stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ferdinand von Wrangel
Huomionosoituksia

Henry Kellett näki Wrangelin etsimän pohjoisen maa-alueen vuonna 1849 Kellett-alukseltaan, ja sen kartoittivat 1881 Hooper ja Berry. Se nimitettiin ensin Wrangelinmaaksi ja myöhemmin Wrangelinsaareksi.[lähde? ]
Wrangelin mukaan on nimetty myös:[lähde? ]
Wrangell Island -saari Kaakkois-Alaskassa Alexanderinsaaristossa sekä sillä sijaitseva Wrangellin kaupunki
Wrangell Narrows, 35 km pituinen rannikkoliikenteen käyttämä salmi Alexanderinsaaristossa
Mount Wrangell, aktiivinen tulivuori Alaskassa, sen mukaan Wrangellvuoristo (Wrangell Mountains) ja edelleen näiden mukaan Wrangell-St. Eliasin kansallispuisto Etelä-Alaskassa
Cape Wrangell, Alaskan läntisin niemenkärki, joka sijaitsee Attasaarella Aleuttien saariston Nearsaarten ryhmässä.
Tanssikallio

| Tanssikallio |
| --- | --- |
 Näkymä Tanssikallionkadulta pohjoiseen
Kaupunki:  Hyvinkää
Kaupunginosa nro:  31
Väkiluku:  5 765 (2019)
Postinumero(t):  05810
Tanssikallio on Hyvinkään kaupunginosa. Se kuuluu kaupungin uusimpiin asuinalueisiin, sillä sen rakentaminen aloitettiin 2000-luvun alussa. Kaupunginosa sijaitsee Hyvinkään keskustan läheisyydessä Mustamännistön ja Ahdenkallion kaupunginosien välissä. Tanssikallio kuuluu Martin postinumeroalueeseen 05810 Hyvinkää, jonka väkiluku on yhteensä 5 765.
Tanssikallion kaupunginosan palveluihin kuuluvat muun muassa koulu ja päiväkoti. Tanssikalliolaisesta metsästä on löydetty esihistoriallisia hautaröykkiöitä. Tanssikalliossa oleva Kuulakallio on vuosien saatossa ollut airsoft-harrastajien suosiossa.
Tanssikalliota palvelee Hyvinkään Liikenteen bussilinja numero 5.
Syke (9. tuotantokausi)

Suomalaisen sairaalan traumaosastolle sijoittuvan Syke-draamasarjan yhdeksännen tuotantokauden julkaiseminen alkoi Nelonen Median maksullisessa suoratoistopalvelussa Ruutu+:ssa 4. joulukuuta 2020. Kaudella on 24 jaksoa, jotka muodostavat 6 jaksokokonaisuutta.
Kauden kaksi ensimmäistä jaksoa esitettiin 4. joulukuuta 2020 televisiossa Nelosella samana päivänä, kun maksullisena Ruudussa julkaistiin ensimmäiset neljä jaksoa. Sen jälkeen kauden esitys jatkui Ruudussa niin, että perjantaisin julkaistiin kaksi uutta jaksoa. Jaksojen julkaisu Ruudussa ilmaisena alkoi kesäkuussa 2021. Televisiossa kausi esitetään Livillä marraskuusta 2021 alkaen.
Rooleissa > Sivurooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Krista Putkonen-Örn  | … |  Elina Hurskainen    |
|  Pedram Notash  | … |  Uffe    |
|  Oskar Töhönen  | … |  Jokke    |
|  Minetta Hämäläinen  | … |  Ada Alanko   |
|  Stella Leppikorpi  | … |  Mila Jalava   |
|  Marius Valtanen  | … |  Eetu Haataja    |
|  Eino Heiskanen  | … |  Aleksi Rantavuo    |
|  Haiku Tiensuu  | … |  Mikko Rantavuo    |
|  Vilma Viskari  | … |  Martta Rantavuo    |
|  Jarmo Mäkinen  | … |  Jarmo Tainio    |
|  Helmi-Leena Nummela  | … |  Jannica Ronkainen    |
|  Marja Salo  | … |  Ira Kantola    |
Jaksot

| Jakso | Nimi | Julkaisu Ruutu+:ssa | Julkaisu Ruudussa | Ensiesitys Livillä | Ikäraja / Sisältörajoitukset   |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Laulujen lunnaat | 4. joulukuuta 2020 | 4. joulukuuta 2020 | 4. joulukuuta 2020 (Nelonen) 18. marraskuussa 2021 (Liv) |  /  |
| 1 | Laulujen lunnaat | 4. joulukuuta 2020 | 4. joulukuuta 2020 | 4. joulukuuta 2020 (Nelonen) 18. marraskuussa 2021 (Liv) |  /  |
| 1 | Laulujen lunnaat | 4. joulukuuta 2020 | 9. kesäkuuta 2021 | 19. marraskuuta 2021 |  /   |
| 1 | Laulujen lunnaat | 4. joulukuuta 2020 | 9. kesäkuuta 2021 | 19. marraskuuta 2021 |  /  |
| 2 | Ylipainetta | 11. joulukuuta 2020 | 9. kesäkuuta 2021 | 25. marraskuuta 2021 |  /  |
| 2 | Ylipainetta | 11. joulukuuta 2020 | 9. kesäkuuta 2021 | 25. marraskuuta 2021 |  /  |
| 2 | Ylipainetta | 18. joulukuuta 2020 | 16. kesäkuuta 2021 | 26. marraskuuta 2021 |  /  |
| 2 | Ylipainetta | 18. joulukuuta 2020 | 16. kesäkuuta 2021 | 26. marraskuuta 2021 |  /  |
| 3 | Riivatut | 25. joulukuuta 2020 | 23. kesäkuuta 2021 | 2. joulukuuta 2021 |  /  |
| 3 | Riivatut | 25. joulukuuta 2020 | 23. kesäkuuta 2021 | 2. joulukuuta 2021 |  /  |
| 3 | Riivatut | 1. tammikuuta 2021 | 30. kesäkuuta 2021 | 3. joulukuuta 2021 |  /  |
| 3 | Riivatut | 1. tammikuuta 2021 | 30. kesäkuuta 2021 | 3. joulukuuta 2021 |  /  |
| 4 | Puukkohippa | 8. tammikuuta 2021 | 7. heinäkuuta 2021 | 9. joulukuuta 2021 |  /  |
| 4 | Puukkohippa | 8. tammikuuta 2021 | 7. heinäkuuta 2021 | 9. joulukuuta 2021 |  /  |
| 4 | Puukkohippa | 15. tammikuuta 2021 | 14. heinäkuuta 2021 | 10. joulukuuta 2021 |  /  |
| 4 | Puukkohippa | 15. tammikuuta 2021 | 14. heinäkuuta 2021 | 10. joulukuuta 2021 |  /  |
| 5 | Viraton lääkäri | 22. tammikuuta 2021 | 21. heinäkuuta 2021 | 16. joulukuuta 2021 |  /  |
| 5 | Viraton lääkäri | 22. tammikuuta 2021 | 21. heinäkuuta 2021 | 16. joulukuuta 2021 |  /  |
| 5 | Viraton lääkäri | 29. tammikuuta 2021 | 28. heinäkuuta 2021 | 17. joulukuuta 2021 |  /   |
| 5 | Viraton lääkäri | 29. tammikuuta 2021 | 28. heinäkuuta 2021 | 17. joulukuuta 2021 |  /  |
| 6 | Hirvikolari | 5. helmikuuta 2021 | 4. elokuuta 2021 | 23. joulukuuta 2021 |  /  |
| 6 | Hirvikolari | 5. helmikuuta 2021 | 4. elokuuta 2021 | 23. joulukuuta 2021 |  /   |
| 6 | Hirvikolari | 12. helmikuuta 2021 | 11. elokuuta 2021 | 24. joulukuuta 2021 |  /  |
| 6 | Hirvikolari | 12. helmikuuta 2021 | 11. elokuuta 2021 | 24. joulukuuta 2021 |  /  |
Keskeiset tekijät

Ohjaajat: Toni Laine ja Annika Grof
Pääkäsikirjoittajat: Anne Prokofjeff ja Hanna Leivonniemi
Käsikirjoittajat: Antero Arjatsalo, Hannamaija Matila, Solina Riekkola ja Heikki Veijola
Stooritiimi: Antero Arjatsalo, Hannamaija Matila, Solina Riekkola, Ninni Saajola, Heikki Veijola ja Susanna Åke
Kuvaajat: Jyri Hakala ja Antti Ruusuvuori
Leikkaajat: Pekka Lehtikangas, Meri Itakodes ja Jerem Tonteri
Äänisuunnittelija: Tuukka Nikkilä
Lavastaja: Pirjo Rossi
Tuottaja: Lotta Westerberg
Vastaavat tuottajat: Olli Haikka, Marko Talli ja Tea Panula (Nelonen Media)
Aiheesta muualla

Syke Ruutu-palvelussa
| --- | --- |
Tuotantokaudet:   1. tuotantokausi  2. tuotantokausi  3. tuotantokausi  4. tuotantokausi  5. tuotantokausi  6. tuotantokausi  7. tuotantokausi  8. tuotantokausi  9. tuotantokausi  10. tuotantokausi  11. tuotantokausi  12. tuotantokausi  13. tuotantokausi  14. tuotantokausi  15. tuotantokausi  16. tuotantokausi 
Pääosissa:   Lena Meriläinen  Iina Kuustonen  Tiina Lymi  Leena Pöysti  Antti Luusuaniemi  Lauri Tilkanen  Jarkko Niemi  Matti Ristinen  Jaana Pesonen  Elena Spirina  Carl-Kristian Rundman  Mari Perankoski  Krista Putkonen-Örn  Niina Koponen  Juha-Tapio Arola  Lotta Kaihua  Amelie Blauberg  Senna Vodzogbe  Janne Saarinen  Marius Valtanen  Valtteri Lehtinen  Sebastian Rejman  Jenni Banerjee  Sanna Stellan  Iida-Maria Heinonen  Nicke Lignell  Akseli Kouki  Helmi-Leena Nummela  Janni Hussi  Mikko Nousiainen 
Esityskanavat:   Yle TV2  Yle Areena  Nelonen  Liv  Ruutu / Ruutu+ 
Elokuvat:   Hätätila  Särkynyt sydän
Taidevintti

Taidevintti oli vuosina 1965-1977 Porissa toiminut kunnallinen taidegalleria. Se toimi tulli- ja pakkahuoneen, nykyisen Porin taidemuseon yläkerrassa. Tuolloin Taidevintin osoite oli Itäinen Raatihuoneenkatu 1. Satamalautakunta oli luovuttanut tilan Porin kaupungin kulttuurilautakunnan käyttöön. Taidevintistä kehkeytyi vapaan kulttuuritoiminnan kokoontumispaikka ja taidenäyttelytila. Sen toiminnasta vastasi isäntänä Sulo A. Savo. Hän kertoo vuoden 1965 toimintakertomuksessa, että "Kuluvan vuoden alussa ovensa avannut Taidevintti sai aikaan huomattavan vilkkaan näyttelykauden keväällä. Porin eloisa vilkkaus oli jotain uutta ja harvinaista, ja tulee epäilemättä vaikuttamaan elvyttävästi koko laajassa kulttuurikentässä."
Näyttelytoiminta

Näyttelytilat olivat sekä aloittelevien että ammattitaiteilijoiden käytettävissä. Suuri osa Porin kaupungin taidekokoelman teoksista hankittiin Taidevintin näyttelyistä. Ensimmäisenä toimintavuonna julkisia näyttelyitä pitivät taiteilijat Aarne Elonmaa, Immo Tuominen, Sulo Salmi, Oiva Virta, Veikko Pietilä, Pauli Vuorisalo, Atte Vuoristo, Ensio Lamberg, Anja Karkku-Hohti sekä Porin Työväen Kuvataiteen Ystävät ja Manuscript -63. Vuonna 1967 toimintaan saatiin kansainvälistä sävyä, kun näyttelyitä pitivät myös Goethe-Institut ja DDR-Kulturzentrum, joista jälkimmäinen esitteli DDR:n koululaitosta. Vuonna 1969 Taidevintin toimintaperiaatteita tarkistettiin Kulttuurilautakunnan toimesta: Taidevintin isännälle (valvojalle) annettiin oikeus olla hyväksymättä kaikkia näyttelyaikaa hakeneita, "jos voidaan ajatella sen jäävän tasollisesti liian alas. Tällöin on asia kuitenkin alistettava lautakunnan lopullisesti päätettäväksi, ja lautakuntakin kuulee, mikäli se on mahdollista, tällaisissa kysymyksissä Porin kaupungin kuvataidelautakuntaa". Kuitenkin Taidevintin toimintaperiaatteisiin kuului, että kukin taiteilija tai taiteen harrastaja vastasi omalla kritiikillään näyttelystään.
Yhdistystoiminta

Heti ensimmäisenä toimintavuonna Taidevinttiä käytti kokoontumistilana kymmenen yhdistystä: Porin taiteilijaseura, Satakunnan  kuvataiteilijat, Porin työväen Kuvataiteen Ystävät, Porin Saskiat, Manuscript -63, Porin Teatterikerho, Porin Teiniteatteri, Porin Seudun Työväen Sivistysjärjestö, Porin Jazz-kerho, Porin Sadankomitea. Vuonna 1967 mukana olivat myös Jazz Pori-66, Porin piirustuskoulu, Porin Shakinystävät, TSL:n Porin seudun opintojärjestö. Porin Satuteatteri ja Porin Kesäteatteri olivat mukana käyttäjäkunnassa vuonna 1969.
Tanssikoulu DCA

Tanssikoulu DCA on espoossa vuonna 1999 perustettu tanssikoulu, joka tarjoaa tanssiopetusta ja -kursseja kaikenikäisille ja -tasoisille harrastajille. DCA:lla on toimipisteet Espoossa Mankkaalla ja  Tapiolassa, Helsingissä Mannerheimintiellä ja Itäkeskuksessa. DCA:n on perustanut Anitra Ahtola.
Tanssikoulu DCA:lta on saatavilla tanssitunteja lastentanssista, showtanssista, baletista ja nykytanssista. Tunteja on myös hiphop-, break- ja muissa street dance- lajeissa sekä monessa muussa tanssilajissa. Tanssitunnit järjestetään DCA:lla taiteen yleisen ja laajan perusopetuksen mukaisesti. Pandemian aikaan kevätkauden 2021 loppuun saakka DCA on tarjonnut opetusta myös etä- ja hybridiopetuksena.
Tunnetuimpiin DCA:n opettajiin kuuluu Alex Komulainen, joka on 17-vuotiaana voittanut kansainvälisen tanssiorganisaation IDO:n Moderni-, baletti- ja jazz-tanssin MM-kisoissa hopeaa miesten jazz-sooloissa.
Franz Planer

| Franz Planer |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. maaliskuuta 1894 Karlsbad, Itävalta-Unkari
Kuollut: 10. tammikuuta 1963 (68 vuotta)
Ammatti:  elokuvaaja
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Frank F. Planer
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Franz Planer (29. maaliskuuta 1894 Karlsbad, Itävalta-Unkari – 10. tammikuuta 1963) oli itävaltalainen elokuvaaja. Hän aloitti muotokuvavalokuvaajana, ja elokuvan pariin hän siirtyi 1919. Planer muutti Hollywoodiin 1937. Hän oli parhaan kuvauksen Oscar-palkintoehdokkaana viisi kertaa.
Valikoitu filmografia

Vakka kantensa valitsee (Holiday, 1938)
Kauppamatkustajan kuolema (Death of a Salesman, 1951)
Loma Roomassa (Roman Holiday, 1953)
Cainen kapina (The Caine Mutiny, 1954)
Nunnan tarina (The Nun's Story), 1959)
Huhu (The Children's Hour, 1961)
Aamiainen Tiffanylla (Breakfast at Tiffany’s, 1961)
Franz Reitmeier

Franz Reitmeier (17. helmikuuta 1892 – 17. helmikuuta 1957) oli saksalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, jonka ura ajoittui ensimmäisen maailmansotaa edeltäneille ja seuranneille vuosille.
SC Nürnberg 04 -seuraa edustanut Reitmeier voitti maailmanmestaruuden 60 kilogramman painoluokassa vuonna 1920 Wienissä käydyissä kisoissa ennen itävaltalaisia ja unkarilaisia. Edeltävänä vuonna hän oli voittanut 70-kiloisten epävirallisen maailmanmestaruuden Stuttgartissa saksalaisten keskinäisessä kilpailussa.
Aiheesta muualla

Reitmeier FILA:n tietokannassa
Etapit 12–21 Espanjan ympäriajossa 2010

Espanjan ympäriajon 2010 etappien 12–21 tulokset:
Lähde: lavuelta.com
Etapit > 12. etappi

9. syyskuuta 2010 — Andorra la Vella (Andorra) – Lleida, 172,5 km
Etapit > 13. etappi

10. syyskuuta 2010 — Rincón de Soto – Burgos, 196 km
Etapit > 14. etappi

11. syyskuuta 2010 — Burgos – Peña Cabarga, 178 km
Etapit > 15. etappi

12. syyskuuta 2010 — Solares – Lagos de Covadonga, 187,3 km
Etapit > 16. etappi

13. syyskuuta 2010 — Gijón – Alto de Cotobello, 181,4 km
Etapit > 17. etappi

15. syyskuuta 2010 — Peñafiel, 46 km, henkilökohtainen aika-ajo
Etapit > 18. etappi

16. syyskuuta 2010 — Valladolid–Salamanca, 148,9 km
Etapit > 19. etappi

17. syyskuuta 2010 — Piedrahíta–Toledo 231,2 km
Etapit > 20. etappi

18. syyskuuta 2010 — San Martín de Valdeiglesias – Bola del Mundo, 172,1 km
Etapit > 21. etappi

19. syyskuuta 2010 — San Sebastián de los Reyes – Madrid, 85 km
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (espanjaksi) (englanniksi) (ranskaksi)
Frank Roque

Frank Silva Roque (8. heinäkuuta 1959 – 11. toukokuuta 2022) oli yhdysvaltalainen rikollinen.
Roque ampui 15. syyskuuta 2001 huoltoasemanpitäjä Balbir Singh Sodhin kuoliaaksi Arizonassa kostona syyskuun 11. päivän iskuista. Hän oli luullut intialaissyntyistä sikhimiestä muslimiksi tämän turbaanin vuoksi.
Surman jälkeen Roque ajoi noin 10 mailia ja yritti ampua autostaan amerikanlibanonilaista virkailijaa, mutta epäonnistui. Hän ammuskeli myös afganistanilaisten asuttaman talon pihalla saamatta uusia kuolonuhreja.
Roquen oikeudenkäynti alkoi 18. elokuuta 2003. Hänet tuomittiin alun perin kuolemaan, mutta vuonna 2006 tuomio muuttui Arizonan korkeimmassa oikeudessa elinkautiseksi vankeudeksi ilman armahduksen mahdollisuutta.
Frank Reinecke

Frank Reinecke (s. 1960 Hampuri) on saksalainen kontrabasisti.
Reinecke aloitti viulutunnit 5-vuotiaana ja aloitti 15-vuotiaana kontrabassonsoiton itsenäisen opiskelun. Hän opiskeli Klaus Stollin johdolla Berliinissä. 23-vuotiaana hän sai kiinnityksen Baijerin radion sinfoniaorkesteriin, ja vuosina 1995–2001 hän työskenteli Salzburgin Mozarteumissa ensin Klaus Stollin avustajana, sitten kontrabassonsoiton kunniaprofessorina.
Reinecke on uuden musiikin tulkitsijana kantaesittänyt lukuisia soolo- sekä kamarimusiikkiteoksia ja ollut vierailevana taiteilijana useilla kansainvälisillä festivaaleilla. Hänen pitkäaikainen yhteistyönsä viulisti Helge Slaatton kanssa on johtanut kokoonpanolle sävelletyn ohjelmiston laajentumiseen. Duolle ovat säveltäneet teoksia muiden muassa Niels Viggo Bentzon, Türing Bräm, Nikolaus Brass, Morten Skovgaard Danielsen, Peter Michael Hamel, Wolfgang Heisig, Sven Lyder Kahrs, Hanna Kulenty, Hans Lüdemann, Enno Poppe, Nicolaus Richter de Vroe, Erhan Sann, Wolfgang von Schweinitz, Wilhelm Dieter Siebert, Manfred Stahnke, Erkki-Sven Tüür ja Isang Yun. Duo on esiintynyt Saksassa, Tanskassa, Norjassa, Italiassa, Itävallassa, Ranskassa, Kreikassa, Armeniassa, Luxemburgissa ja Yhdysvalloissa. Levytys Von Schweinitzin Plainsound Glissando Modulation -teoksesta toi esittäjilleen Deutscher Schallplattenpreisin.
Reinecke on soittanut kamarimusiikkia myös muiden muassa Haydn-Trio Wienin, Deutsche Bläsersolistenin, Pražák-kvartetin ja ensemble recherchen  kanssa. Hän on pitänyt mestarikursseja Saksassa, Itävallassa, Kreikassa ja Yhdysvalloissa. Hän on myös tehnyt radio-ohjelmia.
Tabu (näyttelijä)

| Tabu |
| --- | --- |
 Tabu vuonna 2012.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Tabassum Fatima Hashmi
Syntynyt: 4. marraskuuta 1971 (ikä 52) Hyderabad, Andhra Pradesh, Intia
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1982–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Tabu (oik. Tabassum Fatima Hashmi; s. 4. marraskuuta 1971 Hyderabad, Andhra Pradesh) on intialainen elokuvanäyttelijä. Häntä pidetään yhtenä Intian lahjakkaimmista naisnäyttelijöistä. Tabu on näytellyt enimmäkseen hindinkielisissä elokuvissa, mutta on esiintynyt myös englannin-, telugun-, tamilin-, malajalamin- ja bengalinkielisissä elokuvissa. Tabu on voittanut kaksi National Film Awards -palkintoa, seitsemän Filmfare Awards -palkintoa ja kaksi Filmfare Awards South -palkintoa. Intian valtio myönsi hänelle Padma Shri -palkinnon vuonna 2011.
Tabun ensimmäinen kreditoitu elokuvarooli oli draamassa Hum Naujawan (1985), mutta hänen ensimmäinen pääroolinsa oli teluguelokuvassa Coolie No. 1 (1991). Vuonna 1994 hän voitti parhaan naistulokkaan Filmfare Awards -palkinnon toimintadraamasta Vijaypath. Vuosi 1996 oli tärkeä Tabulle, kun hän voitti parhaan naispääosan National Film Awards -palkinnon roolistaan Punjabin kapinan jalkoihin jäävänä nuorena naisena trillerissä Maachis. Lisäksi hän voitti parhaan telugunaisnäyttelijän Filmfare Awards South -palkinnon romanttisesta draamasta Ninne Pelladata ja saavutti kaupallista menestystä komedialla Saajan Chale Sasural. Vuonna 1999 hän näytteli vuoden menestyneimmissä hindielokuvissa, komediassa Biwi No. 1 ja perhedraamassa Hum Saath-Saath Hain. Hän sai myös ylistystä kriitikoilta elokuvista Virasat (1997), Hu Tu Tu (1999), Astitva (2000) ja Chandni Bar (2001), joista kolme ensimmäistä toi hänelle parhaan naisnäyttelijän Filmfare Awards -kriitikkopalkinnot ja viimeinen toisen National Film Awards -palkinnon.
Tabu näytteli kirjallisuuteen perustuvia roolihahmoja elokuvissa kuten Jane Austenin Järkeen ja tunteisiin perustuvassa Kandukondain Kandukondainissa (2000) ja Shakespearen Macbethiin perustuvassa Maqboolissa (2004). Hänen ensimmäinen kansainvälinen projektinsa oli The Namesake – kaima (2006), joka oli Mira Nairin tulkinta Jhumpa Lahirin romaanista Kaima. Roolistaan romanttisessa draamakomediassa Cheeni Kum (2007) hän voitti ennätyksellisen neljännen parhaan naisnäyttelijän Filmfare Awards -kriitikkopalkintonsa. Tämän jälkeen hän hidasti työtahtiaan elokuvissa. Hän näytteli prostituoitua teluguelokuvassa Pandurangadu (2008) ja hänellä oli pienehkö rooli Ang Leen seikkailuelokuvassa Piin elämä (2012). Vuonna 2014 hän näytteli elokuvassa Jai Ho ja sai ylistystä kriitikoilta roolistaan Shakespearen Hamletiin perustuvassa elokuvassa Haider. Hän voitti jälkimmäisestä parhaan naissivuosan Filmfare Awards -palkinnon. Myöhemmin Tabu näytteli komediassa Golmaal Again (2017), ja sai lisää ylistystä poliisin roolistaan trillerissä Drishyam (2015) ja murhaajan roolistaan mustassa komediatrillerissä Andhadhun (2018). Jälkimmäinen oli myös suuri kaupallinen menestys. Tabu näytteli BBC Onen televisiosarjassa A Suitable Boy.
Televisio

| Vuosi | Ohjelma | Rooli | Kanava |
| --- | --- | --- | --- |
| 2020 | A Suitable Boy | Saeeda Bai | BBC One |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tabu Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tabu Elonetissä.
Tabu Allmoviessa (englanniksi)
Funhouse

| Funhouse P!nk |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2007–2008
 Julkaistu: 24. lokakuuta 2008
 Formaatti: CD, digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): Al Clay, Billy Mann, Butch Walker, Danja, Greg Wells, Eg White, MachoPsycho, Max Martin, Jimmy Harry, Tony Kanal
 Tyylilaji: poprock, rock, punk
 Levy-yhtiö: LaFace
Listasijoitukset
  5.
P!nkin muut julkaisut
| I’m Not Dead 2006 | Funhouse 2008 | Greatest Hits... So Far!!! 2010 |
Singlet albumilta Funhouse
 ”So What” Julkaistu: 2008  ”Sober” Julkaistu: 2009  ”Please Don’t Leave Me” Julkaistu: 2009  ”Funhouse” Julkaistu: 2009  ”I Don’t Believe You” Julkaistu: 2009  ”Glitter in the Air” Julkaistu: 2010
Funhouse on Pinkin viides studioalbumi, joka julkaistiin 24. lokakuuta 2008. Albumilta on julkaistu singlet "So What", "Sober" ja "Please Don't Leave Me". Pink on itse osallistunut kappaleiden säveltämiseen ja sanoittamiseen. Albumi myi ensimmäisellä viikollaan 180,000 kappaletta. Albumia on myyty maailmanlaajuisesti 4 miljoonaa kappaletta. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 5.
Taustaa

Monet albumin kappaleista käsittelevät ihmissuhteita, etenkin avioeroa. Pink ja hänen miehensä Carey Hart hakivat avioeroa alkuvuodesta 2008, mutta palasivat kuitenkin yhteen vuonna 2009. Pink suunnitteli alun perin albumin nimeksi Heartbreak Is A Motherfucker,, mutta muutti sittemmin nimen levy-yhtiön toivomuksesta. Hän ei myöskään halunnut, että levy vaikuttaisi liikaa erolevyltä. "Levyllä on paljon sitä, mutta siellä tapahtuu myös paljon hauskaa, minkä takia levyn nimeksi tuli lopulta Funhouse." Pink on myös sanonut, että hän näkee elämän karnevaalina. "Pellejen pitäisi olla hauskoja, mutta ne ovat tosi pelottavia. Karnevaalien pitäisi olla hauskoja, mutta ne ovat karmivia...ja sellaista on myös elämä minulle, ja rakkaus. Rakkauden pitäisi olla hauskaa, mutta se voi olla joskus todella pelottavaa. Ja sitten vekkuloissa (engl. funhouse) on peilejä, jotka saavat ihmisen näyttämään niin vääristyneeltä ettei tunnista itseään, ja sitä kysyy itseltään 'Miten minä päädyin tänne? Miten pääsen ulos?', mutta sitten sitä haluaa kuitenkin mennä sinne uudestaan. Elämässä ja rakkaudessa on sama juttu."
Kappaleet

So What (Pink, Max Martin, Shellback) (tuottanut Max Martin) – 3:35
Sober (Pink, Nathaniel Hills, Kara DioGuardi, Marcella Araica) (tuottanut Danja, Tony Kanal ja Jimmy Harry) – 4:11
I Don't Believe You (Pink, Max Martin) (tuottanut Max Martin) – 4:35
One Foot Wrong (Pink, Francis White) (tuottanut Eg White) – 3:23
Please Don't Leave Me (Pink, Max Martin) (tuottanut Max Martin) – 3:51
Bad Influence (Pink, Butch Walker, Billy Mann, MachoPsycho) (tuottanut Butch Walker, Billy Mann ja MachoPsycho) – 3:35
Funhouse (Pink, Tony Kanal, Jimmy Harry) (tuottanut Tony Kanal ja Jimmy Harry) – 3:25
Crystal Ball (Pink, Billy Mann) (tuottanut Billy Mann) – 3:26
Mean (Pink, Butch Walker) (tuottanut Butch Walker) – 4:17
It's All Your Fault (Pink, Max Martin, Shellback) (tuottanut Max Martin) – 3:43
Ave Mary A (Pink, Billy Mann, Peter Wallace) (tuottanut Billy Mann ja Al Clay) – 3:14
Glitter In The Air (Pink, Billy Mann) (tuottanut Billy Mann) – 3:47
Kappaleet > Bonusraidat

This Is How It Goes Down (feat. Travis McCoy) (P!nk, Butch Walker)  – 3:21 (bonusraita eurooppalaisessa painoksessa)
Boring (Pink, Martin, Shellback)  — 3:15 (bonusraita Isossa-Britanniassa ja Japanissa)
Could've Had Everything (Pink, Eg White)  - 3:07 (bonusraita iTunesissa)
Why Did I Ever Like You (Pink, Greg Wells)  — 3:22 (bonusraita iTunesissa)
Kappaleet > B-puolet

Could've Had Everything (b-puoli So What -singlellä)
When We're Through (b-puoli Sober-singlellä)
Arvostelut

Metacritic: 69/100
Allmusic:
Rolling Stone:
Frank Rankin

Frank Rankin
Frank G. Rankin (1. huhtikuuta 1891 Stratford, Ontario – 23. heinäkuuta 1932) oli kanadalainen ammattilaisena pelannut jääkiekkoilija, joka edusti Eaton Athletic Associationia ja Toronto St. Michael's Majorsia. Hän valmensi Toronto Granitesia, joka edusti Kanadaa voittoisasti talviolympialaisissa 1924.
Vuonna 1912 Rankin teki peräti 20 maalia viidessä ottelussa. Vaikka hänen joukkueensa ei koskaan voittanut Allan Cupia, pelasi hän kahdesti sen loppuottelussa.
Frank Rankin kelpuutettiin Hockey Hall of Fameen 1961.