stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Soili Markkanen

Marjukka Arasola (vas.) ja Soili Markkanen vuonna 1971.
Soili Marjatta Markkanen (s. 24. elokuuta 1946 Rautalampi) on suomalainen näyttelijä. Markkanen kävi Suomen Teatterikoulun 1965–1968. Hän on näytellyt Kuopion kaupunginteatterissa vuosina 1976–1981 ja Tampereen Työväen Teatterissa vuodesta 1985.
Soili Markkasen roolitöitä

Kolme sisarta (Irina) Kuopion Kaupunginteatteri 1972
Niskavuoren naiset (Ilona) Kuopion Kaupunginteatteri 1977
Nukkekoti (Nora) Kuopion Kaupunginteatteri 1979
Yksi lensi yli käenpesän (Hoitajatar Ratched) Kuopion Kaupunginteatteri 1980
Mefisto (Nicoletta von Niebuhr) Suomen Kansallisteatteri 1985
Iltaa, nimeni on Faust (Christel) TTT 1986
Petos (Emma) TTT 1986
Sakset, kivi, paperi (Medea) TTT 1991
Metsolat (Lisbeth Nylund) TTT 1993-1995
Ellenin aika (Frida Jacobi) TTT 1999
Poltettu oranssi (Amanda Klein) TTT 2001
Siunattu hulluus (Liinu-tamma) TTT 2004
Kauppamatkustajan kuolema (Nainen) TTT 2006
Uusi päivä (Irma Alajoki) TTT 2017–
Aiheesta muualla

Soili Markkanen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Soili Markkanen Elonetissä.
Sotakirjeenvaihtajan rakkaus

| Sotakirjeenvaihtajan rakkaus> Another Time, Another Place |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Lewis Allen
Käsikirjoittaja:  Stanley Mann
Tuottaja:   Lewis M. Allen  Joe Kaufman  E.M. Smedley Aston 
Säveltäjä:  Douglas Gamley
Kuvaaja:  Jack Hildyard
Leikkaaja:  Geoffrey Foot
Pääosat:   Lana Turner  Barry Sullivan  Glynis Johns  Sean Connery 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Kaydor
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  1958
Kesto:  96 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sotakirjeenvaihtajan rakkaus (engl. Another Time, Another Place) on vuonna 1958 julkaistu melodraamaelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Lana Turner, Barry Sullivan, Raymond Burr, Glynis Johns, Sean Connery, Terence Longdon, Sid James, Martin Stephens, Doris Hare, John Le Mesurier, Cameron Hall ja Robin Bailey. Elokuvan on ohjannut Lewis Allen.
Elokuvan kuvausten aikana Englannissa Connery kohtasi gangsteri Johnny Stompanaton, joka aseella uhaten käski Connerya jättämään hänen silloisen tyttöystävänsä Lanan rauhaan, mutta Connery nappasi aseen Stompanaton kädestä ja väänsi hänen ranteensa sijoiltaan, jolloin Stompanato pakeni.
Aiheesta muualla

Sotakirjeenvaihtajan rakkaus Elonet.
Sotakirjeenvaihtajan rakkaus Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Sofia Kallio

Sofia Kallio on suomalainen sopraano. Sofia Kallio aloitti lauluopinnot vuonna 2000 Turun ammattikorkeakoulussa. Vuonna 2001 hän jatkoi opintojaan saksalaisessa Karlsruhen musiikkikorkeakoulussa professori Marga Schimlin johdolla. Vuonna 2002 Kallio siirtyi Karlsruhen Oopperakouluun professori Mitsuko Shirain oppilaaksi. Kallion opettajana on viimeksi toiminut professori Roland Hermann. Kallio on osallistunut muun muassa Sherril Milnesin ja Brigitte Fassbaenderin mestarikursseille. Hän on valmistunut filosofian maisteriksi kulttuurihistorian laitokselta Turun yliopistosta vuonna 2000.
Kallio sai kolmannen sijan Passaun kansainvälisessä laulukilpailussa Saksassa vuonna 2007 ja samana vuonna kolmannen sijan kansainvälisessä Sibelius-laulukilpailussa Suomessa.
Kauden 2004–2005 Sofia Kallio oli kiinnitettynä Strasbourgin oopperan oopperastudioon ”Les Jeunes Voix du Rhin”. Vuodesta 2005 lähtien hän on ollut kiinnitettynä Pforzheimin oopperan solistikuntaan Saksassa ja syksystä 2008 Coburgin oopperaan. Kallio on esiintynyt Savonlinnan Oopperajuhlilla kesällä 2005 ja 2006.
Aiheesta muualla

Sofia Kallio, kotisivu
Sinner

| Sinner |
| --- | --- |
 Mat Sinner vuonna 2009
Tiedot
Tyylilaji:  heavy metal
Kotipaikka:  Saksa
Laulukieli:  Englanti
Jäsenet:  Mat Sinner, laulu, bassokitara (1980 -)   Tom Naumann, kitara (1990-1999, 2002-2007, 2016--)   Sascha Krebs, laulu (2016-)   Giorgia Colleluori, laulu (2019-)   Markus Kullmann, rummut (2019-)   Alex Scholpp, kitara (2011-)  
Levy-yhtiö:  Nuclear Blast, AFM Records  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sinner on saksalainen heavy metal -yhtye, jonka laulaja -basisti Mat Sinner perusti vuonna 1980 Stuttgartissa.
Yhtye julkaisi ensimmäisen levynsä Wild 'n' Evil vuonna 1982.  Yhtyeen toinen levy, Fast Decision (1983,) julkaistiin myös Yhdysvalloissa. Sitä seuranneita levyjä, Danger Zone ja Fast Decision, pidetään yhtyeen parhaina levyinä. Vuonna 1985 julkaistulla Touch of Sinillä kitaristina oli Herman Frank.
Laulaja Ralf Scheepers ja kitaristi Tom Naumann jättivät Sinnerin vuonna 1988 ja perustivat yhtyeen Primal Fear. Sinner jäi tauolle kunnes vuonna 1992 julkaistaan levy No More Alibis. Tämän jälkeen Mat Sinner on pitänyt yhtyettä toiminnassa muiden projektiensa kuten Primal Fear, Level 10, Rock Meets Classic, Voodoo Circle ja Mat Sinner Bandin ohella.
Vuonna 2019 yhtye julkaisi 19. täysipitkän albuminsa Santa Muerte. Levyllä laulajina toimivat  Sascha Krebs ja Giorgia Colleluori.
Jäsenet > Nykyinen kokoonpano

Mat Sinner bassokitara (1980 -)
Tom Naumann kitara (1990-1999, 2002-2007, 2016-)
Sascha Krebs laulu (2016-)
Giorgia Colleluori laulu (2019-)
Markus Kullmann rummut (2019-)
Alex Scholpp kitara (2011-)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Wolfgang Werner kitara (1982)
Edgar Patrik rummut (1981-1983)
Calo Rapallo kitara (1981-1982)
Frank Mittelbach kitara (1981-1983)
Mick Shirley kitara (1982-1984)
SG Stoner kitara (1983-1985)
Ralf Schulz rummut (1984)
Bernie van der Graaf rummut (1985-1990)
Herman Frank kitara (1985)
Mathias Dieth kitara (1986-1987)
Chris "Angel" Gerhardt Schleifer kitara (1986)
Andy Susemihl kitara (1987, 1992)
Armin Muecke kitara (1987)
Tommy Geiger basso (1990-1992)
Alex Beyrodt  kitara (1990-2000, 2010-?)
Tommy Resch rummut (1991-1994)
Frank Rössler kosketinsoittimet (1992-2007)
Fritz Randow rummut (1995-1998, 2001-2005)
Klaus Sperling  rummut (1999, 2006-2009)
Henny Wolter  kitara (2000-2006, 2007-2010)
Matthias Lange kitara (2006)
Christof Leim   kitara (2006-?)
Andy Vogel kitara (2010)
André Hilgers  rummut (2011-2014)
Moritz Müller rummut (2014-?)
Francesco Jovino rummut (2016-2019)
Diskografia > Studioalbumit

Wild 'n' Evil (1982)
Fast Decision (1983)
Danger Zone (1984)
Touch of Sin (1985)
Comin' Out Fighting (1986)
Dangerous Charm (1987)
No More Alibis (1992)
Respect (1993)
Bottom Line (1995)
Judgement Day (1996)
The Nature of Evil (1998)
The End of Sanctuary (2000)
There Will Be Execution (2003)
Mask of Sanity (2007)
Crash & Burn (2008)
One Bullet Left (2011)
Touch of Sin 2 (2013)
Tequila Suicide (2017)
Santa Muerte   (2019)
Brotherhood (2022)
Diskografia > Livealbumit

In the Line of Fire (Live in Europe) (1996)
Diskografia > Kokoelmat

The Best of Sinner - Noise Years (1995)
Germany Rocks - The Best of Sinner (1995)
Treasure - The Works 93-98 (1998)
The Second Decade - Best of  (1999)
Emerald - Very Best of Sinner (1999)
Jump the Gun – Collection (2009)
No Place In Heaven The Very Best Of The Noise Years 1984-1987 (2016)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sinner Wikimedia Commonsissa
Simon Åkerström

| Simon Åkerström> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 10. heinäkuuta 1995 (ikä 29) Boden, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  191 cm
Paino:  90 kg
Seura
Seura:  Tingsryds AIF
Sarja:  HockeyAllsvenskan
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2019–
Aik. seurat:  Piteå HC (Ruotsi I) HC Vita Hästen (Allsv.) IF Björklöven (Allsv.) Ässät (SML) Västerås IK (Allsv.)
Simon Åkerström (s. 10. heinäkuuta 1995 Boden, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa kotimaansa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskan-joukkue Tingsryds AIF:ssä.
Ura

Åkerström on Luleå HF:n kasvatti. Hän pelasi juniorina sittemmin luulajalaisen Brooklyn Tigersin junioreissa. Hän oli kaudella 2011–2012 seuran J18-junioreiden paras syöttäjä 13 syöttöpisteellään. Kaudella 2012–2013 Åkerström oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 11+17=28. Kaudeksi 2013–2014 hän siirtyi Luleå HF:n J20-junioreihin. Kaudeksi 2014–2015 Åkerström siirtyi Ruotsin kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle Hockeyettan-joukkue Piteå HC:hen. Hänen ensimmäinen kautensa miesten peleissä toi 35 runkosarjaottelussa tehot 6+21=27 ja kuudessa nousukarsintasarjan ottelussa yhden syöttöpisteen.
Kaudeksi 2015–2016 Åkerström siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue HC Vita Hästeniin. Hänen tulokaskautensa toi siellä 39 runkosarjaottelussa tehot 2+6=8. Kaudeksi 2016–2017 Åkerström siirtyi jatkamaan Allsvenskan-pelejään kaksivuotisella sopimuksella IF Björklövenin riveihin. Kaudella 2017–2018 hän sijoittui tehoilla 5+21=26 koko sarjan puolustajien pistepörssissä seitsemänneksi.
Åkerström siirtyi kaudeksi 2019–2020 1+1-vuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Porin Ässiin. Hän teki miesten pääsarjadebyyttinsä runkosarjan avauskierroksella 13. syyskuuta 2019 paikallisvastustaja Rauman Lukkoa vastaan. Åkerström merkittiin Ässien kolmospuolustajapariin Aleksi Varttisen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 17.38 minuuttia. Åkerström sai ottelussa myös syöttöpisteen Peter Tiivolan tekemään 2–1-voittomaaliin. Kaikkiaan hän teki ensimmäisen pääsarjakautensa aikana 28 runkosarjaottelussa kolme syöttöpistettä. Siirtotakarajalla, helmikuussa 2020 Åkerströmin sopimus Ässien kanssa kuitenkin purettiin yhteisymmärryksessä. Hän palasi kotimaahansa ja siirtyi kevääseen 2021 asti ulottuvalla sopimuksella Allsvenskan-joukkue Västerås IK:hon.
Kaudeksi 2021–2022 Åkerström siirtyi jatkamaan Allsvenskan-pelejään vuoden mittaisella sopimuksella Tingsryds AIF:ään.
Muuta

Åkerströmin isä Roger pelasi omalla urallaan puolustajana pudotuspelit mukaan lukien yli 900 Elitserien-ottelua. Hän toimi Luleå HF:n kapteenina vuodet 1998–2005. Seura on jäädyttänyt Roger Åkerströmin pelinumeron 28. Hän kuului myös Ruotsin vuoden 1993 MM-hopeaa voittaneeseen joukkueeseen. Rogerilla oli myös Vancouver Canucksin NHL-varaus vuodelta 1988, mutta hän ei kuitenkaan koskaan pelannut Pohjois-Amerikassa.
Suomen hauskin tavis

| Suomen hauskin tavis |
| --- | --- |

Tyyli:  komedia
Kestoaika:  60 minuttia
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Nelonen 
Esitetty:  30. maaliskuuta 2017 –  5. huhtikuuta 2018
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Yellow Film & TV
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Elonet
Suomen hauskin tavis on maaliskuussa 2017 alkanut suomalainen komediaohjelma, jota esitettiin Nelonen-kanavalla.
Ohjelmassa kilpailijat yrittivät saada tuomarit nauramaan minuutissa. Kilpailijalla oli mahdollisuus saada rahaa joka kerta kun tuomarit nauravat. Summia käytettiin 100 €, 500 €, 1 000 €, 2 000 € ja 5 000 €.  Kauden pääpalkinto oli 7 000 €, jonka päätösjaksossa valittiin Suomen hauskin tavis.  Parhaimmillaan hauskuuttajalla oli mahdollisuus tienata itselleen yhdessä illassa 5 000 euroa. Ohjelman juonsi Elina Kottonen, sekä tuomareina toimivat Riku Nieminen ja Krisse Salminen.
Ohjelman ensimmäinen tuotantokausi alkoi 30. maaliskuuta 2017. Kauden päätösjakso esitettiin 1. kesäkuuta 2017. Nelonen tiedotti elokuussa 2017, että Suomen Hauskin Tavis saa jatkoa toiselle tuotantokaudelle keväällä 2018.
Spindin kirkko

| Spindin kirkko Spind kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2011.
Sijainti:  Farsund, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Agderin ja Telemarkin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1776
Suunnittelija:  Lars Albertson Øvrenes
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  500
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Spindin kirkko (norj. Spind kirke) on Farsundin kunnassa Agderin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1776.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Spindin kirkko Wikimedia Commonsissa
Stabilointikone

Stabilointikone
Stabilointikone on asfaltin tasaamiseen ja pehmentämiseen tarkoitettu työkone. Se sopii myös asfaltin jyrsimiseen ja päällystekerrosten sekoittamiseen sideaineiden, kuten bitumiemulsion tai vaahtobitumin, kanssa.
Maaperän stabiloimisessa eli kantavuuden vahvistamisessa käytetään myös stabilointikoneita. Näillä koneilla maaperään injektoidaan tai sekoitetaan yleensä sementtiin ja kalkkiin perustuvia erityisiä seoksia, jotka sekoittuvan maaperään ja kovettuvat. Näin pehmeän maaperän kantavuutta saadaan lisättyä ilman paalutusta tai massanvaihtoa.
Skinheads Against Racial Prejudice

SHARPin logo
Skinheads Against Racial Prejudice (SHARP) ovat skinheadeja, jotka vastustavat uusnatseja ja muita poliittisia rasisteja, erityisesti sellaisia, jotka pitävät itseään skinheadeina.
SHARP-skinit ovat tietoisia skinhead-alakulttuurin monikulttuurisista juurista ja paheksuvat, kuten he asian näkevät, sitä miten rasistiset skinheadit ovat "kaapanneet" alakulttuurin nimen. SHARP-logo pohjautuu levy-yhtiö Trojan Recordsin logoon. Trojan Records julkaisi lähinnä mustaa jamaikalaista skata, rocksteadya ja reggaeta. Rasisminvastaisuuden ohella SHARP-skinheadeilla ei ole virallista poliittista ideologiaa.
Historia

Alkuperäinen skinhead-alakulttuuri syntyi Yhdistyneessä kuningaskunnassa 1960-luvun lopulla ja siinä oli voimakkaita brittiläisiä mod- ja jamaikalaisia rude boy -vaikutteita. Tähän liittyi ska- ja soul-musiikin arvostus. Osa skinheadeista, myös mustat skinheadit, osallistui pakistanilaisten ja muiden eteläaasialaisten maahanmuuttajien pahoinpitelyihin, mutta skinhead-alakulttuuria ei kuitenkaan vielä näihin aikoihin liitetty rasismiin. 1970-luvun lopulla skinhead-alakulttuuri koki uuden tulemisen Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Tässä vaiheessa uusista skinheadeista huomattava osa oli valkoisia nationalisteja, jotka saattoivat kuulua sellaisiin organisaatioihin kuin British National Front, British Movement, Rock Against Communism ja Blood and Honour. Tämän vuoksi valtavirtamedia alkoi luokitella kaikki skinheadit uusnatseiksi. Tämä white power skinhead -liike levisi myös muihin maihin, kuten Yhdysvaltoihin.
Skinheads Against Racial Prejudice syntyi New Yorkissa 1987 Marcus Pachecon aloitteesta. Hän halusi näyttää, ettei skinhead-alakulttuuri perustu rasismiin ja ääripolitiikkaan. Eräitä SHARP:n alkuajan kannattajia olivat André Schlesinger Oi!-yhtyeensä The Pressin kanssa ja Jason O´Toole hardcore punk -yhtyeensä Life's Bloodin kanssa. Vuonna 1989 Oi!:ta soittavan The Oppressed -yhtyeen Roddy Moore tapasi Yhdysvalloissa SHARP-skinheadeja. Palattuaan Yhdistyneeseen kuningaskuntaan hän alkoi mainostaa SHARP-liikettä brittiläisille skinheadeille. SHARP levisi Saksaan, ympäri Eurooppaa ja muihinkin maanosiin. Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja muissa eurooppalaisissa maissa SHARP-asenne oli enemmänkin yksilöiden itselleen omaksuma ajattelutapa kuin organisoitu liike. 2000-luvulla SHARP mielletäänkin yksilön vakaumukseksi eikä organisaatioksi.
SHARP Skinhead, 2000.
Skiniás (Iraklion)

| Skiniás Σκινιάς |
| --- | --- |
 Skiniásin kylää.
 Skiniás
 Koordinaatit: 35°3′15″N, 25°18′19″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Kreeta
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Iraklion
Kunta:  Minóa Pediáda
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  7106021401
Korkeus:  210 m
Väkiluku (2021):  407
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Skiniás (kreik. Σκινιάς) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Minóa Pediádan kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 407 (2021).
Skiniásin Pyhän Antonioksen (Ágios Antónios) kirkko.
Skiniásin kylä sijaitsee Kreetan eteläisissä keskiosissa noin 46 kilometriä eteläkaakkoon Iraklionin kaupungista. Se on rakennettu noin 210 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Skiniás muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Σκινιά, Dimotikí Koinótita Skiniá), johon kuuluvat varsinaisen Skiniásin kylän lisäksi kylät Lagoúta ja Vakiótes. Koko yhdyskunnan väkiluku on 506 (2021).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Skiniás Wikimedia Commonsissa
Sparta IF

Seuran logo
Sparta IF on vuonna 1955 perustettu helsinkiläinen käsipalloseura, joka nykisin keskittyy erityisesti naisten ja tyttöjen käsipalloon. Seuran edustusjoukkue pelaa naisten SM-sarjassa. Sparta oli Suomen naiskäsipallon hallitseva seura 1990-luvun lopussa ja 2000-luvun alussa, jolloin se voitti SM-kultaa seitsemänä vuonna peräkkäin. Joukkueen kotikenttä on Pirkkolan palloiluhalli ja harjoittelu tapahtuu Pirkkolan lisäksi Maunulan liikuntahallissa ja Ruskeasuon palloiluhallissa. Seuran puheenjohtajana toimii Katri Koskela.
Sparta on moninkertainen SM-mitalisti miestenkin puolella, mutta pelasi viimeksi SM-sarjassa kaudella 1997–1998.
Kuuluisin Spartan pelaajista lienee sittemmin Norjan maajoukkueeseen siirtynyt olympiavoittaja Katja Nyberg.
Aiheesta muualla

Seuran viralliset kotisivut
Skotlannin vapaakirkko (vuodesta 1900)

| Skotlannin vapaakirkko |
| --- | --- |

Suuntautuminen:  Kalvinismi
Hallinto:  Presbyteerinen
Toiminta-alue:  Skotlanti
Perustaja:  Thomas Chalmers
Perustettu:  18. toukokuuta 1843
Irtautunut:  Skotlannin kirkosta
Kirkosta irtautuneet:  Skotlannin vapaakirkko (jatkuva)
Seurakuntia:  yli 100
Jäseniä:  yli 13 000
Kotisivu:  https://freechurch.org/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Skotlannin vapaakirkko (engl. Free Church of Scotland, skotiksi Free Kirk o Scotland, gaeliksi An Eaglais Shaor), on skotlantilainen kirkkokunta, joka perustettiin vuonna 1843 Skotlannin kirkossa tapahtuneen suuren hajaannuksen seurauksena. Vuonna 1900 sen suuri enemmistö yhdistyi Skotlannin yhdistyneen presbyteerikirkon kanssa muodostaen Skotlannin yhdistyneen vapaakirkon, jonka enemmistö puolestaan yhdistyi vuonna 1929 Skotlannin kirkon kanssa. Kuitenkin vähemmistö Skotlannin vapaakirkosta jatkoi olemassaoloaan käyttäen edelleen nimeä Skotlannin vapaakirkko. Nykyään se on Skotlannin toiseksi suurin presbyteriaaninen kirkko Skotlannin kirkon jälkeen ja sillä on yli sata seurakuntaa ympäri Skotlantia.
Historia > Vuodet 1843-1900

18. toukokuuta 1843 Skotlannin kirkosta erosi 474 pastoria Thomas Chalmersin johdolla vieden mukanaan suuren määrän seurakuntalaisiaan. Eron taustalla oli muun muassa valtion vaikutusvalta Skotlannin kirkkoon. Lähteneet perustivat Skotlannin vapaakirkon. Koska he eivät saaneet mukaansa seurakuntien omaisuutta joutuivat he aloittamaan tyhjästä vapaaehtoisen kannatuksen voimin. Vuoden aikana saatiin kuitenkin rakennettua yli 500 kirkkoa pappiloineen ja kouluineen sekä aloitettua oma lähetystyö. Vuonna 1900 Skotlannin vapaakirkko yhdistyi kahden pienemmän vapaakirkon kanssa muodostaen Skotlannin yhdistyneen vapaakirkon (United free church of Scotland). Tässä uudessa kirkossa oli 1 620 seurakuntaa ja se kilpaili koossa Skotlannin kirkon kanssa. 27 seurakuntaa, jotka sijaitsivat pääosin Skotlannin Ylämailla ei hyväksynyt yhdistymistä. Ne julistautuivat Skotlannin vapaakirkon laillisiksi jatkajiksi vaatien sen koko omaisuutta itselleen. Englannin parlamentin ylähuone päättikin heillä olevan oikeuden siihen. Päätöstä pidettiin kuitenkin sen verran kohtuuttomana, että päädyttiin lopulta jakoon, jossa Skotlannin vapaakirkkona jatkava joukko sai lähes puolet kirkon entisestä omaisuudesta.
Historia > 2000-luku

Vuonna 2000 osa vapaakirkon seurakunnista irroittautui siitä ja muodosti uuden kirkon nimellä Skotlannin vapaakirkko (jatkuva) (Free Church of Scotland (Continuing)). Eroamisen syyt juonsivat juurensa vapaakirkon pastoriin professori Donald MacLeodiin kohdistuneisiin syytöksiin koskien seksuaalista hyväksikäyttöä 1980-luvulla. Edinburghin sheriffioikeus totesi MacLeodin syyttömäksi, mutta tapauksesta syntyneet erimielisyydet kirkon sisällä johtivat jakautumiseen. Myöhemmin näiden kahden kirkon välillä oli kiistaa seurakuntien kiinteistöjen omistuksesta, esimerkiksi Skyen saarella olleesta Broadfordin kirkkorakennuksesta ja pappilasta käytiin kiistaa vielä vuonna 2011, jolloin Skotlannin vapaakirkko (jatkuva) hävisi omistusoikeuskiistan Skotlannin vapaakirkolle.
Vuonna 2010 kirkko päätti muuttaa linjaansa jumalanpalvelusmusiikin suhteen. Aiemmin jumalanpalveluksissa ainoa hyväksytty musiikki oli säestyksetön psalmilaulu. Muutoksen myötä tämän rinnalla sallittiin myös virsien sekä soittimien käyttö. Asiasta päättäneessä kokouksessa äänet menivät 98 vastaan 84, myönteisen kannan saadessa 14 äänen enemmistön. Muutosta puoltavat toivoivat muutoksen tuovan uusia jäseniä pieneneviin seurakuntiin. Lisäksi he muistuttivat, ettei perinteistä psalmilaulua kielletä eikä lopeteta, vaikka virret ja musiikki sallittaisiin sen lisäksi. Traditionalistit kuitenkin pelkäsivät sen vaarantavan kirkon yhtenäisyyden, ja heidän mielestään asiaa olisi pitänyt tiedustella laajemmin jäseniltä ja vanhimmistoilta ennen muutosten tekemistä. Vuoden 2011 elokuun loppuun mennessä kolme vapaakirkon pastoria oli eronnut päätöksen vuoksi Skotlannin vapaakirkosta ja siirtynyt Skotlannin reformoidun presbyteerikirkon palvelukseen, minkä lisäksi pieni joukko entisiä vapaakirkon jäseniä perusti vuoden 2011 kesällä Reformoidun presbyteerikirkon seurakunnan Stornowayhin.
Vuonna 2013 Skotlannin kirkon yleiskokous päätti hyväksyä parisuhteessa elävien homoseksuaalien pääsyn pastoreiksi. Päätös vaikutti Skotlannin vapaakirkkoon siten, että useita Skotlannin kirkon seurakuntia ja pastoreita erosi päätöksen vuoksi Skotlannin kirkosta ja liittyi vapaakirkkoon. Stornowayssä sijainneesta High Church:istä, joka oli tuolloin Skotlannin kirkon suurin seurakunta Ulko-Hebrideillä erosi vuonna 2014 250-henkinen joukko, mukaan lukien seurakunnan koko kirkonkokous. Tämä joukko liittyi Skotlannin vapaakirkkoon High Free Church -seurakuntana. Samaten Ulko-Hebrideillä sijaitsevassa Tarbertissa Tarbert Church:in jäsenistä 94 erosi ja liittyi vapaakirkkoon North Harris Free Church:inä, 131 henkeä jäi Tarbert Church:iin. Edinburghissa kaksi seurakuntaa erosi Skotlannin kirkosta ja liittyi uudelleenjärjestäytyneinä Skotlannin vapaakirkkoon. Myös Dundeen Broughty Ferryn alueella toimineesta St James Church:istä lähti joukko pastorinsa johdolla perustaen Broughty Ferry Presbyterian Church:in.. Vuonna 2016 kyseinen seurakunta liittyi Skotlannin vapaakirkkoon. Yhteensä kymmenen Skotlannin kirkon pastoria liittyi Skotlannin vapaakirkkoon vuoden 2014 aikana.
Toiminta

Kirkolla on noin 100 seurakuntaa ympäri Skotlantia ja toimintaan osallistuu säännöllisesti yli 13 000 henkeä. Sillä on yhteydet muihin kirkkoihin Pohjois-Amerikassa, Afrikassa ja Australiassa. Kirkolla on oma teologinen seminaari Edinburghissa, jossa koulutetaan pastoreita ja muita kristillisen työn tekijöitä. Kirkko tekee myös lähetystyötä Intiassa, Latinalaisessa Amerikassa ja Etelä-Afrikassa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kirkon kotisivut
Skotlannin vapaakirkon perustamiskokous vuonna 1843, maalannut David Octavius Hill.