stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Polandball
Taustat

Polandballin juuret ovat elokuussa 2009 käydyssä ”kybersodassa” puolalaisten ja muun maalaisten Internet-käyttäjien välillä drawball.com-sivustolla, jossa on virtuaalinen maalauskangas johon Internet-käyttäjät voivat piirtää haluamaansa vaikka toistenkin käyttäjien päälle. Puolalaisten käyttäjien keskuudessa syntyi idea piirtää Puolan lippu palloon. Tuhannet puolalaiset valtasivat yhdessä kuitenkin koko kankaan, jättäen yläosan valkoiseksi ja alaosan punaiseksi ja kirjoittivat sanan ”POLSKA” kankaan keskelle. 4chan-käyttäjät myöhemmin peittivät kankaan suurella hakaristillä.
Saksalaisella Krautchan.net-kuvafoorumilla olleella /int/-laudalla kävivät usein englantia kielenään käyttävät Internetin käyttäjät. Polandball-ilmiön alusta annetaan usein kunnia brittiläiselle käyttäjälle Falco:lle, joka syyskuussa 2009 loi Microsoft Paintia käyttäen sarjakuvan trollatakseen samalla laudalla ollutta rikkinäistä englantia puhunutta puolalaista Wojak-nimistä käyttäjää. Sarjakuvan piirtämisen ottivat sittemmin tavakseen useat laudalla olleet venäläiset.
Polandball-sarjakuvilla ei ole määrättyjä tekijöitä, ja kenellä tahansa on oikeus tehdä niitä. Ilmiö kulminoituu leviämällä useilla eri Internet-sivustoilla, mukaan lukien Redditissä  ja Facebookissa, missä jokaisella maalla on oma alaredditinsä ja sivunsa, kuten USAball (Yhdysvallat) ja UKball (Yhdistynyt kuningaskunta).
Teemat > Puola

Polandballin lähtökohta, joka sai kuuluisuutta Smolenskin lento-onnettomuuden (jossa kuoli silloinen Puolan presidentti Lech Kaczyński) jälkimainingeissa on sen kuvastus Puolasta ja sen historiasta, suhteista muihin maihin ja stereotypioista, keskittyen puolalaiseen megalomaniaan ja kansallisiin komplekseihin. Countryballien välinen keskustelu on yleensä rikkinäistä englantia - englantia pääosin kielenä käyttäviä maita lukuun ottamatta - sekä siinä on usein myös seassa Internet-slangia Lolcat-ilmiön tapaan. Yleensä myös sarjakuvan lopussa Puola, jonka lippu esitetään usein ylösalaisin (punainen valkoisen päällä) nähdään itkemässä.
Yksi tunnetuimmista Polandball-sarjakuvien teemoista on se, että Puola ei pysty lentämään avaruuteen. Yksi varhaisimmista sarjakuvista alkaa jättiläismäisen meteorin uhasta iskeytyä maahan, jolloin kaikki maat, jotka omaavat avaruustekniikkaa, lähtevät turvaan maapallolta. Sarjakuvan lopussa Puola, joka on yhä maapallolla, itkee ja sanoo rikkinäisellä englannin kielellä yhden tunnetuimmista Polandball-lausahduksista, "Poland cannot into space" (Puola ei pysty avaruuteen). Tällä tavoin venäläiset käyttäjät pystyivät lopettamaan puolalaisten käyttäjien kanssa käydyn riidan maiden välisestä paremmuudesta.
Suomalainen Varusteleka myy meemiin liittyvää ”Puolan avaruusohjelman” hihamerkkiä.
Teemat > Muut maat

Polandball-sarjakuvat voivat myös keskittyä muihin maihin, mutta sopimuksen mukaan näitä sarjakuvia kutsutaan myös Polandball-sarjakuviksi, vaikka nimeä countryball-sarjakuva voidaan myös käyttää. Muut maat on yleensä ilmaistu myös palloina, mutta esimerkiksi Singapore esitetään kolmion muotoisena johon viitataan myös nimellä Tringapore (englannin kielen sanasta kolmio, triangle); Saksan keisarikunta (Facebookissa ja muualla) tai teoreettinen Neljäs valtakunta (Redditissä) on korkea suorakulmio jolla on pienet silmät ja jolle on annettu nimi Reichtangle (englannin kielen sanasta suorakulmio, rectangle); Israel esitetään hyperkuutiona (juutalaiseen fysiikkaan viitaten); Kazakstan esitetään tiilenä jolle on annettu nimi Kazakhbrick (englannin kielen sanasta tiili, brick); ja Nepal esitetään oman lippunsa muotoisena ja lisäksi sillä on hampaat (englanniksi myös Nepalrawr).. Lisäksi Yhdysvallat esitetään usein aurinkolasit päässään ja Yhdistyneellä kuningaskunnalla on monokkeli ja silinterihattu. Maan koosta riippuen jotkut pallot voidaan piirtää toisiaan suurempana tai pienempänä.
Biljardipalloilla 1-8 esitetään kotoperäisiä etnisiä ryhmiä ilman tiettyä kansalaisuutta. Esimerkiksi 1-pallo (keltainen) esittää itäaasialaisia, 7-pallo (tummanpunainen) Pohjois-Amerikan alkuperäisasukkaita ja 8-pallo (musta) esittää afrikkalaisia tai mustia ihmisiä yleisesti. Avaruusolentoja esitetään usein 6-pallolla (vihreä).
Toisinaan sarjakuvissa jotkut maat kuvataan naispuolisina. Yleensä naisena kuvatulla pallolla on rusetti päässään (Esimerkiksi Virolla nähdään monissa sarjakuvissa sininen rusetti.)
Polandballin yksinkertaisuus, maailman historian huomiointi ja nykyasioihin keskittyminen on tehnyt ilmiöstä sopivan kansainvälisten tapahtumien kommentointiin. Esimerkkejä Polandballissa ja mediassa käsitellyistä tapahtumista ovat kiista Senkakusaarista, vuoden 2013 konklaavi jossa uudeksi paaviksi valittiin Jorge Mario Bergoglio, Krimin kriisi ja filippiiniläisten työläisten asema Taiwanissa.
Arviointi

Raportti venäläisellä Vesti FM-radiokanavalla mainitsi Livejournalissa olevan viestin missä pyydettiin lukijoita nimeämään viisi kuvaa jotka tulivat ensimmäisenä mieleen kun aiheena olivat Puola tai puolalaiset. Vastaukset, joita kertyi viisi sivua, ja joissa kuvattiin syviä historiallisia siteitä Puolan ja Venäjän välillä, toivat esille aiheita kuten Vale-Dmitri I:n, puolalaisen kirjailijan Alfred Szklarskin teoksen Tomek in the Land of the Kangaroos, puolalaisen Panssaripartio-televisiosarjan, venäläisvastaisuuden ja Polandballin.
Wojciech Oleksiak huomautti kirjoituksessaan culture.pl-sivustolla, joka on Puolan hallituksen rahoittaman Adam Mickiewicz -instituutin projekti, jonka tarkoituksena on edistää puolan kieltä ja kulttuuria ulkomailla, että koska kuka tahansa voi tehdä Polandball-sarjakuvan, ilmiön olemassaolo on luonut ihmisille uusia tilaisuuksia ilmaista henkilökohtaisia näkemyksiään rodusta, uskonnosta ja historiasta. Hän kuvasi Polandballin olevan vertaansa vailla Internetissä ja totesi että sarjakuvien juonet voivat olla ”töykeitä, epäkohteliaita, rasistisia, hyväkseenkäyttäviä, tai vain tyhmiä”, mutta huomautti että sarjakuvien poliittisesti epäkorrekti luonne lisäsi ilmiön houkuttelevuutta.
Samalla Oleksiak huomautti, että Polandball-sarjakuvat yleensä liioittelivat puolalaisia stereotypioita, kuten puolalaisten huonoa englannin taitoa verrattuna muihin kansallisuuksiin, ja Puolan olemista täynnä tylsä-älyisiä psyko-katolisia. Toisaalta jotkin Polandball-sarjakuvien stereotypiat, kuten puolalaisten kertomukset maansa kunniakkaasta historiasta ja asumisesta syvälle juurtuneessa marttyyriudessa, ovat pääosin totta, mutta stereotypiat Puolan monista kansallisista komplekseista ja muiden maiden syyttelystä – omien mokien ollessa oikeasti syynä – ovat totta ja jokseenkin oikeutettujakin.
Oleksiak huomautti edelleen että Polandballista puolalaiset voivat oppia olemaan ”huumorintajuisia pitkäaikaisistamme kaunoistamme”.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Polandball Wikimedia Commonsissa
Polandball Wiki (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Polandball-alareddit (englanniksi)
Polandball Knowyourmeme-sivustolla (englanniksi)
Polandball militaryphotos.net-sivustolla (englanniksi)
Polandballin piirtämisen ohjeita (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Polandball
Monia eri Polandball-hahmoja
Esimerkki Polandball-sarjakuvasta, jossa jatketaan teemaa "Poland cannot into space". Sarjakuva viittaa Puolan liittymiseen Euroopan avaruusjärjestöön vuonna 2012.
Polandball-sarjakuva, joka tekee pilaa Ruotsi-Suomesta.
Esimerkki Polandball-sarjakuvasta, joka viittaa Salvador Dalín teokseen Crucifixion (Corpus Hypercubus), ja jossa kuvataan Wojciech Oleksiakin sanoin Puolan marttyyriusstereotypiaa. Israel ja juutalaiset yleensä kuvataan hyperkuutioina.
Käännös suomeksi
Teekuppi

Perinteinen englantilainen teekuppi on kahvikuppia leveämpi.
Teekuppi on isohko, useimmiten keraaminen kuppi, josta juodaan teetä.
Teekupin koko on Yhdysvalloissa tyypillisesti noin 7 unssia, ja siihen mahtuu 6 unssia eli noin 1,8 desilitraa teetä.
Teekupit valmistetaan usein valamalla mutta joskus myös dreijaamalla. Monissa harrastajaseuroissa valmistetaan teekuppeja.
Tatra V 570

| Tatra V 570 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Tšekkoslovakia
Valmistaja:  Závody Tatra a.s., Kopřivnice
Valmistusvuodet:  1931 ja 1933
Tuotantomäärä:  3 prototyyppiä
Korimalli:  avoauto ja 2-ovinen sedan
Muotoilija:  Erich Ledwinka, Erich Übelacker
Edeltäjä:  Tatra T12
Tekniset tiedot
Henkilöluku:  4
Iskutilavuus:  854 cm³
Teho:  noin 15 hv
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  takaveto
Vaihteisto:  4+1; 3. ja 4. vaihde synkronoitu
Kulutus:  9–10 l / 100 km
Mitat
Pituus:  1933: 3 800 mm
Leveys:  1933: 1 400 mm
Korkeus:  1933: 1 440 mm
Tatra V 570 oli tšekkoslovakialaisen Tatran valmistama takamoottorisen pikkuauton prototyyppi, jota pidetään eräänä Volkswagen Kuplan esikuvista. Autoja valmistettiin vuosina 1931 ja 1933 yhteensä kolme kappaletta.
Suunnittelu

Vuonna 1927 Tatra oli palkannut suunnittelijakseen nuoren Erich Übelackerin, jonka ensimmäinen iso työ oli ollut T57-mallin suunnittelu. Übelacker oli poikkeuksellisen lahjakas ja luova, mutta toisaalta omahyväinen, vaikea ja koppava persoona. Näin ollen yhteistyö Tatran teknisen johtajan Hans Ledwinkan kanssa ei ollut läheskään saumatonta. Ledwinka uhkasi useaan otteeseen erottaa Übelackerin.
Työskennellessään assistenttina Prahan teknillisessä korkeakoulussa Übelacker oli tutustunut unkarilaisen aerodynamiikan pioneerin, Pál Járayn tutkimustuloksiin ja innostunut virtaviivaisesta muotoilusta. Ledwinka, joka oli Übelackeria selvästi vanhempi ja valvoi tiukasti jokaisen osan suunnittelua, suhtautui skeptisesti Übelackerin ideoihin. Lopulta kuitenkin Übelacker sai taivuteltua Ledwinkan esittämään virtaviivaisen pikkuauton konseptin yrityksen johdolle. Ajatus hyväksyttiin ja suunnittelutyö voi alkaa.
Autosta päätettiin tehdä takamoottorinen, millä haettiin helpotusta ilmajäähdytteisten moottorien ongelmana olleeseen korkeaan melutasoon. Moottorin asettaminen vetävien pyörien päälle myös paransi ajoneuvon etenemiskykyä lumessa. Takamoottoriratkaisun avulla sisätiloista voi tehdä suuret auton pituuteen nähden ja peräosan voi muotoilla kiilamaiseksi Járayn oppien mukaisesti.
Huomionarvoista on, että 1930-luvun alussa Tatralla vieraili myös nuori itävaltalainen Béla Barényi, joka halusi esitellä suunnitelmaansa takamoottorisesta, virtaviivaisesti muotoillusta pikkuautosta, jossa oli keskusputkirunko, saman kuoren sisään rakennetut vaihteisto ja tasauspyörästö sekä ilmajäähdytteinen bokserimoottori.
Suunnittelu > Prototyypit 1931

Suunnittelutyöhön määrättiin Übelackerin lisäksi Ledwinkan poika Erich Ledwinka. Ensimmäiset kaksi prototyyppiä valmistuivat vuonna 1931. Mallissa oli voimanlähteenä 854-kuutioinen, ilmajäähdytteinen moottori. Kori oli avomallinen ja varustettu alas taitettavalla kangaskatolla. Kantavana rakenteena oli Tatralle tyypilliseen tapaan keskusputkirunko. Huippunopeus oli 75 km/h. Vaikka autossa oli selviä aerodynaamisia elementtejä, se ei ollut vielä erityisen virtaviivainen.
Suunnittelu > Tatra T57 Járay

Vuonna 1932 Járay itse muotoili virtaviivaisen korin sarjavalmistuksessa olleen Tatra T57:n alustalle. Autosta ei kuitenkaan valmistettu prototyyppiä.
Suunnittelu > Prototyyppi 1933

Vuonna 1933 valmistui kolmas V 570 -prototyyppi, jossa pyrittiin hakemaan mallin lopullista muotoa. Umpimallisen korin alaosan muodossa pyrittiin jäljittelemään lentokoneen siiven profiilia ja yläosa muotoiltiin istumaan siihen linjakkaasti. Lokasuojien muotoa parannettiin ja etuvalot yhdistettiin korirakenteeseen. Tuulilasin kallistuskulmaksi tuli 45 % ja moottorin jäähdytystä parannettiin. Toisin kuin kahta aiemmin valmistunutta yksilöä, kolmatta prototyyppiä voi jo hyvällä syyllä kutsua aerodynaamiseksi. Muutosten ansiosta auton huippunopeus oli selvästi suurempi, vaikka moottorin teho säilyi samana.
Autosta saatujen kokemusten perusteella Ledwinka vakuuttui aerodynaamisen muotoilun eduista.
Teknisiä tietoja > Moottori

Voimanlähteenä oli taakse sijoitettu ilmajäähdytteinen kaksisylinterinen bokserimoottori, jonka polttoaineensyötöstä vastasi Zenith-kaasutin. Moottori oli kansiventtiilinen ja sen suurin pyörimisnopeus oli 3 500 1/min. Sytytysjärjestelmä oli Boschin valmistama.
Teknisiä tietoja > Voimansiirto ja alusta

Voima välittyi mekaanisesti toimineen, yksilevyisen kytkimen kautta neliportaiseen vaihteistoon, joka oli rakennettu yhtenäiseksi kokonaisuudeksi tasauspyörästön kanssa. Kolmas ja neljäs vaihde oli synkronoitu. Takana oli heilurityyppinen erillisjousitus ja poikittain asennettu lehtijousi. Etuakselilla oli päällekkäinen kolmiotuenta ja jousituksena kaksi poikittain asennettua lehtijousta. Jarruina oli joka pyörällä mekaanisti toimivat rumpujarrut.
Teknisiä tietoja > Kori ja varusteet

Kori oli rakennettu aikakaudelle tyypillisesti puukehikon ympärille. Istumapaikkoja oli neljä. Ensimmäisen version polttoainetankin tilavuus oli 32 litraa, viimeisen 35 litraa.
Teknisiä tietoja > Ominaisuuksia

Ensimmäisten prototyyppien maavara oli 210 mm ja huippunopeus 75 km/h, viimeinen yksilö kulki 75–80 km/h nopeudella ja sen maavara oli 220 mm. Tehtaan testeissä auton ajo-ominaisuudet arvioitiin hyviksi.
Projektin päätös

Suunnitteluprojekti valmistui 1930-luvun laman keskellä, jolloin useat autonvalmistajat kaatuivat tai yhdistyivät. Tatra oli kuitenkin selvinnyt suhteellisen hyvin paljolti T57-mallin ansiosta, jonka sanotaan jopa pelastaneen yrityksen. V 570 olisi osunut samaan kokoluokkaan, joten projekti päätettiin hyllyttää. Yrityksen johdossa kuitenkin arveltiin virtaviivaisen muotoilun myyvän paremmin isommassa kokoluokassa. Tämä antoi alkusysäyksen vallankumouksellisen T77:n suunnittelulle.
V 570:ssä oli lukuisia teknisiä ratkaisuja, joita hyödynnettiin myöhemmissä Tatra-malleissa. Muun muassa koteloitu ilmajäähdytys sekä moottorin ja vaihteiston sijoitteluratkaisu, jotka Tatra oli patentoinut, esiintyivät myöhemmin Ferdinand Porschen suunnittelemassa KdF-Wagenissa.
V 570:n prototyyppejä hyödynnettiin tehtaan testeissä ja sen jälkeen ne myytiin halukkaille. Viimeksi valmistunut prototyyppi onnistuttiin hankkimaan 30 vuoden käytön jälkeen Tatran museoon Kopřivniceen, jossa se on näytteillä entisöitynä.
Aiheesta muualla

Takaviistosta otettu kuva viimeisestä prototyypistä
Tietoa mallin kehitystyöstä, teknisiä tietoja ja kuvia (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| n k Tatra-mallit |
| --- | --- |
Henkilöautot:  10  11  12  17  20  26  30  31  52  54  57  70  75  77  80  87  87-603  97  600 Tatraplan  603  613  623  700 
Kuorma-autot ja hyötyajoneuvot:  13  22  23  24  25  26  27  28  43  49  50  51  72  74  81  84  86  92  111  114  115  116  128  130  138  141  147  148  157  163 JAMAL  400  401  500  700  805  813  815  Beta 
Sotilasajoneuvot:  57K  72  76  79  82  85  9393  111  805  809  810  813  815  816  DANA  OT-62  OT-64  OT-810  RM-70  V 750  V 799  V 809 
Kilpa-autot ja prototyypit:  11 Targa Florio  15  18  90  137  107  201  602 Tatraplan Sport  603 A  603-2 B5  603-2 B6  603 MB  603 NP  603 X  604  605  607  625  Baghira  Delfin  JK 2500  Mikrobus  MTX V8  Prezident  V 570  V 855 
Tatra V 570:n ensimmäinen prototyyppi.
Vuonna 1933 valmistunut prototyyppi.
Te Anau (järvi)

| Te Anau |
| --- | --- |

Valtiot:  Uusi-Seelanti
Paikkakunta:  Southland ja Southland District (en) (käännä suomeksi) 
Koordinaatit:  45°12′S, 167°48′E
Laskujoki:  Waiau River (en) (käännä suomeksi) 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  210  m 
Pituus:  65  km
Leveys:  10  km 
Pinta-ala:  344 km2 
Suurin syvyys:  270  m 
Valuma-alue:  3 302 km2 
 fiTe Anau 
Te Anau on järvi Uuden-Seelannin Eteläsaaressa. Järvi on noin 65 kilometriä pitkä ja länsiosassa on kolme vuonoa. Järven maorinkielinen nimi Te Ana-au tarkoittaa vesipyörteiden luolaa. Järven itäpuolella kohoavat Franklyn-, Stuart-, Murchison- ja Keplervuoret. Lähin asutuskeskus on Te Anau, josta saa alkunsa kaksi pitkänmatkan vaellusreittiä: Milford Track ja Kepler Track.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Te Anau (järvi) Wikimedia Commonsissa
Teerijärven vaakuna

Teerijärven vaakuna (1956–1968)
Teerijärven kunnanvaakuna on saanut aiheensa kunnan nimestä. Sen aaltokoroinen tyviö viittaa kunnalle nimensä antaneeseen Tervajärveen. Apilaristi symboloi maanviljelystä, mutta on myös kirkollinen tunnus.
Vaakunan heraldinen selitys on "punaisessa kentässä aaltokoroinen hopeatyviö, jonka yläpuolella kultainen apilaristi". Vaakunan suunnitteli Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 17. heinäkuuta 1956. Teerijärven liityttyä Kruunupyyn kaupunkiin vuonna 1969 vaakuna jäi kotiseutuvaakunaksi, mutta sen apilaristi periytyi Kruunupyyn uuteen vaakunaan, joka otettiin käyttöön 1974.
Kielcen pogromi

Juutalaiskomitean talo Planty-kadulla
Muistolaatta Planty 7:n talossa Kielcessä
Kielcen pogromi oli juutalaisten väkivaltainen joukkomurha 4. heinäkuuta 1946 Kaakkois-Puolassa Kielcen kaupungissa. Puolalaisista sotilaista, poliiseista ja siviileistä koostunut joukko surmasi ainakin 42 juutalaista. Toisen maailmansodan jälkeisen Puolan pahimmassa juutalaisvastaisten väkivaltaisuuksien purkauksessa loukkaantui lisäksi yli 40.
Taustatietoa

Juutalaisten ja ei-juutalaisten puolalaisten välillä oli jo ennen sotaa merkittäviä jännitteitä. Tämä johtui osittain siitä, että jotkut parlamentin jäsenet ja papisto levittivät aktiivisesti antisemitististä propagandaa. Alina Skibińska ja Joanna Tokarska-Bakir ovat tutkineet aihetta, ja heidän mukaansa 1930-luvulla ”yhteisöjen väliset suhteet alkoivat muistuttaa yhä enemmän apartheidia”.
Heinäkuun 1. päivänä 1946 yhdeksänvuotias ei-juutalainen poika Henryk Blaszczyk lähti kotoaan Kielcestä vanhemmilleen ilmoittamatta. Kolmen päivän kuluttua poika palasi kotiin ja kertoi vanhemmilleen ja poliisille, että hänet oli siepattu ja piilotettu paikallisen juutalaiskomitean rakennuksen kellariin Planty-kadulla rituaalimurhaa varten. Kyseisessä rakennuksessa oli 180 juutalaista. Paikallinen poliisi alkoi tutkia väitettyä rikosta ja huomasi, että Blaszczykin tarina ei täysin pitänyt paikkaansa; rakennuksessa ei esimerkiksi ollut kellaria. Samaan aikaan rakennuksen ulkopuolelle kerääntyi suuri joukko vihaisia puolalaisia.
Joukkomurha

Puolalaiset sotilaat ja poliisit tunkeutuivat rakennukseen ja pyysivät juutalaisia asukkaita luovuttamaan mahdolliset aseensa. Tuntemattoman tekijän ammuttua yhden laukauksen virkamiehet ja siviilit avasivat tulen rakennuksen sisällä olevia juutalaisia kohti, ja useita juutalaisia kuoli ja osa loukkaantui. Ulkona ollut vihainen väkijoukko ryhtyi julmasti pahoinpitelemään juutalaisia, jotka yrittivät paeta ammuskelua tai joita hyökkääjät ajoivat kadulle.
Samaan aikaan huhu ”rituaalimurhasta” saavutti Kielcessä sijaitsevan Ludwikówin terästehtaan. Huuto ”olette täällä töissä, kun lapsenne murhataan” sai useat sadat metallityökaluin aseistautuneet työntekijät ryntäämään Planty-kadulle. Heidän saapumisensa aloitti pogromin toisen – ja verisemmän – vaiheen. Väkivaltaisuudet tukahdutettiin iltapäivällä, kun toinen, paremmin johdettu sotilasyksikkö oli saapunut ja evakuoinut juutalaiset turvaan. Väkivalta ei kuitenkaan päättynyt siihen. Sotilaat syyllistyivät sairaalaan matkalla olleiden loukkaantuneiden juutalaisten pahoinpitelyyn ja ryöstöihin. Lisäksi sairaalassa olevat muut potilaat pahoinpitelivät haavoittuneita juutalaisia. Joukko siviilejä lähestyi sairaalaa ja vaati, että juutalaiset haavoittuneet luovutettaisiin heille. Sairaalan henkilökunta kieltäytyi pyynnöstä. Päivän päätteeksi siviilit, sotilaat ja poliisit olivat surmanneet 42 juutalaista ja lisäksi yli 40 muuta oli loukkaantunut. Tapahtumien yhteydessä myös kaksi ei-juutalaista puolalaista menetti henkensä, ehkä siksi, että he olivat rakennuksen sisällä olevien juutalaisten asukkaiden tai muiden ei-juutalaisten puolalaisten uhrien auttajia.
Oikeudelliset seuraukset

Tuomiot julistettiin 11. heinäkuuta 1946. Joukkomurhasta tuomittiin 12 ihmistä. Tuomituista yhdeksän sai kuolemanrangaistuksen, ja heidät teloitettiin oikeudenkäynnin jälkeisenä päivänä. Kolme muuta saivat elinkautisen vankeusrangaistuksen. Yhtä lukuun ottamatta kaikki upseerit, jotka olivat läsnä, kun heidän sotilaansa suorittivat pogromin, alennettiin, ja he saivat vuoden vankeusrangaistuksen.
Pogromia käsiteltiin oikeudessa vielä kaksi kertaa myöhemmin. Kolmannella kerralla joulukuussa 1947 sekä Kielcen turvallisuuspäällikkö että maakunnan poliisijohtaja saivat hyvin kevyet tuomiot.
Reaktioita

Pogromista seurasi laajamittainen paniikki Puolan juutalaisyhteisön keskuudessa, ja paniikin aiheuttamassa siirtolaisaallossa maasta lähti noin 100 000 ihmistä.
Puolan katolinen kirkko vaikutti ensisijaisesti toimivan passiivisesti, mutta kommunistinen turvallisuuspoliisi onnistui tehokkaasti estämään sen halukkuutta ilmaista selkeää kantaansa. Sen sijaan kirkon papit ohjeistettiin tuomitsemaan pogromi seuraavissa sunnuntaimessuissa, ja heitä pyydettiin käsittelemään asiaa saarnoissaan. Joidenkin katolisten pappien mielestä mellakka johtui juutalaisten yliedustuksesta stalinistisessa turvallisuuspoliisissa ja syyttäjänvirastossa, jotka olivat aloittaneet laajan kampanjan ei-kommunisteja vastaan.
Puolan laittomaksi julistettu oppositio piti pogromia juonena, jolla kommunistit väitetysti yrittivät huonontaa Puolan mainetta ulkomailla ja siirtää niiden huomion vähemmän merkittäviin asioihin. Puolassa oli vain pari päivää aikaisemmin 30. kesäkuuta järjestetty kansanäänestys, jonka tulokset kommunistipuolue oli väärentänyt.
Kommunistipuolueen viranomaisilta ei juuri tunneta Kielcen pogromiin liittyviä asiakirjoja. Asian selittää mahdollisesti se, että tapaus ei kiinnostanut heitä, ja koska heillä oli tapahtumahetkellä täysi työ kansanäänestyksen tulosten väärentämisessä.
Käännös suomeksi
Ewald André Dupont

| Ewald André Dupont> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. joulukuuta 1891 Zeitz, Saksi   Saksan keisarikunta
Kuollut: 12. joulukuuta 1956 Hollywood, Kalifornia   Yhdysvallat
Ohjaaja
Taiteilijanimet:  E.A. Dupont
Aktiivisena:  1916–1956
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Ewald André Dupont (25. joulukuuta 1891 – 12. joulukuuta 1956)  oli saksalainen elokuvaohjaaja, yksi Saksan elokuvateollisuuden pioneereja. Hänet tunnettiin yleensä nimellä E. A. Dupont.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Museum of Modern Art 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef 
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:E. A. Dupont
Hanna Teerijoki

Hanna Teerijoki (o.s. Heikura s. 15. heinäkuuta 1963 Kemi) on suomalainen entinen  maajoukkuetason jalkapalloilija, jääpalloilija ja jääkiekkoilija.
Jalkapallon, jääpallon ja jääkiekon lisäksi Teerijoki on edustanut Suomea myös maahockeyssa, kaukalopallossa ja golfissa. Teerijoki onkin ainoa eurooppalainen, joka on edustanut maataan maajoukkueessa kuudessa eri lajissa. Suomen mestaruuksia (yhteensä 26) hän on voittanut kaikissa muissa lajeissa paitsi jääkiekossa, mutta jääkiekon Ruotsin mestaruuksia hänellä on kaksi. Jääpalloa hän on pelannut Suomen lisäksi myös Ruotsissa ja Norjassa.
HIFK olisi aikanaan ottanut Hanna Teerijoen miesten edustusjoukkueeseen, mutta Suomen Jääpalloliitto ei antanut pelilupaa. Vuonna 1994 Teerijoki kuitenkin valmensi HIFK:ta.
Hanna Teerijoki edusti Suomea golfin naisten World Cupissa Riikka Hakkaraisen parina vuonna 2000. Teerijokea valmensi Ruotsissa Henri Rice, joka on valmentanut myös Annika Sörenstamia. Nykyisin hän toimii toimitusjohtajana ja kouluttajana HIFK Golfissa.
Teerijoki on suorittanut myös lentolupakirjan ja työskenteli lentäjänä vuosina 1997–2003.
Porin Poikakuoro

Porin Poikakuoro on Porin Mies-Laulun vuonna 1969 perustama kuoro.