stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ron Sexsmith

Ron Sexsmith (s. 1964 St. Catharines, Kanada) on kanadalainen laulaja-lauluntekijä, jonka levytysura alkoi 1990-luvun alussa. Hänen kappaleitaan ovat esittäneet mm. Paul McCartney, Rod Stewart, Nick Lowe ja Emmylou Harris. Hän on saanut Kanadan äänilevyteollisuuden Juno-palkinnon vuosina 2001, 2005 ja 2007.
Sexsmithin ura alkoi lupaavasti ja hän sai arvostusta kriitikoilta ja muilta artisteilta. Hän kuitenkin jäi ilman suurta menestystä ja itse katsoo jääneensä kulttiartistiksi, ja välillä turhautuneensa.  Hän on kuitenkin jatkanut levytysuraansa yli 30 vuotta tyylilleen uskollisena ilman suurempia muutoksia; vuonna 2023 Soundi-lehden arvostelussa nostettiin esiin tunnistettava tyyli ja perusasioiden parissa pysyminen.
Levyjulkaisuja

Grand Opera Lane (1991)
Ron Sexsmith (1995)
Other Songs (1997)
Whereabouts (1999)
Blue Boy (2001)
Cobblestone Runway (2002)
Rarities (2003)
Retriever (2004)
Destination Unknown (2005)
Time Being (2006)
Exit Strategy Of The Soul (2008)
Long Player Late Bloomer (2011)
Forever Endeavour (2013)
Carousel One (2015)
The Last Rider (2017)
Hermitage (2020)
The Vivian Line (2023)
Oscar-gaala 2005

| Oscar-gaala 2005 |
| --- | --- |
Päiväys:  2005-02-2727. helmikuuta 2005
Paikka:  Kodak-teatteri, Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Juontaja:  Chris Rock
Tuottaja:  Gil Cates
Ohjaaja:  Louis J. Horvitz
Kohokohtia
Paras elokuva:  Million Dollar Baby
Paras ohjaaja:  Clint Eastwood Million Dollar Baby
Paras miespääosa:  Jamie Foxx Ray
Paras naispääosa:  Hilary Swank Million Dollar Baby
Eniten palkintoja:  Lentäjä (5)
Eniten ehdokkuuksia:  Lentäjä (11)
 ← 2004  Oscar-gaala  2006 →
Oscar-gaala 2005 oli 77. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain elokuva-akatemia jakoi Oscar-palkinnot vuoden 2004 parhaille elokuville. Gaala pidettiin 27. helmikuuta 2005 Kodak-teatterissa Hollywoodissa. Palkintotilaisuuden juontajana toimi koomikko-näyttelijä Chris Rock.
Palkintojen ehdokkaat julkaistiin 25. tammikuuta 2005. Eniten ehdokkuuksia keräsi Martin Scorsesen elokuva Lentäjä, joka oli ehdolla yhdessätoissa eri kategoriassa. Sekä Marc Forsterin elokuvalla Finding Neverland – tarinan lähteillä että Clint Eastwoodin Million Dollar Babyllä oli seitsemän ehdokkuutta.
Useamman ehdokkuuden saaneet elokuvat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Yksitoista Lentäjä Seitsemän Million Dollar Baby  Finding Neverland – tarinan lähteillä Kuusi Ray  |  Viisi Sideways Neljä Ihmeperhe  Lemony Snicketin surkeiden sattumusten sarja Kolme Spider-Man 2 – Hämähäkkimies 2  |  Kaksi Meri sisälläni  Tahraton mieli  Moottoripyöräpäiväkirja  Collateral – väärä aika, väärä paikka  Harry Potter ja Azkabanin vanki  |
Erikoispalkinnot > Oscar-kunniapalkinto

Sidney Lumet
Erikoispalkinnot > Jean Hersholtin humanitaarinen palkinto

Roger Mayer
Clint Eastwood palkittiin parhaan ohjauksen Oscarilla elokuvasta Million Dollar Baby.
Jamie Foxx palkittiin parhaan miespääosan Oscarilla  elokuvasta Ray.
Hilary Swank palkittiin parhaan naispääosan Oscarilla elokuvasta Million Dollar Baby.
Morgan Freeman palkittiin parhaan miessivuosan Oscarilla elokuvasta Million Dollar Baby.
Cate Blanchett palkittiin parhaan naissivuosan Oscarilla elokuvasta Lentäjä.
Oscar-gaala 1999

| Oscar-gaala 1999 |
| --- | --- |
Päiväys:  1999-03-2121. maaliskuuta 1999
Paikka:  Dorothy Chandler Pavilion, Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Juontaja:  Whoopi Goldberg
Tuottaja:  Gil Cates
Ohjaaja:  Louis J. Horvitz
Kohokohtia
Paras elokuva:  Rakastunut Shakespeare
Paras ohjaaja:  Steven Spielberg Pelastakaa sotamies Ryan
Paras miespääosa:  Roberto Benigni Kaunis elämä
Paras naispääosa:  Gwyneth Paltrow Rakastunut Shakespeare
Eniten palkintoja:  Rakastunut Shakespeare (7)
Eniten ehdokkuuksia:  Rakastunut Shakespeare (13)
 ← 1998  Oscar-gaala  2000 →
Oscar-gaala 1999 oli 71. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain elokuva-akatemia jakoi Oscar-palkinnot vuoden 1998 parhaille elokuville. Gaala pidettiin 21. maaliskuuta 1999 Los Angeles Music Centerin Dorothy Chandler Pavilionissa. Palkintotilaisuuden juontajana toimi jo kolmannen kerran näyttelijä-koomikko Whoopi Goldberg. Ensimmäistä kertaa gaala pidettiin sunnuntaina.
Eniten ehdokkuuksia keräsi Rakastunut Shakespeare, joka oli ehdolla 13 kategoriassa. Elokuva voitti lopulta seitsemän Oscaria. Veteen piirretty viiva oli ehdolla seitsemässä kategoriassa, mutta ei voittanut niissä yhdessäkään.
Useamman ehdokkuuden saaneet elokuvat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Kolmetoista Rakastunut Shakespeare Yksitoista Pelastakaa sotamies Ryan Seitsemän Elisabet  Kaunis elämä  Veteen piirretty viiva  |  Neljä Armageddon Kolme Gods and Monsters  Pleasantville – onnellisten kaupunki  Truman Show  |  Kaksi Verijäljet  Central Station  Egyptin prinssi  Hilary ja Jackie  Joka leikkiin ryhtyy  Mieletön juttu  Päävärit  Siviilirohkeutta  Taivaan tuolla puolen  Zorron naamio  |
Erikoispalkinnot > Oscar-kunniapalkinto

Elia Kazan
Erikoispalkinnot > Irving G. Thalbergin muistopalkinto

Norman Jewison
Gridlock’d (soundtrack)

| Gridlock'd Various artists |
| --- | --- | --- |

Soundtrack-albumin tiedot
 Äänitetty : 1996
 Julkaistu: 28. tammikuuta 1997
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Daz Dillinger
 Tyylilaji: Rap
 Kesto: 69.35
 Levy-yhtiö: Death Row Records Interscope Records
Gridlock'd on virallinen soundtrack Vondie Curtis-Hallin ohjaamasta elokuvasta Gridlock'd. Albumi julkaistiin 28. tammikuuta 1997 ja julkaisijana toimi Interscope Records, yhdessä Death Row Recordsin kanssa. Albumia myytiin ensimmäisellä julkaisuviikollaan 150 500 kappaletta ja se meni suoraan Billboard Hot 100 -listan kärkeen. Toisella viikollaan albumi oli sijalla 2. Albumi sai kaksi listasingleä: Danny Boyn esittämä "It's Over Now" oli parhaimmillaan sijalla 46 Hot R&B/Hip-Hop Singles & Tracks -listalla ja 2Pacin sekä Snoop Doggy Doggin esittämä kappale "Wanted Dead or Alive" sijalla 16 Britannian listoilla. Kappaleesta kuvattiin myös musiikkivideo, jossa Snoop Dogg esiintyy yksinään, sillä 2Pac kuoli ennen videon kuvauksia.
Kappaleet

"Wanted Dead or Alive" - 2Pac mukana Snoop Doggy Dogg
"Sho Shot" - The Lady Of Rage
"It's Over Now" - Danny Boy
"Don't Try to Play Me Homey" - Dat Nigga Daz
"Never Had a Friend Like Me" - 2Pac
"Why" - Nate Dogg
"Out the Moon" (Boom, Boom, Boom) - Snoop Doggy Dogg mukana 2Pac, Tray Deee & Priest "Soopafly" Brooks
"I Can't Get Enough" - Danny Boy
"Tonight It's on" - Bgoti
"Off the Hook" - Snoop Doggy Dogg mukana Charlie Wilson, Val Young & James DeBarge
"Lady Heroin" - J-Flexx
"Will I Rize" - Storm
"Body And Soul" - O.F.T.B. mukana Jewell
"Life Is a Traffic Jam" - Eight Mile Road - 2Pac
"Deliberation" - Cody Chesnutt
Tupac Shakur
| --- | --- |
Studioalbumit:   2Pacalypse Now (1991)  Strictly 4 My N.I.G.G.A.Z... (1993)  Thug Life Vol. 1 (1994)  Me Against the World (1995)  All Eyez on Me (1996)  The Don Killuminati: The 7 Day Theory (1996) 
Postuumit albumit:   R U Still Down? (Remember Me) (1997)  Still I Rise (1999)  Until the End of Time (2001)  Better Dayz (2002)  Loyal to the Game (2004)  Pac's Life (2006)  Beginnings: The Lost Tapes 1988-1991 (2007)  The Lost Scriptures (2009) 
Kokoelmat:   Greatest Hits (1998)  The Rose that Grew from Concrete (2000)  Nu-Mixx Klazzics (2003)  The Rose, Vol. 2 (2005)  Nu-Mixx Klazzics Vol. 2: Evolution - Duets & Remixes (2007)  Best of 2Pac Part 1: Thug (2007)  Best of 2Pac Part 2: Life (2007) 
Livealbumit:   2Pac Live (2004)  Live at the House of Blues (2006) 
Soundtrackit:   Poetic Justice (1993)  Above the Rim (1994)   Gridlock'd (1997)  Gang Releated (1997)  Tupac: Resurrection (2003)  Live 2 Tell (2009)
Grinzane Cavour

| Grinzane Cavour |
| --- | --- |
 Grinzane Cavourin linna
 Grinzane Cavour
 Koordinaatit: 44°40′N, 7°59′E 
Valtio:   Italia
Alue:  Piemonte
Maakunta:  Cuneo
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  3,81 km²
Korkeus:  195 m
Väkiluku (2013):  2 020
 – Väestötiheys:  530 as./km²
Postinumero:  12060
 
 www.comune.grinzanecavour.cn.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Grinzane Cavour on pieni kaupunki Cuneon maakunnassa Italian Piemontessa.
Kaupunki on tunnettu kreivi Cavourin, yhden Italian yhdistymisen sankarin kotilinnasta. Linna toimii nykyään myös museona.
Osa kunnasta kuuluu barolo-viinin tuotantoalueeseen.
Daniel Hubmann

Daniel Hubmann Olomoucin MM-kisoissa 2008
Daniel Hubmann (s. 16. huhtikuuta 1983) on sveitsiläinen suunnistuksen maailmanmestari.
Hubmann voitti nuorten sarjassa pitkän matkan ja viestin maailmanmestaruuden vuonna 2002 ja sai seuraavana vuonna samoissa lajeissa nuorten MM-pronssia. Västeråsin MM-kilpailuissa 2004 hän kilpaili aikuisten sarjassa ja sijoittui yhdeksänneksi sprintissä ja viestissä. Aichin MM-kilpailuissa 2005 hän saavutti sprintissä hopeaa 10,5 sekuntia Ruotsin Emil Wingstedtille hävinneenä ja viestissä pronssia. Vuonna 2006 hän sai Otepään EM-kilpailuissa pitkällä matkalla hopeaa hävittyään Jani Lakaselle kaksi minuuttia sekä Århusin MM-kilpailuissa sprintissä hopeaa vain sekunnin Wingstedtin takana. Kiovan MM-kilpailuissa 2007 hän sijoittui sprintissä neljänneksi, keskimatkalla seitsemänneksi ja viestissä viidenneksi.
Ventspilsin EM-kilpailuissa 2008 Hubmann saavutti kolme hopeamitalia. Sprintissä hän hävisi jälleen Emil Wingstedtille, nyt 14 sekunnilla. Pitkällä matkalla Dmitri Tsvetkov oli 33 sekuntia nopeampi. Kolmas hopea tuli viestistä, ja keskimatkalla Hubmann sijoittui neljänneksi. Heinäkuussa 2008 Olomoucin MM-kilpailuissa hän sai sprintissä hopeaa 2,4 sekuntia Venäjän Andrei Hramovia hitaampana. Keskimatkalla hän sijoittui neljänneksi mutta saavutti pitkällä matkalla ensimmäisen aikuisten arvokisavoittonsa yli minuutin erolla seuraavaan. Viestissä hän toi ankkurina Sveitsin pronssille.
Hubmann voitti myös suunnistuksen maailmancupin vuonna 2008. Aikaisempina vuosina hän on sijoittunut yhteispisteissä toiseksi vuonna 2006 sekä kolmanneksi vuosina 2005 ja 2007. Hän on edustanut pohjoismaissa suomalaista Kooveetä, aiemmin norjalaisseura Kristiansand OK:ta sekä kotimaassaan OL Regio Wil:iä. Hänen valmentajansa on sveitsiläinen Thomas Bührer.
Vuoden 2009 MM-kisat Miskolcissa, Unkarissa olivat Hubmannin osalta menestyksekkäät: hän otti mitalin joka matkalta. Kilpailut aloittaneella keskimatkalla sveitsiläinen otti hopeaa häviten Thierry Gueorgioulle 28 sekuntia. Sprintissä hän saavutti pronssia häviten 27 sekuntia maailmanmestaruuden voittaneelle Venäjän Andrei Hramoville. Viestissä Sveitsin joukkue karkasi ankkuriosuudella selvään 2,5 minuutin voittoon tiukasti voitosta taistelleiden Ranskan, Tšekin ja Norjan ankkureiden jäädessä auttamaan vakavasti loukkaantunutta Ruotsin ankkuria Martin Johanssonia. Sveitsin joukkue juoksi järjestyksessä Baptiste Rollier, Hubmann ja Matthias Merz. Pitkän matkan kilpailun Hubmann voitti selvästi ennen himmeimmille mitaleille sijoittuneita Gueorgiouta (ero +1.55) ja Mikhail Mamleevia (+4.09).
Flims Flaaxin MM-kilpailuissa 2023 Hubmann voitti maailmanmestaruuden Sveitsin viestijoukkueessa Joey Hadornin ja Matthias Kyburzin kanssa.
Vuoden 2024 EM-kilpailuissa Unkarissa Hubmann oli pitkällä matkalla toinen ja mukana Sveitsin kolmanneksi tulleessa viestijoukkueessa.
Daniel Hubmann tuo Kooveen voittajana maaliin vuoden 2016 Lappee-Jukolassa.
Arvokisasijoitukset > MM-kisat

| Vuosi | Kisapaikka | Sprintti | Keskimatka | Pitkä matka | Viesti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | Västerås | 9. | - | - | 9. |
| 2005 | Aichi | 2. | 29. | - | 3. |
| 2006 | Århus | 2. | 6. | - | 4. |
| 2007 | Kiova | 4. | 7. | - | 5. |
| 2008 | Olomouc | 2. | 4. | 1. | 3. |
| 2009 | Miskolc | 3. | 2. | 1. | 1. |
| 2010 | Trondheim | 7. | 3. | 7. | 3. |
| 2011 | Savoie–Grand Revard | 1. | - | 5. | 4. |
| 2013 | Sotkamo | - | 5. | 7. | 4. |
| 2014 | Trento | 2. | 11. | 2. | 2. |
| 2015 | Inverness | 6. | 1. | 2. | 1. |
| 2016 | Strömstad | 3. | 3. | 3. | 2. |
| 2017 | Tartto | 1. | 5. | 6. | 5. |
| 2018 | Riika | 1. | 2. | 4. | 2. |
| 2019 | Sarpsborg |  | 10. | 3. | 6. |
Arvokisasijoitukset > EM-kisat

| Vuosi | Kisapaikka | Sprintti | Keskimatka | Pitkä matka | Viesti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 | Otepää | 7. | 10. | 2. | 5. |
| 2008 | Ventspils | 2. | 4. | 2. | 2. |
| 2010 | Primorsko | 2. | 3. | 1. | – |
| 2012 | Falun | 3. | 9. | – | – |
| 2014 | Palmela | 4. | 1. | 1. | – |
| 2016 | Jeseník | 5. | karsiutui | 1. | 5. |
| 2018 | Ticino | 1. | 7. | 5. | 2. |
| 2022 | Rakvere |  | 20. |  | 3. |
Arvokisasijoitukset > PM-kisat

| Vuosi | Kisapaikka | Sprintti | Keskimatka | Pitkä matka | Viesti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | Bornholm | 15. | - | DSQ | - |
| 2009 | Salo | 1. | 29. | 1. | 2. |
Arvokisasijoitukset > Nuorten MM-kisat

| Vuosi | Kisapaikka | Keskimatka | Pitkä matka | Viesti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001 | Miskolc | 5. | 64. | - |
| 2002 | Alicante | - | 1. | 1. |
| 2003 | Pölva | 5. | 3. | 3. |
Arvokisasijoitukset > Maailmancup

2004 kokonaispisteissä 11.
2005 kokonaispisteissä kolmas; Surrey Hillsissä sprintin voitto ja Subiacossa sprintin voitto
2006 kokonaispisteissä toinen
2007 kokonaispisteissä kolmas
2008 kokonaiskilpailun voitto; Olomoucissa pitkän matkan voitto, Sälenissä keskimatkan voitto, Zürichissä keskimatkan ja sprintin voitot
2009 kokonaiskilpailun voitto; Salossa sprintin voitto, Miskolcissa pitkän matkan voitto, Zürichissä keskimatkan ja sprintin voitot
2010 kokonaiskilpailun voitto; Primorskossa pitkän matkan voitto, Tuusulassa keskimatkan voitto, Genevessä sprintin voitto
2011 kokonaiskilpailun voitto
2012 kokonaispisteissä 44:s
2013 kokonaispisteissä toinen
2014 kokonaiskilpailun voitto
2015 kokonaiskilpailun voitto
2016 kokonaispisteissä toinen
2017 kokonaispisteissä kolmas
Ghorwane

Ghorwane on mosambikilainen marrabentaa soittava yhtye. Ghorwane perustettiin vuonna 1983. Se sai nimensä Gazan maakunnassa sijaitsevasta Ghorwane-nimisestä pienestä järvestä. Ghorwanen musiikki on laulettu paikallisilla kielillä, kuten shangaaniksi. Vuonna 1993 yhtyeen säveltäjä ja saksofonisti Jose "Zeca" Alage murhattiin. Ghorwane on siitä huolimatta yhä koossa.
Diskografia

Majurugenta (1993)
Kudumba (1997)
Mozambique Relief (2000) (kyseisellä levyllä on myös muiden mosambikilaisten artistien ja yhtyeiden kappaleita)
Aiheesta muualla

Lisää tietoa yhtyeestä (Arkistoitu – Internet Archive)
Grietje de Jongh

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  De Jongh (toinen vasemmalta) vuonna 1950. |  De Jongh (toinen vasemmalta) vuonna 1950. |  De Jongh (toinen vasemmalta) vuonna 1950. |  |
Maa:   Alankomaat
Naisten yleisurheilu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Bryssel 1950 | 4×100 m viesti |  |
Grietje ”Gré” de Jongh (2. marraskuuta 1924 Oostzaan – 6. helmikuuta 2002 Amsterdam) oli alankomaalainen pikajuoksija.
Elämä ja urheilu-ura

Oostzaanissa 2. marraskuuta 1924 syntynyt de Jongh saavutti 4×100 metrin viestissä EM-hopeaa Brysselissä 1950. Lontoon kesäolympialaisissa 1948 hän kilpaili 100 ja 200 metrillä, Helsingin kesäolympialaisissa 1952 200 metrillä ja pikaviestissä sijoittuen jälkimmäisessä kuudenneksi. De Jongh kuoli Amsterdamissa 77-vuotiaana 6. helmikuuta 2002.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Grietje de Jongh Wikimedia Commonsissa
Getån rautatieonnettomuus

| Getån rautatieonnettomuus |
| --- | --- |

Päivämäärä:  1. lokakuuta 1918
Paikka:  Getå
Valtio:  Ruotsi
Turman syy:  maanvyöry
Tiedot
Junia osallisena:  1
Matkustajia yht.:  170
Kuolleita:  42
Loukkaantuneita:  41
Getån rautatieonnettomuus oli maanvyöryn aiheuttama junaonnettomuus Getåssa, joka on nykyään osa Norrköpingiä. Se on Ruotsin kaikkien aikojen pahin raideliikenneonnettomuus.
Rankkasateiden heikentämä maa petti raiteiden alta, minkä vuoksi veturi ja kymmenen vaunua suistuivat alapuoliselle tielle. Onnettomuudessa kuoli 42 ihmistä ja loukkaantui 41. Monet kuolivat tulipalossa puisissa matkustajavaunuissa, jotka syttyivät suistumisen jälkeen.
Ottessa Moshfegh

| Ottessa Moshfegh |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1981 Boston Massachusetts, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ottessa Moshfegh (s. 1981 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen esikoisromaaninsa Eileen sai Hemingway-palkinnon, oli Booker-palkinnon ehdokkaana ja National Book Critics Circle Awardin kaunokirjallisuuden finalisti.
Elämä

Moshfeghin äiti oli syntynyt Kroatiassa ja juutalainen isä Iranissa. Molemmat vanhemmat olivat muusikkoja ja opettivat New England Conservatory of Musicissa. Moshfegh opetteli lapsena pianon- ja klarinetinsoittoa.
Koulutus ja ura

Moshfegh suoritti BA-tutkinnon Barnard Collegessa 2002. Hän muutti Kiinaan, missä hän opetti englantia ja työskenteli homobaarissa.
25-vuotiaana Moshfegh muutti New Yorkiin. Hän teki töitä Overlook Pressille ja sitten Jean Steinin assistenttina. Sairastuttuaan kissanraapimatautiin hän muutti pois ja suoritti MFA:n Brownin yliopistossa.
Fence Books julkaisi hänen pienoisromaaninsa McGlue vuonna 2014. Romaanin Eileen julkaisi Penguin Press 2015, ja sen kritiikit olivat myönteisiä. Teos oli Man Booker Prize -ehdokkaana 2016 . Novellikokoelma Homesick for Another World ilmestyi tammikuussa 2017.
Moshfegh avustaa julkaisua The Paris Review, jossa on julkaistu häneltä vuoden 2012 jälkeen kuusi novellia.
Palkinnot ja tunnustukset

2013–2015 Wallace Stegner Fellowship, Stanford University
2013 Plimpton Prize kaunokirjallisuuden palkinto, The Paris Review, kertomuksesta "Bettering Myself"
2014 Fence Modern Prize in Prose (valitsija Rivka Galchen), palkittu teoksesta McGlue
2014 Believer Book Award, palkittu teoksesta McGlue
2016 Hemingway Foundation/PEN Award, palkittu teoksesta Eileen
2016 Man Booker Prize finalisti, teokseta Eileen
2018 The Story Prize finalisti, teokseta Homesick for Another World.
Teokset > Romaanit

McGlue (2014)
Eileen (2015)
My Year of Rest and Relaxation (2018)
Teokset > Novellit

"Medicine", Vice, 1.12.2007
"Disgust", The Paris Review, No. 202, Fall 2012
"Bettering Myself", The Paris Review, No. 204 Spring 2013
"Malibu", Vice, July 3, 2013
"The Weirdos", The Paris Review, No. 206, Fall 2013
"A Dark and Winding Road", The Paris Review, No. 207, Winter 2013
"No Place for Good People", The Paris Review, No. 209, Summer 2014
"Slumming", The Paris Review, No. 211, Winter 2014
"Nothing Ever Happens Here", Granta, Issue 131, Spring 2015
"The Surrogate", Vice, June 5, 2015
"Dancing in the Moonlight", The Paris Review, No. 214 Fall 2015
"The Beach Boy", The New Yorker, 4.1.2016
"The Locked Room", The Baffler, Spring 2016
"An Honest Woman", The New Yorker, 24.10.2016
"Brom", Granta, Issue 139, 2017
Teokset > Esseet

"Anything to Make You Happy", Lucky Peach, toukokuu 2015
"How to Shit", The Masters Review, lokakuu 2015
"Coyotes, the Ultimate American Tricksters", The New Yorker, heinäkuu 2016
Teokset > Kokoelmat

Homesick for Another World, 2017
Aiheesta muualla

Gawker, haastattelu
Grand Theft Auto Advance

| Grand Theft Auto Advance |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Digital Eclipse
Julkaisija:  Rockstar Games
Jakelija:  Rockstar Games
Pelisarja:  Grand Theft Auto
Julkaistu:  25. lokakuuta 2004
Lajityyppi:  toimintaseikkailu
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: M  Virheellinen ESRB-arvo   OFLC: M   PEGI: 16  USK: 12
Alusta:  Game Boy Advance
Jakelumuoto:  pelimoduuli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Grand Theft Auto Advance on Digital Eclipsen kehittämä ja Rockstar Gamesin julkaisema Grand Theft Auto -pelisarjan osa, joka julkaistiin vuonna 2004 Game Boy Advancelle.
Peli sijoittuu Grand Theft Auto III:n Liberty Cityyn. Peli kuitenkin käyttää aiemmista osista tuttua ylhäältäpäin kuvattua näkymää toisin kuin kolmannessa osassa esiteltyä 3D-grafiikkaa.
Grand Theft Auto Advance jäi myynneissä muista Grand Theft Auto -peleistä jälkeen, eivätkä kriitikot sitä juurikaan kehuneet.
Aiheesta muualla

Grand Theft Auto Advance MobyGamesissa (englanniksi)
Gorgorothin tasanko

Mordorin, Gondorin ja Rohanin kartta Keski-Maan kolmannella ajalla.
Gorgorothin tasanko on fiktiivinen paikka J. R. R. Tolkienin kirjoihin sijoittuvassa Keski-Maassa. Se on pimeä, karu ja kivikkoinen autiomaa, jossa mikään elollinen ei kasva. Se sijaitsee Mordorin luoteisosassa Ephel Duathin eli Varjovuorten ja Ered Lithuinin eli Tuhkavuorten väliin jäävällä alueella. Vaikka Gorgoroth onkin Mordorin reunassa, sen voi hyvin sanoa olevan maan ydinkeskusta, sillä siellä ovat Sauronin linnake ja asuinpaikka Barad-dûr eli Musta torni, sekä Taru sormusten herrasta -kirjan juonen kannalta merkittävä Orodruin eli Tuomiovuori. Lisäksi Mordorin pääportti Morannon johtaa Gorgorothille.
Didier Tholot

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Didier Tholot
Syntymäaika: 2. huhtikuuta 1964 (ikä 60)
Syntymäpaikka: Feurs, Loire, Ranska
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 172 cm
Seura
Seura:  FC Sion
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1984–1987 |  SC Toulon | 31 | (1) |
| 1987–1990 |  Chamois Niortais | 91 | (18) |
| 1990–1991 |  Stade Reims | 34 | (14) |
| 1991–1993 |  AS Saint-Étienne | 50 | (6) |
| 1993–1995 |  FC Martigues | 72 | (26) |
| 1995–1997 |  Girondins Bordeaux | 76 | (24) |
| 1997–1999 |  FC Sion |  |  |
| 1998 | →  Walsall | 14 | (4) |
| 1999–2000 |  FC Basel | 44 | (16) |
| 2000–2001 |  BSC Young Boys | 14 | (3) |
| 2001–2002 |  Vevey-Sport | 42 | (36) |
Valmennusura
2002–2003:  Vevey-Sport
2003–2004:  FC Sion
2005–2008:  FC Libourne
2008:  Stade Reims
2009–2010:  FC Sion
2010–2013:  LB Châteauroux
2014:  SC Bastia
2014–2016:  FC Sion
2018:  AS Nancy
2020–2023:  Pau
2023–:  FC Sion
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Didier Tholot (s. 2. huhtikuuta 1964) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. Kesästä 2023 lähtien hän on toiminut sveitsiläisseura FC Sionin päävalmentajana.
Ura pelaajana

Tholot aloitti peliuransa SC Toulon'n joukkueessa 1984. Hän pelasi alempien sarjatasojen seuroissa uransa alkupuolella, kunnes esiintyi edukseen yllättäen liigaan nousseessa FC Martigues'ssa vuosina 1993–1995. Hän siirtyi Martigues'sta Girondins de Bordeaux'hon 1995, muttei onnistunut vakiinnuttamaan paikkaansa seuran avauskokoonpanossa. Kahden kauden aikana Tholot pelasi vain 20 ottelua, mutta onnistui esimerkiksi kauden 1995/96 UEFA Cupin välierässä tekemään maalin AC Milanin verkkoon.
Tholot jätti Bordeaux'n 1997 ja siirtyi pelaamaan Sveitsiin. Ura FC Sionissa ei kuitenkaan auennut, vaan hän pelasi 1998 lainalla englantilaisseura Walsallissa. Kaudeksi 1999/2000 hän siirtyi FC Baseliin, jota edusti yhden kauden aikana yli 40 ottelussa. Hän pelasi vielä BSC Young Boysissa ja Vevey-Sportsissa, kunnes lopetti uransa vuonna 2002.
Ura pelaajana > Saavutukset pelaajana

UEFA Cupin hopeaa: 1996
Coupe de la Liguen hopeaa: 1997