stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pitkämiekka

| Pitkämiekka |
| --- | --- |
 Sveitsiläinen pitkämiekka 1400- tai 1500-luvulta Morgesin museossa
Tyyppi:  Miekka
Palvelushistoria
Palvelusvuodet:  n. 1350–1550
Sodat:  Myöhäinen keskiaika ja renessanssi
Tekniset tiedot
Pituus:  100–130 cm
Paino:  1.1–1.8 kg
Pitkämiekka on yleinen historiallinen eurooppalainen lyömämiekka, jonka juuret ylettyvät keskiajalta antiikkiin. Tunnetuimpia pitkämiekkoja ovat eurooppalaiset pitkämiekat ja spathat. Vastoin yleistä käsitystä taistelukentän yleisin ase ei useimpina aikoina ollut miekka, vaan keihäs.
Eurooppalainen pitkämiekka (saks. Langschwert, engl. longsword, tansk. Langsværd, ruots. Långsvärd) on ajasta ja paikasta riippuen monimuotoinen yleensä kahdella kädellä käytettävä ase. Ensimmäiset pitkämiekat olivat hevosten selästä käytettäviä leveitä ja ohuita leikkaamiseen keskittyneitä miekkoja. Myöhemmin levyhaarniskojen yleistyessä pistämisestä tuli yhä yleisempää ja miekat muuttuivat sitä myöten pistoa tukemaan kapeammiksi ja paksummiksi. Näiden rinnalla käytettiin yhä sekä leikkaamiseen että pistämiseen soveltuvia miekkoja. Lyötäessä toinen käsi ohjaa asetta ja toinen antaa voimaa. Pitkämiekkaa voi käyttää myös niin sanotulla puolimiekkaotteella, jolloin toinen käsi on terällä. Tämä mahdollistaa tarkempien pistojen tekemisen, esimerkiksi haarniskan aukkoihin, sekä tietynlaisten lukkojen ja sidontojen tekemisen. Terä on joskus tätä varten teroitettu vain puolesta välistä kärkeen.
Tyypillinen pitkämiekka painaa kilosta kahteen kiloon. Viikinkiajan miekat olivat noin kilon painoisia. Kilpien väistyessä siirryttiin käyttämään ensin yhdellä tai kahdella kädellä käytettäviä pitkämiekkoja ja myöhemmässä vaiheessa kahdenkädenmiekkoja (esimerkiksi Claymore).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pitkämiekka The School of European Swordsmanshipin sivulla (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Porttaalitunneli

Porttaalitunnelin sisäänkäynti rautatieasemalla.
Porttaalitunneli on Porin rautatieaseman yhteydessä sijaitseva jalankulku- ja pyöräilytunneli, joka yhdistää Porin keskustan Tiilimäen ja Isomäen kaupunginosiin.
Tampere–Pori-radan alittava tunneli on noin 100 metriä pitkä ja sieltä on yhteys myös asemalaitureille. Ratapihan jälkeen Porttaalitunneli jatkuu Valtatie 2:n alitse kevyenliikenteenväylänä ja liittyy Satakunnan keskussairaalan kohdalla muun muassa lentoasemalle ja urheilukeskukseen johtavalle Tiilimäentielle.
Vuonna 1998 valmistuneen Porttaalitunnelin on suunnitellut helsinkiläinen Arkkitehtitoimisto Esa Piironen. Se on osa vuonna 2002 perustettua Porin kansallista kaupunkipuistoa, joka ulottuu Kirjurinluodolta kaupungin keskustan puistoakselin kautta Isomäen urheilukeskukseen. Keskimääräinen vuorokausiliikenne tunnelissa oli kesäaikana 2012 noin 2 200 henkilöä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Porttaalitunneli Wikimedia Commonsissa
”Mopoilu saisi loppua porttaalitunnelissa” Porissa-valokuvablogi.
Levuka

| Levuka |
| --- | --- |
 Levukan pääkatu Beach Street
 Koordinaatit: 17°41′S, 178°50′E 
Valtio:  Fidži
Osa:  Eastern Division
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  0,67 km²
Väkiluku (2007):  1 131
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Levuka on kaupunki Fidžin saaristovaltiossa Tyynellämerellä. Se sijaitsee Ovalaun saaren itärannikolla, ja kaupungin alueella oli vuoden 2007 väestönlaskennassa 1 131 asukasta. Levuka oli Fidžin siirtomaa-aikainen pääkaupunki vuosina 1871–1882, mutta menetti asemansa Suvalle. Levukaa kehitettiin siirtomaa-aikana merkittävästi, ja sinne rakennettiin muun muassa Fidžin ensimmäisiä pankkeja ja kouluja. Kaupungin talous on perustunut 1960-luvulta lähtien säilyketeollisuuteen, mutta turismiakin on pyritty kehittämään kaupungin kulttuurihistoriallisen aseman vuoksi. Unesco valitsi kaupungin vuonna 2013 maailmanperintöluetteloon. Levuka on harvinainen esimerkki myöhäisen siirtomaakauden satamakaupungista.
Sijainti

Levuka sijaitsee Ovalaun saarella, joka on noin 25 kilometriä Fidžin pääsaaren Viti Levun itäpuolella. Levuka sijaitsee Ovalau itärannikon kapealla rantakaistaleella, jota rajoittivat kaupungin länsipuolella jyrkät kukkulat. Levukan pinta-ala on noin 0,67 neliökilometriä, ja sen raja kulkee pohjoisessa Levuka Creekillä, etelässä Nasova Pointilla ja lännessä kaupunkia reunustavilla kukkuloilla.
Levukan halkoo sen pääkatu Beach Street, joka kulkee rannan suuntaisesti. Katua reunustaa meren puolelta muuri, ja siitä irtautuu säteittäin pienempiä katuja sisämaahan.
Historia

Levukassa ei ollut kaupunkimaista asutusta ennen eurooppalaisten saapumista. Paikalla oli vain pieni paikallisten asutus, johon ensimmäiset eurooppalaiset saapuivat 1700-luvun lopulla. Kaupankäynti sen kanssa alkoi 1806. Levukan satamasta muodostui nopeasti merimakkaroiden kaupan keskus. Joitakin eurooppalaisia asettui alueelle jo 1820-luvulla, mutta he asuivat pääosin fidžiläistyylisissä taloissa.
Ovalau kuului Baun saaren alaisuuteen. Baulla tapahtui vallankumous 1837, ja syrjäytetyn kuninkaan poika Seru Epenisa Cakobau nousi valtaan. Hänestä tuli myöhemmin tui viti, Fidžin kuningas, ja vuonna 1852 hän teki Levukausta hallinnollisen keskuksensa.
1800-luvun puolivälin jälkeen Levuka alkoi kehittyä siirtomaasatamaksi. Sinne muutti uudisasukkaita ja kehittyi puuvillateollisuutta. Metodosti- ja katoliset lähetyssaarnaajat tulivat saarelle 1850-luvulla. Vuoteen 1870 mennessä kaupungissa asui jo 2 000 ulkomaalaista, ja ensimmäiset eurooppalaiset rakennukset olivat jo rakennettu ranta-alueelle.
Fidžistä tuli Britannian siirtomaa 1874, jolloin Levukasta tehtiin sen siirtomaapääkaupunki. Brittikuvernööri otti käyttöönsä vanhan Cakobaun hallintorakennuksen. Levuka kukoisti 1860- ja 1870-luvuilla. Fiji Times perustettiin 1869, ja vuonna 1872 siellä perustettiin vapaamuurarien ensimmäinen Tyynenmeren saarten loosi. Bank of New Zealand avasi Levukaan 1876 Fidžin ensimmäisen konttorinsa, ja vuonna 1879 avattu Levukan koulu oli Fidžin koulujärjestelmän edelläkävijöitä. Vuonna 1879 Levukaan tuotiin myös sen ensimmäiset intialaiset siirtotyöläiset. Järjestelmän toi Levukaan Fidžin kuvernööri Arthur Hamilton-Gordon, joka oli käyttänyt samantapaista järjestelmää jo Mauritiuksella. Työläisiä alettiin tuoda Levukaan, kun vuoden 1874 tuhkarokkoepidemia oli noin neljänneksen koko Fidžin ja kolmanneksen Ovalaun saaren asukkaista.
Levuka toimi pääkaupunkina vuoteen 1882, jolloin hallinto siirrettiin Suvaan. Levuka menetti asemansa, koska kaupungin topografia asetti haasteita sen kehittämiselle. Levukan satama jatkoi kuitenkin merkittävänä koprakaupan keskuksena. Kaupungin talous monipuolistui 1900-luvun alussa, kun saarelle avattiin simpukankuorinappeja valmistava tehdas. Koprakauppa pysyi merkittävänä alana vuoteen 1957. Kalan purkitukseen keskittynyt tehdas on ollut saaren merkittävin työllistäjä vuodesta 1963, ja sen ajoittaiset sulkemiset ovat vaikuttaneet pahoin kaupunkilaisten talouteen.
Levukassa alettiin 1970-luvulla huomioimaan kaupungin kulttuurihistoriallinen merkitys, ja Pacific Asia Travel Associationin vuonna 1985 julkaiseman tutkimuksen jälkeen kaupunkiin luotiin kehityssuunnitelma. Vuonna 1989 Levuka julistettiin Fidžin ensimmäiseksi historialliseksi kaupungiksi. Unesco valitsi kaupungin vuonna 2013 maailmanperintöluetteloon.
Hallinto ja talous

Levukalla on oma kunnallishallintonsa ja kunnanvaltuusto. Kaupunki on lisäksi Lomaivitin provinssin hallinnollinen keskus. Levukan talous on perustunut vuodesta 1963 säilyketeollisuuteen. 1900-luvun lopulla tehdyn arvion mukaan 600–1000 Levukassa tai sen lähistöllä asuvaa ihmistä on töissä säilyketehtaassa, kun noin 100 ihmistä työskentelee opetustehtävissä ja noin 98 hallinnon ja julkisen sektorin viroissa. Pacific Fishing Companyn tehdas ei kuitenkaan pysty työllistämään jatkuvasti tuhatta ihmistä, sillä esimerkiksi vuonna 2012 yritys joutui hetkellisesti pienentämään työntekijöidensä määrän noin 200 henkilöön raaka-ainepulan takia. Tehtaan tulevaisuus ja sen ympärillä olevat haasteet puhuttelevat nykyään kaupunkilaisia. Turismi on tällä hetkellä oikeastaan ainoa vaihtoehto kaupunkilaisten toimeentulolle.
Väestö

Fidžin vuoden 2007 väestönlaskennan mukaan Levukassa asui 1 131 ihmistä ja sitä ympäröivällä kaupunkimaisella alueella 3 266 ihmistä. Levukan historian takia kaupungin asukkaat ovat valtion muihin osiin nähden enemmän sekoittuneita. Kaupunkilaisissa on intialaisten, kiinalaisten, japanilaisten, eurooppalaisten ja muualta Tyynenmeren alueelta tulleiden ihmisten jälkeläisiä.
Levuka on provinssinsa koulutuskeskus, ja kaupungin alueella on myös kolme toisen asteen oppilaitosta. Lisäksi kaupungissa on sairaala.
Kulttuuri

Levuka on kulttuurihistoriallinen kohde, ja se listattiin 2013 Unescon maailmanperintöluetteloon. Levukan rakennusperintöön kuuluu useita rakennuksia ja rakennelmia sekä kaupungissa että sen rajojen ulkopuolella. Monet rakennuksista ovat edelleen alkuperäisessä käyttötarkoituksessaan. Unescoa avustavan ICOMOS-järjestön mukaan Levuka on harvinainen esimerkki myöhäisen siirtomaakauden satamakaupungista ja se edustaa omalaatuista Tyynenmeren sataman kulttuurimaisemaa, jossa yhdistyvät suuren merivoiman vaatimukset paikalliseen rakennusperinteeseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Levuka Wikimedia Commonsissa
Kaupunginhallituksen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Levuka vuonna 1842.
Sacred Heart Church, Levuka
Pietarsaaren hautausmaa

Pietarsaaren hautausmaa on Pietarsaaren seurakunnan hautausmaa Pietarsaaressa. Hautausmaa on jaettu kolmeen osaan: vanha hautausmaa, uusi hautausmaa sekä uuden hautausmaan laajennetut alueet. Hautausmaa vihittiin käyttöön lokakuussa 1857. Piispansaareksi kutsutulla mäellä sijaitseva 0,9 hehtaaria alue on jaettu 38 kortteliin. Piispansaaren pohjoisosa vihittiin hautausmaa käyttöön vuonna 1889. Uusi hautausmaa on 2,5 hehtaaria ja jaettu 33 osastoon. Ensimmäiset hautaukset tehtiin vuonna 1910. Hautausmaan keskellä sijaitsee Johanneksenkappeli. Pietarsaaren uutta hautausmaata on laajennettu neljässä erässä noin 0,3 hehtaarin kokoisella osastolla. Osasto 1 otettiin käyttöön 1970-luvulla, osasto 2 1980-luvulla, osasto 3 vuonna 1997 ja osasto 4 vuonna 2010.
Playdate with Destiny

| Playdate with Destiny |
| --- | --- |

Ohjaaja:  David Silverman
Käsikirjoittaja:   Al Jean  Tom Gammill  Max Pross  James L. Brooks  Matt Groening  Michael Price  Matt Selman  David Silverman 
Perustuu:  Simpsonit
Tuottaja:   James L. Brooks  Matt Groening  Al Jean  Richard Raynis  Richard Sakai 
Säveltäjä:  James Dooley
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   20th Century Fox  Gracie Films 
Levittäjä:  Disney+
Ensi-ilta:  6. maaliskuuta 2020
Kesto:  5 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Playdate with Destiny on Simpsonit-animaatiosarjaan pohjautuva yhdysvaltalainen animaatiolyhytelokuva vuodelta 2020. Sitä esitettiin elokuvateattereissa ennen Disney/Pixarin pitkän elokuvan Eteenpäin alkua. Lyhytelokuva julkaistiin Disney+ -suoratoistopalveluun 10. huhtikuuta 2020.
Elokuvan päähenkilönä on edellisen Simpsoneihin perustuvan lyhytelokuvan The Longest Daycare tapaan Maggie Simpson.
Pietarsaaren Sanomat

| Pietarsaaren Sanomat & PS Pulssi |
| --- | --- |

Lyhenne:  PS
Lehtityyppi:  paikallislehti & kaupunkilehti
Julkaisija:  Hilla Group Oyj
ISSN:  ISSN 0784-428X
Perustettu:  1984
Päätoimittaja:  Pentti Höri
Sitoutuneisuus:  puolueeton
Kotikunta:  Pietarsaari
Kotimaa:  Suomi
Sivukoko:  tabloidi
Ilmestymistiheys:  2 kertaa viikossa
Kieli:  suomi
Aiheesta muualla
Kotisivu
Pietarsaaren Sanomat on Pietarsaaressa kerran viikossa ilmestyvä paikallislehti ja kerran viikossa ilmestyvä kaupunki lehti, kaupunkilehti tunnetaan nimellä PS Pulssi, se jaetaan peittojakeluna alueella Pietarsaari, Pedersöre, Uusikaarlepyy ja Luoto. Lehden päätoimittaja on Pentti Höri. Lehteä julkaisee Hilla Group Oyj. Pietarsaaren Sanomat perustettiin vuonna 1984, kun kaupungissa aiemmin ilmestynyt Uutis-Jaakko osti sen kanssa kilpailleen Pietarsaari-lehden ja yhdistynyt lehti sai uuden nimen.
Pietarsaaren Sanomat siirtyi tabloidi-kokoon 14. helmikuuta 2014.
1. helmikuuta 2021 alkaen Pietarsaaren Sanomat muuttuu kaupunkilehdeksi, ja alkaa ilmestyä PS Pulssin tilalla.
Luca Cunti

| Luca Cunti |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 4. heinäkuuta 1989 (ikä 35) Zürich, Sveitsi
Kansalaisuus:   Sveitsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  86 kg
Seura
Seura:  EHC Biel
Sarja:  National League A
Pelinumero:  10
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2009–
Aik. seurat:  EHC Dübendorf (Sveitsi I) GCK Lions (NLB) HC Thurgau (NLB) SCL Tigers (NLA) ZSC Lions (NLA) EHC Kloten (NLA) HC Lugano (NLA)
NHL-varaus:  75. varaus, 2007 Tampa Bay Lightning
Luca Cunti (s. 4. heinäkuuta 1989 Zürich, Sveitsi) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa National League A -joukkue EHC Bielissä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Cuntin vahvuuksiin kuuluu luovuus, pelinrakentaminen, kädet, kiekonhallinta ja nopeus. Hänen heikkouksiinsa kuuluu voiman ja fysiikan puute, laukaus ja aloittaminen.
Ura > Seuraura

Cunti on Grasshopper Clubin kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä vain 15-vuotiaana Sveitsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla 1. Ligan EHC Dübendorfissa lainalla Grasshopperin A-nuorista kaudella 2004–2005. Kaudella 2005–2006 Cunti pelasi Dübendorfissa sekä GCK Lionsin miesten joukkueessa Sveitsin korkeimmalla sarjatasolla Nationalliga B:ssä. Kaudella 2006–2007 hän esiintyi peräti viidessä eri seurajoukkueessa; suurin osan Cuntin runkosarjasta eteni Grasshopperin A-nuorissa. Seuran miesten joukkueen lisäksi hän pelasi myös NLB:tä HC Thurgaussa ja Sveitsin alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa sekä 1. Ligaa Dübendorfissa ja SC Weinfeldenissä. Pudotuspeleissä Cunti pelasi Dübendorfin vahvuudessa.
Tampa Bay Lightning varasi Cuntin kolmannella kierroksella 75. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2007. Hän siirtyi kaudeksi 2007–2008 Pohjois-Amerikkaan ja USHL-joukkue Chicago Steelin riveihin. Kesällä 2008 QMJHL-joukkue Rimouski Océanic varasi Cuntin 17. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2008–2009. Cunti edusti Océanicia QMJHL-kauden päätteeksi myös Memorial Cupissa, jota joukkue isännöi.
Syyskuussa 2009 Cunti palasi kotimaahansa ja siirtyi try-outille National League A -joukkue SC Berniin. Jäätyään ilman sopimusta hän aloitti kauden 2009–2010 lokakuussa saman liigan SCL Tigersissa, jossa Cunti pelasi 12 runkosarjaottelua tehopistein 1+1=2. Kaudeksi 2010–2011 hän palasi kasvattajaseuraansa GCK Lionsiin pelaamaan NLB:tä. Cunti oli tehoilla 9+23=32 joukkueen toiseksi paras pistemies Claudio Michelin kanssa. Hän teki helmikuussa 2011 vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa, mutta Cunti aloitti kauden 2011–2012 kuitenkin sarjatasoa ylempänä ZSC Lionsissa, jonne hän sai kevääseen 2014 asti ulottuneen sopimuksen lokakuussa 2011. Kausi 2011–2012 oli Cuntille ensimmäinen kokonainen NLA:ssa ja se toi hänelle 35 runkosarjaottelussa tehot 11+13=24 sekä 15 playoff-ottelussa tehot 1+7=8. Cunti voitti kauden päätteeksi Sveitsin-mestaruuden ja hänet valittiin NLA:n parhaaksi tulokkaaksi.
Kaudella 2013–2014 Cunti teki NLA:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 18+26=44, joilla hän oli ZSC:n paras syöttäjä Marc-André Bergeronin kanssa ja toiseksi paras pistemies Roman Wickin jälkeen. Cunti jakoi koko liigan pistepörssin neljännen sijan HC Servette Genèven Kaspars Daugaviņšin ja HC Luganon Brett McLeanin kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi Sveitsin-mestaruuden ja valittiin NLA:n tähdistökentälliseen. Huhtikuussa 2014 Cunti teki kolmivuotisen jatkosopimuksen ZSC:n kanssa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Sveitsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Tukholma 2013 | jääkiekko |  |
Cunti edusti Sveitsiä Sotšin olympiakisoissa 2014 sekä MM-kilpailuissa vuosina 2013 ja 2014, joista ensimmäinen turnaus päättyi hopeaan. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2005 ja 2007 sekä alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2006.
Muuta

Cuntin setä Pietro pelasi 1980-luvulla useita miesten arvokisoja.
Pragmaattinen sanktio

Pragmaattinen sanktio (lat. sanctio pragmatica) on roomalaisesta oikeudesta lainattu termi, jolla on Euroopan historiassa viitattu eräisiin keisarillisiin määräyksiin, jotka ovat koskeneet jotain yksittäistä asiaa ja ohittaneet normaalin lainsäädännön. Nimitystä on myöhemmin käytetty varsinkin eräissä maissa kruununperimysjärjestykseen monarkin määräyksellä tehdyistä muutoksista, joiden tarkoituksena on ollut mahdollistaa kruunun periytyminen tietylle jälkeläiselle.
Tunnettuja pragmaattisia sanktioita ovat olleet muun muassa seuraavat:
Itä-Rooman keisarin Justinianus I:n vuoden 554 pragmaattinen sanktio, jolla Italiasta tehtiin Itä-Rooman provinssi
Ranskan kuninkaan Ludvig IX:n vuoden 1269 kirkollisia asioita koskenut pragmaattinen sanktio, todettiin 1500-luvulla väärennetyksi asiakirjaksi
Bourgesin pragmaattinen sanktio, Ranskan kuninkaan Kaarle VII:n vuonna 1438 antama määräys, joka rajoitti paavin valtaa Ranskan kirkkoa koskeneissa asioissa
Vuoden 1549 pragmaattinen sanktio, keisari Kaarle V:n määräys Alankomaiden yhtenäisestä hallinnosta
Vuoden 1713 pragmaattinen sanktio, keisari Kaarle VI:n määräys, jonka mukaan Habsburgien maiden tulisi periytyä jakamattomina hänen pojalleen tai tyttärelleen
Vuoden 1759 pragmaattinen sanktio, Espanjan kuninkaan Kaarle III:n määräys, jonka mukaan Espanjan ja Molempain Sisiliain kuningaskunnan kruunut periytyisivät hänen eri pojilleen
Vuoden 1830 pragmaattinen sanktio, Espanjan kuninkaan Ferdinand VII:n määräys, joka mahdollisti kruunun periytymisen myös kuninkaan tyttärelle poikien puuttuessa
Praetorium

Praetorium (lat.) voi viitata seuraaviin:
praetorium, Rooman valtakunnassa alun perin sotilasleirin (castra) komentajan teltta, myöhemmin provinssin maaherran virka-asunto
Praetorium, antiikin aikainen kaupunki Britanniassa
Praetorium, antiikin aikainen kaupunki Hispania Tarraconensiksessa, nykyinen La Roca Espanjassa
Praetorium, antiikin aikainen kaupunki Pannoniassa
Praetorium, antiikin aikainen majatalorakennus Dionissa Makedoniassa
Petrified Forestin kansallispuisto

Petrified Forestin sijainti Arizonassa
| --- | --- |
Sijainti:  Apachen ja Navajon piirikunnat, Arizona Yhdysvallat
Lähin kaupunki:  Holbrook
Pinta-ala:  885 km²
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  Petrified Forest National Park 
Tyyppi:  Yhdysvaltain kansallispuisto, kansallispuisto 
Perustettu:  1. tammikuuta 1962
Luokitus:  Maailmanperinnön aieluettelon kohde (d) (30. tammikuuta 2008), International Dark Sky Park (d) (2018) 
Kävijämäärä:  561 681 (2006)
Hallinto:  National Park Service
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Petrified Forestin kansallispuisto sijaitsee Koillis-Arizonassa, Interstate 40:n lähistöllä Holbrookin ja Navajon välissä.
Puisto saa nimensä kivettyneistä puista, joita alueella on valtava määrä. Ne huuhtoutuivat aikoinaan jokien mukana tälle silloin soiselle alueelle, ja hautautuivat vulkaaniseen tuhkaan. Puuaines on vuosisatojen kuluessa korvautunut mineraaleilla, ja puut muuttuneet vähitellen kiviksi. Useimmat puut on aikaisemmin luokiteltu Araucarioxylon arizonicum -lajiin. Puisto koostuu kahdesta osasta: pohjoispuolella pääsee ihailemaan moniväristä maisemaa joka tunnetaan nimellä Painted Desert, eteläpuoli puolestaan sisältää useita kivettyneiden puiden keskittymiä.
Petrified Forest sai kansallisen monumentin statuksen 8. joulukuuta 1906. Painted Desert lisättiin alueeseen myöhemmin, ja 9. joulukuuta 1962 alue nimettiin kansallispuistoksi.
Puisto on pinta-alaltaan 885 km², ja liikkuminen onnistuu parhaiten autolla. Patikointimahdollisuudet ovat hyvin rajatut – alueen pisin patikkareitti on vähän yli 2 mailia pitkä. Patikointi ja leiriytyminen alueella on luvanvaraista.
Kuvia

Kivettynyttä puuta.
Kivettyneitä puita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Petrified Forestin kansallispuisto Wikimedia Commonsissa
Yhdysvaltain kansallispuistot
Acadia
American Samoa
Arches
Badlands
Big Bend
Biscayne
Black Canyon of the Gunnison
Bryce Canyon
Canyonlands
Capitol Reef
Carlsbad Caverns
Channel Islands
Congaree
Crater Lake
Cuyahoga Valley
Death Valley
Denali
Dry Tortugas
Everglades
Gates of the Arctic
Glacier
Glacier Bay
Grand Canyon
Grand Teton
Great Basin
Great Sand Dunes
Great Smoky Mountains
Guadalupe Mountains
Haleakalā
Hawaii Volcanoes
Hot Springs
Isle Royale
Joshua Tree
Katmai
Kenai Fjords
Kings Canyon
Kobuk Valley
Lake Clark
Lassen Volcanic
Mammoth Cave
Mesa Verde
Mount Rainier
North Cascades
Olympic
Petrified Forest
Pinnacles
Redwood
Rocky Mountain
Saguaro
Sequoia
Shenandoah
Theodore Roosevelt
Virgin Islands
Voyageurs
Wind Cave
Wrangell-St. Elias
Yellowstone
Yosemite
Zion
Lampellonjärvi

| Lampellonjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hämeenlinna
Koordinaatit:  61°04′28″N, 25°03′37″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Ormajoen valuma-alue (35.79)
Laskujoki:  oja Lamminjärveen 
Järvinumero:  35.792.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  108,7 m  
Rantaviiva:  1,191 km  
Pinta-ala:  5,602 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiLampellonjärvi 
Lampellonjärvi  on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa Lammin kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 5,6 hehtaaria ja se on 500 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Ormajoen valuma-alueella (35.79), jonka Ormajärven valuma-alueeseen (35.792) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 108,7 metriä mpy.
Praga

Praga voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Praga, historiallinen kaupunginosa Varsovassa.
ČKD-Praga, entinen tšekkoslovakialainen kone-, auto- ja lentokonetehdas.
Pragaa käytetään joissakin kielissä Prahan nimenä. Näihin kieliin lukeutuvat latina, italia, portugali, espanja, puola ja venäjä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Praga”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Portsmouth (1650)

| Portsmouth |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Portsmouthin telakka
Kölinlasku:  kesäkuu 1649
Laskettu vesille:  1650
Palveluskäyttöön:  1650
Poistui palveluskäytöstä:  räjähtänyt 1689
Tekniset tiedot
Uppouma:  422 bm
Pituus:  30,18 m (köli)
Leveys:  8,64 m
Syväys:  3,86 m
Miehistöä:  170
Aseistus
Aseistus:  38 tykkiä
Portsmouth oli Englannin tasavallan laivaston vuonna 1651 vesillelaskettu 38-tykkinen neljännen luokan linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin huhtikuussa 1649 Portsmouthin telakalta, jossa rakennustöistä vastasi Thomas Eastwood. Köli laskettiin kesäkuussa, ja alus laskettiin vesille vuonna 1650. Aluksen valmistuskustannukset olivat 3 587 puntaa.
Palvelus

Alus otettiin palvelukseen 1650 päällikkönään William Bradley ja se purjehti Irlannin rannikolla. Alus oli 1651 Irlannin merellä Blaken laivasto-osaston mukana. Ensimmäisessä Englannin-Hollannin sodassa alus osallistui 19. toukokuuta 1652 Doverin taisteluun ja Kentish Knockin taisteluun 28. syyskuuta.
Aluksen päälliköksi tuli 30. elokuuta 1688 George Saint Loe. Lokakuussa alus kuului Darthmouthin laivasto-osastoon. Alus osallistui 1. toukokuuta 1689 Bantry Bayn taisteluun. Ranskan laivaston 58-tykkinen linjalaiva La Marquise valtasi aluksen Kanaalissa. Vallattu alus tuhoutui räjähdyksessä.