stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luis Bográn

| Luis Bográn |
| --- | --- |
 Luis Bográn
Hondurasin presidentti
 30. marraskuuta 1883 – 30. marraskuuta 1891  
Edeltäjä:  Marco Aurelio Soto
Seuraaja:  Ponciano Leiva
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. kesäkuuta 1849 Santa Bárbara, Honduras
Kuollut: 8. heinäkuuta 1895 (46 vuotta) Guatemala City, Guatemala
Ammatti:  poliitikko, sotilas
Puoliso:  Teresa Morejon Ferrera
Luis Bográn Barahona (3. kesäkuuta 1849 Santa Bárbara, Honduras – 8. heinäkuuta 1895 Guatemala City, Guatemala) oli hondurasilainen sotilas ja poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä 1883–1891.
Bográn syntyi Santa Bárbarassa 1849. Hän valmistui lakimieheksi San Carlos de Guatemalan yliopistosta. Tämän jälkeen Bográn siirtyi asevoimien palvelukseen. Hänestä tuli asevoimien komentaja 1872. Sotilasuransa jälkeen hän siirtyi politiikkaan.
Bográn oli Hondurasin sisäministerinä 1883, kun Marco Aurelio Soto joutui jättämään presidentin tehtävät. Bográn valittiin toukokuussa hänen seuraajakseen väliaikaiseksi presidentiksi, kunnes hän sai virallisesti viran marraskuussa 1883. Bográn oli presidenttinä marraskuulle 1891.
Kometa

Kometa on helsinkiläinen rock-yhtye, joka on toiminut samalla kokoonpanolla vuodesta 1999. Yhtyeen tyylilaji on omaperäinen kitararock, joka yhdistelee vaikutteita myös jazzista ja psykedeliasta. Yhtyeeltä on ilmestynyt kolme täyspitkää albumia, ja yksi EP. Kometa on esiintynyt Suomen lisäksi myös Virossa, Venäjällä, Saksassa ja Sveitsissä. Yhtyeen levyt ovat ilmestyneet BV2 Produktionsin (ent. Bad Vugum) ja Megamanian julkaisemana sekä omakustanteena. Vuonna 2016 ilmestynyt Riveter-albumi julkaistiin digijakelun lisäksi fyysisesti ainoastaan c-kasettina.
Diskografia

Gravy (2003,  EP)
Like a Light Bulb (2005)
A Strange Revelation (2008)
Riveter (2016)
Aiheesta muualla

Yhtyeen kotisivut
Keski-Viitajärvi

| Keski-Viitajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Viitasaari
Koordinaatit:  63°11′13″N, 25°43′17″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Keiteleen pohjoisosan alue (14.43)
Laskupuro:  puro Viitajärveen 
Järvinumero:  14.439.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  138,2 m  
Pituus:  300 m  
Leveys:  290 m  
Rantaviiva:  1,117 km  
Pinta-ala:  4,149 ha  
Tilavuus:  0.000012 km³ 
Keskisyvyys:  0,29 m  
Suurin syvyys:  0,9 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiKeski-Viitajärvi 
Keski-Viitajärvi  on Keski-Suomessa Viitasaarella  Viitajärven lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 300 metriä pitkä, 290 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 4,1 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 12 100 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 0,3 metriä ja suurin syvyys on 0,9 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen pohjoisosan alueella (14.43), jonka Täysiänjoen valuma-alueeseen (14.439) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 138,2 metriä mpy.
Kunto Karapää

Kunto August Karapää (vuoteen 1936 Gunnar August Wallin; 8. tammikuuta 1913 Mäntsälä – 1. elokuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Karapää näytteli pitkään teattereissa ja oli ansioitunut näyttämötaiteilija. Elokuvarooleja hänellä oli harvakseltaan, mutta ne olivat yleensä varsin ansiokkaita ja juuri hänelle sopivia rooleja. Roolit olivat yleensä pieniä, mutta Karapään filmaattinen olemus ja esiintymistaito saattoivatkin pelastaa elokuvasta paljon.
Karapää tunnettiin etenkin operettien sankarina, mm. kappaleissa Mustalaisruhtinatar, Sirkusprinsessa, Hymyn maa, Krevitär Mariza ja Luxemburgin kreivi. Lisäksi Karapää näytteli muun muassa prinssi Fortinbrasia Hamletissa sekä Jean-Paul Sartrea Kunniallisessa portossa. 1940-luvun lopussa hän kultivoitui nuorukaisrooleissa, kuten näytelmissä Huhtikuu tulee, Viimeinen luokka ja Kauppamatkustajan kuolema.
Karapää näytteli vuosien 1936–1963 aikana kaikkiaan 18 elokuvassa. Alkuun hän näytteli hyveellisiä nuorukaisrooleja, joista ensimmäiset hän tulkitsi elokuvissa Vaimoke (1936) ja Kuriton sukupolvi (1937). Myöhemmin hänen elokuvaosikseen vakiintuivat väkevät miesroolit, joista tunnetuimpia lienevät Erkki Holmbergin osa Teuvo Tulion elokuvassa Sellaisena kuin sinä minut halusit (1944) sekä lipevän mr. ”Knickerbocker” Robinsin rooli elokuvassa Radio tekee murron (1951). Karapää näytteli myös useissa Niskavuori-elokuvissa.
Kunto Karapää oli naimisissa Eija Karipään (o.s. Londén) kanssa kolmen vuoden ajan 1940–1943. Vuonna 1944 hän avioitui näyttelijä Kirsti Hurmeen kanssa. Liitto kesti kuusi vuotta ja siitä syntyi tytär. Karapää kuoli pitkäaikaiseen ja parantumattomaan sairauteen 50 vuoden iässä. Hänet on haudattu Maunulan uurnalehtoon Helsinkiin.
Filmografia

Vaimoke (1936)
Kuriton sukupolvi (1937)
Poikamiesten holhokki (1938)
Markan tähden (1938) (kreditoimaton näyttelijä)
Avoveteen (1939)
Neljä naista (1942)
Sellaisena kuin sinä minut halusit (1944)
Naimisiin päiväksi (1946)
Vihaan sinua – rakas (1951)
Radio tekee murron (1951)
Niskavuoren Heta (1952)
Opri (1954)
Niskavuoren Aarne (1954)
Niskavuori taistelee (1957)
Punainen viiva (1959)
Se alkoi omenasta (1962)
Pinsiön parooni (1962)
Turkasen tenava! (1963)
Aiheesta muualla

Kunto Karapää Elonetissä.
Kunto Karapää Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Luettelo Kuhmoisten julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Kuhmoisten julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Kuhmoisten kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Tämä luettelo on osa valtakunnallista Suomen julkisten taideteosten ja muistomerkkien luettelointia. Luettelossa on pysyvästi julkisilla paikoilla olevia taideteoksia, muistomerkkejä ja muistolaattoja sekä hautausmailla olevia yleisiä muistomerkkejä ja patsaita. Luettelossa ei mainita rakennusten sisällä ja suljetuilla sisäpihoilla olevia julkisia teoksia eikä yksittäisten hautojen veistoksia. Teokset ovat luettelossa nimensä mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Sijaintipaikka on puiston, aukion, rakennuksen tai muun vastaavan nimi ja/tai katuosoite. Alue tarkoittaa kaupunginosaa/kunnanosaa, taajamaa, kylää, osa-aluetta tai asuinaluetta. Karttalinkki osoittaa teoksen sijaintipaikan kymmenien metrien tarkkuudella. Paljastusvuosi on teoksen julkistuksen tai paljastuksen vuosi sijaintipaikalla (suluissa on mainittu valmistumisvuosi, jos se poikkeaa huomattavasti paljastusvuodesta).
| Julkinen teos | Paikka | Alue | Kartalla | Tekijä | Paljastusvuosi | Kuva | WD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Karjalaan jääneiden muistomerkki | Vanha hautausmaa, kellotapulin läheisyydessä, Kirkkotie 1 B |  | 61.5612°N, 25.1746°E |  | 1963 |  |  |
| Lummeneito | Toritie 41 |  | 61.562°N, 25.1793°E | Brittsev, OleksandrOleksandr Brittsev | 2018 |  |  |
| Sankarihautojen muistomerkki | Kirkkotie 3 |  | 61.5608°N, 25.1759°E | Wilhelms, CarlCarl Wilhelms | 1949 |  |  |
| Vakaumuksensa puolesta kuolleitten muistomerkki | Papinsaaren hautausmaa |  | 61.5555°N, 25.1854°E |  | 1951 |  |  |
| Vapaussodan muistomerkki | Putkiston kangas, Sipiläntie 1 |  | 61.5309°N, 25.133°E |  | 1978 |  |  |
| Vuoden 1918 muistomerkki | Vanha hautausmaa |  | 61.5617°N, 25.174°E | Liipola, YrjöYrjö Liipola | 1922 |  |   |
Lukoil Racing

Lukoil Racing on venäläinen autourheilutalli. Talli perustettiin vuonna 1997. Tallia sponsoroi öljy-yhtiö Lukoil. Talli on historiansa aikana voittanut useita mestaruuksia pienemmissä autosarjoissa, kuten venäjän F3-sarjan mestaruuden vuosina 1997–2000 ja 2002, Formula RUS -sarjan mestaruuden vuosina 2003–05, Supertourism-luokan mestaruuden vuosina 1997–99 ja 2001–2003, Suomen F3-sarjan mestaruuden vuonna 2003, Venäjän Honda Civic -luokan mestaruuden vuosina 2004–06, Venäjän Formula 1600 -luokan mestaruuden vuosina 2004–06 ja RTCC Touring Light -luokan mestaruuden vuosina 2008–11. Vuonna 2012 talli kilpailee WTCC-sarjassa. Talli on aiemmin kilpaillut myös International Formula 3000, Italian Formula 3000 ja Eurocup Formula Renault -sarjoissa.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Lukoil Racing
Kirov-luokka

| Kirov-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  7 880 t (standardi) 9 436 t (kuormattu)
Pituus:  191,40 m (kokonaispituus) 187 m (vesiraja)
Leveys:  17,72 m
Syväys:  7,23 m
Koneteho:  11 3000 shp
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  872
Aseistus
Meritorjunta:  9 x 180 mm tykkiä kolmoistorneissa 6 x 100 mm/L56 B34 -tykkiä 4 x 12,7 mm konekivääriä 6 x 533 mm torpedoputkea 100 miinaa
Ilmatorjunta:  6 x 45 mm 21-K -ilmatorjuntatykkiä
Kirov-luokka (Projekti 26) oli Neuvostoliiton laivaston kuuden kevyen risteilijän muodostama alusluokka.
Suunnittelu

Luokka oli ensimmäinen vallankumouksen jälkeinen suurten alusten luokka Neuvostoliiton laivastolle. Teollisuus ei ollut kuitenkaan vielä toipunut vallankumouksesta eikä ollut siten valmis toimittamaan aluksia ilman ulkopuolista tukea. Yhteistyö Italian kanssa alkoi 1933 ja sieltä saatiin myös risteilijä RN Raimondo Montecuccolin piirustukset.
Alkuperäisen suunnitelman mukaan alusten uppouma oli 7 200 tonnia ja aseistuksena kuusi kappaletta kuuden tuuman tykkiä kaksoistorneissa. Suunnitelma kehittyi nopeasti ja aseistukseksi määritettiin uudet 7,1 tuuman 57 pituuskaliiperin tykit kolmessa kolmoistornissa, mikä kasvatti uppoumaa. Laivaston suunnittelijat eivät olleet tyytyväisiä Välimerelle suunnitellun italialaisaluksen sopivuuteen Itämeren talvisiin olosuhteisiin, joten suunnitelmaa muutettiin uppouman kasvaessa 7 700 tonniin.
Suunnittelu > Panssarointi

Alusten suojana oli vesirajaan sijoitettu 50 millimetrin panssarivyö, joka ulottui etummaisen tykkitornin ammusmakasiinin laipiosta taaimman makasiinin laipioon. Lisäksi alusten kansi oli 50 millimetrin panssaria. Tykkitornien etuosa oli 75 millimetriä ja taistelunjohtotornin 100 millimetriä.
Suunnittelu > Propulsiojärjestelmä

Propulsiojärjestelmä oli sijoitettu yksiköittäin vastaten italialaisten alusten sijoittelua. Ensimmäiset kattilat ja turbiinit toimitettiin Italiasta ja sitten ne rakennettiin Ansaldon toimittamien piirustusten mukaan Neuvostoliitossa. Kattilat sijoitettiin omiin huoneisiinsa. Ne mahdollistivat 113 000 hevosvoiman kokonaistehon. Voroshilovin Neuvostoliitossa valmistettu propulsiojärjestelmä tuotti 122 500 hevosvoimaa. Aluksilla oli kaksi turbiinihuonetta sijoitettuna kattilahuoneiden etu- ja takapuolelle.
Suunnittelu > Aseistus

Alusten pääaseistuksen muodostivat 7,1 tuuman eli 180 millimetrin tykit, joilla ammuttiin 215 naulan M1928 kranaatteja. Tykkien kantama oli 41 340 jaardia. Tornit olivat sähkötoimisia ja varustettu ammushissillä. Apuaseina oli kuusi etukilvin varustettua 3,9 tuuman 56 pituuskaliiperin  B34 tykkiä, jotka oli sijoitettu kummallekin kyljelle taaemman savuhormin kohdalle. Tykkien sijoitus osoittautui kuitenkin epätyydyttäväksi. Tykeillä ammuttiin 62 naulan kranaatteja. Tykkien maksimi korotuskulma oli 85 astetta ja maksimi kantama 42 900 jalkaa. Keveinä ilmatorjunta-aseina oli kuusi yksiputkista 45 millimetrin 21-K tykkiä, joista kolme oli takakannella ja loput B-kannella komentosillan ympärillä. Tykkiaseistusta täydensi neljä puolen tuuman konekivääriä. Lisäksi aluksilla oli kaksi kolmiputkista 21 tuuman torpedosarjaa keskilaivassa ja ne oli varustettu miinanlaskukalustoilla, joihin voitiin sijoittaa 60 miinaa tai jopa 164 miinaa kuten Voroshilov. Aluksille oli myös asennettu savuhormien väliin katapultti kahden KOR-1 kellukelentokoneen käyttämistä varten.
Alukset

Kahden ensimmäisen aluksen tilaus vahvistettiin 29. joulukuuta projektina 26. Näistä Kirov (telakkanumero S270) määrättiin Itämeren laivastoon ja Voroshilov Mustanmeren laivastoon. Neljä seuraavaa tilattiin 1936 projektina 26bis, joista yksi Itämerelle, toinen Mustallemerelle ja kaksi Kaukoitään. Jälkimmäisen tilauksen alukset toteutettiin muutettujen suunnitelmien mukaisina, jolloin niiden siltarakenne muuttui. Samoin alusten uppoumat vaihtelivat valmistuspaikan mukaan 9 728 - 10 040 tonniin. Aluksilla oli myös suojaa kasvatettu panssarivyön paksuuden kasvaessa 70 millimetriin. Lukuun ottamatta keveiden ilmatorjuntatykkien määrän kasvamista yhdeksään aseistus pysyi samana.
| Nimi | Telakka | kölinlasku | vesille | palvelus | muuta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kirov | Ordžonikidzen telakka, Leningrad | 22. lokakuuta 1935 | 30. marraskuuta 1936 | 23. syyskuuta 1938 | poistettu alusluettelosta joulukuussa 1974 |
| Vorošilov | Martin eteläinen telakka, Nikolajev | 15. lokakuuta 1935 | 28. kesäkuuta 1939 | 20. kesäkuuta 1940 | romutettu 1960-luvulla |
| Maksim Gorki | Ordžonikidze | 20. joulukuuta 1936 | 30. huhtikuuta 1938 | 25. lokakuuta 1940 | romutettu 18. huhtikuuta 1958 |
| Molotov | Marti | 14. tammikuuta 1937 | 19. maaliskuuta 1939 | 14. kesäkuuta 1941 | alusluettelosta 1976 romutettu 1978 |
| Kaganovich | Amurin Komsomolsk | 26. elokuuta 1938 | 7. toukokuuta 1944 | 6. joulukuuta 1944 | romutettu 16. helmikuuta 1960 |
| Kalinin | Amur | 12. kesäkuuta 1938 | 8. toukokuuta 1942 | 31. joulukuuta 1942 | alusluettelosta 1960 romutettu 1961 |
Luis Brunetto

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Luis Brunetto vuonna 1924. |  Luis Brunetto vuonna 1924. |  Luis Brunetto vuonna 1924. |  |
Maa:   Argentiina
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Pariisi 1924 | kolmiloikka |  |
Luis Ángel Brunetto (27. lokakuuta 1901 Rosario, Argentiina – 7. toukokuuta 1968 Argentiina) oli argentiinalainen kolmiloikkaaja. Hän voitti olympiahopeaa Pariisissa 1924 tuloksella 15,425 metriä. Etelä-Amerikan mestari hän oli vuosina 1924, 1926, 1927, 1929 ja 1931.
Aiheesta muualla

Luis Brunetto Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Luis Brunetto Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
Lukon koulu

| Lukon koulu |
| --- | --- |

Sijainti:  Lukontie 13, 04740 Sälinkää
Koordinaatit:  60.6836°N, 25.2637°E
Tyyppi:  suomenkielinen alakoulu
Perustettu:  1924
Lakkautettu:  2019
Rehtori:  Minna Seppälä, vararehtori Sanna Silvennoinen
Luokat:  1–6
Oppilaita:  33
Verkkosivut
Lukon koulu oli Mäntsälän Lukonmäellä, noin kuusi kilometriä Mäntsälän keskustasta luoteeseen sijaitseva runsaan 30 oppilaan suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6). Kyläkoulun puurakenteinen rakennus on vuodelta 1924.
Opetustoiminta koululla lakkautettiin 31. heinäkuuta 2019.
Luis Carrero Blanco

| Luis Carrero Blanco |
| --- | --- |

Espanjan pääministeri
 9. kesäkuuta 1973 – 20. joulukuuta 1973  
Johtaja:  Francisco Franco
Edeltäjä:  Francisco Franco
Seuraaja:  Torcuato Fernández-Miranda
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. maaliskuuta 1904 Santoña, Kantabria, Espanja
Kuollut: 20. joulukuuta 1973 (69 vuotta) Madrid, Espanja
Tiedot
Puolue:  Movimiento Nacional
 Nimikirjoitus
Juan de Ávalosin toteuttama Carrero Blancon muistoksi vuonna 1976 pystytetty patsas Santoñassa.
Luis Carrero Blanco (4. maaliskuuta 1904 Santoña, Kantabria, Espanja – 20. joulukuuta 1973 Madrid, Espanja) oli espanjalainen amiraali. Diktaattori Francisco Franco nimitti hänet kesäkuussa 1973 pääministeriksi, ja häntä pidettiin Francon todennäköisenä seuraajana. Bourbonin prinssi Juan Carlos aiottiin palauttaa kuninkaaksi Francon jälkeen, mutta häntä oli tarkoitus ohjata Carrero Blancon avulla oikeaan suuntaan Francon politiikan tulevaisuuden turvaamiseksi Espanjassa. ETA surmasi Carrero Blancon pommi-iskussa.
Elämä

Luis Carrero Blanco meni 1918 laivastoakatemiaan ja osallistui Marokon sotaan 1924–1926. Heinäkuussa 1936 kansallisten noustessa kapinaan, Carrero Blanco oli tasavaltalaisten hallitsemalla alueella, ja haki turvaa Meksikon ja Ranskan suurlähetystöistä. Hän pääsi kansallisten puolelle kesäkuussa 1937 ja palveli laivastossa. Kansallisten voiton jälkeen ja generalissimo Francon noustessa Espanjan diktaattoriksi Carrero Blanco oli yksi hänen läheisimpiä yhteistyökumppaneitaan ja laivaston johdossa. Hän vastusti liittymistä akselivaltojen puolelle toiseen maailmansotaan. Hän oli monarkisti ja katolisen kirkon vankkana kannattajana Opus Dein pääsuojelija Francon hallituksessa.
Espanja ja Yhdysvaltain sopimuksen myötä yhdysvaltalaisen pääoman päästessä maahan 1950-luvulla talouspolitiikkaa liberalisoitiin ja falangistien syndikalistit siirrettiin syrjään. Tuolloin juuri Opus Dein jäseniä nousi merkittäviin asemiin Francon hallinnossa. Carrero Blancosta itsestään tuli ministeri 1957. Hänet ylennettiin vara-amiraaliksi 1963 ja amiraaliksi 1966. Hän oli myös varapääministeri 1967–1973. Hänen uransa nousi huippuunsa 1973 Francon nimittäessä hänet seuraajakseen pääministeriksi.
20. joulukuuta 1973 neljä ETA:n baskijäsentä surmasi Carrero Blancon pommilla, jonka he olivat kaivaneet tunneliin tien alle Madridissa. Terroristit olivat vuokranneet asunnot kadun molemmilta puolilta ja kaivaneet tunnelin, johon he olivat asentaneet kolme panssaripommia. Hartaana katolilaisena Carrero Blanco oli palaamassa kirkosta ja astumassa Dodge 3700 -autoonsa, kun 75 kiloa räjähdysainetta räjähti auton alla. Auto lensi kirkon yli ja putosi sen toiselle puolelle toisen kerroksen parvekkeelle. Kohtaan, jossa auto räjähti syntyi kymmenen metriä pitkä reikä, joka repi kadun auki ja aiheutti vesiputkien puhkeamisen. Samalla räjähti myös samalla kohdalla ollut kaasuputki, josta alkoi vuotaa kaasua. Räjähdyspanos oli kauko-ohjattu  ja se saatiin räjähtämään sähköisellä impulssilla Carrero Blancon auton alla.  Hallitus julisti kolmen päivän suruajan.
Blancon hautajaisiin 21. joulukuuta Madridissa osallistui 5 000 poliisia, 35 000 madridilaista ja 15 000 falangistia. Vieraiden joukossa olivat prinssi Juan Carlos de Bourbon ja prinsessa Sofía, rouva Blanco sekä Yhdysvaltain varapresidentti Gerald Ford. Generalissimo Franco itki julkisesti hautajaisissa.
ETA kirjoitti manifestissaan murhan jälkeen Carrero Blancon symboloineen enemmän kuin kukaan muu "puhdasta francolaisuutta" ja tuoneen Opus Dein valtaan ja luoneen ilmiantajiensa avulla oman valtion valtiossa. Operación Ogro oli kosto viiden poliittisen vangin teloituksesta. Carrero Blancon seuraaja Carlos Arias Navarro lupasi ensimmäisessä puheessaan Espanjan parlamentissa 12. helmikuuta 1974 poliittisia vapauksia, mukaan lukien oikeuden perustaa poliittisia järjestöjä.
Luettelo Boeing 717:n käyttäjistä

Delta Air Lines on Boeing 717:n suurin käyttäjä.
Suomessa Boeing 717 oli Blue1:n käytössä.
Tämä on luettelo Boeing 717:n nykyisistä ja entisistä käyttäjistä.
| Väri | Selitys |
| --- | --- |
: Käytössä
: Poistettu käytöstä
: Tulossa käyttöön
Käyttäjät

Päivitetty joulukuussa 2015.
| Käyttäjä | Valtio | Status | Viite |
| --- | --- | --- | --- |
| AeBal |  Espanja |  |  |
| AirTran Airways |  Yhdysvallat |  |  |
| American Airlines |  Yhdysvallat |  |  |
| Bangkok Airways |  Thaimaa |  |  |
| Blue1 |  Suomi |  |  |
| Cobham Aviation |  Australia |  |  |
| Delta Air Lines |  Yhdysvallat |  |  |
| Germanwings |  Saksa |  |  |
| Hawaiian Airlines |  Yhdysvallat |  |  |
| Impulse Airlines |  Australia |  |  |
| Jetstar Airways |  Australia |  |  |
| MexicanaClick |  Meksiko |  |  |
| Midwest Airlines |  Yhdysvallat |  |  |
| National Jet Systems |  Australia |  |  |
| Olympic Airlines |  Kreikka |  |  |
| QantasLink |  Australia |  |  |
| Quantum Air |  Espanja |  |  |
| Spanair |  Espanja |  |  |
| Trans World Airlines |  Yhdysvallat |  |  |
| Turkmenistan Airlines |  Turkmenistan |  |  |
| Volotea |  Espanja |  |  |
Lukman Niode

Lukman Niode (21. lokakuuta 1963 Jakarta – 17. huhtikuuta 2020) oli indonesialainen uimari. Hän kilpaili kolmella uintimatkalla vuoden 1984 kesäolympialaisissa.
Lukman kuoli 17. huhtikuuta 2020 Pelnin sairaalassa Jakartassa 56-vuotiaana covid-19-tautiin.
Luettelo Etelä-Amerikan suurimmista metropolialueista

Luettelo Etelä-Amerikan suurimmista metropolialueista. Luettelossa on myös huomioitu hallinnollisen alueen tiedot.
Luettelo

| Järjestys | Metropolialue | Väestö | Vuosi | Valtio |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | São Paulo | 21 090 792 | 2015 |  Brasilia |
| 2 | Buenos Aires | 13 693 657 | 2015 |  Argentiina |
| 3 |  Rio de Janeiro | 12 280 702 | 2015 |  Brasilia |
| 4 | Lima | 9 904 727 | 2015 |  Peru |
| 5 | Bogotá | 9 286 225 | 2015 |  Kolumbia |
| 6 | Santiago | 6 683 852 | 2015 |  Chile |
| 7 |  Belo Horizonte | 5 829 923 | 2015 |  Brasilia |
| 8 |  Caracas | 5 322 310 | 2015 |  Venezuela |
| 9 |  Porto Alegre | 4 258 926 | 2015 |  Brasilia |
| 10 | Brasília | 4 201 737 | 2015 |  Brasilia |
| 11 | Fortaleza | 3 985 297 | 2015 |  Brasilia |
| 12 | Salvadorin metropolialue | 3 953 290 | 2015 |  Brasilia |
| 13 | Recife | 3 914 397 | 2015 |  Brasilia |
| 14 | Medellín | 3 777 009 | 2015 |  Kolumbia |
| 15 |  Curitiba | 3 502 804 | 2015 |  Brasilia |
| 16 | Campinas | 3 094 181 | 2015 |  Brasilia |
| 17 | Guayaquil | 2 952 159 | 2015 |  Ecuador |
| 18 | Cali | 2 911 278 | 2015 |  Kolumbia |
| 19 | Quito | 2 653 330 | 2015 |  Ecuador |
| 20 | Maracaibo | 2 576 836 | 2015 |  Venezuela |
| 21 |  Manaus | 2 523 819 | 2015 |  Brasilia |
| 22 | Asunción | 2 482 760 | 2015 |  Paraguay |
| 23 |  São Paulo  | 2 453 387 | 2015 |  Brasilia |
| 24 |  Goiânia | 2 421 833 | 2015 |  Brasilia |
| 25 | Belém | 2 402 438 | 2015 |  Brasilia |
| 26 | Montevideo  | 2 059 988 | 2015 |  Uruguay |
| 27 | Barranquilla | 2 025 071 | 2015 |  Kolumbia |
| 28 | Santa Cruz de la Sierra | 1 986 855 | 2015 |  Bolivia |
| 29 |  Vitória | 1 910 101 | 2015 |  Brasilia |
| 30 | Sorocaba | 1 888 073 | 2015 |  Brasilia |
| 31 | La Paz | 1 849 504 | 2015 |  Bolivia |
| 32 | Baixada Santista | 1 797 500 | 2015 |  Brasilia |
| 33 | Valencia | 1 544 004 | 2015 |  Venezuela |
| 34 | São Luís | 1 538 131 | 2015 |  Brasilia |
| 35 | Córdoba | 1 519 000 | 2015 |  Argentiina |
| 36 | Natal | 1 504 819 | 2015 |  Brasilia |
| 37 | Rosario | 1 429 000 | 2015 |  Argentiina |
| 38 | Piracicaba | 1 412 721 | 2015 |  Brasilia |
| 39 | Norte Catarinense | 1 344 089 | 2015 |  Brasilia |
| 40 | Barquisimeto | 1 308 163 | 2015 |  Venezuela |
| 41 | Maceió | 1 304 190 | 2015 |  Brasilia |
| 42 | João Pessoa | 1 253 929 | 2015 |  Brasilia |
| 43 | Cochabamba | 1 227 044 | 2015 |  Bolivia |
| 44 | Teresina | 1 194 911 | 2015 |  Brasilia |
| 45 | Maracay | 1 189 314 | 2015 |  Venezuela |
| 46 | Cartagena | 1 161 320 | 2015 |  Kolumbia |
| 47 | Florianópolis | 1 131 981 | 2015 |  Brasilia |
| 48 | Bucaramanga | 1 122 945 | 2015 |  Kolumbia |
| 49 |  Mendoza | 1 082 000 | 2015 |  Argentiina |
| 50 | Londrina | 1 076 454 | 2015 |  Brasilia |
Luis Cernuda

| Luis Cernuda |
| --- | --- |
 Veistos Luis Cernudasta, Andalusiassa, Espanjassa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1902 Sevilla, Espanja
Kuollut: 1963 (60–61 vuotta) México, Meksiko
Kansalaisuus:  Espanja, Meksiko
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: espanja
Tuotannon kieli: espanja
Kirjallinen suuntaus: romantiikka
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Luis Cernuda (1902 Sevilla, Espanja – 1963 México, Meksiko) oli espanjalainen runoilija. Hän lähti sisällissodan aikana maanpakoon ja asui sen jälkeen kuolemaansa saakka Meksikossa.
Cernuda opiskeli oikeustiedettä Sevillassa ja opetti espanjaa Ranskassa. Sisällissodan aikana hän lähti maanpakoon Englantiin, sieltä Yhdysvaltoihin ja Meksikoon, jossa hän asui loppuelämänsä.
Romantikko Cernuda oli sukupolven 27 jäsen. Hän julkaisi esikoiskokoelmansa juuri vuonna 1927. Hänen runojensa teemoja olivat rakkaus, kaipaus, muistot ja toive paremmasta maailmasta. Meksikossa maanpaossa hän konkretisoi runoissaan kaipauksen synnyinseutuunsa Andalusiaan. Runojen lisäksi hän kirjoitti yhden romaanin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Luis Cernuda Wikimedia Commonsissa