stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Brasilian Grand Prix 2002

|  Brasilian Grand Prix 2002  |
| --- | --- |
 3. osakilpailu 17 osakilpailusta kaudella 2002. 

Päivämäärä:  31. maaliskuuta 2002
Sijainti:  Autódromo José Carlos Pace, São Paulo, Brasilia
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  4,309 km
Kilpailun pituus:  71 kierrosta, 305,909 km
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Juan Pablo Montoya   (Williams)
Paaluaika:  1.13,114
Palkintokoroke
Voittaja:   Michael Schumacher   (Ferrari)
Toinen:   Ralf Schumacher   (Williams)
Kolmas:   David Coulthard   (McLaren)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Juan Pablo Montoya   (Williams)
Kierrosaika:  1.16,079 (kierroksella 60)
Brasilian Grand Prix 2002 oli Formula 1 -sarjan kauden kolmas osakilpailu, joka järjestettiin Brasilian Autódromo José Carlos Pacella 31. maaliskuuta 2002. Kilpailun voitti Michael Schumacher, joka oli saanut käyttöönsä uuden Ferrari F2002-mallin.
Lämmittelyajoissa Enrique Bernoldi ajoi ulos toisessa mutkassa. Lääkintäauto tuli paikalle auttamaan Bernoldia, mutta juuri kun lääkintäauton kuljettaja Alex Ribeiro oli avannut oven, Nick Heidfeld törmäsi oveen. Ribeirolle ei käynyt kuinkaan, sillä hän ei ollut ehtinyt astua ovesta ulos. Mika Salo saavutti kisassa uransa viimeisen MM-pisteen.
Jalkapallotähti Pelé heilutti ruutulippua, mutta ei huomannut heiluttaa lippua ensimmäisenä maaliviivan ylittäneelle Michael Schumacherille. Pelé heilutti ruutulippua ensimmäisenä yhdeksänneksi sijoittuneelle Takuma Satōlle.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 |  Michael Schumacher | Ferrari | 71 | 1.31.43,663 | 2 | 10 |
| 2 | 5 |  Ralf Schumacher | Williams-BMW | 71 | +0,588 | 3 | 6 |
| 3 | 3 |  David Coulthard | McLaren-Mercedes | 71 | +59,109 | 4 | 4 |
| 4 | 15 |  Jenson Button | Renault | 71 | +1.06,883 | 7 | 3 |
| 5 | 6 |  Juan Pablo Montoya | Williams-BMW | 71 | +1.07,563 | 1 | 2 |
| 6 | 24 |  Mika Salo | Toyota | 70 | +1 krs. | 10 | 1 |
| 7 | 16 |  Eddie Irvine | Jaguar-Cosworth | 70 | +1 krs. | 13 |   |
| 8 | 17 |  Pedro de la Rosa | Jaguar-Cosworth | 70 | +1 krs. | 11 |   |
| 9 | 10 |  Takuma Satō | Jordan-Honda | 69 | +2 krs. | 19 |   |
| 10 | 11 |  Jacques Villeneuve | BAR-Honda | 68 | Moottori | 15 |   |
| 11 | 23 |  Mark Webber | Minardi-Asiatech | 68 | +3 krs. | 20 |   |
| 12 | 4 |  Kimi Räikkönen | McLaren-Mercedes | 67 | Pyörän ripustus | 5 |   |
| 13 | 22 |  Alex Yoong | Minardi-Asiatech | 67 | +4 krs. | 22 |   |
| Kesk. | 7 |  Nick Heidfeld | Sauber-Petronas | 61 | Jarrut | 9 |   |
| Kesk. | 14 |  Jarno Trulli | Renault | 60 | Moottori | 6 |   |
| Kesk. | 8 |  Felipe Massa | Sauber-Petronas | 41 | Onnettomuus | 12 |   |
| Kesk. | 25 |  Allan McNish | Toyota | 40 | Pyörähdys | 16 |   |
| Kesk. | 12 |  Olivier Panis | BAR-Honda | 25 | Vaihdelaatikko | 17 |   |
| Kesk. | 20 |  Heinz-Harald Frentzen | Arrows-Cosworth | 25 | Ripustus | 18 |   |
| Kesk. | 21 |  Enrique Bernoldi | Arrows-Cosworth | 19 | Ripustus | 21 |   |
| Kesk. | 2 |  Rubens Barrichello | Ferrari | 16 | Hydrauliikka | 8 |   |
| Kesk. | 9 |  Giancarlo Fisichella | Jordan-Honda | 6 | Moottori | 14 |   |
Lähde:
Muuta

Rubens Barrichellon 150. kilpailu.
BMW:n moottorilla ajettu 20. paalupaikka.
Interlagosin radan 20. osakilpailu.
Rubens Barrichellon ja Takuma Satōn paras aika aika-ajoissa hylättiin harjoitusrikkeiden takia.
Mika Salon uran viimeinen MM-piste.
Calcutta (Taxi Taxi Taxi)

| ”Calcutta (Taxi Taxi Taxi)” Dr>  Bombay |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Rice & Curry
 Julkaistu: huhtikuu 1998
 Tuottaja(t): Robert Uhlmann, Robin Rex
 Kesto: 03.20
Dr. Bombayn muut singlet
|   | ”Calcutta (Taxi Taxi Taxi)” 1998 | ”S.O.S (The Tiger Took My Family)” 1998 |
Calcutta (Taxi Taxi Taxi) on ensimmäinen Dr. Bombayn levyttämä kappale. Se julkaistiin huhtikuussa 1998. Kappale julkaistiin hänen debyyttialbumillaan Rice and Curry. Se on myöhemmin julkaistu muun muassa Dr. Bombay -nimikkeen takana olevan Jonny Jakobsenin vuoden 2007 kokoelma-albumilla The Hits.
Bokén alue

| Bokén alue Région de Boké |
| --- | --- |
 Sijainti
 Koordinaatit: 10.9347°N, 14.2869°W 
Valtio:  Guinea
Luonnonmaantieteellinen alue:  Ala-Guinea, koillisosa Keski-Guineaa
Prefektuurit:  5 kpl
Aliprefektuurit:  32 kpl
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Boké (61  758 as., 2014)
 – suurin kaupunki:  Kamsar (113 350 as., 2014)
Pinta-ala:  31 186 km²
Väkiluku (2014):  1 083 147 (5.)
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  GN-B
Bokén alue (ransk. Région de Boké) on yksi Guinean kahdeksasta ylimmän tason hallintoalueesta. Alueen pinta-ala on 31 186  neliökilometriä ja väkiluku oli 1,083 miljoonaa vuonna 2014. Aluetta rajaa lounaassa Atlantin valtameri, pohjoisessa Guinea-Bissau ja Senegal, idässä Guinean Labén ja etelässä Kindian alue.
Hallinnollinen keskus on Bokén kaupunki (61  758 as.). Myös satamakaupunki Kamsar (113 350 as.), bauksiittikaivoskaupunki Sangaredi (76 425 as.) ja prefektuurikeskus Fria (61 582 as.) ovat suurehkoja paikkakuntia alueella.
Bokén alueeseen kuuluu viisi prefektuuria, jotka jakautuvat paikallistasolla yhteensä 32 aliprefektuuriin:
Boffan prefektuuri (ISO 3166-2 -koodi: GN-BF), väkiluku 212 583 (2014), hallintokeskus Boffa (27 130 as.),
Bokén prefektuuri (GN-BK), väkiluku 450 278, hallintokeskus Boké,
Frian prefektuuri (GN-FR), väkiluku 96 700, hallintokeskus Fria (61 582 as.),
Gaoualin prefektuuri (GN-GA), väkiluku 193 612, hallintokeskus Gaoual (20 570 as.) ja
Koundaran prefektuuri (GN-KN), väkiluku 129 974, hallintokeskus Koundara (27 296 as.).
Bokén alueen pääosa kuuluu Ala-Guinean (ransk. Basse Guinée) ja koillisosa Keski-Guinean luonnonmaantieteelliseen alueeseen (ransk. Moyenne Guinée).
Aiheesta muualla

Mining for Long-term Change in Guinea (Sept. 2016) (englanniksi) (ifc.org)
Guinean alueet
Conakryn kuvernoraatti
Bokén alue
Faranahin alue
Kankanin alue
Kindian alue
Labén alue
Mamoun alue
Nzérékorén alue
Carlo Agostoni

| Mitalit> Maa:   Italia.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Maa:   Italia> Miesten miekkailu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Amsterdam 1928 | Kalpa, joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Los Angeles 1932 | Kalpa, joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Lontoo 1948 | Kalpa, joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Los Angeles 1932 | Kalpa |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Pariisi 1937 | Kalpa, joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Piešťany 1938 | Kalpa, joukkuekilpailu |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Liège 1930 | Kalpa, joukkuekilpailu |  |
Carlo Agostoni Faini (23. maaliskuuta 1909 Milano – 25. kesäkuuta 1972 México, Meksiko) oli italialainen miekkailija ja olympiavoittaja.
Agostoni oli vuonna 1928 voittamassa kalvan joukkuekilpailun olympiakultaa Amsterdamissa pidetyissä kisoissa. Hän sai samasta lajista hopeaa EM-kisoissa 1930 ja olympialaisissa 1932 sekä 1948. Agostoni sai joukkuekilpailusta MM-kisoissa kultaa 1937 ja pronssia 1938. Henkilökohtaisella tasolla hän saavutti muun muassa olympiapronssia 1932 sekä kolme Italian-mestaruutta.
Carlo Airoldi

Carlo Airoldi
Carlo Airoldi (21. syyskuuta 1869 Origgio – 1929) oli italialainen kestävyysjuoksija.
Airoldi syntyi maanviljelijäperheeseen Origgiossa Saronnon lähistöllä. Jo nuorena poikana hän kilpaili Varesen alueella juoksukilpailuissa ja myöhemmin myös kansainvälisellä tasolla. Hänen pahin kilpakumppaninsa oli marseillelainen Louis Ortègue. Vuonna 1892 hän voitti Lecco—Milano -kilpailun ja Milano—Torinon. Syyskuussa 1895 hän voitti 1050 kilometriä pitkän ja 12 etapista koostuneen Milano—Barcelona -kilpailun, mistä hän sai palkkioksi 2 000 pesetaa.
Airoldi tarvitsi rahaa osallistuakseen 1896 Ateenan olympialaisten maratonille, joten hän solmi sopimuksen La Bicicletta -lehden kanssa. Hänen täytyi kävellä Ateenaan Itävalta-Unkarin ja Turkin kautta, noin 70 kilometriä joka päivä, ja lehti raportoi hänen liikkeistään. Saavuttuaan vihdoin perille Ateenaan häntä pidettiin ammattilaisena eikä annettu osallistua kilpailuun. Tähän ratkaisuun hyvin pettyneenä Airoldi yritti myöhemmin urallaan haastaa olympiamaratonin voittajaa Spiridon Luisia juoksukilpailuun, mutta he eivät koskaan kohdanneet. Airoldi jatkoi juoksu-uraansa Sveitsissä, missä hän asui ja oli mennyt naimisiin. Myöhemmin hän muutti Etelä-Afrikkaan etsimään onneaan.
Bruce Spence

| Bruce Spence |
| --- | --- |
 Bruce Spence vuonna 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. syyskuuta 1945 (ikä 79) Auckland, Uusi-Seelanti
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Jenny Spence (1973–)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Bruce Spence (s. 17. syyskuuta 1945 Auckland) on australialainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Taru Sormusten Herrasta: Kuninkaan paluu -elokuvassa Sauronin Suuta, Star Wars: Episodi III – Sithin kosto Tion Medonia ja ollut Nemoa etsimässä -elokuvassa ääninäyttelijänä.
Bruce Spence on ollut naimisissa Jenny Spencen kanssa vuodesta 1973 lähtien, heillä on kaksi lasta. Spence on tunnettu isosta koostaan, hän on 201 cm pitkä.
Palkinnot

Hoyts Prize for Best Performance (1972)
Best Actor – Male (2005)
Palkinnot > Ehdokkuudet

Saturn-palkinto (1983)
Valikoitu filmografia

Keskelle galaksia ja käännös vasempaan
Mad Max 2 – asfalttisoturi
Mad Max – ukkosmyrsky
Matrix Revolutions
Taru sormusten herrasta: Kuninkaan paluu
Nemoa etsimässä
Star Wars: Episodi III – Sithin kosto
Good Guys Bad Guys
The Year My Voice Broke
Sweet Talker
Stork
Australia
Totuuden miekka (televisiosarja)
Aiheesta muualla

Bruce Spence Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Camilla Klockars

Camilla Klockars (s. Bäck 9. kesäkuuta 1966 Kokkola) on suomalainen metodistipastori, joka työskentelee Suomen ruotsinkielisen Finlands svenska metodistkyrka-kirkkokunnan piirikunnanjohtajana. Metodistikirkolla ei ole kansallista piispaninstituutiota, vaan kirkkokunnan pastoraalinen ja hallinnollinen johtohenkilö on piirikunnanjohtaja.
Camilla Klockars on opiskellut Åbo Akademissa teologian maisteriksi. Hän on toiminut metodistikirkon seurakuntatyössä Turussa vuosina 1990–2005 ja Kokkolassa 2007–2016. Vuodesta 2016 hän on ollut kirkkokunnan Vaasan seurakunnan pastori. Klockars edustaa karismaattista kristillisyyttä ja on tullut tunnetuksi seurakunnan työmuotojen uudistajana. Kirkkokunnan piirikunnanjohtajaksi hänet nimitettiin kuusivuotiskaudeksi 2017.
Yksityiselämä

Camilla Klockarsin aviomies on koulurehtori Bernt Klockars. Perheessä on kaksi lasta.
Julkaisuja

Gud kan förvandla Svenskfinland!, Maksamaa: Syréns förlag 1995
Tillbe Jesus!, Maksamaa: Syréns förlag 1996
Be för pastorer & andliga ledare!, Maksamaa: Syréns förlag 1997
Frikyrkorna i Svenskfinland, Vaasa: Frikyrklig samverkan 1999 (yhdessä Bernt Klockars)
Festförsamlingen: om församlingen i ändens tid,  Maksamaa: Syréns förlag 1999
Är det möjligt att dö utan att vara rädd?,  Maksamaa: Syréns förlag 2008
Välkommen hem : en introduktionskurs i kristen tro, Kokkola: Gamlakarleby svenska metodistförsamling 2014
Welcome Home. Becoming rooted in God and growing in faith : an introduction to the Christian faith, Kokkola: Gamlakarleby svenska metodistförsamling 2015
Tervetuloa kotiin : miten juurtua Jumalaan ja kasvaa uskossa : perehdyttämiskurssi kristilliseen uskoon,  Kokkola: Gamlakarleby svenska metodistförsamling 2015 (yhdessä Teija Hietala)
Ditt livslopp. Om meningsfullhet, prioriteringar och stafettväxlingar i livet, Värnamo, Ruotsi: Tell It 2020.
Gud vill befrielse : samtal kring kaffebordet, Vaasa : Vasa svenska metodistförsamling 2021 (yhdessä Marcus Sandås, Boris Sandås)
Carl Edvard Aspelund

Carl Edvard Aspelund (30. lokakuuta 1816 Kuopio – 24. maaliskuuta 1902 Mäntsälä) oli suomalainen kirkkoherra ja päätoimittaja.
Aspelundin vanhemmat olivat Kuopion läänin lääninrahastonhoitaja, asessori Gustaf Adolf Aspelund (1783–1872) ja Katarina Charlotta Forstén. Hän kävi Kuopion triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1832. Aspelund valmistui Keisarillisesta Aleksanterin-yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1846 ja maisteriksi 1847. Hänet vihittiin papiksi Porvoon hiippakunnassa 1847. Riemumaisteri Aspelundista tuli vuonna 1897.
Aspelund toimi yliopiston voimistelulaitoksen yliopettajan apulaisena, Porvoon tuomiokapitulin vt. amanuenssina 1844 ja Helsingin yliopiston kirjaston ylimääräisenä amanuenssina 1844–1847. Papiksi vihkimisen jälkeen Aspelund oli pappina Kuopiossa, Tohmajärvellä, Kiteellä, Viipurissa, Viaporissa, Porvoossa, Kiteellä ja Pietarissa. Hänestä tuli Tallinnan ruotsalais-suomalaisen S:t Mikaelin seurakunnan kirkkoherra 1853 ja hän toimi samalla divisioonansaarnaajana laivastossa, Aspelund jäi virkavapaalle 1858 ja sai eron kirkkoherran virasta 1859. Hän oli sitten Suomen Julkisia Sanomia -lehden päätoimittajana 1858–1865 ja toimi Helsingin lääninvankilan saarnaajana vuodesta 1861. Viimeksi Aspelund oli Mäntsälän kirkkoherrana vuodesta 1864 alkaen kunnes hän jäi virkavapaalle vanhuuden takia vuonna 1895. Aspelund sai rovastin arvon 1889.
Aspelund oli naimisissa 1858–1866 Johanna Maria Caloniuksen (k. 1866) kanssa ja vuodesta 1875 Berta Sofia Sjögrenin (k. 1906) kanssa. Hänen poikansa Gustaf Werner Aspelund (1864–1936) toimi Tampereen kaupunginviskaalina.
Teoksia

Nimellä C. E. Aspelund:
Allhelgondag : profpredikan i Helsinge 18 3/11 89. Helsingfors 1889
Sommarminnen från Kuopios omnejder jemte kanal- och sjöresan ifrån Wiborg till Kuopio : särdeles de reslustige till fromma. Helsingfors 1889
Om döpelseformuläret, dopresor samt odöpta barns rättigheter. Helsingfors 1897
Käännös suomeksi
Air Canadan lento 797

| Air Canadan lento 797 |
| --- | --- |
 Palossa tuhoutuneen koneen etuosa.
Yhteenveto
Päivämäärä:  2. kesäkuuta 1983
Onnettomuustyyppi:  tulipalo tuntemattomasta lähteestä
Tapahtumapaikka:  Cincinnati/Northern Kentuckyn kansainvälinen lentoasema, Boonen piirikunta, Kentucky, Yhdysvallat
 :  39°02′56″N, 84°40′04″W
Lähtöpaikka:  Dallasin kansainvälinen lentoasema, Dallas, Texas, Yhdysvallat
Välilaskupaikka:  Pearsonin kansainvälinen lentoasema, Toronto, Kanada
Määränpää:  Pierre Elliott Trudeaun kansainvälinen lentoasema, Montreal, Kanada
Kuolleita:  23
Loukkaantuneita:  16
Eloonjääneitä:  23
Lentokone
Konetyyppi:  Douglas DC-9-32
Lentoyhtiö:  Air Canada
Rekisteritunnus:  C-FTLU
Matkustajia:  41
Miehistöä:  5
Air Canadan lento 797 oli Air Canadan reittilento Dallasista Toronton kautta Montrealiin. Lennolla 2. kesäkuuta 1983 käytetyssä Douglas DC-9-32 -koneessa syttyi tulipalo sen ollessa matkalla Dallasista Torontoon. Miehistö teki onnistuneen hätälaskun Cincinnatiin, mutta evakuoinnin aikana tulipalo leimahti tuhoten koneen. Palossa kuoli 23 matkustajaa ja 16 loukkaantui, joista kolme vakavasti.
Onnettomuuden vakavuuteen vaikuttivat palon kehittymisen ja koon aliarvioiminen sekä kapteenin saama harhaanjohtava tieto palon etenemisestä. Koneen takakäymälästä alkunsa saaneen palon syttymissyytä ei onnettomuustutkinnassa kyetty varmuudella selvittämään.
Lentokone

Onnettomuuskone oli McDonnell Douglasin Long Beachin tehtaalla valmistettu Douglas DC-9-32 (rekisteritunnus C-FTLU, valmistenumero 47196). Maaliskuussa 1968 valmistunut kone oli toimitettu uutena Air Canadalle 8. huhtikuuta 1968. Sen voimalaitteina oli kaksi Pratt & Whitney JT8D-7B -ohivirtaussuihkumoottoria. Onnettomuuteen mennessä koneelle oli kertynyt 36 825 lentotuntia 34 987 lennolla. Kone oli huollettu ajallaan ja määräyksiä noudattaen.
Sama kone oli 17. syyskuuta 1979 ollut onnettomuudessa, jossa koneen takaosan painelaipio oli pettänyt pian lentoonlähdön jälkeen johtaen paineistuksen menettämiseen. Koneen takaosa kärsi pahoja vaurioita; muun muassa hallintalaitteiden kaapelit vioittuivat. McDonnell Douglas korjasi konetta yli kuukauden, ja painelaipio ja sen ympäristö jouduttiin rakentamaan uudelleen. Kone palasi liikenteeseen vasta 1. joulukuuta 1979.
Koneen matkustamo oli uudistettu kesäkuussa 1982. Oikeanpuoleinen takakäymälä korvattiin vaatekomerolla, katonrajaan asennettiin matkatavaralokerot ja matkustamon katto sekä seinät uusittiin. Onnettomuuden aikaan koneen penkkien pehmusteet olivat polyuretaanivaahtoa, ikkunat akryyliä, sisäseinät akryloniittibutadieenistyreeni-muovia, kattopaneelit lasikuitupinnoitteista komposiittia ja seinien ja katon pinnoite vinyylilaminaattia.
Matkustajat ja miehistö

Lennolla 797 oli 41 matkustajaa ja viisi miehistön jäsentä. Matkustajien joukossa olivat kanadalainen folklaulaja Stan Rogers, joka oli palaamassa Texasissa järjestetyltä Kerrvillen folkfestivaalilta, sekä elektroniikkayhtiö Curtis Mathes Corporationin toimitusjohtaja George Curtis Mathes Jr. Molemmat kuolivat palossa. Yksi eloonjääneistä oli kanadalainen miljonääri Glen W. Davis, josta oman kertomansa mukaan tuli onnettomuudesta selviämisen seurauksena filantrooppi. Hän käytti ympäristön hyväksi yli 20 miljoonaa dollaria ennen kuin hänet ammuttiin vuonna 2007.
Lennon kapteenina oli 51-vuotias Donald S. Cameron, joka oli ollut Air Canadan palveluksessa vuodesta 1966. Hän oli lentänyt noin 13 000 tuntia, joista 4 939 DC-9:llä. 34-vuotiaan perämies Claude Ouimet’n Air Canada oli palkannut vuonna 1973. Hänellä lentotunteja oli noin 5 650, joista 2 499 DC-9:llä. Matkustamohenkilökunnan muodostivat purseri Sergio Benetti sekä lentoemännät Laura Kayama ja Judith L. Davidson. Sekä lentäjillä että matkustamohenkilökunnalla oli voimassa olevat kelpuutukset.
Lennon tapahtumat > Lennon alku

Lento 797 lähti Dallasista 16.25 paikallista aikaa (21.25 UTC). Se eteni täysin normaalisti, kunnes kello 18.51 takakäymälän huuhtelumoottorin kolme sulaketta laukesivat. Tämä ei ollut epätavallista etenkään ruokatarjoilun jälkeen, jolloin useat matkustajat käyttivät käymälää. Kapteeni yritti painaa sulakkeiden katkaisijat alas, mutta ne nousivat heti uudelleen ylös. Hän oletti huuhtelumoottorin jumittuneen. Hän yritti uudelleen vielä kello 19.00, mutta jälleen kerran katkaisijat nousivat heti takaisin ylös.
Noin kello 19.00 viimeisellä rivillä istunut matkustaja kertoi lentoemännälle oudosta hajusta koneen peräosassa. Lentoemäntä arveli hajun olevan peräisin takakäymälästä. Hän haki sammuttimen, raotti käymälän ovea ja huomasi sen olevan täynnä vaaleanharmaata savua. Liekkejä ei näkynyt. Hän kertoi tilanteesta toiselle lentoemännälle, joka välitti tiedon tulipalosta purserille. Purseri antoi lentoemännille ohjeeksi kertoa palosta kapteenille, siirtää matkustajat koneen etuosaan pois savun luota ja avata ilmastointiventtiilit, jotta ilmavirta puhaltaisi savun matkustamon takaosaan. Sen jälkeen hän otti sammuttimen ja avasi käymälän oven. Hänkään ei nähnyt liekkejä, mutta hän näki mustien savukiehkuroiden tulevan käymälään sen seinien raoista pesualtaan yläpuolella ja katonrajassa. Hän tyhjensi hiilidioksidisammuttimen käymälään ja sulki oven.
Kello 19.02.40 lentoemäntä tuli kertomaan palosta ohjaamoon. Kapteeni käski perämiehen tarkastamaan tilanteen. Tämä ei päässyt edes takakäymälälle asti, sillä savu viimeisten istuinrivien luona alkoi olla liian sankkaa. Purseri kertoi hänelle yrittäneensä sammuttaa paloa ja kuvaili näkemäänsä lisäten, ettei uskonut palon olevan käymälän roskakorissa. Kello 19.04 perämies palasi ohjaamoon ja totesi kapteenille, että olisi parasta aloittaa laskeutuminen. Ennen kuin kapteeni ehti vastata, purseri tuli myös ohjaamoon ja kertoi, ettei hätää ole, sillä savu vaikutti olevan hälvenemässä. Myös perämies huomasi savun määrän vähenneen, ja lähti 19.04.46 uudelleen koneen takaosaan. Keskustelua palon luonteesta tai sijainnista ei tässä vaiheessa käyty. Kapteeni luuli palon olevan käymälän roskakorissa ja oletti, että miehistö saa sen sammutettua.
Perämies, jonka tarkoituksena oli avata käymälän ovi ja tarkastaa tilanne siellä, huomasi koneen takaosaan saavuttuaan käymälän oven olevan kuuma eikä avannut sitä. Kello 19.05.35, kun perämies oli koneen takaosassa, koneen vasemman puolen tasavirta- ja vaihtovirtajärjestelmät lakkasivat toimimasta. Kapteeni otti yhteyden lennonjohtoon 19.06 ilmoittaen sähköongelmasta. Yksi lentoemännistä viittoili perämiehelle kehottaen tätä palaamaan ohjaamoon. Palattuaan kello 19.07.11 hän kertoi kapteenille, että olisi parasta lähteä laskeutumaan. Perämiehen äänensävystä kapteeni päätteli, että palo oli riistäytynyt hallinnasta ja että laskeutuminen olisi aloitettava välittömästi.
Lennon tapahtumat > Lähestyminen, laskeutuminen ja evakuointi

Indianapolisin lennonjohto sai mayday-kutsun lennolta 797 kello 19.08.12. Hätäkutsussa kerrottiin, että lennolla oli tulipalo ja se oli laskeutumassa. Lennonjohtaja ehdotti laskeutumista Cincinnatiin, jonka miehistö hyväksyi. Se alkoi laskeutua 33 000 jalan korkeudesta 5 000 jalkaan kello 19.09. Ohjaamon ovi jäi laskeutumisen ajaksi auki, ja ohjaamo täyttyi hiljalleen savulla. Lähestymisen alkuvaiheiden aikana matkustamohenkilökunta sai kaikki matkustajat siirrettyä rivin 13 etupuolelle. He kertoivat matkustajille evakuoinnin kulusta, antoivat ikkunahätäuloskäyntien vieressä istuneille matkustajille ohjeet uloskäyntien avaamiseen ja jakoivat kostutettuja lautasliinoja, joiden läpi oli helpompi hengittää. Kun lento 797 oli laskeutunut 3 000 jalkaan, miehistö poisti matkustamon paineistuksen. Lisäksi perämies sulki ilmastoinnin, sillä ajatteli sen ruokkivan tulipaloa. Hän yritti myös saada ohjaamossa olleen savun hälvenemään avaamalla ohjaamon sivuikkunaa, mutta joutui pian sulkemaan sen kovan melun vuoksi.
Lento 797 laskeutui Cincinnatiin kello 19.20. Koneen luistonesto ei toiminut, ja päälaskutelineiden renkaat puhkesivat kapteenin jarruttaessa mahdollisimman kovaa. Koneen pysähdyttyä matkustamon molemmat etuovet sekä vasemman puolen etummainen ja oikean puolen molemmat ikkunahätäuloskäynnit avattiin. Koneelle saapuneiden palomiesten mukaan avatuista ovista tuli sankkaa savua. Matkustamohenkilökunta sekä 18 matkustajaa poistui näiden viiden uloskäynnin kautta. Lentäjä ja perämies poistuivat ohjaamon ikkunoista. Koneesta oli siis poistunut 23 ihmistä, kun matkustamon sisustus syttyi tuleen. Sisään jäi 23 matkustajaa, jotka kuolivat tulipalossa. Eloonjääneistä 16 loukkaantui, heistä kolme vakavasti.
Palomiehet aloittivat sammutustoimet kello 19.21, jo ennen palon leimahtamista. Koneen takaosan päälle sekä maahan koneen alle suihkutettiin sammutusvaahtoa mahdollisen räjähdyksen estämiseksi. Viimeisten matkustajien poistuttua koneen vasemmalta siiveltä kaksi palomiestä lähti tekemään sammutushyökkäystä taaemman ikkunahätäuloskäynnin kautta. Kuumuus ja savu estivät kuitenkin heitä tekemästä muuta kuin suihkuttamasta vaahtoa koneen sisään. Noin 2–3 minuuttia myöhemmin koneen pyrstökartio irrotettiin ja sen kautta kulkeva hätäuloskäynti avattiin uutta sammutushyökkäystä varten, mutta kuumuus esti taas aikeet. Samoin kävi kahdella seuraavalla yrityksellä, ensin uudestaan vasemman puolen ikkunahätäuloskäynnistä ja sitten vasemmasta etuovesta. Palo saatiin lopulta sammumaan kello 20.17. Lentokenttäpalokunnan seitsemää yksikköä tuli lähikaupungeista avustamaan 12 yksikköä ja 53 palomiestä.
Tutkinta

Onnettomuuden tutki Yhdysvaltain kansallinen liikenneturvallisuuslautakunta (NTSB), joka vastaa kaikkien Yhdysvaltain alueella siviili-ilmailussa tapahtuneiden onnettomuuksien tutkinnasta. Se sai tiedon onnettomuudesta noin kello 19.30 onnettomuuspäivän iltana ja lähetti välittömästi tapahtumapaikalle tutkintaryhmän Washington D.C.:stä.
Vaikka tulipalo käytännössä tuhosi koneen, sekä ohjaamon ääninauhuri että lentoarvotallennin säilyivät hyvässä kunnossa ja niiden tietoihin päästiin käsiksi. Molempien tallentimien todettiin lakanneen toimimasta kello 19.07.41. Ohjaamon ääninauhurin nauhalla kuului useita valokaarten aiheuttamia ääniä, niistä ensimmäinen kello 18.48.12. Ääniä kuului yhteensä kahdeksan kello 19.00 mennessä. Äänien kanssa samaan aikaan lentoarvotallentimen tiedoissa oli äkillisiä piikkejä sekä aukkokohtia.