stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hondurasin historia
Varhaishistoria

Honduras sijaitsee Väli-Amerikassa, joten monet varhaiset Pohjois- ja Etelä-Amerikan välillä kulkeneet heimot ovat todennäköisesti kulkeneet sen alueen kautta, ja osa on todennäköisesti myös asuttanut Hondurasia. Varhaisimmat asukkaat saapuivat yli 10 000 vuotta sitten. He asuivat luultavasti luolissa tai yksinkertaisissa asumuksissa ja olivat metsästäjiä. Tuhansia vuosia myöhemmin maanviljelystaito saapui alueelle, ja ensimmäinen viljakasvi oli todennäköisesti maissi. Vanhimmat tunnetut todisteet Hondurasin asukkaista ovat 6 000–8 000 vuotta vanhat kivityökalut, jotka löytyivät La Esperanzan läheltä 1962. Ensimmäiset asukkaat olivat todennäköisesti Pohjois-Amerikan paleointiaaneja.
Mayat saapuivat Hondurasin alueelle 400-luvulla. Jukatanin niemimaalta ja Guatemalasta tulleet mayat asuttivat erityisesti Motaguajoen laaksoa Hondurasin länsiosissa. Mayat rakensivat laajan tieverkoston, joka ulottui Meksikon keskiosiin saakka. Hondurasilaisesta Copánin kaupungista tuli mayojen tähtitieteellisten tutkimusten, matematiikan ja taiteen keskus.
Copán oli suurimmillaan mayojen kultakauden loppuvaiheessa, jolloin siellä asui kaikkiaan noin 30 000 ihmistä. Kaupungin tuottamia maanviljelystuotteita ja vaatteita levisi kauppareittejä pitkin itäiseen Hondurasiin ja Meksikon keskiosiin saakka. Copán rappioitui kuitenkin vuoden 822 jälkeen ja jäi raunioiksi. Mayakulttuurin romahduksen syitä ei tiedetä, mutta arvellaan, että Copánin romahdukseen saattoivat vaikuttaa maatalouskatastrofit, hallitsematon väestönkasvu, ulkopuoliset valloittajat tai sisäiset ristiriidat. Vaikka mayojen papit ja hallitsijat jättivät kaupungin, sinne jäi kuitenkin paljon alempien luokkien väestöä. Kaupungin asukasluku oli vuonna 900 enää alle 5 000. Hondurasin alue ajautui monien kilpailevien heimojen haltuun. Sinne ei syntynyt hallitsevaa voimaa, vaan heimot taistelivat keskenään vallasta. Espanjalaiset onnistuivatkin valtaamaan alueen liittoutumalla toisten heimojen kanssa ja alistamalla toiset.
Mosquitian sademetsän keskellä sijaitsee tuntemattomalle kansalle kuuluneen suurkaupungin rauniot, joiden arvioidaan olevan peräisin ajanjaksolta 1 000–1 400 jaa. Vuonna 2015 julkistetun löydön yhteydessä on hylätty ajatus legendaarisesta Ciudad Blancasta, sillä kyse on useista kaupungeista ja kokonaisesta kulttuurista.
Keski-Amerikan itsenäistyminen

Honduras, Guatemala, El Salvador, Costa Rica ja Nicaragua liittyivät pian itsenäistymisensä jälkeen Meksikon keisarikuntaan. Tämä vaihe jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä jo vuonna 1823 samat valtiot irtautuivat Meksikosta ja muodostivat Keski-Amerikan liittotasavallan. Liittotasavalta koostui viidestä itsenäisestä valtiosta, joilla jokaisella oli oma hallinto. Liitovaltion pääkaupunki oli Ciudad de Guatemala. Keski-Amerikan konservatiivit, jotka kannattivat liittoa Meksikon kanssa, ja liberaalit, jotka kannattivat itsenäisyyttä, ajautuivat riitoihin ja vaikuttivat Hondurasinkin tulevaisuuteen. Vaikka Honduras oli liittovaltion köyhin osa, sieltä tuli joitain sen merkittävimmistä johtajista, kuten 1830 presidentiksi valittu kenraali Francisco Morazán.
Morazán johti liittotasavaltaa vuoteen 1838, kunnes konservatiivien ja liberaalien väliset ristiriidat lopulta kaatoivat sen. Guatemalasta alkoi 1837 papiston tukema konservatiivien kansannousu, ja toukokuussa 1838 kongressi siirsi Morazánin pois vallasta ja julisti, että valtiot ovat vapaita itsenäistymään. Honduras julistautui itsenäiseksi 13. marraskuuta 1838, ja pari kuukautta myöhemmin maalle luotiin ensimmäinen perustuslaki.
Yhdysvaltain taloudellinen valta > Talouden kehityksestä lamaan

Yhdysvallat painosti Bertrandin eroamaan 1918. Syyksi on arveltu joko sitä, että Bertrand yritti nostaa banaaniveroa, tai sitä, että hän halusi nostaa lankonsa seuraajakseen, mistä olisi voinut syntyä sisällissota. Francisco Bográn asetettiin väliaikaiseksi presidentiksi, ja hän lupasi järjestää vapaat vaalit. Kenraali Rafael López Gutiérrezilla oli kuitenkin armeijan tuki takanaan, ja hänet valittiin presidentiksi vilpillisissä vaaleissa 1920. Seuraavien kolmen vuoden aikana Hondurasissa oli 17 kapinaa ja vallankaappausyritystä. Yhdysvallat kutsuikin syyskuussa 1922 Hondurasin, Nicaraguan ja El Salvadorin presidentit USS Tacomalle Fonsecanlahdelle. Presidentit vannoivat, etteivät enää jatkossa tukisi naapurimaiden vallankumousyrityksiä.
Honduras ajautui jälleen sisällissodan partaalle 1923, kun presidentinvaaleissa ei ollut selkeää voittajaa. López Gutiérrez oli sallinut painostuksen alaisena vapaat vaalit, mutta kukaan kolmesta ehdokkaasta ei saanut valintaan tarvittavaa äänimäärää. Eniten ääniä saanut Kansallispuolueen Tiburcio Carías Andino julistautui voittajaksi, mutta López Gutiérrez ilmoitti pysyvänsä vallassa uusiin vaaleihin asti. Hallituksen joukot ja kapinalliset ottivat yhteen helmikuussa 1924 La Ceibassa, ja taisteluissa kuoli 50 ihmistä. Seuraavien viikkojen aikana Yhdysvallat keskitti alueelle lisää joukkoja. Pian sen jälkeen López Gutiérrez kuoli ja väliaikainen presidentti Vicente Tosta lupasi järjestää uudet vaalit. Konservatiivien ehdokas ja siviilipoliitikko Miguel Paz Barahona valittiin presidentiksi 1925, kun liberaalit eivät lopulta asettaneet omaa ehdokasta.
Paz Barahonan valtakausi oli suhteellisen rauhallinen, ja sen aikana Hondurasin talous kehittyi hieman. Seuraavaksi presidentiksi valittiin 1929 Vicente Mejía Colindres. Hondurasin tilanne näytti paremmalta kuin aikoihin. Maasta oli tullut maailman johtava banaaneiden tuottaja: jopa kolmasosa maailman banaaneista tuli Hondurasista, ja ne muodostivat 80 prosenttia maan viennistä. Tilannetta helpotti se, että United Fruit oli 1929 ostanut vanhan kilpailijansa Cuyamel Fruit Companyn. Tilanne vaikeutui kuitenkin pian, kun 1930-luvun lama iski Hondurasiin. Tuhansia työläisiä irtisanottiin ja palkkoja pienennettiin, mistä seurasi mellakoita ja lakkoja, jotka hallitus rikkoi armeijan avulla. Levottomuuksista huolimatta Tiburcio Carías Andino astui valtaan rauhallisesti 1932.
Sotilasjuntan aikakausi > Paluu siviilihallitukseen

Paz Garcían hallitus lupasi siirtää Hondurasin jälleen takaisin siviilihallintoon. Samaan aikaa Hondurasin suhteet naapurivaltoihin eivät edelleenkään olleet hyvät. El Salvadorin kanssa oli ollut sekä 1976 että 1978 pieniä rajalevottomuuksia, mutta maat tekivät lopulta rauhansopimuksen Limassa lokakuussa 1980. Hondurasin joukot olivat vanginneet Nicaraguan Anastasio Somoza Debaylen hallintoa vastaan taistelevien sandinistien johtajan Germán Pomaresin maaliskuussa 1978. Honduras ei luovuttanut Pomaresia Nicaraguaan, sillä maa ei halunnut tukea Somozan hallitusta. Toisaalta Hondurasissa pelättiin sandinistien marxilaista vaikutusta.
Hondurasissa valittiin uusi parlamentti huhtikuussa 1980. Sillä kesti yli vuoden kirjoittaa uusi perustuslaki ja vaalilaki tulevia presidentinvaaleja varten. Maa siirtyi takaisin siviilihallintoon, kun marraskuussa 1981 Roberto Suazo Córdova valittiin uudeksi presidentiksi. Suazo Córdovasta tuli astui virkaansa tammikuussa 1982. Asevoimat piti kuitenkin edelleen tarkasti silmällä maan tapahtumia, eikä se halunnut luopua asemastaan, mistä kertoi myös kovaa linjaa kannattaneen eversti Gustavo Alvarez Martínezin nimittäminen asevoimien komentajaksi tammikuussa 1982. Asevoimat onnistuikin vuoteen 1983 mennessä tukahduttamaan maassa 1980-luvun taitteessa syntyneet pienet ja irralliset sissiliikkeet. Näyttävin sissioperaatio oli ollut MPL:n huhtikuussa 1981 yrittämä lentokonekaappaus.
Yhteiskunnan demilitarisointi alkaa

Nationalistipuolueen Rafael Leonardo Callejas valittiin presidentiksi ja hän aloitti kautensa tammikuussa 1990. Callejas aloitti uusliberaalin talouspolitiikan soveltamisen ja lupasi toteuttaa ankaran säästöohjelman. Hän oli luvannut pitää lempiran vakaana, mutta sen arvo romahti. Hinnat nousivat, mutta palkat pysyivät ennallaan ja hondurasilaiset köyhtyivät entisestään. Callejasin aikana 1992 Haagin kansainvälinen tuomioistuin vahvisti uuden rajan Hondurasin ja El Salvadorin välillä ja päätti näin vuodesta 1861 jatkuneen rajariidan.
Hondurasin budjetin alijäämä kasvoi hallitsemattomasti, ja elinkustannusten nousu ja syytökset hallituksen laajasta korruptiosta saivat äänestäjät valitsemaan liberaalipuolueen Carlos Roberto Reinan presidentiksi suurella enemmistöllä 1993. Reina julisti ”moraalisen vallankumouksen”, ja maassa alettiin tutkia 1980-luvun ihmisoikeusrikkomuksia ja korruptiota. Hän loi ensimmäisen modernin syyttäjänviraston ja otti asevoimat siviilihallintoon. Huhtikuussa 1995 yleinen asevelvollisuus lakkautettiin, ja ensimmäiset upseerit joutuivat syytteeseen ihmisoikeusrikkomuksista heinäkuussa 1995.
Liberaalien valta jatkui, kun Carlos Roberto Flores nousi presidentiksi 1998. Hän aloitti talousuudistukset ja pyrki parantamaan maan kilpailukykyä sekä turvaamaan köyhimpien kansalaisten aseman. Floresin uudistukset kävivät mahdottomiksi, kun hurrikaani Mitch iski Hondurasiin lokakuussa 1998. Flores on myöhemmin sanonut, että Mitch vei Hondurasin 50 vuotta kehityksessä taaksepäin. Hurrikaani surmasi 5 000 ihmistä ja jätti 1,5 miljoonaa kodittomaksi. Aineelliset vahingot kasvoivat lähes kolmeen miljardiin dollariin.
Flores perusti siviilien hallitseman puolustusministeriön ja siirsi poliisin asevoimien alaisuudesta siviileille. Vuoden 2001 raportin mukaan poliisien tukemat kuolemanpartiot olivat surmanneet edellisenä vuonna yli 1000 katulasta. Samaan aikaan katuväkivalta oli lisääntymässä, kun marajengit olivat siirtyneet El Salvadorista myös Hondurasin puolelle.
Kansallispuolueen Ricardo Maduro voitti 2001 presidentinvaalit ja aloitti kautensa 2002. Hän lupasi vähentää rikollisuutta ja taistella korruptiota vastaan. Hän laajensi jälleen poliisin ja asevoimien yhteistoimintaa ja lähetti välittömästi virkaan astuttuaan poliisien ja asevoimien yhteisyksiköt partioimaan kaduille. Maduro tuki myös vahvasti Yhdysvaltain terrorismin vastaista sotaa ja lähetti vuonna 2003 Irakin koalitioon 370 sotilasta. Honduras ratifioi Yhdysvaltain kanssa Yhdysvaltain-Keski-Amerikan vapaakauppasopimuksen (CAFTA), mistä se sai vastineeksi velkojaan anteeksi. Honduras oli myös ensimmäinen Latinalaisen Amerikan maa, joka solmi Millennium Challenge Account -sopimuksen Yhdysvaltain kanssa, ja on toistaiseksi ainoa, joka on saanut siitä apua.
Vuonna 2003 maassa toimi kuolemanpartioita kaduilla liikkuvia rikollisjengejä vastaan.
Zelayan presidenttikausi ja syrjäyttäminen

Liberaalien Manuel Zelaya Rosales voitti 27. marraskuuta 2005 presidentinvaalit niukasti ja astui virkaansa tammikuussa 2006. Liberaalipuolue sai myös 62 paikkaa kongressin 128:sta, eli jäi muutaman paikan päähän yksinkertaisesta enemmistöstä. Zelaya lupasi muun muassa lisää voimavaroja huumekauppaa vastaan. Hän herätti huomiota, kun hän alkoi seurata politiikassaan ja retoriikassaan Venezuelan Hugo Chávezin esimerkkiä. Hän vei Hondurasin myös vasemmistolaiseen ALBA-järjestöön. Zelaya halusi kansanäänestyksen perustuslain muutoksesta, joka olisi mahdollistanut presidentin toimikausien lisäämisen. Vaikka perustuslain muuttaminen olisi tullut voimaan vasta Zelayan kauden jälkeen, sitä käytettiin häntä vastaan, ja Hondurasin korkein oikeus sekä parlamentti määräsivät armeijan syrjäyttämään Zelayan vallasta 28. kesäkuuta 2009. Presidentti haki turvapaikkaa Costa Ricasta.
Muu maailma tuomitsi kaappauksen varsin laajasti ja piti Zelayaa todellisena presidenttinä. Zelaya lupasi palata Hondurasiin, vaikka vallanpitäjät uhkasivat pidättää hänet. Hän palasikin syyskuussa 2009 ja sai turvapaikan Brasilian-suurlähetystöstä. Zelayan ja presidenttinä toimineen Roberto Michelettin väliset neuvottelut eivät tuoneet tulosta. Lokakuussa 2009 julkaistiin kysely, jonka mukaan 53 prosenttia kansasta vastusti vallankaappausta ja 60 prosenttia oli sitä mieltä, että vallan kaapanneen Michelettin tulisi siirtyä syrjään. Virallisen virkakautensa päätyttyä Zelaya poistui Brasilian-suurlähetystöstä tuhansien kannattajiensa saattelemana ja matkusti maanpakoon Dominikaaniseen tasavaltaan.
Vallankaappauksen jälkeen Honduras menetti Maailmanpankin ja Amerikan kehityspankin tuet sekä Venezuelan ja Euroopan unionin kehitysavun. Ulkomainen tuki oli käsittänyt viidenneksen maan budjetista. Myös ulkomainen matkailu laski 70 prosenttia kaappauksen jälkeen.
Honduras vuodesta 2009 lähtien

Marraskuussa 2009 maassa pidettiin vaalit, jotka voitti konservatiivien Pepe Lobo. Äänestysprosentti kohosi lähes 60:een. Monet Latinalaisen Amerikan maat pitivät vaaleja laittomina, mutta Yhdysvallat piti vaaleja rehellisenä ja palautti suhteensa Hondurasiin. Vuonna 2010 Honduras erosi Latinalaisen Amerikan vasemmistolaisten hallitusten ALBA-yhteistyöjärjestöstä, johon maa oli liittynyt vuonna 2008 Zelayan toimesta. Lobo asetti totuuskomission tutkimaan vallankaappausta palauttaaksensa maansa maineen. Totuuskomissio ilmoitti 2011, että kaappaus ja sitä edeltäneet Zelayan pyrkimykset keskittää valtaa itselleen olivat laittomia.
Hondurasissa tehtiin 2010-luvun alussa enemmän murhia asukasta kohden kuin oikeastaan missään muualla. Jengiväkivalta liittyi erityisesti Meksikon huumekartelleihin. Toiveet maan rauhoittumisesta heräsivät, kun jengiväkivallan keskiössä olleet Mara Salvatrucha ja Mara 18 tekivät aselevon. Vuonna 2013 presidentiksi valittu konservatiivi Juan Orlando Hernández salli vuonna 2014 Amerikan valtioiden järjestön korruption ja rankaisemattomuuden vastaisen mission saapumisen maahan. Se pytki tutkimaan Houndasin korkeimman oikeuden kanssa korruptiota. Huhtikuussa 2016 puolestaan yli kaksikymmentä korkea-arvoista poliisiviranomaista erotettiin järjestäytyneen rikollisuuden saamiseksi pois poliisivoimista.
Vuoden 2017 presidentinvaaleissa Hernández oli uudestaan ehdolla, ja hänen keskeisin haastajansa oli Salvador Nasralla. Kun 57 prosenttia äänistä oli laskettu Nasralla johti viidellä prosenttiyksiköllä. Jotkut mediat julistivat Nasrallan vaalien voittajaksi, mutta tämän jälkeen vaalituloksia ei ilmoitettu yli vuorokauteen. Kun tulokset tulivat jälleen, Nasrallan johto oli kutistunut ja lopulta Hernández voitti vaalit pienellä erolla. Tuhannet ihmiset protestoivat tapahtumia kadulla, ja väkivaltaisuuksia kuoli yli 20 ihmistä. Vaalikomissio laski opposition vaatimuksesta osan äänistä uudelleen. Komission lopullisissa tuloksissa Hernández oli saanut 42,95 prosenttia ja Nasralla 41,42 prosenttia äänistä. Euroopan unionin vaalitarkkailijat pitivät uusintalaskentaa reiluna, mutta oppositio ja Amerikan valtioiden järjestö vaativat uusia vaaleja.
Vuoden 2021 presidentinvaalit voitti vasemmistolaisena pidetty Xiomara Castro, jonka vastaehdokkaana oli kansallispuolueen Nasry Asfura. Yhdysvaltojen johto on ilmoittanut kiinnostuksensa yhteistyöhön uuden presidentin kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hondurasin historia Wikimedia Commonsissa
Amerikan historia maittain
Antigua ja Barbuda
Argentiina
Bahama
Barbados
Belize
Bolivia
Brasilia
Chile
Costa Rica
Dominica
Dominikaaninen tasavalta
Ecuador
El Salvador
Grenada
Grönlanti¹
Guatemala
Guyana
Haiti
Honduras
Jamaika
Kanada
Kolumbia
Kuuba
Meksiko
Nicaragua
Panama
Paraguay
Peru
Puerto Rico¹
Saint Kitts ja Nevis
Saint Lucia
Saint Vincent ja Grenadiinit
Suriname
Trinidad ja Tobago
Uruguay
Venezuela
Yhdysvallat
1: Epäitsenäinen alue
Mayojen eteläiset alueiden itäiset osat, mm. Copán kuuluvat nykyiseen Hondurasiin.
Cristóbal de Olid perusti Hondurasin ensimmäisen espanjalaiskaupungin Triunfo de la Cruzin 1524.
Piirros lencajohtaja Lempirasta.
Fortaleza de San Fernando Omoassa.
Francisco Morazán on hondurasilainen kansallissankari ja Keski-Amerikan liittotasavallan presidentti.
Presidentti José Santos Guardiolan asuinpaikkaa Comayaguassa 1856.
Washingtonin rauhankonferenssin avauskokous.
Rafael López Gutiérrez valittiin presidentiksi 1920.
John Negroponte hondurasilaisella sotilasleirillä 1984.
Yhdysvaltojen kouluttamia contrasissejä.
Hurrikaani Mitchin tuhoja Tegucigalpassa.
Roberto Michelettia tukevaa mielenosoitusta 2009.
Howard – uuden ajan sankari

| Howard – uuden ajan sankari> Howard the Duck |
| --- | --- |
 Elokuvateatterijuliste
Ohjaaja:  Willard Huyck
Käsikirjoittaja:  Steve Gerber (sarjakuvat) Gloria Katz LaWillard Huyck
Tuottaja:  George Lucas Gloria Katz Ian Bryce Robert Latham Brown
Säveltäjä:  John Barry
Kuvaaja:  Richard H. Kline
Leikkaaja:  Michael Chandler Sidney Wolinsky
Pääosat:  Lea Thompson Tim Robbins Jeffrey Jones
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Lucasfilm
Levittäjä:  Universal Studios
Ensi-ilta:   1. elokuuta 1986  19. joulukuuta 1986
Kesto:  110 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  35 000 000 USD
Tuotto:  37 962 774 USD
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Howard – uuden ajan sankari (Howard the Duck) on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut komediaelokuva. Se perustuu Steve Gerberin luomiin Marvel-sarjakuviin ja sitä pidetään ensimmäisenä Marvel-elokuvana.
Juoni

Howard Ankka viettää rauhallista elämää omalla planeetallaan. Eräänä iltana hän joutuu massiivisen imuvoiman lähettämänä Maa-planeetalle. Howardia hyljeksitään ja oudoksutaan ja hän haluaa takaisin omaan kotiinsa. Hän ystävystyy rock-laulaja Beverlyn ja professori Phil Blumburttin kanssa, joka keksii konstin saada Howard takaisin omaan universumiinsa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Ed Gale   | … |   Howard (puku)   |
|   Chip Zien   | … |   Howard (ääni)   |
|   Lea Thompson   | … |   Beverly Switzler   |
|   Jeffrey Jones   | … |   tohtori Walter Jenning   |
|   Tim Robbins   | … |   Phil Blumburtt   |
|   Holly Robinson Peete   | … |   K.C.   |
|   Thomas Dolby   | … |   baarityöntekijä   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen kirjoittaa Howardin olleen yksi Hollywoodin suurimmista taloudellisista epäonnistumisista ja tarjoavan lähinnä tyhmiä vitsejä, hurjaa vauhtia ja hyviä efektejä. Hän antaa sille kaksi tähteä viidestä. Elokuva oli rahallisilta tuotoiltaan pettymys (engl. Box Office Bomb) ja sai neljä Golden Raspberry -palkintoa.
Aiheesta muualla

Howard – uuden ajan sankari Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Howard – uuden ajan sankari Elonet.
Howard – uuden ajan sankari AllMoviessa. (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Rambo – taistelija 2 | Huonoimman elokuvan Golden Raspberry -palkinto (jaettu palkinto elokuvan Under the Cherry Moon kanssa) 1987 | Seuraaja: Leonard. Osa 6 |
Huivikehrääjä

| Huivikehrääjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kehrääjälinnut Caprimulgiformes
Heimo::  Kehrääjät Caprimulgidae
Suku::  Gactornis
Laji::  enarratus
Kaksiosainen nimi
 Gactornis enarratus  (G. R. Gray, 1871) 
Katso myös
   Huivikehrääjä Wikispeciesissä   Huivikehrääjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Huivikehrääjä (Gactornis enarratus) on kehrääjiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Madagaskarilta.
Koko ja ulkonäkö

Huivikehrääjä voi kasvaa noin 24 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Laji on ruskean-, harmaan- ja mustankirjava. Runsas täplitys antaa höyhenille suomumaisen ulkonäön. Huivikehrääjän kurkku on harmaa, kaulassa on kellanruskea rengas, ja niska on punaruskea. Koiraalla on valkoista pyrstön päässä.
Levinneisyys ja elintavat

Huivikehrääjä on Madagaskarin itäosien lintu. Lajin elinympäristöä ovat ainavihannat sademetsät, mutta paikoitellen sitä esiintyy myös kuivemmissa metsissä. Lintu on yöaktiivinen ja pyydystää ravinnokseen lentäviä hyönteisiä, erityisesti kovakuoriaisia. Huivikehrääjä pesii syys-joulukuussa. Naaras munii 6–12 munaa.
Hunajameloni

| Hunajameloni |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Cucurbitales
Heimo::  Kurkkukasvit Cucurbitaceae
Suku::  Kurkut Cucumis
Laji::  melo
Lajikeryhmä::  Hunajameloni-ryhmä
Katso myös
   Hunajameloni Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hunajameloni
Hunajameloni (Cucumis melo Hunajameloni-ryhmä) on yksi melonin lajikeryhmä. Hunajameloni on yleensä noin 15–22 cm pitkä ja hieman soikea. Sen paino vaihtelee 1,8–3,6 kg:n välillä. Hedelmän liha on vaaleanvihreätä ja sileän kuoren väri vaihtelee vihreästä keltaiseen.  Hunajamelonin liha on mehukasta ja makeaa ja hedelmää nautitaan usein jälkiruokana. Hedelmiä myydään ympäri maailmaa.
Hunajamelonin lehti.
Aiheesta muualla

Hunajamelonin ravintoarvot THL:n Fineli -tietokannassa
ITIS: Cucumis melo (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Cucumis melo (englanniksi)
Flora of China: Cucumis melo (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Cucumis melo (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q47801  EPPO: CUMMI  iNaturalist: 542061  NCBI: 357961 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Honeydew (melon)
Käännös suomeksi
Huovilan puisto

Huovilan puisto on Kärkölässä sijaitseva englantilaistyylinen maisemapuisto jonka perusti vuoden 1900 tienoilla Huovilan ratsutilan omistanut ja Hämeen läänin ylimetsänhoitajanakin toiminut insinööri Carl Constantin Collin (1863-1941). Lehtomaisessa purolaaksossa sijaitseva puisto on restauroitu 1900-luvun alun asuun ja puiston koko on noin 3,5 hehtaaria. Puiston halki kulkevaan puroon on kaivettu neljä keinotekoista lampea joissa vesi saadaan pysymään patojen avulla. Osan vedestään lammet saavat viereisen harjun lähteistä. Puron yli johtaa kävelysilta. Puistosta lähtee myös 1,2 kilometriä pitkä Hiidenmäen luontopolku. Puistossa sijaitsevat myös Huovilan ratsutilan päärakennuksen rauniot. Collin aloitti rakennustyöt vuonna 1909 mutta päärakennus jäi keskeneräiseksi ja siitä valmistui vain kivijalka.
Huovilan puisto siirtyi Kärkölän kunnan omistukseen 1953.
Alueella toimii Kärkölä-Seura ry:n perustama Kärkölän kotiseutumuseo. Sen alueella on muun muassa talonpoikaistalon päärakennus, kolme aittaa, karjakatos, mallassauna, väentupa, syytinkimuorin mökki, pitäjänmakasiini (viljamakasiini).
Jorma Hurme

Jorma Risto Juhani Hurme (s. 17. syyskuuta 1946 Rauma) on suomalainen soudun olympiaedustaja.
Hurme edusti Suomea Montrealin olympialaisissa 1976 perämiehettömässä nelosessa. Joukkue jäi keräilyerässään neljänneksi eikä päässyt finaaliin. MM-kilpailuissa joukkue sijoittui 11:nneksi vuonna 1975 ja samana vuonna se voitti Pohjoismaiden-mestaruuden. Vuonna 1974 Hurme oli myös mukana MM-kilpailuissa ja vuonna 1973 hän souti kahdeksikossa PM-kisoissa neljänneksi.
Hurme voitti seitsemän Suomen-mestaruutta nelosessa ja kahdeksikossa. Vuonna 1976 hän edusti Turun Soutajia.
Jorma Hurmeen pojista Jani Hurme on menestynyt jääkiekkomaalivahti ja Sami Hurme rullakiekon maajoukkuepelaaja sekä nuorten yleisurheilun SM-mitalisti.