stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pirkko-Liisa Haarmann

Pirkko-Liisa Haarmann (vuoteen 1987 Aro, o.s. Autio; 3. helmikuuta 1938 Helsinki – 31. toukokuuta 2021 Lappeenranta) oli suomalainen oikeustieteilijä ja korkeimman oikeuden oikeusneuvos. Haarmann on Inkeri Anttilan jälkeen toinen oikeustieteestä väitellyt ja oikeustieteen professorina toiminut nainen Suomessa.
Elämä ja ura

Haarmann varttui ja kävi koulunsa Lapualla. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1957. Haarmann opiskeli oikeustiedettä Helsingin yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1961 ja väitteli tohtoriksi vuonna 1971.
Haarmann työskenteli Helsingin yliopistossa siviilioikeuden assistenttina 1965–1969, vahingonkorvausoikeuden ja vakuutusoikeuden virkaa tekevänä assistenttina 1969–1970, siviilioikeuden virkaa tekevänä apulaisprofessorina 1970, siviilioikeuden yliassistenttina 1971–1973, siviilioikeuden apulaisprofessorina 1973–1978 ja kauppaoikeuden professorina 1973–1983. Hän sai Helsingin yliopiston siviilioikeuden dosentin arvon vuonna 1973, ja vuonna 1982 hänestä tuli Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen.
Haarmann nimitettiin korkeimman oikeuden ylimääräiseksi oikeusneuvokseksi vuonna 1981 ja vakinaiseksi oikeusneuvokseksi vuonna 1983. Haarmann toimi korkeimman oikeuden jäsenenä eläkkeelle jäämiseen vuonna 2001 asti.
Lisäksi Haarmann toimi muun muassa tuotevastuukomitean puheenjohtajana vuosina 1976–1978, asunto-osakeyhtiölakitoimikunnan puheenjohtajana vuonna 1980, tekijänoikeuskomitean varapuheenjohtajana vuosina 1985–1991 ja säätiölaitoskomitean jäsenenä vuosina 1972–1975. Hän oli puheenjohtajana myös Keskuskauppakamarin liiketapalautakunnassa ja tekijänoikeusneuvostossa. Haarmann toimi Suomen Lakimiesliiton hallituksen jäsenenä ja varapuheenjohtajana, Pohjoismaisten lakimieskokousten Suomen paikallisyhdistyksen hallituksen jäsenenä ja vuosina 1984–1990 Lakimies-lehden päätoimittajana. Haarmann sai Lakimiesliiton K. J. Ståhlberg -mitalin vuonna 1993, ja hän oli myös Suomalaisen Lakimiesyhdistyksen kunniajäsen.
Haarmann oli naimisissa kielitieteilijä Harald Haarmannin kanssa.
Oikeustieteellinen tutkimus

Haarmannin tutkimuskohteita olivat muun muassa tekijänoikeus ja muut immateriaalioikeudet, säätiölainsäädäntö ja kauppaoikeus. Haarmannille oli ominaista ytimekäs tyyli, jossa hän pyrki selkeästi tuomaan esiin voimassa olevan oikeuden sisällön. Tarkasteluissaan hän mielsi lain takana olevat teoreettiset ajatuksenkulut ja käytännön ongelmat samalla, kun hän pyrki pelkistämään oikeuskäytännön usein monimutkaiset ydinajatukset ja ohjaukset.
Immateriaalioikeuden alalla Haarmann teki laintulkintaa korostavia systemaattisia tutkimuksia, joita on luonnehdittu laajoiksi ja yksityiskohtaisiksi. Hänen tutkimuksissaan käsiteltiin runsaasti ennestään tuntemattomia ongelmia ja alueita, kuten kasvinjalostajan suojaa ja ennakkokäyttöoikeutta patenttioikeudessa. Haarmannin oppikirja Immateriaalioikeus (1984) kuului suomalaisten immateriaalioikeuden harjoittajien peruslukemistoon, ja siitä julkaistiin neljä uudistettua ja laajennettua painosta vuosina 1994, 2000, 2006 ja 2014.
Haarmannin säätiöoikeuden ydinalueelle suuntautuvat tutkimukset loivat pohjan säätiöoikeudelliselle tietämykselle Suomessa 1900-luvun loppuun asti.
Julkaisuja

Säätiön lakkauttamisen edellytykset.  Helsinki. Määritä julkaisija!
Säätiön tarkoituksesta ja sen toteuttamisen takeista.  (Väitöskirja)  Porvoo:  WS, 1971.
Ennakkokäyttöoikeus patentinhaltijan yksinoikeuden rajoituksena.  Helsinki:  Suomalainen Lakimiesyhdistys, 1972.
Sattumanvaraiset edut elinkeinotoiminnassa.  Helsinki:  Suomalainen Lakimiesyhdistys, 1975.
Kasvinjalostajan oikeudellisesta asemasta: Kehityskulkuja ja nykynäkymiä.  Helsinki:  Suomalainen Lakimiesyhdistys, 1977.
Tekijänoikeus ja mainonta.  Helsinki:  Mainostajien liitto, 1981.
Aro, Pirkko-Liisa; Olsson, Curt: Osuuskuntaoikeus.  (3. painos)  Helsinki:  Lakimiesliiton kustannus, 1982.
Haarmann, Pirkko-Liisa; Tiili, Virpi: Yrityksen tavaramerkki- ja mallisuojaopas.  Helsinki:  Kauppalehti Business Books, 1986.
Haarmann, Pirkko-Liisa; Olsson, Curt: Yhtiöoikeus.  (9. uudistettu painos)  Helsinki:  Gaudeamus, 1987.
Immateriaalioikeuden oppikirja.  (3. uudistettu painos)  Helsinki:  Lakimiesliiton kustannus, 2001.
Haarmann, Pirkko-Liisa; Mansala, Marja-Leena: Immmateriaalioikeuden lakikirja.  (2. uudistettu painos)  Helsinki:  Lakimiesliiton kustannus, 2002.
Tekijänoikeus ja lähioikeudet.  Helsinki:  Talentum, 2005.
Haarmann, Pirkko-Liisa; Mansala, Marja-Leena: Immmateriaalioikeuden perusteet.  (2. uudistettu painos)  Helsinki:  Talentum, 2012.
Immmateriaalioikeus.  (5. uudistettu painos)  Helsinki:  Talentum, 2014.
Aiheesta muualla

Pirkko-Liisa Haarmannin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
Pienemmän riesan tie

| Pienemmän riesan tie Seppo Alvari |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 16. syyskuuta 2009
 Tuottaja(t): Seppo Alvari, Marko Haavisto ja Petri Majuri
 Tyylilaji: outlaw country, iskelmä
 Kesto: 43.46
 Levy-yhtiö: Rocket Records
Seppo Alvarin muut julkaisut
| Tinasotilas 2008 | Pienemmän riesan tie 2009 | Matka on mun määränpää 2011 |
Singlet albumilta Pienemmän riesan tie
 ”Tästä jos selviän” / ”Juopon kirkko” Julkaistu: 2009
Pienemmän riesan tie on Seppo Alvarin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 16. syyskuuta 2009. Levyn kappaleista yksitoista on Marko Haaviston käsialaa ja kaksi Pekka Myllykosken sekä Markus Raivion yhteistyönä syntynyttä.
Kappaleet

Koira käyttäytyy omituisesti – 4.31
Rakkaus ei tunne pelkoo – 3.28
Kaatosateesta aurinkoon – 3.30
Tästä jos selviän – 3.42
Tule kotiin siitä – 2.34
Rokkaan ja rollaan – 2.44
Rakkautta on – 3.43
Juopon kirkko – 3.19
Pienemmän riesan tie – 3.36
Omat saappaat – 3.18
Kikka 22 – 3.10
Tylsä ja laimea mies – 2.59
Kenties – 3.06
Kokoonpano

Seppo Alvari – laulu
Jyrki Telilä – kitara
Petri Majuri – kitara
Marko Haavisto – basso
Markus Raivio – rummut
Mikko Pellinen – koskettimet
Devil Virtanen – stemmat
Pikkukirsikkatetra

| Pikkukirsikkatetra |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Tetrakalat Characiformes
Heimo::  Tetrat Characidae
Suku::  Hyphessobrycon
Laji::  socolofi
Kaksiosainen nimi
 Hyphessobrycon socolofi  Weitzman, 1977 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pikkukirsikkatetra (Hyphessobrycon socolofi) on tetrojen heimoon kuuluva kala.
Se kasvaa enimmillään 5,6 cm pitkäksi.
Pikkukirsikkatetroja tavataan Rio Negron vesistössä Brasiliassa. Ne elävät hitaasti virtaavissa sivujoissa, joiden vesi on tummanruskeaa ja hapanta hajoavan orgaanisen aineksen vaikutuksesta.
Aiheesta muualla

Lesser Bleeding Heart Tetra (Hyphessobrycon socolofi) The Aquarium Wiki
Pertti Hietala

| Pertti Hietala> Kansanedustaja |
| --- | --- |
 24.3.1979–21.3.1991  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Mikkeli
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. maaliskuuta 1930 Tohmajärvi
Kuollut: 16. kesäkuuta 2010 (80 vuotta) Karstula
Ammatti:  sosionomi, kaupunginjohtaja
Pertti Vilho Antero Hietala (10. maaliskuuta 1930 Tohmajärvi – 16. kesäkuuta 2010 Karstula) oli suomalainen poliitikko ja kaupunginjohtaja, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1979–1991. Hän teki pitkän uran Pieksamäen kunnallishallinnossa työskennellen muun muassa kaupunginjohtajana vuosina 1965–1993.
Elämä

Pertti Hietalan vanhemmat olivat poliisikonstaapeli Teuvo Martti Hietala ja Tilda Katri Poutiainen. Hietala kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1950, jonka jälkeen hän suoritti kunnallistutkinnon ja valmistui sosionomiksi Yhteiskunnallisesta korkeakoulusta 1954. Hietala työskenteli Pieksämäen kauppalankamreerina 1954–1960, kauppalan- ja kaupunginsihteerinä 1961–1964 ja kaupunginjohtajana vuodesta 1965 lähtien.
Hietala valittiin kansanedustajaksi vuonna 1979. Hän hoiti kaupunginjohtajan tehtäviään sivutoimisesti kahden ensimmäisen edustajakautensa ajan, kunnes jäi virkavapaalle. Hietala oli eduskuntaryhmänsä puheenjohtaja 1987-1991 ja toimi puheenjohtajana parlamentaarisessa rautatiekomiteassa, joka valmisteli Valtionrautateiden muuttamisen liikelaitokseksi. Eduskunnassa hänet muistetaan myös säännöllisistä päivätorkuistaan. Hietala jätti eduskunnan vuonna 1991 ja palasi kaupunginjohtajan virkaansa, josta jäi eläkkeelle vuonna 1993.
Hietala toimi presidentin valitsijamiehenä vuosina 1978 ja 1982. Lisäksi hän oli muun muassa Mikkelin läänin maakuntaliiton hallituksen jäsen sekä Maakuntaliittojen keskusliiton puheenjohtaja 1985-1991. Vuonna 1984 Hietalalle myönnettiin kaupunkineuvoksen arvonimi.
Perhe

Pertti Hietalan puoliso oli sosionomi Maire Koskinen, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1954. Heillä oli kolme lasta. Hietalan puolison isä oli kansanedustaja Artturi Koskinen.
Piedmont (Kalifornia)

| Piedmont |
| --- | --- |
 Näkymä Piedmontiin vuonna 2006.

 Piedmont
 Koordinaatit: 37°49.5′N, 122°13.9′W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Kalifornia
Piirikunta:  Alameda
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  4,35 km²
Väkiluku (2019):  11 135
 – Väestötiheys:  2 559,8 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Piedmont on pieni ja varakas kaupunki Alamedan piirikunnassa Kaliforniassa Yhdysvalloissa. Se kuuluu San Franciscon metropolialueeseen ja on kokonaan Oaklandin kaupungin ympäröimä. Piedmontin asukasluku oli vuoden 2019 arvion mukaan 11 135. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan asukasluku oli 10 667, ja kaupungin pinta-ala on noin 4,4 neliökilometriä.
Kaupungin asukkaat ovat pääosin valkoisia (71,7 %) ja aasialaisia (16,9 %). Piedmontin kotitalouksien mediaanitulot olivat vuosina 2014–2018 noin 210 900 dollaria, kun koko osavaltion tasolla sama luku oli noin 71 200 dollaria. Kaupungin asukkaista 2,7 prosenttia asui köyhyysrajan alapuolella, kun vastaava luku koko osavaltion tasolla oli 12,8 prosenttia.
Piedmont listattiin vuonna 2007 CNN Money Magazinen 25:n parhaiten tienaavan kaupungin joukkoon. Forbes nimesi kaupungin samana vuonna Yhdysvaltojen parhaaksi asuinpaikaksi.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Piedmont (Kalifornia) Wikimedia Commonsissa
Alamedan piirikunta
| --- | --- |
Kaupungit:   Alameda  Albany  Berkeley  Dublin  Emeryville  Fremont  Hayward  Livermore  Newark  Oakland  Piedmont  Pleasanton  San Leandro  Union City 
Aavekaupungit:   Alden  Ann  Drawbridge  Elliot  Goecken  Greenville  Hacienda  Larkin's Landing  Mallard  Melita  Merienda  Monte Vista  Remillard  Robert  Russell City  Stokes Landing 
Viestimet:   Oakland Tribune  Tri-Valley Herald  East Bay Express  Daily Review  Fremont Argus  Alameda Times-Star  The Daily Californian  KPFA  KKIQ  KALX  KFAX  KTVU
Pierre-Marc Bouchard

| Pierre-Marc Bouchard |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. huhtikuuta 1984 (ikä 40) Sherbrooke, Quebec, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Butch, PMB
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  178 cm
Paino:  78 kg
Pelinumero:  96
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2002–2016
Seurat:  Minnesota Wild (NHL) Houston Aeros (AHL) New York Islanders (NHL) Bridgeport Sound Tigers (AHL) Rockford IceHogs (AHL)   EV Zug (NLA)
NHL-varaus:  8. varaus, 2002 Minnesota Wild
Pierre-Marc Bouchard (s. 27. huhtikuuta 1984 Sherbrooke, Quebec) on uransa lopettanut kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Bouchard pelasi urallaan miltei 600 ottelua NHL-liigassa, edustaen pääasiassa Minnesota Wildia.
Ura > Juniorivuodet

Ennen ammattilaisuraansa Bouchard pelasi kahden kauden ajan, vuodet 2000–2002, Saguenéens de Chicoutimissa juniorisarja LHJMQ:ssa. Ensimmäisellä LHJMQ-kaudellaan, kaudella 2000–2001, hän oli joukkueensa paras pistemies ja maalintekijä tehtyään 67:ssä pelaamassaan runkosarjaottelussa 95 tehopistettä, 38 maalia ja 57 syöttöpistettä. Hän oli joukkueensa tehokkain myös kevään 2001 pudotuspeleissä tehtyään kuudessa ottelussa 13 tehopistettä, viisi maalia ja kahdeksan syöttöpistettä. Kauden päätyttyä hänet valittiin LHJMQ:n tulokkaiden tähdistöön sekä palkittiin liigan vuoden tulokkaan (Coupe RDS) ja vuoden tulokashyökkääjän (Trophée Michel Bergeron) palkinnoilla.
Kaudella 2001–2002 Bouchard oli paitsi joukkueensa, myös koko LHJMQ:n paras pistemies tehtyään 69:ssä ottelussa 140 tehopistettä, 46 maalia ja 94 syöttöpistettä. Saguenéensin sisäisessä maalipörssissä hän oli kolmas serkkunsa Pierre-Alexandr Parenteaun ja Christian Larrivéen jälkeen. Kauden päätyttyä hän voitti useita palkintoja, muun muassa LHJMQ:n arvokkaimman pelaajan palkinnon (Trophée Michel Brière), Canadian Hockey Leaguen parhaan pistemiehen palkinnon (CHL Top Scorer Award) sekä Canadian Hockey Leaguen vuoden pelaajan palkinnon (CHL Player of the Year). Lisäksi hänet valittiin sekä Canadian Hockey Leaguen että LHJMQ:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Ura > NHL-ura

Bouchard sai NHL-varauksen, kun Minnesota Wild varasi hänet numerolla kahdeksan varaustilaisuuden 2002 ensimmäisellä kierroksella. Hän aloitti ammattilaisuransa saman vuoden syksyllä. Hän pelasi tulokaskaudellaan, kaudella 2002–2003, 50:ssä NHL:n runkosarjaottelussa ja teki 20 tehopistettä, seitsemän maalia ja 13 syöttöpistettä. Hän sijoittui Wildin sisäisessä pistepörssissä yhdenneksitoista ja tulokkaiden pistepörssissä kuudenneksitoista.
Bouchard on pelannut myös AHL-liigassa, kaudella 2004–2005, jolloin NHL oli työsulussa. Hän edusti tuolla kaudella Houston Aerosia, Minnesota Wildin farmijoukkuetta, ja oli joukkueen paras pistemies tehtyään 54 tehopistettä, 12 maalia ja 42 syöttöpistettä, 67:ssä AHL:n runkosarjaottelussa.
Bouchardin NHL-uran yhden kauden piste-ennätys on kaudelta 2007–2008, jolla hän teki 63 tehopistettä, 13 maalia ja 50 syöttöpistettä, 81:ssä runkosarjaottelussa. Hän oli tuolla kaudella eniten maalisyöttöjä antanut Wildin pelaaja ja joukkueensa toiseksi paras pistemies Marián Gáboríkin jälkeen. Hän on ylittänyt viidenkymmenen runkosarjapisteen rajan myös kahdella muulla kaudella. Kaudella 2005–2006 hän teki 59 tehopistettä, 17 maalia ja 42 syöttöpistettä, 80:ssä ottelussa, kolmanneksi eniten joukkueensa pelaajista Brian Rolstonin ja Gáboríkin jälkeen, ja kaudella 2006–2007 57 tehopistettä, 20 maalia ja 37 syöttöpistettä, 82:ssa ottelussa, neljänneksi eniten joukkueensa pelaajista Rolstonin, Pavol Demitran ja Gáboríkin jälkeen.
Kaudella 2009–2010 Bouchard ei pystynyt pelaamaan kuin yhdessä NHL:n runkosarjaottelussa, Minnesota Wildin kauden ensimmäisessä, aivotärähdyksen jälkioireiden takia. Hän sai aivotärähdyksen maaliskuussa 2009, kauden 2008–2009 lopulla, New York Islandersia edustaneen Nate Thompsonin taklauksesta, ja tehtyään paluun jäille syksyllä 2009, oireet palasivat, kun hän sai iskun leukaansa syyskuisessa harjoitusottelussa. Bouchard palasi NHL-kaukaloon 1. joulukuuta 2010 oltuaan poissa 112:sta ottelusta 13:n kuukauden aikana. Kaudella 2011–2012 hän sai jälleen aivotärähdyksen ja oli sen vuoksi sivussa 41:stä runkosarjaottelusta vuonna 2012.
Heinäkuussa 2013, kymmenen Minnesota Wildissa pelatun kauden jälkeen, Bouchard teki vapaana pelaajana yksivuotisen sopimuksen New York Islandersin kanssa. Bouchard joutui viettämään osan kaudesta Islandersin farmijoukkuessa ja helmikuussa hänet myytiin Peter Reginin kanssa Chicago Blackhawksiin vaihdossa varausvuoroon. Bouchard ei mahtunut Chicagon kokoonpanoon ja hän pelasi lopun kaudesta seuran farmijoukkueessa Rockford IceHogsissa.
Kaudeksi 2014–2015 siirtyi Sveitsin pääsarjassa pelaavaan EV Zugiin yksivuotisella sopimuksella. Hän oli joukkueen tehokkain pisteidentekijä ja jatkoi vielä seuraavankin kauden seurassa. Kaudella 2015–2016 hän oli jälleen joukkueensa tehokkain pelaaja. Maaliskuussa 2016 Bouchard ilmoitti lopettavansa uransa.
Ura > Maajoukkue

| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Nuorten MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Nuorten MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Nuorten MM-kilpailut  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Kanada 2003 | jääkiekko |  |
Bouchard on edustanut Kanadan jääkiekkomaajoukkuetta vuoden 2002 jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa ja vuoden 2003 jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän oli alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa Kanadan joukkueen paras pistemies tehtyään kahdeksassa ottelussa kaksitoista tehopistettä, neljä maalia ja kahdeksan syöttöpistettä, ja nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa, joissa Kanada voitti hopeaa, hän pelasi kuusi ottelua ja teki viisi tehopistettä, kaksi maalia ja kolme syöttöpistettä.
Muuta

Bouchardin pikkuveli François Bouchard ja serkku Pierre-Alexandr Parenteau ovat myös jääkiekkoilijoita.
Peter Pan (vuoden 1953 elokuva)

| Peter Pan |
| --- | --- |
 Alkuperäinen juliste
Ohjaaja:  Clyde Geronimi Wilfred Jackson Hamilton Luske
Käsikirjoittaja:  Milt Banta
Perustuu:  J. M. Barrien näytelmään ja romaaniin Peter Pan.
Tuottaja:  Walt Disney Walt Disney
Säveltäjä:  Edward H. Plumb ja Oliver Wallace
Leikkaaja:  Donald Halliday
Pääosat:  Bobby Driscoll ja Kathryn Beaumont (äänirooleissa)
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Walt Disney Pictures
Levittäjä:  RKO Pictures Disney+
Ensi-ilta:  1953
Kesto:  77 min
Alkuperäiskieli:  Englanti
Budjetti:  4 miljoonaa USD
Seuraaja:  Peter Pan ja paluu Mikä-mikä-maahan
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Peter Pan on vuonna 1953 valmistunut Disneyn tuottama kokoillan piirroselokuva, joka perustuu J. M. Barrien kirjoittamaan samannimiseen lastenkirjaan.
Walt Disney oli suunnitellut Barrien kirjan filmaamista jo vuodesta 1939.
Elokuva osallistui Cannesin elokuvajuhlille.
Juoni

Tarina alkaa, kun lontoolaisen perheen äiti ja isä ovat lähdössä juhliin. Leena, Jukka ja Mikko jäävät kotiin lastenvahdin tai oikeastaan perheen koiran Nanan hoidettaviksi. Leena on löytänyt Peter Panin varjon. Isä on sitä mieltä, että Leena on kasvamassa aikuiseksi ja saisi muuttaa pois lastenhuoneesta. Yöllä huoneeseen hiipii Peter Pan, joka etsii Helinä-keijun kanssa varjoaan. Hän herättää Leenan, joka ompelee varjon takaisin kiinni. Helinä-keiju tulee Leenalle mustasukkaiseksi Peter Panista, kun näillä menee niin hyvin kahdestaan.
Peter ehdottaa lapsille, että nämä tulevat hänen mukaansa Mikä-Mikä-Maahan, jossa lasten ei tarvitse kasvaa aikuisiksi. Peter ripottelee Leenan ja poikien päälle Helinästä keijupölyä, jonka avulla he lähtevät lentämään, suuntana "toinen tähti oikealla ja suoraan aamuun". Vastassa on Kapteeni Koukku, joka etsii Peter Pania merirosvolaivallaan. Hän yrittää ampua Peteriä kanuunalla huomattuaan tämän taivaalla. Helinä vie lapset "turvaan", mutta yrittää tappaa heidät päästäkseen eroon Leenasta.
Tarinan aikana myös merenneidot ovat kateellisia Peter Panista ja yrittävät houkutella Leenan veden alle. Peter yrittää saada lapsia jäämään Mikä-Mikä-Maahan ikuisesti mutta Leena haluaisi mieluummin kotiin, koska hänen mielestään lapset tarvitsevat äitiään.
Kapteeni Koukku ottaa Helinä-keijun kiinni ja uskottelee Helinälle ettei halua vahingoittaa Peter Pania, vaan hänkin haluaa vain Leenasta eroon. Helinä hyväuskoisena kertoo Peter Panin luolan sijainnin. Koukku laittaa Helinän häkkiin ja lähtee Peterin luolalle ja kidnappaa lapset. Hän jättää Peterille paketin, jossa on pommi. Helinä pääsee häkistään karkuun ja ehtii täpärästi pelastamaan Peter Panin. Peter Pan pelastaa lapset ja lapset lähtevät takaisin kotiin.
Ääninäyttelijät

| Alkuperäinen ääninäyttelijä | Suomalainen näyttelijä (vuoden 1969 dubbaus) | Suomalainen näyttelijä (vuoden 1992 dubbaus) | Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| Bobby Driscoll | ei tiedossa | Jarkko Tamminen | Peter Pan |
| Kathryn Beaumont | Ritva Lehtelä | Hanna Salakari | Eeva Kultanen (1969) / Leena Kultanen (1992) |
| Hans Conried | Reino Bäckman | Veikko Honkanen | Kapteeni Koukku |
| Bill Thompson | ei tiedossa | Seppo Laine | Kiero (1969) / Simo (1992) |
| Paul Collins | ei tiedossa | Antony Bentley | Jukka Kultanen |
| Tommy Luske | ei tiedossa | Cosmo Björkenheim | Mikko Kultanen |
| Candy Candido | Reino Bäckman | Markku Riikonen | intiaanipäällikkö |
| Hans Conried | Reino Bäckman | Veikko Honkanen | Reijo "isä" Kultanen |
| Heather Angel | Ritva Lehtelä | Maija-Liisa Peuhu | Marja "äiti" Kultanen |
| Tony Butala | ei tiedossa | Jarkko Tamminen | Lassi |
| Robert Ellis | ei tiedossa | Hans Vallittu | Kettu |
| Johnny McGovern | ei tiedossa | Jasper Pääkkönen | Leka |
| Jeffrey Silver | ei tiedossa | Olli Vainionkulma | Veka |
| Stuffy Singer | ei tiedossa | Severi Karila | Nökö |
| Tom Conway | Ritva Lehtelä | Veikko Honkanen | kertoja |
Ääninäyttelijät > Suomenkieliset tuotannot > Vuoden 1969 suomenkielinen versio

Laulut esittää: Jukka Kuoppamäki & Ritva Lehtelä
Ohjaus: Reino Bäckman
Laulujen sanat: Jukka Kuoppamäki
Tuotanto: Suomi-Filmi
Ääninäyttelijät > Suomenkieliset tuotannot > Vuoden 1992 suomenkielinen versio

Käännös ja ohjaus: Costi Snellman
Laulut: Pekka Lehtosaari
Äänitys ja miksaus: Magnus Axberg ja Jari Ikonen
Tuottaja: Ari Parviainen
Tuotantosihteeri: Jaana Rask
Tuotanto: Tuotantotalo Werne
Luova johto: Kirsten Saabye
Suomenkielisen version tuottaja: Disney Character Voices International
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Peter Pan (vuoden 1953 elokuva) Wikimedia Commonsissa
Pikkukiivi

| Pikkukiivi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kiivilinnut Apterygiformes
Heimo::  Kiivit Apterygidae
Suku::  Kiivit Apteryx
Laji::  owenii
Kaksiosainen nimi
 Apteryx owenii  Gould, 1847 
 Pikkukiivin levinneisyysalue
Katso myös
   Pikkukiivi Wikispeciesissä   Pikkukiivi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pikkukiivi (Apteryx owenii, vanh. Apteryx oweni) on Uudessa-Seelannissa elävä lentokyvytön kiivilintu. Se on alun perin kotoisin Eteläsaarelta, josta niitä otettiin kiinni 1890-1910 (suojelun takia) ja myöhemmin vapautettiin Uuden-Seelannin pienille saarille. Pikkukiivi on pienin kiivilaji ja se painaa vain yhden kilogramman.
Koska pikkukiivi on pieni lintulaji ja se on lentokyvytön, se olisi helppo saalis kissoille, koirille ja kärpille, mutta se elää saarilla, jossa näitä saalistajia ei ole.
Aiheesta muualla

Save the Kiwi (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)