stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
LeJuan Simon

LeJuan Waynesley Simon (7. helmikuuta 1981 – 3. lokakuuta 2008) oli Trinidad ja Tobagoa edustanut kolmiloikkaaja. Hän oli menestyksekäs koulu- ja yliopistotason urheilija, joka nousi muun muassa Louisiana State Universityn Tigers-joukkueen tähdeksi. Vuonna 2004 hän pääsi kesäolympialaisiin Ateenaan.
Simon kuoli primäärin pulmonaalisen hypertension komplikaatioihin 27-vuotiaana. Hänellä oli vaimo Dechelle sekä 6- ja 3-vuotiaat lapset.
Kristinuskon historia Ruotsissa

Tämä artikkeli käsittelee kristinuskon historiaa Ruotsissa.
Katolinen kirkko Ruotsissa

Saksalainen munkki Ansgar oli todennäköisesti ensimmäinen kristinuskon levittäjä Ruotsissa, kun hän tuli Mälaren-järven Birkan saaren kauppiaskaupunkiin 800-luvulla. Kristinusko sai jalansijaa saksalaisten, englantilaisten ja ranskalaisten lähetyssaarnaajien kautta 1000-luvun alussa, ja ensimmäiset hiippakunnat perustettiin noin vuonna 1150.
Firenzessä, Italiassa on säilynyt dokumentti 1120-luvulta (ns. Firenzen dokumentti). Siinä luetellaan Skaran, Linköpingin, Tunan (mahdollisesti Eskilstuna), Strängnäsin, Sigtunan ja Aroksen (Västerås) hiippakunnat. Avoimeksi jää, onko kahdella lähekkäin sijaitsevalla kaupungilla, Strängnäsillä ja Eskilstunalla ollut kummallakin oma piispa.
Keskeinen merkitys kristinuskon leviämiselle oli kuningas Olavi Sylikuninkaan (Olof Skötkonungs) kaste Länsi-Göötanmaalla. Hänet on kastettu vuonna 1008 Husabyn lähteellä ja kastajana toimi englantilainen lähetyspiispa Sigfrid. Olavin vaikutuksella perustettiin Skaran hiippakunta, joka vahvisti kristinuskon aseman Ruotsissa. Hiippakunnan perustamisvuotena pidetään vuotta 1014. Pian perustettiin useita uusia hiippakuntia ja kirkollinen toiminta vakiintui. Keskiajalla Ruotsin valtakunnan alue oli jakaantunut Upsalan, Linköpingin, Skaran, Strängnäsin, Västeråsin, Växjön ja Turun hiippakuntiin. Oman arkkipiispan Ruotsi sai 1164 kun Upsalaan perustettiin arkkihiippakunta.
Uskonpuhdistus

Reformaation myötä tilanne muuttui. Syntyi kansallinen, itsenäinen kansalliskirkko, joka tunnusti evankelis-luterilaista uskoa ja kuningas oli kirkon päämies. Vuonna 1593 Upsalan kokous vahvisti luterilaisuuden Ruotsin valtakunnan uskoksi ja kirkko eli läheisessä suhteessa kristilliseen valtioon. Ruotsi-Suomessa tunnustuspohjaksi muotoutui koko Yksimielisyyden kirja (lat. Liber concordiae, saks. Konkordienbuch) eli vuonna 1580 hyväksytty evankelis-luterilaisten tunnustuskirjojen kokonaisuus. Tunnustuskirjoissa ilmastaan luterilaiset perusvakaumukset siitä, mistä Raamattuun perustuvassa kristillisessä uskossa on kysymys.
Tunnustuskirjojen kokonaisuus käsittää
kolme vanhan kirkon uskontunnustusta,
Augsburgin tunnustuksen,
Augsburgin tunnustuksen puolustuksen,
Lutherin Vähä ja Iso Katekismukset,
Schmalkaldenin opinkohdat
Paavin valta ja johtoasema -kirjoituksen, joka kuuluu Augsburgin tunnustukseen, sekä
Yksimielisyyden ohje.
Reformaation myötä kirkon koko jumalanpalveluselämä muuttui kansankieliseksi latinan sijaan. Tosin saarnat olivat jo kristinuskon alkuajoista olleet kansankielisiä. Raamattu käännettiin kansankielelle, samoin alkoi kansankielinen virsirunous. Reformaation keskeisenä toteuttajana Ruotsissa oli Olaus Petri. Reformaatio toteutui Ruotsi-Suomessa maltillisena. Jumalanpalveluselämän muutokset tapahtuivat hitaasti, kirkkojen sisustus ja koristelu säilyi. Piispanviran kohdalla oli merkittävää, että siinä säilyi katkeamaton apostolisen suksession perinne.
Ruotsin valtakunta > Yhtenäiskirkon aika

1600- ja 1700-luvuilla Ruotsissa vallitsi yhtenäiskirkon aika. Kirkko ja valtio olivat läheisessä suhteessa toisiinsa. 1800-luvulla tilanne alkoi muuttua ja kirkon asemalle Ruotsissa asetti uusia haasteita etenkin teollistuminen, kaupungistuminen ja maallistuminen.
Perinteisen maaseudun, pitäjän rinnalle syntyi ja kasvoi teollisuuspaikkakuntia, rautatieasemien asutus ja uusia kaupunkeja. Aikaisemmin pitäjän luonnollinen keskus oli kirkonkylä. Uudet asutuskeskukset olivat usein kaukana pitäjänkirkosta ja se aiheutti vaikeuksia kirkon toiminnalle. 1860-luvulta alkaen oli mahdollista erota kirkosta, jos henkilö samalla liittyi toiseen kristilliseen yhteisöön. 1800-luvun muutoksen mukaan lainsäädännön piti ottaa huomioon, että maassa on muitakin kirkkoja. Siinä yhteydessä termi ”Ruotsin kirkko” tuli käyttöön ensimmäisen kerran lainsäädännössä. Sekularisaation seurauksena alkoivat perinteisesti pitäjälle, joka siis oli ennen muuta kirkollisesti määräytynyt alue/yhteisö, kuuluvat tehtävät siirtyä valtiolle, kunnalle ja muille organisaatioille. Kirkko ja julkinen sektori alkoivat erota toisistaan. 1863 astui voimaan päätös, jolla kunta ja seurakunta (borgerlig kommun/kyrklig kommun) erotettiin toisistaan. Sen seurauksena säilyi joiltain osin 1900-luvulle saakka lainsäädäntö, jonka mukaan joitain viranomaistehtäviä hoidettiin seurakunnissa.
Ruotsin valtakunta > Herätysliikkeet

1800-luvulla merkittävään asemaan nousivat herätysliikkeet, joista suurin osa ajautui Ruotsin kirkon ulkopuolelle. Kun evankelikaalisen herätyksen vaikutukset tulivat Ruotsiin, eivät ne löytäneet sijaansa Ruotsin kirkossa, vaan useimmiten muodostivat omia vapaita seurakuntia, koska kirkko koettiin jäykäksi ja konservatiiviseksi. Kun kirkko oli lujin sitein kiinni valtiossa, se nähtiin osana esivaltaa, ”viranomaiskirkkona”. Siten kirkollinen yhtenäiskulttuuri korvautui moniarvoisella, pluralistisella yhteisöstruktuurilla. Ensimmäinen vapaaseurakunta, baptistiseurakunta perustettiin 1848. Metodismi tuli Ruotsiin 1830-40 luvulla ja ensimmäiset seurakunnat perustettiin 1868. Ruotsin lähetysliitto (Svenska Missionsförbundet) erosi Evankelisesta Isänmaansäätiöstä 1879.
1900-luvun alkua kuvataan usein käsitteellä ”kirkko kriisissä”. Kirkossakäyminen oli vähentynyt, kirkon jäsenet etääntyneet kirkon opista. Ehtoollisella käyminen oli lähes tyrehtynyt. Kirkko ei 1900-luvun alussa vastannut uskonnollisiin tarpeisiin. Osin tästä tilanteesta kertovat herätysliikkeet, niin kirkon sisäiset kuin ulkopuolella olevat. Kirkon sisäisistä liikkeistä merkittävimpiä olivat ja ovat lestadiolaisuus, Evankelinen Isänmaansäätiö ja pappi Henric Schartaun toiminnasta alkunsa saanut schartaulaisuus, joka on vaikuttanut etenkin Ruotsin länsirannikolla.
Ruotsin valtakunta > 1900-luvun haasteet

Vuosisadan vaihteessa Ruotsissa vaikutti laaja kansan herääminen, joka kanavoitui vapaisiin kirkkokuntiin, raittiusliikkeeseen ja työväenliikkeeseen ja se sai aikaan aikaan ns. Nuorkirkkoliikkeen (Ungkyrkorörelsen) synnyn. Liike herätti innostuksen ja uskon Ruotsin kirkon mahdollisuuksiin. Liikkeen johtoon nousi kolme teologia; Johan A. Eklund, Einar Billing ja Nathan Söderblom. Heistä kaikista tuli piispoja, Söderblomista arkkipiispa ja kenties Ruotsin merkittävin teologi 1900-luvulla. Nuorkirkkoliike aloitti vuonna 1909 ristiretkensä eri puolille maata ja vaikutti muutaman vuoden ajan. Se merkitsi muutosta maan hengelliseen tilanteeseen ja loi uutta intoa ruotsalaisen kirkkoväestön keskuuteen. Liike tahtoi nostaa arvoon vuosisataisen kirkollisen perinteen ja läsnäolon Ruotsissa ja korosti, että paikallisseurakunta, joka kokoontui omassa kirkossaan, oli oikea, aito kristillinen seurakunta.
Toinen merkittävä tekijä 1900-luvun alussa oli moderni korkeakirkollisuus. Se sai alkunsa osin nuorkirkkoliikkeestä ja lundilaisesta korkeakirkollisuudesta. Liikkeen johtavia nimiä etenkin ”kyrklig förnyelse”- rintamalla oli Gunnar Rosendal (1997-1988), joka ajoi tunnustususkollisuutta sekä sakramentaalista ja liturgista uudistusta ja pappisviran korostuta. Toinen, kenties merkittävämpi korkeakirkollisuuden edustaja oli Göteborgin piispa Bo Giertz (1905-1998). Hän tuli tunnetuksi vastustaessaan kirkon sopeutumista moderniin kulttuuritietoisuuteen tai siihen, että kirkko antoi periksi nykyihmisen vaatimuksille. Korkeakirkollisuus on niin vanhakirkollista konservatismia kuin modernia ekumeenista liikettä, joka suuntautuu ennen muuta anglikaanista ja katolista kirkkoa kohti hakien sieltä toimintamuotoja ja se on ennen muuta vaikuttanut Ruotsissa jumalanpalveluselämän kehittymiseen ja uudistumiseen, mutta se on vaikuttanut myös keskustelussa pappisvirasta korostaen sen kuulumista vain miehille.
Vuonna 1958 valtiopäivät hyväksyi kirkkolain muutoksen, joka mahdollisti naisten pääsyn pappisvirkaan. Tämä tapahtui pitkällisen keskustelun jälkeen, ensimmäiset aloitteet asiasta olivat vuodelta 1919.
Palmusunnuntaina 10. huhtikuuta 1960 vihittiin ensimmäiset kolme naista Ruotsin kirkon pappisvirkaan. Vuonna 1997 Ruotsin kirkko sai ensimmäisen naispiispan, kun Christina Odenberg vihittiin Lundin hiippakunnan piispaksi.
LeChuck

| LeChuck |
| --- | --- |
Pelisarja:  Monkey Island
Ensimmäinen peli:  The Secret of Monkey Island
Luoja:  Ron Gilbert
Ääninäyttelijä  (englanti):  Earl Boen
Lisää peliartikkeleitavideopelien teemasivulla
LeChuck (oik. nimi Charles LeChuck) on yksi LucasArtsin Monkey Island -pelisarjan päähahmoista. LeChuck on elävä kuollut merirosvokapteeni, joka esiintyy eri olomuodoissa. Hän on pelisarjan päähenkilön, Guybrush Threepwoodin, päävihollinen.
LeChuck on jokaisessa Monkey Island -pelissä ottanut eri muodon. Sarjan ensimmäisessä osassa, The Secret of Monkey Island, LeChuck on aavemuodossa (tosin hän muuttaa alussa itsensä ihmisen muotoon, jossa hän esittäytyy saaren seriffinä yrittäessään hukuttaa Guybrushin). Sarjan toisessa osassa, Monkey Island 2: LeChuck’s Revenge, hän esiintyy zombiena. Kolmannessa osassa LeChuck saa helvetistä tuliparran. Neljännessä osassa, Escape from Monkey Island, LeChuck on hahmo, joka pystyy muuttamaan itsensä eri olomuodoiksi. Myös Tales of the Monkey Island -peleissä LeChuck muuttuu ihmiseksi. LeChuck on rakastunut kuvernööritär Elaine Marleyhyn johon myös Guybrush Threepwood on rakastunut. Sarjan toisessa osassa LeChuck väittää olevansa Guybrushin veli.
-pelisarja
| --- | --- |
Pelit:   The Secret of Monkey Island  LeChuck’s Revenge  The Curse of Monkey Island  Escape from Monkey Island  Tales of Monkey Island  Return to Monkey Island 
Hahmot:   Guybrush Threepwood  Elaine Marley  LeChuck  Herman Toothrot  Voodoo Lady  Stan  Ozzie Mandrill  Luettelo Monkey Island -pelisarjan hahmoista 
Saaret:   Blood Island  Booty Island  Dinky Island  Jambalaya  Lucre  Mêlée  Monkey  Phatt  Plunder  Scabb  Skull 
Muuta:   SCUMM  GrimE  iMuse
Körkarlen (vuoden 1958 elokuva)

| Körkarlen |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Arne Mattsson
Käsikirjoittaja:  Rune Lindström
Perustuu:  Selma Lagerlöfin samannimiseen romaaniin
Tuottaja:  Gösta Hammarbäck
Säveltäjä:  Dag Wirén
Kuvaaja:  Max Wilén
Leikkaaja:  Carl-Olov Skeppstedt
Pääosat:  Edvin Adolphson
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ruotsi
Tuotantoyhtiö:  Svenska AB Nordisk Tonefilm
Ensi-ilta:  18. syyskuuta 1958
Kesto:  109 min
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Körkarlen on Arne Mattssonin ohjaama ja Rune Lindströmin käsikirjoittama ruotsalainen fantasia- ja kauhuelokuva vuodelta 1958. Se on uudelleenfilmatisointi vuoden 1921 samannimisestä elokuvasta.
Elokuva edusti Ruotsia Berliinin elokuvajuhlilla 1959.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Edvin Adolphson  | … |  Georges   |
|  Anita Björk  | … |  rva Holm   |
|  Bengt Brunskog  | … |  Gustafson   |
|  George Fant  | … |  David Holm   |
|  Ulla Jacobsson  | … |  Edit   |
|  Isa Quensel  | … |  Maria   |
LeBlanc

LeBlanc ja Leblanc on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Adrian Nicole LeBlanc, yhdysvaltalainen journalisti ja kirjailija
Arthur Leblanc (1906–1985), kanadalainen viulisti ja säveltäjä
Arthur LeBlanc (s. 1943), kanadalainen poliitikko
Camille-André Le Blanc (1898–1993), kanadalainen roomalaiskatolinen piispa
Christian LeBlanc (s. 1958), yhdysvaltalainen näyttelijä
Drew LeBlanc (s. 1989), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
Georgette Leblanc (1875–1941), ranskalainen sopraano
Guillaume LeBlanc (s. 1962), kanadalainen yleisurheilija
Julianna Leblanc (s. 2004), yhdysvaltalainen tubettaja
Louis Leblanc (s. 1991), kanadalainen jääkiekkoilija
Matt LeBlanc (s. 1967), yhdysvaltalainen näyttelijä, tuottaja ja televisiojuontaja
Maurice Leblanc (1864–1941), ranskalainen kirjailija
Peter LeBlanc (s. 1988), kanadalainen jääkiekkoilija'
Ray Leblanc (s. 1964), yhdysvaltalainen jääkiekkomaalivahti
Roméo LeBlanc (1927–2009), kanadalainen poliitikko (liberaali).
Kämppä (televisioelokuva)

| Kämppä |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Veikko Kerttula
Käsikirjoittaja:  Veikko Kerttula (dramatisointi)
Perustuu:  Alpo Ruuthin romaaniin Kämppä (1969)
Kuvaaja:  Mauno Kuusla Risto Inkinen Reijo Hassinen Raimo Leskinen
Lavastaja:  Reino Helkesalo
Pääosat:   Pertti Melasniemi  Veikko Honkanen  Ilkka Kylävaara  Petra Frey 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Oy Mainos-TV-Reklam Ab
Ensi-ilta:  9. maaliskuuta 1970
Kesto:  126 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kämppä on Veikko Kerttulan ohjaama suomalainen televisioelokuva vuodelta 1970. Se on MTV-teatterin tuottama ja se sai ensi-iltansa Mainos-TV:n Aitiopaikka-ohjelmapaikalla 09.03.1970. Elokuva perustuu Alpo Ruuthin samannimiseen romaaniin vuodelta 1969.
Elokuva kertoo Helsingin Sörnäisissä 1950-luvulla asuvista työläisperheiden pojista, jotka vuokraavat kotiensa ahtauden takia varastotilan kerhohuoneekseen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Pertti Melasniemi  | … |  Pera   |
|  Veikko Honkanen  | … |  voimistelunopettaja   |
|  Ilkka Kylävaara  | … |  Olli   |
|  Petra Frey  | … |  Sini   |
|  Martti Pennanen  | … |  isä   |
|  Asta Backman  | … |  äiti   |
|  Yrjö Järvinen  | … |  historianopettaja   |
|  Hannu Lauri  | … |  Salminen   |
|  Markku S. Salonen  | … |  Timppa   |
|  Juha Muje  | … |  Jokke   |
|  Saara Pakkasvirta  | … |  Annukka   |
|  Martti Romppanen  | … |  rehtori   |
|  Vesa Virtanen  | … |  Kari nuorena   |
|  Ismo Vehkakoski  | … |  Eki   |
|  Mikko Viherjuuri  | … |  Hessu   |
|  Tapani Huuskonen  | … |  Masa   |
|  Kari Pesonen  | … |  Manu   |
|  Esa Pakarinen  | … |  Vode   |
|  Matti Poskiparta  | … |  Risi   |
|  Martti Kuisma  | … |  Väiski   |
|  Harri Rantanen  | … |  Kari vanhempana   |
|  Kirsti Kemppainen  | … |  Kirre   |
|  Katriina Rinne  | … |  uskonnonopettaja   |
|  Harri Hyttinen  | … |  Virtanen   |
|  Erkki Uotila  | … |  pastori   |
|  Marjatta Raita  | … |  ruotsinopettaja   |
|  Aarre Karén  | … |  mies terveydenhoitovirastosta   |
|  Irma Martinkauppi  | … |  nainen terveydenhoitovirastosta   |
|  Kullervo Kalske  | … |  Risin isä   |
|  Tuula Keuru  | … |  piirustuksenopettaja   |
|  Ritva Arvelo  | … |  matematiikanopettaja   |
|  Leo Lastumäki  | … |  kuulustelija   |
|  Mirjam Salminen  | … |  sosiaalinainen   |
|  Taneli Rinne  | … |  tumma etsivä   |
|  Martti Tschokkinen  | … |  vaalea etsivä   |
|  Tauno Lehtonen  | … |  Kalle, maantiedonopettaja   |
|  Aimo Tepponen  | … |  johtaja   |
|  Hannu Oravisto  | … |  Takala   |
Kyläsairaala

| Kyläsairaala> The Royal |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  n. 60 min
Pääosissa:  Robert Daws Denis Lill Amy Robbins Wendy Craig Linda Armstrong Michelle Hardwick Zoie Kennedy Julien Ovenden  Glynis Barber Gareth Hale Andy Wear Michael Starke Kari Corbett Natalie Anderson Damian O'hare Amelia Curtis
Alkuperämaa:  Iso-Britannia
Verkko:  Yle TV1 (Suomessa) ITV (Britanniassa)
Esitetty:  2003 (Britanniassa) – 2011
Jaksoja:  87
Aiheesta muualla
IMDb 
Kyläsairaala (The Royal) on brittiläinen draamasarja, joka keskittyy Elsinbyn merenrantakaupungissa Yorkshiressa sijaitsevan St Aidan’s Royal Free Hospital -sairaalan toimintaan 1960-luvulla. Sarja sai alkunsa Sydämen asialla -sarjan 12. tuotantokauden eräästä jaksosta ja alkoi elää omaa elämäänsä sarjan spin-offina. Sydämen asialla -sarjan hahmoja vieraili useasti sarjan alkuvaiheissa.
Sarjan ensimmäisen tuotantokauden päähenkilönä oli Sydämen asialla -sarjan Claude Greengrass. Koska Greengrassia esittänyt Bill Maynard ei voinut terveydentilansa vuoksi enää esiintyä Sydämen asialla -sarjassa, hänelle kirjoitettiin Greengrassin rooli vuodepotilaana Elsinbyn sairaalassa. Sittemmin päähenkilöiksi ovat nousseet lääkärit Gordon Ormerod (Robert Daws) ja Jill Weatherill (Amy Robbins), kirurgi Rose (Denis Lill) sekä nuoret ja innokkaat lääkärit Jeff Goodwin, rugbyonnettomuudessa kuollut David Cheriton sekä lääkärit Mike Banner, Nick Burnett ja Ralph Ellis. Päähenkilöihin kuuluvat myös yleismiehet Ken Hopkirk (Michael Starke) ja Alun Morris (Andy Wear) sekä Hopkirkin tytär Lizzie (Michelle Hardwick). Sairaanhoitajista tärkeimmät hahmot ovat ylihoitaja (Wendy Craig), sisar Brigid (Linda Armstrong), Stella Davenport (Natalie Anderson) ja Meryl Taylor, ambulanssinkuljettaja Frankie Robinson (Scott Taylor) sekä hoitajat Marian McKaig, Catherine Deane ja hoitajaopiskelija Faye Clarke.
Yksi hahmoista on Jean MacAteer, roolia esittää Glynis Barber, joka on useimmille entuudestaan tuttu 1980-luvun englantilaisesta TV-sarjan Taistelupari (Dempsey and Makepeace) pääroolista Harriet Makepeace.
Toinen Suomessa jo tutuksi tullut näyttelijä sarjassa on Gareth Hale (sarjasta Hale & Pace – Hauskat Pojat). Hale näyttelee Kyläsairaalassa vakituista hahmoa, Ken Hopkirkin serkkua Jack Belliä. Jack korvaa Kyläsairaalassa Ken Hopkirkin.
Sarjaa kuvattiin Whitbyssä ja Scarborough’ssa, ulkotiloissa kuvattiin Scarborough’ssa ja sisätilakohtaukset kuvattiin St Luke’s Hospital -sairaalan entisellä synnytysosastolla Bradfordissa ja The Leeds Studios -tuotantotiloissa (Studio 4). St Luke’s Hospital valittiin, koska sitä ei ollut uudistettu muutamaan vuoteen ja se oli hyvin samankaltainen, kuin miltä 1960-luvun sairaala olisi näyttänyt.
Sarjan tunnusmusiikkina on The Spencer Davis Group -yhtyeen tunnetuksi tekemä kappale Somebody Help Me. Sen laulaa Ken Hopkirkia esittävä Michael Starke.
Sarjan näyttelijäkaartista Craig, Wear, Hardwick ja Anderson esiintyivät myös Emmerdale-sarjassa.
Sairaala meren rannalla

Kyläsairaala on saanut jatkosarjan Sairaala meren rannalla (The Royal Today), jossa seurataan sairaalan nykyajan tapahtumia. Sarjaa on tehty 50 puolen tunnin osaa vuonna 2008. Suomessa sarjaa on esittänyt SuomiTV.
Aiheesta muualla

Kyläsairaalan kotisivu (englanniksi)
Kyläsairaala, Yle
Yle Areena - Kyläsairaala (Arkistoitu – Internet Archive)
Kyläsairaala, IMDb
The Royal Today, IMDb
Gareth Hale joins ‘The Royal’ Digital Spy
Las Anod

| Las Anod Laascaanood |
| --- | --- |

 fiLas Anod 
 8°28′34″N, 47°21′29″E 
Valtio:  Somalia
Alue:  Sool
Las Anod (somaliksi Laascaanood) on kaupunki Somaliassa. Kaupunki on Soolin alueen pääkaupunki.
Kaupungissa asuu tällä hetkellä 250 000 ihmistä. Las Anod on kasvanut huimasti 1990-luvun jälkeen, jolloin kaupungin väkiluku oli vain 20 000.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Las Anod
Kuusiraitamalawinahven

| Kuusiraitamalawinahven |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Labroidei
Heimo::  Kirjoahvenet Cichlidae
Suku::  Pseudotropheus
Laji::  demasoni
Kaksiosainen nimi
 Pseudotropheus demasoni  Konings, 1994 
Katso myös
   Kuusiraitamalawinahven Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kuusiraitamalawinahven (Pseudotropheus demasoni) on afrikkalaisessa Malawijärvessä elävä endeeminen kirjoahvenlaji, jota voidaan pitää myös akvaariossa. Lajia tunnetaan järvestä vain kahdelta pienehköltä riutalta, minkä vuoksi se on luokiteltu vaarantuneeksi.
Koko ja ulkonäkö

Kuusiraitamalawinahven on suhteellisen pienikokoinen verrattuna muihin sukunsa edustajiin. Koiras saavuttaa vain 6,3 cm:n pituuden. Kuusiraitamalawinahvenkoiras on pohjaväriltään tummansininen. Kalan suomupuvussa on kuusi vaaleammansinistä raitaa.
Käyttäytyminen

Kuusiraitamalawinahvenia tulisi pitää useita samassa akvaariossa. Johtava koiras käyttäytyy hyvinkin aggressiivisesti muita lajitovereitaan kohtaan. Isompi lukumäärä kuusijuovamalawinahvenia estää yhden yksilön nousemista hallitsevaksi ja muilla yksilöillä on suurempi todennäköisyys selviytyä pidempään. Laji pitää oleskelusta kivipohjan lähettyvillä.
Ravinto

Kuten useat muutkin kirjoahvenet, kuusiraitamalawinahvenet ovat kasvinsyöjiä. Akvaariossa kaloille syötetään kasvien lisäksi spirulina-hiutaleita.
Leonardo (jalkapalloilija, 1992)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Leonardo da Silva Souza
Syntymäaika: 18. maaliskuuta 1992 (ikä 32)
Syntymäpaikka: Andirá, Brasilia
Pelipaikka: hyökkäävä keskikenttäpelaaja
Pituus: 174 senttimetriä
Paino: 70 kilogrammaa
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2012–2013 | Enosis Neon Paralimni | 11 | (5) |
| 2013 | Metalurh Donetsk | 9 | (1) |
| 2013–2014 | Qəbələ FK | 31 | (7) |
| 2014–2016 | Anži Mahatškala | 31 | (8) |
| 2016– | Partizan | 0 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 11. huhtikuuta 2015.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 11. huhtikuuta 2015.
Leonardo da Silva Souza (s. 18. maaliskuuta 1992 Andirá, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän edustaa serbialaista Partizania.
Laurens ten Dam

| Laurens ten Dam |
| --- | --- |
 Laurens ten Dam Ranskan ympäriajossa 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. marraskuuta 1980 (ikä 43)
Kansalaisuus:   Alankomaat
Pyöräilijä
Pituus:  184 cm
Paino:  67 kg
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  mäkimies
Ura
Amatöörijoukkue(et)
2001–2003:  Rabobank GS3
Ammattilaisjoukkue(et)
2004 2005 2006–2007 2008–2012 2013–2015  2016–2018  2019:  Bankgiroloterij Shimano - Memory Corp Unibet.com  Rabobank Blanco / Belkin / Team LottoNL-Jumbo Team Giant-Alpecin / Team Sunweb CCC Team
 Tiedot päivitetty: 7. tammikuuta 2024 
Aiheesta muualla
laurenstendam.pro
Laurens ten Dam (s. 13. marraskuuta 1980 Zuidwolde) on alankomaalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Bankgiroloterij-joukkueessa 2004, edusti Shimano - Memory Corp -tallia 2005 ja Unibet.com-joukkuetta 2006–2007. Vuosina 2008–2015 hän kilpaili alankomaalaistallissa, joka tunnettiin tuona aikana nimillä Rabobank, Blanco, Belkin Pro Cycling Team ja Team LottoNL-Jumbo. Kausilla 2016–2017 hän edusti saksalaista Team Giant-Alpecin / Team Sunweb -joukkuetta ja viimeisellä ammattilaiskaudellaan 2019 puolalaista CCC Teamia.
Saavutuksia

Lähteet: Cyclingbase, Cycling Archives, Pro Cycling Stats
Lal Krishna Advani

| Lal Krishna Advani |
| --- | --- |

Intian 7. varapääministeri
 5. helmikuuta 2002 – 22. toukokuuta 2004  
Edeltäjä:  Chaudhary Devi Lal
Seuraaja:  ei seuraajaa
Intian sisäministeri
 19. maaliskuuta 1998 – 22. toukokuuta 2004  
Edeltäjä:  Indrajit Gupta
Seuraaja:  Shivraj Patil
Intian kansanpuolueen puheenjohtaja
 2004–2005  
Edeltäjä:  Venkaiah Naidu
Seuraaja:  Rajnath Singh
 1993–1998  
Edeltäjä:  Murli Manohar Joshi
Seuraaja:  Kushabhau Thakre
 1986–1990  
Edeltäjä:  Atal Bihari Vajpayee
Seuraaja:  Murli Manohar Joshi
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. marraskuuta 1927 (ikä 96) Karachi, Brittiläinen Intia
Tiedot
Puolue:  Intian kansanpuolue (1980–)
Muut puolueet:  Janata (1977–1980) Bharatiya Jana Sangh (ennen 1977)
Tutkinnot:  Mumbain yliopisto
Kunnianosoitukset:  Padma Vibhushan (2015)
Aiheesta muualla
www.lkadvani.in
Lal Krishna Advani (s. 8. marraskuuta 1927) on intialainen poliitikko ja yksi Intian kansanpuolueen perustajista. Hän toimi varapääministerinä Atal Bihari Vajpayeen hallituksessa, minkä lisäksi hänet muistetaan kampanjasta rakentaa Baburin moskeijan tilalle hindutemppeli. Kansanpuolueen puheenjohtajana Advani toimi kolmesti vuosina 1986–1990, 1992–1998 ja 2004–2005. Politiikassa Advani on toiminut vuoteen 2019 asti, jonka jälkeen hän ei ollut ehdokkaana vuoden 2019 parlamenttivaaleissa.
Vuonna 2015 hänet palkittiin Intian toiseksi korkeimmalla siviilipalkinnolla Padma Vibhushanilla.