Neuvostoliiton talousongelmat

Öljyn maailmanmarkkinahinta 1970–2007. 1980-luvulla öljyn maailmanmarkkinahinta romahti.
Saudi-Arabia ilmoitti muutoksesta öljypolitiikkaansa 13. syyskuuta 1985 ja öljyn maailmanmarkkinahinta romahti, kun Saudi-Arabian öljyntuotanto kasvoi kolminkertaiseksi.
Neuvostoliiton talousongelmat käsittelee Neuvostoliitossa koettuja talouteen liittyviä ongelmia. Neuvostoliitto painiskeli kaikenkattavan suunnitelmatalouden mukanaan tuomien tuotannollisten ongelmien kanssa. Ruoan tuotanto oli neuvostojärjestelmän heikko kohta.
Valuuttana ollut rupla ei ollut kansainvälisesti vaihdettava valuutta ja sen vienti oli laitonta. Neuvostoliitto käytti sen lisäksi erityistä clearing-ruplaa osana kahden maan välistä bilateraalikauppaa. Neuvostoliiton kansainvälinen kaupankäynti perustui pääasiassa siihen, että Neuvostoliitto ensin vei saadakseen ulkomaanvaluuttaa ja saatuaan ulkomaanvaluuttaa se pystyi tuomaan ulkomaanvaluuttaa käyttäen.
Kehitysmaalle tyypillisesti Neuvostoliitolla ei ollut ulkomaanvaluutan saamiseksi oikein muuta vietävää kuin raaka-aineita. Neuvostoliitto vei erityisesti maaöljyä ja vuonna 1983 povattiin että maakaasun vienti tulee kasvamaan. Maaöljyn vienti muodosti Neuvostoliiton vientituloista yli puolet vuonna 1983 ja vientituloilla Neuvostoliitto hankki ulkomailta viljaa ja länsimaisia teknologioita raaka-aineiden hyödyntämiseen.
Vuoden 1984 lopussa Neuvostoliitolla ei ollut vielä merkittäviä talousongelmia, CIA arvioi että velkaa on suhteellisen vähän ja länsimaisissa pankeissa olevan noin 10 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Käänne huonompaan päin tapahtui Mihail Gorbatšovin aikakaudella, kun Saudi-Arabia ilmoitti muutoksesta öljypolitiikkaansa 13. syyskuuta 1985 ja öljyn maailmanmarkkinahinta romahti. Tämän jälkeen Neuvostoliiton vaihtoehdot olivat vähissä. Neuvostoliitolla oli kolme vaihtoehtoa: rajoittaa viljan tuontia ulkomailta ja esitellä ruoansääntelykortit, leikata sotateollisesta kompleksista joka muodosti usean kaupungin elinkeinopohjan tai olla kiinnittämättä huomiota ongelmaan.
Neuvostoliitto oli maailman suurin öljyntuottaja 1980-luvulla ja öljyn maailmanmarkkinahinnan merkittävä lasku 1980-luvulla vaikutti negatiivisesti Neuvostoliiton öljyn vientituloihin. Samaan aikaan Neuvostoliitto joutui kotimaisen ruoantuotannon heikkoudesta johtuen tuomaan viljaa ulkomailta ulkomaanvaluuttaa käyttäen, toteutti Gorbatšovin alkoholin vastaista kampanjaa joka pienensi alkoholista saatavia tuloja ja kävi joulukuussa 1979 käynnistettyä sotaa Afganistanissa. Neuvostoliitolla ei ollut realistista ratkaisua siihen miten matalasta öljyn hinnasta selvitään ja maa alkoi velkaantua. Viljaa Neuvostoliitto toi länsimaista ja myös lainaa Neuvostoliitto otti länsimaista. Neuvostoliiton lainanotolle oli kuitenkin tiukka rajoite: sen piti maksaa lainojen korkokulut ulkomaanvaluutassa. Ulkomaanvaluuttaa Neuvostoliitolla oli vähän, jolloin korkokulujen osuus muodosti nopeasti rajoitteen lisälainanotolle.
Aivan lopussa Neuvostoliiton talous kärsi myös Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden ja Armenian maanjäristyksen jäljistä. Ydinvoimalaonnettomuuden johdosta 784 320 hehtaaria maatalousmaata otettiin pois maataloustuotannosta. Valtion budjetin negatiivisuus johti velkaantumiseen erityisesti 1986-1991. Budjettivaje myönnettiin ongelmaksi lokakuussa 1988, kun aikaisemmin budjettivajeista oli vaiettu Vuodelle 1990 ennustettu budjettivaje oli jo noin kolme kertaa suurempi kuin vuoden 1988. Vuonna 1991 Neuvostoliitolla oli vertailevasti suhteellisen vähän ulkomaanvaluutassa olevaa velkaa (80 miljardia Yhdysvaltain dollaria alkuvuodesta 1991), mutta suhteessa ulkomaanvaluuttaan velan korkokulut oli tiukka rajoite. Budjettivajeet ja ulkomaille velkaantuminen vaikuttivat osaltaan Neuvostoliiton lakkauttamiseen 21. joulukuuta 1991.