Aurelianus
Elämä > Sota Palmyraa vastaan > Palmyran kukistuminen

Syyrian valtaamisen jälkeen roomalaiset suuntasivat kohti Palmyraa, jonne Zenobia ja hänen joukkonsa olivat linnoittautuneet. Oli keskikesä, ja helle oli varmasti tukahduttavaa marssiville joukoille, joita ahdistivat vielä Zenobialle yhä uskolliset paikalliset beduiiniheimot. Aurelianus tosin onnistui liittoutumaan joidenkin heimojen kanssa, jotka lupasivat toimittaa roomalaisille ruokaa ja vettä.
Kun roomalaiset pääsivät Palmyran porteille ja alkoivat piirittää kaupunkia, Zenobia pysyi yhä luottavaisena. Hän uskoi ruoka- ja vesivarastojen riittävän pitkään, joten hän hylkäsi Aurelianuksen tarjoaman rauhansopimuksen. Tämän jälkeen roomalaiset hyökkäsivät muureja vastaan. He käyttivät muun muassa ballistoja, skorpioneja, onagereja ja muurinmurtajia. Eräässä piirityksen vaiheessa Aurelianuksen sanottiin haavoittuneen nuolesta. Toisen tarinan mukaan eräs palmyralainen sotilas huusi solvauksia keisarille kaupungin muureilta, jolloin eräs roomalaisten apujoukkoihin kuulunut persialainen sotilas tarjoutui ampumaan hänet jousellaan. Aurelianus antoi luvan, ja sotilas onnistuikin ampumaan palmyralaisen alas muurilta.
Piiritys jatkui, ja palmyralaisten taistelutahto heikkeni koko ajan. Vakava isku tuli, kun heidän armenialaiset liittolaisensa loikkasivat roomalaisten puolelle. Zenobia tajusi, että ei voinut voittaa taistelua nykyisillä joukoilla. Ainoa vaihtoehto oli sassanidien Persia, mistä kuningatar toivoi saavansa apua. Eräänä yönä hän livahti kaupungista ja lähti ratsastamaan kamelilla itään kohti Persiaa. Aurelianus ehti kuitenkin saada asiasta vihiä ja lähetti ratsuväkiosaston Zenobian perään. Hänet saatiin kiinni Eufrat-joen varrella ja tuotiin Aurelianuksen luo. Kun palmyralaiset saivat tietää kuningattarensa jääneen vangiksi, he menettivät taistelutahtonsa ja antautuivat. Aurelianus osoitti samaa jalomielisyyttä kuin aiemminkin ja armahti kaupungin ja sen asukkaat.
Zenobia ja hänen kenraalinsa sekä kuningattaren palveluksessa ollut kreikkalainen reettori ja filosofi Kassios Longinos kuitenkin vangittiin. Kuningattaren henki säästettiin, mutta Aurelianus teloitutti hänen kenraalinsa ja Longinoksen sekä Zenobian kannattajia. Aurelianus halusi säästää Zenobian, koska hän suunnitteli laittavansa kuningattaren esille triumfissaan Roomassa. Hänen kerrottiin nöyryyttäneen Zenobiaa laittamalla tämän ratsastamaan kamelilla Aurelianuksen voitonkulkueissa Syyrian ja Vähän-Aasian kaupungeissa. Keisarin oli myös palkittava sotilaitaan, jotta nämä eivät närkästyisi, joten hän käski viedä suuren osan Palmyran rikkauksista Roomaan. Aurelianus käski myös purkaa osan kaupungin muureista ja takavarikoi kaikki aseet. Kaupunkiin hän jätti luottomiehensä kenraali Marcellinuksen ja 600 jousimiehen suuruisen varuskunnan, joka oli Sandarionin komennossa.
Ennen kuin Aurelianus lähti armeijansa kanssa takaisin länteen, hän luultavasti lähetti joitakin rangaistusretkikuntia persialaisia vastaan, mutta muuten sotatoimet olivat vähäisiä. Persialaiset solmivat pian rauhan Aurelianuksen kanssa. Viimein Aurelianus pääsi palaamaan Roomaan, missä hän otti vastaan arvonimet Palmyrenicus Maximus (suom. suuri palmyralaisten voittaja), Arabicus Maximus (suom. suuri arabien voittaja), Persicus Maximus (suom. suuri persialaisten voittaja) ja Restitutor Orbis (suom. maailmanjärjestyksen palauttaja).