stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Patisíon
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Patisíon Wikimedia Commonsissa
Ateenan merkittävimmät kadut ja tiet
| --- | --- |
Moottoritiet:   A1 (PATHE)  A6 (Attikí Odós) 
Valtakadut:   Alexándras  Andréa Syngroú  Athinón  Kifisías  Konstantinoupóleos  Mesogeíon  Vasiléos Konstantínou  Vasilíssis Amalías  Vasilíssis Ólgas  Vasilíssis Sofías  Vouliagménis 
Kadut:   Aiólou  Akadimías  Athinás  Dionysíou Areopagítou  Ermoú  Filellínon  Ierá Odós  Iródou Attikoú  Mitropóleos  Óthonos  Panepistimíou  Patisíon (28is Oktovríou)  Peiraiós (Panagí Tsaldári)  Sólonos  Stadíou  Tripódon  Vasiléos Georgíou A'  Voukourestíou
Patricia Quinn

Patricia Quinn
Patricia Stephens (o.s. Quinn; s. 28. toukokuuta 1944 Belfast) on brittiläinen näyttelijä, joka tunnetaan muiden muassa rooleista elokuvassa The Rocky Horror Picture Show (1975) ja BBC:n sarjassa Minä, Claudius (1976).
Elämä

Patricia Quinn syntyi Belfastissa Pohjois-Irlannissa.
Quinnilla on yksi poika, Quinn Hawkins ensimmäisestä avioliitostaan Don Hawkinsin kanssa. Nykyään poika on asianajajana Lontoossa ja hänellä on neljä poikaa (Boy, Charles, Jesse ja Harry).
Patricia meni uudestaan naimisiin vuonna 1995 näyttelijä Robert Stephensin kanssa, mutta liitto päättyi samana vuonna Stephensin kuolemaan.
Quinnin veljenpojat Jonny Quinn ja Bradley Quinn ovat Pohjois-Irlantilaisen yhtyeen, Snow Patrolin rumpali sekä valokuvaaja.
Valikoitu filmografia

The Rocky Horror Picture Show (1975)
Minä, Claudius (televisiosarja, 1976)
Ulkopuolinen (1979)
Hawk the Slayer (1980)
Shokkihoito (1981)
Monty Python – Elämän tarkoitus (1983)
The Box of Delights (televisiosarja, 1984)
Doctor Who (televisiosarja, 1987)
Fortunes of War (televisiosarja, 1987)
England, My England (1995)
Tamara Drewe (2010)
Lords of Salem (2012)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset kotisivut
Patricia Quinn Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Peter Enckelman

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 10. maaliskuuta 1977 (ikä 47)
Syntymäpaikka: Turku, Suomi
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 191 cm
Seura
Seura: IFK Mariehamn
Pelinumero: 30
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1995–1999 |  TPS | 54 | (0) |
| 1999–2004 |  Aston Villa | 52 | (0) |
| 2003 | →  Blackburn Rovers | 0 | (0) |
| 2004–2008 |  Blackburn Rovers | 3 | (0) |
| 2008 | →  Cardiff City | 16 | (0) |
| 2008-2010 |  St. Johnstone | 16 | (0) |
| 2010–2012 |  St. Johnstone | 54 | (0) |
| 2012–2013 |  Hearts | 1 | (0) |
| 2013-2014 |  IFK Mariehamn | 9 | (0) |
Maajoukkue
| 2000–2010 | Suomi | 12 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 26. joulukuuta 2013.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 9. elokuuta 2010.
Peter Enckelman (s. 10. maaliskuuta 1977 Turku) on suomalainen entinenjalkapallomaalivahti.
Enckelmanin isä Göran Enckelman on entinen  maajoukkuemaalivahti.
Ura

Enckelman on Turun Palloseuran kasvatti, ja pelasi ensimmäisen Veikkausliiga-ottelunsa seuran edustusjoukkueessa 10. syyskuuta 1995 HJK:ta vastaan.
Enckelman siirtyi TPS:stä Valioliigan Aston Villaan helmikuussa 1999. Ensiesiintymisensä hän teki 11. syyskuuta 1999 Arsenalia vastaan pelatussa ottelussa. Enckelman sai kaudella 1999–2000 suhteellisen paljon peliaikaa joukkueen toisen maalivahdin David Jamesin loukkaantumisten vuoksi. Jamesin lähdettyä seurasta Aston Villa hankki maalilleen tanskalaisen Peter Schmeichelin, jonka jälkeen Enckelman ei saanut peliaikaa käytännössä lainkaan. Uudeksi manageriksi tullut Graham Taylor siirsi kuitenkin Schmeichelin 2002 loppukaudesta sivuun joukkueesta, ja Enckelman nousi Aston Villan ykkösmaalivahdiksi.
Enckelman sai kyseenalaista kuuluisuutta päästettyään kaudella 2002–2003 erään Valioliigan kaikkien aikojen erikoisimmista maaleista. Birminghamia vastaan pelatussa ottelussa Aston Villan puolustaja Olof Mellberg heitti pallon sivurajaheitosta Enckelmanille, mutta tämä ei saanut palloa haltuun, vaan se lipui maaliin Enckelmanin jalan alta. Virheet maalin suulla jäivät mieliin ja tämän kauden jälkeen Enckelman putosi takaisin penkille.
Marraskuussa 2003 Enckelman lainattiin Blackburn Roversiin kuukaudeksi, sillä Rovers kärsi maalivahtiensa loukkaantumisista. Tammikuussa 2004 sopimus muutettiin pysyväksi. Enckelman joutui kuitenkin Brad Friedelin varjoon Roversin kakkosmaalivahdiksi, eikä pelannut pelannut pariin vuoteen otteluakaan. Tammikuussa 2008 Enckelman siirtyi lainasopimuksella Mestaruussarjan Cardiff Cityyn hakemaan peliaikaa. Cardiffissa Enckelman sai runsaasti peliaikaa ja ylsi joukkueineen Wembleyllä pelattuun FA Cupin loppuotteluun, jossa Portsmouth kuitenkin oli parempi maalein 1–0.
Enckelman on pelannut Suomen maajoukkueessa 12 ottelua.
Yksityiselämä

Enckelman asuu Turussa, toimii kenttämyyjänä kansainvälisessä kuriiriyhtiössä, on naimisissa ja hänestä tuli toukokuussa 2018 tyttövauvan isä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Peter Enckelman Wikimedia Commonsissa
Petrovski (stadion)

| Petrovski Stadium  (ven>  Стадион «Петровский») |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Pietari, Venäjä
Koordinaatit:  59°57′07″N, 30°17′11″E
Rakennustyöt aloitettu:  Toukokuu 1924
Avattu:  26. elokuuta 1925
Remontoitu:  1933, 1961, 1978, 1994, 2010
Omistaja:  Pietarin kaupunki
Kenttä:  nurmi
Aiemmat nimet:  V.I.Leninin stadion (ven. Стадион имени В. И. Ленина) (1925—1992)
Käyttäjät
 FK Zenit Pietari (1994-2017)  FK Tosno (2017-2018)  FK Leningradets (2021-) 
Katsojakapasiteetti
 20 985 (2022-) 
Kentän mitat
 105x68 m 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Urheilukompleksi Petrovski (ven. Петровский) on vuonna 1924 rakennettu jalkapallo- ja yleisurheilustadion Pietarissa. Stadionkompleksi sijaitsee Pienen Nevan ja Zhdanovka-joen ympäröimällä Patsassaarella. Petrogradin puolella olevaan Koivusaareen stadion yhdistyy Zhdanovin sillalla. Urheilukompleksiin kuuluu useampia rakennuksia ja muun muassa toinen pienempi jalkapallo- ja yleisurheilustadion. Suuren stadionin katsojakapasiteetti on 20 985 ja pienemmän stadionin 2835. Lähin metroasema on Sportivnaja 150 metrin päässä suuremmalta stadionilta.
Pietarin jalkapallojoukkueista Zenit pelasi stadionilla vuosina 1994–2017, johon joukkue muutti vanhalta Kirovin stadionilta. Stadion oli Zenitille alun perinkin vain väliaikainen ratkaisu. Pieneksi ja vanhaksi jääneen Petrovskin korvasi kaupungin ykkösareenaksi Ristisaarelle Kirovin stadionin paikalle rakennettu Gazprom Arena, joka valmistui vuonna 2017, jolloin Zenit muutti sinne. Petrovski jäi Zenitin varastadioniksi. Pietaria ympäröivän Leningradin alueen Tusinan kaupungista Venäjän Valioliigaan kaudeksi 2017–2018 noussut FK Tosno pelasi ainoan valioliigakautensa Petrovskilla. Kaudesta 2021–2022 alkaen stadionilla on pelannut Leningradin aluetta edustava FK Leningradets, joka pelaa Venäjän kakkosliigassa.
Pienellä stadionilla pelaavat niin ikään kakkosliigassa pelaava Pietarin Dynamon jalkapallojoukkue sekä aika ajoin Zenitin reservijoukkue.
Historia

Ensimmäisen paikalla olleen V.I Leninin mukaan nimetyn stadionin suunnitteli tšekkiläinen arkkitehti Aloise Wejwoda ja se rakennettiin vuosina 1924–1925 10 000 katsojaa vetäväksi. Vuonna 1933 stadionia korjattiin, jolloin betoniset penkit purettiin ja tilalle laitettiin puupenkit. Kapasiteetti kasvoi 10 000:sta 25 000:een.
Toisen maailmansodan aikaan stadion vaurioitui pahoin; osa stadionin puupenkeistä paloi ja osan veivät piiritetyn kaupungin asukkaat vuonna 1942 paukkupakkasten aikaan polttopuiksi. Betoniset osat stadionista kuitenkin säilyivät. Vasta vuosina 1957–1961 stadionia ryhdyttiin korjaamaan, arkkitehteinä N.V. Baranov, O.I. Gurjev ja V.M. Fromzel. Suunnitelmissa oli kattaa koko stadion teräsbetonisella 26 000 m² katteella, mutta tuohon aikaan kyseinen uniikki ratkaisu ei ollut teknisesti mahdollista. Remontin jälkeen kapasiteetiksi tuli 33 000 katsomopaikkaa. Juoksuradoille saatiin uusi synteettinen novotan-pinnoite, joka oli tuohon aikaan Neuvostoliiton nopeimpia ja V.I.Leninin stadionista tuli maan parhaimpia yleisurheilustadioneita. Seuraava saneeraus tuli vuoroon ennen vuoden 1980 kesäolympialaisia (arkkitehteinä S.P. Odnovalov ja N.D. Balazh ja insinöörinä M.E. Khristiansen). Leningradissa ottelut kuitenkin pelattiin Kirovin stadionilla, jolle mahtui peräti 100 000 katsojaa.
Vuonna 1992 Leninin stadionin nimi vaihdettiin Petrovskiksi. Vuonna 1994 stadionilla järjestettiin Hyvän tahdon kisat, jota varten stadionia ehostettiin asentamalla muoviset penkit ja nurmen alle lämmitys.
Pavullo nel Frignano

| Pavullo nel Frignano |
| --- | --- |
 Castello di Montecuccolo
 vaakuna
 Pavullo nel Frignano
 Koordinaatit: 44°19′57″N, 10°50′10″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Emilia-Romagna
Maakunta:  Modena
Pinta-ala:  
 – Maa:  143,73  km²
Korkeus:  682  (min. 199 - maks. 926)  m
Väkiluku (2013):  17 273
 – Väestötiheys:  120 as./km²
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pavullo nel Frignano on kunta Pohjois-Italiassa olevassa Modenan maakunnassa Emilia-Romagnan alueella. Kunnan nähtävyyksiä on Montecuccolon linna (Castello di Montecuccolo). Kunta osti tämän keskiaikaisen linnan vuonna 1961, ja sen jälkeen sitä on kunnostettu. Pavullo nel Frignanossa on myös Modenan herttuan kesäasunto, Palazzo Ducale, jossa nykyään pidetään taidenäyttelyitä.
Patricia Richardson

| Patricia Richardson |
| --- | --- |
 Richardson vuonna 1994.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Patricia Castle Richardson
Syntynyt: 23. helmikuuta 1951 (ikä 73) Bethesda, Maryland, Yhdysvallat
Ammatti:  Näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1980-
Merkittävät roolit:  Jill Taylor Koti kuntoon
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Patricia Castle Richardson (s. 23. helmikuuta 1951 Bethesda, Maryland, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten televisiosarjasta Koti kuntoon, jossa hän näytteli Jill Tayloria vuosina 1991–1999. Richardson tunnetaan myös sarjoista West Wing, Strong Medicine – kovaa lääkettä, Kova laki: Erikoisyksikkö, Eisenhower&Lutz ja Double Trouble.
Hänet tunnetaan myös elokuvasta Uleen kulta (1997).
Patricia Richardson oli naimisissa näyttelijä Ray Bakerin kanssa vuosina 1982–1995. Heillä on kolme lasta: vuonna 1985 syntynyt poika ja vuonna 1991 syntyneet kaksoset.
Ehdokkuudet

Golden Globe (1994, 1995)
Emmy (1994, 1996, 1997, 1998)
Independent Spirit Award (1998)
Prism Award (2003)
Valikoitu filmografia

Eisenhower&Lutz (1988)
Uleen kulta (1997)
Koti kuntoon (1991–1999)
Strong Medicine – kovaa lääkettä (2002–2005)
West Wing (2005–2006)
Aiheesta muualla

Patricia Richardson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Patananjärvi

| Patananjärvi |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Pohjanmaa
Kunnat:  Veteli
Koordinaatit:  63°18′33″N, 23°54′36″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Perhonjoen vesistö (49)
Järvinumero:  49.091.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  96,9 m 
Rantaviiva:  8,67 km 
Pinta-ala:  1,37 km² 
Tilavuus:  0,00213 km³ 
Keskisyvyys:  1,54 m 
Suurin syvyys:  3 m 
 fiPatananjärvi 
Patananjärvi on matala ja saareton luonnonjärvi Patanan tekojärven luoteispuolella Vetelin eteläosassa Keski-Pohjanmaan maakunnassa. Sen pinta-ala on 1,4 neliökilometriä. Etäisyys Kokkolasta on 69 kilometriä kaakkoon.
Maantiede

Patananjärven pituus etelästä pohjoiseen on 3,2 kilometriä. Järven keskiosa on noin 800 metriä leveä, etelä- ja pohjoisosa ovat kapeampia. Noin 42 hehtaaria järvestä on nollasta yhteen metriä syvä, noin 43 hehtaaria on yhdestä metristä kahteen metriä syvä ja 52 hehtaaria on kahdesta metristä kolmeen metriä syvä. Yli kolme metriä syvää on vain noin yksi aari järven alasta.
Suurin osa Patananjärven rannoista on kulttuurimaisemaa. Laajin yhtenäinen luonnontilainen alue on järven kaakkoisrannalla, jossa on loivapiirteisiä niemiä (Talasniemi, Sepänniemi, Kylmäniemi). Seututie 750 kulkee järven länsipuolitse.
Patananjärven pohjoiskolkasta alkaa Myllyoja, joka virtaa pohjoiseen ja yhtyy Patananjokeen.
Patananjärven vesitilavuus on 2 135 000 kuutiometriä.
Patananjärvi (49.091.1.001) kuuluu Patananjoen alaosan alueeseen (49.091), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Perhonjoen vesistössä (49). Toinen jakovaihe on Patananjoen valuma-alue (49.09). Patananjärvi on Patananjoen alaosan alueen ainoa vakavesi.
Patananjärvi on Patanan tekojärven ja Räyringinjärven jälkeen laajin Vetelin 24:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä, eli se on Vetelin toiseksi laajin luonnonjärvi.
Petroskoin valtionyliopisto

| Petroskoin valtionyliopisto> Петрозаводский государственный университет (ПетрГУ) |
| --- | --- |

Perustettu:  1940
Rehtori:  Anatoli Voronin
Opiskelijoita:  yli 15 000
Sijainti:  Petroskoi, Karjalan tasavalta  Venäjä
Osoite:  Pr. Lenina 33, 185910 Petroskoi, Karjalan tasavalta, Venäjä
Yhteistyö:  laaja-alaista, muun muassa Barents Cross-Border University
Sivusto:  www.petrsu.ru
Petroskoin valtionyliopiston päärakennuksen sisäänkäynti
Petroskoin valtionyliopisto (ven. Петрозаво́дский госуда́рственный университе́т, ПетрГУ, Petrozavodski gosudarstvennyi universitet, PetrGU) on vuonna 1940 perustettu Karjalan tasavallan Petroskoissa toimiva yliopisto. Vuosina 1940–1956 sen nimi oli Karjalais-suomalainen valtionyliopisto. Nimenmuutos tapahtui samana vuonna, kun Karjalais-suomalainen SNT palasi takaisin osaksi Venäjän SFNT:aa.
Venäjän valtiollisten yliopistojen rankingissa vuosilta 2012/2013 Petroskoin valtionyliopisto sijoittui jaetulle sijalle 46–50, kun vertailtiin 105 keskeistä klassista ja tutkimusyliopistoa. Kansainvälistymisen osa-alueella Petroskoin yliopisto sijoittui neljänneksi.
Yliopistossa on 14 tiedekuntaa sekä useita erillisiä koulutus- ja tutkimusinstituutteja, ja siellä opiskelee yli 15 000 opiskelijaa.  Vuonna 2013 valtionyliopistoon yhdistettiin toinen petroskoilainen korkeakoulu Karjalan pedagoginen akatemia, joka on nyt yliopiston kasvatustieteen ja psykologian instituutti.
Maataloustiedekunta
Vuorityön ja geologian tiedekunta
Historiallinen tiedekunta
Metsäteollinen tiedekunta
Matemaattinen tiedekunta
Lääketieteellinen tiedekunta
Poliittisten ja sosiaalisten tieteiden tiedekunta
Itämerensuomalaisten kielten ja kulttuurin tiedekunta
Rakennusalan tiedekunta
Fyysis-teknillinen tiedekunta
Filologinen tiedekunta
Ekologinen ja biologinen tiedekunta
Taloustieteellinen tiedekunta
Oikeustieteellinen tiedekunta
Kasvatustieteen ja psykologian instituutti
Vieraiden kielten instituutti
Ruumiinkulttuurin, urheilun ja matkailun instituutti
Karjalan aluehallinnon, talouden ja oikeustieteen instituutti
Pohjoinen kalataloustutkimuslaitos
Karjalan metsäteollisuuskompleksin tutkimuslaitos
Kansanarkkitehtuurin historiallis-teoreettisten ongelmien instituutti
Petroskoin valtionyliopiston monimutkaisten tutkimusten instituutit
Pohjois-Euroopan luonnonvarojen kestävän käytön laitos
Biolääketieteellisen huipputeknologian laitos
Tieto- ja viestintöteknologian ja nanoteknologian laitos
Pohjois-Euroopan tutkimuslaitos
Täydennyskoulutuslaitos
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Petroskoin valtionyliopisto Wikimedia Commonsissa
Virallinen englanninkielinen sivusto
Virallinen venäjänkielinen sivusto
Diagram of the Russian education system (englanniksi) (russianenic.ru)
Ranking web of Universities: Petrozavodsk State University (englanniksi) (webometrics.info)
Olena Zaliznjak

| Olena Zaliznjak> Олена Залізняк.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: maaliskuu 1886 Senetšiv, Dolynan piiri, Galitsia
Kuollut: 12. kesäkuuta 1969 Montreal, Quebec, Kanada
Ammatti:  opettaja, kansalaisjärjestöjohtaja
Puoliso:  Mykola Zaliznjak
Sukulaiset:  Julijan Oh’rymovytš
Muut tiedot
Koulutus: Lvivin yliopisto
Olena Zaliznjak, ukr. Олена Залізняк, s. Oh’rymovytš, ukr. Охримович, (maaliskuu 1886 Senetšiv, Dolynan piiri, Galitsia – 12. kesäkuuta 1969 Montreal, Quebec, Kanada) oli ukrainalaissyntyinen opettaja ja kansalaisjärjestöjohtaja. Hänen veljensä oli Julijan Oh’rymovytš, jonka bolševikit teloittivat, ja puolisonsa itsenäisyysaktivisti Mykola Zaliznjak.
Opiskeluaikana Lvivin yliopistossa Zaliznjak toimi opiskelijaliikkeessä ja Ukrainalaisten naisten piirissä (ukr. Кружок українок). Valmistuttuaan 1913 hän opetti nunnajärjestön ylläpitämässä tyttökoulussa ja opettajaseminaarissa. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän muutti Wieniin, jossa hän toimi haavoittuneita ja vangittuja sotilaita auttavassa järjestössä. Hän oli Ukrainan naistenliiton (ukr. Союз українок) perustajia. Hän palasi Lviviin 1926, jolloin hänestä tuli naisten osuuskunnan Trudin kauppaoppilaitoksen johtaja. Toisen maailmansodan puhjettua hän pakeni Wieniin ja muutti 1950 Kanadaan. Hän toimi siellä Kanadan ukrainalaisten naisten järjestössä ja 1956–1969 Ukrainalaisten naisten maailmanliiton johdossa. Hänen kirjoituksiaan julkaisivat monet naisten aikakauslehdet, kuten Nova h’ata, Žinka, Žinotšyi svit ja Naše žyttja/Our Life.
Patrick Flueger

Patrick Flueger
Patrick Flueger (s. 10. joulukuuta 1983) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa televisiosarjasta 4400, jossa hän esitti Shawn Farrellin roolia.
Minnesotan Red Wingistä kotoisin olevan Fluegerin ensiesiintyminen valkokankaalla nähtiin vuonna 2001 Disneyn elokuvassa Prinsessapäiväkirjat (engl. The Princess Diaries), jossa hän esitti Jeremiahia. Elokuvan miespääosa meni Fluegerin harmiksi toiselle näyttelijälle, mutta ohjaaja Garry Marshall ihastui Fluegeriin niin, että työsti pelkästään häntä varten uuden sivuosan elokuvaan. Vuonna 2005 Flueger näytteli pientä roolia elokuvassa Maailman nopein intiaani (engl. The World's Fastest Indian), jonka pääosaa esitti Anthony Hopkins.
Flueger on nähty lukuisissa televisiosarjoissa. Hän on vieraillut muun muassa sarjoissa Kova laki, Perhe paketissa, Amyn lailla, CSI: Miami, Käytäväpeliä, Kunnian miehet ja It's All Relative. Flueger on lisäksi näytellyt CBS:n elokuvassa Twelve Mile Road yhdessä Tom Selleckin kanssa. Hänet muistetaan myös Showtimen elokuvasta Paradise, jossa hän näytteli yhdessä Barbara Hersheyn ja David Strathairnin kanssa.
Flueger soittaa vapaa-ajallaan kitaraa ja on lisäksi rockyhtyeen laulaja. Hän tekee myös itse musiikkia.
Aiheesta muualla

Patrick Flueger Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Petrović-Njegoš

Petrović-Njegošin suvun vaakuna.
Petrović-Njegoš on suku, joka hallitsi Montenegroa vuosina 1696–1916, ensin ruhtinaspiispoina (vladika) vuoteen 1852, sen jälkeen ruhtinaina (knjaz) vuoteen 1910 ja viimeksi kuninkaina. Suvun esi-isiä tunnetaan 1300-luvulta saakka.
Montenegro oli vuosina 1516–1851 ruhtinaspiispan hallitsema teokratia. Ruhtinaspiispa ei voinut selibaatin vuoksi hankkia lapsia, mutta hän sai nimetä seuraajansa omasta suvustaan. Käytännöksi muodostui aseman siirtyminen aina sedältä veljenpojalle. Petrović-Njegošin suvun ensimmäinen ruhtinaspiispa oli vuonna 1696 nimitetty Danilo Ščepćević. Danilo II korotti vuonna 1852 Montenegron ruhtinaskunnaksi ja luopui samalla piispan kirkollisesta roolista ja selibaatista. Hänen seuraajansa Nikola I korotti Montenegron edelleen kuningaskunnaksi vuonna 1910. Hän joutui lähtemään maanpakoon ensimmäisen maailmansodan aikana vuonna 1916, kun keskusvaltojen armeijat miehittivät Montenegron. Sodan jälkeen Podgoricassa vuonna 1918 kokoontunut kansalliskokous julisti virallisesti Petrović-Njegošin suvun syrjäytetyksi valtaistuimelta ja päätti Montenegron liittämisestä osaksi uutta Jugoslavian valtiota.
Petrović-Njegošin suku eli koko Jugoslavian kuningaskunnan ja kommunistisen Jugoslavian ajan maanpaossa (tosin Mihail Petrović-Njegoš oleskeli vuosina 1947–1948 Jugoslaviassa) ja esiintyi Montenegron laillisina hallitsijoina. Vanhan Jugoslavian hajottua suvun päämies Nikola Petrović-Njegoš palasi 1990-luvulla Montenegroon ja esiintyi Montenegron itsenäisyyden palauttamisen tukijana, mikä toteutui vuonna 2006. Montenegron hallitus tunnusti vuonna 2011 entiselle hallitsijasuvulle virallisen aseman ”montenegrolaisen kulttuurin ja identiteetin ei-poliittisena edistäjänä”, mutta varsinaisesti monarkiaa ei ole maassa palautettu.
Suvun hallitsijat

Danilo I 1696–1735
Sava II 1735–1781
Vasili III, Savan kanssahallitsija 1750–1766
Pietari I 1782–1830
Pietari II 1830–1851
Danilo I (ruhtinaspiispana Danilo II) 1851–1860
Nikola I 1860–1916/1918
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Petrović-Njegoš Wikimedia Commonsissa
Peuranta

| Peuranta |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Tampere
Koordinaatit:  61°34′23″N, 23°59′56″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Näsijärven alue (35.31)
Laskujoki:  Sorilanjoki 
Järvinumero:  35.319.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  119,4 m  
Rantaviiva:  2,435 km  
Pinta-ala:  16,127 ha  
Saaria:  ei saaria  
 fiPeuranta 
Peuranta  tai myös Peurantajärvi  on Pirkanmaalla Tampereella Sorilassa sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 16 hehtaaria. Se on 950 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Järven rantaviivan pituus on 2,4 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Sorilanjoen valuma-alueeseen (35.319) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 119,4 metriä mpy.
Paweł Adamowicz

Adamowicz vuonna 2018
Paweł Bogdan Adamowicz (2. marraskuuta 1965 Gdańsk, Puolan kansantasavalta – 14. tammikuuta 2019 Gdańsk, Puola) oli puolalainen poliitikko, joka kuului Kansalaisfoorumiin. Adamowicz opiskeli lakia Gdańskin yliopistossa, missä hänestä tuli merkittävän opiskelijaliikkeen jäsen. Hän oli yksi vuoden 1988 lakon organisoijista, ja hänestä tuli lakkokomitean jäsen. Vuosina 1990–1993 hän työskenteli Gdańskin yliopiston vararehtorina. Vuodesta 1998 Adamowicz toimi Gdańskin pormestarina.
Adamowiczia puukotettiin 13. tammikuuta 2019 Gdańskissa hyväntekeväisyystapahtumassa. Tekijä oli vankilasta vastikään päässyt mies, joka syytti vangitsemisestaan Kansalaisfoorumia. Adamowicz kuoli sairaalassa seuraavana päivänä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paweł Adamowicz Wikimedia Commonsissa
Oseanian miekkailuliitto

Oseanian miekkailuliitto on järjestö, joka hallinnoi miekkailua Oseaniassa. Se on kansainvälisen miekkailuliiton jäsen. Liiton tehtävänä on kehittää ja promota miekkailua Oseanian alueella. Liiton jäsenjärjestöjä ovat Australian miekkailuliitto, Uuden-Seelannin miekkailuliitto ja Guamin miekkailulliitto. Lisäksi sen liittännäisjäseniä ovat Uuden-Kaledonian miekkailuliitto ja Polynesian miekkailuliitto.
Oseanian tähden kuninkaallinen ritarikunta

Ritarikunnan risti
Oseanian tähden kuninkaallinen ritarikunta on havaijilainen ritarikunta. Sen perusti kuningas Kalākaua vuonna 1886 ja se oli tarkoitettu tunnustuksena oseanialaisen konfederaation perustamisen puolesta tehdyistä ansioista.
Ritarikunnassa on seitsemän luokkaa: suurristi, suurupseeri, komentaja, upseeri, ritari, kulta- ja hopeamitali.
ritarikunnan nauha
Oseanian kielet

Oseanian kielellinen tilanne
Oseanian kielet on nimitys maantieteellisesti samalla alueella, Oseaniassa, puhuttaville kielille. Yksittäisten kielten määrä keskittyy Uuden-Guinean saarelle, jossa puhutaan arviolta 800 kieltä; eniten koko maailmassa yhdellä yhtenäisellä alueella.
Oseanian kielet jaetaan kolmeen erilliseen ryhmään:
Papuakielet
Australialaiset kielet
Austronesialaiset kielet
Lisäksi alueella puhutaan entisten siirtomaaisäntien kieliä kuten englantia ja ranskaa. Nämä ovat myös edesauttaneet useampien pidgin- ja kreolikielten syntymistä (esim. norfuk, bislama, chavacano, Tok-pisin Ja saksankielinen kreolikieli, Userdeutsch) . Alueelle muuttaneiden ihmisten mukana ovat tulleet myös mm. italian ja kiinan kielet..