stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suriname
Piirit

Suriname on jaettu hallinnollisesti 10 piiriin (distrikt) ja 62 alapiiriin (ressort). Piirien ja alapiirien valtuustot valitaan viiden vuoden välein yleisvaaleissa.
Surinamen piirit:
Brokopondo
Commewijne
Coronie
Marowijne
Nickerie
Para
Paramaribo
Saramacca
Sipaliwini
Wanica
Talous

Suriname on ylemmän keskitulotason maa, jonka talous keskittyy luonnonvarojen hyödyntämiseen. Raaka-aineiden maailmanmarkkinahintojen vaikutus talouteen on suuri. Maan talous kasvoi voimakkaasti vuosien 2001–2014 välillä, Latinalaisen Amerikan kehityspankin mukaan 65 prosenttia. Kullan ja öljyn hinta alkoivat kuitenkin laskea, ja maan bauksiittikaivokset suljettiin vuonna 2015. Talouskasvu kääntyi negatiiviseksi, ja vuonna 2016 talous supistui 9 prosenttia.
Surinamen talous on varsin riippuvainen ulkomaankaupasta, joka vastaa 130 prosenttia maan bruttokansantuotteesta. Tärkeimmät vientituotteet ovat kulta (78,4 %), puutavara (5 %), jalostettu öljy (3,8 %), pakastettu kala (1,9 %) ja savukkeet (1,7 %). Tärkeimmät kauppakumppanit ovat Sveitsi, Yhdistyneet arabiemiirikunnat, Yhdysvallat, Alankomaat, Kiina, Belgia, Trinidad ja Tobago sekä Japani.
Surinamen valtion työllistää yli puolet kaikista työntekijöistä, ja valtio-omisteiset yritykset hallitsevat kaikkia teollisuudenaloja. Talouden monipuolistamista ja yksityistämistä ovat hidastaneet valtionvelan kasvu, alikehittynyt rahapolitiikka, heikko pankkisektori, heikot verotulot, korruptio ja korkea inflaatio.
Vuoden 2017 tilastojen mukaan yli 26 prosenttia väestöstä eli köyhyydessä. Tuon jälkeen osuuden uskotaan kasvaneen. Köyhyys on selvästi yleisempää maaseudulla, sillä sisämaan maaseudulla yli puolet asukkaista elää köyhyydessä. Pääkaupunki Paramaribon ympärillä köyhyys on huomattavasti harvinaisempaa.
Vaikka Surinamen huumerikollisuus on keskittynyt pääasiassa muualla Etelä-Amerikassa tuotettujen huumeiden kauttakulkuun Eurooppaan ja Yhdysvaltoihin, myös kotimainen ekstaasin ja kokaiinin kulutus on kasvussa.
Talous > Liikenne

Surinamen liikenneverkko keskittyy maan rannikkoalueelle, mutta sisämaassa tiet ovat harvassa. Tärkein valtatie yhdistää Paramaribon itärajan Albinaan ja länsirajan Nieuw Nickerieen. Paramaribosta on tie myös Afobakaan Brokopondon padon lähelle. Suuren jokien alajuoksuilla on mahdollisuus purjehtia merikelpoisilla aluksilla. Johan Adolf Pengelin kansainvälinen lentoasema sijaitsee Zanderijissa.
Väestöjakauma

Surinamen tilastokeskuksen arvion mukaan maassa asui vuoden 2019 puolivälissä 598 000 ihmistä. Vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan asukasluku on 541 638. Surinamen syntyvyys on laskenut selvästi itsenäisyyden aikana, vuosien 1970 ja 2007 välisenä aikana se puolittui. Surinamen syntyvyys onkin 2000-luvulla pienempi kuin maailman keskiarvo. Surinamesta on itsenäisyyden aikana muuttanut paljon osaavaa työvoimaa Alankomaihin, vaikka 2000-luvulla muuttoliike on selvästi hidastunut ja monet eläkeläiset ovat palanneet Surinameen. Kiinalaisia on puolestaan muuttanut maahan 1900-luvun lopun jälkeen ja brasilialaisia 2000-luvulla kultakaivoksille.
Surinamen suurin väestöryhmä on Intian niemimaalta tuotujen siirtotyöläisten jälkeläiset, joiden osuus vuonna 2012 oli 27,4 prosenttia. Karannaiden afrikkalaisten orjien jälkeläisiä kutsutaan marooneiksi, ja heidän osuutensa on 21,7 prosenttia. Pääosin afrikkalaistaustaisia kreoleja on 15,7 prosenttia ja Jaavalta tuotujen työläisten jälkeläisiä 13,7 prosenttia. Alkuperäisasukkaiden osuus on pieni, karibieja ja awawakeja asuu rannikolla sekä tiriyója, wayanoita ja akurioja sisämaassa. Surinamessa asuu myös pieniä ryhmiä muita eurooppalaisia, aasialaisia, Karibian alueen kreoleja ja yhdysvaltalaisia.
Vaikka maan virallinen kieli onkin hollanti, lingua franca maassa on sranantongo, joka on alkujaan kreolikieli. Aasialaista alkuperää olevat surinamelaiset puhuvat tavallisesti alkuperäistä kieltänsä.
Surinamen suurin uskonto on kristinusko, jota kannatti vuonna 2012 noin 48,4 prosenttia väestöstä. Suurimmat kristilliset kirkkokunnat ovat katolisuus ja herrnhutilaisuus. Pääosa Intiasta tulleista on hindulaisia ja Jaavalta tulleista muslimeita. Lisäksi maassa on jonkin verran juutalaisia, kungfutselaisia sekä afrikkalaisia ja paikallisia uskontoja harjoittavia. Hindujen osuus väestöstä on 22,3 prosenttia ja muslimien 13,9 prosenttia. Ateisteja on 7,5 prosenttia.
Sisämaan asukkaista 90 prosenttia on afrikkalaisten orjien jälkeläisiä eli marooneja ja 10 prosenttia intiaaneja. He asuvat yleensä 100–4 000 hengen kylissä, joissa viemäröinti sekä juomaveden tai sähkön saatavuus on puutteellista tai olematonta.
Vuosituhannen vaihteessa tärkeimmät kuolinsyyt olivat sydän- ja verisuonitaudit, onnettomuudet ja erilaiset syöpätaudit. AIDSin osuus kuolemansyynä oli kasvussa.
Vuonna 2007 arvioitiin, että HIV:n kantajia oli noin 2,4 prosenttia aikuisväestöstä, kaikkiaan noin 6 800 henkeä. Määrä oli lähes kaksinkertaistunut vuodesta 2001. Antiretroviraalilääkitystä olisi tarvinnut noin 1 600 henkeä, mutta sitä sai alle puolet heistä, noin 700 henkeä.
Kulttuuri

Wayana-heimolla on säilynyt perinteinen kertova laulu, kalau, jota säestetään bambuhuiluilla, helistimillä ja lyömäsoittimilla. Arawakien musiikkityyli kawina on saanut vaikutteita kreolimusiikin kautta länsiafrikkalaisesta musiikista. Surinamessa on kehittynyt myös oma musiikkityyli, kaseko, jossa yhdistyy eurooppalaisia, afrikkalaisia ja Amerikan alkuperäisasukkaiden musiikin aineksia. Sen rytmit ovat monimutkaisia ja lauluosuudet tyypillisesti kysymys-vastaus-muodossa. Soittimiin kuuluvat rummut, saksofoni, trumpetti ja kitara. Myös aasialaiset ovat osallistunet Surinamen musiikkimaailman monimuotoisuuteen. Ramdew Chaitoe yhdistää afrokaribialaisia vaikutteita hindujen uskonnolliseen musiikkiin.
Surinamen eri väestöryhmät ovat säilyttäneet omia ruokaperinteitään. Ainoat kansalliseksi mainittavat ruokalajit ovat kana ja riisi. Aamiaiseksi syödään riisiä, rotia tai leipää. Päivän pääateria syödään virka-ajan jälkeen noin kello 15. Siestan jälkeen syödään tyypillisesti voileipiä ja ruoantähteitä. Myös curryä syödään usein. Surinamelainen ruoka on karibialaistyylistä, ja siinä yhdistyvät afrikkalaiset ja intialaiset vaikutteet. Myös Jaavalta tulleiden indonesialaisten siirtotyöläisten ruokaperinteiden vaikutus näkyy surinamelaisessa keittiössä.
Kulttuuri > Urheilu

Suriname on osallistunut olympialaisiin vuodesta 1968. Maan ainoa olympiamitalisti on Anthony Nesty, joka voitti kultaa miesten 100 metrin perhosuinnissa vuonna 1988 ja pronssia 1992. Hän on myös vuoden 1991 maailmanmestari samassa lajissa. Letitia Vriesde on saavuttanut naisten 800 metrin juoksussa MM-hopeaa vuonna 1995 ja MM-pronssia 2001.
Surinamen jalkapallomaajoukkue oli tammikuussa 2011 Fifan rankingissa sijalla 115. Hollannin jalkapallomaajoukkueessa on pelannut lukuisia surinamelaisperäisiä pelaajia, muun muassa Ruud Gullit, Frank Rijkaard, Patrick Kluivert, Clarence Seedorf, Edgar Davids, Aron Winter, Winston Bogarde, Jimmy Floyd Hasselbaink, Romeo Castelen ja Nigel de Jong.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suriname Wikimedia Commonsissa
ANDA Suriname – Surinamelainen portaali (hollanniksi)
Opas Surinameen (englanniksi)
Etelä-Amerikan valtiot
Argentiina |  Bolivia |  Brasilia |  Chile |  Ecuador |  Guyana |  Kolumbia |  Paraguay |  Peru |  Suriname |  Uruguay |  Venezuela
Itsehallintoalueet: Etelä-Georgia ja Eteläiset Sandwichsaaret | Falklandinsaaret | Ranskan Guayana
Väli-Amerikka | Pohjois-Amerikka | Latinalainen Amerikka
Surinamen piirikartta.
Surinamen piirikartta.
Stefan Johansson

| Stefan Johansson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. syyskuuta 1956 (ikä 68) Växjö
Kansalaisuus:   Ruotsi
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1980, 1983–1991
Talli(t):  Shadow, Spirit, Tyrrell, Toleman, Ferrari, McLaren, Ligier, Onyx, AGS, Footwork Arrows
Kilpailuja:  103 (79 lähtöä)
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  12
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  88
Ensimmäinen kilpailu:  Argentiinan Grand Prix 1980
Viimeinen kilpailu:  Britannian Grand Prix 1991
Aiheesta muualla
www.StefanJohansson.com
Stefan Nils Edwin Johansson (s. 8. syyskuuta 1956 Växjö, Ruotsi) on ruotsalainen autourheilija. Hän kilpaili urallaan muun muassa Formula 1 -sarjassa, minkä jälkeen hän osallistui urheiluautosarjoihin ja CART:iin. Hänen autokuntansa voitti Le Mansin 24 tunnin ajon vuonna 1997.
Johansson on muun muassa kilpa-autoilija Emma Kimiläisen manageri. Hän on viimeinen ruotsalainen palkintosijalle ajanut F1-kuljettaja.
Uran alku

Stefan Johansson aloitti uransa kartingeissa 1968 ja voitti Ruotsin mestaruuden vuonna 1973. Formula Ford -sarjan kansallisen mestaruuden hän vei 1977. Voitettuaan Britannian Formula 3 -sarjan kilpailun Silverstonen radalla hän sai mahdollisuuden kokeilla kykyjään Formula 1 -sarjassa. Shadow-auton vauhti ei kuitenkaan riittänyt tuomaan paikkaa lähtöruudukossa. Johansson palasi kolmosiin kaudeksi 1980 ja vei Britannian mestaruuden voitettuaan kaudella kuusi kilpailua.
Kaudeksi 1981 Johansson siirtyi Euroopan Formula 2 -sarjaan Toleman-talliin. Hän voitti kilpailun Hockenheimissa ja Mantorpissa, ja hänet pestattiin kaudeksi 1982 Spirit-Hondalle. Kausi ei sujunut erityisen hyvin, eikä hän saavuttanut yhtään voittoa, vaikkakin hän lähti useasti paalupaikalta. Johansson sai tilaisuuden testata Spirit-tallin Formula 1 -autoa. Tallin kuljettajaksi F1-sarjaan hän siirtyi kaudeksi 1983.
Formula 1 -ura

Johansson osallistui kaikkiaan 103 GP-viikonloppuun. Hän karsiutui kilpailusta 24 kertaa. Hänellä ei ole tilillään yhtään GP-voittoa, mutta neljä kakkossijaa ja kahdeksan kolmossijaa. Pisteitä hän keräsi kaikkiaan 88.
Formula 1 -ura > Alku ilman kummoistakaan menestystä

Johanssonin F1-ura alkoi kaudella 1980, kun hän osallistui kahteen kauden ensimmäiseen kilpailuun Shadow-tallin autolla. Hän kuitenkin karsiutui molemmista. Hänen tallikaverinaan ajoi britti Dave Kennedy, joka myös karsiutui samoista kilpailuista kuin Johansson.
Paluun ykkösiin Johansson teki kaudella 1983. Tällä kertaa tallina oli Spirit, joka oli ollut Johanssonin tallina jo hänen F2-ajoillaan. Johansson osallistui kuuteen kilpailuun kauden loppupuoliskolla. Hänen parhaaksi sijoituksekseen jäi Hollannin osakilpailun seitsemäs sija, joka sijallisesti oli juuri ja juuri pistesijojen ulkopuolella. Talli ajatti kaudella vain yhtä autoa, joten Johanssonilla ei ollut tallikaveria laisinkaan.
Kaudella 1984 Johansson osallistui kilpailuihin taas vasta kauden loppupuoliskolla, kun hän aluksi korvasi loukkaantunutta Martin Brundlea Tyrrell-tallissa. Tyrrellillä hän osallistui neljään kilpailuun, joista yhdessä hänen kilpailunsa päättyi jo aika-ajoihin. Muista kolmesta kilpailusta tuloksena oli hylkäys, koska tallin todettiin kiertävän autojensa painosäädöksiä. Kauden kolmessa viimeisessä kilpailussa Johansson ajoi Tolemanilla. Hänen tallikavereina olivat ensimmäisessä kilpailussa Pierluigi Martini ja kahdessa viimeisessä Ayrton Senna. Johansson saavutti Italian osakilpailussa neljännen sijan ja saavutti sen myötä kolme MM-pistettä.
Formula 1 -ura > Menestystä Ferrarilla ja McLarenilla

Johansson ajoi Tyrrellillä vielä kauden 1985 ensimmäisen kilpailun. Vaikka hän lähti lähtöruudukossa peräpäästä, hän nousi muiden keskeytysten myötä sijalle seitsemän, josta ei kuitenkaan saanut pisteitä. Loppukaudeksi hän siirtyi korvaamaan René Arnoux'ta Ferrarille. Hänen tallikaverinaan ajoi italialainen Michele Alboreto. Ferrarilla Johansson saavutti kahdeksan pistesijaa, joista kaksi oli palkintosijoja. San Marinon osakilpailussa Johansson johti ja olisi luultavasti voittanut, ellei hänen autostaan olisi loppunut polttoaine. Yhteensä hän saavutti 26 pistettä ja sijoittui kuljettajien loppupisteissä sijalle seitsemän. Alboreto sen sijaan oli MM-sarjassa toinen.
Johansson ajoi myös kauden 1986 Michele Alboreton tallikaverina Ferrarilla. Kausi alkoi kahdella keskeytyksellä, mutta hän onnistui kauden kuluessa ajamaan pisteille seitsemästi. Neljässä kilpailussa hän oli palkintokorokkeella oltuaan maalissa kolmas. Pisteitä kertyi 23, ja hän sijoittui loppupisteissä viidenneksi. Taakse jäi muun muassa tallikaveri Alboreto, joka saavutti vain yhden palkintosijan ja 14 pistettä.
Kahden melko menestyksekkään Ferrari-kauden jälkeen Johansson siirtyi hallitsevan maailmanmestarin Alain Prostin tallikaveriksi McLarenille kaudeksi 1987. Kausi alkoi Johanssonin osalta kolmannella sijalla Brasilian GP:ssa, jossa Prost vei voiton. Johansson ylsi palkinnoille vielä neljästi, ja hän oli muilla pistesijoilla kolme kertaa. Voittoihin ei Johansson silti yltänyt, toisin kuin Prost. Johanssonilla oli kauden päätyttyä 30 pistettä, ja hän oli loppupisteissä kuudes. Kausi jäi pisteissä mitattuna Johanssonin parhaaksi F1-kaudeksi.
Formula 1 -ura > Pistesijat jäävät harvoiksi

Kausi 1988 oli todellinen mahalasku Johanssonin F1-uralla. Hän siirtyi Ligier-talliin, jonka parhaat päivät olivat jo takanapäin. Johanssonin viimekautinen talli, McLaren, hallitsi kautta mennen tullen, eivätkä hän ja hänen tallikaverinsa René Arnoux yltäneet pistesijalle kertaakaan. Arnoux jatkoi tallissa vielä seuraavankin kauden, mutta Johansson siirtyi uuteen Onyx-talliin. Aluksi hänen tallikaverinaan ajoi Bertrand Gachot, mutta kauden neljässä viimeisessä kilpailussa Gachot'n paikan otti debyyttinsä F1-kilpa-ajajana tehnyt Jyrki Järvilehto. Johanssonin kilpailu päättyi kahdeksaan kertaan jo esikarsintoihin. Neljästä kilpailusta hän keskeytti, ja Kanadasta tuli hylkäys. Kilpailukyvyttömästä autosta huolimatta Johansson ylsi viidenneksi Ranskassa ja Portugalissa kolmanneksi. Kuudella pisteellään hänen loppusijoituksensa oli kymmenes. Johansson jatkoi Onyxilla myös 1990, tosin vain kauden kahdessa ensimmäisessä kilpailussa. Niistä kummastakin hän karsiutui, eikä hän ajanut loppukaudella enää F1:ssä kilpaa.
Viimeiseksi jääneellä kaudella 1991 Johansson ajoi ensin Automobiles Gonfaronnaises Sportives -tallissa kahdessa ensimmäisessä kilpailussa. Hän ei selviytynyt itse lähtöön, vaan matkanteko päättyi aika-ajoihin. Johansson ajoi vielä neljässä kilpailussa Footworkilla, mutta menestystä ei tullut. Britannian osakilpailu jäi hänen viimeiseksi F1-kilpailukseen.
CART-ura

Välittömästi F1-uransa jälkeen Johansson siirtyi CART-sarjaan, jossa hän ajoi Bettenhausen Motorsports -tallin kalustolla kaudet 1992–1996. Johansson oli kohtalaisen menestyksekäs vaikka ei aivan kuumimpaan kärkeen lukeutunutkaan. Kuten F1:ssä, Johansson ei saavuttanut CART-sarjassakaan yhtään voittoa, mutta kylläkin joitain palkintosijoja.
Kauden 1996 jälkeen Johansson jätti CART-sarjan, osittain siksi, että oli uransa ensimmäisen kerran mukana kuolemaan johtaneessa onnettomuudessa, kun Jeff Krosnoff menetti henkensä sarjan Toronton kilpailussa loppukesällä 1996. 2000-luvulla Johansson teki paluun CART-sarjaan American Spirit -tallin tallipäällikkönä ja perustaja-omistajana. Talli oli mukana kuitenkin vain yhden kauden, kuljettajinaan ex-mestari Jimmy Vasser ja Ryan Hunter-Reay.
Urheiluautoura

Johansson ajoi urheiluautokilpailuissa jo ennen F1-uraansa ja myös sen aikana. Hän osallistui muun muassa Le Mansin 24 tunnin ajoon useasti. Myös F1-uran jälkeen Johansson menestyi urheiluautoluokissa. Hän voitti muun muassa Le Mansin 24 tunnin ajon kolmasti: 1992 Trust Racingin Toyotalla yhdessä etelä-afrikkalaisen George Fouchén ja maanmiehensä Steven Andskärin kanssa, 1997 Joest Racingin Porschella yhdessä entisen Ferrari-tallitoverinsa Alboreton sekä tanskalaisen Tom Kristensenin kanssa sekä 2003 Champion Racingin Audilla yhdessä Emanuele Pirron ja JJ Lehdon kanssa. Johansson on voittanut Sebringin 12 tunnin ajon kahdesti: vuonna 1984 Mauricio de Narvaezin ja Hans Heyerin kanssa sekä vuonna 1997 Andy Evansin, Fermín Vélezin ja Yannick Dalmasin kanssa.
Johansson on myös ajanut American Le Mans Series -sarjassa, jossa hän ajoi kaudelle 2013 asti. Hän  saavutti sarjassa yhden voiton kaudella 2013.
Viimeksi Johansson on ajanut kilpaa kaudella 2017 Pirelli World Challenge GT Am sarjassa Scuderia Corsan Ferrarilla.
Muita ajoja

Johansson osallistui entisille F1-kuljettajille tarkoitettuun Grand Prix Masters -sarjaan, mutta sarja kesti vain muutaman kilpailun verran. Hän osallistui myös vuonna 2008 alkaneeseen Speedcar Series -sarjaan. Hän ajoi neljästi pistesijalle. Mukana oli muun muassa hänen entinen tallikaverinsa Jyrki Järvilehto.
Yksityiselämä

Johansson on naimisissa argentiinalaisen naisen, Gabriellan, kanssa. Heillä on kaksi lasta: Stefan Jr. ja Clara. Johanssonilla on lisäksi tytär Kelly aikaisemmasta suhteestaan. Johanssonilla on asunto Los Angelesissa Yhdysvalloissa ja Monacossa.
Johansson harrastaa maalausta, lukemista ja musiikin kuuntelua. Hänen lempiruokaansa on japanilainen ja italialainen ruoka. Hänen esikuvansa kilpailemisessa on Niki Lauda, joka on kolminkertainen F1-maailmanmestari.
Tuloksia > Formula 1 -sarjan MM-kilpailujen tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa ja kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta.
| Vuosi | Talli | Auto | Moottori | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1980 | Shadow Cars | Shadow DN11 | Ford Cosworth DFV V8 | ARG DNQ | BRA DNQ | RSA   | USW   | BEL   | MON   | FRA   | GBR   | GER   | AUT   | NED   | ITA   | CAN   | USA   |  |  | - | 0 |
| 1983 | Spirit Racing | Spirit 201C | Honda V6 (t/c) | BRA   | USW   | FRA   | SMR   | MON   | BEL   | USE   | CAN   | GBR Kesk. | GER Kesk. | AUT 12 | NED 7 | ITA Kesk. | EUR 14 | RSA   |  | 25. | 0 |
| 1984 | Tyrrell Racing Organisation | Tyrrell 012 | Ford Cosworth DFY V8 | BRA   | RSA   | BEL   | SMR   | FRA   | MON   | CAN   | USE   | USA   | GBR DSQ | GER DSQ | AUT DNQ | NED DSQ |  |  |  | 17. | 3 |
| 1984 | Toleman Group Motorsport | Toleman TG184 | Hart Straight-4 (t/c) |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | ITA 4 | EUR Kesk. | POR 11 | 17. | 3 |
| 1985 | Tyrrell Racing Organisation | Tyrrell 012 | Ford Cosworth DFY V8 | BRA 7 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 7. | 26 |
| 1985 | Scuderia Ferrari | Ferrari 156/85 | Ferrari V6 (t/c) |  | POR 8 | SMR 6 | MON Kesk. | CAN 2 | USE 2 | FRA 4 | GBR Kesk. | GER 9 | AUT 4 | NED Kesk. | ITA 5 | BEL Kesk. | EUR Kesk. | RSA 4 | AUS 5 | 7. | 26 |
| 1986 | Scuderia Ferrari | Ferrari F1/86 | Ferrari V6 (t/c) | BRA Kesk. | ESP Kesk. | SMR 4 | MON 10 | BEL 3 | CAN Kesk. | USE Kesk. | FRA Kesk. | GBR Kesk. | GER 11 | HUN 4 | AUT 3 | ITA 3 | POR 6 | MEX 12 | AUS 3 | 5. | 23 |
| 1987 | Marlboro McLaren International | McLaren MP4-3 | TAG V6 (t/c) | BRA 3 | SMR 4 | BEL 2 | MON Kesk. | USE 7 | FRA 8 | GBR Kesk. | GER 2 | HUN Kesk. | AUT 7 | ITA 6 | POR 5 | ESP 3 | MEX Kesk. | JPN 3 | AUS Kesk. | 6. | 30 |
| 1988 | Ligier Loto | Ligier JS31 | Judd V8 | BRA 9 | SMR DNQ | MON Kesk. | MEX 10 | CAN Kesk. | USE Kesk. | FRA DNQ | GBR DNQ | GER DNQ | HUN Kesk. | BEL 11 | ITA DNQ | POR Kesk. | ESP Kesk. | JPN DNQ | AUS 9 | 26. | 0 |
| 1989 | Moneytron Onyx | Onyx ORE-1 | Ford Cosworth DFR V8 | BRA DNPQ | SMR DNPQ | MON DNPQ | MEX Kesk. | USA Kesk. | CAN DSQ | FRA 5 | GBR DNPQ | GER Kesk. | HUN Kesk. | BEL 8 | ITA DNPQ | POR 3 | ESP DNPQ | JPN DNPQ | AUS DNPQ | 12. | 6 |
| 1990 | Moneytron Onyx | Onyx ORE-1 | Ford Cosworth DFR V8 | USA DNQ | BRA DNQ | SMR   | MON   | CAN   | MEX   | FRA   | GBR   | GER   | HUN   | BEL   | ITA   | POR   | ESP   | JPN   | AUS   | - | 0 |
| 1991 | Automobiles Gonfaronnaises Sportives | AGS JH25B | Ford Cosworth DFR V8 | USA DNQ | BRA DNQ |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | - | 0 |
| 1991 | Footwork | Footwork FA12 | Porsche V12 |  |  | SMR   | MON   | CAN Kesk. | MEX DNQ |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | - | 0 |
| 1991 | Footwork | Footwork FA12C | Ford Cosworth DFR V8 |  |  |  |  |  |  | FRA DNQ | GBR DNQ | GER   | HUN   | BEL   | ITA   | POR   | ESP   | JPN   | AUS   | - | 0 |
Tuloksia > Indy 500 -tulokset

| Vuosi | Auto | Moottori | Lähtöruutu | Sija |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1993 | Penske | Chevrolet | 6. | 11. |
| 1994 | Penske | Ilmor | 27. | 15. |
| 1995 | Reynard | Ford-Cosworth | 31. | 16. |
Aiheesta muualla

Kuvia Johanssonista kilpailuissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Johanssonin Spirit 201C -auto, jolla hän kilpaili F1:ssä kaudella 1983.
Johansson ajamassa Joest Porsche WSC-95 -autoa Donington Parkin radalla vuonna 1997.
Taisteluosasto

Taisteluosasto on sotilastermi, jota käytetään pienimmästä itsenäiseen taistelutoimintaan kykenevästä joukosta, joka on vähintään vahvennettu pataljoona. Sitä suuremmista itsenäiseen taistelutoimintaan kykenevistä joukoista käytetään nimiä prikaati, divisioona, armeijakunta, armeija ja armeijaryhmä. Jokainen näistä on myös yhtymä. Edellytykset joukon itsenäiseen taistelutoimintaan ovat joukon omat tulituki- ja huoltoyksiköt.
Suomen puolustusvoimissa alimman tasoinen yhtymä on prikaati, mutta Yhdysvaltain armeijan perusyhtymä on taisteluosasto, johon kuuluu panssarijalkaväkipataljoona, telatykistöpatteristo, esikunta- ja huoltokomppania sekä satelliitti- ja internet-yhteyksiin kykenevä viestikomppania. Suomen puolustusvoimien doktriiniin kuuluvat kuitenkin väliaikaisesti muodostetut tiettyä tehtävää toteuttavat taisteluosastot. Tyypillisesti taisteluosaston tehtävänä olisi toimia prikaatin tai armeijakunnan sivusuunnalla, mahdollisesti prikaatin oman viestijärjestelmän ulottumattomissa. Osaston kokoonpano olisi tehtävän mukainen, mutta tyypillisesti se käsittäisi jalkaväki- tai jääkäripataljoonan sekä kenttätykistöpatteriston. Näiden yksiköiden normaalit huolto- ja viestielimet kykenisivät toteuttamaan tällaisen osaston johtamisjärjestelmät ja huollon.
Vieremän lukio

| Vieremän lukio |
| --- | --- |
Sijainti:  Petterintie 12, 74200 Vieremä
Koordinaatit:  63.7403°N, 28°E
Tyyppi:  suomenkielinen lukio
Rehtori:  Risto Tenhunen
Oppilaita:  50 (2018-2019)
Verkkosivut
Vieremän lukio toimii Vieremän kunnassa Kirkonkylän koulun (0-9) kanssa samassa koulukeskuksessa. Lukio on aloittanut toimintansa 1977.
Lukio toimii yleislukiona, joka painottaa yksilöllisiä opintopolkuja ja opinto-ohjausta. Pakollisten opintojen lisäksi koulu tarjoaa syventäviä ja soveltavia opintoja muun muassa tapahtumatuotannossa, viestinnässä ja biologiassa.
Vieremän lukio painottaa lisäksi kansainvälisyyttä. Siellä on mahdollista suorittaa KV1- ja KV2-opinnot opintomatkoineen ja opiskella monia vieraita kieliä, kuten japania ja saksaa. Yrittäjyys- ja teknologiaopinnoissa on mahdollista suorittaa Mahis-yhdistelmätutkinto (kaksoistutkinto).
Vieremän lukio tekee yhteistyötä myös Vieremän yritysten, erityisesti Ponsse Oyj:n kanssa. Opiskelijoiden lukiokummina toimii Juha Vidgren.
Vieremän lukio on ollut lukiovertailuissa 2020-luvun alkuvuosina Pohjois-Savon paras tai toiseksi paras.
Vieremän lukion lähilukioverkostoonselvennä kuuluvat Iisalmen lyseo, Kiuruveden lukio, Lapinlahden lukio ja kuvataidelukio, Pielaveden lukio ja Sonkajärven lukio.
Aiheesta muualla

Mikä Mahis on?
Suomen rautateiden opastinjärjestelmä

Pää- ja esiopastin samassa mastossa. Pääopastin (ylempi) näyttää opastetta ”Aja 35”, esiopastin näyttää opastetta ”Odota Aja 35”.
Suomen rautateiden opastinjärjestelmä käsittää turvalaitteisiin kytketyt visuaaliset opastimet sekä kiinteät merkit, joilla ohjataan rautatieliikennettä. Opastimet toimivat optisena osana rautateiden turvalaitteita, ja niillä välitetään veturinkuljettajalle liikenteenohjauksen käskyjä. 1990-luvulla Suomessa otettiin käyttöön uusi opastinjärjestelmä. Nykyään ainoastaan Helsingin rautatieliikennepaikalla on käytössä vanhan opastinjärjestelmän opastimia.