stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Magnus (herttua)
Elämäkerta

Magnus syntyi vuonna 1540 Kööpenhaminan linnassa. Hänen veljensä oli Tanskan kuningas Fredrik II, ja omalta Magnus oli alun perin arvoltaan Holsteinin herttua. 19-vuotiaana hän sai veljeltään Saarenmaan-Läänemaan piispa Johannes von Münchhausenille aiemmin kuuluneet alueet, jotka oli myyty Tanskalle. Magnus purjehti Kuressaareen keväällä 1560. Hänellä oli mukanaan 400 palkkasoturia ja viisi laivaa, ja hän hallitsi herttuakuntaansa Kuressaaresta, joka sai häneltä kaupunginoikeudet vuonna 1563. Vuonna 1560 Magnuksesta oli tullut myös Saarenmaan-Läänenmaan ja Kuurinmaan uusi piispa. Vuonna 1564 Tanskan kuningas osti Liivinmaan ritarikunnan omistamat alueet Saarenmaalta ja luovutti ne herttuakunnalle. Tanskan toimet olivat osa Liivinmaan sodan ensimmäistä vaihetta. Moskovan Venäjä oli hyökännyt Liivinmaalle vuonna 1558, ja pian myös muut ulkovallat, kuten Tanska, Puola ja Ruotsi, ottivat haltuunsa romahtavan ritarikuntavaltion entisiä alueita.
Tanska ja Puola olivat olleet sodassa Ruotsia vastaan Liivinmaan sodan alkuvaihetta seuranneen Pohjoismaisen seitsenvuotisen sodan aikana vihollisia, mutta Juhana III:n syöstyä mielisairaan Eerik XIV:n vallasta Ruotsi solmi rauhan ensin Puolan kanssa vuonna 1568 ja Tanskan kanssa vuonna 1570. Venäjällä kehitys huolestutti, ja maa tavoitteli laajempia omistuksia Liivinmaalla. Liittolaisia Venäjä haki Liivinmaalta diplomatian avulla. Ainut venäläisten kanssa yhteistyöstä kiinnostunut oli Magnus-herttua, joka saapui Moskovaan vuonna 1570. Moskovassa Magnus sai loisteliaan vastaanoton, ja hän alistui Venäjän tsaarin Iivana Julman vasalliksi. Tsaarilta hän sai arvonimen Liivinmaan kuningas. Magnus itse käytti tittelistään muotoa "Magnus, Jumalan armosta Liivinmaan kuningas ja lättiläisten ja virolaisten maiden herra". Magnus solmi avioliiton tsaarin sukulaisen kanssa.
Venäläisten kanssa nyt liittoutunut Magnus saapui uudestaan Liivinmaalle kesällä 1570. Hän johti 25 000:n miehen venäläisarmeijaa, jonka mukana oli myös saksalaisia palkkasotilaita. Joukot alkoivat piirittää Ruotsille kuulunutta Tallinnaa, jonka puolustajia johti Klaus Henrikinpoika Horn. Piiritys käynnisti 25 vuotta kestäneen Venäjän ja Ruotsin välisen sodan. Myös ruton koettelemaksi joutunut kaupunki kesti kuitenkin seitsemän kuukauden piirityksen. Venäläisten oli jätettävä piirityksensä krimintataarien poltettua Moskovan vuonna 1571. Voitettuaan tataarit venäläisjoukot kuitenkin palasivat seuraavana vuonna. Joukot valtasivat joitakin ruotsalaisten hallussa olleita linnoituksia, ja suurempi Magnus-herttuan johtama hyökkäys koitti vuoden 1575 alussa. Tallinnan esikaupunkeja ja Vanha-Pärnu hävitettiin. Joukot palasivat Venäjälle jälleen vuonna 1576, jolloin hävitettiin Läänemaata, Saarenmaata ja Padisen luostari. Myöhemmin Magnus osallistui venäläisten hyökkäykseen Liivinmaan eteläosia vastaan. Vuonna 1578 hän loikkasi venäläisten puolelta puolalaisten puolelle. Magnus luopui kuninkaan arvosta ja asettui Kuurinmaan hiippakuntaan. Loppuelämänsä Magnus vietti alituisessa rahapulassa, ja hän kuoli vuonna 1583 Piltenessä.
Gunnar Ahlbäck

Kaarlo Gunnar Rafael Ahlbäck (20. kesäkuuta 1900 Isokyrö – 5. toukokuuta 1970) oli suomalainen varatuomari ja Vaasan läänin maaherra vuosina 1944–1967.
Ahlbäck suoritti ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1925 ja toimi Vaasan kaupunginjohtajana vuosina 1937–1944. Hän oli puheenjohtajana komiteoissa, jotka pohtivat lääninhallintoa. Hän toimi useissa urheilujärjestöissä.
Ahlbäck oli niin sanotun Ahlbäckin komitean puheenjohtaja. Komitea tutki Punaisen Valpon toiminnan lainmukaisuutta. Komiteaan kuuluivat Ahlbäck, oikeuskanslerin sihteeri Keijo Vuorisalo ja sisäministeriön kansliapäällikkö Erkki Mantere. Komitean mietintö valmistui kesäkuussa 1948 ja se tuli julkisuuteen saman vuoden elokuussa. Vaikka selvitys oli maltillinen, sen synnyttämä keskustelu johti Punaisen Valpon lakkauttamiseen.
David Kabua

David Kabua vuonna 2021.
David Kabua on marshallinsaarelainen poliitikko, joka on ollut maan presidentti vuodesta 2020. Hän on maan ensimmäisen presidentin Amata Kabuan poika. Aiemmin David Kabua on työskennellyt Marshallinsaarten sisäministerinä ja terveysministerinä. Marshallinsaarten parlamentti valitsi Kabuan tammikuussa 2020 edellisen presidentin Hilda Heinen seuraajaksi.
Marquinhos

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Marcos Aoás Corrêa
Syntymäaika: 14. toukokuuta 1994 (ikä 30)
Syntymäpaikka: São Paulo, Brasilia
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 183 cm
Seura
Seura: Paris Saint-Germain
Pelinumero: 5
Junioriseurat
2002–2011: Corinthians
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011–2012 | Corinthians | 6 | (0) |
| 2012–2013 | → Roma (laina) | 14 | (0) |
| 2013 | Roma | 12 | (0) |
| 2013– | Paris Saint-Germain | 186 | (15) |
Maajoukkue
| 2010–2011 | Brasilia U17 | 14 | (0) |
| 2014 | Brasilia U20 | 4 | (1) |
| 2016 | Brasilia U23 | 8 | (1) |
| 2013– | Brasilia | 51 | (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 11. joulukuuta 2020.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 11. joulukuuta 2020.
| Mitalit> Maa:   Brasilia.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Brasilia.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Brasilia.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Brasilia> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Rio 2016 | jalkapallo |  |
| Copa América  | Copa América  | Copa América  |  |
|  Kultaa | Brasilia 2019 | jalkapallo |  |
Marcos Aoás Corrêa, joka tunnetaan paremmin nimellä Marquinhos (s. 14. toukokuuta 1994 São Paulo, São Paulon osavaltio, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän edustaa Ranskan pääsarjassa pelaavaa Paris Saint-Germainia ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Seurajoukkueura

Marquinhos on Corinthiansin junioriakatemian kasvatti. Hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan edustusjoukkueessa yhteensä kuusi sarjaottelua.
Heinäkuussa 2012 Marquinhos siirtyi lainasopimuksella italialaisseura Romaan. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa 16. syyskuuta 2012 ottelussa Bolognaa vastaan. Siirto vakinaistettiin 5,7 miljoonan euron korvausta vastaan tammikuussa 2013. Vakuuttavan alkukauden aikana hän onnistui vakiinnuttamaan pelipaikkansa joukkueen avauskokoonpanossa. Hän pelasi kauden aikana 26 Serie A:n ottelua.
19. heinäkuuta 2013 Marquinhos allekirjoitti viisivuotisen sopimuksen ranskalaisseura Paris Saint-Germainin kanssa. Hänestä maksettiin 32 miljoonan euron siirtokorvaus.
17. syyskuuta 2013 ensimmäisessä pelissään pariisilaisseuran riveissä hän onnistui maalinteossa, kun joukkue kaatoi Mestarien liigan lohkovaiheen avauskierroksella kreikkalaisen Olympiakosin maalein 4–1. Hän onnistui maalinteossa myös ensimmäisessä sarjapelissään 22. syyskuuta 2013 pelatussa kärkitaistossa Monacoa vastaan.
Marquinhos on pelannut PSG:ssä 10. joulukuuta 2020 mennessä kaikkiaan 186 Ligue 1:n ottelua, joissa hän on viimeistellyt 15 ja syöttänyt viisi maalia. Hän on voittanut Ranskan-mestaruuden 2014, 2015, 2016, 2018, 2019 ja 2020, Ranskan cupin 2015–2018 ja 2020, liigacupin 2014–2018 ja 2020 sekä Trophée des Championsin 2014, 2017, 2018 ja 2019. Mestarien liigassa hän on pelannut 60 ottelua, joissa hän on tehnyt seitsemän ja syöttänyt kaksi maalia. Kaudella 2019–2020 hän oli avauskokoonpanossa kaikissa 11 ottelussa mukaan lukien tappiollinen loppuottelu Bayern Müncheniä vastaan.
Maajoukkueura

Marquinhos pelasi kuusi ottelua Brasilian sijoittuessa neljänneksi alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011. Hän pelasi kaikki kuusi ottelua Brasilian voittaessa olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016. Hän teki maalin välieräottelussa Hondurasia vastaan. Hän osui myös Saksaa vastaan pelatun loppuottelun rangaistuspotkukilpailussa.
Marquinhos pelasi ensimmäisen ottelunsa Brasilian jalkapallomaajoukkuessa Hondurasia vastaan marraskuussa 2013. Hän pelasi Copa Américassa yhdessä ottelussa 2015 ja kahdessa ottelussa 2016. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi viimeisen minuutin neljännesvälieräottelussa Meksikoa vastaan. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki El Salvadoria vastaan syyskuussa 2018. Brasilian mestaruuteen päättyneessä Copa Américassa 2019 hän oli avauskokoonpanossa kaikissa kuudessa ottelussa. Kaikkiaan hän on pelannut 10. joulukuuta 2020 mennessä 51 A-maaottelua ja tehnyt kaksi maalia.
Jääkiekon SM-sarjakausi 1938–1939

| Jääkiekon SM-sarja 1939 |
| --- | --- |

Joukkueiden määrä:  7
Sarja alkoi:  1. tammikuuta
Sarja päättyi:  3. maaliskuuta
Mestari:  Kronohagens IF
Pistepörssin voittaja:  Holger Granström
Alempi sarjataso:  Valtakunnansarja
  ← 1937-1938 :  1939-1940 → 
Vuoden 1939 Jääkiekon SM-sarjaa laajennettiin seitsemän joukkueen sarjaksi. Uutena SM-sarjapaikkakuntana mukana oli Hämeenlinna. Sarja pelattiin yksinkertaisena sarjana ja runkosarjan voittaja voitti mestaruuden. Mestaruuden voitti KIF, joka voitti kaikki ottelunsa. Mestaruus oli Kiffenille ensimmäinen.
Sarjataulukko

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kronohagens IF | 6 | 6 | 0 | 0 | 23 | 10 | +13 | 12 |
| Helsingin Jalkapalloklubi | 6 | 4 | 1 | 1 | 15 | 9 | +6 | 9 |
| Tampereen Ilves | 6 | 4 | 0 | 2 | 14 | 7 | +7 | 8 |
| Hämeenlinnan Tarmo | 6 | 2 | 0 | 4 | 12 | 18 | -6 | 4 |
| Turun Riento | 6 | 2 | 0 | 4 | 5 | 12 | -7 | 4 |
| Åbo IFK | 6 | 1 | 1 | 4 | 8 | 12 | -4 | 3 |
| Helsingfors Skridskoklubb | 6 | 1 | 0 | 5 | 7 | 16 | -9 | 2 |
Sarjataulukko > Ottelut

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Koti \ Vieras  | KIF | HJK | Ilves | Tarmo | ÅIFK | Riento | HSK  |
| Kronohagens IF | — | 4-2 |   | 4-2 |   | 5-1 | 4-2  |
| Helsingin Jalkapalloklubi |   | — |   | 4-1 | 2-2 |   | 3-1  |
| Tampereen Ilves | 1-2 | 1-2 | — |   |   | 2-0 |   |
| Hämeenlinnan Tarmo |   |   | 2-4  | — |   | 3-1 | 4-2  |
| Åbo IFK | 2-4 |   | 1-3 | 3-0 | — |   |   |
| Turun Riento |   | 0-2 |   |   | 1-0 | — |  2-0  |
| Helsingfors Skridskoklubb |   |   | 0-3 |   | 2-0 |   | — |
KIF:n mestarijoukkue

Max Broman (m.v.), Tor-Erik Hedman, Allan Ingelin, Gunnar Westerholm, Helge Johansson, Kurt Karlsson, Edmund Sjöberg, Klaus Hagström, Olof Nyholm ja Holger Granström, huoltaja: Kalle Rask.
Pistepörssi

| Nimi | Joukkue | Ikä | O | M | S | P | RM |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Holger Granström | KIF | 21 | 6 | 7 | 1 | 8 | 0 |
| Keijo Kuusela | Tarmo | 18 | 6 | 6 | 2 | 8 | 0 |
| Kalevi Ihalainen | HJK | 25 | 6 | 6 | 0 | 6 | 0 |
| Erkki Rintala | Ilves | 20 | 6 | 5 | 1 | 1 | 0 |
| Olof Nyholm | KIF | 21 | 6 | 4 | 0 | 4 | 0 |
| Eero Salisma | Tarmo | 22 | 5 | 3 | 1 | 4 | 0 |
| Jussi Tiitola | Ilves | 18 | 5 | 3 | 0 | 3 | 0 |
| Bruno Laurén | HSK | 30 | 6 | 3 | 0 | 3 | 0 |
| Osmo Huhti | Ilves | 17 | 6 | 3 | 0 | 3 | 0 |
| Tor-Erik Hedman | KIF | 20 | 6 | 2 | 1 | 3 | 0 |
O=ottelut, M=maalit, S=syötöt, P=pisteer, RM=rangaistusminuutit.
Eino Leino -talo

Eino Leino -talo Kajaanin Paltaniemellä Paltajärven rannalla on kirjailija Eino Leinon (1878–1926) synnyinkodin Hövelön mukaan tehty muistotalo. Se kertoo kahden suomalaisen kirjailijan, Elias Lönnrotin ja Eino Leinon tarinaa. Talo otettiin käyttöön vuonna 1978. Se on auki kesäisin matkailijoille ja talvella sopimuksen mukaan.
The Witcher 2: Assassins of Kings

| The Witcher 2: Assassins of Kings |
| --- | --- |

Kehittäjä:  CD Projekt Red
Julkaisija:  CD Projekt
Jakelija:  Steam, GOG.com, Humble Store ja Microsoft Store
Ohjaaja:  Adam Badowski
Tuottaja:  Jędrzej Mróz
Käsikirjoittaja:  Sebastian Stępień Konrad Tomaszkiewicz Marcin Blacha
Säveltäjä:  Adam Skorupa Krzysztof Wierzynkiewicz
Pelisarja:  The Witcher
Pelimoottori:  REDengine
Julkaistu:   Microsoft Windows, Xbox 360   17. toukokuuta 2011  Mac OS   18. lokakuuta 2012 
Lajityyppi:  toimintaroolipeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 18
Alusta:  Linux, Mac OS X, Microsoft Windows, Xbox 360
Jakelumuoto:  DVD, digitaalinen jakelu ja digitaalinen lataus
 Minimi Intel 2.2 GHz Dual-Core tai AMD 2.5 GHz Dual-Core prosessori  1.5 GB (Win XP), 2GB (Win Vista/Win 7) RAM-muistia  GeForce 8800 (512 MB) tai Radeon HD3850 (512 MB) näytönohjain  Windows XP/Windows Vista/Windows 7  16 GB kovalevy  Hiiri  näppäimistö   Suositus Intel tai AMD Quad-Core prosessori  3 GB (Win XP), 4 GB (Win Vista/Win 7) RAM-muistia  GeForce 260 (1 GB) tai Radeon HD 4850 (1 GB) näytönohjain  Windows XP/Windows Vista/Windows 7  16 GB kovalevy  hiiri  näppäimistö   
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK     : 
The Witcher 2: Assasins of Kings on CD Projekt Redin kehittämä ja CD Projektin julkaisema toimintaroolipeli. Peli on julkaistu vuonna 2011 Linuxille, Mac OS X:lle, Windowsille ja Xbox 360:lle.
Peli on jatko-osa vuonna 2007 julkaistulle The Witcherille ja perustuu puolalaisen fantasiakirjailija Andrzej Sapkowskin Noituri-kirjasarjan maailmaan. Pelaaja ohjaa Geralt Rivialaista, joka on yksi noitureiksi kutsutuista hirviöitä metsästävistä geenimanipuloiduista ihmisistä. Geraltia epäillään Temerian kuningaskunnan hallitsijan Foltestin murhasta. Peli seuraa Geraltin pyrkimyksiä puhdistaa nimensä ottamalla kiinni kuninkaan varsinainen murhaaja.
Pelin tarina jatkuu varsin suoraan sarjan ensimmäisestä osasta ja jatkuu pelisarjan kolmassa osassa, The Witcher 3: Wild Hunt, joka julkaistiin toukokuussa 2015. Tarina on pääosin pelintekijöiden kirjoittama.
Pelaaminen

Pelaaja on päähahmo nimeltään Geralt of Rivia: ammatiltaan hirviönmetsästäjä, rodultaan noituri (tehokkaiksi tappokoneiksi geenimanipuloituja ihmisiä).
Useiden avoimen maailma roolipelien tapaan Geraltin pitää suorittaa erilaisia tehtäviä (quest), joita pelaaja saa eri henkilöiltä tarinan varrelta. Pelin edistyessä Geralt saa kokemuspisteiden (joiden myötä hahmon taso nousee) lisäksi uusia varusteita ja kykyjä. Hän voi myös saada tilapäisesti uusia liittolaisia.
Muutoksia verrattuna ensimmäiseen The Witcheriin on uusi tavaratilajärjestelmä (inventory). Pelaaja voi rakentaa aseita (crafting) ja lisäksi niitä voi myös parannella. Taistelumekanismia on muokattu huomattavasti: pelaaja voi mennä lähitaistelutilaan, jossa voi tapella nyrkeillä vastustajansa kanssa.
Kehitys

Aiemman pelin kehityksessä siihen valitun Aurora Enginen rajoitteet tulivat ilmi: vaikka se soveltui BioWaren peleihin, se ei soveltunut Witcherin kaltaiseen peliin. Erojen johdosta pelimoottoriin tehtiin merkittäviä muutoksia ja pelimoottorin rajoitteet alkoivat haitata suunnittelijoiden ja taiteilijoiden työtä. Pelimoottoriin haluttiin paljon ominaisuuksia, jotka eivät olleet helppoa toteuttaa sillä. Lopputuloksena todettiin, että uudet ominaisuudet olisivat helpompia jos heillä olisi omaa tekniikkaa käytössä.
Kun lisäksi tavoitteena oli julkaista myös pelikonsoleille he päättivät kehittää REDengine-pelimoottoria. Uuden pelimoottorin kehittämisestä tekee vaikuttavaa myös se, että sen on kehittänyt riippumaton studio. Pelimoottoria kehitettiin läheisesti muiden kanssa pelin konseptien mukaisesti. Kehityksessä otettiin myös pragmaattinen näkökulma ja jos oli saatavilla tavoitteisiin saatavaa tekniikkaa muualta sitä käytetiin oman sijaan: pelissä käytetään middleware-ohjelmistoa kuten Havokia fysiikkaan, Scaleform GFx:ia käyttöliittymään ja FMODia ääneen.
Joitakin toimintoja pelimoottoriin oli kehitettävä ennen täysimittaista pelin kehitystyötä, mutta suuri osa pelimoottorin kehityksestä tapahtui samaan aikaan pelin kehityksen kanssa. Haittana oli ajoittain epävakaus, mutta samalla moottoria voitiin muokata tarpeisiin ja vaatimuksiin.
Vastaanotto

Peli sai hyvän vastaaoton ja sitä kehuttiin muun muassa juonen syvyydestä, graafisesta ulkoasusta ja pelaajan valintojen merkittävyydestä.
GameSpot antoi pelille arvosanan 9/10.
PC Gamer antoi pelille arvosanan 89/100.
Myynti

Pelin Windows- ja Xbox 360 -versioita myytiin 1,7 miljoonaa kappaletta vuoden 2012 toukokuuhun mennessä ja syyskuussa 2014 pelisarjan ensimmäisen ja toisen osan yhteenlasketut myyntiluvut ylittivät kahdeksan miljoonaa.
Aiheesta muualla

The Witcher 2: Assassins of Kings MobyGamesissa (englanniksi)
The Witcher 2: Assassins of Kings - Enhanced Edition MobyGamesissa (englanniksi)
Noituri
| --- | --- |
Kirjat:  Haltiain verta  Kohtalon miekka  Viimeinen toivomus 
Videopelit:  The Witcher  The Witcher 2: Assassins of Kings  The Witcher 3: Wild Hunt 
Televisio:  The Witcher – Noituri
Alexander Constantin Öhman

Alexander Constantin Öhman (3. maaliskuuta 1816 Helsinki – 1. maaliskuuta 1848 Wien) oli suomalainen kirjankustantaja ja kirjakauppias.
Öhmanin vanhemmat olivat kultaseppä Johan Öhman ja Katarina Skogster. Hänen veljiään olivat kirjakauppias August Mauritz Öhman ja toimittaja Johan Edvard Öhman. Öhman tuli jo 13-vuotiaana harjoittelijaksi Waseniuksen kirjakauppaan Helsinkiin. Porvooseen hän perusti vuonna 1839 kirjakaupan ja kustansi muun muassa kuvateoksen Finland framstäldt i teckningar (1845–1853), J. L. Runebergin teokset Hanna ja Kuningas Fjalar sekä suomennoksia ja suomenkielisiä kansankirjasia. Öhman oli suomenkielisen kirjallisuuden kustantajana aikaansa edellä eikä toiminta ollut yksityiselle yritykselle kovin kannattavaa. Sekä kustantaja-Öhman että hänen kirjakauppiaana toiminut veljensä kuolivat 1840-luvun lopulla eikä alalle pitkään aikaan tullut uutta yrittäjää.
Turkkilaisten maiden neuvosto

| Turkkilaisten maiden neuvosto |
| --- | --- |
 Järjestön lippu
Perustettu:  3. lokakuuta 2009
Päämaja:  Istanbul, sihteeristö
Toiminta-alue:     Jäsenmaat  Tarkkailijajäsen
Jäsenet:   Azerbaidžan  Kazakstan  Kirgisia  Turkki  Uzbekistan
Pääsihteeri:  Baghdad Amrejev
Aiheesta muualla
turkkon.org
Infobox OKNimi-testi OK: 
Turkkilaisten maiden neuvosto eli Turkkilaisia kieliä puhuvien maiden yhteistyöneuvosto on hallitustenvälinen järjestö, johon kuuluu turkkilaisia kieliä puhuvia maita. Neuvoston perustivat Azerbaidžan, Kazakstan, Kirgisia ja Turkki Nahitševanissa 3. lokakuuta 2009. Sen nykyiset jäsenmaat ovat Azerbaidžan, Kazakstan, Kirgisia, Turkki ja Uzbekistan, joiden lisäksi Unkari on neuvoston tarkkailijajäsen. Neuvoston sihteeristö sijaitsee Istanbulissa.
Vuonna 2024 neuvosto teki päätöksen yhteisen kirjaimiston käyttöönotosta. Kirjaimisto perustuu latinalaisiin aakkosiin ja siinä on 34 kirjainta.
Pääsihteerit

Turkkilaisten maiden neuvoston pääsihteereinä ovat toimineet:
Halil Akıncı, Turkki, 2010–2014
Ramil Hasanov, Azerbaidžan, 2014–2018
Baghdad Amrejev, Kazakstan, 2018–
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Turkkilaisten maiden neuvosto Wikimedia Commonsissa
Rautakarbonyyli

| Rautakarbonyyli |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Pentakarbonyylirauta
CAS-numero:  13463-40-6
PubChem CID:  26040
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Fe(CO)5
Moolimassa:  195,9 g/mol
Sulamispiste:  –21 °C
Kiehumispiste:  102,8 °C
Tiheys:  1,466 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,044 g/l (20 °C)
   
Rautakarbonyyli eli rautapentakarbonyyli tai pentakarbonyylirauta (Fe(CO)5) on metallikarbonyyliyhdisteisiin kuuluva raudan organometalliyhdiste. Ainetta voidaan käyttää erittäin puhtaan raudan valmistukseen ja orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet ja reaktioita

Rautakarbonyyli on huoneenlämpötilassa väriltään keltainen neste. Yhdiste on veteen liukenematon, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin, kuten bentseeniin, dietyylieetteriin, asetoniin, etyyliasetaattiin ja molekyylipainoltaan suurikokoisiin alkoholeihin.
Rautapentakarbonyyli ei ole ainoa raudan karbonyyliyhdisteistä. Fotokemiallisella reaktiolla siitä muodostuu kiteistä dirautanonakarbonyyliä (Fe2(CO)9) ja kuumennettaessa inertissä liuottimessa noin 60 °C:n lämpötilaan muodostuu trirautadodekakarbonyyliä (Fe3(CO)12). Emästen kanssa yhdiste reagoi muodostaen vesiliukoisen vetytetrakarbonyyliferraattisuolan tai karbonyyliferraattisuolan. Rautakarbonyylimolekyylin karbonyyliligandit voidaan korvata muilla ligandeilla, kuten alkeeneilla, fosfiineilla tai halogeeneilla. Rautakarbonyyli on pelkistin ja kykenee pelkistämään muun muassa ketonit alkoholeiksi ja nitrobentseenin aniliiniksi. Kuumennettaessa yli 100 °C:n lämpötilan rautakarbonyyli hajoaa hienojakoiseksi rautajauheeksi ja hiilimonoksidiksi.
Valmistus ja käyttö

Ensimmäisen kerran rautakarbonyyliä syntetisoitiin vuonna 1891. Sen kaupallinen valmistus alkoi kuitenkin vasta vuonna 1925 sopivien korkeapainesysteemien kehityttyä. Rautakarbonyyliä valmistetaan hienojakoisen raudan ja hiilimonoksidin välisellä reaktiolla 150–200 °C:n lämpötilassa paineen ollessa 5–30 MPa. Pienellä määrällä rikkiä on katalyyttinen eli reaktiota nopeuttava vaikutus.
Rautakarbonyyliä käytetään pääasiassa hienojakoisen ja erittäin puhtaan raudan valmistamiseen. Yhdistettä on myös käytetty bensiinissä nakutusta estävänä lisäaineena. Muita käyttökohteita ovat orgaaninen synteesi, muun muassa väriaineiden pelkistys, ja hiilikuidun ominaisuuksien parantaminen.
Aiheesta muualla

Rautakarbonyylin kansainvälinen kemikaalikortti
Mikronesian federaation kongressi

| Mikronesian federaation kongressi |
| --- | --- |
 
Tyyppi
Tyyppi:  yksikamarinen
Historia
Perustettu:  1979
Johto
Puhemies:  Esmond Moses
Kokoonpano
Edustajia:  14
 
Puolueet:       Sitoutumattomia (14)
Vaalit
Viimeisimmät vaalit:  7. maaliskuuta 2023
Kokouspaikka
 Parlamenttitalo, Palikir
Kotisivut
 https://www.cfsm.gov.fm/index.php
Mikronesian federaation kongressi (engl. Congress of the Federated States of Micronesia) on Mikronesian liittovaltiotason lakiasäätävä elin. Se koostuu 14 vaaleilla valituista edustajista. Kongressi aloitti toimintansa 1979.
Parlamentti valitsee keskuudestaan liittovaltion presidentin nelivuotiskaudelle. Kongressiedustajista neljä on senaattoreita, joita valitaan yksi jokaisesta osavaltiosta (ns. at-large), joiden toimikausi on neljä vuotta. Loput 10 edustajaa valitaan kahden vuoden välein pidettävissä vaaleissa. Edustajien tulee täyttää seuraavat ehdot:
väh. 30-vuotias vaalipäivään mennessä
Mikronesian kansalainen, jolla on ollut kansalaisuus väh. 15 vuotta
on asunut edustamassaan osavaltiossa väh. 5 vuotta
ei ole todettu vajaavaltaiseksi
ei ole saanut tuomiota vakavasta rikoksesta Mikronesian federaatiossa tai Tyynenmeren saarten huoltohallintoalueella
Vaikka naisilla on samat poliittiset oikeudet kuin miehilläkin, ensimmäinen naispuolinen kongressiedustaja Perpetua Sappa Konman valittiin vasta vuonna 2021. Vuonna 2018 kongressille tehtiin lakialoite, jonka mukaan yksi paikka kiintiöitäisiin naisille, mutta kyseinen edustajalla ei olisi parlamentissa äänioikeutta.
Viimeisimmät vaalit pidettiin vuonna 2023 ja kaikki valituksi tulleet olivat sitoutumattomia. Nykyisessä kongressissa istuu kolme naispuolista edustajaa. Kongressin puhemieheksi valittiin 12. toukokuuta Esmond Moses. Samassa yhteydessä Wesley Simina valittiin maan uudeksi presidentiksi.
Luettelo V. I. Leninin patsaista ja muistomerkeistä Suomessa

Luettelo V. I. Leninin patsaista ja muistomerkeistä sisältää V. I. Leninille omistetut, julkisilla paikoilla olevat patsaat, muistomerkit, muistolaatat ja muistopaikat Suomessa. Luettelo on kronologinen.
Vuonna 1946 perustettu Tampereen Lenin-museo oli ensimmäinen Neuvostoliiton ulkopuolella perustettu aiheelle omistettu museo. Leninille nimettyjä muistolaattoja on Suomessa yhdeksän ja ne liittyvät Leninin asuinpaikkoihin Suomessa vuosina 1905–1918. Paraisten Kirjalantalossa on Lenin-muistohuone ja Helsingissä Lenininpuisto.
Vuosina 2022–2023 päätettiin poistaa kaksi Leninin rintakuvaa Kotkassa ja Turussa, Kotkan rintakuvaan liittyvä veistos, sekä Lenininpuiston nimi Helsingissä.