stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rosmariinit

| Rosmariinit |
| --- | --- |
 Rohtorosmariini (Rosmarinus officinalis)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Huulikukkaiskasvit Lamiaceae
Suku::  Rosmariinit Rosmarinus  L.
Katso myös
   Rosmariinit Wikispeciesissä   Rosmariinit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rosmariinit (Rosmarinus) on huulikukkaiskasveihin kuuluva suku, jossa on kaksi tai kolme lajia. Ne ovat ainavihantia pensaita, joita esiintyy Välimeren alueella. Rosmariinien lehdissä ja kukissa on runsaasti aromaattisia öljyjä. Pienet kukat ovat kaksihuuliset ja vaaleansiniset. Rohtorosmariini eli rosmariini (Rosmarinus officinalis) on hyvin tunnettu rosmariinilaji, jota käytetään paljon mausteyrttinä sekä myös lääke- ja huonekasvina.
Uusimmissa lähteissä rosmariinit yhdistetään salvioihin.
Rosmariineja

marokonrosmariini (Rosmarinus eriocalyx tai R. eriocalix)
rohtorosmariini eli rosmariini (Rosmarinus officinalis, syn. Salvia rosmarinus salvioiden suvussa)
Marokonrosmariini.
Rohtorosmariini.
Rohtorosmariini.
Aiheesta muualla

Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Rosmariinit (Rosmarinus)
ITIS: Rosmarinus (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Rosmarinus (englanniksi)
Flora of China: Rosmarinus (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Salvia subg. Rosmarinus:  Wikidata: Q90595061  Wikispecies: Salvia subg. Rosmarinus  iNaturalist: 82927  IPNI: 77161670-1  NCBI: 39177  Tropicos: 100451481 
Rosmarinus:  Wikidata: Q1865680  APDB: 194490  APNI: 76158  eFloraSA: Rosmarinus  EoL: 70853  EPPO: 1RMSG  FNA: 128770  FoC: 128770  GBIF: 2926633  GRIN: 10549  iNaturalist: 82927  IPNI: 21187-1  IRMNG: 1029918  ITIS: 32676  NBN: NHMSYS0000462531  NZOR: e9e52673-67a7-4372-81fc-530f70804034  Open Tree of Life: 314692  PLANTS: ROSMA  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:21187-1  Tropicos: 40027067  WFO: wfo-4000033499
Rolls-Royce Merlin

| Rolls-Royce Merlin |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistaja:  Rolls-Royce
Muunnokset:  Packard V-1650 Merlin
Käyttötiedot
Käyttökohteet:   Hawker Hurricane  Supermarine Spitfire 
Tekniset tiedot
Tyyppi:  mäntämoottori
Rakenne:  V-12
Järjestelmät
Jäähdytysjärjestelmä:  nestejäähdytys
Rolls-Royce Merlin on Rolls-Roycen 1930-luvulla kehittämä lentokonemoottori. Merlin-moottoreita käytettiin paitsi monessa brittiläisessä konemallissa, myös muutamassa yhdysvaltalaisessa konemallissa.
Rolls-Royce antoi moottoreilleen päiväpetolintujen nimiä. Nimi ”merlin” tarkoittaa englanniksi ampuhaukkaa (Falco columbarius).
Historia

Rolls-Royce valmisti 1920-luvulla V12-tyyppistä vesijäähdytteistä 21,1-litraista Kestrel-moottoria. 1930-luvun alussa Kestrelin seuraajan suunnittelu alkoi käydä ajankohtaiseksi.
Rolls-Royce kehitti aluksi Kestrelin pohjalta 22-litraisen ahdetun 750 hv teholuokan Peregrine-moottorin sekä 44-litraisen 24-sylinterisen 1 500 hv teholuokan Vulturen, joka koostui kahdesta X-muotoon yhdistetystä Peregrinestä.
Näiden moottorimallien väliin jäi kuitenkin aukko 30 litran ja 1 000 hevosvoiman kokoluokkaan, joten Rolls-Royce alkoi ilman valtion rahoitusta kehittää uutta vesijäähdytteistä 12-sylinteristä 27-litraista PV12-moottoria. PV12 lensi ensilentonsa Hawker Hart -kaksitasoon asennettuna vuonna 1935.
Kun uuden sukupolven Hawker Hurricane ja Supermarine Spitfire -hävittäjiä alettiin kehittää vuonna 1936, valittiin PV12 molempien moottoriksi. Niiden myötä PV12-projekti nousi Rolls-Roycen tärkeimmäksi moottorihankkeeksi, ja moottorille annettiin nimi Merlin.
Ensimmäiset Merlin-moottorit olivat melko epäluotettavia. Sytytysjärjestelmän magneetoissa oli vikoja ja mäntävaurioita sattui. Moottori oli myös herkkä polttoaineseoksen asetuksille. Käyttötuntien määrän kasvaessa moottorin rakenteeseen syntyi halkeamia. Tämä johtui siitä että kampikammio sekä sylinterilohkot olivat yksi valukappale. Moottorin rakenne suunniteltiin uudelleen siten, että kukin sylinterilohko ja kampikammio valmistettiin erillisinä, mikä ratkaisi ongelman. Tämä versio sai nimen Merlin II.
Moottorin muut luotettavuusongelmat oli ratkaistu ennen sodan alkua, ja moottori olikin yksi sodan luotettavimpia lentokonemoottoreita. Isompia ja tehokkaampia Rolls Royce Vulture- ja Napier Sabre -moottoreita luotettavuusongelmat vaivasivat pahasti sodan aikana, ja joitain koneita suunniteltiin uudelleen käyttämään Merlineitä Vultureiden sijasta. Tällainen oli muun muassa Avro Lancaster – pommikone, jonka prototyyppi muunnettiin kahta Vulture-moottoria käyttävästä Avro Manchester -tyypistä.
Rakenne

Moottorissa oli sylinterinkansien yläpuoliset nokka-akselit ja kaksi imu- ja pakoventtiiliä/sylinteri. Kansi oli lisäksi nk. läpihengittävä eli imusarja ja pakosarja olivat sylinterinkansien vastakkaisilla puolilla. Lisäksi  palotilat olivat puolipallon muotoiset, mitä pidetään ihanteellisena rakenteena.
Mahdollisen sytytyshäiriön aiheuttaman polttoaineseoksen syttyminen imusarjassa (ns. takapotku) oli estetty verkkomaisella liekinsammuttimella. Sivuvaikutuksena polttoaineseos sekoittui hyvin, mikä vähentää detonaation mahdollisuutta suurilla tehoasetuksilla.
Moottorin moderni rakenne helpotti osaltaan myöhemmin lisätehon saantia.
Sodan aikana moottoria paranneltiin lähinnä ahdinta parantamalla, mutta myös kaasutin kehittyi. Polttoaineen virtauksen katkeaminen negatiivisessa kiihtyvyydessä ratkaistiin takaisinvirtauksen rajoittimella. Muutos toteutettiin maaliskuuhun 1941 mennessä. Vuonna 1943 Bendix kehitti paineistetun kaasuttimen.
Uudemmat suurempioktaaniset bensiinilaadut olivat myös olennaisesti mahdollistamassa ahtimien säätämistä suuremmille ahtopaineille ja siten suuremman tehon saavuttamista moottorilla. Sodan loppupuolella Merlin-moottorista saatiinkin yli 1 700 hv tehoja.
Myös yhdysvaltalainen Packard alkoi valmistaa Merlin-moottoria lisenssillä, ja moottori osoittautui selvästi paremmaksi kuin aiempi Allisonin valmistama V12-moottori. Packardin valmistamat varaosat eivät kuitenkaan sopineet Rolls-Roycen valmistamiin moottoreihin ja päinvastoin johtuen amerikkalaisten ja brittiläisten tuumamittojen eroista.
Sodan loppupuolella Merlin oli jo selvästi pienempi kuin monet muut moottorit. Esimerkiksi Bf 109:n viimeisissä malleissa käytetty DB 605 oli 36 litran kokoinen eli 33 % Merliniä suurempi. Pienestä koostaan huolimatta Merlin ei tehossa hävinnyt merkittävästi kilpailijoilleen.
Versioita

Lista joistakin Merlin-versioista, lista on epätäydellinen ja sisältää vain tärkeimpiä malleja.
Merlin II ja III - 1 040 hv (775 kW) 5 500 jalan (1 680 m) korkeudessa ; Käytettiin Spitfire Mk.I- ja Hurricane Mk.I -koneissa.
Merlin X - 1 130 hv (840 kW) 5 250 jalan (1 525 m) korkeudessa ; Käytettiin Halifax Mk.I, Wellington Mk.II, ja Whitley Mk.V -pommikoneissa.
Merlin XI ja XII - 1 175 hv (876 kW), käytettiin Spitfire Mk.II-hävittäjässä.
Merlin XX - 1 480 hv (1 105 kW) 6 000 jalan (1 830 m) korkeudessa; Käytettiin Hurricane Mk.II- ja Beaufighter Mk.II -hävittäjäkoneissa, sekä Halifax Mk.II ja Lancaster Mk.I -pommikoneissa.
Merlin 32 - 1 645 hv (1 230 kW) 2 500 jalan (760 m) korkeudessa; Käytettiin Barracuda Mk.II -torpedopommittajassa.
Merlin 45 - 1 470 hv (1 100 kW) 9 250 jalan (2 820 m) korkeudessa; Käytettiin Spitfire Mk.V -hävittäjässä.
Merlin 46 ja 47 - 1 415 hv (1 055 kW) 14 000 jalan (4 270 m) korkeudessa ; Suuren korkeuden versio jota käytettiin Spitfire PR.Mk.IV- ja PR.Mk.VII -tiedustelukoneissa.
Merlin 61 - Sisälsi uuden 2-nopeuksisen 2-vaiheisen ahtimen, jossa oli välijäähdytin. 1 565 hv (1 170 kW) 12 250 jalan (3 740 m) korkeudessa, ja 1 390 hp (1 035 kW) 23 500 jalan (7 170 m) korkeudessa; Suuren korkeuden versio jota käytettiin Spitfire Mk.VII-IX -koneissa.
Merlin 77 - 1 233 hv (920 kW) 35 000 jalassa (11 000 m)
Packard Merlin V-1650-3 - 1 520 hv; Käytettiin P-51B Mustangissa.
Packard Merlin V-1650-7 - 1 695 hv (1 265 kW)
Pidemmälle kehitetyissä, ns. kyynelkuomuisin kabiinein (ohjaamo) varustetuissa II MS:n loppuvaiheiden Spitfire -malleissa olivat Merlineista kehitellyt voimakkaammat Griffon -moottorit (max. 1 800 hv/Griffon model 65).
Comet-, Charioteer- ja Cromwell-panssarivaunuissa käytetty Rolls-Royce Meteor -moottori perustuu Merlin-moottoriin. Koska moottorin massa ei ollut tässä käytössä yhtä kriittinen tekijä, korvattiin useat kevytmetalliseoksesta tehdyt rakenteet edullisemmalla materiaalilla. Moottori on ahtamaton.
Suuri määrä Merlinejä on yhä edelleen (2014) käytössä, ja Rolls-Royce valmistaa niihin varaosia tilaustyönä.
Koneita joissa käytettiin Merliniä

Armstrong Whitworth Whitley
Avro Lancaster
Boulton Paul Defiant
Bristol Beaufighter
Curtiss P-40F ja P-40L Kittyhawk
De Havilland Mosquito
Fairey Barracuda
Fairey Battle
Fairey Fulmar
Handley Page Halifax
Hawker Hurricane
North American P-51 Mustang
Supermarine Spitfire
Vickers Wellington
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rolls-Royce Merlin Wikimedia Commonsissa
Rolls Royce Merlin XX
Rikosoikeus

Oikeuden vaaka
Oikeusjärjestys
Julkisoikeus
Valtiosääntöoikeus
Hallinto-oikeus
Finanssioikeus
Rikosoikeus
Prosessioikeus
Eurooppaoikeus
Kansainvälinen oikeus
Yksityisoikeus
Henkilöoikeus
Varallisuusoikeus
Perhe- ja jäämistöoikeus
Työoikeus
Kauppaoikeus
Ympäristöoikeus
Urheiluoikeus
Lääkintä- ja bio-oikeus
Kansainvälinen yksityisoikeus
Oikeuden yleistieteet
Oikeusteoria
Oikeushistoria
Oikeussosiologia
Oikeustaloustiede
Oikeuden ja sukupuolen tutkimus
Oikeusinformatiikka
Rikosoikeus on toisaalta rikoksen ja rangaistuksen olemusta tutkiva ja esittävä oikeustieteen haara, toisaalta oikeusjärjestyksen osa, joka käsittää rikoslakiin ja muihin säädöksiin sisältyvät oikeussäännökset, joilla määritellään rangaistavat teot ja niiden seuraukset. Rikosoikeus on julkisoikeuden osa, sillä siinä käsitellään valtion rankaisuoikeuden käyttämistä kansalaisiin nähden. Rikosoikeudella on läheinen suhde hallinto-oikeuteen, koska sekin liittyy julkisen vallan käyttöön. Rikosoikeudella on myös erittäin läheiset kytkökset prosessioikeuteen ja tarkemmin rikosprosessioikeuteen, joka määrittelee miten rikosoikeuden määrittelemä rikosvastuu käytännössä toteutetaan, sekä yhteys valtiosääntöoikeuteen. Yhteys valtiosääntöoikeuteen johtuu siitä, että monet perus­oikeudet, perustuslain säännökset ja Suomessa erityisesti perustuslain 8 § ovat tärkeitä rikosoikeuden kannalta. Rikos­oikeudella on yhtymä­kohtia myös yksityis­oikeuteen, sillä esimerkiksi Suomessa vahingonkorvauksista säädettiin aina vuoteen 1974 asti rikos­lain 9 luvussa, minkä jälkeen ne erotettiin omaksi laikseen. Tämä muutos liittyi ajatukseen toisen yksityis- ja toisen julkisoikeudellisesta luonteesta.
Rikosoikeuden yleinen ja erityinen osa

Oikeuden vaaka
Rikos
Rikosvastuu
Vastuu
Tahallisuus
Huolimattomuus
Laiminlyöntirikos
Syyksiluettavuus
Oikeudenvastaisuus
Tunnusmerkistö
Syyllisyys
Vastuuvapausperusteet
Syyntakeisuus
Syyntakeettomuus
Hätävarjelu
Pakkotila
Rikosprosessi
Rikosilmoitus
Esitutkinta
Syyteharkinta
Vanhentuminen
Rikosoikeus jaetaan yleensä yleiseen ja erityiseen osaan. Yleisellä osalla tarkoitetaan rikosvastuun yleisiä edellytyksiä koskevia yleisiä oppeja eli vastuuoppia sekä rikosoikeudellista seuraamusjärjestelmää.  Vastuuoppiin kuuluvat esimerkiksi kausaalisuutta, syy-yhteyttä, tahallisuutta, tuottamusta, laiminlyönnin rangaistavuutta, vaarantamisvastuuta, yritystä ja osallisuutta koskevat opit. Suomessa yleisiä oppeja koskevat säännökset ovat rikoslain 3-5 luvuissa. Rikosoikeudelliseen seuraamusjärjestelmään kuuluvat säännökset ja opit, jotka koskevat rangaistuksen lajeja, määräämistä ja täytäntöönpanoa. Tämän lisäksi myös turvaamistoimia koskevat säännökset ja opit kuuluvat seuraamusjärjestelmään. Laajasti tulkittuna siihen voidaan katsoa kuuluvan vielä tietyt hallinnolliset maksuseuraamukset, koska näille ei ole Suomessa omaa yhtenäistä järjestelmäänsä. Rikosoikeuden erityisellä osalla puolestaan tarkoitetaan yksittäisiä rikoksia koskevia säännöksiä, jotka siis määrittävät rangaistavat asiat, ja niiden tulkintaa koskevia käytäntöjä ja doktriinia. Yleisen osan on lähtökohtaisesti tarkoitus sisältää kaikille erityisen osan säännöksille yhteiset asiat, mutta erityisesti esimerkiksi talousrikosten kohdalla on tapahtunut eriytymistä ja niille on syntynyt omia yleisiä oppejaan esimerkiksi tahallisuutta koskien.
Rikosoikeus suhteessa valtiosääntöoikeuteen

Suomessa vuoden 1995 perusoikeusuudistuksen jälkeen valtiosääntöoikeuden merkitys suhteessa rikosoikeuteen on entisestään kasvanut. Hallituksen esityksissä ja perustuslakivaliokunnassa rikosoikeudellisia lainsäädäntöehdotuksia käsitellään usein valtiosääntöoikeudellisesta näkökulmasta ja rikosoikeudellisessa tutkimuksessakin sen asema on korostunut. Tämä on luonnollista koska rikosoikeudellisen järjestelmän keinoin on mahdollista vaikuttaa usealla tavalla perusoikeuksiin. Rikosoikeudelliset rangaistukset puuttuvat niihin periaatteessa aina: vankeusrangaistus henkilökohtaiseen vapauteen ja sakkorangaistus omaisuuteen. Lisäksi yksittäiset rangaistavaksi säädetyt teot voivat rajoittaa jonkin perusoikeuden, kuten sananvapauden tai yhdistymisvapauden, käyttöä.
Kansainvälinen ja eurooppalainen rikosoikeus

Vielä yhtenä rikosoikeuden osa-alueena voidaan pitää kansainvälistä ja eurooppalaista rikosoikeutta. Kansainvälinen rikosoikeus on osa kansainvälistä oikeutta ja se sisältää kansainväliset rikosoikeudelliset yleissopimukset, kuten Geneven sopimus, rikostuomioistuimet, kuten kansainvälinen rikostuomioistuin, ja tietyt kansainvälisiä rikoksia koskevat opit ja käytännöt. Eurooppalainen rikosoikeus taas tarkoittaa ensisijaisesti Euroopan neuvoston ja EU:n puitteissa toteutettuja rikosoikeudellisia toimenpiteitä ja käytäntöjä. EU-rikosoikeus kuuluu EU:ssa vapauden, turvallisuuden ja oikeuden piiriin. Nämä vaikuttavat kansallisesti pääasiassa rikosoikeuden erityiseen osaan, mutta varsinkin eurooppalainen rikosoikeus on vaikuttanut myös sen yleiseen osaan ja seuraamusjärjestelmään. EU-rikosoikeudessa rikosoikeudellisen yhteistyön käsite on vakiintunut tarkoittamaan aineellisen rikosoikeuden lähentämistä ja rikosprosessuaalista yhteistyötä. Aineellinen rikosoikeus tarkoittaa tässä yhteydessä lähinnä rikoslain erityistä osaa ja sen rikossännösten tunnusmerkistöjä, mutta tietyiltä osin myös yleiseen osaan kuuluvia seuraamuksia. Rikosprosessuaalisen yhteistyön tarkoituksena on esimerkiksi rikoksentekijöiden helpompi luovuttaminen jäsenmaasta toiseen ja sitä tapahtuu jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaiden välillä esimerkiksi tuomioiden ja päätösten vastavuoroisen tunnustamisen muodossa. Kansainvälisen ja eurooppalaisen rikosoikeuden kehitys on ollut merkittävää ja sen vaikutus kansalliseen rikosoikeuteen ja kriminaalipolitiikkaan on ollut merkittävämpää kuin on osattu odottaa. Sillä on ollut myös rikosoikeuden monialaisuutta lisäävä vaikutus, koska EU-rikosoikeus kytkeytyy yleiseen EU-oikeuteen, jonka yleiset periaatteet ja EU-tuomioistuimen käytännössä kehittyneet opit EU-oikeuden oikeusvaikutuksista ovat tulleet merkitykselliseksi myös kansallisessa rikosoikeudessa.
Rikosoikeustiede

Oikeustieteen osana rikosoikeus selvittää alan käsitteitä, rikostyyppejä ja niiden seurauksia sekä tulkitsee lakien sisältöä. Sillä on myös siteitä yhteiskunnallisiin tieteisiin kuten kriminologiaan, koska se selvittää rikollisuuden yhteiskunnallisia vaikutuksia ja keinoja rikollisuuden torjuntaan. Muita tieteenaloja jotka liittyvät rikosoikeustieteeseen ovat filosofia ja kriminaalipolitiikka. Rangaistusten täytäntöönpanoa, rikosten esitutkintaa ja rikosoikeudenkäyntiä koskevat oikeussäännökset kuuluvat rikosprosessioikeuteen. Näistä rangaistusten täytäntöönpano luetaan yleensä kuuluvaksi myös rikosoikeuteen. Edellä kuvatun positiivisen rikosoikeuden lisäksi käytetään nimityksiä vertaileva rikosoikeus, jonka alaan kuuluvat eri maiden rikosoikeusjärjestelmät, ja rikosoikeuden historia, joka tutkii alan kehitystä. Pohjoismaissa käytetään nimitystä kriminaalitieteet yhteisenä nimityksenä kaikille rikollisuutta tutkiville tieteille.
Rikosoikeustiede > Rikoslainoppi

Rikoslainoppi on perinteisin rikosoikeudellisen tutkimuksen laji ja kuten oikeustieteessä yleensä, se pyrkii tulkitsemaan ja systematisoimaan rikosoikeudellisia sääntöjä ja käsitteitä. Siinä keskitytään lainsäädäntöön ja sen esitöihin ja pyritään tarjoamaan soveltajille perusteltuja tulkitsemissuosituksia rikoslainsäädännön sisällöstä. Merkittäviä tutkimuskohteita ovat rikosoikeudellisen kausaliteetin teoriat ja opit, tuottamusta ja tahallisuutta koskevat opit, rikosoikeudellinen osallisuus, yritysoppi sekä rikosoikeuden erityiseen osaan liittyvät ongelmat. Teoreettisessa rikoslainopissa pyritään esimerkiksi kriminalisointiperiaatteiden tai tahallisuusoppien rikosoikeudelliseen teorianmuodostukseen.
Rikosoikeustiede > Rikosoikeusfilosofia

Rikosoikeusfilosofia on oikeusfilosofian osa-alue josta keskeinen esimerkki ovat rangaistuksen oikeutusta käsittelevät rangaistusteoriat. Tunnetuista filosofeista Jeremy Bentham, Immanuel Kant ja Georg Wilhelm Friedrich Hegel ovat esittäneet edelleen merkittäviä teorioita rangaistuksen oikeutuksesta ja tarkoituksesta. Rikosoikeusfilosofian alaan kuuluviksi voidaan lukea myös muita rikosoikeudellisia ongelmia kuten syy-yhteys, kausaliteetti, syyllisyysperiaate ja syyksiluettavuus. Rikosoikeusfilosofialla on yhteys myös moraalifilosofiaan, sillä molemmissa tutkitaan oikean ja väärän käsitteitä sekä eettisen toiminnan periaatteita. Siinä missä rikoslaissa määritellään yhteiskunnan näkökulmasta väärät ja rangaistavat teot, moraalifilosofiassa pyritään rakentamaan teorioita, jotka määrittelevät oikean ja väärän. Rikosoikeusfilosofialle tärkeä kysymys, jolle ei moraalifilosofiassa ole vastinetta, on kuitenkin itse rikosoikeusjärjestelmän eettinen oikeutus. Rikosoikeudellisen järjestelmän katsotaan täytyä täyttää tietyt eettiset vähimmäisvaatimukset esimerkiksi rangaistusten ja tekojen joille niitä on säädetty osalta, jotta sitä voidaan pitää hyväksyttävänä. Esimerkiksi ruumiinrangaistuksia ja kuolemanrangaistusta ei nykyään hyväksytä useimmissa länsimaissa.
Rikosoikeustiede > Kriminologia

Kriminologia on monitieteellinen tieteenala, joka voidaan katsoa osaksi rikosoikeutta tai vaihtoehtoisesti osaksi oikeussosiologiaa. Se on pääasiassa empiirinen tiede, joka tutkii rikollisuutta yhteiskunnallisena ilmiönä. Tutkimuskohteita ovat muun muassa rikollisuuden määrä, laatu, kehitys ja sen syyt.
Rikosoikeustiede > Rikoksentorjunta

Rikollisuutta ja sen torjuntaa koskeva päätöksenteko voidaan sekin lukea osaksi rikosoikeutta, tosin myös muilla yhteiskuntatieteillä on siinä merkittävä rooli. Rikoksentorjunnan tavoitteena on rikosten ehkäiseminen tai rikollisuuden vähentäminen ja näiden keinojen kautta turvallisuuden lisääminen. Tässä voidaan korostaa tilannetorjuntaa tai rikollisuuden sosiaalista ehkäisemistä joka tarkoittaa henkilökohtaisella tasolla tapahtuvaa rikoksien tekemisen ehkäisemistä tai niiden tekemisen jatkamisen ehkäisemistä. Keskittyä voidaan myös esimerkiksi rakennetun ympäristön suunnitteluun sellaiseksi, että se tuottaa mahdollisimman vähän rikollisuutta. Rikoksentorjunta voidaan kohdistaa tarkemmin vain jollekin tietylle alueelle, elämänalalle tai rikoslajiin tai se voi olla kokonaisvaltaista.
Rikosoikeustiede > Kriminaalipolitiikka

Kriminaalipolitiikka on merkittävä rikosoikeuden osa-alue, jolla on vaikutusta sekä rikosoikeudellisiin käytäntöihin, että tutkimukseen. Yleisesti sillä ymmärretään tarkoitettavan rikollisuutta koskevaa yhteiskunnallista päätöksentekoa. Kriminaalipolitiikka voidaan jakaa käytännölliseen kriminaalipolitiikkaan ja tieteelliseen kriminaalipolitiikkaan jolloin käytännöllisellä kriminaalipolitiikalla tarkoitetaan yleistä yhteiskunnallista päätöksentekoa, sen tavoitteenasetteluja ja toteuttamistapoja. Tieteellisellä kriminaalipolitiikalla puolestaan tarkoitetaan tutkimusta, jonka tavoitteena on käytännön kriminaalipolitiikkaan vaikuttaminen tai joka tutkii käytännön kriminaalipolitiikkaa. Koska monen muunkinlaisella kuin vain oikeustieteellisellä tutkimuksella voidaan pyrkiä vaikuttamaan käytännön kriminaalipolitiikkaan, luontevampi nimitys tieteelliselle kriminaalipolitiikalle voisi olla kriminaalipoliittisesti orientoitunut tutkimus. Tällaisella tutkimuksella on perinteisesti ollut Suomessa tärkeä sija koska käytännön kriminaalipolitiikassa asiantuntijanäkemyksille on annettu painoarvoa ja useat rikosoikeustutkijat ovatkin luokitelleet tutkimuksensa kriminaalipoliittisesti orientoituneeksi. Asiantuntijoiden vaikutusvalta saattaa kuitenkin olla heikkenemässä erityisesti rikosoikeuden eurooppalaistumisen vuoksi.
Rangaistusteoriat

Rangaistusteorioiden tavoitteena on perustella, miksi yhteiskunta on oikeutettu rankaisemaan ja tätä kautta aiheuttamaan kärsimystä sen näkökulmasta väärin tehneelle yksilölle. Rangaistusteoriat antavat koko rikosoikeudelliselle järjestelmälle perustan. Tarkemmin sen tehtävät rikosoikeudessa voidaan jakaa neljään eri kategoriaan. Rangaistusteorian kontrolloiva vaikutus tarkoittaa sitä, että sen perusteella voidaan jatkuvasti arvioida rikosoikeudellisen järjestelmän hyväksyttävyyttä. Justifioivalla merkityksellä taas tarkoitetaan sitä, että kun teorian asettamat edellytykset toteutuvat, rangaistuksille saadaan oikeutus. Rangaistusteorian kolmas merkitys on systematisoiva, sen perusteella voidaan arvioida rikosoikeudellisia periaatteita, niiden välisiä suhteita ja ratkaista ongelmatilanteita. Viimeiseksi sillä on sisällöllinen merkitys, rangaistusteoriaa voidaan pitää eräänlaisena aineellisen oikeudenmukaisuuden toteuttajana, koska se voi antaa vastauksia rangaistuksen oikeasta suhteesta tekoon.
Rangaistusteoriat on perinteisesti jaoteltu retributiivisiin eli sovitusteorioihin ja preventiivisiin teorioihin. Uudempi teorialinja ovat ekspressiiviset ja kommunikatiiviset teoriat. Tämän lisäksi jotkut teoriat ovat yhdistelmäteorioita, jotka eivät kuulu mihinkään jaottelun luokkaan puhtaasti. Sovitusteoriat jakautuvat puolestaan positiivisiin ja negatiivisiin sovitusteorioihin. Positiivisissa eli absoluuttisissa sovitusteorioissa rangaistuksen oikeutus saadaan suoraan tehdystä teosta.
Rangaistusteoriat > Retributiivinen rangaistusteoria

Retributiivinen rangaistusteoria, joka tunnetaan myös nimillä sovitusteoria ja absoluuttinen rangaistusteoria oikeuttaa rangaistuksen, koska se on luonnollinen seuraus rikoksesta. Rangaistuksella rikollinen tasoittaa tilinsä muun yhteisön kanssa.