stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Emmanuel Lévinas
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

Jokinen, Riikka: Tietämättömyyden etiikka: Emmanuel Levinas modernin subjektin tuolla puolen.  (SoPhi 15)  Jyväskylä:  Jyväskylän yliopisto, 1997.  ISBN 951-39-0086-X.
Hankamäki, Jukka: Dialoginen filosofia.  Helsinki:  Books on demand, 2008.  ISBN 978-952-498-131-6.
Lehtimaja, Lissu: Levinasin kasvot.  (Lopputyö: Taideteollinen korkeakoulu, taidekasvatuksen kuvataidekasvatuksen koulutusohjelma)  Helsinki:  Like: Suomen rauhanpuolustajat, 2008.  ISBN 978-952-01-0230-2.
Moran, Dermut: Introduction to phenomenology.  New York:  Routledge, 2000.  ISBN 978-0-415-18373-4.  (englanniksi)
Wallenius, Tommi: Filosofian toinen: Levinas ja juutalaisuus.  (23°45, 10)  Tampere:  Eurooppalaisen filosofian seura, 2004.  ISBN 952-5503-04-6.
Wehrs, Donald R.: Levinas and Twentieth-Century Literature: Ethics and the Reconstruction of Subjectivity.  Newark:  University of Delaware Press, 2013.  ISBN 978-1-61149-442-6.
Aiheesta muualla > Bibliografioita

The Levinas Online Bibliography (toim. Joachim Duyndam), Dutch-Flemish Levinas Society (englanniksi)
Bibliographie secondaire : textes consacrés à la pensée d'Emmanuel Lévinas (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Aiheesta muualla > Lévinas-sivustoja

l’Institut d’Études Lévinassiennes (ranskaksi)
Un Siècle avec Levinas : Célébration du Centenaire d'Emmanuel Levinas du 1er janvier au 31 décembre 2006 (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Espacethique : Emmanuel Levinas (ranskaksi)
North American Levinas Society (englanniksi)
Emmanuel Levinas Web Page (Arkistoitu – Internet Archive) (Peter Atterton) (englanniksi)
Aiheesta muualla > Artikkeleita

Kupiainen, Reijo: Äärettömän jäljillä: Emmanuel Levinas, Etiikka ja äärettömyys. niin & näin 4/1996.
Tuohimaa, Marika: Emmanuel Levinas ja vastuu Toisesta. niin & näin 3/2001, 35–39.
Poleshchuck, Irina: Ei-minkään käsite Levinasin filosofiassa. niin & näin 4/2010
Nykyaikaiset filosofit
| --- | --- |
Analyyttiset filosofit:   William Alston  Simon Blackburn  Ned Block  J. Budziszewski  David Chalmers  Patricia Churchland  Paul Churchland  Donald Davidson  Daniel Dennett  Jerry Fodor  Susan Haack  Jaakko Hintikka  Jaegwon Kim  Saul Kripke  Thomas Kuhn  Bryan Magee  Ruth Barcan Marcus  Colin McGinn  Bradley Monton  Thomas Nagel  Robert Nozick  Martha Nussbaum  Alvin Plantinga  Karl Popper  Hilary Putnam  W. V. Quine  John Rawls  Richard Rorty  Roger Scruton  John Searle  Peter Singer  David Stove  Eleonore Stump  Charles Taylor  Nicholas Wolterstorff  Georg Henrik von Wright 
Mannermaiset filosofit:   Louis Althusser  Giorgio Agamben  Roland Barthes  Jean Baudrillard  Isaiah Berlin  Maurice Blanchot  Pierre Bourdieu  Hélène Cixous  Guy Debord  Gilles Deleuze  Jacques Derrida  Herman Dooyeweerd  Michel Foucault  Hans-Georg Gadamer  Jürgen Habermas  Werner Hamacher  Luce Irigaray  Julia Kristeva  Henri Lefebvre  Claude Lévi-Strauss  Emmanuel Lévinas  Jean-François Lyotard  Paul de Man  Jean-Luc Nancy  Antonio Negri  Paul Ricoeur  Michel Serres  Paul Virilio  Slavoj Žižek
France Ellegaard

France Ellegaard vuonna 1934.
France Marguerite Ellegaard-Carlstedt (10. lokakuuta 1913 Pariisi, Ranska – 17. huhtikuuta 1999 Espoo, Suomi) oli tanskalais-suomalainen pianisti. Hänet luetaan 1900-luvun merkittävien skandinaavisten pianistien joukkoon.
Ellegaardin vanhemmat olivat kuuluisa kilpapyöräilijä Thorvald Ellegaard ja Karen Kirstine Nicolaysen. Yhdeksän vuoden iässä Ellegaard aloitti musiikin opinnot Pariisissa Nérini-musiikkikoulussa. Hän jatkoi sen jälkeen opintojaan Pariisin konservatoriossa ja sai jo opiskeluaikanaan monia palkintoja ja kunniamainintoja. Hänen opettajanaan oli muun muassa Santiago Riéra, joka oli ollut itse Chopinin opettaman Georges Amadée Mathiasin oppilas.
Viidentoista vuoden iässä Ellegaard teki debyyttinsä Kööpenhaminassa, ja vuonna 1929 hän esiintyi Albert Wolffin johtaman Lamoureux-orkesterin kanssa, soittaen harvoin kuullun Rimsky-Korsakovin pianokonserton. Ellegaard piti 1930-luvulla tiuhaan tahtiin konsertteja kaikissa Euroopan tärkeimmissä musiikkikeskuksissa ja Pohjoismaiden suurimmissa kaupungeissa. Hän esiintyi myös Englannissa ja Irlannissa. Kun Tanska oli 1940-luvulla toisen maailmansodan aikana saksalaisten miehittämä, tällöin monia tanskalaisia taiteilijoita velvoitettiin osallistumaan saksalaisiin kulttuuritapahtumiin, ja myös Ellegaard konsertoi Berliinissä vuosina 1942 ja 1943. Vuonna 1943 hän sai kuitenkin luvan matkustaa Ruotsiin, jolloin hän käytti tilaisuutta hyväkseen jäämällä asumaan Tukholmaan sodan loppuun saakka. Sodan jälkeen häntä kuitenkin pidettiin Tanskassa saksalaismielisenä, ja hän menetti sen vuoksi tanskalaisyleisön suosion.
Vuonna 1949 Ellegaard meni naimisiin suomalaisen taidemaalarin Birger Carlstedtin kanssa ja muutti vähän sen jälkeen Suomeen. Ellegaard konsertoi runsaasti ympäri Eurooppaa vielä 1960-luvulle saakka, mutta sen jälkeen julkiset esiintymiset harvenivat. Hänen konserteistaan tehtiin ainakin kahdeksan levytystä vuosina 1943–1953. Erityisesti hänen Chopin-levytyksiään on pidetty esimerkillisinä, Chopinin musiikin todellista ymmärtämystä osoittavina. Konserttipianistina Ellegaard oli tunnettu ja arvostettu koko Euroopassa.
Suomen Solistiyhdistyksen järjestämässä konserttisarjassa Ellegaard konsertoi Helsingin konservatoriossa vuosina 1959, 1962, 1963 ja 1965. Vuosina 1961–1965 Ellegaard esiintyi myös ns. Helsinki-kvartetin pohjalle perustetussa kolmihenkisessä ryhmässä, johon kuuluivat hänen lisäkseen sellisti Pentti Rautawaara ja viulisti Anja Ignatius. Ellegaard myös opetti pianonsoittoa Sibelius-Akatemiassa vuosina 1964–1975. Hänen viimeinen julkinen esiintymisensä oli vuonna 1982, 69-vuotiaana.
Ennen toista maailmansotaa Ellegaard sai monia tanskalaisia tunnustuspalkintoja ja myöhemmin Suomessa valtion taiteilija-apurahan. Suomalaisessa musiikin aikakausjulkaisussa Finnish Music Quarterly julkaistussa artikkelissa Petri Sariola kutsui France Ellegaardia ”Skandinavian pianistien kuningattareksi”
Aiheesta muualla

France Ellegaardin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
Glittertind (yhtye)

| Glittertind |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  2001–
Tyylilaji:  folk metal viikinkimetalli punk
Kotipaikka:   Norja
Laulukieli:  norja
Jäsenet:  Torbjørn Sandvik,  Laulu, kitara   Geirmund Simonsen,  Laulu, kitara, basso, harmonikka, urut  
Entiset jäsenet:  Mads Lerberg,  Kitara   Andreas Paulsen,  Basso   Anders Eek,  Rummut   Henri Sorvalli,  Koskettimet  
Levy-yhtiö:   Karmageddon Media, 2004–2008    Napalm Records, 2008–  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Glittertind on norjalainen yhtye, joka soittaa viikinki- ja folk metallia punkin vaikutteilla. Yhtyeeseen kuuluu Torbjørn Sandvik, Geirmund Simonsen ja useita vierailevia muusikoita. Sanoitukset käsittelevät norjalaista perinnettä ja historiaa. Yhtyeen nimi tulee norjalaisesta vuoresta, Glittertindistä.
Historia

Yhtyeen perusti Torbjørn Sandvik vuonna 2001. Norjalaisen historian innoittamana hän teki musiikkia, joka yhdisti kansanmusiikkia, metallia ja punkkia. Muutaman vuoden underground-demojen julkaisun jälkeen yhtye sai sopimuksen Karmageddon Median kanssa. Tämän sopimuksen aikana yhtye julkaisi kaksi levyä: Evige Asatro elokuussa 2004 ja Til Dovre Faller-EP huhtikuussa 2005.
Vuonna 2008 Glittertind sai sopimuksen Napalm Records -levy-yhtiön kanssa. Samana vuonna myös Geirmund Simonsen liittyi yhtyeeseen. Vuonna 2009 yhtye julkaisi albumin Landkjenning.
Diskografia > Studioalbumit

Evige Asatro (2004,  Ultima Thule Records)
Landkjenning (2009,  Napalm Records)
Djevelsvart (2013,  Indie Recordings)
Blåne for blåne (2015,  Indie Recordings)
Himmelfall (2017)
Diskografia > EP:t

Till Dovre Faller (2005,  Karmageddon Media)
Diskografia > Demot

Mellom Bakkar Og Berg (2001)
Evige Asatro (2003)
Falcon 9 laukaisu 29

Falcon 9 laukaisu 29 (myös Iridium-1 tai Iridium Flight 1) oli SpaceX:n Falcon 9 Full Thrust -kantoraketin laukaisu, joka vei kymmenen Iridium NEXT -tietoliikennesatelliittia matalalle Maan kiertoradalle 14. tammikuuta 2017. Falcon 9 -raketin ensimmäinen vaihe teki lennon yhteydessä onnistuneen laskeutumisen laukaisualustasta etelään odottaneelle ASDS-lautalle Just Read The Instructions.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Falcon 9 laukaisu 29 Wikimedia Commonsissa
Espanjan europarlamenttivaalit 2019

Espanjan europarlamenttivaalit 2019 järjestettiin 26. toukokuuta 2019, ja ne olivat osa vuoden 2019 europarlamenttivaaleja koko unionin alueella. Vaaleissa valittiin 54 europarlamentaarikkoa kaudeksi 2019–2024.
Godfrey Ho

Godfrey Ho (Chi Kueng Ho (何志強), s. 1948), joskus myös God Ho, on hongkongilainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.
Ho tunnetaan parhaiten Ninja-elokuvistaan, jotka ovat sarja 80-luvulla kuvattuja Z-luokan martial arts -elokuvia joissa käytetään Copypaste-tekniikkaa. Näistä elokuvista on ajan myötä tullut kulttiteoksia. Ho saattoi kuvata materiaalin yhteen elokuvaan ja editoida sekä pilkkoa kohtaukset eri järjestykseen, minkä jälkeen hän lisäsi materiaalia toisista elokuvistaan ja lopuksi dubbasi kaiken uusiksi saaden näin (lähes) valmiin uuden elokuvan. Tämä mahdollisti hänen luoda neljä tai viisi elokuvaa yhden budjetilla. Tämän vuoksi onkin vaikeaa arvioida kuinka monta valmista elokuvaa hän itse asiassa kuvasi. Häneltä on luultavasti valmistunut luultavasti yli 90 elokuvaa ja noin 40:nen nimissä on sana "ninja".
Monia Hon elokuvia pidetään vertauksena huonolle elokuvalle. Niitä pidetään joskus myös hullunkurisimpina elokuvina ikinä, sisältäen muun muassa rullaluistelevia ninjona, juoneen mitenkään liittymättömiä raiskauskohtauksia ja samoja toistuvia äänitehosteita. Ho on myös varteenotettava hänen tyylistään käyttää toisten luomaa musiikkia (kuten muun muassa Star Trek II: Khanin vihan, Tähtien sodan, Wendy Carlosin, Miami Vicen, Iczer Onen, Pink Floydin, Tangerine Dreamin ja Steve Hillagen musiikkia) omissa elokuvissaan.
Tausta

Luotettavaa taustatietoa Godfrey Hosta on vaikea saada, johtuen hänen salaperäisyydestään ja suhteellisen joutilaasta nykytuotannosta. Hän on ohjannut vain yhden elokuvan vuosien 1995 ja 2005 välillä kun taas yli 60 elokuvaa 1980–1990 välillä. Ongelmaa ei myöskään auta hänen salanimensä, hän on luonut yli 20 eri nimeä elokuvauransa aikana. Kiinnostavasti Internet Movie Databasen mukaan Godfrey Ho ja hänen muut salanimensä eivät ole hänen oikea syntymänimensä vaan Chi Kueng Ho (何志強).
Hon salanimiin kuuluvat muun muassa Godfrey Hall, Zhi Jiang He, Benny Ho, Chi-Mou Ho, Chun-Sing Ho, Charles Lee, Stanley Chan, George King, Ho Jeung Keung, Fong Ho, God-Ho Yeung ja monet muut. On väitelty olisiko Thomas Tang (kuollut tulipalossa 1980-luvun lopulla) ollut oikea henkilö vai yksi Godfrey Hon salanimiä.
Nykyisin Godfrey Ho opettaa digitaalielokuvien valmistusta Hongkongin elokuva-akatemiassa.
Filmografia

Tämä on epätäydellinen lista Godfrey Hon elokuvista. On luultavasti mahdotonta tietää kuinka monta elokuvaa hän on ohjannut.
The Blazing Ninja (1973)
Dragon, The Young Master (1978)
Magnificent Wonderman (1979)
Golden Dragon Silver Snake (1979)
Fury In The Shaolin Temple (1979)
Shaolin Fist Fighter (1980)
Snake Strikes Back (1981)
Grand Master Of Shaolin Kung Fu (1981)
Raiders of Bhuddist Kung FU (1982)
Martial Monks of Shaolin Temple (1982)
Ninja The Violent Sorcerer (1982)
Leopard Fist Ninja (1982)
Ninja Champion (1985)
Ninja The Protector (1986)
Ninja Squad (1986)
Ninja Terminator (1986)
Golden Ninja Warrior (1986)
Ninja: American Warrior (1987)
Angel's Blood Mission (1987)
Zombie vs. Ninja (1987)
Scorpion Thunderbolt (1988)
Rage Of Ninja (1988)
The Vampire Raiders (1988)
Full Metal Ninja (1988)
Ninja Force Of Assassins (1988)
Ninja Strike Force (1988)
Ninja Powerforce (1988)
Power Of Ninjitsu (1988)
Ninja Demon's Massacre (1988)
Thunder of Gigantic Serpent (1988)
Thunder Ninja Kids: Wonderful Mission (1990)
Ninja Empire (1990)
U.S. Catman In Lethal Track (1990)
Lethal Panther (1990)
Ninja: The Battalion (1990)
Power Force (1991)
Thunder Ninja Kids: Hunt For Devil Boxer (1991)
The Fighter The Winner (1991)
Kickboxer King (1991)
Kickboxer The Champion (1991)
Thunder Ninja Kids: Golden Adventure (1992)
Thunder Ninja Kids: Little Kickboxer (1992)
Robo Kickboxer – Power Of Justice (1992)
Kickboxer From Hell (1992)
Kickboxer Against The Odds (1992)
Honor And Glory (1992)
U.S. Catman In Boxer's Blow (1993)
Lethal Extortion (1993)
Undefeatable (1994)
The First Assignment (1995)
Manhattan Chase (2000)
Aiheesta muualla

Godfrey Ho Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
God Hon haastattelu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Gerald Lee Jr.

| Gerald Lee Jr>  |
| --- | --- |
 Lee vuoden 2017 EM-kilpailuissa.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Gerald Raymond Lee Jr.
Syntynyt: 23. marraskuuta 1987 (ikä 36) Uusikaupunki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi /  Yhdysvallat
Koripalloilija
Lempinimi:  Junnu
Pelipaikka:  Sentteri / Iso laitahyökkääjä
Pituus:  208 cm
Paino:  113 kg
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
2006–2010:  Old Dominionin yliopisto
Seurajoukkueet
2004–2006 2010–2011 2011–2012 2012–2013 2013–2015 2015 2015 2016 2016 2016–2017 2017–2018 2018–2019:   UU-Korihait  Snaidero Udine  Veroli Basket  KK Budućnost Podgorica  CSU Asesoft Ploiești  CB Murcia  CSA Steua Bukarest  Saski Baskonia  Le Mans Sarthe Basket  Helsinki Seagulls  Maccabi Ashdod BC  Ironi Nes Ziona BC
Maajoukkueet
2006–2017:   Suomi
Ottelut (pisteet):  105 (939)
Aiheesta muualla
FIBA
Gerald Raymond Lee, Jr. (s. 23. marraskuuta 1987 Uusikaupunki) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Lee pelasi Suomen koripallomaajoukkueessa vuosina 2006–2017 kuuluen sen kokoonpanoon vuoden 2014 MM-kilpailuissa ja neljissä EM-kilpailuissa. Hän pelasi Suomen lisäksi muun muassa useissa eurooppalaisseuroissa ja voitti urallaan Montenegron ja Romanian mestaruudet.
Ura

Lee pelasi Suomen pääsarjassa kausina 2004–2006 kasvattajaseuransa Uudenkaupungin Korihaiden riveissä. Viimeisellä kaudellaan joukkueessa hän johdatti seuran pudotuspeleihin, joissa se putosi kuitenkin jo puolivälierissä.
Kesällä 2006 Lee siirtyi Old Dominionin yliopistoon, vaikka tarjouksia oli tullut yli kymmeneltä yliopistolta. Leen ensimmäisellä kaudella Old Dominion pääsi NCAA:n I-divisioonan mestaruusturnaukseen, jossa se hävisi ensimmäisellä kierroksella Notre Damen yliopistolle. Lee teki ottelussa yliopistouransa ensimmäisen tupla-tuplan kymmenellä pisteellä ja yhdellätoista levypallolla. Seuraavan kerran Old Dominion pääsi mestaruusturnaukseen vasta Leen viimeisellä yliopistokaudella, eli vuonna 2010. Tällöin Old Dominion kohtasi ensimmäisellä kierroksella uudelleen Notre Damen, jonka se voitti lukemin 51–50. Toisella kierroksella Old Dominion putosi jatkosta hävittyään Baylorin yliopistolle. Samalla Leen ura yliopistossa oli ohitse. Myöhemmin Lee valittiin Yhdysvaltain koripallovalmentajayhdistyksen tähdistöotteluun, johon valitaan maan parhaat viimeisen vuoden opiskelijat. Tähdistöottelussa Leen joukkue hävisi, mutta hän onnistui tekemään kaksitoista pistettä ja ottamaan viisi levypalloa.
Syyskuussa 2010 Lee siirtyi LegADuessa pelanneeseen Snaidero Udineen. Ensimmäisellä Legadue-kaudellaan hän teki 14,6 pistettä ottelua kohden. Kauden jälkeen Lee sai useilta seuroilta sopimustarjouksia, mutta lopulta hän siirtyi samalla sarjatasolla pelanneeseen Veroli Basketiin. Kaudeksi 2012–2013 hän siirtyi ULEB Eurocupissa ja Adrianmeren liigassa pelaavaan montenegrolaiseen KK Budućnost Podgoricaan. Syyskuussa 2013 Lee siirtyi romanialaisen CSU Asesoft Ploiestin riveihin, ja sieltä tammikuussa 2015 Espanjan pääsarjassa pelanneeseen UCAM Murciaan.
Syyskuussa 2015 Lee palasi Romanian pääsarjaan, tällä kertaa CSA Steua Bukarestiin. Hän oli lievän pohjerepeämän vuoksi sivussa pelikentiltä muutaman ottelun kauden alussa. Joulukuussa Leeltä katkesi polven eturistiside, mikä päätti hänen kautensa. Vamman parantumisen arvioitiin kestävän jopa yhdeksän kuukautta. Vammastaan toivuttuaan Lee pelasi loppukesästä 2016 harjoitusotteluita menestyneessä espanjalaisessa pääsarjaseura Saski Baskoniassa. Syyskuussa hän teki kuukauden mittaisen sopimuksen Ranskan pääsarjajoukkue Le Mans Sarthe Basketin kanssa. Lokakuussa 2016 Lee teki loppukauden mittaisen sopimuksen Korisliigassa pelaavaan Helsinki Seagullsiin ja näin ollen Lee palasi kotimaan kentille kymmenen vuoden tauon jälkeen. Lee pelasi vahvan kauden Seagullsissa olleen yksi liigan parhaista kotimaisista pelaajista tehden 13 pistettä ottelua kohden. Kauden lopuksi Lee ja Seagulls voittivat SM-pronssia.
Kaudeksi 2017–2018 Lee Jr. siirtyi kovatasoiseen Israelin pääsarjaan Maccabi Ashdodin riveihin.
Kesäkuun 2019 lopussa Lee ilmoitti päättävänsä kilpauransa. Suurena vaikuttimena uran päättymiseen olivat jalkavaivat. Lee siirtyi työskentelemään kiinteistöalalle.
Muuta

Leen isä Gerald Lee Sr. on SM-sarjan historian paras korintekijä ja entinen pääsarjatason koripallovalmentaja. Lee Jr:n sedät Ron ja Russell pelasivat NBA:ssa ja Eugene oli yliopistotason koripalloilija. Yhdysvaltalaistaustansa takia Leellä on sekä Yhdysvaltain että Suomen kansalaisuudet.
Leellä ja hänen Ida-vaimollaan on Claudia-niminen tytär.
Saavutukset

Henkilökohtaiset saavutukset
Korisliigan paras kuudes pelaaja 2017
Korisliigan vuoden kehittynein pelaaja 2006
Romanian pääsarjan tähdistöottelussa 2014
Yliopistosarjan CAA-konferenssin tunnustuksia
Joukkuesaavutukset
Montenegron mestaruus 2013
Romanian mestaruus 2014
Romanian cup-pronssia 2014
SM-pronssia 2017
Yliopistosarjan CAA-konferenssin mestaruus 2010
Tilastot > Runkosarja

| Kausi | Joukkue | Sarja | Sarja | O | MIN | 2P% | 3P% | 1P% | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004–2005 | Korihait | Sparliiga |  | 27 | 16:35 | 51,3 % | 30,4 % | 69,7 % | 1,3 | 1,4 | 2,7 | 1,1 | 0,9 | 0,5 | 0,9 | 5,9 |
| 2005–2006 | Korihait | Korisliiga |  | 43 | 25:55 | 56,9 % | 36,5 % | 77,0 % | 1,8 | 2,7 | 4,5 | 1,3 | 1,7 | 1,0 | 0,7 | 10,0 |
| 2010–2011 | Snaidero Udine | LegADue |  | 28 | 27:47 | 62,3 % | 33,3 % | 81,6 % | 2,1 | 3,7 | 5,8 | 0,8 | 2,6 | 1,3 | 0,5 | 14,6 |
| 2011–2012 | Veroli Basket | LegADue |  | 27 | 24:20 | 63,7 % | – | 82,4 % | 3,0 | 3,0 | 6,0 | 0,6 | 1,7 | 1,1 | 0,2 | 12,6 |
| 2012–2013 | KK Budućnost Podgorica | Opportunity Liga |  | 14 | 20:47 | 53,3 % | – | 69,2 % | – | – | 3,4 | 0,8 | – | 0,6 | 0,1 | 8,8 |
| 2013–2014 | CSU Asesoft Ploiești | Liga Națională |  | 23 | 26:07 | 70,6 % | – | 61,9 % | 2,3 | 3,3 | 5,7 | 1,1 | 1,9 | 0,7 | 0,5 | 16,3 |
| 2014–2015 | CSU Asesoft Ploiești | Liga Națională |  | 11 | 26:16 | 71,8 % | – | 72,1 % | 1,7 | 2,5 | 4,2 | 1,1 | – | 1,3 | 0,5 | 17,5 |
| 2014–2015 | CB Murcia | Liga ACB |  | 13 | 14:55 | 46,3 % | – | 58,8 % | 2,2 | 1,4 | 3,6 | 0,2 | 0,7 | 0,5 | – | 3,7 |
| 2015–2016 | CSA Steua Bukarest | Liga Națională |  | 7 | 19:42 | 60,3 % | – | 52,4 % | 1,0 | 2,0 | 3,0 | 1,4 | – | 0,9 | – | 11,6 |
| 2016–2017 | Le Mans Sarthe Basket | LNB Pro A |  | 3 | 12:40 | 58,3 % | – | 50,0 % | 1,0 | 1,7 | 2,7 | 0,7 | – | – | – | 5,7 |
| 2016–2017 | Helsinki Seagulls | Korisliiga |  | 23 | 20:38 | 60,7 % | 0,0 % | 74,2 % | 1,3 | 2,3 | 3,6 | 1,0 | 2,0 | 0,4 | 0,1 | 12,9 |
| 2017–2018 | Maccabi Ashdod B.C. | Ligat ha'Al |  | 28 | 23:23 | 58,9 % | – | 60,8 % | 2,6 | 2,3 | 4,9 | 0,8 | – | 0,5 | 0,4 | 11,2 |
| Yhteensä | Yhteensä | Korisliiga | Korisliiga | 93 | 21:54 | 57,2 % | 34,2 % | 74,9 % | 1,5 | 2,2 | 3,7 | 1,2 | 1,5 | 0,7 | 0,6 | 9,5 |
| Yhteensä | Yhteensä | LegADue | LegADue | 55 | 26:05 | 62,9 % | 17,0 % | 82,0 % | 2,6 | 3,3 | 5,9 | 0,7 | 2,2 | 1,2 | 0,4 | 13,6 |
| Yhteensä | Yhteensä | Liga Națională | Liga Națională | 41 | 25:04 | 69,4 % | – | 63,9 % | 1,9 | 2,9 | 4,8 | 1,2 | 1,9 | 0,9 | 0,5 | 15,8 |
Tilastot > Pudotuspelit

| Kausi | Joukkue | Sarja | Sarja | O | MIN | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005–2006 | Korihait | Korisliiga |  | 4 | 21:15 | 61,5 % | 33,3 % | 75,0 % | 0,8 | 1,5 | 2,3 | 0,8 | 0,8 | 0,3 | 0,8 | 7,0 |
| 2010–2011 | Snaidero Udine | LegADue |  | 3 | 24:40 | 70,0 % | – | 81,8 % | 1,3 | 1,7 | 3,0 | 1,0 | 2,0 | 1,7 | – | 12,3 |
| 2011–2012 | Veroli Basket | LegADue |  | 4 | 24:30 | 65,4 % | – | 60,0 % | 3,0 | 3,0 | 6,0 | 1,5 | 1,3 | 1,5 | 1,0 | 10,8 |
| 2013–2014 | CSU Asesoft Ploiești | Liga Națională |  | 13 | 26:06 | 63,6 % | – | 71,2 % | 2,0 | 2,0 | 4,0 | 0,7 | 1,0 | 0,5 | 0,4 | 14,4 |
| 2016–2017 | Helsinki Seagulls | Korisliiga |  | 10 | 18:59 | 64,0 % | – | 65,7 % | 1,5 | 2,1 | 3,6 | 0,7 | 1,4 | 0,3 | – | 13,3 |
| Yhteensä | Yhteensä | Korisliiga | Korisliiga | 14 | 19:38 | 63,6 % | 33,3 % | 67,4 % | 1,3 | 1,9 | 3,2 | 0,7 | 1,2 | 0,3 | 0,2 | 11,5 |
| Yhteensä | Yhteensä | LegADue | LegADue | 7 | 24:34 | 67,4 % | – | 69,2 % | 2,3 | 2,4 | 4,7 | 1,3 | 1,6 | 1,6 | 0,6 | 11,4 |
O = ottelut, MIN = peliminuutit, 2p % = kahden pisteen heittojen onnistumisprosentti, 3p % = kolmen pisteen heittojen onnistumisprosentti, 1p % = vapaaheittojen onnistumisprosentti, HL = hyökkäyslevypallot, PL = puolustuslevypallot, LEV = levypallot yhteensä, S = syötöt, M = menetykset, R = riistot, T = torjunnat, PTS = pistekeskiarvo
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gerald Lee Jr. Wikimedia Commonsissa
Gerald Lee Jr. Suomen Koripalloliitto
Pelaajaprofiili Old Dominion sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
NCAA:n pelaajaprofiili (englanniksi)
Sport-Reference (englanniksi)
Legaduen pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Elias Kajander | Korisliigan vuoden kehittynein pelaaja 2005–06 | Seuraaja: Ville Mäkäläinen |
Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2011
4 Koivisto |
5 Nikkilä |
6 Muurinen |
7 Huff |
8 Lee |
9 Mäkäläinen |
10 Kotti |
11 Koponen |
12 Salin |
13 Möttölä |
14 Virtanen |
15 Rannikko |
Valmentaja Dettmann
Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2013
4 Koivisto |
5 Nikkilä |
6 Muurinen |
7 Huff |
8 Lee |
9 Salin |
10 Kotti |
11 Koponen |
12 Haanpää |
13 Möttölä |
14 Ahonen |
15 Rannikko |
Valmentaja Dettmann
Suomen joukkue – Koripallon MM-kilpailut 2014
4 Koivisto |
5 Murphy |
6 Muurinen |
7 Huff |
8 Lee |
9 Salin |
10 Kotti |
11 Koponen |
12 Nuutinen |
13 Möttölä |
14 Lehto |
15 Rannikko |
Valmentaja Dettmann
Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2015
4 Koivisto |
7 Huff |
8 Lee |
9 Salin |
10 Kotti |
11 Koponen |
12 Nuutinen |
21 Kaunisto |
24 Cavén |
30 Ahonen |
31 Wilson |
33 Murphy |
Valmentaja Dettmann
Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2017
4 Koivisto |
7 Huff |
8 Lee |
9 Salin |
10 Kotti |
11 Koponen |
12 Nuutinen |
15 Rannikko |
22 Lindbom |
23 Markkanen |
31 Wilson |
33 Murphy |
Valmentaja Dettmann
Flanderin ympäriajo 2018

Flanderin ympäriajo 2018 oli järjestyksessään 102. miesten Flanderin ympäriajo. Se käytiin 264,7 kilometrin reitillä Antwerpenista Oudenaardeen 1. huhtikuuta 2018. Kilpailu kuului UCI World Touriin 2018.
Niki Terpstra voitti kilpailun 12 sekunnin erolla Mads Pederseniin, Philippe Gilbert sijoittui kolmanneksi.
Samana päivänä ajettiin 15. naisten Flanderin ympäriajo. Se käytiin 153,3 kilometrin reitillä, jossa Oudenaarde toimi sekä lähtö- että maalipaikkana. Kilpailu kuului UCI Womwn's World Touriin 2018.
Anna van der Breggen voitti kilpailun 27 kilometrin sooloajon jälkeen karattuaan irtiottoon Kruisbergin ja Oude Kwaremontin nousujen välissä. Amy Pieters sijoittui toiseksi minuutin ja kahdeksan sekuntia hävinneenä, Annemiek van Vleuten oli kolmas.
Miesten tulokset

Lähde: Pro Cycling Stats
Miesten kilpailuun osallistuneet joukkueet

Lähde: Pro Cycling Stats
Naisten tulokset

Lähde: Pro Cycling Stats
Naisten kilpailuun osallistuneet joukkueet

Lähde: Pro Cycling Stats