stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tuuli (laulaja)
Ura > 2017–2019: Tavoitteena kansainvälinen ura

Heinäkuussa 2017 Tuuli julkaisi neljä englanninkielistä cover-kappaletta sisältävän EP:n, Covers EP Vol. 1. Kaksi kuukautta myöhemmin hän julkaisi toisen EP:n nimeltään Covers EP Vol. 2. 24. elokuuta 2018 DJ The Second Level julkaisi singlen "Sorry", jossa Tuuli on mukana.
Tuuli valmistui ylioppilaaksi Espoon aikuislukiosta keväällä 2019. Syyskuun alussa 2019 Tuuli matkusti New Yorkiin, Yhdysvaltoihin. Hän vietti siellä kuukauden tehden musiikkia paikallisten tuottajien kanssa. Tavoitteena Tuulilla on kansainvälinen ura. Hänen haaveenaan on asua New Yorkissa jonain päivänä.
Ura > 2020–2021: musiikkia Uniikin kanssa

Tuuli pääsi vuonna 2020 tekemään musiikkia suomalaisen artistin Uniikin (Dan Ahti Tolppanen) kanssa, jonka kappaleessa "Ehjää" hän on mukana. Vuonna 2021 Tuuli vieraili yhdessä Oneviolinin kanssa Uniikin "Karuselli"-kappaleella.
Tuuli oli yksi syksyllä 2021 esitetyn Selviytyjät Suomi -ohjelman kuudennen tuotantokauden kilpailijoista.
Ura > 2023: Windy Season

Tammikuussa 2023 Tuuli solmi levytyssopimuksen Liiga Musicin kanssa. Hänen ensimmäinen singlensä Liiga Musicille oli ”Windy Season”, jossa vieraili rap-artisti Costi. Tämän jälkeen julkaistiin singlet "OnlyFans", jossa vieraili laulaja ibe, "Bikineis", jossa vieraili rap-artisti Cledos, ja "Redflag".
Heinäkussa 2023 Tuuli ilmoitti toisen albuminsa "W1ndy Season" julkaisusta Instagram-tillillään. Hän sanoi albumin kertovan hänen elämäntarinaansa, hänen itsevarmaa asennettaan sekä voimauttavaa näkökulmaa. Albumi julkaistiin suoratoistopalveluihin 11. elokuuta 2023, minkä lisäksi levystä saatiin vinyylipainos. Windy Seasonin julkaisutilaisuus oli vuoden 2023 Blockfestillä Tampereella. Myöhemmin syksyllä oli ohjelmassa täysimittainen kiertue. Albumi debytoi suomen virallisen albumilistan kolmantena.
Ura > 2024: Kuivaa kyyneleet

Tammikuussa 2024 julkaistiin Tuulin tulevan albumin ensimmäinen single "Kevlar". Maaliskuussa 2024 rap-duo Jore & Zpoppa julkaisi singlen "Heikkouteni", jossa Tuuli oli mukana. Kappale nousi Suomen Spotifyn kärkeen ja singlelistan toiseksi. Huhtikuussa 2024 Tuuli julkaisi seuraavan singlensä "Sytkäri" jossa oli mukana rap-artisti AHTI. Toukokuussa 2024 julkaistiin Tuulin esittämä Kesäkumibiisi "Lähellä". Heinäkuussa julkaistiin vuoden neljäs single "Yliajattelen sua" ja elokuussa viides single "Ekaa kertaa".
Lokakuussa 2024 Tuuli julkaisi kolmannen studioalbuminsa "Kuivaa kyyneleet". Hän on kertonut albumin kuvastavan eteenpäin menemistä, vaikeista hetkistä selviytymistä, elämää pilke silmäkulmassa sekä rakkauden opettelua niin itseään kuin toisiakin kohtaan.
Diskografia

Albumit
Salaisuudet (2012)
W1ndy Season (2023)
Kuivaa kyyneleet (2024)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tuuli (laulaja) Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Tuuli esiintymässä Salossa elokuussa 2013.
Aminoff (suku)

| Aminoff |
| --- | --- |
 Suvun vaakuna George Granfeltin vuoden 1889 teoksessa Finlands ridderskaps och adels vapenbok
Kotipaikka:  Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta Kiovan Rus Novgorodin tasavalta Moskovan ruhtinaskunta Moskovan Venäjä Ruotsin valtakunta Suomen suuriruhtinaskunta Venäjän keisarikunta Ruotsi Suomi 
Alkukoti:  Böömi
Aktiivisena:  1400-luvulta
Ala:  Aatelisperhe Aateli Kreivi Vapaaherra 
Perustaja:  Feodor Gregorinpoika Aminoff
Aateloitu:  1618
Kotisivu:  https://en.aminoff.fi/
Aminoff on ruotsalainen ja suomalainen aatelissuku, jonka juuret ovat Pyhässä saksalais-roomalaisessa keisarikunnassa ja Venäjällä. Suomessa sukuun kuuluu aatelinen, vapaaherrallinen ja kreivillinen haara. Suku tunnetaan yritys- ja kulttuurisukuna.
Vapaaherrallisen sukuhaaran vaakuna.
Kreivillisen sukuhaaran vaakuna.
Varhaishistoria

Aminoffit ovat alkujaan venäläinen pajarisuku, jonka on väitetty polveutuvan 1100-luvulla Kiovassa ja Novgorodissa eläneestä Radjasta, joka toimi Kiovan ruhtinas Vsevolod II Olgovitšin hovin virkamiehenä. Radja muutti Kiovan Rusiin Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan Böömistä vuonna 1146. Toisen arvion mukaan suvun kantaisä olisi lähettiläs Amin (k. vuoden 1365 jälkeen), joka toimi Moskovan suuriruhtinaskunnan lähettiläänä (kilitše) Kultaisen ordan suuntaan. Lähettiläs Amin osasi tataarin kieltä, mikä oli hyödyllistä diplomaattitehtävissä. Suvun kantaisä on kuitenkin Ivan Amin Jurjevitš Kuritsyn, joka oli Radjan jälkeläinen, ja hänen sukupuu johtaa Radjaan. Kuritsynin jälkeläinen Nikita Ivanovitš Aminev osallistui Kazanin piiritykseen ja hänen nimensä on kaiverrettu Moskovan Uspenskin katedraaliin.
Aminoff-suvun aika Ruotsissa

Ruotsalaisen ja suomalaisen suvun kantaisä on 1600-luvun alussa Inkerinmaalla Iivananlinnan päällikkönä toiminut Feodor Grigorjevitš Aminev, Nikita Aminevin pojanpojanpoika. Voivodi Aminevin äiti oli ruhtinatar Jelena Ivanovitš Golitsyn, Golitsyn-sukuisen suuren Novgorodin maaherran, ruhtinas Ivan Golitsynin tytär ja ruhtinas, suurlähettiläs, kuvernööri Juri Mihailovitš Bulgakov-Golitsynin pojantytär.
Aminev joutui vuonna 1612 luovuttamaan linnoituksen Inkerinmaan vallanneille ruotsalaisille joukoille Venäjän sekasorron aikana ja siirtyi samalla Ruotsin palvelukseen.
Hänet naturalisoitiin Ruotsin aateliin kuningas Kustaa II Aadolfin aikana vuonna 1618 nimellä Aminoff. Suku liitettiin Ruotsin ritarihuoneeseen vuonna 1650 numerolla 446, mutta numero muutettiin myöhemmin 456:ksi. Feodor Aminoffin pojan, eversti Esaias Aminoffin Johan-pojasta polveutuu suvun ruotsalainen sukuhaara ja Gregori-pojasta polveutuu suvun suomalainen sukuhaara. Suomalaisen sukuhaaran kantaisä, kapteeni Gregori Aminoff avioitui Märta Ramsayn kanssa, joka kuului skotlantilaistaustaiseen Ramsay-aatelissukuun. Märta Ramsay oli majuri Johan Ramsayn (k. 1648) tytär.
Esaias Aminoffin poika Adolf Aminoff lähti Ruotsin kuningatar Kristiinan mukana Roomaan vuonna 1654 ja kääntyi katoliseen uskoon. Tarinoiden mukaan hänen jälkeläisiään elää Italiassa.
Suvun jäsenet asuivat 1600-luvun lopulle saakka pääosin Ruotsiin kuuluneella Inkerinmaalla, mutta suuren Pohjan sodan jälkeen eloonjääneet Aminoffit siirtyivät Ruotsiin ja Suomeen.
Suuren Pohjan sodan veteraani Henrik Johan Aminoff ylennettiin myöhemmin kenraaliluutnantiksi ja Suomen sotilasylipäälliköksi. Kenraalimajuri Adolf Aminoff toimi Savon Prikaatin komentajana. Kenraaliluutnantti Carl Mauritz Aminoff ja kenraalimajuri Johan Fredrik Aminoff olivat Ruotsin kuningas Kustaa III:n uskottuja.
Ruotsissa suku korotettiin ritaristoon kuningas Kustaa III:n aikana vuonna 1778, eli silloiseen aatelin toiseen luokkaan.
Suomen suuriruhtinaskunnan aika

Ruotsin ja Venäjän välinen Suomen sota vuosina 1808-1809 jakoi suvun Ruotsin ja juuri perustetun Suomen suuriruhtinaskunnan välillä.
Sukuun kuulunut kenraalimajuri Johan Fredrik Aminoff korotettiin Ruotsissa vuonna 1808 vapaaherraksi, mutta esittely Ritarihuoneelle jäi tekemättä, sillä hän asettui seuraavana vuonna asumaan Venäjään liitettyyn Suomeen. Arvo kuitenkin vahvistettiin Suomessa vuonna 1812 ja hänen sukuhaaransa merkittiin Suomen ritarihuoneelle sen järjestäytymisen yhteydessä vuonna 1818 vapaaherrallisena sukuna numero 25 ja muut Suomessa asuneet Aminoffit aatelisena sukuna numero 36. Vapaaherrallinen sukuhaara otti käyttöön latinankielisen tunnuslauseen Nec adversa nec prospera flectent (”Älköön vastoinkäyminen eikä menestyskään muuttako”). J. F. Aminoff korotettiin Suomessa 1819 edelleen kreiviksi ja kreivin arvo määrättiin periytymään primogenituurioikeudella aina vanhimmalle pojalle. Kreivillinen suku esiteltiin kaksi vuotta myöhemmin numerolla 5.
Kreivi Johan Fredrik Aminoff tunnettin upseeri- ja valtiomiestoiminnan lisäksi Riilahden kartanon omistajana. Kartano sijaitsee Raaseporin Bromarvissa.
Kreivi Adolf Aminoff toimi keisarillisen seurueen upseerina ja hänet ylennettiin jalkaväenkenraaliksi.
Majuri Fredrik Gustaf Aminoffista tuli merkittävä kartanonomistaja, teollisuuspatruuna ja Savon varakkain henkilö.
Aminoff-suku tuotti eniten kadetteja Haminan keisarillisessa kadettikoulussa vuosina 1812–1903.
Itsenäisen Suomen aika

Ivar Aminoff toimi Suomen puolustusministerinä, eversti Torsten Aminoff Suomen ilmavoimien komentajana ja Adolf Aminoff kenraalimajurina.
Aminoffit olivat vuosisatojen ajan perinteikäs sotilassuku, mutta 1900-luvun alun jälkeen he siirtyivät enimmäkseen elinkeinoelämän palvelukseen, kulttuurialalle ja virkatehtäviin.
Berndt Ivar Aminoff toimi arkkitehtinä Vaasan ja Viipurin lääneissä, sekä vaikuttamassa Viipurin taidemuseon syntyyn. Maanviljelysneuvos Alexander Aminoff kehitti maanviljelyä ja edisti osuustoimintaa.
Vapaaherra Gustaf Aminoff oli Elektrometallurgiska Ab:n ja Vuoksenniska Oy:n perustajia ja omistajia. Vapaaherra, vuori-insinööri Erik Aminoff toimi Vuoksenniska Oy:n johtajana.
Kauppaneuvos Adolf Esaias Aminoff toimi lukuisten yritysten perustajana ja toimitusjohtajana. Hänen mukaan on nimetty A.E. Aminoffin rahasto, joka tukee taloudellisesti jatko-opiskelijoita. Hänen poika Lars Mikael Aminoff toimi Putkola Oy:n pitkäaikaisena toimitusjohtajana.
Konsuli Henrik Johan Aminoff toimi Iisalmen Sahojen toimitusjohtajana ja Putkola Oy:n johtokunnan jäsenenä. Hän oli myös Iisalmen ja Kuopion kauppakamareiden hallituksen jäsen. Suomen Kulttuurirahaston Pohjois-Savon rahasto perusti hänen nimeään kantavan H.J. Aminoff rahaston, mikä tukee kulttuuri- ja taide-elämän tukijoita ja kehittäjiä.
Carl Göran Aminoff toimi Eläke-Varman toimitusjohtajana, ministerinä kauppa- ja teollisuusministeriössä ja ulkomaankauppaministerinä ulkoministeriössä.
Vapaaherra, lääkäri Cecil Aminoff  ja Dieter Aminoff kunnostautuivat perheyritysten johtajina ja hallitusten jäseninä.
Aminoff on Suomessa nykyisin ainoa suku, joka on edustettuna ritarihuoneen kaikissa kolmessa luokassa. Se on myös ainoa venäläistaustainen suku, joka on yhä edustettuna sekä Suomen että Ruotsin aatelissa. Aminoff-suku on nykyään jäsenmäärältään yksi Suomen suurimmista aatelissuvuista. Suomessa suku on pääosin, muttei kokonaan ruotsinkielinen.
Joitain suomalaisia suvun edustajia on myöhemmin myös asettunut Ruotsiin. Osassa suvun ruotsalaisista haaroista sukunimi on vaihdettu nimeen Jernberg, Järnberg, Pihl, Persson tai Sahlström.
Aminoffien yrityksiä

Aminoffien omistamiin yrityksiin kuuluvat valaistuselektroniikkaan erikoistunut Helvar, vuonna 1901 perustettu Mercantile, vuonna 1939 perustettu autoliike Veho, vuonna 1964 perustettu audiovisuaaliseen tekniikkaan erikoistunut kalifornialainen Electrosonic ja sen emoyhtiö Helectron Oy, sekä vuonna 1995 muodostettu työstökone- ja tehdasautomaatiotoimittaja Fastems.
Gregori Aminoff Prize

Ruotsissa jaetaan vuosittain professori, Ruotsin tiedeakatemian jäsen Gregori Aminoffin (1883-1947) mukaan nimetty Gregori Aminoff Prize. Gregori Aminoffin muistorahasto perustettiin vuonna 1950. Toive oli kirjattu leskivaimo Birgit Broomé-Aminoffin (k. 1950) testamenttiin. Ruotsin kuninkaallinen tiedeakatemia jakaa palkinnon vuosittain. Palkinto annetaan tieteellisistä ansioista kristallografian parissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aminoff Wikimedia Commonsissa
Aminoff.fi Sukuyhdistys Aminoff ry:n sivut
Aminoff nr 456
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia
Jämi

Jämin rakennuksia Soininharjun kupeessa vuonna 2023.
Jämi on Jämijärvellä Satakunnan maakunnassa sijaitseva luonto-, harrastus- ja matkailualue. Alue on osa heinäkuussa 2020 hyväksyttyä Lauhanvuori-Hämeenkankaan geoparkia. Alueella on ympärivuotista matkailutoimintaa ja -palveluita.
Jämi tunnetaan sen pitkästä historiasta ilmailun parissa. Jämijärven lentokenttä on ollut 1930-luvulta 1960-luvun alkuun Suomen merkittävin purjelennon keskus.
Luonto

Jämin alueen luonto on muodostunut omanlaisekseen etenkin leveysasteille poikkeuksellisten vaihtelevien pinnanmuotojen vuoksi. Alueelle levittyy Hämeenkankaan laaja harjualue, joka on muodostunut jääkauden aikana. Alueella sijaitsee Satakunnan korkein kohta Soininharju, jonka korkeus on 184,5 metriä. Myös Soininharjun jatkona oleva Niiniharju on yli 180 metriä korkea. Alueen harjut ja harjukuopat eli supat kuuluvat harjujensuojeluohjelmaan. Suurimmalla supalla, Koivistonvadilla, on leveyttä noin 200 metriä ja syvyyttä 25 metriä.  Jämin luonnolle tyypillistä ovat myös kirkasvetiset lähteet, joista tunnetuimpia ovat Uhrilähde ja Kylmämyllynlähde.
Hämeenkankaalla on yksi eteläisen Suomen laajimmista dyynikentistä, jossa elää lukuisia harvinaistuneita hyönteis- ja kasvilajeja. Paahdeympäristössä viihtyvät muun muassa palosirkka, hietaneilikka, harjukeltalieko ja kangasajuruoho. Niiniharjulla on yksi metsälehmuksen pohjoisimpia luonnollisia esiintymisalueita. Niiniharjun lehtoalueelle on sora- ja hiekkaharjun päälle muodostunut huomattavasti ympäristöään rehevämpi hieta-alue, jossa on runsas sekapuusto ja jossa kasvaa monia mustikkatyypin kasveja.
Luonto > Lauhanvuori-Hämeenkangas-geopark

Jämin alue on osa laajempaa Lauhanvuori-Hämeenkangas-geoparkia, joka sisältää yhteensä 52 erilaista geokohdetta. Alue sai geopark-statuksen vuonna 2020. Kyseessä on Suomen toinen Unesco Global Geopark -jäsenyyden saavuttanut alue. Projekti on näkynyt myös Jämillä, jossa on projektivuosien aikana muun muassa uusittu luontomatkailukohteiden viitoitusta sekä rakennettu uusia taukopaikkoja.
Matkailu

Syksyn ja talven aikana toiminnassa on hiihtotunneli, jota hoitaa urheiluseura Jämin Jänne ry. Tunnelissa on sekä vapaan että perinteisen hiihtotavan urat. Hiihtomatkaa kertyy yhteensä 1,25 kilometriä. Syyskaudella 2020 tunneli avautuu 29. syyskuuta. Tunneli avasi ovensa vuonna 2002 maailman ensimmäisenä maanpäällisenä tunnelina.
Alueella sijaitsee elämysmatkailuyrityksiä. Vuonna 2017 Jämille avattiin seikkailupuisto. Lisäksi alueella on beachvolley-kenttä, minigolf-rata, AAA1-tasoinen frisbeegolf-rata, rullasuksirata ja uimaranta. Alueelta löytyy opastettuja luontopolkuja. Kiintorastiratana toimiva georastirata kertoo Soininharjusta QR-koodien avulla. Seudulla on myös laaja maastopyöräily-, ratsastus-, sauvakävely sekä latureittiverkosto. Reittien varrella on kotia ja laavuja.
Majoituspalvelut ovat keskittyneet etenkin mökkivuokrauksen ympärille, mutta alueella toimii myös hostelli ja kolme hotellia.
Jämi tapahtumapaikkana

Jämi on tunnettu erikokoisten tapahtumien järjestämiskohteena, ja alueella on 200 hehtaarin tila suurtapahtumille. Jämin Jänne on järjestänyt alueella hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut vuosina 2013 ja 2015.lähde? Alueella on järjestetty myös muita suuria urheilutapahtumia, kuten talvitriathlonin MM-kisat ja SM-kisat ja suunnistuskilpailu Jukolan Viesti.  Toistuvasti järjestettäviin urheilutapahtumiin kuuluu muun muassa Jämi84-maastopyöräilykilpailu.
Muita suurtapahtumia ovat olleet partiolaisten kansainvälinen Miilu-leiri ja Suviseurat. Vuonna 2006 valmistunut tapahtumakeskus Jämi Areena toimii etenkin suurten tapahtumien järjestämispaikkana. Jämi Areenan omistaa Jämijärven kunta.
Alue on myös koiraharrastajien suosiossa: Jämillä järjestetään muun muassa JämiSM-erikoiskilpailu.
Lentokenttä

Jämin Soininharjun juuressa on 1930-luvulla perustettu lentokenttä, joka on nykyään Suomen harrasteilmailun tärkeimpiä keskittymiä. Aluetta käyttävät muun muassa pien- ja purjelentokoneet, lennokit sekä laskuvarjohyppääjät. Varsinkin kesäaikaan harrasteilmailu on Jämillä vilkasta. Kentän lähellä on Jämijärven ilmailuperinteestä kertova pieni ilmailumuseo. Jämin lentokentällä järjestetään ilmailulajien leirejä, kilpailuja ja kursseja. Tapahtumista suurin on Jämi Fly In.
Muistomerkit

Jämillä on kaksi muistomerkkiä. Jämijärven lento-onnettomuuden muistomerkki pystytettiin vuonna 2014 kuolleiden kahdeksan hyppääjän muistoksi. Vuonna 1949 kuolleen laskuvarjohyppääjä Viktor Andron muistomerkin on pystyttänyt Tampereen laskuvarjokerho ry.
Aiheesta muualla

Jämi
Lifebound

| Lifebound Bloodred Hourglass |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 24. elokuuta 2012
 Levy-yhtiö: Spinefarm Records
Listasijoitukset
  22.
Bloodred Hourglassin muut julkaisut
|   | Lifebound 2012 | Where the Oceans Burn 2015 |
Lifebound on Bloodred Hourglassin debyyttialbumi, joka julkaistiin 24. elokuuta 2012.
Kappaleet

We Lived Like Kings – 2.10
Above All – 3.29
Speed Superstar – 4.14
Arcadia – 3.29
Castle Ashtray – 4.36
Ghost Wounds – 2.32
Scapegoat – 4.09
Leverage – 2.21
The Conquerer – 3.49
Of Regret, Fear And Forgiveness – 6.17
We Die Like Heroes – 6.06
Arvostelut

Imperiumi: 7/10
Inferno:
Soundi:
Aiheesta muualla

Lifebound Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Lifebound Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Bloodred Hourglass
|  Jarkko Hyvönen  Jaredi Koukonen  Joni Lahdenkauppi  Jose Moilanen  Lauri Silvonen  Eero Silvonen >  Ilkka Jähi  Antti Nenonen  Jarkko Tiilikainen  |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Lifebound  Where the Oceans Burn  Heal  Godsend  Your Highness  How’s the Heart?
CAS

CAS:n päämaja Lausannessa.
CAS (engl. Court of Arbitration for Sport; ransk. Tribunal arbitral du sport, TAS) on urheilun kansainvälinen välitystuomioistuin.
Tuomioistuimen päämaja sijaitsee Lausannessa. Sillä on myös sivutoimistot New Yorkissa ja Sydneyssä.
Tuomioistuin on perustettu vuonna 1984. Se perustettiin Kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtajan Juan Antonio Samaranchin aloitteesta.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi, ranskaksi)
Jätemylly

Tiskialtaan alle asennettu jätemylly.
Jätemylly on yleensä sähkökäyttöinen laite, joka asennetaan tiskialtaan alle pesualtaan viemärin ja hajulukon väliin. Mylly pilkkoo ruokajätteen niin pieniksi, yleensä alle kahden millimetrin, paloiksi, että ne läpäisevät viemäriputkiston. Jätteiden johtaminen jätemyllystä viemäriin on Suomessa kielletty käytännössä kaikkien alueiden jätehuoltomääräyksissä.
Käyttö

Yhdysvalloissa noin 50 prosentissa kodeista oli jätemylly vuonna 2009 , kun taas Yhdistyneessä kuningaskunnassa vastaava luku oli vain 6 prosenttia  ja Kanadassa 3 prosenttia.
Suomessa jätemyllyjä ei juurikaan käytetä, vaikka niitä myydään joissain liikkeissä. Asiantuntijoiden mukaan jätemyllyjen käyttö lisäisi jäteveden sakeutta ja vaatisi siksi jäteveden käsittelyprosessin muuttamista. Tamperelainen BER oy on kuitenkin suunnitellut jätemyllyä käyttävän biojätteen keräysratkaisun, jossa biojäte kerätään jätemyllyn kautta erilliseen kiinteistökohtaiseen säiliöön, joka tyhjennetään imuautolla ja toimitetaan käsiteltäväksi biojätteenä.
Jätemyllyn käyttäminen on Suomessa kielletty käytännössä kaikkien alueiden jätehuoltomääräyksissä. Muutamilla alueilla, esimerkiksi Kainuussa ja Sipoossa käyttö vaatii jätehuoltomääräysten mukaan erillisen luvan.
Historia

Jätemyllyn keksi vuonna 1927 John W. Hammes, Racinessa Wisconsinissa työskennellyt arkkitehti.  Hän haki patenttia vuonna 1933 ja se myönnettiin vuonna 1935.  Hänen InSinkErator -yhtiönsä toi laitteensa markkinoille vuonna 1940.lähde?
Hammesin väite on kuitenkin kiistanalainen, sillä General Electric esitteli vuonna 1935 jätemyllyn   nimellä Disposall.
Monissa Yhdysvaltojen kaupungeissa oli 1930- ja 1940-luvuilla kielletty ruokajätteen viemisen kunnalliseen viemäriverkostoon.  InSinkErator käytti aikaa ja onnistui saamaan nämä kiellot kumottua monilla paikkakunnilla.
Monet paikkakunnat Yhdysvalloissa kielsivät jätemyllyjen käytön.  Useiden vuosien ajan jätemyllyt olivat laittomia New Yorkissa, koska niiden uskottiin vaarantavan kaupungin viemäriverkostoa. 21 kuukautta kestäneen kaupungin ympäristönsuojeluosaston kanssa tehdyn tutkimuksen  jälkeen kielto kumottiin vuonna 1997 paikallisella lailla.
Vuonna 2008 Raleighin kaupunki Pohjois-Carolinassa yritti kieltää jätemyllyjen vaihtamisen ja uusien asentamisen. Kielto ulottui myös kaupungin viemärijärjestelmässä olleiden ympäryskuntien alueille. Kielto kuitenkin kumottiin kuukautta myöhemmin.
Perustelut

Kotitalousjätteistä 10–20 % koostuu ruokajätteestä . Ruokajäte on ongelmallinen jätejae joka aiheuttaa terveys-, puhtaus- ja ympäristöongelmia kaikissa käsittelyn vaiheissa alkaen varastoinnista ja jatkuen kuorma-autolla tapahtuvaan keräykseen. Energiaksi poltettujen ruokajätteiden korkea vesipitoisuus tarkoittaa, että niiden lämmitys ja polttaminen saattaa kuluttaa enemmän energiaa kuin tuottaa. Toisaalta kaatopaikoille haudatut ruokajätteet hajoavat ja muodostavat metaanikaasua, joka on ilmastonmuutosta edistävä kasvihuonekaasu.
Jätemyllyn oikean käytön lähtökohtana on ruokajätteiden pitäminen nestemäisinä (keskimäärin 70 % vettä, kuten ihmisperäisessä viemärijätteessäkin) ja käyttää olemassa olevaa infrastruktuuria (maanalaiset viemärit ja jätevedenpuhdistamot) sen käsittelyyn. Nykyaikaiset jätevesilaitokset prosessoivat tehokkaasti orgaanisia kiinteitä aineita lannoitetuotteiksi ja kehittyneillä laitoksilla on myös metaanin talteenotto energiantuotantoa varten .
Toimintatapa

Jätemyllyssä korkealla vääntövoimalla varustettu eristetty sähkömoottori, jonka teho on yleensä 250–750 W kotitalousyksiköissä, pyörittää moottorin yläpuolelle asennettua pyöreää levyä.
Jauhatuskammion sisällä on pyörivä metallinen levy, jolle ruokajäte putoaa. Kaksi kääntyvää, ja joskus myös kaksi kiinteää, metallisiipipyörää, jotka on asennettu levyn päälle lähelle reunaa ohjaa ruokajätteen toistuvasti jauhatuslevyä vasten. Jauhatuslevyn terävät leikkuureunat hajottavat jätteen, kunnes palat ovat tarpeeksi pieniä tippuakseen renkaassa olevien aukkojen läpi. Joissain malleissa jäte kulkee vielä kolmannen vaiheen läpi, jossa alempi jauhatuslevy pilkkoo ruokaa enemmän, jonka jälkeen se huuhdellaan viemäriin.
Yleensä jauhatuskammion päällä on osittainen kumisuljin, jota kutsutaan roiskesuojaksi, joka estää ruokajätteen lentämisen takaisin ylös jauhatuskammiosta. Sitä voidaan käyttää myös vaimentamaan laitteen aiheuttamaa melua.
Jätemyllyjä on kahta päätyyppiä – jatkuvasyöttöisiä ja eräsyöttöisiä. Jatkusyöttöisiä käytetään syöttämällä jätettä laitteen käynnistyksen jälkeen ja ne ovat yleisempiä. Eräsyöttöisissä jäte syötetään yksikköön ennen käynnistystä. Tämäntyyppiset yksiköt käynnistetään sulkemalla syöttöaukko kannella. Kannessa olevat pienet raot päästävät veden virtaamaan läpi. Eräsyöttömalleja pidetään turvallisempina, koska jäteastian yläosa on peitetty käytön aikana, mikä estää vierasesineiden putoamisen jätemyllyyn.
Jätemyllyt voivat juuttua, mutta ne voidaan yleensä puhdistaa joko kääntämällä jauhatuslevyä väkisin yläkautta tai käyttämällä moottoria kuusioavaimella, joka on työnnetty moottorin akseliin alakautta.  Etenkin vahingossa tai tarkoituksella syötetyt kovat esineet, kuten metalliset ruokailuvälineet, voivat kuitenkin vahingoittaa jätehuoltoyksikköä ja vaurioitua itse, vaikka viimeaikaiset edistysaskeleet, kuten kääntyvät siipipyörät, vähentävät tällaisia vahinkoja.
Joissakin kalliimmissa laitteissa on myös automaattinen tukoksenpoistotoiminto jossa laite toimii peruutusvaihteella. Hieman monimutkaisempaa keskipakokäynnistyskytkintä käyttämällä jaetun vaiheen moottori pyörii vastakkaiseen suuntaan kuin edellinen ajo joka kerta, kun se käynnistetään. Tämä voi poistaa pienet tukokset, mutta jotkut valmistajat väittävät sen olevan tarpeeton: 1960-luvun alusta lähtien monet hävitysyksiköt ovat käyttäneet kääntyviä juoksupyöriä, jotka tekevät peruutuksesta tarpeetonta.
Jotkin mallit toimivat vedenpaineella sähkön sijaan. Jauhatuslevyn sijaan näissä malleissa on vesikäyttöinen värähtelevä mäntä, jossa on jätettä pilkkovat terät.  Leikkaavuuden ansiosta ne voivat käsitellä kuitupitoista jätettä. Vesikäyttöisillä yksiköillä saman jätemäärän käsittely kestää pidempään kuin sähkökäyttöisissä ja ne tarvitsevat melko korkean vedenpaineen toimiakseen kunnolla.