stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mordvalaiset
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ersäläisten kansallislippu
Mokšalaisten kansallislippu
Mokšalaisia naisia Zubusta 1800-luvulta.
Mordvalaisten asuinalueet 1000-luvun alussa (tummanruskea alue).
Tyttöjä perinteisissä asuissa
Ersäläisnaisia heidän itse tekemissään nykyaikaistetuissa kansanpuvuissa vuonna 2016.
Romano Scarpa

| Romano Scarpa |
| --- | --- |
 Scarpan tekemä kansi Lentävä scotlantilainen-kirjaan
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. syyskuuta 1927 Venetsia, Italia
Kuollut: 23. huhtikuuta 2005 (77 vuotta) Málaga, Espanja
Kansalaisuus:  italialainen
Ammatti:  sarjakuvapiirtäjä, käsikirjoittaja
Kirjailija
Äidinkieli: italia
Tyylilajit:  sarjakuva
Esikoisteos:  Riitta Hanhi, Kuuno Kaakkuri, Into Ankka ja Atomiinus.
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Romano Scarpa (27. syyskuuta 1927 Venetsia, Italia – 23. huhtikuuta 2005 Málaga, Espanja) oli italialainen Aku Ankka -piirtäjä ja -käsikirjoittaja. 1950-luvulta alkaen hän piirsi lähes 15 000 sivua ankka- ja hiiriseikkailuja.
Scarpa piti lapsena suunnattomasti amerikkalaisista piirretyistä. Lapsena hän luki Topolino-lehdestä Floyd Gottfredsonin Mikki Hiiri -sarjakuvia ja myöhemmin erityisesti myös Carl Barksin tarinoita. Molempia hän piti myöhemmin esikuvinaan. Taidekoulutaustaa hän sai Venetsian taideakatemiasta ja opiskeli myös arkkitehtuuria. Vuosina 1945-1953 hänellä oli oma animaatiostudio, jossa hän teki mainoksia ja muutamia lyhyitä piirrettyjä, joiden juoni oli usein lainattu Hans Christian Andersenin saduista. Hän palasi animaatioiden pariin vielä 1970-80-luvuilla ja piirsi muun muassa Ankronikka-sarjaa.
Kun vuonna 1956 Italian Topolino-sarjakuvalehdellä ei ollut enää uusia Gottfredsonin tekemiä Mikki Hiiri -sarjakuvia julkaistavana, vastuu sarjojen tekemisestä jäi Scarpalle. Hän piirsi kuitenkin myös Ankka-sarjoja. Scarpa kirjoitti moniin tarinoihinsa käsikirjoituksen itse, mutta hän työskenteli myös käsikirjoittajien, kuten Guido Martinan ja Fabio Michelinin kanssa. Scarpan tussaajina toimivat mm. vuosina 1956-1958 Luciano Gatto, 1959-1962 Rodolfo Cimino ja 1961-1971 Giorgio Cavazzano.
Hänen tunnetuimpia sarjojaan on nähty Suomessa Aku Ankan taskukirjoissa vuodesta 1970 lähtien ja hänen Disney-sarjakuvistaan on suomeksi julkaistu kaksi kokoelmaa: Ankantekijät 2: Lentävä skotlantilainen ja Aku Ankan taskukirjan erikoisnumero Kalin kynsi. Suuri osa hänen tuotannostaan on kuitenkin vielä julkaisematta Suomessa.
Scarpa loi Ankkalinnaan lukuisia uusia hahmoja, kuten Riitta Hanhen, Kuuno Kaakkurin, Into Ankan ja Atomiinuksen. Scarpalle myönnettiin vuonna 1990 Luccan sarjakuvafestivaaleilla Yellow Kid -palkinto elämäntyöstään sarjakuvien parissa.
Aiheesta muualla

Dimensionedelta
Scarpa Suomen julkaisuissa
Romano Scarpa Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Yhdysvallat  Tšekki 
Taiteenala:  RKD Artists 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  Europeana  IdRef
Morgantown

| Morgantown |
| --- | --- |
 Morgantown nähtynä Monongahela -joelta.

Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Länsi-Virginia
Piirikunta:  Monongalia
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  27.51 km²
 – Josta vettä:  1.17 km² (4.24 %)
Korkeus:  293 m
Väkiluku (2010):  29 660
 – Väestötiheys:  1 126.0 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-5 (kesäaika UTC-4)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Morgantown on kaupunki ja Monongalian piirikunnan hallinnollinen keskus Länsi-Virginian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupunki on perustettu vuonna 1838. Kaupungin pinta-ala on 27,5 km² ja vuonna 2010 siellä oli 29 660 asukasta. Kaupunki sijaitsee Monongahela-joen varrella ja siellä toimii muun muassa oma yliopisto.
Väestö

Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Morgantownissa oli 29 660 asukasta, 11 701 taloutta ja 3 827 perhettä. Väestötiheys oli 1 126/km². Asukkaista yli 89,7 prosenttia oli valkoihoisia ja 4,1 prosenttia mustia. Vuonna 2000 kaupungin talouksien mediaanitulo oli 20 649 dollaria ja perheiden 44 622 dollaria. Miesten mediaanitulo oli 33 268 dollaria ja naisten 24 944 dollaria. Tulot henkilöä kohden olivat 14 459 dollaria. Noin 15 prosenttia perheistä ja 38,4 prosenttia koko väestöstä, 23,3 prosenttia alle 18-vuotiaista ja 8,3 prosenttia yli 65-vuotiaista eli köyhyysrajan alapuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Morgantown Wikimedia Commonsissa
Alsatian shepalute

| Alsatian shepalute |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Määrä:  Suomessa ei yhtään
Rodun syntyaika:  1987
Alkuperäinen käyttö:  seurakoira
Nykyinen käyttö:  seurakoira
Elinikä:  12–14 vuotta
Muita nimityksiä:  American Alsatian
FCI-luokitus:  ei
Ulkonäkö
Paino:  uros 36–54 kg, narttu 34–45 kg
Säkäkorkeus:  uros 63–71 cm, narttu 61–69 cm
Väritys:  kullan tai hopean sävyinen sudenvärinen
Alsatian shepalute on kookas sutta muistuttava amerikkalainen koirarotu.
Ulkonäkö

Alsatian shepalute muistuttaa kooltaan ja luuston rakenteeltaan sukupuuttoon kuollutta muinaista hirviösutta. Pää on hyvin leveä ja suuri, ja se kaareutuu loivasti kuonoa kohden. Kuono on tumma ja leveä, hampaat vahvat. Kirsu on musta, muunvärinen ihopigmentti katsotaan virheeksi. Silmät ovat mantelinmuotoiset ja niiden väri vaihtelee vaaleanruskeasta keltaiseen. Korvat ovat pystyt ja runkoon verrattuna lyhyet. Ne ovat asettuneet kauaksi toisistaan ja kärjistään mustat. Runko on kiinteärakenteinen ja korkeuttaan pitempi.
Kaula on lihaksikas, lyhyt ja ympärysmitaltaan paksu. Olkavarret ovat hieman kaareutuvat ja asettuneet kauas toisistaan rintakehän syvyyteen ja leveyteen mukautuen. Kookkaat käpälät ovat painavat ja varpaat hieman levittyneet tukien koiran painoa. Raajat ovat massiiviset ja pyöreät. Jokainen epäterveyden merkki raajoissa lasketaan vakavaksi virheeksi. Häntä riippuu tasaisena eikä kaarru selän ylle. Sen pää on musta ja häntä ulottuu kintereisiin.
Alsatian shepalutella on paksu tiheä pohjavilla, joka vaihtuu kokonaan keväisin ja kesäisin. Päällyskarva on pidempää ja karkeampaa. Väritys on sudenvärinen mustin karvankärjin. Eumelaniini on aina mustaa, feomelaniinin sävy vaihtele hopeanvaaleasta kullankeltaiseen. Timberinsuden harmaa on toivottavin.
Luonne ja käyttäytyminen

Alsatian shepalute on tyyni koira jolla on alhainen työvietti. Se ei leiki ellei sitä rohkaista siihen. Kuten yleensäkin ihmisten seuraksi jalostetut koirat, se nauttii saadessaan olla omistajiensa lähellä. Se on ystävällinen, mutta sillä on taipumusta olla etäisempi tuntemattomien lasten ja lemmikkien kanssa. Se ei kuitenkaan ole aggressiivinen tai pelokas.
Ulkona nämä koirat eivät yleensä vaeltele tai harhaile naapurustossa vaan pysyvät lähellä kotilaumaansa. Ne ovat todellisia seuralaisia, herkkiä äänelle. Tyynen luonteen vuoksi ukkonen ja kovat äänet eivät yleensä vaivaa niitä.
Vaikka alsatian shepalute voidaan kouluttaa työskentelemään ja jotkin yksilöt ovat menestyneet etsintä- ja pelastuskoirina, rodulla ei ole työkoiran taipumuksia. Se sopii parhaiten terapiakoiran virkaan.
Alkuperä

Vuonna 1987 Lois Denny (nykyisin Schwarz) kehitti rodun Oxnardissa Etelä-Kaliforniassa. Hän valitsi kantaroduiksi alaskanmalamuutin, saksanpaimenkoiran, mastiffin, anatolianpaimenkoiran ja pyreneittenkoiran. Tarkoitus oli luoda kookas seurakoira ja se onkin ainoa suurikokoinen rotu joka alun perin kehitettiin tähän tarkoitukseen.
Tuohon aikaan Lois tapasi paljon asiakkaita, jotka eivät voineet enää pitää lemmikkejään niiden osoittamien työskentelypiirteiden vuoksi. Lois ymmärsi tarpeen suurelle rodulle, jolla ei olisi työskentelyominaisuuksia ja joka voisi elää rajoitetuissa olosuhteissa vähällä liikunnalla. Vuonna 1987 Lois loi rotumääritelmän suurelle koirarodulle, jolla oli seurakoiran luonne ja suden ulkonäkö.
Pohjois-Amerikan Shepalute Klubi rekisteröi alsatian shepaluten ensimmäisen sukupolven (myöhemmin nimellä National American Alsatian Club) vuonna 1988 jolloin se pohjautui alaskanmalamuutti- ja saksanpaimenkoira-linjoihin. Myöhemmin mastiffia lisättiin geenipooliin kookkaamman luuston, leveämmän pään ja syvemmän rintakehän aikaansaamiseksi. Jokainen koira valittiin erityisesti terveyden ja luonteen perusteella. Vain tietyt pennut valittiin jatkamaan jalostusta jossa tulivat esiin halutut perheen seurakoiran ominaisuudet. Hyperaktiivisia, vinkuvia eikä haukkuvia linjoja jalostettu.
Vuonna 2000 alsatian shepalute esiteltiin ensi kerran amerikkalaiselle yleisölle niiden viimein alettua muistuttaa rotumääritelmää niin ulkonäöltään kuin luonteeltaankin. Siitä lähtien pyreneittenkoiran ja anatolianpaimenkoiran risteytystä käytettiin tietyissä linjoissa vuonna 2004 sen laskevan selän, lempeän luonteen ja kookkaan luuston vuoksi.
Alsatian shepalute ei ole rekisteröity missään useampia rotuja edustavassa kennelklubissa ja National American Alsatian Club on väittänyt ettei se tällä hetkellä tavoittele sellaista tunnustusta.
Terveys

Alsatian Shepalute elää noin 12–14-vuotiaaksi. Rodulla ei ole koskaan tavattu silmä- tai korvaongelmia. Panosteitista ei ole nähty vuodesta 1994. Myöskään ei lonkkadysplasiaa eikä kyynärdisplasiaa ole tavattu vuodesta 1996. Kaksi koiraa Vegas- ja Urich-linjoista sairasti vakavan niveltulehduksen vuonna 2003. Vuonna 2009 4 kuukautta vanhalla pennulla todettiin kohtauksia yhden viikon ajan heti raivotautirokotuksen jälkeen.lähde?


Käännös suomeksi
Lawrence Berkeley National Laboratory

| Lawrence Berkeley National Laboratory |
| --- | --- |
  

Perustettu:  1931
Henkilökunta:  4000
Opiskelijoita:  800/vuosi
Sijainti:  Berkeley, Kalifornia  Yhdysvallat
Kampus:  0,8 km2
Sivusto:  http://www.lbl.gov/
Lawrence Berkeley National Laboratory (LBNL) on valtiollinen tutkimuslaitos, jota rahoittaa Yhdysvaltain energiaministeriö ja johtaa Kalifornian yliopisto. Laitos suorittaa tieteellistä tutkimusta monilla eri aloilla ja työllistää noin 4000 henkilöä. LBNL sijaitsee lähellä Kalifornian yliopiston Berkeleyn kampusta kukkulalla noin 0,8 km2 alueella. Toimitusjohtajana on toiminut A. Paul Alivisatos 21. huhtikuuta 2009 lähtien.
Historia

Vuonna 1928 Yalen yliopiston professoria Ernest Lawrencea pyydettiin työskentelemään Kalifornian yliopiston Berkeleyn kampukselle, jossa ollessaan hän keksi syklotronin ja sai siitä vuonna 1939 Nobelin palkinnon. Hän perusti LBNL:n vuonna 1931. Tuolloin hän perusti Berkeleyn kampuksella säteilylaboratorion. Myöhemmin hän siirsi laboratorion ylös kukkulalle LBNL:n nykyiseen sijaintipaikkaan, koska tahtoi lisää tilaa isommalle syklotronille.
Vasta Lawrencen kuoleman jälkeen vuonna 1959 laboratorio nimettiin virallisesti Ernest O. Lawrence Berkeley Laboratoryksi.
Nobelin palkinnot

Nobel-palkinnon on saanut kaikkiaan 11 laitoksen tutkijaa:
Ernest Lawrence, fysiikka: syklotronin keksiminen (1939)
Glenn Seaborg, kemia: transuraanien tutkiminen (1951)
Edwin McMillan, kemia: transuraanien tutkiminen (1951)
Owen Chamberlain, fysiikka: antiprotonin löytäminen (1959)
Emilio Segrè, fysiikka: antiprotonin löytäminen (1959)
Donald Glaser, fysiikka: kuplakammion keksiminen (1960)
Melvin Calvin, kemia: hiilen tutkiminen (1961)
Luis Alvarez, fysiikka: vetykuplakammion käyttäminen ja tietokoneanalyysi (1968)
Yuan T. Lee, kemia: kemiallisen molekyylikinetiikan tutkiminen (1986)
Steven Chu, fysiikka: menetelmän kehittäminen atomin jäähdyttämiselle ja kiinni saamiselle laserilla (1997)
George Smoot, fysiikka: kosmisen mikroaaltosäteilyn tutkiminen (2006)
Tieteelliset väärinkäytökset LBNL:ssä

Vuonna 1999 LBNL:ssä väitettiin löytyneen raskaat alkuaineet 116 ja 118. Pari vuotta myöhemmin laitos kuitenkin veti väitteensä takaisin, koska ilmeni, että yksi tutkijoista oli väärentänyt todisteet löydöstä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lawrence Berkeley National Laboratory Wikimedia Commonsissa
Lappee

| Lappee> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Lappeenranta |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Lääni:  Kymen lääni
Maakunta:  Etelä-Karjala
Kihlakunta:  Lappeen kihlakunta
Kuntanumero:  404
Hallinnollinen keskus:  Vainikkala
Perustettu:  1437 (pitäjä) 1866 (kunnallishallinto)
Kuntaliitokset:  Vahviala (1922, 1946, osa)
Liitetty:  1967
– liitoskunnat:  Lauritsala Lappee
– kuntaan:  Lappeenranta
Pinta-ala:   km²   (1.1.1966)
– maa:  574,3 km²
Väkiluku:  11 906   (31.12.1966)
– väestötiheys:  20,45 as./km²
Lappee (aik. Lapvesi) on vanha kirkkopitäjä ja Etelä-Karjalassa sijainnut Suomen entinen kunta, joka liitettiin pakkoliitoksella 1967 Lauritsalan kanssa Lappeenrantaan. Sen entisellä alueella asuu nykyisin noin 7 000–8 000 ihmistä. Lappeen seurakunta on edelleen itsenäinen ja kattaa Lappeenrannan maaseudun, Ylämaan ja Nuijamaan. Lappeen suojeluspyhimys oli Pyhä Laurentius, joka on myös kuvattuna sen vaakunassa. Pitäjän perinteitä vaalimaan on perustettu Lappeen kotiseutuyhdistys.
Lappeen naapurikunnat olivat ennen kunnan lakkauttamista Lappeenrannan kaupunki ja Lauritsalan kauppala sekä Joutseno, Lemi, Luumäki, Nuijamaa, Taipalsaari ja Ylämaa.
Kylät

Annikkala, Anola, Antamoinen, Armila, Haapajärvi, Haikala, Hanhijärvi, Hanhikemppi, Hartikkala, Hietala, Hiivaniemi, Hirvisaari, Huhtiniemi, Hurtamaa, Hyttilä, Hyypiälä, Ihalainen, Iitiä, Ilottula, Kahila, Kanalampi, Karhunkylä, Karhusjärvi, Karkkola, Kasukkala, Kauskila, Kemppilä, Keskisaari, Kiiala, Korkea-aho, Kourula, Kourulanmäki, Kähärilä, Kälvälä, Kärkelä (Kärki), Laakkola, Laihia, Lasola, Lavola, Lempiälä, Lensula, Lipiälä, Luukkala, Lyijynen, Lyytikkälä, Maajärvi, Melkkola, Mentula, Mikonsaari, Monola, Montola, Mustola, Muukkola, Myllylä, Mäkelä, Nyrhilä, Oikkola, Ojala, Pahloinen (Sipari), Pajarila, Parkkarila, Partala, Pelkola, Penttilä, Piutula, Purala, Rantala, Rasala, Rikkilä, Ruohiala, Ruttoinen (Rutola), Ryösölä, Saarniala, Saikkola, Sammonlahti, Seppälä (Pulsa), Simola, Sinkkola, Skinnarila, Sunila, Suomalainen, Taalikkala, Tani (Toivarila), Tapavainola, Tirilä, Toikkala (Pesu), Toivarila, Tujula, Tukiala, Turkkila, Törölä, Uus-Lavola, Vainikkala, Vihtola, Vilkjärvi, Yllikkälä
Vuoden 1960 taajamarajauksen mukaan Lappeen taajamat olivat Laihian asuintaajama (1 292 asukasta, osa Lauritsalan puolella), Lavolan asuintaajama (1 896 asukasta, osa Lappeenrannan puolella), Simola (282 asukasta) ja Vainikkala (481 asukasta). Lisäksi osa Lappeenrannan ja Lauritsalan yhteisestä keskustasta ulottui Lappeen puolelle.
Aiheesta muualla

Lappeen seurakunta
Lappeen Kotiseutuyhdistys (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Etelä-Karjalan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Imatra  Lappeenranta  Lemi  Luumäki  Parikkala  Rautjärvi  Ruokolahti  Savitaipale  Taipalsaari 
Entiset kunnat:  Joutseno  Lappee  Lauritsala  Nuijamaa  Saari  Simpele  Suomenniemi  Uukuniemi  Ylämaa 
Suomen Neuvostoliitolle 1940-luvulla luovuttamat alueet
| Kokonaan luovutetut kunnat |
| --- | --- |
kaupungit:  Käkisalmi | Sortavala | Viipuri
kauppalat:  Koivisto | Lahdenpohja
maalaiskunnat:  Antrea | Harlu | Heinjoki | Hiitola | Impilahti | Jaakkima | Johannes | Kanneljärvi | Kaukola | Kirvu | Kivennapa | Koiviston maalaiskunta | Kuolemajärvi | Kurkijoki | Käkisalmen maalaiskunta | Lavansaari | Lumivaara | Metsäpirtti | Muolaa | Petsamo | Pyhäjärvi Vpl | Rautu | Ruskeala | Räisälä | Sakkola | Salmi | Seiskari | Soanlahti | Sortavalan maalaiskunta | Suistamo | Suojärvi | Suursaari | Terijoki | Tytärsaari | Uusikirkko | Valkjärvi | Viipurin maalaiskunta | Vuoksela | Vuoksenranta | Äyräpää
Osin luovutetut kunnat
sodan jälkeen muihin kuntiin yhdistetyt:  Jääski | Korpiselkä | Pälkjärvi | Säkkijärvi | Vahviala
toimintaansa vuoden 1948 jälkeen jatkaneet:  Ilomantsi | Inari | Kitee | Kuusamo | Lappee | Nuijamaa | Parikkala | Rautjärvi | Ruokolahti | Saari | Salla | Simpele | Tohmajärvi | Vehkalahti | Virolahti | Uukuniemi | Värtsilä | Ylämaa
Vuokra-alueeseen sisältyneet kunnat
kokonaan:  Hanko
osin:  Bromarv | Degerby | Espoo | Inkoo | Kirkkonummi | Siuntio
Yksittäisiä mainittavia paikkoja luovutetuilla alueilla
 :  Elisenvaara | Enso | Ihantala | Ilmee | Kolosjoki | Konevitsa | Kyyrölä | Liinahamari | Pitkäranta | Pölläkkälä | Uuras | Valamo
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Yle 
Tyypillistä lappeelaista maalaismaisemaa
Scharbeutz

| Scharbeutz |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Scharbeutz
 Koordinaatit: 54°1′N, 10°45′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Schleswig-Holstein
Piirikunta:  Ostholstein
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  52,5 km²
Korkeus:  12 m
Väkiluku:  10 908
 – Väestötiheys:  208 as./km²
 
 Kotisivut  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kuvassa Scharbeutzin sijainti Ostholsteinin piirikunnassa. Pienessä kuvassa Ostholsteinin piirikunnan sijainti Schleswig-Holsteinin osavaltiossa.
Scharbeutzin rantaa.
Bastei/Am Hang
Scharbeutzin rautatieasema
Scharbeutz on kunta Pohjois-Saksassa Schleswig-Holsteinin osavaltiossa Lyypekinlahden rannalla noin 20 kilometriä Lyypekistä pohjoiseen. Matkailu on paikkakunnan merkittävä elinkeino. Scharbeutzin hiekkaranta on noin 6,5 kilometriä pitkä, kaupungin keskusta sijaitsee rannan ja moottoritie A1:n välissä.
Maantiede

Scharbeutz sijaitsee merellisen Ostholsteinin piirikunnan eteläosassa ja sen alue rajoittuu idässä Itämereen. Kiel sijaitsee maanteitse noin 65 kilometriä Scharbeutzista luoteeseen. Etäisyys Hampuriin on noin 80 kilometriä.
Scharbeutzin kymmenen osa-aluetta ovat Scharbeutz, Pönitz, Gleschendorf, Haffkrug, Gronenberg, Klingberg, Sarkwitz, Schulendorf, Schürsdorf ja Wulfsdorf. Pönitzistä on varhaisin asiakirjamaininta vuodelta 1221 muodossa Penze, Scharbeutzista 1271 muodossa Scarbuce ja Gleschendorfista 1259 muodossa Golesko.
Scharbeutzin järviä ovat Großer Pönitzer See, Kleiner Pönitzer See, Wennsee ja Taschensee tanskalaisine kanavineen.
Historia

Paikannimi Scharbeutz palautuu paikalla muinoin sijainneeseen slaavilaiskylään, jonka nimi oli Scorbuze tai Schoreboce. Paikkakunnan alueella on lukuisia tumuluksia eli kumpuhautoja.
1400-luvulla aluetta hallitsi Kartause Ahrensbök (Kloster Ahrensbök), 1600-luvulla alueella vaikuttivat tanskalaiset; tuolloin perustettiin muun muassa Gronenberger Hof. Rannikkoalue alkoi kehittyä 1800-luvulla rantaturismin myötä. Toisen maailmansodan jälkeen idästä tulleet pakolaiset kasvattivat Scharbeutzin asukaslukua. Matkailuelinkeino alkoi elpyä 1950-luvulla. Vuonna 1974 Gleschendorf ja Haffkrug-Scharbeutz yhdistettiin Scharbeutzin kuntaan.
Nähtävyydet

Scharbeutzin nähtävyyksiä ovat muun muassa Schulendorfin vanha vesimylly (Alte Wassermühle in Schulendorf) ja orgaanista arkkitehtuuria edustava Gut Garkau Großer Pönitzer See -nimisen järven lounaisrannalla Klingbergin kylässä.
Liikenne

Scharbeutzin rautatieasema sijaitsee 88,6-kilometrisellä rataosuudella Lyypekki–Puttgarden noin 19 kilometriä Lyypekin asemalta pohjoiseen. BAB 1:n reitti kulkee Scharbeutzin keskustan länsipuolitse. Muita huomattavia maantieliikenteen väyliä ovat Bundesstraße 432 ja B 76 (Lyypekki–Kiel).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Scharbeutz Wikimedia Commonsissa
Barre (kaupunki Vermontissa)

| Barre |
| --- | --- |


Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Vermont
Piirikunta:  Washington
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  10,31 km²
 – Josta vettä:  0,08 km² 
Väkiluku (2020):  8 491
 – Väestötiheys:  820 as./km²
 
 https://www.barrecity.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Barre on kaupunki Yhdysvalloissa Vermontin osavaltiossa. Sen väkiluku oli 8 491 vuonna 2020. Kaupunki sijaitsee Washingtonin piirikunnassa. Barren kaupunkia kutsutaan yleensä "Barre Cityksi". Kaupunkia ympäröi suurelta osin "Barre Town", joka on erillinen kunta Barren kaupungista. Barren kaupunki ja Vermontin pääkaupunki Montpelier muodostavat yhdessä Barre-Montpelierin kaupunkialueen.
Väestö

Vuonna 2020 Barren 8 491 asukkaasta valkoisia oli 92,9 %, mustia 1,8 % ja aasialaisia 0,3 %. 3,5 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 1,1 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Kuvia kaupungista

Barren keskustaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Barre (kaupunki Vermontissa) Wikimedia Commonsissa
Lorain (Ohio)

| Lorain |
| --- | --- |
 Laiva Lorainin satamassa

 Lorain
 Koordinaatit: 41°26′N, 82°10′W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Ohio
Piirikunta:  Lorain
Hallinto:  
 – Pormestari:  Chase M. Ritenauer (D)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  65 km²
 – Josta vettä:  1,22 km² 
Korkeus:  186 m
Väkiluku (2010):  64 097
 – Väestötiheys:  1045 as./km²
Aikavyöhyke:  EST (UTC-5)
 
 http://www.cityoflorain.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lorain on kaupunki Yhdysvalloissa, Ohion osavaltiossa. Se sijaitsee Eriejärven rannalla noin 40 km Clevelandistä länteen. Se on huomattava rahtisatama, jonka kautta kulkee hiiltä, rautamalmia ja kalkkikiveä. Nobelilla palkittu kirjailija Toni Morrison on kotoisin Lorainista.
Vuoden 2010 väestönlaskennassa Lorainin väkiluku oli 64 097.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lorain (Ohio) Wikimedia Commonsissa
Ohion osavaltio
| --- | --- |
Alueita:  Alleghenyn laakio  Bluegrass  Connecticut Western Reserve  Eriejärvi  Great Black Swamp  Ohio-joki 
Piirikunnat:  Adams  Allen  Ashland  Ashtabula  Athens  Auglaize  Belmont  Brown  Butler  Carroll  Champaign  Clark  Clermont  Clinton  Columbiana  Coshocton  Crawford  Cuyahoga  Darke  Defiance  Delaware  Erie  Fairfield  Fayette  Franklin  Fulton  Gallia  Geauga  Greene  Guernsey  Hamilton  Hancock  Hardin  Harrison  Henry  Highland  Hocking  Holmes  Huron  Jackson  Jefferson  Knox  Lake  Lawrence  Licking  Logan  Lorain  Lucas  Madison  Mahoning  Marion  Medina  Meigs  Mercer  Miami  Monroe  Montgomery  Morgan  Morrow  Muskingum  Noble  Ottawa  Paulding  Perry  Pickaway  Pike  Portage  Preble  Putnam  Richland  Ross  Sandusky  Scioto  Seneca  Shelby  Stark  Summit  Trumbull  Tuscarawas  Union  Van Wert  Vinton  Warren  Washington  Wayne  Williams  Wood  Wyandot 
Kaupungit (suurimmat):  Akron  Ashtabula  Canton  Cincinnati  Cleveland  Columbus (pääkaupunki)  Cuyahoga Falls  Dayton  Elyria  Hamilton  Kettering  Lakewood  Lorain  Mansfield  Mentor  Middletown  Parma  Springfield  Toledo  Youngstown
Auri (yhtye)

| Auri |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  2017–
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Johanna Kurkela   Tuomas Holopainen   Troy Donockley  
Levy-yhtiö:  Nuclear Blast  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Auri on suomalainen yhtye, jonka perustivat Johanna Kurkela sekä Nightwishissä soittavat Tuomas Holopainen ja Troy Donockley.
Kurkela, Holopainen ja Donockley saivat idean yhtyeestä alun perin vuonna 2011, mutta eivät muilta kiireiltään ehtineet sitä toteuttamaan ennen vuotta 2017. Donockley oli kirjoittanut Aurille ensimmäisen kappaleen "Aphrodite Rising" vuonna 2011. Nightwishin jäätyä tauolle vuonna 2017 Auri aloitti kappaleiden työstämisen. Holopainen kertoi Nightwishin jääneen tauolle hänen luovuuden puutteensa vuoksi. Hän kuitenkin löysi jälleen inspiraation Aurin kanssa työskennellessään. Prog-lehti on kuvannut yhtyeen tyyliä progressiiviseksi folk-musiikiksi.
Aurin samanniminen debyyttialbumi julkaistiin 23. maaliskuuta 2018. Yhtyeen ensimmäinen single Night 13 julkaistiin 26. tammikuuta.
Loppuvuodesta 2020 yhtye kertoi saaneensa uuden albumin, II – Those We Don't Speak Of, nauhoitukset valmiiksi, ja maaliskuussa 2021 yhtye ilmoitti, että albumi on määrä julkaista 3. syyskuuta 2021. Julkaistulla albumilla perkussioita soittaa Kai Hahto.
Jäsenet

Yhtyeen jäsenet:
Johanna Kurkela (laulu, viulu, alttoviulu, koskettimet)
Tuomas Holopainen (koskettimet, taustalaulu)
Troy Donockley (kitara, bouzuki, mandola, irlantilainen säkkipilli, tinapilli, aerofoni, bodhrán, koskettimet, laulu)
Diskografia > Studioalbumit

Auri (2018)
II – Those We Don't Speak Of (2021)
Auri III (2025)