stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Brasilian edustajainhuone

| Brasilian edustajainhuone Câmara dos Deputados |
| --- | --- |
 
Tyyppi
Tyyppi:  Alahuone
Johto
Puhemies:  Rodrigo Maia (DEM)
Kokoonpano
Edustajia:  513 
Puolueet:  Hallitus (340)      Sosiaaliliberaalinen puolue (41)       Progressistas (40)       Liberaalipuolue (39)       Sosialidemokraattinen puolue (36)       Brasilian demokraattinen liike (34)       Brasilian sosiaalidemokraattinen puolue (32)       Republicanos (32)       Demokraatit (28)       Brasilian työväenpuolue (12)       Keskeytetyt (12)       Podemos (11)       Sosiaalinen kristillinen puolue (9)       Uusi puolue (8)       Patriota (6) Oppositio (166)      Työväenpuolue (53)       Brasilian sosialistinen puolue (30)       Demokraattinen työväenpuolue (28)       Solidariedade (14)       Sosiaalisen järjestyksen republikaanipuolue (10)       Sosialismin ja vapauden puolue (10)       Cidadania (8)       Brasilian kommunistinen puolue (8)       Vihreä puolue (4)       Rede Sustentabilidade (1) Itsenäiset (7)      Avante (7)
Vaalit
Viimeisimmät vaalit:  7. lokakuuta 2018
Kokouspaikka
 Edustajainhuoneen istuntosali.
Kotisivut
 http://www.camara.gov.br
Brasilian edustajainhuone (port. Câmara dos Deputados) on Brasilian kansalliskongressin alahuone. Edustajainhuoneeseen valitaan joka neljäs vuosi 513 edustajaa. Edustajat valitaan D'Hondtin menetelmällä. Edustajainhuone puheenjohtaja on Rodrigo Maia.
Viimeisimmät vaalit pidettiin 7. lokakuuta 2018, jossa Sosiaaliliberaalinen puolue nousi suurimmaksi puolueeksi.
Paikkojen jakautuminen osavaltioittain

| Osavaltio | Edustajien lukumäärä |
| --- | --- |
São Paulo: 70
Minas Gerais: 53
Rio de Janeiro: 46
Bahia: 39
Rio Grande do Sul: 31
Paraná: 30
Pernambuco: 25
Ceará: 22
Maranhão: 18
Goiás: 17
Pará: 17
Santa Catarina: 16
Paraíba: 12
Espírito Santo: 10
Piauí: 10
Alagoas: 9
Acre: 8
Amazonas: 8
Amapá: 8
Distrito Federal: 8
Mato Grosso do Sul: 8
Mato Grosso: 8
Rio Grande do Norte: 8
Rondônia: 8
Roraima: 8
Sergipe: 8
Tocantins: 8
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Brasilian edustajainhuone Wikimedia Commonsissa
Brasilian edustajainhuoneen verkkosivusto (portugaliksi)
Brunein sulttaani

| Brunein sulttaani |
| --- | --- |
 Yang Di-Pertuan
 
 
 Nykyinen  Hassanal Bolkiah 5. lokakuuta 1967 lähtien
Virka-asunto:  Istana Nurul Iman
Perustettu:  1405
Ensimmäinen:  Muhammad Shah
Brunein sulttaani on monarkki, jolla on Brunein sulttaanikunnassa ylin valta. Hän toimii myös hallinnollisesti pääministerin tehtävässä. Brunei itsenäistyi Britanniasta vuonna 1984, josta lähtien vain yksi sulttaani on ollut vallassa, mutta sulttaani-instituutio juontaa juurensa 1300-luvulle.
Boothin luonnonhistoriallinen museo

Museo lounaasta kuvattuna.
Luonnonhistoriallinen museo on Brightonissa, Englannissa sijaitseva, kaupungin omistuksessa oleva museo. Sisäänpääsy museoon on ilmaista. Vuonna 1874 avattu museo oli aluksi Edward Boothin lintukokoelma, mutta Booth luovutti sen kaupungille vuonna 1890.
Nykyään luonnohistorian museossa on viktoriaanisia dioraamoja brittiläisistä linnuista niiden elinympäristöihinsä aseteltuina, sekä perhoskokoelmia, brittiläisiä fossiileja ja eläinten luita.
Aiheesta muualla

Museon kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Brunello Spinelli

| Mitalit> Maa:   Italia.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Maa:   Italia> Miesten vesipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Rooma 1960 |  |  |
Brunello Spinelli (26. toukokuuta 1939 Firenze – 6. helmikuuta 2018 Firenze) oli italialainen vesipalloilija ja olympiavoittaja.
Spinelli kilpaili Rooman kesäolympialaisissa 1960 kuuluen Italian kultaa voittaneeseen joukkueeseen. Spinelli joutui liikenneonnettomuuteen ja kuoli 78-vuotiaana 6. helmikuuta 2018.
Stora Enson Imatran tehtaat

Stora Enson Imatran tehtaat käsittää kaksi tuotantoyksikköä: Kaukopään tehtaat ja Tainionkosken tehtaat. Lisäksi Stora Ensolla on Imatralla tutkimuskeskus Tainionkoskessa sijaitsevassa saaressa vanhoissa Tornatorin rakennuksissa. Aiemmin tehtaisiin kuului myös Imatrankosken tehdas. Imatran tehtaat ovat Stora Enson suurin tehdas, yksi maailman suurimmista kuluttajakartonkitehtaista, Suomen suurin kartongintuottaja ja eräs Euroopan suurimmista metsäteollisuusintegraateista. 90 % tehtaan tuotteista menee vientiin. Tehtaat työllistävät noin 1 300 henkilöä.
Sellutehdas valmistui Kaukopäähän vuonna 1935. Tehdasrakennus edusti aikansa huippuarkkitehtuuria. Kartonkitehdas rakennettiin korvaamaan luovutetulle alueelle jääneitä Enson tehtaita vuonna 1950. Ensimmäinen kartonkikone KA1 on edelleen käytössä – tosin moneen kertaan uusittuna. 1960-luvulla Tornatorin vanha tehdas Tainionkoskella lopetettiin ja sitä korvaamaan rakennettiin Tainionkoskelle sellu- ja paperitehtaat. Vanhoissa Tornatorin tiloissa Tainionkosken saaressa toimii nykyään Stora-Enson tutkimuskeskus.
Tehtaan koneet

Tehtaaseen kuuluu 2 sellutehdasta, CTMP-laitos, yksi paperikone, 4 kartonkikonetta ja 4 päällystyskonetta. Tehtaiden yhteenlaskettu vuotuinen kapasiteetti: 1 195 000 tonnia kuluttajapakkauskartonkia, 1 300 000 tonnia sellua ja 435 000 tonnia muovipäällysteitä
Tehtaan koneet > Kaukopää

Nykyiset:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kone | Valmistaja | Toiminnassa vuodesta | Viiraosa | Viiraleveys | Puristinosa | Nopeus | Kapasiteetti | Muuta |
| Kartonkikone KA1 "Presidentti" | Beloit | 14.12.1950– (uusittu vuosina 1963, 1968, 1985–1987 Ahlström, 1991 ja 1999) |  ? | 4 400 mm |  ? | 430 m/min | 210 000 t/a, Kolmikerroksinen elintarvikekartonki, Food Service Board (aik. kraftliner), pakkauskartongit | Inverform-laite.Kuva koneesta 1950-luvulla (Arkistoitu – Internet Archive) |
| Kartonkikone KA2 | Beloit (Vaahto uusinut 2005) | 15.5.1956– (uusittu vuosina 1975, 1985 ja 2005) |  ? | 5 600 mm |  ? | 750 m/min | 260 000 t/a, Sellukartonki ja taivekartonki (aik. päällystetyt ja päällystämättömät täysvalkoiset kartongit) | Kuva koneesta 1950-luvulla (Arkistoitu – Internet Archive) |
| Kartonkikone KA4 | Beloit | 16.2.1961– (uusittu vuonna 2009) |  ? | 6 300 mm |  ? | 600 m/min | 375 000 t/a, Nestepakkauskartonki | Rakennuksen suunnitellut arkkitehti Antero Pernaja |
| Kuivauskone 1 | Metso | 2001– | formeri |  |  |  | Kuivattu sulfaattiselluloosa |  |
| Kuivauskone 2 |  | 2019– |  |  |  |  | Kuivattu kemihierre (CTMP) |  |
Entiset:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kone | Valmistaja | Toiminnassa vuosina | Viiraosa | Viiraleveys | Puristinosa | Nopeus | Kapasiteetti | Muuta |
| Kartonkikone KK3 | Beloit | 28.3.1960 – 1980 |  ? | 6 300 mm |  ? |  ? | Pilvikartonki ja kraftliner, 140 000 t/a | Purettu, tilalle rakennettu paperikone PK8 ja myöhemmin mikrosellun tuotanto-/koelinja |
| Paperikone PK6 | Valmet (Enso-Valmet Oy) | 1970 – 17.12.2019 |  ? | 3 200 mm |  ? | 1 200 m/min | 90 000 t/a, Erikoispaperit (joustopakkauspaperit) | Rakennettu Kaukopään Minton Vacuum Dryer-kuivauskoneen paikalle. |
| Paperikone PK8 | Valmet | 21.4.1983 – 10.3.2010  | Sym-Former F | 6 400 mm | Sym-Press II | 1 000 m/min | 215 000 t/a, Päällystämättömät puuvapaat (WFU) toimistopaperit, 70 g/m2 (alkuper. 120 000 t/a kirjoitus- ja painopaperit, lomakepaperit, kevyet kartongit) | Rakennettu Kartonkikone KK3:n paikalle) Myyty Intiaan ja purettu vuonna 2011. Massaosastolle rakennettu mikrosellun koe-/tuotantolinja vuonna 2011. |
| Minton kuivauskone | (Minnesota & Ontario)- Vacuum Dryer-lisenssillä valmistanut Kone & Silta Oy | 1935 – 1966 | tasoviira | 4 000 mm |  |  | Kuivattu sulfaattiselluloosa | Tilalle rakennettu paperikone PK 6. Siirretty Uimaharjun selluloosatehtaalle, jossa korvattu myöhemmin uudemmalla. Valmistajanlaatta muistoesineenä kuivaussalin seinällä Uimaharjussa. Koneen pituus noin 70 metriä. |
| Ylösottokone | Kamyr | 1963 – 198x |  |  |  |  | Kuivattu sulfaattiselluloossa | Siirretty vanhalta Tainionkosken tehtaalta. Purettu. Halli varastona. |
Ruskean kraftlinerin valmistus lopetettiin vuonna 1984. PK8 lopetettu vuonna 2010. CTMP-laitos on käynnistetty vuonna 1996. PK6 lopetettu joulukuussa 2019.
Tehtaan koneet > Tainionkoski (Kaukopää 2)

Nykyiset:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kone | Valmistaja | Toiminnassa vuodesta | Viiraosa | Viiraleveys | Puristinosa | Nopeus | Kapasiteetti | Muuta |
| Kartonkikone KA5 | Valmet/Tampella (Vaahto ja PMT Italia uusineet vuonna 2008, pituusleikkuri ja pakkaamo uusittu 2015 (Valmet/Raumaster)) | 30.3.1965– (uusittu vuosina 2001 ja 2008) | ? | 4 950 mm | NipcoFlex-kenkäpuristin | 600 m/min | 315 000 t/a (alkuper. 120 000 t/a), Nestepakkauskartonki (LPB), erikoislainerit ja -kartongit | OptiReel rullain 1995. Konetta ja pakkaamo uusittu 2015. |
| Paperikone PK7 | Pusey & Jones | (1908) 1965– | ? | 2 600 mm | ? | 600 m/min | 26 000 t/a (alkuper. 6 000 t/a), OTC- (kertahiili) ja ohuet käärepaperit, absorbex-voimapaperi | (Tainionkoski, Laminaattipaperitehdas, Vuokrattuna Kotkamills Oy:lle 2010-2018. Kone on valmistettu osittain Tainionkosken vanhan tehtaan paperikone 3:n osista) |
Entiset:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kone | Valmistaja | Toiminnassa vuosina | Viiraosa | Viiraleveys | Puristinosa | Nopeus | Kapasiteetti | Muuta |
| Ylösottokone 1 (kuivalinja) | Kamyr | 2.11.1961 klo 7:32 – 199x | Imusylinteri | 4 200 mm | 3 puristinta | 10-50 m/min | L-puhallinkuivain | Poistettu. Sijaitsi KA5-koneen viereisessä hallissa (nyk. pakkaamo). Poistettu 1990-luvulla |
| Ylösottokone 2 (märkälinja) | Kamyr | 18.10.1961 – 199x | Imusylinteri | 4 200 mm | 3 puristinta | 10-50 m/min |  | Poistettu. Hallissa pakkaamo ja varastotilaa. |
Tehtaan koneet > Tainionkosken tutkimuskeskus

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kone | Valmistaja | Toiminnassa vuodesta | Viiraosa | Viiraleveys | Puristinosa | Nopeus | Kapasiteetti | Muuta |
| Koepäällystyskone | Enso-Valmet | 1970– | - | 800 mm | - | 1 800 m/min | ? | JetFlow F- päällystin. (Tutkimuskeskus) |
| Koepaperikone | TUME | 1969– | yksikerros tasoviira | 700 mm | ? | 100 m/min | ? | (Tutkimuskeskus) |
Tehtaan koneet > Kaukopään päällystystehdas > Päällystyskoneet

Muovipäällystyskone Pe1, xx.02.1963–1972, Valmistaja: Bone-Brothers, Leveys: 1 600 mm, Nopeus: 300 m/min, Siirretty Pankakoskelle vuonna 1974
Mineraalipäällystyskone Me, xx.08.1963–, Valmistaja: Beloit, Leveys: 2 500 mm, maks. nopeus: 600 m/min
Muovipäällystyskone Pe2, 15.11.1967–, Valmistaja: Er-We-Pa, Leveys: 2 250 mm, maks. nopeus: 470 m/min (kartonki)/470 m/min (paperi), 90 000 t/a (alkuper. 60–70 000 t/a) (Kaukopää, kartonkitehdas)
Päällystyskone Pe3, Valmistaja: Er-We-Pa, 1971–, Leveys: 2 300 mm, maks. nopeus: 500 m/min, 90 000 t/a (Kaukopää, päällystystehdas) Wärtsilä-pituusleikkuri.
Päällystyskone Pe4, 1989–2011, (Karhulassa) suljettiin heinäkuussa vuonna 2011.
Päällystyskone Pe5, 1996–, Leveys: 2 800 mm, maks. nopeus: 600 m/min, 120 000 t/a (Kaukopää, päällystystehdas)
Päällystyskone Pe6, 2017, 140 000 t/a
Tehtaan koneet > Kaukopään päällystystehdas > Arkkileikkurit

Arkkileikkuri 1, 1960, Jagenberg (purettu)
Arkkileikkuri 2, 1968 (purettu)
Arkkileikkuri 3, 1971, Masson Scott (purettu)
Arkkileikkuri 4, 1976, Masson Scott Thrissell (purettu ja myyty Pyrollille 2012 toukokuussa, tilalle Corenso hylsytehdas)
Arkkileikkuri 5, 1982, Masson Scott Thrissell (purettu 2009)
Arkkileikkuri 8, siirretty Varkaudesta, tuotannossa Imatralla 1989–1997 (purettu)
Tehtaan koneet > Kaukopään päällystystehdas > Uudelleenrullauskoneet

JR1, 1963–2013 Valmet, romutettu 2014 (Entinen PE1 pituusleikkuri)
JL2, 1995–, Valmet
Muut > Muut sellutehtaan prosessilaitteet

Meesauuni 1 ja 2 purettu 2001
Meesauuni 3
Meesauuni 4
Tainionkosken meesauuni suljettu vuonna 1998. Varastoitu paikoilleen
Muut > Höyryvoimalaitokset > Kaukopää

Soodakattila 1, suljettu 2001
Kuorikattila 2, 235 MW
Soodakattila 5, 190 MW
Soodakattila 6, 400 MW
Kaasukattila 9, 52 MW
Kaasukattila 10, 52 MW
Kaasukattila 11, 52 MW
Kaasukattila 12, 104 MW
Turbiini 6, 64 MW
Turbiini 7, 91,4 MW
Muut > Höyryvoimalaitokset > Tainionkoski (Kaukopää 2)

Tainionkosken höyryvoimala on suljettu vuonna 1998
Merkittäviä vuosilukuja

1897 Aktiebolaget Tornator
1935 Kaukopään sellutehdas, Kapasiteetti 80 000 t/a
1950 Ensimmäinen kartonkikone KK1 Kaukopäähän
1956 Toinen kartonkikone KK2 Kaukopäähän
1955 Kaukopään valkaisulaitos
1960 Kaukopäähän uusi kartonkikone KK3
1961 Euroopan suurin kartonkikone Kaukopäähän KK4
1961 Tainionkosken uusi sellutehdas
1962 Vanha Tornator Oy:n aikainen sulfiittisellutehdas pysäytetään Tainionkoskella
1963 Kartongin muovi- ja mineraalipäällystys PE1/ME
1965 Paperin tekeminen loppuu Tainionkosken vanhalla tehtaalla
1965 KK 5 ja PK 7 käynnistyvät
1967 PE2 käynnistyy
1970 Ensimmäinen paperikone PK6
1971 Päällystystehdas, PE3 käynnistyy
197x Paperikone PK7 rakennetaan Tainionkosken vanhan tehtaan paperikoneen osista
1976 Kaukopään kuitulinja 2
1982 Kartonkikone KK3 puretaan ja tilalle rakennetaan paperikone PK8
1988 Haihduttamo, 1. vaihe
1992 Biologinen jäteveden puhdistuslaitos, Haihduttamo, 2 vaihe
1995 Raakaveden puhdistuslaitos
1996 CTMP-laitos
1996 PE5 käynnistyy
1998 Stora Enso Oyj
2001 Kuitulinja 3
2001 Kuivauskone 1
2010 Paperikone PK8 suljetaan
2011 Paperikone PK8 myydään Intiaan
2011 Mikrosellun koelaitos
2017 PE6 käynnistyy
2019 Paperikone-6 suljetaan
2022 Puunkäsittely keskittyy Kaukopään tehtaalle
Tehdasalueen rautatiet ja kalusto

Tehdasalueen vaihtotöistä huolehtii Imatran veturipalvelu. Sillä on käytössään useita vetureita:
C600, 637/1969
Dv15, 1993 "Jussi"
Dv15, 2001
Vv15, 1501/1960
Otso 100 robot, 2 kpl
Lisäksi Imatran veturipalvelu omistaa Kaukaan tehtailta ostetu Move66 13/1973 ja Move 67 01/1975-veturit, jotka ovat käytössä Stora Enson Anjalan paperitehtaalla ja Inkeroisten kartonkitehtaalla.
Aiheesta muualla

Valtava teollinen nousu Ylä-Vuoksenlaaksossa. Enso Gutzeit-Tornator rakentaa Vuoksenniskan Kaukopäähän sulfaattitehtaan 120.000 tonnin vuosivalmistusteholla. Jättimäinen tehdasrakennus tarvitsee 10 miljoonaa tiiltä, 100.000 säkkiä sementtiä ja 1500 tonnia rautaa, Helsingin Sanomat, 28.10.1934, nro 291, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Ylä-Vuoksenlaakso - Suomen "Ruhr" I. Kaukopää - Karjalan ylpeys, Helsingin Sanomat, 05.10.1935, nro 268, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Suomen Ruhrilta, Suomen Kuvalehti, 30.11.1935, nro 48, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Jättiläistehdas kohosi erämaahan. Kaukopään tehtaan ihmeellinen tarina, Seura, 08.01.1936, nro 2, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kaukopää. Arkkitehti Väinö Vähäkallio, Arkkitehti, 01.08.1936, nro 8, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Brasilianroseepippuri

| Brasilianroseepippuri |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Sapindales
Heimo::  Sumakkikasvit Anacardiaceae
Suku::  Roseepippurit Schinus
Laji::  terebinthifolius
Kaksiosainen nimi
 Schinus terebinthifolius  Raddi 
Synonyymit
 Schinus terebinthifolia 
Katso myös
   Brasilianroseepippuri Wikispeciesissä   Brasilianroseepippuri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Brasilianroseepippuri (Schinus terebinthifolius) on sumakkikasveihin kuuluva eteläamerikkalainen pensas tai pieni puu. Se on kotiutunut nykyään laajalle alueelle, ja sitä pidetään aggressiivisena vieraslajina.
Ulkonäkö ja koko

Brasilianroseepippuri on pensasmainen puu, joka voi kasvaa kymmenen metriä korkeaksi. Sen runko on usein monihaarainen ja oksisto tiheä. Lehdet ovat päätöparisia, eli sulkamaiset lehdykät kasvavat pareittain, kärjen yksittäistä lehdykkää lukuun ottamatta. Lehdet ovat 12–20 senttimetriä pitkiä, ja niissä on 3–13 lehdykkää. Kesällä ja syksyllä puu kasvattaa kukinnot, joissa on pieniä valkoisia kukkia. Talvella kypsyvät punaiset luumarjat.
Levinneisyysalue ja elinympäristö

Brasilianroseepippurin alkuperäinen levinneisyysalue käsitti Brasilian, Argentiinan ja Paraguayn. Se on kuitenkin levinnyt muun muassa Australiaan, Etelä-Afrikkaan, Etelä-Eurooppaan, eteläiseen Aasiaan, Yhdysvaltoihin ja Puerto Ricoon.
Brasilianroseepippuri suosii erityisesti kosteita alueita ja jopa kosteikkoja. Vaikka sitä esiintyy myös luonnonmukaisilla alueilla, laji pitää erityisesti ihmisen muokkaamista ympäristöistä. Se onkin monien alueiden pioneerilaji ja valtaa helposti alankojen kosteita alueita.
Käyttö ja ekologia

Brasilianroseepippuria on käytetty monissa maissa koriste- ja varjokasvina. Sen puuta on käytetty myös rakennusmateriaalina, ja sen alkuperäisellä levinneisyysalueella käytännössä jokaista osaa on käytetty lääkkeenä. Sen lehdistä ja marjoista on tehty myös jouluseppeleitä. Linnut käyttävät brasilianroseepippurin marjoja ravinnokseen, ja esimerkiksi Floridassa talvehtivat punarintarastaat syövät tonneittain sen marjoja. Laji onkin lisääntynyt sen jälkeen, kun brasilianroseepippuri levisi Floridaan. Se ei ole kuitenkaan yleinen ruokakasvi, ja se on jopa myrkyllinen joillekin eläimille.
Brasilianroseepippuri on aggressiivinen vieraslaji. Esimerkiksi Floridassa se on saastuttanut yli 280 neliökilometrin laajuisen alueen. Se kasvattaa tiheän lehvästön, joka varjostaa muut lajit, ja haittaa monien alkuperäislajien kasvua.
Aiheesta muualla

Onki, suomenkielinen nimi
ITIS: Schinus terebinthifolius (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Schinus terebinthifolius (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Schinus terebinthifolius[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Schinus terebinthifolius (Brazilian pepper tree) (englanniksi)
Gernot Katzer's spice pages: Pepper Rosé (Schinus terebinthifolius) (englanniksi)
Brasilianroseepippurin marjoja ja lehtiä.
Belleville (Ontario)

| Belleville |
| --- | --- |

Valtio:  Kanada
Provinssi:  Ontario
Piirikunta:  Hastingsin piirikunta
Perustettu:  1789
Nimetty:  1816
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Neil Ellis
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  246,76 km²
 – Metropolialue:  740,61 km²
Väkiluku (2011):  49 454
 – Väestötiheys:  197,8 as./km²
 – Metropolialue:  92 540
 – Väestötiheys metropolialue:  123,6 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-5
 – Kesäaika:  UTC-4
Postinumero:  K8N, K8P, K8R
 
 www.city.belleville.on.ca 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Belleville (suom. kaunis kaupunki) on Moirajoen suulla sijaitseva kaupunki Etelä-Ontariossa, Kanadassa. Kansainvälisesti tunnetuilla yrityksillä, kuten Liptonilla, Kellogg’silla ja Wilson Sportsilla, on siellä pääkonttori.
Kaupungissa on vajaat 50 000 asukasta, sen suurkaupunkialueella kaikkiaan noin 92 000.
Koulutus

Bellevillessä on lukuisia oppilaitoksia, sekä yksityisiä että julkisia.
Koulutus > Julkiset koulut

Susanna Moodie Elementary School
Parkdale Public Elementary School
Queen Elizabeth Elementary School
Prince of Wales Elementary School
Harry J. Clarke Elementary School
Queen Victoria Elementary School
Chase Maracle Elementary School
Our Lady of Fatima Elementary School
St Michael’s Elementary School
St Joseph’s Elementary School
Georges Vanier Elementary School
Holy Rosary Elementary School
Sir John A Macdonald School
Sir Mackenzie Bowell School
Hillcrest Elementary School
Prince Charles Elementary School
Foxboro Public Elementary School
Centennial Secondary School (Belleville)
Moira Secondary School
Bayside Secondary School
Quinte Secondary School
Nicholson Catholic College
St. Theresa Catholic Secondary School
Loyalist College
Koulutus > Yksityiskoulut

Albert College
Quinte Ballet School of Canada
Quinte Christian High School
Belleville Christian School
Belleville Montessori School
Media > Lehdet

Belleville Intelligencer (päivälehti)
The Shield (viikkolehti)
Media > Radiokanavat

AM 800 – CJBQ  (”800 AM”) kantrimusiikkia
FM 91.3 – CJLX (”91X”) Loyalist Collegen kampusradio
FM 95.5 – CJOJ (”Hits 95.5”), aikuisten musiikkia
FM 97.1 – CIGL (”Mix 97”), top 40
FM 100.1 – CHCQ (”Cool 100”), kantrimusiikkia
FM 102.3 – CKJJ, (”UCB”) kristillistä musiikkia
FM 107.1 – CJTN (”Rock 107”), rockia
Media > Tv-kanavat

Kanava 15
Kanava 53
Tunnettuja asukkaita

Lee Aaron, laulaja
Sir MacKenzie Bowell, Kanadan viides pääministeri
Matt Cooke, jääkiekkoilija
Bob Crawford, jääkiekkoilija
Marc Crawford, NHL päävalmentaja
Avril Lavigne, laulaja
Farley Mowat, kirjailija
Brian Orser, taitoluistelija ja valmentaja
The Wilkinsons, kantriyhtye
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaupungin virallinen nettisivu
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Bos

BOS tai bos voi tarkoittaa seuraavia asioita:
BOS, Loganin kansainvälinen lentoasema
Bos, nautojen suvun tieteellinen nimi
Bos, seuraavien henkilöiden sukunimi:
Jan Bos (s. 1975), alankomaalainen pikaluistelija ja kilpapyöräilijä
Theo Bos (s. 1983), alankomaalainen maantie- ja ratapyöräilijä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Bos”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
CD Guijuelo

Club Deportivo Guijuelo on jalkapalloseura, joka tulee Guijuelon kaupungista (Salamanca) Espanjasta. Joukkue pelaa tällä hetkellä Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä.
Historia

CD Guijuelo on perustettu vuonna 1974 ja sen ensimmäinen puheenjohtaja oli David Hernández Ingelmo.
Kaudella 1997-1998 joukkue pelasi ensimmäistä kertaa Segunda B:ssä. Siitä edespäin toistaiseksi joukkue on pelannut joko Segunda B:ssä tai Tercera Divisiónissa.
Joukkue on pelannut historiansa aikana kaikkiaan kolme kautta Segunda B:ssä ja kolme kautta Tercerassa.
Aiheesta muualla

CD Guijuelon virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Segunda División B 2019–2020
| --- | --- |
Lohko 1:   At. Baleares  Atlético B  Celta B  Coruxo  Getafe B  Ibiza  Internacional  Langreo  Las Palmas B  Las Rozas  Marino  Melilla  Oviedo B  Peña Deportiva  Pontevedra  Racing Ferrol  Rayo Majadahonda  Real Madrid B  SS Reyes  Sporting B 
Lohko 2:   Alavés B  Amorebieta  Arenas  Barakaldo  Bilbao Athletic  Burgos  Calahorra  Cultural Leonesa  Guijuelo  Haro  Izarra  Leioa  Osasuna B  Real Sociedad B  Real Unión  Salamanca CF  Tudelano  UD Logroñés  Unionistas  Valladolid B 
Lohko 3:   Andorra  Badalona  Barcelona B  Castellón  Cornellà  Ebro  Ejea  Espanyol B  Gimnàstic  Hércules  La Nucía  Levante B  Llagostera  Lleida Esportiu  Olot  Orihuela  Prat  Sabadell  Valencia Mestalla  Villarreal B 
Lohko 4:   Algeciras  Atlético Sanluqueño  Badajoz  Cádiz B  Cartagena  Córdoba  Don Benito  Linense  Marbella  Mérida  Murcia  Recreativo  Recreativo Granada  San Fernando  Sevilla B  Talavera  UCAM Murcia  Villarrobledo  Villanovense  Yeclano
Brasilian Open

| Brasilian Open |
| --- | --- |
Laji:  Kyokushin
Perustettu:  1987
Eniten mestaruuksia:   Francisco Filho (5)
Brasilian Open on Brasiliassa vuosittain käytävä Kyokushinin karateturnaus. Se järjestettiin ensimmäistä kertaa 1987. Brasilian mestaruudesta käytiin edeltävässä Brasilian kansallisessa turnauksessa vuodesta 1976 lähtien. Turnaus käydään avoimessa painoluokassa eli ilman painorajaa.