Kroatian kevät
Kevään kukistuminen

Brežnevin opin mukaisesti Neuvostoliiton diplomaatit alkoivat painostaa Jugoslavian johtoa liberalisoinnin takia.
Heinäkuussa 1970 Jugoslavian johtaja Josip Broz Tito varoittikin Kroatian puoluejohtoa mm., että Kroatian serbit ovat hermostuneita, ja että Neuvostoliitto uhkasi puuttua Jugoslavian asioihin.
Kroaattikielitieteilijät, Stjepan Babić, Božidar Finka ja Milan Moguš julkaisivat kroatialaisen kielioppi- ja ääntämyskirjan Hrvatski pravopis, mutta se kiellettiin.
Serbit vastasivat kroaattien vuoden 1967 julistukseen vuonna 1971 omalla julistuksellaan Srpski narod i njegov jezik, "Serbit ja heidän kielensä".
Syyskuun alussa 1971 Tito lupasi isompaa osuutta ulkomaanvaluutasta ja väitti yhä, että puheet Kroatiassa olevasta suuresta kansojen välisestä riidasta ovat liioiteltuja, halutessaan vielä välttää avointa konfliktia.
Syksyllä Kroatian puoluejohtoa ei otettu mukaan vastaanottamaan Neuvostoliiton puoluejohtajaa Brežneviä, koska puoluejohto ei kyennyt hillitsemään nationalistien toimia.
Marraskuun lopussa Zagrebin yliopiston kroaattiopiskelijat menivät luentolakkoon. Opiskelijaliikkeessä oli mukana tuhansia. Opiskelijalakkoilijat vaativat suuremman autonomian lisäksi Kroatialle lisää viennin valuuttatuloista.
Vaikka Tito olikin kansallisuudeltaan kroaatti ja sloveeni, hän pyrki aina tukahduttamaan nationalismin.
2. joulukuuta 1971 Tito sanoi tilanteen karanneen Kroatian kommunistien käsistä. Tito sanoi jyrkästi Karadjordjevon kokouksessa Vojvodinassa Kroatian kommunistipuolueen johtokolmikon Kučar-Tripalo-Haramijalähde? olevan syyllinen yltiönationalismin hillitsemättömään nousuun, koska Kroatian kommunistipuolue oli lähinnä katsonut nationalistien toimia sormien läpi.
Kymmenen päivän päästä Kroatian johtajia erosi, mm Miko Tripalo, Pero Pirker ja Dragutin Haramija. Myös Euroopan ensimmäinen naispääministeri Savka Dabčević-Kučar erosi.
Mellakkapoliisit kukistivat opiskelijamellakan ja pidättivät lakkojen johtajat. Opiskelija-asuntolasta löytyikin runsaasti kapinapapereita, teräaseita ja asuntolaan kuulumattomia ihmisiä.
Poliisin lisäksi myös armeija painosti nationalisteja. Armeijan helikopterit lentelivät Zagrebin yllä. Seuraavan kahden vuoden sisään nationalistisiksi katsotut n. 900 puoluejohtajaa erotettiin tai erosi itse ja liikkeeseen osallistuneet opiskelijat saivat vankeusrangaistuksia. Näitä oli noin kaksituhatta. Opiskelijanationalistien tuomiot olivat 1-4 vuoden pituisia. Yksi vankilaan joutuneista oli armeijasta eronnut historiantutkijaksi ruvennut Franjo Tuđman, joka aloitti myöhemmin Kroatian itsenäistymisen. Muutamien muiden tunnettujen joukossa oli toisinajattelijalehtimies Bruno Bušić. Paljon Kroatian älymystöä muutti ulkomaille.
Vuodenvaihteessa 1971-1972 kirjakaupoista sai yhä punavalkoisella shakkiruutukilvellä varustettua Kroatia-neitoa uhkaavaa Serbiaa esittävää postikorttia. Kaduille talojen seinissä oli Kroatiaa tukevia ja serbivastaisia graffiteja. Aseettomia miliisejä liikkui yhä paljon Zagrebin kaduilla.
Samoihin aikoihin toisen maailmansodan aikainen Ustaša yritti ajaa Kroatiassa valtion perustamista aseellisen taistelun keinoin. Nämä separatistiset terroristit olivat pääosin entisiä ustaša-aktivisteja tai muita ustašan kannattajia. Belgradin tiedustelupalvelu murhasi näitä ulkomailla. Koska Kroatiassa ei ustašaa yleisesti kannatettu, toiminta jäi lähes olemattomaksi.
Silti Belgradissa räjähti kroaattiseparatistien pommi, ja kesällä 1972 Kroatiaan ja Bosniaan asti tunkeutui Australiassa koulutettu terroristijoukko, joka pyrki luomaan Ustašan perinteiden pohjalta valtion.
Myös muilla Jugoslavian alueilla, lähinnä Sloveniassa, Vojvodinassa ja Serbiassa puhdistettiin 1970-luvun alussa puolueen riveistä nationalismia ja "turmeltunutta liberalismia". Myös ne kommunistijohtajat, jotka Jugoslavian johdon mielestä laiminlöivät vaarallisten ainesten eliminoimisen, erotettiin ja tilalle nimitettiin vanhoillisia veteraanikommunisteja. Niinpä uudistukset pantiin Jugoslaviassa Titon kuolemaan asti jäihin. Kroatian poliittinen ilmapiiri apatisoitui. Toisaalta Slovenian ja Kroatian annettiin pitää suurempi osa vientituloistaan ja myös autonomiaa lisättiin. Vuoden 1974 perustuslaki hajauttikin paljon valtaa tasavalloille.