stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Yellow Kid

The Yellow Kid
The Yellow Kid (suom. Keltainen kakara tai Kulmalan poika) eli Mickey Dugan oli päähahmo Yhdysvaltojen ensimmäisessä yhtäjaksoisesti ilmestyneessä sarjakuvassa, Hogan’s Alleyssä. The Yellow Kid oli kalju, irvinaamainen ja huonohampainen lapsi, joka seikkaili keltaisessa yöpaidassaan muiden yhtä outojen hahmojen kansoittamalla kadulla. The Yellow Kid -sarjakuvissa käytettiin hahmojen dialogia sisältäviä puhekuplia, joskin kakara itse kommunikoi paitaan putkahtaneilla tekstatuilla ilmauksilla. Yellow Kid puhui harvoin, ja hänen puheensa oli rikkonaista ja omalaatuista gettoslangia.
Sarjakuvan piirtäjä oli Richard F. Outcault. Se ilmestyi aluksi joitakin kertoja Truth-lehdessä 1894–1895 mustavalkoisena, mutta saavutti suunnatonta suosiota  New Yorkissa esiintyessään ensimmäisen kerran Joseph Pulitzerin New York World -sanomalehdessä  17. helmikuuta 1895 ja myöhemmin värillisenä 5. toukokuuta 1895. The Yellow Kid ilmestyi yleensä ruutuina ja vain harvoin strippeinä.
Vuonna 1897 Outcault siirtyi piirtämään Yellow Kidiä William Randolph Hearstin New York Journaliin. Siksi Pulitzer palkkasi George Luksin tekemään sarjasta toista versiota Worldiin. Yellow Kid esiintyi näin ollen yhtaikaa kahdessa kilpailevassa lehdessä. Molemmat versiot lopetettiin 1898. Kahden edellä mainitun ”keltaisen lehden” harjoittama sensaatiojournalismi johti käsitteen keltainen lehdistö syntymään.
1940-luvulla Milton Caniffin piirtämässä ja käsikirjoittamassa Terry and the Pirates -sarjakuvassa esiintyi hahmo nimeltä Big Stoop, jonka visuaalinen ilmiasu parodioi The Yellow Kidiä. Toisaalta kuuluisa yhdysvaltalainen huijari Joseph Weil (1877–1975) tunnettiin nimellä ”Yellow Kid Weil”.
The Yellow Kid oli yksi kahdestakymmenestä sarjakuvasta, jotka otettiin mukaan Yhdysvaltain postilaitoksen julkaisemaan Comic Strip Classics -postimerkkisarjaan 1991.
Yellow Kidiä pidettiin pitkään historian ensimmäisenä sarjakuvana, mutta todellisuudessa sellaisen löytäminen on osoittautunut luultua vaikeammaksi. Sveitsiläisen Rodolphe Töpfferin Herra Koipeliini -sarjakuva sai esimerkiksi alkunsa vuonna 1830 eli jo kauan ennen Keltaista kakaraa.
Yellow Kidiä julkaistiin myös suomalaisissa lehdissä. Jossain lehdessä nimenä on ollut Kulmalan poika tai Kulmalan kakara.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
The R. F. Outcault Societyn Yellow Kid -sivusto (englanniksi)
Yellow Kidin historiaa, suosiota ja sisältöä valottava artikkeli (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
José Marcondes Homem de Melo

José Marcondes Homem de Melo (13. syyskuuta 1860 Pindamonhangaba – 15. lokakuuta 1937) oli brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi São Paulon hiippakuntaan 11. maaliskuuta 1883 ja nimitettiin Belém do Parán hiippakunnan johtoon 26. huhtikuuta 1906. Hän sai nimityksen Belém do Parán arkkipiispaksi 1. toukokuuta 1906, ja hänet konsekroi 29. kesäkuuta Rafael Merry del Val y Zulueta, jota avustivat Francisco do Rêgo Maia ja José de Camargo Barros.
Marcondes Homem de Melo erosi tehtävistään 6. joulukuuta 1906, jolloin hänet nimitettiin Ptolemais in Phoenician titulaariarkkipiispaksi. 9. elokuuta 1908 hän sai nimityksen São Carlos do Pinhalin hiippakunnan johtoon arkkipiispan henkilökohtaisella arvonimellä. Hänet asetettiin tähän virkaan 22. marraskuuta 1908, ja hän kuoli 77-vuotiaana virassa.
Joona Lindberg

| Joona Lindberg> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1977
Ammatti:  näyttelijä
Joona Lindberg (s. 1977) on suomalainen näyttelijä ja teatteri-ilmaisun ohjaaja. Lastenteatteriin erikoistunut Lindberg on työskennellyt myös sairaalaklovnina.
Ura

Lindberg on työskennellyt näyttelijänä turkulaisessa TEHDAS teatterissa ja toiminut sen hallituksessa useita vuosia. Hän on ollut vuodesta 2001 Leikkiteatteri ry:n ohjaaja ja vuodesta 2008 alkaen sairaalaklovni.
Lindberg näytteli pääroolin muun muassa teoksessa Mäc – eli sisältäni monitoimiveitsen löysin (2016). Hän oli myös mukana kehittämässä teoksen konseptia. Vuonna 2006 Lindberg näytteli oikeuden puheenjohtajan roolin Turun kaupunginteatterin ja TEHDAS teatterin yhteistuotannossa Vaino.
Lindbergillä oli teini-ikäisen Hapan rooli Kari Paljakan ohjaamassa elokuvassa Veturimiehet heiluttaa vuonna 1992.
Lindbergin toinen ammatti on puuseppä.
Aiheesta muualla

Yle Areena: Sairaalaklovni Joona Lindberg: "Klovni on ihmisyyden peili" (10 min.)
Tina Trstenjak

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Tina Trstenjak |  Tina Trstenjak |  Tina Trstenjak |  |
Maa:   Slovenia
Naisten judo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 2016 | 63 kg |  |
|  Hopeaa | Tokio 2020 | 63 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Astana 2015 | 63 kg |  |
|  Hopeaa | Budapest 2017 | 63 kg |  |
|  Pronssia | Tšeljabinsk 2014 | 63 kg |  |
|  Pronssia | Baku 2018 | 63 kg |  |
| Euroopan kisat  | Euroopan kisat  | Euroopan kisat  |  |
|  Hopeaa | Baku 2015 | 63 kg |  |
|  Pronssia | Baku 2015 | joukkue |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Kazan 2016 | alle 63 kg |  |
|  Kultaa | Varsova 2017 | alle 63 kg |  |
|  Kultaa | Lissabon 2021 | alle 63 kg |  |
|  Hopeaa | Montpellier 2014 | alle 63 kg |  |
|  Hopeaa | Tel Aviv 2018 | alle 63 kg |  |
|  Pronssia | Budapest 2013 | alle 63 kg |  |
|  Pronssia | Montpellier 2014 | joukkue |  |
Tina Trstenjak (s. 24. elokuuta 1990 Celje) on slovenialainen judon olympiavoittaja, maailman- ja Euroopan-mestari..
Trstenjak voitti maailmanmestaruuden 63 kg:n painoluokassa Astanassa 2015 kukistettuaan loppuottelussa ranskalaisen Clarisse Agbegnenoun. Hän voitti samassa sarjassa olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 voitettuaan finaalissa jälleen Agbegnenoun. Budapestissa 2017 hän saavutti hopeaa hävittyään loppuottelussa Agbegnenoulle. Hän saavutti MM-pronssia 63 kg:n sarjassa Tšeljabinskissa 2014 ja Bakussa 2018 sekä sijoittui samassa painoluokassa viidenneksi Rio de Janeirossa 2013 ja Tokiossa 2019. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Trstenjak sai 63 kg:n sarjassa hopeaa hävittyään loppuottelussa jälleen Agbegnenoulle.
Trstenjak voitti Euroopan-mestaruuden 63 kg:n sarjassa Kazanissa 2016 kukistettuaan loppuottelussa itävaltalaisen Kathrin Unterwurzacherin, Varsovassa 2017 voitettuaan finaalissa ranskalaisen Margaux Pinot’n ja Lissabonissa 2021, jolloin kukisti finaalissa venäläisen Darja Davydovan. Hän sai samassa painoluokassa EM-hopeaa Montpellier’ssa 2014 ja Tel Avivissa 2018, pronssia Budapestissa 2013 sekä sijoittui seitsemänneksi Istanbulissa 2011 ja Prahassa 2020. Hän kuului EM-joukkuepronssia saaneeseen Slovenian joukkueeseen Montpellier’ssa 2014. Bakun Euroopan kisoissa 2015 hän sai hopeaa 63 kg:n sarjassa ja pronssia joukkuekilpailussa.
Trstenjak saavutti alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa pronssia 57 kg:n sarjassa 2008 ja 2009. Hän sai alle 23-vuotiaiden EM-pronssia 63-kiloisissa 2012. Hän sijoittui Välimeren kilpailuissa 2009 kolmanneksi 57 kg:n painoluokassa. Hän on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa neljätoista turnausvoittoa, seitsemän kakkossijaa ja kahdeksan kolmossijaa sekä maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa neljä turnausvoittoa, kolme kakkossijaa ja kolme kolmossijaa. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kahdeksan Slovenian-mestaruutta.
The Jester Race

| The Jester Race In Flames |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : marraskuussa 1995
 Julkaistu: 20. helmikuuta 1996
 Tuottaja(t): Fredrik Nordström In Flames
 Tyylilaji: Melodinen death metal
 Kesto: 40.14
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast
In Flamesin muut julkaisut
| Subterranean 1995 | The Jester Race 1996 | Black-Ash Inheritance 1997 |
The Jester Race on ruotsalaisen metalliyhtye In Flamesin toinen studioalbumi vuodelta 1996. The Jester Race nosti In Flamesin julkisuuteen etenkin Euroopassa ja Japanissa. Albumi on ensimmäinen, jossa laulajana toimii Anders Fridén. Levyltä on julkaistu myös video kappaleesta ”Artifacts of the Black Rain”.
Kappaleet

Sanoitukset: Niklas Sundin ja Anders Fridén, ellei toisin mainita.
Moonshield – 5.01 (säv. Strömblad)
The Jester’s Dance – 2.09 (instrumentaali, säv. Strömblad, Larsson)
Artifacts of the Black Rain – 3.15 (säv. Strömblad, Gelotte)
Graveland – 2.46 (säv. Strömblad, Ljungström)
Lord Hypnos – 4.01 (säv. Gelotte, Strömblad, Ljungström)
Dead Eternity – 5.01 (säv. Ljungström, Strömblad, san. Jocke Götheberg)
The Jester Race – 4.51 (säv. Ljungström, Strömblad)
December Flower – 4.10 (säv. Strömblad, Ljungström)
Wayfaerer – 4.41 (instrumentaali, säv. Strömblad, Gelotte)
Dead God in Me – 4.15 (säv. Strömblad, Ljungström)
Kokoonpano ja levyllä vierailevat muusikot

Björn Gelotte – rummut
Anders Fridén – laulu
Jesper Strömblad – kitara
Glenn Ljungström – kitara
Johan Larsson – basso
Fredrik Nordström – koskettimet
Oscar Dronjak – taustalaulu kappaleessa ”Dead Eternity”
Kasper Dahlqvist – koskettimet kappaleessa ”Wayfarer”
Fredrik Johansson – soolokitara kappaleessa ”December Flower”
Aiheesta muualla

The Jester Race sanoitukset (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Lisätietoa albumista (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
The Jester Race Discogsissa. (englanniksi)
Albumi The Jester Race Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
In Flames
| --- | --- |
Studioalbumit:   Lunar Strain  The Jester Race  Whoracle  Colony  Clayman  Reroute to Remain  Soundtrack to Your Escape  Come Clarity  A Sense of Purpose  Sounds of a Playground Fading  Siren Charms  Battles  I, the Mask  Foregone 
EP:t:   Subterranean  Black-Ash Inheritance  Trigger  Come Clarity  8 Songs  Down, Wicked & No Good  Clayman 2020 
Livealbumit:  The Tokyo Showdown Sounds from the Heart of Gothenburg 
Singlet:   Cloud Connected  The Quiet Place  Take This Life  Dead End  Come Clarity  The Mirror's Truth  Alias  Delight and Angers  Deliver us” (2011)  Where the Dead Ships Dwell  Ropes  Rusted Nail  Paralyzed  The End  The Truth  Through My Eyes  Save Me  I Am Above  This Is Our House  I, the Mask  Burn  Call My Name  Follow Me  Not Alone  State of Slow Decay  The Great Deceiver  Foregone, Pt. 1  Foregone, Pt. 2  Meet Your Maker 
DVD:t:   Used & Abused... In Live We Trust  Sounds from the Heart of Gothenburg
The X

| The X |
| --- | --- |
Tyyli:  Komedia
Kestoaika:  30 min
Pääosissa:  Sally Gifford Anthony McLean Morgan Waters David Reale
Alkuperämaa:   Kanada
Verkko:   CBC
Esitetty:  2004 – 2005
Aiheesta muualla
IMDb 
The X on kanadalainen lasten tv-sarja, jota esitettiin vuosina 2004–2005 CBC Television -kanavalla. Ohjelma oli tarkoitettu 8–12-vuotiaille, jossa studio isännät Sally Gifford ja Anthony McLean haastattelivat julkisuuden henkilöitä, kuten Hilary Duff, Nelly Furtado, Katie Holmes, Jude Law ja Lindsay Lohan. He myös kiertelivät ympäri Kanadaa haastatellen lapsia ja tavallisia ihmisiä. He esittivät myös komedia näytelmiä.
Juontajat

Sally Gifford (2004–2005)
Anthony McLean (2004–2005)
Morgan Waters (2004–2005)
David Reale (2004–2005)
Caroline Lesley (2004)
José Maria Cuenco

José Maria Cuenco
José Maria Cuenco (19. toukokuuta 1885 – 8. lokakuuta 1972) oli filippiiniläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 11. kesäkuuta 1914 ja nimitettiin Jaron hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Hemerian titulaaripiispaksi 22. marraskuuta 1941. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. joulukuuta 1942. Pääkonsekraattorina toimi Guglielmo Piani, jota avustivat Cesare Marie Guerrero ja Mariano Madriaga.
Cuenco sai 24. marraskuuta 1945 nimityksen Jaron piispaksi ja 29. kesäkuuta 1951 sen arkkipiispaksi. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen ja 87-vuotiaana virassa.
Tina Paulino

Tina de Gloria Paulino (s. 7. heinäkuuta 1973 Inhambane, Mosambik) on mosambikilainen naisten 800 metrin juoksija. Hän on kuuluisan Maria Mutolan serkku. Hän aloitti kilpailijauransa 1992, 18 vuoden ikäisenä ja oli ennen sitä pelannut koripalloa Mosambikin maajoukkueessa. Paulinon 800 metrin ennätys on 1.56,62 vuodelta 1993.
Aiheesta muualla

IAAF, Paulino Tina, MOZ
Jimmy Snuka

Jimmy Snuka
James Reiher (18. toukokuuta 1943 Fidži – 15. tammikuuta 2017) oli fidžiläinen showpainija, joka tunnettiin 1980-luvulla nimellä Jimmy ”Superfly” Snuka. Hän oli 183-senttinen ja 111-kiloinen. Snuka teki ensiesiintymisensä vuonna 1969. Hänen lopetusiskunaan oli superfly splash, mutta hän käytti useasti myös piledriveriä ja headbuttia. Hän otteli WrestleManiassa The Undertakeria, Shawn Michaelsia ja Yokozunaa vastaan. Snuka oli kaikkien aikojen ensimmäinen ECW:n maailmanmestari ja voitti tittelin kahdesti. Hän voitti myös esimerkiksi NWA:n Yhdysvaltain mestaruuden.
Jimmy Snuka esiintyi myös 2008 Royal Rumblessa.
Jimmy Snuka oli showpainija Dwayne "The Rock" Johnsonin setä.
Painijanimiä

The Big Snuka
Superfly Snuka
Jimmy Snuka
Jimmy Kealoha
Lani Kealoha
The Great Snuka
Superfly
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jimmy Snuka Wikimedia Commonsissa
Trippie Redd

| Trippie Redd |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Michael Lamar White IV
Syntynyt: 18. kesäkuuta 1999 (ikä 25) Canton, Ohio, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Muusikko
Taiteilijanimi:  Trippie Redd
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2014-
Tyylilajit:  hip hop, trap, rock
Levy-yhtiöt:  TenThousand Projects (käännä suomeksi) 
Aiheesta muualla
trippieredd.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Trippie Redd (oik. Michael Lamar White IV, s. 18. kesäkuuta 1999) on yhdysvaltalainen räppäri- ja laulaja-lauluntekijä. Hänen hitti-kappaleita ovat muun muassa ”Taking A Walk”, ”Dark Knight Dummo” ja ”Love Scars”.
White syntyi ja kasvoi Cantonissa, Ohiossa. Hänen veljensä, joka pyrki rap-artistiksi, kuoli auto-onnettomuudessa kun White oli 10-vuotias. Tämä tragedia johti hänet pyrkimään myös rap-artistiksi. White alkoi julkaisemaan mixtapeja ja musiikkivideoita, jotka lopulta menestyivät verkossa.
Whiten oli tarkoitus esiintyä Suomessa vuonna 2020, mutta esiintyminen siirrettiin seuraavalle vuodelle COVID-19-pandemian vuoksi.
Diskografia > Studioalbumit

Life's a Trip (2018)
! (2019)
Pegasus (2020)
Jonathan Walters

Jonathan Walters
Jonathan Walters (s. 20. syyskuuta 1983 Moreton, Merseyside, Englanti) on englantilaissyntyinen irlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä tai laitahyökkääjä. Seuratasolla hän edusti Englannissa useita seuroja, joista pisimpään Ipswich Townia vuosina 2007–2010 ja Stoke Cityä 2010–2017. Waltersin pituus on 183 cm.
Walters edusti Irlannin maajoukkuetta EM-kilpailuissa 2012 ja 2016. Hän pelasi kaikkiaan 54 maaottelua ja teki niissä 14 maalia vuosina 2010–2018.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jonathan Walters Wikimedia Commonsissa
Irlannin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2012
1 Given |
2 St Ledger |
3 Ward |
4 O’Shea |
5 Dunne |
6 Whelan |
7 McGeady |
8 Andrews |
9 Doyle |
10 Keane |
11 Duff |
12 Kelly |
13 McShane |
14 Walters |
15 Gibson |
16 Westwood |
17 Hunt |
18 O’Dea |
19 Long |
20 Cox |
21 Green |
22 McClean |
23 Forde |
Valmentaja Trapattoni
Irlannin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Westwood |
2 Coleman |
3 Clark |
4 O’Shea |
5 Keogh |
6 Whelan |
7 McGeady |
8 McCarthy |
9 Long |
10 Keane |
11 McClean |
12 Duffy |
13 Hendrick |
14 Walters |
15 Christie |
16 Given |
17 Ward |
18 Meyler |
19 Brady |
20 Hoolahan |
21 Murphy |
22 Quinn |
23 Randolph |
Valmentaja O’Neill
The Tail of Substance

| The Tail of Substance Nomad |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : lokakuussa 1997 Selani Studio, Olsztyn
 Julkaistu: 1997
 Formaatti: C-kasetti
 Tuottaja(t): Andrzej Bomba
 Tyylilaji: death metal
 Kesto: 44.12
 Levy-yhtiö: omakustanne
Nomadin muut julkaisut
| Disorder 1996 | The Tail of Substance 1997 | The Devilish Whirl 1999 |
The Tail of Substance on puolalaisen death metal -yhtye Nomadin ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu omakustanteena vuonna 1997.
Kappalelista

In Arrival – 1.15
The Slept Scream – 3.27
Dirty White Wings – 4.31
Merciful Agony – 3.02
Mercy Is Fear – 4.34
Psychical Degradation – 3.05
Hellish Emergence – 1.23
Silent That Picture – 4.49
The Quartered Dependence – 3.42
The Blade of Inquisition – 4.06
Nameless Throne – 4.00
Mój Wyraz – 0.51
Burn Into Your Hell – 5.30
Kokoonpano

Bleyzabel – laulu
Christian – laulu
Patrick – kitarat
David – kitarat
Herman – bassokitara
Piena³ – rummut
Aiheesta muualla

The Tail of Substance Discogsissa
Albumi The Tail of Substance Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Nomad
| --- | --- |
Studioalbumit:   The Tail of Substance  The Devilish Whirl  Demonic Verses (Blessed Are Those Who Kill Jesus)  The Independence of Observation Choice  Transmigration of Consciousness 
Demot:  Disorder
Katso myös:  Behemoth • Devilyn
Jukka Marttala

Jukka Marttala (s. 31. toukokuuta 1973) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija ja pelinjohtaja. Vuosina 1992–2011 Marttala pelasi Superpesiksessä 308 runkosarjaottelua Seinäjoen Maila-Jussien, Jyväskylän Kirin, Nurmon Jymyn, Koskenkorvan Urheilijoiden ja Ulvilan Pesä-Veikkojen joukkueissa.
Pelaajauransa jälkeen Marttala toimi miesten Ykköspesiksessä UPV:n pelinjohtajana kausina 2008–2009 ja sekä Superpesiksessä Koskenkorvan Urheilijoiden pelinjohtajana kaudella 2012.
Nykyään Marttala toimii superpesisjoukkue Seinäjoen JymyJussien toimitusjohtajana. Marttala on nykyään myös Superpesistuomari.
Jonathan Viera

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Jonathan Viera Ramos
Syntymäaika: 21. lokakuuta 1989 (ikä 34)
Syntymäpaikka: Las Palmas, Espanja
Pelipaikka: hyökkäävä keskikenttäpelaaja
Pituus: 170 senttimetriä
Seura
Seura: Las Palmas
Pelinumero: 21
Junioriseurat
2005–2008: Las Palmas
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2008–2010 | Las Palmas B | 42 | (19) |
| 2010–2012 | Las Palmas | 60 | (16) |
| 2012–2014 | Valencia | 18 | (2) |
| 2013–2014 | → Rayo Vallecano (laina) | 26 | (5) |
| 2014–2015 | Standard Liège | 3 | (0) |
| 2015 | → Las Palmas (laina) | 21 | (7) |
| 2015– | Las Palmas | 73 | (18) |
Maajoukkue
| 2017– | Espanja | 1 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 10. lokakuuta 2017.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 10. lokakuuta 2017.
Jonathan Viera Ramos (s. 21. lokakuuta 1989 Las Palmas, Kanariansaaret, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Las Palmasia ja on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
15. toukokuuta 2012 Viera siirtyi kasvattajaseurastaan Valenciaan.
Aiheesta muualla

Jonathan Vieran tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
The Tallest Man on Earth

Kristian Matsson vuonna 2010
The Tallest Man on Earth, oikealta nimeltään Kristian Matsson (s. 30. huhtikuuta 1983 Leksand, Ruotsi), on ruotsalainen folk-trubaduuri, joka säestää itseään kitaralla.  Matssonia on usein verrattu Bob Dylaniin musiikkityylinsä ja lauluäänensä perusteella. Matsson esiintyy yksin kitaransa kanssa ja liikkuu lavalla poikkeuksellisen paljon.
Elämä ja ura

Matsson aloitti uransa Montezumas-yhtyeessä. Hänen ensimmäinen soolo-LP-levynsä Shallow Grave ilmestyi 2008, minkä jälkeen hän esiintyi Bon Iverin ja John Vanderslicen kiertueilla lämmittelijänä sekä omissakin konserteissaan.
Matsson on naimisissa ruotsalaisen Amanda Hollingby Mattssonin kanssa, joka esiintyy taiteilijanimellä Idiot Wind.
Levytykset > LP-levyt

Shallow Grave (2008)
The Wild Hunt (2010)
There's No Leaving Now (2012)
Dark Bird Is Home (2015)
I Love You. It's a Fever Dream. (2019)
Too Late for Edelweiss (2022)
Henry St. (2023)
Levytykset > EP:t

The Tallest Man on Earth (2006)
Sometimes the Blues Is Just a Passing Bird (2010)
A Collaborative EP (yMusicin kanssa 2017)
When the Bird Sees the Solid Ground (2018)
Tretjakovskajan metroasema

| Tretjakovskaja> Третьяко́вская |
| --- | --- |

 Moskovan metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  Kalužsko-Rižskaja Kalininsko-Solntsevskaja
Sijainti:  55.7412°N, 37.6274°E
Paikkakunta:  Moskova
Avattu:  3. tammikuuta 1971
Suunnittelija:  V. G. Polikarpova A. A. Marova R. I. Pogrebnoi V. Z. Filippov
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Tretjakovskaja (ven. Третьяко́вская) on Moskovan metron Kalužsko-Rižskaja- ja Kalininsko-Solntsevskaja-linjojen asema. Asema avattiin 3. tammikuuta 1971. Sen nimi oli aseman avaamisesta lähtien 4. marraskuuta 1983 saakka Novokuznetskaja.
Jere Lassila

| Jere Lassila |
| --- | --- |
 Jere Lassila nuorten talviolympialaisissa 2020.
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. maaliskuuta 2004 (ikä 20) Jyväskylän mlk, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  178 cm
Paino:  80 kg
Seura
Seura:  JYP
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  28
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2022–
Jere Lassila (s. 8. maaliskuuta 2004 Jyväskylän maalaiskunta) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue JYPiä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Lassila osaa pelata myös laidassa.
Ura > Seuraura

Lassila aloitti jääkiekkoilun Jyvässeudun Kiekossa, josta hän siirtyi E-juniori-ikäisenä JYPiin. Lassila voitti kaudella 2018–2019 C-nuorten SM-karsinnoissa joukkueensa sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 18+21=39. C-nuorten SM-sarjassa hän jakoi 20 syöttöpisteellään JYPin sisäisen syöttöpörssin voiton Jesse Helanderin kanssa. Lassila palkittiin kauden päätteeksi sarjan vuoden tulokkaana Timo Jutila -palkinnolla. Kesäkuussa 2019 hän teki JYPin kanssa nelivuotisen juniorisopimuksen. Kaudella 2019–2020 Lassila palkittiin B-nuorten SM-sarjan vuoden tulokkaana Heino Pulli -palkinnolla.
Kauden 2020–2021 Lassila pelasi 16-vuotiaana suurimmaksi osaksi JYPin U20-joukkueessa, jossa hän teki 39 runkosarjaottelussa tehot 5+15=20 ja kolmessa playoff-ottelussa tehot 1+1=2. Kausi 2021–2022 Lassilalla jäi rikkonaiseksi ja hän kärsi kaksi loukkaantumista, jonka vuoksi Lassila pelasi JYPin U20-joukkueessa vain 17 runkosarjaottelua. Hän pelasi myös kaksi runkosarja- ja kaksi karsintasarjan ottelua seuran U18-joukkueessa. Lassila debytoi myös miesten peleissä, kun hän pelasi tammikuussa 2022 yhden ottelun lainalla Mestis-joukkue KeuPa HT:ssä.
Lassilan odotettiin yleisesti tulevan varatuksi NHL:n varaustilaisuudessa 2022, mutta häntä ei hieman yllättäen varattu lopulta ollenkaan.
Toukokuussa 2022 Lassila teki JYPin kanssa kolmivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän teki liigadebyyttinsä kauden 2022–2023 avauskierroksella 14. syyskuuta 2022 vieraissa Vaasan Sportia vastaan. Lassila merkittiin JYPin kakkossentteriksi laidoilleen Severi Lahtinen ja Joakim Kemell. Hän sai ottelussa jääaikaa 13.44 minuuttia ja Lassilalle merkittiin teholukema +1. Liigauransa avausmaalin hän teki 19. marraskuuta 2022 Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Janne Kolehmainen valitsi Lassilan ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. Kaikkiaan hän pelasi tulokaskautensa aikana 32 runkosarjaottelua tehopistein 2+1=3. Lassila pelasi miesten pelejä myös lainalla KeuPa HT:n miesten joukkueessa, jossa hän pelasi kaksi runkosarjaottelua tehden kaksi syöttöpistettä ja kaksi playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Lassila pelasi osan kaudestaan vielä myös JYPin U20-joukkueessa.
Kaudella 2023–2024 Lassila teki läpimurtonsa SM-liigassa ja hän nousi myös JYPin ykkössentteriksi Jerry Turkulaisen ja Juuso Puustisen väliin. Lassila nousi kauden edetessä myös joukkueen varakapteeniksi. Hän pelasi 45 runkosarjaottelua tehopistein 6+20=26. Lassila voitti myös JYPin sisäisen tehotilaston lukemalla +5. Hänen kautensa päättyi kuitenkin loukkaantumiseen helmikuussa 2024.
Syyskuussa 2024 Lassila teki JYPin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen kevääseen 2027 saakka.