stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sneakers
Arvosteluja

Roger Ebert, Chicago Sun-Times
Kriitikoiden arvosanojen keskiarvo elokuvalle on Metacriticissä 65
Erään kriitikon mukaan "nautintoa on tarjolla, varsinkin Robinsonin äärimmäisen itsevarmassa, huippuammattimaisessa elokuvatyökalujen käsittelyssä. Robinsonilla on vahva käsitys siitä, kuinka ohjata katsojan huomio siihen, mitä hän haluaa paljastaa, ja siirtymät otosten välillä ja jaksojen välillä ovat erittäin hyvin punnittuja."
Aiheesta muualla

Sneakers (1992) American Film Institute – AFI. Viitattu 3.11.2022. (englanniksi)
Ebert, Roger: Sneakers RogerEbert.com.  9.9.1992. Viitattu 3.11.2022. (englanniksi)
Vanessa Cryer: Sneakers: Robert Redford and River Phoenix nerd out in 1992’s prescient, high-tech caper The Guardian.  19.12.2021. Viitattu 3.11.2022. (englanniksi)
Turan, Kenneth: Movie Review : ‘Sneakers’: A Caper With Lots of Twists The Los Angeles Times.  9.9.1992. Viitattu 3.11.2022. (englanniksi)
Super Mario Bros.: Lost Levels

| Super Mario Bros> : The Lost Levels |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Nintendo
Julkaisija:  Nintendo
Jakelija:  Nintendo eShop
Ohjaaja:  Shigeru Miyamoto
Suunnittelija:  Shigeru Miyamoto
Säveltäjä:  Kōji Kondō
Pelisarja:  Super Mario
Julkaistu:  JP 3. kesäkuuta 1986JP 10. elokuuta 2004AUS 13. tammikuuta 2006
Lajityyppi:  tasohyppely
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  CERO: A (kaikenikäisille)  ESRB: Kaikenikäisille  PEGI 3  USK 0 
Alusta:  Famicom Disk System, Game Boy Advance, Super Famicom, SNES, Game Boy Color, Virtual Console
Jakelumuoto:  Digitaalinen jakelu ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Super Mario Bros.: The Lost Levels (alkup. nimi Super Mario Bros. 2) on Nintendon kehittämä ja julkaisema tasohyppely. Peli on julkaistu vuonna 1986 Nintendo Entertainment Systemille Japanissa. Peli julkaistiin Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa ensimmäisen kerran vuonna 1993 Super Mario All-Stars -kokoelman mukana. Peli julkaistiin myös Game Boy Colorille yhdessä alkuperäisen Super Mario Bros. -pelin kanssa nimellä Super Mario Bros. Deluxe, joka toimi myös lähtökohtana Super Mario Advance -uudelleenjulkaisusarjalle. Peli kuuluu Mario-sarjaan.
Teknisesti Lost Levels on lähes identtinen ensimmäisen Super Mario Bros. -pelin kanssa, mutta sen kentät ovat aiempaa haastavammat. Tämän vuoksi Nintendo ei alun perin halunnut julkaista peliä Yhdysvalloissa. Lost Levels esitteli vain kolme uutta hahmoa: lentävän version pahamaineisesta Blooper-vihollisesta (naamio alkuperäisessä Bergsala Oy:n käännöksessä) sekä punaisen nopeammin liikkuvan version piraijakasvista (Piranha Plant) ja uusimmissa Mario-peleissä paluun tehneen myrkkysienen (Poison Mushroom), joka on Mario-pelien taikasienen (Magic Mushroom) vastakohta. Kun myrkkysieneen törmää, Super Mario muuttuu tavalliseksi Marioksi, tavallinen Mario puolestaan kuolee.
Edeltäjästään eroten uimakentissä tapaa normaalisti maan päällä liikkuvia vihollisia ja pyöriviä tulipallotankoja esiintyy normaaleissa tasoissa (eikä ainoastaan linnoissa). Lisäksi pelissä oli uutena asiana puhaltavat lehtimyrskyt, jotka vaikeuttavat liikkumista radalla. Erona alkuperäiseen Super Mario Bros. -peliin oli myös se, että peliä ei voi pelata kaksinpelinä. Pelissä on vain yksinpeli, jossa pelaaja saa valita, pelaako Mariolla vai Luigilla. Toisin kuin alkuperäisessä Super Mario Bros. -pelissä, hahmoilla on eroa: esimerkiksi Luigi hyppää korkeammalle kuin Mario, mutta pysähtyy hitaammin.
Juonellisesti peli on suora jatkumo edellisestä Mario-pelistä Super Mario Bros. Mariolle hävittyään Bowser sieppaa jälleen prinsessa Peachin. Peli julkaistiin Japanissa nimellä Super Mario Bros. 2, mutta Yhdysvalloissa julkaistu Super Mario Bros. 2 on täysin eri peli. Myös länsimainen SMB2 on myöhemmin julkaistu Japanissa nimellä Super Mario USA.
Pelissä on ensimmäisen pelin tapaan kahdeksan maailmaa, sekä salaiset A-D -maailmat, jotka pelaaja saa avattua pelaamalla pelin läpi kahdeksan kertaa.
Aiheesta muualla

Super Mario Bros.: The Lost Levels MobyGamesissa (englanniksi)
Mario-pelit
| --- | --- |
Tasohyppelyt:   Donkey Kong  Mario Bros.  Super Mario Bros.  Super Mario Bros.: The Lost Levels (SMB2J)  Super Mario Bros. 2  Super Mario Land  Super Mario Bros. 3  Super Mario World  Super Mario Land 2  Super Mario 64  Super Mario Sunshine  Super Princess Peach  New Super Mario Bros.  Super Mario Galaxy  New Super Mario Bros. Wii  Super Mario Galaxy 2  Super Mario 3D Land  New Super Mario Bros. 2  New Super Mario Bros. U  Super Mario 3D World  Super Mario Odyssey 
Roolipelit:   Super Mario RPG  Mario & Luigi: Superstar Saga  Mario & Luigi: Partners in Time  Mario & Luigi: Bowser’s Inside Story  Mario & Luigi: Dream Team Bros.  Mario & Luigi: Paper Jam Bros. 
Paper Mario:   Paper Mario  Paper Mario: The Thousand-Year Door  Super Paper Mario  Paper Mario: Sticker Star  Paper Mario: Color Splash  Paper Mario: The Origami King 
Spinoff-pelit:   Mario Kart -pelisarja  Mario Party -pelisarja  Mario Golf -pelisarja  Mario Tennis -pelisarja  Luigi's Mansion  Mario Superstar Baseball  Mario Smash Football  Mario Strikers: Charged Football  Dance Dance Revolution Mario Mix  Super Mario Ball  Dr. Mario -pelisarja  Wrecking Crew  Wrecking Crew 98  Mario Slam Basketball  Mario Sports Mix  Mario & Sonic at the Olympic Games  Mario & Sonic at the Olympic Winter Games  Mario & Sonic at the London 2012 Olympic Games  Boom Street  Luigi’s Mansion 2  Mario & Sonic at the Sochi 2014 Olympic Winter Games  Mario & Sonic at the Rio 2016 Olympic Games  Mario & Sonic at the Tokyo 2020 Olympic Games 
Uudelleenjulkaisut:   Super Mario All-Stars  Super Mario Bros. DX  Super Mario Advance  Super Mario Advance 2  Super Mario Advance 4  Super Mario 64 DS 
Ajopelit:   Super Mario Kart  Mario Kart 64  Mario Kart: Super Circuit  Mario Kart: Double Dash!!  Mario Kart DS  Mario Kart Wii  Mario Kart 7  Mario Kart 8  Mario Kart 8 Deluxe 
Yoshi-pelit:   Super Mario World 2  Super Mario Advance 3  Yoshi’s Story  Yoshi’s Island DS  Yoshi’s Universal Gravitation  Yoshi Touch & Go  Yoshi’s New Island  Yoshi’s Woolly World  Yoshi’s Crafted World 
Muut pelit:   Hotel Mario  Marios FUNdamentals  Mario Is Missing!  Mario Teaches Typing  Mario's Time Machine  Super Mario: Blue Twilight DX  Super Mario's Wacky Worlds  Captain Toad: Treasure Tracker  Super Mario Maker  Super Mario Maker 2
Staffan Strand

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten yleisurheilu.Sisäratojen MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten yleisurheilu.Sisäratojen MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten yleisurheilu.Sisäratojen MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Lissabon 2001 | korkeushyppy |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | München 2002 | korkeushyppy |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Wien 2002 | korkeushyppy |  |
Bo Staffan Strand (s. 18. huhtikuuta 1976 Upplands Väsbyn kunta, Ruotsi) on entinen ruotsalainen korkeushyppääjä. Hän lopetti urheilu-uransa kesällä 2008.
Saavutukset

MM-pronssi, sisäradat: 2001
EM-kulta, sisäradat: 2002
EM-pronssi, ulkoradat: 2002
MM-kilpailujen viides 1999 ja kuudes 2001
Olympialaisten kuudes 2000
Ruotsin mestari: 1995, 1996, 1997
Ennätykset

235 (sisäradat)
232 (ulkoradat)
Stefanie Powers

Stefanie Powers maaliskuussa 2010.
Stefanie Powers, oikealta nimeltään Stefania Zofia Federkiewicz (s. 2. marraskuuta 1942) on yhdysvaltalainen näyttelijätär.
Powers syntyi puolalaistaustaisille vanhemmille Kaliforniassa. Hän on ollut kahdesti naimisissa eikä hänellä ole lapsia. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Valikoitu filmografia

Kestävyyskoe (1962)
Viikonloppu Palm Springsissä (1963)
Lännen hurjapäät (1964)
Ruuhiralli (1970)
Riemukupla rullaa taas (1974)
Taiteilijan tytär (1984)
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Stefanie Powers Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Stangholmenin majakka

| --- | --- |
Sijainti:  Risør Norja
| --- | --- |
Korkeus:  8,5  m 
| --- | --- |
Valmistunut:  1855 
Otettu käyttöön:  1959 
Automatisoitu:  1959 
| --- | --- |
Valon korkeus:  9,0  m 
Valonkanto:  3,9  km (punainen), 3,5  km (vihreä), 6,1  km (valkoinen) 
Valon ominaisuudet:  Oc WRG 6s 
| --- | --- |
ARLHS:  NOR318 
Admiralty:  B2726 
NGA:  115-1072 
Norsk fyrliste:  054500 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Stangholmenin majakka (norj. Stangholmen fyr) on Risørin kunnassa Agderin läänissä Norjassa sijaitseva majakka. Se perustettiin vuonna 1855 ja automatisoitiin sekä jätettiin miehittämättömäksi 1959.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stangholmenin majakka Wikimedia Commonsissa
Stangin I hallitus

Stangin I hallitus.
Stangin I hallitus oli Norjan hallitus 13. heinäkuuta 1889 – 6. maaliskuuta 1891. Se koostui pelkästään Høyrestä.
Ministerit

Pääministeri
Emil Stang
Pääministeri Tukholmassa
Gregers Gram
Oikeusministeri
Ferdinand Nicolai Roll 13.7.1889–15.7.1890
Ulrik Frederik Christian Arneberg 15.7.1890–6.3.1891
Valtiovarainministeri
Evald Rygh
Sisäministeri
Johan Thorne 13.7.1889–7.7.1890
Ole Andreas Furu 7.7.1890–6.3.1891
Kirkko- ja opetusministeri
Jacob Aall Bonnevie
Puolustusministeri
Edvard Hans Hoff
Työministeri
Peter Birch-Reichenwald
Sisimiut

| Sisimiut Holsteinsborg |
| --- | --- |
 Sisimiutin keskustaa
 Sisimiut
 Koordinaatit: 66°55′N, 53°40′W 
Valtio:  Grönlanti
Kunta:  Qeqqata
Väkiluku (2020):  5 582
Aikavyöhyke:  UTC-3
 
 www.sisimiut.gl 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sisimiut (tansk. Holsteinsborg) on kaupunki Grönlannin länsirannikolla. Se on Qeqqatan kunnan hallinnollinen keskus. Kaupungissa asuu 5 582 asukasta (2020). Luku on kasvanut vuodesta 2007, jolloin asukkaita oli Sisimiutissa 5 344. Sisimiut on Grönlannin toiseksi suurin kaupunki. Sisimiut sijaitsee noin 75 kilometriä napapiirin pohjoispuolella. Kaupungissa on Grönlannin pohjoisin jäävapaa satama.
Historia

Sisimiutissa on ollut asutusta noin 4 500 vuotta. Inuitit, jotka nykyään muodostavat valtaväestön, saapuivat alueelle noin tuhat vuotta sitten. Hans Egede, norjalainen lähetyssaarnaaja, saapui vuonna 1721 ja perusti kaupunkiin kirkon. Useita 1700-luvulla rakennettuja taloja on säilynyt Sisimiutissa. 1900-luvulla kaupunkiin perustettiin teollistumisen myötä kalatehdas ja kaupallinen satama.
Nykyään

Sisimiutin palveluihin kuuluvat muun muassa lukuisat kaupat, pankki, lukio, hostelli, hotelleja, konferenssikeskus, useita kirkkoja, kirjasto, postitoimisto ja sairaala. Kaupungissa on lämmitetty ulkoilmauimala, joka on rakennettu paaluille jottei ikirouta sulaisi. Tiet ovat päällystettyjä kaupungissa ja lentokentälle johtavalla tiellä, mutta kuten muualla Grönlannissa, kaupunkien välille ei ole rakennettu teitä. Turismi on nykyään yhä tärkeämpi elinkeino.
Liikenne

Sisimiutin lentokentällä on lyhyt kiitotie, jota voivat käyttää vain pienemmät lentokoneet. Lentoliikenne Grönlannin ulkopuolelle tapahtuu Kangerlussuaqin lentokentän kautta. Sisimiutista lennetään säännöllisesti lukuisiin muihin kaupunkeihin Grönlannissa, kuten Nuukiin. Lisäksi kesällä liikennöi Arctic Umiaq Line -yhtiön matkustajalautta Sisimiutin ja muiden länsirannikon asutuskeskusten välillä. Itilleqiin ja Sarfannguitiin kulkee lautta viikoittain. Talvella koiravaljakkoreitit ovat avainyhteys pohjoisempana sijaitseviin kyliin. Useiden vuosien ajan on keskusteltu 170 kilometrin pituisen tien rakentamisesta Kangerlussuaqiin.
Näkymiä

Sisimiut noin vuonna 1980
Taustalla näkyvällä Naasaasaaq-vuorella on korkeutta 784 metriä
Sisimiutin satama
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sisimiut Wikimedia Commonsissa
Stangin II hallitus

Hallituksen yhteiskuva.
Stangin II hallitus oli Norjan hallitus 2. toukokuuta 1893 – 14. lokakuuta 1895. Se koostui pelkästään Høyrestä.
Ministerit

Pääministeri
Emil Stang
Pääministeri Tukholmassa
Gregers Gram
Oikeusministeri
Francis Hagerup 2.5.1893–15.7.1894
Ernst Motzfeldt 15.7.1894–14.10.1895
Valtiovarainministeri
Ole Andreas Furu 2.5.1893–9.8.1895
Francis Hagerup 9.8.1895–14.10.1895
Tilintarkastusministeri
Emil Stang 2.5.1893–7.9.1894
Ole Andreas Furu 7.9.1894–27.4.1895
Johannes Winding Harbitz 27.4.1895–14.10.1895
Sisäministeri
Johan Thorne 2.5.1893–3.3.1894
Peter Birch-Reichenwald 3.3.1894–14.10.1895
Kirkko- ja opetusministeri
Anton Christian Bang 2.5.1893–27.4.1895
Emil Stang 27.4.1895–14.10.1895
Puolustusministeri
Wilhelm Olssøn 2.5.1893–15.7.1894
Johannes Winding Harbitz 15.7.1894–27.4.1895
Wilhelm Olssøn 27.4.1895–14.10.1895
Työministeri
Peder Nilsen
Supermarionaatio

Supermarionaatio-nukkeja
Supermarionaatio (supermarionettianimaatio) on eräissä televisiosarjoissa ja elokuvissa käytetty nukkehahmotekniikka, jonka kehitti brittiläinen AP Films. Sitä käytettiin muun muassa 1960-luvun suositussa Myrskylinnut-sarjassa. Supermarionaatiossa nukkeja ohjaillaan ohuilla langoilla kuten tavallisia marionetteja, mutta niistä poiketen langoissa kulkee myös sähkövirta, jolloin nukkehahmojen sisässä olevia solenoidimoottoreita voidaan kauko-ohjata. Näin saadaan esimerkiksi hahmojen suu ja silmät liikkumaan.
Filmografia

Seuraavassa on luettelo kaikista Supermarionationin tuotannoista.
Four Feather Falls (1960)
Supercar (1961-1962)
Fireball XL5 (1962-1963)
Stingray (1964-1965)
Thunderbirds (1965-1966)
Thunderbirds Are Go (1966)
Capitain Scarlet and the Mysterons (1967-1968)
Thunderbird 6 (1968)
Joe 90 (1968-1969)
The Secret Service (1969)
Stanfordin vankilakoe

Laatta paikalla, jossa koe suoritettiin.
Stanfordin vankilakoe oli sosiaalipsykologinen koe, jossa tutkittiin ihmisen reagointia valtasuhteisiin vankilanomaisessa ympäristössä. Koe toteutettiin vuonna 1971 kalifornialaisessa Stanfordin yliopistossa tutkija Philip Zimbardon johdolla.
Koehenkilöiksi valittiin 24 nuorta vapaaehtoista miesopiskelijaa, jotka oli kaikki ennen hyväksymistä testattu ja todettu henkisesti normaaleiksi. Kaikki osallistujat tulivat keskiluokkaisista, koulutetuista perheistä, eikä kenenkään taustalla ollut mielenterveysongelmia eikä päihteiden väärinkäyttöä.
Koehenkilöt jaettiin arpomalla kahteen ryhmään: puolet määrättiin esittämään vanginvartijoita, puolet vankeja. Koe toteutettiin yliopiston kellarikerroksen laboratoriossa, joka oli lavastettu vankilaksi.
Vankeja esittävät nuoret miehet riisuttiin alastomaksi, suihkutettiin desinfioivalla aineella, ja heidät puettiin täsmälleen samanlaisiin, kaapumaisiin vanginasuihin, joiden rintaan oli kiinnitetty tunnusnumero. Oikeita nimiä ei käytetty. Myös vartijoilla oli yhtenäiset khaki-univormut, jonka varustuksiin kuuluivat aurinkolasit, kumipamppu ja pilli. Vartijoille ei annettu mitään erityisiä ohjeita eikä koulutusta. Vartijoita neuvottiin pelkästään huolehtimaan siitä, että vankilassa säilyy yllä kuri ja järjestys ja että vangit käyttäytyivät heitä kohtaan kunnioittavasti. Väkivallan käyttö kuitenkin kiellettiin.
Stanfordin vankilakokeen oli määrä kestää kaksi viikkoa, mutta se jouduttiin keskeyttämään jo kuuden päivän kuluttua. Kävi ilmi, että vanginvartijoina toimivat nuoret miehet alkoivat nopeasti kohdella vankeja yhä raaemmin. Vangeille määrättiin fyysisiä rangaistuksia ja heitä nöyryytettiin. Vartijat alkoivat myös manipuloida vankeja toimimaan toisiaan vastaan jakamalla suosionosoituksia ja rangaistuksia. Koe keskeytettiin erityisesti jatko-opiskelija Christina Maslachin vaatimuksesta; Maslachin tehtävänä oli haastatella kokeeseen osallistujia.
Stanfordin vankilakoetta on pidetty osoituksena siitä, että kuka tahansa kykenee pahuuteen ja voi kohdella lähimmäisiään julmasti, jos hänelle annetaan siihen rajoittamaton valta. Koetta on myös arvosteltu paljon. Sitä on pidetty epäeettisenä, ja sen tieteellisyys on kyseenalaistettu. Väitteiden ja paljastuksien mukaan esimerkiksi osallistujien ohjeistus ja opastus eivät olleet sitä mitä julkisuudessa on annettu ymmärtää, ja roolit ja reaktiot olivat ainakin osittain näyteltyä.
Koe populaarikulttuurissa

Koe on ollut pohjana useammalle elokuvalle. Vuonna 2001 valmistunut Oliver Hirschbiegelin Das Experiment perustuu tapaukseen. Vuonna 2015 ilmestyneen The Stanford Prison Experiment -elokuvan on ohjannut Kyle Patrick Alvarez ja käsikirjoittanut Tim Talbott.
Tulipolte

| Tulipolte |
| --- | --- |
 Tulipoltteen aiheuttamia oireita omenan kukissa ja lehdissä
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Bakteerit Bacteria
Pääjakso::  Proteobakteerit Proteobacteria
Luokka::  Gammaproteobakteerit Gammaproteobacteria
Lahko::  Enterobacterales
Heimo::  Erwiniaceae
Suku::  Erwinia
Laji::  amylovora
Kaksiosainen nimi
 Erwinia amylovora  (Burrill 1882) Winslow et al. 1920 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tulipolte on Erwinia amylovora -bakteerin aiheuttama kasvitauti, jota voi esiintyä monilla ruusukasvien (Rosaceae) heimon puuvartisilla kasvilajeilla, kuten omenilla ja päärynöillä. Se on kotoisin Pohjois-Amerikasta, mutta on laajasti levinnyt ympäri Eurooppaa ja muuta maailmaa.
Tulipolte on luokiteltu suoja-aluekaranteenituhoojaksi, mikä tarkoittaa sitä, että sen leviäminen Suomeen on estettävä ja havaitut esiintymät hävitettävä. Se aiheuttaa myös vaatimuksia Suomeen tuotaville kasveille.
Tulipolte ei ole haitallinen ihmisille eikä eläimille.
Biologia > Isäntäkasvit

japaninmispeli (Eriobotrya)
kvittenit (Cydonia)
mispelit (Mespilus)
omenapuut (Malus)
orapihlajat (Crataegus)
pastorinpunamarja (Photinia davidiana)
pihlajat (Sorbus)
päärynät (Pyrus)
ruusukvittenit (Chaenomeles)
tuhkapensaat (Cotoneaster)
tulimarjat (Pyracantha)
tuomipihlajat (Amelanchier)
Oireet

Alkukesällä tulipoltteen oireena on versojen lakastuminen, koska bakteerit estävät nestevirtausta. Myöhemmin lehtiin muodostuu ruskeita alueita, ja myös lehden keskiosa ja kukinnot voivat ruskettua. Lopulta versot, kukinnot ja hedelmät mustuvat ja kuolevat. Kuihtuneet kukinnot, lakastuneet lehdet ja näivettyneet mustuneet hedelmät jäävät kiinni versoihin. Kuolleet versot ovat sitkeitä ja taipuisia. Vähitellen tauti leviää paksumpiin oksiin ja runkoon, joihin muodostuu kuoliolaikkuja. Laikkujen reunoilta erittyy lämpimissä ja kosteissa oloissa bakteerilimaa vaaleina pisaroina. Laikkujen alla puuaines on ruskettunutta. Koko kasvi voi näyttää loppukesällä tulen korventamalta ja kuolla.
Oireet > Ennuste oireiden näkymiselle

Sääolosuhteiden sopivuutta tulipoltteen oireiden kehittymiselle voidaan arvioida Maryblyt-mallilla. Pohjois-Amerikassa mallia käytetään tulipoltteen tarkkailun ja torjunnan ajoittamiseen. Suomessa Ruokavirasto julkaisee verkkosivuillaan Maryblyt-malliin perustuvaa ennustetta (Arkistoitu – Internet Archive).
Eurooppa:
Saksan tulipolte-ennuste
Suomen tulipolte-ennuste (Arkistoitu – Internet Archive)
Sveitsin tulipolte-ennuste (Arkistoitu – Internet Archive)
Pohjois-Amerikka: Kentuckyn osavaltion tulipolte-ennuste
Leviäminen > Leviämistavat

Tauti leviää uusille alueille ensisijaisesti ulkomailta tuotavien taimien mukana. Paikallisesti tautia levittävät pölyttävät hyönteiset, linnut ja ihmiset.
Leviäminen > Levinneisyysalue

Aasia: Iran, Israel, Jordania, Kazakstan, Kirgisia, Libanon, Syyria
Afrikka: Algeria, Egypti, Marokko, Tunisia
Eurooppa: kaikki muut maat paitsi Islanti, Suomi ja Viro
Oseania: Uusi-Seelanti
Pohjois-Amerikka: Kanada, Meksiko, Yhdysvallat
Leviäminen > Levinneisyysalue > Havainnot Suomessa

Ilmasto on koko Suomessa arvioitu soveltuvaksi tulipoltteen asettumiselle ja leviämiselle.
Tauti on levinnyt Suomeen kaksi kertaa, mutta hävittämistoimenpiteillä sen pysyvä asettuminen on saatu molemmilla kerroilla estettyä. Ensimmäisen kerran tulipolte todettiin Suomessa vuonna 2014 ahvenanmaalaiselta päärynäviljelmältä. Seuraavan kerran sitä havaittiin kesäkuussa 2015 Manner-Suomessa suomalaisesta taimimyymälästä, jonne se oli todennäköisesti tullut päärynäntaimien mukana Virosta.
Torjunta

Koska tulipolte on karanteenituhooja, Ruokavirasto tai ELY-keskus määräävät toimenpiteet taudin hävittämiseksi ja leviämisen estämiseksi.
Pohjois-Amerikassa sitä torjutaan muun muassa kuparivalmisteilla ja antibioottiruiskutuksilla (streptomysiini).
Lainsäädäntö ja valvonta

Tulipolte on Euroopan komission täytäntöönpanoasetuksessa (EU) 2019/2072 luokiteltu suoja-aluekaranteenituhoojaksi, jolle Suomella on suoja-alueoikeus. Tämä tarkoittaa sitä, että sen leviäminen Suomeen pyritään estämään ja kaikki havaitut esiintymät hävittämään välittömästi. Lisäksi se aiheuttaa vaatimuksia Suomeen tuotaville kasveille.
Lainsäädännön valvonnasta ja taudin kartoittamisesta vastaa Suomessa Ruokavirasto.
Lainsäädäntö ja valvonta > Kasvien tuontirajoitukset Suomeen

Tulipoltteen isäntäkasvien maahantuonti on kokonaan kielletty lähes kaikkialta EU:n ulkopuolelta.
Toisista EU-maista sen isäntäkasveja saa tuoda vain toisilta suoja-alueilta tai puskurialueilta joilla tulipoltetta ei virallisten tarkastusten perusteella esiinny. Tulipoltteen isäntäkasveja saakin tuoda vain, jos kasveihin on kiinnitetty kasvipassi (Plant Passport), jossa on suoja-aluevaatimusten täyttymisestä kertova merkintä PZ (Protected Zone) sekä Erwinia amylovora tai taudista kertova EPPO-koodi ERWIAM.
Lainsäädäntö ja valvonta > Ilmoitusvelvollisuus

Karanteenituhoojaa epäiltäessä on lainsäädännön mukainen velvollisuus ilmoittaa (Arkistoitu – Internet Archive) välittömästi Ruokavirastoon. Tämä koskee sekä yrityksiä että kansalaisia.
Aiheesta muualla

Erwinia amylovora, Eppo.int (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf) (englanniksi)
Karanteenituhooja: tulipolte, Ruokavirasto.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
Tulipolte-ennuste – ajoita oireiden tarkkailu oikein, Ruokavirasto.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
Usein kysyttyä tulipoltteesta, Ruokavirasto.fi
Staffanstorp

| Staffanstorp |
| --- | --- |
 Brågarpin kirkko.
 Staffanstorp
 Koordinaatit: 55°39′N, 13°13′E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Skånen lääni
Maakunta:  Skåne
Kunta:  Staffanstorpin kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  6,63 km²
Väkiluku:  14 808
 – Väestötiheys:  2 233,5 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Staffanstorp on samannimisen Staffanstorpin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Skånen läänissä ja Skånen historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 14 808 asukasta.
Tunnettuja henkilöitä

Anders Jansson (s. 1967), koomikko
Väestönkehitys

| Staffanstorpin taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 | 1960 |    | 1 647 | 1 647 |
| 1965 | 1965 |    | 3 030 | 3 030 |
| 1970 | 1970 |    | 6 746 | 6 746 |
| 1975 | 1975 |    | 10 895 | 10 895 |
| 1980 | 1980 |    | 11 365 | 11 365 |
| 1990 | 1990 |    | 11 976 | 11 976 |
| 1995 | 1995 |    | 13 302 | 13 302 |
| 2000 | 2000 |    | 13 596 | 13 596 |
| 2005 | 2005 |    | 13 784 | 13 784 |
| 2010 | 2010 |    | 14 808 | 14 808 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Skånen läänin kuntien keskustaajamat
Staten Island Ferry

Staten Island Ferryn alus vuonna 2006
Spirit of America on yksi Staten Island Ferryn aluksista.
Staten Island Ferry on Yhdysvalloissa New Yorkin kaupungin tarjoama lauttayhteys Manhattanin saaren eteläkärjen ja Staten Islandin hallintoalueen St. Georgen kaupunginosan välillä. Lauttayhteys on ollut kaupungin ylläpitämä vuodesta 1905 lähtien.
Lauttayhteyttä käyttää vuosittain yli 21 miljoonaa matkustajaa. Noin 8,4 kilometriä pitkä ja 25 minuuttia kestävä lauttamatka on ilmainen. Lauttamaksuista luovuttiin vuonna 1997. Käytössä on kahdeksan alusta, joiden matkustajamäärät vaihtelevat noin 1 300 matkustajasta 6 000 matkustajaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Staten Island Ferry Wikimedia Commonsissa