stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Wings 2

| Wings 2 |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Miika Virpioja
Julkaistu:  2006
Lajityyppi:  ampumapeli, luolalentely
Pelimuoto:  moninpeli
Alusta:  Microsoft Windows, Linux
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Wings 2 on Miika Virpiojan kehittämä indie-videopeli, joka julkaistiin Microsoft Windowsille ja Linuxille vuonna 2006. Peli on suoraa jatkoa Virpiojan aiemmalle pelille, Wingsille.
Wings 2:ssa on luolalentelyissä harvemmin nähty verkkopeli, uusia toimintoja ja pelimuotoja, joita on yhteensä kuusi kappaletta. Pelaajan on lisäksi on mahdollista hypätä aluksestaan ulos ja taistella vain pilotilla, tai mennä jälleen robottien tai tykkien ohjaksiin. Peliä on mahdollista pelata sekä internetissä että jaetulla ruudulla ja lähiverkossa. Siihen on myös mahdollista luoda omia kenttiä ja myös aseita.
Pelin kehitys alkoi kesällä 2003. Syksyllä 2005 aloitettiin Wings 2:n suljettu beetatestaus, ja keväällä 2006 saivat betan ladattavakseen pelin foorumille rekisteröityneet. 17. elokuuta 2006 Wings 2 julkaistiin julkiseen levitykseen. 6. joulukuuta
2007 Wings 2 laitettiin ilmaislevitykseen Suomen itsenäisyyspäivän kunniaksi.
Aiheesta muualla

Wings 2:n viralliset sivut
Wings 2 Lauswikissä (Arkistoitu – Internet Archive)
Pelin foorumi (Arkistoitu – Internet Archive)
William Hamilton (taidemaalari)

William Hamilton Thomas Lawrencen maalaus, vuodelta 1788)
William Hamilton (1751 Lontoo − 2. joulukuuta 1801) oli englantilainen taidemaalari ja kuvittaja. Hänet valittiin kuninkaallisen taideakatemian kokelasjäseneksi vuonna 1784 ja täysjäseneksi vuonna 1789.
Hamilton pääsi italialaisen Antonio Zucchin oppilaaksi. Palattuaan kotimaahansa hän alkoi kuvittaa William Shakespearen teoksia. Hänen teoksistaan otettiin paljon painokuvia joista tuli kansan parissa suosittuja.
Valikoituja teoksia

Näyttelijä John Philip Kemble Rikhard III:n roolissa, noin vuodelta 1787.
Vertumnus ja Pomona, maalattu vuonna 1789.
Prospero ja Ariel, maalattu vuonna 1797.
Aiheesta muualla

http://artuk.org/discover/artworks/search/actor:hamilton-william-17511801
Värintoistoindeksi

Värintoistoindeksi (lyhenne CRI, englanniksi colour rendering index) eli Ra-indeksi on suure, jolla mitataan valonlähteen kykyä toistaa värejä verrattuna vertailuvalonlähteeseen.
Värilämpötilaltaan alle 5 000 kelvinin valonlähteitä verrataan Planckin säteilijään, mustaan kappaleeseen, kun taas yli 5 000 kelvinin valonlähteitä verrataan standardoituun luonnonvaloloisteputkeen (D65). Päivänvalon värintoistoindeksi on 89, kun vertailuvalonlähde on Planckin säteilijä. Hehkulampun värintoistoindeksi on samoin 89 verrattuna päivänvaloon. Tämä on yksi syy, minkä vuoksi on alettu kehitellä uusia värintoistoindeksin mittausmenetelmiä.
Värintoistoindeksi ilmoitetaan lukuna asteikolla nollasta sataan, missä 0 tarkoittaa täysin monokromaattista valoa, jossa värit eivät toistu lainkaan, ja 100 täysin jatkuvaspektristä valoaselvennä eli täydellistä värintoistoa. Värintoistoindeksi ei ilmoita valon väriä, vaan sen ilmoittaa värilämpötila.
Värintoistoindeksi määritetään vertaamalla kahdeksan eri värin toistumista referenssivalossa ja tarkasteltavassa valossa. Kunkin värin kohdalla mitataan ero sijoittumisessa väriavaruuteen. Värintoistoindeksi on siis objektiivinen, ei subjektiivinen suure. Poikkeamista lasketaan neliöllinen keskiarvo. Vain yhden värin suuri poikkeama ei laske värintoistoindeksiä paljoa, ongelmaksi muodostuu epätasaisen spektrin omaavat valonlähteet mm. valkoinen ledi.
Valo, jonka värintoistoindeksi on yli 80, koetaan yleensä varsin luonnolliseksi. Indeksiltään alle 70:n jäävä valo taas koetaan luonnottomaksi tai värittyneeksi, tai jotkin tietyt kohteet näyttävät valossa omituisilta. Valo- tai videokuvauksessa käytettävän valonlähteen värintoistoindeksin on yleensä syytä olla vähintään 90. Yleisistä valonlähteistä hehkulampuilla, jotka ovat likimäärin mustia kappaleita, on värintoistoindeksi 100, samoin kuin auringonvalolla. Teollisuus- ja liikennevalaisimien värintoistoindeksit ovat usein 20–60 (matalapainenatriumlampulla 0). Tavallisten loisteputkien värintoistoindeksit ovat jopa 80–85.
Värintoistoindeksin ei nykyään katsota tyydyttävästi mittaavan uusien valonlähteiden, kuten parannettujen loisteputkien ja muiden purkauslamppujen sekä valkoisten ledien subjektiivisia ominaisuuksia, joten kansainvälinen valaistuskomissio CIE valmistelee parhaillaanmilloin? uutta, tarkempaa menetelmää.
Aiheesta muualla

Sormanen, Aleksi: Valonlähteiden värintoisto-ominaisuuksien kuvaaminen, Teknillinen korkeakoulu, Erikoistyö, 1.9.2008 (pdf)
Wapit

Wapit oli WAP-teknologiaan erikoistunut mobiilipalveluita kehittävä ohjelmistotalo. Yhtiö perustettiin vuonna 1998 ja  sen ensimmäiseksi toimitusjohtajaksi palkattiin yksi perustajista, Sleepy Sleepers- ja Leningrad Cowboys -yhtyeistä tuttu Mato Valtonen. Muita perustajia olivat Pekka Palin ja Antti Piippo . Wapit oli alansa edelläkävijä. Siksi toiminta ei alussa tuottanut voittoa, vaan sitä jouduttiin rahoittamaan kansainvälisten sijoitusyhtiöiden avulla. IT-kuplan puhjetessa ja riskirahoituksen ehtyessä Wapit meni konkurssiin kesäkuussa 2001.
Yrityksellä oli toimintaa pääasiassa Helsingissä, mutta se ehti laajentua myös kansainvälisesti. Sen ainoa kannattava yksikkö sijaitsi Singaporessa. Yhdysvalloissa sijainnutta toimistoa, samoin kuin Suomen Tampereella, ei koskaan otettu käyttöön.
Yrityksen toimintakulttuuriin kuului henkilöstön voimakas sitouttaminen tekemällä koko henkilöstöstä sen omistajia. Tätä varten luotiin optio-ohjelma, joka takasi kaikille siellä työskenteleville oikeuden ostaa yrityksen osakkeita ale-hintaan tai saada niitä ilmaiseksi .
Mato Valtosesta tuli julkisuudessa koko yrityksen keulakuva. Toimitusjohtajan tehtävät jätettyään hän toimikin sen tiedotusjohtajana konkurssiin saakka. Valtonen kirjoitti heti tuoreeltaan konkurssin jälkeen Wapitin tarinan kirjaksi nimeltään Noh, sano naakka ku nokka katkes.
Wapitin merkittävimmäksi tuotteeksi osoittautui ilmaiseksi jaettu tekstiviesti- ja WAP-yhdyskäytävä Kannel, jonka kehitystyötä jatkaa edelleen Kannel Group -konsortio.
Aiheesta muualla

Kannel.org
Värinää riittää

| Värinää riittää Anita Hirvonen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2016
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 37.27
 Levy-yhtiö: Hikiän Takomo
Anita Hirvosen muut julkaisut
| Sydän rakastaa – Kootut levytykset 1976–1980 2014 | Värinää riittää 2016 |   |
Värinää riittää on Anita Hirvosen albumi. Albumi julkaistiin Anita Hirvosen 70-vuotis syntymäpäivän kunniaksi Riihimäen teatterissa järjestetyn konsertin yhteydessä 7. helmikuuta 2016.
Kappaleet

Päivä nousee – 4.27
Sä kaunehin – 2.46
Värinää riittää – 3.32
Tintarella – 2.51
Playboy – 2.57
Tulenliekki – 2.57
Kuivaisit mun kyyneleet – 4.14
Öinen suudelma – 3.07
Lola saa, Lola vie – 3.44
Jambalaya – 3.28
Lapin tango – 3.25
Wapping

Wappingin kanavia ja asuintaloja.
Wapping [ˈwɒpɪŋ] on alue itäisessä Lontoossa, sen Tower Hamlets -aluehallintoyksikössä Lontoon Cityn itäpuolella ja Thamesjoen pohjoispuolella.
Toisessa maailmansodassa Wapping kärsi pommituksista ja sen jälkeen autioitui ja ränsistyi, kunnes 1980-luvulla  tyhjillään olleita varastorakennuksia alettiin muuttaa luksusasunnoiksi. Vuonna 1986 Rupert Murdochin News Corporation siirsi omistamiensa sanomalehtien toimitukset ja painot uusiin tiloihin Wappingiin. Samalla hän uudisti sanomalehtien vanhentunutta painotekniikkaa niin, että vuoden kestäneen tuloksettoman työtaistelun jälkeen noin 4 000 kirjapainotyöntekijää jäi työttömiksi. ”Wappingin taisteluna” tunnettu lakko oli suuren kaivoslakon 1984–1985 ohella yksi Britannian ammattiyhdistysliikkeen suurista tappioista Margaret Thatcherin pääministerikaudella. Vuonna 2013 News Corp luopui Wappingin toimitiloistaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wapping Wikimedia Commonsissa
Omakuva

Albrecht Dürerin omakuva vuodelta 1498.
Omakuva on taiteilijan piirtämä, maalaama, valokuvaama tai veistämä muotokuva itsestään. Se voi olla myös performanssi tai videoteos.
Taidehistoriassa omakuva on niin sanottu renessanssi-ilmiö. Omakuvia ei juuri tavata keskiajalla taiteilijan yksilöllisyyden ja persoonallisuuden alkaessa korostua renessanssista lähtien. Myös parempien ja halvempien peilien avulla tuli helpommaksi tehdä kuva itsestään. Myös romantiikan taidekäsitys korostaa omakuvaa.
Omakuvia

Elin Danielson-Gambogi: Omakuva
Vilho Lampi: Omakuva
Väinö Kunnas: Omakuva
Alpo Jaakola: Omakuva teltassa
Helene Schjerfbeck: Omakuva, valoa ja varjoa
Helene Schjerfbeck: Mustataustainen omakuva
Ellen Thesleff: Omakuva, lyijykynä
Andrea Mantegna (vas.), 1474.
Caravaggio, (oik.), noin 1606/1607.
Artemisia Gentileschi, noin 1630.
Goya, 1815.
August Strindberg, noin 1892-93
Egon Schiele, 1912.
Ilja Repin, 1915.
Carl Van Vechten, 1939
Cornelia Schleime, 2001.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Omakuva Wikimedia Commonsissa
Omakuvagalleria (Arkistoitu – Internet Archive), Oulun taidemuseo
Wings Over Europe Tour

Wings Over Europe Tour oli Wings-yhtyeen euroopan kiertue vuodelta 1972.
Kiertuepäivät

| Päivä | Kaupunki | Maa | Tapahtumapaikka |
| --- | --- | --- | --- |

| 9. heinäkuuta 1972 | Ollioules | Ranska | Centre Culturel de Châteauvallon |
| 12. heinäkuuta 1972 | Juan-les-Pins | Ranska | Juan-les-Pins |
| 13. heinäkuuta 1972 | Arles | Ranska | Théâtre Antique |
| 14. heinäkuuta 1972 | Lyon | Ranska | Canceled |
| 16. heinäkuuta 1972 | Pariisi | Ranska | Olympia |
| 18. heinäkuuta 1972 | München | Länsi-Saksa | Zirkus-Krone-Bau |
| 19. heinäkuuta 1972 | Frankfurt | Länsi-Saksa | Offenbach-Halle |
| 21. heinäkuuta 1972 | Zürich | Sveitsi | Kongress-Halle |
| 22. heinäkuuta 1972 | Montreux | Sveitsi | Pavilion |
| 1. elokuuta 1972 | Kööpenhamina | Tanska | K.B. Hallen |
| 4. elokuuta 1972 | Helsinki | Suomi | Töölön kisahalli |
| 5. elokuuta 1972 | Turku | Suomi | Kupittaan urheiluhalli |
| 7. elokuuta 1972 | Tukholma | Ruotsi | Gröna Lund |
| 8. elokuuta 1972 | Örebro | Ruotsi | Idretshalle |
| 9. elokuuta 1972 | Oslo | Norja | Njaardhallen |
| 10. elokuuta 1972 | Göteborg | Ruotsi | Scandinavium |
| 11. elokuuta 1972 | Lund | Ruotsi | Olympen |
| 12. elokuuta 1972 | Odense | Tanska | Fyns Forum |
| 14. elokuuta 1972 | Aarhus | Tanska | Vejlby-Risskov Hallen |
| 16. elokuuta 1972 | Düsseldorf | Länsi-Saksa | Rheinhalle |
| 17. elokuuta 1972 | Rotterdam | Hollanti | De Doelen |
| 19. elokuuta 1972 | Groningen | Hollanti | Evenementenhal Martinihal |
| 20. elokuuta 1972 | Amsterdam | Hollanti | Concertgebouw |
| 21. elokuuta 1972 | Haag | Hollanti | World Forum Convention Center |
| 22. elokuuta 1972 | Antwerpen | Belgia | Cinema Roma |
| 24. elokuuta 1972 | Berliini | Länsi-Saksa | Deutschlandhalle |
Waterbury

| Waterbury |
| --- | --- |
 Waterburyn keskustaa.
 lippu:  vaakuna
 Waterbury Connecticutin kartalla
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Connecticut
Piirikunta:  New Haven
Väkiluku (2010):  110 366
Lempinimi::  The Brass City
Motto::  Quid Aere Perennius (What Is More Lasting Than Brass)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Waterbury on kaupunki Yhdysvaltain itärannikolla sijaitsevassa Connecticutin osavaltiossa. Kaupungissa asui 110 366 ihmistä vuonna 2010. Waterbury on väkiluvultaan New Havenin piirikunnan toiseksi suurin kaupunki.
Väestö

Kaupungin asukkaista 38,5 prosenttia on valkoisia, 37,2 prosenttia latinalaisamerikkalaisia ja 17,9 prosenttia mustia. 92,2 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 34,7 vuotta.
Kuvia kaupungista

Waterburyn keskustaa.
Waterburyn rautatieasema.
Kaupungin julkista liikennettä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Waterbury Wikimedia Commonsissa
Connecticutin osavaltio
| --- | --- |
Alueet:   Central Naugatuck River Valley  Gold Coast  Greater Bridgeport  Greater Danbury  Greater New Haven  Greater Hartford  Kaakkois-Connecticut  Litchfield Hills  Lounais-Connecticut  Lower Connecticut River Valley  Quiet Corner 
Piirikunnat:   Fairfield  Hartford  Litchfield  Middlesex  New Haven  New London  Tolland  Windham 
Kaupungit:   Ansonia  Bridgeport  Bristol  Danbury  Derby  Hartford (pääkaupunki)  Meriden  Middletown  Milford  New Britain  New Haven  New London  Norwalk  Norwich  Shelton  Stamford  Torrington  Waterbury  West Haven
Wine Country

Domaine Carneros -viinitila
Wine Country on alue Pohjois-Kaliforniassa Yhdysvalloissa. Alue tunnetaan maailmanlaajuisesti viinintuotannostaan, jonka aloittivat espanjalaiset lähetyssaarnaajat vuonna 1812. Alueella, joka sijaitsee San Franciscosta pohjoiseen, on noin 200 viinintuottajaa. Viljely on keskittynyt alueen laaksoihin, esimerkkeinä Napa Valley Napan piirikunnassa ja Sonoma Valley, Alexander Valley ja Russian River Valley Sonoman piirikunnassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wine Country Wikimedia Commonsissa
Kalifornian osavaltio
Ilmasto | 
Piirit | 
Talous | 
Vaalit | 
Maantiede | 
Hallinto | 
Kuvernöörit |
Historia | 
Politiikka | Teemasivu
| --- | --- |
Alueet:  Antelope Valley |  Big Sur |  Central Coast |  Channel Islands |  Coachella Valley |  Cucamonga Valley |  East Bay (SF) |  Etelä-Kalifornia |  Gold Country |  Los Angelesin suuralue |  Imperial Valley |  Inland Empire | Itäinen Kalifornia |  Keskuslaakso |  Kuolemanlaakso |  Los Angeles Basin | Lost Coast |   Mojave |  North Bay (SF) |  Owens Valley |  The Peninsula |  Pomona Valley |  Redwood Empire |  Russian River |  Sacramento Valley |  Salinas Valley |  San Diegon piirikunnan pohjoisosa |  San Fernando Valley |  San Franciscon lahden ympäristö |  San Gabriel Valley |  San Joaquin Valley |  Santa Clara Valley |  Shasta Cascade |  Sierra Nevada |  Piilaakso |  Pohjois-Kalifornia |  Sonoma Valley |  Tech Coast |  Tri-Valley |  Victor Valley |  Wine Country |  Yosemiten kansallispuisto
Kaupungit (suurimmat):  Bakersfield |  Chico |  Fresno |  Los Angeles-Long Beach-Glendale |  Modesto |  Napa |  Oakland-Fremont-Hayward |  Oxnard-Thousand Oaks-Ventura |  Redding |  Riverside-San Bernardino-Ontario | Sacramento-Roseville |  Salinas |  San Diego-Carlsbad-San Marcos |  San Francisco-San Mateo-Redwood City |  San José-Sunnyvale-Santa Clara | Santa Ana-Anaheim-Irvine |  Santa Barbara-Santa Maria |  Santa Cruz-Watsonville |  Santa Rosa-Petaluma |  Stockton |  Vallejo-Fairfield |  Visalia-Porterville |  Yuba City
Piirikunnat:  Alameda |  Alpine |  Amador |  Butte |  Calaveras |  Colusa |  Contra Costa |  Del Norte |  El Dorado |  Fresno |  Glenn |  Humboldt |  Imperial |  Inyo |  Kern |  Kings |  Lake |  Lassen |  Los Angeles |  Madera |  Marin |  Mariposa |  Mendocino |  Merced |  Modoc |  Mono |  Monterey |  Napa |  Nevada |  Orange |  Placer |  Plumas |  Riverside |  Sacramento |  San Benito |  San Bernardino |  San Diego |  San Francisco |  San Joaquin |  San Luis Obispo |  San Mateo |  Santa Barbara |  Santa Clara |  Santa Cruz |  Shasta |  Sierra |  Siskiyou |  Solano |  Sonoma |  Stanislaus |  Sutter |  Tehama |  Trinity |  Tulare |  Tuolumne |  Ventura |  Yolo |  Yuba
Wappingin rautatieasema

Wappingin rautatieasema on London Overgroundin asema Wappingissa, Tower Hamletsin alueella Lontoossa. Asema on Overgroundin East London Linen käytössä ja se sijaitsee Thamesin pohjoisrannalla Lontoon matkakortin maksualueella 2.
Wappingin asemalta kulkee junia pohjoiseen kohti Highbury & Islingtonia ja Dalston Junctionia sekä etelään New Crossin, Crystal Palacen ja West Croydonin suuntiin.
Aiheesta muualla

Wappingin asema National Railin sivuilla (englanniksi)
Weber (yritys)

Weber Grill Restaurant Schaumburgissa Illinoisissa.
The Weber-Stephen Products LLC, tunnetaan nimellä Weber, on yhdysvaltalainen yksityisyritys, joka valmistaa hiili-, sähkö- ja kaasugrillejä sekä näiden oheistuotteita. Weber on perustettu vuonna 1893. Yritys toimii 30 maassa ympäri maailmaa. Weberillä on lisäksi neljä Weber grill -ravintolaa Yhdysvalloissa.
Aiheesta muualla

Weberin kotisivut
Weberin piirikunta

Weberin piirikunta (engl. Weber County) on Yhdysvaltojen Utahin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 262 223 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Ogdenin kaupunki. Piirikunta perustettiin 31. tammikuuta 1850.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Weberin piirikunta Wikimedia Commonsissa
Windy

| Windy Astrud Gilberto |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 26. huhtikuuta – 14. toukokuuta 1968
 Julkaistu: 1968
 Tuottaja(t): Pete Spargo
 Tyylilaji: bossa nova
 Kesto: 28.09
 Levy-yhtiö: Verve
Astrud Gilberton muut julkaisut
| A Certain Smile, a Certain Sadness 1967 | Windy 1968 | September 17, 1969 1969 |
Windy on brasilialaisen bossa nova -laulajan Astrud Gilberton studioalbumi. Albumin julkaisi Verve Records -levy-yhtiö vuonna 1968.
Kappaleet

Dreamy (Luiz Bonfá) – 2.05
Chup, Chup, I Got Away (Marcos Valle) – 2.09
Never My Love (Don Addrisi) – 2.53
Lonely Afternoon (Robert Maxwell, Patrick Williams) – 3.25
On My Mind (Eumir Deodato, Norman Gimbel) – 2.44
The Bare Necessities (Terry Gilkyson) – 2.37
Windy (Ruthann Friedman) – 2.49
Sing Me a Rainbow (Estelle Levitt, Lou Stallman) – 2.11
In My Life (John Lennon, Paul McCartney) – 2.29
Crickets Sing for Anamaria (Marcos Valle) – 1.36
Where Are They Now? (Bradford Craig, Ty Whitney) – 3.11
Kokoonpano

Astrud Gilberto – laulu
Marcelo Gilberto – laulu kappaleessa ”The Bare Necessities”
Patrick Williams – sovitus, orkesterinjohtaja (kappaleessa 4)
Eumir Deodato – sovitus, orkesterinjohtaja (kappaleissa 1, 2, 5 ja 7)
Don Sebesky – sovitus, orkesterinjohtaja (kappaleissa 3, 6, 8, 9 ja 11)
Acy Lehman – Art Director
Howard Terpening – kansikuvan taide
Val Valentin – johtaja, ohjaaja
Phil Ramone – äänisuunnittelija
Dave Sanders
Diane Judge
Pete Spargo – tuottaja
David Greene – remiksaus
Arvostelut

AllMusic:
Värimintut

| Värimintut |
| --- | --- |
 Punaväriminttu (Monarda didyma)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Huulikukkaiskasvit Lamiaceae
Suku::  Värimintut Monarda  L.
Katso myös
   Värimintut Wikispeciesissä   Värimintut Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Värimintut (Monarda) on huulikukkaiskasvien heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu maailmanlaajuisesti 6–12 lajia. Varsi on kulmikas. Kukilla on huomattavat verholehdet. Kukkien värejä ovat valkoinen, vaaleanpunainen, punainen ja violetti.
Lajeja ja lajikkeita

Vuoriväriminttu (Monarda austromontana)
Purppuraväriminttu (Monarda ’Bergamo’)
Sitruunaväriminttu (Monarda citriodora)
Punaväriminttu (Monarda didyma)
Preeriaväriminttu (Monarda fistulosa)
Tarhaväriminttu (Monarda Media-ryhmä)
Piparväriminttu (Monarda menthifolia)
Pilkkuväriminttu tai pikkuväriminttu (Monarda punctata)
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Värimintut – Monarda
Funet: Värimintut (Monarda)
United States Department of Agriculture (USDA): Monarda (englanniksi)
Flora of China: Monarda (englanniksi)
Weberin piste

Suomen Weberin pisteen merkki aiemmassa sijaintipaikassaan Hauhon Sappeessa.
Weberin piste tarkoittaa väestöllistä keskipistettä, johon määritellyn alueen – esimerkiksi valtion – asukkaiden yhteenlaskettu etäisyys on lyhin.
Käsite on nimetty 1900-luvun alun saksalaisen tilastomaantieteilijän Alfred Weberin mukaan. Weberin piste ei ole väestön painopiste.
1970-luvulla Suomen Weberin piste oli Rautajärven kylässä, Luopioisten kunnassa, jossa sille pystytettiin myös muistomerkki. Sille on pystytetty muistomerkki myös Hauhon Sappeen kylään, jossa piste sijaitsi vuonna 1995. Vuonna 2021 piste sijaitsi Hauhon Keson kylässä.
Suurten kaupunkien väestönkasvun vuoksi piste liikkui aiemmin etelämmäksi noin kilometrin vuodessa, mutta viime vuosina liike on hidastunut nopeasti ollen vuonna 2021 enää alle 500 metriä. Väestöennusteiden mukaan Weberin pisteen liikkeen kohti etelää on aiemmin ennakoitu jatkuvan entisellä nopeudella vuosien 2040–2050 tienoille saakka. Tämä merkitsisi sitä, että piste siirtyisi Hämeenlinnasta Janakkalan puolelle aikavälillä 2040–2045.
Aiheesta muualla

Weberin pisteet vuodesta 1985 alkaen
Yhteysupseeri

Yhteysupseeri on muuhun kuin upseerin omaan joukko-osastoon kuuluvan esikunnan tai muun johtoportaan osaan yhteyksiä hoitamaan lähetetty upseeri. Esimerkiksi Suomella oli jatkosodassa yhteysupseereja saksalaisissa joukko-osastoissa Lapissa koordinoimassa suomalaisten ja saksalaisten yhteistoimintaa.
Wapixanan kieli

| Wapixana |
| --- | --- |
Muu nimi:  wapishana
Tiedot
Alue:   Suriname  Brasilia
Puhujia:  10 900 (2012)
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kirjaimisto:  latinalaiset aakkoset
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  Arawakkikielet
Kieliryhmä:  Rio Negro-Roraima -kielet
ISO 639-3:  wap
 Ohje 
Wapixana on arawakkikieliin kuuluva kieli, jota Guyanan ja Brasilian rajalla. Vuonna 2012 kielellä arvioitiin olevan 10 900 puhujaa. Kielen katsotaan olevan uhanalainen. Wapixanan lähimpiä sukulaiskieliä ovat mm. atorada ja aroaqui. Kieli jaetaan kahteen päämurteeseen.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Uusi testamentti käännettiin wapixanaksi vuonna 2012.
Fonologia > Vokaalit

|  | Etinen | Keskinen | Takainen |
| --- | --- | --- | --- |
| Suppea | i | ɨ | u |
| Avoin |  | a |  |
Vokaalit [a], [i] ja [u] voivat esiintyä myös nasaalisina.
Lähde:
Fonologia > Konsonantit

|  | Labiaali | Alveolaari> Norm. | Alveolaari> Pal. | Retrofleksi | Palataali | Velaari | Glottaali |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nasaali | m | n |  |  |  |  |  |
| Klusiili | p | t | d |  |  |  | k | (g) | ʔ |
| Implosiivi | ɓ | ɗ | ɗʲ |  |  |  |  |
| Affrikaatta |  | t͡ʃ |  |  |  |  |  |
| Frikatiivi |  | ʃ |  | ʐ |  |  |  |
| Tremulantti |  | ɾ |  |  |  |  |  |
| Puolivokaali | w |  |  |  | j |  |  |
Lähde:
Winfield Scott

| Winfield Scott |
| --- | --- |
 1862
Henkilötiedot
Muut nimet:  "Old Fuss and Feathers"
Syntynyt: 13. kesäkuuta 1786  Petersburg, VA, USA
Kuollut: 29. toukokuuta 1866  West Point, NY, USA
Ammatti:  sotilas
Sotilashenkilö
Palvelusvuodet:  1808–1861
Komentajuudet:  Yhdysvaltain armeijan ylipäällikkö (1841–1861)
Taistelut ja sodat:  Vuoden 1812 sota, Yhdysvaltain-Meksikon sota, Yhdysvaltain sisällissota
Sotilasarvo:   kenraaliluutnantti
 Nimikirjoitus
Winfield Scott (s. 13. kesäkuuta 1786 Petersburg, Virginia – 29. toukokuuta 1866 West Point, New York) oli yhdysvaltalainen kenraali ja Yhdysvaltain armeijan ylipäällikkö vuosina 1841–1861. Lisäksi hän oli vuonna 1852 ehdolla Yhdysvaltain presidentiksi Whig-puolueen ehdokkaana, mutta hävisi vaalit demokraattien Franklin Piercelle.
Scott oli kenraalina poikkeuksellisen taitava ja häntä on luonnehdittu usein oman aikansa taitavimmaksi sotilaskomentajaksi. Myös Scottin alaiset arvostivat häntä suuresti.