stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
IMSA SportsCar Championship

| IMSA SportsCar Championship |
| --- | --- |
  IMSA SportsCar Championship -kausi 2024 
Ensimmäinen kausi:  2014
Virallinen kotisivu
IMSA SportsCar Championship on autourheilusarja, joka on perustettu nimellä United SportsCar Championship vuonna 2014 kun American Le Mans Series yhdistyi Rolex Sports Car Series -sarjan kanssa.
Sarja tunnetaan nykyisen sponsorin mukaan nimellä IMSA WeatherTech SportsCar Championship, ja se on aiemman sponsorin mukaan tunnettu myös nimellä Tudor United SportsCar Championship.
Autot

Sarjassa on viisi autoluokkaa: Grand Touring Prototype (GTP), Le Mans Prototype 2 (LMP2), Le Mans Prototype 3 (LMP3), GT Daytona Pro (GTD PRO) ja GT Daytona (GTD).
LMP2-autot voivat kilpailla myös FIA World Endurance Championship -sarjassa. LMP3-autot voivat kilpailla myös European Le Mans Series -sarjassa. GTD PRO ja GTD-luokat käyttävät FIA GT3 -määrittelyä.
Aikaisemmin luokat ovat olleet: Prototype (P), GT Le Mans (GTLM), Prototype Challenge (PC) ja GT Daytona (GTD).
GT Le Mans (GTLM) on korvattu GT Daytona Pro (GTD Pro) -luokalla kaudella 2022. Daytona Prototype international (DPi) on korvattu GTP-luokalla kaudella 2023.
Kausi 2022 oli viimeinen ennen LMH- ja LMDh-prototyyppiluokkien (Le Mans Hypercar ja Le Mans Daytona h) tuloa kaudelle 2023. Autojen määrittely on tehty ACO:n, FIA:n ja IMSA:n sekä valmistajien keskinäisellä päätöksellä. Yhteisien sääntöjen mukaan rakennetut autot voivat kilpailla sekä Le Mansin 24 tunnin ajoissa että Daytonan 24 tunnin ajoissa. Samat autot voivat myös kilpailla FIA World Endurance Championship ja IMSA SportsCar Championship -sarjoissa. LMH-luokka korvasi LMP1-luokan ja LMDh-luokan auto perustuu LMP2-luokan rungolle. LMH- ja LMDh-autot ajavat uudessa sarjan kärkiluokassa Grand Touring Prototype (GTP).
GTP-luokan autot käyttävät identtistä hybridijärjestelmää, jossa on Boschin valmistama moottori-generaattoriyksikkö (MGU) auton polttomoottorin ja Xtracin valmistaman seitsemänvaihteisen transakselin välissä. MGU lataa pientä 1,35 kWh akkua, joka toimii 800 voltin jännitteellä. Järjestelmän kokonaisteho ei saa ylittää 500 kW (671 hevosvoimaa) taka-akselilla, jota seurataan vääntöä mittaavalla anturilla. Akun lataus ja energian talteenotto on säädettävissä ja toimii taka-akselilla. Polttomoottorin suunnittelu on valmistajalle vapaata. Kun sähkömoottori on käytössä polttomoottorin tehoa rajoitetaan vastaavan määrän:  energiaa voidaan ottaa talteen jarrutuksissa, mutta polttomoottoria voidaan käyttää lataamaan akkua kun sähkömoottori on käytössä. Lisäksi ajovuoron (stint) aikana käytettävä energiamäärä on rajoitettu 920 megajouleen (255,6 kWh), jonka käyttämisen jälkeen auton on käytävä varikolla vaikka polttoainetta olisi säiliössä.
Säännöt > Kuljettajat

Kilpailussa on oltava kaksi, kolme tai neljä kuljettajaa autoa kohden riippuen autoluokasta ja kilpailusta.
Säännöt > Pisteet

Kilpailun sijoituksesta saatavat pisteet:
| Sijoitus | 1>  | 2>  | 3>  | 4>  | 5>  | 6>  | 7>  | 8>  | 9>  | 10>  | 11>  | 12>  | 13>  | 14>  | 15>  | 16>  | 17>  | 18>  | 19>  | 20>  | 21>  | 22>  | 23>  | 24>  | 25>  | 26>  | 27>  | 28>  | 29>  | 30> + |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Pisteet | 350 | 320 | 300 | 280 | 260 | 250 | 240 | 230 | 220 | 210 | 200 | 190 | 180 | 170 | 160 | 150 | 140 | 130 | 120 | 110 | 100 | 90 | 80 | 70 | 60 | 50 | 40 | 30 | 20 | 10 |
Aika-ajosta saa sijoituksen mukaan kymmenen prosenttia kilpailussa myönnettävistä pisteistä:
| Sijoitus | 1>  | 2>  | 3>  | 4>  | 5>  | 6>  | 7>  | 8>  | 9>  | 10>  | 11>  | 12>  | 13>  | 14>  | 15>  | 16>  | 17>  | 18>  | 19>  | 20>  | 21>  | 22>  | 23>  | 24>  | 25>  | 26>  | 27>  | 28>  | 29>  | 30> + |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Pisteet | 35 | 32 | 30 | 28 | 26 | 25 | 24 | 23 | 22 | 21 | 20 | 19 | 18 | 17 | 16 | 15 | 14 | 13 | 12 | 11 | 10 | 9 | 8 | 7 | 6 | 5 | 4 | 3 | 2 | 1 |
I Will Remember

| ”I Will Remember” Toto |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Tambu
 Julkaistu: 1995
 Tekijä(t): Steve Lukather Stan Lynch
 Tuottaja(t): Elliot Scheiner
 Kesto: 06.06
 Levy-yhtiö: Columbia Records
I Will Remember on Toton vuonna 1995 julkaistu kappale ja single albumilta Tambu. Kappale pääsi Britannian singlelistan sijalle 64 marraskuussa 1995.
Tambu-albumin aikaan Toton rumpalina ollut Simon Phillipsin mukaan kappaleen rumpukomppi syntyi alle tunnissa Steve Lukatherin esitettyä kappaleen demon. Hän joutui kuitenkin kertaamaan sen uudestaan studiossa, koska hän unohti miten se soitetaan.
Kappaleet

| A-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | I Will Remember (radio edit)  | Lukather, Lynch | 4.19 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | I Will Remember (albumiversio)  | Lukather, Lynch | 6.06 |  |  |  |  |  |  |
| B-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Dave’s Gone Skiing | Lukather, Mike Porcaro, Simon Phillips | 4.59 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Blackeye | Lukather, Johnny Douglas, David Paich | 3.39 |  |  |  |  |  |  |
Idkerberget

| Idkerberget |
| --- | --- |
 Idkerbergetin kappeli
 Idkerberget
 Koordinaatit: 60°22′12″N, 15°13′51″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Taalainmaan lääni
Maakunta:  Taalainmaa
Kunta:  Borlänge
Väkiluku (2021):  252
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Idkerberget on taajama Borlängen kunnassa Taalainmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 252 asukasta vuonna 2021. Idkerbergetissä oli aiemmin kaivostoimintaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Idkerberget Wikimedia Commonsissa
Hopea-araliat

| Hopea-araliat |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Asteridit
Lahko::  Apiales
Heimo::  Araliakasvit Araliaceae
Suku::  Hopea-araliat Polyscias  J.R.Forst. & G.Forst.
Katso myös
   Hopea-araliat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hopea-araliat (Polyscias) on araliakasveihin kuuluva kasvisuku. Suvussa on yli 170 lajia puita, joita esiintyy luonnonvaraisena vanhan maailman tropiikissa, Keski-Afrikassa, Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa, Australiassa ja Oseaniassa.
Lajeja

keisarinhopea-aralia eli mingaralia (Polyscias fruticosa)
okrahopea-aralia (Polyscias fulva)
taitanhopea-aralia (Polyscias stuhlmannii)
Polyscias guilfoylei
Polyscias scutellaria
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Polyscias
Suomen Lajitietokeskus: Hopea-araliat – Polyscias
Hadrianis

| Hadrianis> Ἀδριανίς.Historia |
| --- | --- |
Tyyppi:  fyle
Kulttuuri:  antiikin Kreikka
Alue:  Attika
Numero (alkup.):  XV (VII)
Perustettu:  124/125 jaa.
Eponyymi heeros:  Hadrianus
Demoksia:  12–13
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hadrianis (m.kreik. Ἀδριανίς) oli antiikin ajan Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen fyle eli ”heimo” tai ennemminkin äänestyspiiri, joka perustettiin roomalaisella kaudella vuonna 124/125 jaa. Tuolloin ateenalaiset halusivat kunnioittaa keisari Hadrianusta nimittämällä tämän eponyymiksi heerokseksi ja antamalla tälle oman fylen.
Fyleen kuului alun perin 12 demosta. Siihen siirrettiin yksi olemassa ollut demos kustakin aiemmasta fylestä. Vuonna 130 jaa. fyleen lisättiin 13. demokseksi sitä varten luotu kokonaan uusi demos, Antinoeis, joka nimettiin Hadrianuksen tuolloin vasta kuolleen rakastetun Antinooksen mukaan. Fylen numeroksi tuli VII, jolloin aiemmista fyleistä VII–XII tuli fylet VIII–XIII. Usein fyleen viitataan selkeyden vuoksi kuitenkin numerolla XV ikään kuin se olisi sijoitettu loppuun viimeiseksi fyleksi.
Trittyksillä ei ollut tässä vaiheessa enää erityistä merkitystä, eikä fylejen suhteellista kokoa enää pyritty tasapainottamaan. Fyle säilyi käytössä antiikin ajan lopulle saakka.
Fylen jäseniin viitattiin nimityksellä Hadrianieus (Ἁδριανιεύς), monikossa Hadrianieis (Ἁδριανιείς) tai Hadrianidai (Ἁδριανίδαι).
Demokset

| Nimi | Nimi kreikaksi | Fyle> Kausi I n. 508–307 eaa. | Fyle> Kausi II n. 307–224 eaa. | Fyle> Kausi III n. 224–201 eaa. | Fyle> Kausi IV n. 201 eaa.–124 jaa. | Fyle> Kausi V n. 124 jaa.– | Trittys |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Afidna | Ἄφιδνα | Aiantis | Aiantis | Ptolemais | Ptolemais | Hadrianis | mesogeios |
| Antinoeis | Ἀντινοεῖς |  |  |  |  | Hadrianis | asty |
| Besa | Βῆσα | Antiokhis | Antiokhis | Antiokhis | Antiokhis | Hadrianis | paralia |
| Daidalidai | Δαιδαλίδαι | Kekropis | Demetrias | Demetrias | Demetrias | Hadrianis | asty |
| Eitea | Εἰτέα | Akamantis | Antigonis | Antigonis | Antigonis | Hadrianis | mesogeios |
| Elaius | Ἐλαιοῦς | Hippothontis | Hippothontis | Hippothontis | Hippothontis | Hadrianis | paralia |
| Fegaia | Φηγαία | Aigeis | Aigeis | Aigeis | Aigeis | Hadrianis | paralia |
| Oa | Ὄα | Pandionis | Pandionis | Pandionis | Pandionis | Hadrianis | mesogeios |
| Oinoe | Οἰνόη | Aiantis | Aiantis | Aiantis | Attalis | Hadrianis | paralia |
| Pambotadai | Παμβωτάδαι | Erekhtheis | Erekhtheis | Erekhtheis | Erekhtheis | Hadrianis | paralia |
| Skambonidai | Σκαμβων́δαι | Leontis | Leontis | Leontis | Leontis | Hadrianis | asty |
| Thria | Θρία | Oineis | Oineis | Oineis | Oineis | Hadrianis | paralia |
| Trikorythos | Τρικόρυθος | Aiantis | Aiantis | Aiantis | Aiantis | Hadrianis | paralia |
Inon linnake

Inon linnakkeen jäännöksiä nykytilassaan.
Inon linnake oli Uudenkirkon Inossa sijainnut rannikkopuolustuslinnake, jonka Venäjän armeija rakensi vuosina 1909–1916. Sinne sijoitettiin 305 mm:n rannikkotykistöpatteri osaksi Pietarin puolustusta. Linnake on nykyään raunioina.
Linnakkeen rautatiet

Linnakkeelle tehtiin jo rakennettaessa oma rautatie, vaikka sinne ei vielä silloin ollut yhteyttä valtion rataverkolta. Radalle hankittiin kaksi saksalaista 1 524 mm Rheinmetall Borsig -veturia, 7268/1909 ja 7858/1910, molemmat tasoluistein varustettuja 0-4-0wt -tyyppisiä märkähöyryvetureita. Veturit välitti pietarilainen E. Tillmans & Co. Veturit ja muukin kalusto tuotiin laivoilla, koska ratayhteys saatiin vasta myöhemmin; Venäjän keisari Nikolai II antoi käskyn radan rakentamisesta huhtikuussa 1914, väliaikainen tavaraliikenne Terijoelta Inoon käynnistyi joulukuussa 1915 ja täydellinen väliaikainen liikenne 1916 alusta.
Inon rautatieasemalle rakennettiin kolmipilttuinen veturitalli tiilestä ja sen yhteyteen 20 metrin kääntöpöytä. Asemalta vedettiin kilometrin pituinen sivuraide linnakkeelle. Sotilasliikenteelle Inon rata avattiin helmikuussa 1916 ja väliaikaiselle liikenteelle kesäkuussa. Vakinainen liikenne sai alkaa syyskuussa 1916.
Aseistus

8 × 158 mm:n Canet-tykkiä kahdessa patterissa
8 × 254 mm:n tykkiä kahdessa patterissa
8 × 279 mm:n haupitsia
8 × 305 mm:n tykkiä kahdessa patterissa
Inon linnake Suomen sisällissodassa

Suomen itsenäistyttyä Neuvosto-Venäjä vaati Inon aluetta itselleen, mutta Suomi ei suostunut siihen. Ino kuului yhdessä Kronstadtin varuskuntasaaren ja Suomenlahden etelärannalla sijainneen Yhinmäen linnakkeen kanssa Pietaria suojelleeseen puolustusketjuun, jonka venäläiset halusivat pääkaupungin turvallisuuden vuoksi välttämättä säilyttää kokonaan omissa käsissään. Suomen sisällissodan aikana punaisten hallitus eli kansanvaltuuskunta sitoutui 1. maaliskuuta 1918 solmimansa valtiosopimuksen yhteydessä luovuttamaan Inon linnakkeen Venäjälle vastineena Suomelle luovutettavasta Petsamosta. Suomen valkoisten hallitus kieltäytyi tunnustamasta sopimuksen sisältöä ja vaati sisällissodan päätyttyä venäläisten miehittämää Inoa itselleen. Jääkärimajuri Hugo Östermanin komentama 800 miehen pataljoona alkoi piirittää Inoa valkoisten vallattua Terijoen 24. huhtikuuta, mutta Suomen hallitus halusi ratkaista kiistan neuvotteluilla.
Saksa asettui tukemaan Suomen vaatimusta Inon luovuttamisesta suomalaisille. Välttääkseen sodan Saksan kanssa Neuvosto-Venäjä päätti taipua, mutta Suomen ja Venäjän rajakiistoista oli tarkoitus sopia vasta kesällä 1918 Berliinin neuvotteluissa. Inon venäläinen komendantti K. M. Artamonov päätti kuitenkin luovuttaa linnoituksen suomalaisille saatuaan 13. toukokuuta Östermanilta uhkavaatimuksen ja katsottuaan asemansa mahdottomaksi, sillä linnoitusta oli vaikea puolustaa mantereen puolelta tulevalta hyökkäykseltä. Moskovasta annettujen ohjeiden mukaan linnoitusta ja sen tykkejä ei saanut luovuttaa viholliselle ehjinä, koska niillä olisi voinut uhata Pietaria. Artamonovin joukot räjäyttivät tykkipatterit ja pääosan linnoituksesta ennen vetäytymistään 14. ja 15. toukokuuta välisenä yönä. Venäjän Itämeren-laivaston komentaja Aleksei Štšastnyi antoi tälle jälkikäteen hyväksyntänsä. Joitakin linnoituslaitteita evakuoitiin Retusaareen ja Yhinmäkeen. Östermanin pataljoona miehitti hylätyn linnakkeen rauniot päivällä 15. toukokuuta, jolloin koko Suomen valtioalue oli ensi kertaa valkoisten hallussa.
Linnakkeen valtauksen yksivuotisjuhlan aikoihin venäläiset tulittivat Inoa Yhinmäestä ja sotalaivoistaan 17.–18. toukokuuta 1919, ilmeisesti luullen suomalaisten olleen mukana Venäjän valkoista armeijaa tukeneiden virolaisten ja inkeriläisten vapaaehtoisten Suomenlahden vastarannalle Kaprion luo tekemässä maihinnousussa. Inon ja Puumalan patterit ilmeisesti vastasivat tuleen, vaikka tätä ei ole mainittu virallisissa suomalaisissa selostuksissa. Venäläiset väittivät suomalaisten avanneen tulen ensin. Myös Suomessa jotkut epäilivät koko selkkausta suomalaisten aktivistien järjestämäksi provokaatioksi, jolla haettiin tekosyytä hyökätä Pietaria vastaan.
Myöhemmät vaiheet

Suomen ja Neuvosto-Venäjän välisen Tarton rauhan (1920) perusteella Suomi lupasi olla linnoittamatta Inoa. Vetureista vanhempi jäi neljäksi vuodeksi purkutöihin, mutta uudempi 7858/1910 myytiin teollisuusveturiksi Pietarsaareen.[lähde? ]
Inon alue siirtyi talvisodan jälkeisessä Moskovan rauhassa 1940 Neuvostoliitolle.
Venäjän asevoimien sotilaat poistuivat alueelta 2003, ja sen jälkeen muutamat suomalaiset harrastajaryhmät ovat käyneet tutkimassa aseman raunioita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Inon linnake Wikimedia Commonsissa
Alex Goss: Fort Ino (englanniksi)
Pienipaavola, Mikko: Kannaksen kierros vie akateemikkohuviloilta sodan aavemaisille raunioille Yle Elävä arkisto.  15.8.2018. Viitattu 13.9.2018.
Hyrsky, Iiro: Rannikkolinnake taistelulaivoja vastassa Pala Suomen Historiaa.  29.12.2012. Viitattu 13.9.2018.
Lagerstedt, Johan: Rannikkolinnoitukset Novision.fi.  2000. Viitattu 13.9.2018.
Onko Inon linnoituksen satamakin hävitettävä?, Suomen Kuvalehti, 19.11.1921, nro 47, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Myrsky sotasataman tuhoojana. Inon satama ennen ja nyt, Suomen Kuvalehti, 29.11.1924, nro 48, s. 25, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Inon linnoituksen räjäyttäminen, Hakkapeliitta, 20.05.1930, nro 21, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kun Inon toinen laukaus hajoitti Kronstadtin esikunnan, Suomen Kuvalehti, 31.1.1931, nro 5, s. 26, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kuinka Kronstadt pääsi painajaisestaan. Silminnäkijän kertomuksia Inon linnoituksen, pohjoismaiden vahvimman varustuksen, vaiheista ja häviöstä, Hakkapeliitta, 23.01.1934, nro 4, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kuinka Kronstadt pääsi painajaisestaan, Hakkapeliitta, 30.01.1934, nro 5, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Miljardien kultaruplien hauta, Seura, 13.10.1937, nro 41, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Inon tarina, Suomen Kuvalehti, 03.12.1938, nro 48, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kannaksen venäläisajan muistoja, Helsingin Sanomat, 04.06.1939, nro 147, s. 31, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Inon linnakkeen rakennelmia.
Isabel Durant

| Isabel Durant |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Muut nimet:  Issi Durant
Syntynyt: 21. joulukuuta 1991 (ikä 32) Sydney
Aiheesta muualla
Kotisivu
Isabel Durant on australialainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Gracen  (Tanssiakatemia) ja Ondinan (Mako Mermaids) roolista.[lähde? ]
Hadrianuksen kaari

| Hadrianuksen kaari> Αψίδα του Αδριανού |
| --- | --- |
 Hadrianuksen kaari.
Sijainti:  Ateena,  Kreikka
Koordinaatit:  37°58′13″N, 23°43′55″E
Rakennustyyppi:  kaari
Valmistumisvuosi:  n. 131/132
Tyylisuunta:  korinttilainen
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hadrianuksen kaari (kreik. Αψίδα του Αδριανού, Apsída tou Adrianoú) eli Hadrianuksen portti (Πύλη του Αδριανού, Pýli tou Adrianoú) on keisari Hadrianuksen kunniaksi rakennutettu kaari Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsee nykyisin Vasilíssis Amalías -kadun varrella Olympoksen Zeuksen temppelin arkeologisen alueen luoteiskulmassa.
Kaari on rakennettu todennäköisesti hieman ennen vuotta 131 tai 132, jolloin Hadrianus vieraili Ateenassa. Sillä haluttiin kunnioittaa keisaria, joka oli monella tavalla kaupungin hyväntekijä. Kaari rakennettiin kadulle, joka kulki Akropoliin ja Agoran alueelta läheiselle Olympoksen Zeuksen temppelille ja kaupungin eteläosiin. Se ei ole kuitenkaan ollut tuolloin portti missään muurissa. 1700-luvulla kaaresta tuli yksi osmanien rakennuttaman kaupunginmuurin porteista.
Kaari on 18 metriä korkea, 12,5 metriä leveä ja 2,3 metriä paksu. Se on tehty Pentelikon-vuoren marmorista. Kaaren pylväät edustavat korinttilaista tyyliä.
Kaaressa on kaksi piirtokirjoitusta. Sen länsipuolella eli Akropoliin puolella lukee ”Tämä on Ateena, Theseuksen vanha kaupunki” ja itäpuolella ”Tämä on Hadrianuksen, ei Theseuksen kaupunki”. Tämä tarkoittaa mahdollisesti sitä, että kaari seisoi vanhan Ateenan ja uuden kaupunginosan eli niin kutsutun Hadrianoupoliksen rajalla. Toisen tulkinnan mukaan teksti haluaa antaa Hadrianukselle kunnian kokonaisen ”uuden Ateenan” perustamisesta.
Kaari juhlavalaistiin sini-valkoiseksi Suomen täyttäessä 100 vuotta 6. joulukuuta 2017.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hadrianuksen kaari Wikimedia Commonsissa
Gretha Smit

| Mitalit> Maa:   Alankomaat.Naisten pikaluistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Naisten pikaluistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Naisten pikaluistelu. Olympialaiset  | Maa:   Alankomaat> Naisten pikaluistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Salt Lake City 2002 | 5 000 m |  |
Smit (2002)
Gretha Smit (s. 20. tammikuuta 1976 Rouveen) on alankomaalainen pikaluistelija.
Smit voitti olympiahopeaa 5 000 metrillä vuoden 2002 talviolympialaisissa Salt Lake Cityssä. Hänen aikansa oli maailmanennätys, mutta samassa kilpailussa Claudia Pechstein teki uuden maailmanennätyksen. Ennen kautta 2002 Smit ei useisiin vuosiin ollut kilpaillut pikaluistelussa ja oli aloittanut harjoittelun vasta vuoden 2001 lopussa.
Aiemmin Smit oli harrastanut maratonluistelua ja hän voitti luonnonjäällä kilpailtavan maratonluistelun Alankomaiden mestaruuden vuosina 1995, 1998, 2000 ja 2001, ja tekojäällä vuosina 1999, 2000 ja 2001.
Aiheesta muualla

http://www.grethasmit.nl/ (Arkistoitu – Internet Archive) (hollanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Gretha Smit
Käännös suomeksi
Hans Karlgren

Hans Karlgren (1933–1996) oli ruotsalainen kielitieteilijä, joka oli sotien jälkeisen yleisen kielitieteen pioneereja Pohjoismaissa. Hän opiskeli pohjoismaisten kielten lisäksi tilastotiedettä, ja tuli tunnetuksi tilastomenetelmien soveltamisesta 1950- ja 1960-luvuilla. Hänelle myönnettiin vuonna 1983 Suomen Leijonan komentajamerkki.
1950-luvulla Karlgren toimi Ruotsin eduskunnassa pikakirjoittajana, ja julkaisi vuonna 1973 Melinin pikakirjoituksen oppikirjan Latskrift vaikka itse käytti Arendsin järjestelmää työssään. Vuonna 1962 Karlgren perusti Statistical Methods in Linguistics -aikakauslehden, joka ilmestyi vuoteen 1980 asti.
Gretl Braun

Margarete Berta "Gretl" Braun (31. elokuuta 1915 – 10. lokakuuta 1987) oli Eva Braunin nuorempi sisar.
Elämäkerta

Hän kuului Adolf Hitlerin sisempään lähipiiriin. Hänestä tuli Hitlerin käly 28. huhtikuuta 1945 alle 40 tuntia ennen tämän itsemurhaa.
Hän avioitui SS-Obergruppenführer Hermann Fegeleinin kanssa 3. kesäkuuta 1944.
In My Room

”In My Room” on yhdysvaltalaisen The Beach Boys -yhtyeen kappale, joka ilmestyi vuoden 1963 albumilla Surfer Girl ja myöhemmin samana vuonna Be True to Your School -singlen B-puolena. Kappaleen kirjoittivat Brian Wilson ja Gary Usher.
Rolling Stone -lehden julkaisemassa listauksessa ”In My Room” sijoittui kaikkien aikojen 212. parhaaksi musiikkikappaleeksi.
Hanna Partanen

Hanna Partanen voi tarkoittaa seuraavia:
Hanna Partanen (s. 1979), ravitsemusterapeutti
Hanna Partanen (o.s. Kerman, 1891–1969), kalakukkoleipuri.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Grethe Fenger Møller

| Grethe Fenger Møller> Tanskan työministeri |
| --- | --- |
 Poul Schlüterin I hallitus 10. syyskuuta 1982 – 12. maaliskuuta 1986  
Edeltäjä:  Svend Auken
Seuraaja:  Henning Dyremose
Kansankäräjäedustaja
 1977–1994  
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. marraskuuta 1941 (ikä 82) Frederiksberg, Tanska
Tiedot
Puolue:  Konservatiivinen kansanpuolue
Koulutus:  juristi
Tutkinnot:  Kööpenhaminan yliopisto
Grethe Fenger Møller (s. 6. marraskuuta 1941 Frederiksberg) on tanskalainen konservatiivisen kansanpuolueen poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuosina 1977–1994 ja toiminut Tanskan työministerinä 1982–1986.
Aiheesta muualla

Grethe Fenger Møller Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla (tanskaksi)
I Will Always Love You: The Best of Whitney Houston

| I Will Always Love You: The Best of Whitney Houston Whitney Houston |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 16 marraskuuta 2012
 Tyylilaji: pop, R&B
 Levy-yhtiö: RCA Records
Whitney Houstonin muut julkaisut
| I Look to You 2009 | I Will Always Love You: The Best of Whitney Houston 2012 | Whitney Houston Live: Her Greatest Performances 2014 |
I Will Always Love You: The Best of Whitney Houston on Whitney Houstonin muistoa kunnioittaen julkaistu ja koko uran kattava kokoelmalevy, joka julkaistiin maailmanlaajuisesti marraskuussa 2012, noin seitsemän kuukautta Houstonin kuoleman jälkeen. Albumi sisältää Houstonin yli 25-vuotisen uran suurimmat ja merkittävimmät kappaleet. Kokoelmalta löytyy kaikki Whitneyn rakastetuimmat klassikkohitit, kuten ”I Will Always Love You”, ”Saving All My Love for You”, ”I Wanna Dance with Somebody (Who Loves Me)”, ”My Love Is Your Love”, “How Will I Know” ja niin edelleen. Kokoelmalta on julkaistu singlenä uudelleen äänitetty duettoversio ”I Look To You” kappaleesta, jossa on Whitneyn ennenjulkaisemattomat lauluosuudet lisättynä R. Kellyn lauluosuuksiin. Lisäksi kokoelmalla on toinen aikaisemmin julkaisematon kappale ”Never Give Up”, jonka Houstonille sävelsi Jermaine Dupri ja Bryan-Michael Cox.
Kokoelma on saatavilla yhden CD:n versiona sekä kahden levyn sisältävänä deluxe- versiona. Yhden CD:n versio sisältää osittain samoja kappaleita kuin vuonna 2007 julkaistu kokoelmalevy The Ultimate Collection. Aikaisemmin julkaisemattomat kappaleet sisältyvät kuitenkin molemmille versioille.
Julkaisuhistoria

| Maa | Päivämäärä | Levy-yhtiö(t) | Formaatti |
| --- | --- | --- | --- |
|  Suomi | 16. marraskuuta 2012 | Sony Music Finland | 2CD |
|  Yhdistynyt kuningaskunta | 19. marraskuuta 2012 | RCA Records | 2CD |
|  Yhdysvallat | 13. marraskuuta 2012 | RCA Records | CD |