stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lehtisalaatti
Aiheesta muualla

Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: (Ruoka)salaatti (Lactuca sativa)
Martat.fi: Salaatin kasvatus
Meilläkotona.fi: Salaatin kasvatus
ITIS: Lactuca sativa (englanniksi)
Flora of China: Lactuca sativa (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Lactuca sativa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Suomalaiset hyötypuutarhakasvit
| --- | --- |
Juurekset:  lanttu  mustajuuri  nauris  palsternakka  porkkana  piparjuuri  punajuuri  retiisi  selleri 
Kaalit:  keräkaali  kiinankaali  kukkakaali  kyssäkaali  lehtikaali  punakaali  parsakaali  ruusukaali  kurttu- eli savoijinkaali 
Kurkkukasvit:  kurkku  kesäkurpitsa  kurpitsa  spagettikurpitsa 
Mausteet:  basilika  humala  kirveli  krassi  kumina  kurkkuyrtti  kynteli  lipstikka  meirami  minttu  persilja  rakuuna  rosmariini  salvia  sitruunamelissa  tilli  timjami 
Mukulakasvit:  maa-artisokka  peruna 
Palkokasvit:  herne  härkäpapu  tarhapapu 
Sipulit:  hillosipuli  ilmasipuli  jättisipuli  purjo  sipuli  ruohosipuli  ryvässipuli  valkosipuli  vihersipuli 
Muut kasvikset:  endiivi  fenkoli  latva-artisokka  lehtisalaatti  lehtiselleri  mangoldi  maissi  paprika  parsa  pinaatti  raparperi  tomaatti 
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q83193  Wikispecies: Lactuca sativa  APDB: 99979  APNI: 166624  BioLib: 41651  Calflora: 10034  CoL: 3RTC5  EoL: 468144  EPPO: LACSA  EUNIS: 156510  FNA: 200024117  FoC: 200024117  GBIF: 7403263  GRIN: 21360  iNaturalist: 122976  IPA: 9437  IPNI: 228239-1  IRMNG: 10209453  ITIS: 36607  MoBotPF: 263870  NatureServe: 2.159167  NBN: NBNSYS0000004538  NCBI: 4236  NTFlora: 594  NZOR: 408d35f0-7ac6-471c-af8b-7c25592f2d29  NZPCN: 3353  Observation.org: 6934  Open Tree of Life: 515700  PalDat: Lactuca_sativa  PfaF: Lactuca sativa  PFI: 11574  Plant List: gcc-89778  PLANTS: LASA3  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:228239-1  RHS: 106151  Tropicos: 2710604  VASCAN: 3268  WFO: wfo-0000128816  WoRMS: 1099606  Laji.fi: MX.40788 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Lettuce
Käännös suomeksi
Love Is a Very Special Thing

| Love Is a Very Special Thing Charles Williams |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1975
 Tyylilaji: funk, soul
 Kesto: 38.34
 Levy-yhtiö: EMI Finland
Love Is A Very Special Thing on 1970-luvulla Suomessa vaikuttaneen amerikkalaisen soul-laulajan Charles Williamsin ilmeisesti ainoa julkaistu albumi.
Hän oli jo nauhoittanut suurimman osan levyn kappaleista ennen muuttamistaan Suomeen 1970-luvun alkupuolella. Williams oli tehnyt äänitykset yhdysvaltalaisen Psalm 150 -nimisen gospel-yhtyeen kanssa. Se säestää häntä koko levyllä lukuun ottamatta kappaletta Reason to Make You Smile, joka on levytetty Finnvox-studiolla suomalaisten muusikoiden kanssa. Williams tarjosi Yhdysvalloissa tehtyä materiaalia EMI Finlandille, joka suostuikin julkaisemaan levyn. Lopulliset miksaukset hän kävi tekemässä itse Marcus Music -studiolla Tukholmassa.
Love Is A Very Special Thing ei ilmestyessään saavuttanut suuria myyntilukuja. Levyn arvostus on kuitenkin vuosien saatossa kasvanut ja nykyään sitä pidetään kansainvälisestikin 1970-luvun soul-musiikin unohdettuna helmenä. Albumia on eBay-nettihuutokaupassa myyty yli 400 dollarin hintaan. Levy julkaistiin Suomessa uudelleen tammikuussa 2013.
Rocket Records julkaisi albumista uusintapainoksen vuonna 2013.
Kappaleet

Theme from Long Road – 4.34
Helen – 5.12
Standing in the Way – 4.40
Reason to Make You Smile – 3.55
Change It – 2.52
Love Is a Very Special Thing – 5.05
Standing – 2.10
Your Life – 10.06
Kappaleet > Uusintapainoksen bonuskappaleet

Just as Long – 4.28 Kokoonpano Lähteet Viitteet
Funky Music – 4.10
Kokoonpano

Charles Williams – laulu, piano
Bob Anglon – kitara
James Felix – basso
Timmy Erickson – rummut
Michael Escalante – kosketinsoittimet
Greg Eckler – trumpetti
Heikki Laurila – kitara
Heikki Virtanen – basso
Räkä ja Roiskis (elokuva)

| Räkä ja Roiskis |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Teemu Nikki
Käsikirjoittaja:  Ilja Rautsi
Perustuu:  Juice Leskisen Räkä ja Roiskis -lastenkirjat
Tuottaja:  Jani Pösö Ari Matikainen
Kuvaaja:  Tuomo Hutri
Leikkaaja:  Jussi Sandhu
Tuotantosuunnittelija:  Santtu Toivola
Pukusuunnittelija:  Anna Vilppunen
Lavastaja:  Santtu Toivola
Pääosat:  Hugo Komaro Juuso Kuokkanen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  It's Alive Films
Levittäjä:  Cinemanse
Ensi-ilta:  19. tammikuuta 2024
Kesto:  88 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  2 384 000 € - Elokuvasäätiön tukiosuus 915 000 € 
Katsojat:  22 906
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Räkä ja Roiskis on Teemu Nikin ohjaama lastenelokuva, joka tuli ensi-iltaan tammikuussa 2024.
Elokuva perustuu Juice Leskisen kirjoittamaan Räkä ja Roiskis -lastenkirjasarjan keskimmäiseen osaan Räkä ja Roiskis Suuvedellä (1995). Veljekset Räkä ja Roiskis matkustavat mummolaan Suuveden pikkukaupunkiin, jossa tapahtuu kaikkea kummallista.
Räkä ja Roiskis -elokuvan on käsikirjoittanut Ilja Rautsi ja Teemu Nikki. Elokuvan konsepti on Teemu Nikin, Jani Pösön ja Jyrki Arnikarin.
Elokuvan tuotti It's Alive Films tuottajanaan Jani Pösö. Elokuvan levitti elokuvateattereihin Cinemanse.
Elokuvan on toistaiseksi suomalaisissa elokuvateattereissa katsotuin Teemu Nikin ohjaama elokuva. Elokuva sai elokuvateattereissa 22 906 katsojaa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Hugo Komaro  | … |  Räkä   |
|  Urho Kuokkanen  | … |  Roiskis   |
|  Pekka Strang  | … |  Migrén Junior   |
|  Kati Outinen  | … |  Migrén Senior   |
|  Elina Knihtilä  | … |  pormestari Haloonen   |
|  Sampo Sarkola  | … |  avantovaras   |
|  Marja Packalén  | … |  mummi   |
|  Petteri Pennilä  | … |  pierunpidättäjä   |
|  Jari Virman  | … |  mies Toisaalta   |
|  Matti Onnismaa  | … |  Ihaalainen   |
|  Rami Rusinen  | … |  partamies   |
|  Iivari Salo  | … |  Migrén Junior lapsena   |
|  Miro Seppänen  | … |  matkustaja   |
|  Petri Poikolainen  | … |  etusetelimies   |
|  Tuula Nikkola  | … |  TV-toimittaja Toisaalla   |
Arvosteluja

Päivi Valotie, Turun Sanomat
Justus Elo, Episodi
Emmi Koivumäki, Film-O-Holic.com
Eija Niskanen, Kulttuuritoimitus
Tuomo Yrttiaho, Helsingin Sanomat
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1932

Yhdysvaltain presidentinvaalit 1932 järjestettiin 8. marraskuuta 1932. Vaalit voitti demokraatti Franklin D. Roosevelt haastajanaan istuva presidentti, republikaani Herbert Hoover.
Vaalin suurin teema oli Yhdysvalloissa tuhoisa Suuri lama ja talouden elvyttäminen. Eräänä vaalituloksen syistä pidetään sitä, että Hoover ei ollut pystynyt pitämään lupauksiaan talouskasvusta johtuen 1930-luvun lamasta. Lisäksi Rooseveltin sukulaissuhde entiseen presidenttiin, Theodore Rooseveltiin oli yleisessä tiedossa.
Vaalien taustaa

Herbert Hoover oli voittanut demokraatti Al Smithin ylivoimaisesti vuoden 1928 presidentinvaaleissa. Hooverin voittoa oli auttanut 1920-luvun vahva talouskasvu ja Hooverin talous osaaminen, sillä hän oli toiminut 1920-luvulla presidentti  Warren Hardingin ja Calvin Coolidgen talousministerinä.
Kuitenkin jo keväällä 1929 heti Hooverin presidenttikauden alussa Yhdysvaltojen talous alkoi jo heilahdella, joka lopulta päättyi syys-lokakuussa New Yorkin pörssiromahdukseen. Jopa miljoonien amerikkalaisten säästöt ja eläke sijoitukset menettivät suuren osan arvostaan vain muutamassa viikossa tai päivässä. Hoover pyrki elvyttämään taloutta Keynesiläisellä talousopilla, jossa valtio ja Yhdysvaltojen keskuspankki investoivat esim. julkisiin projekteihin.
Hoover perusti Reconstruction Finance Corporationin, jonka tarkoituksena oli elvyttää taloutta lainaamalla matalakorkoista rahaa pikaisesti pankeille, tuoda työttömille töitä sekä elvyttämällä rautatie teollisuutta, jota lama koetteli varsin kovasti. Reconstruction Finance Corporation ei kuitenkaan onnistunut pysäyttämään pankkien jatkuvia konkursseja tai palauttaa luottamuksen Yhdysvaltojen pankkijärjestelmään.
Hooverin hallinto reagoi pörssiromahdukseen ja talouteen heikosti. Vuonna 1930 Hoover hyväksyi Smooth-Hawley:n vahvat tariffilait, jonka seurauksena käytännössä koko maailmantalous siirtyi protektionismiin, kun Euroopan ja Aasian maat kostivat omilla tariffilaeilla, jonka seurauksena Yhdysvaltojen ulkomaankauppa heikensi noin 65 prosentilla verrattuna 1920-luvun puolivälin lukuihin.
Franklin D. Roosevelt oli toiminut New Yorkin kuvernöörinä 1929-1932, jolloin Franklin Roosevelt teki monia talouden elvytystoimia, kuten perustamalla Temporary Emergency Relief Administration eli TERAn. TERA toi New Yorkin osavaltion työttömille ja köyhälistölle töitä, ruokaa, asutusta ja vaatteita, jotka olivat puutteellisia Vuoden 1929 pörssiromahduksen ja sitä seuranneen Suuren laman aikana. Työttömät, ammattiyhdistys aktivistit sekä monet vammautuneet innostuivat Franklin Rooseveltista, koska hän itse sairasti poliota ja liikkui osittain pyörätuolilla.
Ehdokkaat

Demokraattinen puolue:
Franklin D. Roosevelt, New Yorkin kuvernööri
Al Smith, New Yorkin entinen kuvernööri
John Nance Garner, edustajainhuoneen puhemies
Republikaaninen puolue:
Herbert Hoover, Yhdysvaltain istuva presidentti
John J. Blaine, senaattori
Calvin Coolidge, Yhdysvaltain entinen presidentti
Joseph I. France, entinen senaattori
James Wolcott Wadsworth, entinen senaattori
Vaalitulos

Franklin D. Roosevelt voitti Herbert Hooverin ylivoimaisesti. Franklin D. Roosevelt oli ensimmäinen demokraattipresidentti, joka voitti presidentinvaalit siten Woodrow Wilson vuonna 1916. Republikaanipuolue kärsi rökäletappion Yhdysvaltain kongressissa, jolloin demokraattipuolue lisäsi 97 paikkaa edustajainhuoneessa ja voitti ylivoimaisen 313 edustajan enemmistön. Demokraatit myös voittivat 11 lisäpaikkaa Yhdysvaltain senaattiin, jolloin demokraatiella oli 60-35 vahvuus suhteet. Demokraattipuolue voitti 38 osavaltion kuvernööripaikkaa, joista 11 oli uusia paikkoja.
Aiheesta muualla

Geoelections - Kartta vuoden 1932 presidentinvaalien annetuista äänistä (englanniksi)
| n k Yhdysvaltain presidentinvaalit |
| --- | --- | --- |
: 1788–1789 1792 1796 1800 1804 1808 1812 1816 1820 1824 1828 1832 1836 1840 1844 1848 1852 1856 1860 1864 1868 1872 1876 1880 1884 1888 1892 1896 1900 1904 1908 1912 1916 1920 1924 1928 1932 1936 1940 1944 1948 1952 1956 1960 1964 1968 1972 1976 1980 1984 1988 1992 1996 2000 2004 2008 2012 2016 2020 2024
Yokosuka P1Y Ginga

| Yokosuka P1Y Ginga |
| --- | --- |
 Yokosuka P1Y Ginga
Tyyppi:  pommikone
Valmistaja:  Yokosuka Nakajima Kawanishi
Suunnittelija:  Tadanao Mitsuzi ja Masao Yamana
Valmistumisvuosi:  1943
Ensilento:  elokuu 1943
Käyttöönottovuosi:  1945
Valmistus lopetettu:  elokuu 1945
Valmistusmäärä:  1 098 
Yokosuka P1Y Ginga (jap. 銀河, liittoutuneiden raportointinimi Frances) oli keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimien Yokosukan suunnittelema ja valmistama nopea keskiraskas pommikone toisen maailmansodan lopulla.
Suunnittelu

Koneen suunnittelu alkoi 1940 Yokosukassa keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimien julkistettua Shi-15 vaatimukset nopealle pommikoneelle, joka kykenisi matala- ja syöksypommituksiin sekä torpedohyökkäyksiin. Tavoitteena oli valmistaa jotain vastaavaa kuin Junkers Ju 88, North American B-25 Mitchell ja Martin B-26 Marauder. Tadanao Mitsuzin ja Masao Yamanan johtama ryhmä suunnitteli kaksimoottorisen lentokoneen, jossa oli kapea lähes ympyränmuotoinen runko ja rungon keskikohtaan asennetut siivet. Moottoreiksi valikoitui ilmajäähdytteiset 18-sylinteriset Nakajima Homaret, jotka olivat edelleen suunnitteilla. Kahden moottorinsa turvin lentokoneen odotettiin saavuttavan 300 solmun maksiminopeuden. Koneen pienen koon vuoksi siipiin asennettin kahdeksan panssaroitua ja kuusi panssaroimatonta polttoainetankkia, joihin mahtui kaikkiaan 5 535 litraa polttoainetta, minkä lisäksi koneeseen voitiin asentaa kaksi irrotettavaa 220 litran polttoainetankkia. Kaksi öljytankkia asennettiin moottoreiden suojapeltien alle, mutta panssarisuoja rajoittui 20 millimetrin levyyn lentäjän pään takana.
Verrattuna muihin vastaaviin koneisiin Gingan puolustusaseistus rajoittui yhteen liikuteltavaan tykkiin etu- ja taka-ampumossa, mikä oli täysin riittämätön ja lentäjien täytyikin luottaa koneen nopeuteen selvitäkseen hävittäjistä. Normaali taistelukuorma koostui joko yhdestä 800 kilogramman osittain rungon sisään asennetusta torpedosta tai kahdesta 500 kilogramman pommikuiluun sijoitetusta pommista.
Tuotanto

Laivaston ilmavoimien esikunta määräsi Yokosukassa suunnittelunimellä Y-20 tunnetun lentokoneen tuotannon Nakajiman Koizumin tehtaalle, missä laivaston tyypin 96 rynnäkköpommittaja malli 23 (liittoutuneiden raportointinimi Nell) valmistus oli alkuvuodesta 1943 päätetty keskeyttää. Helmikuussa 1943 viisi viimeistä G3M3-konetta valmistui Koizumissa, minkä jälkeen tuotantolinjat purettiin P1Y nimen saaneen Y-20 koneen tieltä.
Ensimmäinen prototyyppi, jonka moottoreina oli kaksi Nakajima Homare 11:a, valmistui elokuussa 1943 ja teki ensilennon pian sen jälkeen. Koneen nopeus ja lento-ominaisuudet saivat kiitosta koelentäjiltä, mutta kenttähenkilöstö oli tyytymätöntä hydrauliikkajärjestelmän ja moottorien vaatimaan huoltoon ja sen vaikeuteen. Jo koelentovaiheessa, jolloin varaosatilanne ja mekaanikkojen määrä oli riittävä, huolto-ongelmat aiheuttivat ongelmia. Ongelmien vuoksi kesti yli vuoden ennen kuin laivasto hyväksyi koneen palveluskäyttöön. Tuona aikana tehtiin lukuisia muutoksia, joista ensimmäisiä olivat pyöreän lentäjän tuulilasin vaihtaminen tasaiseen luodinkestävään lasiin, pakosarjojen jakaminen, rungon paneelien kiinnitys. Tuotantokoneiden moottoreiksi asennettiin 1 825 hevosvoiman Nakajima Homare 12 -tähtimoottorit. Lisäksi koneiden sisäänvedettävä takapyörä muutettiin kiinteäksi.
Erilaisia aseistusvaihtoehtoja oli lukuisia. Alkusarjan tuotantokoneissa etuampumon 7,7 millimetrin konekivääri korvattiin 20 millimetrin tyypin 99 malli 1 kanuunalla, mikä korvattiin myöhemmin ensin yhdellä ja sitten kahdella 13 millimetrin tyypin 2 raskaalla konekiväärillä (P1Y1a, P1Y1b ja P1Y1c). Samalla taka-ampumoon asennettiin 13 millimetrin raskas konekivääri. Tuotannon lopulla koneisiin asennettiin myös merivalvontatutka ja konetta suunniteltiin käytettäväksi Ohka malli 22 -itsemurhakoneen emäaluksena.
Kaikkiaan valmistettiin 1 098 P1Y-konetta, joista Nakajima Kaizuin tehtaalla kuusi prototyyppiä ja 996 P1Y1 ja P1Y1-S. Lisäksi koneita valmistettiin vuosina 1944-1945 Kawanishin Konanin tehtaalla 96 kappaletta P1Y2 ja P1Y2-S.
Palvelus

Laivaston hyväksyttyä mallin palvelukseen P1Y1 nimettiin laivaston pommikone Ginga malli 11. Koneissa käytetty epävarma Homare 12  -moottori aiheutti kuitenkin sen, että koneen taistelutehtävät eivät alkaneet. Ongelmat saatiin kuitenkin ratkaistua alkukevääseen 1945 mennessä, minkä jälkeen kone lunasti siihen asetetut toiveet. Liittoutuneiden Francesina tuntema kone oli kunnioitettava uhka liittoutuneiden aluksille.
Koneen nopeus innoitti laivaston esikuntaa antamaan määräyksen Kawanishin tehtaalle Konaniin yöhävittäjäversion valmistamisesta. Koska Homare-moottoreiden tuotannon oletettiin olevan riittämätön Kawanishi vaihtoi moottorit 14-sylinterisiin 1 850 hevosvoiman Mitsubishi Kasei 25a -moottoreihin. Uusi malli sai nimen P1Y2-S. Kawanishi säilytti koneiden pommikuilun, koska niiden oletettiin toimivan sekä yöhävittäjinä että yöpommikoneina. Nokassa ollut ampumo korvattiin kahdella 20 millimetrin tyypin 99 malli 2 kanuunalla, jotka asennettiin rungon sivuun ampumaan eteen ja ylös. Taka-ampumon 20 millimetrin tyypin 99 tykki säilytettiin. Yöhävittäjä teki ensilennon kesäkuussa 1944 ja P1Y2-S:n tuotanto aloitettiin nimellä laivaston yöhävittäjä Kyokko, mutta sen suorituskyky korkealla osoittautui pettymykseksi. Pääosasta poistettiin rungon sivuun asennetut tykit ja koneet siirrettiin pommikoneiksi nimellä laivaston pommikone Ginga malli 16 (P1Y2). Nakajiman valmistama yöhävittäjäversio laivaston yöhävittäjä Byakko (P1Y1-S), jossa oli kaksi paria runkoon kiinnitettyjä 20 millimetrin tykkejä, osoittautui samalla tavalla epäonnistuneeksi.
Viimeisen sotavuoden aikana malliin tehtiin lukuisa joukko muutoksia, kuten puinen takarunko pieneen määrään koneita ja sähkötoimisen kahdella 20 millimetrin tykillä varustetun yläampumon koekäyttö. Koneen kolmatta prototyyppiä käytettiin Campini-tyyppisen Tsu-11-suihkumoottorin, joka oli suunniteltu Ohka malli 22:n moottoriksi, testeissä. Yhdessä koneessa testattiin kymmentä eteenpäin ampuvaa 20 millimetrin tykkiä ja suunnitelmissa oli jopa 16 tykin asennus. Myös osittain teräksestä rakennetun mallin suunnitelmat olivat tekeillä.
Näiden erikoisuuksien lisäksi oli lukuisa joukko muutoksia suunnitteilla P1Y:n suoritusarvojen parantamiseksi. P1Y4 malli 12 piti varustaa kahdella 2 000 hevosvoiman Homare 23 -moottorilla. P1Y5 malli 14 oli suunniteltu varustettavaksi kahdella 2 200 hevosvoiman Mitsubishi MK9A moottorilla ja Kawanishi suunnitteli P1Y6 malli 17:n, jossa olisi ollut Kasei 25c -moottorit. Kunnianhimoisin oli P1Y3 malli 33, joka oli suunniteltu kuljettamaan Ohka mallia 21 tai mallia 22. Itsemurhalentokoneen mahduttaminen pommikuiluun vaati laajemman rungon ja lisäksi siipien kärkiväliä piti lisätä 20 metristä 22 metriin. Kuitenkin sodan päättyessä kaikki mallit olivat edelleen vasta suunnitelmia.
Tekniset tiedot

Lähde: Francillon 1979 s. 467-468
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 3
Pituus: &&&&&&&&&&&&&015.&&&&0015 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&020.&&&&0020 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&04.03000004,3 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&&055.&&&&0055 m²
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&07265.&&&&007 265 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&013500.&&&&0013 500 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × Nakajima NK9 Homare tai
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × Mitsubishi Kasei MK4T
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0547.&&&&00547 km/h
Matkalentonopeus: &&&&&&&&&&&&0370.&&&&00370 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&05370.&&&&005 370 km
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&&09400.&&&&009 400 m
Aseistus
1-3 × 20 mm tykkiä
800–1000 kg pommeja
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yokosuka P1Y Ginga Wikimedia Commonsissa
Yokosuka P1Y
Orisuo

Orisuo on kulmakunta ja postinumeroalue (31960 Orisuo) Loimaalla lähellä Metsämaata.
Historia

Aiemmin Orisuo on kuulunut osittain Loimaan kuntaan ja osittain Alastaroon. Kulmakunta käsittää alueita entisen Loimaan kunnan Haaran ja Onkijoen kylistä sekä entisen Alastaron kunnan Kojon kylästä. Alastaroon kuulunut osa Orisuosta on aiemmin muodostanut Alastaron kunnan eksklaavin Loimaan ja Metsämaan alueiden sisällä.
Maamerkkejä

Orisuolla, valtatien 2 varressa on aiemmin toiminut kahvila- ja majoituspalveluita tarjoava Motelli Orisuo. Näiden vieressä valtatien kahden puolen ovat Leppijärvet, joiden rannassa on myös uimapaikka. Asukkaita Orisuolla on muutama sata.lähde? Orisuolta on Loimaalle noin 30 kilometriä ja Humppilaan noin 15 km.
Tunnettuja paikkakuntalaisia

Tunnettuihin Orisuolla vaikuttaneisiin henkilöihin kuuluu akateemikko Rauni Mollberg, joka hankki Orisuon entisen kansakoulun asunnokseen ja ehti asua paikkakunnalla parikymmentä vuotta.
Kartta Loimaan seudun kuntamuutoksista 1900–2000-luvulla. Orisuon kulmakunta muodosti Loimaan kunnan koillisimmn osan entisen Metsämaan kunnan pohjoisrajalla, ja siihen kuulunut Alastaron kunnan Kojon kylän eksklaavi liitettiin Loimaan kuntaan vuonna 1982.
Jim Webb

| Jim Webb> James Henry Webb, Jr. |
| --- | --- |

Yhdysvaltain laivastoministeri
 1987–1988  
Presidentti:  Ronald Reagan
Senaattori
 2007-2013  
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. helmikuuta 1946 (ikä 78) St. Joseph, Missouri, USA
Tiedot
Puolue:  Yhdysvaltain demokraattinen puolue
Muut puolueet:  Yhdysvaltain republikaaninen puolue (vuoteen 2006)
Koulutus:  oikeustieteilijä (JD)
Tutkinnot:  Georgetownin yliopisto
Sotilaspalvelus
Palvelusmaa(t):  Yhdysvallat
Puolustushaara:  merijalkaväki
Palvelusvuodet:  1968–1972
Sotilasarvo:  kapteeni
Taistelut ja sodat:  Vietnamin sota
Kunniamerkit:  Silver Star Bronze Star
Aiheesta muualla
www.jameswebb.com
James Henry ”Jim” Webb, Jr. (s. 9. helmikuuta 1946 St. Joseph, Missouri) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko. Hän edusti Virginiaa Yhdysvaltain senaatissa tammikuusta 2007 tammikuuhun 2013. Vuoteen 2006 saakka Webb oli puoluekannaltaan republikaani, mutta vaihtoi sitten demokraatteihin.
Webb on Vietnamin sodan veteraani ja toiminut muun muassa Yhdysvaltain laivastoministerinä vuosina 1987–1988.
Heinäkuussa 2015 Webb asettui demokraattien esivaaliehdokkaaksi vuoden 2016 presidentinvaaleihin.
Puolustusministeri James Mattisin erottua virastaan vuoden 2018 lopulla, Jim Webbistä spekuloitiin presidentti Trumpin hallituksen uutta puolustusministeriä.
Teokset

Born Fighting: How the Scots-Irish Shaped America.  New York:  Broadway Books, 2004.
A Time to Fight: Reclaiming a Fair and Just America.  New York:  Broadway Books, 2008.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jim Webb Wikimedia Commonsissa
| n k Yhdysvaltain presidentinvaalit 2016 |
| --- | --- |
← 20122020 →
Demokraattien ehdokkaat (Esivaalit):  Valitut ehdokkaat Hillary Clinton (Presidentti) Tim Kaine (Varapresidentti) Muut ehdokkaat Lincoln Chafee Lawrence Lessig Martin O’Malley Bernie Sanders Jim Webb 
Republikaanien ehdokkaat (Esivaalit):  Valitut ehdokkaat Donald Trump (Presidentti) Mike Pence (Varapresidentti) Muut ehdokkaat Jeb Bush Ben Carson Chris Christie Ted Cruz Carly Fiorina Jim Gilmore Lindsey Graham Mike Huckabee Bobby Jindal John Kasich George Pataki Rand Paul Rick Perry Marco Rubio Rick Santorum Scott Walker 
Muut: Sitoutumattomat ja kolmannen puolueen ehdokkaat Yhdysvaltain presidentinvaaleissa 2016
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Australia  Kreikka  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Trove  US Congress 
Muut:  NARA  SNAC  IdRef
Be Quick 1887

Be Quick 1887 on jalkapalloseura Groningen kaupungista. Seura on perustettu vuonna 1887. Be Quick on voittanut kertaalleen Alankomaiden mestaruuden. Tämä tapahtui vuonna 1920.