stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Operation ESC
Juoni

Ison-Britannian pääministeri Tony Blair antaa Suomen hallitukselle tehtäväksi löytää loppusijoituspaikka Euroopan unionin jäsenmaiden tuottamille myrkkyjätteille. Suunnitelma tunnetaan nimellä "Operaatio ESC", mutta suomalaiset eivät saa selville, mitä ESC merkitsee. Venäjän presidentti Vladimir Putin saa Blairin suunnitelmat selville ja raivostuu, sillä Blair varasti hänen ideansa. Operaatiota toteuttamaan lähtee neljä suomalaista poliitikkoa: presidentti Tarja Halonen, eduskunnan puhemies Paavo Lipponen, ulkoministeri Erkki Tuomioja ja pääministeri Anneli Jäätteenmäki. He yrittävät etsiä loppusijoituspaikkaa esimerkiksi autiolta saarelta, mutta Vladimir Putinin kätyrit estävät heitä.
Halonen keksii, että myrkkyjätteet voitaisiin kuljettaa avaruuteen. Nelikko menee Venäjälle ja ohjelmoi varastamansa venäläisen avaruusraketin lentämään Euroopan unionin päämajaan Brysseliin Operaatio ESC:ä varten. Lipponen kuitenkin painaa, ratkaistuaan ensin laukaisutietokoneen salasanan "vodka", hälytysnappia ja nelikko saa peräänsä raivostuneen Putinin joka hyppää heidän helikopteriinsa. Jäätteenmäki yrittää pudottaa Putinin, mutta Putin kertoo totuuden Operaatio ESCistä. Todellisuudessa avaruuteen kuljetettava lasti ei olekaan myrkkyjätteitä, vaan Blairia vastustavan maan hallitus. Operaatio ESC on kilpailu, hävinneen valtion hallitus lähetetään ulkoavaruuteen. Avaruudesta hallitus ei voi vastustaa Blairia.
EU:n päämajassa suomalaisille selviää Operaatio ESC:n nimen alkuperä. ESC merkitsee Eurovision Song Contestia eli Eurovision laulukilpailuja. Esiintymislavalle työnnetyt suomalaiset yrittävät huutaa apua, mutta yleisö uskoo kaiken kuuluvan näiden esitykseen ja sanoo kuinka suomalaiset pärjäävät kilpailussa huonommin vuosi vuodelta. Suomalaiset häviävät kilpailun, mutta juuri kun heidät aiotaan laukaista avaruuteen, kaksintaisteluun joutuneet Tony Blair ja Vladimir Putin ilmestyvät lavalle. Juontajat luulevat kyseessä olevan Ison-Britannian ja Venäjän yhteisesityksen, ja Blair ja Putin pitävät yhteislaulun, joka saa huippupisteet. Viime hetkellä kilpailuun tulee tieto, että Erkki Tuomioja on suostutellut Saksan liittokanslerin Gerhard Schröderin ja Ranskan presidentin Jacques Chiracin säätämään uuden EU-direktiivin, joka kieltää häviäjien palkitsemisen tai rankaisemisen. Niinpä Operaatio ESC:n palkinto menee Isolle-Britannialle ja Venäjälle, jolloin Blair ja Putin laukaistaan ulkoavaruuteen avaruusraketilla. Lopuksi paljastuu, että koko edellä nähty tarina oli Yhdysvaltain presidentin George W. Bushin pelaama tietokonepeli. Bushia taas pelaa/vakoilee joku sotilasjärjestön edustaja. Tätä henkilöä taas pelaa/vakoilee joku pankkiiri. Pelaus/vakoilu loppuu pankkiirin painaessa tietokoneen Esc-nappia.
Tekijät

Created by: Olli Haikka, Riina Hyytiä
Voices: Mika Ala-Panula, Heikki Hilander, Erja Manto, Paul Westlake
Script editor: Riina Hyytiä
Written by: Sami Hantula, Kaisa Pylkkänen
Supervising animator: Teemu Auersalo
Animators: Luca Bruno, Antti Haikala, Laura Neuvonen, Petri Pystynen
Character setup: Antti Haikala
Character design: Laura Neuvonen
Art director: Olli Rajala
Technical director: Jani Kuronen, Olli Rajala
Programming: Simo Savolainen
Modelling: Sini Lindberg
Sound recording: Micke Nyström
Sound design: Janne Jankeri, Juha Hakanen
Sound assistant: Ville Jankeri
Foley artist: Heikki Kossi
Music: Tauri Oksala
Musicians: Jussi Syren, Juha-Pekka Putkonen, Kari Hella, Kukka Lehto, Tauri Oksala
Production assistant: Olga Tuomela
Supervisor: Kari Kyrönseppä
Director: Riina Hyytiä
Executive producers: Olli Haikka, Riina Hyytiä
Tilaaja: YLE TV1
Tuotanto: Oy Filmiteollisuus Fine Ab
Kappale

"My Heart Bleeds for You"
Säv. & Sov. Pertti Haverinen, San. Kaisa Pylkkänen
Jaksossa esiintyvät hahmot

Tarja Halonen
Paavo Lipponen
Erkki Tuomioja
Anneli Jäätteenmäki
Tony Blair
Vladimir Putin
George W. Bush (ääni)
Itse valtiaat
| --- | --- |
TV-elokuvat:   Avaruusmusikaali  Kuningasmusikaali  Urheilumusikaali  Agenttimusikaali  Länkkäri: Haaveratsastajat 
Elokuvat:   Keisarin salaisuus 
CD-levyt:   Menneisyyden vangit  200 apinaa – Paavo kuninkaaksi  Luuserien olympialaiset  Kun mikään ei riitä 
Muuta:   Operation ESC  Luettelo jaksoista
Yhdysvaltain II armeijakunta

| II armeijakunta |
| --- | --- |
 II armeijakunnan hihamerkki
Toiminnassa:  1918–
Valtio:  Yhdysvallat
Puolustushaarat:  Maavoimat
Tukikohta:  Camp Kilmer
Komentajat
Tunnettuja komentajia:  George S. Patton Omar Bradley
Yhdysvaltain II armeijakunta oli ensimmäinen yhdysvaltalainen armeijakunta, joka osallistui taisteluihin Pohjois-Afrikassa ja Euroopassa toisen maailmansodan aikana.[lähde? ]
Yksikkö kärsi tappion Erwin Rommelin johtamille joukoilla Kasserinen solan taistelussa, mutta johdon vaihtamisen jälkeen toipui tappiosta. Se vastasi brittiläisen 1. armeijan eteläisestä sivustasta saksalaisten joukkojen tuhoamisen aikoihin. Heinäkuussa 1943 yksikkö nousi maihin Sisiliassa ja sillä oli keskeinen rooli saaren länsiosan vapauttamisessa. Se nousi Sisilian jälkeen maihin Salernossa ja taisteli Italiassa sodan päättymiseen saakka.
Yläsävel

Yläsävelillä tarkoitetaan sävelen harmonisessa spektrissä esiintyviä perustaajuutta korkeampia osasäveliä. Yläsävelten muodostama harmoninen sarja koostuu perussävelestä ja sen yläsävelistä. Nuotinnettuna harmonisen sarjan kaikkien sävelten paikat eivät vastaa aivan tarkasti absoluuttista sävelkorkeutta.
Soittimen ääni syntyy, kun sen kieli tai muu ääntä tuottava osa värähtelee. Perussävel on koko kielen mittainen, eli kun aallonpituus on yhtä pitkä kuin kieli, syntyy perussävel. Ensimmäinen yläsävel on oktaavia korkeammalla, kun aallonpituus on puolet kielen pituudesta. Toisen yläsävelen synnyttää aallonpituus, joka on kolmannes kielen pituudesta, kolmas neljäsosan ja niin edelleen. Kokonaisuutena syntyy sävel, joka koostuu eri taajuuksista.
Jokaisella soittimella on aivan oma spektrinsä, joka luo sille omanlaisensa äänen sointivärin. Näin ihmisen korva pystyy tunnistamaan soittimen vain sen perusteella, mitkä yläsävelet soivat vahvimmin ja mitkä heikoimmin. Myös soittaja itse voi vaikuttaa yläsäveliin tietyissä rajoissa ja luoda näin erilaisia sävyjä. Yläsävelten vaikutusta äänen sävyihin on tosin tutkittu vasta vähän.
Elektronisesti on mahdollista saada aikaan siniaallon muotoisia säveliä, joihin ei liity lainkaan yläsäveliä. Kaikki muun muotoiset jaksolliset ääniaallot sitä vastoin voidaan ajatella muodostetuiksi perussävelestä ja siihen liittyvistä yläsävelistä, joiden taajuus on perussävelen taajuuden monikerta. Matemaattisesti tämä seuraa siitä, että jaksolliset funktiot voidaan kehittää Fourier’n sarjoiksi.
Notaatioesimerkki kontra C:stä alkavasta harmonisesta sarjasta.
Paul Frees

| Paul Frees |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Solomon Hersh Frees
Syntynyt: 22. kesäkuuta 1920  Chicago, Illinois
Kuollut: 2. marraskuuta 1986 (66 vuotta)  Tiburon, Kalifornia
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Paul H. Frees Buddy Green
Aktiivisena:  1942–1986
Merkittävät roolit:  Taavi Ankka (Disneyn ihmeellinen maailma)
Aiheesta muualla
IMDb 
Solomon Hersh Frees (22. kesäkuuta 1920 – 2. marraskuuta 1986) oli yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, lauluntekijä ja säveltäjä.
Ura

Freesin ura alkoi vuonna 1942 lyhytanimaatiossa Woodsman, Spare That Tree, jossa hän toimi korpin äänenä. Hahmon roolissa Frees oli aina vuoteen 1950 asti ja teki samalla useita muita rooleja lyhytanimaatioihin saamatta kuitenkaan nimeään lopputeksteihin. 1950-luvulla hän oli mukana muutamissa radiokuunnelmissa. Parhaiten Frees kuitenkin muistetaan Taavi Ankan ääniroolista Disneyn ihmeellinen maailma animaatiosarjasta 1960-luvulla. Hän teki uransa aikana äänirooleja animaatioiden ja radion lisäksi televisiosarjoihin, jossa Frees usein toimi kertojana, kuten sarjassa Naked City. Lisäksi vuonna 1984 Frees lainasi äänensä televisiosarja Ritari Ässän K.A.R.R.ille, jonka äänenä aikaisemmin toimi Peter Cullen. Hän oli myös Hanna-Barberan tuottamassa Ihmeneloset animaatiosarjassa Möykyn äänenä vuosina 1967–1968. Freesin uran pisin äänirooli on kenties Taavi Ankan jälkeen John Beresford Tipton animaatiosarjassa The Millionaire, jossa hän äänitti 204 jaksoa. Nämä esitettiin vuosien 1955–1960 aikana.
Lisäksi Freesin ääntä kuultiin myös Disneylandin Haunted Mansionin Ghost Hostina, jonka nykyinen ääni on Corey Burton. Burton otti myös Taavi Ankan roolin Freesin kuoltua vuonna 1986. Hänet muistetaan myös ääninäyttelijänä, joka usein dubbasi toisen näyttelijän pieleen menneet repliikit tai mikäli henkilö sattui sairastumisen tai jonkun muun syyn vuoksi olemaan poissa äänityksestä, jolloin Frees kutsuttiin usein paikalle 1950- ja 1960-luvulla.
Frees kuoli marraskuussa 1986 sydänvikoihin Kaliforniassa ollessaan 66-vuotias.
Aiheesta muualla

Voice Chasers (Arkistoitu – Internet Archive)
Xavier Koller

Xavier Koller (Oscar-palkinto kädessä)
Xavier Koller (s. 17. kesäkuuta 1944 Ibach, Sveitsi) on sveitsiläinen elokuvaohjaaja. Hänen ohjaamansa Unelma onnesta palkittiin parhaan kansainvälisen elokuvan Oscar-palkinnolla.
Koulutus: Zürcher Hochschule der Künste
Aiheesta muualla

Xavier Koller Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Vähä Kivijärvi (Ylöjärvi, Lavajärvi)

| Vähä Kivijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ylöjärvi
Koordinaatit:  61°37′26″N, 23°29′20″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Lavajärven valuma-alue (35.59)
Laskujoki:  oja Kurkosjärveen 
Järvinumero:  35.592.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  150,2 m 
Rantaviiva:  0,749 km 
Pinta-ala:  0,02189 km² 
 fiVähä Kivijärvi 
Vähä Kivijärvi  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Lavajärven valuma-alueeseen.
Maantieto

Järvi on 300 metriä pitkä, 120 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,2 hehtaaria. Se sijaitsee metsälampena suo-alueen keskellä. Siihen laskee kahdeksan suo-ojaa sekä lyhyt laskuoja Iso Kivijärvestä. Järven oma laskuoja lähtee järven länsipäästä ja laskee 550 metrin pituisena Kurkosjärven etelärantaan. Rannoilla on vain kolme vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet yhdystieltä 7223.
Xavier Darasse

Xavier Darasse pitämässä oppituntia pianonsoitossa, 1965.
Xavier Darasse (3. syyskuuta 1934 Toulouse – 24. marraskuuta 1992 Toulouse) oli ranskalainen urkuri, säveltäjä ja musiikkipedagogi. Hän toimi Pariisin konservatorion johtajana vuosina 1991–1992.
Darasse oli Maurice Duruflén, Rolande Falcinellin ja Olivier Messiaenin oppilaana Pariisin konservatoriossa. Myös hänen äitinsä oli urkuri. Darassesta tuli urkujensoiton professori Toulousessa vuonna 1966. Hän perusti pitkälti nykymusiikin edistämiseen kaupungissa tarkoitetun urkukilpailun, ja hänellä oli samanaikaisesti professorin asema myös Lyonin konservatoriossa. Urkurin uransa aikana Darasse kantaesitti muiden muassa György Ligetin, Sylvano Bussottin, Iannis Xenakiksen ja Gilbert Amyn sävellyksiä. Hän esitti myös omia sävellyksiään, sovituksiaan ja improvisaatioita.
Darassen ura urkurina päättyi vuonna 1976, jolloin hän resitaalista palatessaan loukkaantui liikenneonnettomuudessa ja menetti pysyvästi kyvyn toisen kätensä käyttämiseen. Säveltäjänä hänen ensimmäinen ilmaisultaan moderni teoksensa oli kamarimusiikkisävellys Antagonisme (1964–1965). Hän teki sen yhteistyössä filosofi Alain Badioun kanssa tämän kirjoittaman tekstin pohjalta. Darasse halusi irrottaa urut soittimena sen uskonnollisesta viitekehyksestä tekemättä siitä kuitenkaan pelkkää sinfoniaorkesterin korviketta. Darasse kuoli syöpään vuonna 1992. Vuonna 2018 esitettiin Toulousen kaupunginvaltuustolle konservatorion nimeämistä kaupungissa Darassen mukaan.
Aiheesta muualla

AllMusic.com: Xavier Darasse (englanniksi)
Yhdysvaltain ilmavoimien muistomerkki

Yhdysvaltain ilmavoimien muistomerkki
Yhdysvaltain ilmavoimien muistomerkki (engl. United States Air Force Memorial) on muistomerkki Pentagonin vieressä Arlingtonin piirikunnassa Virginian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Muistomerkki on rakennettu kaikille, jotka ovat palvelleet Yhdysvaltain ilmavoimissa. Muistomerkin suunnitteli James Ingo Freed, ja se valmistui vuonna 2006. Muistomerkki on 82 metriä[lähde? ] korkea ja valmistettu ruostumattomasta teräksestä, muistomerkin edessä seisovat neljä sotilasta on valmistettu pronssista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yhdysvaltain ilmavoimien muistomerkki Wikimedia Commonsissa
Palettipeipot

| Palettipeipot |
| --- | --- |
 Palettipeippo (Pytilia melba)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Loistopeipot Estrildidae
Suku::  Palettipeipot Pytilia  Swainson, 1837
Katso myös
   Palettipeipot Wikispeciesissä   Palettipeipot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Palettipeipot (Pytilia) on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Palettipeippojen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan viisi lajia.
Palettipeippoihin kuuluvia lajeja

Etiopianpeippo (Pytilia lineata)
Keltasiipipeippo (Pytilia hypogrammica)
Kultasiipipeippo (Pytilia afra)
Palettipeippo (Pytilia melba)
Punasiipipeippo (Pytilia phoenicoptera)
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Pytilia (englanniksi)
Yleiskartta

Yleiskartta on karttatyyppi, jonka avulla esitetään suuria alueita, kuten tietyn valtion maakuntajakoa. Yleiskarttoja tehtiin ensimmäisiä kertoja 1400-luvulla, jolloin niitä laativat Euroopassa erityiset karttahuoneet.
Ylinen Lehmilampi (Ikaalinen)

| Ylinen Lehmilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ikaalinen
Koordinaatit:  61°49′23″N, 23°14′17″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Sipsiönjärven valuma-alue (35.58)
Laskujoki:  oja Silmästeenojaan 
Järvinumero:  35.584.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  130,3 m 
Rantaviiva:  0,678 km 
Pinta-ala:  0,02541 km² 
 fiYlinen Lehmilampi 
Ylinen Lehmilampi  on Pirkanmaalla Ikaalisissa Sisätössä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Ylinen Lehmilampi on osa Pääjärven valuma-aluetta.
Maantietoa

Lammen pituus on 250 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 2,5 hehtaaria. Se sijaitsee Pääjärveltä pari kilometriä luoteeseen Pitkänevan, Juurakkonevan ja Heinänevan välissä. Ympäröiviltä soilta on kaivettu yli kymmenen suo-ojaa lampeen. Laskuoja lähtee lammen pohjoispäästä ja yhtyy kilometrin jälkeen Silmästeenojaan, joka laskee Pääjärveen. Rantaviivan pituus on 700 metriä ja ranta on lähes kokonaan suota. Lammen rannan tuntumaan on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa kärrypolku, joka saa alkunsa Pääjärvenperän kylätiestä.
Paloniemen kartano

| Paloniemen kartano> Fagernäs gård |
| --- | --- |
Sijainti:  Lohja, Uusimaa
Rakennustyyppi:  Kartano
Perustettu:  1600-luku
Valmistumisvuosi:  1900
Tuhoutui:  6.1.1950
Suunnittelija:  Eliel Saarinen
Rakennuttaja:  Hendrik van Gilse van der Pals
Tyylisuunta:  Kansallisromantiikka
Julkisivumateriaali:  Kivi, puu
Kerrosluku:  2-3
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Paloniemen kartano oli 1600-luvulla muodostettu kartano Lohjalla, Uudellamaalla. Kartanon päärakennus tuhoutui tulipalossa 6. tammikuuta 1950, jonka jälkeen kartanoalueelle rakennettiin vanhainkoti Lohjan kunnan toimesta.
Kartanon alueella sijaitsi myös Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiriin kuuluva psykiatriseen hoitoon erikoistunut sairaala, kunnes HUS lakkautti sairaalan 2010-luvulla.
Historia

Paloniemen kartano sijaitsi kannaksella Hormajärven ja Lohjanjärven välissä. Paloniemi on entinen ratsutila, josta muodostettiin 1600-luvulla kartano. Tilaan liitettiin 1620-luvulla toinen Paloniemen kylän tiloista. Noin vuonna 1760 kartanoon liitettiin Tervan perintötila, joka oli ollut kartanon lampuotitilana vuodesta 1707. Vuonna 1900 myös Humppilan yksinäinen perintötila liitettiin kartanoon. Vuonna 1939 kartanon maiden kokonaispinta-ala oli 400 hehtaaria. Sotien jälkeen pääosa kartanon maista jaettiin maanhankintalain nojalla Karjalasta tulleelle siirtoväelle.
Historia > Omistajat

Lista Paloniemen tilan omistajista:
| Nimi | Vuodet |
| --- | --- |
Johan Petersson: 1540-1571
Peter Johansson: 1572-1580
Mårten Petersson: 1580-1600
Margareta: 1600-1610
Matti Pouki: 1616-1624
vouti Hans Mårtensson: 1625-1656
ratsumies Henrik Hansson: 1657-1662
Elli Henriksdotter: 1663-1685
Anna Mårtensdotter: 1686.1699
Hans Kristersson Pahlman: 1700-1702
Anna Mårtensdotter: 1703-1704
rykmentinkirjuri Nils Elsund: 1705-1709
Anna Tammelin: 1709-1738
kapteeni Otto Mauritz Jägerhorn af Storby: 1739-1794
kapteeni Reinhold Krabbe: 1795-1821
Anna Hedvig Krabbe: 1821-1823
majuri Per Samuel Elfving: 1824-1827
Sofia Elisabet Elfving: 1827-1854
kollegisihteeri Adolf Nymander: 1854-1871
Beata Sofia Adolfina Nymander: 1871-1874
Nymanderin perikunta: 1874-1880
Albert Fridolf Granstedt: 1880-1897
konsuli Hendrik van Gilse van der Pals: 1897-1914
G. A. Lackman: 1914-1927
Aleksander Jokinen: 1927-1930
Lohjan maalaiskunta: 1930-1997
Lohjan kaupunki: 1997-
Historia > Rakennukset

Paloniemen kartanon viimeisin päärakennus rakennettiin vuosina 1898-1900 osaksi kivestä ja osaksi puusta. Sen rakennutti pietarilainen tehtailija ja konsuli Hendrik van Gilse van der Pals. Rakennuksen suunnitteli professori Eliel Saarinen ja tyylisuunnaltaan se edusti kansallisromantiikkaa. Päärakennus oli osaksi kaksikerroksinen ja osaksi kolmessa kerroksessa. Kartanon alakerrassa oli 11 huonetta ja yläkerrassa 16 huonetta, Myös päärakennuksen sisustus oli osin Saarisen suunnittelemaa. Juhlasalin runsaasti koristeltu kalusto oli verhottu punaisella nahkapäällysteellä ja seiniä peitti suuret maalaukset. Huonekalut valmisti porvoolainen Iris -tehdas. Paloniemen kartanon päärakennus tuhoutui tulipalossa 6. tammikuuta 1950. Paikalle ei enää koskaan rakennettu uutta päärakennusta vaan Lohjan kunta rakennutti tilalle vanhainkodin. Kunta oli jo vuonna 1930 ostanut rakennuksen kunnalliskodiksi.  Kartanoa ympäröi hehtaarin laajuinen puisto.
Kartanon talousrakennuksista suurin osa on valmistunut myös 1800-1900-lukujen vaihteessa. Näihin rakennuksiin kuuluu muun muassa tiilinen makasiini, mylly ja kivinavetta. Kartanon kivinavetan seinässä lukee rakennusvuosi 1901 ja konsuli van Gilse van der Palsin nimikirjaimet. Kartanon alueella yhä pystyssä oleviin Eliel Saarisen suunnittelemiin rakennuksiin kuuluu Lohjanjärven rannassa sijaitseva venevaja ja metsänvartijan mökki, sekä luultavasti myöskin huvimaja. Tilalla on myös aiemmin sijainnut meijeri.
Ortigia

Ortigia
Ortigian saari ja Syrakusan vanhakaupunki ilmasta.
| --- | --- |
Sijainti:  Syrakusa Sisilia, Syrakusa Italia
| --- | --- |
Luokitus:  UNESCOn maailmanperintöluettelokohde (2005) 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Ortigia (ital.), antiikin Ortygia (m.kreik. Ὀρτυγία), on pieni saari Syrakusan kaupungissa Sisilian itärannikolla Italiassa. Se on Syrakusan historiallinen keskusta, ja se on toiminut kaupungin ytimenä niin antiikin ajalla kuin myöhemminkin.
Maantiede

Ortigian saaren pituus on noin 1,5 kilometriä ja leveys noin 500–600 metriä. Saaren kaupunginosia ja alueita ovat Graziella, Bottari, Spirduta, Duomo, Mastrarua, Giudecca, Maestranza, Maniace ja Turba.
Saari on yhdistetty Sisilian pääsaareen kolmella sillalla. Niistä tärkein on Ponte Umbertino, joka jatkaa Corso Umberto -katua.
Historia ja mytologia

Ortygian saari oli kreikkalaisessa mytologiassa paikka, jossa Leto synnytti Artemiin. Myöhemmin Leto siirtyi Delokselle, jossa synnytti Artemiin veljen Apollonin. Toisen myyttiversion mukaan Artemis ja Apollon olisivat syntyneet samalla saarella, joka on esitetty joko Ortygiaksi tai Delokseksi; Ortygia esiintyy jopa Deloksen alkuperäisenä nimenä. Syrakusan Ortygia kytkettiin myös nymfi Arethusaan.
Antiikin Syrakusan kaupunki perustettiin vuonna 734 eaa. alun perin Ortygian saarelle. Antiikin aikana saari tunnettiin usein vain nimellä ”Saari” (doorilaisittain Nāsos, Νᾶσος, yleiskreikkalaisesti Nēsos, Νῆσος, lat. Nasus tai Insula). Ortygia toimi Syrakusassa samassa roolissa kuin muiden kaupunkien akropolis eli linnoitus, vaikkakin se oli muuta kaupunkia matalammalla, ja oli suojatumpi lähinnä siksi, että oli saari. Asutus levisi saarelta jo varhain Sisilian pääsaaren puolelle, ensimmäisenä Akhradinen alueelle.
Thukydideen aikana Ortygia oli liitetty yhteen pääsaaren kanssa pengertiellä. Dionysios I:n aikana se erotettiin jälleen pääsaaresta. Se oli kuitenkin aina yhdistetty muuhun kaupunkiin yhdellä tai useammalla sillalla. Saarella sijaitsi Dionysios I:n linnoitus ja myöhemmin Hieron II:n palatsi, joka toimi roomalaisella kaudella preettorien palatsina. Tärkeimmät temppelit oli omistettu Artemiille (Dianalle) ja Athenelle (Minervalle). Saarella sijaitsi Arethusan lähde. Se oli suurikokoinen ja siinä oli myös paljon kaloja.
Ortygiaa pidettiin pyhitettynä Artemiille, roomalaisittain Dianalle, ja siksi Pindaros kutsuu sitä ”Artemiin sohvaksi” ja ”Deloksen sisareksi”.
Saari säilyi kaupungin keskuksena läpi keskiajan, ja nykyisin sillä sijaitsee Syrakusan vanha kaupunki. Nykyisin saari tunnetaan italiankielisessä nimimuodossa Ortigia.
Nähtävyydet

Apollonin temppelin rauniot
Arethusan lähde (Fonte Aretusa)
Artemiin temppelin jäänteet
Castello Maniace -linnoitus
Galleria Regionale di Palazzo Bellomo -taidemuseo
Ipogeo (antiikin aikainen hypogeum)
Katutorit
Piazza Archimede -aukio
Piazza Duomo, katedraalin aukio
Syrakusan katedraali (Santa Maria delle Colonne) ja sen osana olevat Athenen temppelin jäänteet
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ortigia Wikimedia Commonsissa
Ortigian rantaa.
Piazza Duomoa eli katedraalin aukiota.
Walter Gotell

| Walter Gotell> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. maaliskuuta 1924 Bonn, Nordrhein-Westfalen, Saksa
Kuollut: 5. toukokuuta 1997 (73 vuotta) Lontoo, Englanti
Näyttelijä
Aktiivisena:  1942–1997
Merkittävät roolit:  Kenraali Gogol (James Bond -elokuvat)
Aiheesta muualla
IMDb 
Walter Gotell (15. maaliskuuta 1924 Bonn, Nordrhein-Westfalen, Saksa – 5. toukokuuta 1997 Lontoo, Englanti) oli saksalainen näyttelijä, joka tunnetaan roolistaan KGB:n johtaja kenraali Gogolina James Bond -elokuvissa 007 rakastettuni (1977), Kuuraketti (1979),  Erittäin salainen (1981), Octopussy – mustekala (1983), 007 ja kuoleman katse (1985) ja 007 vaaran vyöhykkeellä (1987). Gotell oli näytellyt jo aiemmin elokuvassa Salainen agentti 007 Istanbulissa (1963) eri roolihahmoa.
Bond-elokuvien lisäksi Gotell esiintyi muun muassa seuraavissa TV-sarjoissa: Pyhimys (1964), Seikkailujen saari (1984), A-Team (1985), Ritari Ässä (1985), Miami Vice (1986), Ihmemies MacGyver (1987, 1989), Star Trek – uusi sukupolvi (1988) ja Salaiset kansiot (1995).
Aiheesta muualla

Walter Gotell Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ylinen Löytölampi

| Ylinen Löytölampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ikaalinen
Koordinaatit:  61°53′50″N, 23°19′44″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Sipsiönjärven valuma-alue (35.58)
Laskujoki:  oja Latoveteen 
Järvinumero:  35.585.1.017
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  148,4 m 
Rantaviiva:  1,669 km 
Pinta-ala:  0,07149 km² 
 fiYlinen Löytölampi 
Ylinen Löytölampi  on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Ylinen Löytölampi on osa Juurijärven-Hulppojärven valuma-aluetta.