stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Black Country derby
Historia

Ensimmäinen Black Country Derby pelattiin 2. tammikuuta 1886, kun joukkueet kohtasivat FA Cupissa West Bromwichin silloisella kotikentällä Stoney Lanella. Albion voitti kamppailun numeroin 3–1 ja on koko ottelusarjan yli 120-vuotisen historian ollut niskanpäällä cupotteluissa, sillä 11 joukkueiden kesken pelatusta FA Cupin ottelusta Wolves on pystynyt vain kerran kukistamaan verivihollisensa kahden ottelun päättyessä tasan. Liigaotteluissa joukkueet ovat sitä vastoin olleet erittäin tasaväkisiä, sillä 140 liigakohtaamisesta molemmat joukkueet ovat voittaneet 51 ottelua ja 38 kertaa on päädytty pistejakoon.
Yksi Black Country Derbyn erityispiirteitä on ollut joukkueiden samankaltainen historia ja tasavahva menestys. Molemmat joukkueet perustettiin 1870-luvun lopussa ja ovat vuonna 1888 aloitetun Englannin Liigan perustajajäseniä. Englannin pääsarjassa Albion on pelannut 71 kautta ja Wolves 60 kautta. Liigamestaruuksia Wolvesilla on kolme Albionin yhtä vastaan. FA Cup mestaruudet ovat 5–4 Albionin hyväksi ja Liigacupin voittoa Wolverhamptonissa on juhlittu kahdesti, West Bromwichissa kerran.
West Bromwich ja Wolverhampton eivät ole naapurikaupunkeja, vaan niiden välissä sijaitsee Walsall, josta myös tulee perinteikäs liigajoukkue, Walsall FC. Walsall FC:n menestys on kuitenkin ollut vuosien saatossa sen verran vaatimattomampaa, että sille ei ole kehittynyt yhtä merkittävää paikalliskilpailijan statusta.
Belgarath: Velhon tarina

| Belgarath: Velhon tarina> Belgarath the Sorcerer |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  David ja Leigh Eddings
Kuvittaja:  Christine Levis, Shelly Shapiro, Larry Schwinger
Kansitaiteilija:  Laurence Schwinger
Kieli:  englanti
Genre:  fantasiakirjallisuus
Kustantaja:  Del Rey Books
Julkaistu:  1995
ISBN:  0-345-40395-9
Suomennos
Suomentaja:  Tarmo Haarala
Kuvittaja:  Christine Levis, Shelly Shapiro, Larry Schwinger
Kansitaiteilija:  Laurence Schwinger
Kustantaja:  Karisto
Julkaistu:  1997
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  828
ISBN:  951-23-4633-8
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Belgarath: Velhon tarina on David ja Leigh Eddingsin kirjoittama fantasiakirja. Kirja on jatkoa kirjasarjoille Belgarionin taru ja Mallorean taru. Belgarath: Velhon tarina on rinnakkaiskirja Polgara: Velhottaren tarina -teokselle, joka kertoo Belgarathin vanhimman tyttären Polgaran tarinan.
Juoni

Kirja lähtee liikkeelle pian siitä, mihin Mallorean taru päättyi. Belgarion kiusaa Belgarathia kirjoittamaan omaelämäkerrallisen kuvauksen tapahtumista ennen Belgarionin tarua. Kirjan ydin on Belgarathin muistelmien muodossa alkaen siitä, kuinka hänestä tuli kylänsä hylkiö, Aldur-jumalan ensimmäinen opetuslapsi ja päättyen Belgarionin syntymään. Tämä kaikki tapahtuu noin 7000 vuoden aikana.
Belgarath selittää, miksi hän valitsi suden muuttumishahmokseen: kaikista eläimistä juuri susi oli hänen mukaansa sitkein, ovelin ja parhaiten selviytyvä, ja sutena hän pystyi selviämään pitkistä matkoista kaikkein parhaiten. Tosin seurauksena oli, että naarassusi Poledra kiinnostui hänestä.
Eräs erikoisimpia kohtia on se, jossa Belgarath oikaisee sitkeän legendan. Legendan mukaan silloin, kun hän suden hahmossa eteni hakemaan Aldurin Kiven yhdessä alornien kanssa, ankara pakkanen olisi hopeoinut suuren suden kaulurin ja turkin – ja sen jälkeen tiettävästi Belgarathin hiukset ja täysparta olivat hopeanharmaat. Belgarath oikaisee:
»Kyllä pääni oli harmaa jo ennen sitä – siitä oli Karhujumalan lasten paimentaminen pitänyt huolen!»
Aunjanue Ellis

| Aunjanue Ellis |
| --- | --- |
 Aunjanue Ellis vuonna 2015
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. helmikuuta 1969 (ikä 55) San Fransisco, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Aunjanue Ellis (s. 21. helmikuuta 1969 San Fransisco, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esiintynyt teatterissa, televisiossa ja elokuvissa. Hänen uransa alkoi teatterissa, mutta en sen jälkeen siirtynyt enemmän televisioon ja elokuviin. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa Ray, Piiat ja King Richard: Williamsien tarina sekä televisiosarjoissa When They See Us ja Lovecraft Country. Hän oli King Richardista ehdolla parhaan naissivuosan Oscar-palkintoon.
Nuoruus ja opiskelu

Aunjanue Ellis syntyi San Franciscossa 1969. Hän oli neljävuotias, kun hänen äitinsä lähetti hänet asumaan isoäitinsä luokse Mississippiin. Aunjanuen äiti Jacqueline Taylor oli eläväinen ja seikkailullinen nainen, joka eli hippiliikkeen mukana. Aunjanuen isä oli Vietnamin sodan veteraani, jota hän ei koskaan tuntenut.
Ellis kävi Tougaloo Collegea, missä hän oli mukana teatterituotannossa. Hän ei ollut kiinnostunut näyttelemisestä, mutta lähti mukaan, kun jotkut hänet ystävistään osallistui koe-esiintymisiin. Ellis sai osan näytelmästä ja innostui näyttelemisestä. Näytelmän ohjaaja James Barnhill suositteli hakeutumaan tunnetumpaan taideyliopistoon, ja Ellis vaihtoi Brownin yliopistoon ja suoritti myöhemmin maisteri tutkinnon New Yorkin yliopistossa.
Ura

Ellis sai valmistumisensa jälkeen paikan Arielina William Shakespearen Myrskyn Broadway-sovituksessa. Hänen ensiesiintymisensä Broadwayllä oli menestyksekäs, ja kriitikot kehuivat hänen suoritustaan. Tämän jälkeen Ellis on näytellyt Broadwayllä näytelmissä Drowning Crow (2004) ja Joe Turner’s Come and Gone (2009).
Ellisin 2000-luvun alun elokuvia ovat Kunnian puolesta (2000), Vakoojaveli (2002) ja Ray (2004). Viimeksi mainitussa Ellis näytteli Mary Ann Fisheriä, joka oli ensimmäisiä laulajia, jotka olivat ammatillisessa yhteistyössä Ray Charlesin kanssa. Ellis oli elokuvasta Kunnian puolesta ehdolla NAACP Image -palkintoon, ja Raystä parhaan näyttelijäkokoonpanon SAG-palkintoon.
Ellis on näytellyt televisiossa useissa sarjoissa: Mentalistissä hänellä oli rooli 2010–2013, NCIS: Los Angelesissa 2012–2017 ja Quanticossa 2015–2017. Minisarjasta The Book of Negroes (2015) Ellis sai useita palkintoehdokkuuksia. Siinä hän näytteli Aminata Dialoa, jonka matkaa orjuudesta vapauteen se kuvaa. The Birth of a Nation palkittiin Sundancen elokuvajuhlilla, ja Piioista Ellis oli voittamassa parhaan näyttelijäkokoonpanon SAG-palkintoa. James Brown -elämäkerrassa Get On Up Ellis puolestaan näytteli laulaja Vicki Andersonia.
Ellis sai draamasarjasta When They See Us (2019) ensimmäisen Emmy-ehdokkuutensa. Hän näytteli sarjassa yhden syyttömänä raiskauksesta tuomitun nuoren miehen äitiä. Ellis oli toistamiseen Emmy-ehdokkaana heti vuonna 2020 draamasarjasta Lovecraft Country.
Elämäkertaelokuvassa King Richard: Williamsien tarina (2021) Ellisillä oli rooli tennissisarusten Venus ja Serena Williamsin äitinä Oracenana. Ellis sai suorituksestaan laajaa tunnustusta, ja hän oli siitä muun muassa Oscar-, Bafta-, Golden Globe- ja Critics’ Choice -palkintoehdokkaana. National Board of Review palkitsi hänet parhaasta naissivuosasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aunjanue Ellis Wikimedia Commonsissa
Aunjanue Ellis Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ellis Internet Broadway Databasessa (englanniksi)
Betty Neumar

| Betty Neumar> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: maaliskuu 1931 Ironton, Ohio
Kuollut: 13. kesäkuuta 2011 (79 vuotta) Louisiana
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  eläkkeellä
Siviilisääty:  naimisissa
Puoliso:  Clarence Malone (1950–1952; kuoli 1970) James Flynn (? –1955) Richard Sills (? –1965) Thomas Harold Gentry (1968–1986) John Neumar (1991–2007)
Lapset:  Gary Flynn (kuollut 1985), Peggy Flynn Sanders
Muut tiedot
Lempinimet:  Musta leski (Black Widow)
Betty Neumar (marraskuu 1931 Ironton, Ohio, Yhdysvallat – 13. kesäkuuta 2011 Louisiana, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen nainen, jota syytettiin neljännen aviomiehensä Harold Gentryn kuoleman järjestämisestä vuonna 1986. Gentryn veli Al Gentry vaati kahden vuosikymmenen ajan viranomaisia tutkimaan veljensä kuolemaa ennen kuin Neumar pidätettiin vuonna 2007. Tapausta tutkiessaan poliisi sai selville, että jokainen Neumarin viidestä puolisosta on kuollut. Tapaus herätti runsaasti huomiota Yhdysvalloissa, jossa Neumaria kutsuttiin Mustaksi leskeksi. Betty Neuman kuoli 13. kesäkuuta 2011 louisianalaisessa sairaalassa julkistamattomaan sairauteen.
Aviomiehet

Betty Johnson syntyi Odis ja Elizabeth Walden Johnsonin perheeseen. Hän valmistui South Point High Schoolista vuonna 1949.
Hän oli naimisissa viisi kertaa:
Clarence Malone (1950–1952) kuoli marraskuussa 1970 takaraivoon ammuttuun laukaukseen autokorjaamollaan Medinan kaupungissa Ohiossa;
James Flynn (? –1955) ammuttiin kuoliaaksi laiturilla New Yorkissa vuonna 1955;
Richard Sills (? –1965) väitettiin ampuneen itsensä Floridassa;
Thomas Harold Gentry (1968–1986) löytyi kuolleena pariskunnan North Carolinan kodista, ammuttu useita kertoja;
John Neumar (1991–2007) löydettiin asunnosta luonnollisiin syihin kuolleena.
John Neumarin kuolemansyyksi lueteltiin verenmyrkytys, iskeeminen koliitti ja suolitukos, jotka voivat olla oireita arseenimyrkytyksestä. Kuolemaa pidetään epäilyttävä myös siksi, että omaiset saivat tiedon hänen kuolemastaan vasta lehden kuolinilmoituksesta. Kun John Neumarin poika John Neumar, Jr. otti yhteyttä leskeen, hänelle kerrottiin että ruumis on jo tuhkattu huolimatta aiemmin ostetusta hautapaikasta.
Dokumentti

Betty Neumarin tapauksesta on tehty  BBC:lle televisiodokumentti Black Widow Granny?. Se ensiesitettiin BBC One -televisiokanavalla 3. marraskuuta 2009. Dokumentti sisältää ystävien ja sukulaisten haastatteluita. Dokumentissa esiintyy myös Neumar, joka aiemmin vältteli julkisuutta.
Björn Andreasson

Björn Andreasson vuonna 1944.
Björn Andreasson (1917–1993) oli ruotsalainen lentokone- ja autosuunnittelija.
Andreasson aloitti uransa piirtäjänä ja Bo Lundbergin avustajana FFVS:n J22-hävittäjäprojektissa. Toisen maailmansodan aikana hänet palkattiin suunnittelijaksi AB Flygindustri (AFI) -yhtiöön Halmstadiin. Siellä hän osallistui AB Flygindustri Fi-1 -purjelentokoneen ja rahtiliitokoneen AB Flygindustri Fi-3 suunnitteluun. Vapaa-aikanaan hän suunnitteli kaksitasoisen BA-4:n, josta valmistettiin vain prototyyppi.
Sodan jälkeen hän siirtyi Skandinavisk Aero Industri -yhtiöön Tanskaan, jossa hän johti  SAI KZ VII ja SAI KZ VIII koneiden suunnittelua. Vapaa-aikanaan hän suunnitteli yleisilmailukoneen (65 hv moottori), BA-6:n, joita valmistettiin harrastajarakenteisesti kaksi kappaletta vuonna 1954 ja kolmas vuonna 1993 tunnuksella BA-6B.
Vuonna 1952 hänet palkattiin McDonnellin tehtaaseen, josta hän siirtyi saman vuoden lopussa Convairille, jossa hän johti useiden lentokoneiden ohjausjärjestelmien suunnittelua. Hän suunnitteli vapaa-aikanaan BA-7 koneen, josta tehtiin myöhemmin piensarja.
1950-luvun lopussa Malmö Flygindustri ehdotti BA-7:n sarjavalmistusta. Andreasson muutti takaisin Ruotsiin. Mfi-tehtaalla hän johti MFI-9-koneen suunnittelua.
Kone kehittyi Saab MFI-15 Safari ja Saab MFI-17 Supporter versioiksi. Saab ABn ja Stil-Industrier:in avulla hän kehitti BA-11-koneen, jonka ensilento tapahtui vuonna 1977. Saab osti Mfi:n - Andreasson jäi tehtaalle kehittämään Saab 111-konetta.
Hän jätti Saabin vuonna 1980 ja siirtyi Volvon palvelukseen. Hän siirtyi autojen suunnitteluun. Jo Mfi:ssä hän suunnitteli Saab Sonett II-auton prototyypin. Hän osallistui jopa kuorma-autojen suunnitteluun.
Suunnitelmat

AB Flygindustri Fi-1
AB Flygindustri Fi-3
BA-4
BA-4A
BA-4B
SAI KZ VII
SAI KZ VIII
BA-6
BA-6B
BA-7
MFI-9
MFI-13, josta tuli Saab Sonett
Saab MFI-15 Safari
Saab MFI-17 Supporter
BA-11
BA-12 Sländan
Saab 111
Belgia kesäolympialaisissa 1936

Belgia osallistui Berliinin kesäolympialaisiin 1936 121 urheilijan joukkueella. Maa saavutti näissä olympialaisissa kaksi mitalia, molemmat pronssisia. Toinen mitaleista tuli pyöräilystä ja toinen vesipallosta. Kisojen mitalitilastossa Belgia sijoittui 29. sijalle.
Mitalistit > Pronssia

Auguste Garrebeek, Armand Putzeys ja François Vandermotte — Pyöräily, maantieajon joukkuekilpailu
Henri Disy, Pierre Coppieters, Albert Castelyns, Gérard Blitz, Fernand Isselé, Joseph De Combe, Henri Stoelen, Henri De Pauw ja Edmond Michiels — Vesipallo, miehet
Mark Flood

| Mark Flood |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. syyskuuta 1984 (ikä 40) Charlottetown, PE, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  186 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  Dragons de Rouen
Sarja:  Ligue Magnus
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2010–
Aik. seurat:  Syracuse Crunch (AHL) Dayton Bombers (ECHL) Albany River Rats (AHL) Bridgeport Sound Tigers (AHL) New York Islanders (NHL) Manitoba Moose (AHL) Winnipeg Jets (NHL) St. John’s IceCaps (AHL) Lokomotiv Jaroslavl (KHL) Charlotte Checkers (AHL) Medveščak Zagreb (KHL) Lada Toljatti (KHL) EC Salzburg (EBEL) Ilves (SML) Vienna Capitals (EBEL)
NHL-varaus:  188. varaus, 2003 Montréal Canadiens
Mark Flood (s. 29. syyskuuta 1984 Charlottetown, Prinssi Edwardin saari, Kanada) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Ranskan pääsarja Ligue Magnus-joukkue Dragons de Rouenissa. Hän on pelannut urallaan aiemmin myös yhteensä 39 NHL-ottelua New York Islandersissa ja Winnipeg Jetsissa. Elite Prospects -sivuston Erik K. Pirin vuonna 2013 tekemän analyysin mukaan Flood on kiekollinen puolustaja, joka tykkää laukoa ja on käyttökelpoinen ylivoimalla. Hänellä on kuitenkin kehitettävää oman puolustuspään pelaamisessa.
Ura > Seuraura > Juniorivuodet ja NHL-tulokassopimus Blue Jacketsiin

Flood aloitti jääkiekkoilun 5-vuotiaana. Hänen kasvattajaseuransa on Sherwood Parkdale MHA. Flood pelasi kaudella 2000–2001 kotikaupungissaan mm. MJAHL-junioriliigan Charlottetown Abbiesissa, kunnes Peterborough Petes varasi hänet 101. pelaajana OHL:n varaustilaisuudessa 2001. Flood siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2000–2001. Hänen tulokaskautensa liigassa toi runkosarjassa viisi tehopistettä. Kaudella 2001–2002 Flood teki OHL:n runkosarjassa 29 tehopistettä.
Montréal Canadiens varasi Floodin kuudennella kierroksella 188. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2003. Kaudella 2003–2004 hän oli Peterborough Petesin OHL-joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 15+29=44, joilla Flood sijoittui koko liigan puolustajien pistepörssissä yhdeksänneksi. Kaudella 2004–2005 hän toimi joukkueen kapteenina. Flood valittiin kauden päätteeksi OHL:n kolmanteen tähdistökentälliseen.
Flood ei tehnyt NHL-varauksensa jälkeen kahden vuoden aikana missään vaiheessa tulokassopimusta hänet varanneen Montréal Canadiensin kanssa, joten Floodista tuli 28. heinäkuuta 2005 vapaa agentti. Elokuussa hän teki kolmivuotisen tulokassopimus toisen NHL-seuran, Columbus Blue Jacketsin kanssa. Flood pelasi kauden 2005–2006 suurimmaksi osaksi ECHL-joukkue Dayton Bombersissa, jossa tulokaskausi toi 50 runkosarjaottelussa tehot 11+14=25. Hän oli joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja. Flood pelasi kauden aikana myös yhdeksän ottelua AHL-joukkue Syracuse Crunchissa.
Kauden 2006–2007 Flood aloitti Blue Jacketsin farmijoukkue Syracuse Crunchissa, AHL:ssä, kunnes 26. marraskuuta 2006 Blue Jackets kauppasi hänet Carolina Hurricanesiin vaihdossa puolustaja Derrick Walseriin. Flood pelasi loppukauden AHL-joukkue Albany River Ratsissa. Kaikkiaan hänen varsinainen tulokaskautensa liigassa toi yhteensä 44 runkosarjaottelussa tehot 4+8=12. Myös kauden 2007–2008 Flood pelasi kokonaan River Ratsissa, jonka eniten maaleja tehnyt puolustaja hän oli kymmenellä osumallaan. Heinäkuussa 2008 Flood teki vuoden mittaisen, kaksisuuntaisen ja 500 000 dollarin arvoisen jatkosopimuksen Hurricanesin kanssa. Myös kauden 2008–2009 hän pelasi kokonaan River Ratsissa, jonka eniten maaleja tehnyt puolustaja Flood oli kuudella osumallaan Brett Carsonin kanssa.
Ura > Seuraura > NHL-ottelut

6. heinäkuuta 2009 Flood teki vapaana agenttina vuoden mittaisen ja kaksisuuntaisen sopimuksen New York Islandersin kanssa. Hänen harjoitusleirinsä päättyi alavartalovammaan, jonka vuoksi Floodilta jäi väliin kauden 2009–2010 seitsemän ensimmäistä runkosarjaottelua. Kuntouduttuaan Islanders lähetti hänet AHL-joukkue Bridgeport Sound Tigersiin. Flood oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 10+23=33. Maaliskuussa 2010 Islanders nosti hänet NHL-vahvuuteensa, kun Dustin Kohn kärsi aivotärähdyksestä. Flood pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa runkosarjan yhdeksänneksi viimeisellä kierroksella 25. maaliskuuta Calgary Flamesia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 10.49 minuuttia ja keräsi teholukeman –2. Flood pelasi NHL:ssä kauden aikana kuusi ottelua tehden yhden syöttöpisteen.
Lokakuussa 2010 Flood teki vapaana agenttina vuoden mittaisen AHL-opimuksen Manitoba Moosen kanssa vuoden sopimuksen. Hän oli kaudella 2010–2011 joukkueen tehokkain puolustaja, toiseksi paras syöttäjä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 11+29=40. 3. heinäkuuta Flood teki vuoden mittaisen ja kaksisuuntaisen NHL-sopimuksen Winnipeg Jetsin kanssa. Hänet lähetettiin syksyn harjoitusleirin päätteeksi farmijoukkue St. John’s IceCapsiin, jonka varakapteenina Flood toimi. Marraskuussa 2011 hänet nostettiin Jetsin NHL-joukkueen vahvuuteen. Flood pelasi siellä lopulta suurimman osan kaudesta 2011–2012, joka toi 33 runkosarjaottelussa tehot 3+4=4. Hän teki NHL-uransa avausmaalin 5. marraskuuta 2011 New Jersey Devilsia vastaan. Flood sai ottelussa myös syöttöpisteen Jim Slaterin tekemään maaliin. Kaudeksi 2012–2013 hän siirtyi pelaamaan KHL-joukkue Lokomotiv Jaroslavliin, joka palasi liigaan yhden kauden tauon jälkeen, kun koko seuran edellinen joukkue menehtyi lento-onnettomuudessa ennen kauden 2011–2012 avausottelua.
Ura > Seuraura > Paluu AHL:n kautta Eurooppaan

Heinäkuussa 2013 Flood teki vuoden mittaisen, kaksisuuntaisen ja 550 000 dollarin arvoisen NHL-sopimuksen Carolina Hurricanesin kanssa. Hän pelasi kauden 2013–2014 kokonaan AHL-joukkue Charlotte Checkersin vahvuudessa. Flood oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 13+18=31. Kaudeksi 2014–2015 hän palasi KHL:ään ja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella kroatialaisjoukkue Medveščak Zagrebiin. Flood oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 8+15=23. Hänet valittiin 30. marraskuuta 2014 liigan viikon puolustajaksi. Flood edusti Medveščakia kauden aikana myös Spengler Cupissa. Kaudeksi 2015–2016 hänen KHL-joukkueensa vaihtui Lada Toljattiin. Kaudeksi 2016–2017 Flood siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella monikansallisen Erste Bank Eishockey Ligan itävaltalaisjoukkue EC Salzburgiin.
Lokakuussa 2017 Flood teki ammattilaistry-out -sopimuksen hänen aiemman seuransa, AHL-joukkue Manitoba Moosen kanssa. Hän pelasi joukkueessa yhden runkosarjaottelun, mutta Floodin koejakso ei kuitenkaan tuottanut jatkosopimusta. Marraskuussa hän siirtyi toistaiseksi voimassa olevalla try-out -sopimuksella SM-liigajoukkue Tampereen Ilvekseen. Joulukuussa Flood teki joukkueen kanssa loppukauden 2017–2018 kattavan jatkosopimuksen. Maaliskuussa 2018 hän teki Ilveksen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Kaudeksi 2019–2020 Flood palasi EBEL:ään ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella itävaltalaisen Vienna Capitalsin riveihin.
Ura > Maajoukkueura

Flood edusti Kanadan A-maajoukkuetta Spengler Cupissa vuonna 2016, jolloin joukkue voitti turnauksen.
Beninin presidentti

| Beninin presidentti |
| --- | --- |
 Président de la République du Bénin
 
 
 Nykyinen Patrice Talon 6. huhtikuuta 2016 lähtien
Virka-asunto:  Presidentinlinna
Kauden pituus:  5 vuotta, uudelleenvalinta mahdollinen
Perustettu:  31. joulukuuta 1960
Ensimmäinen:  Hubert Maga
Beninin presidentti on Beninin, entisen Dahomeyn, valtionpäämies.
Hän on sekä valtionpäämies, että hallituksen pää. Presidentti valitaan suoralla kansanvaalilla viisivuotiskaudelle. Voittoon tarvitaan absoluuttinen enemmistö, tarvittaessa järjestetään toinen kierros. Nykyisen perustuslain mukaan sama henkilö voi olla vallassa enintään kaksi kautta.
Luettelo Beninin presidenteistä

| Nimi | Vallassa | huom>  |
| --- | --- | --- |
| Hubert Maga | 1960 – 1963 | presidentti, Dahomeyn tasavalta |
| Christophe Soglo | 1963 – 1964 | väliaikaishallituksen johtaja |
| Sourou-Migan Apithy | 1964 –  1965 | presidentti |
| Justin Ahomadegbé | 27. marraskuuta – 29. marraskuuta 1965 | väliaikainen presidentti |
| Tahirou Congacou | 29. marraskuuta – 22. joulukuuta 1965 | väliaikainen presidentti |
| Christophe Soglo | 1965 –  1967 | presidentti |
| Jean-Baptiste Hachème | 19.-20. joulukuuta 1967 | vallankumousneuvoston pj. |
| Maurice Kouandété | 20.-21. joulukuuta 1967 | valtionpäämies |
| Alphonse Alley | 1967 – 1968 | valtionpäämies |
| Émile Derlin Zinsou | 1968 – 1969 | presidentti |
| Paul-Émile de Souza | 1969 – 1970 | presidenttineuvoston pj. |
| Hubert Maga | 1970 – 1972 | presidenttineuvoston pj. |
| Justin Ahomadegbé | 7. toukokuuta – 26. lokakuuta 1972 | presidenttineuvoston pj. |
| Mathieu Kérékou | 1972 – 1991 | presidentti, Beninin kansantasavalta 1975 |
| Nicéphore Soglo | 1991 – 1996 | presidentti, Beninin tasavalta |
| Mathieu Kérékou | 1996 –  2006 | presidentti |
| Yayi Boni | 2006 –  2016 | presidentti |
| Patrice Talon | 6. huhtikuuta 2016 – | presidentti |
Belgaum

| Belgaum |
| --- | --- |
 Vapaustaistelija Kittur Chennamman patsas
 Belgaum
 Koordinaatit: 15°51′N, 74°30′E 
Valtio:   Intia
Osavaltio:  Karnataka
Piirikunta:  Belgaum
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Basappa Chikkaldinni
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  94 km²
Väkiluku (2011):  488 157
Postinumero:  590001 – 590020
Suuntanumero(t):  (+91) 831
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Belgaum tai Belagavi on Intian Karnatakan osavaltiossa sijaitseva kaupunki. Nimi Belgaum on marathin kieltä ja Belagavi kannadaa. Vuonna 2014 Karnataka vaihtoi Belgaumin viralliseksi nimeksi Belagavi, koska se vastaa paremmin kannadan ääntämistapaa.
Väestö

Belgaumin väkiluku on vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 488 157 henkeä. Hindujen osuus väestöstä on noin 73%, muslimien 20%, jainalaisten 4% ja kristittyjen 1%.
Enemmistö väestöstä puhuu äidinkielenään marathia eikä kannadaa, joka on Karnatakan virallinen kieli. Tämä kieliasia on toiminut Belgaumissa kiistakapulana marathien halutessa liittyä osaksi Maharashtran osavaltiota. Aktiivisesti asiaa on ajanut marathinationalistinen Shiv Sena -puolue, jonka lisäksi Maharashtran osavaltio on pyrkinyt suojelemaan alueella asuvan marathiväestön kielellisiä oikeuksia. Paikalliset muslimit puhuvat urdua.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Belgaum Wikimedia Commonsissa
Belagavin piirikunnan verkkosivut
Belgaumin kaupungin arkistoidut verkkosivut
Encyclopædia Britannican artikkeli Belgaumista
Beslanin koulukaappaus

| Beslanin koulukaappaus |
| --- | --- |
 Kuvia Beslanin koulukaappauksen uhreista
Paikka:   Beslan, Venäjä
Kohde:  koulurakennus
Ajankohta:  1.–3. syyskuuta 2004   9.30–17:00 (UTC+3)
Iskutyyppi:  kaappaus
Kuolleita:  yli 330
Haavoittuneita:  satoja
Epäilty/epäillyt:  Tšetšeenikapinalliset
Beslanin sijainti
Beslanin koulukaappaus oli terrori-isku Beslanissa Venäjän Pohjois-Ossetiassa. Tšetšeeniterroristit tunkeutuivat beslanilaiseen kouluun 1. syyskuuta 2004 ja ottivat yli tuhat panttivankia. 3. syyskuuta 2004 venäläiset poliisit ja sotilaat tekivät rynnäkön kouluun ja ottivat sen haltuunsa. Tapahtumassa kuoli yli 330 panttivankia, joista yli puolet oli lapsia. Terroristeja kuoli 31. Lisäksi sadat muut loukkaantuivat.