stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Brendan Shanahan
Jääkiekkoura > Seurajoukkueissa > Ammattilaisuran alku New Jerseyssä

Viimeiset juniorivuotensa Shanahan pelasi OHL-liigassa London Knightsissa, missä hän teki tulokaskaudellaan 62 ja toisella kaudella peräti 92 pistettä. Shanahanin mukaan Londonin valmentaja Don Brankley oli hänelle tärkeä auttaja uran alkuvaiheissa.
New Jersey Devils varasi Shanahanin NHL:ään vuoden 1987 varaustilaisuuden toisena varauksena Pierre Turgeonin jälkeen, ja Shanahan siirtyi New Jerseyyn heti kaudeksi 1987–1988. New Jerseyn johto piti hänen aggressiivisesta pelityylistään, ja häntä pidettiin hyvänä lisänä nuoreen joukkueeseen. Shanahan ei kuitenkaan onnistunut ensimmäisellä kaudellaan heti, sillä häneen kohdistui suuria paineita. Hänen peliaikansa väheni, ja ennen häntä varattu Turgeon pelasi Buffalo Sabresissa huomattavasti paremmin. Shanahanilla meni kuukausi, ennen kuin hän teki ensimmäisen NHL-maalinsa 10. marraskuuta 1987 John Vanbiesbrouckin taakse ottelussa New York Rangersia vastaan. Juniorisarjassa Shanahan oli joukkueensa avainpelaajia, mutta New Jerseyssä hän sai huomattavasti vähemmän peliaikaa. Hän päättikin muuttaa hieman pelityyliään, minkä seurauksena hän tappeli muutamia kertoja tulokaskaudellaan ja keräsi 131 jäähyminuuttia 65 ottelussa. Maaleja Shanahan teki vain seitsemän, mikä ei tyydyttänyt New Jerseyn seurajohtoa.
Kolmannella NHL-kaudellaan, 1989–1990, Shanahan sai kuitenkin jo lähes pisteen peliä kohden: 72 pistettä 73 ottelussa. Hän teki 30 maalia ja oli New Jerseyn toiseksi paras maalintekijä John MacLeanin jälkeen. Kauden 1990–1991 jälkeen Shanahan teki sopimuksen St. Louis Bluesin kanssa, mutta hän ei ollut vielä täysin siirtokorvauksista vapaa pelaaja. Siksi välitystuomioistuin määräsi St. Louisin antamaan korvaukseksi puolustaja Scott Stevensin.
Jääkiekkoura > Seurajoukkueissa > Kaudet St. Louisissa ja Hartfordissa

St. Louisissa Shanahanista kehittyi sellainen maalintekijä, mitä hänestä oli odotettu. Hän sai oppia joukkuetoveriltaan Brett Hullilta, joka oli tehnyt kaudella 1990–1991 peräti 86 maalia. Shanahan tekikin ensimmäisen kerran yli 50 maalia toisella St. Louis -kaudellaan, 1992–1993. Hän teki 71 ottelussa 51 maalia, mikä oli joukkueessa toiseksi eniten Hullin jälkeen. Seuraavalla kaudella 1993–1994 Shanahan teki 102 pistettä. Hän oli St. Louisin joukkueen eniten pisteitä tehnyt pelaaja ja koko liigassakin kahdeksas. Lisäksi hän sai peräti 211 jäähyminuuttia. Samalla kaudella Shanahan pelasi ensimmäistä kerta NHL:n tähdistöottelussa ja hänet valittiin liigan tähdistökentälliseen.
Kausi 1994–1995 alkoi NHL:n työsululla, jonka aikana Shanahan pelasi kolme ottelua Saksan DEL-liigan Düsseldorfer EG:ssä ja teki niissä kahdeksan pistettä. NHL:ssä hän pelasi St. Louisin joukkueessa 45 ottelua, joissa hänelle merkittiin 41 pistettä. St. Louisin valmentajana aloitti keväällä Mike Keenan, joka ei pitänyt Shanahanista, ja kesällä 1995 Shanahan kaupattiinkin Hartford Whalersiin. Vaihdossa St. Louis sai puolustaja Chris Prongerin. Shanahan oli niin tunnettu St. Louisissa, että paikallinen televisiokanava keskeytti lähetyksensä kertoakseen Shanahanin kaupasta. Shanahan oli pelitaitojensa ja persoonallisuutensa ansiosta suosittu, ja kannattajat pettyivät kauppaan, jossa joukkue sai lupaavan mutta vielä kokemattoman puolustajan. Pian siirron jälkeen fanit alkoivat buuata valmentajalle, ja Keenan erotettiin lopulta joulukuussa 1996.
Hartfordissa Shanahan teki kaudella 1995–1996 44 maalia, mutta joukkue ei menestynyt. Hänet valittiin kauden aikana toistamiseen NHL:n tähdistöotteluun. Whalersin tulevaisuus Hartfordin kaupungissa ei ollut kovinkaan varmalla pohjalla, ja Shanahan pyysikin kauden jälkeen, että hänet kaupattaisiin toiseen seuraan.
Jääkiekkoura > Seurajoukkueissa > Toiminta työsulkukaudella ja paluu työsulun jälkeen

Kausi 2004–2005 peruuntui työsulun takia, eikä Shanahan pelannut missään. Työsulun aikana hän järjesti huippukokouksen, johon hän kutsui ryhmän pelaajia, valmentajia, televisiojohtajia, jääkiekkovaikuttajia ja tuomareita. Tämän ryhmän tarkoituksena oli keskustella uusista tiukemmista sääntötulkinnoista, jotka astuisivat voimaan työsulun jälkeen. Shanahan alkoi suunnitella kokouksen järjestämistä marraskuussa 2004, kun hän luki Hockey Hall of Fameen valitun puolustajan Paul Coffeyn kritiikin jääkiekon tilasta.
Torontolaisessa hotellissa järjestetyn kokouksen jälkeen Shanahan tapasi kasvokkain sekä NHL:n komissaarin Gary Bettmanin että NHL:n pelaajayhdistyksen NHLPA:n johtajan Bob Goodenow'n. Shanahan esitti kummallekin useita uusia sääntöehdotuksia. Lopulta tulevalle kaudella hyväksyttiin monia muutoksia, joista suurin osa oli syntynyt Shanahanin järjestämissä tapaamisissa.
Uudet säännöt muuttivat NHL:ää jälleen hyökkäysvoittoisemmaksi, kun sarja jatkui kaudella 2005–2006. Shanahan oli yksi niistä harvoista vanhemmista pelaajista, jotka pystyivät nostamaan tasoaan uusien sääntöjen aikakaudella. Hän tekikin kauden aikana 40 maalia ja sai yhteensä 81 pistettä. The Globe and Mail -lehden jääkiekkokolumnistin Eric Duhatschekin mukaan Shanahanin avustuksella luodut uudet säännöt auttoivat 2000-luvun ensimmäisen vuosikymmenen tähtisukupolven siirtymistä NHL:ään.
Jääkiekkoura > Maajoukkueessa

| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Salt Lake City 2002 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Italia 1994 | jääkiekko |  |
| Nuorten MM-kilpailut  | Nuorten MM-kilpailut  | Nuorten MM-kilpailut  |  |
|       Hylätty | Tšekkoslovakia 1987 | jääkiekko |  |
| Jääkiekon maailmancup  | Jääkiekon maailmancup  | Jääkiekon maailmancup  |  |
|  Kultaa | Kanada-cup 1981 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | World Cup 1996 | jääkiekko |  |
Shanahan edusti ensimmäisen kerran Kanadaa arvoturnauksessa nuorten MM-kilpailuissa 1987. Kanada olisi voittanut turnauksesta vähintään pronssia, mutta joukkue diskattiin Neuvostoliitto-ottelun tapahtumien takia. Ottelu keskeytettiin toisessa erässä, kun kentällä syttyi joukkotappelu, johon molempien joukkueiden kaikki pelaajat osallistuivat, ja sen jälkeen sekä Kanada että Neuvostoliitto diskattiin turnauksesta.
Shanahan pelasi Kanadan maajoukkueessa ensimmäisen kerran aikuisten arvoturnauksessa Kanada-cupissa 1991, jonka Kanada voitti. Seuraavan kerran Shanahan pelasi maajoukkueessa MM-kilpailuissa 1994. Hän teki turnauksessa seitsemän pistettä kuudessa ottelussa. Kanada voitti turnauksen loppuottelussa Suomen rangaistuslaukauskilpailun jälkeen.
Maailmancup 1996 oli kolmas aikuisten arvoturnaus, missä Shanahan edusti Kanadaa. Hän teki maailmancupissa kuusi pistettä seitsemässä ottelussa. Naganossa 1998 Shanahan pelasi ensimmäisen olympiaturnauksensa. Kanada jäi turnauksessa neljänneksi, kun se hävisi pronssiottelussa Suomelle. Välierissä joukkue oli hävinnyt rangaistuslaukauskilpailussa olympiakultaa voittaneelle Tšekille. Shanahan oli Kanadan viides laukoja. Dominik Hašek torjui Shanahanin laukauksen, ja koska Tšekin Robert Reichel oli onnistunut omalla vuorollaan, Kanada ei selviytynyt turnauksen finaaliin. Naganon olympialaiset olivat ensimmäiset, joissa oli mukana NHL-pelaajia, joten Kanada oli ollut ennakkosuosikki.
Shanahan palasi olympiakaukaloon Salt Lake Cityssä 2002. Kanada voitti olympiakultaa, ja samalla Shanahan, Rob Blake ja Joe Sakic liittyivät ns. kolmen kullan klubiin, jonka jäsenet ovat voittaneet kaikki kolme merkittävintä jääkiekkopalkintoa: Stanley Cupin, olympiakullan ja maailmanmestaruuden. Myöhemmin keväällä Shanahan voitti kolmannen Stanley Cupinsa Detroit Red Wingsissä. Shanahan ja Steve Yzerman olivat ensimmäiset kanadalaiset, jotka voittivat samana vuonna sekä olympiakultaa että Stanley Cupin. Shanahanille turnaus oli vaikea, sillä hänen peukalonsa murtui ensimmäisessä ottelussa Suomea vastaan. Hän on kertonut, ettei pystynyt turnauksessa laukomaan kunnolla. Shanahanille merkittiin toisissa olympialaisissaan vain yksi syöttöpiste.
Shanahan pelasi vielä MM-kilpailuissa 2006, ja Kanadan valmentaja Marc Habscheid nimesi Shanahanin joukkueen kapteeniksi.
Shanahan pelasi yhteensä 50 maaottelua ja teki 23 maalia Kanadan maajoukkueessa.
Jääkiekkoura > Peliuran jälkeen NHL:n hallintoon

NHL palkkasi Brendan Shanahanin kiekko- ja liiketoimintaosastonsa varajohtajaksi loppuvuodesta 2009. Shanahan työskenteli NHL:n varapuheenjohtajan, jääkiekko-osaston johtajan Colin Campbellin kanssa. Hänen tehtävänään on tuoda esiin pelaajan näkemys jääkiekon kehittymisestä. Lisäksi Shanahanin vastuulla olivat erikoisprojektit, joita antavat komissaari Gary Bettman ja varakomissaari Bill Daly.
Shanahan piti ryhmänsä kanssa tutkimus- ja kehitysleirin, joka järjestettiin Torontossa elokuussa 2010. Leirillä oli 33 lupaavaa nuorta pelaajaa, jotka pelasivat koeotteluita entisten NHL-valmentajien Ken Hitchcockin ja Dave Kingin johdolla. Otteluissa kokeiltiin Shanahanin kesän aikana kehittämiä sääntömuutoksia. Osa muutoksista oli pieniä muokkauksia, mutta jotkut melko suuria. Leirin tarkoituksena ei kuitenkaan ollut luoda uusia sääntöjä vaan kerätä tietoa. Shanahanin mukaan leirin jälkeen alkaa tietojen kerääminen ja tulkitseminen ja tuloksilla voi olla käyttöä joko pian tai 5–10 vuoden viiveellä.
Shanahanin rooli NHL:n hallinnossa kasvoi kesällä 2011, kun hänelle annettiin lisäksi liigan kurinpitovastuu, joka oli ollut Campbellilla 13 vuoden ajan. Lisäksi Shanahanin johtoon annettiin uusi pelaajien turvallisuuden parantamiseen tähtäävä osasto.
Jääkiekkoura > Toronto Maple Leafsin puheenjohtaksi

Shanahan jatkoi NHL:n kurinpidollisena johtajana kevääseen 2014 saakka, jolloin hänen paikalleen nousi toinen entinen NHL-pelaaja Stéphane Quintal. Samana päivänä NHL-seura Toronto Maple Leafs ilmoitti palkanneensa Shanahanin seuran puheenjohtajaksi. Shanahan sai alaisuuteensa edellisen puheenjohtajan palkaaman toimitusjohtajan Dave Nonisin. Shanahanin ensimmäinen kokonainen kausi, 2014–2015 päättyi Maple Leafsin osalta todella heikkoon tulokseen ja joukkue jäi pudotuspelien ulkopuolelle. Vain 12 tuntia kauden päättymisen jälkeen Shanahan puhdisti joukkueen. Hän erotti toimitusjohtaja Nonisin, väliaikaisen päävalmentajan Peter Horachekin, jonka Nonis oli palkannut aiemmin kauden aikana, apuvalmentajat, maalivahtivalmentajan, kykyjenetsijöiden päällikön ja melkein kaikki 24 kykyjenetsijää. Shanahan palkkasi toukokuussa Maple Leafsiin uuden päävalmentajan Mike Babcockin kahdeksan vuoden mittaisella sopimuksella, jonka rahallinen arvo oli 50 miljoonaa dollaria. Sopimus teki Babcockista NHL-historian parhaiten palkatun valmentajan.
Shanahanin suunnitelma Maple Leafsin nostamiseksi takaisin NHL:n kärkijoukkueiksi tunnetaan nimellä ”Shanaplan”. Shanahan tunnusti heti alkuun, että projekti kestäisi joitakin vuosia eikä ensimmäisten kausien aikana tulisi vielä suuria voittoja. Maple Leafs kauppasi monia kokeneita pelaajia pois ja hankki nuoria tulevaisuuden pelaajia sekä varausvuoroja. Joukkue sai varattua muun muassa William Nylanderin ja Mitch Marnerin sekä Auston Matthewsin ja hankki John Tavaresin. Maple Leafs oli saanut kaudella 2013–2014 vain 68 pistettä, mutta muutamassa vuodessa Shanahanin alaisuudessa toiminut joukkue nousi takaisin taistelemaan liigan kärkipään sijoituksista. Shanahan teki keväällä 2019 seuran kanssa kuuden vuoden jatkosopimuksen. Maple Leafs oli ollut kausina 2016–2019 mukana pudotuspeleissä ja kahtena kautena saanut yli 100 pistettä.
Pelityyli ja pelaajakuva

Shanahan oli NHL:n ensimmäisiä todellisia voimahyökkääjiä. Voimahyökkääjän rooli alkoi kehittyä 1980-luvulla. Sitä edustivat ensimmäisenä Clark Gillies ja Cam Neely, ja heidän esimerkkinsä mukaan kehittyivät esimerkiksi Rick Tocchet ja Shanahan. Voimahyökkääjät ovat useimmiten isoja, voimakkaita ja ketteriä, ja heidän tehtävänään on jokaisessa ottelussa ajaa röyhkeästi vastustajan maalille.
Yksi Shanahanin parhaimmista ominaisuuksista oli hänen laukauksensa. Hän ei laukaissut hyvin kovaa mutta yleensä oikeaan aikaan. Hän pystyi myös laukomaan voimakkaasti lähes mistä asennosta tahansa. Shanahan laukoi oikea käsi alhaalla ja pelasi lähes koko uransa vasempana laitahyökkääjänä, jotta pystyi ampumaan helpommin suoraan syötöstä. Hän sijoittuikin usein suhteellisen kauas maalista hakemaan hyvää laukaisupaikkaa. Työsulun jälkeisellä kaudella 2005–2006 Detroit Red Wingsin valmentaja Mike Babcock vaihtoi Shanahanin pelaamaan oikealle laidalle. Babcock halusi, että Shanahan luistelisi suoraviivaisemmin maalille, tekisi ohjausmaaleja ja ”rumia” maaleja maalin edustalta. Shanahan ei ollut kuitenkaan koskaan erityisen nopea pelaaja, ja hän saattoi näyttää luistellessaan jopa kömpelöltä. Scotty Bowmanin aikana Detroitissa Shanahan pelasi välillä keskushyökkääjänäkin, koska ei ollut tarpeeksi nopea vasemmaksi laitahyökkääjäksi Bowmanin pelijärjestelmän mukaan.
Shanahanin etu oli hyvän laukauksen lisäksi hänen fyysinen pelityylinsä. Hän taklasi mielellään ja jopa tappeli usein. Hän on ainoa NHL:n pelaaja, joka on sekä tehnyt yli 600 maalia että saanut yli 2 000 rangaistusminuuttia. Hän teki 17 niin sanottua Gordie Howen hattutemppua (maali, syöttö ja tappelu yhdessä pelissä). Shanahan oli yksi harvoista tähtipelaajista, joka ei tarvinnut suojakseen erityistä poliisipelaajaa. Shanahan tappeli urallaan lähes 100 kertaa. Erityisesti uransa alkuvaiheissa hän tappeli usein saadakseen mainetta NHL:ssä, mutta mieluiten hän käytti voimaansa luodakseen itselleen maalipaikkoja.
Shanahan oli johtaja, ja hän halusi todella voittaa. Myöhemmin urallaan hän piti myös kunnia-asianaan auttaa nuorempia pelaajia kehittymään. Detroitissa puhuttiin Stanley Cup -voittojen jälkeen, että Shanahan olisi ollut joukkueen todellinen johtaja vähäpuheisen kapteenin Steve Yzermanin sijaan.
Yksityiselämä > Nuoruus ja perhe

Brendan Shanahan syntyi Mimicossa, Ontariossa 23. tammikuuta 1969. Hänen vanhempansa olivat Donal ja Rosaleen Shanahan, ja hän oli nuorin neljästä veljeksestä. Donal ja Rosaleen olivat kotoisin Irlannista, Donal Corkin kreivikunnasta ja Rosaleen Belfastista. He muuttivat Torontoon 1950-luvulla, tapasivat tanssiaisissa ja menivät naimisiin. Donal Shanahan oli palomies, ja lapsena Brendankin halusi tulla palomieheksi.
Donal Shanahan kuoli, kun Brendan pelasi kolmatta kauttaan New Jersey Devilsissä. Hän oli sairastunut Alzheimerin tautiin, kun Brendan oli ollut yhdeksännellä luokalla. Brendan on kertonut olleensa silloin hyvin hämmentynyt isän käytöksestä, sillä hän ei ollut aiemmin kuullutkaan taudista, joka diagnosoitiin noin vuoden päästä ensimmäisistä oireista. Brendan muutti 16-vuotiaana Londoniin pelaamaan jääkiekkoa, ja hänen vanhempansa tulivat sinne Torontosta joka perjantai katsomaan häntä. He viettivät illat yhdessä, vaikka isä ei enää ymmärtänytkään aivan kaikkea.
Shanahan voitti high schoolin jääkiekkojoukkueessa Ontarion koulu-urheilujärjestön OFSAAn mestaruuden 1980-luvulla. Hän pelasi myös haavipalloa juniorisarjoissa mississaugalaisessa joukkueessa mutta lopetti pelaamisen teini-ikäisenä. Myöhemmin hänestä tuli haavipalloliiga NLL:ssä pelaavan ammattilaisjoukkueen Toronto Rockin osaomistaja. Shanahan myös harjoitteli joukkueensa mukana NHL:n työsulkukaudella.
Brendan Shanahanin vaimon nimi on Catherine, ja heillä on kolme lasta: kaksi poikaa ja tyttö.
Yksityiselämä > Hyväntekeväisyystyö

Shanahan on tunnettu hyväntekeväisyystyöstään. Isänsä kuoleman jälkeen hän halusi auttaa taistelussa Alzheimerin tautia vastaan ja järjesti isänsä muistoksi softballottelun, jossa pelasi julkisuuden henkilöitä ja joka tuotti 30 000 dollaria Alzheimer-tutkimukselle.
Keväällä 2003 NHL palkitsi Shanahanin King Clancy Memorial Trophyllä, joka annetaan humanitaarisesta työstä. Shanahan sai palkinnon ohjelmasta, joka toteutettiin yhteistyössä Detroitin kaupungin ja Detroitin pelastuslaitoksen kanssa. Ohjelman tarkoituksena oli avustaa köyhiä perheitä palovaroittimien hankkimisessa ja asentamisessa. Shanahan hankki itse tuhansia palovaroittimia, kannusti ihmisiä antamaan tukensa ohjelmalle ja oli myös usein auttamassa pelastuslaitosta laitteiden asentamisessa. Detroitin pelastuslaitos nimesi Shanahanin vuoden 2001 huomattavaksi kansalaiseksi.
Shanahan on ollut mukana myös Make-A-Wish Foundation -säätiön toiminnassa. Säätiö tukee parantumattomasti sairaita lapsia.
Yksityiselämä > Tarinat

Shanahan on pitänyt aina tarinoiden kertomisesta ja antanut näin väriä joukkueiden mediaoppaisiin. Hän on väittänyt, että hän on asunut kesäisin irlantilaisessa kartanossa, osallistunut Pamplonan härkäjuoksuun ja soittanut saksofonia jazzfestivaaleilla. Lisäksi Shanahan on kertonut hakeneensa dinosauruksen roolia The Flintstones – Kiviset ja Soraset -elokuvaan, esiintyneensä jalkapallokohtauksessa Forrest Gumpissa ja olleensa Irlannin varamaalivahtina jalkapallon MM-kilpailussa sekä pallopoikana Andre Agassin ottelussa Yhdysvaltain avoimissa.
Shanahanin tarinat eivät yleensä pidä paikkaansa, ja hän onkin myöntänyt halunneensa hieman elävöittää kesäkuulumisiaan, sillä hän oli nähnyt muidenkin pelaajien tehneen kaikkea mielenkiintoista. Shanahan on kuitenkin esiintynyt elokuvassa, joskaan ei Forrest Gumpissa: hänellä oli pieni poliisin rooli komediassa Me kaksi & Irene.
Saavutukset ja palkinnot > Seurajoukkueissa

3 Stanley Cupia (1997, 1998, 2002)
King Clancy Memorial Trophy (2003)
2 kertaa NHL:n ykköstähdistökentällisessä (1994, 2000)
NHL:n kakkostähdistökentällinen (2002)
8 kertaa NHL:n tähdistöottelussa (1994, 1996, 1997, 1998, 1999, 2000, 2002, 2007)
Kaikki 4 NHL:n merkkipaalupalkintoa: 1 000 ottelua, 400 maalia, 600 syöttöpistettä ja 1 000 pistettä
Saavutukset ja palkinnot > Maajoukkueessa

Maailmanmestaruus (1994)
Olympiavoitto (2002)
Kanada-cupin voitto (1991)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Brendan Shanahan Wikimedia Commonsissa
Brendan Shanahan Hockey-Reference.com-sivustolla (englanniksi)
Brendan Shanahan EliteProspects-sivustolla (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Ron Francis | King Clancy Memorial Trophyn voittaja 2003 | Seuraaja: Jarome Iginla |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: – | Mark Messier Leadership Awardin voittaja 11/2006 | Seuraaja: Scott Niedermayer |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat 
Shanahan venyttelee kautta 2007–2008 edeltäneen harjoitusottelun alkulämmittelyissä.
Shanahan vuonna 2015.
King Clancy Memorial Trophy, jonka Shanahan sai ensimmäisenä Detroit Red Wingsin pelaajana.
Wrangler

Wrangler on yhdysvaltalainen farkkumerkki.
Wrangler tarkoittaa cowboyta, mutta toisaalta myös riitelijää. Wrangler oli jo ollut pitkään markkinoilla USA:ssa, ennen kuin The Blue Bell Overall Company sai tuotemerkin itselleen yritysostolla. Wrangler-tuotemerkkiin alettiin panostaa ja perustettiin Wrangler Western Wear vuonna 1947. Hyvin tunnettu rodeovaatteiden tekijä Rodeo Ben palkattiin suunnittelemaan Wrangler-cowboyfarkut.
Kun useimmat farkkumerkit kuten Levi’s ovat ottaneet kohderyhmäkseen kaupunkilaiset, Wrangler on pysynyt uskollisena lännenimagolleen. Se käyttää markkinointiviestinnässään mielikuvia country-musiikista, rodeosta, kalastuskilpailuista ja Yhdysvaltain maaseudun suosituimmasta autotyypistä, pick-upista eli lava-autosta.
Vuonna 1986 Blue Bell sulautui VF Corporationiin, joka on siitä lähtien omistanut Wrangler-tuotemerkin.
Historiaa

Blue Bell Incorporated sai alkunsa Pohjois-Carolinan Greensborossa vuonna 1904 perustetusta, denimhaalareita valmistaneesta Hudson Overall Companysta. Vuonna 1919 se muutti nimensä Blue Belliksi ja vuonna 196 se yhdistyi Kentuckyn ja Tennesseen osavaltiossa toimineen Big Ben Manufacturing Companyn kanssa. Se laajeni edelleen ostamalla vuonna 1936 Globe Superior Corporationin ja vuonna 1943 Casey Jones Companyn, joka teki työvaatteita Wrangler-merkillä. Vuonna 1947 Blue Bell toi markkinoille cowboy-tyyliset Wrangler-farkut, ja 1950-luvun keskivaiheilla sen tuotantomäärä oli noin 36 miljoonaa vaatekappaletta vuodessa. Wrangler-farkkujen kansainvälinen markkinointi alkoi 1960-luvun alussa. Vuonna 1967 Blue Bell osti J. W. Carter -kenkävalmistajan ja ryhtyi tekemään myös cowboy-saappaita. Vuonna 1970 naisten ja miesten farkkumallistot eriytettiin nimille Lady Wranglers ja Mr. Wrangler, ja vuonna 1975 aloitettiin lastenmallisto Wrangler Kids. Vuonna 1980 Blue Bell osti urheiluvaatevalmistaja Jantzen Incorporatedin, ja vuonna 1986 VF Corporation osti Blue Bellin ja siirsi 1998 pääkonttorinsa  Pennsylvaniasta Greensboroon. Vuonna 2019 VF Corporation jakautuu kahdeksi erilliseksi pörssiyhtiöksi, joista uusi Kontoor Brands, Inc. perustaa pääkonttorinsa Greensboroon ja huolehtii farkkubisneksestä.
Aiheesta muualla

Yrityksen nettisivut (englanniksi)
Al Unser Jr.

Al Unser Jr. vuonna 2011.
Unser Jr. vuoden 2007 Indianapolis 500 -kilpailussa.
Al Unser Jr. (s. 19. huhtikuuta 1962 Albuquerque, New Mexico), lempinimiltään "Pikku-Al" ja "Al Junior" on yhdysvaltalainen kilpa-ajaja, joka ajoi pitkän uran CART-sarjassa. Hän on myös kaksinkertainen Indianapolis 500 -voittaja.
AL Unser Jr. syntyi kilpa-ajajasukuun: sekä hänen isänsä Al Unser että setänsä Bobby Unser olivat menestyneitä kilpa-ajajia. Ennen vuoden 1982 CART-dybyyttiään Unser Jr. ajoi kilpaa sprinttiautoilla.
Unser Jr. menestyi hyvin CART-sarjassa ollen neljäs kaudella 1986, kolmas kaudella 1988, toinen kaudella 1989 ja voitti mestaruuden kaudella 1990. Hän jatkoi hyviä esityksiään sarjassa voittaen toisen mestaruuden kaudella 1994, kunnes kaudella 1999 jäi sijalle 21. Hän voitti 31 kisaa 17 CART-kautensa aikana. Sitten hän siirtyi toiseen sarjaan IRL:ään, jossa taisteli mestaruudesta, mutta mursi onnettomuudessa radan ulkopuolella lantionsa. Tämän jälkeen hän ei enää kunnolla pystynyt ajamaan. Hän yritti vielä paluuta, mutta jäätyään kaudella 2004 sijalle 22 hän ilmoitti jäävänsä eläkkeelle.
Unser Jr. yritti tehdä paluun vuoden 2006 Indianapolis 500:ssa, mutta kolaroi ja keskeytti. Hän on myös testannut A1 Grand Prix -sarjaa.
Yksityiselämä

Unser Jr. on kärsinyt muutamia kertoja alkoholismista. Tammikuussa 2007 hänet pidätettiin rattijuopumuksesta, yliajosta ja pelastustoimen laiminlyönnistä. Syyskuussa 2011 New Mexicon poliisi pidätti Unser Jr.:in rattijuopumuksesta ja hurjastelusta Albuquerquessa, minkä seurauksena hänet poistettiin IndyCar-sarjan toiminnasta.
Vuonna 2009 Unser Jr. lisättiin Motorsports Hall of Fame of American kunniajäsenluetteloon suorituksistaan moottoriurheilun parissa.
Dexterin pimeät unet

| Dexterin pimeät unet> Darkly Dreaming Dexter |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Jeff Lindsay
Kieli:  englanti
Genre:  rikoskirjallisuus
Julkaistu:  2004
Suomennos
Suomentaja:  Pauliina Klemola
Kansitaiteilija:  Eliza Karmasalo
Kustantaja:  Like
Julkaistu:  2005
Ulkoasu:  kovakantinen
Sivumäärä:  281
ISBN:  952-471-607-0
Sarja: Dexter
Seuraava:  Dexterin kolkko kutsumus
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Dexterin pimeät unet (Darkly Dreaming Dexter) on yhdysvaltalaisen Jeff Lindsayn vuonna 2004 julkaistu rikosromaani. Suomeksi teos ilmestyi vuonna 2005. Televisiosarja Dexterin ensimmäisen tuotantokauden tapahtumat pohjautuvat Dexterin pimeisiin uniin. Jatko-osa, Dexterin kolkko kutsumus, ilmestyi vuonna 2005.