stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Strömforsin työväentalo
Rakennus

Rakennuksen perustustyöt ja rakentaminen tehtiin pääosin talkootöinä. Rakennus oli aluksi kooltaan 6x9 metriä. Vuodelta 1910 on peräisin kuva jo laajennetusta uudesta hirsirakenteisesta työväentalosta. Vuoden 1918 kansalaissodan jälkeen rakennukseen tehtiin korjauksia ja uusittiin irtaimisto suojeluskuntamiehityksen jälkien vuoksi. Suuri remontti tehtiin vuonna 1955, jolloin talon isot remontointityöt tehtiin tuhansin talkootunnein. Lahjoitusten tuella taloon saatiin 251 tuolia. Vuosina 1981–1995 talon remontointiin saatiin valtiolta avustusta 200 000 markkaa.[lähde? ]
Toiminta

Vuoden 1907 tilaston mukaan yhdistykseen kuului 152 jäsentä. Yhdistyksellä oli oma kirjasto, jossa niteitä oli 52. Yhdistyksessä toimivat naisjaosto ja ammattiosasto. Työväentalossa pidettiin iltamia, yhdistyksen kokouksia ja yksityisjuhlia. Talossa toimi naisosasto, jonka toiminta välillä hiljeni. Uudelleen perustettiin vuonna 1949 naisjaosto, joka edelleen huolehtii ruokailuista ja pitopalveluista arpajaisineen.[lähde? ]
1930-luvun alkupuolella rakennettiin Ahvenkosken voimalaitos, ja sitä myötä rakennuksen ja yhdistyksen toiminta vilkastuivat. Vähintään kerran viikossa pidettiin juhla tai iltamat. Talvisodan aikaan 1939–1940 taloon majoitettiin sotaväkeä. 1940-luvun lopulla taloon asetettiin elokuvateatteri, jota yhdistys pyöritti 15 vuoden ajan. Rakennuksen tiloja käyttävät urheiluseura Ruotsinpyhtään Riento, Ruotsinpyhtään Työväen Mieslaulajat ry ja Kemianliiton ammattiosasto sekä erilaiset kerhot. Työväentalo on Ruotsinpyhtään kylän suosittu juhla- ja huvipaikka.[lähde? ]
Strömberg 1000

| Strömberg 1000 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Oy Strömberg Ab
Tyyppi:  minitietokone
Strömberg 1000 oli suomalainen prosessitietokone jota Oy Strömberg Ab valmisti 1970-luvun alussa yhteensä yhdeksän kappaletta. Teollisuuden prosessinohjaukseen tarkoitettu tietokone tunnettiin myös nimellä SELCO 1000 ja se oli ensimmäinen teollisesti sarjavalmistettu suomalainen tietokone. Ensimmäinen kone toimitettiin 1970 Tampellan Anjalan paperitehtaalle.
Strömberg 1000:sta ei tullut kaupallista menestystä sillä se oli kallis valmistaa pienissä sarjoissa. Sen syrjäyttivät markkinoilta pian ulkomaiset minitietokoneet (PDP-8, PDP-11, Data General Nova). Strömberg 1000 tietokoneista ainakin kolme on säilynyt (Teknillisen korkeakoulun, Savon Voiman ja Lounais-Suomen Sähkön käytössä olleet koneet).
Tekniikka

Koneella oli käytettävissä ohjelmointikielinä ainakin assembler, Monet 22 koneläheinen korkean tason ohjelmointikieli ja Algol-60.
Strömberg 1000 järjestelmä koostui seuraavista osista:
18 bitin keskusyksikkö joka oli toteutettu noin 3 000:lla TTL-mikropiirillä.
erillinen liukulukuyksikkö
keskeytysyksikkö
ferriittirengasmuisti koko 40 kilotavua
liitäntäohjaus (max 128 laitekohtaista liitäntäkorttia, reaaliaikakello, tukimuistien liitäntä)
Strömberg 1000 järjestelmään voitiin liittää erilaisia oheislaitteita:
Teletype konsolikirjoitin
DataProducts rivikirjoitin
Facit reikänauhan lukija
Tally reikänauhan lävistäjä
DRI levymuisti
Vermont rumpumuisti
relerekisterit, digitaaliset pulssilaskurit, askelmoottorit, tietojenkeruulaitteet ym.
Käyttökohteet

Strömberg 1000 tietokone on ollut käytössä seuraavissa paikoissa:
Yksi kone oli Strömbergin omassa käytössä ohjelmistokehitystä varten
Tampellan Anjalan paperitehdas
Voikkaan paperitehdas
Heinolan kartonkitehdas
Tervasaaren paperitehdas
Nokian kreppipaperitehdas
Teknillisen Korkeakoulun säätötekniikan laboratorio (nykyisin Tekniikan museossa)
Savon Voiman keskusvalvomo Kuopiossa (oli käytössä vuoteen 1992 saakka, nykyisin Juankosken Kultturihistoriallinen Seura ry:n kokoelmassa Masuuni Brunoussa)
Lounais-Suomen Sähkön keskusvalvomo Paimiossa (nykyisin Paimion Sähkömuseossa)
Kirjallisuutta

Olli Terho : Strömberg 1000 tietokoneen prosessiliitäntöjen käyttö ALGOL-ohjelmissa. Teknillinen korkeakoulu, säätötekniikan laboratorio, 1976
Risto Kortela : Strömberg 1000 prosessitietokoneen käyttäjän opas. Teknillinen korkeakoulu, 1978
Skanneristi

Skanneristi on henkilö joka kuuntelija-amatöörin tapaan kuuntelee hyötyradioliikennettä, mutta on erikoistunut pääasiassa vain ULA-taajuuksille ja paikallisen radioliikenteen kuuntelemiseen ja analysointiin. Skanneristi-nimitys tulee skanneristien käyttämästä radiovastaanottimesta, jolla voi käydä läpi kymmenien kanavia sisältämiä taajuusalueita lyhyessä ajassa.
Aiheesta muualla

Skanneri Info
Skanneri-lehti
Serrenti

| Serrenti (Serrènti) |
| --- | --- |
 Sijainti Etelä-Sardinian maakunnassa
 Serrenti
 Koordinaatit: 39.492°0′0″N, 8.976°0′0″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Sardinia
Maakunta:  Etelä-Sardinian maakunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  42,78 km²
Korkeus:  114 m
Väkiluku:  4 854
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  09027
Suuntanumero(t):    070
Rekisterikilpi:  SU
 
 http://www.comune.serrenti.ca.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Serrenti (sardiksi Serrènti) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Etelä-Sardinian maakunnassa. Kunnassa on arviolta 4 854 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 42,78 neliökilometriä. Se sijaitsee 114 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Serrenti Wikimedia Commonsissa
Etelä-Sardinian maakunta
Arbus | Armungia | Ballao | Barrali | Barumini | Buggerru | Burcei | Calasetta | Carbonia | Carloforte | Castiadas | Collinas | Decimoputzu | Dolianova | Domus de Maria | Domusnovas | Donori | Escalaplano | Escolca | Esterzili | Fluminimaggiore | Furtei | Genoni | Genuri | Gergei | Gesico | Gesturi | Giba | Goni | Gonnesa | Gonnosfanadiga | Guamaggiore | Guasila | Guspini | Iglesias | Isili | Las Plassas | Lunamatrona | Mandas | Masainas | Monastir | Muravera | Musei | Narcao | Nuragus | Nurallao | Nuraminis | Nurri | Nuxis | Orroli | Ortacesus | Pabillonis | Pauli Arbarei | Perdaxius | Pimentel | Piscinas | Portoscuso | Sadali | Samassi | Samatzai | San Basilio | San Gavino Monreale | San Giovanni Suergiu | San Nicolò Gerrei | San Sperate | San Vito | Sanluri | Santadi | Sant’Andrea Frius | Sant’Anna Arresi | Sant’Antioco | Sardara | Segariu | Selegas | Senorbì | Serdiana | Serramanna | Serrenti | Serri | Setzu | Seui | Seulo | Siddi | Siliqua | Silius | Siurgus Donigala | Soleminis | Suelli | Teulada | Tratalias | Tuili | Turri | Ussana | Ussaramanna | Vallermosa | Villacidro | Villamar | Villamassargia | Villanova Tulo | Villanovaforru | Villanovafranca | Villaperuccio | Villaputzu | Villasalto | Villasimius | Villasor | Villaspeciosa
Skanneriradio

Uniden 780XLT -skanneriradio.
Skanneriradio (engl. radio scanner) on radiovastaanotin, jonka ominaisuuksiin kuuluu radiokanavien nopea "skannaus" eli eri taajuuksien nopea automaattinen selaus ja kuuntelu. Skanneriradion vastaanottoalue kattaa usein yleisradiolähetysalueiden lisäksi myös monia muita radiokanavia, esimerkiksi lentoliikenteen, satelliittien, raideliikenteen, television, puolustusvoimien tai radioamatöörien sekä meriliikenteen käyttämiä radiotaajuuksia.
Tavallisesti skanneriradioon liitettävällä skanneriharrastuksella tarkoitetaan nimenomaan ns. hyötyliikenneasemien kuuntelemista.
Skanneriradio
Malleiltaan skanneriradioita on olemassa kädessä pidettäviä (engl. handheld) ja pöytämalleja (engl. table top). Tavallisten skanneriradioiden vastaanottamat lähetetyypit (AM,FM, WFM) ovat usein rajallisempia kuin liikennevastaanottimien (AM, SSB, FM, CW). Näin ollen suuresta asemienhakunopeudestaan huolimatta ne ovat DX-kuunteluun, radioamatööriaseman apuvastaanottimeksi ja yleiseen lyhytaaltokuunteluun rajoittuneempia laitteita kuin liikennevastaanottimet. Joissain uusimmissa skannereissa, jopa käsiskannereissa voi olla liikennevastaanottimienkin tyypillisesti vastaanottamia radiolähetetyyppejä.
Sdrsharp-niminen ilmainen SDR-ohjelma
Joissain tietokoneisiin kytkettävissä skanneriradioissa (esimerkiksi ICOM PCR-1000) voivat olla liikennevastaanottimen monipuoliset lähetteiden vastaanottomahdollisuudet yhdistettynä skannerin nopeaan taajuusselaukseen. Näitä tietokoneohjattuja vastaanottimia (engl. PC Controlled Receiver) voidaan kotitietokoneen lisäksi ohjata esimerkiksi autossa kannettavan tietokoneen avulla. Nykyään on olemassa myös täysin tietokonepohjaisia SDR-vastaanottimia, joissa signaalin käsittely tapahtuu tietokoneella. Tämä mahdollistaa perinteisissä vastaanottimissa kalliit lisätoiminnot, kuten suodattimet, kaistanleveyden säädöt ja vastaavat tietokoneen käsiteltäväksi, joten halvimmallakin SDR-vastaanottimella voi käyttää näitä toimintoja. SDR-vastaanottimet saavuttivat suuren suosion skanneriharrastajien keskuudessa, kun harrastajat huomasivat, että edullinen RTL-piiriin perustuva digi-tv-tikku toimikin SDR-vastaanottimena, kun tietokoneelle asensi sopivat ajurit ja SDR-ohjelman. Nykyään kyseistä RTL-piiriin pohjautuvaa digi-tv-tikkua kutsutaankin nimellä RTL-SDR ja sen käytöstä on tehty useita internet-sivustoja ja kirjoitettu kirja.
Skannereissa käytetään useimmiten ympärisäteileviä vertikaali- tai maatasoantenneja (puhekielessä "piiska-antenni"), jotka vastaanottavat radiosignaaleja yhtä hyvin kaikista suunnista.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen taajuuslista 2000 - skanneriharrastajien havaintoja eri taajuuksilla
Taajuuslista 3.0 - Skanneri.info
Global Frequency Database (Arkistoitu – Internet Archive)
RTL-SDR
Sympatolyytit

Sympatolyytti tai sympatolyyttinen tarkoittaa sympaattisen hermoston välittäjäaineita estävää ainetta.
Sympatolyyttejä ovat esimerkiksi:
alfasalpaajat
beetasalpaajat.
Skandaali (täsmennyssivu)

Skandaali voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Skandaali, laajalti raportoitu tapaus, johon liittyy syytöksiä väärinkäytöksistä, häpeällisyyttä tai moraalisia rikkomuksia
Skandaali, Akira Kurosawan ohjaama elokuva vuodelta 1950
Skandaali, vuoden 1989 elokuva
Skandaali, helsinkiläinen rap-artisti
Skandaali, Publicis-ryhmään kuuluvan mainostoimiston Reputation Helsinki aiempi nimi.
Scandal:
Scandal, Shusaku Endon novelli
Scandal, vuoden 1950 elokuva
Scandal (yhdysvaltalainen yhtye)
Scandal (japanilainen yhtye)
Scandal, Kangta & Vannessin albumi
Scandal, Lapkon albumi
Scandal Savage, DC Comicsin roisto
Scandal, Queenin kappale
Scandal (televisiosarja)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Skandaali”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Skansen Kronan

Skansen Kronan on linnake Hagan kaupunginosassa Göteborgissa, Ruotsissa.
Skansen Kronan rakennettiin 1600-luvun loppupuolella Erik Dahlbergin suunnitelmien mukaan ja otettiin käyttöön vuonna 1698   varustettuna 23 tykillä.
Linnakkeen 4–5 metriä paksut seinät on tehty graniitista, gneissistä ja diabaasista. Skansen Kronania vastaan ei koskaan hyökätty eikä kanuunoita koskaan käytetty.
Linnoitus ja sen kaksoiskappale, Skansen Lejonet, rakennettiin osana Göteborgin puolustusta Tanskan etelästä tulevan hyökkäyksen varalle, samoin kuten Älvsborgin linnoitus.
Linnoitus, joka alun perin rakennettiin kaupungin muurien ulkopuolelle, sijoittuu nykyään Göteborgin kaupunkikeskustassa Hagan kaupunginosaan. Sitä käytettiin sotilasmuseona 2004 saakka. Nykyään Skansen Kronania käytetään konferensseissa ja yksityistilaisuuksissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Skansen Kronan Wikimedia Commonsissa
Sven Rydenius

Sven Rydenius (k. 20. kesäkuuta 1675 Turku) oli suomalainen valtiopäivämies ja Turun pormestari.
Smålandista Ruotsista kotoisin ollut Rydenius pääsi ylioppilaaksi Turussa 1648.
Rydenius toimi asiamiehenä Turussa. Hänestä tuli Turun kaupunginsihteeri 1652 ja samalla raatimies 1660. Turun pormestariksi Rydenius tuli 1671. Hän oli Turun maakuntakokouksen osanottajana 1671 ja valtiopäivämiehenä 1672.
Sven Rydenius oli naimisissa vuodesta 1654 Elisabet Pettersdotter Plagmanin (k. noin 1688) kanssa. Rydeniuksen poika oli saarnaaja Nils Rydenius (k. 1687).
Suurijärvi (Miehikkälä)

| Suurijärvi |
| --- | --- |
 Suurijärvi Joutsenkosken uimarannalta
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Lappeenranta ja Miehikkälä 
Koordinaatit:  60°41′32″N, 27°54′43″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Urpalanjoki 
Järvinumero:  09.002.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  26,8 m  
Rantaviiva:  11,4142 km  
Pinta-ala:  2,47012 km²  
Tilavuus:  0,00998623 km³  
Keskisyvyys:  4,04 m  
Suurin syvyys:  16,34 m  
Valuma-alue:  356 km²  
Saaria:  3 
 fiSuurijärvi 
Suurijärvi  on Kymessä Miehikkälässä ja Lappeenrannassa sijaitseva laajemman järven osa, joka kuuluu Urpalanjoen vesistöön. Luoteispuolella sijaitsevan Pitkäjärven vedenpinta on samalla korkeudella Suurijärven kanssa ja järviä yhdistää toisiinsa Heimonsalmi, joka on 50 metriä leveä. Järvien topologian ja luonteen erilaisuuden vuoksi järvialtaita käsitellään viranomaistiedoissa erillisinä yksiköinään. Näin tehdään myös tässä artikkelissa. Järvialtaiden yhteispinta-ala on 385 hehtaaria eli 3,9 neliökilometriä.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 247 hehtaaria eli 2,5 neliökilometriä. Se on 2,8 kilometriä pitkä ja 1,7 kilometriä leveä. Sillä on laaja järvenselkä, jonka keskellä on saari. Järvenselästä työntyy koilliseen kilometrin mittainen lahti, jonka pohjukassa sijaitsee sen luusua. Järven länsipäässä sijaitsee Sydänkankaan ja Mutkunniemen välissä Heimonsalmi, joka yhdistää järvenselän varsin kapeanmuotoiseen Pitkäjärveen. Molemmat järvialtaat muodostavat yhtenäisen järven, jonka vedenpinta on kaikkialla sama. Järvellä ovat nimettyinä lahtina etelärannalla Pirsainpohja, kaakoispäässä Lylynpohja, luoteispäässä Syvälahti ja Mustalahti. Koillislahdella on sivulahti Parkainlahti.
Järvessä on laskettu olevan kolme saarta. Järvenselän keskellä sijaitsevat Suurisaari ja Pajasaari. Autio Suurisaari on 150 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Sen kaakkoispuolella on samalla matalikolla luotomainen Pajasaari. Kolmas saari on myös nimeltään Pajasaari, ja se sijaitsee koillispään lahden lahdensuulla. Sekin on kooltaan luoto. Suurisaaren maatalikko työntyy veden alla etelärannasta pohjoiseen jakaen järvenselän altaan kahteen osaan.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 10 miljoonaa kuutiometriä eli 0,010 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 4,04 metriä ja suurin syvyys on 16,3 metriä. Syvin kohta sijaitsee Suurisaaren ja Syvälahden puolivälissä. Järvllä on Suurisaaren itäpuolella toinen 11 metriä syvä syvänne.
Järven rantaviivan pituus on 11,4 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on noin puoli kilometriä . Sen rannat ovat metsämaata, joiden vähäisiä kosteikkoja on ojitettu harvakseen. Vain järven eteläosissa on peltopalstoja, joiden kuivatusveden lasketaan järveen. Järven lähiympäristössä on vain kaksi maatilaa, mutta haja-asutus muodostuukin lähinnä vapaa-ajan asunnoista. Niitä on rannoille rakennettu noin 70. Niille tulee tiet seututieltä 387 ja Kaitaille menevältä kylätieltä. Järvenselän yli kulkee Miehikkälän ja Lappeenrannan kuntaraja. Suurempi osa järvestä kuuluu Miehikkälän puolelle. Järven Lylynpohjasta on alle neljä kilometriä matkaa Venäjän rajalle.
Säännöstely

Järven vedenpinnan korkeus on 26,8 metriä mpy. Järven luusuassa sijaitsee Joutsenkosken voimala, jonka patoallas järvi on. Voimala säännöstelee järveä siten, että vedenpinnan korkeudeksi on määrätty raja-arvot 26,50 metriä ja 27,90 metriä mpy.
Järven vedenkorkeuksia on mitattu vuodesta 1965 alkaen. Keskivedenkorkeus on ollut 27,22 metriä mpy. (N60) ja korkeuden keskimääräinen vuotuinen vaihtelu on 1,11 metriä. Ylin vedenkorkeus on 28,41 metriä (N60, toukokuussa 1966) ja alin 26,40 metriä (N60, maaliskuussa 1994). Vedenkorkeuksien äärivaihtelu on silloin 2,01 metriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Urpalanjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 09) Suurijärven–Pitkäjärven alueella (09.002). Järvi on läpivirtausjärvi, mikä tarkoittaa, että se saa suurimman osan vedestään Pitkäjärveltä, jonne yläjuoksun vedet kerääntyvät. Järveen laskee myös pieniä ojia sen lähiympäristöstä. Eräs oja tuo pohjoisesta Hirvilampi (6 hehtaaria) laskuvesiä.
Järven laskujoki on Urpalanjoki, joka kulkee aluksi Väkeväjärven (453 ha) läpi, josta päästyään joki kääntyy kohti luodetta. Luoteessa se virtaa kapean Kavalanjärven (49 ha) läpi ja kääntyy sen jälkeen kohti etelää , missä se ylittää Venäjän rajan Laisniemen kohdalla. Venäjällä se virtaa vielä etelään Ylä-Urpalan kautta (ven. Торфяновка, Torfjanovka) ja laskee Itämeren Suomenlahteen.
Aiheesta muualla

Hujakkalan alueen Kyläyhdistys ry (Arkistoitu – Internet Archive)
Seleeni

Mustaa ja punaista seleeniä.
Seleeni (lat.  selenium) on alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Se, järjestysluku 34 ja CAS-numero 7782-49-2.
Seleenin löysi 1817 ruotsalainen Jöns Jacob Berzelius. Nimi on peräisin kreikan sanasta selene, joka tarkoittaa kuuta. Luonnossa seleeniä on etupäässä sulfidimalmeissa kuten rikki- ja kuparikiisussa (rautadisulfidi ja rautakuparisulfidi).
Seleeni on myös kivennäisaine, ja ihminen tarvitsee sitä   katalyytiksi entsyymi- ja hormonisäätelyyn.
Seleenin allotroopit

Vapaana alkuaineena esiintyessään seleenillä on useita allotrooppisia muotoja. Se voi esiintyä monokliinisinä kiteinä, jotka muodostuvat Se8 -molekyyleinä, amorfisena punaisena jauheena tai lasimaisena mustana seleeninä.
Seleenin ketjurakenteinen allotrooppi on metallinen ja sitä kutsutaan myös harmaaksi seleeniksi. Kuumennettaessa kaikki muut muodot muuttuvat metalliseksi harmaaksi seleeniksi. Seleenin harmaa metallinen muoto johtaa sähköä paremmin valoisassa kuin pimeässä. Seleeniä voidaan siis käyttää valonhavainnointidiodeissa, esimerkiksi kopiokoneissa sekä aurinko- ja valokennoissa.
Seleeniyhdisteitä

Seleenidioksidi (SeO2) CAS-numero 7446-08-4
Seleenihapoke (H2SeO3) CAS-numero 7783-00-8
Seleenihappo (H2SeO4) CAS-numero 7783-08-6
Seleeniheksafluoridi (SeF6) CAS-numero 7783-79-1
Seleenioksikloridi (SeOCl2) CAS-numero 7791-23-3
Seleenitrioksidi (SeO3) CAS-numero 13768-86-0
Seleenivety (H2Se) CAS-numero 7783-07-5
Natriumselenaatti Na2SeO4
2C-SE C11H17NSe
Seleeni ihmisen ravitsemuksessa

Seleeni on ihmiselle ja eläimille välttämätön hivenaine, eli sitä tarvitaan pieniä määriä.
Seleeni sitoo myrkyllisiä raskasmetalleja, kuten elohopeaa, lyijyä ja kadmiumia. Seleenin puutos saattaa aiheuttaa sydänlihaksen rappeumaa ja kilpirauhassairauksia.
Seleeniä varastoituu etenkin luurankolihaksiin.
Seleeni ihmisen ravitsemuksessa > Historiaa

Seleenin välttämättömyys ihmisten ja eläinten hyvinvoinnille huomattiin vasta vuonna 1957. Kotieläinten seleenin puutoksesta johtuvia vaivoja lääkittiin 1960-luvulla seleenillä ja E-vitamiinilla. Vuonna 1969 Suomessa siirryttiin lisäämään rehuun seleniittiä. 1970-luvulla tehdyssä perusteellisessa tutkimuksessa vahvistui Suomessa tuotetun ruuan hyvin matala seleenipitoisuus ja kun väestön seleeninsaannin todettiin olevan paljon suositusten alle, alisaannin mahdollisista haittavaikutuksista alettiin huolestua. Suomen ilmastossa ja sen maaperässä seleeni helposti sitoutuu maaperän metallimineraaleihin, kuten raudan, alumiinin ja mangaanin oksideihin, joista se ei enää liukene kasvien saataville.
Maa- ja metsätalousministeriön vuonna 1983 asettama Seleenityöryhmä esitti teollisiin lannoitteisiin lisättäväksi natriumselenaattia, jolla ruoka- ja rehuviljan seleenipitoisuus nostettaisiin tasolle 0,1 mg/kg. Kasvit muuttaisivat epäorgaanisen natriumselenaatin ihmisille ja eläimille sopivampaan muotoon. Tämä toteutettiin seuraavana vuonna ja jo 1985 kasvien seleenipitoisuus oli noussut kolmin-nelinkertaiseksi. Lannoitteet osoittautuivat helpoksi ja edulliseksi keinoksi varmistaa väestön riittävä seleeninsaanti ja erikseen nautittavista ravintolisistä voitiin luopua. Rehun seleenilisän tarvetta tarkkaillaan ja sitä on korjattu vuosina 1990, 1998, 2007 ja 2013. Huolimatta viljelymaille jatkuvasti levitettävästä seleenistä oli maaperässä olevan liukoisessa muodossa olevan seleenin määrä pysynyt 37 vuoden aikana vähäisenä, eikä pintavesissä ja kaloissa ollut havaittu liian suuria pitoisuuksia. Myös tätä seurataan jatkuvasti.
Seleeni ihmisen ravitsemuksessa > Seleenin tarve ja saanti

Valtion ravitsemusneuvottelukunnan suositusten mukaan seleeniä tulisi saada 4 µg/vrk ravinnosta energiana saatua megajoulea kohti eli aikuisilla naisilla noin 50 µg/vrk ja miehillä 60 µg/vrk. Erityisryhmillä kuten raskaana olevilla ja imettävillä naisilla tarve on hieman suurempi (60 µg/vrk). Lapsilla suositus vaihtelee iän mukaan.
Finravinto 2007-tutkimukseen osallistuneet saivat keskimäärin riittävästi seleeniä. Naisosanotttajien keskimääräinen seleenin saanti oli 54 µg/vrk (8,2 mg/MJ/vrk) ja miesten 73 µg/vrk (8,1 mg/MJ/vrk). Suomalaisten seleeni on peräisin etenkin lihasta, maidosta ja viljavalmisteista.
Parapähkinä, munuaiset, naudanmaksa, poronliha ja kananmuna sisältävät erityisen runsaasti seleeniä. Kananmunia tarvittaisiin 3-4 turvaamaan seleenin päivittäinen tarve, kun jo yksi 3 gramman painoinen parapähkinä riittää samaan ja viisi ylittää jo turvallisena pidetyn päiväsaannin.
Seleeni ihmisen ravitsemuksessa > Liikasaanti

Aikuisten päivittäisen seleeninsaannin enimmäisarvo laskettiin 255 mikrogrammaan vuonna 2023. Seleenimyrkytyksen, oireita ovat väsymys, pahoinvointi, hiusten lähtö, kynsivauriot, iho-oireet, hampaiden irtoaminen ja hermostomuutokset. Hengityksessä on valkosipulimainen ominaishaju.
Seleeni eläinten ravitsemuksessa

Erittäin nopeasti kasvavat, lihaa tuottavat eläimet voivat sairastua seleeninpuutteessa eräänlaiseen lihasrappeutumaan. Varsinkin pitkiin selkälihaksiin ja takajalkojen lihaksiin syntyy kudosrepeämiä. Mikäli eläin pääsee jalkeille ja saadaan hoidettua, lihaksiin voi jäädä arpeutumia. Vakavasti sairastuneet naudat ja siat joudutaan lopettamaan. Seleeniä on lisätty jo vuosia teollisiin rehuihin ja lannoitteisiin ja seleeninpuutossairaudet eivät enää ole yhtä yleisiä kuin 1980–1990-luvuilla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Fineli: Seleenin lähteet ruoka-aineissa
Seleenin kansainvälinen kemikaalikortti
Luettelo seleenin isotoopeista The Isotopes Project Home Page (englanniksi)
Periodictable: Technical data for Selenium (englanniksi)
DrugBank: Selenium (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): Selenium (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Selenium (englanniksi)
Seleenin kolme allotrooppia.
Shigetarō Shimada

| Shigetarō Shimada> 嶋田繁太郎 |
| --- | --- |
 Shigetarō Shimada vuonna 1940
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. syyskuuta 1883 Tokio, Japani
Kuollut: 7. kesäkuuta 1976 (92 vuotta) Tokio, Japani
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Japani
Palvelusvuodet:  1904–1945
Taistelut ja sodat:  Venäjän–Japanin sota  Toinen Kiinan–Japanin sota  Toinen maailmansota
Sotilasarvo:  Amiraali
Joukko-osasto:   Keisarillisen Japanin laivasto
Shigetarō Shimada (jap. 嶋田繁太郎, Shimada Shigetarō; 24. syyskuuta 1883 Tokio, Japani – 7. kesäkuuta 1976 Tokio) oli keisarillisen Japanin laivaston amiraali ja meriministeri toisen maailmansodan aikana.
Ura

Shimada valmistui laivastoakatemiasta vuonna 1904. Hän yleni tasaisen rivakkaa vauhtia ja saavutti kontra-amiraalin arvon 1929. Hän toimi sotilasurallaan muun muassa taistelulaiva Hiein komentajana ja Japanin 2. laivaston komentajana.
Shimada toimi meriministerinä lokakuusta 1941 lähtien. Hän oli mukana panemassa alulle Japanin kaikkia hyökkäyspäätöksiä, alkaen Pearl Harborista. Hänet tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen Tokion kansainvälisessä sotarikostuomioistuimessa hyökkäyssodan suunnittelemisesta ja käymisestä lokakuun 1941 ja elokuun 1944 välisenä aikana, mitä ennen hän oli toiminut ainoastaan laivaston upseerina. Häntä ei kuitenkaan katsottu vastuulliseksi sotavankeihin ja torpedoitujen alusten miehistöihin kohdistuneista julmuuksista, joihin Japanin laivasto oli muutoin laajalti syyllistynyt. Hänet armahdettiin miehityksen loputtua vuonna 1955.