stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Antti Heikkilä (ortopedi)

Antti Heikkilä maaliskuussa 2012.
Antti Yrjänä Heikkilä (s. 13. huhtikuuta 1946 Helsinki) on lääketieteen lisensiaatti ja ortopedian sekä traumatologian erikoislääkäri, kirjailija ja kustantaja.
Heikkilä on kirjoittanut erityisesti ravitsemuksesta ja kivunhoidosta sekä elintarvike- ja lääketeollisuuden korruptiosta ravitsemussuosituksissa ja virkatoimessa. Hän on puhunut jo pitkään vähähiilihydraattisen ruokavalion puolesta. Hän on kehittänyt oman muunnelmansa vähähiilihydraattisesta ruokavaliosta, Pellinki-dieetin. Heikkilä on tunnettu "rasvasodan kapinallisena".
Heikkilä on valmistunut lääketieteen lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1973. Hän on saanut vuonna 1983 pätevyyden kirurgian ja vuonna 1984 ortopedian erikoislääkäriksi.
Heikkilä on arvostellut nykyistä ravitsemusta ja ravitsemussuosituksista vastaavia viranomaisia sekä rokottamista ja ylilääkitsemistä. Heikkilä asuu nykyisin Saksan Hampurissa.
Näkemykset > Ravitsemus

Heikkilä suosittelee mahdollisimman puhdasta, luonnonmukaista ja teollisesti käsittelemätöntä ruokaa. Hän suosittelee rajoittamaan hiilihydraatteja ja välttämään margariinia. Hän neuvoo suosimaan  rasvaa sekä eläinkunnan tuotteita, vihanneksia, pähkinöitä ja marjoja. Pellinki-dieetti on hänen kehittämänsä vähähiilihydraattisen ruokavalion muunnelma.
Heikkilän mukaan vähähiilihydraattiseen ruokavalioon siirtyminen parantaisi monen ihmisen terveysongelmat. Hänen mukaansa hiilihydraattien aiheuttama insuliinin eritys altistaa ihmisen erilaisille sairauksille, joita ovat muun muassa metabolinen oireyhtymä, verenpainetauti, liikalihavuus ja kohonnut kolesteroliarvo. Hän arvostelee diabeteksen nykyistä hoitokäytäntöä. Hänen mukaansa virallinen hoitosuositus pahentaa sairautta, koska se sekoittaa insuliinin aineenvaihduntaa entisestään. Heikkilän mukaan aikuistyypin diabeteksen ensisijainen hoitomuoto on vähähiilihydraattinen ruokavalio ja vasta toissijaisesti lääkehoito. Vähähiilihydraattinen ruokavalio normalisoi ja tasapainottaa hänen mukaansa insuliinin aineenvaihdunnan.
Heikkilän mukaan on tärkeää syödä kolme monipuolista ateriaa päivässä. Hänen mukaansa mikroaaltouuni tuhoaa lähes kaikki ruoan vitamiinit, entsyymit ja antioksidantit.
Heikkilä on arvostellut Kansanterveyslaitoksen pääjohtajana toiminutta Pekka Puskaa, Puskan seuraajaa Juhani Eskolaa ja suomalaisia ravitsemussuosituksia suunnitellutta ravitsemustieteen professori Mikael Fogelholmia. Heikkilän mukaan Pekka Puska on ollut Suomen terveydenhuollon tilan pääarkkitehti. Heikkilä näkee Puskan mallin eräänlaisena fundamentalistisena uususkontona, jonka käyttövoima on muiden uskontojen tapaan kuolemanpelko.
Heikkilän mukaan Suomen terveys- ja ravitsemusviranomaiset ovat ruokateollisuuden ja lääkeyhtiöiden asialla. Hänen mukaansa kolesterolin vastustamiseen rakennettiin ”megaliittinen lääke- ja ruokateollisuuskompleksi”.
Heikkilän mukaan kasvirasvat ja hiilihydraatit aiheuttavat insuliiniresistenssin ja sitä kautta II-tyypin diabeteksen lyhentäen elinikää keskimäärin 15 vuotta. Hänen mukaansa viralliset ravitsemussuositukset, joissa suositellaan kasvirasvoja ja runsaasti hiilihydraatteja, ovat vaarallisia. Heikkilän mukaan kasvirasvat eivät auta painonhallinnassa, vaikka niin väitetään.
Näkemykset > Kipu

Heikkilän näkemyksen mukaan kivunhoidossa mielen ja kehon hoitoa ei voi erottaa toisistaan. Hänen mukaansa kipu on viesti, jonka taustalta paljastuu usein haitallisia ajatuksia ja tottumuksia. Hänen mukaansa selkäkivut johtuvat lihasjännityksestä ja paikallisista krampeista, jotka voivat olla seurausta esimerkiksi tunteiden vastustamisesta tai työn vaatimusten kasvamisesta yli sietokyvyn. Kivun ehkäisyksi ja hoidoksi hän tarjoaa omien tunteiden kohtaamista, kehon rentoutumista ja luonnollista liikettä.
Näkemykset > Ylilääkintä

Heikkilä on kritisoinut ylilääkitsemistä. Heikkilä arvostelee sitä, että hoitomuodot ovat nykyisessä ajattelussa välttämättä lääkkeellisiä. Hänen mukaansa osalla lääkkeellisistä hoidoista ei ole tehoa. Heikkilän mukaan psykiatriassa henkisiä ongelmia tulisi hoitaa myös muuten kuin lääkkeellisesti, mutta viralliset hoitosuositukset ovat lääkkeellisiä. Hänen mukaansa on erikseen ”raskas psykiatria” ja hän arvostelee, että inhimillisessä kentässä tapahtuvia järkkymisiä hoidetaan lääkkeellisesti.lähde tarkemmin?
Heikkilän mukaan kolesterolilääkkeet ovat olleet vertaansa vailla oleva lääketieteellinen huijaus. Hänen mukaansa kohonneen veren kolesterolitason alentamiseen käytettävät statiinit eivät toimi. Hänen mukaansa kolesterolitason lasku lisää kuolleisuutta, ja pisin elinikäodotus on niillä, joilla on korkein kolesterolitaso. Heikkilä on arvostellut Oulun yliopiston geriatrian professori Timo Strandbergia, koska tämä on Heikkilän mukaan keskeinen henkilö siinä miksi suomalaisille määrätään niin paljon statiinilääkkeitä. Heikkilän mukaan Lääkärilehti on medikalisaation ja lääketeollisuuden kritiikitön äänitorvi Suomessa.
Heikkilä on sanonut, että masennuslääkkeinä käytettävien selektiivisten serotoniinin takaisinoton estäjien (SSRI) tehot eivät eroa lumelääkkeistä. Hänen mukaansa niin kutsuttu serotoniiniteoria, jolle kyseiset lääkkeet perustuvat, ei ole saanut riittävästi tutkimusnäyttöä.
Näkemykset > Rokottaminen

Heikkilä sanoi sikainfluenssaepidemian aikana vuonna 2009, että taudin uhkaa on liioiteltu. Heikkilä piti sikainfluenssaa lievänä tautina ja huomautti että tavalliseen kausi-influenssaan kuolee vuosittain moninkertainen määrä ihmisiä. Heikkilä arvosteli myös sikainfluenssarokotetta siitä, että sitä ei ole tutkittu tarpeeksi ja että se voi aiheuttaa vahingollisia sivuvaikutuksia ja jopa edistää kuolemia. Heikkilä on vastustanut HPV-rokotetta, koska hänen mukaansa yli 90 prosenttia paranee HPV-infektiosta itsestään, ja tutkimusnäyttöä rokotteen toimivuudesta ei hänen mielestään ole tarpeeksi.
Vuoteen 2019 mennessä Heikkilän mielipide rokotteista oli koventunut. Hän kirjoitti, että "rokotusten todellisista hyödyistä ei ole selvää tieteellistä faktaa vaan kaikki perustuu olettamuksiin" ja että Bill Gates "julistaa rokotusten ihmeitä tekevään voimaan, mutta samalla jättää kertomatta, ettei ole rokottanut omia lapsiaan monen muun elitistin tavoin. Gates hallitsee rokotustodellisuutta omistamalla WHO:n."
Heikkilä on myös julkaissut paljon koronavirusrokotteita vastustavia kannanottoja.
Näkemykset > Ilmastonmuutos

Heikkilä pitää ilmastonmuutosta myyttinä. Hänen mukaan George Soros on "keskeinen tämän ilmastomuutosmyytin kummisedistä".
Näkemykset > Ukrainan sota

Heikkilä on ottanut kantaa Vladimir Putinin puolesta ja nimennyt Yhdysvallat Ukrainan sodan 2022 syylliseksi. Hänen mukaansa Venäjä tuhosi Ukrainassa olleet Yhdysvaltain salaiset viruslaboratoriot.
Kirjallinen tuotanto

Matka omenapuuhun.  Helsinki:  Tammi, 1994.  ISBN 951-310-425-7
Heikkilä, Antti & Karppinen, Hannes & Saari, Matti: Selän viisaus.  Helsinki:  Blackbird Productions, 1994.  ISBN 951-971-170-8
Riippuvuus, valheiden verkko.  Helsinki:  Tammi, 1995.  ISBN 951-310-627-6
Heikkilä, Antti (toim.): Täydentävä hoito.  Helsinki:  Tammi, 1996.  ISBN 951-310-820-1
Mies, prätkä ja maantie. Peloista ja niiden voittamisesta.  Helsinki:  Tammi, 1997.  ISBN 951-311-025-7
Selkä.  Helsinki:  WSOY, 1998.  ISBN 951-023-042-1
Ruumiin evankeliumi.  Helsinki:  Rasalas, 2000.  ISBN 951-984-510-0
Hevosmies.  Helsinki:  Rasalas, 2001.  ISBN 951-984-516-X
Elämän paras aika.  Helsinki:  Rasalas, 2002.  ISBN 952-542-103-1
Hyvän olon keittokirja. Opas vähähiilihydraattiseen ja ravinteikkaaseen ruokavalioon.  Helsinki:  Rasalas, 2003.  ISBN 952-542-107-4
Hyvän olon keittokirja 2.  Helsinki:  Rasalas, 2004.  ISBN 952-542-113-9
Mielenrauha.  Helsinki:  Rasalas, 2005.  ISBN 952-542-118-X
Ravinto & terveys.  Helsinki:  Rasalas, 2006.  ISBN 952-542-130-9
Näin me keitämme.  Helsinki:  Rasalas, 2007.  ISBN 978-952-542-137-8
Diabeteksen hoito ruokavaliolla.  Helsinki:  Rasalas, 2008.  ISBN 978-952-542-144-6
Siunattu kipu.  Helsinki:  Rasalas, 2009.  ISBN 978-952-542-151-4
Pellingin joulu - VHH herkkusuille.  Helsinki:  Rasalas, 2011.  ISBN 978-952-542-158-3
Diabeteksen Ruokavaliohoito.  Helsinki:  Rasalas, 2014.  ISBN 978-952-5421-63-7
Heikkilän keittokirja.  Helsinki:  Rasalas, 2014.  ISBN 978-952-5421-64-4
Kapea Polku.  Helsinki:  Rasalas, 2016.  ISBN 978-952-5421-67-5
Lääkkeetön elämä.  Helsinki:  Otava, 2018.  ISBN 978-951-1-32312-9
Aiheesta muualla

Antti Heikkilän kotisivu
DrAnttiTV (Arkistoitu – Internet Archive)
Bertil Heinrichs

Jarl Anton Bertil Heinrichs
Jarl Anton Bertil Heinrichs (10. huhtikuuta 1897 Helsinki – 19. tammikuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen jääkärieversti. Hänen vanhempansa olivat filosofian tohtori Axel Ossian Andreas Heinrichs ja Johanna Matilda Rönnholm. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Martha Maria Lönnbergin (1889–1986) kanssa. Bertil Heinrichs oli jalkaväenkenraali Erik Heinrichsin nuorempi veli. Martha Lönnbergin (Heinrichsin) vanhemmat olivat Glimsin silloisen suurtilan omistaja, herastuomari Johan (Janne) Lönnberg ja Aurora Ek. <Aikalaiskirja 1941, Glims-historiajulkaisu>
Opinnot

Bertil Heinrichs kävi kahdeksan luokkaa Helsingin uutta ruotsalaista yhteiskoulua ja erosi yhdeksänneltä luokalta vuonna 1915 sekä kirjoitti ylioppilaaksi samasta koulusta vuonna 1925. Hän kävi Kadettikoulun vuosina 1919–1921 ja Sotakorkeakoulun yleisen osaston vuosina 1925–1927. Hän suoritti Palopäällystökoulun vuonna 1947 ja teki opintomatkan Yhdysvaltoihin vuonna 1951.
Jääkäriaika

Heinrichs liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 23. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Rintamakomennuksensa jälkeen hänet siirrettiin pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan 1. marraskuuta 1917.
Suomen sisällissota

Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan, josta hänet siirrettiin päälliköksi 15. maaliskuuta 1918 alkaen 2. Jääkärirykmentin 6. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hänet siirrettiin komppaniansa keralla 6. huhtikuuta 1918 alkaen 5. jääkärirykmentin 13. jääkäripataljoonaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Karjalankannaksella mm. Kuokkalassa ja etenemiseen Rajajoelle.
Sisällissodan jälkeinen aika

Heinrichs palveli sisällissodan jälkeen 5. Jääkärirykmentissä, jonka nimi muutettiin ensin Kuopion jalkaväkirykmentti n:o 4:ksi ja myöhemmin Tampereen rykmentiksi. Hän toimi aluksi rykmentin esikunnassa konekivääriupseerina, josta hänet määrättiin 31. tammikuuta 1919 alkaen l:sen ja 16. toukokuuta 1921 alkaen 2. konekiväärikomppanian päälliköksi ja edelleen 14. tammikuuta 1922 rykmentin aliupseerikoulun johtajaksi. Rykmentin rahastonhoitajaksi hänet nimitettiin 27. tammikuuta 1923 ja 5. komppanian päälliköksi 1. huhtikuuta 1926. Hänet siirrettiin 23. lokakuuta 1926 Karjalan kaartin rykmenttiin, missä hänet määrättiin ensin 9:nnen ja 24. joulukuuta 1925 alkaen 5. komppanian päälliköksi. Esikuntatehtäviin hänet määrättiin 28. huhtikuuta 1927 ja sijoitettiin Yleisesikuntaan järjestelytoimistoon toimistoupseeriksi ja 1. tammikuuta 1930 alkaen toimistopäällikön viransijaiseksi ja 27. marraskuuta 1931 alkaen järjestelytoimiston päälliköksi. Suojeluskuntajärjestöön hän siirtyi 1. huhtikuuta 1936 ja hänet sijoitettiin Uudenmaan eteläisen ruotsalaisen suojeluskuntapiirin päälliköksi.
Talvi- ja jatkosota

Bertil Heinrichs osallistui talvisotaan Pellingin rannikkolohkon komentajana ja osallistui taisteluihin Virolahdella. Välirauhan ajaksi hän palasi Etelä-Uudenmaan suojeluskuntapiirin päälliköksi, kunnes jatkosodan puhjettua hänet komennettiin Jalkaväkirykmentti 24:n komentajaksi ja hän osallistui taisteluihin Viipurinlahti – Koivisto-akselilla ja Karjalan Maaselkä – Suurlahti -akselilla sekä Syvärillä ja Kuuttilahdella. Hän toimi vuonna 1944 myös 8. Divisioonan komentajan viransijaisena noin yhdeksän kuukauden ajan, kunnes hänet siirrettiin Päämajan Ilmasuojelukomentajan apulaiseksi.
Heinrichs kuului syyskuun alussa 1944 valtuuskuntaan, joka lähetettiin Tukholmaan neuvottelemaan Ruotsin valtion edustajien, mm. prinssi Gustaf Adolfin, kanssa Lapin siviiliväestön evakuoimisesta Pohjois-Ruotsiin Lapin sodan alla. Ruotsin hallitus hyväksyi evakuoinnin 11.9. ja ensimmäinen evakkojuna saapui Haaparannalle 16.9.1944. <Rautio, Erkki: Pohjoiset pakolaiset>
Sotien jälkeinen aika

Sotien jälkeen Heinrichs toimi Tuusulan sotilaspiirin komentajana vuoteen 1945 saakka, jolloin erosi vakinaisesta palveluksesta ja siirtyi Helsingin palolaitoksen toimistonhoitajaksi, missä tehtävässä oli vuoteen 1949 saakka. Seuraavaksi hän siirtyi Suomen Palosuojeluyhdistyksen toimitusjohtajaksi ja toimi tehtävässä aina vuoteen 1965 saakka. Toimitusjohtajan työnsä ohella hän oli Palontorjunta-lehden päätoimittaja vuosina 1950–1966 sekä Palokoulun johtaja vuosina 1950–1959.
Luottamustoimet

Heinrichs toimi jäsenenä toimikunnassa, joka asetettiin valmistamaan ehdotusta Rannikkolaivaston määrävahvuudeksi vuonna 1931, ja kenttävarustustoimikunnan jäsenenä hän oli vuonna 1931 sekä Yleisesikunnan kunnianeuvoston varajäsenenä vuosina 1932–1933. Hän toimi useana vuonna Kauniaisten kauppalanvaltuuston sekä verotus- ja vaalilautakuntain jäsenenä ja vapaaehtoisen palokunnan päällikkönä ja palosuojelulautakunnan puheenjohtajana vuosina 1935–1938. Hän toimi myös maaherran asettamana jäsenenä kauppalan tulo- ja omaisuusverotuslautakunnassa ja kuului useina vuosina Grankullan yhteiskoulun hallintoneuvostoon ja johtokuntaan sekä oli vanhempainneuvoston jäsenenä ja puheenjohtajana. Hän toimi Suomen Moottoriveneklubin kommodorina vuosina 1946–1950 ja Suomen Purjehdusyhdistyksen kannatusrahaston puheenjohtajana vuosina 1950–1969 sekä Etelä-Suomen sotaveteraanipiirin puheenjohtajana vuodesta 1968 alkaen.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Hilfsgruppenführer 1. kesäkuuta 1917  Vänrikki 11. helmikuuta 1918  Luutnantti 16. toukokuuta 1919  Kapteeni 16. toukokuuta 1921  Majuri 16. toukokuuta 1927  Everstiluutnantti 27. marraskluuta 1931  Eversti 1940  Yleisesikuntaupseerin arvonimi 16. maaliskuuta 1928 |      |  Vapaudenristi 1. lk.  Suomen Leijonan ritarikunnan komentajamerkki  Vapaudenristi 2. lk. tammenlehvien kera  Vapaudenristi 3. lk.  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 1. lk. ritarimerkki  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Talvisodan muistomitali  Jääkärimerkki  Saksan 2. lk. Rautaristi  Latvian Nopelnu Krustu  Ruotsin Miekkaritarikunnan komentajamerkki  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi |
Jääkäripataljoonan 2. komppania.
Martin AM-1 Mauler

| Martin AM-1 Mauler |
| --- | --- |

Tyyppi:  rynnäkkökone
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Glenn L. Martin Company
Ensilento:  26. elokuuta 1944
Esitelty:  1948
Valmistusmäärä:  151 
Martin AM-1 Mauler on yhdysvaltalainen rynnäkkölentokone. Jonkin verran paremmasta suorituskyvystään huolimatta se ei pärjännyt Douglas AD-1 Skyraiderille tarjouskilpailussa, jonka Yhdysvaltain laivasto järjesti. Konetyypin kehittely aloitettiin vuonna 1943. Konetyypin ensilento toteutettiin elokuun lopulla 1944.
Tuotantotarve tämän uuden konetyypin kehittelylle oli alkujaan laivastokäyttö (US Navy eli USN) torpedo- ja syöksypommittajana, jolloin tämä uusi tyyppi saapuisi korvaamaan Douglas SBD Dauntless- ja Grumman TBF Avenger -konetyyppejä.
AM-1 Mauler päätyi kuitenkin aktiivipalvelukseen laivuekäyttöön. Nimilyhenteen alkuperä on seuraava: A=attack, M=Martin, valmistaja. Vuonna 1948 esitelty konetyyppi palveli vuosina 1948–1953, ja sitä valmistettiin vain 151 kappaletta, johon määrään sisältyi kaksi XBTM-1-prototyyppikonetta. Suunnitteluvaiheessa konetyyppi tunnettiin mallinimellä Martin Model 210. Mauler muistutti ulkoisesti Douglasin kilpailevaa A-1 Skyraideria.
Mauler sai lempinimen Able Mabel, sillä sen hyötykuorma oli huomattavan suuri, jopa yli 4 500 kg. Tyypillisen aselastin massa oli 2 041 kg. Ulkoisia ripustuspisteitä oli A-1 Skyraiderin tavoin 14 kappaletta, 7 kummankin siiven alla. Tykkiaseistus oli sekin vastaava: 4x 20 mm siipitykit.
Kuvan AM-1 Mauler -konepari asetesteissä keväällä 1949.
Mauler kykeni saavuttamaan 591 km/h huippunopeuden ja 9 250 metrin lakikorkeuden, jotka olivat kilpailevaa A-1 Skyraideria paremmat suoritusarvot. Maulerin voimalaitteena oli 3 000 hevosvoiman (2200 kW) nelirivinen Wasp Major -tähtimoottori. Moottorissa oli 28 sylinteriä.
Martin AM-1 Maulerin kolmitahopiirrokset.
Aiheesta muualla

http://www.marylandaviationmuseum.org/history/martin_aircraft/19_mauler.html (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.aero-web.org/specs/martin/am-1.htm
https://www.militaryfactory.com/aircraft/detail.php?aircraft_id=1066
http://www.flugzeuginfo.net/acdata_php/acdata_mauler_en.php
http://www.aviationtrivia.info/Martin-AM-1-Mauler.php (Arkistoitu – Internet Archive)
http://tailhookdaily.typepad.com/tailhook_daily_briefing/2007/05/flightdeck_frid_1.html
Helsingin juutalainen hautausmaa

Helsingin juutalainen hautausmaa.
Hautausmaan kappeli.
Helsingin juutalainen hautausmaa on Helsingin juutalaisen seurakunnan ylläpitämä hautausmaa Helsingin Etu-Töölössä, luterilaisen Hietaniemen hautausmaan uurnalehdon ja Hietaniemen krematorion vieressä.
Historiaa

Hautausmaa on perustettu vuonna 1895, ja K. R. Lindgrenin suunnittelema kappeli valmistui 1940-luvulla. Nykyistä hautausmaata edelsi 1840-luvulla perustettu pienikokoinen niin sanottu vanha juutalainen hautausmaa, joka on yhä jäljellä Suomen kaartin hautausmaan ja Helsingin islamilaisen hautausmaan välissä. Hautausmaalla on sankarihauta, johon on haudattu kolmetoista sodissa 1939–1944 kaatunutta. Lisäksi kuuden kadonneen nimet merkitty muistokiveen. Sam Vannin ja Leo Engelin suunnittelema In memoriam 1939–1944 -sankaripatsas pystytettiin vuonna 1953. Lisäksi hautausmaalla on veteraanilehto, jossa sijaitsee Suomen Juutalaiset Sotaveteraanit -yhdistyksen hankkima ja vuonna 2002 paljastettu muistokivi.
Hautausmaalla voi huomata pieniä hautoja, jotka ovat kuolleena syntyneiden tai nimettömien lasten hautoja.
Hautausmaalle haudattuja tunnettuja henkilöitä

| --- | --- |
 Scholem Bolotowsky, insinööri, Suomen juutalaisten uskonnollinen johtomies  Ruben Jaari, kauppaneuvos  Santeri Jacobsson, Lauritsalan kauppalanjohtaja  Max Jakobson, ministeri ja diplomaatti  Louis Laber, Suomalaisen Oopperan pääohjaaja   Dave Liebkind, Ylen toimittaja ja liikemies :  David Morduch, toimitusjohtaja ja liikemies  Harry Orvomaa, musiikkivaikuttaja  Simon Parmet, säveltäjä ja kapellimestari  Elis Sella, näyttelijä ja laulaja  Hanna Taini, näyttelijä  Sam Vanni, taidemaalari, akateemikko
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Helsingin juutalainen hautausmaa Wikimedia Commonsissa
Heinäkurppa

| Heinäkurppa |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Suomessa:
 Äärimmäisen uhanalainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Alalahko::  Kahlaajat Charadrii
Heimo::  Kurpat Scolopacidae
Suku::  Kurpat Gallinago
Laji::  media
Kaksiosainen nimi
 Gallinago media  (Latham, 1787) 

Katso myös
   Heinäkurppa Wikispeciesissä   Heinäkurppa Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Heinäkurppa (Gallinago media) on taivaanvuohta muistuttava kahlaajalaji. Lajin nimesi John Latham vuonna 1787.
Ulkonäkö ja koko

Heinäkurpan höyhenpeite on oiva maastoväri, joka kätkee sen ruoikkoon tai niitylle. Se on ruskeapilkkuinen, vatsapuolen pilkut pienempiä kuin selkäpuolen. Taivaanvuohesta sen erottaa tanakamman ruumiinrakenteen perusteella. Kooltaan se on taivaanvuohen ja lehtokurpan väliltä: pituus 26–30 cm, siipien kärkiväli 45–50 cm ja paino 140–250 g. Kutsuääni on kyllästynyt gäääh. Soidinääni omituinen poukkoileva suhina.
Vanhin suomalainen rengastettu heinäkurppa on ollut 2 vuotta 11 kuukautta 8 päivää vanha. Suomessa oli rengastettu vain 49 heinäkurppaa vuoden 2004 loppuun mennessä.
Levinneisyys

Heinäkurppa pesii Koillis-Euroopassa ja Luoteis-Venäjällä, ja talvehtii Afrikan sadekauden jälkeisillä ruohostomailla. Euroopan pesimäkannaksi arvioidaan 21 000–34 000 paria. Se on vähentynyt viime vuosina rajusti. Suomessa se on äärimmäisen uhanalainen. Pesintöjä ei havaita läheskään joka vuosi, mutta joitain soidintelevia yksilöitä havaitaan joka kevät. Syksyisin yleisempi, säännöllinen vieras erityisesti etelärannikon pitkäheinäisillä niityillä, pelloilla, lentokentillä ym. Maailman populaation kooksi arvioidaan 118 000–1 050 000 yksilöä. Sen kanta on maailmanlaajuisesti silmälläpidettävä.
Elinympäristö

Rantaniityt ja muut kosteikot. Viihtyy niityn kuivemmassa osassa toisin kuin taivaanvuohi, joka mieluummin kahlaa vetisimmässä osassa.
Lisääntyminen

Koiraat kokoontuvat ryhmäsoitimelle, ne käyvät kevätaamuina merkillistä soidintanssia, jossa ne pullistavat rintansa, levittävät pyrstönsä viuhkaksi ja tanssahtelevat hypähdellen välillä ilmaan. Samalla ne päästelevät erilaisia ääniä: puuskutusta ja kiljahteluja.
Ei pesi yhdyskuntina. Naaras huolehtii sekä pesän rakentamisesta, muninnasta, haudonnasta että poikasten hoidosta. Munia tulee 4, joskus 3 tai 5, maahan ruohikon sekaan kätkettyyn pesään. Haudonta-aika on 22–24 päivää. Poikaset ovat pesäpakoisia ja ne ovat lentokykyisiä 3–4 viikon iässä.
Ravinto

Heinäkurppa syö kastematoja ja hyönteisiä, joita se kaivelee mudasta ja ruohonjuuritasolta.
Suojelu

Ympäristöministeriön päätöksellä (n:o 1096/96) lähes kaikille Suomen pesimälintulintulajeille on määritelty ohjeellinen arvo. Heinäkurpan ohjeellinen arvo on 4373 euroa.
Aiheesta muualla

Palmgren, Jörgen 1983: Heinäkurpan määrittäminen maastossa ja lajin esiintyminen Suomessa vuosina 1970–1981. - Lintumies 2.1983 s. 58–66. LYL.
Saarnisuo, Niilo 1977: Heinäkurppa Capella media* pesivänä Rautalammilla 1976. - Lintumies 1.1977 s. 26. LYL.
LuontoPortti: Heinäkurppa (Gallinago media)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q27171  Wikispecies: Gallinago media  ADW: Gallinago_media  Avibase: BCCD5840C7A6D538  BioLib: 8647  BirdLife: 22693093  BOLD: 52541  BOW: gresni1  CoL: 6K9FQ  CMS: gallinago-media  eBird: gresni1  EoL: 45513587  EUNIS: 1058  EURING: 5200  Fauna Europaea: 96825  Fauna Europaea (new): 6279bb74-8ba0-478f-aee1-289305d9c5e2  GBIF: 2481831  IBC: great-snipe-gallinago-media  iNaturalist: 3919  IRMNG: 10189636  ITIS: 176704  IUCN: 22693093  NBN: NBNSYS0000000185  NCBI: 114734  Observation.org: 308  OBIS: 416701  Paleobiology Database: 368017  Paleobiology Database: 368017  WoRMS: 416701  Xeno-canto: Gallinago-media  Laji.fi: MX.27665 
Heinäkurpan muna.
Anton Rolandson Martin

Martinin kuvailema myrskylintu
Anton Rolandsson Martin (3. elokuuta 1729 Mijntenhoff, Viro – 30. tammikuuta 1785 Turku) oli suomalainen lintutieteilijä ja lääkäri.