stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Antti Rinne

| Antti Rinne |
| --- | --- |
 Antti Rinne vuonna 2019.
Suomen pääministeri
 Rinteen hallitus 6.6.2019–10.12.2019  
Presidentti:  Sauli Niinistö
Pääministerin sijainen:  Mika Lintilä Katri Kulmuni
Edeltäjä:  Juha Sipilä
Seuraaja:  Sanna Marin 
Eduskunnan puhemies
 24.4.2019–5.6.2019  
Edeltäjä:  Paula Risikko
Seuraaja:  Matti Vanhanen
Suomen valtiovarainministeri
 Stubbin hallitus 24.6.2014–29.5.2015 Kataisen hallitus 6.6.2014–24.6.2014  
Edeltäjä:  Jutta Urpilainen
Seuraaja:  Alexander Stubb
Suomen pääministerin sijainen
 Stubbin hallitus 24.6.2014–29.5.2015 Kataisen hallitus 6.6.2014–24.6.2014  
Edeltäjä:  Jutta Urpilainen
Seuraaja:  Timo Soini
Sosiaalidemokraattien puheenjohtaja
 9.5.2014–23.8.2020  
Edeltäjä:  Jutta Urpilainen
Seuraaja:  Sanna Marin
Kansanedustaja
 22.4.2015–4.4.2023  
Ryhmä/puolue:  Sosialidemokraattinen eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Uudenmaan vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. marraskuuta 1962 (ikä 62) Helsinki
Puoliso:  Heta Ravolainen-Rinne
Tiedot
Puolue:  SDP
Koulutus:  oikeustieteen kandidaatti
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto
Uskonto:  evankelis-luterilainen
Aiheesta muualla
anttirinne.fi
Antti Juhani Rinne (s. 3. marraskuuta 1962 Helsinki) on suomalainen poliitikko, ammattiyhdistystoimija ja juristi, joka toimi Suomen pääministerinä puolen vuoden ajan vuonna 2019. Rinne on toiminut SDP:n puheenjohtajana toukokuusta 2014 elokuuhun 2020, kansanedustajana vuosina 2015–2023 ja eduskunnan ensimmäisenä varapuhemiehenä joulukuusta 2019 joulukuuhun 2020 ja uudelleen kesäkuusta 2021 huhtikuuhun 2023. Rinne toimi perustuslakivaliokunnan puheenjohtajana Johanna Ojala-Niemelän sairausloman ajan joulukuusta 2020 toukokuun 2021 loppuun asti.
Rinne on johtanut Erityisalojen Toimihenkilöliitto Ertoa vuosina 2002–2005, Toimihenkilöunionia vuosina 2005–2010 ja Ammattiliitto Prota vuosina 2011–2014.
Rinne oli valtiovarainministerinä kesäkuusta 2014 toukokuuhun 2015, ensin lyhyesti Kataisen hallituksessa ja sitten Stubbin hallituksessa. Kansanedustajaksi hän nousi vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. Rinne on toiminut ulkoasiainvaliokunnassa ja Suomen Pankin tilintarkastajana. 9.–26. kesäkuuta 2015 hän toimi eduskunnan pankkivaltuustossa. Rinteen johtama SDP nousi vuoden 2019 eduskuntavaaleissa suurimmaksi puolueeksi. Rinne valittiin kesäkuussa 2019 Suomen 66. pääministeriksi. Hän erosi saman vuoden joulukuussa.
Sanna Marin valittiin 23. elokuuta 2020 Rinteen seuraajaksi SDP:n puheenjohtajana. Eduskuntavaaleissa 2023 Rinne putosi eduskunnasta.
Rinne toimi Samakissa, sosiaalidemokraattisten puolueiden ja ammattiliittojen keskusjärjestöjen pohjoismaisessa yhteistyökomiteassa, pääsihteerinä vuosina 2023–2025.
Lapsuus ja nuoruus

Rinteen molemmat vanhemmat olivat juristeja, ja hänen isänsä Juhani Rinne toimi kaupunginjohtajana Lohjalla. Lapsuudessaan Rinne harrasti muun muassa näytelmäkerhoa ja soitti klarinettia. Rinteen perhe asui ensin Loviisassa, mutta myöhemmin perhe muutti isän työn perässä Hyvinkäälle. Rinne on kertonut muuton olleen hänelle haastava ja uuteen isoon kouluun sopeutumisen aluksi hankalaa. Rinne kertoo nousseensa myöhemmin usein puolustamaan koulukiusattuja uudessa koulussaan.
Valmistuttuaan ylioppilaaksi vuonna 1980 Rinne toimi sahatyömiehenä ja autonkuljettajana. Hän työskenteli kaksi vuotta näyttelijä Veikko Sinisalon autonkuljettajana ja näyttämömiehenä. Rinne pääsi opiskelemaan Helsingin yliopiston oikeustieteelliseen tiedekuntaan ja valmistui vain puolessatoista vuodessa oikeustieteen kandidaatiksi tammikuussa 1988.
Ammattiyhdistysura

Vuodesta 1987 Rinne toimi lakimiehenä Mäntsälässä ja Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT:n järjestösihteerinä. Rinne joutui jättämään AKT:n lakimiehen paikan vuonna 1996, ja hänen ay-uransa keskeytyi vuosiksi. Suomen Kuvalehti kertoi vuonna 2005, että Rinne joutui eroamaan, koska hän oli laskuttanut samoista työmatkoista kahteen kertaan. Rinteen mukaan kyse oli huolimattomuudesta ja noin tuhannen markan summasta. AKT:n silloinen puheenjohtaja Kauko Lehikoinen muisteli, että kyse oli noin 10 000 markasta. Helsingin Sanomien haastattelussa toukokuussa 2014 Lehikoinen kertoi hahmottaneensa myöhemmin, että Rinteeseen kohdistuneet väitteet olivat keksittyjä ja mahdollisesti osa ajojahtia Rinteen poistamiseksi AKT:stä. Helsingin Sanomien mukaan Lehikoisen ajojahtiväitettä on kuitenkin mahdotonta enää jälkikäteen varmistaa, koska tapausta koskevat asiakirjat on jo hävitetty vanhentuneina.
Toisessa tapauksessa Rinne oli toiminut lohjalaisessa taloyhtiössä isännöitsijänä. Suomen Kuvalehti kertoi hänen jättäneen vuoden 1991 ajalta tositteet palauttamatta ja maksaneen oman puhelinlaskunsa taloyhtiön kassasta. Rinteeltä karhuttiin 25 000 markan (nykyarvo n. 5 000 €) vahingonkorvaukset 1995−1996. Poliittisen historian professori Timo Soikkanen katsoi Ilta-Sanomissa, ettei taannoisilla rahasotkuilla olisi niin suurta merkitystä, ellei Rinne puheenjohtajaehdokkaana ehkä pyrkisi samalla valtiovarainministeriksi. Rahaepäselvyyksistä huolimatta Rinne valittiin Kataisen ja Stubbin hallituksiin valtiovarainministeriksi. Antti Rinne totesi rahaepäselvyyksien noustua julkisuuteen, että menneet eivät ole mitään salaisuuksia.
Huhtikuussa 2002 Rinne valittiin Erityisalojen Toimihenkilöliitto Erton puheenjohtajaksi. Rinteen puheenjohtajakaudella Erton jäsenmäärä nousi, ja vuonna 2005 liittoon kuului noin 30 000 jäsentä.lähde tarkemmin?lähde tarkemmin? Helmikuussa 2005 Rinne valittiin jatkokaudelle ilman vastaehdokkaita. Syyskuussa 2005 Rinne valittiin Toimihenkilöunionin johtoon. Joulukuussa 2010 hänet valittiin vuoden 2011 alussa toimintansa aloittaneen Ammattiliitto Pron puheenjohtajaksi. Hänet valittiin jatkokaudelle marraskuussa 2012.
Ammattiyhdistysura > Suomen tunnetuin liittojohtaja

Rinnettä on pidetty Suomen tunnetuimpana liittojohtajana, joka usein uhkaili lakolla ja rakensi itselleen tietoisesti ”työmarkkinagangsterin” maineen. Rinteen on arvioitu omaksuneen räväkän lakkotaktiikkansa Risto Kuismalta AKT:ssä. Erton puheenjohtana Rinnettä pidettiin ärhäkkänä ja Toimihenkilöunionin puheenjohtajavaalivuonna monet Erton jäsenliitot käyttivät lakkouhkia neuvotteluaseena. Rinteen mukaan käsitys hänen kovaotteisuudestaan on paljolti median luoma kuva.
Vuonna 2007 Ylemmät Toimihenkilöt YTN tuomitsi Rinteen aggressiiviset puheet, ”joilla hän järjestelmällisesti pyrkii hajottamaan toimihenkilökenttää”. YTN:n mukaan Rinne arvosteli heitä jatkuvasti ja heikensi hyökkäilyllään palkansaajien yhteistyötä. Rinnettä on julkisuudessa pidetty ”kestohäirikkönä”, joka riitelee muiden liittojen kanssa ja puhuu aggressiivisesti lakkoaseesta vähän väliä.
Helmikuussa 2009 Antti Rinne sai Finanssivalvonnalta moitteet ilmaistuaan sisäpiiritietoa laittomasti puhelinkeskusteluissa. Rinne paljasti UPM:n ay-johtajille ilmoittamia luottamuksellisia tietoja paperitehtaiden sulkemisista tuntia ennen UPM:n pörssitiedotteen lähettämistä.
Ammattiyhdistysura > Vauhdituslakkojupakat

Toimihenkilöunionin (TU) ja Teknologiateollisuus ry:n välillä ei päästy syksyllä 2009 neuvottelutulokseen valtakunnallisesta teknologiateollisuuden toimihenkilöitä koskevasta työehtosopimuksesta. Parin viikon lakon jälkeen ala oli sopimuksettomassa tilassa, ja muutamissa yrityksissä haluttiin vauhdittaa sopimuksen syntyä niin kutsutuilla vauhdituslakoilla. Liitto halusi suojata lakkoihin osallistuvien jäsentensä aseman, ja lakkojen päätettiin olevan liiton lakkoja. Päätökset teki Rinne TU:n liittohallituksen antamin valtuuksin. Lakot koskettivat erityisesti teknologiateollisuuden yrityksiä, kuten teräsyhtiö Rautaruukkia, nostolaitevalmistaja Konecranesia ja kaivosteknologiayhtiö Outotecia. Työnantajat saattoivat asian myöhemmin poliisin tutkittavaksi.
Keväällä 2012 Rinteen johtama Ammattiliitto Pro, johon Toimihenkilöunioni oli vuonna 2011 yhdistynyt, aikaisti jo ilmoittamaansa lakkoa lakkojen ilmoitusaikaa koskevien sääntöjen vastaisesti. 16 metsäyhtiötä ja Metsäteollisuus ry jättivät asiasta haasteen.
Vuoden 2009 lakko käsiteltiin syyskuussa 2011 Helsingin käräjäoikeudessa. Käräjäoikeus katsoi puheenjohtaja Rinteen henkilökohtaisesti syyllistyneen rangaistavaan tekoon, josta hänelle määrättiin 20 päiväsakkoa sekä 11 000 euron oikeudenkäyntikulujen korvausvelvollisuus. Yhtiöt vaativat rangaistukseen tuomitsemisen lisäksi Rinteeltä ja TU:lta yhteisvastuullisesti yhteensä noin 600 000 euron vahingonkorvauksia. Yksityisoikeudelliset vaatimukset erotettiin kuitenkin käsiteltäväksi omassa oikeudenkäynnissään. Rinne teki oikeudenkäyntikuluvaatimuksesta kantelun vastapuolen asianajajasta asianajajaliittoon ja ilmoitti tyytymättömyytensä käräjäoikeuden tuomioon.
Joulukuussa 2012 Helsingin hovioikeus katsoi yksittäisten yritysten olevan asianomistajia tapauksessa, ja syyteoikeus asiassa olisi kuulunut työriidan neuvotteluosapuolena toimineelle Teknologiateollisuus ry:lle, ja jätti käsittelemättä Rinteen teon mahdollisen laittomuuden, koska kyseessä oli asianomistajarikos. Tämä kumosi Rinteen saaman sakkotuomion laittomista 2009 lakoista. Vuonna 2014 korkein oikeus piti hovioikeuden päätöksen voimassa.
Vuonna 2016 Käräjäoikeus katsoi 2012 työtaistelun aikaistamisen asianomistajaksi ainoastaan Metsäteollisuus ry:n korkeimman oikeuden päätöksen mukaisesti. Rinne sai käräjäoikeudessa sakkotuomion työtaistelun aikaistamisesta, mutta se hylkäsi Metsäteollisuus ry:n 700 000 euron korvausvaatimuksen. Molemmat osapuolet ilmoittivat tyytymättömyytensä tuomioon ja valittivat tuomiosta. Vuonna 2018 Helsingin hovioikeus piti käräjäoikeuden tuomion voimassa ja tuomitsi lisäksi Rinteen alkuperäisen 1 240 euron sakkojen lisäksi korvaamaan Metsäteollisuus ry:n oikeudenkäyntikulut sekä käräjäoikeusta että hovioikeudesta.
Puoluepoliittinen ura

Rinne on toiminut Mäntsälän kunnanvaltuutettuna vuosina 1997–2004 ja uudelleen kuntavaaleista 2021. Vuoden 1999 eduskuntavaaleissa Rinne oli ehdolla Uudenmaan vaalipiiristä, muttei 2 389 äänellä tullut valituksi. Vuonna 2009 Rinne valittiin Mäntsälän sosiaalidemokraattien puheenjohtajaksi edellisen puheenjohtajan perustettua uuden demariyhdistyksen mukanaan muiden muassa Rinteen entinen vaimo. Rinne valittiin uudelleen Mäntsälän kunnanvaltuustoon vuoden 2012 kunnallisvaaleissa 107 äänellä. Hänelle myönnettiin ero kunnanvaltuustosta vuonna 2019, kun hän oli tullut nimitetyksi pääministeriksi. Rinne oli ehdolla vuoden 2021 kuntavaaleissa ja hänet valittiin Mäntsälän kunnanvaltuustoon. Rinne oli ehdolla vuoden 2022 hyvinvointialuevaaleissa ja hänet valittiin Keski-Uudenmaan aluevaltuustoon.
Vuosina 1997–1998 Rinne avusti Paavo Lipposen I hallituksen toista valtiovarainministeriä Jouko Skinnaria.
Puoluepoliittinen ura > SDP:n johtoon

Rinne pyrki SDP:n varapuheenjohtajaksi jo vuoden 2012 puoluekokouksessa, muttei tullut tuolloin valituksi. Syyskuussa 2013 Rinteen spekuloitiin mahdollisesti asettuvan ay-demarien ehdokkaaksi puheenjohtaja Jutta Urpilaista vastaan seuraavassa puoluekokouksessa. Ylen tammikuussa 2014 tekemän mielipidetiedustelun mukaan puoluevaltuutetuista- ja varavaltuutetuista Urpilaista kannatti puheenjohtajaksi 38 % ja Rinnettä 14 %.
Virallisesti Rinne asettui puheenjohtajaedokkaaksi helmikuussa 2014. Hän profiloitui ay-liikkeen ehdokkaana, ja Metalliliitto sekä Paperiliitto tukivat hänen kampanjaansa. Maaliskuussa Helsingin Sanomat teki selvityksen, jonka mukaan Rinteen kannatus puoluekokousedustajien keskuudessa oli noussut 44 prosenttiin, Urpilaisen taas pudonnut 31 prosenttiin. Huhtikuun lopulla Helsingin Sanomien kyselyyn vastanneista puoluekokousedustajista Rinteen tueksi asettui jo 54 %, Urpilaisen 34 %. Puoluekokouksessa 9. toukokuuta Rinne valittiin SDP:n uudeksi puheenjohtajaksi niukalla enemmistöllä. Hän sai 257 ääntä ja Urpilainen 243 ääntä.
Kaksi viikkoa Rinteen puheenjohtajaksi valinnan jälkeen järjestettiin europarlamenttivaalit, joissa SDP oli neljänneksi suurin puolue (12,3  % äänistä) ja säilytti kaksi europarlamentaarikkoaan. Kannatus oli kuitenkin 5,2 prosenttiyksikköä alhaisempi kuin vuoden 2009 vaaleissa.
Puoluepoliittinen ura > Valtiovarainministerinä

Rinne valittiin valtiovarainministeriksi toukokuussa 2014. Hän aloitti Kataisen hallituksen valtiovarainministerinä 6. kesäkuuta 2014 ja jatkoi tehtävässä Stubbin hallituksessa. Tärkeimmäksi tehtäväkseen hän kertoi työpaikkojen luomisen.
Puoluepoliittinen ura > Kansanedustajana

Kansanedustajaksi Rinne nousi vuoden 2015 eduskuntavaaleissa, eli vajaa vuosi sen jälkeen, kun oli aloittanut valtiovarainministerinä. Hän sai 12 147 ääntä, mikä oli SDP:n ehdokkaista suurin äänimäärä.
Puoluepoliittinen ura > Oppositiossa

Rinne ilmoitti huhtikuussa 2016 ettei aio asettua SDP:n presidenttiehdokkaaksi vuoden 2018 vaaleissa.
Vuonna 2018 Rinteen kannatus pääministeriksi oli samat 22 % kuin puoluekannatus. Vain 3 %:n mielestä Sdp:n kannatus perustui edes toissijaisesti Rinteen esiintymiseen julkisuudessa, 8 %:n mielestä syynä oli ”Sdp:n poliittisten avausten ja ehdotusten hyvyys”, 61 %:n mielestä ”yleinen kyllästyminen hallitusta kohtaan”, 29 %:n mielestä ”hallituspuolueiden huonous”..
Puoluepoliittinen ura > Pääministerinä

SDP oli suurin puolue eduskuntavaaleissa 2019 ja Rinne nimitettiin 6. kesäkuuta 2019 Suomen 66. pääministeriksi. Rinteestä tuli 16 vuoden tauon jälkeen ensimmäinen sosialidemokraattinen pääministeri Suomessa. Kesäkuussa 2019 Rinne osallistui ensimmäisenä Suomen pääministerinä Helsinki Pride -kulkueeseen.
Rinteen hallituksen hallitusohjelmaan kuuluivat muun muassa 75 %:n työllisyysaste, ”tulevaisuusinvestoinnit”, koulutukseen panostaminen, tuloveron keventäminen, haittaverojen kiristäminen, pakolaiskiintiön nostaminen, työperäisen maahanmuuton lisääminen ja oppivelvollisuuden pidentäminen 18 ikävuoteen. Tutkimuslaitokset ja talouden asiantuntijat kuitenkin pitivät laadittua hallitusohjelmaa epärealistisena, koska se edellytti merkittävää työllisyysasteen parantumista, mikä oli ristiriidassa heikkenevän talouden kehityksen kanssa. Myös Valtiontalouden tarkastusvirasto ja sosiaalidemokraatteihin kuuluva entinen ulkoministeri Erkki Tuomioja antoivat kritiikkiä hallitusohjelman taloutta koskevaan osaan. Lisäksi oppositio kritisoi voimakkaasti vaaleissa annettujen lupauksien pettämistä. Hallitusohjelma sai kiitosta ympäristöjärjestöiltä, mutta myös kritiikkiä turpeen polttoon ja yritystukien liittyvistä linjauksista.
Menetettyään hallituksensa toiseksi suurimman puolueen Keskustan luottamuksen Rinne pyysi hallituksensa eroa 3. joulukuuta 2019, ja presidentti Niinistön pyynnöstä hänen hallituksensa toimi toimitusministeristönä siihen asti, kunnes uusi hallitus oli saatu muodostettua. Eron taustalla oli Keskustan tyytymättömyys Rinteen ammattiyhdistysmäiseen tapaan toimia työmarkkinakysymyksissä, joka kärjistyi valtio-omisteisten Postin johdon ajamien uusien työehtosopimusten jälkipyykissä. Rinteen seuraajaksi pyrkivät SDP:n varapuheenjohtaja Sanna Marin ja SDP:n eduskuntaryhmän puheenjohtaja Antti Lindtman, joista SDP valitsi Sanna Marinin. Erostaan huolimatta Rinne kuitenkin toimi hallitustunnustelijana, jatkoi SDP:n puheenjohtajana ja sanoi olevansa ”käytettävissä” puheenjohtajaksi myös puolueen seuraavassa puoluekokouksessa kesällä 2020.
Helsingin Sanomien 10. joulukuuta 2019 julkaiseman kyselytutkimuksen mukaan Rinne oli viime vuosien epäsuosituin pääministeri. Tutkimuksen mukaan vain 13 prosenttia suomalaisista arvioi Rinteen hoitaneen pääministerin tehtävää erittäin tai melko hyvin, ja 62 prosenttia katsoi hänen onnistuneen erittäin tai melko huonosti. Tutkimus perustui 505 haastatteluun.
Rinne valittiin eduskunnan 1. varapuhemieheksi 11. joulukuuta 2019. Keväällä 2022 Rinne haki Lohjan kaupunginjohtajaksi, muttei tullut valituksi.
Vaalimenestys

|  | Ääniä | Vertausluku | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| Eduskuntavaalit 2015 | 12417 | 86462,000 | Valitaan |
| Eduskuntavaalit 2019 | 12110 | 48553,500 | Valitaan |
| Eduskuntavaalit 2023 | 3527 | 10214,636 | Ei valita |
Rikostuomiot

2013 Rinne sai 1 716 euron sakot ylinopeudesta.
2011 Rinteen johtama Ammattiliitto Pro aikaisti jo ilmoittamaansa lakkoa lakkojen ilmoitusaikaa koskevien sääntöjen vastaisesti. 16 metsäyhtiötä ja Metsäteollisuus ry jättivät asiasta haasteen. Käräjäoikeus katsoi asianomistajaksi ainoastaan Metsäteollisuus ry:n. 
Rinne sai 2016 käräjäoikeudessa sakkotuomion työtaistelun aikaistamisesta, mutta molemmat osapuolet valittivat tuomiosta. Helsingin hovioikeus piti käräjäoikeuden tuomion voimassa ja tuomitsi lisäksi Rinteen alkuperäisen 1 240 euron sakkojen lisäksi maksamaan 10 000 euron korvauksen Metsäteollisuus ry:lle käräjäoikeusvaiheen oikeudenkäyntikuluista sekä 6 000 euroa hovioikeusvaiheen oikeudenkäyntikuluja. Vastassa olleet metsäyhtiöt vaativat Rinteeltä ja Prolta yhteensä 700 000 euron korvauksia.
Luottamustehtäviä

Rinne on toiminut Mäntsälän kunnanvaltuutettuna vuosina 2013−2019 ja uudelleen vuoden 2021 kuntavaaleista. Hän on toiminut myös Mäntsälän seurakunnan kirkkovaltuustossa.
Rinne oli ammattiliitto Pron puheenjohtajana mukana Levi Ski Resortin hallituksessa.  Pro puolestaan on hotelliyritys Levin Matkailukeskus Oy:n pääomistaja. Se on vähemmistöomistajana Levi Ski Resort -yhtiössä, jossa osake-enemmistön omistaa Kittilän kunta. Näiden suhteiden takia Rinne joutui osallistumaan Kittilän paikallispoliittseen jupakkaan, jossa erotettiin kunnanjohtaja ja hissiyhtiön toimitusjohtaja.
Tunnustukset

Rinne sai Svenska Finlands folktingin ansiomitalin vuonna 2024.
Yksityiselämä

Rinne on naimisissa kolmatta kertaa. Hänellä on kaksi tytärtä avioliitosta Merja Rinteen kanssa ja lapsenlapsia. Pariskunta erosi vuonna 2003. Rinteen nykyinen puoliso on Heta Ravolainen-Rinne.
Vuosina 1995–1996 Rinne joutui maksamaan entiselle taloyhtiölleen 25 000 markan vahingonkorvaukset. Isännöidessään taloyhtiötä Rinne maksoi taloyhtiön rahoilla omat puhelinlaskunsa, ei toimittanut lainkaan vuoden 1991 tositteita, piti taloyhtiön rahaliikenteestä kirjaa puutteellisesti ja aiheutti yhtiölle taloudellisia vahinkoja.
Rinne sairastui joulunpyhinä 2018 keuhkokuumeeseen. Sen jälkitautina hänen sydänpussinsa tulehtui. Samalla havaittu sepelvaltimotauti tukki verisuonen, joka jouduttiin avaamaan pallolaajennuksella. Rinne kävi tuolloin hyvin lähellä kuolemaa. Hän kuitenkin tervehtyi ja palasi eduskuntaan 1. maaliskuuta 2019.
Kirjallisuutta

Mörttinen, Matti – Nurmi, Lauri: Antti Rinne: Koko tarina.  Helsinki:  Into, 2019.  ISBN 978-952-351-239-9
Jäätelökakku

Jäätelökakku.
Jäätelökakku on pääosin jäätelöstä valmistettu kakku.Jäätelökakku voidaan tehdä kokonaan jäätelöstä tai kerrostamalla jäätelöä esimerkiksi keksien kanssa. Kakku pakastetaan, jolloin kerrokset jäätyvät yhteen. Jäätelökakku otetaan pakastimesta vasta juuri ennen tarjoilua, jotta se ei ehtisi sulaa.
Uunijäätelö muistuttaa jäätelökakkua, mutta uunijäätelö paistetaan uunissa, kun taas jäätelökakkua ei paisteta.
Suomessa jäätelökakkuja myydään päivittäistavarakaupoissa pakastetuotteena. Yksi esimerkki on Univelerin Viennetta-jäätelökakku, jota Suomessa valmistetaan nykyään Ingman-tuotemerkin alla (aikaisemmin GB Glacen). Aikaisemmin jäätelökakkuja valmisti myös muun muassa Valio, jolla oli valikoimassa jäätelökakkuja, joita myytiin styroksilaatikoissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jäätelökakku Wikimedia Commonsissa
Nasdaq

| Nasdaq |
| --- | --- |

Paikka:  New York City, Yhdysvallat
Perustettu:  8. helmikuuta 1971
Omistaja:  Nasdaq, Inc.
Valuutta:  USD
Listaukset:  3 554
Indeksit:   Nasdaq-100  Nasdaq Financial-100  Nasdaq Composite 
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nasdaq MarketSite -tornitalo, Times Square, New York.
Nasdaq  (engl. National Association of Securities Dealers Automated Quotations Stock Market) (Nasdaq-pörssi tai Nasdaq-US) on vuonna 1971 perustettu, New Yorkissa Yhdysvalloissa toimiva, Nasdaq, Inc. -holdingyhtiön omistama ja erityisesti teknologiayritysten osakkeita listaava ja niillä kauppaa käyvä arvopaperipörssi. Emoyhtiö Nasdaq Inc:iin kuuluu Nasdaq-US:n lisäksi myös esimerkiksi Nasdaq Nordic, Nasdaq Baltic, Nasdaq OMX Armenia ja kasvuyritysten First North -markkinat monine paikallisine pörsseineen.
Yhdysvaltain Nasdaq-pörssillä ei ole fyysistä pörssisalia. Nasdaq poikkeaakin New Yorkin pörssistä (NYSE) keskeisesti siinä, että missä Nasdaq on kaupankäyjien sähköisesti esittämien osto- ja myyntitarjousten käsittelyyn luotu tietokoneverkosto, on NYSE selkeämmin fyysinen huutokauppapaikka, jossa myyvää ja ostavaa tahoa edustavat osakevälittäjät neuvottelevat osakekaupoista pörssisalissa huutokauppatyyppisissä tarjouskilpailuissa.
Tunnettuja Nasdaq-pörssiin listautuneita suuryrityksiä ovat esimerkiksi Apple, eBay, Meta, Google, Intel, Microsoft, Netflix, Starbucks ja Yahoo.
Nasdaq-US -pörssissä oli tammikuussa 2016 listattuna yhteensä 2 843 yritystä. Niiden markkina-arvo oli yhteensä 6 733,6 miljardia Yhdysvaltain dollaria (USD). Markkina-arvon perusteella Nasdaq-US oli tammikuussa 2016 maailman toiseksi suurin arvopaperipörssi New Yorkin pörssin jälkeen. Nasdaqissa listattujen yhtiöiden osakkeilla käydyn kaupan yhteismäärä tammikuussa 2016 oli 11 708 miljardia USD.  Kaupankäynnin määrässä Nasdaq-US:n edellä olivat NYSE ja BATS Global Markets. Kiinan vuoden 2015 kevään ja kesän suurimman pörssihuuman aikana sekä Shanghain pörssi että Shenzhenin pörssi ohittivat kaupankäynnin kuukausiarvossa amerikkalaiset kilpailijansa ohimenevästi.
Nasdaqin osakkeita kuvaavista osakeindekseistä tunnetuimpiin lukeutuu Nasdaq 100-indeksi. Se kuvastaa sadan keskeisen, Nasdaqin pörssissä noteeratun yrityksen osakkeiden keskimääräisiä kaupankäyntihintaa ja täten yhtiöiden markkina-arvoa.
Historia

Kun Nasdaq, joka oli alkujaan lyhenne sanoista National Association of Securities Dealers Automated Quotations (NASDAQ), aloitti osakekaupan 8. helmikuuta 1971, se oli maailman ensimmäinen elektroninen pörssi. Se oli alkujaan suunnattu teknologiayhtiöille, jotka eivät olleet listattuna New Yorkin pörssissä.
Nasdaqin keskeisten yritysten Nasdaq 100 -indeksi nousi nopeasti huippulukuun vuonna 2000, joka viestitti IT-kuplan kehittymisestä. Vastaava kehitys oli Nasdaq Composite -indeksillä, jonka indeksiluku ylitti 5 000 pistettä IT-kuplan aikaan, ja seuraavan kerran maaliskuussa 2015.
Teknologiapainotteinen Nasdaq 100 -indeksi 1.10.1985–27.4.2015. Indeksi kohosi korkealle vuonna 2000, heijastaen IT-kuplan korkeinta kohtaa. Vuoden sisällä se laski jyrkästi. Kevääseen 2015 mennessä Nasdaq-100 on jälleen kivunnut ylös.
Anal Thunder

| Anal Thunder |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1997–
Tyylilaji:  punk
Kotipaikka:  Suomi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Ultima Foole, laulu   Jutila, kitara   El Loso, kitara   Teenage Idol, basso   Pulju, rummut   Milka, viulu, laulu  
Levy-yhtiö:  Full House Records, 2006–   Hell's Tone Records, 2004   Kidney Records, 1999–2002  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Anal Thunder on suomalainen punk-yhtye, joka perustettiin Lappeenrannassa vuonna 1997.
Alkoholi on yhtyeessä vaikuttava tekijä ja yhtye viittaa sanoituksissaan yleensä siihen. Esimerkkinä laulut ”My God Drinks Magyar”, "War on Alcohol", ”Drink Myself to Death” ja ”Kids on Alcohol”. Yhtyeen verkkosivuilla kannustetaan kävijöitä lähettämään tarinoita omista kännikokemuksistaan lupaamalla ”viinaa ja kaikkee siistii”.
Sanoitukset ovat kuitenkin tarkoituksella provosoivia eivätkä sinänsä kannusta ketään liialliseen alkoholin käyttöön, ellei sitten halua leimautua ”känniseksi idiootiksi”.
Anal Thunderille on myös tyypillistä, että he lainaavat melodioita toisten yhtyeiden kappaleilta, kuten "My God Drinks Magyar" (The Doors - Light My Fire), "I Choose The Sin" (Dio - Holy Diver) tai "I'm Your Homer" (Simpsonit-televisiosarjan tunnusmusiikki). Yhtye on esittänyt myös kappaleita "Boys (Summertime Love)" (Sabrina) ja "Poison" (Alice Cooper) sekä tehnyt oman versionsa Kim Wilden kappaleesta "Kids in America" nimellä "Kids on Alcohol".
Jäsenet

Ultima Foole – laulu
Jutila – kitara
El Loso – kitara
Teenage – basso
Pulju – rummut
Milka – viulu, laulu
Diskografia > Studioalbumit

Table for One (2006,  Fullhouse Records)
4 am Illusion (2008,  Fullhouse)
Time of Your Life (2010,  Stupido Records)