stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Itä-Karjala
Historia > Itä-Karjalan kansannousu 1921–1922

Neuvosto-Venäjän hallitus perusti 7. kesäkuuta 1920 suunnilleen Itä-Karjalan alueen käsittävän Karjalan työkansan kommuunin. Sen alue oli kuitenkin selvästi pienempi kuin mikä vanhastaan oli luettu Itä-Karjalaan: itäraja kulki suunnilleen Muurmannin rataa pitkin Vienanmerestä Ääniseen siten, että Sungun niemi, Soutjärven vepsäläisalue ja Syvärin suu  jäivät sen ulkopuolelle. Samana vuonna suoritetun laskennan mukaan siellä asui 145 753 henkeä, joista karjalaisia oli 60,8 % eli 89 951 henkeä.
Tarton rauhanneuvotteluissa Suomi pyrki ratkaisuun, jossa itäkarjalaiset saisivat kansanäänestyksellä päättää kumpaan valtioon tulisivat kuulumaan. Venäjän vastustuksen vuoksi Suomen oli luovuttava tästä tavoitteesta samoin kuin Repolasta ja Porajärvesta. Vastineeksi Suomi sai Petsamon ja Venäjän lupauksen Itä-Karjalan kansallisesta autonomiasta. Autonomia ei kuitenkaan toteutunut ja itäkarjalaiset nousivat kapinaan 1921. Tähän Itä-Karjalan kansannousuun osallistui myös suomalaisia vapaaehtoisia. Neuvosto-Venäjä kuitenkin kukisti kapinan seuraavana vuonna. Virallinen Suomi vetosi asiassa Kansainliittoon ja Haagin pysyvään kansainväliseen tuomioistuimeen, ilman tuloksia. Tämän jälkeen Itä-Karjalan kysymys jäi Suomen virallisesta politiikasta syrjään. Se säilyi Akateemisen Karjala-Seuran ohjelmassa 1930-luvulla.
Karjalan työkommuuni muutettiin 25. heinäkuuta 1923 Karjalan autonomiseksi sosialistiseksi tasavallaksi. Samalla sen aluetta laajennettiin niin, että siihen kuuluivat kaikki vanhastaan Itä-Karjalaan luetut alueet sekä lisäksi Puudožin kihlakunta Äänisjärven itäpuolella. Tämän alueen asukkaista suurin osa oli kuitenkin venäläisiä, minkä vuoksi karjalaiset jäivät tasavallassa vähemmistöksi.
Historia > Itä-Karjalan ja Suomen jälleenyhdistäminen

Neuvostoliitto perusti talvisodan alussa Suomelle Terijoen hallituksen ja lahjoitti Suomelle 70 000 neliökilometriä Itä-Karjalaa 2. joulukuuta 1939, mukana Aunus ja Uhtua (Kalevala). Sopimuksen allekirjoittivat Terijoen hallituksen Otto Wille Kuusisen lisäksi Neuvostoliiton pääministeri ja ulkoministeri. Perusteluna sopimuksessa luki Suomen ja Itä-Karjalan kansojen "jälleenyhdistäminen". Historioitsija Timo Vihavaisen mukaan "Sopimuksen yhtenä julkilausuttuna tarkoituksena oli toteuttaa Suur-Suomi". Sopimuksessa kuitenkin liitettiin 3 970 neliökilometria Kannaksen eteläosaa Neuvostoliittoon Leningradin suojaksi. Itä-Karjalassa jotkut järkyttyivät yhdistämisestä, toiset iloitsivat suurissa kansankokouksissa.
Kansainliiton syyttäessä Neuvostoliittoa hyökkäyssodasta Neuvostoliitto käytti sopimusta todisteena hyvästä suhtautumisesta Suomeen.
Suomen kommunistisen puolueen seuraavan päivän julistus muistutti, että Suomen kansa "on yli 200 vuotta unelmoinut Karjalan heimon jälleenyhtymisestä suomalaisen kansallisuuden ja valtion yhteyteen". Vielä vähän aiemmin suomalaiskommunisteja oli teloitettu Itä-Karjalassa syytettyinä tämänsuuntaisista haaveista. Jo 1917–1922 Suomen vasemmisto oli halunnut liittää Itä-Karjalan Suomeen osana maailmanvallankumousta.
Talvisodan jälkeen lahjoituksen peruuttaminen peiteltiin uudeksi suomalaiseksi "valtioksi", Karjalais-suomalaiseksi sosialistiseksi neuvostotasavallaksi, johon liitettiin myös Suomelta talvisodassa viedyt alueet. Sen viralliseksi kieleksi tuli venäjän ohella suomi, ja vähän aiemmin nopeasti kyhätyn kyrillisen "karjalan kirjakielen" käyttö lopetettiin täysin. Tasavaltaan oli jäänyt Suomesta vain parisataa uutta asukasta.
Historia > Karjalais-suomalainen neuvostotasavalta

Talvisodan jälkeen vuonna 1940 Karjalan autonominen sosialistinen neuvostotasavalta muutettiin Karjalais-suomalaiseksi neuvostotasavallaksi, johon liitettiin myös pohjoisosa Suomen Moskovan rauhassa luovuttamista alueista.  Vuonna 1956 tämä neuvostotasavalta lakkautettiin ja Karjalan autonominen sosialistinen tasavalta palautettiin.
Historia > Suomalaiset Itä-Karjalaa miehittämässä 1941–1944

Jatkosodan aikana Itä-Karjalan kysymys nousi uudestaan esille. Suomi oli Saksan kanssa käydyissä neuvotteluissa tuonut ilmi mielenkiintonsa eräitä Itä-Karjalan alueita kohtaan. Jatkosodan alkaessa Mannerheim antoi päiväkäskyn, jossa luvattiin vapauttaa Itä-Karjala ja luoda Suur-Suomi. Jatkosodan aikana 1941–1944 suurin osa Itä-Karjalaa oli Suomen miehittämä.
Aiheesta muualla

Karjalan Sivistysseura – Sampo-tietokanta
Itä-Karjalan entiset kunnat ja kaupungit
Jääkiekko talviolympialaisissa 1968

Jääkiekko oli ohjelmassa vuoden 1968 talviolympialaisissa. Ottelut pelattiin 4.–17. helmikuuta. Turnaus oli viimeinen, jotka olivat samanaikaisesti myös maailmanmestaruuskilpailut sekä Euroopan-mestaruuskilpailut.
Kisoihin osallistui 14 joukkuetta. Turnaukseen oli kutsuttu turnaukseen kaikki maailmanmestaruuskisojen A-sarjassa pelanneet 8 joukkuetta, B-sarjan neljä parasta, C-sarjan voittaja sekä isäntämaa Ranska. B-sarjassa pelannut Puola ei kuitenkaan osallistunut turnaukseen, joten Itävalta sai sen paikan.
Turnauksessa joukkueet jaettiin kahteen ryhmään: A-ryhmässä pelattiin sijoista 1.–8. ja B-ryhmässä sijoista 9.–14. Maailmanmestaruuskilpailujen viisi A-sarjan parasta joukkuetta sijoitettiin suoraan turnauksen A-sarjaan. Loput kolme maailmanmestaruuskilpailujen A-sarjan joukkuetta karsivat paikasta maailmanmestaruuskilpailujen kolmen parhaan B-sarjan joukkueen kanssa. Loput joukkueet laitettiin B-ryhmään. Karsinta oli yksiosainen: voittaja pääsi A-ryhmään ja häviäjä joutui B-ryhmään.
Turnauksessa Tšekkoslovakia tarjosi kovan vastuksen ennakkosuosikki Neuvostoliitolle. Käynnissä ollut Prahan kevät antoi Tšekkoslovakian joukkueelle sisua voittaa Neuvostoliitto. Tappio oli Neuvostoliiton maajoukkueelle ensimmäinen arvokisoissa viiteen vuoteen. Ennen viimeistä kierrosta kolmella joukkueella oli vielä mahdollisuus olympiavoittoon.
Suomi turnauksessa

Suomen valmentajana toimi Gustav Bubník. Joukkueen paras pistemies Grenoblessa oli Lasse Oksanen. Turnauksessa Suomi onnistui voittamaan Kanadan ensimmäistä kertaa, maalein 2–5. Suomen hyökkääjä Juhani Wahlsten on todennut, että voitto oli taas yksi uusi suomalaisen jääkiekon virstanpylväs. Kanadaa vastaan Suomen maalit tekivät Wahlsten, Matti Keinonen, Lasse Oksanen, Jorma Peltonen sekä puolustaja Ilpo Koskela. Suomen maalivahti Urpo Ylönen pelasi erinomaisesti. Kanadalaiset totesivat pelin jälkeen, että Suomi onnistui taklauspelissä. Tämä on sinällään merkittävää, sillä Suomi oli arkaillut ja suorastaan pelännyt kanadalaispelaajia edellisissä maiden välisissä otteluissa. Nyt Kanadaa vastaan esimerkiksi Lalli Partinen ja Juha Rantasila pelasivat fyysisesti, kun taas Koskela ja Seppo Lindström tekivät töitä vahvan luistelun kautta. Hyökkääjistä maalintekijöiden lisäksi hyvin pelasi Kari Johansson. Samoin Matti Harju toi luistelullaan hyökkäykseen tehokkuutta. Kolmosketjussa Esa Peltonen vastasi liikkuvasta roolista pelaten samalla Pekka Leimulle laukaisupaikkoja.
Ilpo Koskela oli Suomen puolustajista ainoa, joka saavutti turnauksessa itselleen tehopisteitä. Ylösen kakkosmaalivahtina oli Pentti Koskela. Lisäksi joukkueessa pelasi hyökkääjä Matti Reunamäki.
Joukkueen pelaajat kohtasivat turnauksessa myös erikoisen sattumuksen. Puolustaja Juha Rantasila on kertonut, miten Suomen pelaajat olivat Grenoblessa pelailemassa jalkapalloa, kun näyttelijätär Audrey Hepburn pysähtyi katselemaan heitä. Hepburn innostui itsekin osallistumaan peliin hetkeksi, mutta poistui myöhemmin paikalta.
Turnauksen kulku > Alkukarsinta

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| 4. helmikuuta |  Itä-Saksa | 3-1 (2-1,1-0,0-0) |  Norja |
| 4. helmikuuta |  Länsi-Saksa | 7-0 (1-0,3-0,3-0) |  Romania |
| 4. helmikuuta |  Suomi | 11-2 (3-0,6-0,2-2) |  Jugoslavia |
Lopputulokset

| Sija | Joukkue |
| --- | --- |
:  Neuvostoliitto
:  Tšekkoslovakia
:  Kanada
4.:  Ruotsi
5.:  Suomi
6.:  Yhdysvallat
7.:  Länsi-Saksa
8.:  Itä-Saksa
9.:  Jugoslavia
10.:  Japani
11.:  Norja
12.:  Romania
13.:  Itävalta
14.:  Ranska
Palkinnot > IIHF:n valitsemat turnauksen parhaat pelaajat

Maalivahti:  Ken Broderick
Puolustaja:  Josef Horešovský
Hyökkääjä:  Anatoli Firsov
Palkinnot > Turnauksen tähdistökentällinen

Maalivahti:  Ken Broderick
Puolustajat:  Jan Suchý,  Lennart Svedberg
Hyökkääjät:  Anatoli Firsov,  Fran Huck,  Frantisek Sevcik
Turnauksen pistepörssi

| # | Nimi | O | M | S | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Anatoli Firsov | 7 | 12 | 4 | 16 |
| 2. |  Viktor Polupanov | 7 | 6 | 6 | 12 |
| 2. |  Vjatšeslav Staršinov | 7 | 6 | 6 | 12 |
| 4. |  Vladimir Vikulov | 7 | 2 | 10 | 12 |
| 5. |  Jozef Golonka | 7 | 4 | 6 | 10 |
| 6. |  Fran Huck | 7 | 4 | 5 | 9 |
| 7. |  Jan Hrbaty | 7 | 2 | 7 | 9 |
| 8. |  Marshall Johnston | 7 | 2 | 6 | 8 |
| 8. |  Jack Morrison | 7 | 2 | 6 | 8 |
| 10. |  Vaclav Nedomansky | 7 | 5 | 2 | 7 |
Mitalistijoukkueiden pelaajat

| --- | --- |
Kultaa::  Neuvostoliitto  Veniamin Aleksandrov, Viktor Blinov, Vitali Davydov, Anatoli Firsov, Anatoli Ionov, Viktor Konovalenko, Viktor Kuzkin, Boris Maiorov, Jevgeni Mišakov, Juri Moisejev, Viktor Polupanov, Aleksandr Ragulin, Igor Romiševski, Oleg Zaitsev, Jevgeni Zimin, Viktor Zinger, Vjatšeslav Staršinov, Vladimir Vikulov
Hopeaa::  Tšekkoslovakia  Josef Černý, Vladimír Dzurilla, Jozef Golonka, Jan Havel, Petr Hejma, Jiří Holík, Josef Horešovský, Jan Hrbatý, Jaroslav Jiřík, Jan Klapáč, Jiří Kochta, Oldřich Machač, Karel Masopust, Vladimír Nadrchal, Václav Nedomanský, František Pospíšil, František Ševčík, Jan Suchý
Pronssia::  Kanada  Roger Bourbonnais, Ken Broderick, Raymond Cadieux, Paul Conlin, Gary Dineen, Brian Glennie, Ted Hargreaves, Francis Huck, Larry Johnston, Barry MacKenzie, William McMillan, Stephen Monteith, Morris Mott, Terrence O'Malley, Danny O'Shea, Gerry Pinder, Herbert Pinder, Wayne Stephenson

Neuvostoliiton postilaitos julkaisi kisoja edeltävänä vuonna 1967 jääkiekkoa kuvaavan olympiapostimerkin.
Ericus Erici Sorolainen

| Ericus Erici Sorolainen> Turun piispa |
| --- | --- |
 1583–1625 
Edeltäjä:  Paavali Juusten
Seuraaja:  Isaacus Rothovius
Viipurin piispa
 ?–1618 
Henkilötiedot
Syntynyt: 1550 
Muut tiedot
Uskonto:  Luterilaisuus
Ericus Erici (Eerik) Sorolainen (n. 1546–1625) toimi Turun piispana vuosina 1583–1625. Hän toimi myös Viipurin piispana vuoteen 1618. Hän toimi puheenjohtajana vuonna 1602 asetetussa Raamatun suomennoskomiteassa. Komitean kääntämä Raamattu jäi käsikirjoitukseksi eikä sitä ole painettu.
Sorolaisen myöntyväisyydestä johtui, että Juhana III:n punainen kirja tuli käyttöön Suomessa ja että Sorolainen joutui Kaarle-herttuan epäsuosioon. Tämän vuoksi hän oli vangittuna vuonna 1599 ja hänet pidätettiin virasta vuonna 1605. Sorolainen oli kuitenkin vahvasti luterilaisuuden kannalla. Hän kuoli huhtikuussa 1625 ja hänet haudattiin Turun tuomiokirkon pääkuoriin. Eerik Sorolaisen mukaan on nimetty Erik Sorolaisentie Laitilassa sekä Sorolaisenkatu Turussa.
Suku

Piispan perheessä eläneen tarinan tai perimätiedon mukaan suku oli aatelinen ja alunperin kotoisin Unkarista ja oli tullut Suomeen Liivinmaan kautta. Sukunimeksi mainitaan "Brandinus". Tarinan pääpiirteet ovat säilyneet osana kirjettä, jonka piispan poika on lähettänyt ulkomailta isälleen.
Teokset

Sorolaisen pääteokset ovat:
Catechismus (1614)
Postilla (I 1621, II 1625)
Kirkkokäsikirjan suomennos (1614)
Sorolaisen kirjoittama postilla oli Suomen ensimmäinen postilla eli kirkkovuoden mukaisten evankeliumitekstien selitysteos ja saarnakirja, joka oli tarkoitettu ensisijaisesti pappien käyttöön. Se on vaikuttanut merkittävästi suomen kirjakielen kehitykseen ja omaperäisen kielen käyttöön. Sorolaisen kirjakieleen ottamia sanoja saattavat olla asianhaara, elämäkerta, epäluulo, lahkokunta, sielunpaimen ja välikappale.
Postillan ensimmäinen osa sisälsi evankeliumitekstejä käsittelevät saarnat ensimmäisestä adventtisunnuntaista helluntaihin sekä pyhimysjuhliin liittyvät saarnat Andreaksen päivästä Marian ilmestyspäivään saakka. Toinen osa sisälsi saarnat kolminaisuudenpäivästä kirkkovuoden loppuun sekä pyhimysjuhlat pyhäinpäivään saakka. Postillasta on otettu näköispainos vuonna 1988.
Aiheesta muualla

Kouri, Erkki: / Ericus Erici Sorolainen (noin 1546–1625) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). 18.7.2000. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Paavali Juusten | Turun piispa 1583–1625 | Seuraaja: Isaacus Rothovius |
| n k Turun ja Suomen arkkipiispat |
| --- | --- | --- |
| Katoliset piispat (1134–1550) |  Henrik* (1134–1158)  Rodolfus* (~1202–~1209)  Folkvinus* (~1210–~1234)  Tuomas (~1234–1245)  Bero I (~1248–1258)  Ragvald I (1258–1266)  Catillus (1266–1286)  Johannes (1286–1290)  Maunu I (1291–1308)  Ragvald II (1309–1321)  Pentti Gregoriuksenpoika (1321–1338)  Hemming (1338–1366)  Henrik Hartmanninpoika (1366–1367)  Johannes Pietarinpoika (1367–1370)  Johannes Westfal (1370–1385)  Bero Balk (1385–1412)  Maunu Tavast (1412–1450)  Olavi Maununpoika (1450–1460)  Konrad Bitz (1460–1489)  Maunu III Särkilahti (1489–1500)  Lauri Suurpää (1500–1506)  Johannes Olavinpoika (1506–1510)  Arvid Kurki (1510–1522)  Ericus Svenonius (1523–1527)  Martti Skytte (1528–1550)  |  |
| Luterilaiset piispat (1554–1817) |  Mikael Agricola (1554–1557)  Pietari Follingius (1558–1563)  Paavali Juusten (1563–1575)  Ericus Erici Sorolainen (1583–1625)  Isaacus Rothovius (1627–1652)  Aeschillus Petraeus (1652–1657)  Johannes Terserus (1658–1664)  Johannes Gezelius vanhempi (1664–1690)  Johannes Gezelius nuorempi (1690–1718)  Herman Witte (1721–1728)  Lars Tammelin (1728–1733)  Jonas Fahlenius (1734–1748)  Johan Browallius (1748–1755)  Karl Fredrik Mennander (1757–1775)  Jakob Haartman (1776–1788)  Jakob Gadolin (1788–1802)  Jakob Tengström (1803–1817)  |  |
| Luterilaiset arkkipiispat (1817–) |  Jakob Tengström (1817–1832)  Erik Gabriel Melartin (1833–1847)  Edvard Bergenheim (1850–1884)  Torsten Thure Renvall (1884–1898)  Gustaf Johansson (1899–1930)  Lauri Ingman (1930–1934)  Erkki Kaila (1935–1944)  Aleksi Lehtonen (1945–1951)  Ilmari Salomies (1951–1964)  Martti Simojoki (1964–1978)  Mikko Juva (1978–1982)  John Vikström (1982–1998)  Jukka Paarma (1998–2010)  Kari Mäkinen (2010–2018)  Tapio Luoma (2018–)  |  |
*=historiallisuus epävarmaa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Vatikaani 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef
Lozova

| Lozova (Лозова́) |
| --- | --- |
 Lozavan rautatieasema
 lippu:  vaakuna
 Lozova
 Koordinaatit: 48.884°N, 36.316°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Harkovan alue
Piiri:  Lozovan piiri
Kaupungiksi:  1869
Väkiluku (2013)  ():  58 307
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 www.lozova.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lozova (ukr. Лозова́, ven. Лозовая, Lozovaja) on kaupunki ja kaupunkipiiri Harkovan alueen eteläosassa Ukrainassa, 149 km Harkovasta etelään.
Lozova on Ukrainan rautateiden kahden pääradan risteyspaikkakunta. Kaupungin länsipuolella risteävät Harkovasta etelään, kohti Dnipropetrovskin alueen Synelnykovea ja edelleen etelälounaaseen Zaporižžjaa johtava päärata sekä poikittainen Pultavasta Donetskin alueen Slovjanskiin ja Horlivkaan johtava päärataosuus.
Paikkakunta tiedetään ainakin 1600-luvulta. Vuonna 1869 siellä avattiin Harkovasta Krimin niemimaan Sevastopoliin johtavan rautatien asema; paikkakunta sai samana vuonna kaupungin aseman.
Vuonna 2013 kaupungissa oli 58 307 ja koko Lozovan kaupunkipiirissä 67 456 asukasta. Lozavan kaupungin ohella kaupunkipiiriin kuuluu Panjutynen kaupunkimainen taajama (7 397 as.) ja maaseutua (1 752 as.). Sekä kaupungin että kaupunkipiirin asukasluku on ollut laskussa. Vuonna 1989 asukkaita oli noin 83 200 (kaupungissa 73 000 as.) ja vuonna 2001 73 100 (64 000 as.).
Aiheesta muualla

Tietoja kaupungista Ukrainan parlamentin sivustolla (ukrainaksi) (rada.gov.ua)
Pohjoismaiset hiihtolajit talviolympialaisissa 2002

Soldier Hollowin hiihtostadion.
Mäkihyppystadion.
Hiihtäjiä.
2002 talviolympialaisissa Salt Lake Cityssä, Utahissa, Yhdysvalloissa järjestettiin maastohiihdossa, yhdistetyssä ja mäkihypyssä 18 kilpailua.
Maastohiihdot käytiin  Soldier Hollowissa ja mäkihypyt Park Cityssä.
Miesten hiihto > 1,5 km sprintti (v)

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Tor Arne Hetland | 2.56,9 |
| 2 |  | Peter Schlickenrieder | 2.57,0 |
| 3 |  | Cristian Zorzi | 2.57,2 |

Ajankohta: 19. helmikuuta 2002
Miesten hiihto > 15 km (p)

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Andrus Veerpalu | 37.07,4 |
| 2 |  | Frode Estil | 37.43,4 |
| 3 |  | Jaak Mae | 37.50,8 |

Ajankohta: 12. helmikuuta 2002
Miesten hiihto > 10+10 km takaa-ajo (p+v)

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Thomas Alsgaard | 49.48,9 |
|  |  | Frode Estil | 49.48,9 |
| 3 |  | Per Elofsson | 49.52,9 |
Ajankohta: 14. helmikuuta 2002 

Espanjan Johann Mühlegg menetti kultamitalinsa jäätyään kiinni dopingin käytöstä.
Miesten hiihto > 30 km yhteislähtö (v)

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Christian Hoffmann | 1.11.31,0 |
| 2 |  | Mihail Botvinov | 1.11.32,3 |
| 3 |  | Kristen Skjeldal | 1.11.42,7 |

Ajankohta: 9. helmikuuta 2002 

Espanjan Johann Mühlegg menetti kultamitalinsa jäätyään kiinni dopingin käytöstä.
Miesten hiihto > 50 km (p)

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Mihail Ivanov | 2.06.20,8 |
| 2 |  | Andrus Veerpalu | 2.06.44,5 |
| 3 |  | Odd-Bjørn Hjelmeset | 2.08.41,5 |
Ajankohta: 23. helmikuuta 2002 

Espanjan Johann Mühlegg menetti kultamitalinsa jäätyään kiinni dopingin käytöstä.
Miesten hiihto > 4 x 10 km viesti

| Sija | Maa | Kilpailijat | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Thomas Alsgaard Frode Estil Kristen Skjeldal Anders Aukland | 1.32.45,8 |
| 2 |  | Pietro Piller Cottrer Cristian Zorzi Fabio Maj Giorgio di Centa | 1.32.45,8 |
| 3 |  | René Sommerfeldt Tobias Angerer Andreas Schlütter Jens Filbrich | 1.33.54,5 |
Ajankohta: 17. helmikuuta 2002
Naisten hiihto > 1,5 km sprintti (v)

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Julija Tšepalova | 3.10,6 |
| 2 |  | Evi Sachenbacher | 3.12,2 |
| 3 |  | Anita Moen | 3.12,7 |

Ajankohta: 19. helmikuuta 2002
Naisten hiihto > 10 km (p)

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Bente Skari | 28.05,6 |
| 2 |  | Julija Tšepalova | 28.09,9 |
| 3 |  | Stefania Belmondo | 28.45,8 |

Ajankohta: 12. helmikuuta 2002 

Venäjän Olga Danilova menetti hopeamitalinsa ja Larisa Lazutina neljännen sijansa jäätyään kiinni dopingin käytöstä.
Naisten hiihto > 5+5 km takaa-ajo (p+v)

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Beckie Scott | 25.09,9 |
| 2 |  | Kateřina Neumannová | 25.10,0 |
| 3 |  | Viola Bauer | 25.11,1 |
Sijoille 1-2 sijoittuneet Venäjän Olga Danilova ja Larisa Lazutina menettivät mitalinsa jäätyään kiinni dopingin käytöstä.
Naisten hiihto > 15 km yhteislähtö (v)

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Stefania Belmondo | 39.54,4 |
| 2 |  | Kateřina Neumannová | 40.01,3 |
| 3 |  | Julija Tšepalova | 40.02,7 |

Venäjän Larisa Lazutina menetti hopeamitalinsa jäätyään kiinni dopingin käytöstä.
Naisten hiihto > 30 km (p)

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Gabriella Paruzzi | 1.30.57,1 |
| 2 |  | Stefania Belmondo | 1.31.01,6 |
| 3 |  | Bente Skari | 1.31.36,3 |
Kilpailun alun perin voittanut Venäjän Larisa Lazutina ja kahdeksanneksi sijoittunut Olga Danilova hylättiin heidän jäätyä kiinni dopingin käytöstä.
Naisten hiihto > 4 x 5 km viesti

| Sija | Maa | Kilpailijat | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Evi Sachenbacher Viola Bauer Manuela Henkel Claudia Künzel | 49.30,6 |
| 2 |  | Bente Skari Hilde Pedersen Marit Bjørgen Anita Moen | 49.31,9 |
| 3 |  | Andrea Huber Laurence Rochat Brigitte Albrecht-Loretan Natascia Leonardi-Cortesi | 50.03,6 |
Ajankohta: 21. helmikuuta 2002
Yhdistetty > Sprintti

| Sija | Maa | Kilpailija |
| --- | --- | --- |
| 1 |  | Samppa Lajunen |
| 2 |  | Ronny Ackermann |
| 3 |  | Felix Gottwald |
| 4 |  | Jaakko Tallus |
| 5 |  | Todd Lodwick |
| 6 |  | Daito Takahashi |
| 7 |  | Hannu Manninen |
| 8 |  | Andy Hartmann |
Ajankohta: 21.-22. helmikuuta 2002
Yhdistetty > Normaalikilpailu

| Sija | Maa | Kilpailija |
| --- | --- | --- |
| 1 |  | Samppa Lajunen |
| 2 |  | Jaakko Tallus |
| 3 |  | Felix Gottwald |
Yhdistetty > Joukkuekilpailu

| Sija | Maa | Kilpailijat |
| --- | --- | --- |
| 1 |  | Samppa Lajunen Jari Mantila Jaakko Tallus Hannu Manninen |
| 2 |  | Björn Kircheisen Georg Hettich Marcel Höhlig Ronny Ackermann |
| 3 |  | Mario Stecher Michael Gruber Felix Gottwald Christoph Bieler |
Ajankohta: 16. - 17. helmikuuta 2002
Mäkihyppy > Normaalimäki K90

| Sija | Maa | Kilpailija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Simon Ammann | 269,0 |
| 2 |  | Sven Hannawald | 267,5 |
| 3 |  | Adam Małysz | 263,0 |
| 4 |  | Janne Ahonen | 261.5 |
| 5 |  | Veli-Matti Lindström | 253.0 |
| 6 |  | Matti Hautamäki | 252.5 |
Ajankohta: 10. helmikuuta 2002
Mäkihyppy > Suurmäki K120

| Sija | Maa | Kilpailija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Simon Ammann | 281,4 |
| 2 |  | Adam Małysz | 269,7 |
| 3 |  | Matti Hautamäki | 256,0 |
Ajankohta: 13. helmikuuta 2002
Mäkihyppy > Joukkuekilpailu K120

| Sija | Maa | Kilpailijat | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Martin Schmitt Sven Hannawald Stephan Hocke Michael Uhrmann | 974,1 |
| 2 |  | Risto Jussilainen Matti Hautamäki Veli-Matti Lindström Janne Ahonen | 974,0 |
| 3 |  | Primož Peterka Peter Zonta Robert Kranjec Damjan Fras | 946,3 |
Ajankohta: 18. helmikuuta 2002 
 

Saksan joukkue voitti Suomen pienimmällä mahdollisella erolla, yhdellä pisteen kymmenesosalla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ylen Elävä arkisto: Sampalle triplakultaa Salt Lake Cityssä
Talviolympialaisten 2002 lajit ja kilpailutapahtumat
Alppihiihto | Ampumahiihto | Curling | Freestylehiihto | Jääkiekko | Kaukalopikaluistelu | Lumilautailu | Ohjaskelkkailu | Pikaluistelu | Pohjoismaiset hiihtolajit | Rattikelkkailu | Skeleton | Taitoluistelu
Alfeld

| Alfeld |
| --- | --- |
 vaakuna
 Alfeld
 Koordinaatit: 51°59′N, 09°50′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Ala-Saksi
Piirikunta:  Hildesheim
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  72,9 km²
Korkeus:  145 m
Väkiluku:  18 535
 – Väestötiheys:  254 as./km²
 
 www.alfend.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Alfeldin kaupungintalo
Alfeldin Marktstraße
Alfeld, virallisesti saksaksi Alfeld (Leine) on kaupunki Ala-Saksissa Saksassa. Kaupungissa oli noin 18 500 asukasta vuoden 2019 arvioiden mukaan, mikä tekee Alfeldista Hildesheimin piirikunnan toiseksi suurimman kaupungin. Kaupungissa sijaitsee Unescon maailmanperintökohde Fagus-Werk.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alfeld Wikimedia Commonsissa