stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Veijo Baltzar
Ura > Kuvataide

Baltzar on tehnyt kuvataidetta vuodesta 1968 lähtien, jolloin hänen teoksiaan oli esillä muun muassa Ateneumin nuorten näyttelyssä.lähde?
Baltzarin ja Drom ry:n tuottama romanien joukkotuhosta toisessa maailmansodassa kertova näyttely Miranda – mustalaisten holokausti on kiertänyt Suomen kaupunkeja vuodesta 2012. Näyttely oli esillä Suomen kansallismuseossa 2013–2014. Kyseessä on kansainvälisesti ainutlaatuinen näyttelykokonaisuus. Miranda käynnisti maailmankiertueensa helmikuussa 2017, ja vuosina 2017–2018 se kiersi 20 Euroopan maassa.
Baltzarin kuvataidenäyttelyn ”Pohjoinen tango” avasi Tšekin apulaisulkoministeri Petr Drulák Prahassa joulukuussa 2014.
Ura > Pedagogiikka

Teoksessaan Kokemuspohjainen filosofia (ntamo, 2012) Baltzar kritisoi länsimaista yhteiskuntaa vähemmistöjen ja nuorten polkemisesta. Hän pitää tärkeänä siirtymistä teoreettispainotteisesta koulutuksesta kulttuurienväliseen kokemuspohjaiseen kasvatukseen. Kyseessä on Baltzarin vuodesta 1976 kehittämä tunneälyyn perustuvaa opetus- ja ohjausmenetelmä, jota hän on soveltanut omassa työssään.lähde? Humanistinen ammattikorkeakoulu (Humak) tutki menetelmää vuonna 2012 opetus- ja kulttuuriministeriön toimeksiantona ja päätyi suosittelemaan, että menetelmä ei sovellu korkeakoulutasoisen opetuksen pohjaksi.
Ura > Yhteiskunnallinen toiminta

Baltzar oli jo vuoden 1968 kunnallisvaaleissa liberaalien ehdokkaana Helsingissä. Vuoden 1995 vaaleissa Baltzar yritti eduskuntaan vihreiden listalta.
Baltzar perusti 2002 Kansainvälisen Romanikirjailijaliiton (IRWA) ajamaan romanikirjailijoiden yhteisiä etuja ja toimi sen puheenjohtajana vuosina 2002–2005.
Baltzar järjesti keväällä 2014 eduskunnan Pikkuparlamentissa kansainvälisen ministeritason konferenssin Euroopan omatunto (18.–19. maaliskuuta 2014), jossa hän julkisti Euroopan komissiolle esittämänsä 24 lakialoitetta Euroopan unionin monikulttuurisuuspolitiikan uudistamiseksi.
Baltzar pyrki eduskuntaan 2015 vaaleissa Uudenmaan vaalipiirissä SDP:n ehdokkaana, mutta ei tullut valituksi 194 äänellä. Baltzarin vaalislogan oli ”Tunneälyä ja ihmisenä olemisen arvoa”. Baltzarin laajaan tukijajoukkoon kuuluivat silloinen valtiovarainministeri Antti Rinne (sd), entinen pääministeri Paavo Lipponen (sd), entinen kansanedustaja ja euroedustaja Liisa Jaakonsaari, entinen kansanedustaja ja suurlähettiläs Ralf Friberg (sd) ja näyttelijä Seela Sella.
Rikostuomiot ja -epäilyt > Vuoden 1998 tuomio

Veijo Baltzar tuomittiin vuonna 1998 virkavelvollisuuden rikkomisesta 30 päiväsakkoon. Hän oli yrittänyt houkutella kolmea nuorta naista hotellihuoneeseensa vuonna 1997. Baltzar ja hänen seurassaan ollut mies olivat luvanneet naisille kurssipaikkoja kansainvälisen näyttelijäntyön kursseilla. Vihjailevia puheita sisältävän automatkan jälkeen selvisi, että tytöt yöpyisivät Baltzarin kanssa samassa hotellihuoneessa. Tytöt kieltäytyivät ja tekivät rikosilmoituksen.  Baltzar erotettiin teatterikorkeakoulusta tapauksen jälkeen. Korkein hallinto-oikeus totesi potkut annetuksi laittomasti ja tuomitsi Teatterikorkeakoulun maksamaan Baltzarille vuoden palkan.
Rikostuomiot ja -epäilyt > 2000-luvun alun tuomio

Baltzarin omistama kiinteistö paloi maaliskuussa 2003. Baltzar sai tuomion törkeän vakuutuspetoksen yrityksestä..
Rikostuomiot ja -epäilyt > Vuosien 2004–2019 rikosepäilyt

Baltzar vangittiin 21. marraskuuta 2019 Helsingin käräjäoikeudessa todennäköisin syin törkeästä ihmiskaupasta, pahoinpitelystä ja seksuaalisesta hyväksikäytöstä epäiltynä. Rikosnimikkeisiin lisättiin esitutkinnan aikana ihmiskauppa, raiskaus ja törkeä raiskaus, törkeä lapsen seksuaalinen hyväksikäyttö ja laiton uhkaus. Rikoksien epäillään tapahtuneen Helsingissä, Espoossa, Raaseporissa, Suonenjoella ja Kuopiossa 1.8.2004–19.11.2019. Baltzar kiistää syyllisyytensä rikoksiin. Helsingin Sanomien mukaan rikosepäilyt liittyvät nuorten naisten kultinomaiseen hyväksikäyttöön Drom-teatteriyhteisössä. Yksi uhreista on rapmuusikko Mercedes Bentso.
Oikeudenkäynti Helsingin käräjäoikeudessa Baltzaria vastaan alkoi valmisteluistunnolla joulukuussa 2020. Baltzar vapautettiin tutkintavankeudesta marraskuussa 2020, mutta hänet vangittiin uudestaan 8. joulukuuta 2020 hänen rikottuaan käräjäoikeuden määräämään matkustuskieltoon sisältyneitä yhteydenpitorajoituksia. Oikeudenkäynti päättyi kesäkuussa 2021 ja syyttäjä vaatii Baltzarille 10 vuoden vankeustuomiota.
Käräjäoikeus hylkäsi kaikki Baltzariin kohdistetut syytteet helmikuussa 2022. Oikeuden mukaan asianomistajat eivät olleet riippuvaisia Baltzarista vaan heillä oli mahdollisuus toimia toisin. Seksuaalirikoksia koskevien syytteiden tueksi ei löytynyt riittävästi näyttöä. Baltzar oli jollain tasolla työaikana säännellyt asianomistajien pukeutumista ja puhelimen käyttöä, sekä joinain vuosina rajoittanut television käyttöä, ja hän oli lyönyt avokämmenellä kerran yhtä asianomistajaa ja toisen kerran toista asianomistajaa, mutta henkisestä väkivallasta tai muusta alistamisesta ei kuitenkaan ollut näyttöä. Käräjäoikeus ei pystynyt toteamaan, että vastaaja ja asianomistajat olisivat eläneet "pahamaineisessa kultissa" taikka lahkonomaisissa olosuhteissa. Syyttäjä  valitti päätöksestä ja jutun käsittely jatkuu hovioikeudessa tammikuussa 2024.
Yksityiselämä

Baltzar meni naimisiin Christina Salingren kanssa vuonna 1969 ja erosi tästä vuonna 1974. Hän on ollut naimisissa myös Kirsi Kettusen kanssa. Näyttelijä Kasimir Baltzar on Veijo Baltzarin poika.
Baltzar on kertonut harrastaneensa miekkailua, kuntosalilla käyntiä, nyrkkeilyä, lenkkeilyä ja joogaa.
Teokset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Romaanit Polttava tie (1968)  Verikihlat (1969)  Mari (1970)  Mustan Saaran kristallipallo (1978)  Käärmeenkäräjäkivi (1988)  Musta tango (1990)  Phuro (2000)  Sodassa ja rakkaudessa (2008)  |  Näytelmät Musta ruoska (1981)  Nälkäkurjet (1982)  Taon kivestä hevosen (1983)  Rautayöt (1984)  Rautaratsut (1986)  Jumala on suuri (1991)  Jumalten paratiisi (1993)  Kaveria ei jätetä (1993)  Naisten metsä (1996)  Rakkauteni Maria (1997)  Orli (1995)  Botox (2009)  Jumala on suuri moderni versio (2011)  Seitsemän kielen kitaralla (2013)  Synti (2015)  |  Muuta Mustalaisballadi (1974)  Vappu (1978)  Punainen puutarha (1979)  Muistan eläneeni (1979)  Tie (1982)  Yön kulkijat (1983)  Punainen hevonen (1983)  Mustat kiharat (1985)  Djengiba (1988)  Verikihlat (1979)  Karma (1994)  Orli (1996)  Kenen poika (1997)  Veren juhlat (1999)  Kokemuspohjainen filosofia (2012)  Sny/Unelmia Prahan Kansallisteatteri (2012)  |
Tunnustukset

Vuoden teatteriteko -palkinto (1981)
Kuopion läänin taidetoimikunnan palkinto (1992)
Rautalammin kunnan kulttuuripalkinto (1992)
Tunnustuspalkinto kansainvälisessä romanitaiteen Amico Rom -kilpailussa (1999)
Arvo Turtiainen -palkinto (2002)
Mikael Agricola -mitali (2008)
Kulttuurineuvos (2011)
Kansainvälinen kunniamaininta 50-vuotisesta elämäntyöstä, European Roma Spirit Award -tunnustuspalkinnon finalisti. Bratislava, Slovakia (2016)
Taiteilijaeläke ansiokkaasta toiminnasta taiteilijana, Taiteen edistämiskeskus (2017)
Aiheesta muualla

Veijo Baltzar Kirjasampo.fi:ssä
Sanojen Aika -artikkeli Veijo Baltzarista Kirjasampo.fi:ssä
Dromin verkkosivu
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Yle  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef 
Kirjailija Veijo Baltzar (1968)
Drom-teatterin näytelmä "Musta ruoska", 1981-1982. Käsikirjoitus ja ohjaus: Veijo Baltzar. Vuoden Teatteriteko-palkinto 1981.
Baltzarin näyttely "Miranda - mustalaisten holokausti" käynnisti maailmankiertueensa 11. toukokuuta 2017 Tallinnassa Virossa.
Veijo Baltzar Tampereen kirjamessuilla 2009.
Valtteri Laurell Pöyhönen

| Valtteri Laurell Pöyhönen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. syyskuuta 1978 (ikä 46) Helsinki
Muusikko
Tyylilajit:  Jazz
Soittimet:  Piano, koskettimet, kitara
Yhtyeet:  Ricky-Tick Big Band, Dalindèo
Levy-yhtiöt:  Sony Music Finland, BBE Records, Ricky-Tick Records, Suomen musiikki
Aiheesta muualla
www.valtteripoyhonen.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Valtteri Laurell Pöyhönen (s. 23. syyskuuta 1978 Helsinki) on suomalainen jazzmuusikko. Hänet tunnetaan parhaiten Ricky-Tick Big Band -kokoonpanon johtajana ja säveltäjänä.
Hän on opiskellut muun muassa Pariisin konservatoriossa, Rotterdamin konservatoriossa, Helsingin Pop & Jazz Konservatoriossa sekä Sibelius-Akatemian jazz-osastolla, josta hän valmistui jazz-sävellyksen maisteriksi vuonna 2010. Sen lisäksi hän on sovittanut yli 100 kappaletta big bandeille sekä säveltänyt yli 100 teosta.
Gold Coast

| Gold Coast |
| --- | --- |

 vaakuna
 Gold Coast
 Koordinaatit: 28°1′S, 153°24′E 
Valtio:  Australia
Osavaltio:  Queensland
Perustettu:  1948
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kaupunki, Paikallishallintoalue
 – Pormestari:  Tom Tate
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1 358 km²
Väkiluku (2016):  624 258
 – Väestötiheys:  389 as./km²
 
 www.goldcoast.qld.gov.au 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gold Coast on noin puolen miljoonan asukkaan kaupunki, joka sijaitsee Australiassa, Brisbanen kaupungin eteläpuolella ja Queenslandin osavaltion kaakkoisnurkassa. Sen asukasmäärä kasvaa tuhansilla vuosittain.
Maantiede ja ilmasto

Gold Coast sijaitsee noin 30 km Brisbanesta eteläkaakkoon. Se ulottuu nauhana rannikkoa pitkin noin 40 kilometrin matkan Paradise Pointista osavaltionrajalle. Gold Coastilla on 60 kilometriä hiekkarantaa ja monia suosittuja teemapuistoja.lähde? Sisämaassa on lisäksi kansallispuistoja.
Hallinnollinen keskus on Southport.
Maantiede ja ilmasto > Ilmasto

Vuoden lämpimintä aikaa on tammi-helmikuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on 28 °C. Viileintä on heinä-elokuussa, jolloin keskimääräinen alin jää kymmenen asteen vaiheille. Eniten sataa maalis- ja huhtikuussa.
Matkailu

Gold Coastin keskusta (Surfers Paradise) on suosittu matkailukohde. Siellä sijaitsee myös yksi maailman korkeimista asuinrakennuksista Q1, joka kohoaa 322,5 metrin korkeuteen merenpinnasta.
Media

Suosittu lasten ja nuorten televisio-ohjelma H2O: Just Add Water kuvattiin Village Roadshow Studios -studiossa Gold Coastissa. Myös Kosmiset surffitytöt kuvattiin Gold Coastilla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gold Coast Wikimedia Commonsissa
Näkymä Surfers Paradiseen Q1-tornista vuonna 2006.
Pekka Lampela

Pekka Lampela (s. 18. joulukuuta 1948 Helsinki) on suomalainen elokuvaäänittäjä ja -leikkaaja.
Hän aloitti äänittäjäuransa 1960-luvun lopulla. Lampela oli vuodesta 1979 lähtien mukana miltei kaikissa Spede Pasasen elokuva- ja tv-tuotannoissa. Usein hän myös vilahti pienissä avustajan rooleissa elokuvissa. Nykyään hän on eläkkeellä ja asuu Yhdysvaltojen Philadelphiassa Pennsylvanian osavaltiossa.
Perhe

Lampelalla on kolme lasta: Tiia Forsström sekä Titta ja Taneli Lampela, ja viisi lastenlasta. Pekka Lampelan äiti oli näyttelijä Kaija Rahola (1920–1962) ja isä ohjaaja Viljo Lampela (1918–2008).
Aiheesta muualla

Pekka Lampela Elonetissä.
Pekka Lampela Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet
Daniel Torgersson

| Daniel Torgersson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. tammikuuta 2002 (ikä 23) Hönö, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Torgy
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  190 cm
Paino:  93 kg
Seura
Seura:  JYP
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  40
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2019–
Aik. seurat:  Skärgårdens SK (Div. 3) Frölunda HC (SHL) AIK IF (HA) Manitoba Moose (AHL)
NHL-varaus:  40. varaus, 2020 Winnipeg Jets
Daniel Carl Albin Torgersson (s. 26. tammikuuta 2002 Hönö, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue JYPissä. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura > Seuraura

Torgersson on Skärgårdens IK:n kasvatti. Hän voitti kaudella 2016–2017 koko U16 Division 2:n piste- ja syöttöpörssin tehtyään 25 ottelussa yli maali per peli -tahdilla peräti tehot 52+22=74. Torgersson voitti samalla kaudella tehoilla 24+13=37 myös seuran J18-junioreiden sisäisen piste- ja maalipörssin sekä jakoi sisäisen syöttöpörssin voiton Adam Cronesberryn kanssa. Hän debytoi samalla kaudella myös vain 14-vuotiaana Skärgårdenin miesten joukkueessa Ruotsin viidenneksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyTreanissa, jossa Torgersson pelasi neljä runkosarjaottelua tehden kaksi maalia.
Kaudeksi 2017–2018 Torgersson siirtyi Frölundan organisaatioon. Hän voitti sekä J18 Allsvenskanin pronssia että U16 SM:n hopeaa. Kaudella 2018–2019 Torgersson nousi seuran J18-joukkueen varakapteeniksi. Hän voitti kauden päätteeksi J18 Allsvenskanin mestaruuden. Kaudella 2019–2020 Torgersson oli Frölundan toiseksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies tehoilla 26+18=44. Hän jakoi koko J20 SuperElitin maalipörssin neljännen sijan Linköpingin Arvid Costmarin, HV71:n Eddie Levinin ja Leksandin Emil Heinemanin kanssa. Torgersson voitti myös Frölundan sisäisen tehotilaston lukemalla +38. Hän voitti myös SuperElitin eteläisen jatkosarjan tehotilaston lukemalla +25. Torgersson debytoi samalla kaudella myös seuran SHL-joukkueessa, jossa hän pelasi kuusi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Torgersson teki SHL-debyyttinsä vain 17-vuotiaana 28. joulukuuta 2019 Växjö Lakersia vastaan. Hänet merkittiin Frölundan extrahyökkääjäksi. Torgersson sai ottelussa jääaikaa 4.35 minuuttia ja hänelle merkittiin teholukema +1.
Winnipeg Jets varasi Torgerssonin toisella kierroksella 40. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2020. Kaudella 2020–2021 hän pelasi vaikean polvivamman vuoksi Frölundassa vain kaksi ottelua SHL:ssä ja kymmenen seuran J20-joukkueessa. Tammikuussa 2021 Torgersson teki Frölundan kanssa kevääseen 2023 asti ulottuvan SHL-sopimuksen. Elokuussa 2021 seura lainasi hänet koko kauden 2021–2022 kattavalla sopimuksella Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue AIK:hon. Torgersson pelasi siellä 40 runkosarjaottelua tehopistein 7+10=17 ja kaksi pudotuspeliottelua ilman tehopisteitä. Hän pelasi kauden aikana myös yhden SHL-ottelun Frölundassa ja kolme pudotuspeliottelua seuran J20-joukkueessa.
Huhtikuussa 2022 Torgersson solmi Jetsin kanssa kolmivuotisen NHL-tulokassopimuksen. Pari päivää myöhemmin hän liittyi amatööritryout-sopimuksella AHL-joukkue Manitoba Moosen vahvuuteen. Torgersson pelasi siellä neljä runkosarjaottelua tehopistein 2+1=3. Kaksi seuraavaa kautta hän vietti kokonaan AHL:ssä, jossa Torgersson pelasi varsinaisella tulokaskaudellaan 2022–2023 69 runkosarjaottelua tehopistein 11+9=20 ja viisi pudotuspeliottelua tehden yhden maalin.
Myös kauden 2024–2025 Torgersson aloitti AHL:ssä, jossa hän jäi 12 ottelussa ilman tehopisteitä, kunnes joulukuussa 2024 Jets asetti Torgerssonin ehdottomalle siirtolistalle aikomuksenaan purkaa hänen sopimuksensa. 30. joulukuuta 2024 Torgerssonin uutisoitiin siirtyvän kevääseen 2026 asti kestävällä sopimuksella SM-liigajoukkue JYPiin.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Kanada 2022 | jääkiekko |  |
| Hlinka Gretzky Cup  | Hlinka Gretzky Cup  | Hlinka Gretzky Cup  |  |
|  Pronssia | Piešťany 2019 | jääkiekko |  |
Torgersson pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2022, jolloin hän voitti pronssia. Torgersson valittiin Sveitsiä vastaan pelatun avausottelun päätteeksi Ruotsin ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Torgersson pelasi myös alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2019, jolloin hän toimi Ruotsin varakapteenina ja voitti pronssia. Torgersson pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2018, jolloin hän voitti pronssia. Yhteensä Torgersson on pelannut 21 nuorten ja 37 poikien maaottelua.
Nora Lindahl

| Nora Lindahl> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Nora Olga Johanna Lindahl
Syntynyt: 10. syyskuuta 2004 (ikä 20) Luxemburg
Kansalaisuus:  ruotsalainen ja suomalainen (kaksoiskansalainen)
Yleisurheilija
Pituus:  170 cm
Laji:  pikajuoksu
Seura:  Ruotsissa: IK Lerum FI (–2013) Alingsås IF (2015) Täby IS (2015–2018) Hässelby SK (2018–)  Suomessa:  HIFK-Friidrott
Valmentaja:  Frida Lindahl
Ennätykset:  60 m: 7,31 (Jyväskylä, 2025) 100 m: 11,51 (Sollentuna, 2024) 200 m: 22,88 (Helsinki, 2024)
Uran alku:  2017
 Tietolaatikko päivitetty 9. helmikuuta 2025 
| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Naisten yleisurheilu.U20 EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Naisten yleisurheilu.U20 EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Naisten yleisurheilu.U20 EM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Jerusalem 2023 | 200 metriä |  |
Nora Olga Johanna Lindahl (s. 10. syyskuuta 2004 Luxemburg) on ruotsalais-suomalainen pikajuoksija, joka kansainvälisellä tasolla edustaa Ruotsia. Suomessa hän edustaa helsinkiläistä HIFK-Friidrottia. Nuorten sarjoissa saavutus on ollut vuoden 2023 U20 EM-kisoissa Jerusalemissa 200 metrillä mestaruus ja vuoden 2024 Rooman EM-kisoissa 200 metrillä pääsy välieriin.
Nora Lindahlin nuorten sarjan huipentuma oli U20-sarjan Euroopan mestaruus Jerusalemissa 200 metrillä elokuussa 2023 ajalla 23,26. Seuraavana vuonna hän paransi ennätystään useaan otteeseen juosten Rooman EM-kisoissa heinäkuussa 2024 alkuerässä 22,97 ja välierässä 22,89, jolla hän oli ensimmäinen loppukilpailusta pudonnut. Aika oli sillä hetkellä Ruotsin kaikkien aikojen kolmanneksi paras Julia Henrikssonin ja Linda Haglundin jäljessä. Juoksut oikeuttivat hänet kuitenkin olympiaedustukseen Pariisiin elokuussa 2024, jossa aika 23,33 ei vienyt häntä jatkoon alkueristä. Heti olympialaisten jälkeen hän juoksi 100 metrillä Sollentunassa uuden oman ennätyksensä 11,51.
Hänellä on Ruotsin ja Suomen kaksoiskansalaisuus. Hänen isänsä Markus Lindahl on entinen suomalainen pikajuoksija. Häntä valmentaa hänen ruotsalainen äitinsä Frida Lindahl. Hänen ruotsalainen tätinsä Åsa Hedström kilpaili keskimatkojen juoksijana 1990-luvulla. Suomessa Nora Lindahl on kilpaillut HIFK-Friidrottin riveissä viestijuoksun SM-kisoissa saavuttaen pikaviestikultaa 2023 ja 2024 ja hopeaa 2022.
The Atlantic

| The Atlantic |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  aikakauslehti
Kustantaja:  Atlantic Media Company
ISSN:  ISSN 1072-7825
Levikki:  478 000 (2018)
Perustettu:  1857
Päätoimittaja:  Jeffrey Goldberg
Kotikunta:  Washington (DC)
Kotimaa:  Yhdysvallat
Ilmestymistiheys:  10 kertaa vuodessa
Kieli:  englanti
Aiheesta muualla
Kotisivu
The Atlantic (vuosina 1857–2007 viralliselta nimeltään The Atlantic Monthly) on yhdysvaltalainen aikakauslehti, joka on perustettu 1857. Se oli alkujaan kirjallisuus- ja kulttuurilehti, mutta nykyisin se on kulttuurin, politiikan ja talouden yleisaikakauslehti.
Historia

Lehden perustajaryhmään kuuluivat muun muassa kirjailijat Harriet Beecher Stowe, Ralph Waldo Emerson, Henry Wadsworth Longfellow, Oliver Wendell Holmes, Sr., sekä James Russell Lowell, josta tuli sen ensimmäinen päätoimittaja. Nykyinen toimitusjohtaja ja kustantaja on John Fox Sullivan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta The Atlantic Wikimedia Commonsissa
Lehden internetsivut
The Atlantic -lehden numeron kansi 1.12.1857.
Yrjö Tähtinen

Yrjö Valdemar Tähtinen (5. maaliskuuta 1910 Tampere – 29. huhtikuuta 1978 Valkeakoski) oli suomalainen taidemaalari.
Tähtinen opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1931 ja 1932–1933 sekä Taideteollisessa keskuskoulussa 1932–1935. Tähtisen taiteilijan debyytti oli Turussa 1936. Hän osallistui Nuorten näyttelyyn 1942.
Tähtinen toimi vuodesta 1936 alkaen Toijalan oppikoulun kuvaamataidon ja laulun opettajana. Taidemaalauksen ohella Tähtinen soitti selloa. Ennen taidekouluopintojaan Tähtinen soitti kaksi vuotta selloa Tampereen kaupunginorkesterissa. Tähtinen kuoli vuonna 1978 ja hänet on haudattu Toijalan hautausmaalle.
Veistoksia

Toijala v. 1918 aseettomina kaatuneet -muistomerkki, 1938, Akaa.
Salosen sankaripoikien muistomerkki, 1956 (2000), Akaa.
Akaan kirkon 150-vuotisreliefi, 1967, Akaa.
Aiheesta muualla

Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Yrjö Tähtinen
Uskonto Afganistanissa

Uskontokuntiin kuuluminen Afganistanissa (2009)
Islam (99.7%)
Muut (0.3%)
Tämä artikkeli käsittelee Afganistanin uskontoa ja uskonnollisia yhteisöjä. Vuonna 2009 Afganistanin väestö oli lähes täysin islaminuskoista. Arviolta 84,7–89,7 prosenttia väestöstä kuului sunnalaisuuteen ja 10–15 prosenttia šiialaisuuteen. Afganistanin uskonnollisesta väestöstä ei ole saatavilla luotettavia tietoja, sillä virallista maanlaajuista väestönlaskentaa ei ole tehty vuosikymmeniin.
Islam

Perinteisesti hallitseva uskonto on ollut sunnimuslimien lahko, joka noudattaa Hanafi-koulukuntaa. Viimeisen 200 vuoden ajan suuri osa väestöstä on noudattanut Deobandi-vaikutteista Hanafi-sunnismia, joka on peräisin Intiasta. Huomattava vähemmistö kannatti islamin mystisempää versiota, joka on tunnettu suufilaisuutena. Suufilaiset ovat ryhmittyneet karismaattisia uskonnollisia johtajia seuraaviin sääntö- tai veljeskuntiin. 1900-luvulla wahhabilaisen islamin vaikutus kasvoi tietyillä alueilla.
Saman uskonnollisen ryhmän jäsenet ovat perinteisesti keskittyneet tietyille alueille. Sunnalaiset paštut  hallitsevat maan etelä- ja itäosia. Šiialaisten hazaroidien aluetta on vuoristoinen Hazaradžatin ylänkö. Koillisilla alueilla on perinteisesti ismailiitti-kansoja. Pääkaupunki Kabul on puolestaan monimuotoisempaa. Pohjoisessa Mazar-e Šarifin kaupungissa asuu sekä sunnalaisia että šiioja.
Muut uskonnolliset ryhmät

Muiden uskonnolisten ryhmien arvioidaan olevan Afganistanissa alle prosentin luokkaa. Sikhejä ja hindulaisia on Afganistanissa noin 2 200 sekä bahai-uskoon kuuluvia yli 400. Lisäksi Afganistanissa on pieniä määriä muiden uskonnollisten ryhmien kannattajia, enimmäkseen buddhalaisia. Afganistanissa on tiettävästi pieni, piilossa oleva kristillinen yhteisö, jonka koko vaihtelee 500 ja 8 000 välillä. Kabulissa on ollut yksi kristillinen kirkko ja juutalainen synagoga.
Aiemmin Afganistanissa asui pieniä hindujen, sikhien, bahai-uskolaisten, juutalaisten ja kristittyjen yhteisöjä, mutta suuri osa näiden yhteisöjen jäsenistä muutti pois Neuvostoliiton vastaisen jihadin, sisällissodan ja Taleban-hallinnon aikana. Muiden kuin muslimien määrän arvioitiin olevan satoja Taleban-hallinnon päättyessä 2000-luvun alussa. Taleban-hallinnon kaatumisen jälkeen jotkut uskonnollisten vähemmistöjen jäsenet palasivat, ja monet heistä asettuivat Kabuliin.
Abdul Rahmanin moskeija Kabulissa.
Unto Väisänen

Unto Väisänen (s. 29. tammikuuta 1959 Puolanka) on Pesäpalloliiton puheenjohtaja ja entinen huippupesäpalloilija. Hän saavutti kaksi SM-kultaa Sotkamon Jymyssä. Itä–Länsi-ottelussa Väisänen esiintyi kolmesti ja lyöjäkuninkuuden hän voitti kahdesti. Hän pelasi 153 pääsarjaottelua, joissa löi 238 juoksua, näistä kuusi oli kunniajuoksuja.
Väisänen johti Pesäpalloliittoa vuosina 2001-2014.
Väisänen istuu Sotkamon kunnanvaltuustossa kokoomuksen edustajana. Tällä hetkellä hän toimii valtuuston puheenjohtajana.
Saavutukset > Pelaajana

3 SM-kultaa: 1990, 1992, 1993
1 SM-hopea: 1991
3 Itä-Länsi-ottelua: 1988, 1990, 1991
Pesäpallon lyöjäkuningas (2): 1989, 1990
Vuoden jokeri (4): 1986, 1989, 1990, 1991
Giant Gonzáles

Giant Gonzáles
Jorge Gonzáles (synt. 31. tammikuuta 1966 Formosa, Argentiina - 22. syyskuuta 2010) oli argentiinalainen koripalloilija ja showpainija. Hänet muistetaan parhaiten World Wrestling Federationista 1990-luvun alussa, nimenään Giant González. Hän on kaikkien aikojen suurin painija, pituudeltaan 2,29m ja painoltaan 209 kiloa.
Ura > Koripallo

Gonzáles pelasi koripalloa Argentiinan ykkösdivisioonassa Club de Gimnasia y Esgrima La Platassa, sekä Argentiinan koripallomaajoukkueessa, ollen myös Argentiinan joukkueessa kesäolympialaisissa 1988. Atlanta Hawks varasi hänet NBA:han vuoden 1988 varaustilaisuuden kolmannella kierroksella, mutta suuri koko ei sopinut NBA:n vauhtiin.