stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
U-27 (1936)
Päälliköt

Aluksen päällikköinä olivat:
Hans Ibbeken 12. elokuuta 1936 - 4. lokakuuta 1937
Johannes Franz 5. lokakuuta 1937 - 5. kesäkuuta 1939
Hans-Georg von Friedeburg 6. kesäkuuta - 8. heinäkuuta 1939
Johannes Franz 8. heinäkuuta - 20. syyskuuta 1939
Valdemarsvikin kirkko

| Valdemarsvikin kirkko Valdemarsviks kyrka |
| --- | --- |

Kirkkokunta:  Ruotsin kirkko
Hiippakunta:  Linköpingin hiippakunta
Seurakunta:  Valdemarsvikin seurakunta
Rakentamisvuosi:  1877
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valdemarsvikin kirkko (ruots. Valdemarsviks kyrka) on Ruotsin Valdemarsvikin kunnassa sijaitseva kirkkorakennus. Se on vihitty käyttöön vuonna 1877. Vuonna 1905 siihen rakennettiin torni, jota ei ollut siinä aikaisemmin ollut.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Valdemarsvikin kirkko Wikimedia Commonsissa
Bebyggelseregistret: Valdemarsviks kyrka (ruotsiksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Valdemarsviks kyrka
Käännös suomeksi
USS Germantown (LSD-42)

| USS Germantown |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Lockheed Shipbuilding, Seattle, Washington
Kölinlasku:  5. elokuuta 1982
Laskettu vesille:  29. kesäkuuta 1984
Palveluskäyttöön:  8. helmikuuta 1986
Tekniset tiedot
Uppouma:  16 000 t (kuormattu)
Pituus:  186 m
Leveys:  25,6 m
Syväys:  6,4 m
Koneteho:  4 × Colt Industries 16-sylinteristä dieselmoottoria
Nopeus:  22 solmua
Aseistus
Aseistus:  2 x 25 mm Mk 38 MGS 2 x 20 mm Mk 15 Mod 2 Phalanx CIWS 2 x RIM-116 Rolling Airframe Missile 6 x .50" Browning M2HB
USS Germantown (runkonumero LSD-42) on Yhdysvaltain laivaston vuonna 1986 valmistunut Whidbey Island -luokan maihinnousualus, jonka kotisatamana on San Diego Kaliforniassa.
Valmistus

Alus tilattiin Seattlestä Washingtonista Lockheed Shipbuilding and Construction Companyltä, missä köli laskettiin 5. elokuuta 1982. Se laskettiin vesille 29. kesäkuuta 1984 kumminaan Yhdysvaltain merijalkaväen komentajan kenraali Paul X. Kellyn puoliso Barbara Kelly ja otettiin palvelukseen 8. helmikuuta 1986 päällikkönään Edward M. Kline Jr.
Palvelus

Alus saapui 7. huhtikuuta 1986 uuteen kotisatamaansa San Diegoon Kaliforniassa.
USS New Orleans (LPD-18)

| USS New Orleans |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Northrop Grumman, New Orleans, Louisiana
Kölinlasku:  14. lokakuuta 2002
Laskettu vesille:  11. joulukuuta 2004
Palveluskäyttöön:  10. maaliskuuta 2007
Tekniset tiedot
Uppouma:  24 433 t (kuormattu)
Pituus:  208,5 m
Leveys:  31,9 m
Syväys:  7,0 m
Propulsio:  4 × Colt-Pielstick 2.5 TC -dieselmoottoria 2 &times kiinteä lapaista potkuria
Nopeus:  22 solmua
Miehistöä:  28 upseeria, 30 aliupseeria ja 332 miehistönjäsentä 699 merijalkaväen sotilasta
Aseistus
Aseistus:  2 × 30 mm Mk 46 GWS 4 × MH-60S -helikopteria tai 2 × MV-22 Osprey 2 × RIM-116 Rolling Airframe Missile *10 × .50" konekivääriä
USS New Orleans (runkonumero LPD-18) on Yhdysvaltain laivaston vuonna 2007 valmistunut San Antonio -luokan maihinnousualus.
Valmistus

Alus tilattiin 1998 New Orleansista Louisianasta Northrop Grummanin Avondale Divisionilta, missä köli laskettiin 14. lokakuuta 2002. Alus kastettiin 20. marraskuuta kumminaan aiempi Joint Chiefs of Staff kenraali Henry H. Sheltonin puoliso Carolyn Shelton ja laskettiin vesille 11. joulukuuta.
Valmistajan koeajot alkoivat 23. lokakuuta 2006 Meksikonlahdella. Alus lähti 5. maaliskuuta 2007 telakalta ylös Mississippiä New Orleansiin, missä se otettiin palvelukseen 10. maaliskuuta.
Palvelus

Alus lähti 3. huhtikuuta Naval Support Activity New Orleansista neitsytmatkalleen uuteen kotisatamaansa San Diegoon, jonne se saapui 3. toukokuuta.
Alus törmäsi 20. maaliskuuta 2009 sukellusvene USS Hartfordin kanssa Hormuzinsalmessa, minkä seurauksena mereen pääsi öljyä ja viisitoista miehistönjäsentä loukkaantui.
Alus lähti 15. lokakuuta 2009 San Diegosta Saseboon Japaniin. Se oli 21.-28. lokakuuta Pearl Harborissa ja Okinawalla 13. -15. sekä 28.-29. marraskuuta. Alus saapui 1. joulukuuta uuteen kotisatamaansa Saseboon.
Vapahtajan kirkastumisen kirkko (Ateena)

| Vapahtajan kirkastumisen kirkko Ναός Μεταμόρφωση Σωτήρος |
| --- | --- |
 Vapahtajan kirkastumisen kirkko.
Sijainti:  Pláka, Ateena, Attika, Kreikka
Koordinaatit:  37°58′22″N, 23°43′35″E
Kirkkokunta:  Kreikan ortodoksinen kirkko
Hiippakunta:  Ateenan arkkihiippakunta
Rakentamisvuosi:  1000-luku
Tyylisuunta:  bysanttilainen
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vapahtajan kirkastumisen kirkko (kreik. Ναός Μεταμόρφωση Σωτήρος, Naós Metamorfóseos Sotíros; myös Μικρός Σωτήρας, Mikrós Sotíras ja Σωτηράκης, Sotirákis) on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsee Theorías-kadulla Plákan vanhassa kaupungissa Akropoliin pohjoispuolella lähellä Ateenan yliopiston museota. Kirkko on omistettu Kristuksen kirkastumiselle.
Vapahtajan kirkastumisen kirkko.
Arkkitehtuurinsa perusteella kirkko on rakennettu todennäköisesti Ateenan keskibysanttilaisella kaudella 1000-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Kirkko on ristinmuotoinen ja siinä on tyypillinen keskibysanttilainen ateenalaistyyppinen kupoli.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vapahtajan kirkastumisen kirkko Wikimedia Commonsissa
Vesa Ojanperä

Vesa Ojanperä (s. 10. tammikuuta 1974) on suomalainen pesäpalloilija. Hän edusti koko uransa Superpesiksessä Seinäjoen Maila-Jusseja. Ojanperä saavutti kaksi SM-pronssia, kaudella 1995 ja kaudella 1996. Hän pelasi ulkokentällä kakkosvahtina. Ojanperä pelasi 158 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi kuusi kunnaria ja 69 tavallista juoksua, toi 73 juoksua ja keräsi 485 kärkilyöntipistettä. Hän pelasi 19 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi yhden tavallisen juoksun, toi kaksi juoksua ja keräsi 34 kärkilyöntipistettä. Hän pelasi yhden Superpesiksen alemman loppusarjan ottelun. Tässä ottelussa hän löi yhden tavallisen juoksun ja keräsi kaksi kärkilyöntipistettä.
Vapahtaja Surunen

| Vapahtaja Surunen |
| --- | --- |
Kirjailija:  Arto Paasilinna
Kieli:  suomi
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1986
Sivumäärä:  301
ISBN:  9789510137956

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Vapahtaja Surunen on Arto Paasilinnan kirjoittama romaani. Teos ilmestyi vuonna 1986, ja sen kustansi WSOY.
Kirjan tapahtumat

Surunen ei tyydy alistuneen valittamaan, vaikka maailmassa riehuvat pahuuden voimat ja hyvät ihmiset huokailevat surun painamina. Hän matkustaa pahuuden valtakuntaan Kalmaniaan ja ottaa oikeuden omiin käsiinsä. Tarkoitus on vapauttaa vankilassa viruva ystävä. Matkaan Surunen käy Moskovan ja Kuuban kautta. Junassa hän tutustuu Lebkoviin, venäläiseen tutkijaan, jonka vaimo lepytetään viemällä hänelle elävä kotka. Surunen kohtaa hengenvaarallisia tilanteita monta kertaa, ennen kuin onnistuu ujuttautua Kalmanian hallitsevan luokan suosioon, ja näin toteuttamaan suunnitelmansa.
USS Gerald R. Ford (CVN-78)

| USS Gerald R>  Ford (CVN-78) |
| --- | --- |
 USS Gerald R. Ford

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Huntington Ingalls Industries, Newport News, Virginia
Hinta:  13,3 miljardia USD
Kölinlasku:  14. marraskuuta 2009
Laskettu vesille:  11. lokakuuta 2013
Palveluskäyttöön:  22. heinäkuuta 2017
Tekniset tiedot
Uppouma:  noin 100 000 t (kuormattu)
Pituus:  332,85 m
Leveys:  40,84 m lentokansi: 76,8 m
Syväys:  7,8 m
Koneteho:  2 × A1B-ydinreaktoria
Nopeus:  30+ solmua (56 km/h)
Miehistöä:  508 upseeria ja 3 789 miehistöä
Aseistus
Aseistus:  2 × RIM-162 ESSM 2 × RIM-116 Rolling Airframe Missile 3 × Phalanx CIWS 4 × Browning M2 yli 75 lentokonetta ja helikopteria
USS Gerald R. Ford (runkonumero CVN-78) on Yhdysvaltain laivaston vuonna 2013 vesillelaskettu Gerald R. Ford -luokan lentotukialus, joka on nimetty Yhdysvaltain 38. presidentin Gerald Fordin mukaan.
Valmistus

Alus tilattiin Huntington Ingalls Industriesilta Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 14. marraskuuta 2009. Se kastettiin 9. marraskuuta 2013 kumminaan presidentti Gerald R. Fordin tytär Susan Ford Bales ja laskettiin vesille 17. marraskuuta. Alus luovutettiin 31. toukokuuta laivastolle, joka otti sen palvelukseen 22. heinäkuuta 2017. Valmistus maksoi 13,3 miljardia Yhdysvaltain dollaria.
Valdemaras Chomičius

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Chomičius vuonna 2011. |  Chomičius vuonna 2011. |  Chomičius vuonna 2011. |  |
Miesten koripallo
Maa:   Neuvostoliitto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Soul 1988 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Kolumbia 1982 |  |  |
|  Hopeaa | Espanja 1986 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Italia 1979 |  |  |
|  Kultaa | Länsi-Saksa 1985 |  |  |
|  Hopeaa | Kreikka 1987 |  |  |
|  Pronssia | Ranska 1983 |  |  |
|  Pronssia | Jugoslavia 1989 |  |  |
Maa:   Liettua
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Barcelona 1992 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Kreikka 1995 |  |  |
Valdemaras Chomičius (ven. Вальдемарас Пятрасович Хомичюс, Vаldemаrаs Pjatrаsovitš Homitšjus, s. 4. toukokuuta 1959 Kaunas, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija, joka edusti maajoukkuetasolla sekä Neuvostoliittoa että Liettuaa.
Chomičius kuului Neuvostoliiton maajoukkueeseen, joka voitti olympiakultaa Soulissa 1988, maailmanmestaruuden Kolumbiassa 1982 ja MM-hopeaa Espanjassa 1986. EM-kilpailuista Chomičius voitti Neuvostoliiton joukkueessa viisi mitalia, joukossa mestaruudet vuosilta 1979 ja 1985. Neuvostoliiton hajottua Chomičius ehti edustaa pelaajana Liettuan maajoukkuetta ja voittaa sen jäsenenä olympiapronssia Barcelonassa 1992 ja EM-hopeaa Kreikassa 1995.
Chomičius on toiminut pelaajauransa jälkeen päävalmentajana Venäjän ja Ukrainan pääsarjoissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Valdemaras Chomičius Wikimedia Commonsissa
Neuvostoliiton joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1979
4 Jerjomin |
5 Chomičius |
6 Tarakanov |
7 Žarmuhamedov |
8 Lopatov |
9 Jedeško |
10 Belov |
11 Tkatšenko |
12 Myškin |
13 Salnykov |
14 Bilostinnyi |
15 Žigili |
Valmentaja Gomelski
Neuvostoliiton joukkue – Kesäolympialaiset 1988
4 Volkov |
5 Sokk |
6 Tarakanov |
7 Marčiulionis |
8 Miglinieks |
9 Tihonenko |
10 Kurtinaitis |
11 Sabonis |
12 Pankraškin |
13 Chomičius |
14 Bilostinnyi |
15 Hoborov |
Valmentaja Gomelski
Neuvostoliiton joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1989
4 Vētra |
5 Sokk |
6 Berežnyi |
7 Marčiulionis |
8 Volkov |
9 Tihonenko |
10 Kurtinaitis |
11 Sabonis |
12 Gadašev |
13 Chomičius |
14 Bilostinnyi |
15 Hoborov |
Valmentaja Garastas
Liettuan joukkue – Kesäolympialaiset 1992
4 Chomičius |
5 Pazdrazdis |
6 Visockas |
7 Dimavičius |
8 Brazdauskis |
9 Krapikas |
10 Kurtinaitis |
11 Sabonis |
12 Karnišovas |
13 Marčiulionis |
14 Einikis |
15 Jovaiša |
Valmentaja Garastas
Liettuan joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1995
4 Chomičius |
5 Visockas |
6 Štombergas |
7 Timinskas |
8 Lukminas |
9 Krapikas |
10 Kurtinaitis |
11 Sabonis |
12 Karnišovas |
13 Marčiulionis |
14 Einikis |
15 Markevičius |
Valmentaja Garastas
Vesa Paavola

Vesa Paavola (s. 1947) on suomalainen tietokirjailija ja kolumnisti, joka on käsitellyt erityisesti työelämän ilmiöitä semioottisesta ja usein humoristisesta näkökulmasta.
Paavolan teoksia ovat yhdessä Henri Bromsin kanssa kirjoitettu Tarokkijohtaminen, organisaatioiden ikuinen käsikirja (1991), Ryhtyisinkö sankariksi (2001), Työelämän ikuiset myytit (2010) ja Olut byrokraatin hampaissa, työelämän kielikuvat (2018). Hän toimi vuosia Mikro PC- ja Talouselämä-lehtien säännöllisenä avustajana. Koulutukseltaan Paavola on valtiotieteen maisteri. Hän on tehnyt työuransa Helsingin kaupungin palveluksessa, viimeksi organisaatiopäällikkönä vuosina 1994–2011. Hänen isänsä oli toimittaja, kansanedustaja E. J. Paavola.
Vapahtajamme kirkko (Haugesund)

| Vapahtajamme kirkko Vår Frelsers kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2018.
Sijainti:  Haugesund, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Stavangerin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1901
Suunnittelija:  Einar Halleland
Materiaali:  tiili
Istumapaikkoja:  850
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vapahtajamme kirkko (norj. Vår Frelsers kirke) on Haugesundin kunnassa Norjassa sijaitseva tiilikirkko vuodelta 1901.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vapahtajamme kirkko (Haugesund) Wikimedia Commonsissa
Vapahtajan kirkko (Thessaloniki)

| Vapahtajan kirkko Ναός Παντοκράτορα Σωτήρα Χριστού |
| --- | --- |
 Vapahtajan kirkko.
Sijainti:  Thessaloniki, Kreikka
Koordinaatit:  40°37′56″N, 22°57′03″E
Kirkkokunta:  Kreikan ortodoksinen kirkko
Hiippakunta:  Thessalonikin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  n. 1350
Tyylisuunta:  bysanttilainen
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Thessalonikin varhaiskristilliset ja bysanttilaiset muistomerkit 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vapahtajan kirkko (kreik. Ναός Παντοκράτορα Σωτήρα Χριστού, Naós Pantokrátora Sotíra Christoú, ”Kaikkivaltiaan Vapahtajan Kristuksen kirkko”) eli Kristuksen kirkastumisen kirkko (Ναός Μεταμόρφωσης Σωτήρος, Naós Metamórfosis Sotíros) on bysanttilaisaikainen kirkko Thessalonikissa Kreikassa. Se kuuluu Thessalonikin varhaiskristillisiin ja bysanttilaisiin muistomerkkeihin, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.
Kirkko on rakennettu noin vuonna 1350. Se on ollut alun perin omistettu Neitsyt Marialle ja siitä löydetyistä haudoista päätellen se on saattanut olla alun perin hautamuistomerkki. Kirkko omistettiin myöhemmin Kristuksen kirkastumiselle. Osmanivallan aikana kirkkoa ei muutettu moskeijaksi monien muiden kaupungin kirkkojen tavoin.
Pienikokoinen kirkko sijaitsee Thessalonikin keskustassa Egnatía- ja Palaión Patrón Germanoú -katujen risteyksessä lähellä Galeriuksen kaarta. Kirkko oli alun perin malliltaan neliönmuotoinen kahdeksankulmaisella kupolilla varustettu kirkko. Sen länsipään nartheks lisättiin vuonna 1936. Kirkon seinämaalaukset on tehty noin vuosina 1350–1370. Ne esittävät muun muassa Kristuksen taivaaseenastumista sekä Neitsyt Mariaa apostolien seurassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vapahtajan kirkko Wikimedia Commonsissa
Uurtaanjärvi

| Uurtaanjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Urjala
Koordinaatit:  61°00′18″N, 23°49′43″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tarpianjoen valuma-alue (35.28)
Laskujoki:  Tarpianjoki 
Järvinumero:  35.285.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  110,1  m 
Rantaviiva:  7,964 km 
Pinta-ala:  1,46709 km2 tai 146,709  ha 
 fiUurtaanjärvi 
Uurtaanjärvi  on Pirkanmaalla Urjalan ja Kanta-Hämeessä Hämeenlinnan välisellä rajalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueeseen. Uurtaanjärvi on osa Tarpianjoen yläosan valuma-aluetta.
Maantietoa

Uurtaanjärvi on muodostunut Hakolahden kylässä kaakko-luoteis-suuntaisen vedenjakajana toimivan Uurtaanharjun pohjoispuolelle ja se toimii Tarpianjoen latvajärvenä. Järven pinta-ala on 147 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 110,1 metriä meren pinnan yläpuolella. Järvessä on seitsemän saarta, joista kaksi on muita saaria suurempia. Suurin saarista on Selkäsaari, joka on 150 metriä pitkä. Sen korkeimmalla kohdalla sijaitsee kuntien välisen rajan rajapyykki. Mäntysari on 60 metriä pitkä ja siinä on rakennus. Kaksi muuta luotomaista saarta on nimetty Pettersaareksi ja Ruohokariksi. Järveen laskee kymmenien suo-ojien johto-ojia järveä ympäröiviltä soilta. Lisäksi siihen laskee kauempaa metsistä soiden kuivatusojia. Järven oma laskujoki on Tarpianjoki, joka lähtee järven pohjoisrannasta ojamaisena virtaamaan koilliseen noin 4,5 kilometriä, missä se laskee Kallijärveen. On kartan mukaan myös mahdollista, että järvellä olisi toinenkin laskuoja Ravijoki, joka virtaa Uurtaanharjun luoteispään kaivannon läpi Välkkilänojaan, joka laskee Kokonjärveen. Uurtaanjärvi olisi tällöin bifurkaatiojärvi.
Järvi on 2,2 kilometriä pitkä, 1,3 kilometriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 8,0 kilometriä. Rannat ovat enimmäkseen ojitettua suota, mutta pohjoisessa rantoja reunustavat kovapohjaiset metsämaat. Seudulla on soita raivattu viljelyyn, mutta järven rannat ovat jääneet raivaamatta. Järven lähiympäristössä sijaitsee neljä maatilaa. Pohjoisrannalle on rakennettu noin 20 ja etelärannalle kaksi vapaa-ajan asuntoa. Järven eteläpuolelle pääsee Uurtaanharjua seuraavaa yhdystietä 13682 pitkin. Kuntien välinen raja ylittää järven kääntyen Selkäsaaren kohdalla niin, että yli puolet siitä kuuluu Urjalalle.
Luonnonsuojelualue

Uurtaanjärven eteläosa on mukana Natura 2000-ohjelmassa arvokkaana lintujärvenä, jonka vesikasvillisuus on kärsinyt vedenpinnan laskun seurauksena.
Historiaa

Vuoden 1960 peruskartassa järven rannoille ei ollut vielä rakennettu mökkejä paitsi pohjoisen maatilan rantaan. Selkäsaarta kutsuttiin tuolloin vielä Lammassaareksi eikä Petterssaarta ja Ruohokaria vielä näkynyt kartalla. Monet nykyisistä mökeistä näkyvät jo vuoden 1980 kartassa samalla kun niille on rakennettu tiet. Samalla on ilmaantunut uusia saaria järven selälle. Ilmeisesti järvenlasku tapahtui ennen vuotta 1980.
Aiheesta muualla

Jutila, Hannu & Harju, Hannu: Kalvolan luonto-opas (Arkistoitu – Internet Archive), 2004
(35.2)
Vapahtajan kirkko (Ateena)

| Vapahtajan kirkko Σωτείρα του Κοττάκη |
| --- | --- |
 Vapahtajan kirkon vanhinta, bysanttilaisaikaista osaa.
Sijainti:  Pláka, Ateena, Attika, Kreikka
Koordinaatit:  37°58′22″N, 23°43′56″E
Kirkkokunta:  Kreikan ortodoksinen kirkko
Hiippakunta:  Ateenan arkkihiippakunta
Rakentamisvuosi:  noin 950–1050
Tyylisuunta:  bysanttilainen
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vapahtajan kirkko (kreik. Ναός Μεταμορφώσεως του Σωτήρος, Naós Metamorfóseos tou Sotíros) eli Kottákiksen Vapahtajan kirkko (Σωτείρα του Κοττάκη, Soteíra tou Kottáki tai Αγία Σωτήρα, Agía Sotíra) on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko Ateenassa Kreikassa.
Vapahtajan kirkon uudempaa osaa.
Vapahtajan kirkon ydin on rakennettu Ateenan keskibysanttilaisella kaudella 900-luvun lopulla tai 1000-luvun alussa, ja se on Ateenan vanhimpia säilyneitä kirkkoja. Alun perin kirkko oli omistettu Neitsyt Marialle (Panagía Sotíra) ja nykyisin Vapahtajan kirkastumiselle. Lisänimensä kirkko on saanut Ateenassa 1700-luvulla ja jo kauan ennen tätä vaikuttaneesta Kottákisten suvusta. Kirkko käsi suuria vaurioita Kreikan vapaussodassa 1800-luvun alkupuolella, ja se kunnostettiin tämän jälkeen. Vuosina 1827–1855 kirkko toimi kaupungin veneläisortodoksisena kirkkona ennen kuin läheinen Lykodemosten Vapahtajan kirkko otettiin tähän käyttöön.
Kirkko sijaitsee Plákan kaupunginosassa Kydathenaíon- ja Sotíros-katujen kulmauksessa. Kirkko on arkkitehtuuriltaan risti neliössä ja sen itäpäässä on kolme apsista. Kirkkoon on ajan kuluessa, erityisesti vuosina 1908–1917, tehty suuria muutoksia ja lisäyksiä, ja se muistuttaa nykyasussaan vain pieneltä osaltaan bysanttilaista kirkkoa. Kellotorni lisättiin vuonna 1908.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vapahtajan kirkko Wikimedia Commonsissa
USS Niagara (1877)

| USS Niagara |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  John Roach and Sons, Chester, Pennsylvania
Laskettu vesille:  1877
Palveluskäyttöön:  11. huhtikuuta 1898
Poistui palveluskäytöstä:  14. lokakuuta 1898
Loppuvaihe:  myyty 19. heinäkuuta 1899
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 221 t
Pituus:  83,52 m
Leveys:  11,58 m
Syväys:  5,94 m
Nopeus:  12 solmua
Miehistöä:  57
Aseistus
Aseistus:  2 × 6 naulan tykkiä 4 × 3 naulan tykkiä 2 × 37 mm tykkiä 1 × Colt konekivääri
USS Niagara oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1898 lunastama höyryalus, joka palveli Espanjan-Yhdysvaltain sodassa tukilaivana.
Valmistus

Höyryrahtilaiva Niagaran valmisti John Roach and Sons Chesteristä Pennsylvaniasta vuonna 1877. Laivasto osti 11. huhtikuuta 1898 aluksen Ward Steamship Companylta nimen säilyttäen. Alus varustettiin Collier Servicen tislaus ja huoltoalukseksi ja se otettiin palvelukseen 11. huhtikuuta 1898 New Yorkissa päällikkönään kommodori George A. Bicknell.
Palvelus

Alus lähti 25. huhtikuuta New Yorkista Karibialle matkaten Virginian Norfolkin ja Floridan Key Westin kautta. Espanjan-Yhdysvaltain sodan alettua alus oli laivaston mukana Kuubassa, Puerto Ricossa ja Haitilla. Alus palasi 26. toukokuuta Hampton Roadsiin, mistä se jatkoi neljä päivää myöhemmin takaisin Kuubaan ja Puerto Ricoon. Alus viipyi Karibialla 24. heinäkuuta asti, jolloin se lähti paluumatkalle Guantanamonlahdelta New Yorkiin. Alus saapui 3. syyskuuta New Yorkiin, missä se viipyi palveluksestapoistoonsa asti 14. lokakuuta. Alus myytiin 19. heinäkuuta 1899.
Valeri Poljanski

Valeri Poljanski
Valeri Kuzmitš Poljanski (s. 1949 Moskova) on venäläinen kapellimestari ja kuoronjohtaja.
Poljanski opiskeli Moskovan konservatoriossa muiden muassa Boris Kulikovin ja Odysseas Dimitriadiksen sekä myöhemmin Gennadi Roždestvenskin johdolla. Hän avusti vuonna 1977 Roždestvenskiä Bolšoi-teatterin esityksessä Dmitri Šostakovitšin Katerina Ismailovasta. Tuotanto oli menestys, ja Poljanski kiinnitettiin pysyväksi oopperakapellimestariksi. Vuonna 1992 hän seurasi Roždestvenskiä Venäjän valtion sinfoniakappelin musiikillisena johtajana.
Poljanski on tullut tunnetuksi johtavana Sergei Rahmaninovin tuotannon tulkitsijana. Hän on levyttänyt tämän kaikki orkesteri- ja kuoroteokset. Lisäksi Poljanski on tulkinnut vähemmän esitettyjen venäläissäveltäjien, kuten Alfred Schnittken, Sergei Tanejevin ja Nikolai Mjaskovskin tuotantoja. Hän on tuonut esiin lukuisia unohduksiin jääneitä teoksia Aleksandr Gretšaninovilta ja Dmitri Bortnjanskilta.
Velyka Novosilkan piiri

| Velyka Novosilkan piiri Великоновосілківський район, Великоновосёлковский район |
| --- | --- |
 Piiri Donetskin alueen kartalla.
 Lippu:  Vaakuna
Valtio:  Ukraina
Alue:  Donetskin alue
Perustettu:  7.3.1923
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Velyka Novosilka (5 782 as., 2017)
Väkiluku (2017 (arvio)):  39 019
 
Velyka Novosilkan piirihallinto
Velyka Novosilkan piiri (ukr. Великоновосілківський район, Velykonovosilkivskyi raion; ven. Великоновосёлковский район, Velikonovosjolkovski raion) on hallinnollinen piiri Ukrainan Donetskin alueen länsiosassa. Piirin hallinnollinen keskus on Velyka Novosilkan (ukr. Велика Новосілка; 5 782 as., 2017) kaupunkityyppinen taajama.
Ukrainan tilastokeskus arvioi piirin väkiluvuksi 39 019 ihmistä (1.1.2017). Väestöltään piiri on maaseutuvaltainen, sillä kaupunkilaisiksi asukkaista tilastoitiin ainoastaan Velyja Novosilkan asukkaat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Velyka Novosilkan piiri Wikimedia Commonsissa
USS New York (LPD-21)

| USS New York |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Northrop Grumman, New Orleans, Louisiana
Kölinlasku:  10. syyskuuta 2004
Laskettu vesille:  19. joulukuuta 2007
Palveluskäyttöön:  7. marraskuuta 2009
Tekniset tiedot
Uppouma:  noin 24 900 t (kuormattuna)
Pituus:  208,5 m
Leveys:  31,9 m
Syväys:  7,0 m
Propulsio:  4 × Colt-Pielstick 2.5 STC -dieselmoottoria 2 × potkuria
Nopeus:  22 solmua (41 km/h)
Miehistöä:  332 + 28 upseeria, 30 aliupseeria ja 332 miehistönjäsentä 699 merijalkaväensotilasta
Aseistus
Aseistus:  2 × 30 mm Mk 46 GWS 2 × RIM-116 Rolling Airframe Missile 2 × Mark 41 Vertical Launching System 2 × .50" Mk 26 Mod 18 konekivääriä
USS New York (runkonumero LPD-21) on Yhdysvaltain laivaston San Antonio -luokan maihinnousualus.