stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Andrei Rybakou

| Andrei Rybakou> Андрэй Рыбакоў Андреӣ Рыбаков |
| --- | --- |
 Andrei Rybakou Pariisissa, Ranskassa vuonna 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. maaliskuuta 1982 (ikä 42) Mogiljov, Neuvostoliitto (nykyään Mahiljou, Valko-Venäjä)
Kansalaisuus:   Valko-Venäjä
Uran tiedot
Pituus:  1,72 m
Paino:  85 kg
Laji:  painonnosto
Seura:   BSKP Mahilyow  Dynamo Mahilyow
| Mitalit> Maa:   Valko-Venäjä.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Valko-Venäjä.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Valko-Venäjä.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Maa:   Valko-Venäjä> Miesten painonnosto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Ateena 2004 | 85 kg |  |
|       Hylätty | Peking 2008 | 85 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Santo Domingo 2006 | 85 kg |  |
|  Kultaa | Chiang Mai 2007 | 85 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Władysławowo 2006 | 85 kg |  |
Andrei Anatolevitš Rybakou (valkoven. Андрэ́й Анато́левіч Рыбако́ў, ven. Андре́ӣ Анато́льевич Рыбако́в, Andrei Anatoljevitš Rybakov, s. 4. maaliskuuta 1982 Mogiljov, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto, nykyinen Mahiljou, Valko-Venäjä) on valkovenäläinen painonnostaja ja olympiamitalisti. Seuratasolla Rybakou edustaa BSKP Mahilyowia. Hän on edustanut maataan olympiatasolla kolme kertaa. Ateenassa 2004 ja Pekingissä 2008 hän saavutti 85 kilon sarjassa hopeaa. Pekingissä saavuttamansa mitalin hän kuitenkin menetti myöhemmin kun hänen Pekingin olympialaisissa antamansa dopingnäyte tutkittiin uudelleen ja siinä oli merkkejä dopingin käytöstä. Hän sai tapauksesta kahden vuoden kilpailukiellon.
Ariel (moottoripyörävalmistaja)

Ariel on entinen brittiläinen moottoripyörävalmistaja.
Historia

Ariel on yksi alan vanhimmista yhtiöstä, joka valmisti aluksi polkupyöriä, mutta siirtyi sittemmin 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa valmistamaan moottoripyöriä. Yhtiö oli 1930-luvulla yksi Britannian merkittävimmistä ja toimi Midlandsin Selly Oakissa. Tuolloin yhtiön palkkalistoilla olivat mm. Edward Turner, Val Page ja Bert Hopwood, joista tuli myöhemmin brittiläisen moottoripyöräteollisuuden merkittävimpiä suunnittelijoita.
1930-luvulla yhtiö ajautui taloudellisiin vaikeuksiin ja tehdas jouduttiin sulkemaan joksikin aikaa. Yhtiön perustajan, Charlesin, poika Jack Sangster osti yhtiön ja käynnisti tuotannon uudestaan Pagen suunnittelemilla nelitahtisilla yksisylinterisillä pyörillä. Pyöriä valmistettiin vuodesta 1932 aina 1950-luvun loppuun. Osalla yhtiön pyöristä menestyttiin sivuvaunuluokan trial-kilpailuissa vielä 1970-luvullakin. Yhtiö myytiin BSA:lle vuonna 1944 ja tuolloin tuli markkinoille uusia kaksisylinterisiä malleja kuten KH ja Huntmaster. Arielin ehkä kuuluisin pyörä on Square Four.  Arrow-malli 1960-luvulla, menestyi vielä hyvin, mutta siitä huolimatta Ariel joutui lopettamaan toimintansa 1967.
Ariel Square Four
Anželika Sidorova

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Anželika Sidorova |  Anželika Sidorova |  Anželika Sidorova |  |
Maa:   Venäjä
Naisten yleisurheilu
| Yleisurheilun EM-kilpailut  | Yleisurheilun EM-kilpailut  | Yleisurheilun EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Zürich 2014 | Seiväshyppy |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Sopot 2014 | Seiväshyppy |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Praha 2015 | Seiväshyppy |  |
|  Pronssia | Göteborg 2013 | Seiväshyppy |  |
Maa:  Neutraalit urheilijat
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Tokio 2020 | seiväshyppy |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Doha 2019 | seiväshyppy |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Birmingham 2018 | Seiväshyppy |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Glasgow 2019 | Seiväshyppy |  |
Anželika Sidorova (s. 28. kesäkuuta 1991) on venäläinen seiväshyppääjä sekä lajin euroopan- ja maailmanmestari.
Sidorova saavutti pronssia Göteborgin sisäratojen EM-kilpailuissa 2013 tuloksella 462 cm. Hän sai hopeaa alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tampereella 2013 tuloksella 460 cm. Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 hän oli toinen tuloksella 470 cm. Zürichin EM-kisoissa 2014 Sidorova voitti kultaa tuloksella 465 cm. Prahan sisäratojen EM-kilpailuissa 2015 hän voitti kultaa tuloksella 480 cm. Pekingin MM-kisoissa 2015 Sidorova jäi ilman tulosta pudotettuaan kolme kertaa aloituskorkeudestaan 450. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän jäi karsinnassa ilman tulosta.
Sidorova saavutti hopeaa Birminghamin MM-hallikilpailuissa 2018 silloisella ennätystuloksellaan 490. Saman vuoden Berliinin EM-kilpailuissa hän sijoittui neljänneksi ja voitti maanosien cupin Ostravassa tuloksella 485. Hän voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden Glasgow'ssa 2019 tuloksella 485. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän voitti maailmanmestaruuden silloisella ennätystuloksellaan 495. Hän hyppäsi halliennätyksensä 495 Moskovassa helmikuussa 2020. Tokion olympialaisissa vuonna 2021 Sidorova saavutti hopeaa tuloksella 485. Timanttiliigan kilpailussa Zürichissä 9. syyskuuta 2021 Sidorova hyppäsi 501 cm ja ylitti kolmantena naisseiväshyppääjänä ulkoradoilla viisi metriä.
Aiheesta muualla

Anželika Sidorova Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
Naisten seiväshypyn maailmanmestarit
Amjad Khan

Amjad Khan (12. marraskuuta 1940 Bombay – 27. heinäkuuta 1992 Bombay) oli intialainen näyttelijä, joka työskenteli pääasiassa hindinkielisessä elokuvateollisuudessa. Hänet muistetaan parhaiten roiston roolistaan Gabbar Singhinä elokuvassa Sholay (1975).
Valikoitu filmografia

Sholay (1975)
Shakinpelaajat (Shatranj Ke Khilari, 1977)
Muqaddar Ka Sikandar (1978)
Himmatwala (1983)
Aiheesta muualla

Amjad Khan Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Amjad Khan Elonetissä.
Amjad Khan Allmoviessa (englanniksi)
Andrew Divoff

| Andrew Divoff |
| --- | --- |
 Andrew Divoff vuonna 2008.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Andrew Daniel Divoff
Syntynyt: 2. heinäkuuta 1955 (ikä 69) San Tomé, Venezuela
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1983–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Andrew Daniel Divoff (s. 2. heinäkuuta 1955 San Tome, Venezuela) on venezuelalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan kenties parhaiten Mikhail Bakunin roolista televisiosarjassa Lost. Divoff asuu nykyisin Yhdysvalloissa.
Aiheesta muualla

Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Andrew Divoff Elonetissä.
Arttu Vilander

Arttu Vilander (s. 1996) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Ykköspesiksessä pelaavaa Kankaanpään Mailaa, jonka sisäpelissä hän on kotiuttaja ja ulkopelissä koppari. Vuonna 2014 alkaneella urallaan Superpesiksessä Vilander on 28.7.2017 mennessä pelannut 31 runkosarjaottelua, joissa on lyönyt neljä kunnaria ja 31 tavallista juoksua, tuonut 12 juoksua ja kerännyt 75 kärkilyöntiä.
Amityville – paholaisen piiri

| Amityville – paholaisen piiri> Amityville II: The Possession |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Damiano Damiani
Käsikirjoittaja:  Hans Holzern (kirja) ja Tommy Lee Wallace (käsikirjoitus)
Tuottaja:  Dino De Laurentiis, Stephen R. Greenwald ja Bernard Williams
Säveltäjä:  Lalo Schifrin
Kuvaaja:  Franco DiGiacomo
Leikkaaja:  Sam O'Steen
Pääosat:  James Olson Burt Young Rutanya Alda Jack Magner Andrew Prine
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat  Meksiko
Tuotantoyhtiö:  Dino de Laurentiis Cinematografica
Levittäjä:  Orion Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1982, Suomessa 1983
Kesto:  100 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  Luojan tähden, paetkaa!
Seuraaja:  Saatanan riivaama
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Amityville – paholaisen piiri (engl. Amityville II: The Possession) on vuonna 1982 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva, joka on jatkoa vuoden 1979 elokuvalle Luojan tähden, paetkaa! Elokuvan on ohjannut Damiano Damiani.
Näyttelijöitä

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  James Olson  | … |  isä Adamsky   |
|  Burt Young  | … |  Anthony   |
|  Rutanya Alda  | … |  Delores   |
|  Jack Magner  | … |  Sonny   |
|  Andrew Prine  | … |  isä Tom   |
|  Diane Franklin  | … |  Patricia   |
|  Moses Gunn  | … |  Turner   |
|  Ted Ross  | … |  Booth   |
|  Erika Katz  | … |  Jan   |
|  Brent Katz  | … |  Mark   |
Aiheesta muualla

Amityville – paholaisen piiri Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Amityville Horror (kirja)

| Amityville Horror> The Amityville Horror.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Jay Anson
Kieli:  englanti
Genre:  kauhu
Julkaistu:  13. syyskuuta 1977
Suomennos
Julkaistu:  1. toukokuuta 2010

Seuraava:  Amityville Horror 2
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Amityville Horror – Tositarina (engl. The Amityville Horror) on Jay Ansonin kirja vuodelta 1977. Kirjasta on tehty elokuvasarja, jonka elokuvat ovat ilmestyneet vuosina 1979–2005 ensimmäisen ollessa Luojan tähden, paetkaa!. Kirjan väitetään perustuneen paranormaaleihin tositapahtumiin, mutta sen todenmukaisuudesta on kiistelty.
Tositapahtumat

Joulukuussa 1975 George ja Kathreen Lutz sekä heidän lapsensa muuttivat Ocean Avenue 112:een, joka oli suuri hollantilaisella tyylillä sisustettu talo Amityvillessä, esikaupunkiseudulla Long Islandin eteläisellä rannikolla. Kolmetoista kuukautta aiemmin Ronald Defeo Jr. oli ampunut ja tappanut kuusi perheenjäsentään samassa talossa. Lutzit muuttivat talosta pois jo 28 päivän jälkeen, sillä väitetyt paranormaalit ilmiöt terrorisoivat heidän eloaan.[lähde? ]
Kirja

Lutzin perhe muutti Ocean Avenue 112:een 23. joulukuuta. Talossa oli vielä paljon DeFeon perheen huonekaluja, ja ne kuuluivat hintaan, joka oli 80 000 dollaria. George Lutzin ystävä tiesi talon historiasta ja vaati, että se siunataan. George tiesi katolisen papin, joka suostui siunaamaan talon. Kun pappi purskotti ensimmäisen pyhän veden ja alkoi rukoilla, hän kuuli miehen äänen, joka sanoi "lähde pois". Lähtiessään pappi ei maininnut asiasta Georgelle eikä Kathylle. Seuraavana päivänä pappi soitti Georgelle ja kertoi mysteerisestä äänestä. Huone oli toisen kerroksen huone, josta Kathy suunnitteli ompeluhuonetta. Se oli aiemmin ollut Marc ja John Matthew DeFeon makuuhuone. Papin seuraavan vierailun jälkeen tämä sai korkean kuumeen ja rakkuloita käsiinsä. Rakkulat muistuttivat stigmoja.
Aluksi George ja Kathreen eivät huomanneet talossa mitään erikoista. Kun he kertoivat talosta myöhemmin, he sanoivat, että jokainen perheenjäsen ikään kuin eli eri talossa. Perhe koki erilaisia kokemuksia, esimerkiksi George nousi kello 3.15 tarkastaakseen venehuoneen. Myöhemmin hän sai kuulla, että se oli DeFeon murhien arvioitu aika. George myös näki Kathyn muuttuvan hetkellisesti 90-vuotiaaksi naiseksi, jolla oli vitivalkoinen, sotkuinen tukka ja kasvot vain massa ryppyjä.
Andrei Rațiu

Andrei Florin Rațiu (s. 20. kesäkuuta 1998 Aiud) on romanialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Rayo Vallecanoa. Hän on pelannut Romanian maajoukkueessa vuodesta 2021.
Rațiu pelasi jo juniorina Espanjassa. Hän on pelannut Villarrealin reservijoukkueissa ja päässyt edustusjoukkueessa pelaamaan vain yhden Eurooppa-liigan ottelun huhtikuussa 2019; tuolloin toisessa puolivälieräottelussa oli vastustajana toinen espanjalaisseura Valencia, ja Rațiu pelasi koko ottelun. Elokuusta 2020 tammikuuhun 2021 hän oli lainalla alankomaalaisseura ADO Den Haagissa, jossa hän pelasi kymmenen Eredivisien ottelua. Hän siirtyi elokuussa 2021 Huescaan ja pelasi kaudella 2021–2022 Segunda Divisiónissa 34 ottelua, joissa hän teki yhden maalin, sekä seuraavalla kaudella 38 ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Kaudella 2023–2024 hän on pelannut Rayo Vallecanossa kymmenen pääsarjaottelua.
Rațiu on pelannut Romanian alle 21- ja alle 23-vuotiaiden maajoukkueissa. Kesällä 2021 käydyissä Tokion olympialaisissa hän pelasi kaksi ottelua. Hän pelasi Romanian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2021 MM-karsintaotteluissa Islantia ja Pohjois-Makedoniaa vastaan. Hän on pelannut huhtikuun 2024 loppuun mennessä 16 maaottelua, jotka kaikki avauskokoonpanossa. Hän teki toistaiseksi ainoan A-maaottelumaalinsa syyskuussa 2022 Kansojen liigan ottelussa Bosnia ja Hertsegovinaa vastaan.
Andrei Rjabuškin

| Andrei Rjabuškin |
| --- | --- |
 Vasili Mate, Andrei Rjabuškin
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. lokakuuta (17. lokakuuta) 1861 Stanitšnaja Sloboda, Venäjä
Kuollut: 10. toukokuuta (27. huhtikuuta) 1904 Didvino
Kansalaisuus:  venäläinen
Taiteilija
Ala:  taidemaalari
Taidesuuntaus:  realismi ja uskonnollinen taide
Andrei Petrovitš Rjabuškin (ven. Андрей Петрович Рябушкин; 29. lokakuuta (J: 17. lokakuuta) 1861 Stanitšnaja Sloboda – 10. toukokuuta (J: 27. huhtikuuta) 1904 Didvino) oli venäläinen taidemaalari. Hänen realistiset teoksensa keskittyvät pääasiassa tavallisten 1600-luvun venäläisten elämään.
Rjabuškin syntyi Stanitšnaja Slobodan kylässä Tambovin kuvernementissa. Sekä hänen isänsä että veljensä maalasivat ikoneja. Rjabuškin jäi orvoksi 14-vuotiaana. Hän pääsi Moskovaan opiskelemaan ja siirtyi myöhemmin Pietariin. Vuonna 1880 Pavel Tretjakov osti hänen teoksensa.
Rjabuškin päätti opintonsa akatemiassa 1892. Hän osallistui peredvižniki-taiteilijaryhmän näyttelyihin vuosina 1890, 1892 ja 1894, mutta hylkäsi ryhmän myöhemmin.
Rjabuškin suunnitteli myös mosaiikkeja ja maalasi freskoja kirkkoihin. Pietarissa hänen maalaustensa pohjalta tehtyjä mosaiikkeja on Kristuksen ylösnousemuksen katedraalissa. Hän sairastui tuberkuloosiin ja lähti Sveitsiin hoidettavaksi, mutta kuoli keuhkotautiin ateljeessaan 1904.
Diakoni, 1888
Ristiinnaulitseminen, 1890
1890-luku
Moskovalainen tyttö 1600-luvulta, 1903.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Antti Suomalainen

Antti ”Lex Luthor” Suomalainen on suomalainen muusikko. Hän on toiminut muun muassa tuottajana ja äänittäjänä. Antti Suomalainen on tamperelaisen Cosmic Studiosin perustaja. Hän on tuottanut muun muassa Ezkimoa, Dingoa ja Negativea.
Aiheesta muualla

Marikin ja Antin ihannoitua elämää - Radio ja TV | HS.fi
Cosmic Studios (Arkistoitu – Internet Archive)
Utain-lehden tekemä Antti Suomalaisen haastattelu
Arttu Soininen

Arttu Soininen (s. 8. joulukuuta 1967) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti koko uransa ajan Espoon Tapioita ja hänen valmentajanaan toimi Juhani Markkanen. Ulkoratojen SM-kisoista Soininen saavutti hopeaa maratonilta vuonna 1990. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 2007 jälkeen.
Arttu Tyystjärvi

Arttu Aleksi Tyystjärvi (s. 11. kesäkuuta 1997 Lappeenranta) on suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji on kolmiloikka. Hän on kilpaillut nuorten SM-tasolla myös pituushypyssä. Hän edustaa Lappeenrannan Urheilu-Miehiä ja on pituudeltaan 187 cm. Vuoteen 2017 saakka hän edusti Imatran Urheilijoita. Hänen valmentajanaan on vuodesta 2017 toiminut Petri Ruotsalainen. Aiemmin häntä valmensivat Pekka Paronen ja Matti Mononen.
Tyystjärvi on saavuttanut Kalevan kisoissa pronssia kolmiloikassa 2016. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän sai samassa lajissa hopeaa 2016 ja 2019 sekä pronssia 2018 ja 2020. Hän on voittanut nuorten sarjoissa kolmiloikan Suomen-mestaruuksia.
Tyystjärvi saavutti alle 20-vuotiaiden Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa kolmiloikassa kultaa 2016 ja hopeaa 2015. Hän voitti alle 23-vuotiaiden Pohjoismaiden-mestaruuden 2018. Nuorten maaotteluissa hän kilpaili ensimmäisen kerran 2014, aikuisten maaottelussa 2017.
Tyystjärven kolmiloikkaennätys on Porvoossa 1. syyskuuta 2019 hypätty 15,92. Hallissa hän on loikkinut parhaimmillaan 15,70 Tampereella 15. helmikuuta 2020.
Särkinen (Mänttä-Vilppula, Myllykylä)

| Särkinen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Mänttä-Vilppula
Koordinaatit:  62°11′20″N, 24°17′39″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Keurusselän alue (35.62)
Laskujoki:  oja Vuorijärveen 
Järvinumero:  35.622.1.014
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  117,8 m  
Rantaviiva:  1,037 km  
Pinta-ala:  2,972 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSärkinen 
Särkinen  on Pirkanmaalla Mänttä-Vilppulassa Myllykylänn lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,0 hehtaaria ja se on 500 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä..
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Ukonselän lähialueeseen (35.622) se kuuluu.
Apperseptio

Apperseptio (lat.: ad + percipere, 'havaita') on filosofinen käsite, joka tarkoittaa havaintoa (perseptiota) johon liittyy tietoisuus havaitsemisesta. Apperseptiota on joskus kutsuttu myös ”käsitteelliseksi havainnoksi”.
Immanuel Kant erotti empiirisen apperseption ja transsendentaalin apperseption toisistaan. Ensin mainittu tarkoittaa ”konkreettisen aktuaalisen minän tietoisuutta omista muuttuvista tiloistaan”, eli niin kutsuttu ”sisäinen aisti”. Viimeksi mainittu tarkoittaa ”puhdasta, alkuperäistä muuttumatonta tietoisuutta, joka on välttämätön edellytys kokemukselle sellaisenaan, ja lopullinen perusta kokemuksen synteettiselle ykseydelle”. Apperseption ykseydellä Kant tarkoitti sitä, että jokainen mielle ymmärretään aina jonkin subjektin mielteeksi. Näin jokaiseen havaintoon sisältyy tietoisuus, että se on jonkin (minän) havainto.
Psykologiassa apperseptio tarkoittaa prosessia, jossa uusi kokemus sulautetaan osaksi yksilön aiempia kokemuksia. Apperseptio tarkoittaa siis uusien kokemusten havaitsemista suhteessa edeltäviin kokemuksiin. Esimerkiksi tulen nähdessään ihminen yhdistää apperseption avulla sen aiempiin kokemuksiin, jolloin on palanut. Näin ihminen ymmärtää, että kyseessä on tilanne, jolloin tulee välttää esimerkiksi käden laittamista tulen päälle.
Aiheesta muualla

James, William: "Apperception" (Arkistoitu – Internet Archive). Talks to Teachers, Chapter 14 (1892) (englanniksi)
Arto Rastas

Arto Rastas (s. 1979) on keittiömestari Rovaniemeltä. Nykyisin hän asuu Lempäälässä. Hänen ravintoloitaan olivat aiemmin Ravintola Hella & Huone, Hella & Huone deli, ja nyttemmin Dining 26 by Arto Rastas sekä Periscope Tampereella. Lempäälässä hänellä on kesäravintola Villa Hakkari. Rastas on Helsingin kulinaarisen instituutin omistaja ja kouluttaja sekä Arto Rastas catering pitopalveluyrityksen omistaja. Ennen vuotta 2010 Villa Hakkari ja Helsingin kulinaarinen instituutti olivat keittiömestari Gero Hottingerin hallinnassa, joka siirsi ne sukupolvenvaihdoksella eteenpäin tyttärelleen Katja Hottingerille ja vävypojalleen Arto Rastaalle.
Marraskuussa 2018 avattiin Hans Välimäen ja Rastaan yhdessä omistama tapas-ravintola Penélope Helsingissä. Välimäki ja Rastas avasivat ranskalaishenkisen Bistro Bardot -nimisen ravintolan vuonna 2020 ja siitä tuli hetkessä Helsingin suosituimpia ravintoloita. Vuonna 2023 kaksikko avasi kaksi uutta ravintolaa, italialasihenkisen Bistro Ginan ja gastropubin nimeltä The Rook.
Lapissa Rastaalla on North Pole catering Oy niminen yritys, joka tarjoaa yksityiskokkipalveluja asiakkaille. Kyseinen yritys pyörittää Levillä Levi Spirit -huviloiden ja Rovaniemellä Apukka Resortin ruoka- ja juomapalvelua.
Rastaalla on Helsingissä Kämp Galleriassa Raàmen- ja Waff Daddy -nimiset ravintolat. Näiden lisäksi Rastaalla on cocktailbaari Bardem sekä henkilöstöravintolaketju Xavier, joka operoi Ilmarisen pääkonttoria sekä Epicenteriä Helsingissä.
Hänet palkittiin vuonna 2005 Vuoden nuori kokki -suomalaistittelillä, ja samana vuonna hän osallistui kansainväliseen nuorten kokkien kilpailuun Bermudalla voittaen maailmanmestaruuden. Hän on toiminut Suomen kokkimaajoukkueen jäsenenä vuosina 2007–2010.[lähde? ]
Vuosina 2008–2010 Rastas esiintyi Yle TV2:n Kotikokit-ohjelmassa. Lisäksi Rastas on esiintynyt MTV3:n Linnan tähdet -ohjelmassa vuosina 2011 ja 2012. Hän osallistui vuoden 2015 Top Chef -kaksintaistelu ohjelmaan sijoittuen kolmanneksi.[lähde? ]
Rastas on suomalaisen ruuan puolestapuhuja. Hän on tehnyt suomalaisen ruuan edistämismatkoja ympäri maailman ja osallistuu Suomen suurlähetystökokkienkin kouluttamiseen.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Villa Hakkari (villahakkari.fi)
Välimerellä ja etelässä (dining26.fi)
Pitopalvelu Arto Rastas Catering – Tampere, Helsinki & koko Suomi (artorastascatering.fi)
Sum 41

| Sum 41 |
| --- | --- |
 Sum 41 maaliskuussa 2008.
Tiedot
Toiminnassa:  1996–
Tyylilaji:  pop-punk, alternative rock, punk rock
Kotipaikka:   Ajax, Ontario, Kanada
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Deryck Whibley, laulu, kitara   Cone McCaslin, basso   Tom Thacker, kitara  
Entiset jäsenet:  Dave Baksh, kitara   Steve Jocz, rummut  
Levy-yhtiö:  Island Records, Yhdysvalloissa   Aquarius Records, Kanadassa   Universal Records, kansainvälinen  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sum 41 on Kanadan Ajaxista, Ontariosta kotoisin oleva punkrock-yhtye, johon kuuluvat Deryck Whibley (laulu, kitara), Steve Jocz (rummut), Jason "Cone" McCaslin (basso) ja Tom Thacker (kitara). Yhtyeen ensimmäinen hitti oli ”Makes No Difference” debyyttialbumilta Half Hour Of Power vuonna 2000. Yhtyeen muita tunnettuja kappaleita ovat muun muassa ”Fat Lip”, ”In Too Deep”, ”Motivation”, ”Still Waiting”, ”The Hell Song”, ”Pieces” ja ”Underclass Hero”. Sum 41:n albumeita on myyty yli 12 miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti.
Yhtyeen historia > Lukiolaisbändi

Kanadan Ajaxissa, Ontariossa kitaristi Deryck Whibley, rumpali Steve Jocz ja kitaristi Marc Costanzo perustivat Kaspir-nimisen lukiolaisyhtyeen, joka esitti lähinnä NOFX-covereita. Bändin alkuvaiheissa kitaristit ja basistit vaihtuivat tiuhaan. Lopulta yhtye sai vakituiseksi kitaristiksi 747-nimisestä Rage Against The Machine -covereita soittaneesta yhtyeestä Dave "Brownsound" Bakshin. Yhtyeen ensimmäistä isomman yleisön keikkaa varten yhtye vaihtoi nimekseen Sum 41, yhtyeen perustamisajankohdan (heinäkuun 31. päivä vuonna 1996, 41 päivää kesäloman alkamisesta) mukaisesti. Kyseistä keikkaa oli seuraamassa Treble Charger -yhtyeen Greig Nori, joka Sum 41:n esityksen nähdessään tarjoutui heidän managerikseen ja tuottajakseen. Nori teki kovasti töitä saadakseen "Sumit" yleiseen tietoisuuteen.
Ensimmäinen demokasetti Sum 41 ilmestyi vuonna 1998. Kasetin tuottajana toimi yhdessä Norin kanssa ex-kitaristi Marc Costanzo. Demokasetti lähetettiin useille eri levy-yhtiöille, ja lopulta sopimus Island Recordsiin syntyi vuonna 1999. Tähän asti pisimpään yhtyeessä soittanut basisti Richard "Twitch" Roy oli jo ehtinyt jättää yhtyeen sopimuksen synnyttyä, ja hänen tilalleen yhtyeeseen liittyi Jason "Cone" McCaslin. Cone leikkisästi muistuttaakin, että sopimus syntyi hänen liittymisensä seurauksena.