Kielin matruusikapina
Kapina

Laivuetta komentanut vara-amiraali suoritti taistelulaivoilla manööverin Heligoland Bightissa. Kun se ”toimi täydellisesti”, hän uskoi jälleen omaavansa miehistön kunnioituksen. Kielin kanavassa hän määräsi 47 SMS Markgrafin miehistön jäsentä vangittavaksi ja vietäväksi Arrestanstaltin vankilaan ja Fort Herwarthiin. Satamassa matruusit ja lämmittäjät pyrkimät estämään aluksia lähtemästä satamasta, tarkoituksenaan vapauttaa vangitut toverinsa. Noin 250 miehistön jäsentä tapasi 1. marraskuuta Kielin liiton talolla. Miehistön upseereille lähettämiä valtuuskuntia ei kuitenkaan kuunneltu. Tämän seurauksena matruusit lähestyivät sekä Itsenäistä sosiaalidemokraattista puoluetta, että Sosiaalidemokraattista puoluetta. Tämän seurauksena poliisi sulki kokouksiin käytetyn talon, johtaen vielä suurempaan ulkoilmakokoontumiseen 2. marraskuuta.
Matruusi Karl Arteltin ja satamatyöntekijä Lothar Poppin johtamina matruusit järjestivät vielä suuremman kokouksen 3. marraskuuta. Tähän kokoukseen osallistui iltapäivällä useita tuhansia ihmisiä, myös työväestön edustajia. Tunnuslauseella ”Frieden und Brot” (rauhaa ja leipää) osoitettiin, että matruusit ja työntekijät eivät vaatineet pelkästään vangittujen vapauttamista, vaan myös sodan lopettamista ja ruuan jakelun parantamista. Lopulta mellakoijat tukivat Karl Arteltin vaatimuksia vangittujen vapauttamiseksi ja siirtyivät vankilan suuntaan. Aliluutnantti Steinhäuser oli saanut käskyn pysäyttää mellakoitsijat ja määrännyt ampumaan varoituslaukauksia kohti mellakoitsijoita. Tämän seurauksena 7 kuoli ja 29 haavoittui vakavasti, myös osa mielenosoittajista avasi tulen. Steinhäuser haavoittui vakavasti kiväärinlaukauksista, mutta ei kuollut. Tapahtuman jälkeen mielenosoittajat hajaantuivat ja Steinhäuserin partio vetäytyi.
Joukon hajaantumisen jälkeen mielenosoitus muuttui yleiseksi kapinaksi. Aamulla 4. marraskuuta kapinoitsijoiden joukot liikkuivat kaupungin läpi. Matruusit Kielin pohjoisosan suurilla kasarmeilla kieltäytyivät kuuntelemasta upseereita. Karl Artelt järjesti ensimmäisen sotilaiden neuvoston, jonka jälkeen niitä järjestettiin useita. Laivastotukikohdan johtaja Wilhelm Souchon suostui neuvottelemaan, minkä jälkeen vangitut matruusit vapautettiin.
Kapinoitsijat ottivat julkisia ja sotilasrakennuksia haltuunsa, kun taas useita sotilasjoukkoja, vastoin Souchonin lupausta, lähestyi kumotakseen kapinan. Kapinoitsijat pysäyttivät sotilasjoukot, jotka joko perääntyivät, tai liittyivät osaksi kapinaa. Lokakuun neljännen iltaan mennessä kaupunki oli arviolta 40 000 kapinoitsijan hallussa. Samana iltana matruusien ja työväen edustajat perustivat sekä sotilaiden-, että työväen neuvostot. Sotilaiden neuvosto julkaisi neljätoista kohtaisen päätöslauselman (Die 14 Kieler Punkte).
Päätöslauselman vaatimukset:
Vangittujen kapinoitsijoiden ja poliittisten vankien vapautus.
Täysi sanan- ja lehdistönvapaus.
Postisensuurin poistaminen.
Miehistön sopivampi kohtelu ylempiarvoisilta.
Ei rangaistusta kaikille tovereilla, jotka palaavat laivoille ja kasarmeille.
Laivueen lähtö tulee estää kaikissa olosuhteissa.
Kaikki puolustavat toimeenpiteet joihin liittyy verenvuodatus, tulee ennaltaehkäistä.
Kaikkien varuskuntaan kuulumattomien joukkojen vetäytyminen.
Kaikki keinot yksityisen omaisuuden suojaamiseksi määrittelee sotilaiden neuvosto hetimmiten.
Ylempiarvoisia ei tarvitse tunnustaa palveluksen ulkopuolella.
Rajoittamaton henkilökohtainen vapaus jokaiselle miehelle palveluksensa loppuun asti, kunnes seuraava palvelus alkaa.
Upseerit jotka hyväksyvät nämä uuden sotilasneuvoston ehdot, ovat tervetulleita neuvostoon. Muiden tulee lopettaa palveluksena ilman oikeutusta muonitukseen.
Kaikki sotilasneuvostojen jäsenet tulee vapauttaa kaikesta palveluksesta.
Kaikki tulevaisuudessa esiteltävät keinot voi esittää ainoastaan sotilaiden neuvoston suostumuksella.
Nämä vaatimukset olivat sotilaiden neuvoston käskyt ja koskivat jokaista kapinaan osallistunutta sotilashenkilöä.
Samana iltana SPD:n deputantti Gustav Noske saapui Kieliin ja sai innokkaan vastaanoton, vaikka hän oli saanut käskyn uudelta hallitukselta tuoda kapina hallintaan. Hän valitutti itsensä sotilaiden neuvoston puheenjohtajaksi. Joitain päiviä myöhemmin hän otti haltuunsa kuvernöörin postitoimiston, kun taas Lothar Popp nousi sotilaiden neuvoston puheenjohtajaksi. Seuraavina viikkoina Nosken onnistui vähentää Kielissä olevien neuvostojen valtaa, mutta hän ei kyennyt estämään kapinan leviämistä vallankumoukseksi ympäri Saksaa, sillä tapahtumat olivat saaneet jo suuremman mittakaavan, kun työläiset liittyivät siihen eri kaupungeissa.