stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hans Christian Andersen -palkinto
Kirjailijat

Hans Christian Andersen -palkintoa on jaettu kirjailijoille vuodesta 1956 lähtien.
| Vuosi | Saaja | Maa |
| --- | --- | --- |
| 1956 | Eleanor Farjeon |  Britannia |
| 1958 | Astrid Lindgren |  Ruotsi |
| 1960 | Erich Kästner |  Saksan liittotasavalta |
| 1962 | Meindert DeJong |  Yhdysvallat |
| 1964 | René Guillot |  Ranska |
| 1966 | Tove Jansson |  Suomi |
| 1968 | James Krüss |  Saksan liittotasavalta |
| 1968 | José Maria Sanchez-Silva |  Espanja |
| 1970 | Gianni Rodari |  Italia |
| 1972 | Scott O'Dell |  Yhdysvallat |
| 1974 | Maria Gripe |  Ruotsi |
| 1976 | Cecil Bødker |  Tanska |
| 1978 | Paula Fox |  Yhdysvallat |
| 1980 | Bohumil Říha |  Tšekkoslovakia |
| 1982 | Lygia Bojunga Nunes |  Brasilia |
| 1984 | Christine Nöstlinger |  Itävalta |
| 1986 | Patricia Wrightson |  Australia |
| 1988 | Annie M. G. Schmidt |  Alankomaat |
| 1990 | Tormod Haugen |  Norja |
| 1992 | Virginia Hamilton |  Yhdysvallat |
| 1994 | Michio Mado |  Japani |
| 1996 | Uri Orlev |  Israel |
| 1998 | Katherine Paterson |  Yhdysvallat |
| 2000 | Ana Maria Machado |  Brasilia |
| 2002 | Aidan Chambers |  Britannia |
| 2004 | Martin Waddell |  Irlanti |
| 2006 | Margaret Mahy |  Uusi-Seelanti |
| 2008 | Jürg Schubiger |  Sveitsi |
| 2010 | David Almond |  Britannia |
| 2012 | María Teresa Andruetto |  Argentiina |
| 2014 | Nahoko Uehashi |  Japani |
| 2016 | Cao Wenxuan |  Kiina |
| 2018 | Eiko Kadono |  Japani |
| 2020 | Jacqueline Woodson |  Yhdysvallat |
| 2022 | Marie-Aude Murail |  Ranska |
| 2024 | Heinz Janisch |  Itävalta |
Kuvittajat

Hans Christian Andersen -palkintoa on jaettu kuvittajille vuodesta 1966 lähtien.
| Vuosi | Saaja | Maa |
| --- | --- | --- |
| 1966 | Alois Carigiet |  Sveitsi |
| 1968 | Jiří Trnka |  Tšekkoslovakia |
| 1970 | Maurice Sendak |  Yhdysvallat |
| 1972 | Ib Spang Olsen |  Tanska |
| 1974 | Farshid Mesghali |  Iran |
| 1976 | Tatjana Mawrina |  Neuvostoliitto |
| 1978 | Svend Otto S. |  Tanska |
| 1980 | Suekichi Akaba |  Japani |
| 1982 | Zbigniew Rychlicki |  Puola |
| 1984 | Mitsumasa Anno |  Japani |
| 1986 | Robert Ingpen |  Australia |
| 1988 | Dusan Kállay |  Tšekkoslovakia |
| 1990 | Lisbeth Zwerger |  Itävalta |
| 1992 | Kveta Pacovská |  Tšekkoslovakia |
| 1994 | Jörg Müller |  Sveitsi |
| 1996 | Klaus Ensikat |  Saksa |
| 1998 | Tomi Ungerer |  Ranska |
| 2000 | Anthony Browne |  Britannia |
| 2002 | Quentin Blake |  Britannia |
| 2004 | Max Velthuijs |  Alankomaat |
| 2006 | Wolf Erlbruch |  Saksa |
| 2008 | Roberto Innocenti |  Italia |
| 2010 | Jutta Bauer |  Saksa |
| 2012 | Petr Sís |  Tšekki |
| 2014 | Roger Mello |  Brasilia |
| 2016 | Rotraut Susanne Berner |  Saksa |
| 2018 | Igor Olyenikov |  Venäjä |
| 2020 | Albertine |  Sveitsi |
| 2022 | Suzy Lee |  Etelä-Korea |
| 2024 | Sydney Smith |  Kanada |
Aiheesta muualla

IBBY Finland palkinnot ja ehdokkuudet (Arkistoitu – Internet Archive)
Eleanor Farjeon
Hans Jepsen

Hans Jepsen (s. 1920) oli tanskalainen kirjailija. Hän oli etenkin novellistina merkittävä ja julkaisi teokset Kvindesind (1945), Vintervej (1955) ja Vejen (1956) ja Paradishuset.
Hans Johansen

Hans Johansen (1897−1973) oli tanskalais-venäläinen lintutieteilijä, joka toimi eläintieteen professorina Tomskissa.
Johansenin vanhemmat olivat tanskalaisia. Hän syntyi Riiassa Latviassa ja kävi koulua Virossa. Nuorena ja tutkimusintoisena hän lähti Tomskiin opiskelemaan luonnontieteitä vuonna 1916. Täällä hän tutustui venäläiseen lintutieteilijään Hermann Johanseniin, joka ei ollut hänelle sukua, ja yhdessä he tekivät lintujen keräysretken taigan reunoille Obin ja Omin välimaastoon. 1917 Hans Johansen tutki yksin länsisiperialaista Baraban aroa. Lokakuun vallankumous ja sitä seurannut sisällissota katkaisivat hänen yhteytensä sukuun ja rahoittajiin, ja hän vaelsi jalkaisin Altain vuoristossa lähes kaksi vuotta 1918–1919. Tällä retkellä hän keräsi noin 500 näytteen lintukokoelman. Kesällä 1920 hän tutki Bijskin aroa ja vietti seuraavan talven Tomskissa.
Toukokuussa 1921 Johansen aloitti väitöskirjaan tähtäävät opinnot Münchenissä ja väitteli filosofian tohtoriksi eliömaantieteestä 1924. Myöhemmin hän palasi Tomskiin ja työskenteli vuodesta 1925 alkaen Hermann Johansenin apulaisena. Hän teki tutkimusretket Ussuriin 1926 ja Narymin alueen taigalle 1927. Vuonna 1928 Hans Johansen muutti Kamtšatkan niemimaalle ja pian sen jälkeen hän matkusti Kommodorinsaarille turkiseläinten hyväksikäyttöä tutkivan retkikunnan tieteelliseksi johtajaksi. Täällä hän viipyi 3½ vuotta.
Professori Hermann Johansen kuoli 1930 ja jonkin ajan kuluttua Hans Johansen nimitettiin hänen tilalleen Tomskin yliopiston eläintieteen professoriksi. Hän koulutti ryhmän lintutieteen opiskelijoita, ja lähetti heidät kartoittamaan läntisen Siperian tutkimattomia seutuja. Hän kävi itse Salairin alueella 1934 ja Kuznetsk Alataun alueella keväällä 1937.
Johansenin siperialaisten lintujen kokoelma oli paisunut 4 500 näytteeseen. Kokoelmassa oli hänen itsensä keräämien näytteiden lisäksi opiskelijoiden, Hermann Johansenin ja muiden keräämiä näytteitä. Hän kävi tutkimassa myös Neuvostoliiton tiedeakatemian lintukokoelmia Pietarissa.
Lokakuussa 1937 Johansenin oli poistuttava Venäjältä, kuten lähes kaikkien ulkomaalaisten. Hän sai työpaikan Kööpenhaminan yliopiston eläinmuseosta ja johti museon rengastustoimintaa 1943–1960. Hän osti mökin Læsøn saarelta, jonka karu maisema toi hänen mieleensä Siperian. Myöhemmin hän lahjoitti mökin Kööpenhaminan yliopistolle, ja siitä tehtiin kenttälaboratorio.
Hans Johansen kirjoitti laajan tutkielman Länsi-Siperian eläimistöstä, joka julkaistiin Journal für Ornithologiessa vuosina 1943–1961 nimellä Die Vogelfauna Westsibiriens. Hans Johansen nimesi nokkavarpusen alalajin schulpini 1944.
Käännös suomeksi
HMS Illern (1921)

| HMS Illern |
| --- | --- |
 HMS Illern

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Karlskronavarvet
Kölinlasku:  1916
Laskettu vesille:  30. kesäkuuta 1921
Palveluskäyttöön:  28. marraskuuta 1921
Poistui palveluskäytöstä:  8. lokakuuta 1943
Loppuvaihe:  romutettu 1944
Tekniset tiedot
Uppouma:  422 t (standardi) 650 t (sukelluksissa)
Pituus:  57,0 m
Leveys:  5,8 m
Syväys:  3,0 m
Koneteho:  2-akselinen, 2 x 6-sylinteristä Atlas SN -dieselmoottoria 2 100 hv 2 x sähkömoottoria 520 shp
Nopeus:  15,2 solmua (pinnalla) 8,2 solmua (sukelluksissa)
Miehistöä:  31
Aseistus
Aseistus:  4 x 45,7 cm M/15 -torpedoputkea 1 x 75 mm kan M/16
HMS Illern (runkonumerot I ja Iv) oli Ruotsin laivaston Bävern-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin Karlskronan laivastontelakalta, missä köli laskettiin 1916. Se laskettiin vesille 30. kesäkuuta 1921 ja liitettiin laivastoon vielä samana vuonna 28. marraskuuta.
Palvelus

Alus upposi 12. elokuuta 1943 kolaroituaan Kalmarsundissa, jolloin yksi miehistönjäsen sai surmansa. Hylky nostettiin muutamaa viikkoa myöhemmin ja poistettiin 8. lokakuuta korjauskelvottomana palveluksesta. Se romutettiin 1944.
Hannah England

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hannah England vuoden 2011 MM-kisoissa. |  Hannah England vuoden 2011 MM-kisoissa. |  Hannah England vuoden 2011 MM-kisoissa. |  |
Maa:   Iso-Britannia
Naisten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Daegu 2011 | 1500m |  |
Hannah Jane England (s. 6. maaliskuuta 1987 Oxford, Englanti) on brittiläinen keskimatkojen juoksija. Hänen päälajinsa on 1 500 metrin juoksu.
Vuonna 2011 England voitti hopeaa Daegun MM-kilpailuissa 1 500 metrillä.
Henkilökohtaiset ennätykset

Lähde: IAAF
800 metrin juoksu: 1.59.66 (2012)
1 500 metrin juoksu: 4.01.89 (2011)
Harry Turtledove

Harry Turtledove Worldconissa Glasgow'ssa 2005
Harry Norman Turtledove (s. 14. kesäkuuta 1949) on historioitsija ja tuottelias kirjailija, joka on kirjoittanut historiallisia romaaneja, fantasiaa ja science fictionia. Hän on tunnettu ja suosittu vaihtoehtohistoriakirjailija.
Elämä

Turtledove syntyi Los Angelesissa juutalaiseen perheeseen. Reputettuaan ensimmäisenä opiskeluvuonnaan Caltechissa hän siirtyi Kalifornian yliopistoon Los Angelesissa, josta hän sai filosofian tohtorinarvon Bysantin historiassa 1977. Hänen väitöskirjansa oli The Immediate Successors of Justinian: A Study of the Persian Problem and of Continuity and Change in Internal Secular Affairs in the Later Roman Empire During the Reigns of Justin II and Tiberius II Constantine (AD 565–582).
Vuonna 1979 Turtledove julkaisi ensimmäiset kaksi romaaniaan Wereblood ja Werenight salanimellä "Eric G. Iverson". Turtledove selitti myöhemmin, että hänen toimittajansa Belmont Towerilla ei luullut ihmisten uskovan kirjailijan oikean nimen olevan "Turtledove" (suomeksi turturikyyhky), ja siksi hän kehitti pohjoismaisemmalta kuulostavan nimen. Turtledove jatkoi Iverson-nimen käyttöä aina vuoteen 1985, jolloin hän julkaisi omalla nimellään novellit Herbig-Haro ja And So to Bed. Toinen hänen käyttämänsä varhainen salanimi oli "Mark Gordian". Turtledove on hiljattain alkanut julkaista historiallisia romaaneja salanimellä "H.N. Turteltaub" (turturikyyhky saksaksi).
Läpi 1970-luvun lopun ja 80-luvun alun Turtledove toimi teknisenä kirjoittajana Los Angelesin piirikunnan opetusvirastossa. Hän lähti virastosta 1991 siirtyessään kokopäivätoimiseksi kirjailijaksi. Vuosina 1986–1987 hän toimi "Science Fiction Writers of America" -seuran rahastonhoitajana.
Harry Turtledove on naimisissa rikos- ja tieteiskirjailija Laura Frankosin kanssa. Hänellä on kolme tytärtä: Alison, Rachel ja Rebecca. Hänen lankonsa on fantasiakirjailija Steven Frankos.
Turtledove voitti Homer-palkinnon novellilla Designated Hitter vuonna 1990, "John Esten Cook Award for Southern Fiction" -palkinnon romaanilla The Guns of The South 1993 ja Hugo-palkinnon novellilla Down in The Bottomlands 1994. Novelli Must and Shall ja romaani The Two Georges saivat kunniamaininnat omissa luokissaan ollessaan ehdolla "Sidewise Award for Alternate History" -palkinnolle 1995. Tämän lisäksi Must and Shall oli ehdolla vuonna 1996 Hugo- ja Nebula-palkinnoille. Worldwar-sarja sai "Sidewise Award for Alternate History" -kunniamaininnan 1996. Vuonna 1998 romaani How Few Remain voitti Sidewise-palkinnon. Turtledove voitti toisen Sidewise-palkinnon 2003 romaanilla Ruled Britannia.
Turtledove nimitettiin 1. elokuuta 1998 Kentuckyn kunniaeverstiksi ollessaan kunniavieraana Rivercon XXIII:ssa Kentuckyn Louisvillessa. Turtledove piti maljapuheen 58:nnessa maailman science fiction -kokouksessa, Chicon 2000:ssa.
"Vaihtoehtohistorian Mestari"

Turtledovea nimitetään "Vaihtoehtohistorian mestariksi". Tämän lajin sisällä hänet tunnetaan sekä alkuperäisistä vaihtoehtohistoriaskenaarioista, kuten nykypäiviin asti selvinneestä Bysantin Imperiumista, että tuoreesta käsittelystä aiheisiin joista monet muut ovat kirjoittaneet, kuten Etelävaltioiden voitosta Yhdysvaltojen sisällissodassa ja natsi-Saksan voitosta toisessa maailmansodassa.
Turtledoven fiktiossa toistuva aihe on realistinen sodan kuvaus tavallisten sotilaiden näkökulmasta. Sotilaat on yleensä kuvattu suopeasti, joskaan ei kritiikittömästi – sama henkilö, joka tekee hirveitä raakuuksia yhdessä kohtauksessa on toisissa olosuhteissa kykenevä myötätuntoon ja avuliaisuuteen. Tämä on totta myös niille sotilaille, jotka taistelevat tarinan 'roistojen' puolella, kuten natsi-Saksa ja sen lukuisat vaihtoehtohistorian ja fantasian vastineet Turtledoven kirjoissa. Hänen kuvauksensa sodasta sisältää myös aina siviilejä, joiden elämään sota vaikuttaa taistelukentällä olevien sotilaiden lisäksi.
Jopa ilmeiset arkkiviholliset, kuten ihmiset jotka ovat mukana kansanmurhassa, ovat tuskin koskaan Turtledoven kirjoissa arkkityyppisiä roistoja. Joissain kirjasarjoissa lukija voi seurata kuinka vaihe vaiheelta sarjan edetessä alun perin kunniallinen henkilö saavuttaa pisteen, jossa hän on valmis joukkomurhiin. Turtledoven kirjat on yleensä kirjoitettu yksikön kolmannessa persoonassa, ja kaikkitietävä kertoja usein hieman arvostelee henkilöitään ennakkoluuloista tai uskomisesta propagandaan; tämä kritiikki yleensä alkaa sanoilla "Hänen mieleensä ei tullut että…".
Huomattava osa Turtledoven kokonaistuotannosta koostuu pitkistä sarjoista, joissa on monia keskeisiä henkilöitä joita seurataan yksi kerrallaan pienissä pätkissä. Kaikki henkilöt ovat kokemassa saman suurtapahtuman (yleensä suuren sodan), ja heidän yhteiset kokemuksensa ja satunnaiset tapaamisensa ja ristiriitansa toistensa kanssa piirtävät laajan kuvan koko tapahtumasta. Suurempi realismi saavutetaan Turtledoven tavalla toisinaan surmata keskushenkilö – joskus jopa sympaattinen henkilö johon lukija on kiintynyt – usein merkityksettömässä onnettomuudessa tai pienessä kahakassa (näinhän usein käy todellisessa sodassa ja elämässä yleensäkin, mutta huomattavasti harvemmin kirjallisuudessa, erityisesti fiktiossa).
Samanlaista tekniikkaa käytettiin aiemmin scifin ulkopuolella, esimerkiksi Herman Woukin kirjoissa Sodan Muisto ja Sodan Tuulet ja vielä aiemmin John Dos Passosin U.S.A.-trilogiassa jota pidetään Passosin pääteoksena.
Vaikka Turtledove on kirjoittanut paljon puhtaasti historiallisia romaaneja, hänet katsotaan tieteiskirjailijaksi ennen kaikkea siksi, että hän on kirjoittanut huomattavan määrän fantasiaa ja pääosa hänen tuotannostaan on vaihtoehtohistoriaromaaneja (englanniksi "alternate history", ranskaksi "uchronie"), jotka katsotaan scifin alalajiksi. Näiden lisäksi hän on kirjoittanut muutamia puhtaasti scifiä olevia teoksia.
Turtledovea on käännetty useille kielille, erityisesti italiaksi ja venäjäksi, muttei vielä suomeksi.
Aiheesta muualla

Harry Turtledoven viralliset sivut (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive) Mukana kokonainen bibliografia.
Vaihtoehtohistorian lista (englanniksi) Mukana myös kattava selvitys aiheesta.
Turtlewiki (englanniksi) Ensyklopedia ihmisistä, paikoista ja tapahtumista Harry Turtledoven kirjoissa.
Hannah Frank

Hannah Frank (23. elokuuta 1908 Glasgow, Skotlanti – 18. joulukuuta 2008 Glasgow, Skotlanti) oli skotlantilainen kuvataiteilija. Hän opiskeli synnyinkaupungissaan Glasgow School of Artissa ja sai jo nuorena mainetta piirrostöillään. 1950-luvulla hän siirtyi kuvanveistoon, jonka taitajana hän menestyi yli 90-vuotiaaksi saakka. Viimeiset vuotensa hän eli skotlantilaisessa hoitokodissa.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
HMS Penn (G77)

| HMS Penn |
| --- | --- |
 HMS Penn

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Vickers Armstrong, Walker
Kölinlasku:  26. joulukuuta 1939
Laskettu vesille:  12. helmikuuta 1941
Palveluskäyttöön:  10. helmikuuta 1942
Loppuvaihe:  romutettu 1949
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 717 t (standardi) 2 286 t (kuormattu)
Pituus:  105 m (kokonaispituus)
Leveys:  11 m
Syväys:  2,7 m
Koneteho:  40 000 hv
Nopeus:  36,75 solmua
Miehistöä:  176
Aseistus
Aseistus:  5 x QF 4"/L45 (102 mm) Mk V -tykkiä yksiputkisina HA Mk III -asennuksina 1 x neliputkinen QF 2 naulan Mk VII 6 x Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykkiä yksiputkisina P Mk III -asennuksina 4 x 21" (533 mm) torpedoputkea 4 x syvyyspomminheitintä ja 2 x kiskoa, joissa yhteensä 70 syvyyspommia
HMS Penn (viirinumero G77) oli Britannian kuninkaallisen laivaston P-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin lokakuussa 1939 toisessa hätälaivueessa (engl. 2nd Emergency Flotilla) Vickers Armstrongilta Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin vielä saman vuoden lopulla 26. joulukuuta. Alus laskettiin vesille 12. helmikuuta 1941 ja valmistui 10. helmikuuta 1942, jolloin sen tarjoukseen perustunut hinta oli 408 200 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Palvelus

Alus sijoitettiin poistolistalle ja myytiin vuoden 1949 lopulla romutettavaksi The West of Scotland Shipbreaking Companylle, jonka romuttamolle Trooniin Ayrshireen se saapui 31. tammikuuta 1950.
Herko

Herko on saamelainen miehen etunimi. Herko on annettu nimeksi yhteensä alle 23 miehelle ja alle 10 naiselle vuodesta 1960 lähtien. Herkon käyttö etunimenä oli kokonaismäärään suhteutettuna melko suosittua vuosien 1980–1999 välillä, jolloin se annettiin yhteensä 13 miehelle. Saamenkielisen kalenterin mukaan Herko viettää nimipäiväänsä 12. heinäkuuta.
Grimsby (elokuva)

| Grimsby |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Louis Leterrier
Käsikirjoittaja:   Sacha Baron Cohen  Phil Johnston  Peter Baynham 
Tuottaja:   Sacha Baron Cohen  Peter Baynham  Anthony Hines  Nira Park  Todd Schulman 
Säveltäjä:   David Buckley  Erran Baron Cohen 
Kuvaaja:  Oliver Wood
Leikkaaja:   Jonathan Amos  Evan Henke  Debra Neil-Fisher  James Thomas 
Pukusuunnittelija:  Paco Delgado
Pääosat:   Sacha Baron Cohen  Mark Strong  Isla Fisher  Rebel Wilson  Gabourey Sidibe  Penélope Cruz 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Britannia  Yhdysvallat 
Tuotantoyhtiö:   Big Talk Productions  Blue Sky Films  Columbia Pictures  Four by Two Films  LStar Capital  Sony Pictures Entertainment  Village Roadshow Pictures  Working Title Films 
Levittäjä:  Columbia Pictures InterCom Netflix
Ensi-ilta:   2016-02-2424. helmikuuta 2016 (Britannia)  2016-2-2626. helmikuuta 2016 (Suomi)  2016-3-1111. maaliskuuta 2016 (Yhdysvallat)  
Kesto:  83 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Grimsby (engl. Grimsby; Yhdysvalloissa The Brothers Grimsby) on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut Louis Leterrierin ohjaama brittiläis-yhdysvaltalainen toimintakomediaelokuva, jonka pääosissa ovat Sacha Baron Cohen, Mark Strong, Isla Fisher, Rebel Wilson, Gabourey Sidibe ja Penélope Cruz. Grimsbyn käsikirjoittivat Baron Cohen, Phil Johnston ja Peter Baynham ja tuottivat Baron Cohen, Baynham, Anthony Hines, Nira Park ja Todd Schulman.
Juoni

Tyhjäpäinen mutta hyväsydäminen Norman ”Nobby” Butcher (Sacha Baron Cohen) on englantilainen, Grimsbyn rannikkokaupungissa asuva työtön alkoholisti, sosiaaliavustuksilla elävä jalkapallohuligaani, jolla on 11 lasta tyttöystävänsä Dawnin (Rebel Wilson) kanssa. Nobby ei ole nähnyt nuorempaa veljeään Sebastiania (Mark Strong) 28 vuoteen, sillä heidän jäätyä lapsina orvoiksi heidät adoptoitiin lastenkodista eri perheisiin. Nobby on etsinyt Sebastiania vuosia ja viimein löytää hänet, josta on tullut korkeakoulutettu tappavan vaarallinen MI6:n huippuagentti. Nobby löytää Sebastianin WorldCure-järjestön hyväntekeväisyystilaisuudessa, missä Sebastian on suorittamassa tehtävää. Sebastian, joka on juuri päässyt terroristijärjestön johtajien jäljille, on hyväntekeväisyystilaisuudessa estämässä Rhonda Georgen (Penélope Cruz) salamurhaa. Nobby kuitenkin tunkee väliin pahimmalla mahdollisella hetkellä ja onnistuu saamaan veljensä pahoihin vaikeuksiin, että tämä joutuu viranomaisten tappolistalle ja pakenemaan henkensä edestä. Sebastianin on turvauduttava Nobbyyn, joka keksii, että paras piilopaikka Sebastianille löytyy heidän vanhasta kotikaupungistaan Grimsbystä. Nobby sotkeutuu Sebastianin operaatioon, ja niin veljekset pakenevat ympäri maapalloa yrittäen samalla selvittää, mitä kansainvälisen terroristijärjestön salajuonen takana on ja pelastaa maailma.
Tuotanto

Louis Leterrier kiinnitettiin Grimsbyn ohjaajaksi 3. joulukuuta 2013. Mark Strong ja Annabelle Wallis kiinnitettiin rooleihinsa huhtikuussa 2014 ja Ian McShane, Gabourey Sidibe, David Harewood, Johnny Vegas, Isla Fisher ja Rebel Wilson kesäkuussa 2014. Heinäkuun alussa 2014 Penélope Cruz palkattiin rooliinsa.
Grimsbyn kuvaukset alkoivat Essexissä Englannissa, North Wealdin kylässä ja sen lähialueilla 4. kesäkuuta 2014. Elokuvaa kuvattiin Britanniassa kuuden viikon ajan, minkä aikana sitä kuvattiin North Wealdin lisäksi myös muun muassa Tilburyn kaupungissa Essexissä. Britanniasta kuvaukset siirtyivät Kapkaupunkiin Etelä-Afrikkaan. Grimsbyn budjettina oli 35 miljoonaa dollaria. Sony Pictures Entertainment julkaisi elokuvan virallisen trailerin 9. joulukuuta 2015.
Julkaisu ja vastaanotto

Grimsby sai ensi-iltansa Britanniassa 24. helmikuuta, Suomessa 26. helmikuuta ja Yhdysvalloissa 11. maaliskuuta 2016. Elokuvan teatterilevittäjinä olivat Britanniassa ja Yhdysvalloissa Sony Pictures Entertainmentin Columbia Pictures ja Suomessa Walt Disney Studios Motion Pictures Finland. Grimsby tuotti avausviikonloppunaan Britanniassa 2 676 420 dollaria, Yhdysvalloissa 3 258 327 dollaria ja Suomessa 128 851 dollaria. Elokuva tuotti teatterikierroksensa aikana yhteensä Britanniassa 7 564 877 dollaria, Yhdysvalloissa 6 874 837 dollaria ja Suomessa 410 948 dollaria. Maailmanlaajuisesti Grimsby tuotti yhteensä 28 748 384 dollarin lipputulot.
Grimsby on saanut elokuvakriitikoilta sekalaisen ja kielteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 37% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 4,7/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 127 arviointiin. 14 483 käyttäjästä 42% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 34 arvostelun perusteella elokuva on saanut 44 pistettä sadasta mahdollisesta. Metacriticin 127 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 6,2/10. Internet Movie Databasen 57 809 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 6,2/10.
Grimsby julkaistiin DVD:lle ja blu-raylle Yhdysvalloissa 21. kesäkuuta 2016, Britanniassa 4. heinäkuuta 2016 ja Suomessa 15. elokuuta 2016.
Aiheesta muualla

Grimsbyn viralliset sivut (Yhdysvallat) (englanniksi)
Grimsby Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Grimsby Elonet.
Grimsby AllMoviessa. (englanniksi)
Grimsby Rotten Tomatoes -sivustolla (englanniksi)
Grimsby Metacriticin sivuilla (englanniksi)
Grimsby Box Office Mojossa (englanniksi)
Grimsby The Numbersin sivuilla (englanniksi)
HMS Perseus (1910)

| HMS Perseus |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Bergsunds Mekaniska Verkstads, Tukholma
Laskettu vesille:  6. huhtikuuta 1910
Palveluskäyttöön:  22. kesäkuuta 1910
Poistui palveluskäytöstä:  13. kesäkuuta 1947
Loppuvaihe:  romutettu 1957
Tekniset tiedot
Uppouma:  119 t
Pituus:  40,2 m (kokonaispituus)
Leveys:  4,4 m
Syväys:  2,7 m
Koneteho:  2 000 hv
Nopeus:  27 solmua
Miehistöä:  18
Aseistus
Aseistus:  2 x 45,7 cm M/04 torpedoputkea 2 x 57 mm kan M/95D -tykkiä
HMS Perseus (runkonumerot 48 ja V48) oli Ruotsin laivaston Plejad-luokan torpedovene, joka luokiteltiin myöhemmin yhteysalukseksi.
Valmistus

Alus tilattiin Tukholmasta Bergsunds Mekaniska Verkstads AB:lta. Alus laskettiin vesille 6. huhtikuuta 1910 ja liitettiin laivastoon kaksi kuukautta myöhemmin 22. kesäkuuta.
Palvelus

Alus luokiteltiin 1928 yhteysveneeksi runkonumerolla V48, jolloin sen torpedoaseistus korvattiin miinanraivauskalustolla. Alus poistettiin 13. kesäkuuta 1947 palveluksesta ja romutettiin 1957.
HMS Penstemon (K61)

| HMS Penstemon |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  George Philip and Son, Dartmouth
Kölinlasku:  28. marraskuuta 1939
Laskettu vesille:  18. tammikuuta 1941
Palveluskäyttöön:  31. heinäkuuta 1941
Loppuvaihe:  myyty 1947
Tekniset tiedot
Uppouma:  925 t
Pituus:  62,48 m
Leveys:  10,11 m
Syväys:  4,14 m
Koneteho:  2 750 shp
Nopeus:  16 solmua (30 km/h)
Miehistöä:  87
Aseistus
Aseistus:  1 × BL 4"/L45 (102 mm) Mk IX -tykki 1 × DP 3"/L50 -tykki 2 × kaksiputkista 20 mm ilmatorjuntatykkiä 2 × Mk II syvyyspomminheitintä, joihin yhteensä 40 syvyyspommia
HMS Penstemon (viirinumero K61) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1941 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 31. elokuuta 1939 Dartmouthista George Philip and Son Limitediltä, missä köli laskettiin 28. marraskuuta. Alus laskettiin vesille 18. tammikuuta 1941 ja valmistui 31. heinäkuuta.
Palvelus

Alus myytiin 1947.