stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Almedalenin politiikkaviikko

Vuonna 2012 pidetty keskustelu median tulevaisuudesta. Mukana muun muassa Wikileaksin ja BBC:n edustajat.
Almedalenin poliitikkoviikko - politikerveckan - on vuosittain Ruotsissa Gotlannin Visbyssä järjestettävä poliittinen ja yhteiskunnallinen keskustelutapahtuma heinäkuun alussa. Vuodesta 2009 lähtien tapahtuma on pidetty viikolla 27. Se on ollut esikuvana Porissa vuonna 2006 ensimmäistä kertaa järjestetylle Suomi-areenalle. Tanskassa on vastaavasti Folkemødet, Norjassa Arendalsuka ja Islannissa Fundur fólksins.
Tapahtuma sai alkunsa vuonna 1968 opetusministeri Olof Palmen Visbyssä Almedalenin puistossa pitämästä puheesta. Muiden puolueiden puheenjohtajat osallistuivat alun perin sosiaalidemokraattien järjestämään keskustelutapahtumaan ensimmäistä kertaa 1981. Vuosien kuluessa tapahtumasta on kasvanut viikon mittainen keskustelufoorumi, jossa on keskustelijoiden lisäksi tuhansia vierailijoita sekä useita satoja median edustajia. Suurimpien puolueiden puheenjohtajat saavat kukin pitää tapahtumassa yhden puheen. Eri päivinä pidettävissä puheissa kuullaan usein merkittäviä poliittisia linjauksia. Poliitikkojen lisäksi tapahtumaan osallistuu runsaasti eri kansalaisjärjestöjen edustajia sekä eri alojen lobbaajia. Vuonna 2012 tapahtumassa oli lähes 1 500 keskustelutilaisuutta, joihin osallistui yli 17 000 politiikan sekä muiden yhteiskunnallisten alojen aktiivia.
Palolampi (Virrat)

| Palolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Virrat
Koordinaatit:  62°16′40″N, 23°27′49″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Vaskuunjärven valuma-alue (35.44)
Laskuoja:  Palolamminoja Vaskuunjärveen 
Järvinumero:  35.445.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  160,2 m  
Rantaviiva:  3,387 km  
Pinta-ala:  24,695 ha  
Saaria:  3 
 fiPalolampi 
Palolampi  on Pirkanmaalla Virroilla Ruohoperän kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 25 hehtaaria, se on 1,3 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä. Lammella on kartan mukaan kolme saarta.  Sen rantaviivan pituus on 3,4 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Vaskuunjärven valuma-alueella (35.44), jonka Palolamminojan valuma-alueeseen (35.445) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 160,2 metriä mpy.
Palolampi (Viitasaari)

| Palolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Viitasaari
Koordinaatit:  63°01′17″N, 26°07′23″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Keiteleen keskiosan alue (14.42)
Laskuoja:  oja Mäntyjokeen 
Järvinumero:  14.427.1.015
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  117 m  
Pituus:  340 m  
Leveys:  120 m  
Rantaviiva:  0,75 km  
Pinta-ala:  2,615 ha  
Tilavuus:  0,0001128 km³ 
Keskisyvyys:  4,31 m  
Suurin syvyys:  8 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiPalolampi 
Palolampi  on Keski-Suomessa Viitasaarella  Suovanlahden lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 340 metriä pitkä, 120 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,6 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lammen tilavuudeksi on saatu 112 800 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 4,3 metriä ja suurin syvyys on 8,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen keskiosan alueella (14.42), jonka Suotajärven valuma-alueeseen (14.427) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 117 metriä mpy.
Aitolahti (Perniö)

Aitolahti on kylä Salon kaupungin Perniössä. Kylä sijaitsee Perniön eteläosassa Perniönjoen alajuoksun varrella.
Aitolahti sijaitsee Perniönjoen pohjoisrannalla Viipurinkartanon ja Leipyölin välissä. Kylmäoja erottaa kylän Viipurinkartanosta mäki Leipyölistä. Aitolahden pohjoispuolella on Laiterlan takamaita. Perniönjokeen laskevan Kylmäojan laakso on viljelty. Muutoin Aitolahden kyläalue on mäkistä metsämaata. Kylän asutus sijoittuu mäkien reunoille. Kyläalueen pohjoispuolella kulkee Perniön kirkonkylään vievä yhdystie.
Aitolahti on varhaiskeskiaikainen yksinäistila. Siitä on lohkottu seitsemän tilaa 1900-luvulla. Nykyisin kantatilan lisäksi vain kaksi muuta tilaa on asuttuja.
Aimo Tepponen

Aimo Tepponen vuonna 1970. (Valokuva Salme Simanainen.)
Aimo Aatos Tepponen (2. maaliskuuta 1924 Sortavala – 12. lokakuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Tepponen näytteli radiossa, teatterissa ja elokuvissa. Hän esiintyi muun muassa Edvin Laineen elokuvissa Täällä Pohjantähden alla, jossa hän esitti kansalaislehden toimittajaa, sekä Akseli ja Elina, jossa hän esitti kenttäoikeuden jäsentä Pajusta. Hänet nähtiin myös muutamassa Spede Pasasen elokuvassa.
Tepponen näytteli mm. Intimiteatterissa, Tampereen Teatterissa ja Radioteatterissa. Tepposen vaimo oli näyttelijä Inga-Liisa Laukka.
Tepponen menehtyi 76-vuotiaana vakavaan ja nopeasti edenneeseen sairauteen Helsingissä. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaan veteraanilehtoon Helsinkiin.
Filmografia

Se alkoi sateessa (1953)
Varjostettua valoa (1962)
Yksityisalue (1962)
Täällä Pohjantähden alla (1968)
Miljoonaliiga (1968)
Kesyttömät veljekset (1969)
Leikkikalugangsteri (1969)
Akseli ja Elina (1970)
Pohjantähti (1973)
Uuno Turhapuro armeijan leivissä (1984)
Liian iso keikka (1986)
Aiheesta muualla

Aimo Tepponen Elonetissä.
Aina Inkeri Ankeinen

| Aina Inkeri Ankeinen |
| --- | --- |
Luoja(t):  Pilvi Hämäläinen
Näyttelijä(t):  Pilvi Hämäläinen
Ensi- esiintyminen:  Putous 2017
Henkilötiedot
Ammatti:  eläkeläinen
Sukupuoli:  nainen
Suhteet
Tutut:  Marja-Riitta Lindbom o.s Kananen (naapuri) Aimo Lindbom (elämänrakkaus)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aina Inkeri Ankeinen on Pilvi Hämäläisen luoma sketsihahmo. Hahmon ensiesiintyminen tapahtui Putous-sarjan kahdeksannella kaudella. Aina Inkeri Ankeinen voitti Putouksen vuoden sketsihahmokilpailun.
Aina Inkeri Ankeinen on eläkeläinen ja Suomen epätyytyväisin ihminen. Hän valittaa lähes kaikista asioista. Hänen hokemiaan ovat "Oi Luoja, ota minut jo pois täältä!" ja "Onko kaiken aina pakko muuttua?".
Jouluaattona 2017 hahmo esiintyi MTV3-kanavalla Ankeisen joulutervehdys -ohjelmassa.
Paektusan

Paektusan eli Baekdusan eli Pekdosan (erilaisia latinisoinnin variaatioita) oli Korean demokraattisen tasavallan ensimmäinen kantoraketti. Sillä on tehty yksi laukaisu 31. elokuuta 1998, jolloin laukaistiin Kwangmyŏngsŏng-1-satelliitti Musudan-ri-avaruuskeskuksesta. Pohjois-Korean ilmoituksen mukaan laukaisu onnistui, mutta länsimaat kiistivät tämän. Tämän jälkeen Pohjois-Korea on tehnyt laukaisuja Unha-kantoraketeilla.
Laukaisin on kehitetty keskimatkan ohjuksesta, Taepodong-1:stä. Siinä on kaksi nestemäistä ajoainetta käyttävää rakettivaihetta ja yksi kiinteää ajoainetta käyttävä ylin vaihe, jolla hyötykuorman kiihdytys ratanopeuteen aikaansaadaan. Nestemäinen ajoaine on typpihappoa ja epäsymmetristä dimetyylihydratsiiniä.  Ensimmäisen vaiheen paloaika on 95 sekuntia. Toinen vaihe palaa 266 sekuntia ja kolmas 27 sekuntia.
Paedophryne amauensis

| Paedophryne amauensis |
| --- | --- |
 Paedophryne amauensis yhdysvaltalaisella 10 sentin kolikolla, jonka halkaisija on 18 mm.
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Sammakkoeläimet Amphibia
Lahko::  Sammakot ja konnat Anura
Alalahko::  Neobatrachia
Heimo::  Ahdassuusammakot Microhylidae
Suku::  Paedophryne
Laji::  amauensis  Rittmeyer et al., 2012
Kaksiosainen nimi
 Paedophryne amauensis 
Katso myös
   Paedophryne amauensis Wikispeciesissä   Paedophryne amauensis Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Paedophryne amauensis on vuonna 2012 Papua-Uudelta-Guinealta löydetty uusi sammakkolaji. Sen pituus on kuonosta ruumiin takaosan kärkeen 7,7 millimetriä, ja se saattaa olla maailman pienin sammakko ja selkärankainen.
Laji elää lehtikarikkeessa trooppisten metsien pintamaassa. P. amauensis on hämäräeläin. Urokset kutsuvat naaraita hyvin korkealla äänellä (8400–9400 Hz).
Sammakko sai tieteellisen lajinimensä löytökylän Amaun mukaan.
Sammakon löytöpaikka Uudessa-Guineassa merkitty punaisella.
Röntgenkuva Paedophryne amauensis paratyypistä.
Amaninamidi

Amanulliinihapon rakenne.
Amaninamidi on kahdeksasta aminohaposta koostuva ei-ribosomaalinen syklinen peptidi ja amatoksiineihin kuuluva sienimyrkky. Sitä löytyy tietyistä kärpässienistä.
Amaninamidin kemiallinen kaava on C39H54N10O13S, CAS-numero 58311-65-2 ja moolimassa 902 97,g/mol.
Aiheesta muualla

PubChem: Amaninamidi (CID 3035225)
ChemSpider: Amaninamidi (2299516)[vanhentunut linkki]
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Amaninamide (englanniksi)
Amatoksiinit
α-amanitiini
β-amanitiini
γ-amanitiini
ε-amanitiini
amanulliini
amanulliinihappo
proamanulliini
amaniini
amaninamidi
Aimo Siltari

Aimo Siltari (24. lokakuuta 1922 Savonlinna – 10. syyskuuta 2000 Kuopio) oli suomalainen toimittaja. Hän käytti nimimerkkejä Ami, Ari ja Hilavastus.
Siltarin vanhemmat olivat Ananias Silvast (Siltari) ja Helmi Huikko. Hän oli naimisissa vuodesta 1949 toimittaja Eila Ellen Parkkisen kanssa.
Siltari oli toimittajana Savon Sanomat-lehdessä.
Teoksia

Savoree : näytelmäkäsikirjoitus, tekijät Aimo Siltari, Kurt Nuotio, Lauri Leskinen ja Kurre Kaukonen. 1974
Kuopio ; valokuvat Topi Ikäläinen ; teksti Aimo Siltari ; piirrokset Oka Karvonen. Kuopion kaupunki, Kuopio 1976, 2. tark. painos Kustannuskilta, Kuopio 1981
Kuvia Kuopiosta – Bilder aus Kuopio – Illjustracii Kuopio ; valokuvat Topi Ikäläinen ; teksti Aimo Siltari ; piirrokset Oka Karvonen. Kuopion kaupunki, Kuopio 1977
Piällysmiehijä ja vätökkäetä. Katsaus savolaisen huumorin vuosikymmeniin ; laadittu Savon Sanomain 70-vuotisjuhlien merkeissä, tekstiosat Aimo Siltari. Savon Sanomat, Kuopio 1977
Elämän laadun puolesta : Kuopion keuhkovammayhdistys ry:n 35-vuotisjuhlakirja ; teksti Aimo Siltari ; valokuvat Topi Ikäläinen. Kuopion keuhkovammayhdistys, Kuopio 1982
Kuvataiteilijoiden Kuopio ; toim. Sakari Saarikivi ; kirj. Sakari Saarikivi, Aimo Siltari, Helena Riekki. Kustannuskilta, Kuopio 1982
Palkinnot

Valtion tiedonjulkistamispalkinto 1978
Suomen Journalistiliiton Sananvapauden miekka 1986
Aleksanteri Nevskin kirkko (Kööpenhamina)

| Aleksanteri Nevskin kirkko |
| --- | --- |
 Aleksanteri Nevskin kirkko nähtynä Bredgadelta.
Sijainti:  Frederiksstaden, Kööpenhamina
Rakentamisvuosi:  1883
Suunnittelija:  David Grimm
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Aleksanteri Nevskin kirkko on Kööpenhaminassa sijaitseva ortodoksinen kirkko. Katedraali sijaitsee yhdellä Kööpenhaminan pääkaduista, Bredgadella, Frederiksstadenin kaupunginosassa. Kirkon välittömässä läheisyydessä sijaitsee Amalienborgin linna ja Marmorikirkko. Kirkko on valmistunut vuonna 1883. Kirkon on suunnitellut venäläinen arkkitehti David Grimm. Kirkon suojelupyhimys on Aleksanteri Nevski, keisari Aleksanteri II:n suojeluspyhimys. Kirkko on yksi Kööpenhaminan suosituimmista nähtävyyksistä.
Historia

Kirkon synty sai alkunsa, kun Tanskan kuninkaan Kristian IX:n tytär, prinsessa Dagmar nai Venäjän keisari Aleksanteri III:n. Dagmar kääntyi luterilaisuudesta ortodoksisuuteen ja otti Venäjän keisarinnana käyttöön nimen Maria Fjodorovna. Vieraillessaan Tanskassa, Maria Fjodorovna ilmaisi halun ortodoksisen kirkon perustamisesta Kööpenhaminaan.
Aleksanteri III:n noustessa keisariksi, Venäjän hallitus hankki palan maata Bredgadelta ja antoi 300 000 kultaruplaa kirkon toimintaan. Keisari itse lahjoitti lisäksi 70 000 kultaruplaa henkilökohtaisista varoistaan. Kirkko valmistui vuonna 1883. Avajaistilaisuuteen osallistuivat keisari Aleksanteri III, keisarinna Maria Fjodorovna, suurherttua Nikolai sekä Euroopan kuninkaallisten perheiden jäsenet.
Arkkitehtuuri

Kirkon suunnittelija on David Grimm. Kirkko on rakennettu graniitista ja tanskalaisista tiilistä. Kirkon kellojen kokonaispaino on 640 kg. Suurin kello painaa 288 kg. Kadulle päin olevien kupolien alla sijaitsee Bronnikovin maalaama ikoni Aleksanteri Nevskissä. Kirkon marmoriset portaat on suunniteltu vanhaan venäläiseen tyyliin. Portaat johtavat ensimmäisen kerroksen kirkkosaliin, jossa sijaitsee bysanttityylisiä freskot. Lattia on koristeltu marmorimosaaiikilla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aleksanteri Nevskin kirkko (Kööpenhamina) Wikimedia Commonsissa
Paek Nam-sun

Paek Nam-sun (kor. 백남순; 13. maaliskuuta 1929 – 2. tammikuuta 2007) oli pohjoiskorealainen poliitikko, joka toimi maansa ulkoministerinä vuodesta 1998. Hän tapasi ulkomaalaisista poliitikoista muun muassa Yhdysvaltain Madeleine Albrightin vuonna 2000. Hän kuoli vuoden 2007 alussa kärsittyään jonkin aikaa terveysongelmista.
Paek Nam-sun syntyi Pohjois-Hamgyongissa, valmistui Kim Il-sungin yliopistosta Pjongjangissa ja toimi 1970-luvulla suurlähettiläänä Puolaan.
Anglosfääri

Määritelmät anglosfääristä vaihtelevat: valtiot, joissa englanti on enemmistön pääkielenä näytetään sinisellä     ; muut valtiot joissa englannilla on status virallisena kielenä näytetään vaaleansinisellä     .
Anglosfääri on ryhmä englannin kieltä puhuvia valtioita, joilla on samanlaiset kulttuuriset juuret, jotka perustuvat Britteinsaarilta (Englanti, Wales, Skotlanti, Pohjois-Irlanti ja Irlanti) peräisin oleviin ihmisryhmiin ja joilla on läheiset poliittiset sekä sotilaalliset suhteet. Vaikka eri lähteissä mainitaan anglosfääriin kuuluvaksi eri maita, siihen ei kuitenkaan lasketa kaikkia maita, joissa englannin kieli on virallinen kieli, vaikka valtiot, joissa englanti on virallinen kieli, ovatkin joskus kuuluneet brittiläisen imperiumiin.[lähde? ]
Käännös suomeksi
Paedocypris progenetica

| Paedocypris progenetica |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Alalahko::  Särkikalat Cyprinoidei
Heimo::  Toukkabarbit Paedocyprididae
Suku::  Paedocypris
Laji::  progenetica
Kaksiosainen nimi
 Paedocypris progenetica  Kottelat, Britz, Tan & Witte, 2006 
Katso myös
   Paedocypris progenetica Wikispeciesissä   Paedocypris progenetica Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Paedocypris progenetica maailman pienimpiä tunnettuja kalalajeja. Se on yksi kolmesta toukkabarbien heimon (Paedocyprididae) lajista, jotka elävät Kaakkois-Aasian trooppisissa sisävesissä.
Pienin mitattu sukukuypsä Paedocypris progenetica -naaras on ollut 7,9 millimetrin pituinen ja suurin 10,3 mm. Levinneisyysalue on Indonesiassa Sumatralla ja Bintansaarella. Tunnettuja esiintymispaikkoja on toista kymmentä, mutta elinympäristö on kapenemassa ja laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Alan Smith (jalkapalloilija, 1962)

Alan Smith vuonna 2014.
Alan Smith (s. 21. marraskuuta 1962) on englantilainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Smith edusti suurimman osan ammattilaisurastaan lontoolaisseura Arsenalia, jonne hän siirtyi vuonna 1987. Tätä ennen hän pelasi viiden vuoden ajan, vuodesta 1982, Leicester Cityssä. Hän oli Arsenal-vuosinaan voittamassa kahta Englannin mestaruutta, kausina 1988–1989 ja 1990–1991, joina hän oli myös silloisen Englannin 1. divisioonan paras maalintekijä. Ensiksi mainitulla kaudella hän teki 23 ja jälkimmäisellä 22 liigamaalia. Lisäksi Smith oli voittamassa FA Cupia vuonna 1993 ja Euroopan cup-voittajien cupia vuonna 1994. Hän teki italialaisseura Parmaa vastaan pelatun, 1–0 päättyneen loppuottelun ainoan maalin.
Smith lopetti pelaajauransa vuonna 1995, 32-vuotiaana, polvivamman vuoksi. Hän edusti Arsenalia kahdeksan vuoden aikana 347:ssä ottelussa, joissa hän teki 115 maalia. Englannin A-maajoukkueessa Smith pelasi 13 ottelua, ensimmäisen kerran vuonna 1988, ja teki kaksi maalia. Hän kuului Englannin joukkueeseen jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1992.
Pelaajauransa jälkeen Smith on toiminut muun muassa The Daily Telegraph -lehden kolumnistina ja television Sky Sportsin jalkapallokommentaattorina. Hän on ollut kommentaattorina myös EA Sportsin FIFA-videopeleissä.
Ossi Viljanen

Ossi Viljanen (s. 15. kesäkuuta 1977) on suomalainen yritysjohtaja, pelaajauransa lopettanut pesäpalloilija sekä nykyinen pesäpallon taustavaikuttaja.
Viljanen on toiminut kesäkuusta 2019 lähtien Sopimusvalmistuksen liiketoimintajohtajana sekä EP Ikkunalasin toimitusjohtajana. Vuodesta 2007 lähtien Viljanen on toiminut Pohjanmaan Rakennuspelti Oy:n toimitusjohtajana. Ennen uraansa yritysjohtajana, Viljanen työskenteli 12 vuoden ajan ravintola-alalla edeten kokin tehtävistä esimiestehtäviin ja osakkaaksi.
Pesäpallon parissa Viljanen pelasi vuosina 1995–2012 pääasiassa Ykköspesiksessä ja Suomensarjassa Nurmon Jymyn riveissä. Lisäksi hän on edustanut Peräseinäjoen Toivetta, Vähänkyrön Viestiä, Ylistaron Kilpa-Veljiä sekä Kylävuoren Kaikua. Nykyisin Viljanen toimii Seinäjoen JymyJussien puheenjohtajana
 sekä Pesäpalloliiton johtokunnan jäsenenä.
Viljanen on toiminut vuodesta 2018 lähtien Seinäjoen Yrittäjien puheenjohtajana.
Pameto

| Pameto |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Pitävä ratkaisu
Perustettu:  1952
Toimiala:  kiinnitystarvikkeet
Liikevaihto:  40 milj. EUR (2008)
Henkilöstö:  145 (2008)
Emoyhtiö:  Etola-konserni
Kotisivu:  www.pameto.fi 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Oy Pameto Ab on suomalainen kiinnitystarvikkeita maahantuova ja valmistava yritys.
Yritys

Pameto on perustettu perheyhtiönä vuonna 1952 ja se liittyi Etola-yhtiöihin vuonna 1996. Pameton logistiikkakeskus ja pääkonttori sijaitsee Vantaalla ja sen asiakaskunta painottuu metalli- ja raskaskonepajateollisuuteen. Pametolla on myös toimintayksiköt Seinäjoella, Tampereella, Kuopiossa, Turussa ja Oulussa.
Pameto-konserniin kuuluvat myös teollisuustarvikkeita valmistava Pameto Production, teollisuuden loppukäyttäjien ja ruuvitukkuliikkeiden palveluun erikoistunut Suomen Pultti, elektroniikka- ja ohutlevyteollisuuteen erikoistunut Pameto Electronics sekä rakennustarvikepuolella Helsingin Pultti Oy ja Dinsol Oy.
Aiheesta muualla

Pameton kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Pameton Electronics[vanhentunut linkki]
Suomen Pultti (Arkistoitu – Internet Archive)
Dinsol Oy (Arkistoitu – Internet Archive)
Helsingin Pultti Oy
Olavi Martikainen

Veikko Olavi Martikainen (25. heinäkuuta 1941 Lapinlahti – 18. lokakuuta 2022 Lapinlahti) oli suomalainen, keskustaa edustanut poliitikko.
Martikaisella on liikenneopettajan koulutus vuodelta 1964. Hän työskenteli vuodesta 1964 vuoteen 1966 autokoulunopettajana Iisalmessa ja vuodesta 1966 vuoteen 1974 hän toimi Lapinlahden Liikennekoulun toimitusjohtajana. Vuodesta 1971 hän toimi maanviljelijänä Lapinlahdella.
Martikainen valittiin eduskuntaan ensimmäisen kerran eduskuntavaaleissa 1972 Kuopion läänin vaalipiiristä ja hänet valittiin jatkamaan kolmissa seuraavissa vaaleissa. Hän toimi kansanedustajana viidentoista vuoden ajan, vuoteen 1987. Ministerinä Martikainen oli Kalevi Sorsan II hallituksessa toukokuusta 1977 toukokuuhun 1979, yhteensä 742 päivää. Hän oli ministeri sosiaali- ja terveysministeriössä.
Jätettyään eduskunnan Martikainen toimi vuodesta 1987 vuoteen 1993 iisalmelaisen kirjapainoyhtiön IS-Yhtymä Oy:n hallituksen puheenjohtajana ja vuodesta 1992 vuoteen 1993 yhtiön toimitusjohtajana. Vuonna 1993 hänet nimitettiin Kuopion läänin maaherraksi tehtävässä 15 vuotta toimineen Kauko Hjerppen jäätyä eläkkeelle. Hän oli maaherrana vuoteen 1997, Kuopion läänin lakkauttamiseen saakka..
Martikainen oli presidentin valitsijamies kaksissa vaaleissa, 1978 ja 1982. Lapinlahden kunnanvaltuustossa hän toimi keskustan edustajana vuodesta 1969 vuoteen 1993. Hän oli myös keskustan puoluehallituksen jäsen vuodesta 1970 vuoteen 1993, Nuoren Keskustan Liiton Ylä-Savon piirin puheenjohtaja ja puolueen Ylä-Savon piirin piiritoimikunnan jäsen.
Martikainen oli naimisissa vuodesta 1966 ja hänellä on kolme lasta, kaksi poikaa ja yksi tytär. Hänen nuorempi poikansa Ossi Martikainen on myös keskustapoliitikko, joka on toiminut muun muassa puolueen Ylä-Savon piirin ja Lapinlahden kunnanvaltuuston puheenjohtajana.
Aiheesta muualla

Olavi Martikaisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Pamela Sue Martin

Pamela Sue Martin vuonna 1977.
Pamela Sue Martin (s. 5. tammikuuta 1953 Westport, Connecticut) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Martin suuntasi Hollywoodiin jo nuorena ja sai sieltä pian elokuvarooleja. Hän näytteli parikymmenvuotiaana muun muassa elokuvassa S/S Poseidonin seikkailu (1972). 1970-luvun lopulla hänellä oli pääosa Hardy-pojat- ja Neiti Etsivä -kirjoihin perustuvassa amerikkalaisessa televisiosarjassa The Hardy Boys/ Nancy Drew Mysteries.
Vuosina 1981–1984 Martin oli mukana saippuasarja Dynastiassa, jossa hän esitti Fallon Carringtonia. Martin halusi lähteä sarjasta neljän tuotantokauden jälkeen, joten Fallonin rooliin siirtyi myöhemmin brittinäyttelijä Emma Samms.
Martin on myöhemmällä urallaan työskennellyt teatterin parissa.
Yksityiselämä

Martin on ollut naimisissa kolme kertaa, ja hänellä on yksi lapsi.
Martin on kertonut kärsineensä kroonisesta virtsarakon tulehduksesta. Hänen murheenaan on ollut myös hiustenlähtö, jonka vuoksi hän joutui käyttämään Dynastian kuvauksissa peruukkia. Terveyssyyt saivat hänet jättämään Hollywoodin kiireisen elämänrytmin ja muuttamaan Idahoon.
Aiheesta muualla

Pamela Sue Martin Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Pamela Sue Martin Elonetissä.
Anglosaksiset peruskirjat

Peruskirja vuodelta 736
Anglosaksiset peruskirjat ovat varhaiskeskiaikaisia brittiläisiä dokumentteja, jotka yleensä antavat omistajalleen oikeuden maahan tai myöntävät jonkin etuoikeuden. Dokumentit laadittiin yleensä latinaksi pergamentti-paperille. Dokumenteissa oli kuitenkin myös kansankielisiä osioita, joissa kuvattiin maa-alueen rajat. Varhaisimmat säilyneet peruskirjat laadittiin 670-luvulla, ja ne koskivat roomalaiskatolisen kirkon oikeutta maa-alueisiin. 700-luvulta lähtien peruskirjoja ryhdyttiin myöntämään enenevissä määrin myös tavallisille kansalaisille.
Peruskirjan määritelmä kattaa muun muassa kuninkaan myöntämät diplomit ja kirjelmät sekä testamentit.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Anglo-Saxon charters
Aleksandr Bestužev

Aleksandr Bestužev, ennen 1837 tehdyn akvarellin mukaan tehty kaiverrus 1889
Aleksandr Aleksandrovitš Bestužev (ven. Алекса́ндр Алекса́ндрович Бесту́жев, kirjallinen salanimi Marlinski, Марли́нский; 3. marraskuuta (J: 23. lokakuuta) 1797 Pietari – 19. kesäkuuta (J: 7. kesäkuuta) 1837 Adlerin niemimaa nykyisen Sotšin alueella) oli venäläinen romantiikan ajan kirjailija.