stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Francisco
Tunnettuja Franciscoja > S

Francisco Sá Carneiro (1934–1980), Portugalin pääministeri v. 1980
Francisco de Sá de Miranda (1481–1558), portugalilainen runoilija
Francisco Javier Sáenz de Oiza (1918–2000), espanjalainen arkkitehti
Francisco Sagasti (s. 1944), Perun presidentti v. 2020–
Francisco Sanches (1550–1623), portugalilainen filosofi
Francisco Sánchez (s. 1956), dominikaanilainen nyrkkeilijä
Francisco Sánchez Betancourt (s. 1976), venezuelalainen uimari
Francisco Sánchez Jover (s. 1960), espanjalainen lentopalloilija
Francisco de Paula Santander (1792–1840), Kolumbian presidentti v. 1832–1837
Francisco de Santiago (n. 1578–1644), portugalilainen säveltäjä
Francisco ”Paco” Sedano (s. 1979), espanjalainen futsalmaalivahti
Francisco ”Chico” Serra (s. 1957), brasilialainen autourheilija
Francisco Serrano (1695–1748), espanjalainen lähetystyöntekijä, marttyyri ja pyhimys
Francisco Serrano (1810–1885), Espanjan pääministeri v. 1868–1869, 1871, 1872, 1874
Francisco Serrão (k. 1521), portugalilainen tutkimusmatkailija
Francisco João Silota (s. 1941), mosambikilainen piispa
Francisco Silva (s. 1986), chileläinen jalkapalloilija
Francisco Carlos da Silva (s. 1955), brasilialainen piispa
Francisco Ernandi Lima da Silva (s. 1959), Mirandinha, brasilialainen jalkapalloilija
Francisco Silvela (1843–1905), Espanjan pääministeri v. 1899–1900 ja 1902–1903
Francisco Félix de Souza (1754–1849), brasilialainen orjakauppias
Francisco Javier Stegmeier Schmidlin (s. 1962), chileläinen piispa
Francisco Suárez (1548–1617), espanjalainen teologi ja filosofi
Francisco ”Francis” Suárez (s. 1987), espanjalainen jalkapalloilija
Tunnettuja Franciscoja > T

Francisco Tanzer (1921–2003), itävaltalaissyntyinen saksalainen kirjailija
Francisco Tárrega (1852–1909), espanjalainen säveltäjä ja kitaristi
Francisco de la Torre Prados (s. 1942), espanjalainen poliitikko
Francisco Torres (s. 1989), brasilialainen jalkapalloilija
Francisco Trincão (s. 1999), portugalilainen jalkapalloilija
Tunnettuja Franciscoja > V

Francisco Vallejo Pons (s. 1982), espanjalainen shakin suurmestari
Francisco de Paula Van Halen (1814–1887), espanjalainen taidemaalari
Francisco Varallo (1910–2010), argentiinalainen jalkapalloilija
Francisco Vásquez de Coronado (1510–1554), espanjalainen tutkimusmatkailija
Francisco ”Fran” Vázquez (s. 1983), espanjalainen koripalloilija
Francisco ”Frank” Velásquez (s. 1990), elsalvadorilainen beachfutispelaaja
Francisco Ventoso (s. 1982), espanjalainen maantiepyöräilijä
Francisco Ovidio Vera Intriago (1942–2014), ecuadorilainen piispa
Francisco Javier Vergara y Velasco (1860–1914), kolumbialainen maantieteilijä, kartanpiirtäjä ja historioitsija
Francisco Vicentín (1895–1984), argentiinalainen arkkipiispa
Francisco de Paula Victor (1935–2018), brasilialainen piispa
Francisco Manuel Vieira (1925–2013), brasilialainen piispa
Francisco ”Fran” Villalba (s. 1998), espanjalainen jalkapalloilija
Francisco Raúl Villalobos Padilla (1921–2022), meksikolainen piispa
Francisco Villota (1873–1950), espanjalainen pelotari ja olympiavoittaja
Francisco Viti (1933–2023), angolalainen katolinen arkkipiispa
Francisco de Vitoria (1473–1546), espanjalainen filosofi
Tunnettuja Franciscoja > X

Francisco Xavier (1506–1552), espanjalainen lähetyssaarnaaja, jesuiitta ja pyhimys
Francisco ”Chico” Xavier (1910–2002), brasilialainen meedio
Tunnettuja Franciscoja > Y

Francisco Yeste (s. 1979), espanjalainen jalkapalloilija
Tunnettuja Franciscoja > Z

Francisco de Zurbarán (1598–1664), espanjalainen taidemaalari
Kuvitteellisia Franciscoja

Francisco, hahmo William Shakespearen näytelmässä Myrsky
Francisco D'Anconia, hahmo Ayn Randin romaanissa Kun maailma järkkyi
Francisco Scaramanga, hahmo elokuvassa 007 ja kultainen ase
Aiheesta muualla

Etunimien taivutus: Francisco (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Porvoon Taitoluistelijat

Seuran logo
Porvoon Taitoluistelijat ry (PTL ry) on vuonna 1978 perustettu taitoluisteluseura.
Suomalainen uusivuosi

Suomalaista uuttavuotta juhlitaan uudenvuodenaattona 31. joulukuuta ja uudenvuodenpäivänä 1. tammikuuta. Suomalaisiin uudenvuoden tapoihin kuuluu nykyisin ravintolakäyntejä, ilotulituksia, uudenvuoden ruokia ja tinan valamista. Uudenvuodenpäivän perinne on tasavallan presidentin uudenvuodenpuhe.
Entisaikaan

Uudenvuoden päivä ei näytä olleen muinoin kovinkaan merkittävä suomalaisille. Päivällä ei ollut paljon merkitystä, sillä vuoden katsottiin vaihtuneen kekrinä. Yksi todiste päivän merkityksettöyydestä suomalaisessa muinaisukossa on, että juhlalle ei ole omistettu Suomessa minkään katolilaisen suojeluspyhimyksen juhlaa. Toisin sanoen tuolloin Suomessa merkittävimpänä kirkkona toiminut katolinen kirkko ei kokenut tarvetta korvata minkään uudenvuoden aikaista pakanallista juhlaa omalla juhlallaan. Joitakin vähäisiä tapoja uuteenvuoteen muinaisilla suomalaisilla kuitenkin liittyi. Tinaa valettiin, ja tuo tapa periytyi uudenvuodenaattoon kekristä. Onnea ennustettiin vedestä ja onnea myös kuunneltiin tienhaaroissa. Nämä tavat tunnettiin kautta maan. Paikoin myös piirrettiin aurinkopyöriä oviin joulun tapaan.
Suomessa on juhlittu uutta vuotta keskitalven aikaan vasta noin 1300-luvun tietämissä ja virallisesti vasta 1500-luvulla. Sitä ennen vuodenvaihde on sijoittunut maanviljelyskulttuurin mukaan syksyyn satovuoden päättymiseen ja kekri-juhlaan. Kekri-perinne eli vahvana vielä 1700-luvullakin, mutta kirkko ei katsonut pakanallista juhlaa hyvällä. Teollistuminen ja kaupungistuminen vaikuttivat myös perinteen hälvenemiseen. Monet kekriin liittyvät tavat ja perinteet siirtyivät jouluun ja uuteenvuoteen.
Suomalaiseen uuteenvuoteen on kuulunut tulevan vuoden tapahtumiin viittaavien enteiden katsominen. Aattoiltana saatettiin saunan jälkeen heittää vasta saunan katolle. Vastan asennosta ennustettiin sitten tulevaa. Heiniä saatettiin heittää kattoon. Mitä enemmän olkia jäi katto-orsille, sitä parempaa onnea sen uskottiin tietävän tulevalle vuodelle. Myös säätä ennustettiin uutenavuotena. Yleinen tapa oli myös "peilistä katsominen", jossa sydänyöllä uudenvuoden aattona katsoivat naimattomat nuoret naiset niin sanotusta onnenpeilistä tulevaa puolisoa. Kaksi erikokoista peiliä asetettiin vastakkain ja niiden väliin reunojen kohdalle asetettiin kaksi kynttilää siten, että peilistä näkyi äärettömyyteen johtava supistuva kuja. Pöydälle levitettiin musta silkkihuivi tai vainajan peittona ollut valkea liina ja sen päälle virsikirja ja vihkisormus. Huoneesta ulos johtavaa ovea ei saanut lukita eikä uuninpeltejä sulkea. Katsoja saattoi tuijottamalla peiliin kohti äärimmäistä pistettä nähdä tulevan puolison piirteet tai muita ennusmerkkejä, kuten esimerkiksi ruumisarkun, sormuksen, väkijoukon tai kehdon.
Nykyisin > Ruoat ja juhlinta

Nykyään suomalaisen uudenvuoden juhlaruokiin kuuluvat esimerkiksi nakit ja perunasalaatti. Myös ranskalaisia syödään nakkien lisukkeena. Kun kello lyö kaksitoista, nostetaan maljat ja toivotetaan hyvää uutta vuotta.
Uudenvuodenyönä ravintolat ovat täynnä ja järjestetään tansseja. Arvokkaaseen uudenvuoden viettoon kuuluvat ooppera ja teatteri.
Nykyisin > Ilotulitukset

Suomessa uuteenvuoteen on kuulunut ilotulitteiden ampuminen. Eniten ilotulitteita ammutaankin uudenvuodenaaton juuri vaihtuessa uudenvuodenpäiväksi. Tapa on peräisin Kiinasta, ja sen alkuperäinen tarkoitus on pahojen henkien karkottaminen. Suomessa ilotulitteita saa ampua vain uudenvuodenaaton ja -päivän välisenä aikana iltakuudesta aamukahteen. Ilotulitteiden myynti alkaa 27. joulukuuta kestäen aina uudenvuodenaattoiltaan kello 17.30 asti. Viime vuosina ilotulitteiden paukuttelu on jo paikoin aloitettu uudenvuodenaaton vastaisena yönä.
Nykyisin > Uudenvuodenkenkien valaminen

Uudenvuodenaattona tai -yönä alkavan vuoden tapahtumia ennustetaan uudenvuodenkenkien valamisella. Tinan valaminen tuli Suomeen Ruotsista ja Keski-Euroopastalähde?. Se oli aluksi säätyläisten perinne, mutta levisi 1800-luvulla kansan keskuuteen, aluksi Länsi-Suomessa. Tinanvalamisen on sanottu vanhoista ennustustavoista kenties parhaiten nykyiseen elämänmenoon sopeutuneeksi. Uudenvuodenkenkiä sanotaan uudenvuodentinoiksi, vaikka useimmissa nykyisin myytävissä uudenvuodentinoissa on todellisuudessa tinaa vain muutama prosentti, loput lyijyä, joka on ihmiselle myrkyllinen raskasmetalli.
Uudenvuodenkengät ostetaan yleensä kaupasta, hevosenkengän muotoisena kappaleena. Kenkä sulatetaan kauhassa joko takan tulessa tai kaupunkiolosuhteissa useimmin liedellä. Sulanut metalli kumotaan kauhasta vedellä täytettyyn ämpäriin. Jäähtyessään vedessä metalli jähmettyy sattumanvaraisesti erimuotoisiksi kappaleiksi. Jähmettynyttä kappaletta katsotaan ja yritetään keksiä, mitä se kuvaisi. Jähmettynyttä kappaletta voi katsoa myös kynttilän tai lampun valossa, jolloin sen varjon muodosta arvaillaan tulevaisuutta. Jos esimerkiksi jähmettymään on tullut koristeellista pitsimäistä osaa, sen kuvitellaan merkitsevän rahan tuloa alkavana vuonna. Tyypillisiä kuvia ovat laivat (voivat merkitä myös matkustusta), henkilöt (tulevat puolisot), talot, eläimet (esimerkiksi tuleva kotieläin) ja niin edelleen.
Uudenvuodentinat ovat ongelmajätettä niiden sisältämän lyijyn takia, ja ellei niitä aiota käyttää uudelleen seuraavana vuonna, ne tulee toimittaa ongelmajätekeräykseen. Jotkut jättävät tinojen valamisen pois juhlinnasta luonnon säästämiseksi. Uutta vuotta voidaan ennustaa myös nostelemalla kahvikuppeja, joiden alle on asetettu ennusmerkkejä.
Euroopan unioni on luokitellut uudenvuoden tinojen sisältämän lyijyn olevan vaarallinen lisääntymisterveydelle, jolloin tinojen myynti Suomessa loppui maaliskuussa 2018.
Nykyisin > Muut perinteet

Uudenvuoden perinteeseen kuuluu myös tasavallan presidentin uudenvuodenpuhe. Vuodesta 1941 lähtien järjestettyä Wienin filharmonikkojen uudenvuoden konserttia seurataan Suomessa television välityksellä.
Nykyisin > Liputus

Uudenvuodenpäivä ei ole virallinen liputuspäivä. Ensi kerran uudenvuodenpäivänä liputettiin vuonna 2000 Suomalaisuuden liiton ja Helsingin yliopiston aloitteesta. Ruotsissa ja Virossa uudenvuodenpäivä on liputuspäivä.
Sää

Uudenvuodenajan sää on Suomen ilmastolle tyypillisesti hyvin vaihtelevaa. Tavanomaisesti uusivuosi vastaanotetaan talvisessa pakkassäässä lounaissaaristoa lukuun ottamatta, mutta toisinaan pakkanen voi paukkua lähes ennätystahtiin, kuten kävi vuodenvaihteessa 2002–2003. Muita melko kylmiä vuodenvaihteita ovat olleet muun muassa 1965–1966, 1981–1982, 1988–1989, 2001–2002, 2009–2010, 2010–2011 ja 2023-2024. Toisinaan sää voi myös olla vielä maan etelä- ja keskiosissa syksyisen lauhaakin; tällaisia vuodenvaihteita ovat olleet esimerkiksi 1963–1964, 1971–1972, 1972–1973, 1983–1984, 1991–1992, 1994–1995, 2006–2007, 2007–2008, 2011–2012, 2013–2014, 2017–2018, 2019–2020 ja 2020–2021. Uudenvuoden ajan lämpöennätys on Oulussa mitattu +6,3 astetta vuodelta 1973, pakkasennätys puolestaan Sallan Naruskajärvellä vuonna 1982 mitattu −43,5 astetta.
Ihmisiä kertynyt uutenavuotena Senaatintorille 1930-luvulla
Uudenvuodenaaton ilotulitus
Nestetasapaino

Nestetasapaino on veden saannin ja poistumisen välillä elimistössä vallitseva tasapaino. Elimistöön saapuu nestettä juomaveden, ravinnon ja aineenvaihdunnan kautta. Elimistö menettää nestettä ympäristöön virtsateiden, ruoansulatuskanavan, ihon ja hengitysteiden kautta.
Nesteen saanti

Elimistö saa nestettä ruoasta ja juomasta. Lisäksi noin 8–12 prosenttia päivittäisestä nesteestä syntyy elimistön omasta aineenvaihdunnasta solujen mitokondrioiden hapetusprosesseissa.
Aikuisen ihmisen nestetasapainon ylläpitämiseen riittävä fysiologinen vedentarve on vain noin 1,1 litraa vuorokaudessa. Normaalisti syövä ja juova ihminen saa vuorokaudessa nestettä noin 2,6 litraa. Juomaveden osuus tästä on 1,2 litraa, elintarvikkeista saadaan 1,1 litraa ja aineenvaihdunnan kautta syntyy 0,3 litraa.
Nesteen poistuminen

Elimistöstä poistuu tietyn lyhyehkön ajan kuluessa nestettä normaalisti sama määrä kuin siihen saapuukin, normaalisti syövällä ihmisellä noin 2,6 litraa, josta hengitysilman kautta 0,5 litraa, virtsan kautta 1,5 litraa, ulosteessa 0,1 litraa sekä haihtumisen kautta 0,5 litraa. Jos ympäristön lämpötila on erityisen suuri, hikoilu tehostuu niin paljon, että virtsaneritys jää vähäiseksi.
Elimistö menettää nestettä ympäristöön iholta, hengitysteistä, ruoansulatuskanavista ja virtsateistä. Lisäksi imettävät naiset menettävät nestettä maidon kautta. Iholta ja hengitysteiden limakalvoilta tapahtuva haihtuminen vaihtelee ympäristön lämpötilan ja kosteuden, ilman liikkeiden ja ruumiinlämmön mukaan. Hävikki suurenee hikoiltaessa ja hengitettäessä nopeasti ja syvään. Tätä huomaamatonta nestehävikkiä ei voida säädellä nestetasapainon ylläpitämiseksi.
Nesteen menetystä virtsaan pystytään säätelemään elimistön nestetasapainon ylläpitämiseksi. Jos vettä ei ole saatavilla, nestehävikki virtsan kautta pienenee oleellisesti. Normaalisti syövä aikuinen erittää virtsaa 1,5 litraa vuorokaudessa, mutta jos hän ei syö eikä juo, hän menettää vain 0,5 litraa.
Solunulkoisen nesteen koostumuksen säätely

Solunulkoisen nesteen koostumuksen on pysyttävä lähes vakiona, jotta elimistön solut toimisivat normaalisti. Solunulkoisen nesteen tilavuutta on säädeltävä verenpaineen vakauden vuoksi, ja sen osmolaliteettia on säädeltävä, jotta solut eivät kutistu eivätkä turpoa. Osmolaliteetista yli 90 % aiheutuu natriumsuoloista. Solunulkoisen nesteen natriumpitoisuutta säätelevät ADH-järjestelmä ja janomekanismi. Solunulkoisen nesteen osmolaliteetti suurenee juomiskertojen välillä. Se tehostaa ADH-eritystä, joka taas vähentää nestehävikkiä. Kun osmolariteetti nousee tietylle tasolle, janokeskus stimuloituu ja ihminen juo.
Epätasapaino

Jos ihminen ei saa lainkaan nestettä tai nestepitoista ruokaa, hänen tilanteensa muuttuu kriittiseksi jo muutamassa päivässä. Nestehukan estämiseksi terveillä aikuisilla riittää kuitenkin, että ihminen nauttii nestettä silloin kun janottaa.
Liian runsas veden tai muun nesteen nauttiminen saattaa johtaa vesipöhöön eli liiallisen nesteensaannin aiheuttamaan turvotukseen tai jopa hengenvaaralliseen vesimyrkytykseen. Tiedejulkaisuissa on raportoitu sadoista ihmisistä, jotka ovat kuolleet nautittuaan liikaa nestettä esimerkiksi liikunnan yhteydessä. Välittömänä kuolinsyynä on ollut tällöin hyponatremiasta eli natriumin menetyksestä johtuva enkefalopatia. Ylinesteytykseen on alkanut kuolla ihmisiä vasta vuodesta 1969 eteenpäin, jolloin urheilijoita alettiin kehottamaan runsaaseen nesteiden nauttimiseen.
Jordie Benn

| Jordie Benn |
| --- | --- |
 Jordie Benn vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. heinäkuuta 1987 (ikä 37) Victoria, Brittiläinen Kolumbia, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  90 kg
Pelinumero:  18
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2008–2024
Seurat:  Texas Stars (AHL) Dallas Stars (NHL) Montreal Canadiens (NHL) Vancouver Canucks (NHL) Winnipeg Jets (NHL) Minnesota Wild (NHL) Toronto Maple Leafs (NHL) Toronto Marlies (AHL) Brynäs IF (Allsv.)
Phillip Jordan Ellis ”Jordie” Benn (s. 26. heinäkuuta 1987 Victoria, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen uransa päättänyt jääkiekkopuolustaja, joka pelasi viimeisempänä HockeyAllsvenskanin Brynäs IF:ssä.
3. tammikuuta 2012 Benn teki NHL-debyyttinsä Detroit Red Wingsiä vastaan. Benn sai heti ensimmäisessä ottelussaan pisteen, kun hän syötti yhdessä veljensä Jamie Bennin kanssa Loui Erikssonin tekemän maalin. Uransa ensimmäisen NHL-maalin Benn teki 23. maaliskuuta 2013 ottelussa Colorado Avalanchea vastaan. Dallas kauppasi Bennin Montreal Canadiensiin helmikuussa 2017.
Kesäkuussa 2019 Benn teki kaksivuotisen sopimuksen Vancouver Canucksin kanssa.
Huhtikuussa 2021 Canucks kauppasi Bennin Winnipeg Jetsiin vaihdossa kuudennen kierroksen varausvuoroon.
Elokuussa 2021 Benn teki vapaana agenttina Minnesota Wildin kanssa yksivuotisen ja 900 000 dollarin arvoisen sopimuksen.
Heinäkuussa 2022 Benn teki vapaana agenttina Toronto Maple Leafsin kanssa yksivuotisen ja 750 000 dollarin arvoisen sopimuksen.
Elokuussa 2023 Benn palasi tryout-sopimuksella Starsiin.
Jordie Bennin pikkuveli Jamie Benn on Dallas Starsin kapteeni.
Tilastot

Käännös suomeksi
Marokon Pasteur-instituutti

| Marokon Pasteur-instituutti Institut Pasteur du Maroc |
| --- | --- |

Tutkimuslaitoksen tiedot
Perustettu:  1967
Sijainti:  Casablanca, Marokko
Pääkonttori:  1 Place Louis Pasteur, Casablanca 20250, Marokko 
Ministeriö:  Marokon terveysministeriö
Tutkimusala:  kansanterveys, rokotteet
Johtaja:  Abderrahmane Maaroufi
Marokon Pasteur-instituutti (ransk. Institut Pasteur du Maroc, IPM) on Marokossa toimiva Marokon terveysministeriön alainen kansanterveyden tutkimus- ja koulutuslaitos. Sen päätoimipiste sijaitsee Casablancassa. Instituutti toimii biolääketieteen, elintarvike- ja ympäristöturvallisuuden aloilla; neuvoo ja antaa hoitoa vesikauhua (lat. rabies) vastaan sekä tarjoaa rokotuksia matkailijoille; tuottaa Marokon tarvitsemia reagenssejä, rokotteita ja ihmisten terveydenhoitoon tarvittavia biologisia tuotteita.
Pasteur-instituutin laboratorio on eräs kolmesta kyvykkäästä ja valtuutuksen saaneista laboratorioista Marokossa (jossa joukossa on myös Rabatissa toimiva Institute National d'Hygiène, INH), jotka määrittävät covid-19-tautiin sairastumisen saadusta laboratorionäytteestä.
Marokon Paster-instituuttia johtaa lääketieteen tohtori Abderrahmane Maaroufi.
Aiheesta muualla

Institut Pasteur du Maroc (IPM:n kotisivut) (ranskaksi) (pasteur.ma)
Institut Pasteur du Maroc (ranskaksi) (facebook.com)
Marokon viralliset covid-19-tilannekatsaukset[vanhentunut linkki] (arabiaksi), osa myös (ranskaksi) (covidmaroc.ma)
Ministère-Santé-Maroc Ministry of Health Morocco (Marokon terveysministerin twiitit: Marokon päivittäinen covid-19-tilanne) (ranskaksi) tai (arabiaksi) (twitter.com)
Africa CDC Dashboard (Africa CDC:n covid-19-yleiskatsaussivu, sisältäen maakohtaiset, esille klikattavat arvot) (englanniksi) (africacdc.org)
Institut National d'Hygiène (ranskaksi) (inh.ma)
Valtiollisia tai maanosan kansanterveyslaitoksia
| --- | --- |
Eurooppa:    ECDC   RIVM   ISHP   Sciensano   UKHSA   PHE   PHS   PHW   NCPHA   ISCIII   HPSC   Embætti landlæknis   ISS   GÖG   EODY   HZJZ   SPKC   SMLPC   LIH   ANSP   FHI   IPH   INSA   NIZP-PZH   Santé Publique France   INSP   Folkhälsomyndigheten   RKI   IPHS   ÚVZ SR   NIJZ   THL   BAG   SIF   SZÚ   TsHZ   NNK   RRPCEM   Rospotrebnadzor   Terviseamet 
Aasia:    IEDCR   KCDA   NIHRD   NCDC   NIHR   IPI   ICDC   NIPH   IPC   NIPH   NTsOZ   China CDC   IPH   NCPH   NHL   BPKIHS   Pakistanin terveysvirasto   PNIPH   Saudi CDC   NCID   Taiwan CDC   Thai NIH   NIHE 
Afrikka:     Africa CDC   IPA   NICD   EPHI   NMIMR   CPC   KEMRI   INRB   NCDC   IPM   IPM   INS   NCDC   IPCI   ZNPHI   IPD   NIH Somalia   PHI   NIMR   INH   IPT   UVRI 
Amerikka:    ANLIS   IAL   ISP   INCIENSA   PHAC   INS   IPK   INSP   INS   CDC 
Muut alueet:   AIHW
Huomaa: Malline on keskeneräinen, eikä toistaiseksi sisällä läheskään kaikkia kansallisia tai ylikansallisia kansanterveyslaitoksia tai -virastoja.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat
Fludarabiini

| --- | --- |

Fludarabiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
[(2R,3S,4S,5R)-5-(6-amino-2-fluoripurin-9-yyli)-3,4-dihydroksioksolan-2-yyli]metyylivetyfosfaatti
Tunnisteet
CAS-numero: 75607-67-9
ATC-koodi: L01BB05
PubChem CID: 30751
DrugBank: DB01073
Kemialliset tiedot
Kaava: C10H13N5FO7 
Moolimassa: 365,212 g/mol
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 260 °C
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 55 %
Proteiinisitoutuminen: 19–29 %
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika: 20 tuntia
Ekskreetio: Renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Intravenoosi, oraalinen
Fludarabiini on sytostaatti, syöpälääke. Fludarabiinia käytetään kroonisen lymfaattisen leukemian eli KLL:n hoitoon ja se sisältää fluoria. Lääkeaineella voidaan muitakin syöpätyyppejä, kuten lymfoomaa. Fludarabiini on antimetaboliitti eli soluaineenvaihdunnan estäjä, ja se estää solumyrkkynä puriiniemästen-aineenvaihduntaa. Tähän ryhmään kuuluvia lääkeaineita, kuten 6-merkaptopuriinia eli purinetolia (6MP) on ollut verisyöpien hoidossa ainakin 1950–60-luvuilta lähtien.
Fludarabiinia voidaan antaa suonensisäisinä ruiskeina (iv.) taikka tabletteina suun kautta (po.). Lääkkeen käyttöön sisältyy erityisiä varoituksia ja varotoimenpiteitä, kuten eri lääkkeiden ja rokotteiden yhteensopivuus.
Eräs valmistenimi fludarabiinille on Fludara.
Islamic Multicultural Da’wah Center

| Islamic Multicultural Da’wah Center |
| --- | --- |
 Islamic Multicultural Da'wah centren moskeijan sisäänkäynti.
Suuntautuminen:  islam
Teologia:  sunnalaisuus
Hallinto:  uskonnollinen yhdyskunta
Toiminta-alue:  Helsinki
Perustettu:  2005
Jäseniä:  263 (2022)
Aiheesta muualla
[www.masjidiman.com Sivusto]
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Islamic Multicultural Da'wah centre on Suomessa 28. kesäkuuta 2005 rekisteröity uskonnollinen yhdyskunta, jonka kotipaikka on Helsinki.
Yhdyskunnan uskonto on sunnalainen islam. Vuonna 2018 yhdyskuntaan kuului 277 jäsentä. Enemmistö heistä on afrikkalais- ja arabitaustaisia maahanmuuttajia. Yhdyskunnalla on moskeija Munkkiniemessä.
Vaihtokaupat

| Vaihtokaupat> Trading Places |
| --- | --- |

Ohjaaja:  John Landis
Käsikirjoittaja:  Timothy Harris Herschel Weingrod
Tuottaja:  Aaron Russo
Säveltäjä:  Elmer Bernstein
Kuvaaja:  Robert Paynter
Leikkaaja:  Malcolm Campbell
Pääosat:   Dan Aykroyd  Eddie Murphy  Ralph Bellamy  Don Ameche  Denholm Elliott  Jamie Lee Curtis 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1983
Kesto:  116 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vaihtokaupat (Trading Places) on vuonna 1983 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka on ohjannut John Landis. Elokuvan pääosissa esiintyvät Dan Aykroyd, Eddie Murphy, Ralph Bellamy, Don Ameche, Denholm Elliott, Jamie Lee Curtis, Kristin Holby ja Paul Gleason. Elokuva oli ehdolla Golden Globe -palkinnon saajaksi ja voitti kaksi BAFTA-palkintoa.
Elokuvassa upporikkaat veljekset (Bellamy ja Ameche) lyövät vetoa siitä, määrääkö ihmisen elämää enemmän perimä vai ympäristö. Koejärjestelynä he erottavat yhden nuorista sukulaisistaan (Aykroyd) johtajistosta ja ottavat tilalle kadulta löytämänsä juonikkaan kerjäläisen (Murphy toisessa elokuvaroolissaan).
Näyttelijät > Päänäyttelijät

Dan Aykroyd: Louis Winthorpe III, Duke & Duke -yhtiön varakas toimitusjohtaja.
Eddie Murphy: Billy Ray Valentine, kaduilla kasvanut kerjäläinen ja pikkurikollinen.
Ralph Bellamy: Randolph Duke, Duke & Duke -yhtiön ahne omistaja.
Don Ameche: Mortimer Duke, Randolphin veli ja yhtiön toinen yhtä ahne omistaja.
Denholm Elliott: Coleman, Winthorpen hovimestari.
Jamie Lee Curtis: Ophelia, prostitoitu joka auttaa Winthorpea.
Kristin Holby: Penelope Witherspoon, Dukejen lapsenlapsi ja Winthorpen morsian.
Paul Gleason: Clarence Beeks, Duke & Duke -yhtiössä salaa työskentelevä turvallisuuspäällikkö.
Näyttelijät > Muut näyttelijät

Robert Curtis-Brown: Todd, Penelopen kilpakosija.
Alfred Drake: Pörssin johtaja.
Jim Belushi: Harvey, uudenvuoden juhlien juhlavieras.
Bo Diddley: Panttilainaaja.
Kelly Curtis: Penelopen ystävä Muffy.
Frank Oz ja Richard Hunt: Poliisi ja Wilson, Duken pörssivälittäjä.
Tom Davis ja Al Franken: Rahdinkantajia junassa.
Ron Taylor: Iso musta hemmo.
J. T. Turner: Vielä isompi musta hemmo, jonka ainoa repliikki on "Aivan!"
Giancarlo Esposito: Sellitoveri.
Avon Long: Dukejen hovimestari Ezra, viimeiseksi jääneessä julkaistussa roolissaan.
Don McLeod: Gorilla.