stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Erik Mickwitz

Erik Mickwitz (24. marraskuuta 1938 Helsinki – 6. tammikuuta 2024 Helsinki) oli suomenruotsalainen juristi, joka toimi kuluttaja-asiamiehenä vuosina 1991–2003.
Mickwitz valmistui lainopin kandidaatiksi 1963 ja sai varatuomarin arvon 1966. Hän työskenteli patentti- ja rekisterihallituksessa 1963–1965 ja Liiketyönantajain keskusliitossa eri tehtävissä, viimeksi johtajana 1975–1976. Vastaperustetun kuluttaja-asiamiehen toimiston toimistopäällikkönä hän toimi 1978–1991, joista viimeiset vuodet kuluttaja-asiamiehen viransijaisena.
Mickwitz toimi vuosina 2003–2004 suomenruotsalaisten kansankäräjien eli Folktingetin pääsihteerinä.
Vuonna 2008 Mickwitz toimi yhdessä professori Erkki Aurejärven kanssa oikeudenkäyntiavustajana kantajille, jotka haastoivat tupakkateollisuuden vastaamaan tupakanpolton aiheuttamista terveyshaitoista Helsingin käräjäoikeuteen. Kanne hylättiin ja asia eteni hovioikeuteen.
Erik Mickwitzin isä oli talvisodassa kaatunut historiantutkija Gunnar Mickwitz. Erik Mickwitz oli naimisissa lastenkirjailija ja animaattori Camilla Mickwitzin kanssa.
365 (luku)

| Luonnolliset luvut |
| --- | --- |
 365 ← 360 361 362 363 364 365 366 367 368 369 → 
Kardinaaliluku:  kolmesataakuusikymmentäviisi
Järjestysluku:  kolmassadaskuudeskymmenesviides
Tekijät:  1, 5, 73, 365
Alkutekijät:   5\cdot 73
Roomalainen numero:  CCCLXV
Binääriluku:  101101101
Oktaaliluku:  555
Duodesimaaliluku:  265
Heksadesimaaliluku:  16D
Vigesimaaliluku:  I5
365 (kolmesataakuusikymmentäviisi) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 364 ja seuraa luku 366.
Matematiikassa

365 on puolialkuluku ja siten yhdistetty luku.
365 on kahden jaottoman Pythagoraan kolmikon hypotenuusa: (27, 364, 365) ja (76, 357, 365).
365 on keskitetty neliöluku, koska se voidaan muodostaa kahden peräkkäisen neliöluvun summana:  13^{2}+14^{2}.
365 on palindromi binäärijärjestelmässä (1011011012), oktaalijärjestelmässä (5558) ja 14-järjestelmässä (1C114).
365 voidaan muodostaa kolmen peräkkäisen neliöluvun summana:  10^{2}+11^{2}+12^{2}.
365 voidaan muodostaa kahden alkuluvun neliöiden summana:  19^{2}+2^{2}.
Muissa yhteyksissä

Vuodessa on 365 päivää karkausvuosia lukuun ottamatta.
365 Corduba on pikkuplaneetta.
Alkuperäinen seututie 365 kulki Keltin ja Voikkaan välillä.
Tomi Mäkipää

Torsti Tomi Aleksi Mäkipää (15. elokuuta 1930 Nokia – 13. tammikuuta 2024) oli suomalainen jääkiekkohuoltaja. Suomen Jääkiekkomuseo aateloi Mäkipään Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 128 vuonna 2002.
Mäkipää toimi vuosina 1957–1975 huoltajana Leppävaaran Pallossa, Töölön Vesassa ja Jokereissa. Sen jälkeen hän siirtyi Suomen Jääkiekkoliiton palvelukseen. Mäkipää työskenteli poikien ja nuorten maajoukkueiden huoltajana vuosina 1975–1984 ja Suomen jääkiekkomaajoukkueen huoltajana vuosina 1985–2000. Mäkipää toimi myös Suomen Jääkiekkoliiton varustepäällikkönä.
Sianliha

Porsaan paahtopaistia.
Sianruhoja.
Sian vatsaa.
Sianliha on ravinnoksi käytettävää siasta peräisin olevaa lihaa.
Suomalainen sianliha on yleensä vähärasvaista porsaanlihaa. Porsaanliha on peräisin nuorista yksilöistä, jotka ovat saavuttaneet vasta noin puolet täysikasvuisen sian koosta.
Porsaanliha on suomalaisen makkaran käytetyin raaka-aine, ja sianlihasta valmistetaan myös muun muassa kinkkua ja pekonia.
Sianliha on vielä vuonna 2012 maailman eniten kulutettu liha, mutta broileri on sittemmin ohittanut sianlihan.
Teurastuksen ajankohta eri maissa

Siat teurastetaan Suomessa yleensä jo puolen vuoden iässä, jolloin ne painavat noin 90 kiloa. Suomessa puhutaan tämän vuoksi yleensä porsaanlihasta, koska sika saavuttaa sukukypsyyden vasta 6-7 kuukauden ikäisenä.
Muualla maailmassa siat saatetaan teurastaa vasta 150–200 kilon painoisina, jolloin saadaan rasvaisempaa lihaa.
Ruhon osat ja niiden käyttö

1. Pää
2. Kaula
3. Kamara, eli nahan syötävä osuus.
4. Etuselkä

Luuton osa on kasleri eli niska. Uunipaistiksi, leikkeisiin, pihveihin, paistirulliksi, talouskyljyksiin, kastikkeisiin, pataruokiin. Kaslerista tehdään myös nyhtöpossua.
5. Rinta
6. Kyljysselkä

Luinen kyljysselkä. Porsaankyljykset.
7. Ulkofilee

Uunissa kypsennettäväksi, pihveiksi ja leikkeiksi.
8. Sisäfilee

Porsaan arvokkain ja murein osa. Kokonaiseksi paistiksi, viipaleiksi, leikkeiksi, noisetteiksi, grilliin.
9. Kylki

Porsaan rasvaisin osa. Kastikelihaksi, savustettavaksi, läskisoosiin, viipaleiksi, ribseiksi. Pekoni on suolattua ja savustettua kylkisilavaa.
10. Vatsa
11. Lapa

Haudutettaviin lihapatoihin, kastikkeisiin, wokkeihin, verkkopaistiksi, karjalanpaistiin, jauhelihaan, uunissa kypsennettäväksi.
12. Kinkku

Ulkopaisti, kulmapaisti, sisäpaisti, paahtopaisti. Paistettavaksi, leikkeisiin, kuutioiksi ja suikaleiksi vokkeihin ja kastikkeisiin, joulukinkuksi sekä karjalanpaistiin.
13. Potka

Hernekeittoon, uunissa kypsennettäväksi tai vaikkapa Holomuussiin.
14. Sorkka
15. Saparo
Koostumus ja ravintosisältö > Suojaravintoaineet

Sianlihassa on erityisen paljon B₁-vitamiinia eli tiamiinia. Sianliha sisältää myös jonkin verran hyvin imeytyvää hemi-rautaa, joka edistää myös kasviperäisen raudan imeytymistä.
Koostumus ja ravintosisältö > Energiaravintoaineet

Rasvan osuus täyskasvuisen sian ruhosta oli 1990-luvun alun Yhdysvalloissa noin 40 prosenttia. Suomessa tuotetaan nykyisin lähinnä porsaanlihaa, jonka rasvasisältö on tippunut noin 13 prosenttiin.
Suomessa kasvatetun 78-kiloisen porsaan elopainosta oli 2010-luvun loppupuolella noin 55 prosenttia lihaa, 13 % luuta, 9 % ihonalaista rasvaa eli silavaa, 4 % verta ja 3 prosenttia sisäelimiä.
Suomessa myydyn sianlihan (porsaanliha) keskimääräinen energiaravintoainesisältö 100 grammaa kohti Finelin mukaan:
| Ravintoaine | Määrä / 100 g |
| --- | --- |
Proteiini: 18,9 g
Rasvahapot: 12,5 g
- yksittäistyydyttymättömät: 6 g: 
- tyydyttyneet: 4,7 g: 
- monityydyttymättömät: 1,8 g: 

| Sikarotu | Tyydyttyneet | Kertatyydyttymättömät | Monityydyttymättömät: | linolihappo | klupadonihappo (DPA) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Heinällä ruokittu IIberiansika |  ? | 55 % |  ? |  ? |  ? |
| Heinällä ruokittu villasika | 38 % | 50 % | 12 % |  ? |  ? |
| Viljalla ruokittu tehotuotantosika | 42 % | 47 % | 11 % | 9 % | 28 mg |
| Rypsiöljyllä ruokittu tehotuotantosika | 31 % | 49 % | 20 % | 13,5 % | ? |
Rypsiöljyllä ruokitun niin sanotun rypsiporsaan liha on tavallista marmoroituneempaa eli rasvoittuneempaa. Osa rypsiporsaan kovasta rasvasta on korvautunut monityydyttymättömillä rasvahapoilla. Rypsiporsaan rasva sisältää 50 prosenttia enemmän linolihappoa ja 26 prosenttia vähemmän tyydyttyneitä rasvahappoja viljalla ruokitun porsaan lihaan verrattuna.
Rypsiporsas sisältää kaksinkertaisen pitoisuuden monityydyttymättömiä rasvahappoja ja kovan rasvan osuus rypsiporsaan rasvassa on saatu laskemaan ravitsemussuositusten mukaiselle tasolle. HK yritti markkinoida vuonna 2011 lanseeraamaansa rypsiporsasta tavallisen sianlihan sydänystävällisenä vaihtoehtona. Tätä perusteltiin sillä, että  monityydyttymättömän rasvan sydänterveellisyys verrattuna kovaan rasvaan olisi yleistä tietoa. Elintarviketurvallisuusvirasto Evira joutui kuitenkin kieltämään tämän, koska väitteen totuudenmukaisuudesta ei ollut olemassa tieteellistä näyttöä. Rypsiporsaan nauttimisen ei ole havaittu vaikuttavan esimerkiksi veren rasva-arvoihin.
Kulutus

Sianlihaa kulutettiin vuonna 2010 maailmassa noin 103 miljoonaa tonnia. Suurimmat kuluttajamaat:
| Kuluttajamaa | Miljoonaa tonnia |
| --- | --- |
Kiina: 51,1
Euroopan unioni: 21,3
Yhdysvallat: 8,6
Venäjä: 2,8
Brasilia: 2,6
Japani: 2,5
Sianliha oli aiemmin Suomen eniten kulutettu lihalaji. Sianlihaa syötiin vuonna 2011 36,4 kilogrammaa henkeä kohti, mikä oli lähes puolet kaikesta kulutetusta lihasta.
Tuotanto

Sianlihaa tuotettiin vuonna 2010 noin 103 miljoonaa tonnia. Suurimmat tuottajamaat:
| Tuottajamaa | Miljoonaa tonnia |
| --- | --- |
Kiina: 51,1
Euroopan unioni: 23,0
Yhdysvallat: 10,2
Brasilia: 3,2
Venäjä: 1,9
Vietnam: 1,9
Kanada: 1,8
Japani: 1,3
Filippiinit: 1,3
Euroopan unionissa teurastetaan 250 miljoonaa sikaa vuosittain (2009). Yli puolet EU:n sikojen tuotannosta on kuudessa maassa: Espanja, Tanska, Hollanti, Saksa, Unkari ja Britannia.
Vuonna 2008 Suomessa tuotettiin sianlihaa 217 tuhatta tonnia, ja sianliha oli Suomen tärkein lihateollisuuden vientituote.
Sika teurastetaan Suomessa noin 5–6 kuukauden ikäisenä ja keskimäärin 86 kilogramman painoisena.
Sian ruokinta

Sikoja ruokitaan rehulla, jonka pääkomponentti on vilja. Suurin osa Atrian markkinoiman sianlihan tuotantoon käytetystä viljasta on kotimaista.
Suomalaiset siat tarvitsevat myös valkuaisrehua, koska Suomessa tuotettava sianliha on peräisin lihaksikkaiksi ja vähärasvaisiksi jalostetuista kannoista. Yli puolet Atrian markkinoiman sianlihantuotannon valkuaisrehusta on alkoholinvalmistuksen sivutuotteena syntyvää ohravalkuaista. Loppu valkuaisrehu on peräisin esimerkiksi härkäpavusta tai soijasta.
Pyrkimys sianlihan rasvaprosentin pienentämiseen on lisännyt tyydyttymättömien rasvahappojen osuutta sianlihan sisältämistä rasvahapoista. Viljalla ruokittujen sikojen lihasta valmistettu kestomakkara on laadultaan parempaa kuin rasvatäydennettyä rehua syöneiden sikojen lihasta valmistettu, koska pehmeä rasva jättää makkaran pehmeäksi, jolloin se ei kypsy kunnolla. Rehurasva, joka sisältää 12–16 hiiltä sisältäviä rasvahappoja, heikentää sianlihan aromia, koska kyseiset rasvahapot korvaavat sianlihan aromin muodostavia 18 hiilltä sisältäviä rasvahappoja.
Tyydyttymättömien rasvahappojen lisääminen rehuun muuttaa selkäsilavan rasvahappoprofililia tyydyttymättömään suuntaan sekä saattaa aiheuttaa esimerkiksi makkaroiden valmistukseen käytetyn selkäsilavan normaalia nopeampaa härskiintymistä ja makuvirheitä. Rasvahappojen ennenaikaista vanhenemista esiintyy etenkin lihaa suolatessa ja savustettaessa esimerkiksi pekonin valmistuksen yhteydessä. Varsinkin linolihappo pehmentää selkäsilavaa. Monityydyttymättömiä rasvahappoja sisältävään rehuun on lisättävä härskiintymista estävää E-vitamiinia tai sen esiastetta. Etenkin rypsiölyä sisältävän rehun on havaittu heikentävän makkaran rasvahappojen säilyvyyttä.
Lihaksen sisäisen rasvan määrän kasvu parantaa sianlihan mehukkuutta. Eräiden tutkijoiden mukaan tyydyttävä maku edellyttäisi, että lihaksen sisäinen rasvapitoisuus olisi vähintään 2,0–2,5 prosenttia. Rehun valkuaistason nostaminen vähentää lihaksen sisäistä rasvaa. Myös rasvan lisääminen rehuun vähentää lihaksen sisäistä rasvaa paljon tyydyttymätöntä rasvaa sisältäviä kasviöljyjä lukuun ottamatta. Liika kalajauhon tai kalaöljyn käyttö aiheuttaa lihaan makuvirheitä.
Ilmastokuorma

Kypsentämättömän 90-grammaisen porsaanleikkeen elinkaarenaikaiset kasvihuonekaasupäästöt ovat arviolta 653 grammaa CO2-ekv, mikä vastaa noin 14 prosenttia suomalaisen keskivertokuluttajan päivittäisen ravinnon aiheuttamista kasvihuonekaasupäästöistä. Laskelma sisältää teurastamon, jakelun ja vähittäiskaupan arvioidut päästöt 850 grammaa CO2-ekv/lihakilo.
Uskonnolliset kiellot

Sianlihan syöminen kuuluu monin paikoin ruokatabuihin, koska se on kiellettyä muun muassa  islamissa ja juutalaisuudessa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Possupedia possupedia.fi. Arkistoitu 28.11.2012.
Eerik Kumari

Eerik Kumarin muistokivi.
Eerik Kumari, syntyjään Erik Mathias Sits (7. maaliskuuta 1912 – 8. tammikuuta 1984) oli virolainen biologian tohtori, jota pidetään Viron lintutieteen ja luonnonsuojelun perustajana.
Kumari toimi Viron tiedeakatemian Eläin- ja kasvitieteellisen instituutin johtajana 1952–1977.
Eerik Kumari -palkinto perustettiin vuonna 1989 annettavaksi niille, jotka kunnostautuvat biotieteiden alalla Virossa.
Aiheesta muualla

Commission for Nature Conservation History (englanniksi)
Kuva
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
358 (luku)

| Luonnolliset luvut |
| --- | --- |
 358 ← 350 351 352 353 354 355 356 357 358 359 → 
Kardinaaliluku:  kolmesataaviisikymmentä­kahdeksan
Järjestysluku:  kolmassadasviideskymmenes­kahdeksas
Tekijät:  1, 2, 179, 358
Alkutekijät:   2\cdot 179
Roomalainen numero:  CCCLVIII
Binääriluku:  101100110
Oktaaliluku:  546
Duodesimaaliluku:  25A
Heksadesimaaliluku:  166
Vigesimaaliluku:  HI
358 (kolmesataaviisikymmentäkahdeksan) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 357 ja seuraa luku 359.
Matematiikassa

358 on puolialkuluku ja siten myös yhdistetty luku.
358 on vajaa luku, koska  1+2+179<358.
358 voidaan muodostaa kuuden peräkkäisen alkuluvun summana:  47+53+59+61+67+71.
358 ensimmäisen alkuluvun summa (398 771) on alkuluku.
358 ensimmäisen alkuluvun kuutioiden summa on alkuluku.
358. alkuluku miinus 358 (2 053) on alkuluku.
358:n neliö (128 164) on neljän peräkkäisen alkuluvun (32 027, 32 029, 32 051 ja 32 057) summa.
Kun kirjoitetaan 11 ensimmäistä alkulukua kukin takaperin, niiden summa on 358.
Kumpikin positiivisten kokonaislukujen pari, jonka tulo on 358, on summaltaan alkuluku:  358=1\cdot 358=2\cdot 179;  1+358=359;  2+179=181.
Kun aloitetaan luvusta 358 ja lisätään siihen toistuvasti sen senhetkiset alkutekijät, saadaan ennen pitkää alkuluku (2 039). 358 on pienin yhdistetty luku, josta päästään alkulukuun tasan 15 askeleella.
Muissa yhteyksissä

358 on Suomen kansainvälinen suuntanumero.
358 Apollonia on pikkuplaneetta.
Austin L. Rand

Austin Loomer Rand (16. joulukuuta 1905 Kentville, Nova Scotia – 6. marraskuuta 1982 Lake Placid, Florida) oli kanadalainen eläintieteilijä.
Rand suoritti kandidaatin tutkinnon Acadian yliopistossa, jossa hänestä tehtiin kunniatohtori 1961. Opiskellessaan Cornellin yliopistossa 1929 hän teki tutkimusretken Madagaskarille ja keräsi sieltä lintuja. Aineistosta hän laati väitöskirjansa. Retkellä hän tutustui Richard Archboldiin, filantrooppiin ja eläintieteilijään, ja heistä tuli elinikäiset ystävykset. Archbold rahoitti ja johti useita tutkimusretkiä Uuteen-Guineaan 1930-luvulla, ja Rand oli mukana varajohtajana. Vuonna 1941 Rand auttoi Archboldin perustaman biologisen aseman toiminnassa Lake Placidissa Floridassa ja muutti sinne jäätyään eläkkeelle.
Vuonna 1942 Rand sai assistentin viran Kanadan kansallismuseosta, nykyisin Canadian Museum of Nature, jossa hän työskenteli ornitologi Percy A. Tavernerin ja nisäkästutkija Rudolph Martin Andersonin kanssa. 1947–1955 Rand toimi Field Museum in Chicagon lintuosaston kuraattorina ja 1955–1970 museon eläintieteen laitoksen johtavana kuraattorina.
Rand toimi American Ornithologists' Unionin puheenjohtajana 1962–1964 ja kirjoitti säännöllisesti yhdistyksen lehteen The Auk.
Rand nimesi useita uusia lintulajeja, kuten kultahuntulavastajan (Archboldia papuensis) ja idänvuorikehrääjän (Aegotheles archboldi), molemmat Archboldin kunniaksi.
Teoksia

Handbook of New Guinea birds (1967).
Ornithology: An introduction (1969).
Birds of North America (1971).
Animal Life of North America
Petri Sarvamaa

| Petri Sarvamaa |
| --- | --- |
 Sarvamaa vuonna 2022.
Euroopan tilintarkastustuomioistuimen suomalaisjäsen
 1.6.2024 - 2030  
Edeltäjä:  Hannu Takkula
Euroopan parlamentin jäsen
 1.3.2012–1.6.2024  
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. syyskuuta 1960 (ikä 64) Joensuu, Suomi
Tiedot
Puolue:  Kansallinen Kokoomus
Koulutus:  valtiotieteiden kandidaatti
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto
Uskonto:  ortodoksisuus
Aiheesta muualla
petrisarvamaa.eu
Petri Ilari Sarvamaa (s. 15. syyskuuta 1960 Joensuu) on Euroopan tilintarkastustuomioistuimen jäsen.  Aiemmin Sarvamaa on poliitikkona edustanut kokoomusta Euroopan parlamentin jäsenenä vuosina 2012–2024. Ennen politiikkaan siirtymistä hän työskenteli toimittajana. Kausillaan Euroopan parlamentissa Sarvamaa niitti menestystä useissa parlamentaarikoiden vertailuissa. Votewatch listasi Sarvamaan 2014–2019 parlamenttikauden vaikutusvaltaisimpien meppien joukkoon sijalle 14 ja vuoden 2024 EU Matrix -vertailussa Sarvamaa nousi jälleen suomalaismeppien kärkeen ollen koko parlamentin 25. vaikutusvaltaisin jäsen.
Ura

Koulutukseltaan Sarvamaa on valtiotieteiden kandidaatti. Ennen lähtöään politiikkaan hän teki mittavan uran toimittajana. Sarvamaa työskenteli Yle TV1:llä  uutis- ja ajankohtaistehtävissä vuoteen 2010 asti, jolloin hän irtisanoutui yhtiön palveluksesta ennen kampanjaansa vuoden 2011 eduskuntavaaleissa.
1990-luvulla Sarvamaa toimitti juttuja enimmäkseen Euroopasta ja Yhdysvalloista. 1990-luvun puolivälin jälkeen Sarvamaa esiintyi yhtä aikaa  A-studiossa ja fiktiivisenä Uutisvideokasettimiehenä ajankohtaisohjelmassa A-bros. Vuosina 1997–2002 Sarvamaa työskenteli Ylen TV-uutisten ulkomaantoimituksen esimiehenä. Vuosituhannen vaihteessa hän esiintyi myös Aamu-TV:n juontajana. Vuosina 2002–2006 Sarvamaa oli Ylen pääkirjeenvaihtaja Washingtonissa. Hän oli työskentellyt Yhdysvalloissa jo ennen kirjeenvaihtajavuosiaan, muun muassa vuonna 1989 Atlantassa CNN-uutiskanavan Internationalissa. Viimeksi Sarvamaa nähtiin Suomen televisiossa A-studiossa.
Marraskuusta 2011 helmikuuhun 2012 Sarvamaa työskenteli Rekrytointipalvelu Sihti Oy:n kehitysjohtajana.
Ura > Politiikka (2012-2024)

Sarvamaa oli kokoomuksen ehdokas vuoden 2009 eurovaaleissa ja sijoittui toiselle varasijalle Risto E. J. Penttilän jälkeen. Hän oli kokoomuksen ehdokas myös vuoden 2011 eduskuntavaaleissa, joissa hän sijoittui Helsingin vaalipiirin kolmannelle varasijalle Laura Rädyn ja Fatbardhe Hetemaj’n jälkeen.
Sarvamaa nousi toiselta varasijalta Euroopan parlamenttiin maaliskuussa 2012 Ville Itälän siirryttyä Euroopan tilintarkastustuomioistuimen jäseneksi ja Penttilän luovuttua vapautuneesta paikasta. Sarvamaa kuului parlamentissa Euroopan kansanpuolueen ryhmään (EPP) ja oli vuodesta 2012 talousarvion valvontavaliokunnan jäsen, jossa hän oli myös EPP-ryhmän puheenjohtaja eli koordinaattori. Lisäksi hän oli jäsen maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa, sekä varajäsen budjettivaliokunnassa. Vuosina 2012–2013 Sarvamaa oli parlamentin pääneuvottelija EU:n ja Israelin sekä Sri Lankan välisissä lentoliikennesopimuksissa ja EU:n erillisvirastojen vuoden 2012 vastuuvapausasioissa. Hän toimi neuvottelijana myös useissa muissa EPP-ryhmän lausunnoissa ja mietinnöissä.
Vuoden 2014 eurovaaleissa Sarvamaa nousi parlamenttiin jälleen varasijalta kun Alexander Stubb valittiin kokoomuksen puheenjohtajaksi ja pääministeriksi, eikä näin ollen ottanut paikkaa vastaan.
Vuoden 2019 europarlamenttivaaleissa Sarvamaa valittiin kolmannelle kaudelleen Europarlamenttiin 64 560 äänellä. Sarvamaa toimi kolmannella edustajakaudellaan pääneuvottelijana esimerkiksi lainsäädännössä unionin oikeusvaltiomekanismista, oligarkkirakenteiden torjumisessa, parlamentin metsästrategiaraportissa sekä useammassa mietinnössä vastuuvapauden myöntämisestä EU:n eri erillisvirastoille. Lisäksi hän toimi EPP:n pääneuvottelijana mm. uudesta metsästrategiasta ja EU:n taloudellisten etujen suojaamisesta väärinkäytöltä sekä laatinut lausunnot EU:n monivuotisen rahoituskehyksen vahvistamiseen ja komission vuoden 2021 oikeusvaltiokertomukseen. Sarvamaa palkittiin vuonna 2022 Vuoden MEP-palkinnolla maa- ja metsätalouskategoriassa.
Syyskuussa 2023 valtioneuvosto esitti Petri Sarvamaata Suomen ehdokkaaksi Euroopan tilintarkastustuomioistuimeen. Tehtävä alkoi kesäkuussa 2024.
Sarvamaa tunnettiin poliitikkona erityisesti toimistaan eurooppalaisen oikeusvaltion turvaamiseksi. Hän oli toinen parlamentin kahdesta pääneuvottelijasta neuvoteltaessa oikeusvaltiomekanismia, jolla Unkarin varoja jäädytettiin.
Tammikuussa 2024 Sarvamaa keräsi nimet vetoomukseen, jolla Unkarilta vietäisiin äänioikeus EU:n neuvoston kokouksissa.
Sarvamaa on erityisesti arvostellut Unkarin pääministeri Viktor Orbánia, joka ei suostunut rahoittamaan Ukrainaa 50 miljardilla eurolla EU:n varoista, Suomen ja Ruotsin Nato-jäsenyyden viivyttämisestä ja Venäjän vastaisten pakotteiden viivyttämisestä. Taistelua oikeusvaltion puolesta voi pitää Sarvamaan poliitikkouran yhtenä suurimmista ja keskeisimmistä saavutuksista.
Ura > Euroopan tilintarkastustuomioistuin (2024-)

Syyskuussa 2023 valtioneuvosto esitti Petri Sarvamaata Suomen ehdokkaaksi Euroopan tilintarkastustuomioistuimeen, Luxemburgiin. Tehtävä alkoi kesäkuussa 2024 ja kuuden vuoden mandaatti jatkuu vuoteen 2030 asti. Sarvamaa on 5. suomalaisjäsen tilintarkastustuomioistuimessa ja seuraa tehtävässään Hannu Takkulaa (jäsen vuosina 2018-2024). Aiempia suomalaisjäseniä ovat olleet Aunus Salmi (1995-2006), Olavi Ala-Nissilä (2006-2012), sekä Ville Itälä (2012-2018). Sarvamaa kuuluu tilintarkastustuomioistuimessa 4. jaostoon, jonka vastuulla on EU budjetin valvominen liittyen markkinoiden sääntelyyn ja kilpailukykyiseen talouteen. Jaostoon kuuluvat Sarvamaan lisäksi jäsenet Latviasta, Kroatiasta sekä Ruotsista.
Yksityiselämä

Sarvamaa syntyi vuonna 1960 Joensuussa ja varttui Helsingin Roihuvuoressa. Hänellä on kaksi 2000-luvulla syntynyttä sekä kolme aikuista lasta. Nykyään Sarvamaa on kihloissa tsekkiläisen Sabina Van Der Landen kanssa.
Sarvamaalla on venäläistä sukutaustaa. Sarvamaan isä Boris Saharov syntyi vuonna 1908 Pietarissa ja muutti Venäjän vallankumouksen aikaan Terijoen kautta Joensuuhun. Perhe otti vuonna 1931 sukunimekseen Sarvamaan. Petri Sarvamaan veli oli Valamon luostarin munkki isä Trifon, siviilinimeltään Pekka Lepistö. Ortodoksisuus tulee Sarvamaalle sukujuurista ja hänet kastettiin lapsena ortodoksiseen kirkkoon. Hän kuului kouluiässä käytännön syistä (uskonnon tunnit) useita vuosia luterilaiseen kirkkoon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Petri Sarvamaa Wikimedia Commonsissa
Sarvamaan kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Sarvamaan blogi
Petri Sarvamaa Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Politiikkaradio: Päivän meppi Petri Sarvamaa 15.8.2012 (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen europarlamentaarikot
| n k   Suomalaiset Euroopan parlamentin jäsenet (2009–2014) |
| --- | --- |
EPP:  Itälä (2009–2012)  Essayah  Korhola  Pietikäinen  Sarvamaa (2012–2014) 
ALDE:  Haglund (2009–2012)  Jäätteenmäki  Pakarinen  Takkula  Torvalds (2012-2014) 
S&D:  Jaakonsaari  Repo 
G-EFA:  Cronberg (2011–2014)  Hassi  Hautala (2009–2011) 
EFD:  Soini (2009–2011)  Terho (2011–2014) 
| n k   Suomalaiset Euroopan parlamentin jäsenet (2014–2019) |
| --- | --- |
EPP:  Pietikäinen  Sarvamaa (2014–2019)  Stubb (2014)  Virkkunen 
ALDE:  Jäätteenmäki  Katainen (2018–2019)  Rehn (2014–2015)  Takkula (2015–2018)  Torvalds  Väyrynen (2014–2018)  Vehkaperä (2018–2019) 
S&D:  Jaakonsaari  Kumpula-Natri 
ECR:  Halla-aho  Ruohonen-Lerner (2015–2019)  Terho (2014–2015) 
G-EFA:  Hautala 
GUE/NGL:  Kyllönen 
| n k   Suomalaiset Euroopan parlamentin jäsenet (2019–2024) |
| --- | --- |
EPP:  Korhola (2024)  Pietikäinen  Sarvamaa (2019–2024)  Virkkunen 
Renew:  Katainen  Pekkarinen  Torvalds 
G-EFA:  Alametsä (2020–)  Hautala  Niinistö 
S&D:  Heinäluoma  Kumpula-Natri 
ID & ECR:  Hakkarainen  Huhtasaari (2019–2023)  Ruohonen-Lerner (2023–) 
GUE/NGL:  Modig 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  MEP-hakemisto  Ritva 
Petri Sarvamaa kuvattuna Strasbourgin täysistuntosalissa vuonna 2021.
Topi Kohonen

Topi Kohonen (s. 25. lokakuuta 1989, Hausjärvi) on suomalainen näyttelijä. Tällä hetkellä Kohonen toimii freelancerinä Helsingissä.
Ura

Kohonen aloitti aktiivisen näyttelijäntyön harjoittamisen Riihimäen Nuorisoteatterissa vuonna 2005. Vuosina 2008-2009 hän suoritti siviilipalveluksen samassa teatterissa, jonka jälkeen hän aloitti opintonsa näyttelijäksi Tampereen yliopiston teatterityön tutkinto-ohjelmassa 2009. Teatteritaiteen maisteriksi Kohonen valmistui vuonna 2014. Valmistumisvuonnaan hänet palkittiin kirjallisista opinnäytetöistään Vuoden gradu 2014 -palkinnolla.
Valmistumisensa jälkeen Kohonen on näytellyt mm. Seinäjoen kaupunginteatterissa, Kuopion kaupunginteatterissa, Kokkolan Kaupunginteatterissa ja Vaasan kaupunginteatterissa. Television ja elokuvan puolella hän on näytellyt mm. sarjoissa Hautalehto: Kylmä Syli ja Piiritys, sekä elokuvissa Vuonna 85 ja Selim - erään säveltäjän elämä.
Kohonen on työskennellyt myös ääninäyttelijänä, teatterin tuntiopettajana, apulaisohjaajana, käsikirjoittajana, dramaturgina, sekä erilaisissa työryhmissä esittävän taiteen ja esitystaiteen piirissä.