stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Seishirō Shimatani

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Seishirō Shimatani
Syntymäaika: 6. marraskuuta 1938
Syntymäpaikka: Kioto, Japani
Kuolinaika: 24. lokakuuta 2001 (62 vuotta)
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1961–1965 | Furukawa Electric Kyoto Shiko | 8 (2) |
Maajoukkue
| 1959 | Japani | 1 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Seishirō Shimatani (jap. 嶋谷 征四郎, Shimatani Seishirō; 6. marraskuuta 1938 Kioto – 24. lokakuuta 2001) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Shimatani debytoi Japanin maajoukkueessa tammikuussa 1959.
Aiheesta muualla

National Football Teams
San Marinon Grand Prix 1988

|  San Marinon Grand Prix 1988  |
| --- | --- |
 2 osakilpailu 16 osakilpailusta kaudella 1988. 

Päivämäärä:  1. toukokuuta 1988
Rata:  Autodromo Dino Ferrari
Sijainti:  Imola, Emilia-Romagna, Italia
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  5,040 km
Kilpailun pituus:  60 kierrosta, 302,4 km
Sää:   Aurinkoinen, lämmin
Paalupaikka
Kuljettaja:   Ayrton Senna   (McLaren)
Paaluaika:  1.27,148
Palkintokoroke
Voittaja:   Ayrton Senna   (McLaren)
Toinen:   Alain Prost   (McLaren)
Kolmas:   Nelson Piquet   (Lotus)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Alain Prost   (McLaren)
Kierrosaika:  1.29,685 (kierroksella 53)
San Marinon Grand Prix 1988 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 1. toukokuuta 1988 Autodromo Dino Ferrari -radalla Italiassa. Kilpailun voitti Ayrton Senna. Voitto oli Sennalle kauden ja hänen McLaren-uransa ensimmäinen.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 12 |  Ayrton Senna | McLaren-Honda | 60 | 1:32:41.264 | 1 | 9 |
| 2 | 11 |  Alain Prost | McLaren-Honda | 60 | + 2.334 | 2 | 6 |
| 3 | 1 |  Nelson Piquet | Lotus-Honda | 59 | + 1 krs. | 3 | 4 |
| 4 | 20 |  Thierry Boutsen | Benetton-Ford | 59 | + 1 krs. | 8 | 3 |
| 5 | 28 |  Gerhard Berger | Ferrari | 59 | + 1 krs. | 5 | 2 |
| 6 | 19 |  Alessandro Nannini | Benetton-Ford | 59 | + 1 krs. | 4 | 1 |
| 7 | 18 |  Eddie Cheever | Arrows-Megatron | 59 | + 1 krs. | 7 |   |
| 8 | 2 |  Satoru Nakajima | Lotus-Honda | 59 | + 1 krs. | 12 |   |
| 9 | 17 |  Derek Warwick | Arrows-Megatron | 58 | + 2 krs. | 14 |   |
| 10 | 14 |  Philippe Streiff | AGS-Ford | 58 | + 2 krs. | 13 |   |
| 11 | 24 |  Luis Pérez Sala | Minardi-Ford | 58 | + 2 krs. | 18 |   |
| 12 | 29 |  Yannick Dalmas | Larrousse-Ford | 58 | + 2 krs. | 19 |   |
| 13 | 6 |  Riccardo Patrese | Williams-Judd | 58 | + 2 krs. | 6 |   |
| 14 | 3 |  Jonathan Palmer | Tyrrell-Ford | 58 | + 2 krs. | 23 |   |
| 15 | 15 |  Mauricio Gugelmin | March-Judd | 58 | + 2 krs. | 20 |   |
| 16 | 23 |  Adrián Campos | Minardi-Ford | 57 | + 3 krs. | 22 |   |
| 17 | 30 |  Philippe Alliot | Larrousse-Ford | 57 | +3 krs. | 15 |   |
| 18 | 27 |  Michele Alboreto | Ferrari | 54 | Moottori | 10 |   |
| NC | 33 |  Stefano Modena | Euro Brun-Ford | 52 | Ei sijoitusta | 26 |   |
| Kesk. | 4 |  Julian Bailey | Tyrrell-Ford | 48 | Vaihdelaatikko | 21 |   |
| Kesk. | 5 |  Nigel Mansell | Williams-Judd | 42 | Moottori | 11 |   |
| Kesk. | 31 |  Gabriele Tarquini | Coloni-Ford | 40 | Polttoaineen syöttö | 17 |   |
| Kesk. | 36 |  Alex Caffi | Dallara-Ford | 38 | Vaihdelaatikko | 24 |   |
| Kesk. | 9 |  Piercarlo Ghinzani | Zakspeed | 36 | Vaihdelaatikko | 25 |   |
| Kesk. | 16 |  Ivan Capelli | March-Judd | 2 | Vaihdelaatikko | 9 |   |
| Kesk. | 22 |  Andrea de Cesaris | Rial-Ford | 1 | Ripustukset | 16 |   |
| DSQ | 21 |  Nicola Larini | Osella |   | Hylätty |  |   |
| DNQ | 32 |  Oscar Larrauri | Euro Brun-Ford |   |  |  |   |
| DNQ | 26 |  Stefan Johansson | Ligier-Judd |   |  |  |   |
| DNQ | 25 |  René Arnoux | Ligier-Judd |   |  |  |   |
Lähde:
Muuta

Paalupaikka: Ayrton Senna – 1:27.148
Nopein kierros: Alain Prost – 1:29.685 kierroksella 53
Larini hylättiin, koska hänen autonsa ei selvinnyt ennen kilpailua järjestetystä tutkimuksesta.
Kolmostelevision F1-kommentaattori Keke Rosberg ilmaisi kilpailun suoran tv-lähetyksen aikana turbojen rajoitusten olevan järkevä vaihtoehto kisailun tasoittamisen kannalta. Kilpailu oli kärkikamppailun ulkopuolella yksi kauden jännittävimmistä. McLarenit pois lukien kauden 1988 kisoissa nähtiinkin turbojen ja vapaastihengittävien tasoeron kapenemista. Imolassa ennen kilpailua erojen kaventumisen piti olla paradoksia Rosbergin mukaan, sillä Imolan rata vaati paljon voimaa turbomoottoreilta. Ensimmäistä kertaa sitten kauden 1983 Imolan kilpailun keneltäkään ei loppunut polttoaine viimeisillä kierroksilla.
Kolmostelevisio näytti kilpailun Suomessa suorana lähetyksenä selostajina Matti Kyllönen ja Keke Rosberg.
Helsingin Sanomat 1.5.1988
Samuel Madden

Samuel Madden Philip Husseyn maalaamana.
Samuel Madden (23. joulukuuta 1686 – 31. joulukuuta 1765) oli irlantilainen kirjailija ja yksi Royal Dublin Societyn perustajista.
Maddenin kirjallisuutta

tragedia Themistocles, the Lover of His Country, 1729
Memoirs Of the Twentieth Century, 1733, yksi ensimmäisistä scifi-tyypin kirjallisista teoksista
Reflections and Resolutions Proper for the Gentlemen of Ireland, 1738
Aiheesta muualla

Samuel Madden libraryireland.com -sivustolla
Sereno

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Henrique Sereno Fonseca
Syntymäaika: 18. toukokuuta 1985 (ikä 39)
Syntymäpaikka: Elvas, Portugali
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 188 cm
Seura
Seura: Porto
Junioriseurat
1998–2003: Os Elvenses
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2003–2005 | O Elvas | 25 | (1) |
| 2005–2010 | Vitória | 54 | (2) |
| 2006 | → Famalicão (laina) | 23 | (0) |
| 2010 | Real Valladolid | 12 | (0) |
| 2010– | Porto | 7 | (0) |
| 2011–2012 | → Köln (laina) | 25 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 156 | (3) |
Maajoukkue
| 2007 | Portugali U21 | 1 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 5. toukokuuta 2012.
Henrique Sereno Fonseca, pelaajanimeltään Sereno (s. 18. toukokuuta 1985 Elvas, Portugali), on portugalilainen jalkapalloilija, jonka pelipaikka on keskuspuolustaja. Hän on edustanut portugalilaista Portoa vuodesta 2010 lähtien.
Sereno on edustanut miesten sarjoissa myös portugalilaisia O Elvasia (2003–2005), Vitóriaa (2005–2010) ja Famalicãoa (lainalla 2006), espanjalaista Real Valladolidia (2010) sekä saksalaista Kölniä (lainalla 2011–2012).
Serenius

Serenius on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Bengt Serenius (1884–1960), suomalainen rovasti ja uskonnollinen kirjailija
Ingvald Serenius (1900–1974), suomalainen arkkitehti
Jakob Serenius (1700–1776). ruotsalainen piispa, myssyjen johtohenkilöitä
Maria Serenius, suomalainen suurlähettiläs
Timo Serenius (1955−2021), suomalainen jääpalloilija
Uno Serenius (1880–1938), suomalainen ravintoloitsija, hotellinjohtaja ja suojeluskuntalainen.
Aiempi sukunimi Serenius:
Esa Seeste (1913-1997), suomalainen liikunnanopettaja, voimistelun olympiamitalisti
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Sisi

Sisi voi viitata seuraaviin:
Sísi, kylä Ágios Nikólaoksen kunnassa Lasíthin alueyksikössä Kreetan alueella Kreikassa
Sisi tai Sissi, Itävallan keisarinnan Elisabetin (1837–1898) lempinimi
Sisi, espanjalaisen jalkapalloilijan Sisinio Gonzálezin taiteilijanimi.
Abdel Fattah al-Sisi, Egyptin presidentti vuodesta 2014
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sisi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Seppo Rapo

Seppo Rapo (s. Vaasa) on suomalainen koneautomaatioinsinööri. Hän on ollut Vaasan kaupunginvaltuutettu 2005–2017, kaupunginhallituksen puheenjohtajana vuosina 2012–2017 sekä Vaasan Sähkö Oy:n hallituksen jäsen vuodesta 2015– Hänen puolueensa on Kokoomus. Harrastuksenaan Rapo on perustanut luovutettukarjala.fi-sivuston.
Rapon molemmat vanhemmat ovat kotoisin Lumivaaran Kumolan kylästä ja ovat asuneet myös Lahdenpohjan kauppalassa. He asettuivat sodan jälkeen asumaan Vaasaan. Karjalaisuus on Rapon mukaan ollut läsnä hänen elämässään koko ajan. Rapo on toimittanut perustamalleen luovutettukarjala.fi-sivustolle Karjalan historian esittelyjä, siirtänyt alueen karttoja digitaaliseen muotoon ja kerännyt sivustolle tuhansia valokuvia.
Rapo on ollut Karjalan Liitto ry:n hallituksen jäsen sekä Karjalan Liitto ry:n liitovaltuuston jäsen. Tällä hetkellä hän toimii Lumivaara-Perinneyhdistyksen ja Rapon Sukuseura ry:n puheenjohtajana, rivijäsenenä hän on useissa Karjala-järjestöissä. Rapo on pitänyt lukuisia esitelmiä luovutetusta Karjalasta Suomessa sekä myös Venäjällä ja Virossa. Seppo Rapo toimii Seinäjoen Peräseinäjolla sijaitsevan Kulttuuritalo Pokin hallituksessa, talossa toimii Lumivaara-Museo jonka museotoimikunnan jäsen Seppo Rapo on.
Rapo on palkittu Karjalaisen kulttuurin hyväksi tehdystä työstä Karjalan Liiton kultaisella ansiomerkillä, sekä Siirtoväen muisto-mitalilla. Lumivaara-yhteisöt ovat valinnet hänet Vuoden Lumivaaralaiseksi vuonna 2010. Siviilityöstään Seppo Rapo on palkittu Suomen Valkoisen Ruusun I luokan mitalilla.
Rapon luoma Internet-sivusto www.luovutettukarjala.fi on Suomen vanhimpia ja merkittävimpiä Karjala-sivustoja. Rapo on toteuttanut monia Karjalasta kertovia internet-sivustoja muun muassa Lumivaarasta, Jaakkimasta ja Lahdenpohjasta. Hän on toiminut myös Internet sivustojen toteutuksen kouluttajana Karjalan Liitossa.
Luovutettukarjala.fi.sivustolla olevia hänen toteuttamiaan digitaalisia karttoja käytetään laajasti eri julkaisuissa Suomessa ja ympäri maailmaa. Rapo on tuottanut Luovutettukarjala.fi-sivustolle Karjalan historian, pitäjäkohtaisen historian sekä sijoittanut noin kaksituhatta valokuvaa luovutetusta Karjalasta, jotka hän on kerännyt eri henkilöiltä. Rapon kuvakokoelma käsittää noin 7000 valokuvaa luovutetusta Karjalasta. Rapon kirjakokoelma käsittää noin 20 hyllymetriä Karjalasta kertovaa kirjallisuutta, kirjakokoelma on Suomen suurimpia yksityisen henkilön omistamia Karjala-kirjakokoelmia.
Rapo on matkustellut laajasti kaikkialla luovutetussa Karjalassa sekä Aunuksen- ja Vienan-Karjalassa.
Rapo on toimittanut valokuvia ja muuta materiaalia useaan televisio-ohjelmaan, muun muassa Elisenvaaran pommituksesta kertovaan dokumenttiin. Tällä hetkellä hänellä on työn alla luovutettukarjala.fi sivuston toteuttaminen venäjänkieliseksi joka valmistuu keväällä 2017.
Aiheesta muualla

Luovutettukarjala-sivusto
Kuntalehti
Uutis Vuoksi (Arkistoitu – Internet Archive)
Etelä-Saimaa (Arkistoitu – Internet Archive)
Karjalainen (Arkistoitu – Internet Archive)
Viiskunta
Aamulehti
Karjala-lehti
Vasabladet
Esitelmä Viipurissa
Sisilialainen barokki

Yksityiskohta Vaccarinin suunnittelemasta Catanian yliopiston rakennuksesta
Sisilialainen barokki on barokkiarkkitehtuurin Sisilian saarella, Italiassa, kehittynyt tyylisuunta, joka vaikutti 1600- ja 1700-luvuilla.
Sisilialainen barokki nousi nopeasti kukoistukseen, kun Sisiliassa jouduttiin laajoihin uudelleenrakennustöihin vuoden 1693 maanjäristyksen jälkeen. Aiemmin barokkityyliä oli käytetty Sisiliassa lähinnä paikallisesti, ja se oli kehittynyt alueen arkkitehtuurista ilman suurempaa vaikutusta Italian kuuluisilta barokkiarkkitehdeilta.
Maanjäristyksen jälkeen monet Roomassa opiskelleet paikalliset arkkitehdit saivat mahdollisuuden kehittää barokkiarkkitehtuuria, joka oli suosittua muualla Italiassa. Paikallisten arkkitehtien työ ja uusi arkkitehtuurin tyyli inspiroi monia muita sisialaisia arkkitehteja seuraamaan uutta tyyliä. Vuoden 1730 tienoilla sisialaiset olivat jo kehittäneet barokkityylin omaan selvään suuntaansa. Heidän ansiostaan saaren taide muuttui edelleen persoonallisempaan ja alueellisempaan tyyliin. Sisialainen barokki korvautui hiljalleen 1780-luvulta eteenpäin uusklassismilla.
Erityisen koristeellinen sisialainen barokki oli suosiossa noin 50 vuotta. Se heijasti saaren yhteiskuntajärjestystä aikana, jolloin se oli nimellisesti Espanjan alaisuudessa. Todellisuudessa saarta hallitsi ylimystö, jonka käsiin pääosa maanviljelyyn perustuvasta taloudesta oli keskittynyt.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Sicilian Baroque
San Marinon Grand Prix 1990

|  San Marinon Grand Prix 1990  |
| --- | --- |
 3. osakilpailu 16 osakilpailusta kaudella 1990. 

Päivämäärä:  13. toukokuuta 1990
Sijainti:  Autodromo Enzo e Dino Ferrari Imola, Italia
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  5,040 km
Kilpailun pituus:  61 kierrosta, 307,440 km
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Ayrton Senna   (McLaren)
Paaluaika:  1.23,220
Palkintokoroke
Voittaja:   Riccardo Patrese   (Williams)
Toinen:   Gerhard Berger   (McLaren)
Kolmas:   Alessandro Nannini   (Benetton)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Alessandro Nannini   (Benetton)
Kierrosaika:  1.27,156 (kierroksella 60)
San Marinon Grand Prix 1990 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 13. toukokuuta 1990 Imolan radalla Italiassa. Kyseessä oli 10. San Marinon GP. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut Riccardo Patrese, jolle voitto oli kauden ensimmäinen lisäksi tämä oli hänen ensimmäinen voittonsa sitten vuoden 1983 Etelä-Afrikan GP:n.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 6 |  Riccardo Patrese | Williams-Renault | 61 | 1:30:55.478 | 3 | 9 |
| 2 | 28 |  Gerhard Berger | McLaren-Honda | 61 | +5.117 | 2 | 6 |
| 3 | 19 |  Alessandro Nannini | Benetton-Ford | 61 | +6.240 | 9 | 4 |
| 4 | 1 |  Alain Prost | Ferrari | 61 | +6.843 | 6 | 3 |
| 5 | 20 |  Nelson Piquet | Benetton-Ford | 61 | +53.112 | 8 | 2 |
| 6 | 4 |  Jean Alesi | Tyrrell-Ford | 60 | + 1 krs. | 7 | 1 |
| 7 | 11 |  Derek Warwick | Lotus-Lamborghini | 60 | + 1 krs. | 10 |  |
| 8 | 12 |  Martin Donnelly | Lotus-Lamborghini | 60 | + 1 krs. | 11 |  |
| 9 | 26 |  Philippe Alliot | Ligier-Ford | 60 | + 1 krs. | 16 |  |
| 10 | 25 |  Nicola Larini | Ligier-Ford | 59 | + 2 krs. | 20 |  |
| 11 | 24 |  Paolo Barilla | Minardi-Ford | 59 | + 2 krs. | 26 |  |
| 12 | 36 |  Jyrki Järvilehto | Onyx-Ford | 59 | + 2 krs. | 25 |  |
| 13 | 29 |  Éric Bernard | Larrousse-Lamborghini | 56 | Kytkin | 13 |  |
| Kesk. | 14 |  Olivier Grouillard | Osella-Ford | 52 | Rengas | 22 |  |
| Kesk. | 2 |  Nigel Mansell | Ferrari | 38 | Moottori | 5 |  |
| Kesk. | 35 |  Gregor Foitek | Onyx-Ford | 35 | Moottori | 23 |  |
| Kesk. | 8 |  Stefano Modena | Brabham-Judd | 31 | Jarrut | 14 |  |
| Kesk. | 22 |  Andrea de Cesaris | Dallara-Ford | 29 | Rengas irtosi | 17 |  |
| Kesk. | 15 |  Mauricio Gugelmin | Leyton House-Judd | 24 | Sähköt | 12 |  |
| Kesk. | 5 |  Thierry Boutsen | Williams-Renault | 17 | Moottori | 4 |  |
| Kesk. | 30 |  Aguri Suzuki | Larrousse-Lamborghini | 17 | Kytkin | 15 |  |
| Kesk. | 27 |  Ayrton Senna | McLaren-Honda | 3 | Vanne | 1 |  |
| Kesk. | 21 |  Emanuele Pirro | Dallara-Ford | 2 | Ulosajo | 21 |  |
| Kesk. | 16 |  Ivan Capelli | Leyton House-Judd | 0 | Kolari (Nakajima) | 18 |  |
| Kesk. | 3 |  Satoru Nakajima | Tyrrell-Ford | 0 | Kolari (Capelli) | 19 |  |
| Kesk. | 33 |  Roberto Moreno | EuroBrun-Judd | 0 | Kaasu | 24 |  |
| DNS | 23 |  Pierluigi Martini | Minardi-Ford |   | Loukkaantui |   |   |
| DNQ | 10 |  Alex Caffi | Arrows-Ford |   | Karsiutui |   |   |
| DNQ | 9 |  Michele Alboreto | Arrows-Ford |   | Karsiutui |   |   |
| DNQ | 7 |  David Brabham | Brabham-Judd |   | Karsiutui |   |   |
| DNPQ | 31 |  Bertrand Gachot | Coloni-Subaru |   | Karsiutui |   |   |
| DNPQ | 34 |  Claudio Langes | EuroBrun-Judd |   | Karsiutui |   |   |
| DNPQ | 39 |  Bruno Giacomelli | Life |   | Karsiutui |   |   |
| DNPQ | 17 |  Gabriele Tarquini | AGS-Ford |   | Karsiutui |   |   |
| DNPQ | 18 |  Yannick Dalmas | AGS-Ford |   | Karsiutui |   |   |
Muuta

Ford-moottoreiden 140. nopein kierros
Paolo Barillan paras sijoitus
Santa Catarinan yliopisto

| Santa Catarinan yliopisto> Universidade Federal de Santa Catarina |
| --- | --- |
  

Perustettu:  1960
Tyyppi:  julkinen
Sijainti:  Florianópolis (Av. Madre Benvenuta, 2007 Itacorubi, Florianópolis), Santa Catarina  Brasilia
Sivusto:  www.ufsc.br
Santa Catarinan yliopisto (port. Universidade Federal de Santa Catarina; UFSC) on Brasilian Santa Catarinan osavaltiossa toimiva yliopisto. Pääkampus on  Florianópolisin kaupungissa jonka lisäksi yliopistolla on kampus neljällä muull paikkakunnalla. Se on perustettu 18. joulukuuta 1960.
Se on yksi Brasilian ja Latinalaisen Amerikan suurimmista korkeakouluista. Yliopistossa alempaa korkeakoulututkintoa suoritti yli 30 000 opiskelijaa ja maisteri- tai tohtoriopintoja 7 000 opiskelijaa. Lisäksi erikoistumisopintoja teki 3 000 opiskelijaa ja yliopistolla oli yli 2 000 etäopiskelijaa. Henkilökuntaan kuuluu yli 5 600 ihmistä, joista noin 2 500 on opetustehtävissä.
Vuonna 2017 kansainvälinen Shanghain Jiao Tong -yliopiston ARWU-yliopistoranking luokitteli Santa Catarinan yliopiston ehdokaslistansa yliopistona sijaluokkaan 601.-700. maailmassa. Se oli vertailussa Brasilian 9.-10. korkeimmalle sijoittunut yliopisto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Santa Catarinan yliopisto Wikimedia Commonsissa
Setuksimabi

Setuksimabin kiderakenne
Setuksimabi, kauppanimeltään Erbitux, on kimeerinen monoklonaalinen vasta-aine (immunoglobuliini G1), joka annostellaan infuusiona suoneen. Lääkkeen estävä vaikutus kohdistuu epidermaalisen kasvutekijän reseptoreihin. Setuksimabin teho on osoitettu paksu- ja peräsuolen syövän sekä pään ja kaulan alueen syöpätautien hoidossa.
Setuksimabi on Suomessa hyväksytty lääkkeeksi epidermaalisen kasvutekijän reseptoreita ilmentävän paksu- ja peräsuolen syövän sekä pään ja kaulan alueen levyepiteelikarsinooman hoidossa. Yleisimpiä haittavaikutuksia ovat ihoreaktiot, jotka yleisimmin ilmenevät aknen kaltaisena ihottumana, jonka lisäksi iholla voi esiintyä muun muassa kutinaa, hilseilyä ja kuivumista. Muita hyvin yleisiä haittavaikutuksia ovat hypomagnesemia, maksaentsyymien kohoaminen, lievät ja kohtalaiset reaktiot infuusioon sekä limakalvojen tulehtuminen. Yleisiksi haittavaikutuksiksi on luokiteltu päänsärky, dehydraatio, ruokahaluttomuus, silmän sidekalvontulehdus, ripuli, pahoinvointi, oksentelu, väsymys ja vaikeat reaktiot infuusioon.
Setuksimabin kemiallinen kaava on C6484H10042N1732O2023S36 ja CAS-numero 205923-56-4.
Aiheesta muualla

DrugBank: Cetuximab (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Cetuximab (englanniksi)
Cancer Research UK: Cetuximab (Erbitux) (englanniksi)
Mayo Clinic: Cetuximab (Intravenous Route) (englanniksi)
Slobodan Miloševićin syrjäyttäminen

Serbian veretön vallankumous liittyy Naton Kosovon ilmaoperaatioiden (so. Naton Kosovon sodan yhteydessä suorittamien Serbiaa vastaan kohdistuneiden pommitusten ja ohjusiskujen) jälkitilanteeseen, mikä 24. syyskuuta 2000 järjestettiin Serbian ja Montenegron käsittävän Jugoslavian liittopresidentin ja parlamentin valitsemiseksi.
Vaalien jälkeen opposition vaalitarkkailijat ja Jugoslavian keskusvaalilautakunta olivat erimielisiä vaalituloksesta ja vaikka uudelleenlaskentaa harjoitettiin, oli opposition vaatimuksena edelleen se, että Slobodan Milošević luopuu presidentin tehtävästä, koska Vojislav Koštunica on saanut yli 50% äänistä. Vaatimusta tukeakseen oppositio aloitti joukkomielenosoitukset ja lakkoja.
5. lokakuuta 2000 Serbian pääkaupungissa Belgradissa järjestetyn mielenosoituksen yhteydessä mielenosoittajat valtasivat parlamenttitalon ja televisiokeskuksen poliisin ryhtymättä vastustamaan jyrkästi. Oppositio oli sopinut armeijan kanssa etukäteen, ettei se puutu tilanteeseen. Liittopresidentiksi valittiin lopulta Koštunica Miloševićin luovuttua.
So Yeon Ryu

Ryu vuonna 2017
So Yeon Ryu (kor. 유소연, s. 29. kesäkuuta 1990) on eteläkorealainen golfammattilainen. Huhtikuuhun 2019 mennessä Ryu oli voittanut kuusi LPGA-tourin kilpailua, joista kaksi oli major-tason turnauksia. Ensimmäisen LPGA-turnauksen, ja samalla myös major-turnauksen, Ryu voitti heinäkuussa 2011, kun hän voitti US Women's Openin.
Seitsemän vampyyrin legenda

| Seitsemän vampyyrin legenda> The Legend of the 7 Golden Vampires |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Roy Ward Baker Chang Cheh
Käsikirjoittaja:  Don Houghton
Tuottaja:  Don Houghton Runme Shaw Run Run Shaw
Säveltäjä:  James Bernard
Kuvaaja:  John Wilcox
Leikkaaja:  Chris Barnes
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta Hongkong
Tuotantoyhtiö:  Hammer Film Productions Shaw Brothers Studio (käännä suomeksi)
Levittäjä:  Warner Bros.
Kesto:  83 minuuttia 93 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  Dracula elää ja voi hyvin
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Seitsemän vampyyrin legenda (engl. The Legend of the 7 Golden Vampires) on Roy Ward Bakerin ohjaama taistelulajien kauhuelokuva vuodelta 1974.
Elokuva alkaa vuonna 1804, kun kreivi Dracula (John Forbes-Robertson) herättää henkiin seitsemän kultanaamioon pukeutunutta vampyyria. Sata vuotta myöhemmin professori Van Helsing (Peter Cushing), joka tunnetaan maailmassa urotöistään Draculan kanssa. Elokuva on Hammer Film Productionin, Shaw Brothers Studion Britannian ja Hongkongin yhteistuotanto.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:The Legend of the 7 Golden Vampires
Soane Lilo Foliaki

Soane Lilo Foliaki SM (18. huhtikuuta 1933 Maʻufanga – 24. joulukuuta 2013) oli tongalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 21. heinäkuuta 1955 ja nimitettiin Tongan hiippakunnan johtoon 10. kesäkuuta 1994. Piispaksi vihkiminen seurasi 23. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Thomas A. White, jota avustivat Petero Mataca ja Max Takuira Matthew Mariu.
Foliaki jäi eläkkeelle 18. huhtikuuta 2008.
Scunthorpe United FC

Scunthorpe United Football Club on jalkapalloseura Scunthorpen kaupungista Englannista.
Historia

Lempinimellä The Iron, "rauta", kulkeva seura perustettiin vuonna 1899 nimellä Scunthorpe and Lindsey United, mutta Englannin jalkapalloliigan sarjoihin se osallistui ensi kertaa vasta vuonna 1950 sarjajärjestelmän laajennuksen astuttua voimaan.
Kaudeksi 2007–2008 Scunthorpe United nousi maan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle, mestaruussarjaan, 45 vuoden tauon jälkeen. Yhden Ykkösliigassa vietetyn kauden jälkeen se nousi jälleen mestaruussarjaan kaudeksi 2009–2010 pudotuspelikarsintojen kautta sijoituttuaan sarjassa kuudenneksi. Keväällä 2011 seura putosi takaisin Ykkösliigaan ja kahden vuoden päästä edelleen Kakkosliigaan.
Stadion

Kotiottelunsa Scunthorpe United pelaa 9 088 -paikkaisella Glanford Parkilla, joka valmistui vuonna 1988. Tuolloin Scunthorpe oli yli 30 vuoteen ensimmäinen englantilaisseura, joka muutti vastavalmistuneelle jalkapallostadionille. Ennen uuden stadionin valmistumista laitakaupungin Glanfordiin joukkue pelasi Scunthorpen keskustassa sijainneella, vuonna 1867 valmistuneella Old Showgroundilla, joka purettiin uuden stadionin valmistumisen yhteydessä. Nykyään Showgroundin tilalla on hypermarketti.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
Englannin kakkosliiga 2019–2020
Bradford City
Cambridge United
Carlisle United
Cheltenham Town
Colchester United
Crawley Town
Crewe Alexandra
Exeter City
Forest Green Rovers
Grimsby Town
Leyton Orient
Macclesfield Town
Mansfield Town
Morecambe
Newport County
Northampton Town
Oldham Athletic
Plymouth Argyle
Port Vale
Salford City
Scunthorpe United
Stevenage
Swindon Town
Walsall