stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
US5

US5 Berliinissä (2008)
US5 oli englantilais-amerikkalainen poikabändi. Sen tuottajana toimii Lou Pearlman, joka on tuottanut myös esimerkiksi Backstreet Boysin. Alun perin yhtyeeseen kuului 5 jäsentä: Richie Stringini, Cayce Clayton, Izzy Gallegos, Vincent Thomas ja Jay Khan, jotka ovat kotoisin Yhdysvalloista, Britanniasta ja Saksasta. Vincent tuli yhtyeeseen vasta heidän neljännelle levylleen. Ennen Vincentiä yhtyeessä oli Mikel Johnsson. Ensimmäisellä albumillaan Here We Go yhtye tuli suosituksi Keski-Euroopassa.
Manageri Pearlman pidätettiin kesäkuussa 2007 epäiltynä Yhdysvaltojen historian pahimmasta ponzi-huijauksesta, ja joutui vankilaan.
Yhtyeen viimeinen esiintyminen oli vuonna 2010.
Yhtyeen historia

Yhtye perustettiin keväällä 2005. Heidän ensimmäinen singlensä, "Maria", myi kultaa Yhdysvalloissa. Siitä tuli ykköshitti Saksassa ja se oli myös suuri hitti kesällä useissa Euroopan maissa. Myöhemmin lokakuussa 2005 he julkaisivat debyyttialbuminsa, joka myi kultaa ja platinaa Saksassa ja Itävallassa. Syksyllä 2006 yhtyeen toinen albumi, In Control julkaistiin. Se menestyi hyvin muun muassa Puolassa ja sai siellä myös Golden Records palkinnon molemmista albumeistaan. Syksyllä 2007 Mikel Johnson päätti lopettaa, ja hänen tilalleen otettiin Vincent Tomas. Elokuussa 2008 Christoph "Chris"
Watrin päätti jättää yhtyeen uupumuksen takia. Helmikuussa 2009 Vincent “Vince” Tomas ja Izzy Gallegos jättivät yhtyeen.
Yhtyeen jäsenet

Vuodesta 2005: Tariq “Jay” Khan (syntynyt 31. maaliskuuta 1982 Lontoossa, Englannissa)
Vuodesta 2005: Christopher Richard Stringini (syntynyt 28. marraskuuta 1988 Wheatonissa, Illinoisissa, Yhdysvalloissa)
Vuodesta 2008: Cayce Clayton (syntynyt 3. joulukuuta 1988 Atascaderossa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa)
Yhtyeen jäsenet > Entiset jäsenet

2005–2007: Michael “Mikel” Johnson (syntynyt 18. heinäkuuta 1987, Mainzissa, Saksassa)
2005–2008: Christoph “Chris” Watrin (syntynyt 7. elokuuta 1988, Kölnissä, Saksassa)
2007–2009: Vincent “Vince” Tomas (syntynyt 27. elokuuta 1992 Mansfieldissä, Ohiossa, Yhdysvalloissa)
Diskografia > Albumit

Here We Go (2005)
Here We Go Again (2006)
In Control (2006)
In Control Reloaded (2007)
Around The World (2008)
Back Again (2010)
Diskografia > Singlet

Maria (2005)
Just Because Of You (2005)
Come Back To Me Baby (2006)
Mama (2006)
In The Club (2007)
One Night With You (2007)
Rhythm Of Life (2007)
Too Much Heaven (2007)
Round & Round (2008)
The Boys Are Back (2008)
Anytime (2009)
Diskografia > DVD:t

US5 – The History (2005)
Here We Go – Live & Private (2006)
US5 – Live In Concert (2006)
US5 On Holiday (2008)
Aiheesta muualla

Yhtyeen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Vaucouleursin kantoni

Vaucouleursin kantonin sijainti Meusen departementissa.
Vaucouleurs on Ranskassa yksi Meusen departementin kantoneista (yleisneuvoston vaalipiiri). Se käsittää 48 kuntaa ja sen alueella asui vuoden 2015 alussa 12 661 ihmistä. Vaucouleursin kantonin keskustoimisto on Vaucouleursin kunnassa.
Kunnat

Vaucouleursin kantonin kunnat:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Bovée-sur-Barboure  Boviolles  Brixey-aux-Chanoines  Broussey-en-Blois  Burey-en-Vaux  Burey-la-Côte  Chalaines  Champougny  Cousances-lès-Triconville  Culey  Dagonville  Epiez-sur-Meuse  Erneville-aux-Bois  Goussaincourt  Laneuville-au-Rupt  Loisey  |  Marson-sur-Barboure  Maxey-sur-Vaise  Méligny-le-Grand  Méligny-le-Petit  Ménil-la-Horgne  Montbras  Montigny-lès-Vaucouleurs  Naives-en-Blois  Nançois-le-Grand  Nançois-sur-Ornain  Neuville-lès-Vaucouleurs  Ourches-sur-Meuse  Pagny-la-Blanche-Côte  Pagny-sur-Meuse  Reffroy  Rigny-la-Salle  |  Rigny-Saint-Martin  Saint-Aubin-sur-Aire  Saint-Germain-sur-Meuse  Salmagne  Saulvaux  Sauvigny  Sauvoy  Sepvigny  Sorcy-Saint-Martin  Taillancourt  Troussey  Ugny-sur-Meuse  Vaucouleurs  Villeroy-sur-Méholle  Void-Vacon  Willeroncourt  |
Vahvanen (Karstula)

| Vahvanen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Karstula
Koordinaatit:  62°47′12″N, 24°30′39″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Vankajoen va (14.67)
Laskujoki:  joki Sompalampeen 
Järvinumero:  14.673.1.013
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  191,7 m  
Pituus:  5 km  
Leveys:  950 m  
Rantaviiva:  18,336 km  
Pinta-ala:  1,94738 km²   
Tilavuus:  0,00418844 km³ 
Keskisyvyys:  2,15 m  
Suurin syvyys:  7,1 m  
Saaria:  4 
 fiVahvanen 
Vahvanen  on Keski-Suomessa Karstulassa  Aution lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 5,0 kilometriä pitkä, 950 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 195 hehtaaria eli 1,9 neliökilometriä. Järvellä on kartan mukaan 4 saarta. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 4,19 miljoonaa kuutiometriä eli 0,00419 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 2,2 metriä ja suurin syvyys on 7,1 metriä. Sen rantaviivan pituus on 18,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Vahankajoen valuma-alueella (14.67), jonka Valkkunan valuma-alueeseen (14.673) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 191,7 metriä mpy.
Vihan lapsi

| Vihan lapsi> Bad Boy |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Kurt Neumann
Käsikirjoittaja:  Robert Hardy Andrews
Tuottaja:  Paul Short
Säveltäjä:  Paul Sawtell
Kuvaaja:  Karl Struss
Leikkaaja:  William Austin
Tuotantosuunnittelija:  Gordon Wiles
Pääosat:   Lloyd Nolan  Jane Wyatt  Audie Murphy 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Allied Artists
Levittäjä:  Allied Artists
Ensi-ilta:  22. helmikuuta 1949
Kesto:  86 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vihan lapsi (Bad Boy) on Kurt Neumannin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1949. Vihan lapsi  oli Audie Murphyn toinen elokuva ja ensimmäinen, jossa hänellä oli päärooli. Elokuvassa Murphy näytteli rikollisen taustan omaavaa Danny Lesteriä, joka pyritään sopeuttamaan takaisin yhteiskuntaan.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Lloyd Nolan  | … |  Marshall Brown   |
|  Jane Wyatt  | … |  Mrs. Marshall Brown   |
|  Audie Murphy  | … |  Danny Lester    |
Aiheesta muualla

Vihan lapsi Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Varga

Varga on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Ádám Varga (s. 1999), unkarilainen ratameloja
Balázs Varga (s. 2003), unkarilainen jääkiekkoilija
Barnabás Varga (s. 1994), unkarilainen jalkapalloilija
Béla Varga (1888–1969), unkarilainen painija
Erik Varga (s. 1976), slovakialainen haulikkoammunnan maailmanmestari
Gabriel Varga (s. 1985), kanadalainen potkunyrkkeilijä
János Varga (1939–2022), unkarilainen painija, olympiavoittaja ja maailmanmestari
Károly Varga (s. 1955), unkarilainen pienoiskivääriampuja ja olympiavoittaja
Lajos Varga (s. 1950), unkarilainen katolinen piispa
Miroslav Varga (s. 1960), tšekkoslovakialainen kivääriampuja ja olympiavoittaja
Roland Varga (s. 1990), unkarilainen jalkapalloilija
Tyler Varga (s. 1993), ruotsalais-kanadalais-suomalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Zsolt Varga (s. 1972), unkarilainen vesipalloilija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Vapauden ja suoran demokratian Eurooppa

Vapauden ja suoran demokratian Eurooppa (Europe of Freedom and Direct Democracy, EFDD) oli EU-kriittinen europarlamenttiryhmä Euroopan parlamentissa. Se perustettiin vuoden 2009 europarlamenttivaalien jälkeen Itsenäisyys/demokratia-ryhmän ja Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmän jatkajaksi. Ryhmän puheenjohtaja oli UKIP:in entinen puheenjohtaja Nigel Farage.
Vuosina 2009–2014 ryhmän nimi oli Vapauden ja demokratian Eurooppa (Europe of Freedom and Democracy, EFD). Ryhmä lakkasi olemasta vuonna 2019.
Entisiä puolueita

| Jäsenvaltio | Puolue |
| --- | --- |
 Italia: Viiden tähden liike
 Kroatia: Živi zid
 Latvia: Latvijas Zemnieku savienība
 Liettua: Tvarka ir teisingumas
 Ranska: Joëlle Bergeron (sitoutumaton)
 Tšekki: Strana svobodných občanů
 Yhdistynyt kuningaskunta: Itsenäisyyspuolue (UK Independence Party)
 Yhdistynyt kuningaskunta: Brexit Party
Aiheesta muualla

Vapaa ja demokraattinen Eurooppa -ryhmän viralliset Internet-sivut (englanniksi)
http://europarl.europa.eu/meps/fi/search.html?politicalGroup=2960
Via Labicana

| Via Labicana |
| --- | --- |
 Via Labicanan sijainti Italiassa.
Maa:  Rooman valtakunta
Pituus:  n. 44 km
Alkupiste:  Rooma
Reitti:  Labicum
Päätepiste:  Ad pictas / Ad bivium (n. 44 km)
Via Labicana (lat.; m.kreik. ἡ Λαβικανὴ ὁδός, hē Labikanē hodos) oli roomalainen tie, joka kulki Latiumissa Italiassa ja johti alun perin Roomasta Labicumiin.
Historia

Via Labicana sai nimensä siitä, että se oli alun perin tie Labicumiin. Sen alkuosa on saattanut olla myös osa alkuperäistä tietä Tusculumiin. Myöhemmin tietä jatkettiin Labicumista Albanolaisvuorten itäpuolelle, kunnes se yhtyi Via Latinaan. Sellaisena se muodosti monin tavoin helpompikulkuisen reitin kyseiselle seudulle kuin Via Latina, sillä se ei vaatinut samanlaista vuorten ylitystä: sen korkein kohta oli lähes 200 metriä Via Latinaa alempana, ja sen pituus teiden yhtymäkohtaan saakka oli lähes sama. Niin siitä vaikuttaa tulleen ajan kuluessa suositumpi reitti. Niinpä esimerkiksi Itinerarium Antonini Augusti esittää Via Latinan liittyneen Via Labicanaan, eikä toisin päin, ja kuvaa Via Labicumin reitiksi aina Beneventumiin saakka. Strabonin todistus osoittaa kuitenkin, että virallisesti asia oli ainakin vielä Augustuksen ajalla toisin päin. Tiestä vastasi ainakin 200-luvulla jaa. sama virkamies kuin Via Latinasta.
Reitti

Via Labicana erkani oikealle Via Praenestinasta juuri ennen Aurelianuksen muurien Porta Praenestina -porttia, jossa oli oma aukko kummallekin tielle. Strabon tosin sanoo kummankin tien saaneen alkunsa jo sisempien Serviuksen muurien Porta Esquilinalta, mutta muurien välinen osuus oli todennäköisesti virallisesti Via Praenestinaa, minkä voi päätellä siitä, että ulompien muurien portti sai siitä nimensä. Teiden välissä heti Porta Praenestinan ulkopuolella sijaitsi Eurysaceen hauta.
Via Labicanan ensimmäinen tieasema oli Ad quintanas, joka sijaitsi Labicumin kukkulan juurella. Tie päättyi, kun se liittyi joko Ad pictaksessa tai Ad biviumissa Via Latinaan. Tien kokonaispituus oli 25 roomalaista mailia eli noin 37 kilometriä Ad pictakseen laskettuna ja 30 mailia eli noin 44 kilometriä Ad biviumiin laskettuna.
Tien asemapaikat ja niiden väliset etäisyydet olivat Itinerarium Antonini Augustin ja Tabula Peutingerianan mukaan:
| Kaupunki tai muu asema | Nykyinen paikka | Etäisyys edellisestä> mailia | Etäisyys edellisestä> km (n.) |
| --- | --- | --- | --- |
| Rooma | Rooma |  |  |
| Ad quintanas / Labicum |  | 15 | 22,2 |
| Ad statuas |  | 3 | 4,4 |
| Ad pictas |  | 7 | 10,4 |
| Ad bivium |  | 5 | 7,4 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Via Labicana Wikimedia Commonsissa
Roomalaiset tiet
| --- | --- |
Italiassa:  Via Aemilia · Via Aemilia Scauri · Via Amerina · Via Annia · Via Antiatina · Via Appia · Via Ardeatina · Via Augusta Sallentina · Via Aurelia · Via Aurelia (Venetia) · Via Aurelia Aeclanensis · Via Caecilia · Via Campana · Via Cassia · Via Ciminia · Via Claudia Augusta · Via Claudia nova · Via Claudia Valeria · Via Clodia · Via Collatina · Via Cornelia · Via Domitiana · Via Flaminia · Via Flaminia militare · Via Fulvia · Via Gemina · Via Herculia · Via Julia Augusta · Via Labicana · Via Latina · Via Laurentina · Via Minucia · Via Nomentana · Via Ostiensis · Via Pompeia · Via Popil(l)ia · Via Popil(l)ia · Via Portuensis · Via Postumia · Via Praenestina · Via Quinctia · Via Salaria · Via Selinuntina · Via Setina · Via Severiana · Via Sublacensis · Via Tiberina · Via Tiburtina · Via Trajana · Via Valeria · Via Valeria (Sisilia)
Britanniassa:  Akeman Street · Ermine Street · Fosse Way · Icknield Street · King Street · Watling Street
Muualla:  (Via Agrippa) · Via Aquitania · Via Augusta · (Via Belgica) · Via Domitia · Via Egnatia · Via Flavia · Via Julia Augusta · Via maris · Via militaris · Via Nerva · Via nova · Via Pontica · (Via Raetia) · Via Trajana nova
Via Labicanan reitti (punaisella). Merkitty myös Via Praenestina (violetilla) ja Via Latina (sinisellä).
Vapaamielisten Liitto

| Vapaamielisten liitto |
| --- | --- |
Perustettu:  1951
Lopetti:  1965
Ideologia:  liberalismi
Äänenkannattaja:  Tiedoituskirje (1952–1953) Vapaamielinen (1954–1965)
Kansainväliset jäsenyydet:  Liberal International
Nuorisojärjestö:  Nuorliberaalit
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vapaamielisten liitto oli suomalainen liberalistinen puolue, jota kutsuttiin myös aitoliberaaleiksi.
Historia

Vapaamielisten Liitto perustettiin toukokuussa 1951, kun Kansallisen Edistyspuolueen vähemmistö järjestäytyi Helsingin Edistysseuran aktiivien johdolla. Edistyspuolue oli lopettanut toimintansa 17. maaliskuuta 1951 pidetyn puoluekokouksen päätöksellä. Suurin osa Edistyspuolueen aktiiveista, etenkin lähes kaikki pääkaupunkiseudun ulkopuoliset, liittyi helmikuussa 1951 perustettuun kilpailevaan Suomen Kansanpuolueeseen. Vapaamielisten Liittoon ryhmittyivät muun muassa kansanedustaja Rolf B. Berner, ministeri Teuvo Aura ja Suomen Pankin pääjohtaja Sakari Tuomioja.
Vuonna 1960 puolue käynnisti aatteellisen ohjelmatyön, ja vuonna 1963 julkaistiin Vapaamielisten Liiton johtavat periaatteet ja ohjelma.
1960-luvulla puolueella oli toimistotila Helsingissä osoitteessa Korkeavuorenkatu 24 ja ainakin yksi päätoiminen palkattu toimihenkilö, pääsihteeri Jaakko Tuominen. Tärkeiden projektien yhteydessä oli muutakin palkattua henkilöstöä. Vuoden 1964 kunnallisvaalien kampanjatyöntekijänä Helsingissä työskenteli Veikko E. Korkala.
Loppuvuodesta 1965 Vapaamielisten Liitto yhdistyi Suomen Kansanpuolueen kanssa Liberaaliseksi Kansanpuolueeksi, ja niiden eduskuntaryhmät yhdistyivät.
Pieni joukko Vapaamielisten Liiton jäseniä ei hyväksynyt LKP:hen liittymistä ja perusti Aare Leikolan johdolla Itsenäisyyspuolue-nimisen kilpailevan puolueen, joka jäi kuitenkin mitättömäksi.
Organisaatio

Liiton puheenjohtaja oli koko sen olemassaolon ajan ministeri, pääjohtaja Teuvo Aura, sittemmin Helsingin kaupunginjohtaja ja kaksinkertainen pääministeri.
Vapaamielisten Liiton paikallisyhdistyksiä olivat Helsingin Edistysseura, Helsingin Vapaamieliset, Espoon Edistysseura, Kemin Seudun Vapaamieliset, Kokkolan Edistysseura, Lahden Seudun Edistysseura, Tampereen Edistysseura, Akateemiset Liberaalit, Edistyspiiri, Etelä-Helsingin Edistysseura, Munkkiniemen Edistysseura, Töölön Edistysseura ja Lauttasaaren Edistysseura.
Vapaamielisten liitto julkaisi Vapaamielinen-lehteä. Sen päätoimittajana toimi E. J. Paavola. Liiton keskuudessa toimitettiin myös vuosikirjaa Rakentava Talouspolitiikka. LKP:n perustamisen yhteydessä Vapaamielisen resurssit siirtyivät LKP:n puoluelehdelle Polttopisteelle.
Vapaamielisten Liitto peri Edistyspuolueen paikan Liberal International -järjestön jäsenenä. Liitto piti tästä kiinni, eikä Suomen Kansanpuolue ikinä päässyt jäseneksi.
Vaalit

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
Tulokset
Eduskuntavaalit
| Vuosi | Edustajat | Äänet | Äänet |
| 1951 | 0 | 4 936 | 0,27% |
| 1954 | 0 | 6 810 | 0,34% |
| 1958 | 0 | 6 242 | 0,32% |
| 1962 | 1 | 12 000 | 0,52% |
Presidentinvaalit
| Vuosi | Ehdokas / Valitsijamiehet | Äänet | Äänet |
| 1956 | Sakari Tuomioja / 3 | 32 662 | 1,7% |
| 1962 | 1 | 7 898 | 0,4% |
Vapaamielisten Liitto asetti vuoden 1956 presidentinvaaleihin ehdokkaakseen jäsenensä suurlähettiläs Sakari Tuomiojan, aiemman Suomen Pankin pääjohtajan. Myös Kansallinen Kokoomus tuli Tuomiojan ehdokkuuden taakse. Vuoden 1962 presidentinvaaleihin puolue kävi sammutetuin lyhdyin, liitossa Kokoomuksen ja muiden kanssa. Vapaamielisten yksi valitsijamies äänesti Kekkosta.
Vuoden 1962 eduskuntavaaleissa puolue asetti ehdokkaita kuudessa vaalipiirissä, joista Helsingissä Erkki Johannes Paavola ja Kymessä Arne Berner keräsivät merkittävät äänimäärät. Radiotoimittaja ja pakinoitsija Paavola pääsi eduskuntaan kokoomuksen kanssa solmitun vaaliliiton ansiosta, ja hän oli liiton ainut kansanedustaja.
Helsingin kaupunginvaltuustossa liitolla oli aika ajoin monijäseninen valtuustoryhmä.
Jälkimaine

Vuonna 1965 Suomen Kansanpuolueen kanssa solmitun puoluefuusion jälkeen monet Vapaamielisten Liiton jäsenet nousivat Liberaalisen Kansanpuolueen näkyville paikoille: kansanedustajiksi nousivat 1966 Pirkko Aro, Pekka Pesola ja Arne Berner, 1970 Pekka Tarjanne ja Seppo Westerlund. Vuodesta 1968 aina vuoteen 1984 kaikki Liberaalisen Kansanpuolueen puoluejohtajat olivat Vapaamielisten Liitosta tulleita: Pekka Tarjanne, Jaakko Itälä, Arne Berner.
Jälkeenpäin vuonna 1982, kun Liberaalinen Kansanpuolue oli liittynyt Keskustapuolueeseen, parikymmentä liitoksen vastustajaa ryhmittyi Edistysliitto-nimiseksi poliittiseksi ryhmittymäksi, jonka esikuvaksi he mainitsivat Vapaamielisten Liiton, "puoluemuotoa vapaampi poliittinen ryhmittymä, joka pitää kiinni edistyksellisestä liberalismista eikä alistu osaksi taantumuksellisuutta".[lähde? ]
Vapaamielisten Liiton arkiston nykyinen sijainti ei ole tiedossa. Esimerkiksi Erkki Tuomioja on Sakari Tuomioja -teostaan kirjoittaessaan julkisesti kaivannut kyseistä, mahdollisesti kadonnutta, arkistoa. Arkisto on todennäköisesti luovutettu Liberaaliselle Kansanpuolueelle, mutta ei välttämättä. 1990-luvun lopulla Liberaalisen Kansanpuolueen arkistoihinsa käyttämissä kellaritiloissa tapahtui mittava vesivahinko, jonka jäljiltäkään ei kuitenkaan ole löytynyt merkkejä VL:n arkistosta, ja ainakin suurin osa LKP:n omasta aineistosta saatiin kuivatettua. On mahdollista että arkisto on ollut varhain menehtyneen pääsihteeri Jaakko Tuomisen tai jonkun muun VL:n johtohenkilön hallussa.[lähde? ]
Vapaamielisten Liiton yhdistyksistä toimii edelleen aktiivisesti Akateemiset Liberaalit ry[lähde? ], jolla on hallussaan myös joukko Vapaamielisten Liiton aikaista aineistoa.
Aiheesta muualla

Puolueen ohjelma (Pohtiva – poliittisten ohjelmien tietovaranto)
Uusi tasavalta

| Uusi Tasavalta |
| --- | --- |

Valtiomuoto:  Parlamentaarinen liittotasavalta
Virallinen kieli:  Galaktinen peruskieli
Hallitsija:  Kansleri: Mon Mothma (ensimmäinen)  Lanever Villecham (viimeinen) 
Perustettu:  5 ABY
Lakkautettu:  34 ABY
Pääkaupunki:  Vuorotteleva: Chandrila (ensimmäinen)  Nakadia  Hosnian Prime (viimeinen) 
Valuutta:  Galaktiset krediitit
Edeltäjä(t):  Kapinaliitto
Teokset:  Tähtien sota
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Uusi tasavalta (engl. New Republic) on fiktiivinen hallitus Tähtien sota -universumissa. Se on galaksia demokraattisesti johtava hallitus, joka toimi alkuperäisen Galaktisen tasavallan periaatteilla. Uudesta tasavallasta on esiintynyt erilliset versiot virallisessa kaanonissa ja Star Wars Legends -jatkumossa. Virallisen kaanonin versio teki ensiesiintymisensä elokuvassa Star Wars: The Force Awakens (2015).
Kuvaus > Kaanon > Alkuperä

Kun Liittouma Tasavallan palauttamiseksi (eli Kapinaliitto) voitti Galaktisen Imperiumin Endorin taistelussa, se muodosti itsensä Uudeksi tasavallaksi. Uuden tasavallan tavoitteena oli palauttaa galaksiin vapaus ja demokratia, niin kuin Vanhan tasavallan aikoina. Ensimmäiseksi kansleriksi valittiin Mon Mothma ja alkuperäiseksi pääplaneetaksi hänen kotiplaneettansa Chandrila. Mutta myöhemmin päätettiin, että senaatin istuntopaikka vaihtelisi tietyin väliajoin Tasavallan jäsenmaailmojen välillä, toisin kuin Vanha tasavalta ja Imperiumi, joiden pääplaneettana toimi Coruscant.
Kuvaus > Kaanon > The Force Awakens

Elokuvassa Star Wars: The Force Awakens, 30 vuotta Endorin taistelun jälkeen, Uusi tasavalta oli syrjäyttänyt Imperiumin galaksia johtavana hallintoelimenä, mutta sen pyrkii syrjäyttämään Imperiumin jäänteistä muodostunut järjestö nimeltä Ensimmäinen ritarikunta. Estääkseen heidän aikeensa, osa Uuden tasavallan senaatista tukee epävirallisesti Leia Organan johtamaa ja Kapinaliiton entisten jäsenten muodostama järjestöä nimeltä Vastarinta. Uuden tasavallan nykyisenä pääplaneettana toimi Hosnian Prime, jonka Ensimmäinen ritarikunta tuhosi testatessaan Tähdentappajatukikohtansa superasetta kyseisen planeetan aurinkokuntaan. Superase tuhosi suuren osan Tasavallan laivastosta, senaatin ja koko kyseisen aurinkokunnan, tappaen samalla miljoonittain siviilejä, senaattoreita ja merkkihenkilöitä. Vastarinta kuitenkin tuhosi Tähdentappajatukikohdan pian Hosnianin aurinkokunnan tuhon jälkeen.
Kuvaus > Kaanon > Kirjat

Romaanissa Aftermath kerrotaan Uuden tasavallan muodostumisesta sekä sen taistelusta Imperiumin jäljelle jääneitä joukkoja vastaan. Osa Imperiumin joukoista kävi taistelua Uutta tasavaltaa vastaan, muiden vetäytyessä Ulkokehän planeetoille sekä galaksin tuntemattomille lohkoille. Imperiumin joukot yrittivät vallata haltuunsa ennestään tuntemattomia planeettoja, mitä Uusi tasavalta yritti sabotoida propagandan avulla.
Romaanissa Lost Stars Uusi tasavalta sai vallattua Naboon ja Thane Kyrellin johtama Corona-lentue puolusti sitä Imperiumilta. Kun Endorin taistelusta oli kulunut vuosi, Uuden tasavallan joukot kävivät ratkaisevan taistelun Imperiumin joukkoja vastaan aavikkoplaneetta Jakkulla. Estäkseen Uutta tasavaltaa valtaamasta tähtihävittäjä Inflictoria, komentaja Ciena Ree antoi teki sillä pakkolaskun planeetan pinnalle. Tämä jätti planeetan maaston Uuden tasavallan sekä Imperiumin sotakoneiden hylkyjen, mukaan lukien Inflictorin hylyn, roskaamaksi.
The Force Awakensin kuvasanakirjan mukaan senaatin ensimmäisiä päätöksiä olivat aseistariisuntalaki, jolla Uuden tasavallan armeija muutettiin pelkäksi rauhanturvajärjestöksi, sekä aselepo Imperiumin jäljellä olevien upseerien kanssa. Leia Organa oli harvoja, jotka eivät uskoneet Imperiumin aikovan pitää lupauksia. Elokuvan tapahtumien aikaan suurin osa senaatista ei uskonut Imperiumin jäänteiden rikkoneen aseleposopimuksen asettamia säädöksiä. Lisäksi kanslerina toimiva tarsunt-rodun edustaja Lanever Villecham piti uusien kauppareittien solmimista tärkeämpänä. Osa senaattoreista oli kuitenkin alusta asti ottanut varoitukset ritarikunnasta vakavasti ja näin Vastarinta oli epävirallisesti saanut senaatin tuen.
Romaanin Bloodline mukaan, kuusi vuotta ennen The Force Awakensin tapahtumia, senaatti oli jakautunut kahtia. populisteihin ja sentristeihin. Populistit, joihin Leia kuului, halusivat Tasavallan jäsenmaailmojen säilyttävän täyden suvereeniutensa, kun taas sentristit kannattivat vahvempaa hallintoa ja sotilaallisempaa toimintaa. Sentristit ehdottivat kanslerin viran korvaamista "ensimmäisen senaattorin" senaatin sisäisten erimielisyyksien hälventämiseksi. Leia asettui populistien ehdokkaaksi, mutta Darth Vaderin paljastuttua hänen biologiseksi isäkseen, hän joutui eroamaan senaatista.
Kirjan Star Wars Propaganda: A History of Persuasive Art in the Galaxy mukaan, kun totuus Leian todellisista vanhemmista paljastui, sentristien ja näiden kannattajien edustamat aurinkokunnat saivat luvan erota Uudesta tasavallasta, koska Uusi tasavalta ei halunnut uutta sotaa. Imperiumin jäänteet ja sentristit muodostuivat virallisesti Ensimmäiseksi ritarikunnaksi, jonka keulakuvana sentristit toimivat, samaan aikaan, kun todelliset johtajat, yksinvaltias Snoke sekä Leian poika Kylo Ren, kasvattivat armeijaa laajamittaista sotaa varten.
Kuvaus > Kaanon > Videopelit

Uusi tasavalta vahvistettiin ensi kertaa osaksi Tähtien sodan virallista kaanonia, kun vuoden 2015 videopelin Star Wars: Battlefront ladattavan lisäsisällön kerrottiin sijoittuvan Jakkun taisteluun.
Kuvaus > Legends

X-wing -kirjasarja kuvaili kuinka Kapinaliitto oli tuhottuaan toisen Kuolemantähden levittänyt sanaa ympäri galaksia. Sekä siviilit että muut kapinalliset ylistivät Tasavallan paluuta ja kuukausi tämän jälkeen, Uusi tasavalta perustettiin ja siihen kuului aluksi vain kahdeksan poliitikkoa: Chandrilan edustaja Mon Mothma, Alderaanin edustaja prinsessa Leia Organa, Kohtlisin edustaja Borsk Fey'lya, Dacin edustaja amiraali Gial Ackbar, Sullustin edustaja Sian Tevv, Corellian edustaja Doman Beruss, Kashyyykin edustaja Kerrithrarr sekä Elomin edustaja Verrinnefra B'thog Indriummsegh.