stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Havaijin Tyynenmeren yliopisto

| Havaijin Tyynenmeren yliopisto |
| --- | --- |
 Yliopiston kampus
 engl. Hawaii Pacific University 
Perustettu:  1965
Tyyppi:  yksityinen
Rehtori:  John Gotanda
Sijainti:   Honolulu, Havaiji  Yhdysvallat
Sivusto:  https://www.hpu.edu/
Havaijin Tyynenmeren yliopisto (engl. Hawaii Pacific University, lyh. HPU) on Havaijin pääkaupungissa, Honolulussa, toimiva yksityinen voittoatavoittelematon yliopisto. Se perustettiin vuonna 1965, kun kaksi pienempää korkeakoulua olivat jo paria vuotta aikaisemmin ilmaisseet halunsa uuden yksityisen oppilaitoksen perustamiseksi. Havaijin osavaltio antoi luvan tähän, ja sen yliopiston perustamiskirjan allekirjoittivat Eureka Forbes, Paul C.T. Loo, Elizabeth W. Kellerman, ja Edmond Walker.
Vuonna 2021 yliopistossa oli 4066 opiskelijaa. Opiskelijoilta keräämä lukukausimaksu on 31 940 dollaria.
Vuodesta 2016 yliopiston rehtorina on toiminut John Gotanda, joka on aiemmin toiminut Villanovan yliopiston lakikoulun dekaanina.
Yliopisto koostuu kuudesta tiedekunnasta:
Kauppatieteiden tiedekunta
Terveys- ja yhteiskuntatieteiden tiedekunta
Humanististen tieteiden tiedekunta
Luonnontieteiden tiedekunta
Ammattiopintojen tiedekunta
Terveystieteiden tiedekunta
Jouluiloa Ukrainaan

| Jouluiloa Ukrainaan |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Juhana Honkonen
Käsikirjoittaja:  Juhana Honkonen Ville Venho
Tuottaja:  Juhana Honkonen Timo Puustinen
Säveltäjä:  Nawras Odda
Kuvaaja:  Juhana Honkonen
Leikkaaja:  Petteri Aalto
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Frozen Flame Pictures
Levittäjä:  Black Lion Pictures
Ensi-ilta:  13. joulukuuta 2019
Kesto:  65 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jouluiloa Ukrainaan on Juhana Honkosen ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2019.
Elokuva on dokumentti Suomesta Itä-Ukrainaan tehdystä avustusmatkasta, jonka tarkoituksena on viedä joululahjoja alueella asuville orpolapsille.
Aiheesta muualla

Jouluiloa Ukrainaan Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Jennifer Heil

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jennifer Heil |  Jennifer Heil |  Jennifer Heil |  |
Maa:  Kanada
Naisten freestylehiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Torino 2006 | kumparelasku |  |
|  Hopeaa | Vancouver 2010 | kumparelasku |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Madonna di Campiglio 2007 | parikumparelasku |  |
|  Kultaa | Inawashiro 2009 | kumparelasku |  |
|  Kultaa | Inawashiro 2009 | parikumparelasku |  |
|  Kultaa | Deer Valley 2011 | kumparelasku |  |
|  Kultaa | Deer Valley 2011 | parikumparelasku |  |
|  Hopeaa | Madonna di Campiglio 2007 | kumparelasku |  |
Vancouverin olympialaisten mitalikolmikko, Jennifer Heil vasemmalla
Jennifer Heil (s. 11. huhtikuuta 1983 Edmonton, Alberta, Kanada) on kanadalainen freestylehiihtäjä, lajinaan kumparelasku.
Heil oli mukana jo 18-vuotiaana 2002 Salt Lake Cityn talviolympialaisissa, jossa hän sijoittui neljänneksi. Torinon olympialaisissa 2006 Heil voitti kumparelaskun kultamitalin. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sijoittui toiseksi.
Freestylen maailmanmestaruuskilpailuissa hän on voittanut kultaa kumparelaskussa 2011 ja parikumparelaskussa vuosina 2005, 2007 ja 2011 sekä sijoittunut toiseksi kumparelaskussa vuosina 2007 ja 2009.
Heil voitti maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2006–2007 ja kumpareiden maailmancupin kausina 2003–2004, 2004–2005, 2005–2006, 2006–2007 ja 2009–2010. 12. maaliskuuta 2011 mennessä hän on voittanut 25 maailmancupin osakilpailua ja sijoittunut palkintokorokkeelle 57 kertaa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kotisivu
Jouluevankeliumi

Mikael Toppeliuksen maalaus Kempeleen vanhassa kirkossa.
Jouluevankeliumiksi sanotaan Raamatun Luukkaan evankeliumin toisen luvun alku­osaa (jakeet 1–20). Siinä kerrotaan Jeesuksen syntymästä, enkelien ilmoituksesta paimenille Kristuksen syntymästä, paimenten vierailusta Jeesuksen seimen äärellä sekä paimenten levittämästä ilosanomasta, mitä enkelit olivat heille kertoneet tästä lapsesta.
Kyseinen evankeliumiteksti luetaan Suomen ev. lut. kirkon evankeliumikirjan mukaan jouluna, jouluyön jumalanpalveluksessa (jakeet 1–14) sekä jouluaamun jumalanpalveluksessa (jakeet 1–20). Sen pohjalta tehdään jouluseimiasetelma. Jouluseimi-perinne elää voimakkaana Italiassa ja on levinnyt sieltä esimerkiksi Espanjaan ja muihin Etelä-Euroopan maihin ja viimeisten vuosien aikana myös Pohjois-Eurooppaan. Seimiasetelmien tekemisestä syntyi jo 1700-luvulla taidemuoto.
Aiheesta muualla

Jouluevankeliumi nykysuomeksi ja eri murteilla
Jouluevankeliumi Mikael Agricolan kääntämänä vuodelta 1548
Jouluevankeliumi vuodelta 1642
Raamattu.uskonkirjat.net: Luuk. 2 – Jouluevankeliumi kolmena eri raamatunkäännöksenä
John Dahlström

John Fredrik Dahlström (2. elokuuta 1868 Pernaja – 20. lokakuuta 1948 Porvoo) oli suomalainen juristi, asianajaja, pankinjohtaja ja valtiopäivämies.
Dahlströmin vanhemmat olivat merikapteeni Adolf Fredrik Dahlström ja Helena Kristina Fastberg ja puoliso vuodesta 1900 Anna Katarina Duncker. Dahlström tuli ylioppilaaksi 1886, suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1892 ja sai varatuomarin arvon 1895. Hän oli vanhempi kunnallisraatimies Porvoossa 1896–1904 ja Porvoon Säästöpankin palveluksessa vuodesta 1898, toimien pankin toimitusjohtajana 1919–1935. Dahlström oli Porvoon kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1905 ja valtuuston varapuheenjohtaja vuodesta 1906. Hän edusti Porvoota porvarissäädyssä valtiopäivillä 1904–1905.
Joulubileet

| Joulubileet |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste, Tuomas Aatola ja Rik Karikoski, 1996.
Ohjaaja:  Jari Halonen
Käsikirjoittaja:  Jari Halonen
Tuottaja:  Jari Halonen Jorma Tommila Heikki Ahonius
Kuvaaja:  Timo Heinänen
Leikkaaja:  Jari Halonen Jorma Tommila
Lavastaja:  Antti Keitilä Kalle Suomi
Pääosat:  Jorma Tommila Antti Reini Rauno Juvonen Oiva Lohtander
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Seppä Callahanin Filmimaailma Ugri Films
Ensi-ilta:  29. marraskuuta1996
Kesto:  83 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Joulubileet on Jari Halosen ohjaama suomalainen komediaelokuva vuodelta 1996. Elokuvassa neljän miehen joukko on aiemmin tehnyt epäonnistuneen ryöstön, jonka vuoksi ainoastaan Mike on joutunut vankilaan. Miken vapautuessa vankilasta ryöstönelikön muut jäsenet päättävät järjestää tämän kunniaksi joulubileet.
Palkinnot

Jorma Tommila voitti elokuvasta parhaan miespääosan Jussin vuonna 1997.
Oiva Lohtander voitti elokuvasta parhaan miessivuosan Jussin vuonna 1997.
Joseph Henry

| Joseph Henry |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. joulukuuta 1797 Albany, New York
Kuollut: 13. toukokuuta 1878 (80 vuotta) Washington, DC, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  sähkömagnetismi
Tunnetut työt:  sähkömagneettinen induktio, rele, ovikello
 Nimikirjoitus
Joseph Henry (17. joulukuuta 1797 – 13. toukokuuta 1878) oli yhdysvaltalainen tieteilijä. Henry tuli tunnetuksi erityisesti sähkömagnetismin tutkijana. Hän havaitsi sähkömagneetteja rakentaessaan itseinduktanssinimisen sähköisen ilmiön. Hän löysi myös itsenäisesti keskinäisinduktanssin, vaikkakin Michael Faraday julkaisi tuloksensa aikaisemmin. Samuel Morsen ja Charles Wheatstonen lennätin perustuu Henryn sähkömagneettisiin tutkimuksiin. Joseph Henry keksi myös releen, sähkömekaanisen kytkimen, jolla voi ohjata suurempia virtoja ja jännitteitä.
SI-järjestelmän induktanssin yksikkö on nimetty hänen mukaansa henryksi.
Varhainen elämä

Joseph Henry syntyi vuonna 1797 New Yorkin Albanyssä skotlantilaisille maahanmuuttajavanhemmille. Hänen pappina työskennellyt isänsä kuoli Josephin ollessa vielä pieni, eikä hänen perheellään ollut varaa pojan kouluttamiseen. Loput lapsuudestaan hän asui isoäitinsä luona New Yorkin Galwayssä, missä hän kävi koulua, joka nimettiin myöhemmin hänen kunniakseen Joseph Henry Elementary Schooliksi. Koulun jälkeen hän meni töihin sekatavarakauppaan, ja vanhempana hän toimi kelloseppänä ja hopeaseppänä.
Henryn kiinnostus luonnontieteisiin heräsi kuusitoistavuotiaana. Hän oli kiinnostunut tieteellisistä kysymyksistä ja lukemisesta, ja luettuaan teoksen Popular Lectures on Experimental Philosophy hän päätti omistaa elämänsä tiedon hankkimiselle, mihin vaadittiin kuitenkin koulutusta. Hänen päättäväisyytensä herätti huomiota, ja hän pääsi opiskelemaan Albany Academy -collegeen iltakoulua ilman maksuja, joita hän ei olisi edes kyennyt maksamaan. Hän opiskeli collegessa matematiikkaa, kemiaa ja luonnonfilosofiaa. Elättääkseen itsensä hän teki opettajantöitä maalaiskoulussa.
Aluksi Henry ajatteli ryhtyvänsä lääketieteen alalle, mutta vuonna 1824 hän pääsi maanmittausinsinöörin tehtäviin rakentamaan Eriejärven ja Hudsonjoen välistä tietä, jolloin hän innostui insinöörin tehtävistä. Vuonna 1826 hän sai opettajan paikan Albany Academyssä ja vuonna 1828 hänestä oli jo tullut matematiikan professori. Samoihin aikoihin hän ryhtyi tutkimaan kokeellista fysiikkaa, erityisesti sähköä ja magnetismia, joka oli tuohon aikaan fysiikan suurin tutkimuskohde. Hän joutui päivätyönsä takia käyttämään tutkimuksiinsa koulun kesäloman, jolloin hän saattoi käyttää oppilaitoksen laboratoriotiloja.
Tutkijan ura

Englantilainen William Sturgeon oli 1824 rakentanut magneetin, jossa oli eristämätön kuparijohto kierrettynä eristetyn rautasydämen ympärillä. Magneettikenttä luotiin sähkövirralla, ja vaikutus loppui kun virta lakkasi. Henry osallistui luentoon, jossa kerrottiin Sturgeonin magneetista. Henry keksi eristää kuparilangan, jolloin kierroksia oli mahdollista asettaa tiheämmin toistensa päälle ja näin magneetista saatiin voimakkaampi. Eristeet olivat usein silkkikangasta, jotka olivat peräisin hänen vaimonsa alushameista. Henry kirjoitti vuonna 1828 ensimmäisen teoksensa, joka käsitteli maan magnetismin vaikutusta silkillä eristetystä langasta tehtyyn kelaan. Henry tuli tunnetuksi voimakkaiden magneettien rakentajana, ja hän demonstroi magnetismia suurille joukoille. Myöhemmin hänen rakentamansa magneetit pystyivät nostamaan 3 000 paunaa.
Käytännön sovelluksiin Henryn magneetit pääsivät, kun hän myi niitä rautakaivoksille malminerotteluun. Hän keksi sähköisen soittokellon ja heilurimaisen sähkömoottorin. Yhtenä merkittävimmistä keksinnöistään hän keksi releen, sähköisen kytkimen, jolla hän saattoi kytkeä heikolla sähkövirralla voimakkaan pariston käyttämään haluttua laitetta. Näin hän pystyi kytkemään soittokellon toimimaan mailin matkan päästä. Henryn soittokello oli näin ensimmäisiä sähköisiä lennättimiä. Hänellä oli lennätin kotinsa ja yliopiston välillä ja pystyi sen avulla vaihtamaan viestejä vaimonsa kanssa. Samuel Morse hyödynsi Henryn kehittämää tekniikkaa myöhemmin, kun hän vuonna 1840 patentoi lennättimen.
Henry keksi myös sähkömagneettisen induktioilmiön vuonna 1830. Hänen tutkimustyönsä kuitenkin keskeytyi hetkeksi, ja kun hän seuraavana vuonna taas jatkoi tutkimuksiaan, Michael Faraday oli jo ehtinyt julkaista induktiolain. Itseinduktio taas on Henryn keksintö, jonka Faraday löysi häntä myöhemmin.
Henryn suurimmat saavutukset ovat sähkömagnetismin alalla. Sen lisäksi hän tutki kapillaari-ilmiötä, fosforenssiä, auringonpilkkuja ja atomiteoriaa. Häntä innosti Thomas Youngin kehittämä valon aaltoteoria, jonka mukaan hän yritti tutkia myös sähköilmiöitä. Hän tutki leydenin pullon purkausta, jonka hän käsitti olevan samankaltaista sähköisten voimien värähtelyä. Tämän tutkimiseksi hän teki tiettävästi ensimmäisiä tutkimuksia radioaalloilla, puoli vuosisataa ennen Heinrich Hertziä, mutta Henryn kokeet jäivät kuitenkin vaille jatkoa. Hän lopetti tutkijanuransa vuonna 1846.
Tutkijanuransa jälkeen Henry siirtyi vuonna 1846 James Smithsonin perustaman Smithsonian-instituutin johtajaksi. Tuohon aikaan Henry oli tunnetuin yhdysvaltalainen tiedemies. Uusi työ ei antanut hänelle juuri enää mahdollisuuksia jatkaa tutkimustyötä, mitä harmitti häntä. Hänestä tuli Smithsonian-instituutissa amerikkalaisen tieteen edistäjä. Sisällissodan aikana hän toimi presidentti Abraham Lincolnin teknisenä neuvonantajana.
Henry kuoli 80-vuotiaana vuonna 1878. Hänen kunniakseen induktanssin yksiköksi hyväksyttiin henry vuonna 1893.
Jari Lindroos

Jari Juhani Lindroos (s. 31. tammikuuta 1961 Pieksämäki) on pelaajauransa lopettanut suomalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli keskushyökkääjä. Urallaan hän oli mukana voittamassa kahta Suomen mestaruutta, kahta hopeaa sekä yhtä pronssia. Lindroos edusti urallaan Jokereita, Kärppiä ja Jyp HT:tä.
Lindroos aateloitiin Suomen Jääkiekkoleijonaksi vuonna 2005.
Pelaajaura

Lindroos aloitti uransa SM-liigassa Jokereissa, jossa hän pelasi kaudet 1981–1987. Tämän jälkeen "Linkki" pelasi kaksi kautta Oulun Kärpissä, josta siirtyi Jyväskylään JyP HT:n riveihin.
Jyväskylässä Lindroos pelasi uransa parhaat kautensa vuosina 1989–1995. Tuona aikana mies oli useana vuonna joukkueensa paras pistemies ja yksi joukkueensa tärkeimmistä pelaajista. Lindroos oli jyväskyläläisten mukana voittamassa SM-hopeaa keväällä 1992 ja pronssia 1993. Jyväskylässä pelatessaan mies pääsi myös useita kertoja pelaamaan maajoukkueessa, mutta pääsi arvokisoihin vain kerran, vuoden 1992 Olympiakisoissa.
Uransa päätteeksi Lindroos lähti vielä kahden kauden ajaksi pelaamaan kasvattajaseuransa Jokereiden joukkueeseen. Siellä Jari oli voittamassa kahta Suomen mestaruutta vuosina 1996 ja 1997. Lindroos lopetti pelaajauransa voitettuaan urallaan toisen SM-kullan keväällä 1997.
Yhteensä Lindroos keräsi SM-liigan runkosarjassa 649 ottelussa 230 maalia ja 432 syöttöä eli yhteensä 662 tehopistettä. Pudotuspeleissä saldo oli 66 ottelussa 23 maalia ja 26 syöttöä eli 49 tehopistettä. Suomen maajoukkueessa Lindroos pelasi 1992 talviolympialaisissa.
Jari Lindroos on eniten Jypin paidassa pisteitä tehnyt pelaaja. Hän johtaa tilastoa 324 pisteellään (110+214) 227 ottelussa viiden kauden ajalla. Toisena tilastossa on Antti Virtanen, jolla kauden 2008-09 päätteeksi oli 303 pistettä.
Jari Lindroosista tuli liikuntatieteiden kandidaatti pelaajauran loputtua vuonna 1999. 
Hän asuu Jyväskylässä ja on toiminut mm. Veikkaaja-lehden jääkiekkoasiantuntijana.
Aiheesta muualla

Jari Lindroos -tilastot - quanthockey.com (suomeksi)
Jari Lindroos The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Lindroosin tiedot Jääkiekkomuseon sivulla
Suomen joukkue – Olympialaiset 1992
1 Tammi |
3 Blomqvist |
4 Eloranta |
5 Jutila |
6 Ruotanen |
7 Saarinen |
8 Selänne |
9 Siren |
11 Lindroos |
12 Laukkanen |
14 Skriko |
15 Järvenpää |
16 Säilynoja |
18 Tuomisto |
22 Saarikoski |
25 Summanen |
27 Peltomaa |
28 Helminen |
30 Ketterer |
40 Nieminen |
42 Mäkelä |
44 Laurila |
Valmentaja Pentti Matikainen
Juolua

Juoluoita Nowitna Riverissä Alaskassa.
Juolua on lampi tai järvi, joka on muodostunut joen tai muun virran mutkasta, kun meanderointi on vähitellen aiheuttanut sen joutumisen erilleen. Siitä käytetään syntytapansa aiheuttaman, usein makkaramaisen muotonsa takia usein myös nimitystä makkarajärvi.
Muodostuminen

Maalajin ollessa sopiva joen meanderointi tasaisessa maastossa  tai jokilaakson tasaisella pohjalla on runsasta. Hitaasti virtaava vesi aiheuttaa sedimentoitumista mutkan kuperalla laidalla. Vastaavasti tapahtuu eroosiota koveralla laidalla, missä virtaus on nopeinta. Ilmiöiden jatkuessa kahden lähekkäisen mutkan koverat rannat alkavat lähetä toisiaan. Lopulta rantojen välinen kannas murtuu. Tällöin puhkeaa uusi, suorempi uoma, ja aiemmasta tulee pudas.selvennä Kun sedimentoituminen lopulta erottaa putaan kokonaan virrasta, syntyy juolua.
Henry Witherby

Henry Witherby 1937.
Henry (Harry) Forbes Witherby (7. lokakuuta 1873 – 11. joulukuuta 1943), oli brittiläinen lintutieteilijä, kustantaja ja kirjailija.
Witherby kiinnostui linnuista jo nuorena ja matkusteli laajalti muun muassa Iranissa, Kuolan niemimaalla ja Valkoisella Niilillä, josta hän kirjoitti kirjan Bird Hunting on the White Nile (1902). Hän perusti erään maailman merkittävimmistä lintutieteellisistä julkaisuista, British Birds, vuonna 1907.
Witherby aloitti eräänä ensimmäisistä kaksi lintujen rengastusprojektia 1909 ja veti projekteja vuoteen 1937 saakka, jolloin ne siirtyivät British Trust for Ornithologyn (BTO) vastuulle ja jatkuvat yhä.
Witherby oli British Ornithologists' Clubin puheenjohtaja 1924–1927 ja British Ornithologists' Unionin (BOU) neuvonantaja (council) 1933–1938. Hän oli perustamassa BTO:ta ja toimi varapuheenjohtajana yhdistyksen alkuaikoina. Hän avusti BTO:ta rahallisesti ja lahjoitti arvokkaan täytettyjen lintujen kokoelmansa myynnistä British Museumille saadut tulot BTO:lle.
Perheyritys H. F and G. Witherby alkoi julkaista lintukirjoja 1900-luvun alussa.
Witherbyn suurin saavutus oli The Handbook of British Birds (1938–1941). Teos käsitti 5 osaa ja siitä on otettu lukuisia uusintapainoksia. Myöhempiin painoksiin on lisätty korjaussivuja mutta alkuperäinen teksti on säilynyt muuttumattomana.
1937 BOU palkitsi hänet Godman-Salvin Medal -kunniamerkillä.
Henry Williams Baker

Henry Williams Baker (27. toukokuuta 1821 – 12. helmikuuta 1877) oli englantilainen anglikaaninen pappi ja virsirunoilija.
Baker sai koulutuksensa Trinity Collegessa, Cambridgessä ja hänet vihittiin papiksi 1844. Vuonna  1851 hänet nimitettiin apulaispapiksi Monklandiin 1851, missä hän toimi kuolemaansa saakka. Hän peri baronetin arvon isänsä kuoleman jälkeen 1859.
Vuosina 1860–1877 hän oli Anglikaanisen kirkon keskeisen laulukirjan Hymns An­cient and Mo­dern uudistuskomitean puheenjohtajana. Siten hän on vaikuttanut merkittävästi anglikaanisen yhteisön ja  muidenkin kirkkojen virsilauluun.
Hän kirjoitti itsekin virsiä, joista yksi on suomeksi Ruotsin kirkon virsikirjassa, virsi  638 "On koti kaiken surun tuolla puolen" ("There is a blessed home beyond this land of woe", 1861). Virren suomenkielinen teksti on Niilo Rauhalan käännös vuodelta 1995, Britt G. Hallqvistin 1977 tekemän ruotsinkielisen tekstin mukaan.
John Darnton

John Townsend Darnton (s. 1941 New York City) on yhdysvaltalainen Pulitzer-palkittu toimittaja, joka on työskennellyt kirjeenvaihtajana eri puolilla maailmaa. Hänen esikoisromaaninsa Elävien laakso ilmestyi 1996. Hän toimi urallaan muun muassa New York Timesin julkaisijana. Hänen veljensä on journalisti Robert Darnton.
Juolahirssi

| Juolahirssi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Yksisirkkaiset
Kladi::  Commelinids
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit
Suku::  Hirssit Panicum
Laji::  repens
Kaksiosainen nimi
 Panicum repens  L. 
Katso myös
   Juolahirssi Wikispeciesissä   Juolahirssi Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Juolahirssi (Panicum repens) on monivuotinen hirssien suvun heinälaji, joka on kotoisin vanhan maailman trooppisilta ja subtrooppisilta alueilta. Lajia esiintyy Afrikassa, Etelä-Euroopassa, Aasian eteläosissa ja Australiassa sekä lisäksi tulokaslajina Amerikassa. Heinä kasvaa enintään metrin korkuiseksi. Se leviää tehokkaasti pitkien maarönsyjen avulla samalla tavalla kuin juolavehnä. Juolahirssi on viljelysmailla vaikeasti hävitettävä rikkakasvi.
Aiheesta muualla

Finto, Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Juolahirssi (Panicum repens)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Panicum repens (englanniksi)
ITIS: Panicum repens (englanniksi)
Flora of China: Panicum repens (englanniksi)
UniProt: Taxonomy - Panicum repens (Torpedo grass) (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Panicum repens, (torpedo grass) (englanniksi)
John Dahlberg

John Dahlberg (16. syyskuuta 1848 Höga Näs, Ruotsi – 6. toukokuuta 1915 Tukholma) oli ruotsalaissyntyinen Suomessa toiminut laivameklari ja varakonsuli. Hän perusti Osakeyhtiö John Dahlbergin nimellä myöhemmin toimineen laivameklaus- rahtaus- ja huolintaliikkeen.
John Dahlberg muutti Suomeen vuonna 1877 oleskeltuaan sitä ennen 8 vuoden ajan Englannissa. Hän oli aluksi toimessa Kotkassa mutta muutti sitten työhön Helsinkiin Nystedt & Wibergin laivanselvityskonttoriin. Kun Nya Pressen-sanomalehti perustettiin vuonna 1883 Dahlberg toimi jonkin aikaa lehden kirjapainon ylivalvojana. Hän perusti oman laivameklaus- rahtaus- ja huolintaliikkeensä Helsinkiin vuonna 1881. Liike laajeni ajan myötä yhdeksi suurimmista alallaan Suomessa. Liikkeen konttori sijaitsi Eteläranta 12:ssa. Dahlberg oli myös Sörnäisten Puuseppäosakeyhtiön (Sörnäs Snickeri Aktiebolag) toimitusjohtajana. Ruotsin hallitus myönsi Dahlbergille Vasan ritarikunnan kunniamerkin. Hän oli myös Portugalin varakonsulina Helsingissä.
John Dahlberg kuoli toukokuussa 1915 67-vuotiaana Tukholmassa pitkällisen sairauden jälkeen. Leopold Lerche järjesti Dahlbergin liikkeen muuttamisen osakeyhtiöksi Aktiebolaget John Dahlberg - Osakeyhtiö John Dahlberg vuonna 1918. Yhtiöllä oli sivukonttorit Turussa, Hangossa, Kotkassa, Viipurissa, Uuraassa ja Koivistolla. Yhtiön omistama Kolimport Ab - Hiilentuonti Oy harjoitti kivihiilen, koksin ja halkojen tukku ja vähittäiskauppaa ja sillä oli varastot Katajanokalla. Osakeyhtiö John Dahlbergin nimeksi muuttui 1941 Oy Shipdahl Ab ja se lakkautettiin vuonna 1942, sen omisti vuodesta 1932 danzigilainen West-Export GmbH ja vuodesta 1940 puolalaisen Jerzy (George) Eysymonttin Overseas Coal Merchants Co. Yhtiön Viipurissa toimineeksi tytäryhtiöksi oli vuonna 1925 perustettu Oy John Dahlberg Viipuri. Tämän yhtiön nimeksi muutettiin Oy John Dahlberg vuonna 1941 ja Hacklin osti yhtiön näihin aikoihin. Yhtiö oli sittemmin Oy Blomberg Ab:n tytäryhtiö.
Osakeyhtiö John Dahlberg hoiti ja omisti joitakin höyrylaivoja vuosina 1920–1950. Libmanis Leibovics, Jerzy Eysymontt ja danzigilainen West-Export GmbH mukavuusliputtivat Suomeen vuonna 1937 S/S Ilves, S/S Inari, S/S Inha ja S/S Ivalo-nimiset laivat. Sen jälkeen kun Hacklin osti yhtiön 1940-luvun alussa, yhtiö hoiti Hacklinin S/S Halvar H ja S/S Riitta H-laivoja. Lisäksi yhtiön hoidossa olivat S/S Ilma, S/S Jonne ja S/S William.
Nykyisin Dahlbergin liikkeen perinteitä jatkaa Kotkassa toimiva Dahlberg’s Agency-laivanselvitysliike.
John Dalton (muusikko)

The Kings vuonna 1971. Kuvassa vasemmalta oikealle John Gosling, Dave Davies, Mick Avory, John Dalton ja Ray Davies.
John Dalton (s. 21. toukokuuta 1943) on brittiläinen muusikko, joka toimi The Kinks -yhtyeen basistina vuosina 1969–76. Dalton korvasi Pete Quaifen ja hänen ensiesiintymisensä yhtyeen kanssa tapahtui vuonna 1969 singlellä ”Plastic Man”.
The Kinks
| --- | --- |
Studioalbumit::  Kinks | Kinda Kinks | Kinks-Size | The Kink Kontroversy | Kinks Kinkdom | Face to Face | Something Else by The Kinks | The Kinks Are the Village Green Preservation Society | Arthur (Or the Decline and Fall of the British Empire) | Lola versus Powerman and the Moneygoround, Part One | Percy | Muswell Hillbillies | Everybody's in Show-Biz – Everybody's a Star | Preservation Act 1 | Preservation Act 2 | Soap Opera | Schoolboys in Disgrace | Sleepwalker | Misfits | Low Budget | Give the People What They Want  | State of Confusion | Word of Mouth | Think Visual | UK Jive | Phobia
Livealbumit::  Live at Kelvin Hall | One for the Road | Live: The Road | To the Bone
Kokoelmia::  Greatest Hits! | Well Respected Kinks | Sunny Afternoon | Lola | Golden Hour of The Kinks | The Kink Kronikles | Kinks Greatest Hits | The Great Lost Kinks Album | The Kinks' Greatest – Celluloid Heroes | 20 Golden Greats | Come Dancing with The Kinks | Lost & Found (1986–89) | The Singles Collection | The Ultimate Collection | Greatest Hits 1970–1986
EP:t::  Kinksize Session | Kinksize Hits | Kwyet Kinks | Dedicated Kinks | Kinks | God’s Children | The Kinks Live EP | State of Confusion
Headshot

Headshot voi tarkoittaa seuraavia:
headshot, osuma päähän ensimmäisen persoonan ammuntapeleissä
Headshot, Bullet to the Head, Walter Hillin ohjaama toimintaelokuva vuodelta 2012
Headshot, indonesialainen toimintaelokuva vuodelta 2016
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Headshot”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.