stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Arrigo Boito
Elämä > Mefistofele ja sen jälkeiset vuodet

Vuonna 1866, hieman sen jälkeen kun Itävalta oli luovuttanut Venetsian nupullaan olevalle Italian yhdistyneelle kuningaskunnalle, Boito ja Faccio olivat Giuseppe Garibaldin mukana edistämässä yhdistyneen Italian asiaa. Kolmen kuukauden kampanjoinnin jälkeen säveltäjä lähti Puolaan, jossa viimeisteli Mefistofeleen 1867.
Oopperan kantaesitys Milanon La Scalassa oli katastrofi 26-vuotiaalle säveltäjälle, joka myös itse johti esitystä kapellimestarin pallilta. Niin laulajien kuin kapellimestarinkin suoritukset jättivät toivomisen varaa, ja esitys venyi yli puolenyön. Ensi-illan päättyessä puoli kahdelta yöllä teatteri oli puolityhjä. La Scalan johdon kikkailu esityksen jakamisella kahteen osaan ei auttanut, ja Boito veti oopperansa pois kierrosta kolmannen esityksen jälkeen.
Työnsä vastaanotosta masentunut Boito keskittyi vaihteeksi muihin asioihin – hän kirjoitti librettoja muille säveltäjille, muun muassa Catalanille ja Ponchiellille ja käänsi italian kielelle oopperoita kuten Tristanin ja Isolden ja Ruslanin ja Ludmilan. Seitsemän vuotta kantaesityksensä jälkeen, vuonna 1875, Mefistofeleen uusittu versio sai kuitenkin Bolognassa innostuneen vastaanoton.
Elämä > Yhteistyö Verdin kanssa

Vuoteen 1879 mennessä Boito ja Verdi olivat sopineet vanhat nokkapokkansa ja aloittivat hedelmällisen säveltäjä–libretisti-yhteistyön, jonka tuloksena olivat mestariteoksiksi laskettavat oopperat Otello ja Falstaff. Verdi patisti Boitoa jatkamaan myös omaa säveltäjänuraansa, mutta tämä ei kuitenkaan koskaan saanut valmiiksi Nerone-oopperaansa, jonka oli aloittanut jo 1862. Nerone valmistui lopulta kapellimestarilegenda Arturo Toscaninin johdolla, joka myös johti teoksen kantaesityksen vuonna 1924.
Oopperat

Mefistofele – (Milano, 1868)
Nerone – (Milano, 1924)
Augustine Thevarparampil

Autuas Augustine Thevarparampil (1. huhtikuuta 1891 Ramapuram, Kerala, Intia – 16. lokakuuta 1973 Ramapuram, Kerala, Intia) oli pappi, jota kutsutaan myös “dalitien hyväksi paimeneksi”. Hän eli seuraavien 7 paavien hallintokausien aikana: Leo XIII (1878–1903), pyhä Pius X (1903–1914), Benedictus XV (1914–1922),  Pius XI (1922–1939), Pius XII (1939–1958), pyhä Johannes XXIII (1958–1963) ja Paavali VI (1963–1978). Paavi Johannes Paavali II julisti hänet kunnianarvoisaksi 22. kesäkuuta 2004, paavi Benedictus XVI julisti hänet autuaaksi 30. huhtikuuta 2006 ja hänen muistopäiväänsä vietetään 16. lokakuuta.
Automne Pavia

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Lontoon olympiamitalistit Pavia (vas.) ja Priscilla Gneto. |  Lontoon olympiamitalistit Pavia (vas.) ja Priscilla Gneto. |  Lontoon olympiamitalistit Pavia (vas.) ja Priscilla Gneto. |  |
Maa:   Ranska
Naisten judo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Lontoo 2012 | 57 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tšeljabinsk 2014 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Rio 2013 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Tšeljabinsk 2014 | 57 kg |  |
|  Pronssia | Astana 2015 | 57 kg |  |
| Euroopan kisat  | Euroopan kisat  | Euroopan kisat  |  |
|  Kultaa | Baku 2015 | joukkuekilpailu |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Istanbul 2011 | joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Budapest 2013 | 57 kg |  |
|  Kultaa | Montpellier 2014 | 57 kg |  |
|  Kultaa | Montpellier 2014 | joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Kazan 2016 | 57 kg |  |
|  Hopeaa | Tšeljabinsk 2012 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Budapest 2013 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Tšeljabinsk 2012 | 57 kg |  |
Automne Pavia (s. 3. tammikuuta 1989 Péronne, Somme) on ranskalainen judon olympiamitalisti sekä maailman- ja Euroopan-mestari. Hän on kilpaillut koko kansainvälisen uransa 57 kg:n painoluokassa..
Pavia saavutti alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa pronssia 2006 ja kultaa 2007. Saman ikäluokan MM-kilpailuissa hän sai hopeaa 2008. Hän voitti Istanbulin EM-kilpailuissa 2011 kultaa joukkuekilpailussa ja sijoittui 57-kiloisissa seitsemänneksi. Hän sai Tšeljabinskin EM-kilpailuissa 2012 pronssia 57 kg:n sarjassa ja hopeaa joukkuekilpailussa.
Pavia saavutti Lontoon olympialaisissa 2012 pronssia 57 kg:n painoluokassa. Hän voitti Budapestissa 2013 Euroopan-mestaruuden 57-kiloisissa ja sai joukkuekilpailussa hopeaa. Saman vuoden Rio de Janeiron MM-kilpailuissa hän saavutti joukkuepronssia ja oli 57-kiloisissa viides.
Pavia voitti Montpellier’ssa 2014 Euroopan-mestaruuden 57 kg:n painoluokassa ja joukkuekilpailussa. Saman vuoden Tšeljabinskin MM-kilpailuissa hän saavutti kultaa joukkuekilpailussa ja pronssia 57-kiloisissa. Bakun Euroopan kisoissa 2015 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja oli viides 57 kg:n sarjassa.
Pavia saavutti Astanan MM-kilpailuissa 2015 pronssia 57 kg:n painoluokassa. Hän voitti saman sarjan Euroopan-mestaruuden Kazanissa 2016. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui seitsemänneksi.
Pavia on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa kuusi turnausvoittoa, neljä kakkossijaa ja seitsemän kolmossijaa. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hänellä on yksi turnausvoitto ja yksi kolmossija. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kaksi Ranskan-mestaruutta.
Atilio Stampone

Atilio Stampone
Antonio Atilio Stampone (1. heinäkuuta 1926 Buenos Aires – 2. marraskuuta 2022) oli argentiinalainen tangoon erikoistunut pianisti ja säveltäjä. Hänestä tuli Argentiinan kirjailija- ja säveltäjäliiton puheenjohtaja vuonna 1983.
Stampone aloitti pianonsoiton opintonsa kymmenvuotiaana myös muiden muassa Martha Argerichia opettaneen Vicente Scaramuzzan johdolla. Hän teki jo teini-ikäisenä yhteistyötä Astor Piazzollan kanssa ja muodosti läheisen ammatillisen suhteen myös Roberto Goyenecheen. Hän on säveltänyt musiikin kymmeniin elokuviin.
Aiheesta muualla

Atilio Stampone Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
AllMusic.com: Atilio Stampone (englanniksi)
Askel sydämeen – Levytyksiä vuosilta 1975–1978

| Askel sydämeen – Levytyksiä vuosilta 1975–1978 Esko Rahkonen |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1975–1978
 Julkaistu: 25. huhtikuuta 2014
 Tyylilaji: iskelmä
 Levy-yhtiö: Rocket Records
Esko Rahkosen muut julkaisut
| Kotiseutu pohjolassa – Levytyksiä vuosilta 1974–1976 2014 | Askel sydämeen – Levytyksiä vuosilta 1975–1978 2014 | Kulta-aika 2016 |
Askel sydämeen – Levytyksiä vuosilta 1975–1978 on Esko Rahkosen kokoelmalevy. Rocket Records julkaisee sen 25. huhtikuuta 2014. Kokoelma sisältää esittäjän Satsanga-yhtiölle tekemiä levytyksiä.
Kappaleet

| --- | --- |
 CD 1 Paljon sanomatta jää – 3.57  Lapsuusajan maisemissa – 2.42  Jätkän humppa – 2.59  Voi ei viinaa voita – 2.20  Maailmaan kauniimpaan – 3.50  Kaipaan silmiäsi – 2.33  Juhannusruusut – 2.20  Kotimaa – 3.12  Kadotettu onni – 2.41  Sinulle laulan äiti – 4.26  Tule takaisin kotiin – 2.39  Minne kaikki jäivät – 3.18  Askel sydämeen – 2.24  Sait sydämeni itkemään – 3.11  En sulle löydä vertaa – 2.46  Kaunein aika – 3.30  Mistä onnen voi löytää – 2.31  Sydän rakastaa – 3.52  Anna anteeksi rakas – 2.35  Kihlajaisvalssi – 2.58  Yritän ymmärtää – 2.21  Se on ystävyyttä – 3.40  Onnea etsien – 3.08  Kesätuulen laulu – 3.23 :  CD 2 Meiä veera – 1.51  Päivin illoin – 3.30  Rock´n´roll sen teit – 3.33  Niin mielelläin sen teen – 2.53  Kerran saavun takaisin – 3.22  Tuikku murheisiin – 3.45  Mä uskon huomispäivään – 3.24  Jokkantii – 2.59  Ruusuja hopeamaljassa – 2.53  Pieni hetki – 3.15  Kankaan kaunis katriina – 3.34  Keinumorsian – 3.16  Sinun kanssasi tähtisilmä – 2.35  Kohtauspaikka – 2.48  Syvä kuin meri – 2.41  Tallinnan laulu – 2.33  Hengähä tok – 3.25  Erottamattomat – 2.29  Elokuun tyttö – 2.48
Aiheesta muualla

Rocket Recordsin albumisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Auringon piirissä

teossarjan osien sijainnit ovat linjassa.
Auringon piirissä on Hämeenlinnassa kolmen ympäristö­taide­teoksen ketju, johon kuuluvat teokset Musta aurinko, Punainen aurinko ja Sininen aurinko. Teokset ovat kirjailija Olli Jalosen sekä kuva­taiteilijoiden Olli Larjo ja Anssi Taulu tekemiä vuosina 2007–2016.
Kirjailija Olli Jalonen katseli 2000-luvun alussa kaupunkinsa uutta rakentamisen ja toipumisen aaltoa laman jälkeen. 2003 hän  alkoi suunnitella taideteosten ketjua, joka liittyisi rakentamiseen, paikkoihin ja uuteen nousuun.
Teoksen osat kulkevat Hämeenlinnan kantakaupungin lävitse suorassa linjassa. Teoksissa on eri rakennuskohteiden välillä kierrätettyä hylättyä materiaalia. Auringoissa toistuu eri tavoin Hämeenlinnan kartta, joka kertoo Vanajavedestä esihistoriassa, Hämeen Härkätiestä keskiaikana, rautatiestä tsaarin aikana ja moottoritiestä nykyaikana. Teoskokonaisuus kuvaa Hämeenlinnan pitkää asutushistoriaa, vanhaa kauppareittiä ja sijoittumista maailmankaikkeuteen.
Musta aurinko 2007

Auringonpimennystä kuvaava Musta aurinko on teossarjan vuonna 2007 tehty teos Verkatehtaan Lasipihan lattiassa Keinusaaren kaupunginosassa. Teokseen on käytetty metalliromua Poltinahon vanhalta kasarmialueelta. Musta aurinko esittää 1940-luvun puolivälissä, Verkatehtaan kulta-aikana, tapahtuneeseen auringonpimennykseen liittyviä valoilmiöitä. Teos heijastuu myös vastakkaiselle tiiliseinälle.
Musta aurinko - Teos Verkatehtaan lasitetussa sisäpihassa, Lasipihassa.
Punainen aurinko 2007

Punainen aurinko on vuonna 2007 tehty teos Harvoilanmäen asuntomessualueen metsäpuistossa Mäskälän kaupunginosassa. Teos on mäen korkeimmalla kohdalla Honkarinteen päässä. Osa teoksen materiaalista on Verkatehtaan puretuista punatiiliseinistä. Hämeenlinnan kaupungin teknisen viraston eri osastot, erityisesti luonnonhoitotoimisto, olivat taiteilijoiden kanssa yhteistyössä toteuttamassa tätä ympäristötaideteosta.
Kokonaisuus on eräänlainen observatorio. Teoksessa reliefikartasta, pronssiveistoksesta sekä auringon ja varjon liikkeestä muodostuu luonnon kello ja kalenteri.
Mäen laella on väribetonista ja seinätiilistä rakennettu kehä. Siinä on betonivaluun upotettu Hämeenlinnan kulkuväylien reliefikartta. Viereiseen luonnonkiveen on kiinnitetty pronssiveistos.
Ympärillä on tiilimurskapolkuja. Rinteeseen on merkitty pronssisilla reliefeillä ja veistoksilla luonnonkiviä. Tärkeimmät tähtikuviot ja kiintotähdet on merkitty kivien pintaan pronssireliefeillä. Kuulla ja silmin näkyvillä planeetoilla Merkurius, Venus, Mars, Saturnus ja Jupiter on rinteessä omat pronssiveistoksensa.
Punainen aurinko - Käynti teokselle Honkarinteen puolelta ja yksi pronssiveistoksista.
Punainen aurinko - Pohjantähti ja Pieni karhu, yksi pronssireliefeistä.
Punainen aurinko - Mäen harjalla oleva kehä.
Sininen aurinko 2016

Sininen aurinko on sarjan kolmas vuonna 2016 valmistunut osa Poltinahon asuinalueella Ahvenistossa, Rakuunankadun ja Kruununkadun risteyksessä. Teos on tehty uusien kulkuväylien ja rakennusten alta pois kaivetuista graniitti- ja kirjomaasälpäkivistä. Larjo ja Taulu ovat muotoilleet teoksen kivet hämeenlinnalaisella J.E. Kailan kiviveistämöllä.
Sininen aurinko on kumpumainen saari, jossa kasvaa pihlajia ja rantavehnää. Teoksessa on hiottuja ja hiekkauurrettuja luonnonkiviä. Teos kertoo vedenpinnan vaihtelusta jääkaudelta tähän päivään asti. Kivistä yhdessä on kartta kaupunkia halkovista väylistä.
Sininen aurinko, 2016.
Sininen aurinko.
Babajurtin piiri

Babajurtin piiri Dagestanin kartalla.
Babajurtin piiri (ven. Бабаю́ртовский райо́н, Babajurtovski raion, kumykiksi Бабаюрт район, Babajurt raion) on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanissa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 3420 neliökilometriä. Asukkaita on 44 500 henkeä (vuonna 2009).
Babajurtin piiri sijaitsee Dagestanin pohjoisosan tasankoalueella. Pohjoisessa se rajoittuu Kizljarin piiriin, idässä Kaspianmereen, etelässä Kumtorkalan, Kiziljurtin ja Hasavjurtin piireihin sekä lännessä Tšetšenian tasavaltaan. Piirin alueella virtaa Terek-joki.
Piiriin kuuluu 15 maalaiskuntaa: Adil-Jangijurt, Babajurt, Gemetjube, Germentšik, Hamamatjurt, Hasanai, Ljuksemburg, Lvovskaja, Mužukai, Novaja Kosa, Novokare, Tamazatjube, Tatajurt, Turšunai ja Utsmijurt. Hallinnollinen keskus on Babajurtin kylä, josta on 110 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Mahatškalaan.
Asukkaista 44,5 % on kumykkeja, 18,2 % nogaita, 18,0 % avaareja, 6,9 % tšetšeenejä, 6,7 % dargeja ja 1,1 % venäläisiä.
Seudun pääelinkeino on maatalous. Lisäksi on mylly- ja rakennustarviketeollisuutta.
Piirissä toimii 25 yleissivistävää koulua ja ammattikoulu. Paikallislehtenä ilmestyy venäjän- ja kumykinkielinen Babajurtovskije vesti (”Babajurtin sanomat”).
Aiheesta muualla

Babajurtin piiri Dagestanin presidentin sivustolla[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
Babajurtille omistettu sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Agul | 
Ahty | 
Ahvah | 
Akuša | 
Babajurt | 
Bežtan osa-alue | 
Bolith | 
Buinaksk | 
Buinaksk | 
Dagestanskije Ogni | 
Dahadajev | 
Derbent | 
Derbent | 
Dokuzpara | 
Gergebil | 
Gumbet | 
Gunib | 
Hasavjurt | 
Hasavjurt |
Hiv | 
Hunzah | 
Izberbaš | 
Južno-Suhokumsk | 
Kaitag | 
Kajakent | 
Karabudahkent | 
Kaspijsk | 
Kazbek | 
Kiziljurt | 
Kiziljurt | 
Kizljar | 
Kizljar | 
Kul | 
Kumtorkala | 
Kurah | 
Lak | 
Levaši | 
Magaramkent | 
Mahatškala | 
Nogai | 
Novolak | 
Rutul | 
Šamil | 
Sergokala | 
Suleiman Stalski | 
Tabasaran | 
Tarumovka | 
Tljarata | 
Tšaroda | 
Tsumada | 
Tsunta | 
Untsukul
Askel

| Askel |
| --- | --- |
Lehtityyppi:  aikakauslehti
Julkaisija:  Sacrum-Kotimaa
Perustettu:  1984
Päätoimittaja:  Freija Özcan
Sitoutuneisuus:  Hengellinen, henkinen
Kotikunta:  Helsinki
Kotimaa:  Suomi
Sivukoko:  230 × 297 mm
Ilmestymistiheys:  11 kertaa vuodessa
Aiheesta muualla
Kotisivu
Askel on vuonna 1984 perustettu hengellisyyttä, hyvinvointia ja luontosuhdetta painottava aikakauslehti. Sen ensimmäinen kustantaja oli A-lehdet yhdessä Suomen Lähetysseuran kanssa, sittemmin lehteä kustansi Uusi Suomi ja vuodesta 1989 alkaen Kustannus-Osakeyhtiö Kotimaa. Vuoden 2022 alusta kustantaja on Sacrum-Kotimaa.
Askelen ideoija ja ensimmäinen päätoimittaja oli Olli Valtonen 1984–1989, häntä seurasivat Hannu Nyman 1989–1995, Olli Seppälä 1995–1998, Pirjo Wesaniemi 1998-2017,  Mari Teinilä 2017–2022 ja Freija Özcan joulukuusta 2022 lähtien.
Askel ilmestyy 11 kertaa vuodessa, heinä–elokuun lehti on paksumpi kaksoisnumero. Se julkaisee haastatteluja ja kolumneja, vakiosisältöön kuuluvat kirjeenvaihtopalsta, rukouspalvelupalsta ja sanaristikko.
Historiaa

A-lehtien ja Suomen Lähetysseuran yhdessä perustaman Askel-lehden piti alkuperäisten suunnitelmien mukaan tuottaa rahaa molemmille osapuolille. Alkuvuosien aikana Lähetysseura joutui kuitenkin sijoittamaan lehteen yhä suurempia summia saamatta mitään takaisin. Levikkitavoite muutaman vuoden kuluttua oli asetettu jopa sataan tuhanteen kappaleeseen, mutta todellisuudessa sen tilaajalevikki vuoden 1985 paikkeilla oli vain 8 500 ja irtonumeromyynti noin 5 000 kappaletta. A-lehdet halusi luopua yhteistyöstä, ja neuvotteluja jatkosta käytiin ainakin Kotimaa-yhtiön ja Valittujen Palojen kanssa. Vuonna 1986 päästiin sopimukseen Uuden Suomen kanssa. Levikki oli tuolloin noin 25 000 kappaletta, kun kannattava toiminta olisi vaatinut noin 40 000:n levikin.
Aiheesta muualla

Askel-lehden verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Attila Repka

| Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten Kreikkalais-roomalainen paini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten Kreikkalais-roomalainen paini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten Kreikkalais-roomalainen paini. Olympialaiset  | Maa:   Unkari> Miesten Kreikkalais-roomalainen paini. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Barcelona 1992 | 68 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Praha 1995 | 68 kg |  |
|  Pronssia | Ostia 1990 | 68 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Kolbotn 1988 | 68 kg |  |
|  Kultaa | Oulu 1989 | 68 kg |  |
|  Kultaa | Ateena 1994 | 68 kg |  |
|  Kultaa | Budapest 1996 | 68 kg |  |
|  Hopeaa | Kööpenhamina 1992 | 68 kg |  |
|  Pronssia | Aschaffenburg 1991 | 68 kg |  |
Attila Repka (s. 10. tammikuuta 1968 Miskolc) on unkarilainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän on olympiavoittaja, maailman- ja Euroopan-mestari. Hän edusti seuratasolla Diósgyőri Vasgyártak Testgyakorlók Köreä ja Diósgyöri BC:tä ja hänen valmentajanaan toimi Jozsef Gutman. Repka on ammatiltaan kalastaja ja pituudeltaan 171 cm. Hän kilpaili aikuisten arvokilpailuissa 68 kg:n painoluokassa.
Repka voitti olympiakultaa Barcelonassa 1992 kukistettuaan loppuottelussa Islam Dugutšijevin pistein 1–0. Hän sijoittui kahdeksanneksi Soulissa 1988. Hän saavutti MM-hopeaa Prahassa 1995, pronssia Ostiassa 1990 ja sijoittui viidenneksi 1989. Hän voitti Euroopan-mestaruuden Kolbotnissa 1988, Oulussa 1989, Ateenassa 1994 ja Budapestissa 1996, sai hopeaa Kööpenhaminassa 1992, pronssia Aschaffenburgissa 1991, oli neljäs 1990 ja kuudes 1987.
Repka sai vuoden 1986 nuorten MM-kilpailujen 65 kg:n painoluokassa kultaa kreikkalais-roomalaisessa painissa ja pronssia vapaapainissa. Saman vuoden vapaapainin nuorten EM-kilpailuissa hän sijoittui 68-kiloisissa kolmanneksi.
Attila Ábrahám

| Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten melonta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten melonta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten melonta. Olympialaiset  | Maa:   Unkari> Miesten melonta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Soul 1988 | K-4 1000 m |  |
|  Hopeaa | Barcelona 1992 | K-4 1000 m |  |
|  Pronssia | Soul 1988 | K-2 500 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Plovdiv 1989 | K-2 10000 m |  |
|  Kultaa | Plovdiv 1989 | K-4 1000 m |  |
|  Kultaa | Poznań 1990 | K-4 1000 m |  |
|  Kultaa | Pariisi 1991 | K-4 1000 m |  |
|  Kultaa | Kööpenhamina 1993 | K-2 10000 m |  |
|  Hopeaa | Pariisi 1991 | K-4 500 m |  |
|  Hopeaa | Kööpenhamina 1993 | K-4 1000 m |  |
|  Hopeaa | Duisburg 1995 | K-4 1000 m |  |
|  Pronssia | Poznań 1990 | K-4 500 m |  |
|  Pronssia | Kööpenhamina 1993 | K-4 500 m |  |
Attila Ábrahám (s. 29. huhtikuuta 1967) on unkarilainen meloja ja olympiavoittaja. Hän voitti yhden olympiamitalin jokaista väriä: Soulin olympialaisissa 1988 hän oli mukana Unkarin joukkueessa sekä nelosten 1 000 metrin että kaksikkojen 500 metrin kilpailuissa ja voitti näistä lajeista kultaa ja pronssia. Neljä vuotta myöhemmin Barcelonassa Ábrahám oli vielä voittamassa hopeaa nelosten 1 000 metrin kilpailussa.
MM-kilpailuissa Ábrahám voitti viisi kultamitalia ja sai viisi muuta mitalia kaksikoissa ja nelosissa. Plovdivissa 1989 hän voitti kultaa kaksikkojen 10 000 metrillä ja nelosten 1 000 metrillä. Poznańissa 1990 hän voitti kultaa nelosten 1 000 metrillä ja sai pronssia nelosten 500 metrillä. Pariisissa 1991 hän voitti kolmannen kerran kultaa nelosten 1 000 metrillä ja sai hopeaa nelosten 500 metrillä. Kööpenhaminassa 1993 kaksikkojen 10 000 metriltä tuli kultaa, nelosten 1 000 metriltä hopeaa ja nelosten 500 metriltä pronssia. Duisburgissa 1995 hän meloi vielä hopealle nelosten 1 000 metrillä.
Baban

| Baban > 1600-luku–1851 |
| --- | --- |
   Kurdidynastioiden hallitsemat emiirikunnat vuonna 1835. 
Pääkaupunki:  Kara Colan Sulaimaniyya (vuodesta 1784)
Seuraaja(t):  Osmanien valtakunta
Baban (kurdiksi Baban‎, turk. Babanlar, Babanzadeler) on kurditaustainen suku ja dynastia, joka hallitsi nimellisesti Osmanien valtakuntaan kuuluneita alueita 1600-luvulta 1800-luvulle nykyisessä Irakissa ja läntisessä Iranissa vuoteen 1851, jolloin viimeinen suvun hallitsija menetti asemansa.
Historia

Babanin suvun tausta on epäselvä ja se nousi historiankirjoihin 1600-luvulla. Babanin dynastian perustajana pidetään Aḥmad Faqihia. Merkittävä tekijä suvusta tuli kuitenkin vasta hänen pojanpoikansa Sulayman Begin valtakaudella, jolloin hänen johtamansa ruhtinaskunta sai vähintään osittaisen tunnustuksen Osmanien valtakunnan sulttaanilta. Babanien varhainen tukikohta oli Kara Colan, kunnes se siirtyi Sulaimaniyyan kun kaupunki perustettiin vuonna 1784.
1700-luvulta 1800-luvulle Babanien emiirikunnan historiaa leimasi kilpailu muiden kurdiruhtinaskuntien kuten Botanin ja Soranin kanssa, sekä Osmanien valtakunnan ja Persian välinen kilpailu alueella. Babanin tuki Khana Paššan valtakaudella Osmanien Bagdadin walille osoittautui ratkaisevaksi näiden Persian vastaisen sodan aikana 1723-1747. Hänen seuraajansa Sulayman Paššan valtakaudella Babanien emiirikunta käsitti Koyn sanjakin ja suuria alueita Länsi-Persiasta. Babanien valta oli kuitenkin huteralla pohjalla suvun sisäisen kilpailun takia. Osmanit ja persialaiset tukivat omia suosikkejaan toisiaan vastaan ja hallitsijat vaihtuivatkin usein vain muutamien vuosien tai jopa kuukausien välein. Babanien vaikutusvalta kärsi merkittävästi Osmanien valtakunnan uudistuksista ja rajasopimuksista Persian kanssa vuosina 1823 ja 1847. Babanien hallitsijoiden autonomia päättyi Aḥmad Pašša Babanin tappioon Ḵoyissa vuonna 1847, jolloin hänen hallitsemansa alue liitettiin kiinteästi Osmanien valtakuntaan. Osmanit asettivat valtaan hänen veljensä Abd-Allah Paššan arvonimellä qāʾem-maqām, mutta hänetkin vaihdettiin turkkilaiseen virkamieheen vuonna 1851. Babanien hallitsijoiden jälkeläisiä elää yhä Sulaimaniyyan alueella.
Aspocomp Group

| Aspocomp Group Oyj |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Osake:  OMXH: ACG1V
Markkina-arvo:  24,7 milj. € (31.12.2018)
Perustettu:  1999
Toimitusjohtaja:  Mikko Montonen
Puheenjohtaja:  Päivi Marttila
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Toimiala:  elektroniikkateollisuus
Liikevaihto:   29,1 milj. € (2018)
Liikevoitto:   2,9 milj. € (2018)
Tilikauden tulos:   3,2 milj. € (2018)
Henkilöstö:   116 (keskim. 2018)
Kotisivu:  www.aspocomp.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Aspocomp Group Oyj on suomalainen elektroniikka-alan konserni. Aspocomp-konserni tarjoaa korkean teknologian piirilevyjen suunnittelua ja valmistusta. Aspocompin valmistamia tuotteita käytetään elektroniikkateollisuudessa, muun muassa langattomissa päätelaitteissa, tietoliikenneverkoissa, autoissa ja erilaisissa teollisuussovelluksissa. Yhtiö harjoittaa myös piirilevyjen välitystoimintaa.
Aspocomp Group syntyi vuonna 1999 Aspo Oyj:n jakauduttua kahdeksi pörssiyhtiöksi. Aspon hallituksen silloinen puheenjohtaja H. B. Nyberg perusteli jakautumista elektroniikkateollisuuden vahvalla kasvulla.
Aiheesta muualla

Aspocomp Group (englanniksi, suomeksi)
Automobile License Plate Collectors Association

Automobile License Plate Collectors Association (ALPCA) on suurin rekisterikilpien keräilyorganisaatio maailmassa. Se perustettiin Rumney Depotissa, New Hampshiressa, Yhdysvalloissa vuonna 1954. Sen ensimmäinen kokous järjestettiin vuonna 1955 Massachusettsin North Attleboroughissa. Järjestön kautta keräilijät voivat vaihtaa kilpiänsä ja jakaa uutisia, ja järjestö antaa historiallista tietoa sen jäsenille.. ALPCA:lla on noin 13 200 jäsentä.
Aiheesta muualla

ALPCA
Aspro Parks

| Aspro Parks, s> l. |
| --- | --- |
Perustettu:  1991
Kotipaikka:  Madrid
Toiminta-alue:  Eurooppa
Toimiala:  vesipuistot ja muut huvipuistot
Tuotteet:  Aqualand-vesipuistoketju, muut vesi- ja huvipuistot
Tytäryhtiöt:  Puuharyhmä
Kotisivu:  www.asproparks.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Aspro Parks (myös Aspro Ocio tai Aspro Group) on espanjalainen yritys, joka omistaa kymmeniä vesi- ja huvipuistoja Euroopan eri maissa. Vuonna 2010 sen arvioitiin olevan maailman kymmenenneksi suurin alallaan. Vuonna 2009 Aspron kohteissa vieraili 8,2 miljoonaa kävijää.