stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ekronin temppelin piirtokirjoitus
Teksti

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | (Tämä on) temppeli, jonka Akis, Padin poika, Jasudin poika, Adan poika, Jairin poika, Ekronin hallitsija rakensi Patagealle, herrattarelleen. Hän (Patagea) siunatkoon häntä (Akista) ja suo[jel]koon häntä, ja pidentäköön hänen ikänsä, ja siunatkoon hänen [ma]ataan! | ” |
– Ekronin temppelin piirtokirjoituksen suomennos. 
Nimen ”Akis” vokalisointi on epävarma. Se voidaan kirjoittaa myös ”Akais”, ”Akaios”. Joidenkin tutkijoiden mukaan nimi tulee kreikan sanasta Αχαιός, joka tarkoittaa akhaioslaista eli kreikkalaista.  1. Sam 21:10–14 mukaan Gatin toisen filistealaisen kaupungin kuningas oli myös nimeltään Akis. Assyrialaisissa lähteissä kuningasta kutsutaan nimellä ”Ikausu”. Ekronin tekstissä ei poikkeuksellisesti käytetä nimitystä ”kuningas”, vaan ”hallitsija” tai ”prinssi”. Sana tulee juuresta joka tarkoittaa hallita. Nimen Patagea vokalisointi on hyvin epävarma ja siitä on tarjottu useita vaihtoehtoja. Nimeä ei tunneta muualta. Myös kolmas konsonantti on kiistelty ja on ehdotettu, että g kirjaimen sijaan kirjain olisikin n tai r. Nimeksi on tällöin tarjottu muun muassa vaihtoehtoja Potnia, Petgia, Petria ja Patria. Sana ”ikänsä” on kirjaimellisesti “päivänsä”.
Filistealaisiin liitettyjä kohteita kartalla. Kartalla myös Ekron (Tel Miqne).
Dmitri Torbinski

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Dmitri Jevgenjevitš Torbinski
Syntymäaika: 28. huhtikuuta 1984 (ikä 40)
Syntymäpaikka: Norilsk, Neuvostoliitto
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 172 senttimetriä
Seura
Seura: Lokomotiv Moskova
Pelinumero: 7
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2002–2007 2005 2008– | Spartak Moskova → Spartak Tšeljabinsk (laina) Lokomotiv Moskova | 43 (3) 24 (4) 0 (0) |
Maajoukkue
| 2007– | Venäjä | 12 (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 21. kesäkuuta 2008.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 21. kesäkuuta 2008.
Dmitri Jevgenjevitš Torbinski (ven. Дмитрий Евгеньевич Торбинский, s. 28. huhtikuuta 1984 Norilsk, Neuvostoliitto) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Torbinski aloitti ammattilaisuransa vuonna 2002 Spartak Moskovassa, jossa hän pelasi vuoteen 2007 asti pelaten 43 ottelua ja tehden niissä kolme maalia. Vuonna 2005 hän oli lainalla Spartak Tšeljabinskissa. Talvella 2008 hän liittyi Lokomotiv Moskovaan.
Vuonna 2007 Torbinski teki ensiesiintymisensä maajoukkueessa, jossa hän on tähän mennessä pelannut 12 ottelua ja tehnyt kaksi maalia. Hänet valittiin Venäjän joukkueeseen Sveitsin ja Itävallan Euroopan-mestaruuskisoihin vuonna 2008.
Maajoukkuemaalit

| # | Aika | Stadion | Vastustaja | Maali | Tulos | Kilpailu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 23. huhtikuuta 2008 | Lužniki, Moskova, Venäjä |  Kazakstan | 5-0 | 6-0 | Ystävyysottelu |
| 2. | 21. kesäkuuta 2008 | St. Jakob-Park, Basel, Sveitsi |  Alankomaat | 2-1 | 3-1 | EM-kilpailut 2008 |

Venäjän joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2008
1 Akinfejev |
2 V. Berezutski |
3 Janbajev |
4 Ignaševitš |
5 A. Berezutski |
6 Adamov |
7 Torbinski |
8 Kolodin |
9 Sajenko |
10 Aršavin |
11 Semak |
12 Gabulov |
13 Ivanov |
14 Širokov |
15 Biljaletdinov |
16 Malafejev |
17 Zyrjanov |
18 Žirkov |
19 Pavljutšenko |
20 Semšov |
21 Sytšov |
22 Anjukov |
23 Bystrov |
Valmentaja Hiddink
Venäjän joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Akinfejev |
2 Šiškin |
3 Smolnikov |
4 Ignaševitš |
5 Neustädter |
6 A. Berezutski |
7 Jusupov |
8 Glušakov |
9 Kokorin |
10 Smolov |
11 Mamajev |
12 Lodigin |
13 Golovin |
14 V. Berezutski |
15 Širokov |
16 Guilherme |
17 Šatov |
18 Ivanov |
19 Samedov |
20 Torbinski |
21 Štšennikov |
22 Dzjuba |
23 Kombarov |
Valmentaja Slutski
Eino Ritari

Eino Veli Ritari (11. helmikuuta 1915 Hatsina, Inkeri – 25. joulukuuta 1984 New York, Yhdysvallat) oli inkerinsuomalainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -näyttelijä.
Ritari työskenteli Suomessa päätoimisesti Helsingin Sanomien oikolukijana mutta hän työskenteli myös Suomen Filmiteollisuuden palveluksessa järjestäjänä ja sivuosanäyttelijänä. Ritari tuotti, käsikirjoitti ja ohjasi vuonna 1957 valmistuneen kokoillan näytelmäelokuvan Kylä. Elokuva tehtiin pääosin amatöörivoimin, ja kuvaukset tapahtuivat valtaosin Ritarin morsiamen Maria Sellan vanhempien huvilan lähiympäristössä Helsingin lähellä Pitäjänmäellä. Elokuvan ensi-ilta oli 10. toukokuuta 1957 helsinkiläisessä Edison-teatterissa, jossa sitä esitettiin viikon verran. Valtion elokuvatarkastamo langetti elokuvalle 30 prosentin rangaistusveron ja poisti elokuvasta neljä kohtausta, joissa poliisi otti viinaryyppyjä. Elokuvan laboratoriolaskut ja teknisen henkilökunnan palkat jäivät maksamatta. Elokuvan päärahoittajana toiminut harmonikkataiteilija Lasse Pihlajamaa menetti myös kolmen miljoonan markan sijoituksensa.
Eino Ritari muutti sittemmin Yhdysvaltoihin ja työskenteli viimeksi talonmiehenä New Yorkissa. Hän vei mukanaan Kylä-elokuvan kaitafilmikopion ja on saattanut esittää sitä Yhdysvaltain suomalaisalueilla. Elokuvan negatiivit löytyivät syksyllä 1989 Espoon Niittykummusta vuonna 1975 kuolleen Lauri Pulkkilan omistaman 16 millimetrin kavennuskopioita tehneen Filmistudio Oy:n jäämistöstä.
Elokuvaohjauksia

Hiljainen maailma, lyhyt dokumenttielokuva. Suomen Filmiteollisuus SF Oy 1951, ohjaus ja selostus
Helmeilevä hymy, lyhyt dokumenttielokuva. Suomen Filmiteollisuus SF Oy 1952, ohjaus
Vastuu, lyhyt dokumenttielokuva. Suomen Filmiteollisuus SF Oy 1952, ohjaus
Oman kodin omistajaksi, lyhyt dokumenttielokuva. Suomen Filmiteollisuus SF Oy 1953, ohjaus
Arkielämän vaaroja, lyhyt dokumenttielokuva. Karhu-Filmi 1955, ohjaus
Kylä, pitkä elokuva. Ri-filmi, omist. E. Ritari 1957, ohjaus, käsikirjoitus, tuottaja
Elokuvarooleja

Radio tekee murron, 1951, kreditoimaton rooli, toimi myös järjestäjänä
Rovaniemen markkinoilla, 1951, sokea torilaulaja
Vain laulajapoikia, 1951, kreditoimaton rooli, toimi myös järjestäjänä
Kuollut mies kummittelee, 1952, kreditoimaton rooli
Mä oksalla ylimmällä, 1954, mies konserttisalin aulassa
Eilinen on kuollut

| Eilinen on kuollut Verenpisara |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Noise Floor (ex-CCPC)
 Julkaistu: 23. helmikuuta 2011
 Tuottaja(t): Santeri Kallio
 Tyylilaji: hard rock
 Kesto: 42.39
 Levy-yhtiö: Stay Heavy
Listasijoitukset
  15.
Verenpisaran muut julkaisut
| Irtileikattu 2005 | Eilinen on kuollut 2011 |   |
Eilinen on kuollut on hard rock -yhtye Verenpisaran neljäs studioalbumi, joka ilmestyi helmikuussa 2011.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 15.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt Santeri Kallio ja Rami Raski sekä sanoittanut Rami Raski.
Tie – 4.32
Suunta – 3.30
Kohtalon määräämä – 3.47
Tietämättömyyden torit – 3.22
Kohti toukkien metropolia – 4.42
Hylätyn aseman tuulessa – 5.22
Kuinka usein – 3.57
Turhamaisuuden kolonna – 4.25
Lyhyitä hetkiä – 4.30
Eilinen on kuollut – 4.33
Kokoonpano

Rami Raski – laulu
Santeri Kallio – kitara
Tomi Koivusaari – kitara
Niclas Etelävuori – basso
Atte Sarkima – rummut
Mikko Herranen – taustalaulut
Marko Manninen – sello
Arvostelut

Imperiumi.net:
Soundi:
V2.fi:
Eino Rostén

Eino Isak Arvo Rostén (21. heinäkuuta 1884 Maarianhamina – 19. joulukuuta 1980 Vaasa) oli suomalainen opettaja ja Vaasan kaupunginjohtaja vuosina 1933–1953.
Eino Rosténin vanhemmat olivat kauppias Isak Rostén ja Wilhelmina Wahander. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta reaalilyseosta vuonna 1902 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1908 sekä filosofian maisteriksi 1953. Rostén teki opintomatkan Englantiin ja Alankomaihin 1928.
Rostén oli Kuopion ruotsalaisen yhteiskoulun opettajana ja johtajana vuosina 1909–1911 ja Hämeenlinnan ruotsalaisessa yhteiskoulussa opettajana 1911–1914 ja johtajana 1912–1914, Vaasan kauppakoulun ja kauppa-apulaiskoulun opettajana Rostén oli 1914-1933. Vuosina 1919–1933 Rostén toimi myös Vaasan kauppakamarin sihteerinä. Vuonna 1927 hän tuli Keskuskauppakamarin jäseneksi ja lisäksi hän oli Suomen satamaliiton hallituksen ja eri rautatiekomiteoiden jäsenenä. Hän oli Vaasan Sähkö Oy:n hallituksen jäsenenä vuodesta 1934, Keskinäinen Vakuutusyhtiö Tarmon hallintoneuvoston jäsenenä vuodesta 1938, Vaasan Messut-osuuskunnan hallintoneuvoston puheenjohtajana vuosina 1935–1951 ja Vaasan Matkatoimisto Oy:n hallituksen jäsenenä 1943–1951.
Vuonna 1926 Rostén valittiin Vaasan kaupunginvaltuuston jäseneksi ja vuonna 1933 Vaasan kaupunginjohtajaksi. Hän oli kaupunginjohtajana vuoteen 1953 saakka.
Eino Rostén oli naimisissa vuodesta 1910 kansakoulunopettaja Sigrid Alice Erikssonin kanssa. Vuonna 1980 kuollut Eino Rostén on haudattu Vaasan uudelle hautausmaalle.
Julkaisuja

Vaasan seurakuntien tilien tarkastuskertomus vuosilta 1922-1932; tekijät Eino Levonius ja Eino Rostén. Vaasa 1933
Vaasan kaupungin rahastot. Vaasan kaupunginhallitus, Vaasa 1944, ruotsiksi nmellä Vasa stads fonder. Vasa stadsstyrelse, Vasa 1944
Handlande borgerskapet (Handelssocieteten) och Handelsföreningen i Vasa: Historik. Vasa handelskammares publikationer. Vasa 1969
Käännöksiä

Aleksis Kivi : De sju bröderna ; i förkortad översättning av Eino Rostén. Skrifter utgivna av Modersmålslärarnas förening, n:o 45. Gleerup, Lund 1935 (alkuteos Seitsemän veljestä)
Mirjam Lehtikanto : Vasa som biblioteksstad ; till svenska av Eino Rostén. Vasa stad, Vasa 1964 (alkuteos Vaasa kirjastokaupunkina)
Palaveri

| --- | --- |
:  Määritelmä: pikainen neuvottelu tai neuvonpito 
: Wikipediassa ei tällä hetkellä ole varsinaista artikkelia aiheesta Palaveri. Katso palaveri Wikisanakirjasta, vapaasta sanakirjasta.  Voit aloittaa aihetta käsittelevän artikkelin Wikipediaan , mutta kirjoita enemmän kuin vain sanakirjamääritelmä.
Donald O’Connor

| Donald O’Connor |
| --- | --- |
 Donald O’Connor vuonna 1952.
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. elokuuta 1925 Chicago, Illinois, Yhdysvallat
Kuollut: 27. syyskuuta 2003 (78 vuotta) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  tanssija, laulaja, näyttelijä
Puoliso:  Gwen Carter (1944–1954) Gloria Noble (1956–2003)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1937–1999
Merkittävät roolit:  Laulavat sadepisarat Rytmiä veressä
Palkinnot
 Parhaan miespääosan Golden Globe  1951 Laulavat sadepisarat 
Aiheesta muualla
donaldoconnor.org
IMDb 
Elonet
Donald David Dixon Ronald O’Connor (28. elokuuta 1925 Chicago, Illinois, Yhdysvallat – 27. syyskuuta 2003 Calabasas, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen tanssija, laulaja ja näyttelijä, joka muistetaan lukuisista elokuvarooleistaan, etenkin musikaaleista.
O’Connorin ehkä parhaiten muistetut elokuvat ovat Laulavat sadepisarat (1951) ja Rytmiä veressä (1954). Hänellä on urastaan kaksi tähteä (elokuvista ja tv:stä) Hollywood Walk of Famella.
O’Connor oli elämänsä aikana kahdesti naimisissa ja hänellä oli neljä lasta.
Aiheesta muualla

Donald O’Connor Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Donald O’Connor NNDB:ssä
Donald O’Connor Elonetissä.
Multimedia Essay on Donald O’Connor
Donald O’Connor ReelClassicsin sivuilla
Pangansuo

Pangansuo on Natura 2000-alue, joka sijaitsee Pielaveden kunnassa. Se on suoalue, joka on suhteellisen luonnontilainen. Sen pohjoisosa on tyypiltään  keidassuota ja siellä on myös luhtamaista saroja kasvavaa nevaa. Pangansuon reuna-alueilla kasvaa tupasvillaa ja isokokoista varpukasvillisuutta ja siellä kasvaa harvakseltaan mäntyjä, pieniä koivuja ja kuusia. Suoalueen keskiosassa on rahkasammaleista nevaa. Alueen pohjoisosan kasveja ovat mähkä, puna- ja kaitakämmekkä, rimpivihvilä ja hoikkavilla ja länsiosassa on mustikkaa ja suomuurainta kasvavaa korpea. Alueen luonnonsuojelullisia tavoitteita ovat alueen luontotyyppien säilyttäminen, tiettyjen lajien ja elinympäristöjen suojelu ja luonnon oman kiertokulun mukaisen kehityksen tukeminen.
Painopeitto

5,4 kg painopeitto
Painopeitto on raskas peitto, joka sisältää usein joko lasi- tai muovikuulia ja jota käytetään auttamaan unta ja vähentämään ahdistusta.
Alun perin painotettuja peittoja käytettiin yleisimmin terapeuttisina työkaluina autismikirjon häiriöistä (ASD), dementiasta ja mielenterveysongelmista kärsivien henkilöiden auttamiseksi. Niistä on sittemmin tullut massamarkkinatuote. Tieteelliset todisteet niiden tehokkuudesta eivät ole vakuuttavia, ja asiantuntijoiden mukaan tarvitaan lisää tutkimusta sen selvittämiseksi, vähentävätkö painotetut peitot todella ahdistuksen tai unettomuuden vaikutusta.
Aiheesta muualla

Terveystalo.com: Painopeitto
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Weighted blanket
Käännös suomeksi
Oulunsuun pirtti

| Oulunsuun pirtti |
| --- | --- |

Osoite:  Pirtintie 8, 90230 Oulu
Sijainti:  Oulunsuu, Oulu
Koordinaatit:  65°00′18.8″N, 025°32′17.7″E
Valmistumisvuosi:  1906
Omistaja:  Oulunsuun Nuorisoseura ry
Runkorakenne:  Puu
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oulunsuun pirtti on Oulussa Oulunsuun kaupunginosassa sijaitseva seurantalo. Seurantalo on valmistunut vuonna 1906, ja sen omistaa Oulunsuun nuorisoseura. Seurantalolla järjestetään erilaista toimintaa, kuten esimerkiksi erilaisia kursseja.
Oulunsuun pirtin vuokratiloissa toimi vuoteen 1941 vuoden 1965 alussa lakkautetun Oulujoen kunnantoimisto.
Kuvia

Rakennettiin talkoilla nuorisoseuran taloksi vuosina 1905-1906
Täällä toimivat Oulujoen suojeluskunta ja Lotta Svärd järjestöt vuosina 1918-1944 ja 1928-1944
Pirtti sivustapäin nähden
Sisäänkäynti
Oulunsalon kunnantalo

| Oulunsalon kunnantalo |
| --- | --- |

Sijainti:  Oulu
Valmistumisvuosi:  1982
Suunnittelija:  Kari Niskasaari, Reijo Niskasaari, Kaarlo Viljanen, Ilpo Väisänen ja Jorma Öhman
Omistaja:  Oulun kaupunki
Julkisivumateriaali:  punainen tiili
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oulunsalon kunnantalo on Oulun kaupungissa Oulunsalon kaupunginosassa, osoitteessa Kauppiaantie 5 sijaitseva virastotalo. Aiemmin se on toiminut vuoden 2012 lopussa lakkautetun Oulunsalon kunnan kunnantalona. Vuonna 1982 valmistunut rakennus on tunnetuin Oulun kouluna tunnetun pohjoissuomalaisen arkkitehtikoulukunnan luomuksista.
Oulunsalon kunnan 100-vuotisjuhlavuonna 1982 valmistuneen virastotalon ovat suunnitelleet Arkkitehtitoimisto NVV:n arkkitehdit Kari Niskasaari, Reijo Niskasaari, Kaarlo Viljanen, Ilpo Väisänen ja Jorma Öhman. Rakennuksen ulkonäköön vaikutti suuresti professori Reima Pietilän orgaaninen, regionalistinen arkkitehtuuri. Tässä arkkitehtuurissa suunnassa on  myös viitteitä kansainvälisestä postmodernismista. Nämä orgaaniset ja regionalistiset arkkitehtuuriset piirteet näkyvät vahvimmillaan Oulunsalon kunnantalossa. Rakennuksessa on käytetty yksinkertaisia materiaaleja, kuten mäntyä, punatiiltä ja betonia. Rakennuksen lattiapinta-ala on 10 250 m², kerrosala 3 020 m² ja huoneistoala 2 540 m².
Samat arkkitehdit ovat suunnitelleet myös 1984 valmistuneen Kiuruveden kunnantalon (vuodesta 1993 kaupungintalo) ja Niskasaaret sekä Öhman vuonna 1987 valmistuneen Toholammin kunnantalon.
Suomen Arkkitehtiliitto on tehnyt esityksen talon suojelemisesta arvokkaana rakennusperintönä. Museovirasto puolsi suojelua Pohjois-Pohjanmaan ELY-keskukselle lokakuussa 2012 antamassaan lausunnossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oulunsalon kunnantalo Wikimedia Commonsissa
Museoviraston lausunto talon suojelemisesta (2012)
Oulunsalo
| --- | --- |
Kylät ja alueet:  Karhuoja · Kirkonseutu · Koura · Kylänpuoli · Lassila · Letto · Mökkiperä ·  Pitkäkangas · Päällystä · Riutunkari · Salonpää · Varjakka · Vihiranta · Öörni
Muuta Oulunsaloon liittyvää:  Kirkko · Kauppakeskus Kapteeni · Kisakangas · Kunnantalo · Lentoasema · Papinjärvi · Varjakan saha
Pangasinanin kieli

| Pangasinan> Tiedot |
| --- | --- |
Alue:   Filippiinit
Puhujia:  1,2 miljoonaa (1990)
Kirjaimisto:  latinalainen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  austronesialaiset kielet
Kieliryhmä:  malaijilais-polynesialaiset kielet pohjoisluzonilaiset kielet
Kielikoodit
ISO 639-2:  pag
ISO 639-3:  pag
 Ohje 
Pangasinan on Filippiineillä Luzonin saaren länsiosassa puhuttu malaijilais-polynesialainen kieli. Se on kansalliskielen asemassa Ilocosin alueeseen kuuluvassa Pangasinanin provinssissa. Pangasinania puhui vuonna 1990 äidinkielenään 1,2 miljoonaa ihmistä.
Elokuvavuosi 1912

Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1912 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Uudet elokuvat

Margaretaa ajetaan takaa
Rusthollari Pettersonin Helsinginmatka
Aiheesta muualla

Elokuvavuosi 1912 Internet Movie Databasessa (englanniksi)
PDP-1

| PDP-1 |
| --- | --- |

Valmistaja:  Digital Equipment Corporation
Julkaistu:  1959
Valmistus lopetettu:  1969
PDP-1 (Programmed Data Processor-1) oli ensimmäinen Digital Equipment Corporationin valmistama minitietokone ja Programmed Data Processor -sarjan ensimmäinen. Tietokone on merkittävä muun muassa ensimmäisenä kaupallisena interaktiivisena tietokoneena.
Tietokone julkaistiin vuonna 1959 ja sitä valmistettiin noin 50 kappaletta. Tietokoneella oli sillä merkittävä rooli varhaisen tietokoneharrastuksen alullepanijana: kone oli ostettu MIT:hen ja muutamiin muihin korkeakouluihin, joissa käyttöpolitiikka oli sen verran vapaamielinen, että opiskelijat saattoivat varata sen käyttöönsä vapaa-aikanaan ja toteuttaa sillä omia pelejään ja kokeilujaan.
PDP-1 oli transistoripohjainen kone, jonka arkkitehtuuri perustui MIT:ssä kehitettyihin varhaisiin transistorikoneisiin (TX-0 ja TX-2). Sen suurimpia etuja oli pienikokoisuus: koko laitteisto vei vain muutamia neliömetrejä lattiapinta-alaa. Erikoisuutena oli myös suuri tutkamainen kuvaputki, jota käytettiin usein pelien ja interaktiivisten ohjelmien näyttölaitteena. Ensisijaisena massamuistina oli reikänauha. Sananpituus oli 18-bittiä ja ferriittirengasmuistilla toteutetun keskusmuistin koko vaihteli 4096:n ja 65536:n sanan välillä. Nopeimmat konekäskyt suoritettiin 10 mikrosekunnissa.
Tietokone maksoi standardikokoonpanossa 85000–100000 dollaria.
PDP-1 oli ensimmäinen tietokone, joka ajoi tietokonepelien historiaan keskeisesti kuuluvaa Spacewar-peliä. PDP-1 on ollut myös Suomessa nähtävillä GameOn-tietokonepelinäyttelyssä syksyllä 2003.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
DEC PDP-1 information (Arkistoitu – Internet Archive) – sisältää mm. kuvia ja käsikirjan.
Bitsavers.org: PDP-1 – Skannattua alkuperäisdokumentaatiota
PDP-1 Restoration Project (Arkistoitu – Internet Archive)
PDP-1 Music
Elokuvavuosi 1913

Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1913 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Uudet elokuvat

Kosto on suloista
Kun onni pettää
Nuori luotsi
Sylvi
Verettömät
Aiheesta muualla

Elokuvavuosi 1913 Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Palavas-les-Flots

Näkymä Palavas-les-Flotsista.
Palavas-les-Flots on kunta Hérault’n departementissa Languedoc-Roussillonin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 5 421 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Sen pinta-ala on kaksi neliökilometriä. Palavas-les-Flots on osa Montpellier’n kaupunkiseutua (Communauté d’agglomération Montpellier Agglomération).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Palavas-les-Flots Wikimedia Commonsissa
Elokuvavuosi 1916

Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1916 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Uudet elokuvat

Viinuri luistimilla
Vaeltaja
Tuhlaajapoika
Suvaitsemattomuus
Pikkutunneilla
Panttilainaaja
Katoavia timantteja eli Herrasmies-varas Morel vastustajanaan etsivä Frank
Eräs elämän murhenäytelmä
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Elokuvavuosi 1916 Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Ellisin saari

Ellisin saari (Ellis Island) on vuonna 1984 valmistunut yhdysvaltalainen minisarja, joka perustuu Fred Mustard Stewartin samannimiseen romaaniin. Sen ohjasi Jerry London. Sarja kertoo Yhdysvaltoihin muuttaneista siirtolaisista 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa. Richard Burton näytteli viimeiseksi jääneen roolinsa Ellisin saaressa. Faye Dunaway voitti Golden Globe -palkinnon parhaasta naissivuosasta, ja Ben Vereen oli ehdolla parhaan miessivuosapalkinnon saajaksi.
Ellisin saari esitettiin Suomessa Yle TV2 -kanavalla seitsemässä osassa tammi–helmikuussa 1986. Elokuvakriitikko Pertti Avolan arvion mukaan se oli malliesimerkki yhdysvaltalaisten tv-sarjatuotantojen epäkiinnostavuudesta ja keinotekoisin kääntein etenevästä käyttödraamasta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Peter Riegert  | … |  Jacob Rubinstein   |
|  Gregory Paul Martin  | … |  Marco Santorelli   |
|  Judi Bowker  | … |  Georgie O’Donnell   |
|  Alice Krige  | … |  Bridget O’Donnell   |
|  Milo O’Shea  | … |  Casey O’Donnell   |
|  Richard Burton  | … |  senaattori Phipps Ogden   |
|  Kate Burton  | … |  Vanessa Ogden   |
|  Faye Dunaway  | … |  Maud Charteris   |
|  Joan Greenwood  | … |  Madame Levitska   |
|  Stubby Kaye  | … |  Abe Shulman   |
|  Cherie Lunghi  | … |  Una Marbury   |
|  Melba Moore  | … |  Flora Mitchum   |
|  Claire Bloom  | … |  Rebecca Weiler   |
|  Emma Samms  | … |  Violet Weiler   |
|  Ben Vereen  | … |  Roscoe Heines   |
|  Michael Byrne  | … |  Carl Travers   |
|  John Moulder-Brown  | … |  Terry Billings   |
|  Liam Neeson  | … |  Kevin Murray   |
Aiheesta muualla

Ellisin saari Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Palawan (saari)

Palawan
Palawanin sijainti kartalla
| --- | --- |
Sijainti:  Palawan, Mimaropa Filippiinit
Merialue:  Tyynimeri
Korkein kohta:  Mantalingajan, 2 085 m
Pinta-ala:  12 189 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  430 000
Suurin kaupunki:  Puerto Princesa
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Palawan on  Filippiinien Palawanin provinssin suurin saari. Se sijaitsee Sulunmeren ja Etelä-Kiinan meren välissä. Se on Filippiinien suurista saarista lounaisin. Saari on 39 kilometriä leveä ja 434 kilometriä pitkä. Saarta pitkin kulkee vuorijono, jonka korkein huippu on Mantalingajan (2 085 m).
Maanalaisen joen suu.
Saaren länsirannikolla, vajaat 80 kilometriä Puerto Princesan kaupungista luoteeseen, on Puerto Princesan kansallispuisto. Sen karstimaahan on muodostunut luolia, joissa virtaa ainutlaatuinen maanalainen joki, joka laskee suoraan mereen. Joen alajuoksulla on murtovettä, ja siellä tuntuu vuorovesien vaikutus. Kansallispuisto on Unescon maailmanperintökohde.
Palawan voitti vuonna 2014 Condé Nast Traveler -matkailulehden äänestyksen ”maailman parhaasta saaresta”. Matkailijoita houkuttelevat saaren viidakon peittämät vuoret, kauniit rannat ja hyvät sukellusmahdollisuudet.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Palawan Wikimedia Commonsissa