stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ekskommunikaatio
Protestanttiset kirkot > Luterilainen kirkko

Nykyään luterilaisessa kirkossa käytännöt vaihtelevat paikalliskirkoittain, vaikka valistuksen myötä rangaistuksesta on pääsääntöisesti luovuttu. Luterilaisen maailmanliiton, jonka jäsen myös Suomen evankelis-luterilainen kirkko on, mukaan ekskommunikaatio on äärimmäinen kirkkokurin muoto, jota voidaan käyttää vain viimeisenä keinona kirkon ykseyden ja sen jäsenten uskon säilyttämiseksi.
Luterilaisen kirkon opin määrittelevät tärkeysjärjestyksessä Raamattu, kolme vanhakirkollista uskontunnustusta ja luterilaiset tunnustuskirjat. Yksimielisyyden kirjassa määritellyt luterilaisen kirkon tunnustuskirjat ovat Augsburgin tunnustus (1530), Augsburgin tunnustuksen puolustus (1530), Martti Lutherin Iso ja Vähä katekismus (1529), Schmalkaldenin opinkohdat (1537) ja Yksimielisyyden ohje (1577).
Tunnustuskirjoissa viitataan ekskommunikaation kaltaiseen rangaistukseen useassa kohdassa. Lutherin Isossa katekismuksessa todetaan, että ”Röyhkeitä ja hillittömiä on kyllä käskettävä pysymään poissa ehtoolliselta, eiväthän he ole valmiita vastaanottamaan syntien anteeksiantamusta” ja Philipp Melanchthon toteaa Augsburgin tunnustuksen puolustuksessa, että ”..rikolliset ja sakramenttien halveksijat suljetaan seurakunnan yhteyden ulkopuolelle”. Näin tehtäessä noudatetaan sekä evankeliumia että vahoja kirkollisia määräyksiä. Määräaikaa ei kuitenkaan panna, sillä ”kaikki eivät ole samaan aikaan soveliaita”.
Protestanttiset kirkot > Luterilainen kirkko > Suomen evankelis-luterilainen kirkko

Suomen evankelis-luterilainen kirkko ei erota jäseniään kirkon yhteydestä mistään syystä, ja kirkkokurista on tullut lähinnä sielunhoidollinen käsite.
Protestanttiset kirkot > Anglikaaninen kirkko

Anglikaanisen kirkon kanonin B16 ("Of notorious offenders not to be admitted to Holy Communion") mukaan hiippakunnan piispa voi seurakuntapapin esityksestä kieltää seurakuntalaisen osallistumisen ehtoolliseen "ilkeämielisestä ja avoimesta riitelystä lähimmäisen kanssa tai muusta vakavasta ja avoimesta synnistä ilman katumusta".
Protestanttiset kirkot > Muut protestanttiset kirkot

Jean Calvin katsoi, että julkisen skandaalin aiheuttavien syntien tapauksessa synnintekijää piti estää osallistumasta ehtoolliseen siihen asti, kun tämä osoittaa katumusta pyrkimyksenään suojella kirkkoa ja tehdä siitä Jumalan kunnian palvelija maan päällä. Toisaalta, Ulrich Zwinglin seuraajat suhtautuivat ekskommunikaatioon varauksellisesti ja pitivät sitä vanhan paavillisen suvaitsemattomuuden jäänteenä. Zwingli katsoi alun perin, että ”Herra itse” oli asettanut ekskommunikaation ja vielä vuonna 1525 oli käytännön kannalla. Perustettuaan Zürichin valtionkirkon hän kuitenkin muutti mielensä ja katsoi sen olevan kirkon edun vastaista.
Arvi Tikkala

Arvi Tikkala.
Arvid Richard ”Arvi” Tikkala  (18. lokakuuta 1906 Helsinki – 3. maaliskuuta 1940 Kollaa) oli suomalainen näyttelijä ja laulaja. Hän oli 1930-luvun neljänneksi eniten levyttänyt suomalainen iskelmälaulaja, jonka tunnetuimpia levytyksiä olivat ”Vaimoke”, ”Bulu bulu bulu” ja ”Sävelhurmaa”.
Ura

Arvi Tikkala aloitti näyttelijänuransa jo nuorena Helsingin näyttämöillä, ensin Tapanilan Työväen Näyttämöllä ja sitten Koiton näyttämöllä. Ammattinäyttelijän uransa Tikkala aloitti 1930-luvun alussa Porin teatterissa, jonka lisäksi hän ehti esiintyä Viipurin Työväen Teatterissa, Helsingin Kansan Näyttämöllä sekä viimeisenä Tampereen Teatterissa. Hyvän lauluäänensä ansiosta Tikkala esiintyi etenkin musiikkinäytelmissä ja opereteissa.
Tikkala poimittiin 1936 teatterin lavalta iskelmälaulajan uralle. Hänen levytysuransa kesti vain neljä vuotta, vuodesta 1936 vuoteen 1939, mutta sen aikana hän ehti laulaa levylle yli sata laulua. Enemmän levyjä 1930-luvulla tekivät vain Malmsténin veljekset Georg ja Eugen sekä Matti Jurva, jotka sitä paitsi levyttivät tasaisesti koko vuosikymmenen ajan. Tikkalan tuotteliaisuutta selittää hänen monipuolisuutensa laulajana. Tikkala tulkitsi tunnelmallisia balladeja ja tangoja, moderneja jazziskelmiä, kansanomaisia jenkkoja ja polkkia sekä humoristia kupletteja. Tikkalan erikoisalaa olivat todella nopeat polkat.
Tikkalan lupaavasti alkaneen iskelmälaulajan uran päätti talvisota. Hän kaatui Kollaanjoella maaliskuussa 1940 vain 33-vuotiaana kymmenen päivää ennen talvisodan päättymistä. Tikkala on haudattu Tampereelle Kalevankankaan hautausmaalle.
Yksityiselämä

Tikkalan puoliso oli Lidia Kinaitis, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1930.
Kokoelmia

Arvi Tikkala (1970)
Unohtumattomat (1993)
Juhlalevy (2006)
Sävelhurmaa (2010)
Arvi Tikkala 1936–1939 (2015)
Aiheesta muualla

Arvi Tikkalan esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 2
Vartkess A. Apkarian

| Vartkess A>  Apkarian |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. syyskuuta 1955 (ikä 69)
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  kemiallinen fysiikka fysikaalinen kemia
Vartkess A. Apkarian (s. 2. syyskuuta 1955) on yhdysvaltalainen kemisti ja professori. Hän toimii fysikaalisen kemian ja kemiallisen fysiikan professorina Kalifornian yliopistossa Irvinessä. Kemistinä hän on asiantuntija aikaerotteisen spektroskopian alalla. Hänet tunnetaan erityisesti fotofysiikan tutkijana.
Akateeminen ura

Vartkess Apkarian valmistui kandidaatiksi 1976 Etelä-Kalifornian yliopistosta (USC). Tohtoriksi hän väitteli Northwestern-yliopistossa 1980.
Apkarian on työskennellyt tutkijana Northwestern-yliopistossa ja Cornellin yliopistossa. Vuodesta 1983 hän on työskennellyt Kalifornian yliopistossa, Irvinessä (UCI). Hän toimi yliopistonsa kemian laitoksen johtajana kaudella 2003–2007. Nykyisin (elokuu 2016) hän on UCI:n kemiallisen fysiikan ja fysikaalisen kemian professori.
Tieteellinen asiantuntija

Professori Apkarianin asiantuntemusta on hyödynnetty monin tavoin. Hän on ollut mm. mukana perustamassa monitieteistä kemiallisen ja materiaalifysiikan tohtorikoulutusohjelmaa (ChaMP). Siitä on jo valmistunut yli 100 henkilöä. Hän on ottanut osaa lukuisiin tieteellisiin konferensseihin ja tehnyt jo pitkään kansainvälistä tiedeyhteistyötä.
Tutkimusura

Tieteilijänä Apkarian on tutkinut pääasiassa fotofysiikkaa ja kemiallista dynamiikkaa kondensoituneessa eli kiinteässä (tai tiiviissä) aineessa. Osa hänen tutkimuksestaan kuuluu kiinteän olomuodon kemian alaan, joka tutkii aineen kemiallisia ominaisuuksia. Tutkimus liittyy tältä osin myös fysiikkaan, sillä tutkimusaiheet käsittelevät niin kutsuttua tiiviin aineen fysiikkaa.
Fotofyysistä tutkimusta Apkarian on tehnyt Van der Waalsin voimien vaikutuksesta muodostuneiden yhdisteiden (neste tai kiinteä aine) avulla. Kyseiset yhdisteet ovat tarpeeksi yksinkertaisia, että niitä tutkimalla ja tutkimusten tuloksista voidaan johtaa perusperiaatteita, joiden avulla pystytään ymmärtämään erilaisia fotofyysisiä ilmiöitä. Alkuehtojen perusteella Apkarian on määritellyt neljä erityistä mallisysteemiä. Hän tutkii erilaisia fotofyysisiä ilmiöitä näiden mallisysteemien avulla. Apkarian tekee sekä teoreettista että käytännöllistä tutkimusta.
Apkarianin tutkimusryhmä on tarkastellut monenlaisia fotofyysisiä ilmiöitä:  laserindusoidut koherenssit, varauksen siirtymisreaktiot, fotodissosiaatio, shokki-indusoitu kemia (=sähköshokkien avulla saadaan aikaan haluttuja tuloksia), atomien ja molekyylien liike ja diffuusio, molekyylien väliset reaktiot nesteissä sekä kvantti-isäntien fotodynaamiset ominaisuudet.
Tutkimusmenetelmänä Apkarian on käyttänyt pääasiassa niin kutsuttua aikaerotteista spektroskopiaa. Hänen tutkimusryhmässään menetelmän käytön on oppinut mm. professori Mika Pettersson, joka on nykyisin menetelmän kansainvälisestikin arvostettu asiantuntija Suomessa.
Apkarian käyttää tutkimustyössään spektroskooppisissa mittauksissa erilaisia lasereita koko spektrin alueelta (infrapunalaserista ultraviolettilaseriin). Viimeisimmissä tutkimuksissaan (vuoteen 2016 mennessä) Apkarian on tarkastellut yksittäisten molekyylien dynamiikkaa sekä luonut tekemiensä mittausten perusteella niistä erilaisia teoreettisia malleja.
Professori Apkarian on vuoteen 2016 mennessä ollut tekijänä yli 150 tieteellisessä julkaisussa. Elokuussa 2016 häneltä oli ilmestynyt jo 199 julkaisua.
Tunnustukset

Vartkess Apkarian on saanut useita tunnustuksia ansioistaan kemistinä. Jo vuonna 1983 hän sai Camille ja Henry Dreyfusin säätiön palkinnon. 
Sittemmin hänelle on tieteellisistä ansioista myönnetty muun muassa Alexander von Humboldt -palkinto (1996) ja Charles Bennet Award vuonna 2008. Kalifornian yliopisto on lisäksi vuonna 2007 myöntänyt hänelle Distinguished Alumnus of UCI Award -tunnustuspalkinnon.
Tunnustukset > Kunniatohtoriksi

Jyväskylän yliopiston matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta promovoi vuonna 2016 Apkarianin kunniatohtoriksi. Hän on olennaisella tavalla vaikuttanut Jyväskylän yliopiston kemian laitoksen tutkimukseen.
Professori Apkarianilla on ylipäätään ollut suuri vaikutus suomalaiseen fysikaalisen kemian tutkimukseen. Hän on tehnyt tutkimusyhteistyötä suomalaisten yliopistojen kanssa. Hänen tutkimusryhmässään on saanut oppinsa mm. kolme tulevaa suomalaista kemian professoria (Henrik Kunttu, Jussi Eloranta ja Mika Pettersson). Lisäksi ryhmässä on työskennellyt useita muita suomalaisia tutkijoita (esim. post doc-tutkijoina tai vierailevina tutkijoina).
Aiheesta muualla

University of California - Irvine: Chemists capture motion of single molecule in real time and discover it's oscillating between quantum states Science Daily 16.9.2014.
Vartkess Ara Apkarianin tutkimusartikkeleita ResearchGate.net-palvelussa (englanniksi)
NSF Center for Chemical Innovation on Chemistry at the Space-Time Limit (CaSTL) (Arkistoitu – Internet Archive), professori Apkarianin tutkimusinstituutti (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Tieteilijät :  ORCID
Turun Kirjakahvila

| Osuuskunta Turun Kirjakahvila – Andelslag Åbo Bokcafé |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Vaihtoehtoisuuden kaipuuta vuodesta 1981
Yritysmuoto:  Osuuskunta
Perustettu:  1. marraskuuta 1981
Kotipaikka:  Turku
Toimiala:  kahvila, kirjakauppa, galleria, tapahtumatuotanto
Tuotteet:  vegaaniset kahvilatuotteet, uudet ja käytetyt kirjat, zinet
Kotisivu:  http://www.kirjakahvila.org, http://www.facebook.com/kirjakahvila
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Osuuskunta Turun Kirjakahvila – Andelslag Åbo Bokcafé  on vuonna 1981 perustettu vaihtoehtokirjakauppa ja kulttuurikahvila  Vanhalla Suurtorilla Turussa.
Kirjakahvilan historia

Turun Kirjakahvilaa perustettaessa esikuvina ovat olleet kirjakahvilat eri puolilla Eurooppaa, erityisesti Berliinissä, Lundissa ja Tukholmassa. Toiminta-ajatuksena oli tuoda maahan ulkomaista tutkimus- ja yhteiskunnallista kirjallisuutta, jota oli vaikea saada Suomesta.
Kirjakahvila perustettiin alun perin puutaloon Henrikinkadulle. Ennen muuttoaan nykyisiin tiloihinsa Brinkkalan sisäpihalle Kirjakahvila on toiminut myös Juseliuksen talossa ja Brinkkalan talon toisessa kerroksessa.
Kirjakahvilan toiminta

Kirjamyynnin ja kahvilatoiminnan lisäksi Kirjakahvila tuottaa tapahtumia sekä omissa tiloissaan että Brinkkalan sisäpihalla. Tunnetuimmat tapahtumakokonaisuudet lienevät kesäkuukausien Urbaani kesäloma -festivaali, jota järjestettiin vuosina 2009-2011 ulkoilmatapahtumana Brinkkalan pihassa ja joka vuonna 2012 hajautettiin koko Turun kattavaksi, erilaisten epäkaupallisten tilojen ja toimijoiden yhteiseksi kaupunkifestivaaliksi, sekä musiikkiesityksistä ja keskiyön säestetystä mykkäelokuvanäytöksestä rakentuva Kirjakahvilan ja Kinokoplan Taiteiden yö. Lisäksi Kirjakahvilassa järjestetään ympäri vuoden runsaasti elokuvanäytöksiä, musiikkitapahtumia, lukupiirejä sekä yhteiskunnallisiin asioihin, taiteeseen ja kulttuuriin keskittyviä keskustelutilaisuuksia. Kirjakahvilassa on myös galleria, jonka näyttelyt vaihtuvat kuukausittain, sekä pääosin feminististä, anarkistista ja queeria aineistoa sisältävä pieni kirjastokokoelma. Tärkeä osa kirjastoa on zine-kokoelma, jossa on paljon harvinaisiakin feminismi-, anarkismi- ja queeraiheisia omakustanteita, joita on vaikea löytää mistään muualta. Kokoelmasta löytyvät esimerkiksi kaikki taiteilija Tiitu Takalon vanhat omakustanteet.
Osuuskunnan toiminta perustuu voittoa tavoittelemattomuudelle ja vapaaehtoistyölle. Kahvilan tarjonta on kokonaisuudessaan vegaaninen. Kirjakahvilan kahvilatoimintaan kuuluu myös vegaaniset tilaustuotteet, kuten erilaiset leivät ja kakut, joita on mahdollista tilata sähköpostitse.
Tunnustukset

Vuonna 2022 Varsinais-Suomen taidetoimikunta palkitsi Osuuskunta Turun Kirjakahvilan vähemmistöjen huomioimisesta ja tasavertaisen kaupunkitilan rakentamisesta.
Juhani Peltonen (jalkapalloilija)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 16. kesäkuuta 1936 (ikä 88)
Syntymäpaikka: Sääksmäki, Suomi
Pelipaikka: laitahyökkääjä
Pituus: 176 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1954–1964 | Haka | 209 | (74) |
| 1964–1966 | Hamburger SV | 38 | (6) |
| 1967–1972 | Haka | 102 | (34) |
| Yhteensä | Yhteensä | 349 | (114) |
Maajoukkue
| 1954 | Suomi U21 | 1 | (0) |
| 1955–1970 | Suomi | 68 | (10) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Voitto Matti Juhani Peltonen (s. 16. kesäkuuta 1936 Sääksmäki) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelasi maajoukkueessa 68 ottelua ja ensimmäisenä suomalaisena Saksan Bundesliigassa. Hän oli pelipaikaltaan laitahyökkääjä mutta pelasi myös keskikentän rakentajana.
Peltonen oli ensimmäinen suomalaispelaaja, joka pelasi Saksan Bundesliigassa. Hän pelasi vuosina 1964–1966 Hamburger SV:n riveissä 38 ottelua tehden niissä kuusi maalia. 
Suomessa Peltonen edusti vain Valkeakosken Hakaa, jonka riveissä hän voitti kaksi Suomen mestaruutta ja viisi Suomen Cupia. Maajoukkueessa Peltonen pelasi 68 ottelua tehden niissä 10 maalia.
Suomen Palloliitto valitsi Peltosen vuoden jalkapalloilijaksi Suomessa vuosina 1960, 1962 ja 1964. Urheilutoimittajain liitto myönsi hänelle saman tittelin edellä mainittujen lisäksi vuonna 1965. Joukkuetoveri Matti Pitko kirjoitti Juhani Peltosesta kirjan Hakasta Hampuriin (Weilin+Göös 1971).
Muun työnuransa Peltonen toimi Yhtyneet Paperitehtaat Oy:llä, viimeksi myyntimiehenä. Espanjassa Jussi Peltonen innostui taidemaalauksesta, ja hänellä on Valkeakoskella ateljee. Peltosella on ollut kuusi taidenäyttelyä.
Peltonen nimettiin Suomen Palloliiton Gladiaattorit -kunniakerhoon 20. elokuuta 2008.
Saavutukset

Suomen mestaruus 1960, 1962
Suomen Cup 1955, 1959, 1960, 1963, 1969
Vuoden jalkapalloilija (urheilutoimittajien valinta) 1960, 1962, 1964, 1965
Vuoden jalkapalloilija (Palloliiton valinta) 1960, 1962, 1964
Aiheesta muualla

YLE Elävä arkisto: Juhani Peltonen - palloilupioneeri Saksassa
MNR:n ETUPENKKI: Juhani Peltonen "jalkapallolegenda" (YouTube)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data
Itäiset ruotsin murteet

Vanha Länsi-Viron kartta, jossa on monia ruotsalaisia paikannimiä
Suurin osa suomenruotsalaisista asuu sinisellä merkityillä alueilla.
Itäiset ruotsin murteet (ruotsiksi östsvenska mål) on yksi kuudesta ruotsin kielen murrealueesta.
Itäisiin ruotsin murteisiin kuuluu murteita, joita puhutaan tai on puhuttu Suomessa (suomenruotsi) sekä Virossa ja Gammalsvenskbyssä Ukrainassa (vironruotsi) vironruotsalaisten siirtolaisten vuoksi.
Suomenruotsi jaetaan perinteisesti neljään murteeseen: ahvenanmaanruotsi, pohjanmaanruotsi, turunmaanruotsi ja uudenmaanruotsi, vaikkakin näistä ahvenanmaanruotsi on lähempänä Ruotsissa puhuttavia murteita kuin Suomessa puhuttavia.
Vironruotsin murteita puhutaan tai puhuttiin Viron länsirannikolla sekä Ukrainan Gammalsvenskbyssä, jonne vironruotsaisia muutti 1700-luvun loppupuolella Hiidenmaalta. Maailmansotien vuoksi nämä murteet ovat lähes sammuneet, sillä moni muutti evakkoina pois muualle maailmalle.
Käännös suomeksi
Oslon pörssi

| Oslon pörssi> Oslo Børs |
| --- | --- |

 Oslon pörssitalo vuonna 2011.
Paikka:  Oslo, Norja
Perustettu:  1819
Omistaja:  Euronext
Avainhenkilöt:  Håvard S. Abrahamsen (CEO)
Listaukset:  346
Markkina-arvo:  295,55 mrd. USD (11/2022)
Indeksit:   OBX  OSEAX 
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oslon pörssi (norj. Oslo Børs) on Oslossa sijaitseva pörssi, joka tarjoaa Norjan tärkeimpänä kauppapaikkana norjalaisten yritysten osakkeita.
Helmikuussa 2019 Nasdaq ja Euronext tekivät ostotarjouksen Oslon pörssistä. Saman vuoden kesäkuussa Euronext osti Oslon pörssin.
Historia

Oslon pörssi aloitti vuonna 1819 nimellä Christianian pörssi. Alkuun pörssissä ei ollut organisoitua listausta tai osakevaihtoa. Pörssi tarjosi tapaamispaikan investoijille, jossa huutokaupata laivoja, osuuksia laivoista, raaka-aineita sekä ulkomaanvaluuttaa. Uusi pörssitalo valmistui vuonna 1829. Rakennus toimi myös Christianian kaupunginvaltuuston kokoontumispaikkana vuoteen 1880 saakka. Kaupankäynti osakkeilla ja joukkovelkakirjoja alkoi 1. maaliskuuta 1881.
Pörssirakennusta laajennettiin vuosina 1901–1911. Rakennuksen merkitys kansallisena monumenttina tunnustettiin ja se tuli suojelun piiriin 1927.
Historia > Sähköistys

Vuonna 1988 pörssi esitteli sähköisen kaupankäynnin tukisysteemin ja korvasi vanhan huutokauppamallin koko päivän kestävällä jatkuvalla listattujen osuuksien kaupankäynnillä. Kaupankäynti tuli täysin sähköiseksi vuonna 1999.
Historia > Myynti

Pörssi myytiin vuonna 2001 Oslo Børs VPS Holding ASA:lle.
Oslon pörssin OSEBX- ja OBX-osakeindeksit

Oslon pörssin osakkeiden kehitystä kuvaava pääindeksi on noin 50–60 keskeisen osakkeen yhdessä muodostama OSEBX (Oslo Børs Benchmark Index; Oslo Børs Hovedindeks). Indeksi esiteltiin vuonna 2001. Indeksissä mukana olevien yhtiöiden lista päivitetään vuosittain kahdesti, toukokuussa ja marraskuussa.
Toinen keskeisistä Oslon pörssin indekseistä on vuonna 1986 käyttöön otettu OBX-indeksi. Tämä käsittää 25 Oslo Børsin eniten vaihdettua osaketta. Indeksiin kuuluvat osakkeet määritetään kahdesti vuodessa edeltävän kuuden kuukauden kaupankäynnin pohjalta.  Enimmäisosuutta rajoitetaan kuitenkin  UCITS III -säädösten mukaisesti ja ETA-alueen ulkopuolisten yritysten osakkeiden osuus voi OBX-indeksissä olla enintään 10 prosenttia. Muutokset astuvat voimaan kesäkuussa ja joulukuussa.
Käännös suomeksi
Kalle Eerola

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 1. marraskuuta 1983 (ikä 41)
Syntymäpaikka:  Lahti, Suomi
Pelipaikka: Vasen laitapuolustaja, vasen keskikenttä
Pituus: 180 cm
Lempinimi: Mopsi, Eepi
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| –2001 2002–2004 2005–2006 2007–2010 2011 2011 2012 2013– | Pallo-Lahti FC Lahti FC Haka FC Lahti SalReipas FC Lahti SalReipas Ilves/2 |  33 (2) 31 (1) 86 (3) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Kalle Eerola (s. 1. marraskuuta 1983 Lahti) on suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan laitapuolustaja. Hän pelasi 150 veikkausliigaottelua ja teki niissä kuusi maalia.
Eerola oli monipuolinen pelaaja, joka kykeni pelaamaan sekä puolustuksessa, laidalla että keskikentällä. Hän siirtyi FC Hakaan kaudeksi 2005. Ennen siirtymistään Valkeakoskelle hän oli pelannut kolme veikkausliigakautta FC Lahden joukkueessa, johon hän taas vuonna 2007 palasi.
Eerola pelasi Veikkausliigassa FC Lahden joukkueessa kausina 2002–2004. Hän pelasi yhdeksän ottelua kaudella 2002 ja teki niissä kaksi maalia. Kaudella 2003 hän pelasi kaksi ottelua ja kolmannella liigakaudellaan 22 ottelua. Kausina 2005–2006 hän edusti Hakaa. Hän pelasi kaudella 2005 seitsemän ottelua ja seuraavalla kaudella 24 ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Eerola palasi kaudeksi 2007 FC Lahteen ja pelasi tuolla kaudella 26 veikkausliigaottelua. Kaudella 2008 hän pelasi 23 veikkausliigaottelua ja teki niissä yhden maalin. Kaudella 2009 hän pelasi 21 veikkausliigaottelua ja teki niissä kaksi maalia. Kaudella 2010 hän pelasi 16 veikkausliigaottelua tekemättä maaleja. Kaudella 2011 hän edusti FC Lahtea Ykkösessä.
Eerola pelasi yhden poikien maaottelun.
Eerola asui nuoruutensa Lahden Patomäessä.
Aiheesta muualla

FC Lahti Hall of Fame – #3 Kalle Eerola  10.5.2016. FC Lahti. Viitattu 3.7.2024.
Mosselprom (rakennus)

| Mosselprom-talo Дом Моссельпрома> A. Titovin vuokra-asuintalo Доходный дом А. Титова |
| --- | --- |
 Mosselprom-talon julkisivu kesällä 2013.
Osoite:  Kalašnyi pereulok 2/10
Sijainti:  Moskova, Venäjä
Koordinaatit:  55°45′14″N, 37°36′08″E
Rakennustyyppi:  asuinrakennus
Valmistumisvuosi:  1925
Suunnittelija:  Nikolai Strukov, David Kogan insinöörit Vladimir Tsvetaev ja Artur Loleit, taiteilijat Aleksandr Rodtšenko ja Varvara Stepanova
Rakennuttaja:  kauppias A. I. Titov
Käyttäjä:  Venäjän teatteritaiteen akatemia
Julkisivumateriaali:  tiili, teräsbetoni
Kerrosluku:  7 (myös 8), tornin 11
 Kulttuuriperintökohde nro 7735283000 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mosselprom-rakennus eli Mosselprom-talo (ven. Дом Моссельпрома, Dom Mosselproma) on monikerroksinen asuintalo Venäjällä Moskovan ytimessä Presnenski-piirin Arbatskaja-kaupunginosassa. Rakennus valmistui eri työvaiheissa useiden arkkitehtien suunnittelemana vuosina 1912–1925.
Mosselprom-talo sijaitsee Kalašnyi, Nišnyi Kislovsky ja Malyi Kislovsky pereulokien (kujien) kulmauksessa lähellä Arbatskajan metroasemaa. Tämä alun perin kauppias A.I. Titoville kuulunut seitsemänkerroksinen kulmarakennus suunniteltiin tuloja tuottavia tiloja, lähinnä vuokralle annettavia asuntoja ja ravintolaa varten. Teräsbetonirunkoisen talon julkisivumateriaalina on käytetty yleisimmin tiiltä ja tiiliverhouksen lomassa lasia. Neuvostoaikoina rakennus sai kuusikulmaisen yksitoistakerroksisen tornin, joka näkyy Arbatskaja-aukiolle. Tornin ansiosta taloa pidetään yhtenä "ensimmäisistä Neuvostoliiton pilvenpiirtäjistä".
Julkisivujensa arkkitehtuurisilta ideoilta ja mainosmaalauksilta talo on venäläisen konstruktivismin ja avantgarden muistomerkki.