo, Ateena.
Kykladisilla ”paistinpannuilla” viitataan kykladisen kulttuurin aikaisiin pronssikautisiin esineisiin, jotka muistuttavat ulkonäöltään paistinpannua. Tällaisia esineitä on löydetty lukuisia eri puolilta Egeanmeren aluetta. Niiden todellista käyttätarkoitusta ei kuitenkaan tunneta.
Niin kutsutut ”paistinpannut” ovat suhteellisen pyöreitä ja litteitä. Niissä on yleensä jonkinlainen kahva, joiden tyypit vaihtelevat. Esineet on yleensä tehty terrakotasta, mutta myös kivestä ja pronssista tehtyjä esineitä tunnetaan. Monet esineet on koristeltu erilaisilla kuvituksilla. Paistinpannuja on löydetty muun muassa Kykladeilta, Euboialta, itäiseltä Kreetalta, Manner-Kreikasta ja Anatoliasta. Ensimmäiset löydettiin 1800-luvun lopulla. Kykladiset paistinpannut ovat kulttuurin toinen omaperäinen esinetyyppi niin kutsuttujen kykladisten idolien ohella.
Esineet eivät todennäköisesti ole olleet todellisuudessa paistinpannuja, koska niissä ei ole merkkejä paistamisesta. Esineiden on ehdotettu olleen muun muassa lautasia; peilejä; koristeita; hautalahjoja; idoleita; rituaali- tai kulttiesineitä, kuten juomauhriastioita; rumpuja; tai jonkinlaisia navigointivälineitä. Koska kaikissa ei ole koristelua ja niitä löytyy usein kotiympäristöstä, ne ovat todennäköisesti olleet jonkinlaisia käyttöesineitä. Niitä löytyy usein haudoista, mutta ne eivät välttämättä ole olleet puhtaasti hautalahjoja tai kultti- tai rituaaliesineitä. Lautasteoriaa tukee se, että joissakin esineissä on merkkejä siitä, että niissä olisi voinut olla korkeammat reunat. Myös haudoissa ne ovat voineet olla ruoka-astioina. Peileinä esineet olisivat voineet toimia niin, että ne olisi täytetty vedellä tai öljyllä.
| --- | --- |
”Paistinpannu” Antíparokselta, n. 2800–2700 eaa. British Museum.: ”Paistinpannu”, n. 2700–2300 eaa. Antikensammlung Berlin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kykladiset ”paistinpannut” Wikimedia Commonsissa
Lucius D. Clay

Lucius D. Clay
Lucius Dublignon Clay (23. maaliskuuta 1897 Marietta, Georgia, Yhdysvallat – 16. huhtikuuta 1978 Chattham, Massachusetts, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kenraali. Clay työskenteli kenraali Eisenhowerin apulaisena 1945, Yhdysvaltain sotilaskuvernöörinä Saksassa 1946 ja Yhdysvaltain Euroopan-sotavoimien komentajana Saksassa 1947–1949. Häntä on kutsuttu Berliinin ilmasillan ”isäksi”.
Sotilasura

Lucius Clay valmistui Yhdysvaltain sotilasakatemiasta West Pointista vuonna 1918. Hän toimi erilaisissa siviili- ja sotilashallinnon virkatehtävissä 1920- ja 1930-lukujen aikana. Clay toimi opettajana West Pointin sotilasakatemiassa erikoistuen sotilas- ja siviililentokenttien rakentamiseen. Clay yleni armeijan nuorimmaksi prikaatikenraaliksi vuonna 1942. Hänelle myönnettiin The Legion of Merit -kunniamerkki 1942 ja Distinguished Service Medal -kunniamerkki 1944. Bronze Star -kunniamerkin Clay sai ansioistaan Cherbourgin sataman toiminnan vakiinnuttamiseksi saksalaisten lähdön jälkeen.
Clay palveli kenraali Eisenhowerin apulaisena 1945. Seuraavana vuonna hänet nimitettiin Liittoutuneitten sotilashallinnon Saksan sotilaskuvenööriksi. Hän vaikuttui Yhdysvaltain puolustusministerin James F. Byrnesin pitämästä puheesta Stuttgartissa syyskuussa 1946. Puhe Saksan uudelleenrakentamisesta merkitsi Yhdysvaltain miehityspolitiikassa muodollista siirtymistä niin sanotusta Morgenthaun suunnitelmasta kohti Saksan talouselämän uudelleenrakentamista.
Vuosina 1947–1949 Clay oli sotilaskomendanttina Yhdysvaltain miehitysvyöhykkeellä Saksassa, ja tämä johti Lewis H. Brownin kirjoittamaan teoksen ”Raportti Saksasta”, joka tarjosi kuvan sodanjälkeisen Saksan jälleenrakentamisesta ja tarjosi perustan Marshallin suunnitelmalle.
Clay ylennettiin kenraaliluutnantiksi 17. huhtikuuta 1945 ja kenraaliksi 17. maaliskuuta 1947.
Berliinin saarto

25. kesäkuuta 1948, päivä sen jälkeen kun Neuvostoliitto oli käynnistänyt Berliinin saarron, Clay antoi käskyn Berliinin ilmasillan perustamiseksi. Tämä oli vastatoimi Neuvostoliittoa kohtaan. Hän järjesti huoltotoimitukset Berliiniin lentoliikenteen avulla. Tästä muodostui kylmän sodan huipennus ja näyttö amerikkalaisten halusta auttaa Berliinin asukkaita.
Clay muistetaan Berliinin ilmasillan sankarina, suunnittelijana ja päätoteuttajana. Ilmasiltaa pidettiin toiminnassa 324 päivää toukokuuhun 1949 asti. Clay erosi virastaan muutamia päiviä saarron jälkeen.
Politiikassa

Sotilasuran jälkeen Clay siirtyi politiikkaan. Hän työskenteli useiden Yhdysvaltain presidenttien kanssa. Vuonna 1954 presidentti Dwight D. Eisenhower kutsui Clayn auttamaan valtionsisäisten valtateiden rakennustöiden taloussuunnitelmien tekemisessä. Hänellä oli vastaavaa kokemusta vuonna 1933 tehdyistä ja järjestetyistä projekteista New Dealin aikana. Myöhemmin Claysta tuli yksi Eisenhowerin läheisimmistä neuvonantajista. Berliinin muurin aikana 1961 presidentti John F. Kennedy pyysi Claytä neuvonantajakseen ja tekemään Berliiniin raporttia tilanteesta.
Kunnianosoituksia

Lukuisten kunnianosoitusten joukossa Clay sai kunniaparaatin palattuaan Yhdysvaltoihin 19. toukokuuta 1949. Hän on esiintynyt Time-aikakauslehden etusivulla kolme kertaa. Yksi Berliinin pisimmistä kaduista Länsi-Berliinissä on nimetty Clayalleeksi hänen kunniakseen. Clayn päävartiorakennus sijaitsi sillä kadulla. Siellä pitivät pääpaikkaansa Berliinin prikaati, Yhdysvaltain armeijan Berliinin toimisto (USAB) ja Yhdysvaltain lähetystö. Mariettassa, Georgiassa yksi pääkaduista on nimetty Clay Streetiksi hänen kunniakseen, Clayn perustaessa nykyistä Dobbinsin ilmavoimien tukikohtaa. Eteläinen Mariettan puistotie ja moottoritie kantavat Clayn nimeä.
Clay on haudattu West Pointin hautausmaalle. Hänen haudallaan on kivilaatta Berliinin asukkailta sanoin: ”Me kiitämme vapautemme puolustajaa.”
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lucius D. Clay Wikimedia Commonsissa
Li Ying

Li Ying (s. 7. tammikuuta 1993) on kiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Kiinan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 110 maaottelua ja tehnyt niissä 27 maalia. Hän oli mukana jo vuoden 2015 MM-kilpailuissa. Vuoden 2019 MM-kilpailuissa hän pelasi kolmessa Kiinan neljästä ottelusta ja teki alkulohko-ottelussa Etelä-Afrikkaa vastaan ottelun ainoan maalin ja samalla koko kisoissa Kiinan ainoan maalin. Aasian-mestaruuskilpailuissa 2018 hän oli turnauksen paras maalintekijä.
Luettelo televisiosarjan Mustat lesket jaksoista

Mustat lesket on suomalainen draamasarja, jonka ovat luoneet Roope Lehtinen ja Mikko Pöllä. Sen pääosissa ovat Pihla Viitala, Malla Malmivaara ja Wanda Dubiel. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin Nelonen-kanavalla 10. maaliskuuta 2014.
Yleiskatsaus

| Kausi | Kausi | Jaksot | Ensiesitys> Avausjakso | Ensiesitys> Päätösjakso |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 12 | 10. maaliskuuta 2014 | 26. toukokuuta 2014 |
|  | 2 | 12 | 14. maaliskuuta 2016 | 30. toukokuuta 2016 |