stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vaaleasilmäkutoja

| Vaaleasilmäkutoja |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kutojat Ploceidae
Suku::  Kutojat Ploceus
Laji::  ocularis
Kaksiosainen nimi
 Ploceus ocularis  Smith, 1839 
Katso myös
   Vaaleasilmäkutoja Wikispeciesissä   Vaaleasilmäkutoja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Vaaleasilmäkutoja (Ploceus ocularis) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Vaaleasilmäkutojaa tavataan hajanaisella alueella Afrikan etelä-, keski ja itäosissa. Sen kannankehitys on vakaa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Valkiaisjärvi (Oulu)

| Valkiaisjärvi |
| --- | --- |
 Talvinen näkymä järven länsirannalta koilliseen.
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Niiles, Oulu
Koordinaatit:  65°01′10″N, 25°39′42″E
Järvinumero:  84.114.1.014 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  28,2 m
Rantaviiva:  2,58 km 
Pinta-ala:  0,32 km² 
Suurin syvyys:  4 m
 fiValkiaisjärvi 
Valkiaisjärvi on järvi Oulun kaupungin Niileksen kaupunginosassa.
Järvi tunnettiin vielä 1980-luvulla Valkeisjärvenä. Järvi sijaitsee Hiukkavaaran kaupunginosan ja entisen kasarmialueen koillispuolella ja suuremman Niilesjärven pohjoispuolella, linnuntietä noin yhdeksän kilometriä itään keskustasta. Sen länsirannalla on Oulun kaupungin hoitama yleinen uimaranta, luoteis- ja pohjoisrannalla on kesäasuntoja. Järven itäpuolella taas sijaitsee Harakkasuon luonnonsuojelualue, jossa on pieni Harakkalampi-niminen lampi. Niilesjärven ja Valkiaisjärven välisellä kannaksella on toinen hieman suurempi lampi, Mustalampi.
Järvi on kirkasvetinen ja vesi on hyvälaatuista. Järven kalakantaan kuuluu ahvenen, särjen, kiisken ja hauen ohella siika.
UK Areena

UK Areena on kaksi kaukaloa käsittävä harjoitusjäähalli Lappeenrannan kisapuistossa.
Historia

Idea yksityisestä harjoitusjäähallin rakentamisesta syntyi jääaikapulan seurauksena. Ajatus sai vauhtia syksyllä 2007 Saimaan Pallo ry:n perustaessa jäähallityöryhmän. Alkuvuodesta 2008 perustettiin Lappeenrannan Harrastus- ja nuorisojäähalli Oy. Kyseinen yhtiö käynnisti helmikuussa 2008 kaavamuutoksen Kisapuiston alueelle. Kaavamuutos vahvistettiin Lappeenrannan kaupunginvaltuustossa 12.1.2009. Jäähallin rakennustyö tilattiin YIT:ltä ja rakentaminen aloitettiin joulukuun 2009 lopulla. Hallin avajaiset vietettiin lokakuun alussa 2010.
UKP

UKP:n logo
UKP on vuonna 1983 perustettu kaukalopallon erikoisseura Raumalta. Seuran virallinen nimi on Uturan kaukalopalloilijat ry, mistä myös lyhenne UKP tulee. UKP pelasi kauteen 2009–2010 Kaukalopalloliigassa, yhteensä 18. kautta pääsarjassa. Silti seura ei kertaakaan selviytynyt mitaleille vaan paras sijoitus oli neljäs, joka on tullut neljä kertaa. Liigan maratontaulukossa seura on toisena.
Joukkueella ei tällä hetkellä ole mitään toimintaa pelaajien ja rahoituksen puutteen vuoksi.
Joukkue pelaa kotiottelunsa Äijänsuon harjoitushallissa.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Valens (caesar)

Gaius Aurelius Valerius Valens (hallitsijanimeltään Gaius Aurelius Valerius Valens Pius Felix Augustus, kuoli tammi-helmikuussa 317) oli Rooman keisari yhdessä Liciniuksen kanssa 8. lokakuuta 316 alkaen kuolemaansa saakka. Ennen keisariksi tuloaan hän oli toiminut Daakian rajajoukkojen komentajana Liciniuksen alaisuudessa.
Valensin keisariksi nimittänyt Rooman valtakunnan itäosan augustus Licinius oli jo pitkään ollut sotajalalla lännen keisaria Konstantinus Suurta vastaan. Rauhanneuvottelut Konstantinuksen kanssa epäonnistuivat, ja Campus Ardiensiksen taistelussa tammikuussa 317 Licinius hävisi tälle toistamiseen. Huolimatta tappiosta Konstantinus antoi Liciniuksen jäädä virkaan. Hän tyytyi vain ottamaan hallintaansa Liciniuksen hallussa olleet Euroopan puoleiset alueet, mutta vaati, että hänen kiusakseen keisariksi nimitetty Valens erotetaan tehtävästään. Liciniuksen oli pakko suostua tähän, ja niinpä hän antoi teloittaa Valensin joko tammi- tai helmikuussa 317.
Valens Thessalonicus

Valens Thessalonicus
Valens Thessalonicus (k. 261) oli roomalainen usurpaattori eli vallananastaja keisari Gallienuksen aikana.
Valens, jolla oli roomalainen nimi cognomen Thessalonicus, oli Achaean ja luultavasti myös Macedonian provinssien maaherra. Hän oli mahdollisesti nimitetty virkaansa Thessalonikissa. Kun usurpaattori Macrianus ja hänen poikansa Macrianus Minor marssivat armeijansa kanssa Balkanin yli kohti länttä Gallienuksen joukkoja vastaan, he kohtasivat Valensin, joka tuki Gallienusta. Macrianukset lähettivät kenraali Pison kukistamaan Valensia, ja sitten Valensin omat joukot huusivat komentajansa keisariksi. Valensin joukot kukistivat Pison, joka sai surmansa, mutta myöhemmin sotilaat murhasivat myös Valensin. Ei ole varmaa, julistautuiko Valens keisariksi joukkojensa pakottamana vai vapaaehtoisesti. Tiedot tapahtumista ovat äärimmäisen epäselviä, ja harvoja olemassa olevia lähteitä on epäluotettava Historia Augusta.
Valenssi

Valenssi voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
valenssi kemiassa
valenssi kielitieteessä
valenssi psykologiassa
Valenssi, Oulun yliopiston kemian opiskelijoiden ainejärjestö.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Valenssi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Tuula Hortamo

Tuula Hortamo (s. 17. kesäkuuta 1943 Porvoo) on suomalainen Pohjois-Savossa Vieremällä asuva toimittaja ja runoilija.
Hortamon vanhemmat olivat kansakoulunopettaja, runoilija Kalervo Hortamo ja opettaja Sirkka Lassila. Tuula Hortamo on työskennellyt toimittajana muun muassa Iisalmen Sanomissa. Hänen esikoisteoksensa runokokoelma Kuuntelen maan kierroksia ilmestyi 2005.
Teoksia

Pätö rustoojat ; kirj. Tuula Hortamo ym. Vieremän kansalaisopiston kirjoittajapiiri, Vieremä 1994
Puoli vuosisataa vammaisten asialla 1946-1996 ; kirjoittaja Tuula Hortamo ; kuvat ja kansi Pertti Laajalahti. Iisalmen invalidit, iisalmi 1996
Kuuntelen maan kierroksia : runoja. Tai-teos, Helsinki 2005
Karbidia ja korviketta : tarinoita sota-ajalta ja sen jälkeen ; kirjoittajat Tuula Hortamo ym. ; piirrokset Timo Juntunen. Kirjoittajaryhmä Karsikko, Vieremä 2007
Takki tuulta täynnä : runoja. Tai-teos, Helsinki 2008
Ihmisen tie : Kirjoittajaryhmä Karsikon kokoelma teistä ; toimittanut Teppo Kulmala. Kirjoittajaryhmä Karsikko, Vieremä 2011
Toimitustöitä

Aholta tuulee ;  antologiatoimikunta Tuula Hortamo, Leo Puurunen ja Marjatta Voutilainen. Ylä-Savon kirjallinen yhdistys Panu, Vieremä 2002
Palkinnot

Ylä-Savon kirjallinen yhdistys Panu ry:n "Köyhän nauris-palkinto 2006
UKK-palkinto

UKK-palkinto on Urho Kekkosen nimeä kantava tunnustuspalkinto. Tunnustuspalkinnon jakamisesta päättää Urho Kekkosen 70-vuotisjuhlasäätiön hallitus. Säätiön perustivat ulkoasiainhallinnon henkilöstön jäsenet vuonna 1971.
Palkitut

Keijo Korhonen (1973)
Bengt Broms ja Juhani Suomi (1975)
Harto Hakovirta ja Juhani Mylly (1979)
Tuomo Polvinen ja Jukka Nevakivi (1981)
Juhani Paasivirta (1985)
Mauno Jokipii (1987)
Osmo Jussila (1989)
Max Jakobson (1990)
Martti Ahti ja Kimmo Ikonen (1991)
Kimmo Kiljunen (1992)
Jyrki Iivonen (1993)
Klaus Törnudd ja Kimmo Rentola (1994)
Martti Koskenniemi, Heikki Mikkeli ja Martti Turtola (1995)
Matti Klinge (1996)
Jari Leskinen  (1997)
Jaakko Iloniemi ja Tuomas Forsberg (1998)
Raimo Väyrynen ja Christer Pursiainen (1999)
Juhani Suomi (2000)
Erkki Toivanen ja Matti Lackman (2001)
Seppo Hentilä ja Jukka Kokkonen (2003)
Tuomo Polvinen ja Max Engman (2004)
Unto Hämäläinen ja Maria Lähteenmäki (2005)
Jussi Pekkarinen ja Juha Pohjonen: Ei armoa Suomen selkänahasta: Ihmisluovutukset Neuvostoliittoon 1944–1981 (2006)
Seppo Zetterberg (2007)
Helena Rytövuori-Apunen: Unionin ajan idänpolitiikka (2008)
Timo Soikkanen: Presidentin ministeriö 1956–1981 (2009)
Mirkka Lappalainen: Susimessu: 1590-luvun sisällissota Ruotsissa ja Suomessa (2010)
Markku Kuisma (2011)
Rauli Virtanen (2012)
Teemu Keskisarja ja Keijo Korhonen (2013)
Markku Jokisipilä ja Janne Könönen (2014)
Aleksi Mainio (2015)
Esko Seppänen (2016)
Heikki Talvitie (2017)
Kristiina Kalleinen (2018)
Marek Fields: Lännestä tuulee: Britannian ja Yhdysvaltojen propaganda kylmän sodan Suomessa (2020)
Arto Mansala ja Jukka Pesu (2021)
Juha-Matti Ritvanen (2022)
2023: Mikko Virta: Operaatio Kekkonen – Lännen agentit Tamminiemen sisäpiirissä (2022)
Lähde
Ultraviolet (Light My Way)

| ”Ultraviolet (Light My Way)” U2 |
| --- | --- | --- |

Promosinglen keskiön kuva
Kappaleen tiedot
 Albumilta: Achtung Baby
 Julkaistu: 19. marraskuuta 1991
 Tyylilaji: vaihtoehtorock
 Kesto: 05.31
 Levy-yhtiö: Island Records
Achtung Babyn muut kappaleet
| ”Tryin’ to Throw Your Arms Around the World” 9 | ”Ultraviolet (Light My Way)” 10 | ”Acrobat” 11 |
”Ultraviolet (Light My Way)” on irlantilaisen rockyhtye U2:n kappale. Se on kymmenes raita yhtyeen vuoden 1991 studioalbumilla Achtung Baby. Kappaleen säveltäjiksi on ilmoitettu U2, ja sen sanoittajaksi yhtyeen laulaja Bono. Kappaleen sanoitus kertoo rakkaudesta ja sen aiheuttamasta riippuvuudesta, mutta sen on tulkittu sisältävän myös esimerkiksi hengellisiä ja uskonnollisia viittauksia, kuten viittaus Raamatun Vanhan testamentin Jobin kirjaan.
Kappaletta ei julkaistu singlenä, mutta se on silti saavuttanut suosion yhtyeen fanien keskuudessa. Se on myös esiintynyt elokuvissa Klik! ja Perhonen lasikuvussa, ja 1990-luvulla se lainasi nimensä eräälle U2:n liikeyrityksistä. U2 on esittänyt ”Ultraviolet (Light My Way):n” konserteissaan harvakseltaan, aina encore-kappaleena. Yhtye on soittanut kappaletta Zoo TV Tour-, U2 360° Tour- ja The Joshua Tree Tour 2017 -kiertueillaan.
The Killers levytti kappaleesta oman versionsa vuonna 2011 tribuuttialbumille AHK-toong BAY-bi Covered, jolle eri yhtyeet ja artistit levyttivät omia versioitaan Achtung Babyn kappaleista.
Levyttäminen

”Ultraviolet (Light My Way)” sai alkunsa nimillä ”Ultraviolet” ja ”69” tunnetusta demosta, josta myöhemmin kehittyi ”One”-singlen b-puolena julkaistu kappale ”Lady with the Spinning Head”, sekä demosta ”(Light My Way)”. Levyttämisen aikana U2 lisäsi kappaleeseen lukuisia päällekkäisäänityksiä, mutta tuottaja Brian Enon mielestä ne muuttivat kappaletta huonommaksi. Eno ohjasi yhtyettä kappaleen muokkaamisessa sen lopulliseen muotoon.
Kappaleen rakenne

”Ultraviolet (Light My Way)” on sävelletty E-duurissa ja sen tahtilaji on 4/4. Kappaleen tempo on 108 iskua minuutissa (BPM), ja sitä voidaan kuvata italian kielen sanalla ”moderato” (suom. maltillinen). Laulaja Bonon ääniala kappaleessa on asteikolla B3-B5.
Valenssielektroni

Valenssielektroni on atomin ylimmällä kuorella oleva elektroni, joka osallistuu kemiallisten sidosten muodostamiseen.
Metalleilla on vain muutama valenssielektroni, ja ne irtoavat helposti. Kiinteässä metallikappaleessa ne pääsevät liikkumaan vapaasti atomien välissä ja muodostavat atomien välille metallisidoksen, joka pitää metallikappaletta koossa. Helposti liikkuvina ne  saavat myös aikaan metallien sähkönjohtavuuden.
Ionisidoksen muodostuessa toinen atomi luovuttaa valenssielektroninsa toiselle. Kovalenttisen sidoksen muodostuessa taas osa valenssielektroneista siirtyy atomien yhteisiksi.
Jaksollisen järjestelmän eri ryhmiin kuuluvilla alkuaineilla on seuraavat määrät valenssielektroneja:
| Ryhmä | Valenssielektroneja |
| --- | --- |
Ryhmä 1 (I) (alkalimetallit): 1
Ryhmä 2 (II) (maa-alkalimetallit): 2
Ryhmät 3-12 (siirtymämetallit): 1 tai 2
Ryhmä 13 (III) (booriryhmä): 3
Ryhmä 14 (IV) (hiiliryhmä): 4
Ryhmä 15 (V) (typpiryhmä): 5
Ryhmä 16 (VI) (happiryhmä): 6
Ryhmä 17 (VII) (halogeenit): 7
Ryhmä 18 (VIII or 0) (jalokaasut): 8 (paitsi heliumilla 2)
UKK-sopimus

| --- | --- |
Tulopolitiikka
Tulopoliittinen kokonaisratkaisu: Vuosi
Liinamaa I: 1969
Liinamaa II: 1970
UKK-sopimus: 1970
HL-sopimus: 1972
Lindblom-sopimus: 1974
Miettusen välitys: 1976
Liinamaan suositus I ja II: 1977 ja 1978
Somerto–Oivio-sopimus: 1979
Pekkas-sopimus: 1980 ja 1981
Pekkas-sopimus: 1984 ja 1985
Toimihenkilö-tupo ja VHS-sopimus: 1986 ja 1987
Talous- ja tulopoliittinen yhdistelmäratkaisu: 1989
Kallio-sopimus I ja II: 1990 ja 1991
Ihalainen–Kahri sopimus: 1992
Talous-, työllisyys- ja työmarkkinapoliittinen sopimus: 1996 ja 1997
Tupo-sopimus: 1998 ja 1999
UKK-sopimus oli Suomessa 8. joulukuuta 1970 allekirjoitettu järjestyksessään kolmas tulopoliittinen kokonaisratkaisu. Sillä sovittiin keväällä pidettyjen eduskuntavaalien jälkeen edellisestä tulopoliittisesta sopimuksesta (Liinamaa II) avoimeksi jääneet kohdat, kuten SAK oli syksyllä vaatinut.
Sopimusneuvotteluissa SAK tavoitteli palkansaajien kansantulo-osuuden kasvattamista. Neuvottelut eivät edenneet, jolloin presidentti Urho Kekkonen teki välitysesityksen. Esitys hyväksyttiin, mutta yhdeksän SAK:n jäsenliittoa, mm. Metalli ja Rakennusala, jättäytyivät sopimuksen ulkopuolelle. Seurauksena oli lakkoliikehdintää ja alakohtaisia sopimuksia, joissa työntekijät saivat UKK-sopimusta paremmat ehdot.
Ehdotuksellaan presidentti Kekkonen oli tietoisesti asettunut kommunisteja ja Neuvostoliiton suurlähettilästä Aleksei Beljakovia vastaan. SKP:n taholta UKK-sopimus ja presidentti saivatkin osakseen jyrkkää kritiikkiä. Tohtori Jukka Tarkka pitää UKK-sopimuksen vastaista lakkoilua osana "uusia vaaran vuosia", jolloin suurlähettiläs Aleksei Beljakov pyrki väittämän mukaan ohjaamaan Suomen väkivallattomasti sosialismiin. Urho Kekkonen loukkaantui syytöksistä, joiden mukaan sopimuksella torjuttiin pienituloisten palkansaajien oikeutetut vaatimukset. Kekkonen piti sopimuksen inflaatiota hillitseviä vaikutuksia nimenomaan köyhien asemaa parantavana saavutuksena.
UKK-sopimuksen mukainen minimipalkka oli kolme markkaa tunnilta ja 516 markkaa kuukaudelta. Ratkaisuun sisältyi myös määräys työntekijöiden vuosiloman pidentämisestä neljään viikkoon, mikä toteutui vuonna 1973.
Aiheesta muualla

SAK:n TuPo-historiasivut
Taisteltiin vallasta ja suunnasta Ahjo-lehden sivusto.[vanhentunut linkki]
Unbreakable – särkymätön

| Unbreakable – särkymätön> Unbreakable |
| --- | --- |

Ohjaaja:  M. Night Shyamalan
Käsikirjoittaja:  M. Night Shyamalan
Tuottaja:  Barry Mendel Sam Mercer M. Night Shyamalan
Säveltäjä:  James Newton Howard
Kuvaaja:  Eduardo Serra
Leikkaaja:  Dylan Tichenor
Tuotantosuunnittelija:  Gretchen Rau
Pääosat:  Bruce Willis Samuel L. Jackson
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Touchstone Pictures
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures Netflix
Ensi-ilta:  22. marraskuuta 2000
Kesto:  106 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  75 miljoonaa dollaria
Tuotto:  248,1 miljoonaa dollaria
Seuraaja:  Split
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Unbreakable – särkymätön on M. Night Shyamalanin käsikirjoittama ja ohjaama jännityselokuva vuodelta 2000. Elokuva kertoo miehestä, joka selviää junaonnettomuudesta ja huomaa omaavansa yliluonnollisia kykyjä. Unbreakablen pääosissa esiintyvät Bruce Willis ja Samuel L. Jackson.
Vuonna 2016 ensi-iltansa saanut, James McAvoyn tähdittämä Split-elokuva sijoittuu samaan maailmaan kuin Unbreakable. Vuoden 2019 Glass-elokuvassa sekä McAvoyn hahmo Kevin Wendell Crumb että Willisin David Dunn kohtaavat toisensa. Kolmea elokuvaa on alettu pitää elokuvasarjana, jota kutsutaan nimillä Unbreakable-trilogia ja Eastrail 177 -trilogia, joista jälkimmäinen on saanut nimensä kaikkia elokuvia yhdistävästä junaonnettomuudesta.
Juoni

David Dunn selviytyy tuhoisasta junaonnettomuudesta ainoana henkiinjääneenä täysin naarmuitta. Häneen ottaa yhteyttä sarjakuvagallerian pitäjä Elijah Price, joka kärsii synnynnäisestä sairaudesta: hänen luunsa murtuvat äärimmäisen helposti. Pricella on hämmästyttävä teoria, johon Dunn ei aluksi usko. Hän nimittäin väittää Dunnin olevan supersankari. Ja kuten supersankareilla yleensä hänellä on erikoiskykyjä: hän on voimakas ja kykenee vaistoamaan toisten ajatukset kosketettuaan heitä eikä hän sairastu koskaan; sekä heikkous: vesi; ja särkymättömän vastavoimana arkkivihollinen joka on erittäin herkkä särkymään: Elijah Price.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Bruce Willis  | … |  David Dunn    |
|  Samuel L. Jackson  | … |  Elijah Price    |
|  Robin Wright  | … |  Audrey Dunn   |
|  Spencer Treat Clark  | … |  Joseph Dunn    |
|  Charlayne Woodard  | … |  Elijahin äiti    |
|  Eamonn Walker  | … |  Tohtori Mathison    |
|  Leslie Stefanson  | … |  Kelly   |
|  M. Night Shyamalan  | … |  stadionin huumekauppias   |
Unkarin Grand Prix 2004

|  Unkarin Grand Prix 2004  |
| --- | --- |
 13. osakilpailu 18 osakilpailusta kaudella 2004. 

Päivämäärä:  15. elokuuta 2004
Sijainti:  Hungaroring, Budapest, Unkari
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  4,381 km
Kilpailun pituus:  70 kierrosta, 306,663 km
Sää:   Aurinkoinen, lämmin
Paalupaikka
Kuljettaja:   Michael Schumacher   (Ferrari)
Paaluaika:  1.19,146
Palkintokoroke
Voittaja:   Michael Schumacher   (Ferrari)
Toinen:   Rubens Barrichello   (Ferrari)
Kolmas:   Fernando Alonso   (Renault)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Michael Schumacher   (Ferrari)
Kierrosaika:  1.19,071 (kierroksella 29)
Unkarin Grand Prix 2004 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 15. elokuuta 2004 Hungaroringilla Unkarissa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Michael Schumacher, jolle voitto oli kauden kahdestoista.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 |  Michael Schumacher | Ferrari | 70 | 1.35.26,131 | 1 | 10 |
| 2 | 2 |  Rubens Barrichello | Ferrari | 70 | + 4,696 | 2 | 8 |
| 3 | 8 |  Fernando Alonso | Renault | 70 | + 44,599 | 5 | 6 |
| 4 | 3 |  Juan Pablo Montoya | Williams-BMW | 70 | + 1.02,613 | 7 | 5 |
| 5 | 9 |  Jenson Button | BAR-Honda | 70 | + 1.07,439 | 4 | 4 |
| 6 | 10 |  Takuma Satō | BAR-Honda | 69 | + 1 krs. | 3 | 3 |
| 7 | 4 |  Antônio Pizzonia | Williams-BMW | 69 | + 1 krs. | 6 | 2 |
| 8 | 11 |  Giancarlo Fisichella | Sauber-Petronas | 69 | + 1 krs. | 8 | 1 |
| 9 | 5 |  David Coulthard | McLaren-Mercedes | 69 | + 1 krs. | 12 |   |
| 10 | 14 |  Mark Webber | Jaguar-Cosworth | 69 | + 1 krs. | 11 |   |
| 11 | 17 |  Olivier Panis | Toyota | 69 | + 1 krs. | 13 |   |
| 12 | 18 |  Nick Heidfeld | Jordan-Ford | 68 | + 2 krs. | 16 |   |
| 13 | 15 |  Christian Klien | Jaguar-Cosworth | 68 | + 2 krs. | 14 |   |
| 14 | 20 |  Gianmaria Bruni | Minardi-Cosworth | 66 | + 4 krs. | 19 |   |
| 15 | 21 |  Zsolt Baumgartner | Minardi-Cosworth | 65 | + 5 krs. | 18 |   |
| Kesk. | 19 |  Giorgio Pantano | Jordan-Ford | 48 | Vaihdelaatikko | 17 |   |
| Kesk. | 7 |  Jarno Trulli | Renault | 41 | Moottori | 9 |   |
| Kesk. | 16 |  Ricardo Zonta | Toyota | 31 | Sähköt | 15 |   |
| Kesk. | 12 |  Felipe Massa | Sauber-Petronas | 21 | Jarrut | 20 |   |
| Kesk. | 6 |  Kimi Räikkönen | McLaren-Mercedes | 13 | Sähköt | 10 |   |
Lähde:
Muuta

Paalupaikka: Michael Schumacher – 1.19,146
Nopein kierros: Michael Schumacher – 1.19,071 (kierroksella 29)
Ricardo Zontan ensimmäinen kilpailu Toyotalla.
Juan Pablo Montoya saavutti 200 MM-pisteen rajan
Fernando Alonso saavutti 100 MM-pisteen rajan
Ferrari varmisti 14. valmistajien ja kuljettajien maailmanmestaruuden
Täpläpyyjuoksija

| Täpläpyyjuoksija |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Heimo::  Pyyjuoksijat Turnicidae
Suku::  Pyyjuoksijat Turnix
Laji::  ocellatus
Kaksiosainen nimi
 Turnix ocellatus  (Scopoli, 1786) 
Katso myös
   Täpläpyyjuoksija Wikispeciesissä   Täpläpyyjuoksija Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Täpläpyyjuoksija (Turnix ocellatus), myös T. ocellata, on pyyjuoksijoiden sukuun kuuluva viiriäistä muistuttava lintu. Se on Filippiinien Luzonin saaren kotoperäinen laji, ja siitä tunnetaan kaksi alalajia. Giovanni Antonio Scopoli kuvaili lajin holotyypin Manilasta vuonna 1786.
Ustaritz

Château Lota
Ustaritz on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 4 984 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Ustaritzin pinta-ala on 33 neliökilometriä.
UK Health Security Agency

| UK Health Security Agency |
| --- | --- |

Tutkimuslaitoksen tiedot
Perustettu:  1.4.2021, operatiivinen 1.10.2021-
Sijainti:  Lontoo, ja 7 muuta paikkakuntaa Englannissa (alustavasti)
Ministeriö:  Britannian terveys- ja sosiaaliministeriö
Tutkimusala:  kansanterveys
Johtaja:  Jenny Harries
UK Health Security Agency (UKHSA) on huhtikuussa 2021 aloittanut, lokakuussa 2021 täysin operatiivisesti toimiva, ulkoisiin terveysuhkiin varautuva, niitä ehkäisevä ja uhkiin vastaava, erityisesti Englannin kansanterveyslaitos. UKHSA on hallinnollisesti Ison-Britannian terveys- ja sosiaaliministeriön (engl. Department of Health and Social Care) alainen tutkimuslaitos ja terveysviranomainen. Se toimii aktiivisesti myös Skotlannin, Walesin ja Pohjois-Irlannin kansanterveysviranomaisten kanssa.
UKHSA muodostettiin koronapandemian kokemusten seurauksena yhdistämällä Englannin aiempaan kansanterveyslaitokseen (Public Health England, PHE) julkisen terveyspalvelun testaus- ja jäljitystoiminnot (NHS Test and Trace, myös mobiilisovellus) ja kansallinen neuvoa-antava bioturvallisuuskeskus (Joint Biosecurity Centre). Samassa yhteydessä Britannian terveyden ja sosiaalihuollon ministeriöön perustetaan uusi terveyden edistämiseen keskittynyt yksikkö (Office for Health Promotion), jota johtaa hallituksen neuvonantajana toimiva terveysjohtaja (Chief Medical Officer).
Tarkempi kuvaus UKHSA:n organisaatiosta ja toiminnoista julkaistaan syksyllä 2021.
Esimerkiksi lääketieteellisessä BMJ -julkaisussa on esitetty kriittisiä kannanottoja organisaariomuutokseen ja sen vaikutuksiin.
Aiheesta muualla

UK Health Security Agency (kotisivusto) (englanniksi) (gov.uk)
Number of coronavirus (COVID-19) cases and risk in the UK (englanniksi) (gov.uk)
PHE: Total UK cases COVID-19 Cases Update (esiintymiskartta ja tilasto terveydenhoitoalueittain) (englanniksi) (gov.uk)
Covid: Antibody tests offered to public for first time (22.8.2021) (englanniksi) (bbc.com)
Valtiollisia tai maanosan kansanterveyslaitoksia
| --- | --- |
Eurooppa:    ECDC   RIVM   ISHP   Sciensano   UKHSA   PHE   PHS   PHW   NCPHA   ISCIII   HPSC   Embætti landlæknis   ISS   GÖG   EODY   HZJZ   SPKC   SMLPC   LIH   ANSP   FHI   IPH   INSA   NIZP-PZH   Santé Publique France   INSP   Folkhälsomyndigheten   RKI   IPHS   ÚVZ SR   NIJZ   THL   BAG   SIF   SZÚ   TsHZ   NNK   RRPCEM   Rospotrebnadzor   Terviseamet 
Aasia:    IEDCR   KCDA   NIHRD   NCDC   NIHR   IPI   ICDC   NIPH   IPC   NIPH   NTsOZ   China CDC   IPH   NCPH   NHL   BPKIHS   Pakistanin terveysvirasto   PNIPH   Saudi CDC   NCID   Taiwan CDC   Thai NIH   NIHE 
Afrikka:     Africa CDC   IPA   NICD   EPHI   NMIMR   CPC   KEMRI   INRB   NCDC   IPM   IPM   INS   NCDC   IPCI   ZNPHI   IPD   NIH Somalia   PHI   NIMR   INH   IPT   UVRI 
Amerikka:    ANLIS   IAL   ISP   INCIENSA   PHAC   INS   IPK   INSP   INS   CDC 
Muut alueet:   AIHW
Huomaa: Malline on keskeneräinen, eikä toistaiseksi sisällä läheskään kaikkia kansallisia tai ylikansallisia kansanterveyslaitoksia tai -virastoja.
Ust-Ordynski

Ust-Ordynski (ven. Усть-Орды́нский, burjaatiksi Усть-Орда, Ust-Orda) on suurikokoinen maaseututaajama Irkutskin alueen Ust-Ordynskin Burjatian piirikunnassa Itä-Siperiassa Venäjällä. Se on piirikunnan keskus ja siihen sisältyvän Ehirit-Bulagatin piirin hallintokeskus. Vuoteen 2008 se oli silloisen Ust-Ordynskin Burjatian autonomisen piirikunnan keskuksena Venäjän liittovaltiosubjektien hallintopaikoista ainoa ei-kaupunkityyppinen taajama. Aiemmin 1940-1990-luvuilla sillä kuitenkin oli kaupunkityyppisen taajaman status.
Ust-Ordynski sijaitsee Angaran sivujoen Kudan rannalla 62 kilometriä Irkutskista koilliseen, siinä missä Ordynka-niminen puro laskee Kudaan. Vuonna 2002 Ust-Ordynskissä oli 14 335 asukasta.