stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eukonkanto
Voittajat

1997 – Jouni Jussila (Suomi) ja Tiina Jussila (Suomi) ajalla 1.05,0
1998 – Imre Ambos (Viro) ja Annela Ojaste (Viro) ajalla 1.09,2
1999 – Imre Ambos (Viro) ja Annela Ojaste (Viro) ajalla 1.04,5
2000 – Margo Uusorg (Viro) ja Birgit Ullrich (Viro) ajalla 0.55,5 (ME)
2001 – Margo Uusorg (Viro) ja Birgit Ullrich (Viro) ajalla 0.55,6
2002 – Meelis Tammre (Viro) ja Anne Zillberberg (Viro) ajalla 1.03,8
2003 – Margo Uusorg (Viro) ja Egle Soll (Viro) ajalla 1.00,7
2004 – Madis Uusorg (Viro) ja Inga Klauso (Viro) ajalla 1.05,3
2005 – Margo Uusorg (Viro) ja Egle Soll (Viro).
2006 – Margo Uusorg (Viro) ja Sandra Kullas (Viro) ajalla 0.56,9
2007 – Madis Uusorg (Viro) ja Inga Klausen (Viro) ajalla 1.01,7
2008 – Alar Voogla (Viro) ja Kristi Viltrop (Viro) ajalla 1.01,9
2009 – Taisto Miettinen (Suomi) ja Kristiina Haapanen (Suomi) ajalla 1.02,9
2010 – Taisto Miettinen (Suomi) ja Kristiina Haapanen (Suomi) ajalla 1.04,9
2011 – Taisto Miettinen (Suomi) ja Kristiina Haapanen (Suomi) ajalla 1.00,73
2012 – Taisto Miettinen (Suomi) ja Kristiina Haapanen (Suomi) ajalla 1.01,22
2013 – Taisto Miettinen (Suomi) ja Kristiina Haapanen (Suomi) ajalla 1.01,00.
2014 – Ville Parviainen (Suomi) ja Janette Oksman (Suomi)
2015 – Ville Parviainen (Suomi) ja Sari Viljanen (Suomi)
2016 – Dmitriy Sagal (Venäjä) ja Anastasia Loginova (Venäjä) ajalla 1.02,78.
2017 – Taisto Miettinen (Suomi) ja Kristiina Haapanen (Suomi) ajalla 1.08,65.
2018 – Vytautas Kirkliauskas (Liettua) ja Neringa Kirkliauskine (Liettua) ajalla 1.05,10.
2019 – Vytautas Kirkliauskas (Liettua) ja Neringa Kirkliauskine (Liettua) ajalla 1.06,72.
2020 – Ei järjestetty (Covid19)
2021 – Ei järjestetty (Covid19)
2022 – Taisto Miettinen (Suomi) ja Katja Kovanen (Suomi) ajalla 1.04,7
2023 – Taisto Miettinen (Suomi) ja Katja Kovanen (Suomi)
2024 – Vytautas Kirkliauskas (Liettua) ja Neringa Kirkliauskine (Liettua) ajalla 1:03.512
Populaarikulttuurissa

Vuonna 2012 julkaistun Rakkauden rasvaprosentti -elokuvan tapahtumat sijoittuvat Sonkajärven eukonkantokilpailun yhteyteen.
Aiheesta muualla

Tapahtuman viralliset sivut
Ylen Elävä arkisto: Eukonkantoa
Etumerkki (musiikki)

Pianon mustiin koskettimiin päästään ylennysten ja alennusten avulla.
Etumerkki on nuottikirjoituksessa käytettävä merkki, jonka avulla osoitetaan sävelen korotus tai alennus kromaattisella asteikolla tai kumotaan aiemmin tehty korotus tai alennus. Etumerkintä puolestaan tarkoittaa pysyvästi voimassa olevaa etumerkkien yhdistelmää, mikä kertoo sävellajin duurimollitonaalisessa musiikissa.
Tavalliset etumerkit > Ylennysmerkki

Ylennys- eli korotusmerkki eli risti ylentää sävelen soivaa sävelkorkeutta puolisävelaskelella. Nuottikirjoituksessa ylennysmerkin symboli on ♯, joka muistuttaa useissa maissa numero-sanan symbolina olevaa #-merkkiä.
Tavalliset etumerkit > Alennusmerkki

Alennusmerkki eli b-merkki alentaa sävelen soivaa sävelkorkeutta puolisävelaskelella. Nuottikirjoituksessa alennusmerkin symboli on ♭. Merkki on kehittynyt b-kirjaimesta.
Tavalliset etumerkit > Palautusmerkki

Palautusmerkki kumoaa voimassa olevan ylennyksen tai alennuksen tahdin loppuun asti. Palautusmerkin symboli on ♮, mikä on alkujaan johdettu alennusmerkistä.
Tavalliset etumerkit > Kaksoisalennus- ja kaksoiskorotusmerkit

Kaksoisalennusmerkki  ja kaksoiskorotusmerkki  alentavat ja ylentävät sävelen kokosävelaskelen verran. Näin ollen esimerkiksi kaksoisylennetty C on enharmonisesti sama kuin D, kun käytetään tasaviritettyä asteikkoa, kuten pianolla soitettaessa. Tarkempaan erotteluun kykenevällä soittimella, esimerkiksi viululla soitettaessa sävelissä on kuitenkin hienoinen ero.
Kaksoiskorotusta käytetään tavallisesti ylentämään etumerkinnässä jo kertaalleen ylennetty nuotti, esimerkiksi silloin, kun on kyse melodisen tai harmonisen mollin johtosävelestä. Vastaavasti kaksoisalennusta voidaan käyttää alentamaan etumerkinnässä alennettu nuotti.
Kiinteät ja tilapäiset etumerkit

Sekä korotus- että alennusmerkit voivat olla kiinteitä tai tilapäisiä. Kiinteät etumerkit sijoitetaan nuottiviivaston alkuun. Niitä on kussakin sävellajissa tietty määrä, mutta C-duurissa ja a-mollissa niitä ei ole. Kiinteät etumerkit ovat voimassa koko sävellyksen ajan ja koskevat kaikkia saman nimisiä säveliä kaikissa oktaavialoissa, ellei niiden vaikutusta kumota tilapäisellä etumerkillä, esimerkiksi palautusmerkillä. Jos sävellaji vaihtuu kesken sävellyksen, voidaan kuitenkin vaihtumiskohtaan tahtiviivan eteen merkitä uuden sävellajin mukaiset etumerkit; tällöin samaan yhteyteen kirjoitetaan lisäksi palautusmerkit ennestään voimassa olevien pysyvien etumerkkien kumoamiseksi.
Tilapäisiä etumerkkejä käytetään, kun sävellajissa poikkeavasti käytetään siihen varsinaisesti kuulumattomia säveliä, muunnesäveliä. Nuottikirjoituksen kannalta myös harmonisen mollin korotettu 7. sävel sekä melodisen mollin korotetut 6. ja 7. sävel käsitetään muunnesäveliksi, vaikka niitä ei yleisyytensä vuoksi pidetä muunnesävelinä sanan varsinaisessa merkityksessä. Tilapäinen etumerkki kirjoitetaan välittömästi nuotin eteen. Se on voimassa vain siinä oktaavialassa, johon se on merkitty ja vain saman tahdin ajan, ellei sen vaikutusta jo sitä ennen kumota palautusmerkillä. Usein käytetään selvyyden vuoksi tai muistutukseksi sinänsä tarpeettomiakin tilapäisiä etumerkkejä.
Kun sävellajissa esiintyy modulaatiota, jossa väliaikaisesti siirrytään toiseen sävellajiin, ei uusia pysyviä etumerkkejä läheskään aina merkitä, vaan niiden sijasta käytetään tilapäisiä etumerkkejä niiden sävelten kohdalla, jotka eivät kuulu alkuperäiseen sävellajiin.
Kaksoiskorotus- ja kaksoisalennusmerkit esiintyvät käytännössä yksinomaan tilapäisinä etumerkkeinä, sillä sävellajeja, joihin ne kuuluisivat vakinaisesti (esimerkiksi Gis-duuri tai des-molli), ei juurikaan käytetä.
Musiikin lajeissa, joissa on luovuttu perinteisestä duuri-mollitonaalisuudesta (esimerkiksi Arnold Schönbergin 12-säveljärjestelmässä), ei Kiinteitä etumerkkejä käytetä vaan kaikki korotetut ja alennetut sävelet osoitetaan tilapäisillä etumerkeillä.lähde? Joskus tällöin käytetään nuotinluvun helpottamiseksi palautusmerkkiä kaikkien ylentämättömien tai alentamattomien sävelten edellä.
Mikrointervallimusiikin etumerkkejä

Mikrointervallit käsitetään yleensä kromaattisen sävelasteikon poikkeamina, joiden osoittamiseen tarvitaan omat etumerkkinsä. Vakiintuneita käytäntöjä ei kuitenkaan ole. Jo ¼-sävelaskelpoikkeamia edustavia etumerkkejä on ollut käytössä useita, jopa satoja. Muunkokoisille mikrointervalleille on olemassa sitäkin vähemmän merkintäkäytäntöjä, joten niitä käyttävät säveltäjät selittävät yleensä omat merkintätapansa teostensa partituureissa.
Kuvissa olevien ¾- ja ¼-alennus- sekä ¼- ja ¾-ylennysmerkkien lisäksi yleisesti on käytetty muun muassa ylös- ja alaspäin osoittavia nuolia osoittamaan ¼-sävelaskelylennyksiä ja -alennuksia, sekä nuolia liitettynä ylennys- ja alennusmerkkeihin kuvaamaan ¾-ylennyksiä ja -alennuksia. Näitä merkkejä ei pidä sekoittaa yllä kuvattuihin kaksinkertaisiin alennus- ja ylennysmerkkeihin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Etumerkki (musiikki) Wikimedia Commonsissa
| n k Nuottikirjoitus |
| --- | --- | --- |
| Nuotit |  etumerkit  nuotti  sävel  tauko  |  |
| Nuottiviivasto |  al fine  da capo  dal segno  dynamiikka  kooda  klaavi  sävellaji  tahti  tahtilaji  tempo  |  |
| Keskeistä teoriaa |  harmonia  intervalli  isku  melodia  sävelasteikko  sointu  teema  transponointi  |  |
| Muuta |  mensuraalinotaatio  musiikkitermejä  nuotinnus  partituuri  tabulatuuri  |  |
Ylennetty, alennettu, ja palautettu sävel.
Kaksoisylennetty ja kaksoisalennettu sävel.
Kiinteät etumerkit tulevat aina samaan järjestykseen.
Kaikki oikeudet

| Kaikki oikeudet Kaija Kärkinen & Ile Kallio |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2000
 Julkaistu: 2000
 Tuottaja(t): ?
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 56.02
 Levy-yhtiö: Audiovox Records
Listasijoitukset
  Suomi: 15. (syyskuu 2000)
Kaija Kärkisen & Ile Kallion muut julkaisut
| Noitavoimaa 1999 | Kaikki oikeudet 2000 | En voi unohtaa 2001 |
Kaikki oikeudet on suomalaisen Kaija Kärkinen & Ile Kallio -duon 6. studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2000.
Kappaleet

Kaikki oikeudet – 3.58
Tyttö säteilee – 4.36
Aikaan oikeaan – 4.13
Minä jään – 3.37
Jan – 4.49
Keinutan venettä – 4.49
Onni jonka annoin pois – 3.10
Kuka voiton saa – 4.15
Minut vieteltiin – 4.44
Kuun huone – 5.10
Vaarallinen yö – 3.47
Kuiskaus tuuleen – 4.00
Pudonneet lehdet – 4.50
Kaikuja Kajaanista

Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
Kaikuja Kajaanista (vuosina 1916–1919 Kajaanin Kaiku ja vuosina 1919–1920 Ylimaa) oli Kajaanissa vuosina 1905–1920 ilmestynyt sanomalehti.
Kaupungin vanhasuomalaiset perustivat Kaikuja Kajaanista nuorsuomalaisen Kajaanin Lehden vastapainoksi. Vuonna 1916 sen taustalle muodostettiin uusi kirjapainoyhtiö ja lehti sai nimen Kajaanin Kaiku. Suomen itsenäistymisen jälkeen lehti oli kokoomuslainen ja uuden lehtiyhtiön myötä sen nimeksi tuli Ylimaa. Kainuun Sanomien varjoon jääneet Ylimaa ja edistyspuolueen Kajaanin Lehti yhdistettiin vuonna 1920 porvarillisiksi Kajaanin Uutisiksi.
Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 1800 kappaletta vuonna 1914. Sen päätoimittajina työskentelivät Juuso Hyvärinen (1906–1918), Väinö S. J. Laamanen (1918–1919) ja Matti Klemola (1919–1920).
Aiheesta muualla

Kaikuja Kajaanista (1905–1916) digitoituna kansalliskirjastossa
Kajaanin Kaiku (1916–1919) digitoituna kansalliskirjastossa
Ylimaa (1919–1920) digitoituna kansalliskirjastossa
Etiopialainen kertomus

| Etiopialainen kertomus> Αἰθιοπικά |
| --- | --- |
 Etiopialaisen kertomuksen käsikirjoitusta 1100- tai 1200-luvulta. Pyhän Markuksen kirjasto (Biblioteca Nazionale Marciana), Venetsia, Gr. 410, fol. 94v.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Heliodoros Emesalainen
Kieli:  muinaiskreikka
Genre:  romaani
Julkaistu:  n. 350–375 jaa.
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Etiopialainen kertomus (m.kreik. Αἰθιοπικά, Aithiopika, lat. Aethiopica) eli Theagenes ja Kharikleia (m.kreik. Θεαγένης καὶ Χαρίκλεια, Theagenēs kai Kharikleia, lat. Theagenes et Chariclea) on Heliodoros Emesalaisen kirjoittama antiikin kreikkalainen romaani. Se ajoitetaan 300-luvulle.
Historia > Teoksen synty

Heliodoros Emesalainen ja hänen teoksensa ajoitetaan 300-luvun jälkimmäiselle puoliskolle, mahdollisesti noin vuosiin 350–375. Tämä perustuu siihen, että teos vaikuttaa käyttävän esikuvanaan kuvauksia Syenen ja Nisibiksen piirityksistä vuoden 350 tienoilla. Kirjoittajasta ei tiedetä mitään muuta kuin mitä hän itse ilmoittaa romaaninsa lopussa: hän sanoo olevansa foinikialainen, Theodosioksen poika, Helioksen jälkeläinen ja kotoisin Syyrian Emesasta. Hän kirjoitti teoksensa klassista tyyliä tavoittelevalla kreikalla aikansa koineen sijaan. Romaani on tunnetuista antiikin kreikkalaisista romaaneista myöhäisin.
Historia > Tekstihistoria ja vaikutus

Romaanilla oli suuri vaikutus bysanttilaiseen kirjallisuuteen. Tuohon aikaan se tunnettiin vain nimellä Kharikleia (Χαρίκλεια). Muun muassa Theodoros Prodromos jäljitteli teosta omassa romaanissaan Rhodanthe ja Dosikles. Nykyaikana Etiopialainen kertomus tunnettiin vain huonosti ennen kuin eräs sotilas otti Unkarin kuninkaan kirjastosta romaanin käsikirjoituksen Budan valtauksen yhteydessä vuonna 1526 sen koristeellisen sidonnan houkuttamana ja vei sen Saksaan. Lopulta se päätyi Vincentius Opsopoeukselle, joka painoi sen Baselissa vuonna 1534 (4to.). Kyseinen laitos oli romaanin editio princeps. Myöhemmin löydettiin parempia käsikirjoituksia, ja Hieronymus Commelinus painoi uuden laitoksen Heidelbergissä vuonna 1596 (fol.).
Etiopialainen kertomus käännettiin pian useille suurille eurooppalaisille kielille, muun muassa ranskaksi vuonna 1547. Stanislaus Warsichewiczkin toimittama latinankielinen versio painettiin Baselissa 1552 ja Antwerpenissä 1556. Romaani vaikutti 1500-luvun lopun ja 1600-luvun kirjallisuuteen ja taiteeseen, erityisesti maalaustaiteeseen. Erityisen suosittu Etiopialainen kertomus oli 1600-luvun Ranskassa. Aikakauden kirjallisuudessa romaani vaikutti muun muassa Miguel de Cervantesin Don Quijoteen.
Commelinuksen laitos painettiin uudelleen Lyonissa (1611, 8vo.) ja Frankfurtissa (1631, 8vo.). Kreikan- ja latinankieliset versiot painettiin yhdessä vuonna 1799 osana C. W. Mitscherlichin kokoelmaa Scriptores Graeci Erotici (Argentoratum = Strasbourg, 2 osaa, 8 vo.). Vielä parempilaatuisen laitoksen toimitti Adamántios Koraís vuonna 1804 (Pariisi, 2 osaa, 8vo.).
Sisältö

Etiopialainen kertomus jakautuu kymmeneen kirjaan. Se kertoo toisen nimensä mukaisesti Theagenes-nimisen nuorukaisen ja Kharikleia-nimisen neidon rakkaudesta sekä seikkailuista ja vastoinkäymisistä, ennen kuin he saavat toisensa. Perusjuoni on antiikin kreikkalaisille romaaneille tyypillinen. Etiopialainen kertomus on pisin säilyneistä antiikin kreikkalaisista romaaneista, ja sitä on luonnehdittu niistä hienostuneimmaksi. Romaanissa on varsin monimutkainen rakenne, joka on monimutkaisempi kuin muissa aikansa romaaneissa. Se alkaa Homeroksen eeposten tavoin keskeltä jännittäviä tapahtumia. Edeltävät tapahtumat kuvataan ensimmäisen viiden kirjan aikana niin, että ne kudotaan mukaan kertomukseen eri henkilöiden kertomina tarinoina. Näkökulmat ja kertojat vaihtuvat usein. Tapahtumien alkupisteeseen päästään näin viidennen kirjan loppupuolella. Siitä eteenpäin kertomus etenee kronologisesti.
Romaanissa liikutaan Delfoissa, Välimerellä, Egyptissä ja Etiopiassa. Sen keskeisiä teemoja ovat muun muassa rakkaus, eroon joutuminen ja yhdistyminen, seikkailu ja väkivalta, matkustaminen ja eksoottiset paikat ja kulttuurit, kohtalo, uskonto ja myytti sekä naiskauneus.
Sisältö > Juoni

Kharikleia on Kharikleen kasvattitytär ja toimii Artemiin papittarena Delfoissa. Python kisoissa hän tutustuu hyväsukuiseen thessalialaiseen nuorukaiseen Theageneeseen, joka osallistuu kisoihin. Kharikleia rakastuu nuorukaiseen heti, mutta ei tiedä, kuinka hänen tulisi käsitellä tunteitaan. Nuoret saavat tietää toistensa tunteista ja paljastavat ne toisilleen vasta Kalasiriksen suostuttelemana. Tämä on Kharikleen luotettu ja aiempi Egyptin Memfiin pappi.
Kalasiriksen kehotuksesta nuoret päättävät jättää Delfoin elääkseen yhteistä tulevaisuuttaan, sillä Kharikleia oli jo luvattu puolisoksi Kharikleen pojalle. Näin Kharikleia, Theagenes ja Kalasiris aloittavat yhdessä matkan halki Välimeren. Aluksi he päätyvät Zakynthoksen saarelle, ja päättävät talvehtia siellä. He joutuvat kuitenkin jättämään saaren jo ennen kevättä merirosvojen vuoksi. Merirosvot ajavat päähenkilöitä ja Kalasirista takaa merellä, ja nämä haaksirikkoutuvat lopulta Egyptiin Niilin suistoon. Romaanin I kirja alkaa tästä hetkestä keskeltä kertomusta. Rantauduttuaan he joutuvat toisen rosvoporukan vangiksi ja erilleen toisistaan. Erilaisten vaikeuksien kautta he kohtaavat lopulta Memfiissä.
Memfiin satraapin vaimo Arsake rakastuu Theageneeseen ja haluaa eliminoida Kharikleian. Seurauksena he joutuvat monien juonien ja valtapelien keskelle. Satraappi Oroondates saa tiedon vaimonsa petturuudesta, ja määrää Theaganeen ja Kharikleian tulemaan luokseen keskelle sotanäyttämöä, Persian vallan alla olleen Egyptin sotiessa etiopialaisia vastaan. Ennen sinne saapumista Theagenes ja Kharikleia joutuvat kuitenkin etiopialaisen heimon sieppaamiksi. Nämä vievät heidät Meroëen kuninkaansa Hydaspeen luo.
Hydaspes päättää uhrata Kharikleian heimonsa jumalille kiitokseksi sotavoitosta. Ennen uhrin suorittamista käy kuitenkin ilmi, että Kharikleia on todellisuudessa kuningas Hydaspeen ja kuningatar Persinnan oma tytär. Paljastuu, että tämä oli syntynyt ihmeellisellä tavalla valkoihoiseksi, vaikka hänen vanhempansa olivat mustaihoisia. Tämä oli seurausta siitä, että Persinna oli katsonut valkoihoista Andromedaa esittänyttä maalausta Kharikleian siittämisen hetkellä. Koska Persinna oli pelännyt syytettä uskottomuudesta, hän oli antanut lapsen gymnosofisti Sisimithrakselle, joka vei tämän Egyptiin. Siellä lapsi oli annettu delfoilaisen papin Kharikleen hoitoon, joka vei tämän Delfoihin. Myöhemmin Persinna oli lähettänyt Kalasiriksen etsimään tytärtään.
Kertomus päättyy siihen, että Meroëssa vietetään Kharikleian ja Theageneen häitä.
Sisältö > Huomioita

Heliodoros on hyödyntänyt teoksessaan selvästi muun muassa Herodotoksen Historiateosta sekä Ksenofonin Kyyros-kirjallisuutta. Hän on saattanut lainata myös Ksenofon Efesoslaisen Efesoslaista kertomusta, tai ainakin perustaa romaaninsa vahvasti kreikkalaisen romaanin stereotypioihin merirosvoineen, haaksirikkoineen ja valekuolemineen.
On esitetty, että romaanin rakenne perustuisi monilla tavoin Homeroksen Odysseiaan. Tähän viittaavat erityisesti romaanin alkaminen tapahtumien keskeltä ja se, että tapahtumien alkuun päästään takaumina juuri romaanin puoliväliin tultaessa. Näin teos jakautuu ikään kuin kahteen yhtä suureen osaan. Lisäksi taitekohta takaumien ja nykyhetkeen siirtymisen välillä on kummassakin teoksessa se kohta, jossa tapahtumat siirtyvät mereltä maalle.
Kirjallisuutta > Käännöksiä

Heliodorus of Emesa: An Ethiopian Romance.  (Toimittaja Moses Hadas)  Greenwood Press, 1976.  ISBN 0837190851  (englanniksi)
Heliodorus: An Ethiopian Story. Teoksessa Reardon, B. P. (toim.): Collected Ancient Greek Novels, s. 407–686.  (Second Edition (First Edition 1989))  Berkeley:  University of California Press, 2008.  ISBN 9780520256552  (englanniksi)
Kirjallisuutta > Tekstilaitoksia

Heliodori Aethiopicorum libri 10.  (Collatione mss. Bibliothecae Palatinae et aliorum, emendati et multis in locis aucti)  Heidelberg:  Hieronymus Commelinus, 1596.
Heliodori Aethiopicorum libri decem.  (Toim. Christoph Wilhelm Mitscherlich. Griechisch und Latein. Zwei Bände)  Straßburg:  Typographia Societatis Bipontinae, 1798.
Ηλιοδώρου Αιθιοπικών βιβλία δέκα.  ((Hēliodōru Aithiopikōn Biblia Deka). Toim. Adamántios Koraís)  Paris:  Eberart, 1804.
Heliodori Aethiopicorum libri X.  (Toim. Immanuel Bekker)  Leipzig:  Teubner, 1855.
Heliodori Aethiopica.  (Toim. Aristide Colonna)  Roma:  Typis Regiae Officinae Polygraphicae, 1938.
Héliodore: Les Éthiopiques (Théagène et Chariclée).  (Toim. Robert M. Rattenbury & Thomas W. Lumb, käännös Jean Maillon. 2 painos (1. painos 1935))  Paris:  Les Belles Lettres, 1960.
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

Hunter, Richard (toim.): Studies in Heliodorus.  Cambridge:  Cambridge University Press, 1998.  ISBN 9780906014196  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Etiopialainen kertomus Wikimedia Commonsissa
Heliodorus: The Aethiopica. (englanniksi)
Antiikin kreikkalaiset romaanit
| --- | --- |
Varsinaiset säilyneet romaanit:  Dafnis ja Khloe · Efesoslainen kertomus · Etiopialainen kertomus · Kallirhoe · Leukippe ja Kleitofon
Muuta proosafiktiota:  Aleksanteri-romaani · Apollonios Tyroslainen · Babylonialainen kertomus · Foinikialainen kertomus · Herpyllis · Iolaos · Kalligone · Khione · Metiokhos ja Parthenope · Miletoslainen kertomus · Ninos ja Semiramis · Sesonkhosis · Thulen takaiset ihmeet · Tinufis · Tosi tarina
Theagenes ja Kharikleia. Ambroise Dubois'n grisaille vuodelta 1609 tai 1610.
Theagenes saa palmunlehvän Kharikleialta. Abraham Bloemaert, 1626.
Meroën muinaisjäänteitä.
Hannu Kaislama

Hannu Juhani Olavi Kaislama (s. 31. elokuuta 1956 Suonenjoki) on suomalainen, aktiiviuransa lopettanut nyrkkeilijä. Hän edusti Suomea vuoden 1980 olympialaisissa Moskovassa ja sijoittui yhden ottelun mittaiseksi jääneessä turnauksessa jaetulle sijalle 33. MM-kilpailuissa hän karsiutui toisessa ottelussaan vuonna 1978. Pohjoismaiden-mestaruuden Kaislama voitti vuosina 1976, 1978 ja 1980. Suomen-mestaruuden hän voitti vuonna 1976 alle 54 kilogramman sarjassa sekä vuosina 1977–1980 alle 57 kilogramman sarjassa.
Erityinen suhteellisuusteoria
Postulaatit

Suhteellisuusperiaate: Fysiikan lait ovat samat jokaisessa inertiaalikoordinaatistossa. Avaruudessa ei siis ole mitään toisia parempaa erityispistettä tai suuntaa, jonka voisi määrätä olevan paikallaan tai nopeudeltaan nolla.
Valon (tai muun sähkömagneettisen säteilyn) tyhjiönopeus on sama kaikissa inertiaalikoordinaatistossa, eikä riipu valon lähteen ja havaitsijan keskinäisestä nopeudesta.
Postulaatit ovat olettamuksia, joihin suppea suhteellisuusteoria perustuu. Postulaateista toinen on seuraus ensimmäisestä.
Suhteellisuusteorian seurauksia

Postulaateista seuraa suppean suhteellisuusteorian mukaan muun muassa seuraavanlaisia maailmankaikkeuden ominaisuuksia:
Levossa olevalle samanaikaiset tapahtumat eivät ole samanaikaisia kuin levossa olevan kannalta liikkeessä olevalle.
Ajankulku on suhteellista ja suhteellisesti liikkuvan aika kuluu hitaammin (katso kaksosparadoksi). Siten ajassa eteenpäin "matkustaminen" on mahdollista.
Levossa olevan suhteen liikkuvien kappaleiden kulkema matka on fyysisesti lyhempi kuin levossa olevan mittaamana ja levossa olevan mittaamana liikkuvat kappaleet lyhentyvät/litistyvät menosuuntaansa. Esimerkiksi raketin lähtiessä Maasta ja liikkuessa lähes valonnopeudella suhteessa Maahan, on raketti Maasta mitattuna fyysisesti lyhentynyt pitkittäin menosuuntaansa. Raketista katsoen Maa ja muu Maan kaltaisella nopeudella liikkuva universumi on litistynyt raketin menosuuntaan. Siten myös raketin kannalta sen kulkema matka on lyhyempi kuin maasta mitattuna. (Katso myös: Tikapuuparadoksi.)
Aine voi muuntua energiaksi ja päinvastoin, rikkoen massan säilymislain. Tätä tapahtuu havaittavasti ydinreaktioissa, mutta jatkuvasti myös arkielämässä, joskin tämä on huomaamattomampaa.
Sähkömagneettinen säteily liikkuu tyhjiössä aina valonnopeudella havaitsijasta riippumatta. Esimerkiksi suhteessa Maahan lähellä valonnopeutta liikkuvan raketin matkustajat näkevät valon liikkuvan tyhjiössä edelleen valonnopeudella huolimatta heidän rakettinsa nopeudesta. Maasta raketin rinnalle lähetetty lasersäde ei siis raketista mitattuna liiku hitaammin kuin Maasta mitattuna.
Massallinen kappale ei voi saavuttaa tyhjiön valonnopeutta suhteessa levossa olevaan kappaleeseen sillä massallinen kappale vaatii valonnopeuden saavuttamiseksi äärettömästi energiaa. Massallinen tai massaton hiukkanen valonnopeuden ylittäessään jossakin inertiaalikoordinaatistossa rikkoisi myös syy-seuraus suhteen (kausaliteetin). Tällöin tapahtuman A aiheuttama tapahtuma B, jota valoa nopeampi kappale välittää, ja joiden välillä on jokin etäisyys, voisi tapahtua ennen A:ta jossakin toisessa inertiaalikoordinaatistossa.
Saattaa kuulla väitettävän että suppean suhteellisuusteorian mukaan kaikki on suhteellista. Tämä ei pidä paikkaansa: muun muassa sähkömagneettisen säteilyn tyhjiönopeus, massan lepoenergia ja aika-avaruusintervalli (matemaattinen käsite) ovat kaikille havaitsijoille samat.