stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Koripallon maailmanmestaruuskilpailut 2019

Vuoden 2019 koripallon maailmanmestaruuskilpailut pelattiin Kiinassa. Kisasykli vaihtui vuoden 2019 MM-kilpailujen kohdalla, ja koripallon MM-turnaus järjestettiin eri vuonna kuin jalkapallon MM-kilpailut ensimmäistä kertaa vuoden 1967 jälkeen. Turnaus pelattiin kahdeksassa kaupungissa, ja joukkuemäärä kasvoi ensimmäistä kertaa 32:een.
Kisaisäntä ratkaistiin elokuussa 2015, jolloin Kiina voitti Filippiinit. Karsintavaihe MM-lopputurnaukseen palasi käyttöön, villit kortit poistuivat käytöstä ja hallitseva olympiavoittajakaan ei saanut automaattista paikkaa lopputurnaukseen. Karsintaotteluiden ajankohta esti NBA-pelaajien osallistumisen sarjan runkosarjan aikana pelattuihin karsintaotteluihin, mikä vaikutti muun muassa Yhdysvaltain ja Ranskan maajoukkueisiin.
Kaksien edellisten kisojen maailmanmestari Yhdysvallat osallistui MM-lopputurnaukseen harvinaisen tähtipelaajamattomalla joukkueella, ja maa hävisikin aikaisin pudotuspeleissä sijoittuen lopulta vasta seitsemänneksi, mikä oli Yhdysvaltain historian huonoin sijoitus MM-kilpailuissa.
MM-turnauksen loppuottelusta tuli espanjankielisten maiden keskinäinen kohtaaminen, kun Facundo Campazzon ja 39-vuotiaan Luis Scolan hyvillä peliesityksillä johtama Argentiina kohtasi muun muassa Marc Gasolin tähdittämän Espanjan. Espanja hallitsi ottelua ja voitti Argentiinan 95–75. Espanjan Ricky Rubio valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Pronssiottelussa Ranska voitti Australian 67–59.
Sijoitukset

| --- | --- |
: Selviytyi Tokion kesäolympialaisiin 2020
: Selviytyi olympiakarsintaturnaukseen
| # | Maajoukkue | V–T |
| --- | --- | --- |
|  |  Espanja | 8–0 |
|  |  Argentiina | 7–1 |
|  |  Ranska | 6–2 |
| 4. |  Australia | 6–2 |
| 5. |  Serbia | 6–2 |
| 6. |  Tšekki | 4–4 |
| 7. |  Yhdysvallat | 6–2 |
| 8. |  Puola | 4–4 |
| 9. |  Liettua | 3–2 |
| 10. |  Italia | 3–2 |
| 11. |  Kreikka | 3–2 |
| 12. |  Venäjä | 3–2 |
| 13. |  Brasilia | 3–2 |
| 14. |  Venezuela | 2–3 |
| 15. |  Puerto Rico | 2–3 |
| 16. |  Dominikaaninen tasavalta | 2–3 |
| 17. |  Nigeria | 3–2 |
| 18. |  Saksa | 3–2 |
| 19. |  Uusi-Seelanti | 3–2 |
| 20. |  Tunisia | 3–2 |
| 21. |  Kanada | 2–3 |
| 22. |  Turkki | 2–3 |
| 23. |  Iran | 2–3 |
| 24. |  Kiina | 2–3 |
| 25. |  Montenegro | 1–4 |
| 26. |  Etelä-Korea | 1–4 |
| 27. |  Angola | 1–4 |
| 28. |  Jordania | 1–4 |
| 29. |  Norsunluurannikko | 0–5 |
| 30. |  Senegal | 0–5 |
| 31. |  Japani | 0–5 |
| 32. |  Filippiinit | 0–5 |
Palkitut > Tähdistöjoukkue

Ricky Rubio (MVP)
Bogdan Bogdanović
Evan Fournier
Luis Scola
Marc Gasol
Rubion MVP-valinta oli toinen espanjalaispelaajalle myönnetty.
Palkitut > Mitalistit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
|  EspanjaQuino Colom Rudy Fernández Pau Ribas Ricky Rubio Víctor Claver Marc Gasol Guillermo Hernangómez Pierre Oriola Xavi Rabaseda Sergio Llull Javier Beirán Juan HernangómezPäävalmentaja: Sergio Scariolo |  ArgentiinaAgustín Caffaro Luca Vildoza Luis Scola Facundo Campazzo Nicolás Laprovíttola Nicolás Brussino Máximo Fjellerup Marcos Delía Gabriel Deck Lucio Redivo Patricio Garino Tayavek GallizziPäävalmentaja: Sergio Hernández |  RanskaFrank Ntilikina Amath M’Baye Nicolas Batum Evan Fournier Nando de Colo Vincent Poirier Andrew Albicy Louis Labeyrie Mathias Lessort Rudy Gobert Axel Toupane Paul LacombePäävalmentaja: Vincent Collet |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Koripallon maailmanmestaruuskilpailut 2019 Wikimedia Commonsissa
Espanjan Ricky Rubio, Kiinan MM-turnauksen arvokkain pelaaja.
Lady Alpine Blue

|  Lady Alpine Blue> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Mumi Troll
Säveltäjä(t):  Ilia Lagutenko
Sanoittaja(t):  Ilia Lagutenko
Euroviisutiedot
Vuosi:  2001
Maa:  Venäjä
Kieli:  englanti
Sijoitus:  12.
Pisteet:  37
Sanat:  sanoitus
Lady Alpine Blue on Mumi Trollin esittämä kappale, jolla se edusti Venäjää vuoden 2001 Eurovision laulukilpailussa Tanskan Kööpenhaminassa.
Kappale sijoittui Euroviisuissa 23. maan joukosta sijalle 12. 37 pisteellä.
Krasin

Krasin voi tarkoittaa seuraavia:
Juri Krasin (s. 1929), neuvostoliittolainen yhteiskuntatieteilijä
Leonid Krasin (1870–1926), venäläinen poliitikko
Krasin, vuonna 1917 valmistunut venäläinen jäänmurtaja
Krasin, vuonna 1976 valmistunut venäläinen jäänmurtaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Krasin”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ladugårdsgärdet

Ladugårdsgärdetissä sijaitseva Kaknästornet.
Ladugårdsgärdet, tunnetaan yleisesti myös nimellä Gärdet, on vuonna 1926 muodostettu yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee kaupungin keskustassa, Östermalmin kaupunginosa-alueella. Kaupunginosa on maa-alaltaan 5,12 neliökilometrin suuruinen, ja siellä asuu noin 17 100 ihmistä.[lähde? ] Tukholman metron asema, Gärdet, sijaitsee kaupunginosassa.
Ladugårdsgärdetissä sijaitsee muun muassa Ruotsin kuninkaallinen musiikkiakatemia sekä 155 metrin korkeuteen yltävä TV-torni Kaknästornet.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tukholman kaupunginosat
Kirkon tutkimus ja koulutus

| Kirkon koulutus ja tutkimus> Tutkimuslaitoksen tiedot |
| --- | --- |
Perustettu:  1969 2022
Sijainti:  Tampere, Suomi
Tutkimusala:  teologia
Työntekijöiden määrä:  8
Johtaja:  Hanna Salomäki  
Kirkon tutkimus ja koulutus (aik. Kirkon tutkimuskeskus ja Kirkon koulutuskeskus) on vuonna 2022 perustettu Suomen evankelis-luterilaisen kirkon alainen tutkimus- ja koulutusyksikkö, jonka toimipaikat sijaitsevat Helsingissä ja Järvenpäässä. Siihen on yhdistetty vuonna 1969 perustettu entinen Kirkon tutkimuskeskus sekä vuonna 1970 perustettu Kirkon koulutuskeskus. Yksikkö toimii kirkkohallituksen erillisyksikkönä kansliapäällikön alaisuudessa.
Kirkon tutkimuskeskuksen tehtävänä on tutkia kirkon ja seurakuntien päätöksenteolle ja kehittämiselle tarpeellista kirkon, uskonnollisen elämän ja yhteiskunnan muutoksia. Erityisesti sen tutkimuskohteisiin kuuluvat uskonnollisuus, arvot ja kirkon toiminta. Se tukee kirkkohallitusta sen perustehtävässä kirkon asioiden hoitajana.
Kirkon tutkimuskeskus ylläpitää yhteyttä suomalaisiin ja ulkomaisiin yliopistoihin ja tutkimuslaitoksiin sekä myöntää vuosittain apurahoja kirkon ja seurakuntien päätöksenteon ja toiminnan kehittämisen sekä yhteiskunnan muutosten tutkimiseen. Apurahojen jakamisen painopistealueet muuttuvat muutaman vuoden välein.
Historia

Kirkon tutkimuskeskuksen taustalla on Heikki Wariksen johtaman komitean tekemä ehdotus. Kirkolliskokous asetti 1950-luvun lopulla Wariksen johdolle komitean. Sen tehtäviin kuului arvioida yhteiskunnan muutosta kirkon näkökulmasta ja tehdä sen perusteella uudistusehdotuksia. Waris esitteli 1962 mietinnön tulokset pappeinkokoukselle. Mietinnön ehdotuksiin kuului muun muassa kirkon oman tutkimusyksikön perustaminen. Yksikön tehtäviksi voisi sen mukaan lukeutua uskonnon ja kirkon yhteiskunnalliseen tilanteeseen liittyvän tiedon kokoaminen.
Kirkolliskokous asetti 1963 neuvottelukunnan hahmottelemaan tutkimuslaitoksen rakennetta ja aloittamaan rajoitetusti jo sen toimintaa. Neuvottelukuntaan kuuluivat piispa Martti Simojoki sekä professorit Erkki Kansanaho ja Heikki Waris.
Neuvottelukunta esitti 1968 ehdotuksensa kirkolliskokouksessa. Tutkimuslaitos perustettiin 1. maaliskuuta 1969 ja se sijoitettiin Tampereelle. Piispainkokous hyväksyi sen ohjesäännön, ja sen perustehtäväksi tuli ”suorittaa kirkon päätöksenteolle ja toiminnan kehittämiselle tarpeellista ja hyödyllistä kirkon ja uskonnollisen elämän sekä yhteiskunnassa vaikuttavien erilaisten virtausten tutkimista”. Yksikön nimi oli alkujaan tutkimuslaitos, mutta se muutettiin tutkimuskeskukseksi vuonna 1984.
Alkuvaiheessa tutkimuslaitoksen keskeisimpiä tehtäviä oli kirkon jäsenyyttä ja toimintaa mittaavien tilastojen tuottaminen. Työn runkona oli 1800-luvun lopulta lähtien kerätty seurakunnallisen tilastoaineisto. Tutkimuslaitoksen tutkimuskohteet monipuolistuivat hiljalleen apurahojen muodossa ja ulottuivat kaikille teologian aloille.
Tutkimuskeskuksen hallintoa muutettiin 1994, kun siitä tuli kirkkohallituksen erillisyksikkö. Se asetettiin kansliapäällikön alaisuuteen ja sen ohjaamaan määrättiin erityinen toimikunta, jonka puheenjohtajan ja kuusi jäsentä valitsee kirkkohallituksen täysistunto. Toimikunta muuttui vuonna 2016 neuvottelukunnaksi.
Tutkimus

Kirkon tutkimuskeskuksen tutkimushankkeiden tavoitteena on toteuttaa tutkimusta, joka hyödyttää kirkon toiminnan kehittämistä ja päätöksentekoa. Tutkimuksen kohteena ovat niin toimintaympäristön ja arvomaailman muutokset kuin kirkon rakenteet, toiminta, oppi ja käytännötkin.
Tutkimushankkeita toteutetaan yhteistyössä kirkon eri toimijoiden sekä koti- ja ulkomaisten tutkimuslaitosten ja yliopistojen kanssa.
Tutkimus > Meneillään olevat tutkimushankkeet

Suomalainen spiritualiteetti (Arkistoitu – Internet Archive)
Kasvu kirkon työntekijäksi (Arkistoitu – Internet Archive)
Uskonnot Suomessa (Arkistoitu – Internet Archive)
European Values Survey (Arkistoitu – Internet Archive)
Puheenjohtajat

Johtokunnan puheenjohtajat:
Professori Heikki Waris, 1969–1974
Professori Pertti Pesonen, 1975–1977
Piispa Erkki Kansanaho, 1978–1982
Professori Seikko Eskola, 1983–1993
Toimi- ja neuvottelukunnan puheenjohtajat:
Professori Seikko Eskola, 1994–1996
Piispa Wille Riekkinen, 1996–2012
Piispa Jari Jolkkonen, 2012–
Kirkon tutkimuskeskus sijaitsee osoitteessa Hammareninkatu 7, Tampere.
Kirkon tutkimuslaitoksen ja -keskuksen johtajia > Kirkon tutkimuslaitos

Paavo Kortekangas 1969–1970
Seppo Randell 1970–1971
Jouko Sihvo 1971–1978
Heikki Mäkeläinen 1978–1982
Kirkon tutkimuslaitoksen ja -keskuksen johtajia > Kirkon tutkimuskeskus

Harri Heino 1982–1999
Kimmo Kääriäinen 2001–2010
Harri Palmu (määräaikainen 2010–2012)
Hanna Salomäki 2012–
Kimmo Ketola (viransijainen 2014–2017)
Kirjallisuutta

Heikkilä, Markku: ”Teologia”. Teoksessa Päiviö Tommila & Allan Tiitta (toim.): Suomen tieteen historia 2.  Helsinki:  WSOY, 2000.  ISBN 951-0-23105-3.
Aiheesta muualla

Kirkon tutkimuskeskuksen verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Kirkon tutkimuskeskuksen julkaisut (Arkistoitu – Internet Archive)
Kirkkoon kuuluvuus 2018
Kugarńa

Kugarńa (mariksi Кугарня, ”Perjantai”) on Joškar-Olassa Marin tasavallassa ilmestyvä lähinnä nuorisolle tarkoitettu marinkielinen viikkosanomalehti.
Kugarńa perustettiin vuonna 1991 Marin komsomolkomitean yhteydessä toimineen U vii (”Uusi voima”) -nuorisoliikkeen aloitteesta. Lehdessä käsitellään Marin yhteiskunnan, talouden ja kulttuurin tapahtumia sekä nuorison ongelmia. Se sisältää myös populaaritieteellistä ja viihteellistä aineistoa. Huomattava osa painoksesta leviää tasavallan ulkopuolelle.
Nykyään lehden julkaisijoina toimivat Marin tasavallan kulttuuri-, lehdistö- ja kansallisuusasiain ministeriö sekä lehden omistava valtionyritys. Päätoimittaja on Aleksandr Petrov. Lehden sivustolla ilmoitettu painosmäärä on 3 261 kappaletta.
Aiheesta muualla

Kugarńan sivusto (mariksi)
Kuolemaantuomitun viimeinen päivä

| Kuolemaantuomitun viimeinen päivä> Le Dernier Jour d'un condamné |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Victor Hugo
Kieli:  ranska
Kustantaja:  Gosselin
Julkaistu:  1829
Suomennos
Suomentaja:  Urho Kivimäki (Karisto) Aki Räsänen (Basam Books)
Kustantaja:  Karisto Basam Books
Julkaistu:  1917 (Karisto) 2020 (Basam Books)
Sivumäärä:  102 (Karisto) 126 (Basam Books)
ISBN:  9789527240489
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kuolemaantuomitun viimeinen päivä (ransk. Le Dernier Jour d'un condamné) on Victor Hugon kirjoittama pienoisromaani, joka ilmestyi alkujaan vuonna 1829. Se seuraa kuolemaantuomitun miehen vankilaoloja samalla kun päivät hupenevat lähestyttäessä tuomion täyttöönpanoa giljotiinilla mestaamisella. Teos tunnetaan Hugon kriittisenä kannaanottona kuolemanrangaistusta vastaan.
Laitoksia

Kuolemaantuomitun viimeinen päivä.  (Suomentanut Urho Kivimäki)  Karisto, 1917.
Kuolemaantuomitun viimeinen päivä.  (Suomentanut Aki Räsänen)  Basam Books, 2020.  ISBN 9789527240489.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kuolemaantuomitun viimeinen päivä Wikimedia Commonsissa
Vapaasti ladattavana e-kirjana Project Gutenbergiltä (Urho Kivimäen suomennos)
Kuolemaantuomitun viimeinen päivä – Kirjasampo
Krista Putkonen-Örn

| Krista Putkonen-Örn> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1970 (ikä 53–54)
Ammatti:  näyttelijä, kirjailija, laulaja
Näyttelijä
Aktiivisena:  1999–
Merkittävät roolit:  Elina Hurskainen (Syke)
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Krista Putkonen-Örn (o.s. Putkonen, s. 1970) on suomalainen freelancenäyttelijä.
Putkonen-Örn on valmistunut Teatterikorkeakoulun näyttelijätyön laitokselta vuonna 1999.[lähde? ] Valmistumisensa jälkeen hän oli kaksi vuotta kiinnitettynä Seinäjoen kaupunginteatteriin. Tämän jälkeen hän on työskennellyt freelancerina eri teattereissa, muun muassa Suomen Kansallisteatterissa, Teatteri Imatrassa, Teatteri Takomossa, Keski-Uudenmaan Teatterissa ja Teatteri Hevosenkengässä. Televisiossa hän on näytellyt Elina Hurskaisen roolissa vuodesta 2014 alkaen Syke-draamasarjassa.
Putkonen-Örn on yksi Suomen kuunnelluimmista äänikirjojen lukijoista. Vuonna 2018 Näkövammaisten liitto palkitsi hänet vuoden äänikirjan lukijana.
Hänen isänsä on oopperalaulaja Marko Putkonen, äitinsä toimittaja ja teatteriohjaaja Tuovi Putkonen ja veljensä Janus Putkonen.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2012 | Tähtitaivas talon yllä | Sirkka 1970-luvulla |
| 2021 | Syke-elokuva: Hätätila | Elina Hurskainen |
Televisiosarjat
| Vuosi | Sarja | Rooli |
| 1999 | Muodollisesti pätevä | hotellivirkailija |
| 1999 | Salatut elämät | Lauran työkaveri |
| 2007 | Kotikatu | kolarinainen |
| 2008–2009 | Morsian | Berit |
| 2011 | Salatut elämät | Päivi Hakala |
| 2014– | Syke | Elina Hurskainen |
Aiheesta muualla

Krista Putkonen-Örnin profiili Näyttelijäliiton sivuilla
Kugaarukin lentoasema

Kugaarukin lentoasema (engl. Kugaaruk Airport, tunnettiin aikaisemmin nimellä Pelly Bay Townsite Airport) (IATA: YBB, ICAO: CYBB) on lentoasema Kanadan Nunavutin territoriossa Kugaarukin kylässä (tunnettiin aikaisemmin nimellä Pelly Bay). Kenttää ylläpitää Nunavutin territorion hallinto. Lentoonlähtöjä ja -laskuja oli vuonna 2008 yhteensä 2 877.
Lentoyhtiöt ja kohteet

| Lentoyhtiö | Kohteet |
| --- | --- |
Canadian North: Cambridge Bay, Gjoa Haven, Taloyoak, Yellowknife
First Air: Cambridge Bay, Gjoa Haven, Taloyoak, Yellowknife
Kugluktuk

| Kugluktuk (ᖁᕐᓗᖅᑐᖅ) Qurluktuk |
| --- | --- |
 Kugluktuk kesällä 2006
 Kugluktuk
 Koordinaatit: 67°49′32″N, 115°5′42″W 
Valtio:   Kanada
Territorio:  Nunavut
Hallinnollinen alue:  Kitikmeotin alue
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Pikkukylä
 – Pormestari:  Ernie Bernhardt
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  549,61 km²
Korkeus:  23 m
Väkiluku (2006):  1 302
 – Väestötiheys:  2,4 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-7
 – Kesäaika:  UTC-6
Postinumero:  X0A 0E0
Suuntanumero(t):  867
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kugluktuk (inuvialuktuniksi (inuinnaqtunin murteella) Qurluktuk, ’liikkuvien vesien paikka’, inuktitutiksi ᖁᕐᓗᖅᑐᖅ, Qurluqtuq, 1. tammikuuta 1996 saakka Coppermine) on kylä Nunavutin territorion pohjoisosassa Kanadassa. Kylä sijaitsee Coronationinlahden rannalla Victoriansaaren lounaispuolella. Se on Nunavutin territorion läntisin kylä ja sijaitsee lähellä Luoteisterritorioiden rajaa. Vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan kylässä asui 1 302 asukasta, joten se oli territorion yhdeksänneksi suurin asutuskeskus.
Inuit-naisia valmistautumassa bannockin valmistamiseen.
Kylässä on nykyisin kaikki taloudet kattava langaton internet-yhteys. Alueelle ei johda lainkaan tietä, ja ainoa liikenneyhteys muualle territorioon on lentokone. Kylän lähellä sijaitsee Kugluktukin lentoasema.
Alueen perinteinen kieli on inuinnaqtun, jota kirjoitetaan latinalaisin aakkosin erotuksena inuktitutin kielen aakkosista. Inuktitutin kielen aakkosia käytetään lähinnä vain Nunavutin territorion hallintoyhteyksissä.
Kugluktuk sijaitsee Pohjoisen jäämeren rannalla, ja maisemaa hallitsevat kivikkoiset ja paljaat Kanadan kilven kalliot. Alueella vallitsee lähes kuiva arktinen ilmasto, johon liittyvät erittäin kylmät talvet. Kesän keskilämpötila jää niin alhaiseksi, ettei puita kasva. Lumisadetta esiintyy myös keskikesällä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kugluktuk Wikimedia Commonsissa
Kurajärvi (Hailuoto)

| Kurajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Hailuoto
Koordinaatit:  65°01′51″N, 24°42′50″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Isolanoja
Mittaustietoja
Rantaviiva:  0,94 km 
Pinta-ala:  0,03 km² 
 fiKurajärvi (Hailuoto) 
Kurajärvi on pieni lampi Hailuodossa Järventakustan kylän pohjoisreunalla retkeilyreitin varrella.
Järveä kuivatettiin 1930-luvulla, mutta kuivatusuoman tukkeuduttua järven vedenpinta palautui hitaasti entiselleen. Suoritettaessa laajoja suo-ojituksia 1980–1990-lukujen vaihteessa järvi oli tarkoitus jättää luonnontilaiseksi. Laskuojan suulle rakennettu lietepato esti myös kalojen nousun kutemaan järveen. Keväällä 1991 vesi kuitenkin kulutti tien padon ohitse. Seuraavana vuonna järveen siirrettiin kaloja harrastusmielessä.
Vuonna 1993 järven pinta oli laskenut jo kymmeniä senttejä, paljastaen pohjakivikkoa joka oli ollut veden peitossa kuivinakin kesinä. Laskuojan penkkoja jouduttiin tukemaan kymmenillä kivikuormilla vuonna 1994 sortumisen estämiseksi ja poisvirtauksen hidastamiseksi. Siitä huolimatta järvi valui tyhjiin vuoden 1994 aikana, ja oli kuivana vuoden 1996 loppuun saakka.
Aiheesta muualla

Hailuoto, Insula Rari Generis: Kurajärvi (Arkistoitu – Internet Archive)
Hailuoto
| --- | --- |
Kylät ja alueet:  Kirkonkylä · Huikku · Järventakusta · Koivukylä · Marjaniemi · Ojakylä · Pöllä · Santonen · Ulkokarvo · Vaski
Vesistöt ja vesialueet:  Haaralampi · Hannuksenlampi · Hannuksenrantalampi · Iso Sunijärvi · Kaakkurijärvi · Kangasjärvi · Kaunislampi · Kestinperä · Kurajärvi · Maasyvänlahti · Mäntylampi · Nuottajärvi · Ojakylänlahti · Pajuperänlampi · Pikku Sunijärvi · Pitkäjärvi · Potinlahti · Riestenkulju · Simpukkalampi · Syväkulju · Valkjärvi · Ämmänarkku
Muuta Hailuotoon liittyvää:  Hailuotolaiva · Hyypänmäki · Kirkko · Vanha kirkko · Hiidenniemen pooki · Keskiniemen pooki · Kotiseutumuseo · Luotokeskus · Merisilta-lautta · Meriluoto-lautta · Marjaniemen majakka · Retkeilyreitit · Hailuodon lentokenttä · Hailuodon Panimo
Kääpiöparta-agama

| Kääpiöparta-agama |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Alalahko::  Iguania
Heimo::  Agamat Agamidae
Suku::  Pogona 
Laji::  henrylawsoni
Kaksiosainen nimi
 Pogona henrylawsoni  Wells & Wellington, 1985 
Katso myös
   Kääpiöparta-agama Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kääpiöparta-agama (Pogona henrylawsoni) on agamien heimoon kuuluva liskolaji, jota tavataan Koillis-Australian sisämaassa. Se on sukunsa lajeista pienin ja kasvaa 22–28 cm pitkäksi. Kääpiöparta-agama on sekasyöjä, jolle maistuvat hyönteisten lisäksi kasvikset.
Kääpiöparta-agama muistuttaa ulkonäöltään parta-agamaa, mutta on kooltaan noin puolet siitä. Sen kuono on lyhyempi, siltä puuttuu vaikuttava "parta" ja sen niskassa olevat piikit ovat lyhyemmät kuin suurikokoisemmalla sukulaisellaan.
Korsikan ralli 2000

|  Korsikan ralli 2000 |
| --- | --- |
 11. osakilpailu 14 osakilpailusta kaudella 2000. 
Ajankohta:  29. syyskuuta.–1. lokakuuta 2000
Pituus:  18 erikoiskoetta, 389,41 km


Palkintokoroke
Voittaja:   Gilles Panizzi  Hervé Panizzi  (Peugeot Sport)
Toinen:   François Delecour  Daniel Grataloup  (Peugeot Sport)
Kolmas:   Carlos Sainz  Luis Moya  (Ford World Rally Team)
Peugeot 206 WRC museossa.
Korsikan ralli 2000 (virallisesti 44. V-Rally Tour de Corse - Rallye de France) oli Rallin MM-sarjan kauden 2000 11. osakilpailu, joka ajettiin 29. syyskuuta.–1. lokakuuta 2000. Kilpailussa oli 18 erikoiskoetta.
Kilpailussa Panizzi ja Delecour ajoivat Peugeotille kaksoisvoiton. Colin McRae lennätettiin kotiin Skotlantiin ulosajon jälkeen. McRae osui yhdeksännellä erikoiskokeella mutkan sisäkurviin, jonka seurauksena auto kääntyi katolleen ja putosi korkealta katolleen jokeen. McRaen kartanlukija Nicky Grist pääsi autosta ruhjeilla, mutta McRae menetti tajuntansa ja palokunnalta kesti vapauttaa hänet autosta. McRae sai poskiluun murtuman.
Erikoiskokeet

Kilpailussa oli 18 erikoiskoetta, joiden yhteispituus oli 389,41 kilometriä. Kilpailun keskuspaikka oli Ajacciossa.
| Päivä | Kello | Nro | Nimi | Pituus |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 29. syyskuuta | 08.00 | SS1 | Vero - Pont d'Azzana | 18,22 km |
| 29. syyskuuta | 09.08 | SS2 | Lopigna - Sarrola | 29,96 km |
| 29. syyskuuta | 09.56 | SS3 | Bellevalle - Pietra Rossa | 20,84 km |
| 29. syyskuuta | 12.04 | SS4 | Filitosa - Bicchisano | 22,47 km |
| 29. syyskuuta | 12.49 | SS5 | Cuttoli - Peri | 17,34 km |
| 29. syyskuuta | 15.02 | SS6 | Gare de Carbuccia - Tavera | 20,04 km |
| 30. syyskuuta | 07.00 | SS7 | Morosaglia - Campile | 31,91 km |
| 30. syyskuuta | 09.48 | SS8 | Taverna - Pont de Castirla | 16,14 km |
| 30. syyskuuta | 11.01 | SS9 | Noceta - Muracciole | 16,60 km |
| 30. syyskuuta | 12.53 | SS10 | Feo - Col San Quilico | 24,06 km |
| 30. syyskuuta | 13.51 | SS11 | Pont Saint Laurent - Bustanico | 26,44 km |
| 30. syyskuuta | 15.52 | SS12 | Feo - Altiani | 16,52 km |
| 1. lokakuuta | 06.30 | SS13 | Vero - Pont d'Azzana | 18,22 km |
| 1. lokakuuta | 07.38 | SS14 | Lopigna - Sarrola | 29,96 km |
| 1. lokakuuta | 08.26 | SS15 | Bellevalle - Pietra Rossa | 20,84 km |
| 1. lokakuuta | 10.34 | SS16 | Filitosa - Bicchisano | 22,47 km |
| 1. lokakuuta | 11.19 | SS17 | Cuttoli - Peri | 17,34 km |
| 1. lokakuuta | 13.32 | SS18 | Gare de Carbuccia - Tavera | 20,04 km |
Lähde:
Tulokset

| Sija | Kuljettaja | Kartanlukija | Auto | Aika | Ero | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Gilles Panizzi |  Hervé Panizzi | Peugeot 206 WRC | 4:02.14,2 |  | 10 |
| 2. |  François Delecour |  Daniel Grataloup | Peugeot 206 WRC | 4:02.47,7 | +33,5 | 6 |
| 3. |  Carlos Sainz |  Luis Moya | Ford Focus RS WRC 00 | 4:03.26,8 | +1.12,6 | 4 |
| 4. |  Richard Burns |  Robert Reid | Subaru Impreza WRC 2000 | 4:03.45,1 | +1.30,9 | 3 |
| 5. |  Marcus Grönholm |  Timo Rautiainen | Peugeot 206 WRC | 4:04.11,3 | +1.57,1 | 2 |
| 6. |  Piero Liatti |  Carlo Cassina | Ford Focus RS WRC 00 | 4:05.08,0 | +2.53,8 | 1 |
Lähde:
Muuta

Gilles Panizzin uran ensimmäinen voitto.
Piero Liattin uran viimeinen piste.
Aiheesta muualla

Rally-Maps.com, erikoiskokeet kartalla (englanniksi)
Osakilpailut MM-rallikaudella 2000
Monte Carlo
Ruotsi
Safari
Portugali
Katalonia
Argentiina
Akropolis
Uusi-Seelanti
Suomi
Kypros
Korsika
Sanremo
Australia
Wales
Rallin maailmanmestaruussarjan Korsikan rallit
| --- | --- |
1970-luku:   1973  1974  1975  1976  1977  1978  1979 
1980-luku:   1980  1981  1982  1983  1984  1985  1986  1987  1988  1989 
1990-luku:   1990  1991  1992  1993  1994  1995  1997  1998  1999 
2000-luku:   2000  2001  2002  2003  2004  2005  2006  2007  2008 
2010-luku:   2015  2016  2017  2018  2019