Teuvo Tulio
Elämäkertaa ja ura > Fennica-Filmin kausi

Mustien silmien kehnosta menestyksestä huolimatta ystävyksille jäi into tehdä uusia elokuvia. Mustalaisaihe kiinnosti yleisöä, joten he päättivät tehdä toisen elokuvan samasta aihepiiristä. Uudelle elokuvalle annettiin nimi Mustalaishurmaaja, ja se kuvattiin Kirkkonummella kesällä 1929. Myös tämä elokuva pyrittiin tekemään mahdollisimman halvalla. Sisäkuviin tarvittavat lamput olivat kalliita, joten enimmäkseen kuvattiin ulkona. Myös roolipuvut ommeltiin itse. Tugai näytteli jälleen miespääosassa romanileirin komeinta miestä, josta leirin naiset kilpailevat vuoron perään. Naisrooleihin palkattiin omasta tuttavapiiristä Meri Hackzell, Alli Riks ja Hanna Taini. Kalle Hagert järjesti elokuvaan romaneja avustajiksi. Elokuva kertoo kilpailevien heimojen välisistä riidoista ja rakkaudesta. Kuvausten ajan kuvaajat ja näyttelijät asuivat romanileirissä. Mustalaishurmaaja menestyi taloudellisesti huomattavasti Mustia silmiä paremmin. Elokuva teki myös Theodor Tugaista tähden, jota alettiin nimittää lehdissä ”Suomen Valentinoksi”.
Uusi elokuva, Laveata tietä, tehtiin jo ammattitaitoisemmin. Se oli edellisten tavoin mykkä mutta siihen liitettiin jälkikäteen musiikkia, äänitehosteita ja kaksi laulua. Rahoittajana toimi edelleen Willamo, jolla oli suhteita myös Suomi-Filmin johtajistoon. Heidän kauttaan saatiin käytettäviksi Vironkadun studio ja uudet äänityslaitteet. Myös käyttöluottoa elokuvaamiseen järjestyi Willamon suhteiden avulla. Naiivien ja siirappisten mustalaistarinoiden jälkeen Vaala ja Tugai tarttuivat uuteen aiheeseen. Laveata tietä on melankolinen tarina Tugain esittämän viulutaiteilijan rakkausseikkailuista. Naisnäyttelijät olivat tuttuja edellisestä elokuvasta. Ensi-ilta oli huhtikuussa 1931. Elokuva menestyi kohtalaisesti, mutta tuotti kalliiden tuotantokustannustensa takia tappiota.
Seuraavaksi Vaala ja Tugai innostuivat Tulenkantajien ajatuksista ja myös ystävystyivät heidän kanssaan. Tulenkantajien mielestä Tugai ja Vaala olivat suomalaisen elokuvan avantgardisteja. Mika Waltari oli kirjoittanut julkaisemattoman novellin ja tarjosi sitä Vaalalle ja Tugaille elokuvattavaksi. Novellin pohjalta syntyi jännityselokuva Sininen varjo, joka sai ensi-iltansa maaliskuussa 1933. Siitä on säilynyt vain noin 16 minuutin mittainen jakso sekä katkelmia.
Suomessa elettiin talouslaman aikaa ja rahoittajien saaminen oli vaikeaa. Rekvisiittaa hankittiin lainaamalla huonekalut ja matot Tugain äidiltä. Elokuvan yhdessä roolissa oli Hollywoodissa uraa yrittänyt Carl von Haartman. Sivuosiin saatiin ammattinäyttelijät Aku Korhonen, Eino Jurkka ja Uuno Laakso. Tugai esitti Sinisessä varjossa kaksoisroolin veljeksinä, joista toinen on hyvä ja toinen turmeltunut. Naispääosan esitti Birgit Nuotio ja pikkuroolissa oli Tugain koulutoveri Regina Linnanheimo. Sinisestä varjosta oli tarkoitus tehdä sataprosenttinen äänielokuva, mutta Tugailla ja Vaalalla ei ollut raakafilmiä eikä rahaa sen ostamiseen. Ratkaisu löytyi tuotemainonnasta, jota lisättiin juoneen, lavasteisiin ja repliikkeihin.
Vaalan ja Tugain yhteistyö elokuva-alalla päättyi Siniseen varjoon. Vaala sai työtarjouksen Suomi-Filmiltä ja otti sen vastaan. Rahallisesti Vaala ja Tugai eivät olleet elokuvistaan hyötyneet, vaan saivat lähes pelkästään arvokasta työkokemusta. Tugain äiti toivoi poikansa nyt lopettavan elokuvien parissa puuhastelun ja hankkivan itselleen opiskelupaikan. Opiskelu ei Tugaita kiinnostanut, vaan hän toivoi voivansa jatkaa elokuvien tekemistä.