stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jussi Paatela
Perhe

Paatelan isä oli laitilalais-hinnerjokilaista maanviljelijäsukua ollut seppä Johannes Kustaanpoika Pavén, joka perusti liikkeen Helsinkiin mutta menetti sen myöhemmin liiallisen alkoholinkäytön vuoksi, ja äiti Eeva Maria Antintytär. Jussi Pavénin veljiä olivat Toivo Pavén ja myöhemmin taiteilijana tunnetuksi tullut Oskari Pavén, jotka kaikki suomensivat sukunimensä vuonna 1906 Paatelaksi.
Paatelan puolisona oli vuodesta 1914 Terttu Kahra, jonka isä oli urkuri ja kapellimestari Elias Kahra. Heillä oli neljä lasta. Paatelan pojista Veli ja Jaakko Paatela olivat molemmat arkkitehteja, ja Paatela suunnitteli rakennuksia myös yhdessä heidän kanssaan. Kaksi muuta lasta olivat maataloustieteilijä Juhani Paatela ja pianisti, arkkitehti Marja Pöyry, jonka puoliso oli arkkitehti Olli Pöyry. Muusikko Pekka Pöyry oli Paatelan tyttärenpoika. Paateloiden nimeä kantava arkkitehtitoimisto Paatela-Paatela & Co jatkaa toimintaansa edelleen; sitä on jatkanut Jussi Paatelan pojanpoika Mikael Paatela.
Ura arkkitehtina > Yhteistyö Toivo Paatelan kanssa

Paatela kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta lyseosta vuonna 1906 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1911. Nuorempi veli Toivo valmistui kolme vuotta myöhemmin. Paatela työskenteli Tampereen teknillisen opiston opettajana vuosina 1914–1918 ja Maataloushallituksen arkkitehtina vuosina 1918–1923. Hän perusti vuonna 1919 yhdessä veljensä Toivon kanssa Helsinkiin arkkitehtitoimiston, joka toimi Yrjönkatu 34:ssä. He saivat nimeä voittamalla useita suunnittelukilpailuja. Heillä oli tapana lähettää kilpailuihin samanaikaisesti useita ehdotuksia, joskus kummankin oma ehdotus ja vielä kolmantena molempien yhteinen.
Paateloiden yhdessä suunnittelemia tunnettuja töitä ovat muiden muassa Vaasan vesitorni (1914), Tampereen vanha pääkirjasto (1925), Järvenpään maatalousnormaalikoulu ja kotitalousopettajakoulu (1928), Helsingin yliopiston vanha anatomian laitos (1929), Atlaspankin talo Helsingissä (1929) sekä Kinkomaan (1930), Ahveniston (1930) ja Päivärinteen parantolat, jotka edustavat kaikki 1920-luvun klassismia. Helsingin asuintaloista heidän suunnittelemiaan ovat muun muassa Yrjönkatu 34 (1925) ja Lapinlahdenkatu 25 (1926). Heidän tuolloista monumentaalista tyyliään edustaa hyvin Helsingin Mikonkadun ja Hallituskadun (nyk. Yliopistonkatu) kulman punatiilinen Atlaspankki (Mikonkatu 9), jonka ulkoseinissä käytettiin klassistisia koristeaiheita ja sisustuksessa kalliita ulkomaisia materiaaleja. Yhteinen toimisto lopetettiin vuonna 1930, minkä jälkeen molemmat veljekset jatkoivat suunnittelua omillaan, tehden kuitenkin vielä joitain yhteistöitä. Myöhempiin yhteistöihin kuuluu nykyään Forssan teatterina toimiva entinen Forssan suojeluskuntatalo (1939).
Ura arkkitehtina > Yksin tehdyt suunnittelutyöt

Jussi Paatela perusti oman toimiston Snellmaninkadulle ja alkoi siirtyä tyylissään funktionalismiin. Saavutettuaan mainetta sairaaloiden suunnittelijana hän toimi vuosina 1930–1936 Lääkintöhallituksen rakennusosaston johtajana. Siinä toimessa hän suunnitteli muun muassa Helsingin naistenklinikan (1934), Mikkelin lääninsairaalan (1935), Turun lääninsairaalan (1938) ja Porin yleisen sairaalan. Paatela oli vuodesta 1941 Helsingin yliopistollisen sairaalan arkkitehtina, missä ominaisuudessa hän suunnitteli silmä- ja korvaklinikan (1950), sisätautien ja kirurgisen klinikan (1950-luvulla) ja henkilökunnan asuinrakennuksen. Muita hänen oman toimistonsa nimissä suunnittelemia sairaaloita ovat SPR:n sairaala Helsingissä (1934, myöhempi Töölön sairaala), Kotkan naistensairaala, Kiljavanummen parantola (1939) ja Muurolan keuhkotautiparantola. Vuonna 1950 hänet kutsuttiin maailman terveysjärjestö WHO:n arkkitehtiasiantuntijaksi Geneveen.
Paatelan muista töistä tunnetuin lienee Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisen tiedekunnan käyttöön suunniteltu Metsätalo (1939). Lisäksi hän on suunnitellut myös Tampereella sijaitsevan Haarlan palatsin (1923) sekä Helsingissä Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran talon laajennuksen ja muutostyöt (1934), valtion teknillisen tutkimuslaitoksen (VTT) entisen laboratorion Abrahaminkadulla (1942) ja useita liike- ja asuintaloja.
Ura arkkitehtina > Akateeminen ura ja luottamustoimet

Paatela toimi Teknillisen korkeakoulun arkkitehtuurin osastolla rakennusopin lehtorina 1923–1930 ja professorina 1930–1949 sekä koko oppilaitoksen vararehtorina 1940 ja rehtorina 1943–1946. Hän oli lisätyn Rakennushallituksen jäsen vuodesta 1936, VTT:n neuvottelukunnan jäsen 1942–1946, Outokumpu Oy:n säätiön hallituksen ja työvaliokunnan puheenjohtaja 1943–1946, Puukemia Oy:n johtokunnan ja rakennustoimikunnan jäsen 1939–1949 sekä valtion edustaja Suomen Taideteollisuusyhdistyksen hallintoneuvostossa 1936–1946. Paatela oli myös Suomen arkkitehtiliiton hallituksen jäsenenä 1930–1937 ja 1939–1942 sekä puheenjohtajana 1932–1933. Lisäksi hän kuului useiden arkkitehtuurikilpailujen palkintolautakuntiin.
Ura arkkitehtina > Muita yhteistöitä

Eläkevuosinaan Paatela suunnitteli yhdessä Jaakko Paatelan ja Veikko Larkaksen kanssa Kuopion keskussairaalan, Olli ja Marja Pöyryn kanssa Pohjois-Karjalan keskussairaalan, Reino Koivulan kanssa Ahvenanmaan keskussairaalan (1953) sekä Veli Paatelan ja Reino Koivulan kanssa Yleisradion talon Helsinkiin (1952). Hän suunnitteli poikansa Veli Paatelan kanssa myös SPR:n sairaalan reumasairaalan, josta ehdittiin rakentaa vain perustukset ennen kuin rakennustyöt keskeytettiin vuonna 1950 varojen puutteen vuoksi. Paikalle valmistui Veli ja Kaija Paatelan arkkitehtitoimiston suunnittelema sairaalan laajennusosa vuonna 1959. Rakennus purettiin vuonna 2024, mutta Jussi Paatelan suunnittelema sairaalan vanha päärakennus on suojeltu.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jussi ja Toivo Paatelan suunnittelemia rakennuksia Helsingin keskustassa. (Arkistoitu – Internet Archive) Korttelit.fi. Viitattu 9.3.2012.
Jussi ja Toivo Paatelan suunnittelema Päivärinteen parantola.
Paatelan suunnittelema Metsätalo Helsingissä.
Transsukupuolisten luokittelu

Transsukupuolisten luokittelu koskee transsukupuolisten tutkimisessa käytettyjä luokituksia, joilla mitataan sukupuolista disorientaatiota. Aikaisemmin transsukupuolisista käytettiin termiä transseksuaali.
Harry Benjaminin arvion mukaan transnaiset ovat kuusi kertaa yleisempiä kuin transmiehet, ja transsukupuolisten luokittelu on suuremman esiintymistiheyden vuoksi keskittynyt lähes yksinomaan biologisiin miehiin (koiraisiin) joilla on naisen (naaraan) sukupuoli-identiteetti.
Transsukupuolisten luokittelussa on ollut keskeistä yrittää muodostaa erotusdiagnoosia ristiinpukeutumiseen eli vastakkaiselle sukupuolelle tyypillisten asusteiden käyttämiseen, sillä sekä transvestiitit että transsukupuoliset pukeutuvat ristiin.
Seksologi Ray Blanchard on kutsunut transnaisia homoseksuaalisiksi transseksuaaleiksi (engl. homosexual transsexual, HSTS). Benjaminin mukaan transnaisia ei kuitenkaan ole järkeä kutsua homoseksuaaleiksi, vaikka heidän nimellinen Kinseyn asteikon luokitus ulottuu lukemiin 4–6. Seksologi Anne Lawrencen tutkimuksen mukaan tutkittujen sukupuolenkorjausprosessin läpikäyneiden homoseksuaalisten transseksuaalien Kinseyn asteikon luokitus oli 5–6 tai 9,86 ± 2,37 Modified Androphilia Scale -asteikolla.
Benjaminin asteikko (Benjamin Scale)

Harry Benjaminin asteikko on peräisin hänen vuonna 1966 ilmestyneestä teoksestaan The  Transsexual Phenomenon. Luokittelu sisältää viittauksia Kinseyn asteikkoon ohjeellisena seksuaalisena suuntautumisena. Tyypit I-III muodostavat ryhmän 1, tyyppi IV ryhmän 2 ja tyypit V ja VI ryhmän 3.
0: cis-heteromies jolla ei tuntemuksia eikä taipumuksia
I: pseudotransvestiitti
Kinseyn asteikon 0-6
II: fetisistinen transvestiitti
Kinseyn asteikon 0-2
III: aito transvestiitti
Kinseyn asteikon 0-2
saattaa elää ja tulla hyväksytyksi naisena
IV: transseksuaali, ei-kirurginen tyyppi
vaihdosoperaatio attraktiivinen, mutta ei myönnä sitä
voi elää miehenä tai naisena, välillä vuorottelee; saattaa kiistää sukupuolen merkityksen
Kinseyn asteikon 1-4 eli biseksuaali
V: aito transseksuaali, keskikorkean intensiteetin tyyppi
pyytää yleensä vaihdosoperaatiota ja pyrkii kohti vaihdosoperaatiota
elää naisena aina kun mahdollista
Kinseyn asteikon 4-6
VI: aito transseksuaali, korkean intensiteetin tyyppi
täysi psykoseksuaalinen inversio
kohonnut mutilaation ja itsemurhan riski ilman vaihdosoperaatiota
elää naisena
Kinseyn asteikon 6
Benjamin piti tutkimuksissaan Kinseyn asteikon kategorioita 1 ja 2 cis-miehen normaaliin heteroseksuaaliseen suuntautumiseen vielä kuuluvina. Niitä hän käytti ohjeellisena suuntautumisena (Kinsey 0-2).
Thrakomakedónes

| Thrakomakedónes Θρακομακεδόνες |
| --- | --- |
 Párnitha-vuori ja Thrakomakedóneen kaupunkia.
 Kunnallisyksikön sijainti
 Thrakomakedónes
 Koordinaatit: 38°08′08″N, 23°45′20″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Attika
Alue:  Attika
Alueyksikkö:  Itä-Attika
Kunta:  Acharnés
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  490102
Väkiluku (2011):  6 200
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  136 76
Suuntanumero(t):  210 243
Rekisterikilpi:  Z
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Thrakomakedónes (kreik. Θρακομακεδόνες) on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Acharnéen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Θρακομακεδόνων, Dimotikí Enótita Thrakomakedónon) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Itä-Attikan alueyksikössä Attikan alueella. Kaupungin ja kunnallisyksikön väkiluku on 6 200 (vuonna 2011).
Thrakomakedóneen Pyhän Kolminaisuuden (Agías Triádas) kirkko.
Thrakomakedónes sijaitsee Ateenan metropolialueen pohjoisosassa Párnitha-vuoren juurella sen eteläpuolella. Kaupungin nimi viittaa kreikkalaisen Traakian ja Makedonian asukkaisiin.
Thrakomakedónes oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Acharnéen kuntaan, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Thrakomakedónes Wikimedia Commonsissa
Thorigné-Fouillard

| Thorigné-Fouillard |
| --- | --- |
 Thorignén kirkko
 Koordinaatit: 48°09′37″N, 1°34′43″W 
Valtio:  Ranska
Departementti:  Ille-et-Vilaine
Arrondissementti:  Rennes
Hallinto:  
 – Pormestari:  Jean-Jacques Bernard
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  13,58 km²
Korkeus:  27–89 m
Väkiluku (2009):  7 105
 – Väestötiheys:  523 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+1
Postinumero:  35235
 
 Thorigné-Fouillardin kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Thorigné-Fouillard on kunta Rennesin arrondissementissa Ille-et-Vilainen departementissa Ranskassa. Se kuuluu Rennesin metropolialueeseen. Thorigné-Fouillardissa oli 7 105 asukasta vuonna 2009, ja sen pinta-ala on noin 13,6 neliökilometriä.
Ystävyyskaupungit

Sibiu
Győrújbarát
Lusk
Kaikki paitsi Mårtenson on turhaa

| Kaikki paitsi Mårtenson on turhaa Eri esittäjiä |
| --- | --- | --- |

Tribuuttialbumin tiedot
 Julkaistu: 2006
 Tyylilaji: jazz
 Kesto: 47.52
 Levy-yhtiö: EMI
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 8.
Kaikki paitsi Mårtenson on turhaa on vuonna 2006 julkaistu tribuuttilevy Lasse Mårtensonille. Levyn julkaisun ohella järjestettiin myös tribuuttikonsertti Helsingin juhlaviikoilla samana vuonna.
Yllättäen Mårtenson närkästyi niin äänilevystä kuin konsertistakin, jota hän kritisoi äänekkäästi kevyen musiikin medioissa. Mårtenson boikotoi tapahtumaa, ja piti sen järjestämistä halpamaisena eleenä.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 8.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Esittäjä | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Kaikki paitsi purjehdus on turhaa | Otto Grundström | 2.58 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Kaikessa soi blues | Marjo Leinonen | 3.01 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Laiskotellen | Pauli Hanhiniemi | 2.36 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Tule ruotsista kotiin | Samuli Putro | 2.51 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Piippu ja minä | Paleface | 2.53 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Mulla svengaa taas | Jukka Poika | 3.09 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Yeh, yeh | Essi Wuorela | 3.25 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Muistatko syyskuun (Try to Remember) | Juha Lehti | 3.24 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Et kai ymmärrä minua väärin (Don't let me be misunderstood) | Pauli Hanhiniemi | 2.16 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Miltä meno maistuu (Walk on the wild side) | Paleface & Tommy Lindgren | 4.35 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Marraskuu | Janna Hurmerinta | 3.55 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Ei ole aikaa | Ville Leinonen | 2.40 |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Myrskyluodon Maija (Stormskärs Maja) | Veeti | 6.12 |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Jumala maailmaa rakastaa | Johanna Iivanainen | 3.52 |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

Desibeli.net:
Nyt.fi:
Soundi:
Aiheesta muualla

Kaikki paitsi Mårtenson on turhaa discogs.com -sivustolla
Too big to fail

Too big to fail (Liian suuri mennäkseen nurin) on sääntely- ja julkisessa politiikassa puhekielen termi, joka viittaa moraalikatoon, makrotaloustieteeseen, taloudelliseen erikoistumiseen ja rahateoriaan liittyviin markkinahäiriöihin, joita liiketoiminnat kohtaavat.
Tämän teorian mukaan tietyt rahoituslaitokset ovat niin suuria ja niin vahvasti kytköksissä toisiinsa, että niiden meneminen konkurssiin olisi tuhoisaa taloudelle. Teorian kannattajat uskovat, että näiden instituutioiden pitäisi saada hallituksilta tai keskuspankeilta tukea, jos ne joutuvat vaikeuksiin. Tällaiset yhtiöt voivat ottaa riskejä, koska ne voivat luottaa poliitikkojen tukeen. Termistä on tullut merkittävä julkisessa keskustelussa 2007–2010 globaalin finanssikriisin jälkeen.
Kaarle Karikko

Kaarle (Kaarlo) Karikko (10. joulukuuta 1842 Petäjävesi – 4. toukokuuta 1916 Keuruu) oli suomalainen kirjailija, joka käytti nimimerkkiä Kario.
Elämä

Petäjäveden Karikon Autiossa syntynyt Kaarle Karikko asui suurimman osan elämästään Keuruulla jossa hän toimi muun muassa itseoppineena asianajajana. Karikko oli kansankirjailija ja hän kirjoitti runoja, novelleja ja näytelmiä. Karikon tekstejä (paikallisuutisia, artikkeleita ja runoja) julkaistiin useissa lehdissä kuten Suometar, Uusi Suometar, Keski-Suomi, Aamulehti ja Pohjalainen. Hänen runojaan ja näytelmiään esitettiin myös Keuruulla eri juhlatilaisuuksissa.
Karikon keuruulaisista isovihan aikaan eläneistä Herpmanin veljeksistä vuonna 1888 kirjoittama historiallinen romaani Urhot koki erikoisen kohtalon. Se oli läpäissyt painoasian ylihallituksen sensuurin, mutta Suomen kenraalikuvernöörin Fjodor Heidenin mielestä kirja oli venäläisvastainen ja hänen vaatimuksestaan ylihallitus otti teoksen uudelleen tutkittavaksi. Vaikka siitä ei löytynytkään huomautettavaa ylihallitus päätti ostaa kaikki kirjasta vielä myynnissä olleet kappaleet ja kieltää sen uusintapainokset.
Perhe

Karikko oli naimisissa vuodesta 1895 modisti ja kangaskauppias Edla Amanda Pukkilan (1871–1940) kanssa. Heidän poikiaan olivat Suomen sisällissodassa valkoisten puolella kaatunut ylioppilas Niilo Karikko (1897–1918) ja Turun urheilutoimenjohtaja, yleisurheiluvalmentaja Paavo Karikko (1903–1978). Kaarle Karikon veli oli laulaja ja näyttelijä Niilo Karikko (1844–1875).
Teoksia

Onnelan Onni: alkuperäinen kertoelma, ilmestyi jatkokertomuksena Tampereen Sanomat-lehdessä 1884
Wäsyneen haudalla : alkuperäinen nowelli, kirjoitti Kario. Hagelberg, Tampere 1887, 4. painos 1897, uudet painokset Pohjan tähti, Fitchburg, Massachusetts 1902, A. Maunula, Almena, Wisconsin 1924
Urhot. Historiallinen novelli “Ison vihan” ajoilta. Hagelberg, Tampere 1888
Lakiasia : näytelmä kolmessa näytöksessä, kirjoitti Kario. Seuranäytelmiä n:o 137. Karisto 1911
Aiheesta muualla

Vapaasti ladattavia Kaarle Karikon (Kario) e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä
Kuvia Kaarlo Karikosta (Keuruun Kisailijat 100 vuotta -sivusto)
Thug Life

| Thug Life> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1994–1996
Tyylilaji:  Gangsta rap, Hip hop
Kotipaikka:  
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Tupac Shakur   Rated R   Mopreme Shakur   Big Syke   Macadoshis  
Levy-yhtiö:  Outta Da Gutta   Interscope Records  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Thug Life on Tupac Shakurin perustama rap-kollektiivi, johon Tupacin lisäksi kuuluivat Rated R, Macadoshis, Mopreme Shakur ja Big Syke. Ryhmä julkaisi ensimmäisen albuminsa syyskuussa 1994. Albumin nimeksi tuli yksinkertaisesti Thug Life Vol. 1 ja se myi vähäisestä markkinoinnista huolimatta kultaa. Thug Life -nimestä on myös keksitty akronyymi: The Hate U Give Little Infants, Fucks Everybody.
Ennen Shakurin kuolemaa Tupac ja Big Syke työstivät uutta albumia Thug Life Volume 2, mutta Tupacin kuoltua albumia ei koskaan saatu valmiiksi, eikä sitä myöskään julkaistu. Niinpä Thug Life Vol. 1 jäi ryhmän ensimmäiseksi ja samalla viimeiseksi julkaistuksi albumiksi.
Thug Lifella oli myös oma vaatemerkki.
Diskografia

Thug Life: Volume 1 (1994)
Thrónos

| Thrónos Θρόνος |
| --- | --- |
 Thrónoksen kylä, taustalla Ída- eli Psiloreítis-vuori.
 Thrónos
 Koordinaatit: 35°15′29″N, 24°38′34″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Kreeta
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Réthymno
Kunta:  Amári
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  7303010901
Väkiluku (2011):  65
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Thrónos (kreik. Θρόνος) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Amárin kuntaan, Réthymnon alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 65 (vuonna 2011).
Thrónoksen Kefálan kukkula, antiikin Sybritan kaupungin akropolis.
Thrónoksen kylä sijaitsee Kreetan keskiosissa Ída- eli Psiloreítis-vuoren länsipuolella. Antiikin aikana paikalla sijaitsi Sybritan kaupunki. Thrónos muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Θρόνου, Topikí Koinótita Thrónou), johon kuuluu varsinaisen Thrónoksen kylän lisäksi Klisídin kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 89.
Aiemmin kylä kuului Sybritasta nimensä ottaneeseen Sývritoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Amárin kunnan Sývritoksen kunnallisyksikköön.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Thrónos Wikimedia Commonsissa
Titanic (kappale)

| ”Titanic” Frederik |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Alta pois
 Äänitetty : 1981
 Julkaistu: 1981
 Tyylilaji: pop-iskelmä
 Kesto: 02.43
 Levy-yhtiö: Fazer Finnlevy
Titanic on Jori Sivosen säveltämä, Raul Reimanin sanoittama ja Frederikin tunnetuksi tekemä pop-iskelmäkappale. Frederik osallistui sillä Suomen Euro­viisu­karsintaan vuonna 1981. Titanic oli kansan suosikki ja lehdissä julistettiin Frederikin voittavan, mutta karsinnan tuomaristo päätti, että edustajaksi lähtee Riki Sorsan Reggae OK. Titanic jäi toiseksi viimeiselle tilalle saaden vain kolme pistettä. Titanic julkaistiin kuitenkin samana vuonna Frederikin Alta pois -albumilla, joka myi kultaa. Lisäksi se julkaistiin singlenä.
Parodiaversiot kappaleesta ovat tehneet Tony Halme (kappale Viikinki) ja Jope Ruonansuu (kappale Reterik).
Aiheesta muualla

Suomen äänitearkisto: Hakutulos kappaleelle Titanic[vanhentunut linkki]
Julija Natšalova

| Julija Viktorovna Natšalova |
| --- | --- |
 Julija Natšalova vuonna 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. tammikuuta 1981 Voronež, Venäjän SFNT
Kuollut: 16. maaliskuuta 2019 (38 vuotta) Moskova, Venäjä
Muusikko
Aktiivisena:  1986–2019
Tyylilajit:  popmusiikki, estrada, blue-eyed soul (käännä suomeksi), soul, nykyaikainen R&B ja jazz 
Aiheesta muualla
julianachalova.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Julija Viktorovna Natšalova (ven.  Ю́лия Ви́кторовна Нача́лова, 31. tammikuuta 1981 Voronež, Venäjän SFNT – 16. maaliskuuta 2019 Moskova, Venäjä) oli venäläinen laulaja, näyttelijä ja televisiojuontaja.
Elämä

Julija Natšalova syntyi muusikkoperheeseen ja osoitti jo varhain musiikillista lahjakkuutta. Lapsuudessaan hän osallistui menestyksellisesti useisiin television musiikkiohjelmiin, kuten suosittuun kilpailuohjelmaan Aamutähti vuosina 1991–1992. Teini-ikäisenä Natšalova juonsi nuorisolle suunnattua televisio-ohjelmaa Tam Tam -uutiset. Sittemmin hänestä tuli tunnettu televisiokasvo.
Natšalovan ensimmäinen studio-albumi Ах, школа, школа ("Ah, koulu, koulu" ), julkaistiin vuonna 1995. Samana vuonna hän osallistui kansainväliseen Big Apple 95 -laulukilpailuun New Yorkissa ja voitti Grand Prixin. Vuonna 2005 ilmestyi albumi Музыка любви ("Musiikkia rakkaudesta"), jota seurasivat Puhutaan rakkaudesta ja Erilaisia lauluja rakkaudesta. Laulaminen ei syrjäyttänyt opintoja: Natšalovalla on tutkinto säveltaiteessa ja näyttämötaiteessa.
Vuonna 2009 Natšalova aloitti yhteistyön yhdysvaltalaisen säveltäjä-tuottaja Walter Afanasieffin kanssa. Tuloksena syntyi albumi Wild Butterfly.
Maaliskuussa 2019 Natšalova oli sairaalahoidossa verensokeritasonsa jyrkän nousun takia. Hän kuoli aivoödeemaan Moskovan sairaalassa 16. maaliskuuta 2019.
Diskografia

Ах, школа, школа ("Ah, koulu, koulu") (1995)
Музыка любви ("Musiikkia rakkaudesta") (2005)
Давай поговорим о любви (2006)
Разные песни о главном (2006)
Лучшие песни. Песни Юлии и Виктора Началовых (2008)
Filmografia

Герой её романа (2001)
Бомба для невесты (2004)
Три мушкетёра (2005)
Kalastushallitus

Kalastushallitus oli Suomessa 1918–1923 toiminnassa ollut keskusvirasto, jonka toimipaikka sijaitsi Helsingissä. Se perustettiin 19. heinäkuuta 1918 ja se oli aluksi senaatin ja sen maataloustoimituskunnan alainen. Senaatin nimeksi tuli 27. marraskuuta 1918 valtioneuvosto ja samalla maataloustoimituskunnasta tuli maatalousministeriö.
Tehtävät ja virat

Kalastushallituksen tehtävänä oli seurata kalastuselinkeinon kehitystä ja valvoa sen tarpeita, tehdä aloitteita elinkeinon edistämiseksi sekä kohottaa ja turvata kalastajien taloudellinen asema. Lisäksi se ohjasi ja tarkasti kalatalouden opetusta ja neuvontaa, edisti kalastushoitoyhdistysten ja kalastuskuntien perustamista sekä edisti kalanviljelystä, kalatalouden tutkimusta ja koetoimintaa. Kalastushallitus järjesti myös kalanistutuksia, edisti kalastusalusten ja pyydysten valmistusta, järjesti kalakauppaa sekä edisti kalasäilyketeollisuutta. Kalastajien ja kalastusvälineiden vakuutusten aikaansaaminen ja tilastojen laadinta kuuluivat niin ikään kalastushallituksen tehtäviin.
Kalastushallituksen puheenjohtajana toimi ylijohtaja ja jäseninä kaksi kalastusneuvosta ja asessori. Näiden lisäksi viraston henkilökuntaan kuului kaksi apulaiskalastusneuvosta, notaari ja tarpeellinen määrä virastoapulaisia eli toimisto- ja laboratorioapulaisia ja puhtaaksikirjoittajia.
Keskusviraston ylijohtajana toimi koko sen toiminta-ajan filosofian tohtori Toivo Järvi (1877–1960), joka toimi vuodet 1924–1947 maataloushallituksen kalataloudellisen tutkimustoimiston johtajana. Kalastushallituksen asessori oli William Wallenius.
Päätösten synty

Kalastushallitus oli kolleginen virasto, jossa äänestykseen joutuneet asiat ratkaisi äänten enemmistö ja äänten mennessä tasan puheenjohtajan mielipide. Viraston istunnoissa puhetta johti ylijohtaja tai hänen poissa ollessaan virkaiältään vanhin jäsen. Kalastushallitus oli päätösvaltainen, kun istunnossa oli puheenjohtajan lisäksi paikalla kaksi jäsentä. Myös apulaiskalastusneuvokset ottivat osaa istuntoihin, kun heidän esittelemiään asioita käsiteltiin ja niistä päätettiin. He saivat ottaa osaa myös äänestyksiin. Lisäksi istuntoihin oli mahdollista kutsua äänivallattomia asiantuntijoita, joille maksettiin korvaus voimassa olleen matkustussäännön mukaan.
Muutosta viraston päätöksiin ja määräyksiin oli mahdollista hakea valittamalla senaatin talousosastoon 30 päivän kuluessa asian tiedoksi saannista.