stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Von Essen (täsmennyssivu)
Henkilöitä

Listassa asteriskilla merkityt kuuluvat suomalaiseen von Essen -sukuun.
Arthur Reinhold von Essen* (1869–1913), suomalainen virka- ja valtiopäivämies
Barbro von Essen-Holmqvist (1915–1996), suomalainen farmaseutti ja runoilija
Carl Didrik von Essen* (1875–1954), suomalainen jääkärivääpeli
Carl Gustaf von Essen* (1815–1895), suomalainen pappi ja herännäisyysliikkeen vaikuttaja
Dagmar von Essen (1881–1965), Lotta Svärd -järjestön vaikuttaja ja ruotsinkielisen kansankorkeakoulun johtaja
Didrik von Essen* (1864–1936), suomalainen kenraalimajuri, Suojeluskuntajärjestön ylipäällikkö 1919–1921
Emil Werner von Essen* (1875–1947), suomalainen arkkitehti, opettaja ja taiteilija
Ernst Reinhold von Essen* (1885–1940), suomalainen jääkärikapteeni
Georg Fredrik von Essen* (1743–1814), suomalainen everstiluutnantti ja valtiopäivämies
Georg Mauritz von Essen (1850–1937), suomalainen lääkäri ja valtiopäivämies
Gustaf Georg Waldemar von Essen* (1851–1912), suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies
Gustaf Mauritz von Essen* (1862–1921), suomalainen yritysjohtaja ja valtiopäivämies
Gustaf Robert von Essen* (1882–1957), suomalainen jääkäriluutnantti
Hans von Essen* (1900–1973), Mannerheim-ristin ritari
Hellin von Essen (1887–1962), Lotta Svärd -järjestön vaikuttaja
Jessica Parland-von Essen (s. 1970), suomalainen historiantutkija
Johan August von Essen* (1815–1873), Kuopion läänin kuvernööri
Johan Jürgen von Essen* (1878–1916), suomalainen insinööri ja jääkäriaktivisti
Johan Mauritz von Essen* (1830–1872), virkamies ja toimittaja
Nikolai von Essen (1860–1915), amiraali Venäjän laivastossa, Itämeren laivaston komentaja
Odert Reinhold von Essen
Odert Reinhold von Essen nuorempi* (1755–1837), suomalainen kenraalimajuri
Odert Reinhold von Essen vanhempi* (1665–1714) ruotsalainen eversti
Reinhold Wilhelm von Essen* (1669–1732) ruotsalainen sotilas, Pohjanmaan maaherra
Robert von Essen (1901–1957), venäläis-suomalainen pianisti ja lauluntekijä
Siri von Essen* (1850–1912), suomalainen näyttelijä
Torsten Harald von Essen* (1892–1918), suomalainen jääkäriluutnantti
Wera von Essen (1890–1953), ruotsalainen vapaaherratar ja tilanomistaja.
Venäjän duuman vaalit 2007

Vuoden 2007 vaalien vaalimainontaa.
Venäjän duuman vaalit 2007 järjestettiin 2. joulukuuta 2007. Vaaleissa valittiin 450 jäsentä duumaan eli maan parlamentin alahuoneeseen.
Jäsenet valittiin puoluelistoilta. Äänikynnys on näissä vaaleissa 7 % äänistä, kun se ennen oli 5 %. Kynnyksen ylittävistä puolueista paikat jaetaan suhteellisella vaalitavalla.
Ehdolla olevat puolueet

Lähteet:
Venäjän agraaripuolue
Kansalaisvoima
Venäjän demokraattinen puolue
Venäjän federaation kommunistinen puolue
Oikeistovoimien liitto
Sosiaalisen oikeudenmukaisuuden puolue
Venäjän liberaalidemokraattinen puolue
Oikeudenmukainen Venäjä
Venäjän patriootit
Yhtenäinen Venäjä
Jabloko
Tulokset

| Puolue | Puolue | Äänet |  % | Paikat |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Yhtenäinen Venäjä | 44 714 241 | 64,30 | 315 |
|  | Kommunistinen puolue | 8 046 866 | 11,57 | 57 |
|  | Liberaalidemokraatit | 5 660 823 | 8,14 | 40 |
|  | Oikeudenmukainen Venäjä | 5 383 639 | 7,74 | 38 |
|  | Venäjän agraaripuolue | 1 600 234 | 2,30 | 0 |
|  | Jabloko | 1 108 985 | 1,59 | 0 |
|  | Kansalaisvoima | 733 604 | 1,05 | 0 |
|  | Oikeistovoimien liitto | 669 444 | 0,96 | 0 |
|  | Venäjän patriootit | 615 417 | 0,89 | 0 |
|  | Sosiaalisen oikeudenmukaisuuden puolue | 154 083 | 0,89 | 0 |
|  | Venäjän demokraattinen puolue | 89 780 | 0,22 | 0 |

| Yhteensä | Yhteensä | 69 537 065 | 100 % | 450 |
Venäjän federaation kommunistinen puolue jättänee vaaleista valituksen Venäjän korkeimmalle oikeudelle sen keskuskomitean oikeudellisen osaston johtajan Vadim Solovjevin mukaan. Puolue odotti vaaleissa noin 25%-40% kannatusta. Puolue laskee omien puolueellisten vaalitarkkailijoidensa avulla vaihtoehtoista vaalitulosta. Vaalituloksen valmistelemiseen menee puolueen mukaan viikko.
Tulokset > Vaalitarkkailu

ODIHR ei huolimatta siitä, että se haki vaaleja varten kokoon vaalitarkkailun ydinryhmän lopulta tullutkaan vaalitarkkailemaan vaaleja ilmoittamiensa viisuminsaantivaikeuksien vuoksi. Aikaisemmin oli esitetty myös kritiikkiä sitä kohtaan, että Venäjän federaatio esitti rajoituksia vaalitarkkailijoiden lukumäärän suhteen sekä mahdollisesti myös sen suhteen, mistä Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön jäsenvaltioista vaalitarkkailijoita saa tulla. Vaalitarkkailun periaatteena on ollut se, että vaalitarkkailijoita kutsuva valtio esittää kutsun, mutta ODIHR itse määrittelee vaalitarkkailun laadun ja laajuuden.
Venäjän puolelta esitettiin, että ODIRH:n lopullisesti ilmoitti kieltäytyvänsä Venäjän duuman vaalien vaalitarkkailusta vasta sen jälkeen, kun sen johtaja oli lähtenyt Yhdysvaltain vierailulle ja että tällä olisi saattanut olla vaikutus siihen, että ODIHR ilmoitti vain hieman myöhemmin kieltäytyvänsä vaalitarkkailusta.
Vaikka Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön demokraattisten instituutioiden ja ihmisoikeuksien toimisto kieltäytyi vaalitarkkailusta, ilmoittautui Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön parlamenttivaltuuskunta vaalitarkkailuun. Venäjän sille ehdottama tarkkailijamäärä oli aluksi 30, mutta ODIHR:n poisjäännin jälkeen sille tarjottiin mahdollisuutta 55 vaalitarkkailijaan, joista osa halukkaista perui aikeensa, minkä vuoksi OSCE PA lähettikin vain 31 vaalitarkkailijaa vaaleihin. Kansanedustaja Kimmo Kiljunen oli yksi OSCE PA:n vaalitarkkailijoista.
Myös Euroopan neuvoston parlamenttivaltuuskunta osallistui vaalitarkkailuun samankaltaisin ehdoin. Kansanedustajat Sinikka Hurskainen ja Kimmo Kiljunen osallistuivat Euroopan neuvoston vaalitarkkailuun.
Lisäksi Pohjoismaiden neuvoston parlamenttivaltuuskunta lähetti kolme vaalitarkkailijaa, joista yksi oli kansanedustaja Lyly Rajala.
Kolme parlamenttivaltuuskuntaa pitävät yhteisen lehdistötilaisuuden maanantaina 3. joulukuuta kello 12:30 Moskovan aikaan (11:30 Suomen aikaan).
Myös Itsenäisten valtioiden yhteisö lähetti vaalitarkkailijoita sekä Japani.
Kannanottoja Venäjällä

Opposition edustajat ovat arvostelleet vaaleja, joita ennen opposition kampanjaa on hankaloitettu ja sen edustajia on pidätetty. Näkyvin kriitikko Garri Kasparov syytti vaaleja farssiksi. Sekä Kommunistinen puolue että Oikeistovoimien liitto aikoivat valittaa vaalivilpistä oikeuteen. Oikeistovoimien liitto valitti, ettei sen tarkkailijoita päästetty aamulla vaalipaikoille. Kommunistisen puolueen johtaja Gennadi Zjuganovin mukaan nämä vaalit olivat Neuvostoliiton jälkeisen ajan likaisimmat.
Venäjän federaation keskusvaalilautakunta ilmoitti, että vaalit olivat täysin lailliset.
Yhtenäisen Venäjän puoluevaltuuston puheenjohtajiston apulaissihteeri Andrei Isajevin mukaan Venäjän federaation kommunistinen puolue käytti hallinnollista resurssia vaalikampanjassaan Vladimirin alueella. Isajev ilmoitti kuvernöörin ja koko hallinnon tukeneen kommunisteja näiden vaalikampanjassa sekä oli mainitsi kuvernöörin luvanneen kirjoittaa tukijoilleen esitteen, miten toimia oppositiossa.
Nykyisen neljännen duuman edustaja Vladimir Ryžkov ilmoitti, että vaalitulokseen on vaikutettu painostamalla ihmisiä äänestämään. Äänestysprosenttia on nostettu kymmenellä prosenttiyksilöllä painostamalla ihmisiä äänestämään, mikä on koitunut Yhtenäisen Venäjän eduksi, mikä tarkoittaa tosiasiallisesti sitä, että ihmisiä keppien avulla suostuteltiin äänestämään Putinia.
Kannanottoja ulkomailla

Suomen ulkoasiainministeri Ilkka Kanervan mukaan vaalien ensitiedoin venäläiset olivat valinneet jatkuvuuden.
Länsimaiset uutistoimistot sekä pääasiassa brittiläiset ja yhdysvaltalaiset joukkotiedotusvälineet ovat uutisoineet kriittisesti vaaleihin liittyviä mahdollisia väärinkäytöksiä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Venäjän duuma (Arkistoitu – Internet Archive)
Vaalien mainoksia
MTV3:n Venäjän vaalisivu
Ylen Venäjän vaalisivu
Vesa Ponto

| Vesa Ponto> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 27. maaliskuuta 1971 (ikä 53) Oulu, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  190 cm
Paino:  85 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1993–2007
Seurat:  Kärpät (I-div.) JyP HT/JYP (SML) Wiener EV (ÖEL) Iserlohn Roosters (DEL) Vienna Capitals (ÖEL/EBEL) Anyang Halla (ALIH) Rouen HE (Ranska)
Vesa Ponto (s. 27. maaliskuuta 1971 Oulu) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi suurimman osan ammattilaisurastaan SM-liigajoukkue JyP HT:ssä/JYPissä, jossa Ponto pelasi yhteensä 238 runkosarjaottelua tehopistein 12+39=51 ja 12 playoff-ottelua tehopistein 1+1=2. Ponto pelasi urallaan myös viisi kautta Itävallassa, kaksi kautta Ranskassa sekä yhdet kaudet Saksassa ja Etelä-Koreassa. Hän oli voittamassa Rouen Hockey Élite 76:n joukkueessa Ranskan-mestaruuden vuonna 2006.
Ura > Seuraura

Ponto on Oulun Kärppien kasvatti. Hän voitti B-nuorten SM-pronssia vuonna 1988. Ponto debytoi seuran miesten joukkueessa I-divisioonassa kaudella 1991–1992, jolloin hän pelasi 38 runkosarjaottelua tehopistein 1+10=11. Ponto eteni Kärppien kanssa aina liigakarsintoihin saakka, jossa hän pelasi neljä ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Tappara kuitenkin onnistui säilyttämään sarjapaikkansa otteluvoitoin 3–1. Kahden I-divisioonakauden jäleen Ponto siirtyi kaudeksi 1993–1994 SM-liigajoukkue JyP HT:hen. Hän pelasi siellä tulokaskaudellaan 42 runkosarjaottelua tehopistein 2+7=9 ja neljä playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Kaudella 1994–1995 Ponto teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 3+10=13.
Neljän JyP HT:ssä vietetyn kauden jälkeen Ponto siirtyi kaudeksi 1997–1998 Itävallan pääsarjajoukkue Wiener EV:hen. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 7+18=25, joilla Ponto sijoittui koko sarjan puolustajien pistepörssissä seitsemänneksi. Kaudeksi 1999–2000 hän palasi JYPiin. Kaudeksi 2000–2001 Ponto siirtyi Saksan DEL-liigan Iserlohn Roostersiin.
Kaudeksi 2001–2002 Ponto palasi Itävaltaan ja siirtyi Vienna Capitalsin riveihin. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 5+17=22, joilla Ponto jakoi koko liigan puolustajien pistepörssin kahdeksannen sijan EHC Linzin Dmitri Aljohinin ja EHC Lustenaun Michael Lampertin kanssa. Kaudella 2002–2003 hän oli pudotuspelsissä viidellä syöttöpisteellään Capitalsin paras syöttäjä. Kaudeksi 2004–2005 Ponto siirtyi Aasian liigan eteläkorealaisjoukkue Anyang Halla Winiaan. Hänen kanssaan samassa joukkueessa pelasivat myös Marco Poulsen sekä pelaajavalmentajana toiminut, viisinkertainen Stanley Cup -voittaja Esa Tikkanen, joista tulivat liigan kaikkien aikojen ensimmäisiä suomalaispelaajia. Ponto oli Hallan tehokkain puolustaja tehoilla 10+16=26, joilla hän jakoi koko ALIH:n puolustajien pistepörssin viidennen sijan Nippon Paper Cranesin Joel Oshiro Dyckin kanssa.
Ponto siirtyi kaudeksi 2005–2006 Ranskan Ligue Magnusin Rouen Hockey Élite 76:een. Hän jakoi tehoilla 5+13=18 koko liigan puolustajien pistepörssin seitsemännen sijan Mont-Blanc HC:n Peter Hrehorčákin ja Christian Pouget'n sekä Brûleurs de Loups de Grenoblen Kevin Hecquefeuillen kanssa. Ponto voitti kauden päätteeksi Ranskan-mestaruuden. Hän lopetti Rouenissa pelaajauransa kevääseen 2007.
Ura > Maajoukkueura

Ponto on pelannut kuusi B-maaottelua.
Walter Bahr

Walter Bahr (vasemmalla) Joe Bidenin seurassa vuonna 2010.
Walter Alfred Bahr (1. huhtikuuta 1927 – 18. kesäkuuta 2018) oli yhdysvaltalainen jalkapalloilija. Hän edusti Yhdysvaltain jalkapallomaajoukkuetta vuoden 1950 maailmanmestaruuskilpailuissa, joissa Yhdysvaltain maajoukkue yllättäen voitti Englannin maajoukkueen 1–0.
Bahr kilpaili vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa. Hän työskenteli peliuransa jälkeen valmentajana ja on kuulunut National Soccer Hall of Fameen vuodesta 1976. Wes Bentley esitti häntä elokuvassa The Game of Their Lives (2005).
Värttinä (albumi)

| Värttinä Värttinä |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Rääkkylä, huhtikuu 1987
 Julkaistu: 1987
 Formaatti: LP-levy (VÄLP 871)   C-kasetti
 Tuottaja(t): Esko Jääskä ja Värttinä
 Tyylilaji: kansanmusiikki
 Kesto: 41.24
 Levy-yhtiö: omakustanne
Muut kannet

Värttinän muut julkaisut
|   | Värttinä 1987 | Musta Lindu 1989 |
Värttinä on vuonna 1987 ilmestynyt kansanmusiikkiyhtye Värttinän ensimmäinen albumi, joka julkaistiin alun perin omakustanteena. Mipu Music julkaisi sen uudelleen Suomessa 1992. Lisäksi levy on ilmestynyt vuonna 1997 Japanissa sekä Yhdysvalloissa, jossa se julkaistiin nimellä The First Album.
Levyllä 21-jäseninen Värttinä tulkitsee perinteisiä karjalaisia kansanlauluja, jotka yhtyeelle on sovittanut sen perustajajäseniin kuuluva Sari Kaasinen.
Kappaleet

Japanin julkaisussa Ruskie neitsyt on siirretty 15. kappaleeksi Tsiiputuksen jälkeen.
Ruskie neitsyt – 2:19
Mainitus – 1:35
Lehmän tanssi – 4:03
Miss' on miun armahin – 3:57
Mie tahon tasaista miestä – 1:18
Juhon kontra – 1:34
Tutskovin polska – 1:53
Suojärven katrilli – 2:25
Karjalainen kehtolaulu – 4:05
Varrii ompi zaijuvesj – 2:08
Koiviston polska – 1:35
Duetto – 1:35
Melkutus – 1:43
Sade – 3:25
Tsiiputus – 1:25
Sekatyylipolkka – 2:19
Ompa tietty tietyssäni – 3:31
Aiheesta muualla

Värttinä discogs.com -sivustolla (englanniksi)
Walter Barylli

Walter Barylli (oikealla) vuonna 1957.
Walter Barylli (16. kesäkuuta 1921 Wien – 1. helmikuuta 2022) oli itävaltalainen viulisti.
Barylli sai varhaisimman viulunsoiton opetuksensa sukulaiseltaan ja jatkoi sitten opintoja Franz Maireckerin johdolla. Hän voitti 13-vuotiaana opiskelijoiden kilpailun, joka oli perustettu Fritz Kreislerin aloitteesta. Barylli istui itse myöhemmin perustetun Kansainvälisen Fritz Kreisler -kilpailun tuomariston jäsenenä. Barylli täydensi opintoja vielä Florizel von Reuterin johdolla. Hän aloitti 1. syyskuuta 1938 työskentelyn Wienin valtionoopperan ensimmäisenä viulistina, ja kaksi kuukautta myöhemmin hänestä tuli Wienin filharmonikkojen jäsen. Hän pääsi pian konserttimestariksi. Barylli soitti Wienin filharmonikoissa vuoteen 1972 saakka ja toimi sen puheenjohtajana vuosina 1966–1969. Wienin filharmonikoissa toimiessaan hän esiintyi toistuvasti solistina monissa viulukonsertoissa.
Viisi Wienin filharmonikkojen jäsentä, Barylli toinen vasemmalta.
Barylli tunnettiin myös pitkään johtamastaan Barylli-kvartetista, joka teki lukuisia äänitteitä. Jäätyään eläkkeelle hän omistautui opetustyölle Musik und Kunst Privatuniversität der Stadt Wienissä. Vuonna 2006 arkistoista löytyi äänite huhtikuulta 1944, jolloin Barylli oli soittanut Clemens Kraussin johtamien Wienin filharmonikkojen solistina Wolfgang Amadeus Mozartin neljännen viulukonserton (D-duuri, K. 218) esityksessä. Preiser Records julkaisi levytyksen. Vuonna 2007 Neumarkt am Wallerseessa avattiin Baryllin mukaan nimetty aukio (Barylli-Platz).
Barylli julkaisi omaelämäkertateoksen. 16. kesäkuuta 2021 hänestä tuli ensimmäinen satavuotiaaksi elänyt Wienin filharmonikkojen jäsen. Hän kuoli seuraavan vuoden helmikuussa.
Walter Tammas

| Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten köydenveto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten köydenveto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten köydenveto. Olympialaiset  | Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta> Miesten köydenveto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Lontoo 1908 | joukkuekilpailu |  |
William Baldry "Walter" Tammas (23. elokuuta 1870 Great Yarmouth, Norfolk – 12. tammikuuta 1952 North Walsham, Norfolk) oli brittiläinen köydenvetäjä ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa ja kuului siellä lajissa pronssia saaneeseen K Division Metropolitan Police -joukkueeseen.
Walter Trott

Walter Trott (1. kesäkuuta 1907 – ?) oli saksalainen rattikelkkailija. Hän edusti seuratasolla BC Oberhofia. Trott osallistui Garmisch-Partenkirchenin olympialaisissa 1936 neljän miehen kilpailuun maansa kakkoskelkassa, joka joutui keskeyttämään.
Viinaa, huumeita ja väkivaltaa

| Viinaa, huumeita ja väkivaltaa Leijona |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 6. elokuuta 2004
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): RK-62
 Tyylilaji: Gangsta rap
Leijonan muut julkaisut
| Herra MC 2002 | Viinaa, huumeita ja väkivaltaa 2004 |   |
Viinaa, huumeita ja väkivaltaa on rap-artisti Leijonan toinen studioalbumi. Albumi julkaistiin elokuussa 2004. Sitä myytiin aluksi kädestä käteen Pipefesteillä ja sen jälkeen eri liikkeissä. Albumin kaikki biitit on tehnyt RK-62.
Kappaleet

Trippi mun messis
Kuka kuumottaa (mukana Steen1)
Viinaa, huumeita ja väkivaltaa
Mun kotikulmat
Lähetäänkö baariin? (skit)
Hämärän rajamailla (mukana Herra Soppa)
Pidä huoli sun omist asioistas (mukana Petos)
Vaan sil on väliä (mukana Money)
Elän ennenkuin kuolen
Chillaa
Muukalaisvihaa (mukana Lazy-D)
Hautausmaan portit
Turha reissu (skit)
Aiheesta muualla

Basso.fi[vanhentunut linkki]
Viktorija Sudaruškina

Viktorija Sudaruškina vuonna 2015.
Viktorija Viktorovna Sudaruškina (ven. Виктория Викторовна Сударушкина, s. 2. syyskuuta 1990) on venäläinen keihäänheittäjä. Hänen henkilökohtainen ennätyksensä on 24. helmikuuta 2015 heitetty 62,78 metriä.
Sudaruškina saavutti hopeaa vuoden 2013 kesäuniversiadeissa tuloksella 62,68. Moskovassa järjestetyissä yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2013 hän selviytyi karsinnasta loppukilpailuun 62,20 metrin heitolla. Finaalissa Sudaruškina sijoittui seitsemänneksi tuloksella 62,21.
Aiheesta muualla

Viktorija Sudaruškina Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
Walter Tomsen

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat. Olympialaiset .Miesten ammunta | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat. Olympialaiset .Miesten ammunta | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat. Olympialaiset .Miesten ammunta | Maa:   Yhdysvallat> .Miesten ammunta |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Lontoo 1948 | 50 m pienoiskivääri, makuu |  |
Walter Tomsen (4. maaliskuuta 1912 Kiova – 30. joulukuuta 2000 Southbury, Connecticut) oli yhdysvaltalainen ampuja. Hän kilpaili vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa ja sai hopeaa 50 metrin pienoiskiväärin makuukilpailussa pistemäärällä 599.
Viktorija Stopina

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Viktorija Stopina (toinen oikealta) Barcelonassa 2010. |  Viktorija Stopina (toinen oikealta) Barcelonassa 2010. |  Viktorija Stopina (toinen oikealta) Barcelonassa 2010. |  |
Maa:   Ukraina
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Ateena 2004 | Korkeushyppy |  |
Viktorija Ivanivna Stopina (ukr. Вікторія Іванівна Стьопіна) (s. 21. helmikuuta 1976 Zaporižžja) on ukrainalainen korkeushyppääjä.
Stopina sijoittui kuudenneksi Lissabonin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 1994. Hän jäi Barcelonan sisäratojen MM-kilpailuissa 1995 karsinnassa ilman tulosta. Vuonna 1996 hän voitti Ukrainan-mestaruuden, mutta karsiutui loppukilpailusta Atlantan olympialaisissa. Budapestin EM-kilpailuissa 1998 hän oli seitsemäs. Sevillan MM-kisoissa 1999 hän sijoittui korkeushypyssä seitsemänneksi tuloksella 196 cm. Hän voitti samana vuonna lisäksi Ukrainan-mestaruuden. Vuonna 2003 hän voitti Euroopan cupin ykkösliigan. Pariisin MM-kisoissa 2003 hän hyppäsi yhdeksänneksi. Seuraavana vuonna hän oli kolmas Euroopan sisäratojen cupissa, kahdeksas Budapestin sisäratojen MM-kisoissa ja voitti Ukrainan mestaruuden sekä sisä- että ulkoradoilla. Ateenan olympialaisissa hän voitti olympiapronssia ennätystuloksellaan 202 cm. Kauden lopussa hän oli toinen IAAF:n yleisurheilufinaalissa. Vuonna 2005 hän voitti Ukrainan sisäratojen mestaruuden. Myöhemmin samana vuonna hän oli seitsemäs Helsingin MM-kisoissa ja viides IAAF:n yleisurheilufinaalissa. Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006 hän oli seitsemäs. Hän voitti 2008 Ukrainan-mestaruuden, oli toinen Euroopan cupissa ja sijoittui 12:nneksi Pekingin olympialaisissa. Hän voitti Ukrainan ulkoratamestaruuden 2009 ja 2010 sekä sijoittui Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 kuudenneksi. Vuonna 2011 hän oli toinen Euroopan joukkuemestaruuskilpailuissa, mutta karsiutui Daegun MM-kilpailuissa. Vuonna 2012 hän voitti Ukrainan hallimestaruuden ja karsiutui loppukilpailusta Lontoon olympialaisissa.
Ennätykset

Korkeushyppy: 202 (2004)
Väinö Tattari

Väinö Tattari vuonna 1979.
Väinö Tattari (23. tammikuuta 1902 Hiitola – 25. lokakuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen kommunistipoliitikko ja ammattiyhdistysjohtaja, joka toimi vuosina 1946–1949  Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliiton (SAK) varapuheenjohtajana.
Tattarin isä oli kirvesmies ja hän itse oli ammatiltaan muurari. Hänen poliittinen toimintansa käynnistyi hänen kotikylänsä Hännilän työväenyhdistyksestä, jonka puheenjohtajaksi hänet valittiin 1923, hieman ennen kuin koko yhdistys lakkautettiin Suomen Sosialistisen Työväenpuolueen mukana. Tattari työskenteli muurarina eri paikkakunnilla, vuodesta 1928 Helsingissä, jossa hän oli aktiivinen nuorten työläisten opintoyhdistyksessä ja muurarien ammattiosastossa. Vuosina 1935–1939 hän asui Neuvostoliitossa ja opiskeli Moskovan Lenin-koulussa salanimellä Karl Sarlin. Hän onnistui myöhemmin salaamaan tämän Etsivän keskuspoliisin kuulustelijoilta ja väitti kierrelleensä neljä vuotta Suomen maaseudulla.
Suomen palattuaan Tattarista tuli yksi Suomen Kommunistisen Puolueen (SKP) työkomitean ammatillisen jaoston johtajista. Kommunistit ryhtyivät noina vuosina toimimaan melko näkyvästi sosiaalidemokraattien johtamassa ammattiyhdistysliikkeessä. SAK:n lokakuun 1940 edustajakokouksessa Tattari oli ehdolla järjestön puheenjohtajaksi, mutta hävisi istuvalle puheenjohtajalle Eero A. Wuorelle äänin 25–66. Tattari pidätettiin jatkosodan alkaessa kesäkuussa 1941 ja hän oli sodan loppuun saakka turvasäilövankeudessa.
SKP:n uudessa perustavassa kokouksessa lokakuussa 1944 Tattari valittiin puoluetoimikuntaan. Hänestä tuli pian yksi näkyvimpiä ay-kommunisteja ja huhtikuussa 1945 hänet palkattiin SAK:n kolmanneksi sihteeriksi, kun järjestön sosiaalidemokraattinen johto aloitti johtotasolla yhteistyön kommunistien kanssa. Kun SAK:n johdossa kiisteltiin kesän 1946 ylimääräisen edustajakokouksen vaalien kyseenalaisista tuloksista, järjestölle perustettiin sovinnon eleenä kaksi uutta varapuheenjohtajan tehtävää ja Tattari valittiin ensimmäiseksi varapuheenjohtajaksi. Sotien jälkeisinä vuosina kommunistien työmarkkinalinja oli aluksi hyvin maltillinen, mutta vuoden 1948 vaalitappion jälkeen he alkoivat tukea voimakkaasti erilaisia lakkoliikkeittä. Syksyllä 1949 SAK:n sosiaalidemokraattinen johto julisti kommunistien tukeman korpilakkoliikkeen laittomaksi, jolloin sitä tukenut Tattari erotettiin tehtävistään.
Tattari oli 1952–1965 Suomen Muurarien Liiton toimitsijana, mistä tehtävästä jäi eläkkeelle. Myöhemmin hän toimi vielä aktiivisesti kansandemokraattista liikettä lähellä olleessa Eläkeläiset ry:ssä.
Vähä Hankalammi

| Vähä Hankalammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kuhmoinen
Koordinaatit:  61°36′39″N, 24°55′45″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pääskylänjoen valuma-alue (35.76)
Laskujoki:  suo-oja Mauharinjokeen 
Järvinumero:  35.766.1.023
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  132,2 m  
Rantaviiva:  0,522 km  
Pinta-ala:  1,328 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiVähä Hankalammi 
Vähä Hankalammi on Pirkanmaalla Kuhmoisten Leppäkoskella sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee samalla suolla yhdessä Ison Hankalammin kanssa ja järvet ovatkin ojitetty toistensa yhteyteen. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä ja sen rannat ovat suota.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Hahmajärven valuma-alueeseen (35.766) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 132,2 metriä mpy. Lammesta on kaivettu johto-oja, joka yhtyy idässä Mauharinjokeen. Joki laskee pian Lahnajärveen.