Fokker G.1
Kehitys

Kaksimoottorinen ja raskaasti aseistettu hävittäjä kuului varsinkin suurvaltojen doktriineihin 1930-luvulla. Myös Alankomaiden ilmavoimat piti sitä kevyttä yksimoottorista hävittäjää parempana. Fokker suunnitteli omalla riskillä koneen G.1 Ranskan spesifikaatioon, joka esiteltiin Pariisin ilmailunäyttelyssä marraskuussa 1936. Vaikka koneesta oli paikalla vain staattinen malli, se aiheutti sensaation. Kaksimoottorinen puomirakenteinen kone oli aikanaan vallankumouksellinen.
Fokker G.1 lensi ensimmäisen kerran 16. maaliskuuta 1937. Prototyyppi oli varustettu 750  hevosvoiman Hispano-Suiza 14Ab -moottoreilla, jotka kuitenkin vaihdettiin pian samantehoisiin Pratt & Whitney Twin Wasp Junior -moottoreihin.
Ensimmäisenä Fokker G.1:n tilasi Espanjan tasavaltalaisarmeija. Sen tilaamien 26 koneen rakentaminen aloitettiin syksyllä 1937. Alankomaat asetti Espanjan myöhemmin kauppasaartoon, jolloin rakenteilla olevat koneet jäivät Fokkerin käsiin. Fokker G.1 esiteltiin Alankomaiden ilmavoimille 14. huhtikuuta 1937. Alankomaat tilasikin lokakuussa 1937 ilmavoimilleen 36 konetta. Koska ilmavoimat olivat standardoineet moottorikseen Bristol Mercuryn ja moottori haluttiin myös G.1 -koneeseen, joutui Fokker tekemään koneeseen suuria muutoksia. Moottorit oli saatava kauemmaksi rungosta, koska suurempihalkaisijallisessa Mercuryssä oli myös Twin Waspin vastaavaa suurempi potkuri. Leveämmän keskiosan ansiosta sekä koneen siipipinta-ala että siipiin sijoitettujen polttoainesäiliöiden tilavuus kasvoi. Tästä aiheutui painopisteongelmia, jonka seurauksena myös puomeja oli jatkettava. Samalla ohjainpintoja suurennettiin. Lisäksi vaadittiin tilaa kolmannelle miehistön jäsenelle. Kuitenkin vain neljä ensimmäistä konetta oli kaksipaikkaisia.
Alankomaiden tilaama suurempi G.1 sai myöhemmin epäloogistesti mallimerkinnän G.1A ja aikaisempi pienempi versio nimettiin G.1B:ksi. Fokker markkinoi kuitenkin konetta G.1:nä erilaisilla moottorivaihtoehdoilla ilman sen tarkempia mallimerkintöjä. Hollanti sai koneensa toukokuusta 1938 alkaen vuosien 1938 ja 1939 aikana.
Alankomaat osti Espanjan alun perin tilaamat G.1B-koneet syksyllä 1939. Koneista 12 ehdittiin saamaan lentokuntoon ennen Saksan hyökkäystä 10. toukokuuta 1940. Muutama koneista ehdittiin aseistaa konekiväärein mutta koneet eivät liene mainittavammin osallistuneet taisteluihin.
Ruotsi tilasi ilmavoimilleen 5. huhtikuuta 1940 18 G.1A-konetta sekä 77 koneen valmistuslisenssin. Kaksitoista tilatuista koneista oli strategiseen tiedusteluun tarkoitettuja. Niissä oli ohjaamo-osan alapuolella lasigondoli, jota kokeiltiin yhdessä koneessa. Koneita ei toimitettu sodan takia eikä myöskään lisenssillä rakennettu yhtään konetta. Tanska tilasi 12 konetta sekä valmistuslisenssin. Bristol Mercury -moottorien saatavuusongelmat viivyttivät lisenssivalmistuksen aloittamista ja valmistus tyrehtyi kokonaan Saksan vallattua maan vuonna 1940. Myös Viro, Belgia, Sveitsi, Unkari ja Turkki olivat kiinnostuneita koneesta.
Saksan hyökättyä Alankomaihin maan ilmavoimilla oli 23 lentokuntoista G.1A:ta, joista osa tuhottiin maahan. Ilmataisteluissa G.1 -koneille kirjattiin 14 ilmavoittoa. Eniten voittoja konetyypillä saavutti Gerben Sonderman, 4 kpl. Sivummalla olleista G.1B-koneista säilyi tusinan verran vähäisin vaurioin. Koneet kunnostettiin ja otettiin Luftwaffen käyttöön. Yhdellä koneista paettiin 5. toukokuuta 1941 Englantiin.
Kaikkiaan G.1-koneita lienee rakennettu 62. Yhtään alkuperäistä ei ole säilynyt, mutta Alankomaiden ilmailumuseossa on täysikokoinen replika. lähde?