stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ammattikorkeakoulu
Ammattikorkeakoulut maittain > Suomessa

Pääosa Suomen ammattikorkeakouluista perustettiin 1990-luvulla, kun opistoasteen oppilaitosten toimintaa yhtenäistettiin ammattikorkeakoulu-nimityksen alle.
Vuoden 2020 alussa Suomessa oli 24 ammattikorkeakoulua. Niistä 23 sijaitsi Manner-Suomessa, lisäksi Ahvenanmaalla toimii Ahvenanmaan ammattikorkeakoulu. Ahvenanmaan ammattikorkeakoulu ja Poliisiammattikorkeakoulu eivät kuulu opetusministeriön hallinnonalaan, vaan ensin mainittu toimii Ahvenanmaan maakuntahallinnon ja jälkimmäinen sisäministeriön alaisuudessa. Oikeudelliselta muodoltaan ammattikorkeakoulut ovat ammattikorkeakouluosakeyhtiöitä.
Suomalaisissa ammattikorkeakouluissa on vajaa 150 000 opiskelijaa. Heistä valtaosa eli 131 000 suorittaa ammattikorkeakoulututkintoa (AMK), joka on ammattikorkeakoulujen perustutkinto. Työelämässä oleville tarkoitettua ylempää ammattikorkeakoulututkintoa (YAMK) suorittaa yli 15 000 opiskelijaa. Lisäksi ammattikorkeakoulut kouluttavat ammatillisia opettajia. Vuonna 2023 ammattikorkeakouluista valmistui 25 251 AMK-tutkinnon, 5 244 YAMK-tutkinnon ja 1 683 ammatillisen opettajakoulutuksen suorittanutta. Vuodesta 2005 alkaen jokaisessa ammattikorkeakoulussa on toiminut lakisääteinen opiskelijakunta. Koulutuksen rinnalla ammattikorkeakoulujen toinen päätehtävä on ammattikorkeakouluopetusta palveleva, työelämää ja aluekehitystä edistävä sekä alueen elinkeinorakennetta uudistava soveltava tutkimus-, kehittämis- ja innovaatiotoiminta.
Ammattikorkeakoulut maittain > Ruotsissa

Ruotsissa, kuten Suomessakin, ammattikorkeakoulut tunnetaan ruotsinkielisellä nimityksellä yrkeshögskola. Ruotsissa on 18 ammattikorkeakoulua.
Poliksena Solovjova

Poliksena Solovjova n. vuonna 1900
Poliksena Sergejevna Solovjova (ven. Поликсена Сергеевна Соловьёва), kirjailijanimi Allegro; (20. maaliskuuta (J: 1. huhtikuuta) 1867, Moskova, Venäjän keisarikunta – 16. elokuuta 1924, Moskova, Neuvostoliitto) oli venäläinen runoilija, proosakirjailija ja kuvittaja.
Hänet luetaan kuuluvaksi symbolistisiin runoilijoihin venäläisen runouden ns. hopeakaudella. Hän voitti Puškinin mitalin vuonna 1908. Hän käänsi Liisa ihmemaassa -teoksen ensimmäisenä venäjän kielelle ja hänet tunnettiin Tropinka (ven. Тропинка, ’Polku’) -lehden ja kustantamon perustamisesta ja kuvittamisesta kumppaninsa lastenkirjailija Natalija Manaseinan kanssa (1869-1930).
Suku ja koulutus

Poliksena Solovjovan vanhemmat olivat Poliksena Vladimirovna Romanova, puolalais-ukrainalaisesta suvusta, sukua filosofi Grigori Skovorodalle, ja Sergei Solovjov, joka oli tunnettu historioitsija ja Moskovan yliopiston rehtori. Poliksena oli nuorin 12 lapsesta. Hänen veljiään olivat historiallisten romaanien kirjailija Vsevolod Solovjov (1849-1903) ja filosofi ja runoilija Vladimir Solovjov. Hän opiskeli aluksi kotona ja luki ja kirjoitti jo viisivuotiaana. Luettuaan Afanasi Fetin runokokoelman hän alkoi itse kirjoittaa runoja. Myöhemmin hän opiskeli Moskovan maalaus-, kuvanveisto- ja arkkitehtuurikoulussa Vasili Polenovin ja Illarion Prjanišnikovin johdolla.
Kirjallinen ura

Solovjova aloitti runouden julkaisemisen 16-vuotiaana vuonna 1883 Niva (ven. Нива, ’Niitty’) -lehdessä. Sen jälkeen hän keskittyi maalaamiseen, koska ei pitänyt itseään kyllin kirjallisesti lahjakkaansa. Hän muutti Pietariin vuonna 1895 ja liittyi kirjallisuuspiiriin, johon kuuluivat Konstantin Balmont, Aleksandr Blok, Zinaida Hippius, Vjatšeslav Ivanov ja Konstantin Slutševski (1837–1904), muiden symbolististen runoilijoiden joukossa. Hän heittäytyi pääkaupungin boheemipiireihin, käytti joskus ulkoillessaan miesten housuja ja hänellä oli naissuhteita. Häntä kyllästytti aina kuulla uusilta tuttavuuksiltaan kysymystä: Oletko sinä Vladimir Solovjovin sisar?
Vuonna 1898 Solovjova tapasi Keisarillisen sotilaslääketieteen akatemian professorin Mihail Petrovitš Manaseinin ja hänen vaimonsa Natalijan symbolististen runoilijoiden kokoontumisessa heidän kotonaan. Julkaistessaan vuonna 1899 ensimmäisen runokokoelmansa, jonka hän myös kuvitti, nimeltään Stihotvorenija (ven. Стихотворения, runot), hän alkoi käyttää salanimeä ”Allegro”. Hän julkaisi runoutta myös aikakauslehdissä, kuten Vestnik Jevropy (ven. Вестник Европы, ’Euroopan sanansaattaja’), Mir Boži (ven. Мир Божий, ’Jumalan Maailma’) ja Russkoje Bogatstvo (ven. Русское богатство, ’Venäjän Rikkaus’). Noin vuonna 1901 Solovjova tapasi sisarukset Adelaida ja Jevgenija Gertsykin ja vuoden 1903 tienoilla myös runoilija Maksimilian Vološinin. Noin vuonna 1906 hän alkoi kesälomailla Koktebelissä Krimillä Gertsykin sisarten luona, jotka pitivät kirjallista salonkia, johon kuuluivat Vološin ja Manaseina.
Vuonna 1906 Solovjova perusti kustantamon ja lastenlehden Tropinka (ven. Тропинка, ’Polku’), jossa hän työskenteli toimittajana, kuvittajana ja kirjailijana Natalija Manaseinan kanssa. Sekä hänet että kustantamo palkittiin Puškinin kultamitalilla vuonna 1908.
Hän julkaisi henkilökohtaisesti yli kaksikymmentä kirjaa tehdessään Tropinkaa, mukaan lukien monia käännöksiä merkittävien lastenkirjailjoiden teoksista. Hän oli ensimmäinen, joka käänsi Liisa ihmemaassa -teoksen venäjäksi (ven. Приключения Алисы в Стране чудес, Prikljutšenija Alisy v Strane tšudes, 1909). Myös muut symbolistirunoilijat käyttivät julkaisua laajasti luovien töidensä kanavana. Se oli aikansa merkittävä kustantamo, joka julkaisi noin 100 kirjaa vuoteen 1918 mennessä, joista yli puolet tehtiin Venäjän opetusministeriölle.
Kirjoittamisen ja kääntämisen lisäksi Solovjova julkaisi lehdessä monia piirustuksiaan. Hänen teoksensa edustavat monenlaisia tyylejä lasten piirustusten jäljitelmistä jugendgrafiikkaan. Hän myös tilasi piirroksia muilta taiteilijoilta parantaakseen lehden ulkoasua. Vaikka Solovjova seurasi usein symbolistista perinnettä, hän kirjoitti myös muissa genreissä, kuten kehtolauluja, uskonnollisia legendoja sekä arvoituksia ja runoja luonnosta ja eläimistä. Yksi näistä oli kevään kunniaksi vuonna 1907 kirjoitettu teatteridraama Svadba solntsa i vesny (ven. Свадьба солнца и весны, ’Auringon ja kevään häät’). Musiikin teokseen on säveltänyt Mihail Kuzmin.
Kirjallinen ura > Yksityiselämä ja uran loppupuoli

Solovjova ja Manaseina aloittivat suhteen, ja vuodesta 1909 alkaen he asuivat Natalijan aviomiehen kanssa samassa talossa Pietarissa, osoitteessa Voznesenski 16. Vuonna 1917 he asuivat vapaaehtoisessa maanpaossa Krimillä välttääkseen Venäjän vallankumouksen väkivallan pääkaupungissa. Krimillä asuessaan Solovjova jatkoi kirjoittamista, mutta hänen teoksiaan julkaistiin vain satunnaisesti Simferopolin tai Feodosijan sanoma- ja aikakauslehdissä. Hän opetti Feodosijan kouluissa, toimi parantolan kirjastonhoitajana ja piti luentoja Koktebelissä kansanopistossa. Ansaitakseen elantonsa hän ja Manaseina tekivät ja myivät hattuja. Vuoden 1923 lopulla Solovjova ja Manaseina pystyivät palaamaan Moskovaan ystäviensä Kornei Tšukovskin ja Maksimilian Vološinin avulla. Solovjova sairastui ja joutui melkein heti leikkaukseen, mutta hänen terveytensä heikkeni pian sen jälkeen. Solovjova kuoli 16. elokuuta 1924 Moskovassa, ja hänet on haudattu isänsä ja veljiensä viereen Novodevitšin hautausmaalle.
Perintö

Monien vuosien ajan Solovjovan panos venäläiseen kirjallisuuteen oli unohdettuna, eikä häntä mainittu Neuvostoliiton aikana. Hänet esiteltiin uudelleen Venäjän hopeakauden kirjailijana vuonna 1999, kun Tatjana Nikititšna Žukovskaja ja Jelena Albertovna Kallo kokosivat Ellis Lakin kustantaman kirjan Sub Rosa vuonna 1999. Kirja sisältää Solovjovan sekä Tšerubina de Gabriakin (Jelizaveta Ivanovna Dmitrijeva, 1887–1928), Adelaida Kazimirovna Gertsykin (1874-1925) ja Sofija Jakovlevna Parnokin (1885-1933) teoksia. Hänen työnsä tutkimiseen on 2000-luvulla saatu uusia apurahoja.
Solovjova oli aikanaan suosittu kirjailija vaikka onkin jäänyt kirjallisuushistoriassa vähälle huomiolle. Hän kirjoitti melko perinteistä proosaa ja runoutta, josta huokuu symbolisteille ominainen metafyysinen maailmankatsomus. Solovjovan novelli Nebyvalaja (’olematon’, 1912) on parodinen kuvaus solovjovilaisuuden naisihanteesta: teoksen päähenkilö Sofija Kunde osoittautuu rakastajansa miespäähenkilö filosofi Granitsyninin mielikuvituksen tuotteeksi.
Valikoidut teokset > Runous

1899: Стихотворения ('Runot')
1905: Иней ('Kuura')
1909: Плакун-трава ('Pajuheinä')
1912: Тайная правда ('Salainen totuus')
1913: Перекресток ('Risteys')
1914: Вечер ('Ilta')
1923/1924: Последние стихи ('Viimeiset runot')
Valikoidut teokset > Lastenkirjat

1906: Jolka i osina ('Kuusi ja haapa')
1907: Jolka ('Joulukuusi')
1909: Prikljutšeniya Alisy v strane tšudes (Liisa ihmemaassa, käännös)
1913: Krasnoje jaitško ('Punainen muna')
Aiheesta muualla

Поликсена Сергеевна Соловьёва (Allegro) http://silverage.ru/allegro/
Спендель, Д. Строительницы струн. Женщина, творчество, литература. «Петербург-XXI век» / Spendel, D.: Merkkijonojen rakentajat. Nainen, luovuus, kirjallisuus. "Pietari-XXI vuosisata", Pietari 2007. ss. 39-53.
Poliksena Solovjova, Nikolai Jarosenko 1885
Allas (vuoden 2022 elokuva)

| Allas |
| --- | --- |

Ohjaaja:  P. V. Lehtinen
Käsikirjoittaja:  P. V. Lehtinen
Tuottaja:  P. V. Lehtinen
Säveltäjä:  Laura Naukkarinen, Mirco Cortesi
Kuvaaja:  Hannu-Pekka Vitikainen
Leikkaaja:  P. V. Lehtinen
Lavastaja:  Inka Matilainen
Pääosat:  Iivo Tuuri Peter Kanerva Johanna Puhakka
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Cineparadiso
Ensi-ilta:  9. toukokuuta 2023
Kesto:  15 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Allas on P. V. Lehtisen ohjaama lyhytelokuva vuodelta 2022. Pojan pääosan näyttelee Iivo Tuuri.   Elokuva perustuu ohjaajan muistoihin lapsuuden peloista ja tunteista.Se palkittiin kunniamaininnalla (Mention for the Night Award) Signes de Nuit -festivaalilla Ranskassa 2023.
Juoni

Luurankoasuisen pikkupojan ja isän sanaton matka maauimalaan. Uintiretken luonne muuttuu, kun isän seuraan liittyy vieras nainen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Iivo Tuuri  | … |  Poika   |
|   Peter Kanerva  | … |  Isä   |
|   Johanna Puhakka  | … |  Nainen   |
Star Wars Jedi: Survivor

| Star Wars Jedi: Survivor |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Respawn Entertainment
Julkaisija:  Electronic Arts
Jakelija:  PlayStation Store, Microsoft Store, Epic Games Store ja Steam
Ohjaaja:  Stig Asmussen
Pelisarja:  Star Wars Jedi ja Tähtien sota -videopelit
Pelimoottori:  Unreal Engine 4
Julkaistu:  28. huhtikuuta 2023
Lajityyppi:  toimintaseikkailupeli, avaruusoopperapeli (d) ja toimintapeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  CERO: C (15 vuotta tai vanhempi)  ESRB: Teini-ikäisille  GSRR: 15+  PEGI 12  USK 16 
Alusta:  Microsoft Windows, PlayStation 5, Xbox Series X ja Series S, PlayStation 4 ja Xbox One
Lisenssi:  Suljettu lisenssi
Jakelumuoto:  Blu-ray-levy ja digitaalinen jakelu
Virallinen sivusto
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Star Wars Jedi: Survivor on Respawn Entertainmentin kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema toimintaseikkailupeli. Se julkaistiin Windowsille, PlayStation 5:lle, Xbox Series X/S:lle 28. huhtikuuta 2023. PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle peli julkaistiin 17. syyskuuta 2024.
Peli sijoittuu viisi vuotta Star Wars Jedi: Fallen Orderin jälkeiseen aikaan, ja Cal Kestis jatkaa pakenemista Galaktisen Imperiumilta.
Vastaanotto

Metacritic-kerääjäsivustolla pelin PS5-versio sai 85/100 pistettä, ja Xbox Series X-versio 84/100 pistettä ja PC-versio 79/100 pistettä.
IGN:n arvostelussa peli sai arvosanaksi 9/10.
Peli sai julkaisun alla paljon negatiivista palautetta huonosta optimoinnista ja bugeista. Pian julkaisun jälkeen EA ja Respawn pyysivät anteeksi pelin ongelmista Twitterissä ja lupasivat parantaa pelin suorituskykyä.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Tähtien sota -videopelit
| --- | --- |
Toiminta:  The Empire Strikes Back (1982)  Return of the Jedi: Death Star Battle  Return of the Jedi: Ewok Adventure  Jedi Arena  Star Wars (1987)  Star Wars (1991)  Droids  The Empire Strikes Back (1992)  Super Star Wars  Super Star Wars: The Empire Strikes Back  Rebel Assault  Super Star Wars: Return of the Jedi  Shadows of the Empire  Rebel Assault II: The Hidden Empire  Masters of Teräs Käsi  Rogue Squadron  Demolition  Episode I: Battle for Naboo  Starfighter  Rogue Squadron II: Rogue Leader  Jedi Starfighter  The Clone Wars (2002)  Apprentice of the Force  Bounty Hunter  The New Droid Army  Rogue Squadron III: Rebel Strike  Flight of the Falcon  Kinect  Attack Squadrons (peruttu) 
Toimintaseikkailu:  Yoda Stories  Episode I: The Phantom Menace  Episode I: Jedi Power Battles  Episode I: Obi-Wan's Adventures  Obi-Wan  Episode II: Attack of the Clones  Lego Star Wars: The Video Game  Episode III: Revenge of the Sith  Lego Star Wars II: The Original Trilogy  Lethal Alliance  Lego Star Wars: The Complete Saga  The Force Unleashed  The Clone Wars – Jedi Alliance  The Clone Wars – Lightsaber Duels  The Clone Wars – Republic Heroes  The Force Unleashed II  Lego Star Wars III: The Clone Wars  1313 (peruttu)  Disney Infinity 3.0  Lego Star Wars: The Force Awakens  Jedi: Fallen Order  Lego Star Wars: The Skywalker Saga  Jedi: Survivor  Outlaws 
Ajopelit:  Episode I: Racer  Racer Arcade  Super Bombad Racing  Racer Revenge 
Roolipelit:  Galaxies  Knights of the Old Republic  Knights of the Old Republic II: The Sith Lords  The Old Republic  Uprising  Galaxy of Heroes 
Simulaatiopelit:  X-Wing  TIE Fighter  X-Wing vs. TIE Fighter  X-Wing Alliance  Droid Works  Squadrons 
Strategia:  Rebellion  Force Commander  Galactic Battlegrounds  Empire at War Forces of Corruption 
Ensimmäisen persoonan ammunta:  Dark Forces  Jedi Knight: Dark Forces II  Jedi Knight II: Jedi Outcast  Jedi Knight: Jedi Academy  Republic Commando 
Kolmannen persoonan ammunta:  Battlefront (2004)  Battlefront II (2005)  Battlefront: Renegade Squadron  Battlefront: Elite Squadron  Battlefront (2015)  Battlefront II (2017) 
Pulmapelit:  Angry Birds Star Wars  Angry Birds Star Wars II
La usurpadora

| La usurpadora |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  46 min
Pääosissa:   Gabriela Spanic  Fernando Colunga  Libertad Lamarque 
Alkuperämaa:   Meksiko
Alkuperäiskieli:  espanja
Verkko:   Canal de las Estrellas
Esitetty:  9. helmikuuta 1998 – 24. heinäkuuta 1998
Jaksoja:  102
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Televisa
Aiheesta muualla
IMDb 
La usurpadora on meksikolainen televisioyhtiö Televisa:n esittämä TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Gabriela Spanic, Fernando Colunga ja Libertad Lamarque.
Aiheesta muualla

IMDB
María Mercedes

| María Mercedes |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  45 min
Pääosissa:   Thalía  Arturo Peniche  Carmen Salinas 
Alkuperämaa:   Meksiko
Alkuperäiskieli:  espanja
Verkko:   Canal de las Estrellas
Esitetty:  14. syyskuuta 1992 – 8. tammikuuta 1993
Jaksoja:  82
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Televisa
Aiheesta muualla
IMDb 
María Mercedes on meksikolaisen televisioyhtiö Televisa:n esittämä TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Thalía, Arturo Peniche ja Carmen Salinas.
Aiheesta muualla

IMDB
María la del Barrio

| María la del Barrio |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  60 min
Pääosissa:   Thalía  Fernando Colunga  Irán Eory 
Alkuperämaa:   Meksiko
Alkuperäiskieli:  espanja
Verkko:   Canal de las Estrellas
Esitetty:  14. elokuuta 1995 – 3. toukokuuta 1996
Jaksoja:  90
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Televisa
Aiheesta muualla
IMDb 
María la del Barrio on meksikolainen televisioyhtiö Televisa:n esittämä TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Thalía, Fernando Colunga ja Irán Eory.lähde?
Aiheesta muualla

IMDB
Hyppy ikuisuuteen

| Hyppy ikuisuuteen> The Gypsy Moths |
| --- | --- |

Ohjaaja:  John Frankenheimer
Käsikirjoittaja:  William Hanley
Tuottaja:  Bobby Roberts
Säveltäjä:  Elmer Bernstein
Kuvaaja:  Philip H. Lathrop
Leikkaaja:  Henry Berman
Pukusuunnittelija:  Bill Thomas
Pääosat:   Burt Lancaster  Deborah Kerr  Gene Hackman 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer Pictures
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer Netflix
Ensi-ilta:  1969
Kesto:  108 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hyppy ikuisuuteen (The Gypsy Moths) on John Frankenheimerin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1969. Lentonäytöksestä toiseen kiertävistä laskuvarjohyppääjistä kertovan elokuvan pääosissa näyttelevät Burt Lancaster, Deborah Kerr ja Gene Hackman. Lancaster ja Kerr olivat yleisölle tuttu romanttinen pari jo vuoden 1953 elokuvasta Täältä ikuisuuteen, mikä lie vaikuttanut elokuvan suomenkielisen nimen valintaan.
Elokuvan käsikirjoituksen teki James Droughtin romaanin pohjalta William Hanley.
Juoni

Kiertävä laskuvarjohyppyseurue saapuu pieneen Kansasin kaupunkiin esiintymään Yhdysvaltain itsenäisyyspäivän viikonloppuna heinäkuun alussa. Seurueen nuorimman jäsenen kaupungissa asuva täti, onnettomassa avioliitossa elävä Elizabeth (Kerr) majoittaa seurueen. Ryhmän päällikön Rettigin (Lancaster) ja Elizabethin välillä syttyy romanssi, ja jännitys tiivistyy huipentuakseen laskuvarjonäytökseen.
Vastaanotto

Vuoden 1969 ensi-illan kriitikko, The New York Timesin Vincent Canby, olisi kevyen maan päällä tapahtuvan ihmissuhdetarinan sijasta kaivannut enemmän näyttäviä skydiving-kohtauksia. Iltalehdessä vuoden 1983 tv-esityksen alla Pertti Avola piti elokuvaa Frankenheimerin parhaisiin kuuluvana ohjauksena mutta ainakin Suomessa varsin tuntemattomana. Se on hänestä pienimuotoinen, ylidramaattisia ratkaisuja ja falskiutta kaihtava ja siksi uskottava ja luja amerikkalaisen arjen kuvaus. Hän kehui kaikkia näyttelijöitä, mutta mainitsi erityisesti Burt Lancasterin suorituksen voimakkaana ja hiljaisena Rettiginä, jolle kasautuvat paineet ovat lopulta liikaa.
Video-oppaassa vuodelta 1994 Roope Lehtinen kehui näyttävää kuvausta, hyviä näyttelijöitä ja heidän välisiä jännitteitä mutta piti tarinaa Frankenheimerille epätyypillisen kevyenä. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Aiheesta muualla

Hyppy ikuisuuteen Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Hyppy ikuisuuteen Elonet.
La fiera (vuoden 1999 televisiosarja)

| La fiera |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  60 min
Pääosissa:   Claudia Di Girolamo  Francisco Reyes  Luis Alarcón 
Alkuperämaa:   Chile
Alkuperäiskieli:  espanja
Verkko:   TVN
Esitetty:  8. maaliskuuta 1999 – 3. elokuuta 1999
Jaksoja:  103
Aiheesta muualla
IMDb
La fiera on televisioyhtiö TVNin esittämä chileläinen TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Claudia Di Girolamo, Francisco Reyes ja Luis Alarcón.lähde?
Aiheesta muualla

IMDB
Lauri Tilkanen

| Lauri Tilkanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. marraskuuta 1987 (ikä 37)  Karinainen
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Pamela Tola (2015–2020)
Näyttelijä
Aktiivisena:  2003–
Merkittävät roolit:  Matti Välitalo (Härmä) Rupert (Skavabölen pojat) Jarkko Vento (Syke) Veli "Nipa" Mäkinen (Tom of Finland) Olavi Virta (Olavi Virta) Sakari Nurmi (Karppi)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Lauri Tilkanen (s. 6. marraskuuta 1987 Karinainen) on suomalainen näyttelijä. Tilkanen on näytellyt elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hän näyttelee myös Ryhmäteatterissa.
Tilkanen valmistui Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi keväällä 2012. Hän ilmoittaa harrastavansa muun muassa joukkueurheilulajeja ja soittavansa pianoa, rumpuja ja kitaraa.
Tilkasen entinen puoliso on näyttelijä Pamela Tola. He menivät naimisiin 2015. He saivat yhteisen poikalapsen jo aiemmin, keväällä 2014 ja erosivat alkukesästä 2020.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva / Televisioelokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2007 | Katve | Rami |
| 2009 | Ei kenenkään maa | Asko |
| 2009 | Skavabölen pojat | Rupert |
| 2010 | Paha perhe | Daniel |
| 2011 | Hiljaisuus | Antti |
| 2012 | Härmä | Matti Välitalo |
| 2012 | Juoppohullun päiväkirja | Pena |
| 2013 | Isänmaallinen mies | Risto Karhumäki |
| 2014 | Kesäkaverit | Jussi |
| 2015 | Luokkakokous | Karno |
| 2015 | Kätilö | Johannes Angelhurst |
| 2016 | Syysprinssi | Juhana Mannermaa |
| 2017 | Tom of Finland | Veli Mäkinen |
| 2017 | Yösyöttö | Markku |
| 2017 | 95 | Jukka Tammi |
| 2018 | Olavi Virta  | Olavi Virta |
| 2019 | Diva of Finland | Herman Blade |
| 2019 | Kaksi ruumista rannalla | Mäkkynen |
| 2020 | Teräsleidit | pankkivirkailija |
| 2022 | Veden vartija | Taro |
| 2023 | Spede | Jukka Virtanen |
| 2024 | Luottomies-elokuva: All in | Patrick |
| 2025 | IURIMA – taru kolmesta kalastajasta | Simo |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2003 | Hovimäki | Väinö Seppä lapsena |
| 2009 | Juurikasvua | Petteri |
| 2011 | Virta | Jarkko |
| 2011 | Helppo elämä | Joonas |
| 2013 | Kansan mies | Lasse |
| 2014 | Nymfit | Mitchell Brannegan |
| 2014 | Tellus | Alex Jäntti |
| 2014–2016 | Syke | Jarkko Vento |
| 2015–2019 | Koukussa | Riku Paananen |
| 2017–2018 | Kolmistaan | Markus |
| 2017 | Pää edellä | Aarni |
| 2018–2021 | Karppi | Sakari Nurmi |
| 2020–2021 | Hotel Swan Helsinki | Henrik Svanström |
| 2020– | Pohjolan laki | Matti Pohjola |
| 2021 | Modernit miehet | Teemu Heikkinen |
| 2022 | True Story Suomi | Tommi |
| 2022 | Maria Kallio | Visa |
Aiheesta muualla

Petterson, Maria: Lauri Tilkanen – syntisen kaunis mies City.fi, 1.2.2012.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Alankomaat 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Elonet 
Muut:  IdRef
Peppi Pitkätossu (animaatiosarja)

Peppi Pitkätossu (Pippi Longstocking) on ruotsalais-saksalais-kanadalainen animaatiosarja, joka perustuu samannimisiin lastenkirjoihin, jotka on kirjoittanut Astrid Lindgren. Televisiosarjaa tuotti yhtiöt Taurus Film ja Nelvana Limited ja sen kaksi tuotantokautta (1997–1999) esitettiin Teletoon-televisiokanavalla Kanadassa ja HBO-televisiokanavalla Yhdysvalloissa. Televisiosarjaa tuotettiin yhteensä 26 kolmenkymmenen minuutin pituista jaksoa. Sarjaa esitti Suomessa Yle TV1, Veturi (1999–2000), Yle TV2 (2002) ja C More Juniori (2014), Kanadassa YTV ja Yhdysvalloissa Qubo.
Ääninäyttelijöitä > Englanniksi

Melissa Altro – Peppi Pitkätossu
Richard Binsley – herra Tossavainen
Noah Reid – Tommi
Olivia Garratt – Annika
Rick Jones – konstaapeli Kling
Phillip Williams – konstaapeli Klang
Benedict Campbell – kapteeni Pitkätossu
Chris Wiggins – Fridolf
Ääninäyttelijöitä > Suomeksi

Henni-Liisa Stam - Peppi Pitkätossu
Tuomas Oksanen - Tommi
Henna Haverinen - Annika
Ulla Tapaninen - rouva Rissanen
Jarmo Koski - kapteeni Pitkätossu, Jymy-Juntunen, Pormestari
Sari Havas - rouva Lampinen
Outi Haverinen
Tuomo Holopainen - konstaapeli Kling, Kukkanen
Hugo Pipping
Akseli Sveholm
Jukka Voutilainen - konstaapeli Klang, Fridolf, herra Lampinen
Markus Bäckman - Joulupukki