stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Latvian ralli 2024
Kilpailijat

| Rally1-autot> Nro | Rally1-autot> Kuljettaja | Rally1-autot> Kartanlukija | Rally1-autot> Talli | Rally1-autot> Auto | Rally1-autot> Mestaruuskilpailu | Rally1-autot>  | Rally1-autot>  | Rally1-autot>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 4 |  Esapekka Lappi |  Janne Ferm |  Hyundai Shell Mobis WRT | Hyundai i20 N Rally1 Hybrid | kuljettaja, kartanlukija, valmistaja |  |  |  |
| 8 |  Ott Tänak |  Martin Järveoja |  Hyundai Shell Mobis WRT | Hyundai i20 N Rally1 Hybrid | kuljettaja, kartanlukija, valmistaja |  |  |  |
| 11 |  Thierry Neuville |  Martijn Wydaeghe |  Hyundai Shell Mobis WRT | Hyundai i20 N Rally1 Hybrid | kuljettaja, kartanlukija, valmistaja |  |  |  |
| 13 |  Grégoire Munster |  Louis Louka |  M-Sport Ford WRT | Ford Puma Rally1 Hybrid | kuljettaja, kartanlukija, valmistaja |  |  |  |
| 16 |  Adrien Fourmaux |  Alexandre Coria |  M-Sport Ford WRT | Ford Puma Rally1 Hybrid | kuljettaja, kartanlukija, valmistaja |  |  |  |
| 17 |  Sébastien Ogier |  Vincent Landais |  Toyota Gazoo Racing WRT | Toyota GR Yaris Rally1 Hybrid | kuljettaja, kartanlukija, valmistaja |  |  |  |
| 18 |  Takamoto Katsuta |  Aaron Johnston |  Toyota Gazoo Racing WRT | Toyota GR Yaris Rally1 Hybrid | kuljettaja, kartanlukija |  |  |  |
| 22 |  Mārtiņš Sesks |  Renārs Francis |  M-Sport Ford WRT | Ford Puma Rally1 Hybrid | kuljettaja, kartanlukija |  |  |  |
| 33 |  Elfyn Evans |  Scott Martin |  Toyota Gazoo Racing WRT | Toyota GR Yaris Rally1 Hybrid | kuljettaja, kartanlukija, valmistaja |  |  |  |
| 69 |  Kalle Rovanperä |  Jonne Halttunen |  Toyota Gazoo Racing WRT | Toyota GR Yaris Rally1 Hybrid | kuljettaja, kartanlukija, valmistaja |  |  |  |
Lähde: 
Kilpailuun ilmoittautui 40 autokuntaa. Ilmoittautuneissa on kymmenen Rally1-autokuntaa, joiden lisäksi mukana on WRC2- ja WRC3-sarjoissa kilpailevia autokuntia.
Erikoiskokeet

Kilpailussa ajettiin 20 erikoiskoetta, joiden yhteispituus oli 300 kilometriä. Siirtymiä oli 1 044,65 kilometriä ja kokonaispituus oli 1 344,65 kilometriä.
| Päivä | Kello | Nro | Nimi | Pituus | Kuljettaja | Kartanlukija | Auto | Aika |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 18. heinäkuuta | 07.31 | — | Shakedown | 3,58 km |  |  |  |  |  |
| 18. heinäkuuta | 20.05 | SSS 1 | Biķernieki Track | 11,00 km | Rovanperä |  |  |  |  |
| 19. heinäkuuta | 10.00 | SS 2 | Milzkalne 1 | 4,99 km | Rovanperä |  |  |  |  |
| 19. heinäkuuta | 10.45 | SS 3 | Tukums 1 | 27,56 km | Sesks |  |  |  |  |
| 19. heinäkuuta | 12.00 | SS 4 | Andumi | 17,86 km | Sesks |  |  |  |  |
| 19. heinäkuuta | 14.30 | SS 5 | Milzkalne 2 | 4,99 km | Ogier |  |  |  |  |
| 19. heinäkuuta | 15.15 | SS 6 | Tukums 2 | 27,56 km | Rovanperä |  |  |  |  |
| 19. heinäkuuta | 16.30 | SS 7 | Strazde | 17,44 km | Rovanperä |  |  |  |  |
| 19. heinäkuuta | 17.20 | SS 8 | Talsi | 20,52 km | Rovanperä |  |  |  |  |
| 20. heinäkuuta | 08.20 | SS 9 | Pilskalns | 18,87 km | Rovanperä |  |  |  |  |
| 20. heinäkuuta | 09.35 | SS 10 | Snēpele | 17,52 km | Rovanperä |  |  |  |  |
| 20. heinäkuuta | 11.30 | SS 11 | Īvande | 23,04 km | Tänak |  |  |  |  |
| 20. heinäkuuta | 13.05 | SS 12 | Vecpils 1 | 12,64 km | Rovanperä |  |  |  |  |
| 20. heinäkuuta | 16.15 | SS 13 | Podnieki | 10,09 km | Rovanperä |  |  |  |  |
| 20. heinäkuuta | 17.05 | SS 14 | Vecpils 2 | 12,64 km | Rovanperä |  |  |  |  |
| 20. heinäkuuta | 19.00 | SS 15 | Dinsdurbe | 6,64 km | Ogier |  |  |  |  |
| 20. heinäkuuta | 20.15 | SSS 16 | Liepāja City Stage | 2,56 km | Rovanperä |  |  |  |  |
| 21. heinäkuuta | 08.55 | SS 17 | Krogzemji 1 | 18,70 km | Ogier |  |  |  |  |
| 21. heinäkuuta | 10.05 | SS 18 | Mazilmāja 1 | 13,34 km | Tänak |  |  |  |  |
| 21. heinäkuuta | 11.55 | SS 19 | Krogzemji 2 | 18,70 km | Tänak |  |  |  |  |
| 21. heinäkuuta | 14.15 | SS 20 | Mazilmāja 2 Power Stage | 13,34 km | Tänak |  |  |  |  |
Lähde:
Tapahtumia

Erikoiskoe 14 pysäytettiin kun mainoskaari putosi tielle Evansin osuttua siihen. Erikoiskoetta päästiin jatkamaan, mutta Tänak, Katsuta ja Fourmaux saivat erikoiskokeelta nimellisen ajan keskeytyksestä johtuen. Kilpailun voittoon ajoi Kalle Rovanperä. Viimeisellä erikoiskokeella Latvian Martins Sesks kärsi teknisistä ongelmista ja putosi sijoituksissa. WRC2-luokan kilpailun voitti Oliver Solberg ennen Mikko Heikkilää, jolle tulos oli ensimmäinen palkintopallisijoitus WRC2-luokassa. Lappi joutui keskeyttämään viimeisen erikoiskokeen jälkeen moottorivikaan.
Pesäpallon SM-sarja 1948

Pesäpallon SM-sarjassa 1948 Helsingin Pallonlyöjät putosi mestaruussarjasta lopullisesti. Lahti ja Hamina päätyivät tasapisteisiin, ja mestaruuden ratkaisemiseksi tarvittiin uusinnat.
Mestaruussarja > Sarjataulukko

| Joukkue | O | V | T | H | Juoksut | Juoksusuhde | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Lahden Mailaveikot | 12 | 11 | 0 | 1 | 173–52 | 3,33 | 22 |
| Haminan Palloilijat | 12 | 10 | 2 | 0 | 132–41 | 3,22 | 22 |
| Riihimäen Pallonlyöjät | 12 | 9 | 1 | 2 | 83–56 | 1,48 | 19 |
| Helsingin Pallo-Toverit | 12 | 7 | 1 | 4 | 90–63 | 1,429 | 15 |
| Työväen Mailapojat | 12 | 7 | 1 | 4 | 97–68 | 1,426 | 15 |
| Jyväskylän Kiri | 12 | 6 | 0 | 6 | 120–91 | 1,32 | 12 |
| Tainionkosken Urheilijat | 12 | 6 | 0 | 6 | 72–72 | 1,00 | 12 |
| Myllykosken Kilpa-Veikot | 12 | 6 | 0 | 6 | 85–103 | 0,83 | 12 |
| Toijalan Pallo-Veikot | 12 | 4 | 3 | 5 | 84–76 | 1,11 | 11 |
| Tampereen Pesä-Peikot | 12 | 4 | 0 | 8 | 104–127 | 0,82 |   8 |
| Seinäjoen Maila-Jussit | 12 | 2 | 0 | 10 | 68–112 | 0,61 |   4 |
| Helsingin Pallonlyöjät | 12 | 1 | 1 | 10 | 61–155 | 0,39 |   3 |
| Haminan Ponteva | 12 | 0 | 1 | 11 | 53-206 | 0,26 |   1 |
Tasapisteissä järjestyksen sarjassa määrää juoksusuhde.
Pesä-Peikot, Seinäjoki, Helsingin Pallonlyöjät ja Haminan Ponteva putosivat sarjasta.
Sarjaan nousivat Tampereen Pyrintö ja Vimpelin Veto Suomensarjasta, Kuusankosken Puhti TUL:n kiintiöllä ja lisäksi Tainionkosken Tähti (TUL), joka voitti Suomensarjalaisten ja TUL:n joukkueiden välillä järjestetyn karsinnan.
Mestaruussarja > Ottelut

| Joukkue | LMV | HP | RPL | PT | TMP | JK | TU | MKV | TPV | TPP | SMJ | HPL | HPo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Lahden Mailaveikot |  |  |  |  |  | 8–5 | 20–7 |  | 11–7 |  | 9–0 | 19–5 | 49–2 |
| Haminan Palloilijat | 5–2 |  | 6–6 |  | 10–3 | 18–4 |  | 12–3 |  |  | 7–0 |  |  |
| Riihimäen Pallonlyöjät | 9–14 |  |  | 7–2 |  |  |  | 5–2 | 10–9 | 5–4 |  |  | 10–1 |
| Helsingin Pallo-Toverit | 4–11 | 5–10 |  |  |  | 7–5 |  | 16–3 | 5–5 |  |  | 14–4 |  |
| Työväen Mailapojat | 1–4 |  | 5–2 | 5–0 |  | 9–10 |  |  |  | 10–7 | 14–2 |  |  |
| Jyväskylän Kiri |  |  | 7–12 |  |  |  | 9–10 | 8–9 |  | 26–6 |  | 13–2 | 17–4 |
| Tainionkosken Urheilijat |  | 4–7 | 3–4 | 2–7 | 4–0 |  |  | 4–2 |  |  |  | 13–0 |  |
| Myllykosken Kilpa-Veikot | 5–11 |  |  |  | 3–20 |  |  |  | 13–10 | 14–10 | 9–2 |  | 16–2 |
| Toijalan Pallo-Veikot |  | 5–5 |  |  | 10–11 | 3–5 | 9–1 |  |  | 5–4 | 9–4 |  |  |
| Tampereen Pesä-Peikot | 2–15 | 2–9 |  | 4–5 |  |  | 8–2 |  |  |  | 14–6 | 21–12 |  |
| Seinäjoen Maila-Jussit |  |  | 2–5 | 7–9 |  | 3–11 | 4–11 |  |  |  |  | 20–6 | 18–8 |
| Helsingin Pallonlyöjät |  | 6–20 | 1–8 |  | 8–11 |  |  | 3–6 | 5–5 |  |  |  | 9–5 |
| Haminan Ponteva |  | 1–23 |  | 0–16 | 8–8 |  | 2–11 |  | 2–7 | 18–22 |  |  |  |
Loppuottelu

| Haminan Palloilijat – Lahden Mailaveikot  |
| --- | --- | --- | --- |
| 2.10. Hamina | HP | LMV | 6-6(keskeytyi) |
| 3.10. Lahti | LMV | HP | 5-10 |
| 10.10. Hamina | HP | LMV | 5-2 |
Haminan Palloilijat voitti Suomen mestaruuden yhteistuloksella 15-7
Mestarijoukkue: Pentti Paavola (lukkari), Otso Paavola (sieppari), Onni Paavola (1-vahti), Mauri Mäkelä (2-vahti), Pentti Hattari (polttaja), Mauno Reila (3-vahti), Olli Saressalo (2-vara), Eero Vuorio (3-vara), Leo Saressalo (koppari), Kalle Haapaniemi, Sakari Saressalo.
Lyöjätilasto

| Sij>  | Pelaaja | Joukkue | Kunnarit | Lyödyt | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Leo Hannula | Lahden Mailaveikot | 0 | 41 | 41 |
| 2. | Kalevi Ihalainen | Pallo-Toverit | 6 | 21 | 33 |
| 3. | Pauli Vainio | Myllykosken Kilpaveikot | 2 | 29 | 33 |
| 4. | Juha Broman | Lahden Mailaveikot | 4 | 18 | 26 |
| 5. | Eero Vuorio | Haminan Palloilijat | 0 | 25 | 25 |
| 6. | Pentti Paavola | Haminan Palloilijat | 0 | 23 | 23 |
| 7. | Erkki Alhava | Lahden Mailaveikot | 1 | 20 | 22 |
| 7. | Gunnar Nieminen | Pesä-Peikot | 1 | 20 | 22 |
| 9. | Martti Alopaeus | Pallo-Toverit | 2 | 15 | 19 |
| 10. | Mauno Heliö | Pesä-Peikot | 3 | 12 | 18 |
Kunnarista 2 pistettä.
Naisten SM

Loppuottelut
| Vimpelin Veto – Lahden Koripalloilijat  |
| --- | --- | --- | --- |
| Vimpeli | ViVe | LKP | 5-5 |
| Lahti | LKP | ViVe | 8-11 |
Vimpelin Veto voitti Suomen mestaruuden juoksuin 16-13
Mestarit:
Alli Mäkelä (o.s. Pokela),
Anna-Maija Jaakkola,
Kaarina Palmu (o.s. Latvala),
Leena Liikala (o.s. Jaakkola),
Liisa Kujala,
Maija Mäkinen,
Marjatta Mäkinen,
Martta Männikkö,
Sirkka Männikkö,
Valma Mäkinen,
Valma Hirvelä,
Nelma Jaakkola,
Rauni Jaakkola
Palkinnot

| Palkinto | Pelaaja | Joukkue |
| --- | --- | --- |
| Vuoden lukkari | Vilho Kokkonen | Lahden Mailaveikot |
| Lyöjäkuningas | Leo Hannula | Lahden Mailaveikot |
Ansiomerkit

| Palkinto | Henkilö |
| --- | --- |
PPL:n kultainen ansiomerkki no 4: Osmo Kupiainen
Lapinlahden lentokenttä

Lapinlahden lentokenttä (ICAO: EFLL) on Lapinlahdella viiden kilometrin päässä Lapinlahden keskustasta Palsuan suuntaan sijaitseva lentopaikka. Kenttä on tarkoitettu vain ultrakevytkoneille ja niihin rinnastettaville ilma-aluksille ja lentotoiminnasta on ilmoitettava Kuopion lennonjohdolle.
Lapinlahden lentokentän nurmipäällysteisen kiitotien pituus on 340 metriä ja leveys 15 metriä. Kentällä on lentokonehalli, lennonvalmisteluparakki, luokkatila, ulkokäymälä, nuotiopaikka sekä yöpymismahdollisuudella varustettu aitta. Rakennukset on sähköistetty. Polttoainepistettä ei ole. Talvella kenttä pyritään pitämään aurattuna.
Kentällä toimii Lapinlahden Ilmailijat ry ja siellä on toimintaa etenkin kerho-iltoina. Kentällä on myös radiolennokkitoimintaa.
Ericus Achrelius

Ericus Achrelius (myös mainittu muodossa Ericus Danielis Roslagius, 15. toukokuuta 1604 Solön kylä, Österåker, Roslagen, Ruotsi – 17. huhtikuuta 1670 Turku) oli ruotsalainen Turun akatemian ensimmäinen lääketieteen professori. Achrelius tunnettiin esimerkkinä huonosta professorista, joka ei virassa ollessaan tiedetä julkaisseen yhtään tieteellistä kirjallista tuotosta.
Achrelius syntyi Ruotsissa. Hänen isänsä oli tilanhoitaja Daniel Brynolfinpoika Achrelius ja äitinsä Anna Nilsintytär. Ensimmäiset opilliset maininnat hänestä löytyvät Uppsalan yliopiston matrikkeleista vuosilta 1620 ja 1625. Uppsalassa hän opiskeli aluksi filosofisessa tiedekunnassa latinankielistä puhetaitoa, historiaa, matematiikkaa ja fysiikkaa. Vasta myöhemmin hän opiskeli lääketiedettä ja anatomiaa. Ainoa Achreliuksen säilynyt julkaisu on 11. maaliskuuta 1627 pidetty juhlapuhe, jossa hän puolusti mikro-makrokosmosteoriaa.
1630-luvulla Achrelius toimi yksityisopettajana Uppsalassa skotlantilaissyntyisen upseerin David Sithonin (Sitton/Seton) pojille Johnille ja Davidille. Hän sai vuosikymmenen puolivälissä taloudellista tukea valtakunnandrotsi Gabriel Oxenstiernan puolison Merta Bielken yliopistolle tekemästä testamenttilahjoituksesta. Turkuun hän saapui vuonna 1640 Turun akatemian perustamisen aikoihin tavoittelemaan lääketieteellistä virkaa. Akatemian lääketieteen professoriksi valittiin aluksi Olof Regelius, joka ei kuitenkaan ottanut virkaa vastaan vaan jäi Hollantiin jatko-opiskelijaksi. Näin kuningatar Kristiinan holhoojahallitus nimitti Achreliuksen lääketieteen professoriksi 20. syyskuuta 1641.
Turun akatemian rehtorin virka kiersi professorilta toiselle, ja Achrelius toimi rehtorina 1643–1644 ja 1650–1651. Hän teki myös tiluksille Varsinais-Suomeen ja Hämeeseen maakuntamatkoja, joilla tutustui suomalaisten tauteihin ja lääkekasveihin. Achrelius kuitenkin turhautui työhönsä, ja vuonna 1645 hän valitti konsistorille oppilasmääriensä romahtaneen, koska lääketieteen opiskelijoille ei ollut myönnetty stipendejä. Maaliskuussa 1661 hän pyysi lupaa luennoida ja pitää harjoituksia kotonaan, mutta pyyntö evättiin ja häntä kehotettiin luennoimaan enemmän julkisesti. Konsistorin kokouksessa 4. huhtikuuta 1661 piispa Johannes Elai Terserus esitti kysymyksiä siitä, miksi Achrelius ei luennoinut, käynyt kirkossa eikä osallistunut riittävästi konsistorin toimintaan. Terserus totesi myös, että Achreliuksen johdolla ei ollut pidetty yhtään väitöstä, vaikka Akatemian sääntöjen mukaan jokaisen professorin piti johtaa vähintään yhtä väitöstä vuodessa. Kansleri Brahen huomautuksen jälkeen Achrelius alkoi väliaikaisesti luennoida ja käydä kirkossa. Vielä seuraavana syksynä häntä huomautettiin samasta asiasta. Tämän jälkeen hänen rinnalleen yritettiin saada toista profesuuria, mutta hanke kariutui rahanpuutteeseen. Achrelius pysyi virassaan kuolemaansa saakka, mutta oli viimeisinä vuosinaan hyvin sairas.
Gratulaatiot

Vaikka Achreliukselta ei tunneta tieteellisiä julkaisuja on Achreliukselta säilynyt joukko hänen latinaksi, ruotsiksi ja englanniksi laatimiaan onnittelurunoja eli gratulaatioita. Englanninkieliset gratulaatiot ovat Tönnes Klebergin tutkimuksen mukaan ensimmäiset syntyperäisen ruotsalaisen englanniksi laatimat runot. Ne ovat myös ensimmäisiä Suomessa painettuja englanninkielisiä tekstejä. Achreliukselta tunnetaan kymmenen englanninkielistä gratulaatiota vuosilta 1642–1661. Achreliuksen gratulaatiot ovat Matti Peikolan tutkimusten mukaan osittain kopioitu lähes suoraan ja osittain mukailtu skotlantilaisesta psalttarista.
Perhe

Vuonna 1643 Achrelius avioitui piispa Isaacus Rothoviuksen tyttären Margaretha Rothovian kanssa. Liitosta syntyi kuusi lasta. Näistä tunnetaan Daniel Achrelius, josta tuli Turun akatemian kaunopuheisuuden professori.
Ericus-kuoro

Ericus-kuoro on turkulainen kuoro. Kuoron toiminta oli hiipumassa, mutta se herätettiin uudelleen henkiin värväämällä uusia laulajia mainostoimiston avulla. Kuoroon on liittynyt myös karaokelaulajia.
Diskografia

Ericus kuoro (1974)
Aiheesta muualla

Ericus-kuoron esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Emely de Heus

Emely de Heus (s. 10. helmikuuta 2003) on alankomaalainen autourheilija. Hän kilpailee nykyään F1 Academy -sarjassa. Hän on aiemmin kilpaillut W Series -sarjassa sekä Formula 4 -luokan Espanjan ja Yhdistyneiden Arabiemiirikuntien sarjoissa.
Aiheesta muualla

Interview: W Series-debutante De Heus aast op podiumplekken (hollanniksi)
Erik Stensiö

Erik Helge Osvald Stensiö (s. 2. lokakuuta 1891, Döderhult – 11. tammikuuta 1984) oli ruotsalainen paleontologi, Naturhistoriska riksmuseetin paleontologisen osaston esimies 1923–1933 ja uudelleen 1935–1959 ja vuosina 1933–1935 professori Upsalassa. Hän sai aikaan merkittäviä tuloksia fossiilisten kalojen anatomiaa ja kehityshistoriaa koskeneilla tutkimuksillaan. Hän kehitti pitkälle leikesarjatekniikan, jonka avulla voidaan selvittää selkärankaisten pääkallon luissa painaumina jäljellä olevien hermojen ja aivoverisuonten paikat.
Ervi Sirén

Ervi Anneli Sirén (s. 1948) on suomalainen tanssitaiteilija ja koreografi. Sirén edustaa nykytanssia ja on vaikuttanut voimakkaasti suomalaiseen tanssitaiteeseen 1970-luvulta lähtien.
Vuosina 1974–1980 Sirén oli tanssijana tanssiteatteri Rollossa, jossa hän työskenteli monien tunnettujen koreografien kanssa. Sen jälkeen hän on toiminut vapaana freelancer-tanssitaiteilijana. 1980- ja 1990-luvuilla hän työskenteli lisäksi Teatterikorkeakoulun tuntiopettajana sekä koulun tanssitaiteen ja liikunnan lehtorina. Vuosina 1998–2007 hän oli korkeakoulun tanssitaiteen professori, opetusalanaan tanssijantyö. Vuosina 2000–2004 hän toimi myös korkeakoulun tanssitaiteen laitoksen johtajana vuorotellen professori Marjo Kuuselan kanssa. Sirénin antama opetus on sisältänyt niin tanssitekniikkaa, tanssijantyön kokonaisuutta kuin koreografioiden luomista. Pitkäaikaisen opetustyönsä kautta hänellä on ollut merkittävä vaikutus suomalaisten tanssitaiteilijoiden koulutukseen ja laajemminkin tanssitaiteeseen.
Koko taiteilijanuransa ajan Sirén on tutkinut ja kehittänyt sekä omaa työskentelytapaansa että opetusajatteluaan, joissa korostuu liikettä hienovaraisesti mutta syvästi ymmärtävä ote.
Sirénille myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 2000 ja taiteilijaeläke 2015.
Emanuel Kanajärvi

Emanuel Kanajärvi (27. maaliskuuta 1801 – 2. kesäkuuta 1868 Kanajärvi, Kalvola) oli hämäläinen talollinen ja talonpoika. Hän oli itseoppinut, mutta hän arvosti koulutusta ja sivistystä sekä kirjallisuutta ja kovaa työtä. Hän asui kaukana, lähes tiettömässä korvessa, mutta silti hän pystyi kehittymään aikakautensa yhdeksi kansalliseksi merkkihenkilöksi.
Tausta

Kanajärvi syntyi hyvin vaatimattomiin oloihin Hämeen syrjäiseen korpeen Kanajärven taloon. Kotitilalla elämä oli vaatimatonta. Kivisten peltojen tuotto oli hyvin vähäistä, ja keskeisin elanto ja veronmaksukyky tulivat kalastamisesta. Kanajärven äiti oli perinyt pitkään suvun hallussa olleen tilan vanhemmiltaan. Puolisokseen hän otti itseään huomattavasti vanhemman torpparin pojan ja rengin.
Tila siirtyi vanhemmilta Kanajärvelle, joka maksoi sisaruksilleen sisarosuudet ja uudisti tilaa tuottavaksi yksiköksi. Peltoja raivaamalla hän pystyi parantamaan rehutilannetta ja siten reilusti kaksinkertaistamaan sekä lypsykarjan että hevosten määrän. Ajan myötä tila kuitenkin rappeutui sekä Kanajärven fyysisen heikkouden ja uupumuksen että myös maataloudelle epäsuotuisten säiden takia. Elettiinhän niin sanottuihin suuriin nälkävuosiin johtaneita heikkojen satojen aikaa.
Kanajärven vanhemmat olivat Maria Kristiina, joka oli perinyt talon vanhemmiltaan, ja naapurikylästä rengiksi tullut torpparinpoika Matti Jaakonpoika, jotka avioituivat ja saivat viisi lasta. Vanhin heistä, Emanuel Kanajärvi avioitui orpantyttären Eeva-Stiina Rimminpään kanssa vuonna 1831. Kanajärven kotitila on yksityisenä museona ja sitä on kunnostettu.
Kirjat

Lukemaan Emanuel Kanajärvi oppi, lukuisten muiden tuon ajan nuorten tavoin, oman äitinsä opastuksella. Samalla hänessä syttyi myös kiinnostus kirjoihin. Varhaisin tunnettu kirjahankinta, jossa on hänen omakätinen nimikirjoituksensa, on vuodelta 1819. Kymmenessä vuodessa olikin kertynyt merkittävä kokoelma kirjoja, jotka olivat eri tavoin hankittu kaupungeista. Kyseessä ei ollut pelkästään uskonnollinen kirjallisuus, joka tuolloin oli pääsääntöisesti kotien kirjallisuutta, vaan mukaan mahtui maallisiakin kirjoja, historiaa ja niin edelleen.
Aluksi kirjoja hankittiin luettavaksi, mutta myöhemmin kirjojen hankkimisesta muodostui itsetarkoitus ja keräily. Tätä kautta hän tutustui Kirja-Mattiin eli Matti Pohtoon, jolla oli oma kammari Kanajärven talossa. Kanajärvelle Pohto kuljetti omat arvokkaat kirjansa pakoon niin sanottua itämaista sotaa.
Kanajärvi oli hyvin tarkka kirjoistaan ja säilytti niitä hyvin. Kuitenkin hän lahjoitti Kalvolan kirkolle 1861 perustettuun kirjastoon kohtalaisen kirjakokoelman, josta tuli tavallaan uuden kirjaston peruskokoelma. Kanajärven kirjakokoelma myytiin vuonna 1908 Helsingin yliopiston seminaarikirjastolle. Kokoelmaan kuului 650 teosta ja 72 vuosikertaa sanomalehtiä. Myöhemmin tämä kokoelma on hajonnut, joten sen todellisesta sisällöstä tiedetään sangen vähän. Kaikki kokoelman teokset olivat joka tapauksessa suomenkielisiä.
Yhteiskunnallinen toiminta

Emanuel Kanajärvi osallistui kotipitäjänsä yhteiskunnalliseen toimintaan. Hän otti osaa pitäjänkokouksiin. Lisäksi hän toimi kuudennusmiehenä oman alueensa piiritarkastajana. Hän oli myös köyhäinhoitolautakunnan ja lainamakasiinin hoitokunnan jäsen.
Kuolema

Suurten nälkävuosien seurauksena tulivat nälkä ja erilaiset kulkutaudit, ja tällaiseen lavantautiepidemiaan myös Emanuel Kanajärvi kuoli 2. kesäkuuta 1868; hänen puolisonsa oli kuollut edellisenä päivänä. Poika Heikki eli vuodet 1838–1872.
Kirjallisuutta

Appelqvist Walter: Emanuel Kanajärvi Kirjamies ja korvenraivaaja, 1964
Aiheesta muualla

Kanajärven talo, Museovirasto
Kanajärven talo ja sen kuuluisa isäntä. Vanhoja kulttuurimuistoja Etelä-Hämeestä, Aamulehti, 02.09.1934, nro 235, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Edvard Mikkola : Emanuel Kanajärvi, hämäläinen talonpoika ja kirjainkokooja, Aamulehti, 23.06.1939, nro 166, s. 21, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Ervamaa

Ervamaa on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Erkki Ervamaa (1915–1962), pastori, opettaja ja Akateemisen Karjala-Seuran aktivisti
Ilmari Ervamaa (ent. Ervast, 1891–1973), asianajaja ja Kemin pormestari 1924–1961
Tomi Ervamaa (1964–2007), sanomalehtitoimittaja.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Emeproni

| --- | --- |

Emeproni
Systemaattinen (IUPAC) nimi
N-etyyli-N,N-dimetyyli-4,4-difenyylibutaani-2-aminium
Tunnisteet
CAS-numero: 3614-30-0
ATC-koodi: G04BD01
PubChem CID: 34055
Kemialliset tiedot
Kaava: C20H28N+
Moolimassa: 282,443 g/mol
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa:  ?
Emeproni on muskariinireseptoria salpaava antikolinerginen lääkeaine, jota käytetään tihentyneen virtsaamistarpeen ja virtsanpidätyskyvyttömyyden hoitoon. Lääke annetaan tablettina ja vaikutus on maksimaalinen 2–4 tunnin kuluttua ottamisesta. Emeproni imeytyy ruoansulatuskanavasta huonosti ja hyötyosuus on vain noin 1–10%. Myös ruoka häiritsee imeytymistä. Emeproni ei läpäise veri-aivoestettä. Lääkekäytössä se on bromidimuotona (emeproniumbromidi).
Aiheesta muualla

Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Emeproni (D07224) (englanniksi)
UNII: Emeproni (WZM699L2TL) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Eliteserien (jääpallo)

| Eliteserien |
| --- | --- |
Laji:  Jääpallo
Maa(t):  Norja
Perustettu:  1988
Joukkueita:  8
Hallitseva mestari:  Solberg Sportsklubb
Sivusto:  Eliteserien
Eliteserien on miesten jääpalloilun korkein sarjataso Norjassa. Sen järjestää Norjan jääpalloliitto, Norges Bandyforbund. Sarjan voittaja on jääpallon Norjan mestari. Eliteserien alkoi kaudella 1988/1989, kun se korvasi 1. divisioonan (norjaksi 1. divisjon) maan korkeimpana sarjatasona.
Kaudella 2010/2011 Eliteserienissä pelaa kahdeksan joukkuetta. Hallitseva Norjan mestari on Solberg Sportsklubb.
Historia

Norjan mestaruudesta jääpallossa on pelattu vuodesta 1912 lähtien vaihtelevin kilpailumuodoin. Kausina 1968/1969–1987/1988 Norjan korkein jääpalloilun sarjataso oli 1. divisioona. Kaudelle 1988/1989 korkeimman sarjatason aseman sai Eliteserien, ja 1. divisioonasta tuli toiseksi korkein sarjataso.
Joukkueet kaudella 2010/2011

Drammen Bandy
Høvik Idrettsforening
Mjøndalen Idrettsforening
Idrettsforeningen Ready
Sarpsborg Bandyklubb
Solberg Sportsklubb
Stabæk Idrettsforening
Ullevål Idrettslag
Mestarit

Luettelo jääpallon Norjan mestareista
Aiheesta muualla

Tulospalvelu ja sarjataulukko
Lasitiili

Lasitiiliä
Lasitiili on talon sisustuksessa tai jopa pieninä osina rakenteissa käytettävää lasista neliötiiltä. Lasitiiliä on eri värisiä, ja niissä voi olla monenlaisia kuvioita. Lasitiilet sopivat mm. suihkutilan tai muun tilan eristämiseen siten, että tilaan tulee kuitenkin valoa tiilien läpi. Valon tuleminen ja osittainen läpi näkyminen tekevät lasitiilestä hyvinkin suositun sisustuselementin. Lasitiiltä myydään hyvin varustetuista rautakaupoista.
Historia

Lasitiilen historia ulottuu 1800-luvun lopulle, ja siitä tuli tärkeä elementti arkkitehtuurissa siirryttäessä 1900-luvun alun modernismiin. Tämän ajan esimerkkejä ovat arkkitehti Pierre Chareaun vuosina 1928–1932 rakennettu Maison de Verre Pariisissa sekä arkkitehti Giuseppe Terragnin vuosina 1932–1936 rakennettu Casa del Fascio Comossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lasitiili Wikimedia Commonsissa