Reunamuodostuma
Reunamuodostuman kehittyminen

Muinaisten ja nykyisten jäätiköiden sisään tunkeutuu eri mekanismeilla kiveä, soraa ja moreeniksi luokiteltavaa maa-ainesta. Kun jäätikkö sulaa, vapautuu sisäinen moreeniaines jäätikön reunan eteen liukumoreenina. Jäätikön etenemisvaiheessa voi reunan edessä oleva moreeni tulla jäätikön eteenpäin työntämäksi. Tällöin jäätikkö puskee edellään pohjamoreenin pinnasta kuorimaansa pintakerrosta, josta kertyy näkyvä puskumoreeni. Puskumoreenin joukkoon voi joutua myös jäätikön eteen aikaisemmin jäänyttä liukumoreenia tai muuta pintamoreenia.
On ollut tavallista, että jääkauden loppuvaiheessa jäätikön reuna joko etenee jäätikön virratessa maanpintaa pitkin eteenpäin tai reuna perääntyy jäätikön sulaessa voimakkaasti. Jäätikkö virtaa samanaikaisesti kun se sulaa. Sulamisen aiheuttama reunan perääntyminen ja jäätikön eteenpäin virtuksen aiheuttama reunan eteneminen ovat ne vastakkaiset mekanismit, joiden suhde määrittää reunan suhteellisen liikkeen. Reunamuodostumat ovat syntyneet reuna pysyttyä lähes paikoillaan kymmeniä tai satoja vuosia. Sinä aikana jäätikön virtauksien kuljettaman kiviaineksen sisäisen kuorman määrä riittää muodostamaan suuriakin reunamoreeneja tai reunamuodostumia. Esimerkiksi Salpausselkien tapauksissa reunan pysytteli paikoillaan noin 100–200 vuotta, jonka aikana niihin kasautui runsaasti maa-ainesta.
Jäätikön sulaminen vapauttaa vettä, joka virtaa jäätikköä alas kohti reunaa. Paksunkin mannerjäätikön jää voi rakoilla ja halkeilla, jolloin vesi tunkeutuu jäätä raskaampana jäätikön pohjalle ja jatkaa virtaamista maaperän ja jäätikön välissä. Sinne muodostuu jäätikköjokitunneleita, jonne vesi tuo mukanaan moreenia. Veden virratessa moreenin jakeet erottuvat ja lajittuvat. Suuret kivet jäävät jäätikkötunnelin pohjalle, kun taas sora, hiekka ja savi jatkavat veden mukana matkaansa. Vesi saavuttaa lopulta jäätikön reunan ja purkautuu sisältämänsä maa-aineksen kanssa sen reunan eteen. Jos vesi purkautuu kuivalle maalle, leviää vesi laajalle alueelle, johon maa-aines laskeutuu. Purkautuva vesi lajittelee maa-aineksia niiden raekoon mukaiseen järjestykseen niin, että sora kulkeutuu lyhimmän matkan, hiekka sitä pidemmälle ja savi jatkaa matkaansa hyvinkin pitkälle. Jos vesi purkautuu syvään veteen, laskeutuu maa-aines jäätikköjoen suuaukon eteen poikittaiseksi valliksi. Vesi vallin takana on suojassa virtauksilta, joten kiviaines nousee vallin yli ja laskeutuu siellä pohjalle. Näin kasvaa jäätikkötunnelin eteen pääteharju, joka kasvaa korkeutta.
Kun pääteharju lopuksi on saavuttanut vedenpinnan tason, jatkuu sen kasvu sillä erolla, että vesi virtaa harjun yli vedenpinnan korkeudella ennen vajoamista takarinnettä alas. Pinnalle muodostunutta osaa kutsutaan suistoksi tai deltaksi. Pitkäikäinen suisto voi lopulta kerrostua hieman vedenpinnan yläpuolelle. Tätä pintakerrosta kutsutaan sanduriksi ja koko poikittaisharjumuodostumaa sandurisuistoksi tai sandurideltaksi. Aikaa myöten sandurisuisto voi kasvaa useiden neliökilometrien suuruiseksi. Jos vesistön vedenpinta maankohoamisen takia alenee, kohoaa sanduri vedenpinnan yläpuolelle ja sen pinnalle voi muodostua palmikkojoen uomia ja saaria. Jotkin palmikkouomat ovat kehittyneet metrien syvyisiksi. Toisaalta, jos vedenpinta nousee, kertyy sandurisuiston pintaan uutta materiaalia, jolloin aiempi tilanne toistuu.
Jäätikön reuna voi samaan aikaan perääntyä tai edetä. Jos se perääntyy, kasaa jäätikköjoki maa-ainesta reunamuodostuman eteen syntyneeseen rakoon, kunnes se mahdollisesti täyttyy. Jos se etenee, puskee jäätikkö maa-ainesta edellään ja reuna voi jopa nousta reunamuodostuman päälle. Tiedetään myös tapauksia, jossa jäätikön reuna on edennyt ja perääntynyt toistuvasti (oskillointi). Tästä on jäänyt reunamuodostumaan merkiksi kerrostuneita, myllertyneitä ja kohonneita muotoja. Esimerkiksi moreenikerrostumia ja lajittuneita kerrostumia ovat toistensa lomassa päällekkäin.
Reunamuodostuman kehitys päättyy, jos jäätikön reuna vetäytyy pysyvästi riittävän kauaksi muodostumasta. Vetäytyvän reunan eteen voi kuitenkin kertyä jäätikköjoen edelleen tuomaa maa-ainesta. Se muodostaa usein harjumaisen muodostuman, joka on reunamuodostumassa kiinni. Tällaisia muodostumia kutsutaan syöttöharjuiksi tai pitkittäisharjuiksi, sillä niiden tuoma maa-aines on ollut rakentamassa reunamuodostumaa. Jäätikköjoki tuo myös savea, joka laskeutuu rauhallisessa vedessä pohjamoreenin, harjujen ja reunamuodostuman päälle. Jos saviainesta kertyy paljon, voivat osa reunamuodostumasta tai pitkittäisharjusta peittyä niiden alle kokonaankin.