stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rei Higuchi

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Rei Higuchi olympiamitalistina 2016. |  Rei Higuchi olympiamitalistina 2016. |  Rei Higuchi olympiamitalistina 2016. |  |
Maa:   Japani
Miesten vapaapaini
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Pariisi 2024 | 57 kg |  |
|  Pronssia | Rio 2016 | 57 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Belgrad 2022 | 61 kg |  |
|  Hopeaa | Belgrad 2023 | 57 kg |  |
| AM-kilpailut  | AM-kilpailut  | AM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ulan Bator 2022 | 61 kg |  |
|  Pronssia | New Delhi 2017 | 61 kg |  |
Rei Higuchi (jap. 樋口黎, Higuchi Rei, s. 28. tammikuuta 1996 Ibaraki; Osakan prefektuuri) on japanilainen vapaapainin olympiavoittaja, maailmanmestari ja Aasian-mestari. Hän on pituudeltaan 163-senttimetrinen. Hän edustaa Nippon Sport Science Universityn joukkuetta. Hän on kilpaillut aikuisiällä 57–65 kilogramman painoluokissa. Häntä ovat valmentaneet Kenichi Yumoto, Kazuhito Sakae ja Takahiro Wada.
Higuchi voitti kadettien eli alle 17-vuotiaiden Aasian-mestaruuden 54 kilogramman sarjassa vuonna 2012. Hän saavutti olympiahopeaa 57 kg:n painoluokassa Rio de Janeirossa 2016. Loppuottelussa hän hävisi georgialaiselle Vladimer Khintšegašvilille pistein 3–4. Seuraavana vuonna hän sai Aasian-mestaruuskilpailuissa pronssia 61 kg:n sarjassa. Hän voitti alle 23-vuotiaiden maailmanmestaruuden 65-kiloisissa vuonna 2018.
Higuchi voitti 61 kg:n painoluokassa Aasian-mestaruuden vuonna 2022. Muutamaa kuukautta myöhemmin hän voitti saman sarjan maailmanmestaruuden kukistettuaan loppuottelussa iranilaisen Reza Atrin ylivoimaisella pistevoitolla. MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti 57 kg:n sarjassa hopeaa hävittyään loppuottelussa serbialaiselle Stevan Mićićille pistein 4–7. Hän voitti olympiakultaa 57-kiloisissa Pariisissa 2024 kukistettuaan loppuottelussa yhdysvaltalaisen Spencer Leen pistein 4–2.
Elokuvakäsikirjoitus

Käsikirjoitus elokuvasta Kummisetä II, esillä Torinossa.
Elokuvakäsikirjoitus on  käsikirjoittajan kirjoittama suunnitelma siitä, millainen elokuvan tulee olla. Vallitsee monenlaisia käsityksiä siitä, onko käsikirjoitus itsenäinen teos, kuten esimerkiksi näytelmä. Usein käsikirjoitus ei ole pysyvä, vaan sitä voidaan muokata sitä mukaa, kun koetaan tarpeelliseksi. Valmiita käsikirjoituksia filmataan joskus useampaan kertaan, tällöin uuden valmistuvan elokuvan terminä on remake. Elokuvakäsikirjoituksella voi siis olla myös samanlainen teosluonne kuin näytelmätekstillä. Käsikirjoituksia on myös useita erilaisia, muun muassa kuvakäsikirjoitus.
Elokuvakäsikirjoituksen rakenne

Käsikirjoituksen rakenne vaihtelee suuresti tarkoituksen ja tekijän mukaan. Se voi olla suorasanainen kertomus tai sovitun formaatin mukaan tarkasti muodostettu ohje. Erilaisten käsitteiden ilmaisemiseksi on vakiintunut tiettyjä termejä, joista osa on käytössä monissa eri kielissä, mutta osa puolestaan on kielikohtaisia.
Käsikirjoitus sisältää tavallisesti kullekin kohtaukselle määriteltynä seuraavat asiat.
Otsikon muotoa:
Itse kohtauksesta mainitaan kaikki asiat, joilla on merkitystä käsikirjoittajan mielestä. Näitä ovat yleensä:
miljöön yleisilme ja tärkeät yksityiskohdat
näyttelijöiden repliikit
näyttelijöiden liikkeet ja eleet (parenteesit).
Tarvittaessa mutta harvemmin voidaan mainita myös:
kuvakoko ja kameran liikkeet
äänitehosteet ja musiikki.
Käsikirjoituksen lyhentämiseksi asiat mainitaan tavallisesti vain kerran.
Television monikameraohjelman käsikirjoituksen rakenne

Televisiossa monikameratuotannossa käytettävän käsikirjoituksen muoto on aina kaksipalstainen, koska vasemmalle palstalle pitää jäädä runsaasti tilaa kuvamerkinnöille. 
Yleensä palstoitus tehdään seuraavasti:
Oikealle kirjoitetaan kaikki ääneen liittyvät asiat: Dialogi, juonnot, laulujen tekstit, musiikkinumeron rakenne alkusoittoineen, välisoittoineen ja loppusoittoineen, äänitehosteet jne.
Vasemmalle tulevat kuvaan liittyvät asiat: Kunkin kohtauksen alkuun kuvaus miljööstä, vuorokaudenajasta yms. Lisäksi sinne merkitään esiintyjien kuten näyttelijöitten asemat ja asemien muutokset. Näyttelijöitten toimintaan liittyvät huomautukset ns. parenteesit voidaan myös kirjoittaa dialogin väliin oikealle. Kuvakäsikirjoituksessa (ns. ohjaajan käsikirjoitus tai kuvausvalmis käsikirjoitus) vasemmalle palstalle tulevat sitten  kuvamerkinnät. Kuvamerkintöihin kuuluvat kuvan numero, kameran numero, kuvakoko, kuvakoon muutokset, kameran mahdollinen liike ja mahdollinen objektiivin polttovälin muutos eli zoomaus  .
Juoni

Käsikirjoituksen tarina eli se, mitä elokuvassa tulee tapahtumaan, voi pohjautua käsikirjoittajan omaan ideaan tai olla tulkinta jonkun muun tarinasta. Elokuvia on tehty perinteisesti kirjojen pohjalta tai jonkun henkilön tai historiallisen tapahtuman pohjalta. Uudempia elokuvan pohjia ovat videopelit ja sarjakuvat. Elokuva voi kuitenkin olla myös täysin itsenäinen teos.
Kirjallisuutta

Ray, Nicholas: ”Tarinasta käsikirjoitukseksi”. Filmihullu 7–8/1979.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Käsikirjoitus Elokuvantaju-verkkosivustossa
The 'Grammar' of Television and Film (englanniksi)
Laihalammi (Sastamala)

| Laihalammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa‎
Kunnat:  Sastamala
Koordinaatit:  61°29′09″N, 23°00′02″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Heinijärven valuma−a (35.135)
Laskuoja:  suo-oja Vähäjärveen
Järvinumero:  35.135.1.014
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  114,8 m  
Pituus:  170 m  
Leveys:  100 m  
Rantaviiva:  0,415 km  
Pinta-ala:  0,995 ha  
Saaria:  ei saaria
 fiLaihalammi 
Laihalammi on Pirkanmaalla Sastamalan Mouhijärven Iirolassa sijaitseva lampi.
Maantiede

Laihalammin pinta-ala on 1,0 hehtaaria, ja sen pituus on 170 metriä ja leveys 100 metriä. Se sijaitsee kallioperän murrokseen muodostuneessa painaumassa. Se on muodostunut vedenjakaja-alueelle kalliosten mäkien väliseen painaumaan yhdessä Laihalamminsuon kanssa. Lammen rantaviiva on 0,42 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannat ovat ojitettua metsäsuota, jonka ojat on johdettu lampeen. Lampi on autio ja tiet tulevat sen ympäristön metsiin Iirolan ja Hornion yhditstävältä tieltä.
Vesistösuhteita

Laihalammi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Heinijärven valuma-alueeseen (35.135) se kuuluu. Lammella on 3–5 tulo-ojaa ympäröivältä suolta. Sen luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkunsa 2,1 kilometriä pitkä laskuoja Vähäjärveen. Toisaalta voidaan ajatella, että Laihalammi on Heinijärvenojan latvajärvi, jonka vedenpinnan korkeus on 114,8 metriä mpy.
Historiaa

Vuosina 1855–1856 valmistuneessa Kalmbergin kartastossa lampi kuului Mouhijärven pitäjään. Kartaston mukaan kaikki sen lähialueen suot ja itse lammen ympäristö oli raivattu niittymaiksi. Vuoden 1930 Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa niityistä oli jäljellä enää yksi pienialainen peltopalsta. Lammen luontainen oja virtasi kartassa suoraan Vähäjärveen.. Vuoden 1961 peruskartassa viereiset maatilat olivat raivanneet lisää peltomaata ja Laihalammin suota oli alettu ojittamaan.
Walter Jakobsson

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ludovika ja Walter Jakobsson. |  Ludovika ja Walter Jakobsson. |  Ludovika ja Walter Jakobsson. |  |
Maa:   Suomi
Miesten taitoluistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Antwerpen 1920 | pariluistelu |  |
|  Hopeaa | Chamonix 1924 | pariluistelu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Wien 1911 | pariluistelu |  |
|  Kultaa | Sankt Moritz 1914 | pariluistelu |  |
|  Kultaa | Kristiania 1923 | pariluistelu |  |
|  Hopeaa | Berliini 1910 | pariluistelu |  |
|  Hopeaa | Manchester 1912 | pariluistelu |  |
|  Hopeaa | Tukholma 1913 | pariluistelu |  |
|  Hopeaa | Davos 1922 | pariluistelu |  |
Walter Andreas Jakobsson (6. helmikuuta 1882 Helsinki – 10. kesäkuuta 1957 Zürich, Sveitsi) oli suomalainen taitoluistelija.
Luistelu-ura

Walter Jakobsson voitti yhdessä saksalaissyntyisen vaimonsa Ludovika Jakobssonin kanssa pariluistelun olympiakultaa Antwerpenin kesäkisoissa 1920. Kyseinen olympiavoitto oli itsenäisen Suomen ensimmäinen. Ensimmäisissä talviolympialaisissa Chamonix'ssa 1924 pari otti hopeaa. MM-kilpailuista pari voitti kolme kulta- ja neljä hopeamitalia.
Miesten yksinluistelussa Jakobsson voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1910 ja 1911. Hän toimi vuodet 1931-1949 Kansainvälisen luisteluliiton (ISU) hallituksen jäsenenä. Walter toimi vaimonsa Ludowikan kanssa tuomarointitehtävissä vuoden 1936 Garmisch-Partenkirchenin talviolympialaisissa.
Jakobssonit valittiin Suomen urheilun Hall of Fameen vuonna 2010 ja kansainväliseen taitoluistelun Hall of Fameen vuonna 2013.
Siviiliura

Walter Jakobsson valmistui ylioppilaaksi Nya Svenska Läroverketista vuonna 1902 ja valmistui sen jälkeen diplomi-insinööriksi vuonna 1907. Hän jatkoi opintojaan Saksassa Berliinissä Charlottenburgin teknillisessä korkeakoulussa vuosina 1907-1908. Ammatillisen uran Jakobsson teki Kone Oy:n palveluksessa yrityksen pitkäaikaisena teknillisenä johtajana vuosina 1916-1947. Sen jälkeen hän toimi vuodet 1947-1951 eläköitymiseensä asti Kone Oy:n teknillisenä neuvonantajana ja oli samalla Kone Oy:n johtokunnan jäsen.
Walter harrasti valokuvausta ja tallensi myös suomalaisen taitoluistelun historiaa. Hän oli Amatörfotografklubben i Helsingfors -valokuvausseuran jäsen vuodesta 1902.
Saavutuksia

olympiakultaa Antwerpen 1920
olympiahopeaa Chamonix 1924
viides sija St. Moritz 1928
maailmanmestaruudet vuosina 1911, 1914 ja 1923
MM-hopeaa vuosina 1910, 1912, 1913 ja 1922
Henry Mancini

| Henry Mancini |
| --- | --- |
 Mancini noin vuonna 1970
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. huhtikuuta 1924 Cleveland, Ohio, Yhdysvallat
Kuollut: 14. kesäkuuta 1994 (70 vuotta) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  säveltäjä, orkesterinjohtaja
Muusikko
Aktiivisena:  1946–1994
Tyylilajit:  elokuvamusiikki, big band, jazz, klassinen, pop
Soittimet:  piano, piccolo ja huilu 
Levy-yhtiöt:  RCA 
 Nimikirjoitus
Palkinnot
 4 Oscar-palkintoa 20 Grammy-palkintoa 
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Enrico Nicola ”Henry” Mancini (16. huhtikuuta 1924 Cleveland, Ohio – 14. kesäkuuta 1994 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän sävelsi enimmäkseen elokuvamusiikkia. Hänen tunnettuja sävellyksiään ovat muun muassa Vaaleanpunaisen pantterin tunnusmusiikki, Peter Gunn -televisiosarjan tunnusmusiikki, Baby Elephant Walk -kappale elokuvasta Hatari!, alkujaan Aamiainen Tiffanylla -elokuvaan sävelletty laulu ”Moon River” sekä laulu ”Days of Wine and Roses” samannimisestä elokuvasta. Mancini voitti musiikistaan muun muassa neljä Oscar-palkintoa ja 20 Grammya.
Elämä ja ura

Henry Mancini syntyi 16. huhtikuuta 1924 Clevelandissa, Ohiossa. Hänen isänsä Quinto soitti huilua ja opetti Henrylle taidon kun tämä oli kahdeksanvuotias. Perhe muutti West Aliquippaan Pennsylvaniaan kun Henry oli 12-vuotias. Siellä hän opetteli soittamaan pianoa ja kiinnostui musiikin sovittamisesta. Valmistuttuaan high schoolista 1942 Mancini aloitti opinnot New Yorkin Juilliard-musiikkikoulussa mutta joutui armeijaan jo seuraavana vuonna. Mancini liittyi vuonna 1946 The Glenn Miller-Tex Beneke Orchestraan pianistina ja sovittajana. Seuraavana vuonna hän meni naimisiin laulaja Ginny O’Connorin kanssa.
Vuonna 1952 Mancini aloitti Universal-International-elokuvastudion musiikkiosastolla. Seuraavan kuuden vuoden aikana hän teki musiikkia yli sataan elokuvaan ja sai ensimmäisen Oscar-ehdokkuutensa elokuvasta Glenn Miller Story. Lopetettuaan työt studiolla 1958 Mancini ryhtyi itsenäiseksi musiikintekijäksi. Hänen ensimmäisiä töitään lähdön jälkeen oli Blake Edwardsin televisiosarja Peter Gunn, joka aloitti 26 elokuvaa kattaneen yhteistyön Edwardsin kanssa.
Elokuvamusiikin teon ohella Mancini johti useita merkittäviä sinfoniaorkestereita eri puolilla maailmaa. Kaiken kaikkiaan hän teki yli 600 esiintymistä orkesterinjohtajana.
Mancini kuoli 1994. Hänellä on kolme lasta.
Tuotanto

Mancini levytti yli 90 albumia, joiden tyyli ulottui big band -musiikista jazziin, klassiseen ja popiin. Yhdeksän hänen albumeistaan myi kultaa.
Mancini kirjoitti kaksi kirjaa, joista toinen oli omaelämäkerta Did They Mention the Music? (1989, Gene Leesin kanssa) ja toinen orkesterisovittamisen opas Sounds and Scores: A Practical Guide to Professional Orchestration (1962), josta on tullut alan merkkiteos.
Merkitys ja tunnustukset

Mancinin rooli 1950-luvun Yhdysvaltain elokuvamusiikissa oli hyvin merkittävä. Hän toi elokuvamusiikkiin pienet kokoonpanot sekä käytti uudenlaisia musiikillisia ideoita ja levytysstudiotekniikan tuomia mahdollisuuksia.
Mancini sai uransa aikana sävellyksistään 20 Grammy-palkintoa ja oli ehdolla yhteensä 72:een. Hän sai neljä Oscar-palkintoa ja yhteensä 18 ehdokkuutta. Hän sai myös yhden Golden Globe -palkinnon sekä kaksi Emmy-ehdokkuutta. Mancinin Oscar-palkitut elokuvat palkitsemisvuosineen ovat Aamiainen Tiffanylla (1962, paras musiikki sekä paras laulu), Viinin ja ruusujen aika (1963, paras laulu) ja Victor/Victoria (1983, paras musiikki).
Mancinilla on useita kunniatohtorin arvonimiä eri yliopistoista Yhdysvalloissa.
Elokuvasävellyksiä

1958 Pahan kosketus (Touch of Evil)
1960 Parempi myöhään kuin... (High Time)
1960 Kettu mieheksi (The Great Impostor)
1961 Aamiainen Tiffanylla (Breakfast at Tiffany's)
1962 Mr. Hobbs lähtee lomalle (Mr. Hobbs Takes a Vacation)
1962 Hatari!
1962 Viinin ja ruusujen aika (Days of Wine and Roses)
1963 Charade - vaarallinen peli (Charade)
1963 Vaaleanpunainen pantteri (The Pink Panther)
1964 Miehen lempiurheilu? (Man's Favorite Sport?)
1964 Laukaus pimeässä (A Shot in the Dark)
1965 Suuri kilpa-ajo maailman ympäri (The Great Race)
1966 Arabeski (Arabesque)
1967 Peukalokyydillä vihille (Two for the Road)
1967 Yksin pimeässä (Wait Until Dark)
1968 Pahuksenmoiset pirskeet (The Party)
1970 Helvetin esikartano (The Molly Maguires)
1970 Auringonkukkia ( I girasoli)
1970 Darling Lili
1971 Ei tuumaakaan (Sometimes a Great Notion)
1973 Vihan lähde (Oklahoma Crude)
1975 Suuri Waldo Pepper - hurjapäinen lentäjä (The Great Waldo Pepper)
1975 Vaaleanpunaisen pantterin paluu (The Return of the Pink Panther)
1976 Hopeanuoli (Silver Streak)
1976 Vaaleanpunainen pantteri iskee jälleen (The Pink Panther Strikes Again)
1978 Vaaleanpunaisen pantterin kosto (Revenge of the Pink Panther)
1979 10 - nainen  kuin unelma (10)
1982 Victor/Victoria
1985 Tappava yhteys (Lifeforce)
Lähde: IMDd
Kirjallisuutta

Caps, John: Henry Mancini. Reinventing Film Music.  Urbana:  University of Illinois Press, 2012.  ISBN 978-0-252-03673-6  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Henry Mancini Wikimedia Commonsissa
Henry Mancinin kotisivut (englanniksi)
Henry Mancini Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Henry Mancini Elonetissä.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  FID  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  Europeana  NARA  SNAC  IdRef
Campania

| Campania |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Sijainti
Valtio:  Italia
Maakuntia ja metropolikaupunkeja:  5
Kuntia:  550
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Napoli
 – Presidentti:  Vincenzo de Luca
Pinta-ala:  13 595 km²
Väkiluku (2015):  5 861 529 (3.)
 – väestötiheys:  431 as./km²
BKT (2016):  107 mrd. € (7.) 
 – asukasta kohti:  18 300 € (17.) 
 
Alueen kotisivut
Campania on hallinnollinen alue Etelä-Italiassa. Sen pinta-ala on 13 595 km² ja asukasluku noin 5,9 miljoonaa. Alueen pääkaupunki on Napoli. Nähtävyyksiin kuuluvat Vesuvius, Pompeji ja Herculaneum.
Rooman valtakunnan aikana Campania oli osa Regio I Latium et Campanian aluetta ja myöhemmin Campanian provinssia.
Hallinnollinen jako

Campania on jaettu viiteen osaan, neljään maakuntaan ja yhteen metropolikaupunkiin:
Avellinon maakunta
Beneventon maakunta
Casertan maakunta
Napolin metropolikaupunki
Salernon maakunta
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Campania Wikimedia Commonsissa
| n k Italian alueet sekä maakunnat ja metropolikaupungit |
| --- | --- | --- |
| Abruzzo | Chieti • L’Aquila • Pescara • Teramo |  |
| Apulia | Bari • Barletta-Andria-Trani • Brindisi • Foggia • Lecce • Taranto |  |
| Aostanlaakso | Aoste |  |
| Basilicata | Matera • Potenza |  |
| Calabria | Catanzaro • Cosenza • Crotone • Reggio Calabria • Vibo Valentia |  |
| Campania | Avellino • Benevento • Caserta • Napoli • Salerno |  |
| Emilia-Romagna | Bologna • Ferrara • Forlì-Cesena • Modena • Parma • Piacenza • Ravenna • Reggio Emilia • Rimini |  |
| Friuli-Venezia Giulia | Gorizia • Pordenone • Trieste • Udine |  |
| Latium | Frosinone • Latina • Rieti • Rooma • Viterbo |  |
| Liguria | Genova • Imperia • La Spezia • Savona |  |
| Lombardia | Bergamo • Brescia • Como • Cremona • Lecco • Lodi • Mantova • Milano • Monza • Pavia • Sondrio • Varese |  |
| Marche | Ancona • Ascoli Piceno • Fermo • Macerata • Pesaro e Urbino |  |
| Molise | Campobasso • Isernia |  |
| Piemonte | Alessandria • Asti • Biella • Cuneo • Novara • Torino • Verbano-Cusio-Ossola • Vercelli |  |
| Sardinia | Cagliari • Etelä-Sardinia • Nuoro • Oristano • Sassari |  |
| Sisilia | Agrigento • Caltanissetta • Catania • Enna • Messina • Palermo • Ragusa • Syrakusa • Trapani |  |
| Toscana | Arezzo • Firenze • Grosseto • Livorno • Lucca • Massa-Carrara • Pisa • Pistoia • Prato • Siena |  |
| Trentino-Etelä-Tiroli | Etelä-Tiroli • Trento |  |
| Umbria | Perugia • Terni |  |
| Veneto | Belluno • Padova • Rovigo • Treviso • Venetsia • Verona • Vicenza |  |
Campanian maakuntatason aluejako.
Svolderin taistelu

Svolderin taistelu oli noin vuonna 1000 käyty meritaistelu Norjan kuninkaan Olav Tryggvasonin ja ruotsalaisista, tanskalaisista sekä Eerik Haakoninpojan johtamista norjalaisista ladejaarleista koostuneen liittokunnan välillä. Taistelusta kerrotaan esimerkiksi Snorri Sturlusonin Heimskringlassa. Muita lähteitä ovat muun muassa Adam Bremeniläinen ja Saxo Grammaticus. Kirjoittajat ovat erimielisiä taistelun tapahtumapaikasta: Snorri Sturlusonin ja Saxo Grammaticusin mukaan se käytiin lähellä Rügeniä, Adam Bremeniläisen mukaan Öresundissa. Taistelu päättyi Olav Tryggvasonin kuolemaan, minkä seurauksena ladejaarlit nousivat takaisin Norjan johtoon.
Tapahtumapaikan lisäksi myös taistelun syystä vallitsee epävarmuus. Adam Bremeniläisen mukaan Olav Tryggvason hyökkäsi Sven Haaraparran ja Olavi Sylikuninkaan solmiman liiton vuoksi, kun taas Snorrin ja Saxon versioissa häntä vastaan hyökätään. Taistelun jälkeen Olav Tryggvasonin ruumista ei löytynyt, ja joidenkin huhujen mukaan hän ei kuollut, vaan pakeni ja eli loppuelämänsä munkkina Pyhällä maalla.
Olav Tryggvason oli muutamaa vuotta aiemmin palannut Norjaan sotaretkeltä Englannista, missä hän oli onnistunut pakottamaan kuningas Ethelredin sopimukseen ase- ja raha-avusta. Niiden avulla hän nousi Norjan kuninkaaksi syrjäyttäen aiemmat tanskalaiset vasallihallitsijat, joita kutsuttiin ladejaarleiksi. Svolderin taistelusta onkin Norjassa tullut yksi legendaarisimmista historian tapahtumista ja Olavista kansallinen sankarihahmo.
Svolderin taistelu kuvattuna färsaarelaisessa postimerkissä vuodelta 2006
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Svolderin taistelu Wikimedia Commonsissa
Agon Sadiku

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Agon Sadiku
Syntymäaika: 10. maaliskuuta 2003 (ikä 21)
Syntymäpaikka: Raahe, Suomi
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 184 cm
Seura
Seura: Kups
Pelinumero: 11
Junioriseurat
: HJS
–2021: HJK
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2020–2021 | Klubi 04 | 25 | (6) |
| 2022–2023 | Honka | 26 | (14) |
| 2023–2024 | Rosenborg | 11 | (0) |
| 2023 | → Start (laina) | 12 | (2) |
| 2024–2025 | FC Emmen | 1 | (0) |
| 2025- | Kups | 0 | (0) |
Maajoukkue
| 2020 | Suomi U17 | 3 | (0) |
| 2021 | Suomi U19 | 8 | (1) |
| 2021 | Suomi U20 | 1 | (0) |
| 2022– | Suomi U21 | 10 | (2) |
| 2022 | Kosovo | 2 | (0) |
| 2023– | Suomi | 2 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 20. elokuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 4. helmikuuta 2024.
Agon Sadiku (s. 10. maaliskuuta 2003 Raahe) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Suomen Veikkausliigassa Pelaavaa Kuopion Palloseuraa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueet

Kosovolaistaustainen Sadiku aloitti jalkapallouransa asuinseudullaan Hämeenlinnassa HJS:n junioreissa. Myöhemmin hän siirtyi HJK:n junioriorganisaatioon. Ensimmäiset aikuisten pelinsä Sadiku pelasi kaudella 2020 Klubi 04:n Kakkosessa pelanneessa joukkueessa, jonka mukana Sadiku nousi Ykköseen seuraavaksi kaudeksi. Ykkösessä Sadiku onnistui maalinteossa kahdesti 20 ottelussa. Kauden päätteeksi Sadiku siirtyi HJK:n organisaatiosta Honkaan.
Debyyttinsä Veikkausliigassa Sadiku teki Hongan paidassa kauden 2022 avausottelussa HJK:ta vastaan 3. huhtikuuta 2022. Hänen avausmaalinsa Veikkaus­lii­gassa syntyi 7. huhtikuuta 2022 ottelussa Hakaa vastaan. Kausi oli kaikkinensa Sadikulle menestyksellinen, kun hän onnistui maalinteossa yhteensä 14 kertaa Veikkausliigassa. Tämä riitti Veikkausliigan maalipörssin kolmanteen sijaan Lee Erwinin ja Kalle Multasen jälkeen. Hänet valittiin myös Veikkausliigan vuoden tulokkaaksi.
Maaliskuun lopulla 2023 Sadiku siirtyi norjalaisseura Rosenborgiin. Norjalaismedioiden mukaan Honka kuittasi siirrosta välittömästi 595 000 euroa, ja siirtosumma voi nousta jopa 730 000 euroon. Elokuun alussa 2023 Sadiku lainattiin loppukaudeksi sarjaporrasta alemmas, IK Startin riveihin.
Maajoukkueet

Sadiku on pelannut Suomen nuorten maajoukkueen eri ikäluokissa vuosina 2020–2023 kaikkiaan 17 ottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. Marraskuussa 2022 Sadiku pelasi kaksi harjoitusottelua Kosovon maajoukkueen mukana, mutta hänen maajoukkue-edustustaan ei Kosovon maajoukkuejohdon virheen vuoksi koskaan vaihdettu, ja hänet nimettiinkin Suomen A-maajoukkueen mukaan tammikuun 2023 harjoitusotteluihin. Hän debytoi Suomen paidassa 0–2-tappioon päättyneessä ottelussa Ruotsia vastaan 9. tammikuuta 2023.
Saavutukset

Veikkausliigan pronssia kaudella 2022 Hongan riveissä
Veikkausliigan vuoden tulokas 2022
Anne Buttimer

Anne Buttimer 2014
Anne Buttimer (1938 Cork, Yhdistynyt kuningaskunta – 15. heinäkuuta 2017) oli irlantilainen kansainvälisesti arvostettu ja runsaasti julkaissut  maantieteilijä ja vuodesta 1991 Dublinin yliopiston professori. Hän sai useita kunnianosoituksia, muun muassa Vautrin Luz Prize, jopa "maantieteen nobeliksi" nimitetty palkinto myönnettiin hänelle vuonna 2014. Anne Buttimer saavutti tohtorin arvonsa Seattlessa, Yhdysvalloissa vuonna 1965, ja toimi siellä myöhemmin apulaisprofessorina. Hänen tutkimusalueitaan olivat sosiaali-, kulttuuri- ja kaupunkimaantiede, sekä ihmisen vaikutus maantieteeseen. Hän toimi myös Kanadassa ja, Ranskassa sekä Ruotsissa Lundin yliopistossa. Vuosina 2000–2004 hän toimi International Geographical Unionin puheenjohtajana. Hän oli kunniatohtorina myös Grenoblen Joseph Fourier University-yliopistossa sekä Joensuun ynnä Tarton yliopistoissa.
Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 1993.
USS Alligator (1862)

| USS Alligator |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Neafie & Levy, Philadelphia, Pennsylvania
Laskettu vesille:  30. huhtikuuta 1862
Palveluskäyttöön:  kesäkuu 1962
Poistui palveluskäytöstä:  2. huhtikuuta 1863
Tekniset tiedot
Pituus:  14,02 m
Leveys:  1,37 m
Syväys:  1,83 m
Koneteho:  airot
Miehistöä:  1 upseeri ja 16 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  2 x räjähdepanosta
USS Alligator oli Yhdysvaltain laivaston ensimmäinen sukellusvene.