stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Itävallan parlamenttivaalit 2017
Tulokset > Osavaltioittain

| Osavaltio | ÖVP> Äänet | ÖVP> % | SPÖ> Äänet | SPÖ> % | FPÖ> Äänet | FPÖ> % | NEOS> Äänet | NEOS> % | PILZ> Äänet | PILZ> % | GRÜNE> Äänet | GRÜNE> % | Muut> Äänet | Muut> % |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Burgenland | 63 858 | 32,81 % | 64 070 | 32,92 % | 49 127 | 25,24 % | 5 603 | 2,88 % | 5 529 | 2,84 % | 3 932 | 2,02 % | 2 511 | 1,29 % |
| Kärnten | 91 458 | 26,84 % | 99 923 | 29,32 % | 108 215 | 31,75 % | 14 692 | 4,31 % | 12 298 | 3,61 % | 8 249 | 2,42 % | 5 953 | 1,75 % |
| Ala-Itävalta | 384 279 | 35,60 % | 267 348 | 24,77 % | 280 011 | 25,94 % | 51 815 | 4,80 % | 44 767 | 4,15 % | 29 619 | 2,74 % | 21 700 | 2,01 % |
| Ylä-Itävalta | 280 595 | 31,45 % | 246 201 | 27,60 % | 239 444 | 26,84 % | 42 556 | 4,77 % | 32 772 | 3,67 % | 32 792 | 3,68 % | 17 715 | 1,99 % |
| Salzburg | 119 072 | 37,71 % | 70 191 | 22,23 % | 77 120 | 24,42 % | 17 985 | 5,70 % | 11 149 | 3,53 % | 12 714 | 4,03 % | 7 552 | 2,39 % |
| Steiermark | 241 917 | 31,49 % | 192 738 | 25,09 % | 225 990 | 29,42 % | 38 341 | 4,99 % | 29 980 | 3,90 % | 21 430 | 2,79 % | 17 739 | 2,31 % |
| Tiroli | 158 092 | 38,42 % | 85 650 | 20,82 % | 102 610 | 24,94 % | 23 537 | 5,72 % | 15 746 | 3,83 % | 18 367 | 4,46 % | 7 420 | 1,80 % |
| Vorarlberg | 67 982 | 34,71 % | 34 961 | 17,85 % | 47 837 | 24,42 % | 17 666 | 9,02 % | 5 805 | 2,96 % | 14 137 | 7,22 % | 7 497 | 3,83 % |
| Wien | 188 273 | 21,60 % | 300 664 | 34,49 % | 186 088 | 21,35 % | 56 323 | 6,46 % | 65 498 | 7,51 % | 51 398 | 5,90 % | 23 428 | 2,69 % |
| Koko Itävalta | 1 595 526 | 31,47 % | 1 361 746 | 26,86 % | 1 316 442 | 25,97 % | 268 518 | 5,30 % | 223 544 | 4,41 % | 192 638 | 3,80 % | 102 635 | 2,02 % |
Lähde: Sisäministeriö
Suurin puolue kunnittain (alustava tulos)
Suurin puolue piireittäin
Suurin puolue aluevaalipiireittäin
Suurin puolue osavaltioittain
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Itävallan parlamenttivaalit 2017 Wikimedia Commonsissa
Give Peace a Chance

| ”Give Peace a Chance” John Lennon & Plastic Ono Band |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 B-puoli: ”Remember Love”
 Äänitetty : 1. kesäkuuta 1969   Montreal, Quebec 
 Julkaistu: 4. heinäkuuta 1969 (  7. heinäkuuta 1969 ()
 Formaatti: LP-levy
 Tekijä(t): John Lennon (Lennon-McCartney)
 Tyylilaji: rock protestilaulu
 Kesto: 04.54
 Levy-yhtiö: Apple Records
Listasijoitukset
 2.   11.  (Cashbox Top 100)  14.  (Billboard Hot 100)  1.   2.   2.   4.   4.   8.   11. 
Plastic Ono Bandin muut singlet
|   | ”Give Peace a Chance” 1969 | ”Cold Turkey” 1969 |
Give Peace a Chance on protestivivahteinen rock-kappale, jonka on säveltänyt ja tehnyt John Lennon ja sen esittää John Lennon yhdessä Plastic Ono Bandin kanssa. Give Peace a Chance oli Lennonin ensimmäinen soolojulkaisu.
Sävellystyö, nauhoitus ja julkaisu

John Lennon kirjoitti kappaleen vuonna 1969 protestiksi vastustamaan Vietnamin sotaa, ollessaan Montrealissa, Kanadassa. Lennonilla oli tuolloin meneillään ”bed in” -tapahtuma, jossa hän istui sängyllä koko päivän vastaillen toimittajien esittämiin kysymyksiin ja puhuen maailmanlaajuisesta rauhasta. Lennon sai inspiraation kappaleeseen erään toimittajan kysyttyä, mitä hän yritti saavuttaa ”bed in” -tapahtumallaan, johon hän vastasi: ”just give peace a chance” (suom. ”anna rauhalle mahdollisuus”). Kappaleen kirjoitusajankohta osui ajalle, jolloin The Beatles oli hajoamaisillaan ja Lennon oli turhautunut yhtyeen tilanteesta. Lennon ja toinen Beatlesin jäsen, Paul McCartney, olivat sopineet jo yhtyeen uran alkuvaiheissa, että kaikki heidän kirjoittamansa kappaleet merkitään molempien tekemiseksi. Näin ollen Give Peace a Chancekin merkittiin myös Lennon-McCartney-kaksikon tekemäksi. The Beatles julkaisi vielä yhden menestysalbumin, Abbey Roadin, minkä jälkeen kaikkien aikojen menestynein yhtye lopetti.
Kappale nauhoitettiin 1. kesäkuuta 1969 Montrealissa. John Lennon lauloi kappaleen itse ja soitti myös levytyksellä kitaraa. Levytykseen osallistui myös Tom Smothers, joka soitti myös kitaraa, ja Lennonin vaimo Yoko Ono, joka soitti tamburiinia. Single julkaistiin Lennonin ensimmäisenä soolosinglenä ja myös Plastic Ono Bandin ensimmäisenä julkaisuna. Se julkaistiin Britanniassa 4. heinäkuuta ja Yhdysvalloissa 7. heinäkuuta. Britanniassa kappale sijoittui listan sijalle kaksi. Yhdysvalloissakin se menestyi erittäin hyvin (11. Cashboxin listalla, 14. Billboardin listalla), mutta kappaleen Vietnamin sodan -vastaisuus luultavasti vaikutti heikentävästi singlen myyntiin Yhdysvalloissa, joka oli osallisena sotaan. Give Peace a Chancen -singlen B-puolena julkaistiin kappale Remember Love.
Merkitys

Give Peace a Chance on yksi Lennonin tunnetuimmista soolo-uran sävellyksistä. Siitä on tullut eräänlainen rauhan symboli, ja siitä tuli Vietnamin sodan vastaisten mielenosoitusten ja muidenkin rauhantapahtumien tunnuskappale. Tämä johtuu varmasti sanoituksen ja sanoman lisäksi myös kappaleen yksinkertaisesta melodiasta, joten sitä on helpompi laulaa suurella joukolla. Kappaleen merkitys rauhan symbolina on säilynyt vuosikymmenistä toiseen, ja se on edelleen tunnettu rauhan laulu.
Kun John Lennon murhattiin 8. joulukuuta 1980, pian tämän jälkeen Lennonin kotitalon, Dakota Housen ulkopuolelle kertyi tuhansia ihmisiä, jotka lauloivat kappaletta. Tämä jatkui useiden päivien ajan ja kappale nousikin murhan jälkeen uudestaan single-listoille Yhdysvalloissa.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Give a Little More

| ”Give a Little More” Maroon 5 |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Hands All Over
 Julkaistu: 17. elokuuta 2010
 Tekijä(t): Adam Levine Jesse Carmichael James Valentine
 Tuottaja(t): Robert John ”Mutt” Lange
 Tyylilaji: pop, funk rock
 Kesto: 03.00
 Levy-yhtiö: A&M Octone Records
Maroon 5:n muut singlet
| ”Misery” 2010 | ”Give a Little More” 2010 | ”Never Gonna Leave This Bed” 2011 |
Give a Little More on yhdysvaltalaisen popyhtye Maroon 5:n kappale, joka julkaistiin toisena singlenä yhtyeen kolmannelta studioalbumilta Hands All Over elokuussa 2010.
Kappale on yhtyeen jäsenten Adam Levinen, Jesse Carmichaelin ja James Valentinen kirjoittama. Sen on tuottanut Robert John ”Mutt” Lange. ”Give a Little More” ylsi kotimaassaan Billboard Hot 100 -listalla parhaimmillaan sijalle 86.
Kappaleet > Digitaalinen lataus

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Tuottaja | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | Give a Little More | Levine, Carmichael, Valentine | Lange | 3.00 |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  | 3.00 |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Adam Levine – laulu
James Valentine – kitara
Jesse Carmichael – koskettimet, taustalaulu
Mickey Madden – basso
Matt Flynn – rummut
George C. Scott

| George C>  Scott |
| --- | --- |
 George C. Scott elokuvassa Suurkaupungin hait (1961).
Henkilötiedot
Koko nimi:  George Campbell Scott
Syntynyt: 18. lokakuuta 1927 Wise, Virginia, Yhdysvallat
Kuollut: 22. syyskuuta 1999 (71 vuotta) Westlake Village, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, ohjaaja, tuottaja
Puoliso:   Carolyn Hughes  (vih. 1951; ero 1955)  Patricia Reed  (vih. 1955; ero 1960)  Colleen Dewhurst  (vih. 1960; ero 1965)  Colleen Dewhurst  (vih. 1967; ero 1972)  Trish Van Devere (vih. 1972) 
Lapset:  Campbell Scott ja kuusi muuta
Näyttelijä
Aktiivisena:  1958–1999
Merkittävät roolit:  Claude Dancer (Erään murhan anatomia) Bert Gordon (Suurkaupungin hait) Buck Turgidson (Tohtori Outolempi) George S. Patton (Panssarikenraali Patton)
Palkinnot
 Parhaan miespääosan Oscar  1970 Panssarikenraali Patton 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
George Campbell Scott (18. lokakuuta 1927 – 22. syyskuuta 1999) oli yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä, ohjaaja ja tuottaja. Hänet tunnetaan parhaiten dramaattisesta roolistaan kenraali George S. Pattonina Oscarin voittaneessa elokuvassa Panssarikenraali Patton sekä mahtailevasta kenraali Buck Turgidsonista Stanley Kubrickin elokuvassa Tohtori Outolempi eli: kuinka lakkasin olemasta huolissani ja opin rakastamaan pommia.
Nuoruus

Scott syntyi Wisen kaupungissa Virginiassa. Vanhemmat olivat George Dewey Scott (1902–1987) ja Helena Agnes Scott (ent. Slemp) (1904–1935). Äiti kuoli juuri ennen pojan kahdeksatta syntymäpäivää, ja Buick Motor Companyssa liikejohtajana toimiva isä kasvatti hänet yksin.
Nuorena Scott liittyi Yhdysvaltojen merijalkaväkeen. Hänen palveluspaikkansa oli Washingtonin merijalkaväen kasarmi. Hän palveli Arlingtonin kansallisen hautausmaan kunniavartiotehtävissä ja opetti englannin kirjallisuutta sekä radiojuontamista ja radiolle kirjoittamista merijalkaväen instituutissa.
Oltuaan aikansa merijalkaväessä hän kirjautui Missourin yliopistoon ja valitsi pääaineekseen journalismin. Pian hän kuitenkin jätti opinnot kesken ja lähti etsimään työtä näyttelijänä. Hän aloitti Broadwaylla teattereissa ja sai kehuja roolistaan syyttäjänä Andersonvillen oikeudenkäynnissä (The Andersonville Trial). Näytelmä oli kirjoitettu sisällissodan pahamaineisen armeijan oikeudenkäynnin perusteella. Scottin suoritus mainittiin Time-lehdessä nousevana uutena näyttelijänä.
Scott piti kuitenkin itseään surkeana näyttelijänä ja meni 1957 töihin koneenkäyttäjäksi. Sitten hänet houkuteltiin vielä esittämään Shakespearen näytelmän Richard III nimiroolia. Näytelmä oli menestys, ja eräs kriitikko sanoi hänen olleen ilkein koskaan nähty Richard III.
Elokuvaura

Elokuvasta Erään murhan anatomia Scott sai laajempaa yleisön huomiota. Scott oli Oscar-ehdokkaana parhaana sivuosanesittäjänä. Scottin suosituin roolihahmo aikaisemmista rooleista oli kenraali Turgidson Tohtori Outolemmessä. Eräässä dvd:ssä paljastetaan, että Kubrick pyysi Scottia esittämään kaikki vuorosanansa kahteen kertaa. Ensin normaalisti ja lopulta hyvin liioitellusti. Kubrick käytti suurin elein näyteltyjä kohtauksia elokuvan lopullisessa versiossa, mistä Scott ei pitänyt lainkaan.
Näyttelijän merkittävin rooli oli George Patton vuoden 1970 elokuvassa Panssarikenraali Patton. Scott oli rooliaan varten tutkinut kenraalista tehtyjä elokuviaselvennä ja jutellut hänet tunteneiden ihmisten kanssa[lähde? ]. Kieltäydyttyään vuoden 1961 Oscar-ehdokkuudestaan elokuvasta Suurkaupungin hait hän myös palautti Pattonista saamansa Oscarin sanoen, ettei hän halunnut kilpailla muiden näyttelijöiden kanssa.
Scott myös ohjasi 1970 myönteisesti vastaanotetun filmatisoinnin Andersonvillen oikeudenkäynnistä. Jack Cassidy sai roolistaan elokuvassa Emmy-palkinnon. Vuonna 1971 Scott esitti jälleen kerran myönteisesti kritisoidun roolin mustassa komediassa Klinikka (The Hospital). Vaikka hän oli edellisenä vuotena loukannut Akatemiaa, hänet asetettiin silti parhaan näyttelijän palkinnon ehdokkaaksi.
Scottilla oli äksyn ja oikukkaan työntekijän maine. Tarina kertoo, että hänen kanssanäyttelijänsä Maureen Stapleton valitti ohjaajalle, ettei tiedä mitä tehdä, koska pelkää vastanäyttelijäänsä. Ohjaaja totesi vain, että kaikkihan häntä pelkäävät.
Scott sai 1984 roolin CBS-kanavalla esitetyn Charles Dickensin Joulukertomuksen Ebenezer Scroogena. Jälleen kerran kriitikot ja kansa kehuivat hänen suoritustaan. Scott oli roolista Emmy-ehdokkaana.
Uransa myöhemmässä vaiheessa Scott esiintyi mieluiten etevien ohjaajien pienissä elokuvissa. Hän esiintyi myös televisiossa ja näyttämöllä.
Yksityiselämä

Scott oli kahdesti naimisissa kanadalaisen näyttelijän Colleen Dewhurstin kanssa. He saivat kaksi poikaa, joista toinen näyttelijä Campbell Scott. Hän oli myös naimisissa huomattavasti nuoremman näyttelijättären, Trish Van Deveren, kanssa. Scott kuoli vuonna 1999 vatsa-aortan laajentumiseen. Hänet haudattiin Kaliforniaan  Westwoodiin Westwood Village Memorial Parkin hautausmaalle.
Valikoitu filmografia

Erään murhan anatomia (Anatomy of a Murder, 1959)
Suurkaupungin hait (1961)
The List of Adrian Messenger (1963)
Tohtori Outolempi (Dr. Strangelove, 1964)
Panssarikenraali Patton  (1970)
Jane Eyre (1970)  (tv-elokuva)
Klinikka (The Hospital, 1970)
They Might be Giants (1971)
Hindenburg (The Hindenburg, 1975)
Islands in the Stream (1977)
Hardcore (1979)
The Formula (1980)
Henkeen ja vereen (Taps, 1981)
Oliver Twist, 1982
Tulessa syntynyt (Firestarter, 1984)
Joulukertomus (A Christmas Carol, 1984) (tv-elokuva)
Kenraali Patton – viimeinen taistelu (The Last Days of Patton, 1986) (tv-elokuva)
Manaaja 3 (The Exorcist III, 1990)
Bernard ja Bianca Australiassa (The Rescuers Down Under, 1990) (ääninäyttelijänä)
Angus, 1995
Valamiesten ratkaisu (12 Angry Men, 1997) (tv-elokuva)
Rocky Marciano (1999)
Gannett Company

| Gannett Company, Inc>  |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö (pörssiyhtiö)
Osake:  NYSE: GCI
Markkina-arvo:  949,4 milj. USD (20.9.2017)
ISIN:  US36473H1041
Perustettu:  1906 (ostettu osuus New York's Elmira Gazettesta), 1923 (Gannett Co., Inc.)
Perustaja:  Frank Gannett (kumppaneineen)
Toimitusjohtaja:  Robert Dickey
Puheenjohtaja:  John Jeffry Louis
Avainhenkilöt:  Alison Engel (CFO), Sharon Rowlands (CEO/ReachLocal), Henry Walker (CEO/Newsquest Media Group), John Zidich (President/Domestic Publishing)
Kotipaikka:   7950 Jones Branch Dr, McLean, VA 22107-0002, Yhdysvallat
Toimiala:  joukkoviestintä
Tuotteet:  sanomalehdet, digitaalinen uutispalvelu, digitaalinen markkinointi
Liikevaihto:  3,1 mrd. USD
Henkilöstö:  17 100
Tytäryhtiöt:  lukuisia, muun muassa USA Today International Company, Newsquest Media Group Ltd. (Newsquest), ReachLocal Inc. (ReachLocal)
Kotisivu:  www.gannett.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
USA Today -sanomalehden ja sen emoyhtiön Gannett Companyn pääkonttori Virginian osavaltion Tysons Cornerissa.
Gannett Company, Inc. on yhdysvaltalainen mediayhtiö, joka toimii erityisesti sanomalehtikustantajana ja digitaalisen uutistoiminnan ja markkinoinnin parissa Yhdysvalloissa ja Britanniassa. Konsernin tunnetuin tuote on sanomalehti USA Today.
Yhtiön osake noteerataan New Yorkin pörssissä (NYSE: CGI). Gannettin päämaja sijaitsee Tysons Cornerissa, Virginiassa, mutta yhtiön juridinen postiosoite on Virginian McLeanissa. Yhtiö oli aiemmin vahvasti mukana myös radio- ja tv-lähetystoiminnassa, mutta kesäkuussa 2015 aiempi Gannett jaettiin kahdeksi yhtiöksi, jolloin lähetystoiminta erotettiin jäljelle jääneestä Gannettista erilliseksi pörssiyhtiöksi (Tenga Inc., NYSE: TGNA).
Gannett on jakanut liiketoimintansa kolmeen liiketoiminta-alueeseen: julkaisutoiminta (Publishing), ReachLocal, sekä yrityssektori ja muut toiminnot. Toimintansa organisoimiseksi yhtiöllä on lukuisia tytäryrityksiä, kuten pienille ja keskisuurille yrityksille suunnattua digitaalista markkinointia tarjoava ReachLocal.
Konserniyhtiön tunnetuin julkaisu on Yhdysvaltain kolmanneksi suurin valtakunnallinen sanomalehti ja laajalti luettu verkkojulkaisu USA Today, joka kuuluu USA Today International Company -tytäryhtiön julkaisuihin. Painetulla sanomalehdellä oli keväällä 2017 yli 810 000 arkitilaajaa ja noin 3,3 miljoonaa lukijaa. Tämän lisäksi lehti raportoi heidän mobiilisovellustaan ladatun yli 24 miljoonaa kertaa. Keskeinen julkaisusektorin tytäryhtiö on myös brittiläinen sanomalehti-, aikakauslehti- ja talousjulkaisukustataja Newsquest (Newsquest Media Group Ltd., UK).
USA Today -ryhmittymän ohella Gannett hallitsee 109 paikallismediaorganisaatiota Yhdysvaltain 34 osavaltiossa ja Guamin saarella, sekä yli 160 paikallisbrändiä Britanniassa. Tämä sisältää 92 muuta päivittäistä sanomalehteä Yhdysvalloissa ja 400 harvemmin ilmestyvää julkaisua.  Yhtiön Yhdysvalloissa paikallisesti julkaistuihin sanomalehtiin lukeutuvat muun muassa The Arizona Republic,  The Cincinnati Enquirer, Democrat & Cronicle, The Des Moines Register, Detroit Free Press, The Indianapolis Star ja The Tennessean.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gannett Company Wikimedia Commonsissa
Goa Gil

Goa Gil Moskovassa vuonna 2010.
Goa Gil, oikealta nimeltään Gilbert Levey (1951 Yhdysvallat – 26. lokakuuta 2023 Kalifornia), oli hippi, sadhu-askeetti, muusikko, DJ sekä tanssimusiikkitapahtumien, partyjen, järjestäjä. Hän oli yksi goa- ja psytrance-musiikkityylien ja asiaan liittyvän kulttuurin pioneereista.
Gil oli kotoisin San Franciscosta Kaliforniasta. 1960-luvulla hän koki omakohtaisesti hippiliikkeen ja psykedeelisen rock-kulttuurin synnyn ja oli mukana muun muassa Family Dog ja Sons of Champion -nimisissä kollektiiveissa. Myöhemmin hänestä alkoi tuntua, että sikäläinen hippikulttuuri oli hajoamassa, ja vuonna 1969 hän jätti Yhdysvallat ja matkasi ensin Amsterdamiin ja sitten Intiaan, jossa asettui hippien suosimaan Goan osavaltioon. Siellä hän tutustui sadhuihin, ja hänestä tuli itsestäänkin sellainen.
1980-luvun alkupuolella monet Goalla oleskelleista hipeistä alkoivat kiinnostua varhaisesta elektronisesta musiikista, esimerkiksi Kraftwerkista. Gil ja hänen ystävänsä panivat pian kasaan jonkinlaisen musiikkilaitteiston ja ryhtyivät harjoittamaan DJ-toimintaa ja soittamaan live-musiikkia Goan rannoilla, usein yötä päivää. Näin syntynyt ulkona pidettävien tanssimusiikin tapahtumien ja itämaisen mystiikan sekoitus pitkälti määritti goa/psytrance-kulttuurin estetiikan ja olemuksen. Gilille itselleen tanssi oli meditaation aktiivinen muoto, ja trancemusiikin käyttö on hänen mukaansa keino ”sovittaa muinainen heimorituaali 21. vuosisataa varten”. Tämä estetiikka levisi 1990-luvulla Intiassa partyihin osallistuneiden eurooppalaisten ja israelilaisten matkaajien mukana muualle maailmaan.
Gil asui Goalla useita kuukausia vuodessa, viettäen lopun ajasta matkustaen ja järjestäen musiikkitapahtumia erityisesti Pohjois-Kaliforniassa. Hän oli naimisissa Ariane MacAvoyn kanssa, jonka taiteilijavanhemmat olivat itse Goa-intoilijoita.
Aiheesta muualla

Kotisivut (englanniksi)
Goa Gil Discogs-sivustolla (englanniksi)
Kuvia Goa Gilin DJ-keikalta (Arkistoitu – Internet Archive)
Fredrik Olausson

| Fredrik Olausson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. lokakuuta 1966 Dädesjö, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  185 cm
Paino:  90 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1984–2007
Seurat:  Färjestads BK (SEL) Winnipeg Jets Edmonton Oilers EC Ehrwald (EBEL) Mighty Ducks of Anaheim Pittsburgh Penguins SC Bern (NLA) Detroit Red Wings HV71 (SEL)
NHL-varaus:  81. varaus, 1985 Winnipeg Jets
| Stanley Cup  |
| --- | --- | --- |
|  | Detroit Red Wings | 2002  |
Karl-Gustav Fredrik Olausson (s. 5. lokakuuta 1966 Dädesjö, Ruotsi) on ruotsalainen entinen jääkiekkopuolustaja, joka toimii nykyään Elitserien-joukkue HV71:n apuvalmentajana. Hän pelasi NHL:ssä 1022 runkosarjaottelua tehoin 147+434=581. Jäähyminuutteja tuli 450. Olausson pelasi rightin puolelta.
Pelaajaura > Maajoukkue

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Moskova 1986 | jääkiekko |  |
Olausson edusti Ruotsia Salt Lake Cityn talviolympialaisissa 2002. Hän pelasi myös MM-kilpailuissa vuosina 1986 ja 1989, joista Olausson voitti MM-hopeaa vuonna 1986.
Vuosina 1985 ja 1986 Olausson pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa sekä vuosina 1983 ja 1984 hän pelasi alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa voittaen pronssia 1983.
Valmentajaura

Olausson on toiminut kaudesta 2009–2010 HV71:n apuvalmentajana.
Gas (täsmennyssivu)

Gas tai GAS voi tarkoittaa jotain seuraavista:
Gas, muusikko
Gas (albumi), albumi
GNU Assembler
Gas, vuoden 1981 komediafilmi
Gas, vuoden 1940 maalaus
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Gas”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Georgi Gretško

| Georgi Mihailovitš Gretško |
| --- | --- |
 Georgi Gretško
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. toukokuuta 1931  Leningrad, Neuvostoliitto
Kuollut: 8. huhtikuuta 2017 (85 vuotta)  Moskova, Venäjä
Ammatti:  insinööri
Ura
Aika avaruudessa:  134 vuorokautta, 20 tuntia ja 32 minuuttia
Eläköityminen:  1992
Lennot

 :  Sojuz 17
 
 :  Sojuz 26
 
 :  Sojuz T-14
 
Georgi Mihailovitš Gretško (ven. Георгий Михайлович Гречко; 25. toukokuuta 1931 Leningrad – 8. huhtikuuta 2017 Moskova) oli neuvostoliittolainen kosmonautti.
Gretško valmistui insinööriksi Leningradin mekaniikan instituutista väitellen matematiikasta. Hän työskenteli Sergei Koroljovin alaisena, kunnes hänet valittiin kosmonauttikoulutukseen. Gretško koulutettiin kuulentoa varten. Hän lensi Sojuz 17-, Sojuz 26- ja Sojuz T-14 -lennoilla muun muassa Saljut-avaruusasemalle. Gretško vietti avaruudessa 134 vuorokautta, 20 tuntia ja 32 minuuttia.
Hän teki ensimmäisen avaruuskävelyn Orlan-avaruuspuvussa 20. joulukuuta 1977. Gretško erosi avaruustoimestaan vuonna 1992 ja ryhtyi luennoijaksi Venäjän tiedeakatemiassa.
Hän totesi seuraavasti ufoista: ”Jos saisin vapaasti kertoa, mitä olemme avaruudessa kokeneet, maailma järkyttyisi perusteellisesti.” (Juhan af Grannin Vieraita taivaalta -ohjelma 1990-luvun alusta)[lähde? ]
Gretško oli kaksinkertainen Neuvostoliiton sankari.
Aiheesta muualla

spacefacts.de: Lyhyt elämäkerta saksaksi
space.kursknet.ru: Elämäkerta (englanniksi), (venäjäksi)
Glenn Leopold

Glenn Leopold on yhdysvaltalainen televisiokäsikirjoittaja, joka sai Emmy-ehdokkuuden animaatiosta The Town That Santa Forgot vuonna 1994. Hän on muun muassa käsikirjoittanut jaksoja sarjoihin, kuten Superystävät, The Pirates of Dark Water ja Prätkähiiret.
Filmografia > Elokuvat

The Popeye Valentine Special (1979)
Rosemaryn murhaaja (1981)
Hyytävä pelko (1985)
Scooby-Doo ja kummituskoulu (1988)
Monster in My Pocket: The Big Scream (1992)
The Twelve Days of Christmas (1993)
Scooby-Doo ja saaren zombiet (1998)
Scooby-Doo ja noidan haamu (1999)
Scooby-Doo and the Alien Invaders (2000)
Filmografia > Televisiosarjat

C B Bears (1977)
Yogi's Treasure Hunt (1978)
The All-New Popeye Hour (1978)
Kivisten ja Sorasten uudet seikkailut (1979)
Scooby-Doo and Scrappy-Doo (1980–1981)
Lucky Luke (1983–1984)
Super Friends: The Legendary Super Powers Show (1984)
The Super Powers Team: Galactic Guardians (1985)
Snorkkelit (1985)
Smurffit (1989)
The Pirates of Dark Water (1991–1993)
Swat Kats: The Radical Squadron (1993–1994)
Prätkähiiret (1995–1996)
Ihmeneloset (1995)
Brand Spanking New! Doug (1996)
The Real Adventures of Jonny Quest (1996–1997)
Alien Racers (2005)
Kong: The Animated Series (2005)
Prätkähiiret (2006)
Aiheesta muualla

Glenn Leopold Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Georgi Ivanov (kosmonautti)

Georgi Ivanov.
Georgi Ivanov (alun perin Georgi Kakalov, s. 2. heinäkuuta 1940 Lovetš) oli ensimmäinen bulgarialainen kosmonautti.
Ivanov oli Bulgarian ilmavoimien kenraalimajuri, kun hänet valittiin kosmonauttikoulutukseen SEV-maiden Interkosmos-ohjelman puitteissa. Hänen nimenmuutoksensa liittyi siihen, että nimi olisi ollut ruokoton venäjäksi kirjoitettuna.
Hän lensi avaruuteen 10. huhtikuuta 1978 Baikonurin kosmodromilta Sojuz 33 -lennolla. Telakoituminen Saljut 6 -avaruusasemaan epäonnistui ja lento jäi lyhytkestoiseksi (1 vuorokausi ja 23 tuntia).
Sotilasuransa jälkeen Ivanov toimi maansa eduskunnassa. Hän on naimisissa ja perheessä on yksi lapsi.
Aiheesta muualla

spacefacts.de.
Gronow

Gronow on tai on ollut seuraavien henkilöiden sukunimi:
Jukka Gronow (s. 1945), suomalainen sosiologi
Pekka Gronow (s. 1943), suomalainen musiikkitieteilijä
Werner Orjala (e. Gronow, 1898–1975), suomalainen taidemaalari
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.