stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nevada-luokka

| Nevada-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  27 900 t
Pituus:  177,7 m
Leveys:  29 m
Syväys:  8,7 m
Koneteho:  24 800 hv
Nopeus:  20,5 solmua (38 km/h)
Miehistöä:  864
Aseistus
Meritorjunta:  10 x 14"/L45 (356 mm) tykkiä 21 x 5"/L51 (127 mm) tykkiä 2-4 x 21" (533 mm) torpedoputkea
Ilmatorjunta:  2 x 3"/L50 (76 mm) ilmatorjuntatykkiä
Nevada-luokka oli Yhdysvaltain laivaston taistelulaivaluokka johon kuuluivat USS Nevada ja USS Oklahoma. Luokka oli laivaston ensimmäinen, jossa käytettiin kolmoistykkitorneja. Lisäksi niiden panssaroinnissa alettiin käyttää "kaikki tai ei mitään" -periaatetta, joka tarkoitti tärkeiden kohteiden parempaa panssarointia laivan muiden osien jäädessä vähemmälle suojaukselle. Myös niiden polttoaineena käytettiin pelkästään öljyä.
Luokan alukset palvelivat Atlantilla ensimmäisessä maailmansodassa. Ne modernisoitiin vuosina 1927 ja 1929. Pearl Harborissa Oklahoma upposi ja Nevada kärsi vaurioita. Seuraavana vuonna Nevada modernisoitiin, jolloin muun muassa parannettiin aluksen ilmatorjuntaa. Palvelukseen palattuaan se palveli Tyynellä valtamerellä ja Euroopassa alus osallistui muun muassa Normandian maihinnousuun yhdessä USS Texasin ja USS Arkansas'n kanssa tulittaen saksalaisten rannikkotykistöä.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| USS Nevada | Fore River Shipbuilding Company | 4. marraskuuta 1912 | 11. heinäkuuta 1914 | 11. maaliskuuta 1916 | poistettu alusluettelosta 12. elokuuta 1948 upotettu maalilaivana 31. heinäkuuta 1948 |
| USS Oklahoma | New York Shipbuilding Corporation, Camden, New Jersey | 26. lokakuuta 1912 | 23. maaliskuuta 1914 | 2. toukokuuta 1916 | upotettu 7. joulukuuta 1941 Pearl Harborissa myyty romutettavaksi, mutta uponnut hinattaessa 17. toukokuuta 1947 |
New York Mining Disaster 1941

| ”New York Mining Disaster 1941” Bee Gees |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Bee Gees’ 1st
 B-puoli: ”I Can’t See Nobody”
 Julkaistu: 14. huhtikuuta 1967
 Tyylilaji: folk rock, pop rock
 Kesto: 02.09
 Levy-yhtiö: ATCO, Polydor
Bee Geesin muut singlet
| ”Born a Man” 1967 | ”New York Mining Disaster 1941” 1967 | ”To Love Somebody” 1967 |
”New York Mining Disaster 1941” on australialaisen Bee Gees -yhtyeen kappale sekä ensimmäinen Britanniassa ja Yhdysvalloissa julkaistu single. Keväällä 1967 myyntiin tullut kappale menestyi Atlantin molemmin puolin ja sen maailmanlaajuinen myynti ylitti miljoonan levyn rajan. Sävellyksestä ja sanoituksesta vastasivat yhtyeessä soittaneet Barry ja Robin Gibb.
Kappale kertoo miehestä, joka on jäänyt loukkuun maan alle kaivossortuman seurauksena. Vaimonsa valokuva ainoana muistonaan hän odottaa pelastajien tuloa kohtalotoverinsa Mr. Jonesin kanssa. Laulajan ääni ja soittimet taustalla luovat pahaenteisen tunnelman ja aavistuksen siitä, että toivo on vähissä. Kappaleessa on kuultavissa The Beatlesin vaikutus, mutta samalla siinä on mukana helposti tunnistettava alkuvuosien Bee Gees -soundi, joka väistyi vasta 1970-luvulla diskomusiikin tieltä.
Kappale syntyi Bee Geesin jäsenten istuessa pimeässä Polydor Recordsin portailla kuvitellen olevansa suljettuna kaivokseen. He sijoittivat tarinan New Yorkiin, jossa ei kuitenkaan tapahtunut kaivosonnettomuutta vuonna 1941. Vuonna 1990 julkaistun The Bee Gees: Tales From Brothers Gibb -kirjan mukaan laulun todellinen innoittaja oli vuonna 1966 Aberfanin kylässä Walesissa sattunut tuhoisa onnettomuus, jossa vyörymään lähteneet kivihiilikaivoksen jätekasat hautasivat alleen 144 ihmistä.
”New York Mining Disaster 1941” oli Bee Gees -yhtyeelle tärkeä levytys. Se teki heidän nimeään tunnetuksi eri puolilla maailmaa ja helpotti heinäkuussa 1967 julkaistun  The BeeGees First -nimisen debyyttialbumin markkinointia. LP otettiin hyvin vastaan ja se nousi albumilistojen kärkikymmenikköön niin Britanniassa kuin Yhdysvalloissakin. ”New York Mining Disaster 1941” oli albumilla mukana avaten B-puolen.
Never for Ever

| Never for Ever Kate Bush |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1979
 Julkaistu: 8. syyskuuta 1980
 Tuottaja(t): Kate Bush, Jon Kelly
 Tyylilaji: taidepop kamaripop progressiivinen pop
 Kesto: 37.16
 Levy-yhtiö: EMI
Kate Bushin muut julkaisut
| Lionheart 1978 | Never for Ever 1980 | The Dreaming 1982 |
Never for Ever on Kate Bushin kolmas albumi vuodelta 1980. Laulaja tuotti sen yhdessä Jon Kellyn kanssa. Ehkä tämän takia levyn tuotanto oli monimuotoisempaa kuin Bushin aiemmilla äänitteillä The Kick Inside ja Lionheart, joiden
taiderockin ja klassisen musiikin vaikutteita sekoittaneet kappaleet olivat äänimaailmaltaan hyvin samankaltaisia. Erityisen tärkeänä instrumenttina tällä albumilla toimi Fairlight CMI -syntetisaattori-sampleri, johon Kate Bush oli tutustunut ollessaan taustalaulajana Peter Gabrielin singlellä ”Games without Frontiers”.
Never for Ever oli ensimmäinen brittiläisen naisartistin äänite, joka nousi Ison-Britannian albumilistan ykköseksi.
Levyltä heinäkuussa 1980 julkaistu, aiheinaan rakkautta ja uskottomuutta käsitellyt single ”Babooshka” saavutti Britannian singlelistan viidennen sijan ja oli siten siihen mennessä Bushin parhaiten sijoittunut kappale ”Wuthering Heightsin” jälkeen. ”Babooshka” oli myös kansainvälinen menestys ja saavutti kärkikymmenikön Kanadassa, Australiassa ja monissa Euroopan maissa. Myös John Lennonin tiedetään hankkineen singlen itselleen, sillä hän halusi kokeilla tekovaiheessa olevalle Double Fantasy -albumilleen samanlaista äänimaailmaa. Kappaleet ”Breathing” ja ”Army Dreamers” kävivät puolestaan kumpikin parhaimmillaan brittilistan sijalla 16.
Levyn kannen piirsi kuvittaja Nick Price Bushin ideoiden pohjalta. Ajatuksena oli lepakoiden ja joutsenien sekä muiden vastakohtien avulla ilmentää ihmisen eri puolia, sitä kuinka jokaisessa on eri tavalla ilmeneviä hyviä ja pahoja piirteitä.
Kappaleet

Babooshka – 3.20
Delius (Song of Summer) – 2.51
Blow Away (for Bill) – 3.33
All We Ever Look For – 3.47
Egypt – 4.10
The Wedding List – 4.15
Violin – 3.15
The Infant Kiss – 2.50
Night Scented Stock – 0.51
Army Dreamers – 2.55
Breathing – 5.29
Mauri Nevonmaa

| Mauri Nevonmaa> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Mauri Tapio Nevonmaa
Syntynyt: 9. maaliskuuta 1947 Somero
Kuollut: 10. tammikuuta 1989 (41 vuotta)
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1969–1989
Mauri Tapio Nevonmaa (9. maaliskuuta 1947 Somero – 10. tammikuuta 1989) oli suomalainen näyttelijä. Hänen rooleihinsa kuului esimerkiksi Mosca komediassa Volpone.
Ura

Mauri Nevonmaan vanhemmat olivat Laila ja Valto Nevonmaa. Hän aloitti ammattiuransa kiinnityksellä Imatran Teatteriin 1969–1975, jatkoi Joensuun kaupunginteatterissa 1975–1981 ja Jyväskylän kaupunginteatterissa 1981–1989.
Nevonmaan roolitehtäviä olivat muun muassa renki (Lapualaisooppera), Nisse (Ikiliikkuja), Isak (Jääkärin morsian), Akseli Koskela (Täällä Pohjantähden alla) ja Mosca (Volpone).
Nevonmaa vieraili Turun Kesäteatterissa 1979. Teatteriuransa ohella hän näytteli sivuosan lentäjänä televisioelokuvassa Kätkäläinen (1980). Elonetissä rooli on kreditoitu virheellisesti nimellä Neuvonmaa.
Ngaju

| Ngaju |
| --- | --- |
Muu nimi:  kapuas
Tiedot
Alue:   Indonesia
Puhujia:  890 000 (2003)
Kirjaimisto:  latinalainen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  austronesialaiset kielet
Kieliryhmä:  malaijilais-polynesialaiset kielet baritokielet
ISO 639-3:  nij
 Ohje 
Ngaju eli kapuas on austronesialainen kieli, jota puhutaan Indonesian Keski-Kalimantanin provinssissa Borneon saaren eteläosassa. Sitä puhui vuonna 2003 äidinkielenään 890 000 ihmistä. Ngajua käytetään kaakkois-Borneon lingua francana.
Richard Neville

John Rous: Richard Neville
Richard Neville, 16. Warwickin jaarli KG (22. marraskuuta 1428 – 14. huhtikuuta 1471), joka tunnetaan nimellä Warwick Kuninkaantekijä, oli englantilainen aatelismies ja armeijan komentaja. Viidennen Salisburyn jaarlin poika Warwick oli aikansa vaurain ja vaikutusvaltaisin englantilainen aatelismies, jolla oli poliittisia yhteyksiä, yli maan rajojen. Yhtenä Ruusujen sodan johtajista alun perin York-suvun puolella, mutta myöhemmin siirtyi lancasterilaisten puolella, hän oli keskeinen kahden kuninkaan valtaannousussa, mikä johti lisänimeen ”Kuninkaantekijä”.
Avioliiton kautta ja perintönä saadun vaurauden ansiosta Warwick nousi 1450-luvulla Englannin politiikan keskiöön, sillä hänellä oli varaa ylläpitää kohtalaista sotajoukkoa. Alun perin hän oli kuningas Henrik VI:n kannattaja. Aluekiista Somersetin herttuan kanssa johti hänet tekemään yhteistyötä Yorkin herttua Rikhard Plantagenetin kanssa, joka oli kuninkaan vastustaja. Poliittinen konflikti myöhemmin muuttui täysimittaiseksi kapinaksi, jonka taisteluissa York sai surmansa, kuten myös Warwickin isä, Salisburyn jaarli. Yorkin poika menestyi myöhemmin Warwickin avulla, ja hänestä kruunattiin kuningas Edvard IV. Edvard hallitsi aluksi Warwickin tuella, mutta myöhemmin he riitautuivat ulkopolitiikan takia ja koska kuninkaan valinta vaimoksi, Elisabet Woodville, ei miellyttänyt Warwickia. Kun juoni, jolla olisi kruunattu Edvardin veli, Clarencen herttua George, epäonnistui, Warwick sen sijaan palautti Henrik VI:n valtaistuimelle. Voitto oli kuitenkin lyhytikäinen: 14. huhtikuuta 1471 Warwick hävisi Edvardille Barnetin taistelussa ja sai surmansa. Samassa taistelussa kuoli Richard Nevillen veli John Neville.
Warwickilla ei ollut yhtään poikaa. Vanhempi hänen kahdesta tyttärestään, Isabel, oli naimisissa Clarencen herttua Georgen, eli Edvardin veljen kanssa. Hänen nuoremmalla tyttärellään Annella oli lyhytikäinen avioliitto kuningas Henrik VI:n pojan Edvard Westminsterin kanssa, joka kuoli taistelussa 17-vuotiaana. Sitten Anne meni naimisiin kuningas Edvardin nuoremman veljen Gloucesterin herttua Richardin kanssa, joka myöhemmin tuli kuningas Rikhard III.
Warwickin historiallinen merkitys on herättänyt paljon kiistaa. Historioitsijat ovat vuorotellen nähneet hänet itsekeskeisenä kiivailijana, vuoroin kiittämättömän kuninkaan oikkujen uhrina. Se on yleisesti sovittu, kuitenkin, että omana aikanaan hän nautti suurta suosiota kaikissa yhteiskunnan kerroksissa, ja että hän oli taitava houkuttelemaan kansan tunteista poliittista tukea.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Richard Neville Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat  Puola 
Muut:  SNAC  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Richard Neville, 16th Earl of Warwick
Käännös suomeksi
Neuvostoliitto yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

| Sija |        |        |        | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 8. | 23 | 27 | 28 | 78 |
Neuvostoliitto osallistui yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuosina 1983, 1987 ja 1991. Lisäksi se oli mukana olympiaohjelmaan kuulumattoman 50 kilometrin kävelyn MM-kilpailussa vuonna 1976. Maa saavutti MM-historiansa aikana yhteensä 78 mitalia, joista 23 oli kultaisia. Se oli aikansa kolmen menestyneimmän maan joukossa yhdessä Yhdysvaltain ja Saksan demokraattisen tasavallan kanssa. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen sen urheilijat ovat yhä menestyneet Venäjän, Valko-Venäjän, Ukrainan ynnä muiden maiden edustajina.
Neuvostoliiton edustajina MM-kilpailuissa parhaiten menestyivät kolme maailmanmestaruutta voittaneet keskimatkojen juoksija Tatjana Samolenko-Dorovskih ja seiväshyppääjä Serhi Bubka. Bubka jatkoi uraansa Ukrainan edustajana ja voitti lopulta yhteensä kuusi maailmanmestaruutta, mihin kukaan muu ei ole yhdessä henkilökohtaisessa lajissa pystynyt.
Neuvostoliiton MM-mitalit kisoittain

| Kisavuosi ja -paikka>  | Miehet> Kulta | Miehet> Hopea | Miehet> Pronssi | Naiset> Kulta | Naiset> Hopea | Naiset> Pronssi | Yhteensä> Kulta | Yhteensä> Hopea | Yhteensä> Pronssi | Yhteensä | Yhteensä> Sijoitus mitalitilastossa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1976 Malmö | 1 | 0 | 0 | - | - | - | 1 | 0 | 0 | 1 | 1. |
| 1983 Helsinki | 4 | 2 | 5 | 2 | 4 | 6 | 6 | 6 | 11 | 23 | 3. |
| 1987 Rooma | 2 | 6 | 4 | 5 | 6 | 2 | 7 | 12 | 6 | 25 | 3. |
| 1991 Tokio | 3 | 4 | 4 | 6 | 5 | 7 | 9 | 9 | 11 | 29 | 2. |
| Yhteensä | 10 | 12 | 13 | 13 | 15 | 15 | 23 | 27 | 28 | 78 | 8. |
Neuvostoliiton parhaat MM-mitaliurheilijat

| Urheilija | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä | Vuodet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Tatjana Samolenko-Dorovskih | 3 | 1 | 0 | 4 | 1987–1991 |
| Serhi Bubka | 3 | 0 | 0 | 3 | 1983–1991 |
| Olga Bryzgina | 2 | 1 | 0 | 3 | 1987–1991 |
| Sergei Litvinov | 2 | 0 | 0 | 2 | 1983–1987 |
| Tatjana Ledovskaja | 2 | 0 | 0 | 2 | 1991 |
| Hennadi Avdjejenko | 1 | 1 | 0 | 2 | 1983–1987 |
| Tamara Bykova | 1 | 1 | 0 | 2 | 1983–1987 |
| Juri Sedyh | 1 | 1 | 0 | 2 | 1983–1991 |
| Natalja Lisovskaja | 1 | 1 | 0 | 2 | 1987–1991 |
| Olga Nazarova * | 1 | 1 | 0 | 2 | 1987–1991 |
*) Ei henkilökohtaisia mitaleja
Nevskaja zastava (museo)

Nevskaja zastava -museo Pietarissa.
Nevskaja zastava (ven. музе́й «Не́вская заста́ва») on museo Pietarin Nevan piirin samannimisessä kaupunginosassa Venäjällä.
Museo sijaitsee entisen Aleksandrovskojen kylän tyypillisessä 1800-luvun lopun kaksikerroksisessa puutalossa. Alun perin siinä asui neljä työläisperhettä. Vuosina 1894–1895 talossa asuneen Vasili Šelgunovin luona kokoontui V.I. Leninin johtama paikallisten työläisten marksilainen kerho. Vuonna 1967 rakennukseen avattiin vallankumoushistoriallinen kansanmuseo. 1970-luvun alussa sen yhteyteen pystytettiin Pietarin ensimmäisille marksilaisille omistettu muistomerkki, joka käsittää Leniniä esittävän kohokuvan sekä Ivan Babuškinin, Gleb Kržižanovskin, Nadežda Krupskajan, Šelgunovin ja Aleksanteri Schottmannin rintakuvat. Vuodesta 1995 lähtien talossa toimii Nevan piirin historiasta kertova kotiseutumuseo.
Nevskaja zastava -museo esittelee Nevan rantojen ja niiden asuttamisen historiaa, seudulla toiminutta teollisuutta, Leningradin piirityksen aikaisia tapahtumia sekä paikallisten merkkihenkilöiden toimintaa. Museoon kuuluu 1800-luvun lopun tyyliin sisustettu Vasili Šelgunovin muistohuone, jossa on hänelle kuuluneita esineitä.
Museon osoite on Novo-Aleksandrovskajakatu 23. Lähin metroasema on Proletarskaja.
Aiheesta muualla

Nevskaja zastava -museon kotisivu (venäjäksi)
Neuvostoliiton XII mekanisoitu armeijakunta

| XII mekanisoitu armeijakunta |
| --- | --- |
Toiminnassa:  maaliskuu–elokuu 1941
Valtio:   Neuvostoliitto
Puolustushaarat:  maavoimat
Koko:  armeijakunta
Kalusto:  KV-1 ja KV-2
Sodat ja taistelut:  Baltia
Neuvostoliiton XII mekanisoitu armeijakunta oli toisessa maailmansodassa puna-armeijan yhtymä, armeijakunta.
Perustaminen

Armeijakunta perustettiin maaliskuussa 1941 vastineena Saksan Länsi-Euroopassa saavuttamille voitoille. Perustettaessa siihen kuuluivat 23. ja 28. panssaridivisioona sekä 202. mekanisoitu divisioona. Armeijakunta liitettiin Neuvostoliiton 8. armeijaan, jonka reservinä se oli Liettuassa Šiauliaissa noin 75 kilometriä luoteeseen Kaunasista. Yhtymän komentajana oli operaatio Barbarossan alkaessa kesäkuussa 1941 kenraalimajuri N. M. Shestopalov.
Sotatoimet

Saksan pohjoisen armeijaryhmän kärjen ylitettyä Niemenjoen ja edettyä noin 80 kilometriä määräsi Luoteen rintaman komentaja Kutznetsov yhtymän vastahyökkäykseen. Saksan ilmavoimat havaitsi marssivan osaston ja VIII ilma-armeijakunnan Junkers Ju 88 -pommikoneet iskivät siihen Šiauliain lounaispuolella. Neuvostoliiton 23. panssaridivisioona menetti hyökkäyksissä 40 panssarivaunua ja kuorma-autoa. Seuraavien päivien aikana 28. panssaridivisioona menetti ilmahyökkäyksissä ja nelipäiväisessä taistelussa 84 panssarivaunua. Raseiniain taistelusta selvinneet joukot vetäytyivät heinäkuussa Viroon.
Eversti P. P. Poluboiarovin Fedorenkolle armeijakunnan tilasta Raseiniain taistelun jälkeen lähettämän raportin mukaan armeijakunta oli ollut taisteluissa kaksitoista päivää ja sillä oli jäljellä 80 loppuun käytettyä panssarivaunua ja 15-17 panssariautoa. Armeijakunta lakkautettiin  elokuussa.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:12th Mechanized Corps (Soviet Union)
Käännös suomeksi
Nenetsit

| Nenetsit |
| --- | --- |
 Nenetsiperhe
Väkiluku:  44 640 (2010)
Asuinalueet:  Venäjä (Nenetsia, Jamalin Nenetsia, Komi)
Kielet:  nenetsi, venäjä
Uskonnot:  ortodoksisuus, šamanismi
Nenetsit (nenetsiksi ненэй ненэче, nenəj nnəče; ven. Ненцы, nentsy) eli jurakit ovat samojedikansa, joka asuu Arkangelin ja Jeniseijoen välisellä alueella Nenetsiassa, Jamalin Nenetsiaan kuuluvilla Jamalin ja Taimyrin niemimailla sekä Komin tasavallassa.
Nenetsit ovat Venäjän Arktiksen suurin alkuperäiskansa. Vuoden 2010 laskennassa kirjattiin 44 640 nenetsiä.
Nenetsit jaetaan kahteen etnografiseen ryhmään: tundranenetseihin ja metsänenetseihin. Nämä ryhmät eroavat toisistaan suku- ja klaanirakenteensa, murteensa ja joidenkin kulttuuristen piirteidensä perusteella. Kolmas ryhmä muodostui nenetsien ja Komin ižmalaisten sekoittuessa. He pitävät itseään nenetseinä mutta puhuvat komin kieltä.
Kieli

Nenetsit puhuvat nenetsin kieltä, joka kuuluu samojedikieliin ja uralilaiseen kielikuntaan. Sen murteita ovat tundranenetsi ja metsänenetsi. Nenetsin kirjakieli kehitettiin vuonna 1932 latinalaisen kirjaimiston pohjalta. Vuodesta 1937 alkaen kieltä on kirjoitettu kyrillisin kirjaimin.
Vuonna 1989 nenetsin kielen ilmoitti äidinkielekseen 77 prosenttia nenetseistä. Vaikka kielen osaajien määrä on laskussa, kieli on yhä elinvoimainen – nenetsinkielisiä kirjoja ja lehtiä julkaistaan, ja kieltä opetetaan koulussa.
Historia

Nenetsien arvellaan polveutuneen Kulojskajan arkeologisesta kulttuurista Objoen keskijuoksun sivujoilla. Kolmannella ja toisella vuosisadalla eaa. heitä siirtyi Obin alangoille ja Irtyšjoelle. Ensimmäisinä vuosisatoina ajanlaskun alun jälkeen hunnit ajoivat jotkut Irtyšin samojedit Itä-Euroopan pohjoisosien metsiin, missä he muodostivat Euroopan nenetsien perustajaryhmän. Asettuessaan Itä-Euroopan pohjoisosiin ja Länsi-Siperiaan nenetsit omaksuivat piirteitä naapurikansoiltaan, kuten villiporojen metsästyksen. Myöhemmin nenetseihin sulautui joitain enetsiklaaneja ja ugreja. Nenetsit alkoivat 1600-luvulla levittäytyä itään Tazjoelle ja Jeniseijoelle ja kävivät sotia enetsejä ja nganasaneja vastaan. Vastarinta pysäytti nenetsien levittäytymisen Jeniseijoen itäpuolelle.
Euroopan puoleiset nenetsit alkoivat joutua venäläisten vallan alle 1200-luvulla ja Aasian puoleiset nenetsit 1300-luvulla. Kaikki nenetsit olivat Venäjän vallan alla 1600-lukuun mennessä. He joutuivat maksamaan turkisveroa venäläisille ja käymään itselleen epäedullista kauppaa. Tämän seurauksena nenetsien lukumäärä alkoi laskea ja he alkoivat kärsiä taudeista sekä sosiaalisista ongelmista, kuten alkoholismista ja väkivallasta.
Kun nenetsien alueista oli tullut osa Neuvostoliittoa, ne jaettiin 1930-luvulla hallinnollisiin alueisiin, mikä rajoitti nenetsien mahdollisuuksia muuttaa vuodenaikojen mukaan. Valtio perusti myös venäläisten kylien tyyppisiä ”kulttuurikeskuksia”, joihin nomadit asutettiin. Tämä johti nenetsien kielen ja kulttuurin hiipumiseen.
Toisen maailmansodan aikana nenetsien maille alettiin perustaa teollisuutta. Öljy- ja kaasukentät toivat harvaan asutuille alueille paljon venäläistä työvoimaa ja myös työpaikkoja nenetseille, jotka jättivät perinteiset elinkeinonsa.
Neuvostoliiton ajan jälkeen nenetsien kulttuuri on alkanut elpyä, ja koululaisille opetetaan koulussa nenetsien kieltä sekä perinteistä mytologiaa ja kosmologiaa. Nenetsit toimivat Venäjän alkuperäiskansojen järjestössä (RAIPON) kielensä, kulttuurinsa ja ympäristönsä puolesta samalla kun heidän elinalueidensa teollistaminen etenee.
Asuinalueet ja lukumäärät

Nenetsit asuttavat tuhansien kilometrien levyistä aluetta Venäjän Euroopan-puoleisen alueen pohjoisosista Länsi-Siperiaan. Alueeseen kuuluu kolme autonomista piirikuntaa: Nenetsia, Jamalin Nenetsia ja Taimyrin dolgaanien ja nenetsien piiri. Lisäksi monta pientä nenetsiryhmää asuu Komin tasvallassa ja Hanti-Mansin autonomisessa piirikunnassa, kuten myös Kuolan niemimaalla sekä Kolgujevin ja Vaigatšin saarilla.
Nenetsiassa ja Jamalin Nenetsiassa asuu etupäässä tundranenetsejä. Metsänenetsejä on noin kaksi tuhatta, ja he asuvat Jamalin Nenetsian taigalla.
Nenetsejä asui vuonna 2010 esimerkiksi seuraavilla alueilla: Jamalin Nenetsiassa (29 772 henkilöä), Nenetsiassa (7 504), Krasnojarskin aluepiirissä (sis. Taimyr: 3 633), Hanti-Mansiassa (1 438), Arkangelin alueella (ilman Nenetsiaa: 516), Komissa (503) ja Tjumenin alueella (ilman Jamalin Nenetsiaa ja Hanti-Mansiaa: 411). Myös esimerkiksi Murmanskin alueella ja Pietarissa asuu nenetsejä.
| Nenetsien lukumäärä: väestönlaskentavuosi/ federaatiosubjekti | 1979 | 1989 | 2002 | 20102 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Tjumenin alue (* vähennyslaskuna: Tjumenin alueen nenetsit ilman Jamalin Nenetsiaa ja Hanti-Mansiaa) | 601 | 22 619 (Jamalin Nenetsia ja Hanti-Mansia) | 240 | 411 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|    Jamalin Nenetsia | 17 404 |  | 26 435 | 29 772 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|    Hanti-Mansia | 1 003 |  | 1 290 | 1 438 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Arkangelin alue (sis. Nenetsian) | 6 714 | 7 178 | 8 326 | 8 020 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|    Nenetsia | 6 031 | 6 423 | 7 754 | 7 504 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Komin tasavalta | 366 | 376 | 708 | 503 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Krasnojarskin aluepiiri (sis. Taimyrin) | 2 519 | 2 661 | 3 188 | 3 633 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|    Taimyr | 2 345 |  | 3 054 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Murmanskin alue | 134 | 176 | 163 | 149 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Pietari | 78 | 128 | 192 | 109 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
Muissa federaatiosubjekteissa: 
| Yhteensä | 29 487 | 34 190 (Venäjällä)  (koko Neuvostoliitossa: 34 665) | 41 302 | 44 640 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
Huomautuksia: *Varsinaisen Tjumenin alueen nenetsien määrä erotuslaskuna: laajemman Tjumenin alueen nenetsien määrä - Jamalin Nenetsian nenetsit - Hanti-Mansian nenetsit.
Yhteiskunta

Nenetsien yhteiskunnan klaanirakenteesta oli 1900-luvun alussa vielä vähän jäljellä etenkin Siperiassa. Nenetsiklaani koostui sukulaisista isälinjan kautta, ja klaanilla oli oma alue, hautausmaa ja uhrauspaikka. Vain kesäiset kalastuspaikat olivat yksityisessä omistuksessa. Naapurikylien klaanit metsästivät yhdessä jonkun klaanin mailla ja jakoivat saaliin.
Nenetsien avioliitot solmittiin eksogamisesti klaanien välillä. Perheet olivat yleensä pieniä. Miehet maksoivat morsiamestaan myötäjäiset tai ansaitsivat heidät työllä. Moniavioisuutta esiintyi. Lesket menivät usein naimisiin miesvainajansa veljen kanssa.