stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Soini
Väestö > Kieli ja etnisyys

Soinin väestöstä oli vuonna 2023 suomenkielisiä 98,5 prosenttia, ruotsinkielisiä 0,1 prosenttia ja vieraskielisiä 1,4 prosenttia. Soinissa asui vuoden 2023 lopussa 21 ulkomaan kansalaista, mikä on 1,1 prosenttia kunnan väestöstä.
Väestö > Uskonto

Vuoden 2018 aluejaon mukaan Soinissa on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Soinin seurakunta
Itsenäisenä helluntaiseurakuntana Soinissa toimii Soinin helluntaiseurakunta.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Soinin alueella toimii Vaasan ortodoksinen seurakunta.
Talous

Soinin työpaikkarakenne, Tilastokeskus (2022)
Alkutuotanto (15.4%)
Jalostus (25.2%)
Palvelusektori (58.0%)
Muut sektorit (1.4%)
Talousalueena Soini kuuluu Järviseudun seutukuntaan, jonka alueellinen bruttokansantuote oli 36 671 euroa asukasta kohden vuonna 2022. Alueellinen BKT on maan keskiarvoa pienempi ja seutukuntien keskinäisessä vertailussa 42. suurin.
Soinissa oli vuonna 2022 yhteensä 683 työpaikkaa ja kaupungissa asui 686 työllistä työssäkäyvää. Asuinkunnassaan työssäkäyvien osuus työllisistä on 67,8 prosenttia. Soinin työpaikkojen suhde on palveluvaltainen. Palvelujen osuus työpaikoista on 58,0 prosenttia, jalostuksen 25,2 prosenttia ja alkutuotannon 15,4 prosenttia.
Soinin työpaikkaomavaraisuus on 99,6 prosenttia. Työikäisten työllisyysaste oli 73,3 prosenttia vuonna 2022 ja työttömien osuus työvoimasta 9,7 prosenttia. Taloudellisen huoltosuhteen mittarilla Soinissa on 183,1 työvoiman ulkopuolella olevaa ja työtöntä sataa työllistä kohden.
Talous > Yritykset

Vuonna 2016 eniten yhteisöveroa maksaneet yritykset olivat kuljetusalan perheyritys KM Rahti, urheilu- ja liikuntapaikkojen rakentamiseen ja kunnossapitoon erikoistunut RH-Asennus Oy sekä raskaan kaluston perävaunuja ja autojen päällirakenteita valmistava Matec-Trailer Oy.
Katutekno Oy on asfalttialan yritys.
Kulttuuri

Soinin pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla sianlihaa ja ohraryynejä sisältävät rokkaperunat.
Liikunta ja urheilu

Soinissa on Vuorenmaan laskettelukeskus. Kunta teki sopimuksen sen hoitamisesta petoksista aiemmin tuomitun yrittäjän Jorma Leppäniemen kanssa syksyllä 2019. Asioista syntyi nopeasti riita, ja sitä selvitellään lakimiesten avulla.
Hallinto ja politiikka > Hallinto

Soinin kunnanjohtaja vuodesta 2024 on Maija Pihlajamäki.
Kunnanvaltuustossa on 21 paikkaa, joista 10 on keskustan hallussa kaudella 2021–2025.
Hallinto ja politiikka > Politiikka

Annetut äänet viimeisimmissä kunnallisvaaleissa. (lähde: YLE, Vaalitulospalvelu)
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | KESK | KESK | KD | KD | PS | PS | KOK | KOK | VAS | VAS | SDP | SDP | VIHR | VIHR |
| Vuosi | Ääniä | % | Ääniä | % | Ääniä | % | Ääniä | % | Ääniä | % | Ääniä | % | Ääniä | % |
| 2017 | 490 | 45,6 | 244 | 22,7 | 165 | 15,4 | 95 | 8,8 | 39 | 3,6 | 26 | 2,4 | 15 | 1,4 |
| 2021 | 404 | 43,1 | 226 | 24,1 | 186 | 19,8 | 80 | 8,5 | 21 | 2,2 | 21 | 2,2 | – | – |
Merkittäviä henkilöitä

Jussi Annala (1897–1967), kirkkoherra ja kansanedustaja
Noora Hautakangas (s. 1984), Miss Suomi 2007
Aki Hintsa (1958–2016), lääkäri
Jorma Huuhtanen (s. 1945), kansanedustaja, Kelan pääjohtaja
Merja Korpela (s. 1981), moukarinheittäjä
Jouko Laasasenaho (s. 1941), metsätieteilijä, metsänarvioimistieteen professori
Pekka Pesola (1925–2009), kansanedustaja
Jorma Rasinmäki (s. 1956), Seinäjoen entinen kaupunginjohtaja
Eino Uusitalo (1924–2015), poliitikko
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Soini Wikimedia Commonsissa
Soinin kunnan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Tilastokeskus – Soinin avainluvut
| n k Etelä-Pohjanmaan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Alajärvi  Alavus  Evijärvi  Ilmajoki  Isojoki  Isokyrö  Karijoki  Kauhajoki  Kauhava  Kuortane  Kurikka  Lappajärvi  Lapua  Seinäjoki  Soini  Teuva  Vimpeli  Ähtäri 
Entiset kunnat:  Alahärmä  Jalasjärvi  Jurva  Kortesjärvi  Lehtimäki  Nurmo  Peräseinäjoki  Seinäjoen maalaiskunta  Töysä  Ylihärmä  Ylistaro 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland
Uudenmaan vaalipiiri

| Uudenmaan vaalipiiri |
| --- | --- |

Alue:  Uudenmaan maakunta
Lautakunnan kokouspaikka:  Helsinki (ei kuulu vaalipiirin alueeseen)
Aiemmat nimet:  Uudenmaan läänin vaalipiiri
Käytössä:  vaaleista 1907 lähtien
Kansanedustajia:  37 (18,5 %)
Suurin puolue:  Kansallinen Kokoomus
Uudenmaan vaalipiiri on yksi Suomen eduskuntavaalien kolmestatoista vaalipiiristä. Aikaisemmin eduskuntavaalipiireissä käytiin myös tasavallan presidentin valitsijamiesvaalit ennen suoraan kansanvaaliin siirtymistä 1994. Nykyään presidentinvaaleissa vaalipiirejä käytetään vain vaalien tekniseen toimittamiseen. Vaalipiiristä valittiin vuoden 2023 vaaleissa 200:sta kansanedustajasta 37. Uudenmaan vaalipiiri käsittää Uudenmaan maakunnan pois lukien Helsingin kaupungin, joka on oma vaalipiirinsä. Vaalipiiri on äänestäjämäärältään Suomen suurin ja sen äänikynnys (noin 2,9 %) on huomattavasti alhaisempi kuin muissa vaalipiireissä. Matalasta äänikynnyksestä johtuen Uudenmaan vaalipiiristä on pienillä ryhmillä parhaat mahdollisuudet saada ehdokas valituksi. Uudenmaan vaalipiirilautakunnan kokouspaikka sijaitsee Helsingissä, vaikka tämä ei itse vaalipiiriin kuulukaan.
Uudenmaan vaalipiirin aikaisempi nimi oli Uudenmaan läänin vaalipiiri. Helsingin vaalipiiri erotettiin Uudenmaan läänin vaalipiiristä vuonna 1952.
Vaalipiiriin kuuluvat Askola, Espoo, Hanko, Hyvinkää, Inkoo, Järvenpää, Karkkila, Kauniainen, Kerava, Kirkkonummi, Lapinjärvi, Lohja, Loviisa, Myrskylä, Mäntsälä, Nurmijärvi, Pornainen, Porvoo, Pukkila, Raasepori, Sipoo, Siuntio, Tuusula, Vantaa ja Vihti.
Vaalipiirin entisiä kuntia ovat Bromarv, Degerby, Haaga, Huopalahti, Hyvinkään maalaiskunta, Karjaa, Karjaan maalaiskunta, Karjalohja, Kulosaari, Liljendal, Lohjan kunta, Nummi, Nummi-Pusula, Oulunkylä, Pernaja, Pohja, Porvoon maalaiskunta, Pusula, Pyhäjärvi Ul, Ruotsinpyhtää, Sammatti, Snappertuna, Tammisaaren maalaiskunta, Tammisaari ja Tenhola.
Historia

Uudenmaan vaalipiiri on ollut olemassa jo ensimmäisistä eduskuntavaaleista 1907 lähtien. Vuonna 1949 Kymen lääniin ja siten Kymen läänin vaalipiiriin liitettiin Uudenmaan läänistä Anjalan, Elimäen, Iitin, Jaalan ja Kuusankosken kunnat.
Uudenmaan läänin vaalipiirin kasvettua suhteettoman suureksi (siitä valittiin 1951 vaaleissa 33 edustajaa), siitä erotettiin 1952 Helsingin kaupunki, josta muodostettiin oma vaalipiirinsä. Tämän seurauksena Uudenmaan vaalipiiri menetti yli puolet edustajapaikoistaan. Vuoden 2003 vaaleissa siirryttiin noudattamaan maakuntajakoon perustuvaa vaalipiirijakoa, jolloin Artjärvi ja Orimattila siirtyivät Päijät-Hämeen maakuntaan liittymisen myötä Uudenmaan vaalipiiristä Hämeen vaalipiiriin. Huolimatta muutoksista Uudenmaan vaalipiirin kansanedustajaluku kasvaa muuttoliikkeestä johtuen ja vaalipiirin mahdollisesta jakamisesta on keskusteltu.
Uudenmaan vaalipiiri on ollut vuosina 1907–1951 ja vuodesta 1975 kansanedustajamäärältään suurin vaalipiiri. Sen jälkeen, kun Helsinki erotettiin omaksi vaalipiirikseen, on Uudenmaan vaalipiirin paikkamäärä kasvanut 1–2 paikkaa jokaisissa eduskuntavaaleissa vuoden 2011 vaaleihin saakka. Suurin kasvu, 3 paikkaa, oli vuonna 1975. Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Uudenmaan vaalipiiristä valittavien kansanedustajien määrä lisääntyi 33:sta 34:ään, paikka poistui Pohjois-Karjalan vaalipiiristä. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa paikkamäärä kasvoi 35:een, paikka poistui Pohjois-Savon vaalipiiristä.
Puolueiden kannatus

Suurin puolue 2010-luvun vaaleissa on ollut Kokoomus, joka on pitänyt valtaa Espoossa ja Helsingissä. Toiseksi suurimman puolueen asemasta ovat kilpailleet SDP sekä Perussuomalaiset, joita kannatetaan esimerkiksi Vantaalla ja Keski-Uudellamaalla. Vihreiden kannatus keskittyy pääkaupunkiseudulle sekä suurempiin kehyskuntiin, puolue oli Helsingin suurin vuoden 2019 eduskuntavaaleissa sekä europarlamenttivaaleissa. Karkkila on Vasemmistoliiton uskollisimpia paikkakuntia.
RKP:lle Uudenmaan vaalipiiri on puolueen tärkeintä kannatusaluetta Vaasan ja Varsinais-Suomen vaalipiirien ohella. Sen kannatus on vahvaa ruotsinkielisillä rannikkoalueilla; etenkin Kirkkonummen seudulla, Raaseporissa, Kauniaisissa sekä entisellä Itä-Uudellamaalla.
Nykyiset kansanedustajat

Anders Adlercreutz (RKP)
Otto Andersson (RKP)
Tiina Elo (Vihr.)
Noora Fagerström (Kok.)
Hjallis Harkimo (Liik.)
Inka Hopsu (Vihr.)
Saara Hyrkkö (Vihr.)
Arja Juvonen (PS)
Antti Kaikkonen (Kesk.)
Pia Kauma (Kok.)
Teemu Keskisarja (PS)
Pihla Keto-Huovinen (Kok.)
Kimmo Kiljunen (SDP)
Ari Koponen (PS)
Miapetra Kumpula-Natri (SDP)
Johan Kvarnström (SDP)
Mia Laiho (Kok.)
Jarmo Limnéll (Kok.)
Antti Lindtman (SDP)
Pia Lohikoski (Vas.)
Helena Marttila (SDP)
Leena Meri (PS)
Sari Multala (Kok.)
Martin Paasi (Kok.)
Eemeli Peltonen (SDP)
Pinja Perholehto (SDP)
Jorma Piisinen (PS)
Mika Poutala (KD)
Riikka Purra (PS)
Susanne Päivärinta (Kok.)
Onni Rostila (PS)
Joona Räsänen (SDP)
Tere Sammallahti (Kok.)
Heikki Vestman (Kok.)
Eerikki Viljanen (Kesk.)
Henrik Vuornos (Kok.)
Henrik Wickström (RKP)
Vaalipiirin kotimaan äänestysaktiivisuus vuoden 2023 eduskuntavaaleissa oli 73,6 %.
Puolueiden paikkamäärät vaalipiirissä > 1907–1951

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Vaalit: Paikat
| Vaalit | SDP | RKP | Suom. Kok. | Nuors. Ed. KP | SSTP SKDL | ML | Muut | Yht. |
| 1907 | 9 | 9 | 4 | 1 |  |  |  | 23 |
| 1908 | 9 | 9 | 4 | 1 |  |  |  | 23 |
| 1909 | 9 | 9 | 4 | 1 |  |  |  | 23 |
| 1910 | 9 | 10 | 3 | 1 |  |  |  | 23 |
| 1911 | 9 | 10 | 3 | 1 |  |  |  | 23 |
| 1913 | 10 | 9 | 3 | 1 |  |  |  | 23 |
| 1916 | 12 | 8 | 2 | 1 |  |  |  | 23 |
| 1917 | 12 | 8 | 3 | 2 |  |  |  | 25 |
| 1919 | 10 | 10 | 3 | 2 |  |  |  | 25 |
| 1922 | 6 | 10 | 3 | 1 | 5 |  |  | 25 |
| 1924 | 7 | 9 | 4 | 2 | 3 |  |  | 25 |
| 1927 | 7 | 10 | 4 | 2 | 3 |  |  | 26 |
| 1929 | 7 | 10 | 3 | 2 | 3 | 1 |  | 26 |
| 1930 | 10 | 8 | 4 | 2 |  | 1 | 1a | 26 |
| 1933 | 11 | 9 | 2 | 2 |  | 1 | 1b | 26 |
| 1936 | 12 | 9 | 2 | 2 |  | – | 1b | 26 |
| 1939 | 15 | 8 | 3 | 2 |  | 1 | 1b | 30 |
| 1945 | 7 | 6 | 5 | 2 | 9 | 1 | 1a | 31 |
| 1948 | 9 | 7 | 6 | 2 | 6 | 1 |  | 31 |
| 1951 | 10 | 7 | 5 | 3 | 6 | 2 |  | 33 |
a Ruotsalainen vasemmisto b Isänmaallinen kansanliike
Puolueiden paikkamäärät vaalipiirissä > 1954–2023

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Vaalit: Paikat
| Vaalit | SDP | RKP | Kok. | Ed. KP LKP | SKDL Vas. | ML Kesk. | SKL KD | SMP PS | Vihr. | Muut | Yht. |
| 1954 | 5 | 3 | 1 | 1 | 3 | 2 |  |  |  |  | 15 |
| 1958 | 5 | 4 | 1 | 1 | 3 | 2 |  |  |  |  | 16 |
| 1962 | 5 | 3 | 2 | 1 | 4 | 2 |  | – |  |  | 17 |
| 1966 | 6 | 3 | 2 | 1 | 3 | 2 |  | – |  | 1a | 18 |
| 1970 | 7 | 3 | 3 | 1 | 3 | 2 |  | 1 |  |  | 20 |
| 1972 | 8 | 3 | 3 | 1 | 3 | 2 |  | 1 |  |  | 21 |
| 1975 | 8 | 2 | 5 | 2 | 4 | 2 |  | – |  |  | 24 |
| 1979 | 8 | 3 | 7 | 1 | 4 | 2 | 1 | – |  |  | 26 |
| 1983 | 9 | 3 | 7 |  | 3 | 1 | 1 | 2 | 1 |  | 27 |
| 1987 | 9 | 4 | 9 | – | 2 | 2 | – | 1 | 1 | 1b | 29 |
| 1991 | 7 | 4 | 8 | – | 2 | 4 | 1 | 1 | 3 |  | 30 |
| 1995 | 11 | 4 | 7 | – | 3 | 2 | 1 | – | 2 | 1c | 31 |
| 1999 | 8 | 4 | 9 |  | 3 | 3 | 1 | – | 3 | 1d | 32 |
| 2003 | 9 | 3 | 8 |  | 3 | 5 | – | 1 | 4 |  | 33 |
| 2007 | 7 | 3 | 11 |  | 2 | 4 | 1 | 2 | 4 |  | 34 |
| 2011 | 7 | 3 | 11 |  | 1 | 2 | 1 | 7 | 3 |  | 35 |
| 2015 | 6 | 4 | 9 |  | 1 | 4 | 1 | 7 | 3 |  | 35 |
| 2019 | 7 | 3 | 9 |  | 2 | 2 | 1 | 6 | 5 | 1e | 36 |
| 2023 | 8 | 3 | 11 |  | 1 | 2 | 1 | 7 | 3 | 1e | 37 |
a Työväen ja Pienviljelijäin Sosialidemokraattinen Liitto b Demokraattinen Vaihtoehto c Nuorsuomalaiset d Remonttiryhmä e Liike Nyt
Ääniharavat

| Vaalit | Ehdokas | Puolue | Äänet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1958 | Hertta Kuusinen | SKDL | 11 429 |
| 1962 | Hertta Kuusinen | SKDL | 11 040 |
| 1966 | Kaarlo af Heurlin | SDP | 12 709 |
| 1972 | Veikko Pajunen | SDP | 14 260 |
| 1975 | Pär Stenbäck | RKP | 12 068 |
| 1979 | Elsi Hetemäki-Olander | Kok. | 15 275 |
| 1983 | Pär Stenbäck | RKP | 19 396 |
| 1987 | Pirjo Ala-Kapee | SDP | 12 398 |
| 1991 | Paavo Väyrynen | Kesk. | 22 709 |
| 1995 | Antti Kalliomäki | SDP | 17 187 |
| 1999 | Suvi-Anne Siimes | Vas. | 15 955 |
| 2003 | Tanja Karpela | Kesk. | 19 169 |
| 2007 | Sauli Niinistö | Kok. | 60 563 |
| 2011 | Timo Soini | PS | 43 437 |
| 2015 | Timo Soini | PS | 29 527 |
| 2019 | Elina Lepomäki | Kok. | 19 292 |
| 2023 | Riikka Purra | PS | 42 594 |
Aiheesta muualla

Oikeusministeriö: vaalipiirit (Arkistoitu – Internet Archive)
Eduskunta: Uudenmaan kansanedustajat
| n k Uudenmaan vaalipiiri |
| --- | --- |
Puolueet:  Keskusta  Kokoomus  Kristillisdemokraatit  Perussuomalaiset  RKP  SDP  Vasemmistoliitto  Vihreät 
Kansanedustajat 2023–2027:  Anders Adlercreutz  Otto Andersson  Tiina Elo  Noora Fagerström  Maria Guzenina  Hjallis Harkimo  Inka Hopsu  Saara Hyrkkö  Arja Juvonen  Antti Kaikkonen  Pia Kauma  Teemu Keskisarja  Pihla Keto-Huovinen  Kimmo Kiljunen  Ari Koponen  Johan Kvarnström  Mia Laiho  Jarno Limnéll  Antti Lindtman  Helena Marttila  Leena Meri  Sari Multala  Kai Mykkänen  Eemeli Peltonen  Pinja Perholehto  Jorma Piisinen  Mika Poutala  Riikka Purra  Susanne Päivärinta  Onni Rostila  Joona Räsänen  Tere Sammallahti  Jussi Saramo  Pekka Toveri  Heikki Vestman  Eerikki Viljanen  Henrik Wickström 
| n k Suomen vaalipiirit |
| --- | --- |
Nykyiset:  01 Helsingin vaalipiiri  02 Uudenmaan vaalipiiri  03 Varsinais-Suomen vaalipiiri  04 Satakunnan vaalipiiri  05 Ahvenanmaan maakunnan vaalipiiri  06 Hämeen vaalipiiri  07 Pirkanmaan vaalipiiri  08 Kaakkois-Suomen vaalipiiri  09 Savo-Karjalan vaalipiiri  10 Vaasan vaalipiiri  11 Keski-Suomen vaalipiiri  12 Oulun vaalipiiri  13 Lapin vaalipiiri 
Entiset:  Etelä-Savon vaalipiiri  Kymen vaalipiiri  Oulun läänin eteläinen vaalipiiri  Oulun läänin pohjoinen vaalipiiri  Pohjois-Karjalan vaalipiiri  Pohjois-Savon vaalipiiri  Vaasan läänin eteläinen vaalipiiri  Vaasan läänin itäinen vaalipiiri  Vaasan läänin pohjoinen vaalipiiri  Viipurin läänin itäinen vaalipiiri  Viipurin läänin läntinen vaalipiiri
Alastaro

| Alastaro> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Loimaa |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  60°57′15″N, 022°51′50″E
Lääni:  Länsi-Suomen lääni
Maakunta:  Varsinais-Suomen maakunta
Seutukunta:  Loimaan seutukunta
Kuntanumero:  006
Hallinnollinen keskus:  Alastaron kirkonkylä
Perustettu:  1869
– emäpitäjä:  Loimaan pitäjä
Liitetty:  2009
– liitoskunnat:  Loimaa Mellilä Alastaro
– syntynyt kunta:  Loimaa
Pinta-ala:  258,12 km²  (1.1.2008)
– maa:  256,8 km²
– sisävesi:  1,32 km²
Väkiluku:  2 910   (31.12.2008)
– väestötiheys:  11,33 as./km² (31.12.2008)
Ikäjakauma:  2007 
– 0–14-v.:  14,9 %
– 15–64-v.:  61,8 %
– yli 64-v.:  23,4 %
Alastaro on entinen Suomen kunta, joka nykyään on osa Loimaata ja sijaitsee Varsinais-Suomen maakunnassa. Alastaron kunta liittyi yhdessä Mellilän kanssa Loimaan kaupunkiin vuoden 2009 alusta. Kunnan pinta-ala oli 258 neliökilometriä ja asukasluku noin 3 000.
Ennen kuntaliitosta Alastaron naapurikuntia olivat Huittinen, Loimaa, Oripää, Punkalaidun, Säkylä, Vampula ja Yläne. Vuoteen 1976 naapurikuntiin kuului myös Metsämaa. Alastaroon kuului myös muusta kunnan alueesta erillään ollut Orisuon alue.
Kunnan nimi

Alastaro mainitaan jo 1400-luvulla yhden Loimaan neljänneskunnan nimenä. Jouko Vahtola on todennut, että nimen jälkiosa "taro" esiintyy erityisesti läntisessä Suomessa monissa vanhoissa paikannimissä, jotka ovat usein peräisin jo rautakaudella syntyneistä asutuksista. Sana "taro" tarkoittaa ’asutettua seutua, viljelysmaata, rintamaata tai kylää’ (Lönnrot) ja sen katsotaan olevan lainaa vanhasta pohjoisvenäläisestä sanasta dor, joka liittyi kaskiviljelyyn. Sanalla dor oli merkityksiä, kuten ’pelloksi tai niityksi raivattu alue’ ja ’raiviolla oleva uudisasutus’.
Itämerensuomalaisten kielten professori Lauri Posti on esittänyt, että Alastaron ja Ylistaron nimien jälkiosat viittaavat alueisiin, jotka olivat alun perin vanhempien asutusalueiden reunoille syntyneitä raivattuja uudismaita. Näitä alueita ei aluksi käytetty varsinaisina viljelysmaina, mutta ne muuttuivat myöhemmin peltoviljelyksiksi. Nimien alkuosat määräytyivät alueiden sijainnin perusteella: Loimijoen yläjuoksulla sijaitsi Ylistaro ja alajuoksulla Alastaro.
Myös Pohjanmaalla sijaitsevaa Vähääkyröä on nimitetty Alastaroksi. Vähänkyrön naapurikunnan Isokyrön nimi on ollut historiallisesti Ylistaro ennen Ylistaron kappeliseurakunnan perustamista.
Luonnonympäristö

Alastaron luonnonympäristöä hallitsee sen alueen keskiosissa Kokemäenjoen suurin sivujoki Loimijoki, joka virtaa Alastaron alueen halki kaakosta Loimaalta luoteeseen Vampulaan. Loimijoen sivujokia Alastarolla ovat idästä Loimijokeen Alastarolla laskeva Loimijoen suurin sivujoki Kojonjoki, etelästä Loimijokeen Alastarolla laskeva Niinijoki ja Oripäästä alkunsa saava, Alastaron alueella virtaava Hanhijoki. Alastaron alueen pohjoisosiin ulottuvat lisäksi Loimijoen Vampulassa ja Huittisissa virtaavan sivujoen Kourajoen latvahaarat.
Alastaron länsiosaa Virttaan kylän ympäristössä hallitsee Säkylän ja Mellilän väliseen harjujaksoon kuuluva laaja Virttaankangas, joka on tullut tunnetuksi muun muassa Alastaron moottoriradasta, varalaskupaikastaan, Turun seudun tekopohjavesihankkeesta ja ulkoiluun tarkoitetusta harjureitistöstään. Virttaankankaan lounaispuolelta vedet virtaavat Pyhäjokea myöten Säkylän Pyhäjärveen. Harjun lounaisrinteellä aivan Oripään rajalla sijaitsee Myllylähde.
Historia

Mälläisten kylässä on yli 3 000 vuotta vanhoja vasarakirveskulttuurin aikaisia asuinpaikkoja, joista on löydetty nuorapainantein koristeltuja saviastioita ja niiden palasia sekä reiällisiä, veneen muotoisia vasarakirveitä. Näitä löytöjä on pidetty niin merkittävinä, että muualtakin tavattua nuorakeramiikkaa nimitettiin aiemmin Alastaron keramiikaksi.
Pysyvä asutus Alastaron seudulle muodostui rautakaudella, vaikka nykyiset kylät ovat peräisin vasta 1300-luvulta. Alastaron verokunta eli neljännes, johon kuului 14 kylää ja 80 taloa, oli 1500-luvulla osa Loimaan suurpitäjää. Perimätiedon mukaan Alastaro olisi kuulunut alun perin Säkylään, mutta vuonna 1688 siitä muodostettiin Loimaan kappeli. Senaatin vuonna 1861 antaman päätöksen nojalla Alastarosta tuli itsenäinen seurakunta vuonna 1869, jolloin myös Alastaron kunta aloitti toimintansa. Kun Loimaalle vuonna 1837 valmistui uusi kirkko, alastarolaiset ostivat vanhan kirkon ja siirsivät sen nykyiselle paikalleen, jossa se otettiin käyttöön vuonna 1841. Kirkkoa uudelle paikalle rakennettaessa siihen lisättiin torni. Hautausmaalla olevan Pro Patria-muistomerkin on veistänyt Wäinö Aaltonen.
Virttaan (aikaisemmin Virtsanojan) rukoushuonekunta on perustettu vuonna 1806 ja siellä oleva puukirkko on valmistunut vuonna 1845. Osa Alastaroa kuului Huittisten Huhtamon rukoushuonekuntaan.
Historiallinen Huovintie kulki Alastaron länsiosassa Virttaankangasta pitkin. Suomen päätieverkon numeroinnin yhteydessä 1930-luvun lopulla Loimaalta Alastaron kirkonkylän kautta Vampulaan kulkevasta maantiestä tuli valtatie 2 sekä Oripäästä Virttaan kautta Vampulaan kulkevasta maantiestä valtatie 9. Valtatie 2 ei kulkenut uudelleen rakennettuna enää Alastaron alueella, ja 1960-luvun alkuvuosina uudelleen rakennettu valtatie 9 numeroitiin myöhemmin kantatie 41:ksi. Vuonna 1965 valmistui kirkonkylään uusi kunnan virastotalo, jossa toimii myös kirjasto.
Alastaron perinteitä vaalii vuonna 1952 perustettu kotiseutuyhdistys Alastaro-seura.
Alastarolla toimi vuoden 2009 kuntaliitokseen asti itsenäinen evankelisluterilainen Alastaron seurakunta, jonka jäsenmäärä oli noin 3 000. Kuntaliitoksen myötä siitä tuli Loimaan seurakuntaan kuuluva kappeliseurakunta. Lauroisten kylässä sijaitsee SLEY:n rukoushuone.
Liikenne

Alastaron tärkeimmät liikenneväylät ovat kantatie 41 ja Loimaan ja Säkylän välinen seututie 213, jotka risteävät Virttaalla. Kantatie 41:llä on Virttaankankaalla lentokoneiden varalaskupaikka. Lähin rautatieasema on Turku–Toijala-radalla Loimaalla. Alastaro on tunnettu moottoriradastaan.
Liikenne > Etäisyyksiä Alastarolta

Helsinki 160 km
Huittinen 30 km
Loimaa 15 km
Pori 95 km
Tampere 95 km
Turku 65 km
Kylät ja kulmakunnat

Alastarolla on 25 henkikirjakylää (tieto vuodelta 1967):
| --- | --- |
 Anninen  Auvainen  Hennijoki  Hintsala  Ilola  Kankare  Kojo  Koski  Lauroinen  Mälläinen  Männistö  Mökköinen  Niinijoensuu :  Pispala  Reitola  Sikilä  Suutarla  Tammiainen  Vahvala  Vammala  Virttaa  Vuolle  Vännilä  Ämmäinen 
Kulmakuntia ovat lisäksi Hanhijoki, Seikunmaa ja Ylhäinen.
Kulttuuri > Murre

Alastaron alueella puhutun kielen perustana on Ala-Satakunnan murre, joka kuuluu lounaisten välimurteiden ryhmään.  Ala-Satakunnan murretta puhutaan paikallisin variaatioin Kokemäen ja Huittisten emäpitäjien alueella.
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Alastaron pitäjäruoiksi äänestettiin 1980-luvulla saletti eli silakaton rosolli keitetyn sianlihan kera sekä puolukkapöpörä.
Kulttuuri > Tunnettuja alastarolaisia

Luettelo tunnetuista loimaalaisista sisältää tunnettuja henkilöitä, jotka ovat kotoisin Loimaalta, Loimaan kunnasta, Alastarolta, Mellilästä tai Metsämaalta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alastaro Wikimedia Commonsissa
Alastaro-Seura ry (Arkistoitu – Internet Archive)
Alastaron moottorirata (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Varsinais-Suomen maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Aura  Kaarina  Kemiönsaari  Koski Tl  Kustavi  Laitila  Lieto  Loimaa  Marttila  Masku  Mynämäki  Naantali  Nousiainen  Oripää  Paimio  Parainen  Pyhäranta  Pöytyä  Raisio  Rusko  Salo  Sauvo  Somero  Taivassalo  Turku  Uusikaupunki  Vehmaa 
Entiset kunnat:  Alastaro  Angelniemi  Askainen  Dragsfjärd  Halikko  Hiittinen  Houtskari  Iniö  Kakskerta  Kalanti  Karinainen  Karjala  Karuna  Kemiö  Kiikala  Kisko  Korppoo  Kuusisto  Kuusjoki  Lemu  Loimaan kunta  Lokalahti  Maaria  Mellilä  Merimasku  Metsämaa  Mietoinen  Muurla  Naantalin maalaiskunta  Nauvo  Paattinen  Paraisten maalaiskunta  Perniö  Pertteli  Piikkiö  Pyhämaa  Rymättylä  Somerniemi  Suomusjärvi  Särkisalo  Tarvasjoki  Uskela  Uudenkaupungin maalaiskunta  Vahto  Velkua  Västanfjärd  Yläne 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Myllylähde Virttaalla.
Alastarolle tyypillinen peltonäkymä.
Kartta Loimaan alueliitoksista. Alastaro erotettin Loimaan maalaiskunnasta vuonna 1869. 1956 Alastaroon liitettiin alueita Oripäästä ja Alastaron erillisalueita Oripäähän. Orisuon ja Kyykönmaan erillisalueet liitettiin Alastarosta Loimaan kuntaan 1982.
Alastaro on tunnettu moottoriradastaan. Kuva vuodelta 2013.