stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2025
Mäkihyppy > Naiset > Joukkuemäki (HS 102)

| Sija | Maa | Kilpailija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Anna Odine Strøm Ingvild Synnøve Midtskogen Heidi Dyhre Traaserud Eirin Maria Kvandal | 904,5 |
| 2 |  | Lisa Eder Julia Mühlbacher Jacqueline Seifriedsberger Eva Pinkelnig | 885,1 |
| 3 |  | Juliane Seyfarth Katharina Schmid Agnes Reisch Selina Freitag | 846,5 |
| 4 |  | Ema Klinec Tina Erzar Katra Komar Nika Prevc | 792,9 |
| 5 |  | Nozomi Maruyama Yūka Setō Yūki Itō Sara Takanashi | 756,2 |
| 6 |  | Annika Sieff Jessica Malsiner Martina Ambrosi Lara Malsiner | 653,6 |
Päivämäärä: 1. maaliskuuta
Tulokset
Mäkihyppy > Sekajoukkueet > Joukkuemäki (HS 138)

| Sija | Maa | Kilpailijat | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Anna Odine Strøm Marius Lindvik Eirin Maria Kvandal Johann André Forfang | 1020,4 |
| 2 |  | Ema Klinec Domen Prevc Nika Prevc Anže Lanišek | 959,3 |
| 3 |  | Eva Pinkelnig Stefan Kraft Jacqueline Seifriedsberger Jan Hörl | 906,8 |
| 4 |  | Katharina Schmid Philipp Raimund Selina Freitag Andreas Wellinger | 899,0 |
| 5 |  | Yūki Itō Ren Nikaidō Sara Takanashi Ryōyū Kobayashi | 785,8 |
| 6 |  | Paige Jones Kevin Bickner Annika Belshaw Tate Frantz | 739,1 |
Päivämäärä: 5. maaliskuuta
Tulokset
Mitalitaulukko

Isäntämaa
| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Norja | 13 | 11 | 8 | 32 |
| 2 |  Ruotsi | 6 | 1 | 4 | 11 |
| 3 |  Slovenia | 4 | 1 | 0 | 5 |
| 4 |  Saksa | 1 | 4 | 4 | 9 |
| 5 |  Japani | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 6 |  Itävalta | 0 | 4 | 4 | 8 |
| 7 |  Sveitsi | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 8 |  Suomi | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 9 |  Italia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 9 |  Yhdysvallat | 0 | 1 | 0 | 1 |
| Yhteensä | Yhteensä | 25 | 25 | 25 | 75 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2025 Wikimedia Commonsissa
| n k Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut |
| --- | --- |
Olympialaiset:  1924  1928  1932  1936  1948  1952  1956  1960  1964  1968  1972  1976  1980  1984 
Maailmanmestaruuskilpailut:  1925  1926  1927  1929  1930  1931  1933  1934  1935  1937  1938  1939  1941  1950  1954  1958  1962  1966  1970  1974  1978  1980  1982  1984  1985  1987  1989  1991  1993  1995  1997  1999  2001  2003  2005  2007  2009  2011  2013  2015  2017  2019  2021  2023  2025 
| n k Talviurheilun kausi 2024–2025 |
| --- | --- |
← 2023–20242025–2026 →
Alppihiihto:  Maailmancup  MM-kilpailut  SM-kilpailut 
Ampumahiihto:  Maailmancup  MM-kilpailut  IBU-Cup  EM-kilpailut  NMM-kilpailut  SM-kilpailut 
Freestylehiihto:  Maailmancup  MM-kilpailut 
Jääkiekko:  Miesten MM-kilpailut  Naisten MM-kilpailut  Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailut  Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailut  SM-liiga  Naisten liiga  Mestis  Suomi-sarja  NHL  KHL 
Jääpallo:  Miesten MM-kilpailut  Naisten MM-kilpailut  Bandyliiga  Naisten Bandyliiga 
Lumilautailu:  Maailmancup  MM-kilpailut 
Pikaluistelu:  Maailmancup  Yleisluistelun MM  Sprintti-MM-kilpailut  Matkakohtaiset MM-kilpailut 
Pohjoismaiset hiihtolajit:  MM-kilpailut  Maastohiihdon maailmancup  Maastohiihdon Suomen Cup  Maastohiihdon SM-kilpailut  Mäkihypyn maailmancup  Mäkihypyn SM-kilpailut  Yhdistetyn maailmancup  Yhdistetyn Continental Cup  NMM-kilpailut  Ski Classics 
Taitoluistelu:  MM-kilpailut  EM-kilpailut
Detroit Red Wings

| Detroit Red Wings |
| --- | --- |

Historia:  Detroit Cougars   1926–1930   Detroit Falcons   1930–1932   Detroit Red Wings   1932–
Perustettu:  1926
Kaupunki:   Detroit, Michigan
Kotiareena:  Little Caesars Arena
– kapasiteetti:  19 515
Sarja:  NHL
Konferenssi:  Itäinen
Divisioona:  Atlantin
Värit:           

Toimitusjohtaja:   Steve Yzerman
Päävalmentaja:   Todd McLellan
Kapteeni:   Dylan Larkin
Omistaja:   Mike Ilitch
Yhteistyöseurat:   Grand Rapids Griffins (AHL)  Toledo Walleye (ECHL)
Stanley Cupit:  11 (1936, 1937, 1943, 1950, 1952, 1954, 1955, 1997, 1998, 2002, 2008)
Konferenssin mestaruudet:  6 (1995, 1997, 1998, 2002, 2008, 2009)
Divisioonan mestaruudet:  19 (1934, 1936, 1937, 1988, 1989, 1992, 1994, 1995, 1996, 1999, 2001, 2002, 2003, 2004, 2006, 2007, 2008, 2009, 2011)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Detroit Red Wings on yhdysvaltalainen ammattilaistason jääkiekkoseura, jonka kotikaupunki on Detroit Michiganin osavaltiossa. Seura kuuluu NHL:n Itäisen konferenssin Atlantin divisioonaan.
Detroit Red Wings perustettiin vuonna 1926, ja se on historiansa aikana tunnettu myös nimillä Detroit Cougars (1926–1930) ja Detroit Falcons (1930–1932). Se kuuluu Boston Bruinsin, Chicago Blackhawksin, Montreal Canadiensin, New York Rangersin ja Toronto Maple Leafsin ohella niin sanottuun Original Six -ryhmään eli seuroihin, jotka olivat mukana jo ennen liigan laajenemista vuonna 1967. Detroit Red Wings on mestaruuksissa mitattuna liigan kolmanneksi menestyksekkäin seura: se on voittanut mestaruuden yhteensä 11 kertaa, eli vuosina 1936, 1937, 1943, 1950, 1952, 1954, 1955, 1997, 1998, 2002 ja 2008. Seuran tunnetuin pelaaja kautta aikain on eittämättä Gordie Howe, jonka ammattilaiskiekkoura on kestoltaan ja tilastojen valossa NHL:n merkittävimpiä.lähde?
Red Wings pelaa kotiottelunsa 20 000 katsojan Little Caesars Arenalla. Seura on suosittu tiedotusvälineiden keskuudessa, ja Detroitin kaupunki on saanut seuran menestyksen myötä lempinimen Hockeytown. Sama teksti lukee Little Caesars Arenan aloitusympyrässä.lähde?
Red Wingsillä on farmisopimus AHL-seura Grand Rapids Griffinsin ja ECHL-seura Toledo Walleyen kanssa.lähde?
Historia

Detroit perustettiin vuonna 1926, ja se liittyi samana vuonna liigaan. Koska silloin Detroitissa ei vielä ollut jäähallia, seura pelasi ensimmäisen kautensa Windsorissa. Seuraavalla kaudella joukkue siirtyi Detroitin Detroit Olympia -halliin. Joukkue ylsi ensimmäistä kertaa pudotuspeleihin vuonna 1929, mutta seura hävisi Toronto Maple Leafsia vastaan käydyssä sarjassa. Vuonna 1930 seuran nimi vaihtui Falconsiksi. Vuonna 1932, monen epäonnistuneen kauden jälkeen, uusi omistaja James E. Norris nimesi joukkueen Red Wingsiksi. Joukkue pääsikin loppuotteluihin vuonna 1934, mutta Chicago voitti loppuottelusarjan neljässä pelissä. Detroit voitti historiansa ensimmäisen mestaruuden vuonna 1936, kun se päihitti Toronton neljässä pelissä. Heti seuraavalla kaudella joukkue voitti taas mestaruuden. Joukkue menestyi näiden kahden mestaruuden jälkeen hyvin ja esiintyi useasti pudotuspeleissä.lähde?
Historia > Mestaruudet ja tason hiipuminen

Detroit voitti vuonna 1950 jälleen mestaruuden, kun Pete Babando teki voittomaalin seitsemännen pelintoisessa jatkoaikaerässä New York Rangersia vastaan. Kaudella 1951–1952 joukkue tippui Montrealia vastaan konferenssin loppuotteluissa. Seuraavalla kaudella joukkue voitti viidennen Stanley Cupinsa, kun joukkueen avainpelaajina olivat Gordie Howe, Ted Lindsay sekä tulokasmaalivahti Terry Sawchuk. Seuraavan kauden pudotuspeleistä putoamisen jälkeen Detroit voitti vielä kaksi kertaa Montrealin loppuotteluissa. Joukkue menestyi hyvin ja pääsi monina vuosina pudotuspeleihin. Kauden 1966–1967 jälkeen joukkue menestyi heikosti, mitä jatkui aina 1980-luvulle saakka.lähde?
Historia > Yzermanista Lidströmiin

Detroit varasi vuonna 1983 Steve Yzermanin, josta tuli seuran johtopelaaja. Yzerman toimi joukkueen kapteenina vuodet 1986–2006, ja hän päätti uransa 3. heinäkuuta 2006. Seura kuului pitkään 80-luvulla mestarisuosikkeihin, mutta joukkue ei menestynyt pudotuspleissä. Lopulta vuonna 1997 joukkue saavutti mestaruuden, kun Detroit voitti Philadelphia Flyersin loppuotteluissa suoraan neljässä pelissä. Seuraavalla kaudella joukkue juhli jälleen mestaruutta, ja heikko menestys vaihtui viimein menestykseen. Tämän jälkeen Detroit teki sopimuksia monen huippupelaajan kanssa varmistaakseen paikkansa huipulla. Seura varasi vahvuuksiinsa muun muassa Nicklas Lidströmin, josta tuli Red Wingsin johtava kapteeni ja ykköspuolustaja.lähde?
Kauteen 2022–2023 saakka Red Wings piti hallussaan 50 runkosarjaottelun voittoennätystä, kunnes Boston Bruins rikkoi ennätyksen. Kaudella 1995–1996 Detroit nimittäin saavutti 50 runkosarjavoittoa vain 66 ottelussa. Boston rikkoi ennätyksen 64 ottelussa.
Seuran menestys

Red Wings menestyi tasaisen hyvin 1990-luvulta 2010-luvulle. Ajanjaksolla seura voitti Stanley Cupin neljästi, kaksi niistä peräkkäin vuosina 1997 ja 1998. Vielä vuosien 2008 ja 2009 loppuotteluissa esiintymisen jälkeen joukkue suoritti kohtuullisen hyvin, ja esimerkiksi kaudella 2011–2012 sitä pidettiin yhtenä suurimmista mestariehdokkaista. Joukkue kuitenkin putosi jo pudotuspelien avauskierroksella Nashville Predatorsia vastaan. Red Wings pelasi pudotuspeleissä 25 vuotena peräkkäin vuosina 1991–2016, mikä on NHL:n historian kolmanneksi pisin pudotuspeliputki Boston Bruinsin ja Chicago Blackhawksin omien ennätysputkien jälkeen.
Tuolla ajanjaksolla Red Wings teki lisäksi kaksi NHL-ennätystä: Se saavutti 12 kaudella peräkkäin vähintään sata runkosarjapistettä (2000–2012). Lisäksi se saavutti 23 peräkkäisistä kotivoitoittoa 5. marraskuuta 2011 – 23. helmikuuta 2012. Red Wings on voittanut NHL:n runkosarjassa eniten pisteitä keränneelle joukkueelle myönnettävän Presidents’ Trophyn kuudesti, useammin kuin yksikään muu joukkue. Vuodesta 2016 alkaen Red Wings on ollut kuitenkin sarjan heikoimmin menestyneitä joukkueita, eikä se ole pelannut pudotuspeleissä vuoden 2016 jälkeen.lähde?
Red Wings on voittanut Stanley Cupin yhteensä 11 kertaa, ja täten se on mestaruuksilla mitattuna NHL:n historian kolmanneksi menestynein seura Montreal Canadiensin ja Toronto Maple Leafsin jälkeen. Samalla Red Wings on myös useimmin Stanley Cupin voittanut yhdysvaltalainen seura.lähde?
Kannattajat

Red Wingsin kannattajilla on tapana heittää kotiotteluissa, etenkin pudotuspeleissä, mustekaloja jäälle tuomaan onnea joukkueelle. Tavan alkuperäinen ajatus piili siinä, että mustekalan kahdeksan lonkeroa edustivat kahdeksaa Stanley Cupin saavuttamiseksi vaadittua voittoa pudotuspeleissä. Perinteen katsotaan alkaneen vuoden 1952 Red Wingsin ja Canadiensin välisessä loppuottelusarjassa, jonka kolmannessa osaottelussa eräs kalakaupan omistaja heitti jäälle mustekalan Red Wingsin ensimmäisen maalin jälkeen. Red Wings voitti kyseisen ottelun sekä lopulta koko ottelusarjan, ja mustekalan heittäjä väitti temppunsa vaikuttaneen asiaan. Perinteestä on tullut pitkä sekä Red Wingsin ja sen kannattajien yksi keskeisimmistä tuntomerkeistä. Välillä, muun muassa vuoden 2011 pudotuspeleissä, NHL on puuttunut perinteeseen yrittämällä kieltää sen harjoittamisen.
Tunnukset > Detroit Cougars

1926–1927
1927–1930
Tunnukset > Detroit Falcons

1930–1932
Tunnukset > Detroit Red Wings

1932–1948
1948–
Pelaajat > Joukkue kaudella 2024–2025

| Detroit Red Wings kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Detroit Red Wings kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Detroit Red Wings kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Detroit Red Wings kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Detroit Red Wings kaudella 2024–2025> Valmentajat | Detroit Red Wings kaudella 2024–2025>  | Detroit Red Wings kaudella 2024–2025>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Maalivahdit  34   Alex Lyon   43   Petr Mrázek   39   Cam Talbot Puolustajat   8   Ben Chiarot   77   Simon Edvinsson   56   Erik Gustafsson    3   Justin Holl   20   Albert Johansson   84   William Lagesson   46   Jeff Petry   53   Moritz Seider |  |  Hyökkääjät  48   Jonatan Berggren   37   J.T. Compher   18   Andrew Copp   93   Alex DeBrincat   88   Patrick Kane   92   Marco Kasper   71   Dylan Larkin (C)   43   Carter Mazur   14   Tyler Motte   27   Michael Rasmussen   23   Lucas Raymond   50   Dominik Shine   15   Craig Smith   85   Elmer Söderblom   11   Vladimir Tarasenko |  |  Päävalmentaja Todd McLellan  Selitykset (C) Kapteeni  (A) Varakapteeni  Lähde: Eliteprospects eliteprospects.com. Päivitetty: 14. maaliskuuta 2025  |  |  |
Pelaajat > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Todd McLellan
Apuvalmentaja: Alex Tanguay
Apuvalmentaja: Jay Varady
Apuvalmentaja: Trent Yawney
Maalivahtivalmentaja: Alex Westlund
Videovalmentaja: L.J. Scarpace
Apuvideovalmentaja: Jeff Weintraub
Fysiikkavalmentaja: Robert Campbell
Apufysiikkavalmentaja: Nick Lucius
Kehitysvalmentaja (Euroopassa pelaavat): Niklas Kronwall
Huoltopäälikkö: Paul Boyer
Puheenjohtaja: Christopher Ilitch
Varapuheenjohtaja: Jim Devellano
Toimitusjohtaja: Steve Yzerman
Apulaistoimitusjohtaja: Shawn Horcoff
Jääkiekkotoiminnanjohtaja: Aaron Kahn
Jääkiekkotoiminnanvarajohtaja: Nicklas Lidström
Pelaajakehitysjohtaja: Daniel Cleary
Henkilöstöjohtaja: Jiri Fischer
Analytiikanjohtaja: Bryan Campbell
Amatöörikykyjenetsinnän johtaja: Kris Draper
Euroopankykyjenetsinnän johtaja: Håkan Andersson
Maalivahtikykyjenetsinnän- & kehityksenjohtaja: Phil Osaer
Omistaja: Mike Ilitch
Lähde: EliteProspects
Pelaajat > Ennätykset

Eniten maaleja kaudessa:  Steve Yzerman, 65 (1988–1989)
Eniten syöttöjä kaudessa:  Steve Yzerman, 90 (1988-1989)
Eniten pisteitä kaudessa:  Steve Yzerman, 155 (1988–1989)
Eniten kausia:  Gordie Howe, 25
Eniten jäähyjä kaudessa:  Bob Probert, 398 (1987–1988)
Eniten nollapelejä kaudessa:  Terry Sawchuk, 12 (1951-1952, 1953-1954 & 1954-1955) &  Glenn Hall, 12 (1955-1956)
Eniten pisteitä kaudessa tulokkaana:  Steve Yzerman, 87 (1983-1984)
Eniten pisteitä kaudessa puolustajana:  Nicklas Lidström, 80 (2005-2006)
lähde?
Pelaajat > Hockey Hall of Fame -pelaajat

| --- | --- |
  Sid Abel   Marty Barry   Paul Coffey   Alex Delvecchio   Marcel Dionne   Vjatšeslav Fetisov   Bill Gadsby   Ebbie Goodfellow   Glenn Hall   George Hay   Gordie Howe   Syd Howe:   Red Kelly   Herbie Lewis   Ted Lindsay   Harry Lumley   Frank Mahovlich   Larry Murphy   Marcel Pronovost   Bill Quackenbush   Terry Sawchuk   Jack Stewart   Tiny Thompson   Norm Ullman   Steve Yzerman   Nicklas Lidström
lähde?
Pelaajat > Jäädytetyt pelinumerot

Pelinumero, pelaaja (jäädytysvuosi)
1  Terry Sawchuk (6.5.1994)
4  Red Kelly (1.2.2019)
5  Nicklas Lidström (2012)
6  Larry Aurie (Numero käyttö on lopetettu, ei virallisesti jäädytetty)
7  Ted Lindsay (10.11.1991)*
9  Gordie Howe (12.3.1972)
10  Alex Delvecchio (10.11.1991)*
12  Sid Abel (1995)
16  Vladimir Konstantinov (Numero käyttö on lopetettu, ei virallisesti jäädytetty.)
19  Steve Yzerman (2.1.2007)
99  Wayne Gretzky (6.2.2000, numero on jäädytetty koko liigassa.)
*Jäädytettiin samassa ottelussa

lähde?
Joukkueessa pelanneet suomalaiset

Valtteri Filppula 2005–2013, 2019–2021
Ville Husso 2022–
Ville Leino 2008–2010
Teemu Pulkkinen 2013–2016
Olli Määttä 2022–2024
Olli Juolevi 2021–2022
lähde?
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Detroit Red Wingsin viralliset verkkosivut
Red Wingsin luottohyökkääjä Pavel Datsjuk juhlimassa Stanley Cupin voittoa vuonna 2008.
Yhdysvaltain 43. presidentti George W. Bush ja Red Wingsin vuoden 2002 mestarijoukkueen kapteeni Steve Yzerman poseeraamassa Stanley Cupin ja Bushin nimellä painetun Red Wingsin pelipaidan kanssa joukkueen vieraillessa Valkoisessa talossa marraskuussa 2002.
Valtteri Filppula oli myös mukana voittamassa vuoden 2008 Stanley cupia
Steve Yzerman ja Nicklas Lidström (5) ovat olleet kaksi joukkueen monivuotista runkopelaajaa.
Joe Louis Arenan katossa riippuvia jäädytettyjä pelinumeroita. Kuva on otettu ennen Nicklas Lidströmin pelinumeron jäädyttämistä.
Luettelo Euroopan unionin alueista BKT:n mukaan

Tämä on luettelo Euroopan unionin alueista (NUTS3-alueet), jotka on lajiteltu bruttokansantuotteen ( BKT) mukaan. Eurostat laskee BKT:n Eurostatiin kuuluvien kansallisten tilastolaitosten toimittamien tietojen perusteella. Luettelossa esitetään tiedot vuoden 2021 NUTS-aluejaon perusteella, ja se sisältää 1 166 NUTS3-tason aluetta. Suomessa aluejako vertautuu maakuntajakoon.
Chilenespanja

Chilenespanja se on tuossa maassa kotoisin oleva espanjalainen lajike, jota pidetään yleensä itsenäisenä yksikkönä amerikkalaisten murrealueiden määrittämisessä. Se esittelee tiettyjä eroja koko maantieteellisellä levinneisyysalueellaan sekä eri yhteiskuntaluokkien ja sukupolvien välillä.
Olen Dracula

| Olen Dracula Frederik |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1977
 Tyylilaji: Iskelmä
 Kesto: 37.04
 Levy-yhtiö: Finnlevy
Frederikin muut julkaisut
| Ramaya 1976 | Olen Dracula 1977 | Tuu jo tangoon 1978 |
Olen Dracula on Frederikin vuonna 1977 julkaisema albumi.
Kappaleet

Olé olé – 2.59
Tule kiivetään – 3.46 (Livin' Thing)
Svengijengi – 3.10
Sanna Sanna sata suukkoo mulle anna – 3.03 (Bella Bella)
Nai-na-na nai-na-na – 2.56
Olen Dracula – 3.00 (Soul Dracula)
Rock-aaria – 3.16 (Rockaria)
Oi Leila – 3.17 (Go Leila)
Ohimennen vain – 2.43
Brasilero – 3.20
Kunkku – 3.07
Toro – 3.10
Aiheesta muualla

Olen Dracula discogs.com -sivustolla (englanniksi)
| n k Frederik |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Tulin, näin ja voitin...  En periks anna milloinkaan  Se jokin minulla on  Ramaya  Olen Dracula  Tuu jo tangoon  Tsingis Khan  Kolmekymppinen  Alta pois  Roadstar  Singapore  Vänrikki Skool  Poing Poing Poing  Frederik & Café Casablanca  Uhri rakkauden  Parhaat vuodet - Prinssi Frederik XIV  Killeri  Hulabaloo  Adios  Kuka sinä olet  Sä tulit koputtamatta  Täydet kympit  Pelimies  Äijäenergiaa  Ladyboy  Missä on jatkot? 
Kokoelmat:  Parhaat päältä  28 parasta  Pelkkää rautaa  2 alkuperäistä Tsingis Khan ja Kolmekymppinen  20 suosikkia – Tsingis Khan  20 suosikkia – Rensselit pykälään  30 hittiä! – Live  Kovimmat hitit  20 suosikkia – Se jokin sinulla on  Tuu jo tangoon – 35 vuotta rautaista Reetua  Nostalgia  Tähtisarja – 30 suosikkia (Frederik)  Tulin näin ja voitin, Kolmekymppinen  Suomidiskon Kuningas - Livenä Flamingo Clubilla  Finnhits 2012 kiertue  MatsoRakkautta 
Muuta:  diskografia
Roger Talermo

Roger Talermo heinäkuussa 2012.
Roger Ensio Talermo (24. marraskuuta 1955 Helsinki – 7. elokuuta 2024) oli suomalainen hallitusammattilainen ja urheiluvaikuttaja. Talermo toimi usean yrityksen hallituksessa puheenjohtajana Suomen lisäksi myös ulkomailla, niin Euroopassa, Pohjois-Amerikassa kuin Aasiassakin.
Opiskelu ja ura yrityselämässä

Talermo opiskeli Svenska Handelshögskolanissa ja oli koulutukseltaan diplomiekonomi ja kauppatieteiden maisteri. Hän kävi myös merisotakoulun ja oli sotilasarvoltaan yliluutnantti.
Talermo siirtyi urheiluvälineteollisuuteen vuonna 1981, kun hän sai paikan Salomonin Suomen-edustajana. Hän lähti ulkomaille vuonna 1988, kun hänestä tuli Salomonin kaupallinen johtaja Ranskassa. Sen jälkeen hän toimi TaylorMade Golf Companyn toimitusjohtajana Yhdysvalloissa ja Salomonin Pohjois-Euroopan toimitusjohtajana Ruotsissa. Talermo oli vuodet 1995–1996 Atomicin toimitusjohtajana Itävallassa.
Talermo toimi Amer Sports Oyj:n toimitusjohtajana vuosina 1996–2009. Ura Amer Sportsin toimitusjohtajana päättyi erimielisyyksiin yhtiön hallituksen kanssa. Erimielisyydet liittyivät hallituksen strategialinjauksiin, ja hän työskenteli sen jälken yhtiön hallituksen osoittamissa erityistehtävissä 22. joulukuuta 2009 lähtien juhannukseen 2010 saakka. Talermon aikana Amer Sportsista kasvoi yksi maailman merkittävimmistä urheiluvälinekonserneista.
Talermo toimi myös Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun markkinoinnin laitoksen kanssa yhteistyössä vuonna 2006 käynnistetyn StratMark-hankkeen kummisetänä – ohjelman tavoitteena oli strategisen markkinointiosaamisen kehittäminen Suomessa. Roger Talermon aktiivinen vaikuttaminen akateemisella puolella jatkui mm. Svenska Handelshögskolanin säätiön hallituksen jäsenenä kaudella 2015–2017.
Talermo toimi myös yksilöllisiä pohjallisia valmistavan suomalaisen Footbalance System Ltd:n hallituksen puheenjohtajana, Swan-purjeveneitä valmistavan Oy Nautor Ab -yhtiön hallituksen varapuheenjohtajana ja TeliaSoneran hallituksessa vuosina 2002-2005.
Kimberly Hart

| Kimberly Ann Hart |
| --- | --- |

Näyttelijä(t):  Amy Jo Johnson Maxxe Sternbaum (nuori Kimberly Hart) Naomi Scott
Ensi- esiintyminen:  Day of the Dumpster (Mighty Morphin Power Rangers)
Viimeinen esiintyminen:  Power Rangers turbovaihteella
Henkilötiedot
Status:  Lopettanut
Sukupuoli:  Nainen
Kotipaikka:  Angel Grove
Suhteet
Vanhemmat:  Mr. Hart (isä) Mrs. Hart (äiti)
Tädit ja sedät:  Steve
Serkut:  Kelly
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kimberly Ann Hart on kuvitteellinen henkilö Power Rangers -universumissa. Hänet muistetaan parhaiten alkuperäisenä vaaleanpunaisena rangerina ja vaaleanpunaisena ninjarangerina ensimmäisessä Power Rangers -sarjassa Mighty Morphin Power Rangers. Kimberly vietti rangerina kolme vuotta kunnes lopulta luovutti voimansa Zordonin uudelle suojatille Katherine Hillardille. Kimberly Ann Hartia on näytellyt Amy Jo Johnson ja Naomi Scott.
Hahmon historia > Power Rangers Zeo

Kimberly mainittiin sarjassa Power Rangers Zeo jaksoissa "There's No Business Like Snow Business, Osa 1-3", kun Tommy sai Angel Groven nuorisokeskukselle häneltä kirjeen. Kirjeessä Kimberly kertoi löytäneensä Floridasta uuden rakkaan ja jättävänsä Tommyn. Kimberly myös kirjoitti, että Tommy tulisi olemaan aina hänen hyvä ystävänsä ja hänelle kuin veli. Katherine ja Billy veivät masentuneen Tommyn laskettelulomalle, jotta hän saisi muuta ajateltavaa. Amy Jo Johnsonin nimi nähtiin myös jakson alussa, sillä Kimberlystä näytettiin kuvamateriaalia Tommyn muistellessa menneitä.
Hahmon historia > Power Rangers turbovaihteella

Kimberly nähtiin myös siviilinä elokuvassa Power Rangers turbovaihteella, kun hän palasi Angel Groveen yllättämään rangerit. Hän oli laitesukeltamassa yhdessä Jason Lee Scottin kanssa kunnes ilkeä avaruusmerirosvo Divatox kaappasi heidät. Divatox suunnitteli lahjoittavansa heidät uhrilahjoina tulevalle puolisolleen Maligorelle. Elokuvan loppupuolella Jason ja Kimberly pudotettiin tulivuoreen, jonka seurauksena heistä tuli pahoja. Pahana ollessaan Kimberly hyökkäsi Tommyä ja Katherinea vastaan. Rangerit vapauttivat Lerigotin, joka yhdessä vaimonsa kanssa palautti Kimberlyn ja Jasonin entiselleen. Kun rangerit olivat tuhonneet Maligoren, he ottivat Kimberlyn ja Jasonin Turbo Megazordinsa kyytiin ja lähtivät paluumatkalle kohti Angel Grovea. Elokuvan lopussa Kimberly nähtiin yleisössä seuraamassa kamppailulajiturnausta, johon Tommy, Jason ja Adam osallistuivat.
Hahmon historia > Muut esiintymiset

Kimberly on mainittu lyhyesti myös televisiosarjassa Power Rangers Dino Thunder.
Vuoden 2017 elokuvassa Naomi Scott näytteli Kimberly Ann Hartia.
Aiheesta muualla

powerrangers.com (englanniksi)
Kimberly Hart rangercentral.comissa (englanniksi)
Televisiosarjan Power Rangers hahmot merkitty niiden ensiesiintymisen mukaan
Luettelo Pohjois-Karjalan kansakouluista

Ahvenanmaa
Etelä-Karjala
Etelä-Pohjanmaa
Etelä-Savo
Kainuu
Kanta-Häme
Keski-Pohjanmaa
Keski-Suomi
Kymenlaakso
Lappi
Pirkanmaa
Pohjanmaa
Pohjois-Karjala
Pohjois-Pohjanmaa
Pohjois-Savo
Päijät-Häme
Satakunta
Uusimaa
Varsinais-Suomi
Luovutetut alueet
Suomen ensimmäiset
Tämä artikkeli on luettelo Pohjois-Karjalan kansakouluista.
Eno

| Kansakoulu | Koordinaatit | Paikka |
| --- | --- | --- |
Ahvenisen kansakoulu (Eno): 
Enonsalon kansakoulu (Eno): 
| Haapalahden kansakoulu (Eno) |  | Haapalahti |
Hirvilahden kansakoulu (Eno): 
Ihannon kansakoulu: 
Kaltimon kansakoulu: 
Karhunsalon kansakoulu: 
Kirkonkylän kansakoulu (Eno): 
Kuisman kansakoulu: 
Kuusijärven kansakoulu: 
Luhtapohjan kansakoulu: 
Löytöjärven kansakoulu: 
Novikan kansakoulu: 
Pahkavaaran kansakoulu: 
Palovaaran kansakoulu (Eno): 
| Paukkajan kansakoulu |  | Paukkaja |
Pirttivaaran kansakoulu: 
Pohjan kansakoulu (Eno): 
| Revonkylän kansakoulu |  | Revonkylä |
| Sarvingin kansakoulu |  | Sarvinki |
Siikavaaran kansakoulu: 
Sikrenvaaran kansakoulu: 
Silkun kansakoulu: 
Tupravan kansakoulu: 
| Uimaharjun kansakoulu |  | Uimaharju |
| Ukkolan kansakoulu |  | Ukkola |
Kaltimon kansalaiskoulu: