stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ranskan Marokko

Ranskan Marokko (ransk. Protectorat français au Maroc, arab. الحماية الفرنسية في المغرب‎, Al-himaya al-faransia fi al-maghrib) oli Ranskan ylivallan alainen protektoraatti, joka tuli Ranskan hallintaan Fèsin sopimuksella vuonna 1912, toisen Marokon kriisin jälkeen. Samalla Espanja sai alueen Marokon pohjoisosasta.
Suurimmat kaupungit Ranskan Marokon alueella olivat Casablanca, Rabat, Marrakesh ja Agadir. Tangerista tehtiin vuonna 1923 kansainvälinen vyöhyke, jota hallitsivat Ranskan, Espanjan ja Britannian virkamiehet. Italia liittyi sopimukseen vuonna 1928.
Ranskan Marokossa oli omat postimerkit. Postimerkeissä luki ranskaksi MAROC (suom. Marokko). Vuonna 1914 niissä luki PROTECTORAT FRANÇAIS MAROC (suom. Ranskan protektoraatti Marokko). Lisäksi siellä oli oma rahayksikkö Marokon rial vuosina 1912–1921 ja Marokon frangi vuosina 1921–1956.
Ranskan Marokosta tuli itsenäinen kuningaskunta vuonna 1956, jolloin siihen yhdistettiin myös Espanjan Marokko ja Tanger.
Hallitsijat > Sulttaanit

Yusef (1912–1927)
Muhammad V (1927–1961), muutti hallitsija-arvonsa sulttaanista kuninkaaksi vuonna 1957. Syrjäytettiin ja karkotettiin Korsikalle ja Madagaskarille vuosina 1953–1955.
Muhammad ibn Arafa, Ranskan nukkehallitsija (1953–1955)
Muhammad V (1955–1956)
Hallitsijat > Kenraalikuvernöörit

Hubert Lyautey (1907–1912) (sotilashallinto)
Hubert Lyautey (1912–1925) (siviilihallinto)
Henri Gouraud (1916–1917)
Théodore Steeg (1925–1929)
Lucien Saint (1929–1933)
Auguste Henri Ponsot (1933–1936)
Marcel Peyrouton (1936)
Charles Hippolyte Noguès (1936–1943)
Gabriel Puaux (1943–1946)
Eirik Labonne (1946–1947)
Alphonse Pierre Juin (1947–1951)
Augustin Léon Guillaume (1951–1954)
Francis Lacoste (1954–1955)
Gilbert Yves Édmond Grandval (1955)
Pierre Boyer de Latour (1955)
André Louis Dubois (1955–1956)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ranskan Marokko Wikimedia Commonsissa
Ranskan NUTS-aluejako

Ranskan NUTS-aluejako on kolmetasoinen kansainvälisiin tilastointitarkoituksiin kehitetty aluejako.
| Taso | Hallinnollinen yksikkö | # |
| --- | --- | --- |
| NUTS 1 | ZEAT-alueet + Merentakaiset departementit | 9 |
| NUTS 2 | Alueet (Régions + DOM) | 26 |
| NUTS 3 | Departementit (Départements + DOM) | 100 |
Paikalliset hallinnolliset yksiköt

NUTS-tasojen rinnalla Ranskassa on myös kaksi hallinnollisen yksikön (LAU) tasoa:
| Taso | Hallinnollinen yksikkö | # |
| --- | --- | --- |
| LAU 1 | kantonit (Cantons de rattachement) | 3787 |
| LAU 2 | kunnat | 36683 |
Ranskan NUTS-jako.
Mijat Gaćinović

Mijat Gaćinović lokakuussa 2019.
Mijat Gaćinović (serb. Мијат Гаћиновић; s. 8. helmikuuta 1995 Novi Sad, Jugoslavia) on serbialais-bosniahertsegovinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 175-senttimetrinen. Hän edustaa kreikkalaista AEK Ateenaa.
Gaćinović edusti kotimaassaan FK Vojvodinaa, josta hän siirtyi elokuussa 2015 saksalaisseura Eintracht Frankfurtiin. Hän pelasi Frankfurtissa viiden kauden aikana Bundesliigassa 116 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Kevään 2016 kahdesta putoamiskarsintaottelusta ensimmäisessä hän teki joukkueensa tasoitusmaalin. Elokuussa 2020 hän siirtyi Hoffenheimiin, jossa hän ensimmäisellä kaudellaan pelasi 23 bundesliigaottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi vain neljä bundesliigaottelua ja siirtyi tammikuussa 2022 lainalle kreikkalaisseura Panathinaikosiin, jossa hän pelasi 13 Kreikan Superliigan ottelua. Kesällä 2022 hän siirtyi AEK Ateenaan, jossa hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan 30 superliigaottelua ja teki niissä yhdeksän maalia. Kaudella 2023–2024 hän pelasi Superliigassa 26 ottelua ja teki niissä kolme maalia.
Gaćinović on voittanut Serbian cupin vuonna 2014, Saksan cupin vuonna 2018 sekä Kreikan cupin vuosina 2022 ja 2023. Hän voitti Kreikan liigamestaruuden vuonna 2023. Hän on pelannut Eurooppa-liigassa 29 ottelua ja tehnyt neljä maalia.
Gaćinović edusti alle 17-vuotiaiden ikäluokan maaotteluissa Bosnia ja Hertsegovinaa. Hän voitti Serbian joukkueessa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2013 ja alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden 2015. Ensimmäisen ottelunsa Serbian A-maajoukkueessa hän pelasi maaliskuussa 2017 MM-karsintaottelussa Georgiaa vastaan. Hän teki maalin ensimmäisessä A-maaottelussaan kuten myös toisessa Moldovaa vastaan. Hän on kesäkuun 9. päivään 2024 mennessä pelannut 27 A-maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Mijakin piiri

Mijakin piiri Baškortostanin tasavallan kartalla
Mijakin piiri (ven. Миякинский район, Mijakinski raion, baškiiriksi Миәкә районы, Miäkä raiony) on kunnallinen itsehallintoalue Venäjän Baškortostanin tasavallan länsiosassa, Orenburgin alueen vastaisella rajalla. Piirin hallinnollinen keskus, Kirgiz-Mijakin kylä, sijaitsee 190 kilometriä pääkaupungista Ufasta lounaaseen. Piiriin kuuluu 15 maalaiskuntaa (kyläneuvostoaluetta) ja se on perustettu vuonna 1930.
Mijakin piirin pinta-ala on 2 051 km². Piirin asukasluku on noin 31 600 ja asukastiheys 15 asukasta/km². Suurimmat etniset ryhmät ovat baškiirit, tataarit, tšuvassit ja venäläiset.
Abzelilovo • 
Agidel • 
Alšejevsk • 
Arhangel • 
Askino • 
Aurgazy • 
Baimak • 
Bakaly • 
Baltatševo • 
Belebei • 
Belokatai • 
Beloretsk • 
Birsk • 
Bižbuljak • 
Blagovar • 
Blagoveštšensk • 
Burajevo • 
Burzjansk • 
Buzdjak • 
Davlekanovo • 
Djurtjul • 
Duvan • 
Fjodorovka • 
Gafur • 
Haibullino • 
Iglino • 
Iliševo • 
Išimbai • 
Janaul • 
Kaltasy • 
Karaidel • 
Karmaskaly • 
Kig • 
Krasnokamsk • 
Kugartš • 
Kujurgasy • 
Kumertau • 
Kušnarenkovo • 
Jermekejevo • 
Meleuz • 
Metšetlino • 
Mežgorje • 
Mijak • 
Miškino • 
Neftekamsk • 
Nurimanov • 
Oktjabrski • 
Salavat • 
Salavat • 
Šaran • 
Sibai • 
Sterlibaševo • 
Sterlitamak • 
Sterlitamak • 
Tatyšly • 
Tšekmaruš • 
Tšišmy • 
Tuimazy • 
Ufa • 
Ufa • 
Utšaly • 
Zialiar • 
Ziantšur
Miguel Fisac

Miguel Fisac Serna (29. syyskuuta 1913, Daimiel – 12. toukokuuta 2006, Madrid) oli espanjalainen arkkitehti.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Miguel Fisac -säätiö (Arkistoitu – Internet Archive)
Matti Koskenkorva

| Matti Koskenkorva> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. joulukuuta 1880 Haapavesi
Kuollut: 8. lokakuuta 1965 (84 vuotta)
Uran tiedot
Laji:  maastohiihto
Matti Koskenkorva (25. joulukuuta 1880 Haapavesi – 8. lokakuuta 1965) oli suomalainen maastohiihtäjä, joka menestyi kansainvälisestikin 1900-luvun alkuvuosina.
Koskenkorva alkoi kilpailla hiihtäjänä vasta 24-vuotiaana. Hän osallistui Oulun hiihdon 30 kilometrille ensimmäisen kerran vuonna 1905 ja sijoittui kolmanneksi. Kaksi vuotta myöhemmin hän saavutti Oulussa ensimmäisen voittonsa. Tammikuussa 1908 hän hiihti 30 kilometrillä epävirallisen maailmanennätyksen 1.38.05. Samana vuonna hän uusi Oulun hiihdossa 30 kilometrin voittonsa ja sijoittui elämänsä ensimmäisessä 60 kilometrin kilpailussaan toiseksi.
Vuonna 1909 Koskenkorva pääsi edustamaan Suomea Pohjoismaisiin kisoihin Tukholmaan. Hän hiihti 60 kilometriä aikaan 4.34.45 ja voitti toiseksi sijoittuneen lähes 13 minuutilla. Palkintopokaalinsa hän vaihtoi myöhemmin ompelukoneeseen, joka oli köyhälle maalaisperheelle tärkeämpi kapistus. Samana vuonna hän voitti kolmannen kerran Oulun hiihdon 30 kilometrin kilpailun ja kukisti Helsingin kansainvälisissä hiihtokisoissa Ruotsin Haldo Hanssonin niukasti. Seuraavana vuonna Koskenkorva sijoittui Viipurin kansainvälisissä talvikisoissa 30 kilometrin hiihdossa toiseksi.
Vuonna 1911 Suomi ja Ruotsi kilpailivat vapaaherra Reinhold von Willebrandin pokaalista Helsingissä ja Matti Koskenkorva avusti Suomen joukkuevoittoon oltuaan kilpailussa nopein ajalla 2.23.58 lähes 18 minuutin erolla seuraavaan. Oulussa hän voitti jo neljännen kerran. Vuoden 1913 Pohjoismaisissa kisoissa Östersundissa hän hiihti 60 kilometriä aikaan 5.05.24 ja voitti Ruotsin Albin Lingvallin yli 25 minuutilla ja Norjan Lauritz Bergendahlin tasan puolella tunnilla. Oulun hiihdossa hän voitti 60 kilometrin kilpailun. Hän paransi Oulussa myös 30 kilometrin epävirallista ME-tulostaan hiihtämällä kymmenen kilometrin kierrokset aikoihin 31.49, 31.26 ja 31.22 ja saaden loppuajakseen 1.34.37. Kesällä 1914 Koskenkorva loukkaantui pahasti töissään sahalla lankunkantajana. Hän palasi kuitenkin kilpaladuille ja osallistui seuraavana talvena Holmenkollenin 50 kilometrin kilpailuun, jossa hän sai ajan 4.46.40 ja sijoittui yhdeksänneksi vaikka joutui hiihtämään lähes koko matkan katkenneella suksella.
Sotavuosina Koskenkorva kilpaili vähemmän ja innostusta heikensi myös rahapalkintojen poistuminen. Suomen talvikisoissa vuonna 1919 Helsingissä hän sijoittui nuorempiensa seurassa 30 kilometrillä viidenneksi ja 60 kilometrillä kolmanneksi. Puijolla hän voitti 50 kilometrin kilpailun ja jätti Tapani Nikun toiseksi yli kolmella minuutilla. Kaksikko palasi Iisalmesta saakka kotiinsa Haapavedelle hiihtämällä. Ainoan Suomen mestaruutensa Koskenkorva voitti yli 45-vuotiaitten sarjan 10 kilometrillä vuonna 1926. Viimeisen kerran hän kilpaili Ounasvaaralla vuonna 1929 sijoittuen kolmanneksi.
Matti Koskenkorvan tytär Venla kilpaili myös hiihtäjänä ja voitti Ounasvaaralla vuonna 1928.
Aiheesta muualla

Henkilögalleria (Arkistoitu – Internet Archive) KirjastoVirma: Hilkka Merikallio, 2005. (Viitattu 10.10.2008)
Klemola, Heikki: ”Matti Koskenkorva”, Suomen kansallisbiografia, osa 5, s. 364-365.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005.  ISBN 951-746-446-0.  / Teoksen verkkoversio.
Jussi Kirjavainen : Suomalaisia suurhiihtäjiä 5. Matti Koskenkorva, Aamulehti, 16.01.1938, nro 14, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Östunan kirkko

| Östunan kirkko Östuna kyrka |
| --- | --- |

Kirkkokunta:  Ruotsin kirkko
Hiippakunta:  Uppsalan hiippakunta
Seurakunta:  Östuna församling
Rakentamisvuosi:  1400-luvun lopussa
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Östunan kirkko (ruots. Östuna kyrka) on Ruotsissa Knivstan kunnan Östunassa sijaitseva kirkkorakennus. Se on rakennettu luultavasti 1400-luvun lopussa ja paikalla on todennäköisesti ollut kirkko jo sitäkin aikaisemmin. Kastemalja ja krusifiksi ovat peräisin 1200-luvulta.
Sakaristo rakennettiin kirkkoon 1300-luvulla tai 1400-luvun alkupuolella, asehuone puolestaan 1400-luvun jälkipuolella. Kirkko sisustettiin uudestaan suurimmaksi osaksi 1700-luvulla ja sitä restauroitiin 1895, mutta 1700-luvun luonnetta palautettiin vuoden 1938 restauroinnissa.
Käännös suomeksi
Matti Koskenniemi

| Matti Koskenniemi |
| --- | --- |
 Ison tietosanakirjan täydennysosien toimituskunta. Vasemmalta Hjalmar Brotherus, Reino Oittinen, Niilo J. Toivonen, Rafael Koskimies, L. Arvi P. Poijärvi, Heikki Waris, Matti Kosken­niemi, Jaakko Wuolijoki ja Ilmari Havu.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. joulukuuta 1908 Iida, Japani
Kuollut: 11. joulukuuta 2001 (92 vuotta) Helsinki
Matti Koskenniemi (19. joulukuuta 1908 Iida, Japani – 11. joulukuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen kasvatustieteilijä ja kasvatusopin professori. Hän oli Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun kasvatusopin professori 1944–1948, Helsingin yliopiston dosentti 1938–1955 ja professori vuodesta 1955 vuoteen 1972. Hänen poikansa on professori Kimmo Koskenniemi.
Aiheesta muualla

Kansanen, Pertti: / Koskenniemi, Matti (1908–2001). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  4.5.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Elämäkerta. Helsingin yliopiston kasvatustieteellinen tiedekunta.
Minä ja Aku Ankka

| Minä ja Aku Ankka Suomalaisten suosikkitarinat |
| --- | --- |
Kirjailija:  Jukka Heiskanen, Aki Hyyppä, Maiju Ristkari, Elina Toppari, Kati Valli & Viia Viitanen (toim.)
Kansitaiteilija:  Raimo Hyvönen (taitto)
Kieli:  suomi
Genre:  sarjakuva
Kustantaja:  Sanoma Magazines Finland
Julkaistu:  2011
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  264
ISBN:  978-951-32-3145-3
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Minä ja Aku Ankka: suomalaisten suosikkitarinat on Sanoma Magazines Finlandin vuonna 2011 julkaisema sarjakuva-albumi, johon kaksitoista suomalaista julkisuuden henkilöä on valinnut Disneyn sarjakuvista oman suosikkitarinansa.
Ramones-viikko

Ramones-viikkoa vietettiin Ramonesin ensimmäisen Suomen-vierailun kunniaksi 12. − 18. toukokuuta 2007, jolloin tuli kuluneeksi 30 vuotta Ramonesin ensiesiintymisestä Suomessa. Viikon järjestämiseen osallistuivat muun muassa Häiriköt, Rehtorit, Pojat, Ne Luumäet, Himanes, Debbie ja Converse-kerho. Tapahtuman kunniaksi julkaistiin myös samanniminen EP-levy.
Tapahtumat

Vuoden 2007 Ramones-viikon tapahtumat:
Perjantai 11. toukokuuta: Woimasointu julkaisi Häiriköiden 1-2-3-4-5-6-7-8 -ep-levyn ilmaiseksi internetissä.
Lauantai 12.toukokuuta: Converse-kerho järjesti Ramoviisut 2007 -laulukilpailun Helsingin Semifinalissa. Myös Häiriköt esiintyi tilaisuudessa.
Keskiviikko 16. toukokuuta: Ramones-viikko EP julkaistiin. Lahdessa myös Ramoklubi.
Torstai 17. toukokuuta: Ne Luumäet -yhtye kokosi rivinsä Ramones-viikon kunniaksi ja esiintyi Helsingin Tavastia Klubilla.
Perjantai 18. toukokuuta: Himanes julkaisi internet-singlen.
Ramones-viikko EP

| Ramones-viikko Eri esittäjiä |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: 16. toukokuuta 2007
 Tyylilaji: ramopunk
 Kesto: 07.15
 Levy-yhtiö: Woimasointu
Keskiviikkona 16. toukokuuta 2007 Woimasointu julkaisi Ramones-viikko EP:n. Se sisältää kolme ennenjulkaisematonta kappaletta.
Ramones-viikko EP > Kappaleet

Rehtorit: Muistokirjoitus – 2.15 (suomennos Del Shannonin kappaleesta Runaway, säv. Del Shannon ja Max Crook, san. Heko Luumäki)
Pojat: Danny seis – 2.41 (suomennos Ramonesin kappaleesta Danny Says, säv. Ramones, san. Heko Luumäki, Joey Luumäki ja Miika Söderholm)
Debbie: Debbie ja Joey – 2.13 (säv. Miika Söderholm, san. Miika ja Outi Söderholm)
Aiheesta muualla

Ramones-viikko ramopunk.com -sivustolla[vanhentunut linkki]
Överby

Överby voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Suomessa:
Överby, kulmakunta Eckerössä
Överby, kulmakunta Jomalassa
Överby, kylä Kirkkonummella
Överby, kylä Kruunupyyssä
Överby (suom. Ylönkylä), kylä Perniössä
Överby, ruotsinkielinen puutarhaoppilaitos Espoossa Marketanpuiston vieressä
Ruotsissa:
Överby, kaupunginosa Trollhättanissa
Överby, pientaajama Värmdön kunnassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Överby”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Överby
Ángelos Pléssas

| Ángelos Pléssas |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1974 Kreikka
Taiteilija
Ala:  multimedia
Taidesuuntaus:  verkkotaide
Kuuluisimpia töitä:  Homo Cybersphericus
Aiheesta muualla
www.angeloplessas.com
Ángelos Pléssas (kreik. Άγγελος Πλέσσας, kansainvälisesti usein Angelo Plessas, 1974, Kreikka) on kreikkalainen internettaiteilija. Pléssaksen Homo Cybersphericus -teos on osa ARS17+ Online Art -kokoelmaa.
Teokset

Homo Cybersphericus
Aiheesta muualla

Ángelos Plessaksen kotisivut
Pyhän Paavalin saari

Pyhän Paavalin saari v.2009
| --- | --- |
Muut nimet:  maltaksi Gżejjer ta' San Pawl engl. St Paul's Island Aikaisempia nimiä: Selmunet t. Selmunett Salmonetta t. Salmoneta
Sijainti:  35°57′58″N, 14°24′08″E, Mellieħa  Malta
Saariryhmä:  Maltan saaristo
Pinta-ala:  0,1 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  asumaton 1940-luvulta lähtien  GeoNames-tietokannassa 2562508
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Pyhän Paavalin saari (maltaksi  Gżejjer ta' San Pawl, engl. St Paul's Island), myös Selmunet(t) tai Selmun saaret, myös Salmonetta tai Salmoneta on pinta-alaltaan noin 0,10 neliökilometrin kokoinen asumaton saari keskellä Välimerta sijaitsevan Maltan Mellieħan kunnassa lähellä koillista Buġibban rannikkoa.
Pyhän Paavalin saarella on maailman yhden vanhimman kristillisen yhteisön historia ja kristinuskolla oletetaan Maltalla olevan lähes 2000 vuoden perinteet. Roomalaisten vankina ollutta apostoli Paavalia Roomaan kuljettanut purjealus haaksirikkoutui tämän saaren rannikkovesissä lokakuun loppupuolella vuonna 60 jKr., jonka vuoksi pelastuneet viettivät kolme talvikuukautta Maltalla. Näin arvellaan Maltalla alkaneen kristillisen vaikutusvallan, joka on jatkunut vuosisatojen ajan. Paavi Johannes Paavali II vieraili saaressa veneellä vierailunsa aikana Maltalla vuonna 1990.
Pyhä Paavali on saarivaltion suojeluspyhimys ja kerran vuodessa 10. helmikuuta maltalaiset viettävät Paavalin haaksirikon juhlapäivää, maltaksi  l-Festa tan-Nawfraġju ta' San Pawl. Se on odotettu kansallinen pyhä- ja yleinen vapaapäivä Maltalla, erityisesti Vallettassa, Marsalfornissa ja Munxarissa Gozolla. Päivä on perhejuhlien aika, jolloin seurataan uskonnollisia seremonioita ja kulkueissa maltalaiset menevät tälle saarelle viettämään messua.
Saaren nimi

Pyhän Paavalin saari sijaitsee useiden pienien, puolipyöreiden sekä poukamien että niemimaiden ympäröimänä suurempien lahtien, mm. Pyhän Paavalin ja viereisen pyöreän Mistra lahden (Mistra Bay) välissä. Tämä Mellieħan rannikolta noin 80 metrin päässä sijaitseva maa-alue on jakaantunut kahteen osaan, joita yhdistää kapea ja matala kannas, minkä vuoksi paikan nimeä käytetään usein myös monikossa eli Pyhän Paavalin saaret. Nimensä saaret ovat saaneet pyhän apostolin Paavalin noin vuonna 60 jKr. tapahtuneen raamatullisen merionnettomuuden ja sen jälkeisen oleskelun että kääntymyksen innoittamana. Joidenkin lähteiden mukaan Uuden testamentin useimmissa painoksissa ”Adrianmeren Melitaa” pidetään Pyhän Paavalin saarena, todetaan, että apostolia puri myrkkykäärme ja että tapahtumien sijainti oli Melita-saarella, joka on tämän saaren roomalainen nimi.
Joissakin lähteissä mainitaan, että vuonna 1575 saaret nimettiin Salomone-perheen mukaan, joka omisti myös läheiset maat Selmunissa nykyisen Mellieħan alueella. Saarelle viitattiin kartoissa nimellä Isola Salomonetto Isola Salomonessa, joka tarkoittaa maltan kielellä Selmunettia lähellä Selmunia, tai Isola Salomone ja Isola Salomonetto, maltan kielellä Selmun ja Selmunett. Vuonna 1576 barbareskikaapparit jahtasivat Maltan rannikolla kapteenia Marco di Mariaa, joka turvapaikkaa hakiessaan navigoi kohti Pyhän Paavalin saaren ja Maltan välistä kapeaa kanavaa. Siinä lopuksi ritarit vangitsivat merirosvot. 
Suurmestari Jean de la Cassière antoi saaren kapteeni di Marialle tunnustukseksi hänen rohkeudestaan ja siitä lähtien saarta kutsuttiin Tal-Barba Markuksi. Marcon kuoleman jälkeen saari siirtyi hänen perheellensä, mutta kun hänen poikansa Giovanni ja myöhemmin hänen veljenpoikansa Narduccio kuolivat taisteluissa ottomaaneja vastaan jättämättä jälkeläisiä, saari palasi takaisin ritarikunnalle.
Saaren kuvaus

Pyhän Paavalin saari koostuu kahdesta vierekkäisestä, geologisilta ominaisuuksiltaan erilaisesta ja kapealla kannaksella toisiinsa liitetystä osuudesta, toinen korkeampi ja alueeltaan suurempi toista. Pinta-alaltaan suuremmalla esiintyy keltaista hiekkakiviä ja savimaata, siinä seisoo Pyhän Paavalin patsas ja sen vieressä vanhat rauniot. Pienempää ja matalampaa saaren osuutta nimitetään Kvartsisaareksi täältä löytyvien niin massiivisten kvartsikerrostumien ja -laattojen kuin  klastisten sedimenttikiviharjanteiden ansiosta.
Tämä kalkkikivestä sedimenttisaari on melko karu ja maapinnasta suurimman osan peittävät suolaa kestävät pensaat. Rannikko on kallioista ja eteläisillä ja länsirannikolla esiintyy hyvin erilaisia luolia, hiekkarannat puuttuvat kokonaan. Joidenkin esi-isien tarinoiden mukaan kerran saaret omisti paroni, jolla oli tapana kasvattaa kaneja omiin metsästystarkoituksiinsa. Jossain vaiheessa kuitenkin tauti iski kaneihin ja suurin osa niistä kuoli. Saarilla oletetaan edelleen asuvan villikaneja ja useita liskoja, hyönteisiä ja lintuja. Saarille pääsee veneellä Buġibban satamasta.
Saaren kuvaus > Pyhän Paavalin patsas

Saaren korkeimmalla paikalla seisoo Pyhän Paavalin patsas, joka vihittiin käyttöön vuonna 1845. Tämä veistos on kahden kuvanveistäjän, vallettalaisen Sigismondo Dimechin (1780–1853) ja Sigismondon oppilaan,  lijalaisen Salvatore Dimechin (1805–1887) työtä. Itse patsas on noin 4 metriä korkea ja sen rakentamiseen kului viisi suurta kiveä. Veistos esittää pyhää apostolia Paavalia, jolla on kirja vasemmassa kädessään pitäessä samalla oikeaa kättä ylös nostettuna. Hänen jalkansa vieressä makaa käärme, joka Apostolien tekojen kirjan mukaan puri Paavalia käteen. Patsas seisoo Francesco Spiterin tekemällä 8,3 metrin korkuisella alustalla, jossa on Pyhälle Paavalille, kaikkien ihmisten kirkon apostolille, mestarille ja maltalaisten suojelijalle omistettu laatta. Kivet ovat karkeaa travertiinia ja jokaisen neljänteen rivin muurausjärjestelmä on ketju. Kivien liitoksien täyttämiseen tarvittava seos koostui kalkkilaastista, hiekasta ja pozzolaanisementistä. Alustan kustannukset, mukaan lukien kuvanveistäjän palkkiot olivat 1150  scudoa ja promoottorit alkoivat kerätä rahaa patsasta varten vuonna 1843. Vuosi ennen patsaan vihkimistä syyskuussa 1844 sekä alusta että patsas olivat valmiita, mutta vain puolet tarvittavista rahoista oltiin kerätty. Koko summan kerääminen kesti vielä vuoden ja patsas vihittiin 21. syyskuuta 1845.
Kansalaisjärjestön Din L-Art Helwan aloitteesta äärisääolosuhteita kestävää patsasta on entisöidy useita kertoja vuosina 1996, 2007, 2014 ja 2015, samoin on järjestetty retkikuntia saaren perusteelliseen puhdistamiseen.
Saaren kuvaus > Elämä saarella

Ennen toista maailmansotaa viljelijä Vincenzo Borg, lempinimeltään Ta ’Bajdafin asui saarella tornissa, jonka suurmestari Jean de Lascaris-Castellar oli rakennuttanut. Kolmikammioiseksi maalaistaloksi muutetulle rakennukselle oli ominaista alemman kerroksen voimakkaasti vahvistettu seinä, mikä antoi sille puolustustornin ulkonäön ja muistutti muita Lascaris-torneja saarten rannikoilla. 1930-luvun loppuvaiheessa jo ennen sodan alkua Borg hylkäsi asunnon. Koska maalaistalo pysyi hylättynä, suuri osa ylimmäisestä huoneesta romahti ja rakennus on nykyisin raunioina.