stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sher Bahadur Deuba

| Sher Bahadur Deuba |
| --- | --- |

Nepalin 32. pääministeri
 13. heinäkuuta 2021 – 26. joulukuuta 2022  
Presidentti:  Bidhya Devi Bhandari
Edeltäjä:  Khadga Prasad Sharma Oli
 7. kesäkuuta 2017 – 15. helmikuuta 2018   4. kesäkuuta 2004 – 1. helmikuuta 2005   26. heinäkuuta 2001 – 4. lokakuuta 2002   12. syyskuuta 1995 – 12. maaliskuuta 1997  
Nepalin kongressin presidentti
 7. maaliskuuta 2016 –  
Varapresidentti:  Bimalendra Nidhi   Bijay Kumar Gachhadar
Edeltäjä:  Sushil Koirala
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. kesäkuuta 1946 (ikä 78)
Sher Bahadur Deuba (शेर बहादुर देउवा, s. 13. kesäkuuta 1946) on nepalilainen poliitikko. Hän oli Nepalin kongressipuolueen jäsen, mutta erotettiin puolueesta 2002 ja hän perusti uuden kongressipuolueen (demokraattinen). Deuba on ollut pääministerinä viisi kertaa: vuosina 1995–1997, 2001–2002, 2004–2005, 2017–2018 ja 2021–2022.
Toisen kerran Deubasta tuli pääministeri, kun Girija Prasad Koirala erosi heinäkuussa 2001 kuningas Birendran murhan jälkeen. Hänet erotti uusi kuningas Gyanendra lokakuussa 2002, kun Deuba oli hajottanut toukokuussa parlamentin ja kutsui uudet vaalit, joita ei saatu järjestettyä. Deuba syytti kilpailijaansa Koiralaa erottamisensa järjestämisestä ja Nepalin kongressipuolue hajosi riitaan hätätilalain jatkamisesta. Deuba syytti myös kuninkaan hallitusta tehottomuudesta ja perustuslain rikkomisesta.
Kahden hallituksen jälkeen Gyanendra kutsui Deuban jälleen pääministeriksi 2004 ja Deuba otti haltuunsa useimmat ministerinsalkut. Heinäkuussa hän luopui valtiovarainministerin, sisäministerin ja muista tehtävistä. Ulko- ja puolustusministeriksi hän jäi. Gyanendra erotti Deuban 1. helmikuuta 2005, ja ilmoitti syyksi kyvyttömyyden hallita maolaiskapinaa ja lopettaa sisällissotaa joka oli jäytänyt kuningaskuntaa lähes kymmenen vuotta. Deuba pidätettiin tämän jälkeen kuukauden ajaksi.
Deuba tuomittiin heinäkuussa 2005 kahdeksi vuodeksi vankilaan korruptiosta syytettynä, mutta vapautettiin 13. helmikuuta 2006 kun tuomion julistanut oikeusistuin julistettiin laittomaksi.
Deuba valittiin pääministeriksi neljännen kerran kesäkuussa 2017. Hän toimi virassa helmikuuhun 2018, jolloin pääministeriksi tuli Khadga Prasad Oli.
Deubasta tuli pääministeri viidennen kerran heinäkuussa 2021. Hän toimi virassa joulukuuhun 2022, jolloin pääministeriksi tuli Pushpa Kamal Dahal.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sher Bahadur Deuba Wikimedia Commonsissa
Sotatunturi

Sotatunturit eli Rannimmainen ja Maaimmainen Sotatunturi, ovat kaksi tunturia Savukoskella. Sieltä saavat alkunsa Sotajoki ja Vouhtujoki, jotka laskevat Nuorttiin. Tuntureiden korkeus on 413 metriä.
Solmu Nyström

Urban Solmu Nyström (25. toukokuuta 1871 Virrat – 17. tammikuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen kielten oppikirjojen tekijä ja kouluneuvos.
Nyströmin vanhemmat olivat kruununvouti Johan Abraham Nyström ja Clara Charlotta Wikman. Hän pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1890 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1894 sekä filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1915.
Nyström toimi oppikoulun opettajana Helsingissä ja Viipurissa 1893–1918. Hän oli kouluhallituksen apulaisylitarkastajana 1912–1918, kouluhallituksen oppikouluosaston kouluneuvoksena 1918–1939, oppikouluosaston päällikkönä 1930–1939 ja kouluhallituksen ylijohtajan sijaisena 1936–1939. Nyström sai professorin arvonimen 1951.
Solmu Nyström oli naimisissa vuodesta 1900 Hélène Anna Gustava Biaudetin kanssa. Hänen veljiään olivat arkkitehti Usko Nyström ja valokuvaaja, kirjailija Into Konrad Inha.
Aiheesta muualla

Kuka kukin oli, Wikisource
Scofield

| Scofield |
| --- | --- |
 Koulurakennus Scofieldissä.

Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Utah
Piirikunta:  Carbon
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1.8 km²
 – Josta vettä:  0.00 km² (0 %)
Korkeus:  2 359 m
Väkiluku (2010):  23
 – Väestötiheys:  13.2 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-7 (kesäaika UTC-6)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Scofield on Yhdysvalloissa sijaitseva kunta. Vuoden 2010 väestönlaskennassa siellä oli ainoastaan 24 asukasta. Carbonin piirikuntaan kuuluva kunta tunnetaan lähinnä vuonna 1900 tapahtuneesta Scofieldin kaivosonnettomuudesta, jossa kuoli 200 kaivosmiestä. Heistä 61 oli amerikansuomalaisia.
Historia

Scofieldin kunta perustettiin vuonna 1879. Se sai nimensä kenraali Charles W. Scofieldin mukaan. Ensimmäinen hiilikaivos alueelle oli avattu kaksi vuotta aikaisemmin. Kunnan asukasluku oli suurimmillaan vuonna 1910, jolloin asukkaita oli 746. Kaivostoiminta paikkakunnalla loppui 1930-luvun aikana, jonka jälkeen asukasluku romahti nopeasti.
Parinkymmenen vakituisen asukkaan lisäksi Scofieldissä on paljon vapaa-ajan asuntoja. Paikkakunnalla on myös luonnonsuojelualue Scofield State Park.
Kuvat

Scofieldin hylätty vankila.
Hautausmaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Scofield Wikimedia Commonsissa
Shepard Fairey

Shepard Fairey vuonna 2011.
Frank Shepard Fairey (s. 15. helmikuuta 1970 Charleston, Etelä-Carolina, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kuvataiteilija, graafinen suunnittelija ja kuvittaja, jonka taiteen keskeisenä vaikuttajana on ollut rullalautailukulttuuri.
Fairey opiskeli Etelä-Carolinassa Charlestonissa yksityisessä Porter Gaud -koulussa ja Mt. Pleasantissa Wando High Schoolissa sekä Kaliforniassa Idyllwild School of Music and the Arts -lukiossa, josta valmistui 1988. Lukion jälkeen hän jatkoi opintojaan Rhode Islande School of Designissa, josta sai 1992 Bachelors of Arts in Illustration -tutkinnon. Opiskeluaikanaan Fairey perusti ensimmäisen yrityksensä Alternate Graphicsin, joka tuotti tarroja, t-paitoja, rullalautoja ja julisteita.
Faireyn teoksia on nykyisin esillä Smithsonian-museossa, Los Angeles County Museum of Artissa, Museum of Modern Artissa ja Victoria and Albert Museumissa.
Faireyn suunnittelema Hope-juliste.
Fairey nousi taiteellaan julkisen huomion kohteeksi Barack Obaman vuoden 2008 presidentinvaalikampanjan aikana, jota varten hän teki laajalle levinneen kampanja-aineiston ja erityisesti julisteen, jossa Obaman kasvojen alle oli kirjoitettu teksti ”HOPE” (suom. Toivo). Teos perustuu uutistoimisto AP:n välittämään valokuvaan, jonka on ottanut Mannie Garcia. Fairey itse nosti kuvan käytöstä oikeusjutun 2009 saadakseen päätöksen siitä, ettei kuvan käyttö loukkaa kuvaajan tekijänoikeutta. Vastakanteen nosti kuvan oikeuksien omistaja AP. Fairey ja AP pääsivät ennen tuomioistuinkäsittelyä sopimukseen, jonka sisällöstä julkistettiin ainoastaan, että AP ja Fairey ryhtyvät yhteistyöhön ja Fairey pyytää vastedes kuvien käytölle luvan. Hope-kuva on liitetty National Portrait Galleryn kokoelmiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shepard Fairey Wikimedia Commonsissa
KNM Tor

| KNM Tor |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Fredrikstad Mekaniske Verksted, Fredrikstad, Norja
Laskettu vesille:  7. syyskuuta 1939
Palveluskäyttöön:  1939
Poistui palveluskäytöstä:  Saksan valtaama 9. huhtikuuta 1940
Tekniset tiedot
Uppouma:  735 t
Pituus:  74,30 m
Leveys:  7,75 m
Syväys:  4,15 m
Koneteho:  12 500 hv
Nopeus:  32 solmua
Miehistöä:  72 (rauhan aikana) 83 (sodan aikana)
Aseistus
Aseistus:  3 × 100 mm tykkiä 1 × Bofors 40 mm/L60 -ilmatorjuntatykki 2 × Colta 12,7 mm -ilmatorjuntakonekivääri 2 × 533 mm torpedoputkea 4 × syvyyspomminheitintä
KNM Tor oli Norjan laivaston Sleipner-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Alus oli edelleen varusteltavana ja koulutuksessa Saksan hyökätessä Norjaan huhtikuussa 1940. Aluksen norjalainen miehistö upotti aluksensa estääkseen sen joutumisen miehittäjien käsiin. Saksalaiset nostivat hylyn. Korjausten jälkeen alus liitettiin Saksan laivastoon, jossa se palveli sodan ajan saattajana sekä koululaivana. Alus palautettiin sodan päätyttyä Norjan laivastolle.
Valmistus

Alus tilattiin Hortenin laivastontelakalta telakkanumerolla 128. Aluksen runko valmistettiin Fredrikstad Mekaniske Verkstedilla Fredrikstadissa ja se viimeisteltiin Hortenissa. Alus laskettiin vesille 7. syyskuuta 1939, mutta se oli edelleen varusteltavana ja miehistö koulutettavana Saksan aloitettua hyökkäyksensä Norjaan. Miehistö upotti aluksen Fredrikstadin satamaan.
Palvelus

Saksalaisten miehitettyä Fredrikstadin he aloittivat satamaan upotetun hylyn nostamisen. Tor nostettiin satama-altaasta 16. huhtikuuta vain viikko uppoamisen jälkeen. Hylky siirrettiin 22. huhtikuuta Drammeniin korjattavaksi ja varustettavaksi. Torin ja sen sisaraluksen Balderin kunnostus valmistui kesällä 1940 Karljohansvernin laivastontelakalla Hortenissa.
Alus liitettiin Saksan laivastoon 13. kesäkuuta Tigeriksi nimettynä päällikkönään Friedrich Nose. Se uudelleenluokiteltiin samalla torpedoveneeksi. Alus liitettiin sisaralustensa kanssa 7. torpedovenelaivueeseen, jossa se aloitti palveluksensa saattajana Skagerrakissa ja Kattegatissa.
Heinäkuusta joulukuuhun 1940 alus oli laivueen mukana koululaivana. Laivueen lakkauttamisen jälkeen alus siirrettiin 27. sukellusvenelaivueeseen Gotenhafeniin torpedoiden keräysalukseksi. Alus löytyi sodan päätyttyä toukokuussa 1945 Korsøristä Tanskasta, minkä jälkeen se palautettiin Norjan laivastolle.
Palvelus > Sodan jälkeen

Alus liitettiin Norjan laivastoon ja sen nimi palautettiin KNM Toriksi. Aluksen viirinumeroksi määrättiin 19. syyskuuta 1946 L04. Norjan parlamentille vuonna 1946 esitetyssä laivastoluettelossa aluksen tyypiksi oli merkitty saattuehävittäjä. Alus muutettiin 1948 fregatiksi.
Norjan liityttyä Natoon aluksen runkonumeroksi merkittiin 1950-luvun alussa F303. Alus poistettiin palveluksesta ja myytiin 1959 romutettavaksi.
Sigurd Wikström

Sigurd Viktor Wikström (12. tammikuuta 1907 Karjalohja – 10. maaliskuuta 1994) oli suomalainen linja-autoliikennöitsijä ja liikenneneuvos.
Wikström aloitti liikennöinnin vuonna 1931 Helsinki–Porkkala-linjalla ja laajensi liikennöintiä muutamassa vuodessa myös Obbnäsiin ja Lohjalle. Vuonna 1935 hän perusti Oy Lohjan Liikenne Ab:n. Wikström laajensi yritystä ostamalla muun muassa vuonna 1960 Sulo I. Lahtinen Oy:n ja vuonna 1970 Juho Heinon yrityksen niin että Lohjan Liikenteen toiminta-alueeksi tuli Lohja, Tammisaari, Hanko, Sammatti, Salo ja Siuntio. Vuonna 1970 Wikström osti puolet linja-autoliike Oy Elin Lindberg Ab:stä ja hän perusti myös LL Tourist Service matkatoimiston. Linja-autoliikenteen ohella Wikström harjoitti hinausautopalvelua. Lohjan Liikenteen palveluksessa oli vuonna 1971 yli 130 henkilöä. Wikström sai liikenneneuvoksen arvon vuonna 1972. Hän myi Lohjan Liikenteen vuonna 1978 siirtyen eläkkeelle. Vuonna 1995 Lohjan liikenne Oy, sen emoyhtiö Siuntion Linja Oy sekä tytäryhtiö Kuljetus Huhtala Oy myytiin Pohjolan Liikenne Oy:lle.
Sigurd Wikström oli naimisissa vuodesta 1967 Liisa Marjatta Pulkkilan (1922–1997) kanssa. Vuonna 1988 he tekivät Paulon Säätiölle lahjoituksen, jolla perustettiin säätiön yhteyteen vuonna 1990 Sigurd ja Liisa Wikströmin rahasto.
KNM Tordenskjold (1897)

| KNM Tordenskjold |
| --- | --- |
 Tordenskjold

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Armstrong Whitworth, Elswick
Kölinlasku:  18. maaliskuuta 1896
Laskettu vesille:  10. maaliskuuta 1897
Palveluskäyttöön:  2. huhtikuuta 1898
Poistui palveluskäytöstä:  Saksan laivastossa 1940-1945 nimellä Nymphe palautettu Norjan laivastolle
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 1948
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 920 t
Pituus:  92,66 m
Leveys:  14,78 m
Syväys:  5,38 m
Koneteho:  4 500 hv
Nopeus:  16,9 solmua
Miehistöä:  245
Aseistus
Aseistus:  2 × 8"/L45 tykkiä 6 × 5"/L45 tykkiä 6 × 3"/L40 tykkiä 6 × QF 1 naulan -tykkiä 2 × 18" torpedoputkea
KNM Tordenskjold oli Norjan laivaston toisessa maailmansodassa palvellut Tordenskjold-luokan rannikkopanssarilaiva, joka osallistui Norjan puolustukseen Saksan hyökättyä maahan huhtikuussa 1940.
Valmistus

Alus tilattiin 1896 Armstrongin Low Walkerin telakalta Elswickistä. Suunnittelijana oli Phillip Watts. Köli laskettiin 18. maaliskuuta 1896 telakkanumerolla 649. Alus laskettiin vesille 10. maaliskuuta 1898. Aluksen viimeiset telakan koeajot päättyivät vielä samana vuonna 10. kesäkuuta ja se luovutettiin tilaajalle 2. huhtikuuta.
Palvelus

Tordenskjold siirrettiin ensimmäisen maailmansodan päätyttyä 1918 koululaivaksi, missä tehtävässä se teki kahdeksantoista koulutuspurjehdusta. Alus todettiin sotaan kelpaamattomaksi 1930-luvun puolivälissä. Saksan hyökättyä Norjaan huhtikuussa 1940 alus jäi saksalaisille.
Nymphe

Saksan laivasto muutti aluksen ilmatorjuntatehtäviin aseistettuna 10,5 cm ilmatorjuntatykeillä ja nimesi sen Nympheksi.
Toisen maailmansodan jälkeen

Alus  palautettiin Saksan antauduttua ja Euroopan sotatoimien päätyttyä Norjan laivastolle, joka sijoitti sen majoituskäyttöön. Alus myytiin romutettavaksi 1948.
John Woo

| John Woo |
| --- | --- |
 John Woo Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 2005
Henkilötiedot
Koko nimi:  John Woo Yu-Sen
Syntynyt: 1. toukokuuta 1946 (ikä 78) Kanton, Kiina
Ammatti:  elokuvaohjaaja
Puoliso:  Annie Woo
Ohjaaja
Aktiivisena:  1968–
Tunnetuimmat ohjaukset:  The Killer Face/Off – kahdet kasvot Vaarallinen tehtävä II Red Cliff
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
John Woo (kiin.: 吳宇森; pinyin: Wú Yǔsēn, s. 1. toukokuuta 1946 Kanton, Kiina) on kiinalainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja, joka tunnetaan vauhdikkaista ja väkivaltaisista toimintaelokuvistaan.
Varhainen elämä

John Woo syntyi Guangzhoussa, Kiinassa. Hänen vanhempansa olivat hartaita luterilaisia. Perhe muutti Hongkongiin Woon ollessa viisivuotias, ja he joutuivat elämään kurjuudessa kaupungin slummeissa. Perhe oli hyvin köyhä, sillä isä kärsi jatkuvasti tuberkuloosista eikä kyennyt työskentelemään.
Vuonna 1953 perhe menetti kotinsa tulipalon takia, mutta he kykenivät ostamaan uuden talon paikallisen kristillisen seurakunnan lahjoitusten ansiosta. Näihin aikoihin rikollisuus alkoi levitä Hongkongissa, ja monista slummien nuorista tuli väkivaltaisten katujengien jäseniä. Woo on kertonut joutuneensa lapsuudessa todistamaan, kuinka rikolliset kylmäverisesti tappoivat erään miehen hänen silmiensä edessä.
Woo innostui jo lapsena elokuvateattereissa käymisestä. Erityisesti hän piti musikaalielokuvista. Hän on sanonut lapsena näkemänsä Ihmemaa Oz -elokuvan olevan yhä hänen suosikkielokuvansa.
Ura

Vuonna 1969 23-vuotias Woo sai Cathay Studiosilta käsikirjoittajan työpaikan. Vuonna 1971 hän siirtyi Shaw Brothers Studiosin palvelukseen, jossa häntä opetti maineikas elokuvaohjaaja Chang Cheh. Woon ensiohjaus oli toimintaelokuva The Young Dragons vuodelta 1974. Elokuvan kanssa työskenteli muiden muassa nouseva elokuvatähti Jackie Chan. Vuonna 1977 ilmestyi Woon ohjaama komediaelokuva Money Crazy, joka osoittautui Kiinassa valtaisaksi menestykseksi.
1980-luvun puolivälissä Woon ura elokuvaohjaajana näytti olevan ohi, sillä hänen elokuvansa eivät enää menestyneet. Woo vetäytyi asumaan Taiwanin, kunnes Tsui Hark pyysi Woota ohjaamaan toimintaelokuvan A Better Tomorrow. Elokuva menestyi hyvin, joten Woo päätti jatkavansa ohjaajan uraansa. Hän alkoi tehdä väkivaltaisia toimintaelokuvia, jotka sittemmin inspiroivat esimerkiksi Quentin Tarantinoa ja Wachowskeja. Näistä elokuvista tunnetuin oli vuoden 1989 suosittu toimintaelokuva The Killer, joka toi Woolle kansainvälistä mainetta.
1990-luvun alussa Woo onnistui elokuvillaan herättämään länsimaalaisen elokuvateollisuuden huomion, ja vuonna 1993 hän ohjasi ensimmäisen Hollywood-elokuvansa Hard Targetin. Elokuva ei menestynyt kovin hyvin, sillä kyseessä oli yhdysvaltalaiseen makuun tehty toimintaelokuva. Woo on itse sanonut, että hyvissä toimintaelokuvissa on hänen mielestään oltava romantiikkaa, jota Hard Targetissa oli kuulemma liikaakin. Väkivaltaisuutensa vuoksi Woon varhaisia Hollywood-elokuvia jouduttiin sensuroimaan, että niitä olisi voitu esittää Yhdysvalloissa. Hän työskenteli useiden kuuluisien Hollywood-tähtien kanssa, mukaan lukien Nicolas Cage ja John Travolta elokuvassaan Face/Off – kahdet kasvot.
2000-luvun alussa Woo teki kolme suuren budjetin elokuvaa: Vaarallinen tehtävä II, Windtalkers ja Paycheck. Vaarallinen tehtävä II osoittautui valtaisaksi menestykseksi, mutta kaksi seuraavaa menestyivät huonosti.
Yksityiselämä

John Woo on ollut naimisissa Annie Woo Ngau Chun-lungin kanssa vuodesta 1976 lähtien. Heillä on kolme lasta.
Tavaramerkkejä

Miltei jokainen Woon ohjaama elokuva sisältää vähintään yhden kohtauksen, jossa esiintyy kyyhkysiä. Woon mukaan kyyhkyset symbolisoivat sankarin sielun puhtautta.
Woon elokuvat sisältävät runsaasti hidastuksia.
Woon elokuvissa esiintyy usein toimintakohtauksia, joissa hahmot käyttävät moottoripyöriä.
Tilanne, jossa kaksi tai usempi hahmo tähtää toisiaan aseillaan. Tätä tavaramerkkiä on sittemmin matkinut Woon ihailija Quentin Tarantino.
Sairaalaan sijoittuva kohtaus.
Tuliaseet molemmissa käsissä.
Valikoitu filmografia

| Vuosi | Suomenkielinen nimi | Alkuperäinen nimi |
| --- | --- | --- |
1974: The Young Dragons
1974: Belles of Taekwondo
1975: Hand of Death
1975: Princess Chang Ping
1977: From Riches to Rags
1977: Money Crazy
1978: Follow the Star
1978: Last Hurrah for Chivalry
1978: Hello, Late Homecomers
1981: To Hell with the Devil
1981: Laughing Times
1982: Plain Jane to the Rescue
1982: When You Need a Friend
1985: Run, Tiger, Run
1986: Heroes Shed No Tears
1986: A Better Tomorrow
1987: A Better Tomorrow II
1989: Tragic Heroes
1989: The Killer
1989: Bullet in the Head
| 1991 | Once a Thief – kerran varas, aina varas | Once a Thief |
1992: Hard Boiled
1993: Hard Target
| 1996 | Broken Arrow – operaatio erämaassa | Broken Arrow |
| 1997 | Face/Off – kahdet kasvot | Face/Off |
1998: Blackjack
| 2000 | Vaarallinen tehtävä II | Mission: Impossible II |
2002: Windtalkers
2002: Paycheck
2008: Red Cliff
2014: The Crossing
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
John Woo Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Sitš

| Sitš |
| --- | --- |
 Sitš-järjestön värväysjuliste vuodelta 1938.
Perustettu:  1938
Lakkautettu:  1939
Jäsenet:  300–400 aseellista jäsentä
Päällikkö Varapäällikkö:  Dmytro Klympuš Ivan Rohač
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sitš (ukr. Організація народної оборони «Карпатська Січ») oli nykyisen Taka-Karpatian alueella toiminut puolisotilaallinen järjestö. Se vaikutti 1930-luvulla alueen ollessa autonominen osa Tšekkoslovakiaa ja alueen lyhyen itsenäisyyden aikana Karpato-Ukrainan tasavaltana.
Organisaatio

Sitš muodostui pienistä yksiköistä (čoty) kylissä ja kaupungeissa sekä suuremmista yksiköistä (koši) piirikuntatasolla. Sitšin johdossa oli Dmytro Klympuš, ja sen varajohtajana toimi Ivan Rohač. Järjestön jäsenten tehtäviin kuului esimerkiksi paikallisen poliisin tukeminen ja alueen rajojen valvonta Unkarista ja Puolasta tulevien soluttautujien varalta. Näiden toimien ohella Sitš julkaisi myös lehteä nimeltä Nastup ja sillä oli Letiuča estrada -niminen teatteriryhmä. Järjestön johto koostui paikallisista Ukraina-mielisistä aktivisteista, mutta sen rivijäsenten valtaosa oli peräisin Galitsiasta, ja sen jäsenten tavoitteena oli ukrainalainen valtio. Järjestön tarkkaa kokoa ei tunneta, mutta siihen kuului noin 300–400 aseellista jäsentä.
Historia

Sitš perustettiin 9. marraskuuta 1938 hieman sen jälkeen, kun Avgustyn Vološynin johtama hallitus nousi valtaan tuolloin autonomisella Taka-Karpatian alueella. Järjestö radikalisoitui enenevissä määrin ennen maaliskuun 1939 poliittista kriisiä. Kehitystä tuki Saksa, jonka tarkoituksena oli lakkauttaa Münchenin sopimuksen rampauttama Tšekkoslovakia. Osa järjestön jäsenistä yritti 14. maaliskuuta 1939 vallankaappausta Vološynin hallitusta vastaan, ja yritykseen kuului myös hyökkäys alueella vielä olleita tšekkoslovakialaisia armeijan joukkoja vastaan. Lev Prchalan johtamat tšekkoslovakialaiset vastasivat hyökkäykseen, ja molemmat osapuolet menettivät muutamia miehiä. Seuraavan päivänä 15. maaliskuuta Unkarin armeija aloitti etenemisen Taka-Karpatiaan, ja alueen hallitus julistautui itsenäiseksi Karpato-Ukrainan tasavaltana. Tasavaltaa johtanut Vološyn ei ryhtynyt aseelliseen vastarintaan unkarilaisia vastaan vaan pakeni Romaniaan. Osa Sitšin jäsenistä julisti hänet petturiksi ja käynnisti liikekannallepanon. Sitšin jäsenet hyökkäsivät aseistautumattomien opiskelijoiden tukemana unkarilaisia joukkoja vastaan Krasne Polessa hieman H'ustin ulkopuolella. Surmansa sai useita Sitšin jäseniä sekä opiskelijoita.
Kulttuurissa

Ukrainalaismieliset maastamuuttajat länsimaissa ja kansallismieliset tahot kommunismin jälkeisessä Ukrainassa ovat julkaisseet Sitš-järjestöstä useita teoksia. Sitä on käytetty esimerkkinä rohkeasta vastarinnasta fasistiksi väitetyn Miklós Horthyn johtamaa Unkaria vastaan.
Dmytro Klympuš ja Sitš-järjestön jäseniä.
Sevolampi

| Sevolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Uusimaa
Kunnat:  Lohja
Koordinaatit:  60°21′40″N, 23°54′20″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Karjaanjoen vesistö (23)
Valuma-alue:  Nummenjoen valuma-alue (23.07)
Järvinumero:  23.074.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  72,7 m 
Pituus:  700 m  
Leveys:  300 m  
Rantaviiva:  2,036 km 
Pinta-ala:  15,188 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSevolampi 
Sevolampi on järvi Lohjan länsiosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 15,2 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 15 kilometriä luoteeseen.
Maantiede

Sevolammen pituus lounaasta koilliseen on 700 metriä, leveys kaakosta luoteeseen on 300 metriä. Järven pohjoisosa jakautuu kahdeksi lahdeksi. Saaria ei ole. Järven rannalla on haja-asutusta, metsämaata ja suota. Luusua sijaitsee altaan koilliskolkassa. Sevolammen luoteispuolella sijaitsee Syvälampi, jonne etäisyys on 300 metriä. Lounaassa sijaitsee Heinästö, joka on parin hehtaarin laajuinen suojärvi.
Vesistösuhteet

Sevolampi (23.074.1.002) kuuluu Hämjoen valuma-alueeseen (23.074), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Nummenjoen valuma-alue (23.07). Sevolampi on Hämjoen alueen itäisin vakavesi.
Sinfonia nro 1 (Mendelssohn)

Felix Mendelssohn Bartholdy sävelsi ensimmäisen sinfoniansa c-mollissa maaliskuussa 1824 ollessaan 15-vuotias. Aiemmin Mendelssohn oli jo säveltänyt kaksitoista sinfoniaa pelkille jousille, ja ensimmäistä sinfoniaansa täydelle orkesterille hän nimittikin alun perin 13. sinfoniakseen. Teos kantaesitettiin Leipzigissa 1. helmikuuta 1827. Kaksi vuotta myöhemmin säveltäjä johti Lontoossa esityksen, jossa hän korvasi menuetin versiolla Oktettonsa scherzosta.
Osat

Allegro di molto
Andante
Menuetto: Allegro molto
Allegro con fuoco
Kokoonpano

2 huilua
2 oboea
2 klarinettia
2 fagottia
2 käyrätorvea
2 trumpettia
patarummut
jouset
Aiheesta muualla

IMSLP: Symphony No.1, Op.11 (Mendelssohn, Felix) (nuotteja)
Felix Mendelssohnin sinfoniat
12 jousisinfoniaa
Sinfonia nro 1 (c-molli, op. 11)
Sinfonia nro 2, Ylistyslaulu (B-duuri, op. 52)
Sinfonia nro 3, Skottilainen (a-molli, op. 56)
Sinfonia nro 4, Italialainen (A-duuri, op. 90)
Sinfonia nro 5, Uskonpuhdistus (D-duuri, op. 107)
Spiders (single)

| ”Spiders” System of a Down |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: System of a Down
 Äänitetty : marraskuu 1997 – maaliskuu 1998
 Julkaistu: helmikuussa 1999
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Rick Rubin sekä yhtye itse
 Tyylilaji: alternative metal
 Kesto: 03.35
 Levy-yhtiö: American
System of a Downin muut singlet
| ”Sugar” 1998 | ”Spiders” 1999 | ”Chop Suey!” 2001 |
Spiders on System of a Downin vuonna 1998 julkaisema kappale, joka julkaistiin singlenä sekä yhtyeen nimikkoalbumilla. Kappale julkaistiin singlenä vuoden 1999 puolella. Spidersista on tehty myös musiikkivideo, jonka ohjasi Charlie Deaux.
Spondonin rautatieasema

| Spondonin rautatieasema |
| --- | --- |

Perustiedot
Lyhenne:  SPO
Sijainti:  52°54′43″N, 001°24′38″W
Kunta:  Derby
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Liikenne
Käyttäjiä:  15 000
Liikennöitsijä(t):  East Midlands Trains
Ratapiha
Raiteisto:  2
Aiheesta muualla
 Wikimedia Commons 
Spondonin rautatieasema on Network Railin omistama miehittämätön rautatieasema Derbyssä Englannissa. Asemalaitureita on kaksi, joita kumpaakin suunnitellaan pidennettävän vuoden 2012 loppuun mennessäpäivitettävä.