stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
V. Rantanen ja Teräksen varjo

| V>  Rantanen ja Teräksen varjo V. Rantanen ja Teräksen varjo |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : 2021
 Julkaistu: 10. joulukuuta 2021
 Kesto: 15.14
 Levy-yhtiö: Live Rock Finland
V. Rantanen ja Teräksen varjo muut julkaisut
|   | V. Rantanen ja Teräksen varjo 2021 |   |
Singlet albumilta V. Rantanen ja Teräksen varjo
 ”Voimaa” Julkaistu: 26. marraskuuta 2021
V. Rantanen ja Teräksen varjo on samannimisen kokoonpanon EP, joka julkaistiin 10. joulukuuta 2021. EP sisältää neljä Viljo Rantasen Teräsbetonille säveltämästä kappaleesta, jotka eivät päätyneet levylle. Kappaleeseen ”Selkä” on tehty musiikkivideo.
Kappaleet

Miekallani, nyrkilläni – 3.42
Selkä – 5.01
Huuda – 3.34
Voimaa – 2.55
Kokoonpano

Viljo Rantanen – kitara
Antto Tuomainen – rummut
Johannes Tolonen – basso
Marcus Lång – laulu
Uwe Krupp

| Uwe Krupp |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. kesäkuuta 1965 (ikä 59) Köln, Saksa
Kansalaisuus:   Saksa
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  right
Pituus:  198 cm
Paino:  107 kg
Seura
Seura:  Kölner Haie
Sarja:  DEL
Tehtävä:  päävalmentaja
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1982–2003
Seurat:  Kölner Haie (Bundesliga),   Rochester Americans (AHL),   Buffalo Sabres (NHL),   New York Islanders (NHL),   EV Landshut (DEL),   Quebec Nordiques (NHL),   Colorado Avalanche (NHL),   Detroit Red Wings (NHL),   Atlanta Thrashers (NHL)
NHL-varaus:  214., 1983 Buffalo Sabres
Uwe Krupp (s. 24. kesäkuuta 1965 Köln, Länsi-Saksa) on saksalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja ja edusti urallaan Kölner Haiea sekä useita NHL-seuroja. Hän pelasi myös lukuisia maaotteluita ja arvoturnauksia Saksan maajoukkueessa. Hänet muistetaan NHL-kauden 1995–1996 Stanley Cupin finaaleista, kun hän teki mestaruuden ratkaisseessa ottelussa Coloradolle voittomaalin jatkoajalla.
Pelaajaura > Maajoukkueessa

Krupp pelasi nuorten maajoukkueessa kolmessa arvoturnauksessa. Hän edusti Länsi-Saksaa 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1983 ja nuorten MM-kilpailuissa 1983 ja 1985.
Ensimmäisen aikuisten arvoturnauksen Krupp pelasi Länsi-Saksan paidassa MM-kilpailut 1986. Seuraavan kerran Krupp edusti Länsi-Saksaa arvoturnauksessa  MM-kilpailuissa 1990. Hän antoi Tšekkoslovakia-ottelun jälkeen positiivisen dopingnäytteen, joka sisälsi fentermiiniä. Krupp oli saanut omien sanojensa mukaan ainetta kehoonsa laihdutuslääkkeestä, jota oli käyttänyt saadakseen ruoka-aikansa kuntoon eri mantereella. Kansainvälinen jääkiekkoliitto asetti Kruppin 18 kuukauden kansainväliseen kilpailukieltoon, joka ei koskenut NHL-pelejä. NHL ei rankaissut Kruppia.
Krupp ei edustanut Saksaa maailmancupissa 1996, sillä hän oli toipumassa leikkauksesta, eikä halunnut riskeerata tulevaa NHL-kautta. Krupp saapui kuitenkin Saksan avuksi olympialaisissa 1998, mutta ei päässyt pelaamaan kuin alempaan loppusarjaan, kun alkusarjan aikana NHL oli vielä käynnissä.
NHL-seurat

Buffalo Sabres
New York Islanders
Quebec Nordiques
Colorado Avalanche
Detroit Red Wings
Atlanta Thrashers
Tunnustukset

21. toukokuuta 2017 Krupp valittiin Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n Hall of Fameen yhdessä Teemu Selänteen ja Saku Koivun kanssa.
Aiheesta muualla

Uwe Krupp The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Uwe Krupp (2021)
Vihtori Aaltonen

Vihtori Aaltonen (18. elokuuta 1871 Perttula – 21. heinäkuuta 1898 Helsinki) oli varhainen suomalainen työläisrunoilija.
Renkinä ja maalarina työskennelleen Aaltosen runoja julkaistiin Työmies-lehdessä ja 1898 ilmestyneessä albumissa Vuossadan kynnyksellä.
Vehkalammi (Tammela)

| Vehkalammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Tammela
Koordinaatit:  60°44′56″N, 23°58′46″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Punkalaitumenjoen valuma-alue (35.94)
Laskujoki:  ei ole 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  115,2 m 
 fiVehkalammi 
Vehkalammi on Kanta-Hämeessä Tammelassa oleva lampi, joka kuuluu Turpoonjoen alueeseen. Joki kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen.
Maantiede

Lammen pituus on 100 metriä ja leveys 50 metriä. Se sijaitsee Karhuharjun eteläpuolella Rajalammin ja Mustikkalammin takana hiekkaisten mäkien välissä eräänlaisessa painanteessa. Alue on soistunut ja Vehkalammi sijaitsee suon keskellä. Suo-ojat kiertävät lampea ja vaikka yksi oja ulottuu lampeen asti, ei sillä ole laskuojaa. Lampi saa vetensä sadannasta ja pohjavedestä, jota alueella riittää paljon. Samalla suolla sijaitsee toinenkin lampi. Suo päättyy hiekkaisten mäkien rinteeseen, jossa sijaitsee viisi loma-asuntoa, joille pääsee yhdystieltä 2824.
Lampi sijaitsee Karjuharjun eteläpuolella. Harju on osa Kolmatta Salpausselkään kuuluvaa harjujaksoa ja hiekka-aluetta. Alue kuuluu niin sanottuun Perunnummen hiekkamassiiviin, joka on hyvää pohjavesialuetta. Tämä heijastuu järviin ja lampiin, jotka ovat usein kirkasvetisiä.
Historia

Vuoden 1884 Senaatin kartastossa lampi on nimeltään "Wehka lampi".
Ulanqab

| Ulanqab (mong>  , Ulaγančab) kiin. 乌兰察布市, Wūlánchábù Shì |
| --- | --- |
 Ulanqab (punaisella) Sisä-Mongoliassa (oranssilla).
 Koordinaatit: 41°00′N, 113°08′E 
Valtio:  Kiina
Autonominen alue:  Sisä-Mongolia
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Prefektuuritason kaupunki
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  54 448 km²
Väkiluku (2010):  2 143 590
Aikavyöhyke:  UTC+8
Postinumero:  012000
Suuntanumero(t):  0474
Rekisterikilpi:  蒙J
 
 wulanchabu.gov.cn 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ulanqab (mong. ᠤᠯᠠᠭᠠᠨᠴᠠᠪ ᠬᠣᠲᠠ, Ulaγančab qota, kiin. 乌兰察布市, Wūlánchábù Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Sisä-Mongolian autonomisen alueen keskiosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 120 kilometriä  autonomisen alueen pääkaupunki Hohhotista itään. Kaupungin pinta-ala on 54 448 neliökilometriä ja väkiluku 2,14 miljoonaa (2010).
Kaupunki rajoittuu pohjoisessa Xilingolin liittoon, idässä Zhangjiakoun, etelässä Datongin, Shuozhoun, lännessä Hohhotin, Baotoun prefektuuritason kaupunkeihin. Luoteessa kaupunki rajoittuu Mongoliaan.
Hallinnollinen jako

Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan 11 osaan seuraavasti (numerointi kuten oheisessa kuvassa):
Galleria

Satelliittikuva Shangdun piirikunnan Qitain suurkunnasta.
Jiningin eteläinen rautatieasema.
Zhuozhishanin rautatieasema Zhuozhin piirikunnassa.
Huanghuagou, turisteille tarkoitettu preeria-alue.
Turisteille tarkoitetut mongolien teltat.
Maisemaa Chaharin oikean siiven keski-lippukunnasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ulanqab Wikimedia Commonsissa
Ulanqabin hallinnollinen jako.
Viipurin synagoga

| Viipurin synagoga |
| --- | --- |
 Gerhard Sohlbergin alkuperäinen piirustus vuodelta 1905.
Sijainti:  Kalevankatu 31, Viipuri
Koordinaatit:  60.70801°N, 28.764117°E
Seurakunta:  Viipurin juutalainen seurakunta
Rakentamisvuosi:  1910
Suunnittelija:  Gerhard Sohlberg, Viktor Riihelä
Materiaali:  puu
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Viipurin synagoga oli Viipurin juutalaisen seurakunnan synagoga, joka sijaitsi Viipurissa Kalevan kaupunginosassa. Se oli yksi kolmesta Suomeen rakennetusta synagogasta. Vuonna 1910 valmistunut rakennus tuhoutui talvisodan pommituksissa.
Historia

Viipurin juutalaiset muodostivat seurakunnan vuonna 1872 ja Viipurin juutalaisella seurakunnalla oli vuosisadan alkupuolella vajaat 250 jäsentä. Seurakunta virallistettiin vasta 1918, kun Suomen itsenäistyttyä hyväksyttiin laki juutalaisten kansalaisoikeudesta. Viipurin juutalaisella yhteisöllä oli ollut synagogana käytetty rakennus tai huone ainakin jo vuonna 1861 Punaisenlähteentorin lähellä ja muutamaa vuotta myöhemmin venäläisessä kasarmirakennuksessa. Vuodesta 1876 rukouspaikka sijaitsi Kalevankatu 31:ssa Kalevan (aikaisemmin Aninan) kaupunginosassa. Vuonna 1904 tälle seurakunnan omistamalle tontille päätettiin rakentaa uusi kivinen asuinrakennus rabbiinille. Suunnitelmaa ei kuitenkaan toteutettu; seurakunta ilmeisesti halusi oikean synagogan sekä tilat koululle.[i] Seuraavana vuonna suomalainen arkkitehti Bruno Gerhard Sohlberg teki piirustukset kaksikerroksisesta synagogasta ja koulurakennuksesta sen taakse. Ilmeisesti koristeellinen, itämaishenkinen, korkealla kupoliin päättyvällä tornilla varustettu kivirakennus oli liian kallis seurakunnalle. Lopulta viipurilainen rakennusmestari Viktor Riihelä teki piirustukset Sohlbergin suunnitelman pohjalta yksinkertaisemmasta ja edullisemmasta hirsirunkoisesta rakennuksesta, josta koulun tilat jätettiin pois. Rakennuksen muoto ja ulkoasu torneineen säilyi, mutta koristeellisista yksityiskohdista luovuttiin. Synagoga otettiin käyttöön 1910.
Vuonna 1928 seurakunta palkkasi Viipurin tunnetuimman arkkitehdin Uno Ullbergin suunnittelemaan uuden synagogarakennuksen puisen rakennuksen tilalle. Luonnosten julkisivu oli pelkistetyn klassisistinen, alkava funktionalismi näkyi hillityissä yksityiskohdissa.Ullbergin suunnitelma ei kuitenkaan johtanut rakennustöihin, ilmeisesti se oli liian kallis pienelle seurakunnalle. Sen sijaan seuraavana vuonna olemassa olevaan synagogarakennukseen tehtiin korjaus- ja muutostöitä. Viipurin synagoga tuhoutui täydellisesti talvisodan ensimmäisen päivän pommituksissa 30. marraskuuta 1939.
Uwe Lulis

| Uwe Lulis |
| --- | --- |
 Uwe Lulis
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. joulukuuta 1965 (ikä 58)
Ammatti:  muusikko, lauluntekijä, tuottaja
Muusikko
Tyylilajit:  heavy metal, power metal, speed metal
Soittimet:  kitara,
Yhtyeet:  Grave Digger, Rebellion, Accept
Aiheesta muualla
www.lulis.de
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Uwe Lulis (s. 6. joulukuuta 1965 Osnabrück, Länsi-Saksa) on saksalainen kitaristi ja tuottaja, joka tunnetaan parhaiten yhtyeiden Grave Digger, Rebellion ja Accept kitaristina. Lulis soitti Grave Diggerissä 13 vuotta, minkä jälkeen hän perusti yhtyeen Rebellion yhdessä Grave Diggerin basistin Tomi Göttlichin kanssa. Vuodesta 2015 hän on ollut Acceptin kitaristi.
Kitaristi ja lauluntekijä > Digger, Hawaii ja Grave Digger

Uwe Lulis liittyi saksalaiseen heavy metalli -yhtyeeseen Grave Diggeriin vuonna 1986 Peter Masson lähtiessä yhtyeestä. Yhtyeen nimi muutettiin samana vuonna Diggeriksi, millä nimellä yhtye julkaisi albumin Stronger Than Ever. Levy ei menestynyt toivotulla tavalla, minkä seurauksena yhtye hajosi vuoden 1987 lopulla. Lulis ja Chris Boltendahl perustivat yhtyeen nimeltä Hawaii, jonka kanssa he julkaisivat demon Bottles and Four Coconuts vuonna 1989.
Grave Digger teki paluun vuonna 1991 osittain uudella kokoonpanolla. Boltendahlin ja Lulisin mukaan tulivat basisti Tomi Göttlich ja rumpali Jörg Michael. Yhtye julkaisi vuonna 1993 albumin The Reaper, jossa se palasi musiikillisesti Grave Diggerin juurille. Samana vuonna he julkaisivat myös kokoelma-albumin The Best of the Eighties.
Uwe Lulis oli yhtyeen pääasiallinen säveltäjä sekä tuottaja. Hän oli yhtyeessä kolmetoista vuotta. Tänä aikana hän teki yhtyeen ja sen eri versioiden kanssa yhteensä seitsemän levyä, demon ja yhden EPn. Lulis erosi yhtyeestä vuonna 2001.
Kitaristi ja lauluntekijä > Rebellion

Uwe Lulis perusti basisti Tomi Göttlich kanssa yhtyeen Rebellion vuonna 2001 välittömästi lähdettyään Grave Diggeristä. Yhtyeen ensimmäinen albumi Shakespeare's Macbeth -A Tragedy in Steel julkaistiin vuonna 2002. Born a Rebel, yhtyeen toinen albumi, julkaistiin vuonna 2003. Kahta ensimmäistä albumia seurasi kolme albumia käsittänyt historiallinen trilogia: Yhtyeen kolmas albumi Sagas of Iceland -The History of The Vikings volume I julkaistiin vuonna 2005. toinen osa Miklagard -The History of The Vikings volume II  julkaistiin vuonna 2007, ja trilogian päätösalbumi Arise: From Ginnungagap to Ragnarök - The History of the Vikings Volume III vuonna 2009. Trilogia pääteema käsittelee viikinkien historiaa.
Kesken trilogian tekemisen, lokakuussa 2008, Uwe Lulis joutui pahaan moottoripyöräonnettomuuteen. Onnettomuudessa hänen oikea jalkansa vaurioitui vakavasti, ja sitä jouduttiin operoimaan lukuisia kertoja. Toipuminen onnettomuudesta kesti useita vuosia, ja se muutti hänen elämäänsä monin tavoin. Lulisin saamien vammojen takia Rebellion joutui pitämään taukoa keikkailusta. Vuonna 2009 yhtye pystyi tekemään jo muutamia keikkoja, mutta Lulis joutui soittamaan näillä vielä istualtaan.
Vuoden 2010 lopussa Uwe Lulis sekä Gerd Lücking (rummut) ja Simone Wenzel (kitara)  lähtivät Rebellionista. Tomi Göttlich (basso) ja Michael Seifert (laulu) päättivät vuoden 2011 alussa jatkaa Rebellion yhtyettä, jonka jälkeen Oliver Geibig (kitara), Stephan Karut (kitara) ja Matthias Karle (rummut) tulivat yhtyeeseen pois lähteneiden tilalle.
Kitaristi ja lauluntekijä > Accept

Huhtikuussa 2015 Accept ilmoitti uusista jäsenistä, kun Uwe Lulis ja Christopher Williams liittyivät yhtyeeseen. Uwe Lulis oli ollut Wolf Hoffmannin kitarateknikkona kiertueilla kesästä 2012 asti. Alun perin Lulis oli tullut ystävänsä pyynnöstä Acceptin avuksi kesäkiertueelle, eikä hänen ollut tarkoitus jatkaa tehtävässä kesän festivaalien jälkeen. Hän kuitenkin piti uudesta työstään ja jatkoi tehtävässä kunnes kaksi ja puoli vuotta myöhemmin hänestä tuli yhtyeen kitaristi.
The Rise of Chaos oli ensimmäinen Acceptin studiolevy, missä hän on mukana.  Lulisin toinen levy yhtyeen kanssa, Too Mean to Die, ilmestyi vuonna 2021.  Lisäksi hän soittaa Restless and Live  ja Symphonic Terror - Live at Wacken 2017 konserttitaltioinneilla.
Tuottaja

Lulis on tuottaja ja hän omistaa studion nimeltä Black Solaris Studios. Grave Diggerin levyjen lisäksi hän on tuottanut monien eri yhtyeiden kuten Wizard, Paragon, Montany levyjä.
Aiheesta muualla

Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Uwe Lulis vuonna 2017 Acceptin konsertissa Wacken Open Air -festivaalilla.
Valkjärvi (Hausjärvi)

| Valkjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hausjärvi
Koordinaatit:  60°49′24″N, 24°59′07″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Puujoen alue (35.82)
Laskuoja:  oja Kivenpuulammiin 
Järvinumero:  35.823.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  85,7  m 
Rantaviiva:  10,255 km  
Pinta-ala:  1,01699 km2 
Suurin syvyys:  12,5 m 
Valuma-alue:  4 km² 
Saaria:  3 
 fiValkjärvi 
Valkjärvi  on Kanta-Hämeessä Hausjärvellä Puujaan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 103 hehtaaria ja se on 2,0 kilometriä pitkä ja 1,3 kilometriä leveä. Järven suuri selkä on kilometrin pitkä ja leveä, mutta sen keskellä sijaitsee suuri Isosaari. Järven luoteispäässä länteen työntyy kilometrin pituinen haarautuva lahti, jonka lahdensuu on 50 metriä leveä. Sen pohjoinen lahdenpohjukka on nimeltään Valkjärvenlahti ja eteläinen haara Kylmälahti. Järven lounaispäässä sijaitsee Pihonlahti, jonka lahdensuu on yli 100 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 10,3 kilometriä. Saaria on kolme. Isosaari on 450 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Luoteisen lahden suulla sijaitsee kaksi pikkusaarta, joista suurempi on nimeltään Pikkusaari. Järven rantaviivan pituus on 10,6 kilometriä, josta saarille kuuluu toista kilometriä. Järveen laskee kolmelta rannalta jyrkkiä rantoja. Lahtien väliin jäävä Metsolanmäki kohoaa 40 metrin korkeuteen, ja Keijuniemi ja Tervamäki ovat matalampia ja pienempiä. Järvellä on rannoilla ja saaressa viisi maatilaa ja lähes 60 vapaa-ajan asuntoa. Järven ympäri kiertävät tiet. Järven itärannassa sijaitsee kunnan omistama Valkjärven leirialue .
Vesistösuhteet

Järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Puujoen alueeseen. Se jaetaan vielä Ansionjärven alueeseen, johon järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 85,7 metriä mpy. Järveen laskee neljä lyhyttä metsäojaa. Pohjoisrantaan laskee Sampalammen ja Syymälammen yhteinen laskuoja. Valkjärven laskuoja lähtee järven itärannasta leirikeskuksen kohdalta ja se laskee 1,5 metriä alempana olevaan Kivenpuulammiin ja sieltä vielä Ansionjärveen. Ansionjärvestä laskee Puujoki Kernaalanjärveen ja siitä Hiidenjoen kautta Vanajaveteen.
Luonnonarvoja

Järven kasvustoa tutkittiin viimeksi kesällä 2012. Silloin havaittiin 41 erilaista putkilokasvilajia. Kasvilajit edustivat oligotrofisia tai mesotrofisia lajeja. Poikkeus oli kapeaosmankäämi, joka edustaa eutrofisia lajeja. Järvi on lievästi rehevöitynyt, mutta järvessä ei ole havaittu 1970-luvun jälkeen rehevöitymiskehitystä. Kanadanvesirutto ja tummalahnaruoho ovat taantuneet verrattuna edelliseen vuoden 1989 kasvilajitutkimuksen.
Valkjärven ja Kivenpuulammin suojeluyhdistys järjesti vuosina 2013 ja 2014 Valkjärvenlahden ja Särjenmättään rantoja.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Walkiajärvi”. Sen rantaviiva oli piirretty niin,
että järveen olisi kuulunut myös Kivenpuulammi. Jos tämä on totta, on järvessä tehty järvenlasku.
Vuoden 1964 peruskartassa Isosaaressa oli yhdeksän vapaa-ajan asuntoa. Niitä oli rakennettu myös Kylmälahteen, Tampintielle, Pihonlahdelle ja Isosaaren pohjoispuolelle. Vuoden 1979 kartassa niitä oli ilmaantunut erityisesti Tervaniemen eteläpuolelle ja Lasinrantaan.
Vehkalahden työväenyhdistys Liiton talo

| Vehkalahden työväenyhdistys Liiton talo> Vehkalahden työväenyhdistys Liiton työväentalo |
| --- | --- |
Osoite:  Vehkajärventie 25, 49510 Husula
Sijainti:  Hamina
Valmistumisvuosi:  1927–1930
Rakennuttaja:  Vehkalahden Työväenyhdistys Liitto
Omistaja:  Vehkalahden Työväenyhdistys Liitto
Runkorakenne:  ranko
Kerrosluku:  1,5
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vehkalahden työväenyhdistys Liiton talo sijaitsee Haminan kaupungissa Luumäelle johtavan tien varressa Vehkalahden Myllykylässä.
Historia

Työväentalo on rakennettu vuosina 1927–1930. Laajennuksia on tehty vuonna 1949–1950. Talo on rakennettu talkoilla ja rahoitettu STSP:ltä laadulla lainalla. Talo on purettu Vehkajärven kylästä ja tuotu talkoilla Myllykylään vuonna 1927.
Rakennus

Talo on rankarakenteinen, ja ulkovuoraus on vaakalaudoitus höylätyistä laudoista. Katteena on ollut alun perin päre, joka on vuonna 1965 vaihdettu aaltopeltiin. Sisäseinät ovat olleet alaosiltaan paneloidut ja yläosiltaan tapetoidut, mutta ne on vuosina 1977–1978 peitetty lastulevyillä. Sisäkatossa on alkuperäinen paneeli. Lämmityksestä on huolehtinut kamiina. Myöhemmin on laitettu sähkölämmitys. Lisärakennuksessa on sauna, halkovaja ja käymälät. Vuonna 2017 on käynnistynyt talon peruskorjaus, jota varten on saatu vuodelle 2018 EU:n tukea.
Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö ja eteinen. Yläkerrassa on huoneen ja keittiön asunto talonmiehelle.
Toimintaa työväentalolla

Talossa on järjestetty pääasiassa kokouksia.(1982) Talonmiehen asunto on ollut vuokrattuna.(2018)
Vihreä puolue (Yhdysvallat)

| Yhdysvaltain vihreä puolue> Green Party of the United States |
| --- | --- |
  
  
  
Perustettu:  2001
Ideologia:   vihreä liike  ekososialismi  sosiaaliliberalismi  anarkososialismi  antikapitalismi 
Poliittinen kirjo:  vasemmisto
Toimisto:  6411 Orchard Avenue, Suite 101, Takoma Park, Maryland 20912
Värit:       vihreä
Senaatti:  0 / 100
Edustajainhuone:  0 / 435
Osavaltioiden kuvernöörit:  0 / 50
Kansainväliset jäsenyydet:  Global Greens
Kotisivu:  www.gp.org
Infobox OKNimi-testi OK: 
Yhdysvaltain vihreä puolue (Green Party) on ollut mukana Yhdysvaltain politiikassa 1980-luvulta saakka. Puolue sai laajempaa huomiota ensimmäisen kerran vuonna 1996, kun se asetti presidenttiehdokkaaksi Ralph Naderin. Nader oli vihreiden ehdokkaana myös vuonna 2000.
Puolue on voittanut vaaleja lähinnä paikallistasolla; suurin osa valituiksi tulleista vihreistä on valittu henkilövaaleissa, joissa puolueen tuki ei ole välttämätöntä.
Puolueella oli vuoden 2006 marraskuussa lähes 290 000 rekisteröitynyttä äänestäjää, mikä oli neljänneksi eniten Yhdysvalloissa.
Vuoden 2006 alahuoneen ja senaatin vaaleissa vihreät saivat huomattavasti vähemmän ääniä kuin Yhdysvaltain libertaaripuolue, mutta saman vuoden kuvernöörivaaleissa vihreät saivat puolestaan huomattavasti enemmän ääniä kuin libertaarit.
Puolue kannattaa ympäristönsuojelua, paikallista päätöksentekoa ja osallistuvaa demokratiaa. Puolueen ohjelmassa on monia sosiaaliseen oikeudenmukaisuuteen liittyviä kohtia, ja se kannattaa esimerkiksi kansalaispalkkaa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Puolueen viralliset sivut
Vihreä säde (elokuva)

| Vihreä säde> Le Rayon vert |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Éric Rohmer
Käsikirjoittaja:  Éric Rohmer
Tuottaja:  Margaret Menegoz (käännä suomeksi)
Säveltäjä:  Jean-Louis Valéro
Kuvaaja:  Sophie Maintigneux
Leikkaaja:  María Luisa García
Pääosat:   Marie Rivière  Amira Chemakhi  Sylvie Riche 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:  Les Films du Losange
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  1986, Suomessa 1988
Kesto:  99 min
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vihreä säde (Le Rayon vert) on Éric Rohmerin käsikirjoittama ja ohjaama ranskalainen draamaelokuva vuodelta 1986. Se on viides Rohmerin kuuden novellimaisen elokuvan sarjassa ”Komedioita ja sananlaskuja” (Comédies et proverbes). Sarjan muut elokuvat ovat Lentäjän nainen (1981), Ihana avioliitto? (1982), Pauline rantatyttö (1983), Täysikuu Pariisissa (1984) ja Ystävättäreni poikaystävä (1987). Niissä kaikissa päähenkilönä on nuori, rakkautta etsivä ja etsinnässään epäonnistuva nainen.
Elokuvan nimi tulee auringonnousun ja -laskun yhteydessä joskus nähtävästä valoilmiöstä nimeltä vihreä välähdys, jota päähenkilöt tarinassa yrittävät nähdä.
Vastaanotto

Vihreä säde voitti Venetsian elokuvajuhlilla 1986 Kultaisen leijonan.
Helsingin Sanomien Helena Yläsen mielestä Vihreä säde on apein ”Komedioita ja sananlaskuja” -sarjan elokuvista. Sen teemoina ovat itseinho, toivottomuus ja yllättävä toivo. ”Vihreä säde ei puutu muissa sarjan filmeissä keskeiseen nykyelämän ulkonaiseen väliaikaisuuteen. Se tyytyy vain toteamaan ihmisten lomanviettotavat hyvin ilottomiksi.”
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan vaakuna

Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan vaakuna
Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan vaakuna Venäjän SFNT:n kansallistunnus lipun ohella. Se otettiin käyttöön 10. heinäkuuta 1918.
Vaakunan keskellä lukee РСФСР. Sen alla on sirppi ja vasara, jotka symboloivat maataloustyöläisiä ja tehdastyöläisiä. Sen yläpuolella on tähti, joka symboloi edistystä. Vaakunan sivuilla on vehnää.
Vaakunan alapuolella on teksti:
Пролетарии всех стран соединяйтесь!, Proletarii vseh stran, sojedinjaites! – suomeksi Kaikkien maiden työläiset, liittykää yhteen!
Versiot

VSFNT:n vaakuna (19. heinäkuuta 1918 - 11. toukokuuta 1925)
VSFNT:n vaakuna (1920 - 1978)
VSFNT:n vaakuna (1978 - 16. toukokuuta 1992)
Venäjän federaation vaakuna (16. toukokuuta 1992 - 1. joulukuuta 1993)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Venäjän vaakunat, Venäjän veksillologia ja heraldiikka. (venäjäksi)
Neuvostotasavaltojen vaakunat
Armenian SNT | Azerbaidžanin SNT | Georgian SNT | Kazahstanin SNT | Kirgiisien SNT | Latvian SNT | Liettuan SNT | Moldavian SNT | Tadžikistanin SNT | Turkmenistanin SNT | Valko-Venäjän SNT | Ukrainan SNT | Uzbekistanin SNT | Venäjän SFNT | Viron SNT
Karjalais-suomalainen SNT (1940–1956) | Transkaukasian SFNT (1922–1936)