stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vasili Karasjov
Ura

Takamiehenä pelannut Karasjov edusti pelaajaurallaan neuvostoliittolaisia/venäläisiä, saksalaisia, kreikkalaisia ja turkkilaisia seurajoukkueita voittaen useita mestaruuksia.
Karasjov edusti myös Venäjän miesten maajoukkuetta, jonka kokoonpanossa hän saavutti MM-hopeaa Kanadassa 1994 ja Kreikassa 1998, EM-hopeaa Saksassa 1993 ja EM-pronssia Espanjassa 1997. Kreikan MM-kilpailuissa Karasjov valittiin lopputurnauksen tähdistöviisikkoon. Hän pelasi myös vuosien 1995, 1999 ja 2003 EM-kilpailuissa sekä vuoden 2002 MM-kilpailuissa.
Pelaajauransa jälkeen Karasjov on työskennellyt koripallovalmentajana muun muassa Triumf Ljubertsyssä/BK Zenit Pietarissa. Vuonna 2013 hän valmensi Venäjän miesten maajoukkuetta Slovenian EM-kilpailuissa. Vuonna 2016 Karasjov valittiin VTB-liigan vuoden valmentajaksi.
Karasjovin poika Sergei Karasjov on koripallon olympiamitalisti, joka on pelanut myös NBA:ssa.
Aiheesta muualla

Vasili Karasev Basketball Player Profile eurobasket.com (englanniksi)
Venäjän joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1993
4 Gorin ·
5 Šakulin ·
6 Suharev ·
7 Astanin ·
8 Nosov ·
9 Bazarevitš ·
10 Babkov ·
11 Mihailov ·
12 Karasjov ·
13 Fetisov ·
14 Panov ·
15 Kondratov ·
Valmentaja Selihov
Venäjän joukkue – Koripallon MM-kilpailut 1994
4 Karasjov ·
5 Gratšev ·
6 Domani ·
7 Kisurin ·
8 Pаšutin ·
9 Bazarevitš ·
10 Babkov ·
11 Mihailov ·
12 Fetisov ·
13 Ivanov ·
14 Panov ·
15 Nosov ·
Valmentaja Belov
Venäjän joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1997
4 Karasjov ·
5 Kudelin ·
6 Kurašov ·
7 Kisurin ·
8 J. Pаšutin ·
9 Šakulin ·
10 Babkov ·
11 Mihailov ·
12 Z. Pаšutin ·
13 Fetisov ·
14 Panov ·
15 Nosov ·
Valmentaja Belov
Venäjän joukkue – Koripallon MM-kilpailut 1998
4 Karasjov ·
5 Kudelin ·
6 Pаšutin ·
7 Kisurin ·
8 Domani ·
9 Tihonenko ·
10 Babkov ·
11 Mihailov ·
12 Morgunov ·
13 Kurаšov ·
14 Panov ·
15 Nosov ·
Valmentaja Belov
Ulukhaktok/Holmanin lentoasema

Ulukhaktok/Holmanin lentoasema (engl. Ulukhaktok/Holman Airport) (IATA: YHI, ICAO: CYHI) on lentoasema Kanadan Luoteisterritorioissa 3,7 km pohjoiseen Ulukhaktokin pikkukylästä. Kenttää ylläpitää Luoteisterritorioiden hallinto. Lentoonlähtöjä ja -laskuja oli vuonna 2008 yhteensä 923.
Historia

Lentoaseman rakennustyöt aloitettiin vuonna 1976, jolloin Cambridge Bayn 'Fred H. Ross & Associates' (nykyisin Kitnuna Corporation) raivasi kiitotien, rakensi Okpilikinjoen ylittävän sillan ja Ulukhatoktokin kylään johtavan tien. Lentoasema avattiin virallisesti kesällä 1978, epävirallisesti kentälle oli rakentamisen aikana laskeutunut useampia koneita.
Lentoyhtiöt ja kohteet

| Lentoyhtiö | Kohteet |
| --- | --- |
Kenn Borek Air, Aklak Airin kalustolla: Inuvik
First Air: Kugluktuk, Yellowknife
Vaahteraliigan kausi 2021

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Järjestyksessä: 42.
Joukkueita: 7
Runkosarja
Runkosarja alkoi: 12. kesäkuuta
Runkosarja päättyi: 28. elokuuta
| Voittaja | Kuopio Steelers |  |
Pudotuspelit
| Päiväys | 3. syyskuuta – 12. syyskuuta |  |
| Mestari |  Kuopio Steelers |  |
| Hopeaa |  Helsinki Roosters |  |
| Pronssia |  Porvoon Butchers |  |
Palkitut
| Vuoden pelaaja |  Maurice Wright Jr (Steelers) |  |
| Vuoden tulokas |  Hannes Harju (Steelers) |  |
| Ari Tuuli Trophy |  Mikko Seppänen (Butchers) |  |
| Matti Lindholm Trophy |  Jaska Värinen (Crocodiles) |  |
| Vuoden hyökkääjä |  Le’Anthony Reasnover (Steelers) |  |
| Vuoden linjamies |  Semmie Radji (Steelers) |  |

|    ← 2020  2022 → |    ← 2020  2022 → |  |
Vaahteraliigan kausi 2021 oli Vaahteraliigan 42. kausi. Kausi käynnistyi 12. kesäkuuta 2021 ja Vaahteramalja XLII pelattiin 12. syyskuuta 2021. Hallitsevana mestarina kauteen lähti Kuopio Steelers. Loppuottelussa kohtasivat Steelers ja Helsinki Roosters, joista ensimmäinen voitti ottelun 14–0.
Kauden parhaana pelaajana palkittiin Steelersin tukimies Maurice Wright Jr.
Runkosarja > Sarjataulukko

|   | OT | V | H | TE | PÄ | MS  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Steelers | 8 | 7 | 1 | 333 | 143 | +190 |
| Roosters | 8 | 6 | 2 | 290 | 164 | +126 |
| Butchers | 8 | 5 | 3 | 213 | 218 | -5 |
| Crocodiles | 8 | 4 | 4 | 208 | 191 | +17 |
| Wolverines | 8 | 3 | 5 | 122 | 211 | -89 |
| Crusaders | 8 | 2 | 6 | 184 | 258 | -74 |
| Royals | 8 | 1 | 7 | 96 | 261 | -165 |
Runkosarja > Tulokset

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Koti \ Vieras  |  BUT  |  CRO  |  UNC  |  ROO  |  ROY  |  STE  |  WOL  |
|  Butchers  | — |  47–14  |  20–12  |  14–42  |   |   |  14–6  |
|  Crocodiles  |   | — |  32–25  |  44–22  |  33–0  |   |  35–13  |
|  Crusaders  |   |   | — |  6–57  |  28–24  |  58–50  |   |
|  Roosters  |  39–35  |   |   | — |  28–0  |  32–35  |  28–22  |
|  Royals  |  27–49  |  15–13  |   |   | — |  3–35 7–49  |   |
|  Steelers  |  51–0  |  38–24 31–13  |   |   |   | — |  44–6  |
|  Wolverines  |   |   |  27–22 14–6  |  8–42  |  26–20  |   | — |
Pudotuspelit

Välierissä kohtasivat Porvoon Butchers ja Helsinki Roosters sekä Kuopio Steelers ja Seinäjoki Crocodiles. 3. syyskuuta Steelers voitti Crocodilesin 52–14. Toisessa välieräottelussa Roosters voitti Butchersin 49–7.
Vaahteramalja XLII eli kauden päättävä loppuottelu pelattiin 12. syyskuuta Lahdessa Lahden stadionilla. Vaahteramaljassa Steelers voitti Roostersin 14–0.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Välierät | Välierät |  |  | Loppuottelu | Loppuottelu |  |
|   |   |   |   |   |   |   |  |
|  | 3.9. – Väinölänniemi | 3.9. – Väinölänniemi |  |  |  |  |  |
|  |   Kuopio Steelers | 52 |   |  |  |  |  |
|  |   Seinäjoki Crocodiles | 14 |   |  |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | 12.9. – Lahden stadion, Lahti | 12.9. – Lahden stadion, Lahti |  |
|  |   |   |   |   |   Kuopio Steelers | 14 |  |
|  |   |   |   |   |  Helsinki Roosters | 0 |  |

|  |  |  |   |  |  |  |  |

|  | 4.9. – Velodromi | 4.9. – Velodromi |   |  |  |  |  |
|  |   Helsinki Roosters | 49 |   |  |  |  |  |
|  |   Porvoon Butchers | 7 |   |  |  |  |  |
Vaahteraliigan kausi 2024

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Järjestyksessä: 45.
Joukkueita: 7
Runkosarja
Runkosarja alkoi: 16. toukokuuta
Runkosarja päättyi: 24. elokuuta
| Voittaja | Helsinki Roosters |  |
Pudotuspelit
| Päiväys | 31. elokuuta – 8. syyskuuta |  |
| Mestari |  Helsinki Roosters |  |
| Hopeaa |  Seinäjoki Crocodiles |  |
| Pronssia |  Kuopio Steelers |  |
Palkitut
| Vuoden pelaaja |  Christian Powell (Crocodiles) |  |
| Vuoden tulokas |  Oskari Suoniemi (Crusaders) |  |
| Ari Tuuli Trophy |  Tom Suoste (Royals) |  |
| Matti Lindholm Trophy |  Timi Nuikka (Butchers) |  |
| Vuoden hyökkääjä |  Christian Arrambide (Crocodiles) |  |
| Vuoden linjamies |  Charles Akanno (Crocodiles) |  |

|    ← 2023  2025 → |    ← 2023  2025 → |  |
Vaahteraliigan kausi 2024 on Vaahteraliigan 45. kausi. Kausi käynnistyi toukokuussa 2023 ja päättyi 8. syyskuuta pelattuun Vaahteramalja XLV:n, jossa Helsinki Roosters voitti mestaruuden. Hallitsevana mestarina kauteen lähti Porvoon Butchers. Sarjassa ei tapahtunut tälle kaudelle joukkuemuutoksia.
Helsinki Roosters voitti runkosarjan. Roosters eteni Vaahteramaljaan voittamalla välierässä Porvoon Butchersin. Toisena joukkueena Vaahteramaljaan eteni Seinäjoki Crocodiles joka puolestaan voitti välierässä Kuopio Steelersin. Vaahteramaljassa Roosters voitti Crocodilesin 49–14. Steelers palkittiin pronssimitaleilla runkosarjan parhaana finaalin ulkopuolelle jääneenä joukkueena.
Liigan parhaana pelaajana palkittiin Crocodilesin keskushyökkääjä Christian Powell.
Joukkueet

| Joukkue | Paikkakunta | Kotistadion | Päävalmentaja |
| --- | --- | --- | --- |
| Butchers | Porvoo | Porvoon keskuskenttä |  Lasse Voipio  |
| Crocodiles | Seinäjoki | Seinäjoen keskuskenttä |  Charlie Ovey  |
| Crusaders | Lohja | Harjun urheilukenttä |  Marko Vartiainen  |
| Roosters | Helsinki | Helsingin Velodromi |  Juha Hakala  |
| Royals | Vaasa | Kaarlen kenttä |  Juha Ramsila |
| Steelers | Kuopio | Väinölänniemen stadion |  Niclas Carpelan  |
| Wolverines | Helsinki | Helsingin Velodromi |  Pekka Lamminsalo  |
Runkosarja

|   | OT | V | H | TE | PÄ | MS |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Roosters | 12 | 10 | 2 | 455 | 155 | +300 |
| Steelers | 12 | 8 | 3 | 371 | 201 | +170 |
| Crocodiles | 12 | 8 | 4 | 433 | 264 | +169 |
| Butchers | 12 | 8 | 4 | 379 | 155 | +224 |
| Royals | 12 | 4 | 8 | 275 | 364 | -89 |
| Wolverines | 12 | 2 | 10 | 176 | 526 | -350 |
| Crusaders | 12 | 1 | 11 | 197 | 624 | -527 |
Pudotuspelit

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Välierät | Välierät |  |  | Loppuottelu | Loppuottelu |  |
|   |   |   |   |   |   |   |  |
|  | 1.9. Helsingin velodromi | 1.9. Helsingin velodromi |  |  |  |  |  |
|  |  Roosters | 41 |   |  |  |  |  |
|  |  Butchers | 14 |   |  |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | 8.9. Bolt-areena | 8.9. Bolt-areena |  |
|  |   |   |   |   |  Roosters | 49 |  |
|  |   |   |   |   |  Crocodiles | 14 |  |

|  |  |  |   |  |  |  |  |

|  | 31.8. Väinölänniemen stadion | 31.8. Väinölänniemen stadion |   |  |  |  |  |
|  |  Steelers | 14 |   |  |  |  |  |
|  |  Crocodiles | 35 |   |  |  |  |  |
Uecker

| Uecker |
| --- | --- |
 Kanali lähellä Seehausenia
Maanosa:  Eurooppa
Maat:  Saksa
Osavaltio:  Mecklenburg-Etu-Pommeri, Brandenburg
Piirikunta:  Vorpommern-Greifswald, Uckermark
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Ueckerin vesistö (968)
Valuma-alue:  vesistön pääuoma
Pinta-ala:  2 435 km²  
Pääuoman pituus:  98,5 km 
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  puro, Ringenwalde 
 :  53.0681°N, 13.7137°E
Laskupaikka:  Oderinhaffi, Ueckermünde 
 :  53.7500°N, 14.0670°E
Läpivirtausjärvet:  Unteruckersee, Oberuckersee, Großer Krinertsee
Sivu-uomat:  Randow, Quillow, Köhntop
Taajamat:  Ueckermünde, Torgelow, Pasewalk, Prenzlau
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  76 m  mpy.
Laskukorkeus:  0 m  mpy.
Korkeusero:  76 m
Pituus:  98,5 km  
Kaltevuus:  0,77 m/km
Keskiylivirtaama:  15 m³/s (MHQ) (Pasewalkissa)
Keskivirtaama:  7,65 m³/s (MQ) 
Keskialivirtaama:  1,58 m³/s (MNQ) (Pasewalkissa)
Muuta
Muualla:  Wikimedia Commons
Uecker tai myös Ucker (puol. Wkra) Saksan Mecklenburg-Etu-Pommerin ja Brandenburgin osavaltioissa Vorpommern-Greifswaldin piirikunnan Mecklenburgische Seenplattessa ja Uckermarkin piirikunnassa virtaava 98 kilometriä pitkä joki. Joen valuma-alueen pinta-ala on 2 435 neliökilometriä. Se laskee Itämereen Ueckermündessä Oderinhaffissa. Joen nimitys on Uecker sen alajuoksulla Mecklenburg-Etu-Pommerissa ja Ucker yläjuoksulla Brandenburgissa.
Joen kulku

Joki alkaa pelto-ojana Ringwaldenin pohjoispuolelta ja virtaa järvialueella heti pienien järvien läpi. Läpivirtausjärvet ovat Ringwaldenissa Große Krinertsee (korkeus 67 metriä mpy.) sekä Temmenissä Düstersee ja Mülensee (62 m mpy.). Joki putoaa nyt nopeasti alemmaksi. Stegelitzin läpi virtaavaa yläjuoksua kutsutaan myös nimellä Kleine Ucker, joka päättyy ylempään Uskerjärveen eli Oberuckerseen (18,6 m mpy.). Järven itärannalla sijaitsevat taajamat Warnitz ja pohjoispäässä Seehausen. Alemman Uckerjärven eli Unteruckerseen (17,7 m mpy.) yläpuolista jokiosuutta kutsutaan myös Kanaliksi. Se virtaa pienen Möllenseen taajaman läpi. Unteruckerseen pohjoispäässä sijaitsee Prenzlaun kaupunki. Kaupungin pohjoispuolella sijaitsee joen vieressä laaja kosteikkoinen tulva-alue. Joki ylittää osavaltiorajan uoman puolivälissä.
Mecklenburg-Etu-Pommerissa joki laskeutuu alas alangolle. Joen tulva-alue korostuu alangolla ja tulva-alueen viljelykäyttö näyttää vähentyneen. Tulva-alueella erottuu ilmavalokuvissa säännöllisen muotoisia vesialtaita tai kosteikkoja, jotka johtuvat kaivaustöistä. Joen vasemmalta puolelta siihen yhtyvät Köhntop ja Strasburger Mühlbach. Joki ohittaa Pasewalkin kaupungin ja pian Torgelowin kaupungin. Joki on Torgelowissa pengerretty rannoiltaan kanavaiseksi. Pian Eggesinin kaupungin jälkeen tulva-alue leviää ja siinä on runsaasti lammikoita. Joki saa täällä lisää vettä suuresta Randowin sivu-uomasta. Tulva-alueen pohjoispuolelle ja merenrannikolle joen suistoon jää kaupunki Ueckermünde. Joen virtaussuunta on ollut koko matkan etelästä pohjoiseen päin.
Kuvia

Joen suistoalueen rakennettua uomaa
Suistoalueen satamalaitureita
Joutsenia, heinäsorsia ja nokikanoja
Nostosilta Ueckermündessä
Randowin sivu-uoma yhtyy Ueckeriin
Villa Torgelowissa
Liikennettä sillalla Pasewalkissa
Uomaa Seehausessa
Luontoarvoja

Mereltä nousee kalaa jokeen kutemaan. Yleisiä vapaa-ajan kalastajien saalislajeja ovat hauki, ahven, kuha, meritaimen ja toisinaan myös lohi.
Vesistön valuma-alue

Joen pääuoman latvavedet virtaavat monen pikkulammen tai järven kautta. Valuma-alueen pinta-ala on 2 435 neliökilometriä, joka jaettuna joen pituuden kanssa, antaa valuma-alueen keskileveydeksi 25 kilometriä. Tämän vuoksi pääuoman sivu-uomat ovat yleensä varsin lyhyitä. Tietojen lähteet on luetteloitu taulukon alle ja ne on yksilöity taulukon oikeassa sarakkeessa.
| Sivu-uoman nimi   | Etäisyys mereen (km) | Pääuoman kohta   | Pituus (km)   | Virtaama MQ (m³/s) | Valuma- alue (km²) | Lähteet     |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
pääuoma laskee Itämereen
| Randow |  | alajuoksu | 68 | 1,1 |  | 2,–,2,5,5,– |
| Strasburger Mühlbach |  | alajuoksu |  |  |  | 2,–,2,–,–,– |
| Köhntop |  | alajuoksu | 54 |  | 181 | 2,–,2,3,–,3 |
| Dauergraben |  | alajuoksu |  |  |  | 2,–,2,–,–,– |
| Steinfurter Bach |  | alajuoksu |  |  |  | 2,–,2,–,–,– |
| Quillow |  | alajuoksu | 36 |  |  | 2,–,2,4,–,– |
| Strom |  | alajuoksu | 25 |  |  | 2,–,2,6,–,– |
| Schäfergraben |  | Unteruckersee |  |  |  | 2,–,2,–,–,– |
| Dreeschergraben |  | Unteruckersee |  |  |  | 2,–,2,–,–,– |
| Lower Mühlbach |  | Kanal |  |  |  | 2,–,2,–,–,– |
| Rauegraben |  | Oberuckersee |  |  |  | 2,–,2,–,–,– |
| Stierngraben |  | Oberuckersee |  |  |  | 2,–,2,–,–,– |
| Geelandseebach |  | yläjuoksu |  |  |  | 2,–,2,–,–,– |
| oja Sabinenseestä |  | Mühlensee |  |  |  | 2,–,2,–,–,– |
| oja Klareseestä |  | Düstersee |  |  |  | 2,–,2,–,–,– |
| oja Kleiner Krinertseestä |  | Großer Krinertsee |  |  |  | 2,–,2,–,–,– |

Lähteet: 1 = , 2 = , 3 = , 4 = , 5 = , 6 =
Huomioita

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Tieto on luettu saksankielisen wikipedian artikkelista de:Uecker.
↑  Tieto on luettu saksankielisen wikipedian artikkelista de:Köhntop.
↑  Tieto on luettu saksankielisen wikipedian artikkelista de:Quillow.
↑  Tieto on luettu saksankielisen wikipedian artikkelista de:Randow.
↑  Tieto on luettu saksankielisen wikipedian artikkelista de:Strom.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uecker Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Uecker
Käännös suomeksi
USS Ranger (CVA-61)

| USS Ranger |
| --- | --- |
 USS Ranger San Diegossa, 1987

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Newport News Shipbuilding and Drydock Company, Newport News, Virginia
Kölinlasku:  2. elokuuta 1954
Laskettu vesille:  29. syyskuuta 1956
Palveluskäyttöön:  10. elokuuta 1957
Poistui palveluskäytöstä:  10. heinäkuuta 1993
Loppuvaihe:  romutettu
Tekniset tiedot
Uppouma:  56 300 t
Pituus:  319 m
Leveys:  40 m lentokansi 76 m
Syväys:  11,3 m
Koneteho:  280 000 shp
Nopeus:  34 solmua
Miehistöä:  3 826
Aseistus
Aseistus:  8 x DP 5" (127 mm) -tykkiä 70-90 x lentokonetta
USS Ranger (runkonumerot CVA-61 ja CV-61) oli Yhdysvaltain laivaston Forrestal-luokan lentotukialus. Alus osallistui Vietnamin sodan operaatioihin Etelä-Kiinan merellä ja Persianlahden sotaan.
Valmistus

Alus tilattiin Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 2. elokuuta 1954. Se laskettiin vesille 29. syyskuuta 1956 kumminaan aselajikomentajien neuvoston puheenjohtajan amiraali Arthur Radfordin puoliso ja otettiin palvelukseen 10. elokuuta 1957 Norfolkin laivastontelakalla ensimmäisenä päällikkönään Charles T. Booth II.
Palvelus

Alus poistettiin 10. heinäkuuta 1993 virallisesti palveluksesta ja siirrettiin Naval Inactive Ship Maintenance Facilitylle Bremertoniin Washingtonin osavaltioon.  Vuonna 2004 taloudellista voittoa hakematon järjestö yritti saada aluksen siirrettyä Portlandiin Oregoniin laivasto- ja ilmavoimamuseoksi sekä koulutus- ja tapahtumakeskukseksi.
Alus lähti 5. maaliskuuta 2015 Bremertonista 18 viikon matkalle International Shipbreaking Limitedille kierrätyskeskukseen Brownsvilleen Texasiin romutettavaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta USS Ranger (CVA-61) Wikimedia Commonsissa
Forrestal-luokan lentotukialukset
Eurolaul

| Eurolaul |
| --- | --- |
Tyyli:  laulukilpailu
Alkuperämaa:   Viro
Alkuperäiskieli:  viro
Esitetty:  1993 – 2008
Tuotantokausia:  15
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Eesti Televisioon, Eesti Rahvusringhääling
Seuraaja:  Eesti Laul
Gerli Padar vuoden 2007 Eurolaul-kilpailussa.
Eurolaul oli vuosittainen Virossa järjestettävä laulukilpailu, jonka voittaja pääsi edustamaan maata Eurovision laulukilpailuun. Voittajan valitsi kansainvälinen raati paitsi vuosina 2004–2005, jolloin käytettiin puhelinäänestystä. Vanhaan järjestelmään palattiin vuodeksi 2006 voittajakappaleiden heikon menestyksen takia. Eurolaulun tilalla aloitti vuonna 2009 Viron yleisradion järjestämä Eesti Laul (Viron Laulu), joka on siitä lähtien valinnut maan euroviisuedustajan.
Voittajat

| Vuosi | Kappale | Esittäjä | Sijoitus Euroviisuissa | Semifinaalissa |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1993 | Muretut meelt ja südametuld | Janika Sillamaa | X |  |
| 1994 | Nagu merelaine | Silvi Vrait | 24. |  |
| 1996 | Kaelakee hääl | Ivo Linna & Maarja-Liis Ilus | 5. |  |
| 1997 | Keelatud maa | Maarja | 8. |  |
| 1998 | Mere lapsed | Koit Toome | 12. |  |
| 1999 | Diamond Of Night | Evelin Samuel | 6. |  |
| 2000 | Once In A Lifetime | Ines | 4. |  |
| 2001 | Everybody | Tanel Padar & Dave Benton | 1. |  |
| 2002 | Runaway | Sahlene | 3. |  |
| 2003 | Eighties Coming Back | Ruffus | 21. |  |
| 2004 | Tii | Neiokõsõ | X | 12. |
| 2005 | Let's get loud | Suntribe | X | 20. |
| 2006 | Through my Window | Sandra Oxenryd | X | 18. |
| 2007 | Partners in Crime | Gerli Padar | X | 22. |
| 2008 | Leto svet | Kreisiraadio | X | 18. |
Uuden-Seelannin krikettimaajoukkue

Uuden-Seelannin pelaajat juhlivat "poltettuaan" Pakistanin pelaajan 2009.
Uuden-Seelannin krikettimaajoukkue edustaa Uutta-Seelantia kriketin miesten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi New Zealand Cricket.
Test matchit

Uudesta-Seelannista tuli viides viisipäiväisiä test match -maaotteluita pelaava joukkue vuonna 1930. Se on pelannut kesäkuuhun 2020 mennessä kaikkiaan 442 test match -ottelua, joista se on voittanut 101, hävinnyt 175 ja "tasapeliin", eli käytännössä kesken, on jäänyt 166 ottelua.
Uusi-Seelanti on voittanut kaikki loppuun pelatut kaksitoista test matchia Bangladeshia ja yksitoista Zimbabwea vastaan. Sillä on positiivinen ottelutilasto lisäksi Sri Lankaa (16 voittoa, yhdeksn tappiota) ja Länsi-Intian saaristoa (15–13) vastaan. Intiaa vastaan Uuden-Seelannin saldo on 12 voittoa, 21 tappiota, Pakistania vastaan 12–25, Australiaa vastaan 8–34, Englantia vastaan 11–48 ja Etelä-Afrikkaa vastaan 4–25.
MM-kilpailut ja muut yksipäiväiset maaottelut

Uusi-Seelanti saavutti MM-kilpailuissa hopeaa 2015 hävittyään loppuottelussa Australialle ja 2019, jolloin Englanti oli loppuottelussa parempi. MM-kilpailujen välieräottelun se on hävinnyt Länsi-Intian saaristolle 1975, Englannille 1979, Pakistanille 1992 ja 1999 sekä Sri Lankalle 2007 ja 2011.
Uusi-Seelanti pelasi ensimmäisen yhden päivän maaottelunsa (eli pelimuodon, jossa kummallakin joukkueella on tavallisesti 50 syöttövuoroa, joissa jokaisessa kuusi syöttöä) 1973. Se on pelannut yksipäiväisiä maaotteluja kesäkuuhun 2020 mennessä kaikkiaan 772. Niistä se on voittanut 351, hävinnyt 374, tasajuoksuihin on päättynyt seitsemän ja ilman ratkaisua 40 ottelua. Uusi-Seelanti on voittanut kaikki ottelunsa huippumaiden (eli 12 test match -tason maan) ulkopuolisia joukkueita vastaan. Kärkijoukkueista sillä on positiivinen ottelusaldo Irlantia (4 voittoa, 0 tappiota), Afganistania (2–0),  Zimbabwea (27 voittoa, yhdeksän tappiota), Bangladeshia (25–10), Englantia (43–41) ja Sri Lankaa (49–41) vastaan. Huonoin tilasto Uudella-Seelannilla on Australiaa vastaan: 39 voittoa, 92 tappiota.
Twenty20-maaottelut

Uusi-Seelanti pelasi ensimmäisen Twenty20-pelimuodon (eli pelin, jossa kummallakin joukkueella on 20 syöttövuoroa) maaottelunsa vuonna 2005. Se on pelannut kesäkuuhun 2020 mennessä kaikkiaan 131 maaottelua. Ratkaisuun päättyneistä otteluista se on voittanut 61 ja hävinnyt 59. Se on voittanut kaikki ottelunsa Bangladeshia (seitsemän voittoa), Zimbabwea (kuusi) ja Irlantia (yksi voitto) sekä kärkimaiden ulkopuolisia joukkueita vastaan. Huonoin ottelutilasto Uudella-Seelannilla on Australiaa vastaan: yksi voitto ja seitsemän tappiota.
Uusi-Seelanti on hävinnyt ICC World Twenty20 -turnauksessa välieräottelun Pakistanille 2007 ja Englannille 2016.
Henkilökohtaisia tilastoja

Ross Taylor on lyönyt Uuden-Seelannin pelaajista eniten juoksuja sekä test matcheissa, 7 238, että yksipäiväisissä maaotteluissa, 8 574. Uuden-Seelannin pelaajista eniten vastustajia on test matcheissa "polttanut" Richard Hadlee, 431, ja yksipäiväisissä maaotteluissa Daniel Vettori, 297.
Servare et Manere

| Servere et Manere |
| --- | --- |
 Yhdistyksen tunnus
Perustettu:  2010
Perustaja:  Marek Sobola & Stanislav Mikolaj
Kotipaikka:   Bratislava, Slovakia
Pääsihteeri:  Marek Sobola
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Servare et Manere on slovakialainen kansalaisjärjestö ja ruohonjuurivaikuttamisen kanava, jonka perustivat Marek Sobola ja Stanislav Mikolaj vuonna 2010. Sen päämaja sijaitsee Žilinan kaupungissa. Sobola toimii järjestön pääsihteerinä.
Järjestöllä on erikoiskonsultin asema YK:n alaisessa ECOSOC-neuvostossa.
Pääkonttori ja toimisto Kapusiinien luostarissa Mariánske-aukiolla Žilinassa
Projekteja

Rauhan puu -niminen projekti aloitettiin vuonna 2018 ensimmäisen maailmansodan päättymisen muistoksi. Projektin tavoitteena on edistää rauhaa kansojen välillä. Lisäksi Sobola halusi korostaa luonnonsuojelun tarpeellisuutta istuttamalla oikean puun.
Rauhan maailmankartta -projekti kartoittaa ympäri maailmaa istutettujen rauhan puiden istutuksia. Projekti aloitettiin symbolisesti maan päivänä vuonna 2021. Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022 Servare et Manere poisti Venäjän kartaltaan, koska maa toimii YK:n perustamiskirjaa ja rauhan periaatteita vastaan.
Järjestö pyrkii myös avustamaan Slovakiaa saavuttamaan kestävän kehityksen tavoitteensa maan osalta.
Palkintoja

Järjestö myöntää säännöllisesti kolmea eri palkintoa, jotka ovat keskenäisessä arvojärjestyksessään seuraavat:
Rauhanpuun muistolaatta
Rauhanpuun muistomitali
Rauhan ystävä
Valkeinen (Joutsa, Havumäki)

| Valkeinen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Joutsa
Koordinaatit:  62°00′06″N, 26°12′22″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kälkäjoen valuma-alue (14.95)
Laskuoja:  oja Hakosjokeen 
Järvinumero:  14.952.1.015
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  131,9 m  
Pituus:  510 m  
Leveys:  300 m  
Rantaviiva:  1,313 km  
Pinta-ala:  9,572 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiValkeinen 
Valkeinen  on Keski-Suomessa Joutsassa  Havumäen lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 510 metriä pitkä, 300 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 9,6 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Kälkäjoen valuma-alueella (14.95), jonka Havujoen alueeseen (14.952) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 131,9 metriä mpy.