stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ntchisin piirikunta

| Ntchisin piirikunta Ntchisi District |
| --- | --- |
Valtio:  Malawi
Alue:  Keskinen
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Ntchisi (7 918 as., 2008)
Pinta-ala  ():  1 655 km²
Väkiluku (2008)  ():  224 900
 – väestötiheys:  136 as./km²
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  MW-NI
Ntchisin piirikunta on yksi Malawin aluejaon 28 piirikunnasta.  Piirikunta on osa Malawin Keskistä aluetta.  Sen naapuripiirikuntia ovat etelässä Dowan, luoteessa Kasungun, idässä Nkhotakotan ja kaakossa Saliman piirikunnat. Piirikunnan keskus on Ntchisin taajama (7 918 as., 2008).
Piirikunnan sijainti Malawissa.
Piirikunnan pinta-ala on 1 655  neliökilometriä. Väkiluku on kehittynyt väestönlaskentojen mukaan seuraavasti: 87 400 as. (vuonna 1977), 120 900 as. (1987), 167 900 as. (1998), 224 900 as. (2008). Vuoden 2014 väkilukuarvio oli 276 481 asukasta.
Aiheesta muualla

Current Members of Parliament (several from the constituencies of Ntchisi district) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (parliament.gov.mw)
Nihonbashi

Hiroshige: Nihonbashin silta, 1834
Nihonbashi
Nihonbashi (jap. 日本橋) on Tokion alue ja kaupunginosa Chūōn erillisalueella. Nihonbashin alue käsittää Chūōn pohjoisosan, joka muodosti ennen vuotta 1947 Tokion kaupungin Nihonbashi-kun suuralueen. Nihonbashiin on keskittynyt monenlaista liiketoimintaa. Historiallisesti se oli Edon eli Tokion tärkein liikealue ja nykyisinkin se on osa Tokion ydinkeskustaa. Alue kehittyi kauppapaikaksi Edo-kaudella 1600-luvulla ja sai nimensä siellä edelleen olevalta Nihonbashin sillalta (’Japanin silta’). Tätä siltaa on pidetty Tokiosta mitattavien etäisyyksien nollapisteenä Edo-kaudelta asti. Se oli myös paikka, johon Tōkaidō ja muut Edon viidestä maantiestä päättyivät.
Nihonbashi on myös laajempaa Nihonbashin aluetta suppeampi kaupunginosa, joka sijaitsee Tokion rautatieaseman itä- ja Nihonbashin sillan eteläpuolella. Kaupunginosa on Nihonbashin seudun ydinaluetta, ja sitä palvelee Nihonbashin metroasema.
Historia

Vielä 1500-luvun lopulla Nihonbashi oli alavaa kosteikkoa Sumidajoen ja Tokionlahden pohjukan eli Hibiya-irien välissä. Kun Tokugawa Ieyasu oli ottanut Edon haltuunsa, alueelle alettiin rakentaa kauppias- ja käsityöläisväestön (chōnin) kortteleita. Nimensä kaupunginosa sai 68 metriä pitkältä Nihonbashin sillalta, joka lienee rakennettu Nihonbashijoen yli vuonna 1603. Sillalta alkoi maan tärkein tiereitti Tōkaidō, joka johti länteen Kioton suuntaan.
Edo-kaudella Nihonbashi oli Edon vilkkainta liikealuetta, jossa oli paljon kauppoja ja tukkuliikkeitä. Esimerkiksi Mitsukoshi-tavaratalo, jonka nykyinen rakennus on valmistunut vuonna 1935, juontaa juurensa Mitsuin suvun Nihonbashiin Edo-kaudella perustamaan Echigoya-tekstiililiikkeeseen. Alueella toimi myös kultakolikoiden painamisesta vastannut kilta (kinza), josta kehittyi sittemmin Japanin pankki. Nykyisen Nihonbashi-Ningyōchōn kaupunginosan paikalla sijaitsi 1600-luvun alkupuolella Yoshiwaran punaisten lyhtyjen kortteli, joka kuitenkin siirrettiin Asakusaan vuoden 1657 Meireki-suurpalon jälkeen. Koska Nihonbashijoki oli merkittävä vesiväylä, sen varrelle kehittyi jo 1500-luvun lopulla kalatori, josta kasvoi kaupungin tärkein merenelävien kauppapaikka. Se sijaitsi Nihonbashissa aina vuoteen 1935 saakka, kunnes se siirrettiin Tsukijiin.
Meiji-kaudella vuonna 1911 vanha Nihonbashin silta korvattiin uusrenessanssityylisellä kivisillalla. Aiemmin alueella oli paljon kanavia, mutta monet niistä täytettiin, ja toisen maailmansodan jälkeen Nihonbashijoen yläpuolelle rakennettiin Tokion pääkaupunkimoottoritien haara. Myös Nihonbashin silta on jäänyt sen alle. Vuoteen 1947 saakka Nihonbashi muodosti oman suuralueensa Nihonbashi-kun.
2000-luvulla alueella on aloitettu useita kaupunkikehityshankkeita, kuten Nihonbashi-Muromachin kaupunginosassa sijaitseva Coredo Muromachi pilvenpiirtäjineen.
Nihonbashi 1830-luvun puupiirroksessa, Hiroshige.
Nihonbashi, ilmakuva vuodelta 1930
Kaupunkikuva ja rakennukset > Nihonbashin alue

Nihonbashin alue käsittää Chūōn erillisalueen pohjoisosan, joka rajautuu idässä Sumidajokeen ja pohjoisessa Kandajokeen. Nihonbashijoki, jonka yli Nihonbashi-silta on rakennettu, virtaa alueen läpi lännestä itään ja laskee Sumidajokeen. Naapurialueita ovat lännessä Chiyoda, pohjoisessa Taitō sekä idässä Sumidajoen vastarannalla Sumida ja Kōtō.
Nihonbashin alueeseen lasketaan kuuluvaksi 22 kaupunginosaa. Valtaosan nimessä on etuliite ”Nihonbashi”:
| --- | --- |
 Higashi-Nihonbashi  Nihonbashi  Nihonbashi-Bakurochō  Nihonbashi-Hakozakichō  Nihonbashi-Hamachō  Nihonbashi-Hisamatsuchō  Nihonbashi-Honchō  Nihonbashi-Hongokuchō  Nihonbashi-Horidomechō  Nihonbashi-Kabutochō  Nihonbashi-Kakigarachō :  Nihonbashi-Kayabachō  Nihonbashi-Koamichō  Nihonbashi-Kobunechō  Nihonbashi-Kodenmachō  Nihonbashi-Muromachi  Nihonbashi-Nakasu  Nihonbashi-Ningyōchō  Nihonbashi-Ōdenmachō  Nihonbashi-Tomizawachō  Nihonbashi-Yokoyamachō  Yaesu 
Nihonbashi on tiiviisti rakennettua liike- ja asuinaluetta, jossa on muun muassa tavarataloja, pankkeja ja yritysten pääkonttoreita. Vilkkainta liikealuetta ovat Nihonbashin, Nihonbashi-Hongokuchōn ja Nihonbashi-Muromachin kaupunginosat, joissa kohoaa myös monia korkeita rakennuksia. Tokion rautatieaseman edustalla sijaitsevaan Yaesuun on sijoittunut paljon ravintoloita ja baareja. Nihonbashi-Kabutochōn kaupunginosassa on Tokion pörssi, ja siellä sai alkunsa myös Japanin pankki, joka toimii nykyään kuitenkin Hongokuchōn kaupunginosassa. Aluetta onkin kutsuttu myös ”Japanin Wall Streetiksi”. Nihonbashi-Horidomechōn, Ōdenmachōn ja Yokoyamachōn kaupunginosat tunnetaan vuorostaan tekstiilien tukkukaupasta. Nihonbashi-Hamachōn ja Ningyōchōn alueilla on säilynyt nykyaikaan saakka Tokion historiallisten kauppiaskortteleiden (shitamachi) kulttuuripiirteitä.
Mitsukoshi Nihonbashi -tavaratalo
Nihonbashi Mitsui Tower
Tokion pörssi
Nihonbashi-Ningyōchōn katukuvaa
Kaupunkikuva ja rakennukset > Nihonbashin kaupunginosa

Nihonbashi-niminen kaupunginosa sijaitsee Nihonbashin alueen lounaisosassa Nihonbashijoen etelärannalla. Naapurikaupunginosia ovat lännessä Yaesu, pohjoisessa Nihonbashi-Muromachi ja Nihonbashi-Honchō, idässä Nihonbashi-Kabutochō ja Hatchōbori sekä etelässä Kyōbashi. Alueen läpi kulkevat lounais–koillissuuntaiset pääkadut Chūō-dōri ja Shōwa-dōri, jotka jatkuvat etelään Ginzan liikealueelle saakka. Idässä kaupunginosa rajautuu Tokion pääkaupunkimoottoritiehen. Kaupunginosan pinta-ala on 0,28 neliökilometriä, ja se jakautuu kolmeen osa-alueeseen, jotka ovat Nihonbashi 1-chōme, Nihonbashi 2-chōme ja Nihonbashi 3-chōme. Niissä on yhteensä 344 asukasta (marraskuussa 2022).
Nihonbashissa sijaitsevat muun muassa historiallinen Takashimaya-tavaratalo, jonka vuonna 1933 valmistunut rakennus on otettu Japanin tärkeän kulttuuriomaisuuden luetteloon, ja Coredo Nihonbashi -ostoskeskus. Alueen pohjoisrajalla Nihonbashijoen ylittää historiallinen Nihonbashi-silta, jonka yläpuolelle on rakennettu 1960-luvulla pääkaupunkimoottorien haara.
Chūō-dōri-katu Nihonbashin kaupunginosassa
Nihonbashin silta (1911)
Takashimaya-tavaratalo
Coredo Nihonbashi -ostoskeskus
Liikenne

Nihonbashin aluetta palvelevat useat metrolinjat: Tōkyō metron Ginza-linja, Hibiya-linja, Hanzōmon-linja ja Tōzai-linja sekä Toei-metron Asakusa-linja ja Shinjuku-linja. Alueen läpi kulkee myös JR Higashi-Nihonin Sōbu-rautatielinja. Nihonbashin kaupunginosassa sijaitsee Nihonbashin metroasema, jota käyttävät Asakusa-linja, Ginza-linja ja Tōzai-linja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nihonbashi Wikimedia Commonsissa
Nihonbashi Tokyo (japaniksi) (englanniksi)
Nihonbashin katukuvaa vuonna 1967
Iittala (täsmennyssivu)

Iittala voi tarkoittaa seuraavia:
Iittala, kylä ja taajama Kalvolassa Hämeenlinnassa
Iittala, Fiskars Groupin omistama brändi, alkujaan lasitehdas Kalvolan Iittalassa
Iittalan lasikeskus, lasimuseosta ja lasitehtaasta koostuva matkailunähtävyys Iittalassa Kalvolassa Hämeenlinnassa
Iittalan rautatieasema, rautatieliikennepaikka Iittalassa Kalvolassa Hämeenlinnassa
Iittalan junaturma, Iittalassa vuonna 1940 sattunut junaonnettomuus
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Iittala”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Intertekstuaalisuus

Intertekstuaalisuus tarkoittaa tekstissä esiintyviä implisiittisiä ja eksplisiittisiä viitteitä muihin teksteihin. Sananmukaisesti intertekstuaalisuus tarkoittaa tekstienvälisyyttä. Se on keskeinen teoreettinen käsite nykyaikaisessa kirjallisuustieteessä.
Määritelmä ja lajeja

Kirjailija voi kirjoittaa tekstinsä aikaisemmin lukemiensa kirjojen tai elämänkokemuksensa pohjalta. Toisaalta lukijan näkökulmasta voidaan sanoa, että tekstiä tulkitaan aina suhteessa joihinkin niitä edeltäviin teksteihin ja suhteessa lukijan omaamaan elämänkokemukseen ja -tilanteeseen. Niinpä intertekstuaalisia viitteitä voi havaita kaikessa kirjallisuudessa ja yleensä kulttuurissa. Käsitteen intertekstuaalisuus määrittelivät ja toivat laajempaan tietoisuuteen ranskalais-bulgarialaiset semiootikot ja kirjallisuusteoreetikot Julia Kristeva ja Tzvetan Todorov vuonna 1966.
Intertekstuaalisuuden lajeja ovat esimerkiksi:[lähde? ]
Suora viittaus toiseen kirjaan tai tekstiin
Viittaus sosiaaliseen tai historialliseen paradigmaan
Viittaus yhteiskunnalliseen ideologiaan
Kristeva on omassa ajattelussa kritisoinut ajatusta intertekstuaalisuudesta suorina viittauksina. Siksi hän on ajoittain käyttänyt intertekstuaalisuuden sijasta käsitettä transpositio.[lähde? ]
Filosofien taustatyö

Neuvostoliittolainen kirjallisuustutkija Mihail Bahtin tutki 1930-luvulla kirjallisuuden ulottuvuuksia. Hänen mukaansa ei ole mitään lausumaa ilman sen suhdetta muihin lausumiin. Tätä hän nimitti dialogismiksi.
Filosofi Jacques Derrida oli 1900-luvun filosofisen jälkistrukturalismin edustaja, joka kehitti dekonstruktion perusperiaatteita.  Dekonstruktio ilmenee tekstin ja marginaalin välillä, erona kirjaan painetun ja lukijan tulkitseman tekstin välillä, siinä, mikä on rivien välissä. Intertekstuaalisuus on vain yksi esimerkki dekonstruktiosta ja sitä pidetään dekonstruktion alalajina.[lähde? ]
Aluksi ilmiötä tarkasteltiin proosatekstien valossa, mutta myöhemmin myös runoudessa ja laajemmin ottaen muissakin taiteenlajeissa. Esimerkiksi ooppera on intertekstuaalinen merkkikokonaisuus. Siinä yleisö odottaa saavansa kokea jotain samanaikaisesti sävelinä, sanoina, eleinä ja värisävyinä. Runouden intertekstuaalisuutta ovat tutkineet muun muassa yhdysvaltalainen Harold Bloom ja ranskalainen Michael Riffaterre. He osoittivat, kuinka intertekstuaalisuus ilmenee monin tavoin esimerkiksi sitaatteina, alluusioina, tekstiparodiana, kliseinä tai koko taidelajin yhteisinä sääntöinä.
Ranskalainen kirjallisuustutkija Gérard Genette on verrannut kaunokirjallista tekstiä sellaiseen vanhaan käsikirjoitukseen, josta edelliset tekstit on raaputettu pois ja tilalle kirjoitettu uusia tekstejä, mutta jossa edelleen pilkottaa vanhoja tekstejä. Toisaalta tällainen tekstin syvälukeminen on vaativaa eikä onnistu tavalliselta lukevalta yleisöltä. Sen vuoksi osa alan tutkimuksesta on siirtynyt tutkimaan tekstin vastaanottamista eli reseptioestetiikkaa.
Esimerkkejä intertekstuaalisuudesta

Dostojevski viittasi kirjoissaan jatkuvasti pilkallisesti Gogolin teksteihin, lainaten yksittäisiä lauseita, ("maailmalle näkymättömät kyyneleet näkyväisen naurun alla" teoksesta Kuolleet sielut teokseen Riivaajat) tai henkilöhahmoja (mielipuoli teoksesta mielipuolen päiväkirja sekä eräs vänrikki tuntemattomasta Gogolin teoksesta teokseen Kellariloukku). Dostojevskin tarkoituksena oli usein korostaa satiirinomaisesti omien mielipiteidensä vastakkainasettelua Gogolin näkemysten kanssa.[lähde? ]
Olipa kerran viittaa yleiseen saduissa käytettyyn aloitukseen, joten sitä voidaan pitää myös asianomaisen genren tunnusmerkkinä. Se asettaa satuun tietyn rytmin ja tietyt odotukset lukijalle sekä antaa turvallisen, tutun ja pehmeän aloituksen.
Hypertekstiä voidaan pitää eräänlaisena intertekstuaalisuuden digitaalisena muotona. Näin on ajatellut muun muassa George P. Landow Brownin yliopistosta.[lähde? ]
Selviä esimerkkejä intertekstuaalisuudesta ovat tyylijäljitelmät eli pastissit sekä parodiat eli ivamukaelmat.[lähde? ]
Muuta

Nykyisin puhutaan intertekstuaalisuuden ohella myös intermediaalisuudesta, millä halutaan painottaa ajatusta siitä, että erilaisten kirjallisten tekstien ja toisaalta mediatekstien (esimerkiksi elokuva, tv-sarjat) välillä tapahtuu jatkuvaa liikettä ja syntyy viittaussuhteita. Intermediaalisuuden käsitettä on tarkastellut ja määrittänyt muun muassa Tampereen yliopiston mediatutkija Mikko Lehtonen.[lähde? ]
Kirjallisuutta

Heikkinen, Vesa: ”Intertekstuaalisuus”, Genreanalyysi : tekstilajitutkimuksen käsikirja, s. 100-111.  (toim. Vesa Heikkinen, Eero Voutilainen, Petri Lauerma, Ulla Tiililä, Mikko Lounela)  Helsinki:  Gaudeamus, 2012.  ISBN 978-952-495-747-2.
Islannin joet

Islannin jokia on noin 250 ja ne jaotellaan syntytapansa perusteella jäätikköjoiksi (isl. jökulsá), tavallisiksi joiksi (isl. dragár) ja lähteistä alkaviksi joiksi (isl. lindár). Jäätikköjoet saavat alkunsa jäätiköiden sulaessa, joten niiden virtaamat riippuvat voimakkaasti vuodenajasta. Jos jäätikön alla on voimakkaasti purkautuva tulivuori, sulaa jäätikkö äkisti ja aiheuttaa jäätikköjokitulvan (isl. jökulhlaup). Jäätikköjokien vesi on ruskehtavaa johtuen veteen liukenevista mineraaleista. Saaren pienestä koosta huolimatta ovat Islannin joet suhteellisen pitkiä ja niiden valuma-alueet ovat suhteellisen suuria.
Alle on koottu taulukkoon joitakin suurempia jokia :
| Joki | valuma-alue (km²) | pääuoman pituus (km) |
| --- | --- | --- |
| Jökulsá á Fjöllum | 7 750 | 206 |
| Þjórsá | 7 530 | 230 |
| Hvítá í Árnessýslu / Ölfusá | 6 100 | 185 |
| Skjálfandafljót | 3 860 | 187 |
| Héraðsvötn | 3 650 | 130 |
| Jökulsá á Dal | 3 700 | 150 |
| Hvítá í Borgarfirði | 3 550 | 117 |
| Lagarfljót | 2 900 | 140 |
| Blanda | 2 370 | 125 |
| Fnjóská | 1 300 | 117 |
Iittalan Pallo

| IPa |
| --- | --- |

Koko nimi:  Iittalan Pallo
Perustettu:  1975
Kaupunki:  Iittala, Hämeenlinna
Kotikunta:  Kalvola
Kenttä:  Iittalan urheilukenttä
Puheenjohtaja:  Jukka Markoff
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Iittalan Pallo eli IPa on Iittalan kylässä, Hämeenlinnassa toimiva jalkapalloseura. Seura perustettiin 1975 Kalvolan Keihään pohjalta.
Kakkosen kausi 2001

| Kakkosen kausi 2001 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  47
Nousseet joukkueet:  FC Viikingit, FC KooTeePee, VG-62, FC Korsholm ja PP-70
Pudonneet joukkueet:  11
Ylempi sarjataso:  Ykkönen
Alempi sarjataso:  Kolmonen
  ← 2000 :  2002 → 
Kakkonen on Suomen jalkapallon kolmanneksi korkein sarjataso. Kaudella 2001 sarja pelattiin neljässä lohkossa kaksinkertaisena sarjana. Lohkojen voittajat nousivat suoraan Ykköseen. Toiseksi sijoittuneet karsivat noususta keskenään ja näiden otteluparien voittajat Ykkösen lohkojen kolmanneksi viimeisten kanssa. Lohkojen kolme viimeistä putosivat suoraan Kolmoseen, lukuun ottamatta 11 joukkueen pohjoislohkoa, josta putosi kaksi viimeistä.
Etelälohko

| Sijoitus | Joukkue | Ottelut | Voitot | Tasapelit | Häviöt | Maalisuhde | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | FC Viikingit, Helsinki | 22 | 15 | 5 | 2 | 56–19 | 50 |
| 2. | Ponnistus, Helsinki | 22 | 12 | 4 | 6 | 41–27 | 40 |
| 3. | LePa, Espoo | 22 | 10 | 6 | 6 | 41–24 | 36 |
| 4. | IFK Mariehamn, Maarianhamina | 22 | 10 | 4 | 8 | 48–37 | 34 |
| 5. | KäPa, Helsinki | 22 | 9 | 4 | 9 | 42–35 | 31 |
| 6. | Ponnistajat, Helsinki | 22 | 9 | 4 | 9 | 37–43 | 31 |
| 7. | Kiffen, Helsinki | 22 | 8 | 5 | 8 | 25–27 | 30 |
| 8. | TP Lahti, Lahti | 22 | 8 | 3 | 11 | 29–45 | 27 |
| 9. | HyPS, Hyvinkää | 22 | 8 | 3 | 11 | 32–49 | 27 |
| 10. | Nateva, Nurmijärvi | 22 | 6 | 6 | 10 | 29–43 | 24 |
| 11. | MPS, Helsinki | 22 | 7 | 1 | 14 | 31–53 | 22 |
| 12. | JäPS, Järvenpää | 22 | 6 | 2 | 14 | 37–46 | 20 |
Itälohko

| Sijoitus | Joukkue | Ottelut | Voitot | Tasapelit | Häviöt | Maalisuhde | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | FC KooTeePee, Kotka | 22 | 17 | 5 | 0 | 87–11 | 56 |
| 2. | Koparit, Kuopio | 22 | 13 | 8 | 1 | 69–20 | 47 |
| 3. | Warkaus JK, Varkaus | 22 | 14 | 5 | 3 | 55–26 | 47 |
| 4. | Kings, Kuopio | 22 | 10 | 9 | 3 | 32–24 | 39 |
| 5. | Ratanat, Joensuu | 22 | 9 | 7 | 6 | 44–29 | 34 |
| 6. | JiiPee, Joensuu | 22 | 8 | 7 | 7 | 42–25 | 31 |
| 7. | SäyRi, Jyväskylä | 22 | 8 | 7 | 7 | 42–33 | 31 |
| 8. | JJK, Jyväskylä | 22 | 6 | 8 | 8 | 33–23 | 26 |
| 9. | Pallo-Lahti, Lahti | 22 | 6 | 6 | 10 | 40–43 | 24 |
| 10. | PEPO, Lappeenranta | 22 | 6 | 2 | 14 | 33–60 | 20 |
| 11. | KiuPa, Kiuruvesi | 22 | 3 | 0 | 19 | 30–100 | 9 |
| 12. | KeuPa, Keuruu | 22 | 0 | 0 | 22 | 13–126 | 0 |
Länsilohko

| Sijoitus | Joukkue | Ottelut | Voitot | Tasapelit | Häviöt | Maalisuhde | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | VG-62, Naantali | 22 | 13 | 4 | 5 | 43–26 | 43 |
| 2. | PP-70, Tampere | 22 | 12 | 6 | 4 | 47–29 | 42 |
| 3. | KaIK, Kaskinen | 22 | 12 | 3 | 7 | 54–39 | 39 |
| 4. | PS-44, Valkeakoski | 22 | 11 | 6 | 5 | 43–29 | 39 |
| 5. | KaaPo, Kaarina | 22 | 10 | 5 | 7 | 53–38 | 35 |
| 6. | PIF, Parainen | 22 | 10 | 4 | 8 | 34–38 | 34 |
| 7. | TPK, Turku | 22 | 11 | 0 | 11 | 41–34 | 33 |
| 8. | Pallo-Veikot, Tampere | 22 | 9 | 4 | 9 | 30–41 | 31 |
| 9. | FC Rauma, Rauma | 22 | 8 | 6 | 8 | 44–35 | 30 |
| 10. | ÅIFK, Turku | 22 | 4 | 8 | 10 | 23–36 | 20 |
| 11. | Ilves, Tampere | 22 | 3 | 5 | 14 | 16–36 | 14 |
| 12. | Vilpas, Salo | 22 | 1 | 5 | 16 | 20–67 | 8 |
Pohjoislohko

| Sijoitus | Joukkue | Ottelut | Voitot | Tasapelit | Häviöt | Maalisuhde | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | FC Korsholm, Mustasaari | 20 | 14 | 4 | 2 | 54–21 | 46 |
| 2. | GBK, Kokkola | 20 | 13 | 3 | 4 | 57–20 | 42 |
| 3. | JBK, Pietarsaari | 20 | 12 | 4 | 4 | 48–24 | 40 |
| 4. | FC Kiisto, Vaasa | 20 | 11 | 1 | 8 | 39–32 | 34 |
| 5. | KPV-j, Kokkola | 20 | 8 | 5 | 7 | 33–32 | 29 |
| 6. | PS Kemi, Kemi | 20 | 8 | 4 | 8 | 32–33 | 28 |
| 7. | Sepsi-78, Seinäjoki | 20 | 8 | 4 | 8 | 43–48 | 28 |
| 8. | KajHa, Kajaani | 20 | 7 | 3 | 10 | 32–36 | 24 |
| 9. | OLS, Oulu | 20 | 7 | 2 | 11 | 39–43 | 23 |
| 10. | FC-88, Kemi | 20 | 3 | 2 | 15 | 30–62 | 11 |
| 11. | FC YPA, Ylivieska | 20 | 3 | 0 | 17 | 17–73 | 9 |
Nousukarsinta

Koparit – Ponnistus 2–2
Ponnistus – Koparit 0–0
GBK – PP-70 1–3
PP-70 – GBK 1–0
Koparit – IF Gnistan 0–2
IF Gnistan – Koparit 4–2
IF Gnistan säilytti Ykkösen paikkansa
PP-70 – FC Mikkeli 1–0
FC Mikkeli – PP-70 2–1
PP-70 nousi Ykköseen
Maalintekijätilasto

Etelälohko
22 – Peter Lundberg IFK Mariehamn
20 – Vjatšeslav Malakejev FC Viikingit
15 – Janne Mäkitalo JäPS
Itälohko
19 – Tommi Keveri FC KooTeePee
18 – Kim Liljeqvist FC KooTeePee
14 – Mikko Pantsu Koparit, Tero Tahvanainen Ratanat
Länsilohko
17 – Claes-Johan Siegfrids KaIK
14 – Matti Heimo VG-62, Jouni Santanen KaIK
12 – Petri Merisaari KaaPo
Pohjoislohko
16 – Alexander Andraschuk JBK
15 – Jussi Roiko GBK
13 – Pekka Kainu KPV-j
Neveu

Neveu voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Alfred Neveu (1890-1975), sveitsiläinen rattikelkkailija
André Neveu (s. 1946), ranskalainen fyysikko
Ginette Neveu (1919-1949), ranskalainen viulisti
Patrice Neveu (s. 1954), ranskalainen jalkapalloilija ja valmentaja
Kuvitteellisia henkilöitä

Sophie Neveu, salakirjoitusten tutkija Dan Brownin romaanissa Da Vinci -koodi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Neveu”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Nokaze (1921)

| Nokaze / 野風 |
| --- | --- |
 Nokaze

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Maizurun laivastoarsenaali
Kölinlasku:  16. huhtikuuta 1921
Laskettu vesille:  1. lokakuuta 1921
Palveluskäyttöön:  31. maaliskuuta 1922
Loppuvaihe:  upotettu 20. helmikuuta 1945
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 367 t (normaali) 1 680 t (kuormattu)
Pituus:  102,6 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,0 m
Syväys:  2,9 m
Koneteho:  38 500 ihp
Nopeus:  39 solmua
Miehistöä:  148
Aseistus
Aseistus:  4 x 120 mm/45 type 3 -tykkiä 2 x 7,7 mm type 92 -ilmatorjuntakonekivääriä 6 x 533 mm torpedoputkea 20 x miinaa
Nokaze (jap. 野風) oli Keisarillisen Japanin laivaston Minekaze-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Maizurun laivastontelakalta, missä köli laskettiin 16. huhtikuuta 1921. Alus laskettiin vesille vielä samana vuonna 1. lokakuuta ja otettiin palvelukseen 31. maaliskuuta 1922.
Palvelus

Alus upotettiin 20. helmikuuta 1945.
Irving (Texas)

| Irving |
| --- | --- |


 Irving
 Koordinaatit: 32°48′42″N, 96°57′3″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Texas
Piirikunta:  Dallas
Väkiluku (2010):  216 290
 
 www.cityofirving.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Irving on kaupunki Dallasin piirikunnassa, Texasissa, Yhdysvalloissa. Kaupungissa asui 216 290 ihmistä vuonna 2010. Kaupunki kuuluu Dallasin–Fort Worthin metropolialueeseen.
Irving perustettiin vuonna 1903. Se nimettiin kirjailija Washington Irvingin mukaan. Kaupungin pinta-ala on United States Census Bureaun mukaan 175,3 km², josta vettä on 0,65 %. Asukastiheys oli vuonna 2010 1 233,8/km².
Irvingissä sijaitsee Texas-stadion ja Dallasin yliopisto.
Ystävyyskaupungit

Boulogne-Billancourt (Ranska)
Darhan (Mongolia)
Espoo (Suomi)
Marino (Italia)
Merton (Yhdistynyt kuningaskunta)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaupungin verkkosivusto (englanniksi)
Isaac Carström

Isaac (Isak) Carström (2. kesäkuuta 1818 Oulu – 15. tammikuuta 1892 Pori) oli suomalainen Porissa vaikuttanut kauppias, laivanvarustaja ja teollisuudenharjoittaja.
Carströmin vanhemmat olivat Isak Carström (k. 1838) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Katarina Montin. Carströmin isä oli toiminut Oulussa kauppiaana ja raatimiehenä ja myöhemmin hän omisti maatilan Nakkilan Anolassa. Nuorempi Carström kävi Turun triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1838.
Carström toimi kauppiaana Porissa 1840–1887. Hän perusti J. E. Wahlgrenin kanssa kauppaliikkeen Isaac Carström & Co. Liikkeellä oli 1863 koko Suomen neljänneksi suurin kauppalaivasto ja se omisti 40 prosenttia Porin laivoista. Carström osti porilaisten kauppiaiden W. Rosenlewin ja J. G. Holmbergin kanssa Hämeenkyrön Susikosken sahan vuonna 1853 ja Isaac Carström & Co oli samana vuonna mukana perustamassa Poriin baijerilaista olutpanimoa sekä tiilitehdasta jossa toisena osakkaana oli ruukuntekijä Robert Rosendahl. Vuonna 1861 Isaac Carström oli mukana perustamassa Isonsannan höyrysahaa. Hän oli perustajaosakkaana myös Reposaaren laivaveistämössä. Vuonna 1866 Isonsannan höyrysahan konkurssin seurauksena Carström ja hänen yhtiökumppaninsa Wahlgren joutuivat vararikkoon.
Iin kirjasto

| Iin kirjasto |
| --- | --- |
 Iin kirjasto
Perustettu:  1860
Johtaja:  Minna Halonen
Kotisivut
Iin kirjasto on Iin kunnankirjasto. Kirjastorakennus on valmistunut vuonna 1985. Samassa rakennuksessa järjestetään myös muun muassa taidenäyttelyitä. Iin kirjasto kuuluu Oulun ympäristökuntien muodostamaan OUTI-kirjastot-kirjastojärjestelmän. Iin kirjastossa on lasten- ja aikuistenosasto, käsikirjasto, lehtisali sekä kaksipaikkainen tutkijanhuone. Musiikinkuuntelijoille sekä lasten saduille on omat tilansa. Kirjaston hyötypinta-ala on 480 neliömetriä.