stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alpes Poeninae et Graiae
Historia

Alpes Poeninae et Graiae perustettiin alun perin kahtena erillisenä provinssina, jotka olivat Alpes Poeninae ja Alpes Graiae. Niitä hallittiin kuitenkin usein historian kuluessa yhtenä provinssina nimellä Alpes Poeninae et Graiae.
Alpes Poeninae et Graiaen provinssi oli olemassa muun muassa keisari Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan. Pysyvästi se oli olemassa Dioclatianuksen uudistuksesta vuonna 293 lähtien, jonka jälkeen se kuului Gallian diokeesiin. 300-luvulta lähtien provinssi oli osa Gallian prefektuuria. Rooman valtakunnan jaon jälkeen vuodesta 395 provinssi oli osa Länsi-Roomaa ja kuului edelleen samoihin prefektuuriin ja diokeesiin.
Provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
| Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Myöhäisroomalaiset provinssit.n. vuosina 293–395 | Länsi-Rooma> Myöhäisroomalaiset provinssit.n. vuodesta 395 | Nykyinen alue tai valtio> Nykyinen alue tai valtio.Nykyinen alue tai valtio |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Alpes Poeninae vuodesta 47 jaa. (?) (vallattu 15 eaa. (?), n. 47 jaa. asti osa Raetiaa) | Alpes Poeninae vuodesta 47 jaa. (?) (vallattu 15 eaa. (?), n. 47 jaa. asti osa Raetiaa) | Alpes Poeninae | Alpes Poeninae et Graiae | Alpes Poeninae et Graiae | (Valais ja Savoie) |
| Alpes Graiae vuodesta 47 jaa. (?) (vallattu 15 eaa. (?), n. 47 jaa. asti osa Raetiaa) | Alpes Graiae vuodesta 47 jaa. (?) (vallattu 15 eaa. (?), n. 47 jaa. asti osa Raetiaa) | Alpes Graiae (myös Alpes Atrectionae 100-luvun lopulla) | Alpes Poeninae et Graiae | Alpes Poeninae et Graiae | (Valais ja Savoie) |
Selitykset: ↑  Provinssit Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen jälkeen.  ↑  Provinssit Theodosius I:n ajan jälkeen vuonna 395, kun imperiumi jaettiin Länsi- ja Itä-Roomaan.
Eleusis

| Eleusis> Ἐλευσίς |
| --- | --- |
 Eleusiin arkeologinen alue.
Sijainti
 Eleusis
Koordinaatit:  38°2′29″N, 23°32′43″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Elefsína, Länsi-Attika, Attika
Historia
Tyyppi:  kaupunki ja demos
Perustettu:  508 eaa.
Huippukausi:  noin 750 eaa.–400 jaa.
Kulttuuri:  antiikin Kreikka
Alue:  Attika
Kaupunki:  Ateena
Fyle:  Hippothontis
Trittys:  paralia
Demonyymi:  Eleusinios (Ἐλευσίνιος)
Väkiluku:  noin 3 300
Bulen jäseniä:  11
 :  12 (vsta 307 eaa.)
 :  ei tiedossa (vsta 201 eaa.)
Aiheesta muualla
  Eleusis Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Eleusis (m.kreik. Ἐλευσίς) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) sekä Hippothontis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Siellä sijaitsi Demeterin ja Koren eli Persefonen pyhäkköalue, joka oli yksi koko antiikin maailman merkittävimmistä uskonnollisista keskuksista ja tunnetaan ennen kaikkea Eleusiin mysteereistä. Eleusis kuului fylensä paralia-trittykseen eli Attikan rannikkoalueiden demoksiin ja sijaitsi noin 23 kilometriä Ateenasta länteen. Sen arkeologinen kohde sijaitsee nykyisessä Elefsínan kaupungissa.
Historia > Esihistoria ja mytologia

Eleusis sijaitsi Saroninlahteen kuuluvan Eleusiinlahden rannalla ja Thriásion tasangon etelälaidalla noin 22 kilometriä Ateenasta länteen. Sijainti oli keskeinen Attikasta sekä Peloponnesokselle että Luoteis-Kreikkaan kulkevien reittien varressa. Eleusiin paikka on ollut asuttu viimeistään varhaiselta pronssikaudelta lähtien. Kaupungin akropolis eli linnavuori linnoitettiin viimeistään mykeneläisellä ajalla eli myöhäisellä pronssikaudella. Kreikkalaisessa mytologiassa kaupungin nimen alkuperä on heeroksessa nimeltä Eleusis, jonka isä oli Theban kuningas Ogygos.
Mytologian mukaan sureva Demeter saapui Eleusiihin vanhan naisen hahmossa sen jälkeen, kun Haades oli siepannut hänen tyttärensä Persefonen. Eleusiin kultissa Persefonesta käytettiin nimitystä Korē ('Tytär'). Eleusiin kuningas Keleoksen tyttäret tarjosivat Demeterille suojan. Kiitokseksi Demeter tarjosi kuninkaan pojalle, joko Demofonille tai Triptolemokselle, ambrosiaa sekä piti tätä yöllä salaa tulen päällä tehdäkseen tästä kuolemattoman. Kuningatar näki tämän kerran, käsitti tapahtuman väärin ja ajoi Demeterin pois palatsista.
Tämän jälkeen Demeter määräsi Keleoksen rakentamaan itselleen temppelin ja muutti asumaan sinne. Lisäksi hän aiheutti luonnon kuihtumisen ja nälänhädän, kunnes muut jumalat paljastivat Persefonen olinpaikan ja sallivat tämän tulla Demeterin luokse joka vuosi osaksi vuotta. Persefone palasi Demeterin luokse juuri Eleusiissa. Tämän jälkeen Demeter siunasi maan, sekä antoi Triptolemokselle ensimmäisenä ihmisenä viljanjyviä ja opetti tämän kylvämään ne. Hän myös opetti Eleusiin asukkaille pyhät riitit, jotka toivat kansalle sekä henkistä että aineellista kukoistusta, ja määräsi viettämään paikalla mysteereitä. Näin syntyivät Eleusiin mysteerit.
Eleusis oli Demeterin kulttipaikka jo varhain. Myöhemmän pyhäkön paikalta on löydetty mykeneläisen ajan pyhäkön jäänteet. Pyhäkön perustaminen myyttisen Keleoksen aikana on ajoitettu mahdollisesti 1400-luvulle eaa. Myöhemmin kaupunki oli perimätiedon mukaan yksi Kekropsin ajan Attikan kahdestatoista vanhasta kaupungista (polis), jotka Theseus myytin mukaan yhdisti (synoikismos) Ateenaksi.
Historia > Myöhempi historia ja kaivaukset

Myöhemmin Eleusiin paikalle syntyi nykyinen asutus, joka kehittyi antiikin ajan kaupungin mukaan nimetyksi Elefsínan kaupungiksi. Se on nykyisin Ateenan teollista esikaupunkialuetta. Myös nykyinen arkeologinen alue on teollisuusalueen ympäröimä.
Ensimmäiset varsinaiset arkeologiset kaivaukset alueella suoritti brittiläinen Society of Dilettanti vuosina 1811–1812. Ateenan arkeologinen seura on suorittanut kaivauksia vuodesta 1882 lähtien. Kaivaukset laajenivat 1930-luvulla Rockefeller-säätiön rahoituksella. Telesterionin eri historiallisia kerrostumia on tutkittu erityisesti toisen maailmansodan jälkeen.
Rakennukset ja löydökset

Demeterin ja Koren kulttipaikka sijaitsi Eleusiin kaupunginmuurien sisäpuolella akropoliin itärinteen ja itäisen kaupunginmuurin välisellä alueella. Ateenasta tullut Pyhä tie johti alueelle pohjoisesta. Ensimmäisenä alueelle tultaessa olivat Suuri esipiha sekä Suurempi ja Pienempi Propylaia. Tie päättyi Telesterionille eli Demeterin temppelille.
Rakennukset ja löydökset > Pyhä tie ja porttirakennukset

Suuri esipiha ja riemukaaret
Suuri esipiha eli ulompi piha oli alueen pohjoisosassa sijainnut roomalaisella ajalla kivetty piha, jonka koko on 65 x 40 metriä. Sen kaakkois- ja lounaiskulmissa oli kaksi riemukaarta, jotka oli rakennettu noin vuonna 130–200 jaa. Niiden rakennuttaja oli Antoninus Pius. Kaksikerroksiset kaaret olivat kopioita Ateenan Hadrianuksen kaaresta ja niiden korkeus oli 16 metriä ja leveys 4,85 metriä. Kaaret merkitsivät satamasta ja Megarasta tulleiden teiden päätepisteitä. Kaarista lounainen on säilynyt paremmin. Esipihalla oli myös lähdekaivorakennus, joka oli rakennettu noin vuonna 50–200 jaa.
Artemiin ja Poseidonin temppeli
Esipihan keskellä oli Artemis Propylaian ja Poseidon Paterin temppeli, joka oli rakennettu noin vuonna 100–200 jaa. Se edusti doorilaista tyyliä ja se oli tehty Pentelikon-vuoren marmorista. Temppelin naos eli cella avautui kaakkoon ja sen kummassakin päässä oli neljä pylvästä. Temppelin pohjoispuolella oli Eskhara-niminen aidattu alttari, jota käytettiin uhrien polttamiseen. Se oli rakennettu alun perin noin vuonna 600 eaa. Nykyisin paikalla ovat roomalaisaikaisen version rauniot.
Suurempi Propylaia
Suurempi Propylaia sijaitsi Suuren esipihan etelälaidalla. Se toimi varsinaisen pyhäkköalueen pääsisäänkäyntinä Ateenasta sille Suuren esipihan kautta johtaneelta Pyhältä tieltä. Propylaia rakennettiin noin vuonna 170–180 todennäköisesti Marcus Aureliuksen toimeksiannosta. Se oli Ateenan Akropoliin Propylaian keskiosan suora kopio ja korvasi paikalla olleen varhaisemman Kimonin aikaisen porttirakennuksen. Propylaia oli myös tehty Pentelikon-vuoren marmorista. Se oli rakennettu kuusiportaiselle noin 1,7 metriä korkealle tasanteelle. Siinä oli sekä ulommaisen että pyhäkköalueen sisäpuolisen julkisivun puolella kuusi doorilaista pylvästä. Ulommaisen pylväikön sisäosassa oli kaksi kolmen joonialaisen pylvään riviä, jotka jakoivat pylväikön kolmeen laivaan. Propylaian keskellä oli seinä, jossa oli viisi oviaukkoa. Suuremmalta Propylaialta Pyhä tie jatkui etelään kohti Pienempää Propylaiaa.
Pienempi Propylaia
Pienempi Propylaia sijaitsi Suuremman Propylaian eteläpuolella. Sen rakennutti Appius Claudius Pulcher noin vuonna 50 eaa. Se rakennettiin varhaisemman Peisistratosten aikana 500-luvulla eaa. rakennetun portin paikalle. Myös Pienempi Propylaia on tehty Pentelikon-vuoren marmorista ja se edusti sekä joonialaista että korinttilaista tyyliä. Rakennuksessa oli ulkopuolella prothyron ja sisäpuolella vestibyyli, jota koristi kaksi karyatidia. Pylväikön oviaukko oli noin 2,95 metriä leveä. Pienemmältä Propylaialta Pyhä tie jatkui etelään kohti Telesterionia.
Rakennukset ja löydökset > Telesterion

Telesterion oli Eleusiin Demeterin temppeli. Se oli mysteerien initiaation loppuosan (teletē) tapahtumapaikka. Rakennukseen oli pääsy ainoastaan mysteereihin vihkiytyneillä kuolemanrangaistuksen uhalla. Rakennus uusittiin usein sen historian aikana. Laajimmillaan rakennukseen mahtui noin 3 000 henkeä.
Ensimmäinen rakennus paikalla oli mykeneläisaikainen megaron. Ensimmäinen historiallisesti tunnettu Telesterion rakennettiin mykeneläisen ajan jäänteiden paikalle noin vuonna 750 eaa. Noin vuonna 600 eaa. rakennettiin uusi ja suurempi Solonin Telesterioniksi kutsuttu rakennus. Sitä varten rakennusta varten tehtyä tasannetta laajennettiin. Tuolloin rakennuksen koko oli 24 x 14 metriä.
Solonin Telesterion korvattiin uudella ja suuremmalla Peisistratoksen ja tämän poikien aikana noin vuonna 550–510 eaa. Tässä temppelissä oli lähes suorakulmionmuotoinen naos eli cella, jonka koko oli 25,3 x 27,1 metriä. Siinä oli ulkopuolella doorilaiset ja sisäpuolella joonialaiset pylväät. Telesterion oli sisäpuolelta reunustettu kolmella sivustalla yhdeksänportaisella katsomolla, josta mysteereihin vihittävät saattoivat seurata mysteerimenoja.
Peisistratosten Telesterion tuhoutui persialaissodissa vuonna 480/479 eaa. Kimonin aikana aloitetusta uudesta rakennuksesta löydetyt jäänteet osoittavat sen jääneen keskeneräiseksi. Myös ensimmäinen Perikleen aikana rakennettu, Iktinoksen suunnittelema Telesterion jäi kesken. Uuden rakennuksen suunnittelivat Koroibos, Metagenes ja Ksenokles, ja se rakennettiin noin vuonna 435–421 eaa. Sen naos oli kooltaan noin 51 x 51 metriä. Kattoa tuki 42 pylvästä, jotka oli jaettu seitsemään kuuden pylvään riviin. Sisäpuolelta Telesterion oli nyt reunustettu kaikilla neljällä sivustalla kahdeksanportaisella katsomolla ja siinä oli kuusi oviaukkoa, kaksi pohjoiseen, kaksi etelään ja kaksi itään Filonin stoaan.
Perikleen ajan Telesterion tuhoutui costobocien hyökkäyksessä vuonna 170 ja rakennettiin jälleen uudelleen keisari Marcus Aureliuksen tuella. Tuolloin naoksen kooksi tuli noin 53 x 51 metriä. Nykyisin paikalla olevat jäänteet ovat pääosin tästä rakennusvaiheesta.
Telesterionin keskellä oli erillinen Anaktoron-niminen pyhäkkö, joka oli temppelin adyton eli kaikkein pyhin. Siellä säilytettiin mysteerikultin pyhiä esineitä (hiera). Sen yhteydessä oli myös hierofantin istuin. Ainoastaan hierofanteilla oli pääsy temppelin tähän osaan. Anaktoron vaikuttaa olleen erityinen pyhä paikka, sillä se säilyi samalla paikalla, mykeneläisaikaisen megaronin paikalla, koko rakennuksen pitkän historian ajan.
Mysteerit

Eleusiin mysteerit olivat koko kreikkalaisen maailman kuuluisin uskonnollinen juhla ja merkittävin mysteerikultti. Niitä vietettiin vuosittain noin tuhannen vuoden ajan, ja ne keräsivät paljon osanottajia koko antiikin maailmasta. Eleusiin kultista tiedetään muutoin enemmän kuin useimmista kreikkalaisista kulteista, mutta itse Eleusiin mysteereistä tiedetään melko vähän, koska osanottajia oli kielletty paljastamasta vihkiytymismenojen tapahtumia sanallakaan. Kultti liittyi hedelmällisyyteen ja maanviljelykseen, ja kuvasi samalla myyttiä Demeteristä ja Persefonesta. Persefonen oleskelu osan vuodesta manalassa ja osan vuodesta Demeterin luona selitti myös vuodenkiertoa.
Mysteerit olivat peräisin mykeneläiseltä ajalta ja niistä tuli yleiskreikkalainen juhla 500-luvulla eaa. Mysteereitä vietettiin alun perin kerran vuodessa syksyllä kylvöaikaan nykyisen syyskuun aikoihin. Myöhemmin niitä vietettiin kahdesti vuodessa kahdessa osassa niin, että ensimmäisen tason vihkiytyminen, niin kutsutut pienemmät mysteerit, tapahtuivat keväällä, ja merkittävämmät niin kutsutut suuret mysteerit, jotka pitivät sisällään varsinaisen vihkiytymisen, syksyllä yhdeksän päivän aikana. Mysteerit olivat avoimet kaikille, niin miehille kuin naisille, vapaille kuin orjille, ja myös ulkomaalaisille, jotka osasivat puhua kreikkaa.
Suuret mysteerit alkoivat kulkueella Ateenan Agoralta Eleusiihin Pyhää tietä pitkin. Juhliin on liittynyt todennäköisesti musiikkia, tanssia, syömistä ja (mm. kykeon-juoman) juomista, sekä mahdollisesti myös orgiastisia piirteitä. Eleusiissa initioidut astuivat lopulta Telesterioniin, jossa hierofantit paljastivat heille pyhiä esineitä, joihin kuului mahdollisesti ainakin viljantähkä, sekä lausuivat salaisia sanoja. Mysteereihin vihkiytymisen ainakin kerran elämässä uskottiin tuovan osallistujille hyvää onnea sekä lupauksen paremmasta osasta kuoleman jälkeen.
Kirjallisuutta

Mylonas, George Emmanuel: Eleusis and the Eleusinian Mysteries.  (Princeton Legacy Library)  Princeton University Press, 2015.  ISBN 1400877296  Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eleusis Wikimedia Commonsissa
Hippothontis-fyle
| --- | --- |
Asty:  Hamaksanteia · Keiriadai · Koile · Korydallos · Pireus · Thymaitadai
Paralia:  Akherdus · Auridai · Azenia · Elaius · Eleusis · Kopros · Oinoe
Mesogeios:  Anakaia · Dekeleia · Eroiadai · Oion Dekeleikon
Demeter ja Kore eli Persefone Eleusiista löydetyssä marmorireliefissä, n. 500–475 eaa. Eleusiin arkeologinen museo.
Eleusiin arkeologinen alue.
Pienemmän ja Suuremman Propylaian rauniot.
Eskhara-alttari.
Suuren Propylaian rauniot.
Telesterionin rauniot.
Plutonion eli Plutonin luola.
Eleusiin arkeologinen museo.
Eleusiin mysteereitä esittävä votiivilaatta Eleusiin pyhäköstä, noin 350 eaa.
Alónnisos

Alónnisoksen saari satelliittikuvassa.
| --- | --- |
Sijainti:  39°12′38″N, 23°54′31″E, Alónnisos Sporadit, Thessalia Kreikka
Saariryhmä:  Pohjoiset Sporadit
Korkein kohta:  Kouvoúli, 475 m
Pinta-ala:  64,5 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  2 718
Suurin kaupunki:  Patitíri
Kieli:  kreikka
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Alónnisos (kreik. Αλόννησος) on Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisten Sporadien saariryhmään. Saaren pinta-ala on 64,5 neliökilometriä ja asukasluku 2 718 (vuonna 2011). Hallinnollisesti Alónnisos kuuluu Alónnisoksen kuntaan, Sporadien alueyksikköön ja Thessalian alueeseen. Saaren pääkylä on Patitíri.
Maantiede

Alónnisos sijaitsee Välimereen kuuluvassa Egeanmeressä. Se on itäisin Pohjoisten Sporadien pohjoisemmista pääsaarista. Sen länsipuolella sijaitsee Skópeloksen saari, itäpuolella Peristéra ja koillispuolella Kyrá Panagiá.
Saaren korkein kohta on Kouvoúli (475 metriä).
Maantiede > Hallinto ja kylät

Alónnisos kuuluu hallinnollisesti Alónnisoksen kuntaan, johon kuuluu myös pienempiä lähisaaria.
Saaren suurimmat asutukset ovat pääkylä ja pääsatama Patitíri (1 628 asukasta), joka sijaitsee saaren eteläosassa; sekä Vótsi (473 asukasta), vanha pääkylä Alónnisoksen kylä eli Chóra (208) ja Stení Vála (104). (Katso myös: Luettelo Alónnisoksen kunnan kylistä ja saarista.)
Historia

Ensimmäiset merkit asutuksesta Alónnisoksella ovat peräisin paleoliittiselta kaudelta. Myöhemmin saarella vaikuttivat minolainen ja mykeneläinen kulttuuri. Kreikkalaisen mytologian mukaan saaren asutti Kreetalta tullut Stafylos, joka toi saarelle viininvalmistuksen taidon.
Antiikin aikana Alónnisoksen saari tunnettiin nimellä Ikos, ja siellä sijaitsi samanniminen Ikoksen kaupunki ja kaupunkivaltio. Nimeä Halonnesos käytettiin viereisestä Kyrá Panagián saaresta, mikä on aiheuttanut usein sekaannusta. Ikoksella palvottiin erityisesti merenjumala Poseidonia. Roomalaiset valtasivat saaren vuonna 190 eaa.
Neljännen ristiretken jälkeen vuonna 1204 Alónnisos tuli frankkien vallan alle ja Bysantin valtakunnan lopullisen kukistumisen vuonna 1453 jälkeen venetsialaisvallan alle. Osmanit valtasivat saaren vuonna 1538. Kreikan kansannousun vuonna 1821 jälkeen saarelle muutti paljon ihmisiä eri puolilta vielä Turkin vallan alla ollutta Kreikkaa.
Saarella tapahtui suuri maanjäristys vuonna 1965. Se vahingoitti suuresti vanhaa pääkylää Chóraa ja sai sen asukkaat muuttamaan nykyiseen pääkylään Patitíriin.
Nähtävyydet

Alónnisoksen nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa vanha pääkylä Chóra, jossa on paljon raunioituneita taloja, ja sieltä avautuva näköala saarelle, sekä Patitírin historiallinen ja kansatieteellinen museo. Alónnisoksen saari, sen läheinen merialue sekä joukko pienempiä saaria, mukaan lukien Kyrá Panagiá ja Gioúra, kuuluvat Alónnisoksen ja Pohjoisten Sporadien merikansallispuistoon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alónnisos Wikimedia Commonsissa
Pohjoiset Sporadit
| --- | --- |
Pääsaaret:   Alónnisos  Skiáthos  Skópelos  Skýros 
Pienemmät saaret:   Adelfoí  Ágios Ermólaos  Ágios Geórgios  Arkó  Aspronísi  Atsítsa  Dasiá  Diavátes Éxo Diavátis  Mésa Diavátis  Gioúra  Kalogriá  Koúlouri  Koumpí  Kyrá Panagiá  Lakkonísi  Lakkonísia  Lechoúsa  Maragkós  Mikró  Pappoús  Pelérissa  Peristéra  Pipéri  Platý  Prásso Gioúron  Prásso Skántzouras  Psathoúra  Psathonísi  Répi  Ríneia  Sarakinó  Skántzoura  Skyropoúla  Strongyló  Tsougkriá  Tsougkriáki  Válaxa  Vrykolakonísia 
Alónnisoksen rannikkoa.
Patitírin kylän rantaa.
Alvar

| Alvar |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  24. syyskuuta
– ruotsinkielinen:  24. syyskuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Alvari
Vastineita eri kielissä:  Álvaro, Alvaro, Alwar
Nimen alkuperä:  ruotsalainen, vakaa, tai alfvar = keijusotilas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Alvar on ruotsalainen miehen etunimi. Suomessa nimestä on käytössä myös muunnos Alvari sekä harvinaiset Alwar ja Alwari. Alkuperäinen versio Alvar on käytössä myös Virossa.
Alvar-nimi oli 1800-luvulla kirjoitusasussa Allvar ja sen käsitettiin olevan Ernst-nimen ('vakava') ruotsinnos. Toisen tulkinnan mukaan nimi koostuu kahdesta sanasta, al (alf 'keiju') sekä var ('sotilas').
Suomen almanakassa nimi on ollut vuosina 1908–1928 ja uudelleen vuodesta 1995.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Alvar-nimen on saanut 8 504 miestä ja alle 20 naista. Muodossa Alvari nimi on annettu 2 057 miehelle ja alle viidelle naiselle.
Tunnettuja Alvareita ja Alwareita

Alvar Aalto (1898–1976), suomalainen arkkitehti, muotoilija ja akateemikko
Alvar Cawén (1886–1935), suomalainen taidemaalari
Alvar Gullichsen (s. 1961), suomalainen kuvataiteilija ja musikko
Alvar John Hayes (1896–1955), amerikansuomalainen vasemmistoaktivisti ja osuustoimintamies
Alvar Kangasmaa (1883–1951), suomalainen taidemaalari
Alvar Kolanen (1921–2007), suomalainen mainosvalokuvaaja
Alvar Kosunen, Allu Kosunen (1908–1965), suomalainen muusikko, sovittaja, orkesterinjohtaja, säveltäjä, sanoittaja ja pedagogi
Alvar Kraft (1901–1959), ruotsalainen säveltäjä ja kapellimestari
Alvar Lidell (1908–1981), brittiläinen radiotoimittaja ja uutistenlukija
Alvar Lundén (1893-1955), vasemmistopoliitikko
Alvar Mogård, oik. Ernst August Mitts (1891–1986)), suomenruotsalainen kirjailija
Alvar Myhlback (s. 2006), ruotsalainen maastohiihtäjä
Alwar Niklander (1875–1969), suomalainen liikemies ja kauppaneuvos
Alvar Outakka (1897–1951), suomalainen taidemaalari
Alvar Palmgren (1880–1960), suomalainen kasvitieteilijä
Alvar Rantalahti (1913–2007), suomalainen maastohiihtäjä
Alvar Renqvist (1868–1947), suomalainen kirjakustantaja, Kustannusosakeyhtiö Otavan ent. toimitusjohtaja
Alvari Rinne (1887–1957), suomalainen toimittaja, runoilija ja suomentaja
Alvar Saukko (1929–2007), suomalainen Keskustapuolueen kansanedustaja
Alwar Sundell (1906–1990), suomalainen RKP:n kansanedustaja, pastori ja toimittaja
Alvar Typpö (1932–1992), suomalainen aputyömies ja talkoolainen
Alvar Törnudd (1866–1943), suomalainen kirjallisuuden tutkija ja pankinjohtaja
Alvar Verving (1851–1906), suomalainen hovineuvos, Helsingfors Segelsällskapetin perustaja
Alvar Wilska (1911–1987), suomalainen fysiologi, fyysikko, keksijä ja professori
Nimen muita merkityksiä

Alwar, kaupunki Intian Rajasthanissa
Alwari Tuohitorvi, Suomessa 1968–1979 toiminut rock-yhtye
Kevät-Alvar, Seinäjoen kaupungin kulttuuripalveluiden vuosina 2014–2019 vuosittain järjestämä tapahtuma
NRP Alvor (P1156)

| NRP Alvor |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal do Alfeite, Lissabon
Laskettu vesille:  16. elokuuta 1966
Palveluskäyttöön:  27. kesäkuuta 1967
Poistui palveluskäytöstä:  1975
Tekniset tiedot
Uppouma:  36 t
Pituus:  20,6 m
Leveys:  5,4 m
Syväys:  1,6 m
Koneteho:  2 × Cummins-dieselmoottoria, 1 270 bhp
Nopeus:  12,3 solmua
Miehistöä:  10
Aseistus
Aseistus:  1 × Oerlikon 20 mm -tykki
NRP Alvor (runkonumero P1156) oli Portugalin laivaston Alvor-luokan partioalus.
Valmistus

Alus tilattiin Arsenal do Alfeitelta Lissabonista. Alus laskettiin vesille 16. elokuuta 1966 ja otettiin palvelukseen 27. kesäkuuta 1967.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1975.
Amblypharyngodon

| Amblypharyngodon |
| --- | --- |
 Amblypharyngodon chulabhornae
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Heimo::  Seeprakalat Danionidae
Alaheimo::  Rasborinae
Suku::  Amblypharyngodon  Bleeker, 1860
Katso myös
   Amblypharyngodon Wikispeciesissä   Amblypharyngodon Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Amblypharyngodon on särkien (Cyprinidae) heimoon ja Danioninae-alaheimoon kuuluva yksinomaan Aasiasta tavattava kalasuku. Sen tyyppilaji on vaskikarppinen (Amblypharyngodon mola). Amblypharyngodon-sukuun luetaan seuraavat viisi lajia:
Amblypharyngodon atkinsonii (Blyth, 1860) – burmankarppinen
Amblypharyngodon chulabhornae Vidthayanon & Kottelat, 1990
Amblypharyngodon melettinus (Valenciennes, 1844)
Amblypharyngodon microlepis (Bleeker, 1854) – pienisuomukarppinen
Amblypharyngodon mola (Hamilton, 1822) – vaskikarppinen
Alvejuuret

| Alvejuuret |
| --- | --- |
 Kivikkoalvejuuri (Dryopteris filix-mas)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Sanikkaiset Pteridophyta
Alakaari::  Saniaiset Pteridophytina
Luokka::  Polypodiopsida
Lahko::  Polypodiales
Heimo::  Alvejuurikasvit Dryopteridaceae
Suku::  Alvejuuret Dryopteris  Adans.
Katso myös
   Alvejuuret Wikispeciesissä   Alvejuuret Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Alvejuuret (Dryopteris) on noin 250 lajia käsittävä saniaisten suku. Sen jäseniä tavataan pohjoisen pallonpuoliskon lauhkeilla alueilla, ennen kaikkea Aasian itäosissa.
Useimmat alvejuuret ovat kookkaita saniaisia. Jotkin lajit ovat kesä- toiset ainavihantia.
Jotkin perhosentoukat syövät joidenkin alvejuurilajien lehtiä.
Kivikkoalvejuuri (Dryopteris filix-mas) on Nurmijärven kunnan nimikkokasvi.