stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Peregrini

Peregrini (lat. muukalaiset) olivat roomalaisen oikeuden kannalta minkä tahansa muun valtion kuin Rooman kansalaisia. Heihin nähden etuoikeutetussa asemassa olivat latinalaiset ja italialaiset, jotka saivat vuonna 89 eaa. Rooman kansalaisoikeudet. Kansalaisten ja peregrinusten välisiä oikeustapauksia käsitteli vuodesta 242 eaa. lähtien erityinen virkamies praetor peregrinus.
Emmy Achté

| Emmy Achté |
| --- | --- |
 Emmy Achté vuonna 1875.
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. marraskuuta 1850 Oulu
Kuollut: 2. joulukuuta 1924 (74 vuotta) Helsinki
Ammatti:  oopperalaulaja ja laulunopettaja
Puoliso:  Lorenz Nikolai Achté
Lapset:   Aino Ackté  Irma Tervani 
Emmy Charlotta Achté (o.s. Strömer; 14. marraskuuta 1850 Oulu – 2. joulukuuta 1924 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja ja laulunopettaja.
Käytyään ruotsalaisen tyttökoulun ja opiskeltuaan laulua aluksi Emilie Mechelinin johdolla Helsingissä Emmy Achté pääsi saamansa stipendin turvin jatkamaan opintojaan ulkomaille Tukholmaan, Dresdeniin ja Pariisiin. Kaarlo Bergbom kiinnitti Achtén Suomalaisen oopperan (Suomalaisen Teatterin lauluosaston) primadonnaksi vuonna 1873. Achté toimi miehensä Lorenz Nikolai Achtén perustaman Helsingin lukkari- ja urkurikoulun laulunopettajana vuodesta 1882 ja miehensä kuoltua koko koulun johtajana vuoteen 1922 asti.
Irma Tervani ja Aino Ackté olivat Emmy ja Lorenz Achtén tyttäriä.
Kirjallisuutta

Krohn, Helmi: Suomalaisen oopperan ensimäinen tähti: Emmy Achtén elämä ja työ.  Helsinki:  Otava, 1927.
Leppänen, Glory: Tulesta tuhkaksi: Emmy Achté ja hänen maailmansa. Otava, 1962.
Aiheesta muualla

Tietosanakirja, palsta 58. 1909.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Otso Kantokorpi

Otso Kantokorpi Turun Kirjamessuilla 2010.
Otso Kantokorpi (20. helmikuuta 1957 Helsinki – 11. toukokuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, taidekriitikko, kolumnisti, kuraattori ja tietokirjailija, koulutukseltaan humanististen tieteiden kandidaatti.
Ura > Toimittajana, kriitikkona ja kirjailijana

Vuosina 1998–2005 Kantokorpi toimi Taide-aikakauslehden päätoimittajana. Sen jälkeen 2006–2010 hän toimitti Suomen arvostelijain liiton lehteä Kritiikin Uutiset. Freelance-kriitikkona hän avusti Taiteen lisäksi Helsingin Sanomia (1986–1987), Ilkkaa (1998–2013), Kauppalehteä (2006–2013) ja Alma Aluemediaa (muun muassa Aamulehti, 2013) sekä Uutta Suomea (2007–2008).lähde?
Kantokorpi paljasti kesäkuussa 2009 Kauppalehden artikkelisarjassa, että osa Turun Wäinö Aaltosen museon näyttelyssä esillä olleista teoksista oli väärennöksiä, ja vaati näyttelyä suljettavaksi. Artikkelien jälkeen näyttelystä aloitettiin poliisitutkinta. Aluksi näyttelystä vedettiin pois viisi teosta, ja sitten se suljettiin pysyvästi, eikä sitä järjestetty enää Hämeenlinnan taidemuseossa, vaikka niin oli suunniteltu. Aihetta koskeva Kantokorven juttusarja oli ehdolla vuoden 2009 Bonnierin Suuren journalistipalkinnon saajaksi sarjassa Vuoden journalistinen teko. Kantokorven väärennösepäilyistä alkunsa saanut rikostutkinta laajeni myöhemmin Suomen rikoshistorian suurimmaksi taideväärennösjutuksi, jonka lonkerot ulottuivat muun muassa Venäjälle, Ranskaan, Viroon ja Ruotsiin.
Keväällä 2013 Kantokorpi sanoutui irti aikaisemmin Alma Aluemedian kanssa tekemästään avustajasopimuksesta vastalauseeksi kriitikoiden ja avustajien työsopimusehtojen huonontamiselle ja lopetti samasta syystä kirjoittamisen myös Ilkkaan ja Kauppalehteen. Tapaus synnytti julkista keskustelua taidekritiikin ja kulttuurijournalismin asemasta sekä juttukierrätyksestä.
Kantokorpi protestoi vuonna 2015 voimakkaasti Sinebrychoffin taidemuseon näyttelyä aiheesta Coca-Cola-pullo 100 vuotta. Hänen mielestään julkisin varoin ylläpidetyn museon tehtävä ei ole globaalin brändin markkinointia tukeva näyttelytoiminta. Kantokorpi laati nettiadressin, jossa vaadittiin museota luopumaan näyttelystä. Kriitikko aikoi lisäksi boikotoida Sinebrychoffin taidemuseota lopun ikänsä.
Kantokorpi toimi Yle Radio 1:n Kultakuumeen vakiokolumnistina vuosina 2006–2017. Vuosina 2013–2015 hän oli Taideyliopiston IssueX-lehden avustaja. Kantokorpi aloitti kesällä 2013 Kirkko ja kaupunki -lehden avustajana. Loppuvuodesta 2014 hän aloitti Kansan Uutisten Viikkolehdessä kuukausittaisen kolumnin.lähde?
Tietokirjailijana Kantokorpi oli kuvataiteen lisäksi kiinnostunut Virosta ja virolaisesta kulttuurista. Vuodesta 2010 hän avusti epäsäännöllisesti virolaista kulttuurilehteä Sirpiä.lähde?
Kantokorpi valittiin Helsingin taidemuseon johtokunnan varapuheenjohtajaksi kaudeksi 2013–2016.lähde?
Kantokorvelle myönnettiin vuoden 2018 alussa valtion ylimääräinen taiteilijaeläke.
Ura > Politiikassa

Otso Kantokorpi oli Vasemmistoliiton ehdokas kuntavaaleissa 2012, eduskuntavaaleissa 2015 ja kuntavaaleissa 2017, jolloin hän pääsi varavaltuutetuksi.
Ura > Kuratointi ja kustannustoiminta

Kriitikontyönsä lisäksi Kantokorpi kuratoi useita taidenäyttelyitä eri taidemuseoihin sekä toimitti ja kirjoitti useita näyttelyjulkaisuja. Hän myös opetti taiteen sosiologiaa eri korkeakouluissa.lähde?
Kantokorpi työskenteli aiemmin myös kirjankustannusalalla. Vuonna 1990 hän perusti yhdessä antikvaarisen kirjakauppiaan Kaarle Ervastin ja elokuvatuottaja Lasse Saarisen kanssa Kustannusosakeyhtiö Nostromon, joka julkaisi vuosina 1990–1992 seitsemän kirjaa. Hän perusti 1994 yksin Kustannusosakeyhtiö Jack-in-the-boxin, joka toimi vuoteen 2003 ja julkaisi viisitoista kirjaa. Kustannusosakeyhtiö Taiteen kustannusjohtaja hän oli vuodet 2002–2005.lähde?
Ura > Palkinnot ja tunnustukset

Kantokorpi sai vuonna 2005 Suomen Kulttuurirahaston myöntämän E. J. Vehmaksen rahaston palkinnon. Vuonna 2005 Suomen Aikakauslehdentoimittajain Liitto myönsi hänelle Salli-journalistipalkinnon. Kantokorpi palkittiin kahdesti vammaistaiteen hyväksi tekemästään työstä: vuonna 2006 hän sai Kettukin eli Kehitysvammaisten taiteilijoiden tuki ry:n vuoden taideteko -palkinnon, ja vuonna 2010 Kynnys ry. myönsi hänelle Vimma-palkinnon. Vuonna 2011 Kiasman ystävät ry. valitsi hänet Vuoden nykytaiteen ystäväksi. Toukokuussa 2013 hänelle myönnettiin Nuoren voiman liiton Nuori Voima -palkinto. Kesäkuussa 2013 hänelle myönnettiin Kuvaston Erik Enrothin muistopalkinto. Marraskuussa 2013 Helsingin Saskia ry myönsi hänelle vuoden 2013 Saskia-mitalin. Elokuussa 2014 Suomen Kuvanveistäjäliitto myönsi hänelle Pro Sculptura -ansiomitalin. Vuonna 2017 Suomen Kuvataidejärjestöjen Liitto myönsi hänelle ansiomitalin.
Yksityiselämä

Kantokorven vanhemmat Voitto ja Janne (Kaarina) Kantokorpi sekä sisar Hanna Kantokorpi ovat kuvataiteilijoita.
Otso Kantokorven puoliso vuodesta 1977 oli tiedottaja Sirkka-Liisa Mettomäki (s. 1958). Heillä on yksi lapsi.
Kirjat

Lukuisten toimittamiensa kirjojen lisäksi Kantokorpi kirjoitti seuraavat kirjat.
Kosketuspintoja: Viisikymmentäyksi suomalaista nykytaiteilijaa.  Helsinki:  Taide, 2003.  ISBN 978-951-608-053-9
Kuvia ja vastakuvia: Kolmekymmentäkuusi suomalaista nykytaiteilijaa ja yksi taiteenkeräilijä.  Helsinki:  Taide, 2005.  ISBN 951-608-064-2
Sankarimatkailija Tallinnan raitiovaunuissa.  Like, 2005.  ISBN 951-581-100-7
Kantokorpi, Otso & Pessi Rautio: Hevosvoimaa.  Helsinki:  Maahenki, 2006.  ISBN 978-952-5328-82-0
Kantokorpi, Otso & Ari Sainio: Kirsi Mikkonen.  Lieksa:  Kirsikoti, 2006.  ISBN 978-952-997-261-6
Sankarimatkailijan Neuvosto-Tallinna.  Helsinki:  Like, 2006.  ISBN 951-581-108-2
Sankarimatkailija Helsingin raitiovaunuissa.  Helsinki:  Like, 2007.  ISBN 978-952-471-960-5
Sankarimatkailija Tallinnan raitiovaunuissa ja trolleybusseissa.  Helsinki:  Like, 2008.  ISBN 978-952-010-115-2
Johdatus baarisököön.  Helsinki:  Like ; Rosebud, 2008.  ISBN 978-952-01-0277-7
Puu veistäjän käsissä: Suomalaista kuvanveistoa 1950-luvulta 2000-luvulle – Träet i bildhuggarens händer: Finländsk bildhuggarkonst från 1950-talet till 2000-talet – Wood in the hands of the sculptor: Finnish Sculpture from the 1950s to the 2000s.  (Toimittaneet Pirkko Tuukkanen, Päivi Talasmaa & Tiina Bodonyi)  Espoo:  EMMA – Espoon modernin taiteen museo, 2008.  ISBN 978-952-5509-17-5  (Yksi johdantoesseistä ja kaikki 23 taiteilijaesittelyä.)
Ukri Merikanto.  Helsinki:  Parvs Publishing, 2008.  ISBN 978-952-5654-12-7  (Johdantoessee ja kronologia.)
Sankarimatkailija Tallinnan lähijunissa.  Helsinki:  Like ; Rosebud, 2009.  ISBN 978-952-01-0435-1
Vaivaisukkojen paluu.  (Toim. Otso Kantokorpi)  Helsinki:  Maahenki, 2013.  ISBN 978-952-5870-88-6  (Toimitus, esipuhe, yksi johdantoesseistä ja kaikki ukkoesittelyt.)
Tekstit: Arja Elovirta, & O. K., toim. Arja Elovirta: Pilvenpitelijän tiellä.  Kerava:  Keravan taidemuseo, 2014.  ISBN 978-952-9642-48-9
Imprimo-kokoelma: Suomalaista nykygrafiikkaa Hotel Kämpissä.  Helsinki:  Hotel Kämp, 2015.  ISBN 978-952-264-354-4
Jynkkää menoa Punavuoressa: Rappiollista kulttuuripolitiikkaa.  Helsinki:  Into, 2015.  ISBN 978-952-93-5326-2
Kantokorpi, Otso & Antti Majava: Taiteen puheeksiottamisen opas.  Helsinki:  Taiteen edistämiskeskus, 2015.  ISBN 978-952-5253-93-1  Teoksen verkkoversio (PDF). (Arkistoitu – Internet Archive)
Kristian Krokfors.  Helsinki:  Parvs Publishing, 2015.  ISBN 978-952-5654-79-0
Kuratoinnit

Ikuinen paluu. Suomen Kuvanveistäjäliitto, Korkeasaari 2001.
Neljä veistäjää messuilla. Helsingin kirjamessut 2002.
Pysäkki. Oulun läänin aluenäyttely. Oulun taidemuseo, Kajaanin taidemuseo 2002–2003. [Juryn jäsen yhdessä Jaakko Heikkilän ja Kristina Riskan kanssa]
Turhat pojat. Helsingin Taidehalli, Lönnströmin taidemuseo, Rauma, Mikkelin taidemuseo 2003–2004.
Silmä ja mieli. Nykytaiteen museo Kiasma 2004. [Yhdessä Marja Sakarin kanssa]
Neljä taiteilijaa Keravalla. Keravan taidemuseo 2004.
Tapani Mikkonen & Matti Peltokangas: Taidenäyttely. Galleria G, Helsinki 2004.
Hevosvoimaa. Taidemuseo Meilahti, Helsinki 2006. [Yhdessä Pessi Raution kanssa]
Sisäpiha – Lallukan taiteilijoita Lapualla. Lapuan taidemuseo 2008.
Tuunattua Tuuvaa. Mikkelin taidemuseo 2009.
Julkisen veistotaiteen museo. Suomen Kuvanveistäjäliitto, Galleria Sculptor, Helsinki 2010. [Yhdessä Villu Jaanisoon kanssa]
Kunnioita isääsi ja äitiäsi. Mäntän kuvataideviikot. Mäntän kuvataiteen ystävät, Pekilo, Mänttä 2011.
Polaroid. Suomen valokuvataiteen museo, Helsinki 2012. [Kotimainen osuus yhdessä Martti Jämsän kanssa]
Leena Luostarinen – Tiikerinpiirtäjä. Helsingin Taidehalli, Joensuun taidemuseo, Etelä-Karjalan taidemuseo, Lappeenranta 2013.
Elinkaari. Hämeenlinnan Taiteilijaseuran 65-vuotisjuhlanäyttely. Hämeenlinnan taidemuseo 2013.
Pinnan alla. Salon Taiteilijaseuran 45-vuotisjuhlanäyttely. Salon taidemuseo Veturitalli 2013.
Kipinä. Osallistuvaa nykytaidetta ja muotoilua. Fiskarsin taiteilijoiden ja muotoilijoiden osuuskunta, Makasiini, Fiskars 2013.
Vaivaisukot Kerimäellä. Pelastakaa vaivaisukot ry., Kerimäen kirkko 2013.
Arvo Summanen – Brondan vintin legenda. Vantaan taidemuseo 2015. [Yhdessä Tytti Soikkelin kanssa]
Miķelis Fišers: Conspiracy Landscapes. Kaapelitehtaan Valssaamo, Helsinki 2016.
Jyväskylän Taiteilijaseuran 71. vuosinäyttely. Keski-Suomen museo, Jyväskylä 2016. [Jurytys ja ripustussuunnittelu]
Genius Loci. International Art Plein-Air. Lahemaa rahvuspark / Viinistu Kunstimuuseum 2017. (Kuvanveisto-osuus yhdessä Teet Veispakin kanssa)
Galleria Ortonin kuraattori vuodesta 2010.
Aiheesta muualla

Kantokorpi Liken sivuilla.
Haastattelu Täydellisessä Ympyrässä. Tampereen Taiteilijaseura. 2005.
Otso Kantokorpi Estofilia. 2018. Tallinna:  Suomen suurlähetystö. Viitattu 14.5.2018. (viroksi) (suomeksi)
Kantokorven blogi Alaston kriitikko.
Majander, Antti: Kuvataidekriitikko Otso Kantokorpi kuoli äkilliseen sairauskohtaukseen perjantaina Helsingin Sanomat. 12.5.2018. Viitattu 12.5.2018.
Otso Kantokorven muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Muut:  IdRef
V. J. Penttala

Viljo Johannes Penttala (1. kesäkuuta 1891 Isokyrö – 12. heinäkuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen kansakoulunopettaja, urheilujärjestövaikuttaja ja suojeluskuntajärjestön aktiivi.
Penttalan vanhemmat olivat maanviljelijä Isak Penttala, ent. Vaismaa (1860–1935) ja Kreeta Vilhelmiina Matintytär Mattila. Hän valmistui vuonna 1908 Vaasan kauppakoulusta ja vuonna 1914 Rauman seminaarista.
Penttala toimi vuodesta 1915 lähtien Kankaan kansakoulun johtajana Kouvolassa. Hän joutui Suomen sisällissodan alkuvaiheessa punaisten pidättämäksi mutta pääsi kuulustelujen jälkeen vapaaksi ja pakeni sitten valkoisten puolelle.
Penttala toimi 1918 parin kuukauden ajan Kouvolan Sanomien päätoimittajana ja oli myös Kouvolan suojeluskunnan paikallispäällikkönä. Hän siirtyi sitten suojeluskuntajärjestön palvelukseen kasvatuspäälliköksi ja toimi vuosina 1924–1942 Kymenlaakson suojeluskuntapiirin huoltopäällikönä. Hän kävi Kadettikoulun vuosina 1927–1929. Vuonna 1941 Penttala hoiti Kouvolassa vapaaehtoisten värväystä suomalaiseen SS-pataljoonaan. Vuosina 1942–1944 hän työskenteli suojeluskuntien Hakkapeliitta-lehdessä. Sotien jälkeen Penttala oli Tapaturmantorjunta ry:n talousjohtaja ja Varokeino-lehden toimittaja.
Penttala harrasti nuoruudestaan alkaen useita urheilulajeja, erityisesti painia. Hän oli Suomen Painiliiton puheenjohtajana 1929–1931 ja 1941. Hän oli myös Suomen olympiakomitean jäsen sekä kuului SVUL:n johtokuntaan ja johti sen Kymen piiriä.
Penttala julkaisi vuonna 1961 Suomen sisällissodan tapahtumia Kymenlaaksossa valkoisten näkökulmasta kuvanneen teoksen Pohjois-Kymenlaakson itsenäisyyshistoria. Hän kirjoitti myös seitsemän eri alojen turvallisuusopasta.
Teoksia

Pohjois-Kymenlaakson itsenäisyyshistoria. Tekijä, Karhula 1961
Urheiluhuumoria. Tekijä, Karhula 1965
Pentatsosiini

| --- | --- |

Pentatsosiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
(1R,9R,13R)-1,13-dimetyyli-10-(3-metyylibut-2-enyyli)-10-atsatrisyklo[7.3.1.02,7]trideka-2(7),3,5-trien-4-oli
Tunnisteet
CAS-numero: 359-83-1
ATC-koodi: N02AD01
PubChem CID: 441278
DrugBank: DB00652
Kemialliset tiedot
Kaava: C19H27NO 
Moolimassa: 285,416
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 20 %
Metabolia: hepaattinen
Puoliintumisaika: 2–3 tuntia
Ekskreetio: renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: oraalinen, intravenoosi, intramuskulaarinen
Pentatsosiini (Dolapent, Dolofortin, Fortralin) on vahvahko kipulääke, eli analgeetti joka kuuluu opioidien ryhmään. Lääke on synteettinen, ei luonnosta suoraan saatava kuten jotkin opiaatit ovat. Sitä on pidetty lähinnä keskivahvana opiaattina. 30–40 mg tätä lääkeainetta annettuna ruiskeena lihakseen, vastaa verraten 10 mg morfiinia tai 75–100 mg petidiiniä. Pentatsosiiniin kehittyvää riippuvuutta ei pidetty niin vahvana kuin kuten esimerkiksi vahvoilla opiaateilla. Syy on siinä, että pentatsosiini ei euforisoi eikä sedatoi samoissa määrin.
Pentatsosiinin käyttö lienee väistynyt lähinnä sen aiheuttamien sivuvaikutusten (lähinnä huimaus, oksentelu, pahoinvointi ja näköhäiriöt) sekä hengityksen lamaantumisen vaaran takia. Esimerkiksi sydäninfarktin hoitaminen tätä nimenomaista lääkettä käyttäen, on vaatinut erityistä varovaisuutta. Lääkkeen merkittävimmät antotavat ovat olleet suun kautta annettava tablettimuoto sekä lihakseen pistettävä ruiske (i.m.).
Pentatsosiini on psykotrooppisia aineita koskevan yleissopimuksen valvonnan alainen yhdiste.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database (HMDB): Pentazocine (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Pentazocine (englanniksi)
Kanne

Kanne on oikeusjutun toisen asianosaisen eli kantajan, asianomistajan tai virallisen syyttäjän tuomioistuimessa esittämä vaatimus toisen asianosaisen eli vastaajan tai syytetyn tuomitsemisesta. Kanteen osat ovat (kanne)peruste (lat. causa) ja (kanne)vaatimus (petitum), joista ilmenee oikeudenkäynnin tai muutoksenhaun syyt ja se, mitä pyydetään.lähde tarkemmin?
Kanteen vireillepano Suomessa

Käräjäoikeudessa kanne saatetaan vireille riita-asioissa kirjallisella haastehakemuksella. Rikosjutuissa kannetta kutsutaan syytteeksi, ja sen nostaa virallinen syyttäjä tai asianomistaja myös haastehakemuksella. Vireillepano on tehtävä lain määräämän kanneajan kuluessa. Haettaessa alioikeuden tuomion muuttamista hovioikeudesta muutosta haluava tekee muutoksenhakukanteensa kirjelmällä.
Tuomioistuimen pitää jättää kanne tutkimatta, jos kantaja ei kehotuksesta huolimatta korjaa puutteellista haastehakemusta tai jos tuomioistuin ei jostain muusta syystä voi asiaa tutkia.
Kannemuodot

Riita-asioiden kanteet ryhmitellään kolmeen kannemuotoon:
Suorituskanne eli velvoittamiskanne tarkoittaa, että siinä vaaditaan oikeutta tuomitsemaan vastaajan suorittamaan tietty asia kantajalle eli asetetaan hänelle suoritusvelvollisuus. Vastaaja voidaan tuomita myös pidättymään jostakin (kieltokanne) tai hänet velvoitetaan sietämään jotakin.
Vahvistuskanteessa kantaja pyytää tuomioistuimen vahvistusta sille, että hänellä on subjektiivinen oikeus vastaajaan nähden. Tällöin on kyseessä oikeuden tai oikeussuhteen olemassaolo, sisältö tai laajuus. Kun kantajalla on jokin oikeus vastaajaan nähden, käytetään nimitystä positiivinen vahvistuskanne. Jos kantaja pyytää, ettei vastaajalla ole jotakin hänen väittämäänsä oikeutta, on kyseessä negatiivinen vahvistuskanne.
Muotoamiskanne eli konstitutiivinen kanne pyrkii jonkin olemassa olevan oikeussuhteen tai oikeudellisen tilan perustamiseen, täydentämiseen, rajoittamiseen tai kumoamiseen. Tällaisesta muotoamisesta on kyse esimerkiksi avioerossa. Osapuolet tuomitaan avioeroon (hyväksymällä muotoamiskanne)lähde?.
Vastaavia kannemuotoja on hallintoriita-asioissa. Niissä esiintyy usein myös pyyntöjä jonkin toimen toteuttamiseksi. Rikosasioissa kanteen eli syytteen perusteena on lain rangaistavaksi määrittämä teko tai laiminlyönti. Syyttäjän esittämään syytteeseen sisältyy syytetyn vaatiminen tuomittavaksi rangaistukseen ja mahdollisesti myös vahingonkorvaukseen. Syytteeseen sisältyvä vaatimus konfiskaatiosta eli omaisuuden tai sen arvon menettämisestä valtiolle muistuttaa monessa suhteessa muotoamiskannetta.
Kannemuodot > Muutoskielto

Kanteen muutoskielto tarkoittaa Suomessa riita-asioissa sitä, ettei kantaja saa esittää oikeudelle haasteesta poikkeavaa kannetta, ellei se perustu oikeudenkäynnin aikana hänen tietoonsa tulleeseen asiaan. On myös mahdollista vaatia korkoa tai esittää muunlainen sivuvaatimus, jos se liittyy olennaisesti alkuperäisen kanteen perusteeseen.
Kanteisiin liittyviä termejä > Kanneaika

Kanneaika on määräaika vaatimuksen panemiseen vireille tuomioistuimessa. Mikäli lain määräämän ajan kuluessa kannetta ei panna vireille, kannevalta eli puhevalta asiassa menetetään. Tapahtuu siis oikeudenmenetys.
Kanteisiin liittyviä termejä > Kannekaava

Kannekaava tarkoittaa tiettyihin kaavamaisiin sanoihin perustuvaa kannetta, jollaisia käytettiin hyvin muodollisissa oikeusprosesseissa. Tällaiset prosessit olivat tyypillisiä roomalaiselle ja germaaniselle oikeudelle. Myös Ruotsin keskiaikaiset oikeudenkäynnit olivat tarkkoihin muotoihin sidottuja, eikä asianosaisten sallittu muuttaa lausumiaan.
Kanteisiin liittyviä termejä > Kannekirja

Kannekirja eli kannekirjelmä on oikeusistuimessa esitetty, kirjallisessa muodossa oleva kanne. Sen rinnakkaismuoto on suullinen kanne, jollaisia ei ole käytössä Suomen oikeusjärjestelmässä.
Erilaisia kanteita Suomessa > Omistajankanteet

Omistajankanteet ovat esineoikeudessa käytettäviä oikeuskeinoja, joilla suojataan esineen käyttöön oikeutetun henkilön käyttövapautta sivullisiin nähden. Esineen käyttö perustuu tällöin omistusoikeuteen tai rajoitettuun esineoikeuteen. Omistajankanteiden lisäksi suojakeinoina voidaan käyttää virka-apua, vahingonkorvausta ja rangaistusvaatimusta.
Omistajankanne on eri asia kuin saannonmoitekanne, jossa kiistan kohteena on omistusoikeus irtaimeen tai kiinteään esineeseen. Kanteen perusteena on esineen vakiintunut hallinta, joka puolestaan perustuu havaittavaan omistajanhallintaan.
Omistajankanteita ovat
hallintakanne (hallinnan palautuskanne), jossa vaaditaan esineen luovuttamista kantajan hallintaan tai kantajan pääsemistä osallistumaan esineen hallintaan
kieltokanne, jossa kantaja vaatii vastaajaa lopettamaan kantajan hallinnan häirinnän
ennallistamiskanne, jossa kantaja vaatii vastaajaa palauttamaan aiemmin vallinneet olosuhteet ennalleen.
Erilaisia kanteita Suomessa > Ryhmäkanne

Ryhmäkanne on kannetyyppi, jossa kantaja ajaa vaatimuksiaan tietyn ryhmän eduksi ilman nimenomaista toimeksiantoa. Sen avulla parannetaan oikeudenloukkauksen kohteeksi joutuneiden henkilöiden oikeusturvaa ja heidän mahdollisuuksiaan hakea suojaa pienissäkin jutuissa. Tuomion oikeusvoima ulottuu ryhmän sellaisiinkin jäseniin, jotka eivät ole jutun asianosaisia. Maailman ryhmäkanteet jakautuvat kolmeen päätyyppiin:
julkisessa ryhmäkanteessa on kantajana julkisyhteisö, esimerkiksi valtio tai kunta
järjestöryhmäkanteessa kantajana on yhteisö, esimerkiksi jokin järjestö jäsentensä puolesta
yksityinen ryhmäkanne on yksittäisen ihmisen ajama kanne.
Erilaisia kanteita Suomessa > Testamenttikanne

Testamenttikanteet pyrkivät testamentin oikeellisuuden, pätevyyden ja tehokkuuden selvittämiseen.
Moitekanteessa perilliset katsovat testamentin olevan jonkin pätemättömyysperusteen rasittama (perintökaari 14. luku 5 § ).
Pätemättömyyskanteessa on kyse testamentin saajien keskinäisestä riidasta.
Tehottomuuskanteessa väitetään testamentin tekijän määränneen hänelle kuulumattomasta oikeudesta. Testamentin pätemättömyyttä sinänsä ei tällöin riitauteta. Tavallisesti testamentissa on kantajan omistamaan omaisuuteen kohdistuvia määräyksiä.
Tulkintakanne koskee erimielisyyksiä testamentin tekijän tarkoituksesta.
Erilaisia kanteita Suomessa > Vastakanne

Vastakanne on vastaajan jutun alkuperäiseen kantajaan kohdistama vaatimus. Vastakanne liittyy asiayhteydeltään alkuperäiseen kanteeseen tai se koskee kuittaukseen soveltuvaa saatavaa. Vastakannetta voi käyttää esimerkiksi vastaaja jolta vaaditaan tavaran kauppahintaa jos vastaaja katsoo tavarassa olleen virhe, joka oikeuttaa alentamaan kauppahintaa. Oikeussäännökset vastakanteesta ja sen oikeuspaikasta sisältyvät oikeudenkäymiskaareen (OK 18:3 ja OK 10:7 a).
Kantajalähtöinen oikeudenkäynnin peruuttaminen Suomessa

Oikeusjutun kantajalla on Suomessa lähtökohtaisesti vapaa oikeus päättää tietyin edellytyksin oikeudenkäynnin lopettamisesta.
Kantajalähtöinen oikeudenkäynnin peruuttaminen Suomessa > Kanteesta luopuminen

Kantaja voi luopua nostamastaan kanteesta, jolloin tuomioistuimen on hylättävä kanne tuomiolla. Kun kanne on hylätty tuomiolla, estää tuomion negatiivinen oikeusvoimavaikutus kanteen nostamisen uudelleen samassa asiassa. Kanteessa esitetty oikeuskysymys tai vastaajaan kohdistuva vaatimus on siis lopullisesti ratkaistu. (Ks. oikeudenkäymiskaaren 5. luvun 13–14 § ja 27 §.)selvennä
Kantajalähtöinen oikeudenkäynnin peruuttaminen Suomessa > Kanteen peruuttaminen

Kantaja voi peruuttaa nostamansa kanteen, jolloin tuomioistuimen on jätettävä asia sillensä. Tätä oikeutta on kuitenkin rajoitettu silloin, jos kantaja peruuttaa kanteen vasta sen jälkeen, kun vastaaja on vastannut kanteeseen. Tässä tapauksessa dispositiivinen asia on vastaajan vaatimuksesta kuitenkin ratkaistava. (Ks. OK 14:5.)selvennä Kun kanne on jätetty sillensä, päätös ei saavuta oikeusvoimaa, jolloin kantaja voi uudella haastehakemuksella saada sillensä jätetyn asian uudestaan vireille. Tällöin kanne voidaan nostaa täsmälleen samanlaisena kuin alkuperäinen, peruutettu kanne.lähde?