stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marcus Aurelius
Elämä > Varhainen elämä

Marcus Aureliuksen setä Antoninus Pius adoptoi hänet omaksi pojakseen ja määräsi hänet seuraajakseen 25. helmikuuta 138, jolloin Marcus oli vasta 17-vuotias. Antoninus määräsi myös Lucius Veruksen seuraajakseen. Kun Antoninus kuoli 7. maaliskuuta 161, Marcus suostui hallitsijaksi sillä ehdolla, että hän ja Lucius Verus hallitsisivat yhdessä. Käytännössä Verus oli kuitenkin vain avustavassa asemassa.
Syy tällaiseen järjestelyyn on epäselvä. Sen on ajateltu olleen seurausta Antoninuksen edeltäjän Hadrianuksen tekemistä vallanperimysjärjestelyistä. Kun Hadrianuksen ensimmäinen ottopoika Lucius Aelius oli kuollut, Hadrianus määräsi seuraajakseen Antoninus Piuksen sillä ehdolla, että Antoninus vuorostaan adoptoisi Marcus Annius Veruksen, vaimonsa veljenpojan, sekä Luciuksen, Aelius Veruksen pojan, ja järjestäisi nämä seuraajikseen valtaan.
Aurelius meni naimisiin Faustina nuoremman kanssa vuonna 145. Heidän kolmikymmenvuotisen avioliittonsa aikana Faustina synnytti kolmetoista lasta. Merkittävimmät heidän lapsistaan olivat Commodus, josta tuli seuraava keisari sekä tytär Lucilla, joka naitettiin Lucius Verukselle tämän Marcus Aureliuksen kanssa tekemänsä liiton lujittamiseksi.
Elämä > Keisarina

Vallanjako kahden henkilön välillä saattoi olla seurausta myös valtakunnan sotilaallisista tarpeista. Marcus Aurelius oli valtakaudellaan lähes yhtämittaisesti sodassa Rooman eri naapurikansojen kanssa. Sekä germaaniheimot että muut kansat hyökkäsivät usein Rooman pitkää Euroopan mantereen puoleista rajaa vastaan, erityisesti Galliaan. Todennäköisesti samaan aikaan idempänä asuneet vielä sotaisammat kansat hyökkäilivät puolestaan germaanien alueelle. Aasian puolella uhan aiheutti puolestaan uudelleen voimia kerännyt Parthian valtakunta. Joukkojen komentajaksi vaadittiin korkea-arvoista henkilöä, mutta yksi keisari ei kuitenkaan voinut puolustaa kumpaakin rintamaa samanaikaisesti. Hän ei myöskään voinut nimittää päällikköä johtamaan sotaa toisella rintamalla, sillä aikaisemmin sellaiset sotilasjohtajat kuin Julius Caesar ja Vespasianus olivat käyttäneet armeijaa apuna syöstessään vanhat hallitsijat vallasta ja noustessaan valtaan.
Marcus Aurelius ratkaisi ongelman lähettämällä Veruksen johtamaan roomalaisia legioonia itäisellä rintamalla. Hän oli sekä tarpeeksi korkea-arvoinen saavuttaakseen joukkojen uskollisuuden että tarpeeksi kiinni vallassa, ettei hänellä ollut juuri haluja syrjäyttää Marcusta. Suunnitelma onnistui hyvin – Verus pysyi uskollisena rintamalla vuonna 169 tapahtuneeseen kuolemaansa saakka.
Kahden keisarin järjestelmä muistutti jossain määrin Rooman tasavallan poliittista järjestelmää, joka perustui kahden konsulin valtaan, joka esti yhtä henkilöä saavuttamasta kaikkea valtaa. Tämä hallintomuoto otettiin uudelleen käyttöön Diocletianuksen tetrarkia-järjestelmässä 200-luvun loppupuolella.
Elämä > Yhteydet Kiinaan

Marcus Aurelius lähetti luultavasti ensimmäiset roomalaiset lähetystöt Kiinaan, vaikka kiinalainen historiankirja Hou Hanshu (Myöhemmän Han-dynastian historia) on laittanut tämän Antoninus Piuksen nimiin. Sekaannus on saattanut aiheutua siitä, että Marcus Aurelius liitti hallitsijanimeensä edeltäjiensä nimet kunnioituksen osoituksena. Kiinan historiassa häneen viitataan nimellä An Tun ("Antoninus"). Antoninus Pius kuoli vuonna 161, ja saattue saapui Kiinan pääkaupunkiin Luoyangiin vuonna 166. Saattueen otti vastaan Han-dynastian keisari Huan.
Elämä > Kuolema

Marcus Aurelius kuoli 17. maaliskuuta vuonna 180 sotaretkellä markomanneja vastaan Vindobonan (nykyinen Wien) kaupungissa. Kuolinsyynä on pidetty tuolloin riehunutta Antoninuksen ruttoa. Hänen tuhkansa tuotiin Roomaan ja haudattiin Hadrianuksen mausoleumiin, nykyiseen Castel Sant'Angeloon.
Aurelius onnistui takaamaan vallanperimyksen pojalleen Commodukselle, josta hän teki kanssahallitsijan jo elinaikanaan vuonna 177. Valinta saattoi kuitenkin olla onneton. Commodus oli paitsi sekä poliittisesti että sotilaallisesti ulkopuolinen, myös äärimmäinen egoisti. Monet historioitsijat ovat katsoneet Rooman valtakunnan alamäen alkaneen Commoduksen aikana. Tämän vuoksi Marcus Aureliuksen kuolemaa pidetään yleisesti Pax Romanan, roomalaisen rauhan, ajan päättymisenä.
Filosofia ja teokset

Marcus Aurelius kiinnostui filosofiasta ja halusi tulla filosofiksi jo nuorena. Historia Augustan mukaan hän ilmoitti 12-vuotiaana haluavansa nukkua paljaalla lattialla niin kuin askeetit. Hänen opettajansa oli reetori Cornelius Fronto, joka painotti tälle erityisesti kaunopuheisuuden merkitystä, mutta oli jossain määrin huolissaan tulevan keisarin "liiallisesta" innostuksesta filosofiaan. Aureliusta opetti myös stoalainen filosofi Junius Rusticus, joka tutustutti hänet muun muassa Epiktetoksen teoksiin. Tällä oli merkittävä vaikutus hänen ajatteluunsa.
Marcus Aureliuksen tunnetuin ja ainoa säilynyt teos on Itselleni (Τὰ εἰς ἑαυτόν), joka on suomennettu myös nimellä Itsetutkisteluja. Aurelius kirjoitti teoksen sotaretkillä joskus vuosien 170 ja 180 välillä, jolloin hän oli yli 50-vuotias, sairaalloinen ja kuolemaa odottava. Hän kirjoitti teoksen nimenomaisesti itselleen, hänen oman henkisen kehityksensä oppikirjaksi, eikä sitä ollut tarkoitettu julkaistavaksi. Hänen merkintänsä edustavat stoalaista filosofiaa, josta hän etsi mielenrauhaa ja elämänohjeita. Filosofisten teosten joukossa teoksen tekee erityisen mielenkiintoiseksi myös kirjoittajan yhteiskunnallinen asema.
Marcus Aurelius kirjoitti ajan oppineiden tapaan kreikaksi, vaikka hänen äidinkielensä olikin latina. Kirjoitusaikoihin Marcus Aureliuksen terveys horjui, ja hänen kerrotaan käyttäneen kipuihinsa päivittäin oopiumia, jonka on sanottu näkyneen kirjoitustyylissä.
Kirjallisuutta

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Kirjallisuutta > Suomennetut teokset

Marcus Aurelius: Itselleni: Keisarin mietteitä elämästä.  ((Alkuteos: Ta eis heauton, noin 170–180.) Suomentanut Marke Ahonen)  Helsinki: Basam Books, 2004.  ISBN 952-9842-98-8
Marcus Aurelius (1950): Itsetutkisteluja. (Alkuteos: Ta eis heauton, noin 170–180.) Kreikasta suomentanut Yrjö Raivio. Porvoo: WSOY. (2. painos 1951. 3. painos 1953. Itselleni-teoksen varhaisempi suomennos.)
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

Henrikson, Alf: Antiikin tarinoita 1–2.  WSOY, 1993.  ISBN 951-0-18515-9
Kivimäki, Arto & Tuomisto, Pekka: Rooman keisarit.  Karisto, 2000.  ISBN 951-23-4094-1
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Life of Marcus Aurelius Historia Augusta (englanniksi)
Kamtekar, Rachana: Marcus Aurelius The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Sellars, John: Marcus Aurelius The Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Antoninus Pius | Rooman keisari Kanssahallitsija:  Lucius Verus | Seuraaja: Commodus |
Antiikin filosofia  Stoalainen koulukunta
| --- | --- |
Varhaisstoa:  Zenon Kitionilainen · Dionysios · Ariston Khioslainen · Persaios · Kleanthes · Khrysippos · Herillos · Sfairos · Zenon Tarsoslainen · Diogenes Babylonialainen · Krates Malloslainen · Antipatros Tarsoslainen · Apollodoros
Keskistoa:  Panaitios · Dardanos · Mnesarkhos · Hekaton · Polemon Ilionlainen · Poseidonios · Iason Nysalainen · Diodotos · Antipatros Tyroslainen, vanhempi · Antipatros Tyroslainen, nuorempi · Geminos · Athenodoros Kananalainen
Myöhäisstoa:  Attalus · Seneca · Eufrates · Epiktetos · Lucius Annaeus Cornutus · Musonius Rufus · Athenodoros Kordylion · Junius Rusticus · Hierokles · Sekstos Khaironeialainen · Marcus Aurelius
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Romania  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand) 
Marcus Aureliuksen ratsastajapatsas Capitolium-kukkulalla.
Marcus Aureliuksen pylväs Roomassa.
Philippa Boyens

| Philippa Boyens |
| --- | --- |
 Philippa Boyens vuonna 2012.
Henkilötiedot
Kansalaisuus:  Uusi-Seelanti
Ammatti:  elokuvakäsikirjoittaja
Philippa Boyens on uusiseelantilainen elokuvakäsikirjoittaja, joka tunnetaan yhteistyöstään Peter Jacksonin kanssa.
Boyens opiskeli historiaa ja englannin kieltä Aucklandin yliopistossa valmistuen vuonna 1994. Vuosina 1994–1997 hän toimi New Zealand Writer’s Guildin eli paikallisen käsikirjoittajien etujärjestön johtajana. Hän on työskennellyt myös teatterin parissa.
1990-luvun lopulla Boyens päätyi käsikirjoittamaan Taru sormusten herrasta -elokuvatrilogiaa yhdessä Peter Jacksonin ja Fran Walshin kanssa silloisen miesystävänsä Stephen Sinclairin kautta, joka osallistui käsikirjoittamisen alkuvaiheeseen. Aluksi Boyens, harras Tolkienin ihailija, toimi vain käsikirjoitusluonnosten ”koeyleisönä”, mutta asteittain hän alkoi osallistua myös varsinaiseen kirjoittamiseen ja päätyi lopulta ryhmän tasavertaiseksi jäseneksi. Jackson, Walsh ja Boyens palkittiin vuonna 2004 Oscarilla trilogian viimeisen osan, Kuninkaan paluun, käsikirjoituksesta.
Taru sormusten herrasta -trilogian jälkeen Boyens on osallistunut kaikkien Jacksonin myöhempien elokuvien käsikirjoittamiseen: King Kongin (2005), Oman taivaan (2009) ja Hobitti-trilogian (2012–2014). Syksyllä 2016 ilmoitettiin, että Boyens käsikirjoittaa yhdessä Jacksonin ja Walshin kanssa Philip Reeven Kävelevät koneet -nuortenkirjasarjaan perustuvan elokuvan, jonka ohjaa Christian Rivers.
Boyensin poika Calum Gittins on näyttelijä, joka esiintyi pienessä roolissa Halethina Kahdessa tornissa.
Aiheesta muualla

Philippa Boyens Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  SNAC  IdRef
Mick Box

| Mick Box |
| --- | --- |
 Mick Box Uriah Heepin konsertissa vuonna 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. kesäkuuta 1947 (ikä 77)
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Aktiivisena:  1965−
Tyylilajit:  rock, hard rock, progressiivinen rock, heavy metal
Soittimet:  kitara
Yhtyeet:  Uriah Heep
Aiheesta muualla
www.mick-box.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Michael Frederick ”Mick” Box (s. 9. kesäkuuta 1947 Lontoo) on brittiläinen rockmuusikko. Hän on ollut vuodesta 1969 asti rockyhtye Uriah Heepin kitaristi sekä taustalaulaja. Box on yhtyeen alkuperäisistä jäsenistä ainoa, joka vaikuttaa siinä edelleen. Nykyisin hän on yhtyeen pääasiallinen säveltäjä Phil Lanzonin ohella.
Mick Box on ollut Uriah Heepissä koko sen olemassaolon ajan, kuten myös sitä edeltäneissä yhtyeissä The Stalkers ja Spice. Box toimi yhtyeen alkuaikoina yhtyeen johtavana säveltäjänä laulaja David Byronin kanssa.
Box on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Nuoruudessaan Box harrasti musiikin lisäksi nyrkkeilyä ja jalkapalloa. Jälkimmäistä hän pelasi London Schoolboysissa ollen ehdolla myös Tottenham Hotspuriin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mick Boxin viralliset kotisivut (engl.)
| n k Uriah Heep |
| --- | --- |
 Mick Box  Bernie Shaw  Phil Lanzon  Russell Gilbrook  Dave Rimmer   Ken Hensley  Gregg Dechert  John Sinclair  David Byron  John Lawton  John Sloman  Peter Goalby  Steff Fontaine  Mark Clarke  Gary Thain  Trevor Bolder  John Wetton  Bob Daisley  Paul Newton  Alex Napier  Nigel Olsson  Keith Baker  Ian Clarke  Lee Kerslake  Chris Slade 
Studioalbumit:  Very ’eavy... very ’umble  Salisbury  Look at Yourself  Demons and Wizards  The Magician’s Birthday  Sweet Freedom  Wonderworld  Return to Fantasy  High and Mighty  Firefly  Innocent Victim  Fallen Angel  Conquest  Abominog  Head First  Equator  Raging Silence  Different World  Sea of Light  Sonic Origami  Wake the Sleeper  Celebration  Into the Wild  Outsider  Living the Dream  Chaos & Colour 
Livealbumit:  Uriah Heep Live  Live in Europe 1979  Live at Shepperton ’74  Live in Moscow  Spellbinder Live  King Biscuit Flower Hour Presents In Concert  Future Echoes of the Past  Acoustically Driven  Electrically Driven  The Magician's Birthday Party  Live in the USA  Magic Night  Live in Armenia  Live at Koko, London 2014 
Kokoelmat:  The Best of...  Still ’Eavy, Still Proud  Rarities From the Bronze Age  The Lansdowne Tapes  The Best of... Part 2  A Time of Revelation  Forever  The Collection  Remasters – The Official Anthology  Come Away Melinda  Empty the Vaults – The Rarities  20th Century Masters – The Millennium Collection: The Best of Uriah Heep  You Can't Keep a Good Band Down  Between Two Worlds  The Ultimate Collection  Chapter & Verse: The Uriah Heep Story  The Very Best of Uriah Heep  Bird of Prey: Best Of  Totally Driven 
Singlet:  ”Gypsy”  ”Lady in Black”  ”Look at Yourself”  ”The Wizard”  ”Easy Livin'”  ”Sweet Lorraine”  ”Blind Eye”  ”Stealin’”  ”Something or Nothing”  ”Prima Donna”  ”One Way or Another”  ”Wise Man”  ”Free Me”  ”Come Back to Me”  ”Carry On”  ”Love Stealer”  ”Think It Over”  ”That's the Way That It Is”  ”Lonely Nights”  ”Stay on Top”  ”Rockarama”  ”Poor Little Rich Girl”  ”Hold Your Head Up”  ”Blood Red Roses”  ”Dream On”  ”Lady in Black (live)” 
Live DVD:t & VHS:t:  Easy Livin’: The History Of Uriah Heep  Raging Through The Silence  Gypsy  The Legend Continues  Sailing The Sea Of Light  Moscow and Beyond (Live In Moscow)  Rock Legends  Classic Heep Live From The Byron Era  The Ultimate Anthology  Between Two Worlds 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Tšekki  Kroatia  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana
Arto Lehkamo

| Arto Lehkamo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. elokuuta 1962 (ikä 62) Helsinki
Ammatti:  elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja, elokuvatuottaja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Arto Kalervo Petteri Lehkamo (s. 1. elokuuta 1962 Helsinki) on suomalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja.
Lehkamo on koulutukseltaan elokuvataiteen maisteri, joksi hän valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta. Lehkamon ensimmäinen televisioelokuva oli Outi Nyytäjän kanssa yhdessä kirjoitettu Lampi (1991), jännityselokuva jossa selvitellään tytön murhaa rippikoululeirillä. Kriitikoita miellyttivät etenkin sen käsikirjoitus ja twinpeaksmainen tunnelma.
Lehkamo on ohjannut ja käsikirjoittanut kolme pitkää teatterielokuvaa, trillerit Ristilukki (1993) ja Yöjuna (1996) sekä nuorisoelokuvan Young Love (2001). Lehkamo on tuotantoyhtiö AL-Filmi Oy:n toimitusjohtaja.
Lehkamo oli vuonna 2008 kristillisdemokraattien kunnallisvaaliehdokkaana Ruotsinpyhtäällä ja vuonna 2009 Loviisassa, muttei tullut valituksi. Eduskuntavaaleissa 2011 hän oli kristillisdemokraattien kansanedustajaehdokkaana Uudenmaan vaalipiirissä ja sai 146 ääntä.
Lehkamo on naimisissa ja hänellä on kuusi lasta.
Juhani Forsberg

Juhani Forsberg
Kaarle Juhani Forsberg (s. 8. kesäkuuta 1939 Pyhäjärvi Vpl) on eläkkeellä oleva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon pappi ja kirkon ulkoasiain osaston teologisten asioiden sihteeri.
Koulutus ja työura

Juhani Forsberg suoritti ylioppilastutkinnon Lauttakylän yhteiskoulussa 1958, valmistui Helsingin yliopistosta teologian kandidaatiksi 1963, väitteli tohtoriksi 1985 ja nimitettiin Helsingin yliopiston ekumeniikan dosentiksi 1985.
Forsberg toimi papiksivihkimisen jälkeen (1963) jonkin aikaa seurakuntapappina Helsingissä ja Espoossa. Huomattavimman uransa hän on tehnyt Helsingin yliopiston pitkäaikaisena ekumeniikan assistenttina 1966–1990 ja kirkon ulkoasiain osaston teologisten asioiden sihteerinä vuodesta 1994 eläkkeelle jäämiseensä saakka 2002. Väliajan hän toimi Suomen Lähetysseuran lähetysteologina.
Forsberg oli Suomen Jerusalemin instituutin säätiön hallituksen jäsen vuodesta 1994 sekä Luterilaisen maailmanliiton neuvoston ja sen teologisen tutkimuskomitean jäsen 1990–1997.
Forsberg on keskeinen henkilö Suomen evankelis-luterilaisen kirkon oppineuvottelujen valmistelijana. Hänellä oli merkittävä rooli valmisteltaessa Pohjoismaiden luterilaisten kirkkojen ja Britteinsaarten anglikaanisten kirkkojen yhteistä Porvoon sopimusta, joka loi kirkkojen välille merkittävän teologisen yhteisymmärryksen kirkon jäsenyydestä, opista ja kirkon hengellisestä virasta. Sopimuksen myötä kirkot tunnustavat toistensa pappisviran, ja kirkkojen jäsenet pääsevät vastavuoroisesti osallistumaan seurakuntien toimintaan samoilla edellytyksillä kuin niiden omat jäsenet.
Toiminnastaan Porvoon kirkkoyhteisön ja anglikaanisen kirkon hyväksi kuningatar Elisabet II kutsui Juhani Forsbergin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan kunniajäseneksi (Member of the Order of the British Empire, MBE) 2003.lähde?
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon nykyisessä, vuonna 1986 käyttöön otetussa virsikirjassa on kaksi Forsbergin vuosina 1967–1968 kirjoittamaa virttä. "Tiellä ken vaeltaa", joka tunnetaan myös nimellä "Adventtilaulu", on nyt virsi nro 15, ja "Nouskaamme vuorelle korkeimmalle" virsi nro 515. Forsberg kirjoitti molemmat virret Israelissa oppimiinsa sävelmiin, joita hän luuli sikäläisiksi kansanlauluiksi. Myöhemmin on kuitenkin ilmennyt, että "Adventtilauluun" otetun melodian oli säveltänyt Yossef Hadar (s. 1926). Vuonna 2015 ilmestyneessä Virsikirjan lisävihkossa on yksi Forsbergin suomentama virsi, ruotsalaisen virsirunoilijan Anders Frostensonin virsi "Vinden ser vi inte", virsi 946 "En voi nähdä tuulta".
Sotilasarvoltaan Forsberg on vänrikki. Juhani Forsbergin puoliso on kirkkoherra (emerita) Silja Forsberg, ja heillä on kaksi lasta.
Boylen laki

Animaatiossa osoitetaan paineen ja tilavuuden välinen riippuvuus, kun määrä ja lämpötila pysyvät vakiona.
Robert Boylen alkuperäinen havaintoaineisto ja Boylen laki.
Boylen laki on erikoistapaus yleisestä ideaalikaasujen tilanyhtälön laista. Boylen lain todisti ja julkaisi vuonna 1662 irlantilainen kemisti ja fyysikko Robert Boyle. Laki tunnetaan Ranskassa ja Saksassa myös nimellä Boylen–Mariotten laki ranskalaisen fyysikon Edme Mariotten mukaan. Mariotte keksi lain itsenäisesti parikymmentä vuotta Boylen jälkeen.
Boylen lain mukaan vakiolämpötilassa kaasun paineen  p ja tilavuuden  V tulo on vakio:
Vakio on sama eri paineissa, joten isotermisissä prosesseissa alkutilan (1) ja lopputilan (2) paine ja tilavuus toteuttavat yhtälön
Tästä seuraa että paineen muutos vaikuttaa käänteisesti kaasun tilavuuteen. Jos tarkasteltavan kaasun tilavuus on alussa 10 l ja sen paine on 4 bar, ja se puristetaan kokoon 5 l tilavuuteen lämpötilan pysyessä vakiona, on sen paine lopputilassa 8 bar.
Aiheesta muualla

Appletti Boylen lain koejärjestelystä: Boyles Law
Josef Bradl

Josef Bradl
| Mitalit> Maa:  Itävalta /  Saksa.Mäkihyppy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Itävalta /  Saksa.Mäkihyppy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Itävalta /  Saksa.Mäkihyppy.MM-kilpailut  | Maa:  Itävalta /  Saksa> Mäkihyppy. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Zakopane 1939 | mäkihyppy |  |
Josef ”Sepp” Bradl (8. tammikuuta 1918 – 3. maaliskuuta 1982) oli itävaltalainen mäkihyppääjä. Anschlussin myötä vuosina 1938–1945 hän edusti Saksaa. Bradl kilpaili mäkihypyssä huipulla 1930-luvulla ja 1950-luvulla.
Vuonna 1936 Bradl hyppäsi 18-vuotiaana Planicassa 101 metriä ja oli ensimmäinen yli sata metriä hypännyt mäkihyppääjä. Maailmanennätystään hän paransi kaksi vuotta myöhemmin jälleen Planicassa hyppäämällä 107 metriä.
Ainoan arvokilpailumitalinsa, kultaisen, Bradl saavutti Zakopanen MM-kisoista 1939. MM-kisoissa 1937 hän oli viides ja 1938 neljäs.
Vuoden 1936 talviolympialaisissa hän oli 19:s, Oslossa 1952 hän kaatui ja keskeytti. 38-vuotias Bradl toimi Cortinassa 1956 Itävallan mäkimaajoukkueen päävalmentajana ja kilpaili myös itse sijoittuen kahdenneksitoista.
Bradl voitti vuoden 1953 alussa Keski-Euroopan mäkiviikon, joka silloin järjestettiin ensimmäisen kerran. Hän voitti Innsbruckin osakilpailun ja sijoittui muissa toiseksi. Mäkiviikon kokonaiskilpailussa hän sijoittui kolmen joukkoon lisäksi 1953–1954 ollessaan kolmas ja 1955–1956 ollessaan toinen. Mäkiviikon osakilpailuista Bradl voitti kaksi ja sijoittui neljä kertaa toiseksi.
Hiihtäjän virsiä

Eino Leino Hiihtäjän virsiä (1900) kansi
Hiihtäjän virsiä on Eino Leinon runokokoelma vuodelta 1900. Sitä sävyttää  lapsuudenkodin nostalgia.
Leino kirjoitti kokoelman runot Berliinin matkallaan vuonna 1898 ja sen ja seuraavan vuoden aikana Suomessa.  Kokoelman tunnetuimpia runoja ovat Mirjamin laulu, Hautalaulu, Laulu onnesta, Rauhattoman rukous, Hyvä on hiihtäjän hiihdellä, Tuijotin tulehen kauan ja Yksin hiihtäjä. Laulu onnesta -runon alkusäe ”Kell’ onni on, se onnen kätkeköön” on muodostunut tunnetuksi sanonnaksi.
Asko Apajalahti

| Asko Apajalahti> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. lokakuuta 1947 (ikä 77) Helsinki
Ammatti:  elokuvatuottaja, lavastaja
Näyttelijä
Aktiivisena:  1966–2010
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Asko Antero Apajalahti (s. 30. lokakuuta 1947 Helsinki) on suomalainen elokuvatuottaja ja lavastaja. Lisäksi hän on näytellyt sivuosia muutamissa elokuvatuotannoissa ja ohjannut muutamia lyhytelokuvia.
Ura

Asko Apajalahti syntyi Jouni Apajalahden ja Hilppa Heleena Koiviston perheeseen. Hän suoritti opisto- ja ammattikouluopintoja 1960-luvulla ja hänet kiinnitettiin Mainos-TV:n palvelukseen 1970. Apajalahti oli lavastanut Mainos-TV:n tilannekomedian Hanski jo 1966. Aktiivisimman lavastajanuransa hän teki 1970-luvulla ja 1980-luvun alussa, jolloin hän lavasti kymmeniä elokuvatuotantoja (Hänen olivat linnut, Syöksykierre, Iso vaalee). Sen jälkeen hän toimi elokuvatuottajana (Porttikielto taivaaseen, Tie naisen sydämeen, Mosku – lajinsa viimeinen, Lupaus, Päätalo). Apajalahti on tuottanut niin ikään useita lyhytelokuvia, kuten 1249 km.
Apajalahti on näytellyt pieniä sivurooleja suomalaisissa teatterielokuvissa. Vuonna 1970 hänellä oli Jouko Kivivuoren rooli historiallisessa draamaelokuvassa Akseli ja Elina. Eräät hänen elokuvarooleistaan ovat kreditoimatta.
Apajalahti käsikirjoitti yhdessä Michael Baranin kanssa kulttimaineeseen nousseen aikalaisdraaman Insiders (1989).
Brak

| Brak |
| --- | --- |
 Brak
 Koordinaatit: 27°33′1″N, 14°16′8″E 
Valtio:  Libya
Piirikunta:  Wadi al-Shati
Väkiluku (2020):  39 400
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Brak (arab. براك‎) on keidaskaupunki ja Wadi al-Shatin piirikunnan hallinnollinen keskus Libyassa. Se sijaitsee Saharan autiomaassa 705 kilometriä Tripolista etelään. Kaupungissa on 39 400 asukasta (vuonna 2020).
Brakin länsipuolella sijaitsee suuri rautamalmiesiintymä, jonka hyödyntäminen ei toistaiseksi ole taloudellisesti kannattavaa. Kaupungissa toimii Sebhan yliopiston teknillinen tiedekunta. Paikallisia nähtävyyksiä ovat turkkilaisten ja italialaisten rakentamat linnakkeet ja savitiilinen vanha kaupunki.