stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
H. V. Kaltenborn

| H>  V. Kaltenborn |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. heinäkuuta 1878 Milwaukee, Wisconsin, Yhdysvallat
Kuollut: 14. kesäkuuta 1965 (86 vuotta) New York, New York
Kansalaisuus:  Yhdysvaltain
Ammatti:  radiotoimittaja
Hans von Kaltenborn (9. heinäkuuta 1878 Milwaukee, Wisconsin – 14. kesäkuuta 1965 New York, New York) oli yhdysvaltalainen radiokommentaattori. Hän opiskeli Harvardin yliopistossa politiikan tutkimusta ja valmistui vuonna 1909. Hän aloitti newyorkilaisella radioasemalla vuonna 1922. Tunnetuksi Kaltenborn tuli vuonna 1938 Münchenin sopimusta ja sudeettialueiden miehitystä käsittelevien lähetystensä ansioista. Vuodesta 1940 alkaen Kaltenborn toimi NBC:llä. Hän oli presidentti Franklin D. Rooseveltin ja Yhdysvaltain ulkopoliitikan tukija, mutta hän kritisoi muun muassa ammattiliittoja, joiden toiminnan hän koki haittaavan sotatuotantoa. Lakkojen arvostelu jatkui myös sodan jälkeen. Kritiikin seurauksena ammattiliitot boikotoivat Kaltenbornin radio-ohjelmaa, tosin epäonnistuneesti. Kaltenbornin ura kääntyi laskuun television myötä, sillä televisioon haluttiin neutraalimpia esiintyjiä, eikä hänen radiossa hyvin toiminut esiintymistyylinsä ollut enää vakuuttava. Kaltenborn lopetti säännölliset radioesiintymiset vuonna 1955.
Kallon majakka

Kallon majakka
| --- | --- |
Sijainti:  Pori Suomi
Sijaintipaikka:  Kallo 
Vesistö:  Selkämeri 
| --- | --- |
Korkeus:  8  m 
Väri:  Valkoinen 
Osa kohdetta:  Mäntyluodon luotsi- ja satamaympäristö (d) 
| --- | --- |
Valmistunut:  1903
| --- | --- |
Valon korkeus:  11 m
Valonkanto:  17,4 km
Valon ominaisuudet:  Iso WRG 2s 
| --- | --- |
ARLHS:  FIN015 
Admiralty:  C4376 
List of Lights:  28961 
MarineTraffic:  1000005989 
NGA:  116-17456 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kallon majakka on Porin Mäntyluodon edustalla Kallon saarella sijaitseva majakka.
Ensimmäinen loistokoju Kallon saarelle pystytettiin vuonna 1884. Sen valo sytytettiin ensi kerran 15. syyskuuta 1885. Majakan ensimmäinen sumumerkinantolaite oli vuodelta 1901 peräisin oleva käsikäyttöinen Hansenin sireeni.
Nykyinen rautaelementeistä koottu kahdeksankulmainen majakkatorni ja sen kyljessä oleva puurakenteinen loistonhoitajan asunto on rakennettu vuonna 1903 arkkitehti Gustaf Nyströmin suunnitelmien mukaan.
Vuonna 1906 käsikäyttöinen sumusireeni korvattiin kuulamoottoreilla ja kompressorilla toimivalla sireenillä, jolle rakennettiin erillinen konesuoja. Sumutorvi oli seitsemän metriä pitkä ja sen kidan halkaisija oli kolme metriä.
Majakassa oli kaksi erillistä päällekkäistä valolaitetta, joiden tunnuksina olivat toisistaan poikkeavat punavalkoiset vilkkuvalot. Valolaitteisto muutettiin ensin kaasukäyttöiseksi ja sitten sähkökäyttöiseksi 1930-luvulla, ja samalla myös sumumerkinantolaite korvattiin sähkökäyttöisellä nautofonilla.
Kallon majakka sekä sen jatkeena oleva punainen puinen loistonhoitajan asunto on Suomen kuvatuimpia majakoita, sillä Marjaniemen majakan lisäksi se on ainoa majakka, jonka juurelle voi ajaa henkilöautolla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kallon majakka Wikimedia Commonsissa
Yyterinniemen pyöräilyreitit (Arkistoitu – Internet Archive) - Kallon majakka ja luotsiasema
Suomen majakat
| --- | --- |
Majakat:   Bengtskär  Bogskär  Flötjan  Gustaf Dalén  Gustavsvärn  Harmaja  Helsinki  Isokari  Jussarö  Kaijakari  Kalbådagrund  Kallan  Kallo  Kemi I  Kemi II  Keminkraaseli  Kokkola  Kotka  Kristiina  Kylmäpihlaja  Kökarsören  Lågskär  Längden  Marhällan  Marjaniemi  Merikarvia  Märket  Nahkiainen  Norrskär  Nyhamn  Oulu 1  Oulu 2  Oulu 3  Pietarsaari  Pori  Porvoo  Raahe  Rauma  Ritgrund  Rönnskär  Russarö  Sandbäck  Strömmingsbådan  Stubben  Suomen leijona  Suomenlinna  Sälgrund  Säppi  Sälskär  Söderskär  Tainio  Tankar  Tauvo  Tiiskeri  Ulkokalla  Utgrynnan  Utö  Vaasa  Valassaaret  Yttergrund 
Suomen majakat, joista 1940 ja 1944 tuli Venäjän majakkoja:   Hanhipaasi  Heinäluoto  Lounatrivi  Narvi  Numeroniemi  Pohjoiskorkia  Ristiniemi  Ruuskeri  Seiskari  Seivästö  Someri  Sortanlahti  Tytärsaari  Vaitolahti 
Suomen entiset majakat:   Glosholm  Heiskanen  Leppäniemi  Nyhamn  Pohjoisrivi  Porkkala  Rönnskär  Sirnitsä  Söderskär
Kalsitoniini

| Kalsitoniini |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  9007-12-9
PubChem CID:  16132288
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C145H240N44O48S2
Moolimassa:  3431,85
Kalsitoniini on kilpirauhasen erittämä peptidihormoni, joka vähentää veren kalsiumpitoisuutta. Luustossa on sekä luuta muodostavia soluja (osteoblasteja) että luuta hävittäviä soluja (osteoklasteja), joiden aktiivisuus saa aikaan kalkin siirtymistä luustosta vereen. Kalsitoniini lisää luuta muodostavien osteoblastien määrää ja vähentää luuta hävittävien osteoklastien aktiivisuutta. Lisäksi kalsitoniini lisää kalsiumin erittymistä virtsaan.
Kalsitoniinia muodostuu kilpirauhasen C-soluissa, joita on pieninä sarakkeina follikkelien välissä sijaitsevassa sidekudoksessa.
Kalsitoniinin tarkkaa merkitystä ei tunneta. Kalsitoniinin merkitys ihmisen veren kalsiumpitoisuuden lyhyen aikavälin säätelijänä on nykytietämyksen mukaan pieni. Monilla muilla elämillä, etenkin Teleostei-osaluokan kaloilla, kalsitoniini on tärkeä säätelijä: kalojen elinympäristössä meressä ja niiden ravinnossa on varsin paljon kalsiumia.
Kalsitoniinia on aikaisemmin käytetty osteoporoosista kärsivien ihmisten hoidossa. Nykyään kalsitoniinia käytetään lyhytaikaisesti lähinnä vain Pagetin taudissa ja syövän aiheuttamassa hyperkalsemiassa.
Kalsitoniinin kemiallinen kaava on C145H240N44O48S2, moolimassa 3431,85 g/mol ja CAS-numero 9007-12-9.
Aiheesta muualla

Terveyskirjasto: Kalsitoniini
PubChem: Calcitonin (englanniksi)
KEGG: Calcitonin (englanniksi)
ChemBlink: Calcitonin (englanniksi)
Kalliokiitäjä

| Kalliokiitäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kiitäjälinnut Apodiformes
Heimo::  Kiitäjät Apodidae
Suku::  Vuorikiitäjät Aeronautes
Laji::  saxatalis
Kaksiosainen nimi
 Aeronautes saxatalis  (Woodhouse, 1853) 
 Kalliokiitäjän levinneisyys. Oransseilla alueilla lajia tavataan vain lisääntymisaikaan ja violeteilla alueilla ympäri vuoden.
Alalajit
 A. s. nigrior  A. s. saxatalis 
Katso myös
   Kalliokiitäjä Wikispeciesissä   Kalliokiitäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kalliokiitäjä (Aeronautes saxatalis) on kiitäjiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Pohjois- ja Väli-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö

Kalliokiitäjä on kiitäjäksi suurikokoinen ja voi kasvaa 15–18 cm pitkäksi. Laji on päästään, selästään, siivistään ja pyrstöstään väriltään musta. Pyrstö on pitkä, kapea ja hieman haarautunut. Kalliokiitäjällä on valkoinen silmäkulmajuova. Kurkku, rinta ja vatsa ovat valkoiset, ja siipien alapuolella kyljissä on suurikokoiset mustat laikut.
Levinneisyys ja elinympäristö

Kalliokiitäjää tavataan alueelta, joka ulottuu Kalliovuorilta Kanadan eteläosista Yhdysvaltoihin, ja Yhdysvaltojen lounaisosista Meksikoon ja Hondurasiin asti. Kalliovuorilta niitä tavataan keväisin ja kesäisin pesimäaikaan ja ne muuttavat talvehtimaan etelämmäs. Kalliokiitäjä on vuoristoisten, kivikkoisten ja pensaikkoisten alueiden laji. Se elää tyypillisesti pieninä ryhminä ja viettää suuren osan ajasta ilmassa pyydystäen lentäviä hyönteisiä. Kalliokiitäjä on hyvin nopea lentäjä. Linnun pesimäkausi kestää toukokuulta kesäkuulle. Kalliokiitäjä rakentaa pesänsä korkealle jyrkkään kallioseinämään höyhenistä ja ruohoista, jotka ne liimaavat yhteen syljellään. Toisinaan kalliokiitäjä voi pesiä myös rakennuksiin. Naaras munii tyypillisimmin neljästä viiteen munaa.
Kalsiumfosfidi

| Kalsiumfosfidi> Tunnisteet |
| --- | --- |
CAS-numero:  1305-99-3
PubChem CID:  4337964 ja 6099325
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Ca3P2
Moolimassa:  182,18
Ulkomuoto:  Ruskea kiteinen aine
Sulamispiste:  1600 °C
Tiheys:  2,51 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Reagoi veden kanssa
     
Kalsiumfosfidi (Ca3P2) on kalsium- ja fosfidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään esimerkiksi jyrsijämyrkkynä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa kalsiumfosfidi on ruskeaa tai harmahtavaa kiteistä ainetta. Yhdiste reagoi hitaasti veden ja kiivaammin happojen kanssa muodostaen fosfiinia ja difosfiinia. Aine on myrkyllistä ja ärsyttää hengitysteitä ja ihoa.
Kalsiumfosfidia valmistetaan kuumentamalla kalsiumia tai kalsiumoksidia fosforin kanssa 1100 °C lämpötilaan.
Kalsiumfosfidia käytetään jyrsijämyrkkynä erityisesti myyrien hävittämiseen. Yhdistettä voidaan käyttää myös merkinantopanoksissa yhdessä kalsiumkarbidin kanssa.
Kaltsonísi

Kaltsonísin saarta ja Pyhän Spyridonin (Ágios Spyrídonas) kirkko.
| --- | --- |
Muut nimet:  Kalkionísi (Καλκιονήσι), Chalkionísi (Χαλκιονήσι)
Sijainti:  39°10′47″N, 20°12′47″E, Paxoí Korfu, Jooniansaaret Kreikka
Merialue:  Joonianmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,102 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kaltsonísi (kreik. Καλτσονήσι, kath.kreik. Καλτσονήσιον, Kaltsonísion) eli Kalkionísi (Καλκιονήσι, myös Chalkionísi, Χαλκιονήσι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Jooniansaarten saariryhmään ja tarkemmin Paxoín saariin. Se sijaitsee Paxóksen kaakkoiskärjen edustalla. Saaren pinta-ala on 0,102 neliökilometriä, ja se on asumaton. Hallinnollisesti Kaltsonísi kuuluu Paxoín kuntaan, Korfun alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen.
Kaltsonísin saarella on Pyhälle Spyridonille (Ágios Spyrídonas) omistettu kirkko, joka on ollut olemassa viimeistään vuonna 1686. Kaltsonísin ja Paxóksen välissä sijaitsee Mongonísin saari.
Kalsiumhydroksidi

| Kalsiumhydroksidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  1305-62-0
PubChem CID:  14777 ja 6093208
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Ca(OH)2
Moolimassa:  74,1 g/mol
Ulkomuoto:  Valkoinen jauhe
Sulamispiste:  580 °C
Tiheys:  2,2 g/cm3
Liukoisuus veteen:  1,73 g/l
Kalsiumhydroksidi, sammutettu kalkki, kalsiumdihydroksidi eli kalsiumhydraatti, kemialliselta kaavaltaan Ca(OH)2, on tärkeä raaka-aine muun muassa muurauslaastissa. Kalsiumhydroksidia valmistetaan sekoittamalla kalsiumoksidia (poltettu kalkki) ja vettä. Reaktio tuottaa lämpöä.
Kalsiumhydroksidi on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritöntä kiteistä ainetta tai valkoista jauhetta, joka liukenee vain hieman veteen. Kalsiumhydroksidin moolimassa on 74,1 g/mol, sulamispiste 580 °C (hajoaa), tiheys 2,2 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3) ja CAS-numero 1305-62-0.
Sammutettu kalkki on huomattavan emäksinen ja siksi ärsyttävä aine. Se voi aiheuttaa muun muassa ihon, silmien ja hengityselinten syöpymävammoja ilman asianmukaista suojausta. Ensiapuna tulee käyttää vettä paikallisesti.
Aiheesta muualla

Kalsiumhydroksidin kansainvälinen kemikaalikortti
Kemian työsuojeluneuvottelukunta: Kalsiumhydroksidi (Arkistoitu – Internet Archive)
KEGG: Calcium hydroxide (englanniksi)
ChemBlink: Calcium hydroxide (englanniksi)
Kalliotaide

Rupestre Valcamonica Sacerdote
Kalliotaide on kuvien tai muiden merkintöjen tekemistä kivipintaan, ja sillä viitataan yleensä esihistoriallisten ihmisten luomuksiin. Sanaa kalliotaide on otettu käyttöön englannin kielestä ja sillä tarkoitettiin ensin Keski-Euroopan luolamaalauksia. Käsiteen alle on tämän jälkeen kerätty muutkin kiven pintaan tehdyt kuviot, joissa taiteellisuus on silmiin pistävää.
Kalliotaiteesta puhuttaessa jaetaan kohteen kalliomaalauksiin ja kalliopiirroksiin. Kalliomaalaus tehdään maalaamalla kiven pintaan kuvio väriainetta käyttäen. Kalliopiirros tehdään rikkomalla kiven pinta kaivertamalla, uurtamalla, hiomalla tai hakkaamalla siihen kuvio. Joihinkin piirroksiin on valutettu lisäksi maalia. Luolamaalaus on periaatteessa luolaan tehty kalliomaalaus. Kalliotaide on vanhimpia merkkejä ihmisen halusta kommunikoida symbolisesti tai ilmaista itseään  taiteellisesti.
Kuvia

Kalliotaidetta Tassili n’Ajjerista, Saharasta, Algeriasta.
Kalliopiirros, Italia.
Metsästys- aiheista kalliotaidetta.
Sarvipäinen ihmishahmo Värikallion muinaisessa kallio- maalauksessa, Suomussalmi
Muinainen kalliomaalaus, Ontario, Yhdysvallat.
Kalliomaalaus Horseshoe Canyonissa sijaitsevasta maalauksesta, Utah, Yhdysvallat.
Kirjallisuutta
Kivikäs, Pekka: Saraakallio.  Jyväskylä:  Atena, 1990.  ISBN 951-9362-24-X
Kivikäs, Pekka: Kalliomaalaukset: Muinainen kuva-arkisto.  Jyväskylä:  Atena, 1995.  ISBN 951-9362-81-9
Kivikäs, Pekka: Kalliomaalausten kuvamaailma.  Jyväskylä:  Atena, 1997.  ISBN 951-796-036-0
Kivikäs, Pekka: Kalliokuvat kertovat.  Jyväskylä:  Atena, 2000.  ISBN 951-796-221-5
Kivikäs, Pekka: Kallio, maisema ja kalliomaalaus.  Jyväskylä:  Minerva, 2005.  ISBN 952-5478-61-0
Kivikäs, Pekka: Suomen kalliomaalausten merkit.  Jyväskylä:  Atena, 2009.  ISBN 978-951-796-590-3
Miettinen, Timo: Pyhät kuvat kalliossa.  Helsingissä:  Otava, 2007.  ISBN 978-951-1-21930-9
Pentikäinen, Juha & Miettinen, Timo: Pyhän merkkejä kivessä.  (2. uudistettu painos)  Helsinki:  Etnika, 2006.  ISBN 951-97889-8-0
Zhulnikov, Alexander: Äänisen kalliopiirroksia.  ((Petroglify Onežskogo ozera.) Kuvat: Oleg Semenenko. Käännös: Ljubov Kolomainen ja Johannes Hidman)  Joensuu:  Ilias: Pohjois-Karjalan museo, 2009.  ISBN 978-952-5679-45-8
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kalliotaide Wikimedia Commonsissa
Kalsiumhydridi

| Kalsiumhydridi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  7789-78-8
PubChem CID:  105052 ja 3033859
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  CaH2
Moolimassa:  42,096
Ulkomuoto:  Valkoinen kiteinen aine
Sulamispiste:  816 °C
Tiheys:  1,902 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Reagoi veden kanssa
Kalsiumhydridi (CaH2) on kalsium- ja hydridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä ja pelkistimenä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa kalsiumhydridi on valkoista tai harmahtavaa kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on ortorombinen ja rakenne muistuttaa lyijykloridin rakennetta. Kalsiumhydridi reagoi veden kanssa muodostaen vetyä, ja vetyä muodostuu myös kuumennettaessa ainetta voimakkaasti. Aine ei liukene orgaanisiin liuottimiin.
Tavanomaisin tapa valmistaa kalsiumhydridiä on kuumentaa kalsiumia vetyilmakehässä 300–400 °C:n lämpötilaan. Muita tapoja ovat kalsiumkarbonaatin tai kalsiumkloridin kuumentaminen vedyn kanssa.
Kalsiumhydridiä käytetään kuivausaineena veden poistamiseen orgaanisista liuottimista, orgaanisissa reaktioissa muodostuvan veden poistamiseen ja emäksenä additio- ja kondensaatioreaktioissa. Muita käyttökohteita ovat eräiden metallioksidien pelkistäminen metalleiksi ja pienimuotoiset vedynvarastointisovellukset.
Kalsiumnitriitti

| Kalsiumnitriitti |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  13780-06-8
PubChem CID:  159695 ja 11829479
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Ca(NO2)2
Moolimassa:  132,1
Ulkomuoto:  Kellertävä kiteinen aine
Sulamispiste:  392 °C
Tiheys:  2,23 g/cm3
Liukoisuus veteen:  946 g/l (25 °C)
      
Kalsiumnitriitti (Ca(NO2)2) on kalsium- ja nitriitti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa korroosionestoaineena.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa kalsiumnitriitti on kellertävää kiteistä ainetta. Yhdiste on hygroskooppista ja siitä tunnetaan kidevedelliset mono- ja tetrahydraatit (Ca(NO2)2·H2O ja Ca(NO2)2·4H2O). Aine liukenee erittäin hyvin veteen ja hieman etanoliin. Kuumennettaessa kalsiumnitriitti alkaa hajota kalsiumoksidiksi ja typen oksideiksi jo ennen sulamispistettään.
Kalsiumnitriittiä valmistetaan johtamalla typen oksideja kalsiumhydroksidin vesiliuokseen. Kalsiumnitriittiä valmistuu usein typpihappoa tuottavien tehtaiden yhteydessä. Muodostuva tuote konsentroidaan ja kiteytetään.
Kalsiumnitriittiä lisätään sementtiin parantamaan kylmänkestävyyttä ja estämään sementin kanssa kontaktissa olevien teräsrakenteiden korroosiota. Kalsiumnitriitti voidaan myös hapettaa kalsiumnitraatiksi.
Far Far Away

| ”Far Far Away” Slade |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Slade in Flame
 B-puoli: ”O.K. Yesterday Was Yesterday”
 Äänitetty : 1974
 Julkaistu: 11. lokakuuta 1974
 Formaatti: 7", CD
 Tekijä(t): Noddy Holder, Jim Lea
 Tuottaja(t): Chas Chandler
 Kesto: 03.34
 Levy-yhtiö:  Polydor Records    Warner Bros.
Listasijoitukset
  Britannia: 2.   (Lisää listasijoituksia)
Sladen muut singlet
| ”The Bangin’ Man” 1974 | ”Far Far Away” 1974 | ”How Does It Feel” 1975 |
Far Far Away on brittiläisen Slade-yhtyeen vuonna 1974 julkaistu kappale, joka ilmestyi samana vuonna yhtyeen viidennellä studioalbumilla  Slade in Flame. Noddy Holderin ja Jim Lean kirjoittama akustisvoittoinen kappale on yksi yhtyeen tunnetuimmista. ”Far Far Away” nousi yhtyeen kotimaassa myyntilistan toiselle sijalle. Listaykköseksi se ylsi Norjassa.
Kappaleesta on julkaistu lukuisia uusintapainoksia ja cover-versioita. Suomeksi sen levytti ensimmäisenä Danny vuonna 1976 nimellä ”Tie kauemmas vei”.
Tausta

Sladen suosio oli vuonna 1974 suurta Britanniassa, Euroopassa ja muuallakin. Yhtye halusi kuitenkin kehittää uutta. Manageri Chas Chandler ehdotti omaa elokuvaa, jonka tekemiseen yhtye suostui. Sladen iloisen imagon vastaisesti Flame-elokuvasta tuli karumpi kertomus fiktiivisen Flame-yhtyeen noususta ja tuhosta 1960-luvulla. Filmaamisen ohessa Sladen jäsenet Noddy Holder ja Jim Lea kirjoittivat musiikkia elokuvan soundtrackille Slade in Flame, jolla yhtye ei jatkanut aiempaa suosittua musiikkityyliään vaan kokeili uusia ideoita.
Työstö

Musiikkinäyte
Alle 10%:n ääninäyte kappaleesta.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Akustisvoittoinen ”Far Far Away” oli ensimmäinen Flame-elokuvaa varten kirjoitettu kappale. Sen teki pitkälti Noddy Holder yhtyeen Yhdysvaltain-kiertueella. Memphisissä järjestetyn konsertin jälkeen hän vietti aikaa Chas Chandlerin kanssa hotellihuoneen parvekkeella juoden ja katsellen Mississippijokea. Molemmat tunsivat koti-ikävää ja keskustelivat kokemuksistaan kiertueella sekä kotoaan kaipaamista asioista. Holder keksi kappaleen intron ja alkoi humaltuneena laulaa sitä Chandlerille, joka kehotti Holderin huoneeseensa työstämään idea valmiiksi. Holderilla oli kappaleen perusversio valmiina jo puolen tunnin kuluttua nimellä ”Letting Loose Arond the World”. Jim Lea kehitti myöhemmin kappaletta ja etenkin kertosäettä.
Lea muisteli kappaleen syntyä vuonna 1984 julkaistussa Feel the Noize -biografiassa:
»’Far Far Away’ oli todellinen yhteistyön tulos Noddylta ja minulta. Säkeistö oli Noddyn ja kertosäe minun. Halusin äänittää sen ikään kuin kapakkalauluna ja hyvin kevyellä tunnelmalla, mutta Chas ei ollut innokas.» 
(Jim Lea, Sladen basisti ja kosketinsoittaja.)
Kitaristi Dave Hill kertoi Sladen fanikerhon vuonna 1986 tekemässä haastattelussa seuraavaa:
»Kappale kirjoitettiin ulkomailla olemisesta, eikö vain? ’Yellow lights go down the Mississippi’ ja kaikkea sellaista – kuinka ollaan Yhdysvalloissa ja halutaan mennä takaisin kotiin. Ne olivat pelkkiä kokemuksia. Luonnollisesti silloin kun ollaan tien päällä, kirjoitetaan tien päällä olemisesta, siitä mitä tapahtuu.» 
(Dave Hill, Sladen soolokitaristi.)
Julkaisu ja vastaanotto > Myynti

”Far Far Away” julkaistiin Slade in Flame -albumin ensimmäisenä singlenä 11. lokakuuta 1974. Singlen julkaisi Polydor Records. Britanniassa kappale nousi kuuden listaviikon aikana korkeimmillaan toiseksi. Singlen myynnistä myönnettiin hopealevy saman vuoden marraskuussa. Norjassa kappaleesta tuli listaykkönen neljän viikon ajaksi. Kymmenen myydyimmän singlen joukkoon ”Far Far Away” ylsi myös Irlannissa (2.), Länsi-Saksassa (8.) ja Belgian Valloniassa (2.). Yhdysvalloissa singlen julkaisi Warner Brothers Records,  mutta kappale ei päässyt Billboard Hot 100 -listalle.
Kappaleen musiikkivideon teki sama kuvausryhmä, jonka kanssa yhtye oli työskennellyt Slade in Flame -elokuvassa. Jim Lean muistikuvan mukaan filmin ohjasi joko Gavrik Lasey tai Richard Loncraine. Videolla Slade esittää kappaletta elokuvasta tutuissa asuissaan. Välillä käytetään trikkikuvaa, jossa yhtyeen jäsenten kasvot näkyvät kuin kaleidoskoopissa. Yhtye esitti kappaleen myös länsisaksalaisessa Disco-televisio-ohjelmassa ja alankomaalaisen AVRO TV:n ohjelmassa TopPop.
Singlen B-puolella julkaistiin kappale ”O.K. Yesterday Was Yesterday”, joka A-puolesta poiketen on Sladelle tyypillinen raskas perusrock. Kappaleessa on esillä slide-kitara.
Julkaisu ja vastaanotto > Arvioita

Brittiläinen Record Mirror piti kappaletta yllätyksellisenä, koska se oli Sladen mittakaavassa kevyt ja Holder lauloi sen hyvin melodisesti ilman hänelle tyypillistä karjumista. Lehti kehui kappaletta silti erittäin hyväksi ja kertosäettä vahvaksi. Jutussa kirjoitettiin vielä, että Sladen kohdalla kappaleet ovat yleensä automaattisesti hittejä, mutta tässä tapauksessa kyseessä on ansaittu hitti. Samassa lehdessä vuoden 1975 alussa julkaistussa parhaiden singlejen äänestyksessä ”Far Far Away” oli kärkisijalla.
Myös Daily Mirror kiinnitti huomiota kappaleen erilaisuuteen Sladen diskografiassa. Tharlet Times kuvaili kappaleen olevan toistaiseksi parasta mitä Sladelta on kuluvan vuoden 1974 aikana saatu ja uskoi sen mahdollisesti palauttavan yhtyeen hieman hiipunutta suosiota. Sen sijaan Reading Evening Post -lehden Pete Butterfield ei osannut päättää, pitääkö kappaleesta vai ei, ja hän sanoi pitäneensä enemmän yhtyeen aiemmasta tyylistä.
Acton Gazetten Dave Lewis kirjoitti, että Sladesta voi olla musiikillisesti mitä mieltä hyvänsä, mutta yhtye kiistatta uskaltaa kokeilla singleillään uusia asioita. ”Far Far Away” -kappaletta lehti kuvasi rauhalliseksi ja keskitempoiseksi balladiksi, jossa on taas kerran yhteislaulumainen kertosäe. Disc-lehden tekemässä Slade in Flame -albumin arviossa Rosemary Horride sanoi kappaleen olevan hänen mielestään yhtyeen tyylikkäimpiä hittejä. Myöhemmin Classic Rockissa julkaistussa saman albumin arvostelussa kirjoitettiin, että ”Far Far Away” oli levyn toisen kappaleen ”How Does It Feel” ohella ensimmäisiä lauluja, jotka osoittivat Sladen kykenevän tekemään aiempaa monipuolisempaa musiikkia.
Julkaisu ja vastaanotto > Uudelleenjulkaisut ja jälkivaikutus

Singlestä on tehty lukuisia uudelleenjulkaisuja. Jo vuonna 1975 se julkaistiin Britanniassa Smiths Crisps -perunalastupussin mukana seitsemäntuumaisella flexilevyllä, jonka B-puolella oli ”Thanks for the Memory (Wham Bam Thank You Mam)”. Painos oli osa Chart Busters -sarjaa. Vuonna 1989 singlen julkaisi BR Music -yhtiö Alankomaissa vinyylisinglenä B-puolenaan ”How Does It Feel”. Kappale oli myös mukana saksalaisen elokuvan Go Trabi Go 2: Das war der Wilde Osten (1992) soundtrackillä. Seuraavana vuonna vaatekauppaketju C&A käytti sitä tv-mainoksessaan. Mainoksen suosion vuoksi ”Far Far Away” -single julkaistiin samana vuonna uudestaan Saksassa sekä seitsemäntuumaisena vinyylisinglenä että CD-levynä. Kappale nousi siellä listan sijalle 19.
”Far Far Away” on yksi Sladen tunnetuimmista kappaleista. Noddy Holder nimesi sen myöhemmin suosikikseen Sladen kappaleista. Hänen mielestään kappaleen tunnelma, melodia ja sanoitus kaikki istuivat paikoilleen. Myös yhtyeen rumpali Don Powell listasi sen yhdeksi suosikeistaan Sladen fanikerhon haastattelussa vuonna 1981.
Muita versioita

Useat esittäjät ovat tehneet ”Far Far Away” -kappaleesta oman versionsa.  Kappaleen on levyttänyt esimerkiksi tanskalainen heavy metal -yhtye Pretty Maids. Myös suomalainen saman tyylisuunnan edustaja Gobra on levyttänyt kappaleen, kuten myös tšekkiläinen heviyhtye Arakain. Vuonna 2012 kappaleen levytti The Wonder Stuff albumillaan Oh No It’s... The Wonder Stuff.
”Far Far Awaysta” on tehty myös useita suomenkielisiä käännösversioita. Ensimmäisenä sen levytti vuonna 1976 Danny nimellä ”Tie kauemmas vei”, jonka oli sanoittanut Pertti Reponen. Vuonna 1993 äänitettiin Jorma Lehtelän esittämä ja kääntämä ”Kai sua saa tuijottaa”. Vuonna 1996 ilmestyi Vilperin Perikunnan ”Kauaksi pois” ja kaksi vuotta myöhemmin Miljoonasateen ”Tie tiettömään”.