stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Matti Butkovskiy
Ura > Seuraura

Butkovskiy syntyi Venäjän Petroskoissa, mutta kasvoi Mikkelissä. Hän on Mikkelin Jukurien kasvatti. Butkovskiy oli kaudella 2022–2023 seuran U18-joukkueen paras pistemies tehoilla 22+24=46.
Kaudella 2023–2024 Butkovskiy jakoi tehoilla 17+12=29 Jukurien U20-joukkueen sisäisen maalipörssin toisen sijan Eetu Tiusasen kanssa edellään Kalle Helenius sekä sisäisen pistepörssin kolmannen sijan Tiusasen, Jiro Frilanderin ja Bence Horváthin kanssa. Hän debytoi kauden aikana myös seuran SM-liigajoukkueessa, jossa Butkovskiy pelasi kaksi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän teki liigadebyyttinsä vain 17-vuotiaana 15. joulukuuta 2023 Tapparaa vastaan, kun Jukureilla oli kuusi hyökkääjää sivussa terveydellisistä syistä ja maajoukkuekomennusten myötä. Butkovskiy merkittiin Jukurien kakkosketjun vasempaan laitaan Ottoville Leppäsen sekä toisen debytantin, Kalle Heleniuksen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 9.06 minuuttia. Huhtikuussa 2024 seura uutisoi käyttäneensä Butkovskiyn sopimuksessa olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan.
Butkovskiy pelasi alkukauden 2024–2025 suurimmaksi osaksi Jukurien U20-joukkueessa. Hän pelasi SM-liigassa viisi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Tammikuussa 2025 Butkovskiy teki seuran kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Samalla Jukurit uutisoi hänen siirtyvän loppukaudeksi Yhdysvaltoihin USHL-junioriliigan Youngstown Phantomsiin.
Ura > Maajoukkueura

Butkovskiy edusti Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2022 ja Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2023, joista molemmat turnaukset päättyivät pronssiin. Yhteensä hän on pelannut kolme nuorten ja 16 poikien maaottelua.
Jaakko Heinimäki

Jaakko Heinimäki kesäkuussa 2016.
Jaakko Juhani Albinus Heinimäki (s. 8. elokuuta 1965 Pori) on suomalainen Kirkko ja kaupunki -lehden entinen päätoimittaja, tietokirjailija ja pappi. Hänet valittiin lokakuussa 2022 Benelux-maiden suomalaisen merimieskirkon johtajaksi ja Brysselin merimiespapiksi vuoden 2023 alusta alkaen. Hän on kirjoittanut muun muassa pyhimyslegendoista, kuolemansynneistä sekä uskonnon ja huumorin suhteesta. Ennen vapaaksi kirjailijaksi ryhtymistään 2001 Heinimäki työskenteli tiedottajana Kirkkopalveluissa, pappina Helsingin tuomiokirkkoseurakunnassa ja toimittajana Kirkko ja kaupunki -lehdessä.
Heinimäki valmistui ylioppilaaksi 1984 ja teologian maisteriksi 1992 Helsingin yliopistosta. Hänen esikoisteoksensa Pieni mies jalustalla ilmestyi vuonna 1994. Outo hartauskirja valittiin vuoden kristilliseksi kirjaksi 1997. Seitsemän syntiä oli Tieto-Finlandia-palkintoehdokkaana ja voitti historian viimeisen Koskenkorva-palkinnon vuonna 1999.
Heinimäki on käsikirjoittanut Aira Samulinin elämäntarinaan perustuvaan elokuvaan Tango Kabaree (2001) sekä Mikko Kuustosen elämäkerran Q – lauluntekijän tarina (2006). Hän on kirjoittanut myös uskonnon oppikirjoja lukioon ja peruskouluun sekä kolumneja Kotilieteen, Metro-lehteen, Viini-lehteen ja ExpressBussiin.
Heinimäki toimi Eino Leinon Seuran johtokunnassa 2002–2003 ja puheenjohtajana 2003–2008. Vuosina 2003–2009 hän oli Mukkulassa pidettävän Lahden kansainvälisen kirjailijakokouksen hallituksen varapuheenjohtaja.lähde? Heinimäki on toiminut myös Suomen tietokirjailijat ry:n hallituksen jäsenenä.
Heinimäki oli valtakunnallisen sosiaali- ja terveysalan eettisen neuvottelukunnan ETENE:n kaudella 2006–2010 aluksi varajäsen ja siirtyi varsinaiseksi jäseneksi tammikuussa 2010. Kauden 2010–2014 hän oli varsinainen jäsen ja kauden 2014–2018 varapuheenjohtaja.
Heinimäki oli Uutisvuoto-tietokilpailuohjelman toinen kapteeni helmikuussa 2007. Keväällä 2008 hän esiintyi Kata Kärkkäisen kanssa Eilen, tässä ja nyt -visailuohjelmassa.
Heinimäki oli yksi WSOY:n kirjallisuussäätiön palkinnon saajista vuonna 2009. Vuonna 2010 hänelle myönnettiin Luterilaisen kulttuurin säätiön tunnustuspalkinto ja vuonna 2011 Kirkon tiedonvälityspalkinto.
Heinimäki soittaa mandoliinia ja banjoa Petty Pilgrims folk-yhtyeessä. Yhtyeen ensilevy Eedeniksi luultiin (Turenki Records) ilmestyi vuonna 2015.
Teokset

Pieni mies jalustalla. Kertomuksia pyhimyksistä ja sankareista.  (Kuvat: Ismo Rekola)  Helsinki:  Like, 1994.  ISBN 951-578-169-8
Pyhiä naisia ja muita pyhimysesseitä.  (Kuvat: Ismo Rekola)  Helsinki:  Like, 1995.  ISBN 951-578-247-3
Outo hartauskirja.  Helsinki:  Like, 1997.  ISBN 951-578-498-0
Seitsemän syntiä. Sisäisen sankarivainajan sielunavaus.  Helsinki:  Like, 1999.  ISBN 951-578-656-8
Pyhä nauru. Kirjoituksia huumorista ja uskonnosta.  Helsinki:  Like, 2000.  ISBN 951-578-791-2
Harrasta viiniä. Makuja ja tarinoita, pulloja ja pyhimyksiä.  (Viiniarviot: Antti Rinta-Huumo. 2. uudistettu painos (1. painos 1999))  Helsinki:  Kirjapaja, 2001.  ISBN 951-625-790-9  (kirjan uudistettu kolmas painos julkaistiin vuonna 2013)
Heinimäki, Jaakko & Tissari-Simola, Virpi: Harrasta ruokaa: Jokapäiväistä leipää arkeen ja pyhään.  Helsinki:  Kirjapaja, 2003.  ISBN 951-607-012-4
Vapahtajan varpajaiset.  Helsinki:  Johnny Kniga, 2003.  ISBN 951-0-28276-6
Nuotiokirja. Ruokaa ja tarinoita tuleen tuijottajille.  Helsinki:  WSOY, 2005.  ISBN 951-0-30140-X
Valot päälle. Raamatun tarinoita lapsille.  Lapua:  Herättäjä-yhdistys, 2005.  ISBN 951-878-098-6
Pieni maustekirja.  (Reseptit: Henry Tikkanen. Teksti: Jaakko Heinimäki)  Helsinki:  Hummeri, 2005.  ISBN 952-99183-2-1
Kuustonen, Mikko & Heinimäki, Jaakko: Q. Lauluntekijän tarina.  Helsinki:  WSOY, 2006.  ISBN 951-0-30905-2
Heinimäki, Jaakko ym.: Napapaju. Sekovartisia selityksiä.  (Piirrokset: Matti Pikkujämsä)  Helsinki:  Otava, 2007.  ISBN 978-951-1-21068-9
Pyhät ystäväni.  (Kuvittanut Katja Tukiainen)  Helsinki:  Otava, 2007.  ISBN 978-951-1-22015-2
Heinimäki, Jaakko & Kalliala, Kaarlo & Sisättö, Vesa: Pihlajanorsu. Selkärangattomia selityksiä.  (Piirrokset: Matti Pikkujämsä)  Helsinki:  Otava, 2008.  ISBN 978-951-1-22297-2
Heinimäki, Jaakko & Jolkkonen, Jari: Luterilaisuuden ABC. Synkkä ja harmaa sanakirja.  (Logos)  Helsinki:  Edita, 2008.  ISBN 978-951-37-5290-3
Suomen lasten Raamattu.  (Teksti: Jaakko Heinimäki. Kuvitus: Christel Rönns)  Helsinki:  Otava, 2009.  ISBN 978-951-1-22845-5
Heinimäki, Jaakko & Niemelä, Jussi K.: Kamppailu Jumalasta: 12 erää uskosta.  Helsinki:  Helsinki-kirjat, 2011.  ISBN 978-952-5874-17-4
Kafekismus.  Helsinki:  Kirjapaja, 2011.  ISBN 978-952-247-102-4
Taskuetiikka.  Helsinki:  Kirjapaja, 2012.  ISBN 978-952-247-322-6
Heinimäki, Jaakko (toim.): Syntisen virsikirja.  Helsinki:  Johnny Kniga, 2015.  ISBN 978-951-0-40993-0
Kerettiläisen käsikirja: mitä harhaoppiseksi haluavan olisi syytä tietää.  Helsinki:  Kirjapaja, 2015.  ISBN 978-952-288-100-7
(toim.): Piispanpolku 10. Hengellisiä matkakertomuksia.  Helsinki:  Kirjapaja, 2015.  ISBN 978-952-288-302-5
& Kariranta, Kaisa: Tapakristityn tyylikirja: Miten elää ja kuolla kristillisesti.  Helsinki:  Kirjapaja, 2016.  ISBN 978-952-288-516-6
Arvon porukka: Etiikka ja työyhteisö.  Helsinki:  Kauppakamari, 2018.  ISBN 978-952-246-398-2
Viinin sielu: Viinilehden kolumneja 2001–2021.  Helsinki:  Viinilehti Oy, 2021.
Aiheesta muualla

Heikki Valkama: Uskonto on hauska asia. Ylioppilaslehti 14/2000.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Seppo Simola | Kirkko ja kaupunki-lehden päätoimittaja 2017–2022 | Seuraaja: Pauli Juusela |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB  Ritva  Elonet  Yle 
Muut:  IdRef
Oiva Tuominen (maantieteilijä)

Oiva Juhani Tuominen (12. syyskuuta 1909 Helsinki – 18. marraskuuta 1993 Turku) oli suomalainen maantieteilijä.
Tieteellinen toiminta

Tuominen toimi Helsingin yliopistossa vt. professorina 1951–1953, Turun yliopistossa dosenttina 1954–1955 ja professorina 1955–1972.
Maantieteilijänä Tuominen tunnetaan erityisesti keskus- ja vaikutusaluetutkijana. Tällä alalla hänen vuonna 1949 valmistunut väitöskirjansa Lounais-Suomen vaikutusalueista oli lähestymistavaltaan aiempia Suomessa tehtyjä tutkimuksia kokonaisvaltaisempi.
Henkilötietoja

Oiva Tuomisen isä oli lehtori J. K. V. Tuominen. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli vuodesta 1936 Eivor Ellin Elisabeth Pesonen (k. 1939) ja toinen puolisonsa vuodesta 1946 yliopettaja Kyllikki Tuominen (o.s. Ståhlberg, e. Kovero). Tuomisen äidin isä oli Yläneellä vaikuttanut maanviljelysneuvos Frans Fredrik Björni. Tämän yhteyden kautta Tuomisesta tuli Yläneen pitkäaikainen kesäasukas.
Raul Soisalo

Raul Soisalo on suomalainen psykoterapeutti, entinen koulutusyrittäjä sekä talous- ja huumerikollinen. Soisalo on ennen uraansa psykoterapeuttina toiminut muun muassa seurakunnan nuorisotyöntekijänä ja kanttorina, jona hän on myös kuoronjohtajana levyttänyt hengellistä musiikkia. Soisalolla on ollut lukuisia yrityksiä, joista suurimman osan toiminta on sittemmin lakannut. Soisalon yritykset ovat järjestäneet etenkin erilaisia psykologia-alan koulutuksia, joissa on ollut mukana muun muassa oikeuslaitoksen ja lastensuojelun edustajia. Niistä Suomen Psykologinen Instituutti on järjestänyt myös muun muassa työnohjaaksi ja neuropsykiatriseksi valmentajaksi pätevöittäviä koulutuksia. Lisäksi hän on pitänyt yksityistä psykoterapeuttivastaanottoa ja kirjoittanut useita psykologian alaan kuuluvia tietokirjoja. Tietokirjojen lisäksi hän on kirjoittanut artikkeleita muun muassa Perheterapia- ja Opettaja-lehtiin.
Rikokset

Vuonna 2023 Soisalo tuomittiin Helsingin hovioikeudessa törkeästä huumausainerikoksesta pitkään vankeustuomioon. Huumeiden ostamiseen Soisalo oli käyttänyt yrityksensä varoja. Jo vuonna 2018 hän oli jäänyt kiinni huumeiden hallussapidosta Helsingin käräjäoikeudessa. Soisalo oli toiminut hovioikeuden kouluttajana, jonka yhteydessä häneltä oli käräjäoikeudessa löytynyt huumeita. Soisalo on syyllistynyt myös lukuisiin talousrikoksiin, jotka ovat kohdistuneet hänen perustamiinsa yrityksiin ja niiden varojen väärinkäyttöön. Vuonna 2024 Soisalo tuomittiin ehdottomaan vankeuteen ja liiketoimintakieltoon hänen ajettuaan perustamiansa yrityksiä konkurssiin mittavan taloudellisen hyödyn tavoittelemaksi. Lisäksi hänet tuomittiin tässä yhteydessä myös törkeästä veropetoksesta.
Rikokset > Veneet

Soisalo on omistanut useita veneitä, joihin liittyviä epäselvyyksiä ja rikoksia on käsitelty laajasti mediassa. Vuonna 2018 hän osti yrityksensä kautta Mary Ann-nimisen purjeveneen, jonka hän kuljetti ja hylkäsi Kotkan satamaan. Myöhemmin laiva upposi ja uppoamiseen liittyvistä rikoksista hänet tuomittiin ehdottomaan vankeuteen. Toisen vastaavan laivan osalta Soisalo tuomittiin myöskin vankeusrangaistukseen. Lisäksi Soisalo on hylännyt huonokuntoisen laivan Rääkkylään, joka on nostanut mediahuomiota.
Adam Werner

| Adam Werner> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. toukokuuta 1997 (ikä 27) Mariestad, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  196 cm
Paino:  93 kg
Seura
Seura (P):  TPS
Sarja:  SM-liiga
Nyk. seura:  Linköping HC (SHL)
Pelinumero:  35
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2014–
Aik. seurat:  Färjestad BK (SHL) IF Björklöven (HA) San Antonio Rampage (AHL) Colorado Eagles (AHL) Colorado Avalanche (NHL) HC Vita Hästen (HA) Stockton Heat (AHL) Malmö Redhawks (SHL)
NHL-varaus:  131. varaus, 2016 Colorado Avalanche
Adam Werner (s. 2. toukokuuta 1997 Mariestad, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa SHL-joukkue Linköpingissä vuokralla SM-liigajoukkue Turun Palloseurasta.
Ura > Seuraura > Juniorivuodet

Werner on Mariestadin kasvatti. Hän siirtyi 16-vuotiaana Färjestadin J18-junioreihin kaudeksi 2013–2014, kun seuran maalivahtivalmentaja Erik Granqvist oli tarkkaillut Wernerin otteita ja houkutteli hänet organisaatioon. Wernerillä oli J18 Elitin läntisen divisioonan paras torjuntaprosentti (93,7%) ja päästettyjen maalien keskiarvo (1.53). Kaudella 2014–2015 hän toimi Färjestadin J20-joukkueen pääasiallisena vastuunkantajana. Werner puki kauden aikana myös kolmeen SHL- ja yhteen Mestarien liigan otteluun. Hän sai ensimmäiset ja kauden ainoaksi jääneet peliaikansa SHL:ssä 1. marraskuuta 2014 vieraissa Luulajaa vastaan. Werner vaihdettiin Färjestadin maalinsuulle erotuomarin käskystä Justin Poggen tilalle ottelun kolmannessa erässä, kun Poggella oli ongelmia varusteidensa kanssa. Werner pelasi noin kolme minuuttia ilman tilastomerkintöjä, kunnes Pogge palasi takaisin joukkueen maalille.
Alkukauden 2015–2016 Werner pelasi pääasiassa Färjestadin J20-joukkueessa. Hän pelasi myös yhteensä kolme ottelua lainalla Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyEttanissa Köping HC:n ja Forshagan joukkueissa. Marraskuun 2015 lopulla Färjestad lainasi Wernerin toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue Björklöveniin. Hän puki siellä yhdeksään otteluun, mutta Werner jäi kuitenkin ilman peliaikaa. Hän palasi loppukaudella Färjestadiin, jossa Werner puki yhteen SHL-otteluun jääden ilman peliaikaa.
Ura > Seuraura > NHL-varaus ja ammattilaissopimus Färjestad BK:hon

Colorado Avalanche varasi Wernerin viidennellä kierroksella 131. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2016. Aiemmin huhtikuussa hän teki Färjestadin kanssa vuoden mittaisen SHL-sopimuksen. Muutamaa päivää myöhemmin seura lainasi Wernerin koko kauden 2016–2017 kattavalla sopimuksella Björklövenin Allsvenskan-joukkueeseen. Hän lähti kauteen joukkueen toisena maalivahtina Niklas Lundströmin aisaparina, kunnes joulukuussa 2016 Björklöven täydensi maalivahtiosastoaan Linus Fernströmillä, kun Werner oli Ruotsin mukana alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Tammikuussa kolmikosta Lundström poistui joukkueen vahvuudesta. Werner pelasi lopulta suurimman osan Björklövenin otteluista ja sai tulokaskautensa aikana tililleen 25 runkosarjaottelua torjuen kaksi nollapeliä. Hän pelasi myös yhden pudotuspeliottelun Färjestadin J20-joukkueessa.
Maaliskuussa 2017 Färjestad lainasi Wernerin Björklöveniin myös kaudeksi 2017–2018. Hän nousi joukkueen selkeäksi ykkösmaalivahdiksi ja pelasi 47 runkosarjaottelua. Werner sai peliaikaa yhteensä 2794 minuuttia, mikä oli eniten koko Allsvenskanissa. Hän torjui pelaamissaan otteluissa 26 voittoa. Werner pelasi myös viisi SHL:n nousukarsintasarjan ottelua. Allsvenskan-kauden jälkeen, maaliskuussa 2018 hän siirtyi amatööritryout-sopimuksella AHL-joukkue San Antonio Rampageen. Werner pelasi siellä neljä runkosarjaottelua.
Kauden 2018–2019 Werner aloitti niin ikään Färjestadin SHL-joukkueen kakkosmaalivahtina Markus Svenssonille. Hän pelasi ensimmäisen SHL-ottelunsa aloittavana maalivahtina 11. lokakuuta 2018 vieraissa Moraa vastaan, kun Svensson oli loukkaantuneena. Werner torjui Färjestadin 3–4-jatkoaikatappioon päättyneessä ottelussa 30 kertaa ja hän päästi kolme maalia. SHL-uransa ensimmäisen nollapelin Werner torjui 27. lokakuuta 2018 vieraissa Brynäsiä vastaan. Hän torjui Färjestadin 0–6-voittoon päättyneessä ottelussa 29 kertaa. Werner pelasi tulokaskautensa aikana lopulta 26 runkosarjaottelua torjuen kolme nollapeliä. Hän aloitti pudotuspelit Färjestadin ykkösmaalivahtina, mutta kahden ottelun jälkeen Werner toimi kuitenkin kauden loppuun Svenssonin kakkosmaalivahtina.
Ura > Seuraura > Paluu Ruotsiin ja siirtyminen Malmö Redhawksiin

Kaudeksi 2022–2023 Werner palasi kotimaahansa ja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella SHL-joukkue Malmö Redhawksiin. Hän jäi alkukaudella selkeäksi kakkosmaalivahdiksi Daniel Marmenlindille, kunnes joulukuussa 2023 Marmenlind loukkaantui ja hänen kautensa päättyi tähän. Helmikuussa 2023 Redhawks täydensi maalivahtiosastoaan Brandon Maxwellilla, mutta Werner nousi kuitenkin joukkueen pääasialliseksi ykkösmaalivahdiksi ja hän pelasi kauden aikana kaikkiaan 20 runkosarja- ja neljä playout-ottelua. Kaudella 2023–2024 Werner jakoi varsin tasaisesti Redhawksin torjuntavastuun Marmenlindin kanssa ja hän pelasi 25 runkosarjaottelua.
Ura > Seuraura > Siirtyminen Suomeen

Kaudeksi 2024–2025 Werner siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Turun Palloseuraan. Werner pelasi TPS:ssä 22 ottelua, joissa hän päästi 2,91 maalia ottelua kohden torjuntaprosentilla 87,5. TPS täydensi maalivahtiosastoaan joulukuussa 2024 Veini Vehviläisellä. Kolmannen maalivahdin Noa Valin palattua alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuista Werner jäi TPS:n kokoonpanon ulkopuolelle. Tammikuussa 2025 TPS vuokrasi hänet loppukaudeksi SHL:n Linköpingiin.
Ura > Maajoukkueura

Werner edusti Ruotsia alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2017, jolloin hän toimi joukkueensa kolmosmaalivahtina, eikä pukenut yhteenkään otteluun. Werner toimi Ruotsin kolmosmaalivahtina myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin hän ei myöskään mahtunut kertaakaan joukkueensa kokoonpanoon. Werner pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuosina 2013 ja 2014. Yhteensä hän on pelannut viisi nuorten ja 20 poikien maaottelua.
Lummenne

| Lummenne |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme, Pirkanmaa
Kunnat:  Padasjoki, Kuhmoinen
Koordinaatit:  61°29′33″N, 25°02′14″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kukkian reitin valuma-alue (35.78) Lummennen ja Vesijaon valuma-alue (14.25)
Laskujoki:  Vehkajoki ja Harmoistenjoki 
Järvinumero:  35.784.1.033
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  114,1 m  
Rantaviiva:  118,493 km  
Pinta-ala:  17,9647 km²  
Tilavuus:  0,0750921 km³  
Keskisyvyys:  4,18 m  
Suurin syvyys:  30,8 m  
Saaria:  173 
 fiLummenne 
Lummenne tai myös Lummene on Pirkanmaalla Kuhmoisissa ja Päijät-Hämeessä Padasjoella sijaitseva järvi. Järvi laskee sekä Kokemäenjoen vesistöön että Kymijoen vesistöön, joten se on tyypiltään bifurkaatiojärvi.
Vesistösuhteet > Bifurkaatiojärvi

Lummenne on bifurkaatiojärvi.
Idässä se laskee Harmoistenjokea myöten Myllylahteen (26 ha) ja siitä suoraan Päijänteeseen, joka kuuluu Kymijoen vesistöön.
Lännessä se taas laskee Vehkajokea pitkin Kangasalan, Pälkäneen ja Padasjoen rajalla sijaitsevan Vehkajärven kautta Vesijakoon, joka on myös bifurkaatiojärvi. Vesijaon vedet jakaantuvat sekä usean pikkujärven ja Arrakosken kautta Päijänteeseen että myös Parlammin kautta Hauhon reitille Kokemäenjoen vesistöön.
Vesistösuhteet > Asema Suomen valuma-aluejaossa

Kun kyseessä on samanaikaisesti kahteen eri päävesistöalueeseen kuuluva bifurkaatiojärvi, järven vesialue ja sen valuma-alue jaetaan Suomen voimassa olevassa valuma-aluejaossa puoliksi kyseisten kahden vesistöalueen kesken.
Järven valuma-alueen pohjoisosa sijoitetaan Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueeseen (35.78), jonka Vesijaon valuma-alueeseen (35.784) järven pohjoisosakin kuuluu. Raja valuma-alueen pohjoisosan ja eteläosan välillä alkaa Vehkajoesta, josta raja ylittää järven lähes itä–länsi-suuntaisena ja se käy Salonsaaren järvien ja Viitaraisen kautta Lemitlahteen.
Järven valuma-alueen eteläosa jää Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Lummennen ja Vesijaon valuma-alueeseen (14.25), jonka Lummennen alueeseen (35.784) järven eteläosa kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 114,1 metriä mpy.
Vesistösuhteet > Lähivaluma-alue

Koska järvi on vedenjakaja-alueella, on se samalla kummankin vesistöalueen latvavesiä, ja silloin se saa vetensä vain omalta lähivaluma-alueeltaan.
Järveen laskee suoraan tai välillisesti 32 yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea. Vesijaon valuma-alueella niistä laskee heti järveen esimerkiksi Nikalanjärvi (6 ha) ja Valkjärvi (20 ha). Rimminlahteen laskee Kukasjärvi (66 ha), joka laskuoja virtaa Lummenneen Leton ja Myllykylän Rimminjärvi (4 ha) kautta. Kukkasjärveen laskee Pirttijärvestä (45 ha) laskeva Hörhänoja, joka virtaa Tannijärven (3 ha) läpi. Pirttijärveen laskee pienten lampien lisäksi Kotajärvi (6 ha). Liehujärven (26 ha) laskuoja yhtyy Hörhönojaan lähes Kukkasjärven luonna. Liehujärven valuma-alueeseen kuuluu vielä Iso-Mutanen (7 ha). Kukkasjärveen laskee idästä yhteistä ojaa pitkin Kolmikoura (8 ha) ja Salmijärvi (5 ha), ja alajuoksulla Rimminjärveen tulee pohjoisesta Mustajärven (17 ha) laskuoja, jonka valuma-alueeseen kuulu myös Katajajärvi (2 ha). Salonsaaren koillispuolelle Vuohilahteen laskee Iso Mäyriänjärvi (16 ha) ja Vähä Mäyriänjärvi (2 ha), joiden valuma-alueeseen luetaan myös Lammakot (2 ha).
Lummennen alueella, joka sijaitsee järven eteläpuolella, on myös järviä. Näihin luetaan Salonsaaressa olevat kaksi järveä. Iso Salojärvi (19 ha) laskee Jakaranselkään ja Vähä Salojärvi (9 ha) Haukilahteen. Järven eteläpuolelta siihen laskevat välittömästi esimerkiksi Nuottio (7 ha), Sumioisjärvi (12 ha), Pahajärvi (3 ha) ja Harmoiskaivo (17 ha). Kuivalahteen laskevat Munuanjärvi (11 ha), Vähä Koukkujärvi (1 ha), Kalliojärvi (5 ha), Mertjärvi (3 ha), Kovero (22 ha), Kuivajärvi (10 ha) ja Kuoppajärvi (8 ha) viimeksi mainitun laskuojaa myöten. Toritun kautta pohjois–etelä-suuntainen harjuselänteen itäpuolella Nivunniemen eteläpuolen lahteen laskee pitkä kuivatusoja, jonka valuma-alueella ovat Vähä Toritunjärvi (20 ha), Hahjärvi (13 ha), Tihjärvi (47 ha) ja Palojärvi (3 ha). Harjuselänteen länsipuolelta laskevat järveen vielä Kotajärvi (6 ha), Kivijärvi (41 ha), Siirjärvi (2 ha) ja Sammalinen.
Luontoarvoja

Järven pintaveden laatu on arvioitu hyväksi. Toisaalta järven saarissa ja siihen laskevien purojen partailla on säilynyt hienoja lehmuksen muodostamia jalopuulehtoja.lähde?
Historiaa

Kalmbergin kartastossa vuodelta 1855–1856 näkyy, miten kumpaankin laskujokeen on rakennettu kaksi vesimyllyä. Näiden vaikutus järven vedenpintaan on ollut vähäinen. Huomattavin ero nykykarttaan on Huikkeenniemen piirtämisessä. Se on piirretty vanhassa kartassa kahtena saarena. Tämä vastaa kuitenkin myös niemen nykytilaa, sillä matalat kannakset jäävät toisinaan korkean veden alle.
Päijänteeseen laskevassa Harmoistenjoessa on aikoinaan ollut mylly ja pitkä puutavaran uittokouru (purettu 1970-luvulla), sekä yhä edelleen toimiva sähkövoimalaitos. Putouskorkeus Lummenneen ja Päijänteen välillä on parin kilometrin matkalla noin 37 metriä. Putousta länteen Vehkajärveen kertyy sen sijaan vain muutama metri.lähde?
Kosmetiikkasarja Lumene on ottanut nimensä Lummenneesta.
Turid Farbregd

| Turid Farbregd |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. maaliskuuta 1941 (ikä 83) Gjesdal
Ammatti:  lehtori, kääntäjä, leksikografi
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Oslon yliopisto (cand. philol. 1969)
Turid Farbregd (s. 8. maaliskuuta 1941 Gjesdal, Norja) on norjalainen filologi, kirjallisuuden kääntäjä ja sanakirjantekijä.
Farbregd opiskeli norjaa, englantia ja suomea Oslon yliopistossa. Hän suoritti ylemmän korkeakoulututkinnon  (candidata philologiæ) humanistisissa tieteissä vuonna 1969. Vuonna 1970 Farbregd pyydettiin Helsingin yliopiston norjan kielen lehtoriksi. Hän toimi Helsingin yliopiston norjan kielen lehtorina vuosina 1970–1994. Hän oli Norjan valtionstipendiaatti vuosina 1995–2008.
Farbregd alkoi kääntää suomalaista kirjallisuutta norjaksi 1970-luvulla. 1980-luvun alussa hän alkoi työskennellä myös viron kielen parissa. Hän on kääntänyt virolaista kirjallisuutta, kuten Viivi Luikia, Jaan Krossia ja Jaan Kaplinskia, norjankieliselle lukijakunnalle. 2010-luvulla hän on kääntänyt muun muassa Sofi Oksasen, Katja Ketun, Juha Itkosen, Tommi Kinnusen, Antti Tuomaisen ja Pajtim Statovcin teoksia.
Farbregd laati yhdessä Aili Kämäräisen kanssa ensimmäisen suomi–norja–suomi-sanakirjan, joka ilmestyi vuonna 1978. Tämän jälkeen hän on ollut mukana monissa sanakirjan toimitustöissä. Suomen kielen lisäksi hän on laatinut sanakirjoja virosta norjaksi.
Turid Farbregd perusti Norja–Viro-seuran (Kulturlaget Norge–Estland) baltologi Terje Mathiassenin kanssa vuonna 1984. Farbregd toimi kylmän sodan aikana kulttuurilähettiläänä ja sillanrakentajana Norjan ja Viron välillä.