stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vladimir Vysotski
Elämä ja ura > Koulu- ja opiskeluaika

Vysotski kirjoitti runoja jo lapsena ja kuului 16-vuotiaana näytelmäkerhoon. Koulun päätyttyä vuonna 1955 hän jatkoi opintoja rakennusinsinööri-instituutissa Moskovassa mutta keskeytti opinnot jo ennen lukuvuoden loppua. Hän pääsi opiskelemaan teatteria MHAT:n koulustudioon. Opintojensa aikana hän näytteli satunnaisesti elokuvissa ja ääninäytteli piirrosfilmeissä. Hän alkoi myös säestää itseään kitaralla ja soitti aluksi suosittuja piha- ja katulauluja. Hän alkoi myös kirjoittaa omia sanoituksia, jotka olivat aluksi parodioita tunnetuista iskelmistä.
Elämä ja ura > Ura teatterissa ja elokuvissa

Valmistuttuaan vuonna 1960 Vysotski sai työpaikan A. S. Puškinin draamateatterissa. Hän siirtyi vuoden 1962 alussa töihin Moskovan miniatyyriteatteriin, josta hänet pian erotettiin. Hän työskenteli kahden viikon ajan Sovremennik-teatterissa ja palasi sen jälkeen Puškinin draamateatteriin.
Vysotskin ensimmäinen televisiorooli oli näytelmässä Naisen päiväkirja vuonna 1962. Uralin-näytäntökiertueen jälkeen hänet erotettiin teatterista. Hän työskenteli sen jälkeen lyhyillä sopimuksilla eri elokuvastudioissa ja näytteli elokuvissa kuten Rangaistuslaukaus ja Huomisella kadulla.
Syksyllä 1964 Vysotski liittyi näyttelijäksi vasta perustettuun Moskovan draama- ja komediateatteri Tagankaan. Vysotski työskenteli Taganka-teatterissa vuodesta 1964 kuolemaansa asti vuonna 1980.
Vysotskin ensimmäinen radiotyö oli kuunnelmassa Setšuanin hyvä ihminen (1966), jota seurasi lisää radiorooleja.
1960-luvun jälkipuoliskolla Vysotski näytteli teatterissa, osallistui näytäntökiertueille ja näytteli elokuvissa. Hän alkoi myös viettää pitkiä jaksoja sairaalassa. Tammikuussa 1968 hänet erotettiin teatterista hänen pilattuaan esityksiä syntymäpäiväänsä juhlistaessaan.
Vysotskin teatteriuran merkittävin roolityö oli pääosa William Shakespearen näytelmässä Hamlet. Hän esiintyi Hamletin roolissa kaikkiaan 217 kertaa Neuvostoliiton lisäksi monessa muussakin Euroopan maassa, ja näytelmä palkittiin vuonna 1976 Belgradissa, vuonna 1977 Pariisissa ja vuonna 1980 Puolassa.
Vysotski sai ensimmäisen elokuvapääroolinsa elokuvassa Dima Gorinan ura. Monet Vysotskin elokuvarooleista olivat pieniä. Hänen tunnetuimpia roolisuorituksiaan olivat elokuvissa Taigan isäntä (1968), Neljännes (1972), Huono hyvä ihminen (1973) ja Kertomus siitä, kuinka tsaari Pietari arabin naitti (1976) sekä televisioelokuvissa Kohtaamispaikkaa ei saa muuttaa (1979) ja Pieniä tragedioita (1980). Hän sai kuolemansa jälkeen kaksi elokuvapalkintoa roolisuorituksistaan.
Elämä ja ura > Runoilijan ja lauluntekijän ura

Valmistumisensa jälkeen Vysotski alkoi kirjoittaa kokonaan omia laulujaan, joista ensimmäinen oli ”Tatuointi” (1961). Aluksi Vysotski esitti laulujaan pienessä ystäväpiirissä. Omia laulujaan Vysotski esitti ensimmäisen kerran julkisesti huhtikuussa 1965 teatterin näytäntökiertueen aikana Leningradin kahviloissa.
Vysotskin laulut olivat usein ensimmäisessä persoonassa mutta hyvin erilaisten henkilötyyppien nimissä. Monet näistä kertojista eivät olleet lainkaan nuhteettomia, vaan varkaita ja roistoja, joiden motiiveja Vysotski yritti valottaa, myös yhteiskunnalliselta kannalta. Rikollisista teemoista Vysotski siirtyi sota-aiheeseen, jossa hän korosti virallisen runouden normien vastaisesti ihmiselämää kaikkein korkeimpana arvona. 1960-luvun jälkipuoliskolla Vysotskin runouden teemoiksi nousivat myös muun muassa urheilu, meret ja vuoret, historia, satiiri ja rakkaus. Hän kehitteli teemojaan eteenpäin ja loi urallaan kokonaisen lauluensyklopedian aikansa venäläisestä elämästä. Tämä runsaus ja universaalisuus tekivät Vysotskista laajasti kiinnostavan koko Venäjällä.
Vysotskista tuli suosittu sooloesiintyjä instituuteissa, tehtaissa ja kerhoilla, ja hän esiintyi myös monituhatpäisillä stadioneilla. Hän esiintyi Neuvostoliiton paikkakuntien ja sotilastukikohtien lisäksi paljon myös ulkomailla aina Pohjois-Amerikkaa myöten. Vysotski kirjoitti lauluja myös eri teattereille ja elokuviin.
Vysotski alkoi 1970-luvun taitteessa saada lehdistössä kielteistä huomiota, ja häntä alettiin kutsua neuvostovastaiseksi. Häneltä kiellettiin esiintymisiä, ja hän sai esittää vain ”tarkastettuja” lauluja.
Vysotskin lauluesityksiä tallennettiin Venäjällä nauhalle, missä muodossa ne levisivät laajalle kuulijakunnalle. Hän levytti Ranskassa ja Kanadassa, mutta nämä levytykset julkaistiin Venäjällä vasta paljon myöhemmin. Vuonna 1974 Vysotski sai nauhoittaa kaksi levyllistä harmittomimpia laulujaan neuvostoliittolaiselle Melodija-levy-yhtiölle yhdessä vaimonsa Marina Vladyn kanssa. Hänen karhean ja voimakkaan äänensä taustalla soittaa studio-orkesteri.
Viimeisinä vuosinaan Vysotskin lyriikkaan tuli mukaan paljon tunnustusta, rippiä.
Eräässä venäläisessä kyselytutkimuksessa Vysotskin suuren suosion syyksi annettiin ensisijaisesti se, että Vysotskin laulut olivat totuudellisia ja heijastivat elämää, eikä Vysotski peitellyt epäkohtia vaan ”puhui totta päin naamaa”. Vysotski nimettiin myös rohkeaksi periaatteiden puolustajaksi ja kiellettyjen teemojen käsittelijäksi, jonka isänmaallisuus lähti sielusta. Häntä pidettiin myös elämänläheisenä ja kansanomaisena monimutkaisten totuuksien ymmärrettävänä ilmaisijana.
Elämä ja ura > Yksityiselämä

Vysotski meni vuonna 1960 naimisiin näyttelijä Iza Žukovan (o. s. Meškova) kanssa. Liitto päättyi eroon teatteriopintojen päätyttyä.
Vysotski solmi vuonna 1965 virallisen avioliiton näyttelijä Ljudmila Abramovan kanssa. He olivat jo saaneet vuonna 1962 pojan nimeltä Arkadi ja vuonna 1964 pojan nimeltä Nikita.
Joulukuussa 1970 Vysotski oli eronnut toisesta vaimostaan ja meni nyt naimisiin ranskalaisnäyttelijä Marina Vladyn kanssa. Vysotski matkusteli jatkuvasti Neuvostoliitossa esittäen musiikkia sekä näytellen teatterissa, elokuvissa ja televisiossa. Ensimmäisen kerran ulkomailla Vysotski kävi vuonna 1973, kun hän ajoi Pariisiin tapaamaan vaimoaan. Palattuaan hän sai sakot maksun saamisesta lauluistaan. Vysotski sai käydä ulkomailla tämän jälkeenkin, ja hän vietti vaimonsa kanssa aikaa Länsi-Euroopassa ja aina Meksikossa ja Tahitilla asti. Vysotski joutui vuonna 1974 alkoholivieroitukseen ja sai kapselin ihon alle.
Elämä ja ura > Kuolema

Vysotskin viimeiseksi elokuvatyöksi jäi esiintyminen dokumenttielokuvassa Muistan ihanan hetken… vuonna 1980. Hän kärsi sydänoireista ja oli sairaalassa hoidettavana. Hänen viimeinen teatteriesiintymisensä oli Hamletina heinäkuussa 1980. Vysotski kuoli 25. heinäkuuta 1980, ja hänet haudattiin kolme päivää myöhemmin.
Jälkimaine

Vysotskin runoja ei julkaistu Neuvostoliitossa vielä hänen elinaikanaan. Vuosi hänen kuolemansa jälkeen vuonna 1981 julkaistiin Vysotskilta kirja Hermo. Vuodesta 1988 jälkeen hänen runonsa alkoivat ilmestyä Neuvostoliitossa vapaana sensuurista. 1990-luvulla Vysotskin taiteellinen tuotanto oli tullut pysyväksi osaksi venäläistä kirjallisuutta. Hänen tuotantoaan julkaistiin jo ahkerasti, hänestä tehtiin kirjallisuustieteellisiä tutkimuksia ja artikkeleita, ja häntä opiskeltiin kouluissa ja yliopistoissa. Vysotski sijoittuu Venäjällä myös kärkisijoille äänestyksissä merkittävimmistä venäläisistä.
Vysotskin lauluja on vuoteen 2019 mennessä käännetty 216 kielelle. Suomeksi häneltä on käännetty noin 150 laulua. Tunnettuja käännöksiä ovat tehneet esimerkiksi Turkka Mali sekä Juha Vainio laulusta ”Ystävän laulu”. Kokonaisia albumeita Vysotskin lauluista ovat suomeksi levyttäneet Mika ja Turkka Malin ohella myös Lassi Mettälä levylleen eriParia (Musiikkiteatteri eriParia), Arto Rintamäki levylleen Katkennut laulu (1994, useimmat Rintamäen omia suomennoksia) sekä näyttelijät Heidi Vaarna ja Esko Rissanen levylleen Vysotskin lauluja (Rocket Records, 2008).[lähde? ]
Vuonna 2011 sai ensi-iltansa Vysotskista kertova elokuva Vysotski, kiitos, että elät (Высоцкий. спасибо что живой). Tekniikan avulla Vysotski on saatu itse esittämään elokuvan pääosaa.
Vysotskin lauluja esitetään Vladimir Ištšenkon vuosittain järjestämällä festivaalilla Vysotski Fest International.
Suomennettuja runoja

Vysotskin runoja on julkaistu suomeksi painettuna seuraavasti:
”En pidä”, suom. Kirsi Tykkyläinen, Kulttuurivihkot 3/1982
”Minä vastaan kaikkiin kysymyksiin kokonaan”, suom. Kirsi Tykkyläinen, Kulttuurivihkot 3/1982
”Me uskolliset, totutetut hevoset”, suom. Katja Losowitch, Runous 1/1983
”Älä vajoa ikävään”, suom. Katja Losowitch, Runous 1/1983
”Marinalle, ainoalle, jota olen rakastanut”, suom. Anita Mitrošin, teoksessa Tarmio, Hannu & Tarmio, Janne: Maailman runosydän.  Helsinki:  WSOY, 1998.  ISBN 951-0-22134-1.
”Ystävän laulu”, suom. Juha Vainio, teoksessa Tämän runon haluaisin kuulla 3.  Helsinki:  Tammi, 2000.  ISBN 951-31-1781-2.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vladimir Vysotski Wikimedia Commonsissa
Vladimir Vysotskin tuotantoa suomeksi.
Suomenkielisiä Vysotski-levytyksiä (Arkistoitu – Internet Archive).
Vladimir Vysotskin tuotantoa muilla kielillä.
Immonen, Kari: Vladimir Vysotski oli kriittinen trubaduuri joka etsi totuutta. Agricola 2.5.2022.
Venäläinen postimerkki, Vladimir Vysotski, 1999, 2 ruplaa. (Michel 761, Scott 6547).
Shi Zhiyong

| Mitalit> Maa:   Kiina.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kiina.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kiina.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Maa:   Kiina> Miesten painonnosto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Ateena 2004 | 62 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Doha 2005 | 69 kg |  |
|  Hopeaa | Santo Domingo 2006 | 64 kg |  |
Shi Zhiyong (kiin. 石智勇, s. 10. helmikuuta 1980 Longyan) on kiinalainen painonnostaja, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hän pitää hallussaan tempauksen 62 kg:n sarjan maailmanennätystä 153 kg. Hän pitää hallussaan myös nuorten 62 kg sarjan maailmanennätyksiä tempauksessa (153 kg) ja yhteistuloksessa (322 kg).
Sheraton

Sheratonin logo
Sheraton Hotels and Resorts on Marriott Internationalin alainen hotelliketju, joka perustettiin vuonna 1937. Ensimmäinen Sheraton-ketjun hotelli rakennettiin Springfieldiin, Massachusettsin osavaltioon, Yhdysvaltoihin. Joulukuussa hotelliketjulla oli maailmanlaajuisesti 457 hotellia joulukuussa 2021.
Ketjun hotelleja

Sheraton New York Times Square Hotel, New York, Yhdysvallat
Sheraton Stockholm Hotel & Towers, Tukholma, Ruotsi
Sheraton Oran Hotel & Towers, Algeria
Sheraton Hong Kong Hotel And Towers, Hongkong, Hongkong
Aiheesta muualla

Sheratonin kotisivut
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Skydome Entertainment

| Skydome Entertainment |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  2014
Toimitusjohtaja:  Sauli Saarimaa
Kotipaikka:   Tampere, Suomi
Toimiala:  videopeliteollisuus
Tuotteet:  The Hive
Kotisivu:  Skydome
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Skydome Entertainment Oy on suomalainen videopelejä kehittävä yritys, joka on perustettu Tampereella 2014. Se kehittää strategia - ja roolipelejä. Sen tunnetuin peli on The Hive.
Skydomen toimitusjohtaja on Sauli Saarimaa.
Pelit

Skydomen ensimmäinen peli The Hive pääsi läpi Steamin Greenlight äänestyksestä alle viidessä päivässä. Peli julkaistiin aluksi Steamin Early Access ohjelman kautta vuonna 2014 ja se sai osakseen hyvän vastaanoton. The Hive sai Pelit lehden arvostelussa arvosanaksi 8/10.
Aiheesta muualla

Skydome Entertainment verkkosivut (englanniksi)
Shi Zhiyong (painonnostaja, 1993)

| Mitalit> Maa:   Kiina.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kiina.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kiina.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Maa:   Kiina> Miesten painonnosto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 2016 | 69 kg |  |
|  Kultaa | Tokio 2020 | 73 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Houston 2015 | 69 kg |  |
|  Kultaa | Ašgabat 2018 | 73 kg |  |
|  Kultaa | Pattaya 2019 | 73 kg |  |
Shi Zhiyong (kiin.: 石智勇; pinyin: Shí Zhìyǒng, s. 10. lokakuuta 1993 Línguì Qū, Guilin, Guangxi) on kiinalainen painonnostaja ja kaksinkertainen olympiavoittaja. Shi kilpailee 69 ja 73 kg sarjassa. Hän voitti ensimmäisen olympiakullan Rion kesäolympialaisissa 2016 alle 69 kg sarjassa. Hän työnsi 162 kg ja tempaisi 190 kg. Yhteistulos 352 kg riitti voittoon yhden kilogramman erolla. Neljä vuotta myöhemmin Tokion kesäolympialaisissa 2020 Shi kilpaili alle 73 kg sarjassa. Hän työnsi 166 kg ja tempaisi 198 kg, jotka olivat kummatkin kilpailun parhaita tuloksia. Yhteistulos 364 kg on olympiaennätys. Shi on voittanut myös maailmanmestaruuden kolmesti: vuonna 2015 69 kg sarjassa sekä 2018 ja 2019 73 kg sarjassa. Lisäksi hänellä on neljä Aasian-mestaruutta.
Shi Tingmao

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Shi Tingmao vuonna 2021. |  Shi Tingmao vuonna 2021. |  Shi Tingmao vuonna 2021. |  |
Maa:  Kiina
Miesten uimahypyt
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Rio 2016 | 3 m ponnahduslauta |  |
|  Kultaa | Rio 2016 | 3 m ponnahduslauta, parikilpailu |  |
|  Kultaa | Tokio 2020 | 3 m ponnahduslauta |  |
|  Kultaa | Tokio 2020 | 3 m ponnahduslauta, parikilpailu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Shanghai 2011 | 1 m ponnahduslauta |  |
|  Kultaa | Barcelona 2013 | 3 m ponnahduslauta, parikilpailu |  |
|  Kultaa | Kazan 2015 | 3 m ponnahduslauta |  |
|  Kultaa | Kazan 2015 | 3 m ponnahduslauta, parikilpailu |  |
|  Kultaa | Budapest 2017 | 3 m ponnahduslauta |  |
|  Kultaa | Budapest 2017 | 3 m ponnahduslauta, parikilpailu |  |
|  Kultaa | Gwangju 2019 | 3 m ponnahduslauta |  |
|  Kultaa | Gwangju 2019 | 3 m ponnahduslauta, parikilpailu |  |
|  Hopeaa | Kazan 2015 | 1 m ponnahduslauta |  |
Shi Tingmao (kiinaksi: 施廷懋; s. 31. elokuuta 1991 Yuzhong, Chongqing, Kiina) on kiinalainen uimahyppääjä. Kesäolympialaisissa 2016 hän voitti kultaa sekä naisten 3 metrin ponnahduslaudasta että 3 metrin ponnahduslaudan parikilpailusta, jossa hänen parinsa oli Wu Minxia. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Shi voitti jälleen kultaa kolmen metrin ponnahduslaudassa sekä yksilökilpailussa että parikilpailussa Wang Hanin kanssa. Kesäuniversiadeissa 2011 Shi oli naisten yhden metrin ponnahduslaudassa ensimmäinen. FINA on valinnut hänet vuoden naisuimahyppääjäksi vuosina 2015, 2016, 2017 ja 2018.
Sisäperämoottori

Perävetolaite eli sisäperämoottorin ulosnäkyvä osa
Sisäperämoottori on venekäyttöön tarkoitettu propulsiojärjestelmä.
Rakenne

Sisäperämoottori koostuu veneen sisätiloissa aivan perässä sijaitsevasta moottorista ja moottorin takaa perälaidan läpi menevästä perävetolaitteesta, jonka päässä on potkuri. Potkureita voi olla joko yksi tai kaksi. Perävetolaite muistuttaa perämoottorin alaosaa. Peräsintä ei tarvita, koska venettä ohjataan perävetolaitetta kääntämällä. Vetolaite voidaan kipata kuten perämoottori veneen ollessa kiinnitettynä laituriin, mutta se ei yleensä nouse vedestä kokonaan kuten perämoottori. Moottorit ovat yleensä samoja kuin akselivetoisissa veneissä. Moottori voi olla ottomoottori tai dieselmoottori.
Perinteiset sisäperämoottorit ovat moottoriveneiden ratkaisuja, purjeveneissä on käytössä kuitenkin ”saildrive”-tyyppisiä sisämoottoreita, joissa perävetolaitetta muistuttava voimansiirto menee pohjan läpi perän sijaan.
Historia

Sisäperämoottori on uusin veneiden potkuripropulsiojärjestelmistä. Se kehitettiin Yhdysvalloissa 1950-luvulla ja alkoi saavuttaa suosiota 60-luvulla. Markkinoilla oli alkujaan lukuisia toimijoita, mutta nykyään kaksi merkkiä hallitsevat markkinoita: Mercruiser ja Volvo Penta. Suomessa sisäperämoottori on ollut vähemmän suosittu kuin Yhdysvalloissa, ja eniten sisäperämoottoreita Suomen vesillä onkin ollut Yhdysvalloissa rakennetuissa veneissä. Moottoriteknisesti sisäperämoottoreissa käytettävät bensiinimoottorit eivät ole seuranneet muuta moottorikehitystä, vaan moottoreita on pidetty vanhanaikaisina verrattuna uusiin perämoottoreihin. Dieselsisäperämoottorit ovat kuitenkin kehittyneet voimakkaasti muun dieseltekniikan tahdissa.
Käyttö ja ominaisuudet

Sisäperämoottori on keskikokoisten ja kookkaiden veneiden vetojärjestelmä, joskin aivan kookkaimmat veneet ovat yleensä akselivetoisia. Sisäperämoottorilla varustetut veneet ovat yleensä liukuvalla rungolla varustettuja nopeita veneitä, ja täten sisäperämoottorien tehot ovat alkaneet luokasta yli 120 hv. Pienissä veneissä painon ja rakenteen yksinkertaisuuden takia käytetään yksinomaan perämoottoreita. Mercruiser julkaisi kuitenkin vuonna 2007 Vazer-sisäperämoottorin, jossa on tehoa vain 100 hv, yrittäen näin pääsyä perämoottorien hallitsemille markkinoille. Retkeilyyn tarkoitetuissa veneissä sisäperämoottorin sijainti veneen takaosassa jättää keskelle enemmän tilaa muulle varustukselle kuin akselivetoisissa ratkaisuissa. Toisaalta veneen perä voidaan muotoilla helppoa veneeseen astumista silmällä pitäen toisin kuin perämoottoriveneissä. Sisäperämoottorit ovat yleisiä ajelukäyttöön tarkoitetuissa huviveneissä, ja kalastuskäyttöön tarkoitetuissa käytetään joko perämoottoria tai akselivetoa.
Shere Hite

Shere Hite vuonna 1981.
Shere Hite (alk. Shirley Diana Gregory; 2. marraskuuta 1942 St. Joseph, Missouri, Yhdysvallat – 9. syyskuuta 2020 Tottenham, Lontoo, Englanti) oli yhdysvaltalaissyntyinen saksalainen seksologi. Hänet tunnetaan erityisesti Hite-raporteista, jotka on julkaistu myös suomeksi.
Hiten tutkimukset johtivat Yhdysvalloissa arvokonservatiivien vihamieliseen kampanjaan hänen tutkimusmenetelmiään vastaan, ja hän luopui Yhdysvaltain kansalaisuudesta vuonna 1995. Hite oli naimissa saksalaisen pianistin Friedrich Höricken kanssa vuodesta 1986 ja sai Saksan kansalaisuuden 1996. Hänen työhönsä suhtauduttiin Saksassa suopeammin kuin Yhdysvalloissa. Hite erosi Hörickestä vuonna 1999.
Suomennettuja teoksia

Hite, Shere: Hite-raportti: Hätkähdyttävä tutkimus naisen seksuaalielämästä.  ((The Hite Report on Female Sexuality, 1976.) Suomentanut Mirja Rutanen)  Helsinki:  Otava, 1978.  ISBN 951-1-04889-9.
Hite, Shere: Hite-raportti miehen seksuaalielämästä.  ((The Hite Report on Men and Male Sexuality, 1981.) Suomentanut Eeva-Liisa Jaakkola)  Helsinki:  Otava, 1982.  ISBN 951-1-06937-3.
Hite, Shere – Colleran, Kate: Rakkaussuhteet: 90-luvun nainen valitsee itse.  ((Good Guys, Bad Guys and Other Lovers: Every Woman’s Guide to Relationships, 1989.) Suomentanut Jaana Lahtinen)  Helsinki:  Tammi, 1990.  ISBN 951-30-9139-2.
Aiheesta muualla

Hite Research Foundation.
Shere Hiten muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Slovakian tasavallan Augsburgin tunnustuksen evankelinen kirkko

| Evanjelicka cirkev Augsburskeho vyznania na Slovensku Slovakian tasavallan Augsburgin tunnustuksen evankelinen kirkko |
| --- | --- |

Suuntautuminen:  luterilainen
Johtaja:  piispa Ivan Eľko
Yhteistyötahoja:  Luterilainen maailmanliitto
Toiminta-alue:  Slovakia
Jäseniä:  225 513
Kotisivu:  https://www.ecav.sk/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Slovakian tasavallan Augsburgin tunnustuksen evankelinen kirkko (slovakiksi Evanjelicka cirkev Augsburskeho vyznania na Slovensku) on luterilainen kirkkokunta Slovakiassa. Sillä on 225 513 jäsentä. Se on Luterilaisen maailmanliiton jäsen.
Aiheesta muualla

Kirkon kotisivut (slovakiksi)
Sofie Hamilton

| Sofie Hamilton |
| --- | --- |
 Hamilton vuonna 2013.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Eva Signe Sofie Hamilton
Syntynyt: 15. helmikuuta 1987 (ikä 37)  Täby, Ruotsi
Aiheesta muualla
sofiehamilton.com
IMDb 
Elonet
Eva Signe Sofie Hamilton (s. 15. helmikuuta 1987 Täby) on ruotsalainen näyttelijä. Hän ​teki ensiesiintymisensä näyttämöllä 10-vuotiaana musikaalissa Kristina från Duvemåla, jota esitettiin Tukholman Cirkuksessa. Ensimmäisen elokuvaroolinsa hän teki vuonna 2001, kun hän näytteli pääosaa SVT:n tilaamassa lyhytelokuvassa Spökhistorier - på andra sidan. Sittemmin hän on näytellyt monissa SVT:n sarjoissa. Vuonna 2010 hän esitti yhtä pääosista elokuvassa Avaruudessa ei ole tunteita.
Filmografia

På andra sidan, Ebba (2001)
Det brinner!, Frida (2002)
Mellan 11 och 12, aktivisti (2008)
Avaruudessa ei ole tunteita, Frida (2010)
Studentfesten, Agnes (2013)
Gerilla, äiti juhlissa (2015)
Syrror, Linda (2016)
The Square, neiti Jenny (2017)
Losers, Mikaela (2018)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sofie Hamilton Wikimedia Commonsissa
Slovakian radio

Slovakian radion pääkonttori
Slovakian radion konserttisali. Takaseinällä näkyvt salin suurikokoiset urut.
Slovakian radio (slovakiksi Slovenský rozhlas) oli Slovakian kansallinen yleisradio. Päivittäiset lähetykset alkoivat radiolla 2. lokakuuta 1926. Sen pääkonttori sijaitsi Bratislavassa.
Slovakian radio hallinnoi Slovakian radion lastenkuoroa, joka perustettiin 1953, ja Slovakian radion sinfoniaorkesteria, joka perustettiin 1929. Se tunnettiin aiemmin nimellä Tšekkoslovakian radion sinfoniaorkesteri.
Radion pääkonttori on arkkitehtuuriltaan ainutlaatuinen. Se näyttää ylösalaisin käännetyltä pyramidilta. Sen suunnittelivat Š. Svetko, Š. Ďurkovič ja B. Kissling. Slovakian radion konserttisalissa sijaitsee yksi Slovakian suurimmista uruista. Yhtiö sulautettiin vuonna 2011 Slovakian television kanssa Slovakian radio ja televisioksi.
Asemat

Slovakian radiolla on kuusi radioasemaa:
Slovensko (Slovakia) - Slovak Radio 1
Regina - Slovak Radio 2
Devín - Slovak Radio 3
Rádio FM - Slovak Radio 4
Patria - Slovak Radio 5
Radio Slovakia International (Slovak Radio 6)
Aiheesta muualla

Slovakian radion kotisivut (slovakiksi)
Radio Slovakia Internationalin kotisivut (englanniksi)
Simo Goes Poing

| ”Simo Goes Poing” KCD |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 A-puoli: ”Simo Goes Poing! (Marginaalisesti Pitempi Ylikierrosversio) Simo Goes Poing! (Minimaalisesti Lyhyempi Radioversio)”
 B-puoli: ”Simo Goes Poing! (Sovituskoppi-Mix)”
 Äänitetty : 1992
 Studio : Finnvox
 Julkaistu: 1992
 Formaatti: LP
 Tekijä(t): Anssi Ahonen, Kalle Ahonen, Esa Kiiski
 Tuottaja(t): Anssi Ahonen
 Tyylilaji: eurodance, happy hardcore
 Levy-yhtiö: City Records/K-tel
Simo Goes Poing on suomalainen vuonna 1992 valmistunut elektronisen musiikin kappale. Kappaleen levytti yhtyekokoonpano KCD, jonka takana olivat muusikot Anssi Ahonen, Kalle Ahonen ja Esa Kiiski.
Kappale julkaistiin maxisinglenä levy-yhtiö K-Telin omistaman City Records -levymerkin alaisuudessa. Singlelevyssä on radiokanaville tarkoitetun version lisäksi pidempi versio kappaleesta, sekä lisäksi remixversio. Kappale julkaistiin myös vuonna 1992 julkaistulle kokoelmalevylle Techno & Dance 2.
Kappaleessa kuullaan sampleja edesmenneen kauppaketju Vaatehuoneen ja tuotemerkki Clearasilin takavuosien televisiomainoksista. Kappaleessa on myös puhekatkelmia Pekka ja Pätkä -elokuvasarjan eräästä elokuvasta.
Singlen sisältö > A-puoli

Simo Goes Poing! (Marginaalisesti Pitempi Ylikierrosversio)
Simo Goes Poing! (Minimaalisesti Lyhyempi Radioversio)
Singlen sisältö > B-puoli

Simo Goes Poing! (Sovituskoppi-Mix)