stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rick Baker

| Rick Baker |
| --- | --- |
 Rick Baker vuonna 2011
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. joulukuuta 1950 Binghamton, New York, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  Maskeeraaja
Puoliso:  Elaine Baker ( 1974–1984) Silvia Abascal ( 1987)
Muut tiedot
Aktiivisena:  1971-2017
Rick Baker (8. joulukuuta 1950 Binghamton, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu maskeeraaja. Hän teki esimerkiksi erikoistehosteita ja maskeerauksia elokuvassa Tähtien sota (1977) ja Riiviöt (1984) sekä paljon muita. Hän on myös näytellyt joissakin elokuvissa esimerkiksi vuoden 1976 King Kongissa hän esitti nimiroolia ja Michael Jacksonin Thriller-musiikkivideossa zombia.
Ura

Teini-ikäisenä Baker alkoi luoda keinotekoisia ruumiinosia omassa keittiössään.
Baker sai parhaan maskeerauksen Oscar-palkinto hänen maskeerauksistaan Ihmissusi Lontoossa elokuvasta. Hän loi myös "werecat" olennon, josta muuttuu Michael Jacksonin Michael Jackson’s Thrillerissä. Tämän jälkeen Baker oli ehdolla kymmenen kertaa parhaan maskeerauksen Oscar-palkinossa, joista hän voitti seitsemän.
Hän oli naimisissa Elaine Melba Bakerin kanssa kymmenen vuoden ajan.
Baker väittää, että hänen Harry and the Hendersons työt ovat yksi hänen ylpeimmistä saavutuksistaan.
Baker sai Hollywood Walk of Famen 2485:n tähden 30.11.2012.
Baker ilmoitti eläkkeestään 28.5.2015 sanojen.
»"Aika on oikea, olen 64-vuotias, ja liiketoiminta on hullu juuri nyt, haluan tehdä asioita oikein, ja he halusivat halpaa ja nopeaa. Ei ole se, mitä haluan tehdä, joten päätin vain, että on periaatteessa aika päästä pois. jotain, mutta en usko, että minulla on enää valtava studiota. "»
Yksityiselämä

Baker syntyi Binghamtonissa, New Yorkissa.  Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi tytärtä.
Palkinnot

Parhaan maskeerauksen Oscar 1981 Ihmissusi Lontoossa (An American Werewolf in London)
Parhaan maskeerauksen Oscar 1987 Bigfoot ja Hendersonit (Harry and the Hendersons)
Parhaan maskeerauksen Oscar 1994 Ed Wood yhdessä Ve Neillin ja Yolanda Toussiengin kanssa
Parhaan maskeerauksen Oscar 1996 Pähkähullu professori (The Nutty Professor) yhdessä David LeRoy Andersonin kanssa
Parhaan maskeerauksen Oscar 1997 Men in Black - Miehet mustissa (Men in Black) yhdessä David LeRoy Andersonin kanssa
Parhaan maskeerauksen Oscar 1999 The Grinch (How the Grinch Stole Christmas) yhdessä Gail Ryanin kanssa
Parhaan maskeerauksen Oscar 2010 The Wolfman yhdessä Dave Elseyn kanssa
Tähti Hollywood Walk of Famelle 30.11.2012 | osoite: 6764 Hollywood Boulevard
Aiheesta muualla

Rick Baker Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
EPA

EPA tarkoittaa mm. seuraavia asioita:
Eikosapentaeenihappo, eräs Omega-3 -rasvahappo
EPA, Yhdysvaltain ympäristönsuojeluvirasto (engl. United States Environmental Protection Agency)
EPA, Euroopan lehtikuvatoimisto (engl. European Pressphoto Agency)
EPA, Evangelical Press Association
EPA (ajoneuvo), esikuntakäyttöön tehty Panssari-Sisu-ajoneuvo
talouskumppanuussopimus (Economic Partnership Agreement)
Enson Pallo, varkautelainen kaukalopalloseura
EPA-traktori , ruotsalainen henkilöautosta traktoriksi muunnettu ajoneuvo
EPA, ruotsalainen tavarataloketju, josta tuli 1970-luvun lopulla osa Tempo-ketjua.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”EPA”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Pernaruttokirjeet

Senaattori Tom Daschlelle lähetetty kirjekuori joka sisälsi pernaruttoa.
Pernaruttokirjeet olivat syys–lokakuussa 2001 eli pian syyskuun 11. päivän terrori-iskujen jälkeen yhdysvaltalaisille kongressiedustajille ja tiedotusvälineille lähetettyjä kirjeitä, joiden sisällä oli Ames-tyypin pernaruttobakteerin itiöitä sisältänyttä valkoista jauhetta. Kirjekuoria avanneet henkilöt altistuivat itiöille ja saivat tartunnan. Viisi henkilöä kuoli ja 17 loukkaantui, tosin yhtään kongressiedustajaa ei kuollut. Pernaruttokirjeet saivat aikaan paniikkia kansalaisten keskuudessa.
Itse kirjeissä julistettiin kaikissa ”Allah on suuri”, mutta tutkinnassa ei kuitenkaan paljastunut mitään muslimiterroristeihin tai ulkovaltoihin viittaavaa. Pernaruttokirjeitä pidetään yhtenä syynä siihen, että terrorismia vastaan suunnattu ja kansalaisvapauksia rajoittava Patriot Act -laki läpäisi kongressin, vaikka sen tekstistä ei ollut saatavilla kuin tiivistelmä. [lähde? ] Pernaruttoa vastaan kehitetyn Zipro-antibiootin suuret myyntiluvut pelastivat Bayer-konsernin vararikolta ja Yhdysvaltojen bioasetutkimus sai vuositasolla seitsemän miljardin dollarin lisärahoituksen[lähde? ].
Rikostutkinta

Bakteerin alkuperäksi varmistui pian Yhdysvaltain asevoimien laboratorio Fort Detrick tai joku sen alihankkijoista, joille samaa Ames-tyyppiä oli toimitettu. Fort Detrickin egyptiläisestä tutkijasta Ayaad Assaadista tehtiin nimetön ilmianto, joka todettiin aiheettomaksi. FBI piti pääepäiltynä myös laitoksen entistä työntekijää Steven Hatfilliä, mutta syytteet hylättiin myöhemmin.
Tutkivat journalistit ovat nimenneet epäillyiksi myös laitoksesta erotetun everstiluutnantin Philip Zackin ja Yhdysvaltoihin loikanneen entisen Neuvostoliiton bioasetutkimuslaitoksen Biopreparatin varajohtajan Kanatjan Alibekovin (alias Ken Alibek), nykyisen Hadron Advanced Biosystemsin johtajan.
Kaksi tapausta tutkinutta biologisen sodankäynnin asiantuntijaa, professori Barbara Hatch Rosenberg ja professori Francis Boyle, ovat yhtä mieltä siitä, että FBI tiesi kuka kirjeet lähetti, mutta ei ryhtynyt toimenpiteisiin, koska syyllisellä on ollut kytkentä Yhdysvaltojen hallitukseen ja sen bioasehankkeisiin.[lähde? ]
Lähettäjän henkilöllisyys

Elokuussa 2008 FBI ilmoitti selvittäneensä kirjeiden lähettäjän. Lähettäjä on FBI:n mukaan mieleltään häiriintynyt bioasetutkija Bruce Ivins, joka teki itsemurhan 29. heinäkuuta 2008.
Monet alan tutkijat ja Ivinsin kollegat ovat kuitenkin kyseenalaistaneet FBI:n johtopäätöksen. Yhdysvaltain kansallinen tutkimusneuvosto (National Research Council) katsoi raportissaan vuonna 2011, ettei pernaruttokirjeitä ole pystytty yhdistämään Ivinsiin käytettävissä olevan tieteellisen todistusaineiston perusteella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pernaruttokirjeet Wikimedia Commonsissa
Terrorisminvastainen sota (2001–)
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tapahtumat (2001–2004) | Tapahtumat (2005–) | Erityisartikkelit | Operaatioiden osanottajat | Terroristijärjestöt |
|  2001: Syyskuun 11. päivän iskut  Afganistanin sota (2001–)  Pernaruttokirjeet  Operaatio Enduring Freedom (2001–) 2002: Balin pommi-iskut 2002 2003: Irakin sota (2003–)  Istanbulin pommi-iskut 2003 2004: Madridin junapommit 11. maaliskuuta 2004  Beslanin koulukaappaus |  2005: Lontoon pommi-iskut 7. heinäkuuta 2005  Lontoon pommi-iskut 21. heinäkuuta 2005 2006: Libanonin sota 2006  Somalian sota 2006– (20. joulukuuta 2006 –) 2007: Hyökkäys Glasgow’n kansainväliselle lentoasemalle 2007  Lontoon autopommit 2007  Benazir Bhutton murha 2008: Pommi-isku Tanskan Pakistanin suurlähetystöön  Mumbain terrori-iskut |  Abu Ghraibin vankila  CIA:n vankilennot  Laiton taistelija  Guantanamo Bay  NSA:n puhelutietokanta  Pahan akseli  Patriot Act |   Afganistan   Alankomaat   Australia   Yhdysvallat   Israel   Korean tasavalta   Tanska   Espanja   Etiopia   Filippiinit   Indonesia   Intia   Irak   ISAF   Italia   Kanada   Nato   Pakistan   Puola   Ranska   Romania   Saksa   Saudi-Arabia   Turkki   Iso-Britannia |  Abu Sayyaf   Al-Qaida  Hamas  Hizbollah  Irakin vastarinta  Islamilaisten oikeusistuinten liitto   Taliban  Jemaah Islamiyah |
Epistola

Epistola on kristillisessä jumalanpalveluksessa, messussa ja sanajumalanpalveluksissa luettava Raamatun lukukappale. Nykyinen Suomen evankelis-luterilaisen kirkon jumalanpalvelusten kirja tuntee epistolatekstille nimen toinen lukukappale. Kullekin sunnuntaille ja pyhäpäivälle on evankeliumikirjassa lukukappaleet Vanhasta testamentista ja Uudesta testamentista. Uuden testamentin lukukappaleet ovat yleensä otteita joistain Uuden testamentin kirjeistä. Jotkin lukukappaleet ovat myös otteita Apostolien teoista tai Johanneksen ilmestyskirjasta.  Viikon arkipäivinä käytetään lukukappaleina edellisen sunnuntain lukukappaleita.
Ensimmäisen Pietarin kirjeen alkua. Käsikirjoitus vuodelta 1407.
Uuden testamentin kirje

Uuden testamentin kirjeitä kutsutaan myös epistoloiksi. Tämä pohjautuu kreikan sanaan epistolee (kreik. ἐπιστολή), joka tarkoittaa suomeksi kirjettä. Epistolat ovat Uuden testamentin kirjoja, jotka ovat alkuaan olleet kirjeitä. Nämä kirjeet on kirjoitettu kirjeissä mainituille seurakunnille tai henkilöille ensimmäisellä vuosisadalla antamaan lisäopetusta uskoon liittyviin kysymyksiin sekä ohjeita ja neuvoja seurakunnan järjestelyistä ja käytännöistä. Niiden säilymistä on auttanut se, että ne on alun perinkin kirjoitettu kirjalliseen muotoon, toisin kuin esimerkiksi evankeliumit, jotka kulkivat aluksi suullisessa muodossa.
Useimmat Uudessa testamentissa olevista kirjeistä on nimetty apostoli Paavalin mukaan (Kirjeet roomalaisille, korinttilaisille, galatalaisille, efesolaisille, kolossalaisille, tessalonikalaisille, Timoteukselle, Titukselle ja Filemonille). Uuden testamentin kirjakokoelmaan kuuluu yhteensä 21 kirjettä.
Luettelo Uuden testamentin kirjeistä

Kirje roomalaisille
Ensimmäinen kirje korinttilaisille
Toinen kirje korinttilaisille
Kirje galatalaisille
Kirje efesolaisille
Kirje filippiläisille
Kirje kolossalaisille
Ensimmäinen kirje tessalonikalaisille
Toinen kirje tessalonikalaisille
Ensimmäinen kirje Timoteukselle
Toinen kirje Timoteukselle
Kirje Titukselle
Kirje Filemonille
Kirje heprealaisille
Jaakobin kirje
Ensimmäinen Pietarin kirje
Toinen Pietarin kirje
Ensimmäinen Johanneksen kirje
Toinen Johanneksen kirje
Kolmas Johanneksen kirje
Juudaksen kirje
Ellei kirjeen nimessä mainita kirjoittajaa, se on apostoli Paavalin kirjoittama tai sitä pidetään Paavalin kirjoittamana.
Epistolanpuoli

Epistolanpuoli on perinteinen nimitys kirkon alttarin tai kuorin eteläpuolelle, josta epistolatekstin lukeminen on tapahtunut. (Kirkkosalista, seurakunnasta  katsoen oikealla).
Embeth Davidtz

Embeth Davidtz Toronton elokuvajuhlilla vuonna 2024.
Embeth Jean Davidtz (s. 11. elokuuta 1965 Lafayette, Yhdysvallat) on yhdysvaltalaissyntyinen eteläafrikkalainen näyttelijä.
Davidtz syntyi Indianan osavaltion Lafayettessa, kun hänen eteläafrikkalainen isänsä oli opiskelemassa kemiantekniikkaa Purduen yliopistossa. Hänen vanhempansa, John ja Jean Davidtz, muuttivat myöhemmin Trentoniin New Jerseyhin ja lopulta takaisin Etelä-Afrikkaan, jolloin Davidtz oli yhdeksänvuotias. Davidtz valmistui Pretorian Glen High Schoolista vuonna 1983.
Davidtz näytteli Etelä-Afrikassa afrikaansin- ja englanninkielisissä elokuvissa sekä teatterissa ennen kuin muutti Hollywood-uran perässä Los Angelesiin vuonna 1992.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Embeth Davidtz Wikimedia Commonsissa
Embeth Davidtz Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Embeth Davidtz Elonetissä.
Markus Selin

Markus Selin heinäkuussa 2016.
Markus Selin (s. 16. maaliskuuta 1960 Nummela, Vihti) on suomalainen elokuvatuottaja ja Solar Films -tuotantoyhtiön osaomistaja. Markus Seliniä on julkisuudessa luonnehdittu muun muassa suomalaisen elokuvan kultasormeksi. Hän asuu Vihdin Nummelassa. Hänet palkittiin elokuva-alan kultaisella ansiomerkillä helmikuussa 2020 ja samana vuonna hänelle myönnettiin Betoni-Jussi elämäntyöstä kotimaisen elokuvan parissa.
Ura

Markus Selin syntyi Vihdin Nummelassa vuonna 1960. Hänen vanhempansa omistivat elokuvateatterin, jossa Selin työskenteli lapsena. Myöhemmin hän alkoi kirjoittaa elokuva-arvosteluja paikallislehtiin sekä OK!-lehteen. Selin kävi kauppaopistoa, alkoi maahantuoda videoita ja perusti Lohjalle videovuokrausyritys Starin.
Vuonna 1982 Selin tutustui Renny Harliniin Los Angelesissa järjestetyssä American Film Market -tapahtumassa. Vuonna 1985 ilmestyi Selinin tuottama ja Harlinin ohjaama elokuva Jäätävä polte, joka herätti kohua neuvostovastaisuuden vuoksi. Harlin ja Selin omistivat tuohon aikaan yhdessä tuotantoyhtiö Harlin & Selin Productionsin. Sen toimintaa kuitenkin hankaloitti se, että Harlin lähti Amerikkaan luomaan uraa ohjaajana Selinin jäädessä Suomeen pyörittämään yhtiötä. He päättivät purkaa yrityksen.
Vuonna 1987 Selin perusti Funente-nimisen yhtiön, joka toimi Suomessa Nintendo-konsolien ja -pelien maahantuojana. Yritys meni konkurssiin vuonna 1993, jolloin sillä oli 42 miljoonan markan velat.
Vuonna 1992 Selin oli mukana Keravan Saviolle Fanfaari-huvipuiston tiloihin rakennetun uuden Planet FunFun -sisähuvipuiston toiminnassa. Tiloissa kuvattiin myös Gladiaattorit-sarjaa (1993–1994). Planet FunFun meni konkurssiin vuonna 1993.
Selin perusti Solar Filmsin vuonna 1995 yhdessä elokuvaohjaaja Antti J. Jokisen ja Taina Saikkosen kanssa. Selin on Solarin elokuvien vastaava tuottaja. Hänen mukaansa Solar Films syntyi luontevana jatkona Harlin & Selin Productionsille. Yhtiön ensimmäinen toimitusjohtaja oli elokuvaohjaaja Antti J. Jokinen, mutta Solar Filmsin tiedottajan Rampe Toivosen mukaan ”Markus oli suvereeni päätöksentekijä ja kaikki juoksevat asiat hoituivat taiteilija-Antin ohi.” Myöhemmin toimitusjohtajaksi Jokisen tilalle värvättiin Jukka Helle Fantasiafilmistä.
Oikeudenkäyntejä

1996 Selin sai sakkorangaistuksen verolaiminlyönnistä liittyen Mon Pote Media Oy -yritykseen, joka vuokrasi ja myi Nintendo-pelejä.
Huhtikuussa 2007 Markus Selin sai syytteet törkeästä velallisen petoksesta ja törkeästä velallisen epärehellisyydestä. 11. tammikuuta 2008 Helsingin käräjäoikeus tuomitsi hänet vuoden ehdolliseen vankeusrangaistukseen sekä 5 640 euron oheissakkoihin ja maksamaan korvauksia 99 000 euroa. Oikeus katsoi, että Selin pimitti 1990-luvun lopulla omaisuuttaan velkojilta ja salaili sitä ulosotossa.
Hankkeita

Toukokuussa 2011 Renny Harlin jättäytyi pois hänen ja Selinin suunnittelemasta Mannerheim-elokuvaprojektista, joka oli ollut vireillä vuodesta 2000 lähtien. Selinin mukaan hanke oli yhä tuolloin vireillä. Elokuvaprojekti kuitenkin kaatui täydellisesti eikä siitä tullut mitään. Samalla projektin epäonnistuminen katkaisi Harlinin ja Selinin yli 20 vuotta kestäneen läheisen ystävyyden. Viisi vuotta myöhemmin toukokuussa 2016 parivaljakon ilmoitettiin korjanneen välinsä.
2001 Selin pyrki saamaan vuonna 2003 Suomen televisiossa esitetyn Haluatko elokuvatähdeksi -tv-sarjan formaatin kaupaksi Yhdysvaltojen markkinoille ja suunnitteli suomalaisen pornon historiasta kertovaa elokuvaa Timo Korpin elämäkerran pohjalta.lähde?
Vuonna 2005 Selin suunnitteli Kalevalasta englanninkielistä elokuvaa, joka musiikkivideoistaan tunnetun Antti J. Jokisen oli määrä ohjata. Hanke haudattiin lopulta kaikessa hiljaisuudessa.
2006 Selin haki valtakunnallista radiolupaa yhdessä Sedu Koskisen ja Jussi Salonojan kanssa Trondisol Oy -yrityksen nimissä.
Maaliskuussa 2008 Selinin piti olla mukana Toivo Sukarin uudessa Ideapark-kauppakeskuksessa, jota suunniteltiin Vihtiin. Selinin oli tarkoitus rakentaa kauppakeskukseen studiokokonaisuus. Hanke kuitenkin kariutui kaavoituksellisiin esteisiin.
Markus Selin oli mukana perustamassa Pokerisivut.com-lehteä yhdessä Jasper Pääkkösen kanssa. Pokerisivut.com-lehden julkaiseminen lopetettiin vuonna 2010 uuden arpajaislain myötä; lehden viimeinen numero ilmestyi elokuussa 2010.
Yksityiselämä

Selin meni 6. kesäkuuta 2006 naimisiin 15 vuotta nuoremman Pauliinanselvennä kanssa. Pari jätti avioerohakemuksen 2010.
Selinistä ilmestyi syksyllä 2019 Tammen kustantama, Veli-Pekka Lehtosen kirjoittama kirja Markus Selin – Perustuu tositapahtumiin. EAN: 9789520407230.
Selinin tuottamat pitkät elokuvat > Elokuvat, joissa Selin on tuottajana

Jäätävä polte (1986)
Esa ja Vesa – auringonlaskun ratsastajat (1994)
Kummeli Kultakuume (1997)
Häjyt (1999)
Levottomat (2000)
Lomalla (2000)
Minä ja Morrison (2001)
Pahat pojat (2003)
Levottomat 3 (2004)
Vares – yksityisetsivä (2004)
Paha maa (2005)
Matti (2006)
Valkoinen kaupunki (2006)
V2 – Jäätynyt enkeli (2007)
Tummien perhosten koti (2008)
Dark Floors (2008)
Kummeli Alivuokralainen (2008)
Rööperi (2009)
Sisko tahtoisin jäädä (2010)
Vares – Pahan suudelma (2011)
Vares – Huhtikuun tytöt (2011)
Vares – Sukkanauhakäärme (2011)
Kotirauha (2011)
Vares – Kaidan tien kulkijat (2012)
Vares – Uhkapelimerkki (2012)
Puhdistus (2012)
Vares – Pimeyden tango (2012)
Imaginaerum (2012)
Robin – The Movie (dokumentti, 2012)
Kaappari (2013)
Kekkonen tulee! (2013)
Tumman veden päällä (2013)
Kummeli V (Nummela Filmi, 2014)
Mielensäpahoittaja (2014)
Vares – Sheriffi (2015)
Kätilö (2015)
Pahan kukat (2016)
Saattokeikka (2017)
Yösyöttö (2017)
Ilosia aikoja, Mielensäpahoittaja (2018)
Oma maa (2018)
Risto Räppääjä ja pullistelija (2019)
Olen suomalainen (2019)
Fingerpori (2019)
Tarhapäivä (2019)
Se mieletön remppa (2020)
Metsäjätti (2020)
Risto Räppääjä ja väärä Vincent (2020)
Karalahti (2021)
Luokkakokous 3 – Sinkkuristeily (2021)
Rikinkeltainen taivas (2021)
Laitapuolen hyökkääjä (2022)
Mielensäpahoittaja Eskorttia etsimässä (2022)
Kummeli esittää: Kontio & Parmas -elokuva (Solar Republic, 2022)
Risto Räppääjä ja villi kone (2023)
Koputus (2023)
Myrskyluodon Maija (2024)
Mielensäpahoittajan rakkaustarina (2024)
Vares X (2024)
Risto Räppääjä ja kaksoisolento (2025)
Häjyt 2 (2025)
Selinin tuottamat pitkät elokuvat > Elokuvat, joissa Selin on vastaavana tuottajana

Pikkuveli (lyhytelokuva, Bronson Club, 2009)
Reindeerspotting – pako Joulumaasta (dokumentti, Bronson Club, 2010)
Veijarit (Bronson Club, 2010)
Elokuu (Bronson Club, 2011)
Ella ja Aleksi – Yllätyssynttärit (Bronson Club, 2011)
Hulluna Saraan (Bronson Club, 2012)
Kulman pojat (Bronson Club, 2012)
Kesäkaverit (2014)
Luokkakokous (2015)
Hevisaurus-elokuva (2015)
Äkkilähtö (2016)
Syysprinssi (2016)
Luokkakokous 2 – Polttarit (2016)
Kaikki oikein (2018)
Aiheesta muualla

Markus Selin Elonetissä.
Markus Selin Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Lofast

Lofast (lyhenne sanoista Lofotens fastlandsforbindelse) on tietunneliyhteys Norjassa Hadselin kunnan Fiskebølin kylästä Kvæfjordin kunnan Gullesfjordbotnin kylään. Tieyhteyden kokonaispituus on 51 km. Rakennustyöt alkoivat syksyllä 1993. Työt olivat keskeytyksissä vuodesta 1998 vuoteen 2003. Norjan kuningatar Sonja avasi sen 1. joulukuuta 2007. Tie on osa Eurooppatie 10:tä ja korvaa aiemman Melbun, Stokmarknesin ja Sortlandin kautta kulkeneen reitin.
Tunnelit

Sløverfjordtunnelen (3337 m, 112 mpa.)
Falkfjordtunnelen (396 m)
Myrlandstunnelen (1966 m)
Raftsundtunnelen (1530 m)
Storåtunnelen (210 m)
Ingelsfjordtunnelen (1260 m)
Sørdalstunnelen (6338 m)
Sillat

Raftsundbrua (711 m)
Vesterstraumen bru (305 m)
Austerstraumen bru (196 m)
Aiheesta muualla

Tieyhteyden infosivu (Arkistoitu – Internet Archive) (norjaksi)
Sløverfjordtunnelenin länsipää Hadselin kunnassa lähellä Fiskebøliä.
Tapiola

| Tapiola> Hagalund |
| --- | --- |

 Kaupungin kartta, jossa Tapiola korostettuna.  Espoon kaupunginosat
Kaupunki:  Espoo
Suuralue:  Suur-Tapiola
Kaupunginosa nro:  12
Pinta-ala:  3,5 km² 
Väkiluku:  13 617 (31.12.2023)
Osa-alueet:  Itäkartano, Länsikorkee, Otsolahti, Tapiolan keskus
Postinumero(t):  02100, 02120, 02110
Lähialueet:  Haukilahti, Niittykumpu, Otaniemi, Pohjois-Tapiola, Westend
Tapiola (ruots. Hagalund) on kaupunginosa Espoon kaakkoisosassa. Tapiola on Suur-Tapiolan keskus ja yksi Espoon viidestä kaupunkikeskuksesta. Tapiolan kaupunkikeskus sijoittuu länsimetron läheisyyteen. Tapiola on Espoon merkittävin kulttuurin, tieteen ja liike-elämän keskittymä.
Nimi

Tapiolan alueen alkuperäinen nimi oli ensin Björnvik, joka perustui samanasuiseen lahdennimeen eli nykyiseen Otsolahteen, sekä lahden kaakkoispuolen Björnholm-nimiseen saareen ja siellä sijainneeseen Björnholm-nimiseen torppaan. Björnvikin kylän maille rakennettiin Hagalund-niminen kartano 1800-luvulla, jonka mukaan Tapiolan ruotsinkielinen vastine on saanut nimensä. Tapiola-nimi löydettiin nimikilpailun kautta 1950-luvulla nousseen uuden puutarhakaupungin nimeksi. Nimi viittaa suomalaisen muinaisuskon Tapioon, jolla on tietty yhteys myös perinteiseen karhu-aiheeseen.
Historia > Valtaväylien rakentuminen

Autoliikenteen kasvaessa 1920-luvulla aloitettiin eteläisen tieyhteyden suunnittelua Helsingistä länteen. Helsingin kaupunki osti Lauttasaaren 1930-luvulla ja sen myötä tie päätettiin rakentaa Lauttasaaresta Jorvakseen. Tapiolan etelärajalla kulkeva Jorvaksentie, eli nykyinen Länsiväylä, avattiin liikenteelle vuonna 1937. Porkkalan palauttamisen myötä, vuonna 1956, tiestä tuli tärkeä yhteys läntiselle Uudellemaalle. Tien rakentaminen moottoritieksi aloitettiin vuonna 1961 ja tie valmistui Espoonlahdelle vuonna 1969. Tien nimeksi vakiintui tällöin Länsiväylä.
Tapiolan itärajan muodostava Kehä I:n osuus Länsiväylältä Leppävaaraan rakennettiin 1960-luvulla yleiseksi tieksi.
Historia > Tapiolan rakentuminen

Tapiolan rakennutti pääosin Invalidiliiton, Mannerheimin Lastensuojeluliiton, Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestön,  Virkamiesliiton, Vuokralaisten keskusliiton ja Väestöliiton vuonna 1951 perustama Asuntosäätiö. Rakentaminen tapahtui1950- ja 1960-luvuilla ja tavoitteena oli luoda aikaan moderni puutarhakaupunki.
Otto-Iivari Meurman laati Tapiolan alkuperäisen asemakaavan. Asuntosäätiö teetti siihen myöhemmin huomattavia muutoksia ja antoi suunnittelun arkkitehtiryhmälle, jota johti Aarne Ervi. Kukin ryhmän jäsen suunnitteli alueen osan ja sen rakennukset. 1960-luvun puoliväliin mennessä rakennettiin asuinalue, joka nosti suomalaisen kaupunkisuunnittelun maailmanmaineeseen.[lähde? ]
Tapiola sai nimensä Asuntosäätiön järjestämässä nimikilpailussa. Ruotsinkielinen nimi Hagalund johtuu Hagalundin kartanosta, jonka maihin nykyisen Tapiolan aluekin aikaisemmin kuului, joskin kartanon päärakennus sijaitsee nykyisen Otaniemen alueella, jonka Kehä I erottaa Tapiolasta. Alkuperäisen Tapiolan pohjoisin osa on myöhemmin erotettu omaksi kaupunginosakseen, jonka nimi on Pohjois-Tapiola.
Tapiola nimettiin Espoon yhdeksi neljästä aluekeskuksesta kaupungin ensimmäisen yleiskaavan laatimisen yhteydessä vuosina 1966–1968.
Historia > Tulevaisuus

Tapiolan liikekeskustaa on huomattavasti uudistettu rakentamalla sinne liike- ja toimistorakennuksia alkuperäisestä Tapiolasta poikkeavaan tapaan ja purkavan täydennysrakentamisen periaatteisiin perustuen. Liikekeskuksen kehittäminen jatkuu edelleen.[lähde? ] Uutta tilaa asumiselle, kulttuurille ja palveluille saadaan, kun pysäköinti ja huolto siirretään maan alle 3 000 auton pysäköintilaitokseen. Myös kaupunginteatteri siirtyy uusiin tiloihin liikekeskustan tuntumaan. Uudistus liittyy Länsimetroon, jonka 2017 käyttöön otettu Tapiolan metroasema sijaitsee kalliopysäköintiluolan alapuolella.
Myös Tapiolan asuntokantaa ja ympäristöä korjausrakennetaan. Tärkeimpinä peruskorjaamishankkeina ovat Mäntyviidan julkisen kaupunkitilan ilmeen parantaminen ja nykyisen asuntokannan peruskorjaaminen.[lähde? ]
Väestö > Väkiluvun kehitys

| Tapiolan väestönkehitys 1975–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1975 | 1975 |    | 12 218 | 12 218 |
| 1980 | 1980 |    | 10 788 | 10 788 |
| 1985 | 1985 |    | 10 156 | 10 156 |
| 1990 | 1990 |    | 9 379 | 9 379 |
| 1995 | 1995 |    | 9 741 | 9 741 |
| 2000 | 2000 |    | 9 397 | 9 397 |
| 2005 | 2005 |    | 8 991 | 8 991 |
| 2010 | 2010 |    | 9 156 | 9 156 |
| 2015 | 2015 |    | 9 878 | 9 878 |
| 2020 | 2020 |    | 11 953 | 11 953 |
Lähde: Helsingin seudun avoimet tilastotietokannat.