stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Palveluseteli

Palveluseteli (usein myös maksuseteli tai voucher) on rajoitettu vaihdonväline, jolla on tietty rahallinen arvo ja joka voidaan käyttää ainoastaan tiettyyn tavaraan tai palveluun ja jolla ei ole yleensä jälkimarkkinoita. Matkatoimistot ja matkapalveluntuottajat ovat perinteisesti jo ennen sotia käyttäneet voucheria maksuvälineenä koti- ja ulkomaan matkustuksessa. Palvelusetelin myöntää esimerkiksi työnantaja työntekijälle tai kunta kuntalaiselle. Palvelusetelijärjestelmää käytetään vaikkapa mahdollistamaan valinnanvapautta ja kilpailua samalla kuitenkin rajaten sen käyttökohteet halutusti. Rahaan verrattuna palvelusetelin myöntäjä saa määrättyä käyttökohteen tarkemmin mutta toisaalta joustavammin verrattuna suoraan palveluntuotantoon tai ostamiseen. Tyypillisesti palvelusetelin haltija voi valita rajatusta joukosta palveluntarjoajia. Julkisten palvelujen järjestämisessä palvelusetelien käyttöönotto on yksi väline osittaisen yksityistämisen toteuttamiseen.
Käyttöesimerkkejä > Käytetyimpiä palveluseteleitä

Suomalaisille tutuin versio palvelusetelistä on todennäköisesti lounasseteli. 2000-luvulla on Suomessakin tullut käyttöön mm. työnantajan ja työntekijän yhdessä rahoittamia liikunta- ja kulttuuriseteleitä. Suomessa palveluseteliä käytetään laajasti sosiaali- ja terveydenhuollossa sekä varhaiskasvatuspalveluissa. Palvelusetelioperaattori Vaanan selvityksen mukaan palveluseteliä käytetään kasvavissa määrin etenkin ikääntyneiden kansalaisten palveluiden järjestämisessä eli kotihoidossa ja tehostetussa palveluasumisessa.
Muita palvelusetelin variaatioita ovat esimerkiksi palveluseteli, jolla voi maksaa korkeakouluopintonsa. Tällaisia seteleitä on käytössä muun muassa Yhdysvalloissa, ei kuitenkaan Suomessa. Yhdysvalloissa sosiaaliapua myönnetään ruokakuponkien (food stamp) muodossa pyrkimyksenä estää tuen käyttö alkoholin ostoon.
Julkisten palvelujen palvelusetelijärjestelmässä kunta tai valtio ei itse tuota eikä tilaa mitään palvelua, vaan antaa kansalaisille palveluseteleitä, joilla kansalaiset saavat itse ostaa palvelun haluamaltaan taholta. Palvelusetelijärjestelmän yhtenä etuna mainitaan yleensä byrokratian väheneminen verrattuna kilpailuttamisen järjestämiseen; kokemukset osoittavat kuitenkin, että myös palvelusetelimalli lisää byrokratiaa.
Käyttöesimerkkejä > Voucherit matkapalvelujen maksuvälineenä

Matkatoimiston myyntisopimuksissa määriteltiin myydyn palvelun maksutapa. Tärkeimmät palveluntuottajat antoivat matkatoimistolle oman lippuvaraston, joka tilitettiin ja maksettiin määräväliajoin. Jos palveluntarjoajan tuotteita tai palveluita myytiin vähän, palveluntarjoaja hyväksyi matkatoimiston oman voucherin maksuvälineenä. Palveluntarjoaja laskutti voucherit käytön mukaan. Sotien jälkeen Neuvostoliiton ja Itä-Euroopan maiden valuuttasäännöksistä johtuen kaikki ostetut palvelut maksettiin vouchereilla. Kotimaan ja länsimaiden matkustuksessa hotelli- ja autovuokrausvoucherit olivat yleisesti käytössä ennen luottokorttien käytön lisääntymistä. Internet pohjaiset varaus- ja maksutavat ovat poistaneet voucherit lähes kokonaan käytöstä.
Keskustelu ja kokemus Suomessa

Markkinoilla on tarjolla useita vaihtoehtoisia järjestelmiä palveluseteliprosessin hallintaan.
Vuonna 2010 markkinoille tullut Suomen ensimmäinen sähköinen palveluseteli Vaana Palveluseteli (ent. Smartum Palveluseteli) on käytössä yli 70 kunnassa, joiden alueella asuu yli miljoona ihmistä. Vaana Palvelusetelin kehittäminen aloitettiin vuonna 2008 yhdessä kuntien ja palveluntuottajien kanssa. Yli 1 200 palveluntuottajaa vastaanottaa Vaana Palveluseteliä.
Vuonna 2013 markkinoille tullut, sairaanhoitopiirien ja usean kunnan käytössä oleva, Effector Palvelusetelit –järjestelmä on ensimmäinen tietojärjestelmäkokonaisuus, joka mahdollistaa täysin sähköisen palveluseteliprosessin alkaen palveluntuottajien hakeutumisesta palvelusetelijärjestelmän piiriin ja päättyen palvelusetelin puitteissa toteutuneiden palvelujen automaattiseen laskutukseen. Effector Palvelusetelit ja siihen yhteydessä oleva yksityisten palveluntuottajien ja asiakkaiden käyttämä palse.fi-verkkopalvelu mahdollistavat prosessin kaikkien tietojen reaaliaikaisen välittymisen osapuolten välillä ja soveltuvat käytettäväksi hyvin erityyppisissä terveyden- ja sosiaalihuollon palveluseteleissä.
Palveluseteli- ja ostopalvelujärjestelmä PSOP tarjoaa keskitetyn tietojärjestelmän palvelusetelien ja ostopalvelutilausten luomiseen, käyttämiseen ja annetuista palveluista tehtävään tilitykseen yksityisille palveluntuottajille. Sama järjestelmä soveltuu käytettäväksi kunnasta, järjestämistavasta (palveluseteli tai ostopalvelu) ja palvelusta riippumatta. Järjestelmää kehittävät yhteistyössä Espoo, Kouvola, Oulu, Tampere ja Turku, jotka ottavat palvelun käyttöönsä vuoden 2014 keväällä. Tavoitteena oli saada järjestelmä valtakunnallisesti käyttöön vuonna 2015. Vuoden 2015 lopussa järjestelmä oli käytössä 9 kunnassa.
Keskustelu ja kokemus Suomessa > Sosiaali- ja terveysministeriön selvitys ennen palvelusetelikokeilua

Sosiaali- ja terveysministeriö tilasi vuonna 2003 selvityksen palveluseteleiden käytöstä kansainvälisesti sosiaali- ja terveydenhuollossa. Selvityksen mukaan Ruotsissa palveluseteleiden käytön myötä palvelujen kustannusten ennakoitavuus ja läpinäkyvyys on lisääntynyt, mikä on myös tehostanut kunnan omaa palvelutuotantoa. Selvityksessä haastateltujen yritysten mukaan yrityksille on syntynyt kannuste pitää asiakkaat tyytyväisinä, koska palvelusetelijärjestelmässä asiakkaalla on oikeus vaihtaa palveluntuottaja milloin tahansa.
Selvityksessä pelätään, että palvelusetelit voivat myös lisätä hallinnollisia kustannuksia erityisesti silloin, kun palveluseteliin oikeuttava summa maksetaan suoraan palvelun tuottajille, ja näiden toimintaa joudutaan valvomaan tarkistamalla säännöllisesti työtuntilistat, joiden perusteella maksut suoritetaan. Saman selvityksen mukaan palvelusetelijärjestelmä voi lisätä palvelujen hintaa, mikäli tarjonta ei vastaa kysyntää ja riittävää kilpailua ei synny: terveydenhuollossa kilpailu on harvinaista, joten palveluseteli antaisi palveluntuottajille nykyisessä (vuoden 2004) markkinatilanteessa (monopoli, oligopoli) mahdollisuuden hintojen korottamiseen. Selvityksessä viitataan Nackan kunnan kokemuksiin palvelusetelistä, joiden mukaan palveluntuottajien välillä on syntynyt jonkinasteista kilpailua laadulla. Markkinoiden toimivuuden ongelmia kuvaa kuitenkin se, että esimerkiksi palvelusetelin kiinteää hintaa on välillä jouduttu korottamaan, jotta yritykset pysyisivät markkinoilla. Palveluseteli soveltuu Nackan kunnan kokemusten perusteella palveluihin, joissa on todellista tarjontaa pitämään palvelujen hintaa ja laatutasoa kohtuullisena: lasten päivähoidossa, kotipalveluissa tai hammashoidossa.. Vuosi selvityksen jälkeen vuonna 2004 palveluseteleiden käyttö tuli mahdolliseksi sosiaalipalveluissa.
Keskustelu ja kokemus Suomessa > Sosiaali- ja terveysministeriön selvitys palvelusetelikokeilun jälkeen

Sosiaali- ja terveysministeriö tilasi vuonna 2007 selvityksen vuoden 2004 palveluseteleiden käyttöönoton vaikutuksissa kunnissa. Vuoden 2004 alussa voimaan tullut lainsäädäntö mahdollisti palvelusetelien käytön kaikissa kuntien sosiaali- ja terveyspalveluissa. Palveluseteliä käytettiin kunnissa kotipalveluissa, tukipalveluissa, asumispalveluissa, omaishoidontuessa, sotaveteraanien ja -vammaisten palveluissa, ja vammaisten kuljetuspalvelussa. Kokemukset palveluseteleiden käytöstä muutti Sosiaali- ja terveysministeriön kantaa palveluseteleihin positiivisemmaksi, vuoden 2003 selvityksessä pelättyjä ongelmia ei ollut ilmaantunut. Selvityksen mukaan kunnat ovat yleensä tyytyväisiä käyttökokemuksiinsa ja ilmaisevat kiinnostuksensa lisätä palvelusetelin käyttöä. Käytön laajentaminen kotisairaanhoitoon koettiin välttämättömäksi, eikä yksikään kunta kokenut omien työntekijöiden työtyytyväisyyden heikentyneen palvelusetelin myötä. Selvityksen mukaan myös asiakkaat ilmaisivat tyytyväisyytensä, itse asioistaan päättävät asiakkaat pitivät palveluseteliä onnistuneena välineenä. Asiakaskyselyn mukaan tyytyväisimpiä asiakkaita olivat lapsiperheet, joille oli annettu palveluseteli kotipalvelun hankkimiseen lyhytaikaiseen tarpeeseen, ja yleensäkin sellaiset asiakkaat, jotka olivat saaneet palvelusetelin tilapäisiin tai aika-ajoin toistuviin tarpeisiinsa.
Selvityksen tulosten pohjalta selvitys esitti, että palveluseteliä varten säädettäisiin puitelaki, jotta kunnat voisivat järjestää mitä tahansa palveluja antamalla asiakkaalle palvelusetelin. Vuonna 2009 palveluseteleiden käytön mahdollisuutta laajennettiinkin kaikkiin sosiaali- ja terveyspalveluihin.
Vuonna 2009 voimaan tullut lainsäädännön muutos selkeytti lainsäädäntöä mahdollistaen kuntia laajentamaan palvelusetelien käyttökohteita.
Keskustelu ja kokemus Suomessa > Terveydenhuolto vaatii erityisosaamista, teknisiä apuvälineitä ja korkeasti koulutettua työvoimaa, toisin kuin esimerkiksi kotipalvelu

Terveydenhuollon osalta kokemukset palvelusetelisovellusten käytöstä rajoittuvat kotisairaanhoitoon ja erityisesti hoitovakuutuksen osalta ikääntyneiden pitkäaikaishoitoon. Yksittäinen palvelusetelikokeilu hammashoidossa käynnistyi vuonna 1992 Tukholmassa Ruotsissa. Ainoastaan Yhdysvalloissa Medicare-vakuutusjärjestelmän osalta on keskusteltu laajemmin palvelusetelin soveltuvuudesta terveydenhuoltoon. Lisäksi on yksittäisiä esityksiä palvelusetelien käytöstä myös Englannin kansallisessa terveydenhuoltojärjestelmässä.
Terveydenhuoltopalvelujen luonne eroaa joiltakin osin muista palveluista, esimerkiksi kotipalveluista. Yrittäjien tulo markkinoille on huomattavasti monimutkaisempaa terveydenhuoltopalveluissa verrattuna sosiaalipalveluihin. Terveydenhuollossa tarvitaan usein pitemmälle vietyä erityisosaamista, erityisiä teknisiä apuvälineitä ja korkeasti koulutettua työvoimaa verrattuna sosiaalipalvelujen tuottamiseen. Vaihtoehtoisten palveluntuottajien vähyyden vuoksi, terveydenhuollossa kilpailun edellytysten luominen sekä hintojen ja kustannusten vertailu olisi todennäköisesti vielä hankalampaa kuin sosiaalipalveluissa. Lisäksi sairaustilanteessa on usein kysymys hoitoketjusta, joka muodostuu useista eri vaiheista sekä sairaalassa että sen ulkopuolella. Jos hoitoketjun yhteen osaan annetaan palveluseteli, vaikeuttaisi se saumattoman hoitoketjun syntyä. Palveluntuottajan näkökulmasta sairaalahoitoon liittyy myös huomattavasti suurempia riskejä (mm. uusintaleikkaukset ja komplikaatiot) verrattuna sosiaalipalveluihin. Tällaisten riskien rahoitusvastuut (sekä lyhyt – että pitkäaikaiset) tulee voida sopia etukäteen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sirkkaliisa Vauhkonen: Palvelusetelin käyttö omaishoidossa Diakonia-ammattikorkeakoulu.  syksy 2004.
Hyvinvointipalvelua – kilpailua ja valinnanvapautta (Oikeistolaisen Esko Ahon hallituksen valtiovarainministeriön selvitys. 10 megatavua.)  1995. Valtion taloudellinen tutkimuskeskus.
Hyvinvointipalveluiden rahoitusperiaatteet (Palkansaajien tutkimuslaitoksen tutkimus sosiaali- ja terveysministeriön rahoittamana. Käyttää termiä maksuseteli.)  2003. Sosiaali- ja terveysministeriö.
Hennamari Mikkola: Kansainväliset kokemukset palvelusetelien käytöstä sosiaali- ja terveydenhuollossa  2003. Sosiaali- ja terveysministeriö. ISBN 952-00-1385-7
Sitran Kuntaohjelman Palveluseteli-hanke facebook.com.  2009.
Lait 1. elokuuta 2009
Laki sosiaali- ja terveydenhuollon palvelusetelistä Finlex.  1. elokuuta 2009.
Laki sosiaali- ja terveydenhuollon asiakasmaksuista annetun lain 12 §:n muuttamisesta Finlex.  1. elokuuta 2009.
Lakeja 1. tammikuuta 2004
Laki sosiaali- ja terveydenhuollon suunnittelusta ja valtionosuudesta annetun lain 4 §:n muuttamisesta Finlex.  1. tammikuuta 2004.
Unisieppari

Unisieppari El Quiscosta, Chilen Valparaísosta
Unisieppari on pajurenkaasta, lankaverkosta ja höyhenistä tehty Pohjois-Amerikan intiaanien taikakalu, joita myydään matkamuistoiksi ja koriste-esineiksi. Se on alun perin ojibwa-intiaanien perinnettä,  mutta 1960-luvun kansalaisuusliike nosti unisiepparin yleisen intiaanikulttuurin tunnukseksi. Nykyisin myös new age -ryhmät valmistavat ja myyvät unisieppareita. Unisiepparin alkuperäinen tarkoitus on suodattaa pahat unet ja ajatukset päästäen lävitseen hyvät unet ja ajatukset, mutta nykyisin se on usein koriste-esine.
Ojibwa-taruston mukaan hämähäkki-isoäiti (maailmanluoja) kutoi unisiepparin karkottamaan ihmiskunnan pahat unet. Pahat unet tarttuvat siepparin verkkoon ja valuvat höyheniä pitkin Äiti Maahan. Toisen tarinan mukaan pahat unet nousevat aamukasteen mukana tähtiin, josta ne eivät koskaan palaa. Unisieppari ripustetaan sängyn yläpuolelle ja sen väitetään karkottavan pahat unet, mutta houkuttelevan luokseen hyviä unia.
Pajurenkaasta tehty unisieppari haurastuu ja hajoaa ajan myötä, ja se kuuluu asiaan, sillä myös lapsuus päättyy aikanaan.
Nykyisin sosiaalisen median aktivistit pitävät unisiepparin käyttöä kulttuurin varastamisena ja sitä voidaan protestoida.
Kuutamosonaatti (elokuva)

| Kuutamosonaatti |
| --- | --- |
 Elokuvan julisteen suunnitteli Markko Taina.
Ohjaaja:  Olli Soinio
Käsikirjoittaja:  Olli Soinio
Tuottaja:  Heikki Takkinen
Säveltäjä:  Antti Hytti
Kuvaaja:  Kari Sohlberg
Leikkaaja:  Irma Taina
Pääosat:  Tiina Björkman Kim Gunell Kari Sorvali Ville-Veikko Salminen Mikko Kivinen Soli Labbart
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Filminor
Ensi-ilta:  4. marraskuuta 1988
Kesto:  86 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kuutamosonaatti on vuonna 1988 valmistunut suomalainen kauhuelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Olli Soinio. Elokuva voitti kaksi Jussi-palkintoa vuonna 1989: Kari Sorvali parhaasta miespääosasta ja Matti Kuortti ja Paul Jyrälä parhaasta äänityksestä. Elokuva oli myös ehdolla parhaaksi elokuvaksi vuoden 1990 International Fantasy Film Award -elokuvajuhlilla.
Elokuvalle valmistui vuonna 1991 jatko-osa Kadunlakaisijat, joka on myös Soinion ohjaama ja käsikirjoittama.
Juoni

Liiasta julkisuudesta ja muotibisneksen pyörteistä ahdistunut huippumalli Anni Stark (Tiina Björkman) päättää matkustaa Lapin syrjäiselle hiihtomajalle etsimään mielenrauhaa. Annin kaipaama hermoloma jää vain haaveeksi, kun lähistöllä asusteleva omalaatuinen Kyyrölän perhe alkaa määrätietoisesti ahdistella häntä. Onneksi Annin veli Johannes saapuu hätiin, joten Annin ei tarvitse yksin taistella Arvo Kyyrölän seksuaalista intohimoa vastaan. Johanneksen elektroniikkataidoista tulee lopussa olemaan hyötyä.
Omituiseen ja hieman pelottavaan Kyyrölän perheeseen kuuluvat hurmoshenkinen uskovainen Äitee ja hänen poikansa Arvo ja Sulo. Arvo kasvaa vapaana äitinsä kanssa, mutta heikolahjainen Sulo on lukittuna perunakellariin. Äitee ei säästele vitsaa kasvattaessaan Arvoa.
Arvolla on voimakas sukupuolivietti, ja hän, konerasvainen ja pontikanhajuinen mies, on mieltynyt kauniisiin julkkisnaisiin. Hänellä on ferrari (Massey-Ferguson 65), johon istuttuaan hän on parhaimmillaan (pahimmillaan). Hän palvoo tätä ferrariksi kutsumaansa punaista traktoriaan.
Sulo on luku- ja lähes puhetaidoton, fyysisesti erittäin vahva mutta hellä jättiläinen. Hän tulee paremmin toimeen susien ja koirien kanssa, ja sudet ja koirat pitävät hänestä ja hän niistä. Sulo ei siedä kenenkään häiritsevän näitä eläimiä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Tiina Björkman  | … |  Anni Stark   |
|  Kari Sorvali  | … |  Arvo Kyyrölä   |
|  Mikko Kivinen  | … |  Sulo Kyyrölä   |
|  Kim Gunell  | … |  Johannes   |
|  Soli Labbart  | … |  Äite Kyyrölä   |
|  Ville-Veikko Salminen  | … |  Carli   |
|  Risto Salmi  | … |  motellin isäntä   |
|  Toivo Tuomainen  | … |  kauppias   |
|  Esa Anttila  | … |  huolestunut poliisi   |
|  Masaaki Hashimoto  | … |  turisti   |
|  Juuso Ruohomäki  | … |  kylähullu   |
|  Kai Honkanen  | … |  valokuvaaja lentoasemalla   |
|  Matti Kuortti  | … |  kylähullu linja-autossa   |
|  Jouko Lumme  | … |  kylähullu linja-autossa   |
|  Arthur Fuhrmann  | … |  torvisoittokunnan kapellimestari   |
|  Rolf Labbart  | … |  Yleisradion tv-lupatarkastaja Paatsalainen   |
Arvioita elokuvan sisällöstä

Helsingin yliopiston Ruralia-instituutin tutkijat Aapo Jumppanen ja Timo Suutari ovat käsitelleet elokuvaa Maaseudun uusi aika -lehdessä vuonna 2013 julkaistussa artikkelissaan Pelon ja toiseuden maaseutu – Maaseudun toiseuden rakentuminen Kuutamosonaatti-elokuvassa. Heidän mukaansa elokuvassa "kulminoituu se kaupungistumiseen liittyvä kulttuurinen murros, joka teki mahdolliseksi kuvata maaseutua myös vieraana ja kauhistuttavana toiseutena".
Aiheesta muualla

Elitisti: Kuutamosonaatti -arvostelu
Arvostelu Leffatykissä
Jummpanen, Aapo & Timo Suutari: Pelon ja toiseuden maaseutu - Maaseudun toiseuden rakentuminen Kuutamosonaatti -elokuvassa. Maaseudun uusi aika, 2013, 21. vsk, nro 1, s. 18–29.  Maaseudun uusi aika -yhdistys. ISSN 1237-413X  Artikkelin verkkoversio. (pdf) Viitattu 23.8.2013.
Une

| Une |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  taustaltaan moniselitteinen pohjoismainen nimi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Une on etunimi, jota Pohjoismaissa on käytetty sekä naisen että miehen nimenä. Sen lähtömuotona on mahdollisesti muinaisskandinaavinen una-verbi, jonka merkitys on ’rakastaa’ tai ’viihtyä; olla tyytyväinen’. Une voidaan tulkita myös Unon rinnakkaismuodoksi ja Unelman lyhentymäksi. Virossa Une-nimen on katsottu pohjautuvan uni-sanaan.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2021 mennessä tilastoitu alle 50 Une-nimistä henkilöä.
Nimipäivät

Une-nimi sisältyi suomenruotsalaiseen almanakkaan vuosina 1973–1994. Nimipäivä oli 25. kesäkuuta.
Norjassa Unella on nimipäivä 28. joulukuuta.
Tunnettuja Uneja

Une Bastholm (s. 1986), norjalainen poliitikko
Une Haarnoja, oik. Aune Perälä (1909–1993), suomalainen sanoittaja ja runoilija
Aiheesta muualla

Etunimien taivutus: Une (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Mulamit

Mulamit (kiin. 仫佬族, pinyin: Mùlǎozú) ovat Kiinassa asuva etninen kansa, jotka kuuluvat Kiinan etnisiin ryhmiin. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan heitä oli yhteensä 216 257. Mulamit asuvat pääasiassa Guangxin autonomisella alueella ja siellä erityisesti Luochengin mulamien autonomisessa piirikunnassa. Heitä löytyy myös tätä piirikuntaa ympäröivistä Yishanin, Liuchengin, Du’anin, Xinchengin, Hechin ja Huanjiangin piirikunnista.
Mulamin kielen piirteistä päätellen mulamien on arveltu olevan läheistä sukua dongeille ja maonaneille. Heidän kulttuurissaan on myös yhtäläisyyksiä zhuangien kanssa. Kielelle ei ole kehitetty kirjoitusjärjestelmää ja lukutaitoistet mulamit osaavat yleensä kirjoittaa ja lukea mandariinikiinaa. Kiinan kielen paikalliset murteet toimivat myös puhekielenä mulamin ohella.
Han-kiinalaiset ulottivat valtansa mulamien alueille 1200-luvulla. Vuodesta 1271 eteenpäin mulamit velvoitettiin tuottamaan vuosittain tietty määrä viljaa tuolloin hallinneen Qing-dynastian hallinnolle. Vaikka tarkempi tapa hallita paikallista väestöä on sittemmin muuttunut, on han-kiinalaisilla edelleen hallitseva alue alueen taloudessa.
Suurin osa mulameista harjoittaa elinkeinonaan maanviljelystä ja he kasvattavat esimerkiksi riisiä, maissia, perunaa, puuvillaa ja vihanneksia. Mulamikylät on rakennettu tavallisesti laaksoihin tai loiville kukkuloille. Talot ovat yksikerroksisia ja niissä asuu usein kaksi sukupolvea. Song-dynastian aikana mulamien keskuuteen levisivät buddhalaisuus ja taolaisuus. Myös tätä edeltänyt perinteinen animistinen uskonto on säilynyt näihin päiviin saakka.
Umm al-Qaiwain

| Umm al-Qaiwain |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna

 Koordinaatit: 25°33′0″N, 55°33′0″E 
Valtio:  Yhdistyneet arabiemiirikunnat
Hallinto:  
 – Emiiri:  Saud ibn Rašid al-Mu’alla
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  720 km²
Väkiluku (2010)  (arvio):  59 000
Aikavyöhyke:  UTC+4
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Umm al-Qaiwain (arab. Umm al-Qaywayn‎) on yksi seitsemästä emiraatista, jotka muodostavat Yhdistyneet arabiemiirikunnat. Vuodesta 2009 emiraattia on hallinnut šeikki Saud ibn Rašid al-Mu’alla. Emiraatin asukasluku oli vuonna 2010 arviolta 59 000.
Maantiede

Umm al-Qaiwain sijaitsee Yhdistyneiden arabiemiraattien Persianlahden rannikolla. Emiraateista se on pinta-alaltaan toiseksi pienin. Sen pinta-ala on noin 720 km². Vain Ajman on vielä sitä hieman pienempi. Alue on muodoltaan suurin piirtein kolmikulmainen. Luoteessa se rajoittuu noin 27 kilometrin pituiseen merenrantaan Persianlahdella. Rantaviivaan lukeutuu useita niemiä, särkkiä ja saaria. Saarista suurin on Al Seniah. Lounaassa Umm al-Qaiwain rajautuu Sharjan emiraattiin ja koillisessa Ras Al Khaimaan.
Umm al-Qaiwainin pääkaupunki on Umm al-Qaiwainin kaupunki Khor Al Bidiyahin niemimaalla. Sisämaassa sijaitsee puolestaan Falaj Al Muallan keidaskaupunki, joka on tunnettu hedelmällisistä viljelymaistaan. Muuten alue on pääosin lähes asumatonta aavikkoa.
Historia

Ed-Dur Umm al-Qaiwainissa on yksi Yhdistyneiden arabiemiraattien suurimmista arkeologisista kohteista. Paikkaa asutettiin jo kivikaudella ja asutus jatkui esi-islamilaiselle kaudelle. Paikan löydöksiin lukeutuu esimerkiksi linnoituksen rauniot.
Nykyisen emiraatin perustivat Ali Ali -heimoon kuuluneet Al Mualla -suvun jäsenet. He asuivat alun perin Al Seniahin saarella, mutta saaren vesivarantojen vähyys sai heidät muuttamaan mantereelle. Aluksi he tunnustivat pitkään alueen voimakkaimmimman valtion Sharjan hallitsijoiden yliherruuden. Paikalliset emiraatit ajautuivat 1800-luvulla kahnauksiin brittien kanssa. Britit saivat pakotettua alueen emiraatit allekirjoittamaan ne alistaneen sopimuksen vuonna 1820. Yksi sopimuksen allekirjoittaneista oli Umm al-Qaiwainin hallitsija, ja asiakirja oli myös samalla ensimmäinen tunnustus Umm al-Qaiwainin itsenäisestä asemasta Sharjaan nähden. Britit sattuivat olemaan myöhemmin erityisen kiinnostuneita Umm al-Qaiwainista, sillä huhujen mukaan ranskalaiset yrittivät myös saada jalansijaa alueella.
Ensimmäisen ja toisen maailmansodan välillä Umm al-Qaiwainin satama oli yksi alueen tärkeimmistä kauppasatamista. Sittemmin se on kuitenkin liettynyt. Kun brittivalta alueella päättyi vuonna 1971, Umm al-Qaiwainista tuli yksi Yhdistyneisiin arabiemiraatteihin liittyneistä entisistä Sopimusvaltioista.
Hallinto

Umm al-Qaiwainin hallitsijat kuuluvat Al Muallan sukuun. Nykyinen hallitsija on šeikki Saud ibn Rašid al-Mu’alla, joka on hallinnut isänsä Rašid ibn Ahmad al-Mu’allan kuoltua vuonna 2009.
Talous

Umm al-Qaiwain on tunnettu yhtenä alikehittyneimmistä arabiemiraateista. Sen toimintaa onkin rahoittanut merkittävästi etenkin Abu Dhabi. Aina 1970-luvun alkuun huomattava osa emiraatin tuloista saatiin myymällä postimerkkejä keräilijöille. Alueelta on sittemmin löydetty maakaasua, mutta öljyä ei ole löydetty. 1980-luvulta lähtien emiraatissa on valmistettu sementtiä.
Kalastus muodostaa huomattavan osan paikallisesta taloudesta. Kalaa viedään ulkomaille Lähi-idässä ja Euroopassa saakka. Emiraattiin perustettiin myös arabiemiirikuntien ensimmäiset kanalat. Se onkin huomattava kanojen ja maitotuotteiden tuottaja.
Väestö

Umm al-Qaiwainin asukasluku oli vuoden 2005 väestönlaskennan mukaan 49 159 ja vuoden 2010 arvion mukaan noin 59 000. Vuonna 2010 asukkaista 17 482 oli Yhdistyneiden arabiemiraattien kansalaisia. Paikalliset kuuluvat pääasiassa Ali Ali -heimoon, jonka jäseniä asuu tosin myös muualla maassa.
Aavikkoa.
Näkymää rannikolla.
Drakma Ed-Durista.
Umm al-Qaiwainin kaupunginlinnoitus.
Kisoja varten koulutettavia kameleja.