stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nokia C3-01

| Nokia C3-01 Touch and Type |
| --- | --- |

Valmistaja:  Nokia
Julkaistu:  15. syyskuuta 2010
Käyttöverkot:  EGSM 850/900/1 800/1 900, WCDMA 850/900/1 900/2 100
Mitat:  111 × 47,5 × 11 mm
Paino:  100 g
Näyttö:  2,4" resistiivinen TFT-kosketusnäyttö
Näytön kuvatarkkuus:  240 × 320 pikseliä
Värien lukumäärä:  262 000
Muisti:  sisäinen muisti 30 Mt, MicroSD-muistikorttipaikka (tuki maks. 32 gigatavun korteille)
Kamera:  5 megapikseliä (2 592 × 1 944) 4× zoomilla, kohinanvaimennuksella, led-salamalla ja VGA-videokuvauksella (20 kuvaa sekunnissa, 4x zoom)
Radio:  on
Musiikkisoitin:  MP3/WAV/AAC/eAAC/eAAC+/WMA (video MPEG4/H.263/H.264/3GP)
Valmiusaika:  GSM 405 h, WCDMA 440 h
Puheaika:  GSM 5 h 30 mim, WCDMA 4 h
Käyttöjärjestelmä:  Series40 6th Edition
Tiedonsiirto:  GPRS, EGPRS, EDGE, HSDPA Cat9 (maks. 10,2 Mbps), HSUPA Cat5 (maks. 2 Mbps), WLAN 802.11 b/g/n, Bluetooth 2.1 A2DP
Liitännät:  3,5 mm audioliitäntä, 2 mm latausliitäntä, Micro-USB 2.0-liitäntä (tiedonsiirto ja lataus)
Muuta:  kosketusnäyttö ja numeronäppäimistö
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nokia C3-01 Touch and Type on S40 6th edition -käyttöjärjestelmää käyttävä Nokian kehittämä lokakuussa 2010 myyntiin tullut matkapuhelin. Puhelin esiteltiin 15. syyskuuta 2010 Nokia World -tapahtumassa Lontoossa. Puhelimessa on kosketusnäytön lisäksi myös perinteinen numeronäppäimistö. Nokia C3-01:n hintaluokka on noin 170–180 euroa.
Tietoja

2,4 tuuman resistiivinen kosketusnäyttö (tarkkuus 240 x 320 pikseliä)
3G ja WLAN
Musiikkisoitin
5 megapikselin kamera
FM-radio
Tietoja > Sähköposti

SMTP
IMAP4
POP3
Tietoja > Selain

Tuetut merkintäkielet: HTML, XHTML, MP, WML
Adobe FlashLite-tuki
Java-tuki
Tuetut protokollat: HTTP v1.1 ja WAP
RSS-lukija
FlashLite 3.0
Tietoja > Muuta

Kalenteri, tehtäväluettelo, ääninauhuri, laskin, kello, sekuntikello, maailmankello, My Nokia -sovellus ja Ovi Kauppa
Tietoja > Värivaihtoehdot

Lämmin harmaa, khakinkultainen ja hopea.
Nokia C3-01 Gold Edition

Nokia julkaisi elokuussa 2011 C3-01:stä kultaisen version, C3-01 Gold Editionin. Siinä on muun muassa 18 karaatin kultapäällystys. Mallia C3-01 myytiin pääosin Itä-Euroopassa ja Lähi-idässä.
Nokia C3-01 Gold Edition > Erot tavalliseen C3-01:een

140 megatavua sisäistä muistia (tavallisessa mallissa 30 megatavua)
1 GHz prosessori (tehokkaampi)
Erilainen selain
Hinta ilman veroja noin 220 euroa
Aiheesta muualla

Nokia C3-01 - Tuki
Käyttöohjeet[vanhentunut linkki]
Emil Holm

Emil Holm (1912)
Emil Holm (2. syyskuuta 1877 Larsmo – 1. tammikuuta 1968) oli suomalainen ampuja ja olympiaedustaja. Hän kilpaili olympialaisissa vapaakiväärin 300 metrin henkilökohtaisessa ja joukkuekilpailuissa Tukholmassa 1912.
Holm julistettiin kuolleeksi 27.11.1968 ja kuolinpäiväksi määrättiin 1.1.1968.
Olympiaedustukset

Tukholma 1912: vapaakivääri kolme asentoa (49.)
Tukholma 1912: vapaakivääri kolme asentoa joukkueet (5.)
Aiheesta muualla

Emil Holm Olympedia. (englanniksi)
Emil Holm Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Ebba Thomsen

Ebba Ove Thomsen (31. toukokuuta 1887 Kööpenhamina – 18. joulukuuta 1973 Kööpenhamina) oli tanskalainen näyttelijä.
Ebba Thomsen syntyi muotisuunnittelija Ove Thomsenin perheeseen. Hän opiskeli näyttelemistä Mathilde Nielsenin johdolla ja debytoi Uudessa teatterissa vuonna 1910. Vuodesta 1912 lähtien Thomsen työskenteli Nordisk Filmillä, jossa hänestä tuli Valdemar Psilanderin rinnalla yksi yhtiön suurimmista tähdistä. Thomsen teki yhteensä noin 75 mykkäelokuvaa.
Vuonna 1917 Thomsen perusti miehensä Thorleif Lundin kanssa matkailuyrityksen Norjaan. Hankkeen epäonnistuttua hän palasi Tanskaan, jossa hän teki vuosina 1918–1920 muutaman elokuvan Astra-yhtiölle. Vuosina 1920–1925 Thomsen työskenteli jälleen Nordiskilla. Hän päätti näyttelijänuransa Dagmar-teatterissa vuonna 1930. Vuonna 1952 Thomsen teki vielä sivuosan elokuvassa Husmandstøsen.
Elokuvia

Musta kansleri, 1912
Atlantis, 1913
Maailmanloppu, 1916
Aiheesta muualla

Internet Movie Database: Ebba Thomsen (englanniksi)
Ellonen

Ellonen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Esa Ellonen (1934–2018), suomalainen pöytätenniksen pelaaja
Riikka Markkanen (o.s. Ellonen) (s. 1965), suomalainen koripalloilija
Sakari Ellonen (1928–2020), suomalainen jääpallomaalivahti
Viktor Ellonen (1891–1980), suomalaissyntyinen venäläinen kuvanveistäjä.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Dorothy Malone

| Dorothy Malone |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Dorothy Eloise Maloney
Syntynyt: 30. tammikuuta 1924 Chicago, Yhdysvallat
Kuollut: 19. tammikuuta 2018 (93 vuotta) Dallas, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Jacques Bergerac (1959–1964; ero) Robert Tomarkin (1969–?; ero) Charles Huston Bell (1971–1974; ero)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1943–1992
Merkittävät roolit:  Tuuleen kirjoitettu Peyton Place
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Dorothy Malone (30. tammikuuta 1924 Chicago – 19. tammikuuta 2018 Dallas) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänelle myönnettiin Parhaan naissivuosan Oscar-palkinto roolistaan elokuvassa Tuuleen kirjoitettu (1956). Hänet muistetaan kuitenkin erityisesti televisiosarjasta Peyton Place, jossa hän esiintyi Constance MacKenzien pääroolissa vuosina 1964–1968.
Malone oli naimisissa kolmesti, ja kaikki kolme avioliittoa päättyivät eroon. Ensimmäisestä avioliitosta ranskalaisnäyttelijä Jacques Bergeracin kanssa syntyi kaksi tytärtä.
Dorothy Malone sai nimeään kantavan tähtensä Hollywood Walk of Famelle vuonna 1960.
Malone kuoli 93-vuotiaana Dallasissa 19. tammikuuta 2018.
Aiheesta muualla

Dorothy Malone Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Dorothy Malone Elonetissä.
Ouranoúpoli

| Ouranoúpoli Ουρανούπολη |
| --- | --- |
 Ouranoúpolin kylä.
 Ouranoúpoli
 Koordinaatit: 40°19′33″N, 23°58′52″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Makedonia jaTraakia
Alue:  Keski-Makedonia
Alueyksikkö:  Chalkidikí
Kunta:  Aristotélis
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  1302010501
Väkiluku (2011):  826
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ouranoúpoli (kreik. Ουρανούπολη, joskus myös Ouranópoli, Ουρανόπολη) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Aristotéliin kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Se muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Ουρανοπόλεως, Topikí Koinótita Ouranopóleos). Kylän väkiluku on 826 (vuonna 2011).
Maantiede

Ouranoúpoli, suomeksi ”Taivaan kaupunki”, sijaitsee Chalkidikín niemimaalla Áthoksen niemen pohjoisosassa Singitikóslahden itärannalla. Kylä on viimeinen asutus ennen Athoksen itsehallintoalueen eli Pyhän Vuoren autonomisen munkkivaltion rajaa. Sieltä on matkaa kuntakeskukseen Ierissókseen linnuntietä noin 13 kilometriä, Chalkidikín hallinnolliseen keskukseen Polýgyrokseen noin 87 kilometriä ja Thessalonikiin noin 120 kilometriä.
Historia

Ouranoúpoli on perinyt nimensä antiikin ajan Uranopoliin kaupungilta, joka sijaitsi ilmeisesti eri paikassa Áthoksen niemen kapeimman kohdan tienoilla. Sen perusti Makedonian kuningas Kassandroksen veli Aleksarkhos vuonna 315 eaa.
Keskiajalla eli bysanttilaisella kaudella ainakin 1300–1400-luvuilla nykyisen kylän paikalla sijaitsi Vatopédin luostarin metokhion nimeltä Prosforion, jonka jäänne kylässä nykyisin oleva Prosfórion torni on. Nykyinen kylä on syntynyt vuoden 1923 Kreikan ja Turkin väestönvaihdon myötä paikalle muuttaneiden kreikkalaisevakkojen asutuksena.
Nykyisin Ouranoúpoli on kehittynyt turistikohteeksi Athoksen pyhiinvaellusmatkojen ja meriristeilyiden ansiosta. Aiemmin kylä kuului Stágira-Ákanthoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Aristotéliin kunnan Stágira-Ákanthoksen kunnallisyksikköön.
Nähtävyydet

Kylän tunnus on sen rannalla sijaitseva torni nimeltä Prosfórion torni. Se on rakennettu viimeistään 1300-luvulla. Tornin vieressä olevassa rakennuksessa toimii Chalkidikín kristillinen näyttely, joka esittelee alueen kristillisiä, pääosin bysanttilaisaikaisia esineitä kuten ikoneita. Kylän lähellä sijaitsevat Zygóksen luostarin rauniot.
Ouranoúpoli on ”Athoksen portti” eli paikka, jonka kautta kaikki luostarialueelle matkalla olevat ja vierailuun oikeutetut pyhiinvaeltajat ja muut matkalaiset kulkevat ja jossa he saavat erityisen luvan (diamonitírio) vierailla alueella. Useimmat vierailijat siirtyvät kylästä lautalla Athoksen Dáfnin satamaan. Muiden turistien on mahdollista nähdä Athos mereltä käsin kylästä lähtevillä risteilyillä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ouranoúpoli Wikimedia Commonsissa
Ouranoupoli. Kylän turismisivusto. (englanniksi) (kreikaksi)
Ouranoúpolin kylää.
Ouranoúpolin bysanttilaisaikainen Prosfórion torni.
Eldoradon viimeinen valtias

Tarinan ensimmäinen sivu.
Eldoradon viimeinen valtias (engl. The Last Lord of Eldorado) on Don Rosan käsikirjoittama ja piirtämä ankkasarjakuva, jossa Roope, Aku ja pojat etsivät Eldoradon kadonnutta kultakaupunkia Kulta-Into Pii kannoillaan. Se julkaistiin ensi kertaa vuonna 1998.
Don Rosa piirsi tarinan juhlistaakseen ankkapiirtäjäksi ryhtymisen kymmenvuotispäivää. Tämän takia hän teki tarinasta lähes samantyylisen kuin ensimmäisestä ankkasarjastaan Auringon poika vuodelta 1986. Auringon pojassa Roope ja Kulta-Into kilpailivat Inkojen kadonneesta kullasta Perussa. Eldoradon viimeisessä valtiaassa etsitään jälleen kadonnutta aarretta Etelä-Amerikasta.
Don Rosalla on tapana perustaa aarteenmetsästystarinansa aitoon historiaan, ja sitä löytyy tästäkin tarinasta.
Juoni

Roope, Aku ja pojat ovat tarinan alussa Floridan rannikon vesillä etsimässä aarteita, ja he löytävät kultalaatan, joka kuului saksalaiselle Welser-pankille. Laatan salaperäisyys vie ankat Nürnbergiin, jossa Roope ostaa pankin. Pankki kuului alun perin Kulta-Into Piille, ja tämä lähtee varjostamaan Roopea.
Ankat tutkivat kultalaattaa ja Welser-pankista jäljelle jäänyttä lipasta, ja heille selviää, että kolme luopioretkikuntaa samosivat pitkin Etelä-Amerikkaa ja kohtasivat toisensa Omagua-nimisen muinaisen intiaanikaupungin alueella. Joukkiot tekivät siellä sopimuksen Omaguan omistuksesta. Sudenpentujen käsikirja kertoo, että Omagua oli intiaanien käyttämä nimitys El Doradosta. Ankat matkaavat Kolumbiaan ottamaan asiasta selvää Kulta-Into Pii perässään.
Kolumbiassa Ankat matkaavat Teusáca-järvelle, jonka Roope juoksuttaa kuiviin uskoen El Doradon olevan kyseisessä järvessä. Kulta-Into Pii yrittää estää Roopea, mutta ei onnistu. Roope kuitenkin lopulta tajuaa, ettei Teusáca-järvi ole El Dorado, koska sieltä ei löydy kultaa. Pojat kuitenkin keksivät, että El Doradon pankin omistaja piilotti El Doradon läheiselle kukkulalle, missä oli ennen järvi. Pii kaappaa pojat ja rupeaa Roopen kanssa neuvottelemaan Welser-pankista (eli El Doradon pankista). Aku sen sijaan vapauttaa pojat samalla kun kallio romahtaa ja paljastaa El Doradon. Pii juhlii voittoaan, koska hän sai pankkinsa takaisin, mutta Roope myi hänelle vain pankin, eikä sen ainoaa tiliä, mikä kuuluu Omaguan eli El Doradon kaupungin omistajalle, ja Roope nimenomaan osti kaupungin. Näin ollen kulta kuuluu Roopelle. Pii häviää taas, ja Roope toteaa, ettei Pii ole koskaan maksanut El Doradon talletuksesta korkoa. Pii tajuaa, että El Doradon kultamäärän koronkorko 469 vuodessa tekee... koko maailman rahat, ja hän pyörtyy. Silloin paikalle saapuu Kolumbian verohallituksen tarkastajia, jotka toteavat, että Omaguan pankki ei ole maksanut veroja vuoden 1579 jälkeen, ja että pankki otettiin valtion omistukseen jo vuonna 1637. Näin ollen Roope ei siis koskaan omistanut El Doradoa, mutta sai kuitenkin pitää sen omistuskirjan. Lopuksi Roope vihjaisee karttamyyjälle, että eräs kartta varmasti kiinnostaa Piitä. Kyseessä on kartta Manco Capacin eli Auringon pojan temppelille. Pii raivostuu, koska hän hävisi Roopelle heidän kilvoitellessa kyseisetä temppelistä.
Eldon Squaren ostoskeskus

| Eldon Squaren ostoskeskus |
| --- | --- |
 Eldon Squaren ostoskeskuksen sisäänkäynti Grey’s Monumentilta.
Sijainti:  Newcastle upon Tyne, Englanti
Avattu:  1977
Omistaja:  Capital Shopping Centres   Newcastlen kaupunki
Liikkeiden määrä:  150
Päävuokralaisia:  4 (Debenhams, Fenwick, John Lewis, Marks & Spencer)
Kerrosten määrä:  2
Kotisivu
Eldon Squaren ostoskeskus on ostoskeskus Newcastle upon Tynessä, Englannissa.
Vanha Eldon Squaren aukio rakennettiin 1825–1831, ja sen suunnittelivat arkkitehdit Thomas Oliver ja John Dobson. Se oli alkujaan yksityinen puutarha, mutta se avattiin yleisölle 1915. Aukio kuitenkin jäi 1970-luvulla rakennetun ostoskeskuksen alle. Ostoskeskuksessa on nykyään yli 150 liikettä ja ravintiloita. Ostoskeskuksen pääomistaja on Capital Shopping Centres. Newcastlen kaupunki omistaa ostoskeskuksesta 40%.
Aiheesta muualla

Ostoskeskuksen kotisivut (englanniksi)
Ellen Tarry

Ellen Tarry (26. syyskuuta 1906 – 23. syyskuuta 2008) oli monipuolinen afroamerikkalainen kirjailija ja ihmisoikeusaktivisti. Hän syntyi Birminghamissa, Alabamassa, ja on julkaissut esimerkiksi lastenkirjallisuutta ja elämäkertoja.
Tarry lähti New Yorkiin vuonna 1929 ja tutustui muiden muassa Langston Hughesiin, Claude McKayhin ja Countee Culleniin. Neljän 1940-luvulla julkaistun kuvakirjansa jälkeen häneltä ilmestyi omaelämäkerta The Third Door: The Autobiography of an American Negro Woman (1955).
Tarry oli uskovainen katolinen, ja oli mukana perustamassa Friendship House -järjestöä. Hänen tunnetuimpia teoksiaan on Pierre Toussaint'n vaiheita käsittelevä The Other Toussaint: A Post-Revolutionary Black. Hän vietti satavuotispäiväänsä syyskuussa 2006.
Julkaisuja

Janie Belle (1940)
Hezekiah Horton (1942)
My Dog Rinty (1946)
The Runaway Elephant (1950)
The Third Door: The Autobiography of an American Negro Woman (1955)
Katherine Drexel: Friend of the Neglected
Pierre Toussaint: Apostle of Old New York
The Other Toussaint: A Post-Revolutionary Black
Martin de Porres, Saint of the New World
Eino Cajander

Eino Cajander (11. toukokuuta 1882 Uusikaupunki –  19. syyskuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen agronomi, filosofian tohtori ja Helsingin yliopiston maanviljelystalouden dosentti.
Cajanderin vanhemmat olivat rehtori Karl Alexander Cajander ja Anna Mathilda Allenius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1899 Turun lyseosta ja valmistui agronomiksi Mustialasta 1902. Cajander valmistui sen jälkeen Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1910, filosofian lisensiaatiksi 1912 ja filosofian tohtoriksi 1925.
Cajander toimi asutushallituksen tutkimustoimiston johtajana vuodesta 1920 alkaen ja hän oli Helsingin yliopiston maanviljelystalouden dosenttina vuodesta 1919 alkaen sekä maanviljelystalouden vt. professorina vuodesta 1926 alkaen.
Eino Cajander oli naimisissa vuodesta 1907 Saima Yolanda Cederbergin kanssa. Cajanderin veli oli metsätieteilijä ja pääministeri Aimo Kaarlo Cajander.
Teoksia

Öljykakuista ja niiden käytöstä lypsykarjalle : erinäisten lähteiden mukaan. Otava 1908
Lypsykarjan hoito ; kirj. Hannes Nylander ja E. Cajander. Otava 1909, 5. uus. painos 1926
Lyhyt lypsykarjanhoidon oppikirja : maataloudellista alkeisopetusta varten ; kirj. Hannes Nylander ja E. Cajander. Otava 1910, 4. uus. painos 1925
Lypsykarjanpidon perustuspääomasuhteista : maanviljelystaloudellinen tutkimus. Suomen senaatti, Helsinki 1912
Asutus- ja maatalousoloista valtionmetsätorpissa Rovaniemen pitäjässä. Asutushallituksen tiedonantoja 1. Helsinki 1918
Karjatalouden järjestäminen ja johto. WSOY 1918
Asutus- ja maatalousoloista valtionmetsätorpissa Suomussalmen pitäjässä. Asutushallituksen tutkimustoimiston julkaisuja II, 1. Helsinki 1919
Sokerijuurikasjätteet rehuina. Suomen raakasokeritehdas osakeyhtiön julkaisu n:o 4. Otava 1920
Maataloudellinen muokkauskausi eri jaksoineen suhteessa maatalouden järjestämiseen Suomessa. Suomen maataloustieteellisen seuran julkaisuja 6. Helsinki 1922
Asutustilallisten toimeentulomahdollisuuksista Suomessa. Asutushallituksen julkaisuja n:o 3. Helsinki 1923
Valtion asutustoiminta ja sitä koskeva lainsäädäntö Suomessa XX vuosisadan alussa. Maatalousministeriön julkaisu 4. Helsinki 1925
Satakunnan maataloutta. WSOY 1926
Valtion asutustoimintaa Satakunnassa vuosina 1900-1925. Porvoo 1926
Asutusmaan hinnoista Suomessa. Suomen maataloustieteellisen seuran julkaisuja 17. Helsinki 1927
Geographische Übersicht des Landbaus in Finnland. Societas geographica Fenniae, Helsingfors 1927
Ilmasto ja maatalous. WSOY 1927
Kesanto pohjoisten seutujen maataloudessa : maanviljelystaloudellinen tutkimus. Suomen maataloustieteellisen seuran julkaisuja 14. Helsinki 1927
Asutusmaan hintatutkimuksen antamia tuloksia ja kokemuksia. Porvoo 1928
Maatalouden talousopin alkeet. WSOY 1929
Toimitustöitä

Maa ja metsä 3, Maatalouden talous 1 : Maatalousmaantiede ja maatalouden talous ; toimittajat J. O. Sauli ym. ; toimittajat E. Cajander ja O. W. Willandt. WSOY 1928
Käännös suomeksi
Eemil Ponsimaa

Tuomas Eemil Ponsimaa (20. toukokuuta 1894 Sakkola – 5. elokuuta 1967 Kangasala oli suomalainen kirkkoherra, hartauskirjailija ja virsirunoilija.
Ponsimaa oli Kangasalan kirkkoherrana 1962–1965.
Teoksia

Vaeltaja : runoja.          Herättäjä, Lapua 1947
Kantaja ei väsy : kotien hartauskirja.            Herättäjä-yhdistys, Lapua 1967
Hyvässä hoivassa.            Herättäjä-yhdistys, Lapua 1976, 5. painos 1988
Ammenna arkailematta.         Herättäjä-yhdistys, Lapua 1978
Oudon maan matkaajalle.        Herättäjä-yhdistys, Lapua 1983
Emil Palander

Emil Woldemar Palander (1860–1933) oli suomalainen Venäjän armeijan kenraalimajuri. Hän oli Venäjällä rykmentin- ja prikaatinkomentaja vuosina 1907–1914 ja sotilastehtävissä Kaukasiassa 1916.
Aiheesta muualla

Emil Woldemar Palander Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Emil Orlik

Emil Orlik
Emil Orlik (1870–1932) oli tšekkiläis-saksalainen graafikko, taidemaalari ja teollisuustaiteilija. Hän oli vuodesta 1905 Berliinissä Kunstgewerbemuseumin professori. Hän tutustui Japanissa käydessään japanilaiseen puupiirräntään. Orlik alkoi kehittää väripuutaidetta, ollen 1800- ja 1900-luvun vaihteen huomattavin eurooppalaisen väripuutaiteen kehittäjä. Hän teki myös lavastuksia Max Reinhardtin teattereihin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Emil Orlik Wikimedia Commonsissa
Erkki Valve

Erkki William Valve (22. lokakuuta 1910 Muolaa – 9. maaliskuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Valveen vanhemmat olivat kauppias William Valve ja Hilja Vänskä ja puoliso vuodesta 1936 Eeva Tellervo Halmetoja. Valve tuli ylioppilaaksi Viipurin maanviljelys- ja kauppalyseosta 1931 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1936. Hän oli Kansallis-Osake-Pankin virkailija pääkonttorissa Helsingissä 1936, Valtion lentokonetehtaan rakennustyömaan konttoripäällikkö Tampereella 1936–1937, Ilmailuvarikon hankintapäällikö Tampereella 1937–1938, Kuitu Oy:n ostopäällikkö Jääskessä 1938–1940, Nahkatehtaiden Hankinta Oy:n toimitusjohtaja Tampereella 1940–1941, Säteri Oy:n ostopäällikkö Valkeakoskella 1942–1943 ja Outokumpu Oy:n ostopäällikkö 1943–1948, Helsingin konttorin esimies 1946–1948 ja kaupallinen johtaja ja johtokunnan jäsen 1948–1971. Valveella oli myös asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin kapteeni (1971). Kauppaneuvoksen arvonimen Valve sai 1960.
Onneli ja Anneli (elokuva)

| Onneli ja Anneli |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste, Mia Selin, 2014.
Ohjaaja:  Saara Cantell
Käsikirjoittaja:  Sami Keski-Vähälä
Perustuu:  Marjatta Kurenniemen kirjaan Onnelin ja Annelin talo
Tuottaja:  Sari Lempiäinen, Teea Hyytiä
Säveltäjä:  Anna-Mari Kähärä
Kuvaaja:  Marita Hällfors
Leikkaaja:  Anne Lakanen
Tuotantosuunnittelija:  Minna Santakari
Pukusuunnittelija:  Auli Turtiainen
Pääosat:  Aava Merikanto   Lilja Lehto
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Zodiak Finland
Levittäjä:  TrustNordisk
Ensi-ilta:   17. tammikuuta 2014
Kesto:  80 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  1 639 000 €   (SES-tuki 750 000 €)
Tuotto:  1 524 456 €
Katsojat:  177 017
Seuraaja:  Onnelin ja Annelin talvi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Onneli ja Anneli on 17. tammikuuta 2014 ensi-iltansa saanut Saara Cantellin ohjaama elokuva, joka perustuu Marjatta Kurenniemen kirjaan Onnelin ja Annelin talo (1966). Elokuva kuvattiin Loviisassa kesällä 2013.
Juoni

Ekaluokkalaiset Onneli (Aava Merikanto) ja Anneli (Lilja Lehto) löytävät kadulta kirjekuoren, joka on täynnä rahaa. Rahoilla he ostavat salaperäiseltä rouva Ruusupuulta (Eija Ahvo) talon, joka on kuin kahdelle pikkutytölle tehty. Talossaan he viettävät yhdessä unelmiensa kesää, ja tutustuvat samalla uusiin ystäviin, kuten uusiin naapureihinsa Tingelstiinaan (Elina Knihtilä) ja Tangelstiinaan (Kiti Kokkonen).
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Aava Merikanto  | … |  Onneli   |
|  Lilja Lehto  | … |  Anneli   |
|  Eija Ahvo  | … |  Rouva Ruusupuu   |
|  Jaakko Saariluoma  | … |  Urho Ulpukka   |
|  Johanna af Schultén  | … |  rouva Rosina Rusina   |
|  Elina Knihtilä  | … |  Tingelstiina   |
|  Kiti Kokkonen  | … |  Tangelstiina   |
|  Samuli Vauramo  | … |  Arska   |
|  Kristiina Elstelä  | … |  mummo   |
|  Aleksis Koistinen  | … |  Petteri   |
|  Irina Pulkka  | … |  Annelin äiti   |
|  Kari-Pekka Toivonen  | … |  Annelin isä  |
|  Meri Nenonen  | … |  Onnelin äiti   |
|  Janne Hyytiäinen  | … |  Onnelin isä   |
|  Väinö Honkanen  | … |  Onnelin veli    |
|  Santeri Hännikäinen  | … |  Onnelin veli   |
|  Valtteri Tuominen  | … |  Onnelin veli   |
Lähde
Vastaanotto

Marraskuussa 2014 lasten raati palkitsi Onnelin ja Annelin parhaana pitkänä elokuvana Chicagon kansainvälisillä lastenelokuvafestivaaleilla. Pukusuunnittelija Auli Turtiainen sai elokuvasta parhaan pukusuunnittelun Jussin vuonna 2014.
Aiheesta muualla

Onneli ja Anneli -elokuvien verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Emmy Clarke

| Emmy Clarke> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Mary Elizabeth Clarke
Syntynyt: 25. syyskuuta 1991 (ikä 33) Mineola, New York
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Emmy
Aiheesta muualla
IMDb 
Mary Elizabeth ”Emmy” Clarke (s. 25. syyskuuta 1991) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Nuoruus ja ura

Clarke syntyi Mineolassa, New Yorkissa, mutta muutti vuoden ikäisenä vanhempiensa mukana Houstoniin, Texasiin ja kuusivuotiaana Wokingiin, Englantiin, missä hän meni amerikkalaiseen kouluun ennen paluuta New Yorkiin. Lempinimi ”Emmy” tulee Clarken etunimien alkukirjaimista. Hänellä on keskimmäinen kolmesta lapsesta ja hänellä on vanhempi veli Patrick ja sekä nuorempi sisko Bridget. Clarke asuu nykyään Connecticutissa.
Clarken ensimmäinen rooli oli vuonna 2003 elokuvassa My House in Umbria. Vuosina 2005–2009 hän näytteli Julie Teegeriä televisiosarjassa Monk.
Aiheesta muualla

Emmy Clarke Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Dorothy McIlwraith

| Dorothy McIlwraith> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. lokakuuta 1891 Hamilton, Ontario, Kanada
Kuollut: 23. elokuuta 1976 (84 vuotta) Orangeville, Ontario, Kanada
Ammatti:  toimittaja
Dorothy Stevens McIlwraith oli kanadalainen toimittaja, joka toimi pulp-lehti Weird Talesin päätoimittajana 1940–1954. Hän toimitti myös Short Stories -lehteä.
Elämäkerta > Uran alku

Dorothy McIlwraith syntyi Hamiltonissa Ontariossa vuonna 1891. Hän opiskeli McGill Universityssä ja valmistui 1914. McIlwraith muutti New Yorkiin ja sai loppuvuodesta 1917 työpaikan Doubleday, Page, and Companylta, missä työskenteli myös hänen tätinsä Jean, joka oli pitkän linjan ammattikirjailija ja -toimittaja.
McIlwraith työskenteli toimittajana useissa lehdissä. Vuonna 1936 hän sai paikan Doubledayn Short Stories -lehden päätoimittajana. Seuraavana vuonna lehti myytiin William J. Delaneyn yhtiölle Short Stories Inc.:ille, joka vuonna 1938 osti myös fantasialehti Weird Talesin. Lehden toimitus siirrettiin New Yorkiin, ja 1939 McIlwraith nimitettiin sen toimituskuntaan. Päätoimittaja Farnsworth Wright jäi eläkkeelle 1940 ja McIlwraithista tuli Weird Talesin uusi päätoimittaja.