stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Guano

Guanoa
Guano (ketšuan sanasta ”wanu” espanjan kautta) on merilintujen tai lepakoiden ulostetta, joka on kertynyt kerroksiksi eläinten elinpaikoille. Guano sisältää runsaasti fosforia ja typpeä ja sitä kerätään lannoitteeksi ja ruudin valmistukseen. Guanoa kertyy parhaiten kuivissa ilmastoissa. Joillain merilintujen asuttamilla saarilla sitä on kertynyt vuosisatojen ajan metrien paksuiseksi kerrokseksi.
Guanon käyttö lannoitteissa ja räjähteissä keksittiin 1840-luvulla. Brittiläiset ja yhdysvaltalaiset kauppahuoneet kiinnostuivat samoihin aikoihin alueen guanovarannoista ja kävivät kauppaa Perun kanssa, jonka seurauksena guanon myyntivoitoista hyötyivät eniten kauppahuoneet, koska Perun alkeellinen pankkitoiminta ja holtiton rahankäyttö aiheuttivat valtiolle useita talouskriisejä. Lisäksi kauppahuoneet toivat työvoimaa, muun muassa kuleja, ulkomailta, koska työolosuhteet olivat kuumuuden, guanosta lehahtavan ammoniakinhajun ja heikon palkan vuoksi kurjat. Perun, Chilen ja Bolivian kilpailu rannikkonsa guanon hallinnasta johti Tyynenmeren sotaan vuonna 1879.
Yhdysvallat sääti 1856 Guano Islands Actin, jonka mukaan Yhdysvaltain kansalainen sai ottaa haltuunsa minkä tahansa asumattoman saaren, jolla oli guanokerrostumia ja joka ei ollut miehitetty. Haltuun otetuista saarista Baker, Jarvis, Howlandinsaari, Kingmanin riutta, Johnstonin atolli ja Midwaysaaret kuuluvat edelleen Yhdysvalloille. Lain perusteella Yhdysvaltain hallussa, mutta muiden vaatimia ovat Navassa lähellä Haitia sekä Bajo Nuevo ja Serranilla. Swan Islands luovutettiin Hondurasille 1972.
Muita merkittäviä guanosaaria ovat Nauru, Chinchasaaret ja Juan de Nova.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Guano Wikimedia Commonsissa
Huutomerkki

Huutomerkki
|  Välimerkit |
| --- | --- |
piste: .
pilkku: ,
kaksoispiste: :
puolipiste: ;
kysymysmerkki: ?
huutomerkki: !
heittomerkki: ’
lainausmerkit: ” ”, » », ’ ’
viivamerkit: -, –, —, −
sulkeet: ( ), [ ], { }, ⟨ ⟩
kolme pistettä: …
vinoviiva: /
kenoviiva: \
välilyönti:  
Huutomerkki (!) on typografinen välimerkki, joka kuuluu isoihin välimerkkeihin eli se päättää virkkeen. Tavallisesti se kirjoitetaan huudahdusten, käskyjen, komentojen, kehotusten, kieltojen, toivomusten, vetoomusten, vihan, itkun ja naurun perään. Huutomerkkiä käytetään myös moniin erikoistarkoituksiin.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Uuet saappaat pitäs saada! Kapteeni käski! Mutta kapteeni käski! Katsotaan!! | ” |
– Sotamies Salo Väinö Linnan teoksessa Tuntematon sotilas
Historia

Huutomerkkiä käytettiin englanninkielisessä kirjoituksessa ensimmäistä kertaa 1400-luvulla. Saksankielisessä ortografiassa sitä käytettiin ensimmäisen kerran Lutherin Raamatussa vuonna 1797.
Merkki otettiin mukaan standardeihin kirjoituskoneisiin vasta 1970-luvulla. Tätä ennen oli huutomerkin asemasta ensin kirjoitettava piste, palauttaa kirjoitin edellisen merkin kohdalle ja kirjoittaa pisteen päälle heittomerkki.
Käyttö

Huutomerkkiin päättyvä lause on yleensä joko painokas huudahdus, käsky, komento, kehotus, kielto, toivomus tai vetoomus. Sitä ei kuitenkaan käytetä näissäkään tapauksissa joka tilanteessa, vaan esimerkiksi levolliset huudahdukset, käskyt ja kiellot päätetään pisteeseen.
Suomen kielessä huutomerkki esiintyy yleensä virkkeen lopussa lukuun ottamatta sitaateissa, sulkeiden sisällä ja nimien osana. Lainausmerkein erotetun sitaatin sisällä huutomerkki tulee ennen toista heittomerkkiä: Isä huusi: ”Tulkaa jo syömään!” tai ”Tulkaa jo syömään!” isä huusi. Kun sitaatti kirjoitetaan repliikkiviivalla, se kirjoitetaan johtolauseen jälkeen ilman pilkkua: – Tulkaa jo syömään siitä! isä huusi.
Arkikielessä huutomerkkiä saatetaan kolmen pisteen (…) tavoin kirjoittaa useita kertoja peräkkäin, mutta tätä käyttöä ei yleisesti pidetä hyvänä kirjoitustapana. Tällaisessa käytössä huutomerkki menettää nopeasti tehoaan. Huutomerkki saattaa esiintyä myös kysymysmerkin yhteydessä, jolloin kysymystä painotetaan tai se esitetään huudahduksena.
Espanjan kielessä huutomerkki merkitään myös virkkeen alkuun, mutta ylösalaisin:
¡La mataste!
Huutomerkkiä käytetään myös yleisesti varoitusmerkeissä. Suomessa se esiintyy liikennemerkissä 189.
Käyttö > Esimerkkejä

Huudahdus: Apua!, Terve!
Käsky: Tule tänne!, Istu!
Komento: Asento!, Pim! Olet hypnotisoitu!
Kielto: Älä tee sitä!, Emme voi mennä sinne!
Tavallinen typografiassa käytetty huutomerkki.
Suomen liikennemerkki 189. Muu vaara.
Erilaisia varoitusmerkkejä Saksassa.
Huutomerkin käyttöä tehokeinona 7 päivää -lehdessä.
Käyttö > Matematiikassa

Matematiikassa huutomerkki tarkoittaa termin perään liitettynä termin kertomaa. Esimerkiksi  5!=1\cdot 2\cdot 3\cdot 4\cdot 5=120.
Matematiikassa huutomerkillä voidaan myös osoittaa, että tarkastelun kohteena oleva funktio on yksikäsitteinen.
Käyttö > Tietotekniikassa

Tietotekniikassa huutomerkki tarkoittaa yleensä jonkin asian loogista vastakohtaa eli negaatiota.
Esimerkiksi ohjelmoinnissa:
kytketty = true;	//tosi
kytketty = !kytketty;	//epätosi
kytketty = !kytketty;	//tosi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Huutomerkki Wikimedia Commonsissa
Toukokuu

Toukokuu. 1400-luvun ranskalaisen rukouskirjan ja kalenterin Les Très Riches Heures du Duc de Berryn kuvitusta toukokuun kohdalla.
Toukokuu on gregoriaanisessa ja juliaanisessa kalenterissa vuoden viides kuukausi. Suomessa sen käsitetään yleensä olevan kevään viimeinen kuukausi. Siinä on 31 päivää. Toukokuuta edeltää huhtikuu ja kesäkuu tulee toukokuun jälkeen. Toukokuu on saanut suomenkielisen nimensä siitä, että silloin tehdään toukotyöt eli viljan kylvö ja sen valmistelut, kyntö ja äestys. Toukokuussa touot tehdään.
Toukokuiset juhlapäivät

Monissa maissa vietetään toukokuun ensimmäisenä päivänä vappua ja toisena sunnuntaina äitienpäivää. Suomessa ne ovat liputuspäiviä samoin kuin Snellmanin päivä 12. toukokuuta ja kaatuneiden muistopäivä toukokuun kolmantena sunnuntaina. Myös helatorstai on useimmiten toukokuussa, samoin helluntai, jos helatorstai on viimeistään 21. toukokuuta. Toukokuun latinankielinen nimi Maius tulee siitä, että kuukausi oli omistettu kreikkalaisten jumalattarelle Maialle, jonka sanotaan olleen roomalaisten Bona Dean, eli hedelmällisyyden jumalattaren, esikuvana. Bona Dean juhlaa vietettiin toukokuussa ja joulukuussa.
Sääolot Suomessa toukokuussa > Keskilämpötila

Toukokuun keskilämpötilat vaihtelevat eri puolilla Suomea. Vantaalla toukokuun keskilämpötila on noin +10 °C, Lahdessa noin +10 °C, Tampereella noin +9 °C, Kuopiossa noin +8 °C, Oulussa noin +7 °C ja Sodankylässä noin +4 °C. Etelä-Suomessa tyypillinen päivälämpötila toukokuun alussa on noin 10–15 °C ja lopulla noin 15–18 °C. Pohjois-Suomessa päivälämpötila on toukokuun alussa yleensä noin 7–10 °C ja kuun lopulla noin 12–16 °C. Yöpakkaset ovat Pohjois-Suomessa hyvin tyypillisiä vielä toukokuussa, sen sijaan Etelä-Suomessa niitä on enää harvoin toukokuun puolenvälin jälkeen. Hellepäiviä esiintyy Etelä-Suomessa toukokuussa noin joka toinen vuosi, ja Lapissa noin joka kymmenes vuosi. Toukokuulla hellepäivät ovat yleensä yksittäisiä, pidemmät hellejaksot ovat harvinaisia.
Sääolot Suomessa toukokuussa > Sademäärät

Toukokuu on Pohjolassa aurinkoisin ja kuivin kuukausi, mikä johtuu siitä, että talven pakkasten jälkeen ilmasto on edelleen kuiva, mutta alkaa hiljalleen kostua alkavan kesän aikana. Toukokuussa ei mitata juuri koskaan Suomen sisämaassa suuria tuulennopeuksia tai myrskyjä, ja toukokuu onkin kokonaisuudessaan tyyni kuukausi. Toukokuussa mitataan hellelukemia kahtena kolmesta vuodesta ainakin jossain päin Etelä- ja Keski-Suomea. Auringonpaistetunteja saadaan toukokuussa runsaasti koko Suomessa. Toukokuun puolestavälistä heinäkuun puoleen väliin on aurinkoisinta aikaa Suomessa, tänä aikana saadaan keskimäärin eniten auringonpaistetunteja päivisin jokaisena vuorokautena. Lapissa alkaa toukokuussa yötön yö Etelä-Suomen kokiessa viimeiset pimeät yöt ennen valoisien kesäöiden alkamista.
Toukokuun sademäärätkin ovat Suomessa alhaisia, vaikka lämpötilat ovatkin jo melko korkeita päivisin, joten suhteellisesti toukokuu lienee kasvien kannalta ainakin Etelä-Suomessa vuoden kuivinta aikaa. Sadepäiviä kertyy Suomessa toukokuun aikana vähiten: Etelä-Suomessakin keskimäärin vain kahdeksan päivää toukokuusta on sadepäiviä, ja pohjoisempana Suomessa niitä on taas noin 10 päivää toukokuusta.
Sääolot Suomessa toukokuussa > Kevään eteneminen

Toukokuun ensimmäiset viikot ovat luonnolle nopeinta kasvun aikaa Etelä-Suomessa, jossa luonnon herääminen on alkanut jo huhtikuussa. Puut alkavat tulla nopeassa tahdissa lehteen, ja valkovuokot kukkivat kaikissa Etelä-Suomen vähänkin lehtomaisissa metsissä runsaasti. Etelä-Suomessa keväinen luonto muuttuu toukokuun aikana kesäiseksi. Keskiosissa maata, esimerkiksi Oulussa, luonto vihertyy eniten toukokuun puolessa välissä, ja Lapissa vasta kesäkuun alussa. Lapissa lumet sulavat pois vasta toukokuun aikana, ja ensimmäiset leskenlehdet kukkivat Pohjois-Lapissa vasta toukokuun lopulla. Viimeiset muuttolinnut saapuvat Suomeen vasta toukokuun lopulla. Näitä ovat muun muassa tervapääsky. Arktinen muutto, arktika, eli lähinnä pohjoisella tundralla kesäisin pesivien vesilintujen kuten tundrahanhien massamuutto kulkee toukokuussa Suomen yli kohti pohjoista.
Muuta

Toukokuu on yleisin kuukausi tehdä itsemurha muun muassa Suomessa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Toukokuu Wikimedia Commonsissa
Vantaa toukokuussa
Pyhän Johanneksen kirkko (Stavanger)

| Pyhän Johanneksen kirkko Sankt Johannes kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2020.
Sijainti:  Stavanger, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Stavangerin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1909
Suunnittelija:  Hans Jacob Sparre
Materiaali:  tiili
Istumapaikkoja:  700
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Pyhän Johanneksen kirkko (norj. Sankt Johannes kirke) on Stavangerin kunnassa Norjassa sijaitseva tiilinen pitkäkirkko vuodelta 1909.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyhän Johanneksen kirkko (Stavanger) Wikimedia Commonsissa
USS Oriskany (CV-34)

| USS Oriskany (CV-34) |
| --- | --- |
 USS Oriskany
Aluksen vaiheet
Rakentaja:  New Yorkin laivastontelakka, Camden, New York
Kölinlasku:  1. toukokuuta 1944
Laskettu vesille:  13. lokakuuta 1945
Palveluskäyttöön:  25. syyskuuta 1950
Poistui palveluskäytöstä:  30. syyskuuta 1975
Loppuvaihe:  upotettiin keinotekoiseksi riutaksi 17.5.2006
Tekniset tiedot
Uppouma:  44 700 t (max)
Pituus:  270,8 m (kokonaispituus)
Leveys:  32,5 m (runko) 59,5 m (lentokansi)
Syväys:  10,4 m
Koneteho:  4 x Westinghouse-turbiinimoottoria 150000 shp (110 MW)
Nopeus:  33 solmua (61 km/h)
Miehistöä:  3 460
Aseistus
Aseistus:  2 × 5"/38 -tykkiä 90–100 lentokonetta
USS Oriskany (runkonumerot CV-34 ja CVA-34) oli Yhdysvaltain laivaston Essex-luokan lentotukialus. Se oli laivaston kolmas Yhdysvaltain vapaussodan Oriskanyn taistelun mukaan nimetty alus. Alun perin se suunniteltiin pitkärunkoiseksi Essex-luokan alukseksi, joiden joskus katsotaan kuuluvan erilliseen Ticonderoga-luokkaan. Se otettiin palveluskäyttöön vuonna 1950 SCB-27 -päivityksen jälkeen, jonka tarkoitus oli tehdä aluksesta sopiva suihkuhävittäjille.
Valmistus

Alus tilattiin New Yorkin laivastontelakalta Camdenista New Yorkista, missä köli laskettiin 1. toukokuuta 1944. Alus laskettiin vesille 13. lokakuuta 1945 kumminaan Clarence Cannonin puoliso. Rakennustyöt keskeytettiin 12. elokuuta 1947 ja alus siirrettiin odottamaan päätöstä kohtalostaan. Korean sodan puhjettua kesäkuussa 1950 aluksen valmistumista kiirehdittiin. Alus otettiin palvelukseen 25. syyskuuta 1950 ensimmäisenä päällikönään Percy H. Lyon.
Palvelus

Alus lähti 6. joulukuuta 1950 New Yorkista Jacksonvilleen Floridaan koulutustarkastukseen, jonka aikana se vieraili jouluna Newportissa Rhodes Islandilla. Alus viipyi Jacksonvillessä 11. tammikuuta 1951 saakka, jolloin se vastaanotti lentotukialusrykmentti 1:n (engl. Carrier Air Group 1) lentokoneet ja henkilöstön koeajolle Guantanamonlahdelle Kuubaan. New Yorkin laivastontelakalla 6. maaliskuuta – 2. huhtikuuta tehtyjen muutostöiden jälkeen alus vastaanotti lentotukialusrykmentti 4:n koulutettavaksi Jacksonvilleen, kunnes se lähti Newportista 15. toukokuuta Välimerelle liittyäkseen Yhdysvaltain 6. laivastoon.
Palvelus > Välimerellä 6. laivastossa

Vierailtuaan Ranskan, Italian, Kreikan ja Turkin satamissa sekä Tripolissa alus palasi 4. lokakuuta Quonset Pointiin Rhode Islandille. Alus siirtyi 6. marraskuuta Gravesendinlahdelle ammusten poistoon ja mastojen katkaisuun, jotta se mahtuisi East River Bridgen alitse matkalla New Yorkin laivastontelakalle. Telakalla alukselle asennettiin uusi lentokansi, ohjausjärjestelmä ja komentosilta. Työt valmistuivat 15. toukokuuta 1952. Alus lähti seuraavana päivänä Norfolkinlahdelle kuormaamaan ammuksia 19.–22. toukokuuta, minkä jälkeen se lähti Guantanamonlahden, Rio de Janeiron, Kap Hornin, Valparaison ja Liman kautta Tyynenmeren laivastoon San Diegoon, jonne alus saapui 21. heinäkuuta.
Aiheesta muualla

http://www.navsource.org/archives/02/34.htm
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Essex-luokan lentotukialukset
USS Oriskanyn tulipalo.
Oriskany kaksi vuotta upotuksen jälkeen
Permi

Permi- ja Perm-sanat ovat yleensä johdettu Venäjällä sijaitsevan muinaisen alueen nimestä. Se voi viitata seuraaviin asioihin:
Venäjään liittyviä asioita

Suur-Permi, suomensukuisten kansojen muinainen valtakunta pohjois-Venäjällä
Perm, kaupunki Permin aluepiirissä, Venäjällä
Perm tai Perma, muinaisista komeista ja heidän asuinalueestaan käytetty nimitys
Permiläiset kansat, komien ja udmurttien yhteisnimitys
Permin alue, Venäjän entinen hallintoalue
Permin aluepiiri, entisen Permin alueen ja Permin Komin käsittävä Venäjän hallintoalue
Permin Komi, Permin aluepiiriin kuuluva alue Venäjällä
Permin kuvernementti, Venäjän keisarikunnan ja myöhemmin Neuvosto-Venäjän kuvernementti vuosina 1781–1923
Permin piiri, kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiirissä Venäjällä
Permin ruhtinas, yksi Venäjän tsaarin itselleen ottamista arvonimistä
Permin valtionyliopisto, vuonna 1916 perustettu yliopisto Permissä, Venäjällä
Permski motostroitelnyi kompleks, lentokoneiden suihkumoottoreita ja kaasuturbiineja valmistava yritys
Sukunimenä

Eero Permi (1914–1990), suomalainen pappi ja kirjailija
Perttu Permi (s. 1972), suomalainen kemisti ja professori
Muuta

PERM, Victorian Railways -yhtiön käyttämä lyhenne dieselsähköisellä voimansiirrolla varustetusta veturista
PERM (Program Electronic Review Management), sähköinen työhönottohaastatteluun käytettävä ohjelma Yhdysvalloissa
permi, metsäkanalintujen ja jänisten pyydystämiseen tarkoitettu ansa
permikausi, geologinen kausi paleotsooisen maailmankauden lopulla (300–245 tai 280–248 miljoonaa vuotta sitten)
The Emptiness Machine

| ”The Emptiness Machine” Linkin Park |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: From Zero
 Julkaistu: 5. syyskuuta 2024
 Tuottaja(t): Mike Shinoda
 Kesto: 03.10
 Levy-yhtiö: Warner Brothers Records
Linkin Parkin muut singlet
| ”Qwerty” 2024 | ”The Emptiness Machine” 2024 | ”Heavy Is the Crown” 2024 |
The Emptiness Machine on yhdysvaltalaisen Linkin Park -yhtyeen syyskuussa 2024 julkaisema kappale. Se on yhtyeen ensimmäinen singlejulkaisu From Zero -studioalbumilta. Single julkaistiin 5. syyskuuta 2024. Yhtye esitti kappaleen ensimmäisen kerran julkisesti livestriimissä paluukeikallaan.
”The Emptiness Machine” on ensimmäinen Linkin Parkin single, jossa mukana ovat yhtyeen uusi laulaja Emily Armstrong ja uusi rumpali Colin Brittain.
Qal’at al-Bahrain

| Qal'at al-Bahrain |
| --- | --- |

Maailmanperintökohde
Sijainti:  Bahrain  26°13′59.016″N, 50°31′38″E
Tyyppi:  Kulttuuriperintö
Kriteerit:  (ii)(iii)(iv)
Tunnusnumero:  1192
Valintahistoria
Valintavuosi:  2005
Laajennusvuosi:  2008, 2014
 
Qal'at al-Bahrainin linnoitus.
Qal'at al-Bahrain (arab. قلعة البحرين‎) on arkeologinen rauniokumpu Bahrainissa. Kumpu koostuu rakennusten jäänteistä, joita on  päällekkäisissä kerroksissa yli 4000 vuoden ajalta - varhaisin kaivauksissa löydetty kerros on noin vuodelta 2300 eaa. Kummun leveys on 300 ja pituus 600 metriä.
Ylimmäisenä 12 metriä korkean kummun päällä on linnoitus, josta koko alue on saanut nimensä.  Alue toimi myös Dilmun-valtakunnan pääkaupunkina.
Kukkula sijaitsee Al Qalahin kylässä Bahrainin pohjoisrannikolla, noin kuuden kilometrin päässä maan pääkaupungista Manamasta. Sitä ympäröivät joka puolelta palmulehdot.
Qal'at al-Bahrain valittiin vuonna 2005 UNESCOn maailmanperintökohteeksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Qal’at al-Bahrain Wikimedia Commonsissa
Indonesian historia

Varhaiset kuningaskunnat
Tarumanagara (358-669)
Kalingga (500–600-luku)
Srivijaya (650–1377)
Sailendra (800–900-luku)
Sunda (669–1579)
Mataram (752–1006)
Bali (914–1908)
Kahuripan (1006–1045)
Kediri (1045–1221)
Singhasari (1222–1292)
Majapahit (1293–1500)
Sulttaanikuntien aika
Samudera Pasai (1267–1521)
Ternaten sulttaanikunta (1257–1914)
Gowan sulttaanikunta (1300–1946)
Malakan sulttaanikunta (1400–1511)
Sulun sulttaanikunta (1405–1915)
Cirebonin sulttaanikunta (1445–1677)
Demakin sulttaanikunta (1475–1548)
Acehin sulttaanikunta (1496–1903)
Pagaruyungin kuningaskunta (1500–1825)
Bantenin sulttaanikunta (1526–1813)
Banjarin sulttaanikunta (1526-1860)
Mataramin sulttaanikunta (n. 1586–1755)
Surakartan sulttaanikunta (1745–1946)
Yogyakartan sulttaanikunta (1755[–1945])
Siakin sulttaanikunta (1725–1946)
Delin sulttaanikunta (1814–1946)
Riau-Linggan sulttaanikunta (1824–1911)
Kolonialismin aika
Alankomaiden Itä-Intia (1800–1949)
Lanfangin tasavalta (1777–1885)
Itsenäisyyden aika
Indonesian vallankumous (1945–1950)
Syyskuun 30. päivän liike (1965)
n
k
Indonesian historia ulottuu tuhansien vuosien taakse. Maan nykyiset asukkaat ovat Kaakkois-Aasian mantereelta saapuneiden kansojen jälkeläisiä, jotka muuttivat nykyisen Indonesian alueelle 4 000 vuotta sitten. Alueella oli ihmisiä jo paljon aiemminkin, sillä varhaisimmat todisteet ihmisistä on 1,5 miljoonaa vuotta vanhoja.
Kiinan ja Intian suunnalta tulleet merenkävijät kävivät Indonesian alueella 200-luvulta lähtien. He toivat mukanaan vaikutteita hindulaisuudesta ja buddhalaisuudesta. Ensimmäinen saariston yhdistänyt kuningaskunta oli 600-luvulla syntynyt Srivijaya, joka hallitsi aluetta 1300-luvulle asti. Arabialaisten kauppiaiden mukana alkoi islam 1300-luvulla levitä alueelle, ja syntyi useita keskenään kilpailevia sulttaanien hallitsemia kuningaskuntia.
Maan rikkaiden luonnonvarojen houkuttelemina alueelle tuli 1500-luvulla myös eurooppalaisia. Ensin saapuivat portugalilaiset, mutta he saivat 1600-luvulla väistyä hollantilaisten tieltä, jotka hallitsivat Indonesian aluetta 1600-luvulta lähtien. Siirtomaavaltaa ei kuitenkaan kaikkialla hyväksytty, ja Hollannin Itä-Intiassa puhkesi aika ajoin kapinoita eurooppalaisten valtaa vastaan.
Indonesia pysyi Alankomaiden siirtomaana aina toiseen maailmansotaan asti, jolloin Japani miehitti sen. Sodan päätyttyä Indonesia itsenäistyi Sukarnon johdolla. Itsenäinen Indonesian tasavalta syntyi virallisesti vuonna 1949, kun Alankomaat tunnusti maan itsenäisyyden. Sukarno syrjäytettiin vuonna 1967 presidentin paikalta Suharton johtamassa sotilasvallankaappauksessa. Suharto hallitsi maata 1990-luvun lopulle saakka itsevaltaisin ottein. Maan itsenäisyyden aikaa ovat leimanneet Indonesian eri kansallisuuksien väliset kahakat.
Hindulais-buddhalaiset kuningaskunnat

500-luvulla jaa. Malaijien saaristoon levisi intialaisen kulttuurin piirteitä, ja Sumatran ja Jaavan asukkaat joutuivat kosketuksiin hindulaisuuden ja buddhalaisuuden kanssa, kun Intian suunnalta tulleet kauppiaat kävivät nykyisen Indonesian alueella. Historiantutkijoiden keskuudessa on kuitenkin erimielisyyttä siitä, milloin intialainen kulttuuri tarkalleen levisi Indonesian alueelle. Kulttuurin leviäminen edisti kuitenkin valtiomuotoisten hallintorakenteiden syntymistä.
Hindulais-buddhalaiset kuningaskunnat > Srivijaya

Malaijien saariston ensimmäinen nimeltä tunnettu poliittinen yksikkö oli Kantoli, josta ei nimen lisäksi tiedetä kovinkaan paljon. Se oli kuitenkin sumatralaisen Srivijayan valtakunnan edeltäjä. Srivijayan kuningaskunnan on päätelty syntyneen 500-luvulla, sillä kiinalaisten tullessa sinne 600-luvun lopulla yhteiskunta oli pitkälle kehittynyt. Srivijayan keskus oli Sumatran eteläosassa sijainnut Palembang. Palembang ja pohjoisempana Sumatralla sijainnut Jambi saivat alkunsa pieninä satamakaupunkeina, joihin intialaiset kauppiaat poikkesivat. Kauppiaiden mukana levisi buddhalaisuuden lisäksi myös käsitys monarkiasta. Palembang nousi todennäköisesti merkittävimmäksi hedelmällisen maaston ja menestyvän maatalouden ansiosta, sillä ylimääräistä ruokaa saatettiin tarjota muualta tulleille kauppiaille.
Srivijaya alkoi 600-luvun lopulla laajeta, ja 1100-luvun lopulla sen alueet käsittivät Sumatran, Malakan niemimaan sekä osia Jaavan ja Borneon saarista. Srivijaya oli talassokratia eli merivalta. Sen hallussa olivat alueen tärkeimmät merireitit Malakansalmi ja Sundansalmi, joiden kautta kulkivat Kiinan ja Intian väliset kauppareitit sekä Malaijien saariston koko kaupankäynti. Srivijayan kuninkaan välitön hallinto ylsi kuitenkin vain Palembangin lähialueille. Srivijayan laivasto käytti voimaansa alistaakseen mahdolliset kilpailevat kuningaskunnat. Voimankäyttö ei kuitenkaan taannut Srivijayan ylivaltaa Malaijien saaristossa, vaan maa solmi liittoja Malakan niemimaan, Jaavan ja Sumatran pienempien satamakaupunkien kanssa, sillä vapaa kulku Malakan- ja Sundansalmien läpi oli kaikkien kannalta tärkeää. Srivijaya oli malaijivaltioiden poliittinen ja taloudellinen keskus 600-luvulta 1200-luvulle asti.
Srivijayan valtakuntaan alkoi 1000-luvulla kohdistua yhä enemmän ulkoisia uhkia, kun muut kuningaskunnat yrittivät horjuttaa sen valta-asemaa. Intian nykyisen Tamil Nadun suunnasta tullut Chola-valtakunta hyökkäsi 1025 Palembangiin ja tuhosi sen. Chola ei kuitenkaan saanut kukistettua Srivijayaa, mutta se sai hallintaansa Srivijayalle kuuluneita Länsi-Malesian alueen pohjoisosia. Srivijayan rappiota edistivät Jaavan ja Intian suunnasta tulleet toistuvat hyökkäykset ja kauppavallan siirtyminen alueen muille satamakaupungeille. Srivijayan heikkeneminen myös edisti pienempien kuningaskuntien syntymistä.
Srivijayan voimakas vaikutus alueella alkoi lopullisesti hiipua 1200-luvulla. Valtakunnalla oli toistuvia konflikteja jaavalaisten kuningaskuntien kanssa, joille se jäi alakynteen. Pääsyynä valtakunnan murenemiseen oli kauppavallan heikkeneminen. Valta jakautui tasaisemmin alueen pienemmille keskuksille, kuten Shrivijayasta irtautuneelle Jambille ja Kedahin satamalle. Singhasarin kuningaskunta valloitti Srivijayan lopullisesti 1280-luvulla, ja kuningaskunnan alueiden rippeitä havitteli myös pohjoisesta tullut Ayutthayan kuningaskunta.