stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kosketus
Kosketuksen aistiminen

Ihmisellä on eriytyneitä kosketushermosyitä eli CT-hermosyitä. Ne ovat vastuussa kosketuksen havaitsemisesta, ja ne myös välittävät hellien ja hitaiden silitysten ja kosketusten tunnemerkityksiä. Nämä hermosyyt reagoivat parhaiten kädenlämpöiseen kosketukseen, joten ne ovat erityisen herkkiä ihmiskosketukselle. Autistisilla lapsilla CT-hermosyyt reagoivat eri tavalla kuin muilla lapsilla, mikä saa heidät kokemaan toisten ihmisten kosketuksen epämukavana.
Vaikutus

Miellyttävä koskettaminen laukaisee muutoksen ihmisen aivojen endorfiinijärjestelmässä. Tutkimuksen mukaan ihmisen opioidijärjestelmä reagoi kosketukseen sitä voimakkaammin, mitä enemmän hänellä on läheisiä ihmissuhteita.
Kosketusta käytetään usein lohduttamiseen. Lempeä kosketus lisää oksitosiinihormonin eritystä, mikä saa aikaan luottamuksen ja kiintymyksen tunnetta. Tämän vuoksi ihmiset usein hyväilevät itseään eri tavoin rauhoittaakseen itseään. Itsensä hieronnan on todettu hidastavan pulssia ja alentavan stressihormoni kortisolin määrää.
Toista koskettamalla ihminen voi saada tietoa kosketuksen kohteen mielentilasta. Kosketukseen reagoimisen tapa voi paljastaa esimerkiksi onko ihminen rentoutunut vai kireä, avoin vai varautunut.
Joissakin tutkimuksissa on havaittu, että pienetkin kosketukset ovat tuottaneet tarjoilijattarille suurempia juomarahoja sekä saaneet ihmisiä ostamaan enemmän tai auttamaan avunpyytäjiä. Eräässä tutkimuksessa havaittiin, että urheilussa joukkuetovereiden välisten kosketusten määrä alkukaudella korreloi joukkueen menestyksen kanssa myöhemmin kauden aikana.
Paljon toisia kosketteleva ihminen mielletään ystävällisenä ja läheisenä persoonana. Tämän vuoksi paljon koskettelevat lääkärit, opettajat ja managerit saavat parempia arvioita kuin vähän koskettelevat.
Paljon koskettelevat ihmiset saattavat saada kielteisiä reaktioita kosketustensa kohteilta, ja joskus koskettelu koetaan ahdisteluksi. Hyväksyttävimmät paikat koskettaa toista ovat hartiat, käsivarret, kädet ja selkä. Kosketuksen hyväksyttävyyteen vaikuttaa myös kosketuksen laatu, kesto, voima ja olosuhteet kuten samanaikainen katsekontakti tai tapahtumapaikka. Nopea kosketus koetaan harvemmin ahdisteluksi kuin silitys. Koskettelun hyväksyttävyys riippuu myös yksilöstä, kulttuurista ja sukupuolesta.
Eläinten välinen sukiminen

Jotkin yhteiskuntia muodostavat eläimet, kuten simpanssit ja muut kädelliset, sukivat toisiaan. Sukiminen lisää oksitosiinin tuotantoa, ja koskettelemalla toisiaan eläimet pitävät yllä sosiaalisia suhteitaan niin sukulaisiinsa kuin muihinkin lauman jäseniin.
Kättely on yleensä hyväksyttävä tapa koskettaa vierasta.
Paviaanit ja muut kädelliset sukivat usein toisiaan.
Trento

| Trento Trient, Tridentum |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Trento
 Koordinaatit: 46°4′N, 11°7′E 
Valtio:  Italia
Alue:  Trentino-Etelä-Tiroli
Maakunta:  Trento
Hallinto:  
 – Pormestari:  Franco Ianeselli
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  157,88 km²
Korkeus:  194 m
Väkiluku (31.12.2015):  117 317
 – Väestötiheys:  744 as./km²
 
 www.comune.trento.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Trento (saks. Trient, lat. Tridentum) on Trentino-Etelä-Tirolin autonomisen alueen pääkaupunki Italiassa Trenton maakunnassa Adigejoen rannalla.
Trentossa asui noin 117 300 ihmistä vuonna 2015. Kaupunki on tunnettu siellä vuosina 1545–1563 järjestetystä katolisen kirkon Trenton kirkolliskokouksesta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Trento Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Trento Wikivoyagessa (englanniksi)
Trenton maakunta
Ala | Albiano | Aldeno | Altavalle | Altopiano della Vigolana | Amblar-Don | Andalo | Arco | Avio | Baselga di Pinè | Bedollo | Besenello | Bieno | Bleggio Superiore | Bocenago | Bondone | Borgo Chiese | Borgo Lares | Borgo Valsugana | Brentonico | Bresimo | Brez | Caderzone | Cagnò | Calceranica al Lago | Caldes | Caldonazzo | Calliano | Campitello di Fassa | Campodenno | Canal San Bovo | Canazei | Capriana | Carano | Carisolo | Carzano | Castel Condino | Castelfondo | Castel Ivano | Castello Tesino | Castello-Molina di Fiemme | Castelnuovo | Cavalese | Cavareno | Cavedago | Cavedine | Cavizzana | Cembra Lisignago | Cimone | Cinte Tesino | Cis | Civezzano | Cles | Cloz | Comano Terme | Commezzadura | Contà | Croviana | Daiano | Dambel | Denno | Dimaro Folgarida | Drena | Dro | Faedo | Fai della Paganella | Fiavè | Fierozzo | Folgaria | Fondo | Fornace | Frassilongo | Garniga Terme | Giovo | Giustino | Grigno | Imer | Isera | Lavarone | Lavis | Ledro | Levico Terme | Livo | Lona-Lases | Luserna | Madruzzo | Malosco | Malè | Massimeno | Mazzin | Mezzana | Mezzano | Mezzocorona | Mezzolombardo | Moena | Molveno | Mori | Nago-Torbole | Nave San Rocco | Nogaredo | Nomi | Novaledo | Ospedaletto | Ossana | Palù del Fersina | Panchià | Peio | Pellizzano | Pelugo | Pergine Valsugana | Pieve Tesino | Pieve di Bono-Prezzo | Pinzolo | Pomarolo | Porte di Rendena | Pozza di Fassa | Predaia | Predazzo | Primiero San Martino di Castrozza | Rabbi | Revò | Riva del Garda | Romallo | Romeno | Roncegno Terme | Ronchi Valsugana | Ronzo-Chienis | Ronzone | Rovereto | Roverè della Luna | Ruffrè-Mendola | Rumo | Sagron Mis | Samone | San Lorenzo Dorsino | San Michele all’Adige | Sant’Orsola Terme | Sanzeno | Sarnonico | Scurelle | Segonzano | Sella Giudicarie | Sfruz | Soraga | Sover | Spiazzo | Spormaggiore | Sporminore | Stenico | Storo | Strembo | Telve | Telve di Sopra | Tenna | Tenno | Terragnolo | Terzolas | Tesero | Tione di Trento | Ton | Torcegno | Trambileno | Trento | Tre Ville | Valdaone | Valfloriana | Vallarsa | Vallelaghi | Varena | Vermiglio | Vignola-Falesina | Vigo di Fassa | Villa Lagarina | Ville d’Anaunia | Volano | Zambana | Ziano di Fiemme
Uwe Ampler

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Uwe Ampler, 1984 |  Uwe Ampler, 1984 |  Uwe Ampler, 1984 |  |
Maa:   Itä-Saksa
Miesten maantiepyöräily
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Soul 1988 | Joukkueaika-ajo |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Colorado Springs 1986 | amatöörien maantieajo |  |
|  Pronssia | Colorado Springs 1986 | joukkueaika-ajo |  |
Uwe Ampler (s. 11. lokakuuta 1964 Zerbst) on entinen saksalainen maantiepyöräilijä ja olympiavoittaja, joka edusti amatööriurallaan Itä-Saksaa. Hän voitti kultaa Soulin olympialaisissa 1988 joukkueaika-ajossa.
Ampler kuului vuosina 1981 ja 1982 junioreiden joukkueaika-ajon MM-kultaa voittaneeseen DDR:n joukkueeseen. Vuonna 1986 hän voitti maantiepyöräilyn MM-kilpailuissa Colorado Springsissä kultaa amatöörien maantieajossa ja pronssia joukkueaika-ajossa. Ala-Saksin ympäriajon hän voitti 1985, Saksin ympäriajon 1986 ja 1989 sekä Rauhanajon kolme kertaa peräkkäin 1987–1989. Lisäksi hän voitti ammattilaiskilpailu Circuit de la Sarthen 4a-etapin  vuonna 1989.
Ampler kilpaili ammattilaisena vuosina 1990–1999. Heti debyyttivuonnaan hän voitti Sveitsin ympäriajon 10. etapin sekä Setmana Catalana -kilpailun neljännen osuuden. Vuonna 1991 hän voitti Pariisi–Nizza-ajon seitsemännen etapin ja seuraavana vuonna GP Kanton Aargau -kilpailun. Vuonna 1998 Ampler voitti Rauhanajon neljännen kerran urallaan.
Myös Uwen isä, Klaus oli kuuluisa pyöräilijä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto (saksaksi)
Uralin teknillinen valtionyliopisto

Uralin federaatioyliopiston osana (päärakennus)
Uralin teknillinen valtionyliopisto (ven. Уральский государственный технический университет) oli Jekaterinburgin kaupungissa Sverdlovskin alueella Venäjällä vuoteen 2009 saakka toiminut yliopisto. Se perustettiin vuonna 1920.
Vuonna 2009 Uralin teknillisestä valtionyliopistosta ja Uralin valtionyliopistosta muodostettiin presidentti Dmitri Medvedevin asetuksella uusi Uralin federaatioyliopisto. Fedraatioyliopistossa on 20 opiskelulinjaa, muun muassa metallurgia, kemiantekniikka, sotatiede, humanistiset tieteet ja sähkötekniikka.
Uralin teknillinen valtionyliopiston päärakennus edustaa stalinistista arkkitehtuuria. Siitä tehtiin myös uuden federaatioyliopiston päärakennus.
Koulusta valmistuneita kuuluisia henkilöitä

Arkadi Mihailovitš Tšernetski – venäläinen poliitikko.
Boris Jeltsin – Venäjän ensimmäinen presidentti.
Käännös suomeksi
Urpo Kortela

Urpo Kauko Juhani Kortela (s. 1945) on suomalainen tekniikantutkija. Hän on ollut Oulun yliopiston säätö- ja systeemitekniikan professori vuodesta 1986. Hänen tutkimuskohteensa on ollut prosessinohjaus.
Konenäkö

Konenäkö on digitaaliseen televisiokameraan ja automaattiseen kuvankäsittelyyn perustuva havainnointijärjestelmä. Konenäössä tietokonenäköä sovelletaan teolliseen tarkoitukseen. Järjestelmä koostuu valonlähteestä, kohteesta, kamerasta, tietokoneesta ja siinä toimivassa kuvankäsittelyohjelmasta, joka tulkitsee kuvan automaattisesti. Sovelluskohteita ovat esimerkiksi pullonpalautusautomaatti ja teollisuuden robottisolut.
Konenäköjärjestelmät suorittavat pääasiassa tarkoin ennalta ohjelmoituja tehtäviä, kuten kappaleiden laskentaa liukuhihnalta, sarjanumeroiden lukemista tai pintavikojen etsimistä. Vaikka konenäköjärjestelmillä ei ole älyä tai ihmisen oppimiskykyä, niitä pidetään käyttökelpoisina useaan eri tehtävään. Järjestelmiä käytetään tehtäviin, joissa optisen tarkastuksen pitää olla nopeaa, tarkkaa, ympärivuorokautista ja toistettavaa.
Konenäöllä voidaan korvata ihmiselle rasittavia rutiinitehtäviä esimerkiksi liukuhihnalla tai suorittaa ihmisen näkökyvylle mahdottomia tehtäviä käyttämällä avuksi aallonpituuksia, joita ihmisen silmä ei pysty havaitsemaan.
Konenäköjärjestelmän osat

Kaikkein tärkein osa konenäköjärjestelmästä on valo. Se tuottaa sen informaation lähteen jolla informaatio muuttuu valonlähteestä kohteen kautta havainnoitsijaan. Valon muuttuminen tehdään tai se aiheutuu sen optisen välitilan kautta jossa valo kulkee. Kaikki alla olevat selitykset ovat vain osa sitä kokonaisuutta jolla valoa siis muutetaan osaksi sitä tapahtumaa jolla havainnoija sitten lopuksi kokee. Havainnoija voi olla ihminen tai konenäköjärjestelmään liitetty laite/järjestelmä. Päätarkoitus on kuitenkin, että valon tuottamaa tietoa käytetään jollain tavalla.
Tyypillinen konenäköjärjestelmä, joka kuvaa kuljettimella kulkevia kappaleita, voi koostua muun muassa seuraavista osista:
Valokenno
Mustavalko-kamera
Valaisin
Liitäntäkortti kameralle, ”framegrabber”
Tietokone
Digitaaliset liitännät koko prosessin ohjausjärjestelmään
Valokenno laukaisee kameran kappaleen kulkiessa kameran ohi. Valaistusjärjestelyillä kuva on mittausta varten saatu optimaaliseksi korostamalla tarkkailtavia kohtia kuvasta.
Kuva siirretään digitaalisessa muodossa liitäntäkortin kautta tietokoneelle, jossa sitä voidaan käsitellä. Kuvan tulkitsemisessa on yleensä useita vaiheita. Aluksi kuvasta voidaan suodattaa kohinaa pois tai yksinkertaistaa muuttamalla harmaasävykuva vain mustaa ja valkoista sisältäväksi kuvaksi. Tämän jälkeen yksinkertaistetusta kuvasta voidaan laskea, mitata tai tunnistaa kappaleita tai kappaleen osia. Mittaustuloksien perusteella tietokoneohjelma luokittelee kappaleen ennalta ohjelmoidulla tavalla, esimerkiksi hyvä tai huono. Tieto välitetään kameraa seuraaville laitteille tuotantolinjalla, jotka voivat esimerkiksi poistaa huonot kappaleet liukuhihnalta.
Useimmat konenäköjärjestelmät käyttävät mustavalkoisia kameroita, mutta värikameroiden käyttö yleistyy jatkuvasti.
Erillistä tietokonetta ei aina tarvita, sillä kamerat, joissa on sisäänrakennettu tietokone, älykamerat, ovat yleistyneet. Älykameran käyttö tekee erillisien tietokoneen ja liitäntäkortin käytön tarpeettomaksi, jolloin systeemistä tulee edullisempi ja varmempi.
FireWire ja USB -väylien yleistymisen myötä ne ovat tulleet myös konenäköjärjestelmien osaksi. Näihin väyliin liitettävät kamerat ovat helppokäyttöisempiä kuin aiemmat oman liitäntäkortin vaatineet.
Konenäköprosessi

Konenäköjärjestelmän input data voi olla videokuvaa tai yksittäisiä kuvia. Kuvat voivat yhden kameran sijasta olla myös kahdella tai useammalla kameralla otettuja stereokuvia.
Esikäsittely
Segmentointi
Luokittelu
Esikäsittelymenetelmiä ovat
histogrammin ekvalisointi
terävöinti
pehmennys
geometrinen muunnos (mm. Affiinimuunnos)
polynominen muunnos (mm. polynominen warppaus)
Kuvaparista koostuvien stereokuvien esikäsittelyssä pyritään palauttamaan pikselien z-informaatio.
Kuvankäsittelymetodeja

Konenäkösovellukset sisältävät yleensä valmiita metodeja kuvankäsittelyä varten, muun muassa seuraavia:
Pikselien määrän laskenta, lasketaan tietyltä alueelta tummien ja vaaleiden pikselien määrä
Kynnystys, kuvan sävyjen määrää vähennetään, yleisesti valkoiseen ja mustaan
Segmentointi, vaaleista ja tummista pikseleistä muodostetaan alueita, joilla on muun muassa sijainti ja pinta-ala
Viivakoodin ja kaksiulotteisten koodien lukeminen
OCR, tekstin tunnistus
Kuvassa esiintyvän kappaleen mittaaminen
Reunan haku, kohteen reunojen etsiminen kuvasta
Kuvion etsintä, tietyn kuvion etsiminen, mallin sovittaminen kuvaan ja löytöjen määrän laskeminen
Hahmontunnistus
Kääntyneen, osittain peittyneen ja eri kokoisen hahmon etsiminen kuvasta Goadin algoritmillä
Stereonäkö
Useimmissa tapauksissa konenäköjärjestelmät käyttävät useita eri tekniikoita kokonaisen tarkastuksen tekemiseen. Viivakoodin lukeva järjestelmä saattaa myös selvittää kappaleen pinnan eheyden ja mitata kappaleen leveyden ja pituuden.
Menetelmät joiden luokittelu konenäöksi on tulkinnanvaraista

Joskus näissä käytetään kameraa, tarkoitukseen tehdyn sensorin sijasta:
Fotometria
Optinen datansiirto vapaassa tilassa vastaanottimen osalta
Myös SAR (tutka) eli suuren laskennallisen läpimitan tutka tuottaa valokuvalta näyttäviä kuvia, joiden tulkintaan on mahdollista käyttää konenäköalgoritmeja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Konenäkö Wikimedia Commonsissa
Vaarojen mies

| Vaarojen mies |
| --- | --- |
Kehittäjä(t):  Ralph Smart
Pääosissa:  Patrick McGoohan
Alkuperämaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  ITV
Esitetty:  1960 – 1968
Aiheesta muualla
IMDb 
Vaarojen mies (Danger Man, Yhdysvalloissa Destination Danger) on brittiläinen televisiosarja, jota tuotettiin vuosina 1960–1962 (jaksojen pituus n. 25 min) ja uudelleen 1964–1968 (jaksojen pituus n. 50 min). Sarjan päähahmoa, salaista agenttia John Drakea näyttelee Patrick McGoohan.
Suomessa sarjaa alkoi näyttää Tesvisio syyskuun alussa 1961. Ohjelmatiedoissa sarjaa kuvattiin näin: ”Kansainvälisen juonittelun ja suurrikollisten vaiheilla liikkuu vaarojen mies – John Drake, jonka henki on panoksena taistelussa oikeuden puolesta”.
Käännös suomeksi
Konekivääri

Gatling-konekivääri 1885.
Brittiläinen Vickers-konekiväärimiehistö länsirintamalla ensimmäisessä maailmansodassa.
M60, yhdysvaltalainen kevyt konekivääri. Kaliiperi: 7,62x51 mm NATO.
Konekivääri (kk), aiemmin kuularuisku (käännöslaina ruotsin sanasta kulspruta), on kivääripatruunoita ampuva konetuliase. Se on suunniteltu jalkaväen suojatulen ampumiseen ja muuhun pitkiä tulisarjoja vaativiin tehtäviin, jonka vuoksi siinä on usein jalusta tai haaratuki, raskas piippu ja vyösyöttö.
Historia > Gatling

Ensimmäisen konekiväärityyppisen aseen rakensi yhdysvaltalainen Richard J. Gatling vuonna 1861. Hän hyödynsi uusia pronssihylsyisiä ammuksia, jotka mahdollistivat aseen automaattisen lataamisen. Gatlingin konekiväärissä oli 6–10 lukollisen piipun ryhmä. Kun piipustoa pyöritettiin kammesta vääntämällä, kukin piippu latasi ja ampui luodin joka kierroksella. Gatling uskoi aseensa olevan niin tehokas, että se poistaisi suurten armeijoiden tarpeen ja siten vähentäisi sodassa kuolleiden määrää. Gatling-tyyppisessä aseessa ei tarvita jäähdytystä, koska kukin piippu ampuu vuorollaan, jolloin lämpöä syntyy vähemmän ja koska pyörivän liikkeen ilmavirta jäähdyttää piippuja.
Historia > Maxim

Syntyjään yhdysvaltalaisen, sittemmin Isoon-Britanniaan muuttaneen Hiram Maximin vuonna 1883 keksimää Maxim-konekivääriä pidetään ensimmäisenä varsinaisena konekiväärinä, kun perusteena pidetään sitä, että lataus tapahtuu edellisen laukauksen rekyylistä (automaattisesti), eikä käsin tai mekaanisesti. Koska piippu oli vesijäähdytetty, aseessa ei kuumenemisen takia tarvittu useita piippuja ja siitä saatiin siksi kevyempi. Maximin ase pystyi samaan tulivoimaan kuin sata kiväärimiestä.
Maxim-konekivääri otettiin käyttöön brittiarmeijassa 1889, ja sitä käytettiin ensimmäisen kerran zuluja vastaan 1893–1894. Eräässä taistelussa 50 brittisotilasta, joilla oli käytössään neljä konekivääriä, voitti 5 000 zulu-soturia. Konekivääri levisi nopeasti kilpavarustelussa muihin Euroopan armeijoihin. Ensimmäinen sota, jossa molemmilla osapuolilla oli merkittävästi konekiväärejä, oli Venäjän–Japanin sota, jossa yli puolet uhreista aiheutui konekivääritulesta. Myös Suomen sisällissodassa 1918 pyöräjalustalla ja kilvellä (Sokolov-jalusta) varustettu Maxim-konekivääri oli kummankin taistelevan osapuolen rintamajoukkojen pääasiallinen tulitukiase. Venäjän sisällissodan aikana Maxim-konekivääreitä sijoitettiin hevoskärryihin ja syntynyt yhdistelmä tunnettiin nimellä tatšanka.
Historia > Ensimmäinen maailmansota

Kevyempi, viisimiehinen Maximin malli sai nimen Devil’s Paintbrush (suom. paholaisen sivellin) kaataessaan riveittäin hyökkääjiä. Ensimmäisessa maailmansodassa 90 % luodeista aiheutuneista tappioista johtui Maxim-tyyppisten konekiväärien tulesta.
Brittien vuonna 1912 käyttöön ottama .303 British (7,7 × 56 mm R) -kaliiperinen Vickers-konekivääri painoi enää noin 15 kg ja jalusta 23 kg. Lisäksi oli kuljetettava 4,5 litraa jäähdytysvettä sekä ammukset. Yksi 250 ammuksen laatikko painoi noin 10 kg.
Historia > Toinen maailmansota

Toisen maailmansodan alkuun mennessä saksalaiset olivat saaneet kenttäkäyttöön ensimmäisen kevyen konekiväärin, MG-34:n, joka painoi vain noin 12 kg. Sodan aikana Saksa oli käytännössä ainoa valtio, jolla oli käytössään kevyitä konekiväärejä. Muut valtiot, kuten Neuvostoliitto, Iso-Britannia ja Yhdysvallat, joutuivat tyytymään pikakivääreihin ja raskaisiin konekivääreihin. Yksi kuuluisimmista kevyistä konekivääreistä on saksalainen MG-42, joka oli sodan jälkeenkin monen maan armeijan käytössä, yleensä 7,62 × 51 mm NATO - kaliiperisena. MG-42:n ylikuumenemisongelma ratkaistiin samoin kuin sen edeltäjässä MG-34:ssä eli vaihdettavalla piipulla. Sodan alussa konekiväärit olivat myös usein lentokoneiden aseina, mutta alkoivat hiljalleen väistyä konetykkien tieltä.
Nykyaika

Nykyään käytössä olevia konekiväärejä ovat muun muassa yhdysvaltalaiset M60 (7,62 mm NATO) ja M249 (5,56 mm NATO), venäläinen Kalašnikov PKM (7,62 mm × 53R), saksalainen HK MG 4 (5,56 mm NATO). Nykyään käytetään myös usealla piipulla varustettuja Gatling-tyyppisiä konekivääreitä. Ne voivat ampua jopa 6 000 laukausta minuutissa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Saksalaisten 2. maailmansodassa käyttämät konekiväärit Militarian Maailma nro. 5. Pohjois-Kymenlaakson asehistoriallisen yhdistyksen jäsenlehti.
How Stuff Works - Machine Gun
Uefan karsinnat jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin 2018 – Lohko I

Lohko I UEFA:n karsinnoissa jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin 2018 oli yksi yhdeksästä UEFA:n lohkoista karsinnoissa vuoden 2018 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin. Lohkossa pelasivat Islanti, Kroatia, Suomi, Turkki, Ukraina ja Kosovo. Islanti eteni lohkovoittajana lopputurnaukseen ja Kroatia pääsi lohkokakkosena jatkokarsintaan.
Sarjataulukko

| Sij>  | Joukkuen • k •  | O | V | T | H | TM | PM | ME | P | Karsinta |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Islanti | 10 | 7 | 1 | 2 | 16 | 7 | +9 | 22 | Etenee lopputurnaukseen |  | — | 1–0 | 2–0 | 2–0 | 3–2 | 2–0 |
| 2 |  Kroatia | 10 | 6 | 2 | 2 | 15 | 4 | +11 | 20 | Etenee 2. kierrokselle |  | 2–0 | — | 1–0 | 1–1 | 1–1 | 1–0 |
| 3 |  Ukraina | 10 | 5 | 2 | 3 | 13 | 9 | +4 | 17 |  |  | 1–1 | 0–2 | — | 2–0 | 1–0 | 3–0 |
| 4 |  Turkki | 10 | 4 | 3 | 3 | 14 | 13 | +1 | 15 |  |  | 0–3 | 1–0 | 2–2 | — | 2–0 | 2–0 |
| 5 |  Suomi | 10 | 2 | 3 | 5 | 9 | 13 | −4 | 9 |  |  | 1–0 | 0–1 | 1–2 | 2–2 | — | 1–1 |
| 6 |  Kosovo | 10 | 0 | 1 | 9 | 3 | 24 | −21 | 1 |  |  | 1–2 | 0–6 | 0–2 | 1–4 | 0–1 | — |
↑  Lohkojen kahdeksan parasta toiseksi tullutta etenee toiselle kierrokselle (pudotuspelit). Yhdeksänneksi sijoittunut joukkue putoaa.
Kyynäräjärvi (Tammela)

| Kyynäräjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Tammela
Koordinaatit:  60°54′58″N, 23°45′29″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Jänhijoen valuma-alue (35.97)
Laskujoki:  oja Kuivajärveen 
Järvinumero:  35.973.1.017
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  124,2 m 
Rantaviiva:  7,165 km 
Pinta-ala:  0,66841 km² 
 fiKyynäräjärvi 
Kyynäräjärvi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Maantiede

Järven pinta-ala on 67 hehtaaria ja sen pituus on 1,5 kilometriä ja leveys 1,0 kilometriä. Järveen laskee suo-ojia ympröiviltä soilta. Näiden joukossa on laskuojia Pikku-Pakosesta ja Iso-Pakosesta. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla lahden pohjukassa, josta saa alkunsa 450 metriä pitkä laskuoja Kuivajärveen.
Järven rantaviiva on 7,2 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Järvessä on seitsemän luotomaista saarta. Rannat ovat rakentamattomia. Heinämaankulman seututiehen 283 yhdistävä tie ylittää Kyynärjärven laskuojan.
Valutussuodatin

Valutussuodatin on akvaarion hoidossa käytettävä veden mekaaniseen- ja lähinnä biologiseen suodattamiseen tarkoitettu suodatintyyppi.
Tyypillisiä suodatinmassoja, joissa on paljon pinta-alaa bakteerien kasvualustaksi.
Suodatin on toiminnaltaan varsin yksinkertainen. Akvaariossa oleva vesi pumpataan suodattimeen, jossa vesi levitetään tasaisesti koko suodattimen alueelle suihkuputkien reikälevyjen tms. avulla. Tämän jälkeen vesi valuu painovoiman vaikutuksesta suodatinaltaan sisällä olevien suodatusmassojen läpi suodattimen pohjalle, josta vesi johdetaan takaisin altaaseen. Valutussuodattimen paikka on yleensä akvaarion yläpuolella, koska mahdolliset pumpun toimintahäiriöt tai sähkökatkot voivat aiheuttaa akvaarion alapuolelle asennetussa suodattimessa vesivuotoja.
Valutussuodatin on varsin tehokas veden biologinen puhdistaja johtuen suodatusmassoissa olevan bakteerikannan hyvästä hapensaannista. Tyyppi sopii sekä makeavesiakvaarioon että meriakvaarioon, vaikkakin jälkimmäisessä se on vähemmän käytetty. Valutussuodattimella voidaan myös jäähdyttää vettä ja lisätä sen happipitoisuutta.
Yleensä laitteet ovat itse rakennettuja, mutta jonkin verran on olemassa myös kaupallisia valmisteita. Joissakin yhteyksissä valutussuodattimen on epäilty vaikuttavan haitallisesti akvaariokasvien kasvamiseen.
Vain kieli

| Vai> Tiedot |
| --- | --- |
Alue:   Liberia  Sierra Leone
Puhujia:  104,000 Liberiassa (2006) 15,500 Sierra Leonessa (1991)
Kirjaimisto:  vailainen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  nigeriläis-kongolaiset kielet
Kieliryhmä:  mandelaiset kielet
Kielikoodit
ISO 639-2:  vai
ISO 639-3:  vai
 Ohje 
Vai on Liberiassa ja Sierra Leonessa puhuttava mandelainen kieli. Se on läheistä sukua Sierra Leonessa puhutulle konon kielelle. Vaita kirjoitetaan vailaisella tavukirjoitusjärjestelmällä, joka kehitettiin 1830-luvulla.
Aiheesta muualla

Wikitongues: puhenäyte (Youtube)