Neuvostopropaganda
Neuvostopropaganda ulkomailla

CIA:n arvion mukaan ulkomaisen neuvostopropagandan budjetti oli 3,5–4 miljardia dollaria.
Pelkästään GRU käytti yli miljardi dollaria propagandaan ja rauhanliikkeisiin Vietnamin sotaa vastaan. Kampanja oli ”valtavan menestyksellinen ja reippaasti hintansa väärti” GRU-loikkari Stanislav Lunevin mukaan. Hän väitti, että ”GRU ja KGB auttoivat rahoittamaan melkein kaikkia sodanvastaisia liikkeitä ja järjestöjä Yhdysvalloissa ja muualla”.
Oleg Kaluginin mukaan ”Neuvostoliiton tiedustelupalvelu oli vertaansa vailla. - - KGB:n ohjelmat – jotka toteutettiin kaikenlaisissa kongresseissa, rauhankokouksissa, festivaaleilla, naisliikkeessä, ammattiyhdistysliikkeessä, Yhdysvaltain Euroopan-ohjusten vastaisissa kampanjoissa, neutronipommien vastaisissa kampanjoissa, syytteissä, että AIDS - - oli CIA:n keksimä - - kaikenlaiset väärennökset ja tekaistu materiaali – [olivat] kohdistetut poliitikkoihin, tieteelliseen yhteisöön ja laajaan yleisöön.”
Neuvostojohtoiset liikkeet teeskentelivät, että niillä olisi vähän tai ei lainkaan siteitä Neuvostoliittoon. Niitä usein luultiin ei-kommunistisiksi (tai ei-kommunististen kanssa liittoutuneiksi), mutta oikeasti ne olivat Neuvostoliiton kontrolloimia. Useimmat jäsenet ja kannattajat olivat ”hyödyllisiä idiootteja”, eivät ymmärtäneet, että olivat tahtomattaan neuvostopropagandan välineitä. Järjestöt pyrkivät vakuuttamaan hyväntahtoiset mutta naiivit länsimaalaiset kannattamaan Neuvostoliiton avoimia tai peiteltyjä tavoitteita. Yhdysvaltain kongressin Neuvostoliiton peitetoimista kuulema todistaja kuvasi tällaisten järjestöjen tavoitteena olevan ”levittää Neuvostopropagandan teemoja ja luoda valheellinen vaikutelma yleisön tuesta Neuvostoliiton ulkopolitiikalle.”
Suuri osa neuvostojohtoisten rauhanliikkeiden toiminnasta oli Maailman rauhanneuvoston ohjaamaa. Muita tärkeitä keskusjärjestöjä olivat Maailman ammattiliittojen federaatio (World Federation of Trade Unions), Demokraattisen nuorison maailmanliitto ja Kansainvälinen opiskelijaliitto (International Union of Students). Muita järjestöjä olivat muun muassa Afro-Asian People’s Solidarity Organization, Christian Peace Conference, International Association of Democratic Lawyers, International Federation of Resistance Movements, International Institute for Peace, International Organization of Journalists, Women’s International Democratic Federation ja World Federation of Scientific Workers. Lisäksi lukuisat pienemmät järjestöt toimivat aiemmin mainittujen tytärjärjestöinä.
Nämä järjestöt saivat Neuvostoliitolta yhteensä yli 100 miljoonaa dollaria joka vuosi.
Yhdysvaltain vastaista propagandaa olivat myös:
Väärien John F. Kennedyn salamurhan teorioiden levittäminen, väitteiden mukaan kirjailija Mark Lane oli osallisena.
CIA:n maineen mustaaminen, osallisena historioitsija Philip Agee (jonka koodinimi oli PONT).
Huhujen levittäminen siitä, että FBI:n johtaja J. Edgar Hoover olisi homoseksuaali.
Yritykset mustata Martin Luther Kingin mainetta levittämällä julkaisuja, joissa häntä kuvattiin ”Tom-setänä”, joka salaa otti vastaan hallituksen tukia.
Yhdysvaltain rotujännitteiden kiristäminen postittamalla väärennettyjä kirjeitä ”Ku Klux Klanilta”, räjähteiden sijoittaminen ”New Yorkin neekerialueille” (operaatio PANDORA), salaliittoteorioiden levittäminen siitä, että Yhdysvaltain hallitus olisi suunnitellut Martin Luther Kingin murhan.
Sen tarinan levittäminen, että AIDS-virus olisi Yhdysvaltain tieteilijöiden Fort Detrickissä valmistama; tarua levitti venäläissyntyinen biologi Jakob Segal.
Intian ensimmäinen pääministeri Jawaharlal Nehru myös uskoi Neuvostoliiton aatteeseen. Hänen tiedettiin puolustavan itsepäisesti kaikkea, mikä liittyi kommunismiin. Kun Kiina hyökkäsi Intiaan, hän pidättyi puolustautumasta viime hetkeen asti, koska uskoi neuvostopropagandaan siitä, että ”sosialistinen valtio ei koskaan aloittaisi sotaa”. (Nehru myös tunnusti talvisodan Terijoen hallituksen.)