stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Los Angeles Lakers

| Los Angeles Lakers |
| --- | --- |

Konferenssi:  Läntinen
Divisioona:  Tyynenmeren
Perustettu:  1946
Historia:  Detroit Gems 1946–1947 Minneapolis Lakers 1947–1960 Los Angeles Lakers 1960–
Areena:  Staples Center
Kotipaikka:  Los Angeles, Kalifornia
Värit:                
Omistaja(t):  Jeanie Buss
Toimitusjohtaja:  Rob Pelinka
Päävalmentaja:  Darvin Ham
Yhteistyöseura:  South Bay Lakers
Mestaruudet:  17 (1949, 1950, 1952, 1953, 1954, 1972, 1980, 1982, 1985, 1987, 1988, 2000, 2001, 2002, 2009, 2010, 2020 )
Konferenssin mestaruudet:  32 (1949, 1950, 1952, 1953, 1954, 1959, 1962, 1963, 1965, 1966, 1968, 1969, 1970, 1972, 1973, 1980, 1982, 1983, 1984, 1985, 1987, 1988, 1989, 1991, 2000, 2001, 2002, 2004, 2008, 2009, 2010, 2020))
Divisioonan mestaruudet:  24 (1971, 1972, 1973, 1974, 1977, 1980, 1982, 1983, 1984, 1985, 1986, 1987, 1988, 1989, 1990, 2000, 2001, 2004, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2020)
Kotisivu:  https://www.nba.com/lakers
Los Angeles Lakers on NBA-sarjassa pelaava, Los Angelesista kotoisin oleva koripallojoukkue. Se pelaa läntisen konferenssin Tyynenmeren divisioonassa jossa sen lisäksi pelaavat Golden State Warriors, Los Angeles Clippers, Phoenix Suns ja Sacramento Kings. Lakers on yksi kaikkien aikojen menestyneimmistä NBA-joukkueista. Joukkue perustettiin 1946 Detroitissa nimellä Detroit Gems. Vuonna 1947 joukkue siirtyi Minneapolisiin ja otti Lakers-nimen Minnesotan osavaltion lempinimestä. Lakers voitti 5 NBA-mestaruutta ennen siirtymistään Los Angelesiin vuonna 1960. Tämän jälkeen se on voittanut 12 mestaruutta.
Kaudella 1971–1972 Lakers teki yhä voimassa olevan NBA:n ennätyksen voittamalla 33 ottelua peräjälkeen.
Lakersissa ovat pelanneet muun muassa Kareem Abdul-Jabbar, Magic Johnson, Shaquille O'Neal ja Kobe Bryant. Joukkueen nykyisiä tähtiä ovat supertähdet LeBron James ja Anthony Davis sekä nuori laitahyökkääjä Kyle Kuzma. Lakers on voittanut viimeisimmän mestaruutensa kaudella 2019–2020, jolloin joukkue voitti loppuottelusarjassa Miami Heatin otteluvoitoin 4–2. LeBron James valittiin finaalien arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Seuran omistajia ovat Jerry Buss Family Trusts, Mark Walter ja Todd Boehly. Los Angeles Lakers oli vuonna 2023 Forbesin listauksessa maailman 15. arvokkain urheiluseura 5,9 miljardin dollarin arvolla.
NBA-mestaruudet

1949 (vastassa Washington Capitols, voitot 4–2)
1950 (vastassa Syracuse Nationals 4–2)
1952 (vastassa New York Knicks 4–3)
1953 (vastassa New York Knicks 4–1)
1954 (vastassa Syracuse Nationals 4–3)
1972 (vastassa New York Knicks 4–1)
1980 (vastassa Philadelphia 76ers 4–2)
1982 (vastassa Philadelphia 76ers 4–2)
1985 (vastassa Boston Celtics 4–2)
1987 (vastassa Boston Celtics 4–2)
1988 (vastassa Detroit Pistons 4–3)
2000 (vastassa Indiana Pacers 4–2)
2001 (vastassa Philadelphia 76ers 4–1)
2002 (vastassa New Jersey Nets 4–0)
2009 (vastassa Orlando Magic 4–1)
2010 (vastassa Boston Celtics 4–3)
2020 (vastassa Miami Heat 4–2)
Joukkue 2021–2022

Päivitetty 19.4.2022
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
2021–2022  Los Angeles Lakers
| 0 | Yhdysvallat | Russell Westbrook | G |  |
| 2 | Yhdysvallat | Wayne Ellington | SG |  |
| 3 | Yhdysvallat | Anthony Davis | PF |  |
| 4 | Yhdysvallat | D. J Augustin | G |  |
| 6 | Yhdysvallat | LeBron James | F |  |
| 7 | Yhdysvallat | Carmelo Anthony | F |  |
| 9 | Yhdysvallat | Kent Bazemore | GF |  |
| 11 | Yhdysvallat | Malik Monk | SG |  |
| 12 | Yhdysvallat | Kendrick Nunn | SG |  |
| 14 | Yhdysvallat | Stanley Johnson | G |  |
| 15 | Yhdysvallat | Austin Reaves | PG |  |
| 20 | Yhdysvallat | Avery Bradley | PG |  |
| 35 | Etelä-Sudan | Wenyen Gabriel | PF |  |
| 37 | Yhdysvallat | Mac McClung | PG |  |
| 39 | Yhdysvallat | Dwight Howard | C |  |
| 40 | Yhdysvallat | Mason Jones | G |  |
Jäädytetyt numerot

8/24 Kobe Bryant, 1996–2016
16 Pau Gasol, 2008–2014
13 Wilt Chamberlain, 1968–73
22 Elgin Baylor, 1958–71
25 Gail Goodrich, 1965–68 & 1970–76
32 Magic Johnson, 1979–91 & 1995–96; vastuuvalmentajana 1994, toimitusjohtajana 2017–
33 Kareem Abdul-Jabbar, 1975–89
34 Shaquille O'Neal, 1996–2004
42 James Worthy, 1982–94
44 Jerry West, 1960–74; Valmentajana 1976–79; General Manager, 1981–2002
52 Jamaal Wilkes, 1975–85
Mikrofoni-tunnus Chick Hearn, kuuluttaja, 1960–2002
Los Angeles Lakersin valmentajat

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
Los Angeles Lakers  
| 1. |  | John Kundla | 1948–1958 |  |
| 2. |  | George Mikan | 1958 |  |
|  |  | John Kundla | 1958–1959 |  |
| 3. |  | John Castellani | 1959–1960 |  |
| 4. |  | Jim Pollard | 1960 |  |
| 5. |  | Fred Schaus | 1960–1967 |  |
| 6. |  | Butch van Breda Kolff | 1967–1969 |  |
| 7. |  | Joe Mullaney | 1969–1971 |  |
| 8. |  | Bill Sharman | 1971–1976 |  |
| 9. |  | Jerry West | 1976–1979 |  |
| 10. |  | Jack McKinney | 1979 |  |
| 11. |  | Paul Westhead | 1979–1981 |  |
| 12. |  | Pat Riley | 1981–1990 |  |
| 13. |  | Mike Dunleavy | 1990–1992 |  |
| 14. |  | Randy Pfund | 1992–1994 |  |
| 15. |  | Bill Bertka | 1994 |  |
| 16. |  | Magic Johnson | 1994 |  |
| 17. |  | Del Harris | 1994–1999 |  |
|  |  | Bill Bertka | 1999 |  |
| 18. |  | Kurt Rambis | 1999 |  |
| 19. |  | Phil Jackson | 1999–2004 |  |
| 20. |  | Rudy Tomjanovich | 2004–2005 |  |
| 21. |  | Frank Hamblen | 2005 |  |
|  |  | Phil Jackson | 2005–2011 |  |
| 22. |  | Mike Brown | 2011–2012 |  |
| 23. |  | Bernie Bickerstaff | 2012 |  |
| 24. |  | Mike D'Antoni | 2012–2014 |  |
| 25. |  | Byron Scott | 2014–2016 |  |
| 26. |  | Luke Walton | 2016–2019 |  |
| 27. |  | Frank Vogel | 2019– |  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Los Angeles Lakersin kotisivu
NBA 2023–2024
| Itäinen konferenssi | Itäinen konferenssi | Itäinen konferenssi | Läntinen konferenssi | Läntinen konferenssi | Läntinen konferenssi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Atlantin | Keskinen | Kaakkoinen | Luoteinen | Tyynenmeren | Lounainen |
| Boston Celtics | Chicago Bulls | Atlanta Hawks | Denver Nuggets | Golden State Warriors | Dallas Mavericks |
| Brooklyn Nets | Cleveland Cavaliers | Charlotte Hornets | Minnesota Timberwolves | Los Angeles Clippers | Houston Rockets |
| New York Knicks | Detroit Pistons | Miami Heat | Oklahoma City Thunder | Los Angeles Lakers | Memphis Grizzlies |
| Philadelphia 76ers | Indiana Pacers | Orlando Magic | Portland Trail Blazers | Phoenix Suns | New Orleans Pelicans |
| Toronto Raptors | Milwaukee Bucks | Washington Wizards | Utah Jazz | Sacramento Kings | San Antonio Spurs |
Tapahtumat: Tähdistöviikonloppu (Tähdistöottelu (MVP)) ·  Rookie Challenge ·  Shooting Stars Competition ·  Skills Challenge ·  Donkkikilpailu ·  Kolmen pisteen heittokilpailu) ·  Varaustilaisuus ·  Loppuottelut (MVP) ·  Pudotuspelit ·  NBA:n kesäliiga
Muut: NBA 50 ·  Ennätykset ·  G-League ·  Europe Live Tour ·  Larry O'Brien Championship Trophy ·  NBA TV ·  NBA Salary Cap ·  WNBA
Tšekin lippu

Tšekin lippu
Tšekin lippu (tšek. vlajka České republiky) on Tšekin tasavallan lippu. Se otettiin käyttöön vuoden 1993 samettieron jälkeen, jolloin Tšekkoslovakia jakaantui Tšekiksi ja Slovakiaksi. Tätä ennen samainen lippu oli ollut Tšekkoslovakian lippuna. Lipussa oleva sininen kolmio lisättiin Böömin lippuun, jotta se eroaisi Puolan lipusta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tšekin lippu Wikimedia Commonsissa
Euroopan liput
| --- | --- |
Valtiot:  Alankomaat  Albania  Andorra  Azerbaidžan  Armenia  Belgia  Bosnia ja Hertsegovina  Bulgaria  Espanja  Georgia  Islanti  Irlanti  Italia  Itävalta  Kroatia  Kreikka  Kypros  Latvia  Liechtenstein  Liettua  Luxemburg  Malta  Moldova  Monaco  Montenegro  Norja  Pohjois-Makedonia  Portugali  Puola  Ranska  Romania  Ruotsi  Saksa  San Marino  Serbia  Slovakia  Slovenia  Suomi  Sveitsi  Tanska  Tšekki  Turkki  Ukraina  Unkari  Yhdistynyt kuningaskunta Englanti  Skotlanti  Wales  Valko-Venäjä  Vatikaanivaltio  Venäjä  Viro 
Itsehallintoalueet:  Ahvenanmaa  Färsaaret  Gibraltar  Guernsey  Jersey  Mansaari 
Tunnustamattomat valtiot:  Abhasia  Artsakh  Kosovo  Transnistria  Pohjois-Kypros
Seth Green

| Seth Green |
| --- | --- |
 Green vuonna 2011.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Seth Gesshel Green
Syntynyt: 8. helmikuuta 1974 (ikä 50) Overbrook Park, Yhdysvallat
Puoliso:  Clare Grant (2010–)
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  ”Robot Chicken”
Merkittävät roolit:  Scott Evil (Austin Powers -elokuvat) Oz (Buffy, vampyyrintappaja) Richie Tozier (Se)
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Seth Gesshel Green (s. 8. helmikuuta 1974 Overbrook Park, Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimmat roolinsa lienevät Austin Powers -elokuvien Scott Evil ja Buffy, vampyyrintappaja -sarjan Oz. Green on näytellyt lisäksi muun muassa elokuvissa Scooby-Doo 2: Monsterit vapaalla, Mela kateissa ja Rottaralli. Hän myös ääninäyttelee Family Guy -sarjan Chris Griffiniä. Hän on myös ollut vierailevana tähtenä WWE RAW -ohjelmassa.
Yksityiselämä

Seth Green on naimisissa näyttelijä-malli Clare Grantin kanssa. He avioituivat 1. toukokuuta 2010.
Valikoitu filmografia

A Billion for Boris (1984) – Benjamin ”Ape Face” Andrews
The Hotel New Hampshire (1984) – ”Egg” Berry
Radio Days (1987) – Joe
Can't Buy Me Love (1987) – Chuckie Miller
The Facts of Life – Adam Brinkerhoff (2 jaksoa, 1988)
Big Business (1988, elokuva) – Jason
My Stepmother Is an Alien (1988) – Fred Glass
Pump Up the Volume (1990) – Joey
Se (1990, tv-elokuva) – Richard ”Richie” Tozier
Batman (1992, televisiosarja, ääni, From I Am The Night) – Wizard
Byrds of Paradise (1994)
Airborne (1993) – Wiley
Salaiset kansiot Deep Throat (1993, televisiosarja) – young guy
To Gillian on Her 37th Birthday (1996) – Danny
Austin Powers – kumma jätkä (1997) – Scott Evil
Hulluna sinuun (1997) - Bobby Rubenfeld
Buffy, vampyyrintappaja (1997–1999, televisiosarja) – Daniel ”Oz” Osbourne
Can't Hardly Wait (1998) – Kenny Fisher
Valtion vihollinen (1998) – Selby
Family Guy (1999, televisiosarja, ääni) – Chris Griffin
Levottomat kädet (1999) – Mick
Austin Powers – agentti joka tuuppasi minua (1999) – Scott Evil
100 Deeds for Eddie McDowd (1999–2000, televisiosarja, ääni) – Eddie McDowd
70's Show (2000–2002, televisiosarja) – Mitch Miller
Valkokankaan lemmikit (2001) – Danny Wax
Josie and the Pussycats (2001) – Travis
Rottaralli (2001) – Duane Cody
Knockaround Guys (2002) – Johnny Marbles
Greg The Bunny (2002, televisiosarja) – Jimmy Bender
Austin Powers ja kultamuna (2002) – Scott Evil
Party Monster (2003) – James St. James
The Italian Job (2003) – Lyle (Napster)
Scooby-Doo 2: Monsters Unleashed (2004) – Patrick
Sesame Street (2004) – Vinny (postimies)
Without a Paddle (2004) – Dan Mott
Be Cool (2005, musiikkivideon ohjaaja)
Robot Chicken (televisiosarja, ääni)
Stewie Griffin: The Untold Story (2005, ääni) – Chris Griffin
Best Man, Worst Friend (2006) – Murray Brown
Tony Hawk's Project 8 – Nerd
Electric Apricot: Quest For Festeroo (2006) – Jonah
Naughty or Nice (2006)
Mass Effect (2007 ja 2008, ääni) - Joker
The Brazilian Job (2008) – Lyle
Sex Drive (2008) - Ezekiel
Old Dogs (2009) - Craig
Robot Chicken: Star Wars Episode II (2009) - Ääni
WWE Raw (2009) - ”Guest Host”
Mass Effect 2 (2010) - Joker
Mass Effect 3 (2012) - Joker
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Seth Green Wikimedia Commonsissa
Seth Green Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Emmy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet
François Duval

| François Duval |
| --- | --- |
 François Duval Turkin rallissa vuonna 2006.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. marraskuuta 1980 (ikä 44)
Kansalaisuus:   Belgia
WRC-ura
Aktiivivuodet:  2001–2008, 2010
Entiset tallit:  Ford, Citroën, Škoda, Stobart
Kilpailuja:  84
Maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  1
Palkintosijoja:  14
Erikoiskoevoittoja:  55
MM-pisteitä:  172
Ensimmäinen kilpailu:  Portugalin ralli 2001
Ensimmäinen voitto:  Australian ralli 2005
Viimeinen voitto:  Australian ralli 2005
Viimeinen kilpailu:  Saksan ralli 2010
François Duval (s. 18. marraskuuta 1980) on belgialainen ralliautoilija.
Ura

Duval ajoi Ford Puma S1600 autolla Junior WRC:ssä ja pääsi ajamaan Focus RS WRC-autolla.
Duval nousi Ford World Rally Team -talliin koko kaudeksi 2003 ja ajoi palkintopallille Turkin rallissa 2003. Hän jatkoi Fordilla myös vuonna 2004 ja sijoittui sarjassa kuudenneksi viidellä palkintopallisijoituksella.
Monien yllätykseksi Duval siirtyi kaudeksi 2005 Citroënille maailmanmestari Sébastien Loebin tallikaveriksi. Alkukauden onnettomuuksien myötä hän ajoi ulos Kyproksen rallissa, jossa pensaikko syttyi palamaan ja auto paloi samalla. Duval oli tämän jälkeen sivussa kaksi seuraavaa rallia. Loppukaudesta Duval sijoittui toiseksi kolme kertaa. Duval saavutti ensimmäisen ja ainoan WRC-voittonsa kauden päättävästä Australian rallista, jossa useat muut kilpailijat keskeyttivät. Duval ja kartanlukija Stéphane Prévot olivat vastatusten syrjäyttämisestään Turkin rallissa. Prévot'n mukaan Duval ei kuunnellut nuotteja ja Duvalin mukaan Prévot ei luottanut häneen.
Duvalin Citroënin tiet erosivat kaudelle 2006, jolloin hän ajoi First Motorsportin Škoda Fabia WRC:llä.
Kaudella 2007 Duval väläytti asfalttivauhtiaan ajamalla yksityisellä Xsara WRC:llä Saksan MM-rallissa toiseksi ja Katalonian rallissa neljänneksi.
Kauden 2008 puolivälissä Duvalille avautui mahdollisuus päästä ajamaan Fordin kakkostiimissä loukkaantuneen Gigi Gallin tilalle. Hän ajoi hyvin, ja Jari-Matti Latvalan ailahtelevien esitysten ansiosta hän pääsi ajamaan kaksi kisaa Fordin tehdastiimissä. Japanin rallissa hän ajoi ulos, ja hänen kartanlukijansa Patrick Pivato loukkaantui vaikeasti.
Uransa jo lopettanut Duval on muistellut katkeruudella Citroën-sopimustaan. Hän väitti keväällä 2011 RTBF-kanavan haastattelussa, että Citroën oli Saksan MM-rallissa vuonna 2005 pudottanut hänen autonsa tehoja huollossa, jotta tallin ykköskuski Sébastien Loeb nousisi kärkeen ohi kisaa johtaneen Duvalin. Duval syytti Citroënia ja Loebia uransa tuhoamisesta.
Rallin MM-sarjan tulokset

(Tulosselitteet)
| Kausi | Talli | Auto | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001 | François Duval | Mitsubishi Carisma GT | MON   | SWE   | POR Kesk. |  |  | CYP Kesk. |  |  |  |  |  |  | AUS 19 |  |  |  | 0 | NC |
| 2001 | François Duval | Ford Puma S1600 |  |  |  | ESP Kesk. | ARG   |  | GRE DSQ | KEN   | FIN Kesk. | NZL   | ITA 18 | FRA Kesk. |  | GBR Kesk. |  |  | 0 | NC |
| 2002 | François Duval | Ford Puma S1600 | MON 17 |  |  | ESP 25 |  |  | GRE Kesk. | KEN   |  | GER Kesk. | ITA 20 | NZL   |  | GBR Kesk. |  |  | 0 | NC |
| 2002 | François Duval | Ford Focus RS WRC 01 |  | SWE 10 | FRA Kesk. |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 0 | NC |
| 2002 | Ford Motor Co | Ford Focus RS WRC 02 |  |  |  |  | CYP Kesk. | ARG   |  |  | FIN Kesk. |  |  |  | AUS Kesk. |  |  |  | 0 | NC |
| 2003 | Ford Motor Co | Ford Focus RS WRC 02 | MON 7 | SWE Kesk. | TUR 3 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 30 | 9. |
| 2003 | Ford Motor Co | Ford Focus RS WRC 03 |  |  |  | NZL 9 | ARG 8 | GRE Kesk. | CYP Kesk. | GER 7 | FIN Kesk. | AUS 10 | ITA 5 | FRA 3 | ESP 4 | GBR 5 |  |  | 30 | 9. |
| 2004 | Ford Motor Co | Ford Focus RS WRC 03 | MON 3 | SWE Kesk. | MEX 2 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 53 | 6. |
| 2004 | Ford Motor Co | Ford Focus RS WRC 04 |  |  |  | NZL 18 | CYP Kesk. | GRE 4 | TUR 5 | ARG 3 | FIN 7 | GER 2 | JPN Kesk. | GBR 5 | ITA 5 | FRA Kesk. | ESP Kesk. | AUS 3 | 53 | 6. |
| 2005 | Citroën Total | Citroën Xsara WRC | MON Kesk. | SWE 12 | MEX Kesk. | NZL 4 | ITA 11 | CYP Kesk. | TUR   | GRE   | ARG 7 | FIN 8 | GER 2 | GBR 2 | JPN 4 | FRA Kesk. | ESP 2 | AUS 1 | 47 | 6. |
| 2006 | First Motorsport | Škoda Fabia WRC | MON Kesk. | SWE   | MEX   | ESP 6 | FRA Kesk. | ARG   | ITA 8 | GRE 13 | GER Kesk. | FIN   | JPN   | CYP   | TUR 9 | AUS   | NZL   | GBR 8 | 5 | 19. |
| 2007 | First Motorsport | Škoda Fabia WRC | MON   | SWE   | NOR   | MEX   | POR   | ARG   | ITA   | GRE Kesk. | FIN   |  |  |  |  |  |  |  | 12 | 10. |
| 2007 | OMV Kronos Citroën WRT | Citroën Xsara WRC |  |  |  |  |  |  |  |  |  | GER 2 | NZL   | ESP 5 | FRA Kesk. | JPN   | IRE   | GBR   | 12 | 10. |
| 2008 | Stobart VK M-Sport Ford Rally Team | Ford Focus RS WRC 07 | MON 4 | SWE   | MEX   | ARG   | JOR   | ITA   | GRE   | TUR   | FIN   | GER 3 | NZL Kesk. |  |  | JPN Kesk. | GBR 6 |  | 25 | 7. |
| 2008 | BP Ford Abu Dhabi World Rally Team | Ford Focus RS WRC 08 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | ESP 4 | FRA 3 |  |  |  | 25 | 7. |
| 2010 | Stobart M-Sport Ford Rally Team | Ford Focus RS WRC 08 | SWE   | MEX   | JOR   | TUR   | NZL   | POR   | BUL   | FIN   | GER Kesk. | JPN   | FRA   | ESP   | GBR   |  |  |  | 0 | NC |
Aiheesta muualla

François Duval - RallyBase
New Mexicon yliopisto

New Mexicon yliopisto (engl. University of New Mexico) on yhdysvaltalainen yliopisto, joka toimii Albuquerquessa, New Mexicon osavaltiossa. Yliopisto on perustettu vuonna 1889.
Yliopiston urheilujoukkueet ovat menestyneet etenkin koripallossa ja amerikkalaisessa jalkapallossa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Go Lobos (urheilu)
Daily Lobo (opiskelijoiden lehti) (englanniksi)
Kuwaitin lippu

Kuwaitin lippu.
Kuwaitin lippu otettiin käyttöön 7. syyskuuta 1961, virallisesti 24. marraskuuta 1961.
Lipun värit tarkoittavat seuraavia asioita
Valkoinen puhtautta
Musta vihollisen tappiota
Vihreä hedelmällisyyttä
Punainen vihollisen verta kuwaitilaisten miekoissa
Solunjakautuminen

Solunjakautuminen on osa aitotumaisten solujen jakautumisprosessia, jossa yhdestä emosolusta syntyy kaksi identtistä tytärsolua. Solun jakautuminen tapahtuu yleensä heti mitoosin eli tumanjakautumisen jälkeen. Ensin solulima ja soluelimet jakaantuvat sytokineesissä kummankin uuden tuman ympärille. Seuraavaksi tumien välille muodostuu solukalvo ja näin yhdestä emosolusta syntyy kaksi identtistä tytärsolua. Seuraavan vaiheen aikana solut kasvavat täyteen kokoonsa.
Tavalliset solut jakautuvat mitoosissa, jolloin niiden kromosomit ensin kahdentuvat ja asettuvat solun keskitasoon riviin. Sitten ne halkeavat kun tumajyväset vetävät puolikkaat sukkularihmoilla solun vastakkaisiin päihin. Sukusolut jakautuvat meioosilla.
Mekanismi > Vakoutumisuurre

Eläinsoluissa ja monissa yksisoluisissa aitotumaisissa vakoutumisuurre on solunjakautumisen ensimmäinen näkyvä muutos. Siinä solun pintaan muodostuu anafaasissa ensin heikko ura, joka syvenee jakaen lopulta soluliman kahtia. Vakoutumisuurre on seurausta solukalvon solulimapuolelle muodostuvan supistumiskykyisen renkaan kutistumisesta, joka kuroo mukanaan solukalvoa. Solulimassa sijaitsevat kalvorakkulat fuusioituvat renkaan lähellä olevaan kalvoon, jotta jakautumisessa ei menetettäisi kalvopinta-alaa.
Mekanismi > Vakoutumisuurteen muodostuminen

Supistumisrengas muodostuu aktiinifilamenteista eli piensäikeistä ja myosiini II:sta, sekä muista proteiineista, jotka osallistuvat renkaan rakenteeseen ja säätelyyn. Proteiineista osa aktivoi soluliman jakautumista eli sytokineesia ja tumasukkulan toimintaa. Mitoosin lopussa solun aktiinifilamentit ja myosiini II, järjestäytyvät solulimassa muodostaen rengasrakenteen. Niiden asettautuminen limittäin ja lipuminen toistensa ohi saa aikaan rengasta supistavan voiman. Renkaan poikkileikkauksen tiheys ei muutu kuroutumisen aikana, koska aktiinifilamenttit järjestäytyvät jatkuvasti uudelleen.
Mekanismi > Paikan määräytyminen

Supistumisrenkaan paikan ja samalla solun jakautumistason määrittää mitoosin aikana muodostunut tumasukkula ja sen mikrotubulukset. Solutyypistä riippuu, mikä tumasukkulan osa määrää jakautumiskohdan, mutta se muodostuu yleensä samaan tasoon metafaasilevyn kanssa. Keskellä limittyvät mikrotubulukset saattavat tarjota kulkureitin moottoriproteiineille, jotka kuljettavat supistumisrenkaan säätelijöitä ja uutta kalvoa oikeaan kohtaan. Kuitenkaan ei olla varmoja molekulaarisesta mekanismista, kuinka paikka määrittyy.
Solu voi jakautua symmetrisesti, jolloin vakoutumisuurre muodostuu keskelle solua, jakaen soluliman ja soluelimet puoliksi. Symmetria on tulosta tumasukkulasta, joka useimmiten keskittää itsensä solulimaan. Jakautuminen voi tapahtua myös asymmetrisesti, jolloin tytärsoluun menevät soluelimet erotetaan muista soluelimistä ja tumasukkulan toinen napa siirretään sopivaan kohtaan. Näin supistumisrengas voi muodostua metafaasilevyn kohdalle. Vakoutumisuurteesta muodostuu ennen solujen eroamista välikappale, joka yhdistää tytärsoluja.
Jakautumisen säätely

Useimmat solut säilyttävät jakaantumiskykynsä, mutta jotkut erikoistuneet solut eivät enää erilaistumisensa jälkeen pysty lainkaan jakautumaan. Geenit säätelevät solujen jakautumista tuottamiensa proteiinien välityksellä. Tällaisia proteiineja ovat muun muassa erilaiset morfogeenit. Perimässä on yleensä levossa olevia esisyöpägeenejä jotka saattavat ulkopuolisten tekijöiden kuten karsinogeenien vaikutuksesta muuttua aktiivisiksi. Tästä voi seurata syöpä, kun solut alkavat jakaantua hallitsemattomasti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Solunjakautuminen Wikimedia Commonsissa
Vakoutumisuurre
Supistumisrengas
Zouératt

| Zouératt ازويرات, az-Zuwairāt |
| --- | --- |
 Zouératt Kédiat d’Idjililtä nähtynä.
 Zouératt
 Koordinaatit: 22°44′17″N, 12°28′1″W 
Valtio:  Mauritania
Alue:  Tiris Zemmour
Departementti:  Zouératt
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunki
 – Hallinnon tyyppi:  kunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1 012 km²
Korkeus:  350 m
Väkiluku (2013):  44 600
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Zouératt (myös Zouérat, Zouérate, Zoueirat; arab. ازويرات‎, az-Zuwairāt) on kaivoskaupunki ja Tiris Zemmourin alueen hallinnollinen keskus Mauritaniassa. Se sijaitsee Kédiat d’Idjilin massiivin koillispuolella 765 kilometriä maan pääkaupungista Nouakchottista koilliseen. Kunnassa on 44 600 asukasta (vuonna 2013, väestönlaskenta).
Maantiede ja asutus

Zouérattin kaupunkikunnan pinta-ala on 1 012 neliökilometriä. Sitä ympäröi Fdeirickin kunta. Maisemaa leimaa tasaisen autiomaan yllä kohoava Kédiat d’Idjil, joka on Mauritanian korkein kohta (915 metriä). Vesistöjä ovat sateiden jälkeen kuivuvat vadit ja lammet. Juoma- ja käyttövesi saadaan pohjavesiesiintymistä. Kasvillisuus koostuu vadeissa, sora-aavikolla ja vuorilla kasvavista akaasioista, pensaista ja heinäkasveista.
Vuoden keskilämpötila on 25,7 astetta. Huhtikuusta marraskuuhun saakka kestävän kuuman kauden aikana lämpötila saattaa nousta 40:een ja joulu-tammikuussa laskea 12 asteeseen. Vuotuinen sademäärä on alle 50 millimetriä.
Zouératt on kunnan ja samannimisen departementin eli moughataan ainoa asutuskeskus. Siellä asuu 84 prosenttia alueen väestöstä.
Historia

Zouérattin historia liittyy ranskalaisten vuonna 1935 löytämiin Kédiat d’Idjilin rautamalmiesiintymiin. Niiden hyödyntämistä ryhdyttiin tutkimaan toisen maailmansodan jälkeen. Vuonna 1952 perustettiin kaivosyhtiö Société des mines de fer de Mauritanie (MIFERMA), joka aloitti rakennustyöt vuonna 1960 ja tuotannon vuonna 1963. MIFERMA kansallistettiin vuonna 1974, ja se sai nimen Société nationale industrielle et minière (SNIM).
Polisario-liike teki tuhoisan iskun Zouérattiiin vuonna 1977 sen jälkeen, kun Mauritania oli miehittänyt Länsi-Saharan eteläosan. Kaivostoimintaa haittasivat myös rautamalmin maailmanmarkkinahintojen vaihtelut sekä vanhojen esiintymien ehtyminen. Kaupungin väestö kasvoi nopeasti 1970- ja 1980-luvuilla, mutta myöhemmin kasvu hidastui SNIM:n vähentäessä henkilöstöään. Alueen hallinnollinen keskus siirrettiin taantuvasta Fdeirickistä Zouérattiin vuonna 1986.
SNIM hyödyntää nykyään Kédiat d’Idjilin, Guelb El Rhein ja M’Haoudattin avolouhosten hematiittia ja magnetiittia. Mineraalit käsitellään Zouérattissa ja kuljetetaan rautateitse Nouadhiboun satamaan.