stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Esineellistäminen (kohtelu)

Esineellistäminen on epäinhimillistämisen muoto, jossa ihmistä kohdellaan esineenä, välineenä tai tavarana, jota voidaan omistaa, katsella, kosketella tai liikutella.
Esineellistettyä ihmistä voidaan käyttää hyväksi tai halveksua, tai häntä voidaan ihastella. Esineellistetyllä ihmisellä ei kuitenkaan ole yksilöllisiä ominaisuuksia, eikä hänen omista tuntemuksistaan tai toiveistaan välitetä.
Esineellistetty ihminen voi olla esimerkiksi orja tai seksiobjekti. Feministit puhuvat esineellistävästä miehisestä katseesta, jossa nainen nähdään kauniina seksuaalisen halun kohteena. Hänen seksuaaliset osansa ja toimintonsa erotetaan hänen persoonastaan ja alennetaan pelkiksi välineiksi, tai ne nähdään edustavan häntä kokonaisuudessaan.
Filosofi Martha Nussbaum on tunnistanut seitsemän esineellistämisen tasoa, jotka tosin eivät esiinny aina samanaikaisesti kaikissa tapauksissa.
Välineellisyys
Autonomian kiistäminen
Toimettomuus
Korvattavuus
Kajottavuus
Omistettavuus
Subjektiivittomuus
Enni Rukajärvi

| Enni Rukajärvi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. toukokuuta 1990 (ikä 34) Kuusamo, Suomi
Uran tiedot
Laji:  lumilautailu
Maailmancup
Kaudet:  2010–
Voitot:  4
Palkintokorokkeella:  7
 Tietolaatikko päivitetty 5.2.2022 
| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten lumilautailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten lumilautailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten lumilautailu. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Naisten lumilautailu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Sotši 2014 | slopestyle |  |
|  Pronssia | Pyeongchang 2018 | slopestyle |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | La Molina 2011 | slopestyle |  |
|  Hopeaa | Sierra Nevada 2017 | big air |  |
Enni Eriika Rukajärvi (s. 13. toukokuuta 1990 Kuusamo) on suomalainen lumilautailija. Hän on saavuttanut slopestylessa maailmanmestaruuden sekä kaksi olympiamitalia.
Rukajärvi voitti nuorten maailmanmestaruuden slopestylessa ja big airissa 2010 sekä sai nuorten MM-pronssia big airissa 2008. Rukajärvestä tuli tammikuussa 2011 Espanjan La Molinassa slopestylen historian ensimmäinen maailmanmestari. Vuonna 2014 hän voitti slopestylen hopeaa Sotšin olympialaisissa. Vuonna 2016 hän saavutti WST-kiertueen maailmanmestaruuskilpailuissa kaksi MM-hopeaa, toisen slopestylesta ja toisen big airista. Vuoden 2017 MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa big airissa. Vuonna 2018 Rukajärvi voitti talviolympialaisissa slopestylen pronssia. Samalla hänestä tuli ensimmäinen suomalainen lumilautailija, joka on voittanut olympiamitalin kaksissa peräkkäisissä olympialaisissa. Samojen olympialaisten big airissa hän karsiutui, eikä päässyt loppukilpailuun. Hän sijoittui MM-kilpailujen slopestylessa kymmenenneksi 2019 ja neljänneksi 2021. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli slopestylessa seitsemäs.
Rukajärvi sijoittui slopestylen maailmancupin kokonaiskilpailussa toiseksi kaudella 2012–2013 ja neljänneksi 2016–2017. Big airin cupissa hän on ollut kuudes kaudella 2019–2020. Hän on voittanut neljä maailmancupin osakilpailua.
Rukajärvi saavutti kokonaisvoiton TTR-kiertueen naisten kilpailusarjassa kaudella 2009–2010. Hän on myös Suomen-mestari 2009 slopestylessä, halfpipessa ja lumilautakrossissa. Rukajärvi oli voitokas myös vuoden 2011 X Games -tapahtumassa Yhdysvaltain Aspenissa. Hän voitti slopestyle-kilpailun huippupistein 92,66. Vuonna 2012 Rukajärvi sijoittui kolmanneksi slopestylessa TTR-kiertueen MM-kilpailuissa.
Rukajärvi kirjoitti ylioppilaaksi Sotkamon urheilulukiosta syksyllä 2009. Hän on kotoisin Kuusamon Rukajärven kylästä ja aloitti lautailun kymmenvuotiaana. Rukajärvi toimi pääosan esittäjän sijaisnäyttelijänä vuonna 2011 julkaistussa romanttisessa komediaelokuvassa Chalet Girl, jossa lumilautailu oli näkyvästi esillä. Rukajärvi toimi Suomen joukkueen lipunkantajana Sotšin olympialaisten avajaisseremoniassa. Rukajärvi palkittiin Suomen urheilugaalassa vuoden esikuvana vuonna 2017. Rukajärvi oli vuosina 2011, 2014 ja 2018 urheilutoimittajien valitsemana vuoden suomalainen lumilautailija.
Vuonna 2016 Rukajärvi lopetti yhteistyönsä sponsori Red Bullin kanssa. Syyksi hän ilmoitti arvonsa.
Maailmancupin palkintosijat

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| Päivä | Kilpailupaikka | Maa | Laji | Sijoitus |
| 16. maaliskuuta 2013 | Špindlerův Mlýn |  Tšekki | Slopestyle | 1. |
| 17. joulukuuta 2016 | Copper |  Yhdysvallat | Big Air | 2. |
| 20. tammikuuta 2017 | Laax |  Sveitsi | Slopestyle | 1. |
| 27. tammikuuta 2017 | Seiser Alm |  Italia | Slopestyle | 1. |
| 25. marraskuuta 2017 | Peking |  Kiina | Big Air | 3. |
| 24. elokuuta 2019 | Cardrona |  Uusi-Seelanti | Big Air | 1. |
| 20. maaliskuuta 2021 | Aspen |  Yhdysvallat | Slopestyle | 3. |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Enni Rukajärvi Wikimedia Commonsissa
Enni Rukajärvi Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS). (englanniksi)
Enni Rukajärvi WSF:n tietokannassa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Enni Rukajärven blogi (Arkistoitu – Internet Archive)
Mika Rinne

| Mika Rinne> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Mika Rinne
Syntynyt: 15. maaliskuuta 1970 (ikä 54) Kauhajoki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pituus:  185 cm
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1990−1997 2001−2005:   UU-Korihait  Kauhajoen Karhu
Mika Rinne (s. 15. maaliskuuta 1970 Kauhajoki) on suomalainen entinen koripalloilija ja nykyinen valmentaja.
Ura

Rinne pelasi urallaan seitsemän kautta koripallon SM-sarjassa edustaen UU-Korihaita. Korihaissa hän voitti SM-hopeaa kaudelta 1994−1995 ja SM-pronssia kaudelta 1991−1992.
Seitsemän SM-sarjakauden jälkeen Rinne palasi takaisin kotipaikkakunnalleen Kauhajoelle ja II-divisioonassa pelanneeseen kasvattajaseuraansa Kauhajoen Pesukarhuihin, jonka tavoitteena oli saavuttaa paikka sarjatasoa ylempää, koripallon I-divisioonasta.
Kaudella 1998−1999 Pesukarhut voitti jo II-divisioonan lohkonsa runkosarjan, mutta I-divisioonan karsinnoissa ristiin pelattujen ottelujen vuoksi sarjanousu jäi kiinni lopulta ainoastaan kuudesta tehdystä pisteestä. Pesukarhujen nousu valtakunnalliseen I-divisioonaan tapahtui seuraavan kauden (1999−2000) päätteeksi. Nousu varmistui Tampereella pelatussa toisessa karsintaturnauksessa, jossa Rinne oli Pesukarhujen amerikkalaisvahvistusten lisäksi joukkueensa tukipilareita tehden nousun varmistaneissa kahdessa ensimmäisessä ottelussa 28 ja 24 pistettä.
Sarjanousun jälkeen edustusjoukkueen nimi muuttui pääseuran mukaan Kauhajoen Karhuksi. Kausien 2000−2004 aikana Rinne oli tärkeä osa joukkuettaan ja etenkin kolmen pisteen heittäjänä sarjan suomalaista parhaimmistoa.
Kaudeksi 2004−2005 Rinne siirtyi Karhun kakkosvalmentajaksi päävalmentaja Greg Gibsonin avuksi. Rinne kuitenkin harjoitteli yhä aktiivisesti ja kauden seitsemänteen otteluun hän tekikin paluun pelaavaan kokoonpanoon. Rinne pelasi viimeiseksi jäänellä I-divisioonakaudellaan kakkosvalmentajan pestinsä ohella lopulta yhteensä 15 ottelussa, mutta sai aiempiin kausiin nähden selvästi vähemmän peliaikaa.
Rinne jatkoi Karhussa Gibsonin kakkosvalmentajana kaudelle 2009−2010 saakka. Tämän jälkeen hän valmensi Karhun juniorijoukkueita, kunnes palasi edustusjoukkueen apuvalmentajaksi elokuussa 2015.
Tilastot > Runkosarja (kansalliset pääsarjat)

| Kausi | Joukkue | Liiga | Liiga | O | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1990–1991 | UU-Korihait | SM-sarja |  | 22 | 0,0 % | 25,0 % | 50,1 % | 0,0 | 0,0 | 0,1 | 0,0 | 0,3 | 0,1 | 0,0 | 0,2 |
| 1991–1992 | UU-Korihait | SM-sarja |  | 9 | 0,0 % | 0,0 % | 0,0 % | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,1 | 0,3 | 0,2 | 0,0 | 0,0 |
| 1992–1993 | UU-Korihait | SM-sarja |  | 31 | 50,0 % | 30,3 % | 70,6 % | 0,1 | 0,6 | 0,7 | 1,1 | 1,2 | 0,6 | 0,0 | 4,0 |
| 1993–1994 | UU-Korihait | SM-sarja |  | 37 | 45,6 % | 35,2 % | 68,0 % | 0,2 | 0,9 | 1,1 | 2,0 | 1,5 | 1,1 | 0,2 | 7,3 |
| 1994–1995 | UU-Korihait | SM-sarja |  | 31 | 41,7 % | 38,0 % | 58,3 % | 0,2 | 0,4 | 0,6 | 0,7 | 0,7 | 0,4 | 0,0 | 3,8 |
| 1995–1996 | UU-Korihait | SM-sarja |  | 37 | 51,3 % | 38,9 % | 76,5 % | 0,1 | 0,8 | 0,9 | 0,7 | 1,1 | 0,5 | 0,0 | 6,0 |
| 1996–1997 | UU-Korihait | SM-sarja |  | 37 | 35,7 % | 35,2 % | 85,7 % | 0,1 | 0,4 | 0,5 | 0,4 | 0,8 | 0,4 | 0,1 | 2,7 |
| 7 kautta | YHTEENSÄ | SM-sarja (Suomi) | SM-sarja (Suomi) | 204 | 45,2 % | 35,5 % | 70,0 % | 0,1 | 0,5 | 0,7 | 0,8 | 1,0 | 0,5 | 0,1 | 4,1 |
Tilastot > Pudotuspelit (kansalliset pääsarjat)

| Kausi | Joukkue | Liiga | Liiga | O | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1990–1991 | UU-Korihait | SM-sarja |  | 2 | 0,0 % | 0,0 % | 0,0 % | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 |
| 1991–1992 | UU-Korihait | SM-sarja |  | 1 | 0,0 % | 0,0 % | 0,0 % | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 |
| 1992–1993 | UU-Korihait | SM-sarja |  | 6 | 50,0 % | 50,0 % | 0,0 % | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,2 | 0,5 | 0,2 | 0,0 | 2,8 |
| 1994–1995 | UU-Korihait | SM-sarja |  | 11 | 0,0 % | 50,0 % | 25,0 % | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,1 | 0,2 | 0,0 | 0,6 |
| 1996–1997 | UU-Korihait | SM-sarja |  | 3 | 0,0 % | 100 % | 100 % | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 1,0 | 0,3 | 0,0 | 0,0 | 1,7 |
| 5 kautta | YHTEENSÄ | SM-sarja (Suomi) | SM-sarja (Suomi) | 23 | 33,3 % | 53,3 % | 37,5 % | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,2 | 0,2 | 0,1 | 0,0 | 1,3 |
Tilastot > Kansainväliset sarjat

| Kausi | Joukkue | Liiga | O | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1992–1993 | UU-Korihait | Euroopan Cup | 2 | 100 % | 0,0 % | 0,0 % | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,5 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 1,0 |
| 1993–1994 | UU-Korihait | Euroopan Cup | 3 | 50,0 % | 28,6 % | 0,0 % | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 2,0 | 2,7 | 0,3 | 0,0 | 2,7 |
| 2 kautta | YHTEENSÄ | Euroopan Cup |  5 | 66,7 % | 25,0 % | 0,0 % |  0,0 |  0,0 |  0,0 |  1,4 |  1,6 |  0,2 |  0,0 |  2,0 |
O = ottelut, 2p% = kahden pisteen heittojen onnistumisprosentti, 3p% = kolmen pisteen heittojen onnistumisprosentti, 1p% = vapaaheittojen onnistumisprosentti, HL = hyökkäyslevypallot, PL = puolustuslevypallot, LEV = levypallot yhteensä, S = syötöt, M = menetykset, R = riistot, T = torjunnat, PTS = pistekeskiarvo, PTS YHT = pisteet yhteensä
Enni Vanhatapio

Enni Vanhatapio (s. 1991 Haukipudas) on suomalainen kirjailija ja kielenkääntäjä.
Elämä

Vanhatapio kirjoitti ylioppilaaksi Oulun Lyseon lukiosta. Tämän jälkeen hän lähti opiskelemaan kulttuuriantropologiaa sekä hindin kieltä Lontooseen, jossa hän on asunut vuodesta 2010. Vanhatapio asui myös vuoden Jaipurissa Intiassa, jossa hän työskenteli vapaaehtoisena naisten turvakodissa. Hän on työskennellyt naisten turvakodeissa sosiaaliohjaajana myös Lontoossa ja tehnyt työtä asunnottomien nuorten parissa.
Vanhatapio solmi kustannussopimuksen Gummeruksen kanssa syksyllä 2017. Huhtikuussa 2018 ilmestyi hänen ensimmäinen teoksensa, romaani Absentia, joka käsittelee lähisuhdeväkivaltaa ja sisaruutta. Vanhatapio oli teoksesta ehdolla Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon saajaksi. Vuonna 2022 ilmestyi hänen toinen romaaninsa Tyttöystävä (Otava).
Julkaisut > Romaanit

Absentia (Gummerus, 2018)
Tyttöystävä (Otava, 2022)
Julkaisut > Käännökset

Keskiyöllä kaikki päättyy (Otava, 2023; alkuperäisteos: It ends at midnight, Harriet Tyce)
Reykjavik (Tammi, 2023; alkuperäisteos: Reykjavík, Katrín Jakobsdóttir & Ragnar Jónasson)
Kaivattu kuolema (Otava, 2024; alkuperäisteos: Hope to die, Cara Hunter)
Elvis Kafoteka

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Elvis Bryson Kafoteka
Syntymäaika: 17. tammikuuta 1978 (ikä 46)
Syntymäpaikka: Malawi
Pelipaikka: Laitapuolustaja
Seura
Seura:  APR Kigali
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2005–2007 2007–2008 2008–2009 2009– |  Civo United  Hong Kong Rangers  Escom United  APR Kigali |  7 (0) |
Maajoukkue
| 2005– |  Malawi | 22 (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 11. tammikuuta 2010.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 31. toukokuuta 2010.
Elvis Bryson Kafoteka (s. 17. tammikuuta 1978) on malawilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Ruandan pääsarjassa pelaavaa APR Kigalia.
Maajoukkueura

Kafoteka on edustanut Malawin maajoukkuetta vuodesta 2005 alkaen yhteensä 20 ottelun verran. Hän pelasi ensimmäiset arvokisansa vuoden 2010 Afrikan-kisoissa, jossa Kafoteka teki uransa toisen maajoukkuemaalinsa Algeriaa vastaan.
Englannin ykkösliigan kausi 2012–2013

| Englannin ykkösliigan kausi 2012-2013 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  24
Ajankohta:  18.elokuuta 2012- 27.huhtikuuta 2013
Mestari:  Doncaster Rovers
Nousseet joukkueet:  Doncaster Rovers FC AFC Bournemouth Yeovil Town FC
Pudonneet joukkueet:  Scunthorpe United FC, Portsmouth FC, Hartlepool United FC Bury FC
Maalit:  1367 (2,48 per ottelu)
Paras maalintekijä:  Paddy Madden, Yeovil Town (23)
Yleisökeskiarvo:  6 319
Ylempi sarjataso:  Mestaruussarja
Alempi sarjataso:  Kakkosliiga
  ← 2011–2012 :  2013–2014 → 
Englannin jalkapallon kolmanneksi korkein sarjataso, ja The Football Leaguen toiseksi korkein sarjataso Englannin Ykkösliiga, pelattiin kaudella 2012-2013 24 joukkueen voimin. Sarjasta nousi seuraavan kauden mestaruussarjaan kolme joukkuetta, ja neljä joukkuetta putosi kakkosliigaan. Sarjan voitti Doncaster Rovers.
Sarjataulukko

|  #  |  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Doncaster Rovers FC  | 46 | 25 |  9 | 12 | 62 | 44 | +18 | 84 |
| 2 | AFC Bournemouth  | 46 | 24 | 11 | 11 | 76 | 53 | +23 | 83 |
| 3 | Brentford FC  | 46 | 21 | 16 |  9 | 62 | 47 | +15 | 79 |
| 4 | Yeovil Town FC  | 46 | 23 |  8 | 15 | 71 | 56 | +15 | 77 |
| 5 | Sheffield United FC  | 46 | 19 | 18 |  9 | 56 | 42 | +14 | 75 |
| 6 | Swindon Town FC  | 46 | 20 | 14 | 12 | 72 | 39 | +33 | 74 |
| 7 | Leyton Orient FC  | 46 | 21 |  8 | 17 | 55 | 48 | +7 | 71 |
| 8 | Milton Keynes Dons FC  | 46 | 19 | 13 | 14 | 62 | 45 | +17 | 70 |
| 9 | Walsall FC  | 46 | 17 | 17 | 12 | 65 | 58 | +7 | 68 |
| 10 | Crawley Town FC  | 46 | 18 | 14 | 14 | 59 | 58 | +1 | 68 |
| 11 | Tranmere Rovers FC  | 46 | 19 | 10 | 17 | 58 | 48 | +10 | 67 |
| 12 | Notts County FC  | 46 | 16 | 17 | 13 | 61 | 49 | +12 | 65 |
| 13 | Crewe Alexandra FC  | 46 | 18 | 10 | 18 | 54 | 62 | -8 | 64 |
| 14 | Preston North End FC  | 46 | 14 | 17 | 15 | 54 | 49 | +5 | 59 |
| 15 | Coventry City FC  | 46 | 18 | 11 | 17 | 66 | 59 | +7 | 65 |
| 16 | Shrewsbury Town FC  | 46 | 13 | 16 | 17 | 54 | 60 | -6 | 55 |
| 17 | Carlisle United FC  | 46 | 14 | 13 | 19 | 56 | 77 | -21 | 55 |
| 18 | Stevenage FC  | 46 | 15 |  9 | 22 | 47 | 64 | -17 | 54 |
| 19 | Oldham Athletic AFC  | 46 | 14 |  9 | 23 | 46 | 59 | -13 | 51 |
| 20 | Colchester United FC  | 46 | 14 |  9 | 23 | 47 | 68 | -21 | 51 |
| 21 | Scunthorpe United FC  | 46 | 13 |  9 | 24 | 49 | 73 | -24 | 48 |
| 22 | Bury FC  | 46 |  9 | 14 | 23 | 45 | 73 | -28 | 41 |
| 23 | Hartlepool United FC  | 46 |  9 | 14 | 23 | 39 | 67 | -28 | 41 |
| 24 | Portsmouth FC  | 46 | 10 | 12 | 24 | 51 | 69 | -18 | 42 |
Karsinta mestaruussarjaan > Välierät

| Joukkue #1 | Yht>  | Joukkue #2 | 1>  osa | 2>  osa |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Brentford FC | 4-4 (vm) | Leicester City FC | 1-1 | 3-3  |
| Yeovil Town FC | 2-1 | Sheffield United FC | 0-1 | 2–0 |
Karsinta mestaruussarjaan > Loppuottelu

| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| Brentford FC | 1-2 | Yeovil Town FC |
Yeovil Town FC nousi mestaruussarjaan.
Käännös suomeksi
Erik Werenskiold

Erik Werenskiold, 1880.
Erik Theodor Werenskiold (11. helmikuuta 1855 Kongsvinger – 23. marraskuuta 1938 Bærum) oli norjalainen taidemaalari ja piirtäjä, Norjan naturalismin merkittävimpiä edustajia. Hän opiskeli ensin 1877–1880 Münchenissä, sitten uodesta 1881 Pariisiissa. Hän teki kansanelämää esittäviä kuvia (mm. Talonpoikaishautajaiset, 1885, Nasjonalgalleriet, Oslo) ja muotokuvat muun muassa Henrik Ibsenistä, Bjørnstjerne Bjørnsonista ja Edvard Griegistä. Werenskiold oli arvostettu kivipiirtäjä. Hän kuvitti norjalaisia kansansatuja. Myös hänen poikansa Dagfin Werenskiold (1892–1977) oli taiteilija.
Werenskiold  opiskeli aluksi vuosina 1877–1880 Münchenissä ja, tutustuttuaan siellä eräässä näyttelyssä 1879 ranskalaiseen impressionismiin, vuodesta  1881 Pariisissa, kunnes hän 1883 asettui vakinaisesti Norjaan. Jo ulkomailla opiskellessaan hän teki merkittävän suurtyön: kuvituksen Peter Christen Asbjørnsenin ja Jørgen Moen julkaisemiin norjalaisiin kansansatuihin. Hän jatkoi tällä alalla työtä myöhemminkin. Hän laati yhdessä Halfdan Egediuksen kanssa  kuvat Snorri Sturlasonin kuningassatuihin sekä myöhemmin yksinään Jonas Lien kertomukseen Familien paa Gilje. Myös maalarina Werenskiold oli merkittävä. Norjan luonnon ja kansan tuntijana hän loi teoksia niin maisemamaalauksen kuin kansankuvauksenkin alalla. Hänen ensimmäinen suurempi työnsä Telemarkin tyttöjä (1883) on näyte hänen realismistaan, ja teosta Talonpoikaishautajaiset (1885) on pidetty aikansa merkkiteoksena. Hänen maisemamaalauksensa kuuluvat Norjan taiteen kauneimpiin. Niissä on vallitsevana kansallinen tyyli. Hän oli arvostettu myös muotokuvamaalarina. Sillä alalla hänen tunnettuja töitään ovat Henrik Ibsenin, Björnstjerne Björnsonin, Edvard Griegin ja pianisti Erika Lie Nissenin muotokuvat.
Werenskiold perusti ja vakiinnutti yhdessä Frits Thaulowin ja Christian Krohgin kanssa uudenaikaisen, kansallisen maalaustaiteen Norjassa. Hänen ansiostaan saivat alkunsa 1880-luvulla vuotuiset svysnäyttelyt, taiteilijoiden matka-apurahat ja taiteilijajärjestötoiminta.
Werenskioldin kuvituksia on teossarjassa Norjan kuningassaagat.
Maalauksia

Syyskuu (1883)
Perhepiirissä (noin 1900)
Järvimaisema (1895)
Muotokuva Bjørnstjerne Bjørnsonista (1895)
Piirros Bjørnsonista (1895)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Erik Werenskiold Wikimedia Commonsissa
Esa Niemelä

| Esa Niemelä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1963 (ikä 60–61)
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Juhani ”Jussi” Keskitalo (Täältä tullaan, elämä!)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Esa Niemelä (s. 1963) on suomalainen näyttelijä. Hän esitti pääosan Tapio Suomisen elokuvassa Täältä tullaan, elämä! (1980). Hän näytteli myös samana vuonna ensi-iltansa saaneessa Rauni Mollbergin elokuvassa Milka.
Vuodesta 1987 lähtien Niemelä on toiminut kameramiehenä Yleisradiossa.
En Garde

En Garde on miekkailuseura Virossa Haapsalussa. Seuran perusti Endel Nelis liikunnanopettajana toimiessaan. Seura on kasvattanut useita huippumiekkailijoita. Seura on Viron parhaita miekkailuseuroja.
Elli Avram

| Elli Avram |
| --- | --- |
 Elli Avram vuonna 2013.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Elisabet Avramidou Granlund
Syntynyt: 29. heinäkuuta 1990 (ikä 34) Tukholma, Ruotsi
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2008–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elisabet Avramidou Granlund (s. 29. heinäkuuta 1990 Tukholma, Ruotsi), taiteilijanimeltään Elli Avram tai Elli AvrRam, on ruotsalais-kreikkalainen näyttelijä, joka työskentelee pääasiassa intialaisissa elokuvissa.
Perhe

Avramin isä Jannis Avramidis on kreikkalainen muusikko ja äiti Maria Granlund on ruotsalainen näyttelijä, joka on näytellyt muun muassa Ingmar Bergmanin elokuvassa Fanny ja Alexander. Hänellä on yksi veli.
Filmografia

| Vuosi | Elokuva | Rooli | Kieli | Muuta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008 | Förbjuden Frukt | Selen | Ruotsi |  |
| 2013 | Mickey Virus | Kamayani George | Hindi |  |
| 2015 | Kis Kisko Pyaar Karoon | Deepika | Hindi |  |
| 2017 | Naam Shabana | Sona | Hindi |  |
| 2017 | Poster Boys |  | Hindi | Erikoisesiintyminen laulussa ”Kudiyan Shehar Diyan” |
| 2018 | Baazaar |  | Hindi | Erikoisesiintyminen laulussa ”Billionaire” |
| 2019 | Fraud Saiyaan | Chandani | Hindi | Erikoisesiintyminen laulussa ”Chamma Chamma” |
| 2019 | Jabariya Jodi | Zilla | Hindi |  |
| 2020 | Malang | Jesse | Hindi |  |
| 2021 | Koi Jaane Na |  | Hindi | Erikoisesiintyminen laulussa ”Har Funn Maula” |
| 2022 | Naane Varuvean | Madhuri | Tamili |  |
| 2022 | Goodbye | Daisy Bhalla | Hindi |  |
| 2023 | Ganapath |  | Hindi |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elli Avram Wikimedia Commonsissa
Elli Avram Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Miesten Ykköspesis-kausi 2022

| --- | --- |
Järjestyksessä:  42
Joukkueita:  12
Runkosarja
Päiväys:  14. toukokuuta – 14. elokuuta
Voittaja:  Oulun Lippo
Pudotuspelit
Päiväys:  17. elokuuta 2022 – 1. syyskuuta 2022
Mestari:  Alajärven Ankkurit
Sarjakarsinta
Putoaja(t):  Haapajärven Pesä-Kiilat Ikaalisten Tarmo
Muut sarjat
Ylempi sarja:  Superpesis
Alempi sarja:  Suomensarja
Naisten kausi:  Naisten Ykköspesis
   ← 2021  2023 →
Ykköspesis-kausi 2022 oli Suomen pesäpallon toiseksi korkeimman sarjatason Ykköspesiksen 42. kausi. Kauteen osallistui 12 joukkuetta. Kauden päätteeksi vähintään yksi joukkue nousi Superpesikseen ja kaksi joukkuetta putosi Suomensarjaan. Ykköspesiksen hallitseva mestari oli Oulun Lippo.
Joukkueet

| Joukkue | Paikkakunta | Kotistadion | Perustettu | Ykköseen | Pelinjohtaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Alajärven Ankkurit | Alajärvi | Kitro | 1944 | 2020 (Putosi) | Juha-Matti Jaatinen |
| Alavuden Peli-Veikot | Alavus | Monttu | 1953 | 2020 (Nousi) | Olli-Pekka Sinkkonen |
| Haapajärven Pesä-Kiilat | Haapajärvi | Ronkaala | 1990 | 2022 (Nousi) | Tero Kivelä |
| Haminan Palloilijat | Hamina | Vallikenttä | 1928 | 2022 (Putosi) | Petri Tuuva |
| Ikaalisten Tarmo | Ikaalinen | Ikaalisten pesäpallokenttä | 1908 | 2021 (Nousi) | Mikko Lehto |
| Jyväskylän Lohi | Jyväskylä | Koskenharju | 1924 | 2021 (Nousi) | Jussi Muilu |
| Kannuksen Ura | Kannus | Kitinkankaan pesäpallostadion | 1968 | 2019 (Nousi) | Eetu Rekonen |
| Kouvolan Pallonlyöjät -2 | Kouvola | KSS Energia Areena | 1931 | 2022 (Nousi) | Juuso Ilander |
| Loimaan Palloilijat | Loimaa | Loimaan pesäpallostadion | 1931 | 2020 (Nousi) | Joni Kalttonen |
| Oulun Lippo | Oulu | Mustapekka Stadion | 1955 | 2019 (Putosi) | Markku Hylkilä |
| Puijon Pesis | Kuopio | Puijon pesäpallostadion | 1999 | 2010 (Putosi) | Altti-Jussi Ronkainen |
| Simon Kiri | Simo | Simon keskuskenttä | 1926 | 2019 (Nousi) | Janne Anttila |
Sarjajärjestelmä

Runkosarjassa pelattiin kaksinkertainen sarja sekä kaksi lisäottelua ennalta määritettyä joukkuetta vastaan. Lisäotteluparit olivat:
Simon Kiri–Oulun Lippo
Haapajärven Pesä-Kiilat–Kannuksen Ura
Alajärven Ankkurit–Alavuden Peli-Veikot
Puijon Pesis–Jyväskylän Lohi
Ikaalisten Tarmo–Loimaan Palloilijat
Kouvolan Pallonlyöjät -2–Haminan Palloilijat
Yhteensä runkosarjassa pelattiin 24 ottelua joukkuetta kohden.
Runkosarjan neljä parasta joukkuetta pääsivät pudotuspeleihin. Välierissä runkosarjan voittaja kohtasi neljänneksi sijoittuneen joukkueen ja toiseksi sijoittunut kolmanneksi sijoittuneen joukkueen. Välierät pelattiin paras kolmesta -järjestelmällä, ja niiden voittajat etenivät loppuotteluun. Loppuottelusarja pelattiin paras viidestä -järjestelmällä. Sen voittaja nousee Superpesikseen, ja häviäjä etenee Superpesiskarsintaan Superpesiksen 12:nneksi sijoittunutta joukkuetta vastaan. Karsinta pelataan niin ikään paras viidestä järjestelmällä, ja sen voittaja pelaa kaudella 2023 Superpesiksessä ja häviäjä Ykköspesiksessä. Kaikissa pudotuspelisarjoissa kotietu on runkosarjassa paremmin menestyneellä. Superpesiskarsinnassa etu on superpesisjoukkueella.
Runkosarjan neljä heikointa joukkuetta pelasivat putoamiskarsinnat. Putoamiskarsinnoissa yhdeksänneksi sijoittunut joukkue kohtasi 12:nneksi sijoittuneen joukkueen ja kymmenenneksi sijoittunut 11:nneksi sijoittuneen. Karsinnat pelattiin paras viidestä -järjestelmällä, ja kotietu on paremmin runkosarjassa sijoittuneella. Ottelusarjojen voittajat jatkavat Ykköspesiksessä ja häviäjät putoavat Suomensarjaan.