stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lähi-Tapiola
Historia > Tapiola ja Lähivakuutus (1982–2012)

Tapiola syntyi Tapion nimipäivänä 18. kesäkuuta 1982, kun Aura ja Pohja yhdistyivät. Vuonna 1983 Lähivakuutusyhdistyksistä koostuneen ryhmän yhteiseksi markkinointinimeksi tuli Lähivakuutus, jota käytettiin sekä valtakunnallisesti että paikallisesti.
2000-luvulla Tapiola päätti laajentaa toimintaansa finanssipalveluihin. Ensin perustettiin Tapiola Omaisuudenhoito Oy ja Tapiola-rahastoyhtiö Oy, jotka yhdistyivät myöhemmin Tapiola Varainhoito Oy:ksi. Tapiola Pankki Oy aloitti toimintansa vuonna 2004.
Vuonna 2011 jo aiemmin esillä olleet tunnustelut Lähivakuutuksen ja Tapiolan fuusiosta avattiin ja aiesopimus fuusiosta allekirjoitettiin 23. joulukuuta. Helmikuussa 2012 Tapiola ja Lähivakuutus ilmoittivat yhdistyvänsä. Yhtiöiden hallintoneuvostot allekirjoittivat LähiTapiolan perustamissopimuksen ja toukokuussa yhtiökokoukset hyväksyivät fuusion. Kesäkuussa kerrottiin, että uuden yhtiön markkinointinimeksi tulee LähiTapiola.
Historia > LähiTapiolan alkuvuodet (2013–2014)

LähiTapiola-ryhmä aloitti virallisesti toimintansa vuonna 2013. LähiTapiolan pääjohtajana aloitti Erkki Moisander. Fuusio oli Suomen taloushistorian suurimpia ja joidenkin mielestä myös vaikeimpia, sillä yritysten kulttuurit olivat hyvin erilaisia. Tapiola-ryhmä oli keskitetysti johdettu, asiantuntijavaltainen yritys, jossa silloinen pääjohtaja Asmo Kalpala käytti suurta valtaa. Yrityskulttuuri kuvailtiin kohteliaaksi ja akateemisia keskusteluja sisältäväksi.
Lähivakuutusta taas johdettiin hajautetulla mallilla, jossa valtaa käyttivät maakuntien itsenäiset vakuutusyhdistykset, jotka toimivat ketterästi ja yrittäjämäisesti. Moisanderin johtamassa yrityksessä harrastettiin suorapuheisuutta. Yhtiöitä oli yritetty fuusioda useita kertoja vuosien varrella ja kumpikin yritys oli yrittänyt turhaan yhdistyä Fennian kanssa. Yhtiöt pelkäsivät alan muuttuvan pankkivetoiseksi, sillä niiden kilpailija OP Ryhmä tarjosi pankkiasiakkailleen bonuksia, joita saattoi käyttää vakuutusmaksuihin. Fuusio toi kilpailuetua kovenevassa kilpailussa. LähiTapiolan synnystä vastasivat Kalpala, Moisander ja Lähivakuutuksen hallituksen puheenjohtaja Ralf Wikström. Neuvotteluissa Lähivakuutuksen asema oli hyvä, sillä se ei tarvinnut fuusiota niin paljon kuin markkinaosuuttaan menettänyt Tapiola. Kalpalaa motivoi halu saavuttaa fuusio ennen eläkkeelle jäämistään. Lähivakuutuksen hallitus halusi säilyttää fuusiossa alueyhdistysten itsenäisyyden.
Käytännössä fuusio oli tasa-arvoinen, mutta muutosvastarintaa oli paljon. LähiTapiola oli Suomen suurimpia vahinkovakuuttajia ja sen markkinaosuus oli 25,6 %. LähiTapiola-henkiyhtiö oli neljänneksi suurin henkivakuuttaja 7,9 % osuudellaan.
Kesäkuussa Tapiola Pankki vaihtoi nimensä LähiTapiola Pankiksi. Tapiola Pankki ja S-Pankki ilmoittivat 6.6.2013 fuusiosta osana suurempaa yhteistyökokonaisuutta S-ryhmän ja LähiTapiola-ryhmän välillä. S-ryhmä omisti uudesta pankista 75 % ja LähiTapiola 25 %. Moisander onnistui synnyttämään yhteisen yrityskulttuurin muun muassa huomioimalla kaikkia tasa-arvoisesti, vuorovaikutuksen ja keskustelujen kautta. Lähitapiolalaiset omaksuivat Lähivakuutuksen taseeseen ja tuloslaskelmaan perustuvan  johtamisen, joka toi yhtiöön kannattavuus- ja kustannustietoisuutta. Tapiolasta taas saatiin paljon uutta liiketoimintaa: henkivakuuttamista, pankkitoimintaa, jälleenvakuuttamista ja kansainvälisyyttä. Arvostuksen ja ymmärryksen kulttuurin syntymiseen vaikutti se, että tajuttiin osapuolten vahvuudet.
Vuonna 2014 LähiTapiolassa aloitettiin strategiatyö, jossa oli mukana laaja ja keskusteleva johtajisto. LähiTapiola Keskinäinen Eläkevakuutusyhtiö yhdistyi vuoden 2014 alusta lähtien Eläke-Fennian kanssa. Uuden työeläkeyhtiön nimeksi Elo. Toukokuussa S-Pankki ja LähiTapiola Pankki yhdistyivät uudeksi S-Pankiksi.
Historia > LähiTapiola (2015–2019)

Vuonna 2016 LähiTapiola oli Suomen toiseksi suurin vahinkovakuuttaja 1,1 miljardin euron maksutulolla, josta henkivakuutusyhtiön osuus oli noin 422 miljoonaa euroa. Yhtiöllä oli 1,6 miljoonaa omistaja-asiakasta. LähiTapiolan hallinnoimien asiakasvarojen arvo oli 9,7 miljardia euroa ja sen yhteistyökumppaneina toimivat S-Pankki, Elo ja Pihlajalinna. LähiTapiola työllisti noin 3400 henkilöä.
Tammikuussa 2017 LähiTapiola kertoi uudistavansa strategiaansa pienentämällä rooliaan vakuutusyhtiönä ja tekemällä elämänturvasta toimintansa ytimen. Elämänturvalla tarkoitetaan turvallisuuden, talouden ja terveyden palveluja, esimerkiksi vahinko- ja henkivakuutus, varainhoito ja terveyteen ja hyvinvointiin liittyvät palvelut. Tavoitteena on olla entistä ennakoivampi, mistä on hyötyä sekä yhtiölle että omistaja-asiakkaille. Kesäkuussa LähiTapiola ja terveysyhtiö Mehiläinen kertoivat aloittavansa strategisen yhteistyön.
Toukokuussa 2018 LähiTapiola nosti omistusosuutensa Mehiläisestä yhdeksästä prosentista 20 prosenttiin. Lokakuussa yhtiö kertoi ensimmäisiä tuloksia Mehiläisen tuottaman terveyspalvelun hoitoketjuista. Mallissa asiakkaita hoitavat etähoitajat ja -lääkärit, jotka antavat tarvittaessa reseptejä tai lähetteitä. Alle 500 euron hoitoketjuissa etälääkärin käyttö tuotti 56 prosentin säästön. Yhtiö kertoi myös kokeilleensa työtapaturmiin liittyvissä hoitoketjuissa muutosta, jolla ihmisiä kannustettiin palaamaan töihin osittain työkykyisinä. Lupaavien kokemusten myötä LähiTapiola päätti ottaa mallin yleiseen käyttöön. Yhtiö hoiti vuosittain noin 50 000 työtapaturmaa.
Moisanderin jäätyä eläkkeelle vuoden 2019 lopussa hänen seuraajakseen valittiin Juha Koponen, joka aloitti pääjohtajana vuonna 2020.
Historia > LähiTapiola (2020–)

Elokuussa 2020 LähiTapiola kertoi nostavansa omistusosuutensa varainhoitoyritys Seligson & Co:sta 40 prosentista sataan prosenttiin.
Tammikuussa 2021 aloitti toimintansa uusi alueyhtiö LähiTapiola Länsi-Suomi, joka syntyi LähiTapiola Lännen ja LähiTapiola Satakunnan yhdistymisestä. Kesäkuussa kerrottiin, että LähiTapiola ja Elo myyvät osuutensa S-Pankista SOK:lle ja S-ryhmän alueosuuskaupoille. Samalla S-Pankin omistaman FIM-yhtiön hallinnoimat 28 LähiTapiola-rahastoa päätettiin siirtää Seligson & Co -rahastoyhtiölle vuoden loppuun mennessä. Rahastopääoman arvo oli noin neljä miljardia euroa. Entuudestaan Seligson & Co -yhtiön hallinnoimien rahastojen arvo oli ollut noin kolme miljardia euroa. Siirto teki LähiTapiolasta yhden Suomen suurimmista rahastoyhtiöistä.
Kilpailu- ja kuluttajavirasto ja Finanssivalvonta hyväksyivät toukokuussa 2023 yrityskaupan, jossa LähiTapiola osti POP Pankki -ryhmältä 70 prosentin enemmistöosuuden POP Vakuutuksena tunnetusta Suomen Vahinkovakuutus Oy:stä.
Elokuussa 2024 LähiTapiola kertoi luopuvansa koko omistuksestaan Mehiläisessä. Ensimmäiset sijoituksensa LähiTapiola teki Mehiläiseen 2017. Terveysyhtiö Pihlajalinnasta LähiTapiola omistaa 27 prosenttia ja on kasvattanut omistustaan vuonna 2024.
Organisaatio

LähiTapiolan pääkonttori sijaitsee Espoon Tapiolassa. LähiTapiola-ryhmä muodostuu vahinko- ja henkiyhtiöistä sekä varainhoitoa, rahoitusta ja kiinteistövarahoitoa tekevistä yhtiöistä ja 19 alueellisesta yhtiöstä. Vuonna 2023 ryhmällä oli noin 1,8 miljoonaa omistaja-asiakasta, noin 3 800 työntekijää ja yli 170 konttoria ympäri Suomea.
LähiTapiola-yhtiöryhmään kuuluvat alueyhtiöiden lisäksi seuraavat valtakunnallisesti toimivat yhtiöt:
LähiTapiola Keskinäinen Vakuutusyhtiö, jonka toimialaan kuuluvat kaikki vapaaehtoiset ja lakisääteiset vahinkovakuutukset
LähiTapiola Keskinäinen Henkivakuutusyhtiö, joka myy henki- ja säästöhenkivakuutuksia sekä täydentäviä eläkevakuutusratkaisuja yksityishenkilöille ja yritysasiakkaille
LähiTapiola Varainhoito sijoittaa LähiTapiola-yhtiöryhmän omia varoja ja tarjoaa varainhoitopalveluja henkilö-, yritys- ja instituutioasiakkaille
LähiTapiola Kiinteistövarainhoito hoitaa LähiTapiola-yhtiöryhmän sijoittaja-asiakkaiden kiinteistövarallisuutta ja vuokraa toimitiloja ja asuntoja
LähiTapiola Rahoitus on erikoistunut ajoneuvojen ja koneiden rahoitukseen autoliikkeiden kautta
LähiTapiola Palvelut tuottaa muille LähiTapiola-ryhmän yhtiöille muun muassa tuki- ja kehityspalveluita
LähiTapiola Vaihtoehtorahastot hoitaa hallinnoimiensa kiinteistö-, pääoma-, velkapääoma-, osake- ja korkorahastojen vaihtoehtorahastoja
Seligson & Co Rahastoyhtiö tarjoaa markkinaohjautuvan sijoittamisen palveluja
Suomen Vahinkovakuutus tuottaa vakuutuspalveluja POP Vakuutus ja Säästöpankin vakuutukset -brändinimillä
Ryhmän emoyhtiö on LähiTapiola Keskinäinen Vakuutusyhtiö.
Yhtiöryhmän työeläkevakuutuskumppani on Elo.
Organisaatio > LähiTapiola alueyhtiöt

Syksyllä 2024 LähiTapiolalla oli 19 alueyhtiötä:
| --- | --- |
 LähiTapiola Etelä  LähiTapiola Etelärannikko  LähiTapiola Etelä-Pohjanmaa  LähiTapiola Itä  LähiTapiola Kaakkois-Suomi  LähiTapiola Kainuu-Koillismaa  LähiTapiola Keski-Suomi  LähiTapiola Lappi  LähiTapiola Loimi-Häme  LähiTapiola Länsi-Suomi :  LähiTapiola Pirkanmaa  LähiTapiola Pohjanmaa  LähiTapiola Pohjoinen  LähiTapiola Pääkaupunkiseutu  LähiTapiola Savo  LähiTapiola Savo-Karjala  LähiTapiola Uusimaa  LähiTapiola Varsinais-Suomi  LähiTapiola Vellamo
Omistukset

LähiTapiola omistaa varainhoitoyritys Seligson & Co:n ja on yksi Pihlajalinnan omistajista. Lisäksi LähiTapiola-ryhmä omistaa osan vakuutusyhtiö Turvan takuupääomasta ja on näin ollen yksi Turvan omistajista.
Tunnustuksia

Vuonna 2019 LähiTapiola Varainhoito valittiin viidettä kertaa seitsemän vuoden aikana SFR Researchin instituutiosijoittajille tehdyssä kyselytutkimuksessa parhaaksi vastuullisen sijoittamisen varainhoitajaksi.
Kirjallisuutta

Tapiola-fuusio / Uolevi Itkonen (Edita, 2002) ISBN 951-98986-0-3
Vakuuttavaa yhteistyötä – Lähivakuutusryhmän historia, Henttinen Annastiina, (Lähivakuutusryhmän keskusliitto 2005) ISBN 952-91-8584-7
Jukka Koiviston teoksessa Tahto ratkaisee (Otava 2016) on kuvattu fuusion vaikeutta ISBN 978-951-1-30662-7
Aiheesta muualla

LähiTapiolan verkkosivut
Suomalaiset vakuutusyhtiöt
| --- | --- |
Vahinkovakuutus:  Alandia  Fennia  If  LähiTapiola  Pohjola Vakuutus  Pohjantähti  Suomen Vahinkovakuutus  Turva  Ömsen 
Henkivakuutus:  Aktia  Alandia  Sp-Henkivakuutus  Fennia  Kaleva  LähiTapiola  Mandatum Life  Nordea  Pohjola Vakuutus 
Eläkevakuutus:  Elo  Ilmarinen  Varma  Veritas 
Erityisvakuutus: Garantia
LähiTapiolan toimistorakennus Espoon Tapiolassa.
Längelmäki

| Längelmäki> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Jämsä ja Orivesi |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  61°43′45″N, 024°48′00″E
Lääni:  Länsi-Suomen lääni
Maakunta:  Pirkanmaan maakunta
Seutukunta:  Ylä-Pirkanmaan seutukunta
Kuntanumero:  443
Hallinnollinen keskus:  Länkipohja
Perustettu:  
Kuntaliitokset:  Osa Kuhmoisista (1925)
Liitetty:  2007
– kuntiin:  Jämsä Orivesi
Pinta-ala:  496,88 km²   (2006)
– maa:  423,55 km²
– sisävesi:  73,33 km²
Väkiluku:  1 644   (31.12.2006)
– väestötiheys:  4,1 as./km²
Längelmäki (vuosien 1500–1510 aikaan nimi oli Längelmä) on entinen Suomen kunta, jonka alue nykyään jakautuu Pirkanmaan maakuntaan kuuluvan Oriveden kaupungin ja Keski-Suomen maakuntaan kuuluvan Jämsän kaupungin kesken. Ennen kunnan lakkautusta Längelmäki oli osa Pirkanmaan maakuntaa, ja kunnassa oli hieman alle 1 700 asukasta, mikä teki siitä väkiluvultaan yhden Pirkanmaan pienimmistä kunnista. Längelmäen naapurikunnat olivat Juupajoki, Jämsä, Kuhmalahti, Kuhmoinen, Kuorevesi ja Orivesi.
Längelmäen vaakunan suunnitteli Ahti Hammar ja se vahvistettiin vuonna 1952.
Längelmäen entisessä keskustaajamassa Länkipohjassa toimii vuonna 1966 perustettu kuorma-autojen perävaunuja ja kuormakoreja valmistava Jyki-Group Oy, joka on alueen huomattavin teollinen työnantaja. Pienimuotoisempaa teollisuutta on paikkakunnalla edustanut kovasimien hionta. Längelmäen perinteinen pääelinkeino on ollut maa- ja metsätalous. Eräslahden kylässä toimii Suomen Lähetysseuran Päiväkummun kurssikeskus.
Liikenne

Längelmäen halki kulkevat Tampereen ja Jyväskylän välinen rautatie ja valtatie 9. Länkipohja sijaitsee suunnilleen Oriveden ja Jämsän puolivälissä ja sieltä on valtatietä pitkin matkaa Tampereelle 65 kilometriä, Jyväskylään 85 kilometriä sekä Jämsään ja Orivedelle kumpaankin runsaat 25 kilometriä. Rautatiellä ei enää nykyisin ole merkitystä Längelmäen sisäisten liikenneolojen kannalta. Lähimmät rautatien henkilöliikennepaikat sijaitsevat Orivedellä ja Jämsässä. Lähin lentokenttä on Tampere-Pirkkalan lentoasema.
Längelmäen halki kulkeneesta Oriveden ja Jämsän välisestä maantiestä, joka oli osa Vanhaa Laukaantietä, tuli vuonna 1938 Tampereen ja Jyväskylän välisen valtatie 9:n osa. Längelmäki pääsi linja-autoliikenteen piiriin tamperelaisen Väinö Paunun avattua Tampereen ja Jyväskylän välisen linjan vuonna 1929.
Junaliikenne Längelmäellä alkoi vuonna 1948, jolloin Oriveden ja Jämsänkosken välinen rataosa saatiin valmiiksi Orivedeltä Länkipohjaan saakka. Rautatien ansiosta, ja toisaalta kirkonkylän hankalan sijainnin vuoksi, Länkipohjasta tuli kunnan keskustaajama. Rataosalla sijaitsivat Längelmäen alueella Länkipohjan asema sekä Torkkelin, Talviaisten ja Hallin (alkujaan Eväjärven) seisakkeet. Rautatien merkitys kuitenkin väheni, kun valtatie 9 rakennettiin uudelleen vuosina 1958–1962 ja linja-autoliikenne vilkastui. Henkilöliikenne Oriveden ja Jämsänkosken välillä lopetettiin vuonna 1969. Vaikka rautatiestä muodostui Jämsän ja Jyväskylän välisen rataosan valmistuttua 1970-luvun lopulla oikoreitti Tampereelta Keski-Suomeen, henkilöliikennettä Längelmäen alueella sijainneilla liikennepaikoilla ei aloitettu uudelleen, vaan päin vastoin ne lakkautettiin 1980-luvun aikana. Torkkelissa, Talviaisissa ja Länkipohjassa on myöhemmin otettu käyttöön junien kohtaamispaikat.
Luonto

Längelmäki sijaitsee aivan Kokemäenjoen ja Kymijoen vesistöjen välisellä vedenjakajalla. Suurin järvi on Längelmävesi, johon useimmat pienemmät järvet laskevat. Sen sijaan itäisimmät järvet – muun muassa Kuhmoisista Längelmäen puolelle ulottuva Isojärvi – laskevat Päijänteeseen. Varsinkin entisen kunnan alueen keskiosassa Längelmäveden tienoilla maisemaa luonnehtivat lukuisat niemet, salmet, lahdet ja saaret. Rikkonainen vesistö vaikeutti kuitenkin kunnan liikenneoloja. Esimerkiksi Längelmäen kirkonkylän ja Talviaisten kylän välimatka linnuntienä on vain kolmisen kilometriä, mutta maanteitse liki 20 kilometriä. Längelmäen eteläosassa kasvillisuus on monin paikoin rehevää ja runsaslajista ja metsät ovat osittain lehtomaisia. Pohjoisempana maaston korkeuserot suurenevat ja maisemassa on jo Keski-Suomen tuntua. Korkeimmat kallioiden ja mäkien huiput ulottuvat yli 200 metrin korkeuteen merenpinnasta. Längelmäen korkein maastonkohta on kuitenkin 205 metrin korkeuteen yltävä Sinivuori etelässä entisen Kuhmalahden (nykyisen Kangasalan) kunnan rajalla. Längelmäen alueella ovat Suomen pohjoisimmat vaahteran ja vuorijalavan luontaiset esiintymät.
Historia

Eri puolilta Längelmäkeä on saatu talteen hajalöytöinä muutamia kivikaudelta peräisin olevia esineitä. Esihistoriallisen ajan viimeisten vuosisatojen ajan seutu lienee kuitenkin ollut lähes asumaton. Alueen pysyvän asuttamisen on päätelty tapahtuneen Satakunnasta ja Hämeestä käsin molempien maakuntien eränkävijöiden kilpaillessa Längelmäen erämaista. Omana käräjäkuntanaan Längelmäki mainittiin jo vuonna 1565. Sen itäraja muodosti voimakkaan murrerajan: Längelmäen murre kuuluu suomen kielen länsimurteisiin, Kuhmoisten ja Jämsän murteet taas itämurteisiin.
Längelmäki muodostettiin Oriveden kappeliseurakunnaksi vuonna 1593, ja siitä tuli itsenäinen seurakunta vuonna 1640. Kuorevesi erosi Längelmäestä vuonna 1873. Längelmäen ensimmäinen kirkko sijaitsi Solalan kylässä, jossa on vieläkin Kivikirkonmäki. Toinen kirkko rakennettiin Kylänojalle Länkipohjan länsipuolelle, jonne pystytettiin vanhan kirkon muistokivi vuonna 1959. Nykyinen kirkko valmistui sijaintipaikasta käytyjen sitkeiden kiistojen jälkeen vuonna 1772.
Längelmäveden vesialueella tapahtuneet luonnonmullistukset – Kostianvirran syntyminen Pälkäneellä vuonna 1604 ja rakenteilla olleen Kaivannon kanavan sulun rikkoutuminen Kangasalla vuonna 1830 – tuntuivat Längelmäellä saakka, kun Längelmäveden pinta laski varsinkin jälkimmäisellä kerralla useita metrejä. Tämän ansiosta längelmäkeläiset maanviljelijät saivat järven rannoilta runsaasti lisää viljelysmaita.
Kansalaissodan aikana vuonna 1918 käydyssä Länkipohjan taistelussa kaatuivat Lapuan suojeluskunnan päällikkö Matti Laurila ja hänen poikansa, komppanianpäällikkö Ilmari Laurila. Heille pystytettiin muistopatsas vuonna 1921, ja Länkipohjan taistelun muistomerkki on vuodelta 1938.
Längelmäeltä kaatui talvi- ja jatkosodissa eniten miehiä suhteessa väkilukuun. Kunnasta lähti sotaan hieman yli 600 miestä, joista joka kolmas kaatui. Längelmäelle asutettiin jatkosodan jälkeen Kivennavan siirtoväkeä.
Längelmäellä toimi aikanaan Yhtyneet Paperitehtaat Oy:n omistama Haukilahden metsäopisto. Längelmäki oli 1960-luvulle saakka yksi Hämeen ja Pirkanmaan alkutuotantovaltaisimmista kunnista, vaikka peltojen osuus maa-alasta oli alle kymmenen prosenttia. Vuoden 1970 väestönlaskennan mukaan 53 prosenttia Längelmäen asukkaista sai toimeentulonsa maa- ja metsätaloudesta, 19 prosenttia teollisuudesta ja rakennustoiminnasta sekä 28 prosenttia palveluammateista. Pellavan viljely oli Längelmäellä aikoinaan varsin huomattavaa, mistä muistuttavat Längelmäen kunnanvaakunan kolme sinistä kukkaa.
Eräslahden kylässä sijaitsee vuonna 1991 pystytetty venäläisten sotavankien muistomerkki paikalla, johon haudattiin jatkosodan aikana 260 kuollutta sotavankia.
Längelmäen väkiluku laski tasaisesti toisen maailmansodan jälkeen. Vuoden 1959 alussa kunnassa oli 4 193 asukasta, vuoden 1971 alussa 3 229 asukasta, vuoden 1984 alussa 2 226 asukasta ja vuoden 1997 alussa 1 863 asukasta.
Kulttuuri > Murre

Längelmäen alueella puhutun kielen perustana on perihämäläinen murre, joka kuuluu hämäläismurteisiin. Perihämäläinen murrealue on hämäläismurteiden keskeisin alue. Perihämäläisellä murteella on 19 tyypillistä hämäläistä murrepiirrettä.
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Längelmäen pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla paistintähteistä keitetty höystökeitto sekä tikkutohlo, joka tarkoittaa siansivusta tehtyä tirripaistia, johon kastetaan tikun nenässä ruisleipäpaloja.
Tunnettuja längelmäkeläisiä

Johannes Korhonen, toimitusjohtaja, toiminut yrittäjänä Längelmäellä
Johan Lilius, hovioikeudenneuvos, kirjailija
Jaakko Oksanen, kenraalimajuri evp, syntynyt Längelmäellä
Ilmari Parkkonen, maanviljelijä ja koulun- ja pankinjohtaja
Antti Piimänen, längelmäkeläinen kirkonrakentaja
Lasse Savonen, lääkealan yritysjohtaja ja kauppaneuvos, syntynyt Längelmäellä
Aapo Seppälä, entinen kansanedustaja, syntynyt Längelmäellä
Eemil Tunkelo, kieltentutkija, professori, syntynyt Längelmäellä
Juho Heikki Tunkelo, pappi ja lastensuojelun kehittäjä, syntynyt Längelmäellä
Jussi Kivimäki, olympia- ja ammattipainija, syntynyt Längelmäellä
Kunnan lakkauttaminen

Längelmäki lakkautettiin ja sen alue jaettiin naapurikaupunkien Jämsän ja Oriveden kesken vuoden 2007 alussa. Jakaminen tapahtui sen mukaan, miten kuntalaiset olivat asioineet kummassakin kaupungissa. Kuntakeskus Länkipohja ja pääosa kunnan asukkaista liitettiin osaksi Jämsää, kirkko puolestaan siirtyi Oriveden puolelle ja siten Oriveden seurakunnan haltuun. Jämsään liitetyllä alueella asui 64 prosenttia ja Oriveteen liitetyillä alueilla 36 prosenttia kunnan asukkaista. Jämsään liitetyt osat tulivat kuulumaan Keski-Suomen maakuntaan, mutta Oriveteen liitetyt osat kunnasta jäivät osaksi Pirkanmaan maakuntaa.
Kylät

Ensimmäisessä Hämeen tai Ylä-Satakunnan maakirjassa, eli 1500-luvun alussa on mainittu seuraavat Längelmäen kylät: Leväslahti, Attila, Rämässalo, Uuhiniemi, Eräslahti, Talviaistaipale, Karvia eli Kylänoja, Tunkelo, Säkkiänsalo, Ristinoja, Hiukkaa (johon Länkipohja laskettiin kuuluvaksi vuonna 1558), Puharila, sekä Kangasalan hallintopitäjään kuuluneet Vilkkilä, Syväjärvi ja Pääskylä.
Längelmäkeen kuuluneet kylät jaettiin kuntaliitoksessa seuraavalla tavalla:
Jämsään liitettiin: Eväjärvi, Hiukkaa, Kalkku, Kaukola, Korpi, Kuusjärvi, Länkipohja, Ouninpohja, Päijälä, Rasi, Syväjärvi ja Vilkkilä
Oriveteen liitettiin: Attila, Eräsjärvi, Eräslahti, Kirjasniemi, Koivisto, Koljonkanta, Kylänoja, Leväslahti, Längelmäen kirkonkylä (vuoteen 2007 saakka Hakosalmi), Löytäne, Mulkoila, Piittala, Puharila, Pääskylä, Raidisto, Ristijärvi, Rämesalo, Saviniemi, Solttila, Talviaistaipale, Tiihalanniemi, Tunkelo, Uuhiniemi, Vinkiä ja Västilä
Antti Piimäsen suunnittelema ja rakentama Längelmäen puukirkko on vuodelta 1772. Piimänen oli kotoisin Eräsjärven kylästä.lähde?
Längelmäen etelärajalla sijaitsee vuonna 1956 perustettu Sinivuoren luonnonpuisto.lähde?
Kirjallisuutta

Längelmäveden seudun historia II Längelmäen historia II Hämeenlinna, 1954
Längelmäen historia III – 1860-luvulta vuoteen 2006 Terhi Nallinmaa-Luoto, 2010, ISBN 978-951-96413-7-9
Suomenmaa 5 (toim. Hannu Tarmio, Pentti Papunen ja Kalevi Korpela), WSOY 1973, Porvoo (ss. 123-128)
Aiheesta muualla

Längelmäki.fi-sivusto
Längelmäki-seura
| n k Längelmäki |
| --- | --- | --- |
 Jämsä  Orivesi 
| Kylät |  Attila  Eräsjärvi  Eräslahti  Eväjärvi  Hakosalmi  Hiukkaa  Kalkku  Kaukola  Kirjasniemi  Koivisto  Koljonkanta  Korpi  Kuusjärvi  Kylänoja  Leväslahti  Löytäne  Länkipohja  Maunu  Mulkoila  Ouninpohja  Piittala  Puharila  Päijälä  Pääskylä  Raidisto  Rasi  Ristijärvi  Rämesalo  Saviniemi  Solttila  Syväjärvi  Talviaistaipale  Tiihalanniemi  Tunkelo  Uuhiniemi  Vilkkilä  Vinkiä  Västilä  |  |
| n k Keski-Suomen maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Hankasalmi  Joutsa  Jyväskylä  Jämsä  Kannonkoski  Karstula  Keuruu  Kinnula  Kivijärvi  Konnevesi  Kyyjärvi  Laukaa  Luhanka  Multia  Muurame  Petäjävesi  Pihtipudas  Saarijärvi  Toivakka  Uurainen  Viitasaari  Äänekoski 
Entiset kunnat:  Jyväskylän maalaiskunta  Jämsänkoski  Konginkangas  Korpilahti  Koskenpää  Kuorevesi  Leivonmäki  Längelmäki (osa)  Pihlajavesi  Pylkönmäki  Sumiainen  Suolahti  Säynätsalo  Äänekosken maalaiskunta 
| n k Pirkanmaan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Akaa  Hämeenkyrö  Ikaalinen  Juupajoki  Kangasala  Kihniö  Kuhmoinen  Lempäälä  Mänttä-Vilppula  Nokia  Orivesi  Parkano  Pirkkala  Punkalaidun  Pälkäne  Ruovesi  Sastamala  Tampere  Urjala  Valkeakoski  Vesilahti  Virrat  Ylöjärvi 
Entiset kunnat:  Aitolahti  Akaa  Eräjärvi  Ikaalisten epäitsenäinen kauppala  Ikaalisten maalaiskunta  Karkku  Keikyä  Kiikka  Kiikoinen  Kuhmalahti  Kuru  Kylmäkoski  Luopioinen  Längelmäki (osa)  Messukylä  Mouhijärvi  Mänttä  Pohjaslahti  Sahalahti  Suodenniemi  Suoniemi  Sääksmäki  Teisko  Toijala  Tottijärvi  Tyrväntö (osa)  Tyrvää  Vammala  Viiala  Viljakkala  Vilppula  Äetsä 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  VIAF 2 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland 
Längelmäen jako vuonna 2007.
Hanna Gustavsson

Hanna Gustavsson (s. 1985 Solna) on ruotsalainen kuvittaja, sarjakuvapiirtäjä ja kirjailija. Hän opiskeli graafista suunnittelua ja tarinankerrontaa Konstfackissa Tukholmassa. Gustavsson julkaisi esikoisteoksensa Nattbarn vuonna 2013, josta hän sain Urhunden-palkinnon.
Julkaisut

Yölapsi (Nattbarn), Sammakko 2019, ISBN 978-91-7037-699-3
Iggy 4-ever, Sammakko 2019, ISBN 978-91-7037-828-7
Palkinnot

2014 : Urhunden-palkinto kirjasta Nattbarn