Warcraft III: Reign of Chaos
Tarina > Örkkien kampanja

Sillä aikaa kun epäkuolleet ja Palavan Legioonan demonit tekivät tuhojaan Lordaeronissa, Lauman örkit pakenivat kauas länteen, mantereelle nimeltä Kalimdor. Örkkien sotapäällikkö Thrall oli ennen epäkuolleiden ja demonien hyökkäystä saanut varoituksen profeetta Medivhiltä Palavan Legioonan demonien paluusta. Thrall ei oikein käsittänyt mistä on kysymys, mutta hän kuitenkin teki mitä profeetta pyysi: kokoaisi Lauman ja lähtisi Kalimdoriin pelastaakseen rotunsa. Monen viikon purjehduksen jälkeen, läpi myrskyisen meren, örkit saapuivat perille. Myrsky oli kuitenkin hajottanut heidän laivastonsa ja heidän täytyi yhdistää kaikki joukkonsa, jotta he voisivat kohdata kohtalonsa tällä uudella mantereella.
Kalimdor on monella tapaa seutua, jollaista örkit eivät olleet ennen nähneet, vaikka Barrens, joille he rantautuivat muistuttikin heidän alkuperäistä kotimaataan Draenoria. Barrenssit oli autiomaan tapainen ja sitä asuttivat monenlaiset oudot olennot, kuten kentaurit, harpyijat, Razormane-heimon sikamiehet (quilboars) ja taureenit. Thrall tapasi taureenien ylipäällikön Cairne Bloodhoofin ja kertoi tälle keitä he ovat ja miksi he ovat tulleet Kalimdoriin. Cairne kertoi Thrallille salaperäisestä Oraakkelista, joka voisi paljastaa hänelle örkkien kohtalon. Vastineeksi Thrall auttoi Taureeneita pääsemään Mulgore-nimiseen maahan, jossa taureenit voivat aloittaa uuden elämän, poissa kentaurien ikeestä.
Tämän tehtyään örkit hyvästelivät Cairnen ja muut taureenit, ja suuntasivat pohjoiseen kohti Stonetalon Peakia, missä Oraakkelin kerrotaan asuvan. Matkalla he törmäsivät Grom Hellscreaminjohtamaan Warsong-klaaniin ja Lordaeronista paenneisiin ihmisiin. Ihmiset olivat sulkeneet ainoan pohjoiseen johtavan tien, ja Thrallin aikomuksena oli mennä siitä läpi ilman verilöylyä. Hän antoi Gromille tarkan käskyn, että ihmisiin ei saa koskea, mutta siitä huolimatta Grom kävi ihmisten kimppuun klaaninsa kanssa.
Lopulta örkit onnistuivat saamaan kaksi zeppeliiniä, joilla he aikoivat lentää Kivikynnen huipulle. Mutta ensin Thrall lähetti Gromin pohjoiseen Ashenvalen metsään rakentamaan örkeille asuinpaikkaa. Grom hakkautti metsää jotta Laumalle saataisiin puutavaraa. Metsää vartioivat luontoa rakastavat yöhaltiat hyökkäsivät kostoksi metsän tuhoamisesta örkkien leiriin. Tällä välin Lordaeronissa Soucrge ja Palava Legioona olivat tehneet selvää vastarinnasta. Yksi vahvimmista Legioonan demoneista oli Mannoroth, joka oli aikoinaan saanut örkit valtaansa ja orjikseen muuttamalla heidät demonisiksi Palavaa Legioonaa palveleviksi fel-örkeiksi. Kauhulordi Tichondrius saapui kertomaan Mannorothille, että örkit eivät enää olleet Lordaeronissa vaan paenneet Kalimdoriin. Mannoroth vannoi Archimondelle, Legioonan johtohahmolle, ottavansa örkit taas palvelijoikseen.
Tuhottuaan loput Lordaeronin jäljellä olevista henkiin jääneistä ihmisistä, Tichondrius ja Mannoroth lähtivät Kalimdoriin saastumattaan  Örkit ottaakseen heidät valtaansa. Gromin toimeenpanema hakkuu oli heille onnenpotku, sillä Örkit olivat herättäneet yöhaltijoiden puolijumalan, Cenariuksen, vihan. Mannoroth turmeli Ashenvalessa olevan lähteen verellään, jolloinka yöhaltioiden jatkuvan hyökkäyksen kohteena olevat Örkit uskoivat lähteen taikavoimien olevan viimeinen keino lyödä yöhaltiat, joten he joivat siitä. Örkit saivat demoniset voimat ja murskasivat puolijumala Cenariuksen ja yöhaltiat. Mannoroth saapuu paikalle kertomaan mitä muuta heidän täytyy tuhota, sillä demonisten voimien takia heidän oma tahtonsa oli alkanut hälvetä, ja heistä tuli taas Mannorothin orjia. Grom yrittää kieltää kuuluvansa Mannorothin komentoon, mutta ei pysty siihen.
Sillä välin Thrallin johtamat örkit yrittivät päästä Oraakkelin luo, jolloin Thrall tapasi jälleen taureenit ja heidän sotapäällikkönsä, Cairnen. Örkit taistelivat läpi ihmisten vastarinnan ja onnistuivat saavuttamaan Stonetalon Peakin. Samalla he näkivät myös ihmisten retkikunnan johtajan, Jaina Proudmooren, joka samoin kuin örkit ja taureenit, etsi Oraakkelia. Päästyään luolaan sekä örkit ja ihmiset taistelivat eri reittejä luolan vartijoiden läpi tien Oraakkelin luokse. Kun he pääsivät perille, paikalla olikin profeetta, joka oli johdatellut niin ihmiset kuin örkitkin luokseen. Hän kertoi, että Palavan Legioonan invaasio on alkanut, ja että ainoastaan ihmiset ja örkit liittoutuneena pystyisivät lyömään Legioonan ja pelastamaan Azerothin tuholta.
Profeetta myös kertoi Thrallille, että Grom Hellscream on jo kaatunut demonien korruptoimaksi ja on näin ollen Legioonan käskyläinen. Tämä oli ensiaskel örkkien lopulliseen kadotukseen. Thrall vannoi pelastavansa Gromin ennen kuin olisi liian myöhäistä, hän nimittäin oli avain örkkien kohtaloon. Näin sekä ihmiset että örkit lähtivät yhdessä etsimään Gromia, tosin todella nihkeillä väleillä. He löysivät hänet Barrensien reunalta pohjoisesta.
Ainoa tapa pelastaa Grom oli kaapata hänen sielunsa maagiseen Sielujalokiveen (Soul Gem) ja tuoda se Jainan luomalle rituaalikehälle. Kovan taistelun jälkeen Thrallin onnistui kaapata Gromin sielu Sielujalokiveen ja tuomaan se rituaalikehälle. Sitten yhteisvoimin ihmiset ja örkit poistivat Legioonan korruption hänestä. Näin Grom pelastui, mutta kaikki ei ollut vielä ohi. Jotta he voisivat pelastamaan rotunsa, Thrall ja Grom lähtivät läheiseen kanjoniin kohtaamaan Mannorothin. Taistelun aikana Mannoroth onnistui tyrmäämään Thrallin, mutta samalla Grom syöksyi kohti Mannorothia kirveensä kanssa. Hänen valtava sotakirves osui keskelle Mannorothin vatsaa aiheuttaen demonisista voimista johtuvan räjähdyksen, jolloin Mannoroth kuolee. Haavoittuneena Grom hyvästeli Thrallin ja kuoli haavoihinsa. Gromin kuoleman seurauksena Thrall päästi virstojen päähän kuuluvan karjaisun, joka oli merkki siitä, että örkit olivat viimein vapaita Palavasta Legioonasta.