stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kari Sorvali
Filmografia > Televisio

| Vuosi | Nimi | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1976 | 16. kevät! | — |
| 1976 | Päivä Helsingissä | koulu­poika |
| 1977 | Onni | portsari |
| 1979 | Pietarin miilu | Matti |
| 1981–1982 | Hukkaputki | — |
| 1985 | Kivisydän | Rafa (Irwin Goodman) |
| 1988 | Dunckerin kersantti | kersantti Järn |
| 1989 | Herran kukkarossa | Pentti Ristola |
| 1990 | Hiirihäiriö | kertoja |
| 1990 | Lentsu | Joona Hukkanen |
| 1991 | Ruusun aika | — |
| 1991 | Pakanamaan kartta | — |
| 1991 | Tiina | — |
| 1991 | Matkalaukkukostaja | — |
| 1992 | Yötuuli | Kosti Manner |
| 1993 | Heinä­hatun ja Viltti­tossun joulu­kalenteri | — |
| 1993 | Kertomuksia kaatopaikalta | Zap |
| 1993–1994 | Viimeiset siemenperunat | Sten­berg |
| 1994 | Kultainen salama | — |
| 1994 | Kiinnisidottu | Mikko |
| 1995 | Fallesmannin Arvo ja minä | — |
| 1996 | Ota ja omista | — |
| 1996 | Murhataanpa Bobrikov | anarkisti |
| 1997 | Kovaa maata | — |
| 1997 | Kuusikko ja kuoleman varjot | — |
| 1997 | Lahja | tilatut seuralaiset |
| 1998 | Konstan koukkuja | — |
| 1998 | Tähtitehdas | — |
| 1998 | Rakkauden tanssi | — |
| 1998 | Sydänten akatemia | Stig Falk |
| 1999 | Vaarallinen kevät | — |
| 1999 | Elina, mitä mä teen? | — |
| 2000 | Raid | asekauppias Takamäki |
| 2001 | Peräkamaripojat | Heimo Hujanen |
| 2002 | Paholaisen tytär | — |
| 2002 | Tummien vesien tulkit | uutisten­lukija (1 jaksossa) |
| 2002 | Sänky | — |
| 2003 | Tie Eedeniin | — |
| 2004 | Kaverille ei jätetä | — |
| 2004 | Käenpesä | — |
| 2007 | Poikkeu­stila | — |
| 2009–2011 | Helppo elämä | Heini­vaara |
| 2013 | Sata lasissa | — |
| 2017 | Syke | — |
| 2018 | Keisari Aarnio | — |
Kirjallisuutta

Apunen, Matti (toim.): ”Taka­kentän varmistaja nousee maalin­tekoon. Kari Sorvali on elo­kuva­näyttelijöiden suuri hiljainen”, Elävän kuvan vuosi­kirja 1990, s. 95–101.  Helsinki:  Valtion Painatus­keskus, 1990.  ISBN 951-861-951-4
| n k Parhaan miespääosan Jussit |
| --- | --- |
1944–1959:  Joel Rinne (1944)  Rauli Tuomi (1945)  Tauno Palo (1946)  Rauli Tuomi (1947)  Leif Wager (1948)  Martti Katajisto (1949)  Tauno Palo (1950)  Hannes Häyrinen (1951)  Tauno Palo (1952)  Kaarlo Halttunen (1953)  Sakari Jurkka (1954)  Heimo Lepistö (1955)  ei jaettu (1956)  ei jaettu (1957)  ei jaettu (1958)  Holger Salin (1959) 
1960–1979:  ei jaettu (1960)  ei jaettu (1961)  Helge Herala (1962)  Joel Rinne (1963)  Matti Oravisto (1964)  ei jaettu (1965)  Pekka Autiovuori (1966)  Jukka Sipilä (1967)  ei jaettu (1968)  Kalevi Kahra (1969)  Eero Melasniemi (1970)  Jussi Jurkka (1971)  Mikko Niskanen (1972)  ei jaettu (1973)  Aimo Saukko (1974)  ei jaettu (1975)  Vesa-Matti Loiri, Antti Litja (1976)  Erkki Pajala, Lasse Pöysti, Vilho Siivola (1977)  Martti Kainulainen, Toivo Mäkelä (1978)  ei jaettu (1979) 
1980–1999:  Lasse Pöysti (1980)  Martti Kainulainen, Pertti Palo (1981)  Hannu Lauri, Martti Pennanen (1982)  Vesa-Matti Loiri, Kari Väänänen (1983)  Paavo Pentikäinen (1984)  ei jaettu (1985)  Paavo Liski, Risto Tuorila (1986)  Lasse Pöysti (1987)  Hannu Lauri (1988)  Kari Sorvali (1989)  Taneli Mäkelä (1990)  Matti Pellonpää (1991)  Silu Seppälä (1992)  Paavo Pentikäinen (1993)  Hannu Kivioja (1994)  Juha Veijonen (1995)  ei jaettu (1996)  Jorma Tommila (1997)  Kari Heiskanen (1998)  Pertti Koivula (1999) 
2000–2019:  Martti Suosalo (2000)  Janne Reinikainen (2001)  Martti Suosalo (2002)  Sulevi Peltola (2003)  Mikko Leppilampi (2004)  Peter Franzén (2005)  Hannu-Pekka Björkman (2006)  Janne Virtanen (2007)  Tommi Korpela (2008)  Tommi Korpela (2009)  Heikki Nousiainen (2010)  Ville Virtanen (2011)  Joonas Saartamo (2012)  Eero Ritala (2013)  Eero Aho (2014)  Antti Litja (2015)  Tommi Korpela (2016)  Jarkko Lahti (2017)  Eero Aho (2018)  Hannu-Pekka Björkman (2019) 
2020–2039:  Pekka Strang (2020)  Shahab Hosseini (2021)  Petri Poikolainen (2022) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa 
Henkilöt:  Elonet
IPhone 13

| iPhone 13 |
| --- | --- |

 Sininen iPhone 13
Valmistaja:  Apple
Julkaistu:  24. syyskuuta 2021
Tuoteperhe:  iPhone
Edeltäjä:  iPhone 12
Seuraaja:  iPhone 14
Muut versiot:  iPhone 13 mini, iPhone 13 Pro, iPhone 13 Pro Max
Käyttöverkot:  2G, 3G, 4G ja 5G
Mitat:  146,7 × 71,5 × 7,7 mm
Paino:  174 g
Näyttö:  6,1", Super Retina
Näytön kuvatarkkuus:  1 170 × 2 532 px
Värien lukumäärä:  16,7 milj.
Suoritin:  Apple A15 Bionic
Muisti:  128, 256 tai 512 Gt
Keskusmuisti:  4 Gt
Takakamera:  Pääkamera: 12 Mpx, f/1,6-aukko, 26 mm, 1,7 µm Ultralaajakulma: 12 Mpx, f/2,4, 13 mm, 120 asteen kuvakenttä
Etukamera:  12 Mpx, f/2,2-aukko, 23 mm
Käyttöjärjestelmä:  iOS 15, päivitettävissä iOS 18.2 -versioon
Akku:  3 240 mAh (ei irrotettava)
Liitännät:  Lightning
Muistikorttipaikka:  ei ole
Muuta:  langaton lataus, IP68
Infobox OKNimi-testi OK: 
iPhone 13 on Applen 14. syyskuuta 2021 julkistama ja 24. syyskuuta julkaisema älypuhelin. Puhelimen muut versiot ovat iPhone 13 mini, iPhone 13 Pro ja iPhone 13 Pro Max.
Puhelimessa on kuusiydinprosessori ja 6,1 tuuman näyttö. Tallennustilaa on valittavana 128, 256 tai 512 gigatavua. Keskusmuistia on neljä gigatavua. Puhelimessa on kaksi takakameraa, joista toinen on ultralaajakulmakamera. Sekä takakameroiden että etukameran tarkkuus on 12 megapikseliä. Akun kapasiteetti on 3 240 milliampeerituntia. Se tukee 20 watin latausta ja 15 watin langatonta MagSafe-latausta. Puhelin on pölyn- ja vedenkestävä, ja sen IP-luokitus on 68. Käyttöjärjestelmänä on iOS 15, joka on päivitettävissä iOS 18.2 -versioon.
iPhone 13:n yhteydessä Apple estää kolmannen osapuolen tekijöitä huoltamasta iPhoneja. Applen puhelinten korjaukseen ja kierrätykseen on syntynyt pienimuotoinen palveluala, johon kuuluu esim. suomalainen Swappie.
iPhone 13:n etulasi sisältää mikrokontrollerin, jota käytetään Face ID -ominaisuuteen. Mikrokontrolleri on paritettava puhelimeen Applen kehittämällä ohjelmalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta IPhone 13 Wikimedia Commonsissa
iPhone 13 Applen sivuilla
| n k iOS |
| --- | --- |
iPhone:  iPhone  iPhone 3G  iPhone 3GS  iPhone 4  iPhone 4S  iPhone 5  iPhone 5c  iPhone 5s  iPhone 6  iPhone 6 Plus  iPhone 6S  iPhone 6S Plus  iPhone SE  iPhone 7  iPhone 7 Plus  iPhone 8  iPhone 8 Plus  iPhone X  iPhone XS  iPhone XS Max  iPhone XR  iPhone 11  iPhone 11 Pro  iPhone 11 Pro Max  iPhone SE (2020)  iPhone 12  iPhone 12 mini  iPhone 12 Pro  iPhone 12 Pro Max  iPhone 13  iPhone 13 mini  iPhone 13 Pro  iPhone 13 Pro Max  iPhone SE (2022)  iPhone 14  iPhone 14 Plus  iPhone 14 Pro  iPhone 14 Pro Max  iPhone 15  iPhone 15 Plus  iPhone 15 Pro  iPhone 15 Pro Max  iPhone 16  iPhone 16 Plus  iPhone 16 Pro  iPhone 16 Pro Max 
iPad:  iPad  iPad 2  iPad (3. sukupolvi)  iPad Mini  iPad (4. sukupolvi)  iPad Air  iPad Mini 2  iPad Air 2  iPad Mini 3  iPad Mini 4  iPad Pro 
Muut:  iPod nano  iPod Touch  Apple TV
Kuninkaallinen Kaarle XIII:n ritarikunta

Ritarikunnan tunnuksia
Kaarle XIII:n ritarikunta (ruots. Kungliga Carl XIII:s orden) on ruotsalainen ritarikunta, joka on perustettu kuningas Kaarle XIII:n käskystä vuonna 1811. Sitä jaetaan kiitoksena vapaamuurariden ja sen arvojen mukaisen työn hyväksi tehdyistä teoista. Saajan tulee olla korkea-arvoinen vapaamuurari ja uskonnolliselta vakaumukseltaan protestantti. Ritarikunnan jäsenten määrä on rajattu 33, joista kolmen on edustettava papistoa. Tähän lukuun eivät kuulu Ruotsin kuningasperheen jäsenet, joiden määrää ritarikunnassa ei ole rajoitettu. Kaikkien jäsenten tulee kuitenkin olla vähintään 36-vuotiaita.
Ritarikunnan suurmestarina toimii Ruotsin hallitsija, vaikka ritarikunta on virallisesti erillään Ruotsin valtiosta ja sitä ei myöskään koske vuonna 1974 tehty ritarikuntauudistus, jonka seurauksena ritarikuntien jäsenyyksien jakaminen lakkautettiin lähes kokonaan paria poikkeusta lukuun ottamatta. Nykyinen suurmestari on Kaarle XVI Kustaa, vaikkakaan hän ei itse ole vapaamuurari.
Kunnianosoitusta jaetaan yhdessä luokassa:
ritari
Kauttuan rautatieasema

Kauttuan rautatieasema (lyh. Ktu, ratakm 310+423) on lakkautettu rautatieliikennepaikka Euran Kauttualla. Siellä sijaitsevan asemarakennuksen kerrospinta-ala on yhdessä läheisen asemahenkilökunnan rakennuksen kanssa 300 neliömetriä. Asema valmistui vuonna 1913 palvelemaan Kiukaisten ja Kauttuan välistä matkustajaliikennettä. Kauttuaan rakennettiin lisäksi yksipaikkainen veturitalli. Matkustajaliikenne lakkautettiin Kiukainen–Kauttua-radalta 1. syyskuuta 1953, jonka jälkeen asema jäi palvelemaan Kauttuan paperitehtaan sekä Säkylän sokeritehtaan junaliikennettä. Asema jäi virattomaksi 2000-luvun alussa. Tämän myötä tammikuussa 2004 asemarakennusta esitettiin suojeltavaksi kohteeksi.
Euran kunta sanoi huhtikuussa 2013 aikovansa myydä Kauttuan aseman sekä asemahenkilökunnan rakennuksen, koska niiden todettiin olevan erittäin huonokuntoisia kunnan ylläpidettäväksi. Asema myytiin 25. kesäkuuta 2014 tarjousten perusteella ja uusi omistaja on kauttualainen Jyri Sarin.
Rauman–Peipohjan rataosalta haarautuva Kiukaisten ja Kauttuan välinen 14 kilometrin pituinen rata oli aluksi yksityinen. Se avattiin julkiselle liikenteelle 8. helmikuuta 1914. Radan rahoittamiseen osallistui A. Ahlström, ja päätös sen rakentamisesta tehtiin 1910. Rata tuli Rauman kaupungin omistukseen, ja kaluston hankinnasta vastasi Rauman kaupunki. Vuonna 1950 rata siirtyi valtion omistukseen ja 1953 Kauttualta rakennettiin sivuraide Säkylän sokeritehtaalle.
HMS Armada (1810)

| HMS Armada |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Isaac Blackburn, Turnchapel, Plymouth
Kölinlasku:  helmikuu 1807
Laskettu vesille:  22. maaliskuuta 1810
Palveluskäyttöön:  elokuu 1810
Poistui palveluskäytöstä:  myyty 1863
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 749 34/94 bm
Pituus:  53,64 m (tykkikansi) 44,2 m (köli)
Leveys:  14,52 m
Syväys:  6,4 m
Koneteho:  täystakiloitu purjealus
Aseistus
Aseistus:  74 tykkiä
HMS Armada oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1810 vesillelaskettu Armada-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin 21. lokakuuta 1806 Isaac Blackburnilta Turnchapelista, missä köli laskettiin helmikuussa 1807. Se laskettiin vesille 22. maaliskuuta 1810 ja valmistui 27. syyskuuta Plymouthissa, jolloin valmistuskustannukset olivat 56 890 puntaa. Lisäksi aluksen takilointi ja varustaminen Plymouthissa maksoivat 33 174 puntaa.
Palvelus

Elokuussa 1810 alus otettiin palvelukseen päällikkönään Adam M'Kenzie ja sijoitettiin Texeliin. Tammikuussa 1812 aluksen päälliköksi tuli Charles Grant. Se lähti 10. maaliskuuta Välimerelle. Alus oli Plymouthissa reservissä syyskuusta marraskuuhun 1814 ja telakalla huhtikuusta 1815 tammikuuhun 1816.
Alus sijoitettiin huhtikuussa 1844 ruutiproomuksi Keyham Pointiin, mistä se vapautui HMS Conquerorin ottaessa tehtävän vastaan 12. marraskuuta 1862. Se myytiin 27. toukokuuta 1863 Marshallille Plymouthiin.
Wikisanakirja

Suomenkielisen Wikisanakirjan logo.
Wikisanakirja (engl. Wiktionary) on Wikipedian sisarhanke, jonka tavoitteena on luoda wikipohjainen kaikkien kielten välinen vapaa sanakirja.
Wikisanakirjaa voi käyttää:
sanojen, termien ja lyhenteiden selitysteoksena
sivistyssanakirjana
murresanakirjana
synonyymisanakirjana
käännössanakirjana
Wikisanakirjan artikkeleina on erikielisiä sanoja sisältäen tiedon sanan luokittelusta ja merkityksestä. Artikkelissa annetaan sanalle muiden muassa synonyymejä ja käännöksiä. Englanninkielinen Wikisanakirja aloitti 12. joulukuuta 2002, ja ensimmäiset muunkieliset Wikisanakirjat (ranska ja puola) 29. maaliskuuta 2004.
Suomenkielinen Wikisanakirja

Suomenkielisen Wikisanakirjan artikkeleissa kerrotaan vieras- ja suomenkielisistä sanoista suomeksi. Suomenkielinen versio aloitti 2. toukokuuta 2004 Wiktionaryna. Sen nimi suomennettiin Wikisanakirjaksi 9. syyskuuta 2004 suomenkielisessä Wikipediassa päättyneessä äänestyksessä. 19. maaliskuuta 2005 kirjoitettiin suomenkielisen Wikisanakirjan tuhannes artikkeli. 26. syyskuuta 2005 suomenkielinen Wikisanakirja alkoi eritellä suuria ja pieniä kirjaimia sanan ensimmäisen kirjaimen osalta. Tämä oli toteutettu joissakin muissa Wikisanakirjoissa, kuten englanninkielisessä, jo aiemmin. Suomenkielisessä Wikisanakirjassa on noin 556 000 artikkelia. Suomenkielinen Wikisanakirja on 18. suurin eri kielten Wikisanakirjojen joukossa artikkelimäärällä mitattuna.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Suomenkielinen Wikisanakirja
Englanninkielinen Wikisanakirja
Luettelo erikielisistä Wikisanakirjoista
Hankkeet: Wikipedia • Wikisanakirja • Wikisitaatit • Wikiaineisto • Wikikirjasto • Wikimedia Commons • Wikispecies • Wikiuutiset • Wikiopisto • Wikidata • Wikimatkat

Tapaamiset: Wikimania

Tunnettuja henkilöitä: Jimmy Wales • Katherine Maher • Larry Sanger

Organisaatioita: Wikimedia Suomi • Wikimedia Sverige • Wikimedia Eesti • Wikimedia Norge • Wikimedia Deutschland • Wikimedia France • Wikimedia Russia·
Poul Svendsen

| Mitalit> Maa:   Tanska.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tanska.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tanska.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Tanska> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Helsinki 1952 | perämiehellinen kaksikko |  |
Poul Verner Svendsen (21. huhtikuuta 1927 Kööpenhamina – 2. tammikuuta 2024) oli tanskalainen soutaja ja olympiamitalisti.
Svendsen voitti Svend Petersenin ja Jørgen Frantzenin kanssa olympiapronssia miesten perämiehellisessä kaksikossa Helsingissä 1952.
Jürgen Klinsmann

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Jürgen Klinsmann
Syntymäaika: 30. heinäkuuta 1964 (ikä 60)
Syntymäpaikka: Göppingen, Baden-Württemberg, Saksa
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 181 senttimetriä
Lempinimi: Klinsi, Diver, La Pantegana Bionda
Seura
Seura: –
Tehtävä: Päävalmentaja
Junioriseurat
1972–1974: TB Gingen
1974–1978: SC Geislingen
1978–1981: Stuttgarter Kickers
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1981–1984 | Stuttgarter Kickers | 61 | (22) |
| 1984–1989 | VfB Stuttgart | 155 | (79) |
| 1989–1992 | Internazionale | 95 | (34) |
| 1992–1994 | AS Monaco | 65 | (29) |
| 1994–1995 | Tottenham Hotspur | 41 | (20) |
| 1995–1997 | Bayern München | 65 | (31) |
| 1997–1998 | Sampdoria | 8 | (2) |
| 1997–1998 | → Tottenham Hotspur (laina) | 15 | (9) |
| Yhteensä | Yhteensä | 506 | (226) |
Maajoukkue
| 1980–1981 | Länsi-Saksa U16 | 3 | (0) |
| 1984–1985 | Länsi-Saksa U21 | 8 | (3) |
| 1987–1990 | Länsi-Saksa | 28 | (9) |
| 1990–1998 | Saksa | 80 | (38) |
Valmennusura
2004–2006: Saksan maajoukkue
2008–2009: Bayern München
2011–2016: Yhdysvaltain maajoukkue
2019–2020: Hertha BSC
2023–: Etelä-Korean maajoukkue
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jürgen Klinsmann (s. 30. heinäkuuta 1964 Göppingen) on saksalainen, hyökkääjänä pelannut jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän on toiminut muun muassa Saksan ja Yhdysvaltain maajoukkueiden päävalmentajana.
Ura pelaajana

Klinsmann tunnettiin peliurallaan pääasiassa nopeana ja aggressiivisena keskushyökkääjänä, joka teki runsaasti maaleja. Hän pelasi kolmet MM-kilpailut 1990, 1994 ja 1998 ja kolmet EM-kilpailut 1988, 1992 ja 1996 sekä yhden olympiaturnauksen 1988 voittaen 1988 olympiapronssia, 1990 MM-kultaa, 1992 EM-hopeaa sekä 1996 EM-kultaa joukkueensa kapteenina. Klinsmann pelasi Saksan maajoukkueessa vuosina 1987–1998 108 ottelua joissa hän teki 47 maalia.
Seuratasolla Klinsmann pelasi Saksassa, Englannissa ja Italiassa. Hän lopetti peliuransa kesällä 1998 edustettuaan viimeksi Tottenham Hotspuria. Hän teki paluun jalkapallokentille vuonna 2003 salanimellä Jay Goppingen kalifornialaisessa Orange County Blue Starissa, joka pelasi Pohjois-Amerikan amatööriliigassa. Hän teki kahdeksassa pelaamassaan ottelussa viisi maalia.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Maailmanmestaruus: 1990
Euroopan-mestaruus: 1996
Hopeaa: 1992
Välierät: 1988
Olympiapronssia: 1988
UEFA Cup: 1991, 1996 FC Bayern München
Hopeaa: 1989
Saksan mestaruus: 1997
Hopeaa: 1996
Maalikuningas: 1988
Saksan Cup
Hopeaa: 1986
Saksan Liigacup: 1997
Vuoden jalkapalloilija Saksassa (2): 1988, 1994
Vuoden jalkapalloilija Englannissa: 1995
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

MM-pronssia: 2006
MM-2.kierros: 2014
CONCACAF Gold Cup: 2013
Neljäs: 2015
Daniel Revenu

| Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Maa:   Ranska> Miesten miekkailu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | México 1968 | floretin joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Tokio 1964 | floretti |  |
|  Pronssia | Tokio 1964 | floretin joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | México 1968 | floretti |  |
|  Pronssia | München 1972 | floretin joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Montréal 1976 | floretin joukkuekilpailu |  |
Daniel Revenu (5. joulukuuta 1942 – 3. tammikuuta 2024) oli ranskalainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli floretti.
Revenu voitti olympiakultaa florettimiekkailun joukkuekilpailussa Méxicossa 1968. Lisäksi hän sai neljissä peräkkäisissä kesäolympialaisissa yhteensä viisi pronssimitalia, kaksi niistä henkilökohtaisessa kilpailussa.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Revenu sai henkilökohtaisessa kilpailussa hopeaa Pariisissa vuonna 1965 maanmiehelleen Jean-Claude Magnanille hävinneenä. Joukkuekilpailussa Revenu voitti MM-kultaa vuosina 1971 ja 1975 sekä MM-pronssia vuosina 1963, 1965 ja 1974.
Emil Fabritius

Arkkitehti Emil Fabritius
Entinen A. Ahlström Oy:n pääkonttori Noormarkun ruukissa.
Ernst Emil Fabritius (23. joulukuuta 1874 Helsinki – 15. kesäkuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Fabritiuksen vanhemmat olivat luutnantti August Johan Fabritius ja Anastasia (Annie) Wallin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1893 (Läroverket för gossar och flickor i Helsingfors) ja valmistui arkkitehdiksi Polyteknillisestä opistosta vuonna 1900. Hän opiskeli myös Berliinissä ja Münchenissä.
Fabritius toimi arkkitehtina Helsingissä vuosina 1900–1917. Vuonna 1901 hän tuli ylimääräiseksi arkkitehdiksi tie- ja vesirakennusten ylihallitukseen sekä hänet nimitettiin piirustuksen opettajaksi Polyteknilliseen opistoon. Vuosina 1904–1906 hän oli Helsingin ruotsalaisissa oppikouluissa piirustuksen opettajana. Hänellä oli 1905–1915 yhteinen arkkitehtitoimisto Jung & Fabritius arkkitehti Valter Jungin kanssa. Myöhemmin Fabritius ryhtyi liikemieheksi. Vuonna 1915 Fabritius oli perustamassa Oy Suomen Pohjoiskomppaniaa ja vuonna 1927 Ab Rakennuspahvi Oy:tä. Hän oli molempien yhtiöitten toimitusjohtajana niiden perustamisesta lähtien ja oli myös Ab Rakennuspahvi Oy:n hallituksen puheenjohtajana. Fabritius toimi myös valtiopäivien pikakirjoittajana säätyvaltiopäivillä 1894–1905 sekä sen jälkeen vielä eduskunnassa kaksilla valtiopäivillä.
Fabritius oli 1898–1899 Polyteknikkojen Yhdistyksen puheenjohtajana. Suomen Metsästysyhdistyksen puheenjohtajana hän oli 1919–1924. Vuonna 1918 hän oli Suomen lähetystön intendentuurijaoston hankintatoimiston päällikkönä Tukholmassa ja Suomen lähetystön sotilasasiamiehen apulaisena Berliinissä.
Fabritius kilpaili ammunnassa. Hän osallistui Tukholman olympialaisissa 1912 haulikkoammunnan henkilökohtaiseen kilpailuun sijoittuen 54:nneksi.
Rakennuksia

Korkeasaaren eläintarhan Isompi Karhulinna-häkkirakennus 1903
Sturenkatu 12, Helsinki 1913, nykyinen Kumppanuustalo Hanna
Yhteistyössä Valter Jungin kanssa:
Sedmigradskyn koulu, Oikokatu 7, Helsinki 1905
Lahden sähkölaitos, Vesijärvenkatu 11, Lahti, 1908
Ruotsalaisen kauppaopiston talo, Merimiehenkatu, Helsinki 1910, suunnittelijat Valter Jung, Emil Fabritius ja Waldemar Aspelin
Annankatu 5, Helsinki 1913
Malminkatu 24, Helsinki 1913
Ruoholahdenkatu 23, Helsinki 1913
Fredrikinkatu 34 – Kalevankatu 24, Helsinki 1914
Noormarkun ruukin vesivoimalaitos, Noormarkku 1914
Merimiehenkatu 11, Helsinki 1915
A. Ahlström Osakeyhtiön pääkonttori, Noormarkku 1916
Federico Vairo

Federico Vairo
Federico Vairo (27. tammikuuta 1930 Rosario, Argentiina – 7. joulukuuta 2010) oli argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Vairo edusti seuratasolla kotimaansa Rosario Centralia ja River Platea. Hän voitti joukkueiden kanssa kolmesti maan pääsarjamestaruuden. Lisäksi hän edusti urallaan chileläistä O’Higginsiä ja kolumbialaista Deportivo Calia, jonka kanssa hän voitti kerran maan pääsarjamestaruuden.
Vairo kuului Argentiinan A-maajoukkueeseen ja pelasi joukkueessa 41 peliä, joissa hän teki yhden maalin. Hän voitti Copa Américan kahdesti kausina 1954–1955 ja 1956–1957. Lisäksi hän kuului joukkueen kokoonpanoon MM-kilpailuissa 1958.
Mario Delpini

Delpini vuonna 2020.
Mario Delpini (s. 29. heinäkuuta 1951 Gallarate) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Milanon arkkihiippakuntaan Giovanni Umberto Colombo 7. kesäkuuta 1975. Hänet nimitettiin 13. heinäkuuta 2007 Milanon vihkipiispaksi sekä Stephaniacumin titulaaripiispaksi, ja piispaksi vihkiminen seurasi 23. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Dionigi Tettamanzi, jota avustivat Francesco Coccopalmerio, Marco Ferrari, Renato Corti ja Giuseppe Betori.
Kirsti Kojonen

Kirsti Paulina Kojonen (o.s. Halme; 23. kesäkuuta 1910 Viipurin maalaiskunta – 18. elokuuta 1996 Orimattila) oli suomalainen lastenkirjailija.
Kojonen kävi Sortavalan seminaarin vuosina 1927–1931 ja hän toimi teollisuusvirkailijana A. Ahlström Oy:ssä 1947–1975 Karhulassa. Vuodesta 1938 alkaen Kojonen oli nimitetty Pelkosenniemen kantakirjaston hoitajaksi. Pelkosenniemellä Kojonen teki työtä myös lottana.
Kojosen vanhemmat olivat mallipiirtäjä Aleksanteri Halme (aik. Töllikkö) ja Maria Hanhinen. Puoliso oli kansanopiston johtajien Rope Kojosen ja Edla Kojosen poika Kauko Robert Kojonen vuosina 1933–1941. Kirsti Kojonen muutti Karhulasta Lahteen vuonna 1981 ja sieltä myöhemmin Orimattilaan.
Teoksia

Unijukan poika : satu ; kuv. Maria Auerma. Otava 1959
Aiheesta muualla

Kauko Robert Kojonen, GENi
Alberto Colombo

| Alberto Colombo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:   Italia
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1978
Talli(t):  ATS, Merzario
Kilpailuja:  3 (0 lähtöä)
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Belgian Grand Prix 1978
Viimeinen kilpailu:  Italian Grand Prix 1978
Alberto Colombo (23. helmikuuta 1946 Varedo, Milano – 7. tammikuuta 2024 Brianza) oli italialainen F1-kuljettaja. Hän osallistui kolmeen F1-osakilpailuun kaudella 1978, mutta karsiutui niistä kaikista eikä saavuttanut pisteitä. Hän ajoi myös F1-sarjan ulkopuolisissa osakilpailuissa.
Colombo saavutti kohtalaista menestystä Formula 2 -luokassa.
Alcazarized

| Alcazarized Alcazar |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2002–2003
 Julkaistu:  6. toukokuuta 2003  2. elokuuta 2004
 Tyylilaji: eurodance, europop
 Kesto: 62.47
 Levy-yhtiö: BMG, RCA Records
Alcazarin muut julkaisut
| Casino 2000 | Alcazarized 2003 | Dancefloor Deluxe 2004 |
Alcazarized on Alcazar-yhtyeen kesäkuussa 2003 julkaisema sleazydisko/pop -albumi. Se nousi julkaisuviikollaan Ruotsin albumilistan sijalle 2. Se nosti Alcazarin suursuosioon Euroopassa ja monet arvostelijat kehuivat sitä yhdeksi vuoden parhaista albumeista. Se myi platinaa yhtyeen kotimaassa paljolti Not a sinner nor a saint sinkun ansioista vaikka toinenkin single Menage a trois pärjäsi listoilla. Amerikassa albumista julkaistiin oma versio vuonna 2004, johon lisättiin mukaan hitti This is the world we live in ja kappalelistaa muutettiin hieman Euroopan versiosta poikkeavaksi.
Kappaleet

Dance with the DJ (Hidden Track) – 4.07
I Love the DJ – 3.32
Celebrate the Night – 3.50
Ménage À Trois – 3.49
Dancefloor Docusoap – 3.27
Not a Sinner Nor a Saint – 3.01
Funky Feet – 3.33
I Go Shopping – 3.30
Last Days of Disco – 4.22
Chemistry – 3.27
Love Life – 3.53
Wonderland – 4.46
Singing to Heaven – 3.30
Here I Am – 4.47
Someday – 4.30
Aiheesta muualla

Alcazarized discogs.com -sivustolla