Lause
Lauseen rakenne > Predikaatio lauseessa

Lauseen lähes yleismaailmalliseksi ominaisuudeksi ajatellaan usein, että se kuvaa jotain tilaa, tapahtumaa, muutosta, tunnetta, ajatusta tai tulosta. Lähes kaikissa maailman kielissä tätä ilmaistaan predikaatilla, jona toimii tai johon sisältyy finiittinen verbi. Finiittisiksi määritellään muoto-opillisin perustein ne verbimuodot, jotka ilmentävät persoonataivutusta. Esimerkiksi jokaisessa kieliopillisesti korrektissa suomenkielisessä lauseessa on yksi persoonamuotoinen verbi (kun myös passiivi lasketaan persoonamuodoksi). Jos predikaattina toimii verbin liittomuoto, finiittiverbi on apuverbi (suomen kieltolauseessa kieltoapuverbi).
| Persoona | Preesens> yksikkö | Preesens> monikko | Perfekti> yksikkö | Perfekti> monikko | Kieltolause perfektissä> yksikkö | Kieltolause perfektissä> monikko |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| I | Minä tiedän. | Me tiedämme. | Minä olen tiennyt. | Me olemme tienneet. | Minä en ole tiennyt. | Me emme ole tienneet. |
| II | Sinä tiedät. | Te tiedätte. | Sinä olet tiennyt. | Te olette tienneet. | Sinä et ole tiennyt. | Te ette ole tienneet. |
| III | Hän tietää. | He tietävät. | Hän on tiennyt. | He ovat tienneet. | Hän ei ole tiennyt. | He eivät ole tienneet. |
| IV   (passiivi) | Tiedetään. | Tiedetään. | On tiedetty. | On tiedetty. | Ei ole tiedetty. | Ei ole tiedetty. |
Persoonataivutukseen perustuva finiittisyyden määritelmä ei tosin ole kovin hyödyllinen tarkasteltaessa esimerkiksi englantia, jossa persoona usein ei mitenkään ilmene verbin muodosta. Tällöin finiittisyys saattaakin paremmin olla todettavissa lauseopillisin perustein.
Lauseita koskeva säännöstö on osin sopimuksenvarainen ja keinotekoinen. Käytännössä täyden lauseen voi välillä korvata elliptisesti vajaa lause, jossa predikaatti jätetään mainitsematta, koska se on mainittu jo edeltävässä lauseessa. Seuraavassa esimerkkivirkkeessä on kaksi rinnasteista lausetta, joista ensimmäisen predikaatti tekee hahmottuu myös jälkimmäisen lauseen predikaatiksi:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Saija tekee päivätyötä |  ja  | Henri [tekee] yötyötä | . |
Etenkin puheessa esiintyy runsaasti lausumia, joista predikaatti puuttuu joko elliptisesti tai muutoin. Predikaatittomistakin lausumista (tai niitä kirjoituksessa jäljittelevistä virkkeistä) voi muodostua tilannekohtaisesti ymmärrettäviä keskusteluita tai ainakin keskustelunkatkelmia:
Suomen kielioppi tunnistaa lauseiden ohella myös lauseenvastikkeita eli lauseiden kaltaisia rakenteita, joissa persoonamuotoista predikaattia vastaa verbin nominaalimuoto (infinitiivi tai partisiippi).
Joskus predikaatin paikan lauseessa voi täyttää niin sanottu kopula eli merkitykseltään tyhjä verbi, jonka tehtävänä on oikeastaan vain kuvata kieliopillisia suhteita. Kopula kytkee jotkin lauseen osat toisiinsa, mutta sen merkitys ei ole ymmärtämisen kannalta olennainen. Suomessa kopulana voidaan pitää olla-verbiä. Esimerkiksi lauseessa nainen on kaunis kopulan tehtävä on yhdistää subjekti ja predikatiivi toisiinsa ja täyttää suomen syntaktiset vaatimukset. Merkitys ei muuttuisi, vaikka kopulan jättäisi pois, mutta tulos olisi lauseopillisesti epänormaali: nainen kaunis. – Lauseessa minulla on koira puolestaan olla-verbillä voidaan ajatella olevan omistamista ilmaiseva funktio, jolloin se ei ole tyhjä. Tosin tässäkin tapauksessa olla-verbi oikeastaan vain täydentää adessiivi-sijaa (minulla), joka varsinaisesti ilmaisee omistajan.