stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mahapajapati Gotami
Merkitys

Jo buddhalaisuuden varhaisessa historiassa oltiin yksimielisiä siitä, että naiset voivat saavuttaa valaistumisen siinä missä miehetkin.
Mahapajapatin hyväksymät kahdeksan lisäsääntöä, joita nunnien tulee noudattaa ovat:
Nunnan, vaikka tämä olisi ollut luostarissa 100 vuotta, tulee kunnioittaa munkkia jo tämän ensimmäisenä päivänä luostarissa.
Nunnat eivät saa viettää sadekautta paikassa, jossa ei ole ollenkaan munkkeja.
Nunnien tulee vahvistaa vihkimyksensä viimeistään kahden vuoden päästä.
Nunna ei voi torua munkkia.
Nunna ei voi opettaa munkkia, vaan asian pitäisi olla päinvastoin.
Nunnan on kahdesti kuukaudessa kysyttävä munkilta, missä luostarisääntö luetaan ääneen ja pyydettävä pääsemään neuvomaan sellaisia nunnia, jotka ovat suistuneet polulta.
Sadekauden lopussa pidettävään retriittiin tulee osallistua nunnien lisäksi myös munkkeja.
Joitain luostarisääntöjä rikkoneen nunnan tapaus pitää ratkaista sekä nunnien että munkkien läsnäollessa. Lievemmät rikkomukset voidaan ratkaista nunnien kesken.
Mahapajapati oli ensimmäinen buddhalainen nunna ja toimi sitä kautta esimerkkinä koko nunnalaitokselle. Hän kuuluu myös niihin buddhalaisiin, joiden luostarivihkimys tuli suoraan Buddhalta.
Suomen naisten jääpallomaajoukkue

| Suomi |
| --- | --- |

Liitto:  Suomen Jääpalloliitto
Päävalmentaja:  Tomi Gröhn
Eniten otteluita:  Pirjo Ahonen (63 ottelua)
Ensimmäinen ottelu
  Suomi 3–14  Ruotsi (Kemi, Suomi; 1980) 
MM-kilpailut
Esiintymiset:  11 (ensimmäiset 2004)
Paras sijoitus:  Pronssia 2004, 2008, 2012, 2014, 2022
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
| Mitalit> MM-kilpailut  |
| --- | --- | --- |
|  Pronssia | Suomi 2004 |  |
|  Pronssia | Ruotsi 2008 |  |
|  Pronssia | Venäjä 2012 |  |
|  Pronssia | Suomi 2014 |  |
|  Pronssia | Suomi 2022 |  |
Suomen naisten jääpallomaajoukkue edustaa Suomea naisten jääpallokilpailuissa. Se toimii Suomen Jääpalloliiton alaisuudessa. Suomen naisten jääpallomaajoukkuetta valmentaa Tomi Gröhn.
Suomi on voittanut viidesti pronssia jääpallon naisten maailmanmestaruuskilpailuissa.
Saavutukset

5 maailmanmestaruuspronssia: 2004, 2008, 2012, 2014, 2022
Historia

1946 pelattiin ensimmäinen kansainvälinen ottelu Suomen naisjääpalloilun historiassa. Helsingin kaupunkijoukkue kohtasi tuolloin Tukholman kaupunkijoukkueen Tukholmassa. Vuonna 1948 Tukholman joukkue teki vastavierailun Helsinkiin. Vaikka näitä kaupunkiotteluita on välillä – virheellisesti – kutsuttu myös maaotteluiksi, niille ei kuitenkaan ollut myönnetty maaottelun arvoa.
Ensimmäisen virallisen maaottelunsa naisten jääpallossa Suomi pelasi Ruotsia vastaan Kemissä 1980. Ottelu päättyi Suomen tappioon 3–14. Ensimmäisen kerran Helsingissä 1985 Suomen ja Ruotsin välinen maaottelu päättyi muuhun kuin Ruotsin voittoon. Tuolloin Suomi ja Ruotsi pelasivat tasan 3–3.
2004 Lappeenrannassa järjestettiin historian ensimmäiset jääpallon naisten maailmanmestaruuskilpailut. Suomi sijoittui kisoissa kolmanneksi.
Päävalmentajat

Antti Hietala, 2005–2010
Jani Lahtinen, 2010–2012
Jani Lahtinen, Pirjo Ahonen 2013–2017
Antti Hietala,  Tiina Vesala 2017-2018
Topi Rytkönen 2018-2022
Tomi Gröhn 2022-
Aiheesta muualla

Suomen Jääpalloliitto
| n k  Suomen maajoukkueet |
| --- | --- |
 Amerikkalainen jalkapallo M  N  Baseball  Beach volley M  N  Cheerleading  Curling  Futsal M  N  Haavipallo M  N  Hiihto M  N  Jalkapallo M  N  Beachfutis  Jääkiekko M  N  Jääpallo M  N  Koripallo M  N  Kriketti M  M  Käsipallo M  N  Maahockey  Ringette  Lentopallo M  N  Purjehdus  Ratsastus  Rugby union M  N  Rullakiekko M  N  Rullalautailu  Salibandy M  N  Softball  Sulkapallo  Squash  Tennis M  N  Uinti  Vesipallo
Kanadan Grand Prix 1998

|  Kanadan Grand Prix 1998  |
| --- | --- |
 7. osakilpailu 16 osakilpailusta kaudella 1998. 

Päivämäärä:  7. kesäkuuta 1998
Sijainti:  Circuit Gilles Villeneuve, Montréal, Québec, Kanada
Ratatyyppi:  katurata
Radan pituus:  4,421 km
Kilpailun pituus:  69 kierrosta, 305,049 km
Sää:   Pilvinen, tuulinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   David Coulthard   (McLaren-Mercedes)
Paaluaika:  1.18,213
Palkintokoroke
Voittaja:   Michael Schumacher   (Ferrari)
Toinen:   Giancarlo Fisichella   (Benetton-Playlife)
Kolmas:   Eddie Irvine   (Ferrari)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Michael Schumacher   (Ferrari)
Kierrosaika:  1.19,379 (kierroksella 48)
Fisichella, Michael Schumacher ja Irvine Kanadan Grand Prix'n palkintosijoilla.
Kanadan Grand Prix 1998 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 7. kesäkuuta 1998 Montrealissa Circuit Gilles Villeneuve -radalla. Kilpailun voitti Michael Schumacher.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 3 |  Michael Schumacher | Ferrari | 69 | 1'40:57.355 | 3 | 10 |
| 2 | 5 |  Giancarlo Fisichella | Benetton-Playlife | 69 | +16.662 | 4 | 6 |
| 3 | 4 |  Eddie Irvine | Ferrari | 69 | +1:00.059 | 8 | 4 |
| 4 | 6 |  Alexander Wurz | Benetton-Playlife | 69 | +1:03.232 | 11 | 3 |
| 5 | 18 |  Rubens Barrichello | Stewart-Ford | 69 | +1:21.513 | 13 | 2 |
| 6 | 19 |  Jan Magnussen | Stewart-Ford | 68 | +1 krs. | 20 | 1 |
| 7 | 22 |  Shinji Nakano | Minardi-Ford | 68 | +1 krs. | 18 |   |
| 8 | 20 |  Ricardo Rosset | Tyrrell-Ford | 68 | +1 krs. | 22 |   |
| 9 | 16 |  Pedro Diniz | Arrows | 68 | +1 krs. | 19 |   |
| 10 | 1 |  Jacques Villeneuve | Williams-Mecachrome | 63 | +6 krs. | 6 |   |
| Kesk. | 23 |  Esteban Tuero | Minardi-Ford | 53 | Sähköt | 21 |   |
| Kesk. | 9 |  Damon Hill | Jordan-Mugen-Honda | 42 | Sähköt | 10 |   |
| Kesk. | 11 |  Olivier Panis | Prost-Peugeot | 39 | Ulosajo | 15 |   |
| Kesk. | 2 |  Heinz-Harald Frentzen | Williams-Mecachrome | 20 | Ulosajo | 7 |   |
| Kesk. | 7 |  David Coulthard | McLaren-Mercedes | 18 | Kaasu | 1 |   |
| Kesk. | 15 |  Johnny Herbert | Sauber-Petronas | 18 | Ulosajo | 12 |   |
| Kesk. | 17 |  Mika Salo | Arrows | 18 | Ulosajo | 17 |   |
| Kesk. | 8 |  Mika Häkkinen | McLaren-Mercedes | 0 | Vaihdelaatikko | 2 |   |
| Kesk. | 10 |  Ralf Schumacher | Jordan-Mugen-Honda | 0 | Vaihdelaatikko | 5 |   |
| Kesk. | 14 |  Jean Alesi | Sauber-Petronas | 0 | Kolari | 9 |   |
| Kesk. | 12 |  Jarno Trulli | Prost-Peugeot | 0 | Kolari | 14 |   |
| Kesk. | 21 |  Toranosuke Takagi | Tyrrell-Ford | 0 | Voimansiirto | 16 |   |
Muuta

Jan Magnussenin 1. MM-piste ja viimeinen kilpailu
Tilanne kuljettajien MM-sarjassa

|  | Sija | Kuljettaja | Talli | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1. |  Mika Häkkinen | McLaren-Mercedes | 46 |
|  | 2. |  Michael Schumacher | Ferrari | 34 |
|  | 3. |  David Coulthard | McLaren-Mercedes | 29 |
|  | 4. |  Eddie Irvine | Ferrari | 19 |
|  | 5. |  Giancarlo Fisichella | Benetton-Playlife | 13 |
|  | 6. |  Alexander Wurz | Benetton-Playlife | 12 |
|  | 7. |  Heinz-Harald Frentzen | Williams-Mecachrome | 8 |
|  | 8. |  Jacques Villeneuve | Williams-Mecachrome | 8 |
|  | 9. |  Rubens Barrichello | Stewart-Ford | 4 |
|  | 10. |  Mika Salo | Arrows | 3 |
|  | 11. |  Jean Alesi | Sauber-Petronas | 3 |
|  | 12. |  Johnny Herbert | Sauber-Petronas | 1 |
|  | 13. |  Pedro Diniz | Arrows | 1 |
|  | 14. |  Jan Magnussen | Stewart-Ford | 1 |
Tammi

| Metsätammi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
Suomessa::  Elinvoimainen 
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Fagales
Heimo::  Pyökkikasvit Fagaceae
Suku::  Tammet Quercus
Laji::  robur
Kaksiosainen nimi
 Quercus robur  L. 
 Metsätammen levinneisyys:       Luonnollinen levinneisyys   ✖ Eristäytyneitä populaatioita  ▲ Istutetuista puista luontoon karanneita yksilöitä. 
Katso myös
   Tammi Wikispeciesissä   Tammi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Metsätammi eli tammi (Quercus robur) on pyökkikasveihin kuuluva, jaloihin lehtipuihin luettava puulaji. Luontainen levinneisyysalue käsittää suurimman osan Eurooppaa.
Ahvenanmaalla on rauhoitettu ympärysmitaltaan yli 170 senttimetriä (mitattuna 1,3 metrin korkeudelta) paksut metsätammet. Suomessa metsätammi on Varsinais-Suomen maakuntakasvi. Ruotsissa se on puolestaan Blekingen maakuntakukka. Norjassa tammi on Länsi-Agderin läänin tunnuspuu.lähde?
Ulkonäkö ja koko

Täysikasvuisen metsätammen rungon kaarna on syväuurteinen ja väriltään tummanruskea. Vahvat, pitkät haarat ovat yläviistoon ja sivulle siirottavia. Latvus on kupumainen. Kuluvan kesän kasvainranka on tavallisesti kalju. Lehtisilmut ovat pieniä. Nahkeahkot lehdet ovat kierteisesti ja korvakkeettomia. Lehtiruoti on tavallisesti 2–8 senttimetriä pitkä. Pariliuskainen lehtilapa on 10–15 senttimetriä pitkä, vastapuikea, tavallisesti herttatyvinen ja yleensä vain nuorena alta karvainen. Lehdet levenevät tyvestä kärkeen voimakkaammin kuin toisella yleisellä eurooppalaisella tammilajilla, talvitammella (Q. petraea). Lehden liuskat ovat ehytlaitaisia, pyöreä- ja tylppäkärkisiä. Lehtilavan suonet ulottuvat sekä liuskojen kärkiin että niiden välisiin loviin. Hedekukinto on riippuva, monikukkainen norkko, emikukinto on pysty, 2–4-kukkainen norkko. Kukat ovat yksineuvoisia ja pieniä, kukan kehä on vähäinen. Suomessa metsätammi kukkii myöhään keväällä touko-kesäkuussa. Hedelmä on maljamaisen kehdon ympäröimä kova, 2–3 senttimetriä pitkä pähkinä eli terho. Kukintoperä on hedelmien kypsyttyä aina selvästi lehtiruotia pitempi, jopa 6 senttimetriä pitkä. Pähkinät kypsyvät kukintavuonna.
Metsätammen ruskaväri on pääosin keltainen tai vaatimattoman kellanruskea. Tammenterhot ovat kypsiä eteläisen Suomen oloissa syyskuun lopulla, samaan aikaan ruskan kanssa. Puu pudottaa lehtensä talveksi, mutta ruskeat, kuolleet lehdet pysyvät nuorissa puissa usein kevääseen saakka. Suurilla puilla lehdet tuntuvat varisevan herkemmin.
Suomessa metsätammi kasvaa tavallisesti 10–20 metrin, poikkeuksellisesti jopa 30 metrin pituiseksi. Etelämpänä Keski- ja Länsi-Euroopassa se voi kasvaa 40 metrin pituiseksi ja useita metrejä paksuksi jättiläiseksi.
Suomen paksuin metsätammi lienee ollut Piikkiön Lyydikkälässä kasvanut puu, joka oli lähes 8 metriä ympärysmitaltaan. Perimätiedon mukaan se olisi ollut jopa 600 vuotta vanha. Puusta on nykyisin jäljellä vain kanto. Suomen suurin eli kiintotilavuudeltaan suurin puu on ilmeisesti Kemiössä kasvava jättitammi, jonka ympärysmitta rinnan korkeudelta on noin 6,5 metriä ja korkeus 28 metriä. Suomen toiseksi suurimman tammen titteli on Talin golfkentällä, Helsingissä kasvava tammella, jonka ympärysmitta vuonna 2013 oli 616 senttimetriä.
Euroopan paksuin metsätammi kasvaa Ruotsin Smålandissa. Puu on ympärysmitaltaan 14 metriä. Metsätammi saattaa elää hyvin vanhaksi, vanhimmat yksilöt ovat yli 1 000-vuotiaita. Pohjoismaiden vanhimman, Tanskassa kasvavan metsätammen arvioidaan olevan noin 1 800 vuotta.
Levinneisyys

Metsätammen levinneisyysalue käsittää suurimman osan Euroopasta Kaukasukselle ja Länsi-Venäjälle saakka. Laji puuttuu Islannista, Fennoskandian keski- ja pohjoisosista sekä Pohjois-Venäjältä. Lisäksi se puuttuu Pyreneiden niemimaan keski- ja eteläosista ja Etelä-Kreikasta. Euroopan ulkopuolella lajia kasvaa alkuperäisenä vain Turkissa ja Luoteis-Iranissa. Luontoon levinneitä metsätammia esiintyy Pohjois-Amerikassa Kanadan eteläosassa ja useassa koillisten Yhdysvaltojen osavaltiossa. Metsätammi on jaettu neljään alalajiin: subsp. brutia, subsp. imeretina, anatolianmetsätammi (subsp. pedunculiflora) ja valta-alalaji subsp. robur. Alalajia brutia esiintyy Kaakkois-Euroopassa, alalajia imeretina Länsi-Kaukasiassa ja anatolianmetsätammea Balkanilta Krimille, Kaakkois-Turkkiin ja Luoteis-Iraniin. Metsätammen eteläiselle levinneisyydelle tulee raja vastaan, kun tammen tarve viileään lepokauteen ei täyty enää Euroopan eteläpuolella.
Metsätammi on Suomen ainoa luontainen tammilaji. Sitä kasvaa runsaimmin niin sanotulla tammivyöhykkeellä eli lounaisimmassa osassa Suomea ja etelärannikolla. Villiintyneenä, mutta jo vakiintuneena lajina sitä tavataan Rauma–Tampere–Lappeenranta-linjan korkeudelle asti. Suomessa metsätammi kasvaa kuitenkin levinneisyysalueensa pohjoisrajoilla, eikä ole missään päin maata kovin runsas laji. Suomessa laji on usein viljelykarkulainen.
Elinympäristö ja ekologia

Metsätammi on hemiboreaalisen vyöhykkeen tunnusomainen laji. Sille tyypillisiä kasvuympäristöjä ovat lehtomaiset, tuoreet tai kosteat keski- ja runsasravinteiset metsät, jossa se muodostaa usein metsiköitä. Metsätammea tavataan myös kalliokkojen reunamilla ja hietikoilla. Muista jalopuista poiketen metsätammi ei ole vaatelias maaperänsä suhteen, ja se menestyy jopa savimailla, jossa vain harvat puulajit viihtyvät. Turvemaita se sen sijaan karttaa.
Metsätammi luo ympärilleen hyvin kauniin, ilmavan ja valoisan ympäristön. Se tulee myös lehteen melko myöhään, joten sen läheisyys antaakin tällöin hyvän, ilmavan kasvualustan kevätkukkijoille, kuten vuokoille, käenrieskoille, imiköille, kevätesikolle ja kiurunkannuksille. Luontaisesti metsätammea levittävät Suomessa muun muassa oravat, närhet, pähkinähakit sekä myyrät ja hiiret. Nämä kaikki keräävät varastoja maahan, ja niihin unohtuneista terhoista saattaa keväällä versota metsätammen taimi. Näiden apujoukkojen ansiosta metsätammet leviäisivät olosuhteiden salliessa melko tehokkaastikin myös tammivyöhykkeestä pohjoiseen, mutta siellä ankarat talvet, kilpailun heikkous muita puulajeja vastaan ja kasvukauden lyhyt kesto rajoittavat levittäytymistä.
Myös metsätammella viihtyvä hyönteis- ja eläinlajisto on monipuolinen. Noin 500 hyönteislajia on metsätammesta tavalla tai toisella riippuvaisia. Näistä Suomessa 39 lajia on uhanalaista, monet niistä ovat riippuvaisia nimenomaan lahosta tammipuusta. Metsätammen koloissa pesivät monet lintulajit, muun muassa lehtopöllö, uuttukyyhky, telkkä, naakka, sini- ja talitiainen, kirjosieppo, kottarainen ja käenpiika.
Metsätammella on paljon juurisieniä. Näistä ehkä makoisimpia ovat tryffelit, joita kasvaa erittäin harvinaisina myös Etelä-Suomessa. Komein metsätammien rungoilla kasvavista käävistä on sen sijaan Suomen alueella uhanalainen häränkieli, jonka tunnistaa hehkuvan punaisesta väristään, ja tämä kääpä tuntuukin tunnusteltaessa kielimäiseltä. Häränkieli kasvaa mieluiten vanhojen lahojen tammien rungoilla.
Elinympäristö ja ekologia > Suomen etelärannikon tammivyöhyke

Tammivyöhyke on toinen alue Suomessa, jota ei lueta kuuluvaksi taigaan. Toisen ääripään muodostavat tunturilapin tunturikoivikot. Tammivyöhykkeellä kasvillisuus on jo liian rehevää ja eteläisiä piirteitä täynnä, jotta se voitaisiin sijoittaa taiga-tittelin alle. Tästä huolimatta Suomen tammivyöhykkeen metsät ovat voimakkaasti havupuuvaltaisia, joten se voidaan Suomen osalta lukea vielä havumetsäalueeseen, vaikkei se olekaan enää varsinaista pohjoista boreaalista taigaa. Suomen tammivyöhyke on tammen esiintymisen äärialuetta, ja saanut siitä nimensä.
Mitä lähemmäs rannikkoa saavutaan Suomen tammivyöhykkeellä, sitä runsaammaksi metsätammikin tulee. Myös lounaaseen mennessä metsätammi yleistyy. Tammivyöhyke on parhaimmillaan noin 30 kilometriä leveä kaistale, joka kulkee Suomen etelärannikkoa myöten. Lounais-Suomessa tämä kaistale kääntyy rannikon suuntaisesti loivasti pohjoiseen ulottuen Raumalle asti. Tammivyöhyke on toiselta nimeltään hemiboreaalinen vyöhyke, mikä on havu- ja lehtimetsien vaihettumisaluetta. Tammivyöhykkeellä ilmasto on muuta Suomea mereisempi ja meren läheisyys vaikuttaa voimakkaasti alueen ilmastoon, esimerkiksi kevät tulee alueelle hieman sisämaata aikaisemmin ja talvi myöhemmin.
Tammen lisäksi vain pääasiassa tammivyöhykkeelle asettuneita lajeja ovat lehtosaarni, keltavuokko, isokäenrieska, vuorijalava, euroopanpähkinäpensas ja pystykiurunkannus. Nämä melko vaateliaat lajit menestyvät luonnossa heikosti tammivyöhykkeen pohjoispuolella, tosin yksittäisiä esiintymiä tavataan Tampereen alueen lehtokeskuksessa asti. Myös karaistuneemmista jaloista lehtipuista metsävaahtera ja metsälehmus ovat selvästi runsaampia tammivyöhykkeellä kuin pohjoisempana. Tammivyöhykkeen puusto ei ensi vilkaisulla eroa ihmeemmin muunkaan Etelä-Suomen kangasmetsistä, mutta siellä lehtoja on paljon runsaammin kuin muualla Suomessa, ja näissä lehdoissa myös nämä tiukasti tammivyöhykkeelle sidonnaiset lajit kasvavat. Tammivyöhykkeen alueella kuivat mäntyvaltaiset kankaat ovat muuta Suomea harvalukuisempia, mutta niitäkin löytyy. Tavallisin metsätyyppi on kuitenkin kuusivaltainen tuore kangas, tai lehtomainen (kuusivaltainen myös) tuore kangas, lehdotkin ovat yleisiä (näissä kasvaa yleensä myös kuusta). Myös lähes kaikki Suomen harvalukuiset jalopuulehdot kasvavat tammivyöhykkeellä, mutta komeita lehmuslehtoja löytyy jopa Pohjois-Savon saarilta saakka.
Käyttö

Aikaisemmin metsätammea käytettiin vahvuutensa ja suuren parkkihappopitoisuutensa vuoksi erittäin paljon puulaivojen rakennusaineeksi. Yhden suuren purjelaivan rakentamiseen tarvittiin noin 2 000 puuta. Metsätammi oli niin tärkeä strateginen raaka-aine, että se esimerkiksi Ruotsin valtakunnan alueella määrättiin kruunun omaisuudeksi jo 1500-luvulla. Puiden tai jopa niiden taimien kaataminen tai vahingoittaminen oli rangaistuksen uhalla kielletty. Suomessa metsätammen "pakkorauhoitus" jatkui myös Venäjän autonomian aikana aina vuoteen 1886 saakka. Tämän seurauksena Ruotsissa saattaa yhä edelleen tavata keskellä peltoja kasvavia metsätammia. Nuorien metsätammien kuorista on valmistettu aikaisemmin nahan parkitusainetta sekä valmistettu mustaa väriä. Tammen kuori on myös vanha rohdosaine, jota on käytetty muun muassa limakalvontulehduksiin. Kuorirohdos vaikuttaa limakalvoja supistavasti.
Nykyään metsätammea käytetään kovan, ruskean puuaineksensa vuoksi paljon huonekalu- ja koristepuuna sekä parkettina. Suossa tummunutta tammea voi puolestaan käyttää eebenpuun tavoin. Metsätammea käytetään myös puistopuuna. Suomessa se menestyy istutettuna hyvin eteläistä Keski-Suomea myöten. Jalostetuista viljelylajikkeista tavallisimpia on 'Fastigiata' eli kartiotammi.
Metsätammen terhot ovat ravintorikkaita, mutta maultaan karvaita ja sopivat siksi huonosti ihmisravinnoksi. Niitä on kuitenkin käytetty kahvin korvikkeena, ja ennen vanhaan terhoja syötettiin sioille. Tammenterhojen kaupallinen kerääminen ei ole vieläkään jokamiehen oikeus.
Hyvin kasvanut järeä tammitukki on arvotavaraa, ja sitä voi saada Suomen eteläosassa noin 150 vuodessa. Ilmastonmuutoksen voimistuessa nyt perustettavat tammimetsät saattavat tuottaa arvopuuta jo alle sadassa vuodessa. Metsätammen viljelystä on saatu hyviä kokemuksia Etelä-Suomessa, ja sitä voidaan suositella puulajiksi lähes minne vain savikoilla rehevillä hiekkakankaille. Erityisesti metsätammen sopiminen puulajiksi savimaille on lisännyt sen viljelyä Etelä-Suomessa. Ainoa ehto kasvupaikalle on, ettei vesi jää seisomaan puun juurille. Esimerkiksi Etelä-Suomen pellonmetsityksessä loivat savikkorinteet ovat ihanteellisia kasvupaikkoja metsätammelle. Puun viljelyssä on onnistuttu hyvin jopa Elimäen korkeudella saakka, mutta parhaiten tukkipuuksi viljely kannattaa lähinnä Pori–Hamina-linjan eteläpuolella.
Tammi mytologiassa

Tammen sukuisilla puilla on Euroopassa ikivanhat perinteet kansansaduissa ja -tarinoissa sekä mytologiassa. Niitä on pidetty kautta aikain voimallisena puina uskonnoissa, joissa ne tunnettiin mahtavimpien jumalien asumuksena. Skandinaviassa niitä pidettiin ukkospuina, jotka edustivat ukkosenjumala Thoria. Antiikin Kreikassa tammet oli omistettu ukkosenjumalalle Zeukselle, jonka uskottiin syntyneen tammen juurella. Muinaisille ihmisille tammi symboloi hedelmällisyyttä, viisautta ja hyvää onnea. Euroopan druidien kerrotaan polttaneen ikuisia tammitulia. Tämä tarkoitti rituaalia, jossa kyläläiset sytyttivät joka vuosi tulisijansa uudelleen tammen pyhistä liekeistä, joiden uskottiin turvaavan kodin taloutta.
Suomessa tammi on melko harvalukuinen puu, mutta se on ollut muinoin yleisempi, ja se tunnetaan mytologiassa keskeisenä maailmanpuuna (Iso tammi) ja noidannuolten synnyssä. Maailmanpuu, Iso tammi, esiintyy myös Kalevalassa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sipilä, Antti: Quercus robur – Tammi Helsingin yliopisto, Metsätieteiden laitos. Viitattu 15.6.2019.
Metsätammi (sv: skogsek, en: Pedunculate oak) Quercus robur Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö. Viitattu 15.6.2019.
Tammi Quercus robur LuontoPortti. Viitattu 15.6.2019.
Pohjolan kasvien pauloissa: Quercus robur - metsätammi
Quercus robur – (metsä)tammi Arboretum Mustila. Viitattu 15.6.2019.
Quercus robur Flora of China. Viitattu 15.6.2019. (englanniksi)
Quercus robur (Fagaceae) Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases. Arkistoitu 30.6.2017. Viitattu 15.6.2019. (englanniksi)
Quercus robur (common oak) Invasive Species Compendium – CABI. Viitattu 15.6.2019. (englanniksi)
Suomalaiset lehtipuut
euroopanpähkinäpensas
halava
harmaaleppä
hieskoivu
jokipaju
korpipaatsama
kotipihlaja
kynäjalava
metsähaapa
metsälehmus
metsäomenapuu
metsätammi
metsävaahtera
mustuvapaju
orapaatsama
outapaju
raita
rauduskoivu
ruotsinpihlaja
saarni
suippuorapihlaja
suomenpihlaja
talvikkipaju
tervaleppä
tunturikoivu
tuomi
tylppöorapihlaja
vuorijalava
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q165145  Wikispecies: Quercus robur  APDB: 13665  APNI: 71373  BioLib: 3458  Calflora: 12827  CoL: 4R5YN  Ecocrop: 9138  eFloraSA: Quercus_robur  EoL: 1151323  EPPO: QUERO  EUNIS: 172457  FNA: 210001863  FoAO2: Quercus robur  FoC: 210001863  GBIF: 2878688  GRIN: 30739  IFPNI: 5A7D29A9-16F5-4ED1-BFB7-6CCB7E8780FA  iNaturalist: 56133  IPA: 9742  IPNI: 296690-1  IRMNG: 11400298  ITIS: 19405  IUCN: 63532  MoBotPF: 280706  NatureServe: 2.147862  NBN: NBNSYS0000003845  NCBI: 38942  NSWFlora: Quercus~robur  NZOR: e73e770d-f7bf-472d-a04b-1c80caf9b226  NZPCN: 3137  Observation.org: 7286  Open Tree of Life: 239659  PalDat: Quercus_robur  PfaF: Quercus robur  PFI: 271  Plant List: kew-174750  PLANTS: QURO2  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:304293-2  RHS: 14294  SANBI: 1901-1  Tropicos: 13100004  VASCAN: 5969  VicFlora: b7415528-aa5c-435d-a13c-a2b33d726385  WFO: wfo-0000292858  Laji.fi: MX.37990 
Suurikokoinen metsätammi.
Metsätammen hedekukintoja.
Tammenterho
Metsätammen puuainesta.

Laidunmaalla kasvava metsätammi talviaikaan.
Flims

| Flims |
| --- | --- |
 Flimsin kylä sijaitsee noin 1 100 metrin korkeudessa.
 lippu:  vaakuna

 Flims
 Koordinaatit: 46°51′N, 9°17′E 
Valtio:   Sveitsi
Kantoni:  Graubünden
Hallintoalue (Region):  Imbodenin alue
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  50,46 km²
Korkeus:  630–3 099 m
Väkiluku (31.12.2016)  (vakinaiset asukkaat):  2 722
 – Väestötiheys:  54 as./km²
 
 www.gemeindeflims.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Flims on kunta Sveitsissä Graubündenin kantonissa. Siellä oli vuoden 2016 lopulla 2 722 vakinaista asukasta. Flims kuuluu Imbodenin hallintoalueeseen.
Sijainti

Flims sijaitsee Vorderrheinin laakson pohjoisrinteellä ja Glarusin Alppien etelärinteellä parikymmentä kilometriä Churistä länteen. Kunnan korkein vuori on Piz Segnas (3 099 m mpy.).
Liikenne

Vorderrheinin, Reussin ja Rhônen laaksoja pitkin kulkeva valtatie 19 (saks. Hauptstrasse) Churista Andermattin kautta Brigiin kulkee Flimsin kautta.
Matkailu

Flimsissä sekä naapurikuntien Laaxin ja Faleran alueella toimii yksi Sveitsin isoimmista talviurheilukeskuksista, LAAX, jonka omistaa pörssinoteerattu Weisse Arena Gruppe -yhtiö. Alueella on muun muassa 224 kilometriä laskettelurinteitä ja neljä snow parkia.