stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vantaan kaupunginjohtaja
Luettelo

| Kaupunginjohtaja | Kaupunginjohtaja | Kausi | Puoluekanta |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Lauri Korpinen (1896–1975) | 1957–1961 |  |
|  | Lauri Lairala (1926–2012) | 1961–1989 | kokoomuslainen |
|  | Pirjo Ala-Kapee (s. 1944) | 1989–1997 | sosiaalidemokraatti |
|  | Erkki Rantala (1946–2014) | 1997–2003 | sosiaalidemokraatti |
|  | Juhani Paajanen (s. 1947) | 2003–2011 | sosiaalidemokraatti |
|  | Jukka Peltomäki (1949–2025) | 2011 | sosiaalidemokraatti |
|  | Kari Nenonen (s. 1953) | 2012–2018 | sosiaalidemokraatti |
|  | Ritva Viljanen (s. 1958) | 2018–2023 | sosiaalidemokraatti |
|  | Pekka Timonen (s. 1966) | 2023– | sitoutumaton |
Kol (kieli)

| Kol |
| --- | --- |
Muu nimi:  Aka-Kol
Tiedot
Alue:  Andamaanit, Intia
Puhujia:  kuollut
Kirjaimisto:  ei kirjakieltä
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  Andamaanilaiset kielet
Kieliryhmä:  Isojen-Andamaanien kielet Keskeiset Isojen-Andamaanien kielet
Kielikoodit
ISO 639-3:  aky
 Ohje 
Kolin tai Aka-Kolin kieli oli Isojen-Andamaanien kielten keskeiseen ryhmään kuuluva kieli, jota puhuttiin Keski-Andamanin saaren kaakkoisosassa Andamaaneilla Intiassa.
Kielellä ei ollut tunnettua kirjallista standardia.
LCC International University

| LCC International University |
| --- | --- |
 LCC International University vuonna 2010.
Perustettu:  1991
Tyyppi:  Yksityinen
Sijainti:  Klaipėda,  Liettua
Yhteistyö:  CCCU
Sivusto:  https://lcc.lt
LCC International University (aiemmin Lithuania Christian College) on Liettuan Klaipėdassa sijaitseva yksityinen yliopisto, joka perustettiin vuonna 1991. Yliopiston tavoitteena on olla amerikkalaistyylinen kristillinen yliopisto. Liettuan opetus- ja kulttuuriministeriö on LCC:n kumppani ja Liettuan valtio tunnustaa LCC:ssa suoritetut kandidaatin- ja maisterintutkinnot.
LCC:n opintotarjonnassa on kuusi kandidaatintutkintoa (viestintä, englannin kieli ja kirjallisuus, psykologia, kansainvälinen liiketoiminta, kansainväliset suhteet sekä teologia) ja yksi maisterintutkinto (englannin opettaja).
Aiheesta muualla

Yliopiston verkkosivut
Georgios

Georgios tai Geórgios (kreik. Γεώργιος) on kreikkalaisperäinen miehen etunimi, joka kreikan kielessä tarkoittaa maanviljelijää.  Nimen alkuosana on sama kreikan maata tarkoittava sana ge (γη), joka esiintyy myös esimerkiksi sanoissa geologia ja geometria; loppuosa taas on työtä tarkoittava sana ergon (εργον).
Kuuluisa varhaiskristillinen pyhimys Georgios Voittaja, josta Suomessa tunnetaan yleisesti nimellä  Pyhä Yrjö tai Pyhä Yrjänä, on tehnyt nimen laajalti suosituksi. Siitä esiintyy eri maissa ja kielissä useita muunnoksia. Monet niistä ovat ainakin kirjoitusasultaan lähellä nimen latinalaistettua muotoa Georgius, mutta saattavat poiketa siitä ääntämykseltään paljonkin. Sellaisia ovat esimerkiksi englannin George (lausutaan /džoodž/, ranskan Georges (lausutaan /žorž/, italian Giorgio (lausutaan /džoodžo/ sekä saksan ja ruotsin Georg, joka saksaksi lausutaan melkein kirjoitusasun mukaisesti mutta ruotsiksi /jori/. Näiden ohella esiintyy saksassa myös muunnelma Jürgen ja ruotsissa Göran.
Suomessa nimen vanhastaan tunnetuimmat muunnelmat ovat Yrjö ja Jyrki. Näistä Yrjö on länsi-, Jyrki itäsuomalaista alkuperää. Itä-Suomessa nimeä Jyrki ovat käyttäneet varsinkin ortodoksit. Nimeä Yrjö käytetään suomen kielessä vakiintuneesti myös englannin George- ja kreikan Georgios -nimisistä hallitsijoista. Muita nimen suomalaisia muunnelmia ovat Yrjänä, Jyri ja Jori. Kaikkien näiden nimipäivät ovat Pyhän Yrjön muistopäivänä 23. huhtikuuta.
Tunnettuja Georgios-nimisiä

Pyhä Yrjö, Pyhä Suurmarttyyri Georgios Voittaja (n. 280–303), pyhimys
Kreikan kuninkaat:
Georgios I, (Yrjö I (1845–1913), hallitsi 1863–1913)
Georgios II (Yrjö II (1890–1947), hallitsi 1922–1923 ja 1935–1947)
Geórgios Achilléos (s. 1980), kyproslainen haulikkoampuja
Geórgios Ánninos, kreikkalainen uimari
Geórgios Athanasiádis-Nóvas (1893–1987), kreikkalainen poliitikko, juristi, kirjailija ja toimittaja
Geórgios Dónis (s. 1969), jalkapalloilija ja valmentaja
Geórgios Fasoulás (1946–2002), kreikkalainen arkkitehti
Geórgios Fotákis (s. 1981), kreikkalainen jalkapalloilija
Georgios Gemistos Plethon (1355–1452), bysanttilainen uusplatonilainen filosofi
Geórgios Iatrídis, kreikkalainen miekkailija
Geórgios Kanellópoulos (s. 2000), kreikkalainen jalkapalloilija
Geórgios Karagkoúnis, Giórgos Karagkóunis, kreikkalainen jalkapalloilija
Geórgios Koléttis, kreikkalainen ratapyöräilijä
Georgios Maniakes (k. 1043), bysanttilainen sotapäällikkö
Geórgios Mávros (1909–1995), kreikkalainen lakimies ja poliitikko
Georgios Monakhos (800-luvulla), bysanttilainen kronikoitsija
Georgios Orfanidis (1859–1942), kreikkalainen ampuja ja olympiavoittaja
Georgios Pakhymeres (n. 1242–1310), bysanttilainen historioitsija ja filosofi
Georgios Kyriacos Panayiotou, George Michael (1963–2016), kreikkalais-brittiläinen poplaulaja ja lauluntekijä
Geórgios Papadópoulos (1919–1999), Kreikan sotilashallituksen johtaja 1967–1974
Geórgios Papandréou (1888–1986), kreikkalainen poliitikko, pääministeri 1944–1945 ja 1964–1965
Geórgios Andréas Papandréou (s. 1952), kreikkalainen poliitikko, pääministeri 2009–2011
Geórgios Papanikoláou (1883–1962), kreikkalainen lääke- ja luonnontieteilijä
Geórgios Papasidéris (1875–1920), kreikkalainen kuulantyöntäjä, kiekonheittäjä ja painonnostaja
Georgios Pisides (600-luvulla), bysanttilainen runoilija
Geórgios Rállis (1918–2006), Kreikan pääministeri 1980–1981
Geórgios Roumpánis (1929–2025), kreikkalainen seiväshyppääjä
Geórgios Samarás, Giórgos Samarás (s. 1985), kreikkalainen jalkapalloilija
Geórgios Seferiádis, Giórgos Seféris (1900–1971), kreikkalainen runoilija ja diplomaatti, Nobelin kirjallisuuspalkinnon saaja
Geórgios Seïtarídis (s. 1981), kreikkalainen jalkapalloilija
Georgios Synkellos (700-luvulla), bysanttilainen kronikoitsija
Geórgios Theodorídis (s. 1972), kreikkalainen pikajuoksija
Georgios Trapezuntios (1395–1484), bysanttilainen filofosi
Geórgios Tsítas (s. 1872), kreikkalainen painija ja olympiamitalisti
Geórgios Tzavéllas, Giórgos Tzavéllas (s. 1987), kreikkalainen jalkapalloilija
Georgios Valakakis, kreikkalainen miekkailija
Geórgios Vasileíou (s. 1931), Kyproksen presidentti 1988–1993
Geórgios Zaḯmis (1937–2020), kreikkalainen kilpapurjehtija ja olympiavoittaja
Geórgios Zoitákis (1910–1996), kreikkalainen kenraali, Kreikan nimellinen varakuningas 1967–1972
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Georgios Wikimedia Commonsissa
Károli Gáspárin reformoitu yliopisto

| Károli Gáspárin reformoitu yliopisto> Károli Gáspár Református Egyetem |
| --- | --- |
  
 Károli Gáspárin reformoidun yliopiston rakennus vuonna 2021.
Motto:  Soli Deo Gloria
Perustettu:  1993
Tyyppi:  Julkinen
Sijainti:  Budapest,  Unkari
Yhteistyö:  CCCU
Sivusto:  http://kre.hu/
Károli Gáspárin reformoitu yliopisto (unk. Károli Gáspár Református Egyetem, lyh. KRE) on unkarilainen julkinen yliopisto. Yliopisto on perustettu vuonna 1993 ja se sijaitsee Budapestissa. Yliopistolla on kampus myös Nagykõrösissä. Yliopisto on taustaltaan kristillinen, ja se toimii reformoidun kirkon työyhteydessä.
Aiheesta muualla

Yliopiston verkkosivusto (unkariksi)
Nyrkkeily kesäolympialaisissa 1956

Nyrkkeily
Vuoden 1956 kesäolympialaisten nyrkkeily järjestettiin 23. lokakuuta – 1. joulukuuta 1956 West Melbourne Stadiumilla, Melbournessa, Australiassa. Tämä oli kymmenes kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 164 osanottajaa 35 eri maasta. Tapahtumia oli kymmenen, jotka kaikki järjestettiin ainoastaan miehille.
Mitalistit

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| Kärpässarja −51 kg |  Yhdistynyt kuningaskunta Terence Spinks |  Romania Mircea Dobrescu |  Ranska René Libeer |
| Kärpässarja −51 kg |  Yhdistynyt kuningaskunta Terence Spinks |  Romania Mircea Dobrescu |  Irlanti John Caldwell |
| Kääpiösarja 51–54 kg |  Yhteissaksalainen joukkue Wolfgang Behrendt |  Etelä-Korea Song Soon-Chun |  Chile Claudio Barrientos |
| Kääpiösarja 51–54 kg |  Yhteissaksalainen joukkue Wolfgang Behrendt |  Etelä-Korea Song Soon-Chun |  Irlanti Freddie Gilroy |
| Höyhensarja 54–57 kg |  Neuvostoliitto Vladimir Safronov |  Yhdistynyt kuningaskunta Thomas Nicholls |  Suomi Pentti Hämäläinen |
| Höyhensarja 54–57 kg |  Neuvostoliitto Vladimir Safronov |  Yhdistynyt kuningaskunta Thomas Nicholls |  Puola Henryk Niedźwiedzki |
| Kevytsarja 57–60 kg |  Yhdistynyt kuningaskunta Richard McTaggart |  Yhteissaksalainen joukkue Harry Kurschat |  Irlanti Anthony Byrne |
| Kevytsarja 57–60 kg |  Yhdistynyt kuningaskunta Richard McTaggart |  Yhteissaksalainen joukkue Harry Kurschat |  Neuvostoliitto Anatoli Lagetko |
| Kevyt välisarja 60–63,5 kg |  Neuvostoliitto Vladimir Jengibarjan |  Italia Franco Nenci |  Romania Constantin Dumitrescu |
| Kevyt välisarja 60–63,5 kg |  Neuvostoliitto Vladimir Jengibarjan |  Italia Franco Nenci |  Etelä-Afrikka Henry Loubscher |
| Välisarja 63,5–67 kg |  Romania Nicolae Linca |  Irlanti Fred Tiedt |  Australia Kevin Hogarth |
| Välisarja 63,5–67 kg |  Romania Nicolae Linca |  Irlanti Fred Tiedt |  Yhdistynyt kuningaskunta Nicholas Gargano |
| Kevyt keskisarja 67–71 kg |  Unkari László Papp |  Yhdysvallat José Torres |  Yhdistynyt kuningaskunta John McCormack |
| Kevyt keskisarja 67–71 kg |  Unkari László Papp |  Yhdysvallat José Torres |  Puola Zbigniew Pietrzykowski |
| Keskisarja 71–75 kg |  Neuvostoliitto Gennadi Šatkov |  Chile Ramón Tapia |  Argentiina Víctor Zalazar |
| Keskisarja 71–75 kg |  Neuvostoliitto Gennadi Šatkov |  Chile Ramón Tapia |  Ranska Gilbert Chapron |
| Raskas keskisarja 75–81 kg |  Yhdysvallat James Boyd |  Romania Gheorghe Negrea |  Chile Carlos Lucas |
| Raskas keskisarja 75–81 kg |  Yhdysvallat James Boyd |  Romania Gheorghe Negrea |  Neuvostoliitto Romualdas Murauskas |
| Raskassarja +81 kg |  Yhdysvallat Pete Rademacher |  Neuvostoliitto Lev Muhin |  Etelä-Afrikka Daniel Bekker |
| Raskassarja +81 kg |  Yhdysvallat Pete Rademacher |  Neuvostoliitto Lev Muhin |  Italia Giacomo Bozzano |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Neuvostoliitto | 3 | 1 | 2 | 6 |
| 2. |  Yhdistynyt kuningaskunta | 2 | 1 | 2 | 5 |
| 3. |  Yhdysvallat | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 4. |  Romania | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 5. |  Saksan yhdistynyt joukkue | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 6. |  Unkari | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 7. |  Irlanti | 0 | 1 | 3 | 4 |
| 8. |  Chile | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 9. |  Italia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 10. |  Etelä-Korea | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 11. |  Ranska | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 11. |  Puola | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 11. |  Etelä-Afrikka | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 14. |  Argentiina | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 14. |  Australia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 14. |  Suomi | 0 | 0 | 1 | 1 |
Persoonapronomini

Persoonapronominit ovat pronomineja, jotka viittaavat johonkin henkilöön tai ryhmään henkilöitä. Suomen kielen persoonapronominit ovat yksikössä minä, sinä, hän ja monikossa me, te ja he.
Suomen kielessä

Suomen murteissa ja puhekielessä on persoonapronomineista erilaisia variaatioita: Minä ja sinä voivat olla mä ja sä, mää ja sää, mnää ja snää, mie ja sie tai miä ja siä puhujan kotiseudusta riippuen. Me ja te voivat olla myö ja työ. Hän ja he korvataan joskus demonstratiivipronomineilla se ja ne.
Indoeurooppalaisista kielistä poiketen suomessa ja muissa uralilaisissa kielissä yksikön kolmannen persoonan pronomini ei määräydy sukupuolen mukaan. Esim. ruotsin han (miehestä), hon (naisesta) ja hen (sukupuolineutraali) suomennetaan sanalla hän (tai murteellisesti ja puhekielisesti sanalla se). Esimerkiksi englannin kielessä persoonapronomineja käytetään laajemmin kuin suomessa, muun muassa joistakin esineistä ja eläimistä. Persoonapronominien käyttö ei suomenkaan kielessä ole täysin rajattu ihmisiin, vaan niitä käytetään myös esimerkiksi jumalolennoista uskonnollisessa kielessä.
Suomen kielessä > Persoonapronominien käyttö

Monissa kielissä persoonapronomini vaikuttaa predikaatin muotoon. Esimerkiksi suomen, venäjän ja italian kielissä subjektina oleva ensimmäisen tai toisen persoonan persoonapronomini voidaan jättää pois, jolloin pelkkä pronominin muoto kertoo mihin persoonaan viitataan. Esimerkiksi suomessa voidaan kirjoittaa ja sanoa persoonapronominia käyttäen minä ripustan, mutta myös ilman persoonapronominia ripustan. Suomen murteissa ja puhekielessä pronomini kuitenkin on yleensä mukana.
Pronomini me viittaa joukkoon, johon puhuja kuuluu. Puhuttelun kohde ei välttämättä kuulu tähän joukkoon.. Monarkkien kielenkäytössä se voi olla synonyymi minä -pronominille. Esimerkiksi Suomen rikoslaki alkaa seuraavasti:
Pronomini te viittaa tiettyyn joukkoon, johon puhuteltava kuuluu, vaikka joukko itse ei olisi läsnä. Sitä käytetään myös teitittelyssä sinä-pronominin sijasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Persoonapronomini Wikimedia Commonsissa
Carl Fredrik Richter

Carl Fredrik Richter (18. maaliskuuta 1782 Turku – 14. helmikuuta 1858 Turku) oli suomalainen virkamies, vuodesta 1836 todellinen valtioneuvos.
Carl Fredrik Richterin vanhemmat olivat nahkatehtailija Jaakko Kristian Richter ja Aurora Wegelius ja puoliso vuodesta 1812 Hedvig Margareta von Haartman, Gabriel Erik von Haartmanin tytär. Richter tuli ylioppilaaksi Turkuun 1796. Hän aloitti virkamiehenä Turun hovioikeudessa 1803, senaatin oikeusosaston jäsen hän oli 1820–1822 ja 1831–1834, kansliatoimikunnan päällikkö 1822–1831 ja 1834–1840. Turun hovioikeuden presidentti hän oli vuodesta 1840. Häntä on pidetty 1830-luvun lopulla senaatin vaikutusvaltaisimpana jäsenenä. Richter vihittiin Helsingin yliopiston lakitieteen kunniatohtoriksi 1840 ja hänet aateloitiin 1856, mutta hän ei hakenut pääsyä ritarihuoneeseen.
Pamela Tola

| Pamela Tola |
| --- | --- |
 Pamela Tola helmikuussa 2010
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. lokakuuta 1981 (ikä 43) Ruotsinpyhtää
Ammatti:  näyttelijä, ohjaaja
Puoliso:  Lauri Tilkanen  (vih. 2015; ero 2020)
Lapset:  4
Sukulaiset:   Joonatan Tola (veli)  Olli Tola (setä)  Tuulianna Tola (serkku) 
Näyttelijä
Merkittävät roolit:   Tyttö sinä olet tähti  Isänmaallinen mies  Saturday Night Live 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Pamela Tola (s. 15. lokakuuta 1981 Ruotsinpyhtää) on suomalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hänen läpi­murto­elo­kuvansa näyttelijänä oli Dome Karu­kosken ohjaama Tyttö sinä olet tähti (2005), josta hän sai ensimmäisen Jussi-ehdokkuutensa. Tola on näytellyt myös Karu­kosken elo­kuvissa Leijonasydän ja Napapiirin sankarit. Hän oli yksi MTV3:n Saturday Night Liven pää­näyttelijöistä.
Tola on ohjannut neljä pitkää elokuvaa, joista ensimmäinen oli elo­kuva oli 2018 ensi-iltansa saanut Swingers. Suosituin Tolan ohjaamista elokuvista on Teräsleidit, joka sai lähes 250 000 katsojaa elokuvateattereissa.
Opinnot ja harrastukset

Tola kirjoitti yli­oppilaaksi Niinivaaran lukiosta Joensuusta vuonna 2001. Ennen Teatteri­korkea­kouluun pääsemistään hän opiskeli vuoden verran sosio­nomiksi ja tanssi­terapeutiksi Pohjois-Karjalan ammattikorkeakoulussa. Tola on harrastanut näyttelemistä kymmen­vuotiaasta alkaen video­elo­kuvissa ja harrastaja­teattereissa.
Tolalta ilmestyi vuonna 2007 kirja Miksi näyttelen?, joka oli osa hänen Teatteri­korkea­koulun opin­näyte­työtään.
Yksityiselämä

Tola joutui 1990-luvulla sisaruksineen ensin vuodeksi lastenkotiin ja sitten kahdeksaksi vuodeksi perhekotiin hänen isänsä ja myöhemmin myös äitinsä kuoltua. Tolan veli Joonatan Tola on kirjailija. Heidän setänsä Olli Tola tuottaa televisiosarjoja ja heidän serkkunsa Tuulianna Tola on toiminut juontajana televisiossa. Olli Tolan puoliso Lena Meriläinen on näyttelijä.
Tola avioitui vuonna 2008 ­tuottaja Pauli Waroman (s. 1978) kanssa. He saivat kaksi lasta, joulu­kuussa 2006 ja loppuvuodesta 2008 syntyneet pojat. Avioliitto päättyi helmikuussa 2012.
Syksyllä 2015 Tola avioitui näyttelijä Lauri Tilkasen kanssa. He saivat poika­lapsen keväällä 2014 ja erosivat kesä­kuussa 2020.
Neljännen lapsensa Tola sai vuonna 2024.
Valikoitu filmografia

Tyttö sinä olet tähti (2005)
Isänmaallinen mies (2013)
Leijonasydän (2013)
Napapiirin sankarit (2010)
Satur­day Night Live (2016)
Teatteri

2010, JuuTupen rapinat, useita rooleja, Uusi Iloinen Teatteri
Kirjat

Miksi näyttelen?  (Osa kirjallista opin­näytettä Teatteri­korkea­koulussa)  Helsinki:  Ajatus, 2007.  ISBN 978-951-20-7352-8
Aiheesta muualla

Rinne, Jaana: Pamela Tola – Ikkuna­prinsessa City. 7.4.2006.
| n k Pamela Tola |
| --- | --- |
Pitkät elokuvat (ohjaus):  Swingers (2018)  Teräsleidit (2020)  Järjettömän paska idea (2023) 
Lyhytelokuvat (ohjaus):  Burungo (2011)  Elma & Liisa (2011) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Korea  Alankomaat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Elonet  Yle 
Muut:  IdRef
Greta Westerholm

Nuori Greta keskellä äitinsä Hilman ja isänsä Victor Westerholmin kanssa vuonna 1889
Greta Helena Maria Westerholm (1. elokuuta 1886 Lemland – 16. tammikuuta 1971 Turku) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Greta Westerholmin vanhemmat olivat taidemaalari Victor Westerholm ja Hilma Gustava Alander.
Teoksia

Peder. Åbo tidnings och tryckeri, Åbo 1936
I sommarhatt till Åland ; med originalteckningar av Victor Westerholm. Bro, Åbo 1940
Tösen med långa flätor : sannsaga. Bro, Åbo 1943
Sommar på Apalnäs ; illustrationer efter teckningar och målningar av Victor Westerholm. Förlaget Bro, Åbo 1945
I sommarhatt till Åland & Tösen med långa flätor. Önningeby hembygdsförening, Jomala 2010
Murad IV

| Murat IV |
| --- | --- |
 
Osmanien valtakunnan sulttaani
Valtakausi:  10. syyskuuta 1623 – 8. helmikuuta 1640
Edeltäjä:  Mustafa I
Seuraaja:  Ibrahim I
Sijaishallitsija:  Kösem Sultan (1623–1632)

Syntynyt:  27. heinäkuuta 1612 Konstantinopoli, Osmanien valtakunta
Kuollut:  2. helmikuuta 1640 (27 vuotta) Konstantinopoli, Osmanien valtakunta
Puoliso:  Ayşe Haseki Sultan
Suku:  Osmani
Isä:  Ahmed I
Äiti:  Kösem Sultan
Uskonto:  sunnalaisuus
Nimikirjoitus:  
Murat IV (27. heinäkuuta 1612 – 9. helmikuuta 1640) oli Osmanien valtakunnan sulttaani vuodesta 1623 kuolemaansa asti. Hän oli yksi aikansa voimakkaimmista hallitsijoista.
Murat IV syntyi Istanbulissa sulttaani Ahmed I:n ja Kösem Sultanin pojaksi. Hän oli epätavallisen suuri ja voimakas mies. Hän harrasti jousiammuntaa ja painia. Hänen sanotaan olleen niin vahva, että hän kykeni painissa päihittämään vastustajansa pelkästään yhdellä kädellä. Hän myös käytti taistelussa aseinaan raskasta nuijaa sekä suurta miekkaa, jotka molemmat painoivat kertomusten mukaan vähintään 50 kilogrammaa. Murat IV:stä tuli sulttaani 11-vuotiaana, kun hänen mielisairas setänsä, sulttaani Mustafa I, syöstiin vallasta ja otettiin vangiksi. Valtakautensa alkuvuosina Murat IV oli pelkkä nukkehallitsija, ja todellinen valta oli hänen äidillään. Samaan aikaan Osmanien valtakunta alkoi rappioitua: persialaiset valloittivat suuria alueita, Anatoliassa syntyi kapinoita ja janitsaarit hyökkäsivät sulttaanin palatsiin.
Murat IV päätti ratkaista valtakuntansa ongelmat ja otti vallan käsiinsä. Hän halusi välttää isoveljensä Osman II:n kokeman kohtalon, ja niinpä hän teloitutti maansa vaikutusvaltaisimmat poliitikot että sotilasjohtajat, mukaan lukien useimmat veljistään, suurvisiirin sekä satoja upseereja. Hän myös teloitutti noin 20 000 anatolialaista kapinallista. Hartaana muslimina hän kielsi tupakoinnin ja alkoholin nautiskelun, vaikka hänen itse huhuttiin olevan alkoholisti. Hän myös määräsi, ettei kukaan saanut liikkua valtakunnan kaupungeissa öisin. Sulttaani yritti saattaa maahan järjestyksen varkaiden ja ryöstäjien joukkosurmaamisilla, hän saattoi itsekin vaellella kaupungin kaduilla surmaamassa pahantekijöitä.
Sotilaallisesti Murat IV:n suurin saavutus oli sotaretki Persiaa vastaan. Sotaretken aikana osmanit valloittivat muiden muassa Azerbaidžanin ja suuria alueita Mesopotamiasta. Hän myös onnistui palauttamaan valtakuntansa uudelle kukoistuskaudelle. Hieman ennen kuolemaansa Murat IV solmi rauhan safavidien kanssa.
Murat IV kuoli vain 27-vuotiaana maksakirroosiin vuonna 1640. Kuolinvuoteellaan hän määräsi veljensä Ibrahimin teloitettavaksi, sillä hän ei halunnut itselleen seuraajia. Määräystä ei kuitenkaan ikinä toteutettu, ja Ibrahimista tuli uusi sulttaani.
Sosiobiologia

Sosiobiologia on yhteisöllisten ilmiöiden biologisten perusteiden järjestelmällistä tutkimista. Sanan sosiobiologia teki tunnetuksi Edward O. Wilson teoksessaan Sociobiology: The new synthesis vuonna 1975. Sosiobiologian mukaan ihmisen käyttäytyminen, kulttuuri ja yhteiskunta perustuu joko kokonaan tai hyödyllisten ominaisuuksien osalta luonnonvalinnan suosimiin adaptaatioihin. Sosiobiologian olemusajatteluun nojaavia piirteitä kohtaan on esitetty ankaraa kritiikkiä ja sitä on ajoittain verrattu jopa astrologiaan, joka väittää ennustavansa ihmisen elämäntapahtumia tähtien asentojen perusteella. Sosiobiologiaa ei tule sekoittaa evoluutiopsykologiaan, vaikka sosiobiologiaa voikin pitää tämän eräänlaisena edeltäjänä.
Sosiobiologian ja evoluutiopsykologian välinen ero

Sosiobiologiassa on keskitytty evoluutiopsykologiaa enemmän tarkastelemaan esimerkiksi ekologisten seikkojen vaikutusta eläinyhteisöjen sisäisiin käyttäytymismalleihin ja samalla on kiinnitetty vähemmän huomiota yksilöiden neurologiaan ja psykologiaan liittyvien seikkojen vaikutukseen (jotka puolestaan evoluutiopsykologia huomioi). Sosiobiologian tutkimusmenetelmät ovat olleet laadultaan teoreettisia, metodologisia ja joskus fylogeneettisia. Filosofisesta näkökulmasta käsin on kiistelty siitä, kuinka paljon yksilön käyttäytymiseen vaikuttavat geenit ja kuinka paljon ympäristöön sopeutuminen ja opitut asiat. Sosiobiologiaan on vaikuttanut kognitiivinen psykologia. Jotkut käyttäytymisekologiset teoriat ovat päteviä vain tarkasteltaessa yksilöiden käyttäytymistä näennäisessä mielessä, mutta eivät päde käyttäytymistä tarkasteltaessa monimutkaisemmilla käyttäytymistutkimusmenetelmillä.
Sosiobiologian ja evoluutiopsykologian välisestä erosta on tutkijoiden kesken erilaisia mielipiteitä. Richard Dawkinsin ja E. O. Wilsonin mielestä evoluutiopsykologia on vain poliittisesti korrektimpaa sosiobiologiaa. Leda Cosmidesin ja John Toobyn mukaan evoluutiopsykologia huomioi kognitiivisen tason selitykset toisin kuin sosiobiologia.
Markus J. Rantala luonnehtii sosiobiologian ja evoluutiopsykologian välistä eroa seuraavasti: sosiobiologisen näkemyksen mukaan geenit pakottavat meidät tekemään jotakin (geneettinen determinismi), kun taas evoluutiopsykologisessa näkemyksessä ajatellaan, että geenit synnyttävät viettimme, jotka vaikuttavat käyttäytymiseemme kulttuurillisten tekijöiden rinnalla. Sen sijaan Lance Workmanin ja Will Readerin mukaan evoluutiopsykologia ja sosiobiologia eivät kumpikaan kannata geneettistä determinismiä.
Kirjallisuutta

Sintonen, Matti: Sosiobiologia ja ihmisluonto. Ajatus, 1992, 49. vsk, s. 191–213.
Aiheesta muualla

Ahteensuu, Marko: Sosiobiologia ja sitoutumisteoria (Arkistoitu – Internet Archive). Tieteessä tapahtuu 4/2003. (PDF)
Driscoll, Catherine: Sociobiology The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Lång, Markus: Sosiobiologia koettelee tieteellisyyden rajoja. Tieteessä tapahtuu 2/2003. (HTML)
Lång, Markus: Perimän vaikutusta tutkailemassa (Arkistoitu – Internet Archive). Tieteessä tapahtuu 5/2003. (PDF)
Portin, Petter: Ihmisluonnosta, evoluutiopsykologiasta ja sosiobiologiasta (Arkistoitu – Internet Archive). Tieteessä tapahtuu 1/2003. (PDF)
Vanhanen, Tatu: Joko nyt sosiobiologian läpimurto? (Arkistoitu – Internet Archive). Tieteessä tapahtuu 3/2003. (PDF)