stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo vuonna 1993 kuolleista henkilöistä
Kesäkuu

1. kesäkuuta – Paavo Toivonen,  suomalainen yritysjohtaja, kauppaneuvos (s. 1921)
4. kesäkuuta – Erna Tauro, suomalais-ruotsalainen säveltäjä (s. 1916)
7. kesäkuuta – Dražen Petrović, jugoslavialais-kroatialainen koripalloilija ja olympiamitalisti (s. 1964)
12. kesäkuuta – Monte Melkonian, armenialais-yhdysvaltalainen sotilas ja vallankumouksellinen (s. 1957)
15. kesäkuuta – John Connally, yhdysvaltalainen poliitikko ja ministeri (s. 1917)
19. kesäkuuta – Sir William Golding, vuoden 1983 Nobelin kirjallisuuspalkinnon saanut englantilainen kirjailija (s. 1911)
22. kesäkuuta – Pat Nixon, Yhdysvaltain presidentti Richard Nixonin puoliso (s. 1912)
24. kesäkuuta – Odd Sagør, norjalainen poliitikko (s. 1918)
25. kesäkuuta – Kerttu Vuorinen, suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija (s. 1899)
26. kesäkuuta – Erkki Peltola, suomalainen biokemisti ja professori (s. 1906)
26. kesäkuuta – Jaakko Sarlin-Lappeteläinen, suomalainen judokouluttaja ja Ranskan muukalaislegioonan sotilas (s. 1937)
29. kesäkuuta – Martti Parvio, suomalainen pappi ja käytännöllisen teologian professori (s. 1918)
Heinäkuu

2. heinäkuuta – Fred Gwynne, yhdysvaltalainen näyttelijä (s. 1926)
7. heinäkuuta – Mia Zapata, yhdysvaltalainen laulaja (s. 1965)
11. heinäkuuta – Juhani Paasivirta, suomalainen historioitsija ja poliittisen historian professori (s. 1919)
14. heinäkuuta – Léo Ferré, monacolainen runoilija ja säveltäjä (s. 1916)
16. heinäkuuta – Ragnar Tuori, suomalainen ammattiyhdistysjohtaja (s. 1906)
18. heinäkuuta – Jaakko Pelkonen, suomalainen kirjailija (s. 1907)
20. heinäkuuta – Vince Foster, yhdysvaltalainen lakimies, presidentti Bill Clintonin varaneuvonantaja (s. 1945)
24. heinäkuuta – Viktor Pankraškin, neuvostoliittolais-venäläinen koripalloilija ja olympiavoittaja (s. 1957)
31. heinäkuuta – Baudouin I, belgialaisten kuningas (s. 1930)
Elokuu

3. elokuuta – James Donald, skotlantilainen näyttelijä (s. 1917)
4. elokuuta – John Pickard, yhdysvaltalainen näyttelijä (s. 1913)
6. elokuuta – Ben Klassen, yhdysvaltalainen uskonnollinen vaikuttaja, Creativity Movementin perustaja (s. 1918)
10. elokuuta – Øystein Aarseth (”Euronymous”), norjalainen kitaristi ("Mayhem") (s. 1968)
16. elokuuta – Ethelwynn Trewavas, brittiläinen iktyologi (s. 1900)
26. elokuuta – Reima Pietilä, suomalainen arkkitehti, professori ja akateemikko (s. 1923)
28. elokuuta – E. P. Thompson, brittiläinen historioitsija, kirjailija, sosialisti ja rauhanaktivisti (s. 1924)
29. elokuuta – Kirsti Ortola, suomalainen näyttelijä (s. 1924)
30. elokuuta – Richard Jordan, yhdysvaltalainen näyttelijä (s. 1937)
30. elokuuta – Helge Ukkola, suomalainen pappi, teologi, filosofi ja sotakirjailija (s. 1921)
Syyskuu

1. syyskuuta – Eugen Malmstén, suomalainen viihdesäveltäjä ja -laulaja (s. 1907)
3. syyskuuta – Aimo Paapio, suomalainen näyttelijä (s. 1912)
4. syyskuuta – Salme Vannas, suomalainen lääkäri ja oftalmologian professori (s. 1918)
4. syyskuuta – Hervé Villechaize, ranskalainen lyhytkasvuinen näyttelijä ja taiteilija (s. 1943)
5. syyskuuta – Claude Renoir, ranskalainen elokuvaaja (s. 1914)
5. syyskuuta – Paul Arthur Schilpp, yhdysvaltalainen filosofi ja kirjailija (s. 1897)
8. syyskuuta – Tor Skjønsberg, norjalainen juristi ja poliitikko (s. 1903)
9. syyskuuta – Jimmy Deuchar, brittiläinen  trumpetisti (s. 1930)
9. syyskuuta – Helen O’Connell, yhdysvaltalainen laulaja (s. 1920)
10. syyskuuta – Josef Odložil, tšekkoslovakialainen keskimatkojen juoksija ja olympiamitalisti (s. 1938)
13. syyskuuta – Raili Autiala (oik. Katri Lyyli Maria Lahtinen), suomalainen nuortenkirjailija (s. 1906)
13. syyskuuta – Liisa Kulhia, suomalainen kansanedustaja, toimittaja ja kansalaisaktivisti (s. 1925)
14. syyskuuta – Ensio Kurki-Suonio, suomalainen lääkäri ja runoilija (s. 1896)
15. syyskuuta – Matti Pykälä, suomalainen ulkomaankirjeenvaihtaja (s. 1923)
16. syyskuuta – Rok Petrovič, jugoslavialais-slovenialainen alppihiihtäjä (s. 1966)
20. syyskuuta – Erich Hartmann, saksalainen hävittäjälentäjä (s. 1922)
24. syyskuuta – Ian Stuart Donaldson, englantilainen muusikko (s. 1957)
24. syyskuuta – Bruno Pontecorvo, italialais-venäläinen ydinfyysikko (s. 1913)
25. syyskuuta – Otso Pietinen, suomalainen teollisuus- ja mainosvalokuvaaja (s. 1916)
Lokakuu

2. lokakuuta – Unto Miettinen, suomalainen radiotoimittaja ja professori (s. 1915)
3. lokakuuta – Gary Gordon, yhdysvaltalainen Delta-erikoisryhmän sotilas (s. 1960)
3. lokakuuta – Randy Shughart, yhdysvaltalainen Delta-erikoisryhmän sotilas (s. 1958)
6. lokakuuta – Helvi Kuoppala, suomalainen kirjailija (s. 1916)
7. lokakuuta – Sara Hildén, suomalainen taiteenkerääjä ja -edistäjä (s. 1905)
7. lokakuuta – Sergei Pavlov, neuvostoliittolais-venäläinen suurlähettiläs, urheilujohtaja ja Neuvostoliiton urheiluministeri 1968–1983 (s. 1929)
8. lokakuuta – Erkki Pajari, suomalainen suurlähettiläs ja juristi (s. 1933)
9. lokakuuta – Göta Pettersson, ruotsalainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja (s. 1926)
14. lokakuuta – Väinö Tuomisto, suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, teollisuusneuvos (s.1912)
16. lokakuuta – Flora Nwapa, nigerialainen kirjailija (s. 1931)
19. lokakuuta – Carsta Löck, saksalainen näyttelijä (s. 1902)
21. lokakuuta – Ove Hove, tanskalainen poliitikko (s. 1914)
25. lokakuuta – Vincent Price, yhdysvaltalainen näyttelijä (s. 1911)
25. lokakuuta – Pentti Uusivirta, suomalainen poliitikko ja pankinjohtaja (s. 1923)
26. lokakuuta – Lasse Ollinkari, suomalainen sisustusarkkitehti (s. 1921)
28. lokakuuta – Juri Lotman, virolainen kirjallisuustieteilijä, semiootikko, kulttuurintutkija ja professori (s. 1922)
31. lokakuuta – Federico Fellini, italialainen ohjaaja (s. 1920)
31. lokakuuta – River Phoenix (synt. River Jude Bottom), yhdysvaltalainen näyttelijä (s. 1970)
31. lokakuuta – Arvīds Žilinskis, latvialainen säveltäjä, pianisti ja musiikkipedagogi (s. 1905)
Marraskuu

1. marraskuuta – Aari Korkkinen, suomalainen kirjailija (s. 1923)
1. marraskuuta – Severo Ochoa, vuoden 1959 Nobelin lääketieteen palkinnon saanut espanjalais-yhdysvaltalainen biokemisti (s. 1905)
3. marraskuuta – Léon Theremin, venäläinen keksijä (s. 1896)
6. marraskuuta – Axel Grandell, suomalainen liiketaloustieteilijä (s. 1899)
11. marraskuuta – Olavi Pesonen, suomalainen säveltäjä, urkuri, musiikkikriitikko ja musiikkipedagogi (s. 1909)
12. marraskuuta – Elsa Heiskanen, suomalainen seurakuntasisar ja kirjailija (s. 1906)
16. marraskuuta – Aage Hastrup, tanskalainen poliitikko (s. 1919)
16. marraskuuta – Lucia Popp, slovakialainen oopperalaulaja (s. 1939)
19. marraskuuta – Kenneth Burke, yhdysvaltalainen kirjailija, retoriikan tutkija ja filosofi (s. 1897)
19. marraskuuta – Leonid Gaidai (ven. Леонид Иович Гайдай), neuvostoliittolainen elokuvaohjaaja (s. 1923)
20. marraskuuta – Sidney Griller, brittiläinen viulisti (s. 1911)
20. marraskuuta – Kalle Räike, suomalainen arkkitehti (s. 1920)
23. marraskuuta – Aune Perälä, suomalainen kansakoulunopettaja, runoilija ja sanoittaja (s. 1909)
25. marraskuuta – Anthony Burgess, englantilainen kirjailija (s. 1917)
25. marraskuuta – Vappu Rauhanen, suomalainen kirjailija (s. 1913)
26. marraskuuta – Jarl Hjalmarson, ruotsalainen poliitikko (s. 1904)
26. marraskuuta – Pontus Palmgren, suomalainen ornitologi, hämähäkkitutkija ja eläintieteen professori (s. 1907)
27. marraskuuta – Knud Østergaard, tanskalainen poliitikko (s. 1922)
Joulukuu

2. joulukuuta – Paal Brekke, norjalainen kirjailija (s. 1923)
2. joulukuuta – Pablo Escobar, kolumbialainen huumekauppias (s. 1949)
4. joulukuuta – Frank Zappa, yhdysvaltalainen rock-muusikko (s. 1940)
7. joulukuuta – Wolfgang Paul, vuoden 1989 Nobelin fysiikanpalkinnon saanut saksalainen fyysikko ja kokeellisen fysiikan professori (s. 1913)
9. joulukuuta – Karl-Erik Åström, ruotsalainen maastohiihtäjä (s. 1924)
11. joulukuuta – Bohdan Likszo, puolalainen koripalloilija (s. 1940)
12. joulukuuta – József Antall, Unkarin pääministeri (s. 1932)
14. joulukuuta – Viking Lobbas, suomalainen runoilija (s. 1929)
14. joulukuuta – Väinö Putkonen, suomalainen runoilija ja kansakoulunopettaja (s. 1931)
14. joulukuuta – Myrna Adele Williams (”Myrna Loy”), yhdysvaltalainen näyttelijä (s. 1905)
16. joulukuuta – Arvo Oksala, suomalainen lääkäri ja silmätautien professori (s. 1920)
16. joulukuuta – Kakuei Tanaka, Japanin pääministeri (s. 1918)
22. joulukuuta – Valde Näsi, suomalainen päätoimittaja ja kunnallisneuvos (s. 1903)
23. joulukuuta – Jaakko Kaappa, suomalainen näytelmäkirjailija (s. 1923)
23. joulukuuta – Esko Mattila, suomalainen näyttelijä ja ohjaaja (s. 1920)
23. joulukuuta – Matti J. Pulkka, suomalainen rakennusmestari, yrittäjä, yritysjohtaja, teollisuusneuvos ja talousneuvos (s. 1903)
24. joulukuuta – Norman Vincent Peale,  yhdysvaltalainen pappi ja kirjailija (s. 1898)
26. joulukuuta – Niilo Pesonen, suomalainen lääkäri, anatomian professori ja Lääkintöhallituksen pääjohtaja 1954–1969 (s. 1902)
26. joulukuuta – Erkki Savolainen,  suomalainen nyrkkeilijä (s. 1917)
27. joulukuuta – André Pilette, belgialainen Formula 1 -kuljettaja (s. 1918)
27. joulukuuta – Paavo Susitaival, suomalainen kirjailija ja everstiluutnantti (s. 1896)
29. joulukuuta – Satu Aaltonen, suomalainen valokuvataiteilija (s. 1948)
31. joulukuuta – Zviad Gamsakhurdia, Georgian presidentti (s. 1939)
31. joulukuuta – Niilo Niemi (”Nipa Niemi”), suomalainen televisiograafikko, viihdetaiteilija ja koomikko (s. 1927)
31. joulukuuta – Brandon Teena, yhdysvaltalainen transsukupuolinen henkilö (s. 1972)
Tuntematon päivämäärä

Matti Orpana, suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija (s. 1909)
Ștefan Petrescu, romanialainen pistooliampuja ja olympiavoittaja (s. 1931)
Somalit

| Somalit Soomaaliyeed الصوماليون |
| --- | --- |
 1. rivi: Muhammad Abdullah Hassan • Fatima Jibrell • Mohamed Abdullahi Farmajo •  Asli Hassan Abade 2. rivi: Hanan Ibrahim • Hadraawi • Iman • Sultan Yusuf Ali Kenadid 3. rivi: Aar Maanta • Sultan Mohamoud Ali Shire • Osman Yusuf Kenadid • Nuruddin Farah
Väkiluku:  28–30 miljoonaa
Asuinalueet:   Somalia 15,6 miljoonaa   Etiopia 8,5 miljoonaa   Kenia 2,4-3,0 miljoonaa   Jemen 400 000–1 133 000     Djibouti 534 600    Britannia 98 000-250 000    Yhdysvallat 145 812    Yhdistyneet arabiemiraatit 90 900   Oman 80 000   Ruotsi 66 369–95,000   Kanada 62 550   Tansania 60 000   Norja 43 196   Uganda 41 515   Etelä-Afrikka 40 000   Alankomaat 39 737    Saksa 38 675    Saudi-Arabia 34 000–67 500   Suomi 22 794 (Äidinkieli somali)   Egypti 22 709    Tanska 21 210    Australia 16 169 
Kielet:  somali, arabia
Uskonnot:  islam
Somalit (somaliksi Soomaaliyeed, arab. الصوماليون‎) ovat pääosin Afrikan sarvessa asuva kuušilainen kansa, joka muodostaa Somalian pääväestön. Lisäksi heitä asuu vanhastaan Djiboutissa, Somalin osavaltiossa Etiopiassa ja osassa Keniaa sekä nykyisin myös monissa Euroopan maissa. Useimmat somalit puhuvat somalin kieltä tai sen murretta. Suurin murre on maymay, jota puhutaan Jubba- ja Shebelejokien välisellä alueella. Suurin osa somaleista on sunnimuslimeja, vaikka šiialaisuutta ja luonnonuskontojen vaikutteita kulttuurissa esiintyy, kuten xeer, Waaqa ja Saar-riitti. Somalien perinteisiä elinkeinoja ovat olleet paimentolaisuus ja maanviljely, kaupungeissa kauppa ja käsityöläisyys sekä rannikoilla kalastus.
Klaanit

Klaanit ovat somalien perinteinen ja tärkein sosiaalinen ryhmä, jolla on myös kulttuurista ja poliittista merkitystä. Klaanius periytyy isän mukaan; lapsi kuuluu samaan klaaniin kuin isänsä. Lapset saavat oman nimensä lisäksi isänsä ja isoisänsä nimen. Tapana on ollut opetella kaikkien esivanhempien nimet jopa 30 sukupolvea taaksepäin. Tästä lapset ovat samalla oppineet klaanin, johon kuuluvat. Avioliitto ei vaikuta nimeen eikä siihen, mihin klaaniin ihminen kuuluu. Vainajaa kutsutaan kuitenkin hautajaisissaan äitinsä nimen mukaan, ettei tulisi erehdystä, sillä perinteisesti uskotaan, että vain äidistä voidaan olla varmoja. Klaanit jakautuvat usein alaklaaneihin, jotka voivat jakautua vielä moniin alaklaaneihin. Perinteisesti avioliitot ovat yhdistäneet klaaneja, sillä ne on solmittu eri klaanien välillä. Käytäntö on kuitenkin muuttunut 1990-luvun sisällissodan myötä, ja nykyään on yleisempää mennä naimisiin saman klaanin jäsenen kanssa.
Klaanit on somalipaimentolaisten perinteinen poliittinen järjestelmä. Sen pohjalta on sodittu, sovittu ja soviteltu taloudellisista eturistiriidoista. Klaanijärjestelmän pohjalta eri intressiryhmät ovat liittyneet yhteen tai eronneet. Klaanit eivät ole puhtaasti sukujärjestelmä, vaan pienemmät klaanit ovat voineet liittyä suurempiin ilman sukulaisuutta. Klaanien sukupuu ei siten välttämättä kerro geneettisestä sukulaisuudesta.
Somalian itsenäistyessä 1960-luvulla Somalian nuorisoliitto päätti luopua klaanijärjestelmästä ja siirtyä puoluejärjestelmään, sillä klaanijärjestelmää pidettiin syynä Somalian hajanaisuuteen. Siad Barren aikana klaanit kiellettiin, mutta Barre itse hyväksikäytti klaanien välisiä ristiriitoja hallitessaan maata. Barren kukistuttua klaanijärjestelmästä on jälleen tullut avoin poliittisen vallankäytön väline.
Suurimmat somalialaiset klaanit ovat: Darod, Hawiye ja Isaaq. Darodit pääosin asuvat ja oleskelevat Puntmaan alueilla, Hawiyet taas Etelä-Somaliassa ja Isaaqit pohjoisemmalla Somalimaassa.
Yleensä somalit uskovat, että jotkut klaanit ovat Jemenistä tai Syyriasta peräisin kuten Darod ja Isaaq. Heidän yleisimmät argumenttinsa ovat, että nimet Darod ja Isaaq eivät voi olla todellisia nimiä, vaan pikemminkin somalialaisia lempinimiä (naneis) joita somalit antavat toisilleen ulkonäön, persoonallisuuden, tiettyjen saavutusten tai erityisten ominaisuuksien vuoksi. Yleensä luetellessa sukupuuta ei käytetä esivanhempien lempinimiä.
Somalien diaspora

Somalian sisällissota johti pakolaisuuteen ja kansalliseen hajaannukseen, diasporaan 1990-luvun alussa.lähde? Sodan vuoksi moni, erityisesti koulutettu somali, lähti Eurooppaan, Lähi-itään ja Pohjois-Amerikkaan, mikä heikensi entisestään Somalian tilannetta. Suurin osa Euroopan, Pohjois-Amerikan ja Lähi-idän somaleista saapui alueelle pakolaisina.lähde?
Ensimmäiset Suomen somalit tulivat maahan vuonna 1991 poliittisina pakolaisina Neuvostoliitosta, jossa somaleja opiskeli paljon. Somaliasta on muuttanut Suomeen pakolaisina ihmisiä myös suoraan sisällissotaa pakoon. Somalit ovat arabien jälkeen Suomen toiseksi suurin ei-eurooppalainen etninen ryhmä. Vuonna 2018 Suomessa asui 21 000 henkilöä, joiden äidinkieli oli somali.
Euroopassa somaliyhteisöt ovat kasvussa. Euroopan suurin somaliyhteisö asuu Britanniassa. Vuoden 2001 laskennassa Britanniassa asui noin 43 500 somalia. Suurin osa Britannian somaleista asuu Lontoossa, Sheffieldissä, Birminghamissa, Cardiffissa, Liverpoolissa, Manchesterissä, Leedsissä, Leicesterissä ja Boltonissa. Toinen merkittävä somaliyhteisö Euroopassa sijaitsee Rotterdamissa ja Amsterdamissa.
Pohjois-Amerikassa suurin somaliyhteisö asuu Kanadassa. Suurin osa Kanadassa asuvista somaleista asuu Torontossa ja Ottawassa. Kanadassa asuu noin 38 000 somalia. Yhdysvalloissa asuu 36 000 somalia, joista suurin osa asuu Minneapolisissa, Columbuksessa, Washingtonissa, Seattlessa ja Atlantassa.
Suurin somaliyhteisö Lähi-idässä asuu Arabiemiirikunnissa, jossa asuu noin 25 000 somalia. Somalit ovat suurin afrikkalainen yhteisö Arabiemiirikunnissa. Suurin osa Arabiemiirikuntien somaleista asuu Dubaissa.
Somalien alkuperä

Geneettisten DNA-tutkimusten mukaan Somalit ja Afrikan Sarven väestö edustaa omanlaatuista ja erityistä biologista väestöryhmää:
"Huomattavin geneettinen ero on Saharan etelä-ja pohjoispuolisen väestönosan välillä. Afrikan Sarven väestö sijoittuu näiden välimaastoon (Tishkoff et al. 1996a, 1998a, 1998b; Kidd et al. 1998). Geneettisten tutkimusten valossa somalien esivanhemmat ovat eronneet hyvin varhaisessa vaiheessa muusta Saharan eteläpuolisen alueen väestöstä muuttaen pois Afrikasta ja kansoittaneet muut mantereet. Tätä näkemystä tukee mm. äskettäiset mtDNA analyysit (Quintana-Murci et al. 1999)."
Somalin kieltä puhuneet kansat asuivat jo ainakin 2000 vuotta sitten nykyisessä lounaisessa Etiopiassa. Ensimmäiset maininnat somaleista ovat 1400-luvulta etiopialaisissa lähteissä, mutta arabialaiset maantieteilijät kertovat suurimmasta klaanista, Hawiyesta, jo 1100-luvulla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Somalit Wikimedia Commonsissa
Zahra Abdulla on somalialaissyntyinen suomalainen kätilö-sairaanhoitaja ja Helsingin kaupunginvaltuutettu.
Jarkko Sorvanto

Jarkko Lauri Juhani Sorvanto (s. 1978) on Lapinjärven kunnanjohtaja. Lapinjärven kunnanvaltuusto valitsi hänet yksimielisesti joulukuussa 2021, ja hän aloitti virassaan 2022. Sorvanto toimi Ylöjärven kaupunginjohtajana huhtikuun alusta 2014 vuoden 2021 alkupuolelle saakka. Ylöjärven kaupunginvaltuuston valitessa kaupunginjohtajan hän voitti Heidi Rämön 32–19. Sorvanto on oikeustieteen ja valtiotieteiden kandidaatti. Ennen kaupunginjohtajaksi valitsemista hän toimi Ylöjärven hallintojohtajana marraskuusta 2013.
Sortavalan pyhän Johannes Teologin kirkko

Pyhän Johannes Teologin kirkko vuonna 1983.
Pyhän Johannes Teologin kirkko on ortodoksinen kirkko Sortavalassa luovutetussa Karjalassa. Kirkko sijaitsee entisen Suomen ortodoksisen kirkkokunnan talon pihassa ja se toimi pappisseminaarin harjoituskirkkona.
Johannes Teologin kirkon paikalla oli vuosina 1765-1877 Sortavalan ortodoksisen seurakunnan pääkirkko, joka jäi käytöstä jo 1872 Apostolien Pietarin ja Paavalin kirkon valmistuttua. Paikalle rakennettiin myöhemmin Valamon luostarin alainen tiilinen rukoushuone. Tämä rukoushuone muutettiin arkkitehti Juhani Viisteen suunnitelmien mukaan Johannes Teologin kirkoksi vuonna 1932. Kirkko rapattiin valkoiseksi. Kirkko on 16,6 metriä pitkä, 7,6 metriä leveä ja 6-8 metriä korkea. Kellotornissa oli yhdeksän kelloa.
Kirkko ei kärsinyt vaurioita talvisodan ilmapommituksissa. Rauhan tultua Sortavala oli luovutettava Neuvostoliitolle. Kirkosta evakuoitiin vain alttariesineistö. Sodan jälkeen venäläiset tuhosivat kirkon sisustuksen. Jatkosodassa Suomi valloitti Sortavalan takaisin ja kirkko korjattiin vuonna 1943. Vuonna 1944 kirkko jäi kuitenkin Neuvostoliitolle. Nykyisin se palvelee jälleen ortodoksisena kirkkona Sortavalan nykyisiä asukkaita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sortavalan pyhän Johannes Teologin kirkko Wikimedia Commonsissa
Karjalan ortodoksiset seurakunnat
Kuva vuodelta 1999
Sosiaalinen suorituseste

Sosiaalinen suorituseste tarkoittaa yksityishenkilön vaikeutta suoriutua maksuistaan tai veloistaan sen vuoksi, että hänen terveydentilassaan, perhesuhteissaan, asuntotilanteessaan tai työtilanteessaan on tapahtunut muutoksia. Käsitteestä on käytetty myös nimityksiä henkilökohtainen force majeure tai sosiaalinen force majeure.
Sosiaaliseen suoritusesteeseen vetoamalla voidaan pyrkiä lieventämään velalliseen kohdistuvia viivästysseuraamuksia tai kokonaan irtaantumaan pitkäaikaisista sopimussidonnaisuuksista. Useimmat asiaan liittyvät säädökset ovat kuluttaja-asioita. Esimerkiksi korkolain (633/1982) 11 pykälässä säädetään viivästyskoron sovittelusta tilanteissa, joissa velallinen on ilman omaa syytään joutunut maksuvaikeuksiin. Samantapainen on myös kuluttajansuojalain (38/1978) 7 luvun 16 pykälän säännös maksun viivästysseuraamuksista. Asiaan voidaan soveltaa myös yleisiä kohtuusäännöksiä, kuten oikeustoimilain (228/1929) 36 pykälää ja kuluttajansuojalain (38/1978) 4 luvun 1 pykälää.
Ossi Somma

Pietarin taideakatemiassa opiskelleita suomalaisia
Hugo Backmansson
Eero Järnefelt
Martti Merenmaa
Hjalmar Munsterhjelm
Oskar Nylander
Alfred Parland
Ilja Repin
Juho Rissanen
Carl Eneas  Sjöstrand
Ossi Somma
Robert Stigell
Reidar Särestöniemi
Victoria Åberg
Kaarlo Ossian ”Ossi” Somma (vuoteen 1936 Sulander; 28. tammikuuta 1926 Pohjois-Pirkkala – 10. syyskuuta 2020 Nokia) oli suomalainen kuvanveistäjä. Hänen töitään on nähty useissa yksityis- ja yhteisnäyttelyissä sekä Suomessa että ulkomailla.
Ura

Somma opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa ja Repin-instituutissa Leningradissa. Hän debytoi Tampereella 1956 ja voitti Suomi-palkinnon vuonna 1996. Somma toimi 1970-luvun alusta lähtien parikymmentä vuotta opettajana Kankaanpään taidekoulussa ja tästä ajasta kaksi vuotta koulun virkaatekevänä rehtorina. Kankaanpään aikana syntyi kolmen taiteilijan Ars Sata -työryhmä, johon ovat kuuluneet Somman lisäksi Pertti Mäkinen ja Reijo Paavilainen. Somman töitä on runsaasti julkisissa ja yksityisissä kokoelmissa paitsi kotimaassa myös ulkomailla, kuten Moskovan nykytaiteen museossa sekä Patersonin museossa New Jerseyssä. Nokian Siurossa on Ossi Somman veistospuisto, jossa on pysyvästi esillä laaja kokoelma hänen tuotantoaan. — Somma on suunnitellut myös mitaleita.
Somma voitti yhdessä Toivo Jaatisen kanssa Maalaiskuntien kunnallishallinnon 100-vuotisveistoskilpailun ensimmäisen palkinnon vuonna 1964. Voittanut teos Jäiden lähtö paljastettiin seuraavana vuonna Tuusulassa silloisessa Maalaiskuntien liiton koulutuskeskuksessa, nykyisessä Gustavelundin kokoushotellissa.
Palkintoja ja tunnustuksia

Valtion taiteilijaeläke 1980
Suomi-palkinto 1996
Professorin arvonimi 2000
Suomen Leijonan komentajamerkki 2013
Valokuvia julkisista teoksista

Jäiden lähtö, yhdessä Toivo Jaatisen kanssa, Tuusula, 1965.
Turkiskauppiaat, 1972, Nokia.
Kotipesä, 1976, Kankaanpää.
Kuloveden laivurin muistomerkki, 1978, Nokia.
Muuttunut maisema, yhdessä Reijo Paavilaisen ja Pertti Mäkisen kanssa, 1983, Lapua.
Merelle (Merenkulun muistomerkki), yhdessä Reijo Paavilaisen ja Pertti Mäkisen kanssa, 1985, Oulu.
Viimeinen ratsastajapatsas, 1974 ja 1989, Vantaa.
Enkeliveistos, 1990-luku, Nokia.
Päivänkierto, yhdessä Reijo Paavilaisen ja Pertti Mäkisen kanssa, 1990, Pori.
Hänestä tulee vielä jotakin, 1990–2000, Nokia.
Globalisaatio, 2006, Helsinki.
Aiheesta muualla

Kulttuuriyhdistys Ossi Somma ry
Kiviranta, Kai: Ossi Somma: Taide – inhimillisyys – oikeudenmukaisuus. Suomen taiteilijaseuran tiedotuslehti 2/2010
Haastattelu Nokian uutisissa 10.1.2016. (Arkistoitu – Internet Archive)
Somma, Ossi hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Ossi Somman muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland
Sosiaalioikeus

Sosiaalioikeus on oikeudenala, joka sääntelee ja tutkii kansalaisten oikeutta toimeentuloturvaan, hoito- ja huolenpitopalveluihin sekä perhe-etuuksiin. Se liittyy melko läheisesti sosiaalipolitiikkaan ja molemmilla on keskeinen asema eurooppalaisissa yhteiskunnissa. Sosiaalioikeuden piiriin kuuluu asuminen, koulutuksen tukeminen, terveyden suojelu, työllisyys ja sosiaaliturva, jonka osa-alueita ovat huolenpito, perheen tukeminen, terveydenhoito ja toimeentulon turvaaminen.
Sosiaaliset oikeudet koostuvat kansallisesta lainsäädännöstä, EU-oikeudesta ja kansainvälisistä sopimuksista. Suomen sosiaalioikeudellinen lainsäädäntö on varsin laaja. Suomen laki -teoksen eripainos Sosiaali- ja terveydenhuoltolainsäädäntö 2009 sisältää 921 sivua. Näin laajaa kokonaisuutta kansalaisten on vaikea hallita.
Pohjoismaiselle sosiaaliturvalle on leimallista, että palvelut rahoitetaan verovaroin eikä vakuutuspohjaisesti. Järjestelmän menonlisäykset ilmenevät kansalaisten verojen korotuksina, joita seuraamalla he voivat valvoa kustannuksia. Vakuutuspohjaisissa järjestelmissä valvonta on välillistä ja etäämpää eli sen suorittaa vakuutustarkastus. Sosiaalioikeus on syntynyt teollistuneen yhteiskunnan myötä. Se syntyi vuonna 1881 Saksassa, jossa Otto von Bismarck loi sosiaalivakuutusjärjestelmän. Suomen ensimmäiset sosiaalilait olivat asetus teollisuusammateissa olevain työntekijäin suojelemisesta (18/1889) ja laki koskeva työnantajan vastuunalaisuutta työntekijää kohtaavasta ruumiinvammasta (44/1895).