stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luomutuote
Luomu-merkinnät

EU:n luomumerkki on vuodesta 2010 lähtien kaikissa EU:n alueella hyväksytyissä luomutuotteissa.
Maa- ja metsätalousministeriön aurinkomerkki on aiemmin yleisesti käytössä ollut luomumerkki Suomessa.
Luomuliiton leppäkerttumerkki.
Luomutuotteen tunnistaa EU:n luomumerkistä, Eurolehti-tunnuksesta. Merkintä tarkoittaa, että vähintään 95 % tuotteen ainesosista on tuotettu luonnonmukaisesti, tuote on virallisen tarkastusjärjestelmän sääntöjen mukainen, suljettuun pakkaukseen pakattu tuote on lähtöisin suoraan tuottajalta tai valmistajalta ja että tuotteessa on tuottajan, valmistajan tai myyjän nimi sekä tarkastuselimen nimi tai kooditunnus.
Lisäksi luomutuotteiden markkinoinnissa käytetään erilaisia luomumerkkejä, joita on käytössä useita. Suomessa on käytössä Maa- ja metsätalousministeriön aurinkomerkki ja Luomuliiton myöntämä ja valvoma leppäkerttumerkki, jotka ovat kansallisia merkkejä. Näillä merkeillä merkityt alkutuotteet tai jalosteet ovat 95 %:sti luonnonmukaisesti tuotettuja. Muita luomumerkkejä ovat muun muassa EU:n tähkämerkki ja ruotsalainen KRAV-merkki.
Näkemyksiä luomusta

VTT:n akatemiaprofessori Kaisa Poutasen mukaan "luonnollisuushysteria" liittyy menneisyyden haikailuun. Professori Marina Heinosen mukaan lisäainepelko on täysin aiheeton ja lisäaineet ovat usein turvallisempia ja testatumpia kuin luonnonaineet.  Yksittäisistä lisäaineista löytyy tutkimusaineistoa, mutta lisäainepelon taustalla ovat usein kysymykset eri lisäaineiden yhteisvaikutuksista, joista ei ole juuri tutkimuksia.
Helsingin yliopiston kasvinjalostuksen dosentin Jussi Tammisolan mukaan luomuruoassa on terveydellisiä riskejä. Luomu on hänen mukaansa vähemmän terveellistä, koska sitä tehdään uskomusten varassa. Hän väittää, että luomutuotannon suosiminen lisää vakavia sairauksia ja on ihmiskunnalle kohtalokasta. Tammisola on väittänyt luomun perustuvan taikauskoon, sillä luomulainsäädäntö estää antibioottien käytön tuotantoeläimillä ja määrää homeopatian ja fytoterapian ensisijaisiksi hoitomuodoiksi.
Avaruustähtitieteen professori Esko Valtaoja ei hyväksy luomutuotantoa. Hänen mukaansa etenkin geenimuokkaus on välttämätöntä, jos ruoan halutaan riittävän koko ihmiskunnalle. Hänen mukaansa "puhdas luomutuotanto on yksi pahimmista ravintotulevaisuutemme vaaratekijöistä".
Luomun kulutus

Suomen maidonkulutuksesta 1,2 % oli luomua vuonna 2007. Tanskan maidonkulutuksesta oli 30 % luomua vuonna 2010.
Luomun kulutus > Ostopaikat

Luomuruokaa saa halvimmalla suuresta marketista, seuraavana kivijalkakaupasta. Kalleimpia ostopaikkoja Vihreän Langan ostoskorivertailussa olivat luomutilat ja Maatilatori, vaikkei näiltä edes saanut kaikkia tuotteita. Syynä ovat marketin tehokas logistiikka ja suuren volyymin tuottama kustannustehokkuus. Lisäksi luomutiloilta saadut 5 tuotetta ostettiin neljältä eri tilalta.
Luomua saa vähittäis- ja erikoiskaupoista tai suoraan tiloilta. Luomuruokaa on nykyään saatavilla myös marketeissa laajoin valikoimin. Luomua voi tilata myös suoraan kotiin nettikaupoista tai perustaa luomupiirin. Luomuruoan logistiikkaketju kauppaan tai kuluttajalle voi pienen volyymin vuoksi olla epäekologisempaa kuin tavanomaisen maidon.
Luomun kulutus > Kuluttajien mielikuvat

Marieke Saher tutki väitöskirjassaan ruokaan liittyviä mielikuvia. Hän huomasi, että edes tieto ei horjuta niitä, vaan luomu koetaan terveelliseksi ja geenimuuntelu epäilyttäväksi (kuten Saher itsekin koki ennen tutkimusta), vaikka tutkijoiden mielestä lopputuloksissa ei ole laadullista eroa.
Dosentti Jussi Tammisolan mukaan monet yritykset ovat alkaneet myydä ruokaa luonnonmukaisuushumpuukimielikuvilla sen sijaan, että tuottaisivat parempia tuotteita.
Luomun kulutus > Hinta

Suomen Kuvalehden hintavertailussa luomutuotteet olivat 39–112 % kalliimpia kuin tavalliset. Näin on siitä huolimatta, että luomun tukiaiset ovat suurempia.
Aviisin hintavertailussa luomukorin hinta oli 2,5-kertainen marketista, 3,5-kertainen erikoisliikkeistä. Useimpien luomukasvisten hinta oli moninkertainen marketissakin mutta lihan vain puolet enemmän ja soijarouheen sama kuin tavanomaisilla tuotteilla. Kokkolan Citymarketissa luomutomaatti maksoi yli tuplasti tavallisen hinnan mutta maito- ja lihatuotteissa ero oli paljon pienempi, keskiarvo 138 %.
Vihreän Langan artikkeli neuvoo luomua kaipaavaa ostamaan luomua esimerkiksi silloin, kun löytää sitä melko edullisesti. Artikkelin mukaan väitetyt maku-, terveys- ja ekologisuuserot ovat tutkimuksen valossa kyseenalaisia mutta luomueläimiä kohdellaan paremmin ja luomulihan kalleus saa vähentämään lihansyöntiä.
Yhdysvalloissa luomuruoan on laskettu olevan 40–175 % tavanomaista kalliimpaa.
Luomubisnes

Luomu on Suomessa usein vielä pienimuotoista tuotantoa ja suoramyynti maatiloilta on yleisempää kuin tavanomaisella puolella. lähde?
Luomu on Yhdysvalloissa 20 miljardin dollarin bisnes (2009). Sitä hallitsevat monet suuryhtiöt kuten Pepsi, Nestle, Kraft, Kellogg, Danone, Cargill ja M&M.
Luomubisnes > Globaalit kuljetukset

Ruoan luomu-status ei takaa ympäristöystävällisyyttä, ja luomuruoka tuodaan usein toiselta puolen maailmaa.
Aiheesta muualla

Luomuliitto ry (Arkistoitu – Internet Archive)
Luomu.fi
www.geenit.fi Kasvibiologian tietosivusto, jonka ylläpidosta Helsingin yliopistossa vastaa Jussi Tammisola.
Luonnonsuojeluyhdistys Tuottava Maa-Turvattu Luonto ry - Luomutuotannon kritiikkiin keskittyvä sivusto
Luomulakko - Luomukriittinen blogi
Soljokasvit

| Soljokasvit |
| --- | --- |
 Rikkasoljo (Commelina communis)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Ylälahko::  Yksisirkkaiset Monocotyledoneae
Lahko::  Commelinales
Heimo::  Soljokasvit Commelinaceae  Mirb., nom. cons.
Synonyymit
 Cartonemataceae Pichon, nom. cons.  Ephemeraceae Batsch, nom. rej.  Tradescantiaceae Salisb. 
Katso myös
   Soljokasvit Wikispeciesissä   Soljokasvit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Soljokasvit (Commelinaceae) on yksisirkkaisten Commelinales-lahkoon kuuluva noin 650-lajinen kasviheimo.
Tuntomerkit

Soljokasvit ovat ruohoja, joiden varsissa on turvonneet nivelet. Lehdet ovat melko pehmeitä ja meheviä, kierteisasentoisia, joskus kahdessa rivissä, ja niissä on vahva keskisuoni sekä umpinainen lehtituppi. Andromonoeekkisyys on soljokasveilla tavallista, so. samassa kasvissa on kaksineuvoisia ja yksineuvoisia hedekukkia. Kukinnot sijaitsevat tavallisesti lehtihangoissa, harvoin terminaalisesti, ja koostuvat tavallisesti monikukkaisista kiemuroista. Toisinaan kukinnossa on huomiota herättävät venemäiset suojuslehdet, jotka voivat sijaita lehtiä vastapäätä. Kukat ovat avoinna vain yhden päivän, ja niissä on tavallisesti verhiöksi ja teriöksi erilaistunut kehä; terälehdet ovat vetistyviä, väriltään tavallisesti sinisiä tai vaaleanpunaisia. Kukat voivat olla vastakohtaisia. Hedelmä on selkäluomainen rakokota. Sirkkalehti on koleoptiilin eli itutupen suojaama.
Kukan symmetria ja rakenne vaihtelee soljokasvien heimossa. Kukka voi olla vastakohtainen teriöltään, jolloin yksi terälehti on hyvin surkastunut (soljot Commelina). Vastakohtaisuus voi näkyä myös hetiössä, ja vastakohtaisuuden ilmeneminen voi vaihtua kukan kehityksen aikana. Hovijuorujen (Dichorisandra) suvussa kukan symmetria-akseli on poikittain, kun taas muissa suvuissa se on vinottain. Alaheimossa Commelinoideae suurin osa kukista on käänteisiä eli niiden perät on kiertyneet. Cochliostemon-suvussa on epäsymmetriset kukat. Soljokasveilla esiintyy silloin tällöin myös enantiostyliaa, jolloin vartalot ovat kääntyneet kukinnossa vuoroin vasempaan vuoroin oikeaan. Kukassa voi olla myös erilaistumaton kehä, jolloin heteet sijaitsevat kohdakkain kehälehtien kanssa. Kehälehdet saattavat olla yhteen kasvaneita, kuten suvussa Weldenia, tai toisiinsa nähden vuorottaiset terälehdet ja heteenpalhot voivat olla yhtyneet torveksi.
Levinneisyys

Soljokasveja esiintyy kaikkialla maapallon trooppisissa osissa ja osin lauhkeassa eli temperaattisessa vyöhykkeessä, ei kuitenkaan Euroopassa.
Luokittelu

Soljokasveja tunnetaan 652 lajia, jotka ryhmitellään kahdeksi alaheimoksi ja 39–40 suvuksi. Heimon ikä lienee noin 89 miljoonaa vuotta. Lähin sukulaisheimo on Hanguanaceae.
1. Cartonematoideae G.C.Tucker
Alaheimon kasvit ovat yksivuotisia tai mätästäviä monivuotisia ruohoja, harvoin sipulikasveja. Kasvia peittää rauhaskarvoitus, mutta kolmesoluiset karvat puuttuvat (vrt. Commelinoideae). Lehdet ovat pitkiä ja tasasoukkia. Kukat ovat enemmän tai vähemmän perättömiä, keltateriöisiä. Siemenessä on erilaistumaton alkio. Kromosomiluku n = 12. Alaheimossa on kaksi sukua, joissa on 12 lajia Australaasiassa (Cartonema), suku Triceratella kasvaa Zimbabwessa.
2. Commelinoideae Eaton
Melko meheviä (sukkulenttisia) ruohoja, harvoin yksivuotisia. Kasvien pinnalla on kolmesoluisia erityskarvoja. Kukat ovat tavallisesti sini-, vaaleanpuna- tai valkoteriöisiä, harvoin keltaisia. Heteitä on yhdestä kuuteen, ja yleensä ne ovat keskenään eripituisia. Ponnet avautuvat rei'illä, ja palhoja peittää tiheä karvoitus. Viehättävän näköisiä joutoheteitä on usein kaksi, kolme tai neljä. Suoria tai luokkimaisesti taipuneita siemenaiheita on vähintään yksi kussakin emilehdessä. Hedelmä on tavallisesti kota, harvoin marja. Sukuja alaheimossa on 38, lajeja 640, ja ne kasvavat heimon koko levinneisyysalueella. Alaheimon evoluutiopuu lienee alkanut haaroittua noin 62 miljoonaa vuotta sitten.
Luokittelu > Suvut

Soljokasvisukujen tieteelliset nimet, auktorit ja suomenkieliset nimet:
Aetheolirion Forman
Amischotolype Hassk.
Aneilema R.Br. – siipijuorut
Anthericopsis Engl.
Buforrestia C.B.Clarke
Callisia Loefl. – liisanjuorut
Cartonema R.Br.
Cochliostema Lem.
Coleotrype C.B.Clarke – partajuorut
Commelina Plum. ex L. – soljot
Cyanotis D.Don – karvajuorut
Dichorisandra J.C.Mikan – hovijuorut
Dictyospermum Wight
Elasis D.R.Hunt
Floscopa Lour.
Geogenanthus Ule – kurttujuorut
Gibasis Raf. – harsojuorut
Gibasoides D.R.Hunt
Matudanthus D.R.Hunt
Murdannia Royle – munshinjuorut
Palisota Rchb. – pampukit
Plowmanianthus Faden & C.R.Hardy
Pollia Thunb.
Polyspatha Benth.
Porandra D.Y.Hong
Pseudoparis H.Perrier
Rhopalephora Hassk.
Sauvallia C.Wright ex Hassk.
Siderasis Raf. – ruusukejuorut
Spatholirion Ridl.
Stanfieldiella Brenan
Streptolirion Edgew.
Tapheocarpa Conran
Thyrsanthemum Pichon – terttujuorut
Tinantia Scheidw. – kyyneljuorut
Tradescantia Ruppius ex L. (syn. Zebrina) – venhojuorut eli juorut
Tricarpelema J.K.Morton
Triceratella Brenan
Weldenia Schult.f.
Käyttö

Joitakin lajeja käytetään huone- ja puutarhakasveina, kuten venhojuoruja (Tradescantia), soljoja (Commelina), karvajuoruja (Cyanotis) ja hovijuoruja (Dichorisandra). Joidenkin juorujen ja soljojen lehtiä tai juurakoita käytetään satunnaisesti ravinnoksi. Rohtoja saadaan afrikkalaisen Aneilema beniniense -siipijuorulajin ja trooppisen Aasian lajin Floscopa scandens lehdistä ja varresta.
Aamu Song

Aamu Song (s. 1974 Etelä-Korea) on korealaissyntyinen, Suomessa asuva suunnittelija. Hän tuli Suomeen opiskelemaan 1998. Sitä ennen hän on opiskellut teollista muotoilua Etelä-Koreassa Seoul National Universityssä ja sen jälkeen tila- ja huonekalusuunnittelua Taideteollisen korkeakoulun muotoiluosastolla. Hän on valmistunut 2007 taiteen maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta. Hänellä ja Johan Olinilla on yhteinen, vuonna 2000 perustettu suunnittelutiimi Com-pa-ny. Työparin alaa on esine-, sisustus- ja huonekalusuunnittelun ohella myös graafinen suunnittelu. He ovat osallistuneet runsaasti näyttelyihin ja tapahtumiin.
Paljon julkisuutta sai Designmuseossa esillä ollut teos Reddress, joka on sekä laulajan puku että estradi. Sen helmoihin mahtuu 238 kuulijaa. Näyttelyn aikana järjestettiin konsertteja, joiden yhteydessä yleisö sai kokea Reddress-elämyksen. Se on ollut konserttikäytössä muun muassa myös Louisianan taidemuseon puistossa Tanskassa. Teos kuuluu nyt Designmuseon kokoelmaan. Puvun mitat ovat 550 m kangasta, 238 katsojaa, halkaisija 20 metriä, korkeus 3 metriä. Teoksesta on tehty myös kirja Reddress, jossa hanke esitellään luonnoksina, piirustuksina ja teknisinä kuvina.
Kiasmassa oli kesän 2007 auki projekti Suomen salat, jossa Song ja Olin pitivät myynnissä suunnittelemiaan tuotteita.
Palkinnot ja tunnustukset

Muotoilun valtionpalkinto yhdessä Johan Olinin kanssa 2010
Aiheesta muualla

Aamu Songin ja Johan Olinin haastattelu
Aiheesta muualla > Kirjallisuutta

RedDress, TaiK, ISBN 978-951-558-222-5
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Yle 
Muut:  IdRef
Frances Farmer

| Frances Farmer |
| --- | --- |
 Frances Farmer (1937)
Henkilötiedot
Koko nimi:  Frances Elena Farmer
Syntynyt: 19. syyskuuta 1913 Seattle, Washington
Kuollut: 1. elokuuta 1970 (56 vuotta) Indianapolis, Indiana
Ammatti:  näyttelijä, laulaja, televisiojuontaja
Puoliso:   Leif Erickson  (vih. 1936; ero 1942)  Alfred Lobley  (vih. 1954; ero 1958)  Leland Mikesell  (vih. 1958; ero 1963) 
Näyttelijä
Aktiivisena:  1935–1965
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Frances Elena Farmer (19. syyskuuta 1913 Seattle, Washington – 1. elokuuta 1970 Indianapolis, Indiana) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Teatteri- ja elokuvanäyttelijänä

Farmer voitti vuonna 1931 kirjoituskilpailun ateistisella esseellään ”God Dies”. Farmer opiskeli näyttämötaidetta Washingtonin yliopistossa ja esiintyi sen näytelmissä. Vuonna 1935 hän muutti New York Cityyn yrittäen aloittaa uran teatterinäyttelijänä, mutta päätyi muuttamaan Hollywoodiin ja tekemään sopimuksen Paramount Pictures-studion kanssa. Ensimmäiset merkittävät roolinsa Farmer sai vuoden 1936 elokuvissa Lännen villi rytmi ja Tukkikuningas. Farmer ei kuitenkaan ollut tyytyväinen uraansa, eikä pitänyt studionsa tavasta antaa hänelle rooleja elokuvissa hänen ulkonäkönsä perusteella. Farmer myös kieltäytyi täysin yksityiselämänsä tuomisesta julkisuuteen.
Koska Farmer halusi näytellä vakavammissa rooleissa, hän jätti elokuvat vuonna 1937 esiintyäkseen Clifford Odetsin näytelmässä Golden Boy. Farmer palasi kuitenkin Hollywoodiin sopien Paramount Picturesin kanssa kuvaavansa elokuvia kolme kuukautta joka vuosi ja lopun ajasta näyttelevänsä teatterissa.
Vaikeudet

Farmerin ura alkoi sopimuksen saamisesta huolimatta mennä huonommin hänen temperamenttinsa ja alkoholisminsa takia. Farmer jätti teatterin vuonna 1940, ja Paramount irtisanoi hänet vuonna 1942. Samana vuonna Farmer pidätettiin pimennysalueella ajamisesta valot päällä, josta hän joutui maksamaan sakkoja ja sai ehdonalaista vankeutta. Vuonna 1943 hänet pidätettiin uudestaan, kun erään Farmerin elokuvan kampaaja teki rikosilmoituksen Farmerista. Kampaajan mukaan Farmer oli lyönyt häntä. Farmer pidätettiin Knickerbocker-hotellista, eikä hän antautunut rauhallisesti. Farmer ei rauhoittunut myöskään oikeudenkäyntinsä aikana vaan muun muassa löi kahta poliisia ja yritti juosta puhelinkopille soittaakseen asianajajalleen. Poliisien viedessä Farmeria pois hän huudahti: Have you ever had a broken heart? (Onko teidän sydämenne koskaan särkynyt?).
Farmer tuomittiin 180 päiväksi vankeuteen, mutta joutui L. A. General Hospital -sairaalaan. Hänellä diagnosoitiin maanis-depressiivinen psykoosi (nykyiseltä nimeltään kaksisuuntainen mielialahäiriö), paranoidinen skitsofrenia, jakautunut persoonallisuus ja masennus. Hoitona oli kivuliaita insuliinishokkeja eli insuliinin yliannostuksia. Farmer palasi äitinsä luokse syyskuussa 1943, mutta he riitelivät koko ajan, joten äiti toimitti tyttären uudelleen sairaalaan. Syyksi mielenterveysongelmien puhkeamiseen lääkärit arvelivat aviollisia ongelmia. Farmer sai sähköhoitoa. Hän pääsi pois, mutta joutui pidätetyksi irtolaisuudesta, eli kodittomuudesta ja työttömyydestä, koska oli rahattomana yrittänyt pestautua hedelmänpoimijaksi. Farmer sai sakkoja mutta ei ottanut vastaan esimerkiksi Hollywoodista tarjottua apua. Hänet palautettiin vanhemmilleen, jotka toimittivat hänet taas mielisairaalaan, tällä kertaa Western State Hospitaliin. Sieltä hän ei päässyt ulos kuin vasta viiden vuoden kuluttua. Sairaala oli liian täyteen ahdettu, vanhanaikainen ja rapistunut, ja henkilökunnasta oli huutava pula, sillä vain 15 koulutettua hoitajaa apulaisineen hoitivat 2700 potilasta. Hoitajapulan takia potilaat pakotettiin menemään nukkumaan jo kello 16 ja pysymään levossa 12 tuntia.
Paluu

Farmer yritti tehdä paluun viihdemaailmaan 1950- ja 1960-luvulla suurimmaksi osaksi televisiotyöllä. Hänen viimeiseksi elokuvakseen jäi The Party Crashers vuonna 1958. 1960-luvun alussa hänellä oli oma televisioshow Frances Farmer Presents, joka toi hänelle jonkin verran suosiota.
Frances Farmer kuoli syöpään 1. elokuuta 1970.
Populaarikulttuurissa

Graeme Clifford ohjasi Frances Farmerin elämästä elokuvan Frances vuonna 1982. Farmeria näyttelee siinä Jessica Lange, joka sai roolistaan Oscar-ehdokkuuden.
Rock-yhtye Nirvana teki hänestä kappaleen ”Frances Farmer Will Have Her Revenge On Seattle”. Kappale julkaistiin Nirvanan albumilla In Utero vuonna 1993.
Filmografia > Elokuvat

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Suomenkielinen nimi | Elokuvat> Alkuperäinen nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 1936 |  | Too Many Parents | Sally Colman |
| 1936 | Rajavartio | Border Flight | Anne Blane |
| 1936 | Lännen villi rytmi | Rhythm on the Range | Doris Halloway |
| 1936 | Tukkikuningas | Come and Get It | Lotta Morgan / Lotta Bostrom |
| 1937 |  | Exclusive | Vina Swain |
| 1937 | New Yorkin valtias | The Toast of New York | Helen Josephine ”Josie” Mansfield |
| 1937 | Etelämeren sissit | Ebb Tide | Faith Wishart |
| 1938 | Kasakkaverta | Ride a Crooked Mile | Trina |
| 1940 | Pago Pagon eteläpuolella | South of Pago Pago | Ruby Taylor |
| 1940 | Taistelu öljystä | Flowing Gold | Linda Chalmers |
| 1941 |  | World Premiere | Kitty Carr |
| 1941 | Lainsuojattomien maa | Badlands of Dakota | Martha ”Calamity Jane” Cannary |
| 1941 |  | Among the Living | Elaine Raden |
| 1942 | Pako Etelämeren saarille | Son of Fury: The Story of Benjamin Blake | Isabel Blake |
| 1943 |  | I Escaped from the Gestapo | nainen |
| 1958 |  | The Party Crashers | rouva Bickford |
Filmografia > Televisiosarjat

| Televisiosarjat> Vuosi | Televisiosarjat> Suomenkielinen nimi | Televisiosarjat> Alkuperäinen nimi | Televisiosarjat> Rooli | Televisiosarjat> Jakson nimi / jaksojen määrä | Televisiosarjat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1951–1958 | Studio One | Studio One | useita | 3 jaksoa |  |
| 1957 |  | The Ed Sullivan Show | oma itsensä | 2 jaksoa |  |
| 1958 |  | Playhouse 90 | Val Schmitt | ”Reunion” |  |
| 1958 |  | Matinee Theater |  | ”Something Stolen, Something Blue” |  |
| 1958 | This Is Your Life | This Is Your Life | oma itsensä | ”Frances Farmer” |  |
| 1958–1964 |  | Frances Farmer Presents | juontaja | 113 jaksoa |  |
| 1959 |  | Special Agent 7 | Vera | ”The Velvet Rope” |  |
| 1959 |  | Indianapolis Symphony Orchestra | juontaja | erikoislähetys |  |
| 1964 | Today | Today | oma itsensä | 21. huhtikuuta 1964 esitetty jakso (ei nimeä) |  |
Teatterinäytelmiä

| Teatterinäytelmiä> Vuosi | Teatterinäytelmiä> Suomenkielinen nimi | Teatterinäytelmiä> Esitys- ja alkuperäinen nimi | Teatterinäytelmiä> Rooli | Teatterinäytelmiä> Esityspaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1937–1938 | Kultapoika | Golden Boy | Lorna Moon | Belasco Theatre (Broadway), New York City, New York kiertue ympäri Yhdysvaltoja |
| 1939 |  | Quiet City |  | Belasco Theatre (Broadway), New York City, New York kiertue ympäri Yhdysvaltoja |
| 1939 |  | Thunder Rock | Melanie | Mansfield Theatre (Broadway), New York City, New York |
| 1940 |  | Our Betters |  | Cape Playhouse, Dennis, Massachusetts |
| 1957–1958 |  | The Chalk Garden | neiti Madrigal | Bucks County Playhouse, New Hope, Pennsylvania kiertue ympäri Yhdysvaltoja |
| 1958 | Sateentekijä | The Rainmaker |  | Cherry County Playhouse, Traverse City, Michigan |
| 1958 |  | Yes, My Darling Daughter |  | Indianapolis, Indiana |
| 1962–1963 | Lokki | The Seagull, alk. Tšaika (Чайка) | Irina Nikolajevna Arkadina | Loeb Playhouse, West Lafayette, Indiana |
| 1964 |  | Look Homeward, Angel |  | Loeb Playhouse, West Lafayette, Indiana |
| 1965 | Vanhan naisen vierailu | The Visit, alk. Der Besuch der alten Dame | Claire Zachanassian | Loeb Playhouse, West Lafayette, Indiana |
Kirjallisuutta

Tast, Brigitte & Tast, Hans Jürgen: Frances Farmer. Eine Fotogeschichte. Hildesheim: 1979. ISBN 3-88842-010-5. (saksaksi)
Tast, Brigitte & Tast, Hans Jürgen: Frances Farmer. Kulleraugen-Materialsammlung Nr. 7. Hildesheim: 1984. ISBN 3-88842-107-1. (saksaksi)
Aiheesta muualla

Frances Farmer Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Frances Farmer NNDB:ssä
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Australia  Alankomaat 
Taiteenala:  FID 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Fjodor Sologub

| Fjodor Sologub> Fjodor Kuzmitš Teternikov |
| --- | --- |
 Fjodor Sologub. Konstantin Somovin maalaama muotokuva vuodelta 1910.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. maaliskuuta 1863 Pietari, Venäjä
Kuollut: 5. joulukuuta 1927 (64 vuotta) Leningrad, Neuvostoliitto
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: venäjä
Kirjallinen suuntaus: symbolismi
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Sivusto (venäjäksi)
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Fjodor Sologub (ven. Фёдор Сологу́б) oik. Fjodor Kuzmitš Teternikov, vuodesta 1893 kirjailijanimi Sologub (ven. Фёдор Кузьми́ч Тете́рников); (17. helmikuuta [J: 1. maaliskuuta] 1863 Pietari, Venäjän keisarikunta – 5. joulukuuta 1927 Leningrad, Neuvostoliitto) oli venäläinen kirjailija.
Suku ja koulutus

Fjodor Sologubin isä Kuzma Afanasjevitš Teternikov oli tilanomistajan avioton poika, joka oli ollut maaorjana Pultavan kuvernementissä, työskenteli vapauduttuaan maaorjuuden lakkauttamisen jälkeen Pietarissa räätälinä. Isän kuoltua tuberkuloosiin vuonna 1867, lukutaidoton talonpoikaistaustainen äiti Tatjana Semjonovna (k. 1894) joutui ottamaan paikan Agapovin aatelisperheestä palvelijana, jossa hän oli palvellut ennen naimisiinmenoaan. Fjodorin lapsuus ja murrosikä kuluivat nuoremman sisaren Olgan kanssa Agapovien talossa. Fjodorin äiti piti piiskaamista tärkeimpänä koulutuskeinona ja rankaisi poikaansa ankarasti pienimmästäkin laiminlyönnistä. Tästä hänelle muodostui sadomasokistinen kompleksi, jolla oli merkittävä vaikutus kirjailijan työhön.
Lapsena Fjodor luki paljon. Vuonna 1876 hän meni Agapovien tuen avulla kouluun Vladimirissa, vuotta myöhemmin hän siirtyi dekabristikouluun ja vuonna 1879 Pietarin opettaja instituuttiin, jossa hän opiskeli ja asui täysihoidossa neljä vuotta. Valmistuttuaan 19-vuotiaana vuonna 1882 hän pelasti äitinsä palvelijan ankarasta elämästä ja otti tämän ja sisarensa Olgan mukaansa ja lähti kymmeneksi vuodeksi opettamaan matematiikkaa pohjoisten maakuntien kouluihin Kresttsyyn, jona aikana hänen äitinsä kuoli, Velikije Lukiin vuonna 1885 ja Vytegraan vuonna 1889.
Vuosina 1892–1907 Sologub toimi opettajana, rehtorina ja koulutarkastajana Pietarissa ja asui sisarensa Olgan kanssa hänelle myönnetyssä pienessä työsuhdeasunnossa Vasilinsaarella, jossa kokoontui sunnuntaisin kirjallinen piiri sekä taiteilijoita että kirjailijoita kuten Aleksandr Blok, Mihail Kuzmin, Aleksei Remizov, Sergei Gorodetski, Vjatšeslav Ivanov, Andrei Belyi, Valeri Brjusov, Nadežda Teffi, Léon Bakst, Mir iskusstva-ryhmään kuulunut kaupunkimaisema maalauksistaan tunnettu taidemaalari Mstislav Dobujinsky (1875-1957) ja Sergei Auslender. Olga kuoli tuberkuloosiin vuonna 1907.
Suomennettu teos

Riivattu. Suom. Werner Anttila. Hämeenlinna: Karisto, 1918.
Hyvän vaitiolon enkeli (Angel blagogo moltšanija), teoksessa: Lähteenkirkas hiljaisuus: uskonnollista runoutta 1900-luvun Euroopassa, suom. ja toim. Anna-Maija Raittila, Kirjapaja 1983 ISBN 951-621-403-7