stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
EU-kriittisyys
EU-kritiikin sisältö

EU-kritiikkiin kuuluu useita osa-alueita, esimerkiksi:
Itsenäisyyden ja kansallisen päätösvallan menettäminen. Euroopan unionin perussopimuksilla on siirretty valtaa EU:n toimielimille ja direktiivit ohjeistavat kansallista lainsäädäntöä. ”Tällöin valtio on menettänyt kansallisen itsemääräämisoikeutensa ja valtiollisen itsenäisyytensä. Suurin osa päätöksistä tehdään ulkomailla.”
Demokratiavaje ja byrokratia. Euroopan komissio ei ole demokraattisesti valittu elin ja Euroopan parlamentin valta on kansallisia edustuslaitoksia vähäisempi. Europarlamentin vaaleissa äänestysaktiivisuus on jäänyt yleensä alhaiseksi. Parlamentin vastuuttomuus kenellekään
Euroopan unionin uusliberalistiseksi mielletty talouspolitiikka.
Kritiikki yhteistä maatalouspolitiikkaa (CAP) ja kalastuspolitiikkaa (CFP) kohtaan.
Daily Express julkaisi tammikuussa 2011 erikoisnumeron, jossa vaadittiin Britannian eroa Euroopan unionista. Päätoimittaja kirjoitti EU-poliitikkojen ja -byrokraattien pilkkaavan demokratiaa, mikä käy ilmi esimerkiksi siinä, että Lissabonin sopimuksesta järjestettiin Irlannissa toinen kansanäänestys, kun ensimmäisen tulos oli kielteinen. Toinen esimerkki on se, että EU-tuomioistuin on kumonnut jäsenmaiden kansallista lainsäädäntöä. Päätoimittajan mukaan EU hallitsee ihmisiä säännöksillä, jotka vähentävät ihmisten vapauksia.
Britannian Jeremy Corbynin mukaan Euroopan unioni on liian uusliberalistinen, ja hänen mukaansa Euroopan unionin epäonnistuneet uusliberalistiset poliittiset toimet vaikuttivat brexitin ilmenemiseen.
EU-kriittisyys Suomessa

Lokakuun 1994 kansanäänestyksessä EU-jäsenyydestä jäsenyyden vastustajien osuus oli yli puolet Suomen Kristillisen Liiton (90 % vastusti), SMP:n (80 %), Vasemmistoliiton (76 %) ja Keskustan (64 %) kannattajien parissa. Maanviljelijöistä peräti 94 % vastusti Suomen EU-jäsenyyttä. Myös Pohjois-Suomessa asuvista sekä pelkän kansakoulun käyneistä yli puolet vastusti Suomen EU-jäsenyyttä.
Suomessa EU-kriittisiä puolueita tai liikkeitä ovat olleet muun muassa Muutos 99 -liike, Vapaan Suomen liitto ja Vaihtoehto EU:lle Tiedotuskeskus.lähde?
Suomessa on useita, enimmäkseen pieniä, euroskeptisiä ja -kriittisiä puolueita, joiden tavoitteena on estää integraation syventäminen tai unionin laajeneminen tai jopa aikaansaada maan kokonaan eroaminen unionista. Nämä ovat Kansalaisliitto, Suomen Kansa Ensin, Valta kuuluu kansalle, Vapauden liitto ja Suomen Kommunistinen Puolue.
Vuoden 2009 EU-vaalien alla Tampereen yliopistossa tehdyn tutkimuksen mukaan kriittisimmin EU:hun suhtautuvat SKP, Perussuomalaiset ja Kristillisdemokraatit.
Europarlamentin suomalaisjäsenistä erityisen kovaa EU-kritiikkiä on esittänyt Perussuomalaisten entinen europarlamentaarikko Timo Soini sekä Vasemmistoliiton entinen europarlamentaarikko Esko Seppänen. Myös Paavo Väyrynen suhtautuu unioniin kriittisesti.
Ilkka Hakalehdon mukaan päätös EU-jäsenyydestä oli laiton, koska sitä ei hyväksytty eduskunnassa perustuslain säätämisjärjestyksessä. Suomen perustuslain toinen pykälä voidaan tulkita siten, että se kieltää lainsäädäntövallan epäsuorankin luovuttamisen muulle instituutiolle kuin eduskunnalle.lähde?
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Itsenäisyyspuolue (Arkistoitu – Internet Archive)
Väitös: Helsingin Sanomat leimasi euroskeptikot foobikoiksi. Kansan Uutiset 12.3.2013.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Ranska  BnF data  Saksa  Tšekki
Kai Vase

Kai Eero Juhani Vase (4. kesäkuuta 1955 Rauma – 27. huhtikuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen valokuvaaja.
Vase valmistui ylioppilaaksi Rauman lyseosta 1976. Valokuvaajaksi hän valmistui Lahden taideteollisesta oppilaitoksesta (LTTO 1979). Vuodesta 1979 hänestä tuli Suomen elokuva-arkiston (SEA 1957–2007), sittemmin Kansallisen audiovisuaalisen arkiston (KAVA 2008–2013) ja nykyisen Kansallisen audiovisuaalisen instituutin (KAVI 2014–2016) valokuvasuunnittelija. Vasen työura on keskittynyt kotimaisen elokuvan valokuva-aineiston arkistointiin, näyttelytoimintaan ja kirjankuvituksiin. Hän loi 1980-luvun alussa Suomen elokuva-arkistoon yhä nykyisin käytössä olevat valokuva-aineistojen arkistointikäytännöt.
Kuvatoimitukset kirjoihin

1991 Viattomuuden vuosikymmenet. Kuvateoksen suunnittelu ja toimitus. Valittiin vuoden 1991 kauneimmaksi kirjaksi, VAPK. ISBN 951-37-0495-5
1994 Kimmo Laine: Herrasmieskulkuri. Tauno Palo valkokankaalla. Kuvatoimitus VAPK.
1995 Kari Uusitalo: On maamme Suomi, maamme historia elokuvan kuvastamana. Kuvatoimitus. Edita.
1996 Peter von Bagh: Suomalaisen elokuvan kultainen kirja. Kuvasuunnittelu ja -toimitus. Otava. ISBN 951-1-12295-9
1996 Suomalaisen elokuvan 100 v -postimerkkivihon kuvatoimituksen jäsen. Grafian myöntämä Hopeahuippu.
1997 Peter von Bagh: Kinopalatsi-CD-rom. Kuvatoimitus. Otava.
1998–2005 Suomen kansallisfilmografia 1–12. Kuvatoimittaja. VAPK-Edita. ISBN 951-37-3832-9 ja ISBN 951-860-973-X
1997 Marja-Leena Helin: Kaihon kultamaa. Osittainen kuvatoimitus. Otava.
1998  Orpo piru. Vexi Salmen lastenkirjan ulkoasu, Tammi.
1999 Peter von Bagh: Varjoja paratiisissa. Kuvatoimitus. Otava.
2000 Erkki Huhtamo: ”Fantasmagoria – elävän kuvan arkeologiaa”. Teoksen valokuvaus Markku Marttilan avustuksella. Suomen kirjastopalvelu. Vuoden kirjavalio valokuvauksesta.
2000 Lumous – maisemakuvia suomalaisen elokuvan kultakaudelta. Teoksen toimitus. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. ISBN 951-746-198-4
2002 Teuvo Tulio – Levottoman veren antologia. Kuvatoimitus. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2003 Teuvo Tulio – Intohimon vallassa. Teuvo Tulion kuvamaailma. Kuvatoimitus. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2003 Peter von Bagh: Suomalaisen elokuvan uusi kultainen kirja. Kuvatoimitus. Otava Oy.
2004 Kimmo Laine, Matti Lukkarila, Juha Seitajärvi: Valentin Vaala. Kuvatoimitus. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2007 Filmitähtien aika. Toimitus, kuvatoimitus, kuvankäsittely ja osallistuminen taittoon. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. ISBN 978-951-746-882-4
2007 Sakari Toiviainen: Sata vuotta – sata elokuvaa. Kuvatoimitus, kuvankäsittely. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2008 Maan valo ja muisti. Toimitus, kuvatoimitus, kuvankäsittely. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. ISBN 978-952-222-002-8
2008 Kimmo Laine, Juha Seitajärvi: Valkoiset ruusut – Hannu Lemisen ja Helena Karan elokuvat. Kuvatoimitus. ISBN 978-952-222-001-1
2009 Sakari Toiviainen: Kadotettua paratiisia etsimässä – Markku Lehmuskallion ja Anastasia Lapsuin elokuvat. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2011 Anneli Lehtisalo: Kuin elävinä edessämme. Kuvatoimitus Anneli Lehtisalon kanssa. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2012 Kimmo Laine, Kalevi Koukkunen, Juha Seitajärvi: Elokuvat kertovat Matti Kassila. Kuvatoimitus. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. ISBN 978-952-222-436-1
2014 Outi Heiskanen, Kai Vase: Suomalaisten filmitähtien kulta-aika. Kuvatoimitus. Tammi Oy. ISBN 978-951-31-7168-1
Aiheesta muualla

Kai Vasen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (vanhentunut linkki) (Arkistoitu)
Antero Takala

| Antero Takala> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. kesäkuuta 1939 (ikä 85) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  elokuvaaja
Antero Takala (s. 7. kesäkuuta 1939 Helsinki) on suomalainen valokuvaaja ja Yleisradion entinen tv-kuvaaja. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 1997.
Takala asui 1950-luvulla Kouvolassa ja aloitti valokuvauksen paikallisessa kameraseurassa. Vuonna 1960 hän aloitti Yleisradiossa kameramiehenä. Takala jäi eläkkeelle Ylen pääkuvaajan tehtävästä vuonna 2002. Hän on toiminut freelance-valokuvaajana vuodesta 1960.
Vuonna 1972 Takala toteutti televisiolle videoteoksen Romeo ja Julia, joka pohjautui kokonaan valokuviin. Balettiesityksestä otetut mustavalkoiset valokuvat kuvattiin videolle ja videokuva väritettiin tarkoitusta varten rakennetulla elektronisella efektilaitteella. Teknisin keinoin pysähtyneeseen kuvaan saatiin aikaan tanssin liike. Teoksen taustalla soi elektroakustinen musiikki. Vuonna 1974 Takalan Romeosta ja Juliasta tuli ensimmäinen videotaideteos, joka oli esillä suomalaisessa taidegalleriassa.
Suomen toinen videotaideteos, Takalan Piha (1980), jatkoi teknisesti samaa linjaa. Kehittyneemmän tekniikan avulla kuvaan voitiin luoda herkempiä värisävyjä. Piha pohjautui Bo Carpelanin samannimiseen teokseen, joka kertoi 1930-luvun Helsingin Kruununhaan takapihoista ja niiden ihmisistä. Videokuvan pohjaksi Takala kuvasi mustavalkokuvia muun muassa omasta tyttärestään pojan vaatteisiin puettuna. Molemmat teokset kuuluvat Suomen valokuvataiteen museon kokoelmiin.
Viimeisinä Yle-vuosinaan Takala koosti kahdelle DVD-levylle tallennetun historiikin 40 vuotta TV-kuvauksen historiaa (TV-tuotantopalvelut, 2001).
Takalan valokuvat ovat klassisia mustavalkoisia valokuvia. Hän kuvaa filmille ja tekee kuvista hopeagelatiinivedokset, jotka digitoidaan. Digitoiduista kuvista tulostetaan näyttelyihin mustesuihkuvedokset.
Takalan mukaan hänen valokuvansa eivät ole luontokuvia eivätkä dokumenttikuvia vaan fiktiota. "Vaikka aiheena on luonto, kuvat kertovat aika paljon minusta itsestäni." Takalan kuvista vuosilta 1960–2010 on koottu retrospektiivinen näyttely, joka oli esillä valokuvataiteen museossa keväällä 2010. Lisäksi kuvista on julkaistu kirja Mindscape – Mielenmaisema (Musta taide, 2010).
Takala asuu Helsingin Katajanokalla. Hän on Suomen Elokuvaajien Yhdistyksen jäsen.
Palkinnot ja tunnustukset

valokuvataiteen valtionpalkinto 1967 ja 1973
valtion taiteilija-apurahat: ½-vuotinen 1972, 1-vuotinen 1978 ja 3-vuotinen 1984–1986
Aiheesta muualla

Antero Takala, Näin työskentelen(Arkistolinkki)
Antero Takala: Romeo ja Julia (1972) ja Piha (1980) (Arkistolinkki)
Antero Takala taiteilijamatrikkelissa
Takala, Antero: Maisemasta mielenmaisemaan : elämäni kameran takana. Helsinki : Sémiosquare, 2016. ISBN 978-951-97491-6-7.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Yle 
Muut:  IdRef
Tohtori Neo Cortex

| Tohtori Neo Cortex |
| --- | --- |

Pelisarja:  Crash Bandicoot
Ensimmäinen peli:  Crash Bandicoot
Ääninäyttelijä  (englanti):  Brendan O'Brien Clancy Brown Lex Lang
Ääninäyttelijä (suomi):  Antti Pääkkönen Bruno Lähteenmäki
Lisää peliartikkeleitavideopelien teemasivulla
Tohtori Neo Cortex on kuvitteellinen hullu tiedemies, joka on tavallisesti toiminut Crash Bandicoot-pelisarjan antagonistina. Hänen suurin haaveensa on hallita maailmaa kostaakseen niille, jotka halveksivat häntä menneisyydessä. Cortex loi joukon mutanttieläimiä avukseen (Ripper Roon, Komodonvaraanit Moen ja Joen, Tiny Tiger, Dingodile, Koala Kongin ja Pinstripen). Tuntomerkkeinä hänellä on suhteettoman suuri, laeltaan tasainen pää, otsaan tatuoitu iso N-kirjain ja sivuille sojottava musta tukka. Hänen ainoat tiedossa olevat sukulaisensa ovat hänen äitinsä ja goottihenkinen sisarentyttärensä Nina Cortex, jolla on mekaaniset kädet, jotka voi singota ulos ja kelata sisään.
Pelit, joissa Cortex toimii pääpahiksena, hän taistelee päävihollisensa Crash Bandicootin kanssa. Taistelussa hän käyttää tavallisesti aseenaan punaista sädepistoolia, josta lähtee hohtavia säteitä. Taistellessaan hänellä on apuna pieni liito-alus.
Ensimmäisessä Crash- pelissä Cortexilla oli suuri linna, joka sisälsi uskomattomia tiloja kuten loputtomia kuiluja ja suuria muureja.
Linnassa asusti myös toinen tiedemies Nitrus Brio, jota vastaan Crash taisteli pelin loppuvaiheessa ennen Cortexia. Linnan voi myös nähdä toisissa Crash- peleissä; esim. (Crash Bandicoot 2: Cortex Strikes Back).
Ensimmäisen Crash bandicoot -pelin alussa Neo Cortex ja Nitrus Brio suorittavat eläinkoetta, jonka oli tarkoitus kantaa nimeä "Bandicoot 1.0". Jostakin tuntemattomasta syystä Evolvo Ray (Nitruksen kehittämä mutaatiolaite) menee oikosulkuun (syytä ei tiedetä), jonka aikana Crash onnistuu irrottautumaan laitteesta ja hyppää ikkunan kautta vapauteen. Tohtoreiden onnistuu kuitenkin kidnapata Crashin senaikainen tyttöystävä Tawna Bandicoot, jota Crash rientää pelastamaan.
Neo Cortex opiskeli Crash Twinsanity -pelin mukaan Madame Amberlyn sisäoppilaitoksessa yhdessä N. Ginin ja Nitrus Brion kanssa.
Tohtori Cortex on Crashin ja Aku Akun lisäksi ainoa hahmo, joka on esiintynyt kaikissa Crash pelissä (N-trancedissa monipelimuodolla).
Esiintymiset päävastuksena

Dr. Neo Cortex on päävastuksena seuraavissa peleissä:
Crash Bandicoot
Crash Bandicoot 2: Cortex Strikes Back
Crash Bandicoot 3: Warped (Uka Ukan kanssa)
Crash Bandicoot XS
Crash Bandicoot: The Wrath of Cortex (Crunchin kanssa)
Crash: Fusion (Ripton kanssa)
Crash: Mind over Mutant
Crash Bandicoot N. Sane Trilogy
Crash Bandicoot 4: It’s About Time
Esiintymiset pelattavana hahmona

Crash Team Racing
Crash Bash
Crash Nitro Kart
Crash Twinsanity
Crash Tag Team Racing
Crash Boom Bang!
Skylanders: Imaginators
Crash Team Racing Nitro-Fueled
Crash Bandicoot 4: It’s About Time
Crash Team Rumble
Parhaan ohjauksen Oscar-palkinto

| Parhaan ohjauksen Oscar-palkinto |
| --- | --- |
 Sean Baker palkittiin vuonna 2025.
Palkitaan:  erinomaisuudesta elokuvaohjaamisessa
Palkinnon antaja:  Yhdysvaltain elokuva-akatemia
Maa:  Yhdysvallat
Ensimmäinen palkinto:  1929
Useimmin palkittu:  John Ford (4)
Viimeisin palkittu:  Sean Baker  Anora (2024)
Virallinen internet-sivu
Parhaan ohjauksen Oscar-palkinto on Yhdysvaltain elokuva-akatemian vuosittain jakama elokuvapalkinto. Se annetaan elokuvaohjaajalle, joka on tehnyt erinomaisen suorituksen ohjaamisessa. Ensimmäinen Oscar-gaala järjestettiin vuonna 1929, jolloin palkinnon vastaanotti Frank Borzage draamaelokuvastaan Seitsemännessä taivaassa (1927) ja Lewis Milestone komediaelokuvastaan Tuhat ja yksi kujetta (1927). Sittemmin draama- ja komediaelokuvia ei ole luokiteltu erikseen, vaan palkinto on jaettu vuosittain vain yhdelle elokuvalle. Eniten palkintoja tässä kategoriassa on voittanut John Ford, joka voitti yhteensä neljä Oscaria. Sean Baker on tuorein voittaja tässä kategoriassa; hänet palkittiin vuoden 2025 gaalassa elokuvasta Anora (2024).
Voittajat ja ehdokkaat

| --- | --- |
‡: Merkitsee voittajaa
Sää

Puolipilvinen sää Madridin yllä.
Sää on kaasukehän tila tietyssä paikassa tiettyyn aikaan. Tyypillisimmät säätä määrittävät tekijät ovat ilman lämpötila, ilmankosteus, tuuli, pilvisyys ja sade. Sään päivittäiset muutokset johtuvat erilaisten ilmamassojen välisestä vuorovaikutuksesta. Sääilmiöitä esiintyy erityisesti ilmamassojen rajavyöhykkeillä säärintamissa.
Sään liikkeelle paneva energianlähde on Auringosta tuleva säteily, ja siihen vaikuttavat myös Maan kiertoliike sekä maanpinnan ominaisuudet kuten vuoristot ja vesistöt. Ilmastolla tarkoitetaan alueen säätä ja sen muutoksia pidemmän ajan kuluessa.
Sään vaihtelulla on suuri merkitys esimerkiksi maanviljelyssä, ja säätä onkin aina yritetty ennustaa.
Sääilmiöitä

Sade syntyy kun pilvessä olevat pienet pisarat tai jääkiteet kasvavat painaviksi ja putoavat alas vesipisaroina tai lumena. Joskus sade haihtuu ennen maata.
Sumu on lähellä maanpintaa oleva pilvi, joka on muodostunut tiivistyneestä vesihöyrystä.
Halla on tilanne, jossa ilman lämpötila laskee kasvukauden aikana maanpinnan läheisyydessä pakkasen puolelle.
Ukkoseen kuuluu vesi- tai raesateita, voimakkaita tuulia, salamoita ja jyrinää. Ukkonen syntyy kosteudesta, ilmakehän epätasapainosta ja nousuvirtauksista. Salama on näkyvä sähköpurkaus, joka purkautuu pilvessä tai sen ulkopuolella tai lyö pilvestä maahan.
Tuuli on ilmavirtausta. Tuulet muodostuvat, kun eri seuduilla vallitseva erilainen lämpötila saa aikaan eroja myös ilmanpaineessa, jolloin ilma alkaa virrata korkeamman paineen alueelta matalamman alueelle päin. Mitä suuremmat paine-erot, sitä suurempi paine-erovoima ja kovempi tuuli. Jos paine on alueella vakio, siellä on myös tyyntä.
Pyörremyrskyjä ovat vesipatsaat, pölypyörteet ja tornadot. Trooppiset hirmumyrskyt syntyvät tropiikin lämpimillä vesillä.
Sään synty > Auringon vaikutus

Sää riippuu ennen kaikkea Auringon energiasta, Auringon kierrosta sekä ilmakehän virtauksista. Aurinko lämmittää Maan kallistuskulmasta johtuen Maan alueita eri tavoin, eniten päiväntasaajan seutua. Päiväntasaajalta virtaakin lämmintä ilmaa navoille päin ja navoilta kylmää ilmaa kohti päiväntasaajaa. Virtausten suuntaan vaikuttaa myös Maan pyöriminen, ja niitä hidastaa kitka. Tämän seurauksena ilmakehä on täynnä mutkikkaita ja jatkuvasti muuttuvia virtauskuvioita, joiden synnyttämät matalapaineet ja korkeapaineet aiheuttavat sään vaihtelut.
Kun ilma lämpenee, se laajenee ja sen tiheys pienenee. Samalla se kevenee ja nousee ylemmäksi, mitä kutsutaan konvektioksi. Ilman noustessa vesihöyryä tiivistyy usein pilviksi. Paine on matala siellä, missä ilma nousee ylöspäin, ja korkea siellä, missä ilma laskeutuu alaspäin. Tuulet syntyvät, kun ilmaa siirtyy korkeapaineen alueilta matalapaineen alueille.
Ilmamassojen rajavyöhykkeet ovat säärintamia, joiden kohdalla sää muuttuu nopeasti. Kylmässä rintamassa kylmä ilma työntää tieltään lämpimän ilman, ja lämpimässä rintamassa lämmin ilma työntyy kylmän päälle. Kumpikin rintama aiheuttaa sateita: lämmin rintama yleensä tasaisia ja pitkään kestäviä sateita, ja kylmä rintama lyhyempikestoisia tai kuuroittaisia sateita, kesällä myös ukkoskuuroja.
Auringon lämpösäteily aiheuttaa vuodenajat ja vaikuttaa päivittäisiin lämpötilanvaihteluihin. Sää vaihtelee eniten keski- ja korkeilla leveysasteilla, koska siellä Auringon lämmityksen ja auringonvalon vaihtelut ovat suurimmat. Konvektiovirtaukset ja sadekuurot ovat voimakkaimmillaan silloin kun Aurinko paistaa kohtisuoraan ylhäältä. Samalla kuivinta on noin 30. leveysasteiden kohdalla, missä ilma laskeutuu takaisin maanpinnalle ja siirtyy takaisin etelään tai edelleen pohjoiseen.
Sään synty > Tuulijärjestelmät

Maapallon säihin merkittävästi vaikuttavia isoja tuulijärjestelmiä ovat pasaatituulet, länsituulet ja polaariset itätuulet. Niiden lisäksi paikallissäähän vaikuttavat pienet tuulijärjestelmät. Esimerkiksi rannikkoseuduilla voi syntyä paikallisia tuulia, koska maa lämpenee nopeammin kuin vesi, ilma sen yllä nousee ja mereltä virtaa kylmää ilmaa. Vuoristoalueilla säähän vaikuttaa vuorten yli puhaltavan tuulen kuivuminen ja lämpeneminen. Pitkissä ja loivasti viettävissä laaksoissa voi esiintyä voimakkaita tuulia. Sisämaan kuten Saharan voimakkaasti lämpenevä ilma voi aiheuttaa matalapaineen ja paikallisia tuulia.
Sään synty > Maamassojen vaikutus

Suuret maamassat lämpenevät päivällä nopeasti ja viilenevät yöllä. Tämä aiheuttaa sisämaassa suurempia lämpötilan vaihteluita vuorokauden aikana kuin rannikolla. Intian monsuunisateet aiheutuvat osittain Tiibetin ylätasangon lämpenemisestä. Vuoren kohdatessaan matalapaine yleensä sataa rinteelle tai huipulle (orografinen sade), ja suojanpuolella on kuiva sää, joskus pysyvää aavikkoa. Vuoristolaaksoissa ja rinteillä esiintyy myös melko paljon sumuja, kun ilma jää loukkuun.
Sään synty > Merien vaikutus

Ilmakehän kosteudesta 90 prosenttia on peräisin meristä. Merestä haihtuva kosteus tiivistyy pilviksi, jotka aiheuttavat sateita. Myös merivirrat vaikuttavat rannikkoalueiden säähän ja ilmastoon. Esimerkiksi lämmin Golfvirta aiheuttaa Länsi-Eurooppaan leutoja säitä. Merivirrat vaikuttavat myös sateiden ja myrskyjen syntymiseen. Meren lämmönsäilytyskyvyn vuoksi rannikoilla on keväisin suhteellisen viileää ja syksyisin lämmintä. Rannikkotuulet voivat kesäisin viilentää rannikon ilmaa. Kylmän meri-ilman ja lämpimän maan yllä olevan ilman sekoittuminen aiheuttaa sankkoja sumuja.
Sään muuttaminen

Ihminen on yrittänyt aina muuttaa säätä. Hopi-intiaanit ovat tanssineet sadetansseja. Ranskalaiset yrittivät 1800-luvulla Burgundissa turhaan torjua viiniviljelyksiään uhkaavia rakeita ampumalla myrskypilviin raketteja.
Englannissa käynnistettiin toisen maailmansodan aikana sumun tutkimus- ja hajotushanke FIDO, jonka tarkoitus oli pitää lentokentät sumuttomina. Sumua hajotettiin bensiinipolttimilla. Vuonna 1946 yhdysvaltalainen Vincent Schaefer keksi, että sadetta voi aiheuttaa kylvämällä pilviin pieniä hiilihappojääkiteitä. Samalla menetelmällä voidaan myös vähentää myrskysateen aiheuttamia tuhoja. Myöhemmin hopeajodidi korvasi hiilihappojään.
Vuonna 1947 käynnistetyn Cirrus-hankkeen avulla pyrittiin Yhdysvalloissa vähentämään hurrikaanien tuulia kylvämällä pilviin jäätymisytimiä. 1950-luvulla käynnistettiin eri puolilla maailmaa useita tekosadehankkeita. Tilastollisten testien mukaan pilvien käsittelyllä on kuitenkin ollut korkeintaan vain vähäinen merkitys sademäärien lisäämiseksi.
Sään vaikutukset > Vaikutukset eläimiin

Sää vaikuttaa kaikkiin eläimiin tavalla tai toisella. Sään vaikutus voi tuntua suoraan eläimen omassa elämässä tai niiden ravinnon tai saalistajan kautta. Linnut ovat sopeutuneet elämään erityisen hyvin tuulessa. Sään vaikutus näkyy erityisesti muuttolinnuilla. Linnut hyödyntävät myötätuulta aina, kun se on mahdollista, mutta muuttoaktiivisuus vähenee kovassa tuulessa, sumussa ja sateessa.
Tuulen suunta on tärkein muuttoon vaikuttava säätekijä, sillä linnut osaavat hyödyntää myötätuulta tehokkaasti. Linnut muuttavat muuttoreittiään, jos tuuli käy vinosti haluttuun suuntaan nähden. Kova ja puuskainen myötätuuli kuitenkin haittaa lentoonlähtöä. Jos tuuli on liian kovaa, käy suoraan sivulta tai edestä, monet linnut odottavat tuulen kääntymistä. Joskus linnut lähtevät muuttamaan jopa kohtalaisessa vastatuulessa, jos sää on estänyt muuttoa muutamia päiviä. Tällaisissa tapauksissa suuria määriä muuttolintuja lähtee matkaan yhtä aikaa. Jotkut lintulajit, kuten kurjet ja haukat, osaavat käyttää hyväkseen konvektiovirtauksia. Termiikissä kaarteleva lintu nousee pienellä kulutuksella esimerkiksi 500–1500 metrin korkeuteen ja liitä sen jälkeen loivasti laskeutuen, kunnes alkaa kohota taas nostossa.
Sääilmiöiden vaikutus kaloihin on kiinnostanut tutkijoiden lisäksi kalastajia. Sää vaikuttaa niihin joko muuttamalla ympäristön tilaa tai suoraan käyttäytymistä. Uimarakkoiset kalat aistivat herkästi ilmanpaineen muutokset. Jo vähäinen muutos saattaa vaikuttaa käyttäytymiseen. Aurinkoisen ja pilvisen sään ero vaikuttaa erityisesti pintavesissä eläviin kaloihin. Monet pintapetokalat saalistavat vain harvoin aurinkoisina päivinä.