stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Palkeet (virasto)

| Valtion talous- ja henkilöstöhallinnon palvelukeskus Servicecentret för statens ekonomi- och personalförvaltning> Palkeet |
| --- | --- |

Perustettu:  2010
Ministeriö:  Valtiovarainministeriö
Sijainti:  Kauppakatu 40 Joensuu
Valtio:  Suomi
Toimitusjohtaja:  Tuija Kuivalainen
Työntekijöitä:  723 (2023)
Vuosibudjetti:  6,3 milj. € (2023)
Aiheesta muualla
Sivusto
Valtion talous- ja henkilöstöhallinnon palvelukeskus eli Palkeet on Suomen valtion talous- ja henkilöstöhallinnon palvelukeskus, joka toimii valtiovarainministeriön alaisuudessa. Sen hallinnollinen päätoimipaikka on Joensuussa, ja toimintaa on myös Hämeenlinnassa, Mikkelissä, Porissa ja Helsingissä.
Palkeet perustettiin vuonna 2010 yhdistämällä neljä palvelukeskusta (oikeushallinnon, puolustushallinnon, sisäasiainhallinnon ja Valtiokonttorin palvelukeskukset), kun valtio halusi keskittää talous- ja henkilöstöhallintoa tuottavuuden parantamiseksi. Toiminnan alkuvaiheessa virastojen hallintokulut kuitenkin kasvoivat.
Aiheesta muualla

Palkeet.fi
Paperilentokone

Yhden paperilentokonetyypin kaaviokuva.
Paperilentokone on paperista taiteltu lennokki. Lennokkeja on useita erilaisia; temppulentokoneet, nopeuslentokoneet ja tasapainolentokoneet. Paperilentokoneet pysyvät ilmassa niihin taiteltujen siipien ansiosta. Paperilennokkien ilmassa pysymisen maailmanennätys on nykyään japanilaisen Takuo Todan tekemä 27,9 sekuntia, kun taas nykyistä pituusennätystä pitää hallussaan yhdysvaltalainen Joe Ayoob heitettyään 69,14 metriä (sisätiloissa) John Collinsin suunnittelemalla Susanne-lennokilla. Edellinen ilmassa pysymisen ennätys, 27,6 sekuntia, oli yhdysvaltalaisen Ken Blackburnin nimissä. Hän teki ennätyksen 8. lokakuuta 1998 Georgia Domessa Atlantassa. Suomen paperilennokkiseuran 26. heinäkuuta 2008 järjestämissä lajin ensimmäisissä SM-kilpailuissa paperilennokkia heitettiin pisimmillään 41 metrin päähän.
NASAn aikanaan maailman suurimmassa paperilentokoneessa vuodelta 1992 oli siipien kärkiväli 9,3 metriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paperilentokone Wikimedia Commonsissa
Jukka Kärkkäinen (ohjaaja)

Jukka (Jukka-Pekka) Kärkkäinen (s. 20. tammikuuta 1972 Kerava) on suomalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.
Kärkkäinen on ohjannut ja käsikirjoittanut parikymmentä lyhytelokuvaa ja pitkää elokuvaa. Elokuva ovat olleet pääosin dokumenttielokuvia.
Kärkkäinen on voittanut parhaan dokumenttielokuvan Jussi-palkinnon elokuvilla Kansakunnan olohuone (2009) sekä Kovasikajuttu (2012, yhdessä J-P Passin kanssa).
Valikoitu filmografia

Tupakkahuone, 2006.
Kansakunnan olohuone, 2009.
Kovasikajuttu, 2012. Ohjaus yhdessä J-P Passin kanssa.
Näin unta elämästä, 2014. Ohjaus yhdessä Sini Liimataisen kanssa.
Tokasikajuttu, 2017. Ohjaus yhdessä J-P Passin kanssa.
Kebab King, 2019
Palkinnot ja tunnustukset

Jussi-palkinto 2010 parhaasta dokumenttielokuvasta Kansakunnan olohuone.
Elokuvataiteen valtionpalkinto 2012: Kovasikajutun työryhmä Sami Jahnukainen, Jukka Kärkkäinen, J-P Passi ja Riitta Poikselkä.
2012 Visions du Réel -festivaalin kansainvälisen kilpailun tuomariston erikoispalkinto - Spezial Prize for the Most Innovative Feature Film - elokuvasta Kovasikajuttu.
Jussi-palkinto 2013 parhaasta dokumenttielokuvasta Kovasikajuttu J-P Passin kanssa.
Paperiliitin

Pieni metallinen paperiliitin
Paperiliitin eli klemmari on väline, jolla voidaan liittää kaksi tai useampia paperiarkkeja pinoksi. Klemmaria käytettäessä paperiarkit säilyvät ehjänä toisin kuin nidottaessa. Paperiliittimet ovat useimmiten metallisia, mutta myös muovisia klemmareita valmistetaan.
Klemmaripurkki
Nimitys klemmari tulee ruotsin kielen samaa tarkoittavasta sanasta klämmare (kirjaimellisesti ’puristin’).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paperiliitin Wikimedia Commonsissa
The Early Office Museum: History of the Paper Clip (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Palava kirahvi

Palava kirahvi
Palava kirahvi on espanjalaisen, parhaiten surrealistina tunnetun taidemaalarin Salvador Dalín 35×27 senttimetrin kokoinen öljyvärimaalaus vuodelta 1937.
Kuva on sijoitettu illan hämärtyvään ilmapiiriin syvänsinisen taivaan kera. Maalauksessa esiintyy kaksi naishahmoa, joista toisen rinnasta ja jalasta avautuu laatikoita kuin lipastosta. Kummankin hahmon selästä työntyy määrittelemättömiä fallisia muotoja, joita kannattelevat kainalosauvamaiset esineet. Kädet, kyynärvarret ja lähempänä olevan hahmon kasvot on kuorittu niin, että ihonalainen lihaskudos paljastuu. Toinen hahmoista pitelee lihasuikaletta. Lipastoina toimivat ihmishahmot kuten kainalosauvamaiset muodotkin ovat tyypillisiä Dalín maalauksissa esiintyviä arkkityyppejä.
Kauempana taka-alalla näkyy kirahvi, jonka selkä on tulessa. Dalí käytti palavan kirahvin hahmoa ensimmäisen kerran vuoden 1930 elokuvassaan Kulta-aika. Se esiintyi uudelleen toisessa maalauksessa vuonna 1937. Dalí kuvasi työtään ”maskuliiniseksi kosmiseksi apokalyptiseksi hirviöksi”. Hän piti sitä sodan enteenä.
Teos kuuluu nykyään Kunstmuseum Baselin kokoelmiin.
Aiheesta muualla

Dali-gallery.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Parnas

Parnas (ven. Парнас) on Pietarin historiallinen kaupunginosa nykyisessä Viipurin piirissä, kaupungin pohjoisosassa lähellä Pietarin kehätietä ja Suvalan alueen Šuvalovski-puistoa. Parnasin läpi kulkee keskustaan johtava Prospekt Engelsa, joka saa alkunsa kehätiestä. Parnasin mukaan on nimetty alueella sijaitsevan Pietarin sinisen metrolinjan pääteasema sekä kehätien varrella oleva Mega Parnas -ostoskeskus.
Paul Rowe

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Garmisch-Partenkirchen 1936 |  |  |
Paul Edward Rowe (5. toukokuuta 1914 Somerville, Massachusetts – 28. elokuuta 1993 Wynnewood, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän edusti Yhdysvaltoja vuoden 1936 talviolympialaisissa Garmisch-Partenkirchenissa, joissa maa saavutti pronssia.
Rowe pelasi vuosina 1932–1935 NCAA:n yliopistosarjassa, jossa hän edusti Bostonin yliopistoa. Hän pelasi jääkiekon ohella myös golfia.
Owen Wijndal

Owen Wijndal (s. 28. marraskuuta 1999 Zaandam) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän on pituudeltaan 176-senttimetrinen. Hän edustaa Eredivisiessä pelaavaa Ajaxia.
Wijndal nousi AZ Alkmaarin junioreista edustusjoukkueeseen ensimmäisen kerran helmikuussa 2017. Hän pelasi kauden 2021–2022 loppuun mennessä Eredivisiessä 105 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Hän pelasi Eurooppa-liigassa 14 ottelua ja teki yhden maalin joulukuussa 2020 HNK Rijekaa vastaan. Konferenssiliigassa hän pelasi kahdeksan ottelua.
Wijndal siirtyi kesällä 2022 Ajaxiin. Hän pelasi kaudella 2022–2023 Eredivisiessä 20 ottelua, Mestarien liigassa kaksi ottelua ja Eurooppa-liigassa yhden ottelun. Alankomaiden cupissa Wijndal pelasi neljä ottelua Ajaxin yltäessä loppuotteluun, jonka se hävisi PSV Eindhovenille. Wijndal aloitti seuraavan kauden Ajaxissa ja ehti pelata kaksi Eredivisie-ottelua ja kaksi Eurooppa-liigan karsintaottelua mutta siirtyi syyskuussa loppukauden kestäneelle lainalle belgialaisseura Royal Antwerpiin. Hän pelasi Jupiler Pro Leaguessa 29 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Hän pelasi viisi ottelua Belgian cupissa, jossa Antwerp ylsi loppuotteluun mutta hävisi sen Union SG:lle. Mestarien liigassa Wijndal pelasi kuusi ottelua.
Wijndal on pelannut Alankomaiden eri nuorisomaajoukkueissa yhteensä 48 ottelua. Hän pelasi Alankomaiden A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2020 ystävyysottelussa Meksikoa vastaan. Hän on elokuun 2024 loppuun mennessä pelannut 11 maaottelua. Hän on viimeksi pelannut maajoukkueessa kesällä 2021 käydyissä EM-kilpailuissa, joissa hän pääsi vaihdosta kentälle Alankomaiden kahdessa ensimmäisessä alkulohko-ottelussa.
Junagadhin ruhtinaskunta

Junagadhin tai Junagarhin ruhtinaskunta oli muslimihallitsijoiden johtama ruhtinaskunta Intian nykyisen Gujaratin osavaltion alueella. Ruhtinaskunta oli alisteinen brittiläiselle Intialle vuodesta 1821, ja se liitettiin Intiaan vuonna 1948 Intian jaon yhteydessä vastoin hallitsijansa pyrkimyksiä liittyä Pakistaniin. Liitos on myöhemmin ollut kiistakapula Intian ja Pakistanin välillä.
Maantiede ja väestö

Junagadhin ruhtinaskunta sijaitsi nykyisessä Intian osavaltiossa Gujaratissa. Sen pääkaupunki oli Junagadh. Ruhtinaskunnasta länteen sijaitsi Arabianmeri ja sen rannikolla Veravalin satamakaupunki. Girnarin kukkuloilla sijaitsi useita hindulaisia ja jainalaisia temppeleitä. Osa ruhtinaskuntaa oli myös Girin metsä, joka on myöhemmin tunnettu viimeisenä aasianleijonan esiintymisalueena. Pinta-alaa ruhtinaskunnalla oli noin 3 337 km².
Vuonna 1941 ruhtinaskunnan asukasluku oli 670 719. Junagadhin hallitsijat olivat muslimeja, ja koko väestöstä muslimeja oli vuonna 1941 noin 20 %. Valtaosa asukkaista oli hinduja.
Historia

Junagadh oli radžputien tukikohta vuoteen 1467 saakka, jolloin alue liitettiin Gujaratin sulttaanikuntaan. Gujarat liitettiin puolestaan Suurmogulien valtakuntaan vuonna 1590. Osana valtakunnan suba-aluetta Junagadhia hallitsi paikallinen fawdžar. Yksi heistä oli Šer Khan Babi. Afgaanitaustainen Babi oli värväytynyt suurmogulien palvelukseen ja nousi asemaansa karkotettuaan valtakunnan sisäistä hajanaisuutta hyväksi käyttäen aikaisemman fawdžarin vuosina 1737–1738. Šer Khan Babi perusti oman Babi-dynastiansa, ja hänen onnistui pitää loitolla tuolloin laajoja sotia käyneet marathat. Hänen kuollessaan vuonna 1758 häntä seurasi hänen poikansa Muhammad Mahabat Khan I. Tämä hallitsi 12 vuotta, minkä jälkeen valtaan nousi hänen poikansa Muhammad Hamid Khan.
Muhammad Hamid Khanin onnistui vakiinnuttaa Babi-dynastian asema kukistamalla sen viimeiset kilpailijat. Hän myös alisti alueen pienempiä ruhtinaskuntia, kuten Manawadarin ja Mangrolin, Junagadhin yliherruuden alle vuonna 1810. Tähän olivat vaikuttaneet britit Itä-Intian kauppakomppanian kautta. Heidän vaikutuksensa alueen sisäisiin asioihin jatkoi kasvuaan myöhempinä vuosina vielä ennen Suurmogulien valtakunnan romahtamista vuonna 1857. Muhammad Hamid Khan kuoli vuonna 1811, ja hänen seuraajansa tunnusti brittien herruuden vuonna 1821.
Junagadhilla oli myöhemmin brittien alaisuudessa useita hallitsijoita. Vuonna 1892 valtaan nousi Muhammad Rasul Khan, joka tuli tunnetuksi uudistuksistaan. Hän perusti esimerkiksi kouluja, kirjastoja, museon ja nykyaikaisen sairaalan. Hänen johdollaan ruhtinaskunta alkoi myös suojella alueen historiallisia kohteita. Esimerkiksi Somnathin temppeliä kunnostettiin valtion kustannuksella. Hänen kuollessaan vuonna 1911 hänen poikansa Muhammad Mahabat Khan III oli alaikäinen, joten ruhtinaskuntaa hallitsivat sijaishallitsijana brittiläisen Intian virkamiehet. Täyden vallan hän sai aikuistuttuaan vuonna 1920. Vuonna 1943 ruhtinaskuntaan liitettiin osana hallinnollisia uudistuksia Sardargarh ja Baniwah, sekä muita pienempiä alueita.
Intian brittiläisvallan päättyessä vuonna 1947 Intia jaettiin Intian ja Pakistanin valtioihin. Ruhtinaskuntien hallitsijoilla oli periaatteessa oikeus valita, kumpaan maahan he liittyisivät. Junagadhin hallitsija päätti ruhtinaskunnan liittyvän Pakistaniin. Intia vastusti tätä, ja vielä samana vuonna marraskuussa sen joukot miehittivät Junagadhin kohdaten vain vähäistä vastarintaa ruhtinaskunnan joukoilta. 15. tammikuuta 1948 järjestettiin kansanäänestys, jossa suuri enemmistö äänesti Intiaan liittymisen puolesta. Ruhtinaskunnan viimeinen hallitsija pakeni Pakistaniin, jossa hän kuoli vuonna 1960. Pakistan kiisti liitoksen laillisuuden. Sen yritykset vuonna 1948 saada Yk:n turvallisuusneuvosto puuttumaan asiaan eivät tuottaneet tulosta, mutta esimerkiksi pakistanilaisissa koulukirjoissa alue esitettiin kartoissa osana Pakistania vuoteen 1960 saakka.
Hallitsija Muhammad Rasul Khan (1892–1911) ja visiiri Bahaduddinbhai Hasainbhai.
Muhammad Mahabat Khan III.
Julius Plücker

| Julius Plücker |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. kesäkuuta 1801 Elberfeld, Saksa
Kuollut: 22. toukokuuta 1868 (66 vuotta) Bonn, Saksa
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Christian Ludwig Gerling
Tutkimusalue:  Matematiikka ja fysiikka
   
Julius Plücker (16. kesäkuuta 1801 Elberfeld, Saksa – 22. toukokuuta 1868 Bonn, Saksa) oli saksalainen fyysikko ja matemaatikko, joka antoi perustavanlaatuisen panoksen analyyttiseen geometriaan sekä katodisäteiden tutkimukseen.
Ura

Kouluttauduttuaan Düsseldorfissa sekä Bonnin, Heidelbergin ja Berliinin yliopistoissa hän lähti vuonna 1823 Pariisiin, jossa hän joutui ranskalaisen geometrisen koulukunnan vaikutuksen alaiseksi, jonka perustaja Gaspard Monge oli vasta hiljattain kuollut. Plücker tuli vuonna 1829 matematiikan ylimääräiseksi professoriksi Bonniin, vuonna 1834 vakinaiseksi professoriksi Halleen ja vuonna 1836 matematiikan ja fysiikan professoriksi Bonniin.
Plücker on matemaattisilla tutkimuksillaan edistänyt etenkin analyyttisen geometrian kehitystä. Viivojen ja pintojen yhtälöille hän keksi lyhennetyn merkitsemistavan, joka johti laajennettuun koordinaatti-käsitteeseen. Plücker on myös keksinyt hänen mukaansa nimitetyt kaavat, joiden avulla singulaariset pisteet voidaan määrittää, sekä luokitellut kolmannen ja neljännen asteen käyrät.
Vuodesta 1847 alkaen Plücker rupesi omistamaan aikansa fysikaaliseen tutkimustyöhön toimien magnetismin, sähköopin ja spektroskopian alalla. Hänen aloitteestaan ja ohjeidensa mukaan Heinrich Geissler valmisti sähkövaloilmiöiden havaitsemiseksi ohennetussa kaasussa soveliaan niin sanotun Geisslerin putken, joka oli eräänlainen loisteputki.
Euroopan eri tiedeyhteisöjen Plückerille myöntämien lukuisten kunnianosoitusten joukossa oli Copley-mitali, jonka Royal Society myönsi hänelle kaksi vuotta ennen hänen kuolemaansa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Julius Plücker Wikimedia Commonsissa
Parnac (Lot)

| Parnac |
| --- | --- |
 Kunnantalo
 Parnac
 Koordinaatit: 44°29′27″N, 1°18′55″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Oksitania
Departementti:  Lot
Arrondissementti:  Cahors
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  5,8 km²
Väkiluku (2020):  386 
 – Väestötiheys:  66 as./km²
Kunnan numero:  46214
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Parnac on kunta Lounais-Ranskassa Lotin departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee Lotjoen varrella, noin 18 kilometriä Cahorsin kaupungista länteen.
Saint-Saturninin kirkko
Kunnan keskustassa on Saint-Saturninin kirkko. Kirkon alttaritaulu on 1600-luvulta, ja se on hiljattain kunnostettu. Kunta kuuluu viininviljelyalueeseen, ja siellä on useita viinitiloja joissa tuotetaan Cahors (AOC) -viiniä. Yksi näistä tiloista on vuonna 1704 rakennettu vuonna Château de Parnac, missä on asunut myös näytelmäkirjailija Olympe de Gouges.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Parnac (Lot) Wikimedia Commonsissa
Pasi Nissinen

Pasi Nissinen (s. 7. elokuuta 1972) on suomalainen jääkiekkoilija. Nissinen on Jokipoikien kasvatti, hän edusti Jokipoikia lähes koko uransa ajan. Nissinen on voittanut urallaan kertaalleen 1-divisioonan pistepörssin, sekä 1-divisioonan mestaruuden. Nissistä kuvaillaan kiekolliseksi pelaajaksi, jonka vahvuuksia ovat pelisilmä ja syöttötaito. Nissinen on edustanut urallaan myös ruotsalaista Mörrums Golssia, sekä Kuopion Kalpan joukkuetta. Nissinen lopetti ammattiuransa kauteen 1999-2000.
Pasi Pekkola

Pasi Pekkola (s. 15. syyskuuta 1981) on suomalainen kirjailija ja aktiiviuransa lopettanut ammattikoripalloilija. Ennen kirjailijanuralle lähtöä hän on työskennellyt vuosia ulkomailla, valmistunut valtiotieteiden maisteriksi ja ollut niin toimittaja kuin ammattiurheilijakin. Nykyään Pekkola asuu perheineen Lahdessa, josta on myös kotoisin.
Vuonna 2013 elokuussa Pekkola julkaisi Otavalla esikoisteoksensa Unelmansieppaaja. Unelmansieppaaja sai hyvän vastaanoton kriitikoilta ja teos valittiin vuoden 2013 Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokkaaksi.  Elokuussa 2015 Pekkolalta ilmestyi hänen toinen teoksensa Lohikäärmeen värit. Teos kertoo Kiinan armottomasta lähihistoriasta ja avaa lukijalle kahden sukupolven tarinoiden kautta niin kulttuurivallankumouksen aikaiset kauheudet kuin nykyajan hurjan nousukauden. Manner-Kiinassa romaania ei todennäköisesti tulla julkaisemaan sen aihepiirin vuoksi. Lohikäärmeen värit oli ehdolla Nuori Aleksis ja Aukusti -kulttuuripalkinnon saajaksi.
Pekkolan kolmas romaani Huomenna kevät palaa (2018) kertoo Suomen vuoden 1918 tapahtumista lapsen näkökulmasta. Hänen neljäs romaaninsa Kaikki isäni naiset ilmestyi elokuussa 2020. Romaani on perhetarina, joka pureutuu miesten ja naisten roolien muutoksiin sekä tasa-arvokeskusteluun
Pekkola lopetti koripallouransa kauden 2010–2011 jälkeen ja siirtyi työelämään, missä hän toimi suomalaisen ympäristö- ja energiateknologiakonserni Oilonin Kiinan tytäryhtiön toimitusjohtajana.
Pekkola on 194 cm pitkä ja hän oli pelipaikaltaan pieni laitahyökkääjä. Hän edusti urallaan Korisliigassa Namika Lahtea, Team Componentaa ja Porvoon Tarmoa. Hän voitti Namika Lahdessa SM-kultaa kausilla 1999–2000 ja 2008–2009 sekä SM-pronssia kaudella 2000–2001.
Pekkolan pikkuveljet Sami ja Ville ovat myös pääsarjatason koripalloilijoita. Pekkoloiden veljessarja on historian ainoa pääsarjaottelussa (huhtikuu 2009 vs Kataja) samassa joukkueessa sekä yhtä aikaa kentällä ollut että samassa ottelussa pisteitä tehnyt veljeskolmikko.
Pasi Paavisto

Pasi Paavisto (s. 1967 Harjavalta) on suomalainen voimamies ja  voimanostaja. Harjavallan Hakaa edustanut Paavisto on voittanut useita mestaruuksia nuorten voimanostossa sekä aikuisten SM-hopeaa vuonna 1990 yli 125 kg:n sarjassa. Voimanostouransa jälkeen hän on osallistunut muun muassa Suomen vahvin mies -kilpailuihin sekä useisiin muihin voimamieskilpailuihin, kuten myös Ylämaan kisoihin Suomessa ja ulkomailla.
Vuosina 1993–1994 Paavisto oli mukana Gladiaattorit-televisiosarjassa, jossa hänen roolinimensä oli Retu. Nykyään hänellä on oma vastaanotto hierojana ja osteopaattisena nikamakäsittelijänä kotikaupungissaan Harjavallassa.
Paavisto treenaa vielä omaksi ilokseen ja julkaisee satunnaisesti treenivideoita YouTube-kanavallaan.
Paaviston voimamieskisavideoita on myös julkaistu Woimalaitoksen nettisivuilla.
Paavisto Skotlannissa, Ylämaan kisoissa vuonna 2000. Kuva on otettu Callanderissa kisa-aukiolla.
Voimanosto (+125 kg sarja)
4 x nuorten Suomen mestari
Nuorten Pohjoismaiden mestari
25 x nuorten Suomen ennätys
Nuorten maastanoston maailmanennätys 338 kg v. 1990
Miesten SM 2. sija v. 1990
Voimamieskisat
Maailman Vahvin -parikisan voitto v. 2000 Unkarissa (voitto Janne Virtasen kanssa)
Euroopan Vahvin -parikisan voitto v. 2000 Kokkolassa (voitto Janne Virtasen kanssa)
Euroopan Vahvin mies 4. sija v. 2000 Hollannissa
Voimamiesten SM 1993 voitto Jyväskylässä
Voimamies-SM 1992 parikisa voitto (Kari Pötrösen kanssa)
Ylämaan kisat
Painon korkeusheiton Euroopan mestaruus, Skotlanti
Painon korkeusheitto Suomen ennätys 540 cm, Hollanti
Jennie Garth

| Jennie Garth |
| --- | --- |
 Jennie Garth The Heart Truth's Red Dress Collection -muotinäytöksessä helmikuussa 2009.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jennifer Eve Garth
Syntynyt: 3. huhtikuuta 1972 (ikä 52) Urbana, Illinois, USA
Näyttelijä
Aktiivisena:  1989–
Merkittävät roolit:  Kelly Taylor (Beverly Hills 90210)
Palkinnot
 Young Artist (1992) Camie (2005) 
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Jennie Garth Twilight - Houkutus -elokuvan ensi-illassa 18. marraskuuta 2008, missä hänen miehensä Peter Facinelli esittää Carlisle Cullenia.
Jennifer Eve Garth (s. 3. huhtikuuta 1972 Urbana, Illinois) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Kelly Taylorina televisiosarjassa Beverly Hills 90210.
Elämäkerta > Lapsuus ja nuoruus

Jennifer Eve Garth syntyi Illinois’n osavaltiossa vuonna 1972. Hänen vanhempansa ovat John ja Carolyn Garth, joilla oli molemmilla kolme lasta entisistä avioliitoista ennen Jennien syntymää. Tyttö kasvoi hevosfarmilla Arcolassa Illinoisin osavaltiossa Yhdysvalloissa kuuden vanhemman sisarpuolensa kanssa.
Kun Jennie Garth oli 13-vuotias, hänen perheensä muutti Arizonan Phoenixiin. Jennie kävi tanssitunneilla ja teki hieman mallin töitä. Hän unelmoi opiskelusta korkeakoulussa ja myöhemmin oman tanssistudion perustamisesta. Jennie huomattiin 15-vuotiaana, jolloin hän voitti näyttelijäkilpailun.
Elämäkerta > Näyttelijäuran alku

Näyttelijäkilpailussa menestymisen takia Jennie Garth lopetti lukion Greenway High Schoolista ensimmäisenä vuonna ja muutti perheensä kanssa Los Angelesiin, jotta hänestä voisi tulla näyttelijä. Hän valmistui lukiosta Kaliforniassa. Siellä hän alkoi käydä näyttelijäkurssilla lähes päivittäin. Asuttuaan noin kuusi kuukautta Los Angelesissa hän sai Erica McCrayn roolin NBC:n televisiosarjassa A Brand New Life (1989).
Elämäkerta > Ura

Garth tunnetaan parhaiten televisiosarjasta Beverly Hills 90210, jossa hän näytteli Kelly Tayloria. Hänen roolihahmonsa oli muun muassa laihdutuspillereiden ja kokaiinin väärinkäyttäjä, joutui tekemisiin uskonlahkon kanssa, sai keskenmenon ja raiskattiin.
Jennie Garth näytteli myös sitcom-sarjassa What I Like About You. Hän oli myös naispääroolissa TV-elokuvassa Danielle Steel’s Star (1993).
Yksityiselämä

Garth oli naimisissa muusikko Daniel B. Clarkin kanssa vuosina 1994–1996 ja näyttelijä Peter Facinellin kanssa 2001–2012. Facinellin kanssa hänellä on vuosina 1997, 2002 ja 2006 syntyneet tyttäret.
Filmografia > Elokuvat

Power 98 (1996)
My Brother's War (1997)
Palaa luokseni (Return to Me, 2000)
Secret Santa (2003)
Girl, Positive (Lifetime TV movie) (2007)
Filmografia > Televisio

A Brand New Life (1989)
Just Perfect (1989)
Teen Angel (1989)
Beverly Hills 90210 (1990–2000)
Teen Angel Returns (1990)
Tähti (Danielle Steel's Star, 1993)
Sydämen valheet (Lies of the Heart: The Story of Laurie Kellogg, 1994)
Valheen hoidossa (Without Consent, 1994)
Falling for You (1995)
A Loss of Innocence (1996)
An Unfinished Affair (1996)
Sisko ja sen sisko (What I Like About You, 2002–2006)
The Last Cowboy (2003)
Aiheesta muualla

Jennie Garth Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Paavo Juutinen

Paavo Juutinen, vuoteen 1936 Judin (16. kesäkuuta 1920 Joensuu – 3. elokuuta 2000 Espoo) oli suomalainen metsätieteilijä. Hän valmistui maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi vuonna 1952 ja lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1955. Hän oli Metsäntutkimuslaitoksen metsäeläintieteen professori vuosina 1967–1984. Hän tutki hyönteisten aiheuttamia metsätuhoja.
Juhani Hinkkanen

| Juhani Hinkkanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1955
Kansalaisuus:  suomalainen
Juhani Hinkkanen (s. 1955) on suomalainen tieteiskirjallisuuden fandom-aktiivi, joka on toimittanut vaimonsa Leena Peltosen kanssa Aikakone-lehteä. Suomen tieteiskirjoittajat ry myönsi Hinkkaselle Kosmoskynä-elämäntyöpalkinnon vuonna 2000.
Toiminta

Hinkkanen oli mukana Aikakone-lehden tekemisessä alkaen sen perustamisesta vuonna 1981. Hän oli lehden väliaikaisena päätoimittajana Jari Koposen luovuttua tehtävästään vuonna 1986, kunnes päätoimittajaksi tuli Leena Peltonen vuonna 1988. Hinkkanen oli perustamassa Suomen tieteiskirjoittajia vuonna 1984 ja toimitti seuran Kosmoskynä-lehteä 1984–86. Hinkkanen toimitti myös Book Studion Galaxy-sarjaa. Hinkkanen oli naimisissa vuodesta 2003 Leena Peltosen kanssa. Leena Peltonen kuoli vuonna 2007. 2000-luvulla Juhani Hinkkanen on vetäytynyt aktiivisesta fandom-toiminnasta, mutta hän on tehnyt kirja-arvosteluja Porttiin ja Tähtivaeltajaan.
Toimitettuja teoksia

Haarikko, Harri & Hinkkanen, Juhani & ljäs, Jyrki & Jerrman, Toni & Peltonen, Leena & Roimola, Ben (toim.): Tähtipuu. 33 kotimaista tieteisnovellia.  Helsinki:  Ursa, 1990.  ISBN 951-9269-53-3.
Hinkkanen, Juhani & Ekholm, Kai (toim.): Science fiction.  Helsinki:  Kirjastopalvelu, 1990.  ISBN 951-692-217-1.
Hinkkanen, Juhani (toim.): Velhojen valtakunta.  Helsinki:  Jalava, 1989.  ISBN 951-9201-95-5.
Aiheesta muualla

Juhani Hinkkasen kotisivu.