stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ben Mendelsohn
Valikoitu filmografia > Televisio

| Televisio> Vuosi | Televisio> Suomenkielinen nimi | Televisio> Alkuperäinen nimi | Televisio> Rooli | Televisio> Lisätietoja |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1985 | The Henderson Kids | The Henderson Kids | Ted Morgan | 4 jaksoa |
| 1985 | A Country Practice | A Country Practice | Luke Dawson | 2 jaksoa |
| 1986–1987 | Neighbours | Neighbours | Warren Murphy | 19 jaksoa |
| 1987, 1989 | Lentävät lääkärit | The Flying Doctors | Brian / Brad Harris | 2 jaksoa |
| 1988 | All the Way | All the Way | Lindsay Seymour | Minisarja |
| 1995 | Lumisen virran mies | Snowy River: The McGregor Saga | Dale Banks | 1 jakso |
| 1997 | Hyvät pahat pojat | Good Guys Bad Guys | Brian O'Malley | 1 jakso |
| 1999 | Queen Kat, Carmel & St Jude | Queen Kat, Carmel & St Jude | Vince McCaffery | Minisarja |
| 1999 | Secret Men’s Business | Secret Men’s Business | Doug Petersen | Televisioelokuva |
| 2002 | Farscape | Farscape | Sko | 1 jakso |
| 2005 | Elämä tilauksessa | The Secret Life of Us | Rob | 5 jaksoa |
| 2006–2007 | Love My Way | Love My Way | Lewis Feingold | 15 jaksoa |
| 2009 | Tangle | Tangle | Vince Kovac | 10 jaksoa |
| 2013 | Girls | Girls | Salvatore Johansson | 1 jakso |
| 2015–2016 | Bloodline | Bloodline | Danny Rayburn | 22 jaksoa |
| 2023 | Secret Invasion | Secret Invasion | Talos | 5 jaksoa |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ben Mendelsohn Elonetissä.
Ben Mendelsohn Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Bethe Correia

| Bethe Correia |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. kesäkuuta 1983 (ikä 41) Natal, Rio Grande do Norte
Kansalaisuus:   Brasilia
Vapaaottelija
Lempinimi:  Pitbull
Aktiivisena:  2012–2021
Pituus:  165 cm
Paino:  61 kg
Painoluokka:  kääpiösarja
Kätisyys:  oikea
Taistelutyyli:  sanda, brasilialainen jujutsu, paini
Seura:  Pitbull Brothers MMA American Kickboxing Academy
Tilastot
Ottelut:  17
Voitot:  11
– tyrmäyksellä:  2
– luovutuksella:  9
Tappiot:  5
– tyrmäyksellä:  2
– luovutuksella:  1
– päätöksellä:  2
Tasapelit:  1
Bethe Correia (s. 22. kesäkuuta 1983 Natal, Rio Grande do Norte) on brasilialainen uransa lopettanut kääpiösarjan vapaaottelija. Hän otteli UFC:ssä vuosina 2013–2020. Correia otteli kerran naisten kääpiösarjan mestaruudesta Ronda Rouseyta vastaan 2015, mutta hävisi mestaruuden tyrmäyksellä.
Ayamonte

| Ayamonte |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Ayamonten sijainti Huelvan maakunnassa.
 Ayamonte
 Koordinaatit: 37°12.8′N, 7°24.3′W 
Valtio:  Espanja
Itsehallintoalue:  Andalusia
Maakunta:  Huelva
Hallinto:  
 – Pormestari:  Natalia Santos
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  141 km²
Väkiluku (2021):  21 510
 – Väestötiheys:  153 as./km²
 
 ayamonte.es 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ayamonte on kaupunki Espanjassa Huelvan maakunnassa Andalusian itsehallintoalueella. Se sijaitsee Guadianan varrella Portugalin rajan tuntumassa. Vuonna 2021 kaupungissa oli 21 510 asukasta.
Väestömäärän kehitys

2000: 16 939
2005: 18 001
2010: 20 597
2015: 20 357
2020: 21 104
Lähde:
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ayamonte Wikimedia Commonsissa
Huelvan kunnat
Aljaraque
Almonaster la Real
Almonte
Alosno
Alájar
Aracena
Aroche
Arroyomolinos de León
Ayamonte
Beas
Berrocal
Bollullos Par del Condado
Bonares
Cabezas Rubias
Cala
Calañas
Campofrío
Cartaya
Castaño del Robledo
Cañaveral de León
Chucena
Corteconcepción
Cortegana
Cortelazor
Cumbres Mayores
Cumbres de Enmedio
Cumbres de San Bartolomé
El Almendro
El Campillo
El Cerro de Andévalo
El Granado
Encinasola
Escacena del Campo
Fuenteheridos
Galaroza
Gibraleón
Higuera de la Sierra
Hinojales
Hinojos
Huelva
Isla Cristina
Jabugo
La Granada de Río-Tinto
La Nava
La Palma del Condado
Lepe
Linares de la Sierra
Los Marines
Lucena del Puerto
Manzanilla
Minas de Riotinto
Moguer
Nerva
Niebla
Palos de la Frontera
Paterna del Campo
Paymogo
Puebla de Guzmán
Puerto Moral
Punta Umbría
Rociana del Condado
Rosal de la Frontera
San Bartolomé de la Torre
San Juan del Puerto
San Silvestre de Guzmán
Sanlúcar de Guadiana
Santa Ana la Real
Santa Bárbara de Casa
Santa Olalla del Cala
Trigueros
Valdelarco
Valverde del Camino
Villablanca
Villalba del Alcor
Villanueva de las Cruces
Villanueva de los Castillejos
Villarrasa
Zalamea la Real
Zufre
Beechcraft U-21 Ute

| Beechcraft U-21 Ute |
| --- | --- |
 Bureau of Land Managementin U-21A Ute.
Tyyppi:  yleisilmailukone
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Beechcraft
Suunnittelija:  Beechcraft
Ensilento:  24. tammikuuta 1964
Valmistusmäärä:  141 
Kehitetty mallista:  Beechcraft Queen Air Beechcraft King Air
Beechcraft U-21 Ute on yhdysvaltalaisen Beech Aircraft Companyn Yhdysvaltain puolustushallinnolle suunnittelema ja valmistama  kaksimoottorinen turbiinipotkurikone, joka on tai on ollut käytössä Yhdysvaltain maavoimilla, ilmavoimilla, laivastolla ja merijalkaväellä, sekä joukolla muita viranomaisia kuten Nasa, kotimaan turvallisuusvirasto ja liikenneministeriö.
Kehitys ja tuotanto

Yhdysvaltain maavoimat vastaanotti 16. toukokuuta 1967 ensimmäisen potkuriturbiineilla varustetun kuljetuslentokoneensa, kun Beech Aircraft Company luovutti ensimmäisen King Air -lentokoneen Kansasin Wichitan tehtaaltaan. Maavoimien 17,6 miljoonan dollarin tilaukseen sisältyi 88 puolustushallinnon U-21A-mallinimellä tunnettua konetta, joista tehdsa käytti valmistenimikettä 65-A90-1. Lentokone oli eräänlainen hybridi, jossa Beech Queen Air 65-80 koneen runkoon oli liitetty uudemman King Air 65-90:n siivet, pyrstö ja laskutelineet. Mallin ensilento tehtiin 24. tammikuuta 1964.
Alatasoisen koneen alumiiniseoksesta valmistettujen siipien kärkiväli oli 10,82 metriä ja pinta-ala 26,01 neliömetriä. Runko oli samoin alumiinirakenteinen ja sen pituus oli 10,82 metriä. Ohjaamossa oli tilat kahdelle lentäjälle, mutta kaupallisesta versiosta poiketen se oli paineistamaton. Kuljetuskonekäyttöön suunniteltu tyyppi oli varustettu 1,36 × 1,31 metrin lastausovella, ja sillä oli mahdollista kuljettaa tilanteesta riippuen kymmenen sotilasta, 1 361 kilogrammaa rahtia tai kuusi esikuntahenkilöä. Sairaskuljetuskäytössä koneeseen mahtuu kolme makuullaan olevaa paaripotilasta ja kolme saattajaa tai potilasta istuallaan.
Koneessa on sähkötoiminen kolmipyörälaskuteline, jonka päätelineet sijaitsevat siipien alla. Teline mahdollistaa toiminnan sekä pinnoitetuilta että osittain pinnoitetuilta kentiltä. Ylös noustessaan päälaskutelineet taittuvat eteenpäin  osittain peitettyihin suojiinsa siipien ja moottoreiden alla. Etupyörä taittuu taaksepäin täysin suljettuun tilaan.
Koneen voimalaitteina on kaksi 550 hevosvoiman (410 kW) UAC PT6A-20 -potkuriturbiinia (sotilastunnus T74-CP-700), jotka pyörittävät kolmilapaisia Hartzell-vakionopeuspotkureita. Moottorin pituus on 1,57 metriä, halkaisija 0,48 m ja kuivapaino 131 kilogrammaa. Wichitan tehdas valmisti 65-A90-1-mallia yhteensä 141 kappaletta vuosina 1966–1967. Viimeiset 17 konetta varustettiin uudistetulla ohjaamolla ja ne saivat tunnuksen U-21G. Lähes neljännes valmistetuista koneista muutettiin elektronisen sodankäynnin tehtäviin EU-21- tai RU-21-malleina.
Versiot > Prototyyppi YU-21

Beech Aircraft korvasi Queen Air 65-80 -koneen kuusisylinteriset Lycoming-moottorit 500 hevosvoiman United Aircraftin (myöh. Pratt & Whitney) PT6A-6 -potkuriturbiinilla. Valmistenumerolla LD-75 tunnettu muuteltu kone teki ensilentosa 15. toukokuuta 1963. Tyyppi tunnettiin alkuun puolustushallinnossa tunnuksella NU-8F. Prototyypin valmistenumero vaihdettiin myöhemmin LG-1:ksi, ja se sai ilmavoimien sarjanumeron 63-12902 ja mallitunnuksen YU-21. Kone luovutettiin maaliskuussa 1964 koelentoja varten Yhdysvaltain maavoimille Alabaman Fort Ruckeriin. Prototyyppi sijoitettiin myöhemmin US Army Test and Evaluation Commandille ja lopulta US Army Transportation Schooliin Fort Eustisiin Virginiaan. Prototyypin käyttö päättyi 1980-luvulla, ja se siirrettiin elokuussa 1984 US Army Aviation Museumiin Fort Ruckeriin. Kone poistettiin museon kokoelmista vuonna 2001.
Versiot > U-21A – Beechcraft Model 65-A90-1

Tehtaan mallinumerolla 65-A90-1 tunnettu versio sai asevoimien tunnuksen U-21A. Koneen voimalaitteena oli kaksi 550 hevosvoiman (410 kW) PWC PT6A-20 -potkuriturbiinia, jotka pyörittivät kolmilapaisia Hartzell HC-B3TN-3/T10173 -vakionopeuspotkuria. Beech luovutti kaikkiaan 102 konetta, joista ainakin 30 muutettiin elektronisen sodankäynnin versioiksi. Koneessa on polttoainetta 1 400 litraa tai 1 091 polttoainetta siivissä ja moottorikoteloissa olevissa tankeissa.selvennä
Konetta valmistettiin seuraavasti:
41 kappaletta sarjanumeroilla 66-18000 – 66-18040 ja valmistenumeroilla LM-01 – LM-41
36 kappaletta sarjanumeroilla 67-18041 – 67-18076 ja valmistenumeroilla LM-42 – LM-77
7 kappaletta sarjanumeroilla 67-18078 – 67-18084 ja valmistenumeroilla LM-78 – LM-84
1 kappale sarjanumerolla 67-18086 ja valmistenumerolla LM-85
1 kappale sarjanumerolla 67-18088 ja valmistenumerolla LM-86
3 kappaletta sarjanumeroilla 67-18090 – 67-18092 ja valmistenumeroilla LM-87 – LM-89
10 kappaletta sarjanumeroilla 67-18094 – 67-18103 ja valmistenumeroilla LM-90 – LM-99
3 kappaletta sarjanumeroilla 67-18116 – 67-18118 ja valmistenumeroilla LM-112 – LM-114
Versiot > EU-21A

Ainakin viisi U-21A konetta (yksilöt 66-18000, 66-18013, 66-18027, 67-18055 ja 67-18058) muutettiin lentäviksi radiotoistimiksi, ja ne saivat mallinimen EU-21A. Tehtävää varten asennettuja erityislaitteistoja lukuun ottamatta koneet eivät poikennut U-21A-kuljetusversioista. Koneiden laitteistot eivät olleet kiinteästi asennettuja ja niitä voitiin näin ollen käyttää edelleen myös kuljetustehtävissä. Koneisiin asennettiin pystyyn nostettavat kangasistuimet, eikä niissä ollut takaosassa tyypillisiä lentokoneistuimia.
Koneet olivat Vietnamin sodan aikana Yhdysvaltain 1. viestiprikaatin lento-osastossa ja ne oli sijoitettu Long Thanh Northin kentälle. Erityislaitteistot poistettiin myöhemmin ja koneet palautettiin kuljetustehtäviin.
Versiot > Muut versiot

C-21 koneen eri versiot ovat:
JU-21A Left Jab - U-21A varustettuna AN/ARQ-28 VHF -viestitiedustelujärjestelmällä
RU-21A Crazy Dog - U-21A AN/ULQ-11 häirintälaitteisto
RU-21B Cefirm Leader - Beechcraft Model 65-A90-2 varustettuna AN/ALR-32 ECM laitteistolla
RU-21C Cefirm Leader - Beechcraft Model 65-A90-3 varustettuna AN/ALT-29 häirintälähettimellä
RU-21D Laffing Eagle - U-21A varustettuna AN/ARD-23 radiotiedustelujärjestelmällä
U-21D Ute
RU-21E Left Foot/Guardrail II/IIA/IV - Beechcraft Model 65-A90-4
U-21F Ute - Beechcraft A100 King Air
U-21G Ute - Beechcraft Model 65-A90-1
RU-21G Guardrail I - Guardrail I -viestijärjestelmä
RU-21H Guardrail V - AN/ARD-9 Guardrail V -viestijärjestelmä
U-21H Ute
JU-21H
RU-21J Cefly Lancer - Beechcraft A100-1
Tekniset tiedot (U-21A)

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 2
Pituus: &&&&&&&&&&&&&010.082000010,82 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&013.098000013,98 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&04.03300004,33 m
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&&04377.&&&&004 377 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × Pratt & Whitney PT6A-20 potkuriturbiinia; &&&&&&&&&&&&0410.&&&&00410 kW (&&&&&&&&&&&&0550.&&&&00550 hv) per moottori
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0385.&&&&00385 km/h
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&&09144.&&&&009 144 m
Yhdysvaltain maavoimien U-21A Ute
Bebe

Bebe
Nieves Rebolledo Vila (s. 9. toukokuuta 1978) on espanjalainen laulaja.
Bebe syntyi Valenciassa, mutta kasvoi Extremaduran alueella. Hänen vanhempansa olivat folk-muusikkoja Suberina-nimisessä yhtyeessä. Hänen perheensä oli musikaalinen ja eli Extremadurassa muun muassa Méridan ja Badajozin kaupungeissa. Bebe sai ensimmäisen kitaransa 11-vuotiaana. Musiikillisen uransa Bebe aloitti vuonna 1995 Vanagloria-nimisessä yhtyeessä Badajozissa. Bebe toimi myös baarilaulajana. Pian tämän jälkeen vuonna 1996 Bebe muutti Madridiin opiskelemaan teatteritaidetta. Beben läpimurto tapahtui vuonna 2004 Pafuera Telarañas -albumilla ja hän sai vuonna 2005 vuoden tulokkaan palkinnon Latin Grammy Awardsissa.
Bebe on myös esiintynyt yhdessä muiden espanjalaisten artistien kanssa. Hän on myös toiminut näyttelijänä muun muassa elokuvassa Al Sur de Granada.
Diskografia

Pafuera Telarañas (2004)
Y punto (2009)
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (espanjaksi)
Fanisivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Be My Baby

| ”Be My Baby” The Ronettes |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Presenting the Fabulous Ronettes
 Julkaistu: 1963
 Formaatti: 7"-single
 Tuottaja(t): Phil Spector
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 02.41
 Levy-yhtiö: Philles
The Ronettesin muut singlet
|   | ”Be My Baby” 1963 | ”Baby, I Love You” 1964 |
Be My Baby on tyttötrio The Ronettesin vuonna 1963 ilmestynyt single, jonka tuottajana toimi Phil Spector. Kappaleen tekijät ovat Spectorin lisäksi Jeff Barry ja Ellie Greenwich. The Ronettes -yhtyeestä singlellä laulaa ainoastaan Ronnie Bennett (myöhemmin Phil Spectorin vaimo). Ilmestyessään kappale nousi Yhdysvalloissa Billboardin Pop Singles Chart -listan kakkoseksi ja Britanniassa Record Retailer -listan neloseksi.
Kappaletta hallitsevat Bennettin laulun lisäksi Hal Blainen tarttuva ja usein jäljitelty rumpukomppi sekä Phil Spectorille tyypillinen äänivalli ("wall of sound"), jonka käytössä "Be My Babya" pidetään yhtenä onnistuneimmista esimerkeistä. The Beach Boysin johtohahmo Brian Wilson on luonnehtinut "Be My Babya" kaikkien aikojen suurimmaksi popäänitteeksi.
Rolling Stone -lehden vuoden 2004 "500 Greatest Songs of All Time" -listalla "Be My Baby" on sijalla 22. Verkkosivusto Acclaimed Music, joka tilastoi musiikkikriitikoiden arvioita kaikkien aikojen kappaleista, sijoittaa kappaleen kahdenneksitoista. Vuonna 2007 Yhdysvaltain kongressin kirjasto valitsi "Be My Babyn" kansalliseen äänitteiden rekisteriin (National Recording Registry), jossa tuolloin oli 225 yhdysvaltalaista äänitettä.
"Be My Babya" ovat myöhemmin versioineet muun muassa Andy Kim (vuoden 1970 listahitti, jonka tuotti Jeff Barry), John Lennon, The Lightning Seeds, Bay City Rollers, Blue Öyster Cult, We Are Scientists, Psyched Up Janis, Maroon 5, Glasvegas ja Travis.
Bismarckinapotti

| Bismarckinapotti |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Mesikot Meliphagidae
Suku::  Apotit Philemon
Laji::  cockerelli
Kaksiosainen nimi
 Philemon cockerelli  Sclater, 1877 
Katso myös
   Bismarckinapotti Wikispeciesissä   Bismarckinapotti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Bismarckinapotti (Philemon cockerelli) eli aiemmalta nimeltään uudenenglanninkaljumesikko  on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Bismarckinapottia tavataan Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on kuvattu olevan yleinen matalilla korkeuksilla. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Bill W.

William Griffith Wilson eli Bill W. (26. marraskuuta 1895 East Dorset, Vermont – 24. tammikuuta 1971 Miami) oli 12 askeleen ohjelman kehittäjä ja AA:n perustaja. Hän oli itse alkoholisti, joka oli aloittanut alkoholinkäytön ollessaan 22-vuotias sotilas. Hän koki hengellisen herätyksen ja raitistui vuonna 1934.
Bill W. varttui Vermontissa. Hän oli 10-vuotias, kun hänen runsaasti juonut isänsä lähti Kanadaan ja äitinsä Bostoniin. Lasta kasvattivat tämän jälkeen äidin vanhemmat. Bill W. meni vuonna 1918 naimisiin Lois Burnhamin kanssa. Hän toimi liikemiehenä, mutta alkoholi vaikutti tuhoisasti sekä hänen terveyteensä että uraansa. Hän päätyi neljästi sairaalaan alkoholiongelmaansa liittyvistä syistä. Raitistuneen ystävänsä innoittamana hän meni Oxford Groupin kokouksiin. Hän onnistui saamaan myös erään tri Robert Smithin pysymään raittiina kanssaan, ja AA syntyi virallisesti 10. kesäkuuta 1935. AA perustettiin siihen ajatukseen, jonka mukaan vain alkoholisti voisi auttaa toista.
Bill W:n vaimo perusti Al-Anonin alkoholistien perheitä varten.
Tupakointia Bill W. jatkoi, ja hän kuoli Miamissa keuhkokuumeen ja emfyseeman seurauksena. Hänen kehittämänsä 12 askeleen ohjelma on auttanut miljoonia raittiuteen. Ohjelmaa on sovellettu myös muihin riippuvuuksiin.
Bagge

Bagge on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Sukunimi

Algot Bagge (1875–1971), ruotsalainen juristi
Gösta Bagge (1882–1951), ruotsalainen kansantaloustieteen professori, poliitikko ja ministeri
Jakob Bagge (1502–1577), ruotsalainen amiraali
Pauli Bagge (1938–2009), suomalainen professori ja biologi
Peder Bagge (k. noin 1600), ruotsalainen sotapäällikkö
Peter Bagge (s. 1957), yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä
Tapani Bagge (s. 1962), suomalainen kirjailija
Bagge af Berga, ruotsalainen suku
Muita

HMS Jacob Bagge (1898), Ruotsin laivaston torpedoristeilijä
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Bibiro Ali Taher

Bibiro Ali Taher Rion olympialaisissa 2019.
Bibiro Ali Taher (s. 24. huhtikuuta 1988) on tšadilainen kestävyysjuoksija.
Bibiro Ali Taher muutti 7-vuotiaana perheensä kanssa Tšadista Ranskaan, Hérouville-Saint-Clairiin. Hän opiskeli Ranskassa urheilustipendillä ja hänet pyydettiin mukaan Tšadin maajoukkueeseen. Ali Taher valittiin mukaan vuoden 2016 kesäolympialaisiin Rio de Janeiroon, jossa hän kilpaili naisten 5000 metrin juoksussa. Ali Taher toimi myös Tšadin joukkueen lipunkantajana kisojen avajaisissa. Ali Taher keskeytti 5000 metrin kisassa. Hän on työskennellyt Air Francen lentoemäntänä.
Bagger Vance – viheriön legenda

| Bagger Vance – viheriön legenda> Legend of Bagger Vance |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Robert Redford
Käsikirjoittaja:  Jeremy Leven
Perustuu:  Steven Pressfieldin romaani
Tuottaja:  Michael Nozik Jake Eberts
Säveltäjä:  Rachel Portman
Kuvaaja:  Michael Ballhaus
Leikkaaja:  Hank Corwin
Tuotantosuunnittelija:  Stuart Craig
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Allied Filmmakers
Levittäjä:  DreamWorks Netflix
Ensi-ilta:  2000
Kesto:  126 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Bagger Vance – viheriön legenda (engl. The Legend of Bagger Vance) on vuonna 2000 valmistunut draamakomedia, joka perustuu Steven Pressfieldin romaaniin. Elokuvan pääosia esittävät muun muassa Will Smith, Matt Damon, Charlize Theron ja Bruce McGill. Tarina sijoittuu golfin maailmaan. Elokuvan on ohjannut Robert Redford. Elokuva jäi kertojaäänenä toimineen Jack Lemmonin viimeiseksi ennen hänen kuolemaansa vuonna 2001.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Will Smith  | … |  Bagger Vance   |
|  Matt Damon  | … |  Rannulph Junuh   |
|  Charlize Theron  | … |  Adele Invergordon   |
|  Bruce McGill  | … |  Walter Hagen   |
|  Joel Gretsch  | … |  Bobby Jones   |
|  J. Michael Moncrief  | … |  Nuori Hardy Greaves   |
|  Lane Smith  | … |  Grantland Rice   |
|  Jack Lemmon  | … |  Vanha Hardy Greaves   |
Aiheesta muualla

Bagger Vance – viheriön legenda Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Bette Midler

| Bette Midler |
| --- | --- |
 Bette Midler vuonna 1990.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. joulukuuta 1945 (ikä 78) Honolulu, Havaiji
Ammatti:  näyttelijä, laulaja-lauluntekijä, komedienne, kirjailija, aktivisti
Puoliso:  Martin von Haselberg
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  The Divine Miss M
Aktiivisena:  1965–
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Bette Midler (s. 1. joulukuuta 1945 Honolulu, Havaiji, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja, näyttelijä ja komedienne. Hän opiskeli Havaijin yliopistossa pääaineenaan teatteri, mutta aloitti laulu-uransa New Yorkissa. Siellä hän ystävystyi Barry Manilow'n kanssa, joka tuotti hänen ensimmäisen albuminsa The Divine Miss M.
Midler esiintyi Viulunsoittaja katolla -musikaalissa, ja vuonna 1974 hän sai Tony-palkinnon työstään Broadwaylla. Vuonna 1979 hän näytteli elokuvassa The Rose, josta hän parhaan naispääosan Oscar-ehdokkuuden. Hän on näytellyt myös suosituissa komedioissa muun muassa Pirullisia ihmisiä, Posketonta porukkaa ja Tuplabisnes. Hän voitti neljä Grammy-palkintoa, mm. yhden parhaana uutena artistina (1973) ja vuoden levystä (1989). Vuonna 1993 Midler voitti myös Emmy-palkinnon esiintymisestään The Tonight Show -ohjelmassa. Midler on mezzosopraano, ja hänen äänialansa on kolme oktaavia.
Midler on naimisissa Martin von Haselbergin kanssa. Heillä on yksi tytär (s. 1986).
Filmografia > Elokuvat

Havaiji (1966)
Scarecrow in a Garden of Cucumbers (1972) (ääni)
Jumalainen Mr. J (1974)
The Rose (1979)
Divine Madness! (1980)
Rahan ja rakkauden pelit (1982)
Beverly Hillsin pummi (1986)
Pirullisia ihmisiä (1986)
The Lottery (1987)
Posketonta porukkaa (1987)
Tuplabisnes (1988)
Oliver ja kumppanit (1988) (ääni)
Ikuiset ystävät (1988)
Stella (1990)
Kohtauksia tavaratalossa (1991)
Eilen, tänään, ikuisesti (1991)
Hokkus Pokkus (1993)
A Century of Cinema (1994) (dokumentti)
Get Shorty – hyvä pätkä (1995) (cameorooli)
Hylättyjen vaimojen kerho (1996)
Tuo vanha, tuttu tunne (1997)
Get Bruce (1999) (dokumentti)
Fantasia 2000 (1999)
Kuka hukutti Monan? (2000)
Isn’t She Great (2000)
Mitä nainen haluaa (2000)
Stepfordin naiset (2004)
In the Pink (2007)
Naiset (2008)
Kissat ja koirat: Katti Katalan kosto (2010) (ääni)
Parental Guidance (2012)
The Addams Family (2019)
The Addams Family 2 (2021)
Hocus Pocus 2 (2022)
Diskografia > Studioalbumit

The Divine Miss M (1972)
Bette Midler (1973)
Songs for the New Depression (1976)
Broken Blossom (1977)
Thighs and Whispers (1979)
Some People's Lives (1990)
Bette of Roses (1995)
Bathhouse Betty (1998)
Bette (2000)
Sings the Rosemary Clooney Songbook (2003)
Sings the Peggy Lee Songbook (2005)
Cool Yule (2006)
It's The Girls (2014)
Hello, Dolly (2017)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset kotisivut (englanniksi)
Bette Midler Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Bibliofiilien seura

Bibliofiilien seura on suomalainen kirjanystävien seura, joka on perustettu vuonna 1958.
Seura on määritellyt säännöissään tehtäväkseen toimia ”yhdyssiteenä Suomen bibliofiilien kesken sekä herättää ja pitää vireillä kirjoihin ja muihin tuotteisiin kohdistuvaa mielenkiintoa ja harrastusta maassamme”. Seuran puheenjohtaja on dosentti Jukka-Pekka Pietiäinen. Hänen edeltäjänsä oli professori Jukka Sarjala.
Seura julkaisee neljästi vuodessa ilmestyvää Bibliophilos-lehteä, järjestää vuosittain kirjahuutokauppoja ja osallistuu Vammalan Vammalan vanhan kirjallisuuden päiville sekä Helsingin kirjamessuille.
Baburin moskeija

| Baburin moskeija> بابری مسجد |
| --- | --- |
 Englantilaisen elokuvaajan Samuel Bournen valokuva Baburin moskeijasta noin vuosilta 1863–1887.
Sijainti:  Ayodhya, Intia
Rakennustyyppi:  moskeija
Valmistumisvuosi:  1527
Purkuvuosi:  1992 (tuhottu)
Rakennuttaja:  Babur
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Baburin moskeija (hindiksi बाबरी मस्जिद, urduksi ‏بابری مسجد‎, Bāburī Masjid) oli Intian Uttar Pradeshin osavaltiossa Ayodhyassa sijainnut moskeija, jonka hindulaiset mielenosoittajat tuhosivat 6. joulukuuta 1992. Seuranneissa hindujen ja muslimien välisissä maanlaajuisissa levottomuuksissa kuoli yli 2 000 ihmistä. Muslimeille se on 1500-luvulla mogulihallitsija Baburin rakennuttama moskeija ja toisaalta hinduille Raman syntymäpaikka ja hänelle omistetun temppelin muinainen sijaintipaikka. Intian korkein oikeus määräsi vuonna 2010, että alue, jonka koko on 47 × 27 metriä, pitää jakaa hindujen ja muslimien kesken.
Vuonna 2019 annettiin edelleen ratkaisu, jonka mukaan hindut saivat rakennuttaa paikalle hindulaisen temppelin. Temppeli avautui vuoden 2024 tammikuussa.
Historia

Moskeija rakennettiin 1527 tai 1528. Paikasta on kiistelty 1800-luvulta asti, mutta 1984 perustettu äärihindulainen liike Vishwa Hindu Parishad (VHP) ja Intian kansanpuolue (BJP) ottivat asiakseen paikan "vapauttamisen" ja hindulaisen temppelin rakentamisen moskeijan paikalle.
VHP aktivoitui asiassa 1989, ja moskeijan viereen laskettiin temppelin perustukset. Seuraavana vuonna 1990 äärihinduaktivistit vahingoittivat moskeijaa osittain. Intian hallitus yritti tuloksetta välittää uskonnollisten ryhmien välisessä kiistassa.