stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kymco Super 9
Aiheesta muualla

Kymcon tehtaan kotisivut
Kymcon suomenkieliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Kumi Yokoyama

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Kumi Yokoyama
Syntymäaika: 13. elokuuta 1993 (ikä 31)
Syntymäpaikka: Tokio, Japani
Kansalaisuus: Japani
Pelipaikka: Hyökkääjä
Pituus: 155 cm
Seura
Seura: AC Nagano Parceiro
Pelinumero: 10
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2012–2013 2014–2017 2017–2018 2018– | Okayama Yunogo Belle AC Nagano Parceiro Frankfurt AC Nagano Parceiro | 31 (3) 74 (87) 22 (4) 9 (6) |
Maajoukkue
| 2015– | Japani | 43 (17) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Kumi Yokoyama (jap. 横山 久美, Yokoyama Kumi, s. 13. elokuuta 1993 Tokio) on japanilainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa on hyökkääjä. Yokoyama edustaa seuratasolla AC Nagano Parceiro Ladiesia ja on aiemmin pelannut Saksassa 1. FFC Frankfurtin joukkueessa.
Yokoyama on pelannut Japanin alle 17- ja alle 20-vuotiaiden maajoukkueissa nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa. Aikuisten maajoukkueessa hän debytoi maaliskuussa 2015. MM-kilpailujen 2019 päättyessä Yokoyama on pelannut maajoukkueessa 43 ottelua ja on tehnyt niissä 17 maalia. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi avauskokoonpanossa kahdessa alkulohko-ottelussa.
Kymco Agility City 50

| Kymco Agility City 50 |
| --- | --- |

Historia
Valmistaja:  Kwang Yang Motor Company, Ltd.
Valmistusmaa:   Taiwan
Valm. vuosina:  2008-
Yleiset tiedot
Pituus:  2045 mm
Leveys:  740 mm
Korkeus:  1240 mm
Kuivapaino:  112 kg
Jarrut:  edessä levy, takana rumpu
Moottori
Moottori:  OHC Air Cooled 4-Stroke ilmajäähdytteinen nelitahti 1-sylinterinen 2,94kW <brA(rajoitettu 2,72kW) kW (3.6207 hv)
Kuutiotilavuus:  49,5
Puristussuhde:  3,43 Nm / 7000 rpm
Kaasutin:  Keihin 17mm
Polttoainesäiliö:  5 l
Kulutus:  < 2  l/100 km
Huippunopeus:  43 km/h
Kymco Agility City 50 on taiwanilaisen Kymco-merkin skootteri, jonka on valmistanut Kwang Yang Motor Company, Ltd.
Skootteri on Kymcon vuonna 2008 tekemä malli valmistajan Agility-mallistoon, joka myötäilee tekniikassa ja ulkoasussaan Super 8-mallia. 
Ainoa huomattava ero Super 8:aan on City 50:n 16" renkaat, kun taas Super8:ssa on pienemmät 14" renkaat. 
Muita eroja aikaisempiin malleihin on suurempi massa sekä isompi koko. 
Kymco teki samana vuonna kaksi muuta Agility City -sarjaan kuuluvaa mallia, jotka olivat 125- ja 150-kuutioisia skoottereita.
Aikaisempiin Agilityn malleihin nähden on City 50:ssä suuremmat tilat jaloille. City 50:ssä on leveämpi tila jaloille alustansa puolesta ja myös ohjaustanko on ylempänä, jolloin jopa 190cm kuljettaja mahtuu skootterin selkään ilman että ohjaustanko osuu polveen mopoa käännettäessä. City 50:tä aikaisemmissa Agilityn malleissa on ollut selkänojaksi taitettava matkustajan penkki, mutta tämä ergonomiaa lisäävä ominaisuus puuttuu kokonaan, koska istuinosa on City 50:ssä yhtenäinen. Ajettaessa sateella umpinainen ajovalon kotelo saattaa Suomen oloissa päästää vettä sisäänsä, ja jos vettä pääsee koteloon ja se osuu hehkuvaan polttimoon, niin polttimon ikä lyhenee huomattavasti.
Ohjearvoja > Rengaspaineet

Rengaspaine mitataan rengas maassa ja mielellään alle huoneen lämpöä vastaavassa lämpötilassa. Ohjekirjan mukaan rengaspaine ei saa ylittää 2,5 kg/cm2 painetta.
| Alue | Normaali paine  (1 henkilö/2 henkilöä) |
| --- | --- |
Eturengas: 1,75/kg/cm2
Takarengas: 2,0 / 2,25 kg/cm2
Kyllikki Hämäläinen

| Kyllikki Hämäläinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23. huhtikuuta 1906 Viipuri
Kuollut: 8. huhtikuuta 1993 (86 vuotta)
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  kirjailija, kääntäjä
Kirjailija
Salanimi: Kyllikki Häme
Äidinkieli: suomi
Tuotannon kieli: suomi
Aikakausi:  1944–1960
Esikoisteos:  Matkatoverukset (1944)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Kyllikki Hämäläinen (23. huhtikuuta 1906 Viipuri – 8. huhtikuuta 1993) oli suomalainen kirjailija ja kääntäjä.
Kyllikki Hämäläisen vanhemmat olivat toimittaja Toivo Torsten Ferdinand Kaukoranta ja Aura Dagmar Lahdenpohja. Hämäläinen suoritti ylioppilastutkintonsa Kuopion yhteiskoulusta vuonna 1925. Hän avioitui Lauri Hämäläisen kanssa, mutta tämä kuoli jo vuonna 1952.
Ensimmäiset Hämäläisen käännöstyöt julkaistiin 1940-luvun puolivälissä. Muutamaa ensimmäistä työtään lukuun ottamatta hän työskenteli Otavalle. Useiden dekkarien ja nuortenkirjojen ohella Hämäläisen laajaan käännöstuotantoon kuuluu muun muassa Jules Vernen Maailman ympäri 80 päivässä (1956) ja Virginia Woolfin Mrs. Dalloway (1956). Lastenkirjoista hänen kuuluisimpia käännöksiään ovat C. S. Lewisin Narnian tarinoiden neljä ensimmäistä osaa: Taikurin sisarenpoika (1959), Velho ja leijona (1960), Prinssi Kaspian (1961) ja Kaspianin matka maailman ääriin (1963). Loput kolme Narnia-kirjaa käänsi Kaarina Helakisa 1970-luvulla.
Hämäläisen omat kirjalliset tuotokset olivat pääosin tytöille suunnattuja nuortenkirjoja. Ne hän kirjoitti nimellä Kyllikki Häme. Hänen esikoisromaaninsa Matkatoverukset julkaistiin 1944, samana vuonna kuin hänen ensimmäinen käännöksensäkin.
Teokset

Matkatoverukset. Tyttöromaani, Otava 1944
Rakastava. Romaani, Otava 1946
Ruutin kirja. Päiväkirjaromaani, Otava 1953
Päivä. Kertomus rakkaudesta, Otava 1955
Kevättä ilmassa. Tyttöromaani, Otava 1960
Aiheesta muualla

Kyllikki Häme SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki) (Arkistoitu linkki)
Kääpiölepinkäinen

| Kääpiölepinkäinen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Afrikanlepinkäiset Malaconotidae
Suku::  Nilaus
Laji::  afer
Kaksiosainen nimi
 Nilaus afer  (Latham, 1801) 
Katso myös
   Kääpiölepinkäinen Wikispeciesissä   Kääpiölepinkäinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kääpiölepinkäinen (Nilaus afer) on afrikanlepinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Kääpiölepinkäistä tavataan laajalla alueella Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kukkumäki (Jyväskylä)

| Kukkumäki |
| --- | --- |
 Rakennuksia Kannaksenkadulla
Kaupunki:  Jyväskylä
Suuralue:  Kantakaupunki
Koordinaatit:  62°13′38″N, 025°42′39″E
Kaupunginosa nro:  9
Väkiluku:  1 384
Osa-alueet:  Kannas, Myllylampi, Keskussairaala, Köyhänpelto
Postinumero(t):  40600, 40620
Kukkumäki on Jyväskylän Kantakaupungin suuralueeseen kuuluva kaupunginosa. Sen alueella sijaitsevat Keski-Suomen Sairaala Nova, Keski-Suomen keskussairaala ja sädesairaala. Alueella on neljä koulua: Gradia, Kukkulan koulu, Kilpisen koulu ja Valteri-koulu Onerva.
Kukkumäen asutus koostuu paljolti jälleenrakennuskauden aikaisista omakotitaloista. Keskussairaalantien varrella ja Käyräkadulla sekä Keljonkadulla on myös kerrostaloja ja alueella on myös rivitaloasutusta. Keskussairaalan lähistöllä olevia entisiä sairaalarakennuksia ja henkilöstön asuintaloja on muutettu asunto-osakeyhtiöiksi.
Kukkumäen laidalla kulkee Haapamäki–Jyväskylä-rata. Köhniönjärvestä Jyväsjärveen laskeva Köyhänoja kulkee Kukkumäen läpi. Sen pohjoispuolella on myös yksi lampi, Myllylampi.
Historiaa

Kukkumäen nimen alkuosa on seudun murteissa esiintyvä sana kukku, joka tarkoittaa pientä maankohoumaa.
Ensimmäiset alueen talot perustettiin Ylälahden ja Hovilan talojen mäkitupina. Laajemmin Kukkumäki alkoi kuitenkin kasvaa vuoden 1941 jälkeen, jolloin alue siirrettiin Jyväskylän maalaiskunnasta kaupunkiin ja tuli kaavoituksen kohteeksi. Alkuperäisen asemakaavan suunnitteli arkkitehti Matti Hämäläinen vuonna 1946. Kaavaan oli jo varattu maata sairaalaa varten, jonka itäpuolella oli Asevelikyläksi kutsuttu osittain kaavoitettu alue.
Kuvia

Keljonkatua
Köyhänoja
Leikkikenttä Käyräkadulla
Kerrostaloja Kannaksen pienalueella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kukkumäki (Jyväskylä) Wikimedia Commonsissa
Keski-Suomen museo: Kukkumäen omakotialue (Arkistoitu – Internet Archive)
Keski-Suomen museo: Asevelikylän omakotialue (Arkistoitu – Internet Archive)
Jyväskylän kaupunginosat suuralueittain
| --- | --- |
01 Kantakaupunki:  1. Keskusta (Kirkkopuisto) · 2. Harju · 3. Puistola (Aren aukio; Tourujoki) · 4. Lutakko · 5. Mattilanpelto · 6. Mäki-Matti (Hippos; Rautpohja)  · 9. Kukkumäki · 11. Nisula (Viitaniemi) · 12. Taulumäki · 14. Tourula (Kangas) · 29. Mannila
02 Kypärämäki-Kortepohja:  7. Kypärämäki (Köhniö) · 8. Savela · 17. Kortepohja (Haukkala; Kortesuo; Laajavuori; Ylioppilaskylä)
03 Lohikoski-Seppälänkangas:  13. Lohikoski  (Holsti; Kyyhkysenmäki; Lahjaharju; Paloniemi) · 19. Seppälänkangas  (Heinälampi) · 48. Tyyppälä · 64. Ankeriasjärvi
04 Huhtasuo:  15. Kangasvuori (Pupuhuhta; Rasinrinne; Seppälä) · 20. Huhtasuo (Huhtakeskus; Kangaslampi; Sulku)
05 Kuokkala:  22. Ristonmaa · 23. Kuokkala (Ainolanranta; Kekkola; Pohjanlampi; Tikka) · 24. Kuokkalanpelto · 25. Ristikivi · 26. Nenäinniemi · 27. Hämeenlahti (Samulinniemi)
06 Keltinmäki-Myllyjärvi:  18. Keltinmäki (Keltinkeskus; Mustalampi; Myllyjärvi; Mäyrämäki; Ylä-Myllyjärvi) · 35. Taka-Keljo · 36. Hanhiperä · 37. Valkeamäki
07 Keljo:  10. Keljo (Keljonkeskus; Tarhamäki; Valkola) · 21. Keljonkangas (Sarvivuori) · 28. Sääksvuori · 30. Etelä-Keljo
08 Halssila:  16. Halssila  (Aittorinne; Kivistö; Tuohimutka)
09 Säynätsalo:  31. Säynätsalo · 32. Lehtisaari · 33. Muuratsalo (Haikka) · 34. Kinkovuori
10 Tikkakoski-Nyrölä:  58. Nyrölä · 60. Kuikka · 61. Tikka-Mannila · 62. Tikkakoski · 63. Kuukanpää
11 Palokka-Puuppola:  41. Palokka · 42. Mannisenmäki · 43. Rippalanmäki · 44. Haukkamäki · 45. Kirri · 46. Heikkilä · 47. Pappilanvuori · 49. Hiekkapohja · 50. Matinmäki · 51. Jylhänperä · 52. Puuppola · 53. Saarenmaa · 57. Vertaala
12 Vaajakoski-Jyskä:  65. Sulunperä · 66. Jyskä · 67. Väinölä · 68. Haapaniemi · 69. Vaajakoski (Wessmanninmäki) · 70. Kaunisharju · 71. Tölskä · 72. Kanavuori · 73. Hupeli (Kairahta) · 74. Laajaranta  (Vuoritsalo) · 75. Oravasaari · 76. Pohjola · 77. Pitkäjärvi · 78. Leppälahti · 79. Mehtovuori
13 Kuohu-Vesanka:  38. Ruoke · 54. Vesanka (Perälä) · 55. Kuohu · 56. Varsalanperä
14 Korpilahti:  80. Kirkonmäki · 81. Ikolanmäki · 82. Iloniemi · 83. Kemppaisenmäki · 84. Kotamäki · 85. Tähtiniemi · 86. Korpiaho-Heinosniemi · 87. Tikkala (Moksi; Sarvenperä; Tikkala) · 88. Hirvimäki-Puolakka (Saakoski) · 89. Vespuoli (Oittila; Putkilahti)
Kulokauniainen

| Kulokauniainen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Osalahko::  Elateriformia
Yläheimo::  Kauniaismaiset Buprestoidea
Heimo::  Jalokuoriaiset Buprestidae
Suku::  Melanophila
Laji::  acuminata
Kaksiosainen nimi
 Melanophila acuminata  (De Geer, 1774) 
Katso myös
   Kulokauniainen Wikispeciesissä   Kulokauniainen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kulokauniainen (Melanophila acuminata) on jalokuoriaisten (Buprestidae) heimoon kuuluva kovakuoriaislaji. Sen kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Degeer vuonna 1774.
Koko ja ulkonäkö

Kulokauniainen on tavallisesti noin 6–13 millimetrin pituinen. Se on väriltään kokomusta lukuun ottamatta hieman ruskehtavaa päätä. Kulokauniaisen peitinsiivissä on matalia painumia. Hyvin samannäköinen laji on nelikuoppakauniainen (Anthaxia quadripunctata), jota kulokauniainen on kuitenkin selvästi kookkaampi.
Levinneisyys ja elinympäristö

Kulokauniaista tavataan kaikissa maanosissa. Se on varsin yleinen Suomessa. Se elää pääosin metsäpalon polttamissa tai lahonneissa puissa, toisinaan myös terveissä ja elävissä puissa tai puunkannoissa. Laji suosii eniten koivuja ja havupuita. Kulokauniainen lisääntyy yleensä puunkantojen päällä. Naaras munii vastapalaneihin puihin ja muutaman päivän päästä munat kuoriutuvat. Kulokauniaisella on kyky aistia metsäpalot pitkien matkojen päästä.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Kulokauniainen (Melanophila acuminata)
ITIS: Melanophila acuminata (englanniksi)
UniProt: Taxonomy - Melanophila acuminata (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Melanophila acuminata (englanniksi)
Iowa State University, Bug Guide: Species Melanophila acuminata - Black Fire Beetle (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Melanophila acuminata, the Black fire beetle (englanniksi)
Kulokauniainen
Kreikan valtatiet

Kreikan moottoritieverkosto vuonna 2016. Valmiit tiet merkitty mustalla, rakenteilla olevat sinisellä ja suunnitteilla olevat harmaalla.
Kreikan valtatiet muodostavat Kreikan keskeisimmän maantieverkoston. Ne luokitellaan moottoriteiksi (αυτοκινητόδρομος, aftokinitódromos, A) ja kansallisteiksi (εθνική οδός, ethnikí odós, EO). Monet tiet on alun perin numeroitu niin, että parittomilla numeroilla merkityt tiet kulkevat pohjois-eteläsuunnassa ja parillisilla numeroilla merkityt tiet itä-länsisuunnassa, mutta tästä säännöstä on lukuisia poikkeuksia.
Moottoritiet > Pääväylät

|  | Nimi | Nimi | Reitti |
| --- | --- | --- | --- |
|  | A1 | PATHE | Pireus – Ateena – Thíva – Lamía – Vólos – Lárisa – Thessaloniki – Évzonoi |
|  | A2 | Egnatían valtatie | Kípoi – Komotiní – Xánthi – Kavála – Thessaloniki – Kozáni – Grevená – Ioánnina – Igoumenítsa |
|  | A3 | Keski-Kreikan valtatie | Lamía – Kardítsa – Tríkala – Kalampáka – Grevená |
|  | A5 | Joonian valtatie | Ioánnina – Árta – Mesolóngi – Antírrio – Río – Patras |
|  | A6 | Attikan valtatie | Ateenan kansainvälinen lentoasema – Elefsína |
|  | A7 | Keski-Peloponnesoksen valtatie | Kórinthos – Trípoli – Kalamáta |
|  | A8 | Olympian valtatie | Elefsína – Kórinthos – Río – Patras |
|  | A90 | VOAK | Chaniá, Réthymno, Iraklion – Goúves |
Moottoritiet > Muut moottoritiet

Muista moottoriteistä kaksinumeroiset ovat pääväylien haarautumia, ja kolminumeroiset näiden haarautumia.
|  | Nimi | Reitti |
| --- | --- | --- |
|  | Α11 | Schimatári – Chalkída |
|  | A12 | Velestíno – Vólos |
|  | A13 | Thíva – Elefsína |
|  | A24 | Thessaloniki – Néa Moudaniá |
|  | A242 | Néa Raidestós – Thessalonikin kansainvälinen lentoasema |
|  | A25 | Thessaloniki – Sérres – Promachónas |
|  | A27 | Kozáni – Ptolemaḯda – Níki |
|  | A29 | Siátista – Kastoriá – Krystallopigí |
|  | A62 | Ymittós – Rafína |
|  | A621 | A62 – A6 läntinen yhteys |
|  | A64 | Koropí – Ateenan kansainvälinen lentoasema |
|  | A71 | Léfktro – Spárti |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kreikan valtatiet Wikimedia Commonsissa
Euroopan moottoritiet maittain
Alankomaat | Albania | Andorra | Armenia | Azerbaidžan | Belgia | Bosnia ja Hertsegovina | Bulgaria | Espanja | Georgia | Irlanti | Italia | Itävalta | Kosovo | Kreikka | Kroatia | Kypros | Latvia | Liechtenstein | Liettua | Luxemburg | Malta | Moldova | Monaco | Montenegro | Norja | Pohjois-Makedonia | Portugali | Puola | Ranska | Romania | Ruotsi | Saksa | San Marino | Serbia | Slovakia | Slovenia | Suomi | Sveitsi | Tanska | Tšekki | Turkki | Ukraina | Unkari | Valko-Venäjä | Venäjä | Viro | Yhdistynyt kuningaskunta
Kyllikki Hiisku

Vieno Kyllikki Hiisku (vuoteen 1946 Heinonen; 31. lokakuuta 1905 Forssa – 1. tammikuuta 1966 Turku) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Kyllikki Hiisku oli yksi kolmesta V. A. Koskenniemen kirjalliseen piirin kuuluneista turkulaisesta Hiiskun sisaruksesta; muut olivat Aune Hiisku ja Helka Hiisku. Kyllikki Hiisku kirjoitti ylioppilaaksi 1926 ja valmistui filosofian maisteriksi Turun yliopistosta 1935. Hän työskenteli vuodesta 1936 Uuden Suomen Turun-toimittajana ja kirjallisuus- ja teatteriarvostelijana. Hän opetti kirjallisuutta Turun työväenopistossa sekä kieliä Turun tyttölyseossa, tyttökoulussa ja sairaanhoitajaopistossa. Hän oli Turun taiteilijaseuran pitkäaikainen sihteeri ja eräs V. A. Koskenniemen seuran perustajista. Hiisku opiskeli vuonna 1943 Italian valtion stipendillä Rooman yliopistossa ja kirjoitti tästä ajasta matkakirjan Italia valinkauhassa (1945). Hän julkaisi lisäksi yhden romaanin ja kirjoitti lukuisia lehtiartikkeleita muun muassa Koskenniemen kirjallisen piirin toiminnasta.
Teoksia

Marttilan tyttäret, Sirpaleen jatkoromaani 24.  Kaleva, Oulu 1938 (nimellä Kyllikki Heinonen)
Italia valinkauhassa : nähtyä ja koettua.  Gummerus 1945
Elämäkertoja

Kati Launis: Kynän kantama elämä. Kirjoittavat Hiiskun sisaret (Sigillum, 2017)
Kati Launis: Runoja ja uunilahnaa : Hiiskun sisarten ja Kaarlo Sarkian ystävyydestä teoksessa Ritvan ystäväkirja (k&h-kustannus, 2012)
Kärkkä (kylä)

Kärkkä (ruots. Kärkis) on rekisterikylä Salossa. Kylä sijaitsee kaupungin keskustaajaman etelälaidalla Halikonlahden rannalla.
Kärkän kyläalue ulottuu Kärkänmäeltä merenrantaa pitkin etelään Isoniittuun. Kyläalueen sisään jäävät Viitanmäki ja Tampaltanmäki, joiden päällä on kruunuiksi kutsutut suuret pronssikautiset hautaröykkiöt. Kylän alueella sijaitsee osin Kärkän, Viitannummen ja Viitanlaakson kaupunginosat.
Kärkän kylä on syntynyt Kärkänmäen juuressa olleen Kärkän rälssisäterin ympärille. Kärkkä lienee perustettu 1500-luvulta ja se on myöhemmin on päätynyt Joensuun kartanon omistukseen. Kärkkään liitettiin myöskin kartanon omistuksessa ollut Fulkkila vuonna 1921, jolloin maarekisterissä kylän nimeksi tuli Kärkkä-Fulkkila, joka palautettiin muotoon Kärkkä vuonna 1961. Fulkkila oli keskiaikaisen Fulkkilan kartanon ympärille syntynyt kylä, johon kului Hakamäen torpparialue. Meren rannalla Haminalahdessa on toiminut keskiajalta uudelle ajalle satamapaikka ja laivanveistämö.
Kärkän kylärakenne on rikkoutunut 1900-luvulla. Fulkkilan tila siirtyi Viitanmäen reunalta naapurikylään Breidilään. 1900-luvun puolivälissä kylään syntyi paljon uudisasutusta ja 2000-luvun alussa Salon kaupunki perusti Viitannummen ja Viitanlaakson kaupunginosat, jotka osin sijoittuvat Kärkän alueelle.
Kultanokkahemppo

| Kultanokkahemppo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Peipot Fringillidae
Suku::  Linurgus
Laji::  olivaceus
Kaksiosainen nimi
 Linurgus olivaceus  (Fraser, 1842) 
Alalajit
 Linurgus olivaceus olivaceus  Linurgus olivaceus prigoginei  Linurgus olivaceus elgonensis  Linurgus olivaceus kilimensis 
Katso myös
   Kultanokkahemppo Wikispeciesissä   Kultanokkahemppo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kultanokkahemppo (Linurgus olivaceus) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu. Se on sukunsa ainoa laji.
Levinneisyys

Kultanokkahemppoa tavataan hajanaisella alueella Afrikan keskiosissa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kuningas Salomon kaivokset

Kuningas Salomon kaivokset (engl. King Solomon's Mines) on H. Rider Haggardin romaani, joka ilmestyi 1885. Teos kertoo kolmen miehen matkasta eteläiseen Afrikkaan etsimään kuningas Salomon tarunhohtoista aarretta.
Teos on suomennettu useita kertoja. Mukailtu Anni Swanin suomennos ilmestyi 1927, ja siitä on useita painoksia. Jo 1897 teoksen oli suomentanut tuntematon kääntäjä nimellä Kuningas Salomonin kaivokset, jolla nimellä Otava julkaisi Swanin suomennoksen viidennen painoksen jälleen 1964. Kirja oli Suomessa vuosikymmeniä suosituimpia nuortenkirjoja.
Kirjan pohjalta on tehty kolme elokuvaa, yksi tv-minisarja ja yksi animaatio.
Kyllikki Kallas

Meri Kyllikki Lahtela, kirjailijanimi Kyllikki Kallas (15. maaliskuuta 1917 Räisälä – 22. lokakuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Kyllikki Kallas valmistui ylioppilaaksi vuonna 1938 ja filosofian kandidaatiksi vuonna 1955.
Kyllikki Kallas oli naimisissa vuodesta 1936 kansanedustaja Olavi Lahtelan kanssa. Kirjailija Markku Lahtela ja elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja Atro Lahtela ovat heidän poikiaan. Yleisradion entinen pääjohtaja ja entinen SDP:n puoluesihteeri Mikael Jungner on hänen tyttärenpoikansa ja kirjailija Silvo Lahtela sekä näyttelijä Johannes Lahtela hänen pojanpoikiaan.
Kyllikki Kallas herätti 1950-luvun lopulla huomiota Maalaisliiton silloista puoluesihteeriä Arvo Korsimoa ja eräitä muitakin puolueen näkyviä henkilöitä parodioineella näytelmällään Herra puoluesihteeri. Näytelmän ensiesitys oli Suomen Kansallisteatterissa keväällä 1958. Keskeisissä rooleissa olivat Tauno Palo (puoluesihteeri), Matti Ranin (nuori idealisti) ja Maikki Länsiö (lehtinainen).
Teoksia

Herra puoluesihteeri : näytelmä. 1958
Kolmastoista luku : romaani. Tammi 1961
Aiheesta muualla

Kolmastoista luku -romaani Kirjasampo.fi:ssä
Kristinusko Albaniassa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Albaniassa. Kristinusko on Albanian toiseksi suurin uskonto. Suurimmat kristilliset kirkkokunnat ovat katolinen kirkko (n. 10 % väestöstä) sekä ortodoksinen kirkko (6,8 % väestöstä). Albaniassa on tehty runsaasti myös evankelikaalista ja helluntailaista lähetystyötä.
Pyhän Mikaelin kirkko Beratissa.
Tunnustuskunnat > Katolinen kirkko

Vuoden 2011 väestönlaskun mukaan katolisia oli 10,04% Albanian väestöstä. Vahvinta kirkon kannatus oli Lezhën alueella, missä siihen kuului 72,38% väestöstä, ja Shkodërin alueella, missä osuus oli 47,19%. Katolisin paikkakunta oli Shkodërissä sijaitseva Shllak, missä katolisten osuus oli 99,11%.
Historia > Varhaishistoria

Albania on historiallisesti ollut osa Rooman, Bysantin ja Ottomaanien valtakuntaa. Kristinuskon uskotaan tulleen Albanian alueelle jo apostoli Paavalin aikana, sillä uudessa testamentissa mainitaan käynti muiniaisessa Illyriassa. Albanian varhaiskristillisen ajan piispat osallistuivat alkukirkon kirkolliskokouksiiin. Rooman jakaudutttua vuonna 395 Albania oli pitkään osa Bysanttia ja kuului ortodoksisen uskon piiriin. Roomalaiskatoliset saapuivat Albanian alueelle 1200-luvulla. Osmaanit saapuivat alueelle 1300-luvulla ja tuhosivat albaniankielisen kirjallisuuden sekä kirjoitetun historian. Raamattu käännettiin albanian kielelle 1800-luvulla.
Historia > Itsenäisessä Albaniassa

Maa itsenäistyi vuonna 1912 ja oli monarkia vuodesta 1924 vuoteen 1939, jolloin Italian fasistihallinto miehitti maan. Albanian kommunistinen puolue otti maan hallintaansa vuonna 1944 ja otti käyttöön yhden modernin historian ankarimmista kommunististisista diktatuureista. Enver Hoxhan aikana Albania julistettiin ateistiseksi valtioksi 1967 ja kaikki uskonnot kiellettiin. Monet ortodoksiset ja katoliset piispat sekä papit tapettiin tai vangittiin. Kaikki uskonnolliset järjestöt oli kiellettyjä vuoteen 1990 saakka.
Ortodoksiseen kirkkoon nimitettiin vuona 1992 kreikkalaissyntyinen piispa Anastasios. Ortodoksinen kirkko on rakentanut mmaahan muun muassa terveydenhuoltoa, sosiaaliapua ja pappiskoulutusta. Kirkko on kunnostanut myös vanhoja kirkkorakennuksia sekä rakentanut uusia.
Kristittyjen vainot Albaniassa

Diktatuurin aikana Albanian kristittyihin ja muihin "luokkavihollisiin" kohdistettiin voimakkaita vainoja. Voimakkaimmat aallot olivat 1940-luvulla, 1960-luvun lopulla ja 1980-luvun alussa. Katolinen kirkko on tutkinut sen pappeihin ja nunniin kohdistunutta vainoa. Esimerkiksi nunnia pakotettiin kävelemään kaduilla alasti. Myös raajojen hakkaamista irti on raportoitu. Vainoista kertoo myös papiston määrä: vuonna 1940 Albanian ortodoksikirkolla oli 440 pappia ja 91 diakonia, kun vuonna 1991 pappeja oli 12 ja diakoneja 3.