stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kiuruveden työväentalo Puistonkulma
Historiaa

Kiuruveden kirkonkylän työväenyhdistys perustettiin joulukuussa 1905, ja se liittyi Suomen Työläisliittoon. Perustavassa kokouksessa yhdistykseen liittyi 42 jäsentä.
Vuonna 1907 yhdistys osti ensimmäisen talonsa tontteineen eräältä kauppiaalta. Samana vuonna yhdistys järjesti omalla talollaan arpajaiset rakennusrahastonsa hyväksi. Arpajaisten lisäksi ohjelmassa oli muun muassa puheita, laulua, urheilukilpailuja ja tanssia. Kuitenkin jo vuonna 1912 yhdistys päätti rakentaa uuden talon, ja käyttökunnossa uusi talo oli vuonna 1913. Vuonna 1930 talo suljettiin kommunistilakien nojalla maaherran päätöksellä.
Yhden lähteen mukaan yhdistys lakkautettiin vuonna 1932 kommunistilakien nojalla. Vuonna 1931 Pohjois-Savo -lehti tosin kertoi, että lakkauttamisvaatimusta oli käsitelty käräjillä, mutta yhdistys oli jo ehtinyt itse lakkauttaa toimintansa. Kiuruveden työväenyhdistys oli ilmeisesti vuonna 1922 liittynyt Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen ja muuttanut nimensä Kiuruveden Työväen ja Pienviljelijäin Yhdistykseksi. Lakkauttamisen pelossa se sitten lakkautti itse itsensä ja luovutti talon Kiuruveden sosialidemokraattiselle yhdistykselle. Vuonna 1930 talo päätyi kuitenkin valtion takavarikkoon. Vuonna 1936 sosialidemokraattinen yhdistys sai lunastaa sen valtiolta itselleen. Taloa myös kunnostettiin tässä vaiheessa, sillä se oli kuuden vuoden kiinniolon aikana rapistunut; muun muassa vesikatto uusittiin. Vuonna 1936 vietettiin avajaisjuhlat, joissa oli yleisöä yli 200 henkeä.
Sotien jälkeen, vuonna 1945 Kiuruveden työväenyhdistys sai jälleen jatkaa toimintaansa. Se liittyi SKDL:n ja sai vuorostaan talon haltuunsa. Se peruskorjattiin, mutta vuonna 1956 se oli jälleen niin huonossa kunnossa, että uuden työväentalon rakentamiseen päädyttiin vanhan kunnostamisen sijaan. Kun kuntalaiset kuulivat suunnitelmasta rakentaa uusi työväentalo, Kiuruvedellä kerättiin adressia, jonka mukaan työväentaloa ei kuntaan tarvita. Uuden työväentalon suunnitteli arkkitehti Kaj Michael, joka oli suunnitellut myös Kuopion Työnkulman. Se rakennettiin pitkälti talkootyönä ja valmistui vuonna 1958. Harjannostajaisia vietettiin jo edellisen vuoden loppukesällä.
Rakennus

Puistonkulma on kaksikerroksinen, lautarakenteinen, huopakattoinen ja vuorattu tiilellä ja puulla. Talon pinta-ala on 525 neliömetriä. (Toisen lähteen mukaan 670 neliömetriä). Siihen kuuluu muun muassa juhlasali näyttämöineen. Juhlasalin pinta-ala on 180 neliömetriä. Rakennuksessa on myös 190 neliömetriä liiketilaa. Alkujaan rakennus lämpeni puulla, sittemmin öljyllä. Sali ja keittiötilat sijaitsevat toisessa kerroksessa. Alakerrassa on vuonna 2020 uudistetut kokous- ja saunatilat. Koko rakennus on peruskorjattu vuosina 1998-2000.
Toimintaa työväentalolla

Vanhalla työväentalolla järjestettiin erilaisia juhlia, muun muassa vappuna. Vuonna 1939 vappujuhlan ohjelmassa oli muun muassa puheita, runo-, soitto- ja lauluesityksiä, ja illalla ”karnevaalit”. Pääsiäismaanantaina 1937 talolla juhlittiin yhdistyksen 30-vuotispäiviä. Yhdistyksen alaosastoina talolla toimivat alkuvaiheessa muun muassa voimistelu- ja urheiluseura Teräs, lauluseura, nuorisoseura, näytelmäseura ja ompeluseura. Yhdistyksellä oli myös vuonna 1906 perustettu kirjasto. Vuonna 1954, kun Kiuruveden työttömien lukumäärä oli noussut satoihin, työväentalolla järjestettiin työttömien kokous. Kokouksessa muodostettiin lähetystö, joka nouti kunnan esimiehen kotoaan paikalle selostamaan kunnanhallituksen suunnitelmia työttömyystilanteen suhteen.
Nykyistä taloa on käytetty kokoontumispaikkana, tanssilavana, vuokratilana sekä järjestötilana. Lisäksi siellä on järjestetty lasten ja nuorten pioneeritoimintaa sekä kesä- ja talviurheilua.
Nykyinen toiminta

Puistonkulmalla tanssitaan edelleen ja erilaiset järjestöt kuten Eläkeläiset ry, kansalaisopisto, tanssiseurat, Kiuruveden Työttömät ym. voivat vuokrata tiloja käyttöönsä. Myös yksityiset henkilöt vuokraavat taloa erilaisten juhlien järjestämiseen. Talossa järjestetään myös kirpputoreja.
Khaled Souissi

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 20. toukokuuta 1985 (ikä 39)
Syntymäpaikka: Tunisia
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 180 senttimetriä
Seura
Seura:  Gafsa
Junioriseurat
2001–2005:  ES Jerba Midoun
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2005–2011 2011–2012 2012–2013 2013– |  Club Africain  AC Arles  Club Africain  Gafsa | 112 (0) 9 (0) 20 (0) 19 (0) |
Maajoukkue
| 2008– |  Tunisia | 19 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 21. kesäkuuta 2014.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 14. marraskuuta 2012.
Khaled Souissi (arab. خالد السويسي‎, s. 20. toukokuuta 1985) on tunisialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Ranskan Tunisian pääsarjassa Gafsaa.
Seuraura

Souissi edusti junioritasolla ES Jerba Midounia, josta hän siirtyi 20-vuotiaana Club Africainiin. Hän edusti joukkuettaan kuuden kauden verran, pelaten yhteensä 112 Tunisian pääsarjaottelua. Tuona aikana hän voitti maansa mestaruuden kaudella 2007–2008.
Heinäkuussa 2011 Souissi siirtyi Ranskan Ligue 2:ssa pelanneeseen AC Arlesiin kahden vuoden mittaisella sopimuksella. Huhtikuussa 2012 Arles kuitenkin purki Souissin sopimuksen.
Souissi palasi heinäkuussa 2012 takaisin Club Africainiin kolmen vuoden sopimuksella.
Maajoukkueura

Souissi pelasi ensimmäisen maaottelunsa Ghanaa vastaan 19. marraskuuta 2008. Maajoukkueessa hän pelasi keskuspuolustajan sijasta oikean laitapuolustajan roolia Humberto Coelhon valmennusaikana. Souissi pelasi ensimmäiset arvokisansa vuoden 2010 Afrikan-kisoissa, jossa hän pelasi kahdessa ottelussa täydet minuutit. Kisojen aikana Souissia peluutettiin karsintojen tapaan laitapuolustajana.
Saavutukset

Tunisian mestaruus: 2008
Livaderó

| Livaderó Λιβαδερό |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Livaderó
 Koordinaatit: 40°2′8″N, 21°56′41″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Epeiros jaLänsi-Makedonia
Alue:  Länsi-Makedonia
Alueyksikkö:  Kozáni
Kunta:  Sérvia
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kyläkunta, kylä
 – Kallikrates-koodi:  140404
Väkiluku (2011):  1 232
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  KZ
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Livaderó (kreik. Λιβαδερό) on Kreikan kylä sekä samanniminen Sérvian kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Λιβαδερού, Dimotikí Enótita Livaderoú) ja entinen itsenäinen kyläkunta. Se sijaitsee Kozánin alueyksikössä Länsi-Makedonian alueella. Kylän ja kunnallisyksikön väkiluku on 1 232 (vuonna 2011).
Livaderón kylä sijaitsee linnuntietä noin 32 kilometriä eteläkaakkoon Kozánin kaupungista. Livaderón kunnallisyksikkö käsittää alueen Sérvia-Velventóksen kunnan eteläosissa. Livaderó oli itsenäinen kyläkunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Sérvia-Velventóksen kunnaksi yhdessä Kamvoúnian, Sérvian ja Velventóksen kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi. Vuonna 2019 se tuli Kleisthenes I -suunnitelman myötä osaksi Sérvian kuntaa.
Kimmo Kuismanen

Kimmo Kuismasen suunnittelema Viikin ympäristötalo valmistui vuonna 2011.
Kimmo Kuismanen (s. 4. maaliskuuta 1950 Lahti) valmistui arkkitehdiksi Oulun yliopiston arkkitehtiosastolta vuonna 1976. Hänet tunnetaan varsinkin ympäristötietoisen, ekologisen ja puuarkkitehtuurin tutkijana ja soveltajana.
Opiskelu ja tutkimus

Kimmo Kuismasen ohjaajana hänen diplomityössään oli Reima Pietilä. Kuismanen pitää puuarkkitehtuurin nousua Oulun yliopistossa 1970-luvulla syntyneen regionalistisen arkkitehtuurisuuntauksen, kadonneen Oulun koulun jatkumona. Keskustelut, jotka 1970-luvulla haastoivat modernismin, johtivat puukaupungin nousuun.
Opiskeluaikanaan Kimmo Kuismanen perusti arkkitehtitoimiston ja voitti ensimmäisen suunnittelukilpailun Sodankylän kunnantalosta yhdessä Jouni Koiso-Kanttilan kanssa vuonna 1973. Norjalais-suomalais-saksalaisessa Case Consulting arkkitehtitoimistossa hän on ollut toimitusjohtajana vuodesta 1992.
Vuonna 2000 Kimmo Kuismanen julkaisi lisensiaattityönsä aiheesta Ilmastotietoinen suunnittelu ja pienoismallien tuulitestauslaitteisto. Hänen tohtorin väitöskirjansa Climate-Conscious Architecture – Design and Wind Testing Method for Climates in Change julkaistiin vuonna 2008 Oulussa. Siinä Kuismanen on tutkinut varsinkin ilmaston, ilmastonmuutoksen ja erityisesti tuulen vaikutusta rakennetun ympäristön suunnitteluun.
Palkinnot suunnittelukilpailuissa

Kimmo Kuismanen on voittanut suunnittelukilpailut Sodankylän hallinto- ja kulttuurikeskuksesta, Keminmaan kunnantalosta, Sodankylän puisesta päiväkodista, Tervolan monitoimitalosta (ei toteutunut), kylpylä ja hotellisuunnitelmasta Lappeenrannassa (ei toteutunut) sekä Bo i Nord, arktisten asuntomessujen puukorttelin suunnittelusta pohjoismaiseen kilpailuun Tromssaan, Norjaan.
Muita palkintoja ovat olleet Kaunis Betonijulkisivu –asuinkerrostalokilpailun kunniamaininta Helsinkiin, puisen lomakylän huoneistohotelli Merivillat, I palkinto, Oulu, Viikin ekologinen asuntokortteli, Helsinki, Tuusulan asuntomessujen puurakentaminen (II palkinto), Kemijoen Isohaaran silta-alueen melukaiteen ja ympäristöteoksen ideakilpailu (II palkinto).
Hän on voittanut myös Puisen teollisen energiatalon Motivoittajan pientalokilpailun palkinnon, Puisen asuntoalueen kaavan, Östra Kronanissa, Luulajassa, Ruotsissa (I palkinto), Uusi merellinen tytärkaupunki -kilpailun Shanghaissa, Kiinassa (III palkinto) sekä Lasaretinväylän kaava ja rakennukset, Oulussa (I palkinto).
Kimmo Kuismanen toimi suunnittelijana Turun Jyrkkälän parannustyössä. Jyrkkälä edusti Suomea 2022 Pohjoismaiden paras asuinalue -kilpailussa.
Muut palkinnot ja kunnianosoitukset

Kimmo Kuismaselle myönnettiin Suomen Leijonan ansioristi vuonna 2009 ekologisesta arkkitehtuurista. Hänelle myönnettiin Suomen Arkkitehtiliiton tunnustus Paanu ilmastotietoisesta suunnittelusta vuonna 2017.
Julkaisut

Kimmo Kuismasen töitä on esitelty muun muassa seuraavissa lehdissä. Arkitektur, Arkkitehti, Bofast, Bo i Nord, Byggekunst/Arkitektur N, Building North, Le Carre Bleu, Puu-lehti, Rakennustekniikka, Suomen kunnat, Tiili, Winter Cities News, sekä lukuisissa päivälehdissä.
Kimmo Kuismanen on eversti Kauko Kuismasen poika, jonka elämäkerran Kauko Kuismanen -- upseeri ja pehmoisä (Aviador, 2023) hän on kirjoittanut.
Aiheesta muualla

Arkkitehtuuri, ympäristö, muisti.  (Kimmo Kuismanen, toimittanut Heikki Kastemaa. Kirjoittajat: Bruno Erat, Heikki Kastemaa ja Kimmo Kuismanen)  Pohjoinen, 2000.  ISBN 951-749-354-1.
Kuismanen, Kimmo, Ilmaston vaikutus pientalojen suunnitteluun, Ab Case Consult Ltd, 2005
Kuismanen, Kimmo, Matala-tiivis puurakentaminen - suunnittelu ja toteuttaminen, Ab Case Consult Ltd, 2005
Keltaiset kasvot

"Hän otti lapsen syliinsä."
Sidney Pagetin kuvitusta (1893)
Keltaiset kasvot (engl. The Adventure of the Yellow Face) on Arthur Conan Doylen kirjoittama Sherlock Holmes -novelli. Se ilmestyi ensimmäistä kertaa Strand Magazine -lehdessä helmikuussa 1893 ja sen kuvitti Sidney Paget. 1894 se ilmestyi novellikokoelmassa The Memoirs of Sherlock Holmes. Ensimmäinen suomennos ”Keltainen naama” ilmestyi jo 1898 Pohjalainen-sanomalehdessä.
Keltaiset kasvot on yksi harvoja Holmes-tarinoita, jossa Holmes on ollut väärässä. Novellin lopussa Holmes sanookin Watsonille:
Juoni

Tarina on harvoja, joissa Sherlock Holmes osittain epäonnistuu. Tarinassa Keltaiset Kasvot Holmes tekee väärän johtopäätelmän, vaikkakaan se ei vaikuta ratkaisevasti loppuratkaisuun. Tarinassa erään maaseudulla asuvan miehen naapuriin muuttaa outo perhe, joka vaikuttaa hyvin epäkohteliaalta. Talon ikkunassa mies myös näkee oudot keltaiset kasvot, jotka selvästi kuuluvat ihmiselle, mutteivät näytä ihmisen kasvoilta. Mies alkaa kummeksua, kun hänen vaimonsa alkaa käydä talossa ja kääntyy Sherlock Holmesin puoleen. Holmes päättelee annettujen faktojen perusteella, että talossa asuu vaimon ensimmäinen mies, joka kiristää vaimoa jollain tiedolla. Holmes, mies ja tohtori Watson tunkeutuvat taloon vaimon ollessa siellä ja menevät yläkertaan. Selviää, että talossa asuu vaimon vanha palvelija ja tämän ensimmäisestä avioliitosta syntynyt musta lapsi, joka käyttää keltaista naamiota salatakseen ihonvärinsä naapureilta. Vaimo pelkäsi miehensä hylkäävän tämän ja lapsen, mutta mies otti lapsen syliinsä ja otti tämän samalla perheenjäsenekseen.
Henkilöt

Sherlock Holmes
Tohtori Watson
Grant Munro, huolestunut aviomies
Effie Munro, Munron omituisesti käyttäytyvä vaimo
Sovitukset

Maurice Elvey ohjasi brittiläisen mykkäelokuvaversion The Yellow Face 1921. Käsikirjoituksen teki William J. Elliot. Pääosissa olivat Eille Norwood Sherlock Holmesina ja Hubert Willis tohtori Watsonina. Elokuva on kadonnut.
Suomennokset > Novellikokoelmat

1904: ”Keltainen naama”. Teoksessa Sherlock Holmes'in Seikkailut II. Suomentanut Matti Pennanen. Yrjö Weilin
1919: ”Keltaiset kasvot”. Teoksessa Kadonnut kilpajuoksija. Sherlock Holmesin seikkailuja. Suomennos. Kustannusosakeyhtiö Kirja
1923: ”Keltainen naama”. Teoksessa Vampyyri. Suomennos. Kustannusosakeyhtiö Minerva
1933: ”Keltaiset kasvot”. Teoksessa Kadonnut kilpahevonen. Sherlock Holmesin seikkailut III. Suomentanut O. E. J. [=Juurikorpi]. WSOY
1957: ”Keltaiset kasvot”. Teoksessa Sherlock Holmesin seikkailut osa 1. O. E. Juurikorven uudistettu suomennos. WSOY
Suomennokset > Sanomalehdet

Pohjalainen: suomennos ilmestyi  nimellä  ”Keltaiset kasvot”  27.9.1898, 29.9.1898, 1.10.1898, 4.10.1898, 6.10.1898, 8.10.1898, 11.10.1898
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Keltaiset kasvot Wikimedia Commonsissa
Sidney Pagetin kuvitus novelliin
Lisenssimaksu

Lisenssimaksu eli rojalti on immateriaalioikeuksien, kuten teollisoikeuden alaisuuteen kuuluvien tavaramerkin, patentin, mallioikeuden, liikeidean tai näiden yhdistelmien käyttämisestä teoksen tai tuotteen oikeuksien omistajalle maksettava sopimuspohjainen korvaus eli tekijänpalkkio. Esimerkiksi kaupallisista tietokoneohjelmista maksetaan usein lisenssimaksuja tai patentin alaisen tuotteen kaupallisesta käyttämisestä patentin omistajalle. Rojaltilla tai lisenssimaksulla voidaan viitata myös esimerkiksi kaivosoikeuksien vuokraamisesta maksettavaan korvaukseen.
Suomessa musiikkiyhteydessä rojaltilla viitataan yleensä lähinnä muusikoille maksettavaan kappaleiden tai levyjen myyntiperusteiseen korvaukseen. Tekijänoikeuden alaiset teosto- ja gramexmaksu ovat lisenssimaksuja. Televisiomaksu ja yksityisen kopioinnin hyvitysmaksu ovat myös kohtalaisen lähellä lisenssimaksua olevia veroluonteisia  maksuja.
Aiheesta muualla

Korpela, Jukka: Yleistietoa immateriaalioikeudesta
Muusikko online 2/2002: Löysää puhetta levyrojalteista (Arkistoitu – Internet Archive)
M/S St Ola

| St Ola |
| --- | --- |

IMO-numero:  7109609
Aiemmat nimet:  M/S Svea Scarlett 1971–1982 M/S Eckerö 1982–1991 M/S Eck 1991–1992 M/S St. Ola 1992–
Omistaja:  Skandinavisk Linjetrafik (1971–1980) p/r A/S D/S Öresund (1980–1982) Rederi Ab Eckerö (1982–1991) P&O Scottish Ferries (1991–2002) Saaremaa Laevakompanii (2002–)
Rakennustelakka:  Jos L Meyer Werft, Papenburg, Saksa
Rakennusnumero:  564
Vesillelasku:  18. toukokuuta 1971
Luovutettu:  6. heinäkuuta 1971
Tekniset tiedot
Pituus:  86,04 m
Leveys:  16,33 m
Syväys:  4,19 m
Koneisto:  4 × Ruston-Paxman 6 ARM -dieselmoottoria
Koneteho:  4 120 kW
Nopeus:  14,5 kn
Hyttipaikkoja:  0
Hyttejä:  0
Matkustajia:  950 (ennen muutostöitä 800)
Autokapasiteetti:  180 (ennen muutostöitä 95)
Lähteet:  
St Ola on vuonna 1971 rakennettu autolautta. Alus valmistui vuonna 1971 nimellä Svea Scarlett Saksan Papenburgissa sijaitsevalta Meyer Werftin telakalta. Alus liikennöi aluksi Skandinavisk Linjetrafik -yhtiön alaisuudessa Ruotsin Landskronan ja Tanskan Kööpenhaminan välillä. Vuonna 1982 alus myytiin Rederi Ab Eckerö -yhtiölle ja se aloitti liikenteen välillä Eckerö–Grisslehamn. Myöhemmin alusta kaavailtiin liikenteeseen Helsingin ja Tallinnan välille, jota se ajoikin hyvin lyhyen ajan vuonna 1990[lähde? ]. Tämän jälkeen alus on liikennöinyt sekä Skotlannin että Viron rannikolla St. Ola -nimisenä. Aluksen on omistanut vuodesta 2002 Saaremaa Laevakompanii. Vuosina 2007 ja 2008 alus oli kesäkautena aikarahdattuna Färsaarten vesillä. Vuonna 2016 alus on liikenteessä välillä Rohuküla–Heltermaa.
Aiheesta muualla

Fakta om fartyg – Tietoja ja kuvia aluksesta faktaomfartyg.se. Arkistoitu 26.5.2012. Viitattu 3.8.2013. (ruotsiksi)
M/S Statengracht

| M/S Statengracht |
| --- | --- |
Tyyppi:  Rahtilaiva
Lippuvaltio:  Alankomaat
Kotipaikka:  Amsterdam
IMO-numero:  9288045
MMSI-numero:  244584000
Tunnuskirjaimet:  PHAQ
Aiemmat nimet:  2004– Statengracht
Omistaja:  C.V. Scheepvaartonderneming Klippergracht & C.V. Scheepvaartonderneming Koningsgracht
Aiemmat omistajat:  2004– C.V. Scheepvaartonderneming Klippergracht & C.V. Scheepvaartonderneming Koningsgracht
Rakennustelakka:  Stocznia Szczecińska Nowa Sp. z o.o., Szczecin, Puola
Luovutettu:  2004
Tekniset tiedot
Pituus:  172,6 m
Leveys:  25,3 m
Syväys:  10,74 m
Bruttovetoisuus (GT):  16 639
Koneisto:  1 × Wärtsilä 16 400 HP + 1 × Bowthruster 1 155 HP
Koneteho:  12 060 + 850 kW
Nopeus:  36,67 km/h
Nopeus:  19,8 kn
Lastikapasiteetti:  1 134 TEU
Lähteet:  
M/S Statengracht (IMO 9288045) on alankomaalaisen C.V. Scheepvaartonderneming Klippergracht & C.V. Scheepvaartonderneming Koningsgrachtin omistukseen rekisteröity monikäyttöinen rahtilaiva. Nykyisin aluksella operoi alankomaalainen Spliethoff -varustamokonserni. Laiva on rakennettu vuonna 2004 Stocznia Szczecińska Nowa -nimisellä telakalla, Szczecinissä, Puolassa. Kuollutta painoa Statengrachtilla on 21 449 tonnia ja jääluokitus on 1A eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. Alus on rekisteröity Alankomaiden lipun alle ja sen kotisatama on Amsterdam.
Statengrachtin sisaraluksia ovat:
M/S Scheldegracht
M/S Schippersgracht
M/S Singelgracht
M/S Slotergracht
M/S Snoekgracht
M/S Spaarnegracht
M/S Spiegelgracht
M/S Stadiongracht
M/S Sluisgracht
M/S Spuigracht
M/S Suomigracht
M/S Saimaagracht
M/S Sampogracht
Aiheesta muualla

Aluksen sijainti (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kuva laivasta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Spliethoff: S-type S2 (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Khaled Korbi

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 16. joulukuuta 1985 (ikä 38)
Syntymäpaikka: Manouba, Tunisia
Pelipaikka: Puolustava keskikenttäpelaaja
Pituus: 186 senttimetriä
Junioriseurat
1994–1997 1997–2004:  JS Manouba  Stade Tunisien
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2004–2008 2009–2012 2012 2013 2013–2014 2015 2015–2016 |  Stade Tunisien  Espérance  Al-Sailiya  Al-Wakrah  Club Africain  Raja Casablanca  Stade Tunisien |  ? (4) 39 (2) 11 (0) 4 (0) 22 (0)  14 (0) |
Maajoukkue
| 2009–2016 2010 |  Tunisia  Tunisia A | 27 (2) 6 (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Khaled Korbi (arab. خالد القربي‎, s. 16. joulukuuta 1985 Manouba, Tunisia) on tunisialainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän pelasi pääosin urastaan kotimaassaan Tunisian pääsarjassa.
Seurajoukkueura

Korbi aloitti jalkapalloilun isänsä innoittamana, joka oli myös aktiivipelaaja nuoruudessaan. Korbi liittyi paikalliseen junioriseuraan 8-vuotiaana ja kiinnitti myöhemmin huomiota Stade Tunisieniin. Hän liittyi joukkueen juniorinseuraan vuonna 1997, josta Korbi nostettiin vuonna 2004 edustusjoukkueeseen joukkueen menestysvuosien jälkeen. Hän nousi joukkueen vakiokokoonpanoon kaudesta 2006–2007 lähtien ja onnistui muun muassa tekemään neljä maalia kaudella 2008–2009. Samaisella kaudella Korbi allekirjoitti kolmen vuoden sopimuksen Espérancen kanssa ja onnistui heti maalinteossa ensimmäisessä ottelussaan. Kauden päätteeksi mies juhli ensimmäistä liigamestaruuttaan.
Kesäkuussa 2012 Korbi allekirjoitti kahden vuoden sopimuksen qatarilaisen Al-Sailiyan kanssa, jonne hän siirtyy joulukuussa 2012. Korbi kuitenkin siirtyi Qatariin jo syksyllä, kun Espérance varmisti Tunisian mestaruuden. Korbi vietti seurassa vain puoli kautta, pelatin yksitoista ottelua.
23. helmikuuta 2013 Korbi siirtyi Al-Wakrahin riveihin. Hän pelasi joukkueessa vain neljä ottelua.
10. heinäkuuta 2013 Korbi palasi takaisin Tunisiaan, Club Africainin riveihin.
Pelikielto

27. toukokuuta 2016 Korbi sai elinikäisen pelikiellon Tunisian jalkapalloliitolta hyökättyään ottelun jälkeen AS Marsan maalivahdin Youssef Trabelsin kimppuun ottelu jälkeen 22. toukokuuta 2016. Lisäksi hän sai teostaan puolenvuoden vankeus tuomion.
Maajoukkueura

Maajoukkueessa Korbi pelasi ensi kerran 28. toukokuuta 2009 ystävyysottelussa Sudania vastaan. Toisen ottelunsa hän pelasi Mosambikia vastaan MM-karsinta ottelussa 6. kesäkuuta 2009. Ensimmäisen maalinsa Korbi teki vuoden 2012 Afrikan kisojen karsintaottelussa Tšadia vastaan 11. elokuuta 2010.
Korbi oli myös avauskokoonpanossa ensimmäisissä arvokisoissaan vuoden 2010 Afrikan-kisoissa. Korbi valittiin myös vuoden 2012 Afrikan-kisoihin, jossa hän teki maansa avausmaalin vapaapotkusta Marokkoa vastaan.
Saavutukset

Arabian Mestarien liiga: 2009
Tunisian mestaruus: 2009, 2010, 2011, 2012
Tunisian cup: 2011
Afrikan Mestarien liiga: 2011
Kerli Kõiv

| Kerli Kõiv |
| --- | --- |
 Kerli esiintymässä vuonna 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. helmikuuta 1987 (ikä 37)  Elva, Viron SNT, Neuvostoliitto
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2002–
Tyylilajit:  poprock, vaihtoehtorock, electronica, bubblegoth
Soittimet:  laulu, piano
Levy-yhtiöt:  Island Def Jam
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.kerlimusic.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Kerli esiintymässä Yhdysvalloissa vuonna 2012.
Kerli Kõiv (s. 7. helmikuuta 1987 Elva, Viron SNT), taiteilijanimeltään Kerli, on virolainen laulaja ja lauluntekijä. Hän on osallistunut useisiin laulukilpailuihin jo nuoresta iästä lähtien. Hän julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa vuonna 2008.
Musiikkiura

Vuonna 2002 15-vuotias Kerli voitti selkeällä äänimäärällä Riiassa järjestetyn kykyjenetsintäkilpailun Fizz Superstarin. Kerli esitti kilpailussa Nelly Furtadon kappaleen ”I’m Like a Bird”. Kilpailun voitto toi hänelle levytyssopimuksen Universal Musicin kanssa.
Joulukuussa 2002 Kerli ja hänen taustayhtyeensä Locatellis sijoittui Ruotsin Eurovision laulukilpailujen karsinnan semifinaalissa seitsemänneksi. Kerlin kappale ”Let’s Go” valittiin 2 630 kappaleesta 32 parhaan joukkoon.
Vuonna 2004 Kerli osallistui Viron Eurovision laulukilpailun esikarsintaan Eurolauluun kappaleella ”Beautiful Inside” ja sijoittui toiseksi Neiokõsõn jälkeen. 6. huhtikuuta 2006 Kerli solmi levytyssopimuksen levy-yhtiö Island Def Jamin kanssa. Hän sai sopimuksen kuuteen albumiin. Tällä hetkellä Kerli asuu Los Angelesissa, missä hän työsti esikoisalbuminsa Love Is Dead. Yhdysvaltoihin muuton syyksi Kerli on sanonut, että hänellä ei ole tilaa toteuttaa itseään artistina pienessä Elvan kaupungissa.
Love Is Dead -albumi julkaistiin heinäkuussa 2008 sekä Yhdysvalloissa että Virossa. Virossa se nousi odotetusti listojen kärkeen. Albumin tummanpuhuvat kappaleet ovat pitkälti Kerlin käsialaa ja ne kertovat hänen omista kokemuksistaan. Levyllä on myös erilaisia vierailijoita; ”Beautiful Day” -kappaleen hän on kirjoittanut Good Charlotte -kitaristi Benji Maddenin kanssa. Kerli on kertonut haastatteluissa kappaleiden synkkyyden johtuvan siitä, että ne on pitkälti kirjoitettu hänen ollessaan vielä omaa identiteettiään etsivä nuori. Seuraavan albumin hän kertoo olevan paljon positiivisempi ja hänen itsensä näköinen. Love Is Deadin myötä Kerli on alkanut herättää kiinnostusta ympäri maailmaa.
Tim Burtonin Liisa Ihmemaassa -elokuvaa markkinoivalla useiden artistien yhteisalbumilla Almost Alice (2010) Kerli esittää kappaleen ”Tea Party” ja yhdessä Tokio Hotelin kanssa kappaleen ”Strange”. Kerli on myös kirjoittanut kappaleen ”Skyscraper” Demi Lovatolle.
Kerli nimittää tyyliään ja musiikkiaan ”bubblegothiksi”.
Diskografia > Albumit

Kerli EP (2007)
Love Is Dead (2008)
Utopia EP (2013)
Shadow Works (2019)