stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mesoamerikan kronologia
Esikolumbiaaninen Mesoamerikka > Espanjalaisvalloitus (1521–1570)

Espanjalaiset saapuivat uuteen maailmaan vuonna 1492. He valloittivat Meksikon laakson vuosina 1519–1521 ja laajensivat valtansa kaikkialle Mesoamerikkaan 1570-lukuun mennessä. Siirtomaaisännät eivät olleet kiinnostuneita alkuperäisväestön hyvinvoinnista vaan keskittyivät vaurauden riistämiseen, aluevalloituksiin ja katolisen kristinuskon levittämiseen. Encomienda-politiikan mukaisesti valloitetut alueet jaettiin konkistadorien ja muiden Espanjan kuninkaan suosiossa olleiden eurooppalaisten hallitsemiksi läänityksiksi. Suuri osa Mesoamerikasta espanjalaistui nopeasti, mutta joillakin alueilla esikolumbiaaninen elämäntapa ja aineellinen kulttuuri jatkuivat muuttumattomina vielä vuosikymmenien ajan. Syntyi synkretistinen kulttuuri, jossa mesoamerikkalaiset ja eurooppalaiset vaikutteet sekoittuivat.
Periodisaatio > Tutkimuksen historiaa

Espanjalaiset kirkonmiehet ja intiaanikirjurit keräsivät jo 1520-luvulla alkuperäisväestön suullista perimätietoa, koodekseja ja muuta Mesoamerikan kulttuuri- ja poliittiseen historiaan liittyvää aineistoa. Työtä johti fransiskaanimunkki Bernardino de Sahagún. Tietoa saatiin sekä aineellisesta ja kirjallisesta aineistosta että eläviä tiedonantajia haastattelemalla. Kristityt kirjurit pyrkivät parhaansa mukaan sovittamaan Mesoamerikan historian oman ajanlaskunsa aikajanalle.
Mesoamerikan historian tutkimusta vaikeuttaa kirjallisten lähteiden puute. Monet alueen sivilisaatiot tuhoutuivat satoja tai tuhansia vuosia ennen asteekkivaltion ja espanjalaisten kohtaamista 1500-luvun alussa. Arkeologiset kulttuurit voidaan erottaa toisistaan ajallisten kerrostumien sekä keramiikan ja taiteen tyylierojen avulla. Arkeologisesta aineistosta voidaan toisinaan tunnistaa myös suuria yhteiskunnallisia ja poliittisia mullistuksia, kuten sotilaallisten valloitusten aiheuttamia tuhoja. Perinteisesti arkeologit ovat periodisaatiossa kuitenkin antaneet suurimman painoarvon aineellisen kulttuurin eroavaisuuksille ja muutoksille, varsinkin rakennuksille ja keramiikalle.
Tutkimuskirjallisuudessa oltiin aluksi kiinnostuneimpia mayoista, joiden historiaan Mesoamerikan periodisaatio pitkälti perustuu. Arkeologisten kaivausten myötä kävi vähitellen ilmi, että Mesoamerikan asutushistoria ulottuu jopa kymmenientuhansien vuosien päähän.
Periodisaatio > Periodisaation käsitteet

Monet klassisen kauden tapahtumat voidaan ajoittaa tarkasti mayojen mayakalenterin pitkälaskun perusteella. Suurin osa tarkkaan ajoitettavista päivämääristä sijoittuu noin välille 298–900. Suunnilleen samalle aikavälille asettuu mayataiteen, -arkkitehtuurin, -kirjoituksen ja -keramiikan taiteellinen huippu, joten tutkijat kutsuvat sitä klassiseksi kaudeksi. Aiempi aineellinen kulttuuri nähtiin myöhempää klassista kautta ennakoivana aikakautena ja taantuvan taiteen aikakausi jälkiklassisena. Samaa periodisaatiota hyödynnetään myös muiden intiaanikulttuurien ja maantieteellisten alueiden kohdalla, vaikka ne ovat kehittyneet osin mayakulttuurista riippumatta.
Klassinen ylesityi mayakulttuuriin liittyvänä käsitteenä 1950-luvulla. Tuolloiset historiantutkijat uskoivat mayahallitsijoiden olleen viisaita filosofipappeja, mikä erotti heidät sotaisasta Asteekkivaltakunnasta. Klassinen kausi kuvattiin 1900-luvun alkupuolen tutkimuskirjallisuudessa rauhanomaiseksi, teokraattiseksi, taiteelliseksi ja älylliseksi. Sen hallitsijat olivat kiinnostuneita uskonnosta ja tähtitieteestä, eivät valtiomiestaidon ja talouden kaltaisista maallisista asioista. Jälkiklassinen kausi vastaavasti kuviteltiin sotaisaksi, maalliseksi, taiteellisesti ja tieteellisesti taantuneeksi ja jopa dekadentiksi. Asteekkien uskonnolliset menot nähtiin barbaarisina.
Sanavalinnoillaan Willey ja Phillips rinnastivat mayat ja asteekit antiikin ”klassiseen” Kreikkaan ja sen sivistystä seuranneeseen sotaisaan Rooman valtakuntaan.  Tutkimuskirjallisuuden käsitteet eivät vaikuttaneet pelkästään mielikuviin vaan myös tapoihin, joilla Mesoamerikan alkuperäislähteitä tulkittiin. Kun mayakirjoitusta 1900-luvun jälkipuoliskolla opittiin lukemaan, kävi ilmi, että mayat olivatkin käyneet lukuisia sotia ja heidän kirjoituksissaan oli paljon viittauksia valtiollisiin asioihin. Tämän hyväksyminen oli kuitenkin aluksi monille tutkijoille vaikeaa.
Osa tutkijoista on ehdottanut Mesoamerikan periodisaation vakiintuneen sanaston korvaamista neutraalimmilla termeillä, mutta käytännössä jaottelu klassiseen sekä sitä edeltäneeseen ja seuranneeseen kauteen on tutkimuskirjallisuudessa vakiintunut. Käsitteet viittaavat tietyille ajanjaksoille ominaisiin kulttuureihin mutta eivät arvota niitä. Paleontiaanien ja arkaaisen kauden käsitteet tulivat käyttöön 1900-luvun jälkipuoliskolla.
Periodisaatio > Aikajana

| Kausi | Aika | Kuvaus | Kulttuurit |
| --- | --- | --- | --- |
| Paleointiaanit | 9500–7000 eaa. | Kivikausi, vuodenaikojen mukaan vaeltelevat metsästäjä-keräilijät,lähde? suurriistan metsästäjät. | Ajuereado-vaihe Tehuacanin laaksossa. |
| Arkaainen kausi | 7000–2500 eaa. | Varhainen holoseeni, siirtymä pysyvään kyläasutukseen ja maanviljelyyn. | Tehuacanin laakso |
Muotoutumisvaihe l. esiklassinen kausi (n. 2000 eaa. – 250 jaa.)
| Varhainen | 2500–900 eaa. | Yhteiskunnan kerrostuminen, työn erikoistuminen. Ensimmäiset suurkaupungit, monumenttirakentaminen. Varhaisin kirjoitus ja kalenterit. |  olmeekit  Tlatilco  sapoteekit  mayat  Cuicuilco |
| Keskinen | 900–300 eaa. | Yhteiskunnan kerrostuminen, työn erikoistuminen. Ensimmäiset suurkaupungit, monumenttirakentaminen. Varhaisin kirjoitus ja kalenterit. |  olmeekit  Tlatilco  sapoteekit  mayat  Cuicuilco |
| Myöhäinen | 300 eaa. – 300 jaa. | Yhteiskunnan kerrostuminen, työn erikoistuminen. Ensimmäiset suurkaupungit, monumenttirakentaminen. Varhaisin kirjoitus ja kalenterit. |  olmeekit  Tlatilco  sapoteekit  mayat  Cuicuilco |
Klassinen kausi (n. 200–750 jaa.)
| Varhainen | 250/300–600 jaa. | Suurvaltojen synty. Taiteen, tieteen ja rakennustaidon kukoistus. |  Teotihuacán  mayat  sapoteekit  misteekit |
| Keskinen | 400–700 jaa. | Suurvaltojen synty. Taiteen, tieteen ja rakennustaidon kukoistus. |  Teotihuacán  mayat  sapoteekit  misteekit |
| Myöhäinen | 600–900 jaa. | Suurvaltojen synty. Taiteen, tieteen ja rakennustaidon kukoistus. |  Teotihuacán  mayat  sapoteekit  misteekit |
Jälkiklassinen kausi (n. 750–1521 jaa.)
| Varhainen | 900–1250 jaa. | Toisiaan seuraavat suurvallat, poliittisen ja sotilaallisen painopisteen siirtyminen maya-alueilta pohjoisemmaksi Meksikon laaksoon. |  Xochicalco  tolteekit  kikimeekit  tepaneekit  asteekit  Mayapánin liitto |
| Myöhäinen | 1250–1520 jaa. | Toisiaan seuraavat suurvallat, poliittisen ja sotilaallisen painopisteen siirtyminen maya-alueilta pohjoisemmaksi Meksikon laaksoon. |  Xochicalco  tolteekit  kikimeekit  tepaneekit  asteekit  Mayapánin liitto |
| Siirtomaa-aika | 1520–1821 jaa. | Asteekkivaltakunnan kukistuminen 1521, Espanjan siirtomaavalta Meksikossa. |  |
| Siirtomaavallan jälkeinen aika | 1821– | Meksikon itsenäisyys 1821, myöhemmin myös Väli-Amerikan itsenäisyysliikkeet. |  |
↑  Kausien nimet ja vuosiluvut Carrascon ym. (2001b, s. 224, taulukko 1) mukaan, ellei toisin mainita.  ↑  Periodit ovat osin päällekkäisiä, eikä niiden rajoja ole mahdollista määritellä tarkasti.  ↑  Myöhäisklassisella kaudella koettiin pitkä sotakausi, minkä seurauksena sitä kutsutaan myös epiklassiseksi tai terminaalivaiheeksi.'"`UNIQ--ref-00000002-QINU`"'  

Mesoamerikan kulttuurisia alueita.
Olmeekkien taiteelle ominainen iso kivipää.
Palenquesta löytynyt maalattu reliefi esittää mayahallitsija Kʼinich Janaab Pakal II:ta. Hän nousi valtaan noin 740 jaa.
Asteekkivaltakunnan pääkaupunki Tenochtitlán. (Diego Riveran maalaus, 1900.)
Rodynske

| Rodynske Родинське |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Rodynske
 Koordinaatit: 48.3517°N, 37.2037°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Donetskin alue
Piiri:  Pokrovskin piiri
Perustettu:  1950
Kaupungiksi:  1962
Väkiluku (2021)  ():  9 948
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rodynske (ukr. Родинське; ven. Родинское, Rodinskoje)) on kaupunki Ukrainan Donetskin alueen Pokrovskin piirissä.
Rodynske sijaitsee noin 75 kilometriä aluekeskus Donetskista luoteeseen. Rodynskestä maanteitse viisi kilometriä lounaaseen sijaitsee piirikeskus Pokrovsk, jossa on myös lähin rautatieasema. Tammikuun keskilämpötila on -6,8 ja heinäkuun +21,5 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 540 millimetriä.
Kaupunkinäkymä vuodelta 1964.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Rodynsken väkiluvuksi 9 948 asukasta vuoden 2021 alussa. Vuonna 1990 väkiluku oli noin 15 300, ja den 2001 väestönlaskennassa asukkaita oli 11 996.
Paikkakunta on perustettu kaivospaikkakunnaksi vuonna 1950. Kaupungin aseman Rodynske sai vuonna 1962. Se oli osa Pokrovskin (vuoteen 2016 saakka Krasnoarmijsk) kaupunkipiiriä vuoteen 2020, jolloin siitä tuli Ukrainan aluehallinnollisessa uudistuksessa osa Pokrovskin piiriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rodynske Wikimedia Commonsissa
Hrebinka

| Hrebinka Гребінка |
| --- | --- |
 Ilmakuva Hrebinkasta (2008).
 vaakuna
 Hrebinka
 Koordinaatit: 50.1203°N, 32.4295°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Pultavan alue
Piiri:  Lubnyn piiri
Kaupungiksi:  1959
Väkiluku (2022)  ():  10 541 as.
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hrebinka (ukr. Гребінка; ven. Гребенка, Grebenka; vuoteen 1958 saakka myös Horodyštše) on kaupunki Ukrainan Pultavan alueen länsiosassa Lubnyn piirissä. Hrebinka on rautateiden risteysasema, joka sijaitsee Dneprin vesistön vasemmanpuoleisen Oržytsa-sivujoen Hnyla Oržytsja -sivupuron vasemmalla rannalla, 203 kilometriä aluekeskus Pultavasta länsiluoteeseen.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Hrebinkan väkiluvuksi 10 541 (2022). Vuonna 2001 siellä oli 11 662 asukasta, jotka pääosin olivat etnisesti ukrainalaisia. Vuonna 1988 väkiluku oli noin 13 400.
Tammikuun keskilämpötila on −6,0 ja heinäkuun +20,0 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 500 millimetriä.
Hrebinkan seudun asutushistoria ulottuu ainakin Kiovan Rusin aikoihin. Nykyisen kaupungin alueella sijaitsi tuolloin linnoitettu asutus, jonka mahdollisesti perusti perusti ruhtinas Vladimir Suuri vuonna 988. Mongolit hävittivät tämän asutuksen 1239 tai 1240. Seuraavan kerran asutus tiedetään perustetun 1600-luvun jälkipuoliskolla. Kirjalliset lähteet vuodelta 1740 mainitsevat siellä tuolloin jo sijainneen Horodyštšen (Городище) kylän. 1863 kylästä tuli paikallistason keskus, jossa asui 500 ihmistä. Nykyinen asutus sai kasvusykäyksen vuonna 1895 Kiovan ja Harkovan välisen rautatien rakentamisen myötä. Paikkakunnalle perustetun rautatieaseman nimi oli aluksi Petrivka (ukr. Петрівка), mutta 1901 asema ja sen läheiset asutukset nimettiin lähiseudulla (14 km päässä) syntyneen kirjailija Jevhen Hrebinkan mukaan Hrebinkaksi. Vuonna 1958 Horodyštše liitettiin Hrebinkaan ja kaupungin aseman Hrebinka sai 1959.
Ukrainan valtiossa Hrebinka on kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Lubnyn piiriin; sitä ennen se oli Hrebinkan piirin keskus.
Hrebinkan rautatieasema.
Torikauppaa.
Kirkko Hrebinkassa (Храм Святого Георгія Побєдоносця).
Kulttuuritalon julkisivua.
Urheilustadion ympäristöineen.
Katu pientaloalueella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hrebinka Wikimedia Commonsissa
Neuralink

| Neuralink |
| --- | --- |

Perustettu:  heinäkuu 2016 
Perustaja:  Elon Musk   Max Hodak   Paul Merolla
Toimitusjohtaja:  Jared Birchall 
Kotipaikka:  Pioneer Building, San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat 
Kotisivu:  neuralink.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Neuralink on yhdysvaltalainen neuroteknologiayritys, jonka tavoitteena on kehittää ihmisen ja tietokoneen yhdistävää aivokäyttöliittymää. Yritys pyrkii tavoitteeseen erilaisten välivaiheiden kautta. Yrityksen tavoitteena on alkuvaiheessa kehittää laitteita vaikeiden aivovammojen hoitoon ja myöhemmin laitteita, joiden avulla käyttäjät voisivat hallita tietokonetta tai mobiililaitteita.
Historia

Neuralinkin perustivat heinäkuussa 2016 Elon Musk, Max Hodak ja Paul Merolla. Ensimmäisen kerran yrityksestä uutisoitiin maaliskuussa 2017.
Elokuussa 2020 esiteltiin ensimmäistä Neuralink-laitetta ”the Link”. Kolikon kokoisesta laitteesta lähtee 1024 säiettä, joilla laite "neulotaan" aivokuoreen.  Laitteen asennukseen tarvitaan robotti.
Huhtikuussa 2021 Neuralink piti esityksen, jossa apina pelasi Pong-peliä käyttäen Neuralink-implanttia. Jotkin tutkijat nostivat esiin, että idea ei ollut uusi, mutta Neuralinkin esitys osoitti teknologista kehitystä erityisesti langattomuuteen ja elektrodien määrään liittyen. Esitys herätti keskustelua koe-eläinten kohtelusta ja biometrisen tiedon keräämisen eettisyydestä.
Vuonna 2022 ensimmäisiksi päätavoitteiksi kerrottiin näkökyvyn palauttaminen sokealle ja liikuntakyvyn palauttaminen lähes neliraajahalvaantuneelle. Vuonna 2022 Neuralink odotti lupaa ihmiskokeisiin Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkevirastolta. Toukokuussa 2023 yhtiö kertoi saaneensa luvan ihmiskokeisiin.
29. tammikuuta 2024 yhtiö tiedotti että se on asentanut aivoimplantin onnistuneesti ihmiseen. Implantin saanut neliraajahalvaantunut Noland Arbaugh kykenee pelaamaan sen avulla videopelejä.
Heinäkuussa 2024 Neuralink istutti aivoimplantin toiseen potilaaseen, Alex-nimiseen mieheen, joka kykenee hallitsemaan tietokonetta, hyödyntämään 3D-mallinnusohjelmistoja ja pelaamaan videopelejä ajatuksen voimalla.
Syyskuussa 2024 Elon Musk ilmoitti Neuralinkin kehittävän Blindsight -nimistä laitetta, joka antaisi näön sokealle.
Hatanpään sairaala

Tays Hatanpään sairaalarakennus.
Hatanpään sairaala eli Tays Hatanpää on Tampereen Hatanpäällä sijaitseva sairaala, joka on osa Tampereen yliopistollista sairaalaa (TAYS). Aikaisemmin sairaala oli Tampereen kaupungin omistama ja se tunnettiin vain nimellä Hatanpään sairaala.
Tays Hatanpään yhteydessä toimii edelleen kaupungin terveysasema.
Historiaa

Sairaalan historia juontaa vuoteen 1914, jolloin kaupungin omistukseen tulleen Hatanpään kartanon pirttirakennukseen muutti mielisairaala. Kansalaissodan ajan kartanon päärakennus ja Nils Idmanin huvilarakennus olivat sotilassairaalana. Vuonna 1919 huvilarakennuksesta tehtiin 57-paikkainen kirurgi- ja sisätautisairaalaa.
Uusi sairaalarakennus valmistui vuonna 1935. Funkkistyylisen sairaalan suunnitteli Bertel Strömmer. Viisikerroksisessa sairaalarakennuksessa oli 148 vuodepaikkaa, ja osa niistä oli varattu vuonna 1935 Hatanpäälle muuttaneen lastensairaalan käyttöön. Talvi- ja jatkosodan aikana tiloissa toimi 10. sotasairaala. 1960-luvulta lähtien sairaalarakennusta on useasti laajennettu.
Hatanpään sairaala yhdistyi Taysiin vuoden 2018 alussa.
Aiheesta muualla

Tays Hatanpää
Tampereen kunnalliset sairaalat Hatanpäällä. Arkkitehti Bertel Strömmer, Arkkitehti, 01.01.1936, nro 1, s. 21, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Hatanpään laajennetussa sairaalaryhmässä on kaikkiaan 442 sairaansijaa ja laitosten henkilökunta käsittää liki 150 henkeä, Aamulehti, 23.05.1936, nro 137, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Nils Idmanin huvilarakennus.
Bulgarian maantiede

| Bulgarian maantiede |
| --- | --- |
 Bulgarian topografinen kartta
Maanosa:  Eurooppa
Naapurimaat:  Kreikka, Pohjois-Makedonia, Romania, Serbia ja Turkki
Tilastot
Pinta-ala:  110 879 km²
 – Sisävesi:  2 390 km² (2,16 %)
Rantaviiva:  378 km
Rajan pituus:  1 867 km
Ennätykset
Korkein kohta:  Musala, 2 925 m
Matalin kohta:  Mustameri, 0 m
Pisin joki:  Iskar, 352 km
Suurin järvi:  Burgas, 27 km²
Ilmasto
Ilmasto:  mannerilmastosta välimerenilmastoon
Luonnonvarat
Luonnonvarat:  kupari, sinkki, kivihiili
Bulgarian maantiede koostuu Traakian, Moesian ja Makedonian muinaisista alueista. Bulgarian lounaisosa on vuoristoista, ja siellä sijaitsee Balkanin korkein kohta Musala (2 925 metriä). Rodopivuoret ulottuvat Traakian maakunnasta Kreikan puolelle. Balkanvuoret kulkevat lännestä itään maan keskellä. Kaakossa Mustanmeren rannikolla on kukkuloita ja tasankoa. Balkanvuorten pohjoispuolella on Tonavan ylänkö, jonka kukkulat ovat maan vilja-aitta. Tonava kulkee maan pohjoisrajalla. Muita suuria jokia ovat Struma, Mesta ja Maritsa etelässä.
Bulgarian kallioperä on otollista maanjäristyksille, joita sattui vuosien 1900 ja 1986 välillä 16 kertaa.
Bulgarian pinta-ala on 110 879 neliökilometriä.
Bulgarian rajanaapureita ovat Kreikka, jonka kanssa yhteistä rajaa on 494 km, Pohjois-Makedonia (148 km), Romania (608 km), Serbia (318 km) sekä Turkki (240 km).
Ilmasto

Bulgariassa on pieneksi maaksi suuret ilmastoerot, sillä se sijaitsee mannerilmaston ja välimerenilmaston vaikutusalueiden välissä. Vuoret ja laaksot ohjaavat ilmamassojen liikkeitä ja saavat aikaan suuria eroja säässä pienillä etäisyyksillä. Mantereen vaikutus on suurin talvella, jolloin voi olla kylmää ja kovia lumipyryjä. Kesällä maassa on usein muun Välimeren alueen tapaan kuivaa ja kuumaa. Mustameri vaikuttaa vain kapean rannikkokaistaleen ilmastoon. Maan pohjoisosassa on kylmempää ja sateisempaa kuin etelässä. Maan keskimääräinen sademäärä on 630 millimetriä vuodessa, mutta vuoristossa tulee paikoin yli 2 500 millimetriä, kun taas Traakian tasangolla kärsitään kesäisin kuivuudesta ja vuoden sademäärä jää alle 500 millimetriin.
Luonto

Bulgarian kasvillisuus kukoistaa erityisen monimuotoisena vuoristoissa. Eniten kotoperäisiä lajeja kasvaa Balkanvuorilla, joilla on yli 90 sellaista lajia ja alalajia, joita tavataan vain Bulgariassa, ja niistä noin 20 lajia on vain näillä vuorilla. Kaikkiaan Keski-Balkanin kansallispuistossa on tavattu noin 1 900 kasvilajia ja -alalajia. Myös Mustanmeren rannikolla lajien määrä on runsas, ja kasvillisuustyypit vaihtelevat suhteellisen pienellä alueella suuresti.
Myös Bulgarian eläimistö on monipuolinen: maassa on tavattu noin sata nisäkäslajia ja yli 400 lintulajia. Suurista nisäkkäistä maassa esiintyvät karhu, susi, kultasakaali, metsäkissa, saukko, tiikerihilleri ja gemssi. Lepakkolajien määrä on Euroopan suurimpia, sillä Euroopan 39 lajista 32 elää Bulgariassa. Lintuhavaintojen suuri määrä liittyy siihen, että maa sijaitsee kahden suuren muuttoreitin varrella, ja siellä pysähtyvät sekä Mustanmeren rannikkoa että Struman laaksoa pitkin kulkevat muuttolinnut. Sammakkoeläimiä on 17 lajia ja matelijoita 36 lajia.
Lähes 23 prosenttia maan pinta-alasta on suojeltu Euroopan unionin Natura 2000 -hankkeen puitteissa.
Burgasin ilmastodiagrammi: punaisella lämpötila, sinisellä sademäärä.
Bulgaria satelliittikuvassa joulukuussa.
Sassacus

Sassacus oli pequot-intiaanien päällikkö vuosina 1632–1637 nykyisessä Connecticutin osavaltiossa Pohjois-Amerikassa. Hänen nimensä merkitsi todennäköisesti "hurjapäätä". Sassacuksen seitsemän vuotta kestänyt päällikkyys ylettyi Narragansett-lahdelta aina Long Islandiin saakka ja hänen käskyvaltansa alla oli 26 alipäällikköä, jotka edustivat useita eri heimoja. mohawkit surmasivat Sassacusin vuonna 1637.
Pequotit ja mohegaanit

1600-luvulla alkupuolella pequotit olivat päässeet vahvaan asemaan alistamalla osan naapurikansoista alleen. Eurooppalaisten saapuminen itärannikolle muutti kuitenkin pequotien elämän, sillä niin alankomaalaisten, englantilaisten kuin ranskalaistenkin siirtokunnat alkoivat levitä ympäristöön. Osa pequoteista suosi brittejä, osan ollessa taas vahvasti alankomaalaismielisiä.
Kun pequotien vanha johtaja ja ylipäällikkö Wopigwooit kuoli vuonna 1631 jäi hänen paikkansa avoimeksi. Kahdesta kilpailijasta heimoneuvosto valitsi Sassacuksen. Häviölle jäänyt ehdokas Uncas, joka oli Sassacuksen sisaren aviomies, ei kuitenkaan niellyt tappiotaan. Hän kokosi omat soturinsa ja irtaantui pequoteista. He tulivat tunnetuiksi nimellä moheganit, jonka alkuperä tuli heidän "susi"-klaanistaan. Nimi on yleisesti sekoitettu mohikaaneihin (mahicanit), jotka asuivat Hudson-joen varrella ja olivat eri kansaa.
Uncasin ja hänen moheganiensa lähtö oli paha isku Sassacukselle. Hän itse oli alankomaalaismielinen ja olisi halunnut kaikkien pequotien olevan. Uncasin takana olevat joukot olivat taas kuuliaisia Uudelle-Englannille. Lisäksi Sassacuksen valtakausi koki lisää takaiskuja, kun isorokkoepidemia iski pequotien kyliin talvella 1633–34. Pequotien rivit harvenivat puoleen kulkutaudin raivatessa elintilaa eurooppalaisille.
Pyhä sota

Sassacuksen ura pequotien ylinpänä johtajana sai uusia iskuja vuoden 1634 aikana, kun heidän läntiset liittolaiset nianticit surmasivat Bostonilaisen turkiskauppiaan John Stonen. Todellisuudessa surmattu mies oli tunnettumerirosvona, jonka englantilaiset itse olivat häätäneet Bostonista aiemmin. Tämä asia nähtiin kuitenkin merkityksettömänä, sillä uudisasukkaiden syytökset kohdistuivat Sassacukseen, joka oli brittien mielestä vastuussa kaikesta mitä intiaanit tekivät. Sassacus halusi rauhaa ja matkusti Massachusettsiin neuvottelemaan tilanteesta brittien kanssa. Nämä pyysivät Sassacusta luovuttamaan Stonen murhaajat, mutta pequotpäällikkö kieltäytyi tekemästä sitä. Vähän myöhemmin intiaanit valtasivat erään kauppa-aluksen ja surmasivat sen omistajan. Pequotit eivät olleet veriteon takana, vaan sen järjestivät narragansett-intiaanit, jotka olivat aiemmin joutuneet luovuttamaan pienen osan maistaan pequoteille. Syyt tapahtuneesta vieritettiin pequotien päälle.
Sassacusta ja hänen pequotejaan tuli entistä vihatumpia. Englantilaiset puritaanit, joita tuli tuhansittain laivojen mukana halusivat perustaa uudelle mantereelle "Uuden hurskaamman Englannin".. Tämän tulevaisuudenkuvan yhtenä esteenä olivat pequotit, jotka Bostonin puritaanit halusivat hävittää viimeiseen mieheen. He julistivat pequotit "Kaanaan kirotuiksi sikiöiksi" ja halusivat johtaa britit "pyhään sotaan" pimeyden voimia vastaan. Tilanne johti kesällä 1636 syttyneeseen sotaan, kun brittien sotajoukot lupasivat toteuttaa puritaanien toiveen ja tuhota pequotit. Saadakseen miehiä riittävästi päättivät englantilaiset turvautua intiaaniliittolaisiin. Uncas mohegaaneineen oli valmis auttamaan valkoisia pequoteja vastaan. Brittien riveihin liittyi myös monta sataa narragansett-intiaania käsittävä armeija, joka halusi kostaa pequoteille vanhat nöyryytyksensä.
Maaliskuussa 1637 brittien vahvistetut joukot iskivät pequotien pääkylään Connecticutin Mystic riverillä. Yllätetyistä pequoteista 600 - 700 kuoli liekkeihin, heistä useimmat naisia ja lapsia. Sassacuksen lähettämät 150 soturia, joiden piti katkaista hyökkääjien tie, joutuivat ammutuiksi. Mysticjoen suoalueille paenneet karkulaiset jäljitettiin ja surmattiin. Myös muut pequotien paalukylät joutuivat hyökkäysten kohteiksi.
Mohawkien lahja Englannille

Sassacus lähimpine miehineen selviytyi taisteluista ja pakeni kohti länttä. He saivat turvapaikan mohikaanien luota. Nämä päättivät kuitenkin kavaltaa Sassacuksen ilmoittamalla hänen olinpaikkansa irokeesien yhdistyneitten kansakuntien mohawkeille, jotka olivat valmiit tekemään palveluksia briteille. Englantilaiset halusivat Sassacuksen ja mohawkit osoittivat ystävällisyyttään lähettämällä Massaschusettin kuvernöörille Sassacuksen irtileikatun pään.
Pequotin viimeinenkin vastarinta murtui Sassacuksen murhan jälkeen.
Garibaldi (täsmennyssivu)

Garibaldi viittaa useimmiten italialaiseen vapaustaistelijaan Giuseppe Garibaldiin (1807–1882). Garibaldi ja Giuseppe Garibaldi voivat tarkoittaa lisäksi ainakin seuraavia:
Henkilöitä

Anita Garibaldi (1821–1849), Giuseppe Garibaldin brasilialainen vaimo
David Garibaldi (s. 1946), yhdysvaltalainen muusikko
Giuseppe Garibaldi nuorempi (1879–1950), italialainen kenraali, Giuseppe Garibaldin pojanpoika
Ricciotti Garibaldi (1847–1924), Giuseppe Garibaldin poika
Muuta

Garibaldiahven (Hypsypops rubicundus), Tyynessämeressä elävä kalalaji
4317 Garibaldi, asteroidi
Garibaldi, kaupunki Yhdysvaltain Oregonissa
Garibaldi, kaupunki Brasilian Rio Grande do Sulissa
Mount Garibaldi, vuori Kanadan Brittiläisessä Kolumbiassa
Plaza Garibaldi, aukio Méxicon keskustassa
Garibaldin metroasema, Pariisin metron asema