stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jan Ullrich
Saavutuksia

Maantiepyöräilyn MM-kilpailut – aika-ajo (1999, 2001)
Maantiepyöräilyn MM-kilpailut – amatöörien maantieajo (1993)
Olympialaiset 2000 – maantieajo (2000)
Saksan mestari – maantieajo (1997, 2001)
Saksan mestari – aika-ajo (1995)
Ranskan ympäriajo
voitto 1997
2. sija 1996, 1998, 2000, 2001, 2003
3. sija 2005
4. sija 2004
Paras nuori ajaja (1996, 1997, 1998)
Yhteensä 7 etappivoittoa
Espanjan ympäriajo (1999)
Etappivoitto Italian ympäriajossa (2006)
Sveitsin ympäriajo (2004, 2006)
Rund um Köln (2003)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset kotisivut
Miesten maantiepyöräilyn maantiejon olympiavoittajat
Jan Ullrich Jenassa
Jean-Paul Roux

Jean-Paul Roux (5. tammikuuta 1925 Pariisi, Ranska – 29. kesäkuuta 2009 Saint-Germain-en-Laye, Ranska) oli ranskalainen historioitsija. Hän tutki varsinkin idän kulttuureja, muiden muassa turkkilaisia ja mongoleja. Hän oli julkaisemassaan kirjallisuudessa perehtynyt myös uskontoihin liittyviin aiheisiin.
Jing (kiinalainen lääketiede)

Jing (精 pinyin: jīng; Wade-Giles: ching1) on kiinalainen käsite, joka on käännetty suomeksi sanalla "esenssi". Se on yksi perinteisen kiinalaisen lääkinnän kolmesta jalokivestä (三寶 sān bǎo), qi, jing ja shen.  Jing on elämänesanssi, joka on olemukseltaan nestemäistä energiaa.  Sitä on ajateltu olevan erityisen paljon siemennesteessä, munasoluissa ja syljessä. Jing on hidas, kostea elämän ylläpitäjä.  Se on yin verrattuna qin yangiin. Jingiä on kolmea tyyppiä: perittyä, omaksuttua ja munuaisjingiä.
Peritty jing

Peritty (先天 xiāntiān) jing syntyy, kun miehen ja naisen jingit ja shenit yhtyvät ja saavat alulle uuden ihmisen. Peritty jing ravitsee sikiötä raskauden aikana. Syntymän jälkeen se varastoituu munuaisiin, tarkemmin sanottuna munuaisten välissä sijaitsevaan mingmeniin eli elämän oveen.  Perityn jingin määrää ei voi lisätä.
Omaksuttu jing

Syntymän jälkeen elimistö alkaa valmistaa omaksuttua (後天 hòutiān) jingiä ravinnosta ja hengitetystä ilmasta.  Sitä tuottavat pääasiallisesti mahalaukku ja perna ja se varastoituu munuaisiin. Omaksuttu jing tukee perittyä jingiä.
Munuaisjing

Peritty ja omaksuttu jing varastoituvat munuaisiin muodostaen munuaisjingin, joka hallitsee ihmisen kasvua ja suvunjatkamista.  Se välittää ihmisen perimän sukupolvesta toiseen.
Jingin vaaliminen

Perittyä jingiä ei voi lisätä eikä muuttaa.  Sitä voi varjella noudattamalla kohtuullisia elintapoja sekä tekemällä hengitysharjoituksia ja harjoittamalla qigongin eri muotoja.
Omaksuttua jingiä pyritään lisäämään eri menetelmin, esimerkiksi tiettyjä ruokia syömällä ja määrättyjä qigong-harjoituksia, erityisesti taijiquania ja baguazhangia tekemällä.  Koska ruumiinnesteissä erittyy jingiä, sukupuoliyhdyntä on otollinen tapa hankkia sitä, minkä takia Kiinassa jo varhain kehittyi oppi jingin keräämisestä rakastelun avulla.
Joensuun Ortodoksinen Mieskuoro

Joensuun Ortodoksinen Mieskuoro on suomalainen kuoro, joka perustettiin vuonna 1961.  Pohjoismaissa ortodoksisia mieskuoroja on yhteensä vain kolme.
Kuoro on levyttänyt viisi vinyylilevyä ja kolme CD-levyä. Kuoron johtajana toimii Ella Kinnunen.
Diskografia

Ortodoksiaa laulaen I (LP, 1969)
Ortodoksiaa laulaen II (LP, 1971)
Ortodoksiaa laulaen III (LP, 1974)
Ortodoksisia kirkkolauluja (LP, 1983)
Sinua kiitämme, Herra (LP, 1983)
Autuas se mies ( CD 2002)
Vaeltajan lauluja I (CD 2008)
Suuren Perjantain Ehtoopalvelus (CD 2012).
Aiheesta muualla

Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Joensuun Ortodoksinen Mieskuoron esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Joensuun Kirkkokuoro

Joensuun kirkkokuoro on suomalainen kuoro, joka teki yhden pitkäsoiton Finlandia-levymerkille.
Diskografia

Joensuun kirkkokuoro (1969)
Aiheesta muualla

Joensuun Kirkkokuoron esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Jan Urban

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Jan Urban
Syntymäaika: 14. toukokuuta 1962 (ikä 62)
Syntymäpaikka: Jaworzno, Puola
Seura
Seura:  Górnik Zabrze
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1981–1985 1985–1989 1989–1994 1995 1995–1996 1996–1997 1998 |  Zagłębie Sosnowiec  KS Górnik Zabrze  CA Osasuna  Real Valladolid  CD Toledo  VfB Oldenburg  KS Górnik Zabrze | 113 (23) 124 (54) 168 (48) 21 (3) 33 (6) 19 (3) 11 (1) |
Maajoukkue
| 1985–1991 |  Puolan maajoukkue | 57 (7) |
Valmennusura
  2004–2005 2006–2007 2007–2010 2010 2011 2012–2013 2014–2015 2015–2016 2017–2018 2021–2022 2023–:  CA Osasuna juniorit  Polideportivo Ejido  CA Osasuna B Legia Varsova  Polonia Bytom  Zagłębie Lubin  Legia Varsova  CA Osasuna  KKS Lech Poznań  Śląsk Wrocław  Górnik Zabrze  Górnik Zabrze
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jan Urban (s. 14. toukokuuta 1962) on puolalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. Maaliskuusta 2023 lähtien hän on toiminut Górnik Zabrzen päävalmentajana.
Ura pelaajana

Urban varttui Jaworznossa kaivosmiehen kuusilapsisessa perheessä.  Hän aloitti pelaajauransa paikallisessa Viktoria Jaworznossa, josta siirtyi juniorivuosiensa jälkeen Zagłębie Sosnowieciin. Hän teki seurassa vahvan läpimurron pelaten neljän kauden aikana 113 ottelua ja iskemällä 23 maalia. Vuonna 1985 hän siirtyu KS Górnik Zabrzeen, jossa hän kuului seuran kultaiseen ryhmään voittaen kolme perättäistä Puolan liigan mestaruutta. Kaudella 1987/88 hän iski uransa yhden kauden maaliennätyksen, 17 maalia.
Vuonna 1989 Urban jätti Puolan kentät ja siirtyi espanjalaiseen CA Osasunaan. Hän nousi pamplonalaisseuran avainpelaajien joukkoon. Kaudella 1990/91 hän teki 13 maalia Osasunan paidassa ja auttoi joukkueen seurahistorian parhaimpaan saavutukseen, Primera Divisiónin neljänneksi. Joukkue selvisi Urbanin ja seuratovereiden esitysten myötä historiallisesti UEFA Cupiin.  Kauden 1993/94 päätteeksi Osasuna putosi Segunda Divisióniin. Urban jatkoi syyskauden Osasunassa, mutta siirtyi tammikuussa 1995 takaisin pääsarjaan Real Valladolidin joukkueeseen.  Hän edusti seuraa kevään ajan.
Urban pelasi Espanjassa vielä CD Toledossa ja Saksassa VfB Oldenburgissa, kunnes palasi vuonna 1998 kotimaahansa KS Górnik Zabrzeen. Hän lopetti uransa Górnikissa kauden 1997/98 jälkeen 36-vuotiaana.
Puolan maajoukkueessa Urban pelasi 57 maaottelua ja viimeisteli seitsemän maalia. Hän oli mukana MM-kisoissa 1986 ja pelasi kaikissa neljässä Puolan ottelussa.
Meriitit pelaajana

Puolan mestaruus (3): 1986, 1987, 1988
Puolan cup
Hopeaa: 1986
Puolan supercup: 1988
Ura valmentajana

Urban aloitti valmennusuransa Espanjassa, jonne hän muutti pelaajauransa jälkeen asumaan. Hän valmensi CA Osasunan junioreita, kunnes nousi kesällä 2004 Polideportivo Ejidon päävalmentajaksi. Hän valmensi seuraa kauden ajan ja luotsasi sen Segunda Divisiónissa sijalle 13. Vuosina 2005–2007 hän toimi Osasunan reservijoukkueen päävalmentajana Tercera Divisiónissa. Hän jätti seuran kesällä 2007 ja siirtyi Legia Varsovan päävalmentajaksi. Urban luotsasi Legia Varsovan Puolan cupin mestariksi keväällä 2008. Liigassa seura jäi hänen johdollaan hopealle sekä 2007/08 että 2008/09 kausilla. Hän sai potkut seurasta maaliskuun lopussa 2010.
Lokakuussa 2010 hän tuli Polonia Bytomin päävalmentaja ja joulukuussa 2010 hän erosi. Maaliskuussa 2011 hänestä tuli Zagłębie Lubinin päävalmentaja. Menestys seurassa jäi kuitenkin odotuksia heikommaksi ja Urban sai potkut lokakuussa 2011.
Toukokuun lopussa 2012 Urbanista tuli toistamiseen Legia Varsovan päävalmentaja.  Hän luotsasi seuran kaudella 2012/13 Puolan tuplamestariksi. Hänet valittiin vuonna 2013 Puolan vuoden valmentajaksi. Kausi 2013/14 alkoi puolustavalta mestarilta kuitenkin kangerrellen ja Urban sai potkut joulukuussa 2013.
Heinäkuussa 2014 Urban siirtyi Segunda Divisióniin pudonneen CA Osasunan päävalmentajaksi.  Heikkojen tulosten myötä Urban sai potkut jo helmikuussa 2015.
Lokakuussa 2015 hänestä tuli Lech Poznańin päävalmentaja. Urbanin johdolla Lech pelasi vahvan loppukauden ja nousi liigan jumbosijalta seitsemänneksi. Kausi 2016/17 alkoi kuitenkin edelliskauden tavoin alavireisesti ja seurajohto erotti Urbanin elokuun lopussa 2016, kun Lech oli liigassa sijalla 12.
Tammikuussa 2017 Urbanista tuli Śląsk Wrocławin päävalmentaja. Urbanin johdolla seura sijoittui kaudella 2016/17 sijalle 11. Kaudella 2017/18 Śląsk juuttui edelliskauden tavoin alempaan keskikastiin ja helmikuussa 2018 Urban sai potkut seurasta.
Kesäkuussa 2021 Urban palasi valmennustehtäviin Górnik Zabrzen päävalmentajana. Hän luotsasi seuran liigassa kahdeksanneksi kaudella 2021/22 ja jätti tehtävänsä kauden jälkeen. Urban palasi seuran päävalmentajaksi kuitenkin jo maaliskuussa 2023, kun hän korvasi heikkojen tulosten vuoksi potkut saaneen Bartosch Gaulin.
Meriitit valmentajana

Puolan mestaruus: 2013
Hopeaa (2): 2008, 2009
Puolan cup (2): 2008, 2013
Puolan supercup: 2008
Puolan vuoden valmentaja: 2013
Jan Urban (oik.) haastateltavana marraskuussa 2015.
John Knowles Paine

John Knowles Paine
John Knowles Paine (9. tammikuuta 1839 Portland, Maine – 25. huhtikuuta 1906 Cambridge, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen säveltäjä ja urkuri.
Paine aloitti musiikin opiskelun nuorena ensisijaisesti Saksasta Yhdysvaltoihin vuonna 1848 muuttaneen urkuri Hermann Kotzschmarin johdolla. Vuosina 1858–1861 Paine jatkoi opintojaan Berliinissä Carl August Hauptin ja Wilhelm Friedrich Wieprechtin johdolla. Portlandissa opiskelun jälkeen Paine lähti Berliiniin, jossa opiskeli vuosina 1858–1861. Vuonna 1861 hän aloitti Bostonissa urkuresitaali- ja luentosarjan. Hän myös toimi West Churchin urkurina ja kuoronjohtajana vuoteen 1864. Vuonna 1862 Paine liittyi Harvardin yliopiston henkilökuntaan laulunopettajana ja urkurina. Vuonna 1875 hän sai siellä nimityksen professoriksi ja perusti ensimmäisen musiikin laitoksen yhdysvaltalaisyliopistossa. Painen työstä musiikin laitoksella ottivat mallinsa monet muut yhdysvaltalaiset yliopistot.
Paine vaikutti myös säveltäjänä merkittävästi musiikin kehitykseen Yhdysvalloissa. Hänen työnsä ovat yleisesti ottaen vahvasti saksalaisvaikutteisia. Tuotantoon kuuluu esimerkiksi kaksi sinfoniaa, d-mollimessu ja St. Peter -oratorio. Paine saavutti eläessään laajaa suosiota, mutta jäi hyvin vähäiselle huomiolle 1900-luvulla modernismin nousun myötä. Sittemmin hänen merkityksensä yhdysvaltalaisen musiikin historiassa on saanut laajempaa tunnustusta uusien editioiden, kirjoitusten, levytysten ja esitysten myötä.
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
Joigny-sur-Meuse

| Joigny-sur-Meuse |
| --- | --- |
 Yleiskuva kunnasta
 vaakuna
 Joigny-sur-Meuse
 Koordinaatit: 49°50′18″N, 4°45′41″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Grand Est
Departementti:  Ardennes
Arrondissementti:  Charleville-Mézières
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  3,9 km²
Väkiluku (2019):  655 
 – Väestötiheys:  169 as./km²
Kunnan numero:  08237
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Joigny-sur-Meuse on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee Maas-joen varrella, noin 13 kilometriä Charleville-Mézièresin kaupungista pohjoiseen.
Sainte-Annen kirkko
Kunnan keskustassa on Sainte-Annen kirkko. Kirkon jälleenrakennustyöt aloitettiin vuonna 1850 vanhan kirkon paikalle. Rakentamisessa käytettiin seudun louhoksista saatuja kivilaatuja, kuten liuskekiveä. Vanha kirkko oli rakennettu asukkaiden kustannuksella vuonna 1626 Reimsin arkkipiispan Gabriel Giffordin suostumuksella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joigny-sur-Meuse Wikimedia Commonsissa
John O’Mahony

O’Mahony noin vuonna 1867.
John O’Mahony (12. tammikuuta 1815 (mahdollisesti) lähellä Mitchelstownia, Corkin kreivikunta, Irlanti – 6. helmikuuta 1877 New York, Yhdysvallat) oli amerikanirlantilainen vallankumouksellinen nationalisti, joka perusti vuonna 1858 feeniläisveljeskunnan (Fenian Brotherhood) eli Irlannin itsenäisyyttä tavoitelleen militantin feeniläisliikkeen amerikkalaisen haaran. Hän oli alkujaan Irlannin menneisyydestä kiinnostunut gaelilaisen perinteen tutkija.
O’Mahony opiskeli Dublinin Trinity Collegessa ja liittyi Nuori Irlanti -liikkeeseen. Osallistuttuaan vuoden 1848 epäonnistuneeseen kapinaan hän joutui pakenemaan Ranskaan. Siellä hän tutustui ensi kerran samasta syystä Irlannista paenneeseen aatetoveriinsa James Stephensiin. O’Mahony oli irlantilaisemigranttien keskuudessa jo tunnettu kumousjohtaja vuonna 1853, jolloin hän siirtyi Yhdysvaltoihin. Hän asettui New Yorkiin ja perusti sinne Emmet Monument Association (EMA) -nimisen salaseuran, josta tuli feeniläisveljeskunnan edeltäjä. Organisaation nimi (”Emmetin muistomerkkiyhdistys”) viittasi kapinajohtaja Robert Emmetin sanoihin, että hänelle ei saisi pystyttää muistomerkkejä ennen kuin Irlanti olisi vapaa. EMA:n tarkoitus oli koota ja kouluttaa Yhdysvalloissa sissiarmeija, joka voitaisiin lähettää vapauttamaan Irlantia brittien vallasta, mutta suunnitelmat eivät toteutuneet.
Vuonna 1857 O’Mahony ja Irlantiin palannut Stephens aloittivat kirjeenvaihdon varojen keräämisestä, aluksi vain muistomerkin pystyttämiseksi Philip Gray -nimisen edesmenneen kapinallisen muistoksi, mutta ajatukset siirtyivät pian salaisen vallankumousorganisaation perustamiseen. Stephens lupasi perustaa järjestön Irlantiin ja O’Mahony Yhdysvaltoihin. O’Mahony lupasi myös lainata Stephensille tarvittavat varat, jotta tämä saisi toiminnan käyntiin Irlannissa. O’Mahony antoi järjestölleen nimeksi feeniläisveljeskunta fianna-nimisen myyttisen irlantilaisen soturijoukon mukaan. Hän oli törmännyt nimeen kääntäessään vuonna 1857 englanniksi John Keatingin 1640-luvulla kirjoittamaa iirinkielistä Irlannin historiaa käsitellyttä käsikirjoitusta. Hän otti nimen käyttöön joskus vuoden 1859 keväällä. Stephensin organisaatio Irlannissa sai nimekseen Irlannin tasavaltalaisveljeskunta (Irish Republican Brotherhood).
Amerikan feeniläisten toiminta oli aluksi vaatimatonta, mutta vuoteen 1865 mennessä järjestö oli kasvanut niin suureksi ja varakkaaksi, että se saattoi toimittaa sekä raha- että aselähetyksiä Irlannin sisarorganisaatiolleen. O’Mahony tuki haluttomasti feeniläisveljeskunnan suunnitelmaa tehdä hyökkäyksiä Yhdysvaltain rajan yli brittiläiseen Kanadaan. Tarkoituksena oli vallata alueita Kanadasta pantiksi, jolla voitaisiin käydä brittien kanssa kauppaa Irlannin itsenäisyydestä. O’Mahonyn uskottavuus kärsi, kun hänen johtamansa hyökkäys Campobellon saarelle New Brunswickissa päättyi epäonnistumiseen, ja hän luopui feeniläisveljeskunnan johdosta. Hänet kuitenkin kutsuttiin vuonna 1872 takaisin sen johtoon.
O’Mahony kuoli vuonna 1877 köyhyydessä. Hänet haudattiin Irlannin Glasneviniin. Hautajaisiin osallistui yli 70 000 ihmistä.
Jerkcity

Jerkcityn strippi
Jerkcity on englanninkielinen päivittäinen verkkosarjakuva. Ensimmäinen osa ilmestyi 17. elokuuta 1998. Sarjakuvan luoja on Michael Lopp. Sarjasta on julkaistu albumi The Big Book of Jerkcity.
Jerkcityn tyylilaji on vaikeaselkoinen huumori. Toistuvia aiheita ovat päihteet, pornografia, siitin ja miesten homoseksuaalisuus, homofobia ja tietotekniikka harrasteena. Sarjan erikoisuus on fellaatiota kuvaavat onomatopoeettiset sanonnat kuten "HUALGHLAHGLUAHLUAHLUAG".
Jerkcityn hahmot

Jerkcityn pääosissa ovat neljä hahmoa:
Deuce, olento polynesialaisessa naamarissa
Pants, monisilmäinen ylipainoinen sammakkomainen olento ruohohameessa
Rands, pitkä harmaa humanoidi. Repliikit kirjoittaa Michael Lopp
Spigot, beatnik. Repliikit kirjoittaa Tristan A. Farnon
Jerkcityn laatiminen

Jerkcityn vuorosanat on koottu tuhansien koomisten chatistä kerättyjen otteiden kokoelmasta. Kuvitukset on tehty Microsoft Comic Chat -ohjelmalla syöttämällä repliikit IRC-boteilla.
The Big Book of Jerkcity

Jerkcitystä on julkaistu albumi The Big Book of Jerkcity. Albumissa on 128 sivua. Sitä otettiin yksi 200 kappaleen painos, joka julkaistiin 20. huhtikuuta 2003.
Harrison Page: The Big Book of Jerkcity.  Baby Milk Factory, 2003.  ISBN 0-9663311-8-4. .
Aiheesta muualla

Jerkcity
The Big Book of Jerkcity. Kannessa Jerkcityn hahmot, vasemmalta Deuce, Pants, Rands ja Spigot
John P. Wheeler III

John "Jack" Parsons Wheeler III (14. joulukuuta, 1944 – joulukuu 2010) oli yhdysvaltalainen Vietnamin veteraanien muistosäätiön johtaja ja kyber-sodankäynnin asiantuntija amerikkalaisessa Mitre Corporationissa. Hän toimi neuvonantajana Ronald Reaganin, George H. W. Bushin ja George W. Bushin hallinnoissa.
Wheeler murhattiin joulukuun lopulla vuonna 2010 ja hänen ruumiinsa löytyi delawarelaiselta kaatopaikalta 31. joulukuuta 2010. Hänet nähtiin viimeisen kerran elossa 30. joulukuuta Hotel du Pontin lähistöllä Wilmingtonin kaupungissa noin 3,5 kilometrin päässä ruumiin löytöpaikalta. Sekavanoloinen Wheeler oli kertonut paikalliselle parkkipaikan työntekijälle tulleensa ryöstetyksi ja että hänen salkkunsa oli viety. Poliisi ei ole tiedottanut salkusta eikä sen sisällöstä julkisuuteen.
John O’Shea

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: John Francis O’Shea
Syntymäaika: 30. huhtikuuta 1981 (ikä 43)
Syntymäpaikka:  Waterford, Irlanti
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 190 senttimetriä
Junioriseurat
:  Waterford Bohemians
:  Manchester United
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1999–2011 |  Manchester United | 256 | (10) |
| 2000 | →  Bournemouth | 10 | (1) |
| 2001 | →  Royal Antwerp | 14 | (0) |
| 2011–2018 |  Sunderland | 43 | (0) |
| 2018–2019 |  Reading |  |  |
Maajoukkue
| 2000–2002 |  Irlanti U21 | 13 | (1) |
| 2001–2018 |  Irlanti | 118 | (3) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 20. joulukuuta 2012.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 19. toukokuuta 2019.
John Francis O’Shea (s. 30. huhtikuuta 1981 Waterford, Irlanti) on irlantilainen jalkapalloilija, joka edusti Englannin Valioliigassa pitkään Manchester Unitedia ja Sunderlandia. Viimeisen kautensa 2018–2019 hän pelasi Readingissä. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Manchester Unitedin nuorisoakatemiasta valmistunut O’Shea pelasi ensi kerran ykkösjoukkueessa vuonna 1999 Villa Parkilla Aston Villaa vastaan. Pelattuaan muutaman vuoden lainalla Bournemouthissa ja R. Antwerp FC:ssä, O’Shea palasi takaisin Manchester Unitediin kaudeksi 2002–2003. Vakiokokoonpanossa ollut irlantilainen pelasi menestyksekkään kauden joukkueessa ja kokeili kauden aikana monia pelipaikkoja.
Irlannin maajoukkueessa O’Shea teki debyyttinsä 15. elokuuta 2001 ottelussa Kroatiaa vastaan tullessaan kentälle 84. peliminuutilla. Hän pelasi kaikkiaan 118 maaottelua, joista viimeisen kesäkuussa 2018. Hän teki kolme maaottelumaalia ja pelasi vuosien 2012 ja 2016 EM-kilpailuissa.
John Cromwell

Elwood Dager John Cromwell (23. joulukuuta 1887 – 26. syyskuuta 1979) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja näyttelijä. Hän voitti teatterityöstään Tony-palkinnon vuonna 1952.
Myös tuotteliaana ohjaajana tunnetuksi tullut Cromwell toimi Screen Directors Guildin puheenjohtajana vuosina 1944–1946. Hän oli naimisissa neljästi. Näyttelijä James Cromwell on hänen poikansa.
Cromwell kuoli 91-vuotiaana Santa Barbarassa, Kaliforniassa. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Aiheesta muualla

John Cromwell Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
John Horton Conway

John Horton Conway kesäkuussa 2005
John Horton Conway (26. joulukuuta 1937 – 11. huhtikuuta 2020) oli englantilainen matemaatikko. Hän kuoli huhtikuussa 2020 covid-19-tautiin. Suurelle yleisölle hän oli tunnetuin Game of Life -pelin keksijänä.
Johan Wegelius nuorempi

Johan (Johannes) Wegelius nuorempi (14. toukokuuta 1693 Tukholma – 13. toukokuuta 1764 Oulu) oli suomalainen varhaisherännäisyyttä edustanut kirkkoherra.
Wegeliuksen vanhemmat olivat Tyrvään kirkkoherra Johan Wegelius vanhempi ja Kristina Lauraeus. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1709 ja opiskeli Turun akatemiassa sekä Uppsalan yliopistossa. Wegelius vihittiin papiksi Härnösandin hiippakunnassa 1721.
Wegelius oli Enontekiön kappalaisena vuodesta 1721 mutta sai eron sairauden takia 1724. Hän oli sitten isänsä kuoltua armovuodensaarnaajana Tyrväällä 1725 ja toimi Tornion pedagogion rehtorina vuodesta 1726. Oulun kirkkoherrana Wegelius oli vuodesta 1756 alkaen. Hän sai rovastin arvon 1758.
Wegelius oli isänsä tavoin varhaisherännäisyyden johtomiehiä. Hän sai vaikutteita pietisteiltä ja herrnhutilaisilta, mutta oli näitä maltillisempi. Hän julkaisi kaksiosaisen postillan Pyhä evankeliumillinen valkeus (1747–1749).
Johan Wegelius oli naimisissa vuodesta 1722 Margareta Törnerin kanssa tämän kolmannessa avioliitossa.
Teoksia

Se pyhä ewangeliumillinen walkeus : taiwallisesa opisa ja pyhäsä elämäsä ulosotettu sijtä Pyhästä Raamatusta ja eteen asetettu nijden jocawuotisten p. ewangeliumein jälken, jotca sunnuntai- ja juhla-päiwinä nijsä christillisisä seuracunnisa tawallisesti selitetän. Se edellinen osa. Stockholmisa, prändätty Lars Salviuxelda, wuonna 1747, 2. painos Turussa 1836
Sen pyhän ewangeliumillisen walkeuden : taiwallisesa opisa ja pyhäsä elämäsä. Jälkimmäinen osa. Stockholmisa, prändätty Lars Salviuxelda, wuonna 1749, 2. painos Turussa 1838
Yxi tarpellinen coetus ja tutkistelemus rippi-wäen canssa, jongun awaramman selityxen canssa, nijden meidän catechismuxesam edestulewaisten kysymysten ja wastausten päälle. Sille yxikertaiselle cansalle tarpellisexi ja hyödyllisexi walmistuxexi ja ylöswalistuxexi, nijden corkiain autuden-wälicappalden sekä oikiasta tarcoituxesta ja käsityxestä, että myös nijden oikiasta käyttämisestä sielun totisexi yhdistyxexi Jumalan canssa, ja nijn ijancaickisexi autudexi cunnian waldacunnasa. Turusa, prändätty Johan Christoph. Frenckellildä, wuonna 1762, myöhemmät painokset Tukholmassa 1765 ja 1777, Turussa 1830
Pyhä evankeliumillinen valkeus taivaallisesa opisa ja pyhäsä elämäsä eteen asetettu joka-vuotisten p. evankeliumein jälkeen : 1-2 osa. 3. painos Lundberg ja Edlund, Vaasa 1848
Yksi tarpeellinen koetus ja tutkistelemus rippi-väen kanssa : jonkun avaramman selityksen kanssa niiden meidän katechismuksessamme edestulevaisten kysymysten ja vastausten päälle. Karsten ja Wilén, Kuopio 1849, Dahlberg, Pori 1884
Postilla eli pyhä evankelinen valkeus taivaallisessa opissa ja pyhässä elämässä, otettu pyhästä raamatusta ja esitetty niitten jokavuotisten p. evankeliumin mukaan, jotka sunnuntai- ja juhlapäivinä kristillisissä seurakunnissa tavallisesti selitetään. Edellinen osa. 4. painos Rauman kirjapaino-osakeyhtiö, Rauma 1895
Postilla eli pyhä evankelinen valkeus taivaallisessa opissa ja pyhässä elämässä, otettu pyhästä Raamatusta ja esitetty niiden jokavuotisten p. evankeliumien mukaan, jotka sunnuntai- ja juhlapäivinä kristillisissä seurakunnissa tavallisesti selitetään. Jälkimmäinen osa. 4. painos Rauman kirjapaino-osakeyhtiö, Rauma 1895
Kirjallisuutta suomeksi

Luojola, Yrjö: ”Juhana Wegelius nuorempi eri ikäkausien kuvaajana” teoksessa Kristus ja ihminen: Esseitä kirjallisuuttemme eri aloilta. WSOY, Porvoo-Helsinki 1967.
Martti Ruuth, Juhana Wegelius (Kansallinen elämäkerrasto V, Porvoo 1934)
Erkki Kansanaho: Wegeliuksen postillan lähteet ja teologia (Suomalaisen Teologisen Kirjallisuusseuran julkaisuja LIII, Helsinki 1950)
V. Tarkiainen: Huomioita Juhana Wegeliuksen postillasta, 1939
Aiheesta muualla

Johan Wegelius nuoremman elämäkerta Kansallisbiografiassa
José Manuel Garcia Cordeiro

José Manuel Garcia Cordeiro (s. 29. toukokuuta 1967 Seles, Angola) on portugalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 16. kesäkuuta 1991 ja nimitettiin Bragança-Mirandan hiippakunnan johtoon 18. heinäkuuta 2011. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi José da Cruz Policarpo, jota avustivat António Montes Moreira ja António José Rafael.