Risto Harju
Tyyli

Risto Harjulla oli Oulussa muotiarkkitehdin asema 1960- ja 1970-luvuilla. Hänen toimistonsa tyylin katsotaan olevan linjakasta ja edustavan ajan modernia henkeä. Erityisen arvostettuja kohteita ovat ajan ikoneina pidetyt Nallikarin rantapaviljonki ja pientalot. Tuiraan suunniteltuja kerrostaloja pidetään malliesimerkkinä 1960-luvun kokeilevasta asuinrakentamisesta.
Harjun toimiston 1960-luvun lopun ja 1970-luvun alun asuntosuunnittelu edustaa pääpiirteiltään Bauhaus-vaikutteista funktionalismia. Monissa myöhemmissä 1970-luvun rakennuksissa, kuten Linnanmaan ylioppilaskylässä, on strukturalismin ja rationalismin piirteitä.
Oulun uimahalli on nostettu esimerkiksi ns. miesiläisestä konstruktivismista, joka on saanut vaikutteita arkkitehti Ludwig Mies van der Rohen ajatuksista koskien kollektiivista, modulaarista ja avointa tilasuunnittelua. Avoimen tilasuunnittelun idea kulminoitui arkkitehtonisessa näkymässä, joka avautui hallin yläkahvilan eli alkuperäisen sisääntuloaulan ikkunoista: kaikki allastilat voi nähdä yhdellä silmäyksellä. Vaikuttava näkymä oli omiaan luomaan urheilujuhlan tuntua ja on syöpynyt pysyvästi monien hallin käyttäjien mieliin rakennuksen 50-vuotisen historian aikana.
Harjun toimisto tunnetaankin parhaiten tyylipuhtaan modernistisista töistään. Tyyliä luonnehtii ajalle ominaisen uuden rakennustekniikan hyödyntäminen, urbaanisuus, järkiperäisyys, järjestelmällisyys, modulaarisuus, geometrisuus, vähäeleisyys, sekä perusmateriaalien ja rakenteiden korostus. Ikkuna-aukotuksen suunnittelu ja luonnonvalon käyttö on erityisen hienostunutta.
Kaiken kaikkiaan Harjun toimisto sovelsi melko monipuolista modernistista tyylipalettia, joka pohjautuu 1960-luvun suunnitteluihanteisiin. Funktionalismin, konstruktivismin ja minimalismin lisäksi aikakauden estetiikkaan kuului erottamattomasti japanismi, jonka vaikutus näkyy selvimmin Harjun toimiston pientaloissa ja Nallikarin rantapaviljongissa. Japanistista on tuon ajan rakennusten pienimittakaavaisuus, keveys, hienovarainen suhde maisemaan, väliseinien muunneltavuus ja etenkin puurakenteiden näkyvyys.
Alun perin Nallikarin rantapaviljonki suunniteltiin leirintäalueen kahvila- ja ravintolarakennukseksi, jossa oli myös yleiset suihku- ja pukuhuonetilat. Kohde on suunniteltu ja sijoitettu siten, että rakennusmassa peittää mahdollisimman vähän rantamaisemaa. Pilari-palkkirakenne mahdollistaa sen, että seinät ovat pääosin lasia ja ravintolasta on esteetön näkymä rannalle ja merelle, samoin kuin rakennusta ympäröiviltä katetuilta kuisteilta. Puumateriaalin käyttö on näkyvää niin kantavissa rakenteissa kuin seinäverhouksessa ja sisustuksessa. Kaiken kaikkiaan rakennus on elegantti ja sopii harvinaisen hyvin ympäristöönsä.
1960-luvun lopun ja 1970-luvun rakennuksissa on usein ajalle ominainen väriohjelma, joka on saanut vaikutteita konstruktivistisen kuvataiteen ja De Stijl -ryhmän värinkäytöstä. Väriohjelma perustuu yhden tai useamman sinisen, vihreän, keltaisen, ruskean tai punaisen tehostevärin käytölle julkisivussa, parvekkeissa, pihan kalusteissa sekä sisustuksessa. Onnistuneena esimerkkinä toimiston rohkeasta mutta kuitenkin hienostuneesta värienkäytöstä pidetään Kaukovainion kerrostaloja ja As. Oy Hiirosharjua, jonka julkisivu ja pihapiiri on saneerattu alkuperäisen värisuunnitelman arvot huomioiden. Saman tyyppistä väriohjelmaa on käytetty myös Koskenniskan ja Valurin kerrostaloissa. Hieno, ennallistettu esimerkki Harjun värinkäytöstä sisätiloissa on Nallikarin rantapaviljonki, jonka puurakenteet on käsitelty alkuperäisen värisuunnitelman mukaisilla kirkkaanpunaisen, tummansinisen ja valkoisen sävyillä.
Vaikka Harjun toimiston tyyli oli eetokseltaan 1960-lukulaista, reagoitiin toimistossa myös arkkitehtuurin tyylivirtauksiin. 1980-luvun mittaan toimiston töissä on havaittavissa ns. Oulun koulun vaikutteita: monimuotoistumista ja rationalismin pehmenemistä. Toimiston värikylläinen modernismi sai leikkisiäkin sävyjä Johteenpookissa, Oulun purjehdusseuran ja Oulun merenkävijäin telakkasäätiön vapaa-ajankeskuksessa. Purjehdushenkisen rakennuksen pystylaudoitetut seinät ovat siniset, katto valkoinen ja merimerkki pookia muistuttavassa tornissa on vinoon asetettuja ikkunoita. Hietasaareen suunniteltu kohde on valittu Oulun koulun arvokohteiden joukkoon. Julkisen rakentamisen puolella Harjun toimiston myöhäiskausi huipentui Tuirankartanon tiiliarkkitehtuurissa.
Harjun toimiston tyylissä on nähty myös kritiikin aihetta. Toimiston suosimat edistykselliset rakenneratkaisut eivät olleet käytännössä koeteltuja ja osaa niistä on jouduttu sittemmin korjaamaan. Myöskin dialogi kohdetta ympäröivän, vanhemman rakennuskannan kanssa jäi toisinaan vähäiseksi. Lisäksi joidenkin kohteiden askeettista, teollista ulkonäköä on pidetty turhan ankarana ja kantikkaana ”neuvostoarkkitehtuurina”. Näissä kohteissa arkkitehtuurin hienoudet, kuten toimiva pohjaratkaisu ja tilojen avautuminen ympäröivään maisemaan, paljastuu vasta kun astuu sisään rakennukseen.