stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Harhalanlammi
Maantietoa

Järvi on 650 metriä pitkä, 500 metriä leveä ja sen pinta-ala on 15 hehtaaria. Se sijaitsee peltomaisemassa loivassa notkelmassa ja sen lähiympäristö on suota tai avosuota. Järveen laskee vain yksi pelto-oja, mutta sadevesistä kertyy peltomaalla runsaasti pintavaluntaa. Sen laskuoja on suoraksi kaivettu ja 450 metriä pitkä yhdysoja Paskolammiin, josta vesi valuu Alhonlahden kautta Kyrösjärven Viljakkalanselälle. Vesi vaihtuu hitaasti, sillä järven veden laskennallinen viipymä on 105 vuorokautta. Rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä ja soisena sille ei ole rakennettu muita rakennuksia kuin itärannan kolme kiinteistöä. Läheiset maatilat sijaitsevat hieman kauempana rannasta, mutta kaikille kiinteistöille johtaa tiet seututieltä 276. Rantoja on ruopattu muutamasta kohtaa, jotta vesirajassa olisi kiinteä ranta. Järvi on tulevaisuudessa soistumassa umpeen kiihtyvällä nopeudella.
Vedenlaatu

Lammin vedenlaatua on tutkittu vuosina 1976 ja 1980. Vesi oli väriltään melko ruskeaa ja se sisälsi runsaasti humusta ja ravinteita. Talvisin vesi oli hapahkoa, mutta kesällä veden happamuudentaso oli taas normaali. Ympäristön peltovaltaisuus näkyy järven hyvänä puskurikykynä happamoitumuutta vastaan. Peltoviljelyn haittana on kuitenkin luonnollista korkeampi ravinnetaso. Pintavesien fosforipitoisuus vaihteli eri tutkimusajankohtina 40–46 µg/l ja typpipitoisuus 890–1 800 µg/l. Talvella 1976 veden lammen happitilanne oli heikentynyt voimakkaasti ja sitä voitiin pitää huononakin. Happi kului koko vesimassasta lähes loppuun ja pintavesissäkin se oli loppumassa. Tästä huolimatta sisäinen kuormitus jäi vähäiseksi. Kesällä alusvedessä oli hapen vähyyttä ja vähiten happea oli syvänteessä. Happitalouden häiriö taittui nopeasti, sillä lampi on avoimella paikalla ja tuulet sekoittavat vedet aivan pohjaa myöten. Kesällä 1980 vedessä todettiin vain lievä lämpötilakerrostuneisuus. Harhalanlammi soveltuu virkistyskäyttöön välttävästi.
Luonnosuojelualue

Harhalanlammi on yksityinen luonnonsuojelualue, joka perustettiin vuonna 2007. Alueen pinta-ala on 19,5 hehtaaria ja se on perustettu tukemaan kahden muun suojelualueen Paskolammin ja Alhonlahden-Lippaanlahden lintujärvikokonaisuutta. Rannat muodostavat vaikeakulkuisia ja monimuotoisia rantaluhtia, jossa viihtyvät esimerkiksi ruokokerttunen ja satakieli.
Historiaa

Järvellä on ollut erilaisia nimiä. Ennen sitä on kutsuttu myös "Hiiroisjärveksi"  tai "Hietikkojärveksi". Vuoden 1909 vesienjakokartassa sillä oli nimi "Harhalan lampi". Ennen vuotta 1841 oli järvelle suoritettu järvenlasku, jonka vesijättömaita kuivatettiin ja sitten jaettiin osakkaiden kesken. Vuonna 1842 suoritettiin tällainen jako järven pohjoisrannalla ja vuonna 1855 sen etelärannalla.
Karel Schoeman

Karel Schoeman (26. lokakuuta 1939 Trompsburg – 1. toukokuuta 2017 Bloemfontein) oli eteläafrikkalainen afrikaansinkielinen kirjailija.
Jules ja Jim

| Jules ja Jim> Jules et Jim |
| --- | --- |

Ohjaaja:  François Truffaut
Käsikirjoittaja:  François Truffaut Jean Grualt
Perustuu:  Henri-Pierre Rochén romaaniin Jules ja Jim
Tuottaja:  Marcel Berbert
Säveltäjä:  Georges Delerue
Kuvaaja:  Raoul Coutard
Leikkaaja:  Claudine Bouché
Pääosat:  Jeanne Moreau Oskar Werner Henri Serre
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:  Films du Carrosse Sédif Productions
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  23. tammikuuta 1962 Suomi: 31. elokuuta 1962
Kesto:  104 min
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jules ja Jim (ransk. Jules et Jim, Suomessa myös nimellä Jules ja Jim – rakkauden hymy) on François Truffaut’n ohjaama ranskalainen draamaelokuva vuodelta 1962. Se perustuu Henri-Pierre Rochén samannimiseen romaaniin.
Jules ja Jim oli Truffaut’n kolmas elokuva ja sitä pidetään yhtenä hänen parhaista ja rakastetuimmista elokuvistaan. Se oli myös ranskalaisen elokuvan uuden aallon merkittävimpiä elokuvia.
Juoni

Rochén omaelämäkerralliseen esikoisromaaniin perustuvassa elokuvassa eletään ensimmäistä maailmansotaa edeltäviä ja sen jälkeisiä vuosia (1912–1932). Kaksi nuori miestä, saksanjuutalainen Jules (Oskar Werner) ja ranskalainen Jim (Henri Serre) tapaavat Pariisissa vuonna 1912, ystävystyvät kauniin ja vapaamielisen Catherinen (Jeanne Moreau) kanssa ja rakastuvat häneen molemmat. Jules avioituu Catherinen kanssa, mutta sodan jälkeen heidän liittonsa kariutuu ja Jim tulee uudestaan kuvioihin, traagisin seurauksin.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jeanne Moreau  | … |  Catherine    |
|  Oskar Werner  | … |  Jules    |
|  Henri Serre  | … |  Jim    |
|  Marie Dubois  | … |  Therese    |
|  Vanna Urbino  | … |  Gilberte    |
|  Serge Rezvani  | … |  Albert    |
|  Sabine Haudepin  | … |  Sabine   |
Musiikki

Georges Delerue on säveltänyt elokuvan musiikin. Jeanne Moreau laulaa puolivälissä kappaleen "Le Tourbillon (de la vie)" (Elämän pyörremyrsky), sen säveltäjän Serge Rezvanin (salanimellä Boris Bassiak) säestäessä kitaralla.
Palkinnot ja tunnustukset

Elokuva sai Britanniassa BAFTA-palkintoehdokkuuden parhaan vieraskielisen elokuvan kategoriassa.
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänesti kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Jules ja Jim oli mukana  heistä yhdentoista listalla. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen sadan parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.
Aiheesta muualla

Jules ja Jim Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Jules ja Jim Elonet.
Jules ja Jim AllMoviessa. (englanniksi)
Kares

Kares on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Ilkka Kares (s. 1962), jääkiekkoilija
K. R. Kares (vuoteen 1876 Präski, 1873–1942), pappi, kansanedustaja (Suomalainen puolue, Kokoomus ja IKL) ja Lapuan liikkeen perustajia
Mika Kares (s.  1978), oopperalaulaja, basso
Olavi Kares (1903–1988), piispa, K. R. Kareksen poika
Yrjö Kares (1896–1958), jääkärikapteeni
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Kashmir Princess

| Kashmir Princess |
| --- | --- |
 Kashmir Princessin kaltainen Air Indian Lockheed Constellation.
Yhteenveto
Päivämäärä:  11. huhtikuuta 1955
Onnettomuustyyppi:  pommi-isku, salamurhayritys
Tapahtumapaikka:  Etelä-Kiinan meri
Lähtöpaikka:   Santa Cruzin lentoasema, Bombay, Intia
Välilaskupaikka:   Hongkong, Kai Takin lentoasema
Määränpää:   Kemayoranin lentoasema, Jakarta, Indonesia
Kuolleita:  16
Loukkaantuneita:  3
Eloonjääneitä:  3
Lentokone
Konetyyppi:  Lockheed L-749A Constellation
Lentoyhtiö:   Air India
Rekisteritunnus:  VT-DEP
Matkustajia:  11
Miehistöä:  8
Kashmir Princess oli Air Indian omistama Lockheed Constellation -matkustajalentokone, joka tuhoutui pommiräjähdyksessä ja sitä seuranneessa syöksyssä Etelä-Kiinan mereen 11. huhtikuuta 1955. Kone oli matkalla Bombaystä Hongkongin kautta Jakartaan. Matkustajat olivat enimmäkseen toimittajia ja delegaatteja, joiden oli tarkoitus osallistua Bandungin konferenssiin. Kiinan kansantasavallan pääministerin Zhou Enlain piti olla mukana lennolla, mutta hän ei saapunut Hongkongiin ehtiäkseen koneeseen. Kashmir Princessin tuhoutuessa kuoli 11 matkustajaa ja viisi miehistön jäsentä. Kolme miehistöön kuulunutta selvisi hengissä.
Kiinan kansantasavallan ulkoministeriö syytti pommi-iskusta Yhdysvaltoja ja Taiwanin presidenttiä Tšiang Kai-šekiä. Hongkongin viranomaiset tarjosivat 100 000 Hongkongin dollaria palkkioksi vihjeestä, joka johtaisi syyllisten jäljille. Poliisi kiinnostui eräästä velkaantuneesta lentokenttätyöntekijästä, joka käytti rahaa naisiin ja uhkapeleihin. Hän pakeni sittemmin Taiwaniin CIA:n omistamalla koneella.
Lontoolaisen SOAS-yliopiston Kiina-instituutin johtajan Steve Tsangin mukaan isku oli Hongkongissa toimineiden Kuomintangin agenttien suunnittelema. Tsang uskoo lisäksi, että Zhou Enlai tiesi Kuomintangin suunnitelmasta etukäteen mutta ei silti estänyt koneen matkallelähtöä eikä muiden matkustajien nousua koneeseen. Syynä tähän olisi ollut Zhoun halu paljastaa Kuomintangin verkosto Hongkongissa. Jos lento olisi peruttu tai siirretty lähtemään Manner-Kiinasta, ei pommi-iskua olisi tapahtunut eikä iskuun osallisten agenttien jäljille olisi päästy.
Kalvassara

| Kalvassara |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Sarakasvit Cyperaceae
Suku::  Sarat Carex
Laji::  pallescens
Kaksiosainen nimi
 Carex pallescens  L. 
Katso myös
   Kalvassara Wikispeciesissä   Kalvassara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kalvassara (Carex pallescens) on sarakasvien heimoon kuuluva monivuotinen ruohovartinen kasvilaji.
Ulkonäkö

Kalvassara kasvaa löyhinä mättäinä ja se voi kasvaa noin 20–80 cm korkeaksi. Sen lehdet ovat lehtiruodittomat, vihreät ja muutaman millimetrin levyiset. Kalvassara on erilaistähkäinen sara, ja sen kukinto koostuu yhdestä hedetähkästä ja muutamasta emitähkästä. Hedetähkä on yleensä ruskehtava ja emitähkiä lyhyempi. Emitähkät ovat noin 1–2 cm pitkiä ja aluksi pystyjä sekä vaaleanvihreitä, mutta muuttuvat hedelmien kypsyessä nuokkuviksi ja ruskehtaviksi. Kalvassara on tuulipölytteinen ja se kukkii tavallisesti kesä-heinäkuussa.
Levinneisyys ja elinympäristö

Suomessa kalvassara on yleinen etelässä, Pohjanmaan ja Kainuun eteläpuolella, ja selvästi harvinaisempi Lapissa. Kalvassara kasvaa monenlaisilla, kohtuullisen viljavilla kasvupaikoilla, kuten niityillä, pientareilla sekä metsissä.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Kalvassara (Carex pallescens)
Luopioisten kasvisto: Kalvassara (Carex pallescens)
ITIS: Carex pallescens (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Carex pallescens (englanniksi)
Karen Young

Karen Young on seuraavien henkilöiden nimi:
Karen Young, yhdysvaltalainen näyttelijä
Karen Young, romanttisten romaanien kirjailija
Karen Young, yhdysvaltalainen laulaja
Karen Young, brittiläinen laulaja
Karen Young, kanadalainen laulaja
Karen Young, irlantilainen kriketinpelaaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Karen Young”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Karen Walker (jalkapalloilija)

Karen Walker
Karen Walker (s. 29. heinäkuuta 1969) on entinen englantilainen jalkapalloilija.
Walker pelasi lähes koko uransa Doncaster Bellesissä. Hän liittyi seuraan 15-vuotiaana ja pelasi seurassa vuoteen 2004 asti. Walker voitti Doncasterissa mestaruuden kahdesti ja FA Cupin viisi kertaa. Uransa viimeiset vuoden hän pelasi Leeds Unitedissa, jossa hän voitti uransa viimeisessä ottelussa jälleen FA Cupin. Walker pelasi cupin finaalissa ennätykselliset 12 kertaa ja eräänä vuonna hän onnistui hattutempussa jokaisella cupin kierroksella.
Englannin maajoukkueessa Walker pelasi vuosina 1987–2003 yhteensä 83 maaottelua. Hän teki niissä 40 maalia, mikä on maajoukkueen ennätys. Walker edusti Englantia 1995 MM-kisoissa ja 2001 EM-kisoissa.
Walker valittiin Englannin jalkapalloilun Hall of Fameen 2007.
Kaija Kangas

Kaija Anneli Kangas (16. heinäkuuta 1952 Ylivieska – 28. syyskuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja teatteritaiteen maisteri, joka 2002 nimitettiin Teatterikorkeakoulun teatteripedagogiikan lehtoriksi.
Kangas opiskeli Turun yliopiston humanistisessa tiedekunnassa 1971–1974 ja Suomen Teatterikoulussa 1974–1978. Työuransa hän aloitti Mikkelin teatterista 1978–1979, vieraili Helsingin kaupunginteatterissa 1980–1983 ja siirtyi Turun kaupunginteatteriin 1983.
Kankaan puoliso oli kirjailija Arto Melleri 1978–1988 ja heille syntyi kaksi tytärtä, joista Sara Melleri on myös näyttelijä.
Valikoitu filmografia

1978 Vartioitu kylä 1944
1981 Pölhölä
1983 Menestyksen maku
1994 Kissan kuolema
1995 Kosketa minua
Karel Rachůnek

| Karel Rachůnek |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. elokuuta 1979 Gottwaldov, Tšekkoslovakia
Kuollut: 7. syyskuuta 2011 (32 vuotta) Jaroslavl, Venäjä
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  188 cm
Paino:  100 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1997–2011
Seurat:  PSG Zlín (ČEL), Ottawa Senators (NHL), Binghamton Senators (AHL), New York Rangers (NHL), HC Znojemští Orli (CZE), New Jersey Devils (NHL), Dynamo Moskova (KHL), Lokomotiv Jaroslavl (KHL)
NHL-varaus:  229. varaus, 1997 Ottawa Senators
| Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Tšekki> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Saksa 2010 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Slovakia 2011 | jääkiekko |  |
Karel Rachůnek (27. elokuuta 1979 Gottwaldov, Tšekkoslovakia – 7. syyskuuta 2011 Jaroslavl, Venäjä) oli tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hänen viimeinen seuransa oli KHL-joukkue Lokomotiv Jaroslavl. Rachůnek kuoli lento-onnettomuudessa 7. syyskuuta 2011. Onnettomuus sattui, kun Lokomotiv Jaroslavlia kuljettanut Jakovlev Jak-42 -merkkinen kone syöksyi maahan lähellä Jaroslavlin kaupunkia. Kone oli matkalla Minskiin, jossa joukkueen oli tarkoitus pelata kauden ensimmäinen peli.
Hawkwind (albumi)

| Hawkwind Hawkwind |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Trident Studios, Lontoo maaliskuu-huhtikuu 1970
 Julkaistu: elokuu 1970
 Tuottaja(t): Dick Taylor & Hawkwind
 Tyylilaji: progressiivinen rock folk rock space rock
 Kesto: 39:35 57.41 (remasteroitu painos)
 Levy-yhtiö: Liberty Records EMI
Listasijoitukset
  75. (vuonna 1984)
Hawkwindin muut julkaisut
| - - | Hawkwind 1970 | In Search of Space 1971 |
Hawkwind on samannimisen space rock-yhtyeen esikoisalbumi vuodelta 1970. Albumi on ensimmäisiä ns. space rock-genren albumeja. Ilmestyessään se ei ollut suuri kaupallinen menestys, mutta se myi hyvin underground-piireissä ja sai myös positiivisia arvosteluja musiikkilehdistössä.
Taustaa, albumin nauhoitus ja materiaali

Yhtyeen perusti alkuvuodesta 1969 kitaristi-laulaja Dave Brock. Blues- ja katumuusikkona aiemmin toiminut Brock oli kiinnostunut mm. Pink Floydin tyylisen elektronisen ja psykedeelisen musiikin tuomista mahdollisuuksista. Muita mukaan tulleita muusikoita olivat basisti John A. Harrison, rumpali Terry Ollis, kitaristi Mick Slattery, ääniefektejä tuottanut Dik Mik sekä alkuvaiheessa roudarina toiminut saksofonisti Nik Turner. Yhtyeen jäsenet viettivät aikaa Lontoon Notting Hillin taiteilija- ja hippialueilla, jossa ns. "vapaa" elämäntyyli ja eri huumausaineiden käyttö oli yleistä. Yhtye toimi ensin Group X-nimisenä ja sittemmin nimi muuttui Hawkwind Zoon kautta Hawkwindiksi. Manageriksi tuli Clearwater-nimisen managerointi-firman perustajiin kuulunut Doug Smith ja levytyssopimuksen yhtye sai Liberty/UA:lta joka toimi yhteistyössä Clearwaterin kanssa. Ennen ensilevyn nauhoituksia kitaristi Slattery lähti yhtyeestä ja tilalle tuli Huw Lloyd Langton.
Albumin tuottajaksi tuli Pretty Things -yhtyeen entinen kitaristi Dick Taylor, jonka Liberty/UA oli palkannut tuottajakseen. Hän oli myös soittanut kitaraa joissain yhtyeen konserteissa Slatteryn lähdettyä. Taylorin mukaan paras tulos saatiin, kun yhtyeen PA-kamat pystytettiin studioon ja yhtyeen annettiin soittaa livenä. Albumin nauhoitukset kestivät noin viikon ajan.
Suurin osa albumista perustuu "Sunshine Special"-nimiseen vapaamuotoiseen psykedeelis-vaikutteiseen instrumentaali-jamiin, joka leikattiin erinimisiksi kappaleiksi ("The Reason Is?", "Be Yourself", "Paranoia", "Seeing It as You Really Are"). Albumin aloittava, singlenäkin julkaistu "Hurry on Sundown" ja sen päättävä "Mirror of Illusion" poikkeavat kaavasta olemalla akustisia ja folk-vaikutteisia, pohjautuen tunnelmiltaan kitaristi-laulaja Dave Brockin katusoittaja-aikoihin.
Elektronisista äänistä albumilla vastaa alkeellista audiogeneraattori-nimellä tunnettua äänenmuodostuslaitetta soittava Dik Mik ja Nik Turnerin saksofoni tuo omanlaisensa leiman kappaleisiin. Yhtyeen konserteissa edustamaa jammailua sisältävät pitkät "Be Yourself", jossa Turnerin saksofonin soitto tulee hyvin esille sekä nopeatempoinen "Seeing It as You Really Are", joka sisältää perinteisempää kitarasooloilua. "Hämärätunnelmaisempaa" puolta edustavat äänikollaasi "The Reason Is?" ja "aavemaisen" melodian omaava "Paranoia" (osat I ja II), josta tuli vakionumero yhtyeen keikkasettiin.
Kansitaide

Albumi julkaistiin alun perin avattavilla, eli ns. gatefold-kansilla. Sini-vihreä-oranssisävytteiset kannet suunnitteli Arthur Rhodes. Etukannen kuvassa on useampi vihreä, ihmiskädet omaava lohikäärme, joka nousee lehtikasasta. Lehden muodostavat myös yhtyeen nimen. Sisäkannessa on kuva yhtyeestä lavalla.
Alkuperäisessä painoksessa kaikki kappaleet on kreditoitu pelkäästään Dave Brockin nimiin, mutta uudemmat painokset kreditoivat kappaleet koko yhtyeelle.
Vastaanotto mediassa

Albumi sai hyvän vastaanoton underground-piireissä ja mm. brittiläinen Melody Maker-lehti kehui albumia "jännittäväksi ja mielenkiintoiseksi jota jokaisen elektronisesta musiikista kiinnostuneen yhtyeen tulisi kuunnella". Albumin julkaisun myötä yhtye sai enemmän näkyvyyttä ja keikat lisääntyivät. Albumi ei julkaisunsa aikoihin noussut listoille, mutta vuoden 1984 uusintapainos nousi Britanniassa sijalle 75.
Nykyajan kriitikoista mm. Allmusic-sivuston kriitikko kehuu albumia "hienoksi avaukseksi yhtyeen uralla" ja vertaa sitä varhaiseen Pink Floydiin. Hawkwind-aiheisen Starfarer-sivuston ylläpitäjä puolestaan kuvaa albumin sisältöä "alkukantaisien elektronisien äänien ja yhden riffin akustisten jamien yhdistelmäksi".
Myös yhtyeen jäsenet ovat olleet tyytyväisiä albumiin ja johtohahmo Dave Brock pitää albumia yhtenä suosikeistaan yhtyeen katalogissa. Albumi julkaistiin remasteroituna bonus-kappalein varustettuna 1990-luvun puolivälissä.
Kappaleet > A-puoli

"Hurry On Sundown" - 4:50
"The Reason Is?" - 3:30
"Be Yourself" - 8:09
"Paranoia (Part I)" - 1:04
Kappaleet > B-puoli

Paranoia (Part II) - 4:11
Seeing It As You Really Are - 10:43
Mirror Of Illusion - 7:08
kaikki kappaleet: Brock/Hawkwind
Kappaleet > Remasteroidun version bonuskappaleet:

Bring It On Home (Willie Dixon) - 3:18
Hurry On Sundown (Brock/Hawkwind) - 5:06
Kiss Of The Velvet Whip (aka. Sweet Mistress Of Pain) (Brock/Hawkwind) - 5:28
Cymbaline (Roger Waters) - 4:04
"Bring It On Home" on Dave Brockin soolonumero ajalta ennen Hawkwindia. Loput kolme bonus-kappaletta on nauhoitettu vuonna 1969 Hawkwind Zoo-nimellä Abbey Road Studios-studioilla. "Cymbaline" on alun perin Pink Floydin kappale.
Singlejulkaisu

"Hurry On Sundown" / "Mirror of Illusion" (edit) (Liberty, LBF 15382, 7"-single)
Muusikot

Dave Brock - kitara, kosketinsoittimet, laulu, huuliharppu
Nik Turner - saksofoni, huilu, laulu
Huw Lloyd Langton - kitara, laulu
John A. Harrison - basso, laulu
Dik Mik - audiogeneraattori
Terry Ollis - rummut
Mick Slattery - kitara (kpl. 9-11)
Tuotanto

Dick Taylor - tuottaja
Barry Ainsworth - nauhoitus
Arthur Rhodes - kansitaide
Don Poole - tuottaja (kpl. 9-11)
Arvosteluja

Hippy.com () linkki
Allmusic () linkki
Progarchives () linkki
Head Heritage (positiivinen) linkki
Starfarer (6/10) linkki (Arkistoitu – Internet Archive)
Julkaisuhistoria

elokuu 1970: Liberty Records, LBS83348, UK (alkuperäinen vinyylipainos, avattavat kannet)
1971: United Artists Records, UAS-5519, USA (vinyyli)
syyskuu 1975: Sunset Records, SLS50374, UK (vinyyli)
helmikuu 1980: UA Rockfile, LBR1012, UK (vinyyli)
helmikuu 1984: Liberty Records, SLS1972921 UK (vinyyli) SLSP1972921 UK (kuvavinyyli)
syyskuu 1992: One Way Records, S2157658, USA (CD)
maaliskuu 1996: EMI Remasters, HAWKS1, UK (CD, ensimmäinen painos digipak-kannella, bonus-kappaleita)
lokakuu 2010: Rock Classics, RCV010LP, UK (2x12" sininen vinyyli 1000 kpl. painos)
Kaija Kauppi

Kaija Viola Kauppi (o.s. Borgman; 20. toukokuuta 1923 Akaa – 19. huhtikuuta 1985) oli suomalainen kääntäjä.
Suomennoksia

John Dickson Carr : Keisarin nuuskarasia. WSOY 1955
Pearl S. Buck : Itätuuli - länsituuli : kiinattaren kertomus. WSOY 1955
Richard Gordon : Kapteenin pöytä. WSOY 1955
Stephen Crane : Punainen kunniamerkki : katkelma Pohjois-Amerikan sisällissodasta. WSOY 1956
Richard Gordon : Lääkärin vihreä oksa. WSOY 1956
Elizabeth Goudge : Syksy katedraalikaupungissa ; suom. Kaija Kauppi ; runot XII luvussa suom. Yrjö Jylhä. WSOY 1961
Ira Levin : Rosemaryn painajainen : romaani. Gummerus 1968, 2. painos 1973
Piers Paul Read : Elossa! : ensimmäinen autenttinen kertomus Andien lento-onnettomuudesta - ihmisistä jotka kokivat helvetin ja selvisivät hengissä. Gummerus 1974, 7. painos 1994
Jack Higgins : Kotka on laskeutunut. Gummerus 1975
Leon Uris : Kolmiyhteys. Gummerus 1976
Jack Higgins : Myrskyvaroitus. Gummerus 1977
Richard Bach : Lokki Joonatan ; valokuvat Russell Munson. Gummerus 1972, 38. painos 2013
Robert Ludlum : Pahan kauppamiehet. Gummerus 1977, 6. painos 1990
Anni Blomqvist : Saari tuulten sylissä. Gummerus 1979
Jack Higgins : Tuomiopäivä. Gummerus 1979
William Laird McKinlay : Karluk : ennen julkaisematon kertomus arktisesta tutkimusretkestä ; esipuheen laat. Magnus Magnusson. Gummerus 1979
Anni Blomqvist : Anna Beatan suuri ikävä. Gummerus 1980
Jacqueline Briskin : Paloverde. Gummerus 1980, 2. painos 1987
Anni Blomqvist : Anna Beata kohtaa rakkauden. Gummerus 1981
Irwin Shaw : Ihmeidentekijä. Gummerus 1982
Ulla-Lena Lundberg : Kuninkaan Anna. Gummerus 1983
Sylvia Thorpe : Sukuperintö. Gummerus 1983
Leon Uris : Hadži. Gummerus 1984
Irwin Shaw : Mies tuntemattomasta. Gummerus 1984
Anni Blomqvist : Anna Beata saa oman kodin. Gummerus 1984
Thomas Keneally : Schindlerin lista. Gummerus 1984, 7. korj. painos 1995
Ulla-Lena Lundberg : Kökarin Anna. Gummerus 1985
Kabhi Alvida Naa Kehna

| Kabhi Alvida Naa Kehna |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Karan Johar
Käsikirjoittaja:  Karan Johar Shibani Bathija Niranjan Iyengar
Tuottaja:  Hiroo Johar
Säveltäjä:  Shankar-Ehsaan-Loy
Kuvaaja:  Anil Mehta
Leikkaaja:  Sanjay Sankla
Pääosat:  Amitabh Bachchan Shah Rukh Khan Rani Mukerji Preity Zinta Abhishek Bachchan Kirron Kher
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Intia
Tuotantoyhtiö:  Dharma Productions
Levittäjä:  Dharma Productions Netflix
Ensi-ilta:  11. elokuuta 2006
Kesto:  215 min
Alkuperäiskieli:  hindi, englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kabhi Alvida Naa Kehna (hindiksi कभी अलविदा न कहना, Kabhī alvidā na kehnā, engl. Never Say Goodbye, myös muodoissa ”Kabhi Alvida Na Kehna” sekä ”KANK”) on intialaisen ohjaajan Karan Joharin neljäs ohjaus. Se julkaistiin 11. elokuuta 2006, ja se luokitellaan Bollywood-elokuvaksi. Pääosia esittävät Amitabh Bachchan, Shah Rukh Khan, Rani Mukerji, Preity Zinta, Abhishek Bachchan ja Kirron Kher. Elokuva sijoittuu 2000-luvun New Yorkiin. Se sai monia ehdokkuuksia ja voitti useita palkintoja.