stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Parsit
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Parsit Wikimedia Commonsissa
Mumbain parseja puukaiverruksessa vuodelta 1878.
Hiljaisuuden torni Diun saarella Daman ja Diun alueella Intiassa.
Rakastavaiset

Rider-Waite-Smith tarot-pakan Rakastavaiset
Rakastavaiset on tarot-pakan ison arkanan kortti.
Rider-Waite-Smith-pakassa kortissa kuvataan alastonta miestä ja naista puutarhassa, heidän yläpuolellaan enkeli, joka siunaa paria. Kuvan vasemmalla puolella on omenapuu, jota ympäröi käärme. Oikeassa reunassa on tulessa oleva puu, joka symboloi intohimoa.
Uskonto Malissa

Uskontokuntiin kuuluminen Malissa (2018)
Islam (93.9%)
Kristinusko (2.8%)
Animismi (0.7%)
Uskonnottomat (2.6%)
Tämä artikkeli käsittelee Malin uskontoa ja uskonnollisia yhteisöjä. Malin suurin uskonto on islam. 93,9 prosenttia väestöstä on muslimeja. Suurimpia uskonnollisia vähemmistöjä ovat kristinusko ja animismi.
Islam

Islam on Malin suurin uskonto. Suurin osa muslimeista on sunneja. Suurin osa maahanmuuttajaväestöstä ovat myös sunnalaisia tai kristittyjä. Suurin osa kansalaista harjoittaa uskontoa päivittäin.
Muslimiyhteisö on yleisesti ottaen suvaitsevainen ja kunnioittava vähemmistöuskontoja kohtaan. Malissa on kuitenkin moskeijoita, jotka liittyvät fundamentalistiryhmä Dawa al Tablighiin. Näiden ryhmien vaikutus on kuitenkin ollut vähentymään päin. Wahhabilaisuus on vaikuttanut maassa 1940- ja 1950-luvuilta lähtien, mutta sen malilainen muoto ei ole niin pois sulkeva kuin monissa muissa maissa.
Kristinusko

Kristinusko on Malin suurin vähemmistöuskonto, johon kuuluu korkeintaan 5 prosenttia väestöstä. Noin kaksi kolmasosaa kristityistä ovat roomalaiskatolisia ja loput protestantteja. Osa maahanmuuttajaväestöstä on myös kristittyä. Kristilliset yhteisöt sijaitsevat yleensä kaupunkialueilla tai niiden läheisyydessä, yleisesti Etelä-Malissa.
Muut uskonnot

Noin 5 prosenttia Malin väestöstä joko harjoittaa alkuperäiskansojen perinteisiä uskontoja tai eivät harjoita mitään uskontoa. Perinteisiä uskomuksia noudattavia ryhmiä asuu kaikkialla maassa ja aktiivisimpia ne ovat maaseudulla.
Djennén suurmoskeija.
Ylipappi (Tarot)

Rider-Waite-Smith tarot-pakan Ylipappi
Ylipappi on tarot-pakan ison arkanan kortti.
Rider-Waite-Smith-pakassa Ylipappi istuu valtaistuimellaan kahden pylvään välissä. Hänen vasemman kätensä sormista kaksi osoittaa kohti taivasta, kaksi kohti maata. Hänen jalkojensa juuressa on usein kaksi avainta ristissä. Kortin etualalla on kaksi hahmoa polvillaan.
Peter Finch

Peter Finch
Peter Finch (oik. Frederick George Peter Ingle-Finch 28. syyskuuta 1916 Lontoo, Englanti – 14. tammikuuta 1977 Beverly Hills, Kalifornia) oli brittiläissyntyinen australialainen näyttelijä. Hän syntyi Englannissa, mutta hänen vanhempansa olivat australialaisia ja hän kasvoi Sydneyssä.
Finch oli suosittu radioesiintyjä Austtraliassa, kunnes hän muutti Englantiin ja siirtyi elokuvauralle. Hän näytteli vuoroin Englannissa, vuoroin Yhdysvalloissa.
Finch aloitti elokuvauransa 1930-luvun lopussa. Hänen tunnetuimpia elokuvia ovat muun muassa Hyvästi, Mrs. Miniver (The Miniver Story, 1950), Robin Hood ja iloiset veikot (The Story of Robin Hood and His Merrie Men, 1952), Norsupolku (Elephant Walk, 1954), Tumma kostaja (The Dark Avenger, 1955) ja Kathryn Hulmen romaaniin perustuva Nunnan tarina (The Nun's Story, 1959), jossa vastanäyttelijänä oli Audrey Hepburn. Finchin viimeiseksi elokuvaksi jäi Kasvot kuvaruudussa (Network, 1976), josta hän sai parhaan miespääosan Oscarin postuumisti.
Hän oli Golden Globe-ehdokkaana  1972 elokuvasta Saakelin sunnuntai, ja sai palkinnon 1977 elokuvasta Kasvot kuvaruudussa.
Finch oli elämänsä aikana kolme kertaa naimisissa ja hänellä oli neljä lasta. Hän kuoli sydänkohtaukseen 60-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Peter Finch Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Peter Finch NNDB:ssä
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Australia  Deutsche Biographie  Trove  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Peter Tallberg

Peter ja Henrik Tallberg vuonna 1964.
Peter Julius Tallberg (15. heinäkuuta 1937 Helsinki – 16. toukokuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen liikkeenjohtaja ja kauppatieteiden maisteri sekä kilpapurjehtija.
Tallbergin vanhemmat olivat kauppaneuvos Eric Tallberg ja May Harriet Fabritius. Henrik Tallberg on hänen veljensä.
Tallberg toimi Oy Julius Tallberg Ab:n toimitusjohtajana 1976–1985 ja Suomen Rauta- ja Koneliikkeiden Yhdistyksen toimitusjohtajana 1986–1988. Hän oli Kansainvälisen olympiakomitean (KOK) jäsen vuodesta 1976 kuolemaansa asti, Kansainvälisen Purjehtijaliiton puheenjohtaja 1986–1994 ja Suomen Liikunta ja Urheilu ry:n toiminnanjohtaja 1994–1999. Vuonna 1992 pidetyssä Sevillan maailmannäyttelyssä Tallberg toimi Suomen osaston komissaarina. Vuonna 1988 Tallberg valittiin Espoon kaupunginvaltuustoon Ruotsalaisen kansanpuolueen (RKP) edustajana yhdeksi kaudeksi.
Tallberg osallistui olympiakisojen purjehdukseen viidesti 1960–1980. Hän purjehti veljensä Henrik Tallbergin kanssa Star-veneillä  Squid III ja Squid IV. Tokion olympialaisissa vuonna 1964 he olivat lähellä voittoa, ja sijoittuivat lopulta neljänsiksi. Moskovan kisoissa 1980 hän oli lipunkantajana kisojen avajaisissa ja purjehti Tallinnassa poikansa Mathias Tallbergin kanssa Star-luokan 11. sijalle. KOK:ssa merkittävimmäksi tehtäväksi muodostui urheilijakomission puheenjohtajuus, jota hän hoiti vuosina 1981–2002.
Tallberg ehdotti 24. huhtikuuta 1980, että Helsinki hakisi kesäolympialaisten järjestämistä vuonna 1988 tai 1992. Helsingin kaupungin, Suomen olympiakomitean ja opetusministeriön neuvottelujen jälkeen 3. heinäkuuta 1980 tiedotettiin, että Helsingillä ei ole resursseja järjestää nykymuotoisia laajoja kesäolympialaisia.
Tallberg palkittiin elämänurapalkinnolla tammikuussa 2015 järjestetyssä Suomen urheilugaalassa. Hän kuoli syöpään saman vuoden toukokuussa 77-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Peter Tallbergin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
Kirjallisuutta

Teronen, Arto & Vuolle, Jouko: Urana olympiakisat: Peter Tallbergin tuulinen elämä.  Kirjapaja, 2014.  ISBN 978-952-288-140-3
SLU:n pääsihteerit
Peter Tallberg |
Jari Piirainen |
Jukka Pekkala
| n k Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun suuren ansioristin saajat |
| --- | --- |
Nykyiset haltijat:  1994 Carl-Olaf Homén  2003 Pirjo-Liisa Vilenius  2010 Marja-Liisa Kirvesniemi  2010 Lasse Virén  2015 Pertti Karppinen  2016 Kalervo Kummola  2022 Marie Lundmark 
Aikaisemmat saajat:  1947 Elli Björkstén  1947 Hannes Kolehmainen  1947 Paavo Nurmi  1948 Anni Collan  1948 Erik von Frenckell  1948 Lauri Pihkala  1948 Viktor Smeds  1948 Arvo Vartia  1949 Kustaa Levälahti  1949 Eino Pekkala  1950 Urho Kekkonen  1951 Jukka Rangell  1954 Kaarina Kari  1957 Toivo Aro  1958 Akseli Kaskela  1963 Hilma Jalkanen  1963 Bruno Nyberg  1964 Kauno Kleemola  1964 Väinö Lahtinen  1965 Liisa Orko  1966 Heikki Savolainen  1966 Yrjö Valkama  1967 Clas Thunberg  1974 J. O. Söderhjelm  1976 Veikko Hakulinen  1978 Väinö Soininen  1979 Lennart Kivi  1980 Kalle Kaihari  1982 Erkki Kivelä  1983 Sulo Kolkka  1983 Jukka Uunila  1987 Hannu Koskivuori  1987 Unto Siivonen  1988 Impi Jokinen  1988 Martti Karvonen  1989 Sulo Hostila  1989 Nils-Erik Nyman  1989 Paavo Pekkanen  1990 Osmo Niemelä  1995 Matti Ahde  1997 Peter Tallberg  1998 Pentti Linnosvuo  2001 Tapani Ilkka  2003 Kalevi Tuominen  2009 Veikko Puputti  2009 Siiri Rantanen  2022 Ilkka Kanerva 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Uppslagsverket Finland
Johan Neeskens

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Johannes Jacobus Neeskens
Syntymäaika: 15. syyskuuta 1951
Syntymäpaikka: Heemstede, Pohjois-Hollanti, Alankomaat
Kuolinaika: 6. lokakuuta 2024 (73 vuotta)
Seura
Seura:  Galatasaray SK
Tehtävä: Apulaisvalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1968–1970 1970–1974 1974–1979 1979–1984 1984–1985 1985 1985–1986 1986–1987 1987–1990 1990–1991 |  RCH Heemstede  AFC Ajax  FC Barcelona  New York Cosmos  FC Groningen  Fort Lauderdale Sun  Kansas City Comets  Löwenbrau  FC Baar  FC Zug 94 | 68 (1) 124 (33) 140 (35) 94 (17) 7 (0)   23 (1)  23 (5) 1 (0) |
Maajoukkue
| 1970–1981 |  Alankomaat | 49 (17) |
Valmennusura
1991–1993 1993–1995 1995–1996 1995–2000 2000–2004 2005–2006 2006–2008 2008–2009 2009–:  FC Zug 94  FC Stäfa  FC Singen  Alankomaat (apuv.)  NEC Nijmegen  Australia (apuv.)   FC Barcelona (apuv.)  Alankomaat B  Galatasaray SK (apuv.)
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Johan Neeskens (oik. Johannes Jacobus Neeskens, 15. syyskuuta 1951 Heemstede, Alankomaat – 6. lokakuuta 2024) oli alankomaalainen jalkapalloilija (keskikenttäpelaaja) ja jalkapallovalmentaja, jota pidetään yleisesti Alankomaiden kaikkien aikojen parhaisiin kuuluvana jalkapalloilijana Johan Cruyffin ja Marco van Bastenin ohella.
Seurajoukkueura

Urallaan kahta Euroopan suurseuraa, Amsterdamin Ajaxia ja FC Barcelonaa edustanut Neeskens pelasi uransa parhaat vuodet 1970-luvulla, jolloin hän voitti noissa kahdessa seurassa yhteensä kolme liigamestaruutta (Eredivisie 1972 ja 1973, Copa del Reyn 1978) ja lisäksi Ajaxissa kolme kertaa peräkkäin Euroopan Cupin ja kaksi kertaa peräkkäin Euroopan Supercupin. Ennen Ajaxia hän edusti kotikaupunkinsa pikkuseuraa, RCH Heemstedeä, josta Rinus Michels löysi hänet Ajaxiin vuonna 1969. Huippuvuosiensa jälkeen Neeskens ”jäähdytteli” Yhdysvaltojen ja Sveitsin sarjoissa ja pelasi yhden kauden kotimaassaan. Hän lopetti uransa sveitsiläisessä FC Zugissa kauden 1990–1991 jälkeen oltuaan jo 40-vuotias.
Seurajoukkueura > Meriitit

Euroopan Cup (3): 1971, 1972, 1973
UEFA Super Cup: 1972
Intercontinental Cup: 1972
Cup-voittajien Cup: 1978
Alankomaiden mestaruus (2): 1972, 1973
KNVB Cup (2): 1971, 1972
Copa del Rey: 1978
Maajoukkueura

Alankomaiden maajoukkueessa Neeskens debytoi 11. marraskuuta 1970 Itä-Saksaa vastaan. Hän pelasi MM-kisoissa 1974 ja 1978, joissa molemmissa hän voitti hopeaa. Neeskens jätti myös nimensä kisahistoriaan tekemällä maalin ensimmäisestä MM-finaalissa annetussa rangaistuspotkusta 1974 kisoissa. Hän on lisäksi toinen MM-finaalissa maalin tehneistä alankomaalaisista. Vuoden 1974 kisat olivat Neeskensin maajoukkueuran kohokohta finaalin pettymyksestä huolimatta, hän oli yksi turnauksen parhaista maalintekijöistä viidellä maalillaan. MM-kisojen lisäksi Neeskens pelasi yhden ottelun vuoden 1976 EM-kisoissa ja voitti pronssia. Yhteensä hän pelasi 49 maaottelua ja teki niissä 17 maalia.
Valmentajaura

Neeskensin ura valmentajana alkoi vuonna 1996, jolloin hänet pestattiin Guus Hiddinkin apulaiseksi Alankomaiden maajoukkueen peräsimeen. Hiddinkin lähdettyä hän jatkoi samassa roolissa Frank Rijkaardin toimiessa päävalmentajana. Rijkaardin saatua potkut vuonna 2000 myös Neeskens joutui pois, ja sai työpaikan NEC Nijmegenin valmentajana. Sieltä hän sai lähteä vuonna 2004. Hän toimi Australian maajoukkueen valmentajana yhdessä maanmiehensä, päävalmentaja Guus Hiddinkin ja Graham Arnoldin kanssa. Vuoden 2006 MM-kisojen jälkeen hän siirtyi FC Barcelonan valmennustiimiin, jälleen Rijkaardin alaisuuteen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Johan Neeskensin maajoukkuetilastot (Arkistoitu – Internet Archive)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Jimmy Calderwood | NEC Nijmegenin päävalmentaja 2000–2004 | Seuraaja: Cees Lok |
Alankomaiden joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1974
1 Geels |
2 Haan |
3 van Hanegem |
4 van Ierssel |
5 Israël |
6 Jansen |
7 de Jong |
8 Jongbloed |
9 Keizer |
10 R. van de Kerkhof |
11 W. van de Kerkhof |
12 Krol |
13 Neeskens |
14 Cruijff |
15 Rensenbrink |
16 Rep |
17 Rijsbergen |
18 Schrijvers |
19 Strik |
20 Suurbier |
21 Treytel |
22 Vos |
Valmentaja Michels
Alankomaiden joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1978
1 Schrijvers |
2 Poortvliet |
3 Schoenaker |
4 van Kraay |
5 Krol |
6 Jansen |
7 Wildschut |
8 Jongbloed |
9 Haan |
10 R. van de Kerkhof |
11 W. van de Kerkhof |
12 Rensenbrink |
13 Neeskens |
14 Boskamp |
15 Hovenkamp |
16 Rep |
17 Rijsbergen |
18 Nanninga |
19 Doesburg |
20 Suurbier |
21 Lubse |
22 Brandts |
Valmentaja Happel
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Alankomaat
Voima (Tarot)

Rider-Waite-Smith tarot-pakan Voima
Voima on tarot-pakan ison arkanan kortti.
Vanhemmissa tarot-pakoissa Oikeus (Justice) oli kortti numero 8 ja Voima (Strength) numero 11. Kuitenkin Rider-Waite-pakassa sekä monissa myöhemmissä pakoissa tämä järjestys on muutettu, sillä Golden Dawn -järjestö, johon Rider-Waite-pakan luoja kuului, katsoi Voiman olevan voimakkaampi sijainnissa 8. Tämä muutos ei ole merkittävä, ellei tutkita kabbalaa tai okkulttisia mysteereitä.
Rider-Waite-Smith-pakassa kortissa kuvataan naishahmoa, joka tyynesti avaa tai sulkee leijonan suuta. Kortin numero on kahdeksan, ja hahmon pään yläpuolella näkyy kyljelleen käännetty kahdeksikko ikuisuussymbolin muodossa.  Tämä symboli esiintyy ensimmäisen kerran Maagikko -kortissa.
Elisa Open Suomi

| Elisa Open Suomi |
| --- | --- |
 Meneillään oleva kausi Elisa Open Suomi 8 

Laji:  e-urheilu (Counter-Strike)
Maa(t):  Suomi
Perustettu:  2021
Hallitseva mestari:  JANO
Eniten mestaruuksia:  JANO (3)
Aiheesta muualla
elisaesports.com
Elisa Open Suomi on vuonna 2021 perustettu Counter-Strike-pelisarjan avoin turnaus. Turnauksen järjestäjänä toimii Elisa Esports. Turnauksen pääpalkintona ovat vaihteleva rahapalkinto ja pääsy Elisan muihin turnauksiin, kuten Elisa Esports eSM- ja Elisa Invitational -turnauksiin. Elisa Open -liigakonseptia on suunniteltu muihin Pohjoismaihin, mutta tämä ei ole vielä toteutunut.
Mestaruudet > Kausittain

Elisa Open Suomi 1: KOVA
Elisa Open Suomi 2: KOVA
Elisa Open Suomi 3: HAVU
Elisa Open Suomi 4: JANO
Elisa Open Suomi 5: ENCE Akatemia
Elisa Open Suomi 6: Heimo
Elisa Open Suomi 7: JANO
Elisa Open Suomi 8: JANO
Mestaruudet > Joukkuettain

| Joukkue | Mestaruudet |
| --- | --- |
JANO: 3
KOVA: 2
ENCE Akatemia: 1
HAVU: 1
Heimo: 1
Paholainen (Tarot)

Rider-Waite-Smith tarot-pakan Paholainen
Paholainen on tarot-pakan ison arkanan kortti.
Rider-Waite-Smith-pakassa kortissa kuvataan Baphomet -hahmo, puoliksi vuohi ja puoliksi ihminen, jonka pään yläpuolella on ylösalaisin oleva pentagrammi, joka symboloi kaaosta. Hän pitää käsiään kuin maagikko, mutta taivasta kohti kohotetun sauvan sijaan hänen kädessään on soihtu, joka osoittaa alaspäin maata kohti. Hahmon edessä seisoo Rakastavaiset -kortin pariskunta, jonka kauloissa on löysät ketjut, jotka viittaavat siihen, että he voisivat halutessaan vapautua.
Saksan jalkapallon 1. Bundesliigan kausi 1972–1973

| Bundesliiga |
| --- | --- |
Mestari:  Bayern München  3. Bundesliigan mestaruus  4. Saksan mestaruus
Pudonneet joukkueet:  Eintracht Braunschweig  Rot-Weiß Oberhausen
Maalit:  1031 (3.37 per ottelu)
Paras maalintekijä:  Gerd Müller (36)
Suurin kotivoitto:  M'gladbach 6–0 Bochum (23. helmikuuta 1973)  Hamburg 6–0 Oberhausen (28. huhtikuuta 1973)  Bayern München 6–0 K'lautern (5. toukokuuta 1973)
Suurin vierasvoitto:  Oberhausen 0–5 Bayern München (16. syyskuuta 1972)  Wuppertal 0–5 M'gladbach (5. toukokuuta 1973)
Eniten maaleja ottelussa:  Bayern München 7–2 Hannover (9 maalia) (11. marraskuuta 1972)
  ← 1971–72 :  1973–74 → 
Saksan Bundesliigan kausi 1972–1973 oli järjestyksessään 10. Bundesliigan, Länsi-Saksan pääsarjan kausi. Se alkoi 16. syyskuuta 1972 ja päättyi 8. kesäkuuta 1973. Hallitsevana mestarina kauteen lähti FC Bayern München.
Sarjajärjestelmä

Jokainen joukkue pelasi kaksi peliä toisiaan vastaan joukkue, yhden kotona ja yhden vieraissa. Joukkueet saivat kaksi pistettä voitosta ja yhden pisteen tasapelistä. Jos kaksi tai useampi joukkueista oli tasapisteissä, sijoitus määräytyi maalierolla ja jos vielä tasoissa, niin tehdyt maalit ratkaisivat. Joukkue, jolla oli eniten pisteitä kruunattiin mestariksi ja kaksi vähiten pisteitä kerännyttä joukkuetta putosivat seuraavaksi kaudeksi Regionalligaan.
Joukkuemuutokset kaudesta 1971–1972

Borussia Dortmund putosi Regionalligaan jäädessään 17. sijalle edellisellä kaudella. Toinen putoaja oli Arminia Bielefeld, jonka tulokset mitätöitiin, koska Saksan jalkapalloliiton mukaan joukkue oli avainroolissa vuoden 1971 sopupeliskandaalissa. Heidän tilalleen nousivat Wuppertaler SV ja Kickers Offenbach.
Kauden yhteenveto

Bayern München voitti toisen peräkkäisen mestaruutensa. Bayern oli sarjassa lopulta ylivoimainen, kun ero toiseksi sijoittuneeseen Kölniin oli peräti 11 pistettä. Kauden suurin yllätys oli nousijajoukkue Wuppertaler SV, joka sijoittui neljänneksi. Wuppertaler olisi päätöskierroksen voitollaan saavuttanut jopa kolmossijan. Wuppertaler hävisi kuitenkin päätöskierroksella kotonaan Hannoverille 0–4 ja kun samaan aikaan Düsseldorf voitti vieraissa putoajajoukkue Eintracht Braunschweigin, nousi Düsseldorf Wuppertalerin ohi kolmanneksi. Myös toinen nousijajoukkue Kickers Offenbach onnistui hyvin, kun se sijoittui seitsemänneksi.
Pudonneet joukkueet olivat edellämainittu Eintracht Braunschweig sekä Rot-Weiß Oberhausen. Hannover 96 pelastui toisella kaudella putkeen täpärästi putoamiselta, kun se jäi viimeiselle säilyjän paikalle kauden 1971–1972 tavoin.
Gerd Müller voitti viidettä kertaa viimeisen seitsemän kauden aikana Bundesliigan maalipörssin, tällä kertaa 36 osumalla.
Joukkueet

| Joukkue | Stadion | Kapasiteetti |
| --- | --- | --- |
| Berlin Hertha BSC Berlin | Olympiastadion | 100,000 |
| Bochum VfL Bochum | Ruhrstadion | 40,000 |
| Braunschweig Eintracht Braunschweig | Eintracht-Stadion | 38,000 |
| Bremen SV Werder Bremen | Weserstadion | 32,000 |
| Duisburg MSV Duisburg | Wedaustadion | 38,500 |
| Dusseldorf Fortuna Düsseldorf | Rheinstadion | 59,600 |
| Frankfurt Eintracht Frankfurt | Waldstadion | 87,000 |
| Hamburg Hamburger SV | Volksparkstadion | 80,000 |
| Hannover Hannover 96 | Niedersachsenstadion | 86,000 |
| Kaiserslautern 1. FC Kaiserslautern | Stadion Betzenberg | 42,000 |
| Köln 1. FC Köln | Radrennbahn Müngersdorf | 29,000 |
| Mönchengladbach Borussia Mönchengladbach | Bökelbergstadion | 34,500 |
| München Bayern FC Bayern München | Olympiastadion | 70,000 |
| Oberhausen Rot-Weiß Oberhausen | Niederrheinstadion | 30,000 |
| Offenbach Kickers Offenbach | Bieberer Berg | 30,000 |
| Schalke FC Schalke 04 | Glückauf-Kampfbahn | 35,000 |
| Stuttgart VfB Stuttgart | Neckarstadion | 53,000 |
| Wuppertal Wuppertaler SV | Stadion am Zoo | 28,000 |
Sarjataulukko

| # | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | Pst | Karsinta tai putoaminen |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 1. | Bayern München | 34 | 25 | 4 | 5 | 93 | 29 | +64 | 54 | Osallistumisoikeus Euroopan Cupin ensimmäiselle kierrokselle |
| 2. | FC Köln | 34 | 16 | 11 | 7 | 66 | 51 | +15 | 43 | Osallistumisoikeus UEFA cupin ensimmäiselle kierrokselle |
| 3. | Fortuna Düsseldorf | 34 | 15 | 12 | 7 | 62 | 45 | +17 | 42 | Osallistumisoikeus UEFA cupin ensimmäiselle kierrokselle |
| 4. | Wuppertaler SV | 34 | 15 | 10 | 9 | 62 | 49 | +13 | 40 | Osallistumisoikeus UEFA cupin ensimmäiselle kierrokselle |
| 5. | Borussia Mönchengladbach | 34 | 17 | 5 | 12 | 82 | 61 | +21 | 39 | Osallistumisoikeus Cup-voittajien cupin ensimmäiselle kierrokselle |
| 6. | VfB Stuttgart | 34 | 17 | 3 | 14 | 71 | 65 | +6 | 37 | Osallistumisoikeus UEFA cupin ensimmäiselle kierrokselle |
| 7. | Kickers Offenbach | 34 | 14 | 7 | 13 | 61 | 60 | +1 | 35 |  |
| 8. | Eintracht Frankfurt | 34 | 15 | 4 | 15 | 58 | 54 | +4 | 34 |  |
| 9. | Kaiserslautern | 34 | 12 | 10 | 12 | 58 | 68 | -10 | 34 |  |
| 10. | MSV Duisburg | 34 | 12 | 9 | 13 | 53 | 54 | -1 | 33 |  |
| 11. | Werder Bremen | 34 | 12 | 7 | 15 | 50 | 52 | -2 | 31 |  |
| 12. | VfL Bochum | 34 | 11 | 9 | 14 | 50 | 68 | -18 | 31 |  |
| 13. | Hertha Berlin | 34 | 11 | 8 | 15 | 53 | 64 | -11 | 30 |  |
| 14. | Hamburger SV | 34 | 10 | 8 | 16 | 53 | 59 | -6 | 28 |  |
| 15. | FC Schalke 04 | 34 | 10 | 8 | 16 | 46 | 61 | -15 | 28 |  |
| 16. | Hannover 96 | 34 | 9 | 8 | 17 | 49 | 65 | -16 | 26 |  |
| 17. | Eintracht Braunschweig | 34 | 9 | 7 | 18 | 33 | 56 | -23 | 25 | Putoaminen Regionalligaan |
| 18. | Rot-Weiß Oberhausen | 34 | 9 | 4 | 21 | 45 | 84 | -39 | 22 | Putoaminen Regionalligaan |
Tulokset

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Koti \ Vieras1 | Hertha BSC | Bochum | Braunschweig | Werder Bremen | Duisburg | Düsseldorf | Frankfurt | Hamburg | Hannover | Kaiserslautern | Köln | Mönchengladbach | Bayern Munich | Oberhausen | Offenbach | Schalke 04 | Stuttgart | Wuppertal |
| Hertha BSC  |   | 2–0  | 3–0  | 2–1  | 0–0  | 2–3  | 3–1  | 2–1  | 2–1  | 4–1  | 1–1  | 3–1  | 2–5  | 3–1  | 2–5  | 3–0  | 5–1  | 0–1 |
| Bochum  | 2–1  |   | 2–2  | 2–0  | 2–1  | 2–2  | 2–1  | 3–3  | 2–0  | 3–0  | 2–4  | 3–0  | 0–2  | 2–2  | 2–3  | 2–0  | 3–1  | 2–2 |
| Braunschweig  | 2–1  | 0–2  |   | 1–0  | 1–1  | 1–2  | 2–1  | 1–1  | 3–2  | 0–0  | 2–0  | 0–0  | 0–2  | 3–1  | 2–2  | 1–1  | 1–0  | 0–1 |
| Werder Bremen  | 1–1  | 5–2  | 4–2  |   | 0–2  | 1–3  | 2–0  | 1–4  | 3–1  | 5–1  | 2–1  | 1–1  | 1–0  | 1–0  | 0–0  | 2–0  | 0–2  | 0–1 |
| Duisburg  | 2–1  | 0–1  | 3–2  | 1–2  |   | 0–0  | 2–1  | 3–0  | 3–1  | 3–4  | 1–1  | 2–2  | 2–0  | 4–1  | 4–0  | 0–1  | 0–1  | 0–0 |
| Düsseldorf  | 3–1  | 1–1  | 2–0  | 2–1  | 2–1  |   | 2–2  | 2–2  | 0–1  | 2–1  | 3–2  | 1–3  | 0–0  | 3–1  | 2–0  | 1–1  | 6–1  | 2–1 |
| Frankfurt  | 2–2  | 4–1  | 1–0  | 2–2  | 1–3  | 2–1  |   | 2–1  | 2–0  | 3–1  | 5–0  | 3–0  | 2–1  | 2–1  | 0–3  | 4–2  | 2–1  | 2–1 |
| Hamburg  | 4–0  | 2–1  | 1–0  | 2–2  | 1–2  | 2–1  | 3–1  |   | 2–0  | 2–2  | 0–0  | 1–3  | 0–2  | 6–0  | 1–0  | 0–1  | 2–0  | 2–2 |
| Hannover  | 2–0  | 1–1  | 2–1  | 2–2  | 3–3  | 2–2  | 2–1  | 3–2  |   | 2–3  | 0–0  | 1–2  | 1–3  | 3–2  | 1–1  | 1–0  | 3–1  | 1–1 |
| Kaiserslautern  | 2–2  | 2–2  | 3–0  | 3–1  | 0–0  | 1–1  | 0–1  | 2–2  | 2–1  |   | 2–1  | 3–1  | 3–1  | 6–2  | 3–1  | 2–0  | 2–1  | 1–1 |
| Köln  | 4–0  | 2–1  | 4–3  | 1–0  | 3–1  | 1–0  | 3–1  | 2–1  | 3–3  | 2–0  |   | 3–1  | 2–1  | 3–1  | 1–1  | 3–0  | 5–1  | 1–1 |
| Mönchengladbach  | 2–2  | 6–0  | 4–0  | 3–1  | 4–3  | 2–3  | 0–2  | 6–1  | 3–1  | 6–2  | 5–2  |   | 0–3  | 4–1  | 3–2  | 4–1  | 3–4  | 2–1 |
| Bayern Munich  | 4–0  | 5–1  | 3–0  | 2–1  | 2–0  | 3–2  | 3–1  | 1–0  | 7–2  | 6–0  | 1–1  | 3–0  |   | 5–3  | 3–1  | 5–0  | 5–1  | 4–1 |
| Oberhausen  | 2–1  | 1–1  | 0–1  | 2–3  | 4–0  | 0–3  | 1–0  | 3–1  | 1–0  | 3–1  | 2–2  | 1–3  | 0–5  |   | 2–1  | 2–1  | 2–2  | 2–1 |
| Offenbach  | 0–0  | 4–0  | 1–0  | 2–1  | 4–1  | 1–1  | 3–2  | 2–1  | 2–1  | 2–2  | 2–3  | 2–1  | 0–3  | 4–0  |   | 2–0  | 1–3  | 3–1 |
| Schalke  | 1–1  | 2–0  | 0–1  | 1–2  | 1–1  | 3–1  | 3–2  | 2–0  | 3–1  | 2–2  | 2–2  | 2–2  | 1–1  | 3–0  | 6–1  |   | 2–0  | 1–2 |
| Stuttgart  | 4–0  | 4–0  | 4–0  | 2–1  | 3–4  | 2–2  | 2–2  | 2–1  | 2–0  | 3–1  | 3–1  | 3–0  | 0–1  | 3–0  | 4–2  | 6–2  |   | 4–2 |
| Wuppertal  | 4–1  | 3–0  | 2–1  | 1–1  | 5–0  | 1–1  | 1–0  | 5–1  | 0–4  | 2–0  | 2–2  | 0–5  | 1–1  | 3–1  | 4–3  | 4–1  | 4–0  |  |
Lähde: www.dfb.de
1 Kotijoukkue vasemmanpuoleisessa sarakkeessa.
Värit: Sininen = kotivoitto; Keltainen = tasapeli; Punainen = vierasvoitto.
Parhaat maalintekijät

Gerd Müller (FC Bayern München)
Jupp Heynckes (Borussia Mönchengladbach)
Günter Pröpper (Wuppertaler SV)
Erwin Kostedde (Kickers Offenbach)
Hans Walitza (VfL Bochum)
Uli Hoeneß (FC Bayern München)
Klaus Wunder (MSV Duisburg)
Reiner Geye (Fortuna Düsseldorf)
Klaus Wildner (Fortuna Düsseldorf)
Willi Reimann (Hannover 96)