stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Katolinen kirkko Bulgariassa
Organisaatio ja jäsenmäärä

Bulgariassa toimii kaksi latinalaista riitusta käyttävää hiippakuntaa, Sofian ja Plovdivin hiippakunta, johon kuului vuonna 2017 18 seurakuntaa ja 33 000 jäsentä, sekä Nikopolin hiippakunta, johon kuului vuonna 2016 21 seurakuntaa ja 30 000 jäsentä. Lisäksi maassa toimii Bulgarian kreikkalaiskatolinen kirkko, joka on suoraan paavin alainen ja noudattaa bysanttilaista riitusta. Heidän hiippakuntanaan toimii Sofian apostolinen eksarkaatti, johon vuonna 2016 kuului 16 seurakuntaa ja 10 000 jäsentä.
Vuoden 2017 lopussa Bulgariassa oli noin 68 000 katolista, jolloin heitä oli 0,96% Bulgarian väestöstä.
Katolisten seurakuntien sijainti vuonna 2007. Punaisella Sofian ja Plovdivin hiippakunnan seurakunnat, keltaisella Nikopolisin ja sinisellä Sofian eksarkaatin seurakunnat.
Berarin sulttaanikunta

| Berarin sulttaanikunta > 1485–1574 |
| --- | --- |
   Deccanin sulttaanikunnat ja Vijayanagara 1500-luvulla 
Valtiomuoto:  monarkia
Pääkaupunki:  Ellichpur
Edeltäjä(t):  Bahmanin sulttaanikunta
Seuraaja(t):  Ahmednagarin sulttaanikunta
Berar oli itsenäinen sulttaanikunta vuosina 1485–1565 Deccanin ylängöllä Intiassa. Se syntyi, kun Bahmanin sulttaanikunnan pohjoiset maakunnat irtaantuivat ja muodostivat oman valtionsa. Vuonna 1488 Bahmanin sulttaanikunnan läntisistä maakunnista syntyivät Ahmednagarin sulttaanikunta ja Bijapurin sulttaanikunta. Kun nämä joutuivat sotiin Vijayanagaran hinduvaltiota vastaan vuonna 1565, Berar kieltäytyi liittymästä taisteluun ja tämän vuoksi Ahmednagar kukisti maan vuonna 1574.
Bente

| Bente |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Benthe 
Vastineita eri kielissä:  naisennimet Bengta, Benkta, Benita; miehennimet Bengt, Benito, Bennet, Pentti 
Nimen alkuperä:  Benedictus, Benedicta (lat. ’siunattu’)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Bente on etunimi, joka voi olla naisen tai miehen nimi. Sen lähtömuotona on ’siunattua’ merkitsevä latinalainen miehennimi Benedictus tai sen feminiininen vastine Benedicta.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2021 mennessä tilastoitu noin 30–40 Bente-nimistä naista. Lisäksi tämä etunimi on ollut ainakin yhdellä miehellä.
Nimipäivät

Norjassa Bente on yleinen naisennimi; siellä Bente viettää nimipäivää 8. lokakuuta.
Miehennimi Bente sisältyy professori Pekka Sammallahden laatimaan pohjoissaamelaiseen nimipäiväkalenteriin (1997–). Siinä Benten nimipäivä on 21. maaliskuuta.
Tunnettuja Bentejä

Bente Clod (s. 1946), tanskalainen kirjailija
Bente Juncker (s. 1944), tanskalainen poliitikko
Bente Kvitland (s. 1974), norjalainen jalkapalloilija ja olympiavoittaja
Bente Nordby (s. 1974), norjalainen jalkapalloilija ja olympiavoittaja
Bente Pedersen (s. 1961), norjalainen kirjailija
Bente-Marit Sauramo (s. 1954), suomalainen oopperalaulaja
Bente Skari (s. 1972), norjalainen maastohiihtäjä ja olympiavoittaja
Bentsyylialkoholi

| Bentsyylialkoholi |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Fenyylimetanoli
CAS-numero:  100-51-6
PubChem CID:  244
SMILES:  OCc1ccccc1
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C7H7OH
Moolimassa:  108,14 g/mol
Sulamispiste:  –15 °C (258 K)
Kiehumispiste:  205 °C (478 K)
Tiheys:  1,044 g/cm3
Liukoisuus veteen:  4 g/100 ml
Bentsyylialkoholi eli fenyylimetanoli on aromaattinen alkoholi, jota käytetään pienissä määrin hajuaineena deodoranteissa. Se on myös tärkeä liuotin esimerkiksi maalinpoistoaineissa. Kemiallisesti siinä on bentseenirengas, johon on liittynyt metanolirunko.
Aineen molekyylikoostumus on C7H7OH, rakennekaava C6H5CH2OH, CAS-numero 100-51-6 ja moolimassa 108,13 g/mol. Huoneenlämmössä se on neste, jonka tiheys on 1 045 kg/m3, sulamispiste –15 celsiusastetta, höyrystymislämpötila 205 °C, leimahduspiste 93 °C c.c. ja itsesyttymislämpötila 436 °C. Bentsyylialkoholista käytetään myös nimityksiä bentseenimetanoli, fenyylikarbinoli, alfa-hydroksitolueeni, bentsoyylialkoholi ja fenyylimetanoli.
Bentsyylialkoholia voi valmistaa bentsyylikloridista (C7H7Cl) alkalimetallikarbonaattien avulla)  tai pelkistämällä bentsaldehydistä (C6H5CHO). Yhdiste puhdistetaan tislaamalla. Se on huoneenlämmössä väritön, hieman öljymäinen neste, jossa on mieto, miellyttävä tuoksu. Se on kohtalaisen hyvin veteen liukeneva (4 g/100 ml), samoin moniin orgaanisiin liuottimiin. Se hapettuu ilman vaikutuksesta hitaasti bentsaldehydiksi.
Bentsyylialkoholia on yhtenä ainesosana muun muassa jasmiini- ja neilikkaöljyssä sekä perubalsamissa. Se on muun muassa ihoa ärsyttävä aine, mikä on mainittava käyttöturvallisuustiedoissa.
Bentsyylialkoholia käytetään teollisuudessa liuottimena ja hajusteissa käytettävien estereiden valmistukseen. Bentsyylialkoholi on myös hyväksytty EU:ssa elintarvikkeiden lisäaineeksi. Sen tehtävä on toimia kantaja-aineena makeisissa, leivonnaisissa ja juomissa. Bentsyylialkoholin E-koodi on E 1519.
Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Aiheesta muualla

Bentsyylialkoholin kansainvälinen kemikaalikortti
PubChem: Benzyl Alcohol (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): Benzyl alcohol (englanniksi)
DrugBank: Benzyl alcohol (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Benzyl alcohol (englanniksi)
ChemBlink: Benzyl alcohol (englanniksi)
Liber Herbarum: Luettelo bentsyylialkoholia sisältävistä kasveista
Pherobase: Floral Compound – phenylmethanol (englanniksi)
Pherobase: Semiochemical – phenylmethanol (englanniksi)
Kristinusko Idahossa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Idahon osavaltiossa Yhdysvalloissa. Vuoden 2014 väestötutkimuksen mukaan kristinusko on Idahon suurin uskonto. 67 prosenttia Idahon väestöstä kuuluu kristillisiin kirkkoihin.
Tunnustuskunnat

Väestötutkimuksen mukaan suurin kristinuskon suuntaus on protestantismi: evankelista protestantismia tunnustaa 21 prosenttia väestöstä. Päälinjan protestantismia tunnustaa 16 prosenttia väestöstä. Mustaan kirkkoon kuuluu alle prosentti väestöstä.
Yhdysvalloissa kristillisiin kirkkoihin lasketaan kuuluvaksi myös mormonit ja Jehovan todistajat. Mormoneihin kuuluu 19 prosenttia väestöstä ja Jehovan todistajiin alle prosentti väestöstä.
Katoliseen kirkkoon kuuluu 10 prosenttia väestöstä.
| Yhteisö | Perinne | Perhe | Seurakunnat | Kannattajat |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen Kirkko | Myöhempien aikojen pyhät | Mormonismi | 1 184 | 462 069 |
| Katolinen kirkko Yhdysvalloissa | Katolinen kirkko | Katoliset kirkot | 98 | 203 790 |
| Tunnustuskuntiin kuulumattomat seurakunnat | Evankelikalismi | Muut | 194 | 98 996 |
| Christian Churches and Churches of Christ | Evankelikalismi | Restorationismi | 25 | 27 442 |
| Assemblies of God USA | Evankelikalismi | Helluntaiherätys | 89 | 26 067 |
| Yhdistynyt metodistikirkko | Päälinja |  Metodismi | 56 | 24 561 |
Bentsalkoniumkloridi

| Bentsalkoniumkloridi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  63449-41-2 8001-54-563449-41-2
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Vaihtelee
Moolimassa:  Vaihtelee, keskiarvo 354 g/mol
Sulamispiste:  29–34 °C
Tiheys:  0,98 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Liukenee veteen
    
Bentsalkoniumkloridi on seos  pinta-aktiivisia kvaternaarisia ammoniumyhdisteitä (N-alkyyl-N-bentsyyli-N,N-dimetyyliammoniumyhdisteitä), joissa alkyyliketjun hiiliatomien lukumäärä vaihtelee 8-19 välillä. Yhdistettä käytetään muun muassa desinfiointiaineena ja säilöntäaineena lääke- ja kosmetiikkavalmisteissa.
Ominaisuudet ja käyttö

Bentsalkoniumkloridi liukenee hyvin veteen ja on stabiili pH-alueella 4–10 ja laajalla lämpötila-alueella. Se tehoaa niin grampositiivisiin kuin gramnegatiivisiinkin bakteereihin ja lisäksi sieniin ja hiivoihin. Itiöihin bentsalkoniumkloridi ei juuri vaikuta. Koska yhdiste on kationinen pinta-aktiivinen aine, anioniset pinta-aktiiviset aineet ja eräät muut anionit, kuten fosfaatti- ja sitraatti-ionit, haittaavat sen toimintaa. Tehokkaimmiksi desinfiointikyvyltään ovat osoittautuneet yhdisteet, joissa on alkyyliketjussa 12 tai 14 hiiliatomia.
Bentsalkoniumkloridia käytetään yleisimmin vesiliuoksina, joissa sen pitoisuus on 0,004–0,02 %. Sitä käytetään erityisesti pintojen desinfioimiseen. Yhdistettä käytetään myös säilöntäaineena silmätipoissa ja nenätipoissa sekä puiden suojaamiseen lahoamiselta. Kemianteollisuudessa bentsalkoniumkloridia käytetään faasinsiirtokatalyyttinä.
Bentsalkoniumkloridi ei ole nieltynä kovin myrkyllistä, mutta väkevät liuokset ovat syövyttäviä. Aine on yleensä hyvin siedetty, mutta voi aiheuttaa iho-oireita ja ihon herkistymistä. Silmätipoissa käytettynä bentsalkoniumkloridi voi pahentaa kuivasilmäisyyttä.
Aiheesta muualla

Bentsalkoniumkloridin käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich, viitattu 26.12.2014.
Kristinusko Illinois’ssa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Illinois’n osavaltiossa Yhdysvalloissa. Vuoden 2014 väestötutkimuksen mukaan kristinusko on Illinois’n suurin uskonto. 71 prosenttia Illinois’n väestöstä kuuluu kristillisiin kirkkoihin.
Tunnustuskunnat

Väestötutkimuksen mukaan suurin kristinuskon suuntaus on protestantismi: evankelista protestantismia tunnustaa 20 prosenttia väestöstä. Päälinjan protestantismia tunnustaa 16 prosenttia väestöstä. Mustaan kirkkoon kuuluu 7 prosenttia väestöstä.
Katoliseen kirkkoon kuuluu 28 prosenttia väestöstä.
Yhdysvalloissa kristillisiin kirkkoihin lasketaan kuuluvaksi myös mormonit ja Jehovan todistajat. Molempiin kuuluu noin prosentti väestöstä.
| Yhteisö | Perinne | Perhe | Seurakunnat | Kannattajat |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Katolinen kirkko Yhdysvalloissa | Katolinen kirkko | Katoliset kirkot | 991 | 3 099 544 |
| Tunnustuskuntiin kuulumattomat seurakunnat | Evankelikalismi | Muut | 1 384 | 589 448 |
| Yhdistynyt metodistikirkko | Päälinja |  Metodismi | 1 121 | 235 045 |
| Eteläinen baptistikonventio | Evankelikalismi | Baptismi | 1 008 | 222 589 |
| Missouri-synodi | Evankelikalismi | Luterilaisuus | 480 | 182 097 |
| Amerikan evankelisluterilainen kirkko | Päälinja | Luterilaisuus | 439 | 162 063 |
Bentsoehappoanhydridi

| Bentsoehappoanhydridi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  93-97-0
PubChem CID:  7167
SMILES:  C1=CC=C(C=C1)C(=O)OC(=O)C2=CC=CC=C2
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C14H10O3
Moolimassa:  226,22 g/mol
Sulamispiste:  42-43 °C
Kiehumispiste:  360 °C
Tiheys:  1,199 g/cm3
Liukoisuus veteen:  10 mg/l
Bentsoehappoanhydridi (C14H10O3) on bentsoehapon happoanhydridi. Yhdistettä käytetään orgaanisissa synteeseissä valmistettaessa muun muassa lääkeaineita.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa bentsoehappoanhydridi on värittömiä kiteitä. Yhdiste liukenee vain hyvin pienessä määrin veteen, mutta liukenee useimpiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja dietyylieetteriin. Erityisesti kuumassa vedessä tai emäksisissä olosuhteissa yhdiste hydrolysoituu bentsoehapoksi.
Valmistus ja käyttö

Suuressa mittakaavassa bentsoehappoanhydridiä valmistetaan pääasiassa bentsoehapon tai natriumbentsoaatin ja bentsoyylikloridin välisellä reaktiolla. Muita tapoja valmistaa yhdistettä on kuumentaa bentsoehappoa etikkahappoanhydridin kanssa fosforihapon toimiessa katalyyttinä ja diketeenin ja bentsoehapon välinen reaktio.
Bentsoehappoa käytetään bentsoyloimisreagenssina orgaanisissa synteeseissä esimerkiksi valmistettaessa lääkeaineina käytettäviä yhdisteitä. Se soveltuu käytettäväksi bentsoyylikloridin sijasta silloin kuin halutaan välttää vetykloridin muodostumista reaktion sivutuotteena tai bentsoyylikloridin reaktiivisuus olisi liian suuri.
Benu-lintu

Benu-lintu
Benu-lintu (käytetään myös nimiä Bennu ja Benhu) on egyptiläisen mytologian pyhä lintu. Kreikkalaiset yhdistivät sen feeniks-lintuun. Benu on harmaahaikara, joka tunnettiin auringonjumala Ran ruumiillistumana tai sieluna. Benun palvontapaikka oli Heliopoliin kaupunki. Linnun uskottiin palaavan sinne joka viidessadas vuosi. Herodotos kertoo Benun kiertelevän eksoottisissa maissa keräämässä yrttejä. Yrtit lintu toi mukanaan Heliopoliin alttarille rakentaakseen niistä nuotion, jossa sitten poltti itsensä tuhkaksi herätäkseen jälleen uuteen elämään. Linnun sanottiin nousevan tuhkasta kolmen päivän kuluttua. Benu liittyi läheisesti egyptiläiseen ajanlaskuun, ja sen temppelit oli varustettu lukuisilla aikaa mittaavilla laitteila.
Benu-lintu symboloi tulvivaa Niiliä, uudelleensyntymää ja Aurinkoa.
Benu-lintua hyödynsivät myöhemmin myös katoliset kirkkoisät, jotka näkivät Benussa kuolemattoman sielun symbolin sekä vertauskuvan Kristuksen ylösnousemuksesta kolmantena päivänä tuonelaan astumisensa jälkeen. Benua ja Kristusta yhdistivät myös neitseellinen syntymä.
Aiheesta muualla

Tietoa taruolennoista
Ancient Egypt: The mythology (englanniksi)
Egyptian: Bennu bird (klikkaa kuvaa)
Benny & Joon

| Benny & Joon |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jeremiah S. Chechik
Käsikirjoittaja:   Lesley McNeil  Barry Berman 
Tuottaja:   Bill Badalato  Susan Arnold 
Säveltäjä:  Rachel Portman
Kuvaaja:  John Schwartzman
Leikkaaja:  Carol Littleton
Pääosat:   Mary Stuart Masterson  Aidan Quinn  Johnny Depp  Julianne Moore 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  UIP-Dunafilm Netflix
Ensi-ilta:  1993
Kesto:  98 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Benny & Joon on vuonna 1993 ensi-iltansa saanut, Jeremiah S. Chechikin ohjaama draama, jonka pääosissa ovat Aidan Quinn, Mary Stuart Masterson ja Johnny Depp.
Juoni

Benny on autonkorjaaja, jonka sisar Joon on henkisesti sairas, eikä pysty huolehtimaan itsestään. Benny on aina pitänyt huolta sisarestaan, kunnes heidän rauhallinen elämänsä muuttuu Samin muuttaessa heille joksikin aikaa. Omaperäinen Sam saa Joonin sydämen, mikä on hankalaa Bennyn mielestä, koska hän on aina tottunut sisarensa tarvitsevan hänen apuaan.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Johnny Depp  | … |  Sam   |
|  Mary Stuart Masterson  | … |  Juniper ”Joon” Pearl   |
|  Aidan Quinn  | … |  Benjamin 'Benny' Pearl   |
|  William H. Macy  | … |  Randy Burch   |
|  Julianne Moore  | … |  Ruthie   |
|  Oliver Platt  | … |  Eric   |
|  CCH Pounder  | … |  Tohtori Garvey   |
|  Dan Hedaya  | … |  Thomas   |
|  Joe Grifasi  | … |  Mike   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano sanoo elokuvaa rakastettavaksi mutta rönsyileväksi komediaksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Belomorsk

| Belomorsk Беломорск |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Belomorsk
 Koordinaatit: 64°31′30″N, 34°46′00″E 
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Belomorskin piiri
Ensimmäinen maininta:  1419
Kaupungiksi:  11. syyskuuta 1938
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunki
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunkikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  258 km²
Väkiluku (2011):  12 900
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  186500
 
 Kaupungin sivusto 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Belomorskin kaupunkikunta piirin kartalla.
Belomorskin rautatieasema.
Vienanmeren kanava Belomorskissa.
Näkymä Sorokanlahdelle. Sergei Prokudin-Gorskin värivalokuva vuodelta 1916.
Belomorsk (ven. Беломо́рск, vuoteen 1938 saakka ven. Сорока, Soroka, suom. Sorokka) on kaupunki, kaupunkikunta ja Belomorskin piirin hallinnollinen keskus Karjalan tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Vienanmeren rannalla Ala-Uikujoen suussa 376 kilometriä Petroskoista pohjoiseen.  Vuonna 2011 kaupungissa oli 11 900 ja kunnassa 12 900 asukasta.
Maantiede ja ilmasto

Belomorskin kaupunkikunnan pinta-ala on 258 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa, lännessä ja lounaassa Belomorskin piirin Sosnavitsan ja kaakossa Suman maalaiskuntiin. Pinta-alasta valtaosa on metsää.
Kunta kuuluu Vienanmeren alankoon. Vesistöjä ovat Vienanmeri, Uiunsaaren ja Belomorskin tekojärvet, Ala-Uikujoki ja sen sivuhaara Siisna (ven. Šižnja), Belomorskin tekojärveen laskeva Uda sekä Vienanmeren Sorokanlahteen laskevat Suuri- ja Pieni-Ketmuksajoet (Bolšaja ja Malaja Ketmuksa). Hyötykaivannaisia ovat savi, graniittigneissi ja granaatti.
Kaupungin ilmastossa on lauhkean mannerilmaston ja meri-ilmaston piirteitä. Talvi on pitkä ja leuto, kesä lyhyt, viileä ja säältään epävakainen. Tammikuun keskilämpötila on –10,8 °C ja heinäkuun 14,5 °C. Vuotuinen sademäärä on 435 millimetriä.
Asutus

Kaupungin lisäksi Belomorskin kuntaan kuuluvat Vodnikovin, Zolotetsin ja Vienanmeren kanavan 16.–19. sulkujen asutukset, Matinvaaran (ven. Matigora), Saliniemen (Salnavolok), Siisnan ja Uiunsaaren kylät sekä Gorelyi Mostin sivuutusasema. Vodnikov, 19. sulun asutus ja Gorelyi Most luetaan virallisesti osaksi Belomorskin kaupunkia. Kaupungin jälkeen toiseksi suurin asutuskeskus on 900 asukkaan Zolotets. Kunnan alueella on 16 puutarhapalsta- ja huvila-aluetta.
Asukasluvun kehitys
| 1959 | 1970 | 1979 | 1989 | 2002 | 2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 14 783 | 16 595 | 18 071 | 18 935 | 13 103 | 12 121 |
Historia

Varhaisimmat merkit alueen ihmisasutuksesta ovat noin 5 000–6 000 vuotta vanhat kalliopiirrokset Uikujoen suiston saarilla. Uikujoen suuhaaran Sorokan kala-apajat mainitaan ensimmäisen kerran vuodelta 1419 peräisin olevassa kauppakirjassa. Nimen Sorokka uskotaan perustuvan karjalaiseen nimitykseen Saarijoki, joka on mukautunut venäjän sanoihin soróka (’harakka’) tai soroká (numeraalin 40 taivutusmuoto). Joen suuhun rakennettiin 1400-luvun alussa tsasouna ja vuosisadan loppupuolella kirkko, jonka ympärille muodostui Solovetskin luostarin skiitta. Sorokan pomorilaiskylä kuului luostarin alaisuuteen vuodesta 1551. Heikkojen kulkuyhteyksiensä takia siitä ei kehittynyt Suman kaltaista kaupankäynnin keskusta.
Vuonna 1869 Sorokkaan perustettiin pietarilaisten Beljajevin veljesten saha ja myöhemmin kaksi muuta sahalaitosta. 1900-luvun alussa Sorokka oli Arkangelin läänin Kemin kihlakuntaan kuuluneen volostin eli kunnan keskus, jossa oli yli tuhat asukasta, kirkko, koulu ja postiasema. Sorokan volostiin kuuluivat myös Kuivaniemen (ven. Suhoje), Saliniemen, Siisnan, Uiunsaaren ja Virman kylät. Vuonna 1907 volostissa oli 3 700 asukasta, joista 16,5 % oli karjalaisia.
Vuonna 1916 perustettiin Muurmannin radalla sijainnut Sorokan rautatieasema ja vuosina 1931–1933 rakennettiin kaupungin alueelle päättyvä Vienanmeren–Itämeren kanava. Vuonna 1927 muodostettiin aluksi kymmeneen kyläneuvostoalueeseen jaettu Sorokan piiri, jonka hallinnollisena keskuksena toimi Sorokan kylä. Sorokan kylässä sekä erillisen Sorokan asutusneuvoston muodostaneessa Soluninille nimetyssä työläisasutuksessa oli vuonna 1933 yhteensä 9 600 asukasta, joista 319 oli karjalaisia ja 40 suomalaisia.
Sorokan kylä ja rautatieasema, Soluninille nimetty työläisasutus sekä kanavatyöntekijöiden taajama Vodnikov yhdistettiin vuonna 1938 Belomorskin kaupungiksi. Jatkosodan aikana suomalaisten miehittäessä Petroskoita Belomorsk toimi Karjalais-suomalaisen neuvostotasavallan väliaikaisena pääkaupunkina.
Liikenne, talous ja palvelut

Kaupungin kautta kulkee Muurmannin rautatie, josta haarautuu rata Arkangelin alueen Obozerskiin. Belomorskin asema on rautatiepiirin keskus, jonka kautta kulkee päivittäin noin kymmenen paria kaukojunia ja kaksi paria paikallisjunia. Kaupungista on maantieyhteydet Pietarin ja Murmanskin väliselle M18-valtatielle Pušnoihin, Suman kautta Kuolismaan sekä Vienanmeren rannalle Rastnavolokiin. Linja-autoliikenne suuntautuu Kostamukseen, Segežaan, Karhumäkeen ja Petroskoihin. Siisnajokea pitkin kulkee Vienanmeren–Itämeren kanava. Sorokanlahden rannalla on kalasatama ja Vienanmeren kanavan varrella Vodnikovissa merisatama. Kaupungissa on myös helikopterilentokenttä.
Talous perustuu puunjalostukseen, jota edustaa Belomorskin saha- ja puunjalostuskombinaatti sekä neljä muuta sahalaitosta. Lisäksi on elintarvike-, metalli- ja rakennusteollisuutta sekä kalastusyrityksiä. Uikujoella on Belomorskin ja Uiunsaaren vesivoimalaitokset.
Belomorskissa toimii kolme keskikoulua, lasten luomistyön keskus, taide- ja musiikkikoulut sekä Petroskoin yliopiston haaraosasto. Kulttuurilaitoksia ovat piirin kulttuuritalo, kaksi kirjastoa, pomorikulttuurin keskus ja kotiseutumuseo. Sosiaali- ja terveyspalveluihin kuuluvat piirisairaala poliklinikkoineen ja ensiapuasemineen, lastenpoliklinikka, lastenkoti ja sosiaalipalvelukeskus. Kaupungissa on kaksi ortodoksista kirkkoa. Eräitä julkisia palveluja on myös Vodnikovissa ja Zolotetsissa. Paikallislehtenä ilmestyy Belomorskaja tribuna.
Kaupunkikuva, nähtävyydet ja matkailu

Suurin osa Belomorskista sijaitsee Uikujoen päähaaran ja Siisnajoen muodostamalla saarella. Hallintorakennukset ovat keskellä Uikujokea sijaitsevalla saarella ja joen itäpuolella, rautatieasema sen länsipuolella ja merisatama Siisnan itärannalla. Pääsaarella sijaitsevat Belomorskin saha- ja puunjalostuskombinaatti sekä Vygin rautatieasema. Kaupungissa on noin 30 saarta ja 40 siltaa, joiden takia sitä toisinaan kutsutaan ”Pohjolan Venetsiaksi”.
Seudulla on lukuisia kivikautisia asuinpaikkoja. Uikujoen saarilla Uiunsaaren ja Belomorskin vesivoimalaitosten välillä sijaitsee Euroopan-puoleisen Venäjän suurin kalliopiirrosalue (Besovy Sledki, Jerpin Pudas, Zalavruga ja joukko nimettömiä saaria). Rakennusmuistomerkkeihin kuuluu 1900-luvun alussa pystytetty saharakennus. Historialliset kohteet liittyvät Venäjän kansalaissotaan, toiseen maailmansotaan sekä kaupungissa asuneeseen runonlaulaja Fekla Bykovaan. Keskustassa on Venäjän kansalaissodassa kaatuneen Sorokan neuvoston ensimmäisen puheenjohtajan Vasili Soluninin ja Neuvostoliiton sankarin Andrei Paškovin rintakuvat.
Belomorskista tehdään opastettuja retkiä kalliopiirroksille ja Vienanmeren saaressa sijaitsevaan Solovetskin luostariin. Majoituspalveluihin kuuluvat Gandvik- ja Belomorje-hotellit sekä lomakylä Vyg. Kaupungissa on ravintola ja joukko kahviloita.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Belomorskin kaupungin sivusto[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
Belomorskin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Belomorsk Karjalan tasavallan matkailusivustolla[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
Pomorilaiskulttuurin keskus (venäjäksi)
Paikallislehti Belomorskaja tribuna (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
| n k Karjalan tasavallan kaupungit ja taajamat |
| --- | --- | --- |
| Kaupungit |  Aunus  Belomorsk  Karhumäki  Kemi  Kontupohja  Kostamus  Lahdenpohja  Petroskoi  Pitkäranta  Puudosi  Segeža  Sortavala  Suojärvi  |  |
| Taajamat |  Helylä  Louhi  Mujejärvi  Pinduinen  Poventsa  Prääsä  Pääjärvi  Tšuuppa  Uhtua  Vojatšu  Värtsilä  |  |
Itä-Karjalan entiset kunnat ja kaupungit
Bentsyyliasetoni

| Bentsyyliasetoni |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  4-fenyylibutan-2-oni
CAS-numero:  2550-26-7
PubChem CID:  17355
SMILES:  CC(=O)CCC1=CC=CC=C1
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C10H12O
Moolimassa:  148,196 g/mol
Sulamispiste:  -13 °C
Kiehumispiste:  233-234 °C
Tiheys:  0,9849 g/cm3
Liukoisuus veteen:  2,85 g/l (20 °C)
Bentsyyliasetoni (C10H12O) on aromaattisiin ketoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään hajusteissa ja orgaanisissa synteeseissä.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa bentsyyliasetoni on väritöntä nestettä, jolla on miellyttävä makea ja kukkaismainen tuoksu. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin.
Luonnossa bentsyyliasetonia esiintyy haihtuvana kemikaalina kaakaopuussa (Theobroma cacao) ja Nicotiana attenuata -tupakkalajin kukissa meden komponenttina. N. attenuata -kasvin kukat eivät juurikaan tuota bentsyyliasetonia päiväsaikaan, mutta tuotanto kiihtyy illalla ja yöllä. Yhdiste toimii pölyttäjien kuten tupakkakiitäjän (Manduca sexta), viirukiitäjän (Hyles lineata), mustakurkkukolibrin (Archilochus alexandri) ja kettukolibrin (Selasphorus rufus) houkuttimena. Mesi sisältää myös karvaanmakuista nikotiinia, joka estää yhtä pölyttäjäyksilöä imemästä kaikkea mettä.