stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
See My Friends (albumi)

| See My Friends Ray Davies |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1. marraskuuta 2010
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Ray Davies, Martyn Berg
 Tyylilaji: rock, pop
 Kesto: 49.15
 Levy-yhtiö: Decca Records
Listasijoitukset
  12. (20. marraskuuta 2010)    35. (Flanderi, 13. marraskuuta 2010)    54. (6. marraskuuta 2010)    55. (19. marraskuuta 2010)    154. (6. marraskuuta 2010)
Ray Daviesin muut julkaisut
| Collected 2009 | See My Friends 2010 |   |
See My Friends on brittiläisen muusikon Ray Daviesin vuonna 2010 julkaistu albumi. Levyllä hän tulkitsee entisen yhtyeensä, The Kinksin, kappaleita yhdessä nimekkäiden vierailijoiden kanssa. Mukana ovat muun muassa Bruce Springsteen, Jon Bon Jovi ja Metallica.
Albumi pääsi brittilistalla sijalle 12, joten se on Daviesin kaupallisesti menestynein sooloalbumi.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Ray Davies.
Bruce Springsteen & The E Street Band ja Davies: Better Things – 3.13
Jon Bon Jovi, Richie Sambora ja Davies: Celluloid Heroes – 5.19
Mumford & Sons ja Davies: Days/This Time Tomorrow – 4.17
The 88, Lucinda Williams ja Davies: Long Way from Home – 3.05
Metallica ja Davies: You Really Got Me – 2.17
Paloma Faith ja Davies: Lola – 4.33
Jackson Browne ja Davies: Waterloo Sunset – 4.07
The 88, Alex Chilton ja Davies: Till the End of the Day – 2.42
Amy Macdonald ja Davies: Dead End Street – 3.31
Spoon ja Davies: See My Friends – 4.01
Black Francis ja Davies: This Is Where I Belong – 3.04
The 88 ja Davies: David Watts – 2.21
Gary Lightbody ja Davies: Tired of Waiting for You – 2.49
Billy Corgan ja Davies: All Day and All of the Night/Destroyer – 3.56
Kappaleet > Digitaalinen versio

Mando Diao ja Davies: Victoria – 3.20
Arno Hintjens ja Davies: Moments – 3.08
Arvostelut

Metacritic: 51/100
Allmusic:
Consequence of Sound:
Liikkujan viikko

Euroopan Liikkujan viikko on vuosittain 16.–22. syyskuuta järjestettävä kampanjaviikko, joka kannustaa tarkistamaan kulkutapavalintoja ja omia liikkumistottumuksia terveyttä edistävään ja ympäristöä säästävään suuntaan. Suomessa kampanjaa koordinoi Motiva. Vuonna 2014 kampanjan suojelijana toimi Paleface alias Karri Miettinen.
Liikkujan viikolle voi virallisesti osallistua kunta tai kaupunki. Toimintaan, ideointiin ja toteutukseen voivat tulla mukaan myös järjestöt, yritykset, yhteisöt, kotitaloudet ja kuntalaiset. Viikon aikana järjestetään erilaisia tempauksia ja tilaisuuksia kunnissa, kaupungeissa, kouluissa, päiväkodeissa ja yrityksissä ympäri Suomea. Tapahtumat kootaan Liikkujan viikon tapahtumakalenteriin.
Liikkujan viikon teemapäivät:
Kimppakyytipäivä 17. syyskuuta
Etätyöpäivä 18. syyskuuta
Auton vapaapäivä (ent. Autoton päivä) 22. syyskuuta
Aiheesta muualla

http://www.liikkujanviikko.fi
http://www.facebook.com/liikkujanviikko
http://www.motiva.fi
http://www.mobilityweek.eu/
Lauluyhtye Fyrkka

Lauluyhtye Fyrkka oli Yleisradiossa 1970-luvun puolivälissä toiminut, ajan huippumuusikoista muodostunut projektiluontoinen lauluyhtye, jonka esityksiä tallennettiin vain Yleisradion kantanauhoille. Fyrkka-yhtyeeseen kuuluivat Seija Simola, Kalle Fält, Markku Johansson, Pave Maijanen ja Pepe Willberg. Pepe Willbergin mukaan kyse oli silloisen Pepe & Paradise -yhtyeen laulajista vahvistettuna Seija Simolalla.
Fyrkka äänitti jazzstandardeja ja jazzpitoisia sovituksia vanhoista kansanlauluista, mutta myös uutta laulutuotantoa muun muassa Otto Donnerilta, Esa Helasvuolta, Pekka Jalkaselta, Eero Koivistoiselta, Esko Linnavallilta, Erkki Melakoskelta ja Heikki Sarmannolta. Samat nimet toimivat usein myös laulujen ja orkesteritaustojen sovittajina.
Kantanauhojen äänityksen ohella Lauluyhtye Fyrkka esiintyi monissa Yleisradion viihdeohjelmissa sekä radiossa että televisiossa ja teki pohjoismaisen kiertueen Nordring-ohjelmakilpailuun liittyneellä Duke Ellington -ohjelmistolla.
Yleisradion äänitetietokanta luettelee 25 Fyrkan tallentamaa kappaletta.
Lehmälammi (Tammela)

| Lehmälammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Tammela
Koordinaatit:  60°44′50″N, 23°59′47″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Turpoonjoen valuma-alue (35.98)
Laskujoki:  ei ole 
Järvinumero:  35.982.1.008
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  120,6 m 
Rantaviiva:  2,105  km 
Pinta-ala:  22,837  ha 
 fiLehmälammi 
Lehmälammi  eli Lintumaanjärvi  on Kanta-Hämeessä Tammelassa oleva lampi, joka kuuluu  Turpoonjoen alueeseen. Joki kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen.
Maantiede

Lampi sijaitsee Pesämäen hiekkamaastossa olevassa painanteessa. Lammen halkaisija on 70 metriä ja se on suon ympäröimä. Lamppeen ei johda ojia eikä sillä ole laskuojaa. Se saa vetensä pääasiassa pohjavedestä, jota on seudulla runsaasti. Lammen rannalla on loma-asunto, jonne johtaa tie yhdystieltä 2824.
Lampi sijaitsee Karjuharjun eteläpuolella ja on sen kaakkoon ulottuvalla jatkeella. Harju on osa Kolmatta Salpausselkään kuuluvaa harjujaksoa ja hiekka-aluetta. Alue kuuluu niin sanottuun Perunnummen hiekkamassiiviin, joka on hyvää pohjavesialuetta. Tämä heijastuu järviin ja lampiin, jotka ovat usein kirkasvetisiä.
Lindita Arapi

Lindita Arapi
Lindita Arapi (s. 1972 Lushnja) on Albanian johtavia kommunismin ajan jälkeisen polven naisrunoilijoita. Hän on työskennellyt lisäksi journalistina. Hän on asunut vuodesta 1996 Saksassa. Hänen ensimmäinen romaanins Vajzat me çelës në qafë (2010, saksannettu 2012), palkittiin Albanian vuoden kirjana 2010.
Arapi syntyi Lushnjëssa. Hän opiskeli albanian kieltä ja kirjallisuutta Tiranan yliopistossa vuosina 1990–1994. Kolme vuotta myöhemmin hän muutti Saksaan, missä opiskeli saksaa Kölnissä. Samana vuonna, 1996, hän sai stipendin Heinrich Böll -säätiöltä ja työskenteli kunnioitettuna luennoijana kirjoittamisessa Iowan yliopistossa. Sitten hänestä tuli lakitieteen tohtori Wienin yliopistossa. Vuonna 2010 hän julkaisi ensimmäisen romaaninsa ja käänsi albaniaksi Günter Grassin, Joseph Rothin, Elias Canettin ja Felicitas Hoppein runoja. Lukuisissa lehdissä on julkaistu hänen novellejaan ja esseitään. Arapi on työskennellyt freelancetoimittajana Deutsche Welle -radiokanavalla. Hän asuu nykyisin Bonnissa, Saksassa. Hän on naimisissa, ja hänellä on kaksi tytärtä.
Lindhurst High Schoolin surmat

Lindhurst High Schoolin surmat tapahtuivat Kalifornian Olivehurstissa 1. toukokuuta 1992, kun 20-vuotias Eric Houston aloitti ampumisen entisessä koulussaan. Opiskelijat Beamon Hill, Judy Davis ja Jason White kuolivat, samaten opettaja Robert Brens. Kymmenen muuta henkilöä loukkaantui. Ampuja piti lisäksi kymmeniä opiskelijoita panttivankeina tuntien ajan ennen antautumistaan. Surmansa saanut opettaja oli aiemmin antanut tälle hylätyn arvosanan yhteiskuntaopissa, mikä oli estänyt valmistumisen.
Houston oli jo uhannut ammuskelulla tilaisuudessa, joka oli ollut tarkoitus järjestää päivän päätteeksi, mutta joka peruttiin. Aseinaan hän käytti haulikkoa ja kivääriä.
Houstonin todettiin olleen mieleltään terve, ja hänet tuomittiin kuolemaan. Hän odottaa teloitustaan San Quentinissa.
Tapahtumiin pohjautuu elokuva Detention: The Siege at Johnson High (1997).
Lindin alue

| Lindi |
| --- | --- |

 Sijainti
Valtio:   Tansania
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Lindi
Pinta-ala:  66000 km²
Väkiluku (2012):  864 652
Lindin alue on yksi Tansanian 31 hallinnollisesta alueesta (mkoa eli region). Se sijaitsee maan kaakkoisosassa Intian valtameren rannalla.
Alueen pinta-ala on noin 66 000 neliökilometriä. Vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan siellä asui 864 652 asukasta. Alueen pääkaupunki on Lindi.
Lindin alue on perustettu vuonna 1971. Sen suurin matkailunähtävyys on Selousin suojelualue. Lindi on alavaa rannikkoseutua ja enimmäkseen savannia.
Seducia

| Seducia Silentium |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : toukokuu 2005
 Studio : Sundi Coop Studio Savonlinna
 Julkaistu: 25. tammikuuta 2006
 Tuottaja(t): Sami Boman & Tuomo Valtonen
 Tyylilaji: goottimetalli
 Kesto: 48.51
 Levy-yhtiö: Dynamic Arts
Silentiumin muut julkaisut
| Sufferion – Hamartia of Prudence 2003 | Seducia 2006 | Amortean 2008 |
Seducia on Silentiumin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 25. tammikuuta 2006.
Kappaleet

Hangman's Lullaby – 6.28
Serpentized – 7.01
Dead Silent – 4.42
Unbroken – 5.12
Frostnight – 4.17
Children of Chaos – 4.38
Empress of the Dark – 6.13
Seducia – 10.20
Kokoonpano

| --- | --- |
 Yhtye Riina Rinkinen – laulu  Matti Aikio – laulu, basso  Juha Lehtioksa – kitara  Toni Lahtinen – kitara  Jari Ojala – rummut  Sami Boman – kosketinsoitin, taustalaulu, äänittäjä, tuottaja  Elias Kahila – sello :  Tuotanto Tuomo Valtonen – äänittäjä, tuottaja  Arttu Sarvanne – äänittäjä (jouset)  Mika Jussila – masteroija  Ville Angervuori – valokuvat  Tuomo Povelainen – kansikuva
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi.net: 9+/10
Lammaszine: suopea
Aiheesta muualla

Albumi Seducia Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Seducia discogs.com -sivustolla
Seinäjoen kaupunginteatteri

| Seinäjoen kaupunginteatteri |
| --- | --- |
 Alvar Aallon suunnittelema teatteritalo.
Osoite:  Alvar Aallon katu 12
Sijainti:  Seinäjoki
Rakennustyyppi:  teatteri
Valmistumisvuosi:  1987
Suunnittelija:  Alvar Aalto Elissa Aalto
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Seinäjoen kaupunginteatteri sijaitsee Alvar Aallon suunnittelemassa, vuonna 1987 valmistuneessa Aaltokeskuksessa, johon kuuluvat muun muassa myös Lakeuden Risti -kirkko, Seinäjoen kaupungintalo ja Seinäjoen kaupunginkirjasto. Teatterin toimitusjohtaja on Milla Hautala ja taiteellinen johtaja 14.9.2020 alkaen on Pauliina Salonius.
Seinäjoen Kaupunginteatterissa on neljä näyttämöä. Päänäyttämö on 429-paikkainen Alvar-sali. Lisäksi teatterissa on satapaikkainen Elissa Aallon mukaan nimetty Elissa-studio, 60-paikkainen Verstasteatteri ja 120-paikkainen Teatteriravintola. Päänäyttämön Daidalos-esiripun suunnitteli kuvataiteilija Juhana Blomstedt ja ylälämpiön Isojako-seinäryijyn tekstiilitaiteilija Irma Kukkasjärvi.
Teatterissa järjestetään vuosittain noin 250 esitystä, joita käy katsomassa noin 55 000 katsojaa. Teatterissa työskentelee vierailevat työntekijät mukaan lukien noin 90 henkilöä.
Vuonna 2013 oli teatterin 50-vuotisjuhlavuosi. Vuonna 2015 Seinäjoen kaupunginteatteri valittiin Vuoden teatteriksi Suomessa. Maaliskuussa 2015 jaetun palkinnon voittajan valitsi näyttelijä, ohjaaja ja käsikirjoittaja Kari Heiskanen.
Teatterinjohtajia

Esko Poikonen (1965–1967)
Kari Selinheimo (1968–1970)
Jarno Hiilloskorpi (1993–1995)
Tiina Puumalainen (1999–2001)
Mikko Roiha (2001–2003)
Vesa Tapio Valo (2009–2015)
Christian Lindroos (2015–2019)
Pauliina Salonius (2019–)
Näyttelijöitä

Eino Airo (–1975)
Erkki Glad (–1983)
Hannu Hanhimäki (–1979)
Jaakko Jokelin (1975–)
Jari Järveläinen (–1983)
Kyllikki Kuningas (1975–)
Leena Labbart (–1983)
Anu Nieminen (ohjaaja, 1975–)
Martti Palo (–1975)
Leena Pesonen (–1983)
Jorma Salmi (–1979)
Maire Saure (–1975)
Paavo Saure (–1975)
Jyrki Seppä (1975–)
Matti Suokonautio (1979–1983)
Ulla Tamminen (1979–)
Simo Tamminen (1979–)
Eija Tirkkonen (–1983)
Aiheesta muualla

Seinäjoen kaupunginteatterin verkkosivut
Alvar Aallon tuotanto
| Luettelo Alvar Aallon suunnittelemista rakennuksista |
| --- | --- |
1919–1929:  Alajärven suojeluskuntatalo | Villa Väinölä | Jyväskylän työväentalo | Seinäjoen suojeluskuntatalo | Lounais-Suomen Maalaistentalo | Läntinen Pitkäkatu 20 | Jyväskylän suojeluskuntatalo | Muuramen kirkko
1930–1945:  Paimion parantola | Turun Sanomien toimitalo | Villa Tammekann | Oulun sulfiittiselluloosatehdas | Viipurin kaupunginkirjasto | Alvar Aallon kotitalo | Savoy-maljakko | Sunilan asuinalue | Sunilan sellutehdas | Tehtaanmäen asuinalue | Terassitalo | Villa Mairea | Stora Enson Anjalankosken tehtaat
1946–1959:  Strömbergin tehtaan asuinalue | Rautatalo | Insinööritalo | Otahalli | Säynätsalon kunnantalo | Oulun lannoitetehdas | Aerola | Muuratsalon koetalo | Pamilon vesivoimalaitos | Summan paperitehdas | Alvar Aallon ateljee | Jyväskylän uimahalli | Jyväskylän yliopiston päärakennus | Kansaneläkelaitoksen päätoimitalo | Hansaviertel | Aalto-paviljonki | Korkalovaaran asuinalue | Kolmen Ristin kirkko | Aalto-keskus | Kulttuuritalo | Maison Louis Carré
1960–1969:  Lieksankosken voimalaitos | Lakeuden Risti | Keski-Suomen museo | Lappia-talo | Aaltohuset | Alvar-Aalto-Kulturhaus | Aalto-Hochhaus | Pyhän Hengen kirkko ja seurakuntakeskus | Enso-Gutzeitin pääkonttori | Seinäjoen kaupungintalo | Viitatorni | Ilokivi | Pylkönmäen kirkko | Teknillisen korkeakoulun päärakennus | Seinäjoen kaupunginkirjasto | Seinäjoen seurakuntakeskus | Rovaniemen kaupunginkirjasto | Pyhän Stefanoksen kirkko | Valtion virastotalo (Seinäjoki) | Kirjatalo | Villa Kokkonen
1970–1991:  Alajärven hallintokeskus | Villa Skeppet | Pohjolan talo | Otaniemen vesitorni | Finlandia-talo | Kunsten | Alvar Aalto -museo | Sähkötalo | Ristinkirkko | Riolan kirkko | Jyväskylän kaupunginteatteri | Seinäjoen kaupunginteatteri | Essenin oopperatalo | Alajärven kaupunginkirjasto
Lindita Kodra

| Mitalit> Maa:   Albania.Naisten ammunta.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Albania.Naisten ammunta.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Albania.Naisten ammunta.EM-kilpailut  | Maa:   Albania> Naisten ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Granada 2007 | 25 m urheilupistooli |  |
Lindita Kodra (s. 11. toukokuuta 1962) on albanialainen pistooliampuja.
Kodra on saavuttanut kultaa Granadan EM-kisoissa 2007 25 metrin urheilupistoolissa yhteistuloksella 787,4
(584+203,4).
Lepakkoluola

Lepakkoluola voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Lepakkoluola (engl. Batcave), kuvitteellinen paikka Batman-sarjakuvissa ja niihin perustuvissa elokuvissa ja tv-sarjoissa
Lepakko eli Lepakkoluola, entinen rakennus Helsingissä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Lepakkoluola”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Leiniön Liikenne

Leiniön Liikenteen bussi nro 6 Turussa Hämeenkadulla vuonna 2004.
Leiniön Liikenne Oy oli lietolainen linja-autoyritys. Leiniön Liikenne perustettiin vuonna 1936 ja se myytiin vuonna 2005 TLO:lle. Leiniön Liikenteen perusti Armas Leiniö (1911–1983) vuonna 1936. Yrityksen viimeisenä toimitusjohtajana toimi Armas Leiniön poika Esa Leiniö.
Yhtiö ajoi Turun ja Liedon välistä linjaa, joka TLO:lle siirryttyään sai numeron 280.
Historia

Leiniö osti vuonna 1936 Chevrolet-merkkisen 12 hengen auton ja oikeuden Turku–Lieto kk–Vintala-linjaan. Vuosikymmenen lopulla ennen talvisotaa liikennettä laajennettiin Turku–Saukonoja-linjalle toiselle autolle. Sodan jälkeen alkoi voimakas liikenteen laajentaminen kaikkialla. Leiniökin hankki omistukseensa linjan Liedon asemalta Turkuun sekä Turku–Maaria–Auvaismäki-linjan, jota jatkoi Paattisille ja vuosikymmenen lopulla Yläneen Korkeakoskelle ja myöhemmin Tourulaan. Paattisten ja Yläneen linjat myytiin jo 60-luvulla Laakso & Lehtiselle. Vuonna 1958 Paimiolainen Santalan Liikenne Oy oli ajautunut taloudellisiin vaikeuksiin ja Armas Leiniö otti haltuunsa ko. yrityksen saaden näin haltuunsa valtaosan Hämeentien lähiliikenteestä.
Liedon kirkonkylä alkoi 60-luvulla kasvaa voimakkaasti, jonka seurauksena saatiin järjestettyä toimiva paikallisliikenne ja Leiniön Liikenteen toimipaikka siirtyi myös tälle alueelle. Yrityksestä muodostettiin osakeyhtiö, jossa myös Armas ja Martta Leiniön lisäksi kaikki lapset olivat osakkaina. Santalan Liikenne Oy lakkautettiin 1990-luvulla. Toiminta jatkui näissä puitteissa aina 2000-luvulle, jolloin yhtiön toimitusjohtajana ollut Toivo Leiniö jäi eläkkeelle.
Vuonna 2005 TLO osti Leiniön liikenteen. Omistajanvaihdos ei aiheuttanut välittömiä aikataulu- tai reittimuutoksia. Leiniön Liikenteen noin kymmenen työntekijän työsuhteet jatkuivat myös entisellään.
Sensuela

| Sensuela |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Teuvo Tulio
Käsikirjoittaja:  Teuvo Tulio Yrjö Norta (tekstin sovitus) Regina Linnanheimo (käännös englanniksi)
Perustuu:  Teuvo Tulion ohjaamaan ja Filmimiehen käsikirjoittamaan elokuvaan Rakkauden risti (1946), joka taas perustuu Aleksandr Puškinin novelliin ”Postimestari ja hänen tyttärensä” (1830)
Tuottaja:  Teuvo Tulio
Säveltäjä:  Pjotr Tšaikovski
Kuvaaja:  Teuvo Tulio Yrjö Norta
Leikkaaja:  Teuvo Tulio
Lavastaja:  Teuvo Tulio
Pääosat:  Marianne Mardi Mauritz Åkerman Ossi Elstelä Ismo Saario
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomi-Filmi Oy
Ensi-ilta:  29. toukokuuta 1973
Kesto:  110 min 105 min (leikattu)
Alkuperäiskieli:  englanti suomi (jälkiäänitetty)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sensuela on Teuvo Tulion ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen elokuva vuodelta 1972. Elokuva on melodraama ja se jäi Tulion viimeiseksi. Tekstin on sovittanut Yrjö Norta, ja sen on kääntänyt englanniksi Regina Linnanheimo.
Lyhentämätön vuonna 1972 valmistunut versio on 110 minuuttia pitkä; lyhennetty versio vuodelta 1974 kestää 105 minuuttia. Kumpikin versio on Suomessa kielletty alle 18-vuotiailta. Sensuela oli ensimmäinen suomalainen elokuva, jolle Valtion elokuvatarkastamo määräsi ikärajaksi 18 vuotta. Sensuelan musiikki koostuu Pjotr Tšaikovskin sävellyksistä, lähinnä Joutsenlampi-baletin osista. Pääosissa näyttelevät Marianne Träskman taiteilijanimellä Marianne Mardi sekä Mauritz Åkerman.
Juoni

Saamelaistyttö Laila rakastuu jatkosodan aikana pelastamaansa saksalaissotilaaseen Hansiin, joka on syöksynyt lentokoneellaan maahan. Kun Lapin sota alkaa, Hans karkotetaan, ja lopulta hän päätyy Helsinkiin. Hän tapaa Lailan uudestaan, ja isänsä kielloista huolimatta Laila lähtee mainoskuvaajaksi ryhtyneen Hansin kanssa Helsinkiin. Laila päätyy huonoille teille, mutta kuultuaan isänsä kuolleen hän palaa kotikonnuilleen ja pyytää isänsä haudalla anteeksiantoa. Isänsä jättämän perinnön turvin Laila asettuu aloilleen sinne, minne tuntee kuuluvansa.
Tuotanto ja esityshistoria

Sensuelan kuvaukset alkoivat jo 1964, mutta sitä kuvattiin pääosin vuosina 1967–1968, ja uusintakuvauksia tehtiin vielä 1970-luvulla. Tuliota on kriitikko Harri Römpötin luonnehdinnan mukaan pidetty suomalaisen elokuvan erotiikan perinteen keskeisenä taiturina, mutta Sensuelassa hän rikkoi perinteeseen kuuluvat heinälatoromantiikan sopivaisuussäännöt. Elokuvateatteri mainosti filmiä suorasukaisesti: ”Sensuela – nainen kuuma kuin pätsi – upottava, märkä kuin suo – hän suorastaan imee miehet itseensä....”
Sensuela sai ensi-iltansa 1973 Kemissä, ja sitä esitettiin myös Kuopiossa ja Pieksämäellä. Katsojamäärät jäivät minimaalisiksi. Helsingissä elokuvan ensiesitys tapahtui vasta huhtikuussa 2001 Teuvo Tulio -seminaarin yhteydessä Orion-teatterissa, koska Tulio ei hyväksynyt esityspaikaksi elokuvan levittäjän tarjoamaa pornoteatteria.. Hän oli ylipäätään kieltänyt kaikkien elokuviensa esittämisen. Sensuelan toinen kertanäytös tapahtui 2003 Tennispalatsissa. Sensuelan leikattu versio on esitetty televisiossa vuosina 2005, 2011 ja 2012. Leikkaamaton versio ensiesitettiin televisiossa vuonna 2017. Lisäksi se on esitetty vuoden 2003 Sodankylän elokuvajuhlilla.
Sensuela on jälkiäänitetty suomeksi, koska näyteltiin alun perin englanniksi kansainvälisiä markkinoita varten. Ulkomailla elokuvaa ei kuitenkaan ole esitetty, ja Suomessakin on esitetty vain suomenkielistä versiota. Elokuva on kuvattu 1940-luvulta peräisin olevalla kalustolla. Tulion pyynnöstä Åkerman etsi elokuvan juhlintakohtaukseen näyttelemään nuorta väkeä Helsingin rautatieasemalta ja tarjosi heille alkoholijuomaa tunnelmaan pääsemiseksi.
Tulio poisti elokuvasta Hampurissa tehdyn bordellijakson, koska sen esittäminen olisi aiheuttanut elokuvalle ylimääräisen veron. Jakso löytyi Kavan arkistosta, ja se on liitetty Tulion elokuvista tehtyyn DVD-sarjaan, jonka on toimittanut Olavi Similä ja jonka viimeiset osat julkaistiin 2007.
Arviot

Elokuvan ensimmäinen arvio on vuodelta 1987 Filmihullun erikoisnumerossa, jossa Markku Varjola totesi, että läpikaupallinen Sensuela muodostui kaupalliseksi katastrofiksi. Hänen mukaansa elokuvasta puuttuu Tuliolle ominainen moraalinen totaliteetti, mutta hän huomaa elokuvan tuliomaiset hurjat kuvat.
Helsingin Sanomien Harri Römpötti kirjoitti 2000-luvun televisioesitysten yhteydessä, että elokuva on suomalaisen elokuvan kuuluisimpia camp-kalkkunoita, kehno ja huvittava elokuva. Teknisesti se on ”järisyttävän huono” dokumentti- ja trikkipätkineen. Musiikki on ylidramaattista ja jälkiäänitys tökerö, sillä eläinten äänet kuulostavat saman ihmisen matkimilta. Parhaana jaksona elokuvassa Römpötti pitää Hansin ja Lailan ensimmäistä rakastelukohtausta, jossa tosin siinäkin on perverssi erikoisuus, sillä leikkauksen vuoksi näyttää siltä kuin huolestunut isä seuraisi kohtausta vierestä.
Kriitikko Jussi Karjalaisen arvion mukaan muoviväreillä herkutteleva tarina on uskomaton ja täynnä epäloogisuuksia. Tulion tuotannossa sillä on kuitenkin paikkansa, varsinkin versiona, joka sisältää myös lopun poistetun kohtauksen. Mysteeriksi jää hänen mielestään Tulion seksihekumoinnin ja feministisen viestin ristiriita, ja hän pohtii, että elokuva onkin ehkä ohjattu osin kieli poskessa.
Ylen äänestyksessä vuonna 2012 kriitikot valitsivat sen kaikkien aikojen yhdeksänneksi parhaaksi suomalaiselokuvaksi.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Marianne Mardi  | … |  Laila Walk   |
|  Mauritz Åkerman  | … |  Hans Müller   |
|  Ismo Saario  | … |  Pekka   |
|  Ossi Elstelä  | … |  Aslak Walk, Lailan isä   |
|  Maria Pertamo  | … |  Greta Kujala   |
|  Armas Ek  | … |  Sami   |
|  Eila Hartikainen  | … |  Lapin kylän nuorisoa   |
|  Jukka Kankaantähti  | … |  Lapin kylän nuorisoa   |
|  Sinikka Myllyviita  | … |  Lapin kylän nuorisoa   |
|  Sisko Ovaska  | … |  Lapin kylän nuorisoa   |
|  Marina Piira  | … |  Lapin kylän nuorisoa   |
|  Jorma Kylander  | … |  vastaanottovirkailija   |
|  Julius Heikkilä  | … |  väkeä Hansin juhlissa   |
|  Matias Ikävalko  | … |  väkeä Hansin juhlissa   |
|  Tarleena Sammalkorpi  | … |  väkeä Hansin juhlissa   |
|  Eero Soininen  | … |  väkeä Hansin juhlissa   |
|  Irene Vauhkonen  | … |  väkeä Hansin juhlissa   |
|  Seija Siikamäki  | … |  Maija, vaalea tyttö   |
|  Aimo Paapio  | … |  merikapteeni   |
|  Yrjö Norta  | … |  mies telakan konttorissa   |
|  Marjatta Happonen  | … |  valehäiden vieras   |
|  Heikki Huopainen  | … |  valehäiden vieras   |
|  Simeon Rabinowitsch  | … |  valehäiden vieras   |
|  Matti Nurminen  | … |  Joni   |
Aiheesta muualla

Rautsi, Ilja: Sensuela (1972) Elitisti.  26.7.2007.
Sensuela Elonet., katsottavissa kokonaan (110 min).
Leyla Məmmədbəyova

Məmmədbəyova 1936.
Leyla Ələsgər qızı Məmmədbəyova (o.s. Zeynalova; 17. syyskuuta 1909 Baku, Venäjän keisarikunta – 4. heinäkuuta 1989 Baku, Azerbaidžanin SNT) oli ensimmäinen azerbaidžanilainen naislentäjä, joka täten tunnettiin lempinimellä Səmanın xanımı ("taivaan rouva"). Məmmədbəyova toimi myös lentäjäkouluttajana Bakussa.