stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pandapolitiikka

Bei Bei -niminen isopanda, jonka Yhdysvallat sai lahjaksi Kiinalta.
Pandapolitiikka tai pandadiplomatia tarkoittaa Kiinan diplomatiakeinoa, jossa se antaa lahjaksi tai vuokraa toiselle maalle isopandan kiitoksena hyvistä suhteista ja arvostuksena vieraan maan taloudellisesta tai teknisestä osaamisesta. Pandapolitiikan kohdemaat ovat lisäksi saaneet merkittäviä investointisopimuksia Kiinan kanssa.
Pandojen lahjoittaminen tai vuokraaminen ovat juurtuneet Kiinan ulkopolitiikkaan jo Mao Zedongin valtakaudelta lähtien parantaakseen suhteitaan liittolaisiinsa. Aluksi Kiina lahjoitti pandoja, mutta Deng Xiaopingin aikakautena kapitalismin rantautuessa maa alkoi vuokraamaan niitä.
Eläintarhat eivät myy tai osta eläimiä toisilleen, paitsi poikkeuksellisissa tapauksissa, koska rahan liikkumisessa on se vaara, että rahaa päätyisi laittomille eläinkauppiaille. Sen sijaan eläintarhat vaihtavat eläimiä keskenään. Pandojen vuokrausesta sen sijaan tehdään sopimus, jossa vuokrat liikkuvat melkein miljoonan dollarin molemmin puolin. Mikäli pandat saavat poikasen, lankeaa eläintarhalle kertaluontoinen 400 000 dollarin maksu.
Pandapolitiikka ja Suomi

Suomi on myös ollut pandapolitiikan kohteena, ja viimeksi pandoja on saapunut Suomeen tammikuussa 2018. Saapuneet pandat ovat nimeltään Hua Bao (Pyry) ja Jin BaoBao (Lumi), ja ne tulivat Suomeen 15 vuoden sopimuksella, jonka arvo on arvioiden mukaan vähintään 12 miljoonaa euroa. Pandojen saapuminen sovittiin tasavallan presidentti Sauli Niinistön ja Kiinan presidentin Xi Jinpingin välisessä tapaamisessa huhtikuussa 2017. Tapaamista kritisoitiin laajasti, koska koettiin, että se keskittyy liikaa pandoihin eikä poliittisesti merkittäviin asioihin kuten Kiinan ihmisoikeustilanteeseen. Niinistö kuitenkin vakuutti jälkeenpäin, että tapaamisessa keskusteltiin enemmän ihmisoikeuksista kuin pandoista.
Kritiikkiä

Monet ovat pitäneet Kiinan pandapolitiikkaa halpana ja räikeänä tapana ”parantaa” suhteita muihin maihin näyttämällä maan olevan söpö ja pörröinen kaikkien ihmisoikeusrikkomusten keskellä. Lisäksi sen väitetään olevan Kiinan imperialismia, sillä väittämän mukaan maa, joka hyväksyy pandalahjan, hyväksyy myös Kiinan omalla maaperällään. On myös ollut teorioita siitä, että Kiina käyttää pandoja vain pelkkänä lainausbisneksenä ja niihin liittyvä diplomatia on lumetta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pandapolitiikka Wikimedia Commonsissa
Japanin meri-itsepuolustusvoimat

| Japanin meri-itsepuolustusvoimat |
| --- | --- |
 Japanin laivaston lippu
Toiminnassa:  1952–
Valtio:  Japani
Puolustushaarat:  Merivoimat
Aselajit:  Laivasto
Rooli:  Puolustaa Japanin aluevesiä ja merenkulkua
Osa joukkoa:  Japanin itsepuolustusvoimia
Koko:  45 363 (2018)
Tukikohta:  Yokosuka
Komentajat
Nykyinen komentaja:  Ryō Sakai
Japanin meri-itsepuolustusvoimat (jap. 海上自衛隊, Kaijō Jieitai engl. Japan Maritime Self-Defense Force, JMSDF) on Japanin itsepuolustusvoimien merellinen osa, jonka tehtävänä on Japanin aluevesien ja merenkulun suojaaminen. Se muodostettiin vuonna 1952.
Historia

Japanin kärsittyä tappion toisessa maailmansodassa Potsdamin julistuksen mukaisesti maan laivasto lakkautettiin. Alukset riisuttiin aseista ja osa siirrettiin liittoutuneille sotakorvauksena. Jäljelle jääneet alukset kuljettivat kotiutettavia sotilaita takaisin Japaniin sekä raivasivat sodan aikaisia miinoitteita. Miinanraivaajat siirrettiin perustetulle meriturvallisuusvirastolle (engl. Maritime Safety Agency), jonka tehtävänä oli hallinnoida toimintaa.
Vuoden 1947 perustuslain perusteella maahan luotiin itsepuolustusvoimat, ja kylmän sodan aikana Yhdysvallat esitti toiveen maan puolustuksen järjestämisestä. Vuonna 1952 muodostettiin meriturvallissuusvirastoon rannikonturvajoukot, johon liitettiin miinanraivaajat sekä muut sotalaivat kuten Yhdysvaltain luovuttamat hävittäjät. Vuonna 1954 rannikonturvajoukot irrotettiin virastosta ja joukoista muodostettiin samana vuonna annetun lain pohjalta Japanin itsepuolustusjoukkojen meri-itsepuolustusvoimat.
Meri-itsepuolustusvoimien ensimmäiset alukset olivat Yhdysvaltain luovuttamia hävittäjiä, kunnes 1956 laivasto vastaanotti ensimmäisen toisen maailmansodan jälkeen Japanissa valmistetun hävittäjän JDS Harukazen. Laivaston tärkeimmäksi tehtäväksi määritettiin Neuvostoliiton sukellusveneiden aiheuttaman uhan torjunta.
Vuonna 1980 meri-itsepuolustusvoimat osallistuivat ensimmäistä kertaa useiden Tyynenmeren alueen valtioiden yhteiseen RIMPAC-sotaharjoitukseen. Harjoitukseen lähetettiin Japanista helikopterihävittäjä, ohjushävittäjä ja kahdeksan Kawasaki P-2J -merivalvontakonetta.
Japanin hallitus hyväksyi joulukuussa 2018 suunnitelman hankkia maalle lentotukialuksia. Helikopteritukialus JS Izumo tullaan muuntamaan F-35-hävittäjälentokoneiden tukialukseksi.
Japani on Pohjois-Korean ja Kiinan kasvaneen uhan takia rakentanut ja tilannut uusia ballististen ohjusten torjumiseen kykeneviä sotalaivoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Japanin meri-itsepuolustusvoimat Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Japan Maritime Self-Defense Force
Ohjushävittäjä JS Haguro on varustettu Aegis BMD -järjestelmän SM-3 -torjuntaohjuksilla, joilla voidaan torjua keskipitkän matkan ballistisia ohjuksia.
Käännös suomeksi
Operaatio Attila

Operaatio Attila oli toisessa maailmansodassa Saksan suunnitelma Vichyn Ranskan miehittämiseksi. Suunnitelmaa ehdotettiin jo vuonna 1940 jos Ranska uudelleenliittyisi liittoutuneisiin tai jos liittoutuneet nousisivat maihin Ranskan eteläosissa. Suunnitelman tarkoituksena oli myös ottaa haltuun Ranskan laivasto ja sen hallitsemat siirtomaat. Alkuperäistä suunnitelmaa ei koskaan toteutettu, mutta vaihtoehtoinen suunnitelma (operaatio Anton), johon myös italialaiset osallistuivat, toteutettiin 11. marraskuuta 1942 liittoutuneiden noustua maihin Pohjois-Afrikassa operaatio Soihdussa. Saksalaiset eivät kuitenkaan onnistuneet valtaamaan Ranskan laivastoa operaatio Lilassa amiraali Jean de Laborden määrättyä upottamaan Ranskan laivasto Toulonissa 27. marraskuuta. Adolf Hitler oli kuitenkin tyytyväinen siitä, ettei laivasto upotuksen seurauksena joutunut Charles de Gaullen tai Vapaan Ranskan laivaston käsiin.
91 (luku)

| Luonnolliset luvut |
| --- | --- |
 91 ← 90 91 92 93 94 95 96 97 98 99 → 
Kardinaaliluku:  yhdeksänkymmentäyksi, (yksikymmenettä)
Järjestysluku:  yhdeksäskymmenesensimmäinen, (yhdeskymmenettä)
Tekijät:  1, 7, 13, 91
Alkutekijät:   7\cdot 13
Roomalainen numero:  XCI
Binääriluku:  1011011
Oktaaliluku:  133
Duodesimaaliluku:  77
Heksadesimaaliluku:  5B
Vigesimaaliluku:  4B
91 (yhdeksänkymmentäyksi) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 90 ja seuraa luku 92.
Matematiikassa

91 on puolialkuluku ja siten myös yhdistetty luku.
91 on vajaa luku, koska  1+7+13<91.
91 on 13. kolmioluku, sillä se on kokonaislukujen 1–13 summa.
91 on kuusikulmioluku.
91 on keskitetty kuusikulmioluku, koska se on kahden peräkkäisen kuutioluvun erotus:  6^{3}-5^{3}.
91 on keskitetty yhdeksänkulmioluku.
91 on kuudes neliöpyramidiluku, koska se on kuuden ensimmäisen neliöluvun summa.
91 on keskitetty kuutioluku, sillä se on kahden peräkkäisen kuutioluvun summa:  3^{3}+4^{3}.
91 on onnellinen luku kymmenjärjestelmässä:  9^{2}+1^{2}=82,  8^{2}+2^{2}=68,  6^{2}+8^{2}=100 ja  1^{2}+0^{2}+0^{2}=1.
91 on Harshad-luku oktaalijärjestelmässä:  91=133_{8}=13\cdot (1+3+3).
91 on palindromi kolmijärjestelmässä (101013) ja yhdeksänjärjestelmässä (1119).
91 on pienin positiivinen luku, joka voidaan muodostaa tasan kahdella tavalla kahden (ei välttämättä positiivisen) kuutioluvun summana:  4^{3}+3^{3} tai  6^{3}+(-5)^{3} (katso kuva).
91 on pienin luku, joka on (vähintään) yhdeksän luvun tapauksessa kunkin itseään pienempien tekijöiden summa.
91 voidaan muodostaa luvun 3 eri potenssien summana:  3^{4}+3^{2}+3^{0}.
91 esiintyy lukujonossa, joka saadaan, kun aloitetaan ykkösestä ja lasketaan aina yhteen kaikki jonon numerot.
Torus voidaan jakaa seitsemällä tasolla enintään 91 osaan.
Luonnontieteissä

Jaksollisessa järjestelmässä 91 on protaktiniumin järjestysluku.
Zirkonium-91 on zirkoniumin vakaa isotooppi.
Gadolinium-155 on gadoliniumin vakaa isotooppi, jonka neutroniluku on 91.
91 Aegina on pikkuplaneetta.
Messier 91 on sauvaspiraaligalaksi.
Muissa yhteyksissä

91 on Intian kansainvälinen suuntanumero.
Eurooppatie E91 kulkee Turkissa.
Kantatie 91 kulkee Inarissa.
Interstate 91 kulkee Yhdysvaltojen koillisosassa.
91 Days on animesarja.
Saab 91 Safir on Suomen ilmavoimienkin käyttämä lentokone.
Mandala Airlinesin lennolla 91 kuoli 149 ihmistä.
91 on neliöpyramidiluku.
91 on keskitetty kuusikulmio­luku.
Luku 91 esitettynä kahden kuutioluvun summana ja erotuksena.
Tuomas Salmela

| Tuomas Salmela> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. kesäkuuta 1995 (ikä 29) Tornio, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Horse, Tume, Mela, Tornion Ovetškin
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  91 kg
Seura
Seura:  KalPa
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  61
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2017–
Aik. seurat:  TIHC (S-S) Asplöven HC (HA) Kalix HC (HockeyEttan) RoKi (Mestis) JYP (SML) Ilves (SML) Ässät (SML)
Tuomas Timo Henrik Salmela (s. 30. kesäkuuta 1995 Tornio) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SM-liigajoukkue KalPassa.
Pelityyli

Salmelan aiemman seuran JYPin silloisen urheilutoimenjohtaja Jukka Holtarin mukaan hän on aktiivinen, kookas ja monipuolinen yleispuolustaja, joka muistuttaa olemukseltaan ja pelityyliltään hänen kanssaan JYPissä pelannutta Mikko Kaltevaa.
Muuta

Salmela valmistui ylioppilaaksi Tornion yhteislyseon lukiosta keväällä 2014. Vuonna 2017 hänet valittiin Lapin ammattikorkeakouluun opiskelemaan liikunnanohjaaksi.
Salmelan isä Petri on raviohjastaja ja ravivalmentaja.
Pahuus

Gustave Dorén näkemys Saatanasta John Miltonin teoksessa Kadotettu Paratiisi.
Pahuus on moraalinen käsite, joka tarkoittaa yleisesti kaikkea sitä, minkä ihminen mieltää vääräksi. Pahuuden vastakohtana pidetään hyvyyttä. Pahuus on tietoista hyvän vastaista toimintaa ja eroaa siten tyhmyydestä.
Kirjallisuutta

Berke, Joseph H.: Pahan voima: Ihmisen ja kulttuurin yöpuoli.  ((Tyranny of malice: Exploring the dark side of character and culture, 1988.) Suomentanut Irmeli Järnefelt)  Helsingissä:  Otava, 1991.  ISBN 951-1-11116-7
Chirot, Daniel & McCauley, Clark: Miksei tapeta niitä kaikkia? Poliittisen joukkomurhan logiikka ja ehkäisy.  ((Why not kill them all?: The logic and prevention of mass political murder, 2006.) Suomentanut Petri Stenman. Pystykorvakirja)  Helsinki:  Like: Suomen rauhanpuolustajat, 2008.  ISBN 978-952-01-0064-3
Glover, Jonathan: Ihmisyys: 1900-luvun moraalihistoria.  ((Humanity: A moral history of the twentieth century, 1999.) Suomennos: Petri Stenman)  Helsinki:  Like: Suomen rauhanpuolustajat, 2003.  ISBN 952-471-020-X
Helkama, Klaus: Moraalipsykologia: Hyvän ja pahan tällä puolen.  Helsinki:  Edita, 2009.  ISBN 978-951-37-5467-9
Kunnas, Tarmo: Paha: Mitä kirjallisuus ja taide paljastavat pahuuden olemuksesta.  Jyväskylä:  Atena, 2008.  ISBN 978-951-796-518-7
Kuuskorpi, Taina: Pahat mielessä: tieteen näkökulmia pahuuteen.  Helsinki:  Siltala, 2021.  ISBN 9789522347701
Lauerma, Hannu: Pahuuden anatomia: Pahuus, hulluus, poikkeavuus.  Helsinki:  Edita, 2009.  ISBN 978-951-37-5451-8
Männistö, Mauri (toim.): Pahuuden ongelma.  Helsinki:  BTJ, 2010.  ISBN 978-951-692-759-9
Aiheesta muualla

Erkki Hartikainen: Pahuus (Arkistoitu – Internet Archive). Vapaa ajattelija 4/2004.
Valtonen, Jussi: Pahuuden ytimessä. (No: 38/2007) 8.10.2007. 8.10.2007. Arkistoitu 8.1.2015. Viitattu 31.3.2024.
Matikka, Tuija: Pahuus puhkeaa helposti. Tiede -lehti. 30.6.2009. Arkistoitu 6.1.2013. Viitattu 31.3.2024.
Alvarus Pelagius

Print of Alvarus Pelagius (Biblioteca Nacional de Portugal)
Alvarus Pelagius (n. 1280 – 25. tammikuuta 1352) oli espanjalainen kanonisti eli kirkko-oikeuden tuntija. Hän opiskelija kanonista lakia Bolognan yliopistossa. Vuonna 1304 hän liittyi fransiskaaneihin. Hänen kerrotaan olleen Duns Scotuksen oppilas ja Don Pedron lasten opettaja. Hänestä tuli paavi Johannes XXII:n suosikki ja hän sai tehtäväkseen antipaavi Pietro Rainalduccin väitteiden kumoamisen. Vuonna 1333 Alvaruksesta tuli Coronin piispa ja kaksi vuotta myöhemmin Sylveksen piispa. Hän toimi myös apostolisena nuntiona Portugalissa, mutta hänestä ei kuitenkaan tullut kardinaalia. Hänet haudattiin Sevillaan Pyhän Klaaran luostariin.
Alvarus tunnetaan ennen kaikkea teoksestaan De planctu ecclesiae libri duo, joka on kirjoitettu vuosina 1330–1332 ja jota on korjattu vuosina 1335 ja 1340. Tämän teoksen lisäksi hänen oletetaan kirjoittaneen muiden muassa teokset Collyrium adversus haereses, Speculum regum, Super sentent. libros IV ja Apologia contra Marsilum Patav. et Guliel. Ocham.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  IdRef
Hyvä ja paha

Ihmisen sisäistä kamppailua hyvän ja pahan välillä on usein kuvattu länsimaisessa taiteessa enkelin ja paholaisen hahmoin.
Hyvä ja paha ovat eettisiä ja moraalifilosofisia peruskäsitteitä, jotka esiintyvät dualistisena parina lähes kaikissa kulttuureissa ja uskonnoissa. Manikealaisen ja abrahamilaisten uskontojen perinteessä paha nähdään hyvän vastakkaisena voimana, joka tulisi voittaa.
Hyvän ja pahan (tai moraalin) tutkimus kuuluu ensisijaisesti etiikan alaan, joka jakautuu kolmeen päähaaraan: normatiiviseen etiikkaan, joka käsittelee sitä miten tulisi toimia, soveltavaan etiikkaan, joka keskittyy yksittäisiin moraalisiin kysymyksiin, sekä metaetiikkaan, joka tutkii moraalin luonnetta.
Uskonnoissa

Kristinuskossa ja muissa monoteistisissa uskonnoissa paha ei ole lähtöisin jumaluudesta, vaan luotujen olentojen vapaasta tahdosta ja sen väärinkäytöstä. Tämä eroaa merkittävästi gnostilaisista näkemyksistä, joissa paha kumpuaa jumalallisesta maailmasta.
Monistisissa uskonnoissa, jotka perustuvat Yhden ja monen vastakkainasetteluun, paha nähdään ihmiskunnalle tuskallisena ja kohtalokkaana olemuksena, joka juontuu metafyysisestä syystä tai ontologisesti negatiivisesta periaatteesta.
Filosofiassa

Filosofiassa hyvän ja pahan käsitteitä on tarkasteltu osana moraaliteorioita ja etiikkaa. Kun pahan alkuperä selitetään olettamalla toinen, maailman ensimmäisestä periaatteesta erillinen periaate, tai vahvistamalla ensimmäisen periaatteen tai jumalallisten olentojen sisäinen ambivalenssi, rajoitettu suvereniteetti tai riittämättömyys, syntyy dualismi. Tämä hyvän ja pahan vastakkainasettelu liittyy läheisesti teodikean ongelmiin eli kysymykseen jumalallisen toiminnan oikeuttamisesta maailmassa, jossa on pahaa.
Hehkupurjetetra

| Hehkupurjetetra |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Tetrakalat Characiformes
Heimo::  Tetrat Characidae
Suku::  Poecilocharax
Laji::  weitzmani
Kaksiosainen nimi
 Poecilocharax weitzmani  Géry, 1965 
Katso myös
   Hehkupurjetetra Wikispeciesissä   Hehkupurjetetra Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hehkupurjetetra (Poecilocharax weitzmanii) on tetrakaloihin kuuluva eteläamerikkalainen kala, jota pidetään myös akvaarioissa.
Koko ja ulkonäkö

Hehkupurjetetra kasvaa noin 3–4 cm pitkäksi. Sillä on kullanruskea vartalo, jonka keskipaikkeilla kulkee musta leveä vaakaraita. Raidassa on kimaltavia kohtia, kuin jalokiviupotuksia. Kutuasussa koiraan selkäevä kohoaa komeaksi purjeeksi, jossa on pieniä mustia pisteitä.
Alkuperä

Hehkupurjetetroja elää villeinä Etelä-Amerikassa Solimões-, Negro- ja Orinoco-jokien yläjuoksulla.
Vesiolot ja ravinto

Hehkupurjetetra syö lihapitoista sekaruokaa. Luonnosta pyydystetyt yksilöt eivät aina suostu syömään akvaariossakaan muuta kuin elävää ruokaa. Hehkupurjetetra on tyypillinen mustan veden laji, joka elää pehmeässä, hiukan happamassa vedessä. Sopivat vesiolot ovat lämpötila 24-28 °C, happamuus pH 5–6,4.
Aiheesta muualla

Aquarium wiki (Arkistoitu – Internet Archive) (myös kuvia)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1412206  Wikispecies: Poecilocharax weitzmani  EoL: 223927  FishBase: 12395  GBIF: 2352333  iNaturalist: 612252  IRMNG: 10705745  ITIS: 641582  NCBI: 930377  Open Tree of Life: 627455  WoRMS: 1383599
Havukka-ahon ajattelija (elokuva)

| Havukka-ahon ajattelija |
| --- | --- |
 Havukka-ahon ajattelija -elokuvan juliste
Ohjaaja:  Kari Väänänen
Käsikirjoittaja:  Kari Väänänen Veikko Huovisen romaanin pohjalta.
Tuottaja:  Marko Röhr   Mikko Tenhunen
Säveltäjä:  Pessi Levanto
Kuvaaja:  Timo Salminen
Leikkaaja:  Benjamin Mercer
Lavastaja:  Markku Pätilä
Pääosat:  Kai Lehtinen Tommi Korpela Hannu-Pekka Björkman
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  MRP Matila Röhr Productions Oy
Ensi-ilta:  15. tammikuuta 2010
Kesto:  110 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  1 500 000 €   (SES 680 000 €)
Katsojat:  223 856 
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Havukka-ahon ajattelija on Kari Väänäsen ohjaama suomalainen elokuva, joka perustuu Veikko Huovisen samannimiseen romaaniin. Tapahtumat sijoittuvat sotienjälkeiseen Kainuuseen ja kertovat omalaatuisesta metsätyömiehestä ja korpifilosofista Konsta Pylkkäsestä. Se sai ensi-iltansa koko maassa 15. tammikuuta 2010. Elokuvan on tuottanut MRP Matila Röhr Productions.
Tarina

Kainuulainen metsämies Konsta Pylkkänen (Kai Lehtinen) on omaperäisten ajatelmiensa takia paikallinen kuuluisuus korpimailla. Pylkkänen on yhteisön syrjimä yksinäinen susi, mutta toisaalta myös verraton metsäfilosofi, jota moni ihailee. Miehellä vaikuttaa myös olevan hämärä menneisyys, josta liikkuu monenlaisia huhuja. Hänen paras ystävänsä on Mooses Pessi (Ilkka Heiskanen), joka ymmärtää Konstaa, ja Havukan pieni Nikke (Konsta Pöyliö), joka ihailee tätä pohjattomasti.
Mooses Pessin suosituksesta Konsta Pylkkänen pestataan kahden helsinkiläisen tutkijan, maisteri Ojaston (Hannu-Pekka Björkman) ja maisteri Kronbergin (Tommi Korpela), apumieheksi näiden tehdessä kenttätöitä Lentualla. Yllättävien sattumusten kautta Pylkkänen itse päätyy tieteellisen läpimurron avaintekijäksi: hänen satimeensa osuu pyymetso, harvinainen pyyn ja metson ristisiitos.
Paluumatkalla korpimailta kotiin Pylkkänen vie maisterit yöpymään toisen paikallisen kuuluisuuden, Kuoliaaksinaurattajan (Aake Kalliala) taloon. Kuoliaaksinaurattajan sanotaan nimensä mukaisesti naurattaneen ihmisiä kuoliaaksi ja helsinkiläistutkijatkin päätyvät hänen käsittelyynsä.
Kun pyymetsolöydös julkistetaan, Pylkkänen saa nimensä paikallislehteen ja tieteen historiankirjoitukseen. Samalla hän todistaa ympäristölleen että omalaatuisten ajatelmien takana piilee todellista neroutta.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Kai Lehtinen  | … |  Konsta Pylkkänen   |
|  Tommi Korpela  | … |  maisteri Kronberg   |
|  Hannu-Pekka Björkman  | … |  maisteri Ojasto   |
|  Konsta Pöyliö  | … |  Pikku-Nikke   |
|  Ilkka Heiskanen  | … |  Mooses Pessi   |
|  Tuire Salenius  | … |  Mooseksen emäntä   |
|  Vesa Vierikko  | … |  Ooke Iso-Kilpukka   |
|  Aake Kalliala  | … |  Kuoliaaksinaurattaja   |
|  Kati Outinen  | … |  Kuoliaaksinaurattajan tytär   |
|  Juhani Niemelä  | … |  Ukonkuivuuvaaran isäntä   |
|  Maria Aro  | … |  Ukonkuivuuvaaran emäntä   |
|  Kari Väänänen  | … |  Severi  |
Tuotanto

Projektiin alun perin kiinnitetty Pirkka-Pekka Petelius vetäytyi elokuvan pääroolista kesken kuvausten keväällä 2009 ja hänen tilalleen tuli Kai Lehtinen. Elokuva kuvattiin Puolangalla ja Kuhmossa kesällä 2009. Kai Lehtinen eläytyi vahvasti Konsta Pylkkäsen rooliin. Kuvausten aikana Lehtinen ei esimerkiksi suostunut peseytymään viikkoihin saadakseen aidon vaikutelman ja päästäkseen lähemmäksi Pylkkäsen olemusta.
Tuotanto > Tiivistetyt tuotantotiedot

| --- | --- |
Ohjaus:: Kari Väänänen
Käsikirjoitus:: Kari Väänänen Veikko Huovisen romaanin pohjalta
Musiikki:: Pessi Levanto
Pukusuunnittelu:: Johanna Heikkilä
Maskeeraus:: Terhi Väänänen
Äänisuunnittelu:: Jyrki Rahkonen
Leikkaus:: Benjamin Mercer
Kuvaus:: Timo Salminen F.S.C. / A.I.P.
Tuotanto:: Marko Röhr ja Mikko Tenhunen
Tuotantoyhtiö:: MRP Matila Röhr Productions
Elokuvan levitys:: Nordisk Film
Kuvaukset:: 2009
Ensi-ilta:: 15. tammikuuta 2010
Tuotantotuki:: Suomen elokuvasäätiö
Rahoittava TV-yhtiö:: YLE
Ikäraja:: K-3 (sallittu kaikenikäisille)
Vastaanotto

Elokuva sai porrastetun ensi-illan Suomessa Veikko Huovisen ja ohjaaja Kari Väänäsen kotiseuduilla Lapissa ja Kainuussa 25. joulukuuta 2009 neljässä kaupungissa, Kajaanissa, Kemijärvellä, Kuhmossa ja Kuusamossa, ja rikkoi ensi-iltaviikonloppunaan paikallisia katsojaennätyksiä. Avausviikonloppunaan 15.–17. tammikuuta elokuva sai yli 25 600 katsojaa.
Tv-Nytissä neljä kriitikkoa antoi elokuvalle tähtiä keskiarvolla 3,3.
Aiheesta muualla

Havukka-ahon ajattelija Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Havukka-ahon ajattelija Elonet.
Elokuvasäätiön tietosivu elokuvasta (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Kari Väänänen |
| --- | --- |
Pitkät elokuvat (ohjaus):  Vaiennut kylä (1997)  Klassikko (2001)  Havukka-ahon ajattelija (2010) 
TV-elokuvat ja -sarjat (ohjaus):  Sutki (1993)  Kelle kellot soivat (1994)  Kirjailija kirjoittaa (1995)  Alkoholiton(ik) (1996)  Taivaan tulet (2007-2014) 
Stillkuva elokuvasta Havukka-ahon ajattelija
Kai Lehtinen eläytyi perusteellisesti Havukka-ahon ajattelijan päärooliin.
Stillkuva elokuvasta Havukka-ahon ajattelija
Petr Chelčický

Petr Chelčický
Petr Chelčický ([heltši’tski]; noin 1390–1460) oli uskonnollinen uudistaja, syntyisin Etelä-Böömistä. Kiinnostuksesta hussilaiseen liikkeeseen hän lähti Prahaan, mutta kauhistuneena siitä verisestä voitosta, jonka hussilaiset Vyšehradissa 1420 olivat saaneet vihollisistaan, hän vetäytyi maatilalleen. Hän kirjoitti siellä muun muassa 'Postillan' ja 'Uskon verkon' (”Sieť viery”).
Uskonnollisissa mielipiteissään Chelčický sai vaikutteita John Wycliffeltä ja Jan Husilta, mutta ajattelijana hän on merkittävä moraalin ja yhteiskuntakysymysten alalla. Hän hylkää kaiken, mikä on ihmisten keksimää eli kirkolliset ja valtiolliset laitokset. Luopumiseen ensimmäisten kristittyjen ihanteista on syynä kirkon ja valtion liitto. Valtio on todelliselle kristitylle vain välttämätön paha. Hänen ei sovi käyttää hyväkseen maallista valtaa vaan nöyränä sietää vääryyttä, ei voimakeinoilla vastustaa pahaa eikä kostaa. Kirjoituksissaan Chelčický saarnaa varsinkin sotaa ja sotalaitosta vastaan. Kristittyjen joukossa ei saa olla eri säätyjä, vaan vallalla on oltava vapaus, tasa-arvoisuus ja rakkaus. Chelčickýn opilla oli suuri vaikutus Böömin ja Määrin veljeskuntiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Petr Chelčický Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Aleksi Rantamaa

Aleksi Ilkka Tapani Rantamaa (s. 24. heinäkuuta 1993 Turku) on suomalainen toimittaja ja tubettaja. Hän työskenteli Ylen Kioski-palvelussa vuosina 2015-2024 ja oli päävastuussa sen YouTube-kanavasta. Tubettajana hänen taiteilijanimensä oli Mentaalisavuke.