stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jeremy Strong
Ura

Strong muutti valmistuttuaan 2001 New Yorkiin. Hän työskenteli tarjoilijana, eikä saanut yhtään esiintymiskoekutsua ensimmäisenä vuotenaan New Yorkissa. Hän työskenteli pääosan 2000-luvun alusta monessa eri tehtävissä itsenäisten elokuvatuotantojen ja teatterin parissa. Hän toimi muun muassa näytelmäkirjailija Wendy Wassersteinin avustajana ja teki öisin yhden miehen näytelmiä. Hän oli vuosina 2002 ja 2004 mukana Williamstown Theatre Festival -kesäteatterissa, ja vuonna 2005 hän oli Day-Lewisin henkilökohtaisena apulaisena The Ballad of Jack and Rosen kuvauksissa.
Strongilla oli Off-Broadway-roolit näytelmissä Defiance (2006) ja New Jerusalem (2008) sekä Broadway-rooli näytelmässä A Man for All Seasons (2008). Strong pääsi 2010-luvulla myös merkittäviin elokuviin, ja hänellä oli roolit muun muassa elokuvissa Zero Dark Thirty (2012), Lincoln (2012), Selma (2014) ja The Big Short (2015).
Strong sai vuonna 2016 paikan televisiosarjasta Succession. Sarjaa tuottanut Adam McKay kysyi Strongia lukemaan pilottijakson käsikirjoituksen ja kertomaan, mihin hahmoon kytkeytyi voimakkaimmin. Strong piti nulikkamaisesta ja sarkastisesta Roman Roystä, mutta sitä esittämään valittiin Kieran Culkin. Strong sai kuitenkin koe-esiintymisensä ansiosta Romanin isoveljen Kendall Royn roolin. Hän sai runsaasti kehuja itsepäisen ja levottoman hahmon näyttelemisestä, ja itse sarjasta tuli taloudellinen ja kriittinen menestys. Successionia esitettiin vuoteen 2023, ja Strong voitti siitä 2020 Emmyn ja Golden Globen.
Strong sai 2024 Tony-palkinnon roolistaan Henrik Ibsenin näytelmän En folkefiende Broadway-sovituksessa. Samana vuonna hän näytteli Donald Trumpin oppi-isää, ristiriitaista asianajajaa Roy Cohnia. Strong sai suorituksesta parhaan miessivuosan Oscar-ehdokkuuden.
Aiheesta muualla

Jeremy Strong Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Emmy Awards 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Elonet 
Muut:  IdRef 
Jeremy Strong 2014
Turkki yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa

| Sija |        |        |        | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 21. | 11 | 8 | 9 | 28 |
Turkki on saavuttanut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman Euroopan-mestaruuskilpailuissa 28 mitalia, joista 11 on kultaa. EM-kisojen mitalitilastossa se on 21. sijalla. Turkin ensimmäinen mitalisti oli Brysselissä 1950 pronssia kolmiloikassa saavuttanut Ruhi Sarialp. Muut mitalit ovat 2000-luvulta juoksulajeista. Süreyya Ayhan voitti 1 500 metrillä kultaa Münchenissä 2002 ja etiopialaissyntyinen Elvan Abeylegesse saavutti 5 000 metrillä pronssia Göteborgissa 2006. Barcelonan EM-kisoissa 2010 Turkki sijoittui mitalitilastossa kuudenneksi kolmella mitalillaan: Abeylegesse saavutti kultaa molemmilla pitkillä ratajuoksumatkoilla, ja lisäksi kultaa voitti Nevin Yanıt 100 metrin aitajuoksussa. Toinen etiopialaissyntyinen kestävyysjuoksija Alemitu Bekele voitti alun perin 5 000 metrin kilpailun, mutta hänet hylättiin myöhemmin dopingrikkomuksen vuoksi. Helsingissä 2012 Turkki oli mitalitilastossa lopulta yhdeksäs neljän mitalin saaliillaan: Polat Kemboi Arıkan voitti kultaa 10 000 metrin juoksussa ja saavutti pronssia 5 000 metrillä. Gülcan Mıngır voitti kultaa 3 000 metrin estejuoksussa. Hopealle ylsi Tarık Langat Akdağ 3 000 metrin estejuoksussa. Nevin Yanıt voitti alun perin 100 metrin aitajuoksun ja Aslı Çakır Alptekin ja Gamze Bulut ottivat kaksoisvoiton 1 500 metrin juoksussa, mutta heidät hylättiin myöhemmin dopingin vuoksi. Zürichissä 2014 Ali Kaya oli Turkin ainoa mitalisti saavutettuaan pronssia 10 000 metrin juoksussa.
Amsterdamissa 2016 Turkki saavutti neljä kultamitalia ja yhteensä 12 mitalia ollen mitalitilaston neljäs. Kultaa voittivat Yasemin Can 5 000 metrin ja 10 000 metrin juoksussa, Polat Kemboi Arıkan 10 000 metrillä ja Yasmani Copello 400 metrin aitajuoksussa. Amsterdamissa Turkin joukkueen 39 urheilijasta 17 oli syntyperältään ei-turkkilaisia. Kultamitalistit Yasemin Can ja Polat Kemboi Arıkan ovat kenialaistaustaisia ja Yasmani Copello kuubalaistaustainen. Berliinissä 2018 Turkki saavutti viisi mitalia; Ramil Quliyev voitti kultaa 200 metrin juoksussa, hopeaa saavuttivat Yasmani Copello 400 metrin aitajuoksussa ja miesten pikaviestijoukkue ja pronssia saavuttivat Jak Ali Harvey 100 metrillä ja Yasemin Can 5 000 metrillä.
Turkin menestys  kisoittain

| Kisavuosi ja -paikka | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä | Sijoitus mitalitilastossa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950 Bryssel | 0 | 0 | 1 | 1 | 14. |
| 2002 München | 1 | 0 | 0 | 1 | 17. |
| 2006 Göteborg | 0 | 0 | 1 | 1 | 30. |
| 2010 Barcelona | 3 | 0 | 0 | 3 | 6. |
| 2012 Helsinki | 2 | 1 | 1 | 4 | 9. |
| 2014 Zürich | 0 | 0 | 1 | 1 | 23. |
| 2016 Amsterdam | 4 | 5 | 3 | 12 | 4. |
| 2018 Berliini | 1 | 2 | 2 | 5 | 13. |
| Yhteensä | 11 | 8 | 9 | 28 | 21. |
Turkin EM-mitaliurheilijat

| Urheilija | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä | Vuodet | Lajit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Elvan Abeylegesse | 2 | 0 | 1 | 3 | 2006–2010 | 5 000 metrin juoksu, 10 000 metrin juoksu |
| Polat Kemboi Arıkan | 2 | 0 | 1 | 3 | 2012–2016 | 5 000 metrin juoksu, 10 000 metrin juoksu |
| Yasemin Can | 2 | 0 | 1 | 3 | 2016–2018 | 5 000 metrin juoksu, 10 000 metrin juoksu |
| Ramil Quliyev | 1 | 2 | 0 | 3 | 2016–2018 | 200 metrin juoksu, 4 × 100 metrin viestijuoksu |
| Yasmani Copello | 1 | 1 | 0 | 2 | 2016–2018 | 400 metrin aitajuoksu |
| Süreyya Ayhan | 1 | 0 | 0 | 1 | 2002 | 1 500 metrin juoksu |
| Nevin Yanıt | 1 | 0 | 0 | 1 | 2010 | 100 metrin aitajuoksu |
| Gülcan Mıngır | 1 | 0 | 0 | 1 | 2012 | 3 000 metrin estejuoksu |
| Jak Ali Harvey | 0 | 2 | 1 | 3 | 2016–2018 | 100 metrin juoksu, 4 × 100 metrin viestijuoksu |
| Ali Kaya | 0 | 1 | 1 | 2 | 2014–2016 | 10 000 metrin juoksu |
| Tarık Langat Akdağ | 0 | 1 | 0 | 1 | 2012 | 3 000 metrin estejuoksu |
| Kaan Kigen Özbilen | 0 | 1 | 0 | 1 | 2016 | puolimaraton |
| Aras Kaya | 0 | 1 | 0 | 1 | 2016 | 3 000 metrin estejuoksu |
| Ruhi Sarialp | 0 | 0 | 1 | 1 | 1950 | kolmiloikka |
| Özlem Kaya | 0 | 0 | 1 | 1 | 2016 | 3 000 metrin estejuoksu |
| Emel Dereli | 0 | 0 | 1 | 1 | 2016 | kuulantyöntö |
| Efre Zafer Barnes | 0 | 1 | 0 | 1 | 2018 | 4 × 100 metrin viestijuoksu |
| Yigitcan Hekimoglu | 0 | 1 | 0 | 1 | 2018 | 4 × 100 metrin viestijuoksu |
Etnankoira

| Etnankoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Sisilia,  Italia
Määrä:  Suomessa rekisteröity 507
Rodun syntyaika:  ikivanha
Alkuperäinen käyttö:  villijäniksen metsästys
Nykyinen käyttö:  seura- ja harrastekoira, Italiassa myös metsästyskoira
Elinikä:  12–14 vuotta
Muita nimityksiä:  cirneco dell'Etna, cirneco de l'Etna, cirneco del Etna, etna cirneco, cirneco, sisilianvinttikoira, sisiliankoira, Etnahund, Etna Hound
FCI-luokitus:  ryhmä 5 Pystykorvat ja alkukantaiset koirat alaryhmä 7 Alkukantaiset metsästyskoirat #199
Ulkonäkö
Paino:  uros 10–13 kg, narttu 8–11 kg
Säkäkorkeus:  uros 46–50 cm, narttu 44–48 cm
Väritys:  Kellanruskea väri, jonka sävy voi vaihdella tummasta vaaleaan tai haalistuneeseen, tai punaruskea väri valkoisin merkein: Valkoinen läsi tai merkki päässä ja rinnassa, valkoiset käpälät, vatsanalus ja hännänpää. Valkoinen kaulus ei ole toivottava. Hyväksytään punaruskea väri, jossa on hieman vaaleampia ja tummempia karvoja.
Etnankoira (ital. cirneco dell'Etna, sisiliaksi cirnecu) on italialainen koirarotu. Se on vinttikoiran tyyppinen pystykorvainen, alkukantainen ja harvinainen rotu. Cirneco dell’etnan tarkka alkuperä jää hämärän peittoon, mutta se on hyvin vanha rotu ja muuttunut vuosisatojen saatossa vain vähän. Rotu on saanut olla melko rauhassa, ja vasta viime vuosina sen jalostukseen on puututtu.
Rotu on nykyisin lähinnä seura- ja harrastekoira. Italiassa sitä käytetään yhä villikaniinien metsästykseen. Cirneco on nopea koira, ja ketteränä se pystyy vaihtamaan suuntaa nopeasti esimerkiksi metsästyksen aikana. Cirneco käyttää metsästäessään kuuloaan, näköään ja hajuaistiaan.
Ulkonäkö

Etnankoira on tyylikäs ja hoikkalinjainen koira. Rungoltaan se on neliömäinen ja suoraselkäinen. Karvapeite on lyhyttä, aluskarvatonta, sileää ja väriltään kellanruskeaa (fawn). Etnankoiralla on pystyt, isot korvat. Korvan ruston kuuluu olla jäykkää ja korvien sijaita lähekkäin. Säkäkorkeus on uroksilla 46–50 senttimetriä ja nartuilla 44–48 senttimetriä. Paino on uroksilla 10–13 kg ja nartuilla 8–11 kg. Etnankoira muistuttaa ulkonäöltään faaraokoiraa, mutta on sitä pienempi ja rungoltaan neliömäisempi.
Luonne ja käyttäytyminen

Etnankoira on luonteeltaan temperamenttinen, eloisa, ystävällinen, iloinen ja leikkisä koira. Etnankoiran leikkisyys säilyy yleensä vanhoihin päiviin asti. Se on myös hyvin läheisyyttä rakastava koira, ja sen lempipaikka onkin yleensä kainalossa sohvalla tai peiton alla omistajansa vieressä. Etnankoira kiintyy voimakkaasti perheeseensä ja tulee yleensä hyvin toimeen ystävällisenä ja lempeänä koirana kaikenikäisten ihmisten kanssa. Miellyttämisenhalua sillä ei ole kovin paljon, joten ilman hyvää motivointikeinoa se ei välttämättä aina tottele ainakaan ensimmäisellä käskyllä. Etnankoiralla on kuitenkin miellyttämisenhalua enemmän kuin yleensä vinttikoirilla. Se tarvitsee johdonmukaisen ja määrätietoisen peruskasvatuksen.
Etnankoira on myös liikunnallinen koira. Se on nopea, vahva, kestävä ja ketterä koira.
Harrastaminen

Etnankoiran kanssa voi harrastaa vinttikoirakilpailuja, koiranäyttelyjä sekä agilitya. Italiassa rodulle järjestetään metsästyskokeita.
Alkuperä

Etnankoira on ikivanha rotu, jonka juuret johtavat 1000-luvulle ennen ajanlaskun alkua. Joidenkin mielestä se polveutuu Egyptin viimeisten dynastioiden faaraoiden koirista ja niistä koirista, joita foinikialaiset kauppiaat toivat Italiaan. Tutkimukset antavat aiheen olettaa, että se olisi Sisilian alkuperäisrotu.
Hollantilainen vinttikoiraekspertti Leo Bosman uskoo, että rodun esi-isä on historiallisissa lähteissä mainittu Cane Cireneico eli "kyrenaikalainen koira", jonka alkuperä on nykyisessä Itä-Libyassa. Kyrenaika sijaitsi muinaisessa kreikkalais-roomalaisessa Kyrenen kaupungisssa, josta käsin kulki kauppalaivoja Kreikan, Rooman ja Pohjois-Afrikan välillä. Toisen teorian mukaan nimi cirneco tulee latinan sanasta cernere ("erotella", "seuloa" tai "etsiä", "löytää").
Etnankoiran näköisiä korkokuvia on löydetty faaraoiden haudoista, mm. Luxorista ja Ben-Hassanista. Sisiliasta on myös löydetty 45 cm korkea luuranko, joka muistuttaa rotua suuresti. Luuranko on paikallistettu vuoteen 1400 eaa. Nykyisin kyseinen luuranko on nähtävissä Pigorini-museossa Roomassa. Myös vanhoista Sisiliasta löytyneistä kolikoista on löydetty etnankoiraa esittäviä koiran kuvia. Kirjallista tietoa cirnecoista ei ole, mutta Aristoteles (384–322 eaa.) mainitsee välimerenkoirasta, jolla on teräväkärkiset korvat.
Suomessa etnankoira on suhteellisen uusi rotu. Ensimmäinen rodunedustaja saapui Suomeen vuonna 1992 Sloveniasta, ja Suomen ensimmäinen pentue syntyi vuonna 1999.
Terveys ja hoito

Etnankoirat ovat pitkäikäisiä: ne voivat elää lähemmäs 15 vuoden ikäisiksi. Etnankoiraa pidetään hyvin terveenä rotuna. Sille ei ole kuitenkaan juurikaan tehty tarkempia terveystutkimuksia muualla kuin Suomessa. Tutkimuksissa on tullut esille joitakin silmäsairauksia, muutama vanhuusiän sivuääni sydämestä ja muutama lievä patellaluksaatio (polvilumpion sijoiltaan meno) toisessa polvessa.
Etnankoira on erittäin helppohoitoinen rotu. Turkin hoidoksi riittää pesu tarvittaessa, ehkä muutaman kerran vuodessa. Rodulla ei ole lainkaan aluskarvaa ja karvanlähtö on vähäistä. Juoksuaika etnankoiranartuilla on usein vain kerran vuodessa, joillakin yksilöillä kaksi kertaa vuodessa tai esimerkiksi 8–12 kk:n välein.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Rotumääritelmä (Suomen Kennelliitto, pdf)
Suomen Italiaanot ja Cirnecot ry
Jane Mooren artikkelit etnankoirasta (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: it:Cirneco dell'Etna
| n k Italialaiset koirarodut |
| --- | --- |
FCI:  Bergamonpaimenkoira  Bolognese  Cane corso  Etnankoira  Italianajokoira  Italianseisoja  Italianvinttikoira  Lagotto romagnolo  Maremmanajokoira  Maremmano-abruzzese  Napolinmastiffi  Spinone  Volpino italiano 
Muut ENCI:n tai ACL:n hyväksymät:  Apenniinienajokoira  Apuaanienpaimenkoira  Biellanpaimenkoira  Fonninpaimenkoira  Lessinianpaimenkoira  Silanpaimenkoira  Sisilianpaimenkoira  Spino degli iblei 
Harvinaiset:  Abruzzinmastiffi  Apenniinienpaimenkoira  Cane da presa  Cane toccatore  Carnianajokoira  Carnianpaimenkoira  Eteläitalianvinttikoira  Gavoinkoira  Italianalppimastiffi  Italianpaimenkoira  Italiansusikoira (lupo italiano)  Lottatore brindisino  Molisenajokoira  Pardogge  Sardinianajokoira  Sardiniandoggi  Sardinianvinttikoira  Segugio alpino  Segugio cravin  Spinusu 
Sukupuuttoon kuolleet:  Alppimastiffi  Aostanpaimenkoira  Apulianvinttikoira  Bagheriankoira  Branchiero  Bucciriscu  Calabrianajokoira  Calabrianpaimenkoira  Lampedusankoira (cirneco di lampedusa)  Lazionpaimenkoira  Lomellonajokoira  Lucanianpaimenkoira  Padanianvinttikoira  Piemontenmastiffi  Potsdaminvinttikoira  Sisiliandoggi  Toscanankarjakoira  Varbuteddu  Vucciriscu  Yläitalianpaimenkoira 
Käännös suomeksi
Descendants: Wicked World

| Descendants: Wicked World |
| --- | --- |
Tyyli:  animaatio
Kestoaika:  2–3 min.
Pääosissa:   Dove Cameron  Cameron Boyce  Booboo Stewart  Sofia Carson  Mitchell Hope  China Anne McClain 
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Julkaistu:  Disney Channel (Yhdysvallat)
Esitetty:  18. elokuuta 2015 –
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  33 (+3 erikoisjaksoa)
Tunnuskappale:  Sofia Carson – "Rotten to the Core"
Tuotanto
Tuottaja(t):  Jennifer Magee-Cook
Vastaava(t) tuottaja(t):   Jennifer Magee-Cook  Aliki Theofilopoulos 
Ohjaaja(t):   Aliki Theofilopoulos (1 kausi)  Eric Fogel (2 kausi) 
Käsikirjoittaja(t):   Jennifer Magee-Cook  Aliki Theofilopolous  Julia Miranda (1 kausi)  Scott Peterson (2 kausi) 
Säveltäjä(t):  Keith Horn
Tuotantoyhtiö(t):   Bad Angels Productions  5678 Productions  Disney Television Animation 
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Descendants: Wicked World (tai pelkästään Wicked World) on tietokoneanimaatiolla luotu animaatiosarja. Sarja perustuu Disney Channel Original Movien Descendants-elokuvaan. Sen esittäminen aloitettiin Disney Channel -kanavalla 18. elokuuta 2015.
Äänirooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Dove Cameron  | … |  Mal   |
|  Sofia Carson  | … |  Evie   |
|  Cameron Boyce  | … |  Carlos   |
|  Booboo Stewart  | … |  Jay   |
|  China Anne McClain  | … |  Freddie   |
|  Myrna Velasco  | … |  CJ   |
|  Bradley Steven Perry  | … |  Zevon   |
|  Mitchell Hope  | … |  Ben   |
|  Sarah Jeffery  | … |  Audrey   |
|  Brenna D'Amico  | … |  Jane   |
|  Dianne Doan  | … |  Lonnie   |
|  Ursula Taherian  | … |  Jordan   |
|  Jennifer Veal  | … |  Ally   |
Tuotanto

Disney Channel ilmoitti "Descendants: Wicked World" -animaatiosarjan teosta nopeasti Descendants-elokuvan julkaisun jälkeen. Heinäkuussa 2016 Disney Channel ilmoitti sarjan saavan toisen tuotantokauden.
| Kausi | Kausi | Jaksoja | Alkup>  esityspäivä.Avausjakso | Alkup>  esityspäivä.Päätösjakso |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 18 | 2015-8-1818. elokuuta 2015 | 2016-7-1515. heinäkuuta 2016 |
|  | 2 | 15 | 2016-10-2121. lokakuuta 2016 | 2017-2-2424. helmikuuta 2017 |
|  | Erikoisjaksot | 3 | 2015-12-1313. joulukuuta 2015 | 2017-3-33. maaliskuuta 2017 |
Aiheesta muualla

Descendants: Wicked World Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Disney Descendants YouTube.comissa (englanniksi)
Disney Channelilla esitettäviä ja esitettyjä sarjoja
A.N.T. – Aikaistetut nuoret taiturit • Austin ja Ally • Brandy ja Herra Whiskers • Brian O’Brian • Coryn koukerot • Dave the Barbarian • Disney Channel Games • Dog with a Blog • Even Stevens • Finias ja Ferb • Fillmore • Gravity Falls • H2O • Hannah Montana • Hopon poppoo • Isojen tyttöjen leikit • Jake Long – amerikkalainen lohikäärme • Jessie • Jonas Brothers: Living the Dream • Kaksi kunkkua • Keisarin uusi koulu • Kickin’ It • Kim Possible • Klassiset piirretyt • Lab Rats • Lilo & Stitch • Liv ja Maddie • Lizzie McGuire • Mikin klubi • Mikki Hiiren kerhotalo • Nokkapokka • Olli avaruudessa • Onnea matkaan, Charlie! • Paljon melua Maggiesta • Poika tulevaisuudesta • The Proud Family • Se en ollut minä • Shake It Up • Sonny with a Chance • So Random! • Supersairaala • Disneyn Tarzanin legenda • Tavataan välkkärillä • That’s So Raven • Timmy ja haltijakummit • Vaihdokit • Viiden tähden merielämää • Viisikko jutun jäljillä • Violetta • Disneyn Välitunti • Waverly Placen velhot • Zackin ja Codyn viiden tähden elämää
Michel Micombero

| Michel Micombero |
| --- | --- |
 Micombero 1966
Burundin presidentti
 1966–1976  
Edeltäjä:  Ntare V, kuningas
Seuraaja:  Jean-Baptiste Bagaza
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. elokuuta 1940 Rutovu
Kuollut: 16. heinäkuuta 1983 (ikä 42) Mogadishu Somalia
Tiedot
Puolue:  UPRONA
Michel Micombero (1940–1983) oli burundilainen sotilas ja poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä 1966–1976. Hän oli UPRONA-puolueen jäsen.
Micombero oli sotilasarvoltaan kapteeni. Hän sai sekä pääministerin että puolustusministerin tehtävät 19-vuotiaan kuningas Ntare V:n hallinnossa kesäkuussa 1966. Puouli vuotta myöhemmin, 28. marraskuuta 1966 hän julisti Burundin tasavallaksi ja itsensä presidentiksi. Kuningas Ntare V, oli tuolloin poissa maasta. Kuningas Ntare palasi maanpaosta vuonna 1972. Presidentin turvatakauksesta huolimatta kuningas pidätettiin ja häntä syytettiin palkkasoturien hyökkäyksen suunnittelusta. Kuningas tapettiin, kun häntä yritettiin vapauttaa tai karkottaa presidentti Micombero. Sitä seuranneessa sisällissodassa noin 100 000 hutua tapettiin armeijaa ja poliisia hallitsevan tutsienemmistön toimesta.
Micombero pysyi presidenttinä, kunnes hänen serkkunsa Jean-Baptiste Bagaza kaappasi vallan vuonna 1976. Sen jälkeen Micombero muutti Mogadishuun, missä hän kuoli vuonna 1983.
Tšekki yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa

| Sija |        |        |        | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 25. | 6 | 14 | 9 | 29 |
Tšekki osallistui yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman Euroopan-mestaruuskilpailuihin ensimmäisen kerran vuonna 1994. Sitä ennen maan urheilijat edustivat Tšekkoslovakiaa. Tšekki on saavuttanut EM-kilpailuissa yhteensä 29 mitalia, joista kuusi on kultaa. Maa on EM-kisojen kaikkien aikojen mitalitilastossa 25. sijalla.
Tšekin EM-mitalit kisoittain

| Kisapaikka ja -vuosi | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä | Sijoitus mitalitilastossa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1994 Helsinki | 0 | 1 | 1 | 2 | 17. |
| 1998 Budapest | 0 | 2 | 1 | 3 | 16. |
| 2002 München | 1 | 1 | 0 | 2 | 13. |
| 2006 Göteborg | 1 | 2 | 1 | 4 | 12. |
| 2010 Barcelona | 0 | 0 | 1 | 1 | 24. |
| 2012 Helsinki | 3 | 1 | 2 | 6 | 6. |
| 2014 Zürich | 1 | 1 | 2 | 4 | 12. |
| 2016 Amsterdam | 0 | 4 | 0 | 4 | 20. |
| 2018 Berliini | 0 | 2 | 1 | 3 | 20. |
| Yhteensä | 6 | 14 | 9 | 29 | 25. |
Tšekin EM-mitaliurheilijat

| Urheilija | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä | Vuodet | Lajit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Roman Šebrle | 2 | 0 | 0 | 2 | 2002–2006 | kymmenottelu |
| Vítězslav Veselý | 1 | 2 | 0 | 3 | 2012–2016 | keihäänheitto |
| Barbora Špotáková | 1 | 1 | 1 | 3 | 2006–2014 | keihäänheitto |
| Pavel Maslák | 1 | 1 | 0 | 2 | 2012–2016 | 400 metrin juoksu |
| Jiřina Ptáčníková | 1 | 0 | 0 | 1 | 2012 | seiväshyppy |
| Denisa Rosolová | 0 | 1 | 1 | 2 | 2012 | 400 metrin aitajuoksu, 4 × 400 metrin viestijuoksu |
| Jan Kudlička | 0 | 1 | 1 | 2 | 2014–2016 | seiväshyppy |
| Anežka Drahotová | 0 | 1 | 1 | 2 | 2014–2018 | 20 kilometrin kävely |
| Milan Gombala | 0 | 1 | 0 | 1 | 1994 | pituushyppy |
| Helena Fuchsová | 0 | 1 | 0 | 1 | 1998 | 400 metrin juoksu |
| Šárka Kašpárková | 0 | 1 | 0 | 1 | 1998 | kolmiloikka |
| Jiří Mužík | 0 | 1 | 0 | 1 | 2002 | 400 metrin aitajuoksu |
| Tomáš Janků | 0 | 1 | 0 | 1 | 2006 | korkeushyppy |
| Adam Helcelet | 0 | 1 | 0 | 1 | 2016 | kymmenottelu |
| Nikola Ogrodníková | 0 | 1 | 0 | 1 | 2018 | keihäänheitto |
| Jan Železný | 0 | 0 | 2 | 2 | 1994–2006 | keihäänheitto |
| Lukas Vydra | 0 | 0 | 1 | 1 | 1998 | 800 metrin juoksu |
| Tereza Čapková | 0 | 0 | 1 | 1 | 2012 | 1 500 metrin juoksu |
| Jitka Bartoničková | 0 | 0 | 1 | 1 | 2012 | 4 × 400 metrin viestijuoksu |
| Zuzana Bergrová | 0 | 0 | 1 | 1 | 2012 | 4 × 400 metrin viestijuoksu |
| Zuzana Hejnová | 0 | 0 | 1 | 1 | 2012 | 4 × 400 metrin viestijuoksu |
| Eva Vrabcová-Nývltová | 0 | 0 | 1 | 1 | 2018 | maratonjuoksu |
Megaforce (energiajuoma)

| Megaforce |
| --- | --- |

Tyyppi:  energiajuoma
Valmistaja:  Refresco Benelux
Jakelija:  S-kaupat
Väri:  keltainen
Maku:  sitruksinen, makea, marjainen
Muunnelmat:  Sugar Free   Juiced Mango   Solar Citrus   BCAA   Guarana   Mustikka   Cola
Megaforce tai Mega Force eli ”Megis” on alankomaalaisen Refresco Beneluxin tuottama energiajuoma. Megaforcea myydään Suomessa 500 millilitran tölkeissä sokerillisena, sokerittomana, sitruksen sekä mangon makuisena. Saatavilla on ollut myös 330 millilitran tölkissä sokerittomana mansikan-sitruunan ja marjan maulla.
Maailmanlaajuisesti Megaforcesta on saatavilla myös guaranan, mustikan ja kolan makuiset versiot, mutta makuja ei ole Suomen markkinoilla myynnissä.
Belgia yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa

| Sija |        |        |        | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 19. | 12 | 13 | 11 | 36 |
Belgia on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman Euroopan-mestaruuskilpailuihin toisista, vuoden 1938 kisoista alkaen. Se on vuosien 2006, 2010, 2012, 2016 ja 2018 kisoja lukuun ottamatta menestynyt melko vaatimattomasti mutta täysin ilman mitaleja se on jäänyt vain neljissä kisoissa. Kaikkiaan se on saavuttanut 12 kultamitalia. Koko EM-kisahistorian mitalitilastossa se on 19. sijalla. EM-kilpailujen isäntämaana se toimi vuonna 1950, jolloin kisakaupunkina oli Bryssel.
Henkilökohtaisten saavutusten perusteella Belgian EM-kisahistorian menestynein urheilija on pikajuoksija Kim Gevaert, joka vuosina 2002–2006 saavutti kaksi kulta- ja kaksi hopeamitalia. Muut henkilökohtaiseen mestaruuteen yltäneet belgialaisurheilijat ovat estejuoksija ja maratoonari Gaston Roelants, maratoonari Karel Lismont, korkeushyppääjä Tia Hellebaut, kymmenottelija Thomas Van der Plaetsen, 400 metrin juoksija Kevin Borlée, maratoonari Koen Naert sekä seitsenottelija Nafissatou Thiam. Maan ensimmäinen EM-mitalisti oli vuonna 1938 hopeaa 1 500 metrin juoksussa saavuttanut Joseph Mostert.