stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Robin Warren
Aiheesta muualla

Lyhyt elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| --- | --- |
1901–1925:  1901: Behring  1902: Ross  1903: Finsen  1904: Pavlov  1905: Koch  1906: Golgi, Ramón y Cajal  1907: Laveran  1908: Metšnikov, Ehrlich  1909: Kocher  1910: Kossel  1911: Gullstrand  1912: Carrel  1913: Richet 1914: Bárány  1919: Bordet  1920: Krogh  1922: Hill, Meyerhof  1923: Banting, Macleod 1924: Einthoven
1926–1950:  1926: Fibiger  1927: Wagner-Jauregg  1928: Nicolle  1929: Eijkman, Hopkins  1930: Landsteiner  1931: Warburg  1932: Sherrington, Adrian  1933: Morgan  1934: Whipple, Minot, Murphy  1935: Spemann  1936: Dale, Loewi  1937: Szent-Györgyi  1938: Heymans  1939: Domagk  1943: Dam, Doisy  1944: Erlanger, Gasser  1945: Fleming, Chain, Florey  1946: Muller  1947: C. Cori, G. Cori, Houssay  1948: Müller  1949: Hess, Moniz 1950: Kendall, Reichstein, Hench
1951–1975:  1951: Theiler  1952: Waksman  1953: Krebs, Lipmann  1954: Enders, Weller, Robbins  1955: Theorell  1956: Cournand, Forssmann, Richards  1957: Bovet  1958: Beadle, Tatum, Lederberg  1959: Ochoa, Kornberg  1960: Burnet, Medawar  1961: Békésy  1962: Crick, Watson, Wilkins  1963: Eccles, Hodgkin, Huxley  1964: Bloch, Lynen  1965: Jacob, Lwoff, Monod  1966: Rous, Huggins  1967: Granit, Hartline, Wald  1968: Holley, Khorana, Nirenberg  1969: Delbrück, Hershey, Luria  1970: Katz, Euler, Axelrod  1971: Sutherland  1972: Edelman, Porter  1973: Frisch, Lorenz, Tinbergen  1974: Claude, Duve, Palade  1975: Baltimore, Dulbecco, Temin
1976–2000:  1976: Blumberg, Gajdusek 1977: Guillemin, Schally, Yalow  1978: Arber, Nathans, Smith  1979: Cormack, Hounsfield  1980: Benacerraf, Dausset, Snell  1981: Sperry, Hubel, Wiesel  1982: Bergström, Samuelsson, Vane  1983: McClintock  1984: Jerne, Köhler, Milstein  1985: Brown, Goldstein  1986: Cohen, Levi-Montalcini  1987: Tonegawa  1988: Black, Elion, Hitchings  1989: Bishop, Varmus  1990: Murray, Thomas  1991: Neher, Sakmann  1992: Fischer, Krebs  1993: Roberts, Sharp  1994: Gilman, Rodbell  1995: Lewis, Nüsslein-Volhard, Wieschaus  1996: Doherty, Zinkernagel  1997: Prusiner  1998: Furchgott, Ignarro, Murad  1999: Blobel  2000: Carlsson, Greengard, Kandel
2001–:  2001: Hartwell, Hunt, Nurse  2002: Brenner, Horvitz, Sulston  2003: Lauterbur, Mansfield  2004: Axel, Buck  2005: Marshall, Warren 2006: Fire, Mello 2007: Capecchi, Evans, Smithies 2008: zur Hausen, Barré-Sinoussi, Montagnier 2009: Blackburn, Greider, Szostak 2010: Edwards 2011: Beutler, Hoffmann, Steinman 2012: Gurdon, Yamanaka 2013: Rothman, Schekman, Südhof 2014: O’Keefe, M.-B. Moser, E. Moser 2015: Campbell, Ōmura, Tu 2016: Ōsumi 2017: Hall, Rosbash, Young 2018: Allison, Honjo 2019: Kaelin, Ratcliffe, Semenza 2020: Alter, Houghton, Rice 2021: Julius, Patapoutian 2022: Pääbo 2023: Karikó, Weissman 2024: Ambros, Ruvkun
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki 2  Australia  Puola 
Henkilöt:  Trove 2 
Muut:  IdRef
Putoranan laakio

Putoranan laakion sijainti
Putoranan laakio ja Ala-Tunguska-joki
Putoranan laakio (ven. Плато Путорана, Plato Putorana) on vuoristoalue Keski-Siperian ylängön luoteisosassa Venäjällä, Krasnojarskin aluepiirissä, runsas 200 kilometriä Norilskin itäpuolella.
Siperian laakiobasalttipurkauksissa syntynyt ympäristönsä yläpuolelle nouseva varsin tasalakinen vuoristomassiivi on Keski-Siperian ylängön korkeinta aluetta. Korkein kohta on Kamen-vuori, joka kohoaa noin 1700 metriä merenpinnan yläpuolelle. Laakion laaksoissa sijaitsevat muiden muassa suuret Keta- ja Lamajärvet ja saavat alkunsa Heta, Kotui, Kureika, Pjasina sekä jotkin Ala-Tunguskan sivujoet.
Unesco lisäsi Putoranan laakion maailmanperintöluetteloon vuonna 2010. Maailmanperintökohde käsittää Putoranan luonnonsuojelualueen, joka sijaitsee laakion keskiosissa.
Putoraman laakiota.
Näkymä Lamajärveltä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Putoranan laakio Wikimedia Commonsissa
Putorana Plateau (englanniksi) (whc.unesco.org)
Putoranski zapovednik (Putoranan luonnonpuisto) (venäjäksi) (oopt.info)
| n k Unescon maailmanperintökohteet Venäjällä |
| --- | --- | --- |
| Keskinen |  Jaroslavlin historiallinen keskusta  Kolomenskojen Kristuksen taivaaseenastumisen kirkko  Moskovan Kreml ja Punainen tori  Novodevitšin nunnaluostari  Troitse-Sergijevin luostari  Vladimirin ja Suzdalin valkoiset monumentit  |  |
| Kaukoitä |  Baikaljärvi  Daurian maisemat1  Kamtšatkan tulivuoret  Keskinen Sikhote-Alin  Lenan kansallispuisto  Wrangelinsaari  |  |
| Pohjois-Kaukasia |  Derbentin monumentit  |  |
| Luoteinen |  Ferapontovin luostari  Kiži  Komin aarniometsät  Kuurinkynnäs2  Novgorodin historialliset monumentit  Pietari Pietarhovin, Puškinin, Pauluskoin (Pavlovsk), Hatsinan, Strelnan, Kronstadtin, Oranienbaumin ja Pähkinälinnan kanssa  Pihkovan arkkitehtikoulun kirkot  Solovetskin luostari  Struven ketju3  |  |
| Siperia |  Altain kultavuoret  Baikaljärvi  Putoranan laakio  Uvs Nuurin syvänne1  |  |
| Eteläinen |  Läntinen Kaukasus  |  |
| Volga |  Bulgar  Kazanin Kreml  Svijažskin katedraali  |  |
1Yhdessä Mongolian kanssa. 2Yhdessä Liettuan kanssa. 3Yhdeksän muun maan kanssa.
Elefanttivuoret

Elefanttivuoret horisontissa.
Elefanttivuoret eli Dâmreivuoret  on vuorijono Kambodžan lounaisosassa. Se liittyy Krâvanhvuoriin. Dâmreivuoret kohoavat tyypillisesti 500–1000 metriin. Korkein kohta on Phnom Bokor 1081 metriä merenpinnan yläpuolella. Phnom Bokorin kansallispuisto kattaa vuorijonon ylärinteet. Vuoret ovat saaneet nimensä (engl. Elephant Mountains) niillä elävistä elefanteista.
Kopetdag

Vuoristoa keväällä.
Kopetdag  (turkmeeniksi Köpetdag, pers. ‏کپه‌داغ‎, Kope Dāq) on noin 650 kilometriä pitkä vuorijono Turkmenistanin ja Iranin rajalla. Geologisesti Kopetdag koostuu pääasiassa varhaisliitukauden sedimenttikivistä. Sen kaakkoisosissa on myös jurakauden kivilajeja. Vuoristo sijaitsee maanjäristysherkällä alueella. Vuoriston metsissä kasvaa monia hedelmäpuita, pensaita ja viiniköynnöksiä. Länsi-itäsuunnassa vuorijono sijoittuu Kaakkois-Kaspianmeren ja Hari-joen väliin.
Käännös suomeksi
Sajan

| Sajan> ven. Саяны, Sajany |
| --- | --- |
 Itä-Sajania, Munku Sardyk taustalla.
Maantiede
 Sajanin sijainti Aasiassa.
Sijainti:  Venäjä, Mongolia
Koordinaatit:  53°15′06.84″N, 94°58′27.84″E
Korkein kohta
Nimi:  Munku Sardyk
Korkeus meren-pinnan tasosta:  3 491 m
Sijainti:  Itä-Sajan, Venäjän ja Mongolian rajalla.
Koordinaatit:  51°43′09.1″N, 100°35′48.8″E
Sajan (ven. Сая́ны, Sajany, mong. Саяаны нуруу, Sajany nuruu) on vuoristoalue eteläisessä Siperiassa Mongolian rajan tuntumassa. Se koostuu kahdesta osasta joilla on erilainen geologinen historia. Länsi-Sajan muodostaa Altain jatkeen koillisessa. Itä-Sajan ulottuu Jenisein latvoilta Baikaljärven eteläpäähän. Vuoriston korkein huippu Itä-Sajanilla on Munku Sardyk 3491 metrin korkeudessa Venäjän ja Mongolian rajalla.
Sajanin alueen alkuperäistä väestöä ovat turkkilaisia kieliä puhuvat kansat sekä suomensukuisia kieliä puhuneet kamassit ja matorit.
Länsi-Sajanin (Western Sayan ja Itä-Sajanin (Eastern Sayan) sijainti.
Lehmiä lepäämässä Sajanin vuoristossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sajan Wikimedia Commonsissa
Eastern Sayan Mountains Baikalinfo.com. Viitattu 18.7.2020. (englanniksi)
Siberia Sayan 2011 – Kayaking in Siberia TwoBlades Adventures. Arkistoitu 18.7.2020. Viitattu 18.7.2020. (englanniksi)
Altai-Sayan mountains? WWF – World Wide Fund. Viitattu 18.7.2020. (englanniksi)
Japanin Alpit

| Japanin Alpit |
| --- | --- |
 Shirouma-vuoren huippuja (Hida-vuoristo).
Maantiede
 Japanin Alppien sijainti
Sijainti:   Japani
Korkein kohta
Nimi:  Kitadake
Korkeus meren-pinnan tasosta:  3 193 m
Japanin Alpit ovat vuoristo Japanin pääsaaren Honshūn keskiosassa. Japanin korkein vuoristo koostuu Hida-, Kiso- ja Akaishi-vuoristoista (Pohjois-, Keski- ja Etelä-Alpeista).
Etelä-Alpeilta noin 60 km itäkaakkoon sijaitsevan Fujin (3 776 m) jälkeen seuraavaksi korkeimpia vuoria Japanissa ovat Etelä-Alppien Kitadake (3 193 m) ja Pohjois-Alppien Hotakadake (3 190 m). Keski-Alppien korkein vuori on Komagatake (2 956 m).
Kuvia

Tateyama-vuoren huippuja (Hida-vuoristo).
Tateyama-vuoren huippuja (Hida-vuoristo).
Hakubajärvi.
Suishou-vuori Pohjois-Alpeilla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Japanin Alpit Wikimedia Commonsissa
Făgărașvuoristo

Făgărașinharjanne.
Făgărașvuoristo (rom. Munții Făgărașului, unk. Fogaras hegység) on Romaniassa oleva Etelä-Karpaatteihin kuuluva vuoristo.
Vuoriston korkeimmat huiput ovat Moldoveanu (2 544 m), Negoiu (2 535 m), Viștea Mare (2 527 m), Lespezi (2 522 m), Vânătoarea lui Buteanu (2 507 m), and Dara (2 501 m).
Pohjoisessa niiden rajana on Făgărașinsyvänkö, jonka halki virtaa Oltjoki, ja lännessä Oltlaakso (Valea Oltului). Vuorille pääsee parhaiten Victoria-nimisestä kaupungista. Făgărașin kaupunki sijaitsee sieltä 20 km pohjoiseen, eikä se siis nimestään huolimatta ole vuoriston lähin kaupunki. Muita mainittavia kaupunkeja ovat Brașov ja Sibiu.
Vuoriston halki kulkee Transfăgărășan-niminen tie. Yleensä sitä pääsee kulkemaan kesä-syyskuun välisenä aikana, sillä muun ajan vuodesta se on lumen takia kulkukelvoton.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Făgăraș Mountains
Lyijypuumuura

| Lyijypuumuura |
| --- | --- |
 Koiras.
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Puumuurat Thamnophilidae
Suku::  Puumuurat Thamnophilus
Laji::  stictocephalus
Kaksiosainen nimi
 Thamnophilus stictocephalus  Pelzeln, 1869 

Katso myös
   Lyijypuumuura Wikispeciesissä   Lyijypuumuura Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Lyijypuumuura (Thamnophilus stictocephalus) on puumuurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Lyijypuumuuraa tavataan Bolivian pohjoisosissa ja Brasiliassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 1 410 000 km2.
Hangaivuoret

| Hangai |
| --- | --- |
 Terkhiin Tsaagan -järvi Hangaivuorilla.
Maantiede
Sijainti:   Mongolia
Koordinaatit:  47°30′N, 100°0′E
Korkein kohta
Nimi:  Otgontenger (mongoliaksi: Отгонтэнгэр, "Nuorin taivas")
Korkeus meren-pinnan tasosta:  4 008 m m
Koordinaatit:  47°36′30″N, 97°33′9″E
Hangaivuorten sijainti Mongoliassa
Hangaivuoret (Mongoliaksi: Хангайн нуруу, Hangain nuruu; kiinaksi: 杭爱山; perinteisin merkein: 杭愛山; pinyin: Háng’ài Shān) ovat vanha vuoristo keski-Mongoliassa, noin 400 km länteen Ulan Batorista. Vuorijono on luode-kaakko-suuntainen ja pituudeltaan n. 805 km.
Nimi

Hangai on mongolialaisten käyttämä yleisnimi pohjoiselle, rehevälle metsäiselle alueelle erotuksena eteläisestä autiomaasta, jota kutsutaan nimellä Govi (Gobin autiomaa).
Arhangain (Pohjoinen Hangai) ja Övörhangain (Eteläinen Hangai) provinssit ovat saaneet nimensä vuoriston mukaan. Tasangolla itään Hangaivuorista sijaitsee Orhon-joen laakson kulttuurialue, joka on Unescon maailmanperintökohde; alueella on mm. Karakorumin rauniot. Myös xiongnujen, xianbien ja Rouranin kaanikunnan pääkaupungit ja ydinalueet sijaitsivat tällä seudulla.
Länteen Hangaivuorista sijaitsee Uvs Nuurin allas.
Merkittäviä kohteita

Hangaivuorten korkein huippu on Otgontenger (korkeus 4008 m.), joka on yksi Mongolian neljästä tärkeimmästä pyhästä vuoresta. Toinen merkittävä huippu ja pyhä vuori on Suvraga Hairkhan (korkeus 3117 m.), itään Tsetserlegistä.
Vuoriston sulamisvedet ruokkivat Orhon-, Selenge-, Ider- ja Zavhan-jokia.
Hangain alue on tunnettu leudosta mikroilmastostaan, ja talvet eivät ole siellä yhtä ankaria kuin muualla maassa.
Hangaivuoret Tsetserlegin, Arhangain provinssin pääkaupungin yllä.
Horgo, sammunut tulivuori pohjoisilla Hangaivuorilla
Olli-Pekka Ojansivu

Olli-Pekka "Lelu" Ojansivu
Olli-Pekka "Lelu" Ojansivu (s. 31. joulukuuta 1987) on suomalainen lentopalloilija, joka pelasi kauteen 2021-2022 päättyneellä urallaan Suomessa, Kreikassa, Ranskassa, Turkissa, Venäjällä, Romaniassa ja Iranissa. Keväällä 2018 Ojansivu solmi viisivuotisen sopimuksen Savo Volleyhin, jonka riveissä hän päätti uransa vuonna 2022. Lentopallon miesten maajoukkueessa Ojansivu pelasi vuosina 2007-2019 tasan 200 maaottelua. Vuoden lentopalloilijaksi hänet valittiin kahdesti Urheilutoimittajain Liiton äänestämänä vuosina 2015 ja 2016. Vuonna 2015 Ojansivu palkittiin myös Matsudaira Cupilla eli kauden parhaan lentopalloilijan palkinnolla. Ojansivu voitti kaikkiaan neljä kertaa Suomen mestaruutta, joista kolme viimeistä Kokkolan Tiikereissä vuosina 2013, 2015 ja 2016.
A-maajoukkue

Ojansivu valittiin miesten A-maajoukkueryhmään kesällä 2007 ja myöhemmin samana vuonna hän pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa Pekingin olympiakisojen karsintaturnauksessa. Vuosina 2007-2019 Ojansivu pelasi lopulta kaikkiaan 200 A-maaottelua. Hänellä on takanaan yhdet MM-kisat (2014) ja kolmet EM-kisat (2009, 2011 ja 2015). Kenties lopullisen läpimurtonsa maajoukkuepaidassa Ojansivu teki syksyn 2014 MM-kisoissa Puolassa. Hän oli Suomen maajoukkueen paras pisteiden tekijä kisoissa. Vastaavanlaista tahtipuikkoa Ojansivu heilutti myös syksyllä 2015 Italian EM-kisoissa, joissa hän oli kisojen lohkovaiheen paras syöttöjä ja parhaimpia pistemiehiä. Viimeisen A-maaottelunsa Ojansivu pelasi vuonna 2019.
Saavutuksia

Henkilökohtaiset
Kauden 2014–2015 lentopalloilija Suomessa (Suomen lentopalloliiton valinta)
Vuoden lentopalloilija 2015, 2016 (Urheilutoimittajain liiton valinta)
Mestaruusliigan kauden miesliigapelaaja 2014–2015
Mestaruusliigan tähdistökentässä 2013, 2014, 2015
Mestaruusliigan pistekeskiarvon ykkönen 2014
Mestaruusliigan ässäsyöttötilaston voitto 2014
SM-liigan tehotilaston voitto 2009
Urheilukanavan nuorten tähdistökentän hakkuri 2008
SM-liigan ässäsyöttötilaston 2. sija 2007
SM-liigan pistepörssin 5. sija 2007, 2009
SM-liigan ässäsyöttötilaston voitto 2006, 2014
SM-liigan pistepörssin toinen sija 2006
SM-liigan runkosarjan piste-ennätys 2006
Vuoden tulokas SM-liigassa 2006
Joukkueessa
SM-kultaa 2009, 2013, 2015, 2016
Suomen cupin voitto 2007, 2008, 2013, 2014, 2015, 2021
SM-hopeaa 2008, 2014, 2022
Seurat

2003–2004 FC-57 Äetsä (II. div.)
2004–2007 Vammalan Lentopallo
2007–2009 Pielaveden Sampo
2009–2010 PAOK (Kreikan liiga)
2010–2011 Spacers de Toulouse (Ranskan liiga)
2011–2012 Sivas 4 Eylul Belediye (Turkin liiga)
2011–2012 Pietarin Avtomobilist (Venäjän liiga)
2012–2013 Tomis Constanta (Romanian liiga)
2013–2016 Kokkolan Tiikerit
2016  Shahrdari Urmia (Iranin liiga)
2017 Kemerovo (Venäjän liiga)
2018–2022 Savo Volley
Aiheesta muualla

Ojansivun tiedot maajoukkueessa
Ojansivu A-maajoukkueen paidassa Olympiakarsinnoissa 2008
Olli-Pekka Ojansivu
Oulun jäähalli

| Oulun jäähalli |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Teuvo Pakkalan katu 11, 90100 Oulu
Koordinaatit:  65°00′31″N, 025°29′34″E
Rakennustyöt aloitettu:  1974
Avattu:  1975
Remontoitu:  1988 1994 2003–2004 2018
Omistaja:  Oulun kaupunki
Kenttä:  30 × 60 m
Kustannukset:  10 miljoonaa mk
Arkkitehti:  Matti Heikkinen 
Käyttäjät
 Oulun Kärpät (jääkiekko)  RB-Oulu (kaukalopallo)  Oulun Luistelukerho (taitoluistelu) 
Katsojakapasiteetti
 7 600 (1975–2003)  7 485 (2003–2004)  6 614 (2004–2018 )  6 485 (2018– ) Istumapaikat: 4 718  Seisomapaikat: 1 375  Rinkside-ravintola:  112  Aitiot: 280 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Oulun jäähalli (sponsorinimeltään Oulun Energia Areena, puhekielessä myös Raksilan jäähalli) on Oulussa Raksilan urheilukeskuksessa sijaitseva jäähalli, joka avattiin vuonna 1975. Hallin pääkäyttäjä on jääkiekon SM-liigassa pelaava Oulun Kärpät ja sen kapasiteetti on 6 485 katsojaa.
Historia

Oulun jäähallin suunnitteli oululainen arkkitehtuuritoimisto Uki Heikkinen (nykyinen Uki-arkkitehdit). Hallin rakentaminen alkoi vuonna 1974, ja se avattiin vuonna 1975. Halli peruskorjattiin vuosina 2003–2004, minkä jälkeen sen yleisökapasiteetti on ollut 6 614. Yleisökapasiteetti ennen remonttia oli 7 600. Halli on osa Raksilan urheilukeskusta. Hallin välittömässä läheisyydessä sijaitsee 2008 valmistunut harjoitushalli.
Jääkiekon SM-liigan joukkue Oulun Kärpät harjoittelee sekä pelaa kotiottelunsa Raksilan jäähallissa. Hallin muita käyttäjiä ovat kaukalopallojoukkue RB-Oulu ja taitoluisteluseura Oulun Luistelukerho. Hallin päävuokralainen Oulun Kärpät nimesi hallin Oulun Energia Areenaksi. Nimeämisen mahdollisti kaupungin vuonna 2003 tekemä päätös, että halutessaan tilojen päävuokralaiset saavat myydä toimitilojensa nimen.  Halliin avattiin uusi rinkside-ravintola vuonna 2018, jonka seurauksena hallin katsojakapasiteetti putosi 6485 katsojaan.
Konsertit

Hallissa on järjestetty myös konsertteja. Raksilassa ovat soittaneet rockyhtyeistä muun muassa Kiss, Judas Priest sekä Whitesnake. Myös Lordi-yhtyeen elokuva Dark Floors on saanut poikkeuksellisen ensi-iltansa Oulun Energia -areenalla vuonna 2007. Lordi myös esiintyi tapahtumassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oulun jäähalli Wikimedia Commonsissa
Oulun jäähalli Oulun kaupungin sivuilla
Jääkiekon SM-liigan areenat
| n k Oulun urheilu |
| --- | --- |
Urheilupaikat:  Castrenin kenttä  Heinäpään jalkapallohalli  Heinäpään urheilukeskus  Iinatin moottoriurheilukeskus  Kisakangas  Linnanmaan jäähalli  Linnanmaan liikuntahalli  Lintulan urheilukeskus  Ouluhalli  Oulun jäähalli  Oulun uimahalli  Oulun urheilutalo  Äimäraution ravirata  Raatin liikuntakeskus  Raatin stadion  Raksilan pesäpallostadion  Sankivaaran golfkenttä  Virpiniemi 
Urheiluseurat:  AC Oulu  Haukiputaan Pallo  IFK Uleåborg  Jalkapalloseura Hercules  Jalkapalloseura Iltatähti  K&C  Kellon Työväen Urheilijat  Kiekko-Oulu  Kiimingin Kiekko-Pojat  KISE  Kuivasjärven Aura  Laivakankaan Futis Klubi  Laser HT  Lentopalloseura Etta  Lintulammen Palloseura  FC NETS  Merikoski SBT  Northern Lights  Oulun Floorball Club  Oulun Harrastefutis  Oulun Hiihtoseura  Oulun Jalkapalloklubi  Oulun Jousimiehet  Oulun Judokerho  Oulun kendoseura Hokufuu  Oulun Kärpät  Oulun Lippo  Oulun Luistelukerho  Oulun Luistinseura Jalkapallo  Salibandy  Oulun Merenkävijät  Oulun Naisfutis  Oulun NMKY  FC Oulun Pallo  Oulun Palloseura Jalkapallo  Jääpallo  Oulun Purjehdusseura  Oulun Pyrintö  Oulun Rotuaarin Pallo  Oulun Tarmo  Oulun Työväen Palloilijat  Oulun Työväen Pursiseura  Oulun Uinti  Oulujoen Kiekko  Oulunsalon Pallo  Oulunsalon Vasama  Pateniemen Vesa  ProSki Oulu  RB-Oulu  SK Pohjantähti  SS Rankat Ankat  Sun Volley Oulu  Taekwon-Do Akatemia  Telemark Team  Team FC Uleåborg  Tervarit  Villan Pojat  Yli-Iin Naseva  Ylikiimingin Nuijamiehet 
Urheilutapahtumat:  Oulu Ocean Race  Oulun Tervahiihto 
Jäähalli ulkoa.
Beskidit

Kartta Slovakian ja Puolan Beskideistä.
Sleesian Beskidit Puolassa.
Beskidit (tšek. Beskydy, puol. Beskidy, ukr. Бескиди, Beskydy) ovat Puolan, Tšekin, Slovakian, Ukrainan ja Romanian alueilla sijaitseva sarja vuoristoja. Niillä vallitsee vuoristoilmasto, jolloin kesät ovat kuivia ja talvet lumisia. Vuoristosarjan korkeimmat huiput ovat Puolassa sijaitseva 1 725 metrin korkuinen Mount Babia ja Slovakiassa sijaitseva 1 557 metrin korkuinen Mount Pilsko.
Taurusvuoret

| Taurusvuoret |
| --- | --- |

Korkeus:  3 756 m
Sijaintitiedot
 Koordinaatit: 37°N, 33°E 
Sijainti:   Turkki
Taurusvuoret (turk. Toros, tunnetaan myös nimillä Ala-Dagh ja Bulghar-Dagh) on vuoristo, joka sijaitsee Anatolian ylängön eteläosassa ja seuraa Välimeren rannikkoa. Vuorijono alkaa lännestä Egridir-järven alueelta ja ulottuu Eufrat-joen yläjuoksulle. Monet sen huipuista ulottuvat yli kolmen kilometrin korkeuteen, korkeimpana Demirkazik (3 756 m). Kalkkikiveen on vuosisatojen kuluessa muodostunut luolia, vesiputouksia ja maanalaisia jokia.
Taurusvuorten mukaan on nimetty Kuussa sijaitseva vuoristoinen alue Montes Taurus.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Taurusvuoret Wikimedia Commonsissa
Sudeetit

| Sudeetit |
| --- | --- |

Maantiede

Vuoriston pituus:  300 km
Korkein kohta
Nimi:  Sněžka
Korkeus meren-pinnan tasosta:  1 603 m
Geologia
Orogenia:  Variskilaiset vuorijonot
Sudeetit on vuoristo Saksan, Puolan ja Tšekin alueella. Sudeetit jaetaan lukuisiin pienempiin vuoristoihin. Korkein vuori on 1 603 metrin korkeuteen merenpinnan tasosta ulottuva, Karkonosze/Krkonoše-vuoristoon kuuluva Sněžka Tšekin ja Puolan rajalla. Sudeetit ovat korkein alue, joka kuuluu  Böömin massiiviin. Sudeetteihin kuuluvat Riesengebirgen vuoristo ja Puolan lounaisosassa sijaitsevat Pöytävuoret. Merkittäviä Sudeeteilla sijaitsevia kaupunkeja ovat muun muassa Harrachov, Karpacz, Špindlerův Mlýn, Szklarska Poręba ja Zittau.
Sindžarin vuoristo

Jesiditemppeli Sindžarin vuorilla.
Sindžarin vuoristo sijaitsee Luoteis-Irakissa Niniven maakunnassa lähellä Sindžarin kaupunkia. Alueella asuu lähinnä jesidejä, joiden mukaan Raamatussa mainittu Nooan arkki asettui vuoren korkeimmalle kohdalle.
Isis-järjestön elokuussa 2014 tekemän hyökkäyksen aikana kymmeniätuhansia jesidejä pakeni vuorille, jossa he ovat vailla vettä ja ravintoa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sindžarin vuoristo Wikimedia Commonsissa
Mecsek

Mecsekin sijainti Unkarin kartalla.
Näkymä Mecsek-vuoristosta.
Mecsek on yksi Unkarin vuoristoista. Se sijaitsee Lounais-Unkarissa Transdanubiassa Baranyan ja Tolnan läänien alueella. Sen korkein huippu kohoaa 682 metriin.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
S/S Savonmaa

| S/S Savonmaa |
| --- | --- |
 SS Savonmaan hylyn takaosa näkyvillä merenpinnan yläpuolella vuonna 1937.
Tyyppi:  rahtihöyrylaiva
Lippuvaltio:  Suomi
Kotipaikka:  Helsinki
Aiemmat nimet:  Franconia (1921–22), S/S Roland (1922–36)
Omistaja:  Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiö
Aiemmat omistajat:  1921–22 Svenska Lloyd, 1922–36 D. Brostrom / Ångfartygs A.B. Tirfing
Rakennustelakka:  Eriksbergs Mekaniska Verkstad, Göteborg
Vesillelasku:  1921
Status:  upposi 20. tammikuuta 1937
Tekniset tiedot
Pituus:  95,5 m
Leveys:  13,8 m
Syväys:  5,2 m
Bruttovetoisuus:  1808 brt
Bruttovetoisuus (GT):  1749
Nopeus:  10,5 kn
Miehistö:  26
Lastikapasiteetti:  2502 t
Lähteet:  
S/S Savonmaa oli suomalainen rahtihöyrylaiva, joka upposi Norjan etelärannikolla Mandalin edustalla, Skagerrakissa 20. tammikuuta 1937. Onnettomuus, jossa koko sen 26 hengen miehistö sai surmansa, teki suuren vaikutuksen paikallisiin norjalaisiin asukkaisiin. Sekä valtakunnallisesti radioituun miehistön siunaustilaisuuteen helmikuussa 1937 että laivan onnettomuuspaikalle pystytetyn muistomerkin paljastustilaisuuteen elokuussa 1938 osallistui tuhansia ihmisiä. Nykyisin laivan hylky on harrastajasukeltajien keskuudessa tunnettu kohde.
Omistajat

Laiva valmistui Eriksbergin telakalla Göteborgissa, Ruotsissa vuonna 1921. Laivan oli tilannut ruotsalainen Svenska Lloyd -varustamo ja sitä kutsuttiin rakennusvaiheessa nimellä Franconia. Vesillelaskun jälkeen Svenska Lloyd myi laivan talousvaikeuksien johdosta Svenska Levantlinjen Dan Broströmille ja se sai nimen Roland. Laiva oli varustamon historian aikana järjestyksessään kolmas Roland-niminen alus. Laivaa käytettiin rahtiliikenteeseen. Yhtiön osakekanta siirtyi vuonna 1927 emoyhtiö Tirfingille, jolta Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiö osti aluksen vuonna 1936. Laiva nimettiin uudelleen S/S Savonmaaksi.