stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Galveston

Galveston
| --- | --- |
Sijainti:  29°17′08″N, 94°49′38″W Galveston, Texas Yhdysvallat
Vesialue:  Meksikonlahti
Merialue:  Atlantti
Korkein kohta:  6 m
Pinta-ala:  166 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  58 175
Asutuskeskukset:  Galveston ja Jamaica Beach
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Galveston on saari Texasissa, Meksikonlahden äärellä, Houstonin kaupungin eteläpuolella.
Tällä 58 175 asukkaan (2000 vuoden väestönlaskenta)[lähde? ] saarella sijaitsevat Galvestonin ja Jamaica Beachin kaupungit. Saarelle pääsee joko siltaa pitkin tai lautalla. Galveston on turisti- ja satamasaari, jonne varsinkin teksasilaiset tulevat lomailemaan. Saaren uimarannat ovat kuuluisia.
Saaresta ja sinne vuonna 1839 perustetusta Galvestonin kaupungista kehittyi 1800-luvun loppupuolella lounaisen Yhdysvaltain satama- ja kauppakeskus. Kukoistuskausi loppui ja Galveston tuhoutui pahoin vuoden 1900 Suuren hirmumyrskyn aikana. 6 000 ihmistä menetti henkensä, 8 000 joutui kodittomaksi. Myrskyn seurauksena rakennettiin kaupungin turvaksi 4,9 metriä (16 jalkaa) korkea merivalli ja  2 200 vallin suojaamaa rakennusta nostettiin keskimäärin 1,5 metriä ylemmäksi. Hurrikaanin seurauksena kaupunki ja myrskyssä tuhoutunut  Yhdysvaltain toiseksi suurin kauppasatama menetti merkitystään, sillä Galvestonin satama korvattiin paljolti ruoppaamalla syväväylä suojaisempaan Houstoniin ja rakentamalla sinne Houstonin satama. Houstoniin johtava syväväylä avattiin 1914.
Galvestonissa on yhä satama, joka toimii esimerkiksi risteilyalusten tukikohtana.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Galvestonin saaren viralliset sivut
Kaupungin viralliset sivut
Gary Payton

| Gary Payton |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Gary Dwayne Payton
Syntynyt: 23. heinäkuuta 1968 (ikä 56) Oakland, Kalifornia
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pelipaikka:  Pelintekijä
Pituus:  193 cm
Paino:  82 kg
NBA-varaus:  2. varaus 1990 (Seattle SuperSonics)
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1990–2003 2003 2003–2004 2004–2005 2005–2007:   Seattle SuperSonics  Milwaukee Bucks  Los Angeles Lakers  Boston Celtics  Miami Heat
Maajoukkueet
1989–2000:   Yhdysvallat
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Atlanta 1996 |  |  |
|  Kultaa | Sydney 2000 |  |  |
| AM-kilpailut  | AM-kilpailut  | AM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Meksiko 1989 |  |  |
|  Kultaa | Puerto Rico 1999 |  |  |
Gary Dwayne Payton (s. 23. heinäkuuta 1968 Oakland, Kalifornia) on yhdysvaltalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija ja olympiavoittaja. Hänen poikansa Gary Payton II pelaa NBA:ssa Portland Trail Blazersissa.
Ura

Payton pelasi yliopistokoripalloa Oregonin yliopistossa vuosina 1986–1990. Hän osallistui vuoden 1990 NBA:n varaustilaisuuteen, jossa Seattle SuperSonics varasi hänet koko varaustilaisuuden toisena pelaajana. Vuonna 1996 hänet valittiin NBA:n vuoden puolustuspelaajaksi. Payton edusti seuraa helmikuuhun 2003 asti, jolloin hänet myytiin Milwaukee Bucksille. Hän edusti seuraa loppukauden, kunnes siirtyi Los Angeles Lakersiin.
Payton pelasi Lakersissa yhden kauden ajan, jonka jälkeen seura myi hänet Boston Celticsille. Kauden 2004–2005 hän aloitti Bostonissa, mutta helmikuussa 2005 seura vaihtoi hänet Atlanta Hawksin kanssa pelaajiin. Atlanta luopui Paytonin pelioikeuksista jo viikon päästä ja hän palasi loppukaudeksi Bostoniin. Kaudet 2005–2007 Payton pelasi Miamissa, jossa hän voitti ainoan NBA-mestaruutensa vuonna 2006.
Aiheesta muualla

NBA:n pelaajaprofiili (englanniksi)
Yhdysvaltain joukkue – Kesäolympialaiset 1996
4 Barkley |
5 Hill |
6 Hardaway |
7 Robinson |
8 Pippen |
9 Richmond |
10 Miller |
11 Malone |
12 Stockton |
13 O’Neal |
14 Payton |
15 Olajuwon |
Valmentaja Wilkens
Yhdysvaltain joukkue – Kesäolympialaiset 2000
4 Smith |
5 Kidd |
6 Houston |
7 Mourning |
8 Hardaway |
9 Carter |
10 Garnett |
11 Baker |
12 Allen |
13 McDyess |
14 Payton |
15 Abdur-Rahim |
Valmentaja Tomjanovich
Bertha Enwald

Bertha Enwald noin vuonna 1910
Bertha Katarina Enwald (10. huhtikuuta 1871 Parikkala – 1. tammikuuta 1957 Huittinen) oli suomalainen arkkitehti ja piirustuksenopettaja. Hän oli neljäs suomalainen arkkitehdiksi valmistunut nainen. Enwald teki kuitenkin suurimman osan elämäntyöstään opettajana, koska 1900-luvun alussa naisarkkitehdin oli vaikea luoda uraa Suomessa.
Elämä > Opiskelu

Parikkalassa syntynyt Enwald kirjoitti ylioppilaaksi Savonlinnan ruotsalaisesta tyttökoulusta (Fruntimmers-skolan i Nyslott) 1887 ja opiskeli vuodesta 1890 lähtien Helsingissä Polyteknillisen opiston arkkitehtiosastolla. Hänen opiskelutovereitaan olivat Wivi Lönn ja Albertina Östman, jotka kaikki pääsivät kouluun erivapaudella eli niin sanottuina ylimääräisinä oppilaina. Enwald valmistui heistä ensimmäisenä vuonna 1894, ollen samalla Suomen neljäs naisarkkitehti. Häntä ennen tutkinnon olivat suorittaneet Signe Hornborg (1890), Ines Törnvall (1890) ja Signe Lagerborg (1892). Enwald oli myös yksi Euroopan ja mahdollisesti jopa koko maailman ensimmäisistä naisarkkitehdeista, koska Hornborgia pidetään yleisesti ainakin Euroopan ensimmäisenä.
Elämä > Arkkitehdin työssä

Valmistumisensa jälkeen Enwald työskenteli aluksi kotikaupungissaan Savonlinnassa sekä myöhemmin Kuopiossa Eskil Hinderssonin ja Leander Ikosen toimistoissa, tehden samalla myös itsenäisiä suunnitelmia. Hän suunnitteli muun muassa apteekkari Nevanderin talon Kuopion Kauppakadulle sekä pienemmän asuintalon Kuningattarenkadulle. Vuonna 1897 Enwald laati Nurmeksen kirkon piirustukset. Ne oli alun perin tehnyt paikallinen rakennusmestari, mutta rakennustöiden aikana kirkkoa jouduttiin muuttamaan ja lopullinen ulkoasu on Enwaldin käsialaa. Vuosina 1898–1900 hän työskenteli Pietarissa suomalaisen Frithiof Mieritzin johtamassa arkkitehtitoimistossa sekä 1900–1901 Tartossa Reinhold Guleken toimistossa. Vuonna 1902 Enwald palasi vielä lyhyeksi aikaa Pietariin, jossa hän oli suunnitellut huviloita Karjalankannakselle sekä myös valvonut niiden rakentamista. Ongelmaksi muodostui rakennusmestareiden väheksyvä suhtautuminen naispuoliseen arkkitehtiin.
Elämä > Opettajana

Suomeen palattuaan Enwald päätti vaihtaa ammattia ja kouluttautui Helsingissä piirustuksen- ja käsitöidenopettajaksi. Hän ei ollut tyytyväinen asemaansa arkkitehtitoimistoissa, joissa Enwald joutui lähinnä laatimaan rakennuspiirustuksia, eikä päässyt varsinaisesti toteuttamaan itseään arkkitehtina. Hän ei myöskään tuon ajan asenneilmapiirissä uskaltanut perustaa omaa toimistoa. Valmistuttuaan Helsingin käsityökoulusta vuonna 1904 Enwald muutti Poriin, jossa hän toimi piirustuksenopettajana muun muassa Porin Lyseossa eläkeikäänsä saakka. Harrastuksenaan Enwald piirsi kesähuviloita tuttavilleen ja suunnitteli paikalliselle taidetakomolle erilaisia malleja, muun muassa kynttilänjalkoja sekä tuuliviirejä. Hän teki myös maalauksia, joita on esillä Liperissä sijaitsevassa Enwald-museossa. Se on kotimuseo, joka esittelee Bertha Enwaldin veljen opetusneuvos Brynolf Enwaldin ja tämän puolison Signen virkamieskotia. Eläkepäivänsä Enwald vietti Huittisten Lauttakylässä, jossa asui myös hänen kunnanlääkärinä toiminut toinen veljensä Harald Enwald.
Nurmeksen kirkko (1896).
Georg Borgström (maanviljelysneuvos)

Georg Borgström (21. toukokuuta 1842 Helsinki – 2. tammikuuta 1920 Sipoo) oli suomalainen tilanomistaja ja agronomi, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen. Hän toimi Östersundomin kartanon isäntänä vuodesta 1870 alkaen.
Borgströmin isä oli Helsingin vauraimpiin porvareihin kuulunut kauppaneuvos Henrik Borgström ja äiti Carolina Christina Kjemmer. Hänen veljiään olivat kauppaneuvos Johan Leonard Borgström ja kauppaneuvos August Borgström. Borgström opiskeli Stuttgartissa kauppatieteitä, jotka hän joutui kuitenkin keskeyttämään silmäsairauden vuoksi. Myöhemmin hän opiskeli agronomiksi Ruotsissa ja Mustialan maanviljelysopistossa.
Ulkomailta palattuaan Borgström työskenteli aluksi isänsä toimistossa ja hoiti hetken isänsä omistamaa Tuurholman kartanoa. Hän osti 1870 leskirouva Sofia Lindforsilta isänsä avustuksella Karlsvikin eli Östersundomin kartanon, josta tuli hänen johtonsa aikana taloudellisesti kannattava. Kartanon maille rakennettiin Borgströmin johdolla uusi päärakennus, mylly, puistoalue ja kauppapuutarha, ja kartano laajensi toimintaansa karjatalouteen. 1920-luvulle tultaessa tilalla työskenteli vakituisesti jo 26 henkeä. Borgström oli kiinnostunut erityisesti siemenjalostuksesta.
Borgström oli useita vuosia Söderkullan maanviljelyskoulun johtokunnan puheenjohtajana ja Suomen maalaisten palovakuutusyhdistyksen hallituksen jäsen. Vuonna 1875 Borgström avioitui ruotsalaisen Hilda Hagströmerin kanssa. Heidän poikiaan olivat professori Leonard Borgström, maanviljelysneuvos Erik Borgström ja maanviljelysneuvos Nils Borgström.
Bertha Benz

| Cäcilie Bertha Benz |
| --- | --- |
 Benz noin 23-vuotiaana (noin 1871)
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. toukokuuta 1849 Pforzheim, Badenin suurherttuakunta
Kuollut: 5. toukokuuta 1944 Ladenburg, Baden, Saksa
Bertha Benz (o.s. Ringer, 3. toukokuuta 1849 – 5. toukokuuta 1944) oli autoinsinööri Karl Benzin vaimo ja liikekumppani sekä ensimmäinen ihminen, joka suoritti pitkän maantieajon bensiinikäyttöisellä autolla 5. elokuuta 1888.
Elämäkerta

Bertha Ringer syntyi vuonna 1849 lounais-Saksan Pforzheimin kaupungissa. Hän rahoitti henkilökohtaisella omaisuudellaan sulhasensa Carl Benzin yritystoimintaa, josta kehittyi Benzin ensimmäinen patentoitu automobiili. Naimattomana naisena hänellä oli tähän mahdollisuus, avioiduttuaan Benzin kanssa hän, tuon ajan lainsäädännön mukaan, menetti oikeutensa omaisuuden hallintaan.
Bertha ja Karl olivat tavannet ensimmäisen kerran vuonna 1869. Vuotta myöhemmin he vaihtoivat kihlat ja avioon he astuivat vuonna 1872. He saivat kaikkiaan viisi lasta: Eugen (s. 1. toukokuuta 1873), Richard (s. 21. lokakuuta 1874), Klara (s. 1. elokuuta 1877), Thilde (s. 2. helmikuuta 1882) ja Ellen (s. 16 maaliskuuta 1890).
Elämäkerta > Automatka

Elokuun 5. päivänä vuonna 1888, kertomatta asiasta aviomiehelleen tai pyytämättä viranomaisilta mitään lupia, Bertha Benz ajoi poikiensa, 13-vuotiaan Richardin ja 15-vuotiaan Eugenin kanssa, Benzin pariskunnan verstaan viimeisimmällä Patent Motorwagen -automobiililla Mannheimista Pforzheimiin; näin hänestä tuli historian ensimmäinen henkilö, joka suoritti moottoroidulla ajoneuvolla kahden eri pisteen välisen matkan. Siihen asti motorisoidut ajot olivat olleet lähinnä koneenkäyttäjän ja kuljettajan yhdessä suorittamia lyhyitä koeajoja, jotka palasivat takaisin lähtöpisteeseensä. Tämän uraauurtavan ajomatkan yhdensuuntaisen sivun pituus oli noin 106 kilometriä.
Vaikka matkan nimellinen syy oli Berthan tarkoitus käydä vierailulla äitinsä luona, hänellä oli mielessään myös muut syyt. Bertha halusi osoittaa aviomiehelleen että heidän tuotteensa oli oikeasti käyttökelpoinen väline ihmisten kuljettamiseen pitkienkin etäisyyksien päähän. Pariskunta oli sijoittanut huomattavasti rahaa Karlin keksinnön kehittämiseen, ja tempauksellaan Bertha halusi valaa uskoa mieheensä, joka tuskaili olemattomien myyntitulosten aiheuttamien huolien alla.
Matkansa aikana Bertha kohtasi, mutta myös ratkaisi, lukuisia ongelmia. Benzin ajoneuvo käytti polttoaineenaan petrolieetteriä. Sen laboratorioissa käytettyä jatkojalostetta nimeltään ligroiini oli saatavilla apteekeista, joten Berthan oli löydettävä matkan varrelta sellainen, saadakseen polttoainetäydennystä. Hän pysähtyi matkalla Wieslochin kaupungissa, jonka apteekista muodostui näin maailman ensimmäinen kaupallinen polttoaineen myyntipiste. Matkan varrella paikallinen kyläseppä korjasi venyneen, moottorilta taka-akselille voimaa välittäneen ketjun. Vauhdin hidastimena toiminut nahkavöinen jarrulaite ei ollut toiminnaltaan kovin tehokas eikä myöskään luotettava. Berthan ajokokemuksen aikana heränneiden ajatusten myötä Karl kehitti paremmalla kitkamateriaalilla toimivat jarrut. Mäkien kiipeäminen oli työlästä ja vaati välillä poikien antamaa työntöapua ja tämän kokemuksen perusteella Karl kehitti seuraaviin ajoneuvoihinsa muuttuvat välityssuhteet. Tukkeutuneen polttoaineputken avaamiseen Bertha käytti pitkää hattuneulaa ja vioittuneen sytytysjohtimen eristeen suojana hän käytti sukkanauhaa. Bertha poikinensa lähti Mannheimista matkaan aamun sarastaessa ja perillä Pforzheimissa he olivat myöhään illalla. Täältä hän lähetti miehelleen sähkeitse tiedon onnistuneesta, vaikkakin luvattomasta matkastaan. Takaisin Mannheimiin hän ajoi seuraavana päivänä.
Lukuun ottamatta joitain pelästyneitä ihmisiä, matka oli kaikin puolin onnistunut. Se toi runsaasti julkisuutta, joka taas poiki heidän yhtiöllensä automobiilien tilauksia, aivan kuten Bertha oli ajatellutkin. Lisäksi pitkän matkan aikana hankitut kokemukset olivat kultaakin arvokkaampia, Karl Benzin suunnitellessa uusia ajoneuvoja ja niihin tehtäviä parannuksia.
Elämäkerta > Myöhempi elämä

Karl Benz kuoli keuhkokuumeeseen 84-vuotiaana Ladenburgissa, 4. huhtikuuta 1929.
Vuonna 1944, 95. syntymäpäivänään Bertha Benzille myönnettiin Karlsruhen Teknisen Yliopiston kunniajäsenyys. Tämä oli ollut hänen miehensä opinahjo ja Karl oli jo aiemmin saanut laitoksen kunniatohtorin arvonimen. Kaksi päivää tämän jälkeen Bertha Benz menehtyi kotonaan Ladenburgissa, jonne he olivat vuonna 1906 yhdessä Karlin ja poikiensa kanssa perustaneet perheyhtiö C. Benz Söhnen.
Benz Patent-Motorwagen Nr 3 vuodelta 1888. Tällä ajoneuvolla Bertha Benz suoritti suurta julkisuutta saaneen automatkansa, joka oli yhteen suuntaan pituudeltaan n. 106 km
"Maailman ensimmäinen tankkauspiste", Wieslochin apteekki. Etualalla Bertha Benzin matkan kunniaksi pystytetty muistomerkki.
Gabriele Ferzetti

Gabriele Ferzetti vuonna 1998.
Gabriele Ferzetti (17. maaliskuuta 1925 – 2. joulukuuta 2015 Rooma) oli italialainen näyttelijä. Hänet muistetaan muun muassa Marc-Ange Dracon roolista James Bond -elokuvassa Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa (1969), joskin hänen äänensä dubattiin.
Ferzetti esiintyi myös lukuisissa muissa elokuvissa, joiden joukossa oli Huuliharppukostaja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gabriele Ferzetti Wikimedia Commonsissa
Gabriele Ferzetti Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Gabriele Hierdeis

Gabriele Hierdeis on saksalainen sopraano. Hän opiskeli Frankfurt am Mainin musiikkikorkeakoulussa ja sai maisterinarvot sekä ooppera- että konserttipuolelta. Vuonna 2003 hän suoritti Konzertexamenin, joka vastaa tohtorin arvoa esittävissä taiteissa.
Saksan ulkopuolella Hierdeis on esiintynyt muun muassa Moskovassa, Permissä ja Yhdysvaltain Lincoln Centerissä. Hierdeis on levyttänyt muun muassa CPO:lle, Brilliant Classicsille ja Harmonia Mundille. Hänen ohjelmistonsa ulottuu barokista nykyaikaan ja kattaa yksinlaulujen, kamarimusiikin ja oratorioiden ohella oopperaa. Hierdeis on kantaesittänyt Wolfgang Rihmin, Helmut Lachenmannin, Salvatore Sciarrinon sekä Marc Andrén teoksia ja tehnyt yhteistyötä sellaisten kapellimestareiden kuin Sylvain Cambrelingin, Beat Furrerin, Franck Ollun, Bernhard Kontarskyn, Frieder Berniusin, Konrad Junghänelin, Michael Schneiderin ja Johannes Debusin kanssa. Kokoonpanoja, joiden kanssa Hierdeis on tehnyt yhteistyötä, ovat olleet muiden muassa La stagione Frankfurt ja Cantus Cölln.
Yksi Hierdeisin ohjelmistoon keskeisesti kuuluva teos on Luciano Berion Sequenza 3, jonka hän on levyttänytkin.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi), (englanniksi)
Fredrik Liljeberg

Fredrik Abraham Liljeberg (18. heinäkuuta 1857 Pirttisaari – 25. syyskuuta 1944 Espoo) oli suomalainen kalastaja, pikaluistelija ja maastohiihtäjä.
Liljeberg työskenteli nuorena kalastajana ja hylkeenmetsästäjänä. Hän oli tunnettu hyvästä ampuma- ja purjehdustaidostaan ja niinpä kauppaneuvos Paul Sinebrychoff palkkasi hänet matruusiksi Naja-huvijahdilleen. Liljeberg osallistui sitten useisiin purjehdus-, luistelu- ja hiihtokilpailuihin. Vuonna 1883 hän voitti ensimmäisen Helsingissä pidetyn pikaluistelukilpailun.
Tukholmassa vuonna 1892 pidetyissä kansainvälisissä hiihtokisoissa Suomea edustaneet Juho Ritola, Juho Räihä ja Fredrik Liljeberg ottivat 30 kilometrin hiihdossa kolmoisvoiton. Kyseessä oli Suomen hiihtäjien ensimmäinen osanotto ulkomailla pidettyihin kilpailuihin. Ritola voitti hiihdon ajalla 2.23.13,4, Juho Räihä oli toisena ajalla 2.28.12.3 ja Fredrik Liljeberg kolmantena ajalla 2.35.16.6.
Liljeberg osallistui veljensä Johan Ferdinand Liljebergin (1845–1941) kanssa Helsingissä Pohjois-sataman jäällä järjestettyyn ensimmäiseen julkiseen hiihtokilpailuun talvella 1888. He hiihtivät omatekoisilla suksillaan. Kilpailun voitti evolainen Antti Väyrynen Fredrik Liljebergin tullessa toiseksi ja Ferdinandin kolmanneksi. Seuraavana talvena Ferdinand Liljeberg voitti. Fredrik Liljeberg harrasti veljensä tavoin purjehdusta ja ampumista vielä vanhalla iällään.
Liljeberg oli puolen vuosisadan ajan Sinebrychoffin perheen palveluksessa ensin matruusina ja sittemmin huvilavahtina. Hän vietti 80-vuotispäiviään vuonna 1937 asuen silloin Espoon Karhusaaressa.
Gabriele Falloppio

| Gabriele Falloppio |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1523 Modena, Italia
Kuollut: 9. lokakuuta 1562 Padova, Italia)
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Antonio Musa Brasavola ja Realdo Colombo
Oppilaat:  Hieronymus Fabricius, Marcello Capra, Antonio Minutoli ja Volcher Coiter
Tutkimusalue:  anatomia
   
Gabriele Falloppio (lat. Fallopius) (1523 Modena, Italia – 9. lokakuuta 1562 Padova, Italia) oli italialainen roomalaiskatolinen pappi ja lääkäri. Hän oli yksi 1500-luvun johtavista anatomian tutkijoista.
Elämä

Falloppio syntyi noin vuonna 1523 Modenassa, jossa hänestä tuli katedraalin kaniikki. Hän opiskeli lääketiedettä Ferrarassa, ja Euroopan kiertomatkan jälkeen hänestä tuli anatomian opettaja kyseisessä kaupungissa. Sieltä hän muutti Pisaan ja sieltä Toscanan suurherttuan Cosimo I:n aloitteesta Padovaan, jossa hän hoiti anatomian, kirurgian ja kasvitieteen professuureja ja toimi uuden kasvitieteellisen puutarhan esimiehenä. Hän kuoli Padovassa 9. lokakuuta 1562.
Falloppion elinaikanaan ilmestyi vain yksi tutkielma, Observationes anatomicae (Venetsia, 1561). Hänen kokoelmateoksensa Opera genuina omnia julkaistiin Venetsiassa vuonna 1584. Falloppion anatomian alan teokset koskevat kaikkia ihmiskehon osia. Hänen tutkimuksistaan etusijalle on asetettava luuston ja kuuloelinten kehitystä koskevat tutkimukset.
Billy Ocean

| Billy Ocean |
| --- | --- |
 Billy Ocean esiintymässä Sydneyssä vuonna 2012.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Leslie Sebastian Charles
Syntynyt: 21. tammikuuta 1950 (ikä 74) Fyzabad, Trinidad
Muusikko
Taiteilijanimi:  Billy Ocean 
Tyylilajit:  soul, funk, rhythm and blues ja popmusiikki 
Soittimet:  kitara ja steel pan 
Levy-yhtiöt:  Epic Records, GTO Records ja Jive Records 
Aiheesta muualla
www.billyocean.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Billy Ocean esiintymässä New Yorkissa vuonna 1988.
Billy Ocean (s. Leslie Sebastian Charles 21. tammikuuta 1950 Fyzabad, Trinidad) on brittiläinen pop-laulaja, joka teki kansainvälisiä menestyksiä 1970- ja 1980-luvuilla.
Elämä

Leslie Charles syntyi Fyzabadissa Trinidadissa ja muutti perheensä mukana Englantiin 8-vuotiaana. Hänen isänsä oli Grenadasta. Teini-iässä Charles lauloi usein Lontoon klubeilla. Hän julkaisi ensimmäisen singlensä vuonna 1972 Spark Recordsilla nimellä Les Charles.
Vuonna 1976 Leslie Charles oli jo omaksunut nimen Billy Ocean ja levytti ensimmäisen albuminsa Billy Ocean, jonka ensimmäinen single Love Really Hurts Without You nousi kakkoseksi Britanniassa ja sijalle 22 Yhdysvalloissa. Muita tuon ajan hittejä oli muun muassa L.O.D. (Love On Delivery). Hän myös kirjoitti lauluja muille artisteille, kuten LaToya Jacksonille. Vuonna 1982 Billy Ocean nousi Yhdysvaltain R&B-listalle kappaleella Nights (Feel Like Getting Down).
Billy Oceanin uran paras aika alkoi albumilla Suddenly vuonna 1984 ja sen pääsinglellä Caribbean Queen Laulun nimeä ja sanoja muutettiin eri alueita varten niin, että kappale tunnetaan myös nimillä African Queen ja European Queen. Nimikappaleesta tuli myös menestys. Vuoden 1986 albumi Love Zone myi myös todella hyvin. Siltä nousi myyntimenestyksiä kuten When the Going Gets Tough, The Tough Get Going (elokuvasta Niilin jalokivi) ja There'll Be Sad Songs (To Make You Cry).
Vuoden 1988 albumillaan Tear Down These Walls Billy Ocean sai vielä yhden ykköshitin Get Outta My Dreams, Get Into My Car, mutta seuraavat albumit Time to Move On, L.I.F.E. ja Showdown eivät tuottaneet hittejä. Siitä huolimatta vuoden 1989 Greatest Hits -kokoelma on myynyt tasaisesti vuosien mittaan. Billy Oceanin viimeinen studioalbumi Jive Recordsille oli Time to Move On, jonka hän levytti Chicagossa R&B-tähti R. Kellyn kanssa. Ocean kuitenkin kiertää edelleen Eurooppaa ja levyttää.
Vuonna 2002 Westminsterin yliopisto palkitsi Oceanin tohtorinarvolla musiikista. Ocean asuu Milton Keynesissa.
Julkaisut > Albumit

Billy Ocean (GTO 1976)
City Limit (GTO 1980)
Nights Feel Like Getting Down (GTO 1981)
Inner Feelings (Epic 1982)
Suddenly (Jive 1984)
Love Zone (Jive 1986)
Tear Down These Walls (Jive 1988)
Greatest Hits (Jive 1989)
Time To Move On (Jive 1993)
L.I.F.E. (Jive 1997)
Let's Get Back Together (Jive 2003)
The Ultimate Collection (Jive 2004)
Because I Love You (2009)
Here You Are (2013)
Julkaisut > Singlet ja Billboard Hot 100 -sijoitukset

1976 "Love Really Hurts Without You" (#22)
1980 "Are You Ready" / "Stay the Night" (#83 USA Dance)
1981 "Stay the Night" / "Night (Feel Like Getting Down)" (#4 USA Dance)
1984 "Caribbean Queen (No More Love On the Run)" (#1 kaksi viikkoa, #1 USA Dance)
1985 "Loverboy" (#2, #1 USA Dance)
1985 "Suddenly" (#4)
1985 "Mystery Lady" (#24)
1986 "When the Going Gets Tough, the Tough Get Going" (#2, #31 USA Dance)
1986 "There'll Be Sad Songs (To Make You Cry)" (#1 viikko)
1986 "Hold On Brother" (#48 USA Dance)
1986 "Love Zone" (#10)
1986 "Love Is Forever" (#16)
1988 "Get Outta My Dreams, Get Into My Car" (#1 kaksi viikkoa, #25 USA Dance)
1988 "The Color Of Love" (#17)
1989 "License To Chill" (#32)
Aiheesta muualla

VH1 - Billy Ocean (Arkistoitu – Internet Archive)
Bisharinkoira

| Bisharinkoira> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Sudan
Määrä:  harvinainen
Alkuperäinen käyttö:  jäniksen metsästys
Nykyinen käyttö:  jäniksen metsästys
Muita nimityksiä:  Bisharin Greyhound, Bisharian, Segugio Sudanese
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Bisharinkoira on sudanilainen koirarotu, jolla ei ole FCI:n hyväksyntää.
Ulkonäkö

Rotu on pystykorvainen ja kippurahäntäinen, mikä erottaa sen muutoin läheisistä vinttikoirista.
Alkuperä

Bisharinkoira on kotoisin Punaisenmeren läheltä Koillis-Sudanista, jossa sitä kasvattaa paimentolaisheimo bisharit. Sen on väitetty olevan egyptinmetsästyskoiran suora jälkeläinen, mutta eläintieteilijä Desmond Morris tyrmää väitteen epätodennäköisenä. Bisharit ruokkivat koiriaan etupäässä maidolla jättäen kiinteän ruoan minimiin. Tästä johtuen koirat eivät ole riittävän vahvoja metsästääkseen yksittäin, minkä vuoksi niitä tarvitaan kokonainen ryhmä jäniksen nappaamiseen.
Bodan piiri

Bodan piiri voi tarkoittaa seuraavia Ruotsin piirejä:
Bodan piiri (Taalainmaa), piiri Rättvikin kunnassa
Bodan piiri (Värmlanti), piiri Kilin kunnassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Boda distrikt”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.