stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Charles Taylor (filosofi)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Charles Taylorin kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive), Northwestern-yliopisto (englanniksi)
Tommi Wallenius: Aito asia. Artikkeli kirjasta Autenttisuuden etiikka. Niin & näin 3/1995.
Nykyaikaiset filosofit
| --- | --- |
Analyyttiset filosofit:   William Alston  Simon Blackburn  Ned Block  J. Budziszewski  David Chalmers  Patricia Churchland  Paul Churchland  Donald Davidson  Daniel Dennett  Jerry Fodor  Susan Haack  Jaakko Hintikka  Jaegwon Kim  Saul Kripke  Thomas Kuhn  Bryan Magee  Ruth Barcan Marcus  Colin McGinn  Bradley Monton  Thomas Nagel  Robert Nozick  Martha Nussbaum  Alvin Plantinga  Karl Popper  Hilary Putnam  W. V. Quine  John Rawls  Richard Rorty  Roger Scruton  John Searle  Peter Singer  David Stove  Eleonore Stump  Charles Taylor  Nicholas Wolterstorff  Georg Henrik von Wright 
Mannermaiset filosofit:   Louis Althusser  Giorgio Agamben  Roland Barthes  Jean Baudrillard  Isaiah Berlin  Maurice Blanchot  Pierre Bourdieu  Hélène Cixous  Guy Debord  Gilles Deleuze  Jacques Derrida  Herman Dooyeweerd  Michel Foucault  Hans-Georg Gadamer  Jürgen Habermas  Werner Hamacher  Luce Irigaray  Julia Kristeva  Henri Lefebvre  Claude Lévi-Strauss  Emmanuel Lévinas  Jean-François Lyotard  Paul de Man  Jean-Luc Nancy  Antonio Negri  Paul Ricoeur  Michel Serres  Paul Virilio  Slavoj Žižek 
| n k Templeton-palkinnon saajat |
| --- | --- |
1973-2000:  1973 Äiti Teresa  1974 Veli Roger  1975 Sarvepalli Radhakrishnan  1976 Léo Suenens  1977 Chiara Lubich  1978 Thomas Torrance  1979 Nikkyo Niwano  1980 Ralph Wendell Burhoe  1981 Cicely Saunders  1982 Billy Graham  1983 Aleksandr Solženitsyn  1984 Michael Bourdeaux  1985 Alister Hardy  1986 James McCord  1987 Stanley L. Jaki  1988 Inamullah Khan  1989 George MacLeod, Carl Friedrich von Weizsäcker  1990 Baba Amte, L. Charles Birch  1991 Immanuel Jakobovitš  1992 Kyung-Chik Han  1993 Charles Colson  1994 Michael Novak  1995 Paul Davies  1996 William R. Bright  1997 Shastri Athavale  1998 Sigmund Sternberg  1999 Ian Barbour  2000 Freeman Dyson 
2001-:  2001 Arthur Peacocke  2002 John Polkinghorne  2003 Holmes Rolston  2004 George Ellis  2005 Charles Hard Townes  2006 John D. Barrow  2007 Charles Taylor  2008 Michał Heller  2009 Bernard d’Espagnat  2010 Francisco J. Ayala  2011 Martin Rees  2012 Tenzin Gyatso  2013 Desmond Tutu  2014 Tomáš Halík  2015 Jean Vanier  2016 Jonathan Sacks  2017 Alvin Plantinga  2018 Abdullah II  2019 Marcelo Gleiser  2020 Francis Collins  2021 Jane Goodall  2022 Frank Wilczek  2023 Edna Adan Ismail 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja 2  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Pythagoraan kultaiset säkeet

| Kultaiset säkeet> Χρύσεα ἔπη.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Pseudo-Pythagoras
Kieli:  muinaiskreikka
Genre:  filosofia
Julkaistu:  200-luku eaa.–400-luku
Suomennos
Suomentaja:  S. Vienonen
Julkaistu:  198?
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Pythagoraan kultaiset säkeet (m.kreik. Χρύσεα ἔπη, Khrysea epē) on muinaiskreikkalainen kokoelma moraalisia kehotuksia. Kokoelma koostuu 71 heksametrisäkeestä, jotka on perinteisesti pantu Pythagoraan nimiin.
Säkeiden todellinen alkuperä on tuntematon, ja tutkijat ovat erimielisiä niiden ajoituksesta. Vaikuttaa siltä, että säkeet on saatettu tuntea jo 200-luvulla eaa., mutta niiden olemassaolo sellaisena kuin ne nykyään tunnetaan voidaan vahvistaa vasta 400-luvulle jaa.
”Kultaiset säkeet” olivat myöhäisantiikin aikana hyvin suosittuja, ja ne levisivät laajalle. Niitä myös lainattiin usein. Uusplatonilaiset käyttivät säkeitä osana moraalisten opetustensa johdantoa, ja säkeitä koskien on säilynyt useita uusplatonilaisia kommentaareja, kenties tunnetuimpana Hierokles Aleksandrialaisen kommentaari. Säkeiden maine säilyi läpi keskiajan renessanssiin asti, ja myöhemmin niitä on hyödynnetty muun muassa teosofiassa.
Kirjallisuutta

Pythagoraan kultaiset säkeet.  Suomentanut S. Vienonen. –, 198?.
Aiheesta muualla

Pythagoraan kultaiset säkeet (Arkistoitu – Internet Archive) Käännös fra Krieger, 2008.
Ervast, Pekka: Pythagoras, hänen kultaiset säkeensä (Sisältää säkeiden suomennoksen) Suuret Uskonnot.  1926.
Firth, Florence M. (toim.): The Golden Verses Of Pythagoras And Other Pythagorean Fragments  1904. Theosophical Publishing House. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:The golden verses of Pythagoras
Käännös suomeksi
Tatra T80

| Tatra T80 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Tšekkoslovakia
Valmistaja:  Závody Tatra a.s. /Ringhoffer Tatra a.s., Kopřivnice
Valmistusvuodet:  1931–1938
Tuotantomäärä:  22
Korimalli:  sedan, cabriolet, landaulet
Muotoilija:  Hans Ledwinka
Teknisesti samankaltaisia:  Tatra T70
Tekniset tiedot
Henkilöluku:  4–6
Iskutilavuus:  5 991 cm³
Teho:  84,6–88,3 kW /3000 1/min
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  takaveto
Vaihteisto:  4+1
Kulutus:  25–30 l /100 km
Mitat
Massa:  2 400–2 500 kg
Pituus:  5 000 mm
Leveys:  1 800 mm
Korkeus:  1 700 mm
Tatra T80 oli tšekkoslovakialaisen Tatran vuosina 1931–1938 valmistama limusiini, joka oli Tatran kaikkien aikojen suurin ja kallein henkilöautomalli. Auto esiteltiin Lontoon ja Pariisin autonäyttelyissä vuonna 1930, vaikka valmistus alkoi virallisesti vasta seuraavana vuonna. Esittelynsä yhteydessä T80:ä kutsuttiin "tekniikan riemuvoitoksi".
T80 oli tarkoitettu maan korkeimman poliittisen johdon käyttöön. Tatra yritti myös päästä sen avulla Saksan edustusautomarkkinoille, mutta tulokset jäivät laihoiksi. Kokonaisvalmistusmäärä oli vain 22 kappaletta. Tämän lisäksi valmistettiin osat kolmea autoa varten.
Teknisiä tietoja

Tatra T80 oli rakenteeltaan identtinen hieman edullisemman T70:n kanssa moottoria lukuun ottamatta. Ulkoisesti autot erotti pakoputkista, joita T70:ssä oli vain yksi auton keskilinjan oikealla puolella. T80:ssä putkia oli kaksi.
Teknisiä tietoja > Moottori

Auton voimanlähteenä oli 6-litrainen, vesijäähdytetty V12-moottori. Sylinteririvien välinen kulma oli 65 astetta, ja kummankin rivin yhteinen nokka-akseli oli sijoitettu niiden väliin. Moottori oli sivuventtiilinen. Kampiakseli oli laakeroitu kahdeksalla liukulaakerilla. Polttoaineensyötöstä vastasivat kaksi Zenith Invers 36 DV 1 -kaasutinta. Sylinteririveillä oli erilliset virranjakajat. Auton huippunopeus oli 140 km/h. T80 oli viimeinen vesijäähdytteisellä moottorilla varustettu Tatran henkilöautomalli.
Teknisiä tietoja > Voimansiirto ja alusta

Moottorin takana oli kaksilevyinen, kuiva kytkin jossa oli vaimennusjousitus. Vaihteistossa oli neljä vaihdetta, joista suurin oli ylivaihde. Auto oli takavetoinen. Taka-akselilla oli heilurityyppinen erillisjousitus, joka oli jousitettu kahdella lehtijousella. Edessä oli erillisjousitettu akseli, jossa oli poikittain asennettu puolielliptinen lehtijousi. Kantavana rakenteena oli Tatralle tyypillinen keskusputkirunko. Jokaisella pyörällä oli jarruina hydraulisesti toimivat ATE-Lockheed-rumpujarrut, jotka olivat edistyksellisesti kaksipiiriset. Vanteina olivat vaihtoehtoisesti levypyörät tai pinnavanteet. Sähköjärjestelmä oli 12-volttinen ja Boschin valmistama.
Muunnelmat

Autojen korien rakentamisesta vastasivat itsenäiset koritehtaat, kuten Sodomka. Erään tiedon mukaan T80:istä 12 olisi ollut kuusipaikkaisia limusiineja, yksi nelipaikkainen limusiini, kaksi kuuden hengen avoautoja, neljä neljälle rekisteröityjä urheiluavoautoja ja yksi landaulet-korinen, joka luovutettiin presidentti Tomáš Masarykille 30. kesäkuuta 1935. Auto on nykyään taltioituna Prahan teknillisessä museossa. Masarykin lisäksi käyttäjiin lukeutui muun muassa maan ulkoministeri sekä opetusministeri, lakimies ja esseisti Edvard Lederer, jonka omistama yksilö oli ensimmäinen T80. Tämäkin yksilö on säilynyt ja näytteillä Sinsheimin teknillisessä museossa Saksassa.
Ominaisuuksia

Edustusautoluokassa poikkeuksellisen joka pyörän erillisjousituksen ansiosta auto tarjosi tasaista matkantekoa. Auton muita etuja olivat matala painopiste, alhainen jousittamaton massa sekä korkea teho-paino -suhde.
T80:n valmistusmäärän pienuuteen oli syynä korkea hinta ja kova kilpailu limusiiniluokassa. Lisäksi auto oli esitelty vaikeaan aikaan 1930-luvun laman keskellä. Auton hintaa kuvastaa se, että samalla summalla olisi tuohon aikaan rakennuttanut melkein neljä omakotitaloa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kuvia entisöidystä T80-yksilöstä
Kuvia ja teknisiä tietoja (tšekiksi ja englanniksi)
Teknisiä tietoja (tšekiksi)
| n k Tatra-mallit |
| --- | --- |
Henkilöautot:  10  11  12  17  20  26  30  31  52  54  57  70  75  77  80  87  87-603  97  600 Tatraplan  603  613  623  700 
Kuorma-autot ja hyötyajoneuvot:  13  22  23  24  25  26  27  28  43  49  50  51  72  74  81  84  86  92  111  114  115  116  128  130  138  141  147  148  157  163 JAMAL  400  401  500  700  805  813  815  Beta 
Sotilasajoneuvot:  57K  72  76  79  82  85  9393  111  805  809  810  813  815  816  DANA  OT-62  OT-64  OT-810  RM-70  V 750  V 799  V 809 
Kilpa-autot ja prototyypit:  11 Targa Florio  15  18  90  137  107  201  602 Tatraplan Sport  603 A  603-2 B5  603-2 B6  603 MB  603 NP  603 X  604  605  607  625  Baghira  Delfin  JK 2500  Mikrobus  MTX V8  Prezident  V 570  V 855 
Tatra T80:n V12-moottori.
Tatra T80 sisältä.
Pyrrhon

Pyrrhon myrskyssä. Petrarca-Meister, 1500-luku.
Pyrrhon (m.kreik. Πύῤῥων, Pyrrhōn, n. 360 eaa. – n. 270 eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi. Häntä pidetään ensimmäisenä skeptikkona ja pyrrhonismin alullepanijana tai esikuvana.
Elämä

Pyrrhon oli kotoisin Eliistä. Diogenes Laertios lainaa Apollodorosta ja sanoo, että hän oli ensin maalari, ja että hänen tekemiään kuvia oli Eliksen kymnaasissa. Myöhemmin hän kiinnostui filosofiasta Demokritoksen töiden ansiosta. Hän tutustui megaralaiseen dialektiikkaan Brysonin, Stilponin oppilaan kautta.
Pyrrhon osallistui Anaksarkhoksen tavoin Aleksanterin Suuren mukana tämän Aasian sotaretkelle. Hän opiskeli Intiassa gymnosofistien ja Persian valtakunnan maagien alaisuudessa. Hän vaikuttaa saaneen itämaisesta filosofiasta yksinäisyydessä elämisen ajatuksen. Palattuaan Elikseen hän eli köyhissä olosuhteissa. Elisläiset kuitenkin kunnioittivat häntä suuresti, samoin ateenalaiset, jotka antoivat hänelle kansalaisoikeudet.
Pyrrhon ei itse kirjoittanut mitään. Hänen oppinsa tunnetaan enimmäkseen hänen oppilaansa Timon Fleiuslaisen satiirisista kirjoituksista.
Filosofia

Pyrrhonin omasta filosofisesta ajattelusta ei tiedetä paljoakaan, sillä skeptisen koulukunnan "pyrrhonismina" tunnettu filosofinen perinne on syntynyt enimmäkseen myöhempinä aikoina. Hänen ajattelunsa perusperiaate voidaan ilmaista sanalla akatalepsia, joka tarkoittaa mahdottomuutta tuntea asioiden todellinen luonne. Toisekseen, tämän johdosta tulee säilyttää älyllisen epävarmuuden tila, tai kuten Timon sen ilmaisi, mitään väitettä ei voida pitää parempana kuin toista. Kolmannekseen, näitä periaatteita tulee soveltaa myös elämään yleensä. Pyrrhon teki johtopäätöksen, että koska mitään ei voida tietää, ainut oikea asenne on ataraksia, "vapaus huolista".
Mahdottomuuden tietää mitään, edes omasta tietämättömyydestämme tai epäilystämme, tulisi johtaa siihen, että viisas ihminen vetäytyy itseensä, välttää paineita ja tunteita jotka kuuluvat kilpailuun turhista kuvitelmista. Tämä vahva skeptisismi on ensimmäinen ja kaikkein läpikotaisin esimerkki agnostismista ajattelun historiassa. Sen eettisiä vaikutuksia voidaan verrata stoalaisuuden ja epikurolaisuuden ihanteena olleeseen mielentyyneyteen.
Pyrrhonin mukaan viisaan tehtävänä oli kysyä itseltään kolme kysymystä. Ensin tulee kysyä, mitä asiat ovat ja kuinka ne ovat muodostuneet. Toisekseen kysymme, mikä on suhteemme näihin asioihin. Kolmannekseen kysymme, mikä meidän asenteemme näitä asioita kohtaan tulisi olla. Siihen mitä asiat todella ovat, voimme vastata vain, että emme tiedä mitään. Tiedämme ainoastaan, miltä asiat vaikuttavat meille, mutta niiden sisäisestä olemuksesta olemme tietämättömiä.
Samat asiat vaikuttavat eri ihmisistä erilaiselta, ja siksi on mahdotonta tietää, mikä mielipide on oikea. Erot mielipiteissä viisaiden kesken yhtä lailla kuin rahvaan kesken todistavat tämän. Jokaista väitettä kohti voidaan esittää vastaväite, joka voidaan perustella yhtä järkevästi. Mikä tahansa henkilön oma mielipide onkin, joku, joka on yhtä älykäs ja yhtä kyvykäs tekemään arvostelmia, uskoo päinvastaiseen mielipiteeseen. Meillä voi olla mielipiteitä, mutta varmuus ja tieto ovat mahdottomia. Siksi asenteemme asioihin (vastaus kolmanteen kysymykseen) tulisi olla täydellisen pidättyväinen tekemästä arvostelmia. Emme voi olla varmoja mistään, emme edes kaikkein triviaalimmista väitteistä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Bett, Richard: Pyrrho The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit :
Pyrrhonin elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Pyrrhonin elämäkerta (kreikaksi)
Fieser, James & Dowden, Bradley (toim.): Pyrrho The Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Antiikin filosofia  Skeptinen koulukunta
| --- | --- |
Pyrrhonilainen skeptisismi:  Pyrrhon · Timon · Ainesidemos · Agrippa · Sekstos Empeirikos
Akatemialainen skeptisismi:  Arkesilaos · Bion · Lakydes · Karneades · Kleitomakhos
Tuulikki Pyykkönen

| Tuulikki Pyykkönen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. marraskuuta 1963 (ikä 60) Puolanka
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Laji:  maastohiihto
Maailmancup
Kaudet:  1987–1998
| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten maastohiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten maastohiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten maastohiihto.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Naisten maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Trondheim 1997 | 4×5 km viesti |  |
Tuulikki Kemppainen (o.s. Pyykkönen, s. 25. marraskuuta 1963 Puolanka) on suomalainen maastohiihtäjä. Hän saavutti Trondheimin MM-kisoissa 1997 pronssia 4 × 5 kilometrin viestissä. Henkilökohtaisilla matkoilla Kemppaisen paras arvokisasijoitus oli Lahden MM-kisoissa 1989 saavutettu 15 kilometrin kuudes sija. Hän kilpaili pääasiassa perinteisellä hiihtotavalla.
Maailmancupin osakilpailussa Kemppainen sijoittui kerran palkintokorokkeelle. Joulukuussa 1989 Yhdysvaltain Soldier Hollowissa hän oli toinen Jaana Savolaisen jälkeen perinteisen tyylin 5 kilometrin kilpailussa.
Ensimmäisissä arvokilpailuissaan Oberstdorfin MM-kilpailuissa 1987 Kemppainen sijoittui 5 kilometrillä 12:nneksi ja 10 kilometrillä 20:nneksi. Calgaryn olympialaisissa 1988 hän oli 5 kilometrillä 12:s ja 10 kilometrillä 29:s. Lahden MM-kilpailuissa 1989 hän sijoittui 15 kilometrillä kuudenneksi ja 10 kilometrillä seitsemänneksi mutta oli molemmissa lajeissa vasta neljänneksi paras suomalainen. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 1991 Kemppainen oli viestissä itselleen huonommin sopivalla vapaalla hiihtotavalla käydyn ankkuriosuuden hiihtäjänä neljäs ja 5 kilometrillä 12:s sekä keskeytti 15 kilometrillä. Albertvillen olympialaisissa 1992 hän sijoittui 5 kilometrillä 29:nneksi ja takaa-ajohiihdossa 33:nneksi. Falunin MM-kilpailuissa 1993 viestissä, jossa Kemppainen hiihti avausosuuden, oli tuloksena jälleen neljäs sija ja lisäksi hän sijoittui sekä 5 kilometrillä että 15 kilometrillä 13:nneksi. Lillehammerin olympialaisissa 1994 Kemppainen sijoittui 18:nneksi 5 kilometrillä. Thunder Bayn MM-kilpailuissa 1995 tuloksena olivat kuudes sija viestissä, jossa Kemppainen hiihti avausosuuden, 11. sija 15 kilometrillä ja 34. sija 5 kilometrillä. Trondheimin MM-kilpailuissa 1997 Kemppainen saavutti viestissä kakkososuuden hiihtäjänä pronssia ja sijoittui 5 kilometrillä 19:nneksi sekä keskeytti 30 kilometrillä. Naganon olympialaisissa 1998 hän oli viestissä avausosuuden hiihtäjänä seitsemäs, 15 kilometrillä 12:s ja 5 kilometrillä 17:s.
Aiheesta muualla

Tuulikki Pyykkönen Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS). (englanniksi)
Päivä kahden ihmisen

| Päivä kahden ihmisen / Never the end> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Kari Kuivalainen
Tyylilaji:  balladi
Säveltäjä(t):  Kari Kuivalainen
Sanoittaja(t):  Kari Kuivalainen
Euroviisutiedot
Vuosi:  1986
Maa:  Suomi
Kieli:  suomi
Sijoitus:  15.
Pisteet:  22
Muuta:  Kapellimestarina Ossi Runne
”Päivä kahden ihmisen” on Kari Kuivalaisen esittämä musiikkikappale, joka edusti Suomea Eurovision laulukilpailussa 1986. Kappale on Kuivalaisen itsensä säveltämä ja sanoittama. Kansainvälisessä loppukilpailussa laulun nimi oli ”Never the end”.
Vuoden 1986 Suomen karsinnat järjestettiin kutsukilpailun avulla ja säveltäjiä kutsuttaessa otettiin huomioon heidän aikaisempi lauluntekijätuotantonsa sekä kokemus ja sopivuus yhteistyöhön ja tuotekehittelyyn. Pyrkimys oli saada kilpailuun sävelmiä, jotka olisi keskimääräistä ajanmukaisempia, ja joita ei ollut ajateltu vain kansallisiin tarkoituksiin. Kaikkiaan Yle valitsi yhdeksän säveltäjää, joiden joukossa oli Kari Kuivalainen. Hän alun perin kaavaili ”Päivä kahden ihmisen” -rockballadin esittäjäksi Kaija Koota, joka kuitenkin kieltäytyi vedoten laulun olevan sopimaton hänen uralleen. Sovittaja Mika Siekkinen ehdotti, että Kuivalainen esittäisi itse laulunsa.
Voittokappaleen valitsi 11-jäseninen Ylen, lehdistön, äänilevyteollisuuden sekä viihde- ja musiikkialan edustajista koottu raati. Mukana oli myös euroviisuharrastajien klubin (OGAE) perustaja. Raati oli saanut tehtäväkseen valita kappale, joka saisi kansainväliseltä raadilta eniten pisteitä. Taiteellisista näkökohdista ei tarvinnut välittää. Kuivalaisen balladi voitti toiseksi tulleen Kirkan esittämän ”Uusiin taivaisiin” yhden pisteen erolla. Voittaja tuli monelle yllätyksenä, sillä Kuivalaista pidettiin kyllä lahjakkaana säveltäjänä, mutta kokemattomana laulajana ja esiintyjänä.
Edustuskappaleen nimi vaihdettiin vetävämmäksi ”Never the endiksi” Kuivalaisen vastustuksesta huolimatta, mutta kappaleen muun sisällön säilyessä muuttomattomana hän myöntyi muutokseen. Kappale sai runsaasti kiitoksia Norjassa, mutta hyvää sijoitusta sille ei missään vaiheessa povattu. Kappale sijoittui Norjan Bergenissä järjestetyssä loppukilpailussa viidenneksitoista ja keräsi 22 pistettä. Korkeimmat pisteet, kahdeksan, tulivat kilpailun voittajamaa Belgiasta.
Pyrrolidoni

| Pyrrolidoni |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-pyrrolidoni
CAS-numero:  616-45-5
PubChem CID:  12025
SMILES:  C1CC(=O)NC1
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C4H7NO
Moolimassa:  85,106 g/mol
Sulamispiste:  24,6 °C
Kiehumispiste:  250,5 °C
Tiheys:  1,12 g/cm3
Liukoisuus veteen:  679,7 g/l (20 °C)
Pyrrolidoni eli pyrrolidinoni eli 2-Pyrrolidinoni tai γ-butyrolaktaami (C4H7NO) on laktaameihin kuuluva heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lähtöaineena sekä liuottimena orgaanisen kemian synteeseissä valmistettaessa muun muassa polymeerejä ja lääkeaineita.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa pyrrolidoni on vaaleankeltaista nestettä tai valkoisia levymäisiä kiteitä. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja moniin orgaanisiin liuottimiin kuten alkoholeihin, ketoneihin, dietyylieetteriin, etyyliasetaattiin, kloroformiin ja bentseeniin. Pyrrolidonin reaktiot ovat laktaameille tyypillisiä. Se muun muassa hydrolysoituu γ-aminovoihapoksi vetykloridin ja väkevien emäsliuosten vaikutuksesta, muodostaa suoloja alkalimetallien kanssa ja sen typpiatomi voidaan asyloida tai alkyloida. Anionisten kationien vaikutuksesta pyrrolidoni polymeroituu polypyrrolidoniksi (Nylon-4).
Valmistus ja käyttö

Suuressa mittakaavassa pyrrolidonia valmistetaan lähinnä butyrolaktonin ja ammoniakin välisellä reaktiolla 250–290 °C:n lämpötilassa ja 8–9 MPa:n paineessa. Reaktiossa voidaan käyttää katalyyttinä magnesiumsilikaatteja. Reaktiossa käytetään ammoniakkiylimäärää. Pienempiä määriä yhdistettä voidaan valmistaa kuumentamalla γ-aminovoihappoa yli 200 °C:n lämpötilaan, pelkistämällä meripihkaimidiä elektrolyyttisesti tai katalyyttisesti, allyyliamiinin karborbonylointi, sukkinonitriilin vedytys hydrolyyttisissä olosuhteissa tai meripihkahappoanhydridin tai maleiinianhydridin ja ammoniakin reaktiolla jalometallikatalyyttien läsnä ollessa.
Tärkein pyrrolidonin käyttökohde on reaktio etyynin kanssa, jossa muodostuu vinyylipyrrolidiinia ja edelleen polyvinyylipyrrolidiinia. Muita yhdisteestä saatavia kemikaaleja ovat muun muassa lääkkeenä käytettävä pirasetaami ja liuottimena käytettävä N-metyylipyrrolidoni. Yhdistettä voidaan käyttää myös korkealla kiehuvana liuottimena polymeerien valmistuksessa, polymeerien pehmentimenä, musteissa sekä lattiavahoissa ja kerosiinin värinpoistoon. Liuottimena se ei kuitenkaan ole typpeen sitoutuneen reaktiivisen vetyatomin vuoksi yhtä käytetty kuin N-metyylipyrrolidoni
Aiheesta muualla

Pyrrolidonin kansainvälinen kemikaalikortti
Human Metabolome Database (HMDB): 2-Pyrrolidinone (englanniksi)
ChemBlink: 2-Pyrrolidinone (englanniksi)
Pythagoraan luola

Näkymä Pythagoraan luolalta.
Pythagoraan luola (kreik. Σπηλιά του Πυθαγόρα, Spiliá tou Pythagóra) on nimitys, jota käytetään eräästä luolasta Kérkis-vuorella Sámoksen saarella Kreikassa. Legendan mukaan filosofi ja matemaatikko Pythagoras asui ja opetti luolassa 500-luvulla eaa.
Pythagoraan luola sijaitsee Kérkis-vuoren kaakkoisrinteessä noin 300 metrin korkeudella merenpinnasta, länteen Marathókampoksen kylästä. Pythagoraan sanotaan vetäytyneen kaupungista luolaan piiloon saaren tyranni Polykrateen vihaa. Hänen kerrotaan sekä asuneen paikalla että opettaneen siellä oppilaitaan. Paikalla on myös lähde, josta filosofin kerrotaan ottaneen juomavetensä. Tieto siitä, että Pythagoras asui saarella jossakin luolassa, on peräisin antiikin ajalta ja tunnetaan Iamblikhoksen teoksesta Pythagoraan elämä. On kuitenkin mahdoton sanoa, onko kyseessä todella sama luola.
Luolat ja kappelit

”Pythagoraan luolaksi” kutsutussa paikassa on oikeastaan kolme eri luolaa, joissa on useita haaroja ja ”huoneita”. Lisäksi paikalla on kaksi kappelia. Luolien lähelle johtaa autotie. Loppumatka, noin 200–300 metriä, on jyrkkenevää polkua.
Pythagoraan luola
Varsinainen Pythagoraan luola on luolista alin. Sinne johtaa erillinen pienempi polku, joka erkanee pääpolulta oikealle. Tämän vuoksi se jää monilta paikalla kävijöiltä kokonaan huomaamatta. Luolalle päästäkseen täytyy kiivetä noin 2,5 metriä ylös jyrkkää rosoista kalliota, mutta se onnistuu paikalla olevan köyden avulla. Luolan sisäänkäynti on ahdas. Sisällä luolassa on suurempi, alempi kammio sekä pienempi, ylempi kammio. Ylemmässä kammiossa on suuri ”ikkuna-aukko”, josta avautuu näköala etelään.
| --- | --- |
Luolan sisäänkäynti.: Luolaa sisältä.
Ágios Ioánnis Theológos
Seuraavana, pääpolkua hieman Pythagoraan luolalle johtavan polun risteämästä ylöspäin, on Johannes Teologille (Ágios Ioánnis Theológos) omistettu kappeli.
Panagía Sarantaskaliótissa ja sen luolat
Vielä ylempänä pääpolkua, portaiden yläpäässä, on toinen kappeli, joka on omistettu ”Neljänkymmen portaan” Neitsyt Marialle (Panagía Sarantaskaliótissa). Se on rakennettu bysanttilaisella kaudella 1000-luvulla , kun alueella asui sinne turvaan vetäytyneitä munkkeja. Kappelin takana on kaksi luolaa, Panagía Sarantaskaliótissan luolat, joista vasemmanpuoleinen on pienempi ja oikeanpuoleinen suurempi. Luolat laskeutuvat jopa 90 metriä syvemmälle ja niissä on stalaktiitteja ja stalagmiitteja. Useimmat kävijät vierailevat näillä luolilla, koska ne ovat polun päässä ja helpommin saavutettavissa, ja siksi juuri ne esiintyvät usein ”Pythagoraan luolana”.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Neitsyt Marian kappeli. | Pienempi luola. | Suurempi luola. |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pythagoraan luola Wikimedia Commonsissa