stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Klingonit
Historia

Sotivana ja sotilasrotuna tunnetun Klingonimperiumin perusti Kahless "Unohtumaton". Imperiumin historia on täynnä suuria sotakonflikteja, jotka ovat muuttaneet sen kulkua useaan otteeseen. On kuitenkin näyttöä siitä, ettei soturikasti ollut ollut kulttuurisesti vallitseva aina. Ilmeisesti muut yhteiskunnan alat kuten tiedemiehet, taiteilijat ja opettajat ja jopa juristit, olivat klingonimperiumissa erittäin tärkeitä, mutta vähitellen soturit ottivat vallan ja asettivat vallalle omat mallinsa ja tulkintansa. Tämä muutos näyttää edenneen hitaasti ja huipentuneen pian sen jälkeen, kun klingonimperiumi oli joutunut kosketuksiin ihmiskunnan kanssa, kuten Enterprise -sarjan Tuomio-nimisessä jaksossa kävi ilmi.
Alun perin Klingonien valtakunta valloitti useita planeettoja, joilta murhasi hallituksen ja asetti sen tilalle keisarillisen valvojan kuvernööriksi. Valloittamista seurasi laaja alueellinen laajentuminen alfaneljänneksen ja betakvadrantin välillä, ja kun lopulta vihamielinen asenne hylättiin ja Klingonin valtakunta lakkasi hyökkäämästä planeettoihin, se oli suurvalta tuhansilla siirtokunnilla kaikkialla hallitsemillaan neljänneksillä.
Duhovštšina

| Duhovštšina Духовщина |
| --- | --- |
 vaakuna
 Smolenskin alueen sijainti Venäjällä, alla kaupungin sijainti alueella
 Duhovštšina
 Koordinaatit: 55.196°N, 32.410°E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Smolenskin alue
Piiri:  Duhovštšina
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  11 km²
Korkeus:  220 m
Väkiluku (2010):  4 370
 – Väestötiheys:  397,3 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Duhovštšina (ven. Духовщи́на) on kaupunki Smolenskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Smolenskin ja Moskovan ylängöllä 86 kilometriä Smolenskista koilliseen. Kaupunki on Duhovštšinan piirin keskus. Kaupungissa asui vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 4 370 henkeä ja koko piirissä 16 640.
Duhovštšinan kylä mainitaan ensimmäisen kerran 1600-luvulla. Vuosisadan loppupuolella se liitettiin Venäjään. Vuonna 1775 siitä tuli kaupunki ja Smolenskin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. 28.–29.10.1812 seudulla käytiin taistelu venäläisten ja vetäytyvän Napoleonin armeijan välillä. Toisen maailmansodan aikana Duhovštšina oli saksalaisten miehittämä ja tuhoutui pahoin.
Nykyään Duhovštšina on maatalousalueen keskus. Kaupungissa on elintarviketeollisuutta ja saha.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Duhovštšinan piirin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Trinidad ja Tobago

Trinidad ja Tobago eli Trinidad-Tobago on Etelä-Amerikan pohjoisrannikolla Karibianmerellä sijaitseva saarivaltio, joka sijaitsee Venezuelan rannikosta yksitoista kilometriä pohjoiseen. Valtion pääsaaret ovat Trinidad sekä Tobago, joista Trinidad on suurempi sekä pinta-alaltaan että väkiluvultaan. Kahden pääsaaren lisäksi valtioon kuuluu 21 pienempää saarta.
Trinidad ja Tobago on ollut itsenäinen vuodesta 1962 ja tasavalta vuodesta 1976 alkaen. Virallinen kieli on englanti. Asukkaista 40 prosenttia on afrikkalaistaustaisia, ja intialaistaustaisia on lähes saman verran. Entinen sokerin ja kaakaon tuottaja saa nykyisin tuloja öljystä ja maakaasusta. Se tunnetaan myös calypso-musiikin ja steelpan-soittimen kotimaana.
Maantiede

Trinidad ja Tobago ovat Pienten Antillien eteläisimpiä saaria. Trinidad sijaitsee vain 11 kilometriä Venezuelan rannikosta koilliseen, ja saaren erottaa mantereesta Parianlahti. Geologisesti saaret ovat Etelä-Amerikan mantereen jatke. Saarivaltion kokonaispinta-ala on 5 128 neliökilometriä. Trinidad on saarista suurempi, ja sen pinta-ala on 4 828 neliökilometriä. Se on muodoltaan suorakaide, jonka kolmessa kulmassa on pitkänomainen niemimaa. Tobago on noin 30 kilometrin päässä Trinidadista koilliseen.
Trinidadin huomattavin piirre on sen pohjoisosassa kulkeva Northern Range -niminen vuoristo, joka on Andien rannikkovuoriston jatkumoa. Sen korkein kohta 940 metriin kohoava El Cerro del Aripo, joka on myös koko valtion korkein huippu. Vuoristo laskeutuu eteläpuolella Trinidadin pohjoistasangoksi. Saaren halkaisee myös kaksi muuta kukkulajonoa, Central Range ja Southern Range. Pinnanmuodot vaikuttavat myös jokiin, joita on paljon, mutta ne ovat myös lyhyitä. Alankoalueilla on myös monia soita. Tobagon saaren halkaisee Main Ridge -vuoristo, joka on geologisesti Northern Rangen jatkumo. Se kohoaa korkeimmillaan 550 metriin. Vuorten rinteet ovat loivemmat lounaassa olevan korallitasangon suuntaan.
Trinidadin ja Tobagon ilmasto on trooppisen kostea. Keskilämpötila vaihtelee helmikuun 25 asteesta huhtikuun 29 asteeseen. Kuivakausi on tammikuusta toukokuulle ja lyhyempi kuivakausi syys–lokakuussa. Tuulet puhaltavat pääosin koillisesta. Maa on niin etelässä, että hurrikaanien reitti ei pääsääntöisesti kulje sen yli.
Trinidadin sademetsissä, savanneilla ja kosteikoissa elää yli 400 lintulajia. Tobagolla, joka on kauempana mantereelta, lajeja on vähemmän. Saarella kasvaa Karibian vanhinta sademetsää, jossa on monia kotoperäisiä lajeja, merilintujen pesimisalue sekä monipuolista eläimistöä koralliriutalla.
Historia > Varhaisvaiheet ja siirtomaa-aika

Trinidad on Karibian pisimpään asutettu maa: siellä on ollut eteläamerikkalaisperäistä asutusta jo 7 000 vuotta sitten. Keramiikkaa tehneet viljelijät asettuivat saarelle noin 250 eaa. ja levittäytyivät sieltä käsin Antilleille. Eurooppalaisten saapuessa Trinidadia asuttivat karibit ja arawakit, kun taas Tobagolla oli saaristolais-karibeita ja galibeita. Kristoffer Kolumbus kävi Trinidadilla 1498 ja nimesi sen kolmen vuorenhuipun mukaan. Tobagon hän näki kaukaa ja nimesi sen tyypillisen tupakkapiipun mukaan.
Antonio de Berrio tuli vuonna 1592 Trinidadille etsimään tarujen kultakaupunkia Eldoradoa. Hän otti saaren virallisesti Espanjan haltuun ja perusti San José de Oruñan, joka toimi saaren pääkaupunkina vuoteen 1784. Trinidadin siirtokunta kehittyi kuitenkin varsin hitaasti, kunnes vuonna 1776 Espanja alkoi rohkaista muiden Karibian saarten katolisia muuttamaan Trinidadiin. Maahanmuutto alkoi kunnolla, kun vuonna 1783 uudisasukkaille luvattiin maa- ja verohyötyjä. Ranskalaiset olivat suurin maahanmuuttajaryhmä, ja he toivat myös orjia ja perustivat plantaaseja.
Trinidad siirtyi vuonna 1797 Britannialle, joka kehitti erityisesti saaren sokeriteollisuutta. Orjuuden lakkauttamisen jälkeen saarelle alettiin vuonna 1845 tuoda intialaisia sopimustyöläisiä, ja jo vuonna 1870 neljännes saaren asukkaista oli intialaistaustaisia. Saarelle tuli myös monia asukkaita monesta muusta maasta, ja Trinidadin väestöstä muodostui yksi Karibian monikulttuurisimmista. Tobagon saarella oli myös sokerintuotantoa, ja saarta hallinnoi oma parlamenttinsa. Tobagon talous joutui kuitenkin vaikeuksiin sokeriteollisuuden romahtamisen takia, ja se liitettiin vuonna 1889 hallinnollisesti Trinidadin yhteyteen.
Trinidadissa ja Tobagossa alettiin 1900-luvun alkupuoliskolla vaatia poliittisia uudistuksia. Grenadalla syntyneen Tubal Uriah Butlerin johtamat lakot ja mielenosoitukset vuonna 1937 saivat maahan yleisen äänioikeuden. Saaret saivat vuonna 1945 itsehallinnon. Länsi-Intian federaatioon ne kuuluivat 1958–1962. Saaret itsenäistyivät ja liittyivät kansainyhteisöön 1963.
Historia > Itsenäinen Trinidad ja Tobago

Trinidad ja Tobagossa alkoi 1970-luvulla öljykausi, joka toi vaurautta valtioon. Saaria kehitettiin, ja ne myös teollistuivat nopeasti. Maa myös muuttui vuonna 1976 tasavallaksi, ja entisestä kuvernööristä Ellis Clarkesta tuli presidentti. Öljymarkkinoiden heikennettyä vuonna 1981 Kansan kansallisliike -puolue menetti asemansa ja National Alliance for Reconstruction nousi vuonna 1986 valtapuolueeksi. Se onnistui talouden rakenneuudistuksissa, mutta sen politiikasta ei yleisesti pidetty. Paikallinen islamistiryhmä yritti vuonna 1990 epäonnistunutta vallankaappausta, jonka aikana he pitivät useita valtion virkamiehiä vankeinaan.
Trinidad ja Tobagolla on 1900-luvun lopulla ja 2000-luvun alussa ollut useampikin puolue vallassa, mutta ne kaikki ovat toteuttaneet melko samanlaista politiikkaa. Yhdistynyt kansalliskongressi nousi valtaan 1995, jolloin pääministeriksi tuli ensimmäisenä Trinidadin intialaisena Basdeo Panday. Hänen kaudellaan valtiossa panostettiin erityisesti matkailuun, petrokemian teollisuuteen ja maakaasuun. Öljy oli ollut talouden tärkein sektori 1900-luvun alkupuolelta asti, ja öljyvarojen huvetessa maakaasu otti sen paikan. Vuoden 2001 hallituskriisin ja vaalien jälkeen presidentti Arthur Robinson nimitti Manningin tasatilanteessa pääministeriksi, mitä oppositio protestoi. Lokakuussa 2002 järjestettiin uudet vaalit, ja Manning jatkoi pääministerinä. Vuonna 2003 valtion omistama sokeriyhtiö lopetti toimintansa ja 8 000 työntekijää jäi työttömiksi. Vuoden 2010 vaalit voitti UNC:n johtama viiden puolueen liittouma ja Kamla Persad-Bissessarista tuli maan ensimmäinen naispääministeri. Näissä vaaleissa Cambridge Analytican väitetään työskennelleen voittajan hyväksi käynnistämällä kampanjan, jossa vastapuolen kannattajia kannustettiin protestoimaan jättämällä äänestämättä  .
Parlamenttivaaleissa syyskuussa 2015 oppositiojohtaja Keith Rowleyn johtama PNM voitti 23 parlamentin 41 paikasta. Pääministeri Kamla Persad-Bissessarin johtama UNC hävisi, joten Keith Rowleysta tuli Trinidad ja Tobagon uusi pääministeri.
Parlamentin valitsijakollegio valitsi tammikuussa 2018 maan pitkälti seremonialliseen presidentin virkaan ensimmäistä kertaa naisen, tuomari Paula-Mae Weekesin. Valintaa esitti pääministeri Keith Rowley ja sitä kannatti myös oppositiojohtaja Kamla Persad-Bissessar.
Politiikka

Trinidad ja Tobago on yhtenäisvaltio. Sen valtionpäämies on presidentti, jonka valitsee parlamentin ylä- ja alahuoneen edustajista koostuva valitsijakollegio. Vuonna 2018 presidentiksi valittiin ensimmäisenä naisena Paula-Mae Weekes. Presidentin asema on puoliseremoniallinen. Presidentti on muun muassa asevoimien ylipäällikkö ja hyväksyy lakiehdotukset ennen kuin ne vahvistetaan laeiksi. Hän nimittää parlamentin ylähuoneen senaattorit: 16 pääministerin ilmoituksen perusteella, kuusi opposition ilmoituksen perusteella ja yhdeksän oman harkinnan mukaan. Parlamentti on kaksikamarinen, ja alahuoneen 41 jäsentä valitaan viideksi vuodeksi yleisillä vaaleilla. Toimeenpanovalta on puolestaan pääministerin johtavalla hallituksella.
Trinidad ja Tobagon politiikka on perinteisesti nähty etnisesti jakautuneena. Kansan kansallisliike PNM on ollut afrikkalaisperäisten puolue ja Yhdistynyt kansalliskongressi UNC intialaisten puolue. 2000-luvulla on noussut enemmän keskiöön myös luokkapolitiikka. Monikulttuurinen keskiluokka on kannattanut demokraattista kapitalismia, kun taas alaluokkaan kuuluu sekä afrikkalais- että intialaistaustaisia.selvennä Vuoden 2015 vaaleissa valtaan nousi oppositiossa ollut Keith Rowleyn johtama Kansan kansallisliike. Se sai 23 paikkaa, kun Yhdistynyt kansalliskongressi sai 17 paikkaa. Yksi paikka meni Kansankongressi-puolueelle.
Tobagon saarella on itsehallinnollinen asema, ja sillä on oma parlamenttinsa, jossa on 12 vaaleilla valittua edustajaa, neljä nimitettyä jäsentä ja johtava virkamies.
Kiroilu lasketaan julkisen rauhan rikkomiseksi ja uhkaukseksi. Maan rikoslain mukaan kiroilu ärsyttämis-, loukkaus- tai provosointitarkoituksessa on rikos. Rangaistus on 200 dollarin sakko tai kuukausi vankeutta.
Aluejako

Trinidad ja Tobago on jaettu erilaisiin hallintoyksiköihin. Yhdeksän hallintoaluetta ovat Couva/Tabaquite/Talparo, Diego Martin, Mayaro/Rio Claro, Penal/Debe, Princes Town, Sangre Grande, San Juan/Laventille, Siparia ja Tunapuna/Piarco. Kaksi suurkaupunkia ovat Port-of-Spain ja San Fernando. Kolme maalaiskuntaa ovat Arima, Chaguanas ja Point Fortin. Tobagon saari muodostaa oman piirikuntansa.
Talous

Trinidad ja Tobagon talous oli aiemmin keskittynyt öljyyn, nyttemmin maakaasuun. Noin puolet maan tuottamasta maakaasusta nesteytetään. Maa on maailman viidenneksi suurin nesteytetyn maakaasun viejä. Maatalous tuottaa alle puoli prosenttia bruttokansantuotteesta. Sen tuotteita ovat sokeri, siipikarja, muu liha, vihannekset ja sitrushedelmät.
Saarilla on yhteensä neljä lentopaikkaa. Maantietä on 8 320 km. Satamakaupunkeja ovat Point Fortin, Point Lisas, Port-of-Spain ja Scarborough. Risteilyalukset kiinnittyvät pääkaupunki Port of Spainin satamaan, tai joskus pienempään Scarboroughin satamaan Tobagolla. Näiden välinen kotimaanliikenteen lauttamatka kesti aiemmin viisi tuntia, mutta uusilla pikalautoilla matka taittuu puolet nopeammin. Saarten sisäisillä matkoilla käytetään paljon linja-autoja.
Väestö

Trinidad ja Tobagossa on noin 1,2 miljoonaa asukasta. Kaksi tärkeintä etnistä ryhmää ovat lähinnä Intiasta tuoduista sopimustyöläisistä polveutuvat intialaiset (35,4 prosenttia väestöstä) ja saarille tuoduista orjista polveutuvat afrikkalaista alkuperää olevat (34,2 prosenttia väestöstä). Suurin osa jäljelle jäävästä väestöstä on etnisesti sekoittunutta, joskin saarilla asuu myös jonkin verran eurooppalaista ja kiinalaista alkuperää olevia, sekä saarten alkuperäisten intiaaniasukkaiden jälkeläisiä.
Uskonnollisesti suurimmat yhteisöt ovat protestantit (32,1 %), katoliset (21,6 %), hindut (18,2 %) ja muslimit (5 %).
Kulttuuri

Trinidadilaiset ja tobagolaiset suuntaavat kansallistunteensa omaan saareensa ja mieltävät toisen saaren asukkaiden olevan erilaisia. Lähes kaikki tobagolaiset ovat afrikkalaista syntyperää, kun taas Trinidadilla etnisten ryhmien alkuperään liittyvät kulttuuriasiat korostuvat. Näkyvin ryhmittely on jako kreoleihin ja intialaisiin. Pieni ryhmä korostaa intiaanitaustaansa.
Ruokavalio liittyy tiiviisti etniseen ryhmään. Kreolit syövät tyypillisesti kanaa ja riisiä, punaisia papuja ja paistettuja banaaneita. Intialaiset syövät kanacurryä, perunoita, kikherneitä, riisiä ja roti-leipää. Kiinalaisten ruokaa on chow mein.
Trinidadin laskiaiskarnevaali on maailmankuulu. Calypso-musiikki ja steelpan-soitin ovat myös kotoisin näiltä saarilta.
Nicki Minaj (oik. Onika Tanya Maraj) on tunnettu Trinidadista kotoisin oleva rap/R&B-artisti.lähde?
V. S. Naipaul on Nobel-palkittu trinidadilainen kirjailija.
| Suomalainen nimi | Paikallinen nimi | Huomautuksia |
| --- | --- | --- |
| uusivuosi |  | 1.1. |
| laskiainen | carnival | maanantai ja tiistai 7 viikkoa ennen pääsiäistä |
| itsenäisyyspäivä |  | 31.8. |
Kulttuuri > Urheilu

Trinidad ja Tobago on osallistunut olympialaisiin vuodesta 1948. Kultamitalit maalle ovat tuoneet Hasely Crawford miesten sadan metrin juoksusta vuonna 1976 ja Keshorn Walcott miesten keihäänheitosta Lontoon olympialaisista 2012. Muut maan mitaleista ovat tulleet yleisurheilusta, painonnostosta ja uinnista. Menestynyt on myös moninkertainen arvokilpailumitalisti pikajuoksija Ato Boldon.
Jalkapallossa Trinidad ja Tobago on Karibianmeren alueen menestyneimpiä maita. Vuonna 2006 maajoukkue pelasi jalkapallon MM-kisoissa, mutta karsiutui ensimmäisellä kierroksella. Pohjois- ja Väli-Amerikan sekä Karibian jalkapallon mestaruuskilpailuissa Trinidad ja Tobago on esiintynyt 13 kertaa sijoittuen parhaimmillaan toiseksi vuonna 1973. Helmikuussa 2011 Trinidad ja Tobago oli Fifan rankingissa sijalla 94. Jalkapallon ohella Trinidad ja Tobagossa pelataan paljon krikettiä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Trinidad ja Tobago Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Trinidad and Tobago Wikivoyagessa (englanniksi)
Väli-Amerikan valtiot
| --- | --- |
Mantereen maat:  Belize  Costa Rica  El Salvador  Guatemala  Honduras  Meksiko  Nicaragua  Panama 
Saarivaltiot:  Antigua ja Barbuda  Bahama  Barbados  Dominica  Dominikaaninen tasavalta  Grenada  Haiti  Jamaika  Kuuba  Saint Kitts ja Nevis  Saint Lucia  Saint Vincent ja Grenadiinit  Trinidad ja Tobago 
Itsehallintoalueet:  Anguilla  Aruba  Bonaire  Brittiläiset Neitsytsaaret  Caymansaaret  Curaçao  Guadeloupe  Martinique  Montserrat  Navassa  Puerto Rico  Saba  Saint Barthélemy  Saint-Martin  Sint Eustatius  Sint Maarten  Turks- ja Caicossaaret  Yhdysvaltain Neitsytsaaret 
| n k Kansainyhteisö |
| --- | --- |
Jäsenvaltiot:  Antigua ja Barbuda  Australia  Bahama  Bangladesh  Barbados  Belize  Botswana  Brunei  Dominica  Etelä-Afrikka  Fidži  Gabon  Gambia  Ghana  Grenada  Guyana  Intia  Jamaika  Kamerun  Kanada  Kenia  Kiribati  Kypros  Lesotho  Malawi  Malesia  Malediivit  Malta  Mauritius  Mosambik  Namibia  Nauru  Nigeria  Pakistan  Papua-Uusi-Guinea  Ruanda  Saint Kitts ja Nevis  Saint Lucia  Saint Vincent ja Grenadiinit  Salomoninsaaret  Sambia  Samoa  Seychellit  Sierra Leone  Singapore  Sri Lanka  Swazimaa  Tansania  Togo  Tonga  Trinidad ja Tobago  Tuvalu  Uganda  Uusi-Seelanti  Vanuatu  Yhdistynyt kuningaskunta 
Trinidad ja Tobago satelliittikuvassa.
Pointe-à-Pierren öljynjalostuslaitos
Karnevaaliasu Trinidadissa.
Barbie

Laaja pukuvalikoima kuului olennaisena osana sekä Barbie-nuken että esikuvansa Lilli-nuken konseptiin. Vuonna 1964 valmistettu Barbie-nukke taka-alallaan Barbie-nukelle vaatteita suunnitellut Charlotte Johnson.
Barbie-nuken ulkonäkö ja koko kopioitiin saksalaisen Greiner & Hausserin valmistamasta Lilli-nukesta. Kuvassa Hong Kongissa valmistettu piraattikopio Lilli-nukesta.
Barbie on maailmanlaajuisen suosion saavuttanut aikuista naista esittävä nukke, joka muistuttaa vartaloltaan syntyaikansa 1950-luvun länsimaista kauneusihannetta.
Barbie-nukke tuotiin markkinoille Yhdysvalloissa 9. maaliskuuta 1959 ja on edelleen tuotannossa hieman muunneltuna versiona.
Nuken valmistajana toimii leluyritys Mattel Inc., joka valmistaa Barbie-nuken lisäksi myös Barbien sisarnukkeja Skipper, Chelsea ja Stacie, Barbien poikaystävänä toimivaa Ken-nukkea (Ken Carson) ja ystävänukkeja kuten Midge, Teresa, Christie, Summer ja Blaine.
Historiaa

Yhdysvaltalaisen Mattel-lelutehtaan perustajajäsen ja toimitusjohtaja Ruth Handler tutustui Eurooppaan suuntautuneella lomamatkallaan suosittuun saksalaisvalmisteiseen Lilli-nukkeen. Kyseinen nukke esitti Bild-lehden julkaiseman Reinhard Beuthienin piirtämän suositun sarjakuvan päähenkilöä.
Handler hankki itselleen useampia Lilli-nukkeja malliksi ja aloitti samankorkuisen nuken tuotannon vuonna 1959. Nukke oli kasvoiltaan ja vartaloltaan samanlainen kuin Lilli, paitsi että sen huulet oli punattu ja kulmakarvat piirretty eri tavalla. Ruth nimesi nuken Barbieksi (Barbara Millicnt Roberts) tyttärensä Barbaran mukaan.
Barbie-nukesta tuli Mattelin myydyin tuote.
Lilli-nuken oikeudet omistanut saksalainen Greiner & Hausser haastoi Mattelin oikeuteen nukkensa laittomasta kopioinnista. Mattel osti Greiner & Hausserilta tämän johdosta Lilli-nuken tekijänoikeudet vuonna 1964 vaivaisella 21 600 dollarilla, mikä vastasi reilua 200 000 dollaria vuoden 2022 rahaksi muutettuna. Greiner & Hausserin konkurssipesän selvittäjä haastoi Mattelin oikeuteen vuonna 2001 väittäen, että se oli syyllistynyt Greiner & Hausseriin kohdistuvaan petokseen vuonna 1964 käytyjen myyntineuvottelujen yhteydessä.
Barbi-nukkea valmistavalla tehtaalla oli 1970-luvulla niin suuret määrälliset tuotantotavoitteet, että työntekijät ylsivät niihin tuskin koskaan. Työntekijät erotettiin lisäksi jo puolen vuoden kuluttua, jottei heille olisi tarvinnut maksaa lakisääteistä viiden sentin ikälisää. Mattel sulki viimeisen Yhdysvalloissa sijainneen tehtaansa vuonna 2001.
Tuotanto

Barbie-nuket valmistetaan nykyisin Kiinassa, Indonesiassa, Malesiassa, Meksikossa ja Thaimaassa. Mattelin työntekijöiden keskipalkka oli 497 dollaria kuussa vuonna 2023.
Arvostelu

Barbie-nukkea on kritisoitu usein epärealististen ja epäterveellisten kauneusihanteiden levittämisestä. Mattel muutti tämän johdosta nuken mittasuhteita vuonna 1998. Uudenmallisen Barbien rinnat ovat aiempaa pienemmät ja lantio sekä vyötärö vastaavasti leveämmät. Samalla suurennettiin myös pään kokoa. Barbie-nuken vartalo on muutoksista huolimatta edelleen "biologisesti mahdoton". Ihmisen mittainen Barbie-nukke olisi noin 183 senttiä pitkä, mutta painaisi vain 45 kiloa. Rinnanympärys olisi lähes metrin.
Oheistuotteet

Barbien ympärille on kasvanut joukko oheistuotteita: vaatteiden lisäksi on poneja, autoja, nukkekoti, urheiluvälineitä ja niin edelleen. Lisäksi ilmestyy Barbie-lehti, joka alun perin oli nuorten tyttöjen lehti, mutta se on viime vuosina muotoutunut lasten lehdeksi.
Barbie viihteessä

Televisiosarjassa Simpsonit Barbeja parodioi Malibu Stacy -nukkekokoelma.
Barbie-keräilysanastoa

HTF = Hard To Find (= vaikea löytää) on yleinen lyhenne, jota käytetään nettihuutokaupoissa ja nukkesivustoilla - usein tosin melko löyhin perustein.
MIB = Mint In Box (= ”täydellinen” laatikossaan) tehtaalta lähteneessä kunnossaan alkuperäisessa laatikossaan.
MNB = Mint No Box (= nukke on täydellinen, mutta mukana ei tule laatikkoa), usein käytetään pelkästään termiä MINT kuvaamaan nukkea.
NM = Near mint (= lähes täydellinen) voidaan käyttää myös termiä loistavassa kunnossa (excellent) kuvaamaan nuken kuntoa.
NRFB = Never Removed From Box (= nukkea ei ole koskaan poistettu alkuperäisestä pakkauksestaan).
Vintage = Vintage-Barbieiksi katsotaan yleisesti Barbiet (ja ystävät), jotka on valmistettu vuosina 1959–1973 (-76), Barbie-keräilijöiden keskuudessa on pientä eripuraa vintage-aikakauden loppumisajankohdasta. Yleisimmin se ajoitetaan loppumaan vuoteen 1976, jolloin superstar-kasvoisten Barbieiden valmistus alkoi.
Kirjallisuutta

BillyBoy*: Barbie: onnen kultatyttö ja the new theater of fashion. Weilin + Göös, 1988. ISBN 951-35-4428-1.
Fennick, Janine: Barbie. Opas Barbien satumaiseen maailmaan. Kauppiaitten Kustannus, 1998. ISBN 951-635-903-5.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto. (englanniksi)
Suomenkielinen Barbie-foorumi.
Verkkouutiset: Barbie-nukke 40-vuotias.
Vintage Barbien merkintöjä. (englanniksi) [vanhentunut linkki]
Mitä Barbie voi opettaa elämästä? Ylen Elävä arkisto.
Taideprojekti paljastaa: Tältä Barbie näyttäisi meikittömänä ja normaalipainoisena. MTVuutiset.fi 31.10.2013.
Mattel-yhtiön toimitusjohtaja Ruth Handler vuonna 1961, jolloin Barbien poikaystävä Ken tuli markkinoille.
Halinallet

Alkuperäiset kymmenen halinallea
1980-luvulta.
Halinallet (engl. Care Bears) luotiin vuonna 1981 alun perin yhdysvaltalaisen American Greeting -yhtiön valmistamia postikortteja varten. Kortit piirsi Elena Kucharik. Yhdysvaltalainen Kenner-yhtiö alkoi 1983 valmistaa hahmoista pehmoleluja, joista tuli hyvin suosittuja. Niitä myytiin vuosina 1983–1987 yli 40 miljoonaa.
Suomessa sarjaa on esittänyt 1980- ja 1990-luvulla Kolmoskanava sekä MTV3 suomeksi dubattuna. 2000-luvulla sarjaa on esittänyt Nelonen. Suomessa sarjan jaksoja on myös julkaistu VHS-kasetteina sekä DVD:nä. Sarjaa näytetään myös Cartoon Network -kaapelikanavalla.
Jokaisella halinallella on oma värinsä ja vatsassa kuvio, joiden avulla sen voi erottaa muista nalleista.
Halinallet televisiossa

Televisiosarjatuotanto koostuu kahdesta eri haarasta: DIC Entertainmentin tuottamasta, japanilaisten animoimasta Care Bears -sarjasta (vuosina 1983–85) sekä paremmin tunnetusta Nelvanan tuottamasta The Care Bears Familysta. Jaksoja tuotettiin yhteensä noin 100 vuosina 1983–1990. Näiden lisäksi on tehty erikoisjaksot The Nutcracker, Care Bears Music Video, Land Without Feelings (suom. Tunteeton maa) ja The Freeze Machine (suom. Tunteiden jäädytyskone). Jaksot ovat yleensä kaksiosaisia. Ohjelma-ajan kesto on kokonaisuudessaan 20–23 minuuttia. Yhdysvalloissa esitetyn jakson kesto on 30 minuuttia sisältäen 7–10 minuuttia mainoksia. Sarja on hyvin lämminhenkinen. Halinallet asuvat ylhäisessä pilvien ympäröimässä halimaassa. Heidän tehtävänään on auttaa lapsia ja kannustaa heitä näyttämään ja jakamaan tunteitaan.