stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marjatta Nuoreva
Henkilöhistoria

Nuoreva syntyi sosiaalineuvos Vilho Nuorevan ja Helvi Pälviön perheeseen. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1967–1990 oli Jukka Erkki Ervamaa ja toinen vuodesta 1992 on kirjailija Caj Westerberg. Ylioppilaaksi Nuoreva tuli 1962, minkä jälkeen hän opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa 1963–1968. kuvaamataidonopettajaksi. Nuoreva työskenteli Alppilan yhteislyseon kuvaamataidon opettajana 1969–1973. Hän toimi Keski-Suomen läänintaiteilijana 1982–1986. Valtion taiteilijaeläke hänelle myönnettiin 2007.
Taiteellinen toiminta

Grafiikan pariin ja Pentti Kaskipuron vaikutuspiiriin Nuoreva päätyi jo opintojensa loppuvaiheessa ja ryhtyi taidegraafikon alalle vuonna 1974. Nuoreva käytti teoksissaan melko harvinaista ja työlästä mezzotintoa, jota hän myös kehitti menetelmänä. Nuoreva kuvasi varhaistöissään kukkia ja aluskasvillisuutta, mutta myöhemmin aiheiksi tulivat voimakkain viivoin piirretyt kivet, kalliot ja kivivyöryt. Hänet palkitiin muun muassa 1. palkinnolla puolalais-suomalaisessa grafiikkakilpailussa 1977, valtion taidepalkinnolla 1977 ja Taide sairaalassa -ideakilpailun 1. palkinnolla 2009.
Aiheesta muualla

Taiteilijamatrikkeli
Marjatta Nuoreva hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Marjatta Nuoreva: Vuori (1981). Helsingin yliopiston laitosrakennuksen aulassa, Unioninkatu 35. Teos kuuluu Valtion taideteostoimikunnan kokoelmaan.
Mende

Mende voi viitata seuraaviin:
Mende, kaupunki Lozèren departementissa Ranskassa
Menden arrondissementti, arrondissementti Ranskassa
Mende, antiikin aikainen kaupunki Pallenen niemellä nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa
mendet, Sierra Leonessa ja Liberiassa asuva kansa
mende, Sierra Leonessa puhuttu kieli
Mende, sukunimenä:
Bernhard Mende (1937–2004), saksalainen kenraaliluutnantti, Saksan ilmavoimien komentaja 1994–1997
Erich Mende (1916–1998), saksalainen poliitikko, varaliittokansleri 1963–1966.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Mende”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Me Naiset

| Me Naiset |
| --- | --- |
Lehtityyppi:  aikakauslehti
Kustantaja:  Sanoma Media Finland
Levikki:  505 000 (2016-2017)
Perustettu:  1952
Päätoimittaja:  Iina Artima-Kyrki
Kotimaa:  Suomi
Kieli:  suomi
Me Naiset on Sanoma Media Finlandin julkaisema, joka keskiviikko ilmestyvä naistenlehti, verkkosivusto ja vuoden 2021 alusta myös radiokanava. Lehden päätoimittaja on syksystä 2016 saakka ollut Iina Artima-Kyrki.
Lukijoita Me Naisilla tutkimuskaudella syksy 2016 – kevät 2017 oli 261 000, ja kokonaistavoittavuudeltaan (verkkosivut ym. mukaan lukien) se tavoittaa 505 000 henkilöä viikoittain.
Historiaa

Me Naiset alkoi ilmestyä vuonna 1952 tunnuslauseenaan nykyaikaisen naisen nykyaikainen lukemisto. Vuonna 1957 Sanoma Osakeyhtiö osti sen julkaisuoikeudet. Vasta 1960-luvulla lehden konsepti vakiintui, ja lehdestä tuli Suomen ensimmäinen naisten viikkolehti. Eevan ja Kotilieden lukijoita nuoremmalle yleisölle suunnatun Me Naisten levikki alkoi nousta nopeasti.
Vuodesta 1962 alkaen Me Naiset järjesti vuosittain ”mannekiinikilpailun” uusien mallien löytämiseksi Fordin mallitoimistoon New Yorkiin, jonka johtaja, äitinsä puolelta suomalaissukuinen Eileen Ford, oli Sanomien Aatos Erkon vaimon Janen tuttava. Ensimmäisessä kilpailussa voittajaksi valittiin kauhavalainen Hellevi Keko, joka tekikin menestyksekkään malliuran 1960-luvun amerikkalaisissa aikakauslehdissä.
1960–1970-luvuilla sukupuoliasioiden osuus Me Naisten sisällöstä kasvoi ajan hengen mukaisesti, ja lehti oli yksi ensimmäisistä, jotka suhtautuivat myönteisesti aborttiin, ehkäisyyn ja naisen seksuaalisten oikeuksien ajamiseen. 1980-luvulla Me Naiset alkoi tuoda esiin myös muita poliittisia kysymyksiä ja esitellä naispoliitikkoja, kunnes 1990-luvun mittaan lehden linja keveni itsensä hemmottelua ja viihdejulkkisten haastatteluja kohti. 2000-luvun puolenvälin konseptiuudistuksessa lehteen tulivat mukaan muun muassa usein globaaleja ilmiöitä käsittelevät kuvareportaasit.
Päätoimittajia

Kerttu Saarela 1975–1984
Ulla-Maija Paavilainen 1984–2002
Katriina Kaarre 2001—2006
Riitta Pollari 2006—2010
Marjo Vuorinen 2010–2012
Johanna Lahti 2010–2016
Iina Artima-Kyrki 2016–
Aiheesta muualla

Me Naiset -lehden virallinen sivusto
Manuel L. Quezon

| Manuel L>  Quezon |
| --- | --- |
 Manuel L. Quezon
Filippiinien presidentti
 15.11.1935 – 1.8.1944  
Edeltäjä:  Emilio Aguinaldo
Seuraaja:  Sergio Osmeña (Jose P. Laurel)
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. elokuuta 1878 Baler, Tayabas
Kuollut: 1. elokuuta 1944 (65 vuotta) Saranac Lake, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  poliitikko
Tiedot
 Nimikirjoitus
Manuel L. Quezon (19. elokuuta 1878 Baler, Tayabas, Filippiinit – 1. elokuuta 1944 Saranac Lake, New York, Yhdysvallat) oli filippiiniläinen itsenäisyysliikkeen johtaja ja  Filippiinien ensimmäinen presidentti. Filippiineillä hänet mielletään toisena presidenttinä Emilio Aguinaldon jälkeen. Aguinaldon hallinto ei saanut kansainvälistä tunnustusta aikanaan ja esimerkiksi Yhdysvallat ei pidä häntä laillisena presidenttinä.
Quezon oli koulutukseltaan maanmittaaja ja juristi.
Quezon oli naimisissa ja sai neljä tytärtä. Quezon City on nimetty hänen mukaansa.
Quezon vuonna 1942.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Manuel L. Quezon Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: – | Filippiinien presidentti 1935–1944 | Seuraaja: Sergio Osmeña |
Filippiinien presidentit
Aguinaldo (1899–1901) | Quezon (1935–1944)  | Laurel (1943–1945) | Osmeña (1944–1946) | Roxas (1946–1948) | Quirino (1948–1953) | Magsaysay (1953–1957) | Garcia (1957–1961) | Macapagal (1961–1965) | Marcos (1965–1986) | Aquino (1986–1992) | Ramos (1992–1998) | Estrada (1998–2001) | Arroyo (2001–2010) | Aquino III (2010–2016) | Duterte (2016–2022) | Marcos (2022–)
Mathcore

| Mathcore |
| --- | --- |
Alkuperä:  metalcore, hardcore punk, math rock, progressiivinen metalli, grindcore, noise rock
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Kehittymisen ajankohta:  1990-luvun alku
Tyypillisiä soittimia:  laulu, sähkökitara, bassokitara, rummut
Kehittyneitä tyylilajeja / suuntauksia:  math metal
Mathcore on rytmisesti monimutkaista ja polyrytmistä metalcorea. Tyylin kehittäjiä ovat muun muassa The Dillinger Escape Plan, Converge ja Botch. Termi mathcore on johdettu samaan tapaan kuin math rock (Shellac, Drive Like Jehu, Slint, The Jesus Lizard). Kaikille math-liitteisille genreille on tyypillistä erikoiset tahtilajit.[lähde? ]
Mathcore-yhtyeitä

Architects (aikainen)
Benea Reach
Blood Has Been Shed
Botch
Car Bomb
Coalesce
Converge
Daughters
The Dillinger Escape Plan
The End
Ion Dissonance
Protest The Hero
Rolo Tomassi
SikTh
War from a Harlots Mouth
Norma Jean
Manuel José Quintana

| Manuel José Quintana |
| --- | --- |
 Manuel José Quintana
Henkilötiedot
Syntynyt: 1772 Madrid, Espanja
Kuollut: 1857 (84–85 vuotta)
Kansalaisuus:  Espanja
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: espanja
Tuotannon kieli: espanja
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Manuel José Quintana (1772 Madrid, Espanja – 1857) oli espanjalainen runoilija ja poliitikko, innokas isänmaanystävä. Hän toimitti tieteellis-kirjallis-taiteellista aikukauskirjaa sekä poliittista sanomalehteä, joka oli suunnattu vierasta hallitusvaltaa vastaan. Poliittisten olojen vaihdellessa maassa hän joutui useita kertoja vankilaan, mutta hänet  vapautettiin jälleen, ja 1855 kuningatar Isabella seppelöi hänet runoilijaksi.
Quintanan parhaita runoja ovat oodit, joissa hän ylistää merta ja isänmaataan ja kuvaa sen vaihtelevia vaiheita. Quintana oli vakavamielinen sankarirunoilija, joka haltioitui isänmaanrakkaudesta ja vapaudenhaaveista ja  esitti teoksissaan voimakkaita mielipiteitä Ranskaa ja Napoleonia vastaan vaikka oli kirjalliselta olemukseltaan ranskalainen. Hän oli klassikko, joka ei osallistunut aikansa romanttisiin kiistoihin.
Quintanan runon "Espanjalle, vuoden 1808 maaliskuun vallankumouksen jälkeen" on suomentanut Helvi Vasara, ja se sisältyy antologiaan Maailmankirjallisuuden kultainen kirja 7: Espanjan ja Portugalin kirjallisuuden kultainen kirja (WSOY, 1954).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Manuel José Quintana Wikimedia Commonsissa
Manuel Khrysoloras

| Manuel Khrysoloras> Μανουὴλ Χρυσολωρᾶς |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koulutus ja ura
Oppilaat:  Coluccio Salutati, Palla Strozzi, Leonardo Bruni, Ambrogio Traversari, Guarino da Verona (käännä suomeksi), Francesco Barbaro, Pier Paolo Vergerio the Elder (käännä suomeksi) ja Giacomo da Scarperia (käännä suomeksi)
Manuel Khrysoloras (m.kreik. Μανουὴλ Χρυσολωρᾶς; s. noin 1350 Konstantinopoli – 1415 Konstanz) oli kreikkalainen diplomaatti ja kielitieteilijä, joka elvytti klassisen kreikan opiskelun Länsi-Euroopassa.
Khrysoloras oli diplomaatti, joka suoritti Bysantin keisarin Manuel II Palaiologoksen antamia tehtäviä. Vuonna 1397 hän tuli Firenzeen pyytämään lännestä apua uhkaavan Turkin hyökkäyksen takia. Jo edellisillä matkoillaan hän huomasi, että lännessä oli laajaa kiinnostusta saada klassisen kreikan opetusta. Niinpä hän jo Firenzeen lähtiessään tiesi saavansa sieltä Firenzen valtion palkkaaman kreikan opettajan tehtävän. Hän toimi tehtävässä vuosina 1397–1400. Asiaa pidetään niin käänteentekevänä, että on sanottu, että Krysoloras käynnisti renessanssin.
Kiinnostus kreikan kieltä kohtaan oli virinnyt humanistipiireissä 1300-luvulla, mutta taitavista opettajista oli puutetta. Khrysoloras oli magneettinen persoona ja hänen luentonsa olivat suosittuja. Vaikka hänen Firenzen-kautensa jäi lyhyeksi, hän toimi myöhemmin keisarin lähettiläänä Milanossa, Bolognassa, Padovassa, Pariisissa ja Roomassa. Hänen suosionsa ansiosta länteen tuli runsaasti muitakin kreikkalaisia opettajia.
Khrysoloras käänsi latinaksi Homeroksen, Aristoteleen ja Platonin teoksia. Hänen oma teoksensa Erotemata oli aikanaan keskeinen klassisen kreikan kieliopin oppikirja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Manuel Khrysoloras Wikimedia Commonsissa
Matemaatikko

Matemaatikko Emmy Noether.
Matemaatikko on matematiikan tutkija tai asiantuntija. Matematiikkaa opiskelleet ovat useimmiten töissä opettajana, tutkijoina yliopistoissa, tietotekniikka-alalla tai teollisuuden palveluksessa, esimerkiksi vakuutusmatemaatikkoina vakuutusyhtiöissä. Puhtaat matemaatikot pyrkivät kehittämään uutta matematiikkaa aiemman pohjalle, kun taas soveltavat matemaatikot tekevät matemaattisia malleja käytännön ongelmista ja tutkivat näin saatuja malleja. Huomattava osa matematiikkaa yliopistossa opiskelevista ei päädy matemaatikoiksi, vaan aineenopettajiksi kouluihin. Sovellettua tai teknillistä matematiikkaa opiskelleet puolestaan päätyvät huomattavan usein erilaisiin asiantuntijatehtäviin yksityiselle sektorille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Matemaatikko Wikimedia Commonsissa
Matti Piipponen (laulaja)

Matti Juhani Piipponen (26. helmikuuta 1937 Helsinki – 1. tammikuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan tenori. Hän esiintyi paitsi Suomessa myös ulkomailla, muun muassa Düsseldorfin oopperassa. Hän oli vuosina 1973–1978 Sibelius-Akatemian oopperakoulutuksen professori. Hänet tunnettiin myös liedlaulajana ja oratoriosolistina.
Piipposen laulajanura alkoi vuonna 1960, kun Albert Herringissä laulanut Veikko Tyrväinen katkaisi kätensä pudotessaan ja viulisti Piipponen kutsuttiin orkesterista esittämään hänen roolinsa.
Aiheesta muualla

Matti Piipponen Kansallisoopperan tietokannassa
Mende (Ranska)

| Mende |
| --- | --- |
 Kaupungin symboli: Pont Notre Dame
 vaakuna
 Mende
 Koordinaatit: 44°31′10″N, 03°30′05″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Occitanie
Departementti:  Lozère
Arrondissementti:  Mende
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  36,56 km²
Väkiluku (2006):  12 378
 – Väestötiheys:  338,6 as./km²
 
 www.mende.fr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mende on kaupunki Ranskassa. Se on Lozèren departementin prefektuuri, eli pääkaupunki, Languedoc-Roussillonin alueella (région).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mende Wikimedia Commonsissa
Näkymä Menden keskustaan
Marjatta Müller

| Irja Marjatta Müller, o> s. Miettinen.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. elokuuta 1925 Pyhäjärvi Vpl
Kuollut: 8. heinäkuuta 2017 (91 vuotta) Jyväskylä
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  kirjailija, runoilija, kansakoulunopettaja
Kirjailija
Tuotannon kieli: suomi
Tyylilajit:  Kertomakirjallisuus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Irja Marjatta Müller (o.s. Miettinen; 25. elokuuta 1925 Pyhäjärvi Vpl – 8. heinäkuuta 2017 Jyväskylä) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija. Hänen tunnetuimpia teoksia olivat eläinaiheiset Hiljainen viesti ja Siivekkäät ystäväni sekä karjalalaisia juuriaan kuvaavat Rajamaan raskas lumo ja Kotiranta.
Elämä ja ura

Marjatta syntyi vuonna 1925 Karjalankannaksella Pyhäjärven Haapaniemessä Emil ja Impi Miettisen perheen toiseksi vanhimpana lapsena. Emil-isä kuoli ennen Talvisodan alkua marraskuussa 1937 ja Marjatan ollessa vielä nuori perhe joutui lähtemään Karjalasta evakkoon kunnes erinäisten vaiheiden jälkeen perhe asettui Keski-Suomeen. Hän opiskeli ylioppilaaksi 1946 ja kävi Jyväskylän kasvatusopillista korkeakoulua 1949.
Kirjailijana Müller kuvaa teoksillaan muistoja menetetystä kotiseudusta. Rajamaan raskas lumo kertoo lahjoitusmaa- ja torppariajasta Karjalankannaksella Suomen suuriruhtinaskunnan aikaan. Kirja toimii myös hänen sukuromaaninaan; äitinsä puolelta Müller polveutuu Kuopan ja Hatakan suvuista, joihin kirjassa esiintyvät Kopan ja Takan suvut perustuvat. Toisena painopisteenä Müller korostaa tuotannossaan kaiken elämän oikeutta luonnossa ja luonnon parantavaa voimaa. Müller kirjoitti myös runoja, loruja, historiikkeja, henkilökuvausta ja pakinoita 1970 - 1990 -luvuilla Vpl. Pyhäjärvi- ja Karjala-lehtiin sekä Keskisuomalaiseen. Lisäksi hänet on palkittu valtakunnallisessa Kalevala-runokilpailussa.
Marjatta Müller kuoli vuonna 2017 kotikaupungissaan Jyväskylässä 91 vuoden iässä.
Kirjallinen tuotanto > Kertomakirjallisuus

Siivekkäät ystäväni (myös kuv.). M. Müller 1988. 2. p. Kirjaneliö 1989.
Hiljainen viesti (valokuvat: Reijo Juurinen, Juhani Müller, Erkki Müller). Kirjaneliö 1991.
Rajamaan raskas lumo. M. Müller 2001.
Kotiranta. M. Müller 2004.
Karisteita. M. Müller 2005.
Totta vai tarua. M. Müller 2008.
Elämän opintoretkellä. M. Müller 2009
Kirjallinen tuotanto > Antologiat

Kynäri 1 : 1978. Keski-Suomen Kynäri 1978.
Mauno Paavola

Olli Mauno Tapio Paavola (s. 29. heinäkuuta 1942 Tenhola) on suomalainen insinööri, virkamies ja yritysjohtaja, joka on saanut energianeuvoksen arvonimen.
Paavolan vanhemmat olivat maanviljelijä Paavo Mauno Samuel Paavola ja Osea Tellervo Fromholtz. Hänen puolisonsa vuodesta 1967 on merkonomi Tarja Marketta Salminen. Paavola tuli ylioppilaaksi Salon kaksoisyhteislyseosta 1961 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1967. Hän oli Tie- ja vesirakennushallituksen koneosaston jaospäällikkö 1966–1975 ja sitten Teollisuuden Voiman lujuuslaskentainsinööri 1975–1982, voimalaitostekniikan toimiston päällikkö 1982–1988, teknisen osaston päällikkö 1988–1990, tekninen johtaja 1990–1991, varatoimitusjohtaja 1991–1994 ja toimitusjohtaja 1994–2004. Paavolalla oli työuransa aikana myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Hän sai energianeuvoksen arvonimen vuonna 2000. Sotilasarvoltaan Paavola on reservin kapteeni.
Meremme

| Meremme: Itämeri monessa valossa |
| --- | --- |

Kieli:  suomi
Genre:  kuvateos
Kustantaja:  Kirjakaari
Julkaistu:  2012
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  120
ISBN:  978-952-5969-12-2

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Meremme: Itämeri monessa valossa on vuonna 2012 ilmestynyt kuvateos, joka kertoo erilaisten ihmisten henkilökohtaisesta suhteesta Itämereen. Kirjan tekijät ovat Johannes Lahti, Pekka Vainio, Markku Heikkilä ja Harri Ekebom.
Sisältö

Teoksessa kuullaan kulttuuripersoonien, elinkeinoelämän vaikuttajien, yhteiskunnallisten toimijoiden, viihde-elämän ja urheilun tähtien sekä aivan tavallisten, meren äärellä arkeaan elävien ihmisten kertomukset. Moni saa merestä toimeentulonsa, vielä useammille se on korvaamaton virkistyksen ja inspiraation lähde. Haastattelujen pohjalta kirjan tarinat ovat kirjoittaneet Markku Heikkilä ja Harri Ekebom. Kirjalle henkilökohtaisen tarinansa antaneita julkisuuden henkilöitä ovat mm. Ville Itälä, Karita Mattila, Petri Vehanen, Stefan Lindfors ja Erkki Liikanen. Kirjan valokuvat ovat pääasiallisesti Johannes Lahden ja Pekka Vainion ottamia, muutamaa henkilökuvaa lukuun ottamatta. Valokuvat kattavat koko Itämeren alueen Perämereltä Suomenlahteen saakka. Kirja on osa yhä voimistuvaa kansalaisliikettä, joka kiirehtii Itämeren hyväksi tehtävää työtä. Osa kirjan tuotosta lahjoitetaan WWF:n Operaatio Merenneidolle.
Aiheesta muualla

Kustannusyhtiön omat sivut (Arkistoitu – Internet Archive).
Michaela Wenig

Michaela Wenig (2017)
Michaela Wenig (s. 14. kesäkuuta 1992) on saksalainen alppihiihtäjä, joka edustaa SC Lenggriesia.
Szczyrkin Euroopan nuorten talviolympiafestivaaleilla 2009 Wenig saavutti pujottelussa pronssia. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui syöksylaskussa 12:nneksi.
Alppihiihdon maailmancupissa Wenig kilpaili ensimmäisen kerran Lake Louisen syöksylaskussa marraskuussa 2012 sijoituttuaan 47:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Beaver Creekin syöksylaskussa marraskuussa 2013 oltuaan 29:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan viides Val Gardenan syöksylaskussa joulukuussa 2018.
Kysymysmerkki

|  ? Välimerkit |
| --- | --- |
piste: .
pilkku: ,
kaksoispiste: :
puolipiste: ;
kysymysmerkki: ?
huutomerkki: !
heittomerkki: ’
lainausmerkit: ” ”, » », ’ ’
viivamerkit: -, –, —, −
sulkeet: ( ), [ ], { }, ⟨ ⟩
kolme pistettä: …
vinoviiva: /
kenoviiva: \
välilyönti:  
Piste­kirjoituksen kysymys­merkki.
Kysymysmerkki (?) päättää virkkeen, joka on perusluonteeltaan kysyvä. Kysymysmerkki on niin sanotusti iso välimerkki, jota seuraava sana yleensä aloittaa uuden virkkeen ja kirjoitetaan siis isolla alkukirjaimella.
Käyttö

Suomen kielessä kysymysmerkki tulee suoraan kysymysvirkkeen perään ilman välilyöntiä:
Epäsuoran kysymyslauseen eli kysyvän sivulauseen jäljessä kysymysmerkkiä käytetään ainoastaan, jos se päättää virkkeen, jonka päälausekin on kysyvä:
Lainausmerkein erotetussa repliikissä kysymysmerkkiä (ja isoa alkukirjainta) käytetään mahdollisesta johtolauseesta riippumatta. Jos johtolause on vasta kysymyksen perässä, se lähtökohtaisesti kirjoitetaan pienellä alkukirjaimella eikä lauseiden väliin tule muita välimerkkejä kuin kysymysmerkki ja lainausmerkki:
Jos lainausmerkkien sijasta käytetään repliikkiviivoja, aloittava lainausmerkki korvataan ajatusviivalla (joka liitetään seuraavaan sanaan sitovalla välilyönnillä) ja lopettava lainausmerkki poistetaan, mutta muuten välimerkit ja alkukirjaimet säilyvät samanlaisina:
Käyttö > Erikoistapauksia

Toisinaan kysymysmerkki voi ilmaista epävarmuutta esimerkiksi lehtiotsikossa, joka ei ole muodoltaan varsinaisesti kysymys:
Sulkeisiin merkitty tai välihuomautuksessa esiintyvä kysymysmerkki tarkoittaa, että edellä esitetty tieto ei ole varma. Tällainen kysymysmerkki ei vaikuta siihen, kirjoitetaanko sulkeita seuraava sana isolla vai pienellä alkukirjaimella:
Kysymysmerkki kuuluu tavallisesti myös retoriseen kysymykseen, vaikka siihen ei odoteta vastausta:
Kysymysmerkkiä ei kuitenkaan aina käytetä sellaisen kysymykseksi muotoillun virkkeen perässä, joka on luonteeltaan lähinnä jahkaileva toteamus:
Joskus kysymysmerkin ja huutomerkin yhdistelmä ilmaisee erityisesti yllättyneisyyttä tai kauhistelua (tällöin merkkien keskinäinen järjestys voi vaihdella):
Samaan tapaan kahdella tai useammallakin perättäisellä kysymysmerkillä voidaan pyrkiä vahvistamaan kysymystä, mutta usein tällaista pidetään huonona tyylinä.
Käyttö > Šakkikommentoinnissa

Šakkipelin etenemistä raportoitaessa siirtoja voidaan arvioida kysymysmerkein (ja huutomerkein) seuraavaan tapaan:
?  virhe tai vaikeasti perusteltavissa oleva siirto
??  paha virhe eli munaus
?!  arveluttava siirto, mutta ei suoraan osoitettavissa virheeksi
!?  kiintoisa siirto, kenties harkittu riski.
Käyttö > Tietotekniikassa

Tietokoneissa kysymysmerkki toimii usein niin sanottuna jokerimerkkinä, joka voi esimerkiksi tiedonhaussa tai komennoissa vastata mitä tahansa yksittäistä merkkiä. Esimerkiksi merkkijono ab?.txt voi vastata tiedostonimiä abc.txt ja abd.txt, mutta ei nimeä ab.txt eikä abcd.txt.
Jotkin sovellusohjelmat, kuten selaimet tai sähköpostiohjelmat, voivat kysymysmerkillä korvata sellaisen merkin, joka ei sisälly käytössä olevaan merkistöön, esimerkiksi Å:n, Ä:n tai Ö:n.  Unicodessa on myös erityinen korvikemerkki � (valkoinen kysymysmerkki mustassa vinoneliössä), joka on tarkoitettu näytettäväksi tuntemattoman merkin tai virheellisen ohjausmerkin tilalla. (Jos järjestelmä tunnistaa merkin mutta ei pysty näyttämään sitä, koska se puuttuu fontista, selain voi sen sijaan näyttää kysymysmerkittömän korvikemerkin, joka usein on tyhjä tai Unicode-tunnusta vastaavan heksadesimaaliluvun sisältävä nelikulmainen kuvio.)
Käyttö > Kielitieteessä

Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa kysymysmerkillä voidaan joskus merkitä glottaaliklusiilia [ʔ], jos pisteettömältä kysymysmerkiltä näyttävä oikea glottaaliklusiilin merkki (U+0294) ei merkistö- tai fonttirajoitusten takia ole käytettävissä.
Käyttö > Muissa kielissä

Ranskan kielessä kysymysmerkki (samoin kuin huutomerkki, kaksoispiste ja puolipiste) liitetään edeltävään sanaan sitovalla välilyönnillä:
Espanjan kielessä kysyvän virkkeen alkuun lisätään ylösalainen kysymysmerkki (¿):
Arabian, persian ja urdun kielissä, joita kirjoitetaan arabialaisin kirjaimin oikealta vasemmalle, kysymysmerkki näyttää latinalaisen kysymysmerkin peilikuvalta (؟).
Kreikkalainen kysymysmerkki näyttää latinalaiselta puolipisteeltä (;), jota itse asiassa suositellaankin kysymysmerkiksi kreikankieliseen tekstiin, vaikka Unicode-merkistössä on kreikkalainen kysymysmerkki myös erikseen.
Armenialainen kysymysmerkki on kierrekuvio (՞), joka liittyy kysymyssanan viimeiseen vokaaliin.
Etiopialainen kysymysmerkki näyttää kolmelta päällekkäiseltä pisteeltä (፧).