stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lovely Rita

| ”Lovely Rita” The Beatles |
| --- | --- | --- |

Kappaleen tiedot
 Albumilta: Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band
 Julkaistu: 1. kesäkuuta 1967
 Tyylilaji: psykedeelinen pop, pop
 Kesto: 02.42
 Levy-yhtiö: Parlophone, EMI, Capitol
Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Bandin muut kappaleet
| ”When I’m Sixty-Four” 9. | ”Lovely Rita” 10. | ”Good Morning Good Morning” 11. |
”Lovely Rita” on brittiläisen rock-yhtyeen The Beatlesin kappale vuodelta 1967 ja albumilta Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band. Kappaleen tekijätietoihin on merkitty kappaleen tekijöiksi John Lennon – Paul McCartney, mutta kappale on pääasiassa McCartneyn tekemä. Se edustaa yksinkertaisempaa linjaa Beatlesin kokeilevalla ja moniulotteisella, hyvin taiteellisella edellämainitulla albumilla. Vaikka John Lennon vihasi kappaletta eikä pitänyt sitä Beatles-tyylisenä kappaleena, antoi hän silti kappaleen äänityksissä parhaansa ja osallistui vahvasti kappaleen taustalauluun, tehdäkseen kappaleesta ja sitä myötä koko kunnianhimoisesta albumista yhä paremman.[lähde? ] McCartney sai inspiraation kappaleeseen brittiläisestä naispuolisesta pysäköinninvalvojasta, joka antoi McCartneylle pysäköintisakot.
Lähde

Steve Turner - Inside The Beatles - tarinat laulujen takaa
Litra

Litra (tunnus l tai L) on SI-järjestelmän lisäyksikkö tilavuudelle. Kuution mallisen kappaleen, jonka koko on 10 cm · 10 cm · 10 cm eli kuutiodesimetri, tilavuus on litra. Tuhat litraa on kuutiometri.
Litran tunnus on joko l tai L. Tästä päätti 16. yleinen paino- ja mittakonferenssi v. 1979. Tämä on poikkeus siihen sääntöön, että vain erisnimiin perustuvien yksiköiden tunnukset alkavat versaalilla (isolla kirjaimella)

. Päätöksen syynä oli kirjaimen l ja numeron 1 sekaantumismahdollisuus. Käytäntö eri maissa on vaihteleva. Usein yksikön tunnus ilman etuliitteitä kirjoitetaan L, mutta kertoimen sisältävät yksiköt, joissa sekaantumisen vaara on pienempi, kirjoitetaan esim. cl, ml, µl. Annetun lukuarvon jälkeen ennen yksikön tunnusta on kirjoitettava välilyönti.
SI-kertoimet

Litrasta voidaan SI-järjestelmän kertoimilla muodostaa suurempia tai pienempiä yksiköitä
Hehtolitra (tunnus hl) on sata litraa eli sata kuutiodesimetriä
Desilitra (tunnus dl) on litran kymmenesosa eli sata kuutiosenttimetriä.
Senttilitra (tunnus cl) on litran sadasosa eli kymmenen kuutiosenttimetriä.
Millilitra (tunnus ml) on litran tuhannesosa eli kuutiosenttimetri.
Historia

Litra otettiin käyttöön Ranskassa 1790-luvulla osana metrijärjestelmää. Alkujaan oli tarkoitus määritellä myös kilogramma sen suuruiseksi, että yksi kuutiodesimetri eli litra vettä olisi massaltaan tarkalleen kilogramman suuruinen.  Kilogrammalle valmistettiin kuitenkin oma mallikappaleensa, ja myöhemmin entistä tarkemmiksi tulleet mittaukset osoittivat, että se on hieman suurempi kuin vesikuutiodesimetrin massa.
Kun Sèvresissä vuonna 1901 pidettiin kolmas yleinen paino- ja mittakonferenssi (CGPM), tämä ero oli jo tunnettu. Konferenssissa päätettiin, että litra oli yhtä kuin tilavuus, joka on 1 kg:lla vettä normaalissa ilmanpaineessa siinä lämpötilassa (3,98 °C), jossa sen tiheys on suurimmillaan. Tästä päätöksestä seurasi, että yksi litra oli 1,000 028 dm3.
Vuonna 1964 12. yleisessä paino- ja mitta­konferenssissa päätettiin litran osalta palata alkuperäiseen määritelmään. Litra on nyt kuutiodesimetrin erityisnimi, toisin sanoen se on tarkalleen 1 dm3.  Samalla annettiin kuitenkin suositus, jonka mukaan litran käyttöä olisi syytä välttää sellaisissa mittauksissa, joissa edellytetään niin suurta tarkkuutta, että näiden määritelmien välisellä erolla on merkitystä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Litra Wikimedia Commonsissa
Lotta Kaihua

| Lotta Kaihua> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Lotta Emilia Kaihua
Syntynyt: 12. heinäkuuta 1982 (ikä 42) Kemi
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2003–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Svensk Filmdatabas
Lotta Emilia Kaihua (s. 12. heinäkuuta 1982 Kemi) on suomalainen näyttelijä. Kaihua tunnetaan erityisesti rooleistaan Q-teatterissa, jonka lisäksi hän on esiintynyt elo­kuvissa ja televisio­sarjoissa.
Ura

Kaihua näytteli pienestä pitäen muun muassa Joensuun lapsiteatterissa, nuorisoteatterissa ja ylioppilasteatterissa. Hän pääsi jo abivuonna Teatterikorkeakouluun.
Kaihua valmistui Teatteri­korkea­koulusta vuonna 2005 teatteritaiteen maisteriksi. Valmistuttuaan hän työskenteli Oulun kaupunginteatterissa 2005–2007,  vieraili Q-teatterissa parin vuoden välein 2003–2012 ja on näytellyt Q-teatterin ensemblessa vuodesta 2012, jolloin ryhmä perustettiin.
Lotta Kaihua on kertonut vierastavansa julkisuuteen liittyvää pinnallisuutta.
Lotta Kaihuan puoliso on ohjaaja, teatterinjohtaja Jussi Sorjanen.
Litovel

| Litovel |
| --- | --- |
 Přemysl Otakar –aukio ja kaupungintalo
 lippu:  vaakuna
 Litovel
 Koordinaatit: 49°42′4″N, 17°4′34″E 
Valtio:  Tšekki
Lääni:  Olomouc
Piirikunta:  Olomouc
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  46,4 km²
Korkeus:  233 m
Väkiluku (2020)  (arvio):  9 738
 – Väestötiheys:  209,9 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 www.litovel.eu 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Litovel (saks. Littau) on kaupunki Olomoucin läänissä Tšekissä. Kaupunki sijaitsee Hanán alueen luoteisosassa Moravajoen laaksossa noin 20 kilometrin päässä Olomoucin kaupungista. Kaupunkia halkoo kuusi Moravajoen haaraa, josta kaupunki on saanut lempinimen Hanán Venetsia.
Vuoden 2020 arvion mukaan kaupungissa asui 9 738 asukasta.
Nähtävyyksiä

Kaupungin keskustassa on Přemysl Otakar –aukio. Aukion laidalla on kaupungintalo torneineen. Se on toiminut paikallisena hallintorakennuksena, kartanona ja 1500-luvulta lähtien kaupungintalona. Rakennusta on uudistettu useasti. Kaupungintalon torni on 72 metriä korkea. Aukiolla on Václav Renderin tekemä muistomerkki kaupunkia vaivanneiden ruttoepidemioiden muistoksi. Ne vaivasivat kaupunkia kahdesti 1500-luvulla ja vielä kerran 1700-luvulla. Litovelissa on myös Ruotsalaisten muistomerkki, kun Ruotsin armeija valtasi kaupungin Kolmikymmenvuotisessa sodassa 1600-luvulla.
Moravajoen ylittävä Pyhän Johanneksen silta on Määrin vanhin kivisilta ja Tšekin kolmanneksi vanhin. Se on 5-aukkoinen holvisilta, jonka keskellä on Jan Sturmerin tekemä  Johannes Nepomukilaisen patsas.
Yksi Litovellin kauneimmista rakennuksista on vuonna 1901 rakennettu uusrenessanssityylinen Jan Opletalin kymnaasi. Rakennuksen julkisivun mosaiikit kertovat kaupungin historiasta. Rakennuksen edessä on Tšekkoslovakian ensimmäisen presidentin Tomáš Masarykin patsas. Rakennuksen edessä on myös koulusta valmistuneen Jan Opletalin patsas. Hän kuoli mielenosoituksessa vastustaessaan Saksan miehitystä Prahassa lokakuussa 1939.
Talous

Litovelissa on runsaasti elintarviketeollisuutta, kuten panimo-, sokeri-, mallas-, pasta- ja juustotuotantoa sekä säilyketeollisuutta. Litovelissa on pantu olutta vuodesta 1291 lähtien, jolloin kuningas Venceslaus II antoi kaupungille oikeuden myllyyn. Kaupungissa on myös puunjalostusta ja koneenrakennusteollisuutta.
Ruttoepidemian muistomerkki
Ruotsalaisten muistomerkki
Pyhän Johanneksen silta
Jan Opletalin kymnaasi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Litovel Wikimedia Commonsissa
Olomoucin piirikunnan ,  ja kunnat
Babice | Bělkovice-Lašťany | Bílá Lhota | Bílsko | Blatec | Bohuňovice | Bouzov | Bukovany | Bystročice | Bystrovany | Červenka | Daskabát | Dlouhá Loučka | Dolany | Doloplazy | Domašov nad Bystřicí | Domašov u Šternberka | Drahanovice | Dub nad Moravou | Dubčany | Grygov | Haňovice | Hlásnice | Hlubočky | Hlušovice | Hněvotín | Hnojice | Horka nad Moravou | Horní Loděnice | Hraničné Petrovice | Huzová | Charváty | Cholina | Jívová | Komárov | Kozlov | Kožušany-Tážaly | Krčmaň | Křelov-Břuchotín | Liboš | Lipina | Lipinka | Litovel | Loučany | Loučka | Luběnice | Luká | Lutín | Lužice | Majetín | Medlov | Měrotín | Město Libavá | Mladeč | Mladějovice | Moravský Beroun | Mrsklesy | Mutkov | Náklo | Náměšť na Hané | Norberčany | Nová Hradečná | Olbramice | Olomouc | Paseka | Pňovice | Přáslavice | Příkazy | Řídeč | Samotišky | Senice na Hané | Senička | Skrbeň | Slatinice | Slavětín | Strukov | Střeň | Suchonice | Svésedlice | Štarnov | Štěpánov | Šternberk | Šumvald | Těšetice | Tovéř | Troubelice | Tršice | Újezd | Uničov | Ústín | Velká Bystřice | Velký Týnec | Velký Újezd | Věrovany | Vilémov | Želechovice | Žerotín | Libavá (sotilasalue)
Leo Harjulehto

Leo Arnold Harjulehto (aik. Höglund; 23. heinäkuuta 1901 Pietari – 9. helmikuuta 1954 Lahti) oli suomalainen Viipurissa asunut kauppamatkustaja ja taidemaalari. Harjulehto maalasi 1930-luvulla useita suurikokoisia ja monivuotisiin arkisto- ja museotutkimuksiin perustuneita maalauksia Suomessa ja lähialueilla käydyistä taisteluista (Narvan taistelu 1700, Lappeenrannan taistelu 1741, Viipurin linnan piiritys 1710, Karstulan taistelu 1808, Lapuan taistelu 1808).
Harjulehdon puoliso oli Aino (o.s. Rokka).
Maalauksia

Rauhanneuvottelut Viipurin linnassa.  1944
Leo Haltsonen

Leo Pekka Haltsonen (s. 24. marraskuuta 1948 Ilmajoki) on kunnallismies, joka toimi pitkään  Someron kaupunginjohtajana.
Leo Haltsonen syntyi peltiseppä Antti Haltsosen ja emäntä Katri Jaakkimaisen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1972 on Ulla Snickars. Haltsonen valmistui filosofian maisteriksi 1974 ja toimi Juhana Herttuan koulussa lehtorina 1975–1986, Turun palveluksessa suunnittelijana 1986–1991 ja Sammatin kunnanjohtajana 1991–1996. Someron kaupunginjohtajaksi hän tuli 1996. Haltsonen jäi tästä tehtävästä eläkkeelle 2013, hänen seuraajakseen valittiin Sami Suikkanen.
Aiheesta muualla

Kaupunginjohtajan outo luottamuspula. Turun Sanomat 21.5.2012 (Web Archive).
Loving vastaan Virginia

Loving vastaan Virginia (engl. Loving v. Virginia) oli Yhdysvaltain korkeimman oikeuden vuonna 1967 antama yksimielinen päätös, jonka mukaan Virginian osavaltion rotujen välisen avioliiton kieltävä laki (Racial Integrity Act of 1924) oli perustuslain vastainen. Loving vastaan Virginia kumosi aiemman korkeimman oikeuden ennakkopäätöksen Pace vastaan Alabama vuodelta 1883. Päätöksestä huolimatta useissa osavaltioissa oli voimassa vielä pitkään vastaavia lakeja, vaikkakaan niitä ei tuomion jälkeen enää noudatettu. Alabama kumosi vuonna 2000 rotujen välisen avioliiton kieltävän lain viimeisenä osavaltiona.
Taustaa

Kantajista Mildred Loving (1939–2008) oli taustaltaan afroamerikkalainen ja Rappahannock-intiaani, kun taas Richard Perry Loving (1933-1975) oli valkoinen. Lovingit olivat avioituneet Washingtonssa kesäkuussa 1958 ja palanneet kotiin Virginiaan. Virginian osavaltiolaki kielsi avioliitot valkoisten ja ei-valkoisten välillä sekä rotujen välisen avioliiton osavaltion ulkopuolella solmineiden virginialaisten palaamisen Virginiaan. Poliisit tunkeutuivat pariskunnan kotiin ja löysivät heidät nukkumasta. Seinälle ripustetusta avioliittotodistuksesta tuli keskeinen todistuskappale.
Teosta oli määrätty vähintään vuoden ja enintään viiden vuoden vankeusrangaistus. Virginian osavaltion tuomioistuin tuomitsi Lovingit vuonna 1959 vuodeksi vankeuteen, mutta tuomion täytäntöönpanoa lykättiin kahdellakymmenelläviidellä vuodella sillä ehdolla, että pari muuttaa Virginiasta. Lovingit muuttivat pääkaupunkiin Washingtoniin, mutta haluttuaan palata Virginiaan nostivat vuonna 1963 osavaltiota vastaan kanteen, joka päätyi Yhdysvaltain korkeimpaan oikeuteen.
Korkein oikeus päätti 12. kesäkuuta 1967 yksimielisesti, että Virginian osavaltion laki on tältä osin Yhdysvaltain perustuslain neljännentoista lisäyksen vastainen. Päätöksessä todettiin muun muassa että "avioliitto on yksi ihmisen perustavista kansalaisoikeuksista, välttämätön koko olemassaolollemme ja selviytymisellemme".
Tapauksesta kertova Jeff Nicholsin elokuva Loving sai ensi-iltansa vuonna 2016.
Leijonan kita

| Leijonan kita |
| --- | --- |
Kestoaika:  60 minuuttia
Pääosissa:  Anna Sorainen Eero Lehti Kaija Ward Toivo Sukari Kyösti Kakkonen Lisa Sounio
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  MTV3
Esitetty:  27. syyskuuta 2007 – 29. marraskuuta 2007
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  10
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  FremantleMedia Finland
Aiheesta muualla
IMDb 
Leijonan kita oli viihdeohjelma, jossa hakijat esittelivät liikeideansa tai keksintönsä pääomasijoittajaraadille. Ohjelman viisi "leijonaa" eli sijoittajaa arvioivat kunkin liikeidean tai keksinnön. Mikäli leijonat näkevät ideassa potentiaalia, he ryhtyvät neuvottelemaan prosenttiosuudesta, jonka halusivat esittelijän yrityksestä pyydettyä summaa vastaan. Sopimus syntyi, mikäli vähintään yksi leijona sijoitti keksijän hyväksymän sijoitussumman.
Leijonan kidassa ei tehty todellisuudessa sitovia sijoituspäätöksiä vaan aiesopimuksia, joilla ei ollut minkäänlaista juridista sitovuutta.
Suomalainen Leijonan kita oli MTV3:n sarja. Englanninkielinen Dragons' Den on 2waytrafficin viihdeohjelma. Alkujaan Leijonan kita -ohjelmaformaatti on japanilainen, ja siitä on tehty jo lukuisia kansallisia versioita muun muassa Yhdysvalloissa, Alankomaissa, Isossa-Britanniassa, Venäjällä, Romaniassa, Australiassa, Uudessa-Seelannissa ja Kanadassa.
Anna Sorainen toimi ohjelman juontajana. Sijoittajina toimivat Eero Lehti, Kaija Ward, Toivo Sukari, Kyösti Kakkonen ja Lisa Sounio. Ohjelmaa mainostettiin yritysmaailman Idolsina. Suomessa sarjan esittäminen alkoi 27. syyskuuta 2007.
Leijonan kita sai osakseen myös kritiikkiä tavasta jolla leijonat monesti pyrkivät saamaan hyvin suuren osuuden yrityksen omistuksesta sijoituksiaan vastaan tavatessaan esittelijän, jonka neuvottelutaidot olivat huonot.
Samaan formaattiin pohjautuva sarja Leijonan luola alkoi 13. helmikuuta 2013 Nelosella.
Yleiskatsaus 1. kaudesta

Leijonan kita -ohjelmassa solmittiin kaikkiaan 15 aiesopimusta kymmenen jakson aikana. Toivo Sukari oli mukana kaikkiaan 10 sopimuksessa. Neuvottelut uusien liikekumppaneiden kesken jatkuivat ohjelman kuvausten jälkeen. Osan liikeideoista kehittelytyö päätettiin lopettaa jo varhaisessa vaiheessa tai laitettiin jäihin. Leijonan kidassa sijoitettiin liikeideoihin rahaa yhteensä 1 822 000 euroa.
Aiheesta muualla

Leijonan Kita -ohjelman kotisivut.
Antti Mikkonen: Raha juuttui leijonien kitaan  12.12.2007. Talouselämä. Arkistoitu 31.10.2013. Viitattu 1.11.2012.
Link: The Faces of Evil

| Link: The Faces of Evil |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Animation Magic
Julkaisija:  Philips Media
Jakelija:  Nintendo
Pelisarja:  The Legend of Zelda
Julkaistu:   10. lokakuuta 1993
Lajityyppi:  toimintaseikkailu
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  Philips CD-i
Jakelumuoto:  1 CD-ROM
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Link: The Faces of Evil on Animation Magicin CD-i:lle kehittämä videopeli, joka julkaistiin  yhdessä Zelda: The Wand of Gamelonin kanssa. Peli liittyy teemaltaan Nintendon The Legend of Zelda -pelisarjaan, mutta huonon laatunsa ja Nintendosta riippumatta tapahtuneen kehitystyön takia sitä ei tavallisesti lueta "virallisten" Zelda-pelien joukkoon.
Tästä ja Wand of Gamelonista on tullut Internet-ilmiöitä lähinnä animaatioiden takia.
Tarina

Link, Hyrulen sankari, viettää tylsiä päiviä rauhalliseksi muuttuneessa valtakunnassa. Ganon juonii ilkeitä suunnitelmia Koridain saarella ja kaappaa Prinsessa Zeldan. Lentävällä matolla liikkuva taikuri Gwonam noutaa Linkin apuun ja seikkailu alkaa. 
Lopulta Link onnistuu vangitsemaan Ganonin Koridain kirjaan ja pelastaa Zeldan. Koridain saari palaa ennalleen Linkin ja Zeldan lentäessä takaisin Hyruleen. Loppuvideossa Link anelee suudelmaa Zeldalta, vastaavaa flirttailua ei esiinny Nintendon Zelda-peleissä. Niin ikään viralliseen kaanoniin kuulumattomissa Zelda animaatiosarjoissa ja sarjakuvissa kylläkin.
Pelin kulku

Peli etenee sivusta kuvatuissa ruuduissa The Adventure of Linkin tapaan. Tarinaa kerrotaan piirretyn animaation avulla, jolla Philips tahtoi esitellä CD-ROMin mahdollisuuksia uudessa konsolissaan. Ohjaustuntuma Linkiin jäi kuitenkin yleisen mielipiteen mukaan kehnommaksi kuin Nintendon Zelda-peleissä. Kritiikkiä aiheutti myös heikko, yhdellä Koridain kirjan osumalla voitettava Ganon, sekä huonolaatuinen ääninäyttely ja animaatio.
Aiheesta muualla

Link: The Faces of Evil MobyGamesissa (englanniksi)
Pelin esittely Hyrule Times -sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
The Legend of Zelda -pelisarja
| --- | --- |
Pääsarjan pelit::   The Legend of Zelda  The Adventure of Link  A Link to the Past  Link’s Awakening  Ocarina of Time  Majora’s Mask  Oracle of Ages  Oracle of Seasons  Four Swords  The Wind Waker  Four Swords Adventures  The Minish Cap  Twilight Princess  Phantom Hourglass  Spirit Tracks  Skyward Sword  A Link Between Worlds  Tri Force Heroes  Breath of the Wild  Tears of the Kingdom 
Spinoff-pelit::   Zelda LCD -pelit  Freshly-Picked Tingle’s Rosy Rupeeland  Link's Crossbow Training  Ripening Tingle’s Balloon Trip of Love  Hyrule Warriors 
Uudelleenjulkaisut::   BS Zelda  BS Zelda: Kodai no Sekiban  A Link to the Past/Four Swords  Ocarina of Time Master Quest  Ocarina of Time 3D  The Wind Waker HD  Majora's Mask 3D  Twilight Princess HD 
CD-i-pelit::   Link: The Faces of Evil  Zelda: The Wand of Gamelon  Zelda’s Adventure 
Kokoelmat::   Collector’s Edition 
Julkaisemattomat::   The Triforce Trilogy  Mystical Seed of Courage 
Universumi::   Hahmot Link  Prinsessa Zelda  Ganon  Midna  Tingle  Hyrule
Leo Halla

Leo Halla (2. joulukuuta 1909 Pielisjärvi – 19. maaliskuuta 1986) oli suomalainen päätoimittaja.
Halla oli Hämeenlinnassa ilmestyvän Hämeen Sanomat-lehden päätoimittajana 1951–1974. Hänen päätoimittajakaudellaan lehti alkoi ilmestyi seitsemän kertaa viikossa ja siitä tuli eteläisen Hämeen johtava sanomalehti. Halla oli Hämeenlinnan kaupunginvaltuuston jäsenenä 1961–1964 ja hän toimi Hämeenlinnan kulttuurilautakunnan puheenjohtajana.
Leo Halla on haudattu Ahveniston hautausmaalle Hämeenlinnaan.
Teoksia

Hämeen Sanomat 1879-1978. Hämeen Sanomat, Hämeenlinna 1978
Kokoomuksen Etelä-Hämeen piiri 1920-1980 : Etelä-Hämeen kansallisliiton syntyvaiheet 1918-1920. Etelä-Hämeen kansallisliitto 1920-1967. Etelä-Hämeen kokoomus 1968-1980 ; kirj. Jaakko Korjus, Leo Halla. Etelä-Hämeen kokoomus, Hämeenlinna 1980
Leo Hakanen

| Leo Hakanen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Leo Hermanni Hakanen
Syntynyt: 12. heinäkuuta 1991 
Muusikko
Soittimet:  Kitara
Yhtyeet:  Haloo Helsinki!, Stereo
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Leo Hakanen (s. 1991) on suomalainen muusikko, säveltäjä ja yrittäjä, joka tunnetaan parhaiten kitaristina ja säveltäjänä Haloo Helsinki! -yhtyeessä, jossa hän on toiminut 16 vuoden ajan. Hän on säveltänyt suurimman osan yhtyeen suurimmista hiteistä, mukaan lukien 13 radiolistan ykköstä, yli 250 miljoonaa striimausta Spotifyssa ja voittanut 10 Emma-palkintoa. Hänen säveltämiinsä kappaleisiin Haloo Helsinki! -yhtyeelle kuuluvat muun muassa "Maailman toisella puolen", "Beibi", "Hulluuden Highway", "Kuussa tuulee", "Reiviluola" ja "Piilotan mun kyyneleet".  Hakanen on vaikuttanut myös elektronista poppia soittavassa Stereo-yhtyeessä.
Hakanen on esiintynyt Haloo Helsinki! -yhtyeen kanssa yli 800 kertaa, muun muassa Helsingin Olympiastadionilla, Hartwall Arenalla, Nokia Areenalla, Saku Suurhallissa Tallinnassa ja lukuisilla festivaaleilla.
Hakanen on ollut mukana useissa musiikkialan yrityksissä, kuten Nemes Musicissa (musiikinkustannusyhtiö), Vallila Music Housessa (levy- ja tapahtumatuotantoyhtiö) ja Haloo Music Groupissa (Haloo Helsinki! -yhtyeen yritys), jossa hän on hankkinut arvokasta tietoa ja kokemusta alan eri osa-alueilta.
Yksityiselämä

Haloo Helsingin tuottaja Kari "Gabi" Hakanen on Leo Hakasen isä. Hakasella on myös Roi-niminen veli. Hakanen meni naimisiin syksyllä 2021. Hakanen on valmistunut tradenomiksi Haaga-Helian ammattikorkeakoulusta.
Little Fish

| Little Fish |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Rowan Woods
Käsikirjoittaja:  Jacqueline Perske
Tuottaja:   Vincent Sheehan  Liz Watts  Richard Keddie 
Säveltäjä:  Nathan Larson
Kuvaaja:  Danny Ruhlmann
Leikkaaja:   Alexandre de Franceschi  John Scott 
Pääosat:   Cate Blanchett  Sam Neill  Hugo Weaving 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Australia
Tuotantoyhtiö:  First Look Pictures Releasing
Levittäjä:  Eagle Pictures Netflix
Ensi-ilta:  2005
Kesto:  114 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Little Fish on australialainen elokuva vuodelta 2005. Sen ohjasi Rowan Woods.
Juoni

Little Fish kertoo Tracy Heartista (Cate Blanchett), entisestä heroiiniaddiktista, joka pyrkii pakenemaan menneisyyttään.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Cate Blanchett  | … |  Tracy Heart   |
|  Hugo Weaving  | … |  Lionel Dawson   |
|  Sam Neill  | … |  Brad "The Jockey" Thompson   |
|  Dustin Nguyen  | … |  Jonny Nguyen   |
|  Noni Hazlehurst  | … |  Janelle Heart   |
|  Martin Henderson  | … |  Ray Heart   |
|  Joel Tobeck  | … |  Steven Moss   |
|  Lisa McCune  | … |  Laura   |
|  Susie Porter  | … |  Jenny Moss   |
|  Nina Liu  | … |  Mai   |
|  Linda Cropper  | … |  Denise Thompson   |
|  Daniela Farinacci  | … |  Donna   |
|  Ferdinand Hoang  | … |  Khiem   |
|  Anh Do  | … |  Tran   |
|  Jason Chong  | … |  Mingh   |
|  Alex Cook  | … |  Young Tracy   |
Karjalohjan kirjasto

| Karjalohjan kirjasto> Kirkonseudun Kansakoulu |
| --- | --- |
 Karjalohjan kirjasto vuonna 2010
Rakennustyyppi:  entinen koulu
Valmistumisvuosi:  1875
Omistaja:  Lohjan kaupunki
Käyttäjä:  Karjalohjan kirjasto
Runkorakenne:  Hirsi
Julkisivumateriaali:  Laudoitus
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Karjalohjan kirjasto on Lohjan Karjalohjalla sijaitseva yleinen kirjasto. Kirjasto sijaitsee vuonna 1875 rakennetussa vanhassa koulutalossa, jossa entinen Kirkonseudun Kansakoulu aloitti toimintansa 1890-luvun lopulla. Kirjasto on Karjalohjalla toiminut aiemmin myös kunnantalolla ja nykyisen Karjalohjan koulun rakennuksessa. Nykyisissä tiloissaan kirjasto toimii jo toistamiseen. Kirjasto muutti restauroituihin tiloihin vuonna 1997. Karjalohjan kirjasto kuuluu Läntisen-Uudenmaan LUKKI-kirjastoihin joka on Lohjan, Karkkilan ja Vihdin kirjastojen yhteenliittymä.
Karjalohjan kirjasto on osa Karjalohjan kirkonkylän kulttuurimaisemaa. Kirjaston ullakolla sijaitsee näyttelytila Kulttuurivintti, jossa järjestetään vaihtuvia näyttelyitä.
Lotta Mattila

Lotta Mattila (s. 1986 Kuopio) on suomalainen nykytaiteilija. Hän on töissään mieltynyt eläinhahmoihin. Mattila työskentelee Helsingissä.
Ura

Mattila opiskeli Ohion osavaltionyliopistossa vuosina 2009–2010 lasitaiteen, keramiikan ja kuvanveiston osastolla. Hän suoritti taiteen kandidaatin tutkinnon Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulussa ja jatkoi opintojaan siellä vuosina 2011–2016. Mattila suoritti taiteen maisterin tutkinnon 2017 Taideyliopiston Kuvataideakatemiassa. Hän on pitänyt yksityisnäyttelyjä sekä Suomessa että Yhdysvalloissa ja osallistunut yli 25 ryhmänäyttelyyn eri maissa.
Ura > Julkiset teokset

Lotta Mattilan julkisia teoksia ovat Espoossa Niittykummun metroaseman Rälssitilanportti-alikulun seinämaalaus Omilla jaloilla, joka valmistui vuonna 2017 ja saman metroaseman sisäänkäynnin ulkopuolella oleva pronssiveistos Omilla jaloilla, joka on paljastettu vuonna 2018.
Omilla jaloilla, 2017, Espoo.
Omilla jaloilla, 2018, Espoo.