stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Korisliiga-kausi 2013–2014
Päävalmentajat

| Joukkue | Päävalmentaja | Päävalmentajana |
| --- | --- | --- |
| Joensuun Kataja |  Jukka Toijala | koko kauden |
| Kauhajoen Karhu |  Ari Tammivaara | koko kauden |
| Korikobrat | / Terence Stansbury | – 25. lokakuuta 2013 |
| Korikobrat |  Derrick Crayton | 25. lokakuuta 2013 – |
| Kouvot |  Jyri Lehtonen | koko kauden |
| KTP-Basket |  Sami Toiviainen | koko kauden |
| Namika Lahti |  Ilkka Palviainen | koko kauden |
| Namika Lappeenranta |  Lassi Tuovi | koko kauden |
| Nilan Bisons |  Greg Gibson | koko kauden |
| Salon Vilpas |  Mikko Tupamäki | koko kauden |
| Tampereen Pyrintö |  Pieti Poikola | koko kauden |
| Tapiolan Honka |  Pekka Salminen | koko kauden |
| UU-Korihait |  Ari Mikkola | – 17. joulukuuta 2013 |
| UU-Korihait |  Ville Vuorinen | 17. joulukuuta 2013 – |
Runkosarjassa saavutettujen voittojen määrässä Loimaan Greg Gibson ylitti sadan voiton rajan 5. helmikuuta 2014. Kauhajoen Karhun Ari Tammivaara saavutti 300 runkosarjaottelun rajapyykin 9. maaliskuuta 2014. 
Joensuun Katajan päävalmentaja Jukka Toijala joutui tammikuussa 2014 lonkkaleikkaukseen. Toijalan sivussaoloajan Katajan päävalmentajana toimi apuvalmentaja Petri Jaakkola.
Päävalmentajaa vaihtoi kauden aikana kahdestatoista joukkueesta kaksi. Korihait voitti 17 ensimmäisestä ottelustaan kolme. Seurajohto erotti päävalmentaja Ari Mikkolan 17. joulukuuta 2013, kun joukkue ei johdon mielestä ollut pelannut pelaajamateriaalinsa edellyttämällä tavalla. Valmentajanvaihdoksella tavoiteltiin joukkueen piristymistä, ja sitä oli vaadittu joukkueen yhteistyökumppanien ja kannattajien tahoilta pitkin syksyä. Mikkolan korvaajiksi nimettiin valmennuksesta vastaamaan seurassa vuosia valmentaneet Ville Vuorinen ja Petri Helminen. Korikobrat hävisi viisi ensimmäistä otteluaan, minkä jälkeen päävalmentaja Terence Stansbury sai lähteä, ja uudeksi päävalmentajaksi nousi Derrick Crayton, joka pysyi toimessa kauden loppuun asti.
Palkitut > Suomen mestarit 2014 – Tampereen Pyrintö

Tampereen Pyrintö voitti historiansa kolmannen Suomen mestaruuden. Pyrinnön aiemmat mestaruudet olivat vuosilta 2010 ja 2011. Joukkueen päävalmentajalle Pieti Poikolalle Suomen mestaruus oli kolmas, samoin joukkueen kapteenille Antero Lehdolle ja Damon Williamsille. Kolmikon aiemmat mestaruudetkin olivat tulleet Pyrinnössä. Ville Pekkolalle sekä Pyrinnön kasvattisenttereille Antti Nikkilälle ja Petri Heinoselle Suomen mestaruus oli uran toinen. Muille pelaajille, luonnollisesti myös ensimmäistä kauttaan Suomessa pelanneille yhdysvaltalaisille Kelvin Lewisille ja Benjamin Raymondille, Suomen mestaruus oli ensimmäinen. Lisäksi joukkueessa esiintyivät kauden aikana juniori Michael Myllyniemi ja runkosarjan päätöskierroksella Williamsia sijaistanut kanadalainen Yannick Anzuluni. Poikolan apuvalmentajina kauden aikana toimivat Lasse Rantala ja Artem Khvorost. Lisäksi parketilla mitalinsa vastaanottamassa olivat joukkueenjohtaja Elisa Hakanen, fysioterapeutti Ismo Niemi ja huoltaja Jani Saarinen.
| # | Pelaaja | Pituus (cm) | Syntynyt |
| --- | --- | --- | --- |
| 4 |  Antero Lehto (C) | 185 | 1984 |
| 6 |  Benjamin Raymond | 198 | 1987 |
| 7 |  Alex Vaenerberg | 183 | 1992 |
| 8 |  Antti Nikkilä | 210 | 1978 |
| 10 |  Osku Heinonen | 194 | 1992 |
| 12 |  Ville Pekkola | 190 | 1989 |
| 15 |  Henri Välimaa | 198 | 1992 |
| 21 |  Petri Heinonen | 207 | 1988 |
| 23 |  Kelvin Lewis | 195 | 1988 |
| 24 |  Kristian Rasinaho | 192 | 1993 |
| 31 |  Topias Palmi | 194 | 1994 |
| 32 |  Damon Williams (A) | 201 | 1973 |
| 40 |  Justus Kilpinen | 192 | 1993 |
Päävalmentaja
|  Pieti Poikola |  Pieti Poikola |  Pieti Poikola | 1977 |
Palkitut > Suomen Koripalloliiton kauden parhaat

Liigajoukkueiden kapteenit ja valmentajat äänestivät selvällä äänierolla mestarijoukkueen Antero Lehdon vuoden pelaajaksi sekä vuoden kehittyneimmäksi pelaajaksi. Valinta vuoden pelaajaksi oli 30-vuotiaalle Lehdolle uran ensimmäinen, ja vuoden kehittyneimmäksi pelaajaksi hänet valittiin toisen kerran: ensimmäisen palkintonsa hän oli saanut jo kymmenen vuotta aikaisemmin. SM-loppuottelujen arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin kolmannen kerran liigan vanhin pelaaja, Pyrinnön 40-vuotias voitontahtoinen Damon Williams. Vuoden valmentajan arvonimen sai kolmannen kerran Pyrinnön Pieti Poikola. Vuoden ulkomaalaisvahvistuksen palkinto myönnettiin korikuninkuudenkin voittaneelle Korikobrien Kyle Foggille. Fair Play -palkinto eli niin sanottu Framin pytty myönnettiin Lappeenrannan NMKY:lle. Vapaaheitto-palkinnon sai Kouvojen Ilari Seppälä. Korisliigan parhaaksi toimitsijapöydäksi valittiin KTP-Basket, ja vuoden koripallojohtajan palkinnon sai saman seuran Jyrki Lindström.
| Palkinto | Voittaja | Joukkue |
| --- | --- | --- |
| Vuoden pelaaja |  Antero Lehto | Tampereen Pyrintö |
| SM-finaalien paras pelaaja |  Damon Williams | Tampereen Pyrintö |
| Vuoden puolustuspelaaja |  Tuukka Kotti | Nilan Bisons |
| Vuoden tulokas |  Anton Odabasi | Tapiolan Honka |
| Vuoden kehittynein pelaaja |  Antero Lehto | Tampereen Pyrintö |
| Paras kuudes pelaaja |  Ville Mäkäläinen | Nilan Bisons |
| Vuoden ulkomaalaisvahvistus |  Kyle Fogg | Korikobrat |
| Vuoden valmentaja |  Pieti Poikola | Tampereen Pyrintö |
| Vuoden erotuomari |  Petri Mäntylä |  |
Kouvojen Ville Kaunisto voitti Korisliigan levypallotilaston tilastoidun historian ensimmäisenä suomalaispelaajana.
Pyrinnön päävalmentaja Pieti Poikola ohjasi tamperelaiset kolmanteen mestaruuteensa.
Pyrintö pelasi loppuottelusarjan kotipelinsä Hakametsässä.
Katajan kotiareenana mitalipeleissä toimi Mehtimäen jäähalli.
KTP-Basketin Jukka Matinen nousi kauden aikana tilastoissa.
Damon Williams johdatti Pyrinnön kolmanteen Suomen mestaruuteensa.
Maajoukkuesentteri Tuukka Kotti valittiin vuoden puolustuspelaajaksi.
Luettelo Delhin pääministereistä

| Delhin pääministeri |
| --- | --- |
 Chief minister of Delhi
 
 Nykyinen Arvind Kejriwal 14. helmikuuta 2015 lähtien
Kauden pituus:  5 vuotta
Kotisivut:  delhi.gov.in
Tämä on luettelo Delhin pääministereistä.
Vuonna 1991 annettu lisäys Intian perustuslakiin antoi Delhille erityisaseman, jonka myötä Delhi sai lainsäädäntökokouksen sekä pääministerin. Intian presidentti nimittää Delhin pääministerin virkaansa. Delhiä hallitsee pääministerin ja lainsäädäntökokouksen lisäksi varakuvernööri.
| Pääministeri | Pääministeri | Pääministeri | Virkakausi> Alkoi | Virkakausi> Päättyi | Puolue | Puolue |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Chaudhary Brahm Prakash Yadav | 17. maaliskuuta 1952 | 12. helmikuuta 1955 | Intian kongressipuolue |  |  |  |
|  |  |  |  |  | Intian kongressipuolue |  |  |  |
| 2 |  | Gurmukh Nihal Singh | 12. helmikuuta 1955 | 1. marraskuuta 1956 |  |  |  |  |

Virka lakkautettu vuosina 1956–1993
| 3 |  | Madan Lal Khurana | 2. joulukuuta 1993 | 26. helmikuuta 1996 | Intian kansanpuolue |  |  |  |
|  |  |  |  |  | Intian kansanpuolue |  |  |  |
| 4 |  | Sahib Singh Verma | 26. helmikuuta 1996 | 12. lokakuuta 1998 | Intian kansanpuolue |  |  |  |


| 5 |  | Sushma Swaraj | 12. lokakuuta 1998 | 3. joulukuuta 1998 |  |  |  |  |
| 6 |  | Sheila Dikshit | 3. joulukuuta 1998 | 1. joulukuuta 2003 | Intian kongressipuolue |  |  |  |
| 6 |  | Sheila Dikshit | 1. joulukuuta 2003 | 29. lokakuuta 2008 | Intian kongressipuolue |  |  |  |
| 6 |  | Sheila Dikshit | 29. lokakuuta 2008 | 28. joulukuuta 2013 | Intian kongressipuolue |  |  |  |
| 7 |  | Arvind Kejriwal | 28. joulukuuta 2013 | 14. helmikuuta 2014 | Aam Aadmi Party |  |  |  |
| – |  | (Presidentin hallinto) | 14. helmikuuta 2014 | 14. helmikuuta 2015 | ei puoluetta |  |  |  |
| (7) |  | Arvind Kejriwal | 14. helmikuuta 2015 | 15. helmikuuta 2020 | Aam Aadmi Party |  |  |  |
| (7) |  | Arvind Kejriwal | 16. helmikuuta 2020 | Nykyhetki | Aam Aadmi Party |  |  |  |
Aiheesta muualla

Luettelo Delhin pääministereistä
Lev Psakhis

| Lev Borisovitš Psakhis |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Lev Borisovitš Psakhis
Syntynyt: 29. marraskuuta 1958
Kansalaisuus:  israelilainen
Shakinpelaaja
Titteli:  suurmestari
Elo-luku:  2 524 (tammikuussa 2013)
Aiheesta muualla
www.gmsquare.com/Psakhis/psakhis-buzz.html
Lev Borisovitš Psakhis (hepr. ‏לב בוריסוביץ' פסחיס‎, ven. Лев Борисович Псахис, s. 29. marraskuuta 1958 Krasnojarsk, Venäjä) on israelilainen shakin suurmestari, valmentaja ja kirjailija. Hän on syntynyt Siperiassa ja on kaksinkertainen Neuvostoliiton mestari.
Aiheesta muualla

Grandmaster Square
Lev Psakhis ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
Psakhisin valmennussivusto - WorldChessNetwork.com (Arkistoitu – Internet Archive)
FIDE-kortti: Lev Psakhis (englanniksi)
Mikael Psellos

Mikael Psellos (vasemmalla) oppilaansa keisari Mikael VII Dukaksen kanssa.
Mikael Psellos (m.kreik. Μιχαὴλ Ψελλός, Mikhaēl Psellos, lat. Michael Psellus) oli eräs Bysantin keisarikunnan merkittävimmistä filosofeista, syntyi vuonna 1018 vauraaseen keskiluokan perheeseen Nikomedeiassa. Hän kuoli luultavasti vuonna 1078.
Elämä > Konstantinos IX:n kausi

Psellos opiskeli Ateenassa ja Konstantinopolissa, missä hänelle opetti lainoppia Johannes Ksifilinos, josta tuli hänen elinikäinen ystävänsä. Konstantinos IX Monomakhoksen valtakaudella 1042–1054 hänestä tuli yksi Bysantin keisarikunnan vaikutusvaltaisimmista kansalaisista. Toimiessaan Konstantinopolin yliopiston filosofian professorina, hänen panoksensa platonilaisuuden uuteen herättämiseen oli merkittävä, sillä hänen aikanaan Aristotelesta arvostettiin yleisesti ottaen enemmän filosofian saralla. Yhdistettynä hänen viehtymykseensä pakana-ajan Kreikkaan, tämä oli omiaan luomaan epäilyksiä hänen omistautumisestaan ortodoksiselle kirkolle. Suosionsa huipulla hänet kuitenkin kutsuttiin hoviin, toimimaan valtakunnansihteerinä (protosekretis) ja hänelle annettiin kunnianosoituksena arvonimi filosofien prinssi (Hypatos ton filosofon). Konstantinos IX:n valtakauden loppupuolella Psellos joutui vaikeuksiin oikeudessa ja katsoi parhaaksi vetäytyä syrjään julkisesta elämästä joksikin aikaa. Seuraten ystävänsä Johannes Ksifilinoksen esimerkkiä, hän lähti Olympoksen luostariin, Bithynian maakuntaan. Siellä hän otti käyttöön nimen Mikael, aiemmin hän oli käyttänyt pääasiassa nimeä Konstantinos. Hyvin pian osoittautui, että hänen kirjalliset työnsä eivät sopineet yhteen luostarielämän kanssa ja seurasi yhteenottoja munkkien kanssa. Pian Psellos palasikin takaisin Konstantinopoliin. Siellä hän jatkoi julkista uraansa.
Elämä > Vallankäyttäjänä

Psellos oli yksi niistä lähettiläistä, joita lähetettiin Konstantinos IX Monomakhoksen puolesta vastaamaan kapinoivalle Isaak I Komnenokselle. Kuitenkin, pian jälkeen Komnenoksen triumfinomaisen saapumisen Konstantinopoliin, Mikael vannoi Isaakille uskollisuutta. Isaak Komnenoksen (1057–1059) ja Konstantinos X Dukaksen (1059–1068) valtakaudella hän käytti suurta vaikutusvaltaa. Hän muun muassa laati syytteen vuonna 1059 silloista Konstantinopolin patriarkkaa Mikael Kerullariosta vastaan, osana keisari Komnenoksen suunnitelmaa takavarikoida entistä suurempi osa vauraan kirkon rahavaroista valtakunnan käyttöön. Suunnitelma kuitenkin petti, sillä Kerullarios kuoli matkalla vankeuteensa. Psellos kirjoitti Kerullarioksen hautajaisoratorion, jossa ylisti tämän saavutuksia. Hän nousi pääministeriksi Eudokia Makrembolitissaa valtaistuimelle seuranneen oppilaansa Mikael VII Dukaksen valtakaudella (1071–1078). Hän kuoli luultavasti pian Dukaksen valtakauden päättymisen jälkeen.
Teokset

Pitkän ja tuotteliaan uransa aikana Psellos käsitteli töissään politiikkaa, astronomiaa, lääketiedettä, musiikkiteoriaa, teologiaa, oikeustiedettä, fysiikkaa, kielioppia ja historiaa. Hänen lukuisista töistään suurta osaa ei ole vielä julkaistu. Julkaisemattomien töiden joukossa on Chronographia (kirj. 976–1077), joka huolimatta selvästä puolueellisuudestaan Dukaksia kohtaan on arvokas historiakuvaus Pselloksen aikaisen Bysantin sisäisestä politiikasta. Psellokselta on aikaamme säilynyt kolme Epitafia (Epitafoi, muistokirjoitus) edesmenneille patriarkoille Kerullariokselle, Likhudekselle ja Ksifilinokselle. Myös demonologiaa käsitteleviä teoksia on säilynyt aikaamme, niiden joukossa Pselloksen luokittelu erilaisista demoneista. Hänen kirjeitään on säilynyt lähes 500. Johann Albert Fabricius on listannut teoksessaan "Bibliotheca graeca" kaikki säilyneet Pselloksen teokset.
Pselloksen huomattavimpia teoksia:
Historiateokset
Chronographia
Historia brevis
Uskonnolliset kirjoitukset
Theologica
De iconographia angelorum
Opuscula psychologica, theologica, daemonologica
Orationes hagiographicae
Orationes panegyricae
Muut teokset
Epitaphius encomiasticus in patriarchem Michaelem Cerullarium (Kerullarioksen muistokirjoitus)
Epitaphius in patriarchem Joannem Xiphilinum (Johannes Xiphilinuksen muistokirjoitus)
Encomium in matrem (omaelämäkerrallinen teos)
Poemata (runousoppi)
Kirjallisuutta

A. Kaldellis,  Anthony Kaldellis: The argument of Psellos' Chronographia, Boston 1999.
E. Pietsch: Die "Chronographia" des Michael Psellos: Kaisergeschichte, Autobiographie und Apologie, Wiesbaden 2005.
S. Papaioannou, Michael Psellos: Rhetoric and Authorship in Byzantium, Cambridge 2013.
F. Lauritzen, Depiction of Character in the Chronographia of Michael Psellos, Turnhout 2013.
Mikael Pselloksen teoksen Compendium mathematicum kansilehti vuoden 1647 painoksesta.
Mike Westhues

Mike Westhues (oik. Michael Westhues, 22. tammikuuta 1949 – 17. helmikuuta 2013) oli yhdysvaltalainen Suomessa asunut laulaja, lauluntekijä ja kitaristi.
Westhues oli 1970-luvulla Suomessa asuessaan tiiviisti mukana suomalaisessa musiikkielämässä ja oli yhteistyössä muun muassa Wigwamin kanssa. Hän muutti kuitenkin Ruotsiin ja sitä kautta esiintymään eri puolilla Eurooppaa. 1970-luvun lopulla hän palasi poikansa ja suomalaisen vaimonsa kanssa Yhdysvaltoihin Indianapolisiin. 2004 hän muutti jälleen vaimonsa kanssa Suomeen ja levytti 2007 albumin Shades of Blue.
Diskografia

New Morning Train, EMI Records, 1972
A Man Name A' Jones, Love Records, 1974
Good-Bye Rosalita, Love Records, 1976
Jim/Mike And The Leadswingers, Love Records, 1977
Vanha Isäntä, Hi-Hat Records, 1978
Missin' Bill Blues, Tenex Records, 1982
Frozen Hay, RFD Records, 1991
Streetlight Reflections, RFD Records, 1993
See Your Eyes, RFD Records, 1997
Ain't No Money In Love, Instant Records, 2001
Shades of Blue, Bluelight Records, 2007
Dumbflakes for Breakfast, Humble House Records, 2008
Alder Hill, Humble House Records, 2013
Aiheesta muualla

Mike Westhuesin sivusto
Mike Westhuesin MySpace sivut
"M. W. sävyttää sinistä"
Mike Westhuesin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Minor League Baseball -kausi 1913

National Association of Professional Baseball Leagues (vuodesta 1999 alkaen Minor League -baseball) -kausi 1913 katsotaan sisältäneen viitisenkymmentä erillistä liigaa. Osa liigoista toimi itsenäisinä, eivätkä liittyneet NA:han.
AA-luokan liigat

American Association - voittaja Milwaukee Brewers
International League - voittaja Newark Indians
Pacific Coast League - voittaja Portland Beavers
A-luokan liigamestarit

Southern Association - voittaja Atlanta Crackers
Western League - voittaja Denver Bears
Itsenäiset liigat

Federal League - voittaja Indianapolis Hoosiers
- Liiga aloitti itsenäisenä kaudella 1913, jonka jälkeen se hankki Major League -statuksen, joka kesti kahden seuraavan kauden ajan. Liiga lakkautettiin ennen kauden 1916 alkua.
Loppurysäys

Loppurysäys on kosmologiassa yksi mahdollinen skenaario maailmankaikkeuden lopulliselle kohtalolle. Siinä maailmankaikkeuden metrinen laajeneminen hidastuu kunnes kääntyy negatiiviseksi, jolloin maailmankaikkeus lopulta romahtaa kasaan päätyen alastomaan singulariteettiin.
Toistaiseksi ei ole todisteita siitä, tuleeko maailmankaikkeus koskaan luhistumaan. Päinvastoin, maailmankaikkeus näyttää laajenevan kiihtyvällä nopeudella. Pimeän energian määrästä riippuu, voiko maailmankaikkeuden massa kääntää laajentumisen luhistumiseksi. Tällä hetkellä kuitenkin näyttää siltä, että maailmankaikkeus laajeenee loputtomasti, eli laajeneminen ei pysähdy.
Käännös suomeksi
Markku Envall

Markku Envall Helsingin kirjamessuilla 2009.
Markku Sakari Envall (s. 28. heinäkuuta 1944 Hämeenlinna) on suomalainen kirjallisuuden tutkija ja kirjailija. Hän on julkaissut tutkimuksia, esseitä, runoja, kuunnelmia, aforismeja sekä romaanin.
Envall sai vuoden 1989 Finlandia-palkinnon aforismikokoelmasta Samurai nukkuu (1989). Hänen teoksensa Ja Job antaa anteeksi valittiin Vuoden aforismikirjaksi 2005. Envallille myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuonna 2007. Vuonna 2009 Envall palkittiin Samuli Paronen -palkinnolla ansioista aforistiikan alalla.
Elämä ja ura

Envall valmistui ylioppilaaksi vuonna 1964, humanististen tieteiden kandidaatiksi 1968, filosofian kandidaatiksi 1971 ja lisensiaatiksi 1976. Hän väitteli filosofian tohtoriksi yleisestä kirjallisuustieteestä Helsingin yliopistossa vuonna 1987.
Envall työskenteli Helsingin yliopistossa yleisen kirjallisuustieteen vt. assistenttina 1970–1978 ja kotimaisen kirjallisuuden assistenttina 1982–1992. Hän oli Suomen Akatemian tutkimusapulainen 1978–1980 ja vanhempi tutkija 1991–1994.
Vuosina 1980–1990 Envall työskenteli Helsingin Sanomien vakinaisena avustajana. Hän oli Eino Leinon seuran johtokunnan jäsen 1984–1989, valtion kirjallisuustoimikunnan jäsen 1989–1991 ja WSOY:n kirjallisuussäätiön hallituksessa 1999–2009.
Envall asuu Helsingissä. Hänellä on neljä lasta entisen puolisonsa kirjailija Tittamari Marttisen kanssa.
Tuotanto > Tutkimuskirjallisuus

Harold Osbornen varhaisetiikka: teosten Theory of Beauty ja Aesthetics and Criticism kriittinen tutkimus.  Helsinki:  Helsingin yliopisto, 1980.  ISBN 951-45-2049-1.
Kirjailijoiden kentät ja kasarmit.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1984.  ISBN 951-717-376-8.
Nasaretin miehen pitkä marssi: esseitä Jeesus-aiheesta kirjallisuudessa.  Helsinki:  WSOY, 1985.  ISBN 951-0-13202-0.
Suomalainen aforismi: keinoja, rakenteita, lajeja, ongelmia.  (Väitöskirja)  Helsinki:  Helsingin yliopisto, 1987.  ISBN 951-717-468-3.
Toinen minä: tutkielmia kaksoisolennon aiheesta kirjallisuudessa.  Helsinki:  WSOY, 1988.  ISBN 951-0-15408-3.
Onni, tieto, tuska: tutkielmia kirjallisuudesta.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1990.  ISBN 951-717-611-2.
Suuri illusionisti: Mika Waltarin romaanit.  Helsinki:  WSOY, 1994.  ISBN 951-0-19650-9.
Tuotanto > Aforistiset teokset

Rakeita.  Helsinki:  WSOY, 1983.  ISBN 951-0-11694-7.
Pahojen henkien historia.  Helsinki:  WSOY, 1986.  ISBN 951-0-13585-2.
Samurai nukkuu.  Helsinki:  WSOY, 1989.  ISBN 951-0-15802-X.
Uni palaa rikospaikalle.  Helsinki:  WSOY, 1991.  ISBN 951-0-16827-0.
Kivestä, valosta ja hyvästä teoriasta.  Helsinki:  WSOY, 1994.  ISBN 951-0-19907-9.
Maailma aina mukana: aforistiset teokset.  Helsinki:  WSOY, 2003.  ISBN 951-0-26792-9.
Ja Job antaa anteeksi.  Helsinki:  WSOY, 2005.  ISBN 951-0-30353-4.
Tanssia neulankärjellä.  Helsinki:  WSOY, 2008.  ISBN 978-951-0-34004-2.
Alkuräjähdys on kesken.  Helsinki:  WSOY, 2011.  ISBN 978-951-0-37287-6.
Joka tähtiä tähystää.  Helsinki:  WSOY, 2014.  ISBN 978-951-0-40708-0.
Tuotanto > Fragmenttikokoelmat

Kieltä terävämpi giljotiini.  Helsinki:  WSOY, 2006.  ISBN 951-0-32044-7.
Mikä keisarin on.  Helsinki:  WSOY, 2009.  ISBN 978-951-0-35598-5.
Vastassa kulman takana.  Helsinki:  WSOY, 2013.  ISBN 978-951-0-39580-6.
Paperihaarniska.  Helsinki:  WSOY, 2016.  ISBN 978-951-0-41554-2.
Rautasydän.  Helsinki:  WSOY, 2022.  ISBN 978-951-0-47663-5.
Tuotanto > Runokokoelmat

Marmorilaiva.  Helsinki:  WSOY, 1991.  ISBN 951-0-17395-9.
Ruuti etsii kipinää.  Helsinki:  WSOY, 2007.  ISBN 978-951-0-33117-0.
Tuotanto > Esseekokoelmat

Käsioraakkeli ja muita esseitä.  Helsinki:  WSOY, 1996.  ISBN 951-0-20991-0.
Asumaton huone ja muita esseitä.  Helsinki:  WSOY, 1997.  ISBN 951-0-21983-5.
Päivä katedraalissa ja muita esseitä.  Helsinki:  WSOY, 1998.  ISBN 951-0-22994-6.
Synnyttämässä ja muita esseitä.  Helsinki:  WSOY, 1999.  ISBN 951-0-23864-3.
Henkiinjäämisen suunnitelma ja muita esseitä kirjallisuudesta.  Helsinki:  WSOY, 2001.  ISBN 951-0-25868-7.
Polkupyörällä ajamisen taito ja muita esseitä.  Helsinki:  WSOY, 2002.  ISBN 951-0-27323-6.
Perheen aika.  Helsinki:  Kirjapaja, 2005.  ISBN 951-607-145-7.
Toinen jalka maassa ja muita esseitä.  Helsinki:  WSOY, 2012.  ISBN 978-951-0-38835-8.
Rajan kahta puolta.  Helsinki:  WSOY, 2024.  ISBN 978-951-0-49752-4.
Tuotanto > Romaani

Jäät lähtevät.  Helsinki:  WSOY, 2004.  ISBN 951-0-29387-3.
Tuotanto > Kuunnelmat

Tiikerillä ratsastaja (1992)
Sandels virralla (1995)
Herra Clayn tarina (1996)
Döbelnin päivä (2002)
Tuotanto > Muut

Aforismin vuosisata: Lauseita ja ajatuksia 54 suomalaiselta aforistikolta.  Helsinki:  WSOY, 1997.  ISBN 951-0-20641-5.
Miten kirjoitan aforismeja.  (Pilke 01)  Helsinki:  Suomen aforismiyhdistys: Kirja kerrallaan, 2011.  ISBN 978-952-480-254-3.
Tunnustukset

Kirkon kirjallisuuspalkinto 1987
Finlandia-palkinto 1990
Vuoden aforismikirja 2005
valtion taiteilijaeläke 2007
Samuli Paronen -palkinto 2009
WSOY:n tunnustuspalkinto, 2009
Olga ja Vilho Linnamon palkinto, 2010
Runeberg-palkintoehdokkuus 2012, esseekokoelmasta Toinen jalka maassa
Aiheesta muualla

Markku Envall 375 humanistia -sivusto 15.6.2015, Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta.
Markku Envall Kirja.fi:ssä
Markku Envall Aforistiblogissa
Markku Envallin aforismeja.
Markku Envallin aforismeja 2.
Markku Envall Kirjasampo.fi:ssä.
Jaakko Kaartinen-Koutaniemi: Mies ilman matkapuhelinta Valomerkki.  6.12.2006.[vanhentunut linkki]
Luoto (täsmennyssivu)

Luoto voi viitata johonkin seuraavista:
luoto, pienen saaren yleisnimitys
Luoto, kunta Suomessa
Luoto, Hailuodon kunnan entinen nimi
Luoto, saari Helsingissä
Luoto, luonnonsuojelualueena toimiva saari Nokialla
Luoto, höyrylaiva Rannikon entinen nimi
Luoto Company, suomalainen sovelluskehityksen konsultointia tekevä asiantuntijatoimisto
Luoto, sukunimi. Seuraavat suomalaiset henkilöt, ellei toisin mainita, ovat tunnettuja nimenkantajia:
Anna Luoto (1922–2014), kirjailija
Anne Luoto, Emilia, pop- ja rock-laulaja
Erkki Luoto (1905–1980), kauppias ja yritysjohtaja, kauppaneuvos
Iiro Luoto (s. 1984), amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Joona Luoto (s. 1997), jääkiekkoilija
Kaarlo Luoto (1875–1947), toimittaja ja kirjailija
Lassi Luoto (s. 1986), jalkapalloilija
Lauramaija Luoto, lapsinäyttelijä
Lauri Luoto (oik. Bruno tai Väinö Sjögren (ven. Вяйне Филимонович Шегрен, 1886 tai 1889–1938), neuvostoliitonsuomalainen kirjailija
Leo Luoto (s. 1952), iskelmälaulaja
Mico Luoto (s. 2001), jääkiekkoilija
Mika Luoto (s. 1969), keilaaja
Mika Luoto (s. 1973), triathlonisti
Olavi Luoto (1927–2017), keskimatkojen juoksija
Oskari Luoto (s. 2002), jääkiekkoilija
Patricia Luoto (s. 1997), ruotsalainen jalkapalloilija
Pentti Luoto (s. 1934), kestävyysjuoksija
Petteri Luoto (s. 1974), keittiömestari
Reima T. A. Luoto (s. 1940), tiedotuspäällikkö ja tietokirjailija
Santtu Luoto (s. 1964), tuottaja ja tietokirjailija
Teemu Luoto (s. 1941), keramiikkataiteilija
Valtter Luoto (1936–2021), helluntailiikkeen vaikuttaja, toimittaja ja seurakuntaneuvos.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Luoto”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.