stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Beetakaroteeni

| Beetakaroteeni |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1,3,3-trimetyyli-2-[(1E,3E,5E,7E,9E,11E,13E,15E,17E)-3,7,12,16-tetrametyyli-18-(2,6,6-trimetyylisykloheksen-1-yyli)oktadeka-1,3,5,7,9,11,13,15,17-nonaenyyli]syklohekseeni
CAS-numero:  7235-40-7
PubChem CID:  5280489
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C40H56
Moolimassa:  536,87 g/mol
Sulamispiste:  180–182 °C
Kiehumispiste:  633–677 °C
Tiheys:  0,94 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,6 mg/l; käytännössä veteen liukenematon
Beetakaroteeni on antioksidantti, joka on A-vitamiinin esiaste. Esimerkiksi porkkana sisältää runsaasti luonnollista beetakaroteenia. Synteettistä beetakaroteenia ja karotenoideja käytetään elintarvikkeiden lisäaineena E-koodilla E 160a.
Saksalainen kemisti Heinrich Wilhelm Ferdinand Wackenroder eristi ensimmäisenä beetakaroteenin porkkanasta vuonna 1831. Beetakaroteenin kemiallisen kaavan selvitti 1907 saksalainen kemisti Richard Martin Willstätter yhdessä assistenttinsa Walter Miegin kanssa. Willstätter sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1915. Yhdisteen rakenteen määritteli vuonna 1931 Paul Karrer, joka sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1937 osittain näistä tutkimuksistaan.
Terveysvaikutukset

Beetakaroteenin on havaittu lisäävän noin kolmanneksella vatsa- ja keuhkosyövän esiintyvyyttä tupakoitsijoiden ja asbestille altistuneiden keskuudessa. Kaksoissokkoutetuissa interventiotutkimuksissa käytettiin päiväannoksia, jotka vastasivat 240-360 porkkanagramman sisältämää beetakaroteenia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
PubChem: beta Carotene (englanniksi)
Human Metabolome Database: B-Carotene (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): beta-Carotene (englanniksi)
DrugBank: Beta carotene (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): beta-Carotene (englanniksi)
ChemBlink: beta-Carotene (englanniksi)
Liber Herbarum II: Luettelo beetakaroteenia sisältävistä kasveista
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Beta-Carotene (englanniksi)
School of Chemistry, University of Bristol: Beta-carotene (englanniksi)
Beta-carotene (englanniksi) (pdf)
Theodore L. Sourkes, McGill University: The discovery and early history of carotene (englanniksi) (pdf)
Alistair Darling

Alistair Darling
Alistair Maclean Darling (28. marraskuuta 1953 Hendon, Middlesex, Englanti – 30 .marraskuuta 2023 Edinburgh, Skotlanti) oli skotilantilainen Työväenpuoluetta edustanut poliitikko. Hän oli valtiovarainministeri Gordon Brownin hallituksessa vuosina 2007–2010. Hän toimi Tony Blairin hallituksen valtiovarainministerinä, liikenneministerinä, Skotlannin ministerinä ja kauppa- ja teollisuusministerinä.
Darling valittiin parlamenttiin ensimmäisen kerran vuonna 1987 Edinburghista.
Darling kävi korkeatasoista sisäoppilaitosta ja Aberdeenin yliopistoa. Hän sai lakimiehenoikeudet vuonna 1978.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alistair Darling Wikimedia Commonsissa
Alistair Darlingin verkkosivut
Profile: Alistair Darling (BBC; 2002)
Profile: Alistair Darling (BBC; 2006)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Yhdysvallat  Puola 
Henkilöt:  UK Parliament 
Muut:  IdRef
Monselice

| Monselice |
| --- | --- |

 vaakuna
 Monselice
 Koordinaatit: 45°14′36″N, 11°45′0″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Veneto
Maakunta:  Padova
Pinta-ala:  
 – Maa:  50,57 km²
Korkeus:  9 (min. 5 - maks. 329)  m
Väkiluku (2015):  17 675 
 – Väestötiheys:  349  as./km²
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Monselice on kunta Pohjois-Italiassa Padovan maakunnassa Veneton alueella. Alueella on ollut asutusta pronssikaudelta saakka. Monselicen sijainti teki siitä aikanaan tärkeän sotilaallisen ja hallinnollisen keskuksen. Samasta syystä se on nykyään tärkeä kaupan ja teollisuuden keskus.
Asetyylikoliini

| Asetyylikoliini |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-asetoksi-N,N,N-trimetyylietanaminium
CAS-numero:  51-84-3
PubChem CID:  187
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C7H16NO2+
Moolimassa:  146,2074 g/mol
Asetyylikoliini on keskus- ja ääreishermoston välittäjäaineena toimiva koliinin ja etikkahapon esteri. Se kiinnittyy hermostossa asetyylikoliinireseptoreihin.
Kemialliselta rakenteeltaan asetyylikoliini on koliinin asetaattiesteri, ja se kuuluu kvaternaarisiin ammonium­yhdisteisiin.
Historia

Asetyylikoliini syntetisoitiin 1867, mutta tuolloin sen vaikutuksia elimistössä ei huomattu. Aineen farmakologisiin ominaisuuksiin kiinnitti ensimmäisenä huomiota Henry Dale vuonna 1914. Hän nimitti ainetta parasympatomimeetiksi sen parasympaattisen hermoston stimulaatiota muistuttavan vaikutuksen vuoksi, sekä totesi aineen olevan nopean hajoamisensa vuoksi sopimaton kliiniseen käyttöön. Asetyylikoliini oli ensimmäinen havaittu hermoston välittäjäaine.
Farmakologia

Asetyylikoliini kiinnittyy hermostossa asetyylikoliinireseptoreihin. Se on parasympaattisen hermoston tärkein välittäjäaine. Koliiniasetyylitransferaasi syntetisoi asetyylikoliinia koliinista ja asetyylikoentsyymi-A:sta. Koliiniesteraasit, etenkin asetyylikoliiniesteraasi hajottavat asetyylikoliinia.
Asetyylikoliinia erittäviä tai sen välityksellä stimuloituvia neuroneita kutsutaan kolinergisiksi. Se voi tarkoittaa myös asetyylikoliinin tavoin vaikuttavia aineita, parasympatomimeettejä, joilla on monia lääketieteellisiä käyttötarkoituksia. Myös asetyylikoliinin kloridia (asetyylikoliinikloridi) voidaan käyttää parasympatomimeettinä.
Asetyylikoliinin tavoin vaikuttavia aineita kutsutaan parasympatomimeeteiksi, kolinomimeeteiksi tai kolinergisiksi ja vastavaikuttajia antikolinergeiksi, parasympatolyyteiksi tai kolinolyyteiksi. Aivoissa kolinergiset neuronit osallistuvat vireystilan ja unen säätelyyn sekä oppimiseen ja muistiin.
Asetyylikoliinia esiintyy myös eliöiden semiokemikaalina.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Terveysportti: Asetyylikoliini
PubChem: Acetylcholine (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): Acetylcholine (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Acetylcholine (englanniksi)
DrugBank: Acetylcholine (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Acetylcholine (englanniksi)
Pherobase: Semiochemical - acetylcholine (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical: Acetyl-choline (englanniksi)
R.Smg. Argonauta (1914)

| R> Smg. Argonauta Svjatoi Georgi |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Fiat, San Giorgio, La Spezia
Kölinlasku:  11. maaliskuuta 1913
Laskettu vesille:  5. heinäkuuta 1914
Palveluskäyttöön:  18. helmikuuta 1915
Poistui palveluskäytöstä:  1928
Tekniset tiedot
Uppouma:  255 t (pinnalla) 305 t (sukellus)
Pituus:  45,15 m (kokonaispituus)
Leveys:  4,2 m
Syväys:  3,05 m
Koneteho:  2 × Fiat-dieselmoottoria, 700 hv (pinnalla) 2 × Savigliano-sähkömoottoria 450 hv (sukellus)
Nopeus:  14 solmua (pinnalla) 9,9 solmua (sukellus)
Toimintamatka:  695 nm@13,5 solmua (pinnalla) 1 600 nm@9 solmua (pinnalla) 16 nm@9 solmua (sukellus) 120 nm@3 solmua (sukellus)
Miehistöä:  24
Aseistus
Aseistus:  1 × 76 mm tykki 2 × 450 mm torpedoputkea
R.Smg. Argonauta oli Italian kuninkaallisen laivaston sukellusvene, jonka piti olla Venäjän keisarikunnan laivaston Svjatoi Georgi.
Valmistus

Venäjän keisarikunnan laivasto tilasi 1912 parannellun Medusa-luokan aluksen Fiatilta La Speziasta, missä köli laskettiin 11. maaliskuuta 1913. Alus laskettiin vesille 5. heinäkuuta 1914 ja valmistui 18. helmikuuta 1915.
Palvelus

Italian hallitus pakko-otti aluksen ennen valmistumista ja liitti sen laivastoonsa nimellä R.Smg. Argonauta. Se poistettiin 1928 alusluettelosta.
Pyrroli

| Pyrroli |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  109-97-7
PubChem CID:  8027
SMILES:  C1=CC=CN1
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C4H5N
Moolimassa:  67,09 g/mol
Sulamispiste:  –23 °C
Kiehumispiste:  129–131 °C
Tiheys:  0,967 g/cm3
Pyrroli on viisiatominen heterosyklinen aromaattinen amiini, jonka molekyylikaava on C4H5N.
Pyrrolimolekyylin typpi on sp2-hybridisoitunut ja sen vapaa elektronipari on p-orbitaalilla, jolloin sen rengas sisältää kuusi p-elektronia aivan kuten bentseeni. Koska pyrrolin typpiatomin (N) vapaa elektronipari on osa aromaattista rengasta, sen protonoituminen on hyvin epätodennäköistä. Pyrroli on erittäin heikko emäs.
Kasvien lehtivihreä ja punaisten verisolujen punainen väri ovat peräisin pyrrolirakenteisista porfyriiniyhdisteistä. Esimerkiksi hemoglobiinin hemi.
Valmistus ja käyttö

Pyrrolia valmistetaan synteettisesti furaanin ja ammoniakin välisellä reaktiolla. Katalyyttinä käytetään piidioksidia tai alumiinioksidia. Muita vaihtoehtoja ovat ammoniummukaatin eli limahapon ammoniumsuolan kuumennus, meripihkaimidin pelkistys sinkillä ja butyynidiolin reaktio ammoniakin kanssa alumiinioksidin tai toriumdioksidin katalysoimana. Pyrrolia käytetään muun muassa sähköjohtavien polypyrrolipolymeerien valmistukseen.
Aiheesta muualla

PubChem: 1H-Pyrrole (englanniksi)
ChemBlink: Pyrrole (englanniksi)
Anandamidi

| Anandamidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (5Z,8Z,11Z,14Z)-N-(2-hydroksietyyli)ikosa-5,8,11,14-tetraeeniamidi
CAS-numero:  94421-68-8
PubChem CID:  5281969
SMILES:  CCCCCC=CCC=CCC=CCC=CCCCC(=O)NCCO
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C22H37NO2
Moolimassa:  347,53 g/mol
Sulamispiste:  –4,8 °C
Anandamidi eli N-arakidonyylietanoliamidi tai AEA on aivoissa esiintyvä endogeeninen (sisäsyntyinen) välittäjäaine ja kannabinoidi, joka sitoutuu kannabinoidireseptoreihin. Urheilusuoritus johtaa anandamidin vapautumiseen elimistössä, mikä tuottaa urheilijalle hyvää oloa urheilusuorituksen jälkeen. Anandamidin löysi Raphael Mechoulamin tutkijaryhmä Hebrew University -yliopistossa vuonna 1992.
Kirjallisuutta

Devane W. A., Hanuš L., Breuer A., Pertwee R. G., Stevenson L. A., Griffin G., Gibson D., Mandelbaum A., Etinger A., Mechoulam R.: Isolation and structure of a brain constituent that binds to the cannabinoid receptor. Science 258, 1946–1949 (1992)
Mechoulam R., Fride E.: The unpaved road to the endogenous brain cannabinoid ligands, the anandamides in “Cannabinoid Receptors” (ed. R. Pertwee), Academic Press, London. Pp. 233–258 (1995)
Aiheesta muualla

PubChem: Anandamide (englanniksi)
KEGG: Anandamide (englanniksi)
Human Metabolome Database: Anandamide (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Anandamide (englanniksi)
Bristol University School of Chemistry, Molecule of the Month: Anandamide (englanniksi)
Metyyliklooriasetaatti

| Metyyliklooriasetaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  96-34-4
PubChem CID:  7295
SMILES:  COC(=O)CCl
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C3H5ClO2
Moolimassa:  108,53 g/mol
Sulamispiste:  –32,1 °C
Kiehumispiste:  129,5 °C
Tiheys:  1,2 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 52 g/l (20 °C)
Metyyliklooriasetaatin kemiallinen kaava on C3H5ClO2 ja rakennekaava ClCH2COOCH3. Metyyliklooriasetaatista käytetään myös nimityksiä metyylimonoklooriasetaatti ja metyyli-alfa-klooriasetaatti. Metyyliklooriasetaatti on kloorietikkahapon (C2H3ClO2) metyyliesteri.
Metyyliklooriasetaatti on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön neste, jolla on tunnusomainen haju. Sen moolimassa on 108,53 g/mol, sulamispiste −32,1 °C, kiehumispiste 129,5 °C, tiheys 1,2 g/cm3, liukoisuus veteen 5,2 g/100 ml 19,8 °C:n lämpötilassa, leimahduspiste 57 °C c.c. ja CAS-numero 96-34-4.
Valmistus ja käyttö

Metyyliklooriasetaattia valmistetaan metanolin ja kloorietikkahapon tai klooriasetyylikloridin välisellä reaktiolla. Yhdistettä käytetään lähtöaineena valmistettaessa hyönteismyrkkyjä, hajusteita ja lääkkeitä. Metyyliklooriasetaatti reagoi muun muassa β-jononin kanssa Darzens-reaktiolla tuotteen, jota käytetään A-vitamiinin synteesissä.
Aiheesta muualla

Metyyliklooriasetaatin kansainvälinen kemikaalikortti
Butanoli

| 1-Butanoli |
| --- | --- |

Tunnisteet
Muut nimet:  n-butanoli, n-butyylialkoholi,  propyylikarbinoli, butan-1-oli,  butyylialkoholi
CAS-numero:  71-36-3
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C4H9OH
Moolimassa:  74,1216 g/mol
Ulkomuoto:  väritön neste
Sulamispiste:  –89,5 °C
Kiehumispiste:  117,73 °C
Tiheys:  0,8098 g/cm3
Liukoisuus veteen:  9,1 ml/100 ml (25 °C)
Butanolit ovat yksiarvoisia alkoholeja, joiden hiiliketju on neljän hiiliatomin pituinen. Puhekielessä butanoleiksi kutsutaan myös muita alkoholeja, jotka sisältävät neljä hiiliatomia. Suoraketjuisia haaroittumattomia butanoleja on kaksi isomeeriä, 1-butanoli ja 2-butanoli.
Muita butanoleiksi kutsuttuja yhdisteitä ovat isobutanoli eli 2-metyyli-1-propanoli ja tert-butanoli tai tertiaaributanoli eli oikeammin 2-metyyli-2-propanoli.
Näillä isomeereillä on melko erilaiset sulamis- ja kiehumispisteet, mikä johtuu niiden erilaisista rakenteista. Kaikki butanolit liukenevat kohtalaisesti veteen; vähemmän kuin etanoli ja enemmän kuin pidempiketjuiset alkoholit. Butanoli on useimpien alkoholien tapaan myrkyllistä.
Käyttö

Butanolia käytetään liuottimena sekä ohenteena erilaisiin kemikaali- ja tekstiiliprosesseihin, niin maalitinnerin kuin hydrauliseen nesteeseen ja jarrunesteeseen. Sitä käytetään myös parfyymien pohjana, vaikka sellaisenaan sillä on erittäin alkoholinen aromi. Eri butanoleilla on erilainen haju; tert-butanolin haju on lakkamainen, n-butanolin makea, hyvin lievästi butaanihappomainen.
| --- | --- |
: 3D-malli 1-butanolista
: tert-butanoli
Butanolia voidaan käyttää polttoaineena bensiinikäyttöisiksi tarkoitetussa ottomoottorissa ilman muutoksia. Butanolin lämpöarvo on suurempi kuin metanolilla ja etanolilla ja on siten lähempänä moottoribensiiniä. Butanolin on raportoitu tuottavan energiaa 36 MJ/kg tai 29 MJ/l.
Tuotanto

Butanolia voidaan tuottaa biomassan käymisellä Clostridium acetobutylicum -bakteerin avulla. Bakteerista käytetään myös nimeä Weizmannin organismi, sillä Chaim Weizmann oli ensimmäinen, joka käytti tätä bakteeria tuottaakseen kordiitin valmistuksessa tarvittua asetonia tärkkelyksestä vuonna 1916. Butanolia syntyy käymisen sivutuotteena kaksinkertainen määrä. Prosessi tuottaa myös hyödynnettävän määrän vetykaasua sekä muita aineita.
Suurin osa Yhdysvalloissa kulutettavasta butanolista on tuotettu fossiilisista polttoaineista. Viimeaikaisen käymistekniikkojen kehittymisen johdosta butanolia saatetaan ryhtyä tuottamaan ensisijaisesti biomassasta petrokemikaalien sijaan.
David Ramey Ohiosta ja hänen yhtiönsä Environmental Energy, inc. ovat kehittäneet kaksiosaisen käymisprosessin. Tässä prosessissa biomassasyöte syötetään ensin Clostridium tyrobutyricum-bakteerille, joka muuntaa suuren määrän sitä butyyrihapoksi ja vedyksi. Toisessa prosessissa butyyrihappo syötetään Clostridium acetobutylicum-bakteerille, joka muuntaa sen butanoliksi. Ramey on saavuttanut 42 %:n hyötysuhteen butanolituotannossa tällä prosessilla.
Sopivalla bakteerikäymisprosessilla butanolia voidaan tuottaa myös suoraan selluloosasta.
Aiheesta muualla

OVA-ohje: 1-Butanoli (Arkistoitu – Internet Archive)
Butanolin web-sivu
Alkoholit
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| metanoli | etanoli | propanoli | butanoli | pentanoli | heksanoli | heptanoli | oktanoli | nonanoli | dekanoli | undekanoli | dodekanoli |
| CH3OH | C2H5OH | C3H7OH | C4H9OH | C5H11OH | C6H13OH | C7H15OH | C8H17OH | C9H19OH | C10H21OH | C11H23OH | C12H25OH |
Viitasen Piia

| Viitasen Piia> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2010–
Tyylilaji:  folk rock, laulelmafolk
Jäsenet:  Piia Viitanen, laulu, kitara  Mikko Malmivaara, kitara (2013–)  Juho Niemelä, basso  Miika Luoma, rummut (2023–)  Matias Tyni, kosketinsoittimet (2014–)   Sarah Palu, harppu, kantele (2017–) 
Entiset jäsenet:  Jarkko Ikonen, rummut (2010–2015)   Oskari Lehtonen, rummut (2016-2022)  Matias Hernesniemi, kitara, banjo (2010–2013)
Levy-yhtiö:  Texicalli Records (2014–)
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viitasen Piia on suomalainen folkyhtye, jonka keulahahmona toimii laulaja-lauluntekijä Piia Viitanen. Kokoonpano on julkaissut neljä albumia, joista ensimmäinen, Viitasen Piia, ilmestyi syksyllä 2012. Bändin musiikillista tyyliä on kuvailtu muun muassa luomufolkiksi, jossa suomenkieliset, vahvat lyriikat yhdistyvät americanan, kantrin ja folkin tyylilajeihin. Kappaleiden teemoissa toistuvat ihmisen suhde luontoon, toisiin ihmisiin ja itseensä sekä suomalainen runous. Piia Viitasen lisäksi yhtyeen jäseniä ovat Mikko Malmivaara (kitara), Matias Tyni (koskettimet), Juho Niemelä (basso), Miika Luoma (rummut) sekä Sarah Palu (harppu ja kantele).
Ura

Viitasen Piian laulut ovat saaneet alkunsa, kun niiden säveltäjä ja sanoittaja Piia Viitanen suoritti syksyllä 2008 opiskeluihin kuuluvaa työharjoittelua Nepalissa. Pitkien iltojen viihdykkeeksi Piia osti itselleen kitaran, ja ensimmäiset kappaleet syntyivätkin jo Nepalissa olon aikana. Suomeen palattuaan Piia Viitanen esiintyi alkuun yksin ja duona. Varsinainen bändi on perustettu vuonna 2010. Viitasen Piian ensimmäinen pitkäsoitto, Viitasen Piia, ilmestyi syksyllä 2012 omakustannejulkaisuna. Levyn tuotti Jonas Olsson. Elokuussa 2014 julkaistu toinen albumi, Uni onnesta, oli laajasti kriitikoiden ylistämä. Se valittiin sekä Helsingin Sanomien että Ilta-Sanomien vuoden 2014 parhaiden levyjen joukkoon. Albumi oli myös ehdokkaana Emma-palkintoon Kriitikoiden valinta -kategoriassa. Laulumaa julkaistiin marraskuussa 2016, ja myös sitä kehuttiin. Uni onnesta- ja Laulumaa-levyt on julkaissut Texicalli Records.
Syyskuussa 2019 yhtye julkaisi albumin Meidän jälkeemme hiljaisuus ja vuonna 2024 ilmestyi Ihmisen aika -album, joka voitti Kriitikoiden valinta-palkinnon vuoden 2024 Emma Gaalassa.
Palkinnot

Viitasen Piia oli ehdolla vuoden 2025 indie Awardsisissa useissa palkintokategorioissa voittaen vuoden artistin palkinnon sekä vuoden albumin palkinnon Ihmisen aika-albumilla mutta myös vuoden kappale-palkinnon Outo tyttö-kappaleellaan. Yhtye voitti vuoden 2024 Emma gaalassa Kriitikoiden valinta -
Jäsenet

Piia Viitanen – laulu, kitara
Mikko Malmivaara – kitara
Matias Tyni – koskettimet
Juho Niemelä – basso
Miika Luoma - rummut
Sarah Palu – harppu, kantele
Jäsenet > Entiset jäsenet

Oskari Lehtonen – rummut (2016-2022)
Jarkko Ikonen – rummut (2010–2015)
Matias Hernesniemi – kitara, banjo (2010–2013)
Julkaisut > Albumit

| Nimi | Julkaisutiedot |
| --- | --- |
Viitasen Piia:  Julkaisuvuosi: 2012  Formaatti: CD, C-kasetti  Levy-yhtiö: omakustanne
Uni onnesta:  Julkaisuvuosi: 2014  Formaatti: CD, LP  Levy-yhtiö: Texicalli Records
Laulumaa:  Julkaisuvuosi: 2016  Formaatti: CD, LP (TBA)  Levy-yhtiö: Texicalli Records
Meidän jälkeemme hiljaisuus:  Julkaisuvuosi: 2019  Formaatti: CD, LP  Levy-yhtiö: Texicalli Records
Ihmisen aika:  Julkaisuvuosi: 2024  Formaatti:  Levy-yhtiö:
Julkaisut > Singlet

| Vuosi | Single | Albumi |
| --- | --- | --- |
| 2012 | Miltä tuntuu | Viitasen Piia |
| 2012 | Ennen kuin menetti järkensä | Viitasen Piia |
| 2015 | Rauhan laulu |  |
2016: Laulumaa
| 2016 | Rukous rauhasta | Laulumaa |
| 2016 | Miksi pelkäisin | Laulumaa |
| 2019 | Meidän jälkeemme hiljaisuus |  |
| 2019 | Viimeinen valo jota puhutaan |  |
| 2020 | Hyvään maahan |  |
| 2023 | Paras kellua vaan |  |
| 2023 | Outo tyttö |  |
| 2024 | Jano |  |
Laktoosi

| Laktoosi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  63-42-3
PubChem CID:  6134
SMILES:  C(C1C(C(C(C(O1)OC2C(OC(C(C2O)O)O)CO)O)O)O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C12H22O11
Moolimassa:  342,3 g/mol
Sulamispiste:  202,8 °C
Kiehumispiste:  668,9 °C
Tiheys:  1,525 g/dm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 216 g/l
Laktoosi eli maitosokeri on nisäkkäiden maidossa esiintyvä hiilihydraatti. Sitä on esimerkiksi äidinmaidossa noin seitsemän prosenttia ja lehmänmaidossa 4,8 %. Sana laktoosi tulee latinan maitoa tarkoittavasta lac-sanan obliikvivartalosta lact- ja sokereihin viittaavasta -oosi-päätteestä.
Laktoosi on disakkaridi, joka koostuu kahdesta happisillan yhdistämästä monosakkaridista: glukoosista ja galaktoosista. Laktoosin empiirinen kaava on C12H22O11, moolimassa 342,3 g/mol ja CAS-numero 63-42-3.
Laktoosin muodostuminen elimistössä

Laktoosi muodostuu glukoosin ja galaktoosin sitoutuessa toisiinsa beeta-1-4-glykosidisidoksella. Laktoosin muodostumista tapahtuu elimistössä ainoastaan maitorauhasen epiteelisoluissa. Maitorauhasen epiteelisoluissa laktoosi muodostetaan glukoosista Golgin laitteissa, joissa laktoosi myös pakataan kuljetusvesikkeleihin, joiden avulla laktoosi siirretään solujen ulkopuolelle.
Laktaasi

Nuorilla nisäkkäillä laktaasiksi kutsuttu entsyymi hajottaa laktoosin takaisin monosakkarideiksi, jolloin se voi imeytyä elimistöön. Tavallisesti laktaasin eritys lakkaa poikasten kasvaessa, eikä niiden elimistö voi enää sulattaa laktoosia. Tämä on mahdollisesti evoluution aikaansaama pakote poikasten vieroittamiseksi.lähde?
Laktaasin häviäminen on tavallista myös ihmisillä. Kuitenkin joillain ihmisryhmillä (erityisesti Pohjois-Euroopassa ja Lähi-idässä) ilmenee mutaatio, jonka vuoksi entsyymin eritys ei lakkaa aikuisiällä ja maitotuotteet voivat muodostaa suuren osan heidän ruokavaliostaan. Näyttäisi siltä, että vuosituhansia jatkunut maanviljely ja lampaiden, karjan ja vuohien lypsäminen näillä alueilla on aiheuttanut sopeutumisen maitopitoiseen ruokavalioon. Suomalaisista aikuisista laktaasientsyymi puuttuu noin 17 prosentilta, mistä syystä he ovat laktoosi-intolerantteja.
Käyttö

Laktoosia voidaan käyttää makeutusaineena. Lisäksi sille on käyttökohteita lääketieteessä ja biokemiallisissa ja biologisissa tutkimuksissa käymis- ja kasvatusalustana.
Terveysvaikutukset

Laktoosia sisältävän rasvaisen maidon nauttiminen kasvattaa suotuisana pidettyjen bifidobakteereiden määrää. Eläinkokeissa on kuitenkin havaittu, että maidon hajoamistuote D-galaktoosi aiheuttaa oksidatiivista stressiä ja kroonista inflammaatiota, jotka saattavat johtaa esimerkiksi ennenaikaiseen vanhenemiseen ja luukatoon. Se, miten tulokset ovat yleistettävissä ihmisiin, vaati vuonna 2014 julkaistun tutkimuksen mukaan vielä lisätutkimusta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Fineli: Laktoosin lähteet ruoka-aineissa
PubChem: alpha-Lactose (englanniksi)
PubChem: beta-Lactose (englanniksi)
PubChem: Lactose monohydrate (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Lactose (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): alpha-Lactose (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): beta-Lactose (englanniksi)
DrugBank: Lactose (englanniksi)
Human Metabolome Database: Alpha-Lactose (englanniksi)
Molecule Pathway Database (SMPDB): Lactose Synthesis, Homo sapiens (englanniksi)
Molecule Pathway Database (SMPDB): Lactose Degradation, Homo sapiens (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Lactose (englanniksi)
ChemBlink: Lactose (englanniksi)
Hiilihydraatit
| --- | --- |
Pääjoukko:  aldoosi  ketoosi  pyranoosi  furanoosi 
Geometria:  pentoosit  heksoosit  heptoosi  sykloheksaanikonformaatio  anomeeri  mutarotaatio 
Suuri / pieni:  glyseraldehydi  dihydroksiasetoni  erytroosi  treoosi  erytruloosi  sedoheptuloosi 
Pentoosit:  riboosi  arabinoosi  ksyloosi  lyksoosi  ribuloosi  ksyluloosi 
Heksoosit:  glukoosi  galaktoosi  mannoosi  guloosi  idoosi  taloosi  alloosi  altroosi  fruktoosi  sorboosi  tagatoosi  psikoosi  fukoosi  ramnoosi 
Disakkaridit:  sakkaroosi  laktoosi  trehaloosi  maltoosi  sellobioosi 
Polysakkaridit:  glykogeeni  tärkkelys  selluloosa  kitiini  amyloosi  amylopektiini  stakyoosi  inuliini  dekstriini  pullulaani 
Glykosaminoglykaanit:  hepariini  kondroitiinisulfaatti  hyaluronaani  heparaanisulfaatti  dermataanisulfaatti  kerataanisulfaatti 
Aminoglykosidit:  kanamysiini  streptomysiini  tobramysiini  neomysiini  paromomysiini  apramysiini  gentamisiini  netilmysiini  amikasiini