stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Täsch

| Täsch |
| --- | --- |
 Täsch sijaitsee Mattertalin laaksossa Alppien varjossa.
 vaakuna
 Täsch sijaitsee Vispin hallintoalueella Zermattin pohjoispuolella.
 Koordinaatit: 46°4′3″N, 7°46′33″E 
Valtio:  Sveitsi
Kantoni:  Wallis
Hallintoalue (Bezirk):  Visp
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  58,72 km²
Korkeus:  1 420 – 4 491 m
Väkiluku (31.12.2017):  1 294
 – Väestötiheys:  22 as./km²
Postinumero:  3929
 
 www.taesch.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Täsch on kunta Etelä-Sveitsissä, Wallisin kantonissa. Kunnassa oli vuoden 2017 lopulla 1 294 vakinaista asukasta, joista 57 prosenttia oli ulkomaalaisia. Osuus on maan suurimpia.
Sijainti

Täschin asutus keskittyy Mattertalin laaksoon, jonka pohjalla virtaa Matter Vispa -joki. Laaksoa ympäröivät Alppien korkeimmat, yli neljäkilometriset vuoret kuten Täschhorn (4 491 m mpy.), Allalinhorn ja Zinalrothorn.
Talous

Täschin talous on aikoinaan perustunut maatalouteen, mutta jo 1800-luvun puolesta välistä alkaen matkailu on ollut merkittävä elinkeino rautatien sekä läheisen Zermattin matkailukeskuksen ansiosta. Kunta saa myös verotuloja vesivoimasta.
Liikenne

Matterhorn Gotthard Bahn -yhtiön Visp–Zermatt-rautatie kulkee Täschin kautta. Täsch on Zermattin-autoliikenteen päätepiste, sillä yleinen liikenne Zermattiin ei ole mahdollista ja matkailuliikenne Zermattiin tapahtuu junalla Täschistä. Täschin aseman vierellä onkin iso pysäköintitalo pelkästään Zermattin-liikennettä varten.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Täsch Wikimedia Commonsissa
Udatšnyi

| Udatšnyi (ven>  Удачный, jak. Удачнай, Udatšnaj)) |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Udatšnyi
 Koordinaatit: 66°25′N, 112°24′E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Sahan tasavalta
Piiri:  Mirnyin piiri
Perustettu:  1955
Kaupungiksi:  1987
Väkiluku (2010)  ():  12 613
Aikavyöhyke:  UTC+9 (MSK+6)
 
 www.udachny.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Udatšnyi (ven. Удачный, jak. Удачнай, Udatšnaj) on kaupunki Marhajoen varrella Mirnyin piirissä Sahan tasavallan länsiosassa Venäjällä, 1 370 km Sahan pääkaupungista Jakutskista luoteeseen ja 550 km piirikeskuksesta Mirnyistä pohjoiseen. Udatšnyin lähistöllä on suuri Udatšnyin timanttikaivos.
Historia

Udatšnyi perustettiin vuonna  1955  alueelta tehtyjen timanttilöytöjen vuoksi. Siitä tuli kaupunkityyppinen taajama vuonna  1968  ja kaupunki vuonna 1987.
Asukasluvun kehitys:
15 698 (2002)
15 500 (2005)[lähde? ]
12 613 (2010)
Aiheesta muualla

Udatšnyin kaupunki
YouTube: videokuvaa Udatšnyistä
Kuvia Udatšnyistä (Arkistoitu – Internet Archive)
Pääkaupunki: Jakutsk (Djokuuskaj)


Aldan |
Lensk (Lenskej) |
Mirnyi (Mirnej) |
Nerjungri |
Njurba |
Oljokminsk (Ölüöxüme) |
Pokrovsk (Pokrovskaj) |
Srednekolymsk (Orto Xalyma) |
Tommot |
Udatšnyi (Udatšnaj) |         
Verhojansk (Verxojanskaj) |
Viljuisk (Bülüü)
Udatšnyin timanttikaivos.
Sahan lippu
Heikki Timonen

Heikki Timonen on suomalainen endurokuljettaja. Hän on seitsenkertainen enduron Suomen mestari ja Päijänteen ympäriajon kuusinkertainen voittaja (2005–2010). Hän on ammatiltaan kuljetusalan yrittäjä.
Timonen edusti Salpausselän Moottorikerhoa.
Vanity (laulaja)

| Vanity> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Denise Matthews
Syntynyt: 4. tammikuuta 1959 Niagara Falls, Ontario, Kanada
Kuollut: 15. helmikuuta 2016 (57 vuotta) Fremont, Kalifornia
Ammatti:  laulaja, näyttelijä, evankelista
Muusikko
Taiteilijanimi:  Vanity
Tyylilajit:  soul 
Levy-yhtiöt:  A&M Records ja Motown 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Vanity (oikealta nimeltään Denise Matthews; 4. tammikuuta 1959 Niagara Falls – 15. helmikuuta 2016 Fremont, Kalifornia, Yhdysvallat) oli kanadalainen laulaja ja näyttelijä. Hän toimi laulajana 1980-luvulla funklaulaja Princen perustamassa yhtyeessä Vanity 6. Tuona aikana hän myös näytteli muun muassa elokuvassa Idän lohikäärme (1985), jossa hän esitti myös laulun ”7th Heaven”. Elokuva on hänen tunnetuimpansa. Vanity mainitaan myös useaan kertaan Nikki Sixxin Heroiinipäiväkirjassa.
Vanity seurusteli 1980-luvulla muun muassa Princen ja Nikki Sixxin kanssa.
1990-luvun loppupuolella Vanity taisteli kokaiiniriippuvuutta vastaan ja sairastui hyvin vakavasti. Hän oli sairautensa vuoksi vähällä kuolla. Selviydyttyään hän jätti uransa Hollywoodissa ja omisti sittemmin elämänsä kristinuskon julistustyölle. Hän kuoli munuaisvaurioon 57-vuotiaana 15. helmikuuta 2016 sairaalassa Kalifornian Fremontissa.
Filmografia

Klondike Fever (1980)
Terror Train (1980)
Tanya’s Island (1980)
The Last Dragon (1985)
Never Too Young to Die (1986)
Pahan otteessa (1986)
Deadly Illusion (1987)
Action Jackson (1988)
South Beach (1992)
Neon City (1992)
Da Vinci’s War (1993)
Kiss of Death (1995)
Aiheesta muualla

Vanity Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Vellum: Kaikkeuden kirja 1

| Vellum: Kaikkeuden kirja 1> Vellum: The Book of All Hours 1 |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Hal Duncan
Kansitaiteilija:  Kim Deitch
Kieli:  englanti
Kustantaja:  Macmillan
Julkaistu:  2005
Ulkoasu:  502
Suomennos
Suomentaja:  Nina Saikkonen
Kustantaja:  Like
Julkaistu:  2009
ISBN:  952-01-0327-9
Sarja: Kaikkeuden kirja
Seuraava:  Muste
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Vellum: Kaikkeuden kirja 1 on Hal Duncanin vuonna 2005 ilmestynyt esikoisromaani. Teos oli ehdokkaana World Fantasy- ja British Fantasy -palkintojen saajaksi. Tähtivaeltaja-palkinto sille myönnettiin 2010. Duncan vieraili markkinoimassa kirjaa Helsingin kirjamessuilla.
Aiheesta muualla

Toni Jerrman: Vellum on huumaava mestariteos (Arkistoitu – Internet Archive). Helsingin Sanomat 23.10.2009.
Teppo Kulmala: Vellum (Arkistoitu – Internet Archive). Savon sanomat 3.12.2009.
Matti Komulainen: Monien todellisuuksien kurimuksessa[vanhentunut linkki]. Turun sanomat 19.12.2009.
Jussi Ahlroth: Skottikirjailija Hal Duncan kirjoitti kubistisen fantasian suvaitsemattomuutta vastaan (Arkistoitu – Internet Archive). Helsingin Sanomat 23.10.2009.
Sirpa Ylönen: Maailmankaikkeudesta ja paljon muustakin (Arkistoitu – Internet Archive). Warkauden lehti 15.6.2010.
Arvostelu Sfreviews.netissä. (englanniksi)
SF Siten arvostelu. (englanniksi)
Infinity Plus. (englanniksi)
John Cluten arvio. (englanniksi)
Uinti kesäparalympialaisissa 2016

Uinnissa kilpailtiin Rio de Janeiron 2016 kesäparalympialaisissa 15. kertaa. Kilpailut käytiin 8.–17. syyskuuta. Eri kilpailumuotoja ja sarjoja oli yhteensä 151. Kilpailut käytiin Estádio Aquático Olímpicossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uinti kesäparalympialaisissa 2016 Wikimedia Commonsissa
Tähtitalvikki

| Tähtitalvikki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Ericales
Heimo::  Kanervakasvit Ericaceae
Suku::  Tähtitalvikit Moneses
Laji::  uniflora
Kaksiosainen nimi
 Moneses uniflora  (L.) A.Gray 
Katso myös
   Tähtitalvikki Wikispeciesissä   Tähtitalvikki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tähtitalvikki (Moneses uniflora, aiemmin Pyrola uniflora) on monivuotinen, pienikokoinen ruohovartinen kasvi. Se on kanervakasveihin kuuluvan sukunsa ainoa laji. Aiemmin sen katsottiin kuuluvan talvikkeihin. Tähtitalvikkia kutsutaan myös nimellä yksikukkainen talvikki.
Ulkonäkö

Tähtitalvikki kasvattaa 5–12 senttimetriä korkean pystyn varren. Ruusukemaisesti varren tyvellä olevat lehdet kasvavat vastakkain. Lehdet ovat 1–1,5 cm pitkiä, vastapuikean pyöreitä, pyöreäkärkisiä ja matalaan sahalaitaisia. Lehdet talvehtivat vihreinä. Kukkavana on yksisuomuinen ja sen kärjessä on yksi nuokkuva, hyväntuoksuinen kukka. Viisi valkoista terälehteä muodostavat noin kaksi senttiä leveän näyttävän kukan. Tähtitalvikki kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa.
Levinneisyys

Tähtitalvikkia kasvaa Euroopassa Pohjois-Italiasta ja Saksasta itään Uralille saakka. Pohjoisessa levinneisyysalue kattaa koko Fennoskandian ja Pohjois-Venäjän tundra-alueita lukuun ottamatta. Lajia tavataan Aasian puolella satunnaisesti läpi Siperian Tyynellemerelle saakka. Tähtitalvikkia kasvaa laajasti myös Pohjois-Amerikan pohjois- ja länsiosissa. Suomessa tähtitalvikkia tavataan koko maassa. Runsaimmin sitä kasvaa Itä- ja Pohjois-Suomessa, muualla maassa sitä tavataan satunnaisemmin.. Tähtitalvikki on pohjoisessa Suomessa harvinaisuus.
Elinympäristö

Tähtitalvikkia viihtyy varjoisissa, tuoreissa metsissä, korvissa ja puronvarsilla. Kasvupaikat ovat usein lähdeperäisillä tai laidunnetuilla paikoilla.
Käyttö

Tähtitalvikkia on aikaisemmin käytetty kansanlääkinnässä parantamaan vuotavia ja tulehtuneita silmiä.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Tähtitalvikki (Moneses uniflora)
Kasviatlas 2020: Tähtitalvikin levinneisyys Suomessa.
Pohjolan kasvien pauloissa: Moneses uniflora - tähtitalvikki
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Tähtitalvikki (Moneses uniflora)
Den virtuella floran: Tähtitalvikin levinneisyys pohjoisella pallonpuoliskolla.
ITIS: Moneses uniflora (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Moneses uniflora (englanniksi)
Flora of China: Moneses uniflora (englanniksi)
Pherobase: Floral volatiles of Moneses uniflora (englanniksi)
Tähtitalvikki.
Valtioneuvos (Venäjä)

Valtioneuvos (ven. статский советник, statski sovetnik) oli keisarinajan Venäjällä ja myös Suomen suuriruhtinaskunnassa käytössä ollut viidennen luokan virka-arvo.
Arvonimi Suomessa

Valtioneuvoksen arvo kuului Suomen suuriruhtinaanmaan arvojärjestyksessä viidenteen arvoluokkaan. Arvonimi myönnettiin viimeisen kerran vuonna 1917 ennen Suomen itsenäistymistä. Koska itsenäisessä Suomessa otettiin vuonna 1930 valtioneuvoksen arvonimi käyttöön, Suomessa oli pitkään elossa myös Venäjän vallan aikaisia valtioneuvoksia.
Luettelo suomalaisista valtioneuvoksista keisarillisen Venäjän aikana 1809–1917

Carl Erik Mannerheim (1759−1837)
Anders Fabian Orrhjelm (1762−1816)
Karl August Ramsay (1791−1855)
Otto Reinhold Rehbinder (1795−1855)
Jacob Meinander (1796−1866)
Carl August Edvard Gripenberg (1813−1879)
Adolf Moberg (1813−1895)
Karl Emil Konstantin Saurén (1817−1892)
Gustaf Ferdinand Sourander (1817−1905)
Zachris Topelius (1818-1898)
Carl Edvard Walleen (1819–1856)
Alexander af Forselles (1820–1896)
Ludvig Fredrik Heimbürger (1822–1902)
Fredrik Wilhelm Thesleff (1824−1893)
Frans Erland Walmqvist (1830−1902)
Karl Arvid Krabbe (1832−1835)
Carl Gustaf Estlander (1834−1910)
Carl Emil Tollet (1834−1909)
Konrad Hällstén (1835−1913)
Florentin Granholm (1836−1922)
Reinhold Wilhelm Sirén (1837−1903)
Theodor Bergelund (1838−1895)
Jaakko Forsman (1839−1899)
Fridolf Rafael von Haartman (1839−1902)
Leo Mechelin (1839−1914)
Ernst Edvard Qvist (1839−1910)
Karl Fridolf Stenius (1839−1926)
Henrik Borenius (1840−1909)
Emil Herman Sesemann (1840−1907)
Knut Alfred Stadius (1840−1900)
Edvard von Boehm (1841−1919)
Julius Rudolf Osberg (1842−1910)
Gustaf Esaias Fellman (1843−1916)
Johan Wilhelm Runeberg (1843−1918)
Gustaf Wilhelm Liukkonen (1844−1916)
Karl Zachris Bergbom (1845–1903)
Wilhelm Fabritius (1845–1895)
Anders Viktor Helander (1845–1920)
Elias Öhman (1845−1908)
Torsten Johan Aminoff (1847−1936)
Eliel Aspelin-Haapkylä (1847−1917)
Karl August Grönros (1848−1922)
Fredrik Immanuel Palmroth (1848−1900)
Werner Tawaststjerna (1848−1936)
Axel Ekestubbe (1849−1907)
John Höckert (1849−1914)
Ernst Gustaf Palmén (1849−1919)
Edvard Krogius (1850−1933)
Rudolf Erenius (1851−1922).
Anders Mauritz Hornborg (1851−1933)
J. R. Danielson-Kalmari (1853−1933)
Anders Donner (1854−1938)
Herman Hagman (1855−1934)
Eliel Soisalon-Soininen (1856−1905)
Karl Johan Aksel Salenius (1857−1911)
Hjalmar Filip Palmén (1858−1901)
Alexander Jefremow (1859−1915)
Emil Öhmann (1860−1932)
Gustaf Adolf Gröndahl (1863–1932)
Gustaf Wilhelm Molander (1863−1938)
Theodor Junge, aik. Alexejeff (1865–1926)
August Ringvall (1865−1941)
Hugo Julius Helenius (1866–1918)
Konstantin Lisitzin (1874−1942)
Väinö Kivi (1876−1954)
Harry L. Davis

Harry L. Davis
Harry Lyman Davis (25. tammikuuta 1878 Cleveland – 21. toukokuuta 1950) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko.
Davis toimi Clevelandin pormestarina vuosina 1916–1919 ja 1934–1935 sekä Ohion kuvernöörinä 1921–1923. Hän ei ollut ehdolla jatkokaudelle vuonna 1922, mutta yritti paluuta kuvernööriksi kaksi vuotta myöhemmin, jolloin hävisi vaalit A. Victor Donaheylle.
Hiertokone

Hiertokone
Hiertokone on kone, jota käytetään betonipintojen viimeistelyyn. Laitteita on eri kokoisia, isommat ovat päältä ajettavia ja pienempiä ajetaan kuin pientä tärytintä.
Hietadollarit

| Hietadollarit |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Piikkinahkaiset Echinodermata
Luokka::  Merisiilit Echinoidea
Alaluokka::  Irregularia
Lahko::  Hietadollarit Clypeasteroida  A. Agassiz, 1872
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hietadollarit (Clypeasteroida) on merisiilien luokkaan kuuluva selkärangattomien eläinten lahko. Siihen kuuluu yksitoista lajia.
Hietadollarit ovat pyöreitä ja litteitä halkaisijaltaan 5–10 cm. Niiden pintaa peittävät pienet piikit, joiden avulla ne kykenevät kaivautumaan hiekkaan. Elävä hietadollari on punertavansävyinen. Kuollessa paljastuu sen kalkkipitoinen tukiranka, jossa on viisi aukkoa.
Hietadollareita tavataan muiden mantereiden rannikoilla paitsi ei Euroopassa eikä Etelämantereella.
Nimi "hietadollari" juontaa rantaan ajautuneista kuolleiden yksilöiden kuorista, jotka sileinä, auringon haalentamina kiekkoina jonkin verran muistuttivat osapuilleen samankokoista hopeakolikkoa kuten vanhaa Espanjan dollaria.
Hiessilta

Hiessilta on kaupunginosa Lappeenrannan Myllymäen vieressä. Alue on pääasiassa omakotitaloaluetta, johon ensimmäiset talot rakennettiin 1990-luvun alussa. Myllymäen kouluun ja liikekeskittymään on Hiessillasta matkaa alle kilometri. Alueeseen kuuluu myös 2000-luvun alussa uudelleenrakennettu leikkipuisto. Hiessillan vieressä on myös Myllymäen koulu, sekä vuonna 2007 rakennettu kauppa-alue, mihin kuuluu Robinhood, Motonet, Intersport, Puuilo sekä Biltema. 
Hiessiltan kiertää Ukonmäenkatu, jonka varrella ovat muun muassa Haaparouskunkatu, Kangasrouskunkatu, Leppärouskunkatu, Voitatinkatu, Mustaherukankatu ja Mustarouskunkatu. Myllymäen koulun vieressä oleva kahdesta isosta kerrostalosta muodostuva alue on nimeltään Korvasienenkatu.
Lappeenranta
| --- | --- |
Kaupunginosat:  Ahvenlampi • Alakylä • Hakali • Harapainen • Hartikkala • Hiekkapelto • Hiessilta • Honkalahti • Hyrymäki • Ihalainen • Kanavansuu • Karhuvuori • Kariniemi • Kaukas • Keskus • Kesola • Kesämäki • Kimpinen • Kivisalmi • Korvenkeskus • Kourula • Kuusela • Kuusimäki • Kylpylä • Laihia • Lampikangas • Lapvesi • Lauritsala • Lavola • Leiri • Lentokenttä • Lepola • Linnoitus • Lintukangas • Mattila • Mustola • Myllymäki • Mälkiä • Mäntylä • Nuijamaa • Pajarila • Pallo–Tyysterniemi • Parkkarila • Peltola • Pulp • Putkinotko • Pöyhiänniemi • Rauha • Reijola • Ruoholampi • Rutola • Sammonlahti • Selkäharju • Skinnarila • Suolahti • Taikinamäki • Tirilä • Tykki–Kiviharju • Uus-Lavola • Vesivalo • Voisalmi • Ylämaa
Kyliä:  Hanhijärvi • Hiivaniemi • Kansola • Konnunsuo • Kontu • Leino • Louko • Moisio • Ravattila • Raippo • Ruokola • Rännikorpi • Simola • Sirkjärvi • Vainikkala
Muita alueita:  Huhtiniemi • Joutseno • Nuijamaa • Pikisaari • Ylämaa
Työturvallisuuskortti

Työturvallisuuskortti on Suomessa Työturvallisuuskeskus ry:n työturvallisuuskoulutuksen tavaramerkki. Se on myös todistus työturvallisuuskoulutuksen suorittamisesta.
Vuodesta 2003 toteutettu Työturvallisuuskortti-koulutus on kehitetty parantamaan niin kutsuttujen yhteisten työpaikkojen työturvallisuutta. Koulutusta ovat olleet kehittämässä muun muassa keskeiset työmarkkinajärjestöt, Suomen pelastusalan keskusjärjestö ja Työturvallisuuskeskus.
Historia > 2000–2019

Alihankinta ja aliurakointi alkoivat yleistyä Suomessa 2000-luvun alussa. Riittävän työturvallisuusosaamisen varmistaminen niin sanotuilla yhteisillä työpaikoilla huoletti yleisesti, kun niillä saattoi toimia samanaikaisesti useiden yritysten työntekijöitä.
Tapaturmavakuutuslaitosten liitto (TVL) ja keskeiset työmarkkinajärjestöt tekivät sopimuksen yhteisestä työturvallisuuskoulutuksesta. Koska Tulityökortti oli osoittautunut toimivaksi, kehitettiin sen pohjalta työturvallisuuskortti. Koulutuksen hallinnointia varten Tapaturmavakuutuslaitosten liittoon perustetiin  työturvallisuuskorttitoimikunta. Siinä oli edustettuna Työsuojelupäälliköt ry, työnantajajärjestöt, työntekijäjärjestöt, vakuutusala, Työturvallisuuskeskus ja Suomen pelastusalan keskusjärjestö SPEK. SPEK ylläpiti työturvallisuuskorttirekisteriä ja toimitti työturvallisuuskortit tentin suorittaneille.
Vuonna 2002 arvioitiin, että koulutettavia olisi noin 20 000 – 30 000. Kuultuaan koulutuksesta monet kunnossapito-, huolto-, kuljetus- ja rakennusalalla toimivat yritykset ilmoittivat alkavansa vaatia työturvallisuuskorttia alihankkijoidensa työntekijöiltä. Työturvallisuuskeskus aloitti valtakunnalliset työturvallisuuskoulutukset vuonna 2003. Koulutuksen tavoite oli poistaa päällekkäisyyksiä ja parantaa erityisesti alihankintatyötä tekevien perustietoja työturvallisuudesta. Kurssin kouluttajiksi koulutettiin työsuojelupäälliköitä, työsuojeluvaltuutettuja ja työsuojelukouluttajia.
Rakennusteollisuus RT ry vahvisti 2010-luvun alussa edellyttävänsä työntekijöiltä säännöllistä työturvallisuuskouluttautumista ja työturvallisuuskorttia, jolla asia osoitetaan.
Kahden vuoden pohjatyön jälkeen koulutusta uudistettiin. Koulutusmateriaalia oli saatavilla viidellä kielellä. Kortin tiedot saattoi ladata mobiilisovelluksella älypuhelimeen.
Historia > 2020–

Koronapandemian ensimmäisenä keväänä 2020 työturvallisuuskortteja myönnettiin noin puolet normaalia vähemmän. Kortin suorittamista verkkokurssina pilotoitiin. Koko vuonna kortteja suoritettiin 130 000, mikä vastasi noin 80 prosenttia normaalivuoden määrästä.
Vuoden 2021 alusta lähtien Työturvallisuukortin on voinut suorittaa lähi-, verkko- tai monimuotokoulutuksessa. Kevääseen 2021 mennessä kortin oli suorittanut 1,5 miljoonaa ihmistä, voimassa olevien korttien määrä oli noin 750 000. Koulutusta tarjosi noin 600 yritystä tai organisaatiota. Niillä oli yhteensä noin 2000 kurssinjohtajaa.
Tavoitteet

Työturvallisuuskortti on rekisteröity tavaramerkki, jonka käyttöoikeudet omistaa Työturvallisuuskeskus, joka myös valvoo ja auditoi koulutuksen laatua. Työturvallisuuskorttikoulutuksessa painotetaan yleisiä oppimistavoitteita käytettyjen materiaalien sijaan. Kurssin toteutuksesta vastaa turvallisuuskortin kouluttajakoulutuksen suorittanut kurssinjohtaja, joka voi räätälöidä koulutusta alaan ja yritykseen sopivaksi. Kortin suorittaneet tunnistavat oman työpaikkansa riskit ja hallitsevat perustiedot työpaikan työsuojelusta.
Työturvallisuuskortilla parannetaan tilaaja- ja toimittajayritysten yhteistyötä työpaikoilla ja tuetaan työnopastusta. Sen avulla työpaikkoja motivoidaan henkilöstön työturvallisuusosaamiseen panostamisessa, samalla kun työtapaturmien ja vaaratilanteiden määrää halutaan vähentää. Kurssilla saadaan tietoa myös eri toimijoiden rooleista ja vastuista työpaikalla sekä työpaikan haitallisista kuormitustekijöistä.
Kurssi kestää päivän ja se päättyy kirjalliseen kokeeseen. Työturvallisuuskortin saa työturvallisuuskorttikurssin suorittamisen jälkeen ja se on voimassa viisi vuotta. Kortin saaneilla on valmiudet omaksua työpaikka- ja tehtäväkohtaisen perehdyttäminen.
Toimialat

Koulutusta käytetään esimerkiksi rakennusalalla, teollisuudessa, kuljetus- ja logistiikka-alalla sekä palvelu- ja kunta-alalla. Työturvallisuuskoulutus haarautuu yli kymmeneen toimialakohtaiseen kokonaisuuteen sekä erikseen myönnetyihin yrityssisältöihin. Alakohtaisia materiaaleja on tehty esimerkiksi metsä-, kaivos-, kiinteistöpalvelu-, kumi- ja autonrengas- ja sotealalle, satamaoperointiin, metsäteollisuuteen, metallinjalostus- ja valimoteollisuuteen sekä kemikaaliturvallisuuteen.
Työturvallisuuskortin käyttöönotto

Työturvallisuuskortin käyttöönotto on työpaikoille vapaaehtoista, mutta monet yritykset vaativat alihankkijoiltaan työturvallisuuskorttia. Koulutuksen ensisijainen tarkoitus oli parantaa turvallisuutta yhteisillä työpaikkoilla, joissa työskenteli sekä alihankkijoita ja päämiehiä. Kortti ei korvaa uusien työntekijöiden työpaikkakohtaista perehdyttämistä.
Kritiikki

Työturvallisuuskeskus ry:n Työturvallisuuskortin markkina-asemaa on kritisoitu. Vuonna 2018 Suomen Yrittäjien kilpailuasioiden päällikön Satu Grekinin mukaan pienet yritykset haluaisivat löytää kustannustehokkaampia tapoja huolehtia työturvallisuuskoulutuksesta mutta alihankkijoina heidän on kuitenkin hankittava se koulutus, jota päätoteuttaja edellyttää. Syksyllä 2019 isoista yrityksistä Teollisuuden Voima hyväksyi myös muita työturvallisuuskoulutuksia, kun taas  esimerkiksi UPM edellytti työntekijöiltään Työturvallisuuskortti-koulutusta. Kilpailevaa koulutusta tarjonnut Trinno kritisoi asiaa ja pyysi Kilpailu- ja kuluttajavirastoa tutkimaan asiaa. Se kuitenkin lopetti tutkinnan.
Työturvallisuukortti pilotoi verkkokoulutusta vuonna 2020 ja otti sen vakituiseen käyttöön seuraavana vuonna.
Aiheesta muualla

Verkkosivusto
Hernán Díaz

Hernán Díaz 2022.
Hernán Díaz (s. 1973 Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalainen Pulitzer-palkittu kirjailija.
Kun Díaz oli pikkulapsi, perhe lähti sotilasvallankaappauksen jälkeen pakoon Argentiinasta ja sai turvapaikan Ruotsista. Juntan vallan päätyttyä perhe palasi Argentiinaan. Myöhemmin Díaz opiskeli Britanniassa ja sitten Yhdysvalloissa, jonne hän on asettunut asumaan.
Díaz kirjoittaa englanniksi. Hänen esikoisteoksensa In the Distance ilmestyi 2017. Se kertoo ruotsalaisesta siirtolaisesta Håkan Söderströmistä, joka saapuu Yhdysvaltoihin 1800-luvun puolivälissä etsimään veljeään. Toinen romaani Luotto (Trust, 2022) on saanut Pulitzerin palkinnon 2023, ja siitä on tekeillä televisiosarja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hernán Díaz Wikimedia Commonsissa
Heinolan uimahalli

| Heinolan uimahalli |
| --- | --- |
Osoite:  Urheilukatu 3
Sijainti:  Heinola
Rakennustyyppi:  uimahalli
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Heinolan uimahalli on Heinolassa osoitteessa Urheilukatu 3 sijaitseva uimahalli. Uimahallissa on kuusiratainen iso allas, lasten allas, terapia-allas ja poreallas. Lisäksi rakennuksesta löytyy tilaussauna, kabinetti, kahvio, kuntosali ja peilisali.
Heimo Huotari

Heimo Huotari (keskellä)
Heimo Jouko Johannes Huotari (4. lokakuuta 1913 Orimattila – 27. syyskuuta 1990 Porvoo) oli suomalainen päätoimittaja.
Heimo Huotarin vanhemmat olivat opettaja Hjalmar Aleksander Huotari ja Irene Maria Grönblom ja puoliso vuodesta 1939 terveyssisar Sylvia Maria Laurén. Huotari tuli Uusimaa-lehteen kirjeenvaihtajaksi 1930 ja aputoimittajaksi 1931. Opiskeltuaan puolitoista vuotta teologiaa vuodesta 1933 Huotari palasi lehden toimitussihteeriksi vuonna 1934. Lehden päätoimittajana hän työskenteli 1945–1978. Hänen päätoimittajakautensa aikana Uusimaa-lehden levikki nousi noin kolmesta tuhannesta lähes neljääntoista tuhanteen. Porvoon kaupunginvaltuuston jäsen Huotari oli kolmeen otteeseen neljällä eri vuosikymmenellä, 1940-luvulta 1970-luvulle. Valtuuston toisena varapuheenjohtajana hän toimi 12 vuotta.
Vanishing Point

| Vanishing Point |
| --- | --- |
 Laulaja Silvio Massaro Sydneyssä vuonna 2005
Tiedot
Toiminnassa:  1995–
Tyylilaji:  progressiivinen metalli Power Metal
Kotipaikka:   Melbourne, Australia
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Silvio Massaro, laulu   Tommy Vucur, kitara   Chris Porcianko, kitara   Adrian Alimic, basso   Christian Nativo, rummut  
Entiset jäsenet:  Joe Del Mastro   Steve Cox   Jack Lukic   Danny Olding   Pep Sammartino  
Levy-yhtiö:  Dockyard 1   Riot!  
Aiheesta muualla
vanishing-point.com.au
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vanishing Point on australialainen progressiivista metallia soittava yhtye. Yhtye on julkaissut neljä albumia.