stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Malminetsintä
Malminetsinnän historiaa Suomessa

Suuri osa Suomen kaivoksista on saanut alkunsa kansalaisten löytämistä ja tutkittavaksi lähettämistä malminäytteistä, joista käytetään yleisesti termiä kansannäyte. Sellaisia on Suomessa kerätty aina 1730-luvulta lähtien, jolloin kirkoissa luettiin kuulutuksia, että ihmiset ilmoittaisivat erikoisista kivilöydöistä. 
Irtolohkareilla tiedettiin jo tuolloin olevan merkitystä malminetsinnässä. Perinteinen malminetsintätapa on ollut merkitä karttaan irtolohkareiden esiintymispaikat. Näin karttaan muodostuu niin sanottu malmiharava. Sillä tarkoitetaan jääkauden kalliosta irroittamien kivien levinneisyyttä viuhkanmuotoiselle alueelle. Kolmion kärjessä on malmiesiintymän emokallio.
Geologian tutkimuskeskus GTK:n kansannäytetoimistolle lähetetään vuosittain tuhansia näytteitä, joista parhaat palkitaan. Vuonna 2014 GTK:lle lähetettiin noin 4 000 kansannäytettä. Aikojen kuluessa niitä on lähetetty yhteensä noin 1,5 miljoonaa kappaletta. Ne ovat käynnistäneet yli puolet kaivostoimintaan johtaneista tutkimuksista Suomessa.
Yksi Suomen merkittävimpiä malmilöydöksiä tehtiin 1908 Rääkkylän Kivisalmessa, kun ruoppaustyömaan kaivinkoneen kuljettaja löysi ison kellertävän irtokiven. Kuparimalmilöydös johti Outokummun kaivoksen perustamiseen ja nykyaikaisen kaivannaisteollisuuden kehittymiseen Suomessa.
Nykyään malminetsintä ei ole luonnonharrastajamaista näpertelyä, vaan systemaattista toimintaa, joka vaatii kehittynyttä teknologiaa. Tämän ajan järeämpää malminetsintää edustavat geofysikaaliset toimet kuten magneettikenttien lentomittaukset ja etenkin syväkairaus.
Suomessa toimivien malminetsintäyhtiöiden kotimaa > Alankomaat

Mondo Minerals B.V.
Suomessa toimivien malminetsintäyhtiöiden kotimaa > Australia

Arctex Oy
Dragon Mining Oy
Kuhmo Metals Oy
Kylylahti Copper Oy
Vulcan Kotalahti Oy
Suomessa toimivien malminetsintäyhtiöiden kotimaa > Britannia

AA Sakatti Mining Oy
Mineral Exploration Network (Finland) Ltd.
Suomessa toimivien malminetsintäyhtiöiden kotimaa > Etelä-Afrikka

Gold Fields Arctic Platinum Oy
Suomessa toimivien malminetsintäyhtiöiden kotimaa > Irlanti

Karelian Diamond Resources Plc.
Suomessa toimivien malminetsintäyhtiöiden kotimaa > Kanada

Agnico Eagle Finland Oy
Belvedere Mining Oy
Belvedere Resources Finland Oy
BR Gold Mining Oy
FQM FinnEx Oy
FQM Kevitsa Mining Oy
Nortec Minerals Oy
Pyhäsalmi Mine Oy
Suomessa toimivien malminetsintäyhtiöiden kotimaa > Luxemburg

Northland Mines Oy
Suomessa toimivien malminetsintäyhtiöiden kotimaa > Norja

Keliber Oy
Suomessa toimivien malminetsintäyhtiöiden kotimaa > Ruotsi

Drake Resources Sweden AB
Endomines Oy
Lappland Goldminers Oy
Nordic Mines AB
Sotkamo Silver
New Boliden
Suomessa toimivien malminetsintäyhtiöiden kotimaa > Suomi

FinnAust Mining Southern Oy
Oy
Magnus Minerals Oy
Stonerol Oy
Tailtiu Oy
East Mineral Oy
Aiheesta muualla

GTK - Geologian tutkimuskeskus
Retkeilijän kiviopas (Arkistoitu – Internet Archive) Sari Grönholm (toim.), Reijo Alviola, Kari A. Kinnunen, Kari Kojonen, Niilo Kärkkäinen ja Hannu Mäkitie, 3. painos. Espoo: Geologian tutkimuskeskus. 88 s.
Nordlys

| Nordlys |
| --- | --- |
 Nordlysin toimitus Tromsøssä
Lehtityyppi:  päivälehti
Kustantaja:  A-pressen
Levikki:  20 059 (josta paperilehti 14 882) (2016).
Perustettu:  1902
Päätoimittaja:  Helge Nitteberg
Kotikunta:  Tromssa
Kotimaa:  Norja
Sivukoko:  tabloidi
Kieli:  norja
Nordlys on norjalainen sanomalehti, joka ilmestyy Tromssassa. Se on Pohjois-Norjan suurin lehti ja kuuluu norjalaiseen mediakonserniin A-presseniin.
Lehden perusti Tromssan läänin pohjoisosassa Karlsøyssa pappi Alfred Eriksen. Ensimmäinen numero ilmestyi 10. tammikuuta 1902.
Lehti jakaa Nordlysprisen-palkintoa ja valitsee Vuoden tromssalaisen.
Vastaavat päätoimittajat

Alfred Eriksen 1902–1912
Jenny Garfjeld, oli osan Eriksenin ajasta tosiasiallinen päätoimittaja
Ole Martin Gausdal 1912–1914
Anders Hjertenæs, oli osan Gausdalin ajasta tosiasiallinen päätoimittaja
Aksel Olsen 1914–1915
Jørgen Hustad 1915–1917
Peder Kåsmoli 1917–1924
Ingvald Jaklin 1924–1940
---
Gunnar Hagerup 1945
Ingvald Jaklin 1945–1965
Magne Jønsson 1965–1973
Reidar Nielsen 1973–1982
Ivan Kristoffersen 1982–1997
Jonny Hansen 1997–2001
Hans Kristian Amundsen 2001–2011
Anders Opdahl –2016
Helge Nitteberg 2016
Levikki

Mediebedriftenes Landsforeningin ilmoittama nettolevikki:
2006: 28 090
2007: 27 647
2008: 26 714
2009: 25 927
2010: 24 458
2011: 23 627
2012: 23 379
2013: 21 902
2014: 20 555
2015: 18 672 (hvorav papirandel 16 366)
2016: 20 059 (hvorav papirandel 14 882)
Aiheesta muualla

Nordlys webbplats
Alfred Eriksen, lehden perustaja ja ensimmäinen päätoimittaja.
Luettelo siirtomaista

Tämä on luettelo siirtomaista valtioiden mukaan.
Belgia

Belgian Kongo (1908–1960)
Katanga (1900–1960)
Ruanda-Urundi (1916–1962)
Burundi (1916–1962)
Ruanda (1916–1962)
Yhdistynyt kuningaskunta

Anglo-egyptiläinen Sudan (1898–1956)
Antigua (1632–1981)
Ashmore- ja Cartiersaaret (1878–1934)
Australia (1900–1931)
Bahama (1648–1657, 1670–1973)
Bahrain (1880–1971)
Baker Island (1889–1935)
Barbados (1624–1966)
Nigeria (1901–1960)
Barbuda (1628–1981)
Lesotho (1843–1966)
Botswana (1885–1966)
Bhutan (1910–1947)
Brittiläinen Kamerun (1914–1954)
Guyana (1831–1970)
Brittiläinen Honduras (1749–1981)
Sabah (1762–1775, 1877–1963)
Bahrain 1763–1971)
Salomonsaaret (1893–1978)
Brittiläinen Somalimaa(1884–1960)
Brittiläinen Togomaa (1914–1956)
Brunei (1888–1983)
Burma (1885–1948)
Kanada (1867–1931)
Joulusaari
Kookossaaret (1857–1955)
Cookinsaaret (1888–1900)
Kypros (1878–1960)
Kyrenika (1942–1951)
Dominica (1761–1778, 1784–1978)
Egypti (1801–1803, 1882–1922)
Etelä-Rhodesia (1888-1953)
Fidži (1871–1970)
Gambia (1661–1695, 1713–1779, 1816–1970)
Kiribati (1892–1979)
Kultarannikko (1621–1960)
Grenada (1609, 1762–1779, 1783–1974)
Hongkong (1841–1997)
Howlandinsaari (1889–1935)
Intia (1774–1947)
Irak (1916–1935)
Irlanti (1171–1921)
Jamaika (1765–1962)
Kenia (1888–1963)
Kuwait (1899–1961)
Madagaskar (1942–1946)
Malesia (1874–1957)
Malediivit (1796–1965)
Malta (1800–1964)
Man-saari
Mauritius (1810–1968)
Oman (1861–1971)
Nauru (1947–1968)
Nepal (1816–1923)
Njassamaa (1891-1953)
Palestiina (1918–1948)
Pohjois-Rhodesia (1888-1953)
Qatar (1868–1971)
Sarawak (1888–1963)
Senegal (1693, 1758–1779, 1809–1817)
Seychellit (1794–1976)
Sierra Leone (1787–1961)
Sikkim (1817–1947)
Singapore (1819–1959)
Etelä-Jemen (1967)
Etelä-Arabian protektoraatti (1963–1967)
Etelä-Arabian emiirikunnan federaatio (1959 – 1962)
Etelä-Arabian Federaatio (1962-1967)
Adenin protektoraatti (1886–1963)
Adenin siirtokunta (1937-1963)
Etelä-Afrikka (1910–1931)
Suezin kanavavyöhyke (1922/36–1956)
Swazimaa (1893–1968)
Syyria (1914–1919, 1941–1946)
Tanganjika (1916–1961)
Tasmania (1803–1900)
Tokelau (1877–1926)
Tonga (1900–1970)
Trinidad (1797–1962)
Tripolitania (1942–1951)
Yhdistyneet Arabiemiraatit (1892–1971)
Yhdysvallat (-1776)
Tuvalu (1892–1979)
Uganda (1890–1962)
Länsi-Intian liittovaltio (1958–1962)
Sansibar (1890–1963)
Zimbabwe (1979–1980)
Tanska

Serampore (1755–1839)
Grönlanti (1721–1953), edelleen Tanskalle kuuluva autonominen alue.
Islanti (1380–1944)
Tanskan Länsi-Intia (1671–1917)
Nikobaarin saaret (1750–1869)
Tranquebar (1620–1845)
Ranska

Algeria (1830–1962)
Ranskan Kamerun (1914–1960)
Oubangui-Chari (1893–1960), vuodesta 1910 lähtien osa Ranskan Päiväntasaajan Afrikkaa, nyk. Keski-Afrikan tasavalta
Tšad (1900–1960), vuodesta 1910 osa Ranskan Päiväntasaajan Afrikkaa
Ranskan Indokiina (1887–1949)
Kambodža (1863–1953)
Vietnam (1862–1949)
Laos (1893–1953)
Komorit(1886–1975)
Dahomey (Benin) (1894–1960)
Fezzan (1943–1951)
Ranskan vyöhyke Kiinassa (Shanghaissa)
Ranskan Kongo (1880–1910), liitettiin Ranskan Päiväntasaajan Afrikkaan
Ranskan Päiväntasaajan Afrikka (1910–1960)
Ranskan Guinea (1849–1958)
Ranskan Intia (1674–1954), Pondicherry, Karaikal, Yanam, Mahé, Chandernagore
Ranskan Marokko (1912–1956)
Ranskan Somalimaa (Djibouti) (1862–1977)
Ranskan Sudan (Mali) (1880–1960)
Ranskan Länsi-Afrikka (1895–1960)
Gabon (1839–1960), vuodesta 1910 osa Ranskan Päiväntasaajan Afrikkaa
Norsunluurannikko (1843–1960)
Madagaskar (1896–1960)
Mauritania (1903–1960)
Keski-Kongo (1880–1960)
Niger (1900–1960)
Senegal (1626–1758, 1779–1809, 1817–1960)
Ranskan Togomaa (1914–1960)
Tunisia (1881–1956)
Ylä-Volta (Burkina Faso) (1895–1960)
Vietnam (1883–1954)
Libanon (1918–1946)
Syyria (1920–1946)
Saksa

Burundi (1890–1916)
Saksan Itä-Afrikka (Tansania) (1885–1918)
Saksan Kamerun (1884–1916)
Saksan Uusi-Guinea (1884–1914)
Saksan Lounais-Afrikka (Namibia) (1884–1915)
Saksan Togomaa (Togo) (1884–1914)
Saksan Mariaanit (1899–1914)
Marshallinsaaret (1885–1914)
Nauru (1887–1914)
Palau (1899–1914)
Ruanda (1890–1916)
Samoa (1900–1914)
Italia

Korfu (1923, 1941–1943)
Kyrenika (1912–1942)
Eritrea (1882–1941)
Albania(1938–1945)
Abessinia (1936–1941)
Fezzan (1912–1942)
Italian Somalimaa (1889–1941, 1950–1960)
Italian Libya (1911–1942)
Italian Itä-Afrikka(1936-1941)
Dodekanesia (1912–1945)
Tientsin (Kiina) (1900–1943)
Tripolitania (1911–1942)
Alankomaat

Alankomaiden Antillit ja Aruba (1600-luvulta lähtien)
Alankomaiden Itä-Intia (1602–1811, 1816–1949)
Alankomaiden Guiana (Suriname) (1665–1975)
Molukit (1621–1949)
Portugali

Portugalin Länsi-Afrikka (1575–1975)
Bissau (1687–1974)
Portugalin Kongo (1885–1975)
Cacheu (1588–1974)
Kap Verde (1462–1975)
Portugalin Intia (1510–1961)
Macao (1553–1999)
Mosambik (Portugalin Itä–Afrikka, 1501–1975)
Portugalin Guinea (1879–1974)
Portugalin Timor (1642–1975)
São Tomé ja Príncipe (1470–1975)
Espanja

Espanjan Sahara (Länsi-Sahara) (1885–1968)
Río de Oro (Länsi-Sahara) (1860–1976)
Espanjan Guinea (1885–1968)
Espanjan Marokko (1912–1956)
Tangier (1940–1945)
Australia

Papua-Uusi-Guinea (1914–1975)
Papua (1901–1975)
Japani

Karoliinit (1914–1944)
Kiinan itäinen rautatie  vyöhyke (1905–1935)
Sahalin(1905–1945)
Kuriilit(1875–1945)
Kanton (1894–1895, 1905–1945)
Marshallinsaaret (1914–1944)
Pohjois-Mariaanit (1914–1944)
Palau (1914–1944)
Taiwan (1895–1945)
Korea (1910–1945)
Mantšuria (1931–1945)
Uusi-Seelanti

Nauru (1947–1968)
Länsi-Samoa (1914–1962)
Etelä-Afrikka

Lounais-Afrikka (1920–1990)
Yhdysvallat

Alaska (1867–1959)
Dominikaaninen tasavalta (1916–1922)
Havaiji (1898–1959)
Filippiinit (1898–1946)
Panaman kanavavyöhyke (1903–1999)
Marshallsaaret (1944–1990)
Mikronesia (1944–1990)
Palau (1944–1994)
Marokko

Länsi-Sahara (1975-)
Siirtomaavallat
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   Alankomaat   Belgia  |   Britannia   Espanja  |   Italia   Japani  |   Kuurinmaa   Ranska  |   Ruotsi   Saksa  |   Tanska   Portugali  |   Venäjä   Yhdysvallat  |
Njudung

Smålandin seudut viikinkiajalla. Punaiset ja mustat pisteet tarkoittavat maakunnassa sijaitsevia riimukiviä. Punaisten pisteiden riimukivet sisältävät kirjoituksia kaukomatkoilta.
Njudung oli yksi keskiaikaisista "pienistä maista" (ruots. små landen), jotka vähitellen muodostivat Smålandin maakunnan.
Njudungissa oli kaksi kihlakuntaa: Itäinen kihlakunta (ruots. Östra härad) ja Läntinen kihlakunta (Västra härad), jotka jo keskiajalla kuuluivat Tiohäradin laamannikuntaan. Nykyisessä lääninjaossa Njudungin alue kuuluu Jönköpingin lääniin. Nykyisessä kuntajaossa alue vastaa suureksi osaksi Smålandin ylängöllä sijaitsevia Sävsjön kuntaa ja Vetlandan kuntaa, mutta myös suuria osia Jönköpingin kunnasta, Nässjön kunnasta, Vaggerydin kunnasta ja Värnamon kunnasta kuuluu Njudungiin. Alueen aiempi keskipiste oli Komstadissa Sävsjön ulkopuolella.
Vaikka Njudung on jo kauan sitten menettänyt asemansa hallinnollisena alueena, niin siihen viitataan edelleen nimiä annettaessa ja markkinoinnissa. Vaikka Sävsjön seutu oli aikoinaan Njudungin merkittävintä aluetta, niin paikannimeä käytetään useasti Vetlandan seudulla. Vetlandassa sijaitsee esimerkiksi 1 300 oppilaan Njudungsgymnasiet ja Elit Vetlanda Speedway -nimisen speedwayjoukkueen aiempi nimi oli Njudungarna.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Njudung
Niemilampi

| Niemilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Lohja
Koordinaatit:  60°31′45″N, 24°01′23″E
Järvinumero:  23.063.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  83,8 m 
Rantaviiva:  2,03 km 
Pinta-ala:  0,17 km² 
Tilavuus:  0,000165 km³ 
Keskisyvyys:  0,97 m 
Suurin syvyys:  1,6 m 
 fiNiemilampi 
Niemilampi on erittäin matala humusjärvi Lohjan pohjoisosassa luoteisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 17,3 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 31 kilometriä pohjoiseen.
Maantiede

Niemilammen pituus etelästä pohjoiseen on 700 metriä. Järvi muistuttaa avonaista kahdeksikkoa, sen keskiosan leveys on 150 metriä, etelä- ja pohjoisosa ovat huomattavasti leveämpiä. Saaria ei ole. Melko tasasyvyisen altaan syvin kohta on vain 1,57 metriä. Niemilammen itäpuolella levittäytyy peltomaita, läntinen ja eteläinen ranta on metsäistä. Niemilampeen virtaa noin sata metriä pitkä Lauttaanjoki pohjoisesta Tarkeelanjärveltä, Niemilammen koillisrannalta lähtee laskuoja etelään kohti Pusulanjokea.
Niemilammen pintaa korotettiin vuonna 2015, jotta järvi ei kasvaisi umpeen. Järven tila on hyvä ja siihen kohdistuu suhteellisen vähän kuormitusta. Vesitilavuus on 165 000 kuutiometriä eli 165 miljoonaa litraa.
Niemilampi (23.063.1.001) kuuluu Tarkeelanjärven alueeseen (23.063), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Pusulanjoen alue (23.06). Niemilampi on Karjaanjoen vesistön pohjoisia vakavesiä.
Novgorodin piiri

Novgorodin piiri Novgorodin alueen kartalla.
Piirin kunnat
Novgorodin piiri (ven. Новгоро́дский райо́н, Novgorodski raion) on paikallinen itsehallintoalue Novgorodin alueella Venäjällä. Piirin pinta-ala on 4 597 neliökilometriä ja siellä asui 57 673 henkeä (vuonna 2010).
Novgorodin piirin sijaitsee Novgorodin alueen luoteisosassa Novgorodin kaupungin ympärillä. Koillisessa se rajoittuu Tšudovon ja Malaja Višeran piireihin, kaakossa Kresttsyn piiriin, lounaassa Šimskin piiriin, lännessä Batetskin piiriin ja luoteessa Leningradin alueeseen. Seudulla virtaavat Olhavanjoki, Msta ja Višera. Eteläpuolella sijaitsee Ilmajärvi.
Piirin hallinnollinen keskus on Novgorodin kaupunki, joka ei kuitenkaan kuulu piirin yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Novgorodin piiriin kuuluvat Pankovkan (9 603 as.), Proletarin (6 119 as.), Tjosovo-Netylskin (3 502 as.) ja Tjosovskin kaupunkikunnat (934 as.) sekä 13 maalaiskuntaa: Borki, Bronnitsa, Grigorovo, Jermolino, Lesnaja, Novoselitsy, Podberezje, Rakomo (keskuspaikka Staroje Rakomo), Savino, Syrkovo, Trubitšino, Tšetšulino ja Volotovo (Volhovets).
Pankovkan taajamassa on Venäjän armeijan ajoneuvokorjaamo, rakennustarviketehdas Stroidetal ja alkoholijuomatehdas Nikita. Podberezjessa toimii leipomo ja rehutehdas. Uusia tuotantolaitoksia ovat Flaidererin lastulevytehdas Podberezjessa ja Skara-ompelimo Volhovetsissa. Maatalous on erikoistunut lihan ja maidon tuotantoon sekä vihannesten ja perunan viljelyyn.
Nähtävyyksiä ovat Nereditsan, Vjažištšin ja Hutynin luostarit, pyhän Lasaruksen kirkko Sergovossa, Kristuksen kirkastumisen kirkko Kovalevossa, Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen kirkko Volotovossa, Rjurikovo Gorodištšen muinaislinna ja Zavalin tuulimyllymuseo.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Novgorodin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Novgorodin alueen piirit ja kaupunkipiirikunta
Batetski • Borovitši • Demjansk • Holm • Hvoinaja • Kresttsy • Ljubytino • Malaja Višera • Marjovo • Mošenskoje • Novgorod • Novgorod • Okulovka • Parfino • Pestovo • Poddorje • Šimsk • Soltsy • Staraja Russa • Tšudovo • Valdai • Volot
Oibalos

Oibalos (m.kreik. Οίβαλος) oli kreikkalaisessa mytologiassa Spartan kuningas.
Hänen sukupuustaan kerrotaan eri lähteissä keskenään hieman ristiriitaisia tietoja. Apollodoros kertoo hänen isänsä olleen Perieres, ja että hän oli naimisissa Batian, najadin, kanssa; heidän lapsensa olivat Tyndareus, Hippokoon ja Ikarios. Pausanias toteaa hänen olleen Kynortaksen poika ja Gorgofonen toinen puoliso Perieraksen kuoleman jälkeen. Tästä suhteesta hänellä olisi lapset Arene, Tyndareus ja Ikarios.
Nina Kronjäger

Nina Kronjäger, 2019
Nina Kronjäger (s. 26. helmikuuta 1967) on saksalainen näyttelijä. Hän on menestynyt sekä teatterissa että elokuvissa; jälkimmäisten joukossa ovat Garnierin Unelmatreffit (1992) ja Roehlerin Elementarteilchen (2007). Hän oli aiemmin naimisissa näyttelijä Thomas Heinzen kanssa.
Aiheesta muualla

Nina Kronjäger Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Nick Johnson (jääkiekkoilija, 1985)

| Nick Johnson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. joulukuuta 1985 (ikä 38) Calgary, Alberta, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  188 cm
Paino:  89 kg
Seura
Seura:  Brynäs IF
Sarja:  SHL
Pelinumero:  32
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2010–
Aik. seurat:  Wilkes-Barre/Scranton Penguins (AHL)   Wheeling Nailers (ECHL)   Pittsburgh Penguins (NHL)   Minnesota Wild (NHL) Idaho Steelheads (ECHL) Phoenix Coyotes (NHL) Portland Pirates (AHL) Providence Bruins (AHL) Boston Bruins (NHL) Växjö Lakers (SHL)
NHL-varaus:  67. varaus, 2004 Pittsburgh Penguins
Nicholas VanCuran Johnson (s. 24. joulukuuta 1985 Calgary, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SHL-joukkue Brynäs IF:ssä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä ja pelaa oikealta. Johnson on pelannut aiemmin myös NHL:ssä yhteensä 113 runkosarjaottelua tehopistein 14+23=37 ja keräten 52 jäähyminuuttia.
Muuta

Johnsonin isä Kevin on pelannut myös jääkiekkoa.
Nick Hopkins

Nick Hopkins on brittiläinen tutkiva journalisti, joka on parhaiten tunnettu kotimaassaan työstään sanomalehti The Guardianilla ja BBC:n Newsnight-ajankohtaisohjelmassa.
Ura > Tutkiva journalismi

Nick Hopkins kuului The Guardianin tutkivan journalismin työryhmään vuonna 2013, kun Edward Snowdenin tietovuodot julkaistiin suurilta osin kyseisessä lehdessä. Tätä työtä ylistettiin Pulitzer-palkinnolla. Vuoden 2014 aikana Hopkins siirtyi BBC:n palvelukseen työskennelläkseen ajankohtaisohjelma Newsnightin parissa. Siirtyminen markkinoitiin BBC:n toimesta ja tässä yhteydessä annetun lausunnon yhteydessä Hopkins sanoi ihailleensa Newsnight-ohjelmaa koko uransa aikana.
Hopkins palasi The Guardianiin tammikuussa 2016 toimittajan ja tutkivan journalismin johtajan rooliin. Pian paluun jälkeen lehti lopetti silloisen tutkivan journalismin työryhmänsä kehottaen työryhmän jäseniä etsimään muita tehtäviä lehden toimituksessa. Tammikuussa 2018 Hopkins on edelleen virassaan The Guardianin tutkivan journalismin johtajan roolissa.
Ura > Uran alkuvaiheet

BBC:n julkaistessa Hopkinsin palkkaamisen vuonna 2014, Hopkins kommentoi kaksi vuosikymmentä jatkunutta uraansa. Hän viittaa lausunnossaan sanomalehtiin Surrey Comet ja Wolverhampton Express & Star ensimmäisinä työpaikkoina. Vuonna 1994 hän siirtyi Daily Mailin toimittajaksi, missä hän eteni lehden New Yorkin kirjeenvaihtajaksi. Hopkinsin ensimmäinen, 16 vuotta kestänyt aika The Guardianilla alkoi 1998 ja päättyi 2014. Ensimmäisiin työtehtäviin kuuluivat kotimaan ja ulkomaan toimittajuudet, neljä vuotta rikostoimittajana, sekä kolme vuotta puolustus- ja turvallisuustoimittajana.
Profiilissaan journalistielämänkertoja kokoavalla Muckrack-sivustolla, Hopkins mainitsee työkokemusta myös Yahoolla, The Irish Timesilla, AlterNetilla, CIO Todaylla, Teton Valley Newsilla ja Der Freitagilla.
Aiheesta muualla

Nick Hopkinsin kirjoittajaprofiili ja yhteystiedot The Guardianin verkkojulkaisulla
Nick Hopkins Twitterissä
BBC Newsnightin Youtube-soittolista Nick Hopkinsin työnäytteillä
Norvajärvi

| Norvajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Rovaniemi
Koordinaatit:  66°37′01″N, 25°45′00″E
Järvinumero:  65.518.1.001 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  116,8 m 
Rantaviiva:  29,3 km 
Pinta-ala:  11,8 km² 
Tilavuus:  0,061 km³ 
Keskisyvyys:  5,16 m 
Suurin syvyys:  16 m 
 fiNorvajärvi 
Norvajärvi on järvi Rovaniemellä samannimisen kylän alueella. Järven eteläpuolelle on kaupungista noin 10 kilometriä matkaa, kun taas pohjoispäähän matka on noin 20 kilometriä.  Kylän eri osia kutsutaan ’Itäpuoleksi’ ja ’Länsipuoleksi’. Molemmilla puolilla järveä on vakinaista asustusta.
Järven erottaa pienestä Norvalammesta Norvatie.
Norvajärven seudun virkistysmahdollisuuksia ovat muun muassa metsästys, kalastus, hiihtäminen, retkeily, veneily, kelkkailu, lintubongailu, uinti, pyöräily sekä marjojen ja sienten keräily. Uimarannalla on rantalentopallo- ja petanquekenttä sekä kota.
Aiheesta muualla

Norvajärven kylän epäviralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Norvajärven kylän esittely Rovaniemen kotisivuilla
"Menkää ko­tiin­ne Lapin tu­hoo­jat" – Syk­syl­lä 1963 lähes 2 500 sak­sa­lais­ta so­ta­vai­na­jaa sai vii­mei­sen le­po­si­jan Nor­va­jär­vel­tä. Lapin Kansa 7.6.2013
Muotokuva

Rembrandt van Rijn, omakuva vuodelta 1660
Muotokuva kuvaa henkilöä. Se voi olla piirustus, maalaus, veistos tai valokuva. Muotokuvalla voidaan tarkoittaa myös jotain henkilöä kuvaavaa ja selittävää artikkelia, reportaasia, kirjaa tai television dokumenttiohjelmaa.
Muotokuvassa pyritään esittämään henkilön olennaisimpia piirteitä, hänen taustaansa, persoonallisuuttaan tai pyrkimyksiään. Muotokuva pyrkii usein esittämään myös kuvaamansa henkilön tärkeimmät ja arvostetuimmat puolet, sekä kuvaamaan hänen yhteiskunnallista asemaansa. Näin siinä usein korostuu aikansa arvostukset.
Historia > Konterfeijarit

Vanhentunut ilmaus muotokuvamaalaukselle oli konterfei. Muotokuvamaalareita kutsuttiin konterfeiareiksi (ransk. contrefait=jäljitellä). Suomen ensimmäisenä konterfeijarina pidetään Jochim Neimania, jonka malleina 1650-luvun alussa oli akatemian professoreita ja muita säätyläisiä. Myös suomalainen Elias Brenner tuli kuuluisaksi 1600-luvulla miniatyyrimuotokuvistaan.
Historia > Fayumin muumiomuotokuvat

Antiikin Rooman vallan Egyptistä, Fayumista ovat peräisin niin sanotut Faijumin muumiomuotokuvat. Ne on tehty ensimmäisestä kolmanteen vuosisadalla puulle vahamaalauksina. Vaikka muotokuvat ovat naturalistisia ja elävän tuntuisia, asiantuntijat ovat arvelleet, että ne eivät kuvaa henkilöitä sellaisena kuin he olivat. Analyysit ovat osoittaneet, että maalarit kuvasivat kasvoja toistaen ja kaavamaisesti, vaikkakin hius- ja partatyylit vaihtelivat. Muotokuvia on ilmeisesti työstetty useista perustyypeistä lähtien huomioimatta yksityiskohtaisesti yksilöiden kasvojen mittasuhteita, joka antaa kasvoille persoonallisuuden.
Historia > Parsunat

Parsuna on Venäjällä 1500-luvun lopulla kehitetty muotokuvamaalaustyyppi. Tavallaan se on välivaihe perinteellisen ikonin ja länsimaisen "realistisemman" muotokuvan välillä. Parsunoita luonnehtii sekä kokemattomuus naturalistiseen kuvaustapaan, että myös pitäytyminen ikonien kaksiulotteiseen tyyliin.