stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jessica Rautelin

Jessica Rautelin Kalevan kisoissa 2020.
Jessica Maria Rautelin (s. 16. tammikuuta 1997 Helsinki) on suomalainen yleisurheilun moniottelija. Hän edustaa Esbo IF:ää ja häntä valmentaa Ragne Kytölä.
Kuopion Kalevan kisoissa 2014 Rautelin saavutti pronssia seitsenottelussa 5146 pisteellä. Tulos oli hänen uusi ennätyksensä ja hän paransi kisoissa myös 100 metrin aitojen, kuulan, 200 metrin ja 800 metrin ennätyksiään. Seinäjoen Kalevan kisoissa 2017 Rautelin sijoittui pronssille tuloksella 5445 pistettä. Tampereella 2021 hänen pronssituloksensa oli 5575 pistettä ja 2022 Joensuussa 5292 pistettä. Hän sai hopeaa Vaasan Kalevan kisoissa 2024 pistein 5330. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän saavutti pronssia 4 × 400 metrin viestissä 2022.
Vuoden 2014 17-vuotiaiden Suomi–Ruotsi-maaottelussa Rautelin voitti 400 metrin aidat ja 400 metrin juoksun. Alle 20-vuotiaiden EM-kisoissa Eskilstunassa heinäkuussa 2015 Rautelin teki seitsenottelussa uuden ennätyksensä 5269 ja oli 12:s. 400 metrin aitajuoksussa hän karsiutui alkuerissä. Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2016 hän oli seitsenottelussa 22:s. 800 metrillä hänet hylättiin alkueräjuoksussa.
Sisäratojen SM-kisoissa 2015 Rautelin juoksi pronssia saavuttaneessa Esbo IF:n 4 × 300 metrin viestijoukkueessa. Hän voitti viisiottelun Suomen-mestaruuden 2020 pistein 3905 ja 2024 pistein 4008. Vuonna 2025   hän sai samassa lajissa hopeaa sekä vuosina 2021, 2022 ja 2023 pronssia.
Henkilökohtaiset ennätykset

100 m: 12,43 (2023)
200 m: 25,29 (2016)
400 m: 55,78 (2023)
800 m: 2.10,31 (2023)
100 m aidat: 14,03 (2023)
400 m aidat: 59,62 (2014)
Korkeushyppy: 166 (2015)
Pituushyppy: 591 (2016)
Kuulantyöntö: 12,91 (2022)
Keihäänheitto: 42,21 (2017)
Seitsenottelu: 5580 (2016)
Viisiottelu: 4086 (2021)
Lähde
Replikantti

Blade Runner -elokuvan hahmoiksi pukeutuneita cosplayereitä San Diegon Comic-Con -tapahtumassa vuonna 2007. Vasemmalta oikealle: Rachaelin, Roy Battyn ja Zhoran hahmot.
Replikantti tarkoittaa Philip K. Dickin romaanissa Palkkionmetsästäjä ja siihen perustuvassa elokuvassa Blade Runner sekä sen jatko-osassa Blade Runner 2049 olevia ihmisten kaltaisiksi tehtyjä biologisia robotteja. Nexus-6-sarjan replikantit ovat Tyrell-yhtiön geneettisesti suunniteltuja ja näennäisesti täysin ihmisten kaltaisia paitsi, että niillä on suurempi kestävyys ja voimakkuus sekä vaihteleva älykkyys mallista riippuen.
Replikantteja käytettiin Maan ulkopuolella orjatyöläisinä, hengenvaarallisissa tutkimusretkissä ja toisten planeettojen kolonisoinnissa. Verisen kapinan jälkeen ne julistettiin lainsuojattomiksi Maassa kuolemanrangaistuksen uhalla.
Niiden elinikä on rajattu neljään vuoteen, jonka jälkeen ne kuolevat. Poliisin Blade Runner -erikoisyksiköt saivat surmata nämä replikantit tavatessan. Sitä ei kutsuttu teloitukseksi vaan ”peruutukseksi” tai ”syrjään siirtämiseksi” (engl. retire).
Elokuvan replikantit

Karanneet Nexus-6 -replikantit:
Roy Batty (Rutger Hauer) on taistelumalli. Optimi selviytymiskyky. (N6MAA10816)
Pris Stratton (Daryl Hannah) on perusilotyttömalli sotilashenkilöstön käyttöön. (N6FAB21416)
Zhora Salome/Luba Luft (Joanna Cassidy) salamurhaajamalli. (N6FAB61216)
Leon Kowalski/Max Polokov (Brion James) taistelumalli tai ydinmateriaalin käsittelijä. (N6MAC41717)
Hodge kuoli sähkökenttään yrittäessään tunkeutua Tyrell-yhtiöön.
Mary/Irmgard Batty, kuudes replikantti. Näyttelijä Stacey Nelkin oli valittu rooliin, mutta hahmo jätettiin pois filmauksen alkupuolella budjettisyistä. Hänen poisjättönsä aiheutti alkuperäiseen elokuvaversioon juoniaukon, jonka takia spekuloitiin onko Deckard kuudes replikantti. Vuoden 2007 Final Cut -versioon kapteeni Bryantin dialogi korjattiin: siinä hän mainitsee kahden replikantin kuolleen sähkökenttään, eikä yhden kuten alkuperäisessä 1982 versiossa.
Prisin ja Zhoran rooleja sekoitetaan elokuvassa: Zhora toimii kuten "perusilotyttömalli", yrittäen käydä stripparista; toisaalla Pris (pukeutuneena kuten ilotytöt) kykenee taistelemaan akrobaattisesti ja melkein surmaa Deckardin.
Muita replikantteja:
Rachael (Sean Young) on historian ainut Nexus-7-replikantti ja häneen on laitettu keinotekoisia muistoja Eldon Tyrellin veljentyttäreltä.
Replikanttien sarjanumerosta ilmenee erinäisiä tietoja, esimerkiksi Pris «N6FAB21416»: N6: sarja Nexus-6, F: sukupuoli=nainen, A: fyysinen kestävyys ja B: yksikön älykkyystaso. Viimeiset numerot kertovat replikantin aktivointipäivän, tässä 21416 vastaa päiväystä «02-14-2016» eli 14. helmikuuta 2016.
Onko Deckard replikantti?

Blade Runnerin tumma ja paranoidi ilmapiiri sekä elokuvan lukuisat versiot ovat ruokkineet Deckardin replikanttiutta koskevia spekulaatioita ja kiistelyjä.
Palkkionmetsästäjä-romaanissa päähenkilö Rick Deckard lähtee seuraamaan androidia, joka itse luulee olevansa poliisi, lavastetulle poliisiasemalle. Deckard pakenee ja "peruuttaa" joitain androideja ennen paluutaan omalle poliisiasemalleen. Deckard tekee Voight-Kampff-testin eikä se osoita hänen olleen androidi.
Elokuvassa Deckardia esittänyt Harrison Ford on sanonut, ettei hän usko hahmonsa olleen replikatti, ja lisäksi tähdentää keskustelleensa ohjaajan Ridley Scottin kanssa siitä että Deckard on ihminen. Ohjaaja Ridley Scott on useissa haastatteluissa kuitenkin tähdentänyt Deckardin olleen replikantti. Hahmo kerää vanhoja valokuvia pianonsa päälle, mutta tällä ei kuitenkaan ole perhettä, paitsi ex-vaimo (joka kutsuu häntä kylmäksi kalaksi alkuperäisessä kertojan ääni-versiossa).
Ohjaajan versiossa Gaff (Edward James Olmos) jättää Deckardille yksisarvis-origamin päivä sen jälkeen kun Deckard uneksi sellaisesta. Ennen kuin Deckard löytää yksisarvisen, Gaff sanoo hänelle: "Sääli, ettei hän [Rachael] jää eloon. Mutta toisaalta, kuka jää?" Myös J. F. Sebastianin kodissa hänen lelujensa joukossa näkyy yksisarvinen (nukkuvan Sebastianin oikealla puolella, kun Pris hiippailee hänen huoneistossaan). Ohjaajan version unijaksoissa esiintyy yksisarvisia useita kertoja, ja niille löytyy myös selitys elokuvassa; Rachaelin valmistajat tietävät hänen muistonsa (muisto hämähäkistä, kuten Deckard elokuvassa sen hänelle selittää). Se että Gaff jättää yksisarvinen-origamin Deckardin oven taakse kertoo siitä, että Gaff on tietoinen Deckardin unesta yksisarvisesta.
Paul Sammon, dokumentin Future Noir: The Making of Blade Runner tekijä, on ehdottanut haastatteluissa että Deckard myös oli Nexus-7, seuraavan sukupolven replikantti jolla ei ole supervoimia tai älyä, mutta jonka aivoimplantit täydentävät ihmisen illuusion. Tähän näkemykseen yhtyy myös ohjaaja Ridley Scott. Sammon ehdottaa myös ettei Nexus-7-replikantteihin ole asennettu itsetuhojärjestelmää, joka lopettaa Nexus-6-replikanttien elämän neljän vuoden kohdalla. Tämä voisi tehdä niistä kuolemattomia. Myös tämä vahvistaa epäilyä, että Rachael on Nexus-7.
Sammon lisäksi toteaa Ridley Scottin ajatelleen, että olisi provosoivampaa ehdottaa Deckardin olleen replikantti, mutta olla antamatta siihen tyhjentävää vastausta. Tämä sopii elokuvan keskeiseen teemaan "mitä on olla ihminen?" Tärkeää ei ole se, onko Deckard replikantti vai ei, mutta tuo mahdollisuus ja epävarmuus hämärtää ihmisten ja replikanttien välistä rajaa.
Kysyttäessä Scottilta lokakuussa 2012 Blade Runnerin mahdollisesta jatko-osasta hän vastasi: "Ei se ole pelkkä huhu, se on tapahtumassa. − Onko Harrison Ford mukana? En tiedä vielä. − Onko hän liian vanha? Hänhän oli Nexus-6, joten emme tiedä, kauanko hän elää. Siinä kaikki, mitä voin sanoa tässä vaiheessa."
Aiheesta muualla

Mulrooney, Marty: Book Review – Future Noir: The Making of Blade Runner by Paul M. Sammon Alternative Magazine Online. 11.5.2017. Viitattu 12.9.2018.
| n k Blade Runner |
| --- | --- |
Elokuvat:  Blade Runner (1982)  Blade Runner 2049 (2017) 
Lyhytelokuvat:  2036: Nexus Dawn (2017)  Blade Runner Black Out 2022 (2017)  2048: Nowhere to Run (2017) 
Televisiosarjat:  Blade Runner: Black Lotus (2021)  Blade Runner 2099 
Kirjat:  Palkkionmetsästäjä (1968)  The Bladerunner (1974)  Blade Runner 2: The Edge of Human (1995)  Blade Runner 3: Replicant Night (1996)  Blade Runner 4: Eye and Talon (2000) 
Videopelit:  Blade Runner (1985)  Blade Runner (1997) 
Henkilöt:  Philip K. Dick  Hampton Fancher  K. W. Jeter  Syd Mead  Alan E. Nourse  Ridley Scott  Denis Villeneuve 
Muut:  Kyyneleet sateessa -monologi  Replikantti  Spinner
Ekedalen

| Ekedalen |
| --- | --- |

 Ekedalen
 Koordinaatit: 58°11′59″N, 13°50′26″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Länsi-Götanmaan lääni
Maakunta:  Länsi-Götanmaa
Kunta:  Tidaholm
Väkiluku (31.12.2023):  456
Ekedalen on taajama Tidaholmin kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 456 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ekedalen Wikimedia Commonsissa
Sonja Stång

Sonja Stång (s. 2002 Oulu) on suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji on 100 metrin aitajuoksu. Hän edustaa Kuivasjärven Auraa, ja häntä valmentaa Jari Stång (Anne Karvinen-Poutanen).
Stång kilpaili nuorten Suomi–Ruotsi-maaotteluissa 100 metrin aitajuoksussa ja 4 × 100 metrin viestissä 2018 ja 2019, ja voitti aitajuoksun vuonna 2018.
Stång sijoittui 2021 Tallinnan alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 100 metrin aitajuoksussa kuudenneksi ajalla 13,78. Välierissä hän juoksi ennätyksensä 13,50. Lisäksi hän kuului alkuerissä karsiutuneeseen Suomen 4 × 100 metrin viestijoukkueeseen.
Samana vuonna käydyissä Nairobin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän oli 100 metrin aitajuoksun finaalissa neljäs ajalla 13,63. Lisäksi hän kuului vaihtovirheeseen keskeyttäneeseen 4 × 100 metrin viestijoukkueeseen.
Alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa Espoossa 2023 Stång juoksi oman alkueränsä viidenneksi nilkan veneluumurtuman vaivaamana, ajalla 13,72, eikä selviytynyt välieriin.
Stång on saavuttanut Kalevan kisoissa pronssia 100 metrin aitajuoksussa 2021. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saanut viestissä pronssia 2025.
Stångin 60 metrin aitajuoksun ennätys 8,33 on juostu Tukholmassa, Täbyn Winterspelen-hallikilpailuissa 19.1.2025, jolla hän oli finaalin ensimmäinen. Samalla rikkoutui kisaennätys (TR). Sprinttikisoissa Oulussa 16.2.2025 hän juoksi 60 metrin uusiksi ennätysluvuikseen 7,64.
100 metrin aitajuoksuennätys 13,31 on juostu 22-vuotiaiden SM-kisoissa Riihimäellä 2.8.2024, samalla rikkoutui 7-ottelija Satu Ruotsalaisen Pohjois-Pohjanmaan 29.8.1992 juoksema piiriennätys 13.35.
Junatie (Helsinki)

| Junatie> Tågvägen |
| --- | --- |

Kaupunki:  Helsinki
Tieluokka:  pääkatu
Alkupiste:  Teollisuuskatu
Päätepiste:  Itäväylä
Kaistaluku:  kaksikaistainen
Muodostettu:  1960-luvulla, aiemmin osa satamarataa
Katso myös:  Junatie (Helsinki) Commonsissa
Silta Sörnäisten rantatien yli itään. Vuoden 2018 tarkastuksessa silta todettiin huonokuntoiseksi. Vasemmalla metrosilta, oikealla Suvilahden vanha kaasukello.
Hämeentien sillan alitus Junatien länsipäässä.
Junatie (ruots. Tågvägen) on Teollisuuskadun ja Itäväylän välinen katuyhteys Helsingissä ja yksi Helsingin pääyhteyksiä. Se alkaa Teollisuuskadun ja Vääksyntien risteyksestä hieman ennen Hämeentien siltaa ja päättyy Kalasataman metroaseman luona Itäväylään. Huomattava osa Junatiestä on siltaa, joka ylittää Sörnäisten rantatien. Katu kuuluu Hermanninmäen ja Kalasataman osa-alueille.
Helsingin metro kulkee pintaratana ja siltana Junatien pohjoispuolella. Kadun länsipäässä sijaitsee vuonna 1892 rakennettu punatiilinen varastorakennus Sörnäisten kruununmakasiini, jonka kupeessa Junatie yhdistyy Lautatarhankatuun. Itäväylältä länteen ajettaessa Lautatarhankatu on ensimmäinen mahdollinen ulostulotie, ja sitä käytetään U-käännöksenä Kalasataman keskukseen. Lännestä itään ajettaessa Junatiestä on ennen siltaosuutta ramppi Pääskylänkadulle ja edelleen Sörnäisten rantatielle.
Siltaosuuden länsipuolella on linja-autopysäkit, joita käyttävät runkolinjat 500 ja 510. Pysäkeille on portaikot Sörnäisten rantatieltä.
Väylämäisellä Junatiellä on olennainen osuus Helsingin poikittaisliikenteessä, ja se on osa kantakaupungin autoliikenteen pääverkkoa. Vuorokaudessa sitä käyttää kokonaisuudessaan noin 33 000 ajoneuvoa ja siltaosuutta noin 24 000. Joukkoliikenteessä sitä käyttävät runkolinja 500 ja runkolinja 510. Kadun ympärillä oleva liittymäalue on kantakaupungin merkittävimpiä solmupisteitä. Ympäristö on liikenteellisesti ramppeineen ja tasoineen monimutkainen, eikä sen sanota muodostavan viihtyisää kaupunkitilaa. Junatiellä on kaupunkialueita erottava vaikutus, ja sen on sanottu saavan etäisyydet vaikuttamaan todellista pidemmiltä.
Historia

Nimi Junatie viittaa Sörnäisten satamarataan, jonka alkuperäinen reitti kulki Pasilan ratapihalta Teollisuuskadun eteläreunaa ja nykyistä Junatien pengertä pitkin Sörnäisten satamaan. Kruununmakasiinin kohdalla rata oli tasainen, mutta sen jälkeen rata laskeutui alas rinnettä kohti satamaa, nykyiselle Sörnäisten rantatielle. Rinteen jyrkkyyttä vähennettiin suurella ratapenkereellä. Yhteys muutettiin ajotieksi sen jälkeen, kun satamarata siirrettiin uudelle reitille Vallilanlaaksoon vuonna 1965. Ratapenger korvattiin nykyisellä sillalla vuonna 1972. Radan vaikutus katualueen yleisilmeessä on edelleen selkeä: historiasta kertovat muun muassa Hämeentien ylikulkusilta, rinnakkaiset kadut ja ratapenkereen korvannut silta.
Alun perin Junatien länsiosa kulki jonkin matkaa Teollisuuskadun vieressä vain kapean vihervyöhykkeen siitä erottamana ja kaareutui etelään päättyen Aleksis Kiven kadulle Harjukadun risteyksessä. Myöhemmin liikennejärjestelyjä muutettiin siten, että Junatie muodostui Teollisuuskadun suoranaiseksi jatkeeksi, ja samalla alkuperäisen Teollisuuskadun itäisin, Hämeentielle johtanut ramppimainen osuus muutettiin Teollisuuskuja-nimiseksi jalankulun ja pyöräilyn väyläksi.
Näkymä Hämeentieltä itään 1900-luvun alussa, jolloin Junatien nykyinen linjaus oli rautatieyhteys satamaan.
Ruuhkaa Junatien ja Itäväylän liittymässä vuonna 1969.
Hankkeet

Junatie on väylämäinen ympäristö, joka halutaan muuttaa keskustamaiseksi tilaksi. Jalankulun ja pyöräilyn sekä joukkoliikenteen yhteyksiä halutaan parantaa katuverkon välityskykyä heikentämättä. Yhteys on osa Pasilan ja Kalasataman välistä vilkasta Teollisuuskadun akselia, johon on tarkoitus keskittää liike-elämää ja kaupunkikulttuuria. Akseli on vuoden 2016 yleiskaavassa merkitty keskustatoimintojen alueeksi, johon on esitetty myös täydennysrakentamispotentiaalia. Junatiellä voisi kulkea Teollisuuskadulle jatkuva pikaraitiotie eli Raide-Jokeri 0 ja pyöräliikenteen Itäbaana.
Hankkeet > Suunnittelukilpailu

Junatietä varten järjestettiin suunnittelukilpailu vuonna 2019. Työryhmiin kaivattiin niin liikennesuunnittelijaa, arkkitehtia kuin maisema-arkkitehtiakin. Kilpailun voittaneessa ”Crossroads”-ehdotuksessa Junatien silta puretaan, ja Itäväylä ja Sörnäisten rantatie yhdistetään toisiinsa uudella sillalla. Muu liikenne hoidetaan maantasossa, ja esimerkiksi Suvilahden reunaan jää tilaa täysin uusille kortteleille. Ehdotuksessa Junatie laajennetaan 2+2 -kaistaiseksi. Pikaraitiotie on linjattu nurmiratana Teollisuuskadulta Junatietä pitkin Lautatarhankadulle ja Työpajankadulle, yhdistyen lopulta Kalasatama–Pasila-raitiotiehen Hermannin rantatiellä. Kruununmakasiinista tulee osaa baanaväylää. Ehdotusta on kutsuttu rohkeaksi, sen luomaa aluetta viihtyisäksi ja pyöräreittejä selkeiksi. Ehdotus perustuu tilanteeseen, jossa Hermanninmäen alittava Sörnäistentunneli on rakennettu. Tunnelista tehtiin toteutuspäätös marraskuussa 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Junatie (Helsinki) Wikimedia Commonsissa
Junatie Helsingin karttapalvelussa
Junatie ilmakuvassa (2019). Vasemmalla Suvilahden kaasukellot, oikealla puolella metrorata.
Junatie ilmakuvassa ”Crossroads”-suunnitteluehdotuksessa (jpg)
Suunnittelukilpailun ”Crossroads”-voittajaehdokas (pdf)
Metrorata ja Junatien silta nähtynä idästä. Vasemmalla ylöspäin viettävä Pääskylänkatu ja oikealla Lautatarhankatu.
Örbyhus

| Örbyhus |
| --- | --- |
 Örbyhusin linna
 Örbyhus
 Koordinaatit: 60°13′37″N, 17°42′11″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Uppsalan lääni
Maakunta:  Upplanti
Kunta:  Tierp
Väkiluku (31.12.2023):  2 276
Örbyhus on taajama Tierpin kunnassa Uppsalan läänissä Upplannin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 2 276 asukasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Örbyhus Wikimedia Commonsissa
Misäärit

| Mišäärit> Мишәрләр Mişärlär, Mişərlər |
| --- | --- |
 Mišääripariskunta 1800-luvun lopulla.
Väkiluku:  622 600 (vuonna 1897)
Asuinalueet:   Venäjä
Kielet:  tataari
Uskonnot:  islam
Misäärit, mišäärit, mishäärit (tat. мишәрләр / мишәр татарлары, mişärlär / mişär tatarları, ven. мишари́ / татары-мишари́, mišari / tatary-mišari – vanha nimitys meštšerjaki, мещеряки) ovat kazanilaisten ohella toinen Volgan tataarien alueellinen pääryhmä. He harjoittavat islaminuskoa ja puhuvat äidinkielenään tataarin läntistä murretta eli "misääriä". Alkuperältään misäärejä ovat myös Suomen tataarit.
Ryhmittymän sanotaan olevan selkeimpiä muinaisen kiptšak-turkkilaisen kulttuurin jälkeläisiä ja enemmistö tutkijoista yhdistää heidät Kultaisen ordan väestöön. Misäärien historialle omintakeista on heidän "pitkä assosiaatio Venäjän valtion kanssa". Misäärien lopullinen muodostuminen etniseksi ryhmäksi katsotaan paljolti tapahtuneen 1400–1500-luvuilla Moskovan Venäjästä riippuvaisessa Kasimin kaanikunnassa. Perinteisesti misäärit ottivat osaa kasakkajoukoissa ja täten olivat mukana muun muassa Siperian valloituksessa.
Misäärien lukumäärästä aina 1900-luvulta ei ole tarkkaa tietoa, sillä he lukeutuvat sittemmin yleisesti tataareiksi. Nykypäivänä enemmistö heistä asuu Moskovassa.
Etymologia

Meštšera, tai "Meštšeran jurtta" (Мещерский юрт, Meštšerskiy jurt; tataariksi Mişär yortı) on nimitys, jota venäläiset käyttivät tietyistä misäärien esi-isien asuma-alueista. Ensimmäisen kerran se mainitaan Kultaisessa ordassa ja sittemmin Kasimin kaanikunnassa. Meštšera on myös muinainen suomalais-ugrilainen heimo, jota tosin on myös väitetty alkujaan turkkilaiseksi.
Kielitieteilijä J. J. Mikkolan mukaan nimi saattaa tulla rekonstruoidusta mordvalaisesta sanasta ḿeškär, eli 'mehiläistenhoitaja’. On myös ehdotettu sen yhteyttä proto-unkarilaisiin madjaareihin (mažar, mišar).
Kazanin tataareista erillään asuvat misäärit eivät kutsu itseään misääreiksi, vaan yksinkertaisesti tataareiksi. 1800-luvun alun turkologi Ahmarov uskoi, että nimellä "Mishar" on maantieteellinen luonne ja se on peräisin Meštšeran historiallisesta alueesta. Kuitenkin vielä vuoden 1926 väestölaskennassa 200 000 tunnistautui "misääriksi". Tataari-nimitys juontaa juurensa Kultaisen ordan aikakaudelle, jolloin valtion feodaaliylhäisö käytti sitä sen väestöstä, ja sen jälkeen myös venäläiset feodaalit sekä tsaarin hallinto.
2000-luvun aikana toteutetun yksittäisen haastattelun perusteella misäärit Tšuvassian monietnisessä Kainlykin kylässä näkivät islamin olevan vahva erottava tekijä naapuriryhmittymän krjašenien, eli kristityiden tataarien välillä, joita he eivät noteeranneet tataareiksi. Kyseiset haastateltavat kertoivat itse olevansa tatar, ja misääri-nimitys tuli esiin vasta lukuisten jatkokysymysten kautta.
Volgan tataarit

Misäärit ovat Kazanin tataarien ohella toinen Volgan tataarien pääryhmä. He ovat käytännössä yhtä ja samaa kansaa, jota erottaa lähinnä asuma-alueet ja puhutun kielen murre. Misääreillä katsotaan yleensä kuitenkin olevan ainakin osittain kazanilaisista poikkeava etnogeneesi, josta ei tosin kokonaisuudessaan ole yksimielisyyttä.
Tutkija R. G. Muhamedovan mukaan misäärit ovat etnisesti Kazanin tataarien sukulaisia, kiptšakkien jälkeläisiä, joista osassa on havaittavissa mahdollisesti muinaista unkarilaisuutta. Muhamedova esitti, että "kiptšakkien rooli misäärien muodostumisessa oli jonkin verran suurempi kuin Kazanin tataarien muodostumisessa". Allen J. Frankin mukaan misäärit "omaavat saman kielen ja uskonnon kuin kazanilaiset, mutta etnisen ja poliittisen historiansa puolesta eroavat heistä". Hän painottaa misäärien "pitkää assosiaatiota Venäjän valtion kanssa".
Kazanissa vaikuttanut lähetyssaarnaaja Jevfimi Aleksandrovitš Malov vertasi vuoden 1885 kirjoituksessaan kyseistä kahta ryhmittymää muun muassa seuraavasti: ”Misäärien parta on tuuheampi, he eivät koreile vaatteilla. He puhuvat kovaan ääneen, ihan kuin huutaen, ja lisäävät venäläisiä ilmaisuja puheeseensa”. Malovin haastattelema Jendovitšin kylän misääri Ahsän-mulla kertoi heidän tulleen Kasimovista ja eroavan kazanilaisista kielellisesti ja tapojen puolesta.
Misäärien ja kazanilaisten lähentyessä muuttoliikkeiden seurauksena on heidän väliset eroavaisuudet vähentyneet entisestään.
Historia > Alueellinen muodostuminen

Ryhmän muodostuminen tapahtui Sura-joen länsipuolen metsäarovyöhykkeellä Okan sivujokien varsilla. Yksittäisiä paimentolaisryhmiä alkoi siirtyä tälle suomalais-ugrilaisten kansojen asuttamalle alueelle 1000-luvun alussa. Kultaisen ordan aikana seudulle muutti kiptšakkeja, jotka perustivat mm. Temnikovin, Narovtšatin, Šatskin ja Kadomin linnoitukset. Kultaisen Ordan heikennyttyä heistä tuli Venäjän alamaisia, jotka viljelivät maata maksaen jasakkiveroa tai suorittivat sotapalvelusta.
Misäärien muodostuminen etniseksi ryhmäksi katsotaan lopulta tapahtuneen 1400–1500-luvuilla Moskovan Venäjästä riippuvaisessa Qasimin kaanikunnassa. Myös Temnikovin ruhtinaskunta on nimetty merkittäväksi tekijäksi heidän historiassaan. 1500-luvun loppupuolelta 1700-luvulle jatkuneiden muuttoliikkeiden seurauksena misäärejä asettui etenkin Volgan läntiselle puolelle. Lisääntyneet kontaktit kazanilaisten kanssa lähensivät näitä kahta ryhmää entisestään, ja täten lopulta muodostui nykyinen "tataarilainen kansakunta".
Historioitsija Alimžan Orlov näkee Nižni Novgorodin alueen misäärien (josta suomenkin yhteisö koostuu) olevan "oikeita misäärejä", kun taas muiden alueiden, kuten Penzan ja Saratovin misäärit paljolti ajan saatossa muihin sulautuneita. G. Ahmarovin mukaan Novgorodin alueelle misäärejä siirtyi 1600-luvun alussa, karkottaen seudun aikaisemman mordvalaisen väestön. Osa heistä oli kuitenkin mahdollisesti jo aikaisemmin seudulla; meštšerjakeiksi itseään kutsuvia tataareja asettui Nižni Novgorodin maakunnan itäosassa sijaitseville erämaille ennen Kazanin valloitusta. (1552). Säilyneissä teksteissä he muistelevat "suurella kaipuulla esi-isiensä onnellista elämää Kazanin kaanikunnassa".
Kulttuuri > Henkilönimet

Misäärien henkilönimet ovat yleensä samoja mitä ilmenee muillakin tataarien alaryhmillä, mutta niillä on osittain myös omintakeisia piirteitä.
Kirgiisien tavoin misääreillä on ollut käytössä kaksiosaisia nimiä, jotka alkavat muotoon "Kutlu" (Kutlumuhamet / Kutlumet, Kultukai, Kutlush, Kutluyar, Kutlubikä, jne.). Sana Kut tarkoittaa tšagatain murteella onnellisuutta. Joissain sukunimissä ilmenee turkkilaisperäinen sana "Uraz" (Urazgildi, Urazbakty, Urazbaga, Urazmet, Urazai, jne.). Jotkut nimet ovat samankaltaisia mitä löytyi myös munaisten mongolitataarien keskuudesta; Alimbek, Arslanbek, Baybek, Sultanbek, Timerbek, Röstämbek, jne. Misääreihin yhdistettyjä aatelissukunimiä ovat muun muassa Aktšurin ja Alejev.
Ajoittain myös venäläisiä nimiä ilmenee misäärien keskuudessa.