stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Major League Baseball -kausi 1908
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Baseball almanakka - American League 1908 (englanniksi)
Baseball almanakka - National League 1908 (englanniksi)
Baseball almanakka - World Series 1908 (englanniksi)
Kaitlyn Dever

| Kaitlyn Dever |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 21. joulukuuta 1996 (ikä 27) Phoenix, Arizona, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Epäuskottava
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
kaitlyndever.com
IMDb 
Elonet
Kaitlyn Dever (s. 21. joulukuuta 1996 Phoenix, Arizona, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa päärooleistaan elokuvassa Booksmart ja Netflixin draamasarjassa Epäuskottava.
Deverin ensimmäinen huomionarvoinen näyttelijänrooli oli vuoden 2009 An American Girl -elokuvassa Chrissa ja koulukiusaajat, jossa hän esitti koulukiusattua Gwen Thompsonia. Vuonna 2011 hän sai roolit sekä FX:n draamasarjassa Justified että ABC:n komediasarjassa Miehen paikka. Molemmista rooleista Dever oli ehdolla parhaan naisnäyttelijän palkinnon saajaksi vuoden 2012 Young Artist Awards -palkintogaalassa. Vuonna 2020 Dever oli ehdolla parhaan minisarjan tai televisioelokuvan naisnäyttelijän Golden Globe -palkinnon saajaksi roolistaan sarjassa Epäuskottava.
Näyttelijänuransa lisäksi Deverilla on yhtye nimeltä Beulahbelle siskonsa Mady Deverin kanssa. Yhtye julkaisi ensimmäisen singlensä Raleigh helmikuussa 2020. Aiemmin yhtye on tehnyt kappaleita Charlize Theronin tähdittämän Tully-elokuvan soundtrackille.
Aiheesta muualla

Kaitlyn Dever Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kahiluodon kartano

Kahiluodon kartanon päärakennus Seurasaaressa pääsisäänkäynnin puolelta katsottuna
Kahiluodon kartano Seurasaaressa pihan puolelta
Kahiluodon kartano on tila Taivassalossa. Kartanoon kuuluivat Iso-Kahiluoto ja Vähä-Kahiluoto, jotka yhdistettiin rälssisäterinä 1600-luvun puolivälissä. Keskiajalla sen omisti Ille-suku. Sen jälkeen kartano periytyi Footangelin ja Starkin suvussa ja oli 1800-luvulla monen suvun omistuksessa, kuten von Knorring ja von Troil.
Päärakennus

Kartanon päärakennus valmistui noin 1790, ja sen rakennutti Agneta Eleonora de la Myle. Rakennusvuosi on päätelty sen omistajan F. L. de la Mylen tekemästä vesiväripiirroksesta, joka on signeerattu 1796. Rakennus siirrettiin Seurasaaren ulkomuseoon 1926.
Rakennus noudattaa tuolloin suosittuja Carl Wijnbladhin mallipiirustuksia. Rakennuksen keskiosa on kaksikerroksinen, ja rakennus on kustavilaiseen tapaan symmetrinen. Sisäänkäyntejä on kaksi, mikä oli tuolloin harvinaista. Rakennuksessa on keittiö, kolme salia ja yhdeksän muuta huonetta.
Nykyisin kartanon ruokasaliin ja alakerran kulmasaliin on asennettu Vihdin Olkkalan kartanosta peräisin olevat kangastapetit. Nykyinen kalustus on peräisin eri tahoilta paitsi keittiön avohyllyköt, jotka ovat alkuperäisiä.
Keittiö on sisäänkäynnistä oikealle, ruokasali on keskellä, ja sen kautta on kulku toiselle sivulle, jossa on peräkkäisiä pienempiä huoneita, kuten makuuhuoneet, rouvan- ja herranhuone sekä lastenhuone. Ruokasalin kummaltakin puolelta vievät portaat yläkertaan, jossa keskellä on sali, ja siitä avautuvista ovista pääsee makuuhuoneisiin, förmaakiin ja yläeteisiin.
Rakennus on edustava esimerkki Lounais-Suomen kartanokulttuurista.
Memmingen

| Memmingen |
| --- | --- |
 vaakuna
 Memmingen
 Koordinaatit: 47°59′N, 10°11′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baijeri
Hallintopiiri:  Schwaben
Piirikunta:  piiritön kaupunki
Hallinto:  
 – Pormestari:  Markus Kennerknecht (SPD)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  70,17 km²
Väkiluku (31.12.2015):  42 841
 
 www.memmingen.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Memmingen on kaupunki Baijerin osavaltiossa, eteläisessä Saksassa. Se kuuluu Schwabenin hallintopiiriin. Kaupunki sijaitsee Baijerin ja Baden-Württembergin välisellä rajalla Iller-joen varrella, noin 50 kilometriä etelään Ulmista ja noin 100 kilometriä lounaiseen Münchenistä.
Vuoden 2015 lopussa Memmingenin asukasluku oli 42 841. Se on pinta-alaltaan 70,17 neliökilometrin suuruinen. Memmingen on jaettu seitsemään eri kaupunginosaan (saks. Stadtteile).
Memmingen on niin kutsuttu piiritön kaupunki (saks. kreisfreie Stadt), eli se ei kuulu mihinkään Saksan piirikunnista.
Historia

Memmingenin paikkeilla arvellaan Rooman valtakunnan aikana sijainneen pieni sotilasasema, nimeltään Cassiliacum tai Viaca. 500-luvulla alueelle perustettiin alemannien asutus ja 700-luvulla frankkein kuninkaanlinna.
Memmingen oli yhteydessä Böömiin, Itävaltaan ja Müncheniin Lindauhun johtavan suolatien kautta. Toinen Memmingenin läpi kulkenut reitti oli niin kutsuttu italialainen tie (saks. Italienstraße) , joka johti Pohjois-Saksasta Sveitsin kautta Italiaan. Molemmat reitit auttoivat Memmingeniä saavuttamaan tärkeän kauppapaikan aseman. Nimi Mammingin esiintyi tekstissä ensimmäisen kerran vuonna 1128. Viralliset kaupunginoikeudet se sai vuonna 1158 herttua Welf VI:lta.
Vapaaksi valtakunnankaupungiksi (saks. freie Reichsstadt) Memmingen nousi vuonna 1286. Vuonna 1348 kaupunkiin saapui ruttoepidemia, joka laski kaupungin asukaslukua merkittävästi. 1630-luvulla kolmikymmenvuotinen sota ulottui myös Memmingeniin. Kaupunkiin saapuivat niin keisarilliset kuin ruotsalaiset joukot. Vuonna 1802 Memmingenistä tuli osa Baijeria.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaupungin verkkosivusto
Baijerin piirikunnat ja kaupunkipiirit
Aichach-Friedberg
Altötting
Amberg
Amberg-Sulzbach
Ansbachin piirikunta
Ansbach
Aschaffenburgin piirikunta
Aschaffenburg
Augsburgin piirikunta
Augsburg
Bad Kissingen
Bad Tölz-Wolfratshausen
Bambergin piirikunta
Bamberg
Bayreuthin piirikunta
Bayreuth
Berchtesgadener Land
Cham
Coburgin piirikunta
Coburg
Dachau
Deggendorf
Dillingen an der Donau
Dingolfing-Landau
Donau-Ries
Ebersberg
Eichtätt
Erding
Erlangen
Erlangen-Höchstadt
Forchheim
Freising
Freyung-Grafenau
Fürstenfeldbruck
Fürthin piirikunta
Fürth
Garmisch-Partenkirchenin piirikunta
Günzburg
Haßberge
Hofin piirikunta
Hof
Ingolstadt
Kaufbeuren
Kelheim
Kempten
Kitzingen
Kronach
Kulmbach
Landsberg am Lech
Landshutin piirikunta
Landshut
Lichtenfels
Lindau
Main-Spessart
Memmingen
Miesbach
Miltenberg
Mühldorf am Inn
Münchenin piirikunta
München
Neuburg-Schrobenhausen
Neumarkt in der Oberpfalz
Neustadt an der Aisch-Bad Windsheim
Neustadt an der Waldnaabin piirikunta
Neu-Ulm
Nürnberg
Nürnberger Land
Oberallgäu
Ostallgäu
Passaun piirikunta
Passau
Pfaffenhofen an der Ilm
Regen
Regensburgin piirikunta
Regensburg
Rhön-Grabfeld
Rosenheimin piirikunta
Rosenheim
Roth
Rottal-Inn
Schwabach
Schwandorf
Schweinfurtin piirikunta
Schweinfurt
Starnberg
Straubing
Straubing-Bogen
Tirschenreuth
Traunstein
Unterallgäu
Weiden in der Oberpfalz
Weilhelm-Schongau
Weißenburg-Gunzenhausen
Wunsiedel im Fichtelgebirge
Würzburgin piirikunta
Würzburg
Kramerstraße
Meriliitto

Meriliitto – Sjöfartsförbundet ry (vuosina 1931–1970 Suomen Laivastoliitto, alun perin Suomen Laivastoyhdistys ry) on yhdistys, jonka ensimmäisenä tavoitteena oli saada aikaan Suomessa laivastolaki. Kun se saatiin aikaan, ryhtyi yhdistys painottamaan toimintaansa enemmän kauppamerenkulkuun.
Liitto järjesti myös meripoikaleirejä vuosina 1947–1965 sekä nuorisopurjehduksia.
Meriliitto julkaisee yhdessä muiden merialan järjestöjen kanssa Navigator-aikakauslehteä.
Historiaa

Suomen Laivastoyhdistys sai alkusysäyksensä suomalaisen torpedovene S2:n uppoamisesta lokakuussa 1925. Tapaus sai huomattavasti julkisuutta ja järkytti niin merivoimien henkilökuntaa, merenkulkijoita kuin suurta yleisöäkin. Seuraavana vuonna perustettiin Suomen Laivastoyhdistys, jonka alkuvuosien tehtäväksi muodostui erityisesti ajanmukaisen sotalaivaston hankkiminen Suomelle. Yhdistyksen toiminta vaikutti merkittävästi vuonna 1927 säädetyn laivastolain syntyyn sekä Ilmarinen- ja Väinämöinen-panssarilaivojen, merivoimien sukellusvenelaivaston ja uusien moottoritorpedoveneiden hankintaan 1930-luvulla.
Meriliiton historiikin kirjoittaneen komentaja Visa Auvisen mukaan laivastoyhdistyksen alullepanija oli pankinjohtaja, näytelmäkirjailija ja Helsingin satamajohtaja Otto Engelbrekt Jaatinen, joka oli matkoillaan tutustunut Saksan ja Ruotsin vastaavien yhdistysten toimintaan ja toi niistä vaikutteita Suomeen.
Laivastoyhdistyksen ensimmäinen tavoite, laivastolaki, saatiin voimaan vuonna 1927. Yhdistys jatkoi propagandatyötään laivaston ja kauppamerenkulun kehittämiseksi muun muassa julkilausumin ja puhujavierailuin, laivastonäytöksiä ja laivastovierailuja järjestämällä sekä laivaston vuosipäivän ohjelmaa järjestämällä yhdessä Meriupseeriyhdistyksen ja merivoimien kanssa. Sotien jälkeen Laivastoliitoksi muuttuneen järjestön mielenkiinto kohdistuikin meripuolustuksen sijasta yhä enemmän laivanrakennusteollisuuden edistämiseen ja siivilimerenkulkuun aina veneilyharrastusta myöden. 1950-luvulla tiedotustoiminta vakiintui liiton omaksi lehdistöpalvelutoiminnaksi.
Paikallisia laivastoyhdistyksiä syntyi Laivastoliiton alaisuuteen parikymmentä, aktiivisimpana Tampereen alueen Pohjois-Hämeen laivastoyhdistys. Suomen Laivaston Naisliitto muun muassa avusti meriaiheisten juhlien ja laivastovierailujen järjestämisessä.
Kouluihin perustettiin laivastokerhoja, joissa muun muassa rakennettiin alusten pienoismalleja ja saatettiin tehdä vierailuja merivoimien tukikohtiin ja laivatelakoille. Vuodesta 1947 alkaen järjestettiin 10–17-vuotiaille kesäisin meripoikaleirejä, joiden tarkoituksena oli ”tutustuttaa Suomen oppikoulupoikia maamme sotalaivastoon, elämään merellä ja laivastossa, opettaa pojille soutua, purjehdusta, uintia, hengenpelastusuintia, tekohengityksen antamista, kiväärin käsittelyä ja ampumista”. Vuosina 1947–1965 järjestettiin kaikkiaan 15 meripoikaleiriä eri puolilla Suomen rannikkoa, kunnes ne 1960-luvulla alkoivat muuttua purjelaivoilla tapahtuviksi nuorisopurjehduksiksi. Niitä järjestettiin yhteensä 12, viimeisen kerran kesällä 1977. Toimintaa jatkoi vuonna 1969 perustettu Purjelaivasäätiö, jonka ensimmäinen alus oli vuonna 1984 käyttöön otettu kuunari Lokki.
Laivastoliitto oli päävastuussa vuoden 1963 suuren Navigare 63 -näyttelyn järjestämisestä Helsingin Messuhallissa. Neljä vuotta myöhemmin järjestetyssä Navigare 67 -näyttelyssä Laivastoliitto vastasi merihistoriallisen osaston rakentamisesta. Järjestö on ollut mukana myös Suomessa vierailleiden Tall Ships Races -tapahtumien organisoinnissa.
Aiheesta muualla

Meriliitto
Jyri Toikka

Jyri Toikka  (s. 1988)  on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Haminan Palloilijoissa, joka on myös hänen kasvattajaseuransa, Toikka on pelannut Haninan joukkueessa eri sarjatasoilla vuodesta 2004 saakka. Haminan noustua Superpesikseen vuonna 2018 alkoi Toikan ura Superpesiksessä. 29.7.2018 mennessä Toikka on pelannut Superpesiksessä 23 ottelua, joissa on lyönyt yhden kunnarin ja yhdeksän tavallista juoksua, tuonut 12 juoksua ja kerännyt 59 kärkilyöntiä.
Markus Karekallas

| Markus Karekallas> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Markus Karekallas on suomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja. Hän on tehnyt uraansa suurelta osin Lahden kaupunginteatterissa ja Teatteri Vanhassa Jukossa.
Ura

Karekallas opiskeli Lahden kansanopiston teatterilinjalla 1990-luvun lopulla.
Karekallas näytteli 1990-luvulta 2010-luvulle Lahden kaupunginteatterissa; hänellä oli roolitehtäviä muun muassa näytelmissä Hamlet ja Tukkijoella. Vuonna 2009 hänellä oli nimirooli Molièren klassikkonäytelmässä Tartuffe. Kappale esitettiin lahtelaisessa Teatteri Vanha Jukossa. 2010-luvun puolivälistä Karekallas on näytellyt ensisijaisesti Vanhassa Jukossa.
Karekallaksen ohjauksia ovat muun muassa lastennäytelmä Likasika (2012), Seitsemän broidia Sipoosta (2014) ja Kullervo (2018).
Vuonna 2020 Karekallas näytteli Reidar Särestöniemeä farssisarjassa Keihäsmatkat. Hän on näytellyt myös muutamissa lyhyissä fiktioelokuvissa, kuten Vuokraisäntä (2011).
Aiheesta muualla

Teatterivanhajuko
Jyri Pelkonen

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yhdistetty.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yhdistetty.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yhdistetty.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten yhdistetty. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Seefeld 1985 | joukkuekilpailu |  |
Jyri Pelkonen (s. 21. joulukuuta 1965) on suomalainen yhdistetyn hiihtäjä, joka on aktiiviuransa jälkeen toiminut valmentajana.
Pelkonen kuului Suomen joukkueeseen, joka saavutti Länsi-Saksan ja Norjan jälkeen pronssia Seefeldin MM-kilpailuissa 1985. Hän sijoittui samana vuonna kolmanneksi myös junioreiden MM-kilpailujen henkilökohtaisessa kilpailussa. Lahden MM-kilpailuissa 1989 hän oli henkilökohtaisessa kilpailussa kuudes.
Pelkonen toimi Suomen yhdistetyn maajoukkueen päävalmentajana ensimmäisen kerran vuosina 1993–1998. Sen jälkeen hän valmensi Norjan yhdistetyn maajoukkuetta vuosina 2000–2002. Hän palasi Suomen maajoukkueen päävalmentajaksi 2002. Pelkonen nimettiin Vuokatin urheiluopiston valmennuskeskuksen johtajaksi 2004.
Jyri Raitasalo

| Jyri Raitasalo |
| --- | --- |
 Jyri Raitasalo (oikealla)
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. marraskuuta 1970 (ikä 53) Espoo
Sotilashenkilö
Palvelusvuodet:  1995–
Komentajuudet:  Helsingin ilmatorjuntarykmentti 2014–2015 Karjalan prikaati 2023–
Sotilasarvo:  prikaatikenraali
Ylennykset:  eversti 2019 prikaatikenraali 2022
Aiheesta muualla
CV
Jyri Juhani Raitasalo (s. 12. marraskuuta 1970 Espoo) on suomalainen prikaatikenraali. Hän on toiminut  1. tammikuuta 2023 alkaen Karjalan prikaatin komentajana. Sitä ennen Raitasalo toimi Pääesikunnassa strategisen suunnittelusektorin johtajana.
Raitasalo on toiminut urallaan muun muassa puolustusvoimain komentajan adjutanttina 2010–2013, Helsingin ilmatorjuntarykmentin komentajana Panssariprikaatissa 2014–2015, yleisen sotataidon sotilasprofessorina Maanpuolustuskorkeakoulussa 2017–2019 ja puolustusministerin sotilasneuvonantajana 2019–2021.
Juho Brusila

Juho Brusila  (13. marraskuuta 1829 Alastaro – 26. tammikuuta 1915 Alastaro) oli suomalainen maanviljelijä ja moninkertainen valtiopäivämies.
Brusilan vanhemmat olivat Juho Simonpoika ja Valpuri Brusila ja puoliso Maria Matintytär Antila. Brusila oli edustaja talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1863–1864, 1877–1878, 1882, 1885, 1888, 1891, 1894 ja 1897. Brusila toimi valtiopäivillä säätynsä varapuhemiehenä ja edusti niillä kaikkiaan kolmea eri tuomiokuntaa. Vuonna 1885 hän esitti ainoana säädyssään, että papeille myönnettäisiin apurahoja ulkomaisia opintoja varten. Kaksilla eri valtiopäiville hän esitti kansanopistoille maksettavaa valtion tukea. Hän tuki myös naisten ja miesten yhtäläistä perintöoikeutta ja yleisemmin sukupuolten tasa-arvoa sivistyksellisesti ja oikeudellisesti. Brusila oli 1885 puhemiesneuvoston jäsen ja useita eri kertoja valtiopäivien eri valiokuntien jäsen, samoin kuin viimeisiä valtiopäiviään lukuun ottamatta valitsijamies. Alastaron kunnalliselämään hän osallistui monin tavoin, muun muassa kuntakokousten puheenjohtajana. Hän kuului vuoden 1899 suureen lähetystöön Alastaron ja Metsämaan edustajana.
Kahjo kalareissu

| Kahjo kalareissu> Gone Fishin |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Christopher Cain
Käsikirjoittaja:   Jill Mazursky  Jeffrey Abrams 
Tuottaja:   Roger Birnbaum  Julie Bergman Sender 
Säveltäjä:  Randy Edelman
Kuvaaja:  Dean Semler
Pääosat:   Joe Pesci  Danny Glover  Rosanna Arquette  Lynn Whitfield 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Hollywood Pictures  Caravan Pictures 
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1997
Kesto:  90 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kahjo kalareissu (engl. Gone Fishin) on vuonna 1997 ensi-iltansa saanut komediaelokuva. Siinä Joe Pesci ja Danny Glover esittävät kaveruksia, jotka lähtevät yhdessä kalareissulle. Matka ei kuitenkaan suju suunnitelmien mukaan. Elokuvan kuvauksissa sattui onnettomuus, jossa stuntnainen Janet Wilder kuoli, kun vene, joka oli ohjattu hyppäämään rampilta, osui häneen. Myös hänen miehensä ja appensa loukkaantuivat. Elokuva oli taloudellinen floppi ja sai rajua kritiikkiä osakseen.
Aiheesta muualla

Kahjo kalareissu Elonet.
Kahjo kalareissu AllMoviessa. (englanniksi)
Kahjo kalareissu Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Luettelo Pokémon-lajeista (494–520)

Pokémon-tuotesarjassa on 898 erilaista kuvitteellista Pokémon-lajia. Pokémon-kouluttajat pyydystävät lajeja Poké-palloihin, ja käyttävät niitä yleensä taisteluissa toisten kouluttajien Pokémoneja vastaan. Pokémon-evoluution myötä lajit voivat kehittyä ja muuttua vahvemmiksi lajeiksi.
Tässä luettelossa on listattuna 27 ensimmäistä viidennen sukupolven Pokémon-lajia siinä järjestyksessä missä ne esitellään Pokémon-pelisarjan Pokédex-tietokannassa.
Victini

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Numero: 494 | Tyyppi: meedio/ tuli | Ei kehity |
Victini on kuvitteellinen ja myyttinen Pokémon-hahmo samannimisestä pelisarjasta. Se on viidennen sukupolven (genren) meedio- ja tulityypin pokémon. Se on pääosassa 14. Pokemon-elokuvassa.
Victini on pieni pokemon, jonka korvat tekevät sen otsaan V-kirjaimen. Väreiltään se on vaaleanruskea ja punainen, ja sillä on pienet siivet jaloissaan, jotka eivät tosin auta lentämisessä, koska Victini enemmänkin leijuu ilmassa meediotyyppinsä avulla. Sillä on oma erikoisisku, jonka nimi on v-create. Pokemon Mystery Dungeon Gates To Infinity pelissä se on pääosassa, kun se voi vaihtaa päivän v-wave aaltoa, mikä kertoo, mikä tyyppi/tyypit helpottuvat v-waven parannuksista.
Snivy

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Numero: 495 | Tyyppi: ruoho | Edellinen muoto: Ei ole | Seuraava muoto: Servine |
Snivy (Jap. ツタージャ Tsutarja) on Unovan ruohotyyppinen aloituspokemon vesipokemon Oshawottin ja tulipokemon Tepigin ohella. Snivy kehittyy seuraavaan muotoonsa Servineksi tasolla 17 ja kolmanneksi muodokseen Serperioriksi tasolla 36. Nimi Snivy tulee englanninkielen sanoista "snake" ja "ivy", jotka tarkoittavat suomeksi "käärme" ja "murattikasvi".
Snivy on väriltään vihreä, kuten moni muukin ruohopokemon. Sen vartalo on pitkulainen ja siinä on hieman käärmemäisiä piirteitä. Snivyn kuono on pitkä ja teräväkärkinen ja sen päässä on kaksi suurta, ruskeaa silmää. Snivyn kädet ovat ohuet ja niissä on kolme sormea. Sen jalat ovat hyvin pienet, eikä sillä ole varpaita tai kynsiä niissä. Vaikka Snivy on vihreä, sen vatsa ja kaula ovat vaaleita. Snivyn häntä on pitkä ja sen päässä oleva koriste muistuttaa kasvin lehteä.
Snivy > Snivy Pokémon-animessa

Ash Ketchum, Pokemon animaation päähenkilö, pyydystää itselleen Snivyn jaksossa Snivy esittää vaikeasti napattavaa! Ashin Snivy osaa iskeä mm. iskut Attract (suom. Viehätys) sekä Vine Whip (suom. Rihmaisku). Ashin Snivy on luonteeltaan melko itsepäinen, mutta tottelee tarkoin Ashia. Snivy osaa olla hyvin "cool" ja onnistuu yleensä välttämään esimerkiksi sähköiskun, jonka kaikki muut taas saavat niskaansa. Snivyn pahin vihollinen on Iriksen Emolga. Ashin Snivy on naaras.
Trip, joka on Ash Ketchumin uusi vastustaja Black & White-kaudella valitsee ensimmäisessä tämän tuotantokauden jaksossa itselleen aloituspokémonin. Hän valitsee itselleen kolmesta vaihtoehdosta Snivyn. Trip ottelee myöhemmin Ashia vastaan ja voittaa tämän Pikachun, koska Pikachu oli menttänyt sähkötyypin hyökkäyksiensä hallinnan Zekromin vuoksi. Myöhemmin Tripin Snivy oli kehittynyt Servineksi, jota vastaan Ashin Snivy ottelee jaksoissa Kovaa peliä ottelukerholla! ja Ashin ja Tripin kolmas ottelu!. Jaksossa Jännittävä Junior Cup! Servine oli kehittynyt jo Serperioriksi.
Servine

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Numero: 496 | Tyyppi: ruoho | Edellinen muoto: Snivy | Seuraava muoto: Serperior |
Servine on viidennen sukupolven ruohotyypin Pokémon.
Serperior

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Numero: 497 | Tyyppi: ruoho | Edellinen muoto: Servine | Seuraava muoto: Ei ole |
Serperior on viidennen sukupolven ruohotyypin Pokémon, Snivyn viimeinen muoto. Se muistuttaa käärmettä, vaikka se omaakin pienet lehtimäiset kädet kaulurinsa alapuolella.
Tepig

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Numero: 498 | Tyyppi: tuli | Edellinen muoto: Ei ole | Seuraava muoto: Pignite |
Tepig (Jap. ポカブ Pokabu) on Unovan tulityyppinen aloituspokemon vesipokemon Oshawottin ja ruohopokemon Snivyn ohella. Tepig kehittyy seuraavaan muotoonsa Pigniteksi tasolla 17 ja kolmanteen muotoonsa Emboariksi tasolla 36. Nimi Tepig tulee englanninkielen sanoista "temperature" eli lämpötila ja "pig" eli possu.
Tepig muistuttaa paljon oranssia sikaa. Sen eturuumis on oranssi ja takaruumin ruskea. Tepigillä on päässään kaksi korvaa ja sen nenänä toimii porsaan kärsä. Tepigillä on pienet töppöjalat ja sen häntä on saparomainen paitsi että sen päässä on oranssi pallo. Tepig kykenee sylkemään kärsästään tulihiillosta.
Tepig > Tepig Pokémon-animessa

Ash Ketchum, pokemonsarjan päähenkilö, pyydystää itselleen Tepigin jaksossa Ottelukerho ja Tepigin valinta! Jaksossa kouluttajansa hylkäämä ja nälkiintynyt Tepig vaeltaa lähellä Ottelukerhoa (engl. Battle Club), jonka Ash lopulta löytää ja ottaa itselleen pokémoniksi. Tepig oli aluksi melko heikko pokémon, mutta oppi sitten hyviä iskuja ja on nyt vahva. Tepig on luonteeltaan iloinen ja ystävällinen pokémon.
Jaksossa Tulen kehittämä! paljastuu, että Tepig kuului alun perin kouluttajalle nimeltä Shamus. Shamus yritti todistaa Ashille Tepigin heikkouden haastamalla sen ja Ashin Snivyn tuplaotteluun hänen Emboariaan ja Heatmoriaan vastaan. Ottelun aikana Ashin Tepig kehittyi Pigniteksi, oppi liikkeen nimeltä Fire Pledge ja voitti yksin molemmat Shamuksen pokémonit. Ottelun jälkeen Shamus pyysi Pignitea palaamaan omistukseensa, mutta Pignite kieltäytyi ja jäi Ashin omistukseen.
Yhden Ashin kilpakumppanin, Biancan, aloituspokémon oli Tepig. Mutta jo ennen Ashin ja Biancan ensitapaamista se oli kehittynyt Pigniteksi. Jaksojen Elesa, sähköistävä salijohtaja! ja Kuumottavia kerho-otteluita! välillä se oli kehittynyt lopulliseen muotoonsa Emboariksi.
Pignite

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Numero: 499 | Tyyppi: tuli/ taistelu | Edellinen muoto: Tepig | Seuraava muoto: Emboar |
Pignite on viidennen sukupolven tuli-/taistelutyypin Pokémon.
Emboar

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Numero: 500 | Tyyppi: tuli/ taistelu | Edellinen muoto: Pignite | Seuraava muoto: Ei ole |
Emboar on viidennen sukupolven tuli-/taistelutyypin Pokémon.
Oshawott

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Numero: 501 | Tyyppi: vesi | Edellinen muoto: Ei ole | Seuraava muoto: Dewott |
Oshawott (Jap. ミジュマル Mijumaru) on yksi Unovan aloituspokemoneista ruohopokemon Snivyn ja tulipokemon Tepigin ohella. Oshawott kehittyy tasolla 17 Dewottiksi ja tasolla 36 Samurottiksi.
Oshaowtt muistuttaa hieman sinertävää majavaa. Sillä on sininen vartalo ja sen vatsassa on keltainen irrotettava simpukka, jota se voi käyttää otteluissa iskemiseen. Sillä on pienet kädet ja räpylämäiset jalat. Sen häntä on samannäköinen kuin sen jalat, eli litteä ja sininen, kuin majavan häntä. Sen pää on valkoinen ja sillä on kaksi sinistä korvaa. Oshawotin nenä on pyöreä ja suuri, kuten sen silmätkin. Oshawotin poskissa on pisamia.