stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lohjan rukoushuone

| Lohjan rukoushuone> Lembergin huvila |
| --- | --- |
Sijainti:  Lohja, Uusimaa
Rakennustyyppi:  rukoushuone
Valmistumisvuosi:  1920
Suunnittelija:  Albert Leidenius
Rakennuttaja:  Evankelisluterilaisen Nuorisoliiton Lohjan nuoriso-osasto
Omistaja:  Suomen Adventtikirkko
Haltija:  Lohjan adventtiseurakunta
Tyylisuunta:  jugend
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  laudoitus
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lohjan rukoushuone (aiemmin n.k Lembergin huvila) sijaitsee Lohjan keskustassa, Uudellamaalla. Rukoushuoneen omistaa Suomen Adventtikirkko ja se on valmistunut vuonna 1920 Evankelisluterilaisen Nuorisoliiton Lohjan osaston rakentamana. Rakennuksessa toimii Lohjan adventtiseurakunta. Lohjan rukoushuone on suojeltu rakennus.
Historia ja arkkitehtuuri

Lohjan rukoushuone rakennettiin talkootyönä ja se valmistui vuonna 1920. Rakennus edustaa tyyliltään myöhäistä jugendia.
Rakennuksen on rakennuttanut Evankelisluterilaisen Nuorisoliiton Lohjan osasto, joka osti tarkoitusta varten niin kutsutun Lembergin huvilan. Rakennus ei kuitenkaan sellaisenaan sopinut nuorisoliiton tarpeisiin vaan sitä laajennettiin lahjoitusvaroin ja -materiaalein. Juhlasalin piirustukset laati ilmaiseksi arkkitehti Albert Leidenius ja talo vihittiin käyttöön 10. lokakuuta 1920.
Lohjan rukoushuone oli hetken myös Lohjan seurakunnan käytössä 1920-1940-luvuilla ennen kuin Lohjan seurakuntakeskus valmistui.
Sota-aikaan rakennus oli muun muassa sotilasmajoituskäytössä. Jatkosodan aikana Lohjan rukoushuoneelle majoitettiin inkeriläisiä pakolaisia.
Rukoushuoneen ylläpito kävi ajan saatossa kuitenkin kalliiksi ja vuonna 1981 se myytiin Lohjan Säästöpankille. Huonokuntoista rakennusta uhkasi purkutuomio ja alueelle suunniteltiin kerrostaloja. Suunnitelmat kuitenkin peruuntuivat, kun Oskar Salosen säätiö osti rukoushuoneen Lohjan Säästöpankilta ja remontoi rakennuksen arkkitehti Yrjö Warvaksen suunnitelmien mukaan. Remontin yhteydessä muun muassa entisöitiin ikkunat, maalattiin lattiat ja katto, sekä laajennettiin keittiötä ja asennettiin vanhojen kamiinoiden tilalle sähkölämmitys. Remontin jälkeen rakennus siirtyi Suomen Adventtikirkon omistukseen.
Mämmilampi

| Mämmilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kymenlaakso
Kunnat:  Kouvola
Koordinaatit:  61°14′55″N, 26°46′12″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Vuohijärven alue (14.91)
Laskuoja:  oja Vuohijärveen 
Järvinumero:  14.912.1.031
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  76,6 m  
Pituus:  500 m  
Leveys:  330 m  
Rantaviiva:  1,885 km  
Pinta-ala:  9,985 ha  
Saaria:  1 
 fiMämmilampi 
Mämmilampi  on Kymenlaaksossa Kouvolassa  Voikosken lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 500 metriä pitkä, 330 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 10,0 hehtaaria. Sillä on yksi saari, jonka pinta-ala on 0,1 hehtaaria.   Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Vuohijärven alueella (14.91), jonka Vuohijärven lähi-alueeseen (14.912) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 76,6 metriä mpy.
NAL Palvelut

NAL Palvelut Oy on nuorten asumisen asiantuntijärjestöjen omistama yhtiö, joka tuottaa ja myy asumisen sisältöpalveluja, erityisesti tuettua asumista Helsingissä, Espoossa sekä muualla eteläisessä Suomessa.
NAL Palveluiden tarjoama tuetun asumisen palvelu on tarkoitettu 16-25-vuotiaille, itsenäistymisessä ja itsenäisen asumisen aloittamisessa tukea tarvitseville nuorille ja nuorille aikuisille. Palvelu koostuu arviointijaksosta sekä kolmesta eri vahvuisesta tukipaketista, joista räätälöidään asiakkaan tarpeita vastaava palvelukokonaisuus. Palvelu tuotetaan lähtökohtaisesti asiakkaan kotiin. Tarvittaessa asiakkaalle järjestetään vuokra-asunto esimerkiksi NAL-nuorisoasunnoista.
Vuonna 2009 perustetusta NAL Palveluista valtaosan omistaa Nuorisoasuntoliitto ry.
Nado, kkot!

| Nado, kkot!> 나도 꽃! |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  60 min
Pääosissa:   Lee Ji-ah  Yoon Shi-yoon 
Alkuperämaa:   Korean tasavalta
Alkuperäiskieli:  korea
Verkko:   MBC
Esitetty:  9. marraskuuta 2011 – 28. joulukuuta 2011
Jaksoja:  15
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Nado, kkot! (kor. 나도 꽃!, engl. Me Too, Flower!) on televisioyhtiö MBC:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Lee Ji-ah ja Yoon Shi-yoon.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Lohjan rautatieasema

Lohjan rautatieasema (ruots. Lojo, lyh. Lo) on rautatieliikennepaikka Hanko–Hyvinkää-radalla Lohjalla.
Lohja avattiin liikenteelle 8. lokakuuta 1873. Paikalle rakennettiin Knut Nylanderin suunnittelema asemarakennus. Asemarakennuksen lisäksi Lohjalle rakennettiin kaksipaikkainen veturitalli ja vesitorni. Vuonna 1907 asemalta avattiin kapearaiteinen Lohjan sähkörautatie Lohjanjärven rannalle. Rata palveli järven rannalla sijaitsevaa selluloosatehdasta, mutta vuodesta 1912 lähtien rataa käytettiin myös muun rahdin ja matkustajien kuljettamiseen. Vuonna 1928 asemalta rakennettiin Lohjanjärven rannalle leveäraiteinen Lohjan satamarata, joka siirtyi tavaraliikenteen käyttöön. Matkustajaliikenne siirtyi uudelle radalle vuonna 1930, jolloin vanha rata purettiin.
Lohjan vanha asemarakennus noin vuonna 1900.
Knut Nylanderin suunnittelema asemarakennus purettiin 1928, ja sen tilalle rakennettiin uusi. Henkilöliikenne Lohjalle lakkautettiin 25. syyskuuta 1983. Lipunmyynti suljettiin ja liikennepaikka muutettiin miehittämättömäksi vuonna 1997. Asemarakennus ja muita rakennuksia siirtyi Senaatti-kiinteistöille vuonna 2007.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lohjan rautatieasema Wikimedia Commonsissa
Lohjan rovastikunta

| Lohjan rovastikunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Espoon hiippakunta
Pääkirkko:  Lohjan kirkko
Jäsenmäärä:  66 208 (2021)
– Osuus asukkaista:  66,5 %
Lääninrovasti:  Juhani Korte
Espoon hiippakunta
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lohjan rovastikunta (ruots. Lojo prosteri) on Uudellamaalla sijaitseva Espoon hiippakunnan rovastikunta. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon hiippakunnat ovat jaettu edelleen rovastikuntiin. Rovastikunnissa hiippakunnan piispan ja tuomiokapitulin apuna toimii lääninrovasti.
Lohjan rovastikunnan lääninrovastina toimii Lohjan seurakunnan kirkkoherra Juhani Korte.
Seurakunnat

Lista Lohjan rovastikuntaan kuuluvista seurakunnista:
Hangon suomalainen seurakunta
Karkkilan seurakunta
Lohjan seurakunta
Raaseporin suomalainen seurakunta
Siuntion suomalainen seurakunta
Vihdin seurakunta
Lohjan suojeluskunta

Lohjan suojeluskuntatalo, nykyisin Lohjan Rauhanyhdistyksen toimitalo.
Lohjan suojeluskunta oli yksi valtakunnallisen suojeluskuntajärjestön paikallisista suojeluskunnista. 1917 perustettu Lohjan suomenkielinen suojeluskunta oli alkujaan nimeltään Pohjois-Lohjan suojeluskunta, mutta vuodesta 1939 se otti käyttöön nimen "Lohjan suojeluskunta". Suojeluskunnan toiminta alkoi varsinaisesti vasta 9. huhtikuua 1918 saksalaisten saavuttua Lohjakylään. Punaisten otettua vallan Lohjalla 4. helmikuuta 1918 joutui miltei aseeton suojeluskunta lähtemään Siuntioon Suitian linnaan turvaan.
Lohjan suojeluskuntalaiset ja lotat yhteisparaatissa 1930-luvun alussa.
Lohjan suojeluskuntatalo ennen vuotta 1930.
Ensimmäiset maininnat porvarillisten piirien suojeluskuntatoiminnasta Lohjalla sijoittuvat vuoteen 1906, jolloin paikkakunnalla aloitti toimintansa aseellinen suojeluskunta. Toiminta jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä suojeluskunta lakkautettiin jo vuonna 1907.
Rakennus

Rakennusmestari G. Hellmanin suunnittelema Suojeluskunnan rakennus valmistui Nummentien varteen 1925, ja se vihittiin käyttöön 13. huhtikuuta 1925. Tonttimaan lahjoitti Laakspohjan kartanon isäntä Max van Gilse van der Pals. Vanhoissa kuvissa näkyvä katon kaide purettiin 1930. Rakennuksessa järjestettiin koulutusta ja kokouksia. Alakerta oli varattu esikunnan toimiston ja Lotta-leipomon käyttöön. Vuosina 1931–1933 talossa pidettiin käräjäoikeuden istunnot.
Lohjan Suojeluskunta lahjoitti 4. marraskuuta 1944 talon Lohjan Maamiesseuralle. Myöhemmin rakennus siirtyi edelleen Lohjan Rauhanyhdistykselle rukoushuoneeksi.
Mount Juneau

Juneaun keskusta ja Mount Juneau
Mount Juneau on 1 090 metriä korkea vuori Kaakkois-Alaskassa noin puolitoista mailia itään Juneaun keskustasta.
Historia

Mount Juneau pohjautuu kaivoshistoriaan. Alun perin kaivosmiehet nimesivät vuoren Gold Mountainiksi vuonna 1881, mutta se nimettiin uudelleen Bald Mountainiksi vuonna 1896.
Ilmasto

Mount Juneaulla sataa 300% enemmän kuin Juneaun keskustassa.. Talvella Mount Juneau on yksi pahimmista lumivyöryn uhkista suurelle asutuskeskukselle..
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mount Juneau Wikimedia Commonsissa
Lilinkotisäätiö

Lilinkotisäätiö on yhteiskunnallinen, voittoa tavoittelematon toimija, jonka tarkoituksena on parantaa psyykkisesti pitkäaikaissairaiden asemaa yhteiskunnassa. Lilinkotisäätiön palvelutalotuotanto aloitettiin vuonna 2002 Niemikotiyhdistyksen nimellä, mutta yhdistys muutettiin vuonna 2004 säätiömuotoiseksi.
Tarkoituksensa toteuttamiseksi säätiö tuottaa asumispalveluja mielenterveystoipujille sekä kuntouttavaa avointa toimintaa mielenterveys- ja päihdetoipujille. Lilinkotisäätiöllä on Suomalaisen Työn Liiton myöntämä Yhteiskunnallinen yritys -merkki.
Lilinkotisäätiöllä on kuusi palveluasumista ja tehostettua palveluasumista tarjoavaa palvelutaloa eri puolilla Helsinkiä. Lisäksi Lilinkotisäätiö tarjoaa tuettua asumista yksiöissä ja kaksioissa, jotka sijaitsevat hajasijoitettuna Helsingissä yleisen asuntokannan seassa. Asukkaita säätiöllä on kaikkineen noin 320 ja työntekijöitä noin 170. Asumispalvelujen lisäksi Lilinkotisäätiö tarjoaa mielenterveys- ja päihdetoipujille kuntouttavaa avointa toimintaa. Säätiön hallinto ja avoin toiminta sijaitsevat Långin talolla Malmilla.
Palvelutalot tarjoavat asukkaille turvallisen, kodikkaan ja toimintakykyä ylläpitävän asumismuodon sekä mahdollisuuden liittyä yhteisöön. Henkilökunta on paikalla tehostettua palveluasumista tarjoavissa taloissa ympäri vuorokauden ja palveluasumista tarjoavissa taloissa 8-20. Toiminta perustuu toipumisorientaation periaatteisiin, joissa korostuvat jokaisen ihmisen yksilöllinen tarina ja päätöksentekovalta omassa elämässä. Lisäksi Lilinkotisäätiö toimii vihreän hoivan eli green care -toimintaperiaatteiden mukaisesti edistäen ihmisten hyvinvointia ja elämänlaatua osallisuuden, kokemuksellisuuden ja luonnon elvyttävyyden keinoin.
Aiheesta muualla

Säätiön kotisivut
München-Riemin lentoasema

Pääsisäänkäynti
Lentoasemalle vievä tie, ja lennonjohtotorni vuonna 1992
Lennonjohtotorni
München-Riemin lentoasema (Saks: Flughafen München Riem) oli Münchenin tärkein kansainvälinen lentoasema, kunnes se suljettiin 16. toukokuuta 1992, päivää ennen kuin uusi lentoasema Freisingin lähellä aloitti toimintansa. Lentoasema sijaitsi lähellä vanhaa Riemin kylää, Trudering-Riemin kaupunginosassa.
Uudelleenkäyttö

Muuton jälkeen Riemin lentoaseman aluetta käytettiin suurten yleisötapahtumien, kuten konserttien ja ravejen järjestämiseen. Riem oli kansainvälisesti tunnettu Techno ja Rock-konserteista. 1990-luvun lopulla lentoaseman alueesta alettiin tehdä Riemin kaupunginosaa.
Mäntyluodon vanha rautatieasema

Mäntyluodon vanha rautatieasema (lyh. Mn) on Pori–Mäntyluoto-rataosuudella sijaitseva lakkautettu rautatieliikennepaikka. Aseman korvasi vuonna 1984 rakennettu Mäntyluodon uusi asema. Se sijaitsee aivan Mäntyluodon sataman tuntumassa ja rakennettiin arkkitehti Bruno Granholmin laatimien tyyppipiirustusten pohjalta vuonna 1900. Rautatieyhteys Porin ja Mäntyluodon välille oli valmistunut vuotta aiemmin. Asemarakennusta laajennettiin vuosina 1912 ja 1915, ja sen läheisyyteen rakennettiin tiilinen kaksipaikkainen veturitalli ja siihen liittynyt vesitorni. Mäntyluodon vanhalle asemalle oli henkilöliikennettä aina vuoteen 1953 saakka ja lyhyen aikaa vielä vuonna 1975. Uuden aseman valmistuttua siirtyi vanha asema Porin kaupungin omistukseen.
Mäntyluodon vanha asema on osa Mäntyluodon luotsi- ja satamaympäristöä, joka kuuluu Museoviraston määrittelemiin Valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Asema-alueella on ollut asemarakennuksen lisäksi muun muassa kolme asuinrakennusta, veturitalli sekä ratavartijan talo. Osa rakennuksista on purettu sataman laajennusten alta, mutta vanhan asemarakennuksen lisäksi on jäljellä veturitalli.
Aiheesta muualla

Vanhoja kuvia (Arkistoitu – Internet Archive)
Musiikkiohjelmisto

Musiikkiohjelmistot ovat tietokoneohjelmistoja, jotka liittyvät musiikintekoon tai käsittelyyn tietokoneilla, internetissä, puhelimissa tai muissa tietotekniikan muodoissa.
Esimerkiksi musiikkisoitinohjelmat, musiikin editointiohjelmat tai musiikin suoratoisto-ohjelmat.
Pro Toolsin kaltaisista ohjelmista käytetään nykyisin myös lyhennettä DAW (audiotyöasema, engl. Digital Audio Workstation), jolla voidaan viitata myös muuhun laitteistoon musiikin teossa.
Historia

Ennen varsinaisia musiikkiohjelmia äänipiiriä ohjelmoitiin suoraan itse. Robert Yannes, joka kehitti Commodore 64:n SID-äänipiirin oli kiinnostunut elektronisesta musiikista syntetisaattoreista.
Varhaisia musiikintekoon käytettyjä tietokoneohjelmia olivat tracker-musiikin tekoon käytetyt ohjelmat.
Karsten Obarski kehitti ensimmäisen tracker-ohjelman Ultimate Soundtrackerin Amigalla vuonna 1987.
Musiikinteko-ohjelmistot ovat kehittyneet digitaaliseen tallentamiseen, miksaukseen ja masterointiin tarkoitettuihin säveltämisen sekä transkription apuna käytettyjen lisäksi.
Musiikintekoon on kehitetty Vocaloid-laulusyntetisaattoreita. Auto-Tune on laajalti musiikkiteollisuudessa käytetty ohjelma.
Audiotyöasemat

Ableton Live
Ardour
Cubase
Pro Tools
Reaper
Samplitude
Musiikin editointiohjelmia

Audacity
Avid Audio
GoldWave
Musiikinteko-ohjelmistoja

FL Studio
Hydrogen
LMMS (Linux MultiMedia Studio)
Orion (musiikinteko-ohjelmisto)
Sibelius (sävellysohjelma)
Suoratoisto-ohjelmia

iTunes
Spotify
Nuotinnus ja tabulatuurit

Guitar Pro
MuseScore
Web-soitinohjelmia

Web-soitin merkityksessä musiikki-instrumentti internetsovelluksena.
buttonbass.co/
multiplayerpiano.com/
method-behind-the-music.com/piano
virtualpiano.net/
bgfl.org/custom/resources_ftp/client_ftp/ks2/music/piano/
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
soundation.com
virtualmusicalinstruments.com
Louisianan osto

Ostettu alue (valkoisella) esitettynä nykyisellä Yhdysvaltain kartalla.
Louisianan osto (engl. Louisiana Purchase, ransk. Vente de la Louisiane: suom. Louisianan myynti) oli tapahtuma, jossa Yhdysvallat Thomas Jeffersonin johdolla osti Mississippijoen länsipuolella sijainneen Ranskan Louisianan vuonna 1803. Louisianan oston myötä Yhdysvaltain pinta-ala kaksinkertaistui ja sen materiaalinen ja strateginen vaikutusvalta kasvoi merkittävästi.
Taustaa > Louisianan alue

Ranska vakiinnutti 1600- ja 1700-lukujen aikana tutkimusmatkailijoiden ja siirtokuntien avulla valtansa Mississippijoen ja Mississippilaakson ympäristössä. Ranskalaisten hallinta alueella koki ensimmäisen suuren kolauksensa seitsenvuotisen sodan yhteydessä. Sodan päätteeksi Ranska luovutti vuonna 1762 Mississippijoen länsipuolella sijainneet alueet Espanjalle ja pian tämän jälkeen käytännössä katsoen kaikki loput Pohjois-Amerikan siirtomaa-alueensa Britannialle.
Espanjalaisten valta Mississippijoen länsipuolella osoittautui kuitenkin lyhytikäiseksi. Ranskassa valtaan noussut Napoleon vaati vuonna 1800, että Espanjan kuningas Kaarle IV luovuttaa alueen takaisin Ranskalle. Kaarle IV suostui vaatimukseen ja salainen San Ildefonson sopimus alueen luovuttamisesta Ranskalle allekirjoitettiin seuraavan vuoden maaliskuussa, joskin Napoleon otti alueen käytännössä hallintaansa vasta vuonna 1802. Sopimuksen salaisen luonteen vuoksi Yhdysvalloissa ei heti huomattu, että alueen hallinta oli siirretty espanjalaisilta ranskalaisille. Sopimuksen yhteydessä Napoleon lupasi Kaarlelle, ettei Ranska tulisi myymään aluetta enää kolmannelle osapuolelle. Lupaus osoittautui kuitenkin hyvin lyhytaikaiseksi.
Taustaa > Yhdysvaltalaisten kiinnostuminen alueesta

Yhdysvaltalaisten kannalta Ranskan Louisianan tilanne oli hankala, koska yhdysvaltalaiset uudisasukkaat olivat levittäytyneet Mississippijoen lähialueille. Espanja ja Yhdysvallat olivat vuonna 1795 tehneet sopimuksen, jossa yhdysvaltalaiset uudisasukkaat saivat käyttää Mississippijokea ja sen varrella sijainnutta suurta New Orleansin satamaa ilman erillistä korvausta. Siirtolaisten lisäksi Yhdysvallat oli kiinnostunut Louisianan alueesta, koska alue toimi strategisesti tärkeänä väylänä Meksikonlahdelle. Lisäksi voimakkaana valtiona pidetyn Ranskan asettumista New Orleansiin pidettiin Yhdysvalloissa sotilaallisena uhkana.
Neuvottelut

Yhdysvaltain presidentti Thomas Jefferson antoi Yhdysvaltain Ranskan-lähettiläs Robert R. Livingstonille tehtäväksi lähestyä Napoleonin hallintoa Louisianaa koskien. Livingstonin tehtävänä oli ensisijaisesti estää alueen siirtyminen Espanjalta Ranskalle ja jos siirto oli jo tehty, niin aloittaa neuvottelut vähintäänkin New Orleansin kaupungin ostamiseksi Yhdysvalloille. Neuvottelut osoittautuivat kuitenkin pitkiksi ja hankaliksi. Tilannetta ei helpottanut, että vuonna 1802 Espanja ilmoitti irtisanoutuvansa Mississippijoen vapaan käytön mahdollistaneesta San Lorenzon sopimuksesta. Livingston pelkäsi sopimuksen purkautumisen olleen todellisuudessa Napoleonin päätös ja että Napoleon saattaisi seuraavaksi sulkea joen kokonaan yhdysvaltalaisilta. Tämän vuoksi Livingston ilmoitti julkisesti, että hänen mielestään Yhdysvaltain tulisi harkita yhteistyön tekemistä myös Britannian kanssa.
Napoleon alkoi vakavissaan neuvottelemaan Louisianan myymisestä Yhdysvaltojen kanssa vuonna 1803. Huhtikuussa Jefferson lähetti entisen lähettilään James Monroen Pariisiin neuvottelemaan yhdessä Livingstonin kanssa. Monroe sai Jeffersonilta valtuudet tarjota New Orleansin kaupungista ja Floridan länsiosista Ranskalle korkeintaan 10 miljoonaa dollaria. Ranskan edustajana neuvotteluissa toimi Ranskan valtiovarainministeri François Barbé-Marbois. Neuvottelujen päästyä kunnolla käyntiin asiat sujuivat nopeasti. Ranska tarjosi Yhdysvalloille koko Louisianan aluetta 15 miljoonalla dollarilla. Monroe ja Livingston hyväksyivät tarjouksen siitä huolimatta, että se ylitti heille annetut valtuudet.
Napoleonin päätökselle myydä alue Yhdysvalloille on esitetty useita erilaisia perusteita. Keltakuume aiheutti Ranskan armeijalle tappioita Santo Domingon siirtokunnassa ja Ranskan taloudellinen tilanne oli tiukka. Lisäksi Napoleon ei halunnut Yhdysvaltojen lähentyvän Britannian kanssa, sillä seuraava sota Ranskan ja Britannian välillä näytti jo väistämättömältä.
Sopimus

Osapuolet allekirjoittivat sopimuksen Louisianan myynnistä Yhdysvalloille 2. toukokuuta 1803, joskin sopimusteksteihin päivämääräksi kirjattiin 30. huhtikuuta. Sopimuksen mukaan Ranskan tuli luovuttaa Louisianan alue Yhdysvalloille sellaisena kuin se oli alueen saanut aiemmin Espanjalta. Alueelle ei oltu sopimuksessa määritelty tarkkoja rajoja, minkä vuoksi oli esimerkiksi epäselvää, kuuluiko Floridan länsiosa sopimuksen myötä Yhdysvalloille vai ei (tämä kiista saatiin päätökseensä erillisen Adamsin–Onísin sopimuksen myötä vuonna 1819). Vastineeksi alueluovutuksista Yhdysvallat maksoi Ranskalle suoraan 11,25 miljoonaa dollaria ja mitätöi Ranskan velkoja 3,75 miljoonan dollarin arvosta. Ranskalle maksamansa osuuden lisäksi Yhdysvaltojen on arvioitu joutuneen maksamaan erilaisina sopimuksiin liittyvinä oheiskuluina vielä yli 12 miljoonaa dollaria lisää.
Yhdysvaltain senaatti hyväksyi Louisianan ostamisen äänin 24-7. Ennen senaatin käsittelyä Yhdysvalloissa oli keskustelua siitä, oliko uuden alueen ostaminen perustuslain vastaista vai ei. Esimerkiksi presidentti Jefferson piti aluksi mahdollisena, että ennen ostoksen hyväksymistä Yhdysvaltain perustuslakiin tulisi tehdä erillinen lisäys asian suhteen. Yleinen mielipide kuitenkin tuki Louisianan ostamista ja lopulta se vietiinkin läpi ilman muutoksia perustuslakiin.
Vaikutukset

Louisianan ostamisen myötä Yhdysvaltain alue kaksinkertaistui, ja Louisianan ostaminen onkin yhä Yhdysvaltain historian suurin yksittäinen laajeneminen. Louisiana toimi myös lähtölaukauksena Yhdysvaltain myöhemmälle laajenemiselle kohti Pohjois-Amerikan länsirannikkoa. Lisäksi Louisianan ostaminen vahvisti merkittävästi Yhdysvaltoja materiaalisesti ja strategisesti.
Vuonna 1953 ilmestynyt yhdysvaltalainen postimerkki, jossa kuvataan Louisianan ostamiseen johtaneen sopimuksen allekirjoittamista.
Thure de Thulstrup: Hoisting of American Colors over Louisiana (1904)
Moderna Museet

Museon sisäänkäynti.
Moderna Museet, usein vain Moderna, on modernin ja nykytaiteen museo, joka toimii Tukholmassa ja Malmössä. Se sijaitsee Skeppsholmenilla ja avattiin vuonna 1958. Museon ensimmäinen johtaja oli Pontus Hultén, joka vuonna 1973 kutsuttiin Pariisiin perustamaan Pompidou-keskusta. Johtajana toimi Daniel Birnbaum vuodet 2010–2019. Vuonna 2019 uutena johtajana aloitti Gitte Ørskou.
Ruotsin museoissa oli vuosina 2004–2006 ilmainen sisäänpääsy. Sen alkaessa vuonna 2004 Modernassa kävi 681 639 henkeä.  Kävijämäärä kuitenkin väheni, kun ilmainen sisäänpääsy jouduttiin poistamaan. Vuonna 2007 museossa kävi 303 783 vierailijaa.
Rakennus

Museo toimii samassa rakennuskompleksissa Ruotsin arkkitehtuurimuseon kanssa. Alkuperäinen rakennus on Fredrik Blomin 1850-luvulla piirtämä laivaston harjoitushalli, joka muutettiin 1958 museoksi. Siihen on liitetty Per-Olof Olssonin suunnittelema lisärakennus vuodelta 1976. Vuonna 1991 pidetyn kansainvälisen arkkitehtuurikilpailun jälkeen edellisten rinnalle valmistui 1995–1998 espanjalaisen arkkitehdin Rafael Moneon piirtämä kokonaan uusi museorakennus. Sisäänkäynti on liitetty entisen sotilasvankilan tiilimuuriin. Vanha museorakennus on nykyisin arkkitehtuurimuseon käytössä.
Moneon suunnittelema uudisrakennus jouduttiin sulkemaan jo neljän vuoden kuluttua valmistumisestaan rakennusvirheiden takia. Se avattiin uudelleen vuonna 2004.
Moderna Museet Malmö

Moderna Museetin toinen osasto avattiin Malmössä joulukuussa 2009. Se otti käyttöön vuonna 2006 lopetetun Rooseumin taidehallin tilat. Museo on yhteistyö Malmön kaupungin, Skånen alueen ja Ruotsin valtion kanssa. Museon vaikutusalueet ovat Skåne ja Etelä-Ruotsi, sekä myös Tanska ja Pohjois-Saksa. Museolla on itsenäinen näyttelyohjelma, joka toteutetaan Moderna museetin ja kansainvälisten yhteistyökumppaneiden kanssa.
Kokoelma

Taidekokoelmassa on teoksia vuodesta 1900 omaan aikaamme. Valokuvausosastossa teoksia on myös noin vuodesta 1840 alkaen. Kokoelmassa on muun muassa Marcel Duchampin, Louise Bourgeois’n, Karl Isaksonin, Pablo Picasson, Niki de Saint Phallen, Salvador Dalín, Carolee Schneemannin, Henri Matissen ja Robert Rauschenbergin avainteoksia, kuten myös uushankintoja nykyisin toimivilta taiteilijoilta. Ruotsin taide yhdistyy suurelta osin ulkomaiseen ja ruotsalaisten, esimerkiksi Vera Nilssonin ja Siri Derkertin teoksia voi nähdä yhdessä Oskar Kokoschkan ja Georges Braquen teosten kanssa. Nykyajan taiteen osastoissa ripustukset vaihtuvat useammin. Videokäytävässä esitetään sekä elokuva- että videotaidetta. Vuonna 2008 museo vietti 50-vuotisjuhlaa.
Kokoelmassa on noin 5 000 maalausta, veistosta ja installaatiota, noin 25 000 akvarellia, piirustusta ja grafiikan vedosta ja noin 100 000 valokuvaa. Siinä on myös taidevideoita ja elokuvia, kuten myös taiteilija Einar Hylanderin miljöörakennus Narvavägen 29:ssa.
Kokoelma > Ruotsalainen ja pohjoismainen taide

Moderna Museetin ruotsalaisen ja pohjoismaisen taiteen kokoelmassa on nykyisin noin 3 700 veistosta, maalausta ja installatiota, joista noin 350 teosta on muista pohjoismaista.