stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
International Union of Socialist Youth
Nuorten Kansainvälinen Tapaaminen

Kansainväliset nuorten tapaamiset, joissa on jopa 50 000 osallistujaa (1929 Wien), on erittäin tärkeä perinne sosialistisilla nuorisojärjestöillä. Vuonna 1952 IUSY aloitti tämän perinteen ensimmäisellä IUSY leirillä Wienissä.
1952 IUSY Leiri Wien
1954 IUSY Leiri Liège
1956 IUSY Leiri Tampere
1959 IUSY Leiri Berliini
1962 IUSY Leiri Kööpenhamina
1965 IUSY Leiri Carmel (Israel)
1968 IUSY Leiri Vierhouten (Alankomaat)
1974 IUSY Leiri Attersee (Itävalta)
1977 Internationales Sozialistisches Jugendtreffen Stuttgart
1981 Internationales Sozialistisches Jugendtreffen Wien
1985 IUSY Festivaali Luxemburg
1987 IUSY Festivaali Valencia
1992 IUSY Festivaali Porto
1996 IUSY Festivaali Bonn
2000 IUSY Festivaali Malmö
2003 IUSY Festivaali Kamena Vourla (Kreikka)
2006 IUSY Festivaali Alicante
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut, englanniksi, espanjaksi ja ranskaksi
Juhani Juustinen

| Juhani Juustinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. toukokuuta 1939 (ikä 85) Helsinki
Puoliso:  Anneli Juustinen
Näyttelijä
Aktiivisena:  1962–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Juhani Yrjö Juustinen (s. 14. toukokuuta 1939 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt kahdeksassa elokuvassa.
Juustinen opiskeli teknillisessä koulussa, Suomen Teatterikoulussa 1962–1964 ja teatterikorkeakoulun jatkokoulutuksessa 1981. Työuransa hän aloitti vapaana näyttelijänä 1959–1962 ja jatkoi vakinaisesti kiinnitettynä Kouvolan Teatterissa 1964–1965. Oulun kaupunginteatterissa hän näytteli 1965–1967, Porin Teatterissa 1967–1969, Vaasan kaupunginteatterissa 1969–1975 ja Oulun kaupunginteatterissa 1975–2003.
Näytellyt elokuvissa

Varjostettua valoa, 1962, lääketieteen kandidaatti
Tuulinen päivä, 1962, nuori mies
Sinisilmäinen Helsinki, 1963, opiskelija
Tyttö ja nauru, 1964, –
Lapin kullan kimallus, 1999, (väsyvä mies)
Siunattu maa, 2001, pastori
Ammattimies, Nahkuri, –
Hilipati, 2010, Hannu
Aiheesta muualla

Kau­pun­gin­teat­te­rin näyt­te­li­jä Juhani Juus­ti­nen eläk­keel­le Kaleva.fi.  13.05.2002. Viitattu 21.7.2020.
Kova vetovoima teatteriin – Näyttelijä Anneli Juustinen muistelee vahvimpia roolejaan: Annie mestariampuja, kyttyräselkä-Lubov ja Šetsuanin hyvä ihminen Kirjastolinkit.ouka.fi. Viitattu 21.7.2020.
John Nolan

John Nolan
John Nolan (s. 24. helmikuuta 1978) on yhdysvaltalainen rockkitaristi ja -laulaja-lauluntekijä. Hän nousi kuuluisuuteen alun perin Taking Back Sundayn jäsenenä, mutta perusti sitten oman kokoonpanonsa, Straylight Runin.
John Norris

John Norris voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
John Norreys (1547–1597), englantilainen sotilas
John Norris (1657–1711), englantilainen filosofi ja runoilija
John Norris (1670/71–1749), brittiläinen amiraali
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”John Norris”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Iso Puolimatka

| Iso Puolimatka |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Saarijärvi
Koordinaatit:  62°38′55″N, 24°43′02″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Karankajärven va (14.66)
Laskuoja:  oja Majoinpuroon 
Järvinumero:  14.664.1.017
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  208,6 m  
Pituus:  370 m  
Leveys:  130 m  
Rantaviiva:  0,9 km  
Pinta-ala:  3,555 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Puolimatka 
Iso Puolimatka  on Keski-Suomessa Saarijärvellä  Kukon lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 370 metriä pitkä, 130 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 3,6 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Karankajärven valuma-alueella (14.66), jonka Vihanninjoen valuma-alueeseen (14.664) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 208,6 metriä mpy.
Jane Campbell

Campbell syyskuussa 2021.
Jane Campbell (s. 17. helmikuuta 1995) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, joka edustaa NWSL-liigassa pelaavaa Houston Dashia ja Yhdysvaltain naisten jalkapallomaajoukkuetta. Hänen pelipaikkansa on maalivahti. Hän on pituudeltaan 175-senttimetrinen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jane Campbell Wikimedia Commonsissa
Jan Hrbatý

| Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Tšekkoslovakia> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Grenoble 1968 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Tukholma 1969 |  |  |
|  Pronssia | Tukholma 1970 |  |  |
Jan Hrbatý (20. tammikuuta 1942 Stražisko, Tšekkoslovakia – 23. heinäkuuta 2019 Jihlava, Tšekki) oli Tšekkoslovakiaa edustanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän saavutti Tšekkoslovakian maajoukkueessa olympialaisissa hopeaa Grenoblessa 1968. Hän oli olympiaturnauksessa joukkueensa toiseksi paras pistemies tehtyään kaksi maalia ja saatuaan seitsemän syöttöpistettä. Toinen hänen maaleistaan oli Ruotsia vastaan pelatun päätöskierroksen ottelun 2–2-tasoitusmaali, joka ratkaisi Tšekkoslovakialle hopeamitalin. MM-kilpailuissa Hrbatý saavutti pronssia Tukholmassa 1969 ja Tukholmassa 1970. Molemmissa MM-turnauksissa hän teki kaksi maalia ja antoi kaksi maalisyöttöä. Ensimmäisen kerran Hrbatý pelasi MM-kilpailuissa Wienissä 1967 mutta tuolloin Tšekkoslovakia jäi ilman mitalia.
Hrbatý edusti kotimaansa pääsarjassa koko uransa ajan Dukla Jihlavaa kaudesta 1961–1962 alkaen 1970-luvun loppuun saakka. Hän voitti seitsemän Tšekkoslovakian mestaruutta: vuosina 1967–1972 ja 1974.
Hrbatý toimi 1990-luvulla Dukla Jihlavan apuvalmentajana. Hänet valittiin Tšekin jääkiekkoilun kunniagalleriaan vuonna 2015. Hänen lapsensa Jan sekä lapsenlapsensa Jan, Filip ja Adam on myös edustaneet Dukla Jihlavan jääkiekkojoukkuetta.
John Norman

John Frederick Lange, Jr., kirjailijanimeltään John Norman (s. 3. kesäkuuta 1931), on yhdysvaltalainen kirjailija.
Norman syntyi Chicagossa Illinoisissa. Hän sai kandidaatinarvon Nebraskan yliopistosta 1953 ja maisterinarvon Etelä-Kalifornian yliopistosta 1957. Etelä-Kaliforniassa opiskellessaan hän meni 1956 naimisiin Bernice L. Greenin kanssa. Heillä on kolme lasta.
Normanista tuli vuonna 1963 filosofian tohtori Princetonin yliopistossa. Hän on sittemmin työskennellyt professorina New Yorkin kaupunginyliopiston Queens Collegessa.
Kirjailijana Normanin maine perustuu ensisijaisesti science fiction -sarjaan Gor, jonka kirjoittamisen hän aloitti 1960-luvun lopulla.
John Nummivuori

John (Juhani, Johan) Nummivuori (25. kesäkuuta 1879 – 1969) oli amerikansuomalainen liikkeenhoitaja ja osuustoimintamies.
Suomessa liiketaloutta opiskellut Nummivuori muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1902. Hän työskenteli Työmiehen taloudenhoitajana vuosina 1907–1914 ja toimi lehden johtokunnan jäsenenä vuosina 1918–1922. Nummivuori oli perustamassa amerikansuomalaista Keskusosuuskuntaa vuonna 1917 ja työskenteli sen ensimmäisenä liikkeenhoitajana vuoteen 1922. Myöhemmin Nummivuori työskenteli osuuskuntien liikkeenhoitajana East St. Louisissa, New Yorkissa, Oregonin Astoriassa ja Massachusettsin Norwoodissa. Hän oli Cooperative League -yhteistyöelimen johtaja vuosina 1921–1924. Jäätyään eläkkeelle Nummivuori asui pienellä sitrusfarmilla Kaliforniassa.
Juhani Kakkuri

| Juhani Kakkuri> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 12. syyskuuta 1933 Kurikka
Kuollut: 6. elokuuta 2022 (88 vuotta) Helsinki
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto
Instituutti:  Geodeettinen laitos
Tutkimusalue:  geodesia
Palkinnot:  Palmén-mitali (2009)
Juhani Antero Kakkuri (12. syyskuuta 1933 Kurikka – 6. elokuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen geodeetti. Hän oli Geodeettisen laitoksen professori ja ylijohtaja vuosina 1977–1998. Hänen tutkimusalaansa olivat satelliittigeodesia, tarkkavaaitus ja ajanmääritys sekä Fennoskandian maankuoren liikuntoja koskeva tutkimus.
Kakkuri kirjoitti ylioppilaaksi Arkadian yhteislyseosta vuonna 1955. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1960, lisensiaatiksi 1969 ja tohtoriksi 1973. Hänen englanninkielisen väitöskirjansa otsikkona oli Stellar Triangulation with Balloon-borne Beacons and Satellites. Helsingin yliopiston geofysiikan dosentti hän oli vuosina 1974–1977.
Kakkuri sai vuonna 1974 Ranskan valtion stipendin, jonka avulla hän tutustui Pariisissa satelliittien etäisyyden mittaamiseen laserin avulla. Vierailun tuloksena Kirkkonummelle Metsähovin tilalle rakennettiin suomalaisvoimin Pohjois-Euroopan ensimmäinen satelliittilaser 1978. Se oli alku Metsähovin geodeettiselle tutkimusasemalle, joka tätä nykyä on yksi kansainvälisen geodeettisen perusverkon asemista. Koko uransa ajan Kakkuri pyrki kehittämään Metsähovin toimintoja. Hän ohjasi myös useita väitöskirjoja.
Ennen ylijohtajuutta hän toimi Geodeettisen laitoksen geodeettina vuosina 1960–1967, tarkkavaaitsijana 1967–1975 ja osastonjohtajana 1975–1977.
Kakkuri on valittu Suomalaisen Tiedeakatemian (1976–) ja Teknillisten tieteiden akatemian jäseneksi (1982–). Hänelle myönnettiin Geofysiikan seuran Palmén-mitali vuonna 2009 ansiokkaasta työstä geodesian alalla.
Pikkuplaneetta 3597 Kakkuri on nimetty Juhani Kakkurin mukaan.
Kakkuri toimi useissa kansallisissa ja kansainvälisissä luottamustehtävissä muun muassa kansainvälisen geodeettis-geofysikaalisen unionin edustajana New Yorkissa YK:n kartografian toimiston kokouksissa. Lisäksi Suomen ja Kiinan välinen geodesian ja geotieteiden alan yhteistyö on Kakkurin yhteyksien ansiota. Kakkuri oli Wuhanin yliopiston kunniaprofessori ja Stuttgartin yliopiston kunniatohtori sekä Saksan geodeettisen komission jäsen.
Kakkuri kirjoitti useita kansantajuisia tiedekirjoja, kertomuksia laajoista matkoistaan ja edeltäjiensä Veikko Heiskasen ja T.J. Kukkamäen elämäkerrat. Hänen viimeisimmäksi teoksekseen jäi 2021 omaelämäkerta Muistelmia geodeettien maailmasta.
Julkaisuja

Professori Kakkurin tieteellinen tuotanto käsittää yli 100 julkaisua geodesian ja muilta geofysiikan aloilta. Hän oli myös tuottelias tietokirjailija.
Stellar Triangulation with Balloon-borne Beacons and Satellites (väitöskirja), 1973
Planeetta Maa, 1991
Lootuksenkukkia ja lohikäärmeitä: Geodeetin matkoja Kiinaan, 1999
Tulivuoret: Matkoja vulkaanien maailmaan, 2005
Muuttuva Maa, 2007
Maapallon mittaaja: V. A. Heiskasen elämä, 2008
Jämpti mies: Tauno Johannes Kukkamäen elämä, 2015
Surveyor of the Globe: Story of the Life of V. A. Heiskanen, 2017
Aiheesta muualla

Juhani Kakkurin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Jouko: Pohjois-Pohjalaisen osakunnan kotiseututkimuksia

Jouko: Pohjois-Pohjalaisen osakunnan kotiseutututkimuksia. Pohjois-Pohjalaisen osakunnan kotiseutujulkaisu on seitsemänä niteenä vuosina 1910–1962 ilmestynyt Pohjois-Pohjalaisen Osakunnan julkaissarja.
Jouko I

Jouko I , 1910 Sisällys:
Arvi Ahmavaara, "Juho" Vesaisesta
K. R. Donner, Luettelo Pohjois-Pohjanmaata ja Suomen Lappia käsittelevästä kirjallisuudesta
Aarne Europaeus, Pohjanmaan "jättiläiskirkoista"
I. F. Eräs taistelu Lapista 1600-luvulla
Jaakko Gummerus, Pohjoispohjalaisia pappissukuja
Rudolf Holsti, Katkelma Kainuun oloista ja tarpeista
Kaarlo Hänninen, Yhtä ja toista Paanajärvestä
Tauno Jatkola, Lehtiä Pyhäjärven (O.l.) pitäjän historiasta
Ilmari Kianto, Vuokkia vaeltamassa : matkakertomus
Eino Leino, Kotiseutu
Leevi Madetoja, Muuan sana pohjoispohjalaisista kansansävelmistä bbbbbbbbbbb
J. N. Merenheimo, Oulunsalon uhrikirkko
Einari Merikallio, Lintujen nimistä Haukiputaalla
Lauri Merikallio, Heikki Meriläinen taikojen kerääjänä
Pietari Päivärinta, Palanen Kalajokivarren asutushistoriaa
O. Rauhamaa, Kotiseututiedoille tilaa kansakoulujemme opetussuunnitelmissa
K. Reinilä, Lentohiekkamuodostuksia Hailuodolla
J. E. Rosberg, Piirteitä Suomen Lapin ilmastosuhteista
Laina Tervo, Syystarinoita
Laina Tervo, Siihen entiseen hyvään aikaan
Viljo Tolvanen, Limingan niityltä : muutamia kuvia
Onni Tolvanen, Salolaiset nuotalla : kansankieltä, -tapoja ja juttuja Oulunsalosta
V. J. Tuomikoski, Eräästä vanhasta Limingan pitäjän kuvauksesta
Kyösti Vilkuna, Kiusallinen susi : muistelmia kotiseudulta
Johannes Väyrynen, Piirteitä Kajaanin koulun vaiheista
Jouko II

Jouko II. 1914 Sisällys
Rurik Calamnius, Tietoja Piippolan seurakunnan vaiheista
Aarne Europaeus, Katsaus Pohjois-Pohjanmaan esihistoriaan
Jaakko Gummerus, Pohjalaisia pappeja pastoraalitutkinnossa 1830-luvulla
Arvi Hällfors, Vuoden 1873 kunnallisasetuksen vaikutus Oulun kaupungin finanssitalouteen
Lauri Merikallio, Hätämaan tietäjä
Leino Pentzin, 1867-68 katovuodesta Haapaveden pitäjässä
Leino Pentzin, Haapaveden kansanopiston kotiseutututkimuksia
K. A. Pfaler, Tapion lasten haudalla : (Kuhmoniemellä)
Samuli Paulaharju, Madsasjaurin lappalaisasunnolla
Martti Räsänen, L. L. Laestadiuksen postillain mytologisista aineksista
Volter Rihtniemi, Kainuun kansanopiston synty ja sen ensimmäiset toimivuodet
Viljo Tolvanen, Oulujärvi : muutamia tietoja Oulujärven luonnonoloista
Jouko III

Jouko III. 1937 Sisällys
Kyösti Haataja, Suomi, Eesti, Unkari
Aslak Itkonen, Karhusta ja sen pyynnistä Suomen Lapissa
J. Keränen, Viimeaikaisesta ilmaston lämpenemisestä Oulun ilmatieteellisten havaintojen mukaan
Aarne Äyräpää, Uusinta muinaislöytösatoa Oulun läänistä
Eila K. Fränti, Katsaus kulkuneuvojen kehityshistoriaan Kajaanin kihlakunnassa 1800-luvulla
Ilkka Kaakinen, Pohjois-Pohjalaisen Osakunnan kansanvalistus- ja kotiseutututkimustoiminta vv. 1907-1937
Enne-Liisa Koivisto, Iin kansanopetusoloista 1700-luvulla
Veikko Loppi, Kuinka suomen kieli tuli Pohjalaisen Osakunnan viralliseksi kieleksib
A. V. V. Mikkola, Sotkamon lehdoista
Arvo Mänty, Rovaniemeläisiä elintapoja 1700-1800-lukujen vaihteessa
Aslak Outakoski, Entistä ja nykyistä Tenosta ja sen asukkaista
Paula Paasivirta, Piirteitä Hailuodon kulttuurimaantieteestä
Erkki Tiesmaa, Tuomaan Pekka
Urho Tuomaala, Vanhoja pohjalaisia venetyyppejä
Urho Tuomaala, Pohjoispohjalaisen sananparsienkeruukilpailu
Luettelo pohjoispohjalaisten sananparsienkeruukilpailun osanottajista
Verkossa

Jouko: Pohjois-Pohjalaisen osakunnan kotiseutututkimuksia. I 1910
Jouko: Pohjois-Pohjalaisen osakunnan kotiseutututkimuksia. II 1914
Jouko: Pohjois-Pohjalaisen osakunnan kotiseutututkimuksia. III 1937
Jousikvartetto nro 1 (Prokofjev)

Sergei Prokofjev sävelsi ensimmäisen jousikvartettonsa h-mollissa (op. 50) Yhdysvaltain kongressin kirjaston tilauksesta vuosina 1930–1931. Kantaesityksen antoi Brosa-kvartetti Washington DC:ssä 25. huhtikuuta 1931. Venäjällä teoksen esitti ensi kertaa Roth-kvartetti Moskovassa 9. lokakuuta 1931. Säveltäjä teki kvartettonsa hitaasta finaalista itse versiot jousiorkesterille ja pianolle.
Osat

Kvartetto on kolmiosainen ja kestää noin 20–25 minuuttia.
Allegro
Andante molto
Andante
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:String Quartet No. 1 (Prokofiev)
Käännös suomeksi
Jesus College (Cambridge)

| Jesus College |
| --- | --- |
  

Perustettu:  1496
Opiskelijoita:  525
Jatko-opiskelijoita:  277
Sijainti:  Cambridge, Englanti  Yhdistynyt kuningaskunta
Osoite:  Jesus Lane Cambridge CB5 8BL
Yhteistyö:  Jesus College (Oxford)
Sivusto:  www.jesus.cam.ac.uk
Jesus Collegen sisäänkäynti.
Jesus College on yksi Cambridgen yliopiston 31 collegesta. Sen perusti Elyn piispa John Alcock vuonna 1496 kuningas Henrik VII:n luvalla. Collegen alkuperäinen nimi perustamiskirjassa oli The College of the Blessed Virgin Mary, Saint John the Evangelist and the glorious Virgin Saint Radegund, near Cambridge, mutta collegen nimeksi muodostui Jesus College paikalla jo vuosisatoja sijainneen kappelin (Jesus Chapel) mukaan. Collegen tieltä lakkautettiin benediktiinien nunnaluostari ja luostarin rakennukset otettiin collegen käyttöön.
Kuuluisia opettajia ja alumneja

Samuel Taylor Coleridge, runoilija
Thomas Cranmer, protestanttinen marttyyri
Prinssi Edward, Wessexin jaarli
John Flamsteed, ensimmäinen kuninkaallinen tähtitieteilijä
Nick Hornby, kirjailija
Thomas Malthus, pappi, väestötieteilijä ja taloustieteilijä
Peter D. Mitchell, biokemisti
Roger Scruton, filosofi
Laurence Sterne, kirjailija
John A. T. Robinson, piispa ja liberaaliteologian tunnetuimpia muokkaajia
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jesus College, Cambridge Wikimedia Commonsissa
Cambridgen yliopiston colleget
Christ’s
Churchill
Clare
Clare Hall
Corpus Christi
Darwin
Downing
Emmanuel
Fitzwilliam
Girton
Gonville and Caius
Homerton
Hughes Hall
Jesus
King’s
Lucy Cavendish
Magdalene
Murray Edwards (New Hall)
Newnham
Pembroke
Peterhouse
Queens’
Robinson
St Catharine’s
St Edmund’s
St John’s
Selwyn
Sidney Sussex
Trinity
Trinity Hall
Wolfson
Jälkilämpö (ydinreaktori)

Jälkilämpöä syntyy ydinreaktorin polttoaineessa, kun radioaktiiviset fissiotuotteet hajoavat. Jälkilämmön tuotto jatkuu vielä sen jälkeen, kun ketjureaktio on pysäytetty. Jälkilämpö kuumentaa polttoainetta, ja siksi myös pysäytettyä reaktoria täytyy jäähdyttää. Reaktorin jäähdyttäminen jälkilämmön poistamiseksi onkin toinen ydinturvallisuuden keskeinen tehtävä, ketjureaktion hallinnan lisäksi.
Ydinreaktorin toimiessa uraani ja plutonium hajoavat fissioreaktioissa kevyemmiksi atomeiksi, fissiotuotteiksi. Nämä fissiotuotteet ovat radioaktiivisia, eli ne hajoavat vähitellen muiksi alkuaineiksi. Tässä radioaktiivisessa hajoamisessa syntyy lämpöenergiaa, jota sanotaan jälkilämmöksi. Jälkilämpöteho on suurimmillaan heti reaktorin pysäyttämisen jälkeen noin 7 prosenttia reaktorin kokonaistehosta. Se pienenee vähitellen, kun fissiotuotteiden määrä vähenee radioaktiivisen hajoamisen seurauksena. Tunnin päästä reaktorin pysäyttämisestä jälkilämpöteho on noin 1,3 prosenttia reaktorin kokonaistehosta ja kuukauden päästä noin 0,1 prosenttia.
Esimerkiksi Fukushiman kolmosreaktorissa jälkilämpöteho oli tunnin kuluttua reaktorin pysäyttämisestä yli 30 megawattia ja vielä viikon päästä lähes 6 megawattia. Näin suuri lämpöteho riittää aiheuttamaan polttoaineen sulamisen, jos sitä ei jäähdytetä. Jos polttoaine kuumenee liikaa, zirkoniumista tehty polttoainesauvan suojakuori voi puhjeta ja radioaktiivisia aineita voi vapautua suojarakennukseen ja sieltä mahdollisesti ympäristöön.  Three Mile Islandin ja Fukushiman onnettomuudet johtuivat siitä, että jälkilämpöä ei saatu poistettua reaktorista.
Jälkilämmön aiheuttaman ylikuumenemisen estämiseksi ydinreaktoreissa on jälkilämmönpoistojärjestelmät ja onnettomuustilanteita varten vielä niistä riippumattomat hätäjäähdytysjärjestelmät. Pienissä reaktoreissa jälkilämpöteho on niin pieni, että jälkilämmön poistamiseen ei välttämättä tarvita erillisiä hätäjäähdytysjärjestelmiä, vaan lämmönsiirto johtumalla reaktorin seinämien läpi voi riittää.
Jälkilämpöä syntyy myös sen jälkeen, kun käytetty polttoaine on poistettu ydinreaktorista. Tämän takia käytettyä polttoainetta säilytetäänkin veden alla vähintään muutamia vuosia reaktorista poistamisen jälkeen. Jälkilämpö täytyy ottaa huomioon myös käytetyn polttoaineen loppusijoituksessa kallioperään.
Janhusen talo

| Janhusen talo |
| --- | --- |
 Janhusen talo on kuvassa keskellä.Oikealla puolella on Lahden kaupungintalo.
Osoite:  Mariankatu 11
Sijainti:  Lahti
Koordinaatit:  60°58′50.6370″N, 25°39′20.3092″E
Valmistumisvuosi:  1927
Suunnittelija:  Georg Wigström
Julkisivumateriaali:  tiili
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Janhusen talo on Georg Wigströmin suunnittelema, vuonna 1927 valmistunut, Lahdessa sijaitseva rakennus. Muuten yksinkertaisessa tiilirakennuksessa on klassistinen graniittiportaali.
Rakennus on saanut nimensä rakennuttajansa kaupungininsinööri Jalmari Janhusen mukaan. Hänen kuvataan olleen aikanaan "kaupungin mahtavimpia miehiä". Janhusen talokin rakennettiin hyvällä paikalle kaupungintalon läheisyyteen, Mariankadun rinteeseen.
Kaimana

Kaimanan lentoasema vuonna 1962.
Kaimana on pieni satamakaupunki Länsi-Papuan saarella, Indonesiassa. Se on Kaimanan hallintoaluen pääkaupunki. Sitä palvelee Kaimanan lentoasema.
Jälkimarkkinakelpoisuus

Jälkimarkkinakelpoisuus tarkoittaa sitä, että sijoittaja voi myydä hankkimansa rahoitusinstrumentin eteenpäin toiselle sijoittajalle, jälkimarkkinoille.
Esimerkiksi joukkovelkakirjalainan kohdalla jälkimarkkinakelpoisuus tarkoittaa sitä, että sijoittajalla on mahdollisuus myydä lainasijoitus kesken laina-ajan.
Tavallisesti kaikki osakkeet ovat jälkimarkkinakelpoisia ja julkisesti noteerattujen yhtiöiden (Oyj) osakkeilla voidaan käydä kauppaa pörssissä.
Myös sijoitus-, yritys- ja kuntatodistukset, valtion velkasitoumukset ja omaisuudenhoitoyhtiöiden velkasitoumukset ovat jälkimarkkinakelpoisia velkapapereita.
Jarmo Tapola

| Jarmo Tapola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1956
Kuollut: 25. heinäkuuta 2019 (63 vuotta) Ylöjärvi
Muut tiedot
Yritys:  Tapola
Asema:  hallituksen puheenjohtaja
Jarmo Tapola (1956 – 25. heinäkuuta 2019 Ylöjärvi) oli Tapola Oy:n hallituksen puheenjohtaja ja entinen toimitusjohtaja. Hän kuoli sairauskohtaukseen kotonaan Ylöjärvellä torstaina 25. heinäkuuta 2019.
Yksityiselämä

Tapolalla oli kaksi lasta; tytär ja poika. Poika, Kristian Tapola, on Tapola Oy:n nykyinen toimitusjohtaja. Myös tytär on yhtiön palveluksessa.
Juhani Jaskari

Juhani Sakari Jaskari (30. heinäkuuta 1930 Porvoo – 4. toukokuuta 1988) oli suomalainen kääntäjä.
Jaskarin puoliso oli vuosina 1961−1973 kirjailija Eila Pennanen.
Suomennoksia

Robert Robinson : Kuolleet kirjatoukat. WSOY 1957, 2. painos 1983, 3. painos 1995
Vladimir Nabokov : Lolita : romaani ; suom. Eila Pennanen ja Juhani Jaskari. Gummerus 1959, 8. painos 1992, 10. painos 1998
Vladimir Nabokov : Nabokovin tusina ; suom. Eila Pennanen, Juhani Jaskari. Gummerus 1961
Roy Fuller : Toinen esirippu. WSOY 1961, 2. painos 1993
Edita Morris : Hirošiman kukat. WSOY 1961, 5. painos 1982
Vladimir Nabokov : Naurua pimeässä : romaani ; englanninkielisestä laitoksesta suom. Eila Pennanen ja Juhani Jaskari. Gummerus 1962, 5. painos 2012
Alistair MacLean : Jääasema "Zebra". WSOY 1963, 10. painos 1977
Patricia Moyes : Esityslistalla murha. WSOY 1963, 4. painos 1992
Irving Stone : Michelangelo : elämäkertaromaani ; suom. Eila Pennanen ja Juhani Jaskari. WSOY 1963, 2. painos 1984
Robert van Gulik : Keisarin helmi : kiinalainen salapoliisiromaani. WSOY 1964
Len Deighton : Hautajaiset Berliinissä. WSOY 1965
Rudyard Kipling : Viidakkokirjat ; suom. Eila Pennanen ja Juhani Jaskari ; runot suom. Mikko Kilpi. WSOY 1965
Vladimir Nabokov : Lahja : romaani ; suom. Juhani Jaskari ; runot suom. Kirsi Kunnas. Gummerus 1965
Len Deighton : Miljardin dollarin aivot. WSOY 1966
Vladimir Nabokov : Lužinin puolustus : romaani ; engl. laitoksesta The defence suom. Juhani Jaskari. Gummerus 1966
Len Deighton : Kallista kuolla Pariisissa. WSOY 1967
Venäjän vallankumous silminnäkijäin kuvaamana ; toim. Roger Pethybridge ; suom. Juhani Jaskari ; runot suom. Kirsi Kunnas. WSOY 1967
Hunter Davies : The Beatles : Meidän tarinamme ; suom. ja lyh. Juhani Jaskari. WSOY 1968
Isaiah Berlin : Karl Marx : elämäkerta. Otava 1968
Malcolm Lowry : Tulivuoren juurella. WSOY 1968, 2. painos 1984
Len Deighton : Vain kun naurattaa. WSOY 1968
Vladimir Nabokov : Nabokov Nabokovista. Gummerus 1968, 2. painos nimellä Puhu, muisti, Gummerus 1989
Kurt Vonnegut : Teurastamo n:o 5 eli Lasten ristiretki : Velvollisuustanssi kuoleman kanssa. Tammi 1970, 7. painos 2007
Ernest Hemingway : Saaret ja virta. Tammi 1972
Alistair MacLean : Takaa-ajo Vaccarèsiin. WSOY 1972
Alistair MacLean : Särkyneen sydämen sola. WSOY 1974
Agatha Christie : Väärän vänkyrä talo. WSOY 1977, 3. painos 1994
Ed McBain : Kultakutri. Tammi 1979
Ernest Hemingway : Nick Adamsin tarina. Tammi 1979, 2. painso 2013
Palkinnot

Mikael Agricola -palkinto 1969
Valtion kääntäjäpalkinto 1969, 1980