stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Venäjänmustaterrieri

| Venäjänmustaterrieri |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Neuvostoliitto
Määrä:  Suomessa rekisteröity 1 344
Rodun syntyaika:  1940-luvulla
Alkuperäinen käyttö:  työ- ja harrastuskoira
Nykyinen käyttö:  työ- ja harrastuskoira
Muita nimityksiä:  Russian Black Terrier, Russischer schwarzer Terrier, terrier noir russe, terrier ruso negro, vene must terjer
FCI-luokitus:  ryhmä 2 Pinserin ja snautserin tyyppiset, molossikoirat ja sveitsinpaimenkoirat alaryhmä 1.4 Pinserit ja snautserit: Venäjänmustaterrieri #327
Ulkonäkö
Säkäkorkeus:  uros 72–76 cm narttu 68–72 cm
Väritys:  musta tai mustanharmaa
Venäjänmustaterrieri (ven. русский чёрный терьер, russki tšornyi terjer) on isokokoinen alkujaan venäläinen palvelus- ja vahtikoirarotu, joka on saavuttanut suosiota myös kotimaansa ulkopuolella. Venäjänmustaterrieri kuuluu FCI:n roturyhmään 2. Nimestään huolimatta venäjänmustaterrieri ei kuulu terriereihin.
Ulkonäkö

Karvapeite mustaterrierillä on laineikasta 4–10 cm pitkää, yleensä karkeaa, vahvaa, tiheää ja tiiviisti ihonmyötäistä. Väritykseltään koira on musta tai mustanharmaa. Säkäkorkeus on uroksilla noin 72–76 cm (alle 70 cm ja yli 78 cm luetaan virheiksi) ja nartuilla noin 68–72 cm (alle 66 cm ja yli 74 cm luetaan virheiksi).
Luonne ja käyttäytyminen

Luonteeltaan venäjänmustaterrieri on vilkas, tarkkaavainen ja hyvähermoinen. Se on taistelunhaluinen ja rohkea siinä on myös kovuutta. Venäjänmustaterrieri on sitkeä, ja sen koulutettavuudessa on suuriakin vaihteluita. Venäjänmustaterrierin, kuten minkä tahansa muunkin koiran huolelliseen tapakasvatukseen on paneuduttava pennusta saakka.
Alkuperä

1940-luvun lopulla Roi-niminen suursnautseri astui useamman airedalenterrieri-nartun, rottweiler-nartun ja moskovanvesikoira-nartun, joiden kaikkien jälkeläisiä käytettiin mustaterrierin kehittämiseen. Niiden lisäksi jalostukseen tiedetään sittemmin käytetyn myös  tanskandoggia, venäjänvinttikoiraa ja laikaa. Suomeen venäjänmustaterrierit tulivat 1970-luvulla, ja rotuharrastajat perustivat Suomen Mustaterrierit ry:n vuonna 1978. Vaikka venäjänmustaterrieriä voidaan käyttää vartio- ja suojeluskoirana, niin Suomessa sitä käytetään ensisijaisesti palveluskoirana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Venäjänmustaterrieri Wikimedia Commonsissa
Venäjänmustaterrieri venäläisessä postimerkissä.
Vitry-sur-Seine

| Vitry-sur-Seine |
| --- | --- |
 Kaupungintalo
 vaakuna
 Vitry-sur-Seinen sijainti Pariisissa
 Vitry-sur-Seine
 Koordinaatit: 48°47′15″N, 02°23′34″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Île-de-France
Departementti:  Val-de-Marne
Arrondissementti:  Créteil
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  11,7 km²
Väkiluku (2016):  92 755
 – Väestötiheys:  7 948 as./km²
Postinumero:  94400
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vitry-sur-Seine on Ranskan kaupunki Île-de-Francen alueella Val-de-Marnen departementissa. Se sijaitsee Pariisin esikaupunkialueella noin 7,5 kilometrin päässä Pariisin keskustasta. Kaupungin pinta-ala on 11,7 neliökilometriä ja siellä on arviolta 92 755 asukasta (vuonna 2016).
Vitry-sur-Seinen nimi oli alun perin yksinkertaisesti Vitry, joka tulee keskiajan latinan sanasta Vitriacum. 1897 nimi vaihdettiin virallisesti Vitry-sur-Seineksi, jotta kaupunki erottuisi muista kaupungeista, joiden nimi on Vitry.
Vitry-sur-Seineä palvelee kaksi RER-rautatielinjaa. Orlyn lentoasema sijaitsee lähellä Vitry-sur-Seineä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vitry-sur-Seine Wikimedia Commonsissa
Pariisin esikaupunkialueen kunnat
| Väkiluku | Kunnat |
| --- | --- |
yli 2 000 000: Pariisi
yli 75 000: Argenteuil · Asnières-sur-Seine · Aulnay-sous-Bois · Boulogne-Billancourt · Champigny-sur-Marne · Colombes · Créteil · Montreuil · Nanterre · Rueil-Malmaison · Saint-Denis · Saint-Maur-des-Fossés · Versailles · Vitry-sur-Seine
yli 50 000: Antony · Aubervilliers · Le Blanc-Mesnil · Bondy · Cergy ·  Clichy · Courbevoie · Drancy · Évry · Fontenay-sous-Bois · Issy-les-Moulineaux ·  Ivry-sur-Seine · Levallois-Perret ·  Maisons-Alfort · Neuilly-sur-Seine ·  Noisy-le-Grand ·  Pantin · Sarcelles · Sartrouville
yli 25 000: Alfortville · Athis-Mons · Bagneux · Bagnolet · Bezons · Bobigny · Champs-sur-Marne · Charenton-le-Pont · Châtenay-Malabry · Châtillon · Chatou · Chelles · Le Chesnay · Choisy-le-Roi · Clamart · Clichy-sous-Bois · Conflans-Sainte-Honorine · Corbeil-Essonnes · La Courneuve · Draveil · Élancourt · Épinay-sur-Seine · Ermont · Franconville · Fresnes · Gagny · Garges-lès-Gonesse · Gennevilliers · Goussainville · Guyancourt · L'Haÿ-les-Roses · Houilles · Livry-Gargan · Malakoff · Mantes-la-Jolie · Massy · Meaux · Melun · Meudon · Montigny-le-Bretonneux · Montrouge · Les Mureaux · Neuilly-sur-Marne · Nogent-sur-Marne · Noisy-le-Sec · Palaiseau · Le Perreux-sur-Marne · Pierrefitte-sur-Seine · Plaisir · Poissy · Pontault-Combault · Pontoise · Puteaux · Rosny-sous-Bois · Saint-Cloud · Saint-Germain-en-Laye · Saint-Ouen · Sainte-Geneviève-des-Bois · Sannois · Savigny-sur-Orge · Savigny-le-Temple · Sevran · Stains · Suresnes · Taverny · Thiais · Trappes · Tremblay-en-France · Les Ulis · Vanves · Vigneux-sur-Seine · Villejuif · Villemomble · Villeneuve-Saint-Georges · Villepinte · Villiers-le-Bel · Villiers-sur-Marne · Vincennes · Viry-Châtillon · Yerres
alle 25 000: 1 470 muuta kuntaa, joista merkittävimmät Auvers-sur-Oise · Bougival · Le Bourget · Chantilly · Chessy · Crépy-en-Valois · Écouen · Enghien-les-Bains · Étampes · Fontainebleau · Gisors · Maintenon · Maisons-Laffitte · Marly-le-Roi · Montfermeil · Montmorency · Orly · Orsay · Le Raincy · Rambouillet · Roissy-en-France · Rungis · Saclay · Saint-Cyr-l'École · Sceaux · Sèvres · Le Vésinet
Vanha holvikirkko (albumi)

| 20 suosikkia – Vanha holvikirkko Eero Raittinen |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1996
 Julkaistu: 1996
 Kesto: 65.13
 Levy-yhtiö: Fazer Records
Eero Raittisen muut julkaisut
| Eero Raittinen ja kansainväliset seikkailijat 1996 | 20 suosikkia – Vanha holvikirkko 1996 | Eero Raittinen and The Noisy Kinda Men 2004 |
20 suosikkia – Vanha holvikirkko on Eero Raittisen kokoelma-albumi.
Kappaleet

Vanha holvikirkko – 2.36 (Mälarkyrkan, säv. Sven Lindahl, san. Saukki, sov. Mats Olsson)
Lontoo – 2.58 (London, säv. Derek Webb, Johnny Keith, san. Jussi Raittinen, sov. Esa Pethman)
Rakkaudelta näyttää hitto vie – 2.50 (Det börjar verka kärlek, banne mej, säv. Peter Himmelstrand, san. Saukki, sov. Mats Olsson)
Uhkapeluri – 2.33 (Il giocattolo, säv. Luis Bacalov, Ubaldo Continiello, Bruno Zambrini, san. Saukki, sov. Aarno Raninen)
Olen yksin – 3.04 (Let the Heartaches Begin, säv. Toni MacAulay, John MacLeod, san. J. Lehmus, sov. Aarno Raninen)
Joskus näin, joskus ei – 3.50 (Fire And Rain, säv. James Taylor, san. Pertti Reponen, sov. Eero Lupari)
Unta en saa – 3.25 (Love Me Tonight, säv. Lorenzo Pilat, Mario Panzeri, Daniele Pace, san. ja sov. Aarno Raninen)
Toivotaan, toivotaan – 3.25 (Che sarà, säv. Carlo Pes, Francesco Migliacci, san. Pertti Reponen)
Epäilet vain – 3.21 (Suspicious Minds, säv. Mark James, san. Jussi Raittinen)
Sisältäni portin löysin – 4.57 (es. Tasavallan Presidentti, säv. ja san. Pekka Streng, sov. Tasavallan Presidentti)
Viidakko-Jim – 3.26 (Bungalow Bill, säv. John Lennon, Paul McCartney, san. Juha Vainio, sov. Aarno Raninen)
Jokeri – 1.56 (The Joker, säv. Leslie Bricusse, Anthony Newley, san. ja sov. Aarno Raninen)
Mars mars vaan – 2.42 (Gonna Raise A Rukus Tonight, säv. Jimmy Dean, san. A. Ojapuu, Vexi Salmi, sov. Esko Linnavalli)
Caldonia – 2.11 (säv. ja san. Fleecy Moore, sov. Help)
St. Louis Blues – 3.47 (säv. ja san. W. C. Handy, sov. DDT)
I Believe To My Soul – 3.50 (säv. ja san. Ray Charles, sov. Help)
Empty Club Blues – 3.50 (säv. ja san. Roy Phillips, sov. Eero Koivistoinen)
Who Can I Turn To (When Nobody Needs Me) – 3.03 (säv. Leslie Bricusse, Anthony Newley, san. Eero Koivistoinen)
(There'll Be) Peace in the Valley – 3.38 (säv. Thomas A. Dorsey, san. Hillel Tokazier, Eero Raittinen)
Hobo – 3.51 (es. Boxcar, säv. Hillel Tokazier, san. Richard Stanley)
Aiheesta muualla

Rytmimusiikin Syke: 20 Suosikkia - Vanha Holvikirkko
Vigan

| Vigan Bigan |
| --- | --- |
 Viganin sijainti
 Vigan
 Koordinaatit: 17°34′0″N, 120°23′0″E 
Valtio:  Filippiinit
Alue:  Ilocos
Maakunta:  Ilocos Sur
Perustettu:  1572
Kaupungiksi:  2001
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  25,12 km²
Väkiluku (2010):  49 747
 – Väestötiheys:  1 980 as./km²
 
 www.vigancity.gov.ph 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vigan on viidennen luokan kaupunki Ilocos Surin provinssissa Filippiineillä. Se on provinssin pääkaupunki. Kaupunki sijaitsee Luzonin saaren länsirannikolla Etelä-Kiinan meren rannalla. Kaupungissa on noin 50 000 asukasta (2010).[lähde? ]
Historiaa

Kahdessa kirjeessä kenraalikuvernööri Guido de Lavezares mainitsee Espanjan kuninkaalle Filip III:lle: "Tuntuisi parhaalta lähettää kapteeni Don Juan de Salcedo 70–80 miehen kanssa Los Ilocanon rannikolle Bigan-nimisen joen rannalle". Salcedo lähti purjehdukselle Manilasta 20. toukokuuta 1572 ja saapui Viganiin 12. kesäkuuta 1572. Menestyksekkäiden pohjoiseen suuntautuneiden tutkimusmatkojen jälkeen Salcedo perusti paikalle kaupungin nimellä "Villa Fernandina de Vigan" Filipin nelivuotiaan pojan prinssi Ferndinandin mukaan.
Barangayt

Vigan on hallinnollisesti jaettu 39 barangay'hin.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ayusan Norte  Ayusan Sur  Barangay I (Pob.)  Barangay II (Pob.)  Barangay III (Pob.)  Barangay IV (Pob.)  Barangay V (Pob.)  Barangay VI (Pob.)  Barraca  Beddeng Laud  Beddeng Daya  Bongtolan  Bulala |  Cabalangegan  Cabaroan Daya  Cabaroan Laud  Camangaan  Capangpangan  Mindoro  Nagsangalan  Pantay Daya  Pantay Fatima  Pantay Laud  Paoa  Paratong  Pong-ol |  Purok-a-bassit  Purok-a-dakkel  Raois  Rugsuanan  Salindeg  San Jose  San Julian Norte  San Julian Sur  San Pedro  Tamag  Barangay VII  Barangay VIII  Barangay IX (Cuta) |
Vigan maailmanperintöluettelossa

Vigan valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1999. Kaupunki on parhaiten säilynyt Espanjan siirtomaakaupunki Aasiassa. Sen arkkitehtuuri on saanut kulttuurisia vaikutteita niin Filippiineiltä, Kiinasta kuin Euroopastakin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaupungin kotisivut
Kohde maailmanperintöluettelossa
Vladimír Weiss

Vladimír Weissillä voidaan tarkoittaa seuraavia ihmisiä:
Vladimír Weiss (s. 1939), slovakialainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja
Vladimír Weiss (s. 1964), slovakialainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja
Vladimír Weiss (s. 1989), slovakialainen jalkapalloilija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vladimír Weiss”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vladimir Solovjov (kosmonautti)

| Vladimir Aleksejevich Solovjov |
| --- | --- |
 Leonid Kizim, Vladimir Solovjov ja Oleg Atkov neuvostoliittolaisessa postimerkissä.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. marraskuuta 1946 (ikä 77)  Moskova, Neuvostoliitto
Ura
Tyyppi:  Avaruuslennolle osallistuja
Aika avaruudessa:  362 vuorokautta
Valittu avaruuslentäjäksi:  1. joulukuuta 1978
Eläköityminen:  18. helmikuuta 1994
Lennot

 :  Sojuz T-10
 
 :  Sojuz T-15
 
Vladimir Aleksejevich Solovjov (s. 11. marraskuuta 1946 Moskova) on entinen neuvostoliittolainen kosmonautti.
Hänet valiittiin kosmonautiksi 1. joulukuuta 1978. Hän lensi Sojuz T-10 -aluksella Saljut 7 -avaruusasemalle ja Sojuz T-15 -avaruusaluksella, jolloin hän toimi ensin Saljut 7- ja sitten Mir-avaruusasemalla. Hän vietti kaikkiaan noin 362 vuorokautta avaruudessa. Hän toimi Mir-lentojen lennonjohtajana. Hän siirtyi eläkkeelle 18. helmikuuta 1994, mutta palasi takaisin lennonjohtajaksi ISS-toimintoihin.
Solovjov on naimisissa ja perheessä on kaksi lasta.
Aiheesta muualla

Mir
Viktor Kassai

| Viktor Kassai |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Viktor Kassai
Syntynyt: 10. syyskuuta 1975 (ikä 49) Tatabánya, Unkari
Jalkapallotuomari
Pituus:  189 senttimetriä
| Urheilijan ura> Tuomariura |
| --- | --- | --- | --- |
| Kaudet | Sarja | Ott    | Ott    |
| 2003– | FIFA |  |  |

Viktor Kassai (s. 10. syyskuuta 1975 Tatabánya, Unkari) on unkarilainen jalkapalloerotuomari. Hänestä tuli kansainvälinen erotuomari vuonna 2003.
Ensimmäisen kerran arvokilpailuissa Kassai tuomitsi vuonna 2007 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Hän toimi myös vuoden 2008 EM-kilpailuissa muutamissa otteluissa neljäntenä avustavana tuomarina.
Hänet valittiin 29 erotuomarin joukkoon tuomitsemaan vuoden 2010 MM-kilpailuihin. Kilpailuissa hän tuomitsi ensimmäisen ottelunsa 15. kesäkuuta 2010 Brasilian ja Pohjois-Korean välillä. Kassai tuomitsi myös MM-kilpailujen 2010 karsintaottelun Suomen ja Saksan välillä vuonna 2008. Hän tuomitsee myös vuoden 2012 EM-kilpailuissa
Aiheesta muualla

Esittely FIFA:n sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen 2010 tuomarit
| --- | --- |
AFC:  Khalil Al Ghamdi •  Ravshan Ermatov •  Subkhiddin Mohd Salleh •  Yūichi Nishimura
CAF:  Koman Coulibaly •  Jerome Damon •  Eddy Maillet
CONCACAF:  Joel Aguilar •  Benito Archundia •  Carlos Batres •  Marco Rodríguez
CONMEBOL:  Héctor Baldassi •  Jorge Larrionda •  Pablo Pozo •   Óscar Ruiz •  Carlos Simon •  Martín Vázquez
OFC:  Michael Hester •  Peter O'Leary
UEFA:  Olegário Benquerença •  Massimo Busacca •  Frank De Bleeckere •   Martin Hansson •  Viktor Kassai
UEFA:  Stéphane Lannoy •  Alberto Undiano Mallenco •  Roberto Rosetti •  Wolfgang Stark •  Howard Webb
Valaistus

Seinävalaisin
Valaistus käsittää keinotekoiset valonlähteet kuten lamput, ledit ja sisätiloihin tulevan päivänvalon. Päivänvaloa käytetään usein pääasiallisena valonlähteenä päivisin.
Valaistukseen kuluu merkittävä osa maailman energiantuotannosta. Keinotekoinen valaistus toteutetaan nykyään yleisimmin sähköllä. Aiemmin siihen on käytetty kaasua, öljyä ja kynttilöitä, jotka yhä ovat käytössä joissain tilanteissa. Suomessa päre oli maaseudulla yleinen valaistusneuvo aina 1800-luvun lopulle saakka. Oikeanlaisella valaistuksella voidaan parantaa työtehoa tai luoda tunnelmaa. Sisävalaistus on olennainen osa sisustusta. Valaistus voidaan luokitella käyttötarkoituksen mukaan joko yleis-, kohde- tai työvalaistukseksi.
Valaisimet

Valaisimia on saatavilla moniin eri tarkoituksiin ja tyyleihin. Jotkut ovat hyvin pelkistettyjä ja yksinkertaisia, kun taas toiset ovat jo itsessään taideteoksia. Valaisimissa voidaan käyttää lähes mitä tahansa materiaaleja, kunhan ne ovat lämmön kestäviä ja täyttävät turvallisuusmääräykset.
Valaistustyyppejä

Työvalaistus on tarkoitettu esimerkiksi lukemiseen tai materiaalien tutkimiseen, ja edellyttää noin 1 500 luksin voimakkuutta.
Korostava valaistus on pääasiassa tarkoitettu sisustukseen, ja sen tarkoituksena on valaista kuvia, kasveja tai muita sisustuksen elementtejä.
Yleisvalaistus on yleensä sijoitettu kattoon ja sen tarkoituksena on luoda tilaan riittävä valaistus normaaleihin toimiin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Aiheesta muualla > Suomeksi

Lampputieto: puolueetonta, luotettavaa ja ajankohtaista tietoa lampuista ja valaistuksesta.
Kodin valaistus stek.fi: tietoa valaistuksesta.
Aiheesta muualla > Englanniksi

Lighting Research Center @ Rensselaer Polytechnic Institute
American Lighting Association
Professor Peter Boyce looks at the effects of poor lighting
LED vs CFL Bulbs: Color Temp, light spectrum, and more.
Viimeinen taisto

| Viimeinen taisto |
| --- | --- |

Kirjailija:  Jalmari Parikka
Genre:  sotahistoria, muistelmat
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1938
Sivumäärä:  329

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
”Viimeinen taisto” : punaisen rintamapäällikön muistelmia v:lta 1918 on vuonna 1938 ilmestynyt näyttelijä ja teatterinjohtaja Jalmari Parikan muistelmateos, jossa hän kertoo Suomen sisällissodan aikaisesta toiminnastaan punaisten rintamapäällikkönä. Kyseessä on ensimmäinen suuren kustantamon julkaisema teos, joka käsittelee sotaa punaisten näkökulmasta. Samana vuonna ilmestyneen Emil Saarisen Suomen punakaarti -teoksen tavoin Parikan muistelmissa otetaan etäisyyttä 1920–1930-lukujen luokkasotakirjallisuuden vakiinnuttamaan näkemykseen punaisten sodankäynnin luonteesta.
Sisällissodan käynnistyessä Enson työväennäyttämön johtajana toiminut Parikka liittyi Vuoksenniskan punakaartiin, ja hieman myöhemmin hänestä tuli Joutsenon rintaman itäisen rintamalohkon päällikkö. Punaisten antautumisen jälkeen Tammisaaren vankileirillä Parikkaa kuulustellut valtiorikosoikeus ei juurikaan saanut selville tietoja hänen sodanaikaisesta toiminnastaan, vaan sen laajuus paljastui vasta muistelmateoksen myötä.
Aloite kirjaan tuli sodan voittaneelta valkoiselta osapuolelta. Parikan tekstiä ei kuitenkaan julkaistu sellaisenaan, vaan se on varustettu valkoisten riveissä taistelleen majuri U. V. Rauanheimon esipuheella ja reunahuomautuksilla. Kirjan julkaisu osoitti voittaneen osapuolen asenteiden lievenemisestä, jolloin myös punaisten annettiin tuoda esille oma näkemyksensä sodasta. Julkaisun syynä on pidetty myös lähestyneen suursodan uhkaa, jolloin porvaristo halusi korostaa kansallista yhtenäisyyttä myös työväestön suuntaan.
Vihervesiagama

| Vihervesiagama |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Alalahko::  Iguania
Heimo::  Agamat Agamidae
Alaheimo::  Agaminae
Suku::  Vesiagamat Physignathus
Laji::  cocincinus
Kaksiosainen nimi
 Physignathus cocincinus  Cuvier, 1829 
Katso myös
   Vihervesiagama Wikispeciesissä   Vihervesiagama Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Vihervesiagama (Physignathus cocincinus) on agamien heimoon kuuluva liskolaji. Se liikkuu päiväaikaan.
Ulkonäkö ja koko

Yksilön pituus on 0,8–1 m. Vihervesiagama on väriltään vihreän tai ruskean sävyinen. Sen poskissa on valkoisia suomuja. Hännässä, joka on litteä, on valkoisia raitoja. Sen niskassa on piikkinen harjas.
Levinneisyys ja elinympäristö

Vihervesiagamaa tavataan Kaukoidässä. Sitä esiintyy metsien jokiympäristöissä.
Lisääntyminen

Munia on yhdessä pesueessa 8–12.
Ravinto

Laji syö hyönteisiä, joskus myös pieniä lintuja, sammakkoeläimiä ja matelijoita ja myös hedelmiä.
Aiheesta muualla

http://www.faunatar.fi/vihervesiagama
Vielä pois

| Vielä pois Anki |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1967
 Julkaistu: 1968
 Tyylilaji: pop
 Levy-yhtiö: Top Voice
Ankin muut julkaisut
| Sateen jälkeen 1967 | Vielä pois 1968 | Idylli 1968 |
Vielä pois on Ankin kolmas soololevy. Sen nimikappale on käännös Paul Simonin laulusta Homeward Bound, joka oli tullut tutuksi Simon & Garfunkelin esityksenä vuonna 1966. levyltä on jäänyt ikivihreäksi Ankin tulkinta Jacques Brelin laulelmasta Ne me quitte pas eli Jos nyt menet pois.
Kappaleet

Sovitukset Jörgen Petersen, paitsi 3 ja 7: Seppo Paakkunainen, 4 ja 8: Pentti Lasanen, ja 10: Erkki Melakoski.
Jos nyt menet pois (Ne me quitte pas) – 3.48 (säv. J. Brel, san. Saukki)
Pyörteitä (Des ronds dans l'eau) – 2.25 (säv. R. Lesenechal, san. J. Lindström)
Onko parempi olla yksin? – 3.21 (säv. S. Paakkunainen, san. J. Lindström)
Tien sydämeesi löytää tahdon (Is There Another Way To Love You) – 2.53 (säv. B. Bacharach, san. J. Kuoppamäki)
Sinun uneesi (Plus fort que nous) – 3.55 (säv.  P. Barouch, san. Sami) featuring Ismo Sajakorpi
Sireenit (La valse des lilas) – 3.10 (säv. M. Legrand, san. J. Lindström)
Murheista kerron (Message To Michael) – 2.56 (säv. B. Bacharach, san. J. Lindström)
Sua hyvästelen – 1.54 (säv. I. Sajakorpi, san. T. Loitsu)
Vielä pois (Homeward Bound) – 3.00 (säv. P. Simon, san. J. Lindström)
Sanoja kuulemaan jään – 2.15 (säv. Åke Granholm)
On kaupunkimme sateinen (La ville pluvieuse) – 3.10 (säv. M. Rongier, san. A. Lindqvist)
Niin kauan kuin tää kestää saa (Until It's Time For You To Go) – 2.52 (säv. B. Saint-Marie, san. Ulf Erik)
Vielä on kesää jäljellä

| ”Vielä on kesää jäljellä” Mamba |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Meille vai teille
 Julkaistu: 2002
 Formaatti: CDS
 Tuottaja(t): Jukka Immonen
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 03.15
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Vielä on kesää jäljellä on Mamba-yhtyeen musiikkikappale, joka äänitettiin ja julkaistiin keväällä 2002. Se oli yksi vuoden soitetuimpia kappaleita radiossa. Kappaleesta tuli suosittu, ja se oli vuoden 2002 kesähitti . Kappale julkaistiin samana vuonna ilmestyneeseen Meille vai teille -albumille.
Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut yhtyeen keulakuva Tero Vaara.
Kappaleesta julkaistiin myös musiikkivideo, jossa viitattiin 1970-lukulaiseen tyyliin niin visuaalisesti kuin musikaalisestikin.
Aiheesta muualla

http://www.mamba.fi/Meille_vai_teille/vielaonkesaajalj.html (Arkistoitu – Internet Archive) Kappaleen sanat Mamban kotisivuilla.
Vihervarpumittari

| Vihervarpumittari |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Imukärsälliset perhoset Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset perhoset Heteroneura
Yläheimo::  Mittarimaiset Geometroidea
Heimo::  Mittarit Geometridae
Alaheimo::  Kenttämittarit Larentiinae
Suku::  Chloroclysta
Laji::  miata
Kaksiosainen nimi
 Chloroclysta miata  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Vihervarpumittari Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vihervarpumittari (Chloroclysta miata) on keskikokoinen, vihreänsävyinen mittariperhonen. Se on erittäin yleinen ja lentää sekä syksyllä että keväällä. Se on myös yksi Suomen mittariperhoslajiston kolmesta aikuisena talvehtivasta lajista.
Koko ja ulkonäkö

Etusiivet ovat vaaleahkon sammaleenvihreät täysin ilman punertavaa sävyä, poikkiviirut erottuvat mustina eikä uloimman poikkiviirun päissä ole valkeita laikkuja. Sisemmän poikkiviirun sisäpuolelta ja uloimman poikkiviirun ulkopuolelta siipi on valkeansävyinen. Takasiivet ovat vaaleanharmaat ja niissä erottuu tummempana reunajuova sekä mustahko keskitäplä. Siipiväli 28–34 mm.
Kaunovarpumittari (Chloroclysta siterata) on sekä samannäköinen että lentää samaan aikaan. Takasiipien väri on helppo lajeja erottava tuntomerkki.
Levinneisyys ja lentoaika

Lajin levinneisyys ulottuu Euroopasta Keski-Aasiaan. Suomessa vihervarpumittaria tavataan Etelä-Lapin korkeudelle asti. Perhoset lentävät elokuun keskivaiheilta lokakuun loppuun ja talvehtimisen jälkeen uudestaan huhtikuun puolivälistä kesäkuulle.
Elinympäristö ja elintavat

Vihervarpumittaria tavataan lähes kaikenlaisissa ympäristöissä, joskin runsain se on lehtimetsissä ja pensaikoissa. Perhoset tulevat sekä valolle että syötille. Keväällä ne käyvät myös pajujen kukilla. Vihervarpumittari on mittarien keskuudessa poikkeuksellisesti aikuisena talvehtiva laji, mutta ilmeisesti ainoastaan naaraat talvehtivat ja jatkavat lentoaan keväällä.
Ravintokasvi

Toukka elää erilaisilla lehtipuilla, pensailla ja varvuilla.
Aiheesta muualla

Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
Vlindernet (hollanniksi)
Vian Dakhil

| Vian Dakhil |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1971 (ikä 52–53) Mosul, Irak
Poliitikko
Puolue:  Kurdistanin demokraattinen puolue
Asema:  Irakin parlamentin jäsen 2010–
Vian Dakhil (s. 1971 Mosul, Irak) on irakilainen poliitikko, joka kuuluu Irakin jesidivähemmistöön. Hän on valmistunut biologiasta, mutta hän ajautui vuonna 2007 politiikkaan yliopiston vähemmistöjen sorron kautta. Hänet valittiin vuonna 2010 ensimmäisen kerran Irakin parlamenttiin, ja vuonna 2014 hän sai kansainvälisä huomiota tunteikkaalla puheella, jolla hän vaati parlamenttia auttamaan jesideitä  Isisin hyökkäyksen alla.