stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Matt Grzelcyk

| Matt Grzelcyk |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. tammikuuta 1994 (ikä 30) Charlestown, Massachusetts, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  175 cm
Paino:  79 kg
Seura
Seura:  Pittsburgh Penguins
Sarja:  NHL
Pelinumero:  24
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2016–
Aik. seurat:  Boston Bruins (NHL) Providence Bruins (AHL)
NHL-varaus:  85. varaus, 2012 Boston Bruins
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tšekki 2012 | jääkiekko |  |
Matt Grzelcyk (s. 5. tammikuuta 1994 Charlestown, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Pittsburgh Penguinsin organisaatiota. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Bruins varasi Grzelcykin kolmannella kierroksella vuonna 2012.
Ura

Boston Bruins valitsi Grzelcykin kolmannella kierroksella 85. pelaajana vuoden 2012 NHL:n varaustilaisuudessa. Varausta seuranneeksi kaudeksi hän siirtyi NCAA:han Bostonin yliopiston joukkueeseen, jossa hänet ensimmäisellä kaudellaan valittiin tulokkaiden tähdistöön hänen tehtyä 38 ottelussa tehot 3+20=23. Kaudella 2013–2014 Grzelcyk pelasi vain 19 ottelua. Hänet kuitenkin valittiin edustamaan Yhdysvaltojen maajoukkuetta alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän teki turnauksen viidessä pelaamassaan ottelussa tehot 2+4=6, joilla hän oli puolustajien syöttö- sekä pistepörssin ykkönen.
Kaudeksi 2014–2015 Grzelcyk valittiin Bostonin yliopistojoukkueen kapteeniksi. Hän pelasi 41 ottelua tehden tehot 10+28=38. Lisäksi hänen tehotilastonsa oli +32. Boston voitti kauden päätteeksi mestaruuden ja Grzelcyk valittiin tähdistökentälliseen. Kausi 2015–2016 oli Grzelcykin viimeinen yliopistossa. Hän pelasi 27 ottelua tehoin 10+13=23 ja hänet valittiin kauden päätteeksi parhaaksi puolustajaksi sekä osaksi tähdistökentällistä.
Yliopistokauden päätyttyä Grzelcyk teki kaksivuotisen tulokassopimuksen hänet varanneen Boston Bruinsin kanssa. Kaudella 2016–2017 Grzelcyk pelasi Bruinsissa kaksi NHL-ottelua ilman pisteitä. Debyyttinsä hän teki 14. joulukuuta 2016 ottelussa Pittsburgh Penguinsia vastaan. Hän sai jääaikaa 14.34 minuuttia. Hän laukoi ottelussa kolme kertaa sekä otti yhden kahden minuutin rangaistuksen. Suurimman osan kaudesta Grzelcyk pelasi kuitenkin Bostonin AHL-farmiseura Providence Bruinsissa, jota hän edusti 70 runkosarja- sekä 13 pudotuspeliottelussa.
Kautta 2017–2018 edeltäneen harjoitusleirin päätteeksi Grzelcyk lähetettiin aloittamaan kautta Providencessa. Hän pelasi 14 ottelua ennen kuin sai kutsun Bruinsin NHL-kokoonpanoon marraskuussa.
Lokakuussa 2020 Grzelcyk teki rajoitettuna vapaana agenttina Bruinsin kanssa nelivuotisen ja yhteensä 14,75 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Heinäkuussa 2024 Grzelcyk teki vapaana agenttina Pittsburgh Penguinsin kanssa vuoden mittaisen ja 2,75 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Margaret Colin

Margaret Colin vuonna 2016.
Margaret Colin (s. 26. toukokuuta 1958 Brooklyn, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Hän on näytellyt myös televisiosarjoissa Gossip Girl, The Edge of Night, As the World Turns, Foley Square, Magnum, P.I, Chicagon lääkärit, Hyvin salainen agentti ja Kova laki.
Palkinnot

Saturn Award (2000)
Yksityiselämä

Margaret Colin syntyi Brooklynissä ja kasvoi Long Islandilla. Hänen isänsä oli poliisi. Colin opiskeli ensin Baldwin High Schoolissa, josta valmistui 1976. Tämän jälkeen Colin opiskeli Hofstra Universityssa.
Margaret Colin on naimisissa näyttelijä Justin Deasin kanssa, he avioituivat vuonna 1988. Heillä on kaksi poikaa (s. 1990 ja 1993). Colin on adoptoinut myös tyttären miehensä edellisestä avioliitosta.
Filmografia

Pretty in Pink – vaaleanpunainen unelma (Pretty in Pink, 1986)
Vaarallinen tyttöystävä (Something Wild, 1986)
Sherlock Holmesin paluu (The Return of Sherlock Holmes, 1987)
Faija vaihtaa heviin (Like Father, Like Son, 1987)
Kolme miestä ja baby (Three Men and a Baby, 1987)
Oikeutta vastaan (True Believer, 1989)
Independence Day – Maailmojen sota (Independence Day, 1996)
Milk & Money (1996)
The Adventures of Sebastian Cole (1999)
Sininen auto (Blue Car, 2002)
Kohtalokas syrjähyppy (Unfaithful, 2002)
iMurders (2008)
The Missing Person (2009)
Aiheesta muualla

Margaret Colin Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Margaret Colin Elonetissä.
Michel Martelly

| Michel Martelly |
| --- | --- |

Haitin presidentti
 14. toukokuuta 2011 – 7. helmikuuta 2016  
Edeltäjä:  René Préval
Seuraaja:  Jocelerme Privert (väliaikainen)
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. helmikuuta 1961 (ikä 63) Port-au-Prince, Haiti
Ammatti:  muusikko, säveltäjä
Aiheesta muualla
martellyhaiti.com
Michel Joseph Martelly (s. 12. helmikuuta 1961 Côtes-de-Fer) oli Haitin 41. presidentti toukokuusta 2011 helmikuuhun 2016. Ennen politiikan uraansa hän toimi muusikkona, säveltäjänä ja liikemiehenä. Hänet valittiin presidentiksi tuhoisan Haitin maanjäristyksen jälkeen järjestetyissä vaaleissa.
Lokakuussa 2015 Haitissa pidettiin presidentinvaalit, joiden tulos kuitenkin mitätöitiin ilmeisen vaalivilpin takia. Uudet vaalit oli tarkoitus järjestää lokakuussa 2016, mutta niitä jouduttiin lykkäämään, koska hurrikaani Matthew iski Haitiin surmaten 1000 ihmistä ja jättäen 1,4 miljoonaa ihmistä humanitaarisen avun varaan. Presidentti Martelly oli jättänyt virkansa helmikuussa 2016 ja maata oli siitä lähtien hallinnut väliaikaishallinto
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Michel Martelly Wikimedia Commonsissa
Michel Marc Bouchard

Michel Marc Bouchard
Michel Marc Bouchard (s. 2. helmikuuta 1958 Saint-Cœur-de-Marie, Quebec, Kanada) on kanadanranskalainen näytelmäkirjailija.
Bouchard on opiskellut teatterialaa Ottawan yliopistossa. Ensimmäisen näytelmänsä hän kirjoitti 1983 ja on sen jälkeen kirjoittanut noin 25 näytelmää. Hänelle on myönnetty runsaasti palkintoja.
Näytelmä Les feluettes, jota Montreal Mirror kutsui hänen varhaiseksi mestariteoksekseen, on John Greysonin elokuvan Lilies käsikirjoituksen pohjana. Näytelmä Le Peintre des madones (2009) on saanut myönteisiä arvioita. Sen ensi-ilta oli Torontossa Factory Theatressa 2009.
Vuonna 2015 ilmestyi Bouchardin käsikirjoitukseen perustuva elokuva Tyttökuningas, joka kertoo Ruotsin kuningatar Kristiinasta. Elokuvan ohjasi Mika Kaurismäki. Ranskankielinen käsikirjoitus käännettiin kuvauksia varten englanniksi.
Aiheesta muualla

Michel Marc Bouchardin sivusto (ranskaksi) (englanniksi)
Michel Marc Bouchard (englanniksi)
Michel Marc Bouchard (ranskaksi)
Michel Marc Bouchard entry in The Canadian Encyclopedia (englanniksi)
Mary Frizzell

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Los Angeles 1932 | 4 × 100 metrin viestijuoksu |  |
Mary Frizzell Thomasson (27. tammikuuta 1913 Nanaimo – 12. lokakuuta 1972 North Vancouver) oli kanadalainen yleisurheilija. Hän kilpaili vuoden 1932 kesäolympialaisissa 100 metrin juoksussa ja 4 × 100 metrin viestijuoksussa; jälkimmäisessä hän oli mukana saamassa hopeaa. Vuoden 1934 Brittiläisen imperiumin kisoissa hän tuli pituushypyssä neljänneksi.
Frizzell kuoli syöpään vuonna 1972, ja hänet otettiin British Columbia Sports Hall of Fameen postuumisti vuonna 2007.
Mary Garden

Mary Garden
Mary Garden (20. helmikuuta 1874 – 3. tammikuuta 1967) oli skotlantilainen sopraano. Hän oli aikansa oopperataiteen suurimpia nimiä myös kansainvälisellä tasolla.
Garden muutti 9-vuotiaana perheineen Chicagoon, Illinoisiin. Hän suoritti jatko-opintojaan Pariisissa, jonka Opéra-Comiquessa hän teki julkisen ensiesiintymisensä huhtikuussa 1900. Esitetty osa oli Gustave Charpentierin Louisen päärooli. Myöhempiä rooleja oli mm. Claude Debussyn Pelléaassa ja Mélisandessa ja Richard Straussin Salomessa.
Gardenin ensimmäinen esiintyminen Yhdysvalloissa tapahtui vuonna 1907 roolilla Jules Massenet'n teoksessa Thaïs. Hän jatkoi uraansa Chicagossa, kunnes vetäytyi lavalta vuonna 1931. Hänen omaelämäkertansa Mary Garden's Story on vuodelta 1951.
Garden vietti vanhuusvuotensa Inveruriessa, Skotlannissa, jossa hän kuoli 92-vuotiaana.
Massimiliano Sforza

Massimiliano Sforza
Ercole Massimiliano Sforza (25. tammikuuta 1493 Milano – 25. toukokuuta 1530 Fontainebleau) oli Milanon herttua 1512–1515. Hän oli Milanon herttuan Lodovicon poika. Hän karkotti sveitsiläisten avulla ranskalaiset Milanosta 1512, mutta Frans I voitti hänet 1515 Marignanon taistelussa ja valloitti jälleen Milanon. Massimilianon veli oli Francesco II Sforza.
Matarenki

| Matarenki |
| --- | --- |
 Matarenkia Mikkolansaarelta.
 Matarenki
 Koordinaatit: 66°23′N, 23°40′E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Norrbottenin lääni
Maakunta:  Norrbotten
Kunta:  Ylitornion kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  2,69 km²
Väkiluku:  1 917
 – Väestötiheys:  712,6 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ylitornio vuoden 2015 taajamarajauksen mukaan.
Matarengin kirkko, kirkontornin takana Aavasaksa.
Matarenki (ruots. Övertorneå, meänkieleksi Matarengi) on Ruotsin Ylitornion kunnan keskustaajama. Taajama sijaitsee Ruotsin ja Suomen rajan tuntumassa Tornionjoen länsirannalla. Suomen puolella on Aavasaksan kylä; Suomen Ylitornion keskustaajama on noin 5 km etelämpänä. Taajaman väkiluku on 1 965, ja sen pinta-ala on 268 hehtaaria.
Taajama sijaitsee Tornionjokilaaksossa Särkivaaran ja Isovaaran välisellä alueella, tien 98 sekä tien 99 risteyskohdassa.
Tunnettuja matarenkilaisia

Gerda Antti, kirjailija
Markus Fagervall, taiteilija
Lars Gulliksson, muusikko, saksofonisti
Johan Harju, jääkiekkoilija
Daniel Henriksson, jääkiekkoilija
Linus Omark, jääkiekkoilija
Väestönkehitys

| Matarengin taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 | 1960 |    | 1 538 | 1 538 |
| 1965 | 1965 |    | 1 602 | 1 602 |
| 1970 | 1970 |    | 1 674 | 1 674 |
| 1975 | 1975 |    | 1 700 | 1 700 |
| 1980 | 1980 |    | 2 039 | 2 039 |
| 1990 | 1990 |    | 2 132 | 2 132 |
| 1995 | 1995 |    | 2 179 | 2 179 |
| 2000 | 2000 |    | 2 006 | 2 006 |
| 2005 | 2005 |    | 1 965 | 1 965 |
| 2010 | 2010 |    | 1 917 | 1 917 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vanhoja kuvia Matarengistä (Arkistoitu – Internet Archive)
Matarengin webcam
Norrbottenin läänin kuntien keskustaajamat
Drottnar

| Drottnar |
| --- | --- |

 Drottnar Sveitsin Elements of Rock 2019 -tapahtumassa
Tiedot
Toiminnassa:  1996–
Tyylilaji:  black metal, tekninen death metal
Kotipaikka:  Fredrikstad, Norja
Laulukieli:  englanti, norja
Jäsenet:  Sven-Erik Lind, laulu   Karl Fredrik Lind, kitara   Bengt Olsson, kitara   Håvar Wormdahl, basso   Glenn-David Lind, rummut  
Entiset jäsenet:  Bjarne Peder Lind, basso (1996–2003) 
Levy-yhtiö:  Endtime Productions, 2006–   Momentum Scandinavia, 2003   Plankton Records, 2000  
Drottnar on norjalainen, Fredrikstadista kotoisin oleva tekninen ja progressiivinen extreme metal -yhtye. Se soitti alun perin death-doom metalia ja viikinkimetallia. Drottnar on esiintynyt vuosien varrella sellaisissa tapahtumissa kuin Ruotsin Endtime Fest, Norjan Nordic Fest, Sveitsin Elements of Rock, Suomen Immortal Metal Fest ja Englannin Destruction Fest. Yhtye on julkaissut kaksi albumia ja ep:n. Ensimmäisen albumin julkaisi brittiläinen Plankton Records. Drottnarilla on nykyisin levytyssopimus ruotsalaisen Endtime Productionsin kanssa.
Drottnar tarkoittaa islannin kielellä mestaria, hallitsijaa tai kuningasta.
Historia

Alun perin Vitality-nimen alla toimineen yhtyeen perustivat vuonna 1996 neljä sukulaista: laulaja Sven-Erik Lind, kitaristi-kosketinsoittaja Karl Fredrik Lind, rumpali Glenn-David Lind ja basisti Bjarne Peder Lind. Yhtye äänitti kaksi ensimmäistä demoaan X-Ray Studiosilla. Ensimmäinen demo nimeltä Doom of Antichrist äänitettiin toukokuussa 1996, ja äänitteellä yhtye soitti death-doom metalia. Vuonna 1998 yhtye vaihtoi nimensä Drottnariksi ja äänitti toisen demonsa nimeltä A White Realm syyskuussa 1998. Toisella demollaan yhtye soitti karua, folkvaikutteista viikinkimetallia.
Vuonna 2000 Drottnar julkaisi kaksi demoaan yhtenä albumina nimellä Spiritual Battle. Sen julkaisi brittiläinen Plankton Records, ja albumi sai hyvän vastaanoton kriitikoilta sekä underground metalin harrastajilta.
Yhtye äänitti Black Woods Productionsin studiossa kappaleen "Trellebaand Maa Briste", joka julkaistiin ruotsalaisen Endtime Productions -levy-yhtiön kokoelmalevyllä In the Shadow of Death vuonna 2001. Kappale oli tyyliltään raakaa, melodista black metalia.
Vuonna 2002 Drottnar alkoi jättää vähemmälle viikinkimetallivaikutteensa ja keskittyi teknisempiin ja monimutkaisempiin kappalerakenteisiin. Yhtye panosti kierompaan imagoon ja lavaesityksiin: Drottnar hyödynsi muun muassa kaasunaamareita konserteissaan. Seuraavana vuonna yhtye äänitti ep:n Anamorphosis (2003), jonka julkaisi norjalaislevymerkki Momentum Scandinavia. Ep sisälsi intron ja kolme lähes kuusiminuuttista kappaletta. Basisti Bjarne Peder Lind jäi pois kokoonpanosta mutta Bengt Olsson (kitara) sekä Håvar Wormdahl (basso) liittyivät myöhemmin yhtyeeseen. Anamorphosis sai myönteisiä arvioita lehdistöltä.
Yhtye kehitti tyyliänsä enemmän tekniseen extreme metaliin, jossa on aineksia black metalista, death metalista, thrash metalista ja progressiivisesta metallista. Lisäksi yhtye alkoi käyttää esityksissään armeijaunivormuja. Vuonna 2005 yhtye kirjoitti levytyssopimuksen Endtime Productionsin kanssa ja meni Subsonic Studiosiin äänittämään uutta musiikkia. Jotkut erikoiset sovitukset äänitettiin Tšekin tasavallassa: Ostravassa eräs Ondřej Valen äänitti puheääntään kappaleille "Victor Comrade" ja "Vulgo Vesper". Jan-Espen S. Schildmann äänitti trumpettiraidat kappaleille "Victor Comrade" ja "Autonomic Self-Schism". Tuloksena oli Welterwerkiksi nimetty albumi. Se julkaistiin Suomessa 22. maaliskuuta 2006 Immortal Metal Fest -tapahtumassa. Ennen tätä albumia julkaistiin 7-tuumainen vinyylilevy Ad Hoc Revolt, joka sisälsi kaksi kappaletta albumilta. Welterwerk on toistaiseksi yhtyeen arvostetuin äänite.
Vuonna 2008 Drottnar esiintyi yhtyeiden kuten Grimfistin ja Extolin kanssa sekä teki Yhdysvalloissa lyhyen kiertueen.
Musiikki

Vaikka yhtye aloitti soittamalla death-doomia ja folkvaikutteista viikinkimetallia, Drottnarin musiikkia on vuoden 2003 Anamorphosis -ep:n jälkeen luonnehdittu moderniksi black metaliksi. Tyyli on teknisempää ja kaoottisempaa kuin melodista ja painottuu nihilistisiin, kylmiin äänimaisemiin.
Aluksi yhtyeen sanoitukset käsittelivät kristinuskoa raa'alla ja äärimmäisellä tavalla: Spiritual Battlen tekstit ottivat innoitusta ilmestyskirjasta ja käsittelivät pääasiassa henkimaailmassa tapahtuvaa kamppailua. Yhtyeen jäsenet ovat varhaisessa haastattelussa sanoneet: "Norjan black metal -piirit eivät vaikuta sanoituksiimme, mutta silti tekstimme on kirjoitettu black metal -henkisesti sopimaan hyvin musiikkiimme." Drottnarin nykyiset sanoitukset sisältävät poliittisia ja filosofisia aiheita: teksteissä käytetään esimerkiksi sellaisia latinankielisiä fraaseja kuten "ad hoc" ja "sine qua non".
Drottnarin varhaiset lavaesitykset sisälsivät räiskyviä strobovaloja, paksua savua ja kylmää tai pimeääselvennä valoesitystä. Yhtye käytti myös valkoisia kynttilöitä "luomaan mystistä ja tunteellista vaikutusta".
Nykyisin Drottnarin erityispiirteisiin on muutaman vuoden ajan kuulunut eräs erikoinen piirre, nimittäin tšekkiläis- tai venäläishenkisten aiheiden hyödyntäminen: kappaleiden nimet ja sanoitukset sisältävät "neuvostoliitto"-henkisiä sanoja ja kielikuvia, jotkut kappaleet sisältävät sampleja radiokuulutuksista tai -kommunikaatiosta, jotka viittoilevat sodan aikoihin. Konserteissa yhtyeen jäsenet käyttävät "neuvostoliitto" tai "DDR" -tyylisiä univormuja. Vielä nykyisinkin yhtye käyttää strobovaloja konserteissaan, ja laulaja Sven-Erik Lind käyttää tavallisesti sellaisia tehokeinoja kuten megafonia luomaan armeijahenkistä tunnelmaa.
Marraskuussa 2006 Drottnarin jäsenet soittivat sessiomuusikkoina yhden miehen unblack metal -yhtye Horden konsertissa Nordic Fest -tapahtumassa. Jäsenet peittivät kasvonsa, jotta heitä ei tunnistettaisi ja ylläpitäisivät Horden "myyttiä". Esityksestä julkaistiin livelevy ja dvd vuonna 2007.
Diskografia > Studioalbumit

Welterwerk (2006)
Stratum (2012)
Monolith (2019)
Diskografia > EP:t

Anamorphosis (2003)
Ad Hoc Revolt (2006)
Monolith I (2017)
Monolith II (2018)
Monolith III (2018)
Diskografia > Demot

Doom of Antichrist (1997)
Demo 96/97 (1997)
A White Realm (1998)
Diskografia > Kokoelmat

Spiritual Battle (2000)
Diskografia > Singlet

Lucid Stratum (2011)
Wolves and Lambs (2016)
Jäsenet > Nykyiset

Sven-Erik Lind – laulu
Karl Fredrik Lind – kitara
Bengt Olsson – kitara
Håvar Wormdahl – basso
Glenn-David Lind – rummut
Jäsenet > Entiset

Bjarne Peder Lind – basso
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Drottnarin viralliset kotisivut
Drottnar Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Drottnar Myspacessa (englanniksi)
Laulaja Sven-Erik Lind sotilasunivormussa.
Megafoni on tunnistettava osa Drottnarin lavaesitystä.
Drottnar esiintymässä 2008.
Massimo Mutarelli

Massimo Mutarelli (s. 13. tammikuuta 1978 Como, Italia) on italialainen entinen jalkapalloilija, jonka viimeinen seura oli Atalanta BC vuonna 2012. Vuonna 1995 Atalantan riveissä ammattilaisuransa aloittanut keskikenttäpelaaja pelasi uransa aikana bergamolaisjoukkueen lisäksi kotimaansa Genoa CFC:ssä, US Palermo, SS Laziossa ja Bologna FC:ssä. Lazion riveissä Mutarelli pelasi myös Mestareiden liigaa. Italiaa alle 17- 18- ja 21-vuotiaissa edustanut Mutarelli pelasi ammattilaisuransa aikana 340 ottelua, joissa hän teki 18 maalia.
Käännös suomeksi
Masiela Lusha

Masiela Lusha vuonna 2010.
Masiela Lusha (s. 23. lokakuuta 1985) on näyttelijä. Hän syntyi Tiranassa, Albaniassa, ja ennätti asua Unkarissa sekä Itävallassa ennen asettumistaan Yhdysvaltoihin seitsemänvuotiaana.
Lusha on esiintynyt muun muassa perheen tyttären Carmen Lopezin roolissa komediasarjassa George Lopez (2002–2007). Hän on kaksinkertainen Young Artist Award -voittaja. Hän on esiintynyt myös elokuvissa.
Tyystin pääasiallisen alansa ulkopuolella Lusha on julkaissut runoja ja perustanut hyväntekeväisyysjärjestön.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Masiela Lusha Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Massimo Giustetti

Massimo Giustetti
Massimo Giustetti (28. helmikuuta 1926 – 4. joulukuuta 2012) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Pinerolon hiippakuntaan 29. kesäkuuta 1950 ja nimitettiin Pinerolon apostoliseksi hallitsijaksi sekä Celenen titulaaripiispaksi 1. heinäkuuta 1972. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Michele Pellegrino, jota avustivat Albino Mensa ja Santo Bartolomeo Quadri.
Giustetti sai 21. maaliskuuta 1974 nimityksen Pinerolon piispaksi, 17. joulukuuta 1975 Mondovin ja 3. joulukuuta 1986 Biellan piispaksi. Hän jäi eläkkeelle 13. heinäkuuta 2001.
Massimo Casanova

| Massimo Casanova> Euroopan parlamentin jäsen |
| --- | --- |
 2.7.2019–  
Ryhmä:  ID-ryhmä
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. elokuuta 1970 (ikä 54) Bologna, Italia
Kansalaisuus:  italialainen
Tiedot
Puolue:  Pohjoisen liitto
Massimo Casanova (s. 31. elokuuta 1970 Bologna, Italia) on italialainen poliitikko. Casanova edustaa Pohjoisen liitto-puoluetta. Casanova on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2019 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa Identiteetti ja demokratia -ryhmää.
Massimo Fabbrizi

| Mitalit> Maa:   Italia.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Maa:   Italia> Miesten ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Lontoo 2012 | trap |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Lonato 2005 | trap |  |
|  Kultaa | Lonato 2005 | trap, joukkue |  |
|  Kultaa | Maribor 2009 | trap, joukkue |  |
|  Hopeaa | Nikosia 2003 | trap, joukkue |  |
|  Hopeaa | Nikosia 2007 | trap, joukkue |  |
|  Hopeaa | Maribor 2009 | trap |  |
Massimo Fabbrizi (s. 27. elokuuta 1977 San Benedetto del Tronto) on italialainen haulikkoampuja ja maailmanmestari.
Massiomo Fabbrizi on saavuttanut MM-kilpailuissa kuusi mitalia trapissa. Ensimmäisen MM-mitalinsa hän saavutti Nikosiassa 2003 voittaen joukkuehopeaa. Lonatossa 2005 Fabbrizi voitti henkilökohtaisen ja joukkuemaailmanmestaruuden, sekä Nikosiassa 2007 joukkuehopeaa. Vuoden 2009 MM-kilpailuissa Mariborissa hän otti joukkuemaailmanmestaruuden lisäksi henkilökohtaista hopean.
Fabbrizi sijoittui Lontoossa 2012 olympiahopealle kroatilaisen Giovanni Cernogorazin jälkeen. Cernogoraz ja Fabbrizi olivat tasoissa varsinaisen kilpailun jälkeen, ja uusintalaukauksilla Fabbrizi ampui kuudennen laukauksensa ohi.
Elimäen kirkonkylä

| Elimäen kirkonkylä Elimä kyrkoby |
| --- | --- |
 Elimäen kirkonkylä
 Koordinaatit: 60°43′15″N, 026°27′05″E 
Valtio:   Suomi
Maakunta:  Kymenlaakso
Seutukunta:  Kouvolan seutukunta
Kunta:  Kouvola
Suuralue:  Elimäki
Pinta-ala:  
 – Maa:  4,22 km²
Väkiluku:  1 184
 – Väestötiheys:  280,6 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Tilastokeskus. Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2022 mukaiset. [] 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
| Elimäen kirkonkylä> Elimä kyrkoby |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Elimäen kirkonkylä korostettuna.
Kaupunki:  Kouvola
Suuralue:  Elimäki
Koordinaatit:  60°43′15″N, 026°27′05″E
Kaupunginosa nro:  51
Tilastoalue nro:  53
Väkiluku:  2 049  (2015)
Osa-alueet:  Elimäen kirkonkylä  Peippola  Moisio  Mustila  Hongisto  Rahikkala  Soiniitty  Metsä-Uoti  Haapala  Mettälä
Postinumerot:  47200 Elimäki
Naapurikaupunginosat:  Etelä-Elimäki  Villikkala
Elimäen kirkko.
Elimäen kirkonkylä (ruots. Elimä kyrkoby)  on taajama, kylä, tilastoalue ja Kouvolan kaupunginosa, Kymenlaakson maakunnassa. Se on entinen Elimäen kunnan keskustaajama. Kirkonkylän tilastoalueen väkiluku oli 2 049 henkeä vuonna 2015. Elimäen kirkonkyläksi nimetyssä taajamassa puolestaan oli vuoden 2017 lopussa 1 350 asukasta. Elimäen kirkonkylän asukkaista 94 % puhuu äidinkielenään suomea, 4,3 % ruotsia, ja loput muita kieliä.[lähde? ] Elimäen kirkonkylä rajautuu luoteessa Iitin kuntaan sekä Kolisevan ja Taasian kyliin, ja lännessä Lapinjärven kuntaan sekä Kimonkylän ja Pukaron kyliin.
Elimäen kirkonkylä sijaitsee 25 kilometriä Kouvolan keskustaajamasta Helsinkiin päin, noin kaksi kilometriä valtatie 6:n eteläpuolella. Rakennuskannaltaan Elimäen kirkonkylä on varsin tyypillinen suomalainen taajama. Asuntokanta on pientalovaltaista, mutta taajamassa on myös rivitaloja ja kymmenkunta matalaa kerrostaloa. Liikerakennukset sijoittuvat pääosin kylän pääraitin eli Vanhan Maantien varrelle. Vanhan Maantien laidalla on myös Elimäen arvokas vanha puukirkko vuodelta 1638 ja kellotapuli.
Kouvolan ja eräiden muiden lähikuntien kanssa tehdyn kuntaliitoksen jälkeen kirkonkylällä sijainnut kunnanvirasto jäi tyhjilleen. Kuntaliitoksen yhteydessä Elimäen seurakunta liittyi osaksi Kouvolan seudun seurakuntayhtymää. Kirkonkylällä edelleen sijaitsevan kirkkoherranviraston lisäksi muita julkisia laitoksia ovat Elimäen yhtenäiskoulu, kirjasto (entinen Elimäen kunnan pääkirjasto), terveysasema, paloasema ja urheilukeskus.
Osa-alueet > Kylät ja asuinalueet

Kirkonkylä
Vaskirinne
Peippola
Kaavapelto
Haapala
Mustila
Huitila
Moisio
Jokela
Hongisto
Soiniitty
Mettälä
Isoaho
Metsä-Uoti