Aleksandr Blok
Kirjallinen ura > Myöhempi tuotanto

Ajatus Venäjän suuresta tehtävästä jatkui myöhemmin Blokin vallankumouslyriikassa, jossa Blok yhdisti sosialismiin kristillistä mystiikkaa ja saksalaisen idealistisen filosofian käsityksiä taiteen kumouksellisuudesta. Blok keskittyi poliittisiin teemoihin teoksissaan Voznezdije (1910–1921), Rodina (1907–1916) ja Skify (Skyytit, 1918). Vallankumouslyriikkaa edustaa parhaiten vuonna 1918 ilmestynyt runoelma Dvenadtsat (ven. Двенадцать, Kaksitoista, suom. 1975), joka kertoo kahdentoista punakaartilaisen taivalluksesta lumimyrskyssä.
Blokin myöhempi kehitys irtaannutti hänet nuoruuden ihanteista ja solovjalaisesta filosofiasta. Vuoden 1905 tapahtumat herättivät hänessä kiinnostuksen tämänpuoliseen todellisuuteen ja yhteiskuntaan. Vaikka Blok ei milloinkaan ryhtynyt avoimesti yhteiskunnallista kantaa ottavaksi runoilijaksi, hänen poetiikkansa muuttui. Ennestään sointuisaan runokieleen tuli arkisia ilmauksia. Arkielämä (byt) ja mystisyys yhdistyivät muun muassa Blokin kenties kuuluisimmassa runossa Tuntematon nainen (Neznakomka, 1906, suom. 1975). Runosta tuli pian erittäin tunnettu, sillä se kuvasi oman aikansa elämäntunnetta ja kaupunkimiljööt ennenkokemattomalla tavalla. Runo on myös traaginen kuvaus siitä, miten Blokin nuoruuden runouden muusa, ihana nainen, on muuttunut laitakaupungin kapakassa istuvaksi prostituoiduksi.
Runojen lisäksi Blok kirjoitti näytelmiä ja oli ahkera esseisti. Balagantšik (ven. Балаганчик, Pieni markkinateatteri, 1906) on keskiaikaisen italialaisen commedia dell'arte -teatterin muotoon kirjoitettu näytelmä, jossa satiirin kohteena on ennen muuta kirjailija itse. Teos aiheutti aikanaan skandaalin symbolistipiireissä, sillä se kumosi ne solovjovilaiset ideaalit, jokta nuori kirjailija oli jakanut Andrei Belyin kanssa. Blokin myöhemmät näytelmät, muun muassa Korol na ploštšadi (Kuningas aukiolla, 1906) ja Tuntematon nainen (Neznakomka, 1906), samanniminen kuin hänen kuuluisa runonsa, Pesnja sudby (Kohtalon laulu, 1908-1919) ja Roza i krest (Ruusu ja risti, 1912-1913) eivät saaneet aikaan Pienen markkinateatterin kaltaista polemiikkia.
Polemiikkia kuitenkin aiheuttivat hänen esseensä. Niissä ajatukset ovat kaukana selkeydestä, mutta Blokin kannanottoja pidettiin arvossa, joten esseisiin tartuttiin hanakasti. Sama toistui vuoden 1917 vallankumouksen jälkeen, jolloin Blok repi kirjallista ja ideologista kentää bolševikkeja myötäilevillä näkemyksillään. Provokatiivisessa artikkelissaan Intelligentsija i revoljutsija (Älymystö ja vallankumous) vuonna 1918 Blok kehotti älymystöä kuuntelemaan vallankumouksen musiikkia "koko kehollaan, koko sydämellään, koko järjellään". Se synnytti ennennäkemättömän raivon ja ylistyksen vyöryn, joka kuvastaa hyvin sitä, kuinka venäläiset kirjailijat joutuivat etsimään asemiaan suhteessa bolševikkehin ja vallankumoukseen.
Blok muutti käsitystään vallankumouksen ihanuudesta. Blok työskenteli vuonna 1918 valistusasioiden kansankomissariaatissa eli kulttuuriministeriössä ylimääräisessä tutkintatoimikunnassa tsaarinaikaisten ministerien julkaisemien tekstien parissa. Hän työskenteli myös Vsemirnaja Literatura -kustantamon (ven. Всемирная литература, Maailmankirjallisuus) toimitusneuvostossa ja laati laajan luettelon kaikkien aikojen ja kansojen mestariteoksista, jotka pitäisi kääntää uudelleen venäjäksi ja julkaista puolueen toiveiden mukaisesti proletaarisille lukijoille. Toimitusneuvoston kokouksissa Blok tapasi myös Nikolai Gumiljovin, joka alkoi työskennellä kustantamossa. Helmikuussa 1919 salainen poliisi Tšeka pidätti Blokin. Häntä epäiltiin osallistumisesta neuvostovastaiseen vasemmistolaiseen toimintaan. Seuraavana päivänä hänet kuitenkin vapautettiin Anatoli Lunatšarskin puututtua asiaan.
Blokin saavuttama asema venäläisessä kulttuurissa perustuu paljolti hänen runoutensa välittämään kansallistunteeseen. Blok otti käyttöönsä kansallisia myyttejä, muun muassa kertomuksen vuonna 1380 tapahtuneesta Kulikovon taistelusta, joka merkitsi voittoa "tataarien ikeestä". Blokin runouteen ilmestyy feminiininen Venäjä-hahmo, joka ei ole kuitenkaan perinteinen Äiti-Venäjä. Vuoden 1917 vallankumouksen jälkeen Blok herätti huomiota runollaan Skyytit (Skify) ja runoelmallaan Kaksitoista (Dvenadtsat, 1918, suom. 1975). Jälkimmäisessä kaksitoista vallankumouksen apostolia kiertää tuulisena pakkasyönä Pietarin kaduilla, ja yhden vallankumouksellisen rakastettu, prostituoitu Katja, ammutaan kuoliaaksi. Teos herätti keskustelua heti ilmestyttyään ja keskustelu jatkui vuosikymmenien ajan.