stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tom Green
Aiheesta muualla

Tom Greenin virallinen sivusto
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Elonet 
Muut:  IdRef
Vaaleakulmumittari

| Vaaleakulmumittari |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Mittarimaiset Geometroidea
Heimo::  Mittarit Geometridae
Alaheimo::  Lehtimittarit Sterrhinae
Suku::  Kulmumittarit Idaea
Laji::  pallidata
Kaksiosainen nimi
 Idaea pallidata  Schiffermüller, 1775 
Katso myös
   Vaaleakulmumittari Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vaaleakulmumittari (Idaea pallidata) on yleinen mittariperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö

Vaaleakulmumittari on vaalea perhonen, jolla ei ole selviä tuntomerkkejä. Siivissä on harvakseltaan pieniä, tummanharmaita pisteitä, mutta keskipilkut puuttuvat kokonaan. Etusiivet ovat suipon kolmiomaiset, ja niiden poikki kulkee muutamia, hieman mutkittelevia ja reunoiltaan epäselvää vaaleanruskeaa viirua. Takasiivissä viiruja on neljä. Koiraat ovat sävyltään naaraita harmaampia, ja poikkiviirut ovat selvästi leveämpiä. Siipiväli on 16–20 mm.
Samannäköisiä, varsin vaaleita mittariperhoslajeja ovat luhtalehtimittari (Scopula immutata) sekä pajuvalkomittari (Cabera exanthemata).
Levinneisyys ja lentoaika

Euroopassa vaaleakulmumittari on levinnyt laajalle alueella, mutta se ei elä Pyreneiden niemimaalla, Britteinsaarilla eikä pohjoisessa Länsi-Euroopassa. Idässä levinneisyysalue ulottuu Siperian poikki Venäjän kaukoitään. Suomessa lajia tavataan etelärannikolta Rovaniemen korkeudelle saakka. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena kesäkuun alusta heinäkuun lopulle.
Elinympäristö ja elintavat

Vaaleakulmumittari viihtyy lämpimillä ja avoimilla paikoilla, kuten niityillä ja kedoilla. Naaras lentää luultavasti ainoastaan päivällä, mutta koiraita saattaa tulla illan pimennyttyä myös valolle. Keskenkasvuinen toukka talvehtii ja koteloituu keväällä maahan.
Ravintokasvi

Toukka on polyfagi ja syö monien matalien kasvilajien kuivuneita lehtiä.
Aiheesta muualla

Suomen Perhoset: Vaaleakulmumittari
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q881983  BioLib: 52499  BOLD: 141786  CoL: 6MTGN  EoL: 274808  EUNIS: 307247  Fauna Europaea: 444176  Fauna Europaea (new): b084d25a-5d8f-4d5c-aaf8-9ad481c9d4ed  GBIF: 5146883  iNaturalist: 740868  IRMNG: 11409930  LepIndex: 214190  LoB: 3993  MaBENA: IdaeaPalli  NCBI: 1441554  Observation.org: 106897  Open Tree of Life: 3080439  Laji.fi: MX.61724
Suohpanterror

Suohpanterror (suom. Suopunkiterrori) on saamelaisten taiteilijoiden muodostama anonyymi taiteilijaryhmä, joka edistää alkuperäiskansojen sekä muiden vähemmistöjen oikeuksia ja artivismin keinoin. Sana suohpan on pohjoissaamea. Poromiesten käyttämästä suopungista nimensä saanut kollektiivi muodostuu Suomesta, Ruotsista ja Norjasta kotoisin olevista kuvataiteilijoista. Suohpanterror-ryhmän jäsenet ovat pysyttelleet nimettöminä lukuunottamatta taiteilija Jenni Laitia, joka on esiintynyt haastatteluissa julkisesti.
Ryhmä toiminta käynnistyi vuonna 2012 Facebookiin perustetusta samannimisestä sivustosta.  Suohpanterror levittää sosiaalisen median kautta kuvia, jotka toimivat meemien tavoin ja hyödyntävät propagandajulisteiden ja populaarikulttuurin kuvastoa.   Ryhmän teoksia on ollut esillä muun muassa museoissa ja gallerioissa, kuten Helsingissä Nykytaiteen museo Kiasmassa ja Kansallismuseossa, Rovaniemen taidemuseossa, Utsjoella saamelaismuseo Siidan näyttelyssä Ai­li­gas-talossa sekä erilaisissa tapahtumissa, kuten Uumajan Littfest-kirjallisuusjuhlilla, Helsingin Kirjasto 10:ssä sekä Kaisaniemen puistossa järjestetyssä Maailma kylässä -festivaalilla
Teokset

Suohpanterror kiinnittää julistetaiteen ja performanssin keinoin huomiota saamelaisten asemaan. Ryhmän tuotantoon kuuluu etenkin kantaaottavia ja provosoivia julisteita. Teokset ovat poliittista satiiria. Ryhmä on esimerkiksi muokannut saamelaisaiheisiksi vanhoja propaganda- ja mainosjulisteita, kuten toisen maailmansodan aikaisen We Can Do It! -julisteen sekä presidentti Barack Obaman ”Hope”-vaalimainoksen, jossa esiintyy Suohpanterrorin versiossa saamelaiskäräjien puheenjohtaja Klemetti Näkkäläjärvi. Ryhmä valmistaa teokset  tietokoneella kuvankäsittelyn avulla.
Vuonna 2014 ryhmä pystytti Lapin kaivosteollisuutta vastustavan näyttelyn Utsjokisten pihoille. Syksyllä 2015 Suohpanterror sai näkyvyyttä valtaamalla Helsingissä Mannerheimin patsaan. Vuonna 2016 Suohpanterror suunnitteli SKP:n vapputunnuksen ”Alas porvarihallitus! – Borgárráđđehus vulos!”. Samana vuonna Suohpanterror kiinnitti kansanedustajien huomiota saamelaisten ongelmiin lähettämällä eduskuntaan postikortteja, joissa oli kuvia Utsjoen Saamen siltaan hirttäytyneistä saamelaisista ja julkaisi aiheesta myös videon.  Teolla vastustettiin vireillä ollutta Tenojoen kalastussopimusta, jonka valmistelussa ei oltu Suohpanterrorin mukaan kuultu riittävästi paikallista alkuperäisväestöä ja Saamelaiskäräjiä.  Yhdessä Häiriköt-päämajan kanssa Suohpanterror toteutti vuonna 2020 Lapin hippu -teoksen, joka kritisoi kolonialismia sovittamalla Afrikan tähti -lautapelin ilme Saamenmaalle.
Näkemykset

Suohpanterrorin katsotaan kuuluvan kolmanteen saamelaiseen taiteilijasukupolveen. Ryhmä kiinnittää teoksillaan huomiota saamelaisten oikeuksiin ja tekee näkyväksi epäkohtia, kuten ja saamelaisten kokemaa syrjintää ja rasismia, Lapin luonnonvaroja hyödyntämään pyrkivää monikansallista kaivosteollisuutta sekä Suomen haluttomuutta ratifioinut alkuperäiskansoja koskevaa kansainvälistä ILO 169 -sopimusta.  Ryhmän keskeinen tavoite on luonnon säilyminen. Osa Suohpanterrorin töistä on tarkoitettu saamelaisten sisäiseen keskusteluun, osa taas Pohjoismaiden valtaväestölle. Ryhmä ottaa kantaa myös maailmassa muiden alkuperäiskansojen ja vähemmistöjen ongelmiin.
Suohpanterror kuvaa työskentelytapansa poliittisen taiteen sijaan taiteen muotoiseksi politiikaksi. Kollektiivi rohkaisee kansalaistottelemattomuuteen, muttei hyväksy väkivaltaa.  Se on tehnyt kansalaistoiminnassa yhteistyötä myös Greenpeacen kanssa.  Suohpanterror on muun muassa vastustanut Greenpeacen ja Suomen Saamelaisnuoret -yhdistyksen kanssa Jäämeren radan rakentamista viisipäiväisellä mielenilmauksella, jossa punaisiin pukeutuneiden ihmisten rivit muodostivat symbolisesti rajoja, joita ei tullut ilman suostumusta ylittää.
Palkintoja

Vuonna 2016 Suomen arvostelijain liitto myönsi taiteilijaryhmälle Kritiikin Kannukset -palkinnon. Palkintolautakunnan mukaan Suohpanterror käyttää taiteen kieltä iskevästi ja taiten. Ryhmän julistetaiteessa yhdistyvät taiteen historian ikonit ja populaarikulttuurin kuvasto dokumentaarisiin aiheisiin.   Suohpanterror on ensimmäinen anonyymi taiteilijaryhmä, jolle palkinto on myönnetty.
Aiheesta muualla

Suohpanterror Facebookissa
Suohpanterrorin teoksia Kansallisgallerian kokoelmissa.
| n k Kritiikin Kannusten saajat |
| --- | --- |
1960-luku:  1962 Jorma Panula  1963 Ralf Långbacka  1964 Kari Rydman  1965 Eino Säisä  1966 Risto Jarva  1967 Kalle Holmberg & Kari Liila  1968 Kimmo Pyykkö  1969 Timo Bergholm 
1970-luku:  1970 Jouko Turkka  1971 Iso mies ja keijukainen -levytyöryhmä  1972 Lasse Naukkarinen  1973 Ilpo Saastamoinen  1974 Riitta Nelimarkka  1975 Pekka Milonoff  1976 Ulrika Hallberg  1977 Timo Linnasalo  1978 Arto af Hällström  1979 Eurooppalainen Odysseia -kuunnelmatyöryhmä 
1980-luku:  1980  Pentti Sammallahti  1981 Marjatta Tapiola  1982 Jouni Kaipainen  1983 Kari Väänänen  1984 Olli Jalonen  1985 Maaria Wirkkala  1986 Kari Kriikku  1987 Juhani Liimatainen  1988 Mox Mäkelä  1989 Sami Toivonen 
1990-luku:  1990 Rahkonen-radioteostyöryhmä  1991 Marjatta Oja  1992 Julia Vuori  1993 tanssiryhmä Suomussalmi  1994 Martti Suosalo  1995 Juha Lehtola  1996 Susanna Helke &  Virpi Suutari  1997 Jukka-Pekka Pajunen  1998 Håkan Wikman  1999 Tuomas Kantelinen 
2000-luku:  2000 Sándor Vály  2001 Johanna Venho  2002 Salla Tykkä  2003 U-Street All Stars  2004 Ville Tietäväinen  2005 Taito Hoffrén  2006 Anna Krogerus  2007 Pauliina Feodoroff  2008 Eeva Muilu  2009 Jukka-Pekka Valkeapää 
2010-luku:  2010 Timo Harju  2011 Merja Pöyhönen  2012 Selina Anttinen & Vesa Oiva  2013 Linda Fredriksson  2014 Elina Pirinen  2015 Ima Iduozee  2016 Suohpanterror  2017 Maija Kauhanen  2018 Honkasalo–Niemi–Virtanen  2019 Ilja Lehtinen 
2020-luku:  2020 Juliana Hyrri  2021 Emilia Hoving  2022 Hanna Bergholm & Ilja Rautsi  2023 Jonnakaisa Risto 
Suohpanterrorin kantaaottavaa kuvastoa.
Maria Temrjukovna

| Maria Temrjukovna |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Muut nimet:  Kutšenei
Syntynyt: 1544/1546 Kabardia
Kuollut: 1. tai 9. syyskuuta 1569 Aleksandrov
Kansalaisuus:  Kabardi, venäläinen
Arvonimi: Tsaritsa
Puoliso:  Iivana Julma
Lapset:  Vasili Ivanovitš
Iivana ja Maria 1500-luvun Iivana Julman kuvakronikassa.
Muistomerkki Naltšikissa, Kabardi-Balkarian tasavallan pääkaupungissa.
Maria Temrjukovnan sinettisormus.
Lautanen, jonka Temrjukovna sai todennäköisesti häälahjaksi.
Maria Temrjukovna (ven. Мари́я Темрю́ковна; 1544/1546 - 1./9. syyskuuta 1569) oli kabardiprinsessa ja Venäjän tsaarin Iivana IV Julman toinen vaimo.
Iivanan kerrotaan olleen mieltynyt Maria Temrjukovnan kauneuteen, mutta ensisijaisesti avioliitolla oli poliittiset perusteet, sillä Iivana pyrki vahvistamaan solmimansa liittolaissuhteen Temrjukovnan isän kabardiruhtinas Temrjukin kanssa. Avioliitosta syntyi yksi poika, mutta tämä kuoli vain muutaman kuukauden ikäisenä. Temrjukovna kuoli itsekin nuorena, vain noin 25-vuotiaana. Temrjukovnaa ei koskaan hyväksytty Moskovan Venäjän hovissa ja kansan keskuudessa, vaan häntä pidettiin taustaltaan pakanana ja etnisyydeltään tataarina, joita kohtaan venäläiset tunsivat kaunaa. Jälkeenpäin häntä on syytetty asioista, jotka hänen miehensä hallinnossa on nähty ikävinä, kuten esimerkiksi opritšninan perustamisesta.
Varhainen elämä

Temrjukovnan elämästä ennen kuninkaallista avioliittoa tiedetään vain vähän. Hän oli kabardien päällikön Temrjukin tytär, ja hänen alkuperäinen nimensä oli Kutšenei (ven.  Кученей). Hän oli noin 15-vuotias, kun hänet tuotiin Moskovaan esiteltäväksi tsaari Iivanalle.
Jälkimaine

Maria Temrjukovnaa kohtaan tunnettu vastenmielisyys on säilynyt hengissä Venäjällä esimerkiksi kansantarujen muodossa. Myös Venäjän ja Neuvostoliiton historioitsijat ovat usein esittäneet Marian negatiivisessa valossa. Muun muassa Vladimir Solovjov kirjoitti 1800-luvulla: ”On vaikea ymmärtää, mitä hän [Iivana] uskoi voittavansa liittoutumalla villien kanssa.” Vaikka useimpien historioitsijoiden mukaan Marialla tai muilla Iivanan vaimoilla ei ollut juuri vaikutusvaltaa mieheensä tai tämän hallintoon, Temrjukovnaa on myös syytetty teoista, jotka hänen miehensä hallinnossa nähtiin ikävinä, kuten opritšnikkien perustamisesta.
Venäläisessä kansantarustossa kerrotaan Maria Temrjukovnaan liittyviä tarinoita. Yksi niistä sijoittuu Iivanan ja Marian häihin, jossa kaksi riskiä venäläissankaria vastaavat Temrjukovnan veljen Kostrjukin ylimieliseen painiotteluhaasteeseen. Sankarit päihittävät Kostrjukin perusteellisesti Iivanan seuratessa ottelua hyväksyvästi, vaikka hänen tuore vaimonsa protestoi veljensä kohtelua vastaan. Tarinan mukaan sankarit otteluun on valikoinut Mariaa edeltäneen vaimon Anastasia Romanovnan veli. Tarinan yksityiskohdat eivät pidä paikkaansa, vaan se on todennäköisesti symbolinen kuvaelma myöhemmistä tapahtumista. Kaksi venäläispainijaa muistuttavat kuvaukseltaan kovasti ruhtinaita, joiden johtamat joukot löivät tataarit merkittävissä taisteluissa vuosina 1572 ja 1591. Toisessa tarinassa kerrotaan, kuinka puoliso kuolinvuoteellaan varoittaa Iivanaa ottamasta pakanaa vaimoksi. Vaikka tarinassa ei sanota kuolevan puolison nimeä, hyvin todennäköisesti kyseessä on ensimmäinen vaimo Anastasia Romanovna. Tarinoilla ei ole juurikaan tietoarvoa, mutta ne toimivat kuvauksina siitä, miten Temrjukovnaan ja tataareihin yleensä suhtauduttiin Venäjällä.
Maria Temrjukovnaan liittyvät kielteiset mielikuvat elävät myös nykyajan Venäjällä. Vuonna 2009 valmistuneessa Iivana Julmasta kertovassa venäläisessä Pavel Lunginin ohjaamassa elokuvassa Tsar Maria Temrjukovnaa näyttelee tataaritaustainen Ramilja Iskander. Elokuvan Temrjukovna on luonteeltaan väkivaltainen ja villi, hänet esitetään ratsastamassa opritšnikkien mukana ja manipuloivan miestään, joka kuvataan elokuvassa vanhuksena, vaikka Iivana oli heidän avioliittonsa aikana vanhimmillaan 39-vuotias. Elokuvan kohokohdassa Iivana Julman hovinarri kutsuu Temrjukovnaa Babylonin portoksi, jonka vuoksi Temrjukovna vaatii miestään rankaisemaan narria kuolemalla ja tämä poltetaan roviolla.
Aiheesta muualla

Maria Temrjukovnan henkilöhahmon sisältäviä kohtauksia elokuvasta Tsar (2009) Youtubessa (venäjäksi) - englanninkielinen tekstitys.
Tapettikoi

| Tapettikoi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Hävinnyt  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Koimaiset Tineoidea
Heimo::  Aitokoit Tineidae
Alaheimo::  Tineinae
Suku::  Trichophaga
Laji::  tapetzella
Kaksiosainen nimi
 Trichophaga tapetzella  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Tapettikoi Wikispeciesissä   Tapettikoi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tapettikoi (Trichophaga tapetzella) on levinneisyydeltään kosmopoliitti perhoslaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu alueellisesti hävinneeksi (RE).
Koko ja ulkonäkö

Tapettikoin kanssa varsin samannäköinen laji on kapakoi (Trichophaga scandinaviella) ja lajien luotettava erottaminen saattaa vaatia yksilön genitaalien tutkimista. Perhosen etusiivet ovat jyrkästi kaksiväriset. Siiven tyviosa, noin kolmannes siiven pituudesta, on tumman harmaanruskea ja joskus hieman sinisävyinen. Siiven kärkiosa on kermanvalkoinen ja siinä erottuu himmeinä harmahtavia täpliä. Aivan siiven kärjessä on tiivis ryhmä mustia täpliä. Takasiivet ovat tasaisen harmaanruskeat. Ruumiin karvoitus on tummanharmaata, mutta päälaen karvat ovat valkeat. Siipiväli 15–22 mm.
Levinneisyys ja lentoaika

Tapettikoi on levinneisyydeltään kosmopoliitti, ja sitä tavataan pohjoisen pallonpuoliskon lauhkealla vyöhykkeellä. Etelämpänä Euroopassa perhoset ovat lennossa toukokuulta elokuulle, Pohjois-Euroopassa lentoaika lienee lyhyempi.
Elinympäristö ja elintavat

Perhoset lentävät öisin ja tulevat valolle. Toukkien luontaista elinympäristöä lienevät nisäkkäiden ja lintujen pesät, missä ne elävät karvoista tai muusta sopivasta materiaalista sekä erittämästään seitistä rakentamassaan putkessa. Pohjoismaissa laji on tiukasti ihmisen seuralainen ja selviytyy ainoastaan sisätiloissa.
Laji on luokiteltu alueellisesti hävinneeksi sekä Suomesta että Ruotsista. Myös muualla Euroopassa tapettikoi on harvinaistunut huomattavasti.
Ravinto

Toukka käyttää ravinnokseen kuollutta eläinperäistä ainesta, kuten karvoja, höyheniä ja turkiksia.
Aiheesta muualla

Perhoswiki[vanhentunut linkki]
BugGuide.net (englanniksi)
Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
Microlepidoptera.nl (Arkistoitu – Internet Archive) (hollanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q641829  Wikispecies: Trichophaga tapetzella  AFD: Trichophaga_tapetzella  AfroMoths: TRICTAPE  BAMONA: Trichophaga-tapetzella  BioLib: 45084  BOLD: 155896  BugGuide: 473136  CoL: 7D53M  EoL: 246729  EPPO: TRHOTA  EUNIS: 298864  Fauna Europaea: 433044  Fauna Europaea (new): b094b5e4-1299-4b62-9f86-6875b6a68858  GBIF: 1857577  iNaturalist: 398312  IRMNG: 10659009  LepIndex: 132963  LoB: 4996  MONA: 0413  NatureServe: 2.945649  NBN: NHMSYS0000504577  NCBI: 1178375  NZOR: 7d1894b1-cbe1-49f2-b3b4-8d552e71d194  Observation.org: 25541  Open Tree of Life: 811711  Laji.fi: MX.58772
Antti Luusuaniemi

| Antti Luusuaniemi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. syyskuuta 1979 (ikä 45) Tammisaari
Ammatti:  Näyttelijä
Puoliso:  Lili Zoe Ermezei (– 2024)
Lapset:  Ella Luusuaniemi, Luna Luusuaniemi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Antti Luusuaniemi (s. 7. syyskuuta 1979 Tammisaari)lähde? on Hyvinkäältä kotoisin oleva suomalainen näyttelijä. Luusuaniemi valmistui teatteritaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 2004. Hän on näytellyt Suomen Kansallisteatterissa vuodesta 2005.
Luusuaniemi on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa Pelkkää lihaa, Morsian, Uutishuone, Helsingin herra, Syke, Mustat lesket ja Luottomies. Valkokankaalla hänet on nähty muun muassa toisessa pääroolissa vuonna 2017 ensi-iltansa saaneissa elokuvissa Kuudes kerta sekä Kaiken se kestää. Vuonna 2022 hän nähtiin suoratoistopalvelu C Moren kahdeksanosaisessa rikosdraamasarjassa Kansan vihollinen.
Vuonna 2017 Luusuaniemi perusti Hyvinkäällä järjestettävän Red Carpet -elokuvafestivaalin. Hän on festivaalin taiteellinen johtaja. Ensimmäinen Red Carpet järjestettiin 31. elokuuta – 3. syyskuuta 2017 ja toinen 30. elokuuta – 2. syyskuuta 2018.
Luusuanniemi toimii myös Nelonen median kotimaisen elokuvan päällikkönä.
Luusuanniemi osti Meilahden kartanon Helsingin kaupungilta vuonna 2024. Se myi kartanon Maailman kaunein sauna oy:lle, jonka taustalla on Red Carpet -ryhmittymä, jonka toimitusjohtaja Luusuanniemi on.
Luusuanniemen yritys RCFF Elokuvafestivaali Oy hakeutui yrityssaneeraukseen Helsingin käräjäoikeuteen marraskuussa 2024.
Yksityiselämä

Luusuaniemi on pelannut pesäpalloa nuorten Suomen-mestaruustasolla Hyvinkään Tahkossa. Antti Luusuaniemi ja Lili Zoe Ermezei erosivat vuonna 2024. Parilla on kaksi yhteistä tytärtä ja Luusuanniemellä yksi täysi-ikäinen tytär aiemmasta suhteestaan.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2005 | Kaksipäisen kotkan varjossa | Antti |
| 2005 | Lupaus | Ylikersantti |
| 2009 | Lokakuun valoa | Makkonen |
| 2009 | 1809 - Syntyikö Suomi? | Aleksanteri I |
| 2009 | Täällä Pohjantähden alla | Ilmari Salpakari |
| 2010 | Täällä Pohjantähden alla II | Ilmari Salpakari |
| 2010 | Veijarit | Ässä |
| 2016 | Nuotin vierestä | Rainesalo |
| 2016 | Tyttö nimeltä Varpu | Ilmari Hukkanen |
| 2016 | Uhrauksia vapaudelle | Herzog |
| 2017 | Kuudes kerta | Ricky Kalin |
| 2017 | Kaiken se kestää | Tapio |
| 2018 | Kaikki oikein | Kari Puttonen |
| 2019 | Täydellinen joulu | Janne |
| 2021 | Luokkakokous 3 – Sinkkuristeily | Karno |
| 2021 | Peruna | Lars |
| 2021 | Syke-elokuva: Hätätila | Max Hansson |
|  | Syke: Särkynyt sydän | Max Hansson |
| 2022 | Häät ennen hautajaisia | Sakke |
| 2024 | Luottomies-elokuva: All in | Tommi |
Filmografia > Lyhytelokuvat

| Vuosi | Lyhytelokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2005 | Mun Lappi | Jarkko |
| 2006 | Rispect |  |
| 2012 | Hiljainen viikko | Aki |
| 2013 | Kakara |  |
| 2013 | Eskapistit | Jussi |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2003 | Kaverille ei jätetä | Nuorimies / Overdrive |
| 2006 | Akkaa päälle | Joni |
| 2006 | Mogadishu Avenue | Jorma |
| 2006 | Rikospoliisi ei laula | Jorma |
| 2007 | Pelkkää lihaa | Ropi "Longhorn" Pitkänen |
| 2008 | Morsian | Janne Heiniö |
| 2009 | Uutishuone | Lauri |
| 2009 | Juurikasvua | Mika |
| 2010 | Helppo elämä | Ari Gauner |
| 2011 | Virta | Tommi Viitanen |
| 2012 | Helsingin herra | Stefan Linden |
| 2012 | Kotikatu | Otto |
| 2012, 2015, 2021 | Roba | Petri Kivilehto |
| 2014 | Raja | Julian Kanerva |
| 2014 | Mustat lesket | Raimo "Rami" Sierilä |
| 2014– | Syke | Max Hansson |
| 2016– | Luottomies | Tommi Mäkinen-Renwall |
| 2019 | M/S Romantic  | Kaide |
| 2022 | Kansan vihollinen | Kristian Laine |
| 2022 | Helsinki-syndrooma | Tapani Kolehmainen |
Aiheesta muualla

Antti Luusuaniemi Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Antti Luusuaniemi Elonetissä.
Antti Luusuaniemen esittely Agency Unrealin sivuilla
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Ritva  Elonet
F. Gary Gray

| F>  Gary Gray |
| --- | --- |
 F. Gary Gray vuonna 2015.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Felix Gary Gray
Syntynyt: 17. heinäkuuta 1969 (ikä 55) New York
Ammatti:  elokuvaohjaaja, näyttelijä
Ohjaaja
Aktiivisena:  1989–
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Felix Gary Gray, (s. 17. heinäkuuta 1969), paremmin tunnettu nimellä F. Gary Gray, on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hän aloitti uransa 1990-luvun alussa ohjaamalla musiikkivideoita. Grayn ensimmäinen elokuvaohjaus oli Friday (1995), ja sittemmin hän on ohjannut muun muassa elokuvat The Italian Job (2003), Straight Outta Compton (2015) ja Fast & Furious 8 (2017). Hänelle on omistettu tähti Hollywood Falk of Famella.
Elämä ja ura

Gray syntyi New Yorkissa, mutta varttui enimmäkseen Los Angelesin South Centralissa. Hän muutti high school -aikanaan väliaikaisesti isänsä luo Illinoisiin, missä hän pääsi opiskelemaan varakkaammassa koulussa. Hän päätti hyödyntää koulun resursseja videoiden ohjaamisen ja editoimisen opetteluun.
High schoolin jälkeen Gray palasi Los Angelesiin ja teki aluksi töitä kuvaajana televisiossa. Hänen tiensä menestykseen alkoi kuitenkin musiikkivideoista. Ensimmäisen musiikkivideo-ohjauksensa hän teki samaa koulua käyneen rap-artisti WC:n yhtyeelle 1990-luvun alussa. Hän ohjasi musiikkivideoita myös esimerkiksi Cooliolle, Mary J. Blidgelle, TLC:lle, Ice Cubelle ja Dr. Drelle. Vuoteen 1996 mennessä hänen videoilleen oli myönnetty 16 palkintoa and 23 ehdokkuutta. Hänen Ice Cuben singlelle ”It Was a Good Day” tekemänsä musiikkivideon saama tunnustus poiki hänelle mahdollisuuden siirtyä ohjaamaan kokopitkiä elokuvia.
Grayn esikoisohjaus oli komediaelokuva Friday (1995), josta tuli kaupallinen menestys. Fridayn pääroleissa olivat Ice Cube ja Chris Tucker, ja se kuvattiin Grayn kotiseudulla South Centralissa. Hän ei halunnut leimautua ”hood”-elokuvien tekijäksi, ja hän päätti viedä seuraavia elokuviaan erilaiseen suuntaan. Gray ohjasi seuraavaksi ryöstöelokuvan Kovan paikan edessä (1996), jossa pääosia esittivät Jada Pinkett ja Queen Latifah, ja 1990-luvun aikana hän teki vielä Samuel L. Jackosonin tähdittämän Neuvottelijan (1998).
Elokuvien A Man Apart (2003), The Italian Job (2003), Be Cool (2005) ja Lainkuuliainen kansalainen (2009) jälkeen Gray ohjasi N.W.A.-yhtyeestä kertovan elämäkertallisen elokuvan Straight Outta Compton (2015). Elokuva tuotti kotimaassaan 160 miljoonaa dollaria. Hänen seuraava ohjauksensa, Hurjapäät-toimintaelokuvasarjan kahdeksas osa Fast & Furious 8 (2017), rikkoi maailmanlaajuisen ennätyksen tuottamalla 542 miljoonaa dollaria avausviikonloppunaan.
Vuonna 2019 Graylle omistettiin tähti Hollywood Falk of Famella. Samana vuonna hänen ohjaamansa Men in Black -elokuvasarjan spin-off, tieteiskomedia Men in Black: International sai ensi-iltansa.
Filmografia ohjaajana > Elokuvat

Friday (1995)
Kovan paikan edessä (1996)
Neuvottelija (1998)
A Man Apart (2003)
The Italian Job (2003)
Be Cool (2005)
Lainkuuliainen kansalainen (2009)
Straight Outta Compton (2015)
Fast & Furious 8 (2017)
Men in Black: International (2019)
Ranta

Ranta voi tarkoittaa seuraavia asioita:
maan ja veden raja, rannikon osa
hiekkaranta
uimaranta
Ranta, kylä Muurlassa