Jonathan Quick
Ura > Seuraura

| Stanley Cup  |
| --- | --- | --- |
|  | Los Angeles Kings | 2012  |
|  | Los Angeles Kings | 2014  |
|  | Vegas Golden Knights | 2023  |
Quick pelasi ennen varaustaan kolme vuotta USHS-joukkue Avon Old Farmsissa. Sen jälkeen hän pelasi vuodet 2005–2007 Massachusetts Amherstin yliopistojoukkueessa, jossa Quick valittiin Hockey Eastin sekä NCAA:n itäisen konferenssin toiseen tähdistökentälliseen. Quick teki maalin tammikuussa 2007. Quick siirtyi kaudeksi 2007–2008 Los Angeles Kingsin organisaatioon, joka oli varannut hänet kolmannella kierroksella vuoden 2005 varaustilaisuudessa. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan ECHL-joukkue Reading Royalsissa. Quick sai peliaikaa myös 19 ottelun verran AHL-joukkue Manchester Monarchsista ja kolmen ottelun verran NHL:stäkin. Hän debytoi NHL:ssä 6. joulukuuta 2007, jolloin Quick torjui 8–2-voiton Buffalo Sabresista.
Kauden 2008–2009 Quick aloitti farmissa, jossa hän taisteli ykkösvahdin paikasta Jonathan Bernierin kanssa. Quick sai joulukuussa 2008 kutsun NHL:ään, kun Kingsin kakkosmaalivahti Erik Ersberg kärsi nivusvammasta. Hän nousi nopeasti kolmosvahdin paikalta joukkueen ykkösvahdiksi ja syrjäytti myös Jason LaBarberan, joka kaupattiin kauden aikana Vancouver Canucksiin. Quick pelasi tulokaskaudellaan 44 NHL-ottelua ja torjui niissä neljä nollapeliä. Sittemmin hän on vakiinnuttanut paikkansa Kingsin ykkösmaalivahtina.
Lokakuussa 2009 Quick teki Kingsin kanssa kevääseen 2012 ulottuvan jatkosopimuksen.
Kaudella 2011–2012 Quick voitti Stanley Cupin Los Angeles Kingsissä. Quick sai pudotuspelien arvokkaimmalle pelaajalle myönnettävän Conn Smythe Trophyn samalla kaudella. Näin hänestä tuli Brian Leetchin ja Tim Thomasin jälkeen kolmas yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka on voittanut Conn Smythen. Quick torjui pudotuspeleissä 20 ottelua, joista 16 päättyi Kingsin voittoon. Pudotuspeleissä hänen päästettyjen maalien keskiarvonsa oli 1,41 ja torjuntaprosenttinsa 94,6. Lisäksi hän pelasi NHL:n tähdistöottelussa sekä tuli valituksi NHL:n toiseen tähdistökentälliseen.
Kauden jälkeen kesällä 2011–2012 Quick ja Kings solmivat peräti kymmenen vuoden mittaisen kauteen 2022–2023 kestävän jatkosopimuksen.
Kauden 2013–2014 runkosarjan päätteeksi Quickille myönnettiin Los Angeles Kingsin riveissä William M. Jennings Trophy runkosarjassa vähiten maaleja päästäneenä maalivahtina. Kesäkuussa Quick onnistui Stanley Cup -finaaleissa pelaamana nollapelin New York Rangersia vastaan Madison Square Gardenissa pelatussa vierasottelussa. Edellisen kerran Rangers oli nollattu sen kotiottelussa vuonna 1972. Kausi päättyi lopulta Quickin Stanley Cup -juhliin Kingsin kanssa jo toista kertaa kolmen kauden aikana.
Kaudella 2014–2015 Quick pelasi peräti 72 NHL:n runkosarjaottelua torjuntaprosentilla 91,9.
Maaliskuussa 2016 Quick pelasi nollapelin ottelussa Chicago Blackhawksia vastaan. Näin hänestä tuli 41 pelatulla nollapelillä kaikkien aikojen eniten nollapelejä pelannut yhdysvaltalaismaalivahti NHL:ssä. Hänet valittiin kauden 2015–2016 päätteeksi toista kertaa urallaan ehdokkaaksi Vezina Trophyn saajaksi. Quick pelasi kauden aikana 68 runkosarjaottelua torjuntaprosentilla 91,8. Lisäksi hän pelasi pudotuspeleissä Kingsin kaikki viisi ottelua ensimmäisellä kierroksella, jonka jälkeen San Jose Sharks tiputti joukkueen jatkosta.
Maaliskuussa 2023 Quick, ensimmäisen kierroksen varausvuoro vuoden 2023 varaustilaisuudessa ja kolmannen kierroksen varausvuoro vuoden 2023 varaustilaisuudessa kaupattiin Columbus Blue Jacketsiin. Vaihdossa Kings sai Joonas Korpisalon ja Vladislav Gavrikovin. 
Seuraavana päivänä Blue Jackets kuitenkin kauppasi Quickin Vegas Golden Knightsiin vaihdossa Michael Hutchinsoniin ja seitsemännen kierroksen varausvuoroon vuoden 2025 varaustilaisuudessa.
Heinäkuussa 2023 Quick teki New York Rangersin kanssa yksivuotisen ja 825 000 dollarin arvoisen sopimuksen.
Maaliskuussa 2024 Quick teki Rangersin kanssa yksivuotisen ja 1,275 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Maaliskuussa 2025 Quick solmi Rangersin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.