stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Elden Ring
Julkaisu

Julkaisun jälkeen pelin Windows-version suorituskyky sai kielteistä palautetta ja Bandai Namco lupasi päivityksiä korjaamaan tilannetta. Korjattaviin kohtiin kuuluvat hiiren herkkyys, Easy Anti-Cheat -ohjelmiston merkistötuki sekä kuvataajuus pelaamisen aikana.
Peli on noussut julkaisupäivänä suosituimpiin peleihin Steam-palvelussa ja Twitch-palvelussa yhtäaikaisten pelaajien määrän perusteella.
Myynti

Peli on myynyt kahdessa viikossa 12 miljoonaa kappaletta. Marraskuuhun 2022 mennessä peli on myynyt 17,5 miljoonaa kappaletta. Helmikuussa 2023 kerrottiin, että peli on myynyt yli 20 miljoonaa kappaletta.
Lisäsisältö

Laajennusosan Shadow of the Erdtree traileri julkaistiin helmikuussa 2024. Laajennus julkaistiin ladattavana sisältönä 21. kesäkuuta 2024.  Bandai Namco on sanonut Shadow of the Erdtree -laajennusta julkaisijan kunnianhimoisimmaksi siihen mennessä.
Pelin ohjaajan Hidetaka Miyazakin mukaan Shadow of the Erdtree jää pelin ainoaksi laajennusosaksi, eikä muuta lisäsisältöä ole suunnitteilla.
Joulukuussa 2024 kerrottiin tulevasta spinoff-pelistä Elden Ring: Nightreign.
Vastaanotto ja palkinnot

Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi täydet 10/10.
Peli on saanut The Guardianin arvostelussa täydet viisi tähteä viidestä.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi täydet 10/10.
Joulukuussa 2022 peli sai The Game Awardsissa neljä palkintoa. Peli voitti vuoden peli -palkinnon, parhaan ohjauksen, parhaan taiteellisen ohjauksen ja parhaan roolipeli palkinnot.
Toukokuussa 2023 peli sai Nebula-palkinnon parhaasta pelikäsikirjoituksesta.
Shadow of the Erdtree -lisäsisältö on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi täydet 10/10. Arvostelussa sanottiin sen nostavan tasoa yhden pelaajan laajennuksille. Laajennus vastaa kooltaan kokonaista peliä ja voi kutsua pieneksi vain verrattuna Elden Ringin ennestään massiiviseen maailmaan.
Aiheesta muualla

Elden Ring MobyGamesissa (englanniksi)
Elden Ring VGMdb-sivustolla (englanniksi)
Virallinen sivusto (englanniksi)
Elden Ring voitti Game Developers Choice Awardsissa vuoden peli -palkinnon.
Dési Bouterse

| Dési Bouterse |
| --- | --- |
 Dési Bouterse sotilasparaatissa virkaanastumisensa jälkeen elokuussa 2010.
Surinamen presidentti
 12. lokakuuta 2010 – 16. heinäkuuta 2020  
Edeltäjä:  Ronald Venetiaan
Seuraaja:  Chan Santokhi
Surinamen de facto johtaja
 1980–1987  
Edeltäjä:  Johan Ferrier (kaappaus)
Seuraaja:  Ramsewak Shankar (vaalit)
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. lokakuuta 1945
Kuollut: 23. joulukuuta 2024 (79 vuotta)
Tiedot
Puolue:  NDP (Nationale Democratische Partij)
Uskonto:  Helluntaiherätys
Dési Bouterse (13. lokakuuta 1945 – 23. joulukuuta 2024) oli surinamelainen poliitikko ja sotilas. Bouterse nousi maan johtoon kahdesti vallankaappauksien avulla. Ensimmäinen vallankaappaus tapahtui viisi vuotta maan itsenäistymisen jälkeen vuonna 1980. Bouterse luopui vallasta kansainvälisen painostuksen myötä vuonna 1987. Toisen kerran hän nousi valtaan lyhyemmäksi ajaksi 1990-luvun alussa. Bouterse valittiin kahdesti presidentiksi, kun hänestä tuli sotilasjohtajan sijaan poliitikko. Hän toimi presidenttinä 2010–2020. Hänet tuomittiin 2023 sotilashallinnon alla tapahtuneista murhista 20 vuodeksi vankeuteen. Hän lähti kuitenkin pakosalle, ja hän kuoli ennen kuin tuomio saatettiin voimaan.
Nuoruudesta sotilasuralle

Bouterse syntyi Surinamen sokerituotantoalueella. Hän vanhempansa olivat köyhiä. Hän itse lopetti koulunkäynnin lukiossa ja värväytyi Alankomaiden asevoimiin. Suriname oli vielä tuolloin Alankomaiden siirtomaa, ja monet paikalliset muuttivat paremman elämän perässä Eurooppaan.
Bouterse suoritti Kuninkaallinen sotilaskoulun ja palveli useissa tukikohdissa Alankomaissa ja Saksassa. Hän palasi Surinameen marraskuussa 1975. Kaksi viikkoa myöhemmin, 25. päivä maa itsenäistyi, ja Boutersesta tuli Surinamen asevoimien sotilas.
Vallaankaappauksesta sotilasjohtajaksi

Surinamessa vallitsi hetken aikaa optimismi itsenäistymisestä, mutta pian nuoret sotilaat alkoivat turhautua Henck Arronin klientelismiin ja korruptioon. Arronin kiellettyä sotilaiden ammattiliitot, 16 nuorta sotilasta järjesti 25. helmikuuta 1980 vallankaappauksen. Bouterse johti kaappausta ja nousi Surinamen de facto -johtajaksi.
Sotilasjohto lupasi demokraattisia uudistuksia. Ne eivät kuitenkaan edenneet, joten Boutersen sotilashallinnon vastustus alkoi kasvaa. Asevoimat tappoivat niin sanottujen joulukuun murhien aikana 1982 viisitoista opposition edustajaa. Siitä lähtien Bouterse pyrki säilyttämänän valtansa pelon voimalla.
Alankomaat tyrmistyi murhista ja veti pois kaiken kehitystuen Surinamelta. Boutersen entinen henkivartija Ronnie Brunswijk aloitti 1986 sotilaallisen kapinan hallitusta vastaan, ja kuuden vuoden ajan Surinamen sademetsissä käydyssä sisällissodassa kuoli satoja ihmisiä.
Bouterse lupasi lopulta vapaat vaalit, jotka pidettiin marraskuussa 1987. Hän perusti vaaleja varten kansallisdemokraattisen puolueen, joka sai kuitenkin vain 3 paikkaa parlamenttiin. Presidentiksi nousi Ramsewak Shankar. Bouterse jatkoi edelleen asevoimien komentajana ja piti Shankaria otteessaan. Boutersen johtama sotilasvallankaappaus kaatoi Shankarin hallinnon vuonna 1990. Siviilihallintoon palattiin seuraavana vuonna.
Poliittinen ura ja oikeudenkäynnit

Bouterse lähti armeijasta 1993 ja keskittyi jatkossa toimiin liikemiehenä ja poliitikkona. Liikemiehenä hän rikastui puu- ja kultakaupalla.
Bouterse joutui 2000-luvulla oikeuteen sotilashallinnon ajasta. Surinamen sotilastuomiosistuin nosti 2007 häntä ja 24 muuta kohtaan syytteen joulukuun murhista. Bouterse myönsi olleensa ”poliittisesti vastuussa”, mutta kielsi olleensa suoraan murhista vastuussa. Oikeutta käytiin lopulta yli 15 vuoden ajan, ja Bouterse vakiinnutti tuona aikana paikkansa poliittisessa johdossa. Hänet oltiin vuonna 1999 jo tuomittu poissaolevana huumekaupasta Hollannissa.
Vuoden 2010 vaaleissa Bouterse sai ääniä etenkin vähänvaraisilta, jotka olivat pettyneitä hänen edeltäjänsä talouden eheyttämisohjelmaan. Presidentiksi pyrkiminen nähtiin laajalti yrityksenä välttää aiemmat syytteet.
Bouterse valittiin uudestaan presidentiksi vuonna 2015, sillä hän teki suosittuja yhteiskunnallisia uudistuksia. Bouterse sai inspiraationsa Venezuelan Hugo Chávezilta ja rakennutti tuettuja vuokra-asuntoja, lisäsi sosiaalimenoja ja paransi valtion eläkkeitä. Uudistukset aiheuttivat kuitenkin julkiseen talouteen vaikeuksia, ja Suriname kärsi pahasta alijäämästä ja inflaatiosta. Surinamen dollari menetti yli puolet arvostaan vuonna 2016, kun se jouduttiin kahdesti devalvoimaan.
Marraskuussa 2019 surinamelainen kolmen tuomarin tuomioistuin totesi Boutersen syylliseksi 15 poliittisen vastustajansa murhan järjestämiseen. Tuomioistuin määräsi Bouterselle 20 vuoden vankeustuomion. Tuomio ei kuitenkaan ollut vielä lainvoimainen ja Bouterse itse kielsi täysin syyllisyytensä sanoen tuomiota poliittiseksi.
Bouterse ilmoitti tuomion jälkeen olevansa ehdolla 2020 presidentinvaaleissa. Heinäkuussa Surinamen uudeksi presidentiksi Boutersen seuraajana astui Chan Santokhi opposition voitettua toukokuun vaalit.
Pako ja kuolema

Boutersen tuomiosta tuli lainvoimainen 2023. Hän oli sitä ennen valittanut kahdesti tuomiostaan. Tuomari antoi poissaolleelle Bouterselle 20 vuoden vankeusrangaistuksen, eikä tämä saanut enää mahdollisuuksia valittaa tuomiostaan. Bouterse ei antautautunut poliisille vaan lähti pakosalle.
Bouterse löydettiin jouluaattona 2024 kuolleena kotoaan. Poliisi oli vain pari päivää aiemmi tehnyt ratsian paikkoihin, joissa Boutersen uskottiin piileskelevän.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dési Bouterse Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Alankomaat
Heikki Huopainen

Heikki Huopainen (s. 18. huhtikuuta 1944) on suomalainen tanssija ja näyttelijä, joka on esiintynyt pitkään Helsingin Kaupunginteatterissa. Huopainen on esiintynyt kymmenessä elokuvassa, joista parhaiten hänet tunnetaan hupielokuvasta Saatanan radikaalit (1971).
Hän on työskennellyt pitkään tanssijana, järjestäjänä ja näyttelijä-ohjaajana eri teattereissa. Huopainen tuli tunnetuksi muutamista Spede Pasasen elokuvista.
Huopainen oli myös Wilmicopla-kvartetin perustajajäsen yhdessä Paavo Piirosen, Heikki Nousiaisen ja Timo Nissin kanssa.
Filmografia

Kesällä kello 5 (1963)
Speedy Gonzales – Noin 7 veljeksen poika (1970)
Saatanan radikaalit (1971)
Sensuela (1972)
Lottovoittaja UKK Turhapuro (1976)
Sadeaika (1981)
Kuningas jolla ei ollut sydäntä (1982)
Aidankaatajat (1982)
Koomikko (1983)
Iskelmäprinssi (1991)
Aiheesta muualla

Heikki Huopainen televisiomainoksessa vuodelta 1983
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Artur Relander

Artur William Relander (25. syyskuuta 1862 Myrskylä – 24. joulukuuta 1934 Loviisa) oli suomalainen rehtori ja kunnallispoliitiikko.
Artur Relanderin vanhemmat olivat kirkkoherra, lääninrovasti Georg William Relander (1837–1905) ja Hilda Maria Polin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1880 Helsingin yksityislyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1886. Hän suoritti lisäksi 1889 laulunopettajatutkinnon.
Relander oli Loviisan alkeiskoulun, sittemmin keskikoulun ja sen jatkoluokkien uskonnon, historian, maantiedon, filosofian ja laulun opettajana 1889–1929. Koulun rehtorina hän toimi 13 vuoden ajan. Vuonna 1929 hän täysinpalvelleena siirtyi eläkkeelle.
Relander kuului 40 vuotta Loviisan kaupunginvaltuustoon ja oli valtuuston puheenjohtajana pitkän aikaa 1900–1911. Hän oli 22 vuotta kaupungin kansakoulun tarkastajana ja sen jälkeen kansakoulun johtokunnan puheenjohtajana. Hän oli myös Loviisan kirkkoneuvoston monivuotinen jäsen, Loviisan–Vesijärven radan johtokunnan jäsen ja Loviisan VPK:n hallituksen jäsen.
Relander oli Loviisan musiikkielämässä keskeinen vaikuttaja ja hän johti vuonna 1911 perustamaansa kouluorkesteria. Kouluorkesteri esiintyi koulun entisillä oppilailla ja 1888 perustetun Loviisan kaupungin soittokunnan jäsenillä täydennettynä myös koulun ulkopuolella eri tilaisuuksissa ja juhlissä. Relander perusti 1914 Itä-Uudenmaan Laulu- ja Musiikkiliiton ja toimi Loviisan kuorojen johtajana. Sortovuosina 1900-luvun alussa hän lukeutui passivisen vastarinnan kannattajiin.
Artur Relander oli naimisissa vuodesta 1896 Johanna Augusta Simolinin, o.s. Bärlund kanssa.
Varikset

| Varikset |
| --- | --- |
 Varis (Corvus corone)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Varikset Corvidae  Vigors, 1825

Katso myös
   Varikset Wikispeciesissä   Varikset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Varikset (Corvidae), puhekielessä varislinnut, on lintuheimo, johon kuuluu varpuslintujen lahkon suurimpia ja voimakkaimpia lajeja. Varikset ovat älykkäitä ja kekseliäitä lintuja, jotka hankkivat ravintonsa sekä kasvi- että eläinkunnasta. Korkeasta älykkyydestä kertoo muun muassa kyky käyttää työkaluja. Varislinnut tekevät johtopäätöksiä yhtä pätevästi kuin 5–7-vuotiaat ihmislapset.
Molemmat sukupuolet ovat samannäköisiä. Heimoon kuuluu 22 sukua ja 126 lajia, joista Suomessa pesii kahdeksan.
Suvut

| Suku | Nimi suomeksi | lajeja |
| --- | --- | --- |
| Aphelocoma | pensasnärhet | 7 |
| Cissa | viherharakat | 4 |
| Corvus | varikset | 47 |
| Crypsirina | melaharakat | 2 |
| Cyanocitta | töyhtönärhet | 2 |
| Cyanocorax | loistonärhet | 19 |
| Cyanolyca | sininaakat | 9 |
| Cyanopica | (siniharakka) | 1 |
| Dendrocitta | viidakkoharakat | 7 |
| Garrulus | närhet | 3 |
| Gymnorhinus | (mäntynärhi) | 1 |
| Nucifraga | pähkinähakit | 2 |
| Perisoreus | kuukkelit | 3 |
| Pica | harakat | 3 |
| Platylophus | (viidakkotöyhtönärhi) | 1 |
| Platysmurus | (mustaharakka) | 1 |
| Podoces | aavikkonärhet | 4 |
| Ptilostomus | (paimenharakka) | 1 |
| Pyrrhocorax | alppivarikset | 2 |
| Temnurus | (okapyrstöharakka) | 1 |
| Urocissa | loistoharakat | 5 |
| Zavattariornis | (etiopiannaakka) | 1 |
Suomessa pesivät varikset

| Tietellinen nimi ja järjestys | Nimi | Vähintään | Keskimäärin | Enintään | Uhanalaisuusluokka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Corvus monedula | Naakka | 180 000 | 220 000 | 270 000 | elinvoimainen (LC) |
| Corvus corone cornix | Varis | 150 000 | 180 000 | 200 000 | elinvoimainen (LC) |
| Pica pica | Harakka | 150 000 | 170 000 | 200 000 | silmälläpidettävä (NT) |
| Garrulus glandarius | Närhi | 90 000 | 110 000 | 140 000 | silmälläpidettävä (NT) |
| Perisoreus infaustus | Kuukkeli | 34 000 | 62 000 | 84 000 | silmälläpidettävä (NT) |
| Corvus corax | Korppi | 20 000 | 22 000 | 27 000 | elinvoimainen (LC) |
| Nucifraga caryocatactes | Pähkinähakki | 1 000 | 2 000 | 3 000 | elinvoimainen (LC) |
| Corvus frugilegus | Mustavaris | 1 100 | 1 200 | 1 300 | elinvoimainen (LC) |
Sinitöyhtönärhi (Cyanocitta cristata)
Mika Lehtinen (ohjaaja)

Mika Juhani Lehtinen (s. 15. huhtikuuta 1966 Lempäälä) valmistui teatteriohjaajajaksi (TeM) Teatterikorkeakoulusta ohjaajantyön laitokselta vuonna 1995.
Hän on työskennellyt Tampereen Työväen Teatterin teknisenä päällikkönä vuodesta 2015 lähtien.
Aiemmin hän toimi Tampereen yliopiston Tutkivan teatterityön keskuksen johtajana 2007–2015. Keskus aloitti toimintansa vuonna 2007. Mika Lehtinen on työskennellyt teatterityön lehtorina Teatterikorkeakoulun valo- ja äänisuunnittelun laitoksella 2002-2007 sekä lasten- ja nuortenteatteri Ahaa Teatterin taiteellisena vastaavana 2000-2003.
Vuonna 2004 Mika Lehtinen ohjasi tv-draaman Arvon veli Yle Draamalle. Käsikirjoitus on Kati Kaartisen, pääosissa ovat Minna Suuronen, Timo Tuominen ja Hannu-Pekka Björkman. Arvon veli sai Venla-gaalassa 2004 kolme Venlaa: paras draamakäsikirjoitus (Kati Kaartinen), paras naisnäyttelijä (Minna Suuronen) ja paras miesnäyttelijä (Hannu-Pekka Björkman). Vuonna 2005 Arvon veli palkittiin Tampereen kansainvälisillä filmifestivaaleilla 2005 yleisöpalkinnolla ja Koura-palkinnolla, joka myönnetään parhaille Yleisradion ja MTV3:n kanavilla lähetetyille kotimaisille televisio-ohjelmille (KOURA on koulutusrahasto, jonka jäseniä ovat: Suomen Journalistiliitto, Suomen Muusikkojen Liitto, Suomen Näyttelijäliitto, Suomen Lavastustaiteilijain Liitto, Yleisradio ja MTV). Arvon Veli on esitetty myös useilla ulkomaisilla tv-kanavilla sekä festivaaleilla.
Mika Lehtinen on työskennellyt myös kouluttajana useilla eri koulutusjaksoilla YLEllä.
Mika Lehtinen on ohjannut lyhytelokuvan Numero- elämää mitta-asteikolla 0-10 (Ses ja Avek 100v suomalaista lyhytelokuvaa kilpailun rahoituksella) ja työskennellyt Jarmo Lampelan apulaisohjaajana mm. Lashelmi Filmi Oy:n useilla Jussi-palkinnoilla palkituissa elokuvissa Joki ja Sairaan kaunis maailma.
Hänen ohjaustöitään on nähty teattereissa mm. Oulussa, Lappeenrannassa ja Tampereella.
Vuonna 2008 Ihana meri -monologiesitys (Kira Poutasen kirjan pohjalta) voitti Pieksämäen monologimaratonin (sovitus työryhmän kanssa, ohjaus). Työryhmän muut jäsenet olivat Teemu Määttänen (videosuunnittelu), Henna Tanskanen (sovitus työryhmän kanssa, näyttelijä) ja Antti Mäkelä (äänisuunnittelu).
Aiheesta muualla

Mika Lehtinen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Jan Nyman

Jan Nyman on suomalainen elokuvaaja. Hän on kuvannut noin 40 dokumenttia, televisiosarjaa ja elokuvaa. Hän on kuvannut muun muassa Kohta 18 -elokuvan, Tahdon asia -televisiosarjan ja Välittäjä-dokumentin. Hän on toiminut myös muun muassa valaisijana ja still-kuvaajana.
Aiheesta muualla

Jan Nyman Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Hannele Laaksonen

Irma Hannele Laaksonen (oik. Vanne, s. 23. joulukuuta 1950 Loimaa) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt useissa elokuvissa. Lisäksi hän tuli tutuksi Kotikatsomon Seitsemän-sarjasta, sekä elokuvasta Vares – Sheriffi. Laaksonen kuuluu myös Kouvolan Teatterin vakionäyttelijöihin. Laaksosen tytär Karoliina Vanne on myös näyttelijä.
Aiheesta muualla

Hannele Laaksonen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Kyösti Väntänen

Kyösti ”Kössi” Väntänen (s. 1967) on suomalainen äänisuunnittelija, joka on palkittu Jussilla elokuvista Bad Luck Love (2000) ja Raja 1918 (2007). Elokuvauransa hän aloitti lapsipääosien näyttelijänä televisioelokuvissa Aikapoika ja mono (1976), Villahousupakko (1977) ja Tartsan Koivula suomalaisessa leppämetsässä (1980).
Aiheesta muualla

Kyösti Väntänen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Roxana Mînzatu

| Roxana Mînzatu |
| --- | --- |
 Virallinen muotokuva vuodelta 2024.
EU-komissaari, johtava varapuheenjohtaja
 Von der Leyenin II komissio 1.12.2024 alkaen  
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. huhtikuuta 1980 (ikä 44)
Tiedot
Puolue:  PSD – Partidul Social Democrat
Muut puolueet:  PES (EU:ssa)
Aiheesta muualla
www.roxanaminzatu.ro
Roxana Mînzatu (s. 1980) on romanialainen  poliitikko.
Mînzatu aloitti uransa integraationeuvonantajana vuonna 2004 valmistellen Romaniaa EU-jäsenyyteen, ja sen jälkeen hän on työskennellyt muun muassa konsultointiyritysten johtajana, Brașovin apulaisprefektinä sekä Romanian julkisten hankintojen uudistusstrategian ja lainsäädännön keskeisenä koordinaattorina.
Vuonna 2016 Mînzatu valittiin Romanian parlamenttiin, jossa hän edisti lainsäädäntöä muun muassa startupien tukemiseksi, tasa-arvoisen koulutuksen, digitaalisen opetuksen, naisten oikeuksien ja infrastruktuurihankkeiden hyväksi. Vuonna 2019 hän toimi myös Romanian Euroopan rahastojen ministerinä.
Vuonna 2021 hän perusti Ro Agora -konsulttiyrityksen ja työskenteli EU-rahoitteisissa koulutushankkeissa. Myöhemmin hän palasi julkishallintoon toimien valtiosihteerinä vuoteen 2024 asti.
Joulukuusta 2024 alkaen hän on Von der Leyenin II komission johtava varapuheenjohtaja toimialanaan sosiaaliset oikeudet sekä osaaminen, laadukkaat työpaikat ja varautuminen.
Mînzatulla on laaja kokemus eurooppalaisten rahastojen hallinnoinnista yksityisellä, kansalaisjärjestö- ja julkisella sektorilla. Hän oli Romanian ehdotus Euroopan komissaariksi, ja maan pääministeri Marcel Ciolacu kuvasi nimitystä historialliseksi saavutukseksi. Romania sai ensimmäistä kertaa EU-jäsenyytensä aikana komission varapuheenjohtajan paikan ja merkittävän portfolion, jonka alaisuudessa hallinnoidaan 235 miljardin euron, eli viidenneksen EU:n budjetista. Mînzatun vastuulla ovat muun muassa Euroopan sosiaalirahasto Plus, sosiaalinen ilmastorahasto ja Erasmus+ -ohjelma.
Surupallokala

| Surupallokala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Jäykkäleukakalat Tetraodontiformes
Heimo::  Pallokalat Tetraodontidae
Suku::  Torquigener
Laji::  pleurogramma
Kaksiosainen nimi
 Torquigener pleurogramma  (Regan, 1903) 
Katso myös
   Surupallokala Wikispeciesissä   Surupallokala Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Surupallokala (Torquigener pleurogramma) on pallokaloihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan Australian rannikolta.
Koko ja ulkonäkö

Surupallokala voi kasvaa suurimmillaan 21–23 cm pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan laji on pitkänomainen, tukeva ja ruumis kapenee pyrstöä kohden. Häirittynä kala voi täytttää ruumiinsa vedellä ja pullistua palllomaiseksi. Surupallokalan kuono on pitkä ja hampaat ovat yhdistyneet nokkamaiseksi rakenteeksi. Selkäevä on pieni ja sijaitsee ruumiin takaosassa. Pyrstöevä on tasakärkinen. Surupallokala on selästään vihertävän ruskea tai harmaa. Selässä on tummia pystyjuovia ja vaaleita kooltaan vaihteleviä täpliä. Kylkiviivan kohdalla kulkee tumma poikkijuova. Lajin silmien alla on kuusi kapeaa tummaa pystyjuovaa. Suomuttomassa ihossa on okia. Evät ovat vaaleita ja niissä voi olla kellertävä vivahde. Surupallokala on myrkyllinen.
Levinneisyys ja elintavat

Surupallokalaa tavataan Länsi-Australiasta etelärannikkoa pitkin Queenslandin eteläosiin. Lajin elinympäristöä ovat rannikon murtovesialueet, joilla on vain vähän kasvillisuutta, lähinnä meriheiniä. Kala liikkuu parvina ja kaivautuu joskus osittain hiekkapohjaan. Surupallokalan ravintoa ovat monisukasmadot. pienet äyrisiäiset ja varsinkin täysikasvuiset yksilöt syövät simpukoita. Lajin lisääntymiskausi on eteläisen pallonpuoliskon kesän aikana.
Surupallokalaa pidetään joskus murtovesiakvaarioissa.
Kokkonevan tuulivoimapuisto

| Kokkonevan tuulivoimapuisto |
| --- | --- |
Valtio:  Suomi
Sijainti:  Siikalatva
Koordinaatit:  64°16′08″N, 26°26′56″E
Valmistunut:  2022 
Kustannus:  noin 60 miljoonaa € 
Rakennuttaja:  ABO Energy 
Omistaja:  Aneo 
Operaattori:  ABO Wind Service OY 
Tuulivoimapuisto
Tyyppi:  maatuulivoimalaitos
Sähköasema:  1 
Liittymisjännite:  110 kV 
Korkeus:  127–138 m 
Pinta-ala:  3,1 km² 
Tuulivoimalat:  9 × Nordex N149 (4,8 MW) 
Kapasiteetti:  43,2 MW  
Vuosituotanto:  129 GWh 
 fiKokkonevan tuulivoimapuisto 
Kokkonevan tuulivoimapuisto on Pohjois-Pohjanmaalla Siikalatvan Kestilässä sijaitseva tuulivoimapuisto, jossa toimii 9 tuulivoimalaitosta. Niiden kokonaiskapasiteetti on 43 megawattia ja vuosituotanto on noin 129 gigawattituntia . Tuulivoimapuiston on rakentanut ABO Energy, sen omistaa Kestilän Kokkonevan Tuulivoima Oy, joka on norjalaisen Aneon tytäryhtiö, ja sitä operoi ABO Wind Service.
Perhossa on käynnistynyt tuulivoimahanke, joka tunnetaan toistaiseksi nimellä Perhon Kokkonevan tuulivoimapuistona. Siikalatvan hankkeesta voidaan käyttää myös nimeä Kestilän Kokkonevan tuulivoimapuisto.
Yleistä

Tuulivoimapuisto sijaitsee 12 kilometriä Kestilästä kaakkoon päin Siikalatvan kaakkoiskulmassa. Voimala-alue on asumatonta metsämaata, joka on kaakkoisreunoiltaan voimakkaasti soistunutta. Se sijaitsee Törmäsensuon, Kokkoharjun, Kokkonevan, Kutjunrämeen ja Sakaranevan seuduilla. Tuulipuiston pituus on 3,4 kilometriä, leveys 1,3 kilometriä, ja kaikki voimalaitokset sisällensä sulkevan alueen pinta-ala on 3,1 neliökilometriä. Tuulipuiston huoltotie alkaa seututieltä 822 Alipään kohdalta.
Tuulivoimalaitokset ovat saksalaisen Nordexin valmistamaa N149-mallia, jonka napakorkeus on 158 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 149,1 metriä, ja jonka kapasiteetti on 4,8 megawattia. Voimaloiden tornit ovat teräslieriöitä ja niiden tehoa on kasvatettu hieman perusmallin nimellistehosta. Voimalat sijaitsevat 127–138 metrin korkeudella mpy. Alueen tuulisuus on mitattu, jolloin 100 metrin korkeudella vuotuisen keskimääräisen tuulennopeus on 6,2 metriä sekunnissa ja 200 metrin korkeudella 7,6 metriä sekunnissa. Vallitseva tuulen suunta oli mitattaessa lounaasta.
Voimaloiden tuottama sähkö johdetaan maakaapeleissa kuuden kilometrin päässä alueen luoteispuolella sijaitsevalle sähköasemalle. Sähköasema sijaitsee seututien 822 varressa Mattilanperän pohjoispuolella. Sieltä tuotettu sähkö johdetaan 110 kilovoltin siirtolinjaa myöten kantaverkkoon.
Aiheesta muualla

Oreaco: Nordex Group to supply 43 MW Turbines to ABO Kokkoneva Wind from Finland, YouTube
Aktiivi-Instituutti

Aktiivi-Instituutti on työelämän koulutus- ja kehittämiskeskus Helsingissä. Opisto toimii opetus- ja kulttuuriministeriön valvonnassa ja sen toimintaa säätelee laki vapaasta sivistystyöstä.
Aktiivi-Instituutti kouluttaa luottamusmiehiä, työsuojeluvaltuutettuja ja -päälliköitä, järjestötoimijoita sekä muita työelämän asioista kiinnostuneita.
Koulutukset suunnitellaan ammattiliittojen, työyhteisöjen, kansalaisjärjestöjen, yritysten ja julkisen sektorin organisaation henkilöstön tarpeisiin.
Koulutuksissa etsitään ratkaisuja oman työpaikan työehtojen ja työolojen kehittämiseen sekä ajankohtaisiin edunvalvonnan kysymyksiin.