stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Abdelhak Nouri
Ura

Nouri kasvoi Geuzenveldin alueella Amsterdamissa, ja hänen poikkeukselliset jalkapallotaitonsa havaittiin jo hyvin varhaisessa vaiheessa. Hän pelasi kahdessa paikallisseurassa ennen siirtymistä seitsemänvuotiaana amsterdamilaiseen suurseura Ajaxiin, Alankomaiden menestyneimpään seuraan. Virallisen debyyttinsä Ajaxin edustusjoukkueessa Nouri teki syyskuussa 2016 KNVB-cupin ottelussa. Kaiken kaikkiaan edustusjoukkueessa hän ehti pelaamaan 15 virallista ottelua, joista yhdeksän Alankomaiden pääsarja Eredivisiessä. Maajoukkuetasolla Nouri edusti Alankomaita useassa eri ikäluokassa, pelaten kaiken kaikkiaan 52 ottelua, mutta aikuisten maajoukkueessa hän ei ehtinyt pelaamaan.
Tapaturma

8. heinäkuuta 2017 Nouri lyyhistyi kentälle sydämen rytmihäiriön seurauksena ystävyysottelussa Werder Bremeniä vastaan. Ajax on myöntänyt, että joukkueen lääkäri aloitti elvytyksen defibrillaattorilla liian myöhään eikä näin ollen toiminut Uefan ohjeiden mukaisesti, minkä seurauksena Nourin aivot kärsivät hapenpuutteesta, joka johti vakavaan, pysyvään aivovammaan.   Hänet lennätettiin sairaalaan, jossa hänen tilansa ilmoitettiin aluksi olevan vakaa ja ”vaaraton”, mutta muutamaa päivää myöhemmin Ajax ilmoitti Nourin kärsivän vakavasta aivovammasta. 
Hänet asetettiin koomaan, josta hän heräsi elokuussa 2018.  Tämän jälkeen hän pystyi kommunikoimaan liikuttamalla suutaan ja kulmakarvojaan, ja silloin tällöin hänet pystyttiin siirtämään sängystä pyörätuoliin. Maaliskuussa 2020 Nourin veli kertoi Abdelhakin päässeen sairaalasta kotiin ja olevan kykeneväinen katsomaan jalkapalloa perheensä kanssa sekä elehtimään kasvoillaan aikaisempaa enemmän.
Tapaturman jälkeen

Ajax aloitti Nourin hoitokulujen korvaamisen saman tien kesällä 2017, ja seuraavana vuonna seura päätti jatkaa hoitokulujen maksamista koko tämän loppuelämän ajan.   Tästä huolimatta samana vuonna, selvittääkseen Ajaxin vastuun Nourille aiheutuneesta aivovammasta, hänen perheensä päätti haastaa seuran oikeuteen.  Nourin perhe ja seura kuitenkin pääsivät sopuun korvauksen suuruudesta helmikuussa 2022, ennen Alankomaiden kuninkaallisen jalkapalloliiton välimiesmenettelyn päätöstä.  Korvauksen suuruudeksi sovittiin 7,85 miljoonaa euroa. 
Ajax on päättänyt jäädyttää Nourin pelinumeron 34 ja seura omisti kauden 2018–2019 Eredivisien mestaruutensa Nourille, koska kyseessä oli seuran 34. liigamestaruus. Tämän lisäksi Nouri oli luvannut tuoda seuralle kyseisen mestaruuden ennen hänen uransa päättymistä, koska edellisen kerran Ajax oli voittanut Eredivisien kaudella 2013–2014  Useat Nourin entiset joukkuekaverit ovat myös valinneet numeroikseen 34 uusissa seuroissaan kunnioittaakseen ja tukeakseen häntä. Heihin lukeutuvat muun muassa Donny van de Beek, Justin Kluivert ja Anwar El Ghazi.
Saavutuksia

Alle 17-vuotiaiden Alankomaiden mestaruus 2013
Alle 19-vuotiaiden Eredivisien mestaruus 2014, 2015, 2016
Eredivisien mestaruus 2019*
KNVB-cupin mestaruus 2019*
*Nourin sopimus Ajaxin kanssa oli voimassa ja hänet oli listattu kokoonpanoon.
Al Herman

| Al Herman> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1955–1957, 1959–1960
Talli(t):  Kurtis Kraft,  Dunn,  Ewing
Kilpailuja:  5
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Indianapolis 500 1955
Viimeinen kilpailu:  Indianapolis 500 1960
Gerald "Al" Herman (15. maaliskuuta 1927 Topton Pennsylvania – 18. kesäkuuta 1960 West Haven Connecticut) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui viiteen Indianapolis 500 -kilpailuun, kausilla 1955–1957 ja 1959–1960. Hän oli seitsemäs vuoden 1955 kilpailussa saavuttaen vuoden tulokas -palkinnon. Herman kuoli Midget cars -kilpailussa West Havenissa vuonna 1960. Samalla viikolla myös Jimmy Bryan kuoli eri onnettomuudessa.
Jacques Henri Lartigue

Laatta rue de Longchampissa 102 (Pariisin 16. arrondissementti), jossa Jacques Henri Lartigue asui vuosina 1954–1986.
Jacques Henri Lartigue (13. kesäkuuta 1894 Courbevoie – 12. syyskuuta 1986 Nizza) oli ranskalainen valokuvaaja ja taidemaalari, joka tunnetaan parhaiten nuorena ottamistaan elämäniloisista valokuvista varhaisista lentokoneista ja autokilpailuista sekä Pariisin muodikkaista naisista.
Nuori pariisilaispoika kuvasi elämäänsä

Lartigue syntyi Ranskan vauraimpiin kuuluneen perheen pojaksi. Siirtomaihin rautateitä rakentamalla rikastunut isä harrasti valokuvausta, ja Jacques Henri alkoi valokuvata jo kuusivuotiaana, aiheenaan etupäässä oman perheen ihmiset ja tapahtumat. Lapsena hän kuvasi perheensä jäseniä urheiluharrastuksissa ja erilaisissa leikeissä: mäkiautokilpailuissa, leijaa tai lennokkia lennättämässä tai Eiffel-torniin kiipeämässä. Hän pääsi kameransa kanssa myös muun muassa autokilpailuihin ja Ranskan avoimiin tennisturnauksiin. Vartuttuaan Lartigue harrasti ja kuvasi monia vauraan väen urheilulajeja, kuten alppihiihtoa ja golfia, ja teinivuosinaan Pariisin kaduilla kohtaamiaan upeasti pukeutuneita naisia.
Monet Lartiguen varhaisista ja kuuluisimmista kuvista on itse asiassa otettu stereokameralla, vaikka ne ovatkin tulleet tunnetuiksi tavallisina ”monovalokuvina”. Jo nuorena hänellä oli käytössään monia muitakin kameroita ja negatiivikokoja sekä varhaista Autochrome-värikuvamateriaalia. Monissa hänen kuvissaan on mukana onnekasta sattumaa. Eräässä Lartiguen kuuluisimmista kuvista ohi ajava kilpa-auto kallistuu oudosti menosuuntaansa samalla kun katsojat radan varrella kallistuvat vastakkaiseen suuntaan. Tämä ilmeisesti johtuu Lartiguen autoa seuraavasta panoroinnista ja kameran hitaasta, alhaalta ylös kulkevasta verhosulkimesta.
Hänen suurimpana saavutuksenaan pidetään noin 120 huolellisesti koottua valokuva-albumia, jotka muodostavat yhden upeimmista tunnetuista visuaalisista omaelämäkerroista.
Lartigue löydetään 68-vuotiaana

Lartigue sai kaupaksi vain joitakin valokuviaan, lähinnä urheiluaiheisille lehdille kuten La Vie au Grand Air. Aikuistuttuaan hän keskittyi maalaamiseen, josta tuli hänen varsinainen ammattinsa. Hänen nuoruudenaikaiset valokuva-albuminsa löysi onnekkaan sattuman kautta Rapho-kuvatoimiston Charles Rado 1960-luvun alussa kun Lartigue oli jo 68-vuotias. Rado esitteli Lartiguen New Yorkin modernin taiteen museon silloiselle kuraattorille John Szarkowskille, ja tuloksena oli laaja näyttely Lartiguen valokuvatuotannosta. Life-aikakauslehti julkaisi aukeaman jutun Lartiguen näyttelystä samassa vuoden 1963 numerossa jossa kertoi presidentti John F. Kennedyn kuolemasta, ja Lartiguen valokuvat saivat näin suurimman mahdollisen yleisön Yhdysvalloissa.
Kotimaassaan Ranskassa Lartigue tuli valokuvaajana tunnetuksi vasta 1974, jolloin vastavalittu presidentti Valéry Giscard d’Estaing tilasi hänet kuvaamaan virallisen muotokuvansa. Tuloksena oli yksinkertainen, vallitsevassa valossa Élysée-palatsin portailla kuvattu valokuva, jossa presidentin taustana on Ranskan lippu. Tuo kaikkien Ranskan valtion virastojen seinille levinnyt kuva teki Lartiguen tunnetuksi myös kotimaassaan, mistä seurasi laaja valokuvanäyttely Pariisin Musée des Arts Décoratifs -museossa ja suuri määrä kuvaustilauksia muoti- ja sisustuslehdiltä. Yhteistyössä valokuvaaja Richard Avedonin kanssa syntyi ensimmäinen valokuvakirja Lartiguen töistä, nimeltään Diary of a Century.
Lartigue oli taidemaalarina pätevä muttei erityisen lahjakas. Hän liikkui Pariisin kulttuuripiireissä ja kuului muun muassa Pablo Picasson ja Jean Cocteaun tuttavapiiriin. Hän pääsi kuvaamaan tapahtumia ja ihmisiä monien elokuvaohjaajien kuvauksissa; näihin lukeutuivat Abel Gance, Robert Bresson, François Truffaut ja Federico Fellini.
Jacques Henri Lartigue kuoli 92-vuotiaana 1986 ja jätti jälkeensä noin 150 000 valokuvaa, 50 000 sivua päiväkirjamuistiinpanoja ja satoja maalauksia. Vuonna 1979 hän lahjoitti ensimmäisenä valokuvaajana koko tuotantonsa Ranskan kansallisomaisuudeksi. Hänen poikansa Dany, taidemaalari ja perhosasiantuntija, ylläpitää Provencen Saint-Tropez’ssa pientä kotimuseota, johon on koonnut isänsä valokuvia ja oman perhoskokoelmansa.
Aiheesta muualla

Jacques Henri Lartiguen lahjoituskokoelman sivut
126 Lartiguen valokuvaa ArtPages-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Jacques Henri Lartigue
Käännös suomeksi
Isidor Gunsberg

Isidor Gunsberg
Isidor Arthur Gunsberg (2. marraskuuta 1854 – 2. huhtikuuta 1930) oli unkarilainen, ja myöhemmin brittiläinen, shakkiammattilainen.
Hän aloitti amatööripelaajana, mutta siirtyi ammattilaiseksi. Hän muutti Isoon-Britanniaan 1876 ja sai kansalaisuuden vuonna 1908.
1880-luvun lopulla ja 1890-luvun alussa Gunsberg oli yksi maailman parhaista pelaajista. Otteluissa hän voitti Joseph Henry Blackburnen vuonna 1887 sekä Henry Birdin vuonna 1889. Vuotta myöhemmin hän otteli tasan Mihail Tshigorinin kanssa. Myöhemmin samana vuonna Gunsberg haastoi hallitsevan maailmanmestarin, Wilhelm Steinitzin, otteluun maailmanmestarin tittelistä. Ottelu pidettiin New Yorkissa ja Gunsberg hävisi 4 voitolla, 6 tappiolla ja 9 tasapelillä.
Aiheesta muualla

Isidor Gunsberg ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
Al Hudud ash Shamaliyah

| Al Hudud ash Shamaliyah منطقة الحدود الشمالية |
| --- | --- |
 Ararin vesitorni
 Provinssi Saudi-Arabian kartalla
Valtio:   Saudi-Arabia
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Arar
 – suurin kaupunki:  Arar
Pinta-ala:  111 797 km²
Väkiluku (2017):  383 100
Al Hudud ash Shamaliyah (arab. منطقة الحدود الشمالية‎, Minṭaqa al-Ḥudūd aš-Šamāliyya) on Saudi-Arabian provinssi maan pohjoisosassa. Sillä on rajaa Irakin ja Jordanian kanssa. Provinssin pinta-ala on 111 797 neliökilometriä ja asukasluku oli vuoden 2017 arvion mukaan 383 100. Se on väkiluvultaan Saudi-Arabian pienin provinssi. Provinssin pääkaupunki on Arar.
Isaac D’Israeli

Kasvokuva D'Israelista vuonna 1797.
Isaac D’Israeli (11. toukokuuta 1766 – 19. tammikuuta 1848) oli brittiläinen kirjailija ja oppinut. Häntä pidetään Isaac Newtonin päähän putoavan omenan tarinan keksijänä.[lähde? ] Teosta Curiosities of Literature pidetään hänen merkittävimpänään.
Elämä

D’Israeli syntyi Lontoossa vuonna 1766. Hänen isänsä Benjamin D’Israeli oli saapunut Englantiin Italiasta vuonna 1746.
Ensimmäisen runonsa D'Israeli kirjoitti 14-vuotiaana. Hän sokeutui vuonna 1841, mutta tämä ei estänyt häntä jatkamasta työtään. Hän kuoli 81-vuotiaana influenssaan.
D’Israelin poika Benjamin Disraeli (syntyjään Benjamin D'Israeli, 21. joulukuuta 1804 – 19. huhtikuuta 1881) oli brittiläinen valtiomies ja kirjailija, joka toimi Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerinä vuosina 1868 ja 1874–1880. Hänen muita lapsiaan olivat Sarah (k. 1859), Ralph ja James (k. 1868).
Merkittävimmät julkaisut

Amenities Of Literature (1841)
Calamities Of Authors (1812–1813)
Curiosities Of Literature (1791–1824)
The Life and Reign of Charles I (1828)
Quarrels Of Authors (1814)
Illustrations of the Literary Character
Mejnoun and Leila
Itse ilkimys 3

| Itse ilkimys 3> Despicable Me 3 |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Pierre Coffin Kyle Balda Eric Guillon
Käsikirjoittaja:  Cinco Paul  Ken Daurio
Perustuu:  Sergio Pablosin luomiin hahmoihin
Tuottaja:  Chris Meledandri Janet Healy
Säveltäjä:  Heitor Pereira
Leikkaaja:  Claire Dodgson
Pääosat:  Steve Carell Kristen Wiig Trey Parker Miranda Cosgrove Steve Coogan Jenny Slate Dana Gaier Julie Andrews
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Illumination Universal Pictures
Levittäjä:  Universal Pictures
Ensi-ilta:  30. kesäkuuta 2017 (Suomessa)
Kesto:  96 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  80 miljoonaa $
Tuotto:  1,035 miljardia $
Katsojat:  333 790 (Suomessa)
Edeltäjä:  Itse ilkimys 2
Seuraaja:  Itse ilkimys 4
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Itse ilkimys 3 (engl. Despicable Me 3) on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut Pierre Coffinin ja Kyle Baldan ohjaama 3D-tietokoneanimaatioelokuva. Se on jatko-osa vuoden 2010 elokuvalle Itse ilkimys ja vuoden 2013 Itse ilkimys 2:lle.
Elokuvan päähenkilön, itse ilkimys Grun lisäksi hahmoina ovat hänen vaimonsa Lucy, adoptoidut tyttärensä ja veljensä Dru, sekä roistona Balthazar Bratt, 1980-luvun television lapsitähti.
Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti yli miljardin dollarin lipputulot, ja se on elokuvateattereiden lipputuloilla mitattuna yksi maailman menestyneimpiä animaatioelokuvia.[lähde? ] Elokuva sai Suomessa elokuvateattereissa 330 000 katsojaa, mikä tekee siitä yhden katsotuimmista animaatioelokuvista Suomessa.
Englanninkieliset äänet

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Steve Carell  | … |  Felonious Gru, Dru Gru   |
|  Pierre Coffin  | … |  Kätyreitä (minionit): Kevin, Bob, Stuart (kaikkiaan noin 899 kätyrin äänenä)   |
|  Chris Renaud  | … |  Kätyreitä   |
Suomenkieliset äänet

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ville Haapasalo  | … |  Felonious Gru, Dru Gru   |
|  Kristiina Brask  | … |  Margo   |
|  Ofelia Hanttu  | … |  Edith   |
|  Alissa Kovalainen  | … |  Agnes   |
|  Katja Aakkula  | … |  Lucy Wilde   |
|  Juha Varis  | … |  Balthazar Bratt   |
|  Jani Karvinen  | … |  Clive   |
|  Pekka Autiovuori  | … |  Fritz   |
|  Leena Uotila  | … |  Marlena Gru   |
|  Carl-Kristian Rundman  | … |  Silas Bebander   |
|  Jaajo Linnonmaa  | … |  TV-juontaja   |
|  Luca Elshout  | … |  Niko   |
|  Janne Porkka  | … |  Mainosääni   |
|  Sanna-June Hyde  | … |  Valerie Da vinci   |
Al Hushan piirikunta

| Al Hushan piirikunta |
| --- | --- |
Valtio:  Jemen
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Al Dali
Väkiluku (2003):  60 178
Al Hushan piirikunta sijaitsee Al Dalin maakunnassa Jemenissä. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 60 178.
Isidor Flodström

Isidor Flodström (25. toukokuuta 1856 Hedemora – 1939) oli ruotsalainen tilastotieteilijä.
Flodströmistä tuli filosofian kandidaatti Uppsalan yliopistossa 1880, opettaja siellä vuosina 1881–1884, oli virkamiehenä Statistiska centralbyrånissa vuosina 1894–1896, ja vuonna 1896 Kommerskollegiumissa. Hänestä tuli ekstra aktuaari 1897, varsinainen aktuaari 1900. Vuonna 1915 hänestä tehtiin päällikkö ("byråchef") SCB:ssä.
Hän otti osaa moneen statistiseen tutkintoon ja kirjoitti paljon tieteellisistä ja poliittisista asioista. Muun muassa oli hän mukana laatimassa Sveriges folk (1918) ja Naturförhållanden i Sverige (1918).
Aiheesta muualla

Flodström och Statistiska Föreningen (Arkistoitu – Internet Archive)
Isidor Flodström i LIBRIS : 35 poster
Ahvenusjärvi (Ylöjärvi, Lavajärvi)

| Ahvenusjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ylöjärvi
Koordinaatit:  61°39′32″N, 23°29′40″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Lavajärven valuma-alue (35.59)
Laskujoki:  oja Lavajärveen 
Järvinumero:  35.592.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  98,5 m 
Rantaviiva:  0,912 km 
Pinta-ala:  0,03548 km² 
Tilavuus:  0.000050 km³ 
Suurin syvyys:  5 m 
Valuma-alue:  1,5 km² 
 fiAhvenusjärvi 
Ahvenusjärvi  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Lavajärven valuma-alueeseen.
Maantieto

Järvi on 450 metriä pitkä, 130 metriä leveä ja sen pinta-ala on 3,5 hehtaaria. Siihen laskee kaksi metsäojaa ja sen laskuoja lähtee järven koillispäästä. Laskuoja on 2,3 kilometriä pitkä Kierumanoja, joka laskee Lavajärven Kierumanlahteen. Ylempänä rinteellä sijaitsee Ahvenuksen tila ja rannoille on rakennettu kolme vapaa-ajan asuntoa. Niille pääsee metaäautoteitä pitkin Lavajärven kylän suunnalta. Tampere–Seinäjoki-rata ohittaa järven 150 metrin etäisyydeltä sen itäpuolelta.
Vedenlaatu

Ahvenusjärven vedenaatua on tutkittu vuosina 1964, 1966, 1979, 1989 ja 2004. Vesi on lievästi ruskeaa ja siinä on humusta mukana. Vaikka vesi on ollut neutraalia, oli se vuonna 2004 jo hapanta. Järven puskurikyky on kohtalainen, joten sen pysyvästä happamoitumisesta ei vielä ole vaaraa. Vuonna 1989 veden ravinnetasot olivat lievästi reheville järville ominaiset. Vuonna 2004 tilanne oli huonontunut ja järveä voidaan pitää rehevöityneenä. Happitilanne on välttävä. Happipitoisuudet pohjan lähellä olivat vuonna 2004 pienet ja pintavesissäkin 3,7 milligrammaa litrassa. Tämäkin indikaattori on heikentynyt verrattuna vuoteen 1989. Ahvenusjärvi soveltuu virkistyskäyttöön vain välttävästi.
Historiaa

Vanhassa pitäjänkartassa Ylöjärveltä 1840−1850-luvuilta järven nimi kirjoitettiin "Ahvenjärvi".
Al Husseinin piirikunta

| Al Husseinin piirikunta |
| --- | --- |
Valtio:  Jemen
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Al Dali
Väkiluku (2003):  37 118
Al Husseinin piirikunta sijaitsee Al Dalin maakunnassa Jemenissä. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 37 118.
Aboukir

Aboukir tai Abukir voi tarkoittaa seuraavia:
Abukir, kylä Egyptissä Välimeren rannikolla
Aboukir, nimi jota käytettiin Algeriassa olevasta Mesran kylästä Ranskan vallan aikana
Abukirinlahti Välimeren rannikolla Egyptissä Abukirin kylän edustalla
Aboukirin taistelu, Ranskan vallankumoussotiin liittyvä taistelu Egyptissä Abukirin edustalla 1. elokuuta 1798
HMS Aboukir (1798), 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
HMS Aboukir (1807), Carnatic-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
HMS Aboukir (1848), Albion-luokan 90-tykkinen toisen luokan linjalaiva
HMS Aboukir (1900), Cressy-luokan panssariristeilijä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Aboukir”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Aboubakar Kamara

Aboubakar Kamara huhtikuussa 2018.
Aboubakar Kamara (s. 7. maaliskuuta 1995 Gonesse) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 177-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigaan kaudeksi 2020–2021 noussutta Fulhamia.
Kamara on edustanut Ranskassa Monacoa ja Amiensia, Belgiassa Kortrijkia, Englannissa Fulhamia sekä lainasopimuksella Turkissa Yeni Malatyasporia. Hän on pelannut Ranskan Ligue 1:ssä kaksi ottelua, Belgian Jupiler Pro Leaguessa 12 ottelua, Englannin Valioliigassa 13 ottelua, joissa hän on tehnyt kolme maalia (Leicester Cityä, Manchester Unitedia ja Arsenalia vastaan), ja Turkin Superliigassa kymmenen ottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin.
Isoapollo

| Isoapollo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Erittäin uhanalainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Päiväperhoset Papilionoidea
Heimo::  Ritariperhoset Papilionidae
Alaheimo::  Apolloperhoset Parnassiinae
Tribus::  Parnassiini
Suku::  Parnassius
Laji::  apollo
Kaksiosainen nimi
 Parnassius apollo  (Linnaeus, 1758) 
 Isoapollon levinneisyys
Katso myös
   Isoapollo Wikispeciesissä   Isoapollo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Isoapolloperhonen Suomen vuoden 1986 Suomen Punainen Ristin avustuspostimerkissä.
Isoapollo eli apollo (Parnassius apollo) on apolloperhosiin kuuluva perhonen ja Suomen kookkain päiväperhoslaji. Se mainitaan Euroopan unionin luontodirektiivin liitteessä IV ja on Suomessa rauhoitettu luonnonsuojeluasetuksella.
Koko ja ulkonäkö

Isoapollo on huomattavan kookas, valkoinen perhonen. Etusiiven kärkiosassa on laajahko, läpikuultava alue. Keskempänä siivellä on kookkaita mustia laikkuja, joissa saattaa esiintyä myös punaista väriä. Takasiivissä on tunnusomaiset, mustareunaiset, punaiset silmätäplät, joita on kaksi kappaletta kummassakin siivessä. Siipien kärkiväli vaihtelee 62–94 mm. Perhosen lepattavaan lentoon liittyy lyhyitä liito-osuuksia.
Isoapollo on lajina jaettu useisiin eri alalajeihin.
Toukat ovat mustia ja niiden kyljissä on oransseja täpliä.
♀
♀△
♂
♂ △
Levinneisyys ja lentoaika

Lajia tavataan lähes koko Euroopassa sekä suuressa osassa Aasiaa. Suomessa apolloa tavataan eniten Lounais-Suomen saaristossa ja Ahvenanmaalla (muoto f.geogr. fennoscandicus), mutta sillä on nykyisin vahvoja kantoja myös Uudellamaalla (muoto f.geogr. finmarchicus). Lajilla on ainakin aikaisemmin ollut esiintymispaikkoja myös Järvi-Suomen alueella (muoto f.geogr. carelius). Laji katosi ainakin Saimaan saaristosta 1980-luvulla. Lajia yritettiin palautusistuttaa Saimaalle vuosina 2010 ja 2011 Lounais-Suomesta siirretyillä yksilöillä, mutta hanke ei onnistunut. Perhosen lentoaika alkaa heinäkuun alusta ja jatkuu elokuun alkuun.
Elinympäristö ja elintavat

Suurimmassa osassa laajaa esiintymisaluettaan isoapollo on vuoristojen laji. Elinympäristökseen se vaatii aurinkoisia, isomaksaruohoa kasvavia kalliomaastoja. Perhonen vierailee ahkerasti kukilla, etenkin kaunokeilla (Centaurea). Laji talvehtii joko munana tai pienenä toukkana.
Isoapollo harvinaistui Suomessa voimakkaasti 1950-luvulla. Varmaa syytä ei tiedetä, mutta asiaa on yritetty selittää muun muassa ilmastonmuutoksella, virus- tai bakteeritartunnalla ja liian innokkaalla keräilyllä. Laji rauhoitettiin lailla vuonna 1976.
Ravintokasvi

Isoapollon toukka käyttää ravintonaan maksaruohoja (Sedum sp.), erityisesti isomaksaruohoa (Sedum telephium).
Aiheesta muualla

Laji.fi: Isoapollo (Parnassius apollo)
Ötökkätieto: Apollo (Parnassius apollo)
Suomen Perhoset: Apollo
Iltalehti: Apollo (Parnassius apollo) (Arkistoitu – Internet Archive)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
Jean-Claude Weiss : The Parnassiinae of the World, Pt. 4, 2005  (Arkistoitu – Internet Archive)
UniProt, Taxonomy: Parnassius apollo (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Parnassius apollo, the Apollo (englanniksi)
IPSC Kiväärin maailmanmestaruuskilpailut

IPSC Kiväärin maa­il­man­mes­ta­ruus­kil­pai­lun vuo­den 2017 ava­jais­se­re­moniat Moskovassa, Venäjällä.
IPSC Kiväärin maailmanmestaruuskilpailut (engl. IPSC Rifle World Shoot), tunnetaan myös nimellä Practicalin Kiväärin maailmanmestaruuskilpailut ja Kivääripracticalin maailmanmestaruuskilpailut, on IPSC-lajiliiton korkein kiväärillä ammuttava arvokilpailu. Ne kestävät useita päiviä ja sisältävät vähintään 30 ampumaosuutta. Ne pidetään kolmen vuoden välein.
Historia

Ensimmäiset Kiväärin maailmanmestaruuskilpailut oli tarkoitus järjestää Tanskassa vuonna 2006, mutta se ensin siirrettiin ja myöhemmin peruttiin, koska järjestäjä ei saanut tarpeeksi pitkiä ratoja. Norjan oli tarkoitus pitää vuoden 2013 kilpailut, mutta perui sen myöhemmin. Viimein Venäjä järjesti vuonna 2017 maailmanmestaruuskilpailut. Ne piti pitää jo vuonna 2016, mutta rata-alue jossa kilpailut aiottiin järjestää oli vielä keskeneräinen joten ne siirrettiin vuoteen 2017.
Kilpailut

2017 Kiväärin maailmanmestaruuskilpailut Moskova, Venäjä
2019 Kiväärin maailmanmestaruuskilpailut Karlskoga, Ruotsi
Mitalitaulukot > Yleinen

| Vuosi | Divisioona |  Kultaa |  Hopeaa |  Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | Open |  Teemu Rintala |  Raine Peltokoski |  Jarkko Laukia |
| 2017 | Standard |  Håvard Østgaard |  Sami Hautamäki |  Timo Vehvilainen |
| 2017 | Manual Open |  Roman Khalitov |  Egor Khramov |  Erik Bjälkvall |
| 2017 | Manual Standard |  Vladimir Chamyan |  Andrei Kirisenko |  Vladimir Novikov |

| 2019 | Open |  Jarkko Laukia |  Raine Peltokoski |  Vadim Mikhailov |
| 2019 | Standard |  Sami Hautamäki |  Joseph Easter |  Håvard Østgaard |
| 2019 | Manual Open |  Jiro Nihei |  Stilianos Simeonidis |  Erik Bjälkvall |
| 2019 | Manual Standard |  Vladimir Chamyan |  Vladimir Yakovlev |  Andrei Kirisenko |