stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hell in a Cell (2010)
Taustaa

Pääfeudi RAW'sta on uuden WWE mestarin, Randy Ortonin ja entisen mestarin, Sheamusin välillä Hell in a Cellissä WWE -mestaruudesta. Night of Championsissa, Randy Orton voitti Six-Pack Challenge Elimination matsissa WWE -mestaruuden, mihin osallistuivat Chris Jericho, Edge, Wade Barrett, John Cena, ja Sheamusin. Seuraavana iltana, RAW'ssa, Sheamus käytti uusintaottelu mahdollisuuden, Ortonia vastaan Hellin a Cell:iin, mikä käytäisiin Hell in a Cell matsissa.
Pääfeudi SmackDown brändistä on Kanen ja The Undertakerin välillä, Hell in a Cell matsissa World Heavyweight -mestaruudesta. Kanen hakattua The Undertaker ja varastettua hänen voimat, Kane on dominoinut veljeään viikkoja. Night of Championsissa, Kane haastoi 'Takerin World -mestaruusvyö panttina No Holds Barred matsiin, minkä Kane voitti. Lopettaakseen Undertakerin uran, Kane haastoi 'Takerin Hell in a Cell matsiin, World Heavyweight -mestaruudesta. 24. syyskuuta SmackDownissa, Undertakeri liittoutui Paul Bearerin kanssa, ja sai voimansa takaisin.
Toinen feudi RAW'sta on entisten WWE NXT osallistujien eli Nexusin johtajan Wade Barrettin ja John Cenan välillä. Ryhmän muodostumisesta asti, Nexus on hakannut monia RAW'n painijoita, mutta pääasiassa John Cenaa. Nexusin hyökkäykset ovat maksaneet Cenalle WWE -mestaruuden, kuten Night of Championsissa Nexusin jäsenet sekaantuivat Six-Pack Challenge matsiin, minkä avuin Barrett eliminoi Cenan matsista. 20. syyskuuta, RAW'ssa Barrett ja Cena sopivat matsin keskenään, minkä stipulaationia ovat; jos Barrett voittaa, Cenan tulisi liittyä Nexusiin, mutta jos Cena voittaa Nexusin tulisi hajota. RAW'n general manager lisäsi tähän vielä; jos yksikään Nexusin jäsen sekaantuisi matsiin, Cena voittaisi automaattisesti.
Matsit

| # | Matsi | Stipulaatiot | aika |
| --- | --- | --- | --- |
| Ei televisioitu | Goldust, R-Truth ja Kofi Kingston voittivat "Dashing" Cody Rhodesin, Drew McIntyren ja Dolph Zigglerin | Kuuden miehen tag team -ottelu |  |
| 1 | Daniel Bryan (c) voitti John Morrisonin ja The Mizin | Triple Threat Submissions Count Anywhere matsi WWE United States Championshipista | 13:33 |
| 2 | Randy Orton (c) voitti Sheamusin | Hell in a Cell matsi WWE Championshipista | 23:00 |
| 3 | Edge voitti Jack Swaggerin | Tavallinen matsi | 12:00 |
| 4 | Wade Barrett voitti John Cenan | Tavallinen matsi. Jos Wade Barrett voittaa, John Cenan täytyy liittyä Nexusiin; mutta jos Cena voittaa tai Nexus sekaantuu matsiin, Nexusin täytyy hajota. | 18:00 |
| 5 | Natalya voitti Michelle McCoolin (c) (Laylan kanssa) diskauksella | Tavallinen matsi WWE Unified Divas Championshipista | 6:00 |
| 6 | Kane (c) voitti The Undertakerin (Paul Bearerin kanssa) | Hell in a Cell matsi World Heavyweight Championshipista | 21:38 |
Hell in a Cell kronologia

Edellinen: Hell in a Cell (2009)
Seuraava: Hell in a Cell 2011
Tapahtuma kronologia

Edellinen: Night of Champions (2010)
Seuraava: Bragging Rights (2010)
Herman Päätalo

Lauri Herman Päätalo, Hermanni, Herkko tai Hemma Päätalo (30. toukokuuta 1889 Taivalkoski – 28. huhtikuuta 1964) oli kirjailija Kalle Päätalon isä. Herman Päätalo oli naimisissa Priita-Stiina (Riitu) o.s. Neulikon kanssa  vuodesta 1913 alkaen. Heille syntyi kahdeksan lasta, joista yksi kuoli muutaman kuukauden ikäisenä.
Herman Päätalo oli kotoisin Jokijärven kylän Päätalosta, josta joutui nuorena maailmalle talon palamisen jälkeen. Naimisiin mentyään he asuivat vaimonsa kanssa huonemiehenä eli vuokralaisena Mäkelän talossa, josta 1920-luvun alussa perustivat tilan Kallioniemelle ja siirsivät sinne vanhan meijerirakennuksen taloksi. Ammatiltaan Päätalo oli maatilastaan huolimatta metsätyömies ja ansiot olivat hänelle kaikki kaikessa. Tätä hän koitti painottaa lapsilleenkin, erityisesti Kallelle.
Herman Päätalo oli heikkohermoinen, ja keuhkokuumeen rasituksen jälkeen joutui mielisairauden takia Oulun piirimielisairaalaan, piirille,  ja sieltä myöhemmin Pelson pakkotyölaitokseen 1930-luvulla. Vuosikymmenen loppua kohden Herkon mielitauti antoi myöten ja perheen isä palasi terveen kirjoihin ja kotiinsa. Hänen kielenkäyttönsä on antanut Kalle Päätalolle paljon kirjoitettavaa. Kirjoittamiseen ja yleensäkin poikansa lukuhaluihin isä suhtautui ynseästi.
Tulkitsijat

Herman Päätaloa on esittänyt Mikko Niskasen elokuvissa Elämän vonkamies ja Nuoruuteni savotat näyttelijä Martti Kainulainen, sekä Hannu Kahakorven elokuvassa Päätalo näyttelijä Eero Schroderus.
Herman Rechberger

Herman Rechberger
Herman Rechberger (14. helmikuuta 1947 Linz, Itävalta – 11. tammikuuta 2022) oli suomalainen säveltäjä. Itävallassa syntynyt Rechberger asui Suomessa vuodesta 1970 lähtien ja sai Suomen kansalaisuuden vuonna 1974.
Rechberger opiskeli graafista taidetta ja kitaransoittoa Linzissä ennen kuin jatkoi kitaraopintojaan Zürichissä ja Brysselissä. Hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa sävellystä Aulis Sallisen johdolla, josta sai diplomin 1976, sekä elektronista musiikkia ja kitaran-, nokkahuilun-, ja oboensoittoa. Vuonna 1995 hän opiskeli muun muassa Tunisiassa darabukan soittoa ja arabilaista rytmiikkaa, josta hän kirjoitti kirjan The Rhythm in Arabian Music vuonna 2003. Sittemmin hän opiskeli djemben soittoa ja afrikkalaista rytmiikkaa Beninissä, Togossa ja Suomessa useiden afrikkalaisten mestarirumpalien johdolla.
Rechberger sävelsi viisi oopperaa sekä yli 200 teosta kuorolle, orkesterille, sooloesiintyjille ja kamarimusiikkiyhtyeille. Säveltämisen ohella hän toimi nykymusiikin tuottajana ja Yleisradion kokeilustudion johtajana 1979−1984.
Valtion taiteilija-apurahat Rechbergen sai vuosina 1985–1990, 1990–1995 ja 1995–2010.
Rechberger voitti teoksillaan lukuisia kansallisia ja kansainvälisiä palkintoja tai tunnustuksia: Prix Italia -tapahtuman RAI-palkinto (Pekka Mikkosen nousu), 2. palkinto Kölnin lapsioopperakilpailussa (Oopperalaiva), Bergamon urkukilpailu (Clausulas), Vantaan kulttuuripalkinto (1990), Teoston 2. palkinto (Himojen puutarha), St. Pöltenissä (Itävalta) 3. palkinto ja yleisöpalkinto (Toba Hánye), Helsinki, Cras-ensemblen 2. palkinto sekä erikoispalkinto ”for an inventive piece” (Musica di montagna). Vuonna 2009 hän voitti kansainvälisessä Andreas Drekis -kilpailussa jaetun 1. palkinnon (kreikkalaisen säveltäjän Tania Sikelianoun kanssa) oopperallaan Helike Athanatos (Ελίκη Αθάνατος eli Kuolematon Helike). Vuosina 2010–2013 hän johti vaimonsa Soilen kanssa Hellenikon Idyllion -taiteilijaresidenssiä Selianitikassa Peloponnesoksessa. Kreikassa Rechberger kirjoitti lukuisia teoksia, joiden innoitus lähti Kreikan mytologiasta. Näitä ovat esimerkiksi Knossos, Ikaros, Diros, Sisyphos, Thalassa, Staton kahdelle pianolle, Gears (after a mechanical device, found in Antikyra), Pegasos, Styx, The death of Orpheus, Stymphalos, Lament, pianokonsertto Ta panda rhei, konsertto Tartaros kontrafortelle, Aeolos, kantelekonsertto Dromoi.
Aiheesta muualla

Herman Rechberger. Music Finland.
Rechberger, Herman hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Hard Target

| Hard Target |
| --- | --- |

Ohjaaja:  John Woo
Käsikirjoittaja:  Chuck Pfarrer
Tuottaja:  Sean Daniel James Jacks
Säveltäjä:  Graeme Revell Tim Simonec
Kuvaaja:  Russell Carpenter
Leikkaaja:  Bob Murawski
Pääosat:  Jean-Claude Van Damme Lance Henriksen Yancy Butler Wilford Brimley
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures Alphaville Films Renaissance Pictures
Levittäjä:  UIP-Dunafilm Netflix
Ensi-ilta:   20. elokuuta 1993  22. huhtikuuta 1994
Kesto:  97 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  19 500 000 dollaria
Tuotto:  74 189 677 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hard Target on vuonna 1993 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Elokuvan on ohjannut John Woo ja käsikirjoittanut Chuck Pfarrer. Pääosissa näyttelevät Jean-Claude Van Damme, Lance Henriksen, Yancy Butler ja Wilford Brimley.
Juoni

Palkkasoturi Emil Fouchon tilaa välikäden kautta kodittomia sotaveteraaneja viihdyttämään asiakkaitaan. Puolen miljoonan dollarin korvausta vastaan asiakkaat saavat jahdata veteraaneja aseiden kanssa. Yksi Fouchonin saalistaa aiheuttaa kuitenkin harmia, kun tämän tytär, Nat Binder saapuu kaupunkiin etsimään kadonnutta isäänsä. Nat pyytää Chance Boudreaux'lta apua löytämään isänsä, jonka he toteavat etsintöjen päätteeksi olevan kuollut. Chance kuitenkin alkaa epäillä veteraanin kuolemaa murhaksi ja epäilyt vain vahvistuvat, kun seuraavana päivänä hänen tuttu, Elijah, löytyy kuolleena keskeltä katua. Chance joutuu pian kuitenkin itse Fouchonin saalistuksen kohteeksi, kun hän törmää Fouchonin apuriin Pikiin. Nyt Fouchon, Pik ja neljä muuta saalistajaa lähtevät jahtaamaan Chancea.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jean-Claude Van Damme  | … |  Chance Boudreaux   |
|  Lance Henriksen  | … |  Emil Fouchon   |
|  Yancy Butler  | … |  Nat Binder   |
|  Wilford Brimley  | … |  Douvee-setä   |
|  Kasi Lemmons  | … |  etsivä Marie Mitchell   |
|  Arnold Vosloo  | … |  Pik van Cleef   |
|  Robert Apisa  | … |  herra Lopacki   |
|  Chuck Pfarrer  | … |  Douglas Binder   |
|  Willie C. Carpenter  | … |  Elijah Roper   |
|  Eliott Keener  | … |  Randal Poe   |
|  Ted Raimi  | … |  Mies kadulla   |
|  Sven-Ole Thorsen  | … |  Stephan   |
Palkinnot > Voitetut

Saturn (1994)
Paras sivuosa: Lance Henriksen
Palkinnot > Ehdokkuudet

Saturn (1994)
Paras ohjaaja: John Woo
Paras kauhuelokuva
Paras musiikki: Greame Revell
MTV Movie (1994)
Paras toimintakohtaus
Haluttavin mies: Jean-Claude Van Damme
Suomessa

Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 22. huhtikuuta 1994. Sittemmin elokuvaa on esitetty kolmesti televisiosta. MTV3 esitti elokuvan molemmilla kerroilla, aluksi 17. syyskuuta 1998, toisen kerran 15. maaliskuuta 2007 ja kolmannen kerran 7. kesäkuuta 2012.
Helsingin Sanomien Helena Ylänen piti Woon ensimmäistä Hollywood-ohjausta parempana kuin keskimääräiset amerikkalaiset ”mukilointifilmit”, mutta silti Woon tekemäksi karkeana väkivaltaviihteenä. Yhtenä syynä tähän hän piti pääosan esittäjäksi otettua ”lahjatonta ja omahyväistä” Van Dammea.
Arvostelut

| Vastaanotto> Arvostelupisteet.Julkaisu | Vastaanotto> Arvostelupisteet.Pisteet |
| --- | --- |
Allrovi: 3/5
DVD-Opas: 3/5
Telvis.fi: 3/5
Rotten Tomatoes: 5.3/10
IK Sirius IBK

IK Sirius IBK on vuonna 1907 perustetun uppsalalaisen urheiluseuran IK Siriuksen salibandyjaosto. IK Sirius IBK pelaa Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla Superliigassa. Seuran edustusjoukkue pelaa kotiottelunsa IFU Arenalla.
Herman Parland

Herman Nicolai Victor Parland (17. tammikuuta 1917 Viipuri – 12. kesäkuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen tekniikantutkija ja professori. Hän hoiti Tampereen teknillisen korkeakoulun rakennustekniikan professuuria vuosina 1971–1984. Hänen tutkimuskohteitaan olivat statiikan ääriarvoperiaatteet ja rakenteiden muototeoria.
Parland tuli ylioppilaaksi 1935 Grankulla samskolasta. Hän valmistui diplomi-insinööriksi 1941 ja tekniikan tohtoriksi 1968 Teknillisestä korkeakoulusta. Hän työskenteli Valtion teknillisen tutkimuslaitoksen rakennusteknillisen laboratorion assistenttina 1944–1950, betonilaboratorion tutkimusinsinöörinä 1950–1967 sekä Building Collegen opettajana Addis Abebassa 1958–1959. Hän oli Teknillisen korkeakoulun lujuusopin apulaisprofessori 1967–1971 ja Tampereen teknillisen korkeakoulun rakennusstatiikan professori vuosina 1971–1984.
Parlandin vanhemmat olivat Oswald Parland ja Maria Sesemann. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1947 taidemaalari Birgitta Heidi Emilia Parland (1926–2018), Rabbe Enckellin ja Heidi Runebergin tytär. Oscar Parland, Ralf Parland ja Henry Parland olivat Herman Parlandin veljiä, ja Vasili Sesemann oli heidän enonsa.
Herman Parlandin elämää käsittelee Georg Grotenfeltin dokumenttielokuva Hermanfilmen (2012).
Aiheesta muualla

Herman Parland Elonetissä.
Professori Herman Parland 80 vuotias 17.1.1997. Rakenteiden Mekaniikka 1/1997. Rakenteiden Mekaniikan Seura, Tkk.fi
Hell in a Cell (2009)

Hell in a Cell (2009) oli World Wrestling Entertainmentin tuottama pay-per-view (PPV) -tapahtuma, joka järjestettiin 4. lokakuuta 2009 Pridential Centerissä Newarkissa New Jerseyssä. Se oli ensimmäinen WWE Hell in a Cell -tapahtuma. Tapahtumassa pidettiin kahdeksan matsia. Hell in a Cell -nimen saivat päättää fanit WWE:n virallisilla nettisivuilla. Muita nimiehdokkaita olivat mm. No Escape, Rage in a Cage ja Lock Up.
Taustaa Hell in a Cell -matseista

RAW-brändin päävihanpito oli Randy Ortonin ja WWE-mestari John Cenan välillä. SummerSlam-tapahtumassa Orton säilytti mestaruuden Cenaa vastaan, kun eräs "katsoja" (Ted DiBiase Jr:n veli) hyökkäsi Cenan kimppuun matsin aikana. WWE:n omistaja Vince McMahon ilmoitti Cenan ja Ortonin välille uusintaottelun WWE Breaking Point -tapahtuman I Quit -matsiin, jonka Cena voitti. Seuraavassa RAW'ssa illan isäntä, Trish Stratus, ilmoitti uusintamatsin Ortonin ja Cenan välille WWE -mestaruudesta Hell in a Cell -matsissa.
SmackDown-brändin päävihanpito oli World Heavyweight -mestari CM Punkin ja The Undertakerin välillä. Breking Pointissa Punk kohtasi Undertakerin Submission-matsissa. Matsissa 'Taker pakotti Punkin luovuttamaan Hell's Gate -liikkeellä, mutta SmackDownin manageri Theodore Long aloitti matsin alusta, koska Vickie Guerrero oli kieltänyt Hell's Gate -liikkeen jo vuonna 2008. Ottelun jatkuessa Punk lukitsi Takerin Anaconda Vise -otteella, ja vaikka Undertaker ei koskaan luovuttanut, tuomari Scott Armstrong käski soitattaa kelloa. Tämä tapaus muistuttaa Montreal Screwjob -välikohtausta. 18. syyskuuta SmackDownissa Undertaker kidnappasi Thedore Longin limusiinissa. Seuraavassa SmackDownissa arkusta ilmestynyt Long ilmoitti, että Hell's Gate ei olekaan enää kielletty ja Long oli sopinut Hell in a Cell -ottelun Punkin ja Undertakerin välille World Heavyweight -mestaruudesta.
Triple H ja Shawn Michaels olivat muodostaneet uudelleen D-Generation X -ryhmän, ja SummerSlamissa DX voitti Cody Rhodesin ja Ted DiBiasen (Legacyn). Heidän yhteenottonsa jatkuivat, ja heidän välilleen sovittiin matsi Breaking Pointiin Submissions Count Anywhere -matsissa, jonka Legacy voitti pakottaen Michaelsin luovuttamaan. Myöhemmin Legacyn ka Michaelsin välille ilmoitettiin Hell in a Cell -matsi.
Ottelut ja tulokset

| # | Matsit | Stipulaatiot | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| Dark | Matt Hardy voitti Mike Knoxin | Tavallinen matsi | 06:00 |
| 1 | The Undertaker voitti CM Punkin | Hell in a Cell  matsi World Heavyweight Mestaruudesta | 10:24 |
| 2 | John Morrison voitti Dolph Zigglerin | Tavallinen matsi Intercontinental Mestaruudesta | 15:41 |
| 3 | Mickie James voitti Alicia Foxin | Tavallinen matsi Divas Mestaruudesta | 05:20 |
| 4 | Chris Jericho ja The Big Show voitti Batistan ja Rey Mysterion | Tag team matsi Yhdistetyistä Tag Team Mestaruuksista | 13:41 |
| 5 | Randy Orton voitti John Cenan | Hell in a Cell matsi WWE Mestaruudesta | 21:24 |
| 6 | Drew McIntyre voitti R-Truthin | Tavallinen matsi | 04:38 |
| 7 | Kofi Kingston voitti Jack Swaggerin ja The Mizin | Triple Threat matsi United States Mestaruudesta | 07:53 |
| 8 | D-Generation X (Triple H ja Shawn Michaels) voitti The Legacyn (Cody Rhodes ja Ted DiBiase) | Tag team Hell in a Cell matsi | 18:02 |
Tapahtuma kronologia

Edellinen: Breaking Point
Seuraava: Bragging Rights (2009)
Hell in a Cell kronologia

Edellinen: Ensimmäinen
Seuraava: Hell in a Cell (2010)
Tapahtumassa käytiin kolme Hell in a Cell -matsia, joiden ympärille konsepti kehitettiin.
IK Sleipner

Idrottsklubben Sleipner on norrköpingiläinen urheiluseura. Parhaiten seura tunnetaan jalkapalloseurana. Sleipner on voittanut kerran Ruotsin mestaruuden 1938. Nykyään seura pelaa Ruotsin neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla 2. divisioonan Södra Svealand -lohkossa.
Seura on nimetty Odinin hevosen Sleipnirin mukaan.
Henry Murray

Henry Alexander Murray (13. toukokuuta 1893 – 23. kesäkuuta 1988) oli yhdysvaltalainen psykologi, joka työskenteli Harvardin yliopistossa. Hän kehitti laajalti psykologien käyttämän TAT-testin (Thematic Apperception Test). Hän opetti yli 30 vuotta Harvardin yliopistossa, oli perustamassa Bostonin psykoanalyyttistä yhdistystä ja kehitti persoonallisuusteorian, joka perustui tarpeisiin.
Murrayn 240-sivuisessa persoonallisuusanalyysissä Adolf Hitler oli neuroottinen narsisti. Yhdysvaltojen Office of Strategic Services tilasi analyysin vuonna 1943.
Kirjallisuutta

Murray, H. A. (1938). Explorations in Personality. New York: Oxford University Press
Murray, H. A. (1940). What should psychologists do about psychoanalysis?  Journal of Abnormal and Social Psychology, 35, 150–175.
OSS Assessment Staff. (1948). Assessment of Men: Selection of Personnel for the Office of Strategic Service. New York: Rinehart.
Henry Dreyfuss

Dreyfuss
Henry Dreyfuss (2. maaliskuuta 1904 – 5. lokakuuta 1972) oli yhdysvaltalainen teollinen muotoilija.
Ura

Dreyfuss syntyi Brooklynissä. Koska hän oli yksi 1930–1940-lukujen kuuluisimmista muotoilijoista, Dreyfuss paranteli dramaattisesti omien luomustensa ilmettä, tunnetta ja käytettävyyttä. Toisin kuin Raymond Loewy ja muut tuolloiset suunnittelijat, Dreyfuss ei ollut stilisti: hän sovelsi maalaisjärkeä ja tieteellistä lähestymistapaa suunnitteluongelmissa. Hänen työnsä sekä kansantajuistivat julkista menekkiä että kokoonpanivat merkityksellisiä avustuksia alkuperäisille alueille: työtiede, ihmismittaustiede sekä inhimilliset tekijät.
1920-luvulla asti Dreyfuss opiskeli lavastaja  Norman Bel Geddesin, myöhemmän kilpailijansa, oppipoikana. Vuonna 1929 hän avasi oman toimistonsa teolliselle ja teatterisuunnittelulle. Se oli välitön ja kestävä liiketaloudellinen menestys. Vuonna 2005 yritys jatkoi toimintaansa Henry Dreyfuss Associated -nimellä.
Myöhempi elämä

Vuonna 1955 Dreyfuss kirjoitti Designing for People -omaelämäkerran, johon sisältyvät hänen yksinkertaistetut antropometriset mallinsa ”Joe” ja ”Josephine”. Vuonna 1960 hän julkaisi ergonomiaa käsittelevän kirjan The Measure of Man.
Dreyfuss oli Industrial Design Society of American (IDSA) ensimmäinen puheenjohtaja.
Dreyfuss ja hänen vaimonsa Doris Marks, joka oli vakavasti sairas, tekivät itsemurhan kotonaan South Pasadenassa, Kaliforniassa 5. lokakuuta 1972. Heidät löydettiin autostaan kuolleina, kuolinsyynä itseaiheutettu häkämyrkytys.
Dreyfuss suunnitteli mm. tämän höyryveturin virtaviivaisen muodon
Hikone

| Hikone (彦根市) |
| --- | --- |
 Näkymä kaupungin keskustaan, Hikonen linnalle ja Biwajärvelle
 lippu:  Symboli
 Hikonen sijainti Shigan prefektuurissa
 Hikone
 Koordinaatit: 35°16′27.7″N, 136°15′35″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kansai
Prefektuuri:  Shiga
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  196,87 km²
Väkiluku (2017):  112 657
 – Väestötiheys:  572 as./km²
Symbolit:  
 – Kukka:  Iris ensata var. ensata
 – Puu:  Citrus tachibana
Aikavyöhyke:  UTC+9
 
 www.city.hikone.shiga.jp 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hikone (jap. 彦根市, Hikone-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Shigan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin itäosassa Biwajärven rannalla Suzukavuorten länsipuolella. Hikonessa on 112 657 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 196,87 neliökilometriä.
Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla Hikone kehittyi Ii-klaanin hallinnassa linnanaluskaupunkina. Kaupunkioikeudet Japanin nykyisen kuntalaitoksen puitteissa se sai vuonna 1937. Kaupungin merkittävin nähtävyys on alkuperäisessä asussaan säilynyt Hikonen linna, joka on nimitetty yhdeksi Japanin kansallisaarteista. Linnaan liittyvät niin ikään Ii-klaanin 1600-luvulla rakennuttamat Genkyūenin puutarha ja Rakurakuenin palatsi. Hikone on säilyttänyt monia japanilaisen linnanaluskaupungin piirteitä. Kaupunkia palvelevat JR Nishi-Nihonin Biwako-linja (osa Tōkaidō-päälinjaa) sekä Ōmi-rautateiden päälinja ja Taga-linja. Luotijunayhteys Tōkaidō Shinkansen kulkee kaupungin läpi, mutta sillä ei ole Hikonessa asemaa.
Ystävyyskaupungit

Hikonella on kaksi ystävyyskaupunkia:
Ann Arbor, Michigan, Yhdysvallat
Xiangtan, Hunan, Kiina
Kuvia

Hikonen linna
Genkyūenin puutarhaa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hikone Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (Arkistoitu – Internet Archive) (japaniksi)
Henry Nottidge Moseley

Henry Nottidge Moseley (14. marraskuuta 1844 Lontoo – 10. marraskuuta 1891) oli englantilainen luonnontutkija ja eläintieteilijä.
Henry Nottidge Moseleyn isä oli kaniikki Henry Moseley. Hän opiskeli taiteita Oxfordissa ja lääketiedettä Lontoon yliopistossa. Vuonna 1881 hän avioitui Amabel Gwyn Jeffreysin kanssa ja heidän poikansa oli Henry Gwyn Jeffreys Moseley.
Moseley osallistui luonnontieteilijänä tutkimusretkille Ceyloniin, Kaliforniaan ja Oregoniin. Vuosina 1872–1876 hän oli mukana HMS Challengerin 120 000 kilometrin pituisella valtameripurjehduksella maailman eri valtamerillä. Matkoillaan Moseley keräsi huomattavan määrän näytteitä sekä kuvaili uusia eläinlajeja, linnuista muun muassa filippiinienuunilinnun. Pohjoisenkalliotöyhtöpingviini (Eudyptes moseleyi) on nimetty hänen kunniakseen. Lintujen lisäksi Moseley tutki etenkin niveljalkaisten, nilviäisten ja korallien fylogeniaa.
Vuonna 1879 Moseley nimitettiin Lontoon yliopistoon ja 1881 hänet nimitettiin Oxfordin yliopiston vertailevan anatomian professoriksi. 1879 hänet valittiin Royal Societyn jäseneksi.
Teoksia

On Oregon (1878)
On the Structure of the Sylasteridae (1878)
Notes by a Naturalist on the Challenger (1879).
Käännös suomeksi
Hippotragus

| Hippotragus |
| --- | --- |
 Isohevosantilooppi (Hippotragus equinus)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Nautaeläimet Bovidae
Alaheimo::  Isoantiloopit Hippotraginae
Suku::  Hippotragus  Sundevall, 1846
lajit
 Naamioantilooppi (Hippotragus equinus)  †Siniantilooppi (Hippotragus leucophaeus)  Musta-antilooppi (Hippotragus niger) 
Katso myös
   Hippotragus Wikispeciesissä   Hippotragus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hippotragus on isoantilooppien alaheimoon kuuluva afrikkalainen nautaeläinsuku, jonka lajeja (naamioantilooppi, siniantilooppi, musta-antilooppi) on aiemmin kutsuttu hevosantiloopeiksi. Lajien elinympäristöt vaihtelevat kuivista savanneista reheviin metsiin. Ne elävät ylängöillä 2500 metrin korkeuteen saakka. Naaraat ja vasat muodostavat laumoja.
Aiheesta muualla

Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Hippotragus (englanniksi)
Henry Lansdowne

| Henry Petty-Fitzmaurice, lordi Lansdowne |
| --- | --- |
 Lordi Lansdowne.
Kanadan kenraalikuvernööri
 1883–1888  
Edeltäjä:  John Campbell
Seuraaja:  Frederick Stanley
Intian varakuningas
 1888–1894  
Britannian ulkoministeri
 1900–1905  
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. tammikuuta 1845 Lontoo, Englanti
Kuollut: 3. kesäkuuta 1927 Clonmel, Tipperaryn kreivikunta, Irlannin vapaavaltio
Arvonimi: Lansdownen viides markiisi Clanmauricen varakreivi
Henry Charles Keith Petty-Fitzmaurice, Lansdownen viides markiisi (vuoteen 1866 Clanmauricen varakreivi; 14. tammikuuta 1845 Lontoo – 3. kesäkuuta 1927 Clonmel, Tipperaryn kreivikunta, Irlannin vapaavaltio) oli brittiläinen poliitikko, joka toimi vuosina 1883–1888 Kanadan ja 1888–1894 Intian varakuninkaana sekä Britannian sotaministerinä 1895–1900 ja ulkoministerinä 1900–1905.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Henry Lansdowne Wikimedia Commonsissa