stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Elovena
Historia

Elovena syntyi Viipurissa, Karjalan mylly Oy:ssä vuonna 1925. Tuotteen nimen alku saatiin yrityksen aiemmasta nimestä Myllyosakeyhtiö Elo ja loppuosa kauran tieteellisestä nimestä Avena sativa. Viljapellon laidalla seisovan Elovena-tytön alkuperäinen piirtäjä on Viipurin Tienhaarassa asunut taiteilija Joel Räsänen (1905–1978), joka oli myllyn konemestarin poika. Hänen piirroksensa voitti Karjalan Myllyn järjestämän mainoskilpailun, jossa haettiin kuvitusta pakkaukseen, joka sisälsi ekstra priima höyrytettyjä Elovena Kaurahiutaleita. Hahmon mallina oli mahdollisesti Laina Räsänen -niminen nainen.
Elovenan valmistuksen kehitti alkujaan viipurilainen arkkitehti ja liikemies Edoard Mielck, mutta liikekumppanit veivät idean ja alkoivat valmistaa sitä myllyssään. Elovena-neito oli alkuaan ruskeatukkainen, mutta muuttui 1950-luvulla vaaleahiuksiseksi, kun Ossi Saarelainen uudisti piirrosta. Aimo Virtasalo piirsi vuonna 1967 hahmosta uuden version, joka pysyi sen jälkeen pitkään samana. Metsänreuna ja horisontissa näkyvä aurinko lisättiin hahmon taustalle vuonna 1983 Phil Clementsin piirtäminä. Naisen kädessä ollut sirppi jäi pois 2010-luvun alussa, ja hieman myöhemmin myös Elovena-logon ulkonäköä muutettiin.
Elovena-tuotteiden kaura tulee Raisio Oyj:n sopimusviljelijöiltä noin sadan kilometrin säteeltä Nokian myllystä. Elovena-hiutaleita on valmistettu Nokialla vuodesta 1990, kun Melia perustettiin.
Kesällä 2014 perustettiin Elovena Puurobaari. Markkinointikampanjassa ideana oli pitää puurokulttuuria yllä tuunaamalla peruspuuroa ja hyödyntää ajan trendi-ilmiötä tarjoilemalla se ruokarekan luukusta.
Raisio Yhtymä on valvonut tarkasti Elovena-tuotteen tuotemerkkiä. Vuonna 2006 Raision vaatimuksesta keskeytettiin Hufvudstadsbladetin mainoskampanja, jossa musta nainen poseerasi kansallispuvussa pellolla. Taiteilija Jani Leinonen kuvasi parodian keinoin Elovena-tyttöä nyky-Suomessa. Raisio kirjelmöi Leinoselle.
Elovena Muru Kaurajauhis on suomalainen Raisio Oyj:n valmistama ja markkinoima kypsä kasviproteiinituote, joka valmistetaan suomalaisilla pelloilla kasvaneesta Elovena-täysjyväkaurasta, kauraleseestä, vedestä, suolasta sekä peruna- ja herneproteiinista.
Markkinointi ja mainonta

Elovena voitti Vuoden puuro 2011 -kilpailun Lahden Sadonkorjuumesuilla lokakuussa 2011.
Taloustutkimuksen mukaan Elovena on ollut yksi Suomen arvostetuimmista elintarvikebrändeistä. Elovena kuului myös suomalaisten vastaajien mielestä vastuullisimpien brändien kärkikolmikkoon Sustainable Brand Index -kyselyssä.
Vuonna 2013 Elovena sai Mainostajien Liiton vuosittain jakaman Vuoden Brändinrakentaja -tunnustuksen. Vuoden Brändinrakentaja -tunnustuksen saa vuosittain yksi Mainostajien Liiton jäsenyritys, joka on ollut markkinointiviestinnässään esimerkillinen. Mainostajien Liiton mukaan Elovena on perinteikkäästi suomalaisuutta kuvaava brändi. Erityisesti suomalaiset yhdistävät Elovenaan mielikuvia terveellisyydestä, luotettavuudesta ja luonnollisuudesta. Arvioitsijoiden mukaan Elovena-brändin vakiintuneita, kuluttajille helposti tunnistettavia elementtejä ovat muun muassa logo sekä pakkauksissa ja markkinointiviestinnässä esiintyvä väritys ja teemat, kuten Elovena-tyttö ja kauralyhteet. Ilmettä on päivitetty vuosien varrella.
Vuoden 2017 uudistuksessa kaurahiutalepakkauksesta poistettiin viljapelto Elovena-tytön taustalta. Samana vuonna testattiin myös erilaisia vaatetuksia, mutta kolme neljäsosaa suomalaisista piti kansallispukua ainoana oikeana Elovena-asuna. Vuoden 2020 uudistuksessa koko brändi koki muutoksen, kun naiselta poistettiin perinteinen kansallispuku. Uudistuksen teki bränditoimisto Bond Agency. Muutosta perusteltiin kansainväliseen käyttöön sopivuudella. Raision tavoite oli kasvattaa kansainvälistä kauraliiketoimintaansa.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Everest

Everest voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Mount Everest, maailman korkein vuori Himalajan vuoristossa
Everest, pikkukaupunki Kansasissa Yhdysvalloissa
Everest, yhdysvaltalainen dokumenttielokuva vuodelta 1998
Everest, yhdysvaltalainen seikkailuelokuva vuodelta 2015
Ford Everest, automalli
Everest Kohtla-Järve, HC Everest, virolainen jääkiekkojoukkue
Sukunimenä

Frank K. Everest, Jr. (1920–2004), yhdysvaltalainen ilmavoimien prikaatikenraali ja koelentäjä
George Everest (1790–1866), brittiläinen maanmittari, jonka mukaan Mount Everest -vuori on nimetty
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Everest”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Fares Ibrahim

| Mitalit> Maa:   Qatar.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Qatar.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Qatar.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Maa:   Qatar> Miesten painonnosto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tokio 2020 | 96 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Pattaya 2019 | 96 kg |  |
|  Pronssia | Anaheim 2017 | 94 kg |  |
Fares Ibrahim Saed Hassouna El-Bakh (arab. فارس ابراهيم سعد حسونة الباخ‎, s. 4. kesäkuuta 1998 Egypti) on qatarilainen painonnostaja ja olympiavoittaja. Ibrahim kilpailee 94 ja 96 kg painoluokissa. Ibrahim voitti olympiakultaa Tokion kesäolympialaisissa 2020, kun hän voitti 96 kg painoluokan. Hän tempaisi 177 kg ja työnsi 225 kg voittaen kultaa 15 kg erolla. Hänen yhteistuloksensa 402 on olympiaennätys. Ibrahim kilpaili myös Rion kesäolympialaisissa 2016, mutta tuolloin 85 kg sarjassa. Hän oli lopputuloksissa seitsemäs. Ibrahim on saavuttanut lisäksi kaksi MM-mitalia, kun hän oli toinen vuonna 2019 ja kolmas vuonna 2017.
Esko Koivusalo

Esko Eljas Koivusalo (23. kesäkuuta 1936 Seinäjoki – 12. tammikuuta 2012 Helsinki) oli suomen kielen asiantuntija ja suomalainen kulttuurivaikuttaja.
Koivusalo työskenteli suomen kielen lehtorina Berliinin Freie Universitätissä ja kotimaassa muun muassa Sanakirjasäätiössä ja Nykysuomen laitoksella. Hänen ansiotaan on Hiidenkivi-lehden perustaminen ja hän oli alkuvaiheessa sen toinen päätoimittaja. Hän oli Kielitoimiston johtaja 1974 alkaen ja Kielikellon päätoimittaja vuodet 1975–1990.
Koivusalo oli Alfred Kordelinin säätiön asiamies, ja siinä tehtävässä hän vaikutti sen kulttuurihankkeisiin ja laajensi sen yhteistyökumppanien piiriä. Ansioistaan hänelle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 2001.
Aiheesta muualla

Heikki Ylikangas, 2/2012 PDF. Helsingin eteläpohjalaiset, Plari, 2/2012, s. 16.
Everest Kohtla-Järve

Everest (myös HC Everest) on virolainen Kohtla-Järveltä kotoisin oleva jääkiekkojoukkue. Seura on perustettu vuonna 2011, jolloin se liittyi maan pääsarjaan Meistriliigaan. Se ei ole kuitenkaan ottanut sarjaan osaa joka kaudella tuon jälkeen – esimerkiksi kaudella 2017–2018 joukkue ei ollut mukana. Sen sijaan kaudella 2018–2019 joukkue otti osaa sarjaan, samoin kausilla 2019–2020, 2020–2021. Se oli myös mukana kaudella 2021–2022, samoin 2022–2023, 2023–2024 ja 2024–2025.
Seuralla ei ole yhtään Viron-mestaruutta. Kaudella 2021–2022 se eteni pronssiotteluun mutta hävisi HC Panterille.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Fabíola Molina

Fabíola Pulga Molina (s. 25. toukokuuta 1975, São José dos Campos, São Paulo) on entinen brasilialainen uimari, joka osallistui kotimaansa riveissä Kesäolympialaisiin 2000. Hän voitti kaksi kultaa Pan American Gameseissä, naisten 4x100 metrin vapaauintiviestissä (1995 ja 1999).
Esko Koivunen

| Esko Koivunen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Esko Koivunen
Syntynyt: 2. huhtikuuta 1927 (ikä 97) Pohjois-Pirkkala, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pituus:  180 cm
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1952–1954 1956:  Pispalan Tarmo Pispalan Tarmo
Maajoukkueet
1954:   Suomi
Ottelut (pisteet):  1 (0)
Esko Koivunen (s. 2. huhtikuuta 1927 Pohjois-Pirkkala) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripallotuomari, koripalloilija ja koripallovalmentaja. Hän pelasi neljä kautta SM-sarjassa ja toimi tuomarina muun muassa vuoden 1955 EM-kilpailuissa.
Elämä ja ura

Koivunen edusti pelaajana kasvattajaseuraansa, tamperelaista Pispalan Tarmoa SM-sarjassa vuosina 1952–1954 ja 1956. Parhaimmillaan Tarmo sijoittui kahdeksanneksi kaudella 1953. Koivunen kuului myös Suomen miesten maajoukkueen kokoonpanoon marraskuussa 1954 pelatussa Ruotsi-ottelussa.
Koivunen järjesti vuonna 1952 näytösottelun Tampereen joukkueen ja Helsingin olympialaisista maan ongelmallisen statuksen vuoksi ulos jääneen Manner-Kiinan välille. Helsingin olympiakisoissa hän työskenteli toimitsijana. Koivunen toimi koripallotuomarina miesten SM-sarjassa, ja hän tuomitsi myös viisi ottelua sekä loppuottelussa vuoden 1955 EM-kilpailuissa. Työuransa Koivunen teki metalli-, sähkö- ja rakennusaloilla. Hän toimi vuosikymmeniä Pispalan Tarmon johtokunnassa ja nimettiin seuran kunniapuheenjohtajaksi. Huhtikuussa 2017 Koivunen täytti 90 vuotta. Hän asui edelleen Pispalassa synnyintalossaan jossa oli myös varttunut.
Eurocup Formula Renault 2.0 -kausi 2009

Eurocup Formula Renault 2.0-kausi 2009 oli sarjan 19:s kausi. Kausi alkoi Belgian, Espanjan Barcelonan radalla ja päättyi Espanjan Alcañizin radalla. Sarjan mestaruuden voitti espanjalainen Albert Costa. Toiseksi sijoittui ranskalainen Jean-Éric Vergne ja kolmanneksi portugalilainen António Félix da Costa.
Eurocup Formula Renault 2.0 -kausi 2004

Eurocup Formula Renault-kausi 2004 oli sarjan 14 kausi. Kausi alkoi Monzasta 27. maaliskuuta ja päättyi Oscherslebeniin 18. syyskuuta. Sarjan mestaruuden voitti yhdysvaltalainen Scott Speed. Toiseksi sijoittui ranskalainen Simon Pagenaud ja kolmanneksi yhdysvaltalainen Colin Fleming.
Eurocup Formula Renault 2.0 -kausi 2005

Kamui Kobayashi voitti kauden.
Eurocup Formula Renault 2.0-kausi 2005 oli sarjan 15:s kausi. Kausi alkoi Belgian, Zolderin radalla ja päättyi Italian Monzassa. Sarjan mestaruuden voitti japanilainen Kamui Kobayashi. Toiseksi sijoittui saksalainen Michael Ammermüller ja kolmanneksi ranskalainen Yann Clairay.
FS Dupleix (1930)

| Dupleix |
| --- | --- |
 Dupleix

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Brest
Kölinlasku:  14. marraskuuta 1929
Laskettu vesille:  9. lokakuuta 1930
Palveluskäyttöön:  20. heinäkuuta 1932
Poistui palveluskäytöstä:  miehistönsä upottama 27. marraskuuta 1942 Toulonissa
Tekniset tiedot
Uppouma:  10 160 t (standardi) 12 984 t (kuormattu)
Pituus:  194,0 m (kokonaispituus)
Leveys:  19,10 m
Syväys:  6,35 m
Koneteho:  90 000 shp
Nopeus:  31 solmua
Miehistöä:  752
Aseistus
Aseistus:  8 x 203 mm/L50 Mle 1924 -tykkiä kaksoistorneissa 8 x 75 mm ilmatorjuntatykkiä kaksiputkisina asennuksina 8 x 37 mm ilmatorjuntatykkiä kaksiputkisina asennuksina 4 x 13,2 mm kolmipiippuista ilmatorjuntakonekivääriä 6 x 550 mm torpedoputkea 3 x lentokonetta
Dupleix oli Ranskan laivaston 1920-luvun lopulla valmistunut Suffren-luokan raskas risteilijä toisessa maailmansodassa.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Välimeren laivaston 1. kevyeen viirikköön Touloniin, jossa alus oli ennen toisen maailmansodan alkamista lukuun ottamatta vuoden 1937 telakointia. Lokakuussa alus siirrettiin Oraniin, jossa se liitettiin brittiläis-ranskalaisiin saksalaisten saarronmurtajien etsintäosastoihin. Alus osallistui 25. lokakuuta 4 627 tonnin rahtialuksen Santa Fen valtaukseen. Operaatiosta vapauduttuaan alus palasi Touloniin ja osallistui Genovan pommitukseen kesäkuussa.
Alus jatkoi palvelustaan, kunnes saksalaiset tunkeutuivat 27. marraskuuta 1942 Vichyn Ranskan hallinnassa olleelle alueelle. Miehistö upotti aluksensa satama-altaaseen. Italialaiset nostivat 3. heinäkuuta 1943 hylyn, mutta se upposi uudelleen liittoutuneiden ilmahyökkäyksessä 1944.
Esko Kivikoski

Esko ”Kyllä” Kivikoski vuonna 1964.
Esko Antero Kivikoski (ent. Kristiansson; 7. maaliskuuta 1914 Helsinki – 23. syyskuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen television tietokilpailujen kestovoittaja ja vetäjä 1960-luvulla sekä Yleisradion Viisasten kerhon puheenjohtaja vuonna 1963. Kivikosken tavaramerkki oli ”onko kysymys ymmärretty” -tiedustelun jälkeen painokkaasti lausuttu ”kyllä”, ja sanasta tulikin hänen lisänimensä.
Kivikosken vanhemmat olivat Maria Katariina Stenfors ja toimittaja Sven Elof Kristiansson. Sven oli anarkisti, joka kustansi, käänsi kirjoja ja julkaisi Vapaa Ajatus -lehteä 1910-luvulla.
Kivikoski kävi keskikoulun ja työskenteli metsätyömiehenä, peltiseppänä, VR:n liikenneosastolla ja vuosikymmeniä Keskon palveluksessa, muun muassa tiedotussihteerinä.
Kivikoski kisaili myös Naapurivisassa Suomen joukkueessa ja voitti parhaan miespuolisen tv-esiintyjän Telvis-palkinnon vuosina 1964 ja 1965. Hän sai aikaan suoranaisen tietokilpailuvillityksen, ja esiintyi myös visailuohjelmissa Arpa on heitetty, Tupla tai kuitti sekä Kaikki yhtä vastaan , jossa kolmihenkiset joukkueet yrittivät yhdessä päihittää Kivikosken tiedot.
Kivikosken ulkomaisia vastustajia tietovisoissa olivat muun muassa australialainen Barry Jones ja virolainen Hardi Tiidus.
Vuonna 1965 Ossi Runnen orkesteri julkaisi kappaleen ”Kyllä”, jossa Kivikoski tokaisee välillä tavaramerkkilausahduksensa.
Aiheesta muualla

Esko Kivikoski ja Barry Jones Ylen Elävässä arkistossa.
Esko Kivikoski Estofilia.  2018. Tallinna:  Suomen suurlähetystö. Viitattu 4.5.2018. (viroksi) (suomeksi)
Esmee Visser

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Esmee Visser |  Esmee Visser |  Esmee Visser |  |
Maa:  Alankomaat
Naisten pikaluistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Pyeongchang 2018 | 5 000 m |  |
| Matkakohtaiset MM-kilpailut  | Matkakohtaiset MM-kilpailut  | Matkakohtaiset MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Inzell 2019 | 5 000 m |  |
|  Pronssia | Salt Lake City 2020 | 5 000 m |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Kolomna 2018 | 3 000 m |  |
|  Kultaa | Heerenveen 2020 | 3 000 m |  |
Esmee Visser (s. 27. tammikuuta 1996) on alankomaalainen pikaluistelija. Hän voitti olympiakultaa 5 000 metrillä Pyeongchangissa 2018 ajalla 6.50,23. Aiemmin samana vuonna hän voitti Euroopan-mestaruuden 3 000 metrillä. Hän saavutti 5 000 metrillä MM-hopeaa 2019. Hän voitti 3 000 metrin Euroopan-mestaruuden jälleen 2020. Saman vuoden matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia 5 000 metrillä ja oli viides 3 000 metrillä.
Hän voitti nuorten maailmanmestaruuden joukkuetakaa-ajossa 2015. Hän sijoittui 3 000 / 5 000 metrin maailmancupin kokonaispisteissä toiseksi kaudella 2018−2019.
Ennätykset

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 500 m | 41,42 | Heerenveen | 25. tammikuuta 2020 |
| 1 000 m  | 1.19,81 | Heerenveen | 19. tammikuuta 2019 |
| 1 500 m | 1.57,69 | Heerenveen | 27. tammikuuta 2019 |
| 3 000 m | 3.54,02 | Salt Lake City | 9. maaliskuuta 2019 |
| 5 000 m | 6.45,73 | Calgary | 23. helmikuuta 2019 |
Eric the Red

| Eric the Red Týr |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Jacob Hansen studiolla
 Julkaistu: 27. kesäkuuta 2003
 Tuottaja(t): Týr
 Tyylilaji: Folk metal, Viking metal
 Kesto: 70.31
 Levy-yhtiö: Napalm Records Tutl
Týrin muut julkaisut
| How Far to Asgaard 2002 | Eric the Red 2003 | Ragnarok 2006 |
Eric the Red on färsaarelaisen folk metal -yhtye Týrin toinen täyspitkä albumi. Levyn nimi viittaa viikinki Erik Punaiseen. Napalm Records julkaisi albumista uuden painoksen vuonna 2006, jossa oli uuden kansitaiteen lisäksi kaksi bonuskappaletta yhtyeen demolta, vuodelta 2000.
Kappaleet

|  | Kappale | Sävellys | Sanat | Huom>  | Pituus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | The Edge | Heri Joensen | Heri Joensen |  | 7:44 |
| 2. | Regin Smiður | färsaarelainen kansanlaulu | färsaarelainen kansanlaulu | sovittanut Heri Joensen | 6:08 |
| 3. | Dreams | Heri Joensen | Heri Joensen |  | 5:32 |
| 4. | The Wild Rover | irlantilainen kansanlaulu | irlantilainen kansanlaulu | sovittanut Heri Joensen | 4:12 |
| 5. | Stýrisvølurin | Heri Joensen färsaarelainen kansansävelmä | Heri Joensen |  | 6:57 |
| 6. | Ólavur Riddararós | färsaarelainen kansanlaulu | färsaarelainen kansanlaulu | sovittanut Heri Joensen | 4:36 |
| 7. | Rainbow Warrior | Heri Joensen | Heri Joensen |  | 5:28 |
| 8. | Ramund Hin Unge | tanskalainen kansanlaulu | tanskalainen kansanlaulu | sovittanut Heri Joensen | 4:31 |
| 9. | Alive | Heri Joensen | Heri Joensen |  | 6:24 |
| 10. | Eric the Red | Heri Joensen | Heri Joensen |  | 7:42 |
| 11. | God of War | Heri Joensen Jón Joensen | Heri Joensen | bonuskappale 2006 uudelleenjulkaisulla | 6:23 |
| 12. | Hail to the Hammer | Heri Joensen Pól Arni Holm | Heri Joensen | bonuskappale 2006 uudelleenjulkaisulla | 3:49 |
Kokoonpano

Heri Joensen – laulu, kitara
Terji Skibenæs – kitara
Gunnar H. Thomsen – basso
Kári Streymoy – rummut
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi: 8½/10
Aiheesta muualla

Eric the Red Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Eric the Red Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Týr
| --- | --- |
Diskografia:   How Far to Asgaard  Eric the Red  Ragnarok  Land  By the Light of the Northern Star  The Lay of Thrym  Valkyrja  Hel  Battle Ballads
Everblack

| Everblack Mercenary |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Aabenraa-studio, Tanska
 Julkaistu: 11. maaliskuuta 2002
 Tuottaja(t): Jacob Hansen
 Tyylilaji: melodinen death metal, thrash metal
 Kesto: 53.45
 Levy-yhtiö: Hammerheart Records
Mercenaryn muut julkaisut
| First Breath 1998 | Everblack 2002 | 11 Dreams 2004 |
Everblack on Mercenaryn toinen albumi, joka on ensimmäisen tapaan julkaistu Hammerheart Recordsin kautta. Levyllä kuullaan ensimmäistä kertaa yhtyeen tulevaa päälaulajaa Mikkel Sandageria ja hänen veljeään Morten Sandageria koskettimissa. Levy jäi Mercenaryn entisen kitaristi Signar Petersenin ja rumpali Rasmus Jacobsenin viimeiseksi. Tyylillisesti levy jatkaa enimmäkseen edellisen linjoilla, mutta sisältää enemmän puhdasta laulua ja kokeiluja thrash metalin suuntaan.
Travis Smith on tehnyt levyn kansitaiteen.
Kappaleet

Intro – 0:32
Everblack – 4:50
Seize the Night – 6:39
Screaming from the Heavens – 6:55
Dead.com – 5:42
Darkspeed – 4:50
Bloodrush – 6:30
A Darker Shade of Black – 5:02
Bulletblues – 2:48
Rescue Me – 5:05
Alliance – 4:02
Nothing’s What It Seems (Outro) – 7:05
Aiheesta muualla

Everblack Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Everblack Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Eurocup Formula Renault 2.0 -kausi 2000

Formula Renault 2000 Eurocup kausi 2000 oli sarjan kymmenes kausi. Sarjan mestaruuden voitti brasilialainen Felipe Massa. Toiseksi sijoittui hollantilainen Charles Zwolsman ja kolmanneksi italialainen Matteo Grassotto.
Kuljettajien pisteet

| Sijoitus | Kuljettaja | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1 |  Felipe Massa | 140 |
| 2 |  Charles Zwolsman | 124 |
| 3 |  Matteo Grassotto | 116 |
| 4 |  Richard Antinucci | 108 |
| 5 |  Mike Schmidt | 94 |
| 6 |  Markus Winkelhock | 78 |
| 7 |  Kimi Räikkönen | 62 |
| 8 |  Marcel Lasée | 54 |
| 9 |  Hugo van der Ham | 48 |
| 10 |  Jörg Hardt | 46 |
| 11 |  Toby Scheckter | 40 |
| 12 |  Fabrizio del Monte | 28 |
| 13 |  Jean de Pourtales | 26 |
| 14 |  Thomas Pichler | 24 |
| 15 |  Tom Sisley | 24 |
| 16 |  Danny Watts | 20 |
| 17 |  Éric Salignon | 20 |
| 18 |  Andrea Belicchi | 12 |
| 19 |  Nicolas Lapierre | 12 |
| 20 |  Augusto Farfus | 10 |
Aiheesta muualla

http://www.driverdb.com/standings/129-2000/
Fabula

Fabula on sähkökirjojen lukemiseen tarkoitettu sovellus. Fabula perustettiin vuonna 2013 nimellä Fastr. Sovellus keskittyi aluksi nopeuslukemiseen. Sittemmin liikeidea muutettiin ja Fabula erikoistui jakelemaan sähkökirjoja asiakkaille kuukausimaksua vastaan. Fabula on perustettu ja kirjoilla Suomessa, mutta aloitti toimintansa Latvian markkinoilta. Suurin syy tähän oli, että perustajatiimissä oli pelkästään Latvialaisia. Fabula onnistui tuplaamaan sähkökirjamarkkinat Latviassa. 19. kesäkuuta 2015 Fabula keräsi 450 000 euroa sijoituksina muun muassa Suomesta, Ruotsista ja Yhdysvalloista. Tällä hetkellä Fabula tähtää Suomen ja Viron markkinoille. Sovelluksen voi ladata Android-kaupoista ja Applen sovelluskaupasta. Sovellus toimii 6 eri kielellä.
Aiheesta muualla

Fabulan kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Erna Berger

Erna Bergerin muistokivi Dresdenissä.
Erna Berger (19. lokakuuta 1900 Dresden – 14. kesäkuuta 1990 Essen, Saksa) oli saksalainen oopperalaulaja ja näyttelijä.
Dresdenissä syntynyt Berger vietti osan lapsuuttaan Intiassa ja Etelä-Afrikassa. Hänestä tuli yksi 1930-luvun tunnetuimmista lyyrisistä koloratuurisopraanoista. Hänen tunnetuimpia laulajaroolejaan olivat oopperoissa La Traviata, Taikahuilu, Rigoletto, La Bohème ja Ryöstö seraljista. Hän oli mukana useissa elokuvaproduktioissa joko lauluosuuksia sisältävissä näyttelijänrooleissa tai lauluosuuksien ääninäyttelijänä.
Bergerin elokuvia

Unkarilaista verta (Maria Ilona, 1939)
Falstaff in Wien (1940)
Ruotsin satakieli (Die schwedische Nachtigall, 1941)
Jumalten suosikki (Wen die Götter lieben, 1942)
Aiheesta muualla

Erna Berger Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Eloy

| Eloy> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1969–
Tyylilaji:  progressiivinen rock space rock Psykedeelinen rock
Kotipaikka:  Saksa
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Frank Bornemann, kitara, laulu   Michael Gerlach, kosketinsoittimet   Hannes Folberth   Klaus-Peter Matziol, basso   Stephan Emig, rummut  
Entiset jäsenet:  Erich Schriever, laulu, kosketinsoittimet   Manfred Wieczorke, kitara, basso, laulu, urut   Helmuth Draht, rummut   Wolfgang Stöcker, basso   Fritz Randow, rummut   Luitjen Janssen, basso   Detlef "Pitter" Schwaar, kitara   Detlev Schmidtchen, kosketinsoittimet   Jürgen Rosenthal, rummut   Hannes Arkona, kitara   Hannes Folberth, kosketinsoittimet   Jim McGillivray, rummut   Bodo Schopf, rummut   Steve Mann, kitara   Kristof Hinz, rummut  
Levy-yhtiö:  Philips Records (1971)   EMI (1973-1984)  
Aiheesta muualla
Eloy
Infobox OKNimi-testi OK: 
Eloy on saksalainen progressiivista rockia soittava yhtye.
Jäsenet

| --- | --- |
1971–1972:  Frank Bornemann - kitara  Erich Schriever - laulu, koskettimet  Manfred Wieczorke - kitara, basso, laulu  Helmuth Draht - rummut  Wolfgang Stöcker - basso
1973:  Frank Bornemann - kitara, laulu  Manfred Wieczorke - urut, kitara, laulu  Wolfgang Stöcker - basso  Fritz Randow - rummut
1974:  Frank Bornemann - kitara, laulu  Manfred Wieczorke - urut, kitara, laulu  Luitjen Janssen - basso  Fritz Randow - rummut
1975:  Frank Bornemann - kitara, laulu  Detlef "Pitter" Schwaar - kitara  Manfred Wieczorke - urut, kitara, laulu  Luitjen Janssen - basso  Fritz Randow - rummut
1976–1979:  Frank Bornemann - kitara, laulu  Klaus-Peter Matziol - basso  Detlev Schmidtchen - koskettimet  Jürgen Rosenthal - rummut
1980–1981:  Frank Bornemann - kitara, laulu  Klaus-Peter Matziol - basso  Hannes Arkona - kitara  Hannes Folberth - koskettimet  Jim McGillivray - rummut
1982–1984:  Frank Bornemann - kitara, laulu  Klaus-Peter Matziol - basso  Hannes Arkona - kitara  Hannes Folberth - koskettimet  Fritz Randow - rummut
1984–1987: Yhtye hajosi.
1988–1993:  Frank Bornemann - kitara, laulu  Michael Gerlach - koskettimet
1994–1997:  Frank Bornemann - kitara, laulu  Michael Gerlach - koskettimet  Klaus-Peter Matziol - basso
1998–2010:  Frank Bornemann - kitara, laulu  Michael Gerlach - koskettimet  Klaus-Peter Matziol - basso  Bodo Schopf - rummut  Hannes Folberth - koskettimet
2011–2016:  Frank Bornemann - kitara, laulu  Steve Mann - kitara  Michael Gerlach - koskettimet  Klaus-Peter Matziol - basso  Bodo Schopf - rummut  Hannes Folberth - koskettimet
2016–2018:  Frank Bornemann - kitara, laulu  Hannes Folberth - koskettimet  Michael Gerlach - koskettimet  Klaus-Peter Matziol - basso  Kristof Hinz - rummut
2018–present:  Frank Bornemann - kitara, laulu  Hannes Folberth - koskettimet  Michael Gerlach - koskettimet  Klaus-Peter Matziol - basso  Stephan Emig - rummut