stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HMS Hesperus
Palvelus

Palvelukseen otettaessa Hearty liitettiin 9. hävittäjälaivueeseen. Alus aloitti 22. tammikuuta vastaanottokokeet, joiden päätyttyä se siirrettiin 29. tammikuuta koulutukseen. Aluksen nimi muutettiin 27. helmikuuta HMS Hesperukseksi, jotta viestityksessä ei olisi mahdollista sekoittaa alusta HMS Hardyyn.
Koulutuksen päätyttyä helmikuun lopulla alus siirrettiin läntisen reitin alaisuuteen  suojaamaan saattueita. Saksan hyökättyä Norjaan alus siirrettiin 9. huhtikuuta Kotilaivastoon. Se lähti 11. huhtikuuta yhdessä HMS Havantin kanssa tiedustelemaan Thorshavniin Färsaarille. Alus aloitti seuraavana päivänä, ennen merijalkaväen saapumista, Färsaarten vesillä sukellusveneentorjuntapartioinnin. Hesperus ja Havant määrättiin 13. huhtikuuta suojaamaan merijalkaväkeä kuljettanutta risteilijä HMS Suffolkia. Seuraavana päivänä alus vapautettiin tehtävästä, ja se suojasi taistelulaiva HMS Resolutionia matkalla Narvikiin yhdessä HMS Basiliskin ja HMS Wrenin kanssa.
Rosythissä 11. toukokuuta alukselle siirrettiin jalkaväkeä ja tykkejä, minkä jälkeen se matkasi yhdessä HMS Enterprisen, HMS Fleetwoodin sekä SS Margotin kanssa Mohon Norjaan. Alus kuljetti maihin Scots Guards -rykmentin sotilaita Enterpriseltä. Alus palasi kotimaahan, jossa se siirrettiin telakalle Dundeessä.
Palvelus > Saattajana

Telakalta vapauduttuaan alus palasi kesäkuussa palvelukseen, ja se liittyi laivueeseensa luoteisen reitin alueelle saattuepalvelukseen. Laivue nimettiin marraskuun alussa uudelleen 9. saattajaryhmäksi. Alus pelasti 4. marraskuuta MAC-alusten SS Patrocluksen ja SS Laurenticin eloonjääneet. Tammikuussa 1941 alus siirrettiin telakalle korjattavaksi myrskyvahinkojen vuoksi. Alus palasi palvelukseen helmikuussa.
Palvelus > Force H

Alus siirrettiin huhtikuun alussa Gibraltarille Force H:hon. Se etsi 4. huhtikuuta saattueesta SC26 sukellusveneiden upottamien kuuden kauppalaivan eloonjääneitä yhdessä HMS Harvesterin ja HMS Havelockin kanssa. Se määrättiin 26. huhtikuuta saattueen WS8A suojaksi Atlantille. Alus erkani 2. toukokuuta saattueesta yhdessä Gibraltarille menevien kauppa-alusten kanssa. Gibraltarille saavuttuaan alus liittyi Force H:hon. Alus osallistui 6. toukokuuta Tiikeri-saattueen suojaamiseen Force H:n mukana, mistä se palasi 12. toukokuuta Gibraltarille.
Hesperus, HMS Faulknor, HMS Forester, HMS Foxhound, HMS Fury ja HMS Brilliant suojasivat 19. toukokuuta HMS Renownia, HMS Ark Royalia ja Sheffieldiä toimitettaessa Maltalle lentokonetäydennystä operaatio Splicessa. Alus liitettiin 24. toukokuuta osastoon, joka lähetettiin etsimään Saksan laivaston taistelulaivaa Bismarckia. Se erkani 27. toukokuuta  osastosta palaten Gibraltarille.
Alus osallistui 13. kesäkuuta Ark Royalin ja HMS Victoriousin suojaamiseen toimitettaessa Maltalle lentokonetäydennystä operaatio Tracerissa. Aluksen palattua 15. kesäkuuta Gibraltarille se irrotettiin Force H:sta ja palasi 18. kesäkuuta kotimaahan liitettynä Victoriousin suojaukseen. Alus siirrettiin 21. kesäkuuta Liverpoolissa telakalle, josta se palasi palvelukseen heinäkuun alussa.
Palvelus > Newfoundlandin suojausosastossa

Newfoundlandin suojausosastoon määrättynä alus aloitti 7. heinäkuuta matkansa Newfoundlandiin, jossa se liittyi St. Johnissa uuteen osastoonsa. Alus liittyi 6. elokuuta yhdessä Harvesterin ja Havelockin kanssa pääministeri Winston Churchillia kuljettaneen taistelulaiva HMS Prince of Walesin suojaksi Atlantin ylityksen ajaksi. Alus kärsi 15. elokuuta myrskyssä vaurioita, jotka pakottivat sen tekemään korjauksia Islannissa. Alus oli syyskuun Imminghamissa telakalla korjattavana ja liitettiin lokakuussa palvelukseen palatessaan 9. saattajaryhmään suojaamaan luoteisen reitin saattueita. Se suojasi lokakuussa ryhmän mukana  joukkojenkuljetussaattuetta TC14. Alus siirrettiin Gibraltarille ryhmän kanssa suojaamaan saattueita. Alus upotti 7. joulukuuta Gibraltarin länsipuolella Saksan laivaston sukellusveneen U-208 yhdessä Harvesterin kanssa (25°51′N, 07°45′W).
Palvelus > 1942

Hesperus, HMS Laforey, HMS Croome ja HMS Westcott muodostivat tammikuussa 1942 kokeellisen sukellusveneiden torjuntaosaston. Alus liittyi osaston kanssa saattueeseen SL97. Se upotti 15. tammikuuta St. Vincentin niemimaan edustalla sukellusvene U-93:n syvyyspommein, tykkitulella ja lopulta ajamalla päälle (36°40′N, 15°52′W). Törmäyksessä alus kärsi pahoja rakenteellisia vaurioita sekä keulaansa että oikeanpuoleiseen potkuriinsa. Alus siirrettiin 10. tammikuuta tilapäiskorjauksiin Gibraltarilla, minkä jälkeen se suojasi 24. tammikuuta joukkojenkuljetusalus SS Almanzoraa Gibraltarilta Falmouthiin, jossa se siirrettiin 9. helmikuuta telakalle.
Alus palasi huhtikuussa koeajojen jälkeen palvelukseen, jolloin se liitettiin 2. saattajaryhmään. Alus suojasi ryhmän mukana saattuetta SC81. Se suojasi toukokuussa ryhmän mukana saattueita ONS97 ja SC86 menestyksekkäästi ilman tappioita. Alus liittyi 11. lokakuuta saattueeseen ONS138 yhdessä HMS Whitehallin, HMS Vanessan sekä kolmen korvetin kanssa. Alus liittyi joulukuussa saattueen HX219 saattueeseen. Se hyökkäsi 26. joulukuuta yhdessä Vanessan kanssa syvyyspommen sukellusvene U-357 kimppuun. Se upotti pintaan nousseen sukellusveneen törmäämällä, jolloin aluksen keula vaurioitui pahoin.
Se siirrettiin Liverpoolissa telakalle korjattavaksi, jolloin alukselle asennettiin myös Hedegehog-sukellusveneentorjuntaheitin. Alus aloitti maaliskuussa 1943 koeajot, joiden päätyttyä se palasi saattajaryhmäänsä. Alus upotti 23. huhtikuuta  U-191:n käyttäen uutta asettaan. 11. toukokuuta se pakotti sukellusvene U-223:n pintaan, mutta se ei kyennyt upottamaan sitä. Alus upotti seuraavana päivänä sukellusvene U-186:n
Palvelus > 1944

Vuoden 1944 alun alus oli telakalla, jona aikana se määrättiin 19. saattajaryhmään. Alus aloitti maaliskuussa koeajot, joiden päätyttyä se liittyi ryhmäänsä suojaamaan Länsi-Afrikkaan ja Gibraltarille matkaavia saattueita. Alus pelasti 6. joulukuuta Wrathin niemestä luoteeseen 97 eloonjäänyttä fregatti HMS Bullenilta, jonka U-774 oli torpedoinut käyttäen maaliinhakeutuvaa T-5 torpedoa.
Tammikuussa 1945 alus siirrettiin 14. saattajaryhmään Portsmouthiin suojaamaan rannikkosaattueita. Alus upotti 30. huhtikuuta sukellusvene U-242:n yhdessä Havelockin sekä Kuninkaallisten ilmavoimien 201. laivueen Short Sunderlandin kanssa.
Alus määrättiin 7. toukokuuta antautuvien sukellusveneiden etsintään luoteisen reitin alueelle. Alus saattoi 13. toukokuuta antautuneet sukellusveneet Lochalshista Loch Foyleen hävitettäviksi (operaatio Deadlight). Se saattoi 29. toukokuuta Norjan hallituksen virkamiehiä Osloon kuljettanutta RMS Andesia yhdessä Havelockin kanssa.
Aluksesta tehtiin 11. kesäkuuta ilmavoimien maalilaiva koulutettaessa henkilöstöä meritorjuntaan. Alukselle tehtiin tarvittavat muutostyöt Rosythissa. Se oli Pohjanmerellä maalilaivana heinä-elokuun vaihteesta aina toukokuuhun 1946 saakka, jolloin se siirrettiin Rosythin reserviin. Alus sijoitettiin poistolistalle ja siltä poistettiin käyttökelpoiset järjestelmät. Alus makasi ankkurissa Grangemouthissa odottaen romuttamista. G. W. Brunton romutti aluksen toukokuussa 1947.
Hesperus saapuu Liverpooliin hurrausten saattelemena upotettuaan sukellusveneen.
Heike Friedrich

Heike Friedrich vuonna 1988.
Heike Friedrich (s. 18. huhtikuuta 1970) on entinen saksalainen (itäsaksalainen) uimari. Hän menestyi vuoden 1988 Soulin kesäolympialaisissa, jossa hän sai kolme mitalia: kultaa tuli 200 metrin vapaauinnista ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestistä. Lisäksi hopeaa tuli 400 metrin vapaauinnista.
Useita mitaleja kertyi myös maailman- ja Euroopan-mestaruuskilpailuista. Friedrichillä oli vuosia hallussaan 200 metrin vapaauinnin naisten pitkän radan maailmanennätys.
Aiheesta muualla

Tietoja ja tilastoja (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Naisten 200 metrin vapaauinnin olympiavoittajat
Naisten 200 metrin vapaauinnin pitkien ratojen maailmanmestarit
Naisten 400 metrin vapaauinnin pitkien ratojen maailmanmestarit
Naisten 4 × 100 metrin vapaauintiviestin pitkien ratojen maailmanmestarit
Naisten 200 metrin vapaauinnin pitkien ratojen Euroopan-mestarit
Naisten 400 metrin vapaauinnin pitkien ratojen Euroopan-mestarit
Naisten 4 × 200 metrin vapaauintiviestin pitkien ratojen Euroopan-mestarit
| --- | --- |
1980-luku:  1983:  Otto • Strauß • Sirch • Meineke •  1985:  Strauß • König • Stellmach • Friedrich •  1987:  Stellmach • Friedrich • Strauß • Möhring •  1989:  Möhring • Stellmach • Strauß • Friedrich
1990-luku:  1991:  Poulsen • Jensen • Puggaard • Jacobsen •  1993:  Kielgaß • Osygus • van Almsick • Hase •  1995:  Hase • Jung • Kielgaß • van Almsick •  1997:  Hase • Götz • Buschschulte • Kielgaß •  1999:  van Almsick • Szalai • Stockbauer • Kielgaß
2000-luku:  2000:  Potec • Păduraru • Diaconescu • Câșlaru •  2002:  Dallmann • Ries • Stockbauer • van Almsick •  2004:  Rouba • Caballero • Roca • Villaécija •  2006:  Dallmann • Samulski • Steffen • Liebs •  2008:  Manaudou • Balmy • Lazare • Poptšanka
2010-luku:  2010:  Mutina • Dara • Hosszú • Verrasztó •  2012:  Mizzau • Nesti • Carli • Pellegrini •  2014:  Mizzau • Pirozzi • Masini • Pellegrini •  2016:  Jakabos • Verrasztó • Kapás • Hosszú •  2018:  Faulkner • Greenslade • Hibbott • Anderson
2020-luku:  2020:  Hope • van Selm • Hibbott • Anderson •  2022:  de Jong • Holkenborg • van Kooten • Steenbergen
Henri Langlois

Henri Langlois (13. marraskuuta 1914 İzmir, Turkki – 13. tammikuuta 1977) oli ranskalainen elokuvan entistämisen ja tallettamisen uranuurtaja.
Langlois loi Ranskan elokuva-arkiston pohjan hankkimalla kourallisen filmejä yksityisin varoin. Sittemmin hänen kokoelmansa kasvoi tuhansien nimikkeiden suuruiseksi, ja Ranskan valtio alkoi rahoittaa hanketta.
Henri Langlois -palkinto on hänen kunniakseen Ranskassa myönnettävä elokuvapalkinto.
Kirjallisuutta

Varjola, Markku: ”Intohimona elokuva: Citizen Langlois.” Filmihullu 2/1999.
Happy Wheels

| Happy Wheels |
| --- | --- |
 Happy Wheelsin logo
Kehittäjä:  Jim Bonacci, Jason Schymick
Julkaisija:  Fancy Force
Jakelija:  Google Play ja App Store
Ohjaaja:  Jim Bonacci
Suunnittelija:  Jim Bonacci, Jason Schymick
Taiteilija:  Jim Bonacci
Säveltäjä:  Jack Zankowski
Pelimoottori:  Box2D
Julkaistu:  Verkkoselain: WW 4. kesäkuuta 2010 iOS: WW 19. elokuuta 2015
Lajityyppi:  tasohyppely, splatter, indie
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  Apple: 17 
Alusta:  internetselain, iOS
Jakelumuoto:  Digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK        : 
Happy Wheels on räsynukkefysiikkaan perustuva selainpeli, jonka on kehittänyt ja luonut Jim Bonacci vuonna 2010. Peli sisältää useita pelattavia hahmoja, jotka käyttävät erilaisia ajoneuvoja läpäistäkseen pelin tasoja. Peli on tunnettu graafisesta väkivallastaan ja pelaajien luomasta sisällöstä. Pelin hahmoilta voi irrota raajoja huomattavan korkeissa pudotuksissa ja piikkiansoissa.
Pelaaminen

Pelaajan tulee selvitä valitsemansa kentän maaliin kuolematta. Pelattavilla hahmoilla voi mm. hyppiä ja lentää tietyn matkan. Hahmo voi myös irrottautua kulkupelistään ja esim. tarrautua objekteihin. Pelaaja voi ohjata myös mahdollista kyytiläistä. Hahmo voi menettää monta raajaansa ja selvitä elossa, mutta pään tai alaruumiin irtoaminen johtaa väistämättä kuolemaan. Alaruumiin irtoamisen jälkeen pelaaja elää muutamia sekunteja. Pelin kamera seuraa jatkuvasti pelaajan hahmon sydäntä.
Pelissä on tuhansia kenttiä, joista suurin osa on pelaajien luomia.
Hahmot

Pyörätuolityyppi on vanha, parrakas mies pyörätuolissa. Pyörätuoliin on asennettu turbomoottori, jonka avulla voi lentää.
Segwaytyyppi on segwayllä hyppivä mies.
Vastuuton isä on lapsensa kanssa pyöräilevä mies.
Vakioasiakas on ylipainoinen nainen täyden ostoskärryn kanssa. Ostoskärryllä voi hyppiä.
Mopopariskunta ovat mies ja nainen moottoripyörän kyydissä. Kulkupelissä on turbomoottori.
Ruohonleikkaajamies on vanha mies ruohonleikkurin kyydissä. Ruohonleikkuri tuhoaa lähes kaiken, mikä jää sen alle.
Tutkimusmatkailijamies on Indiana Jonesia muistuttava mies. Matkustaa vaunulla.
Joulupukki on reellä kulkeva hahmo. Tällä on mukanaan kaksi tonttua, jotka kuljettavat rekeä. Hahmolla voi lentää lyhyen matkaa.
Hyppykeppimies on hyppykepillä kulkeva hahmo.
Vastuuton äiti on kahden lapsensa kanssa kulkeva pyöräilijä.
Helikopterimies on helikopterilla kulkeva mies.
Käännös suomeksi
Honoré V

| Honoré V |
| --- | --- |
 
Monacon ruhtinas
Valtakausi:  16. helmikuuta 1819 – 2. lokakuuta 1841
Edeltäjä:  Honoré IV
Seuraaja:  Florestan I

Syntynyt:  13. tai 14. toukokuuta 1778 Pariisi, Ranska
Kuollut:  2. lokakuuta 1841 (63 vuotta) Pariisi, Ranska
Koko nimi:  Honoré Gabriel Grimaldi
Suku:  Grimaldi
Isä:  Honoré IV
Äiti:  Louise d'Aumont
Uskonto:  roomalaiskatolilainen
Honoré V (13. tai 14. toukokuuta 1778 Pariisi – 2. lokakuuta 1841) oli seitsemäs Monacon ruhtinas. Honoré V, koko nimeltään Honoré Gabriel Grimaldi, oli ruhtinas Honoré IV:n ja Louise Felicite Victoire d'Aumontin vanhin poika. Koska hän kuoli naimattomana ja ilman perillisiä, häntä seurasi valtatistuimella hänen veljensä Florestan I.
Honoré II

Honoré II (24. joulukuuta 1597 – 10. tammikuuta 1662) aloitti hallituskautensa Monacon herrana, mutta hänestä tuli myöhemmin Monacon ensimmäinen ruhtinas. Hänen jälkeensä arvonimi siirtyi hänen seuraajilleen.
Honorén isä, Hercule (24. syyskuuta 1562 – 21. marraskuuta 1604), murhattiin Honorén ollessa kuuden vanha ja hänen ensimmäiset hallitusvuotensa vuotensa kuluivat hänen setänsä, Val di Taro prinssin, Frederico Landin johtaman holhousneuvoston alaisuudessa.
Espanjan joukot vuonna olivat miehittäneet Monacon 1605. Monacon asukkaita oli kielletty kantamasta aseita, ja Honoré sekä kaksi hänen siskoaan vietiin Milanoon. Holhousneuvosto yritti päästä espanjalaisista eroon, mutta miehitys kesti vuoteen 1614, ja Espanja vaikutti Monaconn asioihin vuoteen 1633, jolloin se tunnusti Honorén ruhtinaaksi.
Päästyään eroon holhousneuvostosta, Honoré kääntyi Ranskan puoleen ja haki sieltä tukea Espanjaa vastaan. Ludvig XIII lupasi tukea häntä aina tarvittaessa, ja he solmivat Péronnen sopimuksen 1641. Monacosta tuli Ranskan protektoraatti samalla kun Ranska takasi tietyn sisäisen suvereniteetin. Tämä johti Monacossa olleen Espanjan varuskunnan poistamiseen. Sopimus sääteli Ranskan ja Monacon välejä 150 vuotta. Sopimuksen seurauksena Honoré menetti Espanjan ja Italian alueella olleita hallintoalueita, mutta Ludvig XIII kompensoi sitä muun muassa antamalla Valentinoisin herttuan arvonimen.
Honoré myös laajensi vanhan genovalaisen linnoituksen nykyiseksi Monacon kuninkaalliseksi palatsiksi.
Honoré II nai 13. helmikuuta 1616 Ippolita Trivulzion (k. 1638). Parilla oli yksi poika.
Hercules (1623 – 2. elokuuta 1651), vihitty 4. heinäkuu 1641 Aurelia Spinolan kanssa (k. 29. syyskuuta 1670)
Louis (25. heinäkuuta 1642 – 3. tammikuuta 1701)
Maria Ippolita (8. toukokuuta 1644 – 8. lokakuuta 1694)
Giovanna Maria (s. 4 kesäkuu 1645)
Teresa Maria (4. syyskuuta 1648 – 20. heinäkuuta 1723)
Kun Hercules sai surmansa taistelussa, tuli hänen 9-vuotias pojastaan Ludvigista Monacon seuraava ruhtinas.
Honoré haudattiin Monacon Pyhän Nikolauksen katedraaliin.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:   | Monacon ruhtinas 29. marraskuuta  1604 – 10. tammikuuta 1662 | Seuraaja: Ludvig I |
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Hercule | Monacon herrat 29. marraskuuta  1604 – 10. tammikuuta 1604 | Seuraaja: Ludvig I |
Hannu Patronen

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Hannu Jari Johannes Patronen
Syntymäaika: 23. toukokuuta 1984 (ikä 40)
Syntymäpaikka: Järvenpää, Suomi
Pelipaikka: keskuspuolustaja puolustava keskikenttäpelaaja
Pituus: 183 cm
Paino: 80 kg
Junioriseurat
1996–1997: EsPa
1998–2003: Honka
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2002–2008 | Honka | 101 | (7) |
| 2005 | → FCK Salamat (laina) | 2 | (0) |
| 2008–2011 | Helsingborgs IF | 46 | (2) |
| 2012–2016 | Sogndal | 122 | (8) |
| 2017–2018 | HJK | 35 | (4) |
| 2019–2021 | HIFK | 40 | (1) |
| Yhteensä | Yhteensä | 346 | (22) |
Maajoukkue
| 2004 | Suomi U21 | 1 | (0) |
| 2011–2016 | Suomi | 6 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 25. maaliskuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 14. heinäkuuta 2017.
Hannu Jari Johannes Patronen (s. 23. toukokuuta 1984 Järvenpää) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hän edusti viimeisinä pelivuosinaan Veikkausliigassa pelaavaa HIFK:ta. Patronen pelasi yleensä keskuspuolustajana tai keskikentän pohjalla.
Ura

Kovaotteisen Patrosen uraa ovat häirinneet kuluttavasta pelityylistä seuranneet loukkaantumiset. Kauden 2006 alkupuolella pelipaikaksi on vakiintunut keskuspuolustaja. Varmojen otteidensa vuoksi hänet on valittu niin Veikkausliigan tähdistöön kuin maajoukkueeseenkin. Heinäkuussa 2008 hän teki kolmi- ja puolivuotisen sopimuksen Helsingborgs IF:n kanssa.
Ensimmäisellä Allsvenskan-kaudellaan Helsinborgissa Patronen pelasi 17 ottelua ja teki niissä yhden maalin.
Kaudet 2012–2016 Patronen edusti norjalaista Sogndalia, jossa hän kausina 2012–2014 ja 2016 pelasi yhteensä 97 Tippeligaenin ottelua. Kaudella 2015 Patronen edusti seuraa 25 ottelussa Adeccoligaenissa. Kaudella 2016 Patronen oli joukkueensa kapteeni.
Marraskuussa 2016 Patronen teki kaksi seuraavaa kautta kattavan sopimuksen Veikkausliigassa pelaavan Helsingin Jalkapalloklubin kanssa. Joulukuussa 2018 hän solmi HIFK:n kanssa yksivuotisen sopimuksen.
Saavutukset

Veikkausliiga (2): 2017, 2018
Allsvenskan: 2011
Ruotsin Cup: 2010
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hannu Patronen Wikimedia Commonsissa
HIFK – Ykkönen
1 Jammeh |
2 Heimonen |
3 Hackspik |
4 Äijö |
5 Abiola |
6 Malolo |
7 Azodo |
9 Ulmanen |
10 Ahadi |
11 Saira |
13 Järvinen |
14 Erikson Carlos |
15 Kujanpää |
16 Hyppönen |
17 Varis |
18 Hänninen |
19 Wahlman |
21 Puro |
23 Arajuuri |
25 Pasi |
27 Finnäs |
30 Pallas |
31 Tiainen |
32 Rissanen |
44 Tukiainen |
Valmentaja Okkonen
Herran sotien kirja

Herran sotien kirja on Neljännessä Mooseksen kirjassa mainittu kirja, joka ei ole säästynyt nykyaikaan. Ainoa tieto siitä on kyseisessä Raamatun kirjassa kohdassa 21:14-15. Osa tutkijoista uskoo sen olleen kokoelma voitonlauluja tai runoja, kun taas osan mukaan se on saattanut olla sotahistoriateos.
Herranen (Virrat)

Herraskosken kanava
Herranen on Virtain keskustasta noin 5 kilometriä länteen sijaitseva kylä Toisveden ja Tarjanneveden välissä. Kylän tunnetuin nähtävyys on nämä kaksi järveä yhdistävä Herraskosken kanava, jota on  sanottu yhdeksi Suomen kauneimmaksi kanavaksi.
Marttisen saarella on maatalous- ja metsätyöperinnettä esittelevä museoalue Perinnekylä. Siellä sijaitsee Rajalahden talomuseo, Halin metsäkämppämuseo ja sotaveteraanien museohuone. Saarella toimii myös Nuorisokeskus Marttinen, joka on yksi Suomen yhdeksästä Opetus- ja kulttuuriministeriön tukemista ja valvomista valtakunnallisista nuorisokeskuksista. Nuorisokeskuksen tunnelmallisin rakennus on Onni Tarjanteen suunnittelema vuonna 1892 valmistunut Marttisen Vanha Pappila.
Saaren toisella reunalla on perhokalastajien suosima Herraskoski.
Hardcore punk

| Hardcore |
| --- | --- |
Alkuperä:  punk rock heavy metal protopunk
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Kehittymisen ajankohta:  1970-luvun lopulla
Tyypillisiä soittimia:  laulu, kitara, basso, rummut
Kehittyneitä tyylilajeja / suuntauksia:  alternative metal alternative rock anarcho-punk Argencore, mystinen argentiinalainen punk black metal christian hardcore crustcore crust punk d-beat death metal emo emo hardcore extreme metal fashioncore funkcore grindcore grunge heavy hardcore machocore melodic hardcore metalcore nu metal posicore post-hardcore powerviolence punk metal queercore rapcore screamo skate punk speed metal straight edge thrash metal thrashcore
Hardcore punk on punk rockin myötä 1970-luvun keskellä Pohjois-Amerikassa syntynyt musiikkityyli. Hardcore on iskevämpää, raskaampaa ja nopeampaa kuin punk rock. Kappaleet ovat lyhyempiä, nopeampia ja tylympiä. Sanoituksissa kerrotaan useimmiten politiikasta, vapaudesta, väkivallasta, sodasta, sosiaalisuudesta ja myöhemmin myös veganismista ja vegetarismista sekä itse hardcoresta kulttuurina. Hardcoren soundi on muuttunut garagemaisesta metallin kautta useampaan eri muotoon.
Perinteisesti hardcore punkin sanoitukset ovat iskevämpiä kuin punk rockin, ja ne esitetään aggressiivisemmin. Myöhemmin hardcoren sanoitukset on esitetty myös möreämmin ja matalammalla äänensävyllä.
Hardcore punkista on pohjautunut lukuisia eri tyylisuuntauksia ja alalajeja. Maanalaisesta hardcoresta on pohjautunut myös valtavirran tyylisuuntauksia, kuten melodinen hardcore, metalcore, post-hardcore, sludge metal ja thrash metal. Se on vaikuttanut myös grindcoreen sekä thrashin "pikkuveljeen" crossover thrashiin. Hardcoren vaikutus metallimusiikin ja alkuvaiheen jälkeisen punkin kehitykseen on siis ollut suurta.
Historia

Hardcore levittäytyi Yhdysvalloissa 1970-luvun lopussa ja 1980-luvun alussa, varsinkin Kaliforniassa, Washingtonissa, Chicagossa, New Yorkissa, Michiganissa, Vancouverissa, Torontossa, Honolulussa ja Bostonissa.
Hardcore punk -termin alkua on vaikea määrittää, mutta yhtye nimeltä D.O.A., saattoi määritellä käsitteen nimellä Hardcore ´81 -nimisellä albumillaan. Vuonna 1983, hardcore-termi oli jo vakiintunut. Monet yhtyeet sanoivat soittavansa hardcore punkkia. Hardcore punk-konsertteja kutsuttiin "hardcore show"ksi. Amerikkalaiset nuoret alkoivat kuunnella hardcorea punk rockin ohella.
Hardcore punk -kulttuuriin liittyy usein omatoimisuus ja kekseliäisyys. Hardcore-yhtyeet tekevät usein itse levynkantensa ja fanituotteensa.
Suomalaisista yhtyeistä muun muassa Terveet Kädet soitti hardcorea vuonna 1980. Joukko brasilialaisia yhtyeitä oli hardcoren kärkijoukoissa jo 1980-luvun alkupuolelta lähtien.
Englantilaisista yhtyeistä on jälkikäteen alettu käyttää genre-nimityksiä UK82 sekä toisen sukupolven UK Punk ja No Future Punk. Näitä edustaneita yhtyeitä ovat muun muassa Discharge, The Exploited, GBH, Chaos UK, Broken Bones, Attak ja The Varukers. Englantilaiset yhtyeet sekoittivat 1970-luvun lopun punkkia, raskaita rumpuosuuksia ja rikkonaisia kitaraosuuksia uuden aallon englantilaisesta heavy metalista, kuten Motörheadista. Mainittava osuus englantilaiseen punkkiin oli metallituottaja Mike Stonella, joka julkaisi omalla levymerkillään uuden punkin tulokkaista muun muassa Dischargea ja GBH:ta.
Historia > Pioneerit

Ensimmäisiä hardcorea soittaneita yhtyeitä olivat muun muassa Middle Class, The Germs, Flipper, 1978 perustettu Dead Kennedys, 1976 perustettu Black Flag, 1977 perustettu Bad Brains, Hüsker Dü, Descendents ja 1980 perustettu Minor Threat. Hardcore-yhtyeillä oli vielä alkuaikoina tapana yhdistää musiikkiinsa monia eri tyylilajeja. Garage-soundin tapaiset äänitykset olivat pienlevy-yhtiöille tavallisia pitkään 1980-luvulle saakka.
Black Flag perustettiin Los Angelesissa vuonna 1976. Black Flag innoitti monia losangelesilaisia hardcore-yhtyeitä ja myöhemmin koko Pohjois-Amerikkaa karun asenteensa ja kekseliäisyytensä vuoksi.
Bad Brains perustettiin Washingtonissa vuonna 1977. Bad Brains sekoitti musiikkiinsa funkia, metallia ja reggaeta. Muutamissa kappaleissa oli myös hard rockia.
Minor Threat perustettiin Washingtonissa vuonna 1980. Minor Threat soitti aggressiivista ja nopeaa hardcorea tiukalla soundilla. Yhtye inspiroi vahvasti straight edge -liikettä erityisesti kappaleellaan "Straight Edge".
Muihin tunnettuihin yhtyeisiin lukeutuu esimerkiksi Circle Jerks.