stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nerkoon rautatieasema

Nerkoon rautatieasema (lyh. Nrk) on lakkautettu rautatieliikennepaikka Nerkoon kylässä Lapinlahdella rataosalla Kouvola–Iisalmi. Se avattiin radan valmistuessa 1. heinäkuuta 1902 Lapinlahden aseman alaisena laiturina. Muutaman vuoden päästä paikalle rakennettiin sivuraiteet. Laiturirakennus rakennettiin Bruno Granholmin Platformskjul III -tyypin piirustusten mukaan luultavasti samaan aikaan sivuraiteiden kanssa. Rakennusta laajennettiin vuonna 1940.
Nerkoo muutettiin miehittämättömäksi 1. kesäkuuta 1964, ja tavaraliikenne lakkautettiin 1. lokakuuta 1976. Henkilöliikenne lakkautettiin 29. toukokuuta 1983, ja liikennepaikka lakkautettiin kokonaan 3. kesäkuuta 1984. Laiturirakennus ja sivuraiteet on purettu.
Aiheesta muualla

Kuva Nerkoon laiturirakennuksesta vuodelta 1978 Vaunut.org
Matti Wiberg

Matti Wiberg huhtikuussa 2011.
Matti Wiberg (s. 20. joulukuuta 1954 Hanko) on suomalainen politiikan tutkija. Hän oli Tampereen yliopistossa apulaisprofessorina 1994–1998 ja professorina 1998–2001. Turun yliopiston valtio-opin professorina hän toimi vuosina 2002-2020. Hän on julkaissut yli 60 teosta, yli 300 tieteellistä artikkelia ja kirjan lukua sekä satoja kirja-arvosteluja ja lehtikirjoituksia.
Wiberg tunnetaan aktiivisena yhteiskunnallisena keskustelijana. Hän on muun muassa kritisoinut puoluegallupeja kannatusmuutoksen ylikorostamisesta. Wiberg on myös vaatinut presidentin viran lakkauttamista.
Julkaisuja

Between apathy and revolution. Explications of the conditions for political legitimacy.  (Turun yliopiston julkaisuja, sarja B, osa 182 (väitöskirja))  Turku:  Turun yliopisto, 1988.  ISBN 951-880-154-1
Paloheimo, Heikki & Wiberg, Matti: Politiikan perusteet.  Helsinki Porvoo:  WSOY, 1997 (2. painos 2004, 3. painos 2005, 4. painos 2008, 5. painos Sanoma Pron kustantamana 2012).  ISBN 951-0-21353-5
Virén, Matti & Wiberg, Matti: Kallis rikollisuus: Järkevät vastatoimet rikollisuudelle.  Helsinki:  Edita, 1998.  ISBN 951-37-2451-4
Raunio, Tapio & Wiberg, Matti (toim.): EU ja Suomi. Unionijäsenyyden vaikutukset suomalaiseen yhteiskuntaan.  Helsinki:  Edita, 2000.  ISBN 951-37-3187-1
Paluu politiikkaan.  (Kunnallisalan kehittämissäätiön Polemia-sarja nro 42)  Helsinki:  Kunnallisalan kehittämissäätiö, 2001.  ISBN 952-9740-83-2
Valta kunnassa.  Kunnallisalan kehittämissäätiö, 2005.
Politiikka Suomessa.  Porvoo, Helsinki:  WSOY, 2006.  ISBN 951-0-26700-7
Koura, Antti & Wiberg, Matti (toim.): Ei mitään ongelmia - Festschrift Juhani Reiman 50.  Turku:  Uniprint, 2008.
Hallitseeko hallitus?  Kunnallisalan kehittämissäätiö, 2009.
Wiberg, Matti (toim.): Perustuslakihaasteet.  Helsinki:  Edita, 2010.
Wiberg, Matti (toim.): Populismi: kriittinen arvio.  Helsinki:  Edita, 2011.
Politiikan sanakirja. Inhorealistin versio.  Helsinki:  Siltala, 2011.  ISBN 9789522340481
Äänestysvalta Suomen kunnissa: Analyysi vuonna 2008 valituista valtuustoista.  (Acta Politica Aboensia A3)  Turku:  Uniprint, 2011.
Wiberg, Matti (toim.): Opiskelu yliopistossa.  Turku:  Suomen Yliopistopaino, 2011.  PDF
Julkea sektori - Näin byrokratia vaalii omia etujaan.  Elinkeinoelämän valtuuskunta, 2014.  ISBN 978-951-628-617-7
Raunio, Tapio ja Wiberg, Matti (toim.): Eduskunta - Kansanvaltaa puolueiden ja hallituksen ehdoilla.  Gaudeamus, 2014.
Nieminen, Sakari; Raiskila, Miira ja Wiberg, Matti: Faktat politiikassa.  Helsinki:  Kunnallisalan kehittämissäätiö, 2017.  ISBN 978-952-7072-81-3
Wiberg, Matti (toim.): Faktat ja politiikka.  Kunnallisalan kehittämissäätiö, 2017 Julkaisu 7.  ISBN 978-952-7072-96-7
Äänestysvalta Suomen kunnissa: Analyysi vuonna 2017 valituista valtuustoista.  (Acta Politica Aboensia A5)  Turun yliopisto valtio-oppi, 2017.  ISBN 978-951-29-6880-0  ISSN 1796-816X
Hanko tunnissa.  Lingsoft Oy, 2017.  ISBN 978-952-6640-37-2
Aiheesta muualla

Wibergin kotisivu Turun yliopistossa
Julkaisut
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Alankomaat 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
ApEX

| apEX |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Dan Madesclaire
Syntynyt: 22. helmikuuta 1993 (ikä 31)
Kansalaisuus:   Ranska
Ammatti:  ammattipelaaja
Elektronisen urheilun pelaaja
Pelaajanimi:  apEX
Aktiivisena:  2009–
Nyk. joukkue:  Team Vitality
Rooli:  kapteeni
Peli:  Counter-Strike 2
Dan ”apEX” Madesclaire (s. 22. helmikuuta 1993) on ranskalainen Counter-Strike 2 -ammattilainen. Hänen nykyinen joukkueensa on Team Vitality, jossa hän pelaa kapteenina. Hänet on valittu urallaan kahdesti maailman 20 parhaan pelaajan joukkoon.
Madesclaire on edustanut aiempina vuosinaan muun muassa joukkueita LDLC, Titan, Team EnVyUs ja G2 Esports. Hän on voittanut urallaan major-turnauksen, BLAST Paris Majorin. Madesclaire sai finaalissa GamerLegionia vastaan yhteensä 42 tappoa ja kuoli 27 kertaa, mikä teki hänestä joukkueensa toisiksi heikoimman keskiarvoltaan, mutta sai silti enemmän tappoja kuin kukaan vastustajista.
Saavutukset

Sija 15. HLTV TOP 20 -arvioinnissa vuonna 2014.
Sija 18. HLTV TOP 20 -arvioinnissa vuonna 2015.
Humppila-Museorautatie

Humppila-Museorautatie (lyh. Hpm) on valtion rataverkon Humppilan rautatieaseman eteläpuolella sijaitsevan Jokioisten museorautatien pohjoisen pääteliikennepaikan virallinen nimi. Nimi on muodostettu lisäämällä sanan Humppila perään -Museorautatie erotukseksi valtion rataverkon asemasta. Samoin lyhenne Hpm on saatu aikaan lisäämällä M-kirjain lyhenteen Hp (Humppila) perään.
Museorautatien Humppilan asema sijaitsee noin 300 metriä itään alkuperäiseltä Jokioisten rautatien Humppilan henkilöasemalta. Alkuperäinen kahdeksan kilometrin mittainen rataosuus Minkiöltä Humppilaan purettiin 1975, ja Jokioisten museorautatie rakensi rataosan uudelleen vuosina 1992–1994. Tällöin VR:n Humppilan ratapihalla olivat jo käynnissä ratapihan muutos- sekä alikulkutyöt, joten museorautatien asema jouduttiin perustamaan uudelleen alkuperäistä asemaa idemmäksi. Museojunaliikenne palasi Minkiön ja Humppilan välille 5. kesäkuuta 1994.
Aseman rakennukset

Jokioisten rautatien toiminta-aikana vuosina 1898–1974 sillä ei ollut Humppilassa omaa asemarakennusta, vaan matkustajia palveli Valtionrautateiden asemarakennus. Alkuperäinen matkustajalaituri VR:n asemaa vastapäätä on vielä jäljellä, sen sijaan lavettivaunujen lastausramppi on purkamisen jälkeen hävinnyt kokonaan.
Vuosina 1994–2018 käytössä ollut Humppilan asemarakennus on peräisin Matkun rautatieasemalta, jossa se toimi VR:n rataosaston taukotilana. Nykyinen Humppilan asemarakennus on kesällä 2018 Museorautatieyhdistyksen ostama Riipan asemarakennus, joka siirrettiin erikoiskuljetuksena 11.–12. joulukuuta 2018 Humppilaan. Rakennus on kunnostettu kevättalvella 2019 ja se otettiin käyttöön kesäkuussa 2019. Alkuperäinen halkokatos asemarakennuksen vieressä on muutettu avoimeksi odotustilaksi, jossa paikalliset järjestöt pitävät liikennepäivien aikana kahvilaa. Humppilan asemalla on myös vesiviskuri höyryvetureiden vesittämistä varten.
Humppilan vanha asemarakennus.
Uuden aseman odotustila. Riippa-nimikyltti on ajalta, jolloin rakennus oli Riipassa.
Uuden aseman odotustila, takaseinällä lippuluukku.
Suonperän seisake

Suonperän seisake oli Kälviän rautatieaseman alainen rautatieliikennepaikka. Se sijaitsi Kälviällä Suonperän tasoristeyksessä. Laiturirakennus oli Bruno Granholmin suunnittelema niin kutsuttu Platformskjul III-tyypin mukainen. Miehitys liikennepaikalta lopetettiin 1953, henkilöliikenne lakkautettiin 1970 ja liikennepaikka lopetettiin seuraavana vuonna. Laiturirakennus on siirretty, Välikylän lähistölle.
A Taxi Driver

| A Taxi Driver> 택시운전사 (Taeksi Unjeonsa) |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jang Hoon
Käsikirjoittaja:  Eom Yu-na
Tuottaja:   Park Un-kyoung  Han Seung-ryeong 
Säveltäjä:  Jo Yeong-wook
Kuvaaja:  Go Nak-seon
Leikkaaja:   Kim Sang-bum  Kim Jae-bum 
Pääosat:   Song Kang-ho  Thomas Kretschmann 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Etelä-Korea
Tuotantoyhtiö:  The Lamp
Levittäjä:  Showbox
Ensi-ilta:  2. elokuuta 2017
Kesto:  137 minuuttia
Alkuperäiskieli:  korea englanti saksa
Budjetti:  13,8 miljoonaa dollaria
Tuotto:  88,7 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
A Taxi Driver (hangul: 택시운전사; hanja: 택시運轉士; uudistettu latinisaatio: Taeksi Unjeonsa) on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut eteläkorealainen historiallinen toiminta- ja draamaelokuva, jonka on ohjannut Jang Hoon ja käsikirjoittanut Eom Yu-na. Sen pääosia esittävät Song Kang-ho ja Thomas Kretschmann.
A Taxi Driver julkaistiin 2. elokuuta 2017 Etelä-Koreassa. Elokuva sai positiivisen vastaanoton kriitikoilta ja se lähetettiin Etelä-Koreasta kilpailemaan parhaan vieraskielisen elokuvan Oscarista vuoden 2018 gaalaan.
Aiheesta muualla

A Taxi Driver Internet Movie Databasessa (englanniksi)
A Taxi Driver AllMoviessa. (englanniksi)
Jalkaväkirykmentti 61 (jatkosota)

Jalkaväkirykmentti 61 oli Vaasan ruotsinkielisessä suojeluskuntapiirissä muodostettu ruotsinkielinen rykmentti, joka muun muassa osallistui Kannaksen torjuntataisteluihin kesällä 1944. Rykmentti perustettiin reservirykmenttinä. Rykmenttiin sijoitettiin myös ruotsalaisia vapaaehtoisia. Myös rykmentin kolmannen pataljoonan komentajana toimi ruotsalainen vapaaehtoinen, majuri Sven Hedengren. Suurhyökkäyksen aikana rykmentin komentajana toimi everstiluutnantti Alpo Marttinen. JR 61 saavutti mainetta Tienhaaran taistelussa 22. - 25. kesäkuuta 1944 saavuttamallaan torjuntavoitolla.
Komentajat

jääkärieversti Martin Berg kesäkuu 1941 - 22.9.1941
everstiluutnantti Nils Roos 22.9.1941 - 30.10.1942
everstiluutnantti (eversti 23.6.1944) Alpo Marttinen 30.10.1942 - 7.10.1944
majuri Rudolf Renvall 7. - 24.10.1944
majuri Rudolf Lagerbohm 24.10.1944 -
Hubble-avaruusteleskooppi

| Hubble-avaruusteleskooppi |
| --- | --- |
 Hubble-avaruusteleskooppi vuonna 1997.
Alkuperäinen nimi:  Hubble Space Telescope (HST)
COSPAR ID:  1990-037B
SATCAT №:  20580
Ohjelma:  NASA's Great Observatories
Organisaatio:  NASA ja ESA
Laukaisu:  25. huhtikuuta 1990 Cape Canaveral
Laukaisualus:  Avaruussukkula
Massa:  11 600 kg
Teho:  2 400 W
Kiertorata
Viitejärjestelmä:  Maakeskeinen
Kiertorata:  Matala Maan kiertorata
Isoakselin puolikas:  6 916 kilometriä
Inklinaatio:  28,5 °
Kiertoaika:  95,4 minuuttia
Apoapsis:  547,0 kilometriä
Periapsis:  543,5 kilometriä
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
Hubblen kaavakuva.
Hubble-avaruusteleskooppi (HST) on maapallon kiertoradalla sijaitseva avaruustutkimusasema. Sen pääteleskoopin peili on halkaisijaltaan 2,4 metriä. Hubble laukaistiin kiertoradalleen avaruussukkula Discoveryn lennolla STS-31 24. huhtikuuta 1990. Koska Hubble on Maan ilmakehän ulkopuolella, se pystyy ottamaan ennennäkemättömän tarkkoja kuvia kaukaisista kohteista. Tämän ansiosta siitä on tullut yksi tähtitieteen tärkeimpiä havaintovälineitä. Sillä otetut kuvat ovat auttaneet tähtitieteilijöitä ymmärtämään monia astrofysiikan keskeisistä ongelmista. Hubblen Extreme Deep Field on syvin (herkin) optinen tähtitieteellinen kuva, joka on ikinä otettu.
Teleskooppi on nimetty Linnunradan ulkopuolisten galaksien löytäjän ja avaruuden laajenemisteorian (Hubblen laki) keksineen Edwin Hubblen mukaan. Teleskooppi on Nasan ja ESAn yhteinen hanke.
Avaruusteleskoopin tekniikka

Alkuperäinen havainnointilaitteisto koostui laajakulma- ja planetaarinen kamerasta, Goddardin tarkkuusspektrografista, nopeasta fotometristä, himmeiden kohteiden kamerasta ja himmeiden kohteiden spektrografista, joka toimii UV- ja näkyvän valon alueella. Hubble pystyy havaitsemaan himmeitä kohteita huomattavasti tarkemmin kuin maanpäälliset observatoriot. Erityisesti UV-instrumentit toimivat tehokkaasti avaruudessa, toisin kuin maanpäällä, jossa ilmakehä suodattaa suuren osan UV-valosta pois. Kirkkaita kohteita havaittaessa tarkkuus jää samaan luokkaan maanpäällisten observatorioiden kanssa.
Hubblessa on kaksi aurinkopaneelia, joista laite saa virtansa. Hubble kiertää Maata noin 559 kilometrin korkeudessa. Kierto-aika on 97 minuuttia. Koska siinä ei ole työntövoimaa tuottavaa osaa, se tulee putoamaan kiertoradaltaan. Hubblen arvioitu käyttöikä avaruudessa oli alun perin 15 vuotta, joka täyttyi 24. huhtikuuta 2005. Tätä on pystytty jatkamaan mutta maahansyöksyn on ennustettu tapahtuvan ennen vuotta 2032.
Teleskoopissa on kuusi gyroskooppia, joiden avulla sen asentoa ohjataan. Kaikki gyroskoopit uusittiin vuonna 2009 tehdyllä avaruussukkula Atlantiksen lennolla, mutta sen jälkeen kolme gyroskoopeista on vikaantunut ja vuonna 2024 "gyro 3" on alkanut antaa virheellistä tietoa. Nasan suunnitelmana on jatkaa käyttöä yhden gyroskoopin varassa ja pitää toista varalla, jolloin teleskooppia voi vielä käyttää, mutta käyttöaika on 12 prosenttia lyhyempi ja Marsia lähempänä olevia kohteita ei voi havainnoida sillä. Yhden gyroskoopin varassa käyttö voisi jatkua vuoteen 2035 saakka.
Huolto

Ensimmäisellä huoltolennolla (huoltolento 1), Endeavour-avaruussukkulan lennolla STS-61, 1993, Hubblen peilejä korjattiin asentamalla COSTAR-korjaussarja, sillä ensimmäiset peilit heijastivat hieman epätarkkaa kuvaa. Korjauksen jälkeen Hubblen avulla on voitu erottaa avaruuden kohteita kymmenen kertaa tarkemmin kuin kaikkein tehokkaimmilla Maassa olevilla teleskoopeilla.
Toinen huoltolento (huoltolento 2) tehtiin helmikuussa 1997 Discovery-sukkulan lennolla STS-82. Kolmas huoltolento (huoltolento 3A) tehtiin joulukuussa 1999 Discovery-sukkulan lennolla STS-103 ja neljäs huoltolento (huoltolento 3B) maaliskuussa 2002 Columbia-sukkulan lennolla STS-109.
Hubblen viides huoltolento (huoltolento 4) oli tarkoitus tehdä Atlantis-sukkulan lennolla STS-125 lokakuussa 2008, mutta kaksi viikkoa ennen laukaisua yhdellä Hubblen tietokoneista ilmeni ongelmia, joiden vuoksi esimerkiksi dataa ei enää pystytty lähettämään Maahan. Tämän vuoksi lento lykättiin vuoteen 2009. Laukaisu onnistui lopulta 11. toukokuuta 2009. Huoltolento paransi Hubblen ottamien kuvien laatua selvästi. Huollon tarkoituksena on pidentää avaruusteleskoopin käyttöikää vähintään vuoteen 2014 ja mahdollisesti pitempäänkin. Se on tarkoitus korvata Nasan ja ESAn yhteisellä uudella avaruusteleskoopilla, James Webb -avaruusteleskoopilla (JWST). JWST eroaa kuitenkin Hubblesta siinä, että se havaitsee vain infrapunasäteilyä ja sijaitsee noin 1,5 miljoonan kilometrin korkeudessa.
Idea, suunnittelu ja tarkoitus > Varhaiset ehdotukset

Hubblen historia alkaa vuodesta 1946, jolloin tähtitieteilijä Lyman Spitzer (1914–1997) kirjoitti artikkelin Astronomical advantages of an extra-terrestrial observatory. Silloin oli vasta kehitetty raketteja, kuten V2, joilla päästiin ilmakehän ulkopuolelle. Artikkelissaan hän kuvasi avaruudessa sijaitsevan observatorion kahta tärkeintä etua: ensiksi resoluutiota rajoittaisi ainoastaan diffraktio, eikä ilmakehän väreily pääse haittaamaan havaintoja. Niihin aikoihin maanpäällisten teleskooppien resoluutio jäi 0,5–1,0 kaarisekunnin välille, kun diffraktio antaa 2,5-metrisellä peilillä varustetulle teleskoopille teoreettisen 0,1 kaarisekunnin rajan. Toinen etu olisi mahdollisuus tehdä havaintoja infrapunan ja ultravioletin aallonpituuksilla; ilmakehä imee nämä varsin tehokkaasti.
Spitzer käytti suurimman osan urastaan avaruusteleskoopin kehittämisen edistämiseen. Vuonna 1962 Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian raportti suositteli avaruusteleskoopin kehittämistä osana avaruusohjelmaa, ja 1965 Spitzer valittiin johtamaan komiteaa, jonka tehtävänä oli määritellä suuren avaruusteleskoopin tieteelliset tavoitteet.
Idea, suunnittelu ja tarkoitus > Rahoitusongelmia

OAO-ohjelmasta saadut hyvät tulokset kannustivat tiedeyhteisöä pyrkimään avaruusteleskoopin hankkimiseen. Vuonna 1970 Nasa perusti kaksi komiteaa, joista toinen hoiti teleskoopin suunnittelupuolen ja toinen keskittyi projektin tieteellisten tavoitteiden määrittelyyn. Seuraava ongelma oli rahoituksen hankkiminen, sillä laite olisi huomattavasti kalliimpi kuin yksikään maanpäällinen teleskooppi. USA:n kongressi kyseenalaisti ehdotetun budjetin ja pakotti leikkaamaan suunnitelmia. Gerald Fordin alkuun panemat julkisten menojen leikkaukset saivat 1974 kongressin vetämään koko teleskooppihankkeen rahoituksen takaisin.
Päätös sai tähtitieteilijät muodostamaan maanlaajuisen lobbauskampanjan. Monet tähtitieteilijät kävivät tapaamassa senaattoreita ja kongressin edustajia henkilökohtaisesti, ja kirjeenkirjoituskampanjoita järjestettiin. Lopulta senaatti myönsi hankkeelle puolet kongressin alun perin hyväksymästä summasta.
Rahoitusongelmien myötä projektin tavoitteita jouduttiin leikkaamaan. Peilin läpimitta pieneni 3 metristä 2,4 metriin, jotta kulut ja laitteiston koko saatiin pysymään kurissa. Aikaisemmin ehdotettu 1,5 metrin koeteleskooppi hylättiin kokonaan, ja päätettiin tehdä yhteistyötä Euroopan avaruusjärjestö ESAn kanssa. ESA suostui rahoittamaan hanketta ja toimittamaan yhden teleskoopin instrumenteista, aurinkopaneelit sekä henkilöstöä  työskentelemään USA:ssa teleskoopin rakennusvaiheessa. Vastavuoroisesti ESAlle taattiin vähintään 15 % teleskoopin käyttöajasta.
Lopulta kongressi hyväksyi 36 miljoonan dollarin budjetin vuodelle 1978, ja teleskoopin suunnittelu pääsi alkamaan. Tavoitteena oli laukaisu vuonna 1983. Teleskooppi nimettiin  Edwin Hubblen mukaan, jonka havainto universumin laajenemisesta on yksi 1900-luvun tärkeimmistä tieteellisistä läpimurroista.
Hubblen ottamia kuvia

Maaliskuussa 2016 julkaistussa kuvassa näkyy galaksi GN-z11 13,4 Ga takaa eli kuvan näkymä on ajalta 400 Ma alkuräjähdyksen jälkeen. Tämä on julkaisuaikanaan kaukaisin havaittu galaksi.
Kartiosumu
V838 Monocerotis
Kotkasumua
Luomisen pilarit
Hubble Deep Field
Hubble Deep Field South
Hubble Ultra Deep Field
Stephanin kvintetti
Kirjallisuutta

Christensen, Lars Lindberg & Fosbury, Bob: Hubble: 15 vuoden löytöretki.  Suomentanut Sarimaa, Markku. Helsinki:  Ursa, 2005.  ISBN 952-5329-46-1  (Alkuperäisen teoksen nimi: Hubble: 15 years of discovery, 2005.)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hubble Space Telescope European Space Agency – ESA. Viitattu 24.4.2020. (englanniksi)
The Hubble Space Telescope Nasa – Goddard Space Flight Center. Viitattu 24.4.2020. (englanniksi)
Hille, Karl: Starry-Eyed Hubble Celebrates 20 Years of Awe and Discovery Nasa.  4.22.2010. Viitattu 24.4.2020. (englanniksi)
Starry-eyed Hubble celebrates 20 years of awe and discovery European Space Agency – ESA.  23.4.2010. Viitattu 24.4.2020. (englanniksi)
Hubble Space Telescope – Announcements Space Telescope Science Institute. Viitattu 24.4.2020. (englanniksi)
News Releases HubbleSite. Viitattu 24.4.2020. (englanniksi) Hubblella tehtyjen havaintojen public domain-kuvien arkisto.
Hubbleen asennetaan kehittyneempää optiikkaa huoltolento 1:n aikana.
M100-galaksi ennen ja jälkeen ensimmäisen huoltolennon parannusten.
Hubblen 20-vuotisjuhlakuva Kölin sumusta (myös nimillä Eta Carinae ja NGC 3372).
Martín Campaña

Martín Campaña vuonna 2015.
Martín Campaña (s. 29. toukokuuta 1989 Maldonado, Uruguay) on uruguaylainen jalkapallomaalivahti. Hän on pituudeltaan 186-senttimetrinen ja on ollut ilman seuraa heinäkuusta 2024.
Campaña on edustanut urallaan lukuisia uruguaylaisseuroja ja hieman muiden maiden seuroja. Merkittävimpänä hän on edustanut CA Independienteä, jonka kanssa hän on voittanut kerran sekä Copa Sudamericanan että Copa Suruga Bankin. Hän on pelannut yli sata liigaottelua Saudi-Arabian Valioliigassa ja Argentiinan Primera Divisiónissa.
Campaña liittyi Uruguayn A-maajoukkueeseen toukokuussa 2016. Hän on edustanut joukkuetta MM-kilpailuissa 2018 ja kesäolympialaisissa 2012.
Salajärvi (Savitaipale)

| Salajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Karjala
Kunnat:  Savitaipale
Koordinaatit:  61°07′25″N, 27°17′13″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Vuoksen vesistö (04)
Laskujoki:  Salo-oja
Järvinumero:  04.146.1.032
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  99,7 m 
Rantaviiva:  9,62 km 
Pinta-ala:  1,26 km² 
Tilavuus:  0,00497 km³ 
Keskisyvyys:  3,94 m 
Suurin syvyys:  16,25 m 
Saaria:  1
:  Tasapäänsaari
  [ ohje ]  
Salajärvi on järvi Savitaipaleella Etelä-Karjalassa. Sen pinta-ala on 1,3 neliökilometriä. Etäisyys Lappeenrannasta on 48 kilometriä länsiluoteeseen.
Maantiede

Salajärven muotoja määrittää järven pohjoisrannalta etelään työntyvä Hujaniemi ja sen länsipuolella sijaitseva noin viisitoistahehtaarinen Tasapäänsaari. Lahtia on useita (Mustalahti, Räisänlahti, Tervahaudanlahti, Niittulahti, Rapalahti, Salolahti). Noin yhdeksäsosa Salajärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvin kohta, noin kuusitoista metriä, sijaitsee itärannan tuntumassa.
Salajärven rannoilla on jonkin verran pientaloja ja joitakin maatiloja.
Salajärveen laskee usea nimetön tulouoma. Salajärven pohjoiskolkan Salolahdesta lähtee vajaan kilometrin mittainen Salo-oja, joka laskee järven pohjoispuolella sijaitsevaan Rautjärveen (92,9 metriä merenpinnan yläpuolella).
Salajärven vesitilavuus on 4 975 000 kuutiometriä.
Salajärvi (04.146.1.032) kuuluu Virmajoen valuma-alueeseen (04.146), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Kuolimon valuma-alue (04.14) ja ensimmäinen on Suur-Saimaan alue (04.1). Virmajoen valuma-alueeseen kuuluu 86 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Salajärvi on kuudenneksi laajin.
Vuoden eteläpohjalainen kylä

Vuoden suomalaiset kylät
Etelä-Karjala
Vuoden eteläkarjalainen kylä
Etelä-Pohjanmaa
Vuoden eteläpohjalainen kylä
Etelä-Savo
Etelä-Savon vuoden kylä
Itä-Uusimaa
Vuoden itäuusmaalainen kylä (1997–2010)
Kainuu
Vuoden kainuulainen kylä
Kanta-Häme
Kanta-Hämeen vuoden kylä
Keski-Pohjanmaa
Keski-Pohjanmaan vuoden kylä
Kymenlaakso
Kymenlaakson vuoden kylä
Lappi
Vuoden lappilainen kylä
Pirkanmaa
Pirkanmaan vuoden kylä
Pohjois-Pohjanmaa
Pohjois-Pohjanmaan vuoden kylä
Päijät-Häme
Päijät-Hämeen vuoden kylä
Satakunta
Satakunnan vuoden kylä
Uusimaa
Vuoden uusmaalainen kylä
Varsinais-Suomi
Varsinais-Suomen vuoden kylä
Vuoden eteläpohjalainen kylä on kunnianimitys, jonka on saanut vuodeksi kerrallaan yksi Etelä-Pohjanmaan kunnissa oleva kylä vuodesta 1996 (kylää ei valittu 1998, vaan annettiin kunniamaininta). Vuoden eteläpohjalaisen kylän valitsee Eteläpohjalaiset Kylät -yhdistys.
Vuoden eteläpohjalaiset kylät

Vuoden eteläpohjalaisiksi kyliksi ovat tulleet valituiksi seuraavat kylät:
| --- | --- |
 1996: Hakojärvi, Töysä  1997: Tuurala, Isokyrö  1999: Koskue, Jalasjärvi  2000: Kattelus, Alavus  2001: Hyyppä, Kauhajoki  2002: Ruotsala, Kauhava  2003: Tuiskula, Kurikka  2004: Myrkky, Karijoki  2005: Kankaankylä, Ylihärmä  2006: Nummijärvi, Kauhajoki  2007: Tainuskylä, Jurva  2008: Ruona, Kuortane  2009: Nopankylä, Ilmajoki :  2010: Ahonkylä, Ilmajoki  2011: Kitinoja, Seinäjoki (Ylistaro)  2012: Sydänmaa, Alavus  2013: Keskikylä, Jalasjärvi  2014: Itäkylä, Lappajärvi  2015: Yliluoma, Kauhava (Ylihärmä)  2016: Mäenpää, Kauhava  2017: Könni, Ilmajoki  2018: Luoma-aho, Alajärvi   2019: Ilvesjoki, Kurikka (Jalasjärvi)  2020: Kainasto, Seinäjoki (Ylistaro)  2021: Kätkänjoki, Alavus  2022: Jokipii-Ahonkylä, Kurikka (Jalasjärvi)  2024: Närvijoki, Kurikka (Jurva)
Dyveke Sigbritsdatter

Kristian II ja Dyveke, Vilhelm Rosenstandin historiamaalaus (1885).
Dyveke Sigbritsdatter (myös Ottikesdatter; n. 1491 – 21. syyskuuta 1517 Kööpenhamina, Tanska) oli Tanskan kuninkaan Kristian II:n hollantilaissyntyinen rakastajatar. Dyveken murhaksi väitetty äkillinen kuolema lietsoi kuningas Kristiania siirtymään mielivaltaisempaan hallintoon.