Kilpisjärvi
Historia

Kilpisjärvellä on liikkunut saamelaisia viimeistään 800-luvulla. Kilpisjärvi sijaitsee vanhan Jäämerelle kulkeneen Ruijan kauppareitin varrella, jota pitkin taivallettiin Yykeänperän eli nykyisen Skibotnin markkinoille ainakin 1500-luvulta lähtien. Reittiä pitkin vaeltaneet saattoivat yöpyä Kilpisjärvellä Siilasvuoman autiotuvassa, Siilastuvassa.
Koska matkaajien turvallisuutta haluttiin parantaa, asettui Siilastuvalle asumaan viimeistään vuonna 1911 valtion palkkaamana majataloa ylläpitävä perhe. Heitä on pidetty Kilpisjärven ensimmäisinä pysyvinä asukkaina. Kun Mallan luonnonpuisto rauhoitettiin vuonna 1916, siirrettiin autiotupa Siilasjärveltä viereisen Kilpisjärven rannalle ja laajennettiin valtion kustannuksella metsänvartijan asunnoksi. Samana vuonna 6. kesäkuuta 1916 neljä suomalaista jääkäriä räjäytti Siilastuvan lähellä sijainneen venäläisten sotatarvikevaraston (ks. Kilpisjärven pamaus). Tapauksen muistolaatta sijaitsee Saanan juurella valtatien varressa.
Vuonna 1926 Suomen, Ruotsin ja Norjan rajalle, noin 10 kilometriä Kilpisjärven kylältä länteen, pystytettiin Kolmen valtakunnan rajapyykki. Se pystytettiin vuonna 1897 rakennetun kivisen rajamerkin paikalle.
Siilastuvalle saapui kesällä 1932 Suomen Naisten Liikuntakasvatusliiton (SNLL) ryhmä retkeilemään läheisille tuntureille. Seuraavana SNLL:n Kaarina Kari, Anna Lehtonen ja Inkeri Arajärvi patikoivat Haltin huipulle ja veivät ensimmäisen vieraskirjan. He palasivat Haltille vielä kaksi kertaa 1930-luvulla.
Suomen Matkailijayhdistyksen pieni retkeilymaja avattiin Kilpisjärvellä Siilastuvan naapurissa vuonna 1937. Sen suunnitteli arkkitehti Aulis E. Hämäläinen Väinö Vähäkallion arkkitehtitoimistossa. Kilpisjärvelle ei tuolloin vielä ollut tietä, ja kulkeminen sinne oli hidasta ja vaivalloista.
Palojoensuun ja Kilpisjärven välille rakennettiin maantietä 1930-luvun lopulla, mutta talvisota keskeytti työn. Jatkosodan alussa Suomen valtio teki tien valmiiksi, ja Saksan armeija rakensi sen jatkoksi maantien Skibotnista Kilpisjärvelle venäläisellä vankityövoimalla. Lapin sodassa saksalaisjoukot polttivat Siilastuvan ja veivät retkeilymajan upseerikanttiinikseen Norjaan.
Huhtikuun lopulla 1945 Kilpisjärvellä käytiin Lapin sodan viimeiset taistelut suomalaisten joukkojen ja vetäytyvien saksalaisten välillä. Viimeiset saksalaiset poistuivat maasta 27. huhtikuuta, jolloin suomalaiset sotilaat pystyttivät Suomen lipun kolmen valtakunnan rajalle. Kilpisjärvellä valtatien varrella on kaksi aiheeseen liittyvää muistomerkkiä: sodan viimeisten tykinlaukausten muistomerkki Muotkatakan kohdalla, Kilpisjärven eteläpuolella, ja toisen maailmansodan viimeisen taistelun muistomerkki Kilpisjärven retkeilykeskuksen kohdalla. Lapin sodan päättymisen muistoksi vietetään kansallista veteraanipäivää.
Sotien jälkeen Kilpisjärven tietä parannettiin, ja se valmistui vuonna 1947. Palaneen Siilastuvan tilalle valmistui vuonna 1947 uusi virkatalo. Kilpisjärvelle rakennettiin myös rajavartioasema, tulli, Tie- ja vesirakennuslaitoksen tukikohta sekä Helsingin yliopiston biologinen asema.
Norjaan viedyt retkeilymajan hirret saatiin sodan jälkeen takaisin Kilpisjärvelle, ja vuoden 1946 lopulla maja seisoi taas entisellä paikallaan valmiina ottamaan vastaan seuraavan kesän retkeilijöitä. Retkeilymaja siirrettiin nykyiselle paikalleen Saanan juurelle 1950-luvun puolivälissä, ja sen jatkoksi rakennettiin vuonna 1958 arkkitehti Jouko Ylihannun suunnittelema ravintola. Ylihannu suunnitteli Suomen Matkailijayhdistyksen omistamaan ja ylläpitäään Kilpisjärven retkeilykeskukseen lisäksi majoitusrakennuksia ja rantasaunan. Ylihannu suunnitteli Kilpisjärvelle myös valtion rakennuttaman hotellin, joka valmistui Kilpisjärven rannalle useassa vaiheessa 1940-luvun lopulta lähtien. Valtio rakennutti eri vuosikymmeninä lisätiloja Kilpisjärven hotellille, ja viimeisinä valmistuivat henkilökunnan asuintalot ja uusi rantasauna 1980-luvulla.
Kilpisjärvelle rakennettiin 1900-luvun loppupuolella myös huoltoasema, kauppa ja koulu. Valtakunnalliseen sähköverkkoon Kilpisjärvi liitettiin vuonna 1981.
Luonnontieteellisellä tutkimustoiminnalla on Käsivarren Lapissa pitkät perinteet, sillä jo vuonna 1799 italialainen Giuseppe Acerbi ja englantilainen Edward Daniel Clarke liikkuivat seudulla tutkimusmatkoillaan. Suomalaiset eläin- ja kasvitieteilijät tekivät 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa useita retkiä Kilpisjärven alueelle, Käsivarren tiettömään erämaahan. Eläintieteilijä Olavi Kalela valitsi Kilpisjärven myyrätutkimuksensa tukikohdaksi vuonna 1946. Kalelan aloitteesta perustettiin Helsingin yliopiston Kilpisjärven biologinen asema, joka aloitti toimintansa vuonna 1964. Kilpisjärven ympäristössä kootut vuosikymmenien mittaiset aikasarjat esimerkiksi kasvillisuudesta ja lintujen pesimämenestyksestä ovat tutkimukselle erityisen arvokkaita. Piennisäkkäiden kannanvaihtelun seuranta-aikasarja kuuluu maailman pitkäkestoisimpiin.
Sodankylän geofysiikan observatorio rakensi Kilpisjärvelle kesällä 2012 radiovastaanotinaseman.  Asema on nimetty KAIRA:ksi (Kilpisjärvi Atmospheric Imaging Receiver Array). KAIRA:a käytetään myös signaalien vastaanottamiseksi useista ilmakehän läheisyyden tutkistaselvennä, varsinkin EISCAT VHF -tutkasta