stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Christian Stocker
Elämä ja ura

Christian Stocker syntyi Wiener Neustadtissa, missä hänen isänsä Franz Stocker oli tunnettu vaikuttaja Itävallan kansanpuolueessa (ÖVP); hän oli toiminut 1980-luvulla ÖVP:n Wiener Neustadtin osaston puheenjohtajana sekä vuosina 1983–1993 kansanedustajana. Käytyään koulunsa kotikaupungissaan Christian Stocker opiskeli oikeustiedettä Wienin yliopistossa, valmistui 1988 ja työskenteli vuodesta 1994 lähtien asianajajana.
Poliittisen toimintansa Stocker aloitti ÖVP:n nuorisojärjestössä (Junge ÖVP). Vuosina 1992–1995 hän oli Wiener Neustadtin kaupunginvaltuustossa ÖVP:n ryhmänjohtaja, vuodesta 2000 lähtien hän on ollut Wiener Neustadtin varapormestari sekä ÖVP:n Wiener Neustadtin osaston puheenjohtaja.
Kansanedustajaksi Itävallan parlamenttiin Stocker nousi 2019, mandaatistaan luopuneen ÖVP-edustajan Johann Rädlerin tilalle. Syyskuussa 2022 hänet nimitettiin ÖVP:n pääsihteeriksi.
Nousu puoluejohtajaksi ja liittokansleriksi

Syksyn 2024 parlamenttivaaleissa voittajaksi nousi oikeistopopulistinen Itävallan vapauspuolue (FPÖ), mutta muut puolueet kieltäytyivät aluksi yhteistyöstä. ÖVP:n johtaja, liittokansleri Karl Nehammer oli jo aiemmin ilmoittanut, että ei suostuisi hallitusyhteistyöhön FPÖ:n johtajan Herbert Kicklin kanssa. Nehammerin johdolla ÖVP aloitti hallitusneuvottelut Itävallan sosiaalidemokraattisen puolueen (SPÖ) ja NEOS-puolueen kanssa. Neuvottelut kuitenkin kariutuivat, minkä jälkeen Nehammer erosi tehtävistään 4. tammikuuta 2025, ja ÖVP valitsi Stockerin väliaikaiseksi puheenjohtajakseen.
Puoluejohtajan vaihduttua muodollinen este FPÖ:n ja ÖVP:n hallitusneuvotteluille poistui (tosin Stockerin tiedettiin esittäneen erittäin kriittisiä kannanottoja Kicklistä). Herbert Kicklin johdolla käydyt hallitusneuvottelut eivät silti tuottaneet tulosta. Lopulta ensimmäisen neuvottelukierroksen kolme puoluetta palasivat neuvottelupöytään 22. helmikuuta 2025, ja Stockerin johtama ÖVP:n, SPÖ:n ja NEOS:n koalitiohallitus asetettiin virkaan 3. maaliskuuta 2025.
Yksityiselämä

Stocker on naimisissa ja kahden lapsen isä.
Timo Sandberg

Timo Sandberg Helsingin kirjamessuilla 2011.
Timo Sandberg (s. 1946 Lahti) on suomalainen kirjailija. Hän on työskennellyt toimittajana ja metsurina sekä metallimiehenä. Metallityöväen liiton toimitsijana hän oli yli 30 vuotta. Sandberg on suorittanut Kriittisen Korkeakoulun kolmevuotisen kirjoittajakurssin. Hän on kirjoittamisen lisäksi toiminut opettajana muun muassa ammattiliittonsa Murikka-opiston kirjoittajakursseilla. Sandberg on myös kirjoittanut sekä toimittanut useita historiikkeja yrityksille, paikallisyhdistyksille sekä metallityöläisten ammattiosastoille.
Timo Sandbergillä on laajahko ja monipuolinen tuotanto, mutta ensisijaisesti hän on dekkaristi. Etsiväkomisario Heittolasta kertovan sarjan rinnalle on viime vuosina alkanut muotoutua Otso Kekki -sarja.
Dekkarien ja romaanien ohella Sandberg on kirjoittanut myös toimittajien työstä. Onpa hän kirjoittanut nuorillekin, muun muassa hevosaiheisen omien tyttärien harrastuksesta kumpuavan kirjasarjan. Yhdessä tyttärensä Marin kanssa hän on kirjoittanut Kaviopolkka-nimisen kirjan kirjoittajanimellä Mari Timonen. Merkittävä teos on Sandbergin omien nuoruusvuosien kokemuksiin perustuva lentojätkistä kertova Elämänluukku, jossa on myös osin dekkarimainen juonenkulku dokumentaarisessa ympäristössä Kuhmoisten salomaastossa.
Teokset > Komisario Heittola -sarja

Kihokki.  Hämeenlinna:  Karisto, 2002.  ISBN 978-951-23-4322-5
Pahan morsian.  Hämeenlinna:  Karisto, 2006.  ISBN 978-951-23-4733-9
Pöllön huuto.  Hämeenlinna:  Karisto, 2007.  ISBN 978-951-23-4892-3
Pirunpesä.  Hämeenlinna:  Karisto, 2009.  ISBN 978-951-23-5081-0
Dobermanni.  Hämeenlinna:  Karisto, 2010.  ISBN 978-951-23-5235-7
Kalmankokko.  Hämeenlinna:  Karisto, 2011.  ISBN 978-951-23-5374-3
Vainooja.  Hämeenlinna:  Karisto, 2012.  ISBN 978-951-23-5537-2
Kärpäsvaara.  Hämeenlinna:  Karisto, 2014.  ISBN 978-951-23-5757-4
Yövieras.  Hämeenlinna:  Karisto, 2015.  ISBN 978-951-23-6044-4
Himon varjo.  Hämeenlinna:  Karisto, 2017.  ISBN 978-951-23-6319-3
Kullanhuuhtoja.  Hämeenlinna:  Karisto, 2020.  ISBN 978-951-23-6614-9
Kuolontuoksu. Hämeenlinna, Karisto, 2022. ISBN 978-951-1-42271-6
Teokset > Otso Kekki -sarja

Mustamäki.  Hämeenlinna:  Karisto, 2013.  ISBN 978-951-23-5693-5
Häränsilmä.  Hämeenlinna:  Karisto, 2015.  ISBN 978-951-23-5909-7
Murhakuja.  Hämeenlinna:  Karisto, 2016.  ISBN 978-951-23-6175-5
Tilinteko.  Hämeenlinna:  Karisto, 2018.  ISBN 978-951-23-6491-6
Koston kierre.  Hämeenlinna:  Karisto, 2020.  ISBN 978-951-1-37241-7
Desantti.  Karisto, 2021.  ISBN 978-951-1-38591-2
Rauhanmyrsky, Karisto 2023. ISBN 978-951-1-46500-3
Teokset > Muut aikuistenromaanit

Unta ei voi tunnustaa.  Hämeenlinna:  Karisto, 1990.  ISBN 951-23-2838-0
Uuden syntymän koti.  Hämeenlinna:  Karisto, 1991.  ISBN 951-23-3036-9
Sijaissankari.  Hämeenlinna:  Karisto, 1993.  ISBN 951-23-3258-2
Kyyhkysen veri.  Hämeenlinna:  Karisto, 1996.  ISBN 951-23-3629-4
Rautapääsky.  Hämeenlinna:  Karisto, 2000.  ISBN 951-23-4009-7
Elämänluukku.  Hämeenlinna:  Karisto, 2009.  ISBN 978-951-23-5168-8
Teokset > Nuortenromaanit

Yölaukka.  Hämeenlinna:  Karisto, 1992.  ISBN 951-23-3155-1
Jäähyväisratsastus.  Hämeenlinna:  Karisto, 1994.  ISBN 951-23-3344-9
Sumuhevonen.  Hämeenlinna:  Karisto, 1997.  ISBN 951-23-3732-0
Ratsastuskoululla tavataan (yhteisnide).  Hämeenlinna:  Karisto, 1998.  ISBN 951-23-4602-8
Teokset > Tietokirjat

Työstä ja taistelusta: Metallityöväen Ammattiosaston 100 vuotta. 	Vaasa : Vaasan Metallityöväen ammattiosasto 28, 1999. ISBN 952-91-1443-5
Kuopion metalli ei viänny. Kuopio: Timo Sandberg : Kuopion Metallityöväen Ammattiosasto no 60, 2005. ISBN 952-91-9653-9
Raudan hehkua ja aatteen paloa. Karkkilan metallityöväen ammattiosasto n:o 35, 2006. ISBN 952-92-0667-4
Telakka: Helsingin Hietalahden telakan ja telakkatyöväen ao:n historia. Helsinki: Hietalahden Telakkatyöväen ammattiosasto nro 41, 2011 ISBN 978-952-92-9115-1
Vesihaka Oy 40 vuotta. Uusikylä: Rautakynä, 2011. ISBN 978-952-92-8618-8
Saunamestari: Timo Kaukosen tarina. Hämeenlinna: Karisto, 2012. ISBN 978-951-23-5563-1
Oululaista metallia. Oulu: Oulun Metallityöväen ammattiosasto 2015. ISBN 978-952-93-5810-6
Meijän Lusi: Historiaa ja tarinoita Lusista. Lusi : Lusin kyläyhdistys, 2017. ISBN 978-952-93-9461-6
Ollaan Härkälästä eikä arkalasta. Vierumäen kyläkirja. Juva, 2020. ISBN 978-952-94-3948-5
Teokset > Muuta kirjallista toimintaa

Toiminut viitisen vuotta Uudenmaan kirjoittajien puheenjohtajana
Toiminut viitisen vuotta Salpausselän kirjailijoiden puheenjohtajana
Valittu Vuoden lahtelaiseksi 2017
Voittanut Vuoden johtolanka -palkinnon 2014
Otso Kekki -kirjasarjaan perustuva tarina jakautuneesta kaupungista esitettiin Lahden Kaupunginteatterin suurella näyttämöllä kevät- ja syykaudella 2022.
Jelnja

| Jelnja Е́льня |
| --- | --- |
 Desna jokea Jelnjassa
 vaakuna
 Smolenskin alueen sijainti Venäjän länsirajalla
 Jelnja
 Koordinaatit: 54°34′26.5″N, 33°10′15.2″E 
Valtio:  Venäjä
Federaatiosubjekti:  Smolensk
Piiri:  Jelnjan piiri
Väkiluku (2010):  10 095
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  216330
Suuntanumero(t):  +7 48146
 
 admin.smolensk.ru/~elnia/ 
 Piirin kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jelnja (ven. Е́льня) on kaupunki Smolenskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Dneprin sivujoen Desnan yläjuoksulla 82 kilometriä Smolenskista kaakkoon. Sen kautta kulkee Smolenskin ja Mitšurinskin välinen rautatie (Jelnjan asema). Kaupunki on Jelnjan piirin keskus. Kaupungissa asui 10 095 henkeä vuonna 2010.
Historiaa ja nähtävyyksiä

Jelnja mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1150 tai toisten tietojen mukaan vuosina 1211–1218. 1400-luvulla se kuului Liettuaan ja vuodesta 1522 lähtien Moskovan Venäjään. Vuosina 1612–1654 Jelnja kuului Puolaan, ja vuonna 1667 se liitettiin lopullisesti Venäjään. Vuonna 1776 siitä tuli kaupunki ja Smolenskin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Toisen maailmansodan aikana se oli saksalaisten miehittämä ja tuhoutui pahoin.
Nykyään kaupungissa on mm. pellavanjalostuslaitos, trikootehdas, tiilitehdas ja elintarviketeollisuutta. Nähtävyyksiä ovat 1100-luvun linnoituksen jäänteet ja 21 kilometrin päässä Novospasskojen kylässä sijaitseva säveltäjä Mihail Glinkan kartanomuseo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jelnja Wikimedia Commonsissa
Profeetta Eliaan kirkko (Ilinskaja) Jelnjassa
Jelnjan rautatieasemaa. Taustalla vesitornia.
Taloudellinen informaatiosodankäynti

Taloudellinen informaatiosodankäynti (engl. Economic Information Warfare, EIW) on informaatiosodankäynnin yksi seitsemästä osa-alueesta tutkija Martin Libickin käyttämässä ryhmittelyssä. Se on tietojen käyttöä vihamieliseen taloudelliseen vaikuttamiseen esimerkiksi informaatiosaarron (muun muassa kaupankäynnissä keskeisen ajantasaisen tiedon saannin ja tärkeiden yhteyksien rajoittaminen tai katkaisu), informaatioimperialismin (valta-aseman hallussapito keskeisillä tietointensiivisillä osaamis- ja teollisuusalueilla), teollisuusvakoilun tai vientirajoituksen muodossa.
Aiheesta muualla

Martin C. Libicki, 1995: What Is Information Warfare? (englanniksi) (dodccrp.org)
Daniel Ventre: Information warfare (pdf) (Tässä vain sisällys ja johdanto) 2009. Great Britain:  ISTE Ltd (UK) & John Wiley & Sons, Inc (USA). ISBN 978-1-84821-094-3  Viitattu 30.12.2014. (englanniksi)
Alexander Kott, 2006: Information Warfare and Organizational Decision-Making. Artech House, ISBN 978-1596930797.
Johan Lindberg, Combitech & Mats Bergström, Saab Systems: Informationsoperationer mot näringslivet (2008, ppt-esityksen pdf-versio) (ruotsiksi) (foreningshuset.se)
Tapaninen

Tapaninen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Anni Savolainen-Tapaninen (1875–1952), kansanedustaja (SDP)
Annikka Haavio-Tapaninen (s. 1939), kirjailija
Antto Tapaninen (s. 1989), jalkapalloilija
Jaakko Tapaninen (s. 1964), toimittaja ja yritysjohtaja
Juha Tapaninen (1948–2013), mainos- ja elokuvaohjaaja
Juhani Tapaninen, fagotisti
Mika Tapaninen (1937–2015), Suomen ulkoministeriön tiedottaja
Nelli Tapaninen, taiteilijanimeltään Nelli Milan (s. 1989), laulaja-lauluntekijä
Leonard Pietari Tapaninen (1893–1982), pappi ja piispa
Timo Tapaninen, kitaristi ja säveltäjä
Ulla Tapaninen (s. 1955), näyttelijä ja koomikko
Ulla Tapaninen (s. 1969), merenkulun logistiikan professori
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Yunnan

| Yunnan 云南省 Yúnnán Shěng Jynnan |
| --- | --- |

 Yunnanin (punaisella) sijainti Kiinan kartalla.
Valtio:  Kiina
Prefektuuritaso:  16 yksikköä
Piirikuntataso:  129 yksikköä
Hallinto:  
 – hallinnon tyyppi:  maakunta
 – hallinnollinen keskus:  Kunming
 – suurin kaupunki:  Kunming (3,855 milj. as.,2013)
Pinta-ala  ():  394 000 km² (7.)
Väkiluku (2013)  ():  46 866,000  (12.)
BKT (2013):  1 172,1 mrd. CNY (eli 1,9 % Kiinan BKT:stä)
 – asukasta kohti:  25 083 CNY, noin 3 005 EUR (noin 60 % Kiinan keskiarvosta)
HDI (2010):  0,609
Symbolit:  
 – Kansallinen kirjaintunnus:  YN
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  CN-53
 
www.yn.gov.cn
Yunnan (yksink.: 云南; perint.: 雲南; pinyin: Yúnnán) eli Jynnan on maakunta Kiinan etelärajalla. Maakunnan nimi tarkoittaa kirjaimellisesti "pilvinen etelä tai ”pilvestä etelään”. Se viittaa pilvien verhoamaan Yunlingvuoristoon. Nimi tunnetaan jo Han-dynastian ajalta (206 eaa.–220 jaa.), mutta sen tarkoittama alue on vaihdellut aikakaudesta toiseen.
Maantiede

Maakunnan pinta-ala on 394 000 neliökilometriä, 4,1 prosenttia Kiinan kokonaisalasta. Leveyttä on 865  kilometriä lännestä itään ja ulottuvuus pohjois-etelä -suunnassa  on 990 kilometriä. Yunnan sijaitsee Kiinan etelärajalla. Sen naapurivaltioita ovat kaakossa Vietnam, etelässä Laos ja lännessä Myanmar. Ympäröivät Kiinan alueet ovat Tiibetin autonominen alue luoteessa ja Sichuanin maakunta pohjoisessa sekä Guizhoun ja Guangxin maakunnat idässä.
Yunnanin maasto on vaihtelevaa, siellä on korkeita vuoria ja Tiibetin kaltaista korkeaa ylänköä sekä trooppisia metsiä.lähde? Korkein kohta on Kawagebon huippu pohjoisessa Dêqênin (Diqing) prefektuurin Dêqên piirikunnassa Diqingin ylätasangolla, ja se on noin 6 740 metriä korkea; matalin kohta on Punaisenjoen jokilaakso Hekoun piirikunnassa, joka on 76,4 metriä merenpinnasta.
Koska maasto on vaihtelevaa, on sitä alueen kasvillisuus ja elämistökin. Yunnan koostuu muutamista etelä-pohjoissuuntaisista vuorijonoista, ja niiden välisissä laaksoissa virtaa suuria jokia. Eri laaksojen ja vuoristojen kasvillisuus ja eläimistö voivat vaihdella keskenään paljonkin. Koska pohjoisessa esteenä on Himalaja, puhaltaa päätuuli laaksoissa etelän suuntaan. Näin alueelle pääsee lämmintä ja kosteaa ilmaa suppilomaisia jokilaaksoja pitkin. Etelä-Yunnanissa elävät niin gibbonit, eräät fasaanit kuin intiannorsutkin. Pohjois-Yunnanin lumisilla, havumetsäisillä vuorilla taas elää ilveksiä, susia, karhuja ja apinoita, jotka ovat sopeutuneet lumisiin havumetsä-olosuhteisiin.
Maantiede > Joet

Maakunnan läpi virtaa useita suuria jokia:
Mekong, joka laskee Laosin, Kambodžan, Thaimaan ja Vietnamin läpi Etelä-Kiinan mereen
Punainenjoki, jonka kohde on Etelä-Kiinan meri Hanoissa, Vietnamissa
Salween, joka laskee Myanmarin kautta Andamaanienmereen
Jangtse
Historia

”Yuanmoun ihmisen”, homo erectus -fossiilin löysivät rautatieinsinöörit 1960-luvulla, ja se on todettu vanhimmaksi tunnetuksi hominidifossiiliksi Kiinassa. Alueella on ollut asutusta neoliittisella kaudella. Asukkaat käyttivät kivityökaluja ja rakensivat yksinkertaisia puisia rakenteita.
Kolmen kuningaskunnan aikana nykyisen Yunnanin alueesta, Guizhousta ja eteläisestä Sichuanista käytettiin yhteisnimeä Nanzhong. Kiinan keskushallinnon hajanaisuuden vuoksi Yunnan sai laajemman itsehallinnon ja paikalliset heimorakenteet enemmän valtaa. Vuonna 225 jaa. Zhuge Liang johti kolme hyökkäysaaltoa Yunnaniin rauhoittamaan heimoja. Hän vangitsi paikallisen merkkihenkilön Meng Huon seitsemän kertaa. Tapaus on muuttunut Kiinan kansan keskuudessa jo kansantarinaksi.lähde?
Vuonna 1915 Yunnan julistautui vähäksi aikaa itsenäiseksi vastalauseena Yuan Shikain keisariksi julistautumiselle.lähde? Yuan Shikai kuitenkin peruutti päätöksensä vielä samana vuonna.
Hallinnollinen jako

Yunnan jakautuu kahdeksaan prefektuuritason kaupunkiin ja kahdeksaan autonomiseen prefektuuriin. Piirikuntatasolla Yunnan jakautuu 129 kaupunkipiiriin, piirikuntatason kaupunkiin, piirikuntaan tai autonomiseen piirikuntaan.
Talous

Yunnanin alueellinen bruttokansantuote vuonna 2013 oli 1 173 miljardia yuania (eli noin 140 mrd. EUR). Maakunta tuotti noin 1,9 prosenttia koko Kiinan BKT:stä. Bruttokansantuote henkeä kohti oli 25 083 yuania (noin 3005 euroa). Tämä oli kolmanneksi alhaisin arvo kaikista Kiinan maakunnista ja oli noin 60 prosenttia Kiinan vuoden 2013 keskiarvotasosta.
Yunnanin maatalous tuottaa erilaisia riisiä, bataattia, vihanneksia, trooppisia hedelmiä, kukkia ja lääkekasveja sekä teetä ja kahvia. Riisintuotantoalueilla voidaan talvikaudella viljellä muun muassa vehnää, kauraa, hernitä ja papuja.
Yunnan kuuluu kehittymättömiin Kiinan maakuntiin, ja köyhyys on piirikunnassa yleisempää kuin muissa maakunnissa.lähde? Vuonna 1994 maakunnan asukkaista noin seitsemän miljoonan tulot alittivat köyhyysrajan (keskimäärin alle 300 yuania vuodessa). Köyhyydenpoisto-ohjelma sisältää viisi suurta hanketta, joiden tarkoitus on parantaa perusrakenteita. Niihin kuuluvat maaperän parannus, vesiensuojelu, sähköverkko, tiet ja "vihreän vyöhykkeen" rakentaminen. Hankkeiden valmistumisen odotetaan parantavan viljan, veden, sähkön ja maanteiden vähäisyyttä sekä kohentavan ekologista tilannetta.
Yunnanin neljä merkittävintä alaa ovat tupakkateollisuus, biologiaselvennä, kaivostoiminta ja matkailu.lähde? Yunnanilla on kauppasuhteet yli 70 maan ja alueen kanssa.lähde? Yunnan aikoo myös perustaa Myanmarin vastaiselle rajalle Musen raja-alueelle kauppa-alueen (sijaitsee Ruilissa). Yunnanin päävientituotteet ovat tupakka, koneet ja sähkölaitteet, kemianteollisuuden ja maatalouden tuotteet ja metallit. Vuonna 2002 sen kaksisuuntainen kaupankäynti (vienti ja tuonti) nousi 2,23 miljardiin Yhdysvaltain dollariin. Vuonna 2002 maakunta allekirjoitti ulkomaisia suoria investointeja sallivia sopimuksia 333 miljoonan dollarin edestä, ja niistä 112 miljoonaa dollaria käytettiin tuona vuonna. Yunnanin työttömyysprosentti oli neljä prosenttia vuonna 2002.
Liikenne > Rautatiet

886 kilometriä pitkä ensimmäisen luokan kansallinen rautatie Nanningista Kunmingiin yhdistää Yunnanin Guizhoun maakuntaan ja Guangxin zhuang-kansan autonomiseen alueeseen. Toisen luokan rautatiet sisältävät Guangtongista Daliin ja Kunyangista Yuxinaniin.
Liikenne > Lentokentät

Wujiaban lentokenttä Kunmingissa on kansallinen ensimmäisen luokan lentokenttä. Muut lentokentät ovat toisen luokan terminaaleja.
Väestö

Yunnan on väestöltään rajamaakuntana melko kirjava, samoin kielten suhteen, sillä mandariinikiinan lisäksi siellä puhutaan muun muassa tiibetiä, naxia, baita sekä useita tiibetiläis-burmalaisia kieliä.
Väestö > Vähemmistöt

Yunnanissa on eniten etnisiä ryhmiä Kiinan maakunnista,lähde? ja näiden monimuotoisten ryhmien kulttuuri, perintö ja kieli pyritään säilyttämään. Etnisiä ryhmiä ovat:
achangit (Dehong)
bait (Dalin alueella)
bulangit
dait
gelaot
hanit
han-kiinalaiset (enemmistö)
hui-kiinalaiset (enimmäkseen muslimeja)
jinot
jingpot
lisut
miaot (hmongeja)
mosuot (Lijiang)
naxit
pumit (Lijiang)
wat (Lincang)
yit
yaot
tiibetiläiset
zhuangit
Joidenkin ryhmien sisällä on alaryhmiä, jotka voivat poiketa tavoiltaan ja kieliltään hyvin paljon saman ryhmän toisesta alaryhmästä.lähde?
Kulttuuri

Yunnan tuottaa mm. Pu'er-teetä ja mustaa Dianhong-teetä.
Yunnanin alueen yliopistoista tunnetuimpiin kuuluu vuonna 1922 perustettu Yunnanin yliopisto (Kunming).
Ystävyysmaakunnat

Yunnanilla on seuraavat ystävyysmaakunnat:
Sikasson alue, Mali
Texas, Yhdysvallat
Chiang Rai, Thaimaa
Lodin maakunta, Italia
Blekinge, Ruotsi
Bali, Indonesia
Istrian piirikunta, Kroatia
Siem Reap, Kambodža
Bântéay Méancheăy, Kambodža
Los Ríos, Chile
Vladimirin alue, Venäjä
Claren kreivikunta, Irlanti
Timiș, Romania
Arkhangai, Mongolia
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto Yunnanin maakunta. (kiinaksi) (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yunnan Wikimedia Commonsissa
Radio86.fi: Matkailuartikkeleita Yunnanista
Yunnan Travel Guide (englanniksi) (travelchinaguide.com)
China's Cities and Provinces: Yunnan Province (englanniksi) (chinatoday.com)
Major Cities Climate (temperature & rainfall) of Yunnan (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (travelchinayunnan.com)
Yunnan drink (- ei vain puer-teetä) (englanniksi) (yunnanadventure.com)
Yunnan related news (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (chinadaily.com.cn)
| n k  Kiinan alueellinen hallinto |
| --- | --- |
Maakunnat:  Anhui  Fujian  Gansu  Guangdong  Guizhou  Hainan  Hebei  Heilongjiang  Henan  Hubei  Hunan  Jiangsu  Jiangxi  Jilin  Liaoning  Qinghai  Shaanxi  Shandong  Shanxi  Sichuan  Yunnan  Zhejiang 
Itsehallinnolliset alueet:  Guangxi  Ningxia  Sisä-Mongolia  Tiibet  Xinjiang 
Itsehallinnolliset kunnat:  Chongqing  Peking  Shanghai  Tianjin 
Erityishallintoalueet:  Hongkong  Macao 
Lumisia vuoria Diqingissä, luoteis-Yunnanissa.
Teemyymälä Kunmingissä. Yunnanissa tuotettu pu’er-tee on näkyvästi esillä erilaisina teekakkuina.
Paikallisia kauppiaita Lijiangissa.
Yunnanin väestön suurimpien etnisten ryhmien jakautumista kuvaava kartta
Perinteisesti pukeutunut Acha-nainen Xishuangbannan torilla.
Hani-tyttö tyypillisen lasten hani-päähineen kanssa, lähellä Yuanyangia.
Susan B. Anthony

| Susan B>  Anthony |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. helmikuuta 1820 Adams, Massachusetts
Kuollut: 13. maaliskuuta 1906 (86 vuotta) Rochester, New York
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  suffragetti, aktivisti, opettaja
Vanhemmat:  Lucy ja Daniel Anthony
Siviilisääty:  naimaton
Muut tiedot
Lempinimet:  Miss A
 Nimikirjoitus
Susan Brownell Anthony (15. helmikuuta 1820 Adams, Massachusetts – 13. maaliskuuta 1906 Rochester, New York) oli yhdysvaltalainen suffragetti ja kansalaisoikeusaktivisti, joka ajoi erityisesti naisten oikeuksia. Hän kiersi yli 45 vuoden ajan pitkin Yhdysvaltoja ja Eurooppaa pitämässä puheita naisten oikeuksien puolesta.
Anthony, joka oli pienestä pitäen oppinut pitämään molempia sukupuolia tasa-arvoisina, ajautui aktivismin pariin huomattuaan opettajana työskennellessään sukupuolten väliset suuret palkkaerot, mikä innoitti Anthonya taistelemaan sukupuolten tasa-arvon puolesta. Kun hänet erotettiin opettajan toimestaan vuonna 1849, Anthony siirtyi toimimaan kokopäiväisesti kansalaisoikeusaktivismin pariin.
1850-luvulla Anthony liittyi useisiin orjuuden vastaisiin ja raittiuteen kannustaviin järjestöihin. Vuosikymmenen alkupuolella hän tapasi Elizabeth Cady Stantonin, josta tuli hänen tärkeä yhteistyökumppaninsa ja läheinen ystävänsä. He matkustivat yhdessä pitämässä puheita tasavertaisuudesta ja toimivat useissa naisten äänioikeutta ajaneissa yhdistyksissä. Alun perin Anthony toimi myös mustien oikeuksia ajaneen liikkeen parissa ja oli mukana perustamassa mustien ja naisten asemaa ajavaa yhdistystä. Yhdistyksen annettua tukensa perustuslain 15. lisäykselle Anthony koki, ettei yhdistys enää ajanut naisten asioita, ja tästä eteenpäin hän omistautui kokonaan naisasialiikkeelle.
Vuonna 1872 Anthony pidätettiin hänen äänestettyään Yhdysvaltain presidentinvaaleissa, ja seuraavana vuonna hänet tuomittiin 100 dollarin sakkoihin laittomasta äänestyksestä. Anthony ei koskaan maksanut sakkoa. Vuodesta 1900 eteenpäin Anthony ei korkean ikänsä vuoksi enää toiminut aktiivisesti naisjärjestöjen parissa, mutta otti satunnaisesti osaa joihinkin konferensseihin ja piti yhä puheita. Anthony kuoli vuonna 1906 keuhkokuumeeseen 86-vuotiaana kotonaan Rochesterissa. Hänet haudattiin Mount Hopen hautausmaalle Rochesteriin.
Nuoruus > Lapsuus

Susan Anthony syntyi vapaamieliseen kveekariperheeseen. Hän oli toinen Daniel ja Lucy Anthonyn seitsemästä lapsesta. Perheessä oli Susanin lisäksi neljä muuta tyttöä ja kaksi poikaa. Vaikka Anthonyn vanhemmat olivat suhteellisen vapaamielisiä, he olivat lasten kasvatuksen suhteen tiukkoja. Perheen lapset eivät saaneet leikkiä leluilla tai pelata pelejä. Sen sijaan heidän tuli tavoitella jo varhaisesta iästä lähtien kveekariuskon ”sisäistä valoa”, eräänlaista valaistumista. Anthony osasi lukea ja kirjoittaa kolmen vuoden ikäisenä.
Vuonna 1826 perhe muutti New Yorkin osavaltion Battenvilleen, jossa kuusivuotias Anthony aloitti koulunkäynnin. Opiskelunsa lisäksi hän työskenteli isänsä kanssa tämän puuvillatehtaalla. Kotona Anthonyn isä ja äiti kohtelivat tyttäriään ja poikiaan samanveroisesti ja vahvistivat näin Anthonyn uskoa sukupuolten tasa-arvoon. Anthonyn isä esimerkiksi uskoi, että molempien sukupuolten oli tärkeää saada mahdollisimman hyvä koulutus. Koulussa Anthony joutui hankaluuksiin, sillä piirikunnan koulun opettaja kieltäytyi opettamasta hänelle jakokulmaa, koska se ei opettajan mielestä sopinut tytöille. Tyttärensä opetuksen puutteellisuudesta kuullessaan Anthonyn isä Daniel ilmoitti tämän yksityiskouluun, jossa hän itsekin opetti. Koulun johtajana työskenteli opettaja nimeltä Mary Perkins, joka tarjosi Anthonylle uudenlaisen naiseuden esikuvan ja kannusti hänen uskoaan naisten ja miesten tasaveroisuuteen.