stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Markku Sadelehto
Toimituksia > Kokoelmat

Robert E. Howard: Conan ja demonit. Suomentaneet Ulla Selkälä ja Ilkka Äärelä. Jalavan fantasiasarja no. 1. Helsinki: Jalava, 1990. ISBN 951-8954-20-8
Robert E. Howard: Conan taistelija. Suomentaneet Ulla Selkälä ja Ilkka Äärelä. Jalavan fantasiasarja no. 2. Helsinki: Jalava, 1990. ISBN 951-8954-55-0
Robert E. Howard: Conan voittaja. Suomentanut Ilkka Äärelä. Jalavan fantasiasarja no. 6. Helsinki: Jalava, 1991. ISBN 951-8954-85-2
Robert E. Howard: Yön kuninkaat. Suomentaneet Ulla Selkälä ja Ilkka Äärelä. FAN-sarja. Helsinki: WSOY, 1992. ISBN 951-0-18371-7
Ray Bradbury: Varhaiset varjot. Suomentaneet Sari Kallioinen ja Anita Puumalainen. FAN-sarja. Helsinki: WSOY, 1992. ISBN 951-0-18374-1
Ray Bradbury: Toiset taivaat. Suomentaneet Sari Kallioinen ja Anita Puumalainen. FAN-sarja. Helsinki: WSOY, 1993. ISBN 951-0-18760-7
Robert E. Howard: Kadotuksen kuilu. Suomentanut Ulla Selkälä. FAN-sarja. Helsinki: WSOY, 1993. ISBN 951-0-18945-6
Robert Bloch: Pehmustettu selli ja muita kauhun paikkoja. Suomentanut Jari Niittylä (Matti Rosvall). FAN-sarja. Helsinki: WSOY, 1994. ISBN 951-0-19412-3
H.G. Wells: Punainen huone. Suomentanut Matti Rosvall. FAN-sarja. Helsinki: WSOY, 1994. ISBN 951-0-19570-7
Clark Ashton Smith: Viimeinen hieroglyfi. Suomentaneet Ulla Selkälä ja Ilkka Äärelä. FAN-sarja. Helsinki: WSOY, 1994. ISBN 951-0-19571-5
H. P. Lovecraft: Alkemisti ja muita kertomuksia. Suomentaneet Ulla Selkälä ja Ilkka Äärelä. Helsinki: Jalava, 1994. ISBN 951-887-052-7
H. P. Lovecraft: Vaeltaja unien portilla. Suomentanut Matti Rosvall. Portti-kirjat no. 1. Tampere: Tampereen Science Fiction Seura, 1997. ISBN 952-5211-01-0
Ray Bradbury: Huhtikuun noita. Suomentanut Anita Puumalainen. Portti-kirjat no. 2. Tampere: Tampereen Science Fiction Seura, 1998. ISBN 952-5211-02-9
Jack Vance: Ihmisen paluu. Suomentanut Matti Rosvall. Portti-kirjat no. 3. Tampere: Tampereen Science Fiction Seura, 1999. ISBN 952-5211-03-7
Robert E. Howard: Mustan rannikon kuningatar ja muita Conan-kertomuksia. Suomentaneet Ulla Selkälä ja Ilkka Äärelä. Helsinki: Jalava, 2010. ISBN 978-951-887-421-1
Robert E. Howard: Zambebwein kuu. Suomentanut Matti Rosvall. Portti-kirjat no. 8. Tampere: Tampereen Science Fiction Seura, 2010. ISBN 978-952-5211-08-5
H. P. Lovecraft: Cthulhun kutsu.  Suomentanut Ulla Selkälä, Ilkka Äärelä, Matti Rosvall ja Osmo Saarinen. Helsinki:  Jalava, 2023.  ISBN 978-951-887-662-8
Robert E. Howard: Kyyhkyt helvetistä.  Suomentanut Ulla Selkälä, Ilkka Äärelä, Kaisa Ranta ja Matti Rosvall. Helsinki:  Jalava, 2023.  ISBN 978-951-887-659-8
Toimituksia > Muut

H. P. Lovecraft: H. P. Lovecraftin kootut teokset 1. Kuiskaus pimeässä ja muita kertomuksia.  Suomentanut Ulla Selkälä & Ilkka Äärelä, Osmo Saarinen. Helsinki:  Jalava, 2009.  ISBN 978-951-887-410-5
Esipuhe ynnä novellit ”Kammottu talo” antologiasta Outoja tarinoita 4, ”Arthur Jermyn” antologiasta Haudantakaisia, ”Rotat seinissä” antologiasta Outoja tarinoita 1 ja ”Hautaholvissa” antologiasta Kauhupokkari 1.
H. P. Lovecraft: Kootut teokset 2. Varjo menneisyydestä ja muita kertomuksia. Suomentaneet Ulla Selkälä ja Ilkka Äärelä. Helsinki: Jalava, 2010. ISBN 978-951-887-419-8.
Esipuhe
H. P. Lovecraft: Kootut teokset 3. Vaaniva pelko ja muita kertomuksia. Suomentaneet Ulla Selkälä ja Ilkka Äärelä. Helsinki: Jalava, 2011. ISBN 978-951-887-437-2.
Esipuhe ynnä kokoelma Alkemisti ja muita kertomuksia sellaisenaan.
H. P. Lovecraft: Kootut teokset 4. Hautausmaan kauhu ja muita kertomuksia. Suomentaneet Ilkka Äärelä, Matti Rosvall, Sari Kallioinen ja Anita Puumalainen. Helsinki: Jalava, 2012. ISBN 978-951-887-452-5.
Esipuhe ynnä novelli Öinen meri antologiasta Amerikkalaiset aaveet.
H. P. Lovecraft: Kootut teokset 5. Siivekäs kuolema ja muita kertomuksia. Suomentaneet Matti Rosvall ja Ilkka Äärelä. Helsinki: Jalava, 2013. ISBN 978-951-887-473-0.
Esipuhe ynnä kolme novellia kokoelmasta Vaeltaja unien portilla ja Yigin lapset antologiasta Outoja tarinoita 4.
H. P. Lovecraft: Kootut teokset 6. Hautakummun salaisuus sekä muita kertomuksia ja kirjoituksia. Suomentaneet Matti Rosvall ja Markku Sadelehto. Helsinki: Jalava, 2014. ISBN 978-951-887-500-3.
Esipuhe ja Jälkisanat ynnä suomennokset ”Yliluonnollinen kauhu kirjallisuudessa” ja ”Muutamia merkintöjä mitättömyydestä”. Sivulla 340 virheellisesti mainitun artikkelin ”Huomioita kauhutarinoiden kirjoittamisesta” suomentaja on Matti Rosvall.
Palkinnot ja tunnustukset

2013 H. P. Lovecraft – Historiallinen Seura ry:n kunniajäsen
2018 H. P. Lovecraft - Historiallinen Seura ry:n ensimmäinen Kuiskaus-palkinto ”uraauurtavasta antologistin työstä, joka on raivannut tietä kauhukulttuurille Suomessa”
Palkinnot ja tunnustukset > Apurahoja

Oulun läänin taidetoimikunnan työskentelyapuraha 1995
Oulun läänin taidetoimikunnan kohdeapuraha 1998
Kirjallisuutta

Hinkkanen, Juhani: Haluan puhua kuolemasta: Haastateltavana Markku Sadelehto. Kosmoskynä 4/1992.
Kiuru, Arto: Mielen synkissä kellareissa. Kaleva 19.8.2011.
Korhonen, Marko: Kauhun genren esittelijä Sadelehto moittii yliopistoja: Suomessa tutkijat pelkäävät kavereiden pilkkaa. Pohjolan Sanomat 5.1.1994.
Nisula, Tanja: Genrekirjallisuus: Harrastus, joka muuttui työksi. Koti-Kajaani 1.4.1992.
Portinaukossa Markku Sadelehto. Portti 4/1989.
Riikonen, Marika: Lama-aika herättää möröt: Kauhukirjallisuus elää uutta voimakautta. Markkinoilla on sekä klassikkoja että tuoretta mättöä. Hämeen Sanomat 31.10.2014.
Toiminen, Marjaana: ”Vastauksia ajan ärsykkeisiin tietoisuuden ja alitajunnan rajoilta”: Kauhuelokuva urbaani tuote. Kainuun Sanomat 23.8.1989.
Tuhkanen, Juho-Antti: Sivullisten taidetta. Kaleva 12.3.1995.
Väänänen, Jukka: Pessimismin taide kiehtoo nykylukijaa: Kauhukirjallisuus venyttää rajojaan. Demari 15.5.1991.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat
Tampereen yleinen sairaala

Tampereen yleisen sairaalan vanha päärakennus kesällä 2016. Talo on suojeltu rakennustaiteellisin, kulttuurihistoriallisin ja maisemallisin perustein.
Tampereen yleinen sairaala oli Tampereella vuosina 1848–1963 toiminut valtion sairaala.
Historia

Sairaala aloitti toimintansa vuonna 1848 Nalkalan torin laidalla olleessa puutalossa, joka oli yksityiseltä vuokrattu tila. Kaupunki lahjoitti vuonna 1906 valtiolle tontin uutta sairaalarakennusta varten Kalevankankaalta. Toiminta käynnistyi uudessa 120-paikkaisessa sairaalassa vuonna 1910.
Talvi- ja jatkosodan aikana Tampereen yleinen sairaala oli 10. sotasairaalan käytössä. Talvisodassa tammikuun 15. päivä 1940 tapahtuneessa ilmapommituksessa särkyivät kaikki sairaalan ikkunat. Yleinen sairaala siirtyi Lamminpään kansakouluun, jossa se toimi 30. huhtikuuta 1940 asti.
Sairaalan toiminta loppui vuonna 1963, jolloin Tampereen keskussairaala valmistui.
Rakennukset

Nalkalan torin varrella ollutta puutaloa ei enää ole, mutta Kalevankankaan rakennukset ovat yhä olemassa. Kalevankankaalla sijainnut sairaala koostuu neljästä rakennuksesta, joka muodostaa valtakunnallisesti merkittävän rakennetun kulttuuriympäristön. Sairaalan päärakennus on H-kirjaimen muotoinen, jossa on jugendin ja klassismin piirteitä. Muita rakennuksia ovat samantyylinen talousrakennus, puinen eristysosasto sekä sauna- ja asuinrakennus. Eristysosasto rakennettiin puusta, jotta se olisi voitu tarvittaessa polttaa.
Rakennusten käyttö sairaalatoiminnan jälkeen

Sairaalatoiminnan siirryttyä uuteen keskussairaalaan rakennukset otti käyttöön Pirkanmaan sairaanhoito-oppilaitos.  Vuonna 2016 tiloissa sijaitseva Tredun toimipiste, joka on tarjonnut toisen asteen sosiaali- ja terveysalan koulutusta, siirtyi uuteen toimipisteeseen Pyynikille. Tällöin yhteen rakennukseen tulee Suomen Vapaakirkon keskustoimisto, kustannusosakeyhtiö ja teologinen opisto. Alueen kahdessa pienimmässä rakennuksessa toimii päiväkoti. Vuonna 2017 vanha päärakennus siirtyi Puistokoulun (Liisanpuiston Koulu) väistötilaksi. Nykyään tilassa toimii Sammon Koulun Sairaalankatu 6:n toimipiste.
Unohtumattomat 2 (Olavi Virta)

| Unohtumattomat 2 Olavi Virta |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1939-1962
 Julkaistu: tammikuu 1977
 Formaatti: LP-levy (OTV 2)   C-kasetti (OMK 2)
 Tuottaja(t): Erkki Pälli
 Tyylilaji: iskelmä, latino, pop, folk, maailmanmusiikki, tango
 Kesto: 36.04
 Levy-yhtiö: Oy Finnlevy Ab
 Levymerkki: Finnlevy
Listasijoitukset
  Suomi: 3. (tammikuu 1977)
Olavi Virran muut kokoelmalevyt
| Unohtumattomat 1976 | Unohtumattomat 2 1977 | Unohtumattomat 3 1977 |
Singlet albumilta Unohtumattomat 2
 ”La Cumparsita / Tulisuudelma ja Volgan rannalla” Julkaistu: 1977
Unohtumattomat 2 on suomalaisen Olavi Virran 20. kokoelma-albumi, joka julkaistiin tammikuussa 1977. Albumi on jatkoa edellisenä vuonna julkaistulle Unohtumattomat-albumille ja sisältää Virran tuotantoa vuosilta 1939-1962. Albumi julkaistiin vinyylilevynä ja C-kasettina Finnlevyn toimesta.
Albumi kohosi julkaisunsa yhteydessä tammikuussa 1977 Suomen levylistojen kolmannelle sijalle ja pysyi listalla yhteensä 16 viikkoa.
Kappaleet > A-puoli

La Cumparsita – 2.35 (säv. Gerardo Matos Rodríguez, suom. san. Kullervo, sov. Toivo Kärki)
Luonnonlapsi – 2.35 (alkup. Nature Boy, säv. Eden Ahbez, suom. san. Kullervo, sov. Jaakko Salo)
Kerran viel' – 3.06 (säv. Carl Zeller, suom. san. R. R. Ryynänen, sov. Kaarto Vasa)
Volgan rannalla – 2.36 (säv. trad., suom. san. Lauri Jauhiainen, sov. Kaarlo Valkama)
Muisto – 3.20 (alkup. Remembrance, säv. Archibald Joyce, suom. san. Lauri Jauhiainen, sov. George de Godzinsky)
Tulisuudelma – 2.34 (alkup. Kiss of Fire, säv. Lester Allen ja Robert Hill, suom. san. Kullervo, sov. Toivo Kärki)
Ajomies – 2.25 (säv. trad., suom. san. Orvokki Itä, sov. Kari Aava)
Kappaleet > B-puoli

Sinun silmiesi tähden – 2.48 (säv. W. Stone, san. Orvokki Itä, sov. Toivo Kärki)
Leirinuotiolla – 3.01 (säv. trad., suom. san. Saukki, sov. Jaakko Salo)
Poskivalssi – 1.56 (säv. ja sov. Toivo Kärki, san. Reino Helismaa)
Illalla, illalla – 3.20 (alkup. Chella'lla, chella'lla, säv. Alessandro Taccani, suom. san. Saukki, sov. K. Virtanen)
Ennen kuolemaa – 2.27 (alkup. Avant de mourir, säv. Georges Boulanger, suom. san. Kullervo, sov. Toivo Kärki)
Pihapihlaja – 2.42 (säv. Arvo Koskimaa, san. Jouko Kukkonen, säv. Kaarlo Valkama)
Sininen huvimaja – 3.19 (alkup. Blauer pavillon, säv. Jose Armandola, suom. san. Rauni Kouta, sov. Toivo Kärki)
Vinyylilevyn takakannessa on albumien tuottaja Erkki Pällin teksti:
»Lienkö väärässä väittäessäni tätä toista Unohtumattomat-kokoelmaa edeltäjäänsä monipuolisemmaksi, korkeatasoisemmaksi ja muutenkin joka suhteessa täysipainoisemmaksi?
Tiedän hyvin moisen lausuman sisältävän haasteen, jota voi joutua puolustamaan tilanteessa jos toisessakin - varsinkin kun tuo ensimmäinen "Unohtumattomat" jo koostui monen mielestä Olavi Virran parhaista äänitteistä. Mutta oman näkemykseni mukaan tämä on siis vieläkin parempi kokonaisuus.
Onhan mukana ensinnäkin Virran kaikki kolme ns. kultalevyllä kruunattua esitystä: Tulisuudelma, La Cumparsita ja Ennen kuolemaa. Lisäksi mahtuu joukkoon myös muuan tämän taiturin varhaisimmista levytyksistä, Pihapihlaja vuodelta 1939, samaten edustava näyte hänen myöhäiskaudeltaan, Leirinuotiolla vuodelta -62.
Olavi Virran monipuolisuudesta ja laajasta ohjelmistosta vakavamman musiikkivihteen suuntaan tarjoaa oivan esimerkin hänen tulkintansa sävelmästä Kerran 'viel Zellerin operetista Lintukauppias. Tätä 1958 taltioitua esitystä kuunnellessaan tulee pakostakin pohtineeksi millaiset mahdollisuudet Virralla olisi ollutkaan operetin tai jopa oopperan palveluksessa, jos hän vain olisi pyrkinyt tosissaan siihen suuntaan.
Toisaalta saamme olla iloisia siitä, että tämä koko kansan laulajasuosikki pysyi uskollisena alkuperäiselle linjaukselleen ja levytti nurkumatta käännösiskelmiäkin. Jollei niin olisi ollut, emme olisi päässeet koskaan nauttimaan muiden muassa sellaisesta mestarillisesta esityksestä hän ohjelmistonsa kevyemmältä laidalta kuin Luonnonlapsi eli Nature Boy vuodelta -61.» 
(Erkki Pälli)
Tuotanto

Olavi Virta - laulu
Metro-tytöt - laulu (kappaleessa ˝La Cumparsita˝)
Erkki Pälli - takakannen teksti, tuottaja
Suomalainen paikannimikirja

| Suomalainen paikannimikirja |
| --- | --- |
 Kirjan kansikuva.
Kirjailija:  Sirkka Paikkala (päätoim.), yhteensä noin 30 kirjoittajaa
Kuvittaja:  kustannus- ja kuvatoimittaja Jussi Iltanen
Kansitaiteilija:  Taina Koivula-Immonen
Kieli:  suomi
Genre:  tietokirja
Kustantaja:  Karttakeskus ja Kotimaisten kielten tutkimuskeskus
Julkaistu:  2007
Sivumäärä:  592
ISBN:  978-951-593-976-0
Sarja: Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen julkaisuja 146
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Suomalainen paikannimikirja on Sirkka Paikkalan päätoimittama ja 30-henkisen kirjoittajajoukon laatima, vuonna 2007 julkaistu, lähes 600-sivuinen suomalaisiin paikannimiin keskittyvä tietokirja ja hakuteos. Teos on ladattavissa nyttemmin ilmaiseksi myös pdf-näköisjulkaisuna  sekä kuvattomana pdf-julkaisuna.
Aiheesta muualla

Suomalainen paikannimikirja. Kuvallinen pdf-julkaisu (2019) (kotus.fi)
Carl Sagan

| Carl Sagan |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. marraskuuta 1934 Brooklyn, Yhdysvallat
Kuollut: 20. joulukuuta 1996 (62 vuotta) Seattle, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Chicagon yliopisto (tähtitieteen ja astrofysiikan tohtori, 1960)
Väitöstyön ohjaaja:  Gerard Kuiper
Instituutti:  Cornellin yliopisto Harvardin yliopisto
Oppilaat:  James B. Pollack, Neil deGrasse Tyson, Bill Nye ja Steve Squyres
Tutkimusalue:  tähtitiede, astrofysiikka, kosmologia, astrobiologia
Tunnetut työt:  SETI, Cosmos, Voyager Golden Record
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
carlsagan.com
Carl Edward Sagan ['seɪɡən] (9. marraskuuta 1934 – 20. joulukuuta 1996) oli yhdysvaltalainen tähtitieteilijä, planeettatutkija, kosmologi, astrofyysikko, astrobiologi, kirjailija ja tieteen yleistajuistaja. Suurimman osan urastaan hän työskenteli Cornellin yliopistossa, jonka professorina hän toimi vuodesta 1971 aina kuolemaansa asti. Sagan tunnetaan lukuisista tutkimuksistaan ja teorioistaan eksobiologian saralla ja suuresta vaikutuksestaan maan ulkopuolisen älyn etsintään tähtäävän SETI-ohjelman aloittamiseen. Töissään hän pyrki toistuvasti edistämään tieteellisiä tutkimusmenetelmiä.
Sagan oli myös tunnettu tieteen kansantajuistaja ja sai maailmanlaajuista mainetta tiedekirjoistaan ja Cosmos-nimisestä televisiosarjasta, jonka hän juonsi ja käsikirjoitti yhdessä vaimonsa Ann Druyanin kanssa. Ajatusmaailmaltaan Sagan oli skeptinen ja ateistinen. Hän toimi myös Voyager Golden Recordin, Voyager-luotainten mukana lähetetyn tähtienvälisen viestin, koonneen komitean johdossa vuonna 1977. Hän oli toinen Planetary Society -järjestön perustajajäsenistä ja sen ensimmäinen puheenjohtaja.
Koulutus ja tieteellinen ura

Carl Sagan syntyi Brooklynissä, New Yorkissa. Hänen isänsä, Sam Sagan, oli juutalainen pukimotyöntekijä ja hänen äitinsä, Rachel Molly Gruber, oli kotiäiti. Sagan kävi Chicagon yliopistoa, jossa hän suoritti alemman korkeakoulututkinnon (1955) sekä ylemmän korkeakoulututkinnon fysiikassa (1956), kunnes valmistui lopulta tähtitieteen ja astrofysiikan tohtoriksi vuonna 1960. Hän opetti Harvardin yliopistossa vuoteen 1968, jolloin hän siirtyi Cornellin yliopistoon.
Saganista tuli professori Cornellissa 1971, ja hän toimi siellä laboratorioesimiehenä. Hän oli osallisena useimpien aurinkokuntaamme tutkimaan lähetettyjen miehittämättömien avaruuslentojen toteutuksessa. Sagan synnytti myös ajatuksen siitä, että avaruusaluksen mukana voitaisiin lähettää yleispätevä viesti, jonka mikä tahansa maan ulkopuolinen älyllinen olento voisi tulkita löytäessään sen. Ensimmäinen avaruuteen lähetetty viesti oli kullattu levy, joka lähetettiin matkaan avaruusluotain Pioneer 10:n mukana. Hän kehitti suunnittelutyötään tällä saralla eteenpäin ja huolitelluin versio viestistä, jonka kehityksessä Sagan oli mukana oli Voyager Golden Record, joka lähetettiin Voyager-luotainten mukana.
Tieteelliset saavutukset

Sagan oli ensimmäisten joukossa esittäessään oletuksen että Saturnuksen Titan-kuussa ja Jupiterin Europa-kuussa saattaisi olla valtameriä (Europan tapauksessa kyse oli pinnan alapuolisesta merestä) tai järviä, jotka saattaisivat tehdä kuista kelvollisen elämälle. Galileo-luotain vahvisti myöhemmin epäsuorasti Europan pinnanalaisen valtameren.
Sagan kehitti käsitystä Venuksen ilmakehästä, Marsin vuodenaikojen vaihtelusta ja Saturnuksen kuusta, Titanista. Sagan todisti, että Venuksen ilmakehä on erittäin kuuma ja tiheä. Hän näki myös ilmaston lämpenemisen kasvavana, ihmisen luomana vaarana ja vertasi sitä Venuksen luonnolliseen kehitykseen, joka on edennyt kuumaksi, elämälle vihamieliseksi planeetaksi kasvihuonekaasujen vaikutuksesta. Hän esitti, että Marsin vuodenaikojen vaihtelut aiheutuvat tuulten puhaltamista pölyistä, ei kasvillisuusmuutoksista, kuten jotkut olivat ehdottaneet.
Tiedeuran kehitys ja takaiskut

Sagan edisti ja toimi pioneerina maan ulkopuolisen älyn etsinnässä. Hän yllytti tieteellistä yhteisöä kuuntelemaan suurten radioteleskooppien avustuksella signaaleita maan ulkopuoliselta älyltä. Hän edisti myös luotainten lähettämistä toisille planeetoille. Sagan oli 12 vuoden ajan vastaava päätoimittaja Icarus-lehdessä, joka oli planeettojen tutkimista käsittelevä ammattijulkaisu. Hän oli toinen perustaja Planetary Society -yhteisössä ja oli myös jäsen SETI-instituutin valtuustossa.
Sagan oli tunnettu myös toisena pääosallisena tieteelliseen julkaisuun, joka ennusti, että ydinsodasta seuraisi ydintalvi (myöhemmin hän tunnusti osan julkaisussa esitetyistä väitöksistä olleen ydinasevarustelun vastaista propagandistista liioittelua tai jopa osittain huijausta).lähde? Sagan tunnetusti ennusti myös, että savuiset öljypalot Kuwaitissa (jotka Saddam Husseinin armeija sytytti) aiheuttaisivat ekokatastrofin mustien pilvien muodossa. Eläkkeellä oleva ilmastofyysikko Fred Singer pyrki kumoamaan Saganin väitteet ollen itse sitä mieltä, että savu hälvenisi muutamassa päivässä.lähde?
Yhteiskunnalliset mielenkiinnon kohteet

Sagan oli sitä mieltä, että Draken kaava osoittaa, että suuri määrä maan ulkopuolisia sivilisaatioita muodostuu kaikkeudessa, mutta todisteiden puute tällaisista sivilisaatioista (Fermin paradoksi) viittaisi siihen, että teknologisoituneilla sivilisaatioilla on taipumus tuhota itsensä melko nopeasti. Tämä innoitti häntä tunnistamaan ja julkaisemaan tapoja, joilla ihmiskunta voisi tuhota itsensä, toivoen että näin ollen tuholta vältyttäisiin ja ihmiskunnasta tulisi lopulta avaruuteen leviävä laji.
Sagan oli läpi koko elämänsä poliittisesti vapaamielinen, ja hän radikalisoitui aatteissaan mentyään naimisiin vasemmistolaisen Ann Druyanin kanssa. Radikaalimpina aikoinaan hän muun muassa toteutti kansalaistottelemattomuudeksi luokiteltavia tekoja ydinasekohteiden liepeillä.
Saganin tiedetään olleen myös aktiivinen kannabiksen käyttäjä, vaikkei koskaan myöntänytkään sitä julkisesti. Vuonna 1971 hän kirjoitti salanimellä "Mr. X" kannabiksen polttoa koskevan esseen kirjaan Reconsidering Marijuana. Esseessä Sagan totesi, että kannabiksen käyttö innoitti joitakin hänen töistään ja voimisti hänen kokemuksiaan. Kirjan toimittanut Lester Grinspoon kertoi asiasta Saganin kuoleman jälkeen tämän elämäkertaa kirjoittaneelle Keay Davidsonille. Paljastus sai mediahuomiota elämäkerran julkaisun jälkeen vuonna 1999.
Persoonallisuus

Vuonna 1994 Apple Computer aloitti Power Macintosh 7100 -tietokoneen kehitystyön. Projektin sisäiseksi koodinimeksi valittiin "Carl Sagan", koska uuden tietokoneen uskottiin tuottavan Applelle tähtitieteellisiä summia. Vaikka projektinimi oli täysin yhtiön sisäinen eikä sitä ikinä käytetty julkiseen markkinointiin, saatuaan tietää asiasta Sagan haastoi Applen oikeuteen, jotta nämä vaihtaisivat projektinimen johonkin muuhun. Applen muilla projekteilla oli nimiä kuten "Cold fusion" (kylmäfuusio) ja "Piltdown man" (Piltdownin ihminen), ja Sagan oli erittäin tyytymätön siihen, että hänen nimensä yhdistettäisiin johonkin, mitä hän piti pseudotieteenä. Vaikka Sagan hävisi oikeustaistelun, Applen työntekijät suostuivat joka tapauksessa hänen vaatimuksiinsa ja vaihtoivat projektin nimeksi "BHA" (Butthead Astronomer, suom. Persläpitähtitieteilijä). Sagan haastoi Applen uudelleen oikeuteen väittäen, että uusi nimi halvensi häntä. Sagan hävisi tämänkin oikeustaistelun, mutta silti 7100-mallin projektinimeä muutettiin vielä kerran. Se sai nimen "LAW" (Lawyers Are Wimps, suom. Asianajajat ovat nyhveröitä).
Sagan on laajasti kuvattu ateistiksi tai agnostikoksi. Hän on muun muassa todennut: "Sellainen ajatus, että Jumala olisi ylisuuri valkoinen mies jolla on pitkä parta, ja joka istuu taivaalla ollen vastuusta jokaisen varpusen tipahtamisesta, on täysin naurettava. Mutta jos 'Jumalalla' tarkoitetaan fyysisiä lakeja jotka määräävät universumin rakenteen, niin selkeästi sellainen Jumala on olemassa. Tällainen Jumala on kuitenkin tunteellisesti epätyydyttävä... painovoimalain rukoilemisessa ei ole paljoakaan järkeä." lähde?
Sagan meni elämänsä aikana naimisiin kolmesti: ensin vuonna 1957 kuuluisan biologin, Lynn Margulisin kanssa (Dorion Saganin äiti), sitten vuonna 1968 taiteilija Linda Salzmanin kanssa (Nick Saganin äiti) ja lopulta kirjailija Ann Druyanin kanssa vuonna 1981. Druyanin kanssa hän oli naimisissa kuolemaansa saakka.
Kuolema

Carl Sagan kävi pitkän ja vaikean kamppailun myelodysplasiaa vastaan, joka on verisairaus, jossa luuydin lakkaa tuottamasta soluja. Hän kuoli 62 vuoden ikäisenä, 20. joulukuuta 1996 Fred Hutchinson Cancer Research Centerissä Seattlessa, Washingtonin osavaltiossa Yhdysvalloissa.
Miehittämättömän Mars Pathfinder -avaruusaluksen laskeutumiskohta uudelleennimettiin 5. heinäkuuta 1997 Carl Sagan Memorial Stationiksi hänen muistonsa kunnioittamiseksi. Myös asteroidi 2709 Sagan on nimetty Saganin mukaan.
Vuonna 1997 Robert Zemeckis ohjasi elokuvan Ensimmäinen yhteys, joka perustuu Saganin samannimiseen romaaniin Ensimmäinen yhteys (1985). Elokuva päättyy muistosanoihin ”For Carl” (Carlille).
Sinfoninen metalliyhtye Nightwish julkaisi vuonna 2015 Élan -singlellään Sagan -lisäkappaleen, joka on omistettu Saganille.