stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Le Noise

| Le Noise Neil Young |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Le Noise, Los Angeles, California (Daniel Lanoisin kotona)
 Julkaistu: 28. syyskuuta 2012
 Tuottaja(t): Daniel Lanois
 Tyylilaji: folkrock, garage rock, noise rock, experimental rock
 Kesto: 37.59
 Levy-yhtiö: Reprise
Neil Youngin muut julkaisut
| Fork in the Road 2009 | Le Noise 2010 | Americana 2012 |
Le Noise on Neil Youngin 30. studioalbumi vuodelta 2010.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Neil Young.
Walk with Me – 4.25
Sign of Love – 3.58
Someone's Gonna Rescue You – 3.29
Love and War – 5.37
Angry World – 4.11
Hitchhiker – 5.32
Peaceful Valley Boulevard – 7.10
Peaceful Valley Boulevard – 3.39
Kokoonpano

Neil Young – kitara, laulu
Arviot

Allmusic:
Aiheesta muualla

Le Noise discogs.com -sivustolla.
Lehte Hainsalu

| Lehte Hainsalu |
| --- | --- |
 Lehte Hainsalu vuonna 2018.
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. lokakuuta 1938 Haaslavan kunta, Tartumaa
Kansalaisuus:  Viro
Kirjailija
Tyylilajit:  lyriikka, journalismi, essee
Esikoisteos:  Sõnajala õis : Värsid 1954-1956 (1957)
Palkinnot
 Eduard Vilden palkinto 1983 ja 1998  Friedebert Tuglas -palkinto 1987   Tartu Suurtäht 2012 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Lehte Hainsalu (vuodesta 1959 Lehte Sööt; s. 31. lokakuuta 1938 Haaslava, Tartumaa) on virolainen kirjailija.  Hän on julkaissut lukuisia runokokoelmia, romaaneja ja lastenkirjoja sekä voittanut useita kirjallisuuspalkintoja.
Hainsalu on osallistui politiikkaan kahdessa Viron itsenäisyyden kannalta kriittisessä kohdassa. Hän oli yksi Viron itsenäisyysliikkeen vuoden 1980 Neljänkymmenen kirjeen allekirjoittajista. Kirjeessä tuotiin julki Viron sivistyneistön tyytymättömyys silloiseen Neuvosto-Viron tilanteeseen. Vuonna 1991 hän kuului niin sanottuun elokuun 20. päivän klubiin, jossa 69 tasavallan korkeimman neuvoston jäsentä äänesti Viron itsenäisyyden palauttamisen puolesta. Lehte Hainsalu on nykyisin Tarton kaupungin kunniakansalainen.
Hainsalu valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1961 pääaineenaan viron filologia. Valmistuttuaan hän työskenteli Edasi-lehden toimituksessa ja opetti äidinkieltä useissa Tarton kouluissa. Hän oli aktiivinen Viron television Tarton studiossa kahdeksan vuotta ja kirjoitti tuolloin useita TV-sarjoja, erityisesti lapsille.
Hainsalu on tuottelias kirjailija. Hän debytoi runoilijana 19-vuotiaana vuonna 1957 kokoelmalla Sõnajala õis : Värsid 1954-1956. Useille hänen runoilleen on ominaista klassisten muotojen käyttö, kuten sonetti ja balladi. Lehte Hainsalu on kirjoittanut myös matkakuvauksia ja esseitä sekä sekoittanut erilaisia ​​genrejä. Hänen teoksensa Kellakuuljad (2001) käsittelee Viron kulttuurin ja kirjallisuuden historiaa. Se on sekoitus kaunokirjallisuutta, journalismia, muistelmia ja esseetyyliä.
Hainsalu on saanut Eduart Vilden kirjallisuuspalkinnon kahdesti: vuonna 1983 teoksesta Tere õhtust. Kuidas elate? ja vuonna 1998 teoksesta Viis minutit enne vihma.
Ljubov Janovska

| Ljubov Janovska> Любов Олександрівна Яновська |
| --- | --- |
 Ljubov Janovska
Henkilötiedot
Koko nimi:  Ljubov Oleksandrivna Janovska
Syntynyt: 30. heinäkuuta 1861 (ikä 163) Mykolajvka, Borznan piiri, Tšernihivin kuvernementti, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 1933 (71–72 vuotta) Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto
Ammatti:  kirjailija, opettaja
Kirjailija
Tuotannon kieli: ukraina
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ljubov Oleksandrivna Janovska (os. Štšerbatšova, ukr. Любов Олександрівна Яновська (Щербачова); 30. heinäkuuta 1861 Mykolajvka, Borznan piiri, Tšernihivin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 1933 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) oli ukrainalainen kirjailija ja yhteiskunnallinen aktivisti.
Janovska toimi opettajana Lubnyn piirissä Pultavan kuvernementissa ja perusti sinne sunnuntaikouluja. Hän asui vuodesta 1905 Kiovassa. Hän kirjoitti aluksi venäjäksi mutta alkoi myöhemmin käyttää ukrainaa. Hänen ensimmäinen ukrainaksi kirjoittamansa kertomus oli ”Zlodijka Oksana” (1897, ”Varas-Oksana”). Janovska kirjoitti yli sata kertomusta ja lisäksi pienoisromaaneja ja romaaneja, joista suurinta osaa ei julkaistu hänen elinaikanaan ja joista osa jäi kesken. Hän käsittelee teoksissaan talonpoikien ja älymystön elämää, ja teosten tyyli on realistinen ja heijastelee kansanomaista ajattelua. Hänen uusia ja vanhoja kertomuksiaan julkaistiin vuonna 1918, jolloin Ukraina taisteli itsenäisyydestään (1917–1920), ja myös neuvostohallinnon vuosina. Janovska ei kirjoittanut enää vuoden 1916 jälkeen, mutta hänen teoksensa olivat pitkään suosittuja. Hän sai vaikutteita etenkin Ivan Netšui-Levytskyiltä ja Panas Myrnyiltä sekä vähäisemmässä määrin Myh’ailo Kotsjubynskyiltä.
Janovskan isä oli venäläinen eikä hyväksynyt ukrainan kielen käyttöä, äiti taas kannusti opettelemaan ukrainaa. Perheen sisäisten jännitteiden vuoksi vanhemmat erosivat. Janovskan kouluaikanakin väheksyttiin ukrainaa, mutta myöhemmin hän tutustui ukrainalaiseen älymystöön kuuluneeseen Vasyl Janovskyihin ja avioitui tämän kanssa. Janovska alkoi opiskella ukrainan kieltä ja kulttuuria vakavasti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ljubov Janovska Wikimedia Commonsissa
Leonardo Chiodo

Leonardo Chiodo vuonna 2023.
Leonardo Chiodo (s. 4. marraskuuta 1998 Helsinki) on suomalainen sellisti.
Chiodo on opiskellut sellonsoittoa Sibelius-Akatemiassa vuodesta 2010 alkaen (josta Nuorisokoulutuksessa vuosina 2010–2018). Akatemiassa hänen opettajanaan ovat toimineet lehtori Hannu Kiiski vuosina 2010–2015 ja syksystä 2015 alkaen professori Martti Rousi. Vuodesta 2019 Chiodo on opiskellut myös professori Ivan Monighettin kanssa Baselissa Sveitsissä[lähde? ]. Syksyllä 2020 Chiodo siirtyi opiskelemaan Espanjaan Madridiin Reina Sofia -musiikkikorkeakouluun. Hänen sellonsoiton opettajansa on professori Ivan Monighetti
Chiodon käytössä on Suomen Kulttuurirahaston omistama Carlo Giuseppe Testoren vuonna 1718 rakentama sello.
Kilpailut

Chiodo saavutti jaetun neljännen sijan kuudennessa kansainvälisessä Paulon sellokilpailussa 2018. Hänet valittiin myös kisan yleisön suosikiksi. Aiemmin helmikuussa samana vuonna Chiodo saavutti ensimmäisen sijan Turun XIII sellokilpailussa, lisäksi hänelle myönnettiin kilpailun erikoispalkinto Lotta Wennäkosken säveltämän Foliage-teoksen parhaasta tulkinnasta, ja hänet valittiin yleisön suosikiksi. Aiemmin Chiodo tuli ensimmäiselle sijalle Venäjällä Pietarissa marraskuussa 2016 järjestetyssä kilpailussa X International Youth Competition In memory of E. A. Mravinsky.
Chiodo toimi marraskuussa 2018 solistina VII Kansainvälisessä Jorma Panula -kapellimestarikilpailussa.
Keväällä 2019 Chiodo osallistui menestyksekkäästi vuodesta 1937 järjestettyyn pohjoismaiseen De Unges Konsert - Young Soloist Competition -kilpailuun Norjassa. Hänet valittiin ainoana suomalaisena neljän muun finalistin kanssa esiintymään Bergenin Filharmonikkojen kanssa voittajien gaalakonsertissa Bergenin Grieghallenissa.
Leonardo De Lorenzo

| Leonardo De Lorenzo |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. elokuuta 1875 Viggiano, Basilicata
Kuollut: 29. heinäkuuta 1962 (86 vuotta) Santa Barbara, Kalifornia
Ammatti:  säveltäjä, musiikin professori
Muusikko
Tyylilajit:  klassismi
Soittimet:  huilu 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Leonardo De Lorenzo (29. elokuuta 1875 – 29. heinäkuuta 1962) oli italialainen huilisti.
Hän opiskeli Napolin konservatoriossa ja muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1909.
De Lorenzo  toimi ensimmäisenä huilistina orkestereissa New York Symphony Orchestra, Minneapolis Symphony Orchestra, Los Angeles Philharmonic, Rochester Philharmonic Orchestra.
Vuodesta 1923 vuoteen 1935 hän toimi professorina Eastman School of Musicissa.
Viggianossa on vuodesta 1997 alkaen järjestetty kansainvälisiä muusikoille tarkoitettuja Lorenzon mukaan nimettyjä Concorso Internazionale di Flauto Leonardo De Lorenzo -huilistikilpailuja.
Aiheesta muualla

Leonardo De Lorenzo International Music Score Library Project (englanniksi)
Elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi) (englanniksi)
Huilukilpailun sivut (italiaksi) (englanniksi)
Lewis A. Swift

Lewis A. Swift
Lewis A. Swift (29. helmikuuta 1820 – 5. tammikuuta 1913) oli yhdysvaltalainen tähtitieteilijä. Hän löysi uransa aikana lukuisia komeettoja ja näki pitkän ikänsä ansiosta Halleyn komeetan kahdesti: vuosina 1835 ja 1910. Hänet palkittiin vuonna 1897 Royal Astronomical Societyn Jackson–Gwilt-mitalilla.
Leväviilakala

| Leväviilakala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Jäykkäleukakalat Tetraodontiformes
Heimo::  Viilakalat Monacanthidae
Suku::  Acreichthys
Laji::  tomentosus
Kaksiosainen nimi
 Acreichthys tomentosus  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Leväviilakala Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Leväviilakala (Acreichthys tomentosus) on viilakaloihin kuuluva koralliriuttojen kala, jota joskus pidetään akvaariossa.
Leväviilakala kasvaa noin 7–12 cm pitkäksi. Sen vartalo on litteä, vatsapuolella roikkuu kolmiomainen heltta. Yleisväri on keltaisen ja oliivinvihreän läikikäs, pyrstössä on 2–3 tummanruskeaa juovaa. Otsa on voimakkaasti kovera. Kummankin silmän takana on piikki, ja muutenkin kalassa on piikkejä siellä täällä.
Leväviilakaloja tavataan koralliriutoilla, tyypillisesti 2–15 metrin syvyydessä Intian valtamerellä ja Tyynenmeren länsiosassa.
La Vie moderne

| La Vie moderne |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Laurence Ferreira Barbosa
Käsikirjoittaja:   Laurence Ferreira Barbosa  Bruno Guiblet  Yvonne Kerouedan 
Tuottaja:  Paulo Branco
Säveltäjä:  Faton Cahen
Kuvaaja:  Christophe Beaucarne
Leikkaaja:  Yann Dedet
Lavastaja:  Yves Fournier
Pääosat:   Isabelle Huppert  Frédéric Pierrot  Lolita Chammah 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska  Sveitsi 
Tuotantoyhtiö:   Gémini Films  StudioCanal  Les Films du Camélia  Light Night 
Ensi-ilta:   2000-3-11. maaliskuuta 2000 (Ranska)  2000-3-77. maaliskuuta 2000 (Sveitsi)  
Kesto:  123 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
La Vie moderne (kansainvälisesti Modern Life) on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut Laurence Ferreira Barbosan ohjaama ranskalais-sveitsiläinen draamakomediaelokuva, jonka pääosia näyttelevät Isabelle Huppert, Frédéric Pierrot ja Lolita Chammah. Elokuva on Laurence Ferreira Barbosan, Bruno Guibletin ja Yvonne Kerouedanin käsikirjoittama.
Juoni

La Vie moderne sijoittuu Pariisiin ja koostuu kolmesta itsenäisestä tarinasta, jotka kertovat kolmesta eri yksinäisestä ihmisestä. Claire (Isabelle Huppert) on naimisissa oleva lapseton kotirouva, joka saapuu Pariisiin hakemaan lääkäriltä apua hedelmättömyyteensä. Eronnut ja työtön Jacques (Frédéric Pierrot) taistelee oikeudesta nähdä poikaansa. Äkkipikainen 17-vuotias Marguerite (Lolita Chammah) ei tule kenenkään kanssa toimeen ja päättää omistaa elämänsä Jumalalle.
Tuotanto

La Vie modernen kuvaukset alkoivat 9. huhtikuuta 1999 ja päättyivät 22. kesäkuuta 1999. Elokuva kuvattiin Pariisissa 3 360 000 euron budjetilla. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Gémini Films, StudioCanal, Les Films du Camélia ja Light Night.
Julkaisu ja vastaanotto

La Vie moderne sai ensi-iltansa Ranskassa 1. maaliskuuta 2000 ja Sveitsissä 7. maaliskuuta 2000. Elokuvan teatterilevittäjänä Ranskassa oli Gémini Films ja Sveitsissä Agora Films. Elokuva keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana 62 796 katsojaa ja sai ranskalaisilta elokuvakriitikoilta lähinnä myönteisen vastaanoton. La Vie moderne kilpaili vuoden 2000 Torinon elokuvajuhlilla parhaan elokuvan palkinnosta, mutta ei voittanut sitä.
La Vie moderne julkaistiin Ranskassa DVD:lle 30. marraskuuta 2000.
Aiheesta muualla

La Vie moderne Internet Movie Databasessa (englanniksi)
La Vie moderne AllMoviessa. (englanniksi)
La Vie moderne AlloCinéssä (ranskaksi)
La Vie moderne UniFrancessa (ranskaksi)
Linguistic Society of America

| Linguistic Society of America |
| --- | --- |

Perustettu:  1924
Tyyppi:  tieteellinen seura
Päämaja:  Washington DC, Yhdysvallat
Jäsenet:  noin 5000
Viralliset kielet:  englanti
Puheenjohtaja:  John Baugh
Jäsenlehti:  Language
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Linguistic Society of America (lyh. LSA) on yhdysvaltalainen kielitieteeseen keskittyvä tieteellinen seura. Se on perustettu vuonna 1924, ja sillä on noin 5000 jäsentä. Järjestön puheenjohtaja marraskuussa 2020 valitt John Baugh.
Järjestön tavoitteena on nostaa esiin kielitiedettä tieteenalana ja sen roolia yhteiskunnassa. Sääntöjensä mukaan LSA:n tehtävä on edistää kielitieteellistä tutkimusta. Sen vuosittain järjestämä kokoontuminen kerää yhteen tuhansia osallistujia ympäri maailmaa.
Organisaatio

LSA toimii erilaisten valiokuntien kautta, jotka keskittyvät yksittäisiin teemoihin. Tällaisia valiokuntia ovat mm.:
Eettinen valiokunta
Julkaisutoiminta
Varainkeruu
Opiskelijoiden asiat
Jäsenyys

Järjestö tekee eron kunnia- ja ainaisjäsenyyden välillä, mutta molemmat jäsenyyden muodot vapauttavat jäsenmaksuista. Ne, jotka ovat maksaneet jäsenmaksua 50 vuotta ovat automaattisesti ainaisjäseniä. Järjestön hallituksessa toimineet henkilöt saavat tittelin fellow.
Julkaisutoiminta

Järjestö toimittaa kolmea tieteellistä julkaisua: Language, Semantics and Pragmatics ja Phonological Data and Analysis. Kaikki kolme ovat vertaisarvioituja julkaisuja. Lisäksi LSA:lla on vuosittainen konferenssijulkaisu.
Oman julkaisutoimintansa lisäksi LSA tekee myös yhteistyötä Routledgen kanssa The Routledge Guide to Linguistics -kirjasarjan tuotannossa.
Lewes (East Sussex)

| Lewes Lewes |
| --- | --- |
 Näkymä kaupunkiin Lewesin linnasta.
 Lewesin sijainti Englannissa ja East Sussexissa.
 fiLewes 
 50°52′30″N, 0°00′43″E 
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Osa:  Englanti
Alue:  Kaakkois-Englanti
Kreivikunta:  East Sussex
Hallintopiiri:  Lewes
Maantiede
Kokonaispinta-ala:  4 km²
Väestö
Väkiluku (2021):  16 000
Väestötiheys:  4 100 as./km²
 lewes-tc.gov.uk 
Lewes on 16 000 asukkaan kaupunki ja kunta (civil parish) East Sussexin kreivikunnassa Kaakkois-Englannissa. Se toimii hallinnollisena keskuksena sekä kreivikunnalle että Lewesin hallintopiirille, jonka alueella on 28 muuta kuntaa ja yhteensä 100 000 asukasta. Kaupunki sijaitsee 12 kilometriä Brightonin keskustasta itäkoilliseen kohdassa, jossa Ousejoki on puhkaissut aukon South Downsin kalkkikiviharjanteeseen.
Lewesiin rakennettiin 1000-luvulla linna, jonka rauniot hallitsevat yhä sen näkymiä. Kaupunki oli tärkeä markkinapaikka ja sillä oli jonkin aikaa myös vilkas jokisatama, kunnes läheisen Newhavenin satamasta tuli tärkeämpi. Vuonna 1264 kaupungin liepeillä käytiin taistelu, jossa Simon de Montfortin johtamat kapinalliset päihittivät kuningas Henrik III:n joukot.
Kuningatar Maria I:n valtakaudella vuosina 1555–57 Lewesissa poltettiin roviolla 17 marttyyria protestanttisen uskonsa vuoksi. Heidän jälkeläisensä järjestävät joka vuosi Guy Fawkesin yönä muistokulkueen, jonka yhteydessä poltetaan kokkoja ja ammutaan ilotulitteita. Kaupungissa on säilynyt muutamia rakennuksia 1500-luvulta, muun muassa Anna Kleveläisen talo, Barbican House ja Southover Grangen maatila.
Lewes on nykyään paitsi hallinnollinen keskus myös suosittu matkailukaupunki. Sen lähistöllä sijaitsevassa Glyndebournen kartanossa on järjestetty joka kesä vuodesta 1934 lähtien suosittu oopperafestivaali.
Limasienet (kirja)

| Limasienet |
| --- | --- |

Kirjailija:  Marja Härkönen ja Elina Sivonen
Kansitaiteilija:  Heikki Kalliomaa
Kieli:  suomi
Genre:  tietokirja
Kustantaja:  Luonnontieteellinen keskusmuseo
Julkaistu:  2011
Sivumäärä:  223 s.
ISBN:  ISBN 978-952-10-6805-8
Sarja: Norrlinia 22
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Limasienet on dosentti Marja Härkösen ja Elina Sivosen teos Suomessa esiintyvistä 204 limasienestä. Kirjan on julkaissut vuonna 2011 Luonnontieteellinen keskusmuseo. Teos liittyy PUTTE-ohjelmaan (Puutteellisesti tunnettujen ja uhanalaisten metsälajien tutkimusohjelma), jonka tärkeimpiä tehtäviä on määritysteosten julkaiseminen.
Limasieniä on Suomessa tutkinut 1800-luvulla P. A. Karsten, ja julkaisuja on ilmestynyt muilla kielillä. Tämä teos on eliöryhmästä ensimmäinen suomenkielinen teos. Limasienistä oli aiemmin nimetty suomeksi vain paranvoi ja sudenmaito, siksi tätä kirjaa tehtäessä kehiteltiin Putte-ohjelman puitteissa nimet kaikille muillekin. Nimien -nen pääte kertoo, että kyse on limasienistä. Kaikki nimet ovat kaksiosaisia.
Suomenkielisen nimen lisäksi jokaisesta limasienestä kerrotaan tieteellinen nimi, värikuvia, lajikuvaus ja levinneisyysalue. Kirjassa on yli 300 kuvaa.
Tekijöistä Marja Härkönen on Helsingin yliopistosta eläkkeelle jäänyt dosentti, joka on 50 vuotta tutkinut limasieniä eri puolilla maailmaa. Elina Sivonen on filosofian maisteri, joka on valmistunut biologiksi Joensuun yliopistosta. Pro gradussaan hän käsitteli limasieniä. Kirjan ollessa tekeillä hän työskenteli Kasvimuseossa ja on sittemmin työskennellyt biologianopettajana.
Lentopallo Euroopan kisoissa 2015 – naisten turnaus

Euroopan kisojen 2015 naisten lentopallo järjestettiin Bakı Kristal Zalıssa Bakussa 13.–27.6.2015.
Alkulohkot

Alkulohkoissa joukkueiden järjestys määräytyi ensisijaisesti voitettujen otteluiden määrän perusteella. Toissijaisesti ratkaisivat ottelupisteet, joita saa 3-0 ja 3-1 -voitosta 3, 3-2 -voitosta 2 ja 2-3 -tappiosta 1. Voittojen ja ottelupisteiden ollessa tasan ratkaisee eräsuhde, sitten eräpisteiden suhde ja lopuksi keskinäinen ottelu.
Alkulohkot > Lohko A

| sija | Joukkue | Ottelut> Voitot | Ottelut> tappiot | Ottelut> Pisteet | Erät> Voitot | Erät> tappiot | Erät> eräsuhde | Eräpisteet> Voitot | Eräpisteet> tappiot | Eräpisteet> suhde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Turkki | 4 | 1 | 13 | 14 | 3 | 4.667 | 403 | 319 | 1.263 |
| 2 |  Azerbaidžan | 4 | 1 | 11 | 12 | 7 | 1.714 | 453 | 409 | 1.108 |
| 3 |  Puola | 3 | 2 | 9 | 11 | 8 | 1.375 | 425 | 403 | 1.055 |
| 4 |  Belgia | 2 | 3 | 6 | 8 | 11 | 0.727 | 393 | 431 | 0.912 |
| 5 |  Romania | 1 | 4 | 3 | 4 | 12 | 0.333 | 334 | 387 | 0.863 |
| 6 |  Italia | 1 | 4 | 3 | 4 | 12 | 0.333 | 325 | 384 | 0.846 |
Alkulohkot > Lohko B

| sija | Joukkue | Ottelut> Voitot | Ottelut> tappiot | Ottelut> Pisteet | Erät> Voitot | Erät> tappiot | Erät> eräsuhde | Eräpisteet> Voitot | Eräpisteet> tappiot | Eräpisteet> suhde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Serbia | 4 | 1 | 13 | 14 | 4 | 3.500 | 426 | 359 | 1.187 |
| 2 |  Alankomaat | 4 | 1 | 11 | 12 | 7 | 1.714 | 432 | 405 | 1.067 |
| 3 |  Saksa | 3 | 2 | 9 | 12 | 8 | 1.500 | 428 | 434 | 0.986 |
| 4 |  Venäjä | 2 | 3 | 5 | 7 | 11 | 0.636 | 392 | 406 | 0.966 |
| 5 |  Bulgaria | 1 | 4 | 4 | 6 | 12 | 0.500 | 390 | 404 | 0.965 |
| 6 |  Kroatia | 1 | 4 | 3 | 4 | 13 | 0.308 | 352 | 412 | 0.854 |
Pudotuspelit

Puolivälierissä lohkovoittajat saivat vastaansa toisen lohkon neljänneksi sijoittuneen. Kakkosten ja kolmosten parit arvottiin.
| Puolivälierät  | Puolivälierät  | Puolivälierät  | Puolivälierät  | 1>  erä | 2>  erä | 3>  erä | 4>  erä | 5>  erä | raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 23. kesäkuuta | Turkki  | 3–1 |  Venäjä | 25–18 | 23–25 | 25–22 | 25–19 | – | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 23. kesäkuuta | Azerbaidžan  | 3–0 |  Alankomaat | 25–21 | 25–23 | 25–14 | – | – | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 23. kesäkuuta | Puola  | 3–2 |  Saksa | 25–23 | 25–17 | 18–25 | 14–25 | 15–10 | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 23. kesäkuuta | Belgia  | 2–3 |  Serbia | 22–25 | 25–19 | 14–25 | 25–21 | 17–19 | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| Välierät  | Välierät  | Välierät  | Välierät  | 1>  erä | 2>  erä | 3>  erä | 4>  erä | 5>  erä | raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 25. kesäkuuta | Turkki  | 3–2 |  Azerbaidžan | 25–21 | 23–25 | 25–19 | 23–25 | 15–11 | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 25. kesäkuuta | Puola  | 3–2 |  Serbia | 25–23 | 20–25 | 25–19 | 22–25 | 15–12 | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| Pronssiottelu  | Pronssiottelu  | Pronssiottelu  | Pronssiottelu  | 1>  erä | 2>  erä | 3>  erä | 4>  erä | 5>  erä | raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 27. kesäkuuta | Azerbaidžan  | 2–3 |  Serbia | 25–21 | 19–25 | 25–17 | 14–25 | 9–15 | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| Loppuottelu  | Loppuottelu  | Loppuottelu  | Loppuottelu  | 1>  erä | 2>  erä | 3>  erä | 4>  erä | 5>  erä | raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 27. kesäkuuta | Turkki  | 3–0 |  Puola | 25–11 | 25–19 | 25–13 | – | – | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
Limapäät (suku)

| Limapäät |
| --- | --- |
 Pohjanlimapää (Beryx decadactylus')
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Limapääkalat Beryciformes
Heimo::  Limapäät Berycidae
Suku::  Limapäät Beryx  Cuvier, 1829
Katso myös
   Limapäät (suku) Wikispeciesissä   Limapäät (suku) Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Limapäät (Beryx) on samannimiseen heimoon kuuluva kalasuku, joka käsittää kolme kalalajia. Ne ovat maailmanlaajuisesti lauhkeisiin vesiin levinnyt pohjanlimapää (Beryx decadactylus), hohtolimapää (Beryx splendens) ja luoteisella Tyynellä valtamerellä tavattava Beryx mollis. Suurin laji on pohjanlimapää, joka voi saavuttaa 100 senttimetrin pituuden. Kaikki limapäät ovat arvostettuja ja taloudellisesti merkittäviä ruokakaloja.
Lielahden tasoristeysturma

Lielahden tasoristeysturma tapahtui 5. lokakuuta 1933 kello 19.06 Tampereen esikaupunkialueella Lielahden rautatieaseman lähellä sijainneella tasoristeyksellä. Lielahden asemalta Tampereelle lähtenyt kahden höyryveturin vetämä lisätavarajuna numero 1488 törmäsi ylikäytävällä Lielahden–Tampereen linjalla ajaneen linja-auton H 3908 peräosaan. Onnettomuudessa linja-auton kuljettaja kuoli ja auton kaksi matkustajaa loukkaantuivat vakavasti.
Tavarajuna työnsi linja-autoa seitsemän metrin matkan, minkä jälkeen auto sinkoutui kovalla voimalla radan oikealla puolella sijainnutta voimajohtopylvään sementtialustaa vasten ja murskautui täysin. Auton korin puuosat pirstoutuivat palasiksi, ja korin peltipäällys meni kasalle auton perään. Linja-auton kuljettaja takertui istuimineen veturin suojushäkkiin ja kulkeutui sen mukana vielä 16 metrin matkan, ennen kuin juna saatiin pysäytettyä. Linja-autossa olleet kaksi matkustajaa lensivät auton korin hajotessa istuimiltaan radan sivuun ja loukkaantuivat vakavasti. Onnettomuusautossa olleet kuljetettiin Tampereen yleiseen sairaalaan, jossa auton kuljettaja ja omistaja Yrjö Nikolai Valkila (s. 1902) kuoli saamiinsa vammoihin samana iltana.
Onnettomuus saattoi johtua siitä, että kuljettaja ei nähnyt junan tuloa viereisellä raiteella seisoneen toisen junan vuoksi. Tasoristeys oli vartioitu, mutta toinen tasoristeyksen porteista oli vielä auki, eikä linja-auton kuljettaja nähtävästi huomannut tasoristeyksen vartijan varoitusta junan tulosta. Tasoristeys oli vaarallinen, koska sekä rautatie- että maantieliikenne oli vilkasta, ja näkyvyys paikalla oli huono maantien mutkien, radanvarren rakennusten ja Lielahden ratapihan järjestelyraiteilla usein seisovien vaunujen vuoksi.