stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sardinianvinttikoira

| Sardinianvinttikoira> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Sardinia,  Italia
Määrä:  maailmalla noin 100 yksilöä
Rodun syntyaika:  1000 eaa. - 200 eaa.
Alkuperäinen käyttö:  jäniksen metsästys
Nykyinen käyttö:  jäniksen metsästys
Muita nimityksiä:  Levriero Sardo, Sardinian Sighthound, Cani de Lèpori, Cani Leporinu, Levriero di Ploaghe
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Ulkonäkö
Paino:  20-25 kg
Säkäkorkeus:  60-65 cm
Väritys:  vaalea tai musta
Sardinianvinttikoira (Levriero Sardo) eli Cani de Lèpori on italialainen koirarotu. Se on yksi Italian harvinaisimmista roduista: vain 100 yksilöä on jäljellä eikä rodulle omistautuneita kasvattajiakaan ole kuin muutama[lähde? ].
Ulkonäkö

Ulkoisesti sardinianvinttikoira muistuttaa faaraoiden hautoihin maalattuja ja veistettyjä kuvia muinaisista egyptiläisistä koirista. Se on kuitenkin esimerkiksi faaraokoiraa kookkaampi ja vankkarakenteisempi. Siitä kaksi eri variaatiota: vaalea ja musta. Säkäkorkeus on 60-65 cm ja paino 20-25 kg.
Alkuperä

Rodun alkuperä on erittäin kaukainen: sen uskotaan kehittyneen jo 1000-luvulla eaa., jolloin foinikialaiset saapuivat Sardiniaan tuoden mahdollisesti koiria mukanaan. Toisen teorian mukaan se olisi kehittynyt vasta myöhemmin, kun karthagolaiset ja puunilaiset rantautuivat saarelle useita vuosisatoja eaa. Navicella di Bulteista on löytynyt rotua esittävä piirros, mikä viittaa siihen että se oli olemassa jo Sardiniassa muinoin asuneiden nuragien aikakaudella.
Vielä 1970-luvulle asti sardinianvinttikoira oli kotisaarellaan yleinen. Siitä ja sen tulevaisuudesta ei kuitenkaan aktiivisesti huolehdittu, minkä vuoksi se alkoi risteytyä muiden rotujen kanssa ja menettää rotupuhtauttaan. Eläinlääkäri Andrea Sarria haluaisi aloittaa rodun elvyttämisen ja jalostamisen yhteistyössä yliopiston kanssa, ja hän myös toivoo tutkijoiden, kasvattajien ja muiden asiantuntijoiden kokoontuvan yhteen.
Sassarin yliopiston opettajat ovat jo pitkään tehneet töitä sardinialaisten rotujen pelastamisen eteen. Vuonna 2012 yliopisto oli teettämässä geenitestiä, jonka avulla voitaisiin selvittää sardinianvinttikoiran alkuperä. Sardinian alkuperäisrotujen tutkija Roberto Balìan mielestä tutkimuksen pitäisi ulottua kolmeen eri suuntaan: varmistaa kuinka monta yksilöä tällä hetkellä on olemassa ja selvittää kuinka moni niistä on uroksia ja kuinka moni narttuja; laajentaa historiallisen perimän tutkimusta esim. tutkimalla tarkemmin Santa Gillan arkeologisen alueen terracotta-vinttikoiria; ja sitoutua suojelemaan rotua.
Vaaleita yksilöitä löytyy Ploaghen kaupungista muutamia kymmeniä; mustia puolestaan esiintyy Sulcis-Iglesientessä, sekä muutamilla alueilla Oristanossa ja Campidanossa.
Aiheesta muualla

Sardinianvinttikoira kuvan kera (Arkistoitu – Internet Archive)
Harvinainen sardinianvinttikoira
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Levriero Sardo
Käännös suomeksi
Salmijärvi (Ylöjärvi, Länsi-Aure)

| Salmijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Kunnat:  Ylöjärvi
Koordinaatit:  61°58′02″N, 23°25′27″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Aurejärven valuma-alue (35.57)
Laskujoki:  oja Valkeajärveen 
Järvinumero:  35.579.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  170,4 m 
Rantaviiva:  1,057 km 
Pinta-ala:  0,01892 km² 
 fiSalmijärvi 
Salmijärvi  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Länsi-Aureessa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Aurejärven valuma-alueeseen. Salmijärvi on osa Pitkäjärven valuma-aluetta.
Maantietoa

Järven pituus on 350 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,9 hehtaaria. Se sijaitsee Seitsemisen kansallispuistossa Mullikummunmaan ja Konikulon välissä suolla. Järvi muodostuu kolmesta pienestä järvialtaasta, joita voidaan pitää mieluumin lampina. Eteläisiä altaita yhdistää oja ja pohjoisia altaita kapea salmi. Keskimmäiseen altaaseen laskee lyhyt metsäoja. Salmijärven laskuoja lähtee pohjoisen altaan pohjoispäästä ja se juoksee osittain kaivettuna ojana 2,5 kilometriä Valkeajärven Makkaralahteen. Rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä. Autio ranta on suota, jonne johtaa viereiseltä harjulla kulkevalta metsätieltä erkaneva kävelypolku. Metsätie lähtee pohjoisessa ohittavalta seututieltä 332.
Seasons of the Shake

| Seasons of the Shake Giddyups |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1987
 Tuottaja(t): Jimi Sumén
 Tyylilaji: rock
 Levy-yhtiö: Dig It
Giddyupsin muut julkaisut
|   | Seasons of the Shake 1987 | Monkeymash 1990 |
Seasons of the Shake on Giddyupsin vuonna 1987 ilmestynyt debyyttialbumi, joka julkaistiin LP-levynä (Dig It DIGLP 36) ja kasettina (Dig It DIGMC 36). Albumilta julkaistiin singlet Little Weirdos, Sweet Bitter Pain ja One of These Stories. Kappaleesta Little Weirdos tehtiin myös musiikkivideo. Kappale löytyy myös eri esittäjien kokoelmalta Super Hits 3.
Kappaleet

Inside Outside – 3.20 (säv. ja san. Akiboy, sov. Giddyups & Raine Salo)
Underground – 3.34 (säv. Salo, san. Akiboy & Salo, sov. Giddyups & Raine)
Sweet Bitter Pain – 4.27 (säv. Salo, san. Akiboy & Salo, sov. Giddyups & Salo)
Rollin' Out of the Blue – 3.05 (säv. Salo, san. Akiboy & Salo, sov. Giddyups & Salo)
Little Weirdos – 3.54 (säv., san. ja sov. Giddyups)
Seasons of the Shake – 2.55 (säv. ja san. Salo, sov. Giddyups & Salo)
Comin' and Gone – 4.41 (säv. Salo, san. Akiboy & Salo, sov. Giddyups & Salo)
One of These Stories – 2.57 (säv., san. ja sov. Salo)
Muddy Waters – 5.09 (säv. Akiboy & Sami Saari, san. Akiboy, sov. Giddyups)
Curious I Was (I Can't Wait) – 3.32 (säv. ja san. Akiboy, sov. Giddyups)
Magic Tools – 5.23 (säv. ja san. Akiboy & Sami Saari, sov. Giddyups)
Kokoonpano

Akiboy (Aki Sirkesalo) – laulu, kitara
Pete Lehtelä – laulu, rummut
Sami Saari – laulu, kitara, piano
Sauli Leppänen – laulu, sähköbasso
+
Jimi Sumén – tuottaja
Nick Tesco – tuottaja (kappale Little Weirdos)
Salmijärvi (Jämsä, Halli)

| Salmijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jämsä
Koordinaatit:  61°50′12″N, 24°45′46″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Längelmäveden alue (35.72)
Laskujoki:  oja Saarijärveen 
Järvinumero:  35.723.1.042
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  143,8 m  
Rantaviiva:  0,926 km  
Pinta-ala:  2,981 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSalmijärvi 
Salmijärvi  on Keski-Suomessa Jämsän Hallissa  sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,0 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee Hallin lounaispuolella Eväjärven länsipuolella metsäalueella. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä ja sen rannat ovat metsämaata tai pohjoisessa suota. Sen etelärannalla sijaitsee kaksi vapaa-ajan asuntoa. Niille tule tie Hallin lentoaseman suunnalta.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Eväjärven valuma-alueeseen (35.723) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 143,8 metriä mpy. Järven etelärantaan laskee puro, johon on johdettu suon kuivatusojia. Järven laskuoja yhtyy Halijärven laskuojaan ja jatkaa siitä Saarijärveen. Sen laskuoja Vehko-oja laskee Eväjärveen, jonka kautta vesireitti kulkee Koljonselkään.
Historiaa

Vuoden 1965 peruskartassa järven kaakkoispuolella sijaitsi maatila, jonka pellot on nykyään metsitetty. Vielä 1980-luvulla pellot ulottuivat etelärantaan asti, mutta rantapeltojen kohdalle rakennettiin silloin vapaa-ajan asunnot.
Samanta Tīna

| Samanta Tīna |
| --- | --- |
 Tīna vuonna 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. maaliskuuta 1989 (ikä 35) Tukums, Latvia
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Laulukielet:  englanti, latvia
Aktiivisena:  2010–
Tyylilajit:  pop, dancepop, R&B
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Samanta Tīna (syntyjään Poļakova, s. 31. maaliskuuta 1989 Tukums, Latvian SNT) on latvialainen laulaja.
Vuonna 2012 Tīna osallistui Latvian Euroviisukarsintoihin Davids Kalandijan kanssa kappaleella ”I Want You Back”. He sijoittuivat kilpailun finaalissa toiseksi. Vuonna 2013 Tīna osallistui Latvian Euroviisukarsintoihin kappaleella ”I Need A Hero”, ja eteni kilpailun finaaliin, jossa selvisi aina superfinaaliin – kolmen parhaan joukkoon – saakka. Samana vuonna hän osallistui myös Liettuan karsintoihin yhdessä Vudisin kanssa, mutta he jäivät semifinaaliin. Vuonna 2014 Tīna osallistui Latvian Euroviisukarsintoihin kappaleella ”Stay”. Vuonna 2020 hän voitti Latvian euroviisukarsinnat ja hänen oli tarkoitus edustaa maataan Rotterdamissa kappaleella "Still Breathing". Vuoden 2020 Eurovision laulukilpailu kuitenkin peruttiin koronaviruspandemian vuoksi, ja hänet valittiin sen sijaan Latvian edustajaksi vuoden 2021 kilpailuun. Hänen vuoden 2021 edustuskappaleensa on nimeltään "The Moon Is Rising". Hän kilpaili toisessa semifinaalissa, jossa hän sijoittui viimeiseksi ja täten karsiutui finaalista.
Serbian demokraattinen puolue

Serbian demokraattinen puolue (serb. Демократска странка Србије, Demokratska stranka Srbije), (DSS) on serbialainen keskusta-oikeistolainen ja konservatiivinen puolue. Se on International Democrat Unionin ja Euroopan kansanpuolueen jäsen. Sen johtaja on ollut se perustamisesta, vuodesta 1992 lähtien Vojislav Koštunica, joka on ollut Serbian pääministeri 2004-2008.
Serbian demokraattisen puolueen perusti Demokraattisen puolueen siipi, joka kannatti liittymistä opposition DEPOS (Serbian demokraattinen liike) -parlamenttiryhmään. Sen kannattajat jättivät Demokraattisen puolueen ja perustivat Serbian demokraattisen puolueen kesällä 1992.
Todellinen hajaannus oli syntynyt jo aiemmin, pian maaliskuun yhdeksännen 1991 veristen Miloševićin vastaisten mielenosoitusten. DSS:n muodostaneen ryhmän mielestä puolueen piti ottaa selvä kanta Jugoslavian kansallisuuskysymykseen ja etenkin serbien asemaan siinä. Tämä ryhmä ei pitänyt kansalliskysymystä niinkään demokratiakysymyksenä tai osatasavaltojen taloustasa-arvon kysymyksenä, vaan Serbian kansallisen selviytymisen asiana. DS:ään jäänyt siipi puolestaan ei uskonut todellista kansallisuuskysymystä olevan olemassakaan, vaan piti sitä paikallisjohtajien manipulaationa.
DSS:n perustava kokous pidettiin 26. heinäkuuta 1992 ja Vojislav Koštunica valittiin sen johtajaksi.
Ensimmäisissä vaaleissaan joulukuussa 1992 DSS sai DEPOSin osana 18 paikkaa kansalliskokouksesta. Sen paikkaluku kasvoi kahteenkymmeneen puolueihin kuulumattomien edustajien jättäessä DEPOSin, mutta jo vuoden 1993 keskivaiheilla DSS itse erosi DEPOSista. Ennenaikaisesti järjestettyihin vaaleihin loppuvuodesta 1993 DSS lähti yksin ja sai seitsemän paikkaa. Sillä ei ollut juurikaan mahdollisuuksia vaikuttaa asioihin ja myöhemmin se jäi kokonaan ilman paikkoja.
Vuonna 1996 perustettiin uusi oppositiokoalitio Zajedno. DSS sai sen jäsenenä neljä paikkaa vuoden 1996 vaaleissa. Se oli vuonna 2000 Miloševićia vastaan perustetun Demokraattisen opposition (Демократска опозиција Cрбије) perustajajäsen. Koštunica valittiin liittovaltion presidentiksi syyskuun 2000 tapahtumien jälkeen ja koalitio voitti parlamenttivaalit ja hallitsi maata joulukuuhun 2003 asti. Demokraattinen oppositio kuitenkin alkoi hajota jo loppuvuodesta 2001, kun DSS erosi siitä.
Joulukuun 2003 vaaleissa DSS:n lista sai 17,7 % äänistä ja 53 paikkaa. Vuonna 2005 siihen liittyivät listan pienet Kansan demokraattinen puolue (Narodna demokratska stranka) ja Serbialaisten demokraattinen puolue (Srpska demokratska stranka).
Serbian demokraattinen puolue sai 16,55 % äänistä ja 47 paikkaa liitossa Uuden Serbian (Nova Srbija) kanssa vuoden 2007 vaaleissa, josta DSS sai 33.
Salmijärvi (Vihti)

| Salmijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Vihti
Koordinaatit:  60°21′47″N, 24°31′00″E
Järvinumero:  21.045.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  52 m 
Rantaviiva:  9,4 km 
Pinta-ala:  1,2 km² 
Tilavuus:  0,0019 km³
Keskisyvyys:  1,5 m
Suurin syvyys:  2,4 m
 fiSalmijärvi 
Salmijärvi on Vihdin kaakkoisosassa läntisellä Uudellamaalla sijaitseva 1,2 neliökilometrin laajuinen matala ja luonnostaan rehevä järvi. Etäisyys Nummelasta on yksitoista kilometriä itäkoilliseen ja Helsingin keskustasta 31 kilometriä luoteeseen. Salmijärvi on Vihdin kahdeksanneksi laajin järvi.
Maantiede

Salmijärven pituus on 2,7 kilometriä ja tilavuus 1,87 miljoonaa kuutiometriä. Järven keskiosan leveys on noin 700 metriä. Järven keskiosassa sijaitsee viiden hehtaarin laajuinen Lammassaari ja länsirannan tuntumassa muutaman aarin laajuinen Sikasaari. Rannoilla on levittäytyy tavanomainen eteläsuomalainen kulttuurimaisema. Lammassaaren eteläpuolella sijaitseva Lautmäen niemi on metsäistä, kuten Lammassaari. Myös länsirannan Kutumäki on metsämaata, sen korkeustaso on noin 100 metriä merenpinnan yläpuolella, eli 50 metriä Salmijärven pinnan yläpuolella.
Salmijärven läheisyydessä on useita järviä ja lampia. Lännessä on Poikkipuoliainen ja Iso-Parikas, pohjoisessa Otalampi ja etelässä muun muassa Lummukas. Salmijärven länsipuolella sijaitsee Salmen ulkoilualue, ja sen itäpuolitse kulkee seututie 120.
Salmijärveen virtaa vettä useasta laskuojasta. Järven luoteiskolkasta lähtee Härkälänjoki itään kohti Vantaanjokea.
Salmijärvi (21.045.1.007) kuuluu Härkälänjoen valuma-alueeseen (21.045), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vantaanjoen vesistössä (21). Toinen jakovaihe on Lepsämänjoen valuma-alue (21.04). Salmijärvi on Härkälänjoen valuma-alueen laajin vakavesi ja Vantaanjoen vesistön lounaisia vakavesiä.
Muuta

Salmijärvi on runsasravinteinen, sen ekologinen tila on huono ja kemiallinen tila hyvä. Maa- ja metsätalous sekä haja-asutus kuormittavat järveä. Yleisimmät kalat ovat särki ja hauki.
Semi Purhonen

Semi Purhonen (s. 12. toukokuuta 1975 Helsinki) on suomalainen sosiologi. Hän on toiminut sosiologian professorina Tampereen yliopistossa 1. joulukuuta 2018 alkaen.
Purhonen opiskeli sosiologiaa, filosofiaa ja kansantaloustiedettä Helsingin yliopistossa ja valmistui maisteriksi 2001. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 2007 sosiologian alaan kuuluvalla väitöskirjalla Sukupolvien ongelma: tutkielmia sukupolven käsitteestä, sukupolvitietoisuudesta ja suurista ikäluokista. Hänet nimitettiin sosiologian dosentiksi Helsingin yliopistossa vuonna 2010. Vuosina 2013–2018 Purhonen työskenteli akatemiatutkijana. Hän siirtyi Tampereen yliopistoon sosiologian apulaisprofessoriksi vuonna 2014.
Purhonen on tutkinut muun muassa yhteiskunnallisen muutoksen, eriarvoisuuden ja identiteetin kysymyksiä esimerkiksi Pierre Bourdieun sosiologista teoriaa hyödyntäen. Vuonna 2014 Purhosen työryhmänsä kanssa laatima teos Suomalainen maku: Kulttuuripääoma, kulutus ja elämäntyylien sosiaalinen eriytyminen oli Kanava-palkintoehdokkaana. Teos on laajan tutkimushankkeen yhteenveto suomalaisten kulttuurisista jakolinjoista.
Teoksia

Semi Purhonen & J. P. Roos (toim.): Bourdieu ja minä: näkökulmia Pierre Bourdieun sosiologiaan.  Tampere:  Vastapaino, 2006.  ISBN 978-951-768-174-2.
Sukupolvien ongelma: tutkielmia sukupolven käsitteestä, sukupolvitietoisuudesta ja suurista ikäluokista.  (Väitöskirja)  Helsinki:  Helsingin yliopisto, 2007.  ISBN 978-952-10-3832-7.  Teoksen verkkoversio.
Semi Purhonen, Tommi Hoikkala & J. P. Roos (toim.): Kenen sukupolveen kuulut? Suurten ikäluokkien tarina.  Helsinki:  Gaudeamus, 2008.  ISBN 978-952-495-063-3.
Semi Purhonen & työryhmä: Suomalainen maku: kulttuuripääoma, kulutus ja elämäntyylien sosiaalinen eriytyminen.  Helsinki:  Gaudeamus, 2014.  ISBN 978-952-495-341-2.
Semi Purhonen et al.: Enter Culture, Exit Arts?: the transformation of cultural hierarchies in European newspaper culture sections, 1960-2010.  Lontoo:  Routledge, 2019.  ISBN 978-1-138-74055-6.  Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

Semi Purhonen Tampereen yliopisto.
Sardinianajokoira

| Sardinianajokoira> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Sardinia,  Italia
Alkuperäinen käyttö:  metsästys
Nykyinen käyttö:  metsästys
Muita nimityksiä:  Vetreddu Sardo, Vertreddu
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Ulkonäkö
Paino:  30-35 kg
Säkäkorkeus:  65 cm
Väritys:  brindle
Sardinianajokoira (Vetreddu sardo) on italialainen koirarotu.
Ulkonäkö

Sardinianajokoira on kooltaan keskikokoisesta suureen. Italiassa korvat ja häntä yleensä typistetään. Säkäkorkeus on noin 65 cm ja paino 30-35 kg. Karvapeite voi olla lyhyt tai karkea. Väritys on raidallinen (brindle).
Luonne ja käyttäytyminen

Rotu on ketterä ja erittäin aktiivinen. Se on sopeutunut kuumaan ja janoon.
Alkuperä

Rotu sai alkunsa sardinianvinttikoirauroksen ja molossikoiranartun välisestä risteytyksestä. Sitä käytetään varsinkin suurriistan metsästykseen, jossa sille on hyötyä sekä vinttikoiran ketteryydestä että molossin puruvoimasta. 1800-luvun lopulle asti sitä käytettiin vielä hyvin paljon metsästykseen. Se on arvostettu paitsi Sardiniassa, myös Italian mantereella: 1900-luvun aikana yksityiset ihmiset ostivat lukuisia aikuisia koiria molemmista sukupuolista ja jopa kokonaisia pentueita. Nämä yksilöt vietiin Toscanaan, missä niitä käytettiin toscananajokoiran kehittämiseen.
Alkuperä > Etymologia

Vetreddu tarkoittaa pientä veltroa.
Senarica

| Senarica |
| --- | --- |
 lippu
 Senarica
 Koordinaatit: 42°32′51″N, 13°30′50″E 
Valtio:  Italia
Alue:  Abruzzo
Maakunta:  Teramo
Väkiluku:  300
Aikavyöhyke:  UTCCET (UTC+1)
 – Kesäaika:  UTCCEST (UTC+2)
 
 www.senarica.net 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Senarica on kylä Abruzzon alueella Keski-Italiassa. Yli kolmensadan asukkaan Senarica oli itsenäinen valtio noin neljän vuosisadan ajan 1700-luvun loppuun asti. Se oli pienin valtio joka pysyi itsenäisenä niin pitkän aikaa.
| Senerican tasavalta Repubblica di Senarica> 1343–1700-luvun loppu |
| --- | --- |
  
Pääkaupunki:  Ei varmistettu
Väkiluku:  300
Viralliset kielet:  Italia
Edeltäjä(t):  Napolin kuningaskunta
Seuraaja(t):  Napolin kuningaskunta
Historia

Senarica ja naapurikylä Poggio Umbricchio saivat itsenäisyyden vuonna 1343 Napolin kuningatar Johanna I:n toimesta, koska kylät olivat puolustautuneet urheasti milanolaisia vihollisia vastaan. Hallintomuodossa Senarcia otti mallia Venetsiasta, ja valtiosta tuli tasavalta, jota johti doge.
Senarcian vaakuna oli hopeinen leijona syömässä samanväristä käärmettä mustalla taustalla. Tätä vaakunaa käytettiin valtion lipussa. Kylän katedraalissa on leijonan jäljennös, jonka yläpuolella on kruunu.
Aiheesta muualla

Linkki Helsingin yliopiston kirjaston tietokantaan Abruzzo Molise - Guida Italia Helka. Viitattu 28.04.2018.
Seat Pleasant

| Seat Pleasant |
| --- | --- |
 Seat Pleasantin sijainti
 Koordinaatit: 38°53′43″N, 76°54′8″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Maryland
Piirikunta:  Prince George
Kunnallisoikeudet:  1931
Hallinto:  
 – Pormestari:  Eugene W. Grant
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1,9 km²
 – Maa:  1,9 km²
 – Josta vettä:  0,0 km² (0,0 %)
Korkeus:  33 m
Väkiluku (2009):  4 903
 – Väestötiheys:  2580,5 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-5
 – Kesäaika:  UTC-4
ZIP code:  20743
Suuntanumero(t):  301
 
 http://www.seatpleasantmd.gov 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Seat Pleasant on 1,9 neliökilometrin laajuinen kaupunki Yhdysvalloissa, Marylandissa. Siellä oli vuonna 2009 arviolta 4 903 asukasta. Se sijaitsee Prince Georgen piirikunnassa Washingtonin itäisen kulman vieressä.
Historia

Seat Pleasant kehittyi muun muassa Joseph Gregoryn maitotilan ja Hillin suvun maatilan ympärille. Maat olivat kuuluneet aiemmin Yhdysvaltain vapaussodan sankarin Otho Holland Williamsin ja 1600-luvulla eläneen puritaanijohtaja James Berryn sukulaisille. Ne myytiin Gregorylle vuonna 1850.
Vuonna 1873 osa Addison Roadin varressa olleelle maalle rakennettiin pieniä maatiloja ja maaseutuasumuksia. Seat Pleasant lähti kasvamaan, kun rautatie tuli paikkakunnalle. Vuonna 1898 valmistui Chesapeake Beach Railway. Tämän jälkeen Columbia Railway laajensi raitiovaunulinjansa Seat Pleasantiin asti, ja vuonna 1908 Washington, Baltimore and Annapolis Electric Railway läpäisi kaupungin.
Seat Pleasant sai nimensä vuonna 1906. Sitä ennen paikkakuntaa oli kutsuttu nimellä Chesapeake Junction. Chesapeake Beach Railwayn matkustajamäärät kasvoivat tasaisesti 1900–1920 ja vaikutti myös Seat Pleasantin kehitykseen. Kylästä tuli oma kuntansa vuonna 1931. Tuolloin kaupungissa asui 200 taloutta. Chesapeake Beach Railwayn suosio oli jo tuolloin laskussa, ja se lakkautettiin lopulta 1935. Siihen vaikutti valtateiden rakentaminen, ja Seat Pleasantinkin kautta rakennettiin kaksi Marylandin osavaltionvaltatietä: Maryland Route 704 ja 214. Valtatiet toivat kaupunkiin lisää asukkaita, ja halpojen asuntojen rakentaminen toi kaupunkiin afroamerikkalaisia perheitä Washingtonista 1940-luvun lopulla. Washingtonin metron asema rakennettiin kaupunkiin 1980-luvulla.
Nähtävyydet ja kaupunkikuva

Monet kaupungin vanhemmista rakennuksista on jo purettu. Vanha veturitalli purettiin 1980-luvulla ostoskeskuksen tieltä, ja 1900-luvun alkupuolelta toiminut Watkins Hardware Store suljettiin 1990-luvulla. Kaupungissa on kuitenkin edelleen kaksi vanhaa kirkkoa: episkopaalinen Addisonin kappeli (1696) ja Mount Victoryn baptistikirkko (1908). Addisonin kappeliin on haudattu Yhdysvaltain ensimmäinen laivastoministeri Benjamin Stoddert.
Goodwin Park on kaupunkilaisten suosittu virkistyskohde Seat Pleasantin keskustassa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaupungin kotisivut (englanniksi)
Saif Ali Khan

| Saif Ali Khan |
| --- | --- |
 Saif Ali Khan vuonna 2020.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Sajid Ali Khan
Syntynyt: 16. elokuuta 1970 (ikä 54) New Delhi, Intia
Ammatti:  näyttelijä elokuvatuottaja
Puoliso:   Amrita Singh  (vih. 1991; ero 2004)  Kareena Kapoor  (vih. 2012) 
Lapset:  4
Näyttelijä
Aktiivisena:  1992–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Saif Ali Khan (syntymänimeltään Sajid Ali Khan; s. 16. elokuuta 1970 New Delhi) on intialainen näyttelijä ja elokuvatuottaja, joka työskentelee hindinkielisessä elokuvateollisuudessa. Hän on näyttelijä Sharmila Tagoren ja kriketinpelaaja Mansoor Ali Khan Pataudin poika. Khan teki elokuvadebyyttinsä draamassa Parampara (1993) ja saavutti menestystä rooleilla romanttisessa draamassa Yeh Dillagi ja Main Khiladi Tu Anari (molemmat 1994). Hänen uransa oli laskusuunnassa suurimman osan 1990-lukua, mutta suurin kaupallinen menestys oli perhedraama Hum Saath-Saath Hain (1999). Hän nousi laajempaan kuuluisuuteen draamakomedioilla Dil Chahta Hai (2001) ja Kal Ho Naa Ho (2003).
Romanttinen komedia Hum Tum (2004) oli Khanin ensimmäinen kaupallinen menestys, jossa hän näytteli ainoaa miespääosaa. Hän voitti roolisuorituksestaan parhaan miespääosan National Film Awards -palkinnon. Pääosat draamassa Parineeta ja romanttisessa komediassa Salaam Namaste (molemmat 2005) tekivät hänestä yhden Bollywoodin johtavista miesnäyttelijöistä. Hän sai ylistystä kriitikoilta rooleistaan manipuloivana liikemiehenä trillerissä Ek Hasina Thi (2004), oppipoikana mustassa komediassa Being Curys (2006), William Shakespearen antagonistiin pohjautuvana hahmona rikosdraamassa Omkara (2006) ja terroristina trillerissä Kurbaan (2009). Khanin siihen mennessä suurimmat kaupalliset menestykset olivat toimintatrilleri Race (2008) sekä sen jatko-osa Race 2 (2013), romanttinen draamakomedia Love Aaj Kal (2009) ja romanttinen komedia Cocktail (2012). Hänen seuraavat elokuvansa olivat enimmäkseen taloudellisia pettymyksiä, mutta hän sai ylistystä rooleistaan Netflix-sarjassa Sacred Games ja historiallisessa draamassa Tanhaji (2020), joka oli hänen kaikkien aikojen tuottoisin elokuvansa.
Hän on voittanut näyttelijän työstään useita palkintoja, kuten National Film Awards -palkinnon ja kuusi Filmfare Awards -palkintoa. Intian valtio myönsi Khanille Padma Shri -palkinnon vuonna 2010. Hän omistaa Illuminati Films -elokuvatuotantoyhtiön.