stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Olivier Boumelaha

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Olivier Hakim Boumelaha
Syntymäaika: 27. toukokuuta 1981 (ikä 43)
Syntymäpaikka: Ranska,  Ranska
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 180 senttimetriä
Paino: 78
Seura
Seura: FC Gossau
Pelinumero: 12
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1998–1999 2000–2001 2001-2002 2002-2003 2003–2004 2004–2005 2005-2006 2006-2007 2007-2008 2008- | FC Basel 1893 FC St. Gallen Etoile -Garouge FC FC St. Gallen FC La Chaux-de-Fonds Al-Ittihad IFK Mariehamn PP-70 Al-Ahli FC Gossau | 1 (0) 2 (0) 1 (0) 8 (1) 14 (4) 15 (7) 5 (2) 9 (7) 10 (5) 3 (3) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 26. syyskuuta 2008.
Olivier Hakim Boumelaha (s. 27. toukokuuta 1981) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän kuuluu Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavan FC Gossaun joukkueeseen. Miehen mitat ovat 180 cm ja 78 kg.
Suomessa hän on edustanut veikkausliigan IFK Mariehamnia sekä ykkösessä pelannutta PP-70tä . Boumelaha on urallaan edustanut myös useita muita sveitsiläisseuroja sekä hieman eksoottisempia Al-Ittihadia ja Al-Ahlia.
Otto Ehrich

Willi Daugs (vas.) ja Otto Ehrich Suomessa 1930-luvun lopulla.
Otto Johannes Julius Max Ehrich (6. kesäkuuta 1897 Birnbaum, Posenin provinssi, Saksan keisarikunta [nyk. Międzychód, Puola] – 26. marraskuuta 1988 Lindenberg im Allgäu, Saksan liittotasavalta) oli saksalainen liikemies ja taiteilija, joka asui Suomessa 1930–1940-luvulla.
Otto Ehrich osallistui vapaaehtoisena ensimmäiseen maailmansotaan. Hän palveli hävittäjälentäjänä Manfred von Richthofenin eli Punaisen paronin joukoissa ja lennonopettajana Ottomaanien valtakunnassa. Sodan jälkeen hän toimi asekauppiaana ystävänsä Willi Daugsin kanssa. Suomesta tuli heille tärkeä asiakas, ja Ehrich ja Daugs siirtyivät Saksasta Suomeen vuonna 1935, mahdollisesti kansallissosialistien takia. Vuonna 1938 he ostivat enemmistön Tikkakosken asetehtaasta sekä Ergo-laivanvarustamon.
Otto Ehrich avioitui vuonna 1938 ruotsalaisen Karin Wennerholmin (o.s. Sundberg) kanssa. Liitto alkoi skandaalinomaisesti, sillä Wennerholm hylkäsi aviomiehensä ja kaksi lastaan. Ehrich rakennutti 1930-luvun lopulla Kulosaareen suurehkon kivitalon Villa Ehrichin, jonka asuinpinta-ala on 300 m²; hän suunnitteli rakennuksen yhdessä arkkitehti Otto Firlen kanssa. Toisen maailmansodan aikana Ehrich ja Daugs rikastuivat asekaupoilla.
Otto Ehrich noin vuonna 1980.
Jatkosodan loppuvaiheessa, kesäkuussa 1944 Ehrich perheineen ja Daugs pakenivat Ruotsiin, koska he pelkäsivät, että saksalaisina heidät luovutettaisiin Neuvostoliittoon. Sodan jälkeen heidän Suomeen jäänyt omaisuutensa takavarikoitiin ja luovutettiin Neuvostoliitolle.
Ehrich asui jonkin aikaa Ruotsissa, muutti sitten Sveitsiin, Saksaan, Espanjaan ja Italiaan ja asui vuodesta 1981 jälleen Saksassa. ”Vaellusvuosiensa” aikana hän omistautui maalaustaiteelle, jota hän opiskeli Karl Schmidt-Rottluffin johdolla. Hänen tyyliään on luonnehdittu ekspressionistiseksi realismiksi, ja hän maalasi maisemia ja asetelmia. Hän vietti kesänsä Skånessa, ja hänet on haudattu sinne.
Otto Ehrichin poika Hans Ehrich (s. 1942) on tunnettu ruotsalainen muotoilija.
Oittila

| Oittila |
| --- | --- |

 Oittila
 Koordinaatit: 61.9500°N, 25.7491°E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Keski-Suomi
Kunta:  Jyväskylä
Entinen kunta:  Korpilahti
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Oittila on kylä Korpilahdella Jyväskylässä. Se sijaitsee Korpilahden Vespuolella eli Päijänteen itäpuolisella alueella, Synsiänlahden länsirannalla. Oittila oli yksi Korpilahden rekisterikylistä, johon kuului myös osa Synsiästä.
Jyväskylän kaupungin aluejaossa Oittila kuuluu Vespuolen kaupunginosaan, joka kattaa koko Vespuolen alueen. Vespuolen tilastoalue vastaa kaupunginosaa ja jakautuu kahteen pienalueeseen: pohjoisosan kattaa Oittilan pienalue ja eteläosan Putkilahden pienalue.
Oittilassa toimii Oittilan maamiesseura. Kylässä toimi aikaisemmin myös Vespuolen koulu, joka lakkautettiin vuonna 2013.
Historiaa

Ennen nykyisen asutuksen syntymistä Oittilan seutu oli Sääksmäen erämaata. Vuonna 1561 erämaalle tuli uudisasukkaaksi savolainen Erkki Oittinen, joka perusti Oittilan talon. Oittila oli yksinäistalo vuoteen 1603 asti, jolloin se jakautui Oittisen poikien kesken Tihtariksi ja toiseksi taloksi, jonka nimeksi tuli vuosisadan loppupuolella Vilppula. Kylä pysyi kaksitaloisena vuoteen 1708 asti, jolloin Tihtarista erotettiin isännän veljenpojalle Mäkelän talo.
Talojen määrä alkoi kasvaa 1700- ja 1800-lukujen vaihteessa, kun kolmesta vanhimmasta talosta erotettiin uusia taloja. Myös ensimmäiset torpat perustettiin tuohon aikaan. Vuonna 1860 Oittilassa oli yhdeksän taloa sekä viisitoista torppaa.
Korpilahden kappeliseurakunta erotettiin Jämsästä erilliseksi seurakunnaksi vuonna 1861.
Oittilasta tuli osa Jyväskylää vuoden 2009 alussa, kun Korpilahden kunta liitettiin kaupunkiin.
Oranjestad (Sint Eustatius)

| Oranjestad |
| --- | --- |
 Fort Oranje Oranjestadissa
 Koordinaatit: 17°29′N, 62°59′W 
Valtio:  Alankomaiden kuningaskunta
Kunta:  Sint Eustatius
Perustettu:  1636
Väkiluku:  noin 1 000
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Oranjestad on Karibianmerellä sijaitsevan on Sint Eustatiuksen saaren pääkaupunki. Sint Eustatius on Alankomaiden kuningaskuntaan kuuluva erityishallinnollinen kunta. Kaupungin asukasluku on lähes tuhat. Kaupungissa on muun muassa yliopisto ja vuonna 1755 rakennettu kirkko.
Kaupunki jakautuu yläkaupunkiin ja alakaupunkiin. Yläkaupunki on moderni keskusta samalla kun alakaupunki edustaa vanhaa siirtomaa-ajan rakennustyyliä. Alakaupungissa on myös kaupungin linnan Fort Oranjen rauniot sekä Sint Eustatiuksen satama.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oranjestad (Sint Eustatius) Wikimedia Commonsissa
Ounasvaaran yläaste

Ounasvaaran yläaste lempinimeltä Oukku on Rovaniemellä Katajarannan kaupunginosassa sijaitseva yläkoulu. Koulu on Ounasvaaran alueen yläaste. Syksyllä 2010 koulussa oli opettajia 50. Koulun vieressä sijaitsevat myös ala-aste (Katajarannan koulu) sekä aiemmin myös lukio (Ounasvaaran lukio).Koulua ja lukiota laajennettiin merkittävästi vuosien 2003–2004 välillä.
Hullu - hullumpi - yläaste sarjassa opettajat ja koulurakennus pohjautuvat Ounasvaaran yläasteeseen.[lähde? ]
Oiva Kaltiokumpu

| Oiva Kaltiokumpu> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. syyskuuta 1950 (ikä 74) Sodankylä
Poliitikko
Puolue:  Keskusta
Asema:  kansanedustaja
Vaalipiiri:  Satakunta
Kotipaikka:  Pori
Aiheesta muualla
Virallinen sivu
Oiva Johannes Kaltiokumpu (s. 25. syyskuuta 1950 Sodankylä) on suomalainen poliitikko, rikoskomisario ja laulaja. Hän toimi Suomen Keskustan kansanedustajana Satakunnan vaalipiiristä vuodesta 2007 vuoteen 2011. Lapista kotoisin olevan Kaltiokumpu on asunut vuodesta 1991 lähtien Porissa.
Kaltiokumpu on Porin kaupunginvaltuuston varapuheenjohtaja. Hän oli ehdolla vuoden 2003 eduskuntavaaleissa ja pääsi varasijalle saaden 5 218 ääntä.
Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Kaltiokumpu valittiin kansanedustajaksi Satakunnan vaalipiiristä 5 611 äänellä. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa hän oli ehdolla Satakunnan vaalipiirissä mutta ei tullut valituksi.
Oiva Kaltiokumpu on myös laulaja. Hän on levyttänyt muutamia albumeita taiteilijanimellä Lapin sheriffi ja esiintyy orkesterinsa kanssa satunnaisesti.
Eduskuntatoiminta

Hallintovaliokunta 03.05.2007-
Lakivaliokunta 03.05.2007-
Liikenne- ja viestintävaliokunta (vj) 03.05.2007-
Pohjoismaiden neuvoston Suomen valtuuskunta (vj) 04.04.2007-
Valtiovarainvaliokunta 03.04.2007-02.05.2007
Liikenne- ja viestintävaliokunta 03.04.2007-02.05.2007
Talousvaliokunta 03.04.2007-02.05.2007
Keskustan eduskuntaryhmä 21.03.2007 -
Yhteiskunnalliset tehtävät

Kansanedustaja 2007-
Porin kaupunginvaltuusto (vpj) 2011-
Porin kaupunginvaltuusto 2000-
Porin kaupunginvaltuusto, keskustan ryhmä (pj) 2000-
Porin kaupungin tarkastuslautakunta (pj) 2011-
Porin kaupungin tarkastuslautakunta 2009-
Porin kaupunginhallitus 2000-2002
Satakuntaliiton maakuntavaltuusto (vpj) 2000-2004
Satakunnan korkeakoulusäätiön hallitus 2000-
Satakunnan korkeakoulusäätiön valtuuskunta 2000-
Kiinteistö Oy PTO:n (Porin tekn.oppilaitos) hallitus (pj) 2001-
Porin terveyslautakunta (pj) 2002-2004
Satakuntaliiton maakuntavaltuusto (pj) 2005-2009
Kiinteistö Oy PTO:n (Porin tekn. oppilaitos) hallitus (pj) 2003-2009
Länsi-Lapin poliisiyhdistys (pj) 1981-1986
Läänin poliisijärjestöt (pj) 1986-1989
Satakunnan Keskustapiiri (vpj) 2000-2001
Suomen Keskustan puoluehallitus (vj) 2000-2004
Suomen Keskustan puoluevaltuuskunta 2004-
Poliisiopintojen Oppilaskunta (pj)
Osuuskaupan edustajisto 2005-
Osuuspankin edustajisto 2006-
Kiinteistönomistajien hallitus (pj) 2006-
Porin ev.-lut. seurakuntayhtymän yhteinen kirkkoneuvosto 2007-
Teljän seurakunnan kirkkoneuvosto 2007-
Palosuojelurahaston hallitus 2008-
Kansaneläkelaitoksen tilintarkastaja 2009-
Asiantuntija- ja koulutustehtävät

Poliisiammattikorkeakoulun päällystön johtamiskurssin johtajana 1998
Poliisiammattikorkeakoulun alipäällystön johtamiskurssin johtajana 2000
Sisäministeriön ylikomisariona 1995–1996 vastuualueena valtakunnallisen työyhteisön kehittämishankkeen johtaminen
Opetustehtävät Poliisikoulussa 1989–1990
Kouluttajana työyhteisö-, johtamis- ja turvallisuusasioissa julkishallinnossa ja yksityisissä yrityksissä eri toimialoilla
Levytyksiä > Albumit

Lapin Sheriffi (1985, Koivu Records)
Lapin Sheriffi. (1987, Oodi)
Seinillä on korvat (1989, Polarvox)
Täyttä elämää (1994, Jupiter)
Joulun kauneimmat laulut (2002, OK)
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Facebook sivut
Oiva Kaltiokummun esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
.aspx Oiva Kaltiokumpu Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Populappi
Satakunnan vaalipiirin kansanedustajat 2007–2011
Anne Holmlund
Timo Kalli
Reijo Kallio
Oiva Kaltiokumpu
Sampsa Kataja
Krista Kiuru
Juha Korkeaoja
Veijo Puhjo
Antti Vuolanne
Oranjezaal

Näkymä salin koilliskulmasta.
Oranjezaal (oranssi sali) on taiteella koristettu sali, joka sijaitsee Alankomaiden hallintokaupungissa Haagissa sijaitsevassa kuninkaallisessa Huis ten Bosch -palatsissa. Palatsin rakennutti Oranjen ruhtinas Fredrik Henrikin vaimo Amalia van Solms-Braunfels, joka miehensä kuoltua  vuonna 1647 omisti palatsin miehensä muistolle. Oranje Zaal on täytetty maalauksilla, joissa on kohtauksia hänen elämästään ja allegorioita hänen hallituskaudestaan. Salissa on 31 maalausta, joiden tekijöinä oli ajan johtavia taiteilijoita, kuten Caesar van Everdingen ja Gerard van Honthorst. Salin suunnittelusta vastasi arkkitehti Jacob van Campen, joka osallistui myös maalausten toteuttamiseen. Salia pidetään yhtenä Hollannin taiteen kultakauden parhaista esimerkeistä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Google Streetview: Oranjezaal
Oranokka

| Oranokka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Oranokat Oxyruncidae
Suku::  Oxyruncus
Laji::  cristatus
Kaksiosainen nimi
 Oxyruncus cristatus  (Swainson, 1821) 
Katso myös
   Oranokka Wikispeciesissä   Oranokka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Oranokka (Oxyruncus cristatus) on varpuslintulaji. Oranokan taksonomia on osittain epäselvä ja se on välillä sijoitettu kotingojen heimoon, toisinaan tityroihin ja toisinaan omaan heimoonsa oranokat Oxyruncidae.
Levinneisyys

Oranokkaa tavataan laikuttaisesti Keski-Amerikassa ja Etelä-Amerikan pohjois- ja keskiosissa. Lajin levinneisyysalue on kuitenkin laaja, eikä oranokan uskota olevan vaarassa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Numismaattinen museo (Ateena)

| Numismaattinen museo Νομισματικό Μουσείο |
| --- | --- |
 Numismaattisen museon rakennus Ilíou Mélathron.
Tyyppi:  numismaattinen museo
Sijainti:  Ateena, Attika, Kreikka
Perustettu:  1834
Kotisivut:  www.nummus.gr
Koordinaatit:  37°58′40″N, 23°44′07″E
 fiNumismaattinen museo 
   
Numismaattinen museo (kreik. Νομισματικό Μουσείο, Nomismatikó Mouseío) on numismaattinen eli rahamuseo Ateenassa Kreikassa. Museo toimii Ateenan ydinkeskustassa Panepistimíou-kadulla arkeologi Heinrich Schliemannin entisessä kartanossa, jonka nimi on Ilíou Mélathron (Ιλίου Μέλαθρον, ”Ilionin palatsi”).
Historia

Museo on perustettu vuonna 1834 ja se on Kreikan vanhimpia julkisia museoita. Sen kokoelma oli alun perin sijoitettu Ateenan yliopiston rakennukseen yhdessä Kreikan kansalliskirjaston kokoelman kanssa. Vuonna 1867 museosta tuli virallisesti osa kansalliskirjastoa.
Museon nykyinen rakennus Ilíou Mélathron oli alun perin Schliemannin perheen koti. Se rakennettiin vuosina 1878–1879 ja sen suunnitteli Ernst Ziller. Schliemann oli Troijan löytäjä ja kaivaja, ja siksi rakennus sai Troijaan viittaavan nimen. Rakennus on kaksikerroksinen ja koristeltu antiikin maailmaan viittaavalla koristelulla sekä kirjoituksilla, kuten lainauksilla Homeroksen Iliaasta.
Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu rahoja eri aikakausilta ja eri puolilta maailmaa. Se esittelee erityisesti rahoja antiikin ajalta kreikkalaisesta ja roomalaisesta maailmasta sekä bysanttilaiselta ajalta. Museo esittelee myös uuden ajan ja nykyajan rahoja, mukaan lukien nykyaikaisen Kreikan valtion käyttämät kolikot ja setelit. Kokoelmiin kuuluu myös muun muassa mitaleja.
Museon näyttelytiloja.
Ateenalainen tetradrakhma.
Hellenistisen ajan rahoja.
Bysanttilainen keisari Herakleioksen aikainen solidus.
5 miljoonan drakman seteli vuodelta 1944.
Aiheesta muualla

Νομισματικό Μουσείο - Numismatic Museum of Athens (Arkistoitu – Internet Archive). Museon verkkosivut. (kreikaksi) (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Numismaattinen museo Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ilíou Mélathron Wikimedia Commonsissa
Celebesinhedelmälepakko

| Celebesinhedelmälepakko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Lepakot Chiroptera
Heimo::  Hedelmälepakot Pteropodidae
Alaheimo::  Pteropodinae
Suku::  Acerodon
Laji::  celebensis
Kaksiosainen nimi
 Acerodon celebensis  Peters, 1867 
Synonyymit
 Acerodon arquatus 

Katso myös
   Celebesinhedelmälepakko Wikispeciesissä   Celebesinhedelmälepakko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Celebesinhedelmälepakko (Acerodon celebensis) on Indonesiassa elävä ja hedelmälepakkoihin (Pteropodidae) kuuluva lepakkolaji. Niiden ravintoon kuuluvat hedelmät ja kookokset.
Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut lajille suomenkielistä nimeä celebesinakerohekko.
Paavo Kekomäki

Luutnantti Pelttari ja kapteeni Paavo Kekomäki sodan aikana.
Paavo Kekomäki (7. tammikuuta 1900 Udelnaja, Pohjois-Inkeri [nyk. osa Pietaria] – 6. tammikuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen juristi, lakitieteen tohtori 1933. Hän oli lainvalmistelukunnan jäsen 1934–1937, oikeusneuvos vuodesta 1937. Hän julkaisi oikeustieteellisiä artikkeleita alan aikakauslehdissä sekä väitöskirjan Ammattimaisten ja tavanomaisten rikosten käsitteistä (1933). Hän oli korkeimman oikeuden jäsen 1937–1970.
Jatkosodan aikana vuosina 1941–1944 Paavo Kekomäki työskenteli Päämajan järjestelyosaston hallinnollisen toimiston päällikkönä. Toimistolle kuuluivat kaikki sotilasoikeudenhoidolliset asiat. Helmikuussa 1944 Kekomäki ylennettiin harvinaiseen reservin everstiluutnantin arvoon.
Oksetusjuuri

| Oksetusjuuri |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Gentianales
Heimo::  Matarakasvit Rubiaceae
Suku::  Oksetusjuuret Carapichea
Laji::  ipecacuanha
Kaksiosainen nimi
 Carapichea ipecacuanha  (Brot.) L.Andersson 
Synonyymit
 Cephaelis ipecacuanha  Cephaelis acuminata  Psychotria ipecacuanha 
Katso myös
   Oksetusjuuri Wikispeciesissä   Oksetusjuuri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oksetusjuuri eli oksennusjuuri (Carapichea ipecacuanha) on matarakasvien heimoon kuuluva kasvi, joka kasvaa Keski- ja Etelä-Amerikan sademetsissä. Oksetusjuuren suikeroisessa juurakossa kasvaa versojuuria, joissa on tiheässä rengasmaisia paksunnoksia. Maanpäällinen varsi on lyhyt. Kukinto latvassa on tiheä. Kasvin suomenkielinen nimi juontuu sen juurissa olevasta emetiinistä sekä parista muusta alkaloidista, jotka aiheuttavat pahoinvointia ja kuvotusta. Kasvia hyödynnetään pääasiassa limaa irrottaviin lääkkeisiin.
Aiheesta muualla

ITIS: Carapichea ipecacuanha (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Cephaelis ipecacuanha (englanniksi)
Otto Authén

| Mitalit> Maa:   Norja.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Maa:   Norja> Miesten voimistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Lontoo 1908 | joukkuekilpailu |  |
Otto Fredrik Authén (1. marraskuuta 1886 Oslo – 7. heinäkuuta 1971 Oslo) oli norjalainen voimistelija. Hän kilpaili vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa ja oli siellä mukana saamassa hopeaa joukkuekilpailussa.
Nomad

| Nomad |
| --- | --- |
 Nomad, 2007
Tiedot
Toiminnassa:  1994–
Tyylilaji:  death metal
Kotipaikka:  Opoczno, Puola
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Bleyzabel, laulu   Patrick, kitara   Nameless, kitara   Hydrant, basso   Domin, rummut  
Entiset jäsenet:  Christian, laulu (1994–1997)  David, kitara (1996–1999)  Herman, bassokitara (1994–2004)  Marek, rummut (1994–1996)  Piotr "Pienał" Pęczek, rummut (1996–1999)  Rodzyn, rummut (1999–2001) 
Levy-yhtiö:  Nomadic Hell Productions   Novum Vox Mortis   The Flaming Arts   Empire Records   Animate Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nomad on puolalainen death metal -yhtye, jonka on perustanut Patrick Bleyzabel vuonna 1994 Opocznossa, Puolassa. Vuoteen 2007 mennessä yhtye on julkaissut neljä studioalbumia ja yhden demon.
Diskografia > Studioalbumit

The Tail of Substance (1997,  Nomadic Hell Productions)
The Devilish Whirl (1999,  Novum Vox Mortis; 2001, Polish Sabbath Productions; 2002, The Flaming Arts)
Demonic Verses (Blessed Are Those Who Kill Jesus) (2004,  Baphomet Recrds)
The Independence of Observation Choice (2007,  Empire Records; 2009, Animate Records)
Transmigration of Consciousness (2011,  Witching Hour Productions)
Diskografia > EP:t

Tetramorph (2015,  Witching Hour)
Diskografia > Demot

Disorder (1996)
Kokoonpano

Bleyzabel – laulu
Patrick – kitara
Nameless – kitara
Hydrant – bassokitara
Domin – rummut
Kokoonpano > Entiset jäsenet

Christian – laulu (1994–1997)
David – kitara (1996–1999)
Herman – bassokitara (1994–2004)
Marek – rummut (1994–1996)
Piotr "Pienał" Pęczek – rummut (1996–1999)
Rodzyn – rummut (1999–2001)
Olli Lyytikäinen, Pakeneva Hamlet

| Olli Lyytikäinen, Pakeneva Hamlet |
| --- | --- |

Kansitaiteilija:  Olli Lyytikäinen
Kieli:  suomi
Genre:  taidekirja
Kustantaja:  Salon taidemuseo
Julkaistu:  2014
ISBN:  978-952-5830-16-3
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Olli Lyytikäinen, Pakeneva Hamlet on Salon taidemuseon julkaisema teos kuvataiteilija Olli Lyytikäisestä ja hänen tuotannostaan. Teos on julkaistu taidemuseon Veturitallissa 7. kesäkuuta – 28. syyskuuta 2014 järjestetyn näyttelyn yhteydessä. Teos sisältää kuvia Lyytikäisen teoksista sekä artikkelit:
Laura Luostarinen, Esipuhe
Björn Springfeldt, Pakeneva Hamlet
Esa-Pekka Salonen, Olli tuli sisään ikkunasta
Elämäkerta
Näyttelyssä on esillä 137 Lyytikäisen teosta ja lisäksi Elonkorjaajat-ryhmän muiden taiteilijoiden teoksia. Näyttely oli laajempana esillä alkuvuodesta Ruotsissa Skärhamnissa Nordiska Akvarellmuseetissa, joka tuotti näyttelyn.
Veikko Halmetoja kiittää Helsingin Sanomiin kirjoittamassaan artikkelissa kirjaa ja toteaa: "Salosen tekstin kaltaista arjen taidehistoriaa olisi kiinnostava lukea enemmän ja pidemminkin. Se tarjoaa mukavan tavan sukeltaa kiinnostavan taiteilijan elämään muutoinkin kuin teosten kautta."
Painoton etuliite

Painoton etuliite on kieliopissa sanan edessä oleva liite, jolla ei ole painoa, vaan paino on vasta seuraavalla tavulla. Suomen kielessä painottomia etuliitteitä ei ole. Saksan kielen painottomat etuliitteet ovat be-, emp-, ent-, er-, ge-, mis-, ver- ja zer-.
Olli Lokki

Olli Lokki
Olli Kristian Lokki (28. huhtikuuta 1916 Helsinki – 6. maaliskuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen matemaatikko.
Olli Lokin isä oli historioitsija ja koulumies, professori Karl Olof Lindeqvist. Olli Lokki kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1934 Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta, opiskeli Helsingin yliopistossa, valmistui maisteriksi vuonna 1939 ja väitteli tohtoriksi Rolf Nevanlinnan johdolla vuonna 1947. Lokin funktioteorian alaan kuuluvan väitöskirjan nimi on Über analytische Funktionen deren Dirichletintegrale endlich ist und die in gegebenen Punkten vorgeschriebene Werte annehmen.
Olli Lokin opinnot katkaisi sota. Jatkosodan aikana Lokki toimi matemaatikkona Ilmavoimien esikunnan Ilmatorjuntaosastossa. Sodan jälkeen Lokki siirtyi assistentiksi Helsingin yliopiston matematiikan laitokseen, ja toimittuaan yhden lukuvuoden oppikoulunopettajana hän sai vuonna 1945 nimityksen Teknillisen korkeakoulun matematiikan lehtoriksi. Tässä tehtävässä hän oli vuoteen 1953. Tuolloin hänet nimitettiin saman oppilaitoksen matematiikan apulaisprofessoriksi. Vuodesta 1962 aina eläkkeelle siirtymiseensä asti vuoteen 1979 Lokki oli Teknillisen korkeakoulun sovelletun matematiikan professori. Helsingin yliopiston matematiikan dosentti Lokki oli vuodesta 1952. Olli Lokki toimi vielä vuosina 1980–1984 Teknillisten tieteiden akatemian toimitusjohtajana.
Olli Lokki edisti opetuksessaan erityisesti tilastomatematiikan ja operaatiotutkimuksen menetelmien soveltamista käytännön ongelmien ratkaisuun. Hän oli laajasti verkottunut akateemisten piirien ulkopuolellakin. Lokki oli Suomen Laadunvalvontayhdistyksen kunniajäsen ja European Consortium for Mathematics in Industry -yhteisön kunniajäsen.  Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi Olli Lokki valittiin vuonna 1979.
Olli Lokin vanhin poika on professori Juhani Lokki.
Painovoimagradienttivakautus

Painovoimagradienttivakautus (engl. gravity-gradient stabilisation) on satelliittien vakautusmenetelmä, jossa vakautus tapahtuu satelliitin massajakauman ja taivaankappaleen painovoimakentän avulla. Menetelmän etuna erilaisiin aktiivisiin vakautusmenetelmiin (esim. propulsiojärjestelmät ja reaktiopyörät) nähden on sen tekninen yksinkertaisuus.
Vakautusmenetelmän toimintaperiaate perustuu kierrettävän kappaleen käänteiseen neliöön heikkenevään painovoimaan, minkä seurauksena satelliitin eri osiin saadaan vaikuttamaan merkittävästi erilainen painovoima, jos ne ovat tarpeeksi kaukana toisistaan. Näin ollen esimerkiksi pitkän puomin päihin asennetuista massoista koostuvan satelliitin taivaankappaletta lähempään massaan kohdistuu voimakkaampi painovoimavaikutus, ja se hakeutuu kohti taivaankappaleen pintaa.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Gravity-gradient stabilization
One Night at Sirdies

| One Night at Sirdies Damn Seagulls |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2004
 Julkaistu: 1. tammikuuta 2005
 Tuottaja(t): Jürgen Hendlmeier
 Tyylilaji: poprock, soul, punk
 Kesto: 38.38
 Levy-yhtiö: Fullsteam Records
Damn Seagullsin muut julkaisut
|   | One Night at Sirdies 2005 | Soul Politics 2007 |
One Night at Sirdies on Damn Seagullsin esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1. tammikuuta 2005.
Kappaleet

All Rise – 3.34
Brutus – 3.05
Heart on the Sleeve – 5.24
Stony Ground – 3.05
Helsinki Runaway – 4.26
Once Upon a Time – 3.55
Further & Away – 3.49
Where the Whales Go to Die – 2.28
Jesus Stole My Baby – 3.27
I'm Healed – 5.25