stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Microsoft PixelSense

Microsoft PixelSense
Microsoft PixelSense (ent. Surface) on Microsoftin tuote, eräänlainen kosketusnäyttöpöytä, jonka käyttöön ei tarvita hiirtä tai näppäimistöä, vaan laite reagoi kosketukseen ja esineisiin. Laite tukee Windows Vista -käyttöjärjestelmää ja sen näytön koko on 30 tuumaa. Surface tuli julkiseen käyttöön ensimmäisen kerran 17. huhtikuuta 2008 muutamiin AT&T-yrityksen liikkeisiin.
Pöytien hinta on reilut 10 000 euroa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Microsoft PixelSense (englanniksi)
Microsoft Surface -esittelyvideo (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Miniä (televisiosarja)

| Miniä |
| --- | --- |
Luoja(t):  Veikko Uusimäki
Esitetty:  1973
Jaksoja:  6
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Veikko Uusimäki
Käsikirjoittaja(t):  Aino-Inkeri Kumara Veikko Uusimäki
Säveltäjä(t):  Rauno Lehtinen
Kuvaaja(t):  Raimo Leskinen Matti Ruuhonen
Tuotantoyhtiö(t):  MTV-teatteri
Aiheesta muualla
IMDb 
Miniä on suomalainen kuusiosainen televisiosarja vuodelta 1973. MTV-teatterin tuottama mustavalkoinen minisarja perustuu Aino-Inkeri Kumaran romaaniin Vuosikymmen vuodelta 1965. Sarjan on dramatisoinut ja ohjannut Veikko Uusimäki.
Juoni

1950-luvun Etelä-Pohjanmaalla Karhian taloon tulee nuori miniä Anja, pankkitoimihenkilö ja Karhiaa pienemmän talon tytär. Nuori aviomies Erkki on hyväntahtoinen, mutta äitinsä tavoin huono näkemään todellisuutta maatilan menneen loiston varjossa. Sisarosuuksien maksu on aiheuttanut tilalle paljon velkaa, mutta isäntä ja anoppi haluavat vain ostella uusia maatalouskoneita ja autonkin. Heitä realistisempi miniä ahdistuu tilanteessa.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Helena Okkola  | … |  Anja   |
|  Antti Seppä  | … |  Erkki   |
|  Alli Häjänen  | … |  anoppi   |
|  Eero Piirto  | … |  Markus   |
|  Airi Pihlajamaa  | … |  Eeva   |
|  Turkka Lehtinen  | … |  Anjan isä   |
|  Kalevi Haapoja  | … |  kulkukauppias   |
|  Anneli Ilolakso  | … |  kätilö   |
|  Jaana Kahra  | … |  Elina   |
|  Aune Lind  | … |  Anjan äiti   |
|  Inari Uusimäki  | … |  Kaarina   |
Harrison Craig

Harrison Craig vuonna 2014
Harrison Craig (s. 7. syyskuuta 1994 Melbourne, Australia) on australialainen laulaja. Hän tuli tunnetuksi voitettuaan The Voice Australian vuonna 2013. Craig on julkaissut kolme studioalbumia, jotka pääsääntöisesti sisältävät cover-versioita artisteilta kuten Elvis Presley, Frank Sinatra, Michael Bublé ja Paul Anka. Hänen esikoisalbuminsa "More than a dream" julkaistiin vuonna 2013 ja sitä seurasi kiertue Australiassa. Hänen toinen Albuminsa "L.O.V.E" julkaistiin vuonna 2014 ja kolmas vuonna 2016 nimeltään "Kings of Vegas". Craig on esiintynyt Australiankin ulkopuolella ja hän aloittaa oman kiertueensa Kanadassa vuoden 2019 aikana.
Harrison Craig on tehnyt yhteistyötä esimerkiksi seuraavien henkilöiden kanssa: Seal, Barry Gibb ja David Foster. Musiikin ohella hän on myös kirjoittanut lapsille suunnatun kirjan, joka kertoo hänen nuoruudestaan ja siihen liittyvistä vaikeuksista. Craig on osallistunut monenlaiseen hyväntekeväisyystoimintaan esimerkiksi nuorten parissa.
Diskografia

More than a dream (2013)
L.O.V.E (2014)
Kings of Vegas (2016)
Harrison Birtwistle

Harrison Birtwistle
Harrison Paul Birtwistle (15. heinäkuuta 1934 Accrington, Lancashire – 18. huhtikuuta 2022 Mere, Wiltshire, Englanti) oli yksi merkittävimmistä brittiläisistä nykysäveltäjistä. Birtwistle opiskeli Manchesterin Royal College of Musicissa ja myöhemmin Royal Academy of Musicissa. Valmistumisen jälkeen hän työskenteli joitain vuosia opettajana, kunnes hän apurahan turvin pystyi keskittymään säveltämiseen ja jatkamaan opintojaan Yhdysvalloissa. Vuodesta 1975 vuoteen 1983 asti hän toimi Lontoon National Theatren musiikillisena johtajana.
Birtwistlen sävellystyyli oli modernistinen, ja varsinkin hänen varhaistuotannostaan on havaittavissa Igor Stravinskyn ja Olivier Messiaenin vaikutus. Hänen oopperateoksensa ovat olleet erityisen tunnettuja.
Birtwistle sai vuonna 2015 Wihurin Sibelius-palkinnon.
Kirjallisuutta

Beard, David: Harrison Birtwistle’s Operas and Music Theatre.  (Music Since 1900)  Cambridge:  Cambridge University Press, 2012.  ISBN 978-0-521-89534-7.
HC Dennis

| --- | --- |
HC Dennis
Perustettu: 1995
Lopetettu: 2005
Paikkakunta: Turku, Suomi
Värit: Vihreä ja punainen
Mestaruudet: 2000, 2001, 2004
Suomen Cupin voitot: 2000, 2001, 2002, 2003, 2004
HC Dennis oli turkulainen käsipalloseura, joka lakkautettiin vuonna 2005.
Historia

Seuran perusti vuonna 1995 turkulainen pizzayrittäjä Dennis Rafkin. Seura sai paikan käsipallon 3-divisioonasta Turun Weikkojen luovuttua sarjapaikasta. Sen jälkeen seura nousi vuosi vuodelta sarjaportaista ylöspäin.
Vuonna 1996 seura aloitti virallisen pelitoimintansa ja nousi jo kaudeksi 1998–1999 SM-sarjaan. Ensimmäinen kausi päättyi heti mitaleihin, sillä seura voitti SM-pronssia. 2000-luvulla seura alkoi saavuttamaan kirkkaimpia mitaleita ja vuonna 2000 HC Dennis voitti ensimmäisen Suomen mestaruutensa. Seura voitti myös viisi perättäistä käsipallon Suomen Cupia. Viimeisellä kaudellaan HC Dennis saavutti SM-pronssia, jolloin seura oli saavuttanut seitsemällä perättäisellä kaudella vähintään SM-mitalin.
Huhtikuussa 2005 seuran toiminta päätettiin lopettaa Rafkinin huonon terveydentilan takia. Lopettamispäätöstä edesauttoivat myös kaupungin huono hallitilanne, sekä Pohjoismaiden käsipalloliigan peruuntuminen. HC Dennisin sarjapaikan sai HC Fenix, joka jatkoi seuran junioritoimintaa.
Aiheesta muualla

Euroopan Käsipalloliitto (englanniksi)
Harrison Barnes

Barnes vuonna 2013.
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 2016 |  |  |
Harrison Bryce Jordan Barnes (s. 30. toukokuuta 1992 Ames, Iowa) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pieni laitahyökkääjä. Barnes pelasi yliopistokoripalloa Pohjois-Carolinan yliopiston joukkueessa ja edusti tämän jälkeen neljän kauden ajan NBA-joukkue Golden State Warriorsia. Heinäkuussa 2016 hän siirtyi Dallas Mavericksiin ja helmikuussa 2019 Sacramento Kingsiin.
Barnes oli yksi 14:stä NBA:n vuoden 2012 varaustilaisuuteen paikan päälle kutsutusta pelaajasta. Golden State Warriors varasi hänet ensimmäisen kierroksen seitsemännellä varausvuorolla. Barnes voitti Warriorsissa NBA:n mestaruuden vuonna 2015.
Kesäkuussa 2016 Barnes valittiin Yhdysvaltain olympiajoukkueeseen Rio de Janeiroon. Yhdysvallat voitti Riossa olympiakultaa.
Barnes on toisen Warriorsissa samaan aikaan pelanneen pelaajan Andre Iguodalan tavoin absolutisti eli ei käytä lainkaan alkoholia. Barnes teki elämänsä siihen mennessä ainoan poikkeuksen periaatteeseensa vuoden 2015 mestaruusjuhlissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Harrison Barnes Wikimedia Commonsissa
Golden State Warriors – NBA:n mestari 2015
1 Ognjen Kuzmić ·
4 Brandon Rush ·
5 Marreese Speights ·
7 Justin Holiday ·
9 Andre Iguodala ·
10 David Lee ·
11 Klay Thompson ·
12 Andrew Bogut ·
19 Leandro Barbosa ·

20 James Michael McAdoo ·
23 Draymond Green ·
30 Stephen Curry ·
31 Festus Ezeli ·
34 Shaun Livingston ·
40 Harrison Barnes

Päävalmentaja Steve Kerr 

Apuvalmentajat Ron Adams · Jarron Collins · Bruce Fraser · Alvin Gentry · Keke Lyles · Luke Walton
Yhdysvaltain joukkue – Kesäolympialaiset 2016
4 Butler |
5 Durant |
6 Jordan |
7 Lowry |
8 Barnes |
9 DeRozan |
10 Irving |
11 Thompson |
12 Cousins |
13 George |
14 Green |
15 Anthony |
Valmentaja Krzyzewski
Yhdysvaltain joukkue – Koripallon MM-kilpailut 2019
4 White ·
5 Mitchell ·
6 Harris ·
7 Smart ·
8 Barnes ·
9 Brown ·
10 Tatum ·
11 Plumlee ·
12 Turner ·
13 Lopez ·
14 Middleton ·
15 Walker ·
Valmentaja Popovich
Kremlin kirje

| Kremlin kirje> The Kremlin Letter |
| --- | --- |

Ohjaaja:  John Huston
Käsikirjoittaja:  Gladys Hill
Perustuu:  Noel Behnin romaaniin
Tuottaja:   Carter De Haven  Sam Wiesenthal 
Säveltäjä:  Robert Drasnin
Kuvaaja:  Ted Scaife
Leikkaaja:  Russell Lloyd
Tuotantosuunnittelija:  Ted Haworth
Pääosat:   Bibi Andersson  Richard Boone  Barbara Parkins  Max von Sydow  Orson Welles 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox
Levittäjä:  20th Century Studios Netflix
Ensi-ilta:  1970
Kesto:  117 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kremlin kirje (The Kremlin Letter) on John Hustonin ohjaama yhdysvaltalainen vakoilutrilleri vuodelta 1970. Osittain Suomessa kuvattu elokuva perustuu Noel Behnin samannimiseen romaaniin, ja sen pääosissa näyttelee monia aikansa huipputähtiä. Sekavaa kylmän sodan agenttijännäriä pidetään yhtenä John Hustonin kehnoimmista ohjaustöistä.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Bibi Andersson  | … |  Erika (Beck) Kosnov   |
|  Richard Boone  | … |  Ward   |
|  Barbara Parkins  | … |  B.A.   |
|  Max von Sydow  | … |  eversti Kosnov   |
|  Orson Welles  | … |  Bresnavitch   |
Tuotanto

Kremlin kirje oli Tohtori Živagon (1965) ja Miljardin dollarin aivojen (1967) jälkeen kolmas länsimaalainen elokuva, jossa Suomi sai esittää Neuvostoliittoa – sinne kapitalistimaiden tuotantoryhmiä ei kylmän sodan vuosina haluttu varsinkaan, jos elokuva tulisi esittämään Neuvostoliiton kielteisessä valossa. Hustonin johtama työryhmä kuvasi elokuvaa helmi-maaliskuussa 1969 ainakin Seutulan lentoasemalla sekä Helsingin Katajanokalla ja Suomenlinnassa. Alkutekstien aikana näytetään muun muassa Helsingin tuomiokirkkoa ja Senaatintoria talvisen alkuillan sinisessä hämyssä. Uspenskin katedraalin liepeille valmistettiin lujitemuovista Leninin patsas, jonka tilapäisen asennuksen Helsingin kiinteistölautakunta hyväksyi mutta kaupunginhallitus viime hetkellä kielsi Neuvostoliiton esittämän paheksunnan jälkeen.
Suomen Kuvalehden Heikki Kataja arveli maaliskuussa 1969, että meneillään olleet Suomen-kuvaukset kattaisivat vain kymmenkunta minuuttia elokuvan kestosta, mutta niiden 300 tuhannen dollarin budjetilla olisi voitu tehdä kolme suomalaista kokoillan värielokuvaa. Hän myös tiesi brittinäyttelijä George Sandersin viettäneen Suomessa jutun kirjoitushetkellä jo kymmenen päivää täydellä palkalla ilman mitään työtehtäviä.
Vastaanotto

Kremlin kirje sai Suomessa teatteriensi-iltansa 10. huhtikuuta 1970. Se on esitetty Suomen televisiokanavilla joulukuussa 1989 (TV3) sekä maalis- ja joulukuussa 1998 (MTV3). Europa Vision Oy julkaisi sen vuonna 1988 VHS-videokasettina suomenkielisin tekstityksin. Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kiteytti Kremlin kirjeen hyvien näyttelijöiden kiinnostavaksi mutta kasassa pysymättömäksi filmiksi ja antoi sille kaksi tähteä viidestä. Myös Allmovie-elokuvatietokannan kirjoittajat pitävät Noel Behnin monimutkaisen romaanijuonen elokuvasovitusta sekavana ja epäjohdonmukaisena ja kehottavat elokuvan katsojaa käyttämään kynää ja lehtiötä pysyäkseen kärryillä monista vakoilijahahmoista ja heidän koodinimistään. Tapahtumantäyteistä juonta korosti myös elokuvan englanninkielisen julisteen teksti: ”Jos myöhästyt näytöksestä viisi minuuttia, sinulta on ehtinyt mennä ohi yksi itsemurha, kaksi teloitusta, yksi viettelys ja avain koko juoneen.”
Aiheesta muualla

Kremlin kirje Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Harrison (New Jersey)

| Harrison |
| --- | --- |
 Harrisonin sijainti Hudsonin piirikunnassa ja New Jerseyssä.
 Koordinaatit: 40°44′34.64″N, 74°9′10.48″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  New Jersey
Piirikunta:  Hudson
Pinta-ala:  
 – Maa:  3,1 km²
Väkiluku (2010):  13 620
Aikavyöhyke:  UTC−5
 
 townofharrison.com 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Harrison on kunta (town) Hudsonin piirikunnassa New Jerseyssä Yhdysvalloissa ja osa New Yorkin – Newarkin – Jersey Cityn metropolialuetta. Vuoden 2010 väestönlaskennassa kaupungissa oli 13 620 asukasta.
Harrisonin teollisuusrakennuksia Newarkista nähtynä.
Harrisonin township perustettiin 13. huhtikuuta 1840, pari kuukautta Hudsonin piirikunnan perustamisen jälkeen. Se nimettiin ilmeisesti presidentti William Henry Harrisonin mukaan. Harrisonista erotettiin Union vuonna 1852 ja Kearny vuonna 1867. 25. maaliskuuta 1869 Harrisonista tuli town. Väestönlaskentaviraston mukaan kaupungin maapinta-ala on runsaat kolme neliökilometriä.
Harrison sijaitsee Passaicjoen rannalla vastapäätä Newarkia. Se on vanha teollisuuspaikkakunta, ja sen lempinimi onkin ”Beehive of Industry” (suom. teollisuuden mehiläispesä). Harrisonissa ovat toimineet muun muassa RCA:n, Otisin ja Edisonin tehtaat. Teollisuus hiipui 1900-luvun jälkipuoliskolla, ja 2000-luvulla kaupunkia on kehitetty palvelusektorin käyttöön ja asuinalueeksi.
MLS-jalkapalloseura New York Red Bullsin kotistadion Red Bull Arena sijaitsee Harrisonissa. 25 000 -paikkainen stadion avattiin vuonna 2010. Harrisonissa on PATH-metron asema, ja Interstate 280 kulkee kaupungin halki.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Harrison Wikimedia Commonsissa
Kaupungin sivusto (englanniksi)
Meroles anchietae

| Meroles anchietae |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Alalahko::  Liskot Sauria
Heimo::  Sisiliskot Lacertidae
Suku::  Meroles
Laji::  anchietae
Kaksiosainen nimi
 Meroles anchietae  (Bocage, 1867) 
Katso myös
   Meroles anchietae Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Meroles anchietae on sisiliskojen (Lacertidae) heimoon kuuluva matelijalaji. Sen kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran portugalilainen José Vicente Barbosa du Bocage vuonna 1867.
Koko ja ulkonäkö

Meroles anchietae on noin 12 senttimetrin mittainen sisilisko. Sen pää on melko leveä verrattuna vartaloon. Laji on väriltään vaalea lukuun ottamatta kullankeltaista päätä.
Levinneisyys ja elinympäristö

Lajia tavataan Namibiasta ja Angolasta. Se on sopeutunut hyvin kuiviin oloihin, ja sen yksi luontaisista elinympäristöistä ovat Namibin aavikot. Laji käyttää ravinnokseen pääosin hyönteisiä mutta joskus myös siemeniä. Meroles anchietae lisääntyy yleensä hiekalla. Naaras munii yleensä enintään 4 munaa.
Samia

Samia voi viitata seuraaviin:
Samikon eli Samia, antiikin aikainen kaupunki Eliissä Kreikassa
Samia, kehrääjäsuku
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Samia”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Samijlo Adamant

Samijlo Adamant, ukr. Самійло Адамант, oli 1700-luvun jälkipuolella toiminut kaivertaja. Hän teki kaiverruksia Tšernihivissä julkaistuihin kirjoihin Akafisnyk, johon hän teki kuusi kaiverrusta, ja Akafist Svjatoji Varvary (1783), johon hän teki kaiverruksen Svjata Varvarasta. Hänen monogramminsa on S. A.
Guilty Gear

| Guilty Gear |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Arc System Works
Suunnittelija:  Daisuke Ishiwatari
Lajityyppi:  tappelupeli
Viimeisin julkaisu:  Guilty Gear -Strive- (2021)
Aiheesta muualla
MobyGames
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Guilty Gear on Arc System Worksin kehittämä tappelupelisarja, joka on fanien parissa suosittu etenkin sen anime-tyylisestä grafiikasta, hahmoista, hard rock/heavy metal -musiikistaan, ainutlaatuisesta pelattavuudestaan sekä lukuisista viittauksistaan rock ja heavy -musiikkiin.
Arc System Worksin mukaan Guilty Gear Strive on ylittänyt kolme miljoonaa pelaajaa maailmanlaajuisesti. Tarkkaa tietoa myyntilukemista ei ole, mutta se on myynyt ainakin 2,5 miljoonaa kappaletta. Pelin tarinamoodin pohjalta tulee myös anime-sarja, jonka tuottaa Sanzigen-studio.
Sarjan pelit

Guilty Gear (1998) PlayStation
Guilty Gear Club (2005) mobiilipeli
Guilty Gear RoA (2006) mobiilipeli
Guilty Gear X (2000) kolikkopeli, Sega Dreamcast, PlayStation 2, Microsoft Windows
Guilty Gear X Plus (2001) PlayStation 2
Guilty Gear X: Advance Edition (2002) Game Boy Advance
Guilty Gear X ver 1.5 (2003) kolikkopeli
Guilty Gear XX (2002) kolikkopeli, PlayStation 2, Microsoft Windows
Guilty Gear XX #Reload (2003) kolikkopeli, PlayStation 2, Xbox, Microsoft Windows (2005), PlayStation Portable
Guilty Gear XX Slash (2005) kolikkopeli (2006), PlayStation 2
Guilty Gear XX A Core (2006) kolikkopeli (2007), PlayStation 2, Wii
Guilty Gear XX A Core Plus (2009) PlayStation 2, PlayStation Portable, Wii
Guilty Gear 2: Overture (2009) Xbox 360
Guilty Gear Xrd -SIGN- (2014)
Guilty Gear Xrd -REVELATOR- (2015)
Guilty Gear -Strive- (2021)
Sarjan pelit > Spin-offit

Guilty Gear Petit (2001) Wonderswan
Guilty Gear Petit 2 (2001) Wonderswan
Guilty Gear Isuka (2004) kolikkopeli, PlayStation 2, Xbox, Microsoft Windows
Guilty Gear Dust Strikers (2006) Nintendo DS
Guilty Gear: Judgment (2006) PlayStation Portable
Pro Jumper! Guilty Gear Tangent!? (2011) DSiWare
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pelisarja MobyGamesissä (englanniksi)
Samijlo Velytško

| Samijlo Velytško |
| --- | --- |
 Samijlo Velytškon muistokivi Žukyssa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1670 Pultavan alue
Kuollut: n. 1728 Žuky, Pultavan alue
Ammatti:  historioitsija
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Samijlo Vasylovytš Velytško (ukr. Самійло Васильович Величко; 1670 Pultavan alue – n. 1728 Žuky, Pultavan alue) oli ukrainalainen historioitsija. Hän laati erilaisten kirjallisten ja suullisten lähteiden sekä omien muistelmiensa perusteella kirjallisella ukrainan kielellä teoksen ’Ajantiedon tapahtumista Lounais-Venäjällä 17. vuosisadalla’, jossa hän silloin syntyneen kansallisen innostuksen herättämänä kuvaa ihannoimansa Ukrainan vapaustaistelua puolalaisia vastaan.
Velytškon kaukainen jälkeläinen on kirjailija Vasili Velitško.
Kuolinilmoitus

Kirjailija Axel Wallengrenin kuolinilmoitus.
Kuolinilmoituksia rakennuksen seinässä Bulgariassa.
Kuolinilmoitus on sanomalehdessä julkaistu, yleensä maksullinen ilmoitus henkilön kuolemasta. Ilmoitus voi olla kutsu hautajaisiin tai niiden jälkeen julkaistu tiedonanto ja kiitos osanotosta. Muiden luokiteltujen ilmoitusten tavoin kuolinilmoituksia pyritään nykyisin julkaisemaan myös verkossa, kuten Suomessa Kuolinilmoitukset.fi -sivustolla.
Kuolinilmoitusten ominaispiirteet

Kuolinilmoitusten julkaiseminen on maailmanlaajuinen ilmiö. Niiden ulkoasu on vaihdellut, mutta niitä on julkaistu 1600-luvulta asti eli sanomalehtien historian alkuajoista lähtien. Suomalaiset ja ruotsalaiset ilmoitukset ovat hyvin samankaltaisia. Saksassa niihin liitetään usein valokuva, kun taas brittiläiset ja yhdysvaltalaiset kuolinilmoitukset muistuttavat suomalaisissa sanomalehdissä julkaistuja seurakuntien ilmoituksia, joissa kuolema vain todetaan ja enemmät tiedot kerrotaan internetissä julkaistussa muistokirjoituksessa.
Suomalaislehdissä kuolinilmoitukset julkaistaan lähinnä paikallisen väestön tarpeisiin. Maahanmuuttajien ilmoitukset sisältyvät yleensä lähtömaan sanomalehtiin ja useat heistä haluavat tulla haudatuksi alkuperäiseen kotimaahansa. Vastaavalla tavalla Suomesta poismuuttaneiden suomalaisten kuolinilmoitukset julkaistaan suomalaislehdissä. Maahanmuuttajat eivät kovin yleisesti lue suomenkielisiä sanomalehtiä, eivätkä pienituloiset henkilöt halua maksaa suurten sanomalehtien kalliita ilmoitushintoja.
Eri asia on muistokirjoitus eli nekrologi, sanoma- tai muussa lehdessä julkaistava kirjoitus, jossa kerrotaan kuolleesta henkilöstä. Se ei ole ilmoitus, vaan osa toimituksellista aineistoa, jonka julkaisusta ja mahdollisesta muokkauksesta päätetään kussakin toimituksessa.
Kuolinilmoitukseen sisältyy yleensä vainajan nimi, syntymä- ja kuolinaika sekä -paikka, ilmoitukseen osallistuvien henkilöiden tai yhteisöjen nimet, muistosanoina muistolause, raamatunjae tai runonsäe, kuolemaan viittaava kuvasymboli sekä mahdollinen kutsu hautajaisiin tai maininta jo tapahtuneesta hautaamisesta.
Sairaalaa tai muuta laitosta ei suositella kuolinilmoituksessa ilmoitettavan kuolinpaikkana, pelkkä paikkakunta riittää. Koska kuolinilmoitus on yleensä perheen, suvun tai lähiomaisten ilmoitus henkilön kuolemasta, ilmoituksen allekirjoittaneiden joukkoon ei ole tapana sisällyttää ystäviä ja tuttavia. Toisaalta myös yritykset ja yhteisöt voivat ostaa lehteen kuolinilmoituksen niiden toimintaan keskeisesti vaikuttaneen henkilön muistolle.
Suomalaisissa kuolinilmoituksissa yleisiä tunnuksia

Suomessa kuolinilmoitusten yleisin tunnus on kristillinen risti. Sotaveteraanien järjestötunnukset ovat yleisesti käytössä. Kuva-aiheista ovat usein käytössä esimerkiksi kukat kuten kalla, kielo ja lilja sekä linnut kuten kyyhkyt, pääskyt ja joutsen. Suomalaiseen kansanperinteeseen viittaa esimerkiksi veneaihe, etenkin soutuvene tai ruuhi. Suomessa kuolinilmoitusten kuva-aiheet ovat olleet hyvin yhdenmukaisia lehtien tarjoaman kuvavalikoiman suhteen. Ruotsissa ilmoitukset ovat monimuotoisempia.
Kuva-aiheita > Yleisiä kuva-aiheita

auringonlasku
joutsen
kyyhkyt
linnut
lumme
purjevene
tähkät
vene
Henkilöhistoriaan liittyviä:
lyyra
nuotit tai nuottiavain
tunturimaisema
sulkakynä
Kuva-aiheita > Sotaveteraanien tunnuksia

jääkäriristi
Kaatuneitten Omaisten Liiton tunnus (sotaleskien tunnus)
Lotta Svärdin tunnus
Lottatyttöjen tunnus
Mannerheim-risti
Rintamamiesveteraanien liiton tunnus
Rintamanaisten liiton tunnus
sankarivainaja (ei käytössä rauhan aikana, poikkeuksena YK-tehtävissä kuolleet)
Sotainvalidien veljesliiton tunnus
sotavangin tunnus
Sotilaskotisisarten tunnus
Sotilaspoikien tunnus
Suomen sotaveteraaniliiton tunnus
Tammenlehvän perinneliiton tunnus
Vapaussoturin risti
Kuva-aiheita > Uskonnollisia tunnuksia

bahailaisuuden tunnus
buddhalaisuuden kahdeksanpuolainen pyörä
hindulaisuuden aum-tavu tai kahdeksanpuolainen pyörä
islamin puolikuu ja tähti
juutalaisuuden daavidintähti
Kansainvälisen metodistikirkon tunnus
kristinuskon risti ja sen muunnelma ortodoksinen risti
Pelastusarmeijan tunnus
Ruusu-Ristin tunnus
Suomen vapaan katolisen kirkon tunnus
Suomen vapaakirkon tunnus
vapaamuurarien tunnus
Kuva-aiheita > Muita yhteisötunnuksia

siviilirekisteriin kuuluvien lehvä
vapaa-ajattelijoiden liekkimalja
YK-tunnus
”olen mennyt kotiin” -maamerkki partiolaisten lehdissä
Kuolinilmoitus hautaustradition osana

Sanomalehden kuolinilmoitus on omaisten ja muun vainajan lähipiirin tapa tiedottaa muulle yhteisölle kuolemasta ja muistella vainajaa sekä samalla kutsua siunaustilaisuuteen tai kiittää osanotosta. Kuolinilmoituksissa kerrotaan, kuka on kuollut ja milloin se on tapahtunut, ketkä jäävät suremaan ja kaipaamaan vainajaa, milloin hautajaiset järjestetään ja miten se tapahtuu. Lisäksi kuolinilmoituksissa muistellaan vainajaa ja kiitetään häntä.
Kirjallisuutta

Hupli-Oinonen, Liisa: Kuolema ilmoittaa lehdessä: Lasten kuolemiin liitetyn kulttuurin muutos 1900-luvun kuolinilmoituksissa.  Jyväskylä:  Pro gradu -työ: Jyväskylän yliopisto, sosiologian laitos, 1995.
Nevalainen, Matti "Me kuolemme, emmekä kuitenkaan kuole" Helsingin Sanomissa 1.11.2010 – 31.1.2011 julkaistujen kuolinilmoitusten vainajarepresentaatiot ja niiden välittämät merkitykset, Helsinki: Pro gradu -työ: Helsingin yliopisto, teologinen tiedekunta, käytännöllisen teologian osasto 2012