stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rugby kesäolympialaisissa 2020 – naisten turnaus
Pudotuspelit > Mitaliottelut

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Puolivälierät | Puolivälierät |  |  | Välierät | Välierät |  |  | Loppuottelu | Loppuottelu |
 
|   | 30.7. 17:30 | 30.7. 17:30 |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   | 30.7. 17:30 | 30.7. 17:30 |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  Uusi-Seelanti | 36 |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  Uusi-Seelanti | 36 |  |  | 31.7. 11:00 | 31.7. 11:00 |  |  |  |  |
|   |  Venäjän olympiakomitea | 0  |  |  | 31.7. 11:00 | 31.7. 11:00 |  |  |  |  |
|   |  Venäjän olympiakomitea | 0  |  |  |  Uusi-Seelanti | 22 |  |  |  |  |
|   | 30.7. 18:00 | 30.7. 18:00 |  |  |  Uusi-Seelanti | 22 |  |  |  |  |
|   | 30.7. 18:00 | 30.7. 18:00 |  |  |  Fidži | 17  |  |  |  |  |
|   |  Fidži | 14 |  |  |  Fidži | 17  |  |  |  |  |
|   |  Fidži | 14 |  |  |  |  |  |  | 31.7. 18:00 | 31.7. 18:00 |
|   |  Australia | 12  |  |  |  |  |  |  | 31.7. 18:00 | 31.7. 18:00 |
|   |  Australia | 12  |  |  |  |  |  |  |  Uusi-Seelanti | 26 |
|   | 30.7. 18:30 | 30.7. 18:30 |  |  |  |  |  |  |  Uusi-Seelanti | 26 |
|   | 30.7. 18:30 | 30.7. 18:30 |  |  |  |  |  |  |  Ranska | 12  |
|   |  Yhdysvallat | 12 |  |  |  |  |  |  |  Ranska | 12  |
|   |  Yhdysvallat | 12 |  |  | 31.7. 11:30 | 31.7. 11:30 |  |  |  |  |
|   |  Iso-Britannia | 21  |  |  | 31.7. 11:30 | 31.7. 11:30 |  |  |  |  |
|   |  Iso-Britannia | 21  |  |  |  Iso-Britannia | 19 |  |  |  |  |
|   | 30.7. 19:00 | 30.7. 19:00 |  |  |  Iso-Britannia | 19 |  |  |  |  |
|   | 30.7. 19:00 | 30.7. 19:00 |  |  |  Ranska | 26  |  |  | Pronssiottelu | Pronssiottelu |
|   |  Ranska | 24 |  |  |  Ranska | 26  |  |  | Pronssiottelu | Pronssiottelu |
|   |  Ranska | 24 |  |  |  |  |  |  | 31.7. 17:30 | 31.7. 17:30 |
|   |  Kiina | 10  |  |  |  |  |  |  | 31.7. 17:30 | 31.7. 17:30 |
|   |  Kiina | 10  |  |  |  |  |  |  |  Fidži | 21 |
|   |  |  |  |  |  |  |  |  |  Fidži | 21 |
|   |  |  |  |  |  |  |  |  |  Iso-Britannia | 12  |
|   |  |  |  |  |  |  |  |  |  Iso-Britannia | 12  |
Järjestys

| # | Joukkue |
| --- | --- |
:  Uusi-Seelanti (NZL)
:  Ranska (FRA)
:  Fidži (FIJ)
4.:  Iso-Britannia (GBR)
5.:  Australia (AUS)
6.:  Yhdysvallat (USA)
7.:  Kiina (CHN)
8.:  Venäjän olympiakomitea (ROC2)
9.:  Kanada (CAN)
10.:  Kenia (KEN)
11.:  Brasilia (BRA)
12.:  Japani (JPN)
Mitalistijoukkueiden pelaajat

| Mitali | Joukkue |
| --- | --- |
Kultaa:  Uusi-Seelanti (NZL)  Ruby Tui, Risi Pouri-Lane, Stacey Fluhler, Kaka Shiray, Sarah Hirini, Michaela Blyde, Tyla Nathan-Wong, Kelly Brazier, Gayle Broughton, Theresa Fitzpatrick, Portia Woodman, Alena Saili, Tenika Willison
Hopeaa:  Ranska (FRA)  Seraphine Okemba, Anne-Cecile Ciofani, Chloe Pelle, Chloe Jacquet, Jade Ulutule, Fanny Horta, Coralie Bertrand, Camille Grassineau,  Carla Neisen, Caroline Druin, Shannon Izar, Lina Guerin
Pronssia:  Fidži (FIJ)  Vasiti Solikoviti, Sesenieli Donu, Raijieli Daveua, Rusila Nagasau, Ana Roqica, Reapi Ulunisau, Lavena Cavuru, Laisana Likuceva, Viviana Riwai, Alowesi Nakoci, Ana María Naimasi, Roela Radiniyavuni, Lavenia Tinai
America the Beautiful

Nuottijulkaisun kansilehti vuodelta 1917.
America the Beautiful (suom. "Kaunis Amerikka") on yhdysvaltalainen musiikkikappale, jonka sävelsi Samuel A. Ward ja sanoitti Katharine Lee Bates. 1800-luvulta peräisin olevan kappaleen sävel ja sanat syntyivät alun perin erillään.
Samuel A. Ward sävelsi kappaleen alun perin vuonna 1888 nimellä Materna. Se julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1892 melodiana O Mother Dear, Jerusalem -nimiselle hymnille.
Katharine Lee Batesin runo ”America the Beautiful” julkaistiin ensimmäisen kerran The Congregationalist -lehdessä 4. heinäkuuta 1895. Hymni sai osakseen runsaasti huomiota ja säveltäjä Silas G. Pratt laati sille melodian pian julkaisun jälkeen. Vuonna 1904 Bates yksinkertaisti sanoitusta ja julkaisi uuden version The Boston Evening Transcriptissa.
Runoa alettiin yhdistää Wardin sävellykseen ensimmäisen maailmansodan aikana. Vuonna 1903 kuolleen säveltäjän leski antoi vuonna 1912 luvan käyttää sävellystä ”America the Beautiful” -tekstin yhteydessä.
Isänmaallinen laulu on noussut Yhdysvalloissa lähestulkoon epävirallisen kansallislaulun asemaan. Kappale on helpompi laulaa kuin The Star-Spangled Banner eikä sen sanoitus ole yhtä sotaisa, minkä vuoksi jotkut pitävät sitä parempana vaihtoehtona maan tunnuslauluksi.
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta America the Beautiful on Wikiaineistossa (englanniksi)
Jääkiekon televisiointi Suomessa

Jääkiekon televisiointi Suomessa aloitettiin vuonna 1961.
Alkuvaiheet

Suomessa ensimmäiset televisiossa nähdyt jääkiekko-ottelut toteutettiin vuonna 1961 Sveitsissä pidetyissä maailmanmestaruuskilpailuissa Eurovision välityksellä. SM-sarjaotteluita välitettiin kotikatsomioihin vain satunnaisesti 1960- ja 1970-luvuilla. SM-liigan ensimmäisellä kaudella 1975–1976 televisioitiin vain kolme ottelua, joista jokainen jälkilähetyksenä myöhäisillan ohjelmiston lopuksi. Yleisradiolla ei ollut varaa maksaa liigan pyytämiä oikeussummia, eikä esimerkiksi kevään loppuotteluita TPS:n ja Tapparan välillä nähty televisiossa lainkaan. Liigan silloisen toimitusjohtaja Kalervo Kummolan mielestä ottelu voitiin televisioida ainoastaan järjestävän seuran suostumuksella sellaisena iltana, jolloin muita otteluita ei pelattu. Liigan mukaan Ylen piti korvata taloudellisesti televisioinnin takia puuttuneet katsojat kotijoukkueelle. Tätä periaatetta monet Ylen johtajat pitivät naurettavana, eikä kummallakaan osapuolella ollut vielä meneen vuoteen halua kehittää liigakiekkoilun ympärille televisiotuotantoa.
SM-liigan historian ensimmäinen tv-ottelu pelattiin 18. marraskuuta 1975 Ilveksen ja Jokereiden välillä. Yleisradiolta saatu korvaus ohjattiin kokonaisuudessaan Ilvekselle korvauksena menetetyistä lipputuloista. Liigahistorian toisella kaudella yhdistyksen silloinen puheenjohtaja Tapani Mattila otti kantaa suomalaisen jääkiekkoilun puoliammattilaiskysymykseen kyseisen vuoden SM-liigakirjassa esittämällä televisiointijärjestelmän muuttamista ennen puoliammattilaisen ajan alkamista liigassa, koska silloisten säännösten mukaan MTV ei saanut olla mukana urheilun välityksessä. Mattila myös piti säännöstöä kiusallisena, koska hänen mukaansa vasta mainostajien avulla olisi mahdollisuus päästä eteenpäin kiekkoilun ammattilaistumisessa. Eräässä yhdistyskokouksessa Mattilan kerrotaan jakaneen ajatuksen niin sanotusta "yöjutusta" joka tulisi televisiosta aina pelikierrospäivinä myöhäislähetyksenä "yökukkujien iloksi".
1990-luku

Kaudesta 1989–1990 Hockey Night on näyttänyt suorina lähetyksinä liigaotteluita joko lauantaisin tai sunnuntaisin ja ohjelmistoon ilmestyivät tuolloin erikoisohjelmat Kiekkotorstai ja Pakkipari. Heti ensimmäisellä kaudellaan Hockey Night-tiimi voitti parhaan jääkiekkotoimittajan Jouko Autero-palkinnon, jonka tiimi sai vielä kahdesti ennen sopimuksen päättymistä vuonna 2005. Tuona aikana ottelut selostettiin kolmen ihmisen voimalla – selostajina oli koko aikana yhteensä neljä eri ihmistä: Mika Saukkonen, Pentti Lindegren, Kari Tyni ja Jani Uotila (jälkimmäinen selosti vain maksullisia otteluita) ja kommentaattoreina toimivat muun muassa entiset maajoukkuepelaajat Markus Lehto, Raimo Summanen, Pekka Järvelä, Jari Kurri ja Timo Jutila sekä pelaajayhdistyksen toiminnanjohtaja Jarmo Saarela. Haastattelijoita olivat Saukkosen, Järvelän ja Lindegrenin lisäksi Ari Mennander, Inka Korhonen ja Mikko Grönman. Yle lopetti liigaotteluiden näyttämisen kokonaisuudessaan vuonna 1994 ja menetti edeltävänä vuonna myös MM-kisat kahdeksi vuodeksi kaapelikanava PTV:lle.
TV-oikeudet > Olympialaiset

| Vuosi | Suomen otteluiden selostaja(t) | Kanava |
| --- | --- | --- |
| 1960–1968 | Ei tiedossa | Yleisradio |
| 1972–1988 | Juha Jokinen ja Antero Karapalo | Yleisradio |
| 1992 | Juha Jokinen | Yleisradio |
| 1994–2010 | Antero Mertaranta | Yleisradio |
| 2014 | Niki Juusela (miehet) Kaj Kunnas (naiset) | Yleisradio |
| 2018 | Oskari Saari (miehet) Matti Härkönen (naiset) | Eurosport (miehet)   TV5 (miehet) Yleisradio (naiset) |
| 2022 | Oskari Saari (miehet) Juhavaltteri Salminen (naiset) | Eurosport   TV5 |
TV-oikeudet > Miesten MM-kisat

| Vuosi | Suomen otteluiden selostaja(t) | Kanava |
| --- | --- | --- |
| 1961–1973 | Ei tiedossa | Yleisradio |
| 1974–1991 | Juha Jokinen ja Antero Karapalo | Yleisradio |
| 1992–1994 | Anssi Kukkonen | PTV |
| 1995 | Antero Mertaranta Hannu-Pekka Hänninen (pari alkulohko-ottelua) | Yleisradio |
| 1996–2011 | Antero Mertaranta | Yleisradio |
| 2012–2013 | Antero Mertaranta (Canal+:n/C Moren pääselostaja, ilmaiskanavalla kolme ottelua) Mika Saukkonen (MTV3:n ja AVAn pääselostaja) Juha Taivainen (MTV3:n ja AVAn selostaja) | MTV3 |
| 2014–2023 | Antero Mertaranta (C Moren pääselostaja, ilmaiskanavalla muutama ottelu) Mika Saukkonen (MTV3:n pääselostaja) | MTV3 |
| 2024– | Antti Mäkinen (Viaplayn ja V Sportin pääselostaja) Antero Mertaranta (MTV3) | Viaplay V Sport MTV3 |
TV-oikeudet > Nuorten MM-kisat & Alle 18-vuotiaiden MM-kisat

| Vuosi | Kanava |
| --- | --- |
1974–2008: Yleisradio
2009–2015: MTV3
2016–2020: Yleisradio
2021–2026: TV5 Discovery+
TV-oikeudet > Naisten MM-kisat

| Vuosi | Kanava |
| --- | --- |
1990–2008: Yleisradio
2009–2011: MTV3
2012: Canal+ 
2013–2015: MTV3
2016–2019 (2020 peruttiin): Yleisradio
2021–2026: TV5 Discovery+
TV-oikeudet > Mestis

| Vuosi | Kanava |
| --- | --- |
2000–2009: Urheilukanava
2009–2011: Canal+ MTV3 MAX
2013–2019: Elisa Viihde
2017–2019: Fanseat Yle TV2 Yle Areena
2019–2022: Nelonen Media
2022–2027: MTV Urheilu MTV Katsomo
TV-oikeudet > SM-liiga

| Vuosi | Kanava |
| --- | --- |
1975–1994: Yleisradio
1989–1992: Kolmoskanava
1993–2005: MTV3
2005–2009: Canal+ (Urheilukanava)
2009–2013: URHOtv 
2005–2018: Nelonen Ruutu
2018–2027: Telia C More/MTV Katsomo TV5 (18-19) MTV3 (19–) Sub (19–) Discovery+ (20–24)
TV-oikeudet > NHL

| Vuosi | Kanava |
| --- | --- |
1986-1991: Kolmoskanava (Yksittäisijä otteluita ja NHL:n tähdistöotteluita)
1990-luvulla: MTV3 (NHL International Weekly / Power Week)
2004 World Cup: Nelonen
2013–2026, myös 2016 World Cup: Viasat
2017–2018: Yleisradio (yksi ottelu)
2018–2019: TV5 (yksi ottelu) Nelonen (kolme pudotuspeliottelua)
2022–2023: Yleisradio (25 runkosarjaottelua, tietty määrä pudotuspelejä sekä finaalit)
2023–: MTV Katsomo/Sub (yksi ottelu viikossa)
TV-oikeudet > KHL

| Vuosi | Kanava |
| --- | --- |
2013–2021: Viasat
2021–2022: Discovery
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Jääkiekon säännöt vuonna 1968
Anssi Koskinen, Tamvisio/Tesvisio jääkiekkotelevisio-ohjelman juontajana vuonna 1964
Hockey Night
Kolmoskanavan ohjelmalistaus vuodelta 1990, NHL 1989–90 kaudelta
Altain kieli

| Altai |
| --- | --- |
Oma nimi:  Altaj tili (Алтай тили)
Muu nimi:  Oiraatti, oirootti
Tiedot
Alue:   Venäjä – Altain tasavalta – Altain aluepiiri  Mongolia  Kiina
Virallinen kieli:   Altain tasavalta
Puhujia:  71 600
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kirjaimisto:  kyrillinen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  turkkilaiset kielet
Kieliryhmä:  pohjoisturkkilaiset kielet
Kielikoodit
ISO 639-2:  (eteläinen) alt, (pohjoinen) atv
ISO 639-3:  (Pohjoinen)ALT (Eteläinen) ATV (Pohjoinen)ALT (Eteläinen)
 Ohje 
Altain kieli (vanhentunut nimitys oirootin kieli; altaiksi алтай тил, altai til) on altailaisten puhuma turkkilainen kieli. Sillä on virallisen kielen asema Altain tasavallassa Venäjällä.
Levinneisyys ja puhujamäärä

Altain kieltä puhutaan lähinnä Altain tasavallassa. Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan altain puhujia oli Venäjällä 61 700 henkeä, joista 54 900 Altain tasavallassa. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan altaita puhui 65 500 henkeä, joista 62 600 Altain tasavallassa. (lukuihin sisältyvät altaita toisena tai vieraana kielenä puhuvat). Aikaisemmissa väestönlaskennoissa altain puhujiksi laskettiin myös vuonna 2002 rekisteröidyt teleutin (1892 henkeä), kumandin (1044 henkeä), tšelkanin (539 henkeä) ja tuban (436 henkeä) puhujat.
Vuonna 1989 Venäjän altailaisista 85,1 % puhui altaita äidinkielenään ja 1,9 % toisena kielenä. Vuonna 2002 Altain tasavallan altailaisista 89,2 % osasi altaita.
Kansallisuudeltaan altailaisista 92,9 % osaa venäjää (80,4 % vuonna 1989). Altain tasavallan koko väestöstä 30,9 % osaa altaita ja 96,5 % venäjää. Altaita puhuvat lähes kaikki tasavallan telengitit (2 300 henkeä vuonna 2002) sekä osa kazakeista. Vastaavasti osa altailaisista osaa kazakkia.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 55 700 altain puhujaa.
Historia ja murteet

Altailaiset koostuvat useista etnisistä ryhmistä, jotka ovat osin säilyttäneet identiteettinsä. Muinaisturkkilaisena aikana Jenisein yläjuoksulla ja Altailla asui kirgiisejä, joiden kieltä kuvastavat Jenisein riimukirjoitukset. Myöhemmin heidän joukkoonsa sekoittui oguzeja ja kiptšakkeja, joiden vaikutus näkyy altain pohjoismurteissa. Kieleen ovat vaikuttaneet myös läntiset mongolit eli oiraatit sekä altailaisiin sulautuneet samojedikielten ja ketin puhujat.
Altain kieli jakautuu eteläiseen ja pohjoiseen murreryhmään, joiden välillä on huomattavia eroja. Kieli kuuluu turkkilaisten kielten itäiseen haaraan, jossa sen etelämurteet muodostavat kirgiisin kanssa oman kieliryhmän. Pohjoismurteet puolestaan kuuluvat eräiden piirteidensä perusteella uiguurilais-oguzilaiseen ryhmään, jossa niillä on eniten yhteistä hakassilaiseen alaryhmään kuuluvan šoorin kielen kanssa. Eteläryhmän murteita ovat varsinaisaltai eli altaikiži, telengit ja teleut, pohjoisryhmään kuuluvat kumandi, tšelkan ja tuba.
Kirjakieli

Altain kirjakieli syntyi ortodoksisten lähetyssaarnaajien toiminnan tuloksena. Lisämerkein täydennetyllä kyrillisellä kirjaimistolla julkaistiin 1800-luvun puolivälistä lähtien lähinnä uskonnollista  kirjallisuutta, joka perustui teleutin murteeseen. 1920-luvun alussa kirjakielen normien perustaksi valittiin varsinaisaltain murre. Lähetyssaarnaajien luomaa kirjaimistoa käytettiin vuoteen 1931 saakka, jolloin siirryttiin latinalaiseen aakkostoon. Vuonna 1938 otettiin uudelleen käyttöön kyrillinen kirjaimisto, johon on liitetty lisämerkit ӧ, ӱ, ҥ ja ј.
Altaita käytetään opetuskielenä koulujen alaluokilla ja ylemmillä luokilla sitä opetetaan aineena. Altaiksi julkaistaan oppikirjoja sekä kauno- ja lastenkirjallisuutta. Sillä ilmestyy sanomalehti Altaidyŋ tšolmony, kaunokirjallinen aikakauskirja ja lastenlehti. Kieltä käytetään myös radiossa, televisiossa ja teatterissa. Vuonna 1993 tasavallassa hyväksyttiin kielilaki, joka antaa altaille virallisen kielen aseman venäjän kielen rinnalla.
Nykytilanne

Altain kielen tilannetta pidetään monessa suhteessa huolestuttavana. Altailaiset ovat pitkälle venäläistyneitä, kirjakieli on kehittymätön ja sen käyttö vähäistä. Kielen tulevaisuutta uhkaa myös etnisten ryhmien halu jakautua eri kansallisuuksiksi, joille kaikille olisi luotava erillinen kirjakieli. Venäjän hallituksen vuonna 2001 tekemässä päätöksessä kumandinit, telengitit, tšelkanit ja tubalarit tunnustetaan itsenäisiksi kansoiksi. Kumandineille on myönnetty pohjoisen vähälukuisen kansan asema. Monet tutkijat pitävät kumandia erillisenä kielenä.
Alvari

Stora alvaret Öölannin saarella
Österplana hed, Kinnekullessa, Länsi-Götanmaalla. Alvarikasvillisuutta ja paljasta kalkkikivikalliota, jonka kasvillisuus rajoittuu usein kallion halkeamiin, esimerkiksi sikoangervo, keltamatara, valkomaksaruoho ja ruusut.
Alvari on luontotyyppi, jossa vain ohut kasvillisuuskerros peittää kalkkikiveä. Maakerros on niin ohut, ettei se sovellu maanviljelykseen. Pohjoismaiden tunnetuin alvari on Öölannin Stora Alvaret – kalkkikiviylänkö, joka kuuluu vuonna 2000 UNESCOn maailmanperintökohteeksi määriteltyyn Öölannin eteläosan maisemaan.
Alvarin muodostuminen

Alvari voi muodostua alueelle, jossa erittäin ohut kalkkipitoinen maa-aines peittää emäksistä kalkkiperuskalliota. Ilmasto on kohtalaisen kuiva, kesäisin on yleensä kuivia jaksoja ja sataa vähän, mutta talvet ovat kylmiä ja routaannuttavat maan laajalti. Alvareita onkin Euroopassa vain muutamilla alueilla, kuten Öölannissa, Gotlannissa ja Pohjois-Viron saarilla. Laidunnus säilyttää alvareille tyypillisen matalan, laikukkaan kasvillisuuden. Keski-Euroopan kalkkikivialueet ovat usein alvarien tapaisia, mutta lämpimämpiä, eikä niitä käytetä laidunnukseen. Öölannin suurta alvaria on laidunnettu kivikaudelta lähtien, ja se on hävittänyt puut niin perusteellisesti, että alueella kasvaa vain yksittäisiä havu- ja lehtipuita tai pieniä puujoukkoja.
Alvarien kasvillisuus

Alvarien kasvillisuus vaihtelee avokallioista ja kuivista kedoista kosteahkoihin niittyihin ja märkiin alueisiin, kuten allikoihin. Kasvillisuus on matalaa ja laikkuista, mutta kukkii kesäisin värikkäästi. Öölannissa alvarialueilla tavataan useita endeemisiä lajeja, kuten öölanninpäivännouto (Helianthemum oelandicum) ja alvarimaruna (Artemisia oealandica). Alvareilla kasvaa kasvilajeja, joita kasvaa lähimpänä Etelä-Venäjän ja Unkarin aroilla.
Euroopan alvareita

Ruotsi
Öölanti – Stora Alvaret – Euroopan laajin alvarialue
Gotlanti
Länsi-Götanmaa – useita Kinnekulle-kalkkikivivuorella, pienempiä palasia Falbygdenin alueella, kuten Dalassa ja Högstenassa.
Viro
Alvareita on hajallaan koko Viron pohjoisrannikolla osapuilleen Paldiskin ja Sillamäen välisellä alueella, missä vain kalkkikivi tulee pintaan lähellä meren rantaa (katso Baltian klintti), kuten myös Länsi-Viron saaristossa. Virossa sijaitsi aikoinaan noin kolmannes koko maailman alvareista. Niiden pinta-ala on kuitenkin supistunut: Kun 1930-luvulla alvareita oli 43 000 hehtaaria, vuonna 2000 niitä oli 12 000 ja vuonna 2010 arviolta 9 000 hehtaaria. Viron alvareilla kasvaa 267 putkilokasvilajia, joista arviolta viidesosa on suojeltuja. Siellä kasvaa myös 142 sammallajia ja 263 jäkälälajia. Viron hallitus on sitoutunut suojelemaan vähintään 9 800 hehtaaria maan alvareita osana Natura 2000 -verkostoa.
Englanti
Cumbria ja pohjoinen Yorkshire – suojeltuna Yhdistyneen kuningaskunnan biodiversiteettitoimintaohjelmassa.
Irlanti
Burrenin kansallispuisto, suuri alvari Claren kreivikunnan koillisosassa.
Jäkälää, sammalta ja ruohokasveja hiilihappopitoisen sadeveden syövyttämällä kalkkikivipinnalla.
Gustaf Svinhufvud (laamanni)

Gustaf Svinhufvud (11. toukokuuta 1817 Lempäälä – 3. huhtikuuta 1901 Lempäälä) oli suomalainen juristi ja valtiopäivämies.
Svinhufvudin vanhemmat olivat  laamanni Gustaf Svinhufvud ja Katarina Sofia af Enehjelm ja puoliso vuodesta 1842 Klara Vivika Ottiliana Mesterton (k. 1889). Svinhufvud tuli ylioppilaaksi 1832  ja suoritti tuomarintutkinnon 1837, varatuomarin arvon hän sai 1840 ja laamannin arvon 1889. Hän oli Turun hovioikeudessa kanslisti 1842, kirjaaja ja ylimääräinen viskaali 1847, notaari 1849, protonotaari 1854 ja apujäsen 1854–1855. Porvoon tuomiokunnan tuomari hänestä tuli 1855 ja Jämsän tuomiokunnan tuomarina hän toimi 1862–1891. Svinhufvud oli Tammikuun valiokunnan sihteeri 1862 ja aatelissäädyssä sukunsa edustaja valtiopäivillä 1872.
Aki Marte

Aki Marte, vuoteen 1932 Aksel Johannes Martens (25. maaliskuuta 1916 Viipuri – 5. huhtikuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen sotilas ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Marten vanhemmat olivat veturinkuljettaja Karl Petter Marte, aiemmin Martens, ja Aino Lundgren ja puoliso vuodesta 1943 sisustusarkkitehti Sirkku Margareta Kyöstilä. Marte kävi Viipurin klassillisen lyseon 1927–1935 ja Kadettikoulun 1936–1938. Opintomatkoja hän teki lukuisiin eri maihin 1940- ja 1950-luvuilla. Marte oli vänrikkinä nuorempi upseeri Ilmatorjuntarykmentti 1:ssä 1938–1939, 1. Kevyen ilmatorjuntapatterin päällikkö Karjalankannaksella 1939–1940 ja 1. Kevyen ilmatorjuntapatteriston patterinpäällikkö 1940–1941. Luutnantiksi 1940 ylennettynä hän oli 10. Paikallisen torjuntakeskuksen päällikkö Kotkassa 1941, 122. Kevyen ilmatorjuntapatterin päällikkö Karjalankannaksella 1941 ja 121. Kevyen ilmatorjuntapatterin päällikkö Karjalankannaksella 1942–1943. Kapteeniksi hänet ylennettiin 1942. Marte oli sotilasuransa päätteeksi Ilmatorjuntarykmentti 1:n patteristonkomentaja Helsingissä 1944 ja Ilmavoimien esikunnan ilmatorjuntaosaston toimistopäällikkö 1945.
Siirryttyään liike-elämän palvelukseen Marte oli Alkon omistaman Alkon Ravintolat Oy:n, vuodesta 1954 Oy Yhtyneet Ravintolat Ab ja sittemmin Arctia, talouspäällikkö 1945–1949, ravintolatoiminnan johtaja 1949–1951 ja toimitusjohtaja 1951–1976. Hänellä oli lisäksi useita luottamustehtäviä, kuten Matkailun kehityskomitean puheenjohtajuus ja Hotelli- ja ravintolaneuvoston hallituksen, Hotelli- ja ravintolakoulusäätiön valtuuskunnan, Liiketyönantajain Keskusliiton hallituksen ja Matkailun edistämiskeskuksen neuvottelukunnan jäsenyys. Sotilasarvoltaan Marte oli reservin majuri (1964). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1966. Kuvanveistäjä Aimo Tukiainen teki hänestä reliefin 1977. Nuoruudessaan jääpalloa harrastanut Marte voitti lajissa Suomen mestaruuden vuonna 1936 Viipurin Palloseuran joukkueessa.
Aarne Alestalo

Aarne Oskari Alestalo (9. maaliskuuta 1914 Hollola – 27. toukokuuta 1992 Hollola) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Alestalon vanhemmat olivat maanviljelijä Kalle Alestalo ja Hilda Salminen ja puoliso vuodesta 1941 sairaanhoitaja Eeva Marjatta Syvähuoko. Alestalo tuli ylioppilaaksi Lahden lyseosta 1935 ja harjoitti teologian opintoja Helsingin yliopistossa, mutta ei suorittanut tutkintoa. Hän oli Lapinjärven alkoholistihuoltolan apulaisjohtaja 1944–1946, Perniön alkoholistihuoltolan johtaja 1946–1950, Järvenpään alkoholistien vastaanottolaitoksen johtaja 1950–1952, Alkon sosiaalitarkastaja, myynninvalvonnan ja suhdetoiminnan hoitaja 1952–1962 ja Alkon perustaman Kantaravintolat Oy:n toimitusjohtaja ja johtokunnan jäsen 1962–1975. Lapinjärven kunnanvaltuuston jäsen Alestalo oli 1946. Hänellä oli myös useita muita luottamustehtäviä. Alestatalo oli Akateemisen Karjala-Seuran jäsen ja sotilasarvoltaan reservin yliluutnantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1973.
Amasia (manner)

Amasia (Amerikka-aasia) on mahdollinen tulevaisuuden jättiläismanner, joka saattaa syntyä Aasian ja Pohjois-Amerikan yhdistyessä. Mitään uutta asiassa ei sinänsä ole, sillä maamassat liikkuvat jatkuvasti – välillä yhtenä supermantereena ja sitten taas erillään. Liike on korkeintaan kynnen kasvunopeuden luokkaa. Yalen yliopiston tutkijoiden mukaan Amerikan manner törmää Euraasiaan pohjoisnavan kohdalla 50–200 miljoonan vuoden kuluttua. Vaihtoehtoinen teoria on Pangaea Ultima. Teoria perustuu siihen, että Tyynenmeren laatta on jo nyt liikkumassa Euraasian ja Pohjois-Amerikan laattojen alle, ja jos tämä jatkuu, meri saattaa sulkeutua. Samalla Atlantin laatta työntää Pohjois-Amerikkaa länteen. Tämän ansiosta Atlantista voi tulla tulevaisuudessa Tyyntämertä suurempi. Siperiassa Euraasian ja Pohjois-Amerikan raja on ollut vakaa vuosimiljoonien ajan. Tilanne voi kuitenkin muuttua. Lisäksi tutkijat ennustavat, että Afrikka ja Australia liittyvät mukaan tähän muodostuvaan ”supermantereeseen”. Toisin sanoen maanosat ovat yhdistymässä. Uudelle supermantereelle on jo annettu nimi Amasia yhdistelmänä Amerikasta ja Aasiasta. Amasiassa Intia on osa mannerta. Silloin se on reilusti sisämaassa. Viimeisin supermanner, Pangaia, muodostui 300 miljoonaa vuotta sitten, Rodinia puolestaan 1,1 miljardia ja Nena 1,8 miljardia vuotta sitten. Neljänsadan miljoonan vuoden kuluttua maapallon mantereet ovat törmänneet yhteen ja muodostaneet Amasia-jättiläismantereen. Koska mantereita on vain yksi, on valtameriäkin on ainoastaan yksi.