stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaskisto
Historia

Historiallisesti Kaskisto on yksi niistä eteläisen Someron alun perin varsinaissuomalaiseen Uskelaan kuuluneista kylistä, jotka liitettiin osaksi Hämeeseen kuulunutta Someron seurakuntaa vuonna 1492. Kun Somerniemestä tuli Someron kappeliseurakunta 1600-luvun lopulla, Kaskisto ja sen pienemmät naapurikylät Suojoki ja Mäyrämäki luettiin edelleen Someron emäseurakuntaan, vaikka Kaskistolaiset käyttivätkin tai alkoivat viimeistään tuolloin käyttää Somerniemen kappelikirkkoa
Kun Etelä-Someron kylät vuonna 1492 oli siirretty osaksi Someron seurakuntaa, jäivät ne edelleen maallisessa hallinnossa kuulumaan samoihin hallinnollisiin kokonaisuuksiin Uskelan puoleisten naapurikyliensä kanssa ja olivat näin osa Turun ja Porin lääniä kun Somero ja koko Somerniemen kappeli kuuluivat Hämeen lääniin. Vasta kun lääninrajat vuonna 1870 koko Suomessa yhtenäistettiin seurakuntarajojen kanssa, näistä kylistä tuli myös hallinnollisesti osa Hämeen lääniä muun Someron tavoin.
Somerniemen seurakunnan itsenäistyessä Kaskiston kylä tuli osaksi Somerniemeä, mutta liitos toteutui vasta vuonna 1927, kun Somerniemi muuten oli muodostettu itsenäiseksi seurakunnaksi jo vuonna 1917. Samaan aikaan Kaskiston kanssa Somerniemeen liitettiin Somerosta myös läheinen pienempi Suojoen kylä, ja jo tätä ennen vuonna 1924 Somerniemen kunnan vuonna 1922 omistukseensa hankkima Mäyrämäen yksinäistalo, jotka myös kuuluivat Uskelasta Someroon vuonna 1492 siirrettyyn alueeseen. Someron yhteyteen Kaskistosta jäi Uuden-Kaskiston kulmakunta kylän pohjoisosasta.
Kaskiston kylä sijaitsee Uskelanjoen vesistöön kuuluvan Halkjärven rannalla.
Kastanjamanikki

| Kastanjamanikki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Loistopeipot Estrildidae
Suku::  Manikit Lonchura
Laji::  malacca
Kaksiosainen nimi
 Lonchura malacca  (Linnaeus, 1766) 
Katso myös
   Kastanjamanikki Wikispeciesissä   Kastanjamanikki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kastanjamanikki (Lonchura malacca) on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Tuntomerkit

Kastanjamanikki on 10,5–12 senttimetriä pitkä. Koiraalla on musta pää ja alaperä, valkoiset kupeet ja rinnan alaosan yli kulkeva vyö sekä ruskea yläpuoli. Naaras on väriltään harmaanruskea ja likaisen valkoinen.
Levinneisyys

Kastanjamanikkeja elää luonnonvaraisena Intiassa ja Kaakkois-Aasiassa. Portugalissa on karanneista häkkilinnuista alkunsa saanut kanta.
Kašmirvilla

Kašmirvillasta valmistettuja huiveja.
Kašmirvilla (toisinaan kashmirvilla) on korkealla Aasian vuoristoissa elävästä kašmirvuohesta saatavaa hienolaatuista villaa, jonka erityismuoto on pohjoisintialainen pashminavilla. Se on vuosisatojen ajan ollut erityisen haluttua villan pehmeyden, keveyden, helpon kerimisen, vahvuuden ja lämmittävyyden vuoksi. Nimensä se on saanut Pohjois-Intiassa sijaitsevan Kashmirin alueen mukaan, mistä se ensi kerran kulkeutui suuremmissa määrin Eurooppaan brittien mukana.
Tuotanto

Alkuaan Tiibetistä kotoisin oleva kašmirvilla tunnettiin jo roomalaisaikana. Kiinan, Mongolian ja Tiibetin lisäksi kašmirvillaa tuotetaan Iranissa, Turkissa, Afganistanissa, Irakissa, Kashmirissa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa.
Vuohilajikkeita on kymmenisen kappaletta. Monista yrityksistä huolimatta eläimiä ei ole saatu tuottamaan tätä hienompaa alusvillaa Euroopan ilmastossa yhtä hyvin. Vuohien karheampi päällysvilla eroaa alusvillasta huomattavasti, eikä se sovellu hienoista hienoimman villan valmistamiseen. Aasian viileissä ilmastoissa kašmirvuohi kasvattaa talven varalle erityisen lämpimän alusvillan, jonka se ravistelee yltään lämpimän kevään saapuessa. Vuohipaimenet keräävät osan villasta maasta, mutta elannon vuoksi eläimiä autetaan mekaanisin keinoin. Tämän jälkeen likainen raakavilla pestään, kuivataan ja lajitellaan värin sekä hienouden mukaan. Raaka-aine keritään langoiksi ja lopulta se päätyy vaatteisiin. Käyttökohteiden määrä on äärimmäisen laaja.
Yksi eläin tuottaa vuodessa vain noin 500 grammaa käyttökelpoista kuitua, jonka seulominen vie suuresti aikaa. Tästä määrästä vain 150 grammaa on korkealaatuista aluskarvaa, joka on päälliskarvaa hienompaa ja selittää suurimmaksi osin hintaerot eri vaatteiden välillä. Jotta vuohen tuottama kuitu määriteltäisiin kašmiriksi, tulee sen olla alle 18,5 mikrometriä leveydeltään ja 3,175 senttiä pituudeltaan.
Maailmanlaajuinen villatuotanto on vuodessa noin 1,3 miljoonaa tonnia, mistä puhtaan kašmirvillan osa on vain noin 6 500 tonnia. Kysyntä kašmirille on loputon, tuotanto taas rajattu.
Kašmirvuohia ja mohair-villaa tuottavia angoravuohia risteyttämällä on saatu aikaan cashgoravuoheksi kutsuttu rotu.
Ominaisuudet

Kašmirvilla on hienompaa, pehmeämpää ja lämpimämpää kuin muut villat. 
Kašmirvilla on ihoa hyväilevää, kevyttä, hengittävää ja haurasta. Toisaalta kašmirvilla nukkaantuu niin kuin villat yleensä.
Laadun vaihtelu

Kašmirvillaa on saatavilla useaa eri laatua. Koska tuotanto on niin hajaantunut, sekaan mahtuu paljon halvempaa, kehnolaatuista kašmiria. Kašmirin käsittelyssä mm. Skotlanti on vuosien saatossa osoittautunut erityisen tasokkaaksi. Tässä maassa on vuosisataiset perinteet villan kutomisessa ja – toisin kuin Aasiassa – kutomot ovat hyvin vaativia sertifioinnin ja laatutason suhteen. Tästä todisteena esimerkiksi The Scottish Cashmere Clubin kaltaiset järjestöt.lähde?
Esimerkiksi Mongoliasta on alkanut tulla alan teollistumisen myötä huonompilaatuista kašmirvillaa. Huonompaa kašmirvillaa saa halvemmalla, samoin kuin kašmirvillan ja muiden kuitujen seosta.
Hoito

Kašmirvilla on tuuletuksessa puhdistuvaa ja sitä ei tarvitse pestä kuin harvoin. Kašmirvillaisia vaatteita täytyy käsitellä ja pestä hellävaroen välttäen kovakouraisia otteita ja mekaanista muokkausta. Pesu tapahtuu haaleassa vedessä neutraalilla pesuaineella. Kašmirvaatteet voidaan pestä käsin kylmässä vedessä tai hienopestä koneessa pesupussissa kašmirvillalle tarkoitetulla pesuaineella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kašmirvilla Wikimedia Commonsissa
Ville Raivio: Kashmirvilla Keikari.com.  22.3.2015. Viitattu 16.1.2021. (englanniksi)
CCMI etusivu The Cashmere and Camel Hair Manufacturers Institute (CCMI). Viitattu 16.1.2021. (englanniksi)
Kašmirvillaa tuottavia pashminavuohia Ladakhissa Kashmirin alueella.
Kari Kataja

Kari Sakari Kataja (s. 23. huhtikuuta 1966 Pälkäne) on entinen suomalainen ampumahiihtäjä.
Kataja sijoittui Albertvillen 1992 olympialaisissa 10 kilometrin kilpailussa 27:nneksi ja viestissä kahdeksanneksi. MM-kilpailuissa hän sijoittui 20 kilometrillä 41:nneksi vuonna 1990 sekä viestissä 15:nneksi vuonna 1993.
Kari Kataja edusti seuratasolla Pälkäneen Lukkoa. Hän saavutti SM-pronssia 20 kilometrillä vuonna 1991 ja SM-hopeaa 10 kilometrillä vuonna 1992.
Luettelo pikkuplaneetoista: 185001–186000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
185001:stä ja päättyen 186000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 19001–20000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 19001:stä ja päättyen 20000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Kasvipatologia

Kuusensuopursuruoste (Chrysomyxa ledi)
Kasvipatologia on oppi kasvitaudeista. Niitä aiheuttavat sekä bioottiset että abioottiset tekijät. Bioottisiin tekijöihin kuuluvat loiskasvit, sienet, bakteerit, virukset ja viroidit. Sen sijaan eläinten aiheuttamia tuhoja ei lasketa kasvipatologiaan. Abioottisia tekijöitä ovat muun muassa ravinnepuutokset. Suomessa kasvipatologiaa voi opiskella vain Helsingin yliopiston maataloustieteiden laitoksella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kasvipatologia Wikimedia Commonsissa
Biologia
| --- | --- |
Osa-alueita:   Aerobiologia  Anatomia  Astrobiologia  Biokemia  Ekologia  Eliömaantiede  Eläintiede  Etologia  Evoluutiobiologia  Fysiologia  Genomiikka  Hydrobiologia  Iktyologia  Kasvipatologia  Kasvitiede  Kehitysbiologia  Kudosoppi  Meribiologia  Mikrobiologia  Molekyylibiologia  Muoto-oppi  Neurotiede  Paleontologia  Parasitologia  Perinnöllisyystiede  Sienitiede  Solubiologia  Systematiikka  Taksonomia  Toksikologia 
Käsitteitä:   abioottinen  aineenvaihdunta  biodiversiteetti  biomi  biotooppi  biosfääri  DNA  ekologinen lokero  ekosysteemi  eliöyhteisö  evoluutio  kelpoisuus  lisääntyminen  luonnonvalinta  populaatio  ravinto  sukkessio  uhanalaisuusluokitus  yhteyttäminen  pääjakso  kaari 
Aiheeseen liittyvää:  biologian filosofia
Kastanjasirkku

| Kastanjasirkku |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Sirkut Emberizidae
Suku::  Pajusirkut Schoeniclus
Laji::  rutilus
Kaksiosainen nimi
 Schoeniclus rutilus  (Pallas, 1776) 
Synonyymit
 Emberiza rutila 
Katso myös
   Kastanjasirkku Wikispeciesissä   Kastanjasirkku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kastanjasirkun munia.
Kastanjasirkku (Schoeniclus rutilus) on sirkkujen heimoon kuuluva varpuslintu. Lajin nimesi ja kuvaili Peter Simon Pallas 1776.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 12½–13½ cm eli se on selvästi keltasirkkua pienempi. Juhlapukuisen koiraan pää, rinta ja yläpuoli ovat kirkkaan puna- eli kastanjanruskeat ja alapuoli keltainen. Nuori koiras ja jotkut vanhat naaraat ovat alta keltaisia ja päältä ruskehtavia. Nuori lintu ja useimmat naaraat ovat alta vaaleita tummin pitkittäisraidoin ja päältä sirkkumaisen ruskeita. Yläperä on kaikissa puvuissa punaruskea.
Vanhoilla linnuilla on täydellinen sulkasato kesällä, nuorilla linnuilla vain osittainen eli siipi- ja pyrstösulat eivät vaihdu.
Esiintyminen

Pesimäalue on Itä-Siperiassa. Muuttolintu, joka talvehtii Intiassa, Kaakkois-Aasiassa ja Etelä-Kiinassa. Tavattu harvoin Euroopassa. Suomessa laji on tavattu vain kaksi kertaa, 30.9.-1.10.2002 Uudessakaupungissa ja 24.10.2018 Luvian Säpissä. Lajia on myös tavattu toisinaan tarhakarkulaisina. Laji ei ole maailmalaajuisesti uhanalainen.
Elinympäristö

Taigan kosteat osat.
Kasthanaia

| Kasthanaia> Κασθαναία.Sijainti |
| --- | --- |
 Kasthanaia
Koordinaatit:  39°34′16″N, 22°57′16″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Kamári, Keramídi, Rígas Feraíos, Magnesia, Thessalia
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Magnesia, Thessalia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kasthanaia (m.kreik. Κασθαναία, myös Kasthanaie, Κασθαναίη, Kastanaia, Κασταναία; lat. Casthanaea) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Magnesiassa Thessaliassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Rígas Feraíoksen kunnan alueella lähellä nykyistä Keramídin kylää.
Maantiede

Kasthanaian kaupunki sijaitsi Pelion (nyk. Pílio) -vuoren juurella Magnesian itärannikolla eli Egeanmeren rannalla. Samalla rannikolla Kasthanaiasta pohjoiseen sijaitsivat Rhizuksen ja Eurymenain kaupungit ja etelään Sepiaksen niemi. Kasthanaian kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä.
Historia

Kasthanaian historiasta tiedetään vain vähän. Antiikin historiassa sen mainitsee lähinnnä Herodotos, kertoessaan suuresta myrskystä, johon Kserkseen laivasto joutui Magnesian rannikon edustalla vuoden 480 eaa. hyökkäyksessään Kreikkaan, ja joka tuhosi osan laivoista. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Kasthanaios (Κασθαναῖος) ja Kassanaeus (Κασσαναεύς). Pelion-vuoren itärinteellä runsaana kasvanut kastanjapuu sai nimensä kaupungista.
Rakennukset ja löydökset

Kasthanaian paikalta on löydetty akropoliin ja alakaupungin muurien jäänteitä, jotka ajoitetaan 400-luvulle eaa. Muurit oli tehty tasakokoisista kivistä, ja niitä on säilynyt parhaimmillaan seitsemän kivikerroksen korkeudelta. Kaupungissa oli Afrodite Kasthanitiille omistettu temppeli.
Erkki Kataja

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Lontoo 1948 | seiväs |  |
Erkki Olavi Kataja (19. kesäkuuta 1924 Kuusankoski – 27. huhtikuuta 1969 Kuusankoski) oli suomalainen seiväshyppääjä ja olympiamitalisti. Hän edusti Lahden Kalevaa, Turun Urheiluliittoa ja Kuusankosken Urheiluseuraa. Kataja tuli tunnetuksi siitä että hän hyppäsi kesähelteilläkin pipo päässä. Ammatiltaan hän oli poliisi.
Kataja paransi kesäkuussa 1950 seiväshypyn Suomen-ennätystä kahdella senttimetrillä lukemiin 427. Hän jäi kuitenkin elokuun Kalevan kisoissa kolmanneksi, joten häntä ei valittu Suomen joukkueeseen Brysselin EM-kisoihin.
Saavutuksia

olympiahopeaa Lontoo 1948 (seiväshyppy, tulos 420, Suomen ensimmäinen olympiamitali seiväshypyssä)
olympialaisten 10. sija Helsinki 1952 (tulos 410)
SM-kultaa 1947–1949
ennätys 427, Varkaus 2. heinäkuuta 1950
Kataisk

| Kataisk Катайск Катайск |
| --- | --- |

 Vaakuna
 fiKataisk 
 56°18′00″N, 62°34′01″E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Kurganin alue
Piiri:  Kataisk
Maantiede
Kokonaispinta-ala:  146 km²
Korkeus merenpinnasta:  100 m
Aikavyöhyke:  UTC+5 (MSK+2)
Väestö
Väkiluku (2009):  14 400
Väestötiheys:  98,6 as./km²
Kataisk (ven. Ката́йск) on kaupunki Kurganin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Obin vesistöön kuuluvan Iset-joen varrella 214 kilometriä Kurganista luoteeseen. Kaupunki on Kataiskin piirin keskus. Sen kautta kulkee Jekaterinburgin ja Kurganin välinen rautatie. Asukkaita on 14 400 henkeä (vuonna 2009).
Vuonna 1655 venäläiset rakensivat Kataiskiin linnoituksen suojaksi paimentolaisten hyökkäyksiltä. 1700–1800-luvuilla sen kautta kulki tärkein Siperian kauppareitti. 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa Kataisk oli huomattava viljantuotannon keskus. Toisen maailmansodan aikana sinne evakuoitiin Melitopolin pumpputehdas. Kaupunginoikeudet Kataisk sai vuonna 1944.
Nykyään Kataisk on maatalousalueen keskus, jossa on pumpputehdas sekä rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kataiskin piirin sivusto (venäjäksi)
Kasvatuksellinen kuntoutus

Kasvatuksellinen kuntoutus on kuntoutuksen perinteisen jaottelun – lääkinnällinen, kasvatuksellinen, ammatillinen, sosiaalinen kuntoutus – vaikeimmin rajattavissa oleva alue. Kasvatuksellinen kuntoutus menee paljolti päällekkäin erityisopetuksen ja vammaisten lasten varhaiskasvatuksen ja hoidon kanssa. Kasvatuksellinen kuntoutus sisältää ne tukimuodot, joilla vammaisuuden ja pitkäaikaisen sairauden yksilön sosiaaliselle ja kulttuuriselle kehitykselle mahdollisesti asettamat esteet pyritään voittamaan. Silloin kun kysymys on aikuisesta elinikäisestä oppijasta, puhutaan uudemmalla termillä opinnollisesta kuntoutuksesta.
Suomalaisia luonnehdintoja kasvatuksellisesta kuntoutuksesta

Pentti Murto määrittelee kasvatuksellisen kuntoutuksen lyhyesti näin: Kasvatuksellinen kuntoutus tarkoittaa erityisopetusta ja myös tukitoimia integraatiossa, jolloin otetaan huomioon oppilaan yksilöllisen tuen tarve. Kasvatuksellinen kuntoutus on yhdistävänä tekijänä kasvatuksen, oppilashuollon ja kuntoutuksen välillä, ja se toimii välineenä muun kuntoutuksen tavoitteiden saavuttamiseksi tai täydentämiseksi.
Ylivieskan ammattiopiston opetuksessaan soveltaman määrittelyn mukaan kasvatuksellinen kuntoutus voidaan ymmärtää laajassa merkityksessä niin, että se kattaa kaiken uuden oppimisen eri-ikäisten ihmisten elämässä ja tilanteissa, joissa halutaan muutosta ihmisen toimintakykyyn.
Kasvatuksellinen kuntoutus vakiintui suomalaiseen kuntoutusterminologiaan 1970-luvun alussa julkaistun Kuntoutus -kirjan ansiosta. Siinä hahmoteltiin kuntoutuksen nelijako tukeutumalla vastaaviin kansainvälisiin järjestöihin, jolloin lääkinnällinen kuntoutus olisi WHO:n vastuulla, ammatillinen kuntoutus ILO:n vastuulla, sosiaalinen kuntoutus YK:n vastuulla ja kasvatuksellinen kuntoutus Unescon vastuulla. Mainitussa teoksessa sopeutumisvalmennus luettiin myös osaltaan kasvatukselliseksi kuntoutukseksi.
Varhaiskasvatus ja lastensuojelu

Yleisesti hyväksytty normaalipalvelujen ensisijaisuuden periaate merkitsee sitä, että lasten ja nuorten hyvinvointia tuetaan kaikkien peruspalvelujen yhteydessä ja että erityispalvelujen käyttö on aina harkittava yksittäistapauksittain. Lastensuojelulaissa kuntouttava työote on mukana periaatteena, mutta ei julkituotuna käsitteenä. Näin ollen kasvatuksellista kuntoutusta ei sellaisenaan laissa esiinny. Tosin lapsen (ja nuoren) kuntoutus tulee siinä otetuksi huomioon seuraavissa kohdin
taloudellisen tuen ja asumisen turvaaminen kun lapsi on kuntoutuksen tarpeessa
lapsen kuntoutumista tukevat hoito- ja terapiapalvelut kuuluvat lastensuojelun avohuollon tukitoimiin
sijoitusta voidaan käyttää lapsen kuntouttamiseksi
Varhaiskasvatuksessa on alettu painottaa erityisen tuen ohella koko henkilöstön valmiuksia varhaiseen tukeen. Vahvimmin kasvatuksellinen kuntoutus painottuu erityislastentarhanopettajan tehtävissä, joihin kuuluu esimerkiksi lasten erityisten tuen tarpeiden, erilaisten vammojen ja kroonisten sairauksien tuntemus ja konsultatiivinen osaaminen.
Nuorisolaissakaan (72/2006) ei kasvatuksellista kuntoutusta mainita erikseen, vaikkakin lain käsite ”sosiaalinen vahvistaminen” (empowerment) voitaisiin tulkita ainakin nuorempien henkilöiden (lain määrittelemä nuori on alle 29 vuotta) kasvatukselliseksi kuntoutukseksi.
Matti Kasvio

Matti Juhani Kasvio (20. helmikuuta 1944 Helsinki – 21. elokuuta 2013 Espoo) oli suomalainen uimari.
Ura

Kasvio edusti Suomea Tokion 1964 olympialaisissa, joissa hän karsiutui 100 metrin vapaauinnin ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestin alkuerissä. EM-kilpailuissa hän sijoittui kuudenneksi 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä Leipzigissa 1962 sekä kahdeksanneksi 200 metrin perhosuinnissa Utrechtissa 1966.
Kasvio voitti Pohjoismaitten mestaruuden 200 metrin perhosuinnissa vuonna 1963, 400 metrin vapaauinnissa vuonna 1965, 400 metrin sekauinnissa vuonna 1967 sekä 4 × 100 metrin sekauintiviestissä vuosina 1961 ja 1967. Suomen mestaruuden hän voitti 23 kertaa henkilökohtaisilla matkoilla ja kymmenen kertaa viesteissä vuosina 1961–1972. Hän paransi Suomen ennätystä eri uintimatkoilla yhteensä yli 20 kertaa. Hän edusti seuratasolla Helsingin Työväen Uimareita ja Tapiolan Uimareita.
Perhe

Matti Kasvion suvusta löytyy runsaasti uintimenestystä. Hänen isänsä Taisto Kasvio oli TUL:n mestari, ansioitunut valmentaja ja Tapiolan uimahallin johtaja. Äiti Mila Leskinen voitti kultaa vuoden 1937 Antwerpenin työläisolympialaisissa. Kasvion puoliso Ulla Patrikka edusti Suomea vuoden 1968 México Cityn olympialaisissa. Pariskunnan lapsista tunnetuin on olympiamitalisti ja maailmanmestari Antti Kasvio. Myös Mari, Nina ja Pinja Kasvio ovat SM-mitalisteja.
Katarkalain kieli

Katarkalain kieli on Afganistanin Kunarin maakunnassa Kunarin sivujoen Pechin alajuoksulla sijaitsevassa Katarkalan ja mahdollisesti myös Wotapurin kylässä puhuttava dardilainen kieli. Sen puhujamäärä on tuntematon.
Katarkalai kuuluu dardilaisten kielten keskisen ryhmän eteläiseen alaryhmään. Se toimii yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä.
Kasvattitytön tarina

| Kasvattitytön tarina> Mansfield Park |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Jane Austen
Kieli:  englanti
Genre:  kehitysromaani
Kustantaja:  T. Egerton
Julkaistu:  heinäkuussa 1814
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kasvattitytön tarina (Mansfield Park) on Jane Austenin romaani vuodelta 1814 (suomentanut A. R. Koskimies 1954). Siitä on tehty kuusiosainen televisiosarja BBC:lle 1983, ohjaus David Giles, elokuva Mansfield Park 1999, jonka on ohjannut Patricia Rozema ja televisioelokuva Mansfield Park – kasvattitytön tarina 2007, jonka ohjaajana toimi Iain B. MacDonald.
Tarina

Kasvattitytön tarina kertoo Jane Austenille tyypillisen 1800-luvun englantilaisen yläluokan elämään sijoittuvan rakkaustarinan.
Kolmesta sisaresta yksi nai kartanonherran, toinen papin ja kolmannen aviomiestä ei kannata edes mainita. Pappilan emäntänä hääräävä rouva Norris pitää kristillisenä velvollisuutenaan auttaa huonoon avioliittoon ajautunutta sisartaan, jolla on runsaasti lapsia. Hän esittää kartanon väelle, että nämä ottaisivat yhden lapsiraukoista suojatikseen.
Köyhä kymmenvuotias Fanny Price muuttaa asumaan tätinsä aviomiehen Sir Thomaksen kartanoon Mansfield Parkiin ja ystävystyy Thomaksen nuoremman pojan Edmundin kanssa. Aika kuluu ja lapset kasvavat rauhassa, kunnes pappilaan saapuu vieraita. Viehko ja sanavalmis nuori nainen varsinaisen naistenmiesveljensä kanssa viipyvät pidemmän aikaa sekoittaen kartanonväen elämän täydellisesti. Lopputuloksena on solmuja rakkaudessa, kun yksi rakastaa toista, joka on iskenyt silmänsä johonkuhun toiseen ja kolmas haaveilee ensimmäisestä.
Kirjallisuutta

Austen, Jane: Kasvattitytön tarina.  (Mansfield park, 1814.) Suomentanut A. R. Koskimies. 11. painos (1. painos 1954)  Hämeenlinna:  Karisto, 2000.  ISBN 951-23-4119-0
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mansfield Park Gutenberg-projektissa (englanniksi)
Mansfield Park äänikirjana LibriVoxissa (englanniksi)
Mansfield Park Kokoteksti äänikirjana ja erikielisinä käännöksinä. (englanniksi)
Mansfield Park PDF, PDB ja LIT tallennusmuodoissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Katasterismi

Katasterismi (m.kreik. Καταστερισμοί, 'sijoittaa tähtien joukkoon') tarkoittaa kreikkalaisessa mytologiassa esiintyvää sankarin tai henkilön muuttamista tähtikuvioksi heidän kuoltuaan. Termin alkuperä on Eratostheneen nimiin laitetussa mutta pseudepigrafisessa teoksessa Katasterismoi, joka käsittelee 42 tähtikuvion taustalla olevia myyttejä niiden synnystä. Katasterismia esiintyy muun muassa kertomuksissa Andromedasta, Perseuksesta ja Kassiopeiasta, Berenikestä, dioskuureista ja Orionista.
Katalaunien kenttien taistelu

Katalaunien kenttien taistelu (myös Katalaunisten kenttien taistelu) käytiin vuonna 451 roomalaisen kenraalin Aëtiuksen johtamien liittoutuneiden joukkojen ja Attilan johtamien hunnien välillä. Taistelu käytiin nykyisen Koillis-Ranskan alueella roomalaisen Catalaunumin, nykyisen Châlons-en-Champagnen kaupungin pohjoispuolella. Katalaunien kenttien taistelu oli Länsi-Rooman valtakunnan viimeinen suuri sotilasoperaatio.
Kumpikin armeija koostui useiden kansojen lähettämistä joukoista. Aëtiuksen liittoutumaan kuuluivat muun muassa visigootit, saalilaiset ja ripuaariset frankit, sarmaatit, burgundit sekä saksit. Visigoottien kuningas Teoderik I kaatui taistelussa, ja hänen poikansa Thorismund nimitettiin uudeksi kuninkaaksi taistelukentällä. Attilan liittolaisina on mainittu gepidit ja ostrogootit sekä mahdollisesti myös jotkin burgundi- ja frankkiheimot.
Katalaunien kenttien taistelun voittaja jäi epäselväksi, vaikka hunnit joutuivatkin vetäytymään takaisin asuinsijoilleen Pannoniaan. Taistelua on usein pidetty yhtenä Euroopan historian käännekohdista. Se ei kuitenkaan varsinaisesti pysäyttänyt hunnien Euroopan valloitusta. Attila pystyi jo seuraavana vuonna hyökkäämään Italiaan ja aiheuttamaan siellä paljon tuhoa. Hunnien hyökkäykset tyrehtyivät vasta Attilan kuoltua.
On väitetty, että hunnit olisi voitu kukistaa taistelussa lopullisesti ja että Thorismund olisi halunnut tehdä tämän kostaakseen isänsä kuoleman, mutta että Aëtius olisi halunnut pitää hunnit uhkana germaanikansoille, niin että nämä eivät olisi voineet uhata Länsi-Roomaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Katalaunien kenttien taistelu Wikimedia Commonsissa
Taistelua kuvaava miniatyyrimaalaus 1300-luvulta.