Salisbury
Historia

Kaupungin juuret ulottuvat aina rautakaudelle. Paikka valittiin asutettavaksi, sillä siellä oli runsaasti vettä. Britannian roomalaiset kutsuivat paikkaa "Sorvodunumiksi". Alueella käytiin taistelu länsisaksien ja brittien välillä. Taistelun jälkeen aluetta alettiin kutsua Searoburhiksi.[lähde? ]
Salisburyn alue oli ensimmäinen paikka, jossa Vilhelm Valloittaja vieraili voitettuaan Harald Godwininpojan Hastingsissä. Sen jälkeen normannit rakensivat paikalle linnan, jota he kutsuivat Searesbyrigiksi tai Seresberiksi. Vuonna 1086 Domesday Bookissa paikkaa kutsuttiin nimellä Salesberie. Vanhan linnan alue tunnetaan nykyään nimellä Old Sarum. Myöhemmin Old Sarum oli niin kutsuttu rotten borough, joten yksi parlamentin jäsen edusti kolmea kotitaloutta. Sana bury on sanan borough muoto, joka esiintyy germaanisten kielien paikkojen nimissä.
Nimen Sarum juuret on hämärän peitossa. Se tuli käyttöön latinankielisten asiakirjojen myötä. Oli helpompaa kirjoittaa Sar merkki r:n yläpuolella kuin kirjoittaa kokonaan sana Saresberie. Merkki oli yleinen symboli latinan termille "um", joten "Sar" merkki r:n yläpuolella kopioitiin SarUMksi.[lähde? ] Yksi ensimmäisistä todisteista Sarum-nimen käytöstä on Pyhän Nicholaksen sairaalan sinetissä, joka otettiin käyttöön vuonna 1239. Piispa Wyville (1330-1375) oli ensimmäinen, joka kutsui itseään "episcopus Sarum":ksi.
Nykyistä Salisburya on myös kutsuttu "New Sarumiksi", erotukseksi alkuperäisestä Salisburyn siirtokunnasta, Old Sarumista.
Ensimmäisen katedraalin rakennutti Old Sarumiin piispa Osmund vuosina 1075-1092. Suurempi rakennus rakennettiin samalle paikalle noin vuonna 1120. Papiston ja sotaväen välit kuitenkin huononivat Old Sarumissa, ja tämä johti päätökseen siirtää katedraali muualle. Näin ollen New Sarumin kaupunki, nykyinen Salisbury, perustettiin vuonna 1220, ja uuden katedraalin rakennus alkoi piispa Richard Pooren johdolla vielä samana vuonna. Kirkon keskilaiva rakennettiin vain 38 vuodessa, ja se oli varhaisen englantilaisen arkkitehtuurin mestariteos. Uuden katedraalin kivet olivat peräisin Old Sarumista. Katedraalin 123 metriä korkea tornin huippu rakennettiin myöhemmin. Tämä huippu on Britannian korkein tornin huippu.[lähde? ]
Katedraali on rakennettu sorapatjalle. Harvinaisen matalat, vain 18-tuumaiset, perustukset lepäävät risukimppujen päällä. Kerrotaan, että rakennuspaikka valittiin ampumalla nuoli Old Sarumista, mutta suuren etäisyyden takia tämä on mahdotonta ja kertomus pelkkä legenda. Toisen legendan mukaan samainen Old Sarumista ammuttu nuoli osui valkoiseen peuraan, joka jatkoi juoksemista kunnes kuoli ja lyyhistyi maahan samalla paikalla, missä katedraali nykyään sijaitsee.
Katedraalin kirjastossa on yksi neljästä säilyneestä Magna Cartan jäljennöksestä. Salisburyn jäljennös on näistä neljästä myös parhaiten säilynyt. Vuonna 1386 suuri mekaaninen kello asennettiin Salisburyn katedraalin. Nykyään kello on koko Ison-Britannian vanhin säilynyt mekaaninen kello. Nykyään on katedraalin huipulla öisin punainen valo. On mahdollista ostaa täysin mustia postikortteja, joissa on ainoastaan pieni punainen piste ja teksti ”Salisbury at Night”.
Kaupungin 1300-luvulla rakennettu muuri ympäröi sisäpihaa. Siinä on viisi porttia. Neljä niistä on alkuperäisiä. Viides rakennettiin 1800-luvulla piispa Wordsworthin koulua varten. Koulu sijaitsee katedraalin sisäpihalla. Portit ovat nimeltään High Street Gate, St Ann's Gate, Queen's Gate ja St Nicholas's Gate. Huone St Ann's Gate yläpuolella on huone, jossa säveltäjä Georg Friedrich Händel asui ja sävelsi lukuisia teoksiaan. Lontoon suuren ruttoepidemian aikana vuosina 1665-1666 Englannin kuningas Kaarle II piti hoviaan katedraalin alueella.
Novelli Sarum (1987) on Edward Ruthefurdin kirjoittama, kuvitteellinen uudelleenkerronta Salisburyn historiasta.