stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Toteemi ja tabu

| Toteemi ja tabu>  Eräitä yhtäläisyyksiä villien ja neuroottisten sielunelämässä.Totem und Tabu. Einige Übereinstimmungen im Seelenleben der Wilden und der Neurotiker |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Sigmund Freud
Kieli:  saksa
Genre:  psykoanalyysi
Kustantaja:  Hugo Heller & Cie.
Julkaistu:  1913
Sivumäärä:  149
Suomennos
Suomentaja:  Mirja Rutanen
Kustantaja:  Love Kirjat
Julkaistu:  1989
Sivumäärä:  193
ISBN:  951-8978-00-X
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Toteemi ja tabu. Eräitä yhtäläisyyksiä villien ja neuroottisten sielunelämässä (saks. Totem und Tabu. Einige Übereinstimmungen im Seelenleben der Wilden und der Neurotiker) on Sigmund Freudin kirja, jossa psykoanalyysia sovelletaan antropologiaan.
Kirja ilmestyi vuonna 1913, ja se koostuu neljästä esseestä, jotka julkaistiin alun perin psykoanalyyttisessa Imago-aikakauskirjassa vuosina 1912–1913:
Insestin pelko
Tabu ja tunteiden ambivalenssi
Animismi, magia ja ajatusten kaikkivoipuus
Totemismin paluu lapsuudessa
Kussakin esseessä Freud koettaa ratkaista ongelman, joka askarrutti hänen aikansa antropologeja.
Kirjan alkusanoissa Freud kuvaa tavoitteitaan seuraavasti:
»Ne [kirjan neljä tutkielmaa] ovat minun ensimmäinen yritykseni soveltaa psykoanalyyttisia näkökohtia ja löydöksiä kansojen psykologian selvittämättömiin ongelmiin. Niinpä ne muodostavat metodisen vastakohdan yhtäältä Wilhelm Wundtin laajalle teokselle [Völkerpsychologie], joka soveltaa samaan tarkoitukseen ei-analyyttisen psykologian olettamuksia ja työmenetelmiä, ja toisaalta Zürichin psykoanalyyttisen koulukunnan kirjoituksille, jotka pyrkivät päinvastoin selvittämään yksilöpsykologian ongelmia kansanpsykologisesta aineistosta käsin.»
Freud kommentoi laajasti oman aikansa tutkijoita, joista keskeisimpiin kuuluvat muiden muassa J. G. Frazer, Wilhelm Wundt, Herbert Spencer ja Edvard Westermarck.
Freudin mukaan varhaiskantaiset heimot symboloivat yhteenkuuluvuuttaan usein jonkinlaisen toteemieläimen kautta. Saman toteemiklaanin jäsenet eivät saa ottaa toisiaan puolisoikseen, ja rajoja vahvistamaan syntyy monimuotoista rituaalikäyttäytymistä: initiaatioita, puhdistusrituaaleja ja niin edelleen. Freudin mukaan toteemikäyttäytymisessä (uskonnossa) käsittämättömät kiellot ja rajoitukset yhdistyvät varmuuteen siitä, että kauhea rangaistus odottaa kiellon rikkojaa. Freud uskoo, että uskonnon ja toteemiajattelun juuret ulottuvat siihen aikaan, kun ihmiset elivät apinalaumojen tavoin vahvimman uroksen hallitsemissa laumoissa.
Teoksessa esitettyihin hypoteeseihin on suhtauduttu pääasiallisesti kielteisesti, mutta ranskalainen teoreettinen antropologi René Girard näki sen olevan virheistään huolimatta jossain määrin oikeaanosuva ja katsoi sen tulevan lähelle omassa Väkivalta ja pyhä -teoksessaan esittelemäänsä ja puolustamaansa näkemystä.
Toteemi ja tabu julkaistiin Mirja Rutasen suomennoksena vuonna 1989. Suomennoksen alkusanat on kirjoittanut Antti Eskola.
Aiheesta muualla

Freud, Sigmund: Totem und Tabu Project Gutenbergissa. (saksaksi)
Porte, Michèle: Totem and Taboo. International Dictionary of Psychoanalysis. (englanniksi) (Web Archive)
Luciano Emmer

Luciano Emmer vuonna 1951.
Luciano Emmer (19. tammikuuta 1918 – 16. syyskuuta 2009) oli italialainen elokuvaohjaaja. Hänelle myönnettiin vuonna 1952 erikois- Golden Globe; lisäksi hän oli ehdolla Kultaisen leijonan saajaksi Venetsian elokuvajuhlilla 1947.
Emmerin töiden joukossa ovat Elokuinen sunnuntai (1950), Pariisi on aina Pariisi (1951), Le ragazze di Piazza di Spagna (1952) ja Teinirakkautta (1954). Hän perusti vuonna 1940 Enrico Grasin kanssa tuotantoyhtiön ja valmisti vaimonsa Tatiana Grandingin innoittamana useita lyhytelokuvia taiteesta ja taiteilijoista. Varsinkin Picasso-dokumenttia (1955) pidetään merkkiteoksena. Vuonna 1957 hän perusti televisioon uuden mainosformaatin, kymmenminuuttisen Carosello-lähetyksen, jonka esittäminen jatkui vuoteen 1977. Sensuurin puututtua vuonna 1961 valmistuneeseen elokuvaan Ilotyttöjen kortteli Emmer piti lähes 30 vuoden tauon teatterielokuvien tekemisessä.
Aiheesta muualla

Luciano Emmer Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Yvonne Herløv Andersen

| Yvonne Herløv Andersen> Tanskan terveysministeri |
| --- | --- |
 Poul Nyrup Rasmussenin II hallitus 27. syyskuuta 1994 – 20. joulukuuta 1996  
Edeltäjä:  Torben Lund
Seuraaja:  Birte Weiss
Tanskan sosiaaliministeri
 Poul Nyrup Rasmussenin I hallitus 11. helmikuuta 1994 – 27. syyskuuta 1994  
Edeltäjä:  Bente Juncker
Seuraaja:  Karen Jespersen
Kansankäräjäedustaja
 1998–2001 1987–1988 1981–1984 1977–1979  
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. syyskuuta 1942 (ikä 82) Kööpenhamina, Tanska
Tiedot
Puolue:  Keskustademokraatit
Yvonne Herløv Andersen (s. 11. syyskuuta 1942 Kööpenhamina) on tanskalainen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä 1977–1979, 1981–1984, 1987–1988 ja 1998–2001 edustaen Keskustademokraatit-puoluetta. Vuonna 1994 hän toimi Tanskan sosiaaliministerinä ja vuosina 1994–1996 terveysministerinä.
Aiheesta muualla

Yvonne Herløv Andersen Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla (tanskaksi)
Zero

Zero voi tarkoittaa seuraavia:
zero, nolla useilla kielillä
Zero, Mitsubishi A6M Reisen, japanilainen toisen maailmansodan aikainen hävittäjälentokone
Zero, Aanand L. Rain ohjaama elokuva vuodelta 2018
ZERO, The Hershey Companyn suklaapatukka
Zero, Kypck-yhtyeen albumi vuodelta 2016
Project Zero, Temon videopelisarja
henkilöitä:
Zero, oik. Robert Broberg (1940–2015), ruotsalainen laulaja, lauluntekijä, muusikko ja koomikko
Zero Mostel, oik. Samuel Joel Mosel (1915–1977), yhdysvaltalainen näyttelijä
kuvitteellisia henkilöitä:
Zero, videopelihahmo Capcomin Mega Man -pelisarjassa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Zero”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Luciano Galletti

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Luciano Martín Galletti
Syntymäaika: 9. huhtikuuta 1980
Syntymäpaikka: La Plata, Argentiina
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 175 senttimetriä
Lempinimi: El Hueso
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1997–1998 1999–2000 1999–2000 2000–2001 2001–2005 2005–2007 2007–2010 | Estudiantes Parma Napoli Estudiantes Real Zaragoza Atlético Madrid Olympiakos | 37 (2) 0 (0) 11 (2) 28 (9) 135 (15) 62 (5) 59 (19) |
Maajoukkue
| 2002–2005 | Argentiina | 13 (3) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 28. syyskuuta 2010.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 28. syyskuuta 2010.
Luciano Martín Galletti (s. 9. huhtikuuta 1980 Mar del Plata, Argentiina) on argentiinalainen entinen jalkapalloilija. Gallettin pelipaikka oli keskikentän tai hyökkäyksen vasemmalla laidalla.
Gallettin pelasi ensimmäisen ammattilaiskautensa oli 1997–1998 argentiinalaisen Estudiantesin riveissä. Vuonna 1999 hän siirtyi Italiaan, Parman joukkueeseen. Otteluita Parmassa ei kuitenkaan tullut ainuttakaan, ja edessä oli jo samana vuonna siirto alemmalle sarjatasolle Serie B:n Napoliin. Koska läpimurtoa Italiassa ei tullut, Galletti palasi takaisin kotimaahansa, seura oli vanha tuttu Estudiantes. Seuraavaksi kaudeksi 2001–2002 Galletti siirtyi takaisin Eurooppaan, tällä kertaa Espanjassa. Seura oli Real Zaragoza, jota Galletti edusti neljän kauden ajan ja kuului jokaisen aikana joukkueen runkopelaajiin. Vuonna 2005 hän siirtyi Atlético Madridiin. Ensimmäisellä Atlético-kaudellaan Galletti oli maanmiehensä Maxi Rodríguezin varamies ja peliaika jäi suhteellisen vähäiseksi. Syksyllä 2006 Maxin loukkaannuttua vakavasti Galletti sai tilaisuutensa ja nousi yhdeksi Atléticon runkopelaajista. Kesäkuussa 2007 Galletti myytiin kreikkalaiseen Olympiakosin joukkueeseen. Galletti oli pakotettu päättämään pelaajauransa tammikuussa 2010, kun hänellä todettiin munuaisten vajaatoiminta.
Argentiinan maajoukkueessa Galletti pelasi 13 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Maajoukkuedebyyttinsä helmikuussa 2002 tehnyt Galletti oli mukana vuoden 2005 Maanosaliittojen cupissa, jossa hän pelasi täydet minuutit Tunisiaa vastaan ja tuli vaihdosta kentälle otteluissa Meksikoa ja Brasiliaa vastaan.
Myös Gallettin isä Rubén Horacio Galletti oli tunnettu jalkapalloilija.
Aiheesta muualla

Luciano Gallettin virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Gallettin tiedot Football Database -sivustolla (englanniksi)
Argentiinan joukkue – Maanosaliittojen cup 2005
1 Franco |
2 Samuel |
3 Sorín |
4 Zanetti |
5 Cambiasso |
6 Heinze |
7 Tévez |
8 Riquelme |
9 Saviola |
10 Aimar |
11 Delgado |
12 Lux |
13 G. Rodríguez |
14 Milito |
15 Placente |
16 Coloccini |
17 Bernardi |
18 Santana |
19 M. Rodríguez |
20 Demichelis |
21 Figueroa |
22 Galletti |
23 Caballero |
Valmentaja Pekerman
Kutemainen (Laukaa)

| Kutemainen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Laukaa
Koordinaatit:  62°32′19″N, 26°04′59″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kuusveden–Kynsiveden alue (14.35)
Laskujoki:  uoma Uuraiseen 
Järvinumero:  14.356.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  99,8 m  
Pituus:  1,8 km  
Leveys:  650 m  
Rantaviiva:  4,669 km  
Pinta-ala:  58,542 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKutemainen 
Kutemainen  on Keski-Suomessa Laukaassa Äijälän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 59 hehtaaria, se on 1,8 kilometriä pitkä ja 650 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 4,7 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Kuusveden–Kynsiveden alueella (14.35), jonka Uuraisen valuma-alueeseen (14.356) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 99,8 metriä mpy.
Kuningaseukalyptus

| Kuningaseukalyptus |
| --- | --- |
 Vuonna 2003 tuhoutunut El Grande, Styx Valley.
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Myrtales
Heimo::  Myrttikasvit Myrtaceae
Suku::  Eukalyptukset Eucalyptus
Laji::  regnans
Kaksiosainen nimi
 Eucalyptus regnans  F.Muell.  

Katso myös
   Kuningaseukalyptus Wikispeciesissä   Kuningaseukalyptus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kuningaseukalyptus (Eucalyptus regnans) on myrttikasveihin kuuluva lehtipuu, joka kasvaa alkuperäisenä Kaakkois-Australiassa ja Tasmanian saarella. Se on Australian suurin puulaji, maailman suurin koppisiemeninen kasvi ja maailman toiseksi suurin puulaji punapuun (Sequoia sempervirens) jälkeen. Lajin tieteellinen nimi tulee latinan sanasta regnans, ’hallita’, mikä viittaa sen suureen kokoon.
Ulkonäkö ja koko

Kuningaseukalyptus on nopeakasvuinen puu, joka kasvaa enimmillään lähes 100 metriä korkeaksi ja 400–500 vuotta vanhaksi. Se saavuttaa maksimikorkeutensa noin 200 vuodessa – viisi kertaa punapuuta (Sequoia sempervirens) nopeammin.
Alle puoli metriä korkea taimi on läpileikkaukseltaan pyöreä ja pinnaltaan sileä tai syyläinen. Täysikasvuisilla puilla on korkea, suora ja tyvekäs runko ja pieni, avonainen latvus. Runkoa peittää noin 15 metrin korkeudelle asti rosoinen ja kuituinen kuori, joka murenee pinnasta herkästi ja on väriltään harmaata, ruskeaa tai mustaa. Tästä ylöspäin kuori on sileää ja väriltään kermanvalkoista, harmaanvihreää, vaaleanharmaata, ruskeaa tai kellanvalkoista. Tyypillisesti puunkuori irtoilee yläoksista ohuina liuskoina.
Useimmilla eukalyptuslajeilla nuorten ja täysikasvuisten puiden lehdet poikkeavat selvästi toisistaan. Kuningaseukalyptuksen taimen ensimmäiset 2 tai 3 lehtiparia ovat vastakkaiset ja lyhytruotiset. Tämän jälkeen lehdistä muodostuu vuoroittaiset, ruodilliset, puikeat, 5,5–12 senttiä pitkät, 2,2–5 senttiä leveät, vinotyviset ja kiiltäväpintaiset. Täysikasvuisessa puussa lehdet ovat vuoroittaiset ja niissä on 0,8–2,5 senttiä pitkä lehtiruoti. Lehtilapa on suikea tai sirppimäinen, 9–23 senttiä pitkä, 1,5–5 senttiä leveä, vino- tai suippotyvinen ja kiiltävänvihreä. Eukalyptusöljyä erittävät nystyt sijaitsevat lehdellä saarekkeina.
Kuningaseukalyptus kukkii maalis–toukokuussa. Kukinnot ovat 9–15 kukan sarjoja, jotka kasvavat eukalyptuksille epätyypillisesti kaksittain. Kukintoperän pituus on 4–14 millimetriä ja yksittäisen kukkaperän 3–7 millimetriä. Munanmuotoista kukannuppua peittää lyhytsuippuinen kansi, jonka alta paljastuvat valkoiset heteet ja pitkävartaloinen emi.
Kuppimainen tai vastakartiomainen hedelmä on 5–8 millimetriä pitkä ja 4–7 millimetriä leveä. Se muodostuu kukkapohjuksesta ja hieman koverasta sikiäimestä, jonka pinnalla on kolme aukkoa. Siemenet ovat ruskeita, 1,5–3 millimetriä pitkiä ja muodoltaan särmäkartiomaisia. Kuningaseukalyptus on yksi harvoista eukalyptuslajeista, jotka eivät muodosta juuripahkaa. Tämän vuoksi se ei kasvata juurivesoja ja kykenee lisääntymään ainoastaan siementen avulla.
Kuningaseukalyptuksella on vain yksi lähisukulainen, Eucalyptus fastigata, jolla on samaan tapaan kuorensuikaleiden koristama latvus ja kaksittain kasvavat sarjakukinnot. E. fastigatan runko on kuitenkin kauttaaltaan rosoisen kuoren peittämä ja sen hedelmissä on kupera sikiäin.
Levinneisyys

Kuningaseukalyptus on kotoisin Victorian osavaltiosta Kaakkois-Australiassa ja Tasmanian saarelta. Victoriassa sitä esiintyy itäosien ylängöillä, jotka sijaitsevat Australian Kordillieerien eteläpuolella. Esiintymisvyöhyke ulottuu Bonangista idässä Strzelecki Rangesille ja Dandenong Rangesille lännessä. Pienempiä esiintymiä on kauempana lännessä Mount Macedonilla ja Otway Rangesilla. Tasmaniassa lajia esiintyy koillisrannikolla, sisämaassa saaren pohjoisosissa sekä Huon Valleyn ja Derwent Valleyn alueilla saaren eteläosissa.
Elinympäristö

Kuningaseukalyptus menestyy parhaiten sateisessa ilmastossa ja syvässä, ravinteikkaassa maaperässä. Kuivina kausina se pudottaa 2–3 kertaa enemmän lehtiä kuin muut eukalyptukset ja muodostaa juurelleen paksun lehtimaton.
Lajia tavataan erityisesti viileänlauhkeiden sademetsien ympäristössä, jonne se muodostaa puhtaita metsiköitä suojaisiin rotkoihin. Näiden metsien aluskasvillisuus muodostuu enimmäkseen viileänlauhkeiden sademetsien lajeista, jotka sietävät huonosti metsäpaloja. Metsäpalot ovat tärkeä osa kuningaseukalyptuksen elinkiertoa. Laji sietää huonosti tulta, koska siltä puuttuvat runkoa suojaava kuori ja juurivesoja muodostava juuripahka. Palaessaan puun latvus vapauttaa kuitenkin runsaasti siemeniä, jotka itävät puun tuhkasta.
Harvinainen leadbeaterinpussiliito-orava elää yksinomaan vanhoissa kuningaseukalyptusmetsissä. Monet linnut käyttävät ravintonaan puun siemeniä ja mettä ja hyönteisten toukat syövät sen lehtiä.
Käyttö

Kuningaseukalyptuksen vaaleanruskea puuaines on karkea- ja suorasyistä ja sitä käytetään paperi- ja sahateollisuuden raaka-aineena. Siitä tehdään lähinnä lattialautoja, huonekaluja ja sisustuselementtejä mutta jonkin verran myös talojen kehikoita, listoja, ulkolautoja, kahvoja ja vaneria.
Kuningaseukalyptusmetsää Black Spur -tien varrella.
Vanha kuningaseukalyptuspuu, jonka tyviosa on paksuuntunut voimakkaasti.
Kuningaseukalyptustukkeja Tasmaniassa.
Yrjö Rekola

Yrjö Johannes Rekola (16. huhtikuuta 1903 Rauman maalaiskunta – 1. tammikuuta 1981 Turku) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Rekolan vanhemmat olivat maanviljelijä John G. Rekola ja Maria Uusitalo ja puoliso vuodesta 1933 Aune Alice Olofsson. Rekola tuli ylioppilaaksi Rauman yhteislyseosta 1923 ja suoritti päästötutkinnon Helsingin kauppakorkeakoulusta 1927. Opintomatkoja hän teki useisiin eri maihin. Rekola oli Rautatiekirjakaupan apulaiskonttoripäällikkö 1927–1929 ja Turun konttorin johtaja 1929–1956 ja Lyhy Oy:n, vuodesta 1958 Figura-Tuote Oy, perustaja vuodesta 1941, toimitusjohtaja 1941–1970 ja hallituksen puheenjohtaja 1941–1979. Hänellä oli myös useita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Rekola oli reservin luutnantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1964.
Yrjö Rannikko

Yrjö Erik Adrian Rannikko (22. elokuuta 1900 – 12. marraskuuta 1980) oli suomalaisen elokuva-alan monitoimimies. Hän puhui vuosien ajan Elokuva-arkiston perustamisen puolesta, vaikka sen vuonna 1957 käytännössä sitten perustivat Aito Mäkinen ja Jörn Donner.
Rannikko oli insinööri, heimosoturi, asuntokiinteistömies, elokuvateatterinomistaja, päätoimittaja, lehdenjulkaisija, arkistonkerääjä, kaitafilmaaja, filatelisti ja maailmanmatkaaja, ja toimi kaikilla aloilla niin julkisuudessa kuin taustavaikuttajanakin.
Hän valmistui sähköinsinööriksi Saksassa vuonna 1925. Sen jälkeen hän toimi kaksi vuotta Turun kaupungin sähkölaitosinsinöörinä ja vuosina 1926–1936 Suomen Asuntokiinteistöliiton sihteerinä ja 1927–1937 Talonomistajan Lehden / Asuntokiinteistö-lehden päätoimittajana. Hän perusti isänsä ja veljensä kanssa vuonna 1927 Turkuun elokuvateatteri Kinolan (nykyisin Formia), joka oli perheyhtiö Turun Kino Oy:n omistuksessa 40 vuotta.
Vuosina 1946–1949 hän oli Fenno-Filmin toimitusjohtaja, jona aikana hän teki yhdessä Roland af Hällströmin kanssa käsikirjoituksen elokuvaan Läpi usvan. Hän toimi englantilaisia elokuvia maahantuovan Parvisfilmin kaupallisena johtajana 1949–1960, Teknillisen Informaatiopalvelun (nykyisen Talouselämän Tiedotustoimiston edeltäjä) johtajana 1960–1964 ja sen jälkeen kolme vuotta elokuvavalmistamo Filmservice & C:on toimitusjohtajana.
Rannikko perusti 1932 Suomen Kinolehden, josta myöhemmin tuli Suomen Filmikamarin julkaisu.
Kunimitsu Sekiguchi

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Kunimitsu Sekiguchi
Syntymäaika: 26. joulukuuta 1985 (ikä 38)
Syntymäpaikka: Tokio, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Pituus: 171 cm
Seura
Seura: Vegalta Sendai
Pelinumero: 7
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2004–2012 2013–2014 2015–2017 2018– | Vegalta Sendai Urawa Reds Cerezo Osaka Vegalta Sendai | 274 (22) 27 (1) 75 (3) 16 (1) |
Maajoukkue
| 2010–2011 | Japani | 3 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Kunimitsu Sekiguchi (jap. 関口 訓充, Sekiguchi Kunimitsu; s. 26. joulukuuta 1985 Tokio) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Sekiguchi debytoi Japanin maajoukkueessa lokakuussa 2010. Hän on pelannut kolme maaottelua.
Aiheesta muualla

National Football Teams
Kuniharu Nakamoto

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Kuniharu Nakamoto
Syntymäaika: 29. lokakuuta 1959 (ikä 64)
Syntymäpaikka: Hiroshima, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Puolustaja
Pituus: 174 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1982–1991 | NKK |  |
Maajoukkue
| 1987 | Japani | 2 (0) |
Kuniharu Nakamoto (jap. 中本 邦治, Nakamoto Kuniharu; s. 29. lokakuuta 1959 Hiroshima) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Nakamoto debytoi Japanin maajoukkueessa syyskuussa 1987. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Aiheesta muualla

National Football Teams
Toteemi

Toteemipaalu Alaskan Ketchikanissa.
Toteemi on mikä tahansa luonnollinen tai yliluonnollinenselvennä kohde, yleensä luonnonilmiö, kasvi, olentoselvennä tai eläin, johon ihmisen uskotaan olevan maagisessa yhteydessä. Maailmassa on arvioitu olevan yli 500 toteeminimikettä. Ihminen, jolla on toteemi, kokee omaavansa toteeminsa voimia ja olemusta. Toteemi voi yhdistää myös joukkoa ihmisiä tai kokonaista heimoa. Toteemiuskoon kuuluu käsitys, että eri ihmisillä tai ryhmillä on eri toteemit, joiden mukaan osa näiden ihmisten piirteistä määräytyy. Totemismi tarkoittaa uskoa toteemeihin. Toteismissa palvonnan kohteena on toteemin symbolinen kuva. Toteemi on symboli, joka symboloi kahta asiaa. Ensinnäkin se on jumalan, yhteiskunnan tai toteemisen periaatteen symboli. Toiseksi se on klaaniyhteisön tunnusmerkki, jonka perusteella se tunnistetaan toisista klaaneista. Toteemi ei ole pelkkä nimi tai tunnus, vaan uskonnollisten seremonioiden yhteydessä se on osa liturgiaa.
Totemistinen ajattelu

Totemistisessa ajattelussa toteemieläin oli kansalle pyhä ja siihen suhtauduttiin erityisellä kunnioituksella. Myös toteemieläimen surmaaminen oli joko kokonaan kiellettyä tai tiukasti säänneltyä. Totemismissa ihmisen ja toteemieläimen suhde muodostui erityisen läheiseksi, olivathan he samaa sukua. Totemismissa ei milloinkaan kuitenkaan palvota itse eläintä, vaan toteemin vertauskuvaa ja mielikuvaa. Toteemieläin on pyhän olennon vertauskuva. Toteemieläimellä itsellään voi olla maallisia tehtäviä, kuten ruokana toimiminen. Toteemin ja klaanin jäsenten välillä uskotaan olevan verisukulaisuussuhde. Klaanin jäsenillä arvellaan olevan toteemieläimen luonne, sen hyvät ja pahat ominaisuudet. Toteemi on klaanin suojelija, sukulainen ja neuvonantaja. Se antaa suojaa ja turvaa klaanille, se auttaa sairauksissa ja antaa ennusmerkkejä tai varoituksia klaanilleen. Totemismi kuvaa myös yleisemmin metsästäjäkulttuurien tiivistä suhdetta ympäröivään luontoon.
Metsästyskulttuurille oli ominaista eläinten sielullistaminen eli animismi: uskottiin, että eläimet ymmärtävät ihmisten puhetta ja kuulevat sen hyvin kaukaa. Ihmisen elinehdot olivat täysin riippuvaiset siitä, mitä ympäröivä metsäluonto tarjoaa. Riippuvuuteen liittyi myös ajatus vastavuoroisuudesta: pyytäjä koki metsän isännäksi, jonka vieras hän oli, ja metsästetty eläin – esimerkiksi karhu – oli puolestaan pyytäjän vieras, joka lahjoitti lihansa peijaisjuhlaan. Voimakas tietäjä tai šamaani voi jopa ottaa sukunsa toteemin hahmon. Eräillä suomalais-ugrilaisilla toteemieläin on myös sielueläin, sielun osa, joka näyttäytyy jonakin eläimenä.
Toteemi kuuluu kiinteästi luonnonuskontojen yhteisöön eikä pelkästään yksittäiseen henkilöön. Koko yhteisön yksilöillä on sama toteemieläin ja he uskovat, että koko yhteisö polveutuu jostakin samasta eläimestä. Yhteisöllä voi olla jonkinlainen alkuperämyytti, jossa kerrotaan heimon esi-isän tai -äidin paritelleen jonkin eläimen kanssa. Näiden jälkeläiset ovat muodostaneet klaanin, jonka kantaisästä ja/tai -äidistä on tullut sen toteemieläin. Pohjoisilla kansoilla toteemieläimenä oli yleensä karhu, hirvi tai peura.
Kalliomaalaukset

Kalliomaalaukset ovat näyttävimpiä esihistorialliseksi taiteeksi katsottavia jälkiä maisemassa. Punamullalla jyrkkiin kallioseinämiin maalattujen ihmis- ja eläinhahmojen tulkitaan liittyneen metsästysrituaaleihin, totemismiin tai šamanismiin. Šamanismin mukaan maalaukset kuvaavat loveen langenneen šamaanin matkaa tai merkitsivät rituaalipaikan. Kalliopiirrosten ja -maalausten perusteella on ehdotettu myös, että Suomen ja Karjalan alueella olisi kivikaudella elänyt totemistisia karhu-, hirvi- ja joutsenklaaneja. Epäilemättä näiden eläinten merkitys heimoille oli suuri, mutta varmaa tietoa aidosta totemistisesta uskomuksesta ei kuitenkaan ole löydetty.
Erityisesti intiaaneilla ryhmän jäsenet käsittävät olevansa toteemieläimen jälkeläisiä tai suorastaan samaistavat itsensä toteemiin. Preeriaintiaanien kulttuurin syvärakenteessa myyttien maailmassa biisonilla oli keskeinen sija. Biisonien ratkaiseva merkitys elämisen takaajana heijastui myytteihin, jotka korostivat intiaanien ja biisonien yhteistä elämää. Toteemieläin biisonin näkeminen unessa tai näyssä oli myönteinen enne, joka merkitsi että näkijällä oli suurta parantavaa voimaa. Toteemieläimenään biisonia pitävät ”biisonisalaseurat” järjestivät biisonitansseja, jotka maagisesti houkuttelivat biisonilaumoja lähelle. Metsästyksen alla oli tapana pitää rituaaleja, joissa matkittiin suuren saaliseläimen tapoja. Intiaanien käsitys metsästäjän ja saaliin suhteista oli sekä ekologinen että uskonnollinen. Jos metsästys oli oikein ohjattu ja valmisteltu riitein, biisonilaumat tulivat vapaaehtoisesti tapettaviksi. Viime kädessä intiaani ja biisoni olivat veljiä, suuren elämänyhteyden toisiinsa liittämiä.
Kreusa

Kreusa (m.kreik. Κρέουσα, Kreūsa, ”hallitsijatar”; lat. Creusa) viittaa kreikkalaisessa mytologiassa usempaan eri henkilöön.