stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Michael Caine
Ura

Caine ryhtyi näyttelijäksi saatuaan työ­paikan Horsham Repertory Company -teatterissa. Hän otti esiintyjä­nimensä suosikki­elo­kuvansa Cainen kapina (1954) mukaan. Caine sai vuosina 1956–1962 pieniä rooleja elo­kuvissa ja televisiossa sekä pää­osia Edgar Wallacen sala­poliisi­romaanien televisio­kuvauksissa.
Caine teki läpi­murtonsa historiallisessa seikkailu­elo­kuvassa Zulu (1964). Sitä seurasi joukko muita merkittäviä rooleja. Kansain­välisen läpi­murtonsa Caine teki elo­kuvassa Alfie – naisten viettelijä (1966), jossa hän esitti naisiin­menevää cockneya ja sai suorituksestaan Golden Globe -palkinnon ja Oscar-ehdokkuuden.
1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa Caine näytteli monessa toiminta­elo­kuvassa, kuten Riehakas ryöstö (1969), Pirullista peliä (1972, toinen Oscar-ehdokkuus) ja Man Who Would Be King – Seikkailujen sankarit (1976).
1980-luvulla Caine sai Oscar-ehdokkuuden pää­roolistaan elo­kuvassa Tunnit Ritan kanssa (1983) ja Oscar-palkinnon parhaasta mies­sivu­osasta elo­kuvassa Hannah ja sisaret (1986).
Caine palasi televisioon vuoden 1997 mini­sarjassa Mandela and de Klerk. Caine sai Oscarin parhaasta mies­sivu­osasta elo­kuvassa Oman elämänsä sankari (1999).
Caine kertoi vuonna 2023, että The Great Escaper (2023) saattaa jäädä hänen viimeiseksi elokuvakseen.
Yksityiselämä

Cainen ensimmäinen vaimo (1956–1958) oli englantilainen näyttelijä Patricia Haines. He saivat yhden tyttären. Myös toisen vaimonsa (1973–) Shakiran kanssa Cainella on yksi tytär.
Caine otti vuonna 2016 Michael Cainen viralliseksi nimekseen.
Tunnustukset

Caine on saanut uransa aikana kuusi Oscar-ehdokkuutta, joista hän on voittanut kaksi palkintoa sivu­osa­rooleista: ensimmäisen elo­kuvasta Hannah ja sisaret (1986) ja toisen elo­kuvasta Oman elämänsä sankari (1999). Hän on lisäksi saanut kolme Golden Globe -palkintoa, kaksi Baftaa sekä SAG:n.
Caine aateloitiin vuonna 2000.
Valikoitu filmografia

Zulu (1964)
Salaisen agentin kansio (1965)
Alfie – naisten viettelijä (1966)
Hautajaiset Berliinissä (1966)
Miljardin dollarin aivot (1967)
Riehakas ryöstö (1969)
Tappakaa Carter (1971)
Pirullista peliä (1972)
Man Who Would Be King – Seikkailujen sankarit (1975)
Tuhoparvi (1978)
Tunnit Ritan kanssa (1983)
Hannah ja sisaret (1986)
Tappajahain kosto (1987)
Vaarallisella alueella (1994)
Oman elämänsä sankari (1999)
Austin Powers ja kultamuna (2002)
Hiljainen amerikkalainen (2002)
Batman Begins (2005)
Ihmisen pojat (2006)
The Prestige (2006)
Yön ritari (2008)
Inception (2010)
Yön ritarin paluu (2012)
Interstellar (2014)
Tenet (2020)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Michael Caine Wikimedia Commonsissa
Rap

Rap-muusikko Oxxxymiron.
Rap-musiikki tai hip hop -musiikki on 1970-luvulla New Yorkissa afroamerikkalaisten keskuudessa syntynyt populaarimusiikin tyyli, joka on kehittynyt soulin ja funkin pohjalta. Hip hopille on tunnusomaista loppusoinnullinen ja rytminen puhelaulu eli räppäys sekä toisten kappaleiden lainaaminen eli samplaaminen.
Historia > 1970-luku

Rapin katsotaan kehittyneen New Yorkin Bronxin kaupunginosassa puistoissa ja kaduilla järjestetyissä juhlissa, joissa DJ:t soittivat ennakkoluulottomasti tanssittavaa soulia, diskoa, funkia ja rockia. Varhaisten rap-DJ:iden esikuvia olivat Nicky Sianon ja Francis Grasson kaltaiset disko-DJ:t. Ensimmäisenä rap-DJ:nä pidetään jamaikalaissyntyistä DJ Kool Herciä, joka ryhtyi pidentämään kappaleiden tanssittavimpia kohtia (engl. break) soittamalla niitä peräjälkeen kahdella levysoittimella. Rap-musiikki ja samplaaminen (sampling) perustuvat tähän Kool Hercin oivallukseen toiston tehokkuudesta.
Tärkeä osa hip hop -tapahtumia olivat myös MC:t (lyhenne sanoista Master of Ceremony), jotka nostattivat tunnelmaa lausumalla mikrofoniin lyhyitä riimejä ja hokemia. Musiikista vastaavat DJ:t jäivät pian juhlissa taka-alalle, kun MC:t viihdyttivät yleisöä räppäämällä (rapping). 1970-luvun kuuluisia MC:itä ovat esimerkiksi Busy Bee, Kool Moe Dee ja Melle Mel, joka saavutti myöhemmin menestystä Grandmaster Flash & The Furious Five -yhtyeessä.
Rap-musiikin yhteydessä kehittyi myös breakdancena tunnettu akrobaattinen tanssityyli.
Ensimmäisenä julkaistuna rap-kappaleena on pidetty The Fatback Bandin vuoden 1979 kappaletta ”King Tim III (Personality Jock)”. Yksi ensimmäisistä levytetyistä rap-kappaleista on Sugarhill Gang -yhtyeen ”Rapper’s Delight”, joka nousi vuonna 1979 Yhdysvaltain pop-listan sijalle 36. ”Rapper’s Delight” on uudelleensoitettu versio Chic-yhtyeen diskokappaleesta ”Good Times”, mutta laulun sijaan siinä räpätään.
Historia > 1980-luku

Seuraavat maailmanlaajuiset rap-hitit kuultiin vasta vuonna 1982, jolloin ilmestyi Grandmaster Flash & The Furious Fiven ”The Message” ja Afrika Bambaataa & The Soul Sonic Forcen ”Planet Rock”. Jälkimmäinen innoitti voimakkaasti elektroksi kutsuttua elektronisen musiikin alalajia. Sen riffi oli lainattu Kraftwerkin kappaleesta ”Trans-Europa Express”. Samana vuonna hip hopin äänimaailmaa mullisti Queensin kaupunginosasta tuleva Run-D.M.C.: diskovaikutteet saivat tehdä tilaa monotonisille rumpukoneille ja joitakin vuosia myöhemmin sampleille, jotka ovat nykyaikaisen hip hopin perusta.
1980-luvun tunnetuimmat hip hop -yhtyeet olivat Run-D.M.C.:n lisäksi Eric B. & Rakim, poliittisesti kantaa ottava Public Enemy ja gangsta rap -yhtye N.W.A.. Samplauksen yleistyttyä 1980-luvun puolivälin jälkeen James Brownin 1970-luvun musiikista ja muista tuon vuosikymmenen funk-klassikoista tuli merkittävä osa hip hopia. Yksi eniten samplatuista kappaleista on James Brownin ”Funky Drummer”, jonka rumpukomppia on lainattu satoihin hip hop -kappaleisiin. Public Enemyn tunnetuimpia kappaleita on ”Fight the Power”, jonka ohjaaja Spike Lee tilasi elokuvansa Do the Right Thing – kuuma päivä (1989) tunnuskappaleeksi.
Historia > 1990-luku

1990-lukua dominoivat muun muassa Mobb Deep (ryhmä), N.W.A (ryhmä), Outkast (ryhmä), Cypress Hill (ryhmä), Ice-T, Coolio, Tupac Shakur (kuoli 1996), Eazy-E (kuoli 1995), Dr. Dre, Snoop Dogg ja Ice Cube Yhdysvaltojen länsirannikolla (West Coast hip hop) sekä The Notorious B.I.G. (kuoli 1997), Wu-Tang Clan, Nas, Gang Starr ja Jay-Z itärannikolla (East Coast hip hop).
1990-luvulla syntyi monia nykyisin rapin klassikkoina pidettäviä albumeita kuten Tupacin All Eyez on Me (1996), Dr. Dren The Chronic (1992), Snoop Doggin Doggystyle (1993), Ice Cuben Death Certificate (1991), The Notorious B.I.G.:n Ready to Die (1994), Outkastin Aquemini (1998), Nasin Illmatic (1994), Jay-Z:n Reasonable Doubt (1996) ja Wu-Tang Clanin Enter the Wu-Tang (36 Chambers) (1993) sekä Wu-Tang Forever (1997).
Historia > 2000-luvun alku

2000-luvun ensimmäisen vuosikymmenen suuria hip hop -tähtiä olivat esimerkiksi 50 Cent, Lil Wayne, Eminem, Jay-Z, Nas ja Kanye West (nykyisin Ye). Myös vuonna 1996 edesmenneeltä Tupacilta julkaistiin neljä albumia postuumisti. Monet 1990-luvun artisteista, kuten Nas, Jay-Z ja Snoop Dogg, ovat jatkaneet aktiivisesti soolouraansa 2000-luvulla.
Merkittävimpiä albumeja olivat muun muassa Jay-Z:n The Blueprint (2001) ja The Black Album (2003), Eminemin The Marshall Mathers LP (2000), The Gamen Doctor’s Advocate (2006), Commonin Be (2005) ja Kanye Westin The College Dropout (2004)
Eminem oli ensimmäinen valkoihoinen räppäri, joka on myynyt miljoonia albumeita. 2000-luvulla kuuluisuuteen alkoi nousta Eminemin, D12:n ja muiden detroitilaisten artistien myötä myös Detroit uutena räppikaupunkina.
Historia > 2010-luku

2010-luvun suuria nimiä rap-musiikin saralla olivat muun muassa Drake, Kendrick Lamar, Logic ja J. Cole. Vuosikymmenen hyvin menestyneitä albumeja olivat muun muassa Kendrick Lamarin To Pimp A Butterfly (2015), Draken Take Care (2011) ja Kanye Westin My Beautiful Dark Twisted Fantasy (2010). 2010-luvulla trap-musiikki oli suosittua.
Vuonna 2017 Forbes uutisoi hip-hop/R&B -musiikin tulleen suosituimmaksi musiikin tyylilajiksi Yhdysvalloissa.
Menestyneitä naisräppäreitä alkoi olla yhä enemmän, muun muassa Nicki Minaj, Cardi B, Megan Thee Stallion ja Doja Cat.
Suomalainen rap

Suomessa on ollut pienimuotoista hip hop -kulttuuria 1980-luvulta alkaen. Ensimmäinen levytetty suomalainen rap-kappale oli General Njassan ”I’m Young, Beautiful and Natural”, joka ilmestyi vuonna 1983. Kaupallista menestystä suomalainen rap sai ensimmäisen kerran 1990-luvun taitteessa, kun muun muassa Raptori, Pääkköset ja MC Nikke T saavuttivat suurta suosiota. Suomenkielinen rap oli tuolloin uutta, eikä suuren yleisön hyväksyntä ollut sille aina itsestään selvää.
2000-luvun taitteessa suomenkielinen rap nousi uudelleen myyntilistoille. Tällä kertaa yhtyeiden musiikkityyli ja asenne olivat vakavahenkisempää sekä lähempänä yhdysvaltalaisia esikuvia. Tämän niin sanotun suomalaisen hip hop -buumin aikoihin osa artisteista kuten Kapasiteettiyksikkö, Fintelligens ja Avain monien muiden joukossa pääsivät suurten levy-yhtiöiden kiinnittämiksi. Suurten levy-yhtiöiden petyttyä artistien kaupalliseen menestykseen monet suomalaiset rap-artistit siirtyivät julkaisemaan musiikkiaan omakustanteina tai pienten itsenäisten levy-yhtiöiden kautta.
Kirjallisuutta

Chang, Jeff: Can’t stop, won’t stop. Hiphopsukupolven historia.  ((Can’t Stop Won’t Stop. A History of the Hip-Hop Generation, 2005.) Suomentanut Laura Haavisto)  Helsinki:  Like, 2008.  ISBN 978-952-471-799-1
Hilamaa, Heikki & Varjus, Seppo: Musta syke. Funkin, diskon & hiphopin historia.  Helsinki:  Like, 2000.  ISBN 951-578-729-7
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Modinos, Tuija: Amerikka toisin: Ladies first!. Niin & näin 2/1999.
Palonen, Tuomas: Vapaata mielenjuoksua: Freestyle-rap. Pro gradu -työ. (PDF)
Ström, Kukka: Rap tyhmyreille: bilemusiikkia ja politiikkaa. Yle.fi 13.5.2015.
DJ Kool Herc.
Eric B. & Rakim -duon esikoisalbumia Paid in Full pidetään merkittävänä hip hop-musiikin saralla.
Kanye West vuonna 2005.
Nicki Minaj.
Elastinen klubikonsertissa vuonna 2006.
Mombasa (täsmennyssivu)

Mombasa voi viitata esimerkiksi seuraaviin asioihin:
Mombasa, kaupunki Afrikan itärannikolla Keniassa
Mombasan piirikunta Keniassa
"Mombasa", italialainen käännösiskelmä, suomeksi julkaistu Taiskan esittämänä vuonna 1975
Mombasa, Taiskan albumi vuodelta 1977
Mombasa, Taiskan kokoelma-albumi vuodelta 1996
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Mombasa”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Henri Toivonen

| Henri Toivonen |
| --- | --- |
 Toivonen hänen perheensä kanssa vuonna 1963.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Henri Pauli Toivonen
Syntynyt: 25. elokuuta 1956 Jyväskylä
Kuollut: 2. toukokuuta 1986 (29 vuotta) Korsika
Kansalaisuus:   Suomi
WRC-ura
Aktiivivuodet:  1975–1986
Kartanlukija(t):   Sergio Cresto  Neil Wilson  Juha Piironen  Fred Gallagher  Paul White  Antero Lindqvist  Juha Paajanen
Entiset tallit:  Talbot, Opel, Porsche, Lancia
Kilpailuja:  40
Voittoja:  3
Palkintosijoja:  9
Erikoiskoevoittoja:  185
MM-pisteitä:  194
Ensimmäinen kilpailu:  1000 Lakes Rally 1975
Ensimmäinen voitto:  RAC-ralli 1980
Viimeinen voitto:  Monte Carlo -ralli 1986
Viimeinen kilpailu:  Korsikan ralli 1986
Henri Pauli Toivonen (25. elokuuta 1956 Jyväskylä – 2. toukokuuta 1986 Korsika) oli suomalainen rallikuljettaja.
Toivonen kuoli yhdessä kartanlukijansa Sergio Creston kanssa Korsikan rallissa toukokuussa vuonna 1986, kun hänen ajamansa auto suistui rotkoon ja syttyi palamaan. Onnettomuus osaltaan vaikutti B-ryhmän ralliautojen kieltämiseen MM-ralleissa.
Henri Toivosta pidettiin hyvin lahjakkaana ja nopeana kuljettajana niin rallissa kuin rata-autoilussakin. Hänen isänsä Pauli Toivonen oli tunnettu ja 1960-luvulla hyvin menestynyt ralliautoilija. Henrin nuorempi veli Harri Toivonen oli hänkin moottoriurheilija, joka saavutti parhaimman menestyksensä rata-autoilussa. Henri Toivosella oli vaimo Erja Toivonen ja lapset Markus ja Arla Toivonen.
Ura

Ensimmäisen MM-rallinsa Henri Toivonen ajoi Jyväskylän Suurajoissa 1975. Lyhyellä urallaan hän ehti voittaa kolme MM-rallia; RAC-rallin vuosina 1980 ja 1985 sekä Monte Carlo -rallin vuonna 1986. Hän oli helmikuuhun 2008 asti nuorin osakilpailuvoittaja rallin MM-sarjan historiassa. Nuorimmaksi MM-rallin voittajaksi tuli Jari-Matti Latvala Ruotsin rallissa 2008.
Toivonen aloitti kartingissa ja myöhemmin kilpaili jäärata-ajossa. Hänen toiveensa oli ajaa ratakilpailua eikä rallia, mutta rahoituksen puutteen vuoksi hänen oli siirryttävä ralliin. Rallia varten hänen oli muutettava ajotapaansa kuten jarrutuspaikkoja ja ajolinjoja. Käännöskohta uralle tuli vuonna 1978 RAC-rallissa, jossa hän ajoi maaliin yhdeksäntenä. Toivonen sai tarjouksen ajaa Britannian rallisarjassa sekä muutamia kilpailuja myös rallin maailmanmestaruussarjassa. Kilpailukokemuksen myötä hän alkoi katsoa enemmän koko rallin voittoa ("voitto tulee ajamalla 99 prosentilla") eikä yksittäisten erikoiskokeiden voittoa.
Toivonen ehti ajaa kilpaa monenlaisilla autoilla. Rallia hän ajoi Simca 1000 Rallye 2:lla, Sunbeam Avengerilla, Talbot Sunbeam Lotuksella jolla oli voittamassa vuoden 1981 merkkimestaruutta - saavuttaen kakkostilat sekä San Remossa että Portugalin rallissa, Opel Asconalla, Opel Mantalla, Lancia Rally 037:llä, Porsche 911:llä ja Lancia Delta S4:llä joka jäi hänen viimeiseksi automallikseen. Radalla hän kilpaili formuloiden lisäksi myös muun muassa C-ryhmän Porsche 962:lla.
Vuonna 1984 Toivonen sijoittui toiseksi rallin EM-sarjassa. Vuonna 1985 hän kolaroi Costa Smeralda -rallissa, jolloin kolme niskanikamaa murtui ja hän oli neljä kuukautta toipumassa.
Kaudella 1986 Toivonen voitti kauden avaavan Monte Carlo -rallin. Hän keskeytti moottoriongelmiin Ruotsin rallissa, ja oli johdossa kun Portugalin ralli keskeytettiin. Toivonen oli Korsikan rallin johdossa voitettuaan 12 erikoiskoetta 15:stä ennen ulosajoa.
Kaksi viikkoa ennen Korsikan rallia vuonna 1986 Toivonen voitti Costa Smeraldan rallin.
Kuolema

Henri Toivonen kuoli Korsikan rallissa toukokuussa vuonna 1986, kun hänen ajamansa  Lancia Delta S4 rek.nro TO 73074E suistui rotkoon n. 5 km lähdöstä erikoiskokeella 18, räjähti ja syttyi palamaan. Onnettomuudessa kuoli myös Henrin yhdysvaltalainen kartanlukija Sergio Cresto.
Syytä onnettomuuteen ei koskaan saatu selville. Hieman taustatietoa antaa lyhyt haastattelu, jonka Toivonen antoi suomalaistoimittajalle hetkeä ennen onnettomuutta. Viimeisessä haastattelussa Henri kertoi, että "tää käy kunnon päälle, eikä riitä aivot tähän touhuun". Tähän mennessä kuljettajat olivat ajaneet jo yli neljä tuntia pikataipaleita.
Vuotta aiemmin samassa rallissa oli kuollut Toivosen ystävä ja tallikaveri Attilio Bettega. Bettega ajoi tuolloin vuonna 1985 Korsikan MM-rallissa myös numerolla 4, kuten Henri vuotta myöhemmin. Onnettomuuksien seurauksena kilpailunumeroa 4 ei käytetty Korsikan rallissa vuosina 1987–1994. Pian Toivosen onnettomuuden jälkeen rallin sääntöihin tehtiin muutoksia ja B-ryhmän ralliautojen käyttö MM-ralleissa kiellettiin kauden loppuun mennessä.
Vuosittain järjestettävä Mestareiden kisa on perustettu Henri Toivosen muistoksi. Henri Toivonen on haudattu Espoon tuomiokirkon hautausmaalle.
Saavutukset

MM-voitot:
| Nr>  | Kausi | Ralli | Kartanlukija | Auto |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1980 |  Lombard RAC-ralli |  Paul White | Talbot Sunbeam Lotus |
| 2 | 1985 |  Lombard RAC-ralli |  Neil Wilson | Lancia Delta S4 |
| 3 | 1986 |  Monte Carlon ralli |  Sergio Cresto | Lancia Delta S4 |
Muut kansainväliset voitot:
| Vuosi | Ralli | Kartanlukija | Auto |
| --- | --- | --- | --- |
| 1980 |  Tunturiralli |  Antero Lindqvist | Talbot Sunbeam Lotus |
| 1983 |  Mansaaren ralli |  Fred Gallagher | Opel Manta 400 |
| 1983 |  Mille Pistes -ralli |  Fred Gallagher | Opel Manta 400 |
| 1984 |  Costa Smeraldan ralli |  Juha Piironen | Porsche 911 SC RS |
| 1984 |  Ypresin ralli |  Ian Grindrod | Porsche 911 SC RS |
| 1984 |  Mille Pistes -ralli |  Ian Grindrod | Porsche 911 SC RS |
| 1984 |  Madeiran ralli |  Juha Piironen | Porsche 911 SC RS |
| 1986 |  Costa Smeraldan ralli |  Sergio Cresto | Lancia Delta S4 |
Tulokset

| Vuosi | Talli | Auto | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | Sija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1975 | Henri Toivonen | Simca Rallye 2 | MON | SWE | KEN | GRC | MAR | POR | FIN Kesk. | ITA | FRA | GBR |  |  |  | N/A | 0 |
| 1977 | Henri Toivonen | Chrysler Avenger | MON | SWE | POR | KEN | NZL | GRC | FIN 5 | ITA | CAN | FRA | GBR |  |  | - | 0 |
| 1978 | Henri Toivonen | Citroën CX 2400 | MON | SWE | KEN | POR Kesk. | GRC Kesk. |  | CAN | ITA | CIV | FRA |  |  |  | - | 0 |
| 1978 | Henri Toivonen | Porsche 911 |  |  |  |  |  | FIN Kesk. |  |  |  |  |  |  |  | - | 0 |
| 1978 | Henri Toivonen | Chrysler Sunbeam |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | GBR 9 |  |  | - | 0 |
| 1979 | Henri Toivonen | Fiat 131 Abarth | MON | SWE | POR | KEN | GRC | NZL | FIN Kesk. | CAN | ITA | FRA |  | CIV |  | – | 0 |
| 1979 | Toyota Oil | Ford Escort RS1800 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | GBR Kesk. |  |  | – | 0 |
| 1980 | Talbot Cars GB | Talbot Sunbeam Lotus | MON | SWE | POR Kesk. | KEN | GRC | ARG |  | NZL | ITA 5 | FRA | GBR 1 | CIV |  | 10. | 28 |
| 1980 | Talbot Motor Co | Talbot Sunbeam Lotus |  |  |  |  |  |  | FIN Kesk. |  |  |  |  |  |  | 10. | 28 |
| 1981 | Talbot | Talbot Sunbeam Lotus | MON 5 | SWE | POR 2 | KEN | FRA Kesk. | GRC Kesk. | ARG | BRA | FIN Kesk. | ITA 2 | CIV | GBR Kesk. |  | 7. | 38 |
| 1982 | Rothmans Opel Rally Team | Opel Ascona 400 | MON | SWE | POR Kesk. | KEN | FRA | GRC 3 | NZL | BRA | FIN Kesk. | ITA 5 | CIV | GBR 3 |  | 7. | 32 |
| 1983 | Rothmans Opel Rally Team | Opel Ascona 400 | MON 6 | SWE | POR | KEN | FRA |  |  |  |  |  |  |  |  | 14. | 16 |
| 1983 | Rothmans Opel Rally Team | Opel Manta 400 |  |  |  |  |  | GRC Kesk. | NZL | ARG | FIN Kesk. | ITA 4 | CIV | GBR Kesk. |  | 14. | 16 |
| 1984 | Martini Lancia | Lancia 037 Rally | MON | SWE | POR Kesk. | KEN | FRA | GRC Kesk. | NZL | ARG | FIN 3 | ITA | CIV | GBR |  | 16. | 12 |
| 1985 | Martini Lancia | Lancia 037 Rally | MON 6 | SWE | POR | KEN | FRA | GRC | NZL | ARG | FIN 4 | ITA 3 | CIV |  |  | 6. | 48 |
| 1985 | Martini Lancia | Lancia Delta S4 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | GBR 1 |  | 6. | 48 |
| 1986 | Martini Lancia | Lancia Delta S4 | MON 1 | SWE Kesk. | POR WD | KEN | FRA Kesk. | GRC | NZL | ARG | FIN | CIV | ITA | GBR | USA | 13. | 20 |
Lähde:
Henri Toivonen populaarikulttuurissa

Muusikko Arttu Wiskari mainitsee Henri Toivosen kappaleessaan Mökkitie.
Räppäri Julma Henri (nykyisin Julma H), vihjaa Henri Toivoseen kappaleessaan ”171205” kutsumalla itseään ”Henri Toivottomaksi”.
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
YLE:n toimittaja Henkan haudalla[vanhentunut linkki]
YLE Elävä arkisto: Henri Toivonen menehtyi Korsika-rallissa[vanhentunut linkki]
Site dedicate-Henri Toivonen (italiaksi)
Top Gear: The corner that killed Group B (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Samanlainen auto kuin Henri Toivosen Lancia Delta S4
Henri Toivosen hauta Espoossa.
Käännös suomeksi
Monografia

Monografia on yhden tai useamman kirjoittajan tiettyyn tutkimukseen perustuvasta aiheesta laatima teos, joka julkaistaan useimmiten yhtenä niteenä, mutta voi joskus sisältää useammankin niteen. Tavanomaisin monografia on opinnäyte ja erityisesti väitöskirja. Kokoomateoksesta kuten artikkelikokoelmasta monografia eroaa juuri aiheen käsittelyn yhtenäisyyden vuoksi.
Umberto Econ mukaan monografian vastakohtia sisällön rajauksen ja käsittelytavan kannalta ovat esimerkiksi käsikirjat ja tietosanakirjat.
Koska monografia on tutkimusjulkaisuna yhtenäinen ja itsenäinen, siinä pitää tarkastella tutkimukseen liittyvät menetelmät ja tulokset kokonaisuudessaan, samoin yleensä aiemmat tutkimukset samasta aiheesta pääpiirteissään. Monografian julkaisijoiden ei silti tarvitse referoida erityisesti omia aiempia samaa aihetta koskevia tutkimuksiaan, vaan viitata niihin tarvittaessa samoin kuin muihinkin lähteisiin.kenen mukaan?
Monografia kirjastotieteessä

Kirjastotieteessä monografialla on laajempi merkitys, tarkoittaen julkaisua, joka on yhdessä tai useammassa nidoksessa. Täten se eroaa jatkuvasta eli sarjajulkaisusta kuten sanomalehdestä, aikakauslehdestä tai aikakausjulkaisusta. Tässä yhteydessä monografia on siis sama asia kuin kirja.
Monodia

Monodia on harmonialla säestettyä yksiäänistä laulua, joka kehittyi renessanssipolyfoniasta.[lähde? ] Monodiassa musiikin harmonia ei muodostunut enää kuoron eri äänien laulamista melodioista vaan siitä tuli itsenäinen musiikillinen elementti, jonka tarkoituksena oli tukea varsinaista melodiaa. Monodia oli keskeinen barokin aikaisen musiikin keksintö, ja sen kehittyminen loi edellytykset resitatiivi laulutyylin kehitykselle ja siten mahdollisti oopperan syntymisen.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Monodia Wikisource (englanniksi)
Charles Dickens

| Charles Dickens |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. helmikuuta 1812 Portsmouth
Kuollut: 9. kesäkuuta 1870 (58 vuotta) Higham, Kent
Kansalaisuus:  Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Charles John Huffam Dickens (7. helmikuuta 1812 Portsmouth – 9. kesäkuuta 1870 Higham, Kent) oli englantilainen kirjailija. Hän oli aikansa tuotteliaimpia kirjailijoita, ja häntä pidetään yleisesti viktoriaanisen kauden suurimpana romaanikirjailijana.
Elämä

Charles Dickens syntyi Portsmouthissa vuonna 1812 John ja Elizabeth Dickensin toiseksi lapseksi. Hänen isänsä oli laivaston virkamies, joka siirrettiin takaisin Lontooseen kun Charles oli kolmevuotias.
Lontoosta Dickensit muuttivat Chathamiin, jossa Charles Dickens kävi koulua ja menestyi siinä hyvin. 12-vuotiaana hänet laitettiin muutamaksi kuukaudeksi töihin kengänkiillotustehtaaseen, kun perheenpää oli velkavankeudessa. Lopulta velka maksettiin isoäidin perinnöllä. Dickens käytti kokemuksiaan tehdastyöstä romaanissaan Pikku Dorrit.
Vuosina 1824‐1827 Dickens saattoi jatkaa jälleen opintojaan. 1827 hän pääsi töihin lakitoimistoon, ja sen jälkeen pikakirjoittajaksi siviilioikeuteen (Doctor's Commons). Hän hankki lukuoikeiden British Museumiin, ja perehtyi siellä Shakespearen tuotantoon ja historiateoksiin. Pian hän alkoi kirjoittaa lehtiin.
Dickens meni vuonna 1836 naimisiin toimittajatoverinsa tyttären Catharine Hogartin kanssa. He saivat kymmenen lasta. Kaksi Catharinen sisarista asuivat perheen kanssa, ja on spekuloitu Dickensin olleen heihin rakastunut. Dickensit erosivat vuonna 1858.
Dickensistä on olemassa pienikokoinen nuoruudenaikainen muotokuva, jonka on maalannut Margaret Gillies. Se oli pitkään kadoksissa mutta ilmeni että se on tavalla tai toisella päätynyt Etelä-Afrikkaan. Nykyisin se on Charles Dickensin museossa.
Kirjailijanura

Dickensin teokset julkaistiin yleensä aikakauslehdissä jatkosarjoina, joita seurattiin kuin nykyajan saippuaoopperaa. Julkaisumuodosta lienee johtunut, että ne laajenivat valtaviksi tiiliskiviksi. Kustantajien kitsauden vuoksi Dickens joutui elättämään itseään myös lukukiertueilla, joilla hän luki teoksiaan ääneen. Työn rasittamana hän lopulta menehtyi halvauskohtaukseen.[lähde? ]
Kirjailijanura > Tyyli

Dickensin romaaneille ovat ominaisia parodiset, miltei surrealistisen höpsöt ja juuri siksi mieleenpainuvat henkilöhahmot, esimerkiksi Pickwick-kerhon hömelöt herrasmiehet, sekä suuret tunteet, jollaisia ei yleensä yhdistetä englantilaiseen kulttuuriin. Viktoriaanisen maailman kuvaus on tarkkaa ja maanläheistä huolimatta satiirisesta liioittelusta. Juonten yksinkertaisuus hukkuu yksityiskohtien paljouteen ja mehevän nokkelaan, puhekielen kliseitä irvailevaan ja sanoilla leikittelevään kieleen. Realistisimmillaan Dickens on kuvatessaan lasten maailmaa ja sen julmuutta. Koska hän itse joutui rutiköyhän pikkuvirkamiehen poikana monien muiden viktoriaanisen kauden lasten tavoin menemään töihin elättääkseen perhettä, hänen kirjoissaan kuvataan mukaansatempaavasti myös aikakauden elämän synkkiä puolia.