stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Krister Höckerstedt

| Krister Höckerstedt> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. elokuuta 1942 (ikä 82) Tornio
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  kirurgian emeritusprofessori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto
Instituutti:  Helsingin yliopisto
Tutkimusalue:  sisäelinkirurgia, elinsiirrot
Palkinnot:  J. W. Runebergin palkinto 2009
Krister Anders Victor Höckerstedt (s. 8. elokuuta 1942 Tornio) on suomalainen lääkäri ja Helsingin yliopiston kirurgian emeritusprofessori.
Höckerstedt kirjoitti ylioppilaaksi Svenska normallyseumista vuonna 1961. Hän valmistui Helsingin yliopistosta lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1970 ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1979. Hän erikoistui kirurgiaan (1977) sekä gastroenterologiseen kirurgiaan (1979). Hän teki tutkimustyötä Cambridgen yliopistossa vuonna 1980. Hänen englanninkielinen väitöskirjatyönsä liittyi koiralla tehtävään kokeelliseen maksansiirtoon. Väitöskirjan  otsikkona oli Liver hilus dearterialization: An experimental study in the dog. Höckerstedt oli myös yksi kirurgeista, jotka tekivät Pohjoismaiden ensimmäisen maksansiirron ihmisillä 11. joulukuuta 1982.
Osana julkaisutoimintaansa hän on ollut tekijänä useissa alansa oppikirjoissa, joista mainittakoon seuraavat:
Harjula, Ari – Höckerstedt, Krister (toim.): Atlas of clinical transplantation. (englanniksi). Recallmed 1995. ISBN 951-9221-74-3.
Aaltonen, Lauri (kirj.) – Höckerstedt, Krister (toim.) – Alhava, Esko (toim.): Gastroenterologia. Duodecim 1998. ISBN 951-8917-90-6.
Höckerstedt, Krister (toim.) – Aaltonen, Lauri (kirj.): Gastroenterologia ja hepatologia. Duodecim 2007. ISBN 978-951-656-187-8.
Alhava, Esko – Höckerstedt, Krister – Leppäniemi, Ari – Roberts, Peter J. (toim.): Kirurgia. (2. uud. p.). Duodecim 2010. ISBN 978-951-656-300-1.
Krister Höckerstedtille on myönnetty useita huomionosoituksia, muun muassa professorin arvonimi vuonna 1997, Nevanlinna-mitali vuonna 2005 ja J. W. Runebergin palkinto vuonna 2009.
Kirjallisuutta

Lindqvist, Mardy: Uusi maksa, uusi elämä: Kirurgi Krister Höckerstedt keskustelee elämänvalinnoistaan Mardy Lindqvistin kanssa.  ((Lever för liv: Krister Höckerstedt om sina vägval i samtal med Mardy Lindqvist, 2017.) Toimittanut Stig-Olof Londen. Suomentanut Aino Kuuliala Mögenburg. Bidrag till kännedom av Finlands natur och folk, 212)  Helsinki:  Suomen Tiedeseura, 2020.  ISSN 0067-8481  ISBN 978-951-653-445-2
Aiheesta muualla

Krister Höckerstedt Tuhat-tutkimustietokannassa. (englanniksi)
Höckerstedt, Krister hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland
Högforsin Tehdas

Högforsin tehdasaluetta (1938)
Lämpöpatterien porauskone Högforsin tehtaalla
Högforsin Tehdas Oy (nimi vuoteen 1918 Aktiebolaget Högfors Bruk och Wattola Träsliperi) oli Karkkilassa vuosina 1894–1940 toiminut metalliteollisuusyritys, joka fuusioitiin 1940 Kymin Oy:öön.
Högforsin Tehdas Oy hankki omistukseensa Wolter Ramsayn vuonna 1885 Högfors Bruks Ab:ltä ostaman konepajan sekä Wattola Träsliperi Ab:n 1893 perustaman Nahkijoen varrella sijainneen puuhiomon joka toimi vuoteen 1918 saakka. Uusi yhtiö aloitti 1896 lämmityslaitteiden valmistuksen ja vuonna 1912 sen valmistusohjelmaan kuuluivat lämminvesi- ja höyrykattilat, valurautaiset lämpöpatterit, putket, venttiilit sekä erilaiset valutavarat. Yhtiön omistama tytäryhtiö Oy Hyvinkää–Pyhäjärvi Rautatie liikennöi Hyvinkään ja Karkkilan välistä kapearaiteista rautatietä.
Kymin Oy hankki 1933 haltuunsa Högforsin Tehdas Oy:n osake-enemmistön ja vuonna 1940 Högforsin Tehdas Oy fuusioitiin Kymin Oy:öön. Karkkilan tehtaat jatkoivat toimintaansa Kymin Oy:n omistuksessa. Vuonna 1985 Suomivalimo (nykyinen pörssiyhtiö Componenta Oyj) osti Karkkilan tehtaan. Högforsin toiminta jatkuu nykyään Högfors Oy:ssä mm. venttiilivalmistuksena. Lisäksi Primaca Group Oy:n johdolla on Suomeen rakentumassa merkittävä energiateollisuusryhmittymä jota kutsutaan Högfors-ryhmäksi. Ryhmään kuuluu mm. Högfors Oy, HögforsSahala Oy, HögforsGST Oy ja GAV Group Oy.
Tehtaan nimet

Högforsin tehdas on vaihtanut nimeään useaan otteeseen, alla olevassa taulukossa nimet on listattuna.
| Vuosi | Nimi |
| --- | --- |
1820: Högforsin ruukki
1875: Högforsin tehdas Oy
1894: Högforsin tehdas ja Wattolan puuhiomo Oy
1918: Högforsin tehdas Oy
1940: Kymin Osakeyhtiö Högforsin Tehdas
1968: Kymin Oy - Karkkilan tehdas
1973: Högforsin valimo (tehdasryhmän toinen osa oli Santasalon tehdas)
1975: Karkkilan tehdasryhmä
1983: Högfors valut (tehdasryhmän toinen osa oli Santasalo vaihteet)
1985: JOT-Yhtiöt Oy Högfors-Valimo
1990: Högforsin Tehtaat Oy
1997: JOT Components Karkkila Oy
1999: Componenta Karkkila Oy
2011: Componenta Finland Oy Högfors
2018: Componenta Finland Oy Karkkila
2020: Componenta Castings Oy Karkkila
Aiheesta muualla

GST Groupin kotisivut
Högfors-ryhmän kotisivut
Moritz Moszkowski

Moritz Moszkowski.
Moritz (Maurycy) Moszkowski (23. elokuuta 1854 Breslau, Puolan kuningaskunta – 4. maaliskuuta 1925 Pariisi, Ranska) oli puolalaistaustainen saksalainen säveltäjä ja pianisti. Hän kuuluu niin kutsutun salonkimusiikin tunnetuimpiin edustajiin.
Ura

Moritz Moszkowski syntyi vauraaseen juutalaiseen perheeseen ja sai monipuolisen musiikkikoulutuksen Breslaussa (nyk. Wrocław), Dresdenissä ja Berliinissä. Opintovuosiensa jälkeen hän työskenteli jonkin aikaa musiikinopettajana Berliinissä Theodor Kullakin Neue Akademie der Tonkunstissa, jossa hän oli opiskellutkin. Hän alkoi sitten tehdä kiertueita ympäri Eurooppaa pianotaiturina ja kapellimestarina. Hän sai mainetta myös opettajana, ja hänen oppilaisiinsa kuuluivat muiden muassa pianisti Józef Hofmann, säveltäjä Joaquín Turina ja kapellimestari Thomas Beecham. Hän esitti nelikätisiä pianoteoksia yhdessä Franz Lisztin kanssa.
Vuonna 1897 Moszkowski asettui Pariisiin ja toimi siellä opettajana. Hän sijoitti tekijänoikeustulonsa saksalaisiin ja puolalaisiin arvopapereihin, mutta ensimmäisen maailmansodan puhjettua ne menettivät arvonsa. Sodan jälkeen Moszkowski oli sairas ja velkaantunut, mutta hyväntekeväisyyskonserteilla helpotettiin hänen rahatilannettaan.
Moszkowski oli kahdesti naimisissa, ja hänellä oli kaksi lasta. Hänen toinen vaimonsa oli Cécile Chaminaden sisar.
Moszkowskin sävellystuotantoon kuuluu ooppera Boabdil, baletti Laurin, kaksi pianokonserttoa (h-molli ja E-duuri), C-duuri viulukonsertto, orkesteriteoksia sekä yli kaksisataa pienimuotoista pianosävellystä, monet hyvinkin taiturillisia, kuten Kipunoita (Étincelles) op. 36 nro 6, jota Vladimir Horowitz usein esitti.
Sävellyksiä

Espanjalaisia tansseja op. 12
Kaksi konserttikappaletta viululle ja pianolle op. 16
Sinfoninen runoelma Johanna d'Arc op. 19
Viisi saksalaista piiritanssia pianoduolle op. 25
Viulukonsertto C-duuri op. 30
Kahdeksan karakterikappaletta op. 36
Kolme orkesterisarjaa op. 39, 47, 79
Kolminäytöksinen ooppera Boabdil, der letzte Maurenkönig op. 49
Baletti Laurin op. 53
Puolalaisia kansantansseja op. 55
Pianokonsertto E-duuri op. 59
Uusia espanjalaisia tansseja op. 65
Sarja kahdelle viululle ja pianolle op. 71
Taiturietydejä op. 72
Kuusi kappaletta op. 81
Kuusi kappaletta op. 83
Preludi ja fuuga jousiorkesterille op. 85
Kaksikymmentä pientä etydiä op. 91
Valse brillante (MoszWV 65)
Valse mignonne (MoszWV 71)
Kirjallisuutta

Triarhou, Lazaros C.: The Composer Moritz Moszkowski: Including a Recollection by Bernhard Pollack.  Indianapolis:  Corpus Callopsum, 2013.  ISBN 978-1-4819-8915-2
Aiheesta muualla

Assenov, Bojan: Moritz Moszkowski: Eine Werkmonographie. (saksaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja 2  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  ADK  Discography of American Historical Recordings  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC  IdRef
Icovellauna

Icovellauna oli itäisessä Galliassa palvottu jumalatar, jonka palvontapaikkoja oli Metzissä ja Trierissä. Näistä paikoista on löydetty jumalattarelle omistettuja piirtokirjoituksia. Icovellaunasta ei ole säilynyt kuvia, mutta jumalattaren luonteen ja tehtävän voi päätellä hänen nimestään. Sana "Ico" voi merkitä vettä, ja Icovellaunaa palvottiin Metzissä, jossa oli Sablonin pyhä ja parantava lähde. Lähteelle rakennettiin roomalais-kelttiläisellä aikakaudella kahdeksankulmion muotoinen pyhäkkö.
Jussi Hänninen

Juho (Jussi) Alfred Hänninen (7. toukokuuta 1896 Leppävirta – 25. joulukuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat asioitsija Jeremias Hänninen ja Anna Lovisa Kansanen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1930 Taimi Maria Kaivolan kanssa.
Opinnot

Hänninen kävi kansakoulun ja suoritti yksityisesti viidennen luokan Joensuun lyseossa vuonna 1926. Suojeluskuntain päällystökoulun kurssin Hämeenlinnassa hän suoritti vuosina 1919–1920 ja reserviupseeritutkinnon Kadettikoulussa vuonna 1920 sekä komppanianpäällikkökurssin Suojeluskuntain päällystökoulussa vuonna 1932. Hän kävi myös luutnanttikurssin vuonna 1938.
Jääkärikausi

Hänninen työskenteli liikeapulaisena ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 1. heinäkuuta 1916, josta hänet siirrettiin 5. lokakuuta 1916 pataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella ja Aa-joella.
Suomen sisällissota

Hänninen saapui Vaasaan jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueen varajohtajaksi ensin 5. jääkäripataljoonaan, josta hänet siirrettiin 24. maaliskuuta 1918 alkaen 3. Jääkärirykmentin 10. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan ja otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella ja Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika

Hänninen palveli sisällissodan jälkeen koulutusaliupseerina 3. Jääkärirykmentin (tunnettiin myöhemmin nimellä Savon jääkärirykmentti n:o 3) 9. komppaniassa. Vakinaisesta palveluksesta hän erosi 16. helmikuuta 1919 ja siirtyi Suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi 1. maaliskuuta 1919 alkaen Leppävirran suojeluskuntaan, josta hänet siirrettiin 21. kesäkuuta 1920 paikallispäälliköksi Marttilan suojeluskuntaan ja edelleen 1. lokakuuta 1920 alkaen Joensuun kaupungin suojeluskunnan paikallispäälliköksi. Suojeluskunnasta hän erosi ja siirtyi rajavartiolaitoksen palvelukseen 1. lokakuuta 1921 ja hänet sijoitettiin Joensuun rajavartiostoon ja määrättiin nuoremmaksi upseeriksi, ja edelleen 1. huhtikuuta 1922 alkaen 1. komppanian päälliköksi ja 1. lokakuuta 1924 alkaen talouspäälliköksi sekä 1. helmikuuta 1930 alkaen Joensuun rajavartioston adjutantiksi. Joensuun rajavartiostosta hänet komennettiin Lapin rajavartioston talouspäällikön tehtäviin 6. heinäkuuta 1930 ja hän oli komennuksella 25. syyskuuta 1930 saakka. Joensuusta hänet siirrettiin Lapin rajavartiostoon 28. helmikuuta 1931 ja hänet sijoitettiin aluksi nuoremmaksi upseeriksi 3:een komppaniaan ja myöhemmin 26. elokuuta 1931 alkaen samaan tehtävään 4. komppaniaan, kunnes erosi rajavartiostosta ja liittyi uudelleen Suojeluskuntajärjestön palvelukseen 31. joulukuuta 1931 ja hänet sijoitettiin Pohjolan suojeluskuntapiirin 15. alueen päälliköksi.
Talvi- ja jatkosota

Hänninen osallistui talvisotaan Ylimääräisten harjoitusten aikana Petsamon Komppanian päällikkönä Osasto B:ssä Rovaniemen harjoituskeskuksen komentajana (tunnettiin myöhemmin nimillä Erillis-pataljoona 19 ja Erillinen pataljoona 26 (ErP 26)).
Talvisotaan  osallistui talvisodan taisteluihin ErP 26:n komentajana Joutsijärvellä, Päävaara–Valtonen-akselilla ja Märkäjärvellä. Välirauhan aikana hän toimi aluksi samassa tehtävässä, mutta siirrettiin aluksi 12. Prikaatin 2. pataljoonan ja myöhemmin 3. pataljoonan komentajaksi ollen samalla aluepäällikkönä Pohjolan suojeluskuntapiirissä ja Pohjois-Savon suojeluskuntapiirin 16. alueella.
Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin Jalkaväkirykmentti 30:n 2. pataljoonan komentajaksi ja osallistui taisteluihin Jänisjärvellä Sortavalassa, Itä-Karjalassa, Vahoijärvellä, Uutjärvellä, Pyhäjärvellä, Latvan asemalla, Uudessaselässä ja Syvärillä, Karjalankannaksella Leitimojärvellä ja Juustilassa. Sotien jälkeen hän toimi järjestelytehtävissä Kuopion sotilaspiirin esikunnassa, kunnes erosi vakinaisesta palveluksesta vuonna 1945 ja siirtyi hoitamaan pientilaansa Leppäviralle. Talon pidon ohella hän työskenteli Leppävirran KOP:n johtajana vuosina 1949–1956.
Luottamustoimet

Hänninen toimi Joensuun rajavartioston kunnianeuvoston jäsenenä vuosina 1926–1928.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Aliupseeri 11. helmikuuta 1918  Varavääpeli 2. toukokuuta 1918  Vääpeli 8. elokuuta 1918  Reservin vänrikki 31. maaliskuuta 1920  Reservin luutnantti 28. toukokuuta 1926  Luutnantti 17. syyskuuta 1926  Kapteeni 1938  Majuri 1941 |      |  Vapaudenristi 2. lk. tammenlehvien kera  Vapaudenristi 2. lk.  Vapaudenristi 3. lk. (1940 ja 1941)  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan ritarimerkki  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Talvisodan muistomitali  Suojeluskuntajärjestön rautainen ansioristi  Jääkärimerkki  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi |
Muhkusammal

| Muhkusammal |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen 
Suomessa::  Vaarantunut 
   
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Ryhmä::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Lahko::  Toukosammalet Pottiales
Heimo::  Toukosammalet Pottiaceae
Suku::  Muhkusammalet Anoectangium
Laji::  aestivum
Kaksiosainen nimi
 Anoectangium aestivum  (Hedw.) Mitt. 
Katso myös
   Muhkusammal Wikispeciesissä   Muhkusammal Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Muhkusammal (Anoectangium aestivum) on lehtisammallaji toukosammalten heimossa (Pottiaceae). Sitä esiintyy Maan pohjoisen ja eteläisen puoliskon vuoristoissa.
Suomen alueella muhkusammal on harvinainen, sitä esiintyy Enontekiön Lapissa Kilpisjärven seudulla. Se kasvaa tuntureiden varjoisilla ja kosteilla kalkkivaikutteisilla kallioilla. Laji on Suomen uhanalaisuusluokituksessa silmälläpidettävä (NT). Sen uhkana ovat satunnaistekijät ja ilmaston lämpeneminen.
Muhkusammal kasvaa muodostaen kirkkaanvihreitä tyynyjä, jotka ovat useita senttimetrejä paksuja. Versot ovat senttimetristä puoleentoista pitkiä ja alaosastaan ruskean juurtumahapsihuovan peitossa.
Aiheesta muualla

Afrikkanet.fi: Muhkusammal (Anoectangium aestivum)
ITIS: Anoectangium aestivum (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Anoectangium aestivum (englanniksi)
Moss Flora of China: Anoectangium aestivum (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Anoectangium aestivum:  Wikidata: Q10912959  Wikispecies: Anoectangium aestivum  BioLib: 91312  CoL: 5V5WM  EoL: 857307  EUNIS: 197500  FNA: 200001102  GBIF: 2670446  iNaturalist: 158394  IRMNG: 11046019  ITIS: 16739  NatureServe: 2.126292  NBN: NBNSYS0000036398  NCBI: 200692  NZOR: 518b5316-2574-4608-bdb0-ffac5a7a15d1  Observation.org: 160851  Open Tree of Life: 969564  Plant List: tro-35108386  PLANTS: ANAE  Tropicos: 35108386  WFO: wfo-0001151282  Laji.fi: MX.43790 
Gymnostomum aestivum:  Wikidata: Q38333065  GBIF: 8089741  ITIS: 1135331  NZOR: 655e89fd-29d2-4153-9ed6-3adcb10de57d  Tropicos: 35147652  WFO: wfo-0001174029
Virpi Hämeen-Anttila

| Virpi Hämeen-Anttila |
| --- | --- |
 Virpi Hämeen-Anttila Jakomäen kirjastossa Kirjan ja ruusun päivänä toukokuussa 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. lokakuuta 1958 (ikä 66) Espoo, Suomi
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  Kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: Suomi
Esikoisteos:  Suden vuosi (2003)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Virpi Helena Hämeen-Anttila (o.s. Määttä; 15. lokakuuta 1958 Espoo) on suomalainen tutkija, suomentaja, kuvittaja ja kirjailija.
Elämä ja ura

Hämeen-Anttila valmistui ylioppilaaksi Pohjois-Tapiolan yhteiskoulusta vuonna 1977 ja humanististen tieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1987. Vuodesta 1987 hän on opettanut Helsingin yliopistossa sanskritia ja Intian kirjallisuutta, historiaa, filosofiaa ja kulttuurihistoriaa. Hämeen-Anttila valmistui Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi vuonna 1996 ja filosofian tohtoriksi 2019. Väitöskirja käsittelee vanhan intialaisen kertomakirjallisuuden teoriaa. Sanskritin lisäksi hän  on suomentanut useista muista intialaisista kielistä kuten paalista, bengalista ja hindistä. Hän on kääntänyt myös englannista ja ranskasta.
Vuonna 2003 ilmestyi Hämeen-Anttilan esikoisromaani Suden vuosi. Siitä on tehty samanniminen elokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 2007. Hämeen-Anttila on kirjoittanut tyttärensä Maria Hämeen-Anttilan kanssa kolmiosaisen Nietos-nuortenkirjasarjan, joka ilmestyi vuosina 2007–2009. Lisäksi hän julkaisi miehensä Jaakko Hämeen-Anttilan (k. 2023) kanssa kaksi tietokirjaa. He ovat myös kirjoittaneet yhdessä jännitysromaaneita pseudonyymillä Markus Falk.
Vuonna 2002 Hämeen-Anttila sai Jaakko Hämeen-Anttilan kanssa Eino Leinon palkinnon käännöstyöstä ja monikulttuurisen kirjallisuuskuvan edistämisestä. Vuonna 2004 Tieteentekijöiden liitto nimesi Hämeen-Anttilan vuoden tieteentekijäksi. Vuonna 2008 hänelle ja Jaakko Hämeen-Anttilalle myönnettiin Vantaan kulttuuripalkinto. Hämeen-Anttila on ollut Suomen Kirjailijaliiton johtokunnan varapuheenjohtaja vuodesta 2017.
Hämeen-Anttila asuu Vantaalla. Hän on kertonut, että hänellä on henkistä väkivaltaa harjoittaneesta isästään johtuen dissosiatiivinen identiteettihäiriö. Hämeen-Anttila kuvaa ilmiötä omaelämäkerrallisessa kirjassa Tapetinvärinen.
Tuotanto > Romaanit

Suden vuosi, Otava 2003
Alastonkuvia, Otava 2004
Kolmastoista lapsi, Otava 2005
Perijät, Otava 2006
Sokkopeli, Otava 2007
Muistan sinut Amanda, Otava 2008
Päivänseisaus, Otava 2009
Toisen taivaan alla, Otava 2010
Railo, Otava 2011
Tapetinvärinen, Otava 2012
Marionetit, Otava 2013
Villa Speranza.  Otava, 2017.  ISBN 978-951-1-30772-3
Tuotanto > Rikosromaanit (Karl Axel Björkin tutkimuksia)

Yön sydän on jäätä, Otava 2014. ISBN 978-951-1-28214-3
Käärmeitten kesä, Otava 2015. ISBN 978-951-1-28245-7
Kuka kuolleista palaa, Otava 2016. ISBN 978-951-1-28246-4
Koston kukat, Otava 2017. ISBN 978-951-1-30787-7
Tiergartenin teurastaja, Otava 2018. ISBN 978-951-1-30786-0
Kirkkopuiston rakastavaiset, Otava 2019. ISBN 978-951-1-30788-4
Kalman kevät, Otava 2020. ISBN 978-951-1-36008-7
Juhannusyön painajainen, Otava 2021. ISBN 978-951-1-36337-8
Vapauden vahdit, Otava 2022. ISBN 978-951-1-36338-5
Synnin jäljet.  Helsinki:  Otava, 2023.  ISBN 978-951-1-46259-0
Tuotanto > Nuortenromaanit > Nietos-sarja

Intro, yhdessä Maria Hämeen-Anttilan kanssa, Otava 2007
Riffi, yhdessä Maria Hämeen-Anttilan kanssa, Otava 2008
Fade out, yhdessä Maria Hämeen-Anttilan kanssa, Otava 2009
Tuotanto > Muu tuotanto

Hämeen-Anttila, Virpi & Hämeen-Anttila, Jaakko: Rakkauden atlas.  Helsinki:  Otava, 2005.  ISBN 951-1-20024-0
Hämeen-Anttila, Virpi & Hämeen-Anttila, Jaakko: Tarujen kirja: Kansojen kertomuksia läheltä ja kaukaa.  (Koonneet ja selityksin varustaneet Virpi ja Jaakko Hämeen-Anttila)  Helsinki:  Otava, 2007.  ISBN 978-951-1-21475-5
Minun Intiani.  Helsinki:  Otava, 2014.  ISBN 978-951-1-27042-3
Tuotanto > Markus Falk

Profeetan soturit, Otava 2018. ISBN 978-951-1-30832-4
Aleppon kirjuri, Otava 2019. ISBN 978-951-1-33249-7
Tuotanto > Synnyinmaa-sarja

Sarastus.  Helsinki:  Otava, 2023.  ISBN 978-951-1-41625-8
Suomennoksia

Purnabhadra, Viisi kirjaa viisaita satuja. Intialainen Pañcatantra. Suomen Itämaisen Seuran suomenkielisiä julkaisuja 24, 1995.
Kun Buddha syntyi hanhen hahmoon. Jataka-tarinoita. Basam Books 1998.
Papukaijakirja. Lemmentarinoita muinaisesta Intiasta. Basam Books 1999.
Jasmiiniyöt. Eroottista runoutta Intiasta. Basam Books 2000.
Revel, Jean-François – Ricard, Matthieu : Munkki ja filosofi. Basam Books 2000.
Stevenson, Robert Louis: Jekyll ja Hyde ja muita kertomuksia. Basam Books 2001.
Comte-Sponville, André: Pieni kirja suurista hyveistä. Basam Books 2001.
Strong, John: Buddha. Elämä ja teot. Art House 2002.
Balzac, Honoré de: Tuntematon mestariteos ja muita novelleja. Basam Books 2002.
Stevenson, Robert Louis: Huomispäivän laulu. Satuja täysikasvuisille. Basam Books 2003.
Dalai-lama: Sydämeni neuvoja. Opas nykyihmiselle. Bazar 2004.
Mehta, Gita: Joen sutra. Basam Books 2005.
Lal, Vinay - Van Loon, Boris: Hinduismi vasta-alkajille ja edistyville. Jalava 2006.
Aiheesta muualla

Virpi Hämeen-Anttila Prosak-proosaklubilla, Kirjastokaista-video.
Jari Olavi Hiltunen: Virpi Hämeen-Anttilan jännittävien perhekuvausten äärellä. Vetus Et Nova 19.10.2012.
Virpi Hämeen-Anttila 375 humanistia -sivustolla 22.5.2015. Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta.
Yle Areena: Virpi Hämeen-Anttila – elämän makuinen kertoja
Yle: Kirjailija Virpi Hämeen-Anttila on myös tubettaja – "Olen aina halunnut tehdä videoita"
Virpi Hämeen-Anttilan blogi Björk-sarjasta: https://20lukuaetsimassa.wordpress.com/
Lea Toivola: Karl Axel Björkin kaksoiselämä Helsingissä sata vuotta sitten. Ruumiin kulttuuri 4/2020.
Kuusi kuvaa kirjailija Virpi Hämeen-Anttilan elämästä, 17.3.2018 Yle Areena
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki 
Tieteilijät:  CiNii 
Muut:  IdRef
Muistan sua Elaine

”Muistan sua Elaine” on Allu Kososen (oik. Alvar Kosunen) säveltämä ja Matti Jurvan sanoittama foksi, jonka levytti ensimmäisenä Ramblers-orkesteri vuonna 1931.  Levyllä laulusolistina toimi amerikansuomalainen Leo Adamson ja se julkaistiin Homocord-levymerkillä vuonna 1932. Levytyksessä olivat laulusolistina toimineen ja kitaraa soittaneen Adamsonin ohella mukana Allu Kosonen (trumpetti), Klaus Salmi (pasuuna), Tommy Tuomikoski (alttosaksofoni), Lelle Andersen (tenorisaksofoni), Merel Merle Wilkin (tuuba), Eero Hyvärinen (piano) ja Jomi Leino (rummut).
Kappale tuli tunnetuksi 1980-luvun sketsiviihdesarja Velipuolikuun tunnussävelmänä Pirkka-Pekka Peteliuksen laulamana. Petelius levytti myös samannimisen albumin, joka nousi levymyyntitilaston kärkeen toukokuussa 1984. Peteliusta säesti levytyksessä "Pedro Hietasen Berberi-orkesteri", jossa soittivat Pedro Hietanen (harmonikka ja piano), Pepa Päivinen ja Seppo Rannikko (saksofonit), Markku Johansson (trumpetti), Tom Bildo (vetopasuuna), Luumu Kaikkonen (kitara), Pave Maijanen (basso) ja Hannu Lemola (rummut).
Muita kappaleen levyttäneitä ovat muun muassa M. A. Numminen, Jussi Lammela, Olli Oivanen, Kangasniemen viihdekuoro solistinaan Jyrki Niskanen, Raimo Piipponen & Tulipunaruusut, Simo Laiho, Sohon Torwet, Poriginal Quartet ja Atro Mikkola sekä Club for Five.
»Jos minne lie, polkuni vie,
oli päivä tai synkkä yö,

niin muistan ain’
sinut armas Elaine.»
Idan

| Idan (עִדָּן) |
| --- | --- |

 Idan
 Koordinaatit: 30°48′20″N, 35°18′1″E 
Valtio:  Israel
Perustettu:  1980
Perustaja(t):  Joukko yhdysvaltalaisia, kanadalaisia ja eteläafrikkalaisia siirtolaisia
Väkiluku (2005):  150
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tie Idaniin
Idan (hepr. ‏עִדָּן‎) on pieni kylä eteläisessä Israelissa. Sen perusti vuonna 1980 joukko yhdysvaltalaisia, kanadalaisia ja eteläafrikkalaisia siirtolaisia. Vuonna 2005 kylässä oli 150 asukasta ja 76 sukua, jotka kaikki harjoittavat maataloutta.