stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Johanna Raunio (albumi)
Muuta

Johanna Raunion esittäminä musiikkikappaleina on lisäksi julkaistu Jukka Kuoppamäen säveltämä ja sanoittama ”Nuoruuden rakkaus” (1996), ”Onnen siivet sydämessä” (1995) ja ”Sydän” (1995). Ne julkaistiin erinäisillä kokoelma-albumeilla.
Raunio on vuoden 1974 Miss Suomi. Samana vuonna hän oli kansikuvamallina kokoelmalevyssä Suomi Top 12. Levyn musiikilliseen puoleen hän ei osallistunut.
Lähteet ja viitteet

↑  Mtv mtvcd 049 ( cd ) Äänitearkisto. Viitattu 10.5.2011.[vanhentunut linkki]
↑  Raunio Johanna Äänitearkisto. Viitattu 10.5.2011.[vanhentunut linkki]
↑  Johanna Raunio Heikin levymesta. Viitattu 10.5.2011.[vanhentunut linkki]
Aiheesta muualla

"Johanna Raunio" Suomen äänitearkiston tietokannassa[vanhentunut linkki]
Discogs.com
Japanin tärkeä kulttuuriomaisuus

Tärkeä kulttuuriomaisuus (jap. 重要文化財, jūyō bunkazai, lyh. 重文, jūbun) on se osa Japanin kulttuuriomaisuudesta, jonka maan kulttuuriministeriö (MEXT) on valinnut erityisen arvokkaaksi. Tärkeän kulttuuriomaisuuden luokkaan kuuluu esimerkiksi rakennuksia, taideteoksia, käsityöesineitä ja historiallisia dokumentteja. Järjestelmää valvoo ja ylläpitää kulttuuriasiain virasto eli Bunka-chō. Osa tärkeän kulttuuriomaisuuden kohteista, joita pidetään erityisen kallisarvoisina, on luokiteltu lisäksi kansallisaarteiksi.
Tärkeän kulttuuriomaisuuden luokka perustuu vuonna 1950 voimaan tulleeseen kulttuuriomaisuuden suojelulakiin (Bunkazai hogohō). Sen myötä kaikki aiemmin kansallisaarteiksi nimitetyt kohteet muutettiin tärkeäksi kulttuuriomaisuudeksi, jonka joukosta valittiin aiempaa suppeampi joukko uusia kansallisaarteita. Tämän jälkeen tärkeän kulttuuriomaisuuden määrä on vähitellen kasvanut: vuonna 2019 luokkaan oli valittu jo 13 232 kohdetta. Niistä kansallisaarteita oli 1 116. Suurin osa kohteista on erityyppisiä taideteoksia, mutta rakennuksia on yli 2 000.
Tärkeän kulttuuriomaisuuden vienti maasta on kielletty, ja kohteiden myyntiin ja käyttöön liittyy muitakin rajoituksia. Kulttuuriomaisuuden korjaamiseen ja ylläpitoon on saatavilla valtiolta tukea.
Kuvia

Tsūjunkyō-kivisilta 1800-luvun puolivälistä
Sakai Hōitsun maalaus Kesän ja syksyn ketokukkia, 1800-luku
Yayoi-kauden keraaminen astia
Arai-suvun asuintalo, Yaita, Tochigi
Ōhoshō-miekka, 1317
Kuroda Seikin maalaus Järven rannalla, 1897
Dainichi-bodhisattvaa esittävä veistos, Heian-kausi
Ote Kokin-wakashū-runoantologiasta, n. 1050
Hiroshiman maailmanrauhan kirkko, Murano Tōgō, 1954
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Japanin tärkeä kulttuuriomaisuus Wikimedia Commonsissa
国指定文化財等データベース – kulttuuriomaisuuden tietokanta
文化遺産オンライン – Cultural Heritage Online
Jouko Pynnönen

Jouko Pynnönen on suomalainen tietoturva-alan asiantuntija sekä  Java-pohjaisen jääkiekkopelin, kiekko.tk:n kehittäjä. Kiekko.tk:n lisäksi Pynnönen on luonut samantyyppisen jalkapallopelin. Pynnönen on myös kehittänyt eräänlaisen konekirjoitustestin, TyperA:n.
Pynnönen on ammatiltaan tietoturvakonsultti ja työskennellyt muun muassa jyväskyläläisen Online Solutionsin tietoturva-asiantuntijana. Pynnönen on yksi Suomen ansioituneimmista ohjelmistohaavoittuvuuksien etsijöistä. Hän on löytänyt muun muassa puolentusinaa vakavaa Windows-haavoittuvuutta sekä kaksi kriittistä aukkoa Sunin Javassa. Joulukuussa 2015 Pynnönen havaitsi Yahoon sähköpostipalvelusta merkittävän tietoturva-aukon, jonka löytämisestä maksettiin hänelle 10 000 dollarin palkkio.
Pynnönen avusti ratkaisevasti Suomen keskusrikospoliisia saamaan kiinni vuoteen 2007 asti Suomen kenties suurimman salasanakrakkerin. Krakkeri oli saanut haltuunsa yli 70 000 eri sivustojen salasanaa ja laittanut ne yleiseen jakoon. Murto-osa salasanoista kuului myös Pynnösen oman sivuston, Kiekko.tk:n käyttäjille. Krakkeri jäi kiinni Pynnösen selvitettyä tämän kännykkänumeron, jonka avulla keskusrikospoliisi pääsi tekijän jäljille. Myöhemmin nuori suomalainen mies pidätettiin epäiltynä tietomurrosta.
Pynnönen on pitänyt Ylivuoto-blogia Digitodayn verkkosivuilla.
Aiheesta muualla

Pynnösen kotisivut
Kiekko.tk
TyperA (Arkistoitu – Internet Archive)
Soccer.kiekko.tk
Jolt Cola

Kuva suomeen tuodun Jolt Colan tölkistä.
Jolt Cola oli kasvisuutejuoma, jossa oli virvoitusjuomaksi korkea kofeiinipitoisuus (20 mg/100 ml), minkä takia sitä ei suositeltu lapsille, raskaana oleville tai kofeiiniherkille henkilöille. Useissa energiajuomissa on kuitenkin puolet enemmän kofeiinia. Virvoitusjuoman käyttösuositus on enintään neljä tölkkiä päivässä (330ml).
Jolt Colaa tuotiin Suomeen Hollannista ja tyhjästä tölkistä saa pantin keräyspisteissä. Jolt Colan pohjalta keksittiin Simpsoneiden kolajuoma, Buzz Cola.
Ainekset

vesi
hiilihappo
sokeri
väri (E150D)
happamuudensäätöaine (E338)
kofeiini
sitruunahappo
luontainen aromi
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jolt Colan viralliset sivut (englanniksi)
Havaijin dollari

| Havaijin dollari |
| --- | --- |
 neljännesdollarin kolikko kuningas Kalākauan aikana
Esitelty:  1847
Käyttäjät:   Havaijin kuningaskunta
Jaettava yksikkö:  sentti
Muut nimet:  dala
Havaijin dollari (havaijiksi dala) oli Havaijin kuningaskunnan käyttämä valuutta, joka oli käytössä vuosina 1847–1893. Valuutan arvo oli kytketty Yhdysvaltain dollariin. Yhdysvaltain dollarin tavoin myös Havaijin dollari jaettiin 100 senttiin (havaijiksi keneta). Kolikot lyötiin Philadelphiassa ja osittain tästä syystä niiden mittasuhteet olivat samat kuin Yhdysvaltain dollareilla.
Valuutta oli käytössä jonkin verran myös sen jälkeen, kun Yhdysvallat valtasi Havaijin vuonna 1898. Vuonna 1903 voimaan astunut laki teki Havaijin dollareista arvottomia, minkä seurauksena monet kolikot sulatettiin ja kierrätettiin tai niistä tehtiin koruja. Kolikoita yritettiin myös piilottaa tunkemalla niitä korviin, minkä vuoksi kolikoiden korviin tunkeminen on edelleen laitonta Havaijilla.
Jennifer Hermoso

Jennifer Hermoso
| Mitalit> Maa:   Espanja.Naisten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Espanja.Naisten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Espanja.Naisten jalkapallo.MM-kilpailut  | Maa:   Espanja> Naisten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Australia & Uusi-Seelanti 2023 | Jalkapallo |  |
Jennifer "Jenni" Hermoso Fuentes (s. 9. toukokuuta 1990) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edusti Espanjan naisten maajoukkuetta arvokisoissa ensimmäisen kerran EM-kilpailuissa 2013. Hän teki EM-kisoissa maalin alkulohko-ottelussa Englantia vastaan ja puolivälierässä Norjaa vastaan. Vuoden 2019 MM-kilpailuissa hän teki kolme maalia ja oli joukkueensa paras maalintekijä. Hän jäi polvivamman vuoksi pois vuoden 2022 EM-kilpailuista. Kesäkuun 2022 loppuun mennessä Hermoso on pelannut 91 maaottelua ja tehnyt niissä 45 maalia, millä hän on Espanjan naisten maajoukkueen kaikkien aikojen paras maalintekijä.
Seuratasolla Hermoso on edustanut kotimaassaan Atlético Madridia, Rayo Vallecanoa ja FC Barcelonaa sekä Ruotsissa Tyresö FF:ää vuonna 2013 ja Ranskassa Paris Saint-Germainia 2017–2018. The Guardian valitsi hänet sijalle 14 vuoden 2020 parhaiden naisjalkapalloilijoiden listalla. Hän voitti Barcelonan joukkueessa Mestarien liigan vuonna 2021.
Jacques Dutronc

| Jacques Dutronc |
| --- | --- |
 Jacques Dutronc esiintymässä Alankomaissa 12. marraskuuta 1966.
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. huhtikuuta 1943 (ikä 81) Pariisi, Ranska
Puoliso:  Françoise Hardy (vih. 1981; k. 2024)
Lapset:  Thomas Dutronc
Muusikko
Laulukielet:  ranska
Aktiivisena:  1961–
Tyylilajit:  pop, rock, chanson, yé-yé, garage rock, psykedeelinen rock
Soittimet:  kitara, piano, rummut, lyömäsoittimet, basso, haitari, sitar, banjo, ukulele
Levy-yhtiöt:  Vogue, Gaumont Musique, CBS, Columbia
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jacques Dutronc (s. 28. huhtikuuta 1943 Pariisi, Ranska) on ranskalainen laulaja, lauluntekijä, kitaristi, säveltäjä sekä näyttelijä. Hän meni naimisiin toisen ranskalaisen laulajan Françoise Hardyn kanssa 30. maaliskuuta 1981 ja heillä on lapsi Thomas Dutronc, joka syntyi vuonna 1973. Thomas Dutronc on seurannut musikaalisten vanhempiensa jalanjälkiä, sillä hän on jazzkitaristi.
Jacques Dutroncin tunnetuimpia kappaleita ovat ”Il est cinq heures, Paris s’éveille”, ”Le Responsable” sekä ”Les Cactus”. Hän näytteli pääroolia Maurice Pialat’n vuoden 1991 elokuvassa Van Gogh.
Diskografia > Studioalbumit

1966: Jacques Dutronc (Vogue)
1968: Jacques Dutronc (Vogue)
1969: Jacques Dutronc (Vogue)
1970: Jacques Dutronc (Vogue)
1971: Jacques Dutronc (Vogue)
1972: Jacques Dutronc (Vogue)
1975: Jacques Dutronc (Vogue)
1980: Guerre et pets (Gaumont Musique)
1982: C’est pas du bronze (Gaumont Musique)
1987: C.Q.F.D...utronc (CBS)
1995: Brèves Rencontres (Columbia)
2003: Madame l’existence (Columbia)
Diskografia > Livealbumit

1992: Jacques Dutronc au Casino (Columbia)
2010: Et Vous, et Vous, et Vous (Columbia)
Diskografia > Kokoelma-albumit

1992: Intégrale Dutronc, les années Columbia
1993: Complètement Dutronc
2004: L’intégrale les Cactus
2004: En Vogue
2009: Best of Jacques Dutronc
2009: L’Intégrale des EP Vogue
Diskografia > EP-levyt

1966: Et moi, et moi, et moi (Vogue)
1966: Les play boys (Vogue)
1966: Les Cactus (Vogue)
1967: J’aime les filles (Vogue)
1967: La publicité (Vogue)
1968: Il est cinq heures, Paris s’éveille (Vogue)
1968: Disque d’or de la chanson (Vogue)
1968: Le Courrier du cœur (Vogue)
1968: L’Opportuniste (Vogue)
1968: À tout berzingue (Vogue)
1968: La Seine (Vogue)
1969: L’Aventurier (Vogue)
1969: L’Hôtesse de l’air (Vogue)
1970: À la vie à l’amour (Vogue)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jacques Dutronc Wikimedia Commonsissa
Jari Lindholm

| Jari Lindholm> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 31. joulukuuta 1960 Helsinki, Suomi
Kuollut: 20. lokakuuta 2016 Helsinki, Suomi
Ammatti:  Toimittaja
Jari Lindholm (31. joulukuuta 1960 Helsinki – 20. lokakuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen toimittaja. Hän menehtyi yllättävään sairauskohtaukseen kotonaan 55-vuotiaana.
Lindholm työskenteli huhtikuusta 2006 kuolemaansa saakka Suomen Kuvalehden toimittajana. Sitä ennen hän toimi vuoden 2004 alusta Seuran päätoimittajana ja vuosina 2000–2003 Helsingin Sanomien Nyt-liitteen esimiehenä. Hän työskenteli Helsingin Sanomissa myös ulkomaantoimittajana, sunnuntaitoimituksessa ja Kuukausiliitteessä sekä reportterina Aasiassa.
Maaliskuussa 2015 Lindholm palkittiin Bonnierin Suurella journalistipalkinnolla 2014 kategoriassa vuoden juttu. Palkinto myönnettiin Punaisen Ristin kenttäsairaalan työstä Sierra Leonessa kertovasta reportaasista ”Sairaala” sekä sen jatkojutusta ”Minulla ei ole ebolaa – pelkkä ajatuskin on naurettava”.
Lindholm toimi Julkisen sanan neuvoston jäsenenä ja varapuheenjohtajana.
Lindholm oli koulutukseltaan filosofian maisteri.
Vuonna 1990 WSOY julkaisi teoksen Kalašnikov Cocktail, Lindholmin matkakirjan kriisialueilta.
Tunnustukset

Bonnierin vuoden juttu 2014, ”Sairaala”, ”Minulla ei ole ebolaa – pelkkä ajatuskin on naurettava”, Suomen Kuvalehti
Aiheesta muualla

Jari Lindholm Twitterissä
Jari Lindholmin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Janet Reno

| Janet Reno |
| --- | --- |

Yhdysvaltain 78. oikeusministeri
 11. maaliskuuta 1993 – 20. tammikuuta 2001  
Presidentti:  Bill Clinton
Edeltäjä:  William Barr
Seuraaja:  John Ashcroft
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. heinäkuuta 1938 Miami, Florida, Yhdysvallat
Kuollut: 7. marraskuuta 2016 (78 vuotta) Miami, Florida, Yhdysvallat
Tiedot
Puolue:  demokraatit
 Nimikirjoitus
Janet Wood Reno (21. heinäkuuta 1938 – 7. marraskuuta 2016) oli yhdysvaltalainen juristi, joka toimi oikeusministerinä presidentti Bill Clintonin hallituksessa vuosina 1993–2001. Hän toimi toiseksi pisimpään oikeusministerinä William Wirtin jälkeen.
Reno syntyi ja kasvoi Miamissa. Hän palasi kaupunkiin opiskeltuaan Cornellin ja Harvardin yliopistoissa. Miamissa hän aloitti työuransa asianajotoimistoissa. Renon ensimmäinen tehtävä julkisella sektorilla oli Floridan edustajainhuoneen lakivaliokunnassa. Vuosien 1978 ja 1993 välillä hän toimi Daden piirikunnan valtionsyyttäjänä.
Oikeusministerinä

Renon ollessa oikeusministerinä Daavidin oksan päämaja Wacossa piiritettiin, mikä johti 86 ihmisen kuolemaan. Muita merkittäviä tapahtumia olivat Unabomberina tunnetun Theodore Kaczynski saaminen kiinni ja Oklahoma Cityn pommi-isku.
Yksityiselämä

Reno oli koko elämänsä naimaton, eikä hänellä ollut lapsia. Hänellä todettiin Parkinsonin tauti vuonna 1995.
Renon isä oli Tanskasta Yhdysvaltoihin muuttanut siirtolainen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Janet Reno Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Janet Reno
Käännös suomeksi
Havaijin edustajainhuone

| Havaijin edustajainhuone> Tyyppi |
| --- | --- |
Tyyppi:  alahuone
Historia
Perustettu:  1959
Johto
Puhemies:  Scott Saiki (demokraatit)
Kokoonpano
 
Puolueet:       Demokraatit (47)       Republikaanit (4)
Vaalit
Viimeisimmät vaalit:  2020
Seuraavat vaalit:  2022
Kokouspaikka
 Istuntosali kuvattuna vuonna 2008
Kotisivut
 https://www.capitol.hawaii.gov/house.aspx
Havaijin edustajainhuone (engl. Hawaiʻi House of Representatives, havaijiksi Hale ʻAhaʻōlelo Makaʻāinana) on Havaijin osavaltion lainsäädännöllisen elimen alahuone. Ylähuoneena toimii Havaijin senaatti. Edustajainhuone koostuu 51 edustajasta, jotka valitaan virkaan kahden vuoden välein järjestettävissä vaaleissa.
Havaijin lainsäädäntöelinten edustajien katsotaan olevan lähes täysipäivisesti edustajan työssä (noin 80 %). Suurin osa Yhdysvaltain osavaltioiden paikallisparlamenteista on osa-aikaisia virkoja, eli edustajat tekevät töitä politiikan ulkopuolella mm. turvatakseen oman elantonsa.
Edustajainhuone tekee töitä 18 valiokunnassa.
Vuodesta 2017 lähtien edustajainhuoneen puhemiehenä on toiminut demokraattien Scott Saiki.
Jouko Purontakanen

Jouko Purontakanen (s. 9. maaliskuuta 1948 ) on suomalainen urheiluvaikuttaja ja Suomen olympiakomitean pääsihteeri. Aikaisemmin Purontakanen on toiminut SVUL:ssa, Suomen Suunnistusliitossa sekä Suomen Urheiluliitossa. Lisäksi hän on ollut Suomessa järjestettyjen yleisurheilun EM-kisojen ja jääkiekon MM-kisojen pääsihteerinä. Purontakanen on toiminut myös Opiskelijoiden liikuntaliiton varapuheenjohtajana.
Vuonna 1996 Purontakanen valittiin Suomen olympiakomitean pääsihteeriksi Kosti Rasinperän seuraajaksi. Purontakanen jäi tehtävästä eläkkeelle joulukuussa 2012. Hänelle myönnettiin liikuntaneuvoksen arvonimi joulukuussa 2011.
Tehtävät urheilujärjestöissä

1971–1976 Suomen Valtakunnan Urheiluliiton (SVUL) Nuoret ry:n toiminnanjohtaja
1976–1985 Suomen Suunnistusliiton toiminnanjohtaja
1985–1987 SVUL:n urheiluosaston johtaja
1987–1992 Suomen urheiluliiton toimitusjohtaja/pääsihteeri
1992–1994 Yleisurheilun EM-kisojen 1994 pääsihteeri
1995–1997 Jääkiekon MM-kisojen 1997 pääsihteeri
1996–2012 Suomen Olympiakomitean pääsihteeri
Joel Lassinantti

| Joel Lassinantti |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. tammikuuta 1993 (ikä 31) Luulaja, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Lassi
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  176 cm
Paino:  78 kg
Seura
Seura:  Luleå HF
Sarja:  SHL
Pelinumero:  34
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2014–
Aik. seurat:  Almtuna IS (Allsv.) Asplöven HC (Allsv.)
Joel Nils Emil Lassinantti (s. 8. tammikuuta 1993 Luulaja, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa SHL-joukkue Luleå HF:ssä. Hänen vahvuuksiinsa kuuluu ketteryys ja liike. Elite Prospects -verkkosivusto määrittelee Lassinantin varsin pienikokoiseksi maalivahdiksi. Sivuston mukaan hän kuitenkin paikkaa kokoaan laadukkaalla sijoittumisella ja pelinlukutaidolla.
Ura > Seuraura

Lassinantti on Antnäs BK:n kasvatti. Hän pelasi juniorina sittemmin myös Brooklyn Tigersissa, josta Lassinantti siirtyi 15-vuotiaana Luleå HF:ään kaudeksi 2008–2009. Kaudella 2009–2010 hänellä oli koko J20 SuperElitin paras päästettyjen maalien keskiarvo (2.09). Lassinantti voitti kauden päätteeksi pronssia. Kaudella 2010–2011 hän toimi luukkuvahtina yhdessä Elitserien-ottelussa, mutta sai peliaikansa kuitenkin lähinnä J20-junioreissa. Kaudella 2011–2012 Lassinantti toimi luukkuvahtina viidessä ottelussa ja pelasi Luulajan miesten joukkueessa kolmessa European Trophy -ottelussa. Hän debytoi joukkueen maalinsuulla 13. elokuuta 2011 tšekkiläistä HC Slavia Prahaa vastaan. Lassinantti torjui Luulajan 1–2-tappioon päättyneessä ottelussa 26 kertaa.
Kauden 2012–2013 Lassinantti aloitti lainalla Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskan-joukkue Almtuna IS:ssä, jossa hän pelasi valtaosan kaudestaan torjuen 20 ottelussa. NHL:n työsulkuvahvistus Jhonas Enrothin myötä Lassinantti jäi välillä hieman vähemmälle vastuulle ja haki joulukuussa pelituntumaa vielä sarjatasoa alempaa I-divisioonan Åker/Strängnäs HC:stä. Loppukaudesta hän palasi Luulajaan, jonka Elitserien-joukkueen luukkuvahtina Lassinantti toimi viidessä playoff-ottelussa ja voitti kauden päätteeksi hopeaa. Pääasiassa hän pelasi kuitenkin seuran J20-junioreissa. Toukokuussa 2013 Lassinantti teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Luulajan kanssa.
Kaudeksi 2013–2014 Luulaja lainasi Lassinantin Allsvenskan-joukkue Asplöven HC:hen. Hän toimi Luulajan luukkuvahtina yhdessä SHL-ottelussa. SHL-kauteen 2014–2015 Lassinantti lähti Daniel Larssonin aisaparina, mutta hän nousi Ruotsin pääsarjatason tulokaskaudellaan Luulajan pääasialliseksi vastuunkantajaksi ja torjui 38 runkosarja- ja yhdeksässä playoff-ottelussa. Lassinantti teki SHL-debyyttinsä runkosarjan kolmannella kierroksella 20. lokakuuta 2014 vieraissa Örebro HK:ta vastaan. Hän torjui Luulajan 1–3-voittoon päättyneessä ottelussa 30 kertaa. SHL-uransa ensimmäisen nollapelinsä Lassinantti torjui kolmannessa ottelussaan 25. lokakuuta 2014 vieraissa Leksands IF:ää vastaan. Hän torjui Luulajan 0–8-voittoon päättyneessä ottelussa 30 kertaa. Lassinantti palkittiin kauden päätteeksi SHL:n parhaana maalivahtina Honken Trophylla. Hän torjui myös Luulajan Mestarien liigan mestaruuteen. Lassinantti oli ehdolla CHL:n parhaaksi pelaajaksi eli Nordicbet MVP Trophyn voittajaksi. Palkinnon vei lopulta Frölunda HC:n Mathis Olimb. Kaudella 2015–2016 hän torjui Luulajan SHL:ssä välieriin.
Joulukuussa 2016 Lassinantti teki Luulajan kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Ufa 2013 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Saksa 2011 | jääkiekko |  |
Lassinantti edusti Ruotsia MM-kilpailuissa vuonna 2016. Hän toimi kuitenkin joukkueensa kolmosmaalivahtina, eikä pukenut yhteenkään otteluun. Yhteensä Lassinantti on pelannut kolme A-maaottelua. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Hockey Challengessa 2. huhtikuuta 2015 Trenčínissä Slovakiaa vastaan.
Lassinantti pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2013, jolloin hän voitti hopeaa. Lassinantti jakoi varsin tasaisesti Ruotsin torjuntavastuun Niklas Lundströmin kanssa ja torjui kolmessa ottelussa. Lassinantti edusti Ruotsia myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2011, jolloin hän voitti hopeaa. Lassinantti toimi kuitenkin koko turnauksen ajan luukkuvahtina Lundströmille, eikä hän saanut peliaikaa. Yhteensä Lassinantti on pelannut 12 nuorten ja kolme poikien maaottelua.
Muuta

Lassinantin isoveli John on pelannut jääkiekkoa hyökkääjänä Ruotsin alemmissa sarjoissa. Heidän isosetänsä oli Ruotsin sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen poliitikko, Norrbottenin läänin maaherra ja suomenkielisyyden asianajaja Ragnar Lassinantti.
Tilastot > Maajoukkuetilastot

| Vuosi | Turnaus | O | V | H | MIN | PM | NP | PMK | TP% |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | JMM | 3 | 3 | 0 | 149 | 6 | 0 | 2.42 | 91,6 |
Havaijin Brigham Youngin yliopisto

| Havaijin Brigham Youngin yliopisto |
| --- | --- |

 engl. Brigham Young University–Hawaii 
Perustettu:  1955
Tyyppi:  yksityinen
Kansleri:  John Kauwe III
Opiskelijoita:  2893 (2024)
Sijainti:   Laie, Havaiji  USA
Sivusto:  http://www.byuh.edu
Havaijin Brigham Youngin yliopisto (engl. Brigham Young University–Hawaii) on Brigham Youngin yliopiston vuonna 1955 perustettu sisaryliopisto Laiessa, Honolulun piirikunnassa. Yliopiston omistaa, ja sitä operoi, mormonien kirkko. Tästä huolimatta yliopiston tarjontaan kuuluu myös sekulaarisia opintoja. Yliopisto on saanut kiitosta laadukkaasta, mutta kuitenkin edullisesta, opetuksestaan. Yliopiston tontilla sijaitsee myös Polynesian kulttuurikeskus.
Vuonna 2024 yliopistossa oli kirjoilla 2893 opiskelijaa. Vuonna 2020 yliopiston kansleriksi valittiin John Kauwe III.
Yliopisto ei vaadi opiskelijoita tai hakijoita olemaan mormoneita, mutta tarjoaa mormoniopiskelijoille matalampia lukukausimaksuja. Mormonit, varsinkin jo lähtyssaarnaajan velvollisuutensa täyttäneet, ovat myös etusijalla suhteessa muihin hakijoihin. Yliopiston ilmoituksen mukaan muita kuin mormoneita on kolmisen prosenttia opiskelijoista. Näiden oletetaan kuitenkin noudattavan mormonien moraalikäsitystä ja muita sääntöjä siinä, missä uskontokuntaan kuuluvienkin. Kunniakoodi mm. kieltää kahvin ja tupakoinnin, sekä Havaijin tapauksessa myös kavan.
Yliopisto jakautuu seitsemään tiedekuntaan:
Humanistinen tiedekunta
Taloustieteen ja johtamisen tiedekunta
Kulttuurin, kielen ja esittävän taiteen tiedekunta
Sosiaali- ja kasvatustieteiden tiedekunta
Matematiikan ja tietotekniikan tiedekunta
Uskontotieteellinen tiedekunta
Luonnontieteellinen tiedekunta
Kaikkien opiskelijoijen tulee valmistakseen suorittaa 8–14 opintopisteen laajuinen kokonaisuus uskontotieteen tiedekunnassa. Nämä opinnot sisältävät mm. mormonismin perusteet.
Japanin ydinkaupungit

(Väripalloa napsauttamalla pääsee kaupungin artikkeliin)

      ― Virallinen suurkaupunki

      ― Ydinkaupunki

      ― Erityiskaupunki
Japanin ydinkaupungit (jap. 中核市, Chūkakushi) on Japanin paikallishallintolaissa (jap. 地方自治法, Chihō jichihō, luvun 252 pykälä 22) määritelty suurkaupunkien luokka. Ydinkaupunkijärjestelmä perustettiin vuonna 1995, ja ensimmäiset 12 kaupunkia nimitettiin ydinkaupungeiksi 1. huhtikuuta 1996. Ydinkaupungit ovat hierarkiassa vanhemman kaupunkiluokan eli virallisten suurkaupunkien alapuolella; alun perin ydinkaupungissa tuli lain mukaan olla vähintään 300 000 asukasta, sen pinta-alan tuli olla ainakin 100 neliökilometriä ja sen täytyi olla tärkeä työpaikkakeskittymä, jonka päiväväestö ylitti yöväestön määrän. Myöhemmin lakia on muutettu useaan otteeseen, ja vaatimukset pinta-alasta ja päiväväestön määrästä on poistettu.
Ydinkaupungeille ei myönnetä yhtä laajoja valtaoikeuksia kuin virallisille suurkaupungeille, mutta laajemmat kuin tavallisille kaupungeille. Pääosin niillä on yhtä paljon valtaa kuin virallisilla suurkaupungeilla, lukuun ottamatta joitakin tehtäviä, jotka on tehokkaampi hoitaa prefektuuritasolla. Ydinkaupunkijärjestelmä tarkoitettiin alun perin myös keinoksi houkutella pienempiä kaupunkeja yhdistymään ja muodostamaan suurempia yksiköitä. 1990-luvun talousvaikeuksien myötä Japanin hallitus otti tavoitteekseen kuntien määrän voimakkaan vähentämisen ja perusti samalla vuosikymmenen lopulla ydinkaupunkien alapuolelle uuden yli 200 000 asukkaan erityiskaupunkien luokan. Ydinkaupunkien määrä kasvoi 27:ään vuonna 2000 ja 42:een vuonna 2013, ja jotkin aiemmat ydinkaupungit on nimitetty virallisiksi suurkaupungeiksi. Kuntaliitoksista ja niiden mahdollistamista ydin- ja suurkaupunkinimityksistä onkin tullut keino nousta ylöspäin kansallisessa kuntahierarkiassa ja hyötyä korkean aseman tuomista eduista.
Aiheesta muualla

中核市市長会 (japaniksi)