stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
K. H. Attila

Karl (Kaarlo) Herman Attila, sukunimi vuoteen 1881 Mattlin (Mattila) (7. marraskuuta 1849 Tyrvää – 25. maaliskuuta 1908 Orimattila) oli suomalainen villatehtailija joka perusti Orimattilan Villatehtaan vuonna 1882.
Tyrvään Laukulan kylän Mattilan talossa syntyneen Kaarlo Herman Attilan vanhemmat olivat talollinen Matti Matinpoika (1814–1867) ja Kaisa Liisa Heikintytär (1817–1874). Perheessä oli 10 lasta joista Kaarlo oli viidenneksi vanhin. Hän lähti 1867 värjärinoppiin värjärimestari A. J. Liljemarkin verstaaseen Turkuun ja päästyään värjärinkisälliksi vuonna 1871 käytti nimeä Karl Herman Mattlin. Mattlin oli värjärinä Porvoossa ja Huittisissa kunnes hän saapui huhtikuussa 1875 Orimattilaan ja aloitti värjärintyöt saunarakennuksessa Orimattilan kirkonkylässä Palojoen rannalla. Mattlin meni 1876 naimisiin kansakoulunopettaja Anna Sofia Toivosen (1850–1933) kanssa joka oli valmistunut Jyväskylän opettajaseminaarista 1873. Vuonna 1881 Mattlin muutti sukunimekseen Attila ilmeisesti J. H. Erkon aloitteesta. Hän käytti tästä lähtien nimeä K. H. Attila.
Attila perusti vuonna 1882 Orimattilan Villatehtaan jossa aluksi oli 8 työntekijää. Vuosiin 1889-1894 ajoittunut lamakausi pysäytti tehtaan tuotannon kasvun mutta sen jälkeen tehdas laajeni nopeasti niin että tuotannon huippuvuonna 1898 tehtaalla oli 20 työntekijää. Attila rakennutti Palojoen rantaan villatehtaan viereen vuonna 1895 perheelleen kaksikerroksisen asuintalon joka toimi myös tehtaan konttorina ja myymälänä.
Villatehtaan tuotanto ja työntekijämäärä alkoi supistua 1900-luvun alussa kiristyneen kotimaisen kilpailun ja buurisodasta johtuneiden villan hinnanvaihtelujen vuoksi. Attila hankki itselleen 1903 Sommarnäsin kartanon jonka yhteydessä oli myös mylly, saha, luujauhotehdas ja tiilitehdas. Hän myi villatehtaan vuonna 1905 insinööri G. G. Elmgrenille ja rakennutti uuden asuintalonsa Sommarnäsin kartanon pihapiiriin. K. H. Attilan kuoltua 1908 kartanoa isännöi hänen poikansa Veikko Attila (1882–1918) joka joutui kuitenkin myymään kartanon jo 1913 talousvaikeuksien takia.
Anna Attila perusti 1890 Orimattilan Naisyhdistyksen ja oli sen puheenjohtajana parikymmentä vuotta. Naisyhdistys perusti vuonna 1893 Orimattilaan Suomen ensimmäisen emäntäkoulun. Yhdistys myi koulun 1919 valtiolle jolloin koulu muuttui Orimattilan kotitalousopistoksi. K. H. Attilalla ja hänen vaimollaan oli 10 lasta joista viisi eli aikuisikään. Vanhin poika Sulo Attila (1879–1963) valmistui sähköinsinööriksi 1903 ja rakennutti 1910 Orimattilan Niemenkylän Vääräkoskelle sähkölaitoksen. Viljo Attila (1884–1920) puolestaan toimi Mikkelin pormestarina.
Orimattilan villatehtaan toiminta jatkui uusien omistajien toimesta ja 1950-luvulla siellä oli noin 600 työntekijää. Villatehtaan toiminta päättyi 1970 Villayhtymä Oy:n konkurssiin. Tehdasrakennukset ja K. H. Attilan entinen asuintalo ovat säilyneet nykypäiviin.
Jämsän reitti

Jämsän reitti on vesistöreitti Jämsän, Petäjäveden ja Multian kuntien alueella Keski-Suomessa. Se kuuluu Kymijoen vesistöön, ja sen vedet laskevat Jämsänjokea pitkin Päijänteeseen. Reitin valuma-alueet ovat Multialta alkava Pengerjoen valuma-alue, Petäjävedeltä alkava Ala-Kintauden valuma-alue ja Petäjäveden alue. Pengerjoen ja Ala-Kintauden alueet yhtyvät Jämsänvesi-nimisessä järvessä. Ison Rautaveden valuma-alue sijaitsee Koskenpäällä ja Jämsänjoen alue sen eteläpuolella.
Jämsänvedeltä alaspäin vesistöä nimitetään Wanhan Witosen melontareitiksi, ja se koostuu pienistä järvistä, joista ja koskista, jotka ovat kohtuullisen helppoja melottavia. Reitin varrella vaihtelevat erämaaluonto ja rakennettu kulttuurimaisema. Melontareitin kokonaispituus on 75 km. Wanha Witonen on saanut nimensä vuonna 1909 käyttöönotetusta arkkitehti Eliel Saarisen suunnittelemasta viiden markan setelistä. Setelin keskellä kuvattu järvimaisema on maalattu Jämsänkosken Rasuanniemestä.
Reitin kulku

Reitti Ylä-Kintaudelta Jämsänveteen (suluissa korkeus metreinä merenpinnan yläpuolella):
Ylä-Kintaus (154,5) → Ala-Kintaus (154,4) → Kipponen (151,3) → Rautajalka (128,1) → Huhtia-Pyhäjärvi (127,8) → Könkköjoki → Könkönkoski → Pitkäkoski → Karikkokoski → Myllykoski → Sahakoski → Jämsänvesi–Petäjävesi (111,1).
Reitti Kolu-Meroselta Jämsänveteen:
Kolu-Meronen (170,9) → Naula-Meronen (170,8) → Koskelanjoki → Ala-Meronen (150,3) → Liinalionkoski → Liinajoki → Myllykoski → Merovenjoki → Pengerjoki → Jämsänvesi–Petäjävesi (111,1).
Pääreitti Jämsänvedeltä Päijänteeseen:
Jämsänvesi–Petäjävesi (111,1) → Hankakoski (109,9) → Piesasjärvi (108,5) → Suolijoki (108,2) → Salosvesi (102,5) → Kalmavesi (102,4) → Siniänvirta → Siniäinen → Survosenkoski → Iso Rautavesi (100,0) → Rautavirta / Vähä Rautavirta → Uuttana (99,9) → Juusanvirta → Myllykoski → Pirttijärvi (98,2) → Luomenvirta → Lahnajärvi (98,0) → Väännäkoski → Kankarisvesi (97,8) → Naiskoski / Rekolankoski → Koskikeskinen (92,2) → Patalankoski → Jämsänjoki (78,3) → Päijänne (78,3).
Ravinnekuormitus

Jämsän reitin suurin ravinnekuormitus on luonnonhuuhtoumaa, toisin sanoen luontaista ravinnekulkeumaa, johon ihminen ei vaikuta. Seuraavaksi suurin kuormittaja on peltoviljely, teollisuuden osuus on fosforilähteistä noin kuudesosa ja typpilähteistä noin kahdeksasosa.
Aiheesta muualla

Kettunen, Arvo & Paakkunainen, Risto: Jämsänjokilaakson Kalastusalueen käyttö- ja hoitosuunnitelma (PDF) (Vuosille 2012–2022)  1.12.2011. Jämsänjokilaakson Kalastusalue. Viitattu 1.2.2023.
Joël Matip
Tilastot

Päivitetty 3. kesäkuuta 2024
Tilastot > Seurajoukkue

| Kausi | Seura | Liiga> Ottelut | Liiga> Maalit | Cupit> Ottelut | Cupit> Maalit | Eurooppa> Ottelut | Eurooppa> Maalit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009–10 | Schalke 04 | 20 | 3 | 2 | 0 | 0 | 0 |
| 2010–11 | Schalke 04 | 26 | 0 | 5 | 0 | 11 | 1 |
| 2011–12 | Schalke 04 | 30 | 3 | 4 | 1 | 13 | 1 |
| 2012–13 | Schalke 04 | 32 | 3 | 1 | 0 | 6 | 0 |
| 2013–14 | Schalke 04 | 31 | 3 | 3 | 0 | 8 | 1 |
| 2014–15 | Schalke 04 | 21 | 2 | 1 | 1 | 3 | 0 |
| 2015–16 | Schalke 04 | 34 | 3 | 2 | 0 | 5 | 1 |
| 2016–17 | Liverpool | 29 | 1 | 3 | 0 | 0 | 0 |
| 2017–18 | Liverpool | 25 | 1 | 2 | 0 | 8 | 0 |
| 2018–19 | Liverpool | 22 | 1 | 1 | 0 | 8 | 0 |
| 2019–20 | Liverpool | 9 | 1 | 1 | 0 | 1 | 0 |
| 2020–21 | Liverpool | 10 | 1 | 0 | 0 | 2 | 0 |
| 2021–22 | Liverpool | 31 | 3 | 5 | 0 | 7 | 0 |
| 2022–23 | Liverpool | 14 | 1 | 2 | 0 | 4 | 1 |
| 2023–24 | Liverpool | 10 | 0 | 1 | 0 | 3 | 0 |
Tilastot > Maajoukkue

| Vuosi | Ottelut | Maalit |
| --- | --- | --- |
| 2010 | 6 | 0 |
| 2011 | 3 | 0 |
| 2012 | 4 | 0 |
| 2013 | 6 | 0 |
| 2014 | 7 | 1 |
| 2015 | 1 | 0 |
| Yht | 27 | 1 |
José de la Mar

| José de la Mar |
| --- | --- |

Perun presidentti
 22 elokuuta 1827 – 7. kesäkuuta 1829  
Edeltäjä:  Manuel Salazar y Baquíjano
Seuraaja:  Antonio Gutiérrez de la Fuente
Perun presidentti
 1827–1829  
Edeltäjä:  Francisco Xavier de Luna Pizarro
Seuraaja:  José Bernardo de Tagle y Portocarrero
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. toukokuuta 1778
Kuollut: 11. lokakuuta 1830 (ikä 52)
Tiedot
 Nimikirjoitus
José de la Mar (1778 – 1830) oli eteläamerikkalainen sotilasjohtaja ja Perun presidentti 1827–1829.
Hän syntyi Cuencassa Ecuadorissa. Hän vietti nuoruusvuotensa Espanjassa, jossa hän aloitti sotilasuransa. 1815 Ferdinand VII ylensi hänet, antoi hänelle Pyhän Hermenegildon ristin ja nimitti hänet Perun varakuningaskunnan alatarkastajaksi, sekä Callaon kuvernööriksi. Hän saapui kaupunkiin 1816 ja nimitettiin marsalkaksi 1819.
Itsenäisyyssota (1821–1827)

Sodan alussa la Mar oli kuninkaallisten joukkojen puolella. Hän johti Real Felipen linnoitusta, joka suojasi Callaota. Varaherttua José de la Serna hylkäsi pääkaupungin 6. kesäkuuta 1821, jättäen la Marin oman onnensa nojaan. La Mar kuitenkin onnistuneesti torjui lukuisia kapinallisten hyökkäyksiä neljän kuukauden ajan, kunnes de la Serna komensi la Marin antautumaan.
Antautumisen jälkeen la Mar liittyi kapinallisten joukkoihin. José de San Martín nimitti hänet saman tien divisioonan kenraaliksi. La Mar hallitsi maata San Martínin lähdettyä Perusta (1822-1823 ja vaaleilla valittuna presidenttinä 1827-1829), ja hänen toinen toimikautensa päättyi, kun kenraali Agustín Gamarra kaappasi vallan. La Mar kuoli maanpaossa 1830 Costa Ricassa.
Aiheesta muualla

https://historiaperuana.pe/biografia/jose-de-la-mar/
Perun presidentit
San Martín
Luna Pizarro
La Mar
Bernardo de Tagle
Riva Agüero
Sucre
Bernardo de Tagle
Bolívar
Santa Cruz
Salazar y Baquíjano
La Mar
Gutiérrez de la Fuente
Gamarra
Luna Pizarro
Orbegoso
Bermúdez
Salaverry
Santa Cruz
Gamarra
Menéndez
Torrico
Vidal
Figuerola
Vivanco
Nieto
Castilla
Elías
Menéndez
Figuerola
Menéndez
Castilla
Echenique
Castilla
San Román
Castilla
Diez Canseco
Pezet
Diez Canseco
Prado
Diez Canseco
Balta
Gutiérrez
Diez Canseco
Zevallos
Pardo
Prado
Piérola
García Calderón
Montero
Iglesias
Arenas
Cáceres
Morales Bermúdez
Borgoño
Cáceres
Piérola
Romaña
Candamo
S. Calderón
Pardo y Barreda
Leguía
Ponce
Sánchez Cerro
Elías Arias
Jiménez
Samanez Ocampo
Sánchez Cerro
Benavides
Prado Ugarteche
Bustamante y Rivero
Odría
Noriega
Odría
Prado Ugarteche
Pérez Godoy
Lindley
Belaúnde
Velasco
Morales Bermúdez
Belaúnde
García
Fujimori
Paniagua
Toledo
García
Humala
Kuczynski
Vizcarra
Merino
Sagasti
Castillo
Boluarte
Juho Jännes

Juho Jännes 1950-luvun alussa.
Juho Kaarle Jännes (vuoteen 1906 Genetz; 28. heinäkuuta 1880 Hämeenlinna – 26. tammikuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen maatalouspoliitikko, joka toimi Maataloustuottajain Keskusliiton (MTK) ensimmäisenä puheenjohtaja vuosina 1917–1918 ja 1923–1955.
Elämä

Jänneksen vanhemmat olivat professori ja senaattori Arvid Genetz sekä Julia Arppe. Suomenmielinen Genetz käytti kirjailijanimeä Arvi Jännes, ja hänen lapsensa suomensivat sukunimensä Jännekseksi. Juho Jännes kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta vuonna 1898 ja opiskeli Helsingin yliopistossa pääaineinaan fysiikkaa ja kemiaa. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1903. Jännes perehtyi maataloustieteisiin suorittaessaan jatko-opintoja Saksassa. Hän peri vanhemmiltaan Ahtialan kartanon Lohjalla, mutta muuten hänellä ei ollut henkilökohtaista kosketusta maanviljelyyn. Vuosina 1908–1918 Jännes toimi Helsingin maanviljelyslyseon rehtorina, mihin tehtävään hänet oli kutsunut Hannes Gebhard. Vuonna 1917 Jännes valmistui filosofian lisensiaatiksi ja väitteli seuraavana vuonna tohtoriksi.
Jännes toimi SOK:n puheenjohtajana 1916–1917, jolloin hän epäonnistui osuuskauppaliikkeen jakautumisen estämisessä. Kun Suomen Maataloustuottajain Keskusliitto perustettiin vuonna 1917, Jännes valittiin sen valtuuskunnan ensimmäiseksi puheenjohtajaksi. Järjestön jäsenmäärä oli aluksi pieni ja sen vaikutusvalta nojasi johtohenkilöiden asiantuntemukseen. MTK:n jäsenkunnalle Jännes jäi melko etäiseksi henkilöksi. Suomen ulkoasiainhallinnon perustamisvaiheessa Jännes nimitettiin 1918 lähetystöneuvokseksi ja kauppakomission puheenjohtajaksi Berliiniin. Vuosina 1919–1920 hän toimi Suomen lähettiläänä Berliinissä. Presidentti K. J. Ståhlberg erotti hänet sen jälkeen, kun Suomen sotaministeriön Saksassa tekemistä asekaupoista oli syntynyt julkisuudelta salattu skandaali. Kotimaahan palattuaan Jännes perusti elannokseen Ahtialan kartanoon puutarha- ja taimikaupan.
Jännes palasi MTK:n valtuuskunnan johtoon vuonna 1923. Vuodesta 1935 nimikkeenä oli johtokunnan puheenjohtaja. Hän oli ajoittain ehdolla myös Maataloushallituksen ylijohtajaksi, mutta häntä ei nimitetty tehtävään. Sotien jälkeen MTK ja Jännes sen johdossa suhtautuivat nuivasti valmiiden peltojen luovuttamiseen Karjalan evakoille. Jänneksen ehdotuksesta vuonna 1940 perustettiin Pellonraivaus Oy uudismaiden raivaamisen edistämiseksi. Sotien jälkeen MTK:n jäsenkunta laajeni huomattavasti ja toiminta muuttui aiempaa räväkämmäksi. Jännes luopui puheenjohtajuudesta vasta vuonna 1955. Hän teki myös MTK:n tilauksesta tutkimuksia maataloudesta, toimi Pohjolan Talonpoikaisjärjestöjen Keskusneuvostossa (NBC) ja oli aktiivinen maatalouskerhotoiminnassa.
Maatalousjärjestöjen ohella Jänneksellä oli runsaasti muitakin luottamustehtäviä. Hän oli pitkäaikainen Yleisradion hallintoneuvoston puheenjohtaja, Valtion maanviljelyskemian laboratorion johtokunnan puheenjohtaja vuosina 1939–1954 ja kuului Kansallisen Kokoomuksen puoluevaltuuskuntaan 1929–1942. Hän oli myös yksi sähkölamppuja valmistavan Airamin perustajista ja sen johtokunnan puheenjohtaja 1921–1931 sekä uudelleen vuodesta 1948.
Jännes sai professorin arvonimen 1948.
Perhe

Jänneksen puoliso oli Sotilaskotiliiton puheenjohtaja Toini Jännes, o.s. Liljeström (1884–1942). Heidän lapsensa olivat Heli Virkkunen o.s. Jännes, taidegraafikko Lea Ignatius, professori Lauri Jännes sekä puutarha-arkkitehti Jussi Jännes. Juho Jänneksen veli oli näyttelijä Paavo Jännes ja sisarentytär runoilija Saima Harmaja.
Kaikkien aikojen parhaat

Kaikkien aikojen parhaat voi tarkoittaa:
Kaikkien aikojen parhaat, Lapinlahden Lintujen kokoelma-albumi vuodelta 2002
Kaikkien aikojen parhaat, Turo’s Hevi Geen kokoelma-albumi vuodelta 2010
Kaikkien aikojen parhaat, Jari Sillanpään kokoelma-albumi vuodelta 2013
Kaikkien aikojen parhaat, Solistiyhtye Suomen kokoelma-albumi vuodelta 2014
Kaikkien aikojen parhaat – 40 klassikkoa, Kari Tapion kokoelma-albumi vuodelta 2002
Kaikkien aikojen parhaat Vol. 2, Kari Tapion kokoelma-albumi vuodelta 2008
Kaikkien aikojen parhaat – 30 klassikkoa, Sauli Lehtosen kokoelma-albumi vuodelta 2010
Kaikkien aikojen parhaat – Aattelepa ite, Jope Ruonansuun kokoelma-albumi vuodelta 2009
Tämä elämä – Kaikkien aikojen parhaat, Eino Grönin kokoelma-albumi vuodelta 2008
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kaikkien aikojen parhaat”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jeff Perry

| Jeff Perry |
| --- | --- |
 Jeff Perry vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. elokuuta 1955 (ikä 69) Highland Park, Illinois, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1974–
Aiheesta muualla
IMDb 
Jeff Perry (s. 16. elokuuta 1955 Highland Park, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Cyrus Beenen roolistaan televisiosarjassa Scandal ja  Meredith Greyn isän Thatcher Greyn roolistaan televisiosarjassa Greyn anatomia. Hänet tunnetaan myös muun muassa roolistaan televisiosarjassa Nash Bridges (1996–2001) sekä rooleistaan elokuvissa  Huijarit (1990) ja Villit kuviot (1998).
Aiheesta muualla

Jeff Perry Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jussi Uoti

Jussi Mikael Uoti (s. 1964) on yhdessä veljensä Kari Uotin kanssa eräs tunnetuimmista 1980-luvun lopun kasinotalouden taloussotkuihin liittyneistä henkilöistä.
Jussi Uoti teki henkilökohtaisen konkurssin taloussotkujen seurauksena ja pakeni ulkomaille. Hänen rooliaan tapahtumissa pidetään vähäisempänä kuin hänen veljensä Kari Uotin.
Jussi Uoti joutui syytteeseen myös omaisuutensa salaamisesta konkurssimenettelyssä. Asiaa koskeva oikeudenkäynti kesti kuukausia keväällä 2006. Tuomio asiassa annettiin 12. joulukuuta 2006. Uoti sai Salon käräjäoikeudessa vuoden ja kahden kuukauden vankeusrangaistuksen törkeästä velallisen epärehellisyydestä. Uoti salasi yli 12 miljoonan euron omaisuuden konkurssissaan 1998. Tapauksen asiakirjat julistettiin salaiseksi 15 vuodeksi. Tuomio purettiin Korkeimmassa oikeudessa vuonna 2010. KKO:n mukaan ”konkurssissa annettaviksi vaaditut tiedot olivat sellaisessa yhteydessä samanaikaisesti vireillä olleeseen rikosasiaan, että Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen asiaa koskeva oikeuskäytäntö huomioon ottaen A:lla oli pesäluetteloa vannoessaan ollut oikeus olla ilmoittamatta omaisuuttaan siltä osin kuin häntä oli syytetty törkeästä velallisen petoksesta”.
Juho Jäykkä

Juho (Johannes) Jäykkä (sukunimi aik. Aulén; 21. heinäkuuta 1837 Honkilahti – 24. kesäkuuta 1906 Lappi Tl) oli suomalainen lennätinvirkailija ja kirjallisuuden kääntäjä.
Jäykkä kävi Porin lukiota ja siirtyi sitten lennätinlaitoksen palvelukseen. Hän oli lennätinvirkailijana 10 vuoden ajan sekä Suomessa että Venäjällä. Tämän jälkeen Jäykkä hankki elantonsa erilaisilla kirjallisilla töillä eri sanomalehtien, muun muassa Sanomia Turusta, palveluksessa. Hän käänsi myös ulkomaista kirjallisuutta suomeksi ja opiskeli vielä vanhoilla päivillään esperantoa.
Teoksia

Suomalais-ruotsalainen koti-tulkki ynnä puheharjoituksia sekä sanavarasto, yksityisten ruotsinkieltä harjoittevien tarpeeksi laati J. J.    Rauman kirjapaino, Rauma 1895, 4. painos 1907
Suomennoksia

Todellisesti ja luonnollisella tavalla selitettyjä kummitusjuttuja : kerroiltut tonttujen ja kummitusten uskomisen esitämiseksi ; suom. Joh Aulén. Lillja - Wilen, Turku 1862 (ruotsinkielinen alkuteos En samling förvånande spökhistorier ilmestyi 1841)
Täydellinen syöpäläis-kirja : 240 osotusta tappamaan ja karkoittamaan kaikenlaisia syöpäläisiä huoneissa ja ulkona, suom. Joh. Aulén. Lillja, Turku 1862 (ruotsinkielinen alkuteos Den fullständiga ohyreboken ilmestyi 1859)
Uusi arpa-kirja, eli, Luotettava ennustaja, joka antaa hupasia vastauksia kaikenlaisiin kysymyksiin, hauskaksi ajanvietteeksi ilosissa seuroissa : tätä käyttäessä tarvitaan kaksi kuutiota, ruotsin kielestä suomentanut Joh. Aulén. Wilen, Turku 1864, 3. painos 1876
Ihmeellinen uni-kirja, eli , Tuhannen yhden sadan viidenkymmenen erilaatuisen unen selitys : usiampien, sekä mies- että naisennustajien selittämiä joita ovat: mainio italialainen Tuomas Tamponelli, ranskalainen ennustaja Eteilla sekä ruotsalainen, Gustavi III:n aikana mainio naisennustaja mamsseli Arfvidsson y.m., suomentanut Joh. Aulén. Lilja, Turku 1865, 8. painos 1900 (ruotsinkielinen alkuteos Den underbara drömtydaren)
Pehr Thomasson : Valtiopäivämies eli kunnianhimo, suomentanut Joh. Aulén. Edlund, Helsinki 1872
Samuel Smiles : Ihmisen oma woima, oikea arwon ja toimeentulon tie ; saksalaisen laitoksen jälkeen tehdystä ruotsalaisesta mukaelmasta suomeksi toim. J. Jäykkä. Edlund, Helsinki 1877
Pehr Thomasson : Susi lammasten vaatteissa : nykyajan kuvaelma. Edlund, Helsinki 1877
Edvard Clodd : Ihmiskunnan lapsuuden-ikä : lyhyt kertomus ihmisen alkuperästä, ruotsinkielisestä suom. Juho Jäykkä. Edlund, Helsinki 1880
Sairastavaisten hoito kotona ja perheissä, tehnyt vanha lääkäri. Edlund, Helsinki 1881
Charles Haddon Spurgeon : Tähkäpäitä : sitomain joukosta poimittuja. WSOY 1886, 2. painos 1890
Wilhelm Hochstetter : Kani-eläimistä, niiden luonnosta, kasvattamisesta ja hoitamisesta. Wilen, Turku 1887
Erik Pontoppidan : Ihon ja hiusten ruokko : kansantajuinen esitelmä, kolmannesta tanskan kielisestä painoksesta suomennettu. Wilen, Turku 1890
Ludvig Teodor Öberg : Uusi täydellinen kokkikirja eli ruuan-valmistamisen ja emännöitsemisen neuvonantaja. Wilen, Turku 1890
John T. Dale : Menestyminen ja miten se saavutetaan : tien neuvoja elämän suurella valtatiellä. G. W. Edlund, Helsinki 1893
Alexandre Dumas vanhempi : Kolmikko muskettisoturia : historiallinen romaani, vihkot 1-21 ; suom. Juho Jäykkä ; vihosta 19 alkaen suom. Eemil Forsgren. Alfred Kordelin, Rauma 1895
Vilhelm August Detlof von Braun : Kadetti Napoleon : aikakuvaus. G. W. Edlund, Helsinki 1903
Henrik af Trolle : Ruotsalainen uhkapurjehtija : historiallinen kertomus 1854 vuoden sota-ajan muutamista tapahtumista Suomen vesillä ja rannoilla. G. W. Edlund, Helsinki 1905
Jeff Mills

| Jeff Mills |
| --- | --- |
 Jeff Mills tammikuussa 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. kesäkuuta 1963 (ikä 61) Detroit, Michigan
Ammatti:  musiikkituottaja, DJ
Muusikko
Taiteilijanimi:  The Wizard, True Faith ja Creator 
Tyylilajit:  tekno
Levy-yhtiöt:  Axis Records
Aiheesta muualla
www.axisrecords.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jeff Mills (s. 18. kesäkuuta 1963 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen musiikkituottaja ja kansainvälisesti arvostettu DJ. Hänet tunnetaan erityisesti minimalistisen teknomusiikin uranuurtajana. Hän on kuitenkin myöhemmin kokeillut myös muunlaista musiikillista ja taiteellista ilmaisua, tehden esimerkiksi elokuvamusiikkia ja järjestäen näyttelyitä.
Millsillä oli 1980-luvun Detroitissa oma radioshow, jota hän veti lempinimellä The Wizard (suomeksi Velho). Vuosikymmenen vaihteessa hän perusti Underground Resistance -teknokollektiivin "Mad" Mike Banksin kanssa, vetäytyen kuitenkin sen aktiivitoiminnasta melko pian. Vuosina 1991 ja 1995 hän perusti Axis- ja Purpose Maker -levymerkit ja myöhemmin myös Tomorrow-merkin. 2000-luvulla hän on tehnyt muun muassa soundtrackin Fritz Langin dystopia-aiheiseen mykkäelokuvaan Metropolis ja esiintynyt Montpellier’n filharmonisen orkesterin kanssa.
Millsin levytyksiä on hänen omien levymerkkiensä lisäksi julkaistu muun muassa eurooppalaisella Tresorilla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jeff Mills Wikimedia Commonsissa
Jeff Mills Discogs-sivustolla (englanniksi)
Overload Median artikkeli Millsista (englanniksi)
Hardware Corporationin tekemä haastattelu (englanniksi)
Axis Recordsin viralliset sivut (englanniksi)
Juho Järvelä

| Juho Järvelä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. heinäkuuta 2003 (ikä 21) Mikkeli, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  192 cm
Paino:  90 kg
Seura
Seura:  HPK
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  71
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2021–
Aik. seurat:  Jukurit (SML)
Juho Järvelä (s. 14. heinäkuuta 2003 Mikkeli) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhoa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ura > Seuraura

Järvelä on Mikkelin Jukurien kasvatti. Hän oli kaudella 2018–2019 B-nuorten SM-sarjassa kuudella osumallaan joukkueensa paras maalintekijä Leevi Kukkasniemen kanssa. Kaudella 2019–2020 Järvelä nousi Jukurien varakapteeniksi. Hän oli B-nuorten SM-sarjassa joukkueen paras syöttäjä 15 syöttöpisteellään.
Kaudeksi 2021–2022 Järvelä nostettiin Jukurien SM-liigarinkiin. Hän teki liigadebyyttinsä runkosarjan toisella kierroksella 11. syyskuuta 2021 vieraissa KalPaa vastaan. Järvelä merkittiin Jukurien kolmossentteriksi laidoilleen Joachim Rohdin ja Jesper Piitulainen. Hän sai ottelussa jääaikaa 11.45 minuuttia. Järvelä sai myös syöttöpisteen Rohdinin tekemään maaliin ja se jäi hänen ainoaksi tehopisteekseen Järvelän 12 pelaamassa liigaottelussa. Hän pelasi kauden aikana miesten pelejä myös yhdeksän ottelun verran lainalla Mestis-joukkue Savonlinnan Pallokerhossa tehden niissä tehot 1+1=2.
Järvelä pelasi kaudella 2022–2023 SM-liigassa kolme runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan Jukurien U20-joukkueessa. Järvelä oli 15 osumallaan joukkueen toiseksi paras maalintekijä Tuomas Hynnisen jälkeen.
Kaudeksi 2023–2024 Järvelä siirtyi 2+1-vuotisella sopimuksella Hämeenlinnan Pallokerhoon. Hän teki SM-liigauransa avausmaalin 27. lokakuuta 2023 ylivoimalla vieraissa Oulun Kärppiä vastaan. Kaikkiaan Järvelä pelasi varsinaisen tulokaskautensa aikana 47 runkosarjaottelua tehopistein 4+3=7.
Ura > Maajoukkueura

Järvelä pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2021. Hän pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2019. Yhteensä Järvelä on pelannut kaksi nuorten ja 21 poikien maaottelua.
Jeff Noon

| Jeff Noon |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. marraskuuta 1957 (ikä 66) Droylsden, Englanti
Kansalaisuus:  brittiläinen
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Tyylilajit:  tieteiskirjallisuus, spekulatiivinen fiktio
Esikoisteos:  Vurt (1993)
Aiheesta muualla
www.jeffnoon.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jeff Noon (s. 24. marraskuuta 1957 Droylsden, Englanti) on brittiläinen kirjailija, novelliisti ja näytelmäkirjailija.
Noonin ensimmäinen romaani, Vurt (1993), palkittiin Arthur C. Clarke -palkinnolla ja hän voitti myös parhaan uuden kirjailijan John W. Campbell -palkinnon 1995. Vurtista alkoi sarja, johon kuuluvat myös Pollen (1995), Automated Alice (1996) ja Nymphomation (1997). Sarjan kirjat sijoittuvat vaihtoehtoiseen Manchesteriin, josta Noon on kotoisin. Surrealistista Vurtia pidetään yhtenä 1990-luvun tieteiskirjallisuuden kulttiklassikkona. Noon on julkaissut myös paljon novelleja ja rikosromaanin Slow Motion Ghosts (2019).
Noon on voittanut myös Tinniswood-palkinnon innovaatiosta radiodraamassa ja näytelmäkirjallisuuden Mobil-palkinnon.