stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kimmo Tiilikainen
Poliittinen ura > Pätkäministerinä ja ehdolla puoluesihteeriksi: toinen kausi eduskunnassa 2007–2011

Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Tiilikainen valittiin jatkokaudelle noin 6 600 äänellä.
Vuoden 2007 ministerinsalkkujaossa Paula Lehtomäestä tuli ympäristöministeri, mutta Tiilikaisen sovittiin hoitavan tehtävää Lehtomäen äitiysvapaan ajan. Tiilikainen nimitettiin ministeriksi 28. syyskuuta 2007. Hän toimi Vanhasen II hallituksen ympäristöministerinä huhtikuuhun 2008 asti. Hallitusohjelman mukaan vaalikaudella tuli parantaa Ilmatieteen laitoksen ja Merentutkimuslaitoksen yhteistyötä. Sittemmin suunniteltiin myös laitosten yhdistämistä. Tiilikainen ja liikenneministeri Anu Vehviläinen valmistelivat hallituksen esityksen, jossa Merentutkimuslaitos lakkautettiin ja toiminnot jaettiin Ilmatieteen laitoksen ja Suomen ympäristökeskuksen välille. Merentutkimuslaitoksen johto, henkilökunta ja alan asiantuntijoita sekä kotimaasta että ulkomailta vetosivat laitoksen lakkauttamista vastaan. Oikeuskansleri arvosteli lakkauttamiseen liittyvää lainvalmistelua, sillä lakkauttamiselle ei tarjottu vaihtoehtoja. Lakkauttaminen sai aikaan keskustelua ja kirjallisia kysymyksiä eduskunnassa. Joulukuussa 2008 eduskunta päätti lakkauttaa Merentutkimuslaitoksen äänin 86 puolesta, 67 vastaan ja 43 tyhjää. Tiilikainen pitää itse ministerikautensa saavutuksina Balin ilmastoneuvotteluita, Itämeren suojelun toimintaohjelmaa, Metso-ohjelman syntyä ja ikäihmisten hajajätevesiasetuksesta vapauttamisen liikkeellepanoa.
Tiilikainen oli ehdolla keskustan puoluesihteeriksi vuonna 2008. Hän keskeytti kampanjansa kesäkuun alussa vaalirahoituskohun vuoksi ja vaati keskustan johdolta selvitystä puolueen osuudesta Kehittyvien maakuntien Suomen syntyyn ja rahanjakoon. Äänestyksessä puoluesihteerinä jatkoi Jarmo Korhonen, joka päihitti Tiilikaisen äänin 1200–488.
Kansanedustajana Tiilikainen toimi ympäristövaliokunnan jäsenenä 2007 ministerintehtävänsä alkuun asti ja jälleen 2008–2009 ministerintehtävänsä jälkeen. Hän jatkoi valiokunnan varajäsenenä 2009–2011. Tiilikainen oli jäsen tulevaisuusvaliokunnassa 2009–2011, talousvaliokunnassa 2007 ja 2009 sekä työelämä- ja tasa-arvovaliokunnassa 2009–2011. Hän oli suuren valiokunnan varajäsen 2008–2009 ja jäsen 2009–2010. Tiilikainen oli Itämeren parlamentaarikkokonferenssin Suomen valtuuskunnan puheenjohtaja sekä oli kansainvälisten asiain foorumin jäsen kumpaakin lokakuuhun 2007 asti ja uudelleen huhtikuusta 2008 vuoteen 2011 asti. Lisäksi Tiilikainen jatkoi luonnonvarainneuvoston jäsenenä vuoteen 2011 asti.
Poliittinen ura > Kolmas kansanedustajankausi: eduskuntaryhmän puheenjohtajana 2011–2015

Eduskuntavaaleissa 2011 Tiilikainen sai noin 7 100 ääntä ja hänet valittiin jatkokaudelle.
Keskustan eduskuntaryhmän puheenjohtajana vuodesta 2003 toiminut Timo Kalli ei ollut vuonna 2011 enää ehdolla tehtävään. Tiilikainen, Mika Lintilä ja Antti Rantakangas hakivat paikkaa. Tiilikainen voitti Rantakankaan toisella kierroksella äänin 22–12. Tiilikainen oli eduskuntaryhmän puheenjohtajana koko vaalikauden 2011–2015. Vuosina 2011–2015 hän oli myös suuren valiokunnan jäsen, Neste Oil Oyj:n sidosryhmien neuvottelukunnan jäsen, WWF:n hallintoneuvoston jäsen ja Itämeren parlamentaarikkokonferenssin Suomen valtuuskunnan jäsen. Tiilikainen oli tulevaisuusvaliokunnan varajäsen 2011–2014 ja jäsen 2014–2015. Hän toimi ulkoasiainvaliokunnan varajäsenenä 2011–2013 ja ympäristövaliokunnan varajäsenenä 2013–2015.
Vuoden 2012 puoluekokouksen alla Tiilikainen ilmoitti, ettei hae keskustan puheenjohtajaksi. Tiilikaisen mukaan hän oli saanut toiveita sekä puheenjohtajaksi hakemisesta että eduskuntaryhmän puheenjohtajana jatkamisesta.
Tiilikainen totesi eduskuntaryhmän puheenjohtajana toimiessaan, että ydin­voi­ma on pe­rin­tei­ses­ti ja­ka­nut kes­kus­ta­lais­ten mie­li­pi­teet, mut­ta asia ei ole on­gel­ma, vaan aihe on keskustan ryhmässä omantunnon kysymys. Tiilikainen itse on äänestänyt ydinvoimalupien myöntämistä vastaan. Marraskuussa 2014 eduskunta hyväksyi samaa sukupuolta olevien avioliiton. Tiilikainen oli yksi kuudesta keskustalaisesta, jotka kannattivat muutosta. Selvä enemmistö keskustan eduskuntaryhmästä, 30 kansanedustajaa, äänesti avioliittolain muuttamista vastaan.
Poliittinen ura > Neljäs kausi eduskunnassa: Sipilän hallituksen ministerinä 2015–2019

Eduskuntavaaleissa 2015 Tiilikainen sai noin 9 200 ääntä Kaakkois-Suomen vaalipiirissä ja hänet valittiin jatkokaudelle eduskuntaan. Sipilän hallitusta koonneen keskustan, perussuomalaisten ja kokoomuksen hallitusneuvotteluissa Tiilikainen oli Kestävä julkinen talous -työryhmän puheenjohtaja.
Toukokuussa 2015 Tiilikainen nimitettiin Sipilän hallituksen maatalous- ja ympäristöministeriksi. Maaliskuussa 2016 Helsingissä järjestettiin traktorimarssi, johon kokoontui 700 traktoria ja Senaatintorille saapui 5 500 mielenosoittajaa. Mielenilmaus otti kantaa huonoon maataloushallintoon ja maatalouden vaikeaan taloustilanteeseen. Tiilikainen totesi, että mielenosoitus oli oikeutettu. MTK luovutti Tiilikaiselle vaatimuslistan. Tiilikainen ilmoitti, että maa- ja metsätalousministeriö ottaa Maaseutuviraston suoraan ohjaukseen, tukihakuun siirretään ministeriön työvoimaa, viestintää yhtenäistetään ja että virasto raportoi tulevaisuudessa suoraan ministeriölle. Hän ilmoitti, että Maaseutuviraston ylijohtaja Leena Tenhola jatkaa vuoden loppuun siltä osin kuin tehtävät eivät koske tukiasioita. Hän kertoi, että ministeriön ote vahvistuu, mutta kehotti ettei tilanteessa tulisi etsiä syyllisiä. Kesäkuussa 2016 Tiilikainen nimitti Pentti Hyttisen Metsähallituksen pääjohtajaksi kaudelle 2016–2021. Silloinen pääjohtaja Esa Härmälä olisi halunnut jatkaa tehtävässä. Hyttinen ja Tiilikainen olivat vanhoja tuttuja. Nimitys aiheutti arvostelua ja luottamusäänestyksen Tiilikaista kohtaan keskustan eduskuntaryhmässä. Kahdeksan keskustan kansanedustajaa äänesti Tiilikaisen epäluottamuksen puolesta ja 24 kirjallisen varoituksen puolesta. Tiilikainen sai varoituksen ja jatkoi ministerinä.
Keväällä 2017 keskusta kierrätti ministerinsalkkujaan niin, että maa- ja metsätalousasiat siirtyivät Jari Lepälle. Tiilikaisen ympäristöministerin salkkuun taas yhdistettiin energia-asiat työ- ja elinkeinoministeriöstä. Uusi salkkujako astui voimaan 5. toukokuuta 2017. Tiilikaisen nimikkeeksi tuli asunto-, energia- ja ympäristöministeri.
Tiilikainen pitää itse ministerikautensa saavutuksina, että hän valmisteli lain, jolla hiilivoima Suomessa loppuu 2029, sai 84 miljoonaa Raide-Jokerin rakentamisen määrärahoihin, että hän lisäsi valtion tukemaa vuokra-asuntotuotantoa Helsinkiin 30 %, erityisesti opiskelijoille, että tulorajojen tarkastelusta kaupungin vuokra-asunnoissa asuvilta luovuttiin hänen vuonna 2018 valmisteleman asetuksen vuoksi ja että hän johti sekä puolueiden yhteisen ilmastolinjauksen että Pohjoismaiden yhteisen ilmastolinjauksen valmistelua.
Sipilän hallitus erosi 8. maaliskuuta 2019, minkä jälkeen siitä tuli toimitusministeristö. Toimitusministeristön ministerinä Tiilikainen keskittyi etenkin valmistelemaan Suomen alkavaa EU-puheenjohtajuuskautta. Sipilän hallitukselle myönnettiin ero 6. kesäkuuta 2019, jolloin Tiilikaisen ministerikausi päättyi.
Poliittinen ura > Vaalikausi 2019–2023: putoaminen eduskunnasta ja siirtyminen taustavaikuttajaksi valtiosihteeriksi

Eduskuntavaaleissa 2019 Tiilikainen oli ehdolla Helsingin vaalipiiristä. Hän sai 4 673 ääntä ja ei tullut valituksi. Vaalirahoitusilmoituksen tehneistä ehdokkaista Tiilikaisella oli Helsingin vaalipiirin suurin vaalibudjetti, 80 000 euroa.
Rinteen hallitusta koonneen SDP:n, keskustan, vihreiden, vasemmistoliiton ja RKP:n hallitusneuvotteluissa Tiilikainen oli Hiilineutraali ja luonnon monimuotoisuuden turvaava Suomi -työryhmän toinen keskustalainen edustaja. Kun Rinteen hallitus nimitettiin 6. kesäkuuta 2019, sekä Iltalehden että Ilta-Sanomien kolumneissa kerrottiin lehtien saamina tietoina, että Tiilikaiselle oltaisiin tarjottu valtiosihteerin toimea uudesta hallituksesta. 20. kesäkuuta keskusta ilmoitti, että Tiilikaisesta tulee puolueen ministeriryhmän valtiosihteeri. Joulukuussa 2019 Jari Partasesta tuli ministeriryhmän valtiosihteeri ja Tiilikainen siirtyi työ- ja elinkeinoministeri Mika Lintilän sekä maa- ja metsätalousministeri Jari Lepän henkilökohtaiseksi valtiosihteeriksi.
Kuntapolitiikka

Kunnallisvaaleissa 1996 keskusta, kokoomus ja vihreät pyysivät Tiilikaista ehdokkaakseen, mutta hän kieltäytyi. Tiilikainen toimi Ruokolahden kunnanvaltuuston puheenjohtajana vuodesta 2001 lähtien. Kuntavaaleissa 2008 Tiilikainen oli noin 210 äänellä Ruokolahden ääniharava. Hän erosi valtuuston puheenjohtajan tehtävästä eduskuntakiireiden vuoksi vuonna 2011. Kuntavaaleissa 2012 hän sai noin 250 ääntä ja säilytti ääniharavan aseman.
Vuonna 2017 Tiilikainen muutti virallisesti Helsinkiin. Kuntavaaleissa 2017 keskusta sai kaksi jäsentä Helsingin kaupunginvaltuustoon. Tiilikainen sai noin 800 ääntä ja tuli valituksi toiseksi varavaltuutetuksi.
Syksyllä 2020 Tiilikainen pyrki Ruokolahden kunnanjohtajaksi, mutta hävisi tiukan äänestyksen kunnanvaltuustossa Anu Sepposelle vain yhdellä äänellä.
Poliittiset näkemykset

Tiilikaisen mielestä verotus Suomessa on yleisesti ottaen liian korkeaa. Hän kannattaa perustuloa. Tiilikainen kannattaa Suomen metsien hakkuun lisäämistä ja vastustaa ydinvoiman lisärakentamista.
Helsingin Sanomien Unto Hämäläisen mukaan ”Tiilikaisen ympäristölinja ei kaikkia keskustalaisia miellytä”. Hämäläinen kirjoitti vuonna 2008, että ”vanhemmat edustajatoverit tuntuvat pitävän Tiilikaista liian ’vihreänä’ tai ’pehmeänä’” ja että keskustalaisen ympäristöministerin tehtävä olisi heidän mielestä ”panna ministeriö kuriin”.
Tunnustukset

Tiilikaiselle myönnettiin keskustan hopeinen ansiomerkki vuonna 2015. Hänelle myönnettiin Itä-Suomen yliopiston Vuoden alumni -tunnustus yliopiston vuosipäiväjuhlassa Joensuussa 20. maaliskuuta 2018.
Yksityiselämä

Tiilikainen meni naimisiin vuonna 1986. Avioliittoon vihittäessä Tiilikainen oli 19-vuotias ja hänen vaimonsa 20-vuotias. 
Tiilikaiset asuivat pitkään Ruokolahdella. Tiilikainen muutti vuonna 2017 virallisesti Helsinkiin, missä oli tuolloin jo asunut vuosia perheineen.
Teokset

Tiilikainen, Kimmo: Metsätalouden ja omatoimisen metsätyön kannattavuus aktiivisesti metsätaloutta harjoittavalla maatilalla Itä-Suomessa.  Joensuun yliopisto, 1991.
Tiilikainen, Kimmo & Sankari, Markku & Torttila, Annamari: Metsätalouden tuloksenseuranta maatiloilla.  Joensuun yliopisto, 1991.
Tšekin edustajainhuoneen vaalit 2021

Tšekin tasavallan edustajainhuoneen vaalit 2021 (Volby do Poslanecké sněmovny Parlamentu České republiky) järjestettiin 8. lokakuuta – 9. lokakuuta 2021. Vaaleissa valittiin kaikki 200 edustajainhuoneen edustajaa nelivuotiskaudelle. Vaalien äänestysprosentti oli 65,43 %.
Vaalien jälkeen Yhdessä (Spolu) koalition johtaja, Kansalaisdemokraattien Petr Fiala valittiin maan uudesi pääministeriksi. Koalitio muodosti hallituksen yhdessä Piraatit ja pormestarit-koalition kanssa.
Tausta

Vuoden 2017 vaalien jälkeen Andrej Babišin johtama keskustapopulistinen ANO-puolue nousi edustajainhuoneen suurimmaksi puolueeksi ja Babiš valittiin maan pääministeriksi. Babišin kautta värittivät Pandoran paperit tietovuodon paljastukset korruptioepäilyistä sekä maan vaikea COVID-19 tilanne.
Tilastot

Tšekin tilastotoimiston mukaan vaaleissa äänioikeutettuja oli 8 275 752 henkilöä, joista 5 414 637 äänesti. 0,68 % annetuista äänistä hylättiin. Koko maan äänestysprosentti oli 65,43 %.
Pormestarit ja sitoutumattomat

| Pormestarit ja sitoutumattomat> Starostové a nezávislí |
| --- | --- |
  
Perustettu:  2004
Puheenjohtaja:  Vít Rakušan
Ideologia:   lokalismi  liberaalikonservatismi 
Poliittinen kirjo:  keskusta-oikeisto
Edustajainhuone:  33 / 200 (2021)
Senaatti:  17 / 81
Euroopan parlamentti:  1 / 21
Kotisivu:  www.starostove-nezavisli.cz
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pormestarit ja sitoutumattomat (tšk. Starostové a nezávislí lyh. STAN) on tšekkiläinen liberaalipuolue. Sen puheenjohtajana toimii Vít Rakušan.
Historia

Pormestarit ja sitoutumattomat -puolue syntyi vuonna 2004 itä-määriläisen Zlínin läänin kaupunginjohtajien liikkeen pohjalta. Myöhemmin se laajentui valtakunnalliseksi ja sai nykyisen Pormestarit ja sitoutumattomat -nimensä vuonna 2009.
Vuoden 2010 edustajainhuoneen vaaleihin STAN osallistui vaaliliitossa TOP 09 -puolueen kanssa. Hallituksessa se sai itselleen kulttuuriministeriön. Puolueet uusivat yhteistyösopimuksensa vuonna 2013 ja saman vuoden vaaleissa STAN sai neljä jäsentä parlamenttiin. Vuoden 2014 europarlamenttivaaleissa puolueen jäsenistä ainoastaan Stanislav Polčák sai parlamenttipaikan. STAN ja TOP 09 lopettivat yhteistyön vuonna 2016 ja vuoden 2017 edustajainhuoneen vaaleihin puolue osallistui yksin saaden lopulta vain kuusi paikkaa. Vuonna 2019 puolueen puheenjohtajaksi valittiin Vít Rakušan.
Vuoden 2021 edustajainhuoneen vaaleihin STAN osallistui yhdessä Tšekin piraattipuolueen kanssa. Vaaliliiton voittamista 37 paikasta 33 kuului Pormestareille ja sitoutumattomille. Vaalien jälkeen puolue meni mukaan Fialan ensimmäiseen hallitukseen, jossa se sai vastuulleen neljä ministeriötä.
STAN ilmoitti jo marraskuussa 2021, että sen ja piraattipuolueen välinen vaaliliitto, joka oli nimeltään Piraatit ja pormestarit (tšek. Piráti a Starostové), ei osallistuisi enää yhtenä liittona seuraaviin vaaleihin.
Poliittiset linjaukset

STAN on vaaliohjelmissaan korostanut erityisesti alueiden itsehallintoa, toissijaisuusperiaatetta sekä vallan hajauttamista. Euroopan unionin sisällä se kannattaa yhteistyön vahvistamista. STAN tukee myös korruption- sekä byrokratianvastaisia toimia.
Aiheesta muualla

Puolueen kotisivut
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pormestarit ja sitoutumattomat Wikimedia Commonsissa
Inhimillinen pääoma

Inhimillinen pääoma tarkoittaa kaikkia tiettyyn väestöön kuuluvien yksilöiden ja ihmisryhmien omaamia yhteisiä aineettomia resursseja. Inhimilliseen pääomaan luetaan muun muassa väestön koko kumulatiivinen tieto, osaaminen, koulutus, pätevyys, kyvyt, kokemus, lahjakkuus, luovuus, äly, tunneäly, ahkeruus, sopusointuisuus työelämässä, tavat, persoonallisuuden piirteet, arvostelukyky, viisaus ja maine.
Inhimillinen pääoma on vaurautta, jonka avulla kansakunnat ja organisaatiot pystyvät saavuttamaan päämääränsä. Sen avulla kansantaloudet ja yksityiset yritykset pystyvät tuottamaan materiaalista vaurautta ja julkiset organisaatiot yleistä hyvinvointia.
Yksilön inhimillinen pääoma karttuu hänen elämänsä aikana. Inhimillistä pääomaa voi kasvattaa esimerkiksi koulutuksella, työelämän erikoistumisella, infrastruktuurin kehittämisellä, luovuuden ilmapiirin synnyttämisellä sekä kilpailun mahdollistamisella ja yrittäjyyden rohkaisemisella.
Inhimillistä pääomaa voi osittain mitata rahallisesti työikäisen väestön potentiaalisina ansioina. Maataloudessa ja teollisuudessa inhimillisen pääoman voi mitata yksinkertaisesti tuottavuutena. Kaivosmiehen inhimillinen pääoma riippuu paljolti hänen fyysisestä voimastaan. Monimutkaisemmissa töissä, kuten opettajan työssä, inhimillistä pääomaa on vaikeampi mitata ja siinä voi olla monta osatekijää.
Inhimillisen pääoman puute voi johtaa esimerkiksi työttömyyteen ja työmahdollisuuksien rajallisuuteen, talouskasvun ja tuottavuuden heikkenemiseen sekä pääoman pakoon. Sellaiset maat, joilla on vain vähän luonnonvaroja, ovat erityisen riippuvaisia työvoimansa inhimillisestä pääomasta.
Liperi (kunta)

| Liperi |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  62°31′55″N, 029°23′05″E
Maakunta:  Pohjois-Karjalan maakunta
Seutukunta:  Joensuun seutukunta
Kuntanumero:  426
Hallinnollinen keskus:  Liperin kirkonkylä
Perustettu:  1875
Kokonaispinta-ala:  1 161,23 km² 100:nneksi suurin 2022 
– maa:  727,20 km²
– sisävesi:  434,03 km²
Väkiluku:  11 910 85:nneksi suurin 31.12.2024 
– väestötiheys:  16,38 as./km² (31.12.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  18,2 %
– 15–64-v.:  59,3 %
– yli 64-v.:  22,5 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  97,5 %
– muut:  2,4 %
Kunnallisvero:  9,5 % 60:nneksi suurin 2025 
Kunnanjohtaja:  Pellervo Hämäläinen
Kunnanvaltuusto:  35 paikkaa
  2021–2025   • Kesk.   • SDP   • PS   • Kok.   • KD   • Vihr.:   12 9 6 4 2 1
www.liperi.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Liperi (ruots. Libelits) on Suomen kunta, joka sijaitsee Pohjois-Karjalan maakunnassa aivan Joensuun kaupungin vieressä. Kunnassa asuu 11 910 ihmistä, ja sen pinta-ala on 1 161,23 km2, josta 434,03 km2 on vesistöjä. Väestötiheys on 16,38 asukasta/km2. Liperi on saaristolain mukainen saaristo-osakunta ja sen naapurikunnat ovat Heinävesi, Joensuu, Kontiolahti, Polvijärvi, Rääkkylä, Savonlinna ja Outokumpu. Entisiä naapurikuntia ovat Joensuuhun liitetty Pyhäselkä ja Savonlinnaan liitetty Savonranta.
Liperin kunta on Joensuun kaupungin kasvun imussa kasvattanut asukaslukuaan jo muutaman vuoden ajan, ja kuuluukin asukaslukuaan nopeimmin kasvattavien kuntien joukkoon Pohjois-Karjalassa. Erityisesti lähekkäin sijaitsevat Ylämylly, Honkalampi ja Jyrinkylä, joista on vain 10 minuutin matka Joensuuhun, ovat nykyään suosittuja asuin-alueita.
Maantiede > Kirkonkylä

Liperin kirkonkylän näkymää hallitsee jykevä Liperin punatiilikirkko, joka rakennettu vuosina 1854–1858.
Vanha puinen kunnantalo on seudun vanhimpia rakennuksia; sen suojelemisesta on kiistelty 1990-luvulta lähtien. Purkulupaa talolle ei ole saatu, joten kunta on tehnyt talosta kunnostussuunnitelman 2009. Vuonna 2015 Liperiin rakennettiin uusi terveyskeskus ja vanha terveyskeskus pääosin purettiin. Terveyskeskuksen takana toimii Pohjois-Karjalan pelastuslaitoksen Liperin paloasema. Paloasemat löytyvät myös Ylämyllyltä ja Viinijärveltä.
Maantiede > Muut taajamat

Liperissä on kirkonkylän (noin 1 600 asukasta) lisäksi kaksi suurta taajamaa: Viinijärvi ja Ylämylly. Ylämylly on osa Joensuun keskustaajamaa. Lähellä Viinijärveä on Käsämä, jossa on ammattiopisto Luovin yksikkö.
Liperin muita kyliä ovat muun muassa Ahonkylä, Härkinvaara, Kaatamo, Korpivaara, Kompero, Liperinsalo, Leppälahti, Mattisenlahti, Risti, Roukalahti, Salokylä, Tutjunniemi ja Vaivio.
Maantiede > Tilastolliset taajamat

Vuoden 2020 lopussa Liperissä oli 11 994 asukasta. Liperin taajama-aste vuonna 2020 oli 57,4 %. Liperin taajamaväestö jakautuu kolmen eri taajaman kesken:
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2020) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Joensuun keskustaajama* | 4 665 |
| 2 | Liperin kirkonkylä | 1 401 |
| 3 | Viinijärvi | 746 |
Kunnan keskustaajama on lihavoitu. Asteriskilla (*) merkityt taajamat kuuluvat tähän kuntaan vain osittain. Ylämylly, Jyrinkylä ja Honkalampi eivät muodosta omaa taajamaansa, vaan ne ovat osa Joensuun keskustaajamaa, joka ulottuu Joensuun kaupungin ja Liperin lisäksi myös Kontiolahden kunnan alueelle. Yhteensä Joensuun keskustaajamassa on 73 713 asukasta.
Maantiede > Lämpötilaennätys

Liperissä sijaitsevalla Joensuun lentoaseman yhteydessä olevalla Ilmatieteen laitoksen sääasemalla mitattiin Suomen valtakunnallinen kaikkien aikojen lämpöennätys 37,2 astetta 29. heinäkuuta 2010.
Historia

Liperin luterilainen seurakunta on perustettu vuonna 1630. Nykyinen kirkkorakennus on 1850-luvulta. Vuonna 1819 Liperissä puhkesi voimakkaita herätyksiä Henrik Renqvistin toiminnasta. Ulkoisena tunnusmerkkinä näille herätyksille oli yhteinen polvirukous.
Liperin kunta on perustettu vuonna 1875.
Kunnassa toimi puolustusvoimien varuskunta vuoteen 1990 saakka Pohjois-Karjalan Patteristo -nimisen tykistöjoukko-osaston myötä.
Hallinto

Liperin kunnanjohtaja vuodesta 2003 alkaen on Hannele Mikkanen. Kunnanvaltuustossa on 35 paikkaa, joista suurimpana valtuustoryhminä Keskustalla on 13 ja SDP:llä 9 paikkaa kaudella 2021–2025.
Hallinto > Kuntaliitossuunnitelmat

Liperi ja Outokumpu ilmoittivat marraskuussa 2006 suunnittelevansa selvityksen tekemistä kuntaliitoksesta. Liperin kunnanvaltuusto päätti 13.11.2006 äänin 24–11 selvittää kuntaliitoksen vain Outokummun, ei muiden kuntien kanssa. 
Kunnilla on jo yhteinen sosiaali- ja terveysjohtaja. Kunnanvaltuusto päätti kuitenkin 19.6.2007, ettei kuntaliitosselvitystä Outokummun kaupungin kanssa jatketa.
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Liperin väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 10 737 | 10 737 |
| 1985 | 1985 |    | 10 994 | 10 994 |
| 1990 | 1990 |    | 11 500 | 11 500 |
| 1995 | 1995 |    | 11 708 | 11 708 |
| 2000 | 2000 |    | 11 479 | 11 479 |
| 2005 | 2005 |    | 11 750 | 11 750 |
| 2010 | 2010 |    | 12 271 | 12 271 |
| 2015 | 2015 |    | 12 338 | 12 338 |
| 2020 | 2020 |    | 12 100 | 12 100 |
Lähde: Tilastokeskus.
Julkisia palveluja > Koulutus > Peruskoulut

Liperissä toimii yksi yhtenäiskoulu (luokka-asteet 0–9), joka vuodesta 2021 lähtien on Ylämyllyn koulu Ylämyllyn taajamassa (aiempi yhtenäiskoulu oli Liperin yhtenäiskoulu Liperin kirkonkylässä). Lisäksi kunnassa on neljä alakoulua: Liperin koulu, Mattisenlahden koulu, Salokylän koulu ja Viinijärven koulu.
Julkisia palveluja > Koulutus > Liperin lukio

Liperissä toimi yhteiskoulu vuosina 1949–1972. Vuonna 1972 yhteiskoulu siirtyi kunnan omistukseen. Peruskoulu aloitti Liperissä elokuun 1974 alussa, samalla yhteiskoulusta tuli Liperin lukio.
Lukio toimi välillä kaksi- ja välillä kolmesarjaisena. Lukiossa oli aluksi linjajako (kielilinja, matematiikkalinja ja reaalilinja). 1980-luvulla siirryttiin kurssimuotoiseen opiskeluun ja jaksolukuun. 1990-luvulla lukio muuttui luokattomaksi. Oppilasmäärän pienentymisen vuoksi kunta päätti 2006 lakkauttaa lukion. Viimeiset 13 ylioppilasta valmistuivat keväällä 2009. Liperistä tuli Suomen väkiluvultaan suurin kunta, jossa ei ole omaa lukiota (vuonna 2014 tämä titteli siirtyi Hollolalle). Nykyisin liperiläisnuoret käyvät lukiota naapurikunnissa, ennen kaikkea maakuntakeskus Joensuussa.
Julkisia palveluja > Koulutus > Muut koulut

Käsämässä Veljesharjulla toimii Ammattiopisto Luovin Liperin yksikkö ja Siikasalmella kristillinen koulu.
Siikasalmen maatalousoppilaitos toimi vuoteen 1992, oppilaitos ehti toimia yli sata vuotta. Siikasalmen tilan perusti 1760-luvulla kruununvouti Gabriel Wallenius, ja Edvard Hällström perusti maanviljelyskoulun vuonna 1886. Maamieskoulu aloitti toimintansa 1910-luvulla vieläkin käytössä olevassa vanhassa päärakennuksessa. Viimeisimpänä koulutusta antoi maatalousoppilaitos, joka keskiasteen uudistukset koettuaan lakkautui 1992 ja tilukset siirtyivät Joensuun yliopistolle. Nykyisin Siikasalmella on adventtikirkon koulu ja muuta toimintaa Siikasalmiyhdistyksen hallinnoimana.
Julkisia palveluja > Sote-palvelut

Liperin terveysasema toimii kirkonkylällä.
Liperin meijeri

Osuusmeijeri on ollut Liperissä merkittävä ja suuri yksikkö ja työnantaja. Suhdanteet eivät enää suosi Liperin Osuusmeijerin kokoisia laitoksia. Vuonna 2010 meijerin tuotanto ajettiin alas ja maidon käsittely päättyi. Meijeri oli tunnettu pallojuustostaan, jossa oli punainen vahakuori juuston suojana. Juusto poistui Valion valikoimista. Meijerin koneet ja laitteet myytiin ulkomaille, myymälä jäi muutamaksi vuodeksi meijerin kiinteistöön. Meijerin kiinteistöt jäivät tyhjilleen. Entisessä juustolassa toimii Joensuun Sänkytehdas Oy. Lämpökeskus on VAPOn.
Liperin Mylly

Liperin Mylly oli vuodesta 1906 lähtien toiminut mylly. Myllyn toiminta päättyi kesäkuussa 2020, kun sen päärakennus tuhoutui tulipalossa.
Seurakunnat

Vuoden 2018 aluejaon mukaan Liperissä on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Liperin seurakunta
Taipaleen ortodoksisen seurakunnan keskus on Viinijärvi; seurakunta ulottuu Polvijärvelle ja Outokumpuun. Taipaleen nykyinen kirkko valmistui 1906.