stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Anisja Kirdjapkina

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Anisja Kirdjapkina |  Anisja Kirdjapkina |  Anisja Kirdjapkina |  |
Maa:   Venäjä
Naisten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|       Hylätty | Daegu 2011 | 20 km kävely |  |
|       Hylätty | Moskova 2013 | 20 km kävely |  |
|  Pronssia | Berliini 2009 | 20 km kävely |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Barcelona 2010 | 20 km kävely |  |
Anisja Bjasyrovna Kirdjapkina o.s. Kornikova (ven. Анися Бясыровна Кирдяпкина o.s. Корникова, s. 23. lokakuuta 1989) on venäläinen kävelijä.
Kirdjapkina voitti 2007 alle 20-vuotiaiden Euroopan cupin 10 kilometrin kävelyssä ja saman ikäluokan Euroopan-mestaruuden 10 000 metrin kävelyssä Hengelossa. Hän teki 20 kilometrin kävelyn nuorten maailmanennätyksen 1.25.30 Adlerissa helmikuussa 2008. Hän sijoittui seuraavana vuonna toiseksi Metzin Euroopan cupissa. Berliinin MM-kilpailuissa hän sijoittui alun perin neljänneksi, mutta nousi myöhemmin pronssisijalle Olga Kaniskinan dopinghylkäyksen takia. Vuonna 2010 hän voitti Venäjän-mestaruuden sekä talvella että kesällä ja oli kuudes Chihuahuan maailmancupissa. Barcelonan EM-kilpailuissa hän sijoittui alun perin toiseksi, mutta nousi myöhemmin voittajaksi Olga Kaniskinan dopinghylkäyksen takia.
Kirdjapkina sijoittui helmikuussa 2011 toiseksi Venäjän talvimestaruuskilpailujen 20 kilometrin kävelyssä maailman kaikkien aikojen toiseksi parhaalla ajalla 1.25.09. Hän hävisi kilpailun voittaneelle ja maailmanennätyksen tehneelle Vera Sokolovalle yhden sekunnin. Saman vuoden toukokuussa Kirdjapkina oli toinen Euroopan cupissa. Daegun MM-kilpailuissa hän sai alun perin pronssia ajalla 1.30.13.
Kirdjapkina sijoittui 2012 kuudenneksi Saranskin maailmancupissa ja voitti Venäjän-mestaruuden. Lontoon olympialaisissa hän oli alun perin viides. Seuraavana vuonna hän oli toinen Venäjän talvimestaruuskilpailuissa, voitti Euroopan cupin sekä kultaa Kazanin universiadeissa. Moskovan MM-kilpailuissa hän sai alun perin hopeaa ajalla 1.27.11.
Kirdjapkina sai vuonna 2019 kolmen vuoden kilpailukiellon ajalle 27.7.2017–26.7.2020 biologisen dopingpassin perusteella. Hänen tuloksensa aikaväliltä 25.2.2011–11.10.2013 hylättiin takautuvasti. Näin hän menetti vuosien 2011 ja 2013 MM-mitalinsa. Hänen vuoden 2011 MM-pronssinsa oli sitä ennen kirkastunut hopeaksi Olga Kaniskinan dopinghylkäyksen takia.
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 5 000 m kävely | 21.06,3 | Saransk | 10. kesäkuuta 2006 |
| 10 000 m kävely | 43.27,20 | Hengelo | 19. heinäkuuta 2007 |
| 5 km kävely | 21.58 | Tšeljabinsk | 6. syyskuuta 2005 |
| 10 km kävely | 42.59 | Adler | 17. helmikuuta 2007 |
| 20 km kävely | 1.25.11 | Sotši | 20. helmikuuta 2010 |
Henkilökohtaiset ennätykset > Sisäradat

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 3 000 m kävely | 11.57,66 | Samara | 30. tammikuuta 2014 |
| 5 000 m kävely | 21.43,75 | Mahiljou | 24. helmikuuta 2007 |
Andreas Bergmann

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 18. kesäkuuta 1959 (ikä 65)
Syntymäpaikka: Steinfeld, Niedersachsen, Saksa
Seura
Seura:  Altona 93
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1982–1985 |  FC Köln II |  |  |
| 1985–1986 |  Wuppertaler SV |  |  |
| 1986–1988 |  Bonner SC |  |  |
| 1988–1989 |  VfB Remscheid |  |  |
Valmennusura
2001–2004:  FC St. Pauli II
2004–2006:  FC St. Pauli
2007–2009:  Hannover 96 II
2009–2010:  Hannover 96
2010–2011:  Hannover 96 II
2011–2012:  VfL Bochum
2013–2014:  Hansa Rostock
2020–:  Altona 93

Andreas Bergmann (s. 18. kesäkuuta 1959) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Kesäkuusta 2020 lähtien hän on toiminut Altona 93:n päävalmentajana.
Ura

Bergmannin oma pelaajaura jäi varsin vaatimattomaksi, ja hän edusti 1980-luvulla saksalaisia amatööriseuroja. Hän kouluttautui liikunta- ja jalkapallo-opettajaksi ja aloitti 1989 SV Falke Steinfeldin palveluksessa liikunnanopettajana. 1994 hän siirtyi Niedersachsenin jalkapalloliiton palvelukseen opettajaksi ja 1997 Karlsruher SC:n nuorisovalmennuksen koordinaattoriksi.
Valmentajana Bergmann debytoi 2001 hampurilaisessa FC St. Paulin amatöörijoukkueen päävalmentajana. Hän luotsasi seuran II-joukkuetta kolmisen vuotta, kunnes nousi maaliskuussa 2004 seuran edustusjoukkueen päävalmentajaksi. Hän luotsasi seuraa Regionalliga Nordissa ja parhaaksi saavutukseksi jäi Saksan cupin välieräpaikka 2006. Hän sai potkut tehtävistään marraskuussa 2006.
Heinäkuussa 2007 Bergmann siirtyi Hannover 96:n organisaatioon seuran U23-joukkueen valmentajaksi. Päävalmentaja Dieter Heckingin saatua potkut elokuun puolivälissä 2009 Bergmann nousi Hannoverin edustusjoukkueen väliaikaiseksi päävalmentajaksi. Hänen johdollaan seura sai aikaan positiivisia tuloksia, ja kuun lopulla seura teki hänen kanssaan kauden loppuun ulottuvan sopimuksen.  Pian tulokset lähtivät kuitenkin laskuun, ja tammikuuhun mennessä Hannover oli vajonnut putoamistaisteluun. Lopulta Bergmannin tappioksi koitui 0–3 tappio Hertha BSC Berlinille tammikuussa 2010.
Kaudeksi 2010/11 Bergmann palasi jälleen Hannoverin U23-joukkueen päävalmentajaksi.  15. syyskuuta 2011 Bergmann jätti Hannoverin ja siirtyi 2. Bundesliigan jumbosijalle juuttuneen VfL Bochumin päävalmentajaksi.  Bergmann ei onnistunut nostamaan Bochumia pois putoamiskurimuksesta, ja lopulta sarjataso vaihtui 2. Bundesliigaan kauden jälkeen. Putoamisesta huolimatta Bergmann sai jatkaa päävalmentajana. Kausi 2012/13 alkoi joukkueen osalta kehnosti ja jumittui putoamisviivan alapuolelle. Lopulta Bergmann sai potkut lokakuun lopussa 2012 Bochumin kärsittyä 6–1 rökäletappion Erzgebirge Auelle.
Kesäkuussa 2013 Bergmann aloitti 3. Ligassa pelaavan FC Hansa Rostockin päävalmentajana.  Bergmann sai potkut huhtikuussa 2014 seuran pudottua Mecklenburg-Vorpommernin aluecupista.
Kesäkuussa 2020 Bergmann palasi valmennustehtäviin Regionalligassa pelaavan Altona 93:n päävalmentajana.
Andreas Bjelland Eriksen

| Andreas Bjelland Eriksen |
| --- | --- |

Norjan ilmasto- ja ympäristöministeri
 Støren hallitus 16. lokakuuta 2023–  
Edeltäjä:  Espen Barth Eide
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. maaliskuuta 1992 (ikä 32)
Ammatti:  poliitikko
Tiedot
Puolue:  Työväenpuolue
Koulutus:  ekonomi (siviløkonom)
Tutkinnot:  Norjan kauppakorkeakoulu
Andreas Bjelland Eriksen (s. 23. maaliskuuta 1992) on norjalainen työväenpuolueen poliitikko ja Norjan nykyinen ilmasto- ja ympäristöministeri lokakuusta 2023. Hän on koulutukseltaan ekonomi Norjan kauppakorkeakoulusta ja kotoisin Stavangerista. Eriksen on yksi Utøyan joukkoampumisesta selviytyneistä.
Aiheesta muualla

Andreas Bjelland Eriksen Norjan suurkäräjien verkkosivuilla (norjaksi)
Andreas Bjelland Eriksen Norjan hallituksen verkkosivuilla (norjaksi)
The Moth (vuoden 1917 elokuva)

| The Moth |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Edward José
Käsikirjoittaja:  John B. Clymer Harry O. Hoyt
Perustuu:  William Dana Orcuttin romaaniin
Tuottaja:  Joseph M. Schenck
Pääosat:  Norma Talmadge Eugene O’Brien
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Norma Talmadge Film Corporation
Ensi-ilta:   lokakuussa 1917
Kesto:  72 minuuttia
Alkuperäiskieli:  mykkä (välitekstit englanniksi)
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Moth on vuonna 1917 ensi-iltansa saanut Edward Josén ohjaama yhdysvaltalainen mykkä draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Norma Talmadge ja Eugene O’Brien. The Moth kertoo hemmotellusta perijättärestä, jolla on pettävä aviomies.
The Mothin käsikirjoituksen laativat John B. Clymer ja Harry O. Hoyt William Dana Orcuttin samannimisen romaanin (1912) pohjalta. Elokuvan tuotti Joseph M. Schenck, ja sen tuotantoyhtiönä toimi Norma Talmadge Film Corporation. The Moth sai Yhdysvaltain ensi-iltansa lokakuussa vuonna 1917. Elokuvan levittäjänä oli Select Pictures Corporation. The Moth on osittain kadonnut elokuva; elokuvan kahta säilynyttä kelaa säilytetään Yhdysvaltain kongressin kirjastossa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Norma Talmadge  | … |  Lucy Gillam   |
|  Eugene O’Brien  | … |  Lucyn rakastaja   |
|  Hassard Short  | … |  Lucyn aviopuoliso   |
|  Adolphe Menjou  | … |  aviopuoliso   |
|  Virginia Dare  | … |     |
|  Donald Hall  | … |     |
|  Maude Allen  | … |     |
|  Frank Kingdon  | … |     |
|  Robert Vivian  | … |     |
|  Kenneth Worms  | … |     |
|  Aida Armand  | … |     |
|  Lorna Volare  | … |     |
Aiheesta muualla

The Moth Internet Movie Databasessa (englanniksi)
The Moth AllMoviessa. (englanniksi)
The Moth TCM Movie Databasessa (englanniksi)
The Moth Silent eran sivuilla (englanniksi)
Team Tour 2013

Mäkihypyn Team Tour 2013 käytiin 9. helmikuuta 2013 – 17. helmikuuta 2013 Saksassa. Tapahtuma oli Kansainvälisen hiihtoliiton isännöimä. Kilpailut käytiin Willingenissä, Klingenthalissa ja lopuksi Oberstdorfissa.
Kilpailun kokonaistulokset

| Sija |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1 |  Norja | 3834.3 |
| 2 |  Slovenia | 3825.6 |
| 3 |  Norja | 3783.5 |
| 4 |  Saksa | 3748.3 |
| 5 |  Japani | 3522.1 |
| 6 |  Tšekki | 3211.2 |
| 7 |  Puola | 3155.8 |
| 8 |  Suomi | 1955.7 |
| 9 |  Venäjä | 1228.1 |
| 10 |  Italia | 814.8 |
Annika Färm

Annika Färm (s. 2. heinäkuuta 1992) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Vihdin Palloa. Hän on myös seuran omia kasvatteja.
Superpesiksen runkosarjassa Färm on pelannut kaikkiaan 41 ottelua, joissa on lyönyt 18 ja tuonut yhden juoksun. Kärkilyöntipisteitä hän on kerännyt pelaamissaan runkosarjan otteluissa 86. Superpesiksen pudotuspeleissä Färm on pelannut kuusi ottelua, joissa on sekä lyönyt että tuonut yhden juoksun. Tämän lisäksi hän on pelaamissaan pudotuspeliotteluissa kerännyt tililleen 11 kärkilyöntipistettä.
Tasa-arvovaltuutettu

| Tasa-arvovaltuutettu |
| --- | --- |
 Jämställdhetsombudsmannen
 Nykyinen Rainer Hiltunen 17. huhtikuuta 2023 lähtien
Nimittäjä:  Valtioneuvosto
Kauden pituus:  5 vuotta
Perustettu:  1. tammikuuta 1987
Ensimmäinen:  Paavo Nikula
Kotisivut:  https://tasa-arvo.fi/
Tasa-arvovaltuutettu (ruots. jämställdhetsombudsmannen) on Suomen oikeusministeriön yhteydessä toimiva itsenäinen ja riippumaton viranomainen, joka valvoo naisten ja miesten välisestä tasa-arvosta annetun lain noudattamista. Tasa-arvovaltuutetun tehtävänä on antaa ohjeita ja neuvoja tasa-arvolakiin liittyvissä kysymyksissä.
Tasa-arvovaltuutetun virka perustettiin tasa-arvolain tultua voimaan 1. tammikuuta 1987. Tasa-arvovaltuutetulle annettiin selkeä rooli lainvalvontaviranomaisena organisaatiouudistuksessa vuonna 2001. Valtuutetun kausi on viisivuotinen.
Tasa-arvovaltuutettuna toimii 17. huhtikuuta 2023 lähtien oikeustieteen kandidaatti Rainer Hiltunen. Ensimmäinen tasa-arvovaltuutettu oli Paavo Nikula.
Tasa-arvovaltuutetusta on säädetty oma lakinsa, laki tasa-arvovaltuutetusta 30.12.2014/1328.
Tehtävät

Tasa-arvovaltuutetun tehtävänä on
valvoa tasa-arvolain noudattamista ja erityisesti syrjintäkiellon ja syrjivän ilmoittelun kiellon noudattamista
edistää aloitteiden, neuvojen ja ohjeiden avulla lain tarkoituksen toteutumista
antaa tietoja tasa-arvolaista ja sen soveltamisesta
seurata naisten ja miesten tasa-arvon toteutumista yhteiskuntaelämän eri aloilla.
Tasa-arvovaltuutettu valvoo myös sukupuolivähemmistön syrjintäsuojan toteutumista. Tasa-arvolaki kieltää sukupuoli-identiteettiin ja sukupuolen ilmaisuun perustuvan syrjinnän.
Tasa-arvolain valvonta

Tasa-arvovaltuutettu toimii tasa-arvon edistämiseksi ja syrjinnän estämiseksi. Henkilö, joka epäilee joutuneensa tasa-arvolaissa kielletyn syrjinnän kohteeksi, voi ottaa yhteyttä tasa-arvovaltuutettuun. Tasa-arvovaltuutettu pyrkii neuvojen ja ohjeiden avulla estämään tasa-arvolain säännösten rikkomisen. Tasa-arvovaltuutettu voi viedä lainvastaisen toiminnan yhdenvertaisuus- ja tasa-arvolautakunnan käsiteltäväksi.
Tasa-arvovaltuutetulla on oikeus saada valvontaa varten välttämättömät tiedot.
Tasa-arvovaltuutettu voi avustaa syrjinnän kohteeksi joutunutta ja avustaa tätä oikeuksien turvaamisessa sekä oikeudenkäynnissä, jos käsiteltävällä asialla on lain soveltamisen kannalta huomattava merkitys.
Tasa-arvovaltuutetut

Tasa-arvovaltuutetun virkaa ovat sen historian aikana hoitaneet seuraavat henkilöt:
Paavo Nikula 1987–1991
Tuulikki Petäjäniemi 1991–1994
Pirkko Mäkinen 1995–2002
Päivi Romanov 2002–2007
Pirkko Mäkinen 2007–2016
Jukka Maarianvaara 2017–2022
Rainer Hiltunen 2023–
Aiheesta muualla

Tasa-arvovaltuutetun kotisivut
Jämställdhetsombudsmannen hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Argenton-sur-Creuse

Argenton-sur-Creuse
Argenton-sur-Creuse on kunta Indren departementissa Centren hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 5 146 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Argenton-sur-Creusen pinta-ala on 29 neliökilometriä.
Telakka (tietokone)

Dellin valmistama kannettava tietokone telakkaan kiinnitettynä.
Telakka tai telakointiasema on tietokoneiden oheislaite, joka liitetään kannettavaan tietokoneeseen. Telakassa on kaikki liittimet (USB, DVI jne), joita tarvitaan esimerkiksi erillisen näytön, tulostimien tai tietokoneen muiden oheislaitteiden kanssa, sekä virransyöttö tietokoneelle.
Eri lisälaitteiden kaapeleita ei siis tarvitse liittää itse kannettavan tietokoneen liittimiin, ja kannettava tietokone saadaan irrotettua telakasta ja vietyä paikasta toiseen ilman aikaa vievää liittimien kytkemistä ja irrottamista.
Pelikonsoleista Nintendo Switch käyttää konseptia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Telakka (tietokone) Wikimedia Commonsissa
Andreas Borregaard

Andreas Borregaard on tanskalainen harmonikansoittaja.
Borregaard aloitti harmonikansoiton 5-vuotiaana ja aloitti vuonna 2001 opinnot Tanskan kuninkaallisessa musiikkikonservatoriossa James Crabbin johdolla. Hän piti virallisen valmistujaiskonserttinsa keväällä 2010. Hän suoritti opintoja myös Guildhall School of Music and Dramassa ensimmäisenä sinne koskaan päässeenä harmonikansoittajana. Siellä hänen opettajiaan olivat David Takeno ja James Johnstone.
Borregaard teki kansainvälisen ensiesiintymisensä solistina vuonna 2007 BBC:n Walesin kansallisorkesteri kanssa Gia Qantšelin teoksen Kapote Britannian-ensiesityksessä. Vuonna 2012 hän kantaesitti Fredrik Österlingin konserton Endymion ja vuonna 2017 Maja Ratkjen sekä Kathy Hinden poikkitaiteellisen konserton. Hän on osallistunut muihinkin poikkitaiteellisiin hankkeisiin. Borregaard on tulkinnut myös muiden muassa Simon Steen-Andersenin, Jennifer Walshen, Niels Rønsholdtin, Bent Sørensenin ja Juliana Hodkinsonin uusia teoksia. Hän on esittänyt ja levyttänyt vanhempaakin musiikkia, kuten Johann Sebastian Bachin teoksia. Borregaard on pitänyt soolo- ja kamarimusiikkiresitaaleja Australiassa, Etelä-Amerikassa, Yhdysvalloissa ja monissa Euroopan maissa.
Vuonna 2010 Borregaard aloitti harmonikansoiton ja kamarimusiikin opettamisen Tanskan kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa, ja vuonna 2017 hän pääsi luennoitsijaksi Norjan valtiolliseen musiikkikorkeakouluun. Hän on tehnyt levytyksiä eri levymerkeille, kuten BIS:lle ja Dacapolle. Hän sai vuonna 2013 Tanskan taidesäätiön ”Young Elite” -stipendin ja vuonna 2017 Tanskan säveltäjäseuran musiikkipalkinnon.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Argeș

Argeș tarkoittaa seuraavia asioita:
Argeș, Romanian piirikunta
Curtea de Argeș, Romanian kaupunki
Argeș, Romanian joki
Ținutul Argeș, entinen Romanian hallintoalue.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Argeș”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Tapio Tamminen

Tapio Antero Tamminen (5. marraskuuta 1954 Kajaani – 18. syyskuuta 2020 Kirkkonummi) oli suomalainen kulttuuriantropologi, toimittaja ja tietokirjailija, koulutukseltaan filosofian tohtori.
Henkilöhistoria

Tamminen väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1994 tutkielmalla Edistyksen myytti: Kertomus modernin yhteiskunnan kulttuurisesta paradigmasta, joka kuuluu kulttuuriantropologian ja käytännöllisen filosofian alaan. Hän käsikirjoitti ja ohjasi feature-ohjelmia Yleisradioon ja julkaisi ja toimitti useita tietokirjoja, joista Kansankodin pimeämpi puoli palkittiin Tieto-Finlandia-palkinnolla vuonna 2015.
Tammisen puoliso oli filosofi Tarja Kallio-Tamminen.
Teoksia > Kirjoittanut

Edistyksen myytti: Kertomus modernin yhteiskunnan kulttuurisesta paradigmasta (1994)
Pahan viehätys: Natsismin ja terrorin lähteillä (2004)
Islamin aseeton soturi: Ghaffar Khan ja talebanien synty (2011)
Kansankodin pimeämpi puoli (2015)
Himmler ja hänen suomalainen buddhansa (2018)
Teoksia > Mikko Zengerin kanssa

Intian ikkunoilla (1995)
Paradoksaalinen paratiisi: Totta ja todempaa Hindustanista (1996)
Moderni Intia: Ristiriitojen suurvalta (1998)
Teoksia > Toimittanut

Guruja, joogeja ja filosofeja: Intian filosofiaa (2008)
Sinisten vuorten adivasit: Intian alkuperäisväestö murroksessa (2010)
Aiheesta muualla

Tammisen sivusto. (Arkistoitu – Internet Archive)
Teemu Manninen

Teemu Manninen
Teemu Manninen (s. 1977) on suomalainen runoilija, kirjallisuudentutkija, kääntäjä ja kriitikko.
Manninen valmistui filosofian maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 2005.
Mannisen esikoiskokoelma Turistina täällä ilmestyi vuonna 2004. Hänen toinen runokokoelmansa Lohikäärmeen poika ilmestyi vuonna 2007. Se sisältää runoja, joiden varhaisia versioita julkaistiin hänen Kesken kaiken -blogissaan vuosina 2005–2006. Mannisen vuonna 2010 ilmestynyt kolmas runokokoelma Futurama voitti Tiiliskivi-palkinnon. Vuonna 2012 Manniselta ilmestyivät runoteos Paha äiti ja käännöskokoelma Edward Goreyn sarjakuvia Sekopäiset serkukset ja muita tarinoita. Mannisen teoksissa on usein vaikutteita flarf-runoudesta.
Manninen toimi runouslehti Tuli&Savun toimituksessa vuodesta 2005 ja lehden päätoimittajana 2006–2007. Manninen on toiminut vuodesta 2012 Helsingin Sanomien kirjallisuuskriitikkona.
Tuotanto > Runokokoelmat

Turistina täällä (Tammi 2004)
Lohikäärmeen poika (Tammi 2007)
Futurama (Poesia 2010)
Säkeitä (ntamo 2010)
Paha äiti (Poesia 2012)
Tuotanto > Muut teokset

Manninen, Teemu & Pääjärvi, Maaria (toim.): Suomalaisia nykyrunoilijoita 2.  Helsinki:  Avain, 2011.  ISBN 978-951-692-894-7.
Tuotanto > Suomennokset

Edward Gorey: Sekopäiset serkukset ja muita tarinoita (Huuda Huuda 2012)
Gary Panter: Jimbon Jumalainen Näytelmä (Huuda Huuda 2010)
Bendik Kaltenborn: Ei muistikuvaa (Huuda Huuda 2010)
Charles Bernstein: Runouden puolustus (poEsia 2006)
Aiheesta muualla

Teemu Mannisen kotisivut
Teemu Mannisen blogi
Andreas Bergwall

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Andreas Bergwall
Syntymäaika: 10. kesäkuuta 1974 (ikä 50)
Syntymäpaikka: ,  Ruotsi
Pelipaikka: Maalivahti
Pituus: 188 cm
Paino: 94 kg
Seura
Seura: Västerås SK
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| –1996 | Lesjöfors IF |  |  |
| 1996–1998 | IFK Kungälv |  |  |
| 1998–2004 | Västerås SK |  |  |
| 2004–2005 | Vetlanda BK |  |  |
| 2005–2007 | Hammarby IF |  |  |
| 2007–2010 | Dynamo Kazan |  |  |
| 2010–2011 | Tillberga |  |  |
| 2011–2012 | Dynamo Kazan |  |  |
| 2012–2013 | Hammarby IF |  |  |
| 2013– | Västerås SK |  |  |
Maajoukkue
| 1996– |  Ruotsi | 165  | () |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 25.5.2013.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 25.5.2013.
Andreas Bergwall (s. 10. huhtikuuta 1974) on ruotsalainen jääpallomaalivahti. Hän edustaa Ruotsin Elitserienissä pelaavaa Västerås SK:ta. Urallaan hän oli Ruotsin maajoukkueen jääpallomaalivahti 17 vuoden ajan ja saavutti kuusi jääpallon maailmanmestaruutta. Hänet nimettiin vuonna 2010 Ruotsin vuoden jääpalloilijaksi.
Andreas Bergwallin junioriaikojen seura oli Lesjöfors IF, josta hän siirtyi Elitserienissä pelaavaan IFK Kungälviin vuonna 1996.  Kahden Kungälv-kauden jälkeen hän siirtyi Västerås SK:n maalivahdiksi. Västerås-kausinaan hän saavutti kaksi Ruotsin jääpallomestaruutta. Kuuden menestyksellisen Västerås-kauden jälkeen hän siirtyi yhdeksi kaudeksi Vetlanda BK Vetlandaan.  Sieltä hän siirtyi edelleen tukholmalaiseen Bajeniin eli Hammarby IF:ään.
Kuten useat aikansa ruotsalaiset huippujääpalloilijat, siirtyi Andreas Bergwall Venäjän pääsarjaan syksyllä 2007 seuranaan Raketa Kazan, jossa hän pelasi kaikkiaan kolme kautta.  Tänä aikana Raketa Kazan – myöhemmin tunnettu Dynamo Kazanina – saavutti syksyllä 2009 Venäjän cup-mestaruuden.
Kolmen Venäjän liigakauden jälkeen Bergwall palasi Ruotsiin ja siirtyi hieman yllättäen Västeråsin kakkosjääpalloseurana pidettyyn Tillbergaan, jossa hän pelasi vain kauden.  Kauden 2011–2012 hän pelasi vielä Venäjällä Dynamo Kazanin joukkueessa.
Ruotsiin palattuaan kauden 2012–2013 Bergwall pelasi Hammarby IF:ssä, jossa hän saavutti kolmannen Ruotsin mestaruutensa. Syksyllä 2013 Bergwall palasi kotiseudulleen Västeråsiin Västerås SK:n riveihin. ,
Bergwall aloitti maajoukkueessa tammikuussa 1996 22-vuotiaana ja on sen jälkeen ollut Ruotsin maajoukkueen ykkösmaalivahti. Hän on pelannut 15 MM-kisat ja saavuttanut niissä kuusi maailmanmestaruutta (1997, 2003, 2005, 2009, 2010, 2012). Kuudes maailmanmestaruus tarkoitti sitä, että hän ohitti Per Fosshaugin maailmanmestaruuksissa. Hänellä ja Fosshaugilla oli aiemmin niitä viisi.
Andreas Bergwall on valittu jääpallon vuoden pelaajaksi kaudella 2010.  Lisäksi hän kuuluu Ruotsin jääpallon Hall of Fameen eli Stora Grabbareihin numerolla 216. Andreas Bergwallin vanhempi veli Marcus on ollut myös maajoukkuetason jääpalloilija.
Saavutukset

Maajoukkueessa
MM-kultaa: 1997, 2003, 2005, 2009, 2010, 2012, 2017
MM-hopeaa: 2001, 2004, 2006, 2007, 2008, 2013, 2014 ja 2015
MM-pronssia: 1999, 2011 ja 2016
Seurajoukkueissa
Ruotsin mestaruus: 1999, 2001, 2013, 2015
Jääpallon maailmancup: 2014
Jääpallon Champions Cup: 2009
Henkilökohtaisesti
Vuoden jääpalloilija: 2010
Jääpallon Stora Grabbar #216
Tasa-arvolaki

Tasa-arvolaki, viralliselta nimeltään laki naisten ja miesten välisestä tasa-arvosta (SDK 609/1986, ruots. lag om jämställdhet mellan kvinnor och män), on Suomessa voimassa oleva laki, jonka tarkoitus on vähentää sukupuoleen liittyvää syrjintää sekä edistää naisten ja miesten välistä tasa-arvoa yleensä ja erityisesti työelämässä. Lain tarkoituksena on myös estää sukupuoli-identiteettiin tai sukupuolen ilmaisuun perustuva syrjintä.
Tasa-arvolaki tuli voimaan 1. tammikuuta 1987, ja siihen on sen jälkeen tehty useita muutoksia. Viimeisin isompi uudistus tapahtui uuden yhdenvertaisuuslain säätämisen yhteydessä vuoden 2015 alusta. Tällöin tasa-arvolakiin sisällytettiin sukupuoli-identiteettiin ja sukupuolen ilmaisuun perustuvan syrjinnän kiellot sekä velvoite tällaisen syrjinnän ennaltaehkäisyyn. Lisäksi uudistuksen yhteydessä ulotettiin oppilaitosten tasa-arvosuunnitteluvelvoite peruskouluihin, täsmennettiin työnantajan tasa-arvosuunnitelmaa ja palkkakartoitusta koskevia säännöksiä, vahvistettiin tasa-arvovaltuutetun itsenäistä asemaa koskevia säännöksiä sekä perustettiin uusi yhdenvertaisuus- ja tasa-arvolautakunta. Vuoden 2016 lopussa tasa-arvolakiin lisättiin tasa-arvovaltuutetun mahdollisuus edistää sovintoa tasa-arvolaissa tarkoitettua syrjintää koskevissa asioissa.
Tasa-arvolakia sovelletaan pääsääntöisesti kaikessa yhteiskunnallisessa toiminnassa ja kaikilla elämänalueilla. Lakia ei sovelleta perheenjäsenten välisiin tai muihin yksityiselämän piiriin kuuluviin suhteisiin eikä uskonnonharjoitukseen liittyvään toimintaan.
Tasa-arvolaissa on kolmenlaisia säännöksiä: tasa-arvon edistämissäännökset, syrjinnän kiellot sekä oikeussuojaa ja valvontaa koskevat säännökset.