stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Latvian ilmavoimat
Historiaa vuosilta 1919–1940

Latvian asevoimiin perustettiin kesäkuussa 1919 ilmailutarha, josta tuli ilmailudivisioona vuonna 1921 ja edelleen ilmailurykmentti vuonna 1926.
Vuoden 1937 lopulla Latvia hankki valtakunnallisesta lotosta saamillaan tuloilla 26 kaksitasoista Gloster Gladiator -konetta. Ilmailurykmentissä oli vuonna 1940 lähes 130 lentokonetta.
Neuvostoliiton vuonna 1940 tekemä miehitys lakkautti Latvian asevoimat ja ilmailurykmentin sen osana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Latvian ilmavoimat Wikimedia Commonsissa
Konetunnus
Latvian ilmavoimien suomalaisvalmisteinen IVL A.22 Hansa 4.G.100.
Leah Goldberg

| Leah Goldberg |
| --- | --- |
 Leah Goldberg
Henkilötiedot
Syntynyt: 1911 Königsberg, Saksa
Kuollut: 1970 (58–59 vuotta) Tel Aviv, Israel
Kansalaisuus:  Israel
Ammatti:  runoilija
Kirjailija
Tuotannon kieli: heprea
Esikoisteos:  Tabbe'ot 'ašan
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Leah Goldberg (1911 Königsberg, Saksa – 1970 Tel Aviv, Israel) oli israelilainen runoilija, jonka runoja on omaksuttu kansallisrunouden tapaan.
Goldberg muutti 1935 Tel Aviviin, jossa hän työskenteli teatterikriitikkona ja toimittajana ja Jerusalemissa Heprealaisessa yliopistossa tutkijana ja opettajana. Hän kuului Avraham Shlonskyn kirjailijapiiriin. Esikoiskokoelma Tabbe'ot 'ašan ilmestyi 1935. Hän jatkoi venäläistä akmeistien perinnettä. Hän käytti runoissaan kiinteää mittaa. Hän karttoi ideologisia aiheita eikä siten käsitellyt juutalaisia teemoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Leah Goldberg Wikimedia Commonsissa
Leonid Volkov (poliitikko)

Leonid Volkov
Leonid Volkov (ven. Леони́д Во́лков; s. 1980 Sverdlovsk) on venäläinen Tulevaisuuden Venäjää edustanut poliitikko, joka johti Aleksei Navalnyin perustamaa Korruption vastaista säätiötä vuoteen 2023 saakka.
Volkov sai maisterin arvon matematiikassa ja väitteli filosofian tohtoriksi tietojenkäsittelytieteessä Uralin valtionyliopistosta. Hän istui Jekaterinburgin kaupunginduuman sitoutumattomana jäsenenä vuosina 2009–2013. Lisäksi hän toimi Venäjän opposition koordinointineuvoston keskusvaalikomitean johtajana. Volkov oli Navalnyin kampanjajohtaja ja henkilöstöpäällikkö pormestarinvaalikampanjassa Moskovassa vuonna 2013. Hän toimi samoissa tehtävissä Navalnyin tavoitellessa presidenttiehdokkuutta vuonna 2018. Volkov perusti vuonna 2016 Venäjällä järjestön internetin vapautta ja ihmisten digitaalisia oikeuksia edistämään. Hänet valittiin Yale World Fellow’ksi vuonna 2018. Vuonna 2019 hän muutti perheineen Vilnaan. Venäjä pitää Volkovia terroristina, ja häntä kohtaan on maassa avattu lukuisia poliittisia rikostutkintoja.
Volkovin kimppuun hyökättiin vasaralla lähellä hänen kotiaan Vilnassa 12. maaliskuuta 2024. Hän joutui sairaalahoitoon. Kira Jarmyšin mukaan Volkov oli saanut silmiinsä kyynelkaasua autonsa ikkunan tultua rikotuksi, minkä jälkeen hyökkääjä oli hakannut Volkovia vasaralla osuen raajoihin. Liettuan tiedustelupalvelun mukaan Venäjä oli todennäköisesti hyökkäyksen taustalla. Myös Korruption vastaisen säätiön johtaja Ivan Ždanov syytti iskusta Venäjää. Liettuan presidentti Gitanas Nausėda piti iskua suunnitelmallisena ja yhdisti sen laajempaan kokonaisuuteen, jossa myös Liettuan lipun häpäisy oli yleistynyt ja monumentteihin oli kohdistettu ilkivaltaa.
Volkov piti Venäjän vuoden 2024 presidentinvaalia propagandistisena pyrkimyksenä levittää toivottomuutta äänestäjäkunnassa ja Vladimir Putinin ylivertaisen kansansuosion signalointina.
Leonid Spirin

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Melbourne 1956 | 20 km kävely |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Tukholma 1958 | 20 km kävely |  |
Leonid Vasiljevitš Spirin (ven. Леонид Васильевич Спирин; 21. kesäkuuta 1932 – 23. helmikuuta 1982) oli venäläinen yleisurheilija. Hänestä tuli urheiluhistorian ensimmäinen 20 kilometrin kävelyn olympiakultamitalisti Melbournessa vuonna 1956.
Spirinille myönnettiin vuonna 1957 Neuvostoliiton Kunniamerkin ritarikunnan kunniamerkki (Знак Почёта). Hän voitti hopeaa yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa Tukholmassa vuonna 1958.
Spirin piti heinäkuussa 1959 lyhyesti hallussaan miesten 20 kilometrin kävelyn maailmanennätystä.
Larry Doyle

Larry Doyle on yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvakäsikirjoittaja ja humoristi.
Doyle on ollut käsikirjoittajana animaatiosarjoissa Beavis ja Butt-head (1994–1997), Daria (1998) sekä Simpsonit (1998–2001), johon hän käsikirjoitti yksin tai muiden kanssa seitsemän jaksoa 9.–12. tuotantokausilla. Hän on käsikirjoittanut myös komediaelokuvat Asuntoloukku (2003), Looney Tunes: Taas kehissä (2003) ja I Love You, Beth Cooper (2009), jonka hän sovitti omasta romaanistaan. Doyle on kirjoittanut useita humoristisia kirjoja sekä The New Yorker -lehdessä julkaistuja kirjoituksia.
Laxou

| Laxou |
| --- | --- |
 Kunnantalo
 vaakuna
 Laxou
 Koordinaatit: 48°41′11″N, 6°09′10″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Grand Est
Departementti:  Meurthe-et-Moselle
Arrondissementti:  Nancy
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  15,9 km²
Väkiluku (2016):  14 321 
 – Väestötiheys:  898 as./km²
Kunnan numero:  54304
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Laxou on kunta Koillis-Ranskassa Meurthe-et-Mosellen departementissa Grand Estin alueella. Se on osa Nancyn kaupunkialuetta.
Laxou oli ensimmäisellä vuosituhannella merovingien hallinnassa. 1100-luvulla Johanniittain ritarikunnan ritarit rakensivat kaupunkiin linnan, ja se alkoi kehittyä Lothringenin herttoiden alaisuudessa.
Tunnettuja kuntalaisia

Arnaud Vincent (s. 1972), ratamoottoripyöräilijä
Marie Marchand-Arvier (s. 1985), alppihiihtäjä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Laxou Wikimedia Commonsissa
Léonce Élie de Beaumont

Léonce Élie de Beaumont
Jean Baptiste Léonce Élie de Beaumont (1798–1874) oli ranskalainen geologi. Hän oli vuodesta 1853 Ranskan tiedeakatemian vakinainen sihteeri. Hän valmisti yhdessä P. A. Dufrénoyn kanssa Ranskan geologisen kartan mittakaavaan 1:500 000 ja siihen selityksen 1840–1842. Hän julkaisi myös vuorijonojärjestelmän, joka perustuu vuorijonojen pääsuuntaan. Siinä esitetään teoria, että samansuuntaiset vuorijonot ovat nousseet samoihin aikoihin ja että niiden nouseminen on yhteydessä maan jatkuvaan jäähtymiseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Léonce Élie de Beaumont Wikimedia Commonsissa
Luhtakana

| Luhtakana |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kurkilinnut Gruiformes
Heimo::  Rantakanat Rallidae
Suku::  Luhtakanat Rallus
Laji::  aquaticus
Kaksiosainen nimi
 Rallus aquaticus  (Linnaeus, 1758) 

Katso myös
   Luhtakana Wikispeciesissä   Luhtakana Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Luhtakanan munia.
Luhtakana (Rallus aquaticus) on rantakanoihin kuuluva lintu.
Koko ja ulkonäkö

Luhtakana on 23–36 cm pitkä, sen siipien kärkiväli on 40–45 cm ja paino 70–190 grammaa.
Selkäpuoli on ruskea, vatsapuoli siniharmaa, kyljissä mustia raitoja. Luhtakanalla on pitkät varpaat ja punaiset jalat, lyhyt pysty pyrstö ja pitkä, ohut, kirkkaanpunainen nokka.
Vanhin suomalainen rengastettu luhtakana on ollut 5 vuotta 5 päivää vanha. Euroopan vanhin on ollut brittiläinen 8 vuoden 10 kuukauden ikäinen yksilö.
Levinneisyys

Parimäärä Suomessa on 300–600. Euroopassa pesii 130 000 – 240 000 paria.
Luhtakana pesii Euroopassa ja Aasiassa. Se talvehtii Länsi- ja Etelä-Euroopassa. Joitakin yksilöitä voi talvehtia myös Suomessa.
Elinympäristö

Rannikot, rehevät järvet ja joet, kosteikot ja suot. Suomessa erityisesti rehevöityneet ruovikot ja vetiset luhdat.
Lisääntyminen

Naaras munii 6–11 kermanväristä munaa korsista ja kuivista lehdistä valmistettuun pesään. Munia molemmat emot hautovat 19–22 vrk. Poikaset ovat pesäpakoisia ja väriltään mustia. Ne ovat lentokykyisiä 6–8 viikon ikäisinä.
Ravinto

Luhtakana syö enimmäkseen hyönteisiä ja muita selkärangattomia, joita se etsii rantamudasta näkönsä avulla.
Nimi

Rallus aquaticus (lat.) tulee käännöksenä linnun englanninkielisestä nimestä water-rail ("rantakana"). Aquaticus tarkoittaa vedessä elävää.
Aiheesta muualla

Luhtakana Lintukuva-verkkopalvelussa
LuontoPortti: Luhtakana (Rallus aquaticus)
ITIS: Rallus aquaticus (englanniksi)
Léopold Aimon

Pamphile Léopold François Aimon (4. lokakuuta 1779 L’Isle-sur-la-Sorgue – 2. helmikuuta 1866 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä, sellisti ja kapellimestari.
Aimon opiskeli sellonsoittoa ja sävellystä isänsä Esprit Aimonin johdolla. Hän työskenteli teatteriorkesterin kapellimestarina Marseillessa ja muutti vuonna 1817 Pariisiin, jossa hän oli muun muassa Comédie-Françaisen kapellimestarina vuosina 1822–1832. Tämän jälkeen Aimon omistautui kokonaan sävellys- ja opetustyölle.
Monet Aimonin oopperoista tulivat usein esitetyksi sekä Ranskassa että ulkomailla. Hänen tuotantoonsa kuuluu myös runsaasti jousikvartettoja ja muuta kamarimusiikkia.
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
Laura Roca

| Mitalit> Maa:   Espanja.Naisten uinti.Pitkän radan EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Espanja.Naisten uinti.Pitkän radan EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Espanja.Naisten uinti.Pitkän radan EM-kilpailut  | Maa:   Espanja> Naisten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Madrid 2004 | 4 × 200 m vapaauintiviesti |  |
|  Hopeaa | Berliini 2002 | 4 × 200 m vapaauintiviesti |  |
Laura Roca Montalá (s. 8. tammikuuta 1980 Terrassa) on espanjalainen uimari, joka edusti kotimaataan kesäolympialaisissa 2000. Siellä hän karsiutui alkuerissä kaikista kolmesta lajistaan; 200 metrin vapaauinnista, 4 × 200 metrin vapaauintiviestistä sekä 4 × 100 sekauintiviestistä.
Roca voitti EM-hopeaa pitkällä radalla 4 × 200 vapaauintiviestissä Berliinissä 2002, yhdessä Melissa Caballeron, Tatiana Rouban sekä Erika Villaécijan kanssa.
Legacy of Kain

Legacy Of Kain on Crystal Dynamicsin kehittämä ja Eidos Interactiven julkaisema pelisarja. Ensimmäisen osan kehitti alkujaan Silicon Knights, mutta Crystal Dynamics voitti myöhemmin taistelun Legacy of Kainin oikeuksista, minkä jälkeen Crystal Dynamics jatkoi sarjaa ilman Silicon Knightsia. Idea Legacy of Kainin takana sai alkunsa vuonna 1993, mutta kesti noin kolme vuotta ennen kuin ensimmäinen peli ilmestyi Sonyn PlayStation-konsolille.
Sarjan pelit:
Blood Omen: Legacy of Kain (1996)
Legacy of Kain: Soul Reaver (1999)
Legacy of Kain: Soul Reaver 2 (2001)
Blood Omen 2: Legacy of Kain (2002)
Legacy of Kain: Defiance (2003)
Aiheesta muualla

Legacy of Kain MobyGamesissa (englanniksi)
Laura Save

Laura Katriina Save (10. lokakuuta 1983 – 24. maaliskuuta 2012) oli suomalainen kirjailija.
Save oli lääketieteen kandidaatti, joka sairastui kesken opintojensa aggressiiviseen osteosarkoomaan. Hän jatkoi opiskelua vielä sairastumisen jälkeen. Save kuoli sairauteensa ennen kuin ehti saada tietoa ainoaksi jääneen teoksensa Paljain jaloin (WSOY, 2013) julkaisusta. Kustantaja kuvaili teosta dokumenttiromaaniksi. Se perustuukin osin kirjoittajansa omiin muistiinpanoihin ja blogiin. Teos kuvaa muun muassa nuoren henkilön sopeutumista kuoleman läheisyyteen.
Savella oli puolisona toinen nuori nainen, ja hänellä oli pieni poika.
Laxå

| Laxå |
| --- | --- |
 Ilmakuva Laxåsta.
 Laxå
 Koordinaatit: 58°59′15″N, 14°37′15″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Örebron lääni
Maakunta:  Närke
Kunta:  Laxån kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  4,54 km²
Väkiluku:  3 064
 – Väestötiheys:  674,9 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Laxå on samannimisen Laxån kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Örebron läänissä ja Närken historiallisessa maakunnassa Keski-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 3 064 asukasta.
Laxå oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Väestönkehitys

| Laxån taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 | 1960 |    | 3 925 | 3 925 |
| 1965 | 1965 |    | 5 059 | 5 059 |
| 1970 | 1970 |    | 5 847 | 5 847 |
| 1975 | 1975 |    | 5 166 | 5 166 |
| 1980 | 1980 |    | 5 193 | 5 193 |
| 1990 | 1990 |    | 4 393 | 4 393 |
| 1995 | 1995 |    | 3 911 | 3 911 |
| 2000 | 2000 |    | 3 641 | 3 641 |
| 2005 | 2005 |    | 3 307 | 3 307 |
| 2010 | 2010 |    | 3 064 | 3 064 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Örebron läänin kuntien keskustaajamat
Legacy Muay Thai

| Legacy Muay Thai |
| --- | --- |
Perustettu:  elokuu 2013
Perustajat:  Ivan Flores
Valmentajat:  Ivan Flores (päävalmentaja) Jared Apilado Allain DeMeillac
Lajit:  thainyrkkeily
Paikkakunta:  Honolulu, Hawaiji
Tunnetuimmat ottelijat:  Max Holloway Yancy Medeiros
Mestaruudet:  UFC:n höyhensarjan mestaruus (2017–2019)
Legacy Muay Thai Academy on yhdysvaltalainen thainyrkkeilyseura, joka perustettiin 2013. Se tekee yhteistyötä Gracie Technics seuran kanssa. Seuran tunnetuimpia ottelijoita ovat UFC:ssä ottelevat Max Holloway ja Yancy Medeiros.
Menestyneimmät ottelijat

| Ottelija | Painoluokka | Mestaruudet |
| --- | --- | --- |
| Max Holloway | Höyhensarja | UFC (2017–2019) |
Lyhty (rakennus)

| Lyhty |
| --- | --- |

Sijainti:  Seminaarinmäki, Jyväskylä, Suomi
Koordinaatit:  62°14′09″N 25°43′53″E﻿ / ﻿62.235744°N 25.731379°E﻿ / 62.235744; 25.731379
Rakennustyyppi:  Rakennus
Suunnittelija:  Alvar Aalto
Valmistumisvuosi:  1954
Omistaja:  Suomen Yliopistokiinteistöt
Käyttäjä:  Jyväskylän yliopisto
 fiLyhty 
  
Lyhty on arkkitehti Alvar Aallon suunnittelema rakennus Jyväskylän Seminaarinmäellä, joka suunniteltiin opettajien ruokalaksi. Se on osa Lozzin ja Philologican muodostamaa rakennusketjua, joka valmistui vuonna 1954. Tila jäi vähäiselle käytölle alkuperäisessä käyttötarkoituksessaan ja siitä muodostui edustuksellinen kokous- ja juhlatila.
Lyhty poikkeaa Lozzista rakennusmateriaalien ja muotokielensä puolesta, jotka viestivät tilalle annetusta suuresta arvosta. Vaaleiden graniittipintojen jakamat laajat ikkunapinnat ja kuparinen aumakatto muodostavat kokonaisuuden, joka muistuttaa kreikkalaista temppeliä. Pimeällä rakennus loistaa lyhdyn tavoin. Lyhdyn sisäänkäynti vie eteistilaan, joka on osa Lozzin rakennusosaa. Kuten Lozzissa, eteistilat ovat hämärät ja rakennusmateriaaleina on käytetty puhtaaksimuurattua tiiltä, puuta ja valkoiseksi maalattuja pintoja. Aallon arkkitehtuuritoimisto suunnitteli Lyhdyn tilojen valaistuksen sekä sisustuksen. Lyhty korjattiin perusteellisesti vuosina 2014–2015 sen alkuperäinen ilme säilyttäen.
Luettelo sukupuuttoon metsästetyistä eläimistä

Luettelo sukupuuttoon metsästetyistä eläimistä käsittää kaikki varmuudella ihmisen metsästämällä sukupuuttoon hävittämät eläinlajit. Luettelossa on myös lajeja, joiden sukupuuton tarkkaa syytä ei tunneta, mutta joiden häviämiseen metsästys on ratkaisevasti vaikuttanut. Niistä lajeista, joilla ei ole virallista suomenkielistä nimeä, on käytetty englanninkielistä nimeä.
Tahitinluhtakana (Gallirallus pacificus)
Valkosulttaanikana (Porphyrio albus)
Kirkupöllö (Sceloglaux albifacies)
Sukupuuttoon metsästetyt nisäkkäät

Alkuhärkä (Bos primigenius) – 1627
Arizonanjaguaari (Panthera onca arizonensis) – 1905
Atlaskarhu (Ursus arctos crowtheri) – 1870
Barbarileijona eli atlaksenleijona (Panthera leo leo) – 1922
Balintiikeri (Panthera tigris balica) – noin 1937
Falklandinkettu (Dusicyon australis) – 1876
Floridanhylje (Monachus tropicalis) – 1952
Jaavantiikeri (Panthera tigris sondaica) – 1980-luku
Japaninmerileijona (Zalophus japonicus) – 1950-luku
Kapinleijona (Panthera leo melanochaitus) – noin 1865
Kaspiantiikeri (Panthera tigris virgata) – 1970-luku
Kiinanjokidelfiini (Lipotes vexillifer) – 2007 (virallisesti yhä äärimmäisen uhanalainen laji)
Kvagga (Equus quagga quagga) – 1883
Meksikonkarhu eli meksikonharmaakarhu (Ursus arctos nelsoni) – 1960-luku
Pikkupussikaniini (Macrotis leucura) – 1960-luku
Pussihukka (Thylacinus cynocephalus) – 1936
Siniantilooppi (Hippotragus leucophaeus) – noin 1800
Stellerinmerilehmä (Hydrodamalis gigas) – noin 1768
Pyreneidenvuorikauriin alalaji Capra pyrenaica lusitanica – 1892
Pyreneidenvuorikauriin alalaji Capra pyrenaica pyrenaica – 6. tammikuuta 2000 (kloonattiin takaisin espanjalaisessa laboratoriossa vuonna 2009, mutta syntynyt klooni kuoli seitsemän minuuttia syntymänsä jälkeen)
Neovison macrodon -minkkilaji – 1894
Lisäksi useita suden alalajeja on metsästetty sukupuuttoon.
Sukupuuttoon metsästetyt linnut

Boninkyyhky (Columba versicolor) – 1889
Carolinanaratti (Conuropsis carolinensis) – 1900-luvun alku
Etelänkoskelo (Mergus australis) – 9. tammikuuta 1902
Etelänliejukana (Gallinula nesiotis) – 1800-luvun loppu
Guadalupenkarakara (Caracara lutosa) – 1900 tai 1903
Haitinara (Ara tricolor) – 1864
Havaijinkiharapyrstö (Moho nobilis) – 1934
Hopeahartiakyyhky (Columba jouyi) – 1936
Huia (Heteralocha acutirostris) – 28. joulukuuta 1907
Isomerimetso (Phalacrocorax perspicillatus) – 1800-luvun puoliväli
Kanarianmeriharakka  (Haematopus meadewaldoi) – 1913
Kauainkiharapyrstö (Moho braccatus) – 1900-luku
Kirkupöllö (Sceloglaux albifacies) – 1914
Kotilokuku (Coua delalandei) – 1834
Kultamamo (Drepanis pacifica) – 1899
Labradorinsorsa (Camptorhynchus labradorius) – 1878
Maskareeniennokikana (Fulica newtoni) – noin 1700
Mariaaniensorsa (Anas oustaleti) – 1981
Mauinkiharapyrstö (Moho bishopi) – 1904
Mauritiuksendodo eli drontti (Raphus cucullatus) – 1690
Mauritiuksenhanhi (Alopochen mauritianus) – noin 1695
Mauritiuksenharmaakaija (Lophopsittacus bensoni) – 1700-luku
Mauritiuksenisokaija (Lophopsittacus mauritianus) – 1600-luku
Mauritiuksenluhtakana (Aphanapteryx bonasia) – noin 1700
Mauritiuksensinikyyhky (Alectroenas nitidissima) – 1830-luku
Mauritiuksensorsa (Anas theodori) – 1690-luvun loppu
Moat, kymmenen lajia – 1800-luku
Mustapikkuemu (Dromaius ater) – 1822
Muuttokyyhky (Ectopistes migratorius) – 1914
Norfolkinsaarenkaka (Nestor productus) – 1850-luku
Norfolkinsaarenkottarainen  (Aplonis fusca) – 1923
Norsulinnut (Aepyornithidae), seitsemän tai kahdeksan lajia – 1500-luku
Oahunkiharapyrstö (Moho apicalis) – 1837
Paratiisikaija (Psephotus pulcherrimus) – 1927
Pikkuemu (Dromaius baudinianus) – 1827
Réunioniniibis (Threskiornis solitarius) – 1705
Reunioninkottarainen (Fregilupus varius) – 1837
Rodriguesinluhtakana (Aphanapteryx leguati) – 1700-luvun puoliväli
Rodriguesinyöhaikara (Nycticorax megacephalus) – 1700-luvun puoliväli
Rodriguezindodo (Pezophaps solitaria) – 1700-luvun puoliväli
Rodriguezinkaija (Psittacula exsul) – 14. elokuuta 1875
Seychellienkaija (Psittacula wardi) – 1883
Siivetönruokki (Pinguinus impennis) – 1852
Tahitinluhtakana (Gallirallus pacificus) – 1700-luvun loppu tai 1800-luvun alkupuoli
Töyhtöpyykyyhky (Microgoura meeki) – 1900-luvun alku
Wakenluhtakana (Gallirallus wakensis) – 1945
Valkosulttaanikana (Porphyrio albus) – 1800-luvun alku
Réunion Shelduck, sorsalaji (Alopochen kervazoi) – noin 1690
Finsch's Duck, sorsalaji (Chenonetta finschi) – noin 1870
Antillean Cave Rail, rantakanalaji (Nesotrochis debooyi)
Réunion Swamphen, rantakanalaji (Porphyrio coerulescens) – 1800-luku
Large Saint Helena Petrel, ulappaliitäjälaji (Pterodroma rupinarum)
Mauritius Owl, pöllölaji (Mascarenotus sauzieri) – noin 1850
Liekkivihertikka

| Liekkivihertikka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Tikkalinnut Piciformes
Heimo::  Tikat Picidae
Suku::  Vihertikat Picus
Laji::  chlorolophus
Kaksiosainen nimi
 Picus chlorolophus  (Vieillot, 1818) 
Katso myös
   Liekkivihertikka Wikispeciesissä   Liekkivihertikka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Liekkivihertikka (Picus chlorolophus) on eteläaasialainen tikka. Sen laaja elinympäristö ulottuu Intiasta ja Sri Lankasta Kiinan kaakkoisosiin, Indokiinaan, Länsi-Malesiaan ja Sumatralle. Lajista tunnetaan yhdeksän alalajia, ja sen holotyypin kuvaili Louis Jean Pierre Vieillot Bengalista 1818.
Lumottu lapsi (televisioelokuva)

| Lumottu lapsi |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Marikki Hakola
Käsikirjoittaja:  Marikki Hakola
Perustuu:  Maurice Ravelin vuonna 1925 ensi-iltansa saaneeseen miniatyyrioopperaan Lumottu lapsi
Tuottaja:  Marikki Hakola
Säveltäjä:  Maurice Ravel
Kuvaaja:  Raimo Uunila
Leikkaaja:  Marikki Hakola
Pääosat:  Mikael Kivimäki
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Ensi-ilta:  21. elokuuta 2004
Kesto:  47 minuuttia
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lumottu lapsi on Marikki Hakolan televisiolle tehty fantasiaelokuva vuodelta 2004. Maurice Ravel toivoi vuonna 1925, että hänen oopperastaan Lumottu lapsi tehtäisiin elokuva, ja Walt Disney suunnitteli sitä, mutta se jäi tekemättä.
Hakola käsikirjoitti, ohjasi ja leikkasi elokuvan itse. Elokuva on ranskankielinen ja tekstitetty suomeksi. Se ensi-esitettiin Helsingin juhlaviikoilla vuonna 2004. Pääroolissa on Mikael Kivimäki ja muissa rooleissa ovat Alpo Aallonkoski, Nina Hyvärinen, Aki Suzuki, Jyrki Karttunen, Sampo Kivelä, Anna Koutonen, Miguel Verdecia, Soila Grenot, Teemu Korjuslommi ja Step Up Kids. Musiikin esittää sveitsiläinen Suisse Romande orkesteri ja kuoro kapellimestari Armin Jordanin johdolla. 47 minuutin mittaisessa elokuvassa on virtuaalilavastus.
Elokuva on Kroma Productions Oy:n ja Ylen yhteistuotanto. Se  on palkittu Kanadan Banffissa järjestetyillä televisiofestivaaleilla.
Aiheesta muualla

Lumottu lapsi, elokuvan kotisivu
Legacy (Christ Agonyn albumi)

| Legacy Christ Agony |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Studio 666, Morąg
 Julkaistu: 18. marraskuuta 2016
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 55.14
 Levy-yhtiö: Witching Hour Productions
Christ Agonyn muut julkaisut
| Black Blood (EP) 2015 | Legacy 2016 |   |
Legacy on puolalaisen black metal -yhtye Christ Agonyn tuleva kymmenes studioalbumi, joka julkaistaan 18. marraskuuta 2016 levymerkillä Witching Hour Productions.
Kappaleet

Conjuration – 7.37
Sigillum Diaboli – 6.49
Seal ov the Black Flame – 7.26
Black Blood ov the Universe – 6.52
Devil Worship – 6.34
Coronation – 5.57
The Legacy ov Sin & Blood – 9.03
Dziedzictwo – 4.52
Aiheesta muualla

Legacy (Christ Agonyn albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Legacy (Christ Agonyn albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)