stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Amerikanvieras
Amerikanvieras Suomessa

Suomessa amerikanvieras on harvinainen satunnaiskasvi, jota on tavattu eteläosassa ja Pohjanmaalla. Sen kasvupaikkoja ovat puutarhat ja kaatopaikat. Amerikanvieras loisii useimmin porkkanalla (Daucus carota).
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Amerikanvieras (Cuscuta campestris)
Kasviatlas: Amerikanvieras (Cuscuta campestris) Suomessa.
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Cuscuta campestris (field dodder) (englanniksi)
Meteosat 1

Meteosat-1:n pienoismalli
Meteosat 1 oli ensimmäinen eurooppalainen geosynkroninen sääsatelliitti.
Meteosat 1 laukaistiin kiertoradalle 23. marraskuuta 1977, lähes 10 vuotta ennen EUMETSATin (Euroopan sääsatelliittijärjestö) perustamista. Meteosat-järjestelmän yleistavoitteena oli – ja on edelleen – kustannustehokkaiden satelliittitietojen ja niihin liittyvien palvelujen jatkuva tarjoaminen EUMETSATin jäsenvaltioiden tarpeiden täyttämiseksi. Tiedot ja palvelut keskittyvät pääasiassa operatiivisen meteorologian tarpeisiin, ja niissä painotetaan erityisesti operatiivisen sääennusteen tukemista, mutta myös monien muiden tieteenalojen ja sovellusten tukemista. Meteosat 1 oli toiminnassa 24. marraskuuta 1979 asti.
Meteosat 1:n laukaisupaino oli 625 kg ja kuivapaino 282 kg. Meteosat-1:n kiertorata kulki 35 786 km:n korkeudella maanpinnasta.
Martina Hingis

| Martina Hingis |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. syyskuuta 1980 (ikä 44)
Kansalaisuus:   Sveitsi
Tennispelaaja
Pituus:  170 cm
Paino:  59 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  1994–2001, 2006, 2014–
Palkintorahat:  24 749 074 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  1 (31.3.1997)
Turnausvoittoja:  43
Voitot/tappiot:  548–135
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  voitto (1997, 1998 ja 1999)
Ranskan avoimet:  loppuottelu (1997 ja 1999)
Wimbledon:  voitto (1997)
Yhdysvaltain avoimet:  voitto (1997)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  1. (8.6.1998)
Turnausvoittoja:  55
Voitot/tappiot:  490–110
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  voitto (1997, 1998, 1999, 2002, 2016)
Ranskan avoimet:  voitto (1998, 2000)
Wimbledon:  voitto (1996, 1998, 2015)
Yhdysvaltain avoimet:  voitto (1998)
Aiheesta muualla
ITF
WTA
| Mitalit> Maa:   Sveitsi.Naisten tennis. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Naisten tennis. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Naisten tennis. Olympialaiset  | Maa:   Sveitsi> Naisten tennis. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Rio de Janeiro 2016 | Nelinpeli |  |
Martina Hingis (s. 30. syyskuuta 1980 Košice, Tšekkoslovakia) on sveitsiläinen tennispelaaja. Hän nousi tenniksen maailmanlistan ykkössijalle vuonna 1997. Hän on voittanut urallaan viisi Grand Slam -turnausta kaksinpelissä, kolmesti Australiassa sekä kertaalleen Wimbledonissa ja US Openissa. Hingis on myös voittanut 11 Grand Slam -nelinpelimestaruutta ja vuonna 1998 hän voitti kaikki neljä. Hänellä on useita "historian nuorin" -tyyppisiä ennätyksiä Grand Slameissä. Jatkuvat loukkaantumiset katkaisivat hänen uransa kuitenkin vain 22 vuoden iässä.
29. marraskuuta 2005 Hingis kuitenkin ilmoitti palaavansa WTA-kiertueelle oltuaan poissa lähes neljä vuotta. Hän palasi voitokkaasti ammattilaiskentille Gold Coastin turnauksessa Australiassa vuoden 2006 alussa. Hingis ilmoitti lopettavansa tennisuransa toistamiseen, kun hän jäi kiinni kokaiinin käytöstä positiivisen näytteen johdosta Wimbledonin turnauksessa syksyllä 2007. Hän sai tapauksesta kahden vuoden kilpailukiellon. Hän teki paluun jälleen vuonna 2013. Tällä kertaa hän kuitenkin keskittyy ainoastaan nelinpeliin.
Hingis on International Tennis Federationin maailmanmestari vuosilta 1997 ja 1999–2000.
Tennisura > Lapsuus ja uran alku

Hingisin äiti Melanie Molitorová on tšekkiläinen ja isä Károly Hingis unkarilainen – kummatkin tennispelaajia itsekin (Molitorová ylsi aikoinaan maansa kymmenen parhaan pelaajan joukkoon). He nimesivät tyttärensä Martinaksi (alun perin "Martina Hingisová Molitorová") legendaarisen Martina Navrátilován mukaan. Hingisin vanhemmat erosivat hänen ollessa lapsi. Tämän jälkeen hän muutti äitinsä kanssa joksikin aikaa Määriin ja sieltä Sveitsiin, josta tuli heidän kotinsa.
Martina aloitti tennispallojen lyömisen jo kahden vuoden iässä ja neljän vanhana hän pelasi ensimmäisessä turnauksessaan. Vuonna 1993 Hingisistä tuli kaikkien aikojen nuorin Grand Slamin juniorisarjan voittaja hänen valloittaessaan 12-vuotiaana junioreiden kaksinpelikruunun Roland Garrosissa. Seuraavana vuonna hän puolusti mestaruuttaan menestyksekkäästi ja voitti myös Wimbledonissa. Hingis oli jo tällöin maailman junioriykkönen.
Tennisura > WTA-kiertueelle

Hingiksen ura ammattilaisareenoilla alkoi kaksi viikkoa hänen 14-vuotissyntymäpäivänsä jälkeen, lokakuussa 1994. Muutaman kuukauden kuluttua tästä hänestä tuli kaikkien aikojen nuorin otteluvoittaja Grand Slamissä voittaessaan Jolene Watanaben ensimmäisellä kierroksella 6–0, 7–6(2). Lempinimekseen "Swiss Miss" saaneesta Hingisistä tuli kiertueella yleisön suosikki hänen miellyttävän pelityylinsä sekä pirteän ja iloisen luonteensa johdosta. FHM-lehti valitsi hänet kahdesti maailman 100 seksikkäimmän naisen listalleen. Pelikentällä nuorella Hingisillä ei ollut lyönneissään kilpasiskojensa voimaa, mutta helposti paikkasi tämän puutteen vahvuuksillaan, joita olivat muun muassa tarkat peruslyönnit, hyvä verkkopeli sekä fiksut lyöntivalinnat.
Tennisura > 1996

Vuonna 1996 Martina Hingiksestä tuli kaikkien aikojen nuorin Wimbledon-voittaja hänen voittaessa nelinpelimestaruuden Helena Sukován kanssa 15 vuoden ja 9 kuukauden ikäisenä. Hän otti samana vuonna Filderstadtissa, Saksassa myös uransa ensimmäisen kaksinpeliturnausvoiton ammattilaisena ja selvisi kauden päättäneessä WTA:n mestaruusturnauksessa finaaliin, jossa taipui maailman ykköselle Steffi Grafille viiden erän kamppailussa.
Tennisura > 1997

Tammikuussa 1997 Hingisistä tuli 1900-luvun nuorin Grand Slam -kaksinpelivoittaja. Hän voitti Australian avoimen mestaruusturnauksen 16 vuoden ja 3 kuukauden ikäisenä, kaataen loppuottelussa Mary Piercen 6–2, 6–2. Maaliskuussa hänestä tuli kaikkien aikojen nuorin maailman ykköseksi sijoitettu pelaaja. Heinäkuussa 1997 Hingiksestä tuli Lottie Dodin (1887) jälkeen nuorin Wimbledonin kaksinpelin voittaja. Sveitsiläinen voitti tuona vuonna myös Yhdysvaltain avoimet – finaalissa kaatui toinen tulevaisuuden tähtipelaaja, Venus Williams. Ainoa Grand Slam jota Hingis ei vuonna 1997 kyennyt valloittamaan, oli Roland Garros jonka loppuottelussa hän joutui taipumaan Kroatian Iva Majolille.
Tennisura > 1998

Seuraavana vuonna Hingis voitti kaikki neljä Grand Slam -nelinpelititteliä, parinaan Australiassa Mirjana Lucic ja muissa kolmessa Jana Novotná. Hänestä tuli historian kolmas samaan aikaan kaksin- ja nelinpelissä maailman ykköseksi rankattu naispelaaja. Hingis uusi mestaruutensa Australiassa lyömällä loppuottelussa Espanjan Conchita Martínezin kahdessa erässä. US Openin finaalissa hän kärsi tappion Lindsay Davenportille. Lokakuussa Davenport päätti Hingiksen 80 viikon putken maailman ykkösenä, mutta kauden päätösturnauksen finaalissa Hingis löi Davenportin.
Tennisura > 1999

Hingis aloitti kauden 1999 voittamalla Australian avoimet kolmannen kerran peräkkäin. Ranskan avoimissa hän ylsi loppuotteluun ja oli kolmen pisteen päässä otteluvoitosta Steffi Grafia vastaan, mutta taipui lopulta 6–4, 5–7, 2–6. Hingis pelasi itsensä myös US Openin finaaliin, jossa kuitenkin hävisi Serena Williamsille. Hingis voitti vuonna 1999 seitsemän turnausta ja nousi takaisin maailman ykköseksi. WTA:n mestaruusturnauksessa hän hävisi finaalin Davenportille 4–6, 2–6.
Tennisura > 2000–2002

Hingiksen kolmen mestaruuden putki katkesi Australiassa hänen kärsiessä tappion Davenportille 1–6, 5–7. Huolimatta siitä, ettei hän voittanut yhtään Grand Slamiä vuonna 2000, yhdeksän kaksinpeliturnausvoittoa (mm. WTA:n mestaruusturnaus) pitivät hänet rankinglistan ykkösenä.
Viidennessä peräkkäisessä Australian avointen finaalissaan Hingis hävisi Jennifer Capriatille 3–6, 4–6. Hingis päätti valmennussuhteensa äitinsä kanssa joksikin aikaa, mutta tuli toisiin aatoksiin ennen Ranskan avoimia. Lokakuussa hän meni leikkauttamaan oikean nilkkansa.
Vuoden 2002 alussa leikkauksesta toipunut Martina Hingis pelasi kuudennen kerran peräkkäin Australian avointen mestaruuskilpailujen loppuottelussa, vastustajanaan jälleen Capriati. Hingis hävisi finaalin vaikka voitti ensimmäisen erän, johti toista jo 4–0 ja sai muutaman ottelupallon. Toukokuussa 2002 hänen vasen nilkkansa oli leikkauksen tarpeessa. Operaation jälkeen Hingiksen ongelmat loukkaantumisten kanssa jatkuivat eikä hän kyennyt tavoittamaan entistä huippukuntoaan. Hänen lääkärinsä antoivat ymmärtää, että Hingis pystyisi pelaamaan ja jotkut epäilivät tappioiden johtuneen loukkaantumisten sijasta pikemminkin ns. voimatennistä pelaavien uusien nimien (Davenport, Williamsin sisarukset, Capriati) esiinmarssista.
Tennisura > Uran lopetus 22-vuotiaana (2002)

22 vuoden iässä vuonna 2002 Hingis ilmoitti vetäytyvänsä ammattilaistenniksestä. Syynä olivat pitkään jatkuneet nilkkavammat sekä osaksi tästä syystä laskenut itseluottamus. Hän oli voittanut urallaan ammattilaisena 40 kaksinpeli- ja 36 nelinpeliturnausta. Hän oli ollut maailman ykköspelaaja 209 viikkoa.
Tennisura > Paluu (2005)

Helmikuussa 2005 Hingis yritti paluuta Thaimaan Pattayassa käydyssä turnauksessa, mutta hävisi ensimmäisellä kierroksella Saksan Marlene Weingärtnerille. Tämän jälkeen hän ilmoitti, ettei enää suunnitellut uutta paluuta.
Heinäkuussa Hingis palasi uusin voimin, pelaten kaksin-, nelin- ja sekanelinpelejä World Team Tennis -sarjassa Yhdysvalloissa. 18 voitolla ja vain yhdellä tappiolla hän johdatti New York Sportimesin mestaruuteen ja tuli samalla nimetyksi MVP:ksi (Most Valuable Player – arvokkain pelaaja). Hän kukisti kesällä kaksi sadan parhaan joukkoon rankattua pelaajaa. Näiden lupaavien tulosten myötä ilmaan heitettiin uusia epäilyjä siitä, josko Hingis sittenkin suunnittelisi paluuta WTA-kiertueelle.
»Olin onneton loukkaantumisten katkaistua tennisurani aikaisessa vaiheessa. Olen nauttinut ajastani kentän ulkopuolella, se on antanut minulle mahdollisuuden nähdä elämää uudelta kantilta. Kaipaan kuitenkin tennistä ja huipputasolla kilpailemisen haasteita. Haluan kokeilla, pystynkö pysymään terveenä ja kilpailla tasaväkisesti tämän päivän huippuja vastaan.»
Vuoden 2006 alussa Hingis teki paluunsa WTA-kiertueelle Gold Coastin turnauksessa Australiassa. Ensimmäisellä kierroksella hän kukisti Venezuelan Maria Vento-Kabchin, toisella kierroksella Tšekin Klara Koukalovan ja kolmannella Espanjan Nuria Llagostera Vivesin – kaikki maailmanlistan 70 parhaan joukossa. Välierissä väsynyt Hingis taipui maailmanlistan 23:nnelle, Italian Flavia Pennetalle 6–1, 6–7(2), 2–6. Seuraavalla viikolla hän osallistui Sydneyn turnaukseen, jonka avauskierroksella entinen maailmanlistan ykkönen Justine Henin-Hardenne kukisti hänet 6–3, 6–3.
Vuoden 2006 Australian avoimien avauskierroksella Hingis pelasi hyvin ja kukisti 30:nneksi sijoitetun Vera Zvonarjovan näytöstyyliin 6–1, 6–2.
Tennisura > Kokaiini ja uran lopetus (2007)

Syksyllä 2007 Hingis kertoi, että häntä epäillään kokaiinin käytöstä. Hän oli antanut kokaiinia sisältäneen doping-näytteen Wimbledonin tennisturnauksessa. Samalla Hingis kertoi lopettavansa uransa vedoten myös ikäänsä ja terveysongelmiinsa. Hingis ilmoitti aluksi ettei jaksa taistella asiasta, mutta myöhemmin hän palkkasi urheiluoikeuteen erikoistuneen asianajajan Tony Morton-Hooperin avukseen valmistelemaan oikeusjuttua Kansainvälistä tennisliittoa ITF:ää vastaan. Kansainvälinen tennisliitto ITF kertoi, että Hingis menettää Wimbledonissa saavuttamansa pisteet ja runsaan 100 000 euron palkintorahat. Hän sai myös kahden vuoden kilpailukiellon.
Tennisura > Paluu jälleen (2013–)

Hingis palasi kentille jälleen heinäkuussa 2013, kun hän osallistui Daniela Hantuchován kanssa Kaliforniassa pelattavan WTA-turnauksen nelinpeliin. Heidän tavoitteenaan olivat elo-syyskuussa pelattavat Yhdysvaltain avoimet. Siellä he eivät kuitenkaan menestyneet, vaan hävisivät heti ensimmäisellä kierroksella ykkössijoitetulle parille. Maaliskuussa 2014 Hingis saavutti Sabine Lisickin kanssa turnausvoiton Miamin WTA-turnauksessa. Eastbournessa hän pääsi loppuotteluun Flavia Pennettan parina. Wimbledonissa Hingis pelasi Vera Zvonarjovan kanssa häviten avauskierroksella. Yhdysvaltain avoimissa Hingis ja Pennetta selvittivät tiensä loppuotteluun, jossa he kuitenkin hävisivät venäläisparille.
Grand Slamit > Voitot (5)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Turnaus | Vastustaja | Tulos |
| 1997 | Australian avoimet | Mary Pierce | 6–2, 6–2 |
| 1997 | Wimbledon | Jana Novotná | 2–6, 6–3, 6–3 |
| 1997 | Yhdysvaltain avoimet | Venus Williams | 6–0, 6–4 |
| 1998 | Australian avoimet | Conchita Martínez | 6–3, 6–3 |
| 1999 | Australian avoimet | Amélie Mauresmo | 6–2, 6–3 |
Grand Slamit > Loppuottelutappiot (7)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Turnaus | Vastustaja | Tulos |
| 1997 | Ranskan avoimet | Iva Majoli | 6–4, 6–2 |
| 1998 | Yhdysvaltain avoimet | Lindsay Davenport | 6–3, 7–5 |
| 1999 | Ranskan avoimet | Steffi Graf | 4–6, 7–5, 6–2 |
| 1999 | Yhdysvaltain avoimet | Serena Williams | 6–3, 7–6 |
| 2000 | Australian avoimet | Lindsay Davenport | 6–1, 7–5 |
| 2001 | Australian avoimet | Jennifer Capriati | 6–4, 6–3 |
| 2002 | Australian avoimet | Jennifer Capriati | 4–6, 7–6, 6–2 |
Grand Slamit > Menestys vuosittain

| Turnaus | 2002 | 2001 | 2000 | 1999 | 1998 | 1997 | 1996 | 1995 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Australian avoimet | loppuott. | loppuott. | loppuott. | W | W | W | puoliväl. | 2. kierr. |
| Ranskan avoimet | - | välierä | välierä | loppuott. | välierä | loppuott. | 3. kierr. | 3. kierr. |
| Wimbledon | - | 1. kierr. | puoliväl. | 1. kerr. | välierä | V | 4. kierr | 1. kierr. |
| Yhdysvaltain avoimet | 4. kierr. | välierä | välierä | loppuott. | loppuott. | V | välierä | 4. kierr. |
| Turnausvoitot | 2 | 3 | 9 | 7 | 5 | 12 | 2 | 0 |
| Voitot-tappiot | 34–10 | 60–15 | 77–10 | 71–13 | 67–13 | 75–5 | 51–16 | 22–13 |
| Vuoden loppuranking | 10 | 4 | 1 | 1 | 2 | 1 | 4 | 16 |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Martina Hingis WTA:n sivuilla (englanniksi)
Martina Hingis maaliskuussa 2006
Amériques

Amériques on Edgar Varèsen suurelle orkesterille säveltämä musiikkiteos. Se on alun perin vuosilta 1918–1921. Teoksesta on olemassa uudempi versio vuodelta 1927. Amériques on yksiosainen ja yli 20-minuuttinen. Teos oli ensimmäinen, jonka Varèse sävelsi Yhdysvaltoihin muutettuaan.
Amériquesin alkuperäisen version esitti ensimmäistä kertaa 9. huhtikuuta 1926 Leopold Stokowskin johtama Philadelphian orkesteri. Uusittu versio kantaesitettiin 30. toukokuuta 1929. Teoksen levytti ensimmäisenä Maurice Abravanelin johtama Utah'n sinfoniaorkesteri vuonna 1960.
Jukka Isopuro huomauttaa HKO:n konserttiarviossaan vuonna 2023, että sävellystä kuullaan kovin harvoin, ja syynä voi olla, että se vaatii patarumpujen lisäsi 13 lyömäsoittajaa ja muun orkesteri samassa suhteessa. Se on kuitenkin edelleen merkkiteos.
Käännös suomeksi
Américo Gallego

Gallego vuonna 1978
Américo Rubén ”El Tolo” Gallego (s. 25. huhtikuuta 1955) on argentiinalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän edusti pelaajaurallaan Newell’s Old Boysia sekä Club Atlético River Platea ja teki yhteensä 35 maalia pelaamissaan 442 ottelussa.
Gallego voitti maailmanmestaruuden vuonna 1978. Hän pelasi MM-lopputurnauksessa kaikissa Argentiinan seitsemässä ottelussa. Hän oli mukana myös vuoden 1982 MM-kisoissa. Hän pelasi kaikkiaan 73 maaottelua ja teki niissä kolme maalia vuosina 1975–1982. Pelaajauransa jälkeen Gallego on toiminut muun muassa argentiinalaisen Independienten päävalmentajana.
Along Came a Spider (albumi)

| Along Came a Spider Alice Cooper |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2007–2008
 Julkaistu:  28. heinäkuuta 2008    29. heinäkuuta 2008   29. heinäkuuta 2008
 Formaatti: CD, LP
 Tuottaja(t): Greg Hampton, Danny Saber & Alice Cooper
 Tyylilaji: shock rock, hard rock, heavy metal, garage rock
 Kesto: 44.17
 Levy-yhtiö:  Roadrunner Records    SPV
Muut kannet
 Vinyyliversion kansikuva.
Listasijoitukset
  31.  53.
Alice Cooperin muut julkaisut
| Live at Montreux 2006 | Along Came a Spider 2008 | Welcome 2 My Nightmare 2011 |
Along Came a Spider on Alice Cooperin vuonna 2008 julkaistu 25. studioalbumi. Albumi on konseptialbumi ja se kertoo sarjamurhaajasta nimeltä Spider, jonka tapana on kääriä tappamansa ihmiset silkkikankaaseen. Summittaisen tappamisen sijasta hän valitsee uhrinsa harkiten. Tavatessaan viimeisen uhrinsa hän kuitenkin rakastuu tähän eikä kykene viemään tapposuunnitelmiaan loppuun.
Albumin julkaisun johdosta Alice Cooper teki Euroopan-kiertueen kesällä 2008. Kiertueella Alice Cooperin taustayhtyeessä ovat kitaristit Keri Kelli ja Damon Johnson, basisti Chuck Garric ja Kiss-rumpali Eric Singer. Albumi julkaistiin myös kaksoisvinyylialbuminä.
Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 53. Suomessa se debytoi virallisen albumilistan sijalla 31.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Prologue / I Know Where You Live | Alice Cooper, Danny Saber, Greg Hampton | 4.21 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Vengeance Is Mine (feat. Slash)  | Cooper, Saber, Hampton | 4.26 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Wake the Dead (feat. Ozzy Osbourne)  | Cooper, Saber, Ozzy Osbourne | 3.53 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Catch Me If You Can | Cooper, Saber, Hampton | 3.15 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | (In Touch with) Your Feminine Side | Cooper, Chuck Garric, Keri Kelli, Damon Johnson | 3.16 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Wrapped in Silk | Cooper, Saber, Hampton | 4.17 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Killed By Love | Cooper, Garric, Kelli, James Bacchi | 3.34 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | I'm Hungry | Cooper, Saber, Hampton | 3.58 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | The One That Got Away | Cooper, Kelli, Jani Lane | 3.21 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Salvation | Cooper, Saber, Hampton, Bernard Fowler | 4.36 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | I Am the Spider / Epilogue | Cooper, Saber, Hampton | 5.21 |  |  |  |  |  |  |
| Vuoden 2010 uusintapainos / iTunes bonuskappaleet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Shadow of Yourself |  | 3.29 |  |  |  |  |  |  |
| 13. | I'll Still Be There |  | 3.50 |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Salvation (akustinen)  | Cooper, Saber, Hampton, Fowler | 4.46 |  |  |  |  |  |  |
Muusikot

Alice Cooper – laulu
Eric Singer – rummut (kappaleet 1–7, 9 ja 11)
David Prisbauer – rummut (kappaleet 8 ja 10)
Chuck Garric – basso (kappaleet 2, 5, 7 ja 9), taustalaulu (kappale 2)
Dany Saber – kitara, koskettimet (kappaleet 1, 3, 6, 7, 8, 10 ja 11), basso (kappaleet 1, 3, 4, 6, 8 ja 10)
Greg Hampton – kitara (kappaleet 2, 4, 6, 8, 11), basso (kappale 4), koskettimet (kappaleet 4, 9 ja 11), taustalaulu (kappaleet 1, 2, 3, 4, 6, 8 ja 11)
Keri Kelli – kitara (kappaleet 5, 7 ja 9)
Jason Hook – kitara (kappale 5)
Slash – soolokitara (kappale 2)
Whitey Kirst – soolokitara (kappale 8)
Steffen Presley – piano (kappale 6)
Ozzy Osbourne – huuliharppu (kappale 3)
Bernard Fowler – taustalaulu (kappaleet 1, 3 ja 4–11)
Calico Cooper – taustalaulu (kappale 5), puhe (kappale 9)
Arvostelut

Allmusic:
Rolling Stone:
Desibeli.net:
Imperiumi: 6½/10
Soundi:
Amduat

Amduat-papyrus joka on tehty kuningatar Tiyelle.
Amduat on egyptiläinen, Uuden valtakunnan aikainen hautajaisteksti, joka kirjaimellisesti käännettynä tarkoittaa 'sitä, mikä on manalassa'. Amduatin mukaan se, joka tietää tekstin kuvaamat salaisuudet, saavuttaa yhden sielun kuolemattomista osista, Akhin. Amduatia käytettiin ensimmäisen kerran Thutmosis I:n haudassa. Tämän jälkeen kirjoitus on löydetty useista Kuninkaiden laakson haudoista. Amduat oli alun perin tarkoitettu ainoastaan kuninkaallisten haudoissa käytettäväksi, mutta myös Thutmosis III:n aikaisista visiirien haudoista on löydetty osia Amduatista. Egyptin myöhäiskaudella Amduatia kirjoitettiin myös yksityisten henkilöiden sarkofageihin ja papyruksiin. Amduat lyhennettiin usein niin, että se kuvasi vain tapahtumien kolme viimeistä tuntia, joiden aikana auringonjumala Ra valmistautuu syntymään uudelleen. Tämä kuvaa egyptiläisten toivoa siitä, että vainaja näin pääsee osalliseksi Ran ikuista matkaa uudelleensyntymiseen.
Sisältö

Amduat kuvaa auringonjumala Ran yöllisen matkan maalla, alkaen lännestä ja päättyen Ran uudelleensyntymiseen idässä. Kuvaus jaetaan lähes kaikissa haudoissa kolmeen osaan. Keskimmäinen osa kuvaa Maan keskustan läpi virtaavaa jokea, jota voi verrata Niiliin. Tässä osassa Ran kuvataan matkaavan jumalallisella laivallaan joella. Kaksi muuta Amduatin osaa kuvaavat joen rantoja, joilla manalan asukkaat asuvat. Amduatissa on myös pidempi teksti selittämässä tapahtumia. Tämä teksti on jaettu kahteentoista osaan, joskin tuntien ja niiden kuvaavat tapahtumat liittyvät yhteen vain löyhästi.
1. tunti: Ra siirtyy läntiseen horisonttiin, jolloin päivä vaihtuu yöhön.

2. ja 3. tunti: Ra matkaa vetisen maailman, Wernesin, läpi.

4. tunti: Ra saapuu hautauksen jumala Sokarin hiekkamaailmaan, jossa hän etsii tiensä labyrinttimaisten polkujen poikki.

5. tunti: Ra saapuu manalan jumala Osiriksen haudalle.

6. tunti: Käärmejumala Mehenin muodostaman ringin sisällä Ran kuolematon sielun osa 
Ba yhdistyy tämän kehon kanssa. Vaihtoehtoisesti yhdistyvä sielun osa on Osiriksen Ba. 
Yö alkaa kääntyä päiväksi, minkä takia kuudes tunti on paitsi tärkein, myös vaarallisin.

7. tunti: Ra kohtaa vihollisen, käärmedemoni Apepin, jonka tämä lopulta voittaa.

8. tunti: Ra avaa haudan ovet.

9. tunti: Ra soutaa pois Sokarin hiekkasaarelta.

10. tunti: Ran uudelleensyntyminen jatkuu tämän sukeltaessa veteen.

11. tunti: Ran silmät ovat viimein täysin auki ja uudelleensyntyminen on ohi.

12. tunti: Ra nousee itäisestä horisontista uuden päivän aurinkona.
Aiheesta muualla

Amduat (englanniksi)
Amduat (englanniksi, PDF) (Arkistoitu – Internet Archive)
Mikko Markkula

| Mikko Markkula |
| --- | --- |
 Markkula palkintopallilla vuoden 2018 Portugalin rallissa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. tammikuuta 1981 (ikä 43)
WRC-ura
Kilpailuja:  119
Ensimmäinen kilpailu:  Suomen ralli 2001
Andreas Mikkelsen ja Mikko Markkula kauden 2013 Portugalin MM-rallissa.
Mikko Markkula (s. 3. tammikuuta 1981 Hämeenlinna) on suomalainen autourheilija. Rallin MM-sarjan kaudella 2014 hän toimi Volkswagen Motorsportilla ajavan norjalaisen Andreas Mikkelsenin kartanlukijana. Ensimmäistä kertaa Markkula toimi kartanlukijana vuonna 2001 Jarkko Miettiselle. Juho Hännisen kanssa Markkula voitti rallin EM-sarjan mestaruuden vuonna 2012, SWRC-sarjan maailmanmestaruuden vuonna 2011 ja IRC-sarjan maailmanmestaruuden vuonna 2010. Markkula on toiminut Juha Salon kartalukijana rallin SM-sarjassa ja toimii Teemu Sunisen kartanlukijana MM-sarjassa. Markkula on koulutukseltaan insinööri.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Profiili eWRC-sivustolla (englanniksi)
Mikko Mannila

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 2. maaliskuuta 1975 (ikä 49)
Syntymäpaikka: Pori, Suomi
Seura
Seura: FC Lahti
Tehtävä: päävalmentaja
Valmennusura
2004–2006: PoPa
2007–2010: FC Jazz
2011: NiceFutis
2014–2017: HJK U17
2018–2020: Klubi 04
2020–2021: RoPS
2022–: FC Lahti

Mikko Mannila (s. 2. maaliskuuta 1975) on suomalainen jalkapallovalmentaja, joka toimii Veikkausliigassa pelaavan FC Lahden päävalmentajana.