stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Napoli
Nähtävyyksiä > Kirkot

Napolin tuomiokirkossa on kaupungin suojeluspyhimykselle Pyhälle Januarikselle pyhitetty kappeli.
Gesù Nuovo on 1400-luvulla rakennettu kirkko. Se on kuuluisa marmorimosaiikeistaan sekä kattofreskoista.
Santa Chiara on luostari ja kirkko. Kirkon sisällä on Napolia 1266-1443 hallinneen ranskalaisen Anjou-suvun hautamuistomerkkejä.
San Gregorio Armeno on kultaa pursuava barokkikirkko.
San Lorenzo Maggiore on kaupungin vanhimpia kirkkoja. Sen rakennustyöt aloitettiin vuonna 1265.
Nähtävyyksiä > Nähtävyyksiä kaupungin ulkopuolella

Napolin seudun tärkeimpiä nähtävyyksiä kaupungin ulkopuolella ovat Pompeji, Herculaneum ja Vesuvius. Pompejin ja Herculanaeumin merkittävimmät esinelöydökset ovat Napolin arkeologisessa museossa. Napolinlahdella ovat muun muassa Ischian ja Caprin saaret sekä Sorrento ja Pozzuoli.
Liikenne

Napolissa sijaitsee Napolin kansainvälinen lentoasema.
Napolista on hyvät tieyhteyden muualle Italiaan. Autostrada A1 kulkee Milanosta Napoliin Bolognan, Firenzen ja Rooman kautta. A3 taas menee Napolista etelään, Salernoon, josta pääsee Reggio Calabriaan ja sieltä edelleen A16:ta Canosaan.
Napolin paikallisliikennettä hoitavat raitiovaunut, bussit ja funikulaarit eli rinteitä pitkin kulkevat köysijunat sekä Napolin metro, Metropolitana di Napoli.
Kulttuuri > Napolilainen keittiö

Perimätiedon mukaan pizza on kotoisin Napolista. Kaupunkilaisten mukaan kahvi ja jäätelö ovat Napolissa maailman parhaita. Kaupunki on kuuluisa myös pastaruoistaan, joista esimerkkinä spaghetti con sugo di pomodoro, spagettia tomaattikastikkeessa, joka valmistetaan Campanian rinteillä kypsyneistä San Marzano -tomaateista.
Kulttuuri > Mafia

Napoli on ollut yksi mafian keskeisistä toiminta-alueista. Napolin mafia eli Camorra on Italian vanhin järjestäytyneen rikollisuuden syndikaatti.
Eräs Camorran aiheuttamista ongelmista on ollut pitkäkestoinen jäteskandaali. Camorra on haudannut Napolin seuduille suuret määrät eri puolilta Eurooppaa tuotuja myrkkyjätteitä, muun muassa Saksasta tuotua ydinjätettä. Myrkkyjä on myös karjan laidunalueilla. Syöpätapausten määrä on lisääntynyt seudulla hälyttävästi. Asian paljasti syksyllä 2013 entinen mafiapomo Carmine Schiavone.
Kuvia

Castel dell'Ovo
Duomo di Napoli (katedraali)
Museo Archeologico Nazionale
Museo di Capodimonte
San Lorenzo Maggiore
Basilica di San Fracesco di Paola
Piazza del Plebiscito
Palazzo Reale
Galleria Umberto I
Basilica di Santa Chiara
Santa Chiara
Via Toledo
Piazza San Gaetano
Cimitero delle Fontanelle
Kuuluisia napolilaisia

Enrico Caruso
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Napoli Wikimedia Commonsissa
Sitaatteja aiheesta Napoli Wikisitaateissa
Naples, Italy – Virtual reality movies and photo gallery
Ylen Elävä arkisto – Matkakuvaus Napolista (audio, 1959)
Napolin metropolikaupungin kunnat
Acerra | Afragola | Agerola | Anacapri | Arzano | Bacoli | Barano d’Ischia | Boscoreale | Boscotrecase | Brusciano | Caivano | Calvizzano | Camposano | Capri | Carbonara di Nola | Cardito | Casalnuovo di Napoli | Casamarciano | Casamicciola Terme | Casandrino | Casavatore | Casola di Napoli | Casoria | Castellammare di Stabia | Castello di Cisterna | Cercola | Cicciano | Cimitile | Comiziano | Crispano | Ercolano | Forio | Frattamaggiore | Frattaminore | Giugliano in Campania | Gragnano | Grumo Nevano | Ischia | Lacco Ameno | Lettere | Liveri | Marano di Napoli | Mariglianella | Marigliano | Massa Lubrense | Massa di Somma | Melito di Napoli | Meta | Monte di Procida | Mugnano di Napoli | Napoli | Nola | Ottaviano | Palma Campania | Piano di Sorrento | Pimonte | Poggiomarino | Pollena Trocchia | Pomigliano d’Arco | Pompei | Portici | Pozzuoli | Procida | Qualiano | Quarto | Roccarainola | San Gennaro Vesuviano | San Giorgio a Cremano | San Giuseppe Vesuviano | San Paolo Bel Sito | San Sebastiano al Vesuvio | San Vitaliano | Sant’Agnello | Sant’Anastasia | Sant’Antimo | Sant’Antonio Abate | Santa Maria la Carità | Saviano | Scisciano | Serrara Fontana | Somma Vesuviana | Sorrento | Striano | Terzigno | Torre Annunziata | Torre del Greco | Trecase | Tufino | Vico Equense | Villaricca | Visciano | Volla
Unescon maailmanperintökohteet Italiassa
Agrigento
Alberobellon trullitalot
Alppien paalutalot (yhteinen viiden muun maan kanssa)
Amalfin rannikko
Aquileia
Assisin fransiskaanikohteet
Berninan rautatie (yhteinen Sveitsin kanssa)
Casertan palatsi, Vanvitellin akvedukti, San Leucion rakennusryhmä
Castel del Monte
Cerveteri, Tarquinia
Cilento ja Vallo di Diano, Paestum, Velia, Certosa di Padula
Crespi d’Adda
Dolomiitit
Etna
Ferrara
Firenze
Genova: Le Strade Nuove ja Palazzi dei Rolli
Ivrea
Langobardien hallintokeskukset Italiassa
Liparisaaret
Mantova ja Sabbioneta
Medicien villat ja puutarhat
Modenan katedraali, Torre Civica ja Piazza Grande
Monte San Giorgio (yhteinen Sveitsin kanssa)
Napoli
Padovan kasvitieteellinen puutarha
Piazza dei Miracoli
Piemonten ja Lombardian pyhät vuoret
Piemonten viinimaisema: Langhe-Roero ja Monferrato
Pienza
Pompeji, Herculaneum, Torre Annunziata
Portovenere, Cinque Terre ja saaret Palmaria, Tino ja Tinetto
Ravennan varhaiskristilliset rakennukset
Rooma
San Gimignano
Santa Maria delle Grazie
Sassi di Matera
Savoijin kuninkaallisen suvun asuinrakennukset
Siena
Su Nuraxi di Barumini
Syrakusa ja Pantalican kivinen nekropolis
Urbino
Val Camonica
Val di Noto
Val d’Orcia
Venetsia
Verona
Vicenza ja Veneton palladiolaiset villat
Villa Adriana
Villa d'Este
Villa Romana del Casale
Dioskuurien temppelin korinttilainen pylväs osana San Paolo Maggioren kirkkoa.
Piirros keskiaikaisesta Napolista. Liber Chronicarum, 1493.
Napolilainen pizza.
Natriumperoksidi

| Natriumperoksidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  1313-60-6
PubChem CID:  14803
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Na2O2
Moolimassa:  77,98 g/mol
Ulkomuoto:  Valkoisia tai kellertäviä kiteitä
Sulamispiste:  675 °C (hajoaa osittain)
Tiheys:  2,805 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Reagoi veden kanssa
    
Natriumperoksidi (Na2O2) on natrium- ja peroksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Natriumperoksidilla on myös kidevedellinen oktahydraattimuoto Na2O2·8H2O. Yhdistettä käytetään hapettavana ja valkaisevana reagenssina.
Natriumperoksidin pääasiallinen käyttö on sellun ja kankaiden valkaiseminen. Aikaisemmin sitä on käytetty myös pesuaineissa, mutta nykyään sen käyttö on kielletty tulipalovaaran vuoksi.
Valmistus

Natriumperoksidia valmistetaan hapettamalla natriummetallia kuuman ilmavirran avulla. Ensimmäisessä  vaiheessa natrium hapetetaan 300–700 celsiusasteen lämpötilassa alumiiniastioissa kuivalla hiilidioksidittomalla ilmalla natriumoksidiksi. Tämän jälkeen prosessiin syötetään hapekkaampaa ilmaa, ja natriumoksidi hapettuu natriumperoksidiksi. Sopivassa paineessa natriumperoksidi voi reagoida edelleen hapen kanssa, jolloin muodostuu natriumsuperoksidia.
Toinen tapa on hapettaa natrium natriumoksidiksi pyörivässä rummussa kuumentamalla sitä noin kahdensadan celsiusasteen lämpötilaan. Natriumoksidi muuntuu natriumperoksidiksi, kun lämpötilaa edelleen nostetaan 350 asteeseen. Natriumoksidia ja natriumsuperoksidia on usein epäpuhtauksina natriumperoksidissa ja teollisen tuotteen kellertävä sävy johtuu natriumoksidista.
Käyttö

Natriumperoksidin pääasiallinen käyttö on sellun ja kankaiden valkaiseminen. Sellun valkaisemisessa sitä käytetään seostettuna silikaattiin. Yhdistettä on myös käytetty pyykinpesuaineissa, mutta nykyään sen käyttö on kielletty tulipalovaaran vuoksi. Kemiallisessa synteesissä ainetta käytetään valmistettaessa muita peroksiyhdisteitä. Vetyperoksidin tavoin myös natriumperoksidilla on desinfioivia ja mikrobeja tappavia ominaisuuksia.
Eräs natriumperoksidin tärkeimpiä sovelluksia ovat muun muassa sukellusveneiden hapentuotanto sekä sukeltajien ja palomiesten käyttämät hengityslaitteet. Yhdiste reagoi hiilidioksidikaasun kanssa, jolloin muodostuu tuotteina natriumkarbonaattia ja happikaasua.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa puhdas natriumperoksidi on kiteistä valkoista jauhetta, jonka sulamispiste on 675 °C. Sulamispisteessään yhdiste myös osittain hajoaa. Kuten muutkin peroksidit, natriumperoksidi on hyvin vahva hapetin. Reaktio helposti hapettuvien aineiden, kuten metallijauheiden, rikin ja eräiden orgaanisten yhdisteiden, kanssa on hyvin kiivas, ja seos voi syttyä palamaan tai jopa räjähtää.
Vesi hydrolysoi natriumperoksidin. Reaktio on hyvin eksoterminen eli lämpöä vapauttava. Reaktiossa muodostuu natriumhydroksidia ja reaktioastiaa jäähdytettäessä vetyperoksidia. Jos jäähdytystä ei ole, vetyperoksidi hajoaa veden ja natriumperoksidin välisen reaktion tuottaman lämmön vaikutuksesta hapeksi ja vedeksi.
Myös hapot voivat hydrolysoida natriumperoksidin. Reaktion tuotteina muodostuu happoa vastaavaa natriumsuolaa ja vetyperoksidia.
Rakenne

Natriumperoksidin rakenne on selvitetty röntgendiffraktion avulla. Natriumperoksidin alkeiskoppi eli rakenteen perusosa on muodoltaan heksagoninen. Peroksidi-ionit ovat suuntautuneet c-hilavektorin suuntaisesti, osa alkeiskopin kulmissa ja osa sen sisällä. Jokainen peroksidi-ioni on sitoutunut yhdeksään natriumioniin. Kun natriumperoksidia kuumennetaan 512 celsiusasteen lämpötilaan, sen kiderakenne muuntuu. Tämän rakenteen symmetriaa ei ole vielä selvitetty.
Kidevedellisen natriumperoksidin rakenne eroaa kidevedettömästä. Natriumperoksidioktahydraatin alkeiskoppi on monokliininen. Rakenne on keskussymmetrinen, peroksidi-ionit muodostavat ikään kuin pyramidin kärjet, ja pohja koostuu vesimolekyylien happiatomeista. Natriumionit ovat vesimolekyylien muodostamien oktaedrien sisällä. Näistä molekyyleistä neljä sitoutuu natriumioniin ja kaksi peroksidi-ioniin vetysidoksella.
Aiheesta muualla

Natriumperoksidin kansainvälinen kemikaalikortti
Natriumperoksidia muodostuu poltettaessa natriumia
Malli natriumperoksidin alkeiskopista
Malli heksagonisesta alkeiskopista
Natriumsulfidi

| Natriumsulfidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  1313-82-2
PubChem CID:  14804 ja 139064299
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Na2S
Moolimassa:  78,05
Ulkomuoto:  Valkoinen tai kellertävä kiteinen aine
Sulamispiste:  1 180 °C
Tiheys:  1,856 g/cm3
Liukoisuus veteen:  16,0 g/100 ml
       
Natriumsulfidi (Na2S) on natrium- ja sulfidi-ionien muodostama epäorgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa tekstiiliteollisuudessa ja muiden rikkiyhdisteiden valmistukseen.
Ominaisuudet

Natriumsulfidi on huoneenlämpötilassa puhtaana valkoista, mutta epäpuhtauksia sisältävänä kellertävää tai punertavaa. Kiderakenteeltaan natriumsulfidilla on niin kutsuttu antifluoriittirakenne. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja muodostaa vedessä natriumvetysulfidia ja hydroksidi-ioneja, minkä vuoksi sen vesiliuokset ovat vahvasti emäksisiä. Natriumsulfidi liukenee myös etanoliin ja metanoliin. Vesiliuoksista natriumsulfidi voidaan kiteyttää kidevedellisenä nonahydraattina (Na2S·9H2O). Natriumsulfidi on myös kohtalaisen voimakas pelkistin. Kosteassa ilmassa se hapettuu natriumsulfaatiksi ja natriumtiosulfaatiksi
Valmistus ja käyttö

Tyypillisesti kidevedetöntä natriumsulfidia valmistetaan pelkistämällä hiilellä natriumsulfaattia. Tämä reaktio suoritetaan 700 – 1 000 °C lämpötilassa. Muodostunut tuote puhdistetaan liuottamalla veteen ja kiteyttämällä. Puhtautta voidaan parantaa käyttämällä liuottimena veden sijasta metanolia, joka liuottaa natriumsulfidia, mutta ei monia muita epäorgaanisia epäpuhtauksia.
Toinen tapa valmistaa yhdistettä on neutraloida rikkivetyä ylimäärällä natriumhydroksidia. Ekvimolaariset ainemäärät rikkivetyä ja natriumhydroksidia johtavat natriumvetysulfidin muodostumiseen.
Natriumsulfidia käytetään selluteollisuudessa puun liuottamiseen, tekstiiliteollisuudessa nahkojen karvojen poistamiseen, väriaineiden valmistamiseen, useiden orgaanisten rikkiä sisältävien kemikaalien synteesiin, pelkistimenä rikkivärien valmistuksessa, metalliteollisuudessa apuaineena mineraalien vaahdotusprosessissa ja niukkaliukoisten metallisulfidien muodostamiseen.
Aiheesta muualla

Natriumsulfidin kansainvälinen kemikaalikortti
Naturalismi (ontologia)

Naturalismi (lat. natura, luonto) tarkoittaa käsitystä, jonka mukaan luonto on kaikenkäsittävä eikä sen ulkopuolella ole mitään.
Naturalismin muotoja ovat muun muassa fysikalismi, jonka alalajeja ovat reduktiivinen ja eliminatiivinen materialismi.
Ihmistutkimuksessa naturalismin erästä äärimuotoa edustaa mekanistinen materialismi, jonka mukaan maailma on kone, jota hallitsevat kaiken tapahtumisen ennalta määräävät luonnonlait eli deterministiset luonnonlait. Todellisuus muodostuu vetovoimien ja voimakenttien hallitsemista aineellisista hiukkasista ja järjestelmistä. Näin ollen myös ihminen ja inhimillinen ajattelu ovat pelkkää ainetta ja energiaa. Tämä ajattelu johtaa johtopäätökseen, jonka mukaan ihmisellä ei ole vapaaksi tahdoksi luonnehdittavaa kykyä eikä ihmisillä siten ole myöskään omia valintoja eikä moraalista vastuuta.
Kirjallisuutta

Altmann, Simon L.: Is nature supernatural? A philosophical exploration of science and nature.  Amherst, New York:  Prometheus Books, 2002.  ISBN 1-57392-916-6  (englanniksi)
Niiniluoto, Ilkka: Johdatus tieteenfilosofiaan: Käsitteen- ja teorianmuodostus.  Helsinki:  Otava, 1980.  ISBN 951-1-05435-X
Niiniluoto, Ilkka: Tiede, filosofia ja maailmankatsomus: Filosofisia esseitä tiedosta ja sen arvosta.  Helsinki:  Otava, 1984.  ISBN 951-1-08016-4
Haaparanta, Leila & Niiniluoto, Ilkka: Johdatus tieteelliseen ajatteluun.  (Helsingin yliopiston filosofian laitoksen julkaisuja 3/1986)  Helsinki:  Helsingin yliopisto, 1986 (6., korjattu painos 1991).  ISBN 951-45-4077-8
Määttänen, Pentti: Toiminta ja kokemus: Pragmatistista terveen järjen filosofiaa.  Helsinki:  Gaudeamus, 2008.  ISBN 978-952-495-087-9
Niiniluoto, Ilkka: Järki, arvot ja välineet: Kulttuurifilosofisia esseitä.  Helsinki:  Otava, 1994.  ISBN 951-1-13060-9
Niiniluoto, Ilkka: Totuuden rakastaminen: Tieteenfilosofisia esseitä.  Helsingissä:  Otava, 2003.  ISBN 951-1-18589-6
Rea, Michael C.: World without design: The ontological consequences of naturalism.  Oxford:  Clarendon, 2002.  ISBN 0-19-924760-9  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Augustine, Keith: A Defense of Naturalism. Secular Web 2001. (englanniksi)
Carrier, Richard: Naturalism as a Worldview (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Carroll, Robert T.: Naturalism, hakusana teoksessa The Skeptic's Dictionary. (englanniksi)
Papineau, David: Naturalism The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Peuhu, Ari: Naturalistinen manifesti. niin & näin 3/1997, 49–55.
Center for Naturalism. (englanniksi)
Naturalism Library, Secular Web. (englanniksi)
Natriumtiosulfaatti

| Natriumtiosulfaatti |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  7772-98-7
PubChem CID:  60054324 ja 168014062 24477, 60054324 ja 168014062
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Na2S2O3
Moolimassa:  158,12
Ulkomuoto:  Värittömiä kiteitä
Sulamispiste:  48,5 °C (pentahydraatti)
Kiehumispiste:  233 °C (hajoaa)
Tiheys:  2,267 g/cm3 (kidevedetön)  1,749 g/cm3 (pentahydraatti)
Liukoisuus veteen:  20,9 g/100ml (20 °C)
  
Natriumtiosulfaatti eli natriumhyposulfiitti (Na2S2O3) on natrium- ja tiosulfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Ainetta käytetään muun muassa valokuvaus- ja analyyttisenä reagenssina.
Valmistus ja tyypilliset reaktiot

Natriumtiosulfaattia muodostuu suuria määriä niin kutsuttujen rikkivärien valmistuksen yhteydessä sivutuotteena. Teollisesti sitä voidaan valmistaa myös kuumentamalla natriumsulfiitin ja rikin seosta noin 100 °C lämpötilaan tai natriumsulfidin, rikkidioksidin ja natriumhydroksidin tai natriumkarbonaatin välisellä reaktiolla.
Muodostunut natriumtiosulfaatti kiteytyy pentahydraattina Na2S2O3·5H2O, josta kidevesi voidaan poistaa varovasti lämmittämällä. Enemmän lämmitettäessä se hajoaa lämpötilasta riippuen natriumsulfaatiksi, natriumsulfidiksi ja rikiksi. Myös happoliuokset hajottavat yhdisteen, jolloin muodostuu rikkiä ja rikkidioksidia
Halogeenit hapettavat helposti natriumtiosulfaatin, muun muassa kloori hapettaa sen sulfaatiksi ja jodi natriumtetrationaatiksi. Jälkimmäistä reaktiota käytetään analyyttisessä kemiassa jodometrisissä titrauksissa.
Käyttö

Tärkein natriumtiosulfaatin käyttökohde on valokuvauksessa kiinnitekemikaalina. Se reagoi valottumatta jääneen hopeahalogenidin, esimerkiksi hopeabromidin kanssa muodostaen liukoisen bistiosulfaattoargentaatti(I) -kompleksi-ionin. Muita käyttökohteita ovat titraukset analyyttisessä kemiassa, kloorin poistaminen valkaistusta sellusta ja jätevesistä, lämmönvarastointilaitteistoissa sekä erilaisissa prosesseissa apuaineena. Yhdistettä voidaan käyttää myös syanidin aiheuttaman myrkytyksen hoidossa. Rodanaasientsyymi katalysoi tiosulfaatti- ja syanidi-ionien välistä reaktiota, jossa muodostuu vähemmän myrkyllinen ja munuaisten kautta elimistöstä poistuva tiosyanaatti-ioni.
Aiheesta muualla

Natriumtiosulfaatin kansainvälinen kemikaalikortti
Nautsi

Petsamo. Vihreä alue on se osa Petsamoa, jonka Suomi luovutti Neuvostoliitolle talvisodan jälkeen. Punaisen Inarin kuntaan kuuluneen Jäniskosken–Niskakosken alueen Suomi myi vuonna 1947.
Nautsin kylää.
Nautsi (koltansaameksi Njau´čč) oli Suomeen vuosina 1920–1944 kuuluneen Petsamon kunnan läntisin kylä Neuvostoliitolle sodan jälkeen luovutetulla alueella. Se sijaitsi Petsamon länsiosassa Paatsjokeen laskevan Nautsijoen varrella lähellä Norjan ja Inarin rajoja, ja kylän kautta kulki Jäämerentie. Nautsin naapurikyliä olivat Petsamon puolella pohjoisessa Höyhenjärvi ja idässä Suonikylä ja lännessä Inarin puolella Paatsjoki. Pohjoisessa Nautsi rajoittui Norjaan, sillä valtakunnan raja kulki Paatsjoessa. Valtioneuvoston vuonna 1930 vahvistaman Petsamon uuden kyläjaon mukaan Nautsi tuli kuulumaan Höyhenjärven kyläkuntaan..
Inarijärven ja Jäämeren välillä on aikoinaan kuljettu Paatsjokea pitkin. Vuonna 1916 Tie- ja vesirakennusten ylihallitus alkoi rakentaa vesireitin varrelle maantietä Ivalosta Paatsjoen laaksoon. Venäjän vallankumous ja Suomen sisällissota keskeyttivät tietyömaan, mutta reitin varrelle ehdittiin rakentaa hirsirakenteiset kestikievarit  eli majatalot talousrakennuksineen arkkitehti Thure Hellströmin laatimilla tyyppipiirustuksilla. Yksi majataloista sijaitsi Nautsissa. Petsamon tultua liitetyksi Suomeen maantien rakentamista jatkettiin 1920-luvun alussa, ja tie nimettiin Jäämerentieksi.
Petsamon ensimmäisessä koulupiirijaossa vuonna 1921 Nautsi kuului Salmijärven koulupiiriin. Vuonna 1932 aloitti toimintansa Höyhenjärven koulupiiri, johon Nautsikin kuului.
Talvisodassa Neuvostorykmentti valtasi Nautsin Petsamoa puolustaneelta osasto Pennaselta 7.3.1940. Neuvostoliiton sotatiedotuksessa mainittiin ”Nautsin kaupungin” tulleen valloitetuksi. Todellisuudessa Nautsissa oli vain kestikievari ja muutama talo. Talvisodan viimeisenä päivänä 13. maaliskuuta 1940 neuvostoliittolainen pommikone joutui tekemään pakkolaskun Nautsiin. Lentäjä räjäytti koneen ennen kuin suomalaiset ehtivät paikalle.
Nykyisin kylä on asumaton ja lähin asutuskeskus on Rajakoski, jonne erkanee tie entiseltä Jäämerentieltä suunnilleen Nautsin kohdalta. Kylän alue kuuluu nykyisin Petsamon piirin Nikelin kuntaan.
Aiheesta muualla

Sää
Navašino

| Navašino (Нава́шино) |
| --- | --- |

 Nižni Novgorodin alue Venäjällä, alla kaupungin sijainti alueella.
 Navašino
 Koordinaatit: 55°33′N, 42°12′E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Nižni Novgorodin alue
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
 
 navashino.omsu-nnov.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Navašino (ven. Нава́шино) on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Okan rannalla 158 kilometriä Nižni Novgorodista kaakkoon. Kaupunki on Navašinon piirin keskus. Sen kautta kulkee Moskovan ja Kazanin välinen rautatie. Asukkaita on 17 100 henkeä (vuonna 2006).
Kaupunki on syntynyt vuonna 1957, jolloin lähekkäin sijainneet Mordovštšikovon ja Lipnjan taajamat yhdistettiin. Tärkein yritys on vuonna 1907 perustettu Okan telakka. Kaupungissa toimii myös rakennustarviketehdas.
Aiheesta muualla

Kaupungin verkkosivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Hallinnollinen keskus: Nižni Novgorod

Arzamas | Balahna | Bogorodsk | Bor | Gorbatov | Gorodets | Dzeržinsk | Knjaginino | Kstovo | Kulebaki | Lukojanov | Lyskovo | Navašino | Pavlovo | Pervomaisk | Perevoz | Šahunja | Sarov | Semjonov | Sergatš | Tškalovsk | Uren | Vetluga | Volodarsk | Vorsma | Vyksa | Zavolžje
Nižni Novgorodin alue
Naulakalat

| Naulakalat |
| --- | --- |
 Melanaulakala (Triacanthus biaculeatus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Jäykkäleukakalat Tetraodontiformes
Heimo::  Naulakalat  Triacanthidae  Bleeker, 1859
Suvut
 Pseudotriacanthus  Triacanthus  Tripodichthys  Trixiphichthys 
Katso myös
   Naulakalat Wikispeciesissä   Naulakalat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Naulakalat (Triacanthidae) on jäykkäleukakaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan trooppisista vesistä indopasifiselta merialueelta.
Lajit ja anatomia

Varhaisimmat naulakalojen heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu oligoseenikaudelle. Nykyään heimossa elää 7 lajia, jotka jaetaan 4 sukuun. Naulakalat ovat pienehköjä ja kasvavat noin 6–28 cm pitkiksi. Ruumis on korkea, litteähkö ja hieman vinoneliön muotoinen. Selkäeviä on kaksi ja etumaisessa selkäevässä on 6 piikkiä, vatsaevät ovat jäykät ja ohuet ja pyrstöevä on voimakkaasti haarautunut. Suu on pieni ja suussa on 10 pientä kartiomaista hammasta. Naulakalat kykenevät jäykistämään selkäevänsä ja vatsaevänsä, kun ne tuntevat olonsa uhatuksi. Heimon lajien nahka on paksu ja suomut pienikokoiset. Ne ovat tyypillisesti väriltään hopeanharmaita ja ruumiissa voi olla tummempia laikkuja.
Levinneisyys ja elintavat

Naulakalalajeja tavataan lämpimistä vesistä indopasifisen merialueen länsiosista. Ne elävät lähellä rannikkoa muta- tai hiekkapohjan tuntumassa. Naulakalojen ravintoa ovat pienet selkärangattomat eläimet, jotka ne imevät torvimaisella suullaan. Naulakaloja saadaan sivusaaliina kalastettaessa arvokkaampia lajeja ja niitä käytetään eräillä alueilla ruokakaloina. Ne eivät ole kuitenkaan kovin hyvänmakuisia ja usein niitä pidetään roskakaloina.
Natriumvolframaatti

| Natriumvolframaatti |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  13472-45-2
PubChem CID:  26052 ja 4087147
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Na2WO4
Moolimassa:  293,82 g/mol
Ulkomuoto:  Valkoinen kiteinen aine
Sulamispiste:  698 °C
Tiheys:  4,179 g/cm3
Liukoisuus veteen:  575 g/l (1 °C)  742 g/l (25 °C)
Natriumvolframaatti (Na2WO4) on natrium- ja volframaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa metallisen volframin ja muiden volframiyhdisteiden valmistamiseen, katalyyttinä, polttokennoissa ja tekstiiliteollisuudessa.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa natriumvolframaatti on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen. Natriumvolframaatti muodostaa kidevedettömän muodon lisäksi myös kidevedellisen dihydraatin (Na2WO4·2H2O,CAS 10213-10-2). Kidevesi poistuu rakenteesta, kun yhdistettä kuumennetaan noin 100 °C:n lämpötilaan. Natriumvolframaatin vesiliuokset reagoivat happojen kanssa muodostaen volframihappoa.