stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaavin timanttikaivos
Timanttiesiintymien tutkimuksesta Kaavilla > Karelian Diamond Resources

2016 uutisoitiin, että A&G Mining on myynyt timanttikaivoksen kaivosoikeudet Karelian Diamond Resources-nimiselle yhtiölle. Kyseessä on irlantilainen perheomisteinen pörssiyhtiö. Se kertoo uskovansa, että Kaavin timanttikaivoksesta voi tulla kannattavaa liiketoimintaa. Yhtiö kaavailee avolouhoksen perustamista Kaavin Lahtojoelle.
Turvallisuus- ja kemikaalivirasto Tukes on hyväksynyt Karelian Diamond Resources -yhtiön laatiman kaivospiirihakemuksen. Kaivospiirin toimituskokous on määrä pitää Kaavin Lahtojoella syyskuussa 2017. Kaivosyhtiö on tehnyt uuden varausilmoituksen Lahtojoen eteläpuoliselle alueelle. Tulevien vuosien suunnitelmissa on jättää malminetsintälupahakemus vajaan 9 neliökilometrin suuruiselle alueelle.
Geologian tutkimuskeskuksen asiantuntija arvioi, että Lahtojoella tehtävät uudet koelouhinnat olisivat vähintään 1 000–5 000 tonnin suuruisia. Kokonaiskustannukset tulisivat olemaan 3–5 miljoonaa euroa.
Karelian Diamond Resources arvioi elokuussa 2017, että Lahtojoen kallioperässä on hyödynnettäviä timantteja 211 miljoonan Yhdysvaltojen dollarin arvosta. Yhtiö arvioi, että kaivoksen perustaminen on yhä epävarmaa. Jos Lahtojoelle avataan kaivos, tulisi se yhtiön ensiarvion mukaan tarjoamaan mahdollisesti 60–150 työpaikkaa.
2018 julkaistut tutkimustulokset

Karelian Diamonds Resources -niminen kaivosyhtiö tiedotti syksyllä 2018 tutkimustensa tuloksista. Yhtiö oli tutkituttanut kanadalaisessa tutkimuslaitoksessa (Microlithics Laboratories Inc., Thunder Bay) kaikkiaan kolme Lahtojoen alueelta otettua kairausnäytettä. Laboratorio oli prosessoinut 93,19 kilogrammaa kuivaa kimberliittiä, joka oli sisältänyt 61 timanttia. Yksi löydetyistä timanteista oli kaupallista kokoa (paino 0,01 karaattia). Karelian Diamond Resources pitää Lahtojoen timanttiesiintymän hyödyntämistä taloudellisesti kannattavana projektina.
Käyttösuunnitelma > Avolouhos

Kaavin Lahtojoelle avattava timanttikaivos tulisi suunnitelmien mukaan olemaan 4 hehtaarin suuruinen avolouhos, joka ulottuisi 110 metrin syvyyteen maan pinnasta.
Avolouhos aiotaan pitää kuivana pumppaamalla vesi saostusaltaaseen, jonka on rakentanut aiemmin alueella toiminut Malmikaivos Oy. Saostusaltaan veden selkeyttämiseen ei suunnitelman mukaan aiota käyttää kemikaaleja. Kiintoaineet painuvat altaan pohjalle painovoiman vaikutuksesta.
Saostusaltaan vesi tulisi päätymään kaivosalueen eteläpuolella oleviin metsäojiin, jossa veden arvioidaan häviävän alle 100 metrin matkalla. On myös mahdollista, että saostusaltaan vesi juoksutetaan kirkastamisen jälkeen alueella olevaan Lahtojokeen.
Käyttösuunnitelma > Louhintamäärät

Kimberliittimalmia aiotaan louhia Lahtojoella vuosittain noin 600 000 tonnia. Vuosittainen kokonaislouhintamäärä on arvioiden mukaan 1,9 miljoonaa tonnia ja sivukiven määrä 1,3 miljoonaa tonnia. Kaivoksen käyttösuunnitelman mukaan alueella tultaisiin louhimaan seitsemässä vuodessa yhteensä 3,9 miljoonaa tonnia malmia ja 7,75 miljoonaa tonnia sivukiveä.
Käyttösuunnitelma > Timanttien talteen ottaminen

Aluksi louhittu malmi johdetaan 500 mm seulan läpi. 
Seulottu malmi syötetään murskaimeen. Materiaali, joka ei läpäise seulaa, murskataan hydraulisesti ja ohjataan uudelleen seulaan. Murskaimen jälkeen malmin raekoko on 120 mm.
Kertaalleen murskattu malmi tullaan johtamaan märkäerottimeen, joka hiertää ja pesee malmin. Sen jälkeen murske johdetaan kaksikerroksiseen seulaan, jossa alle 1 mm aines poistuu ja ohjautuu jätekivikasaan. Yli 25 mm aines murskataan uudelleen ja johdatetaan takaisin märkäerottimeen.
1–25 mm murske syötetään DMS-laitteistoon (dense media separator), joka erottaa malmista painavamman timanttipitoisen rikasteen. Timanttipitoinen rikaste tullaan varastoimaan 30 tonnin laariin. Jäljelle jäävästä kevyemmästä malmista murskataan uudelleen kaikki yli 8 mm aines, joka ohjataan uudelleen DMS-laitteistoon. Tarkoituksena on saada kaikki kimberliitin sisällä olevat timantit talteen.
DMS-laitteistosta tuleva 1–25 mm rikaste aiotaan lajitella kolmeen eri fraktioon, jotka johdatetaan erillisiin röntgenlaitteisiin. Röntgenlaitteista tuleva konsentraatti kuivatetaan infrapunakuivaimella ja siirretään laatikoihin lajittelua varten.
Malmirikaste, joka ei reagoi röntgenlaitteisiin, menee optiseen lajittelijaan. Sen avulla saadaan talteen kaikki malmirikasteessa olevat timantit.
Löydetyt timantit tullaan punnitsemaan, lajittelemaan ja viemään talteen.
Rikastuslaitteiston tarvitsema vesi tullaan pumppaamaan läheisestä Saarijärvestä noin 2,5 km pitkällä putkella. Rikastusprosessissa kuluu vettä keskimäärin 80 kuutiometriä tunnissa.
Ympäristön tila

Lahtojoen louhokseen liittyvistä raskasmetalliongelmista johtuen Pohjois-Savon Ely-keskus velvoitti, että kaivosoikeuksien omistajan tulee tehdä penger louhosvesien ja Lahtojoen välille. A&G Mining Oy teki ohjeiden mukaisen penkereen valmiiksi keväällä 2016. Pohjois-Savon Ely-keskuksen mukaan vesien hallinta on keskeisin seikka Lahtojoen kaivosalueen ympäristön tilan parantamisessa.
2016 Lahtojoen alueen ympäristöasioihin liittyvien velvollisuuksien hoitaminen siirtyi Karelian Diamond-yhtiön vastuulle sen saadessa haltuunsa timanttialueen valtausoikeudet.
Kimberliitti on yksi maailman harvinaisimmista kivilajeista (näytteen koko 13 cm).
L-9 Kirovets

| L-9 Kirovets |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Dalzavodin telakka, Vladivostok
Kölinlasku:  2. kesäkuuta 1934
Laskettu vesille:  25. elokuuta 1935
Palveluskäyttöön:  29. joulukuuta 1936
Poistui palveluskäytöstä:  1950-luvulla
Tekniset tiedot
Uppouma:  989 t (pinnalla) 1 276 t (sukellus)
Pituus:  78,0 m
Leveys:  7,2 m
Syväys:  3,96 m
Koneteho:  2 × 42BM6-dieselmoottoria, 2 200 bhp (pinnalla) 2 × PG-84/50-sähkömoottoria 1 300 hv
Nopeus:  16,5 solmua (pinnalla) 9,0 solmua (sukellus)
Toimintamatka:  1 000 nm@15,5 solmua (pinnalla) 150 nm@3 solmua (sukellus)
Miehistöä:  55
Aseistus
Aseistus:  6 × torpedoputkea 1 × B-2-tykkiä 1 × 37 mm 11-K -ilmatorjuntatykki
L-9 Kirovets oli Neuvostoliiton laivaston Leninets-luokan sukellusvene.
Valmistus

Sukellusvene tilattiin Vladivostokista Dalzavodin telakalta, missä köli laskettiin 2. kesäkuuta 1934. Vene laskettiin vesille 25. elokuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 29. joulukuuta 1936.
Palvelus

Vene poistettiin 1950-luvulla alusluettelosta.
Kārlis Zariņš

Kārlis Reinholds Zariņš (engl. Charles Zarine) (4. joulukuuta 1879 Ipiķi, Liivinmaa – 29. huhtikuuta 1963 Lontoo) oli latvialainen diplomaatti, ulkoministeri ja Latvian valtiollinen edustaja pakolaisuudessa vuoden 1940 neuvostomiehityksen jälkeen. Hän johti kuolemaansa asti Latvian suurlähetystöä ja pääkonsulaattia Lontoossa.
Helmikuusta 1921 lähtien hän oli Latvian Suomen-lähettiläs ja sitten huhtikuusta 1923 lähtien myös Ruotsin, Norjan ja Tanskan-lähettiläs asemapaikkanaan Helsinki. Vuosina 1925–1930 hän oli Latvian suurlähettiläs Ruotsissa, Norjassa ja Tanskassa asemapaikkanaan Tukholma. Vuosina 1930-1933 hän oli Viron-suurlähettiläs. Joulukuusta 1931 maaliskuuhun 1933 hän oli Latvian ulkoministeri. Heinäkuusta 1933 hän oli pääkonsuli ja suurlähettiläs Isossa-Britanniassa.
Latvian hallitus antoi Zariņšille 17. toukokuuta 1940 erikoisvaltuudet edustaa kansainvälisessä diplomatiassa sota- tai poikkeusoloissa.
Viimeinen Zariņšin Riiasta saa sähke oli 17. kesäkuuta 1940 ulkoministeri Vilhelms Muntersilta: "Neuvostojoukot tunkeutuvat maahamme ja ottavat tärkeimmät kohteet haltuunsa". Tämän jälkeen kuolemaansa 1963 asti Zariņš johti Latvian pääkonsulaattia ja diplomaattista edustustoa Lontoossa kuolemaansa 1963 asti. Häntä Latvian tasavallan edustaja pakolaisuudessa seurasi Arnolds Spekke ja sitten Anatols Dinbergs, kunnes vuosina 1990-1991 Latvian tasavalta palautti itsenäisyytensä.
Kārlis Kļava

| Kārlis Kļava> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. maaliskuuta 1907 Sigulda, Liivinmaan kuvernementti
Kuollut: 1941 Neuvostoliiton vankileiri
Uran tiedot
Laji:  ammunta
| Mitalit> Maa:   Latvia.Ammunta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Latvia.Ammunta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Latvia.Ammunta.MM-kilpailut  | Maa:   Latvia> Ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Helsinki 1937 | Olympialainen kaksintaistelu |  |
Kārlis Kļava (9. maaliskuuta 1907 Sigulda, Liivinmaan kuvernementti – 1941 Neuvostoliiton vankileiri) oli latvialainen ampuja. Kļava osallistui Berliinin olympialaisiin ja voitti urallaan henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Helsingin MM-kilpailuissa 1937.
Kļava valmistui valmistui Liepājan teknisestä koulusta vuonna 1928, jonka jälkeen hän suoritti asepalveluksen. Sen jälkeen hän opiskeli Latvian sotakorkeakoulussa ja valmistui vuonna 1931. Vuosina 1932-1940 hän palveli yliluutnanttina Riian jalkaväkirykmentissä. Vuonna 1938 hänelle myönnettiin Vesthardus-ritarikunnan 5. luokan kunniamerkki.
Kļava osallistui vuoden 1936 kesäolympialaisiin, joissa hän kilpaili 25 m kaksintaisteluammunnassa sijoittuen 23:nneksi. Vuoden 1937 MM-kisoissa Helsingissä hänestä tuli samassa lajissa henkilökohtainen maailmanmestari. Joukkueena latvialaiset olivat sijalla seitsemän. Hän oli ensimmäinen kaikkien lajien latvialainen maailmanmestari. Samana vuonna latvialainen sanomalehti "Sporta Pasaule" tunnusti hänet Latvian sen vuoden parhaaksi Latvian urheilijaksi. Kaksi vuotta myöhemmin Luzernin MM-kisoissa Latvian joukkue sijoittui neljänneksi pistoolin joukkuekilpailussa. Kļava oli myös kaksinkertainen Latvian mestari pistooliammunnassa vuosina 1935 ja 1936 ja liikkuvan maalin ammunnassa vuonna 1938.  
Neuvostomiehityksen aikana vuonna 1941 ennen saksalaisten tunkeutumista Latviaan vallan ottanut neuvostohallinto vangitsi Kļavan ja kuljetti hänet Venäjälle. Neuvostoliiton viranomaisten toimittamien virallisten tietojen mukaan Kļava oli Juhnovin, Krasnojarskin ja Norilskin leireillä. Niiden mukaan hän kuoli 24. elokuuta 1943 vankileirillä tai ammuttiin. .
Kääpiökaskelotti

| Kääpiökaskelotti |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Valaat Cetacea
Alalahko::  Hammasvalaat Odontoceti
Heimo::  Kaskelotit Physeteridae
Suku::  Kääpiökaskelotit Kogia
Laji::  breviceps
Kaksiosainen nimi
 Kogia breviceps  de Blainville, 1838 
Katso myös
   Kääpiökaskelotti Wikispeciesissä   Kääpiökaskelotti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kääpiökaskelotti (Kogia breviceps) on kaskelottien heimoon kuuluva valaslaji.
Levinneisyys

Kääpiökaskelotti on levinnyt maailmanlaajuisesti trooppisiin valtameriin. Lajin uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan elinvoimainen.
Kosmopoliitti

Kosmopoliitti voi tarkoittaa eri asioita:
Kosmopoliitti biologiassa
Maailmankansalainen, ihminen joka on kotonaan useissa eri maissa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kosmopoliitti”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kivitippu

| Kivitippu |
| --- | --- |

Osoite:  Nykäläntie 137   62600 Lappajärvi
Sijainti:  Lappajärvi, Suomi
Koordinaatit:  63°14.92′N, 023°38.62′E
Rakennustyyppi:  kylpylähotelli
Valmistumisvuosi:  1989
Suunnittelija:  Arkkitehtitoimisto Juha Larkas & Co Ky   Parkatti & Salonen Oy Uniplan 
Urakoitsija:  Rakennustoimisto A Puolimatka Oy
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kivitippu toukokuussa 2018
Hotellihuone Kivitipussa
Rantakirppu Kivitipun rannassa.
Kivitippu oli Etelä-Pohjanmaalla Lappajärven kunnassa sijaitseva kylpylä, hotelli ja hoitola. Se sijaitsee Lappajärven rannalla. Kylpylä on saanut nimensä meteoriitista, joka ”tippui” alueelle miljoonia vuosia sitten. Kylpylän yhteydessä toimi törmäystä esittelevä Meteoriittikeskus.
Historia

Kesäkuussa 1985 Lomayhtymä vaihtoi Halkosaaren tonttinsa Lappajärven kunnan omistamaan Nykälänniemen tonttiin tulevan kylpylähankkeen takia joka tuolloin vielä tunnettiin nimellä Pohjanmaan terveyskylpylä. Nykälänniemen alueella toimi tuohan aikaan vielä Nykälän Riihiravintola ja leirintäalue.
Kivitipun rakentamiseen saatiin Raha-automaattiyhdistykseltä tukea viisi miljoonaa markkaa, ja lisäksi Lappajärven kunta tuki rakentamista 20 miljoonan markan lainalla Postipankilta jonka se lainasi eteenpäin Lomayhtymälle, lainasta Lomayhtymä maksoi takaisin 17 miljoonaa markkaa.   Urakkasopimukset allekirjoitettiin toukokuussa 1988. 18. elokuuta 1988 kylpylän peruskivi muurattiin juhlallisesti ja samassa tilaisuudessa kylpylän nimeksi julkistettiin "Kivitippu". Kivitippu avattiin 24. marraskuuta 1989 ja kylpylän avajaisia ja samalla Lomayhtymän 40-vuotisjuhlia juhlittiin 4. joulukuuta 1989. Kylpylähankkeen kokonaiskustannukset olivat noin 50 miljoonaa markkaa. Kesästä 1990 lähtien Kivitippu toimi vuosittain yhtenä Lappajärven musiikkipäivien konserttipaikkana ja samana vuonna Kivitipussa järjestettiin myös ensimmäiset Lokakuun loiskeet. Yhdeksänreikäinen golfkenttä Nykälänniemeen Kivitipun yhteyteen avattiin vuonna 1991 ja kesällä 2001 kentän laajennus Herneslahden toisella puolella valmistui. Keväällä 1994 Kivitipussa avattiin Meteoriittikeskus.
Vuonna 1997 Kivitipun ravintola ja aula uusittiin, muun muassa julkisivu uudistui punertavalla tornilla sisäänkäynnin vieressä. Vuonna 1999 Kivitipun etupihalle valmistui Cafe bar Rantakirppu -kesäravintola.
Kivitipun laajennukset valmistuivat kesällä 2009.
Vuonna 2013 ilmoitettiin Kivitipun olevan taloudellisissa ongelmissa.  Syksyllä 2014 koko Kivitippua tarjottiin Lappajärven kunnalle miljoonavelkoineen ostettavaksi kahden euron hinnalla, kunta ei kuitenkaan suostunut ehdotukseen. Joulukuussa 2014 Lappajärven kunta päätti ostaa Kivitipulta Aquarius -nimisen vuonna 2008 valmistuneen rantasaunan 500 000 euron hintaan.
Kivitippu jouduttiin tammikuussa 2015 sulkemaan yli kuukaudeksi kehnon taloudellisen tilanteen vuoksi.
Historia > Vastaanottokeskustoiminta 2015–2016

Elokuussa 2015 Lappajärven kunnanjohtajan tuotua idean kunnanhallitukselle vastaanottokeskuksen perustamisesta Lappajärvelle alkoi pian tämän jälkeen kiertää huhuja Kivitipun muuttamisesta vastaanottokeskukseksi.  21. syyskuuta Kivitipun toimitusjohtaja ilmoitti Lappajärven kunnan järjestämässä keskustelutilaisuudessa yleisölle että vastaanottokeskukseksi muuttamisesta on keskusteltu.
30. syyskuuta allekirjoitettiin sopimus Kivitipun muuttamisesta turvapaikanhakijoiden vastaanottokeskukseksi ja 15. lokakuuta 2015 Kivitippuun saapuivat ensimmäiset 50 turvapaikanhakijaa.  14. lokakuuta 2015 Lappajärven rakennuslautakunnan päätöksen mukaan vastaanottokeskuksen perustaminen Kivitippuun on Nykälänniemeen asetetun kaavan vastainen, Vaasan hallinto-oikeus kuitenkin jätti tutkimatta valitukset.
Joulukuussa tiloissa majaili yhteensä 225 turvapaikanhakijaa.  Maahanmuuttoviraston maaliskuussa 2016 julkaiseman lehdistötiedotteen mukaan Kivitipun vastaanottokeskus suljetaan elokuuhun 2016 mennessä.
Ensimmäisten turvapaikanhakijoiden siirtäminen toisiin vastaanottokeskuksiin aloitettiin Kivitipusta kesällä 2016 ja viimeiset turvapaikanhakijat lähtivät Kivitipusta 17. elokuuta 2016.  Yhden turvapaikanhakijan keskiarvo vuorokausihinta Kivitipussa kerrotaan olleen alle 66 euroa.  Vuoden 2016 aikana vastaanottotoiminnan kokonaiskustannukset olivat 3 412 185 euroa.
Historia > Uudet omistajat

28. lokakuuta 2016 Lomayhtymä Oy sekä Lomayhtymä Finland Oy myivät kaikki osakkeensa Kivitipusta, uudesta perustettavasta yhtiöstä Lappajärven kunta omistaa 20 prosenttia. Keväällä 2017 Kivitippuun tehtiin miljoonan euron remontti ja hotelli avattiin saman vuoden kesäkuussa uudelleen.  Vuonna 2020 meteoriittikeskuksen yhteyteen avattiin virtuaalitodellisuuslaseilla näytettävä avaruusmatkasimulaattori.
Tammikuussa 2023 Kivitippu hakeutui velkasaneeraukeen Verohallinnon haettua Kivitippua konkurssiin joulukuussa 2022.  Kivitippu aloitti kolmevaiheisen tervehdyttämisohjelman, josta maaliin saatiin kaksi ensimmäistä vaihetta, mutta kolmas vaihe jäi saavuttamatta. Sen jälkeen Kivitippu perui yrityssaneeraushakemuksensa ja konkurssihakemus astui voimaan. Kivitippu lopetti toimintansa 2024 keväällä. Hotelli, ravintola ja alakerran Meteoriittikeskus näyttelyineen suljettiin ja kaikki 13 työntekijää irtisanottiin. Tyhjillään ollut kiinteistö pantiin pakkohuutokauppaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kivitippu Wikimedia Commonsissa
Kivitipun kotisivut
Konstantin Trenjov

Konstantin Trenjovin patsas Simferopolissa.
Konstantin Andrejevitš Trenjov (ven. Константи́н Андре́евич Тренёв, 21. toukokuuta / 2. kesäkuuta 1876 Harkovan läänin Romašovon maatila – 19. toukokuuta 1945 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Konstantin Trenjov syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän valmistui Pietarin arkeologisesta instituutista ja hengellisestä akatemiasta vuonna 1903 sekä Taurian yliopiston maataloustiedekunnasta vuonna 1921. Hän työskenteli pitkään opettajana.
Trenjovin kirjallinen toiminta alkoi vuonna 1898. Ennen Venäjän vallankumousta hän kirjoitti lähinnä maaseudun arkea kuvaavaa proosaa sekä joukon pieniä näytelmiä. Kirjailijan ensimmäinen kertomuskokoelma ilmestyi vuonna 1915.
Vallankumouksen jälkeen Trenjov omistautui näytelmäkirjallisuudelle. Hänen tragediansa Pugatšovštšina (1924) oli ensimmäinen Moskovan taiteellisessa teatterissa esitetty neuvostonäytelmä. Kirjailijan tunnetuin teos on Venäjän kansalaissodan aikaan sijoittuva propagandistinen näytelmä Ljubov Jarovaja (1926), jolla oli suuri vaikutus neuvostoliittolaisen näyttämötaiteen kehitykseen. Se sai Stalin-palkinnon vuonna 1941.
Suomennettu teos

Ljubov Jarovaja. Suom. Walter Suni. Teoksessa: K. Trenjov, A. Korneitšuk ja J. Galan: Näytelmiä. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1955.
Ljubov Jarovaja. Suom. Marja Koskinen. Yleisradio TV-1 Televisioteatteri, 1979 (moniste).
Konstantin Ton

Konstantin Ton 1820-luvulla.
Konstantin Andrejevitš Ton (ven. Константи́н Андре́евич Тон, saks. Konstantin Thon; 6. marraskuuta 1794 Pietari – 6. helmikuuta 1881 Pietari) oli saksalaissyntyinen venäläinen arkkitehti.
Ton opiskeli Pietarin taideakatemiassa vuosina 1803–1815 ja stipendiaattina Italiassa vuosina 1819–1828. Hänet valittiin Pietarin taideakatemian akateemikoksi vuonna 1830 ja professoriksi vuonna 1833, ja vuodesta 1854 lähtien hän toimi arkkitehtuurin osaston rehtorina. Vuonna 1833 Ton valittiin myös Pietarin rakennuskomitean jäseneksi.
Ton loi eklektisen venäläis-bysanttilaisen rakennustyylin, joka perustui akateemisen klassismin läpi suodatettuihin muinaisvenäläisiin malleihin. Tyyli sai Nikolai I:n henkilökohtaisen hyväksynnän, ja siitä tuli venäläisen kirkkoarkkitehtuurin virallinen normi. Samalla Ton hyödynsi uusia rakennusmenetelmiä (esimerkiksi suurten metallirakenteiden käyttö) ja kehitti rakentamisen laatua.
Tonin tärkeimpiä töitä ovat Moskovan Kremlin suuri palatsi (1839–1849), Kremlin asehuone (1844–1851), Leningradin rautatieasema Moskovassa (1849) ja Moskovan asema Pietarissa (1851). Moskovaan vuosina 1837–1883 rakennettu Kristus Vapahtajan katedraali ja monet muut Tonin suunnittelemat kirkkorakennukset purettiin Neuvostoliiton aikana. Kristus Vapahtajan katedraali rakennettiin 1990-luvulla uudelleen kopioksi alkuperäisestä.
Ton suunnitteli myös Helsinkiin Suomenlinnan kirkon (1849–1854), alkuperäiseltä nimeltään Pyhän Aleksanteri Nevskin linnoituskirkon, jonka ulkonäkö muutettiin täydellisesti 1920-luvulla, kun siitä tehtiin luterilainen kirkko ja majakka.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Konstantin Ton Wikimedia Commonsissa
Kymmenen kappaletta orkesterille

Kymmenen kappaletta orkesterille on Aarre Merikannon pienelle orkesterille säveltämä teos vuodelta 1930. Kaikki kappaleet eivät ole varsinaisia orkesterikappaleita, vaan joukossa on myös kahden tai kolmen soittajan kokoonpanolle sävellettyjä kappaleita. Kyseessä ei olekaan yhtenäinen sarja, vaan eri kokoonpanoille sävellettyjen miniatyyrien kokoelma.
Ensimmäinen miniatyyri Largo misterioso kuuluu säveltäjän tunnetuimpiin kappaleisiin. Se ja viimeinen kappale Vivace giocoso kuullaan myös kolmiosaisessa Partitassa orkesterille.
Kappaleet

Largo misterioso
Molto andante e serioso
Allegro scherzando
Largo con espressione
Lento spianato
Allegro moderato
Andante sognante
Grave
Risoluto
Vivace giocoso
Lantamustesieni

| Lantamustesieni |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Psathyrellaceae
Suku::  Hämymustesienet Coprinopsis
Laji::  stercorea
Kaksiosainen nimi
 Coprinopsis stercorea  (Fr.) Redhead, Vilgalys & Moncalvo 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lantamustesieni (Coprinopsis stercorea, syn. Coprinus stercoreus) on metsissä ja nurmikoilla kasvava mustesienilaji. Se kasvaa hevosen, hirven, poron ja karhun lannalla. Itiöemät ilmaantuvat syyspainotteisesti. Laji on Suomessa yleinen. Itiöemä on pienikokoinen, jalka vain korkeintaan neljän senttimetrin pituinen ja yhden millimetrin paksuinen, toisinaan tyvestä hieman paksumpi ja siinä saattaa olla alaosassa karvaisuutta ja se voi olla jossain määrin läpikuultava. Lakki on nuorena munanmuotoisesta ellipsoidiin, valkoinen tai harmahtava, myöhemmin säteittäisuurteinen ja laakeneva, jossain märin vetistyvä. Itiölava irtoaa joskus hieman.
Kivitasku

| Kivitasku |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Siepot Muscicapidae
Suku::  Oenanthe
Laji::  oenanthe
Kaksiosainen nimi
 Oenanthe oenanthe  (Linnaeus, 1758) 

Katso myös
   Kivitasku Wikispeciesissä   Kivitasku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kivitasku (Oenanthe oenanthe) on sieppojen heimoon ja Oenanthe-sukuun kuuluva pienikokoinen lintulaji, jota tavataan koko Suomessa ja joka pesii monentyyppisillä avomaa-alueilla.
Tuntomerkit

Pituus 14–16 cm, paino 20–25 g. Koiras on hivenen suurempi kuin naaras. Keväinen juhlapukuinen koiras on selästä harmaa, vatsasta valkoinen, kurkusta ja rinnasta kellahtava ja siivet ovat mustahkot. Silmän päällä on valkoinen silmäkulmanjuova ja silmän seudulla musta naamari. Naaraalta puuttuu naamari, ja sen siivet ovat ruskeat. Syyspuvussa naaras ja nuori lintu ovat hailakan hiekanvärisiä, koiras hieman kontrastikkaampi väritykseltään. Muistuttaa silloin arotaskua (katso myös aavikkotasku). Pyrstön kuviointi on lajityypillinen: valkoiset sulat, joiden kärjessä on musta vyö, keskimmäisessä sulkaparissa mustaa on puolet sulan pituudesta.
Vanhat kivitaskut käyvät läpi täydellisen sulkasadon heinä–elokuussa. Nuoret linnut vaihtavat samaan aikaan höyhenpeitteensä, mutta eivät sulkiaan.
Laulu on voimakas livertely, jota koiras esittää joltain korkealta paikalta, esimerkiksi katolta tai pensaan latvasta, ja usein se pyrähtää laululentoon. Kivitasku laulaa sekä päivällä että yöllä. Ääniä ovat kova naksaus ja korkea ”hiii, hii-tak”.
Vanhin suomalainen rengastettu kivitasku on ollut vähintään 5 vuotta 3 kuukautta 3 päivää vanha.
Kivitaskun lempinimiä ja murreilmaisuja: hiistakka, hiitattari, hyikkä, kivirastas, raunioruntti, snjakki.
Esiintyminen

Ulkosaaristossa pesii useimmilla puuttomilla luodoilla. Teollisuusalueet ja maatalojen ympäristöt ovat sen suosimia  elinalueita. Lintua esiintyy lähes koko Euraasiassa ja myös Pohjois-Amerikan arktisilla alueilla. Suomen pesimäkannaksi arvioitiin 1970- ja 1980-luvuilla noin 300 000 paria mutta vuosina 2013–18 enää 59 000 – 97 000 paria. Euroopan pesimäkannaksi on arvioitu 5,4–14,7 miljoonaa paria.
Kivitasku on muuttolintu, joka talvehtii Afrikassa. Keväällä linnut palaavat huhtikuun puolivälistä alkaen, syksyllä poistuvat elo–syyskuussa, myöhäisimmät lokakuussa. Ne muuttavat öisin yksin tai pienissä ryhmissä. Parvia tavataan harvoin.