stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kiss

| Kiss |
| --- | --- |

 Alkuperäinen Kiss vuonna 1977, vasemmalta: Ace Frehley, Gene Simmons, Paul Stanley (etualalla) ja Peter Criss.
Tiedot
Toiminnassa:  1973–2023
Tyylilaji:  hard rock, heavy metal, glam rock, glam metal, shock rock
Kotipaikka:  New York City, New York, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Paul Stanley, laulu, rytmikitara (1973-2023)  Gene Simmons, laulu, bassokitara (1973-2023)  Tommy Thayer, soolokitara, laulu (2002-2023)  Eric Singer, rummut, laulu (1991–96, 2001–02, 2004–2023) 
Entiset jäsenet:  Ace Frehley, soolokitara, laulu (1973–1982, 1996–2002)  Vinnie Vincent, soolokitara (1982–1984)  Mark St. John, soolokitara (1984)  Bruce Kulick, soolokitara (1984–1996)  Peter Criss, rummut, laulu (1973–1980, 1996–2001, 2002–2004)  Eric Carr, rummut, laulu (1980–1991) 
Levy-yhtiö:  Casablanca Records, 1973–1982   Mercury Records, 1982–2003   Sanctuary Records, 2003–   Sony Music Entertainment, 2008–   Universal Music Group  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kiss oli yhdysvaltalainen rock-yhtye, jonka laulaja ja rytmikitaristi Paul Stanley ja laulaja-basisti Gene Simmons perustivat New York Cityssä vuonna 1973. Heidän lisäkseen yhtyeen alkuperäiseen ja tunnetuimpaan kokoonpanoon lukeutuivat soolokitaristi Ace Frehley ja rumpali Peter Criss. Kissin viimeisen kokoonpanon muodostivat Stanley, Simmons, vuodesta 2002 yhtyeessä soittanut soolokitaristi Tommy Thayer ja jo 1990-luvulla yhtyeessä ensi kerran soittanut rumpali Eric Singer. Kiss tunnettiin teatraalisesta ulkonäöstään ja näyttävästä, runsaasti pyrotekniikkaa sisältävästä lavaesiintymisestään.
Kiss soitti läpi uransa lähinnä hard rockia, mutta otti vuosien varrella musiikkiinsa vaikutteita myös muun muassa diskomusiikista, heavy metalista, progressiivisesta rockista, glam metalista ja grungesta. Yhtye julkaisi mittavan uransa aikana 20 studioalbumia, joista viimeinen oli vuoden 2012 Monster. Maailmanlaajuisesti Kiss on myynyt yli 100 miljoonaa levyä, joista 40 miljoonaa pelkästään Yhdysvalloissa. Yhtye on saavuttanut Yhdysvalloissa 30 kultalevyä. Kissin tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa ”Love Gun”, ”Detroit Rock City”, ”Rock and Roll All Nite” sekä erityisesti ”I Was Made for Lovin' You”.
Kiss oli yksi rockin pitkäikäisimpiä yhtyeitä. Heavy metalin ja hard rockin rajoja uransa alussa koetellut, pieniltä klubeilta stadionkonserttien maailmanlaajuiseksi veteraaniesiintyjäksi noussut Kiss konsertoi urallaan muun muassa Melbournen sinfoniaorkesterin kanssa Australiassa, Super Bowl XXXIII:n alkuseremoniassa sekä vuoden 2002 Salt Lake Cityn talviolympialaisten päätösseremoniassa. Yhtyeen alkuperäinen kokoonpano aateloitiin Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 2014.
Historia > Kissin esiasteet: Rainbow ja Wicked Lester

Gene Simmons ja Paul Stanley tapasivat toisensa vuonna 1970. Simmons kysyi Stanleytä mukaan perustamaansa Rainbow-yhtyeeseen ja Stanley suostui. Vuonna 1972 yhtyeen nimeksi vaihdettiin Wicked Lester. Jäsenet pysyivät kuitenkin samoina kuin Rainbow’ssakin. Yhtyeellä ei kuitenkaan ollut kysyntää muutamaa klubiesiintymistä lukuun ottamatta. Wicked Lester otti riskin ja päätti levyttää esikoisalbuminsa omilla rahoillaan. Levytetty materiaali ei saanut kehuja ja jopa yhtye itse piti materiaalia hirveänä. Levy-yhtiö Epic Records hyllytti albumin, eikä sitä julkaistu koskaan sellaisenaan.
Wicked Lesterin ura junnasi paikoillaan, yhtye ei ollut tyyliltään yhtenäinen ja Stanleyn mukaan se ”ei näyttänyt bändiltä”. Simmons ja Stanley päättivät erottaa Wicked Lesterin muut jäsenet ja perustaa uuden, täysin erilaisen yhtyeen.
Simmons löysi Rolling Stone -lehdestä ilmoituksen, jossa kokenut rumpali Peter Criss ilmoitti hakevansa yhtyettä. Criss, Simmons ja Stanley muodostivat siten vielä nimettömän trion. Tammikuussa vuonna 1973 mukaan liittyi soolokitaristi Paul ”Ace” Frehley. Samana vuonna Wicked Lester muutti nimensä Kissiksi. Kissin nimen on väitetty tarkoittavan sanoja ”Knights (tai kids/kings) in Satan’s Service”, eli ritarit Saatanan palveluksessa. Yhtye kuitenkin itse kiistää tämän. Erään lähteen mukaan nimen keksijä Paul Stanley on kommentoinut, että nimi vain kuulosti vaaralliselta (kuolon suudelma) ja seksikkäältä samaan aikaan. Ace suunnitteli nimenvaihdon jälkeen Kissin logon, joka eroaa nykyisestä vain i-kirjaimen timantinmuotoisen hatun osalta. Logon S-kirjaimilla on Acen mukaan haettu salaman muotoja, vaikka niitä onkin väitetty natsien SS-riimuiksi.
Historia > Kiss syntyy (1974–1975)

Kissin ensimmäiset esiintymiset olivat vuonna 1973. Ensialbumi Kiss julkaistiin 1974. Albumi ei menestynyt hyvin (se nousi ilmestyessään Yhdysvaltain Top 100 -listalla sijalle 87), mutta siitä nousivat Kiss-klassikoiksi kappaleet ”Strutter”, ”Nothin’ to Lose”, ”Firehouse”, ”Cold Gin”, ”Deuce”, ”100,000 Years” ja ”Black Diamond”. Kiss kasvatti hitaasti mainetta live-esiintyjänä, mutta pienten klubiesiintymisten ja lämmittely-yhtyeenä toimimisen lomassa manageri Bill Aucoin päätti, että yhtyeen on saatava levyttää lisää materiaalia. Hotter Than Hell oli Kissin toinen albumi, joka julkaistiin vain kahdeksan kuukautta ensilevytyksen jälkeen 22. lokakuuta 1974. Hotter Than Hell myi noin 125 000 kappaletta ja ilman listasijoituksia, mutta erityisesti raidat ”Hotter Than Hell”, ”Parasite”, ”Got to Choose” ja ”Let Me Go, Rock ’n’ Roll” päätyivät konserttien vakiokappaleiksi.
Dressed to Kill (1975) oli kolmas Kiss-albumi ja se menestyikin paremmin kuin edelliset, saavuttaen sijan 32 Billboardin listoilla. Albumi ei kuitenkaan päässyt kultarajan yli vielä julkaisuvuonnaan, vaan vasta vuonna 1977. Dressed to Killiltä nousi myös Kissin ensimmäinen tunnuskappale ”Rock and Roll All Nite”, jonka he soittavat yleensä konserteissa viimeisenä kappaleena.
Vaikka Kissin maine energisenä lava-aktina kasvoikin monien lyhyiden kiertueiden myötä, yhtyeen levymyynti oli hyvin heikkoa. Kissin olemassaolo oli kirjaimellisesti yhtyeen managerin Bill Aucoinin luottokortin varassa, mutta silti vuonna 1975 Casablanca Recordsin Neil Bogart päätti ottaa riskin; Kiss levytti ensimmäisen konserttitaltiointinsa, Alive!:n.
Historia > 20. albumi Monster ja Rock and Roll Hall of Fame -valinta (2012–2016)

Kesän 2012 aikana Kiss kiersi Pohjois-Amerikassa yhdessä Mötley Crüen kanssa The Tour -kiertueen merkeissä. Heinäkuussa yhtye debytoi uuden singlensä ”Hell or Hallelujah”.
Järjestyksessään 20. Kiss-albumi Monster näki päivänvalon vuoden 2012 lokakuussa. Se debytoi Yhdysvalloissa albumilistan kolmantena ja Suomessa sijalla kahdeksan. Monster, jonka oli Sonic Boomin tavoin tuottanut jälleen Paul Stanley, sai osakseen positiivisen vastaanoton ja hyviä arvioita. Albumin myötä Kiss aloitti mittavan Monster Tour -maailmankiertueen, joka käynnistyi marraskuussa Buenos Airesin River Plate -stadionilta. Kiertueen rantautuessa Euroopan mantereelle yhtye otti käyttöönsä uuden The Spider -lavarakennelmansa, ja konsertoi myös Suomessa Helsingin Hartwall Areenalla kesäkuussa 2013.
Vuoden 2013 joulukuussa Rock and Roll Hall of Fame ilmoitti, että Kiss aateloitaisiin sen jäseneksi tulevana keväänä. Kiss oli aiemmin voittanut Rock and Roll Hall of Famen järjestämän yleisöäänestyksen yli 17 prosentin äänimäärällä jättäen taakseen muun muassa Nirvanan ja Deep Purplen. Yhtyeen valinnan myötä syntyi myös huhu, jonka mukaan Kiss soittaisi alkuperäisellä kokoonpanollaan aateloimisseremoniassaan. Gene Simmons ilmoitti Rolling Stonen haastattelussa olevansa valmis nousemaan lavalle yhdessä muun alkuperäisen kokoonpanon kanssa, ja alkuperäinen soolokitaristi Ace Frehley kommentoi ajatuksen olevan ”loistava”. Paul Stanley kirjoitti Twitterissä keskustelleensa alkuperäisen rumpali Peter Crissin kanssa yhdessä esiintymisestä. Kiss ei lopulta kuitenkaan soittanut tilaisuudessa lainkaan, mutta alkuperäinen nelikko nousi kuitenkin yhdessä yleisön eteen ensimmäisen kerran sitten vuoden 2000. Taustalla vaikutti Rock and Roll Hall of Famen päätös jakaa tunnustus ainoastaan yhtyeen alkuperäiselle kokoonpanolle. Erityisesti Paul Stanley ja Gene Simmons arvostelivat Rock and Roll Hall of Famea julkisesti päätöksen tiimoilta. Juhlatilaisuus järjestettiin Brooklynissä yhtyeen kotikaupunki New York Cityssa, ja tilaisuuden esipuheen yhtyeelle piti Tom Morello.
Kiss konsertoi vuoden 2014 tammikuussa Los Angelesin Dodger Stadiumilla NHL-liigan ulkoilmaottelussa, jossa pelasivat Anaheim Ducks ja Los Angeles Kings. Yhtye teki kesän 2014 aikana Pohjois-Amerikassa yhteisen kiertueen Def Leppardin kanssa, ja julkaisi myös koko tuotantonsa uudelleen vinyylilevyformaatissa.
Recording Industry Association of America ilmoitti vuoden 2015 syyskuussa, että Kiss oli saavuttanut uransa 30. kultalevyn Yhdysvalloissa. Täten Kiss on eniten kultalevyjä RIAA:n yli 60-vuotisen historian aikana saavuttanut yhdysvaltalainen yhtye.
Historia > Jäähyväiskiertue ja uusi aikakausi (2016-2023)

Kesäksi 2016 Kiss suuntasi jälleen kiertueelle. Freedom to Rock Tour vei yhtyeen kaupunkeihin ja pienimpiin esiintymispaikkoihin, joissa se oli harvemmin vieraillut. Vuosina 2017–2018 yhtye teki jälleen maailmankiertueen, Kissworld Tour, joka toi yhtyeen konsertoimaan myös Helsingin Hartwall Areenalle toukokuussa 2017.
Yhtye kertoi syyskuussa 2018 vuoden 2019 kiertueen "One Last Kiss: End Of The Road World Tour" olevan sen jäähyväiskiertue. Yhtyeen oli tarkoitus esiintyä Suomessa 27. kesäkuuta 2020 viimeistä kertaa Helsingin Hartwall Areenalla, mutta konsertti siirretiin Covid 19 -pandemian vuoksi seuraavan vuoden kesälle. Kiertueen oli tarkoitus päättyä New Yorkiin 17. heinäkuuta 2021, mutta pandemia lykkäsi viimeistä konserttia vuodella. Maaliskuussa 2023 Kiss ilmoitti lopettavansa ja yhtye piti kesken jääneen "The End of The Road" -kiertueen viimeiset konsertit Euroopassa kesällä 2023 ja viimeiset kaksi keikkaa joulukuun alussa New Yorkissa. Yhtyeen jäsenistä Gene Simmons ja Paul Stanley ovat ilmoittaneet lopettavansa uransa.
Kiertueen viimeisessä konsertissa New Yorkin Madison Square Gardenissa paljastettiin lopuksi yhtyeen jatkavan virtuaalisina avatareina, jotka oli luonut Industrial Light & Magic 3D-grafiikalla yhtyeistyössä ruotsalaisen Pophouse Entertainmentin kanssa. Tämä nimettiin "Kissin uudeksi aikakaudeksi". Pophouse Entertainmentin toimitusjohtaja Per Sundinin mukaan kehitetty uusi teknologia mahdollistaisi Kissin jatkavan "ikuisesti". Paul Stanley kommentoi päätöstä seuraavasti: "Ihmiset kysyvät: 'No, mitä aiotte tehdä kun lopetatte?' Yhtye ei koskaan lopeta. Koska me emme omista bändiä. Fanit omistavat bändin. Maailma omistaa bändin."
Yhtyeen alkuajoista on valmisteilla elokuva nimellä Shout It Out Loud. Elokuvan ohjaa Joachim Rønning. Elokuva ilmestyy vuonna 2024. Avatarien käytön lisäksi Las Vegasissa toimiva Kiss-museo ja Kiss-risteilyt jatkavat toimintaansa, ja yhtyeestä on myös tekeillä animoitu TV-sarja.
Oheistuotevalikoima

Kiss on uransa aikana tullut tunnetuksi runsaasta oheistuotetarjonnastaan, joka on laajempi kuin millään muulla yhtyeellä tai ryhmällä. Yhtyeen on sanottu lisensoineen vuosien mittaan yli 3 000 erilaista tuotetta lounaslaatikoista sarjakuviin, toimintafiguureihin ja kondomeihin, minkä johdosta yhtyeen brändi on käytännössä miljardien dollarin arvoinen. Erikoisimpia Kiss-oheistuotteita ovat muun muassa ruumisarkku Kiss Kasket, jollaisessa muun muassa Pantera-yhtyeen kitaristi Dimebag Darrell ja rumpali Vinnie Paul on haudattu.
Laulaja-basisti Gene Simmonsin on sanottu olleen oheistuotteiden saralla yhtyeen jäsenistä kunnianhimoisin ja toimeliain, ja hän on saanut markkinointiratkaisuistaan osakseen myös kielteistä huomiota ja kommentteja. Teoksessaan Sex Money Kiss Simmons on kommentoinut oheistuotemäärää seuraavasti: ”Mielestäni on siistiä nähdä kasvoni lounaslaatikossa. Se on hauskaa. Teen tätä itseni takia. Sinun ei ole pakko ostaa sitä.”
Yhtyeen oheistuotteilla on keräilijöitä, ja etenkin 1970-luvun Kiss-oheistuotteilla, kuten lounaslaatikoilla ja vuoden 1977 alkuperäisillä toimintafiguureilla voi olla rahallistakin arvoa. Yhtyeen jäsenistä valmistetut figuurit olivat jo 1970- ja 1980-luvulla suosittuja leluja, ja niiden suosio kasvoi entisestään 1990-luvun lopussa Alive/Worldwide Tour- ja Psycho Circus Tour -kiertueiden tarpeisiin valmistettujen uusien figuurien myötä. Kiss-aiheisista sarjakuvista tunnetuin ja keräilijöitä kiinnostava julkaisu on Marvel Comics -kustantamon vuoden 1977 sarjakuva, jonka painomusteeseen väitettiin sekoitetun julkisuustempauksena pieni määrä yhtyeen alkuperäisjäsenten omaa verta. Myös 1970-luvun alkuperäinen Kiss-flipperi on kiinnostanut keräilijöitä. Alun perin flipperiä valmistettiin 17 000 kappaletta vuonna 1979.
Kiss on päätynyt myös videopeleihin: vuonna 2000 julkaistiin Kiss-aiheiseen fantasiamaailmaan sijoittuva ensimmäisen persoonan ammuntapeli Kiss: Psycho Circus – The Nightmare Child, ja vuonna 2001 flipperiaiheinen PlayStation-peli Kiss Pinball. Yhtye on myös mukana rullalautapelissä Tony Hawk’s Underground: eräs pelin kenttä on nimetty yhtyeen Hotter Than Hell -albumin mukaan, Gene Simmons on yksi pelin pelattavista hahmoista, ja pelin soundtrackilla on mukana yhtyeen kappaleet ”Lick It Up”, ”Rock and Roll All Nite” ja ”God of Thunder”.
Laulaja-kitaristi Paul Stanleyn ja Gene Simmonsin omistama arena football -joukkue Los Angeles Kiss pelasi Arena Football League -sarjassa vuosina 2014–2016.
Kiss Army

Kissin virallinen fanijärjestö on nimeltään Kiss Army, jonka perustivat Bill Starkey ja Jay Evans vuonna 1975 Indianan Terre Hautessa. Kiss Army sai alkunsa tammikuussa 1975, kun Starkey ja Evans yrittivät saada Terre Hauten paikallisen radioasema WVTS:n soittamaan yhtyeen kappaleita. Kaksikko otti asemaan yhteyttä useita kertoja, mutta WVTS ei suostunut kuitenkaan soittamaan Kissin kappaleita. Starkey ja Evans alkoivat lähetellä asemalle kirjeitä, joissa he kutsuivat itseään ”Kiss-armeijaksi” (engl. Kiss Army). Vuoden 1975 heinäkuuhun mennessä WVTS oli jo alkanut soittamaan Kissin musiikkia ja myös maininnut Kiss Armyn usein nimeltä. Pian kanavaa kuunnelleet Kiss-fanit alkoivat ottaa asemaan yhteyttä tiedustellen, miten he voisivat liittyä Kiss Armyn jäseniksi.
Kiss Armyn on sanottu olevan maailman uskollisin fanijärjestö, ja sen jäsenmäärä kasvaa yhä. Kiss Army on järjestönä maailmanlaajuinen: sillä on lukemattomia maakohtaisia jaostoja. Myös Suomessa on oma aktiivinen kannattajajaosto, Kiss Army Finland. Suomen Kiss Armyn perusti ensimmäisen kerran 1990-luvulla Tomi Putaansuu, joka ei kuitenkaan ole enää mukana sen toiminnassa. Alkuperäinen yhdistys lopetti toimintansa muutaman vuoden jälkeen, mutta aloitti toimintansa uudelleen vuonna 2005 ja rekisteröityi virallisesti yhdistykseksi vuonna 2008.
Kiss Army -logon on suunnitellut Vincent DiGerlando vuonna 1976 Kiss-manageri Bill Aucoinin pyynnöstä. Yhtye julkaisi albumiensa oheisliitteenä 1970-luvulla lomakkeita, joiden avulla levyn ostanut henkilö saattoi liittyä järjestön jäseneksi. Ensimmäisen kerran liittymislomake oli mukana vuoden 1976 albumin Destroyer liitteenä.
Saavutuksia

Kiss on historian kolmanneksi menestynein yhtye kultalevyjen määrissä mitattuna (24). Ainoastaan The Beatles ja Rolling Stones ovat keränneet Yhdysvalloissa enemmän kultalevyjä. Lisäksi yhtyeen 28 albumista peräti 26 on myynyt joko kultaa, platinaa tai multiplatinaa. Ainoastaan The Beatles on pystynyt parempaan.
Kiss on myynyt myös Detroitin Tiger Stadiumin 40 000 katsomopaikkaa loppuun ennätyksellisen nopeasti, jopa 47 minuutissa. Yhtyeen reunion-kiertue vuodelta 1996 on yhä yksi maailman tuottoisimmista kiertueista. Vuonna 2007 julkaistu KISS-sarjakuva KISS 4K on maailman suurin sarjakuva.
Keväällä 2008 Kiss myi Suomessa yli 13 000-paikkaisen Hartwall Areenan loppuun kuudessa minuutissa, joka on kaikkien aikojen ennätysaika Suomessa yhdessä Rammsteinin vuoden 2010 järjestämän konsertin lippujen loppuunmyyntiajan kanssa. Suuren kysynnän vuoksi Kissille järjestettiin Hartwall Areenalle toinenkin konsertti. Myös se myytiin yhdeksässä minuutissa loppuun ja se on Euroopan ennätys.
Jäsenet > Nykyinen kokoonpano

Paul Stanley – laulu, rytmikitara (1973–2023)
Gene Simmons – laulu, bassokitara (1973–2023)
Tommy Thayer – soolo- ja rytmikitara, laulu (2002–2023)
Eric Singer – rummut ja laulu (1991–1996, 2001–2002, 2004–2023)
Jäsenet > Entiset jäsenet > Rumpalit

Peter Criss (1973–1980, 1996–2001, 2002–2004)
Eric Carr (1980–1991)
Jäsenet > Entiset jäsenet > Kitaristit

Ace Frehley (1973–1982, 1996–2002)
Vinnie Vincent (1982–1984)
Mark St. John (1984)
Bruce Kulick (1984–1996)
Julkaisut > Studioalbumit

| --- | --- |
 Kiss (1974)  Hotter Than Hell (1974)  Dressed to Kill (1975)  Destroyer (1976)  Rock and Roll Over (1976)  Love Gun (1977)  Dynasty (1979)  Unmasked (1980)  Music from "The Elder" (1981)  Creatures of the Night (1982) :  Lick It Up (1983)  Animalize (1984)  Asylum (1985)  Crazy Nights (1987)  Hot in the Shade (1989)  Revenge (1992)  Carnival of Souls: The Final Sessions (1997)  Psycho Circus (1998)  Sonic Boom (2009)  Monster (2012)
Videografia

| --- | --- |
 Viralliset videojulkaisut Animalize Live Uncensored (1985)  Exposed (1986)  Crazy Nights (1988)  X-Treme Close-Up (1992)  Konfidential (1993)  Kiss My Ass (1994)  Kiss Unplugged (1996)  Psycho Circus 3-D Video (1998)  The Second Coming (1998)  Kiss Symphony (2003)  Rock The Nation Live! (2005)  Kissology Volume One: 1974–1977 (2006)  Kissology Volume Two: 1978-1991 (2007)  Kissology Volume Three: 1992–2000 (2007) :  Elokuvat Kiss ja huvipuiston haamu (1978)  Detroit Rock City (1999)
Esiintymiset Suomessa

Alla listattuna esiintymispaikka ja -aika sekä kiertue, jonka aikana yhtye vieraili Suomessa.
Helsingin jäähalli, Helsinki (23. marraskuuta 1983, Lick It Up Tour)
Oulun jäähalli, Oulu (25. marraskuuta 1983, Lick It Up Tour)
Helsingin jäähalli, Helsinki (19. syyskuuta 1988, Crazy Nights Tour)
Hartwall Areena, Helsinki (17. kesäkuuta 1997, Alive/Worldwide Tour)
Hartwall Areena, Helsinki (26. helmikuuta 1999, Psycho Circus Tour)
Hartwall Areena, Helsinki (27. toukokuuta 2008, Kiss Alive/35 Tour)
Hartwall Areena, Helsinki (28. toukokuuta 2008, Kiss Alive/35 Tour)
Sauna Open Air, Tampere (10. kesäkuuta 2010, Sonic Boom Over Europe Tour: From the Beginning to the Boom)
Hartwall Areena, Helsinki (3. kesäkuuta 2013, Monster Tour)
Hartwall Areena, Helsinki (4. toukokuuta 2017, Kissworld Tour)
Rockfest, Hyvinkää (9. kesäkuuta 2019, End of the Road World Tour)
Helsingin jäähalli, Helsinki (20. kesäkuuta 2022, End of the Road World Tour)
Kiertueet

| --- | --- |
 Club Tour (1973)  Kiss Tour (1973–1974)  Hotter Than Hell Tour (1974–1975)  Dressed to Kill Tour (1975)  Alive! Tour (1975–1976)  Destroyer Tour (1976)  Rock & Roll Over Tour (1976–1977)  Love Gun Tour (1977)  Alive II Tour (1977–1978)  Dynasty Tour (1979)  Unmasked Tour (1980)  Creatures of the Night Tour (1982–1983)  Lick It Up Tour (1983–1984)  Animalize Tour (1984–1985)  Asylum Tour (1985–1986)  Crazy Nights Tour (1987–1988) :  Hot in the Shade Tour (1990)  Revenge Tour (1992)  Kiss My Ass Tour (1995)  Alive/Worldwide Tour (1996–1997)  Psycho Circus Tour (1998–2000)  Kiss Farewell Tour (2000–2001)  World Domination Tour (2003)  Rock the Nation Tour (2004)  Rising Sun Tour(2006)  Hit 'n Run Tour (2007)  Kiss Alive/35 World Tour (2008–2009)  Sonic Boom Over Europe Tour: From the Beginning to the Boom (2009–2010)  The Hottest Show on Earth Tour (2010–2011)  The Tour (2012)  Monster Tour (2012–2013)  End of the Road World Tour (2019)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kissin virallinen sivusto (englanniksi)
Kiss Armyn sivusto (suomeksi)
Laulaja ja rytmikitaristi Paul Stanley (englanniksi)
Basisti ja laulaja Gene Simmons (englanniksi)
Soolokitaristi Tommy Thayer (englanniksi)
Rumpali Eric Singer (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Entinen soolokitaristi Bruce Kulick (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Entinen soolokitaristi Ace Frehley (englanniksi)
Entinen rumpali Peter Criss (englanniksi)
Entinen rumpali Eric Carr (englanniksi)
KISS Asylum – fanien ylläpitämä sivusto (englanniksi)
Epävirallinen Kiss UKK-sivusto (englanniksi)
Kiss vuonna 1974.
Kiss alkuperäisessä kokoonpanossaan: Peter Criss, Ace Frehley, Gene Simmons ja Paul Stanley vuonna 1976.
Peter Criss esiintymässä vuonna 1977.
Gene Simmons ja Ace Frehley esiintymässä Alive II Tour -kiertueella vuonna 1978.
Animalize-albumin levyttänyt lyhytaikainen Kiss-kokoonpano: Gene Simmons, Eric Carr, Paul Stanley ja Mark St. John.
Pitkäaikainen soolokitaristi Bruce Kulick soitti yhtyeessä vuosina 1984–1996.
Gene Simmons, Ace Frehley ja Paul Stanley konsertoimassa Psycho Circus Tour -kiertueella Pariisissa vuonna 1999.
Tommy Thayer ja Paul Stanley Rising Sun Tour -kiertueella Kaliforniassa vuonna 2006.
Kiss konsertoimassa Helsingin Hartwall Areenalla vuonna 2008 Kiss Alive/35 Tour-kiertueella.
Kiss-konsertin lavashow hyödynsi pyrotekniikkaa, hydrauliikkaa ja tulenlieskoja jo vuonna 1977.
Verta sylkevä laulaja-basisti Gene Simmons vuonna 2010.
Kitaristi Ace Frehley ja savuava kitara vuonna 1977.
Laulaja-kitaristi Paul Stanley liitää yhtyeen konserteissa yleisön yläpuolella.
1970-luvun Kiss-flipperi on haluttu keräilyharvinaisuus.
Setä Samuli -henkinen Kiss Armyn lomake vuodelta 1978.
Ydinperhe (yhtye)

| Ydinperhe> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2008–
Tyylilaji:  hardcore punk
Kotipaikka:  Hakaniemi & Kruununhaka, Helsinki
Jäsenet:  Matti, laulu  Aleksi, kitara  Vilja, basso  Heikki, rummut 
Entiset jäsenet:  Hanna, kitara
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ydinperhe on suomalainen hardcore punk -yhtye, joka perustettiin Helsingissä vuonna 2008. Siihen ovat kuuluneet perustamisestaan asti laulaja Matti, kitaristi Hanna, basisti Vilja ja rumpali Heikki. Yhtye käyttää musiikissaan perinteisen yhdysvaltalaisen hc-punkin elementtejä. Sanoitukset eivät ole genrelle tyypillisesti kovinkaan poliittisia, vaikka kappaleet käsittelevätkin negatiivisessa perspektiivissä sosiaalisen, taloudellisen ja yhteiskunnallisen vallankäytön ylivoimaisuutta yksilöön verrattuna.
Ydinperhe sai positiivista huomiota jo kahden ensimmäisen vuotensa aikana. Sen kaksi ensimmäistä pienjulkaisua myytiin loppuun ja Infernon Mika Kuusinen kehui yhtyettä yhdeksi tyylilajinsa parhaista. Yhtye on kiertänyt lukuisia kertoja ulkomailla, kuten Euroopassa sekä Yhdysvalloissa.
Diskografia > Studioalbumit

Ydinperhe (2011,  Paha Tukka Elämä Levyt, Bad Hair Life Records)
Älä tee mitä pitää (2018,  Hakaniemi Hardcore)
Kymmenen välivuotta (2022,  Hakaniemi Hardcore)
Diskografia > EP:t

Ydinperhe (2010,  Kaupalliset Levyt)
Meistä ei tullut mitään (2012,  Hakaniemi Hardcore)
Diskografia > Split-albumit

Ydinperhe / Pahaa verta (2010,  Hakaniemi Hardcore)
Neither East Nor West (2014,  yhdessä Yhteiskunnan Ystävien, Barney Gumblen ja Alea Iacta Estin kanssa)
Aiheesta muualla

Ydinperhe @ bandcamp.com
Richard Hell

| Richard Hell |
| --- | --- |
 Richard Hell 2008
Henkilötiedot
Koko nimi:  Richard Lester Meyers
Syntynyt: 2. lokakuuta 1949 (ikä 75)
Ammatti:  muusikko, kirjailija, toimittaja, näyttelijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Richard Hell 
Tyylilajit:  punk rock, protopunk,
Soittimet:  basso
Yhtyeet:  Richard Hell & The Voidoids, Television, The Heartbreakers, Dim Stars
Levy-yhtiöt:  Sire Records 
Aiheesta muualla
www.richardhell.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Richard Hell (oik. Richard Meyers, s. 2. lokakuuta 1949 Lexington, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja, basisti, lauluntekijä, toimittaja ja kirjailija. Hell oli keskeinen hahmo New Yorkin CBGB's-klubin ympärille syntyneessä punk-ilmiössä 1970-luvulla. Richard Hell oli perustamassa Television- ja Heartbreakers-yhtyeitä, mutta hän erosi molemmista ennen ensimmäisiä albumeja. Tämän jälkeen hän jatkoi uraansa oman yhtyeensä Richard Hell & the Voidoidsin kanssa.
Hän on nykyään keskittynyt kirjailijan ja toimittajan työhön.