stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Islamin tutkimus Neuvostoliitossa

"Bezboznik u stanka" eli "Jumalankieltäjä sorvin ääressä" -lehden kansi vuodelta 1929. Viisivuotissuunnitelmaa esittävä roomalainen numero V murskaa alleen juutalaisen, kristityn ja muslimin.
Islamin tutkimus Neuvostoliitossa sai 1920-luvulla paljon huomiota, koska neuvostovaltion rajojen sisälle jäi kymmeniä miljoonia muslimeja, joihin suhtautuminen oli määriteltävä. Kommunistisen puolueen kannanmuodostusta vaikeutti se, että marxilaisuuden perustajat Karl Marx ja Friedrich Engels olivat kirjoittaneet vain vähän islamista.
Marxilaiseen keskusteluun osallistuivat aluksi Pietarissa sijainneen Aasialaisen museon "porvarilliset" filologit, joiden työ  monien rajoitusten takia alkoi pian vaikeutua. Jo 1920-luvulla sen tilalle luotiin uusia akateemisia laitoksia. Niihin kuului Moskovan Itämaisen tutkimuksen instituutti, joka palveli lähinnä ulkopolitiikan tarpeita sekä Idän työtätekevien kommunistinen yliopisto, jossa koulutettiin puolueen ja hallinnon työntekijöitä sekä ulkomaisia kommunisteja. Keskusteluun osallistuivat myös marxismin historioitsijat, ateistista propagandaa tuottavat organisaatiot sekä muslimitaustaiset kommunistit, jotka työskentelivät puoluekoneistossa.
Koska oletettiin, että muslimiyhteisöt nojautuivat Koraanin opetuksiin, Koraanin tulkinta sai merkittävän sijan marxilaisessa keskustelussa. Osallistujilta puuttui kuitenkin orientalismin asiantuntemusta ja itämaisten kielten taitoa, minkä takia nojauduttiin eurooppalaiseen tutkimukseen. Sitä edustivat muun muassa Ignaz Goldziher, Theodor Nöldeke, Henri Lammens ja Leone Caetani. Porvarillisten idealististen tutkijoiden tulokset piti vain marxilaisittain kääntää päälaelleen, jotta päästäisiin materialistisiin ja vallankumouksellisiin tulkintoihin islamista.
Bolševikeilla ei aluksi ollut selvää kuvaa siitä, miten islam tulisi ymmärtää marxilaisen yhteiskuntateorian näkökulmasta. Marx, Engels tai Lenin eivät olleet kirjoittaneet juuri mitään islamista, joten islaminuskon sijoittaminen oikeaan paikkaan luokkataistelun kentälle vaati toistakymmentä vuotta. Useita vaihtoehtoja oli tarjolla. Jotkut katsoivat, että islam kumpusi Mekassa hallinneen kauppiasluokan tarpeista ja oli luonteeltaan kauppakapitalistista (M. Reisner, E. Beljajev, L. Klimovitš). Toisten mielestä islam heijasti Medinan maata viljelevän talonpoikaiston etuja (M. Tomara), kolmansien mielestä beduiinipaimentolaisten (V. Ditjakin, S. Asfendjarov). Neljännet löysivät islamista kommunistisia elementtejä, kuten tasa-arvoa ja heikoista huolehtimista (Z. ja D. Navširvanov), viidennet löysivät siitä varhaisen abbasidihallinnon feodaalisia intressejä.
1930-luvulla päädyttiin siihen, että islam oli feodaalista eli edusti kapitalista tuotantotapaa edeltävää riistoyhteiskuntaa. Tulkinta lopetti vapaan keskustelun ja samalla oikeutti islamiin kohdistuvat tukahduttamistoimet. Niiden uhreiksi joutuivat myös monet marxilaiset islamologit, jotka nopeuttivat kohtaloaan arvostelemalla kiivaasti toisiaan. Islamin tutkiminen tyrehtyi  80-luvulle asti. Vähäinen islamin tuntemus kostautui muun muassa Neuvostoliiton hyökkäyksessä Afganistaniin joulukuussa 1979.
Islam kommunistisena oppina

Turkkilaiset tataarit Z. ja D. Navširvanov julkaisivat vuonna 1923 artikkelin, jossa he toivat esiin kommunismin eri muotojen ilmentymiä islamin historiassa alkaen Muhammedin kumppaneista. He katsoivat, että etenkin suufilaisuudesta oli löydettävissä kommunistisia ajatuskulkuja. Ne ilmensivät paimentolaisväestöjen, maanviljelijöiden ja urbaanien käsityöläisten toiveita karistaa yltään feodalismin ies, jota abbasidit, seldzukit ja osmanit eri aikoina edustivat. Erilaiset historialliset kapinaliikkeet Lähi-idän islamilaisissa maissa olivat siten olleet islamilaisia vastauksia hallitsijoiden sortoon.
Islam ja kauppakapitalismi

Saksalaistaustainen lakitieteen professori ja bolševikkikomissaari Mihail Reisner (1868–1928) julkaisi vuonna 1926 kaksi tutkimusta, joissa esitti teorian, että islam oli Mekan arabikauppiaitten uskonto. Mekan kauppakaravaanien uhkana olivat kuitenkin ryöstelevät beduiinit. Islaminuskon avulla onnistuttiin luomaan kaikkia yhdistävä solidaarisuuden tunne, jolloin karavaanitkin jätettiin rauhaan. Asiasta hyötyivät eniten köyhimmät kauppiaat, joihin myös Muhammed kuului. Allah ihailun kohteena muistuttaa monopolikapitalistia siinä, että hänen toimilleen ei ole rajoja. Kuvaus Paratiisista taas heijastelee yläluokan elämäntyyliä.  Arabisti Jevgeni Beljajev (1995–1964) puolusti vuonna 1930 Ateist -lehden erikoisnumerossa samaten käsitystä islamin juurista kauppakapitalismissa. Hänen mielestään islam edusti alemman kauppaporvariston kapinaa rikkaita Mekan kauppiaita vastaan. Myös valloitussodat tähtäsivät kauppareittien turvaamiseen. Paimentolaiset olivat hänelle sivuosassa.
Friedrich Engels islamista

Marxilainen historioitsija V. Ditjakin analysoi vuonna 1927 Marxin ja Engelsin näkemyksiä islamista ja katsoi, että uskonnollisen muutoksen taustalla oli dialektinen ristiriita beduiinipaimentolaisten ja urbaaneiden kauppiaiden välillä. Kauppareitti Mekan kautta oli taantunut, koska etiopialaiset olivat hävittäneet Jemeniä. "Muhamettilainen vallankumous" oli beduiinihenkinen vastaus tapahtuneeseen ja merkitsi paluuta vanhaan ja terveeseen uskonnolliseen elämään. Ditjakin katsoi, että Muhammedin taistelu mekkalaisia vastaan oli väistyvän beduiinikulttuurin vallankumous kehittyvää kauppakapitalismia vastaan. Islam kuitenkin itse poisti klaaniyhteiskunnan rajoitukset ja kehittyi siten urbaanin elämän ideologiaksi, vaikka sen paimentolaisperinne estikin islamia leviämästä Eurooppaan. Ditjakin arvosteli Caetania siitä, että tämä väitti islamin kehittyneen vasta paimentolaisvalloitusten jälkeen, kun todellisuudessa valloitusten onnistuminen johtui islamista ja sen uskonnollisesta fanatismista.
Beduiiniteoria

Merkittävä poliittinen toimija ja professori Sandžar Asfendjarov (teloitettiin 1938) esitti vuonna 1928 oman teoriansa islamin noususta. Hän piti sitä paimentolaisten liikkeenä, joka johti noin miljoonan paimentolaisen ekspansioon Arabian niemimaalta. Sen syynä olivat paimentolaistalouden tarpeessa saada lisää laidunmaita, joista oli tullut pulaa. Paimentolaiset valtasivat keitaita ja kaupunkeja kuten Mekan ja Medinan, joissa asui paikalleen asettunutta väestöä. Jotkut heimot kuten quraiš vaihtoivat siksi elinkeinonsa kauppaan. Asfendjarov katsoi, että Orienttiin ei soveltunut marxilainen jako alkukantaiseen, feodaaliseen ja kapitalistiseen yhteiskuntaan, vaan kaikki kolme yhdistyivät heimoyhteiskunnassa, joka säilyi ainakin 1500-luvulle saakka. Islam herätti arabiheimoissa laajentumisen tarpeen, joka lopetti niiden eristyneisyyden Arabiassa. Caetania seuraten Asfendjarov katsoi, että islam kehittyi vasta abbasidien tullessa valtaan vuonna 750. Muhammed oli köyhien johtaja Mekassa: hänen ensimmäiset kannattajansa olivat köyhiä kaupunkilaisia.
Talonpoikateoria

Ekonomisti Mihail Tomara (1868–katosi 1936) esitti teorian, jonka mukaan Arabiassa vallitsi ristiriita paimentolaisten ja kasvavan maanviljelijäväestön välillä. Jälkimmäiset olivat luopuneet paimentolaisuudesta kuivuuden takia ja siirtyneet viljelemään maata keinokastelun avulla. Sen sijaan kauppa oli heikosti kehittynyttä. Islam syntyi Mekassa köyhien liikkeenä kauppakapitalisteja vastaan, hävisi kamppailun ja siirtyi maanviljelijöiden kansoittamaan Medinaan. Koraanin kielteinen asenne koron maksamiseen heijasti maanviljelijöiden asenteita kauppiasluokkaa kohtaan. Islamin ekspansio Arabiasta tapahtui kuitenkin paradoksaalisesti siten, että muslimimaanviljelijät pyrkivät karkottamaan mailtaan alueen paimentolaisväestöt. Vasta vuoden 750 jälkeen islamista tuli kauppakapitalistien ideologia.
Muhammed myyttinä: N. A. Morozov

Kirjassa Khristos (1930) N. A. Morozov kirjoitti, että keskiajalla islam oli vain areiolaisuuden muunnos ja sukua Bysantin ikonoklasmille. Koraanissa on merkkejä teoksen kirjoittamisesta vasta 1000-luvulla. Mikään uskonto ei voinut syntyä Arabian niemimaalla, koska se oli liian kaukana sivilisoituneesta maailmasta. Arabian islamiitit, joita keskiajalla kutsuttiin hagareeneiksi, ismaeliiteiksi ja saraseeneiksi, eivät erottuneet juutalaisista ennen kuin ristiretket saivat heidät omaksumaan erillisen identiteetin. Muhammedin ja hänen seuraajansa olivat myyttisiä henkilöitä ilman näyttöä historiallisuudesta.  Morozovin ajatukset jäivät huomiotta, mutta niihin tarttui Liutsian Klimovitš, jonka teoriat saivat suurempaa näkyvyyttä Neuvostoliitossa.
Muhammed myyttinä: Liutsian Klimovitš

Vaikutusvaltaisin neuvostoliittolainen islamintutkija oli Liutsian Klimovitš (1907–1989), joka seuraamalla valppaasti puolueen politiikkaa selviytyi hengissä ja tärkeissä asemissa Stalinin ajoista Gorbatšovin kaudelle saakka. Hänet tunnettiin häikäilemättömistä hyökkäyksistään muita orientalisteja vastaan. Vuonna 1927 vain 20-vuotiaana opiskelijana hän julkaisi ensimmäisen kirjoituksensa Ateist -lehdessä, jossa hän Reisnerin jalanjäljissä kuvasi islamin alkuvaiheita Mekan köyhien kauppiaiden protestina rikkaita vastaan. Liike muutti kuitenkin Medinassa luonnettaan, ja islamista tuli orjuuttamisen ja sorron väline. Teoria tarjosi näin perusteita islaminvastaiselle toiminnalle Neuvostoliitossa. Valmistuttuaan filologiksi vuonna 1929 Klimovitš palasi Kazaniin, liittyi Taistelevien Jumalankieltäjien Seuraan ja julkaisi kaksi kirjaa islamista.
Marraskuussa 1930 Klimovitš piti esitelmän, jossa hän totesi, ettei Muhammedista ole olemassa mitään aikalaislähteitä. Varhaisimmat ovat 700- ja 800-luvulla kirjoitetut elämäkerrat, mutta näillä muslimioppineilla ei itsellään ollut mitään varmaa tietoa Muhammedista. Niinpä elämäkerrat ja hadith -kirjallisuus ovat vain Koraanin pohjalta kirjoitettua kommentaaria. Koraanin kieli oli tällöin myös vaipunut niin käsittämättömäksi, että tarvittiin sen tulkitsemista. Muhammedia koskeva tieto ei siten ollut aitoa, ja oli todennäköistä ettei häntä koskaan ollut edes olemassa. Koraani ei ollut hänen tekemänsä, vaan sillä oli useita tuntemattomia kirjoittajia. Muhammed oli vain myytti, joka auttoi selittämään, miten islam oli syntynyt.
Esitelmä julkaistiin painettuna ja sen liitteenä julkaistiin myös oli auditoriossa käyty keskustelu. Jevgeni Beljajev oli torjunut esitetyt ajatukset ja katsoi, että Klimovitš Muhammedin lisäksi hautasi joukon lähteitä. Hän totesi sarkastisesti, että 23-vuotias toveri Klimovitš ei ollut kasvanut tieteellisenä työntekijänä ainoastaan päivä päivältä vaan myös tunti tunnilta. Talonpoikaisteorian esittäjä Mihail Tomara arvosteli Klimovitšia syyrialais-kristillisten lähteiden unohtamisesta. Joku huomautti, että Muhammedin olemattomuudesta olisi hyötyä myös Mooseksen ja Jeesuksen historiallisuuden kiistämisessä. Yksi keskustelija katsoi, että uskonnonvastainen taistelu ei voinut luopua Muhammedista, joka oli julma ja verinen mies. Historioitsija Ibragimov epäili, että Muhammedin historiallisuuden kiistämisestä olisi vain haittaa ateistiselle propagandalle, sillä väite ainoastaan suututtaisi muslimit.
Lopputulos

Islam tulkittiin lopulta feodalismia pönkittäväksi opiksi, ja tämän näkemyksen vahva esittäjä oli Kh. Naumovin dogmaattinen essee vuonna 1932, missä hän hyökkäsi muita keskustelijoita vastaan. Islamilaisia lähteitä ei tarvinnut enää tutkia, sillä asia oli muutenkin selvä jo marxilaisen historiankäsityksen pohjalta. Varhainen islam edusti ylempää kauppaporvaristoa, joiden salainen organisaatio oli kaiken takana. Naumovin teksti toi mieleen Stalinin aloittamat näytösoikeudenkäynnit, joissa vastaavasti löydettiin salaisia organisaatioita.
Myös Klimovitš havaitsi vuonna 1933, että hänen oli uusien tuulien puhaltaessa luovuttava ajatuksesta, että islam aluksi olisi ollut edistyksellinen liike. Hänkin nojautui nyt Ditjakinin kokoamiin Engels-sitaatteihin. Islam edusti feodaaliherrojen ideologiaa, joka puolusti sortoa ja epätasa-arvoa. Näissä merkeissä hän hyökkäsi Tomaraa ja kaikkia muitakin islamologeja vastaan. Tomaraa hän syytti Karl Kautskyn "sosiaali-fasistisen" teorian myötäilystä. Klimovitšin idea Muhammedin historiallisuuden kieltämisestä kuitenkin sopi feodalismiteoriaan, sillä se siirsi islamin syntymisen 600-luvulta abbasidien kauteen.
Islamin tutkiminen tyrehtyi Neuvostoliitossa 80-luvulle asti, koska dogmiksi muodostui se, että islam oli feodaalinen jäänne, joka lopulta katoaisi sosialismin rakennustyön myötä.
Puna-armeijalaisille tarkoitettu ateismin hakuteos.
Itä-Rehu

| Itä-Rehu |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Pieksämäki
Koordinaatit:  62°17′30″N, 26°50′34″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kyyveden alue (14.93)
Laskujoki:  suo-oja 
Järvinumero:  14.936.1.008
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  130,4 m  
Pituus:  310 m  
Leveys:  90 m  
Rantaviiva:  0,683 km  
Pinta-ala:  1,775 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiItä-Rehu 
Itä-Rehu  on Etelä-Savossa Pieksämäellä  Venetmäen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 310 metriä pitkä, 90 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,8 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Kyyveden alueella (14.93), jonka Niskakoskenjoen valuma-alueeseen (14.936) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 130,4 metriä mpy.
Italian Grand Prix 2010

|  Italian Grand Prix 2010  |
| --- | --- |
 14. osakilpailu 19 osakilpailusta kaudella 2010. 

Päivämäärä:  12. syyskuuta 2010
Sijainti:  Monza, Milano, Italia
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  5,793 km
Kilpailun pituus:  53 kierrosta, 306,720 km
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Fernando Alonso   (Ferrari)
Paaluaika:  1.21,962
Palkintokoroke
Voittaja:   Fernando Alonso   (Ferrari)
Toinen:   Jenson Button   (McLaren-Mercedes)
Kolmas:   Felipe Massa   (Ferrari)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Fernando Alonso   (Ferrari)
Kierrosaika:  1.24,465 (kierroksella 49)
Italian Grand Prix 2010 oli Formula 1 -kauden 2010 14. osakilpailu, joka kilpailtiin 12. syyskuuta Monzan moottoriradalla Milanossa, Italiassa.
Kilpailun voittoon ajoi paalupaikalta lähtenyt Fernando Alonso. Lähdössä Jenson Button nousi ohi, mutta varikkokäyntien jälkeen Alonso meni edelle ja ajoi loppuun asti ykkösenä. Kolmanneksi kisassa ajoi Felipe Massa. Sebastian Vettel nousi kuudennesta ruudusta neljänneksi tekemällä ainoan varikkostoppinsa aivan kisan lopussa. Nico Rosberg oli viides. Kilpailun aikana nähtiin vaaratilanne HRT:n osalta, kun Sakon Yamamoton auto päästettiin liian aikaisin liikkeelle varikkokäynnin aikana, jolloin tämä ajoi renkaanvaihtoa suorittaneen varikkotyöntekijän päältä.
Kilpailun tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Valmistaja | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 8 |  Fernando Alonso | Ferrari | 53 | 1.16.24,572 | 1 | 25 |
| 2 | 1 |  Jenson Button | McLaren–Mercedes | 53 | +2,938 | 2 | 18 |
| 3 | 7 |  Felipe Massa | Ferrari | 53 | +4,223 | 3 | 15 |
| 4 | 5 |  Sebastian Vettel | Red Bull–Renault | 53 | +28,196 | 6 | 12 |
| 5 | 4 |  Nico Rosberg | Mercedes | 53 | +29,942 | 7 | 10 |
| 6 | 6 |  Mark Webber | Red Bull–Renault | 53 | +31,276 | 4 | 8 |
| 7 | 10 |  Nico Hülkenberg | Williams–Cosworth | 53 | +32,812 | 8 | 6 |
| 8 | 11 |  Robert Kubica | Renault | 53 | +34,028 | 9 | 4 |
| 9 | 3 |  Michael Schumacher | Mercedes | 53 | +44,948 | 12 | 2 |
| 10 | 9 |  Rubens Barrichello | Williams–Cosworth | 53 | +1.04,213 | 10 | 1 |
| 11 | 16 |  Sébastien Buemi | Toro Rosso–Ferrari | 53 | +1.05,056 | 14 |  |
| 12 | 15 |  Vitantonio Liuzzi | Force India–Mercedes | 53 | +1.06,106 | 19 |  |
| 13 | 12 |  Vitali Petrov | Renault | 53 | +1.18,919 | 20 |  |
| 14 | 22 |  Pedro de la Rosa | BMW Sauber–Ferrari | 52 | +1 krs. | 16 |  |
| 15 | 17 |  Jaime Alguersuari | Toro Rosso–Ferrari | 52 | +1 krs. | 15 |  |
| 16 | 14 |  Adrian Sutil | Force India–Mercedes | 52 | +1 krs. | 11 |  |
| 17 | 24 |  Timo Glock | Virgin–Cosworth | 51 | +2 krs. | 24 |  |
| 18 | 19 |  Heikki Kovalainen | Lotus–Cosworth | 51 | +2 krs. | 18 |  |
| 19 | 20 |  Sakon Yamamoto | HRT–Cosworth | 51 | +2 krs. | 23 |  |
| 20 | 25 |  Lucas di Grassi | Virgin–Cosworth | 50 | Jousitus | 21 |  |
| Kesk. | 18 |  Jarno Trulli | Lotus–Cosworth | 46 | Vaihdelaatikko | 17 |  |
| Kesk. | 21 |  Bruno Senna | HRT–Cosworth | 11 | Hydrauliikka | 22 |  |
| Kesk. | 2 |  Lewis Hamilton | McLaren–Mercedes | 0 | Kolari | 5 |  |
| Kesk. | 23 |  Kamui Kobayashi | BMW Sauber–Ferrari | 0 | Vaihdelaatikko | 13 |  |
Lähde:
Isòvol

| Isòvol Isóbol |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Isòvolin sijainti.
 Isòvol
 Koordinaatit: 42°23′58″N, 1°50′21″E 
Valtio:  Espanja
Itsehallintoalue:  Katalonia
Maakunta:  Girona
Comarca:  Baixa Cerdanya
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Esteve Maurell i Meya
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  10.8 km²
Korkeus:  1 088 m
Väkiluku (2009):  289
 – Väestötiheys:  26.7 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  17539
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Isòvol (esp. Isóbol) on kunta Baixa Cerdanyan comarcassa, Gironan maakunnassa, Katalonian itsehallintoalueella, Espanjassa. Kunnan pinta-ala on 10,8 neliökilometriä ja asukkaita siellä on 289 (2009). Väestötiheys on 26,7 as./km².
Isòvolin naapurikunnat ovat Ger koillisessa, Das ja Prats i Sansor etelässä sekä Bellver de Cerdanya idässä.
Kunnasta on matkaa Puigcerdàan 13,1 kilometriä, La Seu d'Urgelliin 35,2 km, Andorran pääkaupunkiin Andorra la Vellaan 54,4 km, Gironaan 140,4 km ja Katalonian pääkaupunkiin Barcelonaan 141,9 km.
Església de Sant Miquel d'Isóvol -kirkko kunnassa.
Kunnan nähtävyyksiä ovat muun muassa romaanista tyyliä edustavat kirkot Església de Sant Pere d'Olopte, Església de Sant Miquel d'Isóvol ja Església de Santa Maria d'All.
Asutuskeskukset

Isòvolin asutuskeskukset ja niiden väkiluvut vuonna 2007:
| Nimi | Väkiluku |
| --- | --- |
All: 191
Isòvol: 34
Olopte: 53
Lähde:
Aiheesta muualla

Kunnan kotisivut (katalaaniksi)
Kunta Municatin sivuilla (katalaaniksi)
Kunta Idescatin sivuilla (katalaaniksi)
Baixa Cerdanyan kunnat
Alp
Bellver de Cerdanya
Bolvir
Das
Fontanals de Cerdanya
Ger
Guils de Cerdanya
Isòvol
Lles de Cerdanya
Llívia
Meranges
Montellà i Martinet
Prats i Sansor
Prullans
Puigcerdà
Riu de Cerdanya
Urús
Saunalampi (Mikkeli, Korpijärvi)

| Saunalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mikkeli
Koordinaatit:  61°47′25″N, 27°01′31″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Puulaveden alue (14.92)
Laskuoja:  oja Isoon Mustilampeen 
Järvinumero:  14.929.1.032
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  110,4 m  
Pituus:  690 m  
Leveys:  250 m  
Rantaviiva:  1,704 km  
Pinta-ala:  10,562 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSaunalampi 
Saunalampi  on Etelä-Savossa Mikkelissä  Korpijärven lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 690 metriä pitkä, 250 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 10,6 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Puulaveden alueella (14.92), jonka Korpijoen valuma-alueeseen (14.929) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 110,4 metriä mpy.
Schizophonic

| Schizophonic Geri Halliwell |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1998-1999
 Julkaistu: 1999
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 40.52
 Levy-yhtiö: EMI / Capitol
Geri Halliwelin muut julkaisut
|   | Schizophonic 1999 | Scream If You Wanna Go Faster 2001 |
Schizophonic on Geri Halliwellin debyyttialbumi. Se julkaistiin 7. kesäkuuta 1999.
Kappaleet

Look at Me – 4.31
Lift Me Up – 3.52
Walkaway – 5.03
Mi Chico Latino – 3.16
Goodnight Kiss – 4.20
Bag It Up – 3.46
Sometime – 4.01
Let Me Love You – 3.45
Someone's Watching Over Me – 4.15
You're in a Bubble – 3.27
Singlet

"Look At Me"
"Mi Chico Latino"
"Lift Me Up"
"Bag It Up"
James Kirchick

James Kirchick vuonna 2015.
James Kirchick (s. 1983) on yhdysvaltalainen toimittaja, ulkomaankirjeenvaihtaja ja kolumnisti. Hän opiskeli Yalen yliopistossa ja kirjoitti sinä aikana opiskelijalehti Yale Daily Newsiin. Hän toimii myös järjestössä Foundation for Defense of Democracies Washingtonissa ja sitä ennen hän kirjoitti radiokanavalle Radio Free Europe/Radio Liberty.
Kirchick The New Republicissa yli kolme vuotta alanaan kotimaan politiikka, tiedustelu ja Yhdysvaltojen ulkomaan politiikka. Hän kirjoittaa edelleen lehteen, mutta on kirjoittanut sen lisäksi muun muassa lehtiin The Weekly Standard, The American Interest, The Virginia Quarterly Review, The Columbia Journalism Review, Prospect, Commentary ja World Affairs Journal. Lisäksi hän kirjoittaa lehtiin The Washington Post, The Wall Street Journal, Los Angeles Times, ja Haaretz.
Kirchick on ollut toimittajana lehdissä The New York Sun, New York Daily News ja The Hill ja kolumnistina lehdissä New York Daily News ja Washington Examiner.
Kirchick on säännöllisesti kirja-arvostelijana ja katsausten kirjoittajana muun muassa lehdille Azure, Commentary, Claremont Review of Books, Policy Review ja World Affairs. Hän kirjoittaa myös Yhdysvaltojen suurimpaan homojulkaisuun Advocate.. Hän on saanut työstään palkinnot National Lesbian and Gay Journalists Association Excellence in Student Journalism Award ja the Journalist of the Year Award.
Ron Paul newsletters

Yhdysvalloissa synty kohu Kirchickin vuonna 2008 kirjoittamasta jutusta joka käsitteli tiedotteita, jotka oli julkaistu Texasin kongressiedustajan ja republikaanien presidenttiehdokkaan Ron Paulin nimissä. Jutun mukaan tiedotteissa oli rasistisia ja homoseksuaalisuuden vastaista aineistoa. Juttu nousi julkisuuteen 2012 presidentinvaalien yhteydessä. Televisioasema Fox19 väitti myöhemmin että Ron Paul ei ollut kirjoittanut niitä, vaikka ne oli julkaistu hänen nimissään, ja hän on ottanut niistä moraalisen vastuun. Tiedotteiden kirjoittajaksi Fox19 on maininnut joukon freelancetoimittajia. Raportin mukaan Kirchick ei ollut vastannut asiaa koskeviin tiedusteluihin. Huffington Postin Sam Stein mainitsi kuitenkin että eräässä vanhassa haastattelussa Ron Paulin myöntäneen kirjoittaneensa tuolloin osan tiedotteista.
Erik Wemple kirjoitti The Washington Postin artikkelin, jossa oli Kirchickin vastaus Fox19:lle, jossa Kirchick vihjaisi että Fox19:n artikkelin kirjoittaja Ben Swann oli väärässä nimetessään "Special Edition on Racial Terrorism" -jutun kirjoittajan. Kirchick linkitti artikkeliin uutiskirjeen kopion, jossa kirjoittajaksi oli merkitty Ron Paul.
Vastalause

Kirchick esitti vastalauseensa Venäjän homofobisena pitämälleen homolainsäädännölle verkon kautta järjestetyssä Russia Todayn paneelikeskustelussa 21. elokuuta 2013 sen jälkeen kun tietovuotaja Chelsea Manning oli saanut tuomionsa. Hänen vastalauseensa ehti kestää kaksi minuuttia, ennen kuin yhteys katkaistiin.
Palkinnot

2006 National Lesbian and Gay Journalists Association Excellence in Student Journalism
2007 National Lesbian and Gay Journalists Association Journalist of the Year
Aiheesta muualla

Neal Conan: Is Right-Wing Extremism On The Rise? NPR.
Videokeskustelu Kirchick ja Matthew Yglesias, Bloggingheads.tv
Videokeskustelu, Kirchick ja Jon Keller, Bloggingheads.tv
Kirchick's henkilökuva Independent Gay Forum
Kirchickin blogi, World Affairs
Jaalan kirjasto

| Jaalan kirjasto |
| --- | --- |

Sijainti:  Jaalan koulu, Jaalantie 36, 47710 Jaala (Kouvola)
Koordinaatit:  61.0524°N, 26.4706°E
Tyyppi:  Kouvolan kaupunginkirjaston lähikirjasto
Kotisivut
Jaalan kirjasto on Kouvolan Jaalan kaupunginosassa (Jaalan kirkonkylässä), Jaalan koululla toimiva lähikirjasto. Jaalan kirjasto kuuluu Kymenlaakson kirjastojen yhteiseen Kyyti-kirjastokimppaan.