stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nissan Cedric

Nissan Cedric (tunnetaan maailmalla myös nimellä Gloria) on ollut Nissanin lippulaiva aina 60-luvulta alkaen. Viimeinen Suomeen tuotu korimalli oli Y30 ja tuotanto jatkui aina Y34-korimalliin saakka.
30-sarja (1960–1962)

Ensimmäinen Cedric oli 30-sarja. Se esiteltiin vuonna 1960 ja sitä valmistettiin vuoteen 1961 asti. Siinä oli 1488 cm3 (1.5l) G-sarjan nelisylinterinen rivimoottori, joka tuotti tehoa 71 hevosvoimaa. Lisäksi oli saatavana lisävarusteena 1883 cm3 (1.9l) H-sarjan nelisylinterinen rivimoottori, joka tuotti tehoa 95 hevosvoimaa. Nelivaihteinen manuaalivaihteisto oli vakiovaruste. Ensimmäisessä Cedricissä oli kahdet etuvalot maskin molemmin puolin.
31-sarja (1962–1965)

30-sarjan Cedricin etuvalot olivat erilaiset kuin 30-sarjan, mutta moottorivaihtoehdot olivat samat. Vuonna 1964 31-sarjalainen sai uuden kojelaudan, uuden latausgeneraattorin ja uuden käynnistysmoottorin.
Lisäksi oli erikoisempi Cedric Special -malli, jota valmistettiin vuosina 1963–1965. Se on pitkällä akselivälillä varustettu versio Cedricistä. Siinä on 2,9 litrainen (2825 cm3) K-sarjan kuusisylinterinen rivimoottori, joka tuottaa tehoa 118 hevosvoimaa.
130 (1965–1971)

130 Cedricin kori oli kovasti Pininfarinan suunnittelemien Datsun-mallien kaltainen. Korimallit olivat neliovinen sedan ja farmarimalli 5D-Wagon. Mallia tuotiin Suomeen vuodesta 1967 alkaen nimillä Datsun 2000 Personal Six (bensiinimoottori) ja Datsun 2200 Diesel.
Cedric Specialin seuraajaksi esiteltiin kokonaan oma President-malli (H150), sen moottorivaihtoehdot olivat kuusisylinterinen H30 ja Y40 V8.
Moottorivaihtoehdot:
2.0l (1 983 cm3) H20 nelisylinterinen rivimoottori, 99 hv (1965–1971)
2.0l (1 973 cm3) J20 kuusisylinterinen rivimoottori, 109 hv (1965–1971) (Standard, DeLuxe ja Personal)
2.2l (2 164 cm3) SD22 dieselkäyttöinen nelisylinterinen rivimoottori, 70 hv (1965–1971) (Diesel)
2.0l (1 998 cm3) L20 kuusisylinterinen OHC-rivimoottori, 112 hv (1965–1971)
2.0l (1 998 cm3) L20 kuusisylinterinen OHC-rivimoottori, kaksoiskaasutin, 123 hv (1965–1971) (Special ja DeLuxe)
2.3l (2 263 cm3) L23 kuusisylinterinen OHC-rivimoottori, 123 hv, (1968)
2.4l (2 393 cm3) L24 kuusisylinterinen OHC-rivimoottori, 130 hv, (1969–1971)
230-sarja (1971–1975)

230-sarja tuli myyntiin helmikuussa vuonna 1971. Sen myyntinimestä poistettiin Cedric-sana useimmilla vientimarkkinoilla ja autoja kutsuttiin nyt nimillä 200C, 220C, 240C ja 260C. Prince-organisaation kautta myytiin myös Gloria-mallia, jossa on hieman erilainen koristelu. Uutuutena tuli myös kaksiovinen coupé-malli.
Moottorivaihtoehdot:
2.0l (1 982 cm3) H20 OHV nelisylinterinen rivimoottori
2.0l (1 998 cm3) L20A OHC kuusisylinterinen rivimoottori
2.2l (2 164 cm3) SD22 dieselkäyttöinen nelisylinterinen rivimoottori
2.4l (2 393 cm3) L24 OHC kuusisylinterinen rivimoottori vuoteen 1972 saakka
2.6l (2 565 cm3) L26 OHC kuusisylinterinen rivimoottori vuodesta 1973 alkaen
330-sarja (1975–1979)

Myöskään 330-sarjan Cedriceissä ei käytetty Cedric-nimeä, vaan autot olivat nimeltään 200C, 220C, 260C, 280C ja Gloria. Nyt 4D-Sedan, 5D-Wagon ja 2D-coupén lisäksi myös neliovinen hardtop.
Amerikkalaishenkinen muotoilu ei herättänyt kunnioitusta isojen autojen käyttäjien keskuudessa Suomessa, mutta ne, jotka eivät välittäneet ympäristön reaktioista, saivat rahallaan paljon autoa.kenen mukaan?
Moottorivaihtoehdot:
2.0l (1 982 cm3) H20 OHV nelisylinterinen rivimoottori
2.0l (1 998 cm3) L20A OHC kuusisylinterinen rivimoottori
2.2l (2 164 cm3) SD22 dieselkäyttöinen nelisylinterinen rivimoottori
2.4l (2 393 cm3) L24 OHC kuusisylinterinen rivimoottori
2.6l (2 564 cm3) L26 OHC kuusisylinterinen rivimoottori vuoteen 1977 saakka
2.8l (2 753 cm3) L28 OHC kuusisylinterinen rivimoottori vuodesta 1978 alkaen
430-sarja (1979–1983)

430-sarjaan kuului vain yksi malli, 280C. Moottorina oli 2,8-litrainen L28 kuusisylinterinen OHC-rivimoottori, joka sai polttoaineen suihkutusjärjestelmän vuonna 1982, tai 2,8-litrainen LD28 dieselkäyttöinen kuusisylinterinen OHC-rivimoottori. Korimalleista poistui coupé-malli.
430-sarjaan kuuluvat myös 4-ovinen HT- ja farmarimallit.
Y30 (1983–1987)

Y30 on viimeinen Suomeen tuotu Cedric-malli ja sen moottoreina toimivat 3,0-litrainen (2960 cm3) VG30E V6-moottori sekä 2,8-litrainen LD28 dieselmoottori.
Y31 (1987–1991)

Y31 oli saatavana sedan- ja hardtop-versioina. Sedan-versio muotoiltiin uudelleen Y32-version tullessa myyntiin ja sitä on edelleen saatavana Japanissa taksi- ja vuokra-automarkkinoilla.
Moottorivaihtoehdot:
2.0l VG20E
3.0l VG30E
3.0l VG30ET turboahdettu
2.8l LD28 diesel
Y32 (1991–1994)

Y32:ssa oli saatavana sekä SOHC- että DOHC-moottoreilla varustettuja versioita VG-sarjan V6-moottorista.
Moottorivaihtoehdot:
2.0l VG20E
3.0l VG30E
3.0l VG30DE
3.0l VG30DET turboahdettu
Y33 (1994–1998)

Y33:ssa Cedriciin tulivat uudet VQ-sarjan moottorit.
Moottorivaihtoehdot:
2.0l VQ20DE
2.5l RB25DET turboahdettu
2.5l VQ25DE
3.0l VQ30DE
3.0l VQ30DET turboahdettu
Y34 (1998–2004)

Moottorivaihtoehdot:
2.5l VQ25DE
3.0l VQ30DE
3.0l VQ30DET turboahdettu
First Nissan Cedric (30)
Nissan Cedric (130)
Nissan Cedric Sedan (230)
Nissan Cedric Sedan (330)
Nissan Cedric Sedan (430)
Nissan Cedric Sedan (Y30)
1987 Nissan Cedric Hardtop (Y31)
1987 Nissan Cedric Sedan (Y31)
Nissan Cedric 1991
Nissan Cedric 1995
Nissan Cedric 1999
Latvialainen gambiitti

Latvialainen gambiitti on shakkiavaus, joka alkaa siirroilla:
Se on harvinainen ja teoreettisesti kyseenalaisenakin pidetty avaus. Se on myös harvinainen huipputasolla.
Siirto 2...f5 on mustan neljänneksi suosituin vastaus valkean toiseen siirtoon. Avauksen pääjatko on 3.Rxe5, joka tarjoaa valkealle selvästi mustaa paremmat voittomahdollisuudet, ainakin tilastollisesti.
Vladimir Nabokov viittaa latvialaiseen gambiittiin teoksessaan Luzhinin puolustus, josta on myös tehty elokuva.
Avauksen historiaa

Siirtoa 2...f5 analysoi teoksessaan ensimmäistä kertaa portugalilainen Pedro Damiano vuonna 1512. Niin sanottu Göttingenin käsikirjoitus sisältää ainoastaan muunnelman 1. e4 e5 2. Rf3 d6 3. Lc4 f5 4. d3 f4. Mainittu avausvariantti luetaan kyseisessä siirtojärjestyksessä varsinaisesti Philidorin puolustuksen teoriaan kuuluvaksi (1. e4 e5 2. Rf3 d6 3. Lc4 f5 on Philidorin puolustuksen harvinaisempi sivumuunnelma nimeltä Philidorin vastahyökkäys). Siihen voi päätyä siirtovaihdolla myös latvialaisesta gambiitista (1. e4 e5 2. Rf3 f5 3. Lc4 d6 4. d3 f4).
1600-luvulla latvialaista gambiittia tutki italialainen Gioacchino Greco (1600-1634). Hänen mukaansa avausta kutsuttiin vuosisatojen ajan Grecon vastagambiitiksi. Sen jälkeen avaus painui unholaan 200 vuoden ajaksi. 1800-luvun ensimmäisellä puoliskolla sitä analysoivat ja käyttivät pelissä saksalaiset mestarit Paul Rudolf von Bilguer ja Tassilo von der Lasa. Eräs avauksen muunnelmista (1. e4 e5 2. Rf3 f5 3. Rxe5 Df6 4. d4 d6 5. Rc4) on von Bilguerin mukaan nimeltään Bilguerin muunnelma.
Latvialainen Karl Behting (Kārlis Bētiņš) alkoi analysoida ja käyttää latvialaista gambiittia vuoden 1900 jälkeen. Hän voitti avauksella useita pelejä. Pian avausta alkoi käyttää myös muita latvialaisia mestareita. Näistä voidaan mainita Vladimirs Petrovs ja Wolfgang Hasenfuss. Behtingin johdolla Riian seniorien klubin joukkue voitti vuosina 1934–1936 neuvottelupelinä käydyssä kirjepelissä Tukholman Shakkiklubin joukkueen. Riikalaiset pelasivat myös muita pelejä. Peli Vaasan kaupungin joukkuetta vastaan päättyi tasan , mutta toisen pelin riikalaiset voittivat. Tunnustuksena latvialaisten pelaajien työlle avauksen tekemisessä tunnetuksi maailman šakkiliitto FIDE vahvisti kongressissaan 1937 avauksen nimeksi latvialainen gambiitti.
Toisen maailmansodan jälkeen avausta on käytetty lähinnä kirjepeleissä. Sitä pelasi 1950-luvulla joitakin kertoja latvialainen Leonids Dreibergs (1908-1969). Säännöllisesti avausta pelasi aikanaan sekä lähipelissä että kirjepelissä saksalainen Jutta Hempel (s. 1960).
Huippupelaajista latvialaista gambiittia kokeili nuoruudessaan tuleva maailmanmestari Boris Spasski. Suurmestareista sitä ovat käyttäneet saksalainen Stefan Kindermann ja ruotsalainen Jonny Hector Kirjepeleissä sitä on 1970-luvulta lähtien usein pelannut kirjeshakin suurmestari Juan Sebastian Morgado.
1990-luvun alun jälkeen latvialainen gambiitti on suurmestaripeleissä esiintynyt enää vain satunnaisesti. Amerikkalainen suurmestari Joel Benjamin kokeili sitä vuonna 1992. Lähishakin suurmestari Murray Chandler pelasi 1997 sitä kahdesti kirjepeleissä, mutta hävisi molemmat pelinsä.
Vesa Lattunen

Vesa Antero Lattunen (31. joulukuuta 1949 Oulu –  3. maaliskuuta 2005 Lahti)  oli suomalainen säveltäjä, sovittaja, laulaja, kitaristi ja kosketinsoittaja. Hän oli Haikara-yhtyeen kantava hahmo ja toimi muun muassa Keski-Suomen läänintaiteilijana. Lattunen tuli tutuksi lukuisille lahtelaisille peruskoululaisille musiikinopettajana sekä bändikoulun vetäjänä.
Yhtyeet, joissa vaikuttanut

Roundbeats
The Wanderers
The Lords
Tinkle
Haikara
Osviitta
Aiheesta muualla

Vesa Lattusen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Vesa Lattusen sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Vesa Lattusen sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Vesa Lattusen sovitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz
Android

| Android |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Google Open Handset Alliance
Toiminnallinen tila:  Aktiivinen
Julkaistu:  23. syyskuuta 2008
Viimeisin vakaa versio:  15 (2024)
Ytimen tyyppi:  Monoliittinen ydin
Ydin:  Linux
Lähdekoodimalli:  Avoin lähdekoodi, mutta suuressa osassa laitteita on suljetun lähdekoodin osia
Lisenssi:  Apache 2.0 ja GPLv2
Aiheesta muualla
www.android.com
Versiohallinta
Infobox OKNimi-testi OK: 
Android on älypuhelimille, taulutietokoneille ja älytelevisioille suunniteltu ohjelmistopino, joka sisältää käyttöjärjestelmän, väliohjelmistoja ja käyttäjän perusohjelmia. Siinä käytetään avoimen lähdekoodin Linux-käyttöjärjestelmän ydintä. Androidia kehitti alun perin Android Inc., jonka Google myöhemmin osti. Nykyisin sen kehittämisestä vastaa Open Handset Alliance Googlen johdolla.
Android julkistettiin 5. marraskuuta 2007 Open Handset Alliancen perustamisen yhteydessä. Open Handset Alliance koostuu 84 laitteisto- ja ohjelmistovalmistajasta sekä teleoperaattorista. Suurin osa Androidin koodista on julkaistu Android Open Source Projectissa (AOSP).
Ominaisuudet

Androidin ohjelmistopino koostuu Linux-ytimestä, Bionic-C-kirjastosta ja muista järjestelmäkirjastoista sekä järjestelmäohjelmista. Lisäksi käyttöjärjestelmässä on Android-sovelluskehys ja sovellusohjelmat, jotka suoritetaan Android Runtime (ART) -ajoympäristöllä (ennen versiota 5.0 Dalvik-virtuaalikoneella). Käytettävissä olevat C-kieliset kirjastot ovat muun muassa surface manager, OpenCore media framework, SQLite-relaatiotietokantajärjestelmä, OpenGL ES 2.0 -ohjelmointirajapinta, WebKit-selainmoottori, SGL-grafiikkamoottori ja SSL.
Sovelluksien käyttämä grafiikkakirjasto on siirtynyt Skia-kirjastoon, jossa on Vulkan-rajapinnan tuki laitteistokiihdytykseen.
Useimmat Android-jakelut sisältävät Googlen suljetut Google Play -ohjelmistot. Tämä sisältää paitsi Googlen sovelluskaupan, myös Google Play Services -ohjelmistorajapinnan, jota ilman monet ohjelmat eivät toimi.
Android on tukenut 32-bittisiä ARM, MIPS ja x86 -arkkitehtuureita sekä 64-bittisiä ARM v8, x86-64 ja MIPS-64 -arkkitehtuureita Android 5.0 Lollipop -versiosta lähtien. MIPS-tuki on poistettu Android NDK r17 -versiossa. Tammikuussa 2023 Google ilmoitti RISC-V-suorittimen tuesta.
Ominaisuudet > Arkkitehtuuri

Androidin arkkitehtuuri alimpana (lähimpänä laitteistoa) on Linux-ydin. Ydin on muokattu versio Linuxista, jossa on joitakin lisäyksiä järjestelmän toimintaa varten.
Ytimen päällä on HAL-kerros (engl. Hardware Abstraction Layer). HAL-kerros erottaa laitteistovalmistajien kirjoittamat ajurit Androidin sovellukehyksestä.
HAL-kerroksen päällä ovat järjestelmän palvelut, jonka päällä on Binder-IPC. Ylimpänä on Androidin sovelluskehys, jota sovelluskehittäjät useimmiten käyttävät.
Linux-ytimen käytön johdosta Androidia on toisinaan kutsuttu Linux-jakeluksi kuten Ubuntu, Debian ja Red Hat. Androidissa ei kuitenkaan ole samaa ohjelmistopinoa kuin tyypillisessä GNU/Linux-jakelussa ja ei siksi ole rinnastettava jakelu.
Android käyttää A/B-osiointimallia, jossa päivitykset asennetaan toiselle osiolle toisen ollessa käytössä. Kun laite käynnistetään uudestaan käyttöön otetaan päivitetty osio edellisen jäädessä varalle. Päivityksen vikatilanteessa järjestelmä palaa käyttämään aiempaa osiota. Vastaavaa menettelyä käyttää myös muun muassa ChromeOS.
Ominaisuudet > Sovelluskehitys

Androidiin tarkoitettuja sovelluksia voidaan kirjoittaa Java- ja Kotlin-kielellä ja se käyttää Googlen kehittämiä Java-kirjastoja.
Kotlin on vuodesta 2019 lähtien suositeltu kieli sovelluskehittäjille.
Android SDK -kehityspaketti sisältää useita kehityksessä käytettäviä työkaluja. Lisäksi Android NDK -ohjelmistokehityspaketilla voidaan kehittää sovelluksia C- ja C++-kielillä.
Android-sovellukset käyttävät XML-pohjaista resurssijärjestelmää, jonka mukaan sovelluskehys valitsee sopivan vaihtoehtoisen resurssitiedoston käytetyn alustan mukaan (kuten älypuhelin tai tabletti). Sovellukset asennetaan laitteisiin APK- tai Android App Bundle -pakettitiedostoilla.
Ominaisuudet > Nykyiset ominaisuudet ja määrittelyt

| --- | --- |
Tiedon tallentaminen: Tiedon tallentamiseen ohjelmille käytetään SQLite-relaatiotietokantaa.
Viestintäteknologiat: Android tukee muun muassa seuraavia teknologioita: GSM/EDGE, IDEN, CDMA, EV-DO, UMTS, Bluetooth, Wi-Fi ja WiMAX.
Selain: Androidin selain perustuu avoimen lähdekoodin WebKit-moottoriin ja V8 JavaScript-moottoriin.
Java-tuki: Android -sovelluksia kirjoitetaan Javalla, mutta Android ei hyödynnä Java-virtuaalikonetta. Java-luokkia käännetään Dalvik-suoritettavaksi koodiksi ja suoritetaan Dalvik-virtuaalikoneella. Dalvik on Androidissa käytetty virtuaalikone, joka optimoitiin tietokoneita rajallisemmille mobiililaitteille. Toisin kuin jotkut mobiilialustat, Android ei tue J2ME-sovellusympäristöä.
Mediatuki: Android tukee seuraavia ääni-, video- ja kuvaformaatteja: H.263, H.264 (3GP- tai MP4-pakkauksessa), MPEG-4 SP, AMR, AMR-WB (3GP-pakkauksessa), AAC, HE-AAC (MP4- tai 3GP-pakkauksessa), MP3, MIDI, Ogg Vorbis, WAV, JPEG, PNG, GIF ja BMP.
Lisälaitteistotuki: Android pystyy käsittelemään video- ja kuvakameroita, kosketusnäyttöjä, GPS:ä, kiihtyvyysmittareita, magnetometrejä, kiihdytettyjä 2D bit-BLIT:eja (accelerated 2D bit blits) ja kiihdytettyä 3D-grafiikkaa.
Kehitysympäristö: Kehitysympäristössä on laite-emulaattori, virheiden jäljittämistyökaluja, muistia ja suorituskykyä mittaavia työkaluja ja liitännäinen Eclipse-ohjelmointiympäristölle.
Sovelluskauppa: Google Play -sovelluskatalogi (entinen Android Market) sisältää sovelluksia, joita käyttäjä pystyy lataamaan ja asentamaan ilman tietokonetta. Alun perin Google Play:ssä oli vain ilmaisia sovelluksia, mutta maksullisia sovelluksia on ollut saatavissa 19. helmikuuta 2009 lähtien. Google Play kasvaa nopeasti. 30. huhtikuuta 2010 siinä oli yli 50 000 sovellusta ladattavissa.
Monikosketus: Android tukee monikosketusta. Googlen julkistamat päivitykset Nexus One- ja Motorola Droid -puhelimille ottavat monikosketuksen käyttöön.
Bluetooth: Tuki A2DP:lle (Advanced Audio Distribution Profile) ja AVCRP:lle (Audio/Video Remote Control Profile) lisättiin Androidiin versiossa 1.5. Versio 2.0:n mukana lisättiin tiedostojen lähettäminen (OPP) ja yhteystietojen hakeminen (PBAP) Bluetoothin kautta. Version 2.2:n mukana lisättiin 'voice dialing' ja kontaktien yhteystietojen lähettäminen puhelimien välillä.
Moniajo: Käyttäjä pystyy ajamaan monta sovellusta samanaikaisesti.
Päivityshistoria

Androidista on julkaistu uusia versioita julkistuksen jälkeen. Uudet versiot yleensä korjaavat virheitä ja lisäävät uusia ominaisuuksia.
Androidin lähdekoodi (vuonna 2010) sisälsi 12 miljoonaa koodiriviä, josta 3 miljoonaa riviä oli XML-koodia, 2,8 miljoonaa riviä oli C-koodia ja 2,1 miljoonaa riviä oli Java-koodia. Vuonna 2010 Androidissa oli eroja, joita on myöhemmin liitetty takaisin Linux-ytimeen. Android sisälsi muutoksia lukituksiin ja turvamalliin.
Google on kehittänyt ”Generic Kernel Image” (GKI) projektia, jonka tavoitteena on helpommat päivitykset Androidissa käytettyyn käyttöjärjestelmän ytimeen. Tyypillisesti muutokset pitkän aikavälin tuen (”Long Term Support”, LTS) Linux-ytimestä tuodaan ”Android Common” -haaraan, josta viedään muutoksia järjestelmäpiirin tekijän haaraan ja lopulta varsinaisen laitekohtaisen ytimen haaraan. GKI-versio on ytimen käännös, jota voi käyttää kaikilla laitteilla.
Tavoitteena on toimittaa ytimen päivitykset Play-kaupan kautta. Aiemmin kehitetty Generic System Image (GSI) on Androidin versio, jota voidaan suorittaa kaikilla laitteilla modularisoinnin avulla. GKI vähentäisi kolme versiohaaraa yhdeksi. GKI on julkaistu Android-versiossa 12.
Ohjelmistokehityspaketin modularisoinnilla Google pyrkii toimittamaan uusia ominaisuuksia kehittäjille ilman koko käyttöjärjestelmän päivitystä.
Google on kertonut tavoitteesta vähentää teknistä velkaa kehitysmallilla, jossa uudet ominaisuudet päätyvät ylävirtaan ensinnä (upstream first). Valmistajakohtaiset ominaisuudet voidaan sijoittaa valmistajakohtaisiin moduuleihin.
Vuodesta 2019 lähtien Google on käyttänyt Rust-kieltä Android-käyttöjärjestelmän uusiin ominaisuuksiin Javan ja Kotlinin rinnalla. Rustista tuli tuettu kieli Android 12:ssa. Android Open Source Projectissa oli noin 1,5 miljoonaa riviä Rust-kielistä lähdekoodia vuoden 2022 lopussa ja Android 13:ssa 21 prosenttia uudesta natiivista koodista on tehty Rustilla.
Käyttöliittymät

Vain harvat Android-laitteet käyttävät muokkaamatonta eli ”puhdasta” Androidia. Useimmat Android-valmistajat käyttävät laitteissaan esiasennettuna omaa käyttöliittymäänsä, joka eroaa puhtaasta Androidista oletussovellusten ja graafisen ilmeen osalta. Erityisesti monien kiinalaisten valmistajien käyttöliittymät muistuttavat graafiselta ilmeeltään Applen iOS:ää, ja niistä puuttuu iOS:n tavoin sovellusvalikko.
Suosio

NPD Group -tutkimusyhtiön mukaan vuoden 2010 ensimmäisen neljänneksen aikana Android nousi Yhdysvaltain toiseksi myydyimmäksi mobiilialustaksi. BlackBerryn RIM-käyttöjärjestelmää käyttäviä mobiililaitteita myytiin eniten ja Applen iOS-käyttöjärjestelmää käyttäviä laitteita myytiin kolmanneksi eniten.
Android nousi älypuhelinten markkinajohtajaksi vuoden 2010 viimeisellä neljänneksellä. Gartner arvioi Androidin markkinaosuudeksi älypuhelimissa 52,5 % vuoden 2011 kolmannella neljänneksellä. Kesällä 2013 Androidin markkinaosuuden on arvioitu lähestyvän 70 %:ta. Vuoden 2015 toisella neljänneksellä Androidin markkinaosuus oli 82,8 %.
Älypuhelimien markkinosuudet vuoden 2016 lopussa jakaantuivat seuraavasti: Android 86,8 %, iOS 12,5 %, muut alle 1 %.
Androidista tuli internetin käytetyin alusta vuonna 2017 ohittaen muun muassa Windowsin. Googlen mukaan vuonna 2021 maailmassa on käytössä yli kolme miljardia Android-laitetta.
Androidille on julkaistu 2,9 miljoonaa sovellusta Google Play -kaupassa.
Tietoturva

Kuluttajajärjestö Whichin mukaan maaliskuussa 2020 kaksi viidesosaa maailman Android-laitteista oli tietoturvaltaan uhanalaisia, koska niihin ei enää tehdä ohjelmistopäivityksiä. Päivityksiä ei enää tehdä Androidin versioihin 1.0–7.0. Vielä maaliskuussa 2020 näitä ohjelmistoversioita pyörittäviä laitteita oli päivittäisessä käytössä yli miljardi kappaletta.
Androidin ”tehdasasetusten palautuksen” on todettu olevan tehoton menetelmä laitteella olevien tiedostojen tuhoamiseksi. Esimerkiksi yleinen tapa myydä käytetty laite vieraalle henkilölle nettihuutokaupassa aiheuttaa riskin vuotaa kaikki puhelimella olleet kuvat, kirjautumistiedot ja muut tiedostot. Tämä johtuu siitä että Android ei uudelleenkirjoita käytettyjä alueita muistista uudelleen bitti bitiltä.
Vuoden 2015 tammikuussa puolet Android-laitteista ovat suojaamattomia WebView-ominaisuudesta löytyneen haavoittuvuuden johdosta. Kyseinen haavoittuvuus koskee Jelly Bean (4.1–4.3) -versioita, joihin Google ei enää tee korjauksia. Tammikuussa 2015 suojaamattomia Android laitteita on noin miljardi. Androidin 4.4-versiossa WebView'sta luovuttiin ja tilalle otettiin Blink-renderöintimoottori, jossa vastaavaa haavoittuvuutta ei ole havaittu. Haavoittuvuuksien testaamiseen keskittynyt Metasploit julkaisi 15.1.2015 ohjelmastaan version, joka sisälsi 11 eri WebView-haavoittuvuutta, joita ei tulla korjaamaan.
Google aloitti elokuussa 2015 kuukausittaiset tietoturvapäivitykset Android-laitteilleen. Samalla Androidin asetuksiin lisättiin kohta, josta laitteen tietoturvatason voi tarkistaa. Isoista valmistajista ainakin LG, Motorola ja Samsung ovat sitoutuneet kuukausittaisten tietoturvapäivitysten toimittamiseen.
Google on lisännyt SELinuxin käyttöä sovelluksien oikeuksien rajoittamiseen. SELinux on ollut Androidissa versiosta 4.3 lähtien.
Tietoturva > Paikkatiedon vakoilutoiminto

Android-puhelimet ja tabletit lähettivät vuonna 2017 Googlelle tietoja puhelimen lähistöllä olevien tukiasemien osoitteista, vaikka käyttäjä olisi kytkenyt paikannustoiminnon pois puhelimen asetuksista tai vaikka puhelimessa ei olisi SIM-korttia paikallaan. Google ilmoitti marraskuussa 2017 lopettavansa automaattisen paikkatietojen keräämisen.
Variaatiot

Androidista on eri versioita eri käyttötarkoituksiin kuten Android Wear päällepuettaviin laitteisiin ja Android Auto autoteollisuuteen.
Amazonilla on Androidista forkattu Kindle Fire -laitteille tarkoitettu Fire OS.
Androidin lähdekoodi on avointa lähdekoodia lukuun ottamatta Googlen omia Play-palveluita ja nimi Android on Googlen tavaramerkki.
Muun muassa Blackphonen PrivatOS on perustunut Androidiin ilman Google Play-palveluita. Lähdekoodit PrivatOS:n käyttämään versioon Linux-ytimestä on julkaistu kuten GPL-lisenssin alla vaaditaan, mutta suuri osa Android/AOSP-projektista on BSD- tai Apache-lisenssillä, joka ei vaadi lähdekoodien julkaisua eikä näitä osia ole siten julkaistu.
GrapheneOS on yksityisyyteen keskittyvä forkki Androidista.
emteria.OS on AOSP-projektiin perustuva muokattu versio Androidista.
CyanogenMod on avoimen lähdekoodin versio, jonka seuraaja on LineageOS. Myös Replicant on avoimen lähdekoodin versio.
OmniROM on useiden CyanogenModin kehittäjien AOSP-projektiin perustuva versio, joka perustettiin kun Cyanogenin ilmoitettiin muuttuvan kaupalliseksi.
Muita variaatioita ovat muun muassa Huawein HarmonyOS, OnePlussan OxygenOS ja Nokian Nokia X Platform.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Android-projektin sivusto
Open Handset Alliancen sivusto
| n k Android |
| --- | --- | --- |
Kehittäjät: Google & Open Handset Alliance
| Android-ympäristö |  Android Runtime  Dalvik-virtuaalikone  APK  Android App Bundle  |  |
| Sovelluskehitys |  Yleistä  Kotlin  Eclipse  Android Studio  Google I/O  Delphi  Lazarus  Free Pascal  |  |
| Sovelluskaupat |  Google Play  Amazon Appstore  Samsung Galaxy Apps  F-Droid  Aptoide  GetJar  |  |
| Johdannaiset |  Android Auto  Android Things  Android TV  Android Wear  |  |
| Vaihtoehtoiset käyttöliittymät |  Asus Zen UI (Asus)  Color OS (Oppo)  Emotion UI (Huawei)  Flyme (Meizu)  HTC Sense (HTC)  MIUI (Xiaomi)  Optimus UI (LG)  TouchWiz, Samsung Experience, One UI (Samsung)  |  |
| Forkit ja muut versiot |  Android-x86  CyanogenMod  Fire OS (Amazon)  GrapheneOS  LineageOS  Nokia X Platform  OxygenOS (OnePlus)  Replicant  |  |
| Muuta |  Google Daydream  Tango  Roottaus  Material design  |  |
 Android-sovellukset  Android-pelit  Android-valmistajat  Android-pohjaiset laitteet 
Android-sovelluksen käyttämä ohjelmistopino.
Androidin emulaattori (v7.0).