stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Borduria
Yleistä > Maantiede

Kuvitteellisen naapurimaansa Syldavian tavoin Bordurian tarkkaa sijaintia ei ole koskaan paljastettu, mutta molemmat maat sijaitsevat itäisessä Euroopassa, mahdollisesti jossain Balkanin niemimaalla. Sekä Kuningas Ottokarin valtikassa että Tuhatkaunon tapauksessa Borduriaa nähdään vuoristoisessa maastossa, joten valtio saattaa mahdollisesti sijaita Balkanvuorten lähettyvillä.
Yleistä > Pääkaupunki

Bordurian pääkaupunki on Szohôd, jonka Tuhatkaunon tapauksessa nähdyt rakennukset edustavat 1950-lukulaista itäeurooppalaista rakennustyyliä.
Samaisessa albumissa Szohôdissa sijaitseviin rakennuksiin lukeutuvat muiden muassa Szohôdin lentoasema; marsalkka Plekszy-Gladzin valtava hallintopalatsi; hallintopalatsin edustalla sijaitseva Pledszy-Gladzin aukion, jonka keskelle pystytetty patsas esittää marsalkka Plekszy-Gladzin tekemässä viiksisteille tunnusomaisen Amaih-tervehdyksen; loistohotelli Sznôrr, johon Tintti ja kapteeni Haddock majoitetaan; sekä oopperatalo, jossa Bianca Castafiore pitää oopperaesityksen.
Yleistä > Asevoimat

Kuningas Ottokarin valtikassa Bordurian aseistus on nähtävästi peräisin Saksasta, sillä ilmavoimiinsa kuuluu Messerschmitt Bf 109 -torjuntahävittäjä, joista yksi joutuu Tintin kaappaamaksi ja lentämäksi.
Tuhatkaunon tapauksessa esitelty bordurialainen aseistus ei kuitenkaan vaikuta erityisen korkealaatuiselta: heidän panssarintorjuntatykkinsä räjähtää kappaleiksi, kun borduurisotilaat yrittävät laukaista sen; eivätkä telamiinat laukea, vaikka niiden päältä ajaa panssarivaunu. Samaisessa albumissa nähdään myös siniharmaaksi värjätty ja Plekszy-Gladzin viiksillä merkitty panssarivaunu, joka vaurioituu pahasti kapteeni Haddockin heittämän tulitikun osuessa tankin sisällä säilytettäviin harjoituspommeihin.
Historia

Kuningas Ottokarin valtikassa Bordurian varhaisesta historiasta mainitaan, että maa oli aikoinaan kuningaskunta, jonka hallitsija käytti hyväkseen naapurimaa Syldavian kuningas Muskar II:n valtakauden aiheuttamaa anarkiaa ja liitti Syldavian osaksi Borduriaa. Borduria hallitsi Syldiaviaa vuodesta 1195 vuoteen 1275 saakka, jolloin syldaaviruhtinas Almazut karkotti borduurivalloittajat ja kruunasi itsensä kuningas Ottokariksi.
Historia > Fasistinen Borduria

1930-luvulla Bordurian johdossa oli aggressiivinen sotilashallitus, jolla oli paljon fasismiin tai kansallissosialismiin viittaavia piirteitä. Maan lippuna oli tällöin keltapohjainen lippu, jossa oli pyöreä musta ympyrä, jossa oli punainen ylösalaisin käännetty Y-kirjain. Bordurialla oli myös toinen lippu, jossa oli kuvattuna mustalla pohjalla oleva pyöreä punainen ympyrä, jonka keskellä oli tiimalasia muistuttava mustan värinen kuvio.
Vuonna 1939 ilmestyneessä albumissa Kuningas Ottokarin valtikka Bordurian fasistihallinnon hyväksi Syldaviassa toimiva borduurimielinen ZZRK-salaliitto (Zyldav Zentral Revolutzionär Komitzat) päättää varastaa Syldavian kuninkaan valtikan, sillä Syldavian lain mukaan valtikan menettäminen merkitsisi kuninkaan luopumista vallasta. Valtikan varastaminen on osa Bordurian salaista valloitussuunnitelmaa, jonka tarkoituksena on miehittää Syldavia ja liittää maa takaisin osaksi Borduriaa. Salaliiton johdossa on syldavialaisen Teräskaarti-puolueen johtaja Müsstler. Valtikan varastamisen yhteydessä oli tarkoitus järjestää provokaatio, jossa etniseltä taustaltaan bordurialaisia Syldavian asukkaita vastaan olisi hyökätty, mikä aiheuttaisi maassa paniikkia ja sekasortoa. ZZRK:n joukot valtaisivat Klow’n radioaseman, josta Müsstler lähettäisi Bordurian asevoimille avunpyynnön, ja nämä miehittäisivät Syldavian pikaisesti.
ZZRK:n agentit onnistuvat varastamaan valtikan, mutta Tintin ansiosta se saadaan takaisin ja salaliitto paljastuu. Müsstler liittolaisineen pidätetään ja syldaavijoukkoja määrätään Bordurian ja Syldavian väliselle rajalle. Borduurihallitus väittää olevansa tapahtuneen johdosta hämmentynyt ja julkaisee virallisen lausunnon, jossa se hämmästeli ”Syldavian käsittämätöntä asennoitumista”. Borduria vetää joukkonsa pois 20 kilometrin päähän rajasta.
Historia > Plekszy-Gladzin ”viiksistinen” Borduria

Vuonna 1956 ilmestyneessä tarinassa Tuhatkaunon tapaus Borduriassa oli vallassa marsalkka Plekszy-Gladzin johtama diktatuurihallinto, joka muistutti ulkoisesti Itä-Euroopan kommunistisia hallituksia, mutta käytti kommunistisen symboliikan sijasta omalaatuisia viiksitunnuksia. Tässä mielessä Bordurian historia muistuttaa esimerkiksi Unkarin ja Romanian kaltaisia Itä-Euroopan valtioita, jotka olivat toiseen maailmansotaan saakka fasistisia ja kylmän sodan aikana kommunistisia diktatuureja.
Plekszy-Gladzin hallinnon aikoihin Bordurian lipussa oli kuvattuna Plekszy-Gladzin mustat viikset punaisella pohjalla. Viiksisymboli on näkyvissä kaikkialla Borduriassa, muun muassa sotilaiden käsivarsinauhoissa sekä rakennusten ja autojen koristeissa, jopa hotellien sisustuksessa. Myös sirkumfleksi (aksenttimerkki) kaikissa erisnimissä (kuten paikannimessä Szohôd) on kirjoitettu muistuttamaan Plekszy-Gladzin viiksiä. Borduriassa käytettiin tänä aikana myös roomalaisen tervehdyksen kaltaista ”Amaih”-tervehdystä sekä sanontaa ”kautta Plekszy-Gladzin huuliparran”.
Plekszy-Gladzin hallinnolla oli erittäin huonot välit Syldavian kanssa, minkä vuoksi molempien maiden tiedustelupalvelut kilpailivat keskenään. Tarinoissa Päämääränä Kuu ja Tintti Kuun kamaralla borduurit yrittivät huonolla menestyksellä kaapata Syldavian salaiseen avaruusohjelmaan kuuluneen kuuraketin.
Pelkän Syldavian valloittamisen sijasta Plekszy-Gladzin hallinto pyrki maailmanvaltaan uudenlaisten asejärjestelmien avulla. Bordurian salaisen poliisin Zturpon agentit kaappasivat professori Tuhatkaunon, jonka kehittämä yliääntä vahvistava laite olisi voitu muuttaa joukkotuhoaseeksi. Tintti ja kapteeni Haddock onnistuivat pelastamaan Tuhatkaunon eivätkä borduurit saaneet koskaan laitteen piirustuksia haltuunsa.
Vuonna 1976 ilmestyneessä tarinassa Tintti ja Picarot marsalkka Plekszy-Gladz oli yhä vallassa ja Bordurian hallitus tuki eteläamerikkalaista San Theodorosin banaanitasavaltaa tuolloin hallinnutta kenraali Tapiocaa. Molempia maita yhdistivät sotilashallitukset ja tapa värvätä armeijan palvelukseen epätavallisen paljon everstejä. Borduria lähetti San Theodorosiin omia sotilasasiantuntijoitaan. Tapiocaa vastustanut kenraali Alcazar ja hänen picarot-sissinsä taas saivat tukea International Banana Company -nimiseltä läntiseltä taholta.
Tintti-sarjakuvien borduurihahmoja

Boris – Zturpo-agentti ja professori Topolinon palvelija
Himmerszeck – Zturpo-agentti
Kavič – eversti Sponszin henkilökohtainen sihteeri
Karduk – majuri ja Bakhinin linnakkeen komentaja
Kronik – Zturpo-agentti
Plekszy-Gladz – Bordurian valtionpäämies (nähdään vain patsaana)
Sponsz – eversti ja Zturpon päällikkö
Stephan – Zturpo-agentti
Monien Tintti-sarjakuvissa esiintyvien borduurihahmojen nimet ovat itse asiassa hollannin kieleen pohjautuvia sanaleikkejä; esimerkiksi ”Sponsz” (ja hänen myöhempi espanjankielinen peitenimensä ”Esponja”) merkitsee ”pesusientä” ja Himmerszeckin nimi mukaelma lauseesta immer ziek, ”aina kipeä”. Myös diktaattori Plekszy-Gladzin nimi palautuu tuotemerkkiin Plexiglas (pleksilasi).
Aiheesta muualla

Borduria-esittely (englanniksi)
| --- | --- |
Sarjakuva-albumit:  Tintti Neuvostojen maassa (1930) • Tintti Afrikassa (1931) • Tintti Amerikassa (1932) • Faaraon sikarit (1934) • Sininen lootus (1936) • Särkynyt korva (1937) • Mustan saaren salaisuus (1938) • Kuningas Ottokarin valtikka (1939) • Kultasaksinen rapu (1941) • Salaperäinen tähti (1942) • Yksisarvisen salaisuus (1943) •  Rakham Punaisen aarre (1944) • Seitsemän kristallipalloa (1948) • Auringon temppeli (1949) • Mustan kullan maa (1950) • Päämääränä kuu (1953) • Tintti kuun kamaralla (1954) • Tuhatkaunon tapaus (1956) • Seikkailu Punaisella merellä (1958) • Tintti Tiibetissä (1960) • Castafioren korut (1963) • Lento 714 (1968) • Tintti ja Picarot (1976) • Tintti ja aakkostaide (1986)
Hahmot:  Tintti • Kapteeni Haddock • Milou • Professori Tuhatkauno • Dupont ja Dupond • Bianca Castafiore • Muut hahmot
Tapahtumapaikat:  Borduria • Khemed • Moulinsartin linna • San Theodoros • Syldavia
Elokuvat:  Kultasaksinen rapu (1947) • Tintti ja merirosvon aarre (1961) • Tintti ja siniset appelsiinit (1964) • Auringon temppeli (1969) • Tintti Haijärvellä (1972) • Tintin seikkailut: Yksisarvisen salaisuus (2011)
Animaatiosarjat:  Les aventures de Tintin d'après Hergé (1958–62) • Tintin seikkailut (1991–92)
Videopelit:  Tintin on the Moon (1989) • Tintin in Tibet (1996) • Prisoners of the Sun (1997) • Tintin: Destination Adventure (2001)
Yhteistyökumppanit:  Norbert Wallez • Bob de Moor • Edgar Pierre Jacobs • Jacques Martin • Greg • Roger Leloup • Josette Baujot • Jacques Van Melkebeke • Fanny Rodwell • Philippe Goddin • Michael Farr • Benoît Peeters • Numa Sadoul • Jean-Pierre Talbot • Yves Rodier
Muuta:  Borduuri • Casterman • Hergé-museo • Le journal de Tintin • Le Petit Vingtième • Ligne claire • Studios Hergé • Syldaavi • Tintin et le Thermozéro • Quick & Flupke • Veikko, Tette ja Jykke
Vuoden 1956 Bordurian lippu.
Kalinin K-1

Kalinin K-1
Kalinin K-1 oli neuvostoliittolainen 1920-luvun matkustajalentokone.
Kehitys

Konstantin Kalinin alkoi K-1-lentokoneen kehittämisen vuonna 1923 Kansallisessa Mykola-Zukovski-yliopistossa Harkovassa. Kalininin apuna toimivat Dmitri Tomaševits, A.N. Grazianski ja A.T. Rudenko. Koneen ensilento tehtiin 20. huhtikuuta 1925.
Koneesta kehitettiin K-2, K-3, K-4 ja K-5 koneet. K-1 konetta valmistettiin viisi kappaletta mutta kehitettyjä versioita tehtiin kaikkiaan 290 kappaletta.
Tekniset ominaisuudet

| Suure | Mitta |
| --- | --- |
Miehistö: 1
Matkustajia: 3
Pituus: 10,72 m
Kärkiväli: 16,76 m
Korkeus: n. 3 m
Siipipinta-ala: 40 m²
Liitoluku: 7
Hyötykuorma: 520 kg
Tyhjäpaino: 1452 kg
Lentoonlähtöpaino: 1972 kg
Matkanopeus: 130 km/h
Suurin nopeus: 160 km/h
Laskeutumisnopeus: 70 km/h
Nousuaika 1000 metriin: 12,3 min
Lakikorkeus: 3000 m
Lentomatka: 600 km
Voimalaine: 1 kpl Salmson RB-9 nestejäähdytetty rivimoottori
Teho: 127 kW
Aiheesta muualla

Heinz A. F. Schmitt, Historische Flugzeuge Teil II, Motorbuch Verlag Stuttgart, 1970
Wilfried Kopenhagen, Lexikon Sowjetluftfahrt, Transpress Verlag Berlin, 1986
Lennart Andersson, Aeroflot origins, Apali, Tallinna, 2009. s.209 artikkeli K-1-koneesta
Kalinin K-1
Juoksenki (Ruotsi)

| Juoksenki |
| --- | --- |
 Vanha vene kukkapenkkinä napapiirin levähdysalueella Juoksengissa.
 Juoksenki
 Koordinaatit: 66°33′57″N, 23°50′33″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Norrbottenin lääni
Maakunta:  Norrbotten
Kunta:  Ylitornion kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  1,06 km²
Väkiluku:  350
 – Väestötiheys:  330,2 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Juoksenki vuoden 2015 taajamarajauksen mukaan.
Juoksenki (ruots. Juoksengi) on kylä ja taajama Ylitornion kunnassa Ruotsissa. Toisella puolella jokea Suomessa sijaitsee Juoksenki-niminen kylä. Kylät olivat yhtä kylää vuoteen 1809, jolloin Ruotsi menetti Suomen Haminan rauhassa ja valtion raja vedettiin Tornionjokeen. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 350 asukasta.
Väestönkehitys

| Juoksengin taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 | 1960 |    | 819 | 819 |
| 1965 | 1965 |    | 750 | 750 |
| 1970 | 1970 |    | 628 | 628 |
| 1975 | 1975 |    | 481 | 481 |
| 1980 | 1980 |    | 444 | 444 |
| 1990 | 1990 |    | 464 | 464 |
| 1995 | 1995 |    | 460 | 460 |
| 2000 | 2000 |    | 430 | 430 |
| 2005 | 2005 |    | 401 | 401 |
| 2010 | 2010 |    | 350 | 350 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Jormas (albumi)

| Jormas Jormas |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : elokuu 1965 – syksy 1966
 Julkaistu: 1966
 Tyylilaji: soft rock, poprock
 Kesto: 31.41
 Levy-yhtiö: Westerlund
Jormasin muut julkaisut
|   | Jormas 1966 | Sincerely! 1968 |
Jormas on suomalaisen pop-yhtye Jormasin debyyttialbumi vuodelta 1966. Alun perin sen julkaisi Westerlund, mutta Fennica Records julkaisi levystä uusintapainoksen vuonna 1988.
Kappaleet > A-puoli

Saat miehen kyyneliin (- To Make a Big Man Cry -) – 2.54 (säv. Les Reed, san. Jyrki Lindström, sov. Björn Börklöf)
Locomotion (- Dance to the Locomotion -) – 2.16 (säv. Bill Barberis, Teddy Randazzo, Robert Weinstein, san. Bill Barberis, Teddy Randazzo, Robert Weinstein)
Get Out of My Life Woman – 2.15 (säv. ja san. Allen Toussaint, sov. Jormas)
Day's Nights – 2.27 (säv. ja san. Pepe Willberg ja Seppo Keurulainen, sov. Jormas)
Mennä voit (- One Two Three -) – 1.55 (säv. Leonard Borisoff, Lamont Dozier, Brian Holland, Edward Holland, John Madara, David Tricker, san. Jyrki Lindström, sov. Jormas)
Mr. Tambourine Man – 2.12 (säv. ja san. Bob Dylan)
Kappaleet > B-puoli

Taivas vain tietää (- God Only Knows -) – 2.33 (säv. Brian Wilson, san. Jyrki Lindström, sov. Björn Björklöf)
Sticks and Stones – 2.24 (säv. ja san. Titus Turner ja Henry Glover, sov. Jormas)
California Dreamin’ – 2.49 (säv. ja san. Donald & Michelle Gilliam Phillips)
Go Now – 3.29 (säv. ja san. Larry Banks ja Milton Bennett)
Please Don't Go (- Please, Please, Please -) – 3.27 (säv. ja san. James Brown ja Johnny Terry, sov. Jormas)
New Orleans – 3.00 (säv. Frank Guida, san. Joseph Royster)
Muusikot

Pepe Willberg: laulu (A2) ja kitara
Raul Wikström: laulu (B3)
Hasse Walli: kitara
Kicke Bergholm: basso
Kurt Mattson: rummut
Anders "Henkan" Henriksson: piano (B3)
Carry On Wayward Son

| ”Carry On Wayward Son” Kansas |
| --- | --- | --- |

Alankomaiden painoksen kansikuva
Singlen tiedot
 Albumilta: Leftoverture
 Äänitetty : joulukuu 1975
 Julkaistu: joulukuu 1976
 Tuottaja(t): Jeff Glixman, Kansas
 Tyylilaji: arena rock hard rock
 Kesto: 05.26
 Levy-yhtiö: Kirshner
Kansasin muut singlet
| ”It Takes a Woman’s Love (To Make a Man)” 1976 | ”Carry On Wayward Son” 1976 | ”What’s on My Mind"” 1977 |
"Carry On Wayward Son" on progressiivista rokkia soittavan yhtyeen Kansasin ensimmäinen hitti ja sen sanoitti Kerry Livgren. Vuonna 1977 kappale nousi #11 paikalle "Billboard pop singles" -listalla.
7" sinkku on myynyt RIAA:n mukaan kultaa. Tämä versio on paljon lyhempi alkuperäisestä kappaleesta (vain 3:26 min), ja se oli myös bändin ainoa sinkku joka pääsi Ison-Britannian listoille päästen top-60:n.
Tämä kappale on sijoittunut 96. VH1:n 100 parasta hard rock -kappaletta -listalla.
Mediassa

"Carry On Wayward Son" näkyy parhaiten CW:n televisiosarja Supernaturalissa, jossa sitä on käytetty sarjan jokaisen finaalijakson recap-kappaleena. Sarjan fanit liittävät nykyään kappaleen sarjaan.
Myös televisiosarja South Parkissa on käytetty Carry Onia, kun Stan Marshin isä yrittää soittaa sitä Guitar Hero -pelissä. Samassa jaksossa Stan ja Kyle Broflovski rikkovat 100 000 pistettä Carry On-kappaleella Guitar Herossa.
Carry On Wayward Son on GTA V:n Los Santos Rock Radio kanavalla.
Kokoonpano

Steve Walsh – laulu
Rich Williams – rytmikitara
Kerry Livgren – soolokitara, piano
Dave Hope – basso
Phil Ehart – rummut
Robby Steinhardt – taustalaulu, tamburiini
Juoksengin rautatieasema

Juoksengin rautatieasema (lyh. Jks) on lakkautettu rautatieliikennepaikka rataosalla Tornio–Kolari samannimisellä kyläalueella Pellossa. Liikennepaikka avattiin laiturivaihteena Tornion radan valmistuessa Pelloon saakka 3. joulukuuta 1964. Miehitys poistettiin kuitenkin jo kahden vuoden kuluttua avaamisesta, kun henkilöliikenne rataosalla loppui vuonna 1966. Juoksengissa oli kuitenkin tavaraliikennettä vuoteen 2001 saakka. Liikennepaikka lakkautettiin 4. joulukuuta 2003. Aseman vaihteet on purettu.
Aiheesta muualla

Vaunut.org: Kuva Juoksengin rautatieaseman paikasta vuodelta 2020
Kaksitoista profeettaa

Kaksitoista profeettaa (hepr. ‏תרי עשר‎‎‎, Trei Asar) on juutalaisen Tanakhin toisen osan Nevi'imin kahdeksas ja viimeinen kirja. Se kokoaa yhteen niin kutsutut pienet profeetat eli kaksitoista profeetallista kirjaa, jotka ovat kristillisen Raamatun Vanhassa testamentissa erillisinä, sen viimeisinä kahtenatoista kirjana.
Kirjat

| Kirjan nimi | Kirjan nimi (hepr> ) | Profeetta |
| --- | --- | --- |
| Hoosean kirja | הושע | Hoosea |
| Joelin kirja | יואל | Joel |
| Aamoksen kirja | עמוס | Aamos |
| Obadjan kirja | עובדיה | Obadja |
| Joonan kirja | יונה | Joona |
| Miikan kirja | מיכה | Miika |
| Nahumin kirja | נחום | Nahum |
| Habakukin kirja | חבקוק | Habakuk |
| Sefanjan kirja | צפניה | Sefanja |
| Haggain kirja | חגי | Haggai |
| Sakarjan kirja | זכריה | Sakarja |
| Malakian kirja | מלאכי | Malakia |
Nevi'im
Joosuan kirja · Tuomarien kirja · Samuelin kirjat · Kuninkaiden kirjat · Jesajan kirja · Jeremian kirja · Hesekielin kirja · Kaksitoista profeettaa (Hoosean kirja · Joelin kirja · Aamoksen kirja · Obadjan kirja · Joonan kirja · Miikan kirja · Nahumin kirja · Habakukin kirja · Sefanjan kirja · Haggain kirja · Sakarjan kirja · Malakian kirja)
Camarines Norte

Camarines Norten sijainti
Camarines Norte on Filippiinien Bicolin alueella sijaitseva provinssi. Sen pääkaupunki on Daet. Provinssin naapureita etelässä ovat Quezon sekä Camarines Sur, ja muilla sivuilla se rajoittuu Tyyneenmereen. Sen väkiluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli 542 915.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Camarines Norte Wikimedia Commonsissa
Filippiinien hallinnollinen jako
| --- | --- |
Pääkaupunki:  Manila
Alueet:   Bicolin alue  Cagayan Valley  CALABARZON  Caraga  Cordilleran hallinnollinen alue  Davaon alue  Ilocosin alue  Itä-Visayas  Keski-Luzon  Keski-Visayas  Länsi-Visayas  MIMAROPA  Mindanaon autonominen muslimialue  Pohjois-Mindanaon alue  Pääkaupunkialue  SOCCSKSARGEN  Zamboangan niemimaa 
Provinssit:   Abra  Agusan del Norte  Agusan del Sur  Aklan  Albay  Antique  Apayao  Aurora  Basilan  Bataan  Batanes  Batangas  Benguet  Biliran  Bohol  Bukidnon  Bulacan  Cagayan  Camarines Norte  Camarines Sur  Camiguin  Capiz  Catanduanes  Cavite  Cebu  Cotabato  Davao del Norte  Davao del Sur  Davao de Oro  Davao Occidental  Davao Oriental  Dinagat Islands  Eastern Samar  Guimaras  Ifugao  Ilocos Norte  Ilocos Sur  Iloilo  Isabela  Kalinga  La Union  Laguna  Lanao del Norte  Lanao del Sur  Leyte  Maguindanao  Marinduque  Masbate  Misamis Occidental  Misamis Oriental  Mountain Province  Negros Occidental  Negros Oriental  Northern Samar  Nueva Ecija  Nueva Vizcaya  Occidental Mindoro  Oriental Mindoro  Palawan  Pampanga  Pangasinan  Quezon  Quirino  Rizal  Romblon  Samar  Sarangani  Siquijor  Sorsogon  South Cotabato  Southern Leyte  Sultan Kudarat  Sulu  Surigao del Norte  Surigao del Sur  Tarlac  Tawi-Tawi  Zambales  Zamboanga del Norte  Zamboanga del Sur  Zamboanga Sibugay
Chatfield

| Chatfield |
| --- | --- |
 Chatfieldin pääkatu

 Koordinaatit: 43°50′46″N, 92°11′13″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Minnesota
Piirikunta:  Fillmore, Olmsted
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  5,2 km²
 – Josta vettä:  0 km² (0 %)
Korkeus:  308 m
Väkiluku (2000):  2 394
 – Väestötiheys:  464,5 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-6 (kesäaika UTC-5)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Chatfield on kaupunki Minnesotan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se sijaitsee osittain Fillmoren ja osittain Olmstedin piirikunnassa. Kaupungin väkiluku oli vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan 2 394.
Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston mukaan Chatfieldin pinta-ala on 5,2 neliökilometriä, josta kaikki on maata. Vuoden 2000 väestönlaskennan aikaan kaupungissa oli 2 394 asukasta, 930 taloutta ja 633 perhettä. Väestötiheys on 464,5 ihmistä neliökilometriä kohden.
Josh MacNevin

| Josh MacNevin |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. heinäkuuta 1977 (ikä 47) Calgary, Alberta, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  189 cm
Paino:  91 kg
Seura
Seura:  Kelowna Rockets
Sarja:  WHL
Tehtävä:  apuvalmentaja
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2000–2013
Seurat:  Albany River Rats (AHL) Charlotte Checkers (ECHL) Birmingham Bulls (ECHL) SHC Fassa (Serie A) Bakersfield Condors (WCHL) EK Zell am See (Itävalta I) EV Regensburg (Saksa I) ERC Ingolstadt (DEL) Växjö Lakers (Allsv.) HPK (SML) AIK IF (SEL) SaiPa (SML) TPS (SML)
NHL-varaus:  101. varaus, 1996 New Jersey Devils
Josh MacNevin (s. 14. heinäkuuta 1977 Calgary, Alberta, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija ja nykyinen valmentaja. MacNevin oli pelipaikaltaan puolustaja. Hän päätti pelaajauransa TPS:n riveissä kevääseen 2013. Hän laukoo oikealta. MacNevinin vahvuuksiin kuuluu kiekollinen peli, tekniikka, laukaus ja johtamistaidot. Hänen heikkouksiin kuuluu hitaus sekä ajoittaiset puolustuspään vaikeudet ja riskialtis kiekollinen peli. MacNevin saa useimmiten vastuuta ylivoimalla.. Pelaajauran jälkeen MacNevin on toiminut WHL-joukkue Lethbridge Hurricanesin apulaisvalmentajana.
Ura

MacNevin pelasi kauden 1995–1996 BCJHL-joukkue Vernon Vipersissa, jonka jälkeen New Jersey Devils varasi hänet neljännellä kierroksella 101. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 1996. MacNevin kävi vuodet 1996–2000 Providence Collegea, jonka joukkueen tehokkain puolustaja hän oli kaudella 1998–1999 tehoilla 6+29=35. MacNevin pelasi viimeisen NCAA-kautensa 1999–2000 loppuun AHL-joukkue Albany River Ratsissa. Kauden 2000–2001 hän pelasi ECHL:ssä edustaen Charlotte Checkersiä ja Birmingham Bullsia.
Kaudeksi 2001–2002 MacNevin siirtyi Eurooppaan ja italialaisen SHC Fassan riveihin. Hän kävi pelaamassa keväällä 2002 WCHL-joukkue Bakersfield Condorsissa, mutta MacNevin pelasi seuraavat kolme kautta taas Fassassa. Hän oli jokaisella kaudellaan joukkueensa tehokkain puolustaja. Parhaillaan MacNevin teki 40 pistettä kaudella 2003–2004, jolloin hän pelasi myös kaksi ottelua Itävallan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Österreichische Nationalligan EK Zell am Seessä. Vuodet 2005–2007 MacNevin pelasi Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 2. Bundesligassa EV Regensburgin joukkueessa. Kaudella 2006–2007 hän oli koko liigan tehokkain puolustaja tehoilla 16+44=60, joilla MacNevin voitti myös Regensburgin sisäisen piste- ja syöttöpörssin. Kaudeksi 2007–2008 hän siirtyi sarjatasoa ylemmäs DEL-joukkue ERC Ingolstadtiin. Hän teki siellä 49 ottelussa tehot 2+10=12.
Vuodet 2008–2010 MacNevin pelasi Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa Växjö Lakersin riveissä. Hän oli sekä kaudella 2008–2009 (10+32=42) että kaudella 2009–2010 (14+32=46) koko sarjan tehokkain puolustaja. Kaudella 2009–2010 MacNevin voitti myös Allsvenskanin +/- -tilaston lukemalla +26 ja ulkomaalaisten pistepörssin. Hän oli myös Växjön paras pistemies kevään 2010 Kvalserienissä tehoilla 2+7=9, joilla MacNevin jakoi myös puolustajien pistepörssin voiton AIK IF:n Dick Tärnströmin kanssa. Hän siirtyi Elitserienin nousijajoukkue AIF IF:ään kaudeksi 2010–2011, mutta MacNevin aloitti kautensa kuitenkin SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhossa, jossa hän pelasi viiden ottelun verran lainalla paikatessaan Joni Haverisen ja Mathias Porselandin loukkaantumisia. MacNevinin ensimmäinen Elitserien kausi jäi kuitenkin loukkaantumisten takia vain 20 runkosarja- ja yhden playoff-ottelun mittaiseksi.
MacNevin pelasi HPK:ssa lainalla myös syyskuussa 2011. Hän oli AIK:ssa tehoilla 2+7=9 koko Elitserienin tehokkain puolustaja kevään 2012 pudotuspeleissä.
Muuta

MacNevinin isoveli Ryan on pelannut myös jääkiekkoa.
Kai Tervonen

| Kai Tervonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. toukokuuta 1966 Helsinki
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Kalle
Pelipaikka:  vasen puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  189 cm
Paino:  95 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1990–2000–
Seurat:  Vantaa HT HIFK Karhu-Kissat SaiPa Västerås IK AIK Kärpät Kiekko-Vantaa
Kai Tervonen (s. 11. toukokuuta 1966) oli jääkiekon SM-liigassa pelaavan Hämeenlinnan Pallokerhon toimitusjohtaja. Tervonen on entinen jääkiekkoilija, joka on urheilu-uransa jälkeen toiminut myös Jokerien myynti- ja markkinointipäällikkönä sekä jääkiekon SM-liigan yhteysjohtajana. Nykyisessä tehtävässään Tervonen aloitti toukokuussa 2007.