stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Enrico Chiesa

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Enrico Chiesa
Syntymäaika: 29. joulukuuta 1970 (ikä 53)
Syntymäpaikka: Genova, Italia
Pituus: 176 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1987-1996 1990-1991 1991-1992 1993-1994 1994-1995 1996-1999 1999-2002 2002-2003 2003-2008 2008-2010 | UC Sampdoria → Teramo (laina) → Chieti (laina) → Modena (laina) → Cremonese (laina) Parma FC AC Fiorentina SS Lazio AC Siena Figline | 54 (23) 31 (5) 24 (6) 36 (14) 34 (14) 92 (33) 59 (34) 12 (2) 129 (32) 32 (7) |
Maajoukkue
| 1996–2001 | Italia | 17 (7) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 17. kesäkuuta 2019.
Enrico Chiesa (s. 29. joulukuuta 1970 Genova, Italia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Chiesa edusti muun muassa Sampdoriaa, Parmaa, Fiorentinaa, Laziota ja AC Sienaa.
Chiesa pelasi myös Italian maajoukkueessa. Hän kuului Italian joukkueeseen vuoden 1996 EM-kisoissa ja vuoden 1998 MM-kisoissa.
Hänen poikansa Federico Chiesa on myös jalkapalloilija.
Aapo Rapi

Aapo Rapi (s. 1977, Savitaipale) on suomalainen kuvataiteilija. Hän on opiskellut Tampereella ja Edinburghin College of Artsissa.
Vuonna 2006 Rapi vieraili Villa Karo-stipendiaattina Beninissä suomalais-afrikkalaisessa kulttuurikeskuksessa. Vuonna 2011 hän sai Taiteen keskustoimikunnan jakaman kuvittajien ja sarjakuvataiteilijoiden 4000 euron arvoisen kirjastoapurahan.
Rapin sarjakuva-albumi Meti oli ehdolla vuoden 2011 Angoulêmen kansainvälisillä sarjakuvafestivaaleilla Ranskassa.
Rapi asuu ja työskentelee Helsingissä ja on mukana Kutikuti-kollektiivissa.
Tuotanto

Tahvana (Like, 2015)
Kosmista kauhua (Like 2014)
Naaburger (Huuda Huuda, 2009)
Kuningas Toffee (Huuda Huuda, 2008)
Meti (Arktinen Banaani, 2008)
Kelomökkien mies (Kutikuti, 2006)
Pullapoika / Doughboy (Napa Books, 2005)
Salchov#1-2 (omakustanteita, 1999-2001)
Adolf Helenius

Johan Alfred Adolf Helenius (21. syyskuuta 1908 Helsinki – 9. helmikuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen autoalalla toiminut kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen vuonna 1968.
Helenius aloitti autoalan tuontiliikkeissä harjoittelijana ja perusti 1930 Autotarpeiden Tukku -tukkuliikkeen, josta muodostettiin myöhemmin Atoy Oy. Se toimi auton varaosien, koneiden ja tuotantotarvikkeiden maahantuonnin ja tukkukaupan alalla. Helenius toimi Atoy Oy:n toimitusjohtajana vuoteen 1973, jolloin hän siirtyi päätoimiseksi johtokunnan puheenjohtajaksi. Hän perusti myös Teräsputki Oy:n ja autoalan tarvikkeita valmistaneen Somco Oy:n, ja toimi näiden yritysten toimitusjohtajana ja johtokunnan puheenjohtajana. Hän toimi myös Puristintuote Oy:n johtokunnassa 1945 ja 1944–1945 Sähköhiili Oy:n johtokunnassa. 1955 Helenius oli perustamassa Helsingin Autotalo Oy:tä, ja kuului sen johtokuntaan vuoteen 1965 saakka.
Helenius vaikutti muun muassa Teknillisen Tuonnin Keskusliiton hallituksessa vuodesta 1952, Suomen tukkukauppojen liiton valtuuskunnassa vuodesta 1962 ja Suomen autorengasyhdistyksen johtokunnassa 1966–1973. Hän oli Suomen Autonvaraosatukkukauppiaat ry:n perustajia 1936, kuului sen johtokuntaan ja oli puheenjohtaja 1968–1975. Sota-ajan hän toimi Päämajan kuljetusvälineosastolla.
Elisabet Itävaltalainen (n. 1430–1505)

| Elisabet |
| --- | --- |
 
Puolan kuningatar
Valtakausi:  1454–1492

Syntynyt:  Elisabeth von Habsburg 1438 (?) Wien
Kuollut:  30. elokuuta 1505 Krakova
Hautapaikka:  Wawelin katedraali
Puoliso:  Kasimir Jagiellon
Lapset:  Vladislaus II Hedvig Kasimir Juhana I Alexander I Sofia Sigismund I Fredrik Anna Barbara Elisabet
Suku:  Habsburg
Isä:  Albrekt II
Äiti:  Elisabet Luxemburgilainen
Uskonto:  roomalaiskatolinen
Elisabet Itävaltalainen (saks. Elisabeth von Habsburg, puol. Elżbieta Rakuszanka, liett. Elžbieta Habsburgaitė; 1438 Wien, Itävallan arkkiherttuakunta – 30. elokuuta 1505 Krakova, Puolan kuningaskunta) oli Habsburg-suvun prinsessa ja Puolan kuningatar, jonka lapsista monet kohosivat merkittäviin asemiin Euroopan hallitsijasuvuissa.
Suku ja lapsuus

Elisabetin vanhemmat olivat Saksan kuningas Albrekt II ja Elisabet Luxemburgilainen (unk. Luxemburgi Erzsébet, 1409–1442), kuningas Sigismund Luxemburgilaisen ja Barbara Celjeläisen tytär.
Hänellä oli kolme sisarusta, joista vanhin sisar Anna (1432–1462) Luxemburgin herttuatar, kihlattiin ja lähetettiin kasvatettavaksi tulevan puolisonsa luokse vuonna 1439, avioitui vuonna 1446 Saksin herttua, Türingenin maakreivi Vilhelm III:n (1425–1482) kanssa ja nuorin veli Ladislaus Postumus (1440–1457) oli Böömin ja Unkarin kuningas Ladislaus V.
Elisabet jäi orvoksi jo pienenä lapsena. Hänen isänsa kuoli kun Elisabet oli 3-vuotias ja äiti kuoli kun tyttö oli kuusivuotias. Elisabet vietti lapsuutensa veljensä Ladislauksen kanssa setänsä keisari Fredrik III:n hovissa Grazissa ja Wiener Neustadtissa, jossa heille annettiin hyvä koulutus. Enea Silvio Piccolomini, keisarin sihteeri ja tuleva paavi Pius II, kirjoitti De liberorum educationen ohjeeksi lasten kouluttamiseen.
Perintö

Leskikuningatar Elisabet Itävaltalainen kuoli 68-69-vuotiaana Krakovassa 30. elokuuta 1505 sairasteltuaan sitä ennen. Hänen on haudattu Wawelin katedraaliin Krakovaan.
Vuonna 1973 tehty tutkimus Elisabet Itävaltalaisen jäännöksistä paljasti, että hän oli todennäköisesti nuorena sairastanut selkäydintuberkuloosin. Tämän seurauksena hänen luustonsa oli näkyvästi epämuodostunut, s-muotoinen selkäranka, vääntynyt leuka, epämuodostunut rintakehä ja pää oli kallistunut oikealle. Pään asento oli johtanut kasvojen oikean puolen kehityksen estymiseen. Hänen kasvonsa olivat kapeat ja leukansa iso. Kuten hänen pitkä elämänsä ja toistuvat raskautensa sekä terveet jälkeläiset osoittavat, hänen terveydentilansa oli kuitenkin yleisesti ottaen hyvä.
Eimuntas Nekrošius

Eimuntas Nekrošius
Eimuntas Nekrošius (21. marraskuuta 1952 Pažobris, Raseiņin kunnallispiiri, Liettua – 20. marraskuuta 2018) oli Liettuan maineikkaimpia teatteriohjaajia, joka  palkittiin useilla eurooppalaisilla palkinnoilla.
Ura

Nekrošius valmistui moskovalaisesta Lunatšarskin teatteritaiteen oppilaitoksesta. Palattuaan Liettuaan Nekrošius työskenteli 1978–1979 Vilnassa Valtion nuorisoteatterissa, joka oli neuvostoaikana vapaan hengen symboli. Vuonna 1979 hän siirtyi Kaunasin teatteriin, jossa hän työskenteli vuoden. 1980 hän palasi Vilnan nuorisoteatteriin, jossa hän ohjasi merkittäviä näytelmiä. Vuodesta 1998 alkaen hän työskenteli Meno fortas -teatterissaan, jonka kanssa hän kiersi maailmalla.
Nekrošiuksen ohjaamille näytelmille oli luonteenomaista rauhallinen taustamusiikki, joka toistuu koko esityksen ajan, runsas tanssin ja liikkeen käyttö ja ainutlaatuinen teatterirekvisiitta, sekä luonnollisten materiaalien, kuten veden, tulen, tuulen, jään ja kiven käyttö. Yksittäisen esityksen pituus ylitti usein tavanomaisen, sillä hän suosi monimutkaisia ja haastavia näytelmiä, kuten Kristijonas Donelaitisin Laulujen laulu ja Vuodenajat.
Nekrosiuksen Faust vieraili Tampereen teatterikesässä 2009. Teatterikesässä on aiemmin, 1999, vieraillut hänen ohjauksensa Hamletista. Myös Tampereella vieraillut Faust on läpisävelletty, ja se kestää neljä tuntia. Siinä on esineitä, jotka kuvaavat kohtausten ydintä.
Merkittäviä näytelmiä

The Square (1980),
Pirosmani, Pirosmani (1981),
Sigitas Gedan ja Kęstutis Antanėlisin rockooppera Meilė ir mirtis Veronoje (1982, uudistettu 1996)
Tšingiz Aitmatovin Eikä päivä pääty (1983),
Anton Tšehovin Vanja-eno (1986),
Nikolai Gogolin Nenä (1991),
Aleksandr Puškinin Pieniä tragedioita (Malenkie tragedii)
William Shakespearein Hamlet (1997),
Macbeth (2002) (Bolšoi-teatteri, Moskova)
Leonid Desjatnikovin Rozentalio vaikai (2005) (Bolšoi-teatteri, Moskova)
Johann Wolfgang von Goethen Faust (2006).
Fjodor Dostojevskin Idiootti (2009).
Palkinnot ja tunnustukset

Nekrošiuksen ohjaustöitä palkittiin monilla festivaaleilla Liettuassa, Latviassa, Virossa, Venäjällä ja muissa maissa. Hän sai useita valtionpalkintoja.
1994 Nekrošius sai Liettuan teatteriliiton palkinnon vuoden parhaana ohjaajana ja Baltian neuvosto palkinnon Aleksandr Puškinin Malenkie tragedii (Mozart ja Salieri. Don Juan. Rutto) Baltian maiden parhaana näytelmänä.
1997, Nekrošius teki yhden menestyneimmistä ohjauksistaan, William Shakespearen Hamletin, jossa pääosassa näytteli liettualainen popidoli Andrius Mamontovas. Näytelmä on osallistunut lähes kaikille merkittäville teatterijuhlille ja saanut useita palkintoja, kuten Liettuan valtionpalkinnon.
1997, Nekrošius sai "Hamletista" arvokkaan puolalaisen ohjaajapalkinnon, Konrad Swinarskiin palkinnon .
Marraskuussa 2002 Nekrošius ohjasi Giuseppe Verdiin oopperan Macbeth Firenzen oopperassa.
Vuonna 2001 Nekrošius sai arvokkaan kansainvälisen Konstantin Stanislavskiin palkinnon Moskovassa.
Vuonna 2005 hän sai Herder-palkinnon. Tammikuussa 2008 italialaiset teatterikriitikot valitsivat Nekrošiuksen ohjaaman näytelmän Faust parhaaksi Italiassa tehdyksi ohjaukseksi ja urallaan kolmannen UBU-palkinnon.
2008 Nekrosius sai kolmannen kunniapalkinnon Istanbul 16. kansainvälisillä teatterijuhlilla
Aiheesta muualla

Lyhyt elämäkerta (2005)
Luettelo ohjauksista ja palkinnoista
Näytelmän 'The Square' esittely, The New York Times
Eimuntas Nekrošiuksen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Adolf Hamann

| Adolf Hamann |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. syyskuuta 1885
Kuollut: 30. joulukuuta 1945 (60 vuotta)
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Saksan keisarikunta   Weimarin tasavalta   natsi-Saksa
Palvelusvuodet:  1901–1944
Taistelut ja sodat:  ensimmäinen maailmansota,  toinen maailmansota
Sotilasarvo:  kenraaliluutnantti
Joukko-osasto:  Heer
Adolf Hamann (3. syyskuuta 1885 – 30. joulukuuta 1945) oli Saksan armeijan kenraali toisessa maailmansodassa.
Vuonna 1944 kenraaliluutnantti Hamann oli Bobruiskin aluekomendanttina operaatio Bagrationin aikana. Operaatio päättyi puna-armeijan täydelliseen voittoon ja Saksan keskustan armeijaryhmä tuhottiin miltei kokonaan. Hamann joutui Neuvostoliittoon sotavankeuteen.
Sodan jälkeen Hamannia syytettiin Brjanskin ja Orjolin siviilejä vastaan tehdyistä rikoksista hänen toimiessaan kaupunkien komendanttina. Neuvostoliittolainen sotaoikeus Brjanskissa totesi hänet syylliseksi sotarikoksiin ja tuomitsi hänet kuolemaan 26. joulukuuta 1945. Hamann hirtettiin vielä samana päivänä.
Käännös suomeksi
Aarne Talasmo

Aarne Talasmo, sukunimi aik. Frilander, kirjailijanimi Antero Virkki (19. elokuuta 1899 Pieksämäki – 12. elokuuta 1984 Lappeenranta) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.
Talasmon vanhemmat olivat ylösottaja Abel Frilander ja Wilhelmiina Sihvonen. Hän kävi kansakoulun sekä kasvatuksellisen veistokoulun ja  valmistui kansakoulunopettajaksi seminaarista 1922. Talasmo toimi opettajana Lemillä Juvolan kansakoululla 1922–1923, Rantasalmella Kolkontaipaleen koululla 1923–1928 ja Haapajärven kirkonkylän kansakoulussa 1928–1939 sekä 1945–1958. Talasmo oli viimeksi Haapajärven kansalaiskoulun johtajana 1958–1962.
Vapaussotaan vapaaehtoisena osallistunut Talasmo toimi 1930-luvulla Haapajärven suojeluskunnan paikallispäällikkönä sekä Raahen suojeluskuntapiirin VII alueen vt. aluepäällikkönä. Hän toimi myös Haapajärven kunnan ja osuuskassan tilintarkastajana ja oli Haapajärven opettajayhdistyksen sekä Ylivieskan opettajayhdistyspiirin puheenjohtajana. Lisäksi Talamo toimi 1930–1939 kouluhallituksen järjestämien veistonohjaajakurssien johtajana. Hän suunnitteli ja toteutti 1957 kouluille havaintovälineeksi tarkoitetun puulajikokoelman.
Talasmo kirjoitti 1940-luvulla poikien seikkailukirjoja nimimerkillä Antero Virkki.
Teoksia

Omalla nimellä:
Vanhan merimiesarkun salaisuus : seikkailukertomus pojille.   Valistus 1946
Haapajärven kirkonkylän kansakoulun vaiheet vv. 1881–1957.   Kokkola 1957
Puulajikokoelman selostusvihko, tarkistanut Keskusmetsäseura Tapio.    Suomen osuuskauppojen keskuskunta, Helsinki 1964
Nimimerkillä Antero Virkki:
Helmisaaren aarre : nykyaikainen seikkailukertomus pojille Etelämeren saarelta.    Mantere, Helsinki 1945
Kätketty valtakirja 1–2.    Mantere, Helsinki 1945
Kaksihuippuisen vuoren salaisuus, Outsiderin radiokuunnelmasta romaaniksi kirjoittanut Antero Virkki. Kalle-Kustaa Korkin seikkailuja 2.    Lehtiyhtymä, Helsinki 1946
Salaluola : seikkailuromaani nuorisolle.   Mantere, Helsinki 1946
Kadonnut kassakirja : seikkailuromaani nuorisolle.   Mantere, Helsinki 1947
Kummitustalo : seikkailuromaani nuorisolle.  Mantere, Helsinki 1947
Teollisuusvakooja. Poikien sininen sarja 14.     Kansankirja, Helsinki 1947
Valkoinen kuolema : seikkailuromaani.   Länsirannikko, Kokkola 2004 (pohjana Talasmon aiemmin julkaisematon käsikirjoitus jonka tapahtumat ajoittuvat vuoteen 1948)
Aarno Salosmaa

Aarno Olavi Salosmaa (1. lokakuuta 1941 Helsinki – 6. helmikuuta 2008) oli suomalainen taidemaalari.
Salosmaa opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa 1959-1963 ja 1964-1965. Hän tuli tunnetuksi kubismista vaikutteita saaneena kollaasien ja akvarellien tekijänä, mutta ryhtyi myöhemmin tekemään niin sanottuja esineteoksia ja 1970-luvulla pieniä niukkavärisiä maalauksia, joissa on geometrisia linjoja sekä kirjaimia ja numeroita. Salosmaa oli myös videotaiteilija, hänen ensimmäinen julkinen videoteoksensa Dance of the Swans esitettiin 1999 ja 2000-luvulla hän keskittyi juuri videotaiteeseen.
Aiheesta muualla

Aarno Salosmaa Kansallisgallerian kokoelmissa
Kuvataiteilijamatrikkeli
Enrico Bianchi

| Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Sveitsi> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | peräm:llinen nelikko |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Kööpenhamina 1953 | peräm:llinen nelikko |  |
|  Pronssia | Bosbaan 1954 | peräm:tön nelikko |  |
Enrico ”Rico” Bianchi (s. 13. toukokuuta 1930 Chur) on sveitsiläinen kilpauransa päättänyt soutaja.
Bianchi saavutti perämiehellisissä nelikoissa olympiahopeaa Helsingissä 1952. Hän kilpaili myös Rooman kesäolympialaisissa 1960. EM-kilpailuista hän voitti kaksi pronssimitalia.
Aiheesta muualla

Enrico Bianchi Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Eresfjorden

| Eresfjorden |
| --- | --- |

Sijainti:  Møren ja Romsdalin lääni, Norja
Päävuono:  Romsdalsfjorden
Merialue:  Norjanmeri, Atlantin valtameri
Eresfjorden on Romsdalsfjordeniin kuuluvasta Langfjordenista haarautuva sivuvuono Møren ja Romsdalin läänissä Länsi-Norjassa. Vuono sijoittuu kokonaan Nessetin kunnan alueelle.
Aapo Puusti

Aapo Aleksanteri Puusti (s. 1995 tai 1996) on suomalainen näyttelijä.
Puusti esiintyi Puluboin roolissa Mari Rantasilan elokuvassa Puluboin ja Ponin leffa (2018). Aiemmin hänet oli nähty lyhytelokuvissa Säälistäjät (2014) ja Me ei vietetä joulua (2014).
Rikostuomio

Maaliskuussa 2019 Puusti tuomittiin käräjäoikeudessa 1,5 vuoden ehdolliseen vankeusrangaistukseen raiskauksesta. Hovioikeudessa tuomio nostettiin kahden vuoden ehdolliseksi vankeusrangaistukseksi, jonka lisäksi Puusti määrättiin suorittamaan 70 tuntia yhdyskuntapalvelua. Hovioikeus piti ennallaan käräjäoikeudessa Puustin maksettaviksi määrätyt korvaukset.
Rikos oli tehty vuonna 2016 oppilaitoksen juhlien jatkoilla ja kohdistettu opiskelutoveriin. Puusti kiisti tekonsa oikeudessa, vaikka oli aiemmin pahoitellut tekoa sen jälkeen käydyssä viestinvaihdossa.
Aiheesta muualla

Aapo Puusti Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Abhinaya

Abhinaya tarkoittaa intialaisen klassisen tanssin ilmaisua, eli "ekspressiivistä aspektia". Ilmaisu jaetaan klassisessa tanssissa neljään eri pääasiaan:
Angika - kehon liikkeet
Vachikabhinaya - verbaalinen ilmaisu, jonka usein tekevät henkilöt, jotka eivät osallistu itse tanssiin.
Aharyabhinaya - puvustus ja lavastus.
Satvikabhinaya - mentaliteetti, ulosanti, ja karisma.
Enrico Ciccone
Läheteet

↑  Enrico Ciccone Hockey Stats and Profile at hockeydb.com www.hockeydb.com. Viitattu 1.5.2021.
↑  NHL & WHA Career Leaders and Records for Penalties in Minutes Hockey-Reference.com. Viitattu 1.5.2021. (englanniksi)
Emil Aarestrup

Emil Aarestrup
Emil Aarestrup (1800–1856) oli tanskalainen runoilija. Hän toimi lääkärinä Laalandilla. Hän julkaisi elinaikanaan yhden runokokoelman 1837, mutta se ei saanut juuri huomiota. Kuolemansa jälkeen hän nousi Tanskan merkittävimpien runoilijoiden joukkoon. Hän kuvaa runoissaan erityisesti naisen kauneutta ja rakkauden nautintoa. Viisiosainen kootut teokset Samlade skrifter ilmestyi 1922–1925.
Suomennetut runot

Teoksessa Maailmankirjallisuuden kultainen kirja 2: Skandinavian kirjallisuuden kultainen kirja (WSOY 1930) on Lauri Viljasen suomentamat runot "Lumella" ja "Mietelmiä". Runo "Lumella" (Paa Sneen) on valittu Tanskan kulttuurikaanoniin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Emil Aarestrup Wikimedia Commonsissa
Dominica kesäolympialaisissa 2008

Dominica osallistui Pekingin olympialaisiin vuonna 2008 kahden miespuolisen yleisurheilijan joukkueella. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun Dominicalla ei ollut naispuolista urheilijaa olympialaisissa. Lipunkantajana avajaisissa toimi yleisurheiluvalmentaja Jérome Romain.
Joukkue > Yleisurheilu

Kumpikaan heistä ei päässyt jatkoon alkukierroksilta.
Chris Lloyd - Miesten 200 metrin juoksu
Erison Hurtault - Miesten 400 metrin juoksu
Pekingin kansallinen stadion, eli Linnunpesä, missä Lloyd ja Hurtault juoksivat.
Adriano Olivetti

Adriano Olivetti (1901–1960) oli italialainen Olivetti-yrityksen perustaja. Hän sai perintönä pienen Torinon lähistöllä sijainneen kirjoituskoneverstaan ja kehitti siitä yhden maailman johtavista konttorikoneyhtiöistä.
Adriano Olivetti, 1925
Olivetti oli vakaumuksellinen kommunismin vastustaja. Sen vuoksi hän ei hyväksynyt työehtosopimustoimintaa. Sen sijaan hän jakoi työntekijöilleen osan yrityksen voitosta ja otti heidän edustajansa yhtiön hallintoon. Olivetti perusti vuonna 1947 Movimento Comunità -puolueen, jonka aatepohja oli lähellä kristillisdemokraatteja. Sen menestys jäi paikalliseksi.[lähde? ]
A1 Alankomaiden Grand Prix 2008

|  A1 Alankomaiden Grand Prix 2008 |
| --- | --- |
 1. osakilpailu 7 osakilpailusta kaudella 2008–2009. 

Päivämäärä:  5. lokakuuta 2008
Rata:  Moottorirata   4,307 km
Sprintti kilpailu
Pituus:  12 kierrosta
Paalupaikka
Kuljettaja:   Jeroen Bleekemolen  (Alankomaat)
Aika:  1.24,213
Nopein kierros
Kuljettaja:   Loïc Duval  (Ranska)
Aika:  1.45,939 (kierroksella 6)
Palkintokoroke
Ensimmäinen:   Fairuz Fauzy  (Malesia)
Toinen:   Earl Bamber  (Uusi-Seelanti)
Kolmas:   Loïc Duval  (Ranska)
Pitkä kilpailu
Pituus:  36 kierrosta
Nopein kierros
Kuljettaja:   Charlie Kimball  (Yhdysvallat)
Aika:  1.47,115 (kierroksella 30)
Palkintokoroke
Ensimmäinen:   Loïc Duval  (Ranska)
Toinen:   Fairuz Fauzy  (Malesia)
Kolmas:   Earl Bamber  (Uusi-Seelanti)
A1 Alankomaiden Grand Prix 2008 oli A1 Grand Prix -kauden 2008–2009 ensimmäinen osakilpailu, joka ajettiin 5. lokakuuta Circuit Park Zandvoortiin moottoriradalla Alankomaissa.
Tulokset > Sprintti kilpailu

| Sija | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Fairuz Fauzy | Malesia | 12 | 19'44.533 | 10 |
| 2 |  Earl Bamber | Uusi-Seelanti | 12 | +3.474 | 8 |
| 3 |  Loïc Duval | Ranska | 12 | +6.270 | 6+1 |
| 4 |  Jeroen Bleekemolen | Alankomaat | 12 | +13.433 | 5 |
| 5 |  Neel Jani | Sveitsi | 12 | +16.896 | 4 |
| 6 |  Adrian Zaugg | Etelä-Afrikka | 12 | +20.925 | 3 |
| 7 |  Fabio Onidi | Italia | 12 | +22.214 | 2 |
| 8 |  Charlie Kimball | Yhdysvallat | 12 | +24.150 | 1 |
| 9 |  Filipe Albuquerque | Portugali | 12 | +29.427 |  |
| 10 |  Daniel Morad | Libanon | 12 | +38.929 |  |
| 11 |  John Martin | Australia | 12 | +1'27.471 |  |
| 12 |  Ho-Pin Tung | Kiina | 11 | Spin |  |
| 13 |  Felipe Guimarães | Brasilia | 11 | Spin |  |
| Ret |  Hwang Jin-woo | Korea | 3 | Collision |  |
| Ret |  Satrio Hermanto | Indonesia | 2 | Spin |  |
| Ret |  Adam Carroll | Irlanti | 2 | Collision |  |
| Ret |  Clivio Piccione | Monaco | 1 | Collision |  |
Tulokset > Pitkä kilpailu

| Sija | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Loïc Duval | Ranska | 36 | 1:11'58.723 | 15 |
| 2 |  Fairuz Fauzy | Malesia | 36 | +2.288 | 12 |
| 3 |  Earl Bamber | Uusi-Seelanti | 36 | +2.709 | 10 |
| 4 |  John Martin | Australia | 36 | +6.329 | 8 |
| 5 |  Jeroen Bleekemolen | Alankomaat | 36 | +8.273 | 6 |
| 6 |  Clivio Piccione | Monaco | 34 | +2 laps | 5 |
| 7 |  Hwang Jin-woo | Korea | 33 | +3 laps | 4 |
| 8 |  Daniel Morad | Libanon | 32 | Collision | 3 |
| 9 |  Ho-Pin Tung | Kiina | 31 | Collision | 2 |
| 10 |  Charlie Kimball | Yhdysvallat | 30 | Spin | 1+1 |
| Ret |  Filipe Albuquerque | Portugali | 15 | Accident |  |
| Ret |  Satrio Hermanto | Indonesia | 12 | Accident |  |
| Ret |  Adrian Zaugg | Etelä-Afrikka | 5 | Collision |  |
| Ret |  Fabio Onidi | Italia | 5 | Collision |  |
| NC |  Felipe Guimarães | Brasilia | 5 | + 31 Laps |  |
| Ret |  Adam Carroll | Irlanti | 4 | Spin |  |
| Ret |  Neel Jani | Sveitsi | 4 | Mechanical |  |
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:2008–09 A1 Grand Prix of Nations, Netherlands
Käännös suomeksi
A1 Australian Grand Prix 2007

|  A1 Australian Grand Prix 2007 |
| --- | --- |
 7. osakilpailu 11 osakilpailusta kaudella 2006–2007. 
Päivämäärä:  4. helmikuuta 2007
Rata:  Moottorirata    km
Sprintti kilpailu
Pituus:  14 kierrosta
Paalupaikka
Kuljettaja:   Nico Hülkenberg  (Saksa)
Aika:  2.36,225
Palkintokoroke
Ensimmäinen:   Nico Hülkenberg  (Saksa)
Toinen:   Jonny Reid  (Uusi-Seelanti)
Kolmas:   Loïc Duval  (Ranska)
Pitkä kilpailu
Pituus:  46 kierrosta
Palkintokoroke
Ensimmäinen:   Nico Hülkenberg  (Saksa)
Toinen:   Jonny Reid  (Uusi-Seelanti)
Kolmas:   Ho-Pin Tung  (Kiina)
A1 Australian Grand Prix 2007 oli A1 Grand Prix -kauden 2006–2007 seitsemäs osakilpailu, joka ajettiin 4. helmikuuta Sydney Motorsport Parkin moottoriradalla Australiassa.
Tulokset > Sprintti kilpailu

| Sija | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Nico Hülkenberg | Saksa | 14 | 20'13.223 | 6 |
| 2 |  Jonny Reid | Uusi-Seelanti | 14 | + 2.154 | 5 |
| 3 |  Loïc Duval | Ranska | 14 | + 7.831 | 4 |
| 4 |  Sébastien Buemi | Sveitsi | 14 | + 10.885 | 3 |
| 5 |  Jeroen Bleekemolen | Alankomaat | 14 | + 12.137 | 2 |
| 6 |  Ho-Pin Tung | Kiina | 14 | + 13.092 | 1 |
| 7 |  Alex Yoong | Malesia | 14 | + 13.548 |  |
| 8 |  Phil Giebler | Yhdysvallat | 14 | + 14.254 |  |
| 9 |  Tomáš Enge | Tšekki | 14 | + 14.929 |  |
| 10 |  Richard Lyons | Irlanti | 14 | + 15.874 |  |
| 11 |  Salvador Durán | Meksiko | 14 | + 16.336 |  |
| 12 |  Christian Murchison | Singapore | 14 | + 16.764 |  |
| 13 |  James Hinchcliffe | Kanada | 14 | + 17.611 |  |
| 14 |  Karl Reindler | Australia | 14 | + 17.696 |  |
| 15 |  Enrico Toccacelo | Italia | 14 | + 19.424 |  |
| 16 |  Alan van der Merwe | Etelä-Afrikka | 14 | + 19.814 |  |
| 17 |  Ananda Mikola | Indonesia | 14 | + 20.551 |  |
| 18 |  Parthiva Sureshwaren | Intia | 14 | + 29.228 |  |
| 19 |  Robbie Kerr | Britannia | 13 | + 1 lap |  |
| 20 |  Nur Ali | Pakistan | 12 | + 2 laps |  |
| 21 |  Tuka Rocha | Brasilia | 11 | + 3 laps |  |
| 22 |  Alexander Khateeb | Libanon | 5 | + 9 laps |  |