stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kansankodin pimeämpi puoli

| Kansankodin pimeämpi puoli |
| --- | --- |

Kirjailija:  Tapio Tamminen
Kieli:  suomi
Genre:  historia
Kustantaja:  Atena
Julkaistu:  2015
Ulkoasu:  Jussi Karjalainen
Sivumäärä:  262
ISBN:  978-952-300-127-5
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kansankodin pimeämpi puoli on kulttuuriantropologi Tapio Tammisen teos, joka käsittelee Ruotsin äärioikeistolaisuuden ja uusnationalismin taustoja. Kirja ilmestyi vuonna 2015 Atenan kustantamana. Kirja on saanut vuoden 2015 Tieto-Finlandia-palkinnon.
Teos taustoittaa aihetta viikingeistä ja muinaisrunoudesta alkaen, joita kansallistuntoa rakentavat kirjoittajat ovat hyödyntäneet luodessaan erityisesti 1800-luvulta lähtien kuvaa ainutlaatuisesta uljaasta germaanisesta kansakunnasta. Romanttisen aikakauden mielikuvat eivät kuitenkaan pohjautuneet historiallisiin tosiasioihin. Mytologian ensimmäisiä rakentajia oli Olof Rudbeck, joka teoksessa Atlantica (1679–1702) esitti, että muinainen Atlantis on sijainnut Ruotsissa. Kriittisiä vaiheita ovat olleet suurvaltakauden päättyminen vuonna 1809, jolloin Ruotsi menetti Suomen, ja maahanmuuton lisääntyminen 1990-luvulla.
Käsitteen ruotsalainen kansankoti loi 1910-luvulla konservatiivinen yhteiskuntateoreetikko Rudolf Kjellén. 1930-luvulla kansakunnan puhtaudesta tuli ihanne, ja Tammisen mukaan se on säilynyt Ruotsissa yhtenä äärioikeiston ihanteista.
Tamminen kertoo, kuinka dekkarikirjailija Stieg Larsson paljasti ruotsalaisen uusnatsismin tekemisiä.
Arviot

Tommi Nieminen toteaa Helsingin Sanomien arviossaan, että kirja on ”hyytävää luettavaa”.
Janne Könönen kiittää Keskisuomalaiseen kirjoittamassaan arviossa kirjaa siitä, että se luo valoa historiallisiin kehityskaariin, jotka selittävät nykyisiä ilmiöitä. Hän olisi kuitenkin suonut, että kustannustoimittaja olisi karsinut sivupoluille vieviä rönsyjä.
Aiheesta muualla

Voittoisa kustantaja: Tietokirja voi hyvin. Yle.fi/uutiset 27.11.2015.
Huhta, Aleksi: Sosiaalidemokraattista eugeniikkaa ja valkoisen vallan lähettiläitä – kansankodin pimeämpää puolta valottamassa. Agricolan kirja-arvostelut.  10.6.2015.
Moskovski

Moskovskin lippu
Kirkko Moskovskissa
Moskovskin kerrostaloja öiseen aikaan
Moskovski (ven. Моско́вский) on kaupunkikunta Moskovan Novomoskovskin piirikunnassa Venäjällä. Moskovski sijaitsee lähellä M3-valtatietä, 26 kilometriä Moskovan keskustasta lounaaseen. Asukkaita on 15 600 henkeä (vuonna 2008).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1969 rakennetun kasvihuoneviljelmän yhteyteen. Vuonna 2004 Moskovskin taajamasta tuli kaupunki. Nykyään vihannesten viljelyyn erikoistuneet kasvihuoneet omistaa ZAO Agrokombinat Moskovski.
Heinäkuun 1. päivänä 2012 Moskovskista tuli osa lounaaseen laajentunutta Moskovaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Moskovski Wikimedia Commonsissa
Epävirallinen kaupunkiportaali (venäjäksi)
Agrokombinat Moskovskin sivusto (venäjäksi)
Kykladit

| Kykladit> Κυκλάδες |
| --- | --- |
 Satelliittikuva Kykladien saarista.
  
Maantiede
Sijainti:  37°11′N, 24°55′E
Merialue:  Välimeri
Vesialue:  Egeanmeri
Saaria yht.:  yli 200
Suurin saari:  Náxos
Muita saaria:  Ándros, Páros, Tínos
Pinta-ala:  2 572 km²
Valtio
Valtio:   Kreikka
Alue:  Etelä-Egean saaret
Väestö
Väkiluku:  117 987
Asutuskeskukset:  Ermoúpoli, Náxos, Tínos, Paroikiá
Tärkein kieli:  kreikka
Kykladit (kreik. Κυκλάδες, Kykládes) on Kreikan Egeanmeren saariin kuuluva saariryhmä, joka sijaitsee Välimereen kuuluvan Egeanmeren eteläosissa. Saarten maapinta-ala on 2 572 km² ja asukasluku 117 987 (vuonna 2011). Saariryhmä käsittää yli 200 saarta.
Kykladien nimi viittaa siihen, että niiden on antiikin aikana ajateltu muodostavan kehän (kyklos) Deloksen saaren ympärille. Kykladien kooltaan suurimmat saaret ovat Náxos, Ándros ja Páros. Väkiluvultaan suurimmat ovat Sýros, Náxos ja Santorínin saariryhmän pääsaari Thíra. Saarten perinteinen keskuskaupunki ja suurin asutus on Sýroksella sijaitseva Ermoúpoli. Muut suurimmat kaupungit ovat Náxoksen kaupunki, Tínoksen kaupunki sekä Pároksen Paroikiá.
Kykladien saaret ovat tuliperäisiä ja vuoristoisia. Kreikan ainoa toimiva tulivuori sijaitsee Santorínilla. Saaret tunnetaan muun muassa perinteisestä kykladisesta arkkitehtuurista valkoisiksi kalkittuine taloineen, sinikupolisine kirkkoineen ja tuulimyllyineen. Monet saarista ovat suosittuja turistikohteita. Saarista erityisesti Mýkonos sekä tulivuorikalderastaan tunnettu Santoríni ovat turistien suosiossa. Delos on Unescon maailmanperintökohde. Tínos on Kreikan uskonnollisia keskuksia ja maan suosituimpia pyhiinvaelluskohteita.
Saaret

Kykladien suurimmat saaret ovat:
|  | Saari | Pääkaupunki tai -kylä | Väkiluku (2011) | Pinta-ala (km²) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Náxos | Náxos | 17 930 | 429,79 |
| 2 | Ándros | Ándros | 9 221 | 379,21 |
| 3 | Páros | Paroikiá | 13 715 | 196,31 |
| 4 | Tínos | Tínos | 8 636 | 194,59 |
| 5 | Mílos | Mílos | 4 977 | 158,40 |
| 6 | Kéa | Ioulída | 2 446 | 131,69 |
| 7 | Amorgós | Amorgós | 1 971 | 121,46 |
| 8 | Íos | Íos | 2 024 | 108,71 |
| 9 | Kýthnos | Kýthnos | 1 310 | 99,43 |
| 10 | Mýkonos | Mýkonos | 10 110 | 86,13 |
| 11 | Sýros | Ermoúpoli | 21 507 | 84,07 |
| 12 | Thíra (Santoríni) | Firá | 15 230 | 76,19 |
| 13 | Sérifos | Sérifos | 1 420 | 75,21 |
| 14 | Sífnos | Apollonía | 2 625 | 73,94 |
| 15 | Síkinos | Síkinos | 273 | 41,68 |
| 16 | Anáfi | Anáfi | 271 | 38,64 |
| 17 | Kímolos | Kímolos | 908 | 37,43 |
| 18 | Antíparos | Antíparos | 1 211 | 35,09 |
| 19 | Folégandros | Folégandros | 765 | 32,38 |
| 20 | Makrónisos |  | 9 | 18,43 |
| 21 | Polýaigos |  | 2 | 18,15 |
| 22 | Irakleiá | Irakleiá | 141 | 18,08 |
| 23 | Gyáros |  | 0 | 17,57 |
| 24 | Kéros |  | 0 | 15,04 |
| 25 | Ríneia |  | 0 | 13,90 |
| 26 | Donoúsa | Donoúsa (Stavrós) | 167 | 13,65 |
| 27 | Thirasía | Manolás | 319 | 9,25 |
| 28 | Schoinoúsa | Schoinoúsa | 227 | 8,14 |
| 29 | Antímilos |  | 0 | 8,00 |
| 30 | Despotikó |  | 0 | 7,75 |
| 31 | Áno Koufonísi | Koufonísi | 399 | 5,77 |
| 32 | Káto Koufonísi |  | 0 | 3,90 |
| 33 | Delos (Dílos) |  | 24 | 3,54 |
Hallinto

Kykladien alue kuuluu Etelä-Egean saarten alueeseen. Sen saaret on vuodesta 2011 jaettu yhdeksään alueyksikköön, Ándroksen, Kéa-Kýthnoksen, Míloksen, Mýkonoksen, Náxoksen, Pároksen, Sýroksen, Thíran ja Tínoksen alueyksikköön, ja nämä edelleen 19 kuntaan. Vuoteen 2011 saakka Kykladit muodostivat Kykladien prefektuurin.
Hallinto > Alueyksiköt ja kunnat

Kykladien saaret kuuluvat seuraaviin alueyksiköihin ja kuntiin (väkiluvut vuodelta 2011):
| Alueyksikkö |  | Kunta | Väkiluku |
| --- | --- | --- | --- |
| Sýroksenalueyksikkö | 1 | Sýros-Ermoúpoli | 21 507 |
Sýroksenalueyksikkö: Yhteensä: 21 507
| Ándroksenalueyksikkö | 4 | Ándros | 9 221 |
Ándroksenalueyksikkö: Yhteensä: 9 221
| Kéa-Kýthnoksenalueyksikkö | 8 | Kéa | 2 455 |
| Kéa-Kýthnoksenalueyksikkö | 10 | Kýthnos | 1 456 |
Kéa-Kýthnoksenalueyksikkö: Yhteensä: 3 911
| Míloksenalueyksikkö | 11 | Mílos | 4 977 |
| Míloksenalueyksikkö | 9 | Kímolos | 910 |
| Míloksenalueyksikkö | 15 | Sérifos | 1 420 |
| Míloksenalueyksikkö | 17 | Sífnos | 2 625 |
Míloksenalueyksikkö: Yhteensä: 9 932
| Mýkonoksenalueyksikkö | 12 | Mýkonos | 10 134 |
Mýkonoksenalueyksikkö: Yhteensä: 10 134
| Náxoksenalueyksikkö | 13 | Náxos ja Pienet Kykladit | 18 864 |
| Náxoksenalueyksikkö | 2 | Amorgós | 1 973 |
Náxoksenalueyksikkö: Yhteensä: 20 837
| Pároksenalueyksikkö | 14 | Páros | 13 715 |
| Pároksenalueyksikkö | 5 | Antíparos | 1 211 |
Pároksenalueyksikkö: Yhteensä: 14 926
| Thíranalueyksikkö | 6 | Thíra | 15 550 |
| Thíranalueyksikkö | 3 | Anáfi | 271 |
| Thíranalueyksikkö | 19 | Folégandros | 765 |
| Thíranalueyksikkö | 7 | Íos | 2 024 |
| Thíranalueyksikkö | 16 | Síkinos | 273 |
Thíranalueyksikkö: Yhteensä: 18 883
| Tínoksenalueyksikkö | 18 | Tínos | 8 636 |
Tínoksenalueyksikkö: Yhteensä: 8 636
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kykladit Wikimedia Commonsissa
Kykladit
| --- | --- |
Pääsaaret:   Amorgós  Anáfi  Ándros  Antíparos  Delos  Folégandros  Íos  Kéa  Kímolos  Kýthnos  Mílos  Mýkonos  Náxos  Páros  Santoríni Thíra  Sérifos  Sífnos  Síkinos  Sýros  Tínos 
Muut suuremmat saaret:   Antímilos  Despotikó  Donoúsa  Gyáros  Irakleiá  Káto Koufonísi  Kéros  Koufonísi  Makrónisos  Nikoúria  Pacheiá  Polýaigos  Ríneia  Schoinoúsa  Thirasía 
Pienet saaret:   Agía Kalí  Agía Paraskeví  Ágios Andréas, Kímolos  Ágios Andréas, Koufonísia  Ágios Artémios  Ágios Efstáthios  Ágios Geórgios  Ágios Ioánnis  Ágios Nikólaos, Makáres  Ágios Nikólaos, Thíra  Ágios Spyrídonas  Akráthi  Almyronísi  Anánes  Áno Antikéri  Ánydros  Árgilos  Askaniá  Áspro  Aspronísi, Santoríni  Aspronísi, Schoinoúsa  Avelonísia Megálos Avelás  Mikrí Akradiá  Avoladonísi  Báos  Christianí  Daskalió  Diakoftó  Didými  Dipló  Drakonísi  Dryonísi  Dýsvato  Escháti  Evriókastro  Filídi  Foínisses  Ftená  Foúis  Gaïdouronísi  Galiátsos  Gavrionísia Akamátis  Alidonísi  Gáidaros  Megálo  Platý  Prásso  Tourlítis  Glarómpouta  Glaronísi, Gyáros  Glaronísi, Koufonísia  Glaronísi, Sérifos  Glaronísia  Gramvoússa  Kalógeroi, Kímolos  Kalógeroi, Tínos  Kalógeros  Kampána  Káravos  Kardiótissa  Kasséles  Káto Antikéri  Kávouras, Antíparos  Kávouras, Mýkonos  Kitrianí  Klidoúra  Klimatónisa  Kounelonísi  Krommýdi  Ktapódia  Lazaronísi  Lázaros  Makáres  Makrá  Makronísi  Manolonísi  Mantó  Marmaronísi  Mavronísi  Megáli Pláka  Megálo Viókastro  Megálos Refmatiáris  Mikrí Pláka  Mikronísi  Mikró Viókastro  Mikrós Avelás  Mikrós Refmatiáris  Moschonás  Náta  Néa Kaméni  Ofeidoússa  Palaiá Kaméni  Panagía  Panteronísi  Paximádi  Petalídi, Íos pohj.  Petalídi, Íos loun.  Pipéri  Pláka  Plakí  Planítis  Porí  Práso  Prasonísi, Íos  Prasonísi, Kímolos  Prasoúra  Psathonísi, Íos  Psathonísi, Sýros  Revmatonísi  Revmatonísia  Sáliagkos  Schinonísi  Serifopoúla  Sfontíli  Skylonísi  Strongylí, Antíparos  Strongylí, Makáres  Strongyló, Sýros Ermoúpoli  Strongyló, Sýros Poseidonía  Tetartonísi  Theotókos  Thermonísia  Tigáni  Toúrlos, Antíparos  Toúrlos, Páros  Tragonísi  Tría Adélfia  Tsimintíri  Tsouloúfi  Varvaronísi  Varvaroúsa  Venétiko  Voúlgari  Vous  Vryokastráki 
Oían kylä Santorínilla.
Tuulimyllyjä Mýkonoksen saarella.
Kykladien kartta.
Ermoúpolin kaupunki, Kykladien perinteinen keskuskaupunki.
Náxoksen saarta ja Filótin kylä.
Amorgóksen saari ja Chozoviótissan luostari.
Kykladien saariryhmän kunnat vuoden 2011 alusta.
Leevi K. Laitinen

Leevi K. Laitinen (s. 30. kesäkuuta 1931 Kangasniemi) on suomalainen kauppaneuvos ja entinen lapsisaarnaaja.
Etelä-Savon Kangasniemen Kaihlamäellä syntynyt Laitinen joutui nelivuotiaana kartanolaisten uskonlahkon kasvatettavaksi. Hänestä koulutettiin Kymenlaaksossa Sippolan pitäjässä yksi kartanolaisten lapsisaarnaajista, joita yhteensä oli kymmenkunta. Laitinen onnistui lopulta karkaamaan lahkosta 18-vuotiaana. Hän on myöhemmin kertonut avoimesti kartanolaisten parissa kokemastaan ankarasta kurista sekä henkisestä ja fyysisestä väkivallasta. Vuonna 2010 ilmestyi toimittaja Ulla Appelsinin kirjoittama, Laitisen lapsuus- ja nuoruusvuosiin keskittyvä teos Lapsuus lahkon vankina. Helmikuussa 2019 ilmestyi Laitisen omaelämäkerta Siivet kantoivat.
Myöhemmin Laitinen toimi menestyneenä liikemiehenä huolinta-alalla omistamassaan Varova Oy:ssä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 2005. Vuonna 2001 Laitinen rakennutti Vampulaan oman lentokentän, joka tunnetaan nimellä Tuulikki–Vampula.
Kirjallisuutta

Appelsin, Ulla: Lapsuus lahkon vankina : Leevi K. Laitisen tarina.  Helsinki:  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-03597-6-1
Laitinen, Leevi K.; Yli-Erkkilä, Salla (toim.): Siivet kantoivat.  Sastamala:  Warelia, 2019.  ISBN 978-952-59404-7-3
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)
Osku (järjestö)

| Suomen Opiskelija-Allianssi – OSKU ry |
| --- | --- |

Perustettu:  2001
Toimiala:  Ammattiin opiskelevien opiskelijaliitto
Kotipaikka:  Helsinki
Jäsenmäärä:  noin 25 000
Pääsihteeri:  Jenny Kasongo
Puheenjohtaja:  Johanna Heikkinen
Aiheesta muualla
www.osku.fi/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Suomen Opiskelija-Allianssi – OSKU ry on vuonna 2001 perustettu ammatillisen toisen asteen opiskelijoiden opiskelija- ja nuorisojärjestö, joka järjestää tapahtumia ja koulutuksia, tarjoaa tukea opiskelijatoimintaan liittyvissä asioissa ja ajaa toisen asteen edunvalvonnallisia tavoitteita. Se on uskonnollisesti sekä puolue- ja ammattiyhdistyspoliittisesti sitoutumaton. Vuodesta 2006 lähtien järjestö on julkaissut vuosittain valtakunnallisesti jaettavaa AMIS-lehteä ja vuodesta 2009 lähtien ammatillisten opiskelijoiden arvoja ja asenteita tutkivaa AMIS-tutkimusta.
Historia

OSKU perustettiin vuonna 2001 Suomen kauppaopiskelijoiden liitto SKOL ry:n sekä Suomen Terveydenhuolto- ja Sosiaalialan Opiskelijoiden Liitto Terhol ry:n pohjalle. OSKUn perustaneet ammattiin opiskelevat halusivat tarjota ammattiin opiskeleville täysin sitoutumattoman järjestön.lähde?
OSKU on järjestänyt erilaisia kampanjoita ammatillisen toisen asteen puolesta ja tutkinut ammattiin opiskelevien arvoja ja asenteita vuodesta 2009 lähtien AMIS-tutkimuksellaan.
Toiminta

OSKU ry on toisen asteen ammatillisten opiskelijoiden oma etu-, palvelu- ja harrastejärjestö. Se järjestää vuosittain tapahtumia ja koulutuksia sekä jäsenistölleen että opiskelijakunnille eri puolilla Suomea.lähde? Järjestö on julkaissut vuosina 2006-2019  AMIS-lehteä, jota jaettiin valtakunnallisesti.
Henkilöjäsenet saavat osoitukseksi OSKUn jäsenyydestä opiskelijakortin, joka oikeuttaa muun muassa valtakunnallisiin opiskelija-alennuksiin sekä paikallisiin etuihin. Järjestön jäseneksi voivat liittyä henkilöjäsenten ohella myös ammatillisten oppilaitosten opiskelijakunnat. Jäsenopiskelijakunta saa koulutusta sekä tukimateriaaleja opiskelijakuntatoiminnan kehittämiseen omassa oppilaitoksessaan. Järjestö tarjoaa lisäksi tukea, neuvontaa ja opastusta opiskelijatoimintaan liittyvissä asioissa. Jäsenyys on opiskelijakunnille maksuton.
Tavoitteita

OSKU ajaa muun muassa seuraavia edunvalvonnallisia tavoitteita:lähde?
Jokaisella tulisi olla oikeus monipuoliseen ja ammattitaitoa kehittävään työssäoppimisjaksoon.
Opiskelijoiden henkilökohtaisia tulorajoja tulisi tarkistaa korkeammalle tasolle.
Nuorille tulisi taata selkeämmät sosiaalipalvelut ja yhden luukun tietopalvelu.
Ammatilliseen koulutukseen tulisi kehittää uusia keinoja yrittäjyyteen kannustamiseen ja tekemällä oppimiseen.
Uusi opiskelijahuoltolaki tulisi toteuttaa täysimittaisesti.
Hallinto > Hallitus

OSKUssa ammattilliset opiskelijat tekevät itse toiminnan ja päätökset. Ylin päättävä elin on kerran vuodessa järjestettävä liittokokous, jossa kellä tahansa jäsenellä tai jäsenopiskelijakunnalla on äänioikeus. Liittokokous järjestetään vuosittain marraskuussa. Liittokokousten välillä liittohallitus toimeenpaneeliittokokouksessa tehtyjä päätöksiä. Hallitukseen kuuluu puheenjohtajan ja varapuheenjohtajan lisäksi varsinaisia- sekä varajäseniä.lähde?
Liittohallituksen jäsenet ovat luottamushenkilöitä. He opiskelevat kukin tahoillaan, mutta ovat yleensä aktiivisia omassa opiskelijakunnassaan tai -yhdistyksessään. Liittohallitus valitsee työntekijät ja päättää työryhmien yms. nimeämisestä.lähde?
Hallitus ohjaa toimiston työskentelyä ja liiton toimintaa liittokokousten välillä. Puheenjohtaja ja varapuheenjohtaja työskentelevät päivittäin toimiston tukena vastaten omista sektoreistaan, muut hallituksen jäsenet osallistuvat päätöksentekoon ja toimintaan mm. hallituksen kokouksissa ja työryhmissä. Hallituksen jäsenet edustavat OSKUa myös useissa sidosryhmien ja yhteistyökumppaneiden toimielimissä.lähde?
Hallinto > Hallitus > Liittohallitus 2024

Vuonna 2024 OSKU ry:n liittohallitukseen kuuluvat:
Johanna Heikkinen (puheenjohtaja)
Maria Boman (varapuheenjohtaja)
Efe Acar
Visa Clarot
Venny Haaranen
Nic Norrman
Eppu Tornberg
Totti Snellman (varajäsen)
Victor Söderholm (varajäsen)
Eemi Utriainen (varajäsen)
Hallinto > Entiset puheenjohtajat

2022-2023 Venla Tilli
2021 Henriikka Mastokangas
2020 Iivari Korkala
2019 Jessica Makkonen
2018 Emmi Pentikäinen
2017 Eini Järvi
2016 Rene Stolt
2015 Kimi Merikukka
2014 Irene Nyberg
2013 Nina Huovinen
2012 Jenni Parpala
2011 Riina Kutvonen
2010 Sami Hänninen
2009 Kalle Kiilo
2008 Antti Laaksonen
2007 Karo Kautonen
2006 Atte Mäki
2005 Kari-Antti Kitunen
2003-2004 Tapio Haapanen
2001-2003 Sami Rasmus
Hallinto > Toimisto

OSKUlla on myös palkattuja työntekijöitä, joihin kuuluu pääsihteeri, opiskelijatoiminnan koordinaattori, edunvalvonnan asiantuntija, jäsenpalvelu- ja toimistokoordinaattori sekä viestinnän asiantuntija. Toimiston esihenkilönä toimii pääsihteeri.
Talous > Rahoitus

| Rahoituksen lähde | 2020 | 2019 | 2018 | 2017 | 2016 | 2015 | 2014 | 2013 | 2012 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustus nuorisojärjestöille | 281 000 € | 290 000 € | 270 000 € | 240 000 € | 210 000 € | 188 100 € | 188 100 € | 190 000 € | 190 000 € |
Irinja Arhipoff

Irinja Arhipoff eli Iro Arhipo (1864 – 9. marraskuuta 1934 Ilomantsi) oli suomalainen runolaulaja ja itkuvirsien taitaja. Ilomantsissa hänet tunnettiin Megrin mummon nimellä.
Irinja Arhipoff syntyi rajantakaisessa Aunuksen Karjalassa Porajärven Klyyssinvaaralla ja hän tuli Suomeen karjalaisten pakolaisten mukana. Hän tunsi laajalti vanhoja uskomuksia, tapoja ja taikoja ja oli yksi etevimpiä itkuvirsien taitajia ja hänet rinnastettiin suistamolaiseen Matjoi Plattoseen. Arhipoff keksittiin kesällä 1927 ja hänen esityksiään ja muistitietoaan alettiin kirjoitettaa talteen. Vuonna 1931 Irinja Arhipoff tuli laajemmalti tunnetuksi, kun hän oli Helsingin laulujuhlilla esittämässä itkuvirsiänsä ja runojansa. Saman vuoden kesällä hän esiintyi Ilomantsissa Karjalan Sivistysseuran Runonlaulajapatsaan paljastustilaisuudessa. Viimeiset vuotensa Irinja Arhipoff vietti Ilomantsin kirkonkylässä asuen erään lesken luona ja saaden kuukausiavustusta Karjalan Sivistysseuralta sekä pienen valtioneläkkeen. Hän kuoli 70-vuotiaana Ilomantsissa marraskuussa 1934.
Avianca El Salvador

| Avianca El Salvador |
| --- | --- |

 Avianca El Salvadorin Airbus A320 vuonna 2014.
 IATA: TA  –  ICAO: TAI 
Kutsukoodi:  TACA
Perustettu:  1931
Laivaston koko:  4
Kohteiden määrä:  26
Solmukohdat:  San Salvador
Emoyhtiö:  Avianca Group
Kotipaikka:  San Salvador, El Salvador
Kanta-asiakasohjelma:  LifeMiles
Transportes Aéreos del Continente Americano, S.A. (suom. "Amerikan mantereen lentokuljetukset"), (IATA: TA, ICAO: TAI, kutsukoodi: TACA) joka toimii nimellä Avianca El Salvador, on elsalvadorilainen lentoyhtiö ja maan kansallinen lentoyhtiö. Se kuuluu eteläamerikkalaiseen Avianca Group -yritysryhmään.
Aikaisemmin yhtiö tunnettiin nimellä TACA International Airlines. Sen omistaa Kingsland Holdings ja sen pääkonttori sijaitsee San Salvadorissa.
Laivasto

Lokakuussa 2023 Avianca El Salvadorin laivastoon kuului yhteensä 4 konetta.
| Lentokone | Käytössä | Tilauksia | Istuinpaikkojen määrä> B | Istuinpaikkojen määrä> E | Istuinpaikkojen määrä> Yhteensä | Huomautukset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Airbus A320-200 | 1 | 0 | 12 | 60 | 180 |  |
| Airbus A320neo | — | 0 | TBA | TBA | TBA | Tilaukset siirrettiin Aviancalle |
| Yhteensä | 3 | 4 |  |  |  |  |
TACA:n Airbus A320 vuonna 2007.
Moskovan ilmailuinstituutti

Moskovan ilmailuinstituutti vuonna 2004.
Moskovan ilmailuinstituutti (ven. Моско́вский авиацио́нный институ́т (национальный исследовательский университет), Moskovski aviatsionnyi institut (natsionalnyi issledovatelski universitet, lyh. МАИ, MAI) on teknillinen korkeakoulu Moskovassa Venäjällä. Instituutilla on kansallisen tutkimusyliopiston status.
Tausta

Instituutti perustettiin 29. elokuuta 1930, jolloin useita Moskovassa sijainneita ilmailuinstituutteja yhdistettiin. Tarkoitus oli muun muassa saada TsAGI:n tutkimustulokset lentokoneteollisuuden käyttöön.
Yliopiston ensimmäisiä ja kuuluimpia professoreja olivat lentokonesuunnittelijat Andrei Tupolev, Artjom Mikojan ja Aleksandr Jakovlev.
Opetus laajeni pian lentokoneista niiden käytön talouteen ja lentokoneiden laitteisiin. Juuri ennen toista maailmansotaa opetukseen tuli myös varusteluteollisia aineita ja 1960-luvun alussa avaruustekniikkaa.
Vuonna 2004 yliopistossa oli 2 000 professoria, apulaisprofessoria ja lehtoria. Muita työntekijöitä on 4 000 henkeä. Oppilaita on noin 14 000.
Professori Anatoli Geraštšenko on johtanut ilmailuinstituuttia vuodesta 2007.
Opetus

Opetusta annetaan sekä päivällä että erikseen iltaopiskelijoille. Tutkinnon suoritus kestää 5 vuotta. Venäläisille opetus on ilmaista, ulkomaalaisille se maksaa noin 5 000 dollaria vuodessa.
Yliopiston kirjastossa on noin kolme miljoonaa ilmailualan teosta.
Opiskelijoilla on mahdollisuus opetella opintojensa aikana lentämään.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Moskovan ilmailuinstituutin kotisivut (venäjäksi)
Kafr Qasimin verilöyly

Tapahtumien muistomerkki Kafr Qasimissa.
Kafr Qasimin verilöyly oli 29. lokakuuta 1956 Israelissa lähinnä arabien asuttamassa Kafr Qasimissa tapahtunut verilöyly, jonka aikana israelilaiset sotilaat ja rajavartiat surmasivat ulkonaliikkumiskieltoa rikkoneita arabeja. 49 arabia sai surmansa.
Tausta

Kafr Qasim on lähinnä arabien asuttama kaupunki lähellä Tel Avivia, sekä tuolloin Jordanian vastaista vuoden 1949 tulitaukolinjaa eli niin sanottua vihreää linjaa. Saman kylän vieressä on pari muutakin arabien asuttamaa kylää, joiden yhteenlaskettu asukasluku tuolloin oli noin 40 000. Vuonna 1956 syttyi Suezin kriisi. Israelissa pelättiin Jordanian liittyvän sotaan Egyptin puolella ja joukkojen määrää maiden välisellä rajalla lisättiin. Kafr Qasimin alueelle lähetettiin prikaatikenraali Issachar Shadmin komentama rajavartiojoukko. Tarkoituksena oli valvoa rajaa ja estää Israelin arabeja liittymästä jordanialaisiin.
Verilöyly

Shadmi antoi alueelle 29. lokakuuta 1956 muutoksen edeltäneeseen ulkonaliikkumiskieltoon. Öisin kello 22.00 alkaen voimassa ollutta kieltoa aikaistettiin alkamaan kello 17.00. Samalla kiellon rikkojat määrättiin ammuttavaksi kohdattaessa. Joukkoja rajalla johtanut majuri Shmuel Malinki pyysi selvennöstä Shadmilta. Vielä samana päivänä kylistä oli lähtenyt pelloille työläisiä, jotka eivät välttämättä olleet kuulleet muutoksesta. Malinkin mukaan Shadmi antoi mielikuvan, jonka mukaan määräys koski kaikkia ulkona liikkujia tilanteesta huolimatta. Shadmi antoi Malinkin mukaan myös ymmärtää, että pidätyksiä ei tehtäisi. Shadmi itse kiisti koko keskustelun käydyn ylipäätänsä.
Tieto uudesta ulkonaliikkumiskiellosta annettiin vasta kello 16.30. Suurin osa kyläläisistä palasi ajoissa koteihinsa, mutta eivät kaikki. Kello 17.00–18.30 luutnantti Gabriel Dahanin komentama joukkue surmasi kaikkiaan 49 arabia, kun mukaan lasketaan yksi syntymätön lapsi. Muista kuolleista 23 oli lapsia. Rajajoukot Kafr Qasimin ulkopuolella eivät noudattaneet ampumismääräystä. Surmatut haudattiin joukkohautaan.
Seuraukset

Tieto verilöylystä yritettiin ensin pimittää, mutta uutinen levisi silti nopeasti. Pääministeri David Ben-Gurion salli viimein tammikuussa 1956 tietojen luovuttamisen lehdistölle. Hallitus teki myös oman selvityksensä, jota ei kuitenkaan toimittajille luovutettu. Lopulta kansainvälisen arvostelun ja mielenosoitusten paineesta 11 sotilasta ja rajavartioston jäsentä asetettiin syytteisiin murhista. Heistä kahdeksan todettiin syyllisiksi lokakuussa 1958. Tuomitut saivat vankilatuomioita. Tuomittujen joukossa olivat Malinki ja Dahan, kun taas Shadmi säästyi murhatuomiolta. Sen sijaan hänet tuomittiin ulkonaliikkumiskiellon laittomasta muutoksesta.
Vuonna 1957 joillekin verilöylystä selviytyneille tarjottiin korvauksina rahaa ja maata. Kaikki asian tiimoilta tuomitut israelilaiset oli kuitenkin vapautettu vuoteen 1959 mennessä eri valitusten ja armahdusten seurauksena. Lainopillisesti tuomiot kuitenkin osoittivat, että käskyjen seuraaminen sokeasti ei ole lain mukaista ja sotilaallakin on velvollisuus olla noudattamasta käskyjä, jotka ovat selvän laittomia. Presidentti Shimon Peres pyysi verilöylyä anteeksi vuonna 2007.