stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sari Eero
Aiheesta muualla

Eero yhteistyökumppani VPS Henkilöstöpalvelun sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Naisten 100 metrin juoksun Suomen mestarit |
| --- | --- |
1910-luku:  1913: Lisie Nyström  1914: Ida Välimäki  1915: Lisie Nyström  1916: Olga Virtanen  1917: Olga Virtanen  1918: Lisie Nyström  1919: Olga Virtanen 
1920-luku:  1920: Olga Virtanen  1921: Olga Virtanen  1922: Olga Virtanen  1923: Olga Virtanen 
1940-luku:  1945: Mirja Jämes  1946: Aili Reiko  1947: Mirja Jämes  1948: Aili Reiko  1949: Hilkka Helenius 
1950-luku:  1950: Hilkka Talvio  1951: Tuija Lindroos  1952: Ulla Pokki  1953: Ulla Pokki  1954: Salme Jaakkola  1955: Aulikki Lehmijoki  1956: Tuija Valkama  1957: Aulikki Lehmijoki  1958: Tuovi Vahtera  1959: Aulikki Lehmijoki 
1960-luku:  1960: Brita Johansson  1961: Brita Johansson  1962: Brita Johansson  1963: Maija Koivusaari  1964: Maija Koivusaari  1965: Maija Koivusaari  1966: Sirkka Norrlund  1967: Mona-Lisa Strandvall  1968: Mona-Lisa Strandvall  1969: Mona-Lisa Strandvall 
1970-luku:  1970: Mona-Lisa Strandvall  1971: Tuula Rautanen  1972: Tuula Rautanen  1973: Mona-Lisa Pursiainen  1974: Mona-Lisa Pursiainen  1975: Mona-Lisa Pursiainen  1976: Mona-Lisa Pursiainen  1977: Mona-Lisa Pursiainen  1978: Helinä Laihorinne  1979: Helinä Laihorinne 
1980-luku:  1980: Riitta Vesanen  1981: Helinä Laihorinne  1982: Helinä Laihorinne  1983: Helinä Marjamaa  1984: Helinä Marjamaa  1985: Sisko Markkanen  1986: Sisko Markkanen  1987: Auli Marttinen  1988: Sisko Hanhijoki  1989: Sisko Hanhijoki 
1990-luku:  1990: Sisko Hanhijoki  1991: Sisko Hanhijoki  1992: Sisko Hanhijoki  1993: Sanna Hernesniemi  1994: Sanna Hernesniemi  1995: Sanna Hernesniemi  1996: Sanna Hernesniemi  1997: Sanna Hernesniemi  1998: Sanna Kyllönen  1999: Sanna Kyllönen 
2000-luku:  2000: Heidi Hannula  2001: Johanna Manninen  2002: Johanna Manninen  2003: Johanna Manninen  2004: Johanna Manninen  2005: Heidi Hannula  2006: Heidi Hannula  2007: Johanna Manninen  2008: Sari Keskitalo  2009: Sari Keskitalo 
2010-luku:  2010: Sari Keskitalo  2011: Ella Räsänen  2012: Hanna-Maari Latvala  2013: Hanna-Maari Latvala  2014: Hanna-Maari Latvala  2015: Hanna-Maari Latvala  2016: Anna Hämäläinen  2017: Hanna-Maari Latvala  2018: Anniina Kortetmaa  2019: Lotta Kemppinen 
2020-luku:  2020: Lotta Kemppinen  2021: Lotta Kemppinen  2022: Anniina Kortetmaa  2023: Lotta Kemppinen  2024: Lotta Kemppinen 
Kalevan kisat
Satokausikalenteri

Satokausikalenterin logo
Satokausikalenteri on suomalainen tavaramerkki, joka perustuu vuonna 2011 kehitettyyn konseptiin, jossa ihmisiä kannustetaan syömään eri sesonkien mukaisia vihanneksia ja hedelmiä. Satokausi-tuotteisiin kuuluu vuosittain ilmestyviä paperikalentereita, mobiilisovelluksia ja kirjoja. Esimerkiksi Puutarhakalenterissa kerrotaan kotipuutarhan ajankohtaisista asioista, Satokausikartta-sovellus näyttää mustikkapaikat.
Satokausi-brändiin liittyy myös sosiaalisessa mediassa toimiva yhteisö. Brändin tavaramerkki on rekisteröity myös Ruotsissa, jossa toimitaan Skördesesongskalendern-nimellä.
Satokausikalenteri-idean ovat kehittäneet veljekset Samuli Karjula ja Johannes Karjula sekä Samulin vaimo Laura.  Vuonna 2018 konseptin taustalle perustettiin Satokausikalenteri Media Oy, ruoka-alalla toimiva markki­nointiviestinnän luova toimisto.  Tammikuusta 2023 lähtien Satokausi Media -yhtiö on toiminut A-lehtien itsenäisenä tytäryhtiönä. Yhtiön tavoitteena on lisätä suomalaisten kasvisten käyttöä.
Historia > 2011-2017 (Satokausikalenteri ja Sesonkia Oy)

Satokausikalenterin historia alkaa Santahaminan varuskunnasta, jossa Samuli Karjula toimi luutnanttina. Vuonna 2011 hän sai esimieheltään tehtävän kehittää komppanian fyysistä suorituskykyä. Julkisuudessa puhuttiin silloin paljon karppauksesta, ja koska keskustelu asiasta kävi kuumana, Karjula päätti turvautua "varmaan aseeseen", kasviksiin. Hän ehdotti, että komppanian tulisi syödä päivässä puoli kiloa vihanneksia ja otti itselleen saman tavoitteen. Karjula mietti, että jos hän alkaisi käyttää aiempaa useampia kasvislajikkeita, myös kasvisten määrä hänen ruokavaliossaan lisääntyisi. Alettuaan syödä kasviksia säännöllisesti enemmän ja monipuolisemmin kuin ennen, hän alkoi kiinnittää huomiota niiden makuun. Hän huomasi, että esimerkiksi granaattiomena oli heinäkuussa kallista ja maistui pahalta, kun taas marraskuussa se oli halpaa ja maistui mehevältä ja makealta. Karjula oivalsi, että kasviksen oikea sesonki on silloin, kun sen hinta on edullisimmillaan ja alkoi tehdä havainnoistaan Excel-listaa. Hän esitteli sitä vaimolleen Lauralle ja veljelleen Johannekselle ja yhdessä he totuttelivat käyttämään kalenteria arjessa. Johannes Karjula ehdotti, että listan voisi julkaista seinäkalenterina, kun siinä olisi tiedot yli sadan lajin sesonkiajoista. Vanhempainvapaalla ollut Laura Karjula perusti kalenteria varten toiminimen ja veljekset tekivät kalenterille Facebook-sivun, joka sai lyhyessä ajassa parituhatta seuraajaa. Seuraajamäärästä innostuneena he uskalsivat painattaa myyntiin ensimmäiset Satokausikalenterit syksyllä 2013 seuraavalle vuodelle. Syksyyn 2014 asti Samuli Karjula pyöritti toimintaa harrastusmielessä vapaa-ajallaan, mutta kun hänen vaimonsa palasi töihin, hän otti virkavapaata päivätyöstään ja keskittyi kalenteriin itse.
Satokausikalenterin alkuperäinen tuottaja oli Sesonkia Oy, joka rekisteröi tavaramerkeikseen sekä Satokausikalenterin että Satokauden.
Sesonkian kehittelemässä Satokassi-kampanjassa viikon vihannekset ja hedelmät voidaan ostaa kerralla tietyistä kaupoista alle kymmenen euron hintaan. Esimerkiksi huhtikuussa 2015 Satokassit sisälsivät muun muassa Lanttua, mangoa ja veriappelsiinia.
Vuonna 2017 kalenteria tehtiin yhteistyössä muun muassa ravitsemustieteilijöiden opiskelijajärjestön kanssa. Loppuvuonna 2017 Satokausikalenterissa oli yli 170 eri kasvista sekä kotimaiset kalat ja sillä oli yli 84 000 seuraajaa Facebookissa.
Historia > 2018-2022 (Satokausikalenteri Media Oy)

Kesällä 2018 Satokausikalenterin osakkaaksi ja toimitusjohtajaksi nimitettiin Natalia Salmela. Hänen johdollaan Satokausikalenterin ympärille syntyi Satokausikalenteri Media Oy, markkinointiviestinnän luova toimisto, joka tekee myös oman brändinsä ulkopuolisia projekteja ruoka-alan toimijoille kuten kaupoille. Yrityksen tekemisiä yhdistää tavoite lisätä kasvisten osuutta ruokavalioissa ja levittää sesonkiajattelua. Satokausikalenteri-julkaisut saivat vuonna 2018 noin 24 miljoonaa näyttökertaa somessa.
Loka–marraskuun vaihteessa 2018 Satokausikalenterilla oli ruusukaaliin liittyvä kampanja, ruusukaalivallankumous. Neljän viikon aikana sisältöjä katsottiin puoli miljoonaa kertaa ja esimerkiksi S-ryhmän kaupoissa ruusukaalin menekki kasvoi edelliseen vuoteen verrattuna 60 prosenttia.
Satokausikalenterin perustajat Samuli ja Laura Karjula kutsuttiin Linnan juhliin joulukuussa 2018. Laura Karjulan punakaalilla vaaleanliilaksi värjätty silkkinen, Ametistiksi nimetty iltapuku oli ekologisista vaatteistaan tunnettujen Outi Les Pyyn ja ompelijamestari Paula Malleuksen valmistama ja siinä oli käytetty silkin lisäksi myös Pure Wasten leikkujätteestä uusiotuotettua trikoota ja käytettyä messumattoa. Puvussa yhdistyivät Satokausikalenterin arvot, jotka suosivat kotimaista, kasvispainotteista ruokaa, ekologisuutta ja käsityötä. Vuoden 2019 Satokausikalenteria myytin vuoden 2018 loppuun mennessä yli 100 000 kappaletta.
Vuonna 2019 ilmestyi uusi Satokausikalenteri-mobiilisovellus. Vuoden 2020 kalenteri julkaistiin syyskuun viimeisenä sunnuntaina vietettävänä Maailman sydänpäivänä. Kalenteri tehtiin yhteistyössä Sydänliiton kanssa ja se oli omistettu erityisesti punaisille sesonkikasviksille, kuten punakaalille, punajuurelle, tomaatille ja puolukalle. Kalenterissa kerrottiin myös sydänterveyttä edistävästä ruuasta. Satokausikalenteri ja Atria aloittivat yhteistyön, jonka tarkoituksena oli nostaa esille kaikenlaista kotimaista ruokaa. Sadonkorjuuhaasteessa annettiin vinkkejä, miten tuttuihin ruokiin voi lisätä kasviksia. Kun karjalanpaistiin lisää juuriselleriä, salottisipuleita ja kuivattuja suppilovahveroita, saadaan karjulanpaistia, juurekkeeksi taas kutsuttiin lihamureketta, jota oli jatkettu kelta- tai punajuurella.
Huhtikuussa 2022 päättyneen tilikauden liikevaihto oli 1,2 miljoonaa euroa. Kesäkuussa Satokausikalenterilla oli Instagramissa 123 000 seuraajaa ja Facebookissa 100 000.
Historia > 2023– (Satokausi Media ja A-lehdet)

Tammikuussa 2023 A-lehdet kertoi ostaneensa 51 prosenttia Satokausikalenteri Mediasta. Satokausi Mediasta tuli A-lehtien itsenäinen tytäryhtiö ja sen johdossa jatkoi toimitusjohtaja Samuli Karjula. Verkkokaupasta ja logistiikasta vastasi hänen veljensä Juuso Karjula. Johannes Karjula jatkoi hallituksessa.
Organisaatio

| Satokausi Media Oy |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
Perustettu:  2018
Toimitusjohtaja:  Samuli Karjula
Puheenjohtaja:  Heli Arantola
Avainhenkilöt:  Titta Halme, Johannes Karjula 
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi 
Toiminta-alue:  Suomi
Toimiala:  kustannustoiminta
Tuotteet:  Satokausikalenteri-julkaisut
Liikevaihto:  1,28 milj. euroa (2023)
Tilikauden tulos:  -0,313 milj. euroa (2023)
Henkilöstö:  2 (2023)
Omistaja:  A-lehdet (51 %) ja Sesonkia Oy
Kotisivu:  www.satokausikalenteri.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Satokausikalenteri-brändin omistaja Satokausi Media Oy on osa perheyhtiö A-lehtiä, joka omistaa yhtiöstä enemmistön. Karjulan veljekset Samuli, Johannes ja Juuso toimivat yhtiössä operatiivisina omistajina Sesonkia Oy -yrityksensä kautta. Kesällä 2024 Satokausikalenteri työllisti noin 10 henkilötyövuotta. Yhtiön tavoitteena on lisätä suomalaisten kasvisten käyttöä.
Satokausikalenterin tavaramerkki on rekisteröity myös Ruotsissa, jossa toimitaan Skördesesongskalendern-nimellä.
Julkaisut > Kalenterit

Sesonkia Oy julkaisi Satokausikalenterin vuosina 2014, 2015 ja 2016, vuonna 2017 sen julkaisi Otava. Vuodesta 2018 lähtien kalentereita on julkaissut Satokausikalenteri Media Oy. Satokausikalenterista julkaistaan erilaisia versioita, esimerkiksi Puutarhakalenterissa keskitytään kotipuutarhoille ajankohtaisiin asioihin.
Julkaisut > Kirjat

Satokausikalenteri-brändin alla on julkaistu myös kirjoja:
Satokauden ruokaa (Otava, 2016) -teos, tekijät Samuli Karjula & Susanna Haavisto. Kirja on tieto- ja keittokirjan yhdistelmä, jossa palataan nykyisten ruokatrendien juurille. Kirjan kuvituksessa käytettiin Suomi syö ja juo -hankkeessa mukana olleiden kolmentoista museon historiallisia kuva-aineistoja.
Satokauden smoothiet (Otava, 2017), tekijät Samuli Karjula, Karim Khanj ja Olli Haataja
Rouva Kasviksen parhaat (Otava, 2017), tekijä Pirjo Toikkanen
Vuonna 2017 julkaistiin lapsille suunnattu Satokausisalsa-kirja, jossa oli Alex Niemisen kehittämien reseptien lisäksi tarinoita ja musiikkia. Janne Viitaniemen säveltämän laulut julkaistiin myös Spotifyssä.
Julkaisut > Satokausikartta-sovellus

Satokausikartta-sovellus julkaistiin heinäkuussa 2024. Biologi Jaakko Junikan ideaan perustuva sovellus näyttää kartalta suotuisat mustikkapaikat Suomesta. Myöhemmin sovellukseen lisätään muita lajeja, kuten puolukka, hilla, vadelma ja männyn- ja kuusenherkkutatti ja rouskut. Yhtiön tietojen mukaan sovellus on ensimmäinen laatuaan koko maailmassa. Kartan tiedot perustuvat avoimiin paikkatietoaineistoihin ja Luonnonvarakeskuksen tutkimuksiin. Sovelluksessa huomioidaan mustikan kasvuun vaikuttavat tekijät: kasvupaikan puulajikoostumus, puuston korkeus ja latvuspeittävyys ja maan ravinteisuus. Sovelluksessa käyttäjälle kerrotaan jokaisenoikeuksista eikä mustikkapaikkoja näytetä asuintalojen tai mökkien läheisyydestä. Junnikka kehitti sovellusta päivätyönsä ohella kolmisen vuotta ohjelmistokehittäjän kanssa. Uuden sovelluksen sivutoiminen kehittely kävi raskaaksi ja syksyllä 2023 Junnikka otti yhteyttä Satokausi Mediaan. Yhteistyössä Junnikka vastaa sovelluksen hyödyntämistä matemaattisista malleista ja tutkimustietojen kuratoinnista, Satokausi Media taas ohjelmoinnista. Sovelluksesta on saatavilla sekä maksuton että maksullinen versio, ja sitä voi käyttää myös Satokauden nettisivun kautta.
Satokausikalenterin ideologia

Samuli Karjulan mielestä Suomessa ja muissa Pohjoismaissa unohdettiin sotien jälkeen niin kutsuttu luonnollinen sesonkiajattelu, minkä vuoksi täällä ostetaan ympäri vuoden tomaattia ja kurkkua tai kenties "Perusta liian aikaisin lennätettyä parsaa". Alle kymmenen kasvista, kuten tomaatti, kurkku ja porkkana, muodostavat yli 90 prosenttia syömistämme vihanneksista, Karjula kertoi vuonna 2015.
Satokausikalenteria varten hän on tutkinut, mitä kotimaisia tai ulkomailta tuotuja vihanneksia ja hedelmiä on kulloinkin "järkevää" kuluttaa. Järkevyyden hän on perustellut taulukoimalla kasvisten edullisuutta niiden eri ominaisuuksien mukaan: hinta, vitamiinipitoisuus, alkuperämaan satokausi ja hiilijalanjälki. Satokausikalenterin mukaan kotimainen ja avomaalla kasvanut vihannes on aina paras valinta, mutta esimerkiksi talvella kannattaa valita espanjalainen appelsiini kotimaisen kasvihuonetomaatin sijaan. Kausikasvisten listalla on esimerkiksi eteläeurooppalaisia sitruunoita toukokuussa ja Etelä-Amerikasta tuotuja mangoja maaliskuussa. Karjula perustelee eksoottisten kasvien syöntiä sillä, että suomalaisia vientituotteita Amerikkaan vienyt laiva voisi ilman hedelmälastia palata tyhjänä Suomeen. Hän kuitenkin toivoo kauppoihin suppeampaa hedelmä- ja vihannesvalikoimaa kuukausitasolla. Jos osastoilla keskityttäisiin aina sesongin parhaisiin kasviksiin, ihmiset ehkä kokeilisivat enemmän uusia tuotteita. Syksyllä 2018 Karjula piti suurimpana ongelmana sitä, että suomalaiset syövät liian vähän hedelmiä ja vihanneksia.
Esimerkiksi toukokuussa Satokausikalenteri suosittelee syömään järkevän kuljetuksen päässä kasvavia tuontikasviksia kuten avokado, banaani, greippi, hunajameloni, kukkakaali, kurkku, paprika, parsakaali ja sitruuna. Suomalaisista varastokasviksista kannattaa syödä niitä, joiden ravintoainemäärä, erityisesti c-vitamiinipitoisuus, on vielä hyvä. Sellaisia ovat esimerkiksi keltasipuli, palsternakka, peruna ja valkosipuli.
Satokausikalenterin yhteiskunnalliset vaikutukset

Satokausikalenteri on tehnyt yhteistyötä muun muassa S- ja K-ruokakauppaketjujen kanssa, jotka ovat kalenterin myötä alkaneet nostaa kunkin kauden sesonkihedelmät ja -kasvikset näkyvämmin esille kaupoissa. Yhteistyö on lisännyt kasvisten ja hedelmien kulutusta,  esimerkiksi S-ryhmässä kasvisten menekki oli kasvanut miljoonia kiloja vuoteen 2017 mennessä..
Sesonkia ja CGI kehittivät vuonna 2016 yhdessä suurkeittiöille tarkoitetun Aromi-järjestelmän, jolla ne voivat huomioida ruokapalvelujen tuotannossa satokauden parhaat tuotteet. Järjestelmän avulla on vähennetty merkittävästi esimerkiksi kurkkuja ympärivuotisesti viljelevien tilojen päästöjä. Palvelua käyttävät muun muassa kaupungit, kunnat, sairaalat, päiväkodit, koulut ja erilaiset hoivalaitokset ja ravintolat.
Satokausikalenterin innoittamana Suomessa on alettu viljellä uusia kasviksia. Vuonna 2018 markkinoille tuli kotimainen myskikurpitsa, joka oli halvempaa kuin tuontikurpitsat sekä ensimmäiset kotimaassa kasvatetut inkiväärit.
Tunnustuksia

Vuonna 2015 Helsinki nimesi vuoden 2015 ruokavaikuttajaksi Samuli Karjulan, joka sai myös Iltalehden ruokasivuston toimitukselta tittelin Vuoden Pippuri lehden Kultainen Pippuri -kilpailussa.
Helsingin kaupungin ja helsinkiläisten yritysten Ilmastokumppanit-verkosto valitsi CGI:n ja Sesonkia Oy:n Aromi-järjestelmän viiden parhaan ympäristöteon joukkoon vuonna 2015.
Vuonna 2017 Karjula sai Suomalaisen ruokakulttuurirahaston tunnustuspalkinnon. Palkinnon jakoi Helsingin Suomalaisen Klubin Säätiö, joka perusteli valintaansa sillä, että "Satokausikalenteri on hyvä esimerkki siitä, miten yksittäisten innovatiivisten toimijoiden aktiivisuus voi vaikuttaa merkittävästi kaupan tarjontaan ja ihmisten kulutustottumuksiin."
Vuonna 2020 Satokausikalenterin Kukaan ei ollut kasvisten puolella -kampanja valittiin parhaaksi somepresenssiksi Grand One -kilpailussa.
Satokausikalenteri on ollut edustamassa Suomea kahdesti Emblassa ruokaviestinnän sarjassa, vuonna 2019 ja vuonna 2022. Ensimmäisellä kerralla se palkittiin pohjoismaisessa ruokakilpailussa sarjassaan kunniamaininnalla.
Aiheesta muualla

satokausikalenteri.fi
Mona-Lisa Pursiainen

| Mona-Lisa Pursiainen |
| --- | --- |
 Mona-Lisa Strandvall vuonna 1970
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. kesäkuuta 1951 Kruunupyy
Kuollut: 7. elokuuta 2000 (49 vuotta) Espoo
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  opettaja
Yleisurheilija
Pituus:  170  cm
Paino:  57 kg
Laji:  pikajuoksu
Seura:  Gamlakarleby Idrottsförening
| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Rooma 1974 | 4 × 400 m |  |
|  Pronssia | Rooma 1974 | 200 m |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Kultaa | Moskova 1973 | 100 m |  |
|  Kultaa | Moskova 1973 | 200 m |  |
|  Hopeaa | Rooma 1975 | 100 m |  |
|  Hopeaa | Rooma 1975 | 200 m |  |
Eivor Mona-Lisa Pursiainen (o.s. Strandvall, 21. kesäkuuta 1951 Kruunupyy – 7. elokuuta 2000) oli suomalainen pikajuoksija, joka hallitsi yhdessä Riitta Salinin ja Pirjo Häggmanin kanssa pikajuoksumatkoja Suomessa 1960-luvun puolivälistä 1970-luvun jälkipuoliskolle.
Pursiaisen uran huippuvuosi oli 1973, jolloin hän voitti Moskovan kesäuniversiadeissa mestaruuden 100 metrin ja 200 metrin juoksuissa. Hänen 200 metrin voittotuloksensa 22,39 sekuntia on edelleen voimassa oleva Suomen ennätys. Rooman EM-kisoissa 1974 Pursiainen voitti hopeaa 4 × 400 metrin viestissä ja pronssia 200 metrin juoksussa (aika 23,17). Sadalla metrillä hän oli kuudes ajalla 11,42. Hän osallistui myös Ateenan EM-kisoihin 1969, Helsingin EM-kisoihin 1971 ja Münchenin olympialaisiin 1972, mutta ei selviytynyt näissä henkilökohtaisilla matkoilla loppukilpailuun. 4 × 400 metrin viestissä Pursiainen oli 1969 EM-kisoissa kahdeksas, 1971 EM-kisoissa seitsemäs, 1972 olympialaisissa seitsemäs ja Montrealin olympialaisissa 1976 kuudes.
Kalevan kisoissa Pursiainen voitti peräti 14 SM-kultaa: yhdeksän 100 metrillä (1967–1970, 1973–1977), neljä 200 metrillä (1967–1970) ja yhden 400 metrillä (1970). Lisäksi hän voitti viestijuoksuissa yhteensä 12 kultamitalia. Hän kilpaili Suomi–Ruotsi-maaottelussa 100 metrillä 13 peräkkäisenä vuotena 1966–1978. Hän teki yhteensä 21 Suomen ennätystä 100–400 metrin matkoilla.
Pursiainen valittiin Vuoden urheilijaksi Suomessa vuonna 1973 ensimmäisenä nimityksen saaneena naisurheilijana. Seuratasolla Pursiainen edusti Gamlakarleby Idrottsföreningia.
Münchenin olympialaisten jälkeen Pursiainen avioitui 110 metrin aitajuoksun maaottelumiehen Pauli Pursiaisen kanssa.
Mona-Lisa Pursiainen kuoli 7. elokuuta 2000. Hän sairastui rintasyöpään kymmenen vuotta aikaisemmin, josta se oli lopulta levinnyt luustoon. Hänet on haudattu Kauniaisten hautausmaalle.
Ennätykset

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m (käsiaika) | 11,0 | 29. elokuuta 1973 | Helsinki | kauden maailmantilaston neljänneksi paras aika |
| 100 m | 11,19 | 4. elokuuta 1973 | Varsova |  |
| 200 m | 22,39 | 20. elokuuta 1973 | Moskova | kauden maailmantilaston kolmanneksi paras aika |
| 400 m | 51,27 | 16. syyskuuta 1973 | Helsinki | kauden maailmantilaston toiseksi paras aika |
200 metrin tulos on edelleen voimassa olevan naisten Suomen ennätys. Vuosina 1972–1973 Pursiainen piti hallussaan 100, 200 ja 400 metrin juoksujen Suomen ennätyksiä.
David Lodge (ääninäyttelijä)

| David Lodge> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 10. lokakuuta 1957 
Ammatti:  ääninäyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1989–
Merkittävät roolit:  Villamax (Power Rangers Lost Galaxy) Loki (Power Rangers Lightspeed Rescue) Luxor ja Set (Tutenstein)
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
David Lodge on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka on työskennellyt pääosin videopelien parissa, sekä dubannut animesarjoja ja elokuvia englanniksi.
Ura

Lodge aloitti ääninäyttelemisen animaatioiden ja videopelien parissa 1990-luvulla, tehden muun muassa vierasrooleja Pilipalipiloteihin, Duckmaniin ja I Am Weaseliin. Videopelejä olivat tuolloin The Dig ja Zork: Nemesis. Sittemmin vuodesta 1999 lähtien Lodge teki useita rooleja Power Rangers -sarjoihin. Hän toimi aluksi Power Rangers Lost Galaxyssa sarjan konnan Trakeenan apurina Villamaxina. Sittemmin seuraavissa sarjoissa Lodge jatkoi roistojen rooleissa, ollen Lokin äänenä Power Rangers Lightspeed Rescuessa. Myöhemmissä sarjoissa Power Rangers Time Forcessa ja Power Rangers Wild Forcessa Lodge teki muutaman jakson verran vierasrooleja.
Power Rangereiden aikana Lodge päätyi tekemään dubbausrooleja animesarjoihin ja elokuviin 2000-luvulta lähtien. Hän on dubannut muun muassa Mashuranbossa, Digimon, Transformers: Robots in Disguise, Digimon Frontier, Naruto ja Bleach.
Vuosina 2006–2007 Lodge teki ensimmäisen DC Comics sarjakuvaan pohjautuvan roolin Legion of Super Heroesissa. Hän ääninäytteli sarjassa Tharok ja Controller roistoja. Vuotta myöhemmin Lodge palasi takaisin Power Rangerin pariin Power Rangers: Super Legends videopelin myötä. Pelissä hän toimi Power Rangereiden vihollisten Choobon ja Moltorin ääninä. Lisäksi on ääninäytteli pelissä Sly Cooper: Thieves in Time Sheriffi Toothpickkia.
Aiheesta muualla

CrystalAcids (englanniksi)
↑  Modèle [[Modèle:Lien web|Malline:Lien web]] : parametri  url  puuttuu. (en) Internet Movie DatabaseUrl . Tieto on haettu Wikidatasta.
Juhana Pettersson

| Juhana Pettersson |
| --- | --- |
 Pettersson Ropecon-tapahtumassa 2008
Henkilötiedot
Syntynyt: 1980 Helsinki
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  kirjailija, pelisuunnittelija, toimittaja
Vanhemmat:  Arja Pettersson
Puoliso:  Maria Pettersson
Kirjailija
Äidinkieli: suomi
Tuotannon kieli: suomi, englanti
Esikoisteos:  Roolipelimanifesti, Sokerisamurai
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Juhana Pettersson (s. 1980 Helsinki) on suomalainen kirjailija, pelisuunnittelija ja toimittaja. Pettersson on kirjoittanut roolipeleistä ja videopeleistä, toimittanut Roolipelaaja-lehteä sekä tuottanut Neloselle videopelejä käsittelevää Tilt-ohjelmaa.
Pettersson kirjoitti tietokirjan Roolipelimanifesti (2005). Teoksessa hän käy läpi roolipelaamisen eri muotoja, historiaa ja keinoja, sekä esittelee Joutomaa-nimisen ”turborealistisen” roolipelin.
Petterssonin esikoisromaani Sokerisamurai (2013) kertoo tyttöduosta ja on kustantajan mukaan ”takaperin etenevä rakkaustarina”. Teos käsittelee rakkautta, seksiä, musiikkimaailmaa ja BDSM-suhteita.
Petterssonin vanhemmat ovat tanssija Arja Pettersson ja arkkitehti Eero Pettersson. Hänen puolisonsa on toimittaja Maria Pettersson.
Taolaisuus

Taolainen temppeli Malesiassa.
Taolaisuus on kiinalainen filosofia ja samanniminen uskonto. Kiinassa taolaisuus on ollut yksi kolmesta merkittävästä opista kungfutselaisuuden ja buddhalaisuuden rinnalla. Taolaisuus korostaa filosofista moniarvoisuutta, yksilökeskeisyyttä sekä luonnonmystiikkaa, mikä erottaa sen kungfutselaisuudesta.. Laozin ja Zhuangzin nimiin laitetut taolaisuuden klassiset kirjoitukset syntyivät vuosien 500−300 eaa. aikana, ja taolaisuuden filosofiana ja uskontona katsotaan syntyneen ajanlaskun ensimmäisten vuosisatojen aikana. Tunnetuin taolainen teos on kirjoituskokoelma Daodejing. Taolaisuuden peruskäsite on dao, todellisuuden perusta, jota voi kuvailla vain paradoksein. Taolaisuudessa perinteinen luontoa sieluttava ajattelutapa kehittyi opiksi, joka mietiskelyn ja luonnonmukaisen elämän avulla pyrkii todellisuuden alkusyiden spontaaniin tajuamiseen ja kokemiseen.
Jako filosofiaan ja uskontoon

Taolaisuus jaetaan filosofiaan dàojiā, kiinanmerkein 道家 ja uskontoon 'dàojiào, kiinanmerkein 道教. Kummallakin arvioidaan olevan samat juuret muinaisessa šamanismissa, jota ne ovat kehittäneet eri suuntiin. Toisin kuin pinyin-latinisointijärjestelmässä, vanhassa Wade–Gilesin järjestelmässä dao (’polku’) kirjoitetaan tao.