Koishikawa
Historia

Koishikawa, kirjaimellisesti ’pikkukivijoki’, on saanut nimensä alueen läpi virranneelta joelta, jossa lienee ollut paljon pieniä kiviä. Nykyisin joki virtaa maan alla. Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla seutu oli vielä harvaan asuttua, ja siellä oli lähinnä sotilasluokan asuintaloja ja temppeleitä. Temppeleistä merkittävimpiin kuului Denzū-in, jonka Tokugawa Ieyasu perusti vuonna 1608 äitinsä Odain hautatemppeliksi siirrättämällä paikalle lähistöllä sijainneen Jōkyō-jin temppelin. Edo-kaudella Denzū-in oli yksi Edon kolmesta tärkeimmästä temppelistä Kan’ei-jin ja Zōjō-jin ohella. Denzū-inin ympäristö kehittyi temppelinaluskaupunkina, ja siitä tuli myös tärkeä puhtaan maan buddhalaisten munkkien koulutuspaikka. Myöhemmin 1800-luvun lopulla paikalle perustettu uskonnollinen koulu on yksi nykyisen Taishō-yliopiston edeltäjistä. Toinen huomattava temppeli oli Tokugawa Tsunayoshin 1680-luvulla perustama Gokoku-ji, jonka maista valtaosa otettiin Meiji-restauraation jälkeen hautausmaiksi.
Eräs Koishikawaan Edo-kaudella rakennetuista residensseistä oli Miton Tokugawa-suvun residenssi, jonka paikalla sijaitsee nykyään muun muassa Koishikawa Kōraku-enin puutarha. Vuonna 1628 perustetun puutarhan keskelle kaivettiin lampi, jonne johdettiin vettä Kandajoesta. Meiji-kaudella 1800-luvun lopulla valtaosa residenssin alueesta annettiin puutarhaa lukuun ottamatta keisarillisen Japanin armeijan käyttöön, ja sinne rakennettiin suuri arsenaali eli asetehdas. Tehdas kärsi huomattavia vahinkoja suuressa Kantōn maanjäristyksessä vuonna 1923 ja siirrettiin lopulta Kokuraan 1930-luvun puolivälissä. Tämän jälkeen vuonna 1938 aiemmin tehdasalueen keskellä sijainnut Kōraku-enin puutarha avattiin yleisölle julkisena puistoalueena. Kōraku-enin lisäksi myös Koishikawan pohjoisosassa sijaitsevalla kasvitieteellisellä puutarhalla on pitkä historia, sillä sen edeltäjä, Koishikawan lääkekasvitarha, perustettiin jo 1684. Tokion yliopiston kasvitieteellinen puutarha siitä tehtiin vuonna 1877, ja sitä pidetään Japanin modernin kasvitieteen syntypaikkana.
Arsenaalin paikalle on sen sijaan rakennettu erilaisia urheilun ja vapaa-ajan toimintoja. Niistä ensimmäisenä valmistui vuonna 1937 Kōrakuenin stadion, baseballstadion Japanin vasta perustettua ammattilaissarjaa varten. Sitä seurasivat toisen maailmansodan jälkeen keirin-kilpapyöräilystadion vuonna 1949, jäähalli vuonna 1951, rullaluisteluareena vuonna 1954, Kōrakuenin huvipuisto vuonna 1955 ja kaksi sisäurheiluhallia. Vuonna 1988 alueelle avattiin Tokyo Dome -areena, ja sitä on sittemmin kehitetty monipuolisena vapaa-ajantoimintojen keskittymänä nimellä Tokyo Dome City. Sen vieressä sijaitsee myös judon päämaja Kōdōkan, joka siirtyi sinne vuonna 1958 Suidōbashin rautatieaseman viereltä.
Koishikawan suuralue muodostettiin vuonna 1878. Bunkyōn erillisalue sai alkunsa toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1947, kun Koishikawan ja Hongōn suuralueet liitettiin yhteen.
1800-luvun lopulta lähtien Koishikawan alueelle on sijoittunut myös painoteollisuutta ja kustannustoimintaa. Suuri painotalo Hakubunkan siirtyi alueelle vuonna 1898, ja vuonna 1925 sen nimeksi tuli yritysfuusion yhteydessä Kyōdō insatsu. Se on edelleen yksi maan suurimmista painotaloista. 1933 alueelle muutti Kōdansha-kustantamo, joka on perustettu läheisessä Sendagin kaupunginosassa. Bunkyōn erillisalue tunnetaan etenkin Tokion yliopiston ansiosta koulutuksen keskuksena, ja Koishikawankin puolella toimii korkeakouluja, kuten Ochanomizun yliopisto. Se perustettiin nykymuotoisena Ōtsukan kaupunginosassa vuonna 1949. Sekiguchin kaupunginosaan Koishikawan länsireunalla sijoittui puolestaan jo 1800-luvun lopulla katolinen koulu ja katedraali. Alkuperäinen kirkkorakennus tuhoutui toisessa maailmansodassa, mutta sen tilalle valmistui vuonna 1964 Kenzō Tangen suunnittelema Tokion pyhän Marian katedraali.
Denzū-inin buddhalainen temppeli
Gokoku-jin temppelin hautausmaata
Koishikawan asetehdas n. 1920, etualalla Kandajoki
Kōrakuenin baseball-stadion vuonna 1956