Maahanmuutto
Maahanmuuttopolitiikan kehitys Euroopassa

Useimpien Euroopan ja muun maailman kehittyneiden maiden väestöt vähenevät 2000-luvun alkupuolella kokonaishedelmällisyysluvun laskiessa ja ikääntyvät eliniän kasvaessa. Vuonna 2000 tällä odotettin olevan merkittäviä ja pitkäkestoisia seurauksia, jotka Yhdistyneiden kansakuntien mukaan pakottavat hallitukset tarkistamaan politiikkaansa maahanmuuton suhteen. Tuolloin YK totesi, että vähenevät väestöt ja työvoimat voidaan korvata ja huoltosuhde ylläpitää nykyisenä vain hyvin suurimittaisella korvaavalla maahanmuutolla.
Vuonna 2013 Kulttuuripoliittisen tutkimuksen edistämissäätiö totesi, että Euroopan maiden välillä on eroja maahanmuuttopolitiikassa. Kansallisten ryhmien oman kulttuurin ja identiteetin säilyttämiseen pyrkivää eli monikultturistista maahanmuuttopolitiikkaa harjoittavia maita olivat Euroopassa 1980-luvulla etenkin Ruotsi, Iso-Britannia ja Alankomaat. Myös Norja on säätiön mukaan lähestynyt monikulttuurisuutta. Alankomaat on tehnyt asiassa suunnanmuutoksen, mutta Ruotsissa ja Britanniassa politiikka oli vuonna 2013 vuosituhannen alun jälkeen säilynyt suurin piirtein ennallaan. Sen sijaan Tanskassa on noudatettu sulauttavaa assimilaatiopolitiikkaa. Suomen maahanmuuttopolitiikka on vuoden 1995 perustuslain uudistuksen jälkeen ollut monikulttuurista. Erikoistutkija Pasi Saukkosen mukaan se on samalla ollut epäsuorasti sulauttavaa painottaessaan myös osallistumista yhteiskuntaan ja työelämään.
Monikulttuurista maahanmuuttopolitiikkaa on Euroopassa lisääntyvästi arvosteltu, ja käännökset sulauttavampaan suuntaan ovat olleet näyttäviä. Saksan liittokansleri Angela Merkel totesi vuonna 2010 monikulttuurisuuden epäonnistuneen. Britannian pääministeri David Cameron totesi saman vuonna 2011, samoin Ranskan presidentti Nicolas Sarkozy. Muita monikulttuurista maahanmuuttopolitiikkaa arvostelleita tahoja on runsaasti, kuten Australian pääministeri John Howard, Espanjan pääministeri José María Aznar, hollantilainen poliitikko ja Tilburgin yliopiston professori Paul Scheffer, Ruotsidemokraatit, Tanskan kansanpuolue, Hollannin hallitus, belgialainen puolue Vlaams Belang ja Suomessa Perussuomalaiset.
Moninaistuvan yhteiskunnan hallinnassa ei ole kovin hyvin onnistuttu Euroopassa. Monikulttuurinen maahanmuuttopolitiikka on motivoinut myös terroristi-iskuja, kuten 77 ihmisen kuoleman aiheuttanut isku Norjassa vuonna 2011.
Vuonna 2023 Saksan sosiaalidemokraattinen sisäministeri Nancy Faeser sanoi, että Saksan hallitus tähtää maahanmuuttopolitiikan aloittamiseen alusta. Uudella lakiesityksellä Saksa tekee itsestään houkuttelevan ”maailman fiksuille ihmisille”, Faeser totesi. Hän jatkoi, että: ”Oli valtava virhe, että tätä ei ole tehty aiemmin”. Vuoden 2023 keväällä Saksa oli suosituin ei-englanninkielinen opiskelumaa. Lisäksi pakolaisia ja turvapaikanhakijoita tulee maahan paljon. Saksan tarkoituksena on houkutella maahan lisää koulutettuja maahanmuuttajia. Faeserin mukaan ratkaisevaa työperäisen maahanmuuton houkuttelussa on muun muassa ilmapiiri, jossa maahanmuuttajat tuntevat olevansa tervetulleita maahan. Keväällä 2023 vireillä olleen lakiesityksen mukaan Saksa aikoi helpottaa erilaisia lupamenettelyitä ja osittain myös poistaa vaadittavia lupia kokonaan. Esimerkiksi ulkomailla hankittua ammattipätevyyttä ei tarvitsisi enää lain tultua voimaan luetuttaa hyväksi Saksassa, paitsi erikseen säännellyillä aloilla. Tulevaisuudessa Saksaankin saa tulla Euroopan unionin ulkopuolisista maista vuodeksi etsimään töitä, jos saa tarpeeksi pisteitä. Näitä pisteitä saa erinomaisesta englannin osaamisesta, saksan perustason kielitaidosta, alle 35 vuoden iästä ja valmiista ammattipätevyydestä ja työkokemuksesta. Saksan konservatiivinen oppositio on ollut huolestunut lisääntyneen ja lisääntyvän maahanmuuton kielteisistä puolista.