stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paniikkihäiriö
Syyt

Paniikkihäiriön on huomattu kulkevan suvussa, mikä tarkoittaa, että perimä toimii suurena osana todennäköisyyttä sairastua siihen. Sen on myös huomattu kuuluvan osana muihin perinnöllisiä oireita omaaviin sairauksiin, kuten kaksisuuntainen mielialahäiriö ja alkoholismi. Kuitenkin myös monet, joilla ei ole sairauteen perhetaustaa, sairastuvat paniikkihäiriöön.
Usein biologiset tekijät, kuten stressaavat tapahtumat, ympäristö ja normaalia kehotoimintaa kiihdyttävä ajattelu näyttävät vaikuttavan paniikkihäiriön alkamiseen. Usein ensimmäiset kohtaukset laukaisee fyysinen sairaus, voimakas stressi tai tietty lääkitys. Henkilöt, joilla on taipumus ottaa itselleen suurta vastuuta, saavat myös helpommin paniikkikohtauksia. Traumanjälkeinen stressihäiriö saattaa myös nostaa todennäköisyyttä sairastua paniikkihäiriöön. Tarkat syyt sairastumiseen ovat vielä tässä vaiheessa tuntemattomia.
Joissain tapauksissa paniikkikohtausten aiheuttajana voi olla magnesiumin puute.. Magnesiumin puute voi johtua esimerkiksi stressistä (henkinen stressi, fyysinen stressi (=esimerkiksi urheilu)), puutteellisesta ravinnosta ja alkoholin suurkulutuksesta.
Eläin- ja ihmistutkimukset ovat keskittyneet löytämään aivojen tarkat kohdat, jotka liittyvät ahdistuneisuushäiriöihin, kuten paniikkihäiriö.
Pelko aiheuttaa automaattisen suojelemisreaktion ilman tiedostettua ajatusta. On huomattu, että pelkoreaktio voidaan rinnastaa pieneen, mutta monimutkaiseen rakenteeseen syvällä aivoissa. Tämä rakenne on nimeltään amygdala.
Syömishäiriöt on myös yhdistetty paniikkihäiriöiden aiheuttajiin joissain ihmisissä.
Jotkin mielialahäiriöt voivat aiheuttaa paniikkihäiriötä. Kliinisen masennuksen lisäksi kaksisuuntainen mielialahäiriö saattaa aiheuttaa paniikkihäiriötä joissain ihmisissä.
Taistele tai pakene -reaktion luonteen vuoksi monet paniikkihäiriöt voidaan yhdistää limbiseen järjestelmään.
Jos paniikkikohtauksia esiintyy voimakkaampina unessa, on suositeltavaa, että kärsijä luokiteltaisiin joko tilaan uniapnea tai hypoapnea.
Stimulantit ovat melko harvinaisia paniikkihäiriön aiheuttajia. Yleisten stimulanttien nauttiminen, kuten kofeiini ja nikotiini voivat usein aiheuttaa paniikkikohtauksia tottumattomimmilla käyttäjillä.
Kemikaalit, muun muassa hiilimonoksidi tupakansavussa voi myös laukaista paniikkikohtauksia tietyillä ihmisillä. Joidenkin ihmisten reaktio hiilimonoksidin pieniin määriin on paniikki. Ei ole yllättävää, että oireet lakkaavat usein, kun potilas lopettaa oireiden aiheuttajan, esimerkiksi tupakoinnin.
Paniikkihäiriöiden psykologiset syyt on myös nostettu esille. Clark sanoo, että paniikkihäiriö johtuu usein "onnettomasta väärintulkinnasta", jolloin normaalit kehontulkinnat ahdistuneisuuteen, kuten hikoilu ja sydämentykytys, tulkitaan johtuvan jostain vakavammasta, kuten sydänkohtauksesta, ja tämä tulkinta saatetaan tehdä joko tietoisesti tai tiedostamattomasti.[lähde? ] Melko suuri määrä todisteita vahvistaa tätä teoriaa. Esimerkiksi, onneton väärintulkinta kiihdyttää ahdistusta ja paniikkia; paniikkikohtaukset voivat olla tulosta tietoisesti kyseenalaistetusta väärintulkinnasta.
Diagnosointi

DSM-IV:n diagnostinen kriteria paniikkihäiriölle ilman agorafobia A:ta tai agorafobia A:n kanssa:
Toistuvat, odottamattomat paniikkikohtaukset
Ainakin yhtä kohtausta on seurannut seuraavan kuukauden (tai useamman kuukauden) yhtä (tai useampaa) seuraavista:
Jatkuva pelko uusista kohtauksista
Huoli kohtauksen seurauksista (esimerkiksi kontrollin menettäminen, sydänkohtauksen saaminen, "hulluksi tuleminen")
Toistuvat muutokset käytöksessä liittyen kohtaukseen
Agorafobian ilmaantuminen tai katoaminen (väliaikaisesti)
Paniikkikohtaukset eivät ole suoria fysiologisia seurauksia joidenkin aineiden nauttimisesta (esimerkiksi huumeiden/lääkkeiden väärinkäyttö, lääkitys) tai yleisestä lääketieteellisestä tilasta (esimerkiksi kilpirauhasen liikatoiminta)
Paniikkikohtaukset eivät ole paremmin määriteltävissä minkään muun psyykkisen sairauden kautta, kuten sosiaalisten tilanteiden pelko, jokin tietty fobia, pakko-oireinen häiriö, post-traumaattinen stressihäiriö tai separation anxiety disorder (pelko läheisistä eroon joutumisesta).
Muita paniikkihäiriön erotusdiagnostisia kriteereitä ovat muun muassa hormonitoiminnan heilahtelusta johtuvat vaihdevuosioireet.
Aiheesta muualla

Panikkihäiriöyhdistys ry
Paniikki-sivusto (runsaasti artikkeleita ja kirjallisuutta)
Elä! Panikkihäiriöyhdistyksen ylläpitämä Elä! -sivusto
Juha Veijola: Ahdistuneisuushäiriöt. TherapiaFennica
Paniikkihäiriö ja ahdistus (Arkistoitu – Internet Archive) (Anxiety-ryhmä)
Rosersbergin linna

Rosersbergin linnan päärakennus
Rosersbergin linna (ruots. Rosersbergs slott) sijaitsee Rosersbergin taajaman ulkopuolella Sigtunan kunnassa Ruotsissa. Gabriel Bengtsson Oxenstiernan rakennutti renessanssityylisen rakennuksen vuosina 1634-1638. Hänen poikansa Bengt Gabrielsson Oxenstierna ja arkkitehti Nicodemus Tessin nuorempi muuttivat rakennuksen tyylin ranskalais-italialaiseksi barokkiklassisismiksi.
Vuonna 1762 linnasta tuli Ruotsin valtion omaisuutta ja siitä lähtien se on toiminut kuninkaallisena linnana. Ensimmäisenä sitä asutti Kustaa III:n nuorempi veli, herttua Kaarle, joka modernisoi linnan tyylin kustavilaiseksi arkkitehti Jean Erik Rehnin johdolla. 1770-luvulla linnaa myös laajennettiin.
Viimeiset Rosersbergin linnaa asuttaneet kuninkaalliset olivat ensimmäiset Bernadotten suvun edustajat, kuningas Kaarle XIV Juhana sekä hänen vaimonsa, kuningatar Desideria.
Rosendalin linnan tavoin myös Rosersbergin sisustus sekä ulkonäkö on säilynyt lähes koskemattomana nykypäiviin asti. Barokkipuutarhasta ei ole enää paljoakaan jäljellä, vaan nykyinen puisto edustaa 1700-luvulla suosittua englantilaista tyyliä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rosersbergin linna Wikimedia Commonsissa
Ruotsin kuninkaalliset linnat
Hagan linna
Drottningholmin linna
Gripsholmin linna
Kiinalainen paviljonki
Kustaa III:n paviljonki
Rosendalin linna
Rosersbergin linna
Strömsholmin linna
Tukholman kuninkaanlinna
Tullgarnin linna
Ulriksdalin linna
Ruokolahden kunnankirjasto

| Ruokolahden kunnankirjasto |
| --- | --- |
Sijainti:  Nällikuja 1 56100 Ruokolahti
Koordinaatit:  61.29229°N, 28.81906°E
Tyyppi:  kunnankirjasto
Kokoelman koko:   37 959 (2020)
Lainauksia vuodessa:   46 485 (2020)
Asiakkaita:   1 358 (lainaajat, 2020)
Budjetti:   287 830 euroa (2020)
Työntekijöitä:   3 (2020)
Ruokolahden kunnankirjasto, Ruokolahti: Kirjastopalvelut
Ruokolahden kunnankirjasto on eteläkarjalaisen Ruokolahden kunnankirjasto. Se palvelee erityisesti kunnan keskustaajamassa Rasilassa sijaitsevan kirjastorakennuksen ja verkkokirjaston välityksellä. Ruokolahden kirjaston asiakkailla on käytössään myös muut Etelä-Karjalan seudullisen Heili-kirjastokimpan toimipisteet, ja näiden huomattavasti yhden kunnan tarjontaa suurempi aineistovalikoima.
Kunnankirjaston nykyinen Suovilla-rakennus on arkkitehtien Juhani Ahonen ja Pekka Luomajärvi suunnittelema. Talo valmistui vuonna 2001. Ainakin kirjaston lattioita on sittemmin jo remontoitu. Kirjaston yhteydessä on toiminut myös viranomaispiste.
S-tyypin asteroidi

S-tyypin asteroidi 433 Eros
S-tyypin asteroidit ovat melko yleinen asteroidilaji. Ne koostuvat rautapitoisesta silikaattikivestä, jossa saattaa olla mukana magnesiumia ja nikkeliä. Väriltään ne ovat punertavia ja asteroidiksi keskitummia. Kaikista asteroideista niitä on 17 %. Niissä on vähän tai ei lainkaan vettä ja muita haihtuvia aineita.
Niitä on eniten asteroidivyöhykkeen sisäosissa, esiintymishuippu on 2,2 AU.
Tähän ryhmään kuuluu suurista asteroideista 3 Juno ja 15 Eunomia.
SMASS-luokittelu

S-ryhmän kivipitoiset asteroidit
A-tyyppi
Q-tyyppi
R-tyyppi
K-tyyppi uusi
L-tyyppi uusi
S-tyyppi on tyypillisin S-ryhmän edustaja
Sa, Sq, Sr, Sk, ja Sl ovat väliluokkia S-luokan ja muiden S-ryhmän alaluokkien välillä.
Asteroidiluokat (Tholenin luokittelu)
C-tyyppi (Alaluokat B · F · G) · S-tyyppi · X-tyyppi (Alaluokat M · E · P)
Pienemmät luokat: A-tyyppi · D-tyyppi · T-tyyppi · Q-tyyppi · R-tyyppi · V-tyyppi
Ronald Wyatt

Ronald ”Ron” Eldon Wyatt (1933 – 4. elokuuta 1999) oli yhdysvaltalainen anestesiahoitaja, joka ryhtyi itseoppineeksi vaihtoehtoarkeologiksi vuonna 1960 nähtyään Life-lehdessä kuvan Araratvuoren läheltä. Wyatt piti muodostumaa mahdollisina Nooan arkin jäänteinä. Tämän jälkeen Wyatt keskittyi raamatulliseen arkeologiaan ja pyrki kaivaustensa avulla todistamaan Raamatun todenperäisyyden. Wyatt teki noin sata matkaa Lähi-itään ja väitti löytäneensä tai ehkä löytäneensä niillä lähes kaikki Raamatun kadoksissa olleet merkittävät kohteet. Monet ammattiarkeologit ovat arvostelleet kitkerästi Wyattin tutkimuksia, samoin Raamatun tutkijat. Kun Wyatt tutki Nooan arkkina mahdollisesti pitämäänsä Durupinarin löytöä, hän esitti arkista erilaisia näkemyksiä kuin muun muassa mukana ollut niin ikään harrastelija David Fasold. Kun Wyatt kuoli, hänen järjestönsä WAR ajautui ilmiriitaan aikaisemmin järjestön kumppaneina toimineiden kanssa. Myös kristilliset kreationistijärjestöt kritisoivat verkossa Wyattin löytöjä.
Wyatt kuului Yhdysvaltain seitsemännen päivän adventisteihin, joiden johto oli ja on eri mieltä Wyattin kanssa hänen tekemistään löydöistä. Wyatt erosikin adventisteista. Kreationistien sivuillakin näkee väitteitä, joiden mukaan Wyatt teki monesti hätiköityjä johtopäätöksiä ilman huolellista tutkimusta, ja että uskonnollinen näkemys vaikutti Wyattin tekemiin johtopäätöksiin.
Vaikka Wyattia on arvosteltu kovasti joka puolelta, pieni uskollinen joukko fundamentalisteja ja evankelikaaleja kannattaa hänen ajatuksiaan. He katsovat Raamatun arkeologin joutuneen ilkeämielisen parjaamisen uhriksi.
Ron Wyattin löydöt

Ron Wyatt ilmoitti löytäneensä muun muassa seuraavat Raamatussa mainitut kohteet:
Nooan arkki Itä-Turkissa, Durupinarin muodostumassa
Nooan Arkin ankkurikivet
Nooan ja tämän vaimon hauta
Sodoma ja Gomorra
Rikkipalloja jotka ovat peräisin Sodoman ja Gomorran palosta
Punaisen meren ylityspaikka
Faaraon vaunujen pyörä meren pohjassa.
Siinain vuori
Kammio, jossa Salomon temppelin jäänteet
Liitonarkki
Laatat joissa alkuperäiset kymmenen käskyä
Golgata, eli Jeesuksen ristiinnaulitsemisen paikan
Jeesuksen veri, joka oli valunut liiton arkun päälle.
Wyattin tutkimustuloksetselvennä kyseenalaistetaan arkeologipiireissäselvennä, ja Yhdysvalloissa hän sai useita syytteitä huijauksesta.
Wyattin toimintatapoja ei ole hyväksytty piireissä: Esimerkiksi Wyatt ei ole paljastanut Salomonin temppelin jäänteiden sijaintipaikkaa kenellekään eikä ole myöskään ottanut valokuvia niistä. Näiden olemassaolosta on siis vain Wyattin sana. Esimerkiksi luonteeltaan kreationistinen ja erittäin kristillinen AiG on kritisoinut Wyattin näkemyksiä Sodomasta Nooan arkkiin. AiG esittää että arkki on normaali luonnonmuodostuma, joita alueella on enemmänkin.
Aiheesta muualla

Wyatt Archaeological Research (Arkistoitu – Internet Archive)
Wyattista suomeksi
Bill Fry:n Wyattin kannatussivu
Jim Pinkoski, Wyattin ensimmäisen museon johtajan esittely
Jonathan Grayn Wyattia tukevat sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
"Tentmaker Ministries" in sivu
"cult-watch" -sivut
Arkeologi David Merling vastustaa Wyattia (Arkistoitu – Internet Archive)
Twin Cities Creation Science Association kriittinen Wyattille
Fortean Times article (Arkistoitu – Internet Archive)
Sangrurin piirikunta

Sangrurin piirikunta (pandžabiksi ਸੰਗਰੂਰ ਜ਼ਿਲ੍ਹਾ, Saṅgarūra zilhā) on yksi Intian Punjabin osavaltion 22 piirikunnasta. Piirikunta rajautuu pohjoisesta Ludhianan piirikuntaan, lännestä Barnalan ja Mansan piirikuntiin, idästä Fatehgarh Sahibin ja Patialan piirikuntiin ja etelästä Haryanaan.
Sangli

| Sangli |
| --- | --- |

 Sangli
 Koordinaatit: 16°52′1.2″N, 74°34′1.2″E 
Valtio:  Intia
Osavaltio:  Maharashtra
Väkiluku (2001):  447 774
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sangli (marathiksi सांगली, Sāṅgalī) on kaupunki Maharashtran osavaltiossa Intiassa. Kaupungissa asui 447 774 ihmistä vuonna 2001 väestönlaskennan mukaan.
Saarakkala

Saarakkala on seuraavien merkittävien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Janne Saarakkala (s. 1972), teatteriohjaaja
Vesa-Matti Saarakkala (s. 1984), kansanedustaja
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Rimma Kurutš

| Rimma Kurutš> ven. Ри́мма Дми́триевна Ку́руч.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. toukokuuta 1938 Vatšan piiri, Nižni Novgorodin alue, Neuvostoliitto
Kuollut: 8. heinäkuuta 2019 (81 vuotta)
Ammatti:  opettaja, kielitieteilijä, tutkija
Rimma Dimitrijevna Kurutš (ven. Ри́мма Дми́триевна Ку́руч; 6. toukokuuta 1938 Vatšan piiri, Nižni Novgorodin alue, Neuvostoliitto – 8. heinäkuuta 2019) oli venäläinen, moldovalaistaustainen opettaja, kielitieteilijä ja poliitikko. Hänet tunnetaan Venäjän ulkopuolella erityisesti hänen työstään kiltinänsaamen parissa.
Kurutš opiskeli Alecu Russon valtionyliopistoa edeltäneessä pedagogisessa korkeakoulussa (Бельцкий государственный педагогический институт) Moldovan SNT:n Bălțissa, ja valmistui sieltä diplomin saatuaan opettajaksi (1961). Hän jatkoi Venäjän SFNT:n Kasvatustieteiden akatemian kansallisissa kouluissa aspiranttina (1967) ja sai kasvatustieteen tohtoria vastaavan oppiarvon (kandidat pedagogitšeskih nauk, 1968).
Kurutš työskenteli kyläkoulujen opettajana Moldovassa (1960–1964). Hän työskenteli Tšernivtsin valtionyliopistossa (1968–1975) ja vuodesta 1975 lähtien Murmanskissa. Siellä hänen työpaikkojaan olivat Murmanskin valtiollinen opettajakorkeakoulu, ja Neuvostoliiton tiedeakatemian lingvistiikan instituutin saamen kielen osasto Murmanskissa. Murmanskin opettajakorkeakoulusta muodostettiin sittemmin valtionyliopisto, jonka seuraaja on Murmanskin arktinen valtionyliopisto (ven. Мурманский арктический государственный университет).
Vuonna 1976 Kurutš kutsui saamelaiset opettajat Aleksandra Antonovan ja Boris Gluhovin työskentelemään kanssaan uuteen työryhmään uuden saamen aakkoston ja oppimateriaalien kehittämiseksi. Sittemmin Kurutš oli laatimassa useita saamen oppimiseen ja opettamiseen liittyviä teoksia työryhmässä, ja ryhmään kuuluivat myös kiltinänsaamelaiset Nina Afanasjeva ja Jekaterina Metškina. Kurutšin johdolla toimineessa työryhmässä kehitettiin kiltinänsaamelle toinen kyrillinen oikeinkirjoitus (ortografia), jossa oli 51 kirjainmerkkiä. Kurutš oli ensimmäisen, 8000 sanan saami–venäjä -sanakirjan (1985) päätoimittaja.
Kurutš toimi jonkin aikaa myös saamelaispolitiikassa, mutta sittemmin monet tehtävät rajattiin syntyperäisille saamelaisille, johon joukkoon Kurutš ei kuulunut.
Vuonna 2010 Kurutšille myönnettiin venäläinen, pohjoisten olojen Za vernost Seveny -ansiomitali (ven. За верность Северу, suom. Uskollisuudesta pohjoiselle).
Teoksia

(ote, kesken)
Антонова А.А., Афанасьева Н.Е., Глухов Б.А., Куруч Р.Д., Мечкина Е.И., Яковлев Л.Д. (1985) Саамско-русский словарь (saami-venäjä sanakirja). Russkii jazyk, Moskova.
Aiheesta muualla

Rimma Kuruch and Kildin Saami language planning Michaelin Rießlerin kirjoittama nekrologi lehdessä Linguistica Uralica 56:3 (2020)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: ru:Куруч, Римма Дмитриевна
Käännös suomeksi
Ruostetangarat

| Ruostetangarat |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tangarat Thraupidae
Suku::  Ruostetangarat Creurgops  P. L. Sclater, 1858
Katso myös
   Ruostetangarat Wikispeciesissä   Ruostetangarat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ruostetangarat (Creurgops) on tangaroiden heimoon kuuluva varpuslintusuku. Ruostetangaroiden sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kaksi lajia.
Lajit

Ruostehilkkatangara (Creurgops verticalis)
Ruostevatsatangara (Creurgops dentatus)
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Creurgops (englanniksi)
S-tog

4. sukupolven S-tog -juna Valbyn asemalla
S-tog -juna läheltä
S-tog on Kööpenhaminan seudun paikallisjunajärjestelmä, jota ylläpitää Tanskan valtiollinen rautatieyhtiö DSB. Se aloitti toimintansa vuonna 1934. Nykyisin järjestelmässä on 7 linjaa, 85 asemaa ja 240 000 käyttäjää päivässä.
Järjestelmää täydentää metro sekä laaja bussilinjasto. Kaikissa kolmessa käy sama lippu, vaikka ne ovat eri liikennöitsijän alaisia. Useimmat seudun bussiasemat sijaitsevat lähellä S-tog -asemaa.
Käytössä olevat junat ovat 8-vaunuisia Alstomin ja Siemensin valmistamia, mutta käytössä on myös joitakin nelivaunuisia yksiköitä. 8-vaunuisten yksiköiden pituus on 168 metriä. Vanha vuosina 1967–1978 ja 1985–1986 valmistettu kalusto poistettiin käytöstä tammikuussa 2007. Uudemman kaluston vaunut ovat lyhyempiä kuin normaalit ja niissä on telit vain vaunun toisessa päässä seuraavaan vaunuun kiinnitettynä. Uusien junien huippunopeus on 120 km/h.
Aiheesta muualla

DSB(tanskaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta S-tog Wikimedia Commonsissa
Ruusuinen elämäni

| Ruusuinen elämäni> Ma vie en rose |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Alain Berliner
Käsikirjoittaja:   Alain Berliner  Chris Vander Stappen 
Tuottaja:  Carole Scotta
Säveltäjä:   Dominique Dalcan  Zazie 
Kuvaaja:  Yves Cape
Leikkaaja:  Sandrine Deegen
Tuotantosuunnittelija:  Véronique Melery (käännä suomeksi)
Pukusuunnittelija:  Karen Muller Serreau
Pääosat:   Georges Du Fresne  Michèle Laroque  Jean-Philippe Écoffey  Hélène Vincent 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Belgia
Tuotantoyhtiö:  Canal+ Eurimages Centre national du cinéma et de l’image animée TF1 Haut et Court WFE Production Freeway Films
Levittäjä:  ITunes
Ensi-ilta:  1997
Kesto:  88 min
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ruusuinen elämäni (Ma vie en rose) on vuonna 1997 valmistunut Alain Berlinerin ohjaama belgialainen elokuva. Se kertoo 7-vuotiaan Ludovicin ja hänen perheensä kohtaamasta sukupuoli-identiteetin ristiriidasta – Ludovic on syntynyt pojaksi, mutta on vakuuttunut että hänen kuuluisi olla tyttö. Kun suvaitsemattoman lähiön ennakkoluulot kohoavat, vanhempien täytyy oppia hyväksymään lapsensa poikkeava identiteetti.
Elokuva palkittiin vuonna 1997 Karlovy Varyn elokuvajuhlilla pääpalkinnolla Kristallipallolla, ja se sai vuonna 1998 parhaan vieraskielisen elokuvan Golden Globe -palkinnon.
Río Negro (departementti)

Departementti Uruguayn kartalla.
Río Negro on yksi Uruguayn departementeista. Sen pääkaupunki on Fray Bentos.
Departementin pinta-ala on 9 282 km² ja vuonna 2011   väkiluku oli 54 765 henkeä.
Sangsokjadeul

| Sangsokjadeul> 상속자들 |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  60 min
Pääosissa:   Lee Min-ho  Park Shin-hye  Kim Woo-bin 
Alkuperämaa:   Korean tasavalta
Alkuperäiskieli:  korea englanti
Verkko:   SBS
Esitetty:  9. lokakuuta 2013 – 12. joulukuuta 2013
Jaksoja:  20
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Hwa & Dam Pictures
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Sangsokjadeul (kor. 상속자들, engl. The Heirs) on eteläkorealainen televisiosarja, joka näytettiin SBS-kanavalla vuonna 2013. Päärooleissa näyttelivät Lee Min-ho, Park Shin-hye ja Kim Woo-bin.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Rimmi (Petäjävesi)

| Rimmi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Petäjävesi
Koordinaatit:  62°20′59″N, 25°08′11″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pengerjoen valuma-alue (14.54)
Laskujoki:  oja Hautaseen 
Järvinumero:  14.549.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  137,9 m  
Pituus:  380 m  
Leveys:  220 m  
Rantaviiva:  0,993 km  
Pinta-ala:  4,565 ha  
Tilavuus:  0.000056 km³ 
Keskisyvyys:  1,22 m  
Suurin syvyys:  2,7 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiRimmi 
Rimmi  on Keski-Suomessa Petäjävedellä Kuivasmäen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 380 metriä pitkä, 220 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 4,6 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 55 700 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1,2 metriä ja suurin syvyys on 2,7 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Jämsän reitin valuma-alueen (14.5) Pengerjoen valuma-alueella (14.54), jonka Merovenjoen valuma-alueeseen (14.549) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 137,9 metriä mpy.
Ruoveden kotiseutumuseo

| Ruoveden kotiseutumuseo |
| --- | --- |
Tyyppi:  Kotiseutumuseo
Sijainti:  Museotie 2, Ruovesi
Perustettu:  1932
Ylläpitäjä:  Ruoveden kunta
Kotisivut:  https://www.ruovesi.fi/kotiseutumuseo
Koordinaatit:  61°59′10″N, 24°03′58″E
 fiRuoveden kotiseutumuseo 
    
Ruoveden kotiseutumuseo on perustettu 1932 Ruoveden Kotiseutu- ja Museoyhdistys ry:n toimesta ja se sijaitsee Ruovedellä,1989 se siirtyi kunnan omistukseen. Museo on tyypiltään talomuseo, jossa esitellään keskikokoista, omavaraista pohjoishämäläistä talonpoikaistaloa ja sen elämää 1700- ja 1800-lukujen vaihteessa. Museon kokoelmissa on yli tuhat kädentaidoista kertovaa esinettä, joiden keräämisen aloitti 1920-luvulla kunnanlääkäri, sittemmin lääkintöneuvos Einar Palmén.
Aiheesta muualla

Ruoveden museo, menneitten aikojen kaunis muistomerkki historiallisen kulttuuripitäjän ylevällä harjulla, Aamulehti, 28.05.1939, nro 141, s. 21, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Richard Belzer

| Richard Belzer |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Richard Jay Belzer
Syntynyt: 4. elokuuta 1944  Bridgeport, Connecticut
Kuollut: 19. helmikuuta 2023 (78 vuotta)  Bozouls, Ranska
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Gail Susan Ross (1966-1972) Dalia Danoch (1976-1978) Harlee McBride (1985-)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1974–2016
Merkittävät roolit:  John Munch (Homicide – pelon kadut) John Munch (Kova laki: Erikoisyksikkö)
Aiheesta muualla
www.ibelz.com
IMDb 
Elonet
Richard Jay Belzer (4. elokuuta 1944 Bridgeport, Connecticut – 19. helmikuuta 2023 Bozouls, Ranska) oli yhdysvaltalainen stand up -koomikko, näyttelijä ja kirjailija. Hänet tunnetaan muun muassa rikostutkija John Munchin roolista sarjoissa Homicide – pelon kadut 1993–1999 ja Kova laki: Erikoisyksikkö vuosina 1999–2016. Sarjasta lähtönsä jälkeen Belzer jäi eläkkeelle tehden vain cameo-roolin Robert De Niron elokuvassa The Comedian vuonna 2016.
Vuonna 2013 Belzer laski, että hänen roolihahmonsa Munch oli esiintynyt kymmenessä eri televisiosarjassa yhteensä yli 500 tunnin ajan.
Koomikkona Belzer tuli tunnetuksi esimerkiksi esiintymisistään Saturday Night Livessä. Hän on myös ollut vakiovieras Howard Stern Radio Showssa. Hänellä on ajoittain ollut elokuvarooleja, ja hän esiintyi itsenään Andy Kaufmanin elämää käsittelevässä Miloš Formanin elokuvassa Man on the Moon (1999).