stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Juho Olkinuora
Maajoukkueura

Olkinuora edusti Suomea Pekingin olympiakisoissa 2022, jolloin hän voitti kultaa. Olkinuora pelasi turnauksessa kuitenkin vain yhden ottelun ja hän toimi pääasiassa kakkosmaalivahtina Harri Säterille. Hän pelasi myös MM-kilpailuissa vuosina 2019, 2021, 2022 ja 2023, joista vuosien 2019 ja 2022 turnaukset päättyivät maailmanmestaruuteen ja vuoden 2021 turnaus hopeaan. Vuoden 2019 turnauksessa hän puki seitsemään otteluun, mutta Olkinuora pelasi kuitenkin vain alkulohkon ottelussa 17. toukokuuta 2019 Britanniaa vastaan. Hän torjui arvokisadebyytissään nollapelin Suomen voitettua ottelun lukemin 5–0. Olkinuora torjui ottelussa 12 kertaa. Vuoden 2021 turnauksessa hän nousi Suomen ykkösmaalivahdiksi ja pelasi seitsemän ottelua. Puolivälieräottelussa Tšekkiä vastaan Olkinuora torjui joukkueelleen nollapelin ja välieräpaikan, kun Suomi voitti ottelun lukemin 1–0. Hän torjui ottelussa 28 kertaa. Olkinuora valittiin joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi, kuten myös Yhdysvaltoja vastaan pelatun avausottelun päätteeksi. Media valitsi hänet turnauksen tähdistökentälliseen. Myös valmentajat valitsivat Olkinuoran Suomen turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta.
Vuoden 2022 turnauksessa Olkinuoran kaikki kahdeksan pelattua ottelua päättyivät voittoon ja niistä neljä nollapeliin. Hänen päästettyjen maalien keskiarvonsa 1.11 oli koko turnauksen paras. Olkinuora valittiin koko turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi, parhaaksi maalivahdiksi ja tähdistökentälliseen. Valmentajat valitsivat hänet Suomen turnuksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Olkinuora valittiin myös Tšekkiä vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi. Vuoden 2023 turnauksessa hän jäi lopulta kakkosmaalivahdiksi Emil Larmille ja pelasi kaksi ottelua. Yhteensä Olkinuora on pelannut 40 A-maaottelua. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Nordic Cupissa 11. huhtikuuta 2019 Aalborgissa Tanskaa vastaan. Olkinuora torjui samalla myös ensimmäisen nollapelinsä A-maajoukkueessa Suomen voitettua ottelun lukemin 0–1. Hän torjui ottelussa 15 kertaa.
Olkinuora on pelannut myös yhden poikien maaottelun.
Pelityyli

Olkinuoran aiemman seuran, SM-liigajoukkue JYPin silloisen maalivahtivalmentaja Ari-Pekka Siekkisen mukaan hänen pelityylinsä muistuttaa paljon Pohjois-Amerikan maalivahtien edustamaa koulukuntaa aktiivisuudellaan, fyysisyydellään ja tehokkaan jäänpinnan sivuttaisliikkeellään.
Muuta

Jussi Olkinuoran isä oli toimittaja Hannu Olkinuora ja äiti on pappi, tietokirjailija ja toimittaja Hilkka Olkinuora. Jussi Olkinuoran veljentytär Milja Vuorenmaa voitti Minettien riveissä joukkuevoimistelun MM-kultaa vuonna 2017. Jussi Olkinuora kävi peruskoulun Tampereella ruotsinkielisessä Svenska samskolan i Tammerforsissa ja hän asui nuorena myös Ruotsissa.
Olkinuoralla on yhdysvaltalainen puoliso Emily.
Jussi Olkinuoran oikea etunimi on Juho, mutta hän taustoitti kutsumanimeään Jussia Pelicansin haastattelussa huhtikuussa 2018:
»Olin kuulemma viisivuotias, kun olin tullut eräänä päivänä tarhasta kotiin. Ilmoitin vanhemmilleni, että haluan minua kutsuttavan jatkossa Jussiksi. Tarhassa oli ollut saman niminen Juho, joka oli kiusannut muita, ja päätin, etten halua samaistua häneen. Siitä lähtien olen käyttänyt vain Jussi-nimeä.»
Tilastot > Maajoukkuetilastot

| Vuosi | Turnaus | O | V | H | MIN | PM | NP | PMK | TP% |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | MM | 1 | 1 | 0 | 60 | 0 | 1 | 0.00 | 100 |  |
| 2021 | MM | 7 | 6 | 1 | 431 | 10 | 1 | 1.39 | 94,3 |  |
| 2022 | OK | 1 | 1 | 0 | 62 | 3 | 0 | 2.90 | 90,0 |  |
| 2022 | MM | 8 | 8 | 0 | 487 | 94 | 4 | 1.11 | 94,8 |  |
| 2023 | MM | 2 | 2 | 0 | 120 | 4 | 0 | 2.00 | 84,6 |  |
Heikki Riihijärvi (poliitikko)

| Heikki Riihijärvi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 21. helmikuuta 1937 Kuopio
Kuollut: 23. syyskuuta 2002 (65 vuotta) Helsinki
Poliitikko
Puolue:  Suomen Maaseudun Puolue
Asema:  kansanedustaja (1983-1995)   kaupunginvaltuutettu (1984-1995)
Vaalipiiri:  Kuopion vaalipiiri
Kotipaikka:  Iisalmi
Heikki Anssi Riihijärvi (21. helmikuuta 1937 Kuopio – 23. syyskuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen poliitikko. Hän toimi kansanedustajana kolmen vaalikauden ajan vuosina 1983–1995 ja puolueensa Suomen Maaseudun Puolueen puheenjohtajana vuosina 1989–1991. Riihijärvi edusti kansanedustajana silloista Kuopion vaalipiiriä.
Heikki Riihijärvi nousi eduskuntaan Kuopion vaalipiiristä vuoden 1983 vaaleissa lähes 17 000 ääntä keränneen SMP:n kunniapuheenjohtajan Veikko Vennamon vanavedessä. Vuonna 1989 hänet valittiin SMP:n uudeksi puheenjohtajaksi edeltäjänsä Pekka Vennamon siirtyessä Posti- ja telelaitoksen pääjohtajaksi. Riihijärvi erosi SMP:stä syyskuussa 1993 ja perusti oman Suomalainen Rintama -nimisen yhden miehen eduskuntaryhmän. Vuoden 1995 vaaleissa hän lähti keskustan ehdokkaaksi, mutta putosi eduskunnasta.
Riihijärvi oli varsinaiselta ammatiltaan pappi. Hän toimi vuosina 1969–1972 Iisalmen seurakunnan virallisena apulaisena, vuosina 1972–1975 Pyhäjärven seurakunnan kappalaisena ja vuosina 1975–1995 Iisalmen seurakunnan kirkkoherrana. Hän sai vuonna 1987 rovastin arvonimen.
Kirjallisuutta

Kellberg, Aarno: Heikki Riihijärvi. Mies ja pappi.  WSOY, 1994.  ISBN 951-0-19810-2
Aiheesta muualla

.aspx Heikki Riihijärvi Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Pekka Vennamo | Suomen Maaseudun Puolueen puheenjohtaja 1989–1991 | Seuraaja: Tina Mäkelä |
Suomen Maaseudun Puolueen kansanedustajat
| n k Suomen Maaseudun Puolueen kansanedustajat 1983–1987 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (17):  Arranz  Bogdanoff (1984–1987)  Eklund  Enävaara (1983–1984†)  Joutsenlahti  Jyrkilä  Kettunen  Kortesalmi  Koskinen  Leppänen  Mäkipää  Pohto  Ratu  Riihijärvi  Skön  Vainio  P. Vennamo  V. Vennamo 
| n k Suomen Maaseudun Puolueen kansanedustajat 1987–1991 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (9):  Aittoniemi  Joutsensaari (1989-1991)  Jurva  Kettunen (1989–1991)  Kortesalmi (1987–1989)  Leppänen  Mäkelä  Mäkipää  Riihijärvi  Vennamo (1987–1989)  Vistbacka 
| n k Suomen Maaseudun Puolueen kansanedustajat 1991–1995 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (7):  Aittoniemi  Jurva  Mäkelä  Mäkipää  Riihijärvi  Suhonen  Vistbacka 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Eduskunta
Irma Rihtniemi-Koski

| Irma Rihtniemi-Koski> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 27. maaliskuuta 1926 Helsinki
Kuollut: 6. tammikuuta 1981 (54 vuotta) Helsinki
Poliitikko
Puolue:  Kansallinen Kokoomus
Asema:  kansanedustaja (1975–1981)
Vaalipiiri:  Uudenmaan läänin vaalipiiri
Puoliso:  Rauno Koski (1948)
Irma Rihtniemi-Koski (27. maaliskuuta 1926 Helsinki – 6. tammikuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen poliitikko ja kokoomuksen kansanedustaja vuosina 1975–1981. Rihtniemi-Koski toimi myös Kokoomuksen Naisten Liiton varapuheenjohtajana.
Rihtniemi-Kosken luottamustoimiin kuuluivat muun muassa kokoomuksen puoluehallituksen jäsenyys ja Vantaan kaupunginvaltuuston varapuheenjohtajuus. Presidentin valitsijamies hän oli vuoden 1978 vaalissa. Eduskuntaan hänet valittiin Uudenmaan läänin vaalipiiristä vuoden 1975 vaaleissa. Kun Rihtniemi-Koski kuoli 6. tammikuuta 1981, hänen tilalleen eduskuntaan nousi varasijalta Jouni J. Särkijärvi.
Perhe, koulutus ja työura

Rihtniemi-Koski oli omaa sukua Rihtniemi. Hänen veljensä Juha Rihtniemi toimi sekä kansanedustajana että Kansallisen Kokoomuksen puheenjohtajana. Rihtniemi-Kosken isä oli puolestaan varatuomari, everstiluutnantti ja kokoomuksen perustajajäsen Elja Rihtniemi ja äiti Doris Ingrid Gruene. Isoisä filosofian tohtori Volter Rihtniemi (ent. Högman) oli myös vanhasuomalainen ja kokoomuksen keskeinen hahmo 1920-luvun Kainuussa. lähde?
Rihtniemi-Koski valmistui ylioppilaaksi vuonna 1945. Suoritettuaan merkonomin tutkinnon vuonna 1947 hän työskenteli kirjeenvaihtajana Oy Radiator Ab:ssä 1947–1950 ja Oy Algol Ab:ssä 1950–1956. Hän suoritti humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnon 1961 ja työskenteli Suomen liikemiesten kauppaopiston kieltenopettajana vuosina 1962–1973. Samalla hän luki itsensä filosofian kandidaatiksi 1971 ja filosofian maisteriksi 1972.
Irma Rihtniemi avioitui varatuomari Rauno Kosken kanssa vuonna 1948. Rauno Koski toimi kokoomuksen puoluesihteerinä 1960–1965 ja myöhemmin Yleisradion hallintojohtajana. lähde?
Aiheesta muualla

.aspx Irma Rihtniemi-Koski Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat
| n k Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat 1975–1979 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (35):  Asunta  Hetemäki-Olander  Hokkanen  Holkeri (1975–1978)  Hollming (1975–1978†)  Häikiö  Häkämies  Impiö  Jaatinen  Jartti  Jokinen  Juhola  Junnila  Kanerva  Kauppi  Koppanen  Lampinen  Lattula  Laurila (1978–1979)  Linkola  Linkomies-Pohjala  Miettinen  Mikkola  Mykkänen  Mäki  Mäki-Hakola  Mäkynen (1979)  Mörttinen  Pelttari (1978–1979)  Perho  Pohjala  Puolanne  Pystynen  Rainio (1975-1978)  Rihtniemi-Koski  Salmenkivi (1975–1979†)  Salolainen  Salonen (1975–1977†)  Sillantaus  Torikka (1977–1979)  Vaittinen-Kuikka 
↑  Kullervo Rainio erosi kokoomuksen eduskuntaryhmästä 1978 ja liittyi Perustuslaillisen kansanpuolueen eduskuntaryhmään  
| n k Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat 1979–1983 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (47):  Aaltio  Hakala  Hetemäki-Olander  Hokkanen  Holvitie  Häikiö  Ihamäki  Impiö  Jaatinen  A. Jokinen  P. Jokinen  Järvenpää  Kanerva  Kauppi  Koppanen  Kuuskoski (1979–1980)  Laitinen  Lampinen  Lattula  Laurila  Linkomies-Pohjala  Louvo  Löyttyniemi  Miettinen  Mikkola  Mäki-Hakola  Mäkynen  Mörttinen   Nikkilä  Pelttari  Perho  Pesola  Petäjäniemi  Pohjala  Pukkio  Puolanne  Pystynen  Rihtniemi-Koski (1979–1981†)  Saarikoski  Salolainen  Sillantaus  Särkijärvi (1981–1983)  Torikka  Ursin  Valo  Viljanen  Vänskä  Zyskowicz 
↑  Eeva Kuuskoski erosi kokoomuksen eduskuntaryhmästä 1980 ja liittyi Keskustan eduskuntaryhmään.  1 2  Irma Rihtniemi-Koski kuoli kesken vaalikauden 6. tammikuuta 1981.  
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta
Tauno Saukkonen

Tauno Saukkonen (30. tammikuuta 1902 Parikkala – 23. syyskuuta 1965 Lappeenranta) oli suomalainen poliitikko. Saukkonen toimi Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1939–1948 edustaen ensin Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä ja sitten Kymen läänin itäistä vaalipiiriä. Kunnallispolitiikassa Saukkonen toimi Parikkalan ja Simpeleen kunnanvaltuustojen puheenjohtajana sekä Parikkalan kunnallislautakunnan esimiehenä. Saukkonen toimi presidentin valitsijamiehenä vuosina 1937, 1940 ja 1943. Saukkonen kävi kansakoulun ja maamieskoulun. Politiikan ulkopuolella hän toimi maanviljelijänä Parikkalassa vuoteen 1946 sekä Simpeleellä 1946–1965, julkisena kaupanvahvistajana, Simpeleen manttaalilautakunnan asianhoitajana, Simpeleen osuuskassan johtajana 1928–1940 sekä 1958–1959 ja Simpeleen osuusmeijerin kirjanpitäjänä. Saukkosen vanhemmat olivat maanviljelijä Heikki Saukkonen ja Liisa Poutanen. Saukkosen puoliso vuodesta 1924 oli Hilja Asikainen. Saukkoselle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi vuonna 1949.
Petter Savola

Petter Erik Mikael Savola (24. tammikuuta 1932 Leppävirta – 5. maaliskuuta 2018 Kuopio) oli suomalainen lääkäri ja poliitikko.
Savola suoritti lääketieteen lisensiaatin tutkinnon vuonna 1960 ja valmistui sisätautien erikoislääkäriksi vuonna 1965. Hän toimi lääkärinä Niuvanniemen sairaalassa 1961, Kuopion keskussairaalassa 1961–1964 ja Kuopion sisätautisairaalassa vuodesta 1964 sekä muun muassa Kuopion Lääninvankilan lääkärinä 1966–1973 ja Kuopion yhteiskoulun lääkärinä 1963–1973. Vuonna 1989 hänelle myönnettiin lääkintöneuvoksen arvonimi.
Kansanedustajana Savola toimi kaksi vaalikautta vuosina 1975–1983 edustaen Kuopion läänin vaalipiiriä ja kuului Keskustan eduskuntaryhmään. Eduskunnan valiokunnista hän oli jäsenenä suuressa valiokunnassa, talousvaliokunnassa ja sosiaalivaliokunnassa. Presidentin valitsijamiehenä hän toimi vuosina 1978 ja 1982.
TerraSAR-X

Kaukokartoitussatelliitit TanDEM X ja Terra SAR X kuvattuna kun ne kiitävät tiiviissä muodostelmassa. Alavasemmalla suurennos osakuvasta.
Satelliittien TanDEM-X ja TerraSAR-X ensimmäinen bistaattinen tutkakuva näyttää Etnan seinämää. Kuvan vasemmalla puolella, tulivuoren alapuolella on Catanian kaupunki näkyy kasana kirkkaita pisteitä. Satelliitit kulkevat 350 metrin etäisyydellä toisistaan.
TerraSAR-X on pieni saksalainen kaukokartoitussatelliitti, jonka instrumenttina on SAR-tutka.
Uusi rahoitusmalli

TerraSAR-X on ensimmäinen satelliitti Saksassa, joka on valtion tutkimuskeskuksen DLR:n ja yksityisen yrityksen yhdessä rahoittama. DLR:n osuus on 102 miljoonaa euroa ja EADS Astrium GmbH-yrityksen osuus on 28 miljoonaa euroa. Myös Bundesministerium für Bildung und Forschung (BMBF) eli Saksan opetus- ja tutkimusministeriö on mukana satelliitin rahoituksessa.
TerraSAR-X-satelliitin projektipäällikkö on Rolf Werninghaus.
Tekniikka

Tutka toimii X-taajuuskaistalla (aallonpituus 31 mm eli 9,6 GHz taajuus). Kuvan resoluutio eli tarkkuus on noin yksi metri. SAR-tutkan massa on 394 kg.
Satelliitissa on Laser Communication Terminal (LCT), joka on tiedonsiirtokoe. Sen rakensi DLR:n rahoituksella saksalainen TESAT-yhtiö.
Siinä on myös Tracking, Occultation and Ranging Experiment eli TOR-koe, jonka rakensivat GeoForschungsZentrum Potsdam (GFZ) ja Center for Space Research (University of Texas). TOR mahdollistaa satelliitin tarkan asennonsäädön, joka parantaa tutkakuvien laatua. Siinä on kaksitaajuinen GPS (Global Positioning System) ja laserreflektori.
TerraSAR-X on 5 m korkea ja painaa 1000 kg. Sen rata on naparata, aurinkosynkroninen kiertorata, jonka inklinaatio on 98 astetta. Satelliitin nominaalinen elinikä on viisi vuotta.
Laukaisu

Satelliitti laukaistiin Dnepr-kantoraketilla Baikonurin kosmodromilta 15. kesäkuuta 2007. Laukaisu tapahtui seitsemän kuukautta myöhässä alkuperäisestä aikataulusta. Tämä johtui Dnepr-kantoraketin tuhoutumisesta vuoden 2006 lopun laukaisussa ja sen aiheuttamasta onnettomuustutkinnasta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
TSX (TerraSAR-X) Mission eoPortal. Viitattu 26.8.2018 (englanniksi) .
Bartusch, Michael: TerraSAR-X German Aerospace Center DLR.  15.6.2007. Viitattu 26.8.2018 (englanniksi) .
TerraSAR-X image of the month – Lively winter view German Aerospace Center DLR.  2.3.2012. Arkistoitu 26.8.2018. Viitattu 26.8.2018 (englanniksi) .
TerraSAR-X Archive Airbus. Arkistoitu 26.8.2018. Viitattu 26.8.2018 (englanniksi) .
Filemon Savenius

Filemon Savenius (8. maaliskuuta 1883 Mallusjoki, Orimattila – 1939 jälkeen Neuvostoliitto, julistettu kuolleeksi 1. tammikuuta 1974) oli suomalainen maanviljelijä ja puutavaramies sekä sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustaja.
Saveniuksen vanhemmat olivat itsellinen Johan Savenius ja Maria Sofia Vilèn. Hän kävi kansakoulun ja työskenteli sitten renkinä, työnjohtajana ja kiertävänä koneasiamiehenä sekä harjoitti maalaistuotteiden ostoa ja myyntiä. Hän toimi maanviljelijänä ja puutavara-alan yrittäjänä Reisjärvellä vuoteen 1930 saakka. Hän kuului myös Reisjärven kunnanvaltuustoon ja kunnallislautakuntaan, minkä lisäksi hänellä oli lukuisia muita kunnan luottamustoimia. Hänet tunnettiin aktiivisena "toiminnan miehenä" kotipaikkakuntansa työväenliikkeessä. Sisällissodan alla hän oli organisoimassa paikallisen punakaartin toimintaa ja sodan aikana hän oli myös vangittuna. Savenius oli työväen ja pienviljelijäin vaaliliiton kansanedustajana 1924–1926 ja sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustajana 1927–1929 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli myös SKP:n jäsen vuodesta 1926 lähtien ja oli jäsenenä Reisjärven kunnanvaltuustossa ja -hallituksessa.
Vuonna 1930 Savenius joutui piileskelemään Lapuan liikkeen kannattajia, jotka aikoivat muiluttaa hänet. Hän päätti lopulta siirtyä Neuvostoliittoon ja myi ennen lähtöä omaisuuttaan maksaakseen velkansa. Savenius ylitti Neuvostoliiton rajan salaa kahden muun henkilön kanssa 4. joulukuuta 1930 Suomussalmella. Savenius toimi Perushkin työpunktin leirinjohtajana Neuvosto-Karjalassa 1932, hänet erotettiin puolueesta 1933 ja hän oli sitten rakennustyömiehenä Petroskoissa 1936–1939.
Savenius oli naimisissa Hilda Leppälän kanssa 1906–1921. Jäätyään leskeksi hän meni uusiin naimisiin Milja Fredrika Kantolan kanssa 1922. Haapajärven kihlakunta julisti Saveniuksen kuolleeksi 7. joulukuuta 1977, jolloin hänen kuolinpäiväkseen määrättiin 1. tammikuuta 1974.
Juhani Saukkonen

| Juhani Saukkonen> Suomen puolustusministeri |
| --- | --- |
 Sorsan III hallitus 19.2.1982 − 6.5.1983  
Edeltäjä:  Lasse Äikäs 
Seuraaja:  Veikko Pihlajamäki 
Kansanedustaja
 22.01.1972 – 25.03.1983  
Ryhmä/puolue:  Keskustan eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Kymen läänin vaalipiiri 
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. kesäkuuta 1937 Viipuri
Kuollut: 30. kesäkuuta 2024 (87 vuotta) Parikkala
Tiedot
Puolue:  Keskustapuolue
Veikko Antti Juhani Saukkonen (22. kesäkuuta 1937 Viipuri – 30. kesäkuuta 2024 Parikkala) oli suomalainen, kansanedustajana ja ministerinä toiminut poliitikko. Keskustalainen Saukkonen oli kansanedustajana Kymen läänin vaalipiiristä vuosina 1972–1983 ja toimi puolustusministerinä Kalevi Sorsan III hallituksessa vuosina 1982–1983. Presidentin valitsijamieheksi Saukkonen valittiin 1978 ja 1982.
Saukkonen oli Parikkalan kirkkoherra. Vuonna 1989 hän sai rovastin arvonimen.
Mirja Ryynänen

Mirja Ryynänen
| --- | --- |
Syntynyt:  11. marraskuuta 1944  (80 vuotta) Kuopio  
Ammatti:  poliitikko  
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Anja Mirja Kerttuli Ryynänen (o.s. Venäläinen, s. 11. marraskuuta 1944 Kuopion mlk) on suomalainen poliitikko, joka edustaa Suomen Keskustaa. Hän oli kansanedustajana Kuopion läänin vaalipiiristä 1987–1995, europarlamentaarikkona Suomea edustamassa ELDR-ryhmässä 1995–1999 sekä uudelleen kansanedustajana Kuopion vaalipiiristä 1999–2003.
Mirja Ryynänen opiskeli Helsingin yliopistossa kieliä, ja valmistui filosofian maisteriksi. Vuonna 1970 hän muutti asumaan Maaningalle, ja toimi 16 vuotta kieltenopettajana. Hän avioitui 1968 Savon Sanomien toimittajan Erkki Ryynäsen kanssa. Heillä on kaksi lasta.
Politiikkaan Ryynänen meni mukaan suostuttuaan keskustan eduskuntavaaliehdokkaaksi 1986. Hänet valittiinkin Eduskuntaan vuoden 1987 vaaleissa. Uudelleenvalinta 1991 vaaleissa varmistui peräti 9 600 äänellä. Eduskunta-aikanaan Ryynänen toimi aktiivisesti keskustan Kuopion piirissä, ja hän oli puolueen eduskuntaryhmän varapuheenjohtajana vuodesta 1993 eteenpäin. Eduskunnassa hän toimi pääosan ajasta sivistysvaliokunnan jäsenenä, ja oli alalla muutenkin aktiivinen: hänestä tuli Suomen kirjastoseuran puheenjohtaja vuodesta 1991 alkaen.
Suomen liityttyä Euroopan unioniin vuoden 1995 alusta sai päähallituspuolue viisi paikkaa Euroopan parlamenttiin, ja yhtenä edustajana sinne lähti myös Mirja Ryynänen. Kuten muutkin keskustalaiset, hän edusti unionissa Euroopan liberaalidemokraattista puoluetta (ELDR). Vuonna 1996 pidetyissä ylimääräisissä välikauden eurovaaleissa hänet valittiin uudelleen Suomen kuudenneksi suurimmalla 86 000 äänen määrällä. Parlamentissa Ryynänen ajoi varsinkin koulutukseen, kulttuuriin ja sivistykseen liittyviä asioita ja puhui erityisesti yleisten kirjastojen puolesta. Yhdessä Pohjois-Karjalasta tulleen edustajan, SDP:n Riitta Myllerin, kanssa he nostivat esille Itä-Suomea koskevia asioita.
Kauden päättyessä Ryynänen päätti palata Suomen politiikkaan. Kevään 1999 eduskuntavaaleissa hän sai jälleen Kuopion vaalipiirin suurimman kannatuksen, 8 600 ääntä. Hän palasi eduskuntaan EU-parlamentin kauden päättyessä saman vuoden kesällä, hänen paikkaansa eduskunnassa täytti kolmen kuukauden ajan varamies Markku Rossi. Mirja Ryynäsen jälkimmäinen pesti eduskunnassa jäi yhden kauden mittaiseksi. Hän toimi jälleen puolueensa eduskuntaryhmän puheenjohtajana vuodesta 2000 vuoden 2002 alkuun, mutta ilmoitti sitten, ettei asetu ehdolle seuraaviin vaaleihin. Hän johti samana keväänä hyvän ystävänsä Anneli Jäätteenmäen onnistunutta kampanjaa Keskustan puheenjohtajuuteen. Jätettyään puoluepolitiikan Mirja Ryynänen on jatkanut toimintaansa kulttuurin, sivistystoimen ja kirjastojen puolesta.
Mirja Ryynänen kuului keväällä ja kesällä 2006 Mikko Alkion puoluesihteeriyttä kannattaneeseen johtoviisikkoon Kyösti Karjulan, Aila Paloniemen, Antti Kaikkosen ja Pekka Myllymäen kanssa.
Aiheesta muualla

Mirja Ryynänen Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Keskustapuolueen ja Suomen Keskustan kansanedustajat
| n k Keskustapuolueen ja Suomen Keskustan kansanedustajat 1987–1991 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (40):  Aho  Alaranta  Anttila  Heikkinen  Huuhtanen  Ikonen  Isohookana-Asunmaa  Jokiniemi  Juhantalo  Jäätteenmäki  Kauppinen  Kietäväinen  Koistinen  Kokko  Kuuskoski-Vikatmaa  Kääriäinen  Lehtosaari  Maijala  Mattila  Nieminen  Pekkarinen  Pelttari  Pesälä  Pokka  Puska  Renko  Ryynänen  Röntynen  Saapunki  Saari  Sarapää  Sillanpää  Siuruainen  Tenhiälä  Tähkämaa  Vihriälä  Virolainen  Väistö  Väyrynen  Väänänen 
| n k Suomen Keskustan kansanedustajat 1991–1995 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (55):  Aho  Ala-Nissilä  Alaranta  Anttila  Aula  Björkenheim  Heikkinen  Huuhtanen  Isohookana-Asunmaa  Jokiniemi  Juhantalo (1991–1993)  Järvilahti  Jäätteenmäki  Kalli  Kauppinen  Kemppainen  Koistinen  Komi  Korkeaoja  Korva  Koski  Korteniemi (1994–1995)  Kuittinen  Kuuskoski  Kääriäinen  Laivoranta  Laukkanen  Lehtosaari  Leppänen  Liikkanen  Lindqvist  Mattila  Morri  Mölsä  Näsi  Pekkarinen  Pelttari  Pesälä  Pokka (1991–1994)  Puhakka  Pura (1992–1995)  Rehn  Renko (1991–1995)  Rossi  Ryynänen  Röntynen  Saapunki  Saari  Siuruainen (1991)  Suhola  Tenhiälä (1991–1992)  Vanhanen  Vihriälä  Viljanen  Virrankoski  Vuorensola  Väistö  Väyrynen  Ääri (1993–1995) 
Suomen europarlamentaarikot
| n k   Suomalaiset Euroopan parlamentin jäsenet (1995–1996) |
| --- | --- |
ELDR:  Järvilahti  Pelttari  E. Rehn  O. Rehn  Ryynänen  Väyrynen 
PES:  Iivari  Myller  Paakkinen  Rönnholm 
EPP:  Jouppila  Laurila  Rusanen  Toivonen 
EUL/NGL:  Stenius-Kaukonen 
G:  Hautala 
| n k   Suomalaiset Euroopan parlamentin jäsenet (1996–1999) |
| --- | --- |
ELDR:  Anttila (1996–1999)  Pohjamo (1999)  Ryynänen  Thors  Virrankoski  Väyrynen 
PES:  Donner  Myller  Paasilinna  Paasio 
EPP:  Ilaskivi  Laurila (1999)  Matikainen-Kallström  Otila  Piha (1996–1999) 
EUL/NGL:  Ilivitzky (1999)  Seppänen  Ojala (1996–1999) 
G-EFA:  Hautala 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Puola 
Henkilöt:  MEP-hakemisto  Eduskunta
Hengellinen musiikki

| Hengellinen musiikki |
| --- | --- |
Alkuperä:  psalmit
Alkuperämaa:  Israel
Kehittymisen ajankohta:  ensimmäinen vuosisata
Tyypillisiä soittimia:  laulu, orkesterisoittimet
Kehittyneitä tyylilajeja / suuntauksia:  harras musiikki, hengellinen aikuismusiikki, gospel
Hengellinen musiikki eli uskonnollinen musiikki on kokonaiskäsite, joka tarkoittaa kaikenlaisia uskonnollisiin teksteihin sävellettyjä hymnejä, lauluja ja laulelmia. Hengellisellä musiikilla voidaan tarkoittaa minkä tahansa uskonnon musiikkia.
Hengelliset laulut ovat kansanomaisen tai kevyen musiikin keinoin toteutetut uskonnollisien tekstien laulut. Hengellisten laulun sävelmällä ei ole tiukkoja muotovaatimuksia. Laulusta tekee hengellisen sen sisältämät uskonnollisesta kokemuksesta kertovat sanat.
Suomessa hengellisellä musiikilla on viitattu yleisesti kristilliseen musiikkiin ja erityisesti luterilaisen virsikirjan ulkopuolella oleviin, hartaustilaisuuksissa käytettyihin lauluihin. Kansainvälisesti hengellisillä lauluilla on viitattu myös Isosta-Britanniassa ja Yhdysvalloissa käytettyihin kansanomaisiin kristillisiin lauluihin.