stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Korsika
Kulttuuri > Urheilu

Korsikalla on kaksi merkittävää jalkapallojoukkuetta, AC Ajaccio ja SC Bastia. Niistä molemmat pelasivat kaudella 2013–2014 maan pääsarjassa, Ligue 1:ssä. Korsikalla on myös epävirallinen jalkapallomaajoukkue, joka ei kuitenkaan ole UEFAn tai FIFAn jäsen. Vuodesta 1956 alkaen saarella on ajettu Korsikan ralli. Kilpailu oli osana rallin maailmanmestaruussarjaa vuosina 1973-2009 ja 2014-2019. Saarella järjestetään amatöörien Tour de Corse -pyöräilykisat.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kolme kylää Korsikalla -matkaraportti (2001)
| n k  Ranskan aluehallinto |
| --- | --- |
Alueet Ranskassa:  Auvergne-Rhône-Alpes  Burgundi-Franche-Comté  Bretagne  Centre-Val de Loire  Grand Est  Hauts-de-France  Île-de-France  Korsika  Normandia  Oksitania  Pays de la Loire  Provence-Alpit-Riviera  Uusi-Akvitania 
Merentakaisetalueet:  Guadeloupe  Martinique  Mayotte  Ranskan Guayana  Réunion 
Megaliitteja Korsikalla.
Pisalainen kirkko Aregnossa.
Piri Reisin kartta Korsikasta 1400-luvulta.
Pasquale Paoli.
Korsikalaisia sotilaita vuodelta 1917, ensimmäisessä maailmansodassa kuoli 20 000 korsikalaista.
Näkymä Calvista.
Korsikan kartta.
Kartta Korsikan rautateistä.
Ranskan- ja korsikankielisiä tienviittoja Korsikalla, joista ranskankieliset on peitetty töhryillä.
Perinteistä korsikalaista musiikkia korsikan kielellä esittävä yhtye I Muvrini.
Kerstin Kowalski

| Mitalit> Maa:   Saksa.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Naisten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Naisten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Sydney 2000 | pariaironelonen |  |
|  Kultaa | Ateena 2004 | pariaironelonen |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | St. Catharines 1999 | pariaironelonen |  |
|  Kultaa | Luzern 2001 | pariairokaksikko |  |
|  Kultaa | Sevilla 2002 | pariaironelonen |  |
|  Pronssia | Milano 2003 | pariaironelonen |  |
Kerstin Kowalski (myöh. El Qalqili, s. 25. tammikuuta 1976) on saksalainen soutaja. Hän voitti pariaironelosessa olympiakultaa Sydneyssä 2000 ja Ateenassa 2004. Hän voitti maailmanmestaruuden pariaironelosessa St. Catharinesissa 1999 ja Sevillassa 2002 sekä pariairokaksikossa Luzernissa 2001. Lisäksi hän saavutti MM-pronssia pariaironelosessa Milanossa 2003.
Kowalskin kaksossisko Manja Kowalski kuului myös Sydneyssä 2000 olympiakultaa voittaneeseen pariaironelosen venekuntaan.
Kouvolan Urheilijat

Kouvolan Urheilijat (KU) on vuonna 1900 perustettu kouvolalainen urheiluseura.. Alkuvuosikymmeninä seura toimi ensin Kouvolan Nuorisoseuran yhteydessä ja sitten Kouvolan VPK:n yhteydessä. Varsinaisesti seura aloitti toiminnan itsenäisenä järjestönä vuoden 1917 lopulla, jolloin otettiin käyttöön nimi Kouvolan Urheilijat.
Seura keskittyy nykyisin yleisurheiluun, jossa se on voittanut muun muassa Kalevan maljan. Kalevan maljan KU voitti vuosina 1942 ja 1981.
Vuoteen 1921 asti KU oli yleisseura, johon keskittyi kaikki Kouvolassa harjoitettu urheilutoiminta. Sen jälkeen eri lajien harrastajat alkoivat hiljalleen perustaa omia erikoisseurojaan. Seurasta ovat sittemmin eriytyneet erikoisseuroikseen muun muassa Kouvolan Painijat, Kouvolan Hiihtoseura, Kouvolan Rasti -72, Kouvolan Pyöräilijät ja Kouvolan Kiekko -65.
Palloilutoimintaa seura harjoitti nimellä Kouvolan Urheilijain Palloilijat (KUP). Se pelasi jalkapalloa neljä kautta Suomensarjassa (1937–1939, 1952) ja jääpalloa neljä kautta SM-sarjassa. Yhdistyksellä on edelleen perinnetoimintaa molemmissa lajeissa.
Sarjat ja sijoitukset Jääpallossa

| Kausi | Sarja | Sija | O | V | T | H | TM – PM | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1946  | Maakuntasarja (Kymenlaakson lohko II) | 1. | 3 | 3 | 0 | 0 | 8 – 3 | 6 |
| 1947  | Maakuntasarja | 6. | 5 | 3 | 0 | 2 | 14 – 11 | - |
| 1948  | Maakuntasarja (Etelälohko) | 1. | 4 | 4 | 0 | 0 | 13 – 4 | - |
| 1949  | Suomensarja (Itälohko A) | 2. | 2 | 1 | 0 | 1 | 6 – 8 | 2 |
| 1950  | Suomensarja (Etelälohko) | 3. | 5 | 3 | 1 | 1 | 9 – 6 | 7 |
| 1951  | Suomensarja (Keskilohko) | 1. | 4 | 4 | 0 | 0 | 23 – 6 | 8 |
| 1952  | SM-sarja (Itälohko) | 14. | 7 | 1 | 1 | 5 | 13 – 35 | 3 |
| 1953  | Suomensarja (Itälohko) | 4. | 7 | 3 | 1 | 3 | 23 – 20 | 7 |
| 1954  | Suomensarja (Itälohko) | 1. | 7 | 6 | 1 | 0 | 24 – 6 | 13 |
| 1955  | SM-sarja | 10. | 9 | 0 | 1 | 8 | 18 – 57 | 1 |
| 1956  | Suomensarja (Lohko 3) | 6. | 5 | 1 | 0 | 4 | 16 – 33 | 2 |
| 1957  | Suomensarja (Lohko 2) | 2. | 6 | 5 | 1 | 0 | 43 – 19 | 11 |
| 1958  | Suomensarja (Lohko 2 / SM-sarjakarsinta) | 2. | 7 | 4 | 3 | 0 | 11 – 8 | 11 |
| 1959  | SM-sarja | 5. | 9 | 4 | 1 | 4 | 24 – 39 | 9 |
| 1960  | SM-sarja | 9. | 9 | 3 | 1 | 5 | 22 – 34 | 7 |
| 1961 | Suomensarja (Itälohko 1) | 3. | 6 | 4 | 0 | 2 | 22 – 9 | 8 |
1962-1968: Kouvolan sudet
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
Manja Kowalski

| Mitalit> Maa:   Saksa.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Naisten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Naisten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Sydney 2000 | pariaironelonen |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Luzern 2001 | pariaironelonen |  |
Manja Kowalski (s. 25. tammikuuta 1976) on saksalainen soutaja. Hän voitti pariaironelosessa olympiakultaa Sydneyssä 2000. Samaan venekuntaan kuului myös hänen kaksossiskonsa Kerstin Kowalski.
Kowalski voitti maailmanmestaruuden pariaironelosessa Luzernissa 2001.
Jussi Kotkavirta

Jussi Jalmari Kotkavirta (6. helmikuuta 1954 Lohja – 24. toukokuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen filosofi. Hän toimi professorina Jyväskylän yliopiston yhteiskuntatieteiden ja filosofian laitoksessa. Hän oli myös Joensuun yliopiston filosofian dosentti ja Helsingin yliopiston estetiikan dosentti.
Kotkavirran erikoisaloja olivat saksalainen idealismi, nykyfilosofia, psykoanalyysi ja estetiikka. Kotkavirta oli mukana toimittamassa useita filosofian oppikirjoja, ja hän työskenteli myös psykoanalyytikkona Helsingissä.
Teoksia > Kirjoittajana

Räikkä, Juha & Kotkavirta, Jussi & Sajama, Seppo: Hyvä ammattilainen: Johdatus ammattietiikkaan.  Helsinki:  Painatuskeskus, 1995.  ISBN 951-37-1652-X
Teoksia > Toimitettuja teoksia

Habermas, Jürgen: Järki ja kommunikaatio: Tekstejä 1981–1989.  (Valinnut ja suomentanut Jussi Kotkavirta)  Helsinki:  Gaudeamus, 1987.  ISBN 951-662-589-4
Kotkavirta, Jussi & Sironen, Esa (toim.): Moderni/postmoderni: Lähtökohtia keskusteluun.  (2. korjattu ja täydennetty painos (1. painos 1986). Tutkijaliiton julkaisusarja 44)  Helsinki:  Tutkijaliitto, 1989.  ISBN 951-9297-77-4
Adorno, Theodor W. & Horkheimer, Max & Marcuse, Herbert: Järjen kritiikki.  (Suomentanut ja toimittanut Jussi Kotkavirta)  Tampere:  Vastapaino, 1991.  ISBN 951-9066-41-1
Deleuze, Gilles: Autiomaa: Kirjoituksia vuosilta 1967–1986.  (Toimittaneet Jussi Kotkavirta, Keijo Rahkonen ja Jussi Vähämäki. Eurooppalaisia ajattelijoita)  Helsinki:  Gaudeamus, 1992.  ISBN 951-662-541-X
Filosofia koulunpenkillä: Kirjoituksia oppiaineen didaktiikasta.  (Opetus & kasvatus -sarja)  Helsinki:  Painatuskeskus, 1995.  ISBN 951-37-1736-4
Kotkavirta, Jussi & Tuomi, Arvi (toim.): Luonnon luonto: Filosofisia kirjoituksia luonnon käsitteestä ja kokemisesta.  (SoPhi 2)  Jyväskylä:  Jyväskylän yliopisto, 1996.  ISBN 951-34-0711-X
Keskitalo, Jukka & Kotkavirta, Jussi (toim.): Järki, usko, eettisyys: Filosofian ja teologian kohtaamisia.  (SoPhi 17)  Jyväskylä:  Jyväskylän yliopisto, 1997.  ISBN 951-39-0088-6
Kotkavirta, Jussi & Laitinen, Arto (toim.): Yhteisö: Filosofian näkökulmia yhteisöllisyyteen.  (SoPhi 16)  Jyväskylä:  Jyväskylän yliopisto, 1998.  ISBN 951-39-0087-8
Kotkavirta, Jussi & Reiners, Ilona (toim.): Konstellaatioita: Kirja Adornosta.  Tampere:  Vastapaino, 1999.  ISBN 951-768-061-9
Kotkavirta, Jussi & Tuomi, Arvi (toim.): Toivo ja luottamus epävarmuuksien maailmassa: Filosofisia ja teologisia puheenvuoroja.  (SoPhi 53)  Jyväskylä:  Jyväskylän yliopisto, 2000.  ISBN 951-39-0703-1
Kotkavirta, Jussi & Niemi, Petteri (toim.): Persoona.  (Perustuu Suomalaisen filosofisen yhdistyksen 2003 järjestämän Persoona-kollokvion esitelmiin. SoPhi 84)  Jyväskylä:  Jyväskylän yliopisto: Minerva, 2004.  ISBN 952-5478-20-3
Muoto ja metodi: Juhlakirja Veli Verroselle.  (Filosofian julkaisuja 69)  Jyväskylä:  Jyväskylän yliopisto, yhteiskuntatieteiden ja filosofian laitos, 2005.  ISBN 951-39-2307-X
Persoonia vai ihmisiä.  Helsinki:  Gaudeamus, 2007.  ISBN 978-952-495-018-3
Teoksia > Lukion filosofian oppikirjoja

Kotkavirta, Jussi & Nyyssönen, Seppo: Ajatus: Johdatus filosofiaan.  (5. uudistettu painos (1. painos 1994))  Helsinki:  WSOY, 1998.  ISBN 951-0-22487-1
Ajatus: etiikka / Jussi Kotkavirta, Seppo Nyyssönen (1996)
Ajatus: Tietoteoria.  Helsinki:  WSOY, 1999.  ISBN 951-0-22490-1
Kotkavirta, Jussi & Nyyssönen, Seppo: Cogito: Johdatus filosofiaan.  Porvoo Helsinki:  WSOY, 2005.  ISBN 951-0-29615-5
Kotkavirta, Jussi & Nyyssönen, Seppo: Cogito: Filosofinen etiikka.  Porvoo Helsinki:  WSOY Oppimateriaalit, 2006.  ISBN 951-0-30514-6
Kotkavirta, Jussi & Nyyssönen, Seppo: Cogito: Tiedon ja todellisuuden filosofia.  Porvoo Helsinki:  WSOY Oppimateriaalit, 2007.  ISBN 978-951-0-30516-4
Kirjallisuutta

Laitinen, Arto ym. (toim.): Sisäisyys & suunnistautuminen: Juhlakirja Jussi Kotkavirralle.  (SoPhi 125)  Jyväskylä:  Jyväskylän yliopisto, 2014.  ISBN 978-951-39-5603-5  Teoksen verkkoversio (PDF).
Aiheesta muualla

Jussi Kotkavirran muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Tieteilijät:  PhilPeople 
Muut:  IdRef
Kouta

| Kouta Ковда, Kovda |
| --- | --- |
 Koutajoki ja Pyhän Nikolaoksen kirkko.
 Kouta
 Koordinaatit: 66°41′25″N, 32°52′13″E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Murmanskin alue
Piiri:  Kantalahden piiri
Kunta:  Zelenoborski
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku (2010):  20
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kouta (ven. Ко́вда, Kovda) on kylä ja rautatieasema Murmanskin alueen Kantalahden piirin Zelenoborskin kunnassa. Kylä sijaitsee Vienanmeren Kantalahden Koudanlahteen laskevan Koutajoen suussa 32 kilometriä Zelenoborskista maanteitse kaakkoon. Koudan asema sijaitsee Muurmannin radalla kymmenen kilometriä kylästä länteen. Kylässä on 20 ja asemalla 37 asukasta (vuonna 2010).
Historia

Koudan pomorilaiskylä mainitaan Solovetskin luostarin asiakirjoissa 1500-luvun alussa. 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa se oli Arkangelin läänin Kemin kihlakuntaan kuuluneen volostin eli kunnan keskus sekä suurehko merisatama, josta vietiin ulkomaille Koutajoen lohta, silliä ja puutavaraa. Koudanlahden saarilla toimi kolme sahalaitosta.
Vuonna 1905 kylässä oli koulu, kirkko, kyytiasema, 85 taloa ja 325 asukasta. Koudan kuntaan kuului myös Knäsöin kylä. Se rajoittui pohjoisessa Kantalahden, lännessä Oulangan ja etelässä Kiestingin ja Kieretin kuntiin sekä idässä Vienanmereen. Vuonna 1907 kunnassa oli 713 asukasta, joista 94 oli karjalaisia.
1920-luvulla Kouta liitettiin kyläneuvostona Karjalan ASNT:n Kantalahden piiriin. Vuonna 1926 sen alueella oli 2 600 ja vuonna 1933 4 000 asukasta.
Vuonna 1938 Kantalahden piiri liitettiin Murmanskin alueeseen.
1950-luvulla Knäsöin vesivoimalaitoksen rakentamisen yhteydessä Koutajoen niska padottiin ja Koutajärvelle kaivettiin uusi lasku-uoma pohjoisempana sijaitsevaan Knäsöinlahteen. Koutajoki saa nykyään alkunsa Serjakjärvestä, mutta ajoittain Koutajärven tekoaltaan vedet tulvivat jokea pitkin Koudan kylään.
Nykypäivä ja nähtävyydet

Koudan kylä koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä puutaloista, joissa on nykyään lähinnä kesäasutusta. Kylään johtaa soratie sen länsipuolella kulkevalta Pietarin ja Murmanskin väliseltä M18-valtatieltä. Kesäaikaan sieltä on linja-autoyhteys Zelenoborskiin.
Kylässä sijaitsee 1600-luvulla rakennettu Pyhän Nikolauksen kirkko, joka on ainutlaatuinen pohjoisen puuarkkitehtuurin muistomerkki ja valtakunnallinen suojelukohde. Sen vieressä seisoo vuonna 1705 pystytetty kellotapuli. Kylässä on säilynyt myös 1800–1900-lukujen vaihteen asuintaloja. Siellä toimii vuonna 1896 perustettu sääasema.
Aiheesta muualla

Kuvia Koudan kirkosta (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Itä-Karjalan entiset kunnat ja kaupungit
Kotkatjärvi

| Kotkatjärvi Ко́ткозеро, Kotkozero |
| --- | --- |
 vaakuna
 Kotkatjärvi
 Koordinaatit: 61°16′10″N, 33°12′30″E 
Valtio:  Venäjän federaatio
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Aunuksen piiri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  976 km²
Väkiluku (2012):  1 600
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
 
 Kunnan kotisivu 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kotkajärven rantamaisemaa 2009.
Näkymä kylän sillalta.
Kotkatjärven kunta Aunuksen piirin kartalla.
Kotkatjärvi (ven. Ко́ткозеро, Kotkozero) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Karjalan tasavallan Aunuksen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kotkatjärven ja Villalanjärven rannoilla 42 kilometriä Aunuksesta pohjoiseen. Kylässä on 1 000 ja kunnassa 1 600 asukasta (vuonna 2012).
Maantiede ja asutus

Kotkatjärven kunnan pinta-ala on 976 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Aunuksen piirin Kuittisen kuntaan, lännessä Koveran ja Prääsän piirin Vieljärven kuntiin, pohjoisessa Nuosjärven kuntaan sekä idässä Pyhäjärven kuntaan ja Leningradin alueeseen. Pinta-alasta valtaosa on metsää.
Kunta sijaitsee Aunuksen tasangon koillisosassa. Sen alueella virtaavat Laatokkaan laskeva Alavoisenjoki, Topornaja, Ljuba, Ulvanka, Topozerka, Važozerka ja Pekki. Järviä ovat Vašejärvi (Važozero), Kotkatjärvi (Kotkozero), Matšjärvi (Mattšozero), Voruzjärvi, Uutjärvi (Utozero), Vahjärvi (Vagvozero), Sikojärvi (Sigozero), Keskoijärvi (Keskozero), Villalanjärvi (Villalskoje), Mäintagaine, Ladva, Kanzoijärvi (Kanzozero), Tedrijärvi, Torasjärvi (Torosozero) ja Nurdasjärvi. Hyötykaivannaisiin kuuluvat mineraalivärit ja turve. Luonnonsuojelualueita ovat Vašejärven rauhoitusalue sekä kuusi suoaluetta käsittävät luonnonmuistomerkit.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluvat Interposjolokin, Tšornaja Retškan ja Verhneolonetskin asutukset sekä seitsemän kylää: Koivumäki (ven. Berjozovaja Gora), Hoskila (Goškila), Keskoijärvi (Keskozero), Lumatjärvi (Lumbozero), Torasjärvi (Torosozero), Uutjärvi ja Vahjärvi. Toiseksi suurin asutuskeskus on reilun 400 asukkaan Verhneolonetski. Koivumäen kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 59 % on karjalaisia, 34 % venäläisiä, 4 % valkovenäläisiä ja 1 % ukrainalaisia.
Historia

Kotkatjärvi mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Äänisen viidenneksen verokirjoissa 1500-luvun puolivälissä. Aluksi se käsitti kaksi yhteen kasvanutta kylää, Pogostan ja Matsoilan. Vuonna 1957 Kotkatjärven kylään liitettiin Villalan, Tiihoinselän, Pansalahden, Sulkun ja Tepoinniemen kylät.
Keisarillisen Venäjän aikaan Kotkatjärvi ympäristökylineen muodosti Aunuksen kuvernementin Aunuksen kihlakuntaan kuuluneen Kotkatjärven kunnan eli volostin. Sen naapurikuntia olivat pohjoisessa Vieljärvi ja Pyhäjärvi, idässä Vaaseni, etelässä Nekkula ja Riipuskala sekä lännessä Vitele. Kotkatjärven kunnan merkittävimmät kylät olivat Kotkatjärvi, Keskoijärvi, Kontuselkä ja Torasjärvi. Vuonna 1905 kunnassa oli 3 325 asukasta. Kotkatjärven kunta lakkautettiin 1920-luvulla ja sen alue liitettiin Aunuksen piiriin.
Liikenne, talous ja palvelut

Kunnan läpi kulkee Pietarin ja Murmanskin välinen M18-valtatie. Kotkatjärveltä on linja-autoyhteydet Aunukseen ja Petroskoihin. M18:n varrella on kaksi huoltoasemaa ja Kotkatjärven luoteispuolella yksi.
1970–1980-luvuilla Kotkatjärven tärkein tuotantolaitos oli turkissovhoosi, joka on sittemmin lopettanut toimintansa. Nykyään kylässä toimii asvalttitehdas, metsänhoitoalueen konttori, kalankasvattamoja ja kalankäsittelylaitos. Torasjärven lähellä on hiekkakuoppia ja hiekanvarastointialueita ja Verhneolonetskissa metsätyömaan konttori ja puutavaravarasto.
Kotkatjärven palveluihin kuuluu lastentarha, keskikoulu, lasten musiikkikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema, posti ja muutama kauppa. Joitakin palveluja on myös Verhneolonetskissa. Kotkatjärvellä ja Uutjärvellä on tsasounat ja Verhneolonetskissa ortodoksinen kirkko. Interposjolokissa sijaitseva Vašejärven Kristuksen kirkastumisen luostari palautettiin Venäjän ortodoksiselle kirkolle vuonna 1992.
Nähtävyydet ja matkailu

Torasjärvellä ja Uutjärvellä on kivikautisia asuinpaikkoja. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Vašejärven luostarin rakennukset, Uutjärven tsasouna ja kaksi asuintaloa, entisen Reposelän (ven. Lisja Selga) kylän asuin- ja talousrakennukset sekä entisen Matšjärven (Mattšezero) kylän tsasouna ja kolme asuintaloa. Historiallisia nähtävyyksiä ovat Matšjärven karsikkometsä sekä toisen maailmansodan muistomerkit.
Kotkatjärven lounaispuolella sijaitsee hotelli ja lomakylä. Vahjärven itärannalla ja Uutjärven etelärannalla on lomakylät.
Aiheesta muualla

Kotkatjärven kunnan sivusto (venäjäksi)
Kotkatjärven kunta Aunuksen piirin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Kotkatjärven keskikoulun sivusto (venäjäksi)
| n k Aunuksen kansallisen piirin kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Aunus  Kotkatjärvi  Kotsila  Kovera  Kuittinen  Kuujärvi  Mäkriä  Tuuksi  Vitele 
Itä-Karjalan entiset kunnat ja kaupungit
Koti, uskonto ja isänmaa

Koti, uskonto ja isänmaa on suomalainen konservatiivisia arvoja kuvaava iskulause. Iskulause on suomalainen muunnelma saksankielisistä sanoista ”Kirche, Kinder und Küche” (suom. ”kirkko, lapset ja keittiö”), joilla keisari Vilhelm II:n puoliso Augusta Viktoria aikanaan kuvaili saksalaisten naisten keskeisiä arvoja. Sanontaa käytettiin Suomessa erityisesti maailmansotien välisenä aikana (1918–1939). Suomessa ylipäällikkö Mannerheim lopetti ensimmäisen päiväkäskynsä talvisodan alkaessa sanoihin ”me taistelemme kodin, uskonnon ja isänmaan puolesta”.
Arvot

Konservatismin arvomaailma nojaa konkreettisiin instituutioihin, jotka pysyvät muuttumattomana sukupolvelta toiselle. Instituutiot käsittävät isänmaallisen kansallisuusaatteen, perheen, uskonnon sekä kansalliseen perinteeseen nojautuvan sivistyksen ja moraalin. Toisen maailmansodan aikana suomalaisen kansakunnan yhteishenki tiivistyi iskulauseeseen "kodin, uskonnon ja isänmaan puolesta". Tuolloin arvot yhdistivät kansakuntaa myös konservatiiveja laajemmin. Sanat kuitenkin kuluivat käytössä ja saivat vähitellen fraseologista sävyä.
Arvot > Koti

Koti ja perhe ovat alkuperäisiä ja yhteiskunnan perustana olevia instituutioita. Perheyhteisö ja sen vaaliminen kuuluvat konservatiiviseen arvomaailmaan. Tämä johtuu perheen merkityksestä perinteiden ja vakaan yhteiskuntakehityksen takaajana. Tällöin perhe muodostaa yhden traditionalismin tärkeimmistä keskuksista, jonka välillä mennyt, nykyinen ja tuleva sukupolvi ovat tehokkaimmin yhteydessä keskenään.
Arvot > Uskonto

Uskonto kuuluu konservatismin muuttumattomiin ja luovuttamattomiin perusarvoihin. Uskontona on tällöin kristinusko. Vaikka konservatiivit hyväksyvät uskonnonvapauden yhteiskunnassa, kansakunnan tasolla kristinusko asetetaan muiden uskontojen yläpuolelle. Yhteiskunnan on turvattava kristinuskon säilyminen, johon liittyy kristillisen uskon harjoittaminen, kristillinen työ sekä kaikki kansalaispiirit kattava kristinopin opetus.
Arvot > Isänmaa

Konservatismin keskeinen periaate on kansallisuusaate ja siihen liittyvä isänmaallisuus. Ihanne on kansakunnan yhteinen kansallisvaltio. Isänmaallisuuteen kuuluu kansallissymbolien kunnioitus, maanpuolustuksen ja laillisen yhteiskuntajärjestyksen turvaaminen sekä kansallisten saavutusten ja perinteiden arvostaminen.
Käyttö

Sanat Koti, uskonto ja isänmaa lukevat Kollaan kivissä, Savonlinnan Tallisaaressa. Kivet ovat sotamuistomerkki Kollaan taistelusta ja siellä kaatuneista. Muistomerkki pystytettiin vuonna 1958.
Suhtautuminen

Maaseudun Tulevaisuuden mukaan noin kuusi kymmenestä suomalaisesta suhtautui myönteisesti siihen, että perinteiset arvot, kuten koti, uskonto ja isänmaa, muodostavat hyvän pohjan elämälle. Arvojen kannatus on suositumpaa maaseutumaisissa kunnissa, joissa kannattajia oli yli 70 prosenttia vastaajista. Yli 64-vuotiaiden joukossa kannatus on yhtä suurta kaikkialla. Perinteiset arvot olivat vuonna 2020 kaikkein nuorimmassa ikäluokassa suurempaa kuin 30-44-vuotiaiden parissa.
Suhtautuminen > Puolueittain

Vuonna 2020 tehdyn kyselytutkimuksen mukaan tunnuslauseen mukaisia arvoja kannattivat erityisesti kristillisdemokraattien, keskustan, perussuomalaisten ja kokoomuksen äänestäjät:
Tunnuslause liitetään usein kokoomukseen. Erityisesti maailmansotien jälkeisenä aikana näitä arvoja toistettiin kokoomuslaisissa lehdissä itsestään selvinä.
Kristillisdemokraatit ovat käyttäneet "Koti, uskonto, isänmaa" -tunnuslausetta vuoden 2011 eduskuntavaaleissa.
Keskustalaiset ovat hyvin vahvasti perinteisten arvojen kannattajia. Puolueen johtajilta ei ole kuitenkaan totuttu kuulemaan "koti, uskonto, isänmaa"-iskulausetta.
Perustuslaillisen oikeistopuolueen yleisohjelman mukaan kodilla, uskonnolla ja isänmaalla oli ratkaiseva merkitys suomalaisen yhteiskunnan perusteiden vahvistamisessa ja tulevaisuuden rakentamisessa.
Kritiikki

Tunnuslause on ollut usein poliittisen irvailun kohde. Pilapiirtäjä Kari Suomalainen tiivisti kokoomuksen aikanaan kypäräpäisen papin hahmoon. Sosialidemokraateissa tunnuslauseen mukaisia arvoja on historiallisesti vieroksuttu, sillä ne on koettu oikeistolaisiksi. Vesa Vareksen mukaan Vihreiden ja vasemmistoliiton äänestäjien arvovastustusta selittää oikeistovastaisuus ja kaupunkivaltaisuus.
Keskustan piirissä tunnuslausetta on vältelty, johtuen puolueen historiasta toisen maailmansodan jälkeisen idänpolitiikan takuupuolueena. Tunnuslause miellettiin oikeistolaiseksi ja kansallismieliseksi, eikä tunnuslause sopinut Neuvostoliitolle ystävällismieliseen politiikkaan.
Martin Hendrickson

| Martin Hendrickson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1872 Kruunupyy, Suomen suuriruhtinaskunta, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 8. lokakuuta 1936 (63–64 vuotta) Petroskoi, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Ammatti:  toimittaja
Martin Hendrickson (1872 Kruunupyy – 8. lokakuuta 1936 Petroskoi) oli suomalainen toimittaja ja työväenliikkeen aktiivi, joka oli yksi amerikansuomalaisen sosialistisen työväenliikkeen alkuaikojen merkittävimmistä hahmoista yhdessä Alfred F. Tannerin, F. J. Syrjälän ja Moses Hahlin kanssa. 1900-luvun ensimmäisinä vuosina hän kiersi puhujana eri puolilla maata amerikansuomalaisten parissa ja auttoi heitä organisoimaan omia työväenyhdistyksiä ja Amerikan sosialistisen puolueen suomenkielisiä paikallisosastoja. Hendrickson tunnettiin radikaalina, joka sisällytti puheisiinsa myös uskonnollisia elementtejä. Lisäksi hänen sanottiin toimintansa alkuvaiheessa saaneen vaikutteita jopa anarkismista.
Teoksia

Muistelmia kymmenvuotisesta raivaustyöstäni. Fitchburg, Massachusetts: Raivaajan kirjapaino, 1909.
Ajan varrelta. Worchester, Massachusetts. 1926.
Hempukka ja hunsvotti

| Hempukka ja hunsvotti> The Duchess and the Dirtwater Fox |
| --- | --- |
 Elokuvan suomalaisjuliste
Ohjaaja:  Melvin Frank
Käsikirjoittaja:  Melvin Frank Barry Sandler Jack Rose
Tuottaja:  Melvin Frank
Säveltäjä:  Charles Fox
Kuvaaja:  Joseph F. Biroc
Leikkaaja:  Frank Bracht
Pääosat:  Goldie Hawn George Segal
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox
Levittäjä:  20th Century Studios
Ensi-ilta:  1. huhtikuuta 1976
Kesto:  103 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hempukka ja hunsvotti (The Duchess and the Dirtwater Fox) on yhdysvaltalainen romanttinen lännenkomedia vuodelta 1976. Sen on ohjannut Melvin Frank ja sen pääosia näyttelevät Goldie Hawn ja George Segal. Ohjaaja Frank teki myös elokuvan käsikirjoituksen yhdessä Barry Sandlerin ja Jack Rosen kanssa.