stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jääpuikko

Jääpuikkoja räystäällä
Jääpuikko on teräväkärkinen jäämuodostuma, joka kasvu alkaa sulan veden virratessa jonkin pinnan reunalta maata kohti siten, että vettä jäätyy juuri ennen irtoamistaan reunasta. Kasvun aikana jääpuikon kärjessä oleva pisara jäätyy ulkopinnaltaan, jolloin puikon kärjen sisällä on jäätymätöntä vettä. Jääpuikot eivät siis kasva kuten tippukivi, vaan ohuena jääputkena, jonka sisällä on vettä. Sopivissa oloissa jääpuikon kasvunopeus voi ylittää senttimetrin minuutissa.
Jääpuikkoja syntyy tyypillisesti lopputalvesta etenkin harjakattojen etelänpuolen räystäisiin, kun päiväsaikaan aurinko jo lämmittää kattoa, mutta ilma on vielä pakkasen puolella. Niitä voi syntyä myös jäätävän sateen aikana.
Räystäältä tippuvat jääpuikot voivat aiheuttaa vaurioita jalankulkijoille tai pysäköidyille autoille.
Vedenalainen jääpuikko

Vedenalainen jääpuikko, jota sanotaan myös kuoleman jääpuikoksi, on meressä jään alle muodostuva jääpuikko, jossa suolainen merivesi irtoaa merijäästä ja laskeutuu merenpohjaan. Laskeutuessaan se jäähdyttää merivettä ympärillään muodostaen vedenalaisen jääpuikon, joka pohjaan osuessaan jäädyttää kaiken tiellään olevan surmaten pohjan eliöitä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jääpuikko Wikimedia Commonsissa
Kodifiointi

Kodifiointi (lat. codex, puunrunko; puutauluista koottu kirja) on koonnos, jossa voimassa olevat lain säännökset on lainsäädäntötoimin järjestetty yhtenäiseksi kirjaksi.
Koontaminen on hajallaan ja eri lähteissä olevan normiston yhdenmukaistamista yhdeksi kokoelmaksi, koodeksiksi eli koonnokseksi. Kodifioinnin avulla voidaan yhdentää oikeudenkäyttöä ja hallintokäytäntöä.
Kodifikaatioita

Eri maissa eri aikoina säädettyjä lain kodifikaatioita ovat olleet esimerkiksi:
Hammurabin laki, Babylonia
Kahdentoista taulun lait, Rooman valtakunta
Corpus iuris civilis, Bysantti
Maunu Eerikinpojan maanlaki, Ruotsi
Kristofer-kuninkaan maanlaki, Ruotsi
Vuoden 1734 laki, Ruotsi
Code Civil (Code Napoléon), Ranska
Bürgerliches Gesetzbuch, Saksa
Jukka Laamanen

| Jukka Laamanen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 4. lokakuuta 1976 (ikä 48) Savonlinna, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Lamppu
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  178 cm
Paino:  82 kg
Pelinumero:  21
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1995–2012
Seurat:  SaPKo (I-div.),   JyP HT (SML),   Tappara (SML),   Hermes (I-div.),   Jukurit (Mestis),   Ilves (SML),   Ässät (SML),   HPK (SML),   Kärpät (SML)
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Venäjä 2007 | jääkiekko |  |
Jukka Pekka Laamanen (s. 4. lokakuuta 1976 Savonlinna) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, joka pelasi SM-liigan runkosarjassa 644 ottelua. Hän voitti urallaan kolme Suomen-mestaruutta, SM-hopeaa ja kaksi SM-pronssia. Hän pelasi yhdet maailmanmestaruuskilpailut ja voitti niistä MM-hopeaa. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja.
Ura > Seuraura

Laamanen nousi 17-vuotiaana SaPKon miesten I-divisioona-joukkueeseen kaudella 1994–1995. Kaudella 1995–1996 Laamanen pääsi yrittämään SM-liigaan, kun hän pelasi JyP HT:ssa. Tämä jäi kuitenkin vain vuoden pestiksi ja seuraavat viisi kautta Laamanen pelasi pääasiassa I-divisioonassa ja sen korvanneessa Mestiksessä SaPKossa, Hermeksessä ja Jukureissa. Kaudella 1999–2000 hän käväisi myös liigassa Tapparassa ja kaudella 2000–2001 Ilveksessä. Ilveksessä hänen kautensa meni pilalle loukkaantumisen takia.
Kaudella 2001–2002 Laamanen teki läpimurtonsa SM-liigassa, kun pääsi isoon rooliin Ässissä hyökkäävänä puolustajana tehden 29 pistettä. Kaudeksi 2002–2003 Laamanen palasi Ilvekseen, jossa kausi kuitenkin oli joukkueelle ja Laamaselle vaikea. Ilves jäi liigan viimeiseksi ja Laamasen peliin vaikuttivat henkilökohtaiset asiat, kun ennen kauden alkua hänen vaimonsa synnytti kaksostytöt keskosina kolme kuukautta etuajassa, ja he olivat pitkään teho-osastolla.
Toinen Ilves-kausi oli parempi, mutta kaudeksi 2004–2005 Laamanen halusi päästä pois Tampereelta. Hän siirtyi HPK:hon, joka oli jo aiemmin ollut kiinnostunut Laamasesta. Ensimmäinen HPK-kausi toi SM-pronssia ja toinen kausi Suomen-mestaruuden. Kaudella 2005–2006 SM-kullan lisäksi Laamanen valittiin kauden päätteeksi SM-liigan tähdistökentälliseen hänen oltua sekä runkosarjassa että pudotuspeleissä liigan toiseksi tehokkain puolustaja.
Kaudeksi 2006–2007 Laamanen siirtyi Kärppiin, jossa hän pelasi kaksi kautta, jotka päättyivät molemmat mestaruuteen. Ensimmäisellä Kärpät-kaudellaan Laamanen teki 36 pistettä, jolla hän sivusi yhden kauden piste-ennätystään. Kaudella 2007–2008 Laamanen palkittiin joulukuun parhaana pelaajana hänen tehtyä yhdeksässä pelissä tehot 3+5.
Keväällä 2008 Laamanen teki neljän vuoden sopimuksen HPK:n kanssa. Laamanen pelasi sopimuskautensa loppuun HPK:ssa ja oli kaudella 2009–2010 mukana voittamassa hopeaa. Huhtikuussa 2012 Laamanen ilmoitti lopettavansa pelaajauransa.
Ura > Maajoukkueura

Nuorten maajoukkueessa Laamanen pelasi ensimmäiset maaottelunsa. Hän pelasi myös nuorten MM-kilpailuissa vuonna 1996.
Ensimmäisen kerran miesten maajoukkueeseen Laamanen valittiin keväällä 2002, kun hän pääsi mukaan Venäjää vastaan käytyihin kahteen harjoitusotteluun. Laamanen valittiin edustamaan Suomea MM-kilpailuihin 2007. Hänen kisapassiaan ei kuitenkaan leimattu kuin vasta välisarjan viimeiseen otteluun Ruotsia vastaan Tuukka Mäntylän loukkaannuttua.
Aiheesta muualla

Jukka Laamanen Jatkoaika.comissa (Internet Archive)
Jukka Laamanen Eurohockey.com. (englanniksi)
Jukka Laamanen The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Jukka Laamanen Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
Suomen joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 2007
3 Nummelin (A) |
4 Koistinen |
5 Kukkonen |
7 Berg |
9 Koivu |
10 Bergenheim |
15 T. Ruutu |
16 Peltonen (C) |
18 Mäntylä |
20 Miettinen |
22 Pyörälä |
24 Viuhkola |
25 Hentunen |
26 Lehtinen |
27 Pärssinen |
30 Norrena |
32 Lehtonen |
33 Saravo |
34 Söderholm |
35 Wallinheimo |
37 J. Ruutu (A) |
39 Kapanen |
41 Kontiola |
44 Laamanen |
71 Kallio |
Valmentaja Doug Shedden
Laamanen Kärppien paidassa kolmanteen peräkkäiseen Suomenmestaruuteen päättyneellä kaudellaan 2007–2008.
Kodiak Islandin piirikunta

Kodiak Islandin piirikunta (engl. Kodiak Island Borough) on Yhdysvaltojen Alaskan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 13 101 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Kodiakin kaupunki. Piirikunta on perustettu 1963.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kodiak Islandin piirikunta Wikimedia Commonsissa
Alaskan osavaltio
Kolme olemassaolon merkkiä

Kolme olemassaolon merkkiä (sanskritiksi त्रिलक्षण, trilakṣaṇa) on buddhalainen käsite. Näiden tunnistaminen on osa buddhalaisten tavoittelemaa valaistumista eli nirvanaa.
Kolme olemassaolon merkkiä ovat:
Anicca (pysymättömyys)
Dukkha (kärsimys)
Anatta (minuudettomuus)
Kolme merkkiä koskevat kaikkea olemista. Niiden ei kuitenkaan katsota olevan asia, johon buddhalaisen pitää uskoa; tärkeämpää on hyödyntää niitä itsetutkistelussa.
Jotkut opettajat lisäävät neljänneksi merkiksi myös nirvanan.
Pyrrhonismin ajatusten on arveltu saaneen innoitusta kolmesta olemassaolon merkistä, sillä Pyrrhon matkasi Aleksanteri Suuren mukana Intiaan tämän sotaretkillä.
Kollegiasessori

Kollegiasessori (ven. коллежский асессор) oli keisarinajan Venäjällä ja myös Suomen suuriruhtinaskunnassa käytössä ollut kahdeksannen luokan virka-arvo, joka vastasi sotaväen kapteenin arvoa.
Kollegiasessorin arvonimi Suomessa

Kollegiasessori on ollut myös itsenäisessä Suomessa tasavallan presidentin aiemmin myöntämä arvonimi.
Vuosien 1918–1933 aikana kollegiasessorin arvonimi myönnettiin 19 henkilölle. Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1920 ja viimeisen kerran vuonna 1933.
Kelefá

| Kelefá Κελεφά |
| --- | --- |
 Kelefá
 Koordinaatit: 36°42′25″N, 22°24′15″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Peloponnesos,Länsi-Kreikka jaJooniansaaret
Alue:  Peloponnesos
Alueyksikkö:  Lakonia
Kunta:  Anatolikí Máni
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  4302031001
Väkiluku (2011):  39
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kelefá (kreik. Κελεφά) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Mánin niemimaalla. Se kuuluu hallinnollisesti Anatolikí Mánin kuntaan, Lakonian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Aiemmin kylä kuului Oítylon kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Anatolikí Mánin kunnan Oítylon kunnallisyksikköön. Kelefá muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Κελεφά, Topikí Koinótita Kelefá). Kylän väkiluku on 39 (vuonna 2011).
Piirros Kefefán linnasta vuodelta 1686.
Kelefá sijaitsee Mánin länsiosassa noin 1,5 kilometriä itään Oítylosta. Kylä tunnetaan ennen kaikkea Kelefán linnasta. Sen rakensivat turkkilaiset vuonna 1670. Vuodesta 1685 se oli venetsialaisten vallassa. Linna luovutettiin turkkilaisille vuonna 1715 ja autioitui tämän jälkeen. Nykyään kylä on lähes autio, mutta linnan kukoistusaikaan 1600-luvulla siellä laskettiin olleen 300 taloutta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kelefá Wikimedia Commonsissa
Kolme oppisuuntaa

Kolme oppisuuntaa (三式 sānshì) ovat kiinalaisten metafyysisten oppien huipentuma, koska niiden taitaminen edellyttää kiinalaisen kosmologian keskeisten teorioiden hallitsemisen käytännön työssä.  Kolme oppisuuntaa ovat:
Taiyishenshu (太乙神數 tàiyǐshénshù, "Pohjantähden hengen laskeminen")
Qimendunjia (奇門遁甲 qíméndùnjiǎ, "ihmeet [ja] ovet kätkevät jian")
Liuren (六壬 liùrén, "kuusi reniä")
Taiyi edustaa lähinnä taivaan toimintaa (天元 tiānyuán).

Qimen edustaa lähinnä maan toimintaa (地元 dìyuán).

Liuren edustaa lähinnä ihmisen toimintaa (人元 rényuán).
Oppisuuntien vaatima oppineisuuden taso merkitsi sitä, että vain harvat korkeasti koulutetut oppineet, virkamiehet ja upseeriston jäsenet pystyivät käyttämään niitä ammattimaisesti. Kolme oppisuuntaa olivat alun perin osa sotastrategista osaamista.
Vasta vuodesta 2005 lähtien oppisuuntien opetusta on ollut tarjolla lännessä.  Erityisesti qimen on pitkälle koulutetun fengshui-ammattilaisen työkalu.
Kongonaletti

| Kongonaletti |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Siepot Muscicapidae
Suku::  Aletit Chamaetylas
Laji::  poliophrys
Kaksiosainen nimi
 Chamaetylas poliophrys  (Sharpe, 1902) 
Synonyymit
 Alethe poliophrys 
Katso myös
   Kongonaletti Wikispeciesissä   Kongonaletti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kongonaletti (Chamaetylas poliophrys) eli aiemmalta nimeltään kongonkertturastas  on sieppojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Kongonalettia tavataan Burundissa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Ruandassa ja Ugandassa. Lajia on kuvattu yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kongonharmaakäpinkäinen

| Kongonharmaakäpinkäinen> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Käpinkäiset Campephagidae
Suku::  Afrikanharmaakäpinkäiset Ceblepyris
Laji::  graueri
Kaksiosainen nimi
 Ceblepyris graueri  (Neumann, 1908) 
Synonyymit
 Coracina graueri 
Katso myös
   Kongonharmaakäpinkäinen Wikispeciesissä   Kongonharmaakäpinkäinen Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Kongonharmaakäpinkäinen (Ceblepyris graueri) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Kongonharmaakäpinkäistä tavataan Kongon demokraattisessa tasavallassa ja Ugandassa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi ja erittäin paikalliseksi. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jonas Andersson (jääkiekkoilija)

| Jonas Andersson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. helmikuuta 1981 (ikä 43) Lidingö, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  190 cm
Paino:  95 kg
Seura
Seura:  Kloten Flyers
Sarja:  NLA
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2001–
Aik. seurat:  Milwaukee Admirals, Nashville Predators, Leksands IF, Södertälje SK, Brynäs IF, Ilves, HPK, Kärpät, Dynamo Minsk, Vancouver Canucks, Manitoba Moose, Ak Bars Kazan, Atlant, Torpedo Nižni Novgorod, Jugra Hanty-Mansijsk
NHL-varaus:  33. varaus, 1999 Nashville Predators
| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Saksa 2010 | jääkiekko |  |
Jonas Andersson (s. 24. helmikuuta 1981 Lidingö, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkohyökkääjä, joka pelaa kaudella 2014–2015 Sveitsin pääsarjassa, Kloten Flyersin joukkueessa.
Ura

Andersson varattiin NHL:ään varaustilaisuudessa 1999, kun Nashville Predators huusi miehen oikeudet 33. varausvuorolla. Andersson siirtyi jo seuraavaksi kaudeksi pelaamaan OHL-juniorisarjaan North Bay Centennialsiin. Hän pelasi kauden aikana OHL:n tähdistöottelussa ja valittiin tulokkaiden tähdistökentälliseen.
Hän aloitti Nashvillen organisaatiossa farmijoukkue Milwaukee Admiralsissa, jossa pelasi sekä IHL- että AHL-liigaa. Kaudella 2001–02 hän sai tililleen tähän asti ainoat viisi NHL-otteluaan. Kausi 2002–2003 päättyi kuitenkin ikävästi. Andersson loukkasi olkapäänsä, ja kausi 2003–2004 jäi häneltä kokonaan väliin.
Kun hän lopulta toipui kovasta vammastaan, oli pelituntuma kadonnut täysin. Kaudella 2004–2005 Andersson pelasi Ruotsissa kolmessa joukkueessa: Leksandissa Allsvenskania ja Södertäljessä sekä Brynäsissä Elitserieniä. Kaudeksi 2005–2006 mies lähti hakemaan uraansa jälleen nostetta, tällä kertaa Suomesta. Andersson siirtyi Tampereen Ilvekseen.
Andersson pelasi yhden kauden Ilveksessä ja siirtyi kaudeksi 2006–2007 HPK:on. Anderssonin alkukausi HPK:ssa sujuikin kohtalaisesti, mutta olkapäävamman takia hän joutui jättämään runkosarjan kesken 23 pelin jälkeen. Andersson kuntoutui kuitenkin pudotuspeleihin ja kauden päätteeksi hän teki vuoden jatkosopimuksen HPK:hon.
HPK ajautui kaudella 2007–2008 liigan häntäpäähän. Joukkue myi Anderssonin kesken kauden Oulun Kärppiin. Kärppien kausi päättyi mestaruusjuhliin, ja Andersson voitti uransa ensimmäisen Suomen-mestaruuden. Kaudella 2008–2009 Andersson oli Kärppien toiseksi paras pistemies tehoilla 24+33. Kärpät oli jälleen SM-liigan loppuottelussa mutta jäi tällä kertaa hopealle.
Huhtikuussa 2009 Andersson teki kauden 2009–2010 kattavan sopimuksen KHL-liigassa pelaavan Dynamo Minskin kanssa. Toukokuussa 2010 ilmoitettiin ettei hän jatka joukkueessa kaudella 2010–11. Andersson siirtyi Vancouver Canucksiin, jossa hän pelasi kauden aikana neljä NHL-ottelua ilman tehopisteitä. Canucksin farmijoukkueessa Manitoba Moosessa hän pelasi 20 AHL-ottelua tehopistein 5+6=11. Tammikuussa 2011 Andersson siirtyi KHL:n Ak Bars Kazaniin, jossa hän pelasi seitsemän ottelua tehden yhden maalin ja antaen kolme maalisyöttöä. Kolmessa pudotuspeliottelussa hän jäi pisteittä.
Kaudeksi 2011–2012 Andersson siirtyi HK Atlantiin, jossa hän pelasi puolentoista kauden ajan. Tammikuussa 2013 Atlant myi hänet Torpedo Nižni Novgorodiin vaihdossa Ilja Krikunoviin.
Maajoukkue

Andersson pelasi jääkiekon MM-kilpailuissa 2010, jotka päättyivät pronssiin. Hän oli Ruotsin paras maalintekijä kuudella osumallaan. Koko turnauksen maalipörssissä Andersson oli toinen yhdessä Venäjän Pavel Datsjukin kanssa. Heidän edellä oli vain seitsemän maalia iskenyt Kanadan John Tavares.
Vuonna 2001 Andersson pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa.
Muuta

Anderssonilla on tyttöystävä, Frida.
Kolokol

Kolokol-lehden etusivu vuodelta 1865.
Kolokol (ven. Ко́локол, ”Kello”) oli Aleksandr Herzenin ja Nikolai Ogarjovin vuosina 1857–1867 julkaisema vallankumouksellinen venäläinen sanomalehti.
Lontoossa Poljarnaja zvezda -aikakauskirjan yhteen syntynyt Kolokol ilmestyi yhdestä neljään kertaan kuukaudessa. Sen tehtävänä oli herättää vallankumouksellista henkeä Venäjällä ja julkaista sensuurin salaamia uutisia ja asiakirjoja. Vuosina 1859–1861 Kolokolin painos oli 2 000–2 500 kappaletta. Kielloista huolimatta sitä luettiin paljon myös Venäjällä. Myöhemmin lehden suosio laski ja vuonna 1865 Herzen siirsi sen Geneveen. Emigranttien erimielisyydet ja Venäjän-yhteyksien heikkeneminen johtivat sen lakkaamiseen. Yritykset jatkaa lehden julkaisemista ranskan kielellä vuonna 1868 eivät johtaneet tuloksiin.
Jukka Lankila

| Jukka Lankila |
| --- | --- |

Kansanedustaja
 1.11.1917–25.9.1918  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Mikkeli
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. huhtikuuta 1881 Raahe
Kuollut: 15. huhtikuuta 1919 (38 vuotta) Helsinki
Ammatti:  toimittaja, luennoitsija
Johan (Jukka) Aleksander Lankila (5. huhtikuuta 1881 Raahe – 15. huhtikuuta 1919 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1917–1918. Lankila oli yksi kuudesta sisällissodan jälkeen vankeudessa kuolleesta kansanedustajasta. Sodan aikana hän toimi muun muassa punaisten agitaattorina ja sai myöhemmin kuolemantuomion, joka kuitenkin muutettiin elinkautiseksi. Lankila kuoli vankilassa huhtikuussa 1919.
Elämä > Varhaisvuodet

Jukka Lankila syntyi kalajokilaisen Stiina Liisa Lankilan (myöh. Nissilä, 1855-1891) aviottomana lapsena. Työläisnaiseen vuonna 1913 kirjoittamassaan jutussa Lankila kertoo isänsä olleen nuori raahelainen merikapteeni, jonka varakkaitten vanhempien luona äiti työskenteli palvelijattarena. Häntä nimiteltiin usein "huoranpenikaksi" tai "äpäräksi". Lankilan ollessa kuusivuotias äiti avioitui Pyhäjoen Yppärissa asuneen miehen kanssa. Uudessa kodissaan he joutuivat toistuvasti perheväkivallan uhriksi. Äitinsä kuoltua Lankila kaupattiin yhdeksänvuotiaana huutolaiseksi ja viisi vuotta myöhemmin hän lähti maalarin oppiin. Joidenkin lähteiden mukaan Lankila olisi joutunut huutolaiseksi jo kuusivuotiaana ja karannut 14-vuotiaana merille, josta hänet parin vuoden kuluttua palautettiin kotiseudulleen. Maalarin pätevyyden hankittuaan Lankila työskenteli eri puolilla Pohjois-Suomea. Hän kertoi olleensa myös metsätöissä ja kalastajana sekä vajaan vuoden ajan merillä. Lankilä kävi lapsena ainoastaan kiertokoulua, mutta suoritti myöhemmin kansakoulukurssin Peräpohjolan opistossa ja kartutti tietojaan ahkeralla itseopiskelulla.
Elämä > Työväenliikkeessä

Liittyi liittyi SDP:n jäseneksi vuonna 1906. Kotipitäjässään hänellä oli merkittävä rooli paikallisen työväenliikkeen syntyvaiheissa. Lankila toimi muun muassa Kalajoen työväenyhdistyksen puheenjohtajana ja oli pitkään Kansan Tahdon kirjeenvaihtajana. Vuonna 1914 Lankila muutti Helsinkiin, jossa hän työskenteli aluksi linnoitustöissä ja myöhemmin kenkätehtaalla. Joulukuussa 1915 Lankila palkattiin Kuopiossa ilmestyneen Sanantuojan toimittajaksi Varkauteen. Vuoden kuluttua hän siirtyi Mikkeliin sosialidemokraattisen piirijärjestön luennoitsijaksi ja Vapauden toimittajaksi. Vuonna 1917 Lankila työskenteli lehden väliaikaisena päätoimittajana Kalle Hakalan ollessa eduskunnassa. Pääkirjoituksissaan hän käytti usein provosoivaa ja hyökkäävää retoriikkaa. Lankila ajoi itsenäisyysasiaa, kritisoi voimaakkaasti Venäjän väliaikaisen hallituksen porvareita ja syytti Suomen porvaristoa elintarvikepulan ja nälänhädän aiheuttamisesta. Hän suhtautui myötämielisesti myös aseelliseen vaalnkumoukseen. Lankilan kirjoituksia julkaistiin myös useissa muissa työväenlehdissä. Hän käytti sanomalehtikirjoituksissaan nimimerkkiä ”J. A. -la” ja kirjoitti myös nimimerkillä ”Jukka L.” julkaistun näytelmän. Elokuussa 1917 Lankila siirtyi Suomen Paperityöntekijäin Liiton kiertäväksi asiamieheksi Tampereelle. Lankila ehti olla toimessaan vain pari kuukautta ennen kuin hänet lokakuussa valittiin kansanedustajaksi.
Elämä > Sisällissota ja kuolema

Sisällissodan käynnistyttyä Lankela työskenteli helmikuun ajan punaisten postineuvoston palveluksessa. Maaliskuustä lähtien hän toimi kiertävänä puhujana eri puolilla Etelä- ja Itä-Suomea. Punaisten tappion häämöttäessä Lankila kiersi agitaaattorina rintamajoukkojen parissa Savon ja Karjalan rintamilla. Hänellä oli Kasperi Tantun myöntämä valtakirja, joka oikeutti vapaaseen liikkumiseen punaisten hallitsemalla alueella. Sodan viime päivinä Lankila oli Kotkassa. Hän laati J. K. Karin ja August Vesan kanssa julkisesti jaetun julistuksen, jossa kehotettiin vielä aseissa olevia punakaartilaisia antautumaan. Sotatoimien päätyttyä Lankila piileskeli Kotkan lähistöllä, kunnes palasi 16. toukokuuta Helsinkiin osallituakseen eduskunnan istuntoon. Lankila pidätettiin ja toimitettiin lääninvankilaan, josta hänet siirrettiin heinäkuun lopussa Sörnäisten kuritushuoneeseen muiden vangittujen kansanedustajien tavoin. Lokakuussa Lankila sai kuolemantuomion valtiopetoksesta ja maanpetoksesta. Sodanaikaisen toimintansa ja kiihottavina pidettyjen sanomalehtikirjoitusten ohella Lankilan katsottiin syyllistyneen kiihotukseen myös 1917 allekirjoittamalla sosialidemokraattien Sorron yöstä nouskaa ja Me vaadimme -julistukset. Tammikuussa 1919 Valtiorikosylioikeus alensi tuomion elinkautiseksi yllytyksestä valtiopetokseen. Lankila kuoli Sörnäisten kuritushuoneessa huhtikuussa 1919 espanjantautiin. Hänen sellitoverinsa Eetu Salin oli menehtynyt yhdeksän päivää aikaisemmin.
Kalajoen kirkkomaalla on muistomerkki, johon kaiverrettiin vuonna 2018 Lankilan ja seitsemän muun sodan seurauksena kuolleen paikkakunnan punaisen nimet.
Perhe

Jukka Lankilan puoliso oli Kuopion maaseurakunnassa syntynyt ompelija Josefiina (Fiina) Pasanen (myöh. Korhonen 1882-1965). Koska kumpikaan ei hyväksynyt kirkollista vihkimistä, niin he solmivat niin sanotun omantunnon avioliiton vuonna 1908. Pariskunnalla oli kolme lasta. He erosivat vuonna 1913. Fiina Lankila oli mukana Suomen sosialidemokraattisen naisliiton toiminnassa jo ennen sisällissotaa. 1920-luvulla hän vaikutti kommunistisessa liikkeessä. Lankila oli pitkään Suomen Vaatetustyöntekijäin Liiton Oulun osaston puhhenjohtaja ja kuului muun muassa Valtiollisten vankien huoltoyhdistyksen Oulun paikallisosaston johtokuntaan.
Teokset

Iloitse morsian eli kun kaikki ovat syyllisiä : huvinäytelmä yhdessä näytöksessä.  (Työväen näytelmäkirjasto n:o 42. Nimimerkillä ”Jukka L.”)  Tampere:  Tampereen työväen sanomalehti, 1915.
Kolokyntiini

Kolokyntiinin rakenne
Kolokyntiini on kolokvintin hedelmissä oleva glykosidi, joka on suurena määränä ihmiselle myrkyllinen. Aine liukenee alkoholiin, jonka vuoksi sitä on käytetty alkoholin denaturointiin. Lääketeollisuudessa sitä on käytetty lääkkeenä, koska sillä on ulostava vaikutus. Kolokyntiiniä on aiemmin käytetty myös maalien ja tapettiliisterien lisäaineena sen syöpäläisiä karkottavan vaikutuksen vuoksi.
Keltavuohenkuusama

| Keltavuohenkuusama |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Dipsacales
Heimo::  Kuusamakasvit Caprifoliaceae
Alaheimo::  Diervilloideae
Suku::  Vuohenkuusamat Diervilla
Laji::  lonicera
Kaksiosainen nimi
 Diervilla lonicera  Mill. 
Katso myös
   Keltavuohenkuusama Wikispeciesissä   Keltavuohenkuusama Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Keltavuohenkuusama (Diervilla lonicera) on kuusamakasvien (Caprifoliaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Se kasvaa noin metrin korkuiseksi ja melko tiheäksi pensaaksi. Sitä kasvatetaan koristekasvina. Keltavuohenkuusama kasvaa luontaisesti Pohjois-Amerikan itäosissa.
Keltavuohenkuusaman vihreät lehdet puhkeavat varhain, ja ne saavat keltaisen tai punaisen syysvärin. Pienet kukat ovat keltaisia ja vanhetessaan punertuvia. Kukinta tapahtuu kesä–elokuussa. Kasvi pärjää aurinkoisilla, varjoisilla ja kuivilla paikoilla. Suomessa keltavuohenkuusama menestyy vyöhykkeillä I–V.