Papin rintakilpi
Jalokivet > Neljäs rivi

Taršīš (תַּרְשִׁישִׁ = masoreettisessa tekstissä) / Chrysolithos (Septuaginta-käännöksessä) - joissakin muissa kohdissa Septuaginta-käännöksessä on sen sijaan Anthrax (tarkoittaen hiiltä), kun masoreettisessa tekstissä lukee Tarshish. Taršīšin ovat tutkijat ajatelleen viittaavan Tarshishiin, viittauksena mineraalin päälähteeseen, joka oli Tarshish. Chrysolithos ei erityisesti viittaa krysoliittiin, joka nimettiin paljon myöhemmin, mutta se on adjektiivi, joka kääntyy kultakiveksi, joka ei tarkoita, että se oli kultainen tai että se sisälsi kultalaikkuja. Kultalaikuin se voisi viitata lapislatsuliin, mikä voisi sopia Targumin kuvaukseen jalokivestä, joka on merenvärinen. Kullanvärisenä materiaalina, jos se olisi läpikuultavaa, se voisi viitata topaasiin tai meripihkaan, ja koska Chrysolithos tuli tarkoittamaan nimenomaan topaasia  klassiselle aikakaudelle mennessä, jotkut tutkijat suosivat tätä kaikkein todennäköisimpänä käyttönä, vaikka olisi järkyttävää, jos rintakilvessä olisi kaksi eri läpikuultavaa keltaista jalokiveä niin lähellä toinen toistaan. Jos kyseessä on läpinäkymätön kullanvärinen materiaali, se voisi viitata jaspiksen tai serpentiinin keltaiseen muotoon, joita käytettiin yleisesti Egyptissä ja Babyloniassa. Asianlaita voi myös olla niin, että Septuaginta-käännös on erehtynyt ja että masoreettisen tekstinTaršīš on rappiomuoto sanasta Asshur (ne ovat samanlaisia, kun ne tavataan käyttäen heprealaisia aakkosia), viitaten Assyrian tyypilliseen tuontimineraaliin - piikiveen. 100-luvun juutalainen kääntäjä, Symmachus, kääntää tämän sanaksi yakinthos, tarkoittaen "jasintti," tai "hyasintti." Tutkijoiden kesken on vähän varmuutta siitä, mikä näistä on todennäköisesti kyseinen jalokivi.
Šoham (שֹׁהַם = masoreettisessa tekstissä) / Beryllios (Septuaginta-käännöksessä) - joissakin muissa kohdissa Septuaginta-käännöksessä on sen sijaan Onychion, tai Smaragdos, tai fraasi purjosipulin vihreä kivi, kun masoreettisessa tekstissä lukee Šoham; Beryllios viittaa berylliin, mutta aikaisemmin meren sinivihreään väriin, Onychion viittaa onyksiin, ja Smaragdos kirjaimellisesti tarkoittaa vihreää kiveä ja viittaa kirkkaaseen pylväskristalliin (joko berylli tai vuorikristalli). Onyksi on läpinäkymätön kivi, kun Smaragdos on läpikuultava, ja berylli on samea, ja kaikkia näitä esiintyy useissa väreissä. Šoham voisi olla peräisin assyrian sanasta Samtu, joka tarkoittaa tummaa tai sameaa; se voisi olla peräisin arabian sanasta, joka tarkoittaa kalpeaa, missä tapauksessa se sopii enemmän onyksiin ja tiettyihin beryllin muotoihin, paitsi smaragdiin, heliodoriin, ollen se beryllin muoto, joka sopii purjosipulinvihreä-kuvaukseen; se voisi olla peräisin arabian sanasta musahham, joka tarkoittaa raitaista kangasta, ja siten todellakin kuvaten jotain sellaista kuin onyksi; tai se voisi olla paikannimi, esimerkiksi Jemenissä on paikka nimeltä Soheim. Juutalainen traditio yleensä suosii purjosipulinvihreää berylliä (heliodoria) sanan Šoham todennäköisenä merkityksenä, vaikka tutkijat ajattelevat, että se on todennäköisemmin malakiitti, joka voi olla tarpeeksi vihreä tullakseen verratuksi sanaan Smaragdos ja meren sinivihreä väri (sanan beryllios alkuperäinen merkitys), on tarpeeksi samea tullakseen verratuksi beryllin sameaan muotoon, ja se on tarpeeksi raitainen ja läpinäkymätön sekoitettavaksi erääseen onyksin muotoon. Epifanioksen teoksen Treatise on the Twelve Stones (Epiphanius de Gemmis) mukaan berylli oli “valkoinen kuin pilvi”. Tutkijat viittaavat siihen, että syyriankielinen muoto sanasta on berūlā ja/tai belūra, jälkimmäinen ilmeisesti palautuu pahlevin muotoon (vanha persialainen kieli), ja kaikki vuorostaan sanskriitin sanaan वैडूर्य = vaiḍūrya (Pali: veḷuriyaṁ), jalokivi, jota englanniksi kutsutaan "kissansilmäksi, berylliksi", joka on kalsedonikvartsin muunnelma ja jolla on kissansilmää muistuttava kiilto leikattuna.
Yašfeh (יָשְׁפֵה = masoreettisessa tekstissä) / Iaspis (Septuaginta-käännöksessä) - viitaten Septuaginta-käännökseen ja Josephukseen, tutkijat epäilevät, että Yasepheh saattaa olla alkuperäinen lukutapa. Vaikka Yasepheh ja Iaspis ovat sukua jaspikselle, niillä ei ole aivan sama merkitys; kun jaspis on yleensä punainen mineraali, jota kreikkalaiset kutsuvat nimellä Iaspis, joka oli yleensä voimakkaan vihreä (jaspiksen kaikkein kallein muoto), ja tutkijat ajattelevat, että tämä on todennäköisimmin se väri, mihin sanalla Yasepheh viitataan; termin monitulkintaisuus on läsnä Targumeissa, missä jalokivi on tunnistettu vaihtelevasti rubiiniksi (joka on punainen),  hyasintiksi (joka on keltainen), tai smaragdiksi (joka on vihreä). Babylonialaisessa Talmudissa yhden mielipiteen mukaan jalokivi oli sama kadkhod, kivi, jonka Bar-Ali kuvasi olevan al-karkahan = الكركھن (Baghdadin onyksi): “a kind of gemstone from which they cut [smaller] stones for setting in ouches.” Rabbi Saadia Gaon, kuitenkin, juutalais-arabian käännöksessään Jesajasta, kääntää kadkhodin sanalla karkand, joka on arvokkaan kiven punainen muunnos. Josephus, lainaten yhtä Septuaginta-käännöksen versiota, sanoo, että se oli berylli. Midrash Rabba (Numbers Rabba 2:7) sanoo, että kivi oli vaihtelevan värinen, tarkoittaen, että Yašfehista saattoi löytää kaikki värit yhdistettynä.