stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Airi

| Airi |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  4. joulukuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  18. syyskuuta
Muunnelmia:  Aira
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  mukaelmanimi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Airi on suomalainen naisen etunimi. Airin nimipäivä on 4. joulukuuta. Se otettiin rinnakkaisnimensä Airan kanssa nimipäiväkalenteriin vuonna 1929, mutta molemmat olivat esiintyneet Kansanvalistusseuran kalenterissa jo 1908.
Kustaa Vilkunan mukaan varhaisin nimen kantaja oli luultavasti Pirkkalan kappalaisen Wiktor Salmisen vuonna 1888 syntynyt esikoistytär. Hänen nimensä juontui sanasta airut. Kolme vuotta myöhemmin kouluneuvos Walter Forsius nimesi tyttärensä Airiksi, mutta piti nimeä lappalaisperäisenä: hän tunsi Lapista paikannimen Airiselkä. Suomessa on muitakin airi-alkuisia paikannimiä (kuten Airismaa ja Airisto) sekä muutamia sukunimiä, jotka ovat auttaneet etunimen vakiintumisessa.
Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan ollut vuoden 2019 loppuun mennessä 10 834 Airi-nimistä naista, joista suurin osa on syntynyt vuosien 1920 ja 1960 välisenä aikana..
Tunnettuja Airi-nimisiä

Airi Bäck, o.s. Mikkelä (s. 1993), suomalainen sulkapalloilija
Airi Honkaniemi (1936–2009), suomalainen näyttelijä
Airi Koskimies (1903–1985), suomalainen voimistelunopettaja ja näytelmäkirjailija
Airi Pihlajamaa (s. 1934), näyttelijä
Airi Suzuki (s. 1994), japanilainen laulaja ja näyttelijä
Airi Säilä (1907–1991), suomalainen tanssija ja koreografi
Airi Tokola (s. 1957), suomalainen oopperalaulaja ja kirkkomuusikko
Airi Tuominen (s. 1937), suomalainen lastenkirjailija
Airi Veijola, kirjailijanimi Tuulikki Raja, suomalainen kirjailija
Airi Viertokangas (1908–1960), suomalainen arkkitehti
Henry Sweet

| Henry Sweet |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. syyskuuta 1845  Lontoo 
Kuollut: 30. huhtikuu 1912 Oxford
Kansalaisuus:  Ison-Britannian ja Irlannin yhdistynyt kuningaskunta
Koulutus ja ura
Opinnot:  Balliol College, King's College School, Bruce Castle School
Instituutti:  Oxfordin yliopisto
Tutkimusalue:  Filologia
Henry Sweet (15. syyskuuta 1845 Lontoo, Britannia – 30. huhtikuuta 1912 Oxford, Britannia) oli brittiläinen kielitieteilijä ja filologi, joka usein mainitaan 1800-luvun merkittävimmäksi foneetikoksi. Hänet tunnetaan etenkin foneettisen tarkekirjoituksen varhaisena kehittäjänä sekä pitkään käytössä pysyneiden englannin ja muinaisnorjan kieltä esittelevien kielioppien ja lukemistojen (Sweet 1876, 1884, 1886) kirjoittajana. Vuosina 1875–1878 hän toimi brittiläisen arvostetun Philological Societyn puheenjohtajana, mutta niin ennen puheenjohtajakauttaan kuin sen jälkeenkin oli siinä keskeisessä vaikuttajaroolissa.
Elämä ja ura

Ennen yliopistoa Sweet opiskeli Lontoossa King’s Collegessa.
Kielitieteeseen Sweet tutustui ensi kertaa opiskellessaan alle 20-vuotiaana jonkin aikaa Saksassa Heidelbergin yliopistossa (1864). Tämän jälkeen hän siirtyi muutamaksi vuodeksi työhön kaupalliselle alalle, kunnes luki samana vuonna 1867 ilmestyneet Alexander Melville Bellin Visible speechin ja Rasmus Raskin anglosaksin kieliopin englanninnoksen, jotka johdattivat hänen mielenkiintonsa germaanisten kielten historiallis-vertailevaan tutkimukseen. Myöhemmin hän kiinnostui myös oikeinkirjoitusuudistukseen liittyvistä asioista.
Näiden innostamana Sweet aloitti yliopisto-opinnot Oxfordin Balliol Collegessa tuolloin myöhäisellä ikää, 24-vuotiaana. Jo ensimmäisenä opiskeluvuonnaan (1869) hän julkaisi Transactions of the Philological Society -lehdessä artikkelin englannin th:n historiasta, jota hän vielä pari vuotta myöhemmin kehitti edelleen. Vuonna 1871, edelleen vasta opiskelijana, hän toimitti keskiaikaisen Wessexin kuninkaan Alfred Suuren käännöksen paavi Gregorius Suuren teoksesta Cura Pastoralis (’sielunhoito’). Hänen teokseen kirjoittamansa kommentaarin katsotaan olleen käynnistämässä muinaisenglannin murteiden tutkimuksen. Hänestä oli nopeasti kasvanut yksi anglosaksin arvostetuimpia ja tunnustetuimpia asiantuntijoita.
Alun menestyksestä huolimatta Sweetin ura oli kokonaisuudessaan ohdakkeinen. Suoriuduttuaan heikosti ns. Greats-tutkinnossa (Literae humaniores) hänen etenemisensä Oxfordissa pysähtyi. Lontoon University Collegeen perustettua vertailevan filologian professuuria hän ei saanut haettuaan sitä vuonna 1876. Vuonna 1885 hän ei onnistunut saamaan Oxfordista vasta perustettua englannin kielen ja kirjallisuuden Merton-professuuria. Tämän seurauksena hän teki tutkimustaan pitkään ilman minkään yliopiston tarjoamaa tukea, yksin.
Merkitys kielentutkimukselle > Vaikutus kokeellisen fonetiikan syntyyn

Vuonna 1873 Sweet aloitti Transactions of the Philological Societyssa julkaisusarjan elävien kielten ääntämyksestä. Toisin kuin aiemmat puheäänteiden tutkijat, jotka tyytyivät kuvailemaan malliääntämyksiä muistinvaraisesti, Sweet työskenteli elävien kielenoppaiden kanssa ja esitti näiden ääntämyksestä täydet tieteelliset kuvaukset.
Vuonna 1877 julkaisemassaan Handbook of phonetics -teoksessa Sweet, joka oli Alexander Melville Bellin oppilaita, korosti fonetiikkaa kaiken kielentutkimuksen perustana. Samaan aikaan kielitieteessä ei yleisesti vielä ollut vakiintunut käsitteellinen ero kirjaimen, kirjoitetun kielen pienimmän segmentaalisen yksikön, ja äänteen, puhutun kielen pienimmän segmentaalisen yksikön välillä. Teos nosti brittiläisen uuden kielentutkimuksen arvoa aikana, jolloin Saksa oli yhä tieteenalan valtias.
Vallitsevasta saksalaisesta suuntauksesta poiketen Sweet korosti foneettisessa kuvauksessa artikulaation merkitystä. Artikulaatiota painottava tutkimusote toimi vastapainona tuolloisen kielitieteen abstraktimmalle nuorgrammaattiselle näkemykselle kielestä ja sen äänteistä ja edisti merkittävästi pyrkimyksiä kokeellisen, instrumentaalisen fonetiikan kehittämiseksi.
Merkitys kielentutkimukselle > Foneettisen tarkekirjoituksen kehitystyö

Foneettisen tarkekirjoituksen (transkription) kehitystyössä Sweetin edelläkävijänä oli hänen opettajansa Alexander Melville Bell.
Sweet jatkoi Handbook of phoneticsissa (1877) aluksi siitä, mihin Bellin Visible speech (1867) oli jäänyt, mutta perusti oman merkintätapansa suoremmin latinalaiseen kirjoitukseen, mihin viittaa myös sen nimi: romic (sana merkitsee samaa kuin Roman ’roomalainen’). Hän esitti järjestelmästä kaksi eri muotoa, yleiseen ja käytännölliseen käyttöön tarkoitetun epätarkemman broad romic’in, joka nykykäsitteistössä vastaisi suunnilleen puolikarkeaa transkriptiota, engl. broad transcription, ja tarkkaan tieteelliseen merkintään tarkoitettu narrow romic’in eli tarkan transkription (engl. narrow transcription). Nykyisin laajimmin käytetty IPA-transkriptiojärjestelmä pohjautuu nimenomaan Sweetin broad romicin uudistettuun versioon (revised romic) sekä Sir Isaac Pitmanin ”fonotyyppiseen aakkostoon”.
Myöhemmin Sweet (1880–1881) itse palasi Bellin ei-latinapohjaiseen järjestelmään, jota hän edelleen kehiteltynä kutsui uudistetuksi orgaaniseksi aakkostoksi (engl. revised organic alphabet). Hän pyrki ennen kaikkea tekemään järjestelmästä helpompilukuisen. Siitä tuli ainakin Britanniassa joksikin aikaa Bellin alkuperäistä tarkekirjoitustapaa suositumpi, mutta noin vuodesta 1925 alkaen kaikki olivat jo siirtyneet käyttämään IPAa.
Julkaisuja

Anglo-Saxon primer: With grammar, notes, and glossary 1876 (tai 1882)
Handbook of phonetics: Including a popular exposition of the principles of spelling reform (1877)
First Middle English primer: Extracts from the Ancren Riwle and Ormulum with grammar, notes, and glossary. Clarendon, Oxford 1884. (1. laitos; 2. laitos 1890.)
Elementarbuch des gesprochenen Englisch (1885)
Oldest English texts (1885)
Second Middle English primer (1885)
Selected homilies of Ælfric (1885)
Icelandic primer: With grammar, notes and glossary (1886)
Second Anglo-Saxon reader, archaic and dialectal (1887)
History of English sounds (1888)
Primer of phonetics (1890)
A student’s dictionary of Anglo-Saxon (1897)
Hannu Palosuo

| Hannu Palosuo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1966 Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Taiteilija
Ala:  Maalaustaide
Aiheesta muualla
www.hannupalosuo.com
Osa Palosuon suunnittelemasta veistossarjasta Salle de musique Joenniemen puistossa Mäntässä. Teos on vuodelta 2011.
Hannu Olavi Palosuo (s. 29. syyskuuta 1966 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija ja graafikko. Hänen töitään on esitelty runsaasti ympäri maailmaa, Suomen lisäksi muun muassa Italiassa, Saksassa, Japanissa ja Yhdysvalloissa. Hän asuu ja työskentelee Suomessa ja Italiassa.
Palosuon debyyttinäyttely oli vuonna 1995 Roomassa ja hän valmistui Rooman taideakatemiasta vuonna 1997. Palosuo on osallistunut Venetsian biennaaliin vuosina 2009, 2011 ja 2013 ja Kairon Biennaaliin. Vuonna 2016 hänellä oli henkilökohtainen näyttely Kansallismuseossa Helsingissä. Hän on Taidemaalariliiton jäsen ja Accademia Internazionale Città di Roman kunnia-akateemikko vuodesta 2009. Hän osallistunut Venetsian taidebinnalliin vuosina 2009, 2011 ja 2013.
Hannu Palosuon puoliso on italialainen oopperaohjaaja Italo Nunziata. Hänen isoisänsä oli jää tutkija Erkki Palosuo.
Aiheesta muualla

Alexgalleries: Hannu Palosuo (Arkistoitu – Internet Archive)
Hannu Palosuo taiteilijamatrikkelissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Katalonia  Saksa  Italia  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Yle 
Muut:  IdRef
Nisa Soraya

| Nisa Soraja> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. maaliskuuta 1957 (ikä 67) Birmingham, Englanti
Muusikko
Taiteilijanimi:  Nisa Soraya, Nisa
Laulukielet:  suomi, englanti
Aktiivisena:  noin 1972–
Tyylilajit:  pop, iskelmä
Yhtyeet:  TeePees
Levy-yhtiöt:  Finnlevy
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Nisa Soraya (oik. Nisa Soraja) (s. 21. maaliskuuta 1957 Birmingham, Englanti) on iskelmälaulaja, joka oli tunnettu erityisesti 1980-luvun Suomessa. Soraya oli uransa huipun aikoihin Suomessa ainoa aasialaistaustainen esiintyjä, joka asui maassa.
Soraya tunnetaan parhaiten kappaleistaan ”Huone 105” ja Markku Aron kanssa esitetystä yhteiskappaleesta ”Mun suothan tulla vierees sun”. Viime vuosina hän on esiintynyt lähinnä suomalaisyleisölle Suomessa, Kanariansaarilla ja Kreikassa ja ollut mukana useissa Dannyn konserteissa.
Soraya elelee nykypäivinä Kanariansaarilla, Ranskassa, Singaporessa sekä Suomessa.
Elämäkerta

Soraya syntyi 21. maaliskuuta 1957 Birminghaminassa, Englannissa. Hänen perheeseensä kuului ranskalainen äiti ja pakistanilainen isä. Perhe muutti Ranskaan hänen ollessaan kaksiviikkoinen. Perhe muutti Singaporeen, kun hän oli 6-vuotias.
Soraya on lapsesta asti nauttinut esiintymisestä. Hänen äitinsä ei halunnut, että hänestä tulisi esiintyjä. Hänen isänsä puolestaan kannusti esiintymiseen.
Elämäkerta > Ura

Soraya aloitti musiikkiuransa 1970-luvun alussa Singaporessa eri yhtyeissä ollessaan 15-vuotias. Hän tutustui 1970- ja 80-luvun taitteessa TeePees -yhtyeeseen. Hän toimi yhtyeen solistina yhtyeen Euroopan-kiertueella vuonna 1980. Yhtye esiintyi Saksassa, Sveitsissä, Itävallassa, Norjassa, Ruotsissa ja Suomessa.
Sorayan Polydor -levy-yhtiön alla julkaistu esikoissingle “Singapore“ julkaistiin vuonna 1980. Single tehtiin, koska tuottaja Timo Lindström halusi testata menestyksen markkinoilla ja television ja radion mielenkiinnon. Julkaisu ei nostanut artistia kuitenkaan vielä erityiseen suosioon. Markku Aro ja Soraya osallistuivat vuoden 1981 euroviisukarsintoihin yhteiskappaleellaan “Mun suothan tulla vierees sun“, mikä toi Sorayan paremmin Suomen kansan tietoisuuteen. Hän esiintyi Aron kanssa jopa yli 20 konsertissa kuukaudessa. Hän solmi levytyssopimuksen Finnlevyn kanssa läpimurron aikoihin. Hänen esikoisalbuminsa Nisa julkaistiin vuonna 1982. Albumilta julkaistiin singlet “Kiiruhda hiljaa“ ja hitiksi noussut “Huone 105“. Albumin julkaisun jälkeen artistilta julkaistiin 1980-luvulla enää vain muutama single.  Single “Anna rakas raju hetki“ julkaistiin vuonna 1985. Kappale ei julkaisuhetkellään kerännyt erityistä huomiota, mutta vuosien varrella siitä muodostui hitti. Singlestä nauhoitettiin myös englanninkielinen versio, joka julkaistiin Disques Ibach -levy-yhtiön kautta Keski-Euroopassa.
Soraya palasi 1980-luvun lopulla TeePees -yhtyeeseen ja jatkoi esiintymistä yhtyeen kanssa Euroopassa.
Soraya tutustui 1990-luvulla Dannyyn Kanariansaarilla. Heistä tuli läheiset ystävät ja hän esiintyi Danny Show'ssa kymmenen vuoden ajan.
Soraya osallistui vuonna 2020 Uuden Musiikin Kilpailun karsintoihin Drag Factor Finland -yhtyeen kanssa. Yhtyettä ei kuitenkaan valittu kisaan. Hän toimi saman vuoden keväällä All Together Now Suomi -ohjelman yhtenä tuomarina.
Soraya esiintyi rikkaana syksyllä 2024 Nelosella ja Ruudussa esitettävässä tosi-tv-ohjemassa Rikkaat ja rahattomat.
Elämäkerta > Yksityiselämä

Soraya tapasi Markku Aron TeePees -yhtyeen konsertissa Turussa vuonna 1980. Aro suostutteli hänet muuttamaan Suomeen töiden vuoksi. Hän teki Aron kanssa aktiivisesti työprojekteja. Aktiivisen yhteydenpidon seurauksena he alkoivat seurustella.
Soraya meni 1980-luvun lopulla naimisiin suomalaisen miehen kanssa. Avioliitto kesti alle kaksi viikkoa. Soraya haki avioeroa ja “pakeni“ Ranskaan.
Soraya on seurustellut vuodesta 1998 lähtien perulaisen plastiikkakirurgina työskentelevän miehen kanssa. He omistavat yhteisen kodin Kanariansaarilla.
Diskografia > Albumit > Studioalbumit

| Nimi> Nimi.Nimi | Julkaisutiedot> Julkaisutiedot.Julkaisutiedot | Listasijoitukset>  FIN .Albumilista | Listasijoitukset> . |
| --- | --- | --- | --- |
| Nisa |  Julkaistu: 1982  Levy-yhtiö: Finnlevy | – |  |
Diskografia > Singlet

| Nimi> Nimi.Nimi | Vuosi> Vuosi.Vuosi | Listasijoitukset>  FIN .Single-lista | Listasijoitukset>  FIN .Jukebox-lista | Albumi> Albumi.Albumi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ”Singapore” | 1980 | – | – | (julkaistu vain singlenä) |
| ”Mun suothan tulla vierees sun” (Markku Aron kanssa) | 1981 | 23 | 8 | Mun suothan tulla vierees sun |
| ”Kiiruhda hiljaa” | 1982 | 30 | – | Nisa |
| ”Huone 105” | 1982 | – | 3 | Nisa |
| ”Mister Moonlight” | 1984 | – | – | (julkaistu vain singlenä) |
| ”Anna rakas raju hetki” | 1985 | – | – | (julkaistu vain singlenä) |
| ”Eläköön rock'n'roll” | 1987 | – | – | (julkaistu vain singlenä) |
| ”Anna Rakas Raju Hetki” | 2015 | – | – | (julkaistu vain singlenä) |
| ”Saunasamba” | 2015 | – | – | (julkaistu vain singlenä) |
Diskografia > Kokoelmat

| Nimi> Nimi.Nimi | Julkaisutiedot> Julkaisutiedot.Julkaisutiedot | Listasijoitukset>  FIN .Albumilista | Listasijoitukset> . |
| --- | --- | --- | --- |
| 20 Suosikkia / Huone 105 |  Julkaistu: 2013  Levy-yhtiö: Warner Music Finland | – |  |
Hans Liljedahl

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hans Liljedahl |  Hans Liljedahl |  Hans Liljedahl |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten ammunta
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Helsinki 1952 | Trap |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tukholma 1947 | Trap |  |
|  Kultaa | Tukholma 1947 | Trap, joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Oslo 1952 | Trap, joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Buenos Aires 1949 | Trap, joukkuekilpailu |  |
Hans Gustaf Liljedahl (7. huhtikuuta 1913 Tukholma – 9. marraskuuta 1991 Lidingö) oli ruotsalainen kilpa-ampuja ja olympiamitalisti.
Helsingin 1952 olympialaisissa Liljedahl voitti pronssia trapissa. Hänen yhteistuloksensa oli 190, joka koostui ensimmäisen päivän 96 ja toisen päivän 94 osumasta. Ensimmäisen päivän jälkeen hän johti kilpailua. Hän hävisi Kanadan George Genereuxille kahdella ja maanmiehelleen Knut Holmqvistille yhdellä osumalla.
Vuoden 1956 olympiakisoissa Holmqvist oli edelleen mukana ja sijoittui kahdeksanneksi.
1866

| --- | --- |
Vuosisadat: 1600-luku · 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku · 2000-luku
Vuosikymmenet: 1790-luku · 1800-luku · 1810-luku · 1820-luku · 1830-luku · 1840-luku 1850-luku · 1860-luku · 1870-luku · 1880-luku · 1890-luku · 1900-luku
Vuodet: 1790 · 1791 · 1792 · 1793 · 1794 · 1795 · 1796 · 1797 · 1798 · 1799 1800 · 1801 · 1802 · 1803 · 1804 · 1805 · 1806 · 1807 · 1808 · 1809 1810 · 1811 · 1812 · 1813 · 1814 · 1815 · 1816 · 1817 · 1818 · 1819 1820 · 1821 · 1822 · 1823 · 1824 · 1825 · 1826 · 1827 · 1828 · 1829 1830 · 1831 · 1832 · 1833 · 1834 · 1835 · 1836 · 1837 · 1838 · 1839 1840 · 1841 · 1842 · 1843 · 1844 · 1845 · 1846 · 1847 · 1848 · 1849 1850 · 1851 · 1852 · 1853 · 1854 · 1855 · 1856 · 1857 · 1858 · 1859 1860 · 1861 · 1862 · 1863 · 1864 · 1865 · 1866 · 1867 · 1868 · 1869 1870 · 1871 · 1872 · 1873 · 1874 · 1875 · 1876 · 1877 · 1878 · 1879 1880 · 1881 · 1882 · 1883 · 1884 · 1885 · 1886 · 1887 · 1888 · 1889 1890 · 1891 · 1892 · 1893 · 1894 · 1895 · 1896 · 1897 · 1898 · 1899 1900 · 1901 · 1902 · 1903 · 1904 · 1905 · 1906 · 1907 · 1908 · 1909
Tapahtumia

11. toukokuuta − Venäjän keisari ja Suomen suuriruhtinas Aleksanteri II antoi kansakouluasetuksen, jolla luotiin Suomeen kansakoululaitos.
14. kesäkuuta – Preussin–Itävallan sota alkoi.
22. kesäkuuta – Ruotsissa säädettiin vaaliuudistus, jossa säätyvaltiopäivät korvattiin kaksikamarisella parlamentilla. Parlamentin alahuone valittiin vaaleilla, mutta äänioikeus ei kuitenkaan ollut yleinen, vaan se oli sidottu omaisuuteen.
27. kesäkuuta – Preussi kärsi ainoan varsinaisen tappionsa Preussin–Itävallan sodassa, kun Hannoverin joukot kenraali Alexander von Arentschildtin johdolla torjuivat Eduard Vogel von Falckensteinin 9 000 miehen joukko-osaston Langensalzan taistelussa.
3. heinäkuuta – Preussin–Itävallan sodan ratkaisutaistelu käytiin Königgrätzissä, missä Preussi sai murskavoiton kenraali Ludwig von Benedekin johtamista itävaltalaisjoukoista.
20. heinäkuuta – Itävallan laivasto saavutti amiraali Wilhelm von Tegetthoffin johdolla voiton Italian laivastosta Lissan taistelussa.
26. heinäkuuta – Itävalta solmi aselevon Preussin ja Italian kanssa.
3. syyskuuta − Hallayö aloitti Suuret nälkävuodet Suomessa.
Gregor Mendel julkaisi tutkimuksensa periytymisestä.
Alfred Nobel keksi dynamiitin.
Suomi sai ensimmäiset isohampaiset, penni- ja markka-arvoiset postimerkkinsä.
Haapaveden, Halikon, Haukiputaan, Janakkalan, Jämsän, Kaustisen, Lehtimäen, Lempäälän, Pälkäneen, Saarijärven ja Vimpelin kunnat perustettiin.
Ensimmäiset kansakoulunopettajat valmistuivat Jyväskylän seminaarista.
Paloviinan eli viljasta tai perunasta tislatun väkevän alkoholin kotipolttokielto tuli voimaan Suomessa. Ennen kiellon voimaantuloa viinan kotipoltto-oikeus oli maaseudulla maanomistajilla ja maata viljelevillä jotka maksoivat tästä oikeudesta valmisteveroa. Kotipolttokiellon avulla haluttiin tukea teollista viinanpolttoa ja hankkia valtiolle lisää tuloja alkoholin myynnistä.
Syntyneitä > Tammikuu–maaliskuu

4. tammikuuta – Jakke Honka, suomalainen kirjailija (k. 1958)
6. tammikuuta – Alexei Apostol, bulgarialais-suomalainen sotilaskapellimestari (k. 1927)
10. tammikuuta – Ludwig Aschoff, saksalainen patologi ja anatomi (k. 1942)
13. tammikuuta – Vasili Kalinnikov, venäläinen säveltäjä (k. 1901)
15. tammikuuta – Taavetti Laitinen, suomalainen lääkäri, professori ja Lääkintöhallituksen pääjohtaja (k. 1941)
15. tammikuuta – Nathan Söderblom, vuoden 1930 Nobelin rauhanpalkinnon saanut ruotsalainen teologi ja Uppsalan arkkipiispa (k. 1931)
19. tammikuuta – Carl Theodor Zahle, Tanskan pääministeri (k. 1946)
24. tammikuuta – Jaan Poska, virolainen poliitikko ja Tallinnan kaupunginjohtaja (k. 1920)
29. tammikuuta – Romain Rolland, vuoden 1915 Nobelin kirjallisuuspalkinnon saanut ranskalainen kirjailija (k. 1944)
29. tammikuuta – Aapeli Suomalainen, suomalainen SDP:n kansanedustaja (k. 1932)
12. helmikuuta – Emil Forsström, suomalainen juristi ja kuoronjohtaja (k. 1927)
21. helmikuuta – August von Wassermann, saksalainen lääkäri (k. 1925)
22. helmikuuta – Cəlil Məmmədquluzadə, azerbaidžanilainen kirjailija ja yhteiskunnallinen vaikuttaja (k. 1932)
24. helmikuuta – Hubert van Innis, belgialainen jousiampuja ja olympiavoittaja (k. 1966)
25. helmikuuta – Benedetto Croce, italialainen filosofi, historioitsija ja poliitikko (k. 1952)
27. helmikuuta – Georg Luiga, virolainen toimittaja ja kirjailija (k. 1936)
18. maaliskuuta – Eetu Salin, suomalainen työväenliikkeen vaikuttaja, SDP:n kansanedustaja ja toimittaja (k. 1919)
24. maaliskuuta – Ossian Donner, suomalainen tehtailija, insinööri ja diplomaatti (k. 1957)
24. maaliskuuta – Georges de la Falaise, ranskalainen miekkailija ja olympiavoittaja (k. 1910)
26. maaliskuuta – Barcroft Boake, australialainen runoilija (k. 1892)
Syntyneitä > Huhtikuu–kesäkuu

1. huhtikuuta – Ferruccio Busoni, italialainen pianisti, säveltäjä, kapellimestari ja musiikinopettaja (k. 1924)
3. huhtikuuta – J. B. M. Hertzog, eteläafrikkalainen buurikenraali ja poliitikko, Etelä-Afrikan pääministeri 1924–1939 (k. 1942)
4. huhtikuuta – Georg Ehrnrooth, suomalainen talouselämän vaikuttaja ja vuorineuvos (k. 1935)
6. huhtikuuta – Mikko Pallas, suomalainen koriste- ja kuvanveistäjä (k. 1922)
7. huhtikuuta – Ivar Fredholm, ruotsalainen matemaatikko (k. 1927)
12. huhtikuuta – Johannes Miemois, suomalainen RKP:n kansanedustaja (k. 1924)
12. huhtikuuta – Aleksandr Uljanov, venäläinen vallankumouksellinen, Leninin vanhin veli (k. 1887)
13. huhtikuuta – Butch Cassidy, yhdysvaltalainen lainsuojaton (k. 1908)
14. huhtikuuta – Nikolai Markov, venäläinen oikeistoradikaali poliitikko (k. 1945)
14. huhtikuuta – Anne Sullivan, yhdysvaltalainen opettaja, Helen Kellerin tukihenkilö (k. 1936)
22. huhtikuuta – Hans von Seeckt, saksalainen kenraali (k. 1936)
23. huhtikuuta – Yrjö Holopainen, suomalainen kivipiirtäjä (k. 1892)
29. huhtikuuta – Aleksis Salovaara, suomalainen Maalaisliiton kansanedustaja (k. 1925)
5. toukokuuta – Ants Laikmaa, virolainen taidemaalari (k. 1942)
6. toukokuuta – Matti Paasivuori, suomalainen ammattiyhdistysjohtaja, SDP:n kansanedustaja ja ministeri (k. 1937)
9. toukokuuta – Léon Bakst, valkovenäläis-ranskalainen taidemaalari, lavastaja ja pukusuunnittelija (k. 1924)
12. toukokuuta – Lauri Tuunanen, suomalainen Maalaisliiton kansanedustaja (k. 1939)
19. toukokuuta – Juho Tammela, suomalainen punakaartilainen (k. 1920)
17. toukokuuta – Eric Satie, ranskalainen säveltäjä ja pianisti (k. 1925)
26. toukokuuta – Pekka Tanskanen, suomalainen Maalaisliiton kansanedustaja (k. 1946)
4. kesäkuuta – Miina Sillanpää, suomalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko ja Suomen ensimmäinen naisministeri (k. 1952)
6. kesäkuuta – Filip Saalasti, suomalainen maalaisliittolainen poliitikko (k. 1918)
9. kesäkuuta – Santeri Ivalo, suomalainen kirjailija, lehtimies ja historiantutkija (k. 1937)
10. kesäkuuta – Arthur Castrén, suomalainen poliitikko, senaattori, pormestari ja kaupunginjohtaja (k. 1946)
13. kesäkuuta – Aby Warburg, saksalais-englantilainen taidehistorioitsija ja kulttuurintutkija (k. 1929)
21. kesäkuuta – Lena Rice, irlantilainen tennispelaaja (k. 1907)
26. kesäkuuta – Lordi Carnarvon, englantilainen aatelismies ja egyptologi, faarao Tutankhamonin haudan kaivausten rahoittaja (k. 1923)
29. kesäkuuta – Erich Adickes, saksalainen filosofi (k. 1928)
Muuta

Kirjallisuusvuosi 1866
Cinekid

Cinekid on alankomaalainen lastenelokuvafestivaali. Se pidetään Amsterdamissa. Ensimmäisen kerran festivaali pidettiin 1987.
Kilpailusarjoja on kolme: lastenelokuvat, lasten sarjat ja uusi media. Joka vuosi festivaalille osallistuu 15 lastenelokuvaa.
Preisträger (Auswahl)

2008 Niko – Lentäjän poika
2004 Die Blindgänger
2002 Kletter-Ida
2000 Liebe in Blechdosen
Aiheesta muualla

Cinekid -sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Hannu Piekkola

Hannu Piekkola on suomalainen taloustieteilijä. Hän työskentelee taloustieteen professorina Vaasan yliopistossa. Aiemmin Piekkola on työskennellyt muun muassa tutkimuspäällikkönä Elinkeinoelämän tutkimuslaitoksella ja tutkijana Palkansaajien tutkimuslaitoksella. Hän on Helsingin yliopiston taloustieteen dosentti.
Piekkola on koulutukseltaan valtiotieteiden tohtori. Piekkola väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1995 otsikolla "Capital Income Taxation and Tax Criteria in International Capital Markets".
Aiheesta muualla

Professori Hannu Piekkolan julkaisut ja asiantuntijatehtävät Vaasan yliopiston tutkimustietokannassa (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Israel 
Muut:  IdRef