stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kansanteatteri

Kansanteatteri tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Kansanteatteri, nimellä Valtion kansanteatteri perustettu ukrainalainen teatteri, toimi vuosina 1918–1919
Helsingin Kansanteatteri 1899–1965, Helsingin Kaupunginteatterin edeltäjä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kansanteatteri”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Hailey Swirbul

Swirbul tammikuussa 2019.
Hailey Swirbul (s. 10. heinäkuuta 1998) on uransa päättänyt yhdysvaltalainen maastohiihtäjä.
Swirbul kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Dresdenissä tammikuussa 2019. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Davosissa joulukuussa 2019 oltuaan vapaan hiihtotavan sprintissä 30:s. Kolmen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Davosin 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa joulukuussa 2020 oltuaan kolmas. Kilpailuun eivät osallistuneet Pohjoismaat.
Nuorten MM-kilpailuissa Gomsissa 2018 Swirbul saavutti hopeaa 5 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa ja pronssia 10 kilometrin yhdistelmäkilpailussa.
Swirbul lopetti uransa maaliskuussa 2023.
Heidi Wiik

| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Naisten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Kanada 2004 | jääkiekko |  |
Heidi Wiik (s. 6. tammikuuta 1980) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti.
Wiik kuului pronssia saavuttaneeseen Suomen maajoukkueeseen Kanadassa järjestetyissä MM-kilpailuissa 2004. Hän pelasi näissä ainoissa arvokilpailuissaan neljä ottelua. Kaikkiaan hän pelasi 27 maaottelua.
Wiik edusti SM-sarjassa Kerava Shakersia kausilla 1996−1998 ja Espoo Bluesia 1999−2005. Hän voitti Bluesissa Suomen-mestaruuden kaikilla kuudella kaudellaan 2000−2005.. Hänet valittiin pudotuspelien arvokkaimmaksi pelaajaksi 2003 ja 2004. Hän pelasi SM-sarjassa kaikkiaan 111 runkosarja- ja 40 pudotuspeliottelua.
Han-na Chang

Han-na Chang (kor. 장한나; s. 23. joulukuuta 1982 Soul) on eteläkorealaissyntyinen sellisti ja kapellimestari.
Chang aloitti 3-vuotiaana pianonsoiton, mutta siirtyi selloon 6-vuotiaana. Vuonna 1993 hän muutti perheineen Yhdysvaltoihin. Hän opiskeli Aldo Parisot'n johdolla Juilliard Schoolissa ja sai yksityisopetusta myös Mischa Maiskylta Italiassa. Chang voitti 11-vuotiaana ensipalkinnon viidennessä Rostropovitš-sellokilpailussa (1994) Pariisissa. Hänelle myönnettiin lisäksi nykymusiikin erikoispalkinto, ja hän pääsi Mstislav Rostropovitšin suosioon. Chang teki vuonna 1995 EMI-yhtiölle ensilevytyksensä, jolla hän tulkitsee Pjotr Tšaikovskin ja Camille Saint-Saënsin teoksia Rostropovitšin johtaessa Lontoon sinfoniaorkesteria. Hän pääsi esiintymään keskeisten sinfoniaorkesterien kanssa ja jatkoi levytysuraansa EMI:lle eksklusiivisella levytyssopimuksella. Levytykset ovat tuoneet Changille monia palkintoja.
Orkesterinjohtoa Chang opiskeli James DePreistin johdolla. Ensiesiintymisensä kapellimestarina hän teki vuonna 2007 Etelä-Koreassa. Hän on suorittanut musiikkiopintojensa ohella tutkinnon Harvardin yliopistossa pääaineenaan filosofia. Chang toimi vuodesta 2013 Trondheimin sinfoniaorkesterin päävierailijana ennen pääsemistä sen ensimmäiseksi naispuoliseksi pääkapellimestariksi ja taiteelliseksi johtajaksi vuonna 2017. Vierailevana kapellimestarina hän on johtanut orkestereita eri puolilla maailmaa.
Chang on toiminut Korean Punaisen Ristin kiertävänä hyväntahdonlähettiläänä.
Kailash Satyarthi

| Kailash Satyarthi> कैलाश सत्यार्थी |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. tammikuuta 1954 (ikä 70) Vidisha, Madhya Pradesh, Intia
Kansalaisuus:  intialainen
Ammatti:  insinööri
Muut tiedot
Tunnustukset:   Nobelin rauhanpalkinto (2014) Robert F. Kennedyn ihmisoikeuspalkinto (1995)
Järjestö:  Bachpan Bachao Andolan
Aiheesta muualla
Kotisivu
Kailash Satyarthi (hindiksi कैलाश सत्यार्थी, s. 11. tammikuuta 1954) on intialainen lastenoikeuksien ajaja. Hän on ollut etenkin aktiivinen Intian lapsityön vastaisessa työssä. Hän sai yhdessä pakistanilaisen tyttöjen koulutusta ajavan Malala Yousafzain kanssa Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 2014. Hänet on myös palkittu lukuisilla muilla ihmisoikeuspalkinnoilla. Vuonna 1995 Satyarthi sai Robert F. Kennedyn ihmisoikeuspalkinnon.
Satyarthi on koulutukseltaan insinööri, mutta on työskennellyt lasten hyväksi 26-vuotiaasta asti.
Satyarthin johtama järjestö Bachpan Bachao Andolan (BBA) pelastaa vuosittain noin tuhat lasta pakkotyöstä.
Satyarthi asuu Delhissä vaimonsa ja lastensa kanssa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kailash Satyarthin Twitter-tili
Nobelin rauhanpalkinnon saajat
| --- | --- |
1901–1925:  1901: Dunant, Passy 1902: Ducommun, Gobat 1903: Cremer 1904: Kansainvälisen oikeuden instituutti 1905: Suttner 1906: Roosevelt 1907: Moneta, Renault 1908: Arnoldson, Bajer 1909: Beernaert, Paul Balluet d’Estournelles de Constant 1910: Kansainvälinen Rauhantoimisto 1911: Asser, Fried 1912: Root 1913: La Fontaine 1917: Punainen Risti 1919: Wilson 1920: Bourgeois 1921: Branting, Lange 1922: Nansen 1925: Chamberlain, Dawes
1926–1950:  1926: Briand, Stresemann 1927: Buisson, Quidde 1929: Kellogg 1930: Söderblom 1931: Addams, Butler 1933: Angell 1934: Henderson 1935: Ossietzky 1936: Lamas 1937: Cecil 1938: Nansenin kansainvälinen pakolaistoimisto 1944: Punainen Risti 1945: Hull 1946: Balch, Mott 1947: Kveekarit 1949: Boyd Orr
1951–1975:  1950: Bunche 1951: Jouhaux 1952: Schweitzer 1953: Marshall 1954: Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisjärjestö 1957: Pearson 1958: Pire 1959: Noel‑Baker 1960: Lutuli 1961: Hammarskjöld 1962: Pauling 1963: Punainen Risti 1964: King 1965: Unicef 1968: Cassin 1969: Kansainvälinen työjärjestö 1970: Borlaug 1971: Brandt 1973: Kissinger, Lê 1974: MacBride, Satō 1975: Saharov
1976–2000:  1976: B. Williams, Corrigan 1977: Amnesty International 1978: Sadat, Begin 1979: Äiti Teresa 1980: Esquivel  1981: YK:n pakolaisapujärjestö 1982: Myrdal, García Robles 1983: Wałęsa 1984: Tutu 1985: Lääkärit ydinsotaa vastaan 1986: Wiesel 1987: Arias 1988: YK:n Rauhanturvaajat 1989: Dalai Lama 1990: Gorbatšov 1991: Suu Kyi 1992: Menchú 1993: Mandela, de Klerk 1994: Arafat, Peres, Rabin 1995: Pugwash-liike, Rotblat 1996: Belo, Ramos Horta 1997: Kampanja maamiinojen kieltämiseksi (ICBL), J. Williams 1998: Hume, Trimble 1999: Lääkärit ilman rajoja 2000: Kim
2001–:  2001: YK, Annan 2002: Carter 2003: Ebadi 2004: Maathai 2005: IAEA, ElBaradei 2006: Yunus, Grameen Bank 2007: Gore, IPCC 2008: Ahtisaari 2009: Obama 2010: Liu 2011: Gbowee, Johnson Sirleaf, Karman 2012: EU 2013: Kemiallisten aseiden kieltojärjestö 2014: Satyarthi, Yousafzai 2015: Tunisian kansallisen vuoropuhelun kvartetti 2016: Juan Manuel Santos 2017: International Campaign to Abolish Nuclear Weapons 2018: Murad, Mukwege 2019: Abiy 2020: Maailman ruokaohjelma 2021: Ressa, Muratov 2022: Bjaljatski, Memorial, Center for Civil Liberties 2023: Mohammadi 2024: Nihon Hidankyō
Ján Kozák (1954)

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 17. huhtikuuta 1954 (ikä 70)
Syntymäpaikka: Matejovce nad Hornádom, Tšekkoslovakia
Pituus: 183 cm
Seura
Seura: –
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
|   1974–1980 1980–1982 1982–1986 1986–1987 1987–1988 1988–1990 |  FK Spišská Nová Ves  FC Lokomotíva Košice  FK Dukla Praha  FC Lokomotíva Košice  RFC Seraing  Bourges Football  FC Lokomotíva Košice |  |
Maajoukkue
| 1976–1984 |  Tšekkoslovakia | 55 (9) |
Valmennusura
1993–1995 1996–1997 1998 2002–2003 2004–2005 2005–2010 2012–2013 2013–2018:  FC Lokomotíva Košice  MFK Košice  MFK Košice  MFK Zemplín Michalovce  FC Steel Trans Ličartovce  MFK Košice  MFK Košice  Slovakian maajoukkue
Ján Kozák (s. 17. huhtikuuta 1954) on slovakialainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Hän toimi vuosina 2013–2018 Slovakian jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana.
Ura pelaajana

Kozák aloitti jalkapalloilijan uransa FK Spišská Nová Vesin juniorijoukkueessa ja pelasi myös edustusmiehistössä 1970-luvun alussa. Vuonna 1974 hän siirtyi FC Lokomotíva Košiceen, jota edusti kuuden kauden ajan. Hän siirtyi 1980 FK Dukla Prahaan, joka oli tekemässä nousua Tšekkoslovakian huipulle. Hän pelasi seurassa kaksi kautta kunnes palasi takaisin Košiceen.
Vuonna 1986 Kozák siirtyi rautaesiripun takaa länteen ja pelasi Belgiassa RFC Seraingissa ja Ranskassa Bourges Footballin joukkueessa. Kotimaahansa ja Košiceen hän palasi vuonna 1988. Kozák lopetti uransa seurassa vuonna 1990.
Maajoukkuetasolla Kozák edusti Tšekkoslovakiaa vuosina 1976–1984 yhteensä 55 A-maaottelussa iskien niissä yhdeksän maalia. Kozák oli mukana EM-kisoissa 1980 ja MM-kisoissa 1982.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

EM-pronssia: 1980
Ura valmentajana

Valmennusuransa Kozák aloitti tutussa FC Lokomotíva Košicessa vuonna 1993. Seura sijoittui Kozákin johdolla Slovakian liigan ensimmäisellä kaudella 1993/94 kahdeksanneksi. Kahden Lokomotíva-kauden jälkeen Kozák siirtyi paikallisvastustaja MFK Košicen peräsimeen ja luotsasi seuran Slovakian mestariksi kahdesti perättäin. Hän jätti seuran mestaruuskauden 1997/98 jälkeen.
Kozák oli muutaman vuoden sivussa valmennustehtävistä, kunnes vuonna 2002 hänestä tuli MFK Zemplín Michalovcen päävalmentaja. Hän valmensi Zemplíniä kauden 2002/03 ja FC Steel Trans Ličartovcea kauden 2004/05. MFK Košicen valmentajaksi Kozák palasi kesällä 2005. Hänen johdollaan seura voitti Slovakian cupin 2009. Kozák sai potkut seurasta tammikuussa 2010.
Huhtikuussa 2012 Kozák palasi jälleen MFK Košicen päävalmentajaksi. Kozák valmensi seuraa heinäkuuhun 2013 saakka, kunnes hänestä tuli Slovakian jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja.  Kozákin johdolla Slovakia aloitti EM2016-karsinnat vahvasti ja teki superyllätyksen toisessa ottelussaan voittamalla Espanjan 2–1.  Karsintojen lopussa Slovakian kone alkoi yskiä, mutta viimeisen kierroksen 2-4 vierasvoitto Luxemburgille riitti tuomaan maalle ensimmäisen EM-lopputurnauspaikan.
EM-lopputurnauksessa Slovakia sijoittui alkulohkossaan kolmanneksi voitettuaan Venäjän ja pelattuaan tasan Englannin kanssa. Pudotuspeleissä Slovakian tie katkesi 3-0 tappioon Saksalle. Kozák jatkoi päävalmentajana turnauksen jälkeen ja johdatti Slovakian MM2018-karsintalohkonsa toiseksi, mikä ei riittänyt tuomaan lopputurnauspaikkaa. Kozák erosi tehtävästään lokakuussa 2018, kun Slovakia oli aloittanut Kansojen liigan heikosti kahdella tappiolla.
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Slovakian mestaruus: 1996, 1998
Slovakian cup: 2009
Hans Aall

Hans Aall noin vuonna 1935.
Hans Jacob Aall (1869–1946) oli norjalainen museonjohtaja. Hän työskenteli Trondheimin taideteollisuusmuseon perustamisen hyväksi. Hän oli museon konservaattori 1893–1894. Hänen aloitteestaan perustettiin Norsk Folkemuseum, joka nykyisin sijaitsee Bygdøyssä, ja hän oli sen johtaja vuodesta 1895 ja pääjohtaja vuodesta 1904. Hän toimitti suurteosta Norske bygder (1921–1942).
Kadonnut maailma (vuoden 2001 elokuva)

| Kadonnut maailma> The Lost World |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Stuart Orme
Käsikirjoittaja:  Tony Mulholland Adrian Hodges
Perustuu:  Arthur Conan Doylen romaaniin Kadonnut maailma
Tuottaja:  Christopher Hall päätuottaja: Emilio Nunez
Säveltäjä:  Rob Lane
Kuvaaja:  David Odd
Leikkaaja:  David Yardley
Erikoistehosteet:  Josh Weston
Pääosat:  Bob Hoskins
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Britannia
Tuotantoyhtiö:  BBC
Levittäjä:  BBC One
Ensi-ilta:  25.–26.12.2001 (Britannia) 6.–7.10.2002 (USA)
Kesto:  yht. 145 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kadonnut maailma (The Lost World) on brittiläinen BBC:n tuottama kaksiosainen televisioelokuva vuodelta 2001. Se perustuu Arthur Conan Doylen kirjaan Kadonnut maailma vuodelta 1912. Elokuva kuvattiin Uuden-Seelannin länsirannikolla.
Juoni

Professori George Challenger (Bob Hoskins) ampuu Etelä-Amerikan tutkimusmatkalla eläimen jonka hän väittää olevan esihistoriallinen lentolisko. Englannissa hänen kollengansa tieteelliseltä laitokselta eivät hyväksy hänen väitettään professori Summerlee (Edward Fox) etunenässä.
Sir John Roxton (Tom Ward), joka on kunnianhimoinen metsästäjä ja toimittaja Edward Malone (Matthew Rhys) ovat valmiita tekemään Challengerin kanssa uuden tutkimusmatkan Etelä-Amerikkaan. He lähtevät Challengerin ja Summerleen kanssa Brasiliaan mukanaan pastori Theo Kerr (Peter Falk) ja hänen veljentyttärensä Agnes Cluny (Elaine Cassidy). Brasiliassa heidän kimppuunsa hyökkää dinosauruksia joita he pakenevat ja löytävät sattumalta intiaaniheimon kylän jossa viettävät useita viikkoja.
Arthur Conan Doylen kirjassa ei ollut Agnes Clunya ja pastori Theo Kerria jotka on lisätty elokuvan käsikirjoitukseen ja myös joitakin muita eroja on.
Elokuva kuvattiin Uudessa-Seelannissa sen sademetsät ja vuoristo muodostivat hyvät puitteet elokuva taustalle. Uudessa-Seelannissa oli myös pitkät valoisat päivät jotka sopivat hyvin kuvaamiseen. Elokuvan tehosteet luotiin käyttämällä kuvauksissa mekaanisia dinosaurusnukkeja yhdessä tietokoneella luodun CGI-grafiikan kanssa. Elokuva julkaistiin myöhemmin yksiosaisena DVD:llä.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Bob Hoskins  | … |  Professori George Challenger   |
|  James Fox  | … |  Professori Leo Summerlee   |
|  Peter Falk  | … |  Pastori Theo Kerr   |
|  Matthew Rhys  | … |  Toimittaja Edward Malone   |
|  Tom Ward  | … |  Sir John Roxton   |
|  Elaine Cassidy  | … |  Agnes Cluny   |
Lähde:
Aiheesta muualla

The Lost World (TV) Filmaffinity. Viitattu 29.3.2021. (englanniksi)
Delahoyde, Michael: The Lost World (2001/2002) Washington State University. Viitattu 29.3.2021. (englanniksi)
Lost World (2001), The DVDTalk.com. Viitattu 29.3.2021. (englanniksi)
Kadonnut maailma (Michael Crichtonin romaani)

| Kadonnut maailma> The Lost World |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Michael Crichton
Kansitaiteilija:  Chip Kidd
Kieli:  englanti
Genre:  scifi jännitys
Kustantaja:  Knopf
Julkaistu:  8. syyskuuta 1995
Sivumäärä:  430
ISBN:  0-679-41946-2
Suomennos
Suomentaja:  Jaakko Kankaanpää
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  1996
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  443
ISBN:  951-1-13816-2

Edeltävä:  Dinosauruspuisto
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kadonnut maailma (engl. The Lost World) on vuonna 1995 ilmestynyt Michael Crichtonin tieteis- ja jännitysromaani, joka on jatko-osa vuonna 1990 kirjoitetulle Dinosauruspuistolle. Sen on suomentanut Jaakko Kankaanpää, ja suomennoksen on julkaissut 1996 Otava.
Kirjan elokuvasovitus Kadonnut maailma – Jurassic Park valmistui vuonna 1997.
Juoni

Matemaatikko Ian Malcolm toimii professorina arvostetussa yliopistossa, kun rikas paleontologi Richard Levine pyytää häntä liittymään retkikuntaan, jonka matka suuntautuu Costa Ricaan. Mantereelta on löydetty useita dinosauruksen ruumiiksi epäiltyjä ruhoja, jotka Costa Rican hallitus on kuitenkin tuhonnut. Malcolm lupaa lähteä mukaan, jos jotakin todella löytyy.
Matkallaan Costa Ricaan Levine löytää yhden dinosauruksen ruumiin, mutta hallitus tuhoaa sen hänen silmiensä edessä. Sattumalta hän kuulee Isla Sornan saaresta, jossa huhujen mukaan elää dinosauruksia, ja lähtee sinne yksin. Yhdysvalloissa Ian Malcolm saa Levinen hänelle lähettämän palasen dinosauruksen nahkaa ja sattumalta saa kuulla yhdessä "Doc" Thornen kanssa radiopuhelimesta Levinen avunpyynnön. He lähtevät saarelle Eddie Carr -nimisen mekaanikon kanssa ja ottavat mukaansa Levinelle tutkimuksia varten tilatut varusteet.
Samaan aikaan Lewis Dodgson, joka on InGenin kanssa kilpailleen Biosyn-yrityksen geneetikko, on kahden työtoverinsa kanssa saapumassa saarelle aikomuksenaan varastaa dinosaurusten munia. Villieläinten tutkija Sarah Harding saapuu Dodgsonin ryhmän mukana saarelle ja kohtaa siellä Malcolmin pelastusryhmän. Dodgsonin suunnitelmat kariutuvat, kun hänen työtoverinsa saavat surmansa ja hän jää pulaan saarelle.
Myöhemmin Eddie tuo loukkaantuneen tyrannosauruksen poikasen pelastusryhmän asuntovaunuun, ja Malcolm ja Harding alkavat hoitaa sen murtunutta jalkaa. Samana iltana kaksi aikuista tyrannosaurusta hyökkää heidän autojensa kimppuun haavoittaen Malcolmia ja tuhoten toisen asuntovaunuista.
Kirjassa esiintyvät hirmuliskot

Apatosaurus
Carnotaurus
Gallimimus
Hypsilophodon
Maiasaura
Mussaurus
Pachycephalosaurus
Parasaurolophus
Procompsognathus
Stegosaurus
Triceratops
Tyrannosaurus rex
Velociraptor
Mahdollisesti myös Othnielia tai Microceratops.
Aiheesta muualla

Kadonnut maailma Michael Crichtonin kotisivuilla: Arkistoitu. 30.10.2006 (englanniksi)
Eija Elo: Kadonnut maailma. Aikakone (1996).
Kamajoen autotehdas

Kamajoen autotehdas tai Kamajoen kuorma-autotehdas on Venäjän Tatarstanissa, Volgan sivujoella sijaitseva autotehdas, joka rakennettiin Neuvostoliittoon. Se oli valmistuessaan maailman suurin autotehdas, ja tehdasalueen pinta-ala oli 57 neliökilometriä. Neuvostoliitolla ei kuitenkaan ollut riittävää osaamista tehtaan toteuttamiseksi, ja se hankki osaamista ja osia länsimaista.
Tausta

Kamajoen autotehdas perustettiin vuonna 1969 Neuvostoliiton kommunistisen puolueen päätöksellä raskaiden kuorma-autojen valmistamiseksi. Neuvostoliitossa ei ollut riittävästi kuorma-autoja maataloustuotteiden kuljettamiseen. Lisäksi Neuvostoliitto tarvitsi kuorma-autoja teollisuuden kehittymiseksi. Samaan aikaan rakennettiin henkilöautotehdasta Toljattiin.
Suunnitelma

Autotehdas suunniteltiin 150 000 kuorma-auton ja 250 000 dieselmoottorin vuosittaiselle tuotantokapasiteetille. Alkuperäisen suunnitelman mukaan tehdas olisi tuottanut 150 000 kuorma-autoa vuodessa jo vuoden 1974 loppuun mennessä. Valmistuessaan tehdas olisi ollut maailman suurin autotehdas, jonka tehdasalue olisi 57 neliökilometriä, alue jakaantuisi seitsemään osaan ja rakennuksia olisi 150. Länsisaksalaisen autonvalmistaja Daimler Benzin kanssa neuvoteltiin tuotantoteknologian toimittamisesta. Tehtaan kustannukseksi arvioitiin 2,5 miljardia ruplaa (3,29 miljardia US-dollaria) vuonna 1974. Alueen kehittämisen arvioitiin vaativan lisäksi 1,5 miljardia ruplaa (1,97 miljardia US-dollaria). Tehtaan rakentaminen alkoi 13. joulukuuta 1969, ja ensimmäinen auto valmistui 16. helmikuuta 1976.
Ensimmäinen valmistettu kuorma-auto perustui ZiL-170-kuorma-auton insinöörityöhön.
Ulkomaiset sopimukset

Ulkomaisille toimittajille tarjottavien sopimusten arvo oli miljardi Yhdysvaltain dollaria, ja sopimuksista yhdysvaltalaiset yritykset saivat 40 prosenttia. Sopimuksista 65 solmittiin yhdysvaltalaisten yritysten kanssa, ja näistä kahdeksan yrityksen sopimusten arvo oli yli 10 miljoonaa dollaria. Suurin yhdysvaltalainen sopimuskumppani oli Swindell-Dressler, joka oli Pullman-yhtiön tytäryritys. Yhdysvaltojen ja Neuvostoliiton välisen Kamajoen autotehdasta ja muita projekteja koskeneen kauppasopimuksen allekirjoitti George P. Shultz.
Yli 700 kansainvälistä yritystä toimitti osia tehtaan rakennusprojektissa, esimerkiksi Swindell-Dressler, Holcroft, CE-Cast, Ingersoll Rand, Ex-Cello (Yhdysvallat), Hueller-Hille, Liebherr (Länsi-Saksa), Morando, Fata (Italia), Renault (Ranska), Sandvik (Ruotsi), Kamatsu ja Hitachi (Japani).
Myöhemmin

Neuvostoliitto käytti Kamajoen tehtaalla valmistettuja kuorma-autoja Afganistanin sodassa vuonna 1979.
Kirjallisuutta

Pipes, Richard (1984). Survival Is Not Enough: Soviet Realities and America's Future. Simon & Schuster.
Aiheesta muualla

The Dispatch: Soviets claim new truck plant will be largest in the world, Jul 17. 1974 (englanniksi)
Vuodesta 1976 valmistettu 1. sukupolven Kamaz-kuorma-auto.
Kansanterveyslaki

Kansanterveyslaki sisältää määräykset Suomen kuntien tehtävistä terveydenhuollon järjestämisessä. Sen säätäminen vuonna 1972 oli sodanjälkeisen ajan ehkä merkittävin terveydenhuollon uudistus. Kunnanlääkärijärjestelmä purettiin ja jokainen kunta velvoitettiin huolehtimaan perusterveydenhuollosta perustamalla terveyskeskus yksin tai yhdessä naapurikuntien kanssa. Terveyskeskuksessa yhdistettiin saman katon alle monet terveyspalvelut, kuten yleislääkärin vastaanotto, neuvola, hammashuolto, vuodeosasto ja kouluterveydenhuolto. Tarkoituksena oli siirtää terveydenhuollon painopistettä ehkäisevään terveydenhoitoon ja avosairaanhoitoon. Kansanterveyslain aiheuttamat lisäkustannukset jaettiin valtion ja kunnan kesken, ja valtio alkoi maksaa osan kustannuksista kunnalle valtionosuutena.
Aiheesta muualla

Kansanterveyslaki 66/1972 alkuperäisessä muodossaan
Kansanterveyslaki Ylen Elävässä arkistossa
Mikä on terveyskeskus? (video) Yle Elävä arkisto 1971.
Jättiläisnaisen hyökkäys (vuoden 1958 elokuva)

| Jättiläisnaisen hyökkäys> Attack of the 50 Foot Woman |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Nathan Juran
Käsikirjoittaja:  Mark Hanna
Tuottaja:  Bernard Woolner
Säveltäjä:  Ronald Stein
Kuvaaja:  Jacques R. Marquette
Pääosat:   Allison Hayes  William Hudson  Yvette Vickers 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Allied Artists
Levittäjä:  Allied Artists Netflix
Ensi-ilta:  1958
Kesto:  65 min
Alkuperäiskieli:  Englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jättiläisnaisen hyökkäys (Attack of the 50 Foot Woman) on vuonna 1958 ensi-iltansa saanut tieteiselokuva. Elokuvan on ohjannut Nathan Juran ja pääosassa on Allison Hayes.
Juoni

Elokuva kertoo rikkaasta Nancy Fowler Archerista. Nancyn mies Harry pettää Nancyä, nuoren Honeyn kanssa. Eräänä iltana Nancyn ollessa ajelulla, keskelle tietä laskeutuu suuri avaruusalus. Aluksesta nousee jättiläismies, jolloin Nancy ajaa pois paikalta. Poliisit eivät usko Nancyn tarinaa jättilläisestä, eikä liioin Nancyn mieskään. Niinpä Nancy saa suostuteltua miehensä mukaansa etsimään alusta. Lopulta pari löytää aluksen, mutta jättiläinen sieppaa Nancyn. Poliisit aloittavat Harryn johdolla Nancyn etsinnän ja lopulta löytävät hänet. Jotakin erikoista Nancylle on tapahtunut, sillä hän alkaa kasvaa hiljalleen yhä suuremmaksi. Lopulta Nancystä kasvaa samankokoinen kuin jättiläisestä, joka hänet sieppasi. Nancy löytää miehensä Honeyn luota, tappaa Honeyn raivoissaan ja ottaa Harryn mukaansa. Raivon vallassa Nancy alkaa tuhota kaupunkia.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Allison Hayes  | … |  Nancy Fowler Archer   |
|  William Hudson  | … |  Harry Archer   |
|  Yvette Vickers  | … |  Honey Parker   |
Aiheesta muualla

Jättiläisnaisen hyökkäys Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen 2019 pudotuspelit

Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen 2019 pudotuspelit pelattiin 23.–26. toukokuuta 2019. Lohkojen neljä parasta etenivät pudotuspelivaiheeseen.
Jokaisessa pudotuspelissä paremmin lohkopeleissä menestynyt joukkue oli oikeutettu pelaamaan pudotuspelin kotijoukkueena.
Pudotuspeleihin selviytyneet joukkueet

| Lohko | Voittaja | Toinen | Kolmas | Neljäs |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| A |  Kanada |  Suomi |  Saksa |  Yhdysvallat |
| B |  Venäjä |  Tšekki |  Ruotsi |  Sveitsi |
Pudotuspeleihin selviytyneet joukkueet > Joukkueiden järjestys lohkomenestyksen mukaisesti

Puolivälierissä kohtasivat A1–B4, B2–A3, B1–A4 ja A2–B3. Välieriin edenneet joukkueet sijoitettiin lohkomenestyksen mukaisesti niin, että parhaiten ja neljänneksi parhaiten menestynyt joukkue pelasivat vastakkain toisessa välieräparissa, ja toisessa pelasivat toiseksi ja kolmanneksi parhaiten menestynyt joukkue. Sijoitus määräytyi seuraavasti: 1) lohkosijoitus, 2) pisteet, 3) maaliero, 4) tehdyt maalit, 5) IIHF:n ennakkoranking
Venäjä
Kanada
Tšekki
Suomi
Ruotsi
Saksa
Yhdysvallat
Sveitsi