stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Itseorganisoituva kartta
Aiheesta muualla

Kohonen network Scholarpediassa (englanniksi)
Ryhänen, T. 1999. Itseorganisoituva kartta (Arkistoitu – Internet Archive)
TKK:n tutkimustietoa (englanniksi)
Laamanen, V. 2004. Hakkuukoneenkuljettajan hiljaisen tiedon näkyväksi tekeminen simulaattorin ja matemaattisten menetelmien avulla (PDF 0.95 MB) (Arkistoitu – Internet Archive)
Kohonen, T. V 2014. MATLAB Implementations and Applications of the Self-Organizing Map, Unigrafia Oy, Helsinki, Finland (PDF 3.8 Mt)[vanhentunut linkki]
Jorma Pouttu

Jorma Olavi Pouttu (9. tammikuuta 1932 Kannus – 24. syyskuuta 2014 Kokkola) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Poutun vanhemmat olivat teurastamoyrittäjä Yrjö Pouttu ja Alvi Åkerfelt ja puoliso vuodesta 1954 Annikki Roiko. Pouttu kävi keskikoulun Kannuksen yhteiskoulussa 1948, suoritti useita liha-alan kursseja ja teki opintomatkoja. Hän oli Yrjö ja Alvi Poutun yrityksen, vuodesta 1957 Pouttu ja Pojat ja vuodesta 1976 Pouttu Oy teurashankkija, hankintapäällikkö 1948–1960 ja toimitusjohtaja 1960–1985 sekä Pouttu-konsernin konsernijohtaja 1985–1989. Jorma Poutun veljet kauppaneuvos Kauko Pouttu ja talousneuvos Arvo Pouttu toimivat hänen yrittäjäkumppaneinaan. Jorma Pouttu Oy:n omistaja hän oli vuodesta 1983. Poutulla oli myös luottamustehtäviä. Hän oli sotilasarvoltaan reservin alikersantti (1952). Kauppaneuvoksen arvonimen Pouttu sai 1982 ja Lihakeskusliiton kultaisen ansiomerkin 1992. Taiteilija Bo Aurén maalasi hänen muotokuvansa 1989.
La Romana (provinssi)

| La Romana |
| --- | --- |
 Catalinaa.
 Vaakuna
 Provinssin sijainti Dominikaanisessa tasavallassa
Valtio:  Dominikaaninen tasavalta
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  La Romana
Pinta-ala:  656 km²
Väkiluku (2016):  262 551
La Romana on provinssi Dominikaanisessa tasavallassa. Sen pääkaupunki on La Romana. Provinssin pinta-ala on 656 km2 ja väkiluku noin 262 500.
Provinssi rajautuu La Altagracian provinssiin ja Karibianmereen. Siellä on kuuluisa Casa de Campon loma-alue.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta La Romana (provinssi) Wikimedia Commonsissa
Dominikaanisen tasavallan provinssit
Azua
Baoruco
Barahona
Dajabón
Duarte
Elías Piña
El Seibo
Espaillat
Hato Mayor
Hermanas Mirabal
Independencia
La Altagracia
La Romana
La Vega
María Trinidad Sánchez
Monseñor Nouel
Monte Cristi
Monte Plata
Pedernales
Peravia
Puerto Plata
Samaná
Sánchez Ramírez
San Cristóbal
San José de Ocoa
San Juan
San Pedro de Macorís
Santiago
Santiago Rodríguez
Santo Domingo
Valverde
Distrito Nacional
American Airlines

| American Airlines |
| --- | --- |

 IATA: AA  –  ICAO: AAL 
Kutsukoodi:  AMERICAN
Perustettu:  1926
Laivaston koko:  935
Kohteiden määrä:  350
Tunnuslause:  Going for great
Solmukohdat:  Charlotte-Douglasin kansainvälinen lentoasema Dallasin kansainvälinen lentoasema John F. Kennedyn kansainvälinen lentoasema LaGuardian lentoasema Los Angelesin kansainvälinen lentoasema Miamin kansainvälinen lentoasema O'Haren kansainvälinen lentoasema Philadelphian kansainvälinen lentoasema Phoenix Sky Harborin kansainvälinen lentoasema Ronald Reaganin kansallinen lentoasema
Emoyhtiö:  American Airlines Group
Kotipaikka:  Fort Worth, Texas, Yhdysvallat
Kanta-asiakasohjelma:  AAdvantage
Allianssi:  Oneworld
Avainhenkilö(t):  Doug Parker (puheenjohtaja ja CEO) Robert Isom (presidentti)
Yhtiön sivut:  www.aa.com
American Airlines on vuonna 1930 perustettu yhdysvaltalainen, maailman suurin lentoyhtiö. Se operoi noin tuhannella koneella, joista 856 on American Airlinesin ja 286 tytäryhtiö Envoy Airin omistuksessa. Yhtiön pääkonttori on Fort Worthissä Texasissa Dallas-Fort Worthin kansainvälisen lentoaseman alueella. American Airlines lentää 344 kohteeseen ja kuljettaa noin 80 miljoonaa matkustajaa vuosittain. Päivittäisiä lentoja yhtiöllä on noin 2 600. Lisäksi sillä on runsaasti codeshare-lentoja muun muassa British Airwaysin, Finnairin ja Japan Airlinesin kanssa.
American Airlines sponsoroi kahta monitoimiareenaa: Dallasin American Airlines Centeriä ja Miamin American Airlines Arenaa.
American Airlines on osa Oneworld-lentoyhtiöallianssia.
Marraskuussa 2011 American Airlinesin emoyhtiö AMR haki Yhdysvaltain liittovaltion konkurssilakien mukaista suojaa velkojiltaan. Yhtiö uskoi, että se voi jatkaa lentojaan normaalisti. Se selviytyi Chapter 11 -saneerauksesta 9. joulukuuta 2013 ja yhdistyi US Airwaysin kanssa samana päivänä. Se oli päässyt edellisessä kuussa sopuun yhdistymisestä Yhdysvaltain oikeusministeriön kanssa, joka oli aiemmin vastustanut yhdistymistä. Yhtiön johtajaksi tuli US Airwaysin entinen toimitusjohtaja Doug Parker. American Airlinesista tuli fuusion myötä maailman suurin lentoyhtiö.
American Airlinesin koneet olivat aikaisemmin täysin metallin värisiä, mutta koko laivasto on sittemmin maalattu uudelleen harmaaksi.
Laivasto > Nykyinen laivasto

Helmikuussa 2023 American Airlinesin laivasto koostuu seuraavista konetyypeistä. Laivaston keski-ikä on 12,5 vuotta.
| Konetyyppi | Lukumäärä | Tilauksia | Matkustajapaikkoja | Huomautuksia | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Airbus A319-100 | 133 | — | 128 | Konetyypin suurin käyttäjä. | Konesarjan suurin käyttäjä. |
| Airbus A320-200 | 48 | — | 150 |  | Konesarjan suurin käyttäjä. |
| Airbus A321-200 | 218 | — | 102 | Konetyypin suurin käyttäjä. | Konesarjan suurin käyttäjä. |
| Airbus A321-200 | 218 | — | 181 | Konetyypin suurin käyttäjä. | Konesarjan suurin käyttäjä. |
| Airbus A321-200 | 218 | — | 187 | Konetyypin suurin käyttäjä. | Konesarjan suurin käyttäjä. |
| Airbus A321neo | 69 | 1 | 196 |  | Konesarjan suurin käyttäjä. |
| Airbus A321XLR | — | 50 | vahv. myöh. | Toimitukset alkavat vuonna 2023. | Konesarjan suurin käyttäjä. |
| Boeing 737-800 | 303 | — | 160 | Vanhemmat koneet poistetaan laivastosta. | Vanhemmat koneet poistetaan laivastosta. |
| Boeing 737-800 | 303 | — | 172 | Vanhemmat koneet poistetaan laivastosta. | Vanhemmat koneet poistetaan laivastosta. |
| Boeing 737 MAX 8 | 42 | 88 | 172 |  |  |
| Boeing 777-200ER | 47 | — | 273 |  |  |
| Boeing 777-300ER | 20 | — | 304 |  |  |
| Boeing 787-8 | 33 | 4 | 226 |  |  |
| Boeing 787-8 | 33 | 4 | 234 |  |  |
| Boeing 787-9 | 22 | 30 | 285 |  |  |
| Yhteensä | 935 | 173 |  |  |  |
Laivasto > Laivaston kehitys

American Airlines ilmoitti kolme päivää saneerauksesta selviämisen ja US Airwaysin kanssa yhdistymisen jälkeen 12. joulukuuta 2013, tilanneensa 30 Bombardier CRJ900 -lentokonetta, sekä 60 Embraer 175 -konetta. Kauppoihin sisältyi optio 40 Bombardierista ja 90 Embraerista. Bombardier-kaupan arvo oli optioineen 3,38 miljardia dollaria ja American Airlinesista tuli sen myötä ensimmäinen uudistettuja konemalleja saanut lentoyhtiö. Embraerilta tilattujen 60 lentokoneen listahinta oli 2,5 miljardia dollaria. Koneisiin valittiin 12 ensimmäisen luokan istuinta, 20 premium economy -luokan ja 44 normaaleja economy-luokan istuinta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta American Airlines Wikimedia Commonsissa
American Airlines
Tietoja American Airlinesin laivastosta (Arkistoitu – Internet Archive)
Vanhoja American Airlinesin aikatauluja ja reittikarttoja
Oneworldiin kuuluvat lentoyhtiöt
Alaska Airlines | American Airlines | British Airways | Cathay Pacific | Finnair | Iberia | Japan Airlines | Malaysia Airlines | Qantas | Qatar Airways | Royal Air Maroc | Royal Jordanian | S7 Airlines | SriLankan Airlines
Oneworld Connect: Fiji Airways
Entiset jäsenet: Aer Lingus | Air Berlin | Canadian Airlines | LATAM | Malév | Mexicana
American Airlinesin Airbus A319-100 laskeutumassa Baltimoren-Washingtonin kansainväliselle lentoasemalle.
American Airlinesin Airbus A321-200 Loganin kansainvälisellä lentoasemalla.
American Airlinesin Boeing 737-800 lähdössä Ronald Reaganin kansalliselta lentoasemalta.
American Airlinesin Boeing 757-200 vanhassa värityksessä.
American Airlinesin Boeing 767-300ER Malpensan kansainvälisellä lentoasemalla.
American Airlinesin Boeing 777-200ER laskeutumassa Dallasin kansainväliselle lentoasemalle.
American Airlinesin Boeing 777-300ER.
American Airlinesin Boeing 787-9 laskeutumassa São Paulo-Guarulhosin kansainväliselle lentoasemalle.
Tonkininlahden välikohtaus

Tonkininlahden välikohtaus tapahtui 2. ja 4. elokuuta vuonna 1964 Yhdysvaltain laivaston hävittäjien USS Maddox ja USS Turner Joy ollessa tiedustelutehtävissä (koodinimi Desoto) Tonkininlahdella Pohjois-Vietnamin aluevesien läheisyydessä. Alukset raportoivat joutuneensa pohjoisvietnamilaisten hyökkäysten kohteeksi.
Historioitsijoille on epäselvää tapahtuiko lahdella todella hyökkäys vai keksikö Yhdysvallat hyökkäyksen päästäkseen osallistumaan Vietnamin sotaan. Pohjois-Vietnamin silloinen kenraali Võ Nguyên Giáp on myöhemmin kertonut että lahdella ei tapahtunut mitään.
Välikohtaukset > 2. elokuuta 1964

Elokuun 2. signaalitiedustelua tekevä Allen M. Sumner -luokan hävittäjä USS Maddox havaitsi neljä P-4-torpedovenettä 19 km etäisyydellä. Kaksi veneistä tuli viiden merimailin päähän (9,3 km) ja kukin laukaisi yhden torpedon, joista yksikään ei osunut sataa metriä lähemmäs. USS Maddox avasi tulen viisituumaisilla (127 mm) tykeillään ja väitti saaneensa osuman yhteen veneeseen. Myöhemmin lentotukialus USS Ticonderogalta nousi neljä F-8 Crusader -hävittäjää, jotka tulittivat perääntyviä veneitä.
Yhdysvaltalaiset väittivät upottaneensa yhden torpedoveneen ja vaurioittaneensa toista. Pohjoisvietnamilaiset väittivät saaneensa Maddoxiin torpedon osuman ja ampuneensa yhden lentokoneen alas. Hyökkäyksen kohteena olleen USS Maddoxin vauriot olivat yhden 14,5 mm konekiväärin luodin osuma.
Virallisesta historiankirjoituksesta unohtunut seikka on se, että kapteeni Herrick määräsi ammuttavaksi varoituslaukauksia, jos torpedoveneet tulivat 10 000 jaardia lähemmäs. Kello 15:05 alus ampui kolme laukausta varoitukseksi. Presidentti Johnsonin hallinto ei ikinä tunnustanut tätä, vaan piti kantanaan että pohjoisvietnamilaiset aloittivat tulituksen.
Välikohtaukset > 4. elokuuta 1964

Elokuun 4. päivän väitetty hyökkäys on kyseenalaisempi. Sekä hävittäjät Maddox että Turner Joy olivat jälleen Desoto-tiedustelupartiossa Pohjois-Vietnamin rannikon edustalla. Hävittäjät vastaanottivat tutka- ja radiosignaaleja joiden perusteella pääteltiin pohjoisvietnamilaisten jälleen hyökkäävän. Parin tunnin ajan alukset liikehtivät voimakkaasti ja tulittivat tutkakohteita. Tapauksen sattuessa Tonkininlahdella oli yö eikä pohjoisvietnamilaisista saatu kertaakaan visuaalista havaintoa. Kaikuluotainhavainnot torpedoistakin olivat jo tuolloin operaation johtajan kapteeni John J. Herrickin mielestä ”ehkä vain yli-innokkaiden” kuulohavaintoja laivojen omista potkureista. Sääkin oikkuili. Yhdysvaltain laivasto väitti upottaneensa kaksi torpedovenettä, mutta mitään jälkiä tästä ei ole.
Vaikka Johnsonin hallinto puolustusministeri Robert McNamaran johdolla kiisti kytköksen, sattuivat välikohtaukset sijainniltaan ja ajankohdiltaan sopivasti etelävietnamilaisten Pohjois-Vietnamin rannikolle tekemien kommandoiskujen kanssa.
Myöhemmin presidentti Johnson kommentoi yksityisesti ”Laivastomme saattoi ammuskella vaikka valaita.”
»engl. For all I know, our Navy was shooting at whales out there»
.
Lopputulos

Välikohtauksen seurauksena Yhdysvaltain senaatti antoi 7. lokakuuta Tonkininlahden päätöslauselman (Gulf of Tonkin Resolution) äänin 88-2, johon Yhdysvaltain edustajainhuone yhtyi äänin 416-0, kaikki läsnä olevat edustajainhuoneen jäsenet äänestivät päätöslauselman puolesta, presidentti Lyndon B. Johnsonia puolustamaan mitä tahansa Kaakkois-Aasian sopimusjärjestön (SEATO) maata jonka hallinto oli ”kommunistisen aggression” uhkaama .Päätöslauselma antoi presidentti Johnsonille laillisen valtuutuksen laajentaa Yhdysvaltain osallistumista Vietnamin sotaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Robert McNamaran haastattelu dokumentissa Sodan oppitunnit (kohdassa 1:05–1:13)
|  Vietnamin sodan taistelut |
| --- | --- |
Ap Bac – Tonkininlahden välikohtaus – Bình Gia – Vung Be – Đồng Xoài – Operaatio Starlite – Gang Toi – Ia Đrăng – Operaatio Hastings – Operaatio Masher – A Shau – Xa Cam My – Đức Cơ – Long Tần – Operaatio Attleboro – Operaatio Cedar Falls – Tra Binh Dong – Operaatio Bribie – Operaatio Junction City – Operaatio Union – Kukkula 881 – Union II – Ong Thanh – Dak To – Tet-hyökkäys – Khe Sanh – Ensimmäinen Saigonin taistelu – Hue – Lang Vei – Kham Duc – Operaatio Speedy Express – Operaatio Dewey Canyon – Toinen Têt-hyökkäys – Hamburger Hill – Binh Ba – Snuol – Operaatio Tailwind – Operaatio Chenla I – Operaatio Ivory Coast – Operaatio Lam Son 719 – Operation Chenla II – Ban Dong – FSB Mary Ann – Pääsiäishyökkäys 1972 – 1. Quảng Trị – Loc Ninh – An Lộc – Kontum – 2. Quảng Trị – Svay Rieng – Phuoc Long – Buôn Ma Thuột – Operaatio New Life – Xuân Lộc – Truong Sa – Toinen Saigonin taistelu – Operaatio Linebacker I – Operaatio Linebacker II: 
USS Maddoxilta 2. elokuuta 1964 otettu valokuva pohjoisvietnamilaisista partioveneistä.
USS Maddox
USS Turner Joy
Energia Britanniassa

Energia Britanniassa kuvaa Britannian energian tuotantoon ja kulutukseen liittyviä asioita.
Energian kulutus

Energiankulutus asukasta kohti vuonna 2022 oli 99,5 miljoonaa BTU:ta, maailmassa 52:nneksi suurinta.
Vuonna 2022 loppukäyttäjistä suurin ryhmä oli liikenne (34 %), toisena kotitalouksien energiankäyttö (28 %) Teollisuuden osuus on 18 %.
Vuonna 2024 ensirekisteröidyistä henkilöautoista yleisimmin käyttövoimana oli bensiini (33,7%), sitten täyssähkö (19,6%), lataushybridi (8,6%) ja harvinaisimpana diesel (2,8%), jonka käyttö oli selvästi alle EU:n keskiarvojen. Bensa- ja dieselautojen kieltoa oli aiemmin suunniteltu jo vuodelle 2030, mutta Rishi Sunakin hallitus siirsi takarajan vuoteen 2035.
Suuri osa kodeista käyttää maakaasua lämmitykseen ja ruoanlaittoon. Lähes viidennes Britannian tuottamista päästöistä tulee kaasulämmityksestä. Sen tilalle suositellaan ilma-vesilämpöpumppuja, mutta ne eivät innosta kansalaisia. Kotitalouksia kannustetaan myös parantamaan asuntojen lämpöeristystä.
Energian tuotanto

Britannian energiankulutus vuonna 2023 jakaantui eri lähteiden kesken seuraavasti:
maakaasu: 38 %
öljy: 36 %
biopolttoaineet ja jätteenpoltto: 10 %
ydinvoima: 7 %
maalämpö, aurinko ja tuulivoima: 6 %
kivihiili: 3 %
Britannian sähköntuotanto jakautui vuonna 2022 eri lähteiden kesken seuraavasti:
fossiiliset polttoaineet: 42,5 % kokonaiskapasiteetista
tuulivoima: 25,3 %
ydinvoima: 13,6 %
biomassan ja jätteenpoltto: 13,5 %
aurinkoenergia: 4,3 %
vesivoima: 1,7 %
Hiili

Hiilellä on Britanniassa vankat perinteet: se oli Britanniassa alkaneen teollisen vallankumouksen käyttövoima, jolla toimivat höyrykone ja tehtaat. Maailman ensimmäinen hiilivoimala alkoi tuottaa sähköä katuvaloihin Lontoossa vuonna 1882.
Britanniassa oli aiemmin suuret hiilikaivokset, joita vahva ammattiliitto yritti Margaret Thatcherin pääministeriaikana tuloksetta puolustaa vuosien 1984–1985 kaivoslakolla. Thatcher ei koettanut säästää ympäristöä vaan rahaa. Vuonna 2012 yli 40 prosenttia Britannian sähköstä tehtiin kivihiilellä, mutta vuonna 2017 osuus oli pudonnut kahteen prosenttiin. Viimeinen hiilivoimala suljettiin syksyllä 2024.
Maakaasu

Vuonna 2022 Britannia käytti 70 miljardia kuutiometriä maakaasua, tuotti siitä itse 38 miljardia kuutiometriä, toi ulkomailta 56 miljardia ja vei ulkomaille 23 miljardia kuutiometriä. Sen jäljellä olevat tunnetut maakaasuvarat ovat 180 miljardia kuutiometriä.
Kotimaisen maakaasun tuottajana Britannia on (Norjan jälkeen) Euroopan toiseksi suurin ja maailmassa 20. tilalla. Suurimmat kaasukentät ovat Pohjanmerellä.
Ydinvoima

Britannialla on vuonna 2025 käytössä 9 reaktoria. 36 on jo suljettu, ja useimmat nykyiset tulevat käyttöikänsä päähän 2020-luvulla. Ensimmäinen uuden sukupolven reaktoreista on rakenteilla Hinkley Pointiin Somersetissä. Sen odotetaan olevan käytettävissä 2029–2030.
Vuonna 2024 oli käynnissä kilpailutus uusien pienydinvoimaloiden rakentamishankkeesta.
Uusiutuva energia

Britanniassa oli tuulivoimaa 0,8% vuonna 2005 ja 3,2% vuonna 2010. Tavoite on 20,8 % vuonna 2020. Britannian tavoite on 117 TWh uusiutuvaa sähköä vuonna 2020 sisältäen 78 TWh tuulivoimaa, 6 TWh vesivoimaa, 26 TWh biosähköä, 2 TWh aurinkosähköä PV ja 4 TWh aalto- ja vuorovesisähköä vuonna 2020 (yhteensä vastaten 32 % Britannian sähkönkulutuksesta).
Tuulivoiman osuus kasvaa isoista valtioista nopeinta tahtia Kiinan jälkeen. Vuonna 2025 on jo yli neljännes Britannian sähköntuotannosta. Britannia on panostanut erityisesti merellä oleviin tuuliturbiineihin. Uusi hallitus on luvannut, että tuulivoimaloita voidaan alkaa rakentaa myös mantereelle.
Uusia isoja aurinkovoimaloita suunnitellaan muun muassa Nottinghamin seudulle, jossa viimeinen hiilivoimala sijaitsi.
Yritykset

BP on lontoolainen öljy-yritys, joka on suurin brittiyritys ja suurimpia yrityksiä maailmassa.
Suomen lähiöt

1960-luvulla valmistunut Helsingin Pihlajamäki oli ensimmäinen merkittävä elementtirakentamiskohde Suomessa.
Suomen lähiöt ovat toista maailmansotaa seuranneen kaupungistumisen aikaansaamia, lähiöperiaatteen mukaan rakennettuja asuinalueita. Sana lähiö tarkoittaa Suomessa kiinteästä kaupunkirakenteesta erilleen rakennettua kerrostalovaltaista asuinaluetta, joka on riippuvainen varsinaisesta kaupungista, ja jonka olemassaolo perustuu varsinaisen kaupungin työpaikkoihin, palveluihin ja joukkoliikenneyhteyksiin. Toisaalta lähiö on myös sellainen asuinalue, jonka suunnittelussa, toteutuksessa ja markkinoinnissa on hyödynnetty kaupungin asutuksen hajakeskittämiseen perustunutta lähiöperiaatetta. Lähiöperiaatteen toi Suomeen 1940-luvulla Otto-Iivari Meurman, jonka Asemakaavaoppi-teoksesta on peräisin uudissana asumalähiö.
Toisen maailmansodan jälkeen Suomi alkoi nopeasti kaupungistua, ja asuntopulaa helpottamaan rakennettiin lähiöitä kantakaupungin ulkopuolelle. 1960-luvulla lähiöitä ryhdyttiin toteuttamaan aluerakentamiskohteina, jotka perustuivat kuntien ja rakennusliikkeiden tekemiin sopimuksiin. ”Metsälähiöt” saivat pian julkisuudessa huomiota huonoista liikenneyhteyksistään ja palveluiden puutteesta. 1970-luvulla kolme neljäsosaa pääkaupunkiseudun uudisrakentamisesta tapahtui lähiöissä, muissa kaupungeissa lähes puolet. Väljien metsälähiöiden sijaan alettiin rakentaa ”kompaktikaupunkeja”, joilla pyrittiin luomaan tiivistä ja tehokasta kaupunkirakennetta. 1980-luvulla lähiörakentaminen oli lähinnä täydennysrakentamista.
Etymologia

Otto-Iivari Meurman loi asumalähiö-käsitteen yhteistyössä maisteri Hannes Tepon kanssa. Erottaakseen lähiö-sanan maantieteilijöiden käsitteestä Meurman laittoi sen eteen sanan asuma. Idea lähiö-sanan käyttöön oli alun perin Tepon. Lähiö-käsite esiintyi alun perin maantieteilijä J. G. Granön kirjassa Puhdas maantiede (1930) lähiympäristöä tarkoittavana maisematieteen käsitteenä.
Meurman esitti oman lähiöteoriansa yhteydessä myös asumalähiön englanninkielisen nimen (engl. neighbourhood unit) sitoakseen sen englantilaisiin taustalähteisiinsä. Clarence A. Perryn neighborhood unit kuitenkin tarkoitti kaupunkirakenteeseen kiinteästi kuuluvaa yksikköä toisin kuin Meurmanin lähiö.
Lähiö käsitteenä > Määritelmä

Tutkimuksissa lähiöitä on määritelty niiden syntyhistorian kautta: lähiöitä ovat kerrostalovaltaiset asuinalueet, joita on toteutettu toisen maailmansodan jälkeen Suomeen tuodun lähiöperiaatteen sovelluksina. Käytännössä lähiö tarkoittaa kiinteästä kaupunkirakenteesta erilleen rakennettua asuntoaluetta, joka on riippuvainen varsinaisesta kaupungista ja sen työpaikoista, palveluista ja joukkoliikenteestä. Lähiöihin liittyy myös olennaisesti suomalaisen yhteiskunnan sodanjälkeinen kehitys, sillä suomalainen lähiö liitetään ”ajatuksellisesti aluerakentamiseen, rationalisointiin ja standardisointiin sekä elementtirakentamiseen”.
Näin yleisessä määrittelyssä ongelmallista on se, että eri aikoina ja erikokoisina rakennetut alueet eroavat toisistaan huomattavasti. Lähiötä käytetään myös symbolisena kategoriana: lähiöksi saatetaan helpommin mieltää tietyt alueet, kuten Kontula ja Jakomäki, kuin vauraammat asuinalueet, kuten Oulunkylä ja Kulosaari. Lähiön määritelmälle onkin luonteenomaista sen epätarkkuus.
Kielitoimiston sanakirjan mukaan ”lähiö on taajaman osa, jolla on oma liikekeskuksensa tärkeimpine palveluineen”. Määritelmä perustuu enemmän Meurmanin lähiöperiaatteeseen kuin alueisiin, jotka rakennettiin lähiöiksi. Kaikissa toteutuneissa lähiöissä ei välttämättä ole tärkeimpiä palveluita.
Lähiö käsitteenä > Tilastoja

Lähiöitä on rakennettu Suomeen hyvin erityyppisille alueille: ei vain suurimpiin kaupunkeihin vaan myös pienemmille paikkakunnille. Yhteensä lähiöitä on noin 50 kaupungissa, ja niiden määräksi on arveltu 270–290 tai jopa 350–450. Lähiöiden väestöpohjan kehityksestä ei ole tehty koko maata kattavaa tutkimusta sitten 1980- ja 1990-luvuilla julkaistujen ympäristöministeriön lähiöselvitysten. Ei ole myöskään selvitetty valtakunnallisesti, missä lähiöt sijaitsevat tai kuinka paljon niissä on asukkaita. Asuntomääräksi on arvioitu noin 400 000, joista 320 000 on kerrostaloasuntoja.
Lähiöiden sosioekonomisesta kehityksestä väitöskirjaa tekevä Mats Stjernberg on ryhmitellyt lähiöitä rakennuskohtaisen ja ruututason aineiston perusteella. Mikäli 250 m x 250 m tilastoruudulla yli puolet ihmisistä asuu 1960–1970-luvuilla rakennetussa kerrostalossa, alue sijaitsee keskustan ulkopuolella sekä taloja on vähintään viisi kappaletta ja ne sijaitsevat vähintään 250 metrin päässä toisistaan, hän on kelpuuttanut alueen lähiöksi. Tällä menetelmällä hän on saanut lähiöiden lukumääräksi 604 kappaletta.
Tampereen teknillisen yliopiston Muutosmallit-hankkeessa havaittiin, että kymmenen erilaista asuntopohjaa kattaa noin 80 prosenttia kaikista Suomen lähiöasunnoista. Tutkijoiden mukaan asuntojen yhdistely isommiksi voisi auttaa lapsiperheiden muuttamista lähiöön.
Lähiö suunnitteluideologiana > Kansainväliset vaikutteet

Suomalaisen lähiöperiaatteen aatetausta koostuu monesta eri kansainvälisestä vaikutteesta.
Lähiöperiaatteen esitteli alun perin Clarence Perry vuonna 1929 teoksessaan Neighborhood unit, joka julkaistiin New Yorkin aluesuunnittelua käsittelevässä julkaisusarjassa. Hänen ajattelemanaan lähiön (eli neighborhood unit) oli tarkoitus jäsentää kaupunki toimiviksi yksiköiksi. Lähiön keskellä oli koulu ja julkiset rakennukset. Se rajautui liikenneväyliin ja oli täten osa jatkuvaa kaupunkirakennetta. Työpaikkoja oli vain lähiön omaan palvelutarpeeseen ja suositeltu asukasluku 5 000–6 000. Perrylle tärkeää oli sosiaalisen hyvinvoinnin edistäminen.
1940-luvun englantilaisessa kaupunkisuunnittelussa lähiö yhdistettiin hajakeskitykseen. Lontoon ylikaupungistumista pyrittiin purkamaan muuttamalla kaupunki toiminnallisiksi yksiköiksi, joihin osa väestöstä siirrettäisiin ruuhkautuneimmilta alueilta. J. H. Forshaw’n ja Patrick Abercrombien suunnitelmissa Lontoon alue jäsenneltiin yhdyskuntiin, jotka puolestaan jakautuivat lähiöihin (engl. neighbourhood unit). Lähiön tarkoituksena oli parantaa olemassa olevaa kaupunkirakennetta ja toimia mallina uusille alueille.
Lähiö-käsityksiin vaikutti voimakkaasti myös Ebenezer Howardin vuonna 1893 esittelemä puutarhakaupunki. Sen tarkoituksena oli yhdistää maaseudun ja kaupungin parhaat puolet.