stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kuinka miljonääri naidaan
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kuinka miljonääri naidaan Wikimedia Commonsissa
Kuinka miljonääri naidaan Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Pola (Marilyn Monroe) yksisilmäisen pohatan seurana
Kohtaus Schatzen ja Hanleyn häistä
Kolmikko laatimassa suunnitelmaansa asuntonsa terassilla
Sleepers – katuvarpuset

| Sleepers – katuvarpuset> Sleepers |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Barry Levinson
Käsikirjoittaja:  Lorenzo Carcaterra Barry Levinson
Tuottaja:  Barry Levinson Steve Golin
Säveltäjä:  John Williams
Kuvaaja:  Michael Ballhaus
Leikkaaja:  Stu Linder
Pukusuunnittelija:  Gloria Gresham
Pääosat:  Kevin Bacon Billy Crudup Robert De Niro Dustin Hoffman Jason Patric Brad Pitt
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix Fandango at Home
Ensi-ilta:  1996
Kesto:  147 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sleepers – katuvarpuset on vuonna 1996 ensi-iltansa saanut draamaelokuva. Elokuvan ohjasi Barry Levinson ja pääosissa ovat Kevin Bacon, Billy Crudup, Robert De Niro, Dustin Hoffman, Jason Patric ja Brad Pitt.
Elokuva perustuu kirjailija Lorenzo Carcaterran samannimiseen teokseen. Kirjailija itse väittää tarinan olevan totta, mutta riittävää näyttöä asialle ei ole.
Elokuva kertoo neljästä nuoresta pojasta Johnista, Michaelista, Tommysta ja Lorenzosta, jotka ovat kasvaneet huonoissa olosuhteissa. Pojat ovat tottuneet perheväkivaltaan ja viettävät usein aikaansa tehden jos jonkinlaisia kepposia isä Bobby Carillonin kielloista huolimatta. Tavallisena ja kuumana päivänä, poikien yrittäessä varastaa nakkisämpylöitä eräästä kärrystä, saa harmiton näpistys suuremmat suhteet sen seurauksena kun eräs mies jää kärryn alle, jonka pojat vahingossa sysäsivät häntä kohti. Pojat joutuvat vuodeksi Wilkinsonin poikakotiin ja siellä osastolle, jota johtaa perverssi Sean Nokes. Nokesin julmat teot jättävät poikiin ikuiset arvet, jotka kostautuvat vielä tulevaisuudessa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Kevin Bacon   | … |   Sean Nokes   |
|   Billy Crudup   | … |   Tommy Marcano   |
|   Robert De Niro   | … |   Isä Bobby Carillon   |
|   Dustin Hoffman   | … |   Danny Snyder   |
|   Jason Patric   | … |   Lorenzo Carcaterra   |
|   Brad Pitt   | … |   Michael Sullivan   |
|   Minnie Driver   | … |   Carol Martinez   |
|   Ron Eldard   | … |   John Reilly   |
Pakistanin lippu

Pakistanin lippu.
Pakistanin lipun on suunnitellut itsenäisen Pakistanin puolesta kampanjoinut entinen Muslimiliiton johtaja Mohammed Ali Jinnah. Lippu on otettu käyttöön 14. elokuuta 1947. Lipun mittasuhteet ovat 2:3.
Lipun värien merkitys:
Vihreä väri symboloi islamia.
Valkoinen viisisakarainen tähti symboloi tietämystä ja valoa ja puolikuu edistystä.
Valkoisen reunan tangonpuolella on alun perin kerrottu symboloivan hyvinvointia ja rauhaa, mutta sen ottamista lippuun perusteltiin myös sillä, että se edustaisi Pakistanin muita kuin islamilaisia vähemmistöjä.
Haavakotinga

| Haavakotinga |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kotingat Cotingidae
Suku::  Savukotingat Lipaugus
Laji::  streptophorus
Kaksiosainen nimi
 Lipaugus streptophorus  Salvin & Godman, 1884 

Katso myös
   Haavakotinga Wikispeciesissä   Haavakotinga Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Haavakotinga (Lipaugus streptophorus) on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Haavakotingaa tavataan Brasiliassa, Guyanassa ja Venezuelassa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Viimeinen keikka

| Viimeinen keikka |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Matti Ijäs
Käsikirjoittaja:  Matti Ijäs
Tuottaja:  Kullervo Kukkasjärvi
Säveltäjä:  Antti Hytti
Kuvaaja:  Veikko Mård
Leikkaaja:  Lena Hemming
Lavastaja:  Kaarina Meller
Pääosat:  Risto Salmi Olavi Levula Esko Pesonen Toivo Tuomainen Kristiina Elstelä
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Yleisradio
Ensi-ilta:  1984
Kesto:  53 min
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viimeinen keikka on suomalainen televisiokomedia vuodelta 1984. Sen käsikirjoitti ja ohjasi Matti Ijäs. Pääosissa nähdään Risto Salmi, Olavi Levula, Toivo Tuomainen ja Esko Pesonen. Elokuva palkittiin Venla-palkinnolla.
Juoni

Vuosikymmenten takaisen tanssiyhtyeen viides jäsen ”Ruipelo” on kuollut, ja jäljelle jääneet jäsenet päättävät kunnioittaa tämän hautajaisia soittamalla vielä kerran yhdessä. Kaikki ei mene suunnitelmien mukaan: vanhat riidat tulevat uudelleen pintaan ja kärjistyvät miesten myöhempien vaiheiden erilaisuuden takia. Yhdestä on tullut jäykkä hammaslääkäri (Levula), yhdestä rento pappi (Tuomainen), kolmannesta musiikkiliikkeen pitäjä (Pesonen) ja neljännestä ei juuri muuta kuin katkeroitunut ja viinaan menevä vanha tanssimuusikko (Salmi), joka kiristää tunnelmaa oudolla käytöksellään ja kulmikkailla kommenteillaan.
Aiheesta muualla

Näyte elokuvasta Ylen Elävässä arkistossa
Kirjallisuutta

Timonen, Lauri: Matti Ijäksen elokuvat, s. 63–76.  Helsinki:  Like, 2013.  ISBN 978-952-01-0751-2
Mikko Hyyrynen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 1. marraskuuta 1977 (ikä 47)
Syntymäpaikka: Lappeenranta, Suomi
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 181 cm
Junioriseurat
1988–1995: LaPa
1996–1997: Rakuunat
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1998–2000 | Rakuunat | 62 | (32) |
| 2001 | FC Lahti | 27 | (0) |
| 2002–2006 | TPS | 110 | (40) |
| 2007 | MyPa | 22 | (4) |
| 2008–2009 | Jaro | 48 | (15) |
| 2010–2011 | JJK | 46 | (12) |
| 2012–2017 | TPS | 102 | (21) |
| 2013 | → ÅIFK | 1 | (1) |
| Yhteensä | Yhteensä | 418 | (125) |
Maajoukkue
| 2005 | Suomi | 2 | (0) |
Valmennusura
2013: ÅIFK
2014: TPS (A-jun.)
2014: TPS (naiset)
2015–2019: TPS (apuv.)
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 16. huhtikuuta 2016.
Mikko Hyyrynen (s. 1. marraskuuta 1977 Lappeenranta) on suomalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ura

Hyyrynen aloitti Veikkausliiga-uransa FC Lahdessakaudella 2001, tehden ensiesiintymisensä 22. huhtikuuta 2001 Valkeakosken Hakaa vastaan pelatussa ottelussa. Lahdesta hän siirtyi vuonna 2002 Ykkösessä pelanneeseen TPS:aan, joka sittemmin tosin nousi kyseisen kauden päätteeksi Veikkausliigaan. Hyyrynen edusti TPS:aa viisi kautta ennen siirtymistään Myllykosken Palloon kaudeksi 2007. Sieltä matka jatkui kahdeksi kaudeksi FF Jaroon. Kausi 2008 oli maalien muodossa Hyyryselle menestyksekäs, sillä hän voitti Iltalehden leijonapörssin ja oli yhdellätoista maalillaan liigan kolmanneksi paras maalintekijä.
Hyyrynen siirtyi kaudeksi 2010 JJK:hon, jonka kanssa hän teki kahden vuoden sopimuksen marraskuussa 2009. Hän pelasi Jyväskylässä kaksi kautta ja saavutti sinä aikana yhden pronssimitalin vuonna 2011. Kaudeksi 2012 hän palasi jälleen Turun Palloseuraan, voittaen ensimmäisenä vuotenaan jälleen pronssia.
Hyyrynen on pelannut kaksi ottelua Suomen A-maajoukkueessa.
Vuonna 2013 Hyyrynen aloitti TPS:ssä pelaamisen ohella valmennustehtävissä, kun hän valmensi seuran yhteistyöseura Åbo IFK:ta Kakkosessa. Kaudeksi 2014 hän siirtyi TPS:n A-juniorien päävalmentajaksi.
Mustat donkkaa tykimmin

| Mustat donkkaa tykimmin> White Men Can't Jump |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ron Shelton
Käsikirjoittaja:  Ron Shelton
Tuottaja:  David V. Lester   Don Miller
Säveltäjä:  Bennie Wallace
Kuvaaja:  Russell Boyd
Pääosat:  Wesley Snipes   Woody Harrelson
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox
Levittäjä:  20th Century Studios Netflix Disney+
Ensi-ilta:  27. maaliskuuta 1992
Kesto:  111 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mustat donkkaa tykimmin (White Men Can't Jump) on vuonna 1992 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva. Koripalloaiheinen komedia on Ron Sheltonin ohjaama ja sen pääosissa näyttelevät Woody Harrelson ja Wesley Snipes.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Wesley Snipes  | … |  Sidney Deane   |
|  Woody Harrelson  | … |  Billy Hoyle   |
|  Rosie Perez  | … |  Gloria Clemente   |
|  Tyra Ferrell  | … |  Rhonda Deane   |
|  Cylk Cozart  | … |  Robert   |
|  Kadeem Hardison  | … |  Junior   |
|  Ernest Harden Jr.  | … |  George   |
|  Freeman Williams  | … |  Duck Johnson   |
|  Louis Price  | … |  Eddie Faroo   |
|  Alex Trebek  | … |  Itseään   |
Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano pitää elokuvaa ”katu-uskottavana kisailuna” ja antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Suomenkielinen nimi

Mustat donkkaa tykimmin on herättänyt huomiota alkuperäisestä (”Valkoiset miehet eivät osaa hypätä”) poikkeavalla suomenkielisellä nimellään. Cinema Mondon johtaja Mika Siltala muistelee, miten elokuvan maahantuojalla oli vaikeuksia keksiä elokuvalle nimeä, ja se oli pian tulossa Mondon festivaaliohjelmistoon. ”Parin baari-illan jälkeen se keksittiin”, sanoo Siltala Helsingin Sanomissa 2014.
Aiheesta muualla

Mustat donkkaa tykimmin Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Nora 2

Tukikohdasta toiminut konetyyppi Hawker Hart I.
Nora 2 oli ruotsalaisen vapaaehtoisyksikön, Lentorykmentti 19:n, talvisodan aikana 30. tammikuuta 1940 Kemijärvelle perustama lentotukikohta. Kemijoen länsirannalle, noin 6 kilometriä Kemijärvestä kaakkoon perustettu tukikohta jatkoi Hirvasjärvellä sijainneen Nora-tukikohdan toimintaa sen jouduttua neuvostopommittajien hyökkäyksen kohteeksi 26. tammikuuta 1940. Tukikohtaan tukeutui, kuten Norassakin, yksi Hawker Hart I -pommikone kerrallaan.lähde?
Ulrik (lentokenttä)

Ulrik oli ruotsalaisen vapaaehtoisyksikön, Lentorykmentti 19:n, talvisodan aikana Ouluun perustama lentotukikohta. 15. tammikuuta 1940 valmistuneen tukikohdan nimi tuli Oulun ruotsinkielisestä nimestä Uleåborg. Tukikohdan tarkoituksena oli tukea Oulun ilmapuolustusta Neuvostoliiton pommituksia vastaan. Kohdatakseen ajoissa Oulua idästä lähestyvät neuvostopommittajat, osa Ulrikin henkilökunnasta tukeutui Vaalan Nimisjärven jäälle perustettuun Ulrik 2 -tukikohtaan.
Svea (lentokenttä)

F19:n Gloster Gladiator -hävittäjä.
Svea oli ruotsalaisen vapaaehtoisyksikön, Lentorykmentti 19:n, talvisodan aikana Posion Aholaan perustama lentotukikohta.  18. tammikuuta 1940 perustetun tukikohdan nimi tuli ruotsin kielen sanasta södra. Kenttä toimi pelkästään koneiden varalasku- ja tankkauspaikkana 1. maaliskuuta 1940 asti, jolloin kentälle siirrettiin yksi rykmentin Gloster Gladiator -koneista torjumaan neuvostopommikoneiden lentoja Rovaniemen ja Oulun suuntiin. Kenttä joutui venäläisten ilmahyökkäyksen kohteeksi kerran, 10. maaliskuuta 1940. Hyökkäys ei kuitenkaan aiheuttanut kentälle vaurioita.
Doubs

Doubs [du] on Doubs-joen mukaan nimetty Ranskan departementti. Doubs sijaitsee Itä-Ranskassa Franche-Comtén alueella Juran, Haute-Saônen ja Territoire-de-Belfortin departementien sekä Sveitsin kantonien Vaud’n, Neuchâtelin  ja Juran naapurina.
Doubs oli yksi 83 departementista, jotka syntyivät Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790. Se muodostui osasta aiempaa Franche-Comtén provinssia. Nykyään Franche-Comté on Ranskan hallintoalue, joka käsittää Doubs’n lisäksi Juran, Haute-Saônen ja Territoire-de-Belfortin departementit.
Doubs’n departementin pinta-ala on 5 234 neliökilometriä ja väkiluku 516 158 (2006). Sen pääkaupunki on Besançon.
Naiset (vuoden 1939 elokuva)
Näyttelijöitä

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Norma Shearer  | … |  Mary Haines    |
|  Joan Crawford  | … |  Crystal Allen    |
|  Rosalind Russell  | … |  Sylvia Fowler    |
|  Mary Boland  | … |  kreivitär De Lave    |
|  Paulette Goddard  | … |  Miriam Aarons    |
|  Phyllis Povah  | … |  Edith Potter    |
|  Joan Fontaine  | … |  Peggy Day    |
|  Virginia Weidler  | … |  Pikku-Mary    |
|  Lucile Watson  | … |  Rouva Morehead    |
|  Marjorie Main  | … |  Lucy    |
|  Virginia Grey  | … |  Pat, parfyymitiskin virkailija    |
|  Ruth Hussey  | … |  Neiti Watson    |
|  Muriel Hutchison  | … |  Jane, Maryn palvelustyttö   |
|  Hedda Hopper  | … |  Dolly Dupuyster    |
|  Florence Nash  | … |  Nancy Blake    |
|  Cora Witherspoon  | … |  Rouva Van Adams   |
|  Ann Morriss  | … |  liikuntaohjaaja    |
|  Dennie Moore  | … |  Olga, manikyristi   |
|  Mary Cecil  | … |  Maggie, Maryn kokki   |
|  Mary Beth Hughes  | … |  Neiti Trimmerback   |
|  Margaret Dumont  | … |  Rouva Wagstaff   |
|  Butterfly McQueen  | … |  Lulu, parfyymitiskin palvelustyttö   |
|  Barbara Jo Allen  | … |  vastaanottovirkailija   |
|  Gertrude Astor  | … |  mutakylpyhuoneen valvoja   |
|  Marie Blake  | … |  varastotyttö   |
|  Barbara Pepper  | … |  hankala nainen   |
Kuvia

Norma Shearer elokuvan trailerissa.
Joan Crawford elokuvan trailerissa.
Rosalind Russell elokuvan trailerissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Naiset (vuoden 1939 elokuva) Wikimedia Commonsissa
Joan Crawford Naisissa
Kuvia elokuvasta
Huckleberry Finnin seikkailut (vuoden 1931 elokuva)

| Huckleberry Finnin seikkailut> Huckleberry Finn |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Norman Taurog
Käsikirjoittaja:  Grover Jones William Slavens McNutt Mark Twain (romaani)
Tuottaja:  Adolph Zukor Jesse L. Lasky
Kuvaaja:  David Abel
Pääosat:  Jackie Coogan Mitzi Green Junior Durkin
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures
Ensi-ilta:  7. elokuuta 1931
Kesto:  80 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  Tom Sawyerin seikkailut
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Huckleberry Finnin seikkailut (Huckleberry Finn) on Norman Taurogin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1931. Elokuva perustuu Mark Twainin samannimiseen romaaniin. Elokuva oli seuraaja Paramountin edellisenä vuonna valmistuneelle Tom Sawyerin seikkailuille.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jackie Coogan  | … |  Tom Sawyer   |
|  Mitzi Green  | … |  Becky Thatcher   |
|  Junior Durkin  | … |  Huckleberry Finn   |
|  Jackie Searl  | … |  Sid Sawyer   |
|  Clara Blandick  | … |  Polly-täti   |
|  Clarence Muse  | … |  Jim   |
|  Jane Darwell  | … |  leskirouva Douglas   |
|  Oscar Apfel  | … |  The King   |
Aiheesta muualla

Huckleberry Finnin seikkailut Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Muistojeni Julia

| Muistojeni Julia> Julia |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Fred Zinnemann
Käsikirjoittaja:  Alvin Sargent
Perustuu:  Lillian Hellmanin romaaniin Pentimento
Tuottaja:  Richard Roth
Säveltäjä:  Georges Delerue
Kuvaaja:  Douglas Slocombe
Leikkaaja:  Walter Murch Marcel Durham
Pääosat:  Jane Fonda Vanessa Redgrave Jason Robards Hal Holbrook Rosemary Murphy Maximilian Schell
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox
Levittäjä:  20th Century Studios Disney+
Ensi-ilta:  2. lokakuuta 1977
Kesto:  118 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Tuotto:  20 714 400 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Muistojeni Julia (Julia) on vuonna 1977 ensi-iltansa saanut Fred Zinnemannin ohjaama draamaelokuva. Se perustuu Lillian Hellmanin romaaniin Pentimento vuodelta 1973. Elokuva kertoo Juliasta, joka taisteli natseja vastaan toista maailmansotaa edeltävinä vuosina. Elokuvan pääosissa ovat Jane Fonda, Vanessa Redgrave, Jason Robards, Hal Holbrook, Rosemary Murphy ja Maximilian Schell.  Elokuva oli Meryl Streepin ensimmäinen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jane Fonda  | … |  Lillian Hellman   |
|  Vanessa Redgrave  | … |  Julia   |
|  Jason Robards  | … |  Dashiell Hammett   |
|  Maximilian Schell  | … |  Johann   |
|  Hal Holbrook  | … |  Alan Campbell   |
|  Rosemary Murphy  | … |  Dorothy Parker   |
|  Meryl Streep  | … |  Anne Marie   |
|  John Glover  | … |  Sammy   |
|  Lisa Pelikan  | … |  Julia nuorena   |
|  Susan Jones  | … |  Lillian nuorena   |
|  Lambert Wilson  | … |  Walter Franz   |
Vastaanotto

Elokuva sai 11 Oscar-ehdokkuutta ja voitti palkinnot parhaasta miessivuosasta (Jason Robards), parhaasta naissivuosasta (Vanessa Redgrave) ja parhaasta sovitetusta käsikirjoituksesta (Alvin Sargent).
Video-oppaassa 1994 Kati Sinisalo luonnehtii elokuvaa siivon kulturelliksi tarinaksi kahden naisen ystävyydestä, natsien noususta, vastarintaliikkeestä ja surullisista muistoista. Helsingin Sanomien Mikael Fränti kutsui elokuvaa sen tv-esityksen alla 1988 kahden naisnäyttelijän voitoksi: ”Jane Fonda ja Vanessa Redgrave eläytyvät täyteläisesti ystävättäriksi, jotka joutuvat miettimään maailman pahuutta ja raadollisuutta pienessä berliiniläisessä kahvilassa. – – Jännittävässä juna-jaksossa romanttispainotteinen kerronta hakee trillerin muotoja.”
Aiheesta muualla

Muistojeni Julia Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Muistojeni Julia Elonet.
| n k Parhaan elokuvan Bafta-palkinto |
| --- | --- |
1947–1960:  Parhaat vuodet (1947)  Hamlet (1948)  Polkupyörävaras (1949)  Kaikki Eevasta (1950)  Intohimojen karuselli (1951)  Avaruuksien aave (1952)  Kielletyt leikit (1953)  Pelon palkka (1954)  Rikhard III (1955)  Ansa (1956)  Kwai-joen silta (1957)  Tilaa huipulla (1958)  Ben-Hur (1959)  Poikamiesboksi (1960) 
1961–1980:  Balladi sotilaasta (1961)  Suurkaupungin hait (1961)  Arabian Lawrence (1962)  Tom Jones – hulivilihurmuri (1963)  Tohtori Outolempi eli: kuinka lakkasin olemasta huolissani ja opin rakastamaan pommia (1964)  My Fair Lady (1965)  Kuka pelkää Virginia Woolfia? (1966)  Kunnian mies (1967)  Miehuuskoe (1968)  Keskiyön cowboy (1969)  Butch ja Kid – auringonlaskun ratsastajat (1970)  Saakelin sunnuntai (1971)  Cabaret (1972)  Amerikkalainen yö (1973)  Lacombe, Lucien (1974)  Alice ei asu enää täällä (1975)  Yksi lensi yli käenpesän (1976)  Annie Hall (1977)  Muistojeni Julia (1978)  Manhattan (1979)  Elefanttimies (1980) 
1981–2000:  Tulivaunut (1981)  Gandhi (1982)  Tunnit Ritan kanssa (1983)  Kuoleman kentät (1984)  Kairon purppuraruusu (1985)  Hotelli Firenzessä (1986)  Jean de Florette (1987)  Viimeinen keisari (1988)  Kuolleiden runoilijoiden seura (1989)  Mafiaveljet (1990)  The Commitments (1991)  Talo jalavan varjossa (1992)  Schindlerin lista (1993)  Neljät häät ja yhdet hautajaiset (1994)  Järki ja tunteet (1995)  Englantilainen potilas (1996)  Housut pois! (1997)  Rakastunut Shakespeare (1998)  American Beauty (1999)  Gladiator (2000) 
2001–:  Taru sormusten herrasta: Sormuksen ritarit (2001)  Pianisti (2002)  Taru sormusten herrasta: Kuninkaan paluu (2003)  Lentäjä (2004)  Brokeback Mountain (2005)  The Queen (2006)  Sovitus (2007)  Slummien miljonääri (2008)  The Hurt Locker (2009)  Kuninkaan puhe (2010)  The Artist (2011)  Argo (2012)  12 Years a Slave (2013)  Boyhood (2014)  The Revenant (2015)  La La Land (2016)  Three Billboards Outside Ebbing, Missouri (2017)  Roma (2018)
Veikko Karppinen

| Veikko Karppinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. tammikuuta 1986 (ikä 38) Kajaani, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Vetsa
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  98 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2006–2014
Aik. seurat:  Kärpät (SML)   Hokki (Mestis)
Veikko Karppinen (s. 30. tammikuuta 1986 Kajaani) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osaa pelata myös laidassa. Karppinen on pelannut yhteensä 230 SM-liigan runkosarjaottelua Oulun Kärpissä tehopistein 10+22=32. Jäähyminuutteja on kertynyt 117. SM-liigan pudotuspeleissä hän on pelannut yhteensä 16 ottelua tehden yhden maalin sekä keräten kaksi jäähyminuuttia. Karppisen vahvuuksiin kuuluu tasaisuus kaikilla osa-alueilla ja heikkouksiin tasapaksuus sekä luistelu.
Ura

Karppinen on Kajaanin Hokin oma kasvatti. Hän pelasi jo B-juniori-ikäisenä kolme Mestis-ottelua kaudella 2003–2004. Karppinen siirtyi seuraavaksi kaudeksi 2004–2005 Oulun Kärppien A-nuoriin. Hän oli tehoilla 12+22=34 joukkueen toiseksi paras pistemies Juhamatti Aaltosen jälkeen. Karppinen oli koko A-nuorten SM-liigan pistepörssin yhdeksäs JYPin Jouni Virpiön ja HPK:n Petteri Wirtasen kanssa. Kesällä 2006 hänet nostettiin Kärppien SM-liigarinkiin, muttei debytoinut liigassa vielä kaudella 2005–2006. Karppinen pelasi vielä A-nuorissa ja oli Kärppien paras pistemies tehoilla 20+20=40. Hän voitti keväällä 2006 A-nuorten SM-hopeaa. Karppinen oli runkosarjan pistepörssin viides Lukon Jussi Tapion kanssa. Hän pelasi kauden aikana myös neljä Mestis-ottelua Suomen alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa.
Maaliskuussa 2006 Karppinen teki Kärppien kanssa kolmivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän pelasi tulokaskaudellaan 2006–2007 38 ottelua tehoin 2+2=4. Karppinen teki ensimmäiseen liigamaalinsa 20. tammikuuta 2007 Jyri Junnilan ja Mika Pyörälän syötöistä vierasottelussa Saimaan Palloa vastaan. Hän ei pelannut pudotuspeleissä, mutta voitti keväällä 2007 Suomenmestaruuden. Karppinen voitti mestaruuden myös kaudella 2007–2008.
Kaudella 2008–2009 Karppinen teki henkilökohtaisen yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 4+6=10. Hän kärsi alkukaudella olkapäävammasta ja haki pelituntumaa Hokista yhden ottelun verran syyskuussa 2008. Kauden päätteeksi Karppinen voitti SM-hopeaa. Hän kuitenkin pelasi enimmäkseen vielä nelossentterinä ja seuraavalla kaudella 2009–2010 Karppisen peliaika jäi myös vähäiseksi. Hän haki pelituntumaa Hokista yhteensä kymmenen ottelun verran.
Heinäkuussa 2011 Karppinen palasi kasvattajaseuraansa Hokkiin vuoden mittaisella sopimuksella ilman liigapykälää. Hän oli tehoilla 13+13=26 joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Arttu Niskakankaan jälkeen. Maaliskuussa 2012 Karppinen teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Hokin kanssa.
Lahden lentokenttä

Lahden lentokenttä oli Lentorykmentti 2:n talvisodassa käyttämä jäälentokenttä Vesijärvellä Jalkarannassa.
Kimmo Tarkkio

Kimmo Juhani Tarkkio (15. tammikuuta 1966 Helsinki) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hänet muistetaan ahnaana maalintekijänä sekä eri maissa edustamistaan lukuisista seuroista. Jalkapallopiireissä häntä pidettiin taiteilijana ja mielialapelaajana.
Tarkkio siirtyi kaudeksi 1986 Helsingin Jalkapalloklubiin Jyväskylän JyP-77:sta. Klubissa Tarkkio voitti kaksi Suomen-mestaruutta ennen siirtymistään Turun Palloseuraan 1989. Hän ei kuitenkaan pelannut TPS:ssa yhtään sarjaottelua vaan etsi yhä uutta sopimusta Tanskasta ja Ruotsista.  Lopulta hän siirtyi Hammarby IF:n joukkueeseen. Keväällä 1990 hän voitti Singaporen sarjan maalikuninkuuden pelatessaan Tiong Bahrun paidassa.
HJK:hon Tarkkio palasi samana vuonna tehden eniten maaleja liigassa yhdessä Ilveksen Marek Czakonin kanssa ja voittaen jälleen mestaruuden. Seuraavaksi kaudeksi Tarkkio siirtyi FC Hakaan, jossa hän voitti maalikuninkuuden. Hän ei kuitenkaan ollut Hakassakaan kautta pidempää vaan siirtyi 1992 FC Kuusysiin, jossa hän teki 15 maalia. Talven Tarkkio pelasi Portugalissa UD Chavesin joukkueessa, palasi kaudeksi 1993 Kuusysiin lähteäkseen jälleen Portugaliin tällä kertaa Felgueirasiin kaudeksi 1993–1994.
Tämän jälkeen Tarkkio palasi taas FC Kuusysiin kaudeksi 1994. Sen jälkeen hän edusti FinnPaa 1995, FC Hakaa 1996, Singaporeen perustetun ammattilaisliigan Geylang Unitedia 1997 ja samana vuonna vielä PK-35:ä. Syksyksi 1997 Tarkkio siirtyi Vaasan Palloseuraan, jossa hän saavutti kaksi hopeamitalia kausina 1997 ja 1998. Hän pelasi Vaasassa vielä vuonna 1999 ennen siirtymistään FC Mikkeliin. Tämän jälkeen Tarkkio pelasi Uudenmaan alasarjoissa FC Apollon, Nurmijärven Natevan ja Kannelmäen FC Zyklonin riveissä.
Suomen maajoukkueessa Tarkkio pelasi 33 ottelua ja teki kolme maalia.