stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HMS Conqueror (1801)
Palvelus

Alus otettiin palvelukseen maaliskuussa 1803 päällikkönään Sir Thomas Louis. Aluksen päälliköksi tuli toukokuussa 1804 Israel Pellew, jonka alaisuudessa se oli Kanaalin laivastossa. Vuonna 1805 alus oli Välimerellä, josta se seurasi ranskalais-espanjalaista laivastoa Länsi-Intiaan. Alus osallistui 21. lokakuuta Trafalgarin taisteluun, missä sen miehistöstä sai surmansa kolme ja haavoittui yhdeksän. Alus kuitenkin valtasi Villeneuven lippulaivan Bucentauren.
Alus poistettiin palveluksesta lokakuussa 1820 Chathamissa ja romuttaminen alkoi heinäkuussa 1822. Romuttaminen saatiin päätökseen 2. elokuuta.
HMS Impregnable (1786)

| HMS Impregnable |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Deptfordin telakka
Kölinlasku:  lokakuu 1781
Laskettu vesille:  15. huhtikuuta 1786
Palveluskäyttöön:  lokakuu 1787
Poistui palveluskäytöstä:  haaksirikkoutunut 1799
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 886 47/94 bm
Pituus:  54,13 m (tykkikansi) 44,48 m (köli)
Leveys:  15,02 m
Syväys:  6,36 m
Miehistöä:  750
Aseistus
Aseistus:  98 tykkiä
HMS Impregnable oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1786 vesillelaskettu parannellun London-luokan 98-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin 13. syyskuuta 1780 Deptfordin telakalta, jossa sen valmistuksesta vastasi maaliskuuhun 1785 Adam Hayes ja sen jälkeen Henry Peake. Köli laskettiin lokakuussa 1781. Alus laskettiin vesille 15. huhtikuuta 1786 ja valmistui 2. toukokuuta. Valmistuskustannukset olivat 54 531 puntaa 18 shillinkiä ja 4 pennyä sisältäen takiloinnin ja varustamisen.
Palvelus

Alus otettiin palvelukseen lokakuussa 1787 päällikkönään Thomas Pringle. Vuodesta 1788 alkaen alus oli Plymouthissa vartiolaivana vara-amiraali Thomas Gravesin lippulaivana päällikkönään Sir Thomas Byard. Se varustettiin toukokuussa 1790 Plymouthissa palvelukseen Kanaalin laivastossa.
Ranskan vallankumoussodissa alus oli 1794 kontra-amiraali Benjamin Caldwellin lippulaivana ensimmäisessä Ushantin taistelussa.
Alus tuhoutui Chishesterin edustalla 18. lokakuuta 1799. Alus suojasi 12 kauppalaivan saattueen Lissabonista Isle of Wightille. Sen päällikkö toivoi pääsevänsä Spitheadiin jo samana yönä. Alus joutui Chichesterin matalikolle. Aluksen päällikkö määräsi aluksensa kevennettäväksi katkaisemalla muun muassa mastot ja varppaamalla aluksen irti. Aamulla todettiin aaltojen vieneen aluksen yli matalikon ja aluksen olevan kiinni mudassa lähellä Langstonen sataman suuta.
Päällikkö totesi aluksen pelastamisen mahdottomaksi. Miehistö, tykit ja muut käyttökelpoinen kuljetettiin maihin Spitheadista ja Langstonesta saapuneiden veneiden avulla. Amiraliteetti myi hylyn kauppiaalle A. Lindenegrenille Portsmouthista.
Harri Koivistoinen

| Harri Koivistoinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Harri Koivistoinen
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1962–1965 1965–1966 1967–1968:   Tampereen Pyrintö  Työväen Mailapojat  Tampereen Pyrintö
Harri Koivistoinen on aktiiviuransa lopettanut suomalainen koripalloilija.
Koivistoinen pelasi miesten SM-sarjaa Tampereen Pyrinnössä vuosina 1962–1965 ja 1967–1968 sekä Työväen Mailapojissa kaudella 1965–1966.
Harri Kevari

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 25. tammikuuta 1967 (ikä 57)
Syntymäpaikka: Vaasa, Suomi
Pelipaikka: puolustaja keskikenttäpelaaja
Pituus: 178 cm
Junioriseurat
1978–1985: VPS
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1985–1987 | VPS | 46 | (14) |
| 1988 | Unitas | 18 | (4) |
| 1989–1997 | VPS | 195 | (25) |
| 1997–1999 | Närpes Kraft | 46 | (1) |
| 2004 | Rakuunat | 2 | (0) |
| 2005 | VPS-j | 1 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 308 | (44) |
Valmennusura
1998–1999: Närpes Kraft
2004–2005: VPS (A-jun.)
2006: KPV
2008–2010: Kiisto
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Harri Kevari (s. 25. tammikuuta 1967 Vaasa) on suomalainen entinen jalkapalloilija, joka on toiminut myös jalkapallovalmentajana. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja tai keskikenttäpelaaja.
Kevari nousi Vaasan Palloseuran edustusjoukkueeseen 18-vuotiaana loppukaudesta 1985. Hän oli mukana nostamassa joukkuetta Ykköseen vuonna 1991 ja Veikkausliigaan vuonna 1994. Veikkausliigassa Kevari pelasi vuosina 1995–1997 yhteensä 65 ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Kaudeksi 1998 Kevari siirtyi Kakkosessa pelanneen Närpes Kraftin pelaajavalmentajaksi saavuttaen heti sarjanousun.
Kevari on käynyt Jalkapallovalmentajakoulun. Kraftin jälkeen hän valmensi VPS:n A-junioreita ja kesken kauden 2006 hänet nimitettiin Steven Polackin tilalle Kokkolan Pallo-Veikkojen valmentajaksi. KPV eteni Suomen Cupin finaaliin, mutta Kevari lopetti valmentamisen kauden jälkeen. Vuosina 2008–2010 Kevari valmensi FC Kiistoa.
Varsinaiselta ammatiltaan Kevari on opistoupseeri ja sotilasarvoltaan luutnantti. Kevari on naimisissa Riitan (o.s. Männistö) kanssa ja heillä on kaksi poikaa: Joonas ja Juuso. Myös Juuso Kevari on pelannut Veikkausliigaa VPS:ssa.
Heli Hiltunen

| Heli Hiltunen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. marraskuuta 1960 (ikä 63) Heinola
Taiteilija
Aktiivisena:  1989–
Ala:  kuvataide
Palkinnot
 Ars Fennica -palkinto (2001) 
Heli Hiltunen (s. 28. marraskuuta 1960 Heinola) on suomalainen kuvataiteilija, jonka teoskokonaisuuksissa yhdistyvät maalaukset, valokuvat ja kuvakollaasit. Hän sai Ars Fennica -palkinnon vuonna 2001.
Hiltunen debytoi vuonna 1989 Helsingin Taidehallissa järjestetyssä nuorten näyttelyssä. Seuraavana vuonna hän valmistui Kuvataideakatemiasta. Kansainvälistä näkyvyyttä Hiltunen sai vuonna 1999, kun oli mukana Carnegie Art Award -näyttelyssä.
Hiltusen työt ovat usein moniosaisia pienten teosten kokonaisuuksia. Hän käyttää harmaan eri vivahteita himmeissä kuin harson läpi nähdyissä maalauksissaan. Uusimmissa maalauksissaan Hiltunen on keskittynyt maisema-aiheeseen. Töiden lähtökohtana voi olla lapsuuden muisto tai vanha valokuva.
Aiheesta muualla

Hiltunen Kuvataiteilijamatrikkelissa
Harri Kinnunen

Harri Kinnunen (s. 1959) on suomalainen rumpali. Hänen yhtyeitään ovat olleet muun muassa Hassisen kone, Sleepy Sleepers, Mato Valtosen Huru-Ukot, Katla, Lapinlahden Linnut ja nykyisin Turo's Hevi Gee, johon hän on kuulunut aiemminkin. Harri Kinnunen aloitti muusikonuransa 1970-luvun lopussa pikkuveljensä Jussi Kinnusen kanssa, joka toimii myös muusikkona.
Lisäksi Harri on toiminut säveltäjänä ja sovittajana, esimerkiksi Katla-yhtyeen kappaleista osa on Harrin säveltämiä ja lisäksi Harri on tehnyt Tenho Schwartzille kappaleet "Kulkurin kaipuu" ja "Tyttö naapurin" jotka julkaistiin kahden kappaleen singlenä.
Kinnusella diagnosoitiin vuonna 2009 krooninen lymfaattinen leukemia.
Harri Koivu

Harry Einar (Harri) Koivu (7. maaliskuuta 1915 Helsinki – 1. syyskuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen järjestö- ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Koivun vanhemmat olivat kauppias Karl Koivu ja Hilda Fagerström ja puoliso vuodesta 1945 filosofian lisensiaatti Leena Kaarina Paaskunta. Koivu tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta lyseosta 1936, harjoitti opintoja Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisessä tiedekunnassa 1936–1938 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1941. Hän oli Suomen Ilmailuliiton osastopäällikkö 1945, Lounais-Suomen Mainos Oy:n toimitusjohtaja Turussa 1945–1951, Tukon Turun tuotantolaitosten konttoripäällikkö 1946–1951, Kenkätehtaiden Keskusliiton apulaisasiamies 1951–1954, Suomen Kenkäkauppiaiden Liiton toimitusjohtaja 1954–1961 ja Suomen Kenkäkunnan toimitusjohtaja 1961–1980. Koivulla oli myös useita kotimaisia ja kansainvälisiä oman alansa ja muita luottamustehtäviä, esimerkiksi urheilun piirissä Helsingin Verkkopalloseuran hallituksen jäsenyys 1956–1986, varapuheenjohtajuus vuodesta 1965 ja puheenjohtajuus 1983–1986. Sotilasarvoltaan Koivu oli reservin yliluutnantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1976.
Henadz Maroz

| Mitalit> Maa:   Valko-Venäjä.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut (sisäradat)  | Mitalit> Maa:   Valko-Venäjä.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut (sisäradat)  | Mitalit> Maa:   Valko-Venäjä.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut (sisäradat)  | Maa:   Valko-Venäjä> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Birmingham 2003 | korkeushyppy |  |
Henadz Viktaravitš Maroz (valkoven. Гена́дзь Ві́ктаравіч Маро́з, ven. Генна́дий Ви́кторович Моро́з, Gennadi Viktorovitš Moroz, s. 15. elokuuta 1978) on valkovenäläinen korkeushyppääjä.
Vuonna 2003 hän voitti pronssia yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuissa. Hänen ennätyksensä on 2,33 m.
Hän voitti kaksi mitalia universiadeissa vuosina 2001 ja 2005. Hän on osallistui vuoden 2004 kesäolympialaisiin Ateenassa sekä vuoden 2005 yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuihin, mutta ei saavuttanut menestystä.
Käännös suomeksi
Hallakkoväri

| Hallakkovärit |
| --- | --- |
 Ruunihallakko norjanvuonohevonen
Genotyyppi
Geeni::  DD tai Dd
Selitys::  Homotsygootti tai heterotsygootti D-geenin dominoiva alleeli
Fenotyyppi
Runko::  Pohjavärin mukaan haalistunut; usein kellervänruskea (ruunihallakko)
Jouhet::  Kaksiväriset; keskeltä tummemmat, reunoilta vaaleammat
Iho::  Tumma
Muuta::  Aina siima. Päässä ja koivissa tummempaa väriä. Siiman lisäksi muut alkukantaiset merkit yleisiä.
Hallakko on erityisen hallakkogeenin tuottama hevosen väritys. Sanan merkitys on lähimenneisyydessä jossakin määrin muuttunut ja tarkentunut hevosvärien genetiikan selkenemisen myötä. Hallakkovärien uskotaan olevan hevosen alkuperäinen väritys ennen kesyttämistä ja toimineen suojavärinä aromaastossa.
Termin käyttö

Vanhastaan hallakoksi (myös "luonnonväriksi" tai "villihallakoksi") on kutsuttu väritystä, jossa hevosella on kellertävänruskea karva, mustat (tai ainakin tummat) jouhet sekä siima selässään. Käytännössä hallakoiksi on katsottu suurin osa nykyisen väritermistön mukaisista ruunivoikoista ja ruunihallakoista.
Nykyään hallakko on lähinnä yhteisnimitys niin kutsuttujen hallakkovärien edustajille: rautiaspohjainen hallakko on rautiaanhallakko (myös punahallakko), ruunikkopohjainen on ruunihallakko ja mustapohjainen on hiirakko (joskus harmaahallakko). Sekä voikko- että hallakkogeeniset yksilöt ovat melko yleisiä esimerkiksi islannin- ja vuonohevosilla, ja vuonohevosharrastajat käyttävätkin lisäksi termejä valkohallakko (ruunivoikonhallakko, jonka geenit yhdessä vaalentavat rungostaan miltei valkoiseksi) ja keltahallakko (voikonhallakko). Mustapohjainen yhdistelmäväri tunnetaan voikonhiirakkona.
Geenin vaikutus pohjaväriin

Hallakkogeeni D on dominoiva. Hallakkovärisen hevonen voi kantaa geeniä yksin- tai kaksinkertaisena, eikä heterotsygootin ja homotsygootin hallakon välillä ole näkyviä eroja. Hallakkogeeniä kantava hevonen on siis väriltään aina hallakko, mutta muiden geenien vaikutuksesta väri voi olla tunnistamattomissa: hopeageeni muuttaa ruunihallakon ja hiirakon mustat jouhet hopeanvalkeiksi, samaperintäinen voikkogeeni (valkovoikkoväri) haalistaa värin kauttaaltaan erittäin vaaleaksi, ja kimoutuminen muuttaa hevosen varttuessa sen värin harmaaksi ja lopulta valkoiseksi.
Hallakkovärin pohjaväri voi olla melkein mikä tahansa mukaan lukien esimerkiksi hopeavärit ja voikkovärit. Käytännössä kuitenkin esimerkiksi hopeanvoikonhiirakko voi olla hyvin vaikea tunnistaa ja tämänkaltaiset usean niin sanotun erikoisvärin yhdistelmät voivat jäädä tunnistamatta, jolleivät hevosen vanhempien tai jälkeläisten värit niitä paljasta. Hallakkogeenille ei toistaiseksi ole yleispätevää geenitestiä, koska hallakkogeeniä ei ole vielä löydetty hevosen genomista vaikka sen värin selkeiden periytymissääntöjen perusteella tiedetäänkin olevan olemassa. Esimerkiksi voikko- ja hallakkovärien erottaminen epäselvissä tapauksissa geenitestillä toisistaan perustuukin voikkogeenin varmistamiseen tai sulkemiseen pois.
Hallakkogeeni haalistaa hevosen karvan ja jouhien värejä tiettyyn tunnusomaiseen tapaan: pää ja jalat ovat runkoa tummempisävyiset, hevosella on aina siima selässään ja sen jouhet ovat yleensä selkeän kaksiväriset, keskeltä tummemmat ja reunoilta vaaleammat. Ohutjouhisilla ja -karvaisilla (lähinnä lämminverisillä) hallakoilla jouhet saattavat kuitenkin olla varsin tasaisen tummat eikä pään ja jalkojenkaan tummuus ole selkeää, jolloin värin erottaminen voikkoväreistä voi olla pelkästään hevosen ulkonäön perusteella mahdotonta. Siiman lisäksi monilla hallakoilla on (aasin)risti eli sä'än yli kulkeva tumma poikkijuova ja seeprajuovia eli vaakatasoisia juovia jaloissa. Niin siimaa, ristiä kuin seeprajuoviakin kuitenkin esiintyy paljon myös muiden väritysten yhteydessä, myös voikko- ja perusvärisillä hevosilla.
Esiintyminen

Hallakkovärit ovat hyvin yleisiä tai jopa vallitsevia alkukantaisilla hevosroduilla ja villihevosilla (kuten przewalskinhevosella ja mustangilla). Vanhoista hevosenluista eristetyn DNA:n perusteella vanhimmat tutkitut hevosenluut kuuluivat poikkeuksetta väriltään ruunikkopohjaisille hevosille, joten ruunihallakkoa arvellaankin hevosen alkuperäisimmäksi väriksi.
Vuonohevoset ovat kaikki hallakoita ja yleensä nimenomaan ruunihallakoita; niiden yleensä pystyyn leikatussa harjassa näkyvätkin selvästi tummat keskijouhet. Hallakkovärit ovat yleisiä myös muiden muassa islanninhevosilla, shetlanninponeilla sekä quarterhevosilla. Monissa roduissa, joiden yhteydessä usein puhutaan hallakoista (kuten connemaranponi ja gotlanninruss), hallakonvärisiksi rekisteröidyt eläimet ovat kuitenkin todellisuudessa voikkovärien edustajia, lähinnä ruunivoikkoja ja mustanvoikkoja.
Hopeanhiirakko: hopeageeni on vaalentanut kaksivärisen harjan tasaisen valkoiseksi, mutta selän siimamerkki ja naaman ja koipien tyypilliset tummat alueet erottuvat selkeinä.
Hiirakko Heckin tarpaani
Harri Kolehmainen

Harri Kolehmainen (s. 17. elokuuta 1991 Raahe) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavia Pattijoen Urheilijoita. Kolehmainen on edustanut koko 2010 alkaneen Superpesis-uransa ajan kasvattajaseuraansa Pattijoen Urheilijoita. Hän on saavuttanut 2 SM-pronssia ja A-poikien SM-hopean. Kolehmaisen ulkopelipaikka on etukentällä ja sisäpelissä hän toimii etenijänä. Pelaamissaan 42 Superpesiksen runkosarjaottelussa Kolehmainen on lyönyt yhden ja tuonut viisi juoksua sekä kerännyt 21 kärkilyöntiämilloin?. Pelaamissaan 13 pudotuspeliottelussa Kolehmainen on lyönyt ja tuonut yhden juoksun sekä kerännyt seitsemän kärkilyöntiämilloin?.
Saavutukset > Pelaajana

2 SM-pronssia: 2011, 2012
Ykköspesiksen etenijäkuningas 2021
Ykköspesiksen kärkilyöntikuningas 2022
Halloween 4

| Halloween 4> Halloween 4: The Return of Michael Myers |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Dwight H. Little
Käsikirjoittaja:  Alan B. McElroy Danny Lipsius Larry Rattner Benjamin Ruffner
Tuottaja:  Moustapha Akkad Paul Freeman
Säveltäjä:  Alan Howarth
Kuvaaja:  Peter Lyons Collister
Leikkaaja:  Curtiss Clayton
Pääosat:  Donald Pleasence Ellie Cornell Danielle Harris Michael Pataki Sasha Jenson
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Galaxy International Releasing Trancas International
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  21. lokakuuta 1988
Kesto:  88 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Tuotto:  17,7 miljoonaa $
Edeltäjä:  Halloween III – pahuuden yö
Seuraaja:  Halloween 5
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Halloween 4 (Halloween 4: The Return of Michael Myers) on vuonna 1988 valmistunut Halloween-sarjan neljäs elokuva, jonka ohjauksesta vastasi Dwight H. Little. Elokuva ilmestyi kymmenen vuotta John Carpenterin ohjaaman Halloween – naamioiden yön jälkeen ja tarinallisesti se sijoittuu Halloween II – tappajan paluun jälkeen sivuttamalla Halloween III – pahuuden yön tapahtumat ja palauttaen kakkosessa viimeksi esiintyneen sarjamurhaajan Michael Myersin takaisin. Kyseessä on sarjan ensimmäinen osa, jonka tuotannossa Halloween-elokuvasarjan luoneet John Carpenter ja Debra Hill eivät olleet mukana.
Tarina

Siitä on kymmenen vuotta kun murhanhimoinen Michael Myers sai aikaan verisen teurastuksen Haddonfieldin pikkukaupungissa. Siitä lähtien hän on ollut lukkojen takana suljetussa hoitolassa. Uuden lain velvoittamana potilaat on siirrettävä avoimeen hoitolaan. Kun tohtori Loomis saa tästä tiedon, hän kiirehtii sairaalaan, mutta saapuu liian myöhään: Michael Myers on vapaa jälleen ja hän on jo matkalla Haddonfieldiin, ja tällä kertaa Michael Myersin kohteena on hänen sisarentyttärensä Jamie Lloyd.
Loomis ottaa välittömästi suunnakseen Haddonfieldin. Hän menee paikallisen sheriffin puheille ja käskee tätä julistamaan ulkonaliikkumiskiellon. Loomis ja sheriffi etsivät käsiinsä Jamien ja tämän siskopuolen Rachelin ja menevät turvaan sheriffin kotiin odottaen kansalliskaartin apua. Myöhemmin Loomis ja sheriffi päättävät lähteä etsimään Myersia, mutta Myers pääsee sisään rakennukseen ja aloittaa teurastuksen. Jamie pääsee pakoon ja törmää Loomisiin. He piiloutuvat koulurakennukseen, mutta Myers löytää heidät ja paiskaa Loomisin ulos ikkunasta. Michael tarraa Jamien jalkaan ja on juuri tappamassa tämän, kunnes Rachel tulee hätiin ja sumuttaa Michaelia vaahtosammuttimella. Paikalliset juopot tulevat hätiin ja vievät Jamien ja Rachelin pois kaupungista autollaan. Myers on kuitenkin koko ajan ollut auton alla piilossa ja hän tappaa miehet. Rachel painaa jarrun pohjaan ja Myers lentää auton katolta, jonka jälkeen Rachel ajaa tämän päälle. Samaan aikaan Loomis ja poliisit saapuvat paikalle. Michaelia ammutaan ja hän putoaa maassa olevaan kuoppaan, jonne hänen oletetaan kuolleen.
Jamie ja Rachel palautetaan kotiin ja kaikki osoittavat olevansa helpottuneita painajaisen päättymisestä. Mutta juuri kun kaikki luulivat terrorin olevan ohitse, Jamie laittaa naamarin päähänsä ja murhaa äitipuolensa. Tohtori Loomis murtuu tietäen, että Michael on saanut Jamiesta pahan otteen.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Danielle Harris  | … |  Jamie Lloyd   |
|  Ellie Cornell  | … |  Rachel Carruthers   |
|  Donald Pleasence  | … |  Tri. Loomis   |
|  George P. Wilbur  | … |  Michael Myers   |
|  Michael Pataki  | … |  Tri. Hoffman   |
|  Beau Starr  | … |  Sheriffi Ben Meeker   |
|  Sasha Jenson  | … |  Brady   |
|  Leslie L. Rohland  | … |  Lindsey   |
|  Kathleen Kinmont  | … |  Kelly Meeker   |
Harri Kivistö

Harri Kivistö
Harri Kivistö (s. 14. tammikuuta 1981 Tampere) on tamperelainen opiskelija ja poliitikko. Hän on yksi Piraattipuolueen perustajajäsenistä ja toimi puolueen puheenjohtajana vuosina 2012–2014.
Puoluetoiminnan ohella Kivistö opiskelee yliopistossa englantilaista filologiaa sekä harrastaa bänditoimintaa. Kivistö oli ehdolla europarlamenttivaaleissa keväällä 2014 sekä eduskuntavaaleissa keväällä 2015.
Aiheesta muualla

Harri Kivistön kotisivut
Harri Kivistön blogi
Heikki Malmberg

| Heikki Malmberg> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1981 Tampere
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Aktiivisena:  2000–
Tyylilajit:  melodinen death metal, thrash metal
Soittimet:  rummut
Yhtyeet:  Diablo Humavoid
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Heikki Malmberg (s. 1981 Tampere) on suomalainen rumpali. Hänen pitkäaikaisin yhtyeensä on Diablo, jossa hän on soittanut vuodesta 2000 alkaen.
Malmberg aloitti rumpujensoiton 13-vuotiaana. 1990-luvun lopulla hän soitti yhtyeissä Bulldozer, Snakegod ja Wolfpack. Snakegodin kanssa hän levytti esikoisalbumin Invitation (2001), mutta yhtyeen rumpaliksi vaihtui Kari ”Lacu” Lahtinen ennen albumin julkaisua. Diabloon Malmberg liittyi vuonna 2000, ja hänen ensimmäinen albuminsa yhtyeen kanssa oli Renaissance (2002). Diablon ohella Malmberg on soittanut ja levyttänyt Manzanan ja Damen kanssa. Vuonna 2007 hän tuurasi Teppo Veliniä Stam1nan kesäkiertueella. Vuonna 2018 hän liittyi Humavoid-yhtyeeseen.
Malmbergillä on oma tuotantoyritys Halfway House Music Production. Hän toimii soitonopettajana ja on julkaissut sähköisiä harjoituskirjoja rummuille ja kielisoittimille. Rumpujen lisäksi hän soittaa kitaraa.
Malmberg käyttää Pearlin rumpuja ja Sabianin symbaaleja.
Aiheesta muualla

Halfway House Music Production (Arkistoitu – Internet Archive)
Heikki Malmbergin YouTube-kanava
Helisiteetti (hiukkasfysiikka)

Helisiteetti on hiukkasille määritelty kvanttiluku, joka kuvaa hiukkasen spinin komponenttia sen liikemäärän suunnassa. Matemaattisesti ilmaistuna helisiteetti määritellään  \Sigma ={\vec {S}}\cdot {\hat {p}}, missä  {\vec {S}} on hiukkasen spinvektori ja  {\hat {p}} on liikemäärän suuntainen yksikkövektori.
Kvanttimekaniikassa spin on kvantittunut suure siten, että se voi saada kunkin akselin suunnassa arvot  s\hbar ,(s-1)\hbar ,\ldots ,-s\hbar , kun hiukkasen spinin neliö on  S^{2}=\hbar ^{2}s(s+1). Täten myös helisiteetti on kvantittunut ja saa arvot  s\hbar ,(s-1)\hbar ,\ldots ,-s\hbar , mikäli hiukkasen massa on nollasta poikkeava.
Jos hiukkanen on massaton, kuten fotoni, voi helisiteetti saada vain arvot  \pm s\hbar . Fotonin tapauksessa tämä johtuu siitä, että kenttiä koskevat yhtälöt (Maxwellin yhtälöt) estävät pitkittäisen polarisaatiotilan olemassaolon ja jäljelle jää vain kaksi poikittaista polarisaatiotilaa. Polarisaatiotiloja on puolestaan yhtä monta kuin helisiteetin eri tiloja.
Halloween Kills

| Halloween Kills |
| --- | --- |

Ohjaaja:  David Gordon Green
Käsikirjoittaja:   David Gordon Green  Danny McBride  Scott Teems 
Perustuu:  John Carpenterin ja Debra Hillin luomiin hahmoihin
Tuottaja:   Jason Blum  Malek Akkad  Bill Block 
Säveltäjä:  John Carpenter
Kuvaaja:  Michael Simmonds
Leikkaaja:  Tim Alverson
Pääosat:   Jamie Lee Curtis  Judy Greer  Andi Matichak  Kyle Richards  Anthony Michael Hall  Dylan Arnold  Robert Longstreet  Charles Cyphers  Nancy Stephens  James Jude Courtney  Nick Castle 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Blumhouse Productions Miramax Trancas International Pictures Rough House Productions
Levittäjä:  Universal Pictures
Ensi-ilta:   2021-10-1515. lokakuuta 2021  
Kesto:  105 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  Halloween
Seuraaja:  Halloween Ends
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Halloween Kills on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen slasher-elokuva, jonka on ohjannut David Gordon Green. Se on Halloween-elokuvasarjan kahdestoista osa ja suora jatko-osa vuoden 2018 elokuvalle Halloween. Elokuvalle on myös tulossa jatko-osa Halloween Ends, joka päättää elokuvasarjan.  Rooleissaan jatkavat Jamie Lee Curtis ja Nick Castle, Judy Greer ja Andi Matichak. Alkuperäisestä elokuvasta Halloween – naamioiden yö (1978) ja sen jatko-osasta Halloween II – tappajan paluu (1981) rooleihinsa palaavat Charles Cyphers ja Nancy Stephens.
Elokuvan kuvaukset aloitettiin Wilmingtonissa, Pohjois-Carolinassa syyskuussa 2019. Elokuvan oli alun perin määrä saada ensi-iltansa vuonna 2020, mutta kuvaukset keskeytettiin koronaviruspandemian vuoksi. Lopullinen ensi-ilta oli 15. lokakuuta 2021.
Jatko-osa Halloween Ends saa ensi-iltansa 14. lokakuuta 2022. Sen on tarkoitus olla vuonna 2018 alkaneen trilogian viimeinen osa, ja myös pääosanäyttelijä Jamie Lee Curtis on sanonut esittävänsä Laurie Strodea viimeistä kertaa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jamie Lee Curtis  | … |  Laurie Strode   |
|  Judy Greer  | … |  Karen Nelson (o.s. Strode)   |
|  Andi Matichak  | … |  Allyson Nelson   |
|  Kyle Richards  | … |  Lindsey Wallace    |
|  Anthony Michael Hall  | … |  Tommy Doyle   |
|  Dylan Arnold  | … |  Cameron Elam   |
|  Robert Longstreet  | … |  Lonnie Elam   |
|  Charles Cyphers  | … |  Leigh Brackett   |
|  Nancy Stephens  | … |  Marion Chambers   |
|  Omar Dorsey  | … |  Sheriffi Barker   |
|  Jibrail Nantambu  | … |  Julian   |
|  Brian F. Durkin  | … |  Deputy Graham   |
|  James Jude Courtney / Nick Castle  | … |  Michael Myers   |
Aiheesta muualla

Elokuvan virallinen sivusto (englanniksi)
Halloween Kills Internet Movie Databasessa (englanniksi)