stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tanja Poutiainen-Rinne
Ura > Maailmancup

Poutiainen saavutti ensimmäiset maailmancupin pisteensä olemalla 18:s Val d'Iseren suurpujottelussa joulukuussa 1997. Hän vakiinnutti asemansa maailmancupissa kaudella 2000–2001 sijoittumalla kahdeksan kertaa kymmenen parhaan joukkoon. Hänen paras sijoituksensa oli kuudes sija Semmeringin suurpujottelussa. Hän oli 12:s sekä pujottelun että suurpujottelun yhteispisteissä ja sijoittui 13:nneksi MM-kilpailuiden suurpujottelussa.
Kaudella 2001–2002 Poutiainen saavutti ensimmäistä kertaa maailmancupin palkintokorokesijoituksen oltuaan Sestrieren pujottelukilpailun toinen joulukuussa 2001. Maaliskuussa 2002 hän oli kolmas Altenmarkt-Zauchenseen suurpujottelussa ja sijoittui pujottelucupin kokonaispisteissä seitsemänneksi. Poutiainen sijoittui kaudella 2002–2003 pujottelussa tasaisesti kymmenen parhaan joukkoon, oli kerran toinen ja sijoittui pujottelucupin kokonaispisteissä kolmanneksi. Kaudella 2003–2004 hän voitti ensimmäisen maailmancupin osakilpailunsa Levin pujottelukilpailussa.
Kaudella 2004–2005 Poutiainen nousi tekniikkalajien ykköseksi voittamalla sekä pujottelun että suurpujottelun maailmancupin ensimmäisenä suomalaisena naisalppihiihtäjänä. Hän voitti kauden aikana kolme pujotteluosakilpailua sekä yhden suurpujotteluosakilpailun. Kaudella 2005–2006 Poutiaisen paras sijoitus oli suurpujottelusta kuudes sija. Kaudella 2006–2007 Poutiainen voitti yhden suurpujottelun maailmancupin osakilpailun ja sijoittui suurpujottelucupin loppupisteissä toiseksi.
Kaudella 2007–2008 Poutiainen voitti yhden pujotteluosakilpailun ja oli pujottelucupin ja suurpujottelucupin neljäs. Kaudella 2008–2009 Poutiainen voitti suurpujottelucupin ja yhden suurpujotteluosakilpailun. Pujottelucupissa hän oli neljäs ja pujotteluosakilpailussa parhaimmillaan toinen. Kaudella 2009–2010 Poutiainen voitti suurpujottelun osakilpailut Itävallan Söldenissä ja Italian Cortina d’Ampezzossa. Levin pujottelussa hän oli kolmas.
Kaudella 2010–2011 Poutiainen oli Courchevelin pujottelussa toinen ja Levin sekä Zwieselin pujotteluissa kolmas. Sankt Moritzin suurpujottelussa hän sijoittui toiseksi häviten vain sadasosan Tessa Worleylle. Flachaun pujottelussa Poutiainen jakoi voiton Maria Rieschin kanssa. Pujottelucupissa hän sijoittui toiseksi ja suurpujottelucupissa kolmanneksi. Kaudella 2011–2012 Poutiainen oli Courchevelin ja Kranjska Goran pujottelussa toinen.
Kaudella 2012–2013 Poutiainen oli Levin pujottelussa toinen ja Flachaun pujottelussa kolmas. Hänen kautensa 2013–2014 päättyi maaliskuussa 2013 polven eturistisidevammaan suurpujottelukilpailussa Saksassa. Loukkaantumisen jälkeen Poutiainen palasi maailmancupiin marraskuussa 2013 Levin pujottelussa, mutta keskeytti toisella kierroksella. Kaudella 2013–2014 hän on ollut parhaimmillaan pujottelussa 20:s ja suurpujottelun 21:s.
Ura > Alppihiihtouran jälkeen

Puotiainen työskenteli uransa jälkeen ensin urheilualan yrittäjänä muun muassa sparraten ja mentoroiden urheilijoita. Hän perusti vuonna 2019 Lapin urheiluopistolla Rovaniemellä toimivan Comeback Center -nimisen kuntoutusklinikan, jossa huippu-urheilijat ja tavalliset kansalaiset saavat loukkaantumisiinsa apua eri alojen ammattilaisilta.
Muuta

Alppihiihdon lisäksi Poutiainen on harrastanut jalkapalloa, jossa hän on edustanut Rovaniemen Palloseuran (RoPS) naisjoukkuetta. Hän saavutti D- ja C-ikäluokista kolme Suomen mestaruutta jalkapallon tekniikkakisoista vuosina 1993, 1994 ja 1995.
Vuoden 2008 Urheilugaalassa Poutiainen palkittiin Esikuva-uunolla.
Aktiiviuran aikana Poutiaisen pituus oli 170 cm ja paino 67 kg.
Yksityiselämä

Tanja Poutiainen avioitui Vesa Rinteen kanssa elokuussa 2015 ottaen sukunimekseen Poutiainen-Rinne ja he saivat kaksoset, pojan ja tytön, toukokuussa 2016.
Saavutuksia

Olympialaiset:
Nagano 1998: pujottelu 18:s, suurpujottelu 26:s
Salt Lake City 2002: suurpujottelu 11:s
Torino 2006: suurpujottelu hopeaa, pujottelu kuudes
Vancouver 2010: pujottelu kuudes, suurpujottelu 13:s
Sotši 2014: pujottelu 12:s, suurpujottelu 14:s
MM-kilpailut:
Vail 1999: suurpujottelu 14:s
St. Anton 2001: suurpujottelu 13:s
St. Moritz 2003: pujottelu kymmenes
Santa Caterina 2005: pujottelu hopeaa, suurpujottelu hopeaa
Åre 2007: pujottelu 14:s, suurpujottelu 14:s
Val d'Isére 2009: suurpujottelu pronssia, pujottelu pronssia
Garmisch-Partenkirchen 2011: pujottelu kuudes, suurpujottelu 13:s
Schladming 2013: pujottelu neljäs, suurpujottelu 15:s
Nuorten MM-kilpailut:
Schladming 1997: pujottelu kultaa, supersuurpujottelu pronssia
Le Sauze 1999: suurpujottelu pronssia
Maailmancup:
Pujottelu
Kausi 2001–2002: Sestriere toinen
Kausi 2002–2003: Sestriere (pudotuskilpailu) toinen, Lenzerheide toinen
Kausi 2003–2004: Levi voitto, Sestriere kolmas
Kausi 2004–2005: Aspen kolmas & voitto, Altenmarkt-Zauchensee voitto, Semmering kolmas, Zagreb voitto, Maribor kolmas
Kausi 2006–2007: Sierra Nevada toinen
Kausi 2007–2008: Aspen toinen, Lienz kolmas, Zagreb voitto
Kausi 2008–2009: Aspen kolmas, Semmering toinen, Maribor kolmas
Kausi 2009–2010: Levi kolmas
Kausi 2010–2011: Levi kolmas, Aspen kolmas, Courchevel toinen, Flachau voitto, Zwiesel kolmas
Kausi 2011–2012: Courchevel toinen, Kranjska Gora toinen
Kausi 2012–2013: Levi toinen, Flachau kolmas
Suurpujottelu
Kausi 2001–2002: Altenmarkt-Zauchensee kolmas
Kausi 2004–2005: Sölden toinen, Aspen voitto, Semmering toinen, Lenzerheide toinen
Kausi 2005–2006: Hafjell-Kvitfjell kolmas, Åre kolmas
Kausi 2006–2007: Aspen toinen, Kranjska Gora kolmas, Sierra Nevada kolmas, Zwiesel voitto
Kausi 2007–2008: Špindlerův Mlýn toinen
Kausi 2008–2009: Sölden toinen, Aspen toinen, La Molina voitto, Ofterschwang kolmas, Åre toinen
Kausi 2009–2010: Sölden voitto, Cortina d'Ampezzo voitto
Kausi 2010–2011: St. Moritz toinen
Kokonaiskilpailu:
Kausi 2001–2002: kokonaiskilpailussa 12:s, pujottelucupissa seitsemäs, suurpujottelucupissa kymmenes
Kausi 2002–2003: kokonaiskilpailussa 11:s, pujottelucupissa kolmas
Kausi 2003–2004: kokonaiskilpailussa yhdeksäs, pujottelucupissa neljäs, suurpujottelucupissa viides
Kausi 2004–2005: kokonaiskilpailussa viides, pujottelucupissa voitto, suurpujottelucupissa voitto
Kausi 2005–2006: kokonaiskilpailussa 12:s, pujottelucupissa viides, suurpujottelucupissa kahdeksas
Kausi 2006–2007: kokonaiskilpailussa seitsemäs, pujottelucupissa kuudes, suurpujottelucupissa toinen
Kausi 2007–2008: kokonaiskilpailussa kahdeksas, pujottelucupissa neljäs, suurpujottelucupissa neljäs
Kausi 2008–2009: kokonaiskilpailussa viides, pujottelucupissa neljäs, suurpujottelucupissa voitto
Kausi 2009–2010: suurpujottelucupissa viides
Kausi 2010–2011: kokonaiskilpailussa seitsemäs, pujottelucupissa toinen, suurpujottelucupissa kolmas
Kausi 2011–2012: kokonaiskilpailussa 13:s, pujottelucupissa kuudes
Kausi 2012–2013: pujottelucupissa viides
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tanja Poutiainen-Rinne Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS). (englanniksi)
Tanja Poutiaisen virallinen kotisivu
Ylen Elävä arkisto: Tanja Poutiainen, alppinainen
Ylen Elävä arkisto: Tanja Poutiaisen MM-tuplahopea 2005
Ylen Elävä arkisto: Tanjalle olympiahopeaa Torinossa
| n k Suomen vuoden naisurheilija |
| --- | --- |
Liiton valitsemat:  1949: Kerttu Pehkonen  1950: Sylvi Saimo  1951: Eevi Huttunen  1952: Sylvi Saimo  1953: Eevi Huttunen  1954: Siiri Rantanen  1955: Mirja Hietamies  1956: Siiri Rantanen  1957: Iiris Sihvonen  1958: Siiri Rantanen  1959: Siiri Rantanen  1960: Eevi Huttunen  1961: Mirja Lehtonen  1962: Maire Rautakoski  1963: Mirja Lehtonen  1964: Kaija Mustonen  1965: Maire Lindholm  1966: Eila Pyrhönen  1967: Eija Krogerus  1968: Kaija Mustonen  1969: Marjatta Kajosmaa  1970: Marjatta Kajosmaa  1971: Marjatta Kajosmaa  1972: Marjatta Kajosmaa  1973: Mona-Lisa Pursiainen  1974: Riitta Salin  1975: Helena Takalo  1976: Helena Takalo  1977: Lea Hilokoski  1978: Helena Takalo  1979: Outi Borgenström  1980: Hilkka Riihivuori  1981: Hilkka Riihivuori  1982: Hilkka Riihivuori  1983: Tiina Lillak  1984: Marja-Liisa Kirvesniemi  1985: Marja-Liisa Kirvesniemi  1986: Marjo Matikainen  1987: Marjo Matikainen  1988: Marjo Matikainen  1989: Marjo Matikainen  1990: Päivi Alafrantti  1991: Marja-Liisa Kirvesniemi  1992: Marjut Lukkarinen  1993: Sari Essayah  1994: Sari Essayah  1995: Sari Laine  1996: Heli Rantanen  1997: Raija Koskinen  1998: Satu Pusila  1999: Tuuli Matinsalo  2000: Pia Sundstedt  2001: Pirjo Manninen  2002: Heli Koivula  2003: Hanna-Maria Seppälä  2004: Tanja Poutiainen  2005: Tanja Poutiainen  2006: Tanja Poutiainen  2007: Virpi Kuitunen  2008: Satu Mäkelä-Nummela  2009: Aino-Kaisa Saarinen 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Ritva  Yle
Fontenay-le-Comte

| Fontenay-le-Comte |
| --- | --- |
 Fontenay-le-Comten keskustaa: Pont Neuf ja Vendéejoki
 vaakuna
 Fontenay-le-Comte
 Koordinaatit: 46°28′0″N, 0°48′0″W 
Valtio:  Ranska
Région:  Pays de la Loire
departementti:  Vendée
Arrondissementti:  Fontenay-le-Comte
Kantoni:  Fontenay-le-Comte
Hallinto:  
 – Määri:  Ludovic Hochon
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  34,16 km²
Korkeus:  28 m
Väkiluku (2021):  13 471
 – Väestötiheys:  394,0 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC1
 – Kesäaika:  UTC2
Postinumero:  85200
 
 http://fontenay-le-comte.fr/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Fontenay-le-Comte on kaupunki ja kunta Vendéen departementissa Pays de la Loiren hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 13 792 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Kunnan pinta-ala on 34 neliökilometriä. Fontenay-le-Comte on departementtinsa aliprefektuuri.
Tunnettuja asukkaita

Mathurin Jacques Brisson, eläintieteilijä
Ystävyyskaupungit

Crevillent, Espanja
Krotoszyn, Puola
Palatine, Yhdysvallat
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fontenay-le-Comte Wikimedia Commonsissa
Louhisuden solki

Louhisuden solki on Suomen Partiolaisten ansiomerkki, joka myönnetään ansiokkaasta työstä vartionjohtajana. Merkin saajan edellytetään olevan 15–18-vuotias ja toimineen vartionjohtajana anomishetkellä vähintään kuusi kuukautta.  Aiemmin merkin saajan tuli olla 14–17-vuotias ja toiminut anomishetkellä tehtävässään vähintään vuoden.
Louhisuden solki on hopeanvärinen huivisolki, jolla partiohuivi kiinnitetään osmonsolmun sijasta. Jos Louhisuden soljen saajalla on myös Collanin solki, käytetään näistä ainoastaan toista. Partiojohtajat sitovat huivinsa voglilla ja kantavat Louhisuden soljesta sen pienoismerkkiä. Louhisuden solki on saanut nimensä rovasti Verneri "Louhisusi" Louhivuoresta, jonka 80-vuotispäivänä solki julkistettiin 31. toukokuuta 1966. Soljen kuva-aiheessa on Verneri Louhivuoren nimikirjaimet VL peilikuvamonogrammina.
Aiheesta muualla

Aiheesta lisää PartioWikissä
Ansiomerkit Suomen Partiolaisten sivustolla
Viljasjärvi

| Viljasjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jyväskylä
Koordinaatit:  62°07′50″N, 25°27′19″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Muuratjärven valuma-alue (14.28)
Laskuoja:  oja Vuojokeen 
Järvinumero:  14.283.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  105 m  
Pituus:  580 m  
Leveys:  500 m  
Rantaviiva:  1,838 km  
Pinta-ala:  15,611 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiViljasjärvi 
Viljasjärvi  on Keski-Suomessa Jyväskylässä Viljaspohjan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 15,6 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Vuojoen valuma-alueeseen (14.283) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 105 metriä mpy.
Tietokonepeli

Alustat
kolikkopeli
pelikonsoli
käsikonsoli
mobiilipeli
tietokonepeli
verkkopeli
Lajityypit
kasuaalipeli
roolipeli
seikkailu
toiminta
toimintaseikkailu
simulaatio
strategia
urheilu
Historia
kolikkopelien kulta-aika
vuoden 1983 videopelilama
Atarin videopelihautajaiset
Aiheet
videopelien vaikutustutkimus
videopelikulttuuri
videopelikeräily
videopelien säilöminen
videopelilokalisointi
videopelimusiikki
videopeliteollisuus
elektroninen urheilu
Lisää aiheita
Videopelien teemasivuilla
Tietokonepeli (puhekielessä myös PC-peli) tarkoittaa videopeliä, jota pelataan tietokoneella eikä varta vasten pelaamiseen tarkoitetulla laitteella, kuten pelikonsolilla. Tietokonepeleille tyypillisiä asioita ovat näppäimistön ja hiiren käyttö ohjainlaitteina, pelien vapaampi saatavuus eri lähteistä ja pelaajan mahdollisuus valita käytössä oleva laitteisto sekä ohjelmisto. Tietokoneet tyypillisesti ovat myös laskentateholtaan parempia kuin konsolit.
Tietokonepelaamisen suosion katsotaan usein alkaneen vuoden 1983 videopelilaman seurauksena, jolloin myös markkinoille saapui useita edullisia kotitietokoneita.lähde?
Historia

Vaikka henkilökohtaiset tietokoneet yleistyivät vasta mikroprosessorin kehityksen myötä ensimmäiset pelit tietokoneille kehitettiin jo paljon aikaisemmin.
Tietokoneversio ristinollasta, OXO, tehtiin Cambridgen yliopistossa vuonna 1952 pari vuotta aiemmin valmistuneelle EDSAC tietokoneelle. Toinen varhainen tietokonepeli valmistui vuonna 1961 kun MIT:n opiskelijat Martin Graetz ja Alan Kotok sekä Steve Russell tekivät Spacewar! pelin PDP-1 tietokoneelle.
Lunar Landing Game (1969) oli varhainen simulaatiopeli, joka aloitti Lunar Lander -lajityypin.
Ensimmäisenä tietokonepelit olivat usein tekstiseikkailuja tai interaktiivista fiktiota, jossa pelaaja vuorovaikutti tietokoneen kanssa antamalla komentoja näppäimistön kautta. Eräs varhainen tekstiseikkailu oli Will Crowtherin vuonna 1976 PDP-11 minitietokoneelle tekemä Colossal Cave Adventure.
Suurtietokoneille tehtiin eräitä ensimmäisiä tekstipohjaisia strategiapelejä kuten Star Trek (1971). Kaukokirjoittimen avulla pelattava The Oregon Trail (1971) oli varhainen simulaatiopeli, jota käytettiin oppimispelinä.
Mikrotietokoneet

Pelaamiseen soveltuvat mikrotietokoneet kuten "vuoden 1977 kolmikko" Apple II, Commodore PET ja TRS-80 julkaistiin vuonna 1977. Aikaisemmat mikrotietokoneet kuten Altair 8800 eivät sisältäneet vielä näyttöominaisuuksia, mutta niihin pystyi liittymään päätteillä sopivien liitäntöjen ja lisälaitteiden avulla.
1970-luvulla ja 1980-luvun alussa tietokonepelejä kehittivät ja levitettivät pitkälti harrastajat ja peliaiheiset lehdet, kuten Creative Computing ja Computer Gaming World. Näissä lehdissä julkaistiin lähdekoodi, jonka lukijat saattoivat kirjoittaa tietokoneelleen ja pelata peliä. Lukijoita myös kannustettiin lähettämään itse tekemiään pelejä kilpailuihin.
Kuten saman aikakauden konsolipelien valmistajat, monet tietokonepelejä julkaisseet yhtiöt tienasivat hyvin tekemällä omia versioitaan suosituista kolikkopeleistä. Vuonna 1982 Atari 400:n myydyimpien pelien listalla olivat käännökset peleistä Frogger ja Centipede. Myöhemmin samana vuonna Pac-Man käännettiin Atari 800:lle ja Donkey Kong Coleco ADAMille.
Kotitietokoneiden nousu (1983-)

Vuonna 1983 markkinoille tulvi huonolaatuisia pelejä, joka johti vuoden 1983 videopelilamaan. Lukuisat alalle pyrkivät yritykset tekivät huonolaatuisia pelejä ja samaan aikaan tunnettuja nimikkeitä, kuten Pacman ja E.T. valmistettiin liian suuria määriä Atari 2600 pelikonsolille ja ne jäivät myymättä. Pelkästään E.T:tä valmistettiin yli 5 miljoonaa kappaletta joista vain miljoona myytiin. Samana vuonna Atari kuljetti 14 kuorma-autollista pelejä ja laitteita Alamogordossa, New Mexicossa sijaitsevalle maankaatopaikalle. Vuonna 1983 kuluttujien kiinnostus pelikonsoleita kohtaan oli historiallisen alhainen. Toisaalta samaan aikaan kiinnostus kohtuullisen hintaisia tietokoneita, kuten Commodoren VIC-20 ja myöhemmin C-64 kohtaan nousi.
Kotitietokoneiden hintasota vuonna 1983 ajoi Texas Instrumentsin ulos kotitietokoneiden markkinoilta ja Commodoren sekä Atarin taloudellisesti heikkoon tilanteeseen.
Videopelimarkkinoiden romahdus koski lähinnä konsolipelejä ja pelivalmistajat kuten Electronic Arts hyötyivät Commodoren myyntiluvuista. Yhdysvalloissa konsolimarkkinoita elvytti Japanissa suositun Nintendo Entertainment Systemin julkaisu vuonna 1985, mutta euroopassa tietokoneet, kuten C-64, ZX Spectrum ja BBC Micro pysyivät suosittuina. Japanissa yleisiä tietokoneita olivat NEC:n NEC PC-8801 ja NEC PC-9801. Huomattava ero mantereitten välillä oli käytetty näyttötila eli resoluutio. Japanissa resoluutio oli 640*400, eli korkeampi kuin länsimaissa, japanilaisen kirjoitusjärjestelmän takia. Korkeampi resoluutio mahdollisti myös näyttävämmät pelit. NEC PC-9801:n markkinaosuus Japanissa oli 90% vuonna 1987.
Vuonna 1980 Sinclair Research julkaisi ZX80-tietokoneen, joka oli poikkeuksellisen halpa ja siten saatavilla suuremmalle yleisölle. Halvat tietokoneet kuten ZX80 ja BBC Micro mahdollistivat uudet pelikehittäjät, jotka toimivat "autotalliyrityksinä". Pelikehittäjät kuten Jeff Minter ja David Braben kehittivät näillä pelejä kuten Elite ja Gridrunner.
Kotitietokoneiden nousu (1983-) > Acorn

Acorn Computers julkaisi halpahintaisia tietokoneita kuten BBC Micro ja Acorn Electron.
Acorn Archimedes oli yhtiön hintavampi tietokone 80-luvun lopulla, jolle julkaistiin myös pelejä kuten Zarch.
Archimedes oli vuonna 1987 £799, kun taas Amiga 500 oli £499 ja Atari ST oli £299.
Kotitietokoneiden nousu (1983-) > Amstrad

Amstrad CPC ja Amstrad PCW olivat halpahintaisia tietokoneita, joista jälkimmäinen oli suunniteltu tekstinkäsittelyyn mutta pystyi myös ajamaan pelejä.
Kotitietokoneiden nousu (1983-) > Atari

Atarin 8-bittiset käyttivät samankaltaista tekniikkaa kuin yhtiön pelikonsolit.
Atari ST kilpaili Amigan kanssa 1980-luvun lopulla kotitietokoneiden markkinoista. Tietokone oli suosittu muusikoiden keskuudessa siihen integroidun MIDI-tuen ansiosta.
Atari ST ja Amiga 1000 toivat tietokonehiiren yleisesti kotitietokoneisiin.
Kotitietokoneiden nousu (1983-) > Apple II / Macintosh

Apple II-tietokone julkaistiin vuonna 1977 ja sarjan tietokoneilla saivat alkunsa muun muassa Ultima -sarjan pelit. Tietokonetta ostettiin myös yrityskäyttöön.
Kotitietokoneiden nousu (1983-) > Amiga

Vuonna 1985 julkaistu ensimmäinen Amiga-perheen tietokone, joka myöhemmin nimettiin Amiga 1000, esitteli kuluttajien saataville tietokoneen, jonka ominaisuudet olivat aiemmin vain kalliiden Unix-työasemien saatavilla. Kone nousi nopeasti graafikoiden ja animaattoreiden suosioon.
Atari ST ja Amiga 1000 toivat tietokonehiiren yleisesti kotitietokoneisiin.
Vuonna 1987 julkaistu edullisempi Amiga 500 yleistyi huomattavasti enemmän ja myi yli 6 miljoonaa kappaletta.
Commodoren mentyä konkurssiin vuonna 1994 Amiga-sarjan tietokoneiden valmistus päättyi.
Kotitietokoneiden nousu (1983-) > Commodoren 8-bittiset

Commodore PET julkaistiin vuonna 1977 ja oli yksi varhaisista pelaamiseen soveltuvista kotitietokoneista.
Commodoren VIC-20 oli suosittu tietokone, joka oli ensimmäinen yli miljoonan kappaleen myyntiin yltänyt tietokone.
Commodore 64 ylti huomattavaan myyntiin. Arviot myyntilukemista liikkuvat 12 - 30 miljoonaa kappaletta, 17 miljoonaa pidetään todennäköisimpänä oikeana lukemana.
Kotitietokoneiden nousu (1983-) > FM Towns

Fujitsu julkaisi 8-bittisen FM-7 tietokoneen vuonna 1982. Tietokone oli edullisempi versio aiemmasta FM-8 mallista.
Fujitsun FM Towns oli japanissa suosittu mikrotietokone, joka esiteltiin 1980-luvun lopulla.
Tietokone oli yksi ensimmäisiä, joissa on mukana CD-ROM asema.
Kotitietokoneiden nousu (1983-) > IBM PC

IBM esitteli 1981 IBM PC:n, jolle julkaistiin myös pelejä, kuten Microsoft Flight Simulator. Tietokoneen CGA-grafiikka oli huonolaatuista ja koneesta puuttui äänikortti, eli se pystyi toistamaan vaan yksinkertaisia ääniä sisäänrakennetun kaiuttimen kautta. Kone oli myös hintava ja suunnattu lähinnä ammattikäyttöön, kuten yrityksille.
1980-luvun puolivälissä markkinoille saapui useilta yhdysvaltalaisilta ja aasialaisilta valmistajilta ns. IBM PC-klooneja, jotka olivat huomattavasti edullisempia kuin IBM:n valmistamat koneet. Yli kolmannes Yhdysvalloissa myydyistä peleistä oli PC:lle tarkoitettuja tietokonepelejä.
Vuonna 1980-luvun lopulta 1990-luvun alkuun tietokonepelimarkkinoita söi konsolien, etenkin NES:in valtava suosio. Esimerkiksi vuonna 1990 Electronic Artsin Trip Hawkinsin piti vakuutella medialle että yhtiö ei aio lopettaa tietokonepelien tekemistä ja siirtyä vain konsolipeleihin. ASCII Entertainment raportoi vuonna 1993 konsolipelimarkkinoiden olevan 5.9 miljardia USD kun tietokonepelimarkkinat olivat vain 430 miljoonaa USD.
Vuonna 1989 Computer Gaming World kertoi peliteollisuuden siirtyvän kohti VGA-grafiikoiden käyttöä. Vuoden loppuun mennessä julkaisivat olivat siirtyneet vähintään 320*200 MCGA resoluution, jota käytettiin monesti sen takia, että se tuki suurempaa värien määrää kuin tarkempi 640×400 VGA, joka oli rajoitettu 16 väriin. Samana vuonna julkaistiin ensimmäinen CD-ROM peli, Activisionin The Manhole. Vuonna 1989 ilmestyi myös useiden eri valmistajien äänikortteja, näistä tunnettuja olivat Adlib, Roland ja Creative Labsin Sound Blaster.
Kotitietokoneiden nousu (1983-) > MSX

MSX-yhteensopivia 8-bittisiä tietokoneita valmistivat useat yhtiöt 1980-luvulla. Vuonna 1984 oli 14 japanilaista yhtiötä mukana valmistuksessa.
Muun muassa Metal Gear -pelisarja sai alkunsa MSX-tietokoneilla kun ensimmäinen osa Metal Gear julkaistiin vuonna 1987.
MSX 2 julkaistiin vuonna 1986 ja laitteiston suorituskyky kasvoi muun muassa nostamalla muistimäärää.
Lisäksi julkaistiin MSX 2+ ja MSX Turbo R, joista jälkimmäisessä oli huomattavasti tehokkaampi RISC-pohjainen suoritin.
Kotitietokoneiden nousu (1983-) > NEC

NEC PC-8001 ja NEC PC-8801 olivat NEC:n julkaisemia tietokoneita, joilla saivat alkunsa useat tunnetut pelisarjat.
Vuonna 1982 esitelty NEC PC-9801 hallitsi suurta osaa Japanin 16/32 -bittisistä kotitietokonemarkkinoista. Laitteelle julkaistiin tunnettuja pelisarjoja kuten Nobunaga’s Ambition ja Xak.
Kotitietokoneiden nousu (1983-) > Texas Instruments

Texas Instrumentsin TI-99/4 oli ensimmäinen 16-bittinen kotitietokone.
Tietokoneen seuraaja oli parannettu malli TI-99/4A (1981).
Kotitietokoneiden nousu (1983-) > Sharp

Sharp julkaisi mikrotietokoneita kuten Sharp X1 sekä Sharp MZ-sarja.
Sharp X68000 oli suosittu mikrotietokone, joka esiteltiin japanissa 1980-luvun lopulla. Tietokoneelle tehtiin käännöksiä useista kolikkopeleistä sekä muun muassa Amigalle julkaistuja pelejä kuten Lemmings.
Kotitietokoneiden nousu (1983-) > Sinclair

Sinclair Research julkaisi halpahintaisia tietokoneita kuten ZX80, ZX81, ZX Spectrum ja Sinclair QL.
1990-luku > Amiga

Commodore julkaisi 90-luvulla uusia Amiga-tietokoneita kuten Amiga 1200 ja Amiga 4000, mutta päätyi konkurssiin vuonna 1994.
1990-luku > Apple

Apple julkaisi edullisempi Macintosh-sarjan koneita 90-luvun alkupuolella ja Myst sai alkunsa Macilla.
1990-luku > Atari

Atari julkaisi 90-luvun alkupuolella tietokoneita kuten Atari TT ja Atari Falcon.
1990-luku > Sharp

Sharp julkaisi viimeisen X68000-sarjan mallin X68030 vuonna 1993.
1990-luku > PC-yhteensopivat

id Softwaren kehittämä Wolfenstein 3D (1992) oli varhainen ensimmäisen persoonan ammuntapeli.
Windows yleistyi pelaamiseen Windows 95:n julkaisun myötä. Myös OS/2:lle julkaistiin joitakin pelejä kuten SimTown ja SimCity 2000.
1990-luvun puolivälin jälkeen ilmestyi erillisiä 3D kiihdytinkortteja, jotka olivat koneen tavallisen näytönohjaimen rinnalle asennettavia lisäkortteja.
Vuonna 1996 Sega Saturnille julkaistu Tomb Raider julkaistiin myös kotitietokoneille.
Grafiikkaprosessorin integrointi näytönohjaimeen teki erillisistä lisäkorteista tarpeettomia.
3D-grafiikkaa oli jo aiemmin nähty muun muassa kolikkopeleissä kuten Ridge Racer (1993) ja Virtua Fighter (1993).