stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Heilongjiangin kaivosräjähdys 2009

Heilongjiangin maakunta Kiinan kartalla.
Heilongjiangin kaivosräjähdys oli 21. marraskuuta 2009 tapahtunut kaivosonnettomuus hiilikaivoksessa lähellä Hegangia Heilongjiangin maakunnassa Kiinassa. Kuolleiden määräksi varmistettiin 106 henkeä.
Onnettomuuden vuoksi kaivosyhtiön johtaja, varajohtaja ja yli-insinööri erotettiin. Kiinan valtionsyyttäjä tutki virkavelvollisuuksien rikkomista osasyynä onnettomuuteen.
Sauvakävely

Sauvakävelijöitä Englannissa
Sauvakävely on ulkoliikuntamuoto, jota harjoitetaan sauvojen avulla, jotka ulkoisesti muistuttavat hiihtosauvoja mutta on suunniteltu erityisesti sauvakävelyyn.
Historia

Sauvakävelyä on harrastettu Suomessa jo kymmenien vuosien ajan. Ensimmäisiä ”hiihtokävelijöitä” olivat hiihtäjät, jotka käyttivät sauvoja harjoitellessaan esimerkiksi vaelluksilla, rinteillä ja soilla. Varsinaisen sauvakävelyn keksijää ei voi nimetä, sillä laji on kehittynyt vähitellen ja sitä on kehittänyt moni taho.
Kouluhallituksen ylitarkastaja Leena Jääskeläinen levitti sauvakävelytietoa sekä opettajien täydennyskoulutuksessa että kouluille lähetetyssä materiaalissa. Kouluhallituksen lisäksi projektissa mukana olivat Suomen Hiihtoliitto ja Työväen Urheiluliitto. Jääskeläisen johdolla Yle Urheilun Väliaika-ohjelmassa esiteltiin sauvakävelyä, jossa malleina oli Myyrmäen lukion tyttöjä. Toimittajana oli Antero Karapalo. Ensimmäinen julkinen sauvakävelyesiintyminen tapahtui Tampereella Finlandia kävelyssä, jossa Jääskeläinen oli 3000 osanottajan joukossa ainut sauvoja käyttävä. Lähes 40 kilometrin matkalla mukana olivat muun muassa Tuomo Jantunen Suomen Ladusta. Jääskeläinen innosti Jantusta ottamaan sauvakävelyn Ladun ohjelmaan. Kun vuonna 1998 paljastettiin Lauri Pihkalan 130-vuotissyntymäpäivänä pronssinen Nina Sailon veistämä patsas Olympiastadionin viereen, niin paikalle piti tulla hiihtämällä Maunulan majalta. Huonon lumitilanteen vuoksi matka taitettiin Tuomo Jantusen johdolla  sauvakävellen. Patsaan paljastuspuheen piti Tahko Pihkala-seuran puheenjohtajana toiminut Leena Jääskeläinen.
Suomessa sauvakävelystä alkoi tulla suosittua vuonna 1997. Silloin lanseerattiin ensimmäiset Exel-merkkiset sauvakävelysauvat eli Nordic Walking -sauvat. Suomen Latu ja Suomen urheiluopisto ryhtyivät samaan aikaan kehittämään sauvakävelytuotteita ja koulutuksia. Lajin suosio kasvoi nopeasti, ja sen ympärille luotiin koulutusohjelmia, seminaareja ja opetusvideoita. Vuonna 2004 Suomessa oli tutkimuksen mukaan jo 760 000 sauvakävelijää. 2000-luvun ensimmäisen vuosikymmenen lopulla kansainvälisessä sauvakävelyliitossa INWA:ssa oli 17 jäsenmaata ja harrastajia maailmalla  arviolta seitsemän miljoonaa.
Välineet

Sauvakävelysauvat ovat lyhyemmät kuin maastohiihtosauvat. Normaali sauvan pituus on 0,7 × henkilön pituus. Kyynärnivelen tulee olla noin 90 asteen kulmassa, kun sauvat ovat käsissä ja kyynärpäät kiinni kyljissä. Sauva voi myös olla hiukan tätä pitempi tai lyhyempi; pitemmällä sauvalla liikerata on pitempi, joten aktiiviset ja kokeneet kuntoilijat tai paljon hiihtäneet voivat käyttää sellaista.
Sauvassa on kahva sekä hihna, jossa voi olla korkeuden ja kireyden säätömahdollisuus. Kahvasta otetaan kevyt, puristamaton ote. Sauvan kärjessä on kevytmetallipiikki, joka varmistaa pidon jäisessä maastossa. Asfaltilla kävelyä varten käytetään tassua, joka kiinnitetään sauvan kärkeen. Yleisimmin kävelysauvat on valmistettu kevyestä alumiinista, hiilikuidusta tai komposiittimateriaaleista.
Erityisille jalkineille ei ole tarvetta, vaikka markkinoilla on kenkiä, joita on markkinoitu sauvakävelyyn suunnitelluiksi. Hyvin istuva kävely-, juoksu- tai vaelluskenkä käy sauvakävelijän tarpeisiin.
Tekniikka

Sauvakäveltäessä hartiat pidetään rennosti alhaalla, jolloin sauvatyöntö on rento, laaja ja tehokas eikä aiheuta lihasjännitystä. Ote sauvoista on kevyt, ei puristava. Sauvoja pidetään takaviistossa, eikä sauvan kärkeä milloinkaan tuoda vartalolinjan eteen. Kärki osuu maahan vastakkaisen jalan kantapään takana. Sauvoja pidetään lähellä vartaloa, eikä kyynärpäitä levitetä sivulle, vaan työntö tehdään suoraan edestä taakse. Vartaloa pidetään pienessä etunojassa, jolloin sauvoja voidaan hyödyntää tehokkaammin ja keskivartalon lihakset aktivoituvat. Vartaloa kierretään käveltäessä, mikä aktivoi vatsa- ja selkälihaksia sekä ylläpitää selkärangan liikkuvuutta. Sauvatyönnön lopuksi kämmen avataan, mikä tehostaa lihastyötä ja pidentää askelpituutta.
Ylämäkeen käveltäessä vartalo on kallistunut enemmän eteen kuin tasamaalla. Käsiä käytetään voimakkaasti. Alamäessä askeleet ovat lyhyemmät, painopiste alempana ja polvet hieman koukussa. Sauvatyöntö on heikompi kuin ylämäessä.
Hyödyt

Kävelyyn verrattaessa sauvakävelyssä voimaa tuotetaan jokaisella askeleella myös sauvoen. Sauvakävelijä käyttää enemmän koko lihaksistoaan ja paljon tehokkaammin ja saa siten kunnon kohoamaan sellaisilla osa-alueilla, joita ei saavuteta kävellen (rinta-, leveät selkä-, käsivarren ojentaja-, olkapää-, vatsa-, suorat selkä- ja muut ryhtilihakset). Sauvakävellen voi energiankulutus nousta yksilötasolla jopa 46 % korkeammaksi kuin kävellen. Sauvakävelyn on myös todettu lisäävän ylävartalon lihasten kestävyyttä 38 % alkutasoon nähden vain kahdessatoista viikossa.
Sauvakävelyharjoitusten paremmat tulokset johtuvat siitä, että suorituksessa käytetään laajempia lihasryhmiä:
kokonaisvaltaisesti lisääntynyt kestävyys ja voima ryhtilihaksissa ja koko kehossa.
sydämen sykkeen merkittävän nousu (vakionopeudella)
edistää verenkiertoa ja parantaa hapenottokykyä
helpottaa mäkien nousua
kuluttaa enemmän energiaa
parantaa tasapainoa ja asentovakautta
vähentää merkittävästi lonkka-, polvi- ja nilkkaniveliin kohdistuvaa painetta
lisää luuston tiheyttä
Organisaatioita

Sauvakävelytoiminnan kehittymisen aikana on luotu useita järjestöjä sauvakävelyn edistämiseksi:
World Original Nordic Walking Federation - ONWF
International Nordic Walking Association - INWA
(North) American Nordic Walking Association - ANWA
International Nordic Fitness Sports Association - INFO
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sauvan kärki: vasemmalla käytössä metallipiikki, oikealla tassu
Sauvakävelyssä sauvoja pidetään takaviistossa
Levy-yhtiö

Levy-yhtiö on äänitallenteiden tuotantoon, valmistamiseen, jakeluun ja markkinointiin erikoistunut yritys, joka voi tämän ohessa toimia musiikkikustantajana. Levy-yhtiöllä on yleensä yksi tai useampia levymerkkejä, joilla sen omaa tai muiden tuotantoa julkaistaan. 2000-luvulle tultaessa yleistyneet ns. 360 asteen levy-yhtiöt harjoittavat usein näiden perustoimintojen lisäksi myös keikkamyyntiä ja merchandise-kauppaa.
Levy-yhtiöitä edustavat järjestöt

Suomessa levy-yhtiöt ovat järjestäytyneet muun muassa 18 jäsenen Musiikkituottajat – IFPI Finlandiin ja 32 jäsenen Suomen riippumattomien levy- ja tuotantoyhtiöiden yhdistykseen IndieCo ry. Kansainvälisemmin levy-yhtiöitä edustaa muun muassa International Federation of the Phonographic Industry-IFPI ja IMPALA. Suomessa levy-yhtiöiden kulta- ja platinalevyt myöntää IFPI Finland.
Suomessa levy-yhtiöiden äänitteiden käytöstä saamista korvauksista vastaa Gramex ry, jonka ovat muodostaneet vuonna 1967 jäsenet Muusikkojen Liitto ry, Musiikkituottajat ry – IFPI Finland ja Solo ry. Muutoin esittävät taiteilijat ja äänitteiden tuottajat ovat asiakassuhteessa Gramexiin. Omalla tahollaan antamistaan teosten käyttöluvista korvaukset kerää Kopiosto, jolla on jäsenjärjestöjensä kautta valtakirja suomalaisilta oikeudenomistajilta.
Tekijänoikeuden tiedotus- ja valvontakeskus valvoo jäsentensä tekijänoikeuksia ja järjestää tekijänoikeuksiin liittyvää tiedotusta ja koulutusta.
Musiikkialan ja levy-yhtiöiden  kansainvälistymisessä auttaa vuonna 2011 muotoutunut jäsentensä Music Finland ry, joka edistää suomalaisen musiikin toimintaedellytyksiä ja kilpailukykyä.
Musiikkialan ja levy-yhtiöiden äänitetuotantoa ja kotimaista monimuotoista musiikkia tukee taloudellisesti Musiikin Edistämissäätiö, MES.
Suomessa levy-yhtiöt jakavat Musiikkituottajat järjestön kautta:
Emma-palkinnot vuoden menestyneimmille taiteilijoille ja alan ammattilaisille
Muuvi-palkinnot vuoden parhaille musiikkivideoille
Kansainväliset suurlevy-yhtiöt

Suurin osa levy-yhtiöistä on kolmen monikansallisen yrityksen (ns. Big Three) omistuksessa, joilla on hallussaan noin 60 prosenttia markkinoista. Nämä kolme ovat:
Sony Music Entertainment
Universal
Warner
Warner Music Group
EMI
Sony (oli CBS Records tammikuuhun 1991 asti, jonka jälkeen Sony Music)
BMG
Universal Music Group
PolyGram
Warner Music Group
EMI
Sony
BMG
Universal Music Group (PolyGram liittyi UMG:iin)
Universal Music Group
Sony BMG (Sony ja BMG yhdessä. Toimii Sony Music Entertainmentinä 2008 liitoksen jälkeen)
Warner Music Group
EMI
Universal Music Group (suurin osa EMIstä mukana)
Sony Music Entertainment (EMI Music Publishing liittyi Sony/ATV Music Publishingiin)
Warner Music Group (EMI Parlophone ja EMI/Virgin Classics liitettiin WMG:iin 1. heinäkuuta 2013)
Aiheesta muualla

Indieco
Musiikkituottajat – IFPI Finland ry
Schleswig-Jagelin lentotukikohta

| Schleswig-Jagelin lentotukikohta> RAF Schleswig Land |
| --- | --- |
 Schleswig-Jagelin lentotukikohta
Koordinaatit:  54°27′50″N, 09°31′15″E
Tyyppi:  sotilaskenttä
Ylläpitäjä:  Saksan ilmavoimat
Valmistumisvuosi:  1935-1936
Liikenneyhteydet
Tärkein keskus ja etäisyys:  Schleswig 7 km
Schleswig-Jagelin lentotukikohta on Saksan ilmavoimien lentotukikohta, jonne on sijoitettu Panavia Tornado ECR:in varustettu Taktisches Luftwaffengeschwader 51. Tukikohta oli 1945-1958 Britannian kuninkaallisten ilmavoimien hallussa nimellä RAF Schleswigland.
Historia > komentajat

Kentän komentajina olivat:
everstiluutnantti Franz Camphausen 4. marraskuuta 1942 - 3. tammikuuta 1943
everstiluutnantti Carl Kuetgens helmikuu 1943 -
Historia > RAF Schleswig Land

Sodan päätyttyä Britannian kuninkaallisten ilmavoimien miehitysjoukot ottivat kentän hallintaansa 4. toukokuuta 1945, jolloin se sai nimen Airfield B.164. Kesällä 1945 121. lennoston Hawker Typhoon Ib: olivat tukikohdassa. Tukikohdassa lakkautettiin toukokuussa 1946 ilmavoimien Field Squadron No. 2710.
Tukikohta valittiin marraskuussa 1947 operaatiokentäksi Berliinin ilmasillan (operaatio Plainfare) ajaksi syksyllä 1947. Ensimmäiset 47. laivueen Handley Page Hastings C.1 -kuljetuskoneet saapuivat 1. marraskuuta kentälle, mitkä aloittivat lennot Berliiniin 11. marraskuuta. Myöhemmin kentälle saapuivat vielä 53. ja 297. laivueiden koneet.
Helmikuussa 1948 tukikohdasta tuli koulutustukikohta, kun se mahdollisti muiden kenttien kuljetus- ja hinauskoneiden kouluttamisen. Syksyllä Pohjois-Saksaan sijoitettuja joukkoja järjesteltiin uudelleen, jolloin 482. prikaati siirtyi Harzenista Schleswigiin. Prikaati piti jäähyväisparaatin 11. huhtikuuta 1953.
Lokakuussa 1959 kentän pohjoisosa luovutettiin Saksan laivastolle. Britannian kuninkaallisten ilmavoimien viimeiset joukot poistuivat tukikohdasta marraskuussa 1961.
Historia > Saksan ilmavoimat

Vasta perustetut Saksan laivaston meri-ilmavoimat vastaanotti 1958 tukikohdan, jossa aktivoitiin 1. huhtikuuta 1958 Marinefliegergruppe 2 (myöhemmin Marinefliegergeschwader 2, MFG2). Osaston kalustona olivat Hawker Sea Hawkit, joiden lisäksi sillä oli käytössään kaksi Fairey Gannet AS.4, kolme Fouga CM.170 Magister ja Piaggio P.149D. Tukikohdassa toimi myös Marinefliegergruppe 1 (MFG 1). MFG2 siirrettiin Nordholzin lentotukikohtaan jo vuonna 1962 ja MFG 1 lakkautettiin 1993. Vuodesta 1993 alkaen tukikohdassa on ollut Aufklärungsgeschwader 51.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Schleswig-Jagelin lentotukikohta Wikimedia Commonsissa
Sauvon kirkko

| Sauvon kirkko Sagu kyrka |
| --- | --- |

Sijainti:  Sauvo
Koordinaatit:  60°20′33″N, 022°41′56″E
Seurakunta:  Paimion seurakunta
Rakentamisvuosi:  1460–1472
Materiaali:  harmaakivi
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sauvon kirkko (ruots. Sagu kyrka) on keskiaikainen harmaakivikirkko Sauvossa Varsinais-Suomen maakunnassa. Kirkko on rakennettu nykyiseen asuunsa pääosin vuosina 1460–1472. Keskiaikainen katolinen seurakunta omisti kirkon Pyhälle Klemensille. Sauvon kunnassa sijaitseva toinen kirkko on Karunan kirkko. Sauvon ja Karunan kirkot ovat Paimion seurakunnan kirkkoja. Sauvo-Karunan seurakunta liitettiin Paimion seurakuntaan 1. tammikuuta 2019.
Rakentaminen

Ensimmäinen kirjallinen maininta Sauvon kirkosta on Turun tuomiokirkon rekistereissä vuodelta 1346. Sauvossa on kuitenkin ollut kirkko jo kauan ennen sitä. Nykyisen kivikirkon paikalla on sijainnut puukirkkoja, joista ensimmäinen on rakennettu ehkä 1200-luvun alussa.
Kivikirkon suunnittelu ja varainkeruu alkoi 1460-luvulla. Ensimmäisenä vaiheena rakennettiin sakaristo, joka on nykyisen kirkon vanhin osa. Luultavasti kirkon rakentamisen huipennuksesta on merkkinä kuori-ikkunan ympärillä oleva kalkkimaalausteksti vuodelta 1472. Kirkko on kolmilaivainen hallikirkko, jonka laivoja eli pitkittäisiä osia erottavat tiiliset pilarit. Kirkko on säilynyt todella hyvin keskiaikaisessa asussaan, sillä uudempia lisäosia ovat vain kaakkois- ja koilliskulmien kontreforit eli tukipilarit 1690-luvulta.
Sauvon kirkon tähtiholvien on sanottu edustavan Suomen keskiaikaisen kirkkorakennustaiteen huippua. Tyyliltään ne muistuttavat Kemiön ja Tenholan kirkon holveja. Tästä sekä rakentamisajankohdasta on päätelty, että ne olisivat 1400-luvun kuulun kirkkorakennusmestarin Pietari Kemiöläisen käsialaa, mutta asiasta ei ole varmuutta.
Sisustus

Tiiliholvien kalkkimaalaukset ovat peräisin 1470-luvulta. Maalaukset koostuvat kasviornamenteista sekä apostolien ja profeettojen henkilökuvista. Myös 1500-luvun alussa Turun pormestarina toiminut aatelinen Lars Skalm, joka oli lahjoittanut rahaa kirkon rakentamista varten, sai itseään esittävän kalkkimaalauksen. Puhdasoppisella ja askeettisella 1600-luvulla kuvien katsottiin viittaavan paavilliseen pyhimyskulttiin, ja ne peitettiin kalkilla vuoden 1650 tienoilla. Maalaukset paljastettiin uudelleen 1900-luvun alussa.
Kirkon vanhin irtamisto on peräisin vanhasta puukirkosta. Niinpä esimerkiksi jykevä kasteallas on valmistettu jo 1200-luvulla Gotlannin kalkkikivestä ja tuotu muualta Sauvoon. Kirkon alttarilevynä toimii hautakivi vuodelta 1391. Alttaritaulu on 1600-luvun puolivälistä, tekijää ei tiedetä. Sen lahjoitti sauvolainen tilanomistajan leski Gertrud Wessel. Pramea barokkityylinen saarnatuoli, jonka seurakunta sai lahjoituksena, on vuodelta 1651 ja kookas triumfikrusifiksi (Kristus ristillä) 1400-luvun jälkipuoliskolta. Lahjoituksina kirkkoon saatiin myös muun muassa Kristus-patsas, Pyhää Laurentiusta esittävä patsas ja Pyhän Yrjänän ryhmä, kaikki 1500-luvun alkupuoliskolla.
Kellotapulin puuosat rakennettiin 1760-luvun lopulla. Nykyiset urut ovat vuodelta 1896. Alkuperäiset urut kuuluivat Varsinais-Suomen vanhimpiin, ne hankittiin aatelisten lahjoittamin varoin vuonna 1671. Urut siirrettiin 1890-luvulla Turun linnan museoon, jossa ne tuhoutuivat linnan palossa 1941.
Kirkossa on säilynyt harvinaisen paljon 1600-luvun hautausvaakunoita. Tuohon aikaan, jolloin aatelissääty muutenkin korosti asemaansa erilaisin tunnuksin, yleistyi hautausvaakunoiden käyttö hautajaisten yhteydessä. Vaakunaa kannettiin hautajaiskulkueessa, ja se pystytettiin kirkkoon hautamuistomerkiksi.
Korjaukset

Kirkkoa jouduttiin korjaamaan 1400-luvun lopulta lähtien. Kirkon tileissä on vuodesta 1630 lähtien lukuisia merkintöjä korjaus- ja parannustöistä. Koko kuori uusittiin 1640-luvulla. Seuraavan vuosikymmenen aikana lattia rakennettiin uudelleen tiilestä. Urkuparvi rakennettiin 1660-luvulla. 1690-luvulla suoritettiin laajoja korjaus- ja maalaustöitä, muun muassa itäpäädyn perustusta tuettiin. Koko kattorakennelma uusittiin 1720- ja 1730-luvuilla. Samalla kattoon lisättiin räystäät, mikä muutti kirkon ulkomuotoa merkittävästi.
Remontoimista kertyi siinä määrin, että sauvolaiset palkkasivat päätoimisen kirkkopuusepän 1730-luvulla. Kellotapuli rakennettiin uudestaan Anders Wahlbergin johdolla 1770-luvulla.
Sauvon kirkossa valmistui laaja konservointityö 1970-luvun alussa. Tuolloin muun muassa kalkkimaalaukset entistettiin konservaattori Veikko Kiljusen johdolla.
Jumalanpalvelukset

Sauvon kirkon katolisen ajan jumalanpalveluksista ei ole säilynyt tietoa, merkintöjä kirkonmenoista on runsaammin vasta 1600-luvulta. Tuolloin jumalanpalvelus alkoi kesällä aamukahdeksalta, muulloin yhdeksältä, ja kesti puoliin päiviin. Kirkollisina juhlapäivinä oli kaksi jumalanpalvelusta, suomeksi ja ruotsiksi. Jo 1600-luvun alkupuolella jumalanpalveluksia järjestettiin kahdessa kirkossa, puu- ja kivikirkossa, toisessa suomeksi, toisessa ruotsiksi.
Istumajärjestyksestä jumalanpalveluksissa käytiin tiukkoja kiistoja sen jälkeen kun kirkkoon oli yksityisin varoin hankittu penkkejä 1500-luvulla. Vuonna 1642 laadittiin virallinen istumajärjestys, jonka mukaan aatelisille varattiin viisi ensimmäistä penkkiriviä. Niiden jälkeiset rivit jaettiin tarkasti eri talollisten kesken. Myös tästä järjestyksestä riideltiin usein, jopa tapeltiin, kirkonmäellä.
Ensimmäinen tunnettu Sauvon kirkkoherra oli Ascerus, joka mainitaan vuodelta 1335 olevassa asiakirjassa. Kirkkoherra Jöns Pettersson, joka hoiti tehtävää 1380-luvulla, tunnettiin laajalti. Hän oli varakas mies, kuten papit tuohon aikaan usein olivat, ja omisti maatiloja ainakin Kemiössä, Tenholassa, Piikkiössä ja Rymättylässä.
Ensimmäinen nimeltä tunnettu lukkari oli Lars Märtensson, josta on merkintä 1640-luvulta. Hän toimi myös unilukkarina eli jumalanpalveluksen aikana nukahtaneiden seurakuntalaisten herättäjänä. Myöhemmin palkattiin unilukkari erikseen, ensimmäinen nimeltä mainittu herättäjä oli Jussi 1670-luvulta. Ensimmäiset kirkkoväärtit eli seurakunnan omaisuuden hoitajat mainitaan jo 1412: Matts Holvastsson ja Jeppe Mattsson.
Hautausmaa

Kirkon sankaripatsas on kuvanveistäjä Aarre Aaltosen työ vuodelta 1946.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sauvon kirkko (rakennusperintörekisteri) Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi. Museovirasto.
Muuka.com / Sauvon kirkko (Arkistoitu – Internet Archive)
Sauvo-Karunan seurakunta / Sauvon kirkko (Arkistoitu – Internet Archive)
Sauvon kirkon sisätila
Sauvon kirkon alttari
Sauvon kirkko, sankarihaudat 1939–1944 Isänmaan puolesta
Se syvenee syksyllä

| Se syvenee syksyllä Ruger Hauer |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2008–2010
 Julkaistu: CD: 24. marraskuuta 2010 LP: 30. marraskuuta 2011
 Formaatti: CD, LP
 Tuottaja(t): Huge L
 Tyylilaji: rap
 Kesto: 49.01
 Levy-yhtiö: Monsp Records
Ruger Hauerin muut julkaisut
|   | Se syvenee syksyllä 2010 | Erectus 2012 |
Se syvenee syksyllä on rap-yhtye Ruger Hauerin 24. marraskuuta 2010 julkaistu studioalbumi. Sen julkaisi Monsp Records. Albumin kaikki biitit on tehnyt Huge L ja albumin masteroinnista vastaa Tommishock.
Taustaa

Albumin ensimmäiset näytekappaleet "Sig Sauerkraute" ja "Vampyyri" julkaistiin syksyllä 2010. Kappaleesta "Täällä" on kuvattu livepätkiä sisältävä musiikkivideo. Video julkaistiin huhtikuussa 2011. Albumin toinen musiikkivideo julkaistiin kappaleesta "Jokaiselle jotakin". Video koostuu lyhyistä pätkistä, joissa eri suomiräp-artistit laulavat kyseistä kappaletta. Videolla nähdään yhteensä 123 suomalaista rap-artistia. Marraskuun 2014 loppuun mennessä videota oli katsottu YouTubessa lähes kolme miljoonaa kertaa. Albumista julkaistiin vinyylipainos 30. marraskuuta 2011.
Kappaleet

Pelle Époque – 4.46
Sig Sauerkraute – 3.57
Dallas – 4.34
Pettävä annostus – 3.47
Jokaiselle jotakin – 3.08
Täällä – 4.27
Huomioita kävelystä veden päällä – 4.32
Täällä vielä – 4.17
Vampyyri – 4.29
Marraskuu – 5.31
Riippusilta – 5.33
Arvostelut

Noise.fi:
Soundi:
Aiheesta muualla

Ruger Hauerin haastattelu Staran sivustolla
Ana (Irak)

| Ana |
| --- | --- |

 Ana
 Koordinaatit: 34°22′20″N, 41°59′15″E 
Valtio:   Irak
Maakunta:  Al-Anbar
Väkiluku   (arvio):  6 197
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ana (arab. عانة‎, ‘Āna) on kaupunki Länsi-Irakissa al-Anbarin maakunnassa Eufratin varrella. Paikka tunnetaan muinaisista ajoista lähtien. Kaupungissa asui yhden arvion mukaan 6 197 henkilöä.
Maantiede

Ana sijaitsee Länsi-Irakissa al-Anbarin maakunnassa Eufratin oikealla rannalla noin 245 kilometriä Deir ez Zorin kaupungista Syyriassa kaakkoon ja 148 kilometriä Hitin kaupungista Irakissa luoteeseen. Lähellä joen toisella rannalla sijaitsee Rawan kaupunki. Ana on Irakista Syyriaan johtavan päätien varrella.
Historia

Nykyisen kaupungin lähellä sijaitsi muinainen Anan kaupunki. Kaupunki muodostui jo toisella vuosituhannella eaa. Se tunnetaan nuolenpääkirjoituksista nimillä Anat tai Khanat, sekä kreikkalaisisa kirjoituksissa nimellä Anátho (Ανάθω). Muinainen kaupunki oli maanviljelyn keskus, sekä kauppapaikka. Sitä on myös linnoitettu eri aikoina. Se tunnettiin taateli- ja hedelmäpuutarhoistaan, sekä viininistä.
Abbasidien kaudella Ana oli osa Jaziran maakuntaa. 1300-luvulla jaa. kaupunki sijaitsi jokeen muodostuneella saarella, jolla on edelleen vanhan kaupungin raunioita. 1600-luvulla se oli laajentunut joen molempien rantojen puolelle. Ana oli tuolloin voimakkaan al-Mwali -heimon tukialuetta. Sitä alkoivat kuitenkin koetella persialaisten ja ympäröivän alueen heimojen hyökkäykset, mikä johti sen merkityksen vähenemiseen. Osmanien valtakunnassa paikallishallintoa järjestettiin vasta 1800-luvulla ja Anasta tuli oman kada-alueensa keskus Bagdadin vilayetissa. Britit valtasivat Anan vuonna 1918 ja siitä tuli osa Irakin kuningaskuntaa.
Äärijärjestö Isisin joukot valtasivat Anan ja muita Irakin rajakaupunkeja kesäkuussa 2014. Irakin armeija jälleenvaltasi kaupungin sen aloitettua hyökkäyksen alueelle syyskuussa 2017.
Väestö

Anan asukasluku oli Britannican "viimeisimmän" arvion mukaan 6 197. Lähes kaikki paikalliset ovat sunnalaisia arabeja. Kaupungissa oli pieni juutalainen yhteisö vuosiin 1949–1950 saakka.
Ana kuvassa avaruudesta.
Abbasidien kaudella rakennettu Anan minareetti.
Jon Jones

| Jon Jones |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. heinäkuuta 1987 (ikä 37) Rochester, New York, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Vapaaottelija
Lempinimi:  Bones
Aktiivisena:  2008–
Pituus:  193 cm
Paino:  113 kg
Kätisyys:  oikea
Taistelutyyli:  Kreikkalais-roomalainen paini, thainyrkkeily, gaidojutsu, brasilialainen jujutsu
Seura:  Jackson Wink MMA
Tilastot
Ottelut:  29
Voitot:  27
– tyrmäyksellä:  10
– luovutuksella:  7
– päätöksellä:  10
Tappiot:  1
Jonathan Dwight Jones (s. 19. heinäkuuta 1987), joka tunnetaan myös nimellä Jon "Bones" Jones, on yhdysvaltalainen vapaaottelija. Hän on UFC:n hallitseva raskaansarjan mestari. Jones on myös kolminkertainen entinen alemman raskaansarjan mestari. Jonesista tuli historian nuorin UFC-mestari voitettuaan Ultimate Fighting Championshipin alemman raskaansarjan mestaruuden 19. maaliskuuta 2011 Mauricio Rualta UFC 128 -tapahtumassa.
Vapaaottelu-ura > Uran alku

Jones oli high schoolissa opiskellessaan osavaltion painimestari ja voitti kansallisen tason JUCO (Junior College) painimestaruuden opiskellessaan Iowa Central Community Collegessa. Hän vaihtoi Morrisville State Collegeen opiskelemaan kriminaalioikeutta mutta lopetti lyhyen ajan kuluttua opintonsa keskittyäkseen urheilu-uraansa.
Jones aloitti ammattilaisuransa toukokuussa 2008 ja voitti kolmessa kuukaudessa kuusi ottelua. Näistä viimeisessä hän voitti USKBA:n mestaruuden Moyses Gabilta teknisellä tyrmäyksellä Battle Cage Xtreme -tapahtumassa.