Sisustus
Kodinsisustuksen historiaa

Kodin sisustaminen nykyisessä mielessä voidaan katsoa saaneen alkunsa alankomaalaisissa porvarisperheissä 1600-luvulla. Kirjailija ja arkkitehti Witold Rybczynskin mukaan silloin talo alettiin ensi kertaa nähdä erillisenä ja erityisenä tilana, ja sen ajan alankomaalaiset ottivat käyttöön sisustuselementtejä, jotka tunnetaan edelleen.
1600-luvulla Ranskassa kehitettiin sisustuksen yhtenäisyyden käsitettä, jossa etenkin tekstiileillä oli tärkeä osuus. Ludvig XV:n hovissa kiinnitettiin ensi kertaa huomiota huonekalujen istumismukavuuteen. 1700-luvun englantilaiset arkkitehdit toivat kaupunkiasuntojen sisustukseen järjestystä, symmetriaa ja tyylikkyyttä, ja samaistivat kauneuden ja käyttökelpoisuuden käsitteet.
1800-luvulla kaupungistuminen, teollistuminen ja keskiluokan muodostuminen loivat kulutuskulttuurin, jonka osa kodinsisustus on. Nykyaikainen koti ja sen sisustus ovat lähtökohdiltaan ennen kaikkea kaupunkilaisen keskiluokan kulttuuria. Työväenluokalle valinnanmahdollisuuksia sisältävä sisustaminen tuli laajassa mittakaavassa mahdolliseksi vasta toisen maailmansodan jälkeisinä talouskasvun ja hyvinvoinnin leviämisen vuosina.
1800-luvulla huoneita alettiin pääsääntöisesti käyttää eri tarkoituksiin, ja kukin tila sisustettiin eri tavoin. 1800-luvun porvarillisessa kulttuurissa koti määrittyi naisen ja perheenemännän alueeksi. Kodin kauneus ja järjestys määrittivät perheenemännän osaamista. Sisustusoppaita, -lehtiä ja -neuvojia alkoi tulla markkinoille vuosisadan lopussa.
1800- ja 1900-luvun vaihteessa Euroopassa haettiin uutta, ”aitoa” tyyliä vaihtoehdoksi kertaustyyleille ja teolliselle tuotantotavalle. Esikuvia haettiin talonpoikaisesta käsityöperinteestä ja rakentamisesta ja tuloksena oli tyylisuunta, joka kulki maasta riippuen art nouveaun, jugendin tai kansallisromantiikan nimellä. Englantilainen arts and crafts -liike oli vahva vaikuttaja. Tyyli sai suosiota vauraan keskiluokan keskuudessa, mutta ei vielä levinnyt todella suurten joukkojen keskuuteen.
1900-luvulla talotekniikan kehitys on vienyt sisustussuunnittelua eteenpäin ja antanut mahdollisuuksia uudenlaisiin tila-, valo- ja lämmitysratkaisuihin sekä puhtaanapitoon. Teknologian myötä syntyi myös modernistinen liike, joka sovelsi arkkitehtuuriin ja sisustukseen teollisuustuotannon piirteitä. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen ihanteeksi nousi funktionalismi, joka asetti toiminnallisuuden tyylillisten ulkonäköseikkojen edelle. Joukkotuotannon avulla pyrittiin kalusteiden edulliseen hintaan. Käytännöllisyys oli vastakohta porvarillisen kodin monimutkaiselle sisustukselle, jossa edustusnäkökohdat olivat tärkeitä. Etenkin nykyajan keittiöt ja hygieniatilat ovat modernin sisustustyylin esimerkkejä. Modernin keittiökalustamisen alkuna pidetään itävaltalaisen arkkitehti Margarete Schütte-Lihotzkyn vuonna 1926 suunnittelemaa kiintokalustein varustettua Frankfurtin keittiötä.
Sisustusmuoti on aikojen saatossa jäljitellyt myös pukumuotia, etenkin verhoilun suhteen.
Kiinassa talon elämänvoimaan eli qihin keskittyvä vanha feng shui -ajattelu on vaikuttanut sikäläisiin sisustusihanteisiin, ja Kiinassa feng shui -asiantuntijoilta kysytään edelleen yleisesti sisustusneuvoja.