stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aatos Koivu
Ura > Seuraura

Koivu on Turun Palloseuran kasvatti. Hän aloitti kauden 2023–2024 seuran U18-joukkueessa, mutta Koivu nousi kauden edetessä U20-joukkueeseen, jossa hän pelasi suurimman osan kaudestaan. Koivu teki siellä yli piste per peli-tahdilla 28 runkosarjaottelussa tehot 16+15=31, joilla hän oli TPS:n paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Pudotuspeleissä Koivu teki kymmenessä ottelussa tehot 2+5=7. Hän debytoi kauden aikana myös TPS:n SM-liigajoukkueessa, jossa Koivu pelasi neljä runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän teki liigadebyyttinsä 3. tammikuuta 2024 vieraissa Mikkelin Jukureita vastaan. Koivulle avautui paikka TPS:n kokoonpanosta, kun joukkue kärsi useista loukkaantumisista. Hänet merkittiin TPS:n kolmossentteriksi laidoilleen kaksi muuta U20-joukkueen hyökkääjää, Kasper Pikkarainen ja Jan Shikera. Koivu sai ottelussa jääaikaa 13.37 minuuttia ja hänelle merkittiin teholukema –2. Koivu otti 17 aloitusta, joista hän voitti 52,9%.
Montreal Canadiens varasi Koivun kolmannella kierroksella 70. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2024. Myös hänen isänsä Saku Koivu varattiin Canadiensiin kesällä 1993. Heistä tuli seuran historian toinen NHL:ään varattu isä-poika-pari, sillä Canadiens valitsi Rejean Houlen vuoden 1969 varaustilaisuuden ensimmäisenä pelaajana ja hänen poikansa Jean-François'n 99. pelaajana vuonna 1993.
Koivu teki TPS:ssä SM-liigauransa avausmaalin kauden 2024–2025 yhdeksännellä kierroksella 28. syyskuuta 2024 Porin Ässiä vastaan.
Ura > Maajoukkueura

Koivu pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2024. Yhteensä hän on pelannut seitsemän nuorten ja 19 poikien maaottelua.
Pelityyli

Koivu pitää omina vahvuuksinaan hyökkäyspeliään, laukaustaan, luisteluaan ja pelinlukuaan. Hän kokee olevansa kahden suunnan pelaaja, jolla on kuitenkin vahvuudet hyökkäyspäässä. Koivu on kertonut omaksi vertailukohteekseen Sebastian Ahon. TPS:n U20-joukkueen päävalmentaja Fredrik Norrenan mukaan hän muistuttaa pelaajaprofiililtaan Aleksandr Ovetškinia.
Muuta

Koivun isä Saku on olympiamitalisti (hopeaa Torinosta 2006 sekä pronssia Naganosta 1998 ja Vancouverista 2010) ja maailmanmestari (1995), joka pelasi omalla urallaan hyökkääjänä pudotuspelit mukaan lukien yhteensä 1204 NHL-ottelua Montreal Canadiensissa ja Anaheim Ducksissa. Hän toimi Canadiensin kapteenina vuodet 1999–2009. Saku toimii nykyään TPS:n hallituksessa. Hänet on aateloitu Suomen jääkiekkoleijonaksi numerolla 228. Aatoksen setä Mikko Koivu on myös olympiamitalisti (hopeaa Torinosta 2006 ja pronssia Vancouverista 2010) ja maailmanmestari (kapteenina 2011), joka pelasi omalla urallaan hyökkääjänä pudotuspelit mukaan lukien yhteensä 1094 NHL-ottelua Minnesota Wildissa ja Columbus Blue Jacketsissa. Hän toimi Wildin kapteenina vuosina 2009–2020. Mikko on aateloitu Suomen jääkiekkoleijonaksi numerolla 264. Aatos Koivun isoisä Jukka Koivu pelasi omalla urallaan hyökkääjänä SM-sarjaa TPS:ssä kaudella 1972–1973. Hän on toiminut myös SM-liigassa TPS:n ja Rauman Lukon päävalmentajana.
Kasperi Ojantakanen

| Kasperi Ojantakanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 12. tammikuuta 1995 (ikä 30) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Kassu, Ojis
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  180 cm
Paino:  79 kg
Seura
Seura:  Ässät
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  26
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2018–
Aik. seurat:  KooKoo (SML)
Kasperi Ojantakanen (s. 12. tammikuuta 1995 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Porin Ässissä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Ojantakanen osaa pelata myös laidassa. Hän laukoo oikealta.
Ura > Seuraura

Ojantakanen on Jokereiden kasvatti. Hän voitti kauden 2009–2010 päätteeksi C-nuorten Suomen-mestaruuden. Ojantakanen toimi kaudella 2011–2012 seuran B-nuorten varakapteenina. Hän voitti kauden päätteeksi B-nuorten Suomen-mestaruuden, kuten myös seuraavan kauden 2012–2013 päätteeksi. Ojantakanen pelasi kautensa suurimmaksi osaksi kuitenkin Jokereiden A-nuorissa, jossa tehot 8+16=24 riittivät joukkueen sisäisen pistepörssin voittoon.
Kaudella 2013–2014 Ojantakanen voitti Jokereiden sisäisen piste- ja maalipörssin tehoilla 24+33=57, joilla hän sijoittui koko A-nuorten SM-liigan pistepörssissä seitsemänneksi. Ojantakanen valittiin kauden päätteeksi sarjan toiseen tähdistökentälliseen. Hän edusti Jokereita kauden aikana myös U20 Super Challengessa. Vuodet 2014–2018 Ojantakanen kävi Connecticutin yliopistoa.
Keväällä 2018 Ojantakanen harjoitteli kaksi viikkoa SM-liigajoukkue KooKoon kanssa, jonka jälkeen hän sai toukokuun lopulla 1+1-vuotisen sopimuksen. Ojantakanen teki liigadebyyttinsä kauden 2018–2019 avauskierroksella 14. syyskuuta 2018 SaiPaa vastaan. Hänet merkittiin KooKoon kolmossentteriksi laidoilleen Anrei Hakulinen ja Olli Korhonen. Ojantakanen sai ottelussa jääaikaa 9.19 minuuttia. Hän teki ottelussa myös liigauransa avausmaalin. Maaliskuussa 2019 Ojantakanen teki KooKoon kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaikkiaan hänen tulokaskautensa toi 50 runkosarjaottelussa tehot 3+11=14. Kaudella 2019–2020 Ojantakanen pelasi loukkaantumisten vuoksi vain 36 runkosarjaottelua. Helmikuussa 2020 hän teki KooKoon kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Loppukaudella 2021–2022 Ojantakanen nousi aina KooKoon ykkössentteriksi laidoilleen Teemu Rautiainen ja Joose Antonen. Seitsemännessä puolivälieräottelussa 6. huhtikuuta 2022 vieraissa Mikkelin Jukureita vastaan hän teki joukkueen 0–1-voittomaalin toisessa erässä ajassa 46.52. Ojantakasen osuma ratkaisi KooKoolle seurahistorian ensimmäisen välieräpaikan. Jani Ollanketo valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Huhtikuussa 2022 Ojantakanen teki KooKoon kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2022–2023 hän teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 7+11=18.
Kaudeksi 2023–2024 Ojantakanen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Porin Ässiin.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Piešťany 2012 | jääkiekko |  |
Ojantakanen pelasi alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2012, jolloin hän voitti hopeaa. Yhteensä Ojantakanen on pelannut kolme nuorten ja 49 poikien maaottelua. Hän on kuulunut myös Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkueen kapteenistoon.
Muuta

Ojantakasen pikkuveli Valtteri pelaa hyökkääjänä JYPin SM-liigajoukkueessa.
Ojantakanen on maininnut esikuvikseen Teemu Selänteen ja Pavel Datsjukin.
La sortie des usines Lumière

| La sortie des usines Lumière |
| --- | --- |
 Kuvakaappaus elokuvasta
Ohjaaja:  Louis Lumière
Tuottaja:  Louis Lumière
Kuvaaja:  Louis Lumière
Tuotantosuunnittelija:  Lumièren veljekset
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:  Lumièren veljekset
Ensi-ilta:  22. maaliskuuta 1895
Kesto:  45 sekuntia
Alkuperäiskieli:  mykkä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
La sortie des usines Lumière (Työläiset lähtevät Lumièren tehtaasta) oli ensimmäinen yleisölle esitetty elokuva. Se esitettiin 22. maaliskuuta 1895 Pariisissa Grand Caféssa. Elokuvan tekijät ovat  Lumiéren veljekset Auguste ja Louis.
Se oli ensimmäinen kinematografilla kuvattu ja esitetty filminpätkä. Tehdas oli veljesten isän tehdas, jossa valmistettiin kemikaaleja ja valokuvauslevyjä. Rakennuksessa on nykyisin elokuvateatteri..
Lumièren veljekset järjestivät 28. joulukuuta 1895 Pariisin Salon indien du Grand Caféssa maailman ensimmäisen maksullisen elokuvanäytöksen. Historialliseen näytäntöön oli kutsuttu Pariisin kulttuuriväkeä. Liput maksoivat yhden frangin. Mukana oli myös tuleva elokuvaohjaaja Georges Méliès joka elokuvanäytöksen jälkeen yritti ostaa projektorin Lumièren veljeksiltä.
Elokuvasta on kolme versiota, jotka poikkeavat hiukan toisistaan.
1. versio, maaliskuu 1895
2. versio, maaliskuu 1896
3. versio, elokuu 1896
4. versio, Rue St. Mauricen uloskäynti, helmikuu 1897
Flash Gordon – iskevä salama

| Flash Gordon – iskevä salama> Flash Gordon |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mike Hodges
Käsikirjoittaja:  Alex Raymond   Michael Allin
Tuottaja:  Dino De Laurentiis
Säveltäjä:  Queen
Kuvaaja:  Gilbert Taylor
Leikkaaja:  Malcolm Cooke
Tuotantosuunnittelija:  Danilo Donati
Pukusuunnittelija:  Danilo Donati
Pääosat:  Sam J. Jones - Flash Gordon   Melody Anderson - Dale Arden
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Iso-Britannia   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Starling Productions
Levittäjä:  Universal Studios
Ensi-ilta:  1980
Kesto:  1 h 49 min
Alkuperäiskieli:  Englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Flash Gordon – iskevä salama on vuonna 1980 valmistunut tieteiselokuva. Elokuvan on ohjannut Mike Hodges ja tuottanut Dino De Laurentiis. Elokuvan soundtrackin on säveltänyt rock-yhtye Queen. Elokuvan päänäyttelijöinä nähdään Sam J. Jones ja Melody Anderson. Myös Bond-näyttelijänä paremmin tunnettu Timothy Dalton esittää sivuosaa elokuvassa.
Elokuva perustuu sarjakuvahahmo Flash Gordoniin. Gordon (Jones) on amerikkalaisen jalkapallon pelaaja joka tempautuu mukaan avaruusseikkailuun sattumusten kautta. Lopulta hän löytää itsensä keskeltä tähtienvälistä sotaa, tehtävänään pelastaa ystävättärensä Dale Arlen (Anderson) sekä Maapallo.
Flash Gordon nauttii nykyisin hyvin vankkaa mainetta kulttielokuvana ja camp-klassikkona.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sam J. Jones  | … |  Flash Gordon   |
|  Melody Anderson  | … |  Dale Arden   |
|  Max von Sydow  | … |  keisari Ming   |
|  Chaim Topol  | … |  tohtori Hans Zarkov   |
|  Ornella Muti  | … |  prinsessa Aura   |
|  Timothy Dalton  | … |  prinssi Barin   |
|  Brian Blessed  | … |  prinssi Vultan   |
|  Peter Wyngarde  | … |  Klytus   |
|  Mariangela Melato  | … |  Kala   |
|  John Osborne  | … |  arborialainen pappi   |
|  Richard O'Brien  | … |  Fico   |
|  John Hallam  | … |  Luro   |
|  Philip Stone  | … |  ylipappi Zogi    |
|  Suzanne Danielle  | … |  palvelija   |
|  William Hootkins  | … |  Munson   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen sanoo elokuvan tarjoavan ”rakastettavan tyhmää, koristeellista viihdettä lapsellisille”. Hän antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
March Engineering

| March |
| --- | --- |

Koko nimi:  March Engineering
Päämaja:   Yhdistynyt kuningaskunta
Perustajat:  Max Mosley, Alan Rees, Graham Coaker, Robin Herd
Henkilökunta:  Akira Akagi
Tunnetuimmat kuljettajat:  Chris Amon, Jo Siffert, Niki Lauda, Ronnie Peterson, Vittorio Brambilla
Moottorit:  Ford, Alfa Romeo Judd, Ilmor
Saavutukset Formula 1:n MM-sarjassa
Ensimmäinen kilpailu:  Etelä-Afrikan GP 1970
Kilpailuja:  207
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  2
Paalupaikkoja:  4
Nopeimpia kierroksia:  7
MM-pisteitä:  184
Viimeinen kilpailu:  Australian GP 1992
March oli brittiläinen autonvalmistaja ja Formula 1 -talli, joka ajoi F1-sarjassa vuosien 1970 ja 1992 välillä. Alun perin March Engineering nimellä kulkevan organisaation perustivat vuonna 1969 Max Mosley, Alan Rees, Graham Coaker ja Robin Herd. March ajatti autoja eri autourheilusarjoissa ja myös kauppasi autojaan muille F1-talleille, kuten Leyton Houselle.
Historia

Marchin valmistamalla autolla ajettiin ensimmäinen voitto Formula 1 -sarjassa jo kaudella 1970, kun asiakastalli Tyrrellin Jackie Stewart voitti Espanjan GP:n.
Seuraavalla kaudella 1971 tallin kuljettaja Ronnie Peterson sijoittui kauden aikana kilpailuissa useasti palkintokorokkeelle ja taisteli Stewartia vastaan uudella March 711 -autolla, mikä päättyi toiseen sijaan kauden lopputuloksissa.
Kaudella 1972 tallin suunnitteluosasto päätti kokeilla erityistä takajousitusta sekä vaihdelaatikon asentamista taka-akselin ja moottorin väliin 721X -autossaan, mutta kokeilun ongelmaksi koituivat eturenkaiden kuluminen sekä ohjauksen vaihtelevuus aliohjaavan ja yliohjaavan välillä. Tilalle rakennettu 721G-auto valmistui yhdeksässä päivässä, minkä aikana autoon asennettiin lisäpolttoainesäiliöt, isommat jarrupalat ja enemmän avoimena olleet ilmanottimet.
Talli itse saavutti ainoat voittonsa Itävallan GP:stä vuonna 1975 ja Italian GP:stä vuonna 1976. Mauricio Gugelmin ajoi tallin viimeisen palkintokorokesijan kaudella 1989 sijoittumalla kolmanneksi kotikilpailussaan Brasiliassa.
March-talli myytiin japanilaiselle Akira Akagille ennen kautta 1990, joka ajatti tallia Leyton Housen nimellä kausina 1990–1991. March palasi takaisin kaudelle 1992, mutta joutui lopettamaan kauden jälkeen rahavaikeuksien vuoksi. Kauden parhaaksi tulokseksi jäi Karl Wendlingerin ajama neljäs sija Kanadan osakilpailussa.
March-talli osallistui 175 GP:hen, joista saaliina oli 2 voittoa, 4 paalupaikkaa ja 7 kilpailun nopeinta kierrosta. Menestyksekkäimmät tallissa ajaneet kuljettajat olivat Ronnie Peterson, Chris Amon ja Ivan Capelli. March haki tallipaikkaa kaudelle 2010, mutta hanke kaatui.
Kuljettajat

Chris Amon (1970)
Jo Siffert (1970)
Ronnie Peterson (1971–1972, 1976)
Alex Soler-Roig (1971)
Andrea de Adamich (1971)
Nanni Galli (1971)
Niki Lauda (1971–1972)
Jean-Pierre Jarier (1971, 1973)
Mike Beuttler (1971)
Henri Pescarolo (1973)
Roger Williamson (1973)
Hans-Joachim Stuck (1974–1977)
Howden Ganley (1974)
Vittorio Brambilla (1974-1976)
Reine Wisell (1974)
Lella Lombardi (1975)
Ian Scheckter (1977)
Alex Ribeiro (1977)
Brian Henton (1977)
Eliseo Salazar (1981)
Derek Daly (1981)
Raul Boesel (1982)
Jochen Mass (1982)
Rupert Keegan (1982)
Emilio de Villota (1982)
Ivan Capelli (1987–1989)
Mauricio Gugelmin (1988)
Paul Belmondo (1992)
Karl Wendlinger (1992)
Emanuele Naspetti (1992)
Jan Lammers (1992)
Vuoden 1970 March 701 kuvattuna vuonna 2015.
Kansankongressi

| Kansankongressi Congress of the People |
| --- | --- |
  
Perustettu:  2008
Johto:   Mosiuoa Lekota (pj.)  Mdhazima Shilowa (vpj.) 
Kansanedustajia:  3
Kotisivu:  congressofthepeople.org.za
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kansankongressi (engl. Congress of the People, lyh. COPE) on eteläafrikkalainen sosiaaliliberaalinen puolue. Se irtautui Afrikan kansalliskongressista (ANC) vuonna 2008. Puolueen johtoon nousi 16. joulukuuta 2008 pidetyssä perustamiskokouksessa entinen ANC:n puheenjohtaja ja puolustusministeri Mosiuoa Lekota, jonka mukaan puolue haastaa ANC:n vahvaan talouskasvuun ja liike-elämän tukemiseen nojaavalla ohjelmalla. Puolue ilmoittaa olevansa sosialidemokraattinen ja kuuluvansa vasemmistoon.
Puolueen nimi viittaa 25.–26. kesäkuuta 1955 pienessä Kliptownin kylässä lähellä Sowetoa pidettyyn kokoukseen Congress of the People, jossa hyväksyttiin Vapauden peruskirjaksi nimetty asiakirja.
Vuonna 2009 pidetyissä parlamenttivaaleissa puolue sai 30 paikkaa 400 jäsenisestä parlamentista. COPE on myöhemmissä vaaleissa kutistunut merkityksettömäksi pienryhmäksi, joka on saanut muutaman hajapaikan; vuoden 2014 vaaleissa kolme paikkaa ja vuoden 2019 vaaleissa kaksi paikkaa.
Heta Välimäki

Heta Välimäki (s. 22. kesäkuuta 1981 Espoo) on helsinkiläinen valtiotieteiden kandidaatti, joka toimi Demarinuorten puheenjohtajana vuosina 2006–2010.lähde? Ennen valintaansa Välimäki toimi kolme vuotta kansanedustaja Risto Kuisman eduskunta-avustajana.
Välimäen oli ehdolla kevään 2007 eduskuntavaaleissa muttei tullut valituksi.
Välimäki on työskennellyt Ehkäisevän päihdetyön yhdistyksen viestintä- ja yhteiskuntasuhdevastaavana sekä tupakkayhtiö Philip Morris Finlandin viestintä- ja yhteiskuntasuhdejohtajana. Hänen isänsä on sosiaali- ja terveysministeriön entinen kansliapäällikkö ja sosiaali- ja terveysalan vaikuttaja Kari Välimäki.
Poliittisia tehtäviä

.
Helsingin kaupungin liikuntalautakunnan puheenjohtaja 2009–
Demarinuoret, puheenjohtaja 2006–2010
Helsingin Sosialidemokraatit, piirihallituksen jäsen 2006–
Föreningen Nordens Socialdemokratiska Ungdom, puheenjohtaja 2006–
Helsingfors Arbis, johtokunnan jäsen 2005–2008
Suomen Rauhanliitto YK-yhdistys, hallituksen jäsen 2003–
SDP:n työelämätyöryhmä, jäsen 2005–
SDP:n pohjoismaajaosto, jäsen 2005–
Petri Pasanen

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 24. syyskuuta 1980 (ikä 44)
Syntymäpaikka: Lahti, Suomi
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 187 cm
Lempinimi: Peetu
Junioriseurat
1990–1996: Kuusysi
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1996 | Kuusysi | 1 | (0) |
| 1997–2000 | FC Lahti | 57 | (2) |
| 1997–1998 | → Pallo-Lahti | 16 | (0) |
| 1997–1998 | → FC Hämeenlinna (laina) | 5 | (0) |
| 2000–2004 | Ajax | 59 | (7) |
| 2004 | → Portsmouth (laina) | 12 | (0) |
| 2004–2011 | Werder Bremen | 144 | (3) |
| 2011–2012 | Red Bull Salzburg | 18 | (0) |
| 2012–2014 | AGF | 44 | (2) |
| 2014–2015 | FC Lahti | 30 | (1) |
| Yhteensä | Yhteensä | 386 | (15) |
Maajoukkue
| 1996 | Suomi U15 | 10 | (1) |
| 1998 | Suomi U18 | 6 | (2) |
| 1999 | Suomi U19 | 1 | (0) |
| 2000 | Suomi U21 | 6 | (0) |
| 2000–2013 | Suomi | 76 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Petri ”Peetu” Pasanen (s. 24. syyskuuta 1980 Lahti) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija ja nykyinen televisioesiintyjä, joka pelasi urallaan muun muassa Bundesligassa, Valioliigassa ja Eredivisiessä. Pasanen on voittanut muun muassa Alankomaiden mestaruuden vuonna 2002 sekä Saksan cupin vuonna 2009. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja, mutta pystyi pelaamaan myös oikeana laitapuolustajana. Urheilutoimittajain liitto valitsi Pasasen Vuoden jalkapalloilijaksi 2008.
Pasanen on toiminut pelaajauransa jälkeen tv-kommentaattorina Ylen ja MTV:n jalkapallolähetyksissä. Vuonna 2020 hän aloitti MTV:n jalkapallolähetysten juontajana. Lisäksi Pasanen on juontanut MTV:llä NFL:n ja MM-jääkiekon lähetyksiä sekä Miltä nyt tuntuu? -urheiluviihdeohjelmaa. MTV:llä hänestä käytetään nimeä Peetu Pasanen.
Seurajoukkueet > FC Lahti

Pasanen on FC Kuusysin kasvatti. Hän on pelannut myös FC Pallo-Lahden ja FC Hämeenlinnan riveissä. Veikkausliiga-uransa Pasanen aloitti Lahden riveissä vuonna 1999. Pasanen palasi takaisin FC Lahteen kesällä 2014. Pasanen päätti jalkapallouransa seurassa kauteen 2015.
Seurajoukkueet > Ajax

Kesällä 2000 Pasanen siirtyi Alankomaiden suurseuroihin lukeutuvan Ajaxin riveihin. Pasanen nousikin nopeasti Ajaxin avauskokoonpanoon ja saavutti seuran riveissä tuplamestaruuden vuonna 2002. Myöhemmin hän kuitenkin joutui Ajaxissa epäsuosioon ja vietti kevään 2004 lainalla Englannissa Valioliiga-joukkue Portsmouthissa. Pasanen pelasi keväällä 2004 yhteensä 12 Valioliiga-ottelua.
Seurajoukkueet > Werder Bremen

Kesällä 2004 Pasanen siirtyi vastikään Saksan-mestaruuden voittaneeseen Werder Bremeniin. Ensimmäisellä kaudellaan Bremenin riveissä Pasanen sai keskuspuolustajana hyvin peliaikaa ja olikin avauskokoonpanossa 22 Bundesliiga-ottelussa. Seuraavina kausina Pasasen peliaika väheni, kunnes kaudella 2007–2008 hän palasi Werderin vakituiseen avauskokoonpanoon; tällä kertaa tosin oikeana tai vasempana laitapuolustajana. Kaudella 2008–2009 Pasasen edustama Werder Bremen selviytyi UEFA Cupin loppuotteluun, jossa se kohtasi ukrainalaisen Šah’tar Donetskin. Pasanen vaihdettiin kentälle pelin jatkoajalla, Bremen kuitenkin hävisi ottelun. Samaisella kaudella Pasanen oli kuitenkin voittamassa Bremenin mukana Saksan cupin mestaruuden.
Seurajoukkueet > Red Bull Salzburg

Kesällä 2011 Pasanen siirtyi Itävallan Bundesliigassa pelaavaan Red Bull Salzburgiin. Salzburgissa hän voitti vuonna 2012 sekä Itävallan liigan että cupin mestaruudet.
Seurajoukkueet > Aarhus GF

Pasanen siirtyi heinäkuussa 2012 kaksivuotisella sopimuksella Tanskan Superligassa pelaavaan Aarhus GF:n riveihin.
Maajoukkue

Ensimmäisen A-maaottelunsa Pasanen pelasi 15. marraskuuta 2000 Irlantia vastaan. Ensimmäisen maalinsa A-maajoukkueessa hän teki 22. toukokuuta 2002 Latviaa vastaan. Pasanen kuului pitkään Suomen puolustuksen luottomiehiin. Pasanen toimi myös hetken aikaa Suomen A-maajoukkueen kapteenina.
Karsinnoissa vuoden 2014 MM-kisoihin hän pelasi Niklas Moisanderin toppariparina. Pasanen on pelannut myös Suomen futsal-maajoukkueessa.
Saavutukset

Alankomaiden mestaruus 2002
Alankomaiden cup 2002
Alankomaiden supercup 2002
Itävallan mestaruus 2012
Itävallan cup 2012
Saksan cup 2009
Saksan liigacup 2006
Saksan supercup 2009
Urheilutoimittajain liiton vuoden jalkapalloilija 2008
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Petri Pasanen Soccerway-sivustolla (englanniksi)
Petri Pasanen National Football Teams -sivustolla (englanniksi)
Petri Pasanen Transfermarktin sivuilla
Estanislau da Silva

| Estanislau da Conceição Aleixo Maria da Silva |
| --- | --- |

Itä-Timorin pääministeri
 19.5. 2007 – 8.8. 2007  
Edeltäjä:  José Ramos Horta
Seuraaja:  Xanana Gusmão
Itä-Timorin varapääministeri
 2006- 19.5. 2007  
Edeltäjä:  José Ramos Horta
Itä-Timorin maatalousministeri
 2002 - 2006  
Kansanedustaja
 2007–2015  
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. elokuuta 1952 (ikä 72)
Tiedot
Puolue:  Fretilin
Koulutus:  koneinsinööri
Tutkinnot:  Lissabon, Portugali
Estanislau da Conceição Aleixo Maria da Silva (s. 4. elokuuta 1952) on itätimorilainen poliitikko ja FRETILINin jäsen. Hän oli pääministerinä toukokuusta elokuuhun 2007.
Da Silva liittyi FRETILINin 1974 ja oli maapaossa Indonesian miehityksen aikana aluksi Mosambikissa, sitten Portugalissa ja Australissa, ennen kuin palasi Timorille 1999.
Itä-Timorin itsenäistyttä hänet nimitettiin ensimmäiseksi maatalousministeriksi 2002. Varapääministerinä hän seurasi José Ramos Hortaa, kun tämä valittiin presidentiksi toukokuussa 2002.
Yhdysvaltain kongressitalo

| Yhdysvaltain kongressitalo> United States Capitol |
| --- | --- |

Sijainti:  Washington DC, Yhdysvallat
Valmistumisvuosi:  1800 (ensimmäinen vaihe) 1866 (nykyinen ulkoasu)
Suunnittelija:  William Thornton Benjamin Henry Latrobe Charles Bulfinch Thomas U. Walter
Käyttäjä:  Yhdysvaltain kongressi
Korkeus:  88 m
Kerrosluku:  5
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
1 Washington-monumentti, 2 Valkoinen talo, 3 Lincolnin muistomerkki, 4 Jeffersonin muistomerkki, 5 Kongressitalo
Edustajainhuoneen istuntosali on yksi kongressitalon tunnetuimmista tiloista.
Yhdysvaltain kongressitalo (engl. United States Capitol) on Yhdysvaltain kongressin rakennus, joka sijaitsee maan pääkaupungissa Washingtonissa Capitol Hill -kukkulalla National Mall -puiston ja Pennsylvania Avenue -kadun itäisessä päässä. Siellä kokoontuvat Yhdysvaltain edustajainhuone ja senaatti. Talo on valmistunut useassa vaiheessa 1800-luvulla, ja sen uusklassinen arkkitehtuuri heijastaa antiikin Kreikan ja Rooman tyyliä. Rakennuksessa on merkittävä taidekokoelma.
Kongressitalo on osa Washingtonin laajaa United States Capitol -kompleksia.