stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Viron talous
Verotus

Viron yleinen arvonlisäveroprosentti on ollut 1. heinäkuuta 2009 alkaen 20.
Vuonna 1994 Virossa otettiin henkilöiden tuloverotuksessa käyttöön suhteellinen eli tasavero ensimmäisten joukossa maailmassa. Verotusaste oli vuoden 2004 loppuun asti 26 prosenttia kaikista tuloista, jotka ylittivät verovapaan tulojen määrän. Tammikuusta 2005 alkaen tuloveroastetta on laskettu useaan otteeseen niin, että vuoden 2015 alusta alkaen vero on ollut 20 prosenttia ja verovapaa tulo 1 848 euroa vuodessa.
Virossa yritykset joutuvat maksamaan yritysveroa vasta, kun ne jakavat tuottamansa voiton ulos yrityksestä. Lisäksi jotkut yrityksen tulot ja menot ovat veronalaisia ja niistä pitää maksaa veroja samassa suhteessa. Yrityksen jakamia osinkoja on verotettu samassa suhteessa kuin henkilöiden tulojakin; yritysveroprosentti on ollut 1. tammikuuta 2015 alkaen 20 prosenttia.
| Veroprosentti | 1994–2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008–2014 | 2015– |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Tuloverotus | 26 | 24 | 23 | 22 | 21 | 20 |
| Yritysverotus | 26 | 24 | 23 | 22 | 21 | 20 |
Viron matalaan verotukseen on vaikuttanut oikeistoliberaali talouspolitiikka, jota suosivia, Reformipuolueen ja  IRL:n muodostamia oikeistohallituksia on ollut viime vuosikymmeninä useita. Varallisuusveroa ei Virossa ole, joskin Viron sosiaalidemokraattinen puolue on sitä usein esittänyt.
EstCoin

Vuonna 2017 Virossa kaavailtiin virtuaalivaluuttaa nimeltä EstCoin. Euroopan keskuspankki kielsi Viroa ottamasta käyttöön euron ohelle muuta valuuttaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viron talous Wikimedia Commonsissa
Viron valtionvarainministeriön kotisivu (viroksi) (englanniksi) (venäjäksi)
Viron Helsingin suurlähetystön esitys Viron taloudesta (Arkistoitu – Internet Archive)
Observatory of Economic Complexity: Estonia (englanniksi)
Bisnes- ja talousuutisia suomeksi Virosta
Maailman kauppajärjestön (WTO:n) jäsenet
Albania
Angola
Antigua ja Barbuda
Arabiemiirikunnat
Armenia
Argentiina
Australia
Bahrain
Bangladesh
Barbados
Belize
Benin
Bolivia
Botswana
Brasilia
Britannia
Brunei
Burkina Faso
Burundi
Chile
Costa Rica
Djibouti
Dominica
Dominikaaninen tasavalta
Ecuador
Egypti
El Salvador
Etelä-Afrikka
Etelä-Korea
Euroopan unioni
Fidži
Filippiinit
Gabon
Gambia
Georgia
Ghana
Grenada
Guatemala
Guinea
Guinea-Bissau
Guyana
Haiti
Honduras
Hongkong
Indonesia
Intia
Islanti
Israel
Jamaika
Japani
Jordania
Kambodža
Kamerun
Kanada
Kenia
Keski-Afrikka
Kiina
Kirgisia
Kolumbia
Kongon demokraattinen tasavalta
Kongon tasavalta
Kuuba
Kuwait
Lesotho
Liechtenstein
Macao
Madagaskar
Makedonian tasavalta
Malawi
Malediivit
Malesia
Mali
Marokko
Mauritania
Mauritius
Meksiko
Moldova
Mongolia
Mosambik
Myanmar
Namibia
Nepal
Nicaragua
Niger
Nigeria
Norja
Norsunluurannikko
Oman
Pakistan
Panama
Papua-Uusi-Guinea
Paraguay
Peru
Qatar
Ruanda
Saint Kitts ja Nevis
Saint Lucia
Saint Vincent ja Grenadiinit
Salomonsaaret
Sambia
Saudi-Arabia
Senegal
Sierra Leone
Singapore
Sri Lanka
Suriname
Swazimaa
Sveitsi
Taiwan
Tansania
Thaimaa
Togo
Tonga
Trinidad ja Tobago
Tšad
Tunisia
Turkki
Uganda
Ukraina
Uruguay
Uusi-Seelanti
Venezuela
Venäjä
Vietnam
Yhdysvallat
Zimbabwe
| --- | --- |
EU:n jäsenmaat:  Alankomaat  Belgia  Bulgaria  Espanja  Irlanti  Italia  Itävalta  Kreikka  Kroatia  Kypros  Latvia  Liettua  Luxemburg  Malta  Puola  Portugali  Ranska  Romania  Ruotsi  Saksa  Slovakia  Slovenia  Suomi  Tanska  Tšekki  Unkari  Viro 
SEB:n omistaman Eesti Ühispankin pääkonttori Tallinnassa.
Virolaisia kroonin ja sentin kolikoita kolikoita ajalta ennen euron käyttöönottoa.
Viron vienti vuonna 2011.
Puutavara

Sahatavaraa
Puutavara on puusta, erityisesti puun rungosta, saatavan puuaineen yleisnimitys raaka-aineena ja kaupallisena tuotteena eli metsätaloustuotteena. Puutavaraksi nimitetään sekä metsästä kaadettuja puita että näistä puista sahattuja, höylättyjä ja sorvattuja tuotteita.
Haluttaessa ilmaista täsmällisemmin, millaisesta puutavarasta on kyse, on parempi käyttää muita nimityksiä: raakapuu on metsästä saatavaa pyöreää puutavaraa, sahatavara on raakapuusta sahaamalla valmistettua sahattua puutavaraa ja höylätavara on sahatavarasta höyläämällä jalostettua höylättyä puutavaraa. Tilastoissa, metsätaloudessa ja metsäteollisuudessa käytetään jaottelussa rajana jalostusastetta. Raakapuuta, esimerkiksi puun rungosta katkaistua tukkia pidetään metsätaloustuotteena ja tukista sahattua sahatavaraa teollisuustuotteena.
Jalostamaton puutavara eli raakapuu

Raakapuu eli pyöreä puutavara on jalostamatonta metsästä saatavaa puuainesta, joka on tarkoitettu teollisuuden raaka-aineeksi, energian tuottamiseen puupolttoaineena tai kotitarpeina käytettäväksi. Raakapuu on yleensä katkottu pölkyiksi ja siitä on voitu poistaa kuori tai pintapuu. Myös karkeasti syrjättyä (veistettyä), karkeasti muotoiltua (esimerkiksi teroitettua) tai haketettua puuta pidetään raakapuuna. Nimitystä tuore puutavara käytetään yleensä kuivumattomasta puutavarasta, jonka kosteus on yli 30 prosenttia.
Jalostamaton puutavara eli raakapuu > Ainespuu

Ainespuuksi nimitetään mitä tahansa raakapuuta, jota on taloudellisesti kannattavaa jalostaa. Sen tarkat mitta- ja laatuvaatimukset sovitaan ostajan ja myyjän välillä. Metsätaloudessa raakapuu jaotellaan usein vielä tarkemmin puulajeittain: haapatukki, kuusitukki, mäntytukki, kuusikuitu jna. Tukeista, pikkutukeista ja erikoispuista käytetään yhteisnimitystä järeät pölkyt.
Jalostamaton puutavara eli raakapuu > Ainespuu > Tukki

Tukit ryhmitellään käyttötarkoituksen mukaan sahatukeiksi ja vaneritukeiksi (sorvitukki, viilutukki) niiden erilaisista laatuvaatimuksista johtuen. Sahatukit ovat pääasiassa kuusta ja mäntyä sekä huonekalujen raaka-aineeksi jonkin verran käytettävää koivua. Sahatukkien latvaläpimitan alaraja on yleensä männyllä 15 cm ja kuusella 16 cm.
Määrämittatukiksi nimitetään pituudeltaan määrämittaista eli ostajan haluaman mittaista tukkia, joka on yleensä tarkoitettu johonkin erityistarpeeseen. Vaneritukit käytetään vaneriviilujen raaka-aineena. Runkoviilujen raaka-aineena käytetään koivua ja kuusta. Pintaviilut sorvataan parhaista koivu- mänty- ja haapatukeista. Haapatukeista tehdään myös höylätavaraa saunan lauteisiin.
Jalostamaton puutavara eli raakapuu > Ainespuu > Pikkutukki

Pikkutukit ovat ohuita, sahattaviksi kelpaavia tukkeja. Pikkutukki on puukaupassa oma hintaryhmänsä tukkien ja kuitupuun välissä. Niiden latvaläpimitta on yleensä 12–18 tai 12–15 cm ja pituus 2,5–4,6 metriä (yleisimmin 3,1–4,3 m). Pikkutukkeja saadaan puunrungon latvaosasta tai harvennushakkuussa kaadetuista puista.
Jalostamaton puutavara eli raakapuu > Ainespuu > Sahakuitu

Pienimpiä sahattavaksi kelpaavia puupölkkyjä nimitetään sahakuiduksi. Niiden latvaläpimitta on yleensä 10 sentistä ylöspäin.
Jalostamaton puutavara eli raakapuu > Ainespuu > Erikoispuu

Erikoispuuksi kutsutaan:
pylväitä, jotka ovat tukkia pidempiä (8–15 m), suoria, terveitä ja kuorittuja ainespuita. Näiden mäntyisten puiden latvaläpimitta on yleensä vähintään 17 senttiä. Pylväitä pystytetään useimmiten kannattelemaan sähkö- tai puhelinjohtoja. Lahoamisen estämiseksi kyllästettyä pylvästä ei sen sijaan pidetä raakapuuna vaan puutuotteena.
hirsien raaka-ainetta
järeiden parrujen raaka-ainetta
ratapölkkyaihioita
tyvikoivua
visakoivua
lainekoivua
jalopuita, esimerkiksi tammea
uusjalopuita, esimerkiksi pihlajaa
keloa, joka tarkoittaa pystyyn kuollutta, kuivunutta ja kuorensa menettänyttä havupuuta. Kelopuut ovat haluttua rakennusainetta hirsirakennuksiin (kelohirsi). Puulajin mukaan käytetään nimityksiä kelohonka ja kelokuusi; nimitystä kelokko käytetään sellaisesta metsästä, jonka puut ovat muuttuneet keloiksi.
Jalostamaton puutavara eli raakapuu > Ainespuu > Kuitupuu

Kuitupuu eli pinotavara on tarkoitettu sellun, hiokkeen, hierteen tai puukuitulevyjen raaka-aineeksi. Kuitupuupölkyiksi katkotaan puunrungosta ne osat, jotka ovat liian ohuita tai huonolaatuisia tukeiksi. Kuitupuun minimiläpimitta on 5 sentistä ylöspäin ja pituus 2,5–5,5 metriä (tai 3,1–5,5 m). Puukaupassa kuitupuuta nimitetään puulajin mukaan koivu-, kuusi- tai mäntykuitupuuksi.
Jalostamaton puutavara eli raakapuu > Ainespuu > Kotitarvepuu

Kotitarvepuu on kotitalouksien tai maatilojen käyttämää raakapuuta.
Jalostamaton puutavara eli raakapuu > Ainespuu > Muu raakapuu

Muuta raakapuuta ovat:
puuseipäät ja puukepit, esimerkiksi istutettavien puiden tukikepit ja aurauskepit
puusäleet
tuontihake, eli ulkomailta tuotu haketettu puu. Vaikka tuontihake olisi ulkomaisen sahan sivutuotetta, niin koska se Suomessa tulee ensi kertaiseen käyttöön, se tilastoidaan Suomessa raakapuuna.
Raakapuu voi olla kuorittua ja karkeasti veistettyä, mutta ei pituussuuntaan sahattua eikä suoja-aineilla käsiteltyä. Aiemmin puutavaran ryhmittelyissä käytettiin ryhmää veistetty puutavara. Ryhmään kuuluivat esimerkiksi veistetyt ratapölkyt, mutta jos sellaisia vielä nykyisin tarvitaan, niin ne tehdään sahaamalla.
Jalostamaton puutavara eli raakapuu > Metsäenergiapuu

| --- | --- |
Kuoreton runko: 53
Kuori: 6
Kuolleet oksat: 3
Elävät oksat: 10
Neulaset: 6
(Kävyt: 0,017)
Maan yläpuolinen osa yhteensä: 78
Maanalainen osa: 22
Yhteensä: 100
Metsäenergiapuu eli poltto(raaka)puu on energian (lämmön ja sähkön) tuottamiseen tarkoitettua puuainesta. Tätä biopolttoainetta nimitetään myös metsäpolttoaineeksi, jos halutaan tehdä ero teollisuuden sivutuotepuuhun (kuori, puru, lastut, pätkät ym.).
Energiapuu voidaan toimittaa:
rankoina
halkoina
pilkkeinä
pölkkyinä
risukimppuina, eli risutukkeina
hakkeena.
Haketettua energiapuuta kutsutaan myös energiahakkeeksi, silloin kun halutaan tehdä ero massa-, kuitulevy- ja lastulevyteollisuuden käyttämään hakkeeseen. Metsähakkeella tarkoitetaan kaikkea metsästä kerättyä haketettua puuainesta.
Energiapuun raaka-aineeksi sopivat:
hakkuutähde, jota on tukki- ja kuitupuuta hakattaessa jäljelle jäävä puuaines: ainespuuksi kelpaamattomat hylkypölkyt, latvusmassa (latvat, oksat, neulaset, lehdet) sekä taimikonhoidossa syntyvä puuaines
karsittu ranka, joka on kuitupuuksi liian ohutta
energiapuuksi käytettävä kokopuu eli karsimaton pienpuusto.
juurakot
kannot. Kanto on kaadetun puun katkaisukohdan alapuolelle jäävä rungon osa ja sen maanalainen jatke.
Jalostamaton puutavara eli raakapuu > Mittayksiköt

Puutavaran kaupassa ja tilastoinnissa käytetään mittayksikkönä yleensä (kuorellista) kiintokuutiometriä (m³). Se tarkoittaa yhden kuutiometrin kokoista puumassaa, jossa ei ole ilmavälejä kuten on pinokuutiometrissä. Sivutuotepuuta (kuori, hake, puru, lastu) mitataan irtokuutiometreinä (i-m³), joka on noin 0,4 kiintokuutiometriä (0,38–0,46 m³), ja halkoja pinokuutiometreinä (p-m³>), joka on keskimäärin 0,67 kiintokuutiometriä. Pinokuutiometri tarkoittaa yhden kuutiometrin kokoista puupinoa, irtokuutiometri yhden kuutiometrin kokoista tilavuutta irrallista tavaraa. Klapeja mitattaessa irtokuutiometriä vastaa heittokuutiometri, joka on noin 0,4 kiintokuutiometriä.
Aikaisemmin on puutavaran mittayksikkönä käytetty Pietarin tai Göteborgin standarttia, jotka oli määritelty erikseen sahatulle, veistetylle ja pyöreälle puutavaralle.
Jalostamaton puutavara eli raakapuu > Raakapuun mittaus > Puun tilavuus

Raakapuun tilavuuden mittaukseen eli kuutioimiseen on käytetty puun muodon approksimointiin perustuvia menetelmiä.
Huberin kaava: Puun tilavuus saadaan kertomalla puun keskikohdan poikkileikkauspinta-ala puun pituudella.
Hossfeldin kaava:  V={3AP \over 4}, missä  V on puun tilavuus,  A on puun poikkileikkauspinta-ala tyvestä eli juuresta laskien puun pituuden  P ensimmäisen kolmanneksen kohdalla.
Hossfeldin kaava latvasta katkaistulle pölkylle:  V={3(A+a)P \over 4}, missä  V ja  A ovat kuten edellä ja  a on puun poikkileikkauspinta-ala katkaistun latvan kohdalta.
Smalianin kaava: Latvastaan katkaistun pölkyn tilavuus saadaan, kun tyvi- ja latvapoikkileikkauspinta-alan summa kerrotaan pölkyn pituuden puolikkaalla.
Huberin kaava approksimoi puun muotoa sylinterinä tai paraboloidina, Hossfeldin kaavat kartiona, paraboloidina tai sylinterinä ja Smalianin kaava sylinterinä sekä katkaistuna paraboloidina.
Puun poikkileikkauspinta-alan mittauskohdalta on mitattu puun halkaisija kahdesta keskenään kohsisuorasta suunnasta, ja näistä halkaisijoista laskettua keskiarvoa on käytetty puun poikkileikkausta approksimoivan ympyrän halkaisijana.
Jalostamaton puutavara eli raakapuu > Raakapuun mittaus > Puiden lukumäärä

Metsän puiden lukumäärää voidaan arvioida puiden keskimääräisen leveyden ja taustarajan avulla. Taustarajalla tarkoitetaan sitä, kuinka pitkälle keskimäärin metsässä voi nähdä.
Voidaan todistaa, että  t={A_{p} \over d_{p}}, missä  t on taustaraja,  A_{p} on yhden puun ympäristön pinta-ala ja  d_{p} puiden keskimääräinen leveys katselukorkeudella. Kun jaetaan metsäalueen pinta-ala  A_{m} yhden puun ympäristön pinta-alalla  A_{p} saadaan arvio puiden kokonaismäärälle  N_{p}:
N_{p}={A_{m} \over {td_{p}}}
Puutavara-asetus

EU:n puutavara-asetus on 20. lokakuuta 2010 annettu Euroopan unionin asetus, jolla puututaan laittomasti korjatun puutavaran ja puutuotteiden kauppaan EU:n sisällä. Siinä kielletään laittomasti korjatun puutavaran ja puutuotteiden saattaminen EU:n markkinoille ja vahvistetaan toimijoiden velvollisuudet. Asetusta sovelletaan kaikissa EU:n jäsenvaltioissa 3. maaliskuuta 2013 alkaen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Metinfo: Puutavaran mittaus (Arkistoitu – Internet Archive)
Viralliset mittaajat (Arkistoitu – Internet Archive)
Mittauslainsäädäntö (Arkistoitu – Internet Archive)
Tukkipuita
Kelopuusta tehty myyntitiski
Päämäärä

| Päämäärä |
| --- | --- |
Kirjailija:  Väinö Linna
Kieli:  suomi
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1947
Sivumäärä:  167
ISBN:  951-0-25728-1 (3. painos 2001)
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Päämäärä on Väinö Linnan esikoisromaani, joka ilmestyi vuonna 1947.
Juoni

Päämäärä kertoo nuoresta päivätyöläisestä eli päiväläisestä, Valte Mäkisestä, jonka tavoitteena on tulla kirjailijaksi. Romaanin alussa 22-vuotias Valte kokee jäävänsä vähätapahtumaisen päivätyöläiselämänsä ja elinympäristönsä vangiksi ja pyrkii irtautumaan siitä muuttamalla kaupunkiin tehdastyöläiseksi. Valte Mäkinen on paljossa Väinö Linnan omakuva.
Ulkoisilta tapahtumiltaan niukka romaani kuvaa päähenkilönsä taistelua oman päämääränsä saavuttamiseksi pienessä lähiyhteisössään, yhteiskeittiöllisessä asunnossa, jonka muita asukkaita ovat pariskunta Pransu ja Hilma Lehtonen sekä neuroottinen vanhapiika Tuovi Purhonen. He, samoin kuin naapuri Unto Eskola, ovat päähenkilölle elävä muistutus kaikesta siitä, mitä vastaan hän omassa elämässään kapinoi: heidän elämänsä on henkisesti tyhjää perustarpeiden tyydyttämistä.
Väinö Linna sijoitti Päämäärän tapahtumat Tampereen Amuriin Puuvillatehtaankadulle, jonka varrella hän tuolloin asui. Professori Pertti Virtarannan vuonna 1973 tekemässä haastattelussa Linna luonnehti esikoisromaaniaan aluksi ”sekavan ja hämmentyneen mielen tuotteeksi”. Kukaan toinen ei ollut lukenut Päämäärän käsikirjoitusta ennen kuin Linna lähetti sen WSOY:lle helmikuun alussa 1947. Kun kustantaja ilmoitti hyväksyneensä käsikirjoituksen, Linna totesi, että ”olkoon sen vastaanotto mikä tahansa, niin tietty kynnys on nyt ylitetty ja pää on avoin”. Päämäärä ilmestyi kirjakauppoihin toukokuussa 1947 kevään varsinaisen kirjasesongin ollessa jo ohi. Romaani sai pääasiassa myönteiset arvostelut; muun muassa Vapaan Sanan kriitikko Maija Savutie tunnisti Linnassa heti yhteiskunnallisen kirjailijan. Teosta myytiin vuoden 1947 aikana liki 1 500 kappaletta, mikä oli tuolloin hieman keskimääräistä parempi luku. Väinö Linna kertoi itse myöhemmin, että hänen äitinsä oli ollut Päämäärästä erittäin pahastunut, koska Linna oli kuvannut siinä kotinsa ”niin kurjaksi”. Päämäärän ilmestymisen aikoihin Linna liittyi Tampereen kaupunginkirjaston johtajan Mikko Mäkelän ympärille muodostuneeseen kirjailijapiiriin, joka ristittiin julkisuudessa myöhemmin Mäkelän piiriksi.
Vyökeltayökkönen

| Vyökeltayökkönen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Yökköset Noctuidae
Alaheimo::  Tarhayökköset Hadeninae
Suku::  Tiliacea
Laji::  aurago
Kaksiosainen nimi
 Tiliacea aurago  (Denis & Schiffermüller, 1775) 
Synonyymit
 Xanthia aurago 
Katso myös
   Vyökeltayökkönen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vyökeltayökkönen (Tiliacea aurago) on syksyn yöperhosiin kuuluva, levinneisyydeltään eteläinen yökköslaji.
Koko ja ulkonäkö

Etusiipien pohjaväri on kirkkaan keltainen. Siiven tyviosa ja ulomman poikkiviirun ulkopuolelle jäävä kärkiosa ovat violetinpunertavat. Aivan siiven kärki ja aaltoviiru ovat kuitenkin keltaiset. Siiven keskiosassa rengastäplä ja munuaistäplän reunus ovat violetinpunertavat. Takasiivet ovat vaaleankeltaiset, ulkoreunastaan punertavat. Siipiväli 29–38 mm.
Samannäköinen, mutta paljon yleisempi laji on huppukeltayökkönen (Xanthia togata).
Levinneisyys ja lentoaika

Vyökeltayökköstä tavataan koko Euroopassa pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Suomessa se tavattiin ensimmäisen kerran Ahvenanmaalta vuonna 1965 ja on edelleen harvinainen, lähinnä lounainen laji. Nykyisin yökköstä tavataan rannikon tuntumassa Pori-Kotka-linjan lounaispuolella sekä Ahvenanmaalla. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena elokuun loppupuolelta lokakuun alkupuolelle huipun sijoittuessa syyskuun puolivälin tuntumaan.
Elinympäristö ja elintavat

Syksyn laji, joka elää pääasiassa tammimetsissä ja erilaisissa puistoissa. Lentää yöllä ja tulee helposti valolle, kenties huonommin syötille. Toukka syö nuorena ravintokasvin silmuja, myöhemmin lehtiä ja kukintoja. Koteloituu löyhään kotelokoppaan maahan. Muna talvehtii.
Ravintokasvi

Suomessa toukka syö lähinnä tammea (Quercus). Ulkomailla pääasiallinen ravintokasvi on pyökki (Fagus). Myös vaahterat (Acer) mainitaan ravintokasveina.
Aiheesta muualla

Bestimmungshilfe des Lepiforums[vanhentunut linkki] (saksaksi)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1627363  BioLib: 53884  BOLD: 209629  CoL: 94BHQ  EUNIS: 310630  Fauna Europaea: 447800  Fauna Europaea (new): ba24a040-ddd1-406a-b9fd-2dc58845a9c1  GBIF: 4533136  iNaturalist: 511159  LepIndex: 261039  LoB: 4969  MaBENA: XantAurag  NBN: NHMSYS0021144699  NCBI: 988162  Observation.org: 1988  Open Tree of Life: 809022  Laji.fi: MX.62648
Päämajoitusmestari

A. F. Airo
Päämajoitusmestari oli Suomen armeijassa Päämajan operatiivisen osaston (Päämajoitusmestarin osaston) päällikön esimies, ja siten päämajoitusmestari vastasi sotatoimien suunnittelusta ja joukkojen siirroista operaatioita varten. Suomen sisällissodan aikana päämajoitusmestarina toimi ratsumestari Hannes Ignatius. Talvi- ja jatkosodan aikana päämajoitusmestari oli kenraaliluutnantti A. F. Airo.
Päämajoitusmestari vastasi Päämajan sotatoimien esittelystä Ylipäällikölle hyväksyttäväksi, käytännössä sotatoimien suunnittelusta ja johtamisesta.
Aiheesta muualla

Mannerheim-sivuston artikkeli "Päämaja 1918"
Vyömessinkiyökkönen

| Vyömessinkiyökkönen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Yökköset Noctuidae
Alaheimo::  Metalliyökköset Plusiinae
Suku::  Diachrysia
Laji::  chrysitis
Kaksiosainen nimi
 Diachrysia chrysitis  Linnaeus, 1758 
Katso myös
   Vyömessinkiyökkönen Wikispeciesissä   Vyömessinkiyökkönen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vyömessinkiyökkönen eli messinkiyökkönen (Diachrysia chrysitis) on keskikokoinen, varsin yleinen yöperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö

Vyömessinkiyökkönen on helposti tunnistettava perhonen. Siiven poikki kulkee kaksi leveää, metallinhohtoisen vihreää ja kiiltäväpintaista vyötä. Niiden väliin jäävä alue on vaalean ruskea, ja siinä erottuvat hyvin reunoiltaan tummanruskeat munuais- ja rengastäplät. Myös siipisuonet näkyvät helposti. Siiven kärkiosa on vaaleanruskea. Takasiivet ovat tasaisen harmaanruskeat. Keskiruumiin päällä on pitkistä karvoista muodostuva ruskea kaulus. Pää on oranssinruskea. Siipiväli on 34–40 mm.
Vyömessinkiyökkösen voi sekoittaa poikkimessinkiyökköseen (Diachrysia tutti).
Levinneisyys ja lentoaika

Vyömessinkiyökkösen levinneisyysalue ulottuu läntisestä Euroopasta ainakin Länsi-Siperiaan. Levinneisyysalueen itäraja on epäselvä, sillä Aasiassa esiintyy muutamia hyvin samankaltaisia lajeja. Suomessa vyömessinkiyökköstä tavataan ainakin Etelä-Lapin korkeudelle saakka, pohjoisempana se tosin harvinaistuu. Perhoset lentävät kesäkuun puolivälistä elokuun puoleen väliin. Toisen sukupolven yksilöitä voidaan tavata lokakuulle saakka.
Elinympäristö ja elintavat

Laji viihtyy hyvin monenlaisissa elinympäristöissä, mutta etenkin kulttuuriympäristöissä kuten pihoilla, puutarhoissa ja viljelysmailla. Vyömessinkiyökkönen on huomattavan runsaslukuinen, ja perhosia voi sopivalla paikalla tavata erittäin runsaasti. Vuotuista vaihtelua yksilömäärässä on, mutta huonoinakin vuosina laji on yleinen. Toukka koteloituu kasvillisuuteen tai maanpinnalle tekemänsä vaalean kotelokopan sisään. Keskenkasvuinen toukka talvehtii.
Ravintokasvi

Toukka syö erityisesti nokkosta (Urtica dioica), mutta kelpuuttaa myös monet muut ruohovartiset kasvit.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Messinkiyökkönen (Diachrysia chrysitis)
Suomen Perhoset: Messinkiyökkönen
Ötökkätieto: Vyömessinkiyökkönen (Diachrysia chrysitis)
lepiforum.de[vanhentunut linkki] (saksaksi)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Diachrysia chrysitis, the Burnished brass (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q904915  Wikispecies: Diachrysia chrysitis  BioLib: 53372  BOLD: 86438  CoL: 35784  EoL: 547000  EUNIS: 309356  Fauna Europaea: 449550  Fauna Europaea (new): d09d41fe-3814-4d82-80fd-05b48b002645  GBIF: 1785888  iNaturalist: 358031  IRMNG: 10629006  LepIndex: 280756  LoB: 6031  MaBENA: DiachrChrys  NBN: NBNSYS0000006539  NCBI: 179674  Observation.org: 2237  Open Tree of Life: 301813  Laji.fi: MX.62390
Päärynäsammal

| Päärynäsammal |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
Suomessa::  Elinvoimainen
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Ryhmä::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Lahko::  Splachnales
Heimo::  Meesiaceae
Suku::  Päärynäsammalet Leptobryum
Laji::  pyriforme
Kaksiosainen nimi
 Leptobryum pyriforme  (Hedw.) Wilson 
Katso myös
   Päärynäsammal Wikispeciesissä   Päärynäsammal Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Päärynäsammal (Leptobryum pyriforme) on lehtisammallaji nuijasammalten heimossa (Meesiaceae). Sen levinneisyysaluetta on koko maailma, laji on kosmopoliitti. Suomen alueella päärynäsammal on elinvoimainen ja sitä esiintyy Ahvenanmaalta pohjoisimpaan Lappiin.
Päärynäsammal on kulttuurielinympäristöjä suosiva yksikotinen pioneerilaji. Itiöpesäkkeitä ja itujyväsiä esiintyy yleisesti. Laji kasvaa luonnonympäristöissä muun muassa kosteilla varjoisilla kalkkikallioilla ja tulvien alle jäävillä lahopuilla. Kulttuuriympäristöissä paljaalla runsasravinteisella maalla, rapautuvalla betonilla, kasvihuoneissa ja kukkaruukuissa.