Ravintola
Historia

Esihistoriallisissa sekä eräissä nykyajan alkuperäiskansojen kyläyhteisöissä on kokoonnuttu syömään yhdessä ruokaa, jota on valmistettu yhteisön jäsenten hankkimista ruoka-aineksista. Asutustaajamakulttuureissa on ollut antiikin sivilisaatioista lähtien työväestön yhteisiä ruokailupaikkoja. Niissä on tyypillisesti tehty tiettyä ruokaa suuret määrät kerralla. Mesopotamiasta löydettiin 3000 eaa. suuria määriä keraamisia lautasia, joihin oli merkitty nuolenpääkirjoituksella teksti 'syömistä varten'. Antiikin Roomassa oli thermopoliumeiksi kutsuttuja lämpimän ruoan myyntipaikkoja, joista ohikulkijat ostivat valmisruokaa syötäväksi. Vaikutusvaltaisissa hallinto- ja yhteiskuntapiireissä on järjestetty antiikin ajoista lähtien ruokailu-, keskustelu- ja viihdetilaisuuksia, jotka ovat osin osallistujien kustantamia.
Varsinaisten ravintoloiden yleistyminen alkoi maailman ensimmäisissä miljoonakaupungeissa Hangzhoussa ja Kaifengissa Kiinassa myöhäisintään 1000-luvulla jaa. Valtaan nousseen Song-dynastian vapaamielisyys mahdollisti sosiaalisemman elämäntavan: ihmisiä liikkui etnisine vaikutteineen ja kauppiaat perustivat teepuoteja, baareja ja ravintoloita, jopa ravintolalaivoja. Ruokalistat, ruokalajit ja tarjoilija-ammattikunta syntyivät. Euroopassa oli siellä täällä joitakin kestikievari-tyyppisiä ravintoloita keskiajalta lähtien, mutta varsinainen ruokaravintoloiden synty käynnistyi Ranskan suuren vallankumouksen lähetessä 1700-luvun lopun Pariisissa ja muualla Ranskassa. Syntyi uutta sosiaalista ja poliittista elämää, jolle ravintolat olivat oivia paikkoja. Siihen asti myös ruoanvalmistajien killoilla oli toimintareviirioikeuksiaan, eli leipä piti ostaa leipäkojusta, liha lihakojusta ja viini viinikojusta - kunnes ravintolatoiminnan synty mursi kiltojen reviirit. Vallankumouksen jälkeen Pariisin ravintoloiden määrä viisinkertaistui kymmenen vuoden aikana. Lähi-idän suurilla basaarialueilla on myös ollut vuosisatoja ravintolamaisia ruokailupaikkoja.
Nyky-Suomen alueella kestikievaritoiminta vilkastui Ruotsi-Suomen kestikievariasetuksen 1649 pohjalta. Kestikievarit olivat majoitus- ja ateriapaikkoja matkaajille kuten hevosmiehille. Muutamia kestikievareita on säilynyt nykyaikaan, kuten Pirkanmaan Juupajoella 1778 toimintansa aloittanut Kallenaution kestikievari.[lähde? ]
Perinteiset teet ja maitopohjaiset juomat kuten jogurttijuomat ovat laajalti käytössä ravintolaruokailuissa. Oluita ja simoja on valmistettu joka puolella maailmaa. Viinien valmistus on lähtöisin Lähi-idästä, kuten myös väkevien alkoholijuomien valmistus, sillä kemiallinen tislaaminen ilmeisesti tunnettiin jo Babyloniassa 1 200 vuotta eaa. Väkevän alkoholin kemiallisen tislauksen taito levisi arabitiedemiesten kautta muun muassa Välimeren kautta luostarimunkeille ja sitten muullekin maailmalle[lähde? ]. Nykyään valmistetaan myös laadukkaita alkoholittomia oluita ja viinejä[lähde? ].
Suomen ravintolatoiminnan historiaan voi tutustua kirjallisuuden avulla   sekä Helsingissä Ravintola- ja hotellimuseossa.
Vielä 1960- ja 1970-lukujen Suomessa naiset eivät yleisesti päässeet yksin ravintolaan ilman miespuolista seuraa. Käytäntö ei tosin perustunut lakiin, vaan oli osa ravintoloiden tapakulttuuria. Vuonna 1970 nainen saatettiin päästää ravintolaan syömään yksin; niin kutsuttuihin tanssiravintoloihin pääsy oli kuitenkin edelleen kielletty, jos mukana ei ollut miesseuraa. Muutos tapahtui vasta noin vuoden 1977 aikoihin: vaikka jo vuodesta 1952 oli ollut olemassa yksi naiset hyväksyvä ravintola, se oli poikkeus jota pidettiin huonomaineisena .