stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kroatian kulttuuri
Kuvataide

Vincent Kastavilainen teki 1400-luvulla Istriassa kirkkofreskoja. Toinen istrialainen taidemaalari oli John Kastavilainen, jonka freskoja on erityisesti Istrian Slovenian puoleisessa osassa. Monet Dalmatiasta tulleet taiteilijat saivat vaikutteita 1400-luvulla italialaisesta renessanssista. Dalmatialaiset kuvanveistäjät Luciano Laurana ja Francesco Laurana, miniatyyrimaalari Giulio Clovio sekä taidemaalari Andrea Schiavone työskentelivät kuitenkin Italiassa jätettyään Dalmatian osmanien uhan takia.
Biedermeier-tyyli saapui Kroatiaan 1830-luvulla. Monet teokset olivat ulkomaalaisten tekemiä, mutta kroatialaista tyyliä edusti erityisesti Vjekoslav Karas. Lontoossa ja Pariisissa työskennellyt Vlaho Bukovac oli 1800-luvun merkittävin kroatialaistaiteilija. Hän muutti Zagrebiin 1892 ja maalasi useita muotokuvia ja historiallisia maalauksia. Miroslav Kraljević ja Josip Račić olivat 1900-luvun alun tunnetuimpia taidemaalareita, mutta kansainvälisesti tunnetuin taiteilija oli kuvanveistäjä Ivan Meštrović, joka teki monia kroatialaisia aiheita käsitteleviä mestariteoksia. Kuvanveistäjä Antun Augustinčić sai myös mainetta ulkomailla asti, ja hänen Monument of Peace on Yhdistyneiden kansakuntien päämajan edustalla.
Ljubo Babićin teokset olivat huomattavan monipuolisia, ja hän seurasi tyylillisesti ensin Cézannea ja sitten ekspressionismia, neorealismia ja lopulta uusklassismia. Avantgarden tunnetuimmat edustajat olivat Zlatko Šulentić ja Marino Tartaglia ja kubismin niin sanotun ”neljän ryhmän” taiteilijat. Ensimmäinen abstrakti taiteilija oli Josip Seissel, joka tunnettiin pseudonyymillä Jo Klek.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen monet taiteilijat kokeilivat abstraktia ekspressionismia, mutta erityisen laajalle levisi naivismi, jonka voittokulku alkoi 1931 Zagrebissa järjestetystä Zemlja-näyttelystä, jossa oli esillä muun muassa Ivan Generalićin töitä. Naivistit pyrkivät tekemään taidetta, jota tavallinen kansakin ymmärtäisi, ja Generalićin esimerkkiä seurasivat muun muassa taidemaalarit Franjo Mraz ja Mirko Virius sekä kuvanveistäjä Petar Smajić. Zemlja-ryhmän pääideologi oli kuitenkin naiivin taiteen promoottori Krsto Hegedušić.
1950-luvulla vaikuttanut EXAT 51 -ryhmä siirtyi kohti geometristä abstraktiota, mikä näkyi erityisesti ryhmän johtavien taiteilijoiden Ivan Piceljin ja Vladimir Kristlin töissä. Jugoslavialaisen nouvelle tendance -liikkeen sisällä vaikutti muun muassa Miroslav Šutej, joka tutki taiteen rajoja op-taiteessaan.
Nykytaidemaalareista tunnetuimpia on Lovro Artuković, jonka maalauksissa yhdistyvät realistinen tyyli surrealistisiin ympäristöihin. Tunnettuja taiteilijoita ovat myös Sanja Iveković ja Dalibor Martinis. Kansainvälistä mainetta ovat saaneet myös muun muassa multimediataiteilija Andreja Kulunčić, installaatiotaiteilija Sandra Sterle ja Pariisissa asuva videotaiteilija Renata Poljak.
Musiikki

Kroatialle tunnusmerkillisin musiikki löytyy monipuolisesta kansanmusiikkiperinteestä, joka on saanut vaikutteita monesta eri lähteestä. Varhaisimmat vaikutteet tulivat keskiajalla, jolloin unkarilaiset ja venetsialaiset hallitsivat maata.
Kansanmusiikin käytetyin soitin on kolme- tai viisikielinen tamburitza. Laulumusiikissa elävät klapa-laulut, jotka ovat erityisen suosittuja Splitin ympäristössä. Klapa-lauluja voi esittää jopa kymmenääniset kuorot, jotka esittävät harmoniassa lauluja rakkaudesta, tragediasta ja menetyksistä. Međimurjen alueella on vaikuttanut unkarilainen kansanmusiikki. Hitaita ja melankolisia kappaleita säestetään usein sitralla.
Populaarimusiikin ensimmäiset hitit synnytti 1920- ja 1930-luvuilla Vlaho Paljetak. Vuosisadan puolivälissä lempinimellä ”Mr. Morgen” tunnettu Ivo Robić saavutti suosiota Saksassa. Zagrebin chanson-koulusta tuli 1960-luvun alussa useita tunnettuja laulajia, kuten Arsen Dedić, Hrvoje Hegedušić ja Zvonko Špišić. Popyhtye Riva voitti puolestaan 1989 Eurovision laulukilpailut.
Elokuva

Kroatialainen elokuva-ala alkoi vasta 1900-luvun puolivälissä, vaikka ensimmäisiä elokuvia kuvattiin Kroatiassa jo 1800-luvun lopulla. Maailmansotien välisenä aikana useita kroatialaisia näyttelijöitä, kuten Zvonimir Rogoz, tekivät uraa muualla Euroopassa. Kroatian elokuvatuotanto käynnistyi Itsenäisen Kroatian valtion tukemana. Ensimmäinen täyspitkä äänielokuva oli Oktavijan Miletićin ohjaama Lisinski (1944).
Toisen maailmansodan jälkeen Jugoslavian kommunistihallinto perusti elokuvastudioita, joissa tehtiin useita dokumentteja ja sotaelokuvia. Kansainvälistä mainetta sai ohjaaja-käsikirjoittaja Veljko Bulajić, jonka elokuva Juna ilman aikataulua oli 1959 ehdokkaana Cannesin elokuvajuhlien Kultaiseen palmuun ja Neretvan taistelu 1969 parhaan vieraskielisen elokuvan Oscariin. Samoihin aikoihin myös kroatialaiset animaatioelokuvat saavuttivat suosiota. Dušan Vukotićin ohjaama Surogat voitti 1961 ensimmäisenä Yhdysvaltain ulkopuolelta tulleena elokuvana parhaan lyhytanimaation Oscarin.
Kroatian elokuva-alan tunnetuin henkilö on tuottaja Branko Lustig, joka on Yhdysvalloissa voittanut Oscar-palkinnon elokuvien Schindlerin lista ja Gladiator tuottajana.
Kroatiassa 1990-luvulla suosittuja ovat olleet Vinko Brešanin Kako je počeo rat na mom otoku (1996) ja Maršal (1999). Goran Rušinovićin Mondo Bobo (1997) oli ensimmäinen kroatialainen independent-elokuva. Hänen Buick Riviera (2008) puolestaan voitti palkinnot Pulan ja Sarajevon elokuvajuhlilla.
Media

Kroatialaiset viestintäyritykset ovat suhteellisen vapaita. Merkittävin uutiskanava on edelleen julkinen televisio. Kroatian yleisradioyhtiö HRT on valtion omistuksessa, mutta se on menettänyt markkinaosuuttansa yksityisille kanaville. Nova TV onkin noussut Kroatian suurimmaksi televisioyritykseksi.
Kroatiassa on kuusi kansallista ja neljä paikallista päivittäin ilmestyvää sanomalehteä. Niissä käsitellään usein itävaltalaisia ja saksalaisia asioita, sillä 90 prosenttia printtimedioiden omistuksesta on kyseisissä maissa. Luetuin sanomalehti on 24sata-iltapäivälehti. Tärkeimpiä päivälehtiä ovat Jutarnji list, Novi list, Slobodna Dalmacija ja Večernji list.
Keittiö

Kroatialaisessa keittiössä nousevat esiin Välimeren alueen, Itävallan, Balkanin, Unkarin, Italian ja Turkin vaikutteet. Ruoka on usein tuoreista aineksista valmistettua ja reippaasti suolattua. Italialaista vaikutteita on erityisesti rannikkoalueella, kun unkarilaisen, itävaltalaisen ja turkkilaisen keittiön vaikutus näkyy sisämaassa.
Kroatialainen keittiö on niin monimuotoista, että tyypillistä ruokalajia on vaikea nimetä. Adrianmeren rannikko kuuluu Välimeren keittiön alueeseen, ja siellä ruoka koostuu pääosin kaloista ja muista merenelävistä. Niitä syödään muhennoksena, paistoksina, grillattuna ja paahdettuna. Vihanneksia, palkoja ja villikasveja käytetään myös paljon. Yleisin liha on lampaanliha, mutta naudanlihaakin käytetään jonkun verran. Suosituin naudanliha-annos on pašticada. Rannikon tunnetuin juusto on Pagin saaren suolainen paški sir.
Likan ja Gorski Kotarin alueen ruokavalio on lihapohjaista. Lihaa grillataan, paahdetaan tai keitetään papujen ja etikkasäilötyn kaalin tai nauriin kanssa. Yleisin lisäke on peruna. Koska alueella on karjankasvatusta, siellä syödään myös monia maitotuotteita, kuten Likan kuuluisaa škripavac-juustoa.
Pohjoisen ja keskisen Kroatian alueilla maitotuotteet ovat tärkeitä. Pehmeää lehmänjuustoa syödään hapankerman kanssa ja kuivattua juustoa paprikan tai valkosipulin kanssa. Siipikarjan- ja sianliha on käytetyimmät lihatuotteet; Zagorjen ja Zagrebin alueen tunnettu annos kalkkunaa mlincin kanssa. Aiemmin ruoka-annoksien lisukkeena käytettiin tattaria, hirssiä ja ohra, mutta nämä ovat harvinaistuneet.
Kroatian koillisosien Slavonian ja Baranja ruokakulttuuri keskittyy sianlihan ympärille. Lihaa syödään alueella joko pelkästään tai siitä tehdään makkaroita, pekonia, kinkkua, kamaraa tai salamimaista kulenia. Čobanac on gulassi, jota tehdään useasta erilaisesta lihasta ja tarjoillaan perunoiden tai mykyjen kanssa.
Viiniä viljellään koko Kroatian alueella, mutta tyypillisimpiä ovat Dalmatian rannikon vahvat punaviinit ja Istrian valkoviinit. Hedelmä- ja yrttiviinat ovat myös tavallisia. Kroatian kahvilakulttuuri on voimakas, ja monet kahvilat ovatkin täynnä aamusta yöhön.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kroatian kulttuuri Wikimedia Commonsissa
Kulen on Slavonian alueelta peräisin oleva mausteinen, paprikalla maustettu salami.
Nainen ja ääni

| Nainen ja ääni Kiti Neuvonen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1991
 Studio : Studio JJ, Tampere   MSL-studio, Lempäälä
 Julkaistu: 1991
 Formaatti: LP-levy (KJL 55)  C-kasetti (KJLC 55)  CD-levy (KJLCD 55)
 Tuottaja(t): Jyrki Niemi
 Tyylilaji: iskelmä, jazz
 Kesto: 44.52
 Levy-yhtiö: Polarvox
 Levymerkki: Polarvox
Muut kannet
   C-kasetin kansikuva.
Kiti Neuvosen muut julkaisut
| Nuoruustango 1988 | Nainen ja ääni 1991 | Parhaat 1994 |
Nainen ja ääni on suomalaislaulaja Kiti Neuvosen neljäs, vuonna 1991 julkaistu studioalbumi vuodelta 1991. Albumin tunnetuimpia kappaleita on Heimo Suntion tekemä ”Kaupungin valot”, joka julkaistiin singlenä jo vuonna 1985. Polarvox julkaisi albumin CD- ja vinyylilevyinä sekä C-kasettina.
Kappaleet

Kaikki sovitukset Jyrki Niemi.
Tropicana – 3.46 (alkup. ”Tropicana”, säv. & san. Jacintha Abisheganaden / Dick Lee, suom. san. Juice Leskinen)
Viileä Veronan viini – 3.17 (säv. & san. J. Leskinen)
Kuningas – 4.17 (alkup. ”Vivat korol”, säv. Hennadiy Tatarchenko, san. Yuriy Rybchynskyi, suom. san. Kiti Neuvonen / Klaus Weckroth)
Ajattelen – 4.02 (säv. Jukka Vuolle, san. Chrisse Johansson)
Rikottu tango – 3.59 (säv. Jussi Tuurna, san. Miisa Linden)
Kehtolaulu – 3.12 (säv. Matti Puurtinen, san. K. Neuvonen)
Nainen – 3.41 (alkup. ”Donna con te”, säv. & san. Danilo Amerio / Luciano Boero / Gianni Belleno, suom. san. Petri Kaivanto)
Viimeinen tango – 4.12 (säv. & san. Heimo Suntio)
Skorpionin aikaan – 3.11 (säv. J. Niemi, san. M. Linden)
Kaupungin valot – 4.03 (säv. & san. H. Suntio)
Keski-ikäisyystango – 3.56 (säv. Safka Pekkonen, san. J. Leskinen)
Elegia (V) – 3.16 (säv. J. Niemi, san. Hannu Salama)
Tekijät > Muusikoita

Kiti Neuvonen – laulu
Pirkko ”Pike” Kontkanen – viulu
Eero ”Safka” Pekkonen – harmonikka ja piano
Seppo ”Kala” Alajoki – kitarat
Juuso Nordlund – basso
Ippe Kätkä – rummut
Tekijät > Tuotanto

Jyrki Niemi – tuottaja
Juuso Nordlund / Studio JJ, Tampere ja Jani Viitanen / MSL-studio, Lempäälä – äänitys
Jyrki Niemi / Studio JJ – miksaus
Maarit Kytöharju – valokuvaus
Luettelo italialaisista viinirypälelajikkeista
Taulukossa käytetyt lisäviitteet

J. Robinson, J. Harding ja J. Vouillamoz Wine Grapes - A complete guide to 1,368 vine varieties, including their origins and flavours pgs XXVIII-XXX Allen Lane 2012ISBN 978-1-846-14446-2
Parhaan musiikin Oscar-palkinto

Parhaan musiikin Oscar-palkinto on Yhdysvaltain elokuva-akatemian vuotuinen palkinto parhaalle elokuvamusiikille. Palkinto on jaettu vuodesta 1934 lähtien. Palkinnon luonne on vaihdellut suuresti. Yleensä palkinto on jaettu erikseen esimerkiksi draamalle ja musikaalille tai alkuperäiselle ja sovitetulle sävellykselle. Vuodesta 2000 lähtien on jaettu vain yksi palkinto alkuperäiselle elokuvamusiikille.
Voittajat ja ehdokkaat

Vuodet ovat elokuvien julkaisuvuosia. Suluissa vuodet, jolloin palkinto jaettiin kyseisessä muodossa.
Voittajat ja ehdokkaat > Sovitettu sävellys (1963-1968, 1979)

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1962 | Ray Heindorf | Musiikkimies |  George Stoll – Maailman ihanin tyttö  Michel Magne – Gigot – lumppuri  Frank Perkins – Gypsy, striptease-kuningatar  Leigh Harline – Grimmin veljesten ihmeellinen maailma |
| 1963 | André Previn | Irma la Douce – pikku pariisitar |  Johnny Green – Kaikkien tyttöjen sankari  Leith Stevens – Uudenlaista rakkautta  Maurice Jarre – Kohtalokas sunnuntai  George Bruns – Miekka kivessä |
| 1964 | André Previn | My Fair Lady |  George Martin – Yeah, yeah, tässä me tulemme  Irwin Kostal – Maija Poppanen  Nelson Riddle – Chicagon Robin Hood  Robert Armbruster, Leo Arnaud, Jack Elliott, Jack Hayes, Calvin Jackson ja Leo Shuken – Verraton Molly Brown |
| 1965 | Irwin Kostal | Sound of Music |  DeVol – Paukkurauta-Kati  Lionel Newman ja Alexander Courage – Lemmenleikkiä Espanjassa  Don Walker – Narri tuhannesta  Michel Legrand  –Cherbourgin sateenvarjot |
| 1966 | Ken Thorne | Sattuipa hassusti matkalla Foorumiin |  Luis Enrique Bacalov – Matteuksen evankeliumi  Elmer Bernstein – 7 rohkean paluu  Harry Sukman – Laulava nunna  Al Ham – Stop the World: I Want to Get Off |
| 1967 | Alfred Newman ja Ken Darby | Camelot |  Lionel Newman ja Alexander Courage – Tohtori Dolittle  Frank DeVol – Arvaa kuka tulee päivälliselle  André Previn ja Joseph Gershenson – Moderni Millie  John Williams – Nukkelaakso |
| 1978 | Joe Renzetti | The Buddy Holly Story |  Jerry Wexler – Pretty Baby  Quincy Jones – Taikuri Oz |
Voittajat ja ehdokkaat > Alkuperäinen tai sovitettu musikaalisävellys (1969–1976, 1984)

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1968 | Johnny Green | Oliver! |  Ray Heindorf – Finianin sateenkaari  Walter Scharf – Funny Girl  Lennie Hayton – Star! –  Michel Legrand ja Jacques Demy (san.) – Rochefortin tytöt |
| 1969 | Lennie Hayton ja Lionel Newman | Hello, Dolly! |  Leslie Bricusse ja John Williams – Hyvästi, herra Chips  Nelson Riddle – Kultarynnäkön iloiset päivät  Cy Coleman – Sweet Charity  Johnny Green, Albert Woodbury – Ammutaanhan hevosiakin |
| 1971 | John Williams | Viulunsoittaja katolla |  Irwin Kostal, laulut: Richard M. Sherman, Robert B. Sherman – Hokkus pokkus taikaluudalla  Walter Scharf, laulut: Leslie Bricusse, Anthony Newley  – Jali ja suklaatehdas  Peter Maxwell Davies, Peter Greenwell – Poikaystävä  Dmitri Tjomkin – Tshaikovski – unohtumattomia säveliä |
| 1972 | Ralph Burns | Cabaret |  Laurence Rosenthal – Don Quijote – mies La Manchasta  Gil Askey – Lady Sings the Blues |
| 1973 | Marvin Hamlisch | Puhallus |  André Previn, Herbert W. Spencer ja Andrew Lloyd Webber – Jesus Christ Superstar –  laulut Richard M. Sherman ja Robert B. Sherman; John Williams,  – Tom Sawyerin seikkailut |
| 1974 | Nelson Riddle | The Great Gatsby |  laulut Paul Williams; Paul Williams ja George Aliceson Tipton  – Phantom of the Paradise – aavemusa  laulut Alan Jay Lerner ja Frederick Loewe; Angela Morley ja Douglas Gamley – Pikku prinssi |
| 1975 | Leonard Rosenman | Barry Lyndon |  Peter Matz – Funny Lady  Peter Townshend – Tommy |
| 1983 | Michel Legrand, Alan Bergman, Marilyn Bergman | Jentl |  Lalo Schifrin – Uusi puhallus  Elmer Bernstein – Vaihtokaupat |
Voittajat ja ehdokkaat > Alkuperäinen musikaalisävellys ja sen sovitus tai sovitettu sävellys (1977–1980, 1983)

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1976 | Leonard Rosenman | Tämä maa on minun |  Paul Williams – Bugsy Malone  Roger Kellaway – Tähti on syttynyt |
| 1977 | Jonathan Tunick | Pieni yösoitto |  laulut Richard M. Sherman ja Robert B. Sherman; Angela Morley – Lasikenkä ja ruusu – kertomus Tuhkimosta uudella tavalla  laulut Al Kasha ja Joel Hirschhorn; Irwin Kostal – Pete ja lohikäärme Elliott |
| 1979 | Ralph Burns | Syke ei sammu |  Patrick Williams – Fillarijengi –  laulut Paul Williams ja Kenny Ascher; Paul Williams – Muppet-elokuva |
| 1982 | Henry Mancini ja Leslie Bricusse | Victor/Victoria |  Annie – Ralph Burns  Suoraan sydämestä  – Song Score by Tom Waits |
Voittajat ja ehdokkaat > Alkuperäinen draamasävellys (1942, 1996–1999)

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1941 | Bernard Herrmann | Piru ja Daniel Webster |  Frank Skinner – Rakkauden syrjäpolku  Alfred Newman – Jään tänne yöksi  Edward Ward – Malja neiti Bishopille  Bernard Herrmann – Citizen Kane  Franz Waxman – Tri Jekyll & Mr Hyde  Victor Young – Yö on liian lyhyt  Alfred Newman – Vihreä oli laaksoni  Edward Kay – King of the Zombies  Morris Stoloff ja Ernst Toch – Varjojen talo  Meredith Willson – Nainen ei armoa antanut  Miklós Rózsa – Lydia  Cy Feuer ja Walter Scharf – Mercy Island  Max Steiner – Kersantti York  Louis Gruenberg – So Ends Our Night  Miklós Rózsa – Auringonlaskun sankarit  Franz Waxman – Vaarallisia valheita  Edward Ward – Tanks a Million  Werner Heymann – Tuo epävarmuuden tunne  Richard Hageman – Suuria seikkailijoita |
| 1995 | Luis Enríquez Bacalov | Il Postino – Posteljooni |  James Horner – Apollo 13  James Horner – Braveheart – taipumaton  John Williams – Nixon  Patrick Doyle – Järki ja tunteet |
| 1996 | Gabriel Yared | Englantilainen potilas |  Patrick Doyle – Hamlet  Elliot Goldenthal – Michael Collins  David Hirschfelder – Loisto  John Williams – Sleepers – katuvarpuset |
| 1997 | James Horner | Titanic  |  John Williams – Amistad  Danny Elfman – Will Hunting  Philip Glass – Kundun  Jerry Goldsmith – L.A. Confidential |
| 1998 | Nicola Piovani | Kaunis elämä |  David Hirschfelder – Elisabeth  Randy Newman – Pleasantville – Onnellisten kaupunki  John Williams – Pelastakaa sotamies Ryan  Hans Zimmer – Veteen piirretty viiva |
Voittajat ja ehdokkaat > Alkuperäinen musikaali- tai komediasävellys (1996–1999)

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1995 | Alan Menken, Stephen Schwartz | Pocahontas |  Marc Shaiman - Amerikan presidentti  John Williams - Sabrina  Randy Newman - Toy Story – leluelämää  Thomas Newman - Oman elämänsä sankarit |
| 1996 | Rachel Portman | Emma |  Marc Shaiman - Hylättyjen vaimojen kerho  Alan Menken, Stephen Schwartz - Notre Damen kellonsoittaja  Randy Newman - James ja jättipersikka  Hans Zimmer - Rakastuin enkeliin |
| 1997 | Anne Dudley | Housut pois! |  Stephen Flaherty, Lynn Ahrens, David Newman - Anastasia  Hans Zimmer - Elämä on ihanaa  Danny Elfman - Men in Black – miehet mustissa  James Newton Howard -Kuka sanoo tahdon |
| 1998 | Stephen Warbeck | Rakastunut Shakespeare |  Randy Newman - Ötökän elämää  Matthew Wilder (musiikki), David Zippel (san.), Jerry Goldsmith (orkesteripartituuri) - Mulan  Marc Shaiman - Patch Adams  Stephen Schwartz (musiikki/sanat), Hans Zimmer (orkesteripartituuri) - Egyptin prinssi |
Eniten parhaan musiikin Oscar-palkintoja > 9 Oscaria

Alfred Newman: Alexanderin jazzyhtye (1938), Kadun sävelmä (1940), Bernadetten laulu (1943), Kevytmielinen äitini (1947), Laulu sydämessäni (1952), Rouva lähettiläs (1953), Päivien kimallus (1955), Kuningas ja minä (1956) ja Camelot (1967)
Eniten parhaan musiikin Oscar-palkintoja > 5 Oscaria

John Williams: Viulunsoittaja katolla (1971), Tappajahai (1975), Tähtien sota (1977), E.T. (1982) ja Schindlerin lista (1993)
Eniten parhaan musiikin Oscar-palkintoja > 4 Oscaria

John Barry
Johnny Green
Alan Menken
André Previn
Eniten parhaan musiikin Oscar-palkintoja > 3 Oscaria

Saul Chaplin
Ken Darby
Adolph Deutsch
Roger Edens
Ray Heindorf
Maurice Jarre
Miklós Rózsa
Morris Stoloff
Dimitri Tiomkin
| n k Oscar-palkinto |
| --- | --- |
Nykyiset palkinnot:  Elokuva  Ohjaus  Miespääosa  Naispääosa  Miessivuosa  Naissivuosa  Alkuperäinen käsikirjoitus  Sovitettu käsikirjoitus  Animaatioelokuva  Dokumentti  Erikoistehosteet  Kuvaus  Laulu  Lavastus  Leikkaus  Lyhytanimaatio  Lyhytdokumentti  Lyhytelokuva  Maskeeraus  Musiikki  Puvustus  Kansainvälinen elokuva  Äänitehosteet  Äänitys 
Erikoispalkinnot:  Erityinen saavutus  Gordon E. Sawyerin palkinto  Irving G. Thalbergin muistopalkinto  Jean Hersholtin humanitaarinen palkinto  Kunniapalkinto  Tieteellinen tai tekninen saavutus 
Käytöstä poistuneet palkinnot:  Ainutlaatuinen ja taiteellinen tuotannon laatu  Alkuperäinen tarina  Avustava ohjaaja  Kahden kelan lyhytelokuva  Lavastustehosteet  Nuorisopalkinto  Otsikkokirjoitus  Sovitettu musiikki  Tanssiohjaus  Uutislyhytelokuva  Värillinen lyhytelokuva 
Gaalat:  1927/28  1928/29  1929/30  1930/31  1931/32  1932/33  1934  1935  1936  1937  1938  1939  1940  1941  1942  1943  1944  1945  1946  1947  1948  1949  1950  1951  1952  1953  1954  1955  1956  1957  1958  1959  1960  1961  1962  1963  1964  1965  1966  1967  1968  1969  1970  1971  1972  1973  1974  1975  1976  1977  1978  1979  1980  1981  1982  1983  1984  1985  1986  1987  1988  1989  1990  1991  1992  1993  1994  1995  1996  1997  1998  1999  2000  2001  2002  2003  2004  2005  2006  2007  2008  2009  2010  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019  2020  2021  2022  2023  2024 
Muuta: Postuumit Oscar-palkinnon voittajat ja ehdokkaat
Orsi

Saari-Sorsuan lähellä olevan Kapelon erämaatalon pirtin orsia kiinnityksineen.
Orsi on kannatintanko, johon ripustetaan erilaisia tavaroita kuivumaan tai säilytettäväksi. Kanalassa orret ovat kanojen lepo- ja nukkumispaikkoja, joilla ne ovat myös turvassa muiden kanojen aggressiolta.
Orret rakennusperinteessä

Orsia käytettiin sekä asuin- että varastorakennuksissa monien erilaisten tavaroiden ripustamiseen ja kannattelemiseen. Hirsirakennuksessa orret oli yleensä kiinnitetty vuoliaisiin puisilla laipoilla, joissa oleviin reikiin ne pujotettiin. Orsien päällä kuivattiin tai säilytettiin pitkiä esineitä kuten lautoja vaatteiden ja käyttötavaroiden ohella. Koska orret olivat yleensä ohuehkoja riukuja ja niiden kannattimet melko keveitä, niiden varaan ei ripustettu kovin painavia tavaroita. Orren "nenä" eli pää oli erityinen säilytyspaikka, se varassa saattoi roikkua tietty tarvekalu. Orressa kuvattiin aiemmin riippuvaksi jalasmallisen kätkyen edeltäjä, vauvan kori tai riippumaton tapainen kankainen vuode.
Orret rautateillä

Rautateillä orsia käytetään ratajohdon rakenteessa. Kääntöorret ovat ratajohtopylväissä olevia, ajojohdinta kannattelevia tankoja, jotka pystyvät kääntymään vaakatasossa johtimen lämpölaajenemisesta johtuvan pitenemisen vuoksi. Niissä on myös eristimet, jotta sähkövirta ei pääse ajojohtimesta pylvääseen. Veto-orressa ajolangan kulmavoima vaikuttaa kääntöorren kiinnityskohdasta poispäin ja puristusorressa kiinnityskohtaan päin. Kääntöorteen kuuluu ajolangan ohjain, johon ajolanka kiinnitetään siten, että ajolangan joustavuus paranee ja se pysyy sivusuunnassa paikoillaan. Ajolangan paikkaa voidaan muuttaa kääntöorsien avulla sekä vaaka- että pystysuunnassa. Kääntöorret vaikuttavat myös erotusjaksojen sijaintiin, sillä erotusjaksot pyritään sijoittamaan niiden kohdalle.
Portaaliorsi on puolestaan rakenne, jolla leveiden rataosuuksien, kuten suurten asemien ja ratapihojen pylväät yhdistetään portaaleiksi, joihin voidaan kiinnittää useita kääntöorsia. Portaaliortta voidaan jatkaa myös portaalin jalkavälin (eli portaaliortta kannattelevien pylväiden välin) ulkopuolelle, jolloin sitä kutsutaan ulokeorreksi. Ulokeortta voidaan käyttää yhden raiteen yli ulottuvana kannatusrakenteena, jos tästä ei aiheudu liian suurta kuormitusta. Tällöin ulokeorteen voidaan kiinnittää kaksi kääntöortta.
Orren muita merkityksiä

Orrella on ollut ja on yhä muitakin käyttökohteita. Tyypillisimpiä lienee keitinselkä: orren varaan ripustetaan keittoastia tai kahvipannu avotulen, kuten nuotion päälle.
Orteen liittyvistä sanonnoista kuuluisimpia taas lienee lausahdus Nahkurin orsilla tavataan, joka viittaa nahkojen käsittelyssä tarpeellisiin kuivausvälineisiin. Se tuli Suomessa laajasti tunnetuksi Paavo Lipposen esittämänä, mutta sitä ennen lausahdus on esiintynyt jo Väinö Linnan Tuntemattomassa sotilaassa.
Aiheesta muualla

Orsien merkitys kanaloissa (Viitattu 21.6.2009)
Thessalonikin metro

Thessalonikin metro (kreik. Μετρό Θεσσαλονίκης, Metró Thessaloníkis) on metrojärjestelmä joka palvelee Thessalonikin kaupunkia Kreikassa. Metrossa on aluksi yksi linja ja 13 asemaa, ja se valmistui käyttöön 30. marraskuuta 2024. Myöhemmin metroa on tarkoitus laajentaa uusilla asemilla.
Metron pääosuuden pituus on ensimmäisessä vaiheessa noin 9,6 kilometriä ja kokonaisuudessaan noin 35,1 kilometriä. Metro on kokonaan automaattinen, ja sitä liikennöi Ellinikó Metró, joka liikennöi myös Ateenan metroa.