stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Antti Mero
Akateeminen ura

Mero alkoi opiskella liikunnanopettajaksi Jyväskylän yliopistossa syksyllä 1971. Mero valmistui kandidaatiksi vuonna 1975 ja maisteriksi vuonna 1977. Mero valmistui liikunnanopettajaksi, muttei ole koskaan toiminut siinä ammatissa, sillä hän oli kiinnostuneempi urheiluvalmennuksesta ja sitä tukevasta liikuntafysiologisesta ja biomekaanisesta tutkimuksesta. Meroa kiinnosti erityisesti se, mikä erottaa huippu-urheilijat ja kansallisen tason urheilijat fyysisessä suorituskyvyssä. Hänestä tuli liikuntatieteiden lisensiaatti vuonna 1983 ja tohtori vuonna 1987. Hänen väitöskirjansa nimi oli "Electromyographic activity, force and anaerobic energy production in sprint running : with special reference to different constant speeds ranging from submaximal to supramaximal". Siinä hän käsitteli muun muassa pikajuoksijoiden nopeiden ja hitaiden lihassolujen jakaumaa ja pinta-alaa.
Meron tutkimukset keskittyivät liikuntafysiologiaan, biomekaniikkaan ja valmennus- ja testausoppiin.
1990-luvulla Meron tutkimusten painopiste siirtyi biomekaniikasta liikuntafysiologiaan. Hän tutki ravintofysiologiaa ja urheilijoiden ravitsemuskäytäntöä.
Vuonna 2008 Mero alkoi hoitaa liikuntafysiologian professuuria. Hän keskittyi johtamaan tutkimuksia, jotka liittyivät aminohappo- ja proteiiniaineenvaihdunnan kuormitukseen, happo-emäs-tasapainon kuormitukseen, harjoittelun vaikutusta immunologiaan ja erikoisravinnon vaikutusta fyysiseen suorituskykyyn.
Uransa aikana Mero julkaisi 123 kansainvälistä englanninkielistä referoitua tieteellistä julkaisua, osallistui 112 kansainväliseen tieteellisiin kongressiin ja julkaisi 10 kotimaista oppikirjaa.
Ura urheilun parissa

Mero oli kansallisen tason aitajuoksija vuosina 1975–1985 lajinaan 400 metrin aidat. Vuosina 1975–2012 hän toimi kansainvälisellä ja kansallisella tasolla pika- ja aitajuoksijoiden valmentajana. Toimiessaan Jyväskylän Kenttäurheilijoiden valmentajana hän sai lempinimen “Pikajuoksutohtori”.
Siviilityönsä ohella hän toimi yli kymmenen vuoden ajan Jyväskylän Kenttäurheilijoiden puheenjohtajana (2007–2018).  Hän on toiminut myös Suomen Urheiluliiton valiokunnissa.
Kirjoja

Antti Mero ym.: Nopeus- ja nopeuskestävyysharjoittelu, 1987
Antti Mero ym.: Lasten ja nuorten harjoittelu, 1990
Antti Mero ym.: Nykyaikainen urheiluvalmennus, 1997
Antti Mero ym.: Huippu-urheiluvalmennus: teoria ja käytäntö päivittäisvalmennuksessa, 2016
Antti Mero ym.: Jyväskylän Kenttäurheilijoiden tie Suomen yleisurheilun ykkösseuraksi : Jyväskylän Kenttäurheilijat ry 80 vuotta, 2018
Tunnustuksia

Mero sai Tasavallan presidentin myöntämän Suomen Leijonan Ritarikunnan 1. Luokan Ritarimerkin vuonna 2010
Jyväskylän Kenttäurheilijat ovat nimenneet Meron seuran kunniapuheenjohtajaksi.
Sprint Research Pioneer, 2018. 10 Sport Scientists Strength Coaches Need to Know (simplifaster.com).
Aiheesta muualla

Antti A. Mero, University of Jyväskylä, Biology of Physical Activity (englanniksi) (researchgate.net)
Antti Mero, PUBMED. National Library of Medicine.
Meron haastattelu Jyväskylän Urheiluakatemian YouTube-kanavalla, 23.9.2020
Meron jäähyväisluento 4.11.2021
Aukikiertyvä matkapuhelin

Kiinteärunkoiset
patukanmuotoiset
Liukurunkoiset
läpälliset
Taittuvarunkoiset
simpukan muotoiset
aukikiertyvät
Aukikiertyvä matkapuhelin (englanniksi Swivel ) on kansion muotoisen  matkapuhelimen ohella toinen taittuvarunkoinen matkapuhelinmalli. Se kuitenkin taittuu saranalla vaakatasossa linkkuveistä muistuttaen eikä taittuen keskeltä kansion muotoisen matkapuhelimen tapaan. Swivel on tarkoittanut alun perin pienikaliiperista Kuninkaallisen laivaston sota-aluksen tykkiä, jonka ampumasektoria on kyetty kääntämään.
Annihilation of the Wicked

| Annihilation of the Wicked Nile |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2005
 Julkaistu: 23. toukokuuta 2005
 Tuottaja(t): Neil Kernon
 Tyylilaji: brutaali death metal   tekninen death metal
 Kesto: 51.41
 Levy-yhtiö: Relapse
Nilen muut julkaisut
| In Their Darkened Shrines 2002 | Annihilation of the Wicked 2005 | Legacy of the Catacombs 2007 |
Annihilation of the Wicked on yhdysvaltalaisen death metal -yhtye Nilen neljäs albumi. Se julkaistiin toukokuussa 2005 Relapse Recordsin kautta päättäen yhtyeen sopimuksen kyseisen levy-yhtiön kanssa. Teemallisesti Annihilation of the Wicked jatkaa yhtyeen linjaa nojaten vahvasti muinaisen Egyptin mytologiaan ja H. P. Lovecraftin kirjoituksiin.
Kappaleet

Dusk Falls upon the Temple of the Serpent on the Mount of Sunrise – 0.51
Cast Down the Heretic – 5.45
Sacrifice Unto Sebek – 3.03
User-Maat-Re – 9.14
The Burning Pits of the Duat – 3.52
Chapter of Obeisance Before Giving Breath to the Inert One in the Presence of the Crescent Shaped Horns – 5.21
Lashed to the Slave Stick – 4.18
Spawn of Uamenti – 1.14
Annihilation of the Wicked – 8.36
Von Unaussprechlichen Kulten – 9.46
Japanin bonuskappale
Sss Haa Set Yoth – 5.15
Kokoonpano

Karl Sanders – laulu, kitara, baglama saz, kosketinsoittimet, bouzouki
Dallas Toler-Wade – laulu, kitara
George Kollias – rummut, lyömäsoittimet
Jon Vesano – basso, laulu
Arvostelut

Allmusic:
Blabbermouth: 9/10
Imperiumi: 9/10
PopMatters: 9/10
Ashfordin musta marmori

Ecton Hillin geologista rakennetta  esittävä laatta Derbyn kaupunginmuseossa. Työssä yhdistyy kaiverrus- ja kiviupotustekniikka.
Ashfordin musta marmori on tummaa kalkkikiveä, jota louhitaan Englannin Derbyshiren kreivikunnasta läheltä Ashfordia. Kiven kiillotettu pinta on erityisen koristeellista. Kivi ei itse asiassa ole geologisesti marmoria, vaan pienikiteistä sedimenttikiveä.
Louhittua marmoria käsiteltiin vesivoimalla toimivassa Ashfordin marmoriverstaalla Wyejoen varrella vuosina 1748–1905. Aluksi kiveä kaiverrettiin tai etsattiin, mutta vuonna 1835 Italiassa käynyt Devonshiren herttua ehdotti kiven käyttämistä värillisiin mosaiikinkaltaisiin kiviupotuksiin. Upotukset tehtiin leikkaamalla marmoriin kuoppia ja täyttämällä ne korukivillä tai paikallisilla värikkäillä kivilajeilla.
Kiviupotuksena työstetty pöydän pinta.
Kun kivi oli muodissa, siitä tehtiin kelloja, kynttilänjalkoja ja kirjatukia. Nykyisin käsittelemätön kivi on harvinaista, sillä esiintymä on käytetty loppuun.
Aiheesta muualla

The Ashford Marble Works and patronage of Cavendish Family Peak District Mines Historical Society
Aritmeettinen funktio

Aritmeettinen funktio eli lukuteoreettinen funktio on kuvaus, joka on määritelty luonnollisille luvuille ja joka saa arvoksi kompleksilukuja. Aritmeettiset funktiot liittyvät lähinnä lukuteoriaan ja laskettavuuden teoriaan.
Aritmeettisia funktioita tutkitaan paljon Bellin sarjojen avulla. Funktiojoukkoa voidaan käsitellä myös kommutatiivisena renkaana kahteen joukossa määriteltyyn operaatioon nähden. Funktiojoukon tärkeimmät osajoukot ovat additiiviset ja multiplikatiiviset funktiot.
Matemaattisia määritelmiä

Formaalisti aritmeettiset funktiot määritellään seuraavasti:
missä  \mathbb {N}  tarkoittaa luonnollisten lukujen joukkoa  \left\{1,2,3,...\right\} ja  \mathbb {C}  kompleksilukujen joukkoa.
Aritmeettiset funktiot muodostavat joukon, jonka keskuudessa voidaan määritellä erilaisia binäärioperaatioita. Nämä operaatiot siis muodostavat kahdesta joukon funktiosta uuden funktion. Keskeisiä operaatioita ovat seuraavat:
summa  f+g, jota tarvitaan additiivisten funktioiden määrittelyssä sekä renkaan muodostamisessa:
tulo  fg, jota tarvitaan multiplikatiivisten funktioiden määrittelyssä:
Dirichlet'n tulo eli Dirichlet'n konvoluutio  f*g, jota tarvitaan renkaan muodostamisessa:
Näissä  f ja  g ovat aritmeettisia funktioita ja  n on positiivinen kokonaisluku. Merkintä  d|n tarkoittaa, että  n on jaollinen  d:llä.
Funktiojoukon algebrallinen rakenne

Aritmeettisten funktioiden joukko  {\mathcal {A}} muodostaa yllä määriteltyjen summan ja Dirichlet'n tulon kanssa kommutatiivisen renkaan  ({\mathcal {A}},+,*).
Tämän renkaan nolla- ja ykkösalkiot ovat aritmeettiset funktiot  f_{0} ja  E_{0}, jotka määritellään seuraavasti:
({\mathcal {A}},+,*) ei ole kunta, sillä kaikille funktiojoukon funktioille ei löydy käänteisfunktiota Dirichlet'n tulon suhteen. Käänteisfunktio on vain sellaisilla aritmeettisilla funktioilla, joilla  f(1)\neq 0.
Esimerkkejä

Aritmeettisia funktioita ovat esimerkiksi seuraavat:
f(n)=\sigma (n)=\sum _{d|n,d>0}d,  tekijöiden summa -funktio
f(n)=ni,\,\!  kun\,\!  n\in \mathbb {N}  (tässä  i\,\! on imaginaariyksikkö)
g(n)=\left\{{\begin{matrix}n,&kun&n\leq 10,n\in \mathbb {N} ,\\11,&kun&n>10,n\in \mathbb {N} .\end{matrix}}\right.
BCS-teoria

BCS-teoria on suprajohtavuuden mikroskooppinen teoria, joka selittää tavanomaisten suprajohteiden termodynaamiset ja sähkömagneettiset ominaisuudet elektronien ja kidevärähtelyiden välisen vuorovaikutuksen avulla. Kylmäfysiikan pioneeri Heike Kamerlingh Onnes oli havainnut vuonna 1911, että tiettyjen metallien resistiivisyys katosi kokonaan ja äkillisesti lämpötilan laskiessa tietyn kriittisen lämpötilan alapuolelle. Tämän suprajohtavuudeksi nimetyn ilmiön mekanismi pysyi kuitenkin arvoituksena vuoteen 1957 asti, kunnes John Bardeen, Leon Cooper ja Robert Schrieffer julkaisivat teorian, jota kutsutaan heidän mukaansa nimellä BCS-teoria. Teoria toi keksijöilleen Nobelin fysiikan palkinnon vuonna 1972.
BCS-teorian mukaan suprajohtavuus syntyy elektronien vuorovaikuttaessa keskenään kidevärähtelyiden välityksellä. Tämän vuorovaikutuksen seurauksena elektroniparit muodostavat sidottuja tiloja, joita kutsutaan Cooperin pareiksi. Suprajohtavassa tilassa merkittävä osa elektroneista on sitoutunut Cooperin pareiksi, jotka vuorovaikuttavat keskenään ja muodostavat monimutkaisen monihiukkastilan. Monet suprajohteen ominaisuudet voi päätellä laadullisesti tämän monihiukkastilan rakenteesta.
Ashikaga-shōgunaatti

Ashikaga-shōgunaatti hallitsi Japania Muromachi-kaudella 1338–1573. Sen perusti kenraali Ashikaga Takauji. Ashikaga-shōgunaatin hallinto oli edeltäjäänsä Kamakura-shōgunaattia heikompi, ja aikakautta leimasikin daimioiden eli lääninherrojen vallan kasvu. Syntyi voimakkaan feodaalinen järjestelmä.
Ashikaga-shōgunaatin alkupuolella Japani jakautui eteläiseen ja pohjoiseen hoviin. Shōgunaatin jälkipuoliskolla maan hallinto oli entistä hajanaisempaa etenkin Ōnin-sodan (1467–1477) jälkeen. Ashikaga-kauden merkittäviin tapahtumiin kuului portugalilaisten saapuminen Japaniin ensimmäisinä eurooppalaisina vuonna 1543, mitä seurasi myös jesuiittojen tulo maahan. Heidän myötään kristinusko alkoi levitä Japanissa. Samalla kuitenkin epäluulo ulkomaisia vaikutteita kohtaan kasvoi. Levottomuuksien leimaama myöhäinen Ashikaga-kausi päättyi vuonna 1573, kun daimio Oda Nobunaga kukisti viimeisen Ashikaga-shōgunin.
Shōgunit

Ashikaga Takauji (elinaika 1305–1358) (vallassa 1338–1358)Ashikaga Takauji (1305–1358) (vallassa 1338–1358)
Ashikaga Yoshiakira (1330–1368) (vallassa 1359–1368)
Ashikaga Yoshimitsu (1358–1408) (vallassa 1368–1394)
Ashikaga Yoshimochi (1386–1428) (vallassa 1395–1423)
Ashikaga Yoshikazu (1407–1425) (vallassa 1423–1425)
Ashikaga Yoshinori (1394–1441) (vallassa 1429–1441)
Ashikaga Yoshikatsu (1434–1443) (vallassa 1442–1443)
Ashikaga Yoshimasa (1436–1490) (vallassa 1449–1473)
Ashikaga Yoshihisa (1465–1489) (vallassa 1474–1489)
Ashikaga Yoshitane (1466–1523) (vallassa 1490–1493, 1508–1521)
Ashikaga Yoshizumi (1480–1511) (vallassa 1495–1508)
Ashikaga Yoshiharu (1510–1550) (vallassa 1522–1547)
Ashikaga Yoshiteru (1536–1565) (vallassa 1547–1565)Ashikaga Yoshiteru (1536–1565) (vallassa 1547–1565)
Ashikaga Yoshihide (1540–1568) (vallassa 1568)
Ashikaga Yoshiaki (1537–1597) (vallassa 1568–1573)
Alonso de la Veracruz

Alonso de la Veracruzin patsas.
Alonso de la Veracruz (alun perin Alonso Gutiérrez, 1507–1584)  oli tomistinen filosofi ja augustiini. Hän oli kotoisin Toledosta, mutta vaikutti ennen kaikkea Meksikossa.
Salamancan yliopistossa  Alonso de la Veracruz, silloiselta nimeltään vielä Alonso Gutiérrez, oli kuunnellut Francisco de Vitorian luentoja kansainvälisestä oikeudesta, paavin ja maallisen hallitsijan vallan oikeutuksesta, sekä Vitorian luentosarjaa, joka tunnetaan Relectiones- nimisenä. Salamancassa Alonso Gutérrez tapasi augustiini Francisco de la Cruzin, joka oli palannut Meksikosta Espanjaan, tarkoituksenaan värvätä apulaisia lähetystyöhön. Alonso Gutiérrez hyväksyi kutsun ja vuoden 1536 kesäkuussa hän nousi maihin Veracruzissa yhdessä kahdentoista augustiinin kanssa, jotka kuuluivat niin kutsuttuun kolmanteen augustiinien laivaukseen.
Alonso Gutiérrez antaa munkkilupauksen Meksikossa

Veracruziin saavuttuaan Alonso Gutiérrez luopui maallisesta nimestään liittyessään augustiineihin ja otti hengelliseksi nimekseen Alonso de la Veracruz. Noviisiaikansa päätyttyä Alonso de la Veracruz antoi munkkilupauksen Méxicossa 1537. Augustiinien toiminta-alueeksi oli varakuningas Mendoza antanut fransiskaanien ja dominikaanien välimaaston Michoacánissa. Encomenderoja suosivat kirkonmiehet pilasivat Veracruzin maineen Espanjassa. Veracruz sai määräyksen palata Espanjaan.
Espanjassa Veraruz voittaa Filip II:n luottamuksen

Espanjaan saavuttuaan Veracruz voitti nopeasti Filipin ja Intioiden neuvoston luottamuksen ja sai nämä puolelleen Meksikon papiston ja sääntökuntien välisessä riidassa, joka koski munkkien oikeutta jatkaa työtään paavin heille aikoinaan myöntämän erioikeuden turvin. Filip II tarjosi Veracruzille pysyvää asemaa hovissaan, josta  tämä kuitenkin kieltäytyi koska suunnitteli paluuta Meksikoon. Paavin vuonna 1567 uudistama, tuota asiaa koskeva bulla, joka salli munkkien jatkaa työtään intiaanien keskuudessa, oli paljolti Veracruzin ansiota.
Veracruz puolustaa augustiini Luis de Leónia inkvisition edessä

Espanjassa ollessaan Veracruz puolusti augustiini Luis de Leónia, Salamancan yliopiston opettajaa, jota inkvisitio syytti harhaoppisuudesta. León oli kääntänyt Laulujen laulun hepreasta espanjaksi, ohittaen kirkon auktorisoiman latinakielisen Vulgatan. Kaiken lisäksi León moitti kirkon virallista Laulujen laulun eli Korkean veisun latinalaista tekstiä vääristyneeksi, koska se ei ollut rehellinen, kuten alkuperäinen hepreankielinen, jonka teksti kertoo kansanomaisesti katseilta peitetyistä ihmisen ruumiinosista. Luis de Leónilla on muistopatsas pienellä aukiolla Salamancan yliopiston edessä. Alonso de la Veracruzilla on muistopatsaansa pienessä Tiripitíossa, Meksikon Michoacánissa, lähellä Moreliaa.
Veracruz palaa Meksikoon yhdentoista vuoden kuluttua lähdöstään Espanjaan

Palatessaan vuonna 1573 Meksikoon Veracruz toi mukanaan kuusikymmentä laatikollista kirjoja. Kuningas oli määrännyt varattavaksi laivasta kahdentoista tonnin tilat Veracruzin matkatavaroille, kirjoille ja tieteellisille kojeille. Nuo Veracruzin Meksikoon tuomat kirjat olivat  tiettävästi Amerikan mantereen ensimmäinen kirjasto. Eräiden tietojen mukaan joitakin Alonson tuomia kirjoja säilytetään vielä Michoacánin museossa Moreliassa. Vuonna 1999 eivät Morelian museon virkailijat tienneet kertoa mitään Veracruzin mahdollisesti jäljellä olevasta kirjastosta, vaikka joissakin lähdeteoksissa mainitaan näin olevan. Vuonna 1731 Gazeta de Méjico mainitsee Alonso Veracruzin San Pablon kollegiossa sijaitsevan kirjaston vielä tuolloin käsittäneen neljätuhattaseitsemänkymmentä nidosta ja kirjaston olevan kansakunnan ylpeyden aiheen.
Yhdysvaltalainen jesuiitta Eduard Burrus löytää Veracruzin kirjoituksia

Ennen teoksen De dominio infidelium et iusto bello löytymistä, Veracruz oli tullut tunnetuksi filosofina, teologina, moralistina, lähetyssaarnaajana, professorina ja jopa eräänä Meksikon yliopiston perustajana. Sen sijaan hänen ei tiedetty olleen ennen jesuiitta Burrusin tekemää Veracruzin käsikirjoitusten löytöä nykyaikaisen käsityksen mukaisen, ihmisoikeussopimukseksi kelpaavan tekstin laatijan, vaikkakin hyvin tiedettiin hänen olleen intiaanien oikeuksien esitaistelijan. Veracruz otti avoimesti kantaa vaikeaan voittajien ja voitettujen väliseen ristiriitaan, johon etsi ratkaisua oikeudenmukaisella ja kestävällä tavalla, ympärillään kiukkuiset encomenderot, joiden oikeudetonta valtaa Veracruz suosijoineen halusi rajoittaa ja saada koko encomiendajärjestelmän lakkautetuksi.
Veracruz puolustaa intiaanien oikeutta omaisuuteensa

Alonso de Veracruz asettuu Francisco de Vitorian luoman ns. Salamancan koulukunnan omaksuman kannan mukaisesti vastustamaan Hostiensin ja tämän seuraajien käsitystä, että  pakanoilla ei ole uskottomuutensa johdosta minkäänlaisia oikeuksia, josta seuraa, että näillä ei ole lakien tarkoittamaa omistusoikeutta tavaroihinsa. Hostiensialaisen määritelmä pakanoiden omaisuudesta vastasi roomalaisen lain res nulliusta, eli että omaisuus kuuluu sille, joka sen ensimmäisenä ottaa haltuunsa.
Jos tuo mielipide on oikea, toteaa Veracruz, niin silloin on katsottava Ferdinandin ja Isabellan ja heidän jälkeensä Kaarle V:n Uuteen maailmaan lähettämien asemiesten olevan oikeutettuja anastamaan alistamiensa ihmisten omaisuuden. Veracruzin mukaan tästä seuraa automaattisesti, että saman minkä kyseiset hallitsijat ovat tehneet, voi tehdä kuka tahansa kristitty. Eli siis ensimmäinen Uuteen maailmaan saapunut retkikunnan päällikkö, vaikka olisi sellaisen lähettämä, jolla omasta mielestään on valta lähettää hänet, voikin itse julistautua kaiken löytämänsä omistajaksi samalla tavoin kuin jos kyseessä olisi omistajaa vailla olevan kiven nostaminen maasta tai villieläimen kiinniottaminen. Veracruz selventää yllä esittämäänsä mielipidettä ensimmäisen omistajan suhteen siten, että intiaanit eivät koskaan olleet luopuneet omaisuudestaan, tai kylistään, ja että he siten olivat ensimmäisiä omistajia ensimmäisen omistajan oikeuksin.
Veracruz julistaa oppituolistaan Francisco Vitorian ajatuksia

Oppituolistaan käsin Veracruz julistaa oppi-isänsä Francisco de Vitorian käsitystä oikeutetusta sodasta ja tekee kaikkensa soveltaakseen sitä espanjalaisten ja intiaanien välisiin suhteisiin. Veracruz puolustaa intiaanien henkilökohtaista vapautta ja itsehallintoa, ja koettaa saada encomiendajärjestelmän lakkautetuksi. Opetustoimessaan Veracruz otti avoimesti kantaa voittajien ja voitettujen väliseen vaikeaan ristiriitaan ja etsi siihen ratkaisua oikeudenmukaisella ja kestävällä tavalla, ympärillään kiukkuiset encomenderot.
Asante Gold

Asante Gold on kanadalainen kullantuottaja, jolla on kaksi kaivosta Ghanassa. Kaivosten lisäksi Asantella on yksi kaivosprojekti Ghanassa. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Vancouverissa, Brittiläisessä Kolumbiassa. Yrityksen osake on listattu kanadalaisessa CSE-pörssissä.
Kaivokset

Bibiani (Ghana)
Chirano (Ghana)
Kubi (projekti, Ghana)
Aiheesta muualla

https://asantegold.com/
Armon loppu

| Armon loppu Kuoleman Galleria |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 18. helmikuuta 2022
 Kesto: 43.33
 Levy-yhtiö: Inverse Records
Kuoleman Gallerian muut julkaisut
| Pimeys saapuu pohjoiseen 2017 | Armon loppu 2022 | Pedon synty 2023 |
Armon loppu on suomalaisen metalliyhtye Kuoleman Gallerian kolmas studioalbumi. Albumi julkaistiin 18. helmikuuta 2022.
Kappaleet

Intro – 0.58
Toivomuskaivo – 3.04
Tuomiopäivänsäde – 3.36
Hautausmaan kuudes kerros – 4.50
Jean Grenier – 4.52
Pystyyn kuollut – 5.07
Kynnet – 3.58
Sudennahka – 4.59
Varjoista – 5.24
Armon loppu – 6.41
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi: 6/10
Inferno:
Kaaoszine:
Aiheesta muualla

Armon loppu Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Armon loppu Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Armod

| Armod Falconer |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 3. kesäkuuta 2011
 Tyylilaji: power metal
 Kesto: 49.38
 Levy-yhtiö: Metal Blade
Falconerin muut julkaisut
| Among Beggars and Thieves 2008 | Armod 2011 | Black Moon Rising 2014 |
Armod on Falconerin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 3. kesäkuuta 2011.
Kappaleet

"Svarta änkan" – 6.55
"Dimmornas drottning" – 4.17
"Griftefrid" – 4.20
"O, tysta ensamhet" (trad) – 4.08
"Vid rosornas grav" – 5.52
"Grimborg" – 3.31
"Herr Peder och hans syster" – 7.17
"Eklundapolskan" – 2.56
"Grimasch om morgonen" – 2.29  (Cornelis Vreeswijk cover)
"Fru Silfver" – 4.32
"Gammal fäbodpsalm" – 3.21
Arvostelut

Imperiumi: 8-/10
Soundi:
Aiheesta muualla

Armod Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Armod Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Archer Maclean’s Mercury

| Archer Maclean’s Mercury |
| --- | --- |

Kehittäjä:  UTV Ignition Games
Julkaisija:  UTV Ignition Games
Suunnittelija:  Archer Maclean
Julkaistu:  2005
Lajityyppi:  pulmapeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Kaikenikäisille  PEGI 7 
Alusta:  PlayStation Portable
Jakelumuoto:  Universal Media Disc
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Archer Maclean’s Mercury on PlayStation Portablelle (PSP) suunniteltu pulmapeli. Pelivälineenä toimii elohopea, joka hyllyy, menee osiin, litistyy liike-energian mukaan. Pelissä on tarkoitus saattaa tämä klöntti maaliin täynnä vaaroja ja esteitä olevan radan läpi. Archer Maclean’s Mercury on jatkoa Marble Madnessille, jonka idea on muuten sama, mutta kuljetettava peliväline on kiikkerä kuula.
Aiheesta muualla

Archer Maclean's Mercury MobyGamesissa (englanniksi)
Alkemia

Jan van der Straet, Alkemistin laboratorio, 1570.
Alkemia on kemian varhaisvaihe jonka päätarkoituksena oli valmistaa kultaa muista materiaaleista kuten perusmetalleista, tai saada aikaan elämän eliksiiri, jolla voitaisiin saavuttaa pitkä tai jopa ikuinen elämä. Alkemistit tavoittelivat myös ihmisen terveyden parantamista, sisäistä kasvua ja kehittymistä, sekä värien, musteiden ja pigmenttien valmistusta. Vaikka alkemia perustuikin virheolettamuksiin aineen olemuksesta, alkemistit kehittivät monia kemian kehitykselle välttämättömiä välineitä ja valmistivat uusia yhdisteitä.
Etymologia

Suomen kieleen sana alkemia on tullut latinan sanasta alchimia, joka juontuu arabian sanasta al-kīmiyā. Se puolestaan tulee kreikan sanasta khymeía, jonka merkitys liittyy metallien käsittelyyn tai lääkkeiden valmistukseen. Samaa alkuperää on myös sana kemia, jossa on vain jätetty pois alussa oleva arabian artikkeli al.
Ulottuvuudet

Saksalaisten tutkijoiden Wolf-Dieter Müller-Jahnecken ja Julius Pauluksen mukaan länsimainen alkemia voidaan jakaa neljään ulottuvuuteen: transmutatiiviseen, lääketieteelliseen, mystiseen ja tekniseen.
Transmutatiivisessa alkemiassa etsitään viisasten kiveä ja yritetään muuttaa (transmutaatio) lyijyä kullaksi. Lääketieteellisessä alkemiassa eli iatrokemiassa kehitetään lääkkeitä ja elämän eliksiiriä parantamaan terveyttä ja pidentämään elinikää. Mystisessä alkemiassa alkemian muutospotentiaalilla tavoitellaan ihmisen sisäistä kasvua ja kehittymistä kohti synnittömyyttä tai valaistumista. Teknisessä alkemiassa pyritään valmistamaan esimerkiksi värejä, musteita ja pigmenttejä, ja tämä alkemian alahaara johti suorimmin kemian syntyyn.