stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tholos
Tholos-haudat

Kupolihauta on pyöreä, korkea,  valeholvattu hautakammio, johon tavallisesti johtaa pitkä, avonainen, kivinen käytävä, dromos. Nykyään kuuluisimmat kupolihaudat sijaitsevat Kreikassa ja Etruriassa. Nimekkäin niistä lienee niin kutsuttu Atreuksen aarrekammio, joka sijaitsee Mykenen Leijonaportin lähellä.
Tholoksen edessä voi olla myös kivinen esihalli. Tholos-hauta perustunee alkujaan erääseen Lähi-idän pyöreään kupolikattoiseen talotyyppiin.
Kupolikattoisia, pyöreäpohjaisia majoja ja taloja rakennettiin Lähi-idässä hyvin varhain, ja niitä esiintyi varhaisella esikeraamisella ajalla laajalti. Mehiläispesää muistuttavia asuintaloja ilmestyi noin 7000 eaa. Choirokoitíaan Kyprokselle[lähde? ]. Myöhemmin esikeraamisella ajalla yleistyi suorakaiteen muotoinen talotyyppi. Tholos saattaa olla näiden kahden tyypin yhdistelmä.
Varhaisimmat tholokset tehtiin joskus 6. vuosituhannella Pohjois-Mesopotamian ja Syyrian seuduilla muun muassa Tell Arpatsjiyahin. Niitä rakensi Halafin kulttuuri, joka kesti noin 700 vuotta. Nämä lienevät olleen temppeleitä, asuintaloja tai hautoja. Syyriassa näkee nykyäänkin tholos-tyyppisiä mehiläispesää muistuttavia savirakennusten kattoja. Joidenkin mielestä tholos-rakennelmatyyppi liittyy puolipaimentolaisten elämäntapaan.
Halafin jälkeen tholosten rakenteminen näyttää pysähtyneen, ja tholosten rakentamisessa oli katkos tai historian tiedoissamme aukko. Seuraavan kerran tholoksia tavataan esiminolaisessa Etelä-Kreetassa joskus välillä 4000–3000 eaa.. Näitä hautoja rakennettiin siellä yli tuhat vuotta, ja jotkut jäivät käyttöön myöhäispronssikaudelle asti.
Tholokset levisivät minolaisten matkojen mukana Etelä-Espanjaan, missä niiden rakentaminen liittyi Los Millaresin kulttuuriin noin 3200–2600 eaa. Minolainen vaikutus levisi myös Manner-Kreikkaan. Kreikan mantereella tholos-hautoja alettiin tehdä myöhäispronssikaudella, ja ne yleistyivät noin 1500 eaa. Mykenen sivilisaation noustessa. Varhaisimmat tholos-haudat on löydetty Choirokoitíasta. Tholos-haudat liittynevät alkujaan varhaiseen Välimeren neoliittiseen kulttuuriin, joka levisi Levantista Portugaliin ja Britteinsaarille.
Tholosta jonkin verran muistuttivat Sardinian nuraghit, muutamat muut Etelä-Euroopan[lähde? ] ja eräät hyvin varhaiset Pohjois-Mesopotamian rakennelemat.
Tholos-pyörötemppelit

Klassisessa kreikkalaisessa arkkitehtuurissa tholos tarkoittaa pyörötemppeliä tai muuta pyöreää rakennusta. Tunnetuimpia esimerkkejä tällaisista ovat Ateenan Tholos eli Prytaneion, Delfoin Athene Pronaian pyhäkköalueen Tholos, Epidauroksen Asklepieionin Tholos sekä Olympian Filippeion.
Galleria

Mehiläiskennomaisia taloja Harranissa, Syyriassa. Ne tuovat mieleen Halaf-kauden kivikautiset tholokset.
Etelä-Espanjan Los Millaresin kuparikautinen tholos.
Mykeneläinen nk. Atreuksen aarrekammio on tyypillinen muinaiskreikkalainen tholos-hauta.
Antiikin Kreikan Delfoin Tholos-pyörötemppeli.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta tholokset Wikimedia Commonsissa
Pronssikautisen Mykeneläisen tholos-haudan poikkileikkaus.
Uryū Sotokichi

| Uryū Sotokichi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1857 Ishikawa, Japani
Kuollut: 1937
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Japani
Taistelut ja sodat:  Venäjän–Japanin sota
Sotilasarvo:  amiraali
Joukko-osasto:  Japanin laivasto
Uryū Sotokichi (jap. 瓜生 外吉; 1857 – 1937) oli japanilainen amiraali. Hän komensi aluksia esimerkiksi Venäjän–Japanin sodan Chemulpon ja Tsushiman meritaisteluissa.
Elämäkerta

Uryū Sotokichi syntyi Japanin Ishikawassa vuonna 1857. Vuonna 1872 Uryū liittyi Japanin laivastoakatemiaan ja vuonna 1875 hän matkusti opiskelemaan Yhdysvaltain laivastoakatemialle valmistuen vuonna 1881. Vuonna 1882 Uryū meni naimisiin Nagai Shigekon (sittemmin Uryū Shigeko) kanssa.
Uryū toimi valmistumisensa jälkeen useissa eri tehtävissä Japanin laivastossa. Vuonna 1887 hän sai ylennyksen komentajakapteeniksi ja hänet asetettiin tykkivene Akagin komentajaksi. Vuonna 1891 Uryū yleni edelleen kapteeniksi ja vuosina 1892–1896 hän oli Japanin laivastoattasea Ranskassa. Uryūn palatessa Ranskasta kotimaahansa hänestä tehtiin risteilijä Matsushiman ja taistelulaiva Yashiman komentaja. Vuonna 1900 Uryū  ylennettiin kontra-amiraaliksi.
Venäjän–Japanin sota syttyi vuonna 1904. Uryū  komensi Japanin yhdistyneen laivaston osastoa, jonka tehtävänä oli tehdä maihinnousu Korean niemimaalla Chemulpossa eli nykyisessä Incheonissa. Seuranneessa Chemulpon taistelussa venäläisten oli lopulta upotettava oma risteilijänsä Varjag. Koreansalmen taistelussa Uryū  komensi Japanin 2. laivaston 4. divisioonaa risteilijä Naniwalta. Hän jatkoi saman divisioonan komentajana Tsushiman meritaistelussa.
Kesäkuussa 1904 Uryū sai ylennyksen vara-amiraaliksi ja vuonna 1912 edelleen amiraaliksi. Hän jäi laivaston reserviin seuraavana vuonna. Vuonna 1907 Uryū oli saanut paronin aatelisarvon. Uryū kuoli vuonna 1937.
Uryū Yhdysvaltain laivastoakatemian asussa.
Urysonin lemma

Urysonin lemma topologiassa kuuluu seuraavasti: Olkoon  X  T_{4}-avaruus ja  A,B\subset X erillisiä suljettuja joukkoja. Tällöin on olemassa sellainen jatkuva funktio  f:X\to [0,1], että  fA=\{0\} ja  fB=\{1\}. Toisin sanoen funktio saa arvon 0 kaikissa joukkoon A ja arvon 1 kaikissa joukkoon B kuuluvissa pisteissä.
Urysonin lemman avulla voidaan todistaa muun muassa Urysonin metristyslause, jonka mukaan jokainen säännöllinen avaruus, jolla on numeroituva kanta, on metristyvä, sekä Tietzen jatkolause, joka osoittaa erään kriteerin sille, milloin avaruuden osajoukossa määritelty jatkuva funktio voidaan laajentaa koko avaruuteen.
Aiheesta muualla

PlanethMath: Proof of Urysohn's lemma (englanniksi)
Turpa kiinni!

| Turpa kiinni!> Tais-toi! |
| --- | --- |
 Virallinen elokuvateatterijuliste
Ohjaaja:  Francis Veber
Käsikirjoittaja:  Francis Veber tarina: Serge Frydman
Tuottaja:  Gérard Gaultier Saïd Ben Saïd
Säveltäjä:  Marco Prince
Kuvaaja:  Luciano Tovoli
Leikkaaja:  Georges Klotz
Pääosat:  Gérard Depardieu Jean Reno
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska
Tuotantoyhtiö:  Saïd Ben Saïd, UGC osatuottajat: UGC Images Filmauro DD Productions EFVE TF1 Films Production
Ensi-ilta:   22. lokakuuta 2003  26. marraskuuta 2004
Kesto:  85 min
Alkuperäiskieli:  ranska
Budjetti:  27 440 000 €
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Turpa kiinni! (Tais-toi!, tunnetaan myös nimellä Ruby & Quentin) on Francis Veberin ohjaama toimintakomedia vuodelta 2003. Sen pääosia näyttelevät Gérard Depardieu ja Jean Reno.
Juoni

Quentin (Depardieu) on puhelias ja kömpelö pikkurosvo, joka joutuu vankilaan epäonnistuneesta pankkiryöstöstä. Ruby (Reno) taas on kivenkova ammattirikollinen, joka jää kiinni rahaa kuljettavan auton varastamisesta ja päätyy samaan selliin Quentinin kanssa. Ruby aikoo paeta ja Quentin, joka pitää häntä ystävänään, haluaa auttaa. Kaksikko pääsee pakoon ja näin alkaa suuri pakoretki poliiseilta ja Rubyn vihollisilta.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Gérard Depardieu  | … |  Quentin    |
|  Jean Reno  | … |  Ruby    |
|  Richard Berry  | … |  Komisario Vernet    |
|  André Dussollier  | … |  Psykiatri    |
|  Jean-Pierre Malo  | … |  Vogel    |
|  Jean-Michel Noirey  | … |  Lambert    |
|  Laurent Gamelon  | … |  Mauricet    |
|  Aurélien Recoing  | … |  Rocco    |
|  Vincent Moscato  | … |  Raffi    |
|  Ticky Holgado  | … |  Martineau    |
|  Michel Aumont  | … |  Nosberg    |
|  Leonor Varela  | … |  Katia/Sandra    |
|  Loic Brabant  | … |  Jambier   |
|  Edgar Givry  | … |  Vavinet    |
|  Adrien Saint-Joré  | … |  Adolescent   |
Aiheesta muualla

Turpa kiinni! Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Turpa kiinni! Elonet.
Torre Annunziata

| Torre Annunziata |
| --- | --- |
 Torre Annunziata
 vaakuna
 Torre Annunziata
Valtio:  Italia
Alue:  Campania
Metropolikaupunki:  Napoli
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Torre Annunziata on kaupunki Campanian alueella Napolin metropolikaupungissa Italiassa. Se sijaitsee Napolinlahden rannalla Vesuviuksen juurella. Kaupungin pinta-ala on 7 km² ja väkiluku on 48 720 asukasta (vuonna  2004). Kaupunki on tuhoutunut Vesuviuksen purkauksissa vuosina 79 ja 1631. Kaupungin arkeologinen puoli kuuluu nykyään Unescon maailmanperintöluetteloon.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
www.comune.torreannunziata.na.it
Torre Annunziata Unescon sivuilla
Unescon maailmanperintökohteet Italiassa
Agrigento
Alberobellon trullitalot
Alppien paalutalot (yhteinen viiden muun maan kanssa)
Amalfin rannikko
Aquileia
Assisin fransiskaanikohteet
Berninan rautatie (yhteinen Sveitsin kanssa)
Casertan palatsi, Vanvitellin akvedukti, San Leucion rakennusryhmä
Castel del Monte
Cerveteri, Tarquinia
Cilento ja Vallo di Diano, Paestum, Velia, Certosa di Padula
Crespi d’Adda
Dolomiitit
Etna
Ferrara
Firenze
Genova: Le Strade Nuove ja Palazzi dei Rolli
Ivrea
Langobardien hallintokeskukset Italiassa
Liparisaaret
Mantova ja Sabbioneta
Medicien villat ja puutarhat
Modenan katedraali, Torre Civica ja Piazza Grande
Monte San Giorgio (yhteinen Sveitsin kanssa)
Napoli
Padovan kasvitieteellinen puutarha
Piazza dei Miracoli
Piemonten ja Lombardian pyhät vuoret
Piemonten viinimaisema: Langhe-Roero ja Monferrato
Pienza
Pompeji, Herculaneum, Torre Annunziata
Portovenere, Cinque Terre ja saaret Palmaria, Tino ja Tinetto
Ravennan varhaiskristilliset rakennukset
Rooma
San Gimignano
Santa Maria delle Grazie
Sassi di Matera
Savoijin kuninkaallisen suvun asuinrakennukset
Siena
Su Nuraxi di Barumini
Syrakusa ja Pantalican kivinen nekropolis
Urbino
Val Camonica
Val di Noto
Val d’Orcia
Venetsia
Verona
Vicenza ja Veneton palladiolaiset villat
Villa Adriana
Villa d'Este
Villa Romana del Casale
Napolin metropolikaupungin kunnat
Acerra | Afragola | Agerola | Anacapri | Arzano | Bacoli | Barano d’Ischia | Boscoreale | Boscotrecase | Brusciano | Caivano | Calvizzano | Camposano | Capri | Carbonara di Nola | Cardito | Casalnuovo di Napoli | Casamarciano | Casamicciola Terme | Casandrino | Casavatore | Casola di Napoli | Casoria | Castellammare di Stabia | Castello di Cisterna | Cercola | Cicciano | Cimitile | Comiziano | Crispano | Ercolano | Forio | Frattamaggiore | Frattaminore | Giugliano in Campania | Gragnano | Grumo Nevano | Ischia | Lacco Ameno | Lettere | Liveri | Marano di Napoli | Mariglianella | Marigliano | Massa Lubrense | Massa di Somma | Melito di Napoli | Meta | Monte di Procida | Mugnano di Napoli | Napoli | Nola | Ottaviano | Palma Campania | Piano di Sorrento | Pimonte | Poggiomarino | Pollena Trocchia | Pomigliano d’Arco | Pompei | Portici | Pozzuoli | Procida | Qualiano | Quarto | Roccarainola | San Gennaro Vesuviano | San Giorgio a Cremano | San Giuseppe Vesuviano | San Paolo Bel Sito | San Sebastiano al Vesuvio | San Vitaliano | Sant’Agnello | Sant’Anastasia | Sant’Antimo | Sant’Antonio Abate | Santa Maria la Carità | Saviano | Scisciano | Serrara Fontana | Somma Vesuviana | Sorrento | Striano | Terzigno | Torre Annunziata | Torre del Greco | Trecase | Tufino | Vico Equense | Villaricca | Visciano | Volla
Torre Glòries

Torre Glòries
Torre Glòries (myös Torre Agbar; johdettu vesiyhtiö Aguas de Barcelonan nimestä) on pilvenpiirtäjä Barcelonassa, Kataloniassa Espanjassa. Sen suunnitteli ranskalainen arkkitehti Jean Nouvel. Torni on 142 metriä korkea, ja se on kolmanneksi korkein rakennus Barcelonassa. Pilvenpiirtäjä avattiin kesäkuussa 2005. Espanjan kuningas avasi sen virallisesti 16. syyskuuta 2005. Lontoossa on samankaltainen rakennus, 30 St Mary Axe.
Kuvia

Torre Glòries yksityiskohta
Torre Glòries illalla
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Torre Agbar web page (Macromedia Flash) (Arkistoitu – Internet Archive)
Torre Agbar at Factoría Urbana: Photos and technical information about the building
Agbar Tower (Arkistoitu – Internet Archive)
Ukonselkä (Mänttä-Vilppula)

| Ukonselkä |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa, Keski-Suomi
Kunnat:  Mänttä-Vilppula, Keuruu
Koordinaatit:  62°08′25″N, 24°26′24″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Keurusselän alue (35.62)
Laskujoki:  Kolhonsalmi 
Järvinumero:  35.622.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  105,5 m  
Rantaviiva:  100,541 km  
Pinta-ala:  20,6686 km²  
Tilavuus:  0,122912 km³  
Keskisyvyys:  5,95 m  
Suurin syvyys:  40,99 m  
Saaria:  136 
 fiUkonselkä 
Ukonselkä  on Keski-Suomessa Keuruulla ja Pirkanmaalla Mänttä-Vilppulassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön. Ulkonselkä katsotaan usein olevan yksi Keurusselän järvenosa, jolloin näiden yhdistelmästä käytetään käytetään myös Keurusselän nimeä. Järvialtaita yhdistää toisiinsa Kolhonsalmi, joka sijaitsee Kolhon taajamassa. Keurusselän asioita ja molempien järvialtaiden yhteisiä asioita käsitellään Keurusselän artikkelissa ja Ukonselän asiat tässä sen omassa artikkelissa. Kartoissa Keurusselän vedenpinnan korkeus on 10 senttimetriä alempana kuin Ukonselällä.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 2 067 hehtaaria eli 20,7 neliökilometriä. Se on 12,4 kilometriä pitkä ja 6,3 kilometriä leveä. Järvi on pituussuunnassaan luode-kaakko-suuntainen ja järven leveys on suurin kaakossa. Luoteispäässä on 2,7 kilometriä pitkä Myllylahti, joka on lahdensuussa leveimmillään 480 metriä. Tämän jälkeen järvi levenee 2,2 kilometriä leveäksi ja tämä järvenosa sisältää matalikollaan Salonsaaren lisäksi joukon pieniä saaria. Sitten järvi kapenee Karhuniemen kohdalla 650 metriä leveäksi, minkä jälkeen järvi pysyy kapeana 3,3 kilometriä. Kapeikossa on paljon saaria. Kapeikko loppuu Lehtisenniemen ja Loilanniemen jälkeen. Lehtisenniemen sivulla  lounaaseen päin työntyy kaksi kilometriä pitkä Ritalahti ja Loilanniemen viertä pohjoiseen 2,2 kilometriä pitkä Peltolahti. Järven kaakkoispää on varsinaista Ukonselkää, joka on ilman lahtia noin 3,5 kilometriä pitkä ja yhtä paljon leveä.
Järvessä on laskettu olevan 136 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 77,6 hehtaaria, mikä on noin 3,6 % järven kokonaispinta-alasta. Suurin saari Salonsaari on 1,4 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä, ja sen pinta-ala on noin 29,5 hehtaaria. Seuraavaksi suurin saari on Tahmonsaari, joka on 500 metriä pitkä ja 320 metriä leveä. Muita yli hehtaarin saaria on 15, ja pienemmistä yli aarin kokoisia saaria on 74. Loput 47 saarta ovat pikkusaaria tai luotoja.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 123 miljoonaa kuutiometriä eli 0,123 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 6,0 metriä ja suurin syvyys on 41 metriä. Syvin kohta sijaitsee pitkällä syvännejaksolla, joka alkaa Myllylahden pohjukasta ja jatkuu kaakkoon päin päättyen keskelle järvenselkää Lehtisenniemen itäpuolelle. Syvännejakson puolivälissä sijaitsee 1,1 kilometriä pitkä osuus, jossa on yli 30 metriä syvää. Syvin kohta sijaitsee siinä Salonsaaren eteläpuolella.
Järven rantaviivan pituus on 100,5 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 26,8 kilometriä. Sen rannat ovat pääasiassa metsämaata, mutta Kolhon taajaman pellot ulottuvat rantaan asti ja järven lähialueilla on peltomaata Riihon ja Myllykylän suunnilla. Järven alueella asutus on lähinna haja-asutusta, jossa suurempi osuus hajakuormituksesta jää vapaa-ajan asutuksen osalle. Kolhon taajaman Autiomäen asuntoalue sekä vähäisessä määrin pienen Onnelanmäen asuinalue ovat järveltä silmiinpistävää seutua. Kolhon taajaman kautta kulkee seututie 348 ja Tampere–Haapamäki-rautatie. Järveä voi kiertää yhdysteitä 14353, 14351 ja 3481 pitkin. Rantojen lähelle johtavat vielä Maakasperältä Haikankylään johtava tie ja Riiholta Kolhoon johtava tie. Kuntarajat kulkevat järven yli siten, että Keruun vastainen raja ylittää järven Salonsaaren vaiheilla ja sen pohjoisosa jää Keuruun puolelle ja eteläosa jää Mänttä-Vilppulalle.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Ukonselän lähialueeseen (35.622) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 105,5 metriä mpy.
Järvi saa pääosan vedestään Ristajoen valuma-alueelta (35.65), jonka alajuoksulla sijaitsevat Riihijärvi (14 ha), Moijasjärvi (64 ha) ja Ylisenjärvi (23 ha). Valuma-alueen yläjuoksun merkittävin järvi on Yltiä (359 ha). Pienempiä valuma-alueita ovat Peräisenlammen valuma-alue (35.624) ja Keuruun Kaiturin valuma-alue (35.623). Peräisenlammen valuma-alueen laskuoja laskee Merraslahteen ja sen merkittävimmät järvet ovat Peräisenlampi (30 ha) ja Peräjärvi (17 ha). Keuruun Kaiturin valuma-alueen laskuoja on lyhyt Kaiturinkoski, joka laskee Merraslahdesta katsoen vastakkaiselle rannalle. Sen valuma-alueella sijaitsee Keuruun Kaituri (42 ha), joka on yhtä kapea mutta pitempi kuin Ukkoselän Myllylahti.
Ukonselän lähialueella on 19 yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Lähes puolet niistä sijaitsevat järven luoteispuolella. Useat niistä ovat pieniä, mutta Vuorijärvi (49 ha) ja Kyrön Kaituri (16 ha) ovat niistä suurimmat. Järven etelärannan tuntumassa Laksinperällä sijaitsevat Pyhtönen (67 ha) ja Laksi, jotka kaskevat järveen lyhyitä ojia myöten.
Järven lasku-uoma on Kolhonsalmi, joka yhdistää Ukonselän Keurusselkän pääaltaaseen ylittäen järvien välisen kapean kannaksen. Salmen ylittää kolme siltaa ja jonka salmensuun patoaa pengertie, joka ohittaa Kolhon taajaman. Salmi on alle 300 metriä pitkä ja se on kapeimmillaan alle 20 metriä leveä. Järvet ovat matalia salmen kummallakin puolella, joten salmikin voi olla melko matala.
Trey Songz

| Trey Songz |
| --- | --- |
 Trey Songz esiintymässä Sydneyssä vuonna 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. marraskuuta 1984 (ikä 39) Petersburg, Virginia, Yhdysvallat
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä, musiikkituottaja, näyttelijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Trey Songz 
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2003–
Tyylilajit:  R&B, Hip Hop
Soittimet:  laulu, kosketinsoitin, sampleri
Levy-yhtiöt:  Atlantic, Songbook
Aiheesta muualla
treysongz.com ja www.treysongz.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Trey Songz (oik. Tremaine Aldon Neverson, s. 28. marraskuuta 1984 Petersburg, Virginia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä.
Lapsuus

Tremaine Aldon Neverson syntyi sotilasperheeseen. Trey oli jo 14 vuoden iässä taitava laulamaan[lähde? ]. Atlantic-levy-yhtiön tuottaja Troy Taylor havaitsi Treyn kyvyt tämän esiintyessä kykykilpailussa.
Diskografia > Albumit

| Vuosi | Albumi | Listasijoitus> Billboard 200 | Listasijoitus> US R&B | Albumeita myyty |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005 | I Gotta Make It Julkaistu: 26. heinäkuuta 2005  Levy-yhtiö: Atlantic | 20 | 6 |  USA: yli 300 000 |
| 2007 | Trey Day Julkaistu: 2. lokakuuta 2007  Levy-yhtiö: Atlantic | 11 | 2 |  USA: yli 400 000 |
| 2009 | Ready Julkaistu: 31. elokuuta 2009  Levy-yhtiö: Songbook/Atlantic | 3 | 2 |  USA: yli 683 000 |
| 2010 | Passion, Pain & Pleasure Julkaistu: 14. syyskuuta 2010  Levy-yhtiö: Songbook/Atlantic |  |  |  USA: yli 823 000 |
Diskografia > Singlet

| Vuosi | Single | Listasijoitus> Billboard Hot 100 | Listasijoitus> US R&B | Listasijoitus> US Mainstream Top 40 | Listasijoitus> Canadian Hot 100 | Albumi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005 | Gotta Make It (feat. Twista) | 87 | 21 | — | — | I Gotta Make It |
| 2005 | Gotta Go | 67 | 11 | — | — | I Gotta Make It |
| 2007 | Wonder Woman | 102 | 54 | — | — | Trey Day |
| 2007 | Can't Help But Wait | 14 | 2 | 74 | — | Trey Day |
| 2008 | Last Time | 69 | 9 | — | — | Trey Day |
| 2009 | I Need a Girl | 59 | 6 | — | — | Ready |
| 2009 | LOL :-) (feat. Gucci Mane and Soulja Boy) | 51 | 12 | — | — | Ready |
| 2009 | I Invented Sex (feat. Drake) | 42 | 1 | — | — | Ready |
| 2009 | Say Aah (feat. Fabolous) | 9 | 3 | 16 | 43 | Ready |
| 2010 | Neighbors Know My Name | 46 | 4 | — | — | Ready |
| 2019 | Chi Chi (feat. Chris Brown (laulaja)) |  |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto
USS San Juan (SSN-751)

| USS San Juan |
| --- | --- |
 USS San Juan
Aluksen vaiheet
Rakentaja:  General Dynamics Electric Boat, Groton, Connecticut
Kölinlasku:  9. elokuuta 1985
Laskettu vesille:  6. joulukuuta 1986
Palveluskäyttöön:  6. elokuuta 1988
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 883 t (pinnalla) 6 296 t (sukelluksissa)
Pituus:  110,3 m
Leveys:  10 m
Syväys:  9,4 m
Koneteho:  1 x S6G-painevesireaktori
Nopeus:  pinnalla: 25 solmua (46 km/h) sukelluksissa: 30 solmua (56 km/h)
Miehistöä:  12 upseeria ja 98 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  4 x 533 mm Mk67 torpedoputkea 12 x Mk36 VLS -siiloa Tomahawk-risteilyohjusten laukaisemiseksi
USS San Juan (runkonumero SSN-751) on Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin 30. marraskuuta 1982 General Dynamicsin Electric Boat Divisionilta Grotonista Connecticutista, missä köli laskettiin 9. elokuuta 1985. Se laskettiin vesille 6. joulukuuta 1986 kumminaan rouva Sherrill Hernandez ja liitettiin laivastoon 6. elokuuta 1988 ensimmäisenä päällikkönään Charles Young.
Alus oli ensimmäinen luokan aluksista, johon tehtiin runsaasti parannuksia ja siten sitä pidetäänkin yleisesti uuden 668I-luokan ensimmäisenä aluksena. San Juan ja sen jälkeen valmistuneet alukset ovat hiljaisempia ja niihin on asennettu kehittyneempi AN/BSY-1 taistelunjohto- ja kaikumittainjärjestelmä sekä Tomahawk-risteilyohjusten laukaisuun omat laukaisusiilot. Näkyvin ulkoinen ero alaluokkien välillä on syvyysperäsimien siirto veneen tornista keulaan. Samoin aluksen järjestelmien sijoituksia muutettiin siten, että se voi läpäistä jääkannen ilman erityisjärjestelyjä.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus sijoitettiin Portsmouthin laivastotukikohtaan New Hampshireen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta USS San Juan (SSN-751) Wikimedia Commonsissa
Ukontulikukka

| Ukontulikukka |
| --- | --- |
 Ukontulikukka toisena kasvuvuonnaan
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Syyläjuurikasvit Scrophulariaceae
Suku::  Tulikukat Verbascum
Laji::  thapsus
Kaksiosainen nimi
 Verbascum thapsus  L. 
Katso myös
   Ukontulikukka Wikispeciesissä   Ukontulikukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ukontulikukka (Verbascum thapsus) on kaksivuotinen ruohovartinen kasvi. Kasvi on ilmeisesti nimetty Ukko ylijumalan mukaan.
Ukontulikukka kasvattaa ensimmäisenä vuonna hopeankarvaisen lehtiruusukkeen. Toisena vuonna nousee jopa kaksi metriä korkea haaraton kukkavarsi, jossa puhkeavat heinäkuussa lämpimänkeltaiset kukat. Ukontulikukan yksittäinen kukka on auki vain pari päivää, mutta koko pitkän kukinnon kukinta saattaa jatkua kuukausikaupalla. Ukontulikukkaa on käytetty entisaikaan soihtuna kastamalla sen kukanvarsi pikeen, tervaan tai taliin. Kasvia on käytetty myös rohdoskasvina ja hiusten värjäykseen kullankeltaisiksi. Ukontulikukan jauhetuista siemenistä saadaan sekoitettua myös veteen heitettynä kaloja tainnuttava syötti.
Ukontulikukkaa tavataan Skandinavian eteläosissa sekä Keski- ja Etelä-Euroopassa. Ukontulikukka voi olla puutarhakarkulainen tai rautakautisen asutuksen indikaattorikasvi.
Lehdiltään ja varreltaan tummempi sekä matalampi tummatulikukka (Verbascum nigrum) muistuttaa ukontulikukkaa. Nämä voivat risteytyä keskenään.
Kuvasto

Havaijilla kukkiva toisvuotinen ukontulikukka. Takavasemmalla kuollut ukontulikukan kukkavarsi.
Ensimmäisen vuoden lehtiruusuke.
Lähikuva kukinnosta.