stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
NrI

| NRV I / Nr I (HKL 31–67, 69-70) |
| --- | --- |

Perustiedot
Tyyppi:  raitiovaunu
Liikennöitsijä:  Pääkaupunkiseudun Kaupunkiliikenne
Valmistaja:  Valmet, Strömberg
Lukumäärä:  40 (käytössä 10)
Valmistusvuodet:  1973–1975
Hylätty:  30
Numerointi:  113-122
Istumapaikkoja:  39
Lempinimi:  Nivel Sarana Kaalimato Pikkunivel Lyhyt nivel Nitikka 
Tekniset tiedot
Paino:  28,1 t
Pituus:  20 100 mm
Leveys:  2 300 mm
Pyörästö:  B′2′B′
Pyörän halkaisija:  720 mm
Moottori:  2 × Strömberg GHCU/H6232
Moottorin teho:  2 × 130 kW
NrI, jonka nykyinen Pääkaupunkiseudun Kaupunkiliikenteen käyttämä tunnus on NRV I, on Helsingin raitioliikenteessä Pääkaupunkiseudun Kaupunkiliikenteen käytössä oleva raitiovaunumalli. Vaunuja valmisti Valmet 40 kappaletta vuosina 1973–1975, ja niillä on HKL:n numerot 31–67 ja 69-70. Vaunut ovat 6-akselisia ja tyristorisäätöisiä, ja ne on varustettu kahdella 130 kilowatin Strömberg GHCU/H6232 -moottorilla. Vaunut nykyaikaistettiin vuosina 1993–2003, ja vuodesta 2005 alkaen niille on tehty laajamittaista peruskorjausta.
Vuosina 2012–2013 kymmenen vaunua varustettiin matalalattiaisella väliosalla. Ne ovat yhä liikennekäytössä. Pidentämättömien kokonaan korkealattiaisten NrI-vaunujen suunnitelmallinen käyttö matkustajaliikenteessä loppui 30. lokakuuta 2017, neljää vaunua niistä käytettiin sen jälkeen koulutuskäytössä.
Historia > Hankinta

Helsinkiin oli vuonna 1969 perustettu nivelvaunutyöryhmä, joka pyysi tarjouksia nivelraitiovaunuista. Helsingin kaupunginvaltuusto päätti 4. maaliskuuta 1970 yhteensä 25 vaunun tilaamisesta suomalaiselta Valmetilta, joka samanaikaisesti suunnitteli myös Helsingin metrojunia. Vaunut tilattiin kontaktorisäädöllä varustettuna.
Metrotoimisto kokeili metroihin suunniteltua tyristorisäätöä 4-akselisessa raitiovaunussa kesällä 1970, mutta ratkaisuun ei oltu tyytyväisiä. Strömberg kuitenkin lupasi raitiovaunujen tyristorisäädölle takuun vuoteen 1977 asti. Nivelraitiovaunutilauksen jatkamisesta 15 vaunulla päätettiin 10. maaliskuuta 1971.
Historia > Käytössä

Uudet NrI-nivelraitiovaunut toimitettiin vuosina 1973–1975. Ne tilattiin tasavirtamoottoreilla ja tyristorisäädöllä, minkä vuoksi ne olivat maailman mittakaavassa teknisiä edelläkävijöitä. Vaunut saivat numerot 31–70. Ensimmäinen NrI-raitiovaunu aloitti kaupallisen liikennöinnin Helsingissä 16. joulukuuta 1973 linjalla 10.
NrI-raitiovaunut olivat HKL:n ensimmäiset nivelraitiovaunut ja maailman ensimmäiset tyristorisäätöiset raitiovaunut. Ne pohjautuvat saksalaisiin Düwagin valmistamiin GT6-vaunuihin, mutta ovat uudempina tekniikaltaan kehittyneempiä.
Alun perin NrI-raitiovaunuissa oli rahastajanaitiot. Vaunut kuitenkin muutettiin kuljettajarahastusvaunuiksi vuosina 1978–1984, ja rahastajanaitiot poistettiin vuosina 1981–1986.
Vuosina 1983–1987 Valmet valmisti 42 kappaletta NrI:een pohjautuvia ja lähes täysin samannäköisiä NrII-raitiovaunuja.
NrI-vaunuihin on tehty vuosien varrella lukuisia ulkonäköön ja sisustukseen vaikuttaneita muutoksia. Rahastajanaitiot poistettiin vuodesta 1982 alkaen. Vuosina 1993–2003 kaikki vaunut nykyaikaistettiin, jolloin vaunujen tekniikkaa ja sisustusta uusittiin. Kaikki penkit vaihdettiin uudenmallisiin ja sisälle lisättiin digitaalinäytöt kertomaan seuraavan pysäkin nimen. Vuosina 2005–2010 alkaen vaunuille on tehty laajamittaista peruskorjausta. Niiden sisustusta ja tekniikkaa on uusittu sekä kori hiekkapuhallettu ja pintakäsitelty uudenveroiseksi. 17 vaunulle tehtiin peruskorjaus Saksassa.
Vuosina 2012–2013 kymmenen vaunua peruskorjattiin varustettiin MLNRV2-vaunujen tavoin matalalattiaisella väliosalla Saksassa. Yksiköt saivat samalla uudet tunnukset 113-122.
HKL tilasi vuonna 2010 uusia Artic-vaunuja, joiden valmistuessa NrI-sarjan vaunuja alettiin hiljalleen poistaa käytöstä. Matalalattiaisella väliosalla varustettujen vaunujen käyttö kuitenkin jatkuu muita pidempään. Osa pidentämättömistä vaunuista on siirretty pois raitiotieverkolta säilytykseen Koskelan varikon alueella olevalle väliaikaiseen säilytyshalliin ja metrovarikon alueelle. Vaunut romutettiin vuoteen 2019 mennessä.
Väritys

NrI-sarjan raitiovaunuja varten HKL päätti suunnitella uuden värityksen. Perinteisestä vihreä-keltaisesta värityksestä poiketen vaunut maalattiin valmistuessaan oranssi-harmaiksi. Vuonna 1986 HKL kuitenkin päätti hylätä uuden värimallin, ja kaikki NrI-vaunut maalattiin perinteisiin vihreä-keltaisiin väreihin. Viimeinen oranssi-harmaa vaunu maalattiin vihreäksi vuonna 1995.
Vaunussa 45 käytettiin vuosina 1993–2004 vihreä-keltaista väritystä, jossa keltaisen värin määrää oli lisätty myös vaunun alaosaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta NrI Wikimedia Commonsissa
Suomen raitioliikenne
NrI-vaunu sisältä.
Matalalattiaisella väliosalla pidennetty vaunu.
NrI-raitiovaunu alkuperäisessä oranssi-harmaassa värityksessään.
Saanto (kemia)

Saanto tarkoittaa kemiassa kemiallisessa reaktiossa muodostuvan tuotteen ainemäärän suhdetta teoreettiseen saantoon eli tyypillisesti reaktion rajoittavan lähtöaineen ainemäärään tai tasapainoreaktioissa tasapainokertoimista laskettuun teoreettiseen saantoon. Teoreettisessa saannossa otetaan huomioon myös reaktion stoikiometria. Saanto ilmaistaan useimmiten prosenttilukuna. Suurin mahdollinen teoreettinen saanto on 100%. Käytännössä teoreettista saantoa ei voida saavuttaa johtuen mahdollisista sivureaktioista ja häviöistä tuotteen eristyksen ja puhdistuksen yhteydessä.
Reaktioiden tehokkuuden arviointiin voidaan käyttää saantoa. Lähes 100 % saantoa kutsutaan kvantitatiiviseksi, yli 90 % saanto on erinomainen, yli 80 % saanto erittäin hyvä yli 70 % saanto on hyvä, yli 50 % saanto on kohtalainen ja alle 40 % saanto on heikko.
S-5 (1936)

| S-5 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Itämeren telakka, Leningrad
Kölinlasku:  28. joulukuuta 1935
Laskettu vesille:  16. lokakuuta 1936
Palveluskäyttöön:  30. lokakuuta 1939
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut 28. elokuuta 1941
Tekniset tiedot
Uppouma:  840 t (pinnalla) 1 070 t (sukellus)
Pituus:  77,75 m
Leveys:  6,40 m
Syväys:  4,04 m
Koneteho:  dieselmoottori 4 000 bhp ja 2 × sähkömoottori, 1 100 shp
Nopeus:  19,5 solmua (pinnalla) 9 solmua (sukellus)
Miehistöä:  46
Aseistus
Aseistus:  6 × 21" torpedoputkea 1 × 100 mm/L56 tykki 1 × 45 mm/L46 tykki
S-5 (aiemmin N-5) oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Leningradista Itämeren telakalta, missä köli laskettiin 28. joulukuuta 1935. Alus laskettiin vesille 16. lokakuuta 1936 nimellä N-4 ja otettiin palvelukseen 30. lokakuuta 1939. Alus nimettiin 20. lokakuuta 1937 S-5:ksi.
Palvelus

Lokakuussa 1939 alus oli sijoitettuna Libauhun 1. sukellusveneprikaatin 16. divisioonaan, jonka muut alukset olivat S-4 ja S-6.
Saksan hyökätessä Neuvostoliittoon kesällä 1941 alus oli Riianlahdella Väinäjoen suussa Ust-Dvinskin laivastotukikohdassa, mistä se lähti 24. kesäkuuta kello 16 ensimmäiselle sotaretkelleen. Alus saapui kaksi vuorokautta myöhemmin toiminta-alueelleen Karlskronan ja Bornholmin väliin. Alus joutui 8. heinäkuuta ilmahyökkäykseen, jossa tuhoutui kaikuluotain, hyrräkompassi ja toinen sähkömoottori. Se joutui aloittamaan paluumatkan ja saapui Triigiin 10. heinäkuuta. Alus siirrettiin korjattavaksi Kronstadtiin, mistä se palasi Tallinnaan 3. elokuuta.
Alus lähti yöllä 5.-6. elokuuta Tallinnasta toiselle sotaretkelleen Danziginlahden suulle, jonne se saapui 8. elokuuta. Alus aloitti 19. elokuuta paluumatkan. Seuraavana päivänä alus joutui ilmahyökkäykseen, jolloin pommien räjähdykset vaurioittivat painerunkoa. Alus saapui 24.-25. elokuuta Tallinnaan.
Tallinnaa evakuoitaessa alus lähti 28. elokuuta kello 15.30 Naissaaren edustalta pääosastossa. Se upposi pian lähdön jälkeen kello 20.11 osuttuaan miinaan. Alukselta jäi eloon yhdeksän henkeä mukaan lukien veneen päällikkö, 1. sukellusveneprikaatin komentaja kommodori N. P. Jegipko ja Tallinnan laivastotukikohdan komentaja.
Aluksen hylky löydettiin 2012 Kalbådagrundin eteläpuolelta.
S-52 (1940)

| S-52 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Dalzavod, Vladivostok
Kölinlasku:  26. huhtikuuta 1937
Laskettu vesille:  30. elokuuta 1940
Palveluskäyttöön:  9. kesäkuuta 1943
Poistui palveluskäytöstä:  Kiinalle 1954
Tekniset tiedot
Uppouma:  840 t (pinnalla) 1 070 t (sukellus)
Pituus:  77,75 m
Leveys:  6,40 m
Syväys:  4,04 m
Koneteho:  dieselmoottori 4 000 bhp ja 2 × sähkömoottori, 1 100 shp
Nopeus:  19,5 solmua (pinnalla) 9 solmua (sukellus)
Miehistöä:  46
Aseistus
Aseistus:  6 × 21" torpedoputkea 1 × 100 mm/L56 tykki 1 × 45 mm/L46 tykki
S-52 oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Vladivostokista Dalzavodin telakalta, missä köli laskettiin 26. huhtikuuta 1937. Alus laskettiin vesille 30. elokuuta 1940 ja otettiin palvelukseen 9. kesäkuuta 1943.
Palvelus

Alus luovutettiin 1954 Kiinalle, joka liitti sen laivastoonsa.
Kari Saarela

Kari Juho Antero Saarela (s. 17. tammikuuta 1952 Jurva) on entinen suomalainen ampumahiihtäjä.
Saarela edusti Suomea Lake Placidin 1980 olympialaisissa ja sijoittui viestissä seitsemänneksi. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän saavutti kultaa viestissä vuonna 1980 ja pronssia 20 kilometrillä vuonna 1979. Maailmancupissa hän sijoittui kymmenenneksi Sodankylän osakilpailussa vuonna 1978.
Kari Saarela edusti seuratasolla Jurvan Voimaa, Jurvan Urheilijoita ja Punkalaitumen Kuntoa. Hän voitti Suomen mestaruuden viestissä vuosina 1976 ja 1981.
Norovirukset

| Norovirukset |
| --- | --- |
 Noroviruksia. Valkoisen palkin pituus kuvassa on 50 nanometriä.
Virusten luokittelu
Kunta::  Virukset
Heimo::  Kalikivirukset Caliciviridae
Suku::  Norovirukset Norovirus
Genoryhmät
 GI, GII, GIII, GIV, GV, GVI, GVII, GVIII, GIX, GX 
Katso myös
   Norovirukset Wikispeciesissä   Norovirukset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Norovirukset (Norovirus) ovat viruksia, jotka aiheuttavat ripuli- ja oksennustauteja. Ne tarttuvat yleensä kosketus- tai pisaratartuntana ihmisestä toiseen, mutta voivat levitä myös saastuneen veden ja ruoan välityksellä. Norovirus on yleisin taudinaiheuttaja veden välittämissä epidemioissa.
Historia

Lääketiede on tuntenut norovirukset ainakin vuodesta 1929, jolloin ensimmäistä kertaa kuvattiin "talvikauden oksennustauti".
Vuonna 1968 epidemia peruskoulussa Norwalkissa Ohiossa yhdistettiin virukseen, joka sai nimen "Norwalk virus". Viruksen geenit ja proteiinit kartoitettiin 1990-luvulta lähtien jolloin tunnistettiin Norwalkin olevan noin 150 viruksen ryhmä, jolle annettiin nimi norovirukset.
Tartunta ja oireet

Noroviruksen itämisaika on 12–48 tuntia, ja oireet alkavat äkillisesti. Tyypillisiä oireita ovat kouristavat vatsakivut, pahoinvointi, oksentelu ja ripuloiminen. Myös lievää lämmönnousua voi esiintyä. Voimakkaat oireet on yleensä lyhytkestoista ja katoavat yhtä äkillisesti, kuin ovat alkaneetkin.Useimmiten norovirustaudin saa tartuntana sitä sairastavalta tai hiljattain sairastaneelta. Tärkeimmät tartuntareitit ovat kosketustartunta ulosteesta käteen ja suuhun sekä aerosolitartunta oksennuksesta hengitysteihin tai limakalvoille Hyvä käsihygienia hidastaa taudin leviämistä. Norovirusta erittyy ulosteeseen vielä 1–2 viikkoa ripulin loppumisen jälkeen. Tartunnan saanut voi olla myös oireeton ja tietämättään levittää infektiota eteenpäin.
Norovirus on erittäin herkkä tarttumaan ihmisestä toiseen ja jopa 20-100 virusta riittää aiheuttamaan taudin. Toisaalta norovirus erittyy erittäin voimakkaasti sairastuneesta ihmisestä, sillä yhdessä grammassa ripuliulostetta on miljoonia viruksia. Koska virusta erittyy runsaasti, voi tartunnan saada myös esineistä, joita tautia sairastava on koskettanut. Tällaisia ovat esimerkiksi valokatkaisijat ja ovenkahvat.
Herkästi tarttuva norovirus aiheuttaa epidemioita. Epidemiat liittyvät yleensä paikkoihin, joissa ihmiset ovat tiiviissä kontaktissa toistensa kanssa, esimerkiksi päiväkodeissa, kouluissa, hoitokodeissa, kylpylöissä ja risteilyillä . Viruksen leviämistä edistää myös sen tartuntakyvyn säilyminen erilaisissa olosuhteissa. Norovirus on poikkeuksellisen lämmönkestävä. Lisäksi se sietää pakastamista ja alhaista pH:ta.
Norovirus voi levitä myös saastuneiden elintarvikkeiden tai veden välityksellä. Jos marjoja, hedelmiä tai kasviksia kastellaan ihmisen ulosteella saastuneella vedellä, voi virus levitä näihin elintarvikkeisiin. Norovirus voi siirtyä elintarvikkeisiin myös käsien välityksellä. Kypsentämättömänä syötävät kasvikset ja ulkomailta tulleet pakastemarjat ovat myös aiheuttaneet epidemioita.
Hoito

Ripulointivaiheessa kannattaa juoda runsaasti nesteitä, joissa on suoloja ja sokeria sopivassa suhteessa. Ripulijuomia saa apteekeista. Maitotuotteita kannattaa välttää, koska ne aiheuttavat helposti vatsavaivoja. Maitohappobakteerivalmisteet voivat rauhoittaa oireita. Lepo on tärkeää. Aterioiden tulisi olla pieniä ja helposti sulavia ja esimerkiksi marjakeitot sopivat ripulipotilaalle hyvin. Sairastelu kestää noin 1–3 vuorokautta. Lääkehoitoa ei ole, mutta nestehoito saattaa joissain tapauksissa olla tarpeen. Vanhuksilla ja lapsilla elimistön kuivumistila saattaa vaatia sairaalahoitoa. Jos kunto ei parane muutamassa päivässä tai kuumeilu jatkuu korkeana, on aihetta mennä lääkäriin. Lääkärin tutkimus on myös tarpeen, jos lapsi tai vanhus muuttuu väsyneeksi, apaattiseksi tai ärtyisäksi. Pitkittyneen ripulin syy on aina selvitettävä.
Genetiikkaa

Norovirukset ovat yksijuosteisia RNA-viruksia, jotka kuuluvat Caliciviridae-perheeseen. Norovirukset voidaan jakaa geneettisten ominaisuuksiensa perusteella kymmeneen genoryhmään (GI-GX). Tämän lisäksi genoryhmät voidaan vielä jakaa vielä tarkemmin 48:aan eri genotyyppiin. GII.4-virukset ovat merkittävimpiä gastroenteriittipandemian aiheuttajia. Norovirus-genoryhmät GI, GII ja GIV aiheuttavat tyypillisesti infektioita ihmisillä.
Kun uusi variantti ilmaantuu, vanha yleensä häviää pois noin vuoden kuluessa. Noroinfektion jälkeen ihmiselle syntyy suojaavat vasta-aineet. Syntyvä infektiosuoja jää kuitenkin merkitykseltään lyhytaikaiseksi, koska GII.4-viruksissa tapahtuu antigeenistä muuntelua. Näin ihmisen hankkima aiempi immuniteetti ei suojaa enää uusilta infektioita aiheuttavilta varianteilta. Virusvarianttien tartuntareitit vaihtelevat. Ihmisestä toiseen leviävät pääasiassa GII.4-tyypin variantit. Muut norovirusgenotyypit leviävät hyvin myös ruoan ja veden välityksellä. Desinfektioaineiden vaikutus noroviruksiin on epävarmaa.
Noroviruskausi ja tartuntojen seuranta

Pohjoisella pallonpuoliskolla norovirustartuntojen määrissä on havaittavissa merkittävä piikki talvikuukausina. Tartuntamäärien seurantadata on viitannut myös siihen, että uusi norovirusvariantti esiintyy populaatiolle n. 2-3 vuoden välein, jolloin tartuntamäärät lisääntyvät ja lähtevät sitten laskuun, kun populaatiossa on enemmän hankittua immuniteettia. Uudesta variantista tulee tyypillisesti dominoiva variantti, vaikkakin samanaikaisesti leviää montaa eri varianttia.
Suomessa tartuntojen seurantadatassa vanhukset ovat yleensä yliedustettuina, sillä etenkin hoito- ja vanhainkodeissa tehdään suhteessa enemmän norovirusdiagnostiikkaa epidemioiden ehkäisemiseksi. Norovirustartunnan varmistamiseksi käytetään yleensä geenimonistusmenetelmiä tai elektronimikroskopiaa. Näyte diagnostiikkaa varten voidaan ottaa epäillyn sairastuneen eritteistä (oksennus tai uloste) tai saastuneiksi epäillyistä elintarvikkeista tai vedestä.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Norovirus
Tietoja noroviruksesta Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen (THL) sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Norovirus Terveyskirjastossa
Smittskyddsinstitutet 2010-12-30 Sjukdomsinformation om calicivirus (noro- och sapovirus)
Ripulitietopaketti Terve.fi
HS/TIEDE 22.8.2015: Oksennuskoje todisti: Norovirus voi nousta oksennuksesta ilmaan
Viral zone: Norovirus (englanniksi)
National Center for Biotechnology Information (NCBI): Norovirus (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1142751  Wikispecies: Norovirus  CoL: 64W5  EoL: 67731  GBIF: 10465126  iNaturalist: 429928  IRMNG: 1108734  NCBI: 142786  WoRMS: 600370
S-47 (1947)

| S-47 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Krasnoje Sormovo, Gorki
Kölinlasku:  maaliskuu 1941
Laskettu vesille:  1947
Palveluskäyttöön:  1948
Tekniset tiedot
Uppouma:  840 t (pinnalla) 1 070 t (sukellus)
Pituus:  77,75 m
Leveys:  6,40 m
Syväys:  4,04 m
Koneteho:  dieselmoottori 4 000 bhp ja 2 × sähkömoottori, 1 100 shp
Nopeus:  19,5 solmua (pinnalla) 9 solmua (sukellus)
Miehistöä:  46
Aseistus
Aseistus:  6 × 21" torpedoputkea 1 × 100 mm/L56 tykki 1 × 45 mm/L46 tykki
S-47 oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Gorkista Krasnoje Sormovon telakalta, missä köli laskettiin maaliskuussa 1941. Alus laskettiin vesille 1947 ja otettiin palvelukseen 1948.
Palvelus

Sotatoimet hidastivat aluksen valmistumista.
S-54 (1938)

| S-54 |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Dalzavod, Vladivostok
Kölinlasku:  24. marraskuuta 1936
Laskettu vesille:  5. marraskuuta 1938
Palveluskäyttöön:  31. joulukuuta 1940
Poistui palveluskäytöstä:  kadonnut toukokuussa 1944
Tekniset tiedot
Uppouma:  840 t (pinnalla) 1 070 t (sukellus)
Pituus:  77,75 m
Leveys:  6,40 m
Syväys:  4,04 m
Koneteho:  dieselmoottori 4 000 bhp ja 2 × sähkömoottori, 1 100 shp
Nopeus:  19,5 solmua (pinnalla) 9 solmua (sukellus)
Miehistöä:  46
Aseistus
Aseistus:  6 × 21" torpedoputkea 1 × 100 mm/L56 tykki 1 × 45 mm/L46 tykki
S-54 oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Vladivostokista Dalzavodin telakalta, missä köli laskettiin 24. marraskuuta 1936. Alus laskettiin vesille 5. marraskuuta 1938 ja otettiin palvelukseen 31. joulukuuta 1940.
Palvelus

Alus katosi toukokuussa 1944.
S-51 (1940)

| S-51 |
| --- | --- |
 S-51

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Dalzavod, Vladivostok
Kölinlasku:  24. maaliskuuta 1937
Laskettu vesille:  30. elokuuta 1940
Palveluskäyttöön:  30. marraskuuta 1941
Poistui palveluskäytöstä:  Kiinalle 1954
Tekniset tiedot
Uppouma:  840 t (pinnalla) 1 070 t (sukellus)
Pituus:  77,75 m
Leveys:  6,40 m
Syväys:  4,04 m
Koneteho:  dieselmoottori 4 000 bhp ja 2 × sähkömoottori, 1 100 shp
Nopeus:  19,5 solmua (pinnalla) 9 solmua (sukellus)
Miehistöä:  46
Aseistus
Aseistus:  6 × 21" torpedoputkea 1 × 100 mm/L56 tykki 1 × 45 mm/L46 tykki
S-51 oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Vladivostokista Dalzavodin telakalta, missä köli laskettiin 24. maaliskuuta 1937. Alus laskettiin vesille 30. elokuuta 1940 ja otettiin palvelukseen 30. marraskuuta 1941.
Palvelus

Alus luovutettiin 1954 Kiinalle, joka liitti sen laivastoonsa.
Ruska Saarela

| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten pyöräsuunnistus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten pyöräsuunnistus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten pyöräsuunnistus.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Naisten pyöräsuunnistus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Falun 2022 | viesti |  |
|  Hopeaa | Viborg 2019 | viesti |  |
|  Pronssia | Falun 2022 | pitkä matka |  |
Ruska Saarela (s. 1994) on suomalainen pyöräsuunnistaja. Hän on voittanut henkilökohtaisen nuorten maailmanmestaruuden ja viestissä aikuisten maailmanmestaruuden. Hän edustaa seuratasolla Kokkolan Suunnistajia.
Saarela kilpaili nuorten MM-kilpailuissa vuosina 2011–2014. Ensimmäisenä MM-vuonnaan hän saavutti viestissä hopeaa. Vuonna 2012 hän saavutti viestissä hopeaa ja pitkällä matkalla pronssia. Vuonna 2013 hän saavutti pitkällä matkalla hopeaa ja keskimatkalla pronssia sekä sijoittui sprintissä ja viestissä neljänneksi. Vuonna 2014 hän voitti kultaa pitkällä matkalla, saavutti pronssia sprintissä sekä sijoittui keskimatkalla neljänneksi.
Saarela kilpaili yleisen sarjan arvokilpailuissa ensimmäisen kerran vuonna 2015. Kymmenen parhaan joukkoon hän nousi ensi kerran vuoden 2016 MM-kilpailujen sprintissä sijoittumalla kahdeksanneksi. Vuoden 2017 MM-kilpailuissa hän oli pitkällä matkalla kahdeksas ja sprintissä yhdeksäs. Vuonna 2018 hän sijoittui MM-kilpailuissa keskimatkalla seitsemänneksi, sprintissä yhdeksänneksi ja pitkällä matkalla kymmenenneksi. Vuonna 2019 hän saavutti viestissä MM-hopeaa ja sijoittui MM-kilpailujen henkilökohtaisilla matkoilla sijoille 12, 13, 15 ja 19. Suomessa käydyissä MM-kilpailuissa vuonna 2021 Saarela oli parhaimmillaan 17. sijalla pitkällä matkalla. Saman vuoden EM-kilpailuissakaan ei tullut menestystä.
Vuonna 2022 Ruotsissa käydyissä MM-kilpailuissa Saarela voitti viestissä Henna Saarisen ja Marika Haran kanssa kultaa sekä saavutti pitkällä matkalla pronssia. Hän sijoittui sprintissä viidenneksi, keskimatkalla kuudenneksi ja yhteislähtökilpailussa kymmenenneksi.
Saarela on saavuttanut maantiepyöräilyn SM-kilpailuissa pronssia aika-ajossa 2024.
Nukleofiilinen substituutio

Nukleofiilinen substituutio on substituutioreaktiotyyppi, jossa nukleofiili korvaa orgaanisen yhdisteen rakenteessa lähtevän ryhmän. Reaktiossa nukleofiili luovuttaa elektrofiiliselle hiiliatomille elektroniparin ja lähtevä ryhmä irtoaa alkuperäisen sidoksen elektronipari mukanaan. Nukleofiilinen substituutio voi tapahtua usealla eri mekanismilla, joista tärkeimmät ovat SN1- ja SN2-mekanismit. Tiedot reaktioista pohjautuvat huomattavasti Christopher Kelk Ingoldin ja E. D. Hughesin 1930-luvulla tekemiin tutkimuksiin.
Esimerkki nukleofiilisesta substituutiosta on alkyylibromidin reaktio hydroksidi-ionin kanssa, missä hydroksidi-ioni on nukleofiili ja bromidi-ioni lähtevä ryhmä.
Mekanismit > SN1-reaktio

Ensimmäisen kertaluvun nukleofiinen substituutio eli SN1-reaktio on toinen yleisimmistä nukleofiilisen substituution reaktiomekanismeista. SN1-reaktiossa reaktio on ensimmäistä kertalukua elektrofiilin RX suhteen ja reaktion nopeus ei riipu reaktioon osallistuvasta nukleofiilista. Reaktion nopeusyhtälö on muotoa
SN1-reaktion mekanismi on kaksivaiheinen. Ensimmäisessä vaiheessa reaktion lähtevä ryhmä lähtee sidoselektronit mukanaan, jolloin muodostuu positiivisesti varautunut karbokationi. Tämä vaihe on hidas ja niin kutsuttu reaktionopeuden määräävä vaihe. Tyypillisiä lähteviä ryhmiä ovat halogeeneista kloori, bromi ja jodi ja happamissa olosuhteissa alkoholien hydroksyyliryhmä. Toisessa vaiheessa nukleofiili reagoi karbokationin kanssa muodostaen tuotteen, ja tämä on huomattavasti karbokationin muodostumista nopeampi vaihe. SN1-reaktio tapahtuu parhaiten silloin, kun muodostuva karbokationi on tertiäärinen. Sekundäärisen karbokationin muodostaville lähtöaineille se on hitaampi, ja primäärisen tai metyylikationin muodostavat yhdisteet eivät reagoi lainkaan tämän reaktiomekanismin mukaisesti. Tämä johtuu siitä, että tertiäärinen karbokationi on näistä stabiilein ja primääriset tai metyylikationit ovat hyvin epästabiileja
Jos lähtöaine on SN1-reaktiossa optisesti aktiivinen, reaktiossa tapahtuu rasemoituminen eli tuotteena saadaan raseeminen seos. Tämä johtuu siitä, että SN1-reaktion karbokationivälituote on tasomainen, jolloin nukleofiili voi liittyä karbokationiin kummaltakin puolelta ja reaktiossa syntyy kumpaakin stereoisomeeria yhtä paljon. Esimerkiksi
kun (R)-2-bromibutaania hydrolysoidaan, saadaan (R)- ja (S)-2-butanolin raseeminen seos. Sivureaktiona voi tapahtua eliminaatioreaktiota, kun käytetään vahvasti emäksisiä nukleofiileja, kuten alkoksideja tai hydroksideja. Liuottimina SN1-reaktioissa käytetään usein proottisia polaarisia liuottimia, kuten alkoholeja tai vettä.