stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Balin kieli
Historia ja status

Vanhimmat balinkieliset tekstit ovat peräisin 1200-luvulta, mutta niiden uskotaan olevan jäljennöksiä vielä vanhemmista teksteistä, koska kirjoitusalustana on perinteisesti toiminut palmunlehti. Aiemmin sitä kirjoitettiin balilaisilla aakkosilla, joita nykyään suurin osa balilaisista ei osaa, vaikka niitä opetetaan kouluissa.. Balia on kirjoitettu latinalaisilla aakkosilla 1900-luvun alkupuolelta asti.
Varsinkin kaupunkialueilla balilaiset puhuvat yhä enenevässä määrin lapsilleen indonesiaa, joka on maan ainoa virallinen kieli. Bali rajoittuu monien muiden paikallisten kielten tavoin vain oman kotiympäristön kieleksi ja indonesiaa käytetään eri etnisten ryhmien välillä. Indonesian ollessa yhä yleisempi kieli balilaisten keskuudessa ja bali on yhä useammin vain ihmisten kotikieli, kielen rekistereistä on nykyään jäljellä vain tuttavallinen. Huolimatta balin suuresta puhujamäärästä sen voidaan katsoa olevan uhattuna, koska indonesia on dominoiva kieli käytännössä kaikilla yhteiskunnan osa-alueilla.
Fonologia > Konsonantit

|  | Labiaali | Alveolaari | Palataali | Velaari | Glottaali |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nasaali | m | n | ɲ | ŋ |  |
| Klusiili | p | b | t | d | tʃ | dʒ | k | g |  |
| Frikatiivi |  | s |  |  | h |
| Approksimantti | w | l | j |  |  |
| Tremulantti |  | r |  |  |  |
Lähde:
Fonologia > Vokaalit

|  | Etinen | Keskinen | Takainen |
| --- | --- | --- | --- |
| Suppea | i |  | u |
| Keskiavoin | e | ə | o |
| Avoin |  | a |  |
Lähde:
Sanasto

Muutamia hyödyllisiä ilmaisuja baliksi:
| Baliksi | Suomeksi |
| --- | --- |
Rahajeng semeng: Hyvää huomenta
suksma: kiitos
Suksma mewali: Ole hyvä
Wastan tiang...: Minun nimeni on...
Lukusanat 1–10 baliksi:
| 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| besik | dua | telu | papat | lima | enem | pitu | kutus | sia | dasa |
Kaksikielinen kyltti.
Puhuttua balia
Flavonoidit

Omenassa, kirsikassa, luumussa ja aprikooseissa on paljon flavonoideja.
Flavonoidit ovat lähes kaikissa kasveissa esiintyviä polyfenoleja. Flavonoideja tunnetaan nykyään yli 4 000 erilaista.
Flavonoidit ovat usein värillisiä fytokemikaaleihin kuuluvia fenoliyhdisteitä, jotka antavat kasveille, niiden kukille, hedelmille, siemenille ja myös puun kaarnalle niiden värin sekä suojelevat kasveja ultraviolettisäteilyn haitoilta. Flavonoideihin kuuluvat antosyanidit aiheuttavat monien kasvien silmujen ja nuorten versojen sekä syyslehtien punaisen värin. Flavonoideille ei ole voitu osoittaa selvää tehtävää kasvien fysiologiassa, mutta on arveltu, että ne liittyvät viestintään eläinten kanssa: kukkien muusta ympäristöstä erottuva väri houkuttelee pölyttäjiä ja marjojen väri auttaa eläimiä käyttämään niitä ravinnokseen, mikä edesauttaa siementen leviämistä.
Flavonoidit ravinnossa

Tunnetuimmissa ravintokasveissa esiintyviä flavonoideja on kymmeniä, joista suurin osa esiintyy sokeriyhdisteinä ja pieni osa aglykoneina. Ravinnoin flavonoideissa on monia yhdisteitä, joiden pitoisuuden selvittäminen on vaikeaa. Flavonoidit sijaitsevat usein vihannesten ja hedelmien kuoriosissa.
Hedelmistä omenassa, kirsikassa, luumussa, aprikooseissa, viinirypäleissä ja sitrus-hedelmissä on runsaasti flavonoideja, marjoista viinimarjoissa, mustikoissa ja karpaloissa. Myös teessä on rusaast flavonoideja.
Flavonoidien päälähteet suomalaisessa ruokavaliossa ovat sipuli, marjat, tee ja omenat. Ihminen saa flavonoideja keskimäärin 0,5–1,0 grammaa vuorokaudessa.
Flavonoidit parantavat elintarvikkeiden säilyvyyttä ja vaikuttavat niiden makuun, väriin ja koostumukseen. Ravinnon flavonoidit toimivat myös antioksidantteina.
Flavonoideja kutsuttiin 1930-luvun puolivälistä 1950-luvun alkuun P-vitamiiniksi, mahdollisesti sen vuoksi, että ne muuttavat verisuonten läpäisevyyttä. Nykyisin ollaan kuitenkin sitä mieltä, etteivät flavonoidit ole vitamiineja eivätkä edes ravintoaineita. Flavonoideilla saattaa olla tästä huolimatta myönteisiä terveysvaikutuksia.
Flavonoidit ravinnossa > Mahdolliset terveysvaikutukset

Vuonna 2019  julkaistussa kansainvälisessä tutkimuksessa havaittiin, että henkilöt, jotka söivät tavanomaisen määrän paljon flavonoideja sisältäviä ruokia kuolevat syöpään tai sydän- ja verisuonitauteihin epätodennäköisemmin kuin ne, jotka syövät vähän tai paljon flavonoideja. Yhteys oli vahvin tupakoijilla ja henkilöillä, jotka käyttävät runsaasti alkoholia. Tavanomainen flavonoidien saanti oli 500 milligrammaa päivässä.
Luokittelu

Flavonoidit luokitellaan usein kemiallisen rakenteensa mukaan seuraaviin alaryhmiin:
Flavonolit
Flavonit
Flavanonit
Flavanolit
Isoflavonoidit
Antosyanidiinit
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kardioskooppi: Flavonoidit suojaavat sydäntaudeilta ?[vanhentunut linkki] (pdf)
USDA Database for the Flavonoid Content of Selected Foods, Release 3.3, March 2018 (englanniksi) (pdf)
Oregon State University, Linus Pauling Institute: Flavonoids (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Flavonoid biosynthesis (englanniksi)
Biomolekyylit
Proteiinit
Peptidit
Aminohapot
Nukleiinihapot
Hiilihydraatit
Lipidit
Terpenoidit
Karotenoidit
Tetrapyrrolit
Koentsyymit
Steroidit
Flavonoidit
Alkaloidit
Polyketidit
Fobos

Fobos (m.kreik. Φόβος ’pelko’) on kreikkalaisessa mytologiassa taistelukentillä syttyvän pakokauhun jumala. Fobos on Areen ja Afroditen poika ja isänsä seuraaja. Hän ja hänen veljensä Deimos, joka on kauhun jumala, seurasivat isäänsä taisteluun, samoin kuin Areen naispuolinen seuralainen Enyo. Foboksen roomalainen vastine on Timor.
Toinen pakokauhua aiheuttava jumala on nimeltään Pan.
Bernhard Erdmannsdörffer

Bernhard Erdmannsdörffer
Bernhard Erdmannsdörffer (24. tammikuuta 1833 – 1. maaliskuuta1901) oli saksalainen historioitsija.
Erdmannsdörffer oli aluksi yksityisopettajana Itä-Preussissa ja Venetsiassa. Hän oli vuodesta 1862 historian yksityidosenttina Berliinin yliopistossa ja vuodesta 1864 dosenttina. Vuonna 1869 hänestä tuli Berliinin sota-akatemian historian professori. Vuonna 1871 hänet nimitettiin Greifswaldin yliopiston modernin historian professoriksi. Vuonna 1873 hän aloitti Breslaun yliopiston modernin historian professorina ja vuodesta 1874 professorina Heidelbergin yliopistossa.
Erdmannsdörffer oli J. G. Droysenin oppilaita ja edustaa samaa suurpreussilaista näkemystä kuin tämä mutta ei kuitenkaan ollut yhtä yksipuolinen. Erdmannsdörfferin teoksista on merkittävin Deutsche Geschichte vom Westfälischen Frieden bis zur Regierungszeit Friedrich des Grossen (1890–1893). Muita on Mirabeaun elämäkerta (1900). Hän osallistui laajan lähdekokoelman Urkunden und Actenstücke zur Geschichte des Kurfürsten Friedrich Wilhelm von Brandenburg suunnitteluun ja julkaisemiseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bernhard Erdmannsdörffer Wikimedia Commonsissa
Fano

| Fano |
| --- | --- |
 Palazzo della Ragione
 lippu:  vaakuna
 Fano
 Koordinaatit: 43°50′37″N, 13°01′11″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Marche
Maakunta:  Pesaro e Urbino
Hallinto:  
 – Kunnanjohtaja:  Massimo Seri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  121,27 km²
Väkiluku (2015):  60 888
 – Väestötiheys:  502,1 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  61032
Suuntanumero(t):  0721
Rekisterikilpi:  PU
 
 www.comune.fano.pu.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Fano on kaupunki Italian Marchen alueella Pesaro e Urbinon maakunnassa Adrianmeren rannalla. Kaupungissa on arviolta 60 888 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 121,27 neliökilometriä.
Kaupunki on tunnettu eritoten karnevaalistaan (Carnevale di Fano), joka on eräs Italian vanhimpia. Ensimmäinen kirjallinen maininta Fanon karnevaalista on vuodelta 1347.
Historia > Antiikki

Varhaisin maininta Fanosta on vuodelta 49 eaa., mutta kaupungin aluetta asuttivat umbrit jo paljon aiemmin. Roomalaisvallan aikana paikkakunta sai nimen Fanum Fortunae paikallisen Fortunalle eli onnen jumalattarelle omistetun temppelin mukaan. Temppeli rakennettiin todennäköisesti vuoden 207 eaa. Metauruksen taistelun muistolle.
Roomalaisten valtakaudella Fanon kaupunki kehittyi huomattavasti, sillä sen sijainti Tiberin jokilaakson ja Gallia cisalpinan yhdistävän tien varrella oli strategisesti tärkeä. Rooman kaupunkiin Fanon yhdisti Via Flaminia, jonka valtiomies Gaius Flaminius rakennutti vuoden 220 eaa. paikkeilla. Julius Caesar valloitti Fanon vuonna 49 eaa. ja aloitti samalla kansalaissodan, jossa toisena osapuolena oli Pompeius. Vuonna 271 kaupungin läheisyydessä käytiin Fanon taistelu roomalaisten ja juthungien välillä. Se päättyi roomalaisten voittoon.
Historia > Keskiaika

Vuonna 538 gootit tuhosivat Fanon. Kaupunki jälleenrakennettiin bysanttikenraalien Belisarius ja Narses johdolla. Fanosta tuli osa Pentapolista (Pentapoli bizantina tai Pentapoli marittima), johon kuului viisi Adrianmeren länsirannikon kaupunkia (Rimini, Pesaro, Fano, Senigallia, Ancona). Pentapolis kuului alkuaan Ravennan eksarkaattiin, joka oli osa Bysantin valtakuntaa. Keskiajalla Pentapolis marittimasta tuli osa Marca anconitanaa (Marca d'Ancona), jonka keskus oli Anconan sijasta Maceratan kaupunki. Nykyinen Marchen hallintoalue on saanut nimensä Marca anconitanalta.
1200-luvulla Fanosta muodostettiin oma kuntansa. Sitä hallitsi lyhyen aikaa Esten suku, jonka jälkeen kaupunki kärsi Casseron ja Carignanon sukujen välisestä valtataistelusta. 1300-luvulla Fanossa otti vallan Malatestan suku, joka hallitsi kaupunkia aina vuoteen 1463. Sigismondo Malastestalta valta siirtyi pitkän piirityksen jälkeen paavilliselle Urbinon ruhtinaalle Federico da Montefeltrolle.
Historia > Myöhempi historia

Napoleonin sodissa Fano kärsi pahoja vaurioita. Kaupunki oli aktiivisesti mukana edistämässä Italian yhdistymistä (Risorgimento) 1800-luvulla. 1900-luvun suursodissa Fanoa tuhottiin laajalti. Ensimmäisen maailmansodan aikana Itävallan joukot pommittivat kaupunkia mereltä. Toisessa maailmansodassa kaupunki sijaitsi niin kutsutulla Gootti-linjalla. Liittoutuneet tuhosivat ilmapommituksillaan rautatie- ja maantiesiltoja. Wehrmacht puolestaan tuhosi vetäytyessään Fanon tornit ja sataman, jotta liittoutuneiden haltuun ei olisi jäänyt sodankäynnin kannalta merkittävää infrastruktuuria.
»”Sugli Appennini, a sud di San Marino fu combattuta la più grande battaglia d'Italia; i nomi di Fano, Pesaro, Cattolica, Riccione e Rimini rimarranno nella storia della guerra.” Apenniineilla San Marinon eteläpuolella käytiin Italian suurin taistelu; Fanon, Pesaron, Cattolican, Riccionen ja Riminin nimet ovat jäävä sotahistoriaan.» 
(Oberst i.G. Dietrich Beelitz und Oberst i.G. Adolf Heckel, Deutsches Hauptquartier Bellaria, Quartier generale tedesco, Bellaria, kesä 1945.)
Ilmasto

Fanon meteorologisella asemalla (Stazione meteorologica di Fano) vuoden keskilämpötila on 13,2 °C. Tammikuun keskilämpötila on 3,9 °C ja heinäkuun 22,3 °C.
Väestö

Muuttovoitto on kasvattanut Fanon väkilukua 2000-luvulla.
| Vuosi | Asukasluku |
| --- | --- |
1861: 19 161
1901: 24 730
1951: 36 329
2001: 57 529
Nähtävyyksiä

Fanon tunnus on Arco di Augusto (L'arco d'Augusto), roomalaisvallanaikainen kaupunginportti, jonka historia ulottuu ajanlaskun alkuun. Fanossa on edelleen nähtävissä muinaisten kulkuväylien linjauksia, kuten decumanus maximus (nykyinen via Arco d'Augusto) sekä cardus maximus (nykyiset Corso Matteotti ja via Nolfi). Myös Via Flaminian Fanon kaupunkialuetta halkova osuus on säilytetty.
220-luvulla eaa. valmistunut konsuli Flaminiuksen mukaan nimetty Via Flaminia yhdisti Rooman Fanon kautta Riminiin. Todennäköisesti sen linjaus seuraili suurelta osin umbrien varhaishistoriallisia kulkuväyliä. Fanon kaupunkiin Via Flaminia kulki Arco di Auguston läpi ja edelleen keskustan halki ulos kaupungista Porta della Mandrian kautta, josta sen linjaus jatkui kohti Riminiä. Porta della Mandria on pienehkö kaupunginportti, josta ajettiin aikoinaan lampaita laitumelle.
La Rocca Malatestianan eli Malatestan linnan vanhin osa pohjautunee aiempiin roomalaisiin ja keskiaikaisiin linnoitusrakennelmiin. Nykyisen linnan rakennustyö aloitettiin 1430-luvulla Sigismondo Pandolfo Malatestan johdolla. Linnan korkein torni (mastio) valmistui 1452. Torni tuhottiin toisessa maailmansodassa. Palazzo del Podestàn/della Ragionen rakennustyö aloitettiin 1229. Palatsin sisäosat edustavat uusklassismia. Palazzo del Podestàssa sijaitsee museo sekä taidegalleria, jossa on näytteillä muun muassa Guido Renin (1575–1642) ja Domenichinon (1581–1641) töitä. Palazzo Malatestianossa sijaitsee puolestaan Museo Civico, jossa on esillä Guercinon (1591–1666), Michele Giambonon (1400–1462) ja Giovanni Santin (1433–1494) töitä.
Nähtävyyksiä > Kirkot

Cattedrale di Santa Maria Assunta (Piazza Clemente VIII); rakennettu 1100-luvulla tulipalossa joulupäivänä 1124 tuhoutuneen katedraalin tilalle
Basilica di S. Paterniano
Chiesa di S. Maria del Gonfalone
Chiesa di S. Maria Nuova
Chiesa di S. Tommaso
Chiesa di S. Marco
Chiesa di S. Pietro in Valle
Chiesa di S. Pio X
Chiesa di S. Silvestro
Chiesa di S. Domenico
Chiesa di S. Antonio Abate
Chiesa di S. Agostino
Chiesa di S. Francesco
Chiesa di S. Arcangelo
Chiesa di S. Pietro in Episcopio
Chiesa di S. Leonardo
Chiesa di S. Giuseppe al Porto
Chiesa di S. Maria del Suffragio
Chiesa di S. Michele
Chiesa di S. Cristina o dei Cappuccini
Chiesa e convento di San Francesco di Paola
Santuario di Santa Maria del Ponte Metauro/Santuario della Beata Vergine del Ponte Metauro
Eremo di Monte Giove
Liikenne

Fano sijaitsee Italian itärannikolla moottoritie A14:n ja rautatielinjan Milano–Lecce varrella. Lähimmät kansainväliset lentoasemat ovat Aeroporto internazionale "Raffaello Sanzio" di Ancona-Falconara (51 km) ja Aeroporto di Rimini-Miramare (49 km). Lähin suuri satama sijaitsee Anconassa (50 km). Fanon oma satama on tarkoitettu pienehköille veneille ja se sijaitsee Canale Albanin suulla (43°51',30′N 13°00',97′E).
Tunnettuja asukkaita

Klemens VIII, paavi (1536–1605)
Gaetano Brunetti, muusikko (1744–1798)
Alessandro Nini, muusikko (1805–1880)
Luigi Luciano Bonaparte, kielitieteilijä (1813–1891)
Lucia Morico, judoka (1975)
Ystävyyskaupungit

Rastatt, Saksa
Saint-Ouen-l'Aumône, Ranska
St Albans, Yhdistynyt kuningaskunta
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fano Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (italiaksi)
Turismofano.com
Fanon karnevaali
Pesaro e Urbinon maakunta
Acqualagna | Apecchio | Auditore | Barchi | Belforte all’Isauro | Borgo Pace | Cagli | Cantiano | Carpegna | Cartoceto | Fano | Fermignano | Fossombrone | Fratte Rosa | Frontino | Frontone | Gabicce Mare | Gradara | Isola del Piano | Lunano | Macerata Feltria | Mercatello sul Metauro | Mercatino Conca | Mombaroccio | Mondavio | Mondolfo | Monte Cerignone | Monte Grimano Terme | Monte Porzio | Montecalvo in Foglia | Monteciccardo | Montecopiolo | Montefelcino | Montelabbate | Montemaggiore al Metauro | Orciano di Pesaro | Peglio | Pergola | Pesaro | Petriano | Piagge | Piandimeleto | Pietrarubbia | Piobbico | Saltara | San Costanzo | San Giorgio di Pesaro | San Lorenzo in Campo | Sant’Angelo in Vado | Sant’Ippolito | Sassocorvaro | Sassofeltrio | Serra Sant’Abbondio | Serrungarina | Tavoleto | Tavullia | Urbania | Urbino | Vallefoglia
Antiikin aikainen niin kutsuttu Augustuksen kaari (Arco di Augusto).
Fanon katedraalikirkko Santa Maria Assunta.
Finlandia-katsaus

Finlandia-katsaus on raporttisarja jatkosodan ja sen jälkeisen ajan uutisaiheista. Sarjassa raportoidaan muun muassa olympialaisista, maaotteluista, taidenäyttelyistä ja muotivirtauksista, ja niissä esiintyy ajan julkisuuden henkilöitä. Raportit ovat Kansallisen audiovisuaalisen instituutin (KAVI) hallussa ja niitä voi katsoa Finnassa, mutta muu käyttö vaatii luvan.
Jatkosodan aikana talvella 1943 Björn Soldan ja Holger Harrivirta saivat erikoiskomennuksen aloittaa kotirintaman tapahtumista kertovan Finlandia-uutiskatsausten sarjan.
Aiheesta muualla

Finlandia-katsaus 1 Finnassa
BNY Mellon Center (Philadelphia)

| BNY Mellon Center |
| --- | --- |
 BNY Mellon Center
Tiedot
Sijainti:  Philadelphia, Yhdysvallat  39°57′09″N, 75°10′04″W
Rakennettu:  1990–1990
Avajaiset:  1990
Käyttötarkoitus:  toimisto
Tila:  valmis
Yritykset
Arkkitehti:  Kohn Pedersen Fox -yhtiö
Tekniset tiedot
Kerroksia:  54
Korkeus
Kattokorkeus:  241 m
Ylin kerros:  241 m
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
BNY Mellon Center, tunnettiin aikaisemmin nimellä Mellon Bank Center, on 241 metriä korkea pilvenpiirtäjä Philadelphian kaupungissa Pennsylvanian osavaltiossa Amerikan Yhdysvalloissa. BNY Mellon Center on Philadelphian kaupungin neljänneksi korkein rakennus. Rakennus esiintyi elokuvassa Philadelphia.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:BNY Mellon Center (Philadelphia)
Behind the Mask (elokuva)

| Behind the Mask |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Brian Desmond Hurst
Käsikirjoittaja:  John Hunter
Perustuu:  John Rowan Wilsonin romaaniin The Pack
Tuottaja:  Sergei Nolbandov Josef Somlo
Säveltäjä:  Geoffrey Wright
Kuvaaja:  Robert Krasker
Leikkaaja:  Allan Morrison
Pääosat:  Michael Redgrave Tony Britton Carl Möhner Niall MacGinnis
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  GW Films British Lion Film Corporation
Levittäjä:  British Lion Films
Ensi-ilta:   24. lokakuuta 1958 Lontoo, Englanti
Kesto:  99 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Behind the Mask on vuonna 1958 ensi-iltansa saanut Brian Desmond Hurstin ohjaama brittiläinen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Michael Redgrave, Tony Britton, Carl Möhner ja Niall MacGinnis. Behind the Mask on sivuroolia näyttelevän Vanessa Redgraven ensimmäinen elokuva. Behind the Mask kertoo kiireisen sairaalan kahdesta kirurgista, jotka vaarantavat kilpailullaan potilaidensa henkiä.
Behind the Mask perustuu John Rowan Wilsonin romaaniin The Pack, jonka pohjalta John Hunter laati elokuvan käsikirjoituksen. Sergei Nolbandov ja Josef Somlo olivat elokuvan tuottajina. Tuotantoyhtiöinä olivat GW Films ja British Lion Film Corporation, joka myös vastasi elokuvan teatterilevityksestä Isossa-Britanniassa vuonna 1958. Behind the Mask sai ensi-iltansa Lontoossa 24. lokakuuta 1958.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Michael Redgrave  | … |  Sir Arthur Benson Gray   |
|  Tony Britton  | … |  Philip Selwood   |
|  Carl Möhner  | … |  tohtori Carl Romek   |
|  Niall MacGinnis  | … |  Neil Isherwood   |
|  Vanessa Redgrave  | … |  Pamela Benson Gray   |
|  Ian Bannen  | … |  Alan Crabtree   |
|  Brenda Bruce  | … |  Elizabeth Fallon   |
|  Lionel Jeffries  | … |  Walter Froy   |
|  Miles Malleson  | … |  Sir Oswald Pettiford   |
|  John Welsh  | … |  eversti Langley   |
|  Ann Firbank  | … |  rouva Judson   |
|  Jack Hedley  | … |  tohtori Galbraith   |
|  John Gale  | … |  herra John Greenwood   |
Aiheesta muualla

Behind the Mask Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Behind the Mask AllMoviessa. (englanniksi)
Behind the Mask TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Francis George Adeodatus Micallef

Francis George Adeodatus Micallef (17. joulukuuta 1928 Birkirkara – 3. tammikuuta 2018) oli maltalainen, Kuwaitissa toiminut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin paljasjalkaisten karmeliittojen papiksi 9. toukokuuta 1954 ja nimitettiin Kuwaitin apostoliseksi vikaariksi sekä Tinis in Proconsularin titulaaripiispaksi 5. marraskuuta 1981. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1982. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Eduardo Martínez Somalo ja Lucas Moreira Neves. Micallef asetettiin virkaansa 15. tammikuuta.
Micallef jäi eläkkeelle 14. heinäkuuta 2005.
Foch

Foch voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Ranskalainen suku
Ferdinand Foch, Ranskan marsalkka
Ranskan laivaston aluksia
FS Foch (1929), Suffren-luokan raskas risteilijä
FS Foch, Clemeceau-luokan lentotukialus
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Foch”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Flowpark

| Flowpark |
| --- | --- |
 Flowparkin logo
Koordinaatit:  60°25′51″N, 22°19′15″E
Avattu:  15.5.2010
Tehtävät:  yli 120
Aiheesta muualla
Verkkosivut
 n • k • 
Flowpark on seikkailupuisto, jossa voi kiipeillä erilaisilla yläköysiradoilla. Flowpark avasi ensimmäisen puiston toukokuussa 2010 kauppakeskus Skanssin viereen Turkuun. Toinen puisto avattiin Lappeenrantaan Myllysaaren ulkoilualueelle toukokuussa 2012.
Vuonna 2014 Flowpark avasi kaksi uutta puistoa franchising-mallilla. Ensimmäinen näistä avattiin vappuna 2014 Vierumäelle  ja toinen kesäkuussa 2014 Ähtäriin, Ähtärin eläinpuiston viereen. Kesäkuussa 2015 avattiin viides Flowpark Tampereelle , Varalan urheiluopiston alueelle, ja heinäkuussa 2015 avattiin kuudes puisto Ahvenistossa, Hämeenlinnassa. Uusin Flowpark nousi Vårdön saarelle Ahvenanmaalle kesäkuussa 2019.
Flowparkin seikkailuradat on rakennettu 0,5-25 metrin korkeuteen elävien puiden varaan. Kullakin radalla on puiden ympärille rakennettuja tasanteita sekä puiden välissä olevia tehtäviä, jotka sisältävät muun muassa heiluvia polkuja, liaanihyppyjä, keinuja ja vaijeriliukuja. Jokainen puisto on oma kokonaisuutensa.
Vuonna 2013 Flowpark sai Matkailun Oskari 2012 -palkinnon Turussa vuoden matkailuteosta. Palkinto annettiin uudenlaisen huvipuistokonseptin tuomisesta Suomeen.
Flowpark-puistot

Flowparkilla on kuusi puistoa:
Turku
Vierumäki
Ähtäri Zoo
Varala (Tampere)
Ahvenisto (Hämeenlinna)
Åland (Ahvenanmaa).
Aiheesta muualla

Flowparkin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Finland i bilder : Suomi kuvissa

| Suomi kuvissa |
| --- | --- |
Kirjailija:  I. K. Inha
Genre:  kuvateos
Kustantaja:  Hagelstam & Wasastjerna
Julkaistu:  Kirjapaino Steyrermühl, Wien
Sivumäärä:  195 sivua, 188 kuvasivua; 36 x 28 cm
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Finland i bilder : Suomi kuvissa = La Finlande pittoresque on I. K. Inhan vuonna 1896 julkaisema kuvateos, jonka kustantasivat Wentzel Hagelstam ja Uno Alfons Wasastjerna. Inhan pyrkimyksenä oli tehdä Suomea tunnetuksi aikana, jolloin turismi oli vähäistä sen vaivalloisuuden takia ja toisaalta uudistaa Zachris Topeliuksen Maamme kirjan luomaa idealistista Suomi-kuvaa. Inhan kuvissa tulevat esille sekä koskematon luonto että modernisoituva Suomi tehtaineen ja hiihtokilpailuineen. Inha teki teosta varten kuvausmatkoja muiden muassa kuvataiteilija Eero Järnefeltin kanssa.
Aiheesta muualla

I. K. Inha: Suomi kuvissa, Helsinki 1896. Digitoituna Kansalliskirjaston kokoelmissa.
Suomi kuvissa :: 1896 ::[vanhentunut linkki]. Historiakone. Agricolaverkko.fi.