stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Albert One
Historiaa

Hän aloitti uransa jo 1970-luvun lopulla, mutta hänen ensimmäinen menestystä tuottanut projektinsa oli vuonna 1982 ilmestynyt kappale "Yes-No Family", jonka hän esitti taiteilijanimellä Jock Hattle. Kappaleen oli kirjoittanut Enrico Ruggeri. Seuraavana vuonna hän julkaisi kappaleen "Turbo Diesel"[lähde? ]. Tämän jälkeen hän julkaisi singlejä, kunnes piti tauon vuosien 1993–1998 välillä. Ensimmäinen albumi, Everybody, ilmestyi  vuonna 1988.[lähde? ]
Diskografia > Albumit

1988 Everybody
Diskografia > Singlet

1982 No More Lies
1983 Turbo Diesel
1985 Heart on Fire
1985 Lady O
1985 For Your Love
1986 Secrets
1987 Hopes & Dreams
1988 Everybody
1988 Change Your Mind
1988 Visions
1988 Freeboard
1989 Lover Boy
1992 This is Real
1993 All You Want
1998 Mandy
1999 Sing A Song Now Now
2002 Music
2010 Stay
2015 Face to Face
Diskografia > Kokoelma-albumit

1988 Best of Albert One
Alice Wiksten

Alice Wiksten (s. 29. maaliskuuta 1998) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Liigassa Helsingin Jalkapalloklubin joukkueessa yhdeksän ottelua kaudella 2016 ja Pallokerho-35:ssä 18 ottelua kaudella 2020. Ykkösessä hän on edustanut PK Keski-Uusimaata kausina 2016–2017 ja Pallokerho-35:tä kausina 2018–2019.
Wiksten on pelannut Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa.
Marco Andreolli

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 10. kesäkuuta 1986 (ikä 38)
Syntymäpaikka: Ponte dell'Olio, Italia
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 189 cm
Paino: 81 kg
Seura
Seura: Chievo Verona
Junioriseurat
1994–2003: Padova
2003–2005: Internazionale
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2005–2007 | Internazionale | 6 | (0) |
| 2007–2010 | Roma | 8 | (0) |
| 2008 | → Vicenza (laina) | 3 | (0) |
| 2008–2009 | → Sassuolo (laina) | 28 | (1) |
| 2010–2013 | Chievo | 79 | (3) |
| 2013– | Internazionale | 10 | (1) |
| Yhteensä | Yhteensä | 134 | (5) |
Maajoukkue
| 2003–2004 | Italia U18 | 2 | (0) |
| 2004–2005 | Italia U19 | 9 | (0) |
| 2005 | Italia U20 | 1 | (0) |
| 2006–2009 | Italia U21 | 22 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 8. elokuuta 2015.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 8. elokuuta 2015.
Marco Andreolli (s. 10. kesäkuuta 1986 Ponte dell'Olio) on italialainen jalkapalloilija, joka edustaa kotimaassaan Chievo Veronaa. Hän on edustanut Italiassa ammattilaisena kuutta eri seuraa ja pelannut lainalla hetken aikaa myös Espanjassa. Pelipaikaltaan hän on keskuspuolustaja.
Andreolli on Padovan kasvatti, joka siirtyi jo juniori-ikäisenä Internazionaleen. Siellä hän teki ensiesiintymisensä pääsarjassa huhtikuussa 2006 ottelussa Regginaa vastaan. Heinäkuussa 2007 Andreolli siirtyi Romaan. Kauden 2007–2008 jälkipuoliskon hän pelasi lainalla Serie B:n Vicenzassa. Kesällä 2008 Roma lainasi hänet kaudeksi 2008–2009 Serie B:hen nousseeseen Sassuoloon. Kesällä 2010 Andreolli siirtyi Romasta Chievoon ja kesällä 2013 Chievosta takaisin Internazionaleen.
Andreolli on pelannut Italian maajoukkueessa yhteensä 34 poikien ja nuorten maaottelua.
Saavutukset

Internazionale
Serie A (2): 2005–2006, 2006–2007
Italian cup (2): 2004–2005, 2005–2006
Italian supercup (2): 2005, 2006
Albert Ortel

Albert Ortel (myös Albert Oertel) on kuvitteellinen saksalainen agentti, joka tarinassa esiintyi sveitsiläisenä kelloseppänä. Hänellä kerrottiin olleen aktiivinen rooli valmisteltaessa liittoutuneiden Scapa Flow'n tukikohtaan tekemää hyökkäystä, jossa Günther Prienin komentama sukellusvene U-47 upotti 14. lokakuuta 1939 Britannian laivaston taistelulaivan HMS Royal Oakin.
Scapa Flow
Tarina

Orkneysaarten pääsaarella Pomonalla sijaitsevaan Kirkwalliin ilmaantui vuonna 1927 sveitsiläinen Albert Ortel, josta tuli paikallisen kellosepän Dennis Eynhallow'n apulainen. Myöhemmin Ortel avasi kaupunkiin oman kello- ja matkamuistomyymälän. Ortel oli kaupunkilaisten keskuudessa suosittu ja toisaalta hyvin kiinnostunut uudesta elinympäristöstään. Erityisenä kiinnostuksen kohteena oli Scapa Flow'n lahti ympäristöineen. Scapa Flow'ssa sijaitsi Britannian laivastotukikohta.
Saatuaan selville, että Hoxansalmea (englanniksi Sound of Hoxa, saksaksi Hoxa Sund) suojaavaa sukellusveneverkkoa huolletaan lokakuussa 1939 Ortel lähetti asiaa koskevan viestin yhteyshenkilölleen, joka informoi asiasta tiedustelujohtaja, amiraali Wilhelm Canarista. Kun sukellusvene U-47 saapui 14. lokakuuta 1939 Pomona-saaren itärannalle, Ortel, tarinassa oikeasti saksalainen kapteeni Alfred Wehring, antoi sille sovitut valomerkit ja nousi alukseen. Wehringillä oli mukanaan 12 vuoden aikana laatimansa piirrokset Scapa Flow'sta ja lähivesistöistä. Samana yönä U-47 torpedoi Royal Oakin.
Tarinan havaitut ristiriidat

Tarina sukellusveneen Royal Oakin ankkuripaikalle opastaneesta vakoojasta esiintyy Curt Riessin 16. toukokuuta 1942 Saturday Evening Postissa ilmestyneessä artikkelissa "Hitler's U-Boat Espionage".Tarinaa kehitteli edelleen Kurt D. Singer vuonna 1945 ilmestyneen teoksensa Spies and traitors in World War II luvussa "The Man Who Really Sank the Royal Oak". Vielä 20 vuotta Riessin ensiversion jälkeen Bengtsson (1962) luonnehti episodia osoitukseksi "sekä saksalaisen vakoilijan uskomattomasta kärsivällisyydestä että hänen naapuriensa yhtä uskomattomasta naiiviudesta".
Tutkijat (kuten Nigel West, Wolfgang Frank, Alexander McKee ja Gerald Snyder) ovat voineet todeta, ettei Wehringin tai Ortelin kaltaista henkilöä ole asunut saarilla väitettynä tapahtuma-aikana. Osa tarinaa on, että osoittaakseen uskollisuuttaan uudelle isänmaalleen Ortel haki Britannian kansalaisuutta ja sai sen 1932, mutta siitä ei ole todisteita. Ei liioin ole voitu todeta kellosepänalalla olleen Ortelin kaltaista henkilöä. Sukellusvene U-47:n miehistön jäsenet vakuuttivat vuonna 1976, ettei Royal Oakin upottamiseen johtaneessa operaatiossa ollut mukana vakoojaa. Sukellusveneen käyttämä reitti ankkuripaikalle löytyi tiedustelulennoilla otettuja kuvia analysoimalla.
Kirjallisuutta

Frank, Wolfgang: The Sea Wolves: The Story of German U-boats at War.  Rinehart, 1955.  (englanniksi)
McKee, Alexander: Black Saturday : the tragedy of the Royal Oak.  London:  Souvenir Press, 1959.  (englanniksi)
Snyder, Gerald S.: The Royal Oak Disaster.  Kimber, 1976.  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Riess, Curt: Hitler's U-Boat Espionage. Saturday Evening Post, 16.5.1942, 214. vsk, nro 46, s. 16.
Martensin lauseke

Martensin lauseke tai Martensin klausuuli on ensimmäisessä Haagin rauhankonferenssissa vuonna 1899 hyväksytty lauseke, jonka muotoili Venäjän keisarikunnan edustajana kokoukseen osallistunut diplomaatti Friedrich Martens. Lauseke on erittäin tunnettu kansainvälisen humanitaarisen oikeuden periaate. Se määrää, että sodankäynnissä on noudatettava inhimillisyyden periaatteita, vaikka missään kansainvälisen oikeuden säännöksessä ei määriteltäisi sodankäynnin sääntöjä.
Lausekkeen tarkoitus

Martensin lauseke suojelee yleisiin humanitaarisiin ja julkisen omantunnon periaatteisiin vedoten aseellisen yhteydenoton osallisiksi joutuneita yksilöitä konfliktitilanteissa, joissa ei ole sovellettavissa mitään voimassa olevaa lainsäädäntöä. Lauseke tulee sovellettavaksi erityisesti tilanteissa, joissa aseteknologian kehitys on niin nopeaa, että olemassaolevat humanitaarisen oikeuden sopimukset tai yleiset oikeusperiaatteet eivät kykene rajoittamaan aseellisen konfliktin inhimillisiä vaikutuksia. Lausekkeen kautta tunnustetaan toisin sanoen lakien epätäydellisyys ja asetetaan humanitaarinen minimistandardi epäselviin tilanteisiin. Näin ollen lauseke ei viittaa pelkästään kansainväliseen tapaoikeuteen, vaan sen merkitys on laajempi. Kansainvälisen oikeuden piirissä ei ole syntynyt yleisesti hyväksyttyä tulkintaa Martensin lausekkeen soveltamisesta.
Lauseke hyväksyttiin Haagin ensimmäisessä rauhankonferenssissa konferenssin toisen komission valmistelemaan maasodan lakeja ja tapoja määrittävään II yleissopimukseen. Lauseke vahvistettiin Haagin toisessa rauhankonferenssissa vuonna 1907 osaksi IV yleissopimusta. Suomen nykyisessä lainsäädännössä se sisältyy toisessa rauhankonferenssissa allekirjoitettujen kansainvälisten sopimusten (L 11/1924) neljännen yleissopimuksen johdanto-osaan. Nykymuodossaan lauseke on hieman muokattu alkuperäisestä kirjauksesta, joskin perusperiaate on säilynyt entisellään:
»Kunnes täydellisempi sotalakikirja ehditään saattaa voimaan, korkeat sopimuksentekijät katsovat otolliseksi todeta, että niiden hyväksymiin säännöstelymääräyksiin sisältymättömissä tapauksissa väestö ja sodankävijät jäävät kansainvälisen oikeuden periaatteiden suojeluksen ja vallan alaisiksi, periaatteiden, jotka sellaisinaan ovat tuloksena sivistyskansojen kesken vakiintuneista tavoista, ihmisyyden laeista ja julkisen omantunnon vaatimuksista.» 
(Yleissopimus joka koskee maasodan lakeja ja tapoja)
Lausekkeen alkuperä

Friedrich Martens sai idean lausekkeeseen rauhankonferenssiin osallistuneen Belgian delegaatin tekstistä. Lauseketta tarvittiin ratkaisemaan konferenssissa syntynyt suurvaltojen ja Belgian edustamien pienten valtioiden välinen kiista, joka koski miehitysarmeijaa aseellisesti vastustaneiden siviilien (erit. vastarintaliikkeet) lainsäädännöllistä asemaa. Pienet maat eivät voineet hyväksyä vastarintaan ryhtyneiden siviilien teloittamisen sallimista, kun taas suurvaltiot eivät halunneet sallia heille laillisen taistelijan asemaa. Kiistan ratkaisuksi Martens ehdotti konferenssin toiselle komissiolle muotoilua, joka vasta myöhemmin tuli tunnetuksi Martensin lausekkeen nimellä. Lauseke hyväksyttiin konferenssin vahvistamaan yleissopimukseen ja se on sisällytetty eri muodoissaan lukuisiin myöhempiin kansainvälisiin sopimuksiin ja humanitaarisen oikeuden säädöksiin.
Sopimuskohdat

Martensin lauseke löytyy seuraavista kansainvälisistä sopimuksista ja sopimuskohdista:
Dublinin sopimus: johdanto
YK:n asesopimus: johdanto
Vuoden 1949 Geneven sopimukset:
Sopimus maasotavoimiin kuuluvien haavoittuneiden ja sairaiden aseman parantamisesta (I sopimus), 63 artiklan 4 kappale
Sopimus merisotavoimiin kuuluvien haavoittuneiden, sairaiden ja haaksirikkoutuneiden aseman parantamisesta (II sopimus), 62 artiklan 4 kappale
Sopimus sotavankien kohtelusta (III sopimus), 142 artiklan 4 kappale
Sopimus siviilihenkilöiden kohtelusta (IV sopimus), 158 artiklan 4 kappale
Vuoden 1977 Geneven II sopimus: lisäpöytäkirjan johdanto
Malatit

| Malatit |
| --- | --- |
 Aganosma cymosa -malati.
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Lahko::  Gentianales
Heimo::  Oleanterikasvit Apocynaceae
Suku::  Malatit Aganosma  (Blume) G.Don, Gen. Hist. 4: 77. 1837.
Synonyymit
 Echites sect. Aganosma Blume, Bijdr. 1040. 1826. 
Katso myös
   Malatit Wikispeciesissä   Malatit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Malatit (Aganosma) on oleanterikasvien (Apocynaceae) heimoon kuuluva suku.
Tuntomerkit

Malatit ovat maitiaisnesteellisiä liaaneja eli puuvartisia köynnöksiä. Niiden lehdet ovat vastakkain, ja lehtiparia yhdistää selvä varren poikki kulkeva juova. Kukinto on varren haaran päässä tai lehtihangassa sijaitseva huiskilomainen viuhko, ja siinä on kookkaita kukkia, joiden suojina on verhiömäisiä tukilehtiä. Verhiö on syväliuskainen, ja sen sisäpinnan tyvellä on vähintään viisi rauhasta; verholehdet ovat tavallisesti teriötorvea pidempiä. Teriö on valkoinen ja laakea, tyviputki pitkä ja lieriömäinen, tyvestään laajeneva. Heteet kiinnittyvät teriöputken alakolmannekseen, ja ponnet ovat nuolimaisia ja vartalon päähän tarttuvia. Kukassa on myös rengasmainen tai putkimainen kehrä eli diskus, joka liuskaisena tai hammaslaitaisena ympäröi sikiäintä. Se koostuu kahdesta erillisestä emistä, joissa on paljon siemenaiheita. Vartalo on lyhyt, sen kärki kartiomainen ja halkoinen. Hedelmä on tuppilo, jossa on litteitä siemeniä, jotka ovat aluksi karvaisia.
Levinneisyys

Malatit kasvavat trooppisessa ja subtrooppisessa Aasiassa.
Luokittelu

Malatien suvussa on noin 12 lajia.
Lajeja:
Aganosma blumei Wight
Aganosma breviloba Kerr
Aganosma caryophyllata G.Don
Aganosma cymosa (Roxb.) G.Don
Aganosma dichotoma K.Schum. – lohtumalati
Aganosma edithae Hance
Aganosma gracilis Hook.f.
Aganosma lacei Raizada
Aganosma petelotii Lý
Aganosma schlechteriana H.Lév.
Aganosma siamensis Craib
Aganosma wallichii G.Don
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Aganosma
Malawi kesäolympialaisissa 2016

Malawi osallistui kesäolympialaisiin 2016. Sitä edusti viisi urheilijaa kolmessa lajissa. Joukkueen lipunkantajana avajaisissa toimi kestävyysjuoksija Kefasi Chitsala.
Joukkue > Jousiammunta

Areneo David – miesten yksilökilpailu
Joukkue > Uinti

Brave Lifa – miesten 50 m vapaauinti
Zahra Pinto – naisten 50 m vapaauinti
Joukkue > Yleisurheilu

Kefasi Chitsala – miesten 5 000 m
Tereza Master – naisten maraton
Mallika Sherawat

| Mallika Sherawat |
| --- | --- |
 Mallika Sherawat vuonna 2014.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Reema Lamba
Syntynyt: 24. lokakuuta 1976 (ikä 47) Rohtak, Haryana, Intia
Ammatti:  näyttelijä, malli
Näyttelijä
Aktiivisena:  2002–
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Mallika Sherawat (oik. Reema Lamba, s. 24. lokakuuta 1976) on intialainen näyttelijä ja malli. Hän on yksi harvoista Bollywood-tähdistä, jotka yrittävät läpimurtoa Hollywoodissa. Hän alkoi käyttää Mallika-nimeä, ettei häntä sekoitettaisi muihin Reema-nimisiin näyttelijöihin. Sherawat on hänen äitinsä tyttönimi.
Sherawat on esiintynyt monissa Bollywood-elokuvissa, joiden joukossa ovat Murder (2004) ja Pyaar Ke Side Effects (2006). Hänellä oli rooli myös Jackie Chanin tähdittämässä The Mythissä (2005).
Filmografia

| Vuosi | Elokuva | Rooli | Kieli | Muuta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002 | Jeena Sirf Merre Liye | Seema | Hindi |  |
| 2003 | Khwahish | Lekha Khorzuvekar | Hindi |  |
| 2004 | Kis Kis Ki Kismat | Meena Madhok | Hindi |  |
| 2004 | Murder | Simran Saigal | Hindi |  |
| 2005 | Bachke Rehna Re Baba | Padmini a.k.a. Paddu/Alka/Meera | Hindi |  |
| 2005 | The Myth | Samantha | Kiina |  |
| 2006 | Pyaar Ke Side Effects | Trisha | Hindi |  |
| 2006 | Shaadi Se Pehle | Sania | Hindi |  |
| 2006 | Darna Zaroori Hai | Riya | Hindi |  |
| 2007 | Guru | Jhumpa | Hindi | Erikoisesiintyminen laulussa ”Mayya Mayya” |
| 2007 | Aap Ka Surroor – The Real Love Story | Ruby | Hindi |  |
| 2007 | Preeti Yeke Bhoomi Melide |  | Kannada | Erikoisesiintyminen laulussa ”Magalu Dodavaladllu” |
| 2007 | Welcome | Ishika | Hindi |  |
| 2008 | Dasavathaaram | Jasmine | Tamili |  |
| 2008 | Ugly Aur Pagli | Kuhu | Hindi |  |
| 2008 | Maan Gaye Mughal-E-Azam | Shabnam | Hindi |  |
| 2010 | Hisss | Naagin | Englanti Hindi |  |
| 2011 | Thank You | Razia | Hindi | Erikoisesiintyminen laulussa ”Razia” |
| 2011 | Bin Bulaye Baarati | Shalu | Hindi | Erikoisesiintyminen laulussa ”Shalu Ke Thumke” |
| 2011 | Double Dhamaal | Kamini | Hindi |  |
| 2011 | Politics of Love | Aretha Gupta | Englanti |  |
| 2011 | Osthe |  | Tamili | Erikoisesiintyminen laulussa ”Kalasala Kalasala” |
| 2012 | Tezz | Laila | Hindi | Erikoisesiintyminen laulussa ”Laila” |
| 2012 | Kismat Love Paisa Dilli | Lovina | Hindi |  |
| 2015 | Dirty Politics | Anokhi Devi | Hindi |  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Mallika Sherawat Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Mallika Sherawat Twitterissä (englanniksi)
Alexander Behm

Alexander Behmin muistolaatta entisellä asunnolla Kielissä (Hardenbergstraße 31).
Kaikuluotaimen toimintaperiaate vedessä.
Alexander Behm (11. marraskuuta 1880 – 22. tammikuuta 1952) oli saksalainen fyysikko, joka tunnetaan parhaiten yhtenä kaikuluotaimen keksijöistä.
Alexander Behm toimi 1910-luvulla erään tutkimuslaboratorion johtajana Wienissä. Tällöin hän teki varsinkin ääniaaltojen etenemiseen liittyviä kokeita. Kun hänen tietoonsa huhtikuussa 1912 tuli uutinen Titanicin haaksirikosta sen törmättyä jäävuoreen, hän ryhtyi uusien samankaltaisten onnettomuuksien ennalta ehkäisemiseksi suunnittelemaan laitetta, jonka avulla jäävuoret voitaisiin ajoissa havaita niistä heijastuvien vedenalaisten ääniaaltojen avulla. Osoittautui kuitenkin, että meren pohja heijasti ääniaaltoja paremmin kuin jäävuoret, minkä vuoksi laite soveltui paremmin meren syvyyden mittaamiseen kuin jäävuorten havaitsemiseen. Seuraavana vuonna, 22. heinäkuuta 1913, hänelle myönnettiin saksalainen patentti nro 282009 kaikuluotaimelle eli "laitteelle meren syvyyden mittaamiseksi sekä laivojen ja esteiden havaitsemiseksi heijastuvien ääniaaltojen avulla".
Vuonna 1920 Behm perusti kaikuluotainten kaupallista tuotantoa varten Kieliin yhtiön nimeltä Behm-Echolot-Gesellschaft.
Mika Piiparinen

Mika Piiparinen (16. joulukuuta 1911 Kolppana – 21. heinäkuuta 1991) oli suomalainen säveltäjä. Hän on tunnettu monista hengellisistä lauluistaan.
Piiparinen syntyi Inkerinmaalla, missä hänen isänsä toimi saarnaajana. Isä Heikki Piiparinen ei suostunut ottamaan Neuvostoliiton kansalaisuutta vuonna 1929, ja perhe muutti Suomeen, aluksi Terijoelle ja sotien jälkeen Helsinkiin. Mika Piiparinen tosin muutti Helsinkiin jo vuonna 1935, koska hän ei löytänyt töitä Terijoelta. Siviiliammatiltaan Piiparinen oli yrittäjä, joka työskenteli laukkualalla.  Hän kuului Helsingin vapaaseurakuntaan useita vuosikymmeniä.  Helsingin vapaaseurakunnan sekakuoroa hän johti vuosina 1947–1965, ja kuoro esiintyi useilla Suomen Vapaakirkon kesäjuhlilla.
Piiparisen hengellisistä lauluista tunnetuimpia ovat "Kun tummuvat illan varjot", "Meren tiedän kirkkahan", "Oi Golgatan ihana risti", "Oi katso mikä aamu", "Sinulle korkea Herra" ja "Kädet". 1970–1980-luvuilla näitä lauluja lauloivat vapaiden herätysliikkeiden kuten Suomen Vapaakirkon ja helluntaiherätyksen laulajien lisäksi esimerkiksi Jorma Hynninen, Esa Ruuttunen ja Jyväskylän Studiokuoro.  Piiparisen hengelliset laulut levisivät samoihin aikoihin myös Viroon, jossa niitä laulettiin varsinkin Tallinnan Olevisten seurakunnassa.
Vuonna 2001 sopraano Pirkko Törnqvist-Paakkanen ja pianisti Risto Lauriala levyttivät Piiparisen yksinlauluja Finngospel-levymerkin albumille Olen kädessäs, mestari.
Mika Pieniniemi

| Mika Pieniniemi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. huhtikuuta 1966 (ikä 58) Oulu
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Valmennusura
Vuodet:  1992–2014
Seurat:  Kärpät KalPa Ässät Suomen naisten jääkiekkomaajoukkue
Mika Pieniniemi (s. 1966 Oulu) on suomalainen jääkiekkovalmentaja. Vuodesta 2010 lähtien hän on työskennellyt Oulun Kärppien valmennuspäällikkönä. Suomen naisten jääkiekkomaajoukkueen päävalmentajana hän oli lokakuusta 2012 kevääseen 2014 saakka.
Mika Pieniniemi on aikaisemmin toiminut Oulun Kärppien valmennusryhmässä vuodet 1997–2002. Sen jälkeen hän siirtyi KalPan päävalmentajaksi, jossa tehtävässä työskenteli vuosina 2002–2007. Seuraavat kaksi kautta Pieniniemi toimi Porin Ässien kakkosvalmentajana.
Alexander Bell

Alexander Bell voi tarkoittaa jotakuta seuraavista:
Alexander Graham Bell (1847–1922), skotlantilainen tiedemies ja keksijä, puhelimen kehittäjä
Alexander Melville Bell (1819–1905), skotlantilainen foneetikko, A. Graham Bellin isä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Alexander Bell”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Marja-Liisa Riekkola

| Marja-Liisa Riekkola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 4. marraskuuta 1953 Nokia
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  analyyttisen kemian professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto (FK 1977, FL 1981, FT 1986)
Instituutti:  Helsingin yliopisto
Tutkimusalue:  Analyyttinen kemia
Palkinnot:  SVR R 1, Emmanuel Merck -palkinto (1995), Tswett-mitali (1996),  Suomen Tiedeseuran jäsen, Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen (2007-)
Aiheesta muualla
researchportal.helsinki.fi/en/persons/marja-liisa-riekkola
Marja-Liisa Riekkola (o.s. Nurmi; s. 4. marraskuuta 1953 Nokia) on suomalainen kemisti ja professori. Hän on toiminut Helsingin yliopistossa analyyttisen kemian professorina vuodesta 1987. Riekkola on kansainvälisesti tunnustettu kemisti.
Akateeminen ura

Marja-Liisa Riekkola tuli ylioppilaaksi Sammon yhteislyseosta vuonna 1972. Hän opiskeli kemiaa Helsingin yliopistossa ja valmistui sieltä filosofian maisteriksi vuonna 1977 ja lisensiaatiksi vuonna 1981. Opiskeluaikanaan hän kiinnostui analyyttisestä kemiasta, koska tieteenalan tutkimustuloksia oli usein mahdollista soveltaa käytäntöön välittömästi, kun ne oli varmistettu. Väitöskirja syntyi Helsingin yliopistoon vuonna 1983 analyyttisen kemian alalta; tohtoriksi hän valmistui vuonna 1986. Hänen väitöskirjansa (Capillary gas chromatography and volatility characteristics of metal dialkyldithiocarbamate chelates) käsitteli eräiden yhdisteiden haihtumisominaisuuksia, joita hän tutki kaasukromatografiaa apuna käyttäen.
Valmistumisen jälkeen Riekkola työskenteli Yhdysvalloissa vuoteen 1984 asti tutkijatohtorina professori Robert Sieversin tutkimusryhmässä Coloradon yliopistossa, Boulderissa. Professori Osmo Mäkitie jäi eläkkeelle vuonna 1984, joten Helsingin yliopiston kemian laitokselta avautui analyyttisen kemian professuuri, mutta sen täyttäminen venyi lopulta kolme vuotta. Riekkola palasi Mäkitien pyynnöstä kotimaahan syksyllä 1984 ja hänet nimitettiin välikauden ajaksi (vuodet 1984–1987) virkaa tekeväksi  analyyttisen kemian professoriksi. Aloittaessaan toimessa hän odotti parhaillaan lasta. Riekkola nimitettiin analyyttisen kemian vakinaiseksi professoriksi vuonna 1987. Professorina hän on johtanut vuodesta 1987 Helsingin yliopiston analyyttisen kemian laboratorion tutkimustoimintaa. Uransa aikana Riekkola on kotimaan ohella työskennellyt vierailevana tutkijana Zürichissä Sveitsissä, Yhdysvalloissa ja Japanissa. Japanissa hän teki tutkimusvierailun Toyohashin teknilliseen yliopistoon, jossa hän työskenteli yhdessä professori Kiyokatsu Jinnon kanssa.
Tieteellisen työn ja opetuksen ohella Riekkola on osallistunut tiedekuntansa hallintotoimiin. Hän oli vuosina 2007–2013 Helsingin yliopiston matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan tutkimusasioista vastaava varadekaani. Riekkola toimii 1.8.2018 alkaen matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan vt. dekaanina. Hän on uransa aikana ohjannut 410 gradua ja 38 väitöskirjaa.
Tutkijana Riekkola on kansainvälisesti arvostettu kemisti. Vuonna 2013 tiedejulkaisu The Analytical Scientist listasi maailman merkittävimmät analyyttisen kemian (engl. analytical science) tutkijat ja Riekkola sijoittui listalla 100 parhaan tutkijan joukkoon. Hän oli listan ainoa suomalainen kemisti. Toistamiseen hänet valittiin samalle listalle vuonna 2015.