stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Laiho Trio
Aiheesta muualla

Otavan Iso Musiikkitietosanakirja, osa 3, 1978, s. 616.

Factum Uusi Tietosanakirja, Kirja 4, s. 143, Julkaistu 2004, Julkaisija Weiling + Göös.

Turun Sanomat: "Varusmiehille henkiset kilpailut - Porin prikaati teki historiaa" (Otsikko) 

Artikkeli Huhtikuun 30, 1963, etusivu. Veikko Laiho voitti 1. palkinnon puolustusvoimien henkisissä kilpailuissa. 

The Oregonian: "Unusual Concert Linked To Finnish Trio's Bid To Remain In U.S."     (Otsikko) Artikkeli Joulukuun 23, 1968, s. 20.

Keene Weekly Chronicle: "S.U.C. Flies Accordion Trio To Texas From Finland" (Otsikko)
Artikkeli Huhtikuun 14, 1977, etusivu. 

The Musical Heritage Review: "The Laiho Trio Performs" (Otsikko) Artikkeli Joulukuun 18. 1978 vol. 2 No.16 s. 22. 

Hanuri: "Suomalaista Harmonikkamusiikkia maailmalla" (Otsikko) Artikkeli no. 2, 1987, s. 22, 23. 

Satakunnan Kansa: "Pitkä kiertue päättyi" (Otsikko) Artikkeli Marraskuun 4, 1995, etusivu ja s. 15. 

Hanuri: "Laiho Trio, Amerikkalaisen unelman toteuttajat" (Otsikko) Artikkeli no. 3, 1998, 
s. 46, 47.
 
Satakunnan Kansa: "Veikko Laihon soitin soi Suomen juhannusta" (Otsikko) Artikkeli 
Kesäkuun 23, 2000, s. 11.
Laiho Trion konsertti loisteliaassa Warner teatterissa
Sergei Ushtenkon maalaus Laiho Triosta konserttimatkalla Amerikassa
Timo Ingmanin maalaus Laiho Triosta New Yorkissa
Aleksei Gladkovin maalaus Laiho Triosta kun he valmistuivat maistereiksi New Yorkissa
Frontside Ollie

| ”Frontside Ollie” Robin |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Koodi
 Äänitetty : 2011
 Julkaistu: 16. tammikuuta 2012
 Formaatti: digitaalinen
 Tekijä(t): Maki Kolehmainen Jimi Constantine Tracy Lipp Bernard Grobman Sana Mustonen Pekko Haimi
 Tyylilaji: pop, teini-pop
 Kesto: 03.02
 Levy-yhtiö: Universal Music
Robinin muut singlet
|   | ”Frontside Ollie” 2012 | ”Faija skitsoo” 2012 |
Frontside Ollie on suomalaisen popartisti Robinin debyyttisingle hänen esikoisalbumiltaan Koodi. Universal Music julkaisi Frontside Ollien 16. tammikuuta 2012 ja kappaleesta tuli nopeasti Internet-ilmiö. Single sijoittui ensimmäiseksi Suomen virallisella latauslistalla ja nousi myös iTunesin myydyimmäksi kappaleeksi Suomessa.
Frontside Ollien musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa 13. tammikuuta 2012 ja sitä on katsottu siellä yli 16 miljoonaa kertaa. Kappaleen vastaanotto on ollut kaksijakoinen: kappale on jakanut runsaasti mielipiteitä.
Frontside Ollie palkittiin vuoden 2012 parhaan biisin Emma-palkinnolla. Robin voitti myös kolme muuta kategoriaa.
Sanoitus

"Frontside Ollie" on Sana Mustosen sanoittama. Kappale kertoo rullalaudalla tehtävästä tempusta, frontside olliesta. Inspiraation Mustonen kertoo saaneensa pojaltaan.
Kappaleet

Frontside Ollie – 3.02
Listasijoitukset

| Lista | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Suomen virallinen singlelista: 1 
Suomen virallinen latauslista: 1 
Radiolista: 22
Lindholmin Ollie

Vain Elämää kausi 6:lla mukana ollut edesmennyt Yö-yhtyeen laulaja-perustaja Olli Lindholm teki ohjelmaan kappaleesta oman version nimellä "Lindholmin Ollie". Lindholm menehtyi keväällä 2019 sydänkohtaukseen. Lindholm kerkesi ennen kuolemaansa esittää muutamia kertoja kappaletta Yö-yhtyeen keikoilla.
Aiheesta muualla

Kappaleen virallinen musiikkivideo YouTubessa
Ylen Elävä arkisto: Robinista ja Frontside Olliesta tuli ilmiö
| n k Robin Packalen |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Koodi  Chillaa  Boom Kah  Boombox  16  Yhdessä  Punasel 
Kokoelmat:  Me tehtiin tää 2012–2017 
EP:t:  Rest In Beat PM  Rest In Beat AM 
Singlet:  ”Frontside Ollie”  ”Faija skitsoo”  ”Hiljainen tyttö”  ”Puuttuva palanen” (feat. Brädi)  ”Luupilla mun korvissa”  ”Haluan sun palaavan”  ”Boom Kah” (feat. Mikael Gabriel & Uniikki)  ”Erilaiset”  ”Onnellinen”  ”Tilttaamaan” (Beats & Styles Remix, feat. Lord Est)  ”Kesärenkaat”  ”Parasta just nyt” (feat. Nikke Ankara)  ”Paperilennokki”  ”Sua varten”  ”Kipinän hetki”  ”Yö kuuluu meille” (feat. Santa Cruz, Nikke Ankara, Brädi & Jussi 69)  ”Milloin nään sut uudestaan?” (feat. Kasmir)  ”Miten eskimot suutelee?” (feat. Sanni)  ”Salamatie” (feat. Softengine)  ”Jotain aitoo”  ”Hula Hula” (feat. Nelli Matula)  ”Rakkaus on lumivalkoinen”  ”Tuuleksi taivaanrantaan”  ”Kymmenen kirosanaa”  ”Spesiaali”  ”Hollywood Hills”  ”Lentoon (Remix)” (feat. Tommy Lindgren)  ”En mielestäin sua saa”  ”Me tehtiin tää”  ”I'll Be With You” (Koveen & Joznezin kanssa)  ”Suit That”  ”Benefits”  ”Drop Dead”  ”Hard To Love” (feat. Alex Mattson)  ”Sucker For That Love” (feat. Saay)  ”Goddess”  ”Ohikiitävää”  ”Magic”  ”Girls Like You”  ”Kolmistaan” (feat. Ege Zulu)  ”Nuori Loiri”  ”Kultanaamio”  ”Sinä 4ever”  ”Ime huiluu”  ”Menolippu”  ”Sä et ole hullu”  ”Kuumilla hiilillä”  ”Häitä pidelly” 
Muut singlet:  ”Vahva” (Elastinen feat. Robin)  ”AAAA” (Elastinen feat. Robin)  ”Ihana kipu” (Viivi × Robin Packalen)  ”Aina” (Jambo & Robin Packalen) 
Muuta:  Diskografia 
| n k Vuoden biisin Emma-palkinto |
| --- | --- |
Vuoden iskelmä 1983–1985:  Avaa hakas (1983)  Levoton Tuhkimo (1984)  Autiotalo (1985) 
Vuoden biisi 1986–1987:  Kaksoiselämää (1986)  Marraskuu (1987)  palkintoa ei jaettu (1998–1990) 
Vuoden sävellys 1991–1995:  Taivas varjele (1991)  Mies, jolle ei koskaan tapahdu mitään (1992)  Kuka keksi rakkauden (1993)  Ihana ilta (1994)  Tuhat yötä (1995) 
Vuoden biisi 1996–:  Missä se Väinö on? (1996)  Riidankylväjä (1997)  Suljettu sydän (1998)  Freestyler (1999)  Sandstorm (2000)  F-F-F-Falling (2001)  Surupuku (2002)  One MC, One Delay (2003)  Matkustaja (2004)  Wings of a Butterfly (2005)  Hard Rock Hallelujah (2006)  Ihmisten edessä (2007)  Mun koti ei oo täällä (2008)  Baden-Baden (2009)  En haluu kuolla tänä yönä (2010)  Silkkii (2011)  Frontside Ollie (2012)  Mennyt mies (2013)  Vadelmavene (2014)  2080-luvulla (2015)  Tequila (2016)  Chasing Highs (2017)  Jättiläinen (2018)  Ikuinen vappu (2019)  Hei rakas (2020)  Dark Side (2021)  Ram pam pam (2022)  Cha cha cha (2023)  Timanttei (2024)
Eero Hirvonen
Menestys maailmancupissa

| Kausi | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 14–15 | FIN   | NOR   | NOR   | AUT   | GER   | FRA   | FRA   | AUT   | AUT   | AUT   | JPN   | JPN   | ITA   | ITA   | FIN 33 | NOR 45 | NOR   | - | - | - | - | - | - | 0 | - |
| 15–16 | NOR   | NOR   | AUT   | AUT   | FRA 32 | FRA 39 | AUT 40 | AUT 39 | AUT q | NOR 36 | NOR 35 | NOR   | FIN 25 | FIN DNS | FIN   | ITA   | ITA   | GER 35 | GER   | - | - | - | - | 6 | 56. |
| 16–17 | FIN 4 | FIN 11 | NOR 18 | NOR 7 | AUT   | AUT   | FIN 2 | FIN 15 | ITA 18 | ITA 7 | FRA 21 | FRA 14 | AUT 30 | AUT 27 | AUT DNS | KOR 16 | KOR 11 | JPN   | JPN   | NOR 7 | NOR 23 | GER 8 | GER 4 | 464 | 8. |
| 17–18 | FIN 20 | FIN 2 | FIN 3 | NOR 13 | AUT 12 | AUT 3 | EST   | ITA 8 | ITA 5 | FRA 26 | AUT 13 | AUT 9 | AUT 8 | JPN   | JPN   | FIN 4 | NOR 9 | NOR 6 | NOR 3 | GER 2 | GER 12 | GER 17 | GER 7 | 755 | 6. |
| 18–19 | FIN 30 | NOR   | NOR   | NOR   | AUT 24 | AUT DNS | EST 14 | EST 14 | ITA 11 | ITA DNS | FRA   | FRA   | FRA   | NOR   | NOR   | GER 7 | GER 5 | FIN 8 | NOR 13 | GER 13 | GER 29 | - | - | 223 | 24. |
| 19–20 | FIN 22 | FIN 30 | FIN DNS | NOR   | NOR   | AUT DNF | AUT NQ | ITA 20 | ITA 31 | GER 34 | AUT 38 | AUT 35 | AUT 30 | NOR 18 | NOR DNS | FIN 22 | NOR 37 | - | - | - | - | - | - | 45 | 36. |
| 20–21 | FIN 17 | FIN 14 | FIN 8 | AUT 9 | AUT 12 | ITA 12 | ITA 10 | FIN DNS | AUT   | AUT   | AUT   | GER   | GER   | NOR   | NOR   | GER   | GER   | - | - | - | - | - | - | 163 | 16. |
Tuhat yötä

| ”Tuhat yötä” Samuli Edelmann & Sani |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Tuhat yötä
 B-puoli: ”(Sinä olet) Aurinko”
 Julkaistu: 1995
 Formaatti: CDS, 7" vinyyli
 Tekijä(t): Maki Kolehmainen & Sani
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 04.42
 Levy-yhtiö: RCA, BMG Ariola
Listasijoitukset
  Suomen virallinen singlelista: 1.
Samuli Edelmannin muut singlet
| ”(Sinä olet) Aurinko” 1994 | ”Tuhat yötä” 1995 | ”Valoista kirkkain” 1995 |
Tuhat yötä on näyttelijä-laulaja Samuli Edelmannin ja Aikakone-yhtyeen laulajan Saija "Sani" Aartelan duettokappale vuodelta 1995. Se oli yksi vuoden menestyneimmistä Suomessa. Kappaleen paras sijoitus oli ensimmäinen Suomen virallisella listalla viikolla 37/1995.
Kappaleet

Tuhat yötä – 4.42 (säv. Maki Kolehmainen, san. Sani)
Sinä olet Aurinko (Radio Edit) – 3.59
Tuhat yötä (vaihtoehtoversio) – 4.42 (säv. Kolehmainen, Sani)
Musiikkivideo

Kappaleesta tehty musiikkivideo on esitetty muun muassa musiikkiohjelmassa Jyrki sekä Levyraadissa, jossa se äänestettiin jakson parhaaksi.
Kim Jong-il

| Kim Jong-il> 김정일 |
| --- | --- |
 Kim Jong-il vuonna 2011.
Pohjois-Korean johtaja
 8. heinäkuuta 1994 – 17. joulukuuta 2011  
Edeltäjä:  Kim Il-sung
Seuraaja:  Kim Jong-un
Korean työväenpuolueen pääsihteeri
 8. lokakuuta 1997 – 17. joulukuuta 2011  
Edeltäjä:  Kim Il-sung
Seuraaja:  Kim Jong-un
Korean kansanarmeijan ylipäällikkö
 24. joulukuuta 1991 – 17. joulukuuta 2011  
Edeltäjä:  Kim Il-sung
Seuraaja:  Kim Jong-un
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. helmikuuta 1941  (Neuvostoliiton tietojen mukaan) 16. helmikuuta 1942 (Pohjois-Korean tietojen mukaan) Vjatskoje, Neuvostoliitto  (Neuvostoliiton tietojen mukaan) Paektuvuori, Japanin protektoraatti (Pohjois-Korean tietojen mukaan)
Kuollut: 17. joulukuuta 2011  (69- tai 70-vuotiaana)
Arvonimi: generalissimo
Puoliso:  Hong Il-chon (vih. 1966; ero 1969) Kim Young-sook (vih. 1974)
Tiedot
Puolue:  Korean työväenpuolue
 Nimikirjoitus
Sotilaspalvelus
Palvelusmaa(t):   Pohjois-Korea
Palvelusvuodet:  1991–2011
Sotilasarvo:  (kor. 대원수, hanja: 大元帥, Dae wonsu) generalissimo
Komentajuudet:   Korean kansanarmeijan komentaja
Kim Jong-il (hangul: 김정일; hanja: 金正日; uudistettu latinisaatio: Gim Jeong-il; McCune–Reischauer: Kim Chŏngil; neuvostoliittolaislähteiden mukaan 16. helmikuuta 1941, virallisen elämäkerran mukaan 16. helmikuuta 1942 – 17. joulukuuta 2011) oli Pohjois-Korean Korean työväenpuolueen pääsihteeri ja kansallisen puolustuskomitean puheenjohtaja, toisin sanoen Pohjois-Korean yksinvaltias vuosina 1994–2011. Pohjois-Koreassa hänestä käytettiin nimiä ”Rakas Johtaja” ja ”Suuri Marsalkka”.
Elämäkerta > Valtaannousu

Virallisten tietojen mukaan Kim Jong-il syntyi Paektuvuoren sissileirillä nykyisen Pohjois-Korean alueella Kiinan rajan läheisyydessä. Eteläkorealaisten lähteiden mukaan hän puolestaan syntyi puna-armeijan leirillä Neuvostoliiton Habarovskin lähellä. Myös venäläiset lähteet varmistavat tämän. Niissä Kim Jong-ilin syntymäpaikaksi on merkitty Vjatskojen kylä Habarovskin laitamilla. Kim Jong-ilin äiti, Kim Jong-suk, työskenteli korealaisten pakolaisten lastentarhassa.
Vuonna 1991 Kazakstanissa asuva korealainen Yu Song-chol lähetti Pohjois-Korean vierailunsa jälkeen Kim Il-sungille avoimen kirjeen, jossa hän kirjoitti muun muassa seuraavan: ”–– on häpeällistä väittää Paektuvuorta poikasi syntymäpaikaksi. Muistan, kun sinun poikasi juoksi ympäri Vjastkojea sinun kapteeninhattusi päässään.” Lapsena, ennen paluuta Koreaan, Kim Jong-iliä kutsuttiin nimellä Juri Irsenovitš Kim. Venäläisten tietojen mukaan Kim Jong-il olisi syntynyt vuonna 1941 eikä 1942.
Toisaalta Pohjois-Korean pääkaupungissa Pjongjangissa sijaitsevassa Korean vallankumouksen historian museossa on nähtävillä japanilaismiehityksen aikaisia tiedusteluraportteja, joissa kerrotaan, että sissipäällikkö Kim Il-sungille on syntynyt poika Paektuvuoren sissitukikohdassa. Tällaisiin "museoesineisiin" on kuitenkin syytä suhtautua varauksin; Pohjois-Korean propagandakoneisto on nähnyt suurta vaivaa saadakseen kummankin johtajan elämäntarinan sopimaan poliittisiin tarkoitusperiinsä. Lisäksi ”Rakastetun johtajan” syntymäpaikaksi Paektu on mitä sopivin paikka, sillä vuori näyttelee merkittävää osaa vanhassa korealaisessa mytologiassa. Niin koko Korean niemimaa kuin Mantšuriakin olivat Kimin syntymän aikaan Japanin miehittämiä ja pääsy Koreaan oli mahdotonta.
Kim oli kolmivuotias, kun toinen maailmansota päättyi ja Kim Il-sung nousi Pohjois-Korean johtajaksi.
Kaksi Pohjois-Koreasta paennutta pakolaista ovat kertoneet, että Kim olisi lapsena hukuttanut veljensä Kim Shuran.
Kim sai luultavasti suurimman osan opetuksestaan Kiinassa, johon hänet lähetettiin Korean sodan ajaksi. Virallisen version mukaan hän valmistui Pjongjangissa Namsanin koulusta, joka oli erikoiskoulu kommunistisen puolueen virkamiehille. Hänen on myöhemmin sanottu käyneen Kim Il-sungin nimeä kantavaa yliopistoa pääaineenaan poliittinen taloustiede. Kim Jong-ilin valmistumisen aikoihin hänen isänsä, jota ihannoitiin hallinnon propagandassa nimellä ”Suuri johtaja”, oli vankasti vahvistanut asemansa valtion johdossa.
Valmistumisen jälkeen vuonna 1964 Kim Jong-il aloitti nousunsa Korean työväenpuolueen virka-asteikossa. Aluksi hän työskenteli Työväenpuolueen keskuskomitean virkailijana ja nousi vuonna 1973 keskuskomitean jäseneksi ja sihteeriksi. Seuraavana vuonna hänestä tehtiin virallisesti isänsä seuraaja puolueen johdossa. Vuonna 1980, puolueen 6. edustajakokouksessa Kim jong Il nousi puolueen politbyroohon, ja hänen asemansa Kim Il-sungin seuraajana vahvistui lopullisesti.
Elämäkerta > Kuolema

Pohjois-Korean hallitus ilmoitti Kim Jong-ilin kuolemasta joulukuussa 2011. Pohjois-Korean ilmoituksen mukaan hän kuoli sairauskohtaukseen yksityisjunassaan. Etelä-Korean tiedusteluviranomaisten mukaan Kimin juna ei kuitenkaan ollut tuohon aikaan liikkeellä.
Kansainvälinen politiikka

Kim Jong-ilin valtakaudella nähtiin joitakin varovaisia yrityksiä parantaa suhteita Etelä-Koreaan. Maiden päämiehet tapasivat, ja vuonna 2000 maat aloittivat "päivänpaistepolitiikan".
Yhdysvaltain presidentti Bill Clintonin aikana tehtiin sopimus, jonka mukaan Pohjois-Korea ei kehitä eikä valmista ydinaseita Jongbonin reaktorissa ja lopulta suostuu myös sulkemaan reaktorin. Tammikuussa 2003 Pohjois-Korea sanoi sopimuksen irti sanoen Yhdysvaltain pettäneen sopimuksen, ja lokakuussa 2006 maa ilmoitti suorittaneensa onnistuneen ydinkokeen.
4. kesäkuuta 2006 Pohjois-Korea testasi viittä lyhyen matkan ohjusta. Käytössä oli myös kuudes ohjus, pitkän matkan Taepodong-2, joka tuhoutui 40 sekuntia laukaisun jälkeen. Tapaus johti siihen, että Japani ja Etelä-Korea katkaisivat elintarvikeapunsa Pohjois-Korealle, joka jälleen oli ilmoittanut kärsivänsä tulvista.
Helmikuussa 2007 Kim Jong-il sai poliittisen voiton, kun Pohjois-Korean ydinasetilannetta käsittelevät kuuden maan neuvottelut päättyivät Pohjois-Korean vaatimusten täyttämiseen. Vastineeksi turvatakuista, energia- ja elintarviketoimituksista sekä macaolaisen Banko Delta Asian pohjoiskorealaisten talletusten vapauttamisesta pohjoinen lupasi ajaa alas ydinaseohjelmansa. Huhtikuussa 2009 Pohjois-Korea yritti laukaista satelliitin maata kiertämään Taepodong-2:n kantorakettimuunnelmalla. Virallisesta ilmoituksesta huolimatta satelliittia ei saatu maata kiertämään, mutta kantoraketti lensi pidemmälle kuin yksikään aikaisempi Pohjois-Korean raketti, noin 3200 km:n matkan. Kokeesta nousi kova kiista YK:ssa, koska kyse oli selvästi satelliittilaukaisun rinnalla ohjuksen testistä. Pohjois-Korea irtisanoi ydinyhteistyön lännen kanssa, ja ilmoitti käynnistävänsä ydinasemateriaalin tuotannon Jongbonin reaktorissa. Vaikka lännen kanssa eri linjoilla olevat Kiina ja Venäjäkin kehottivat Pohjois-Koreaa palaamaan neuvottelupöytään, Pohjois-Korea ilmoitti katkaisevansa neuvottelut lopullisesti.
22. huhtikuuta 2004 yli sata ihmistä kuoli Ryongchonin katastrofissa. Rautatieasemalla sattunut räjähdys vaati yli sata kuolonuhria, ja se tulkittiin Kim Jong-iliin kohdistetuksi murhayritykseksi, koska hänen junansa oli ohittanut paikan joitakin tunteja aiemmin. Myös Kim Jong-ilin poika Kim Jong-nam yritettiin tappaa.
Kim Jong-iliin liitettyjä myyttejä

Kuten isäänsä Kim Il-sungiin myös Kim Jong-ilin elämänkulkuun Pohjois-Korean propagandakoneisto liitti lukuisia myyttisiä tapahtumia. Kun Kim Jong-il syntyi, taivaalle on sanottu ilmestyneen kaksoissateenkaaren ja taivaalle syttyneen kirkkaan tähden. Myöhemmin pikku Kim Jong-ilin ensimmäiset lelut olivat konekivääri ja tyhjä ammusvyö. Nämä lelut, kuten muutkin Kimin lapsuudentavarat, ovat nähtävillä Paektuvuoren museoksi muutetulla sissileirillä.
Kim Jong-ilin virallisen elämäkerran mukaan hän sävelsi kuusi oopperaa kahden vuoden aikana sekä suunnitteli maan pääkaupungin suuren Juche-tornin. Hän oli myös taitava hävittäjälentäjä, vaikka kärsikin lentopelosta. Valtiovierailut Kiinaan ja Venäjälle hän teki junalla. 24. marraskuuta 1996 Pohjois-Korean uutistoimisto raportoi seuraavan: ”Kun Rakastettu Johtaja kävi Panmunjonissa tarkastamassa sotilasyksikköjä, alueelle levisi sankka ja yllättävä sumu siten, että Johtaja saattoi tulla ja mennä tarkastamaan vihollisasemia ilman, että häntä saattoi huomata. Sumu hälveni salaperäisesti heti, kun Johtaja asettui valokuvattavaksi sotilaiden kanssa.” Eräällä Keltaisenmeren saarella oli sade heti lakannut, kun ”Johtaja oli saapunut sinne tutkimaan sotatoimikarttaa”. Vastaavia tapauksia kerrottiin julkisuuteen vuosittain.
Pohjois-Korean virallisen uutistoimiston mukaan Kim Jong-il vieraili usein työpaikoilla ja tutkimuslaitoksissa. Jokaisella vierailulla hän hämmästytti kaikkien alojen erityisasiantuntijana. Helsingin Sanomat siteerasi 17. helmikuuta 2007 ulkomaansivujensa ”Sanottua”-palstalla Pohjois-Korean uutistoimiston sähkettä näin: ”Hänen syvä tietämyksensä sähkötekniikasta sai häntä kuunnelleet asiantuntijat laskemaan katseensa nöyrästä kunnioituksesta.”
Japanilainen kansainvälisen politiikan professori ja Pohjois-Korean asiantuntija Toshimitsu Shigemura väittää teoksessaan The True Character of Kim Jong-il, että Kim Jong-il olisi kuollut jo vuonna 2003 diabetekseen, jonka jälkeen hänen tehtäviään on hoitanut erityisesti koulutettu kaksoisolento. Shigemuran väite pohjautuu hänen Pohjois-Koreasta saamiinsa tietoihin, sekä Japanin ja Etelä-Korean tiedustelupalveluiden selvityksiin. Professori Shigemura uskoo, että salamurhaa pelännyt Kim koulutti aikanaan peräti neljä kaksoisolentoa esiintymään puolestaan julkisissa tilaisuuksissa. Näyttelijät muokattiin plastiikkakirurgian avulla muistuttamaan "Rakastettua johtajaa".
Yksityiselämä > Perhe-elämä

Kim Jong-ilin yksityiselämästä ei varmuudella tiedetä paljonkaan, sillä hän ei tuonut perhettään julkisuuteen. Kim Jong-ilin uskotaan olleen naimisissa kolmesti. Kolmannen vaimon Ko Young-hinin on ilmoitettu menehtyneen syöpään vuonna 2004. Tämän jälkeen Kim Jong-ilin on arveltu eläneen yhdessä entisen sihteerinsä Kim Okin kanssa.
Varmuudella tiedetään, että Kim Jong-ilillä on viisi lasta: vuonna 1974 syntynyt tytär Kim Sul-song, 1971 syntynyt poika Kim Jong-nam, vuonna 1981 syntynyt poika Kim Jong-chul, vuonna 1983 tai 1984 syntynyt poika ja maan nykyinen johtaja Kim Jong-un sekä nuorimpana tytär Kim Yo-jong. Kim Jong-nam pidätettiin Tokiossa vuonna 2001, kun hän yritti päästä väärennetyllä passilla Japaniin vieraillakseen lapsensa kanssa Disneylandissa. Nuorempi poika Kim Jong-chul on Kimin ja hänen kolmannen vaimonsa Ko Yong-hinin. Hänet on nimitetty Korean työväenpuolueen varajohtajaksi, samaan asemaan mihin Kim Jong-ilin isä aikanaan nimitti hänet.
Yksityiselämä > Elokuvaharrastus

Kim Jong-ilin sanotaan olleen intohimoinen elokuvien harrastaja sekä keräilijä. Hänen kokoelmassaan huhutaan olleen kymmeniätuhansia elokuvia. Tämän Kim Jong-il itse kiisti. Pohjois-Korean tiedustelupalvelu sieppasi vuonna 1978, arvelujen mukaan Kim Jong-ilin määräyksestä, eteläkorealaisen elokuvaohjaajan Shin Sang-okin ja tämän näyttelijävaimon Choi Eun-heen, joiden piti parantaa ja kehittää Pohjois-Korean elokuvateollisuuden tasoa. Tavoitteena oli saada kansainvälisiä arvostelumenestyksiä. Kim Jong-il oli kiinnostunut taiteista, ja hän panosti huomattavasti elokuvateollisuuden kehittämiseen Pohjois-Koreassa. 1980-luvulla elokuvat Pulgasari ja Hong Gil Tong menestyivät kansainvälisestikin ja niiden on arveltu olevan Kimin ohjauksessa tehtyjä. Johtajan mieltymyksestä elokuviin kieli myös Pjongjangissa vuonna 1987 ensimmäistä kertaa järjestetty ja vuodesta 1990 alkaen kahden vuoden välein pidetty Pjongjangin kansainvälinen elokuvafestivaali.
Kirjallisuutta

Courtois, Stéphane et al.: Kommunismin musta kirja: Rikokset, terrori, sorto.  (Suomentajat: Kaarina Turtia, Matti Brotherus ja Heikki Eskelinen)  Helsinki:  WSOY, 2000.  ISBN 951-0-25073-2
Breen, Michael: Kim Jong Il: North Korea's Dear Leader.  John Wiley and Sons, 2004.  ISBN 978-0470821312
Aiheesta muualla

Wikiuutisissa on aiheeseen liittyvä uutinen: Pohjois-Korean johtajalle tehty aivoleikkaus
Kim Jong-ilin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Ylen Elävä arkisto: Kim Jong-il
Taustatietoa mm. syntymäajasta ja paikasta (englanniksi)
Virallinen elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Korean demokraattisen kansantasavallan johtajat
Kim Il-sung
Kim Jong-il
Kim Jong-un
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB  Trove  Yle 
Muut:  IdRef 
Kim Jong-il ja Venäjän presidentti Vladimir Putin heinäkuussa 2000.
Kim Jong-ilin ja hänen isänsä Kim Il-sungin kuvat Pjongjangin metrossa.
Kim Jong-ilin muotokuva.
Holmenkollbakken

| Holmenkollbakken |
| --- | --- |

Sijainti
Paikkakunta:   Oslo, Norja
Katsomopaikat:  30 000
Koordinaatit:  59°57′49.5″N, 10°40′06.7″E
Avattu:  31.1.1892
Remontoitu:  1894, 1904, 1907, 1910, 1914, 1928, 1939, 1945, 1950, 1963, 1980, 1992, 2008–2010
Muut mäet:  Midtstubakken
Seura:  Skiforeningen
Rakenne
K-piste:  120 metriä
Mäkikoko:  134 metriä
Mäkiennätys:  146,0 metriä  Ilkka Herola (16.3.2025)
Naisten mäkiennätys:  137,5 metriä  Sara Takanashi (4.2.2016)
Muovitus:  Ei
Tornin korkeus:  60 m
Vauhtimäen pituus:  89,74 m
Vauhtimäen kulma:  36°
Keulan pituus:  6,6 m
Keulan korkeus:  3 m
Keulan kulma:  11°
Alastulorinteen kulma:  33,2°
Holmenkollbakken on hyppyrimäki Holmenkollenilla Oslossa Norjassa.
Holmenkollbakkenissa sijaitsee maailman vanhin hiihtomuseo. Hiihtomuseo avattiin vuonna 1932 ja vuonna 1966 se siirrettiin hyppyrimäen sisätiloihin. Holmenkollenin alueella vierailee vuosittain 1,2 miljoonaa kävijää.
Historia

Ensimmäinen hyppyrimäki paikalle rakennettiin vuonna 1892 ja se avattiin 31. tammikuuta 1892. Avajaiskilpailua oli katsomassa 20 000 ihmistä. Vuodesta 1892 asti lähes joka vuosi on järjestetty perinteiset Holmenkollenin hiihtofestivaalit, mäkihyppy oli ensimmäisen kerran virallisena kilpailuna vasta vuonna 1933, yhdistetyn ollessa tärkein kilpailu vuodesta 1892 asti.
Mäkihypyn kehittyessä Holmenkollbakkenia on remontoitu useita kertoja, ensimmäisen kerran vuonna 1904, kun vuosittain lumesta rakennettu hyppyrin keula korvattiin kivirakennelmalla. Ensimmäinen torni rakennettiin puusta vuonna 1914. Vuonna 1928 se korvattiin uudella 19 metriä korkealla tornilla, samalla alastulorinnettä laajennettiin ja siihen asennettiin viemäröinti. Remontin jälkeen Holmenkollbakkenissa järjestettiin vuoden 1930 hiihdon maailmanmestaruuskilpailut. Vuonna 1939 puinen torni korvattiin uudella betonirakenteisella tornilla.
Toinen maailmansota keskeytti kilpailujen järjestämisen kuudeksi vuodeksi. Ensimmäistä kilpailua toisen maailmansodan jälkeen tuli seuraamaan 106 000 katsojaa, yksi katsojista oli Norjan kuningas Haakon VII. Vuoden 1952 talviolympialaisia varten betonipilareiden varaan rakennettiin uusi torni ja symmetrinen katsomo alastulorinteen molemmille puolille. Vuonna 1963 hyppyrimäkeä modernisoitiin vuoden 1966 hiihdon MM-kilpailuja varten. Ennen vuoden 1982 hiihdon MM-kilpailuja koko alue mukaan lukien Holmenkollbakken uusittiin täysin. Uudessa K90 Holmenkollbakkenissa oli hyppääjien lämmittelyhuone nimeltään ”Diamond” tornin huipulla. Vuoden 1992 remontissa hyppyrimäen K-pistettä siirrettiin 90 metristä 115 metriin.