stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ferguson (Missouri)
Historia

Vuonna 1855 maanviljelijä William B. Ferguson myi tilaltaan neljän hehtaarin maa-alueen rautatieyhtiölle, joka perusti alueelle rautatieaseman. Aseman ympärille alkoi kasvaa Fergusonin taajama, jonka väkiluku saavutti tuhannen asukkaan rajan vuonna 1894. Fergusonista tuli kasvavan Saint Lousin esikaupunki ja vapautettujen orjien suosima asuinalue. Toisen maailmansodan jälkeen Ferguson kasvoi nopeasti ja kaupunkiin syntyi paljon teollisuutta.
Elokuussa 2014 valkoihoinen poliisi Darren Wilson ampui aseettoman tummaihoisen nuorukaisen Michael Brownin, mikä aiheutti vakavat mellakat kaupungissa. Kaupunkiin julistettiin ulkonaliikkumiskielto ja paikalle kutsuttiin kansalliskaarti mellakoiden rauhoittamiseksi. Valamiehistö päätti jättää syytteet nostamatta 18-vuotiaan nuoren miehen ampunutta poliisia vastaan, mutta kyseinen poliisi erosi virastaan.
Gaudapada

Gaudapada (sanskritiksi गौडपाद, Gauḍapāda) on yksi varhaisimmista ja maineikkaimmista Vedanta-koulukunnan filosofeista hindulaisuudessa. Hänen uskotaan eläneen suunnilleen vuonna 500 eaa. Vaikka hänet lasketaan hindulaisuuden filosofeihin, hänen ajattelussaan ja opetuksissa näkyi selkeästi buddhalaisuuden vaikutus.
Gabriel Bullet

Gabriel Bullet (22. maaliskuuta 1921 Estavayer-le-Lac – 7. syyskuuta 2011) oli sveitsiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Lausanne, Genève et Fribourgin hiippakuntaan 8. heinäkuuta 1945 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Glavinitzan titulaaripiispaksi 29. joulukuuta 1970. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. helmikuuta 1971. Pääkonsekraattorina toimi François Charrière, jota avustivat François-Nestor Adam ja Pierre Mamie.
Bullet erosi tehtävistään vihkipiispana 16. marraskuuta 1993.
Clawfinger

Clawfinger
Clawfinger on ruotsalainen rapcorea (rap metal) soittava yhtye. Yhtye oli ensimmäisiä lajityypin edustajia. Yhtye tunnetaan aggressiivisesta mutta melodisesta musiikistaan, sekä poliittisista ja antirasistisista sanoituksistaan. Yhtye laulaa englanniksi.
Historia

Yhtyeen perustivat vuonna 1988 Zak Tell ja Jocke Skog työskennellessään yhdessä Rosenlundin sairaalassa Tukholman lähellä. Vuonna 1990 Bård Thorstensen ja Erlend Ottem liittyivät yhtyeeseen.
Clawfingerin ensimmäinen single Nigger (1993), on nimestään huolimatta antirasistinen kappale, ja sai suuren suosion Ruotsissa. Yhtye sai vuonna 1994 kaksi Grammy-palkintoa Ruotsin Grammy-gaalassa (Paras Hard Rock yhtye, paras video)
Clawfingerin esikoisalbumia Deaf Dumb Blindia (1993) myytiin maailmanlaajuisesti noin 600 000 kappaletta.
Clawfinger on julkaissut tähän mennessä 7 studioalbumia ja myynyt miljoonia levyjä.
Jäsenet

Zak Tell – laulu
Jocke Skog – kosketinsoittimet, laulu
Bård Thorstensen – kitara
Henka Johansson – rummut (live)
André Skaug – basso (live)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Morten Skaug – rummut
Erlend Ottem – kitara
Ottar Vigerstol – rummut
Diskografia > Albumit

Deaf Dumb Blind (1993)
Use Your Brain (1995)
Clawfinger (1997)
A Whole Lot of Nothing (2001)
Zeroes & Heroes (2003)
Hate Yourself with Style (2005)
Life Will Kill You (2007)
Diskografia > Singlet

”Nigger” (1993)
”The Truth” (1993)
”Rosegrove” (1993)
”Warfair” (1993)
”Pin Me Down” (1995)
”Tomorrow” (1995)
”Do What i Say” (1995)
”Biggest & The Best” (1997)
”Two Sides” (1997)
”Don't  Wake Me Up (1998)
”Out to Get Me” (2001)
”Nothing Goig On” (2001)
”Recipe For Hate” (2003)
”Bitch” (2003)
”Dirty Lies” (2005)
”Without a Case” (2006)
”The Price We Pay” (2007)
”Little Baby” (2007)
”Save Our Souls” (2017)
Aiheesta muualla

The Official Pages
Gaua

Gaua
Gauan sijainti
| --- | --- |
Sijainti:  14.3°S, 167.5°E Vanuatu
Saariryhmä:  Bankssaaret
Vesialue:  Korallimeri 
Korkeimmat kohdat:  Mount Gharat (en), 455  m 
Pinta-ala:  342 km² 
| --- | --- |
Asukasluku:  2 576
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Gaua eli Santa Maria on yksi Vanuatun Bankssaarista Tyynellä valtamerellä. Se kuuluu Torban maakuntaan.
Gauan pinta-ala on 342 neliökilometriä. Saari on muodoltaan pyöreähkö ja sen halkaisija on noin 20 kilometriä. Gaualla asui vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan 2 576 asukasta. Suurin osa väestöstä asuu saaren itäosassa. Gauan tärkeimpiin vientituotteisiin kuuluvat kopra ja kaakao.
Gaualla on toimiva kerrostulivuori, joka tunnetaan nimillä Garat, Gharat ja Garet. Sen korkeus on 797 metriä ja viimeisin purkaus sattui vuonna 2011. Vuoren huipulla on suuri kaldera, jonka keskellä on järvi.
Fujin (Mortal Kombat)

| Fujin |
| --- | --- |
Esiintynyt:  Mythologies: Sub-Zero   Mortal Kombat 4   Mortal Kombat Gold   MK: Armageddon
Henkilötiedot
Kotimaa:  Heaven (Taivas)
Laji:  Jumala
Taistelulajit:  Lui He (MK:A)
Aseet:  Plasma Crossbow (MK4, MKG)   Devastator (MK:A)
Liittoumat:  Jumalat
Fujin on fiktiivinen henkilö Mortal Kombat -taistelupelisarjassa. Hän on tuulen jumala ja Earthrealmin nykyinen suojelija.
Gabriel Badilla

Gabriel Badilla
Gabriel Badilla Segura (30. kesäkuuta 1984 San José – 20. marraskuuta 2016 Santa Ana) oli costaricalainen jalkapalloilija. Puolustuspelaaja Badilla edusti kotimaansa Deportivo Saprissaa vuodesta 2001 lähtien. Vuosina 2008–2009 hän pelasi Yhdysvalloissa New England Revolutionin joukkueessa. Badilla voitti Saprissassa useita Costa Rican mestaruuksia sekä CONCACAF Champions’ Cupin vuonna 2005. Seurajoukkueiden MM-kilpailuissa vuonna 2005 Badillan edustama Saprissa oli kolmas.
Badilla oli mukana alle 17-vuotiaiden MM-kisoissa vuonna 2001. Hänen ensimmäinen maaottelunsa oli 19. kesäkuuta 2005 Kiinaa vastaan. Vuoden 2006 MM-kisoissa Badilla pelasi yhden ottelun. Hän pelasi 25 maaottelua ja teki niissä yhden maalin.
Badilla kuoli 32-vuotiaana 20. marraskuuta 2016 kesken 10 kilometrin juoksukilpailun. Kuolinsyyksi epäillään sydänkohtausta.
Francis Herbert Bradley

Francis Herbert Bradley
Francis Herbert Bradley (30. tammikuuta 1846 – 18. syyskuuta 1924) oli brittiläinen idealistinen filosofi. Hänen filosofista lähestymistapaansa luonnehtii tekniikka kielellisten epäselvyyksien tai monimerkityksellisyyksien erottelemiseksi, mikä voidaan nähdä esityönä myöhemmälle edistykselle kielifilosofiassa.
Teoksia

Appearance and Reality, London : S. Sonnenschein ; New York: Macmillan , 1897.
Essays on Truth and Reality, Oxford: Clarendon Press, 1914.
The Principles of Logic, London:Oxford University Press, 1922.
Ethical Studies, 1876, Oxford: Clarendon Press, 1927, 1988.
Collected Essays, vols. 1–2, Oxford: Clarendon Press, 1935.
The Presuppositions Of Critical History, Chicago: Quadrangle Books, 1968.
Aiheesta muualla

Candlish, Stewart & Basile, Pierfrancesco: Francis Herbert Bradley The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Crossley, David: Francis Herbert Bradley's Moral and Political Philosophy The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Francis Herbert Bradley Encyclopaedia Britannica Online (englanniksi)
Colleen Moore

| Colleen Moore |
| --- | --- |
 Colleen Moore vuonna 1920.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Kathleen Morrison
Syntynyt: 19. elokuuta 1899 Port Huron, Michigan
Kuollut: 25. tammikuuta 1988 (88 vuotta) Paso Robles, Kalifornia
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  John McCormick (1923–1930) Albert P. Scott (1932–1934) Homer P. Hargrave (1937–1964) Paul Maginot (1983–1988)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1916–1934
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Colleen Moore (alk. Kathleen Morrison; 19. elokuuta 1899 Port Huron, Michigan – 25. tammikuuta 1988 Paso Robles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja yksi mykkäelokuvan aikakauden valovoimaisimmista tähdistä. Hän teki osaltaan kuuluisaksi polkkatukan, lyhyen hiustyylin.
Moore teki menestyksekkään uran Hollywoodissa mykkäelokuvan kultakaudella, jolloin hän näytteli kaikkiaan yli 50 elokuvassa. Hän oli suosionsa huipulla 1920-luvulla, jolloin hän myös oli Clara Bow’n ja Louise Brooksin ohella yksi mykkäelokuvan johtavia flapper-tyttöjä. Uransa huipulla hän ansaitsi peräti 12 500 dollaria viikossa. Mooren skaala ulottui äänielokuvaan asti, mutta monien muiden mykkäfilmitähtien tavoin hänen valkokangasuransa päättyi kokonaan jo vuonna 1934 eikä hän palannut enää koskaan elokuviin, vaikka eli vielä yli 50 vuotta.
Moore oli lapseton ja naimisissa kaikkiaan neljä kertaa. Hän julkaisi kaksi omaelämäkertakirjaa 1960-luvulla. Moore kuoli syöpään 88-vuotiaana. Hänellä on elokuvaurastaan tähti Hollywood Walk of Famella osoitteessa 1551 Vine Street.
Lapsuus ja nuoruus

Kathleen Morrison syntyi Port Huronin kaupungissa Michiganissa Charles R. ja Agnes Kelly Morrisonin esikoiseksi. Hänellä oli yksi nuorempi veli Cleve Moore (1904–1954). Cleve näytteli sisarensa kanssa parissa elokuvassa. Kathleenin kasvaessa perhe muutti usein; ensin Michiganin sisäpuolella ja myöhemmin Atlantaan, Georgiaan, missä he asuivat kaikkiaan kolmessa eri osoitteessa vuosina 1908–1910. He asuivat alle vuoden ajan myös Warrenissa, Pennsylvaniassa. Vuonna 1911 perhe asettui asumaan Tampaan, Floridaan.
Moore otti ensimmäisen askeleensa Hollywoodiin 15-vuotiaana, kun hänen setänsä järjesti koekuvauksen elokuvaohjaaja D. W. Griffithin kanssa. Kathleenin nuoruuden intohimoja olivat nuket ja elokuvat; molemmilla oli merkittävä rooli hänen myöhemmässä elämässään.
Ura > Uran loppu

Elokuva-alan mullistaneen uutuuden, äänielokuvien, kynnyksellä vuonna 1929 Moore piti tauon näyttelemisestä. Erottuaan John McCormickista vuonna 1930, hän meni naimisiin merkittävän newyorkilaisen pörssimeklari Albert Parker Scottin kanssa. Pariskunta asui ylellisessä kodissaan Kalifornian Bel Airissa, jossa he isännöivät juhlia ja kannattivat Yhdysvaltain olympiajoukkuetta, erityisesti purjehdusjoukkuetta, vuoden 1932 kesäolympialaisten aikana.
Erottuaan Scottista vain kahden avioliittovuoden jälkeen vuonna 1934 Moore palasi Hollywoodiin. Hän esiintyi kolmessa äänielokuvassa, jotka eivät menestyneet halutusti jolloin hän jäi kokonaan eläkkeelle näyttelemisestä. Hänen viimeinen roolinsa oli toisintoversiossa elokuvasta Tulipunainen kirjain. Hän avioitui kolmannen kerran leskeksi jääneen Homer Hargraven kanssa ja kasvatti tämän lapsia edellisestä liitosta (Moore oli itse lapseton), ja säilytti heihin elinikäisen ja läheisen suhteen. Moore pysyi myös hyvinä ystävinä elokuvauransa aikaisten kollegojen, kuten King Vidorin ja Mary Pickfordin kanssa.
Yksityiselämä

Elokuvauransa aikana Colleen Moore alkoi perustaa nukkekoteja nimellä Colleen Moore Dollhouse. Hänen Fairy-linnansa, jonka suunnitteli Harold Grieve, on yksi runsaimmin koristelluista nukkekodeista Pohjois-Amerikassa, ja se pantiin näytteille Chicagon tiede- ja teollisuusmuseoon vuonna 1950. Se on myös kahdeksas Mooren omistama nukkekoti.
Seuraavina vuosikymmeninä Mooren julkiset esiintymiset rajoittuivat lähinnä esiintymisiin filmifestivaaleilla. Hän oli myös arvokas haastateltava, joka oli aina halukas puhumaan Hollywood-urastaan. Vuonna 1968 Moore julkaisi omaelämäkerran Silent Star. Moore pysyi naimisissa Hargraven kanssa tämän kuolemaan vuonna 1965 saakka. Hän meni naimisiin vielä vanhalla iällä vuonna 1983 Paul Maginotin kanssa, ja liitto kesti tammikuuhun 1988 asti, jolloin Moore kuoli syöpään 88-vuotiaana kotonaan Kalifornian Paso Roblesissa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Colleen Moore Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Geller

Geller on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Bruce Geller (1930–1978), , yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja
Efim Geller (1928–1998), venäläinen shakin suurmestari
Herb Geller (1928–2013), yhdysvaltalainen saksofonisti, säveltäjä ja sovittaja
Jiri Geller (s. 1970), suomalainen kuvanveistäjä ja pop-taiteilija
Larry Geller (s. 1939), yhdysvaltalainen kirjailija, hiusmuotoilija ja stylisti
László Gellér (s. 1944), unkarilainen mäkihyppääjä
Margaret Geller (s. 1947), yhdysvaltalainen astrofyysikko
Pamela Geller (s. 1958), yhdysvaltalainen bloggaaja, kirjailija ja poliittinen aktivisti
Uri Geller (s. 1946), israelilainen näyttelijä ja taikuri
Kuvitteellisia Gellereitä

Judy Geller, sitcom-sarjan Frendit hahmo
Monica Geller, sitcom-sarjan Frendit hahmo
Paris Geller, hahmo sarjassa Gilmoren tytöt
Ross Geller, sitcom-sarjan Frendit hahmo
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Flevoland

| Flevoland (hollanti) Flevolaand (alasaksa) |
| --- | --- |
 Flevolandin provinssin kunnat vuonna 2018.
 Lippu:  Vaakuna
 Sijainti
Valtio:  Alankomaat
Provinssi:  Flevoland
Kuntia:  6
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Lelystad
 – Komissaari:  Leen Verbeek (PvdA)
Pinta-ala:  2 412,3 km²
 – maa:  1 417,5 km²
 – sisävesi:  994,8 km² 
Väkiluku (2015):  401 503
 – väestötiheys:  283,7 as./km²
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  NL-FL
 
Provinssin viralliset kotisivut
Flevoland on provinssi Alankomaissa. Sen pinta-ala on 2 412,3 neliökilometriä, josta vettä on 994,8 neliökilometriä. Provinssin asukasluku vuoden 2015 alussa oli 401 503. Se perustettiin vuonna 1986 IJsselmeer-järvestä kuivaamalla saadulle maalle. Lelystad on Flevolandin pääkaupunki.
Kunnat (2018)

Almere
Dronten
Lelystad
Noordoostpolder
Urk
Zeewolde
Fabio

Fabio Lanzoni vuonna 2014.
Fabio Lanzoni (tunnetaan myös nimellä Fabio, s. 15. maaliskuuta 1959 Milano, Italia) on satojen rakkausromaanien kansissa 1980- ja 1990-luvulla esiintynyt miesmalli.
Aikainen mallinura

Lanzoni aloitti mallina Italiassa, ja muutti sen jälkeen New Yorkiin. Hänestä tuli katalogimalli Fordin mallitoimistolle.
Hän esiintyi satojen rakkauskirjojen kansissa, joista ensimmäinen oli Hearts Aflame vuonna 1987.
Hän esiintyi Nintendo Entertainment System -konsolin pelin Ironsword: Wizards & Warriors II kannessa 1989.
Muita esiintymisiä

Fabio on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa Kauniit ja rohkeat ja Late Night with Conan O'Brien sekä Huippumalli haussa. Hän näyttelee paavia vuonna 2017 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa Haihurrikaani 5.
Aiheesta muualla

Fabio Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Fabinho

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Fábio Henrique Tavares
Syntymäaika: 23. lokakuuta 1993 (ikä 30)
Syntymäpaikka: Campinas, Brasilia
Pelipaikka: oikea laitapuolustaja, puolustava keskikenttä
Pituus: 188 senttimetriä
Paino: 78 kilogrammaa
Seura
Seura: Ittihad
Pelinumero: 2
Junioriseurat
2006–2010: Paulínia
2010–2012: Fluminense
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2012–2015 | Rio Ave | 0 | (0) |
| 2012–2013 | → RM Castilla (laina) | 30 | (2) |
| 2013 | → Real Madrid (laina) | 1 | (0) |
| 2013–2015 | → Monaco (laina) | 62 | (1) |
| 2015–2018 | Monaco | 105 | (22) |
| 2018–2023 | Liverpool | 151 | (8) |
| 2023– | Ittihad | - | (-) |
Maajoukkue
| 2014–2015 | Brasilia U20 | 5 | (0) |
| 2015–2016 | Brasilia U23 | 6 | (1) |
| 2014– | Brasilia | 29 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 11. elokuuta 2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 25. kesäkuuta 2023.
Fábio Henrique Tavares (s. 23. lokakuuta 1993 Campinas), joka tunnetaan paremmin nimellä Fabinho, on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa Saudi-Arabian valioliigassa pelaavaa Ittihadia. Oikeajalkainen Fabinho on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja, puolustava keskikenttäpelaaja tai keskuspuolustaja. Hän kuuluu myös Brasilian jalkapallomaajoukkueeseen.
Ura > Seurajoukkueura

Fabinhon ammattilaisuran ensimmäinen seura oli Portugalin Primeira Ligan Rio Ave FC, jonka paidassa hän ei ole kuitenkaan pelannut yhtään ottelua. Heinäkuussa 2012 Fabinho siirtyi kauden mittaiselle lainalle Real Madridiin. Hän pelasi seuran kakkosjoukkueessa Castillassa 30 ottelua tehden kaksi maalia. Seuran ykkösjoukkueessa Primera Divisiónissa Fabinho pelasi yhden ottelun, toukokuussa 2013 Málaga CF:ää vastaan.
Fabinho palasi kesäkuussa 2013 Rio Aveen, mutta lähti heti seuraavassa kuussa kauden mittaiselle lainalle Ligue 1:n nousijaseuraan AS Monacoon. Hän debytoi seuran paidassa elokuussa 2013 Girondins de Bordeauxia vastaan. Fabinho pelasi liigassa kauden 2013–2014 aikana 26 ottelua. Kauden jälkeen hän palasi takaisin Rio Aveen, mutta hänet lähetettiin saman tien takaisin Monacoon seuraavan kauden kattavalla lainasopimuksella. Fabinho teki uransa avausmaalin liigassa maaliskuussa 2015 Stade de Reimsin verkkoon. Hän debytoi kauden aikana myös Mestareiden liigassa, jossa hän pelasi kaikissa Monacon kymmenessä ottelussa ja teki yhden maalin. Kaudella 2014–2015 hän teki Ligue 1:ssä 36 ottelussa yhden maalin.
Heinäkuussa 2015 Fabinho siirtyi lainan päätyttyä pysyvällä sopimuksella Monacoon. Hän teki kaudella 2015–2016 kuusi maalia pelaamassaan 34 ottelussa. Seuraavalla kaudella Monaco voitti Ranskan-mestaruuden, ja Fabinho teki 37 sarjaottelussa yhdeksän maalia. Mestarien liigassa hän pelasi kymmenen ottelua ja teki yhden maalin Monacon selviytyessä välieriin. Kaudella 2017−2018 hän teki seitsemän maalia pelaamissaan 34 Ligue 1:n ottelussa. Mestarien liigassa hän pelasi viisi ottelua.
Heinäkuussa 2018 Fabinho siirtyi englantilaiseen Liverpooliin 45 miljoonan euron siirtosummalla. Debyyttikaudellaan hän pelasi 11 ottelua Mestarien liigassa, myös voitokkaan loppuottelun Tottenhamia vastaan. Valioliigassa hän pelasi kaudella 2018−2019 kaikkiaan 28 ottelua, ja teki yhden maalin. Liverpoolin mestaruuteen päättyneellä kaudella 2019–2020 hän pelasi niin ikään 28 valioliigaottelua, ja teki nyt kaksi maalia. Hän voitti myös UEFA Super Cupin. Mestarien liigassa hän pelasi seitsemän ottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi 30 valioliigaottelua, joista 17 keskuspuolustajana. Mestarien liigassa hän esiintyi kahdeksassa ottelussa.
Fabinho pelasi kaudella 2021–2022 Liverpoolin kaikki 13 Mestarien liigan ottelua, ja oli avauskokoonpanossa myös tappiollisessa finaalissa. Hänet valittiin Mestarien liigan kauden joukkueeseen. Valioliigan 29 ottelussa hän teki viisi maalia; näistä kolme maalia neljässä ottelussa tammi-helmikuussa. Hän pelasi kolme ottelua Liverpoolin voittamissa FA Cupissa ja Liigacupissa, mutta oli FA Cupin finaalista sivussa reisivamman vuoksi. Kaudella 2022–2023 hän pelasi 36 ottelua Valioliigassa ja kahdeksan peliä Mestarien liigassa sekä oli voittamassa FA Community Shieldiä.
Fabinho siirtyi Saudi-Arabian valioliigan Ittihadiin 46,7 miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2023.
Ura > Maajoukkueura

Fabinho debytoi vuonna 2014 Brasilian alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa, jossa hän pelasi viisi ottelua. Toukokuussa 2015 Brasilian jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja Dunga nimesi Fabinhon mukaan vuoden 2015 Copa Américaan. Hän debytoi maajoukkueessa Copa Américaan valmistavassa harjoitusottelussa Meksikoa vastaan kesäkuussa 2015. Hän ei kuitenkaan pelannut yhdessäkään Copa Américaan ottelussa.
Fabinho kuului Brasilian joukkueeseen myös vuoden 2016 Copa América Centenariossa, muttei päässyt nytkään pelaamaan. MM-karsintaottelussa hän pelasi ensimmäisen kerran tultuaan viime hetkillä kentälle Ecuadoria vastaan kesäkuussa 2021. Saman vuoden Copa Américassa hän pelasi neljässä ottelussa, muttei päässyt tappiollisessa loppuottelussa kentälle. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi 90 minuuttia Kamerunia vastaan, muttei päässyt muissa otteluissa kentälle.
George C. Homans

George Caspar Homans (11. elokuuta 1910 – 29. toukokuuta 1989) oli merkittävä yhdysvaltalainen sosiologi.
Vuonna 1939 Homans aloitti opintonsa Harvardin yliopistossa ja opiskeli lähinnä anglosaksista kirjallisuutta. Hänestä tuli Harvardin opettaja sosiologian ja keskiajan historian alalla 1939, ja näitä tehtäviä hän hoiti miltei loppuikänsä. Vuonna 1964 hänestä tuli American Sociological Associationin puheenjohtaja.
Homans otti kantaa myös johtamisteoreettisiin kysymyksiin ja oli sillä kannalla, että sosiaalinen hyväksyntä on paras kiitos, jonka ihminen voi toiselle antaa.
Homans oli huomattavan arvostettu, mutta samalla kiistelty sosiologi. Erityisesti on epäilty, että hänen matemaattiset mallintamisensa ihmisyhteisöissä eivät kestä kriittistä tarkastelua käytännössä. Erityisesti Homans vaikutti käyttäytymissosiologian kehitykseen.
Francis E. Meloy

Francis Edward Meloy  (28. maaliskuuta 1917 – 16. kesäkuuta 1976) oli Yhdysvaltain suurlähettiläs, jonka Palestiinan vapautuksen kansanrintamaan kuuluvat  palestiinalaiset terroristit murhatsivat Beirutissa, Libanonissa vuonna 1976.
Varhainen elämä

Meloy syntyi Washington D.C.:ssä 28. maaliskuuta 1917  hallituksen työntekijän Francis E. Meloyn ja maantieteilijä  Anne Teresa Connorin poikana. Hän palveli Yhdysvaltain laivastossa toisen maailmansodan aikana, jolloin hän oli neljä vuotta merivoimien tiedustelussa varamiehenä.
Diplomaattinen ura

Sodan jälkeen hän liittyi ulkoministeriöön, ja vuonna 1946 hänet lähetettiin Dhahraniin, Saudi-Arabiaan. Hän palasi vuonna 1946 Washingtonissa ja toimi henkilösihteerinä ulkoministeri Dean Achesonin alaisuudessa vuoteen 1953 saakka. Hän jatkoi uraansa ulkoministerin virkamiehenä, joka toimi poliittisena virkamiehenä Saigonissa vuosina 1953-1956 ja sitten Pariisissa vuoteen 1959 saakka. Vuonna 1962 hänet nimitettiin Länsi-Euroopan asioiden osaston johtajaksi vuoteen 1964, sitten Rooman edustuston varapäälliköksi. Sitten hänet ylennettiin palvelemaan Yhdysvaltain suurlähettilääksi Dominikaaniseen tasavaltaan vuodesta 1969 vuoteen 1973 ja Guatemalaan vuosina 1973–1976.. Presidentti Gerald Ford nimitti 21. huhtikuuta 1976 Meloyin suurlähettilääksi Libanoniin edellisen suurlähettilään G. McMurtrie Godleyn erottua sairauden vuoksi. Yhdysvaltain senaatin ulkosuhteiden komitea hyväksyi Meloyn nimityksen 27. huhtikuuta.
Kuolema

16. kesäkuuta 1976 kello 10.40 Beirutissa tuleva Yhdysvaltain suurlähettiläs Libanonissa Meloy, jonka mukana oli Yhdysvaltain kaupallinen edustaja Robert O. Waring, oli matkalla esittämään valtakirjansa uudelle Libanonin vastavalitulle presidentille Elias Sarkikselle. Palestiinan vapautuksen kansanrintaman jäsenet sieppasivat Meloyn, Waringin ja heidän kuljettajansa Zuhair Mohammed Moghrabin, kun he ylittivät vihreän linjan, joka jakaa Beirutin kristittyjen ja muslimien välillä. Meloy oli ollut maassa kuukauden mutta ei esittänyt valtakirjaansa vanhalle presidentille Suleiman Frangiehille, joka oli siirtynyt Beirutin ulkopuolelle ja kieltäytynyt luopumasta vallasta.
Vuonna 2013 CIA: n julkaisemassa raportissa todettiin, että Meloy murhattiin "äärimmäisten Libanonin vasemmistolaisjoukon" toimesta, jolla oli yhteyksiä PFLP:hen. Mietinnössä todettiin, että PLO pidätti viisi salamurhaajaa, mutta vapautti heidät riittämättömien todisteiden puuttuessa. PLO luovutti nämä kaksi syyllistä PFLP:lle ja heidät teloitettiin myöhemmin, raportissa korostetaan.
Libanonin televisio ilmoitti 21.30 mennessä, että sieppaajien ruumiit löytyivät roskakorista lähellä rantaa Ramlet al-Baidasta.