stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Osa-aikaeläke

Osa-aikaeläke oli työeläkkeiden etuuslaji, jonka osittainen varhennettu vanhuuseläke korvasi vuoden 2017 eläkeuudistuksessa. Viimeiset osa-aikaeläkkeet alkoivat 1.1.2017. Osa-aikaeläkkeitä voi vielä olla maksussa vuonna 2023. Vuoden 2020 lopussa osa-aikaeläkkeen saajia oli enää alle 300.
Osa-aikaeläkkeen ideana oli se, että henkilö on osaksi eläkkeellä ja osaksi työelämässä. Loppuvaiheessa osa-aikaeläkkeen ikäraja oli 61 vuotta. Osa-aikaeläkkeestä oli sovittava työnantajan kanssa, sitä ei siis saanut automaattisesti niin halutessaan. Osa-aikatyöltä vaadittiin, että ansiotulon piti vähentyä 35–70 prosenttiin kokoaikatyön vakiintuneesta ansiosta. Ansion vähennyksen piti vastata työajan lyhennystä.
Osa-aikaeläkkeen määrä oli puolet kokoaikatyön ja osa-aikatyön ansioiden erotuksesta.
Olle Goop

| Olle Goop |
| --- | --- |
 Olle Goop vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. elokuuta 1943  Mora
Kuollut: 20. huhtikuuta 2022 (78 vuotta)
Raviohjastaja
Kotirata:  Åby
Voittoja:  6 744
1000. voitto:  1976
Per Olov ”Olle” Goop (13. elokuuta 1943 Mora – 20. huhtikuuta 2022) oli ruotsalainen raviohjastaja ja -valmentaja. Ohjastajana Goop saavutti vuonna 2018 päättyneellä urallaan 6 745 voittoa, jonka lisäksi hänen valmentamansa hevoset saavuttivat 7 696 voittoa. Olle Goop oli pitkään Ruotsin kaikkien aikojen voitokkain raviohjastaja, kunnes hänen poikansa Björn Goop ohitti isänsä voittojen määrässä elokuussa 2018.
Suurkilpailuvoittoja

Copenhagen Cup: Minou du Donjon (1985)
Elitloppet: Conny Nobell (valmentajana, 2006)
Finlandia-ajo: Speedy Magnus (1983), Grades Singing (1987)
Gran Premio Lotteria di Agnano: Grades Singing (1988)
Oslo Grand Prix: Nordin Hanover (1993)
Sweden Cup: Mr Spender (1997)
Åby Stora Pris: Knabe (1974), Minou du Donjon (1985)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Olle Goop Wikimedia Commonsissa
http://www.stallgoop.se/
Okratoksiini A

| Okratoksiini A |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (2R)-2-[[(3R)-5-kloori-8-hydroksi-3-metyyli-1-okso-3,4-dihydroisokromeeni-7-karbonyyli]amino]-3-fenyylipropaanihappo
CAS-numero:  303-47-9
PubChem CID:  442530
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C20H18ClNO6
Moolimassa:  403,81 g/mol
Sulamispiste:  169 °C
Liukoisuus veteen:  Liukeneen hieman veteen
Okratoksiini A on okratoksiinien aineryhmään kuuluva homesienten muodostama homemyrkky. Sitä voi esiintyä ainakin Aspergillus ochraceus, Aspergillus niger ja Penicillium viridicatum homesienten saastuttamassa viljassa, kahvissa, kaakaossa, oluessa ja viinissä. Okratoksiini A on karsinogeeninen eli syövälle altistava ja lievästi mutageeninen. Se voi estää proteiinisynteesiä sekä aiheuttaa lipidiperoksidaatiota eli rasvojen härskiintymistä. Okratoksiini A voi aiheuttaa esimerkiksi munuaisvaurion kuten Balkanin nefropatian.[lähde? ]
Okratoksiini A:n kemiallinen kaava on C20H18ClNO6, moolimassa 403,81,23 g/mol ja CAS-numero 303-47-9. Okratoksiini A liukenee hieman veteen eli 0,4246 mg/l (25 °C:n lämpötilassa). Se liukenee myös kohtalaisesti kloroformiin, etanoliin, metanoliin ja ksyleeniin.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Medicina.fi: Erkki Elonen: Sienimyrkytykset, sivu 1064 (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf)
Report on Carcinogens, Twelfth Edition (2011) Ochratoxin A, CAS No. 303-47-9, National Toxicology Program, Department of Health and Human Services (pdf) (englanniksi)
PubChem: Ochratoxin A (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): Ochratoxin A (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Ochratoxin A (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Ochratoxin A (englanniksi)
Aspergillus: Ochratoxin A (englanniksi)
Okratulkku

| Okratulkku |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Peipot Fringillidae
Suku::  Punatulkut Pyrrhula
Laji::  aurantiaca
Kaksiosainen nimi
 Pyrrhula aurantiaca  Gould, 1858 
Katso myös
   Okratulkku Wikispeciesissä   Okratulkku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Okratulkku (Pyrrhula aurantiaca) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Okratulkkua tavataan Intiassa ja Pakistanissa. Lajia on kuvattu yleiseksi tai hyvin yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Näin minusta tuli ihminen

| Näin minusta tuli ihminen Suvi Isotalo |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 7. helmikuuta 2014  7. elokuuta 2015 (iTunes)
 Kesto: 37.13
 Levy-yhtiö: Sound of Finland Oy
Listasijoitukset
  41.
Suvi Isotalon muut studioalbumit
| P.S. Maj'lle 2011 | Näin minusta tuli ihminen 2015 |   |
Näin minusta tuli ihminen on laulaja-lauluntekijä ja pianisti Suvi Isotalon kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 7. helmikuuta 2014. Isotalo äänitti albumin "Vapaa" -kappaleen jo vuonna 2012, kun hän osallistui Studio Kekkosen "Kekkonen elää!" -studiolivesarjaan. Albumin "Uusi" -kappaleen musiikkivideo julkistettiin Soundin verkkosivuilla marraskuussa 2013. Isotalo järjesti yhtyeineen albuminsa julkaisukiertueen keväällä 2014. Isotalon kappale "Tunnit" sai huomiota sen sisältämästä tarinasta, joka kertoo masentuneen ihmisen mielenmaailmasta. "Kuunpimennys" puolestaan kertoo lapsen yöllisestä retkestä tajunnan ja unimaailman välillä, ja kappaleesta kuvattu musiikkivideo julkaistiin syyskuussa 2014.
Kappaleet

Näin minusta tuli ihminen – 2.58
Yksi – 4.47
Uusi – 3.55
Olen aina sun – 2.38
Tokoin unelma – 3.06
Kuunpimennys – 3.54
Tunnit – 3.55
Vapaa – 5.05
Äidille – 3.40
Elämä saa jatkua – 3.11
Arvostelut

Ilkka:
Desibeli.net:
Rumba:
Soundi:
Oludamola Osayomi

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Oludamola Osayomi Lontoon olympialaisissa 2012. |  Oludamola Osayomi Lontoon olympialaisissa 2012. |  Oludamola Osayomi Lontoon olympialaisissa 2012. |  |
Maa:   Nigeria
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Peking 2008 | 4 × 100 m viesti |  |
Oludamola Bolanle ”Damola” Osayomi (s. 26. kesäkuuta 1986 Ilesha, Osun, Nigeria) on nigerialainen pikajuoksija.
Osayomi kilpaili Sherbrooken alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa 2003, joissa hän karsiutui 100 metrin juoksun välierissä ajalla 11,83 ja 200 metrin juoksun välierissä ajalla 24,29. Seuraavana vuonna hän oli mukana Ateenan olympialaisissa Nigerian joukkueessa, joka sijoittui 4 × 100 metrin viestijuoksussa seitsemänneksi ajalla 43,42. Helsingin MM-kisoissa 2005 hän oli myös maansa pikaviestijoukkueessa, joka sijoittui seitsemänneksi ajalla 43,25.
Osayomi voitti vuonna 2007 Afrikan kisoissa kultaa sekä 100 että 200 metrillä. Saman vuoden Osakan MM-kisoissa hän oli sadalla metrillä kahdeksas ajalla 11,26 ja karsiutui pikaviestissä alkuerissä. Seuraavana vuonna Osayomi sijoittui Valencian sisäratojen MM-kisoissa 60 metrillä kuudenneksi ajalla 7,26 ja voitti Addis Abeban Afrikan-mestaruuskisoissa kultaa 100 metrillä ajalla 11,22 ja pronssia 200 metrillä ajalla 22,83. Viestijuoksussa hän oli mukana voittamassa pronssia. Pekingin olympialaisissa hän karsiutui 100 metrillä välierissä ja 200 metrillä toisissa alkuerissä. Pikaviestissä hän oli mukana Nigerian joukkueessa. Joukkue sijoittui alun perin kolmanneksi ajalla 43,04, mutta nousi myöhemmin olympiahopealle kun edelle sijoittunut Venäjän joukkue hylättiin vuonna 2016.
Berliinin MM-kisoissa 2009 Osayomi karsiutui 100 metrillä toisissa alkuerissä ja 200 metrillä alkuerissä. Viestissä Nigerian joukkue hylättiin alkuerissä. Seuraavana vuonna hän voitti Afrikan-mestaruuskilpailuissa pronssia sadalla metrillä, kultaa 200 metrillä ja kultaa pikaviestissä. IAAF:n maanosien cupissa hän sijoittui viidenneksi 200 metrillä ja oli mukana Afrikan joukkueessa, joka juoksi pikaviestissä kolmanneksi. Kauden lopussa hän voitti Kansainyhteisön kisoissa 100 metrin juoksun, mutta kärähti dopingtestissä kielletystä 1,3-dimetyyliamyyliamiini-piristeestä. Osayomin suoritus hylättiin käryn seurauksena.
Osayomi karsiutui Daegun MM-kisoissa 2011 100 metrillä välierissä, mutta oli mukana pikaviestissä Nigerian kuudenneksi juosseessa joukkueessa. Saman vuoden Afrikan-kisoissa hän voitti 100 ja 200 metrin juoksut. Lontoon olympialaisissa 2012 hän karsiutui 100 metrillä alkuerissä ja juoksi neljänneksi sijoittuneessa Nigerian pikaviestijoukkueessa.
Osayomi on 163 senttimetriä pitkä ja painaa kilpailukunnossaan 63 kg.
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

100 metrin juoksu: 10,99 (2011)
200 metrin juoksu: 22,74 (2008)
Henkilökohtaiset ennätykset > Sisäradat

60 metrin juoksu: 7,19 (2008)
200 metrin juoksu: 24,01 (2007)
Nunnu

| Nunnu Karelia Group & Nunnu Big Band |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 8. syyskuuta 1971 Finnvox-studio, Helsinki
 Julkaistu: 1972
 Formaatti: LP
 Tyylilaji: big band jazz, kansanmusiikki, freejazz
 Kesto: 32.00
 Levy-yhtiö: PSO
 Levymerkki: Blue Master
Nunnu on Karelia Groupin ja Nunnu Big Bandin albumi vuodelta 1972. Albumi on kansanmusiikkivaikutteista big band jazzia. Albumin on säveltänyt Paroni Paakkunainen. Sävellykset pohjautuvat kansanmusiikkisävellyksiin. Paakkunaisen mukaan pop- ja jazzsovitukset ovat lähempänä kansanmusiikin alkuperäistä sävel- ja tunnetotuutta kuin klassisen musiikkityylin sovitukset. Levyn etiketeissä A-puoli on merkitty Nunnu Big Bandin ja B-puoli Karelia Groupin nimiin, vaikka molemmat yhtyeet soittavat kummallakin puolella.
Kappaleet

Sävellykset, sovitukset ja orkesterinjohto: Paroni Paakkunainen
| A-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | I osa – Optaatus marssi |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | II osa – Kantelon koetus |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 15.40 |  |  |  |  |  |  |  |
| B-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | III osa – Joikujuttu |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | IV osa – Tuohi soi |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | V osa – Uusi hymni vapaudelle |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | VI osa – Uusi hymni vapaudelle |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 16.30 |  |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano > Nunnu Big Band

Hannu Saxelin, Paavo Honkanen – alttosaksofoni, klarinetti ja tuohihuilu
Junnu Aaltonen, Pekka Pöyry – sopraanosaksofoni, tenorisaksofoni ja huilut
Pentti Lahti – baritonisaksofoni, sopraanosaksofoni ja tuohihuilu
Kaj Backlund, Markku Johansson, Mike Koskinen – trumpetit
Emppu Peltola, Mircea Stan – pasuunat
Heikki Sarmanto – sähköpiano
Teppo Hauta-aho – basso
Kokoonpano > Karelia Group

Pekka Sarmanto – sähköviulu
Paroni Paakkunainen – viulu, tuohihuilu, -torvi, -klarinetti, kantele ja baritonisaksofoni
Ilja Saastamoinen – kitara
Edward Vesala – rummut, laulu, lyömäsoittimet ja tuohiklarinetti
Kokoonpano > Solistit

Edward Vesala – laulu
Pekka Sarmanto – sähköviulu
Junnu Aaltonen – sopraanosaksofoni
Paroni ja Edward – tuohiklarinetit
Paroni Paakunainen – baritonisaksofoni ja tuohihuilu
Heikki Sarmanto – sähköpiano
Kokoonpano > Tuotanto

Kari Tamminen – äänittäjä
Mikko – kansikuva
Kari Pulkkinen – valokuvat
Aiheesta muualla

Albumin A-puoli kuunneltavissa Youtubessa
Albumin B-puoli kuunneltavissa Youtubessa
Oryctes

| Oryctes |
| --- | --- |
 Sarvikuonokas (Oryctes nasicornis)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Yläheimo::  Turilasmaiset Scarabaeoidea
Heimo::  Lehtisarviset Scarabaeidae
Alaheimo::  Dynastinae
Tribus::  Oryctini
Suku::  Oryctes  Illiger, 1798
Lajit
 Oryctes afganistanicus  Oryctes agamemnon  Oryctes arabicus  Oryctes ata  Oryctes boas  Oryctes chersonensis  Oryctes corniculatus  Oryctes edithae  Oryctes elegans  Oryctes gnu  Oryctes grypus  Oryctes hindenburgi  Oryctes hisamatsui  Oryctes holdhausi  Oryctes illigeri  Oryctes kuntzeni  Oryctes latipennis  Oryctes mariei  Oryctes matthiesseni  Oryctes monoceros  Sarvikuonokas Oryctes nasicornis  Oryctes ondrejanus  Oryctes polonicus  Oryctes prolixus  Oryctes przevalskii  Oryctes punctipennis  Oryctes rhinoceros  Oryctes richteri  Oryctes sahariensis  Oryctes shiraticus  Oryctes sinaicus  Oryctes transcaspicus  Oryctes turcestanicus  Oryctes vicinus 
Katso myös
   Oryctes Wikispeciesissä   Oryctes Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oryctes on kovakuoriaisiin (Coleoptera) kuuluva suku.
Lajeja

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Oryctes afganistanicus  Oryctes agamemnon  Oryctes arabicus  Oryctes ata  Oryctes boas  Oryctes chersonensis  Oryctes corniculatus  Oryctes edithae  Oryctes elegans |  Oryctes gnu  Oryctes grypus  Oryctes hindenburgi  Oryctes hisamatsui  Oryctes holdhausi  Oryctes illigeri  Oryctes kuntzeni  Oryctes latipennis  Oryctes mariei |  Oryctes matthiesseni  Oryctes monoceros  Sarvikuonokas Oryctes nasicornis  Oryctes ondrejanus  Oryctes polonicus  Oryctes prolixus  Oryctes przevalskii  Oryctes punctipennis  Oryctes rhinoceros |  Oryctes richteri  Oryctes sahariensis  Oryctes shiraticus  Oryctes sinaicus  Oryctes transcaspicus  Oryctes turcestanicus  Oryctes vicinus |
Olavi Lindén

Erkki Olavi Lindén (s. 6. joulukuuta 1946 Tammisaari) on palkittu suomalainen teollinen muotoilija.
Henkilöhistoria

Olavi Lindén syntyi yrittäjä, sorvaaja Erkki Lindénin ja Inkeri Aallon perheeseen. Hänen puolisonsa on tekstiiliopettaja Eivor Öhman. Lindén tuli ylioppilaaksi 1965 ja valmistui insinööriksi 1970. Hän toimi pitkään Fiskarsin palveluksessa, tuotantopäällikkönä 1970–1972, tuotekehittäjänä ja laatupäällikkönä 1972–1987 sekä tuotekehityspäällikkönä ja muotoilijana vuodesta 1987. Fiskarsin työurallaan, joka kesti vuoteen 2009, Lindén suunnitteli muun muassa useita kymmeniä työkaluja rikkaruohonpoistajasta retkikirveeseen ja oksasaksiin. Hänet tunnetaan myös Olof Bäckströmin alkujaan suunnittelemien Fiskarsin oranssikahvaisten saksien toisena suunnittelijana. Jäätyään eläkkeelle Lindén on paneutunut jousisoittimien suunnitteluun.
Palkinnot ja huomionosoitukset

Pro Finnish Design -palkinto, 1997
Muotoilun valtionpalkinto, 2002
Vuoden teollinen muotoilija -palkinto, 2005
Kaj Franck -muotoilupalkinto, 2006
Aller Median Muoto2012 -elämäntyöpalkinto, 2012
Aalto-yliopiston kunniatohtori, 2012
Asko Avonius -palkinto (20 000 euroa), 2022
Aiheesta muualla

Tätä et tiennyt Fiskarsin klassikkosaksista: Koneenkäyttäjä kokeili oranssia jämäväriä sattumalta – äänestys oli muuttaa kaiken. Helsingin Uutiset, 27.11.2017. (Viitattu 5.3.2018)
Olavi Lindén, mies, joka keksi kirveen uudelleen. Yle, 5.1.2013
Hyvät työkalut ja soittimet syntyvät sattumien kautta. Länsiväylä, 17.3.2011. (Viitattu 5.3.2018) (Arkistoitu – Internet Archive)
Open Source Tripwire

| Open Source Tripwire> Tiedot |
| --- | --- |
Alusta:  Linux, POSIX-yhteensopivat
Lisenssi:  GPLv2
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Versiohallinta
Open Source Tripwire (usein lyhyesti Tripwire) on tunkeilijan havaitsemisjärjestelmä, joka perustuu Tripwire-yhtiön vuonna 2000 lahjoittamaan lähdekoodiin.
Ohjelman ensimmäisen version kehittivät Gene Kim ja Gene Spafford Purduessa vuonna 1992. Ohjelmasta ovat saatavilla kaupallinen ja avoimen lähdekoodin versio.
Ohjelma perustuu käytäntöihin ja tietokantaan, jotka kertovat mitä tiedostoja seurataan muutoksilta ja joka sisältää tilannekuvan seurattavista tiedostoista. Muita vastaavia ovat muun muassa AIDE, Samhain ja OSSEC.
Open Source Applications Foundation

Logo
Open Source Applications Foundation (OSAF) on voittoa tavoittelematon yhdistys, jonka perusti Mitch Kapor vuonna 2002, tarkoituksena levittää avoimen lähdekoodin ohjelmistoja. Eräs OSAFin merkittävistä projekteista on Chandler.
Overseas Highway

Overseas Highway
Overseas Highway on eteläisin osa US 1 -tietä, joka kulkee pitkin Yhdysvaltojen itärannikkoa. Tie on noin 200 kilometriä pitkä, ja se yhdistää Florida Keysin saaret mantereeseen. Saarten läpi kulki ennen tien rakentamista rautatie Key Westiin. Vuonna 1935 hurrikaani tuhosi rautatien täydellisesti, eikä sitä rakennettu enää uudelleen. Sen sijaan rakennettiin maantie, joka hyödyntää osittain rautatien rakennelmia. Overseas Highway valmistui vuonna 1938. Tiellä on 44 siltaa, ja niistä suurin ja näyttävin on uusittu Seven Mile Bridge. Se rakennettiin vuonna 1982, ja sen pituus on 10 930 metriä ja korkeus merenpinnasta 19,8 metriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Overseas Highway Wikimedia Commonsissa
Oribi

| Oribi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Nautaeläimet Bovidae
Alaheimo::  Gasellit Antilopinae
Suku::  Oribit Ourebia  Laurillard, 1842
Laji::  ourebi
Kaksiosainen nimi
 Ourebia ourebi  (Zimmermann, 1783) 
 Oribin levinneisyys
Katso myös
   Oribi Wikispeciesissä   Oribi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Oribi eli kelta-antilooppi (Ourebia ourebi) on gasellien alaheimoon kuuluva antilooppilaji, joka on levinnyt lähes koko Afrikan mantereelle.
Tuntomerkit

Oribi on hentojalkainen, pitkäkaulainen ja pienikokoinen nisäkäs. Sen selän ja rinnan väritys vaihtelee yksilöittäin keltaisesta oranssinruskeaan, mutta sen leuka, kurkku, maha ja takapuoli ovat väriltään valkoisia. Myös aivan sen silmien yläpuolinen karva on valkeaa ja muodostaa puolikuun muotoisen kuvion. Kuvio takia oribi onkin helppo erottaa muista samannäköisistä antiloopeista. Oribin häntä on lyhyt ja pörröinen. Väritykseltään häntä on tummanruskea tai musta sekä valkoinen. Urospuolisilla oribeilla on sarvet. Oribin sarvet ovat hennot, pystyt ja noin 19 senttimetrin mittaiset. Oribien korkeus vaihtelee noin 92 sentistä aina 110 senttiin, ja ne painavat noin  12–22 kilogrammaa. Ne voivat juostessaan saavuttaa nopeuden 40–50 km/h. Vankeudessa oribit elävät noin 14-vuotiaiksi.
Levinneisyys ja elinympäristö

Oribi on levinnyt lähes koko Afrikan mantereelle, mutta niitä ei esiinny ollenkaan Saharan autiomaassa tai sen pohjoispuolella. Oribeja esiintyy aina Senegalista Etiopiaan ja Somaliaan sekä Keniasta Botswanaan, Ugandaan ja Angolaan. Lisäksi niitä esiintyy Mosambikin ja Zimbabwen välisellä alueella sekä Etelä-Afrikassa. Oribin tyypillisiä elinalueita ovat ruohikko- ja puska-alueet. Ne suosivat erityisesti ruohikkoisia alueita, joissa on sekä lyhyttä ruohoa syötäväksi ja pitempää ruohoa, johon piiloutua saalistajia. Oribit tarvitsevat paljon nestettä ja elävät sen takia lähellä avovesiä.
Ravinto

Oribit syövät lähinnä ruohoa, mutta tyytyvät myös puiden lehtiin ja kasvien versoihin.
Lisääntyminen

Oribin parittelukausi kestää elokuusta joulukuuhun, ja sen aikana urosoribi parittelee reviirinsä jokaisen naaraan kanssa. Naaraita on yhtä urosta kohti yleensä yksi tai kaksi. Naaras kantaa noin 6-7 kuukautta ja synnyttää sitten yhden poikasen. Ensimmäiset viikot poikanen piilottelee ruohikkojen suojassa ja aina välillä sen emo palaa imettämään sitä. Noin 4-5 kuukauden kuluttua poikanen on valmis selviytymään omillaan. Oribinaaras tulee sukukypsäksi 10 kuukautta vanhana, uros puolestaan neljä kuukautta myöhemmin.
Aiheesta muualla

Kuvia oribista Googlen kuvahaku.
Oralampi

| Oralampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Espoo
Koordinaatit:  60°17′03″N, 24°32′48″E
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  63,4 m 
Rantaviiva:  0,8 km 
Pinta-ala:  0,037 km² 
 fiOralampi 
Oralampi on vajaan neljän hehtaarin laajuinen metsäjärvi luoteisessa Espoossa. Virallisen kaupunginosajaon mukaan se sijaitsee Siikajärvellä. Nuuksion Pitkäjärvi sijaitsee Oralammen itäpuolella ja Siikajärvi länsipuolella. Oralammen ja Siikajärven välissä sijaitsee Ahvilampi. Oralammen eteläinen naapurijärvi on Sahajärvi ja luoteessa on pinta-alaltaan vähäinen Paskalampi.
Oralammen etäisyys Nuuksion Pitkäjärveltä on puolisen kilometriä. Nuuksion Pitkäjärven pinta on noin 36 metriä Oralampea alempana. Myös Sahajärvelle etäisyys on puolisen kilometriä. Sahajärven pinta on noin 20 metriä Oralampea alempana. Aivan Oralammen rantamilla puolestaan on alueita, jotka kohoavat noin 80 metriä merenpinnan yläpuolelle.
Oralammen nimi saattaa liittyä kaskeamiseen, kuten idempänä sijaitsevan Orajärven nimi.
Portugalin Grand Prix 1992

|  Portugalin Grand Prix 1992  |
| --- | --- |
 14. osakilpailu 16 osakilpailusta kaudella 1992. 
 vaalea osa radasta oli käytössä
Päivämäärä:  27. syyskuuta 1992
Rata:  Autódromo do Estoril
Sijainti:  Estoril, Portugali
Ratatyyppi:  moottorirata
Radan pituus:  4,350 km
Kilpailun pituus:  71 kierrosta, 308,850 km
Sää:  aurinkoinen, kuiva
Paalupaikka
Kuljettaja:   Nigel Mansell   (Williams-Renault)
Paaluaika:  1.13,041
Palkintokoroke
Voittaja:   Nigel Mansell   (Williams-Renault)
Toinen:   Gerhard Berger   (McLaren-Honda)
Kolmas:   Ayrton Senna   (McLaren-Honda)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Ayrton Senna   (McLaren-Honda)
Kierrosaika:  1.16,272 (kierroksella 66)
Portugalin Grand Prix 1992 oli Formula 1 -sarjan 530. osakilpailu. Se ajettiin 27. syyskuuta 1992 Autódromo do Estoril -radalla. Kilpailun voittonsa jo yhdeksännen voittonsa kaudella ottanut Nigel Mansell.
Aika-ajot

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Aika | Ero |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 5 |  Nigel Mansell | Williams-Renault | 1.13,041 |   |
| 2 | 6 |  Riccardo Patrese | Williams-Renault | 1.13,672 | + 0,631 |
| 3 | 1 |  Ayrton Senna | McLaren-Honda | 1.14,258 | + 1,217 |
| 4 | 2 |  Gerhard Berger | McLaren-Honda | 1.15,068 | + 2,027 |
| 5 | 19 |  Michael Schumacher | Benetton-Ford | 1.15,356 | + 2,315 |
| 6 | 20 |  Martin Brundle | Benetton-Ford | 1.16,084 | + 3,043 |
| 7 | 11 |  Mika Häkkinen | Lotus-Ford | 1.16,173 | + 3,132 |
| 8 | 9 |  Michele Alboreto | Footwork-Mugen-Honda | 1.16,282 | + 3,241 |
| 9 | 12 |  Johnny Herbert | Lotus-Ford | 1.16,628 | + 3,587 |
| 10 | 27 |  Jean Alesi | Ferrari | 1.16,884 | + 3,843 |
| 11 | 25 |  Thierry Boutsen | Ligier-Renault | 1.16,930 | + 3,889 |
| 12 | 4 |  Andrea de Cesaris | Tyrrell-Ilmor | 1.17,240 | + 4,199 |
| 13 | 29 |  Bertrand Gachot | Larrousse-Lamborghini | 1.17,250 | + 4,209 |
| 14 | 26 |  Érik Comas | Ligier-Renault | 1.17,264 | + 4,223 |
| 15 | 3 |  Olivier Grouillard | Tyrrell-Ilmor | 1.17,277 | + 4,236 |
| 16 | 28 |  Ivan Capelli | Ferrari | 1.17,287 | + 4,246 |
| 17 | 10 |  Aguri Suzuki | Footwork-Mugen-Honda | 1.17,361 | + 4,320 |
| 18 | 24 |  Gianni Morbidelli | Minardi-Lamborghini | 1.17,387 | + 4,346 |
| 19 | 21 |  Jyrki Järvilehto | Dallara-Ferrari | 1.17,474 | + 4,433 |
| 20 | 33 |  Mauricio Gugelmin | Jordan-Yamaha | 1.17,631 | + 4,590 |
| 21 | 22 |  Pierluigi Martini | Dallara-Ferrari | 1.17,661 | + 4,620 |
| 22 | 16 |  Karl Wendlinger | March-Ilmor | 1.18,060 | + 5,019 |
| 23 | 17 |  Emanuele Naspetti | March-Ilmor | 1.18,092 | + 5,051 |
| 24 | 32 |  Stefano Modena | Jordan-Yamaha | 1.18,318 | + 5,277 |
| 25 | 30 |  Ukyo Katayama | Larrousse-Lamborghini | 1.18,592 | + 5,551 |
| 26 | 23 |  Christian Fittipaldi | Minardi-Lamborghini | 1.18,615 | + 5,574 |