stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Seinäjoen Maila-Jussien palkituista pelaajista
Luettelo

| Kausi | Pelaaja | palkinto |
| --- | --- | --- |
| 1969 | Salo, ReijoReijo Salo | Vuoden lukkari |
| 1973 | Pyhälahti, MauriMauri Pyhälahti | Vuoden lukkari |
| 1975 | Parhiala, VeijoVeijo Parhiala | Etenijäkuningas |
| 1975 | Pyhälahti, MauriMauri Pyhälahti | Vuoden lukkari |
| 1975 | Vainio, MarkkuMarkku Vainio | Vuoden pesäpalloilija |
| 1977 | Mikkola, RiittaRiitta Mikkola | Vuoden lukkari |
| 1977 | Mikkola, RiittaRiitta Mikkola | Vuoden pesäpalloilija |
| 1977 | Pyhälahti, MauriMauri Pyhälahti | Vuoden lukkari |
| 1978 | Mikkola, RiittaRiitta Mikkola | Vuoden lukkari |
| 1978 | Pyhälahti, MauriMauri Pyhälahti | Vuoden lukkari |
| 1979 | Mikkola, RiittaRiitta Mikkola | Vuoden lukkari |
| 1979 | Pyhälahti, MauriMauri Pyhälahti | Vuoden lukkari |
| 1979 | Pyhälahti, MauriMauri Pyhälahti | Vuoden lukkari |
| 1980 | Pyhälahti, MauriMauri Pyhälahti | Vuoden lukkari |
| 1980 | Pyhälahti, MauriMauri Pyhälahti | Vuoden pesäpalloilija |
| 1981 | Mikkola, RiittaRiitta Mikkola | Vuoden lukkari |
| 1985 | Pyhälahti, MauriMauri Pyhälahti | Vuoden lukkari |
| 1987 | Mäntymaa, EsaEsa Mäntymaa | Etenijäkuningas |
| 1987 | Peltoniemi, JukkaJukka Peltoniemi | Vuoden pesäpalloilija |
| 1995 | Tyynelä, JariJari Tyynelä | Kultainen maila |
| 1995 | Tyynelä, JariJari Tyynelä | Paras kärkilyöjä |
| 1995 | Vainionpää, MikkoMikko Vainionpää | Vuoden tulokas |
| 1997 | Kettunen, MarkusMarkus Kettunen | Etenijäkuningas |
| 2001 | Honkola, MarkoMarko Honkola | Paras kärkilyöjä |
| 2005 | Viinamäki, TomiTomi Viinamäki | Vuoden tulokas |
Luettelo Soinin julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Soinin julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Soinin kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Tämä luettelo on osa valtakunnallista Suomen julkisten taideteosten ja muistomerkkien luettelointia. Luettelossa on pysyvästi julkisilla paikoilla olevia taideteoksia, muistomerkkejä ja muistolaattoja sekä hautausmailla olevia yleisiä muistomerkkejä ja patsaita. Luettelossa ei mainita rakennusten sisällä ja suljetuilla sisäpihoilla olevia julkisia teoksia eikä yksittäisten hautojen veistoksia. Teokset ovat luettelossa nimensä mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Sijaintipaikka on puiston, aukion, rakennuksen tai muun vastaavan nimi ja/tai katuosoite. Alue tarkoittaa kaupunginosaa/kunnanosaa, taajamaa, kylää, osa-aluetta tai asuinaluetta. Karttalinkki osoittaa teoksen sijaintipaikan kymmenien metrien tarkkuudella. Paljastusvuosi on teoksen julkistuksen tai paljastuksen vuosi sijaintipaikalla (suluissa on mainittu valmistumisvuosi, jos se poikkeaa huomattavasti paljastusvuodesta).
| Julkinen teos | Paikka | Alue | Kartalla | Tekijä | Paljastusvuosi | Kuva | WD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1918 vapaussodan sankarien muistomerkki | Soinin kirkon kirkkotarha, Karstulantie 2 |  | 62.8749°N, 24.207°E |  | 1923 |  |  |
| Kotirintama 1939-1945 muistomerkki | Soinin kirkon kirkkotarha, Karstulantie 2 |  | 62.8749°N, 24.2081°E |  |  |  |  |
| Talvisotaan lähteneiden soinilaisten muistomerkki | Källinmäentie |  | 62.7947°N, 24.1056°E |  |  |  |  |
| Tervanpolton muistomerkki | Liikekeskuksen aukiolla, Soinin keskusta; Alajärventie 2 |  | 62.8732°N, 24.2046°E | Maasalo, AnttiAntti Maasalo | 1986 |  |  |
| Vaivaisakka | Soinin kirkon kellotapulin eteläseinällä, Karstulantie 2 |  | 62.8748°N, 24.2078°E | Taipale, MattiMatti Taipale | 1854 |  |  |
| Vartioivat leijonat | Soinin kirkon kirkkotarha, Karstulantie 2 |  | 62.875°N, 24.2071°E | Hyvärinen, HelviHelvi Hyvärinen | 1956 |  |  |
Kosovon sota

Kosovon paikkakunnat serbiankielisine nimineen.
Kosovon sota käytiin vuosina 1998–1999 Kosovossa entisen Jugoslavian alueella. Jugoslavian hajoamisen jälkeen Kosovo oli autonominen maakunta Serbian eteläosassa. Sodan osapuolia olivat Kosovon vapautusarmeija, Serbia ja Nato.
Kosovon kriisin taustaa

Jugoslavia hajosi vuonna 1991 kun Slovenia, Kroatia ja Bosnia itsenäistyivät. Kosovossa syntyi etnisiä jännitteitä albaanien ja serbien välille.
Jo vuonna 1982 syntyi Sveitsissä olevien albaanien keskuudessa Kosovon vapautusarmeija (UÇK, tunnetaan myös englanninkielisellä lyhenteellä KLA, Kosovo Liberation Army), joka organisoitiin alussa IRA:n tavoinselvennä. Liikkeen tavoitteena oli luoda itsenäinen albaanialue sosialistiseen Jugoslaviaan, ja liittää se Albaniaan Suur-Albaniaksi. Vuonna 1989 serbit ottivat valtaa pois Kosovon albaaneilta lakkauttaen alueen itsehallinnon. Vuoden 1991 kansanäänestyksessä yli 99 % albaaneista kannatti Kosovon itsenäisyyttä.tarvitaan parempi lähde Vuonna 1992 albaanit perustivat varjohallituksen Ibrahim Rugovan johdolla.
Vuonna 1998 maaliskuusta syyskuuhun oli avoin konflikti serbipoliisien ja Kosovon vapautusarmeijan välillä. Serbit pyrkivät murskaamaan separatistisen liikkeen, ja monet siviilit joutuivat lähtemään kodeistaan. Syyskuussa 1998 Nato kehotti Slobodan Miloševićia lopettamaan Kosovon albaanien vainot.
UÇK laajeni merkittävästi vuosina 1997–1999. Se laajensi aluettaan hyökkäämällä serbien sotilaskohteita, poliiseja ja armeijaa vastaan ja pystytti tiesulkuja varmistaen alueensa. Helmikuussa 1998 Milošević määräsi sisäministeriön MUP:n kukistamaan UÇK:n. Maaliskuussa 1998 kapina oli laajimmillaan ja UÇK valtasi jopa neljänneksen Kosovosta. Silloin UÇK:n pääasiallinen tukialue oli Drenican seuduilla sijaitseva Prekazin kylä. UÇK:n taktiikka muuttui alueelliseksi puolustukseksi, ja liike tukeutui kyliin.lähde?
Naton väliintulo

Helmikuun lopussa ja maaliskuussa kansainväliset neuvottelut jatkuivat Pariisissa, mutta samaan aikaan serbit lisäsivät joukkojaan Kosovossa ETYJin tarkkailijoista välittämättä. Neuvottelujen kariuduttua Nato aloitti ilmapommitukset Jugoslaviaa vastaan maaliskuussa 1999.
Nimellä Allied Force kutsutut pommitukset määräsi Naton pääsihteeri Javier Solana, jonka Naton neuvosto (NAC) oli siihen valtuuttanut tammikuussa 1990.  Ensi vaiheessa piti iskeä ilmatorjuntakalustoon, toisessa vaiheessa sotilaskohteisiin 44. leveyspiirin eteläpuolella ja kolmannessa vaiheessa 44. leveyspiirin pohjoispuolella, myös pääkaupunki Belgradiin. Kesäkuussa 1999 Milosevic suostui vetämään joukot pois Kosovosta ja Nato lopetti ilmaiskut.
Naton pommituksissa kuoli arviolta 500 serbisiviiliä. Sota päättyi kolmen kuukauden ilmapommitusten jälkeen.
Kriisin neuvotteluratkaisu

Toukokuun alussa käynnistyneet neuvottelut johtivat Naton pommitusten loppumiseen ja sotatoimien loppumiseen 10. kesäkuuta 1999. Pääneuvottelijoina oli Suomen silloinen presidentti Martti Ahtisaari, Venäjän entinen pääministeri, erikoislähettiläs Viktor Tšernomyrdin ja Yhdysvaltain varaulkoministeri Strobe Talbott. Heistä välittäjinä toimineet presidentti Ahtisaari ja erikoislähettiläs Tšernomyrdin matkustivat 2. kesäkuuta Belgradiin neuvottelemaan sodan lopettamsesta Jugoslavian serbipresidentti Slobodan Miloševićin kanssa. Neuvottelujen tuloksena presidentti Milošević suostui rauhanehtoihin.
Sodan loppu ja sitä seuranneet ajat

Tässä Serbian aloittamassa sodassa 13 517 ihmistä kuoli tai katosi tammikuun 1998 ja joulukuun 2000 välisenä aikana. Uhreista 10 415  oli albaaneja, 2 197 serbejä ja 528 muita kansallisuuksia. 
Kosovon serbejä ja muita etnisiä vähemmistöjä pakeni kodeistaan sodan aikana 245 000  henkeä vuonna 1999 joko Serbian puolelle tai Kosovon sisällä. Vuonna 2011 225 000 oli edelleen sisäisinä pakolaisina.
Sodasta käyty keskustelu

Sota herätti voimakkaita reaktioita eri puolilla maailmaa. Osapuolet toivat omaa näkemystään esille lehdistön lisäksi myös internetissä.
Presidentti Mauno Koivisto oli Suomessa näkyvin toisinajattelija Kosovon sodan suhteen. Hänen mukaansa serbeille ennen sotaa esitetyt vaatimukset olivat mahdottomia hyväksyä maan omien lakien puitteissa. Koiviston mielestä sodassa saavutettu sopimus olisi voitu saavuttaa ilman väkivaltaa kärsivällisemmällä diplomatialla.
Tutkija Pekka Visuri julkaisi kirjan Kosovon sota, jonka nähtiin kyseenalaistavan valtamedian kuvaa sodasta.  Helsingin Sanomat taas  kritisoi Visurin kirjassaan esittämiä näkemyksiä puolueellisiksi.  Myös brittiläinen kirjeenvaihtaja Robert Fisk arvioi, että Rambouillet'n konferenssissa esitettiin tarkoituksella niin kovia ehtoja, että neuvotteluiden syy vaikutti olevan enemmän rauhan estäminen kuin sen tuominen. Samoilla linjoilla kritiikissään oli norjalainen rauhantutkija Johan Galtung.
Noam Chomsky kritisoi sotatoimia ja sille esitettyjä oikeutuksia kirjassaan Uusi sotilaallinen humanismi: Kosovon opetukset. Hän syytti länsimaiden intellektuelleja tapahtumien järjestyksen nurinpäin kääntämisestä, kun he esittivät pommitusten olleen vastaus albaanien joukkokarkotuksiin. Erinäisiin lähteisiin ja raportteihin viitaten Chomsky väitti albaanien massiivisten joukkokarkotusten alkaneen vasta Naton pommitusten käynnistyttyä. Chomskyn mukaan monet Naton kenraalitkin varoittivat pommitusten voivan johtaa joukkokarkotuksiin. Chomsky asetti Kosovon tapahtumat laajempaan poliittiseen kontekstiin muistuttamalla samana vuonna tapahtuneista Nato-maa Turkin kurdeihin kohdistamasta aseellisesta repressiosta sekä Itä-Timorin väestöön kohdistuneista väkivaltaisuuksista. Chomskyn mukaan molemmissa tapauksissa länsimaat olivat tukemassa sortavaa osapuolta, mikä Chomskyn mukaan osoitti, etteivät länsimaat toimi humanitarismin ohjaamana.
Suomalaiset rauhanturvaajat Kosovossa

KFOR-joukot aloittivat kesäkuussa 1999 ja Suomen hallitus teki päätöksen rauhanturvaajien lähettämisestä Kosovoon. Suomalaisia rauhanturvaajia osallistui operaatioon 680, joka jatkossa väheni 550:en. 1. toukokuuta 2004 lähtien Keskisen prikaatin (MNB Centre) komentajana toimi prikaatikenraali Antti Lankinen. 29. lokakuuta tehtävät vastaanotti eversti Jari Kallio. Samalla Keskisen prikaatin päämaja siirtyi Suomen rauhanturvaajien pääleiriin (Camp Ville) Lipljaniin. Keskisessä prikaatissa palveli rauhanturvaajia kuudesta eri maasta (Suomi, Ruotsi, Irlanti, Tšekki, Slovakia ja Latvia). Syksyllä 2006 prikaatin nimi muuttui muotoon Keskinen taisteluosasto Kosovo (Multinational Task Force Center - MNTF(C)) Naton organisaatiomuutoksen takia. Toukokuun 2006 rotaation yhteydessä suomalaisten rauhanturvaajien vahvuus Kosovossa laski 400 henkeen. Camp Ville lopetti toimintansa 29. joulukuuta 2010 noin 110 hengen vahvuisen purkuosaston kotiutuessa. Suomalainen kriisinhallintajoukko Kosovossa (SKJK) lopetti toimintansa 31. joulukuuta 2010.
Martti Ahtisaari johti neuvotteluja Kosovon tulevasta asemasta 2005 alkaen ja julkaisi esityksensä Kosovon asemasta keväällä 2007. YK:n turvallisuusneuvosto ei hyväksynyt ehdotusta Venäjän vastustuksen takia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kosovon sota Wikimedia Commonsissa
Human Rights Watch - UNDER ORDERS: War Crimes in Kosovo (an overview) (englanniksi)
Human Rights Watch report on atrocities against Kosovo Serbs and Roma after June 1999 (englanniksi)
| n k Kylmän sodan jälkeiset konfliktit Euroopassa |
| --- | --- |
 Tapahtumia 
Itä-Eurooppa:  Transnistrian sota  Prigorodnyn konflikti  Venäjän perustuslaillinen kriisi 1993  Ukrainan vallankumous 2014  Itä-Ukrainan mielenosoitukset 2014  Venäjän–Ukrainan sota  Itä-Ukrainan sota  Venäjän hyökkäys Ukrainaan 2022–  Wagner-ryhmän kapina 
Etelä-Eurooppa:  Slovenian sota  Kroatian sota  Bosnian sota  Bosniakkien ja kroaattien sota  Albanian sisällissota  Kosovon sota  Preševon konflikti  Makedonian konflikti 
Kaukasus:  Georgian sisällissota  Etelä-Ossetian sota (1991–1992)  Abhasian sota (1998)  Georgian sota 
Jugoslavian armeijan tiedusteluyksikön rakennus Belgradissa Naton pommitusten jälkeen (1999)
Kousséri

| Kousséri |
| --- | --- |
 Koussérin sulttaanin residenssi.
 Kousséri
 Koordinaatit: 12°4′42″N, 15°1′58″E 
Valtio:  Kamerun
Alue:  Extrême-Nord
Departementti:  Logone-et-Chari
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunki
 – Hallinnon tyyppi:  kunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  160 km²
Väkiluku (2005):  101 200
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kousséri on kaupunkikunta ja Logone-et-Charin departementin hallinnollinen keskus Extrême-Nordin alueella Kamerunissa. Se sijaitsee Chariin laskevan Logonejoen suussa 225 kilometriä alueen pääkaupungista Marouasta pohjoiseen. Kunnassa on 101 200 ja kaupunkialueella 88 600 asukasta (vuonna 2005, väestönlaskenta).
Maantiede ja ilmasto

Koussérin kunnan pinta-ala on 160 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa ja idässä Chari- ja Logonejokien kautta Tšadin pääkaupunkiin N’Djamenaan sekä etelässä Logone Birnin ja lännessä Makaryn arrondissementteihin. Alue on pinnanmuodostukseltaan tulville altista tasankoa. Vesistöjä ovat myös Charin sivujoki Serbewel ja sadekauden jälkeen kuivuvat Iboun ja Ngamadjan järvet.
Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 500–600 millimetriä. Lämpötilat vaihtelevat joulu-helmikuun 11:stä maalis-huhtikuun 45 asteeseen. Joulu-maaliskuussa puhaltaa kuiva harmattantuuli. Luonnonvarainen kasvillisuus on savannia.
Asutus

Kuntaan kuuluvat kaupungin lisäksi Amchedirén, Guebalan ja Njagarén maaseutualueet. Asukkaat ovat baggaroita, kotokoja, musgumeja, masoja, kanureja, mandaroita, fulbeja, hausoja, budumoja, kanembuja, zaghawia, saroja ja monia muita lähialueelta ja kauempaa tulleita etnisiä ryhmiä. Vallitseva uskonto on islam. Lisäksi on kristittyjä ja vähäisessä määrin animisteja.
Historia

Koussérin perustajina pidetään legendaarista sao-kansaa. Sen aikaisempi nimi oli Mser. François Lamyn johtamat ranskalaiset valtasivat Koussérin vuonna 1900. Sen lähellä käytiin taistelu, jossa Lamy ja Rabih al-Zubayr saivat surmansa. Kousséri kuului sittemmin Saksan ja Ranskan Kameruniin, ja sen nimenä oli vuosina 1933–1970 Fernand Foureaun mukaan Fort-Foureau.
Liikenne, elinkeinot ja palvelut

Koussériin johtaa maantie N1 Marouasta. Logonejoen yli N’Djamenaan on silta. Joet ylitetään usein myös veneillä.
Asukkaiden pääelinkeinot ovat kaupankäynti, maanviljely, karjanhoito ja kalastus sekä palvelut ja liikenne. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, riisi ja durra. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, siat ja siipikarja. Kaupunki on sijaintinsa ansiosta tärkeä Kamerunin, Tšadin ja Nigerian rajakaupan välittäjä. Teollisuutta ei ole käytännössä lainkaan. Palveluihin kuuluvat koulut, terveyskeskukset, sairaala, nuoriso- ja naisten keskukset sekä kirjasto.
Matkailu

Kousséri ei ole matkailukohteena kovin kiinnostava. Kaupungissa on majoituspalveluja ja museo. Sen luoteispuolella sijaitsee Kalamalouén kansallispuisto, jossa on antilooppeja, kirahveja, apinoita, pahkasikoja, virtahepoja ja krokotiileja.
Kotkat saalistavat

| Kotkat saalistavat> The Passage |
| --- | --- |

Ohjaaja:  J. Lee Thompson
Käsikirjoittaja:  Bruce Nicolaysen
Perustuu:  Bruce Nicolaysen romaaniin Perilous Passage
Tuottaja:  John Quested Maurice Binder Lester Goldsmith Geoffrey Helman
Säveltäjä:  Michael J. Lewis
Pääosat:  Anthony Quinn James Mason Malcolm McDowell Christopher Lee
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Hemdale Passage Films Monday Films General Film Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  United Artists
Ensi-ilta:   26. helmikuuta 1979  9. maaliskuuta 1979 New York City, New York 7. syyskuuta 1979 Mandan, Etelä-Dakota  21. maaliskuuta 1979  13. huhtikuuta 1979  1. toukokuuta 1979  16. kesäkuuta 1979  5. heinäkuuta 1979  15. elokuuta 1979  21. helmikuuta 1980
Kesto:  99 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kotkat saalistavat (engl. The Passage) on vuonna 1979 ensi-iltansa saanut, J. Lee Thompsonin ohjaama brittiläinen toiminnallinen sotaelokuva, jonka pääosissa ovat Anthony Quinn, James Mason, Malcolm McDowell ja Christopher Lee.
Juoni

Toisen maailmansodan aikana Ranskan vastarintaliike pyytää baskilaiselta maanviljelijältä (Anthony Quinn) apua viemään pakenevan tiedemies Bergsonin (James Mason) ja tämän perheen Pyreneiden yli Espanjaan turvaan. Heidän reitillään on saksalaisjoukko, jota johtaa sadistinen natsiupseeri von Berkow (Malcolm McDowell).
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Anthony Quinn  | … |  Baski   |
|  James Mason  | … |  Professori John Bergson   |
|  Malcolm McDowell  | … |  Kapteeni von Berkow   |
|  Christopher Lee  | … |  Mustalainen   |
|  Patricia Neal  | … |  Rouva Ariel Bergson   |
|  Kay Lenz  | … |  Leah Bergson   |
|  Paul Clemens  | … |  Paul Bergson   |
Tuotanto

Kotkat saalistavat perustuu Bruce Nicolaysenin romaaniin Perilous Passage vuodelta 1976. Nicolaysen myös laati elokuvan käsikirjoituksen. Kotkat saalistavat kuvattiin Pyreneillä ja Ranskan Nizzassa.
James Mason oli ennustanut vastanäyttelijälleen Kay Lenzille kuvauksien aikana, että elokuva tulisi floppaamaan lippuluukuilla. Hän oli sanonut: "Sano minun sanoneen. Kaikki elokuvat, jotka ovat pääasiassa paksussa lumessa ovat olleet floppeja lippuluukulla. Jotenkin ne saavat yleisön tuntemaan kylmää ja kosteaa." Hän oli oikeassa: elokuva ei menestynyt lippuluukuilla maailmalla ja kriitikoiden silmissä elokuva oli katastrofi ohjaaja J. Lee Thompsonin aikaisempaan ohjaamaan elokuvaan Navaronen tykit (1961) verrattuna. Navaronen tykit -elokuvaa pidetään Thompsonin mestariteoksena.
Julkaisu

Kotkat saalistavat sai ensi-iltansa kotimaassaan Isossa-Britanniassa vuonna 1979. Elokuvaa levitti Hemdale Film Distribution. Elokuva sai ensi-illan Turkissa 26. helmikuuta 1979 ja Yhdysvalloissa 9. maaliskuuta 1979 New Yorkissa. Elokuvaa esitettiin Yhdysvalloissa vain viikon verran muutamissa elokuvateattereissa. United Artists toimi elokuvan levittäjänä Yhdysvalloissa.
Kotkat saalistavat pääsi teatterilevitykseen monissa Euroopan maissa: Tanskassa 21. maaliskuuta 1979, Suomessa 13. huhtikuuta 1979, Alankomaissa 1. toukokuuta 1979, Norjassa 16. kesäkuuta 1979 ja Ranskassa 15. elokuuta 1979. Etelä-Koreassa elokuva sai ensi-illan 5. heinäkuuta 1979 ja Australiassa 21. helmikuuta vuonna 1980.
Elokuva julkaistiin DVD:lle vuonna 2011.
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsui elokuvaa kehnoksi ja antoi sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Aiheesta muualla

Kotkat saalistavat Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kotkat saalistavat Elonet.
Kotkat saalistavat AllMoviessa. (englanniksi)
Luettelo suomalaisten muusikoiden taiteilijanimistä – R
R

Raappana (Janne Pöyhönen)
Raimo Kariniemi (Martti Aarre Jalmari Kainulainen)
Rainer Kisko (Reino Helismaa)
Rainer Könsikäs (Tarmo Tapani Raatikainen)
Rani Aranto (Maire Pohjanheimo)
Rauli Badding Somerjoki (Rauli Somerjoki)
Rauni Autio (Rauni Westerholm)
Rauni Kouta (Reino Helismaa)
Ray Little (Reino Bäckman)
Raya Alenius (Raija Alenius)
Raya Avellan (Raija Alenius)
Reijo Kurki (Jukka Kuoppamäki)
Reijo Viita (Reijo Viitanen)
Reino Hirviseppä (Reino Palmroth)
Reino Terho (Einari Kurt Marvia)
Reino Vilperi (Aarni Pauli Juhani Varjonen)
Remu Aaltonen (Henry Olavi Aaltonen)
Renne Angelvuo (Raine Sulo Henrik Angelvuo)
Repe Helismaa (Reino Helismaa)
Repe Kupiainen (Raimo Kupiainen)
Rete Lowan (Reijo Oinonen)
Riitta Lehtonen (Ria Hannele Niittynen)
Rike Jokela (Risto Jokela)
Risto Havunen (Veikko Huuskonen)
Ritva Kotiranta (Ritva Kotiranta-Längfors)
Robin (iskelmälaulaja, Esa Kari Simonen)
Robinson-Lee (Jukka Kuoppamäki)
Ron Friendly (Roger Lewis Freundlich)
Ronnie Dalhberg (Arto af Hällström)
Roope Esko (Robert von Essen)
Roope Lantti (Juha Heikki Haapalainen)
Roope Vastamäki (Markku Isomäki)
Rudolf Holtz (Paul Fagerlund; myös Irwin Goodman)
Rudolf van Pornoff (Veikko Salmi)
Krakovan vapaakaupunki

Krakovan vapaakaupunki (puol. Wolne Miasto Kraków), myös Krakovan tasavalta (puol. Rzeczpospolita Krakowska), oli Wienin kongressissa vuonna 1815 luotu kaupunkivaltio, jota vuoteen 1846 asti hallitsivat sen naapurivaltiot Venäjä, Preussi ja Itävalta. Se oli ainoa jäljellä oleva osa Varsovan herttuakunnasta, jonka kyseisten maiden kolme keisaria jakoivat vuonna 1815. Krakova päätyi vapaakaupungiksi, kun Itävalta tai Venäjä eivät kumpikaan halunneet sen päätyvän toiselle. Alue oli vähintään muodollisesti itsenäinen, vaikkakin Itävalta, Venäjä ja Preussi puuttuivatkin sen sisäisiin asioihin toistuvasti. Vapaakaupungin itsenäisyys päättyi vuonna 1846 alkaneeseen kapinaan, jonka jälkeen alue liitettiin Itävallan hallitsemaan Galitsiaan.
Historia

Krakovan vapaakaupunki luotiin Napoleonin sotien jälkeen järjestetyssä Wienin kongressissa. Ennen sotaa kaupunkia oli pitänyt hallussaan Itävalta Puolan kolmannen jaon tuloksena vuonna 1795. Vuonna 1809 kaupunki oli liitetty Napoleonin johtaman Ranskan perustamaan Varsovan herttuakuntaan. Wienin kongressissa päätettiin Euroopan rajojen uudeelleenjärjestelystä Ranskan voittaneiden valtioiden kesken. Itävalta ei ollut valmis luovuttamaan kaupunkia Venäjän alaiselle Kongressi-Puolalle, eikä Venäjä puolestaan halunnut sen päätyvän Itävallalle. Preussi oli puolestaan tyytyväinen tilanteeseen, jossa Itävalta ja Venäjä kilpailivat alueen hallinnasta. Lopulta 3. toukokuuta 1815 perustettiin Krakovan vapaakaupunki, joka oli näiden kolmen valtion suojeluksessa, mutta samalla ”vapaa, itsenäinen ja puolueeton”. Vuonna 1818 käyttöön tulleen perustuslain mukaan vapaakaupunki sai liberaalin kaksikamarisen parlamenttijärjestelmän. Parlamentin eli sejmin ylähuoneen puhemies oli kaupungin presidentti, jonka toimeenpanevat päätökset tuli vahvistuttaa Itävallan, Venäjän ja Preussin edustajilla vapaakaupungissa.
Varsovasta tuli sittemmin puolalaisen politiikan keskus, kun taas Krakovassa keskityttiin talouteen, joka kukoistikin vapaakaupungin olemassaolon ensimmäisen kymmenen vuoden ajan. Vapaakaupungista kehittyikin yksi Keski-Euroopan kaupan keskuksista, jossa kukoisti esimerkiksi salakuljetus. Paikalliset maanomistajat ryhtyivät perustivat hiilikaivoksia. Ensimmäinen käänne alueen nousujohteessa tapahtui vuonna 1827, jolloin kolme ulkovaltojen edustajaa kieltäytyi vahvistamasta sejmin valintaa vapaakaupungin presidentiksi. Hänen sijaansa virkaan asetettiin jo viisi kautta virassa toiminut kreivi Stanisław Wodzicki. Ulkovaltojen puuttuminen presidentin valintaan teki selväksi vapaakaupungin itsenäisyyden rajat. Vuonna 1830 alkoi puolestaan marraskuun kansannousu. Vapaakaupunkiin tulvi nyt Venäjän armeijaa pakenevia puolalaisia. Syyskuussa 1831 vapaakaupunkiin pakenivat myös kapinajohtajat ruhtinas Adam Czartoryski ja Józef Chłopicki. Tämän tuottaman poliittisen epävakauden takia vapaakaupungin perustuslaki, vaalisalaisuus ja avoimet väittelyt lakkautettiin kahden vuoden ajaksi, eikä presidentin virkaa täytetty.