stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sisu-Petteri Lehtonen
Ura > Seuraura

Lehtonen on Turun Palloseuran kasvatti. Kaudella 2020–2021 hän oli pelipaikastaan huolimatta tehoilla 8+8=16 seuran B-nuorten paras maalintekijä sekä tehokkain puolustaja Elmeri Laakson kanssa ja toiseksi paras pistemies Joel Niinistön jälkeen.
Kaudeksi 2021–2022 Lehtonen teki TPS:n kanssa kaksivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän pelasi kauden aikana loukkaantumisen vuoksi kuitenkin vain kolme ottelua seuran U20-joukkueessa. Lehtonen aloitti myös kauden 2022–2023 U20-joukkueessa, jossa hän voitti SM-pronssia. Lehtonen teki liigadebyyttinsä runkosarjan neljännellä kierroksella 21. syyskuuta 2022 vieraissa JYPiä vastaan. Hänet merkittiin TPS:n seitsemänneksi puolustajaksi. Lehtonen sai ottelussa jääaikaa 12.42 minuuttia. Hänen vastuunsa lisääntyi kauden edetessä poissaolojen myötä. Lehtonen pelasi tulokaskautensa aikana lopulta 35 runkosarjaottelua tehden kaksi syöttöpistettä ja kolme playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Hän pelasi myös kaksi Mestarien liigan ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Huhtikuussa 2023 Lehtonen teki TPS:n kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Lehtonen pelasi kaudella 2023–2024 SM-liigassa 31 runkosarjaottelua tehden kolme syöttöpistettä ja neljä playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Hän pelasi osan kaudestaan myös TPS:n U20-joukkueessa, jossa Lehtonen voitti SM-hopeaa. Kauden 2024–2025 toisella kierroksella 18. syyskuuta 2024 vieraissa Tampereen Ilvestä vastaan hän teki alivoimalla SM-liigauransa avausmaalin. Marraskuussa 2024 Lehtonen teki TPS:n kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen.
Ura > Maajoukkueura

Lehtonen on pelannut kaksi nuorten ja seitsemän poikien maaottelua.
Muuta

Lehtosen isä Riku-Petteri pelasi omalla urallaan puolustajana pudotuspelit mukaan lukien yhteensä 307 SM-liigaottelua. Hän toimi TPS:n kapteenina kaudella 1997–1998 ja Helsingin IFK:n kapteenina kaudella 2002–2003. Riku-Petteri loi pääsarjauraa myös Saksassa, Ruotsissa ja Italiassa. Myöhemmin hän on luonut valmentajauraa Suomessa, Italiassa, Tanskassa ja Kiinassa. Hän toimii nykyään TPS:n U18-joukkueen vastuuvalmentajana.
Sisu-Petteri Lehtonen valmistui ylioppilaaksi Kerttulin lukiosta keväällä 2022.
Taaborinvuori

Taaborinvuori on ulkoilmateatteri ja museoalue, joka sijaitsee Nurmijärven kunnassa Palojoen kylässä.
Ulkoilmateatteri

Kivi-juhlat, jotka ovat esittäneet Aleksis Kiven tuotantoa jo vuodesta 1952, tapahtuu joka kesä Taaborinvuoren ulkoilmateatterissa. Teatteria käyttävät myös muut tapahtumanjärjestäjät, kuten Taaborin kesäteatteri, jota ohjaaja, käsikirjoittaja ja kirjailija Taavi Vartia ohjaa.
Katsomon vetoisuus on 700 henkeä ja suurin osa katsomosta on nyttemmin katettu.
Museoalue

Museoalue koostuu eri puolilta Nurmijärveä tuoduista rakennuksista, joiden näyttelyt kertovat nurmijärveläisestä arjesta 1900-luvun alussa. Se perustettiin 1970- ja 1980-luvun vaihteessa.
Historia

Taaborinvuori kuului Aleksis Kiven lapsuuden maisemiin, jonka hän myös nimesi Raamatun kertomuksista tutun, Israelissa sijaitsevan Taaborin vuoren mukaan. Kiven syntymäkoti sijaitsee Taaborinvuoren mäen vieressä.
Taaborinvuoren ulkoilmanäyttämö
Eino Salmi (taiteilija)

Eino Salmi (? – 1939) oli Neuvostoliitossa asunut suomalaissyntyinen taidegraafikko. Salmi käytti kirjailijana ja kääntäjänä myös nimeä Antero Teräs.
Eino Salmen piirroksia alettiin julkaista amerikkalaisessa ja neuvostoliittolaisessa suomenkielisessä lehdistössä jo 1920-vuoden alussa. Hän asui jo silloin Pietarissa. Hyvin aktiivisesti Salmi esiintyy 1930-luvun alussa, lähes kaikissa Pietarin silloisissa suomenkielisissä aikakauslehdissä, kuten: Kevätvyöry, Työläisen ja talonpojan kalenteri, Rintama, Soihtu ja Neuvostonainen, on hänen kuvituksiaan. Salmi kirjoitti kirjailijanimellä Antero Teräs myös kertomuksia, artikkeleita Neuvostoliiton taiteesta ja käänsi kirjoja.
Salmi teloitettiin sotaoikeuden päätöksellä vuonna 1939, koska hän oli kieltäytynyt vannomasta Suomen kansanarmeijan sotilasvalaa uskollisuudesta ”Suomen demokraattiselle hallitukselle”. Hän ei pitänyt Kuusisten hallitusta laillisesti muodostettuna.
Tirronen

Tirronen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Anna-Leena Tirronen (s. 1963), pituushyppääjä
Armas Tirronen (1913–1973), kuvanveistäjä
Eino Tirronen (1921–2017), eversti ja historioitsija
Esko Tirronen (1934–2011), taidemaalari
Jouko Tirronen (1929–1990), yritysjohtaja, kauppaneuvos
Leena Tirronen (s. 1984), laulaja
Rasmus Tirronen (s. 1990), jääkiekkomaalivahti
Reijo Tirronen (1849–1893), toimittaja, opettaja ja runoilija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Pongamia pinnata

| Pongamia pinnata |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit Fabaceae
Suku::  Pongamia  Adans.
Laji::  pinnata
Kaksiosainen nimi
 Pongamia pinnata  (L.) Pierre (1899) 
Synonyymit
 Derris indica  Millettia pinnata (L.) Panigrahi 
Katso myös
   Pongamia pinnata Wikispeciesissä   Pongamia pinnata Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pongamia pinnata (syn. Millettia pinnata) on hernekasveihin kuuluva kasvilaji, joka luokitellaan usein millettioiden (Millettia) sukuun tai vaihtoehtoisesti ainoaksi lajiksi sukuun Pongamia. Laji on monikäyttöinen, ikivihreä ja nopeasti kasvava, typpeä sitova puu, joka on tunnetuin sen siemenistä puristetusta öljystä. Siemenet sisältävät 30–42% öljyä. Puusta saadaan biodieselin tuotantoon soveltuvia öljyjä ja rasvahappoja. Siemenöljyä on käytetty tuhansien vuosien ajan lamppuöljynä, saippuan valmistuksessa ja voiteluaineena. Puu kestää hyvin voimakkaan kuumuuden, auringonvalon ja kuivuuden kasvaen hiekkaisilla ja kallioisilla mailla. Kasvin kaikki osat ovat myrkyllisiä aiheuttaen syötäessä pahoinvointia ja oksentelua.
Pongamia pinnata esiintyy Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa, Japanissa, Australiassa ja Oseaniassa.
Aiheesta muualla

ITIS: Millettia pinnata (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Millettia pinnata (englanniksi)
Flora of China: Pongamia pinnata (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Pongamia pinnata (englanniksi)
Agriculture and Biosciences International (CABI): Pongamia pinnata (Indian beech) (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Millettia pinnata:  Wikidata: Q1973585  Wikispecies: Millettia pinnata  AoFP: 185  APDB: 238977  APNI: 172998  ATRF: Millettia_pinnata  CoL: 73L6F  EPPO: PNGPI  FNA: 242413725  GBIF: 5357476  GRIN: 418408  IPNI: 947217-1  IRMNG: 11295905  ITIS: 819763  NTFlora: 2399  PLANTS: MIPI9  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:947217-1  Tropicos: 50338060  WFO: wfo-0000206856 
Cytisus pinnatus:  Wikidata: Q21873422  APNI: 162541  GBIF: 5353875  GRIN: 13002  IPNI: 489897-1  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:489897-1  Tropicos: 13029913
Kiovan ja koko Ukrainan metropoliitta

| Kiovan ja koko Ukrainan metropoliitta |
| --- | --- |
 Митрополит Київський і всієї України
 Tunnus
 
 Nykyinen Epifani I 3. helmikuuta 2019– lähtien
Virka-asunto:  Pyhän Mikaelin kultakupolinen luostari
Perustettu:  2018
Kotisivut:  https://www.pomisna.info/uk/
Kiovan ja koko Ukrainan metropoliitta (ukr. Митрополит Київський і всієї України, Mytropolyt Kyjivskyi i vsijeji Ukrajiny) on Ukrainan ortodoksisen kirkon päämies.
Ensimmäinen Kiovan metropoliitta oli Fotios, jonka asema virallistettiin vuonna 988 kiovalaisten kristinuskoon kääntymisen yhteydessä. Metropoliitta on katsonut olevansa Konstantinopolin patriarkan alainen.
Metropoliitan virka perustettiin nykyisessä muodossaan vuonna 2018, kun Konstantinopolin patriarkka myönsi Ukrainan ortodoksiselle kirkolle autokefalian. Tätä ennen useampi ukrainalainen ortodoksinen kirkko oli yhdistynyt yhdeksi kirkoksi. Uusi yhdistynyt kirkko valitsi ensimmäiseksi päämiehekseen metropoliitta Epifani I.
Kennedy McMann

| Kennedy McMann |
| --- | --- |
 Kennedy McMann (2019)
Henkilötiedot
Koko nimi:  Kennedy Paige McMann
Syntynyt: 30. lokakuuta 1996 (ikä 28) Michigan
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Sam McInerney (2020–)
Näyttelijä
Aktiivisena:  2017–
Aiheesta muualla
IMDb 
Kennedy Paige McMann (s. 30. lokakuuta 1996 Michigan) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Nancy Drew -hahmon esittämisestä samannimisessä CW-televisiosarjassa.
Elämäkerta

McMann syntyi 30. lokakuuta 1996 Michiganissa Matthew ja Lisa McMannille. Hän muutti perheensä kanssa Arizonaan ala-asteen puolivälissä. Hän valmistui vuonna 2014 Skyline High Schoolista, jossa hänet valittiin yhdeksi Mesa Public Schoolsin viidestä ensimmäisen kuukauden opiskelija -palkinnonsaajasta toisena lukiovuonnaan vuonna 12. marraskuuta 2013. McMann suoritti kuvataiteen kandidaatin tutkinnon Carnegie Mellon -yliopistosta vuonna 2018.
Yksityiselämä

McMann meni naimisiin pitkäaikaisen poikaystävänsä Sam McInerneyn kanssa vuonna 2020. He tapasivat opiskelutovereina Carnegie Mellon -yliopistossa.
McMannilla on ollut pakko-oireinen häiriö lapsesta asti.
Filmografia

2017:	Gone ... Sara Moreland
2018:	Kova laki: Erikoisyksikkö (Law and Order: Special Victims Unit) ... Carol Solomon
2019–2023: Nancy Drew ... Nancy Drew
2022:	Tell Me Lies ... Georgia
2023:	The Good Doctor ... Joni DeGroot
Aiheesta muualla

Kennedy McMann Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kennedy McMann Instagramissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei
SB-Pro

SB-Pro on nurmijärveläinen vuonna 1996 perustettu salibandyn erikoisseura. Naisten edustusjoukkue pelaa F-liigaa ja miesten edustusjoukkue III-divisioonaa. Jäseniä seuralla on 532 (tilasto vuodelta 2012) ja joukkueita salibandyliiton sarjoissa 21. Tammikuussa 2018 seura sai uudeksi kotihallikseen Arkadia-hallin Klaukkalassa, Nurmijärvellä.
SB-Pro on voittanut naisten Suomen-mestaruuden vuosina 2014, 2018 ja 2019.
Tytöt

SB-Pro voitti kaudella 2008–2009 Tyttöjen Suomen-mestaruuden, kun finaaleissa kaatui SB-Naantali voitoin 2–0.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Naisten joukkuekortti salibandyliigan sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Salibandyn Suomen mestarit |
| --- | --- |
Miehet:  1987: Manse United  1988: Manse United  1989: BET  1990: S.C. Dalmac  1991: S.C. Dalmac  1992: Josba  1993: SSV  1994: Josba  1995: SSV  1996: SSV  1997: VFT  1998: Viikingit  1999: Oilers  2000: HIFK  2001: SSV  2002: Oilers  2003: Oilers  2004: SSV  2005: SSV  2006: Oilers  2007: SSV  2008: SSV  2009: SSV  2010: SSV  2011: SSV  2012: SPV  2013: SPV  2014: Happee  2015: SPV  2016: Classic  2017: Classic  2018: Classic  2019: Classic  2020: Ei jaettu  2021: Classic 
Naiset:  1989: BET  1990: S.C. Dalmac  1991: S.C. Dalmac  1992: Erä  1993: Erä  1994: Oilers  1995: Erä  1996: Erä  1997: Erä  1998: VFT  1999: VFT  2000: Erä  2001: HIFK  2002: HIFK  2003: Classic  2004: VFT  2005: Tiikerit  2006: NST  2007: Erä  2008: Classic  2009: Classic  2010: Classic  2011: Classic  2012: Classic  2013: Classic  2014: SB-Pro  2015: Classic  2016: NST  2017: Classic  2018: SB-Pro  2019: SB-Pro  2020: Ei jaettu  2021: PSS 
| n k Salibandyn Suomen Cupin voittajat |
| --- | --- |
Miehet:  1989: BET  1990: Josba  1991: Viikingit  1992: Josba  1993: Viikingit  1994: Josba  1995: SSV  1996: Oilers  1997:  1998: Viikingit  1999: SSV  2000: Gunners  2001: SSV  2002: Oilers  2003: Josba  2004: Classic  2005: SSV  2006: SSV  2007: SSV  2008: Erä  2009: SSV  2010: Erä  2011: SPV  2012: Erä  2013: Happee  2014: Classic  2015: SSV  2016: Happee  2017: EräViikingit  2018: Classic  2019: Classic  2020: Classic  2021: SPV 
Naiset:  1992: Erä  1993: Erä  1994: S.C. Blues  1995: Josba  1996:  1997:  1998: VFT  1999: Classic  2000: Erä III  2001: Classic  2002: Happee  2003: Classic  2004: Erä III  2005: Oilers  2006: Classic  2007: Erä III  2008: PSS  2009: PSS  2010: NST  2011: NST  2012: SB-Pro  2013: Classic  2014: SB-Pro  2015: Classic  2016: Classic  2017: TPS  2018: Classic  2019: PSS  2020: SB-Pro  2021: FBC Loisto 
SB-Pro – Classic (7.4.2013, Pasilan urheilutalo)
Hytölä

Hytölä on kylä Konneveden kunnassa. Se sijaitsee noin seitsemän kilometriä Konneveden keskustaajamasta länteen, kantatien 69 varrella. Kylän väkiluku on noin 50.lähde? Siellä toimivat muun muassa linja-autoyhtiö Koivuranta Oylähde?, kuljetusfirma Konnekuljetus Oy sekä venerakennusyritys Bellamer Oylähde?. Hytölän koulu lakkautettiin lukuvuoden 2024 päättyessä.
Messerschmitt KR

Messerschmitt Kabinenroller KR 200
Messerschmitt -logo KR 200:n kyljessä
Messerschmitt KR (Kabinenroller) on saksalaisen Regensburger Stahl- u. Maschinenbau:n, myöhemmin Fahrzeug und Maschinenbau GmbH Regensburgin vuosien 1957 ja 1964 välillä valmistama kahden hengen kolmipyöräinen kääpiöauto.
Suomessa Messerschmittit rekisteröitiin moottoripyöriksi.
KR-175

Valmistuksessa: maaliskuu 1953 - maaliskuu 1955
Pituus: 2 820 mm
Leveys: 1 220 mm
Paino: 180 kg
Moottori: Fichtel & Sachs 2-tahti
Iskutilavuus: 175 cm3
Sylinterien määrä: 1
Huipputeho: 9 hv
Huippunopeus: 90 km/h
Valmistusmäärä: 15 089
Kolmipyöräinen
KR-200

Pituus: 2 820 mm
Leveys: 1 220 mm
Paino: 230 kg
Moottori: Fichtel & Sachs 2-tahti
Iskutilavuus: 191 cm3
Sylinterien määrä: 1
Huipputeho: 9,7 hv
Paino: 230 kg
Huippunopeus: 100 km/h
Valmistusmäärä: 30 286
Kolmipyöräinen
KR-201

Pituus: 2 830 mm
Leveys: 1 270 mm
Paino: 230 kg
Moottori: Fichtel & Sachs 2-tahti
Iskutilavuus: 191 cm3
Sylinterien määrä: 1
Huipputeho: 10,2 hv
Paino: 230 kg
Huippunopeus: 100 km/h
Valmistusmäärä: 300
Kolmipyöräinen
Tg-500

Valmistuksessa: syyskuu 1957 - elokuu 1961
Pituus: 3 000 mm
Leveys: 1 270 mm
Paino: 305 kg
Moottori: Fichtel & Sachs 2-tahti
Iskutilavuus: 494 cm3
Sylinterien määrä: 2
Huipputeho: 20,5 hv
Paino: 305 kg
Huippunopeus: 130 km/h
Valmistusmäärä: 320
Nelipyöräinen
Aiheesta muualla

http://www.kaapioautoyhdistys.fi/ajokit/mesmodel.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
Fritz Fend's Marvelous Micro-cars
Microcar Museum Tour Index
1959 F. M. R. Tg-500
Messerschmitt Kabinenroller KR 175
Messerschmitt KR 200
KR-201 Roadster
Messerschmitt Tg-500
Temple Sinai (Oakland)

| Temple Sinai |
| --- | --- |

Perustiedot
Sijainti:  Oakland, Kalifornia
Koordinaatit:  37°48′59.89″N, 122°15′53.66″W
Rakennustyyppi:  synagoga
Uskonnollinen käyttö:  Reformijuutalaisuus
Arkkitehtuuri
Arkkitehdit:  G. Albert Lansburgh
Rakennustöiden alkaminen:  1913
Valmistumisvuosi:  1914
Infobox OKNimi-testi OK: 
Temple Sinai on reformijuutalainen synagoga Oaklandissa Yhdysvalloissa. Vuonna 2006 aloitettiin laajennusprojekti, johon seurakunnan jäsenet lahjoittivat yli 12 miljoonaa dollaria. Työt aloitettiin 2008 ja uusi kappeli valmistui kesällä 2010.
Porjus

| Porjus Bårjås |
| --- | --- |
 Porjuksen vesivoimala
 Porjus
 Koordinaatit: 66°57′30″N, 19°49′08″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Norrbottenin lääni
Maakunta:  Lappi
Kunta:  Jällivaara
Väkiluku (31.12.2023):  256
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Porjus (luulajansaameksi Bårjås) on taajama Jokimukan kunnassa Norrbottenin läänissä Lapin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 256 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Porjuksen vesivoimala Luulajanjoessa on perustettu vuonna 1915. Se tuottaa vuodessa noin 1,2 terawattituntia sähköä.
Kuvia

Porjuksen kirkko
Luettelo Suomen muistomerkkivetureista

Luettelo Suomen muistomerkkivetureista sisältää pysyvästi julkisilla paikoilla olevat muistomerkeiksi asetetut ja kunnostetut veturit ja niihin liittyvät vaunut.
Suomessa vanhoja vetureita on kunnostettu muistomerkeiksi runsaat 30. Suomen Rautatiemuseon mukaan ainakin Tampereella, Kouvolassa, Riihimäellä ja Pieksämäellä muistomerkkivetureita on useampi kuin yksi.
Veturit

| Veturin kutsumanimi ja/tai nimi | Paikka | Paikkakunta | Kartalla | Valmistaja | Muistomerkiksi | Kuva | WD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kana, Vr2, nro 950 | Joensuun rautatieasema | Joensuu |  | Tampella |  |  |  |
| Kana, Vr2, nro 961 | Jyväskylän rautatieasema | Jyväskylä | 62.2401°N, 25.7518°E | Tampella | (1984) |  |  |
| Heikki, Hv3, nro 781 | Keravan rautatieasema (radan itäpuolella), Asemanaukio 1 | Kerava | 60.4042°N, 25.1068°E | Tampella |  |  |  |
| Kana, Vr1, nro 656 | Salon kaupungin taidemuseo Veturitalli, sisäpiha, Mariankatu 14 | Salo | 60.3878°N, 23.1172°E | Tampella | 1998 |  |  |
| Kukko, Vr3, nro 752 | Kuopion rautatieasema (radan eteläpuolella), Asemakatu 1a | Kuopio | 62.897°N, 27.6828°E | Hanomag |  |  |  |
| Pikku Rusko, Sk2, nro 315 | Veturiaukio, Pellavanlikanpolku 3 | Tampere | 61.5035°N, 23.7616°E | Tampella |  |  |  |
| Jumbo, Tv1, nro 940 | Matin ja Liisan aseman (Neste Lapinlahti) pihalla, Kuopiontie 210 | Lapinlahti, Kirkonkylä | 63.3487°N, 27.4139°E | Tampella | (1938) |  |  |
| Heikki, Hv1, nro 575, Lokomon veturi | Tevo Lokomo Oy:n edessä, Lokomonkatu 3 | Tampere | 61.4852°N, 23.766°E | Lokomo |  |  |  |
| Orenstein & Koppel-sähköveturi (1898, 0-4-0sm) | Forssan kaupunginkirjaston piha, Wahreninkatu 4 | Forssa | 60.8147°N, 23.6218°E | Orenstein& Koppel | 1972 |  |  |
| Pikku-Jumbo, Tk3, nro 852 | Rautatieasema, radan pohjoispuoli, Ratakadun ja Kontiopuiston risteyksen lähellä | Pieksämäki | 62.302°N, 27.1682°E | Lokomo | 1977 |  |  |
| Pikku-Jumbo, Tk3, nro 859, Ruuhveltti | Pilkepuisto | Kouvola | 60.8656°N, 26.6975°E | Lokomo | 2019 |  |   |
| Pikku-Jumbo, Tk3, nro 1154 | Kauppakeskus Veturin pysäköintialue | Kouvola | 60.877°N, 26.6546°E | Frichs | 2012 |  |  |
| Pikku-Jumbo, Tk3, nro 1167 | liikenneympyrän vieressä | Rauma | 61.1328°N, 21.497°E | Lokomo | 1987 |  |  |
| Pikku-Jumbo, Tk3, nro 1170 | Asemapuisto, rautatieasemasta koilliseen | Karjaa | 60.0694°N, 23.6635°E | Lokomo |  |  |  |
| Riihimäen-Lopen rautatien muistojuna  RLR3, Tampella 188/1912 | Vanhan paloaseman puistikko, Kulmalan puistokatu 6 (paikka likimääräinen) | Riihimäki | 60.7315°N, 24.7663°E | Tampella | 1958 |  |  |
| Risto, Tr1, nro 1037 | Kurikan rautatieasema | Kurikka | 62.6174°N, 22.395°E | Tampella | 2004 |  |  |
| Ukko-Pekka, Hr1, nro 1012 | Oulaistentien varrella, lähellä rautatien alikulkua, vastapäätä Oulaistentie 29 | Oulainen | 64.2676°N, 24.8218°E | Tampella | 2017 |  |  |
Entiset

| Veturin kutsumanimi ja/tai nimi | Paikka | Paikkakunta | Valmistaja | Paljastettu | Huomioita | Kuva |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Hv3 998 -höyryveturi | Junailijankuja Veturitorin kohdalla, Itä-Pasila | Helsinki | (valmistettu Saksassa) | 1979 | Siirretty 1994 Haapamäen höyryveturipuistoon. |  |
Eteis-kammiosolmuke

Impulssinjohtojärjestelmä  1. Sinussolmuke 
2. Bachmannin kimppu
 3.–5. Eteisjohtoradat 
 6. Eteis-kammiosolmuke
7. Eteis-kammiokimppu
8.–9. Eteis-kammiokimpun kaksi päähaaraa 
12. Purkinjen säikeitä
Eteis-kammiosolmuke (lat. nodus atrioventricularis) eli AV-solmuke on sydämessä oleva johtoratajärjestelmän osa. Eteis-kammiosolmuke sijaitsee oikean eteisen alaseinämässä. Sen tehtävä on siirtää sydänlihaksen supistumista tahdistavaa sähköistä impulssia eteisestä kammioihin.
Impulssi etenee AV-solmukkeesta kammioihin eteis-kammiokimppua pitkin. Impulssin kulku viivästyy eteis-kammiosolmukkeessa sen verran, että eteiset ehtivät tyhjentyä ennen kammiosupistusten käynnistymistä.
Kliininen merkitys

Mikäli sinussolmuke ei jostain syystä tahdista sydäntä, eteis-kammiosolmuke voi toimia tilapäisesti sen tilalla. Mikäli eteis-kammiosolmukkeesta lähtöisin olevan rytmin lyöntitiheys on
40-59, kyseessä on junktionaalinen rytmi tai junktionaalinen pakorytmi
60-99, kyseessä on kiihtynyt junktionaalinen rytmi
Yli 100, kyseessä on junktionaalinen takykardia
Alle 40, kyseessä on junktionaalinen bradykardia.
Werner Walldén

Werner Walldén (s. 1. tammikuuta 1906 Sortavala − 6. maaliskuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen kenttäratsastaja. Hän osallistui vuonna 1936 Berliinin olympialaisten kenttäratsastukseen hevosella Ennätys (joidenkin lähteiden mukaan hevosen nimi oli Bacchus), mutta joutui keskeyttämään tai tuli hylätyksi kilpailun kestävyyskokeessa. Walldén aloitti kilpailemisen vuonna 1933 ja kilpaili pääasiassa Suomessa syntyneellä oriilla Bacchus. Hänen kuului muun muassa Suomen kenttäratsastusjoukkueeseen, joka voitti joukkuehopeaa Helsingissä Laakson ratsastuskentällä 1937 järjestetyissä Pohjoismaisissa mestaruuskilpailuissa. Hän osallistui joka toinen vuosi järjestettyihin Pohjoismaiden mestaruuskilpailuihin myös vuosina 1935 ja 1939; vuonna 1935 Oslossa järjestetyissä kilpailuissa hän tuli Bacchuksella kenttäkilpailun kolmanneksi. Lisäksi hän osallistui Suomen joukkueessa Saksan Insterburgin (nykyisin Venäjää) kansainvälisiin kilpailuihin vuonna 1937. Kotimaassa hän muun muassa voitti kahdesti (vuosina 1934 ja 1938) upseerisarjan Mannerheim-kenttäkilpailussa, jonka Ratsuväkiprikaati järjesti vuosittain sotaväen mestaruuskilpailuna. Ratsastajainliitto myönsi Walldénille vuonna 1934 uusien sääntöjen mukaisen kultamerkin, jonka sai tuolloin muiden muassa myös Hans Olof von Essen. Hän osallistui Bacchuksella vielä välirauhan aikana lokakuussa 1940 järjestettyihin Ruskeasuon hallin avajaiskilpailuihin.
Walldén oli sotilasarvoltaan everstiluutnantti. Hän suoritti asepalveluksensa Lappeenrannassa Hämeen ratsurykmentissä vuosina 1924–25 ja kävi Kadettikoulun vuosina 1926–28, minkä jälkeen hän palveli Hämeen ratsurykmentissä talvisotaan saakka ensin nuorempana upseerina ja myöhemmin 2. eskadroonan päällikkönä. Hän palveli talvisodan aikana kevyen osasto 7:n komentajana ja haavoittui Taipaleen puolustustaisteluissa. Jatkosodassa hän palveli pataljoonankomentajana jalkaväkirykmenteissä 48 ja 41, 11. prikaatin ja jalkaväkirykmentin 15 esikuntapäällikkönä sekä taisteluosasto Metson komentajana. Hänelle myönnettiin 2. luokan vapaudenristi miekoin ja 3. luokan vapaudenristit miekoin ja tammenlehvin. Sodan jälkeen Walldén toimi ulkoasiainministeriön sotilastoimiston apulaistoimistopäällikkönä ja asevelvollisuusasiain toimistopäällikkönä. Hän yleni everstiluutnantiksi vuonna 1952 ja erosi aktiivipalveluksesta vuonna 1955.
Walldén toimi Hakkapeliittakillan puheenjohtajana 1951–1960 ja toimi aktiivisesti myös monissa ratsastusseuroissa. Hän edusti itse seuraa Helsingin Ratsastajat.
Vuonna 1952 julkaistiin Walldénin kirjoittama persoonallinen hevos- ja ratsastusopas Ratsastuskirja, jonka hän oli kirjoittanut osin ennen sotaa ja osin sen jälkeen. Se oli pitkään ainut suomeksi kirjoitettu tai edes suomeksi julkaistu ratsastusopas. Tästä antikvariaattiharvinaisuudeksi käyneestä teoksesta otettiin uusintapainos vuonna 2001.
Kirjallisuutta

Walldén, Werner: Ratsastuskirja (2. painos).  Hämeenlinna: Karisto, 2001 (1. painos 1952).  ISBN 951-23-4193-X
Hvitträsk

| Hvitträsk |
| --- | --- |

Osoite:  Hvitträskintie 166, 02440 Luoma
Sijainti:  Kirkkonummi
Koordinaatit:  60°10′53″N, 024°31′12″E
Rakennustyyppi:  museo
Valmistumisvuosi:  1903
Suunnittelija:  Eliel Saarinen  Herman Gesellius  Armas Lindgren
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hvitträsk [vi:t.trɛsk] on arkkitehtikolmikon Eliel Saarinen, Herman Gesellius ja Armas Lindgren itselleen Kirkkonummelle suunnittelema erämaa-ateljee ja asuinrakennus, joka toimii nykyisin museona. Se valmistui vuonna 1903.
Rakennus

Talo on rakennettu harmaasta luonnonkivestä ja tummasta hirrestä kansallisromanttiseen tyyliin, mutta esimerkiksi kylpyhuoneen suunnittelussa näkyvät myös muun muassa Saarisen Yhdysvalloista saamat vaikutteet. Arkkitehtitoimiston neuvotteluhuoneessa on tuolit, jotka tarinan mukaan on tarkoituksellisesti tehty epämukaviksi, jotta kokoukset eivät olisi venyneet liian pitkiksi.
Hvitträskin piha on puistomainen ja muistuttaa englantilaista linnanpihaa. Alhaalla Vitträsk-järven rannalla on sauna ja uimaranta.
Historia

1800- ja 1900-luvun taitteessa, kansallisromantiikan aikakaudella, lukuisat suomalaiset taiteilijat rakennuttivat itselleen komeita asuin- ja ateljeerakennuksia maaseudulle. Tunnetuimpiin näistä "erämaa-ateljeista" kuuluvat Emil Wikströmin Visavuori, Akseli Gallen-Kallelan Tarvaspää sekä Geselliuksen, Lindgrenin ja Saarisen Hvitträsk.