Suomi 1980-luvulla
Musiikki > Iskelmä

Suomalaisella kevyen musiikin kentällä iskelmä, pop ja rock olivat 1980-luvulle tultaessa toimineet melko erillään; niillä oli kullakin ollut oma yleisönsä, omat tekijänsä ja kappaleilla omat sisältönsä. 1970-luvun loppupuolen humppavillitys oli hiipunut 1980-luvun alkuun mennessä, ja suomirockin kaupallisen menestyksen varjossa perusiskelmä joutui ylenkatsotuksi. Vanhojen tekijöiden, kuten Toivo Kärjen, oli entistäkin vaikeampaa saada töitään kuuluville ja näkyville. Asiaa synkensi se, että monet rockmusiikin tekijät halveksivat iskelmiä avoimesti. Peter von Bagh ja Ilpo Hakasalo julkaisivat suomalaisen kevyen musiikin historiaa kartoittaneen Iskelmän kultaisen kirjan vuonna 1986 tilanteessa, jossa suomalaisen iskelmän kriisi oli syvimmillään.
Iskelmän ja rockin välinen, siihen saakka varsin tiukka raja-aita alkoi kuitenkin hämärtyä vuosikymmenen lopulla. Toimittaja Pekka Tapani Laine on luonnehtinut tilannetta: ”[M]onien nuorten suomirock-bändien melodioissa alkoi soida vahvoja iskelmällisiksi miellettyjä suomalaisia sävyjä. Erityisesti Porista Suomen bändikartalle nousseiden Dingon, Yön ja Mamban musiikissa oli vahvoja kaikuja mollikaihosta.” Iskelmän ja rockin raja-aitaa olivat osaltaan kaatamassa myös vuoden 1988 Syksyn sävel -voittaja, Kirkan Surun pyyhit silmistäni ja Irwin Goodmanin Rentun ruusu samalta vuodelta.
1970-luvun lopulla muotiin tulleiden itsetilitysiskelmien suosio jatkui vielä 1980-luvun puolella. Syrjäytyneiden ja avioeron kokeneiden, kaljakuppiloissa aikaansa viettäneiden miesten tunteita tulkinneita kappaleita olivat Reijo Kallion Viikonloppuisä ja Ahti Lammen Elämän valttikortit, jotka molemmat ilmestyivät vuonna 1980. Säveltäjä Heikki Annala ja sanoittaja Vexi Salmi olivat alun perin tarkoittaneet Elämän valttikortit kärjistetyksi parodiaksi, mutta kuuntelijat ottivat kappaleen tosissaan.
1980-luvun suosituimpia iskelmälaulajia olivat muiden muassa Tapani Kansa, Reijo Kallio, Kari Tapio, Jamppa Tuominen, Paula Koivuniemi, Lea Laven, Katri Helena, Anita Hirvonen, Matti ja Teppo ja Topi Sorsakoski. Käännösiskelmiä levytettiin vielä paljon. Ikivihreitä käännösiskelmiä ovat esimerkiksi monet Paula Koivuniemen hitit, muun muassa Aikuinen nainen (1982) ja Kuuleeko yö (1987), sekä Kari Tapion Olen suomalainen (1983). Toisaalta 1980-luvulla levytettiin myös runsaasti kotimaisia sävelmiä, joista tunnettuja ovat esimerkiksi Katri Helenan Mun sydämeni tänne jää (1980), Matin ja Tepon Mä joka päivä töitä teen (1982) ja Jamppa Tuomisen Kuumat kyyneleet (1983). Matin ja Tepon levyt myivät sadointuhansin, suurimpia myyntimenestyksiä ovat albumit Et voi tulla rajan taa (1981) ja Pidä itsestäsi huolta (1982). Topi Sorsakoski on levyttänyt Agents-kokoonpanon kanssa useita runsaasti myyneitä levyjä. Ikivihreitä hittejä ovat etenkin Eeva (1986), Kaksi kitaraa (1987) ja On kesäyö (1988).
Vuosikymmenen uusia tulokkaita olivat esimerkiksi Tarja Ylitalo, Meiju Suvas, Mona Carita, Kake Randelin, Ahti Lampi ja Taneli Mäkelä. Tunnettuja kappaleita ovat muun muassa Tarja Ylitalon Kerrasta poikki (1980), Meiju Suvaksen Tahdon sinut (1982) ja Kake Randelinin Avaa hakas (1983). Mona Carita taas esitti käännösdiskomusiikkia, ja hänen tunnetuimpia hittejään ovat esimerkiksi Anna, kulta anna (1981). Hieman vanhempaa, jo 1950-luvulla uransa aloittanutta polvea edustivat Eino Grön ja Reijo Taipale. Vanhimman, jo 1920- ja 1930-luvuilla aloittaneen muusikkosukupolven edustajista keikkailivat vielä vuosikymmenen alussa Eugen Malmstén ja Kullervo Linna, ja muista pitkän uran tehneistä olivat kuvassa mukana koko vuosikymmenen ajan Henry Theel, Esa Pakarinen, Veikko Lavi ja Erkki Junkkarinen. Tunnettuja 1980-luvun iskelmäsäveltäjiä olivat Kassu Halonen, Aarno Raninen, Veikko Samuli ja Jori Sivonen, sanoittajia Chrisse Johansson, VeePee Lehto, Raul Reiman, Vexi Salmi ja Juha Vainio. Perinteistä iskelmämusiikkia soittaneita yhtyeitä olivat Solistiyhtye Suomi, Finlanders ja Souvarit.Vuosikymmenen alkupuolella keikkaili vielä Kullervo Linnan Humppa-Veikot solistinaan Pentti Tuominen. Pitkän linjan orkesteri Dallapé, solistinaan Kosti Seppälä, teki vuosikymmenen hiljaiselon jälkeen paluun julkisuuteen uudella levyllään Suomen Joutsen vuonna 1989. Levyn kappaleet – pääosin Dallapén vanhoja ikivihreitä – oli sovittanut Eero Lauresalo, joka oli liittynyt orkesterin jäseneksi jo vuonna 1929.
Vanhemman polven iskelmän tekijöistä ja esittäjistä poistuivat vuosikymmenen aikana Georg Malmstén vuonna 1981, Kauko Käyhkö vuonna 1983 sekä Esa Pakarinen, Harry Bergström ja Henry Theel vuonna 1989. Vuoden 1987 aikana kuoli poikkeuksellisen monta iskelmämusiikin nimeä: laulaja Rauli Somerjoki, sanoittaja ja säveltäjä Raul Reiman, lauluntekijä Reijo Lumisalmi, harmonikansoittaja ja sovittaja Matti Viljanen, muusikko-koomikko Eemeli, rumpali ja orkesterinjohtaja Kullervo Linna sekä muusikko Jorma Ikävalko.