stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jari Lippojoki
Ura > Seuraura

Lippojoki aloitti jääkiekkoilun Imatran Ketterässä 9-vuotiaana vuonna 1970. Hän oli nostamassa kauden 1981–1982 päätteeksi seuran miesten joukkuetta II-divisioonasta I-divisioonaan. Kaudella 1982–1983 Lippojoki oli Ketterän paras maalintekijä ja tehokkain puolustaja tehoilla 17+11=28. Kaudella 1983–1984 hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 13+11=24, kuten myös jälleen seuraavalla kaudella 1984–1985 tehoilla 16+20=36, joilla Lippojoki jakoi I-divisioonan puolustajien pistepörssin toisen sijan JoKP:n Lasse Lindbergin kanssa edellään vain KalPan Jari Järvinen.
Kaudella 1985–1986 Lippojoki oli Ketterän paras maalintekijä, tehokkain puolustaja ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 23+18=41, joilla hän voitti koko I-divisioonan puolustajien piste- ja maalipörssin. Kaudella 1986–1987 Lippojoki oli joukkueen tehokkain puolustaja ja kolmanneksi paras maalintekijä tehoilla 17+22=39, joilla hän jakoi sarjan puolustajien maalipörssin toisen sijan KooKoon Timo Turusen kanssa edellään vain SaiPan Keijo Taskula sekä sijoittui puolustajien pistepörssissä kolmanneksi. Lippojoki valittiin kauden päätteeksi I-divisioonan toiseen tähdistökentälliseen. Kaudella 1987–1988 hän sijoittui tehoilla 17+22=39 sarjan puolustajien pistepörssissä toiseksi edellään vain TuTon Steve Harrison. Kaueella 1988–1989 Lippojoki voitti I-divisioonan puolustajien maalipörssin ja sijoittui puolustajien pistepörssissä kolmanneksi tehoilla 25+22=47.
Lippojoki teki kaudella 1990–1991 I-divisioonan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 23+26=49, joilla hän oli Ketterän paras pistemies ja maalintekijä. Lippojoki sijoittui sarjan puolustajien pistepörssissä toiseksi edellään vain Vantaa HT:n Sergei Karpov. Hänen hyvistä tehoistaan huolimatta Ketterä putosi kauden päätteeksi II-divisioonaan. Kaudella 1991–1992 Lippojoki voitti sarjan puolustajien piste-, maali- ja syöttöpörssin tehtyään 36 ottelussa hurjat tehot 41+46=87. Hänen maalimääränsä on II-divisioonan puolustajien yhden kauden ennätys sekä Ketterän seurahistorian yhden kauden maaliennätys Lippojoen pelipaikasta huolimatta. Kauden 1992–1993 päätteeksi Ketterä nousi taas I-divisioonaan. Kaudella 1993–1994 Lippojoki oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 15+21=36, joilla hän jakoi I-divisioonan puolustajien pistepörssin kuudennen sijan Kärppien Kai Raution kanssa. Kauden jälkeen Lippojoki oli lopettamassa uraansa, mutta hän palasi kuitenkin kaukaloihin kesken kauden 1994–1995. Lippojoki oli tehoilla 5+9=14 Ketterän tehokkain puolustaja, vaikka hän pelasi runkosarjassa vain 12 ottelua. Myös kesällä 1995 Lippojoki oli lopettamassa uraansa, mutta hän palasi kauden 1995–1996 alussa taas Ketterään, jonka tehokkain puolustaja Lippojoki oli tehoilla 7+13=20.
Lippojoki ei mahtunut enää kaudella 1996–1997 Ketterän nuorentuneeseen joukkueeseen, eikä hän kuulunut uuden päävalmentaja Kari Mäkitalon suunnitelmiin. Kaudeksi 1997–1998 Ketterä putosi taas II-divisioonaan ja myös Lippojoki palasi joukkueeseen. Hän jakoi tehoilla 18+25=43 sarjan puolustajien pistepörssin viidennen sijan SuPSin Jarkko Heikkisen kanssa. Lippojoen pelaajaura päättyi lopulta kevääseen 1998.
Ura > Maajoukkueura

Lippojoki edusti Suomen B-maajoukkuetta Alaskassa pelatussa turnauksessa vuonna 1985.
Muuta

Lippojoen veljenpoika Jarno on pelannut urallaan 198 SM-liigaottelua ja voittanut Suomenmestaruuden JYPissä vuonna 2009. Hän pelaa nykyään Ketterän Mestis-joukkueessa.
Jari Lippojoki oli nuorena myös varsin lupaava pesäpalloilija ikäluokassaan ja hän voitti Imatran Pallo-Veikoissa kuusi SM-mitalia 1970-luvulla. Lippojoki on harrastanut viime vuosina "ikämieskiekon" lisäksi myös golfia ja sulkapalloa. Hän on siviiliammatiltaan vaunutarkastaja.
Kolehmainen

Kolehmainen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Aatu Kolehmainen (1886–1944), Riihimäen Lasin toimitusjohtaja, vuorineuvos, yritysjohtaja Mikko Kolehmaisen poika
Alfred Kolehmainen (1923–2001), filosofian maisteri, kansatieteilijä, taidemaalari, kirjankuvittaja, lavastaja ja pukusuunnittelija
Eero Kolehmainen (1918–2013), hiihtäjä
Elina Kolehmainen (1897–1978), näyttelijä
Elina Kolehmainen, Jussi-palkittu elokuvien pukusuunnittelija
Hannes Kolehmainen (1889–1966), kestävyysjuoksija ja olympiavoittaja
Harri Kolehmainen (s. 1991), pesäpalloilija
Janne Kolehmainen (s. 1986), jääkiekkoilija
John Kolehmainen (1910–1995), amerikansuomalainen historioitsija, professori
Juhani Kolehmainen (s. 1933), Eläke-Varman toimitusjohtaja
Juho Kolehmainen (1890–1946), jääkärivänrikki
Jukka Kolehmainen (s. 1972), muusikko ja musiikkiarvostelija
Kristiina Kolehmainen (1956–2012), ruotsinsuomalainen kirjastonjohtaja
Leena Kolehmainen (s. 1970), kielitieteilijä, saksan kielen professori
Maki Kolehmainen (1966–2024), Aikakone-yhtyeen säveltäjä
Marjukka Kolehmainen (o.s. Tiainen,, s. 1968), ravitsemustieteen professori
Mika Kolehmainen, sarjakuvapiirtäjä ja kuvittaja
Mikko Kolehmainen (1863–1927), yritysjohtaja, Riihimäen Lasin perustajia
Mikko Kolehmainen (1906–1994), metsänhoitaja ja yritysjohtaja, metsäneuvos
Mikko Kolehmainen (s. 1962), ympäristöinformaatiikan professori
Mikko Kolehmainen (s. 1964), kilpameloja ja olympiavoittaja
Mikko Kolehmainen, vapaaottelija
Ola Kolehmainen (s. 1964), valokuvaaja
Olli Kolehmainen (s. 1967), kilpameloja, meloja Mikko Kolehmaisen veli
Pentti Kolehmainen (1934–2003), viestiaselajin kenraalimajuri
Roope Kolehmainen (1889–1953) Riihimäen Lasin toimitusjohtaja, teollisuusneuvos, yritysjohtaja Mikko Kolehmaisen poika
Seppo Kolehmainen (1933–2009), näyttelijä
Seppo Kolehmainen (s. 1960), poliisiylijohtaja
Tatu Kolehmainen (1885–1967), kestävyysjuoksija, Hannes Kolehmaisen veli
Tatu Kolehmainen (1885–1918), painija
Toivo Kolehmainen (1897–1949), jääkärimajuri
Toni Kolehmainen (s. 1988), jalkapalloilija
Viljam Kolehmainen (1887–1967), amerikansuomalainen kestävyysjuoksija ja valmentaja, Hannes Kolehmaisen veli
Ville Kolehmainen (1901–1965) muun muassa Riihimäen Lasin toimitusjohtaja, yritysjohtaja Mikko Kolehmaisen poika
Ville Kolehmainen (s. 2006), jääkiekkomaalivahti.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Koiruoho

| Koiruoho |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Suku::  Marunat Artemisia
Laji::  absinthium
Kaksiosainen nimi
 Artemisia absinthium  L. 
Katso myös
   Koiruoho Wikispeciesissä   Koiruoho Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Koiruoho eli mali (Artemisia absinthium) on marunoihin kuuluva kookas, monivuotinen ruohovartinen kasvi, joka kukkii loppukesällä ja syksyllä keltaisin kukin. Se kasvaa erilaisissa maaperissä, mutta viihtyy parhaiten kuivassa maassa. Koiruohoa on käytetty mausteena esimerkiksi riistaruoissa. Se on myös tärkeä raaka-aine yrtti- ja alkoholijuomien valmistuksessa; esimerkiksi absintti ja vermutti ovat saaneet nimensä kasvin mukaan.
Koiruoho on lääkekasvi. Sen sisältämä eteerinen öljy koostuu pääasiassa isotujonista ja tujonista, mutta sisältää myös absintiinia, artabsiinia, fellandreenia ja kadineenia.
Koiruohoa käytetään sisäisesti muun muassa loismatojen häätöön. Saksassa sitä käytetään mausteena ruoassa. Se soveltuu liha- ja riistaruokien valmistukseen, mutta sitä käytetään vähäisiä määriä. Yliannostusta on varottava, sillä runsaasti käytettynä kasvi on myrkyllinen.
Koiruohon tunnistaminen
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2022: Malin (Artemisia absinthium) levinneisyys Suomessa.
Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Mali (Artemisia absinthium)
Luontoportti: Mali (Artemisia absinthium)
Eliaksen yrttitarha (Internet Archive)
United States Department of Agriculture (USDA): Artemisia absinthium (englanniksi)
Flora of Pakistan: Artemisia absinthium (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Artemisia absinthium (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kissakoski (yritys)

Kissakoski Oy oli metsäteollisuusyritys Hirvensalmen Kissakoskella. Yritys aloitti toimintansa  vuonna 1907. Sen perustivat helsinkiläiskauppiaat K. H. Renlund, Wilhelm Bensow, Karl Fazer ja J. L. Lupander. Yrityksen nimeksi tuli Osakeyhtiö Kissakoski Aktiebolag.
Paperitehtaan rakennustyöt aloitettiin Kissakoskella vuonna 1909. Paperikoneen oli rakentanut Viipurin konepaja. Hirsinen tehdasrakennus paloi 16. huhtikuuta 1920. Hyvin toiminut paperintuotanto päättyi paperikoneen tuhouduttua, ja riittävän suuren paperikoneinvestoinnin osoitauduttua mahdottomaksi tuotanto jatkui palon jälkeen pelkästään hiokkeen valmistuksella. Uusi tehdasrakennus rakennettiin tiilestä. Tulipalosta saaduilla vakuutusrahoilla Kissakoski Oy osti Werlan Puuhiomo ja Pahvitehdas-yhtiön. Kymin Oy osti tehtaan vuonna 1922. Parhaimmillaan Kissakoski työllisti pari sataa henkeä.
Pystyakselinen Tampellan toimittama Kaplan-tyyppinen vesivoimala rakennettiin kanavan eteläreunalle vuonna 1932. Puuhiomon loputtua 1939 Francis-turbiinin vaaka-akseliin liitettiin hiomakoneen tilalle sähkögeneraattori 1941. Suur-Savon Sähkö osti Kissakosken voimalaitoksen Kymi Oy:ltä joulukuussa 1988. Kissakoskeen valmistui vuonna 2012 uusi vanhat vesivoimalat korvaava vesivoimalaitos, jonka putouskorkeus on 5 m, rakennevirtaama 40 m³/s, teho 1,6 MW ja vuosienergiantuotto 9 GWh/a. Samalla myös padon ohittava kalaporras rakennettiin uudelleen. Rakennukset ja vanhojen vesivoimaloiden koneistot ovat suojeltuja ja toimivat osana museomaista sähkönäyttelyä.
Tehtaan paperikone

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kone | Valmistaja | Toiminnassa vuosina | Viiraosa | Viiraleveys | Puristinosa | Nopeus | Kapasiteetti | Muuta |
| Paperikone PK1 | Viipurin Konepaja | 1909–1920 (tulipalo tuhosi koneen) |  ? | 2 250 mm |  ? |  ? | 3 200 t/a |  ? |
Merkittäviä vuosilukuja

1831–1854 kanava rakennettiin
1907–1920 paperitehdas ja puuhiomo
1920 paperitehdas paloi
1922–1939 puuhiomo
1939-2012 vesivoimalaitos 1
1941-2012 vesivoimalaitos 2
2012-     vesivoimalaitos 3
Keïta Fatoumata Diallo

Keïta Fatoumata ”Fanta” Diallo (s. 30. tammikuuta 1943 Bamako) on Malin entisen presidentin Modibo Keïtan kolmas vaimo.
Fatoumata Diallo syntyi postivirkailijan perheeseen. Hän kävi alakoulun Bamakossa, mutta ei suorittanut keskikoulua loppuun. Sukulaiset järjestivät Modibo Keïtan ja Diallon avioliiton, koska Keïtalla ei ollut lapsia ensimmäisen vaimonsa Mariam Travélén eikä toisen vaimonsa Fatoumata Haïdaran kanssa. Vuonna 1959 sovittu liitto toteutui vuonna 1962.
Diallo asui Koulouban presidentinpalatsin lähellä sijainneessa huvilassa. Hän vietti hiljaista elämää eikä esiintynyt miehensä rinnalla julkisuudessa. Diallo työskenteli vuoden 1968 vallankaappauksen jälkeen Malin valtionarkiston arkistonhoitajana. Hän erosi tehtävästä miehensä kuoleman jälkeen vuonna 1977.
Diallo sai Keïtan kanssa kaksi tytärtä, joista toinen teki itsemurhan vuonna 1984. Toinen lapsista on käynyt alakoulun ja asuu äitinsä kanssa.
Diallo on kansallisuudeltaan fulbe ja uskonnoltaan muslimi. Hän on tehnyt pyhiinvaellusmatkan Mekkaan.
Jim Ward

| Jim Ward> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  James Kevin Ward
Syntynyt: 19. toukokuuta 1959 (ikä 65)  New York, New York
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  James K. Ward James M. Ward James Ward
Aktiivisena:  1976–2021
Merkittävät roolit:  Mars Guo/Fud Sang (Star Wars: Episode I Racer) Cpl. Kukilov (Call of Duty: United Offensive) Diamondhead & XLR8 (Ben 10) Professori X (Wolverine and the X-Men)
Palkinnot
 Daytime Emmy 2009 Prätkähiiret 
Aiheesta muualla
jim-ward.com
IMDb 
James Kevin Ward (s. 19. toukokuuta 1959 New York, New York) on yhdysvaltalainen Daytime Emmy -palkittu ääninäyttelijä, joka on ääninäytellyt monissa videopeleissä ja elokuvissa. Hän on myös toinen isännistä radio-ohjelmassa The Stephanie Miller Show, jossa Ward muun muassa imitoi poliittisia vaikuttajia ja julkisuuden henkilöitä. Samassa ohjelmassa Ward kertoi opiskelleensa Kalifornian yliopistossa, jossa hänen isänsä Don Ward työskenteli aikoinaan opettajana.
Muutamia äänirooleja > Elokuvat

Jetsonit-elokuva (1990) – sivuäänet
Henkien kätkemä (2002) – sivuäänet
Lehmäjengi (2004) – sivuäänet
Ultimate Avengers (2006) – Herr Kleiser
Autot (2006) – sivuäänet
WALL·E (2008) – sivuäänet
Superman/Batman: Apocalypse (2009) – Radio DJ
Muutamia äänirooleja > Televisiosarjat

Mighty Mouse, the New Adventures (1988) – sivuäänet
Mike, Lu & Og (1999–2001) – sivuäänet
Spies-tytöt (2001–2004) – Sebastian, Dr. Eisenstein
Fairly Odd Parents (2002–2006) – Chet Ubetcha
The Grim Adventures of Billy & Mandy (2004) – Ted
Danny Phantom (2004–2005) – Bertrand
Drawn Together (2004) – Blue Ball, Genie, tuottaja
Ben 10 (2005–2007) – Diamondhead, XLR8, Wildvine
Prätkähiiret (2006–2007) – Murskaaja, Rontti
Vaihdokit (2006) – herra Sully
Avatar (2007) – rehtori
Wolverine and the X-Men (2008–2009) – Professori X
Tunteita ja tuoksuja (2010) – urheiluselostaja
Muutamia äänirooleja > Videopelit

Grim Fandango (1998) – Hector Lemans
Ratchet & Clank 2: Going Commando (2003) – kapteeni Qwark, sivuäänet
Call of Duty: United Offensive (2004) – Cpl. Kukilov
Metal Gear Solid 3: Snake Eater (2004) – Director Granin
Ratchet: Deadlocked (2005) – Qwark
Resident Evil 4 (2005) – Jack Krauser
Ratchet & Clank: Size Matters (2007) – Qwark, Otto DeStruct, PlantMan, sivuäänet
Ratchet & Clank: Tools of Destruction (2007) – Qwark
Tomb Raider: Anniversary (2007) – Pierre Dupont
Iron Man (2008) – AIM sotilas
Resident Evil: The Darkside Chronicles (2009) – Jack Krauser
Aiheesta muualla

Voice Chasers (Arkistoitu – Internet Archive)
CrystalAcids
Keltarillikerttuli

| Keltarillikerttuli> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kerttulit Parulidae
Suku::  Viuhkakerttulit Myioborus
Laji::  pariae
Kaksiosainen nimi
 Myioborus pariae  (Phelps & Phelps, 1949) 

Katso myös
   Keltarillikerttuli Wikispeciesissä   Keltarillikerttuli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Keltarillikerttuli (Myioborus pariae) on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Keltarillikerttulia tavataan pienellä alueella Parian niemimaalla Venezuelan koillisosissa. Sen kannaksi arvioidaan 2 500–9 999 yksilöä. Laji on vähenemässä, ja se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi.
Keltarintaluura

| Keltarintaluura |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Luurat Grallariidae
Suku::  Luurat Grallaria
Laji::  flavotincta
Kaksiosainen nimi
 Grallaria flavotincta  Sclater, 1877 
Katso myös
   Keltarintaluura Wikispeciesissä   Keltarintaluura Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Keltarintaluura (Grallaria flavotincta) on luurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Keltarintaluuraa tavataan Kolumbiassa ja Ecuadorissa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Keïta Rokiatou N’Diaye

Keïta Rokiatou N’Diaye (s. 26. helmikuuta 1938 Bamako) on malilainen maantieteilijä ja poliitikko. Hän on maan ensimmäinen naispuolinen korkeakoulun opettaja.
Rokiatou N’Diaye opiskeli Dakarin yliopistossa ja Ranskassa. Hän puolusti väitöskirjaansa Kayes et le Haut-Sénégal Strasbourgin yliopistossa vuonna 1971. N’Diaye työskenteli maantieteen opettajana Malin virkamieskorkeakoulussa vuosina 1966–1969 ja Bamakon opettajakorkeakoulussa vuosina 1968–1978. Hän toimi kansallisen tieteen ja tekniikan tutkimuslautakunnan puheenjohtajana vuosina 1966–1968 ja opettajakorkeakoulun rehtorina vuosina 1977–1978.
Toimittuaan FAO:n asiantuntijana Ghanassa N’Diaye työskenteli Malin opetusministerinä vuosina 1991–1992 ja kulttuuri- ja tiedeministerinä 1992–1993, presidentti Alpha Oumar Konarén kabinettipäällikkönä vuosina 1992–1994 ja presidentin neuvonantajana vuosina 1994–1996.
N’Diaye kuului Adéma-PASJ -puolueeseen. Hän erosi siitä vuonna 2001 ottaen osaa Ibrahim Boubacar Keïtan Rassemblement pour le Mali (RPM) -puolueen perustamiseen. Vuosina 2002–2004 N’Diaye työskenteli Malin terveysministerinä. Hän on nykyään eläkkeellä ja toimii yhtenä RPM:n kunniapuheenjohtajista.
Entinen ministeri Issa N’Diaye on Rokiatou N’Diayen veli.
Kirka (täsmennyssivu)

Kirka voi viitata seuraaviin:
Kirka eli Kirill Babitzin (1950–2007), suomalainen laulaja
Kirka, Kirkan vuonna 1969 julkaistu kokoelma-albumi
Kirka, Kirkan vuonna 1981 julkaistu studioalbumi
Kirka, Kirkan vuonna 1994 julkaistu studioalbumi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kirka”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Khenchelan maakunta

| Khenchelan maakunta |
| --- | --- |
 Maisema Cheliavuorilta.
 Maakunnan sijainti Algerian kartalla.
Valtio:  Algeria
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Khenchela
Pinta-ala:  9 715 km²
Väkiluku (2021):  508 100
Khenchelan maakunta (arab. ولاية خنشلة‎) eli wilaya on hallintoalue Algerian koillisosassa. Sen keskus on Khenchelan kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 9 715 neliökilometriä. Asukkaita on 508 100 henkeä (vuonna 2021, arvio).
Khenchelan maakunta rajoittuu pohjoisessa Oum El Bouaghin, idässä Tébessan, etelässä El Ouedin ja lännessä Biskran ja Batnan maakuntiin. Maisemaa leimaavat Aurèsvuoret, ylängöt, tasangot sekä etelän hiekkarot ja suolajärvet. Ilmasto on mannermainen pohjoisessa ja muistuttaa Saharaa etelässä. Kesät ovat kuumia ja kuivia ja talvet viileitä. Vuotuinen sademäärä on vuorilla 700–1 200 ja etelässä 200 millimetriä.
Maakunta jakautuu hallinnollisesti kahdeksaan piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 21 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Aïn Touila, Babar, Bouhmama, Chechar, El Hamma, Kaïs,  Khenchela ja Ouled Rechache.
Khenchelasta on maantieyhteydet Biskraan, Batnaan, Oum El Bouaghiin ja Tébessaan. Maakunnan pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Khenchelassa toimii Abbas Laghrourin yliopisto. Nähtävyyksiä ovat seudun vuoret ja metsät, kuumat lähteet ja roomalaisajan rauniot.
Aiheesta muualla

Khenchelan matkailusivusto (arabiaksi), (ranskaksi), (englanniksi)
Algerian maakunnat
Adrar
Aïn Defla
Aïn Témouchent
Alger
Annaba
Batna
Béchar
Béjaïa
Béni Abbès
Biskra
Blida
Bordj Badji Mokhtar
Bordj Bou Arreridj
Bouira
Boumerdès
Chlef
Constantine
Djanet
Djelfa
El Bayadh
El Meghaïer
El Meniaa
El Oued
El Tarf
Ghardaïa
Guelma
Illizi
In Guezzam
In Salah
Jijel
Khenchela
Laghouat
Mascara
Médéa
Mila
Mostaganem
M’Sila
Naâma
Oran
Ouargla
Ouled Djellal
Oum El Bouaghi
Relizane
Saïda
Sétif
Sidi Bel Abbès
Skikda
Souk Ahras
Tamanrasset
Tébessa
Tiaret
Timimoun
Tindouf
Tipaza
Tissemsilt
Tizi Ouzou
Tlemcen
Touggourt
KfW

| KfW |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  valtionyhtiö
Perustettu:  1948
Toimitusjohtaja:  Dr. Ulrich Schröder
Kotipaikka:   Palmengartenstraße 5-9, 60325 Frankfurt am Main, Saksa
Toimiala:  kehityspankki
Henkilöstö:  5 966 (2015)
Kotisivu:  www.kfw.de
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
KfW:n pääkonttoria Frankfurt am Mainissa.
KfW (alun perin saks. Kreditanstalt für Wiederaufbau, "jälleenrakentamisen luottolaitos") on saksalainen valtio-omisteinen pankkikonserni ja kehityspankki, jonka pääkonttori on Frankfurtissa. Pankki rahoittaa muun muassa yritysten ja teollisuuden ympäristönsuojeluinvestointeja ja neuvoo asiakkaitaan.  Pankki toimii ensisijaisesti Saksan valtion hankkeiden edistäjänä. Tärkein asiakas on Saksan taloudellisen yhteistyön ja kehityksen ministeriö (BMZ) ja sen hankkeiden rahoitus. Myös monet muut Saksan ministeriöt sekä Euroopan unionin kehityshankkeet ovat KfW:n asiakkaita.
KfW perustettiin vuonna 1948. Perustaminen liittyi toisen maailmansodan jälkeiseen Euroopan jälleenrakennusohjelmaan eli Marshall-apuun.
Vuonna 2016 Global Finance Magazine -aikakauslehti luokitteli KfW:n Saksan turvallisimmaksi pankiksi. Pankin tase oli vuoden 2015 lopussa 547,603 miljardia Yhdysvaltain dollaria (503,0 mrd. EUR) ja suurten luottoluokittajien antamat luottoluokitukset olivat AAA (Fitch), Aaa (Moody's) ja AAA (S&P).
Hyvän luottoluokituksensa vuoksi kehityspankki saa kerätyksi edullista lainarahaa markkinoilta. Vuonna 2015 tällaista rahaa haettiin 4,3 miljardia euroa. Lisäksi KfW:n kehityspankki sai vuonna 2015 Saksan valtiolta yhteensä 2,2 miljardia euroa budjettirahaa. Pankki voi näin välittää suhteellisen matalakorkoisia luottoja edelleen omille luotonsaajilleen. Osa toiminnasta on Saksan kehitysaputoimintaa, jota ei peritä avunsaajilta takaisin. Pankki kertoi, että vuonna 2015 se ohjasi yhteensä 6,7 miljardia euroa (pääosin lainarahaa) maailmanlaajuisesti lähes 70 maahan ja kaikkiaan 307 eri hankkeeseen ja ohjelmaan. Noin 44 prosenttia sen budjetista meni Saharan eteläpuoleisen Afrikan kohteisiin.
Kongon demokraattisen tasavallan lippu

Nykyinen lippu
Kongon demokraattisen tasavallan lippu on Kongon demokraattisen tasavallan kansallistunnus. Se otettiin käyttöön 20. helmikuuta 2006. Samankaltainen lippu oli käytössä vuosina 1963–1971. Se erosi nykyisestä lipusta vain siten, että sen taustan sininen oli tummempi. Kongon demokraattisen tasavallan nykyisessä lipussa vaaleansininen kuvaa rauhaa, punainen maan itsenäisyystaistelijoiden vuodattamaa verta, keltainen maan vaurautta ja tähti maan loistavaa tulevaisuutta. Lipun halki kulkeva vinoviiva kuvastaa myös Kongojokea, joka halkoo maata tuoden sille vaurautta.
Mobutu Sese Sekon aikana (1971–1997) tuolloinen Zairen tasavalta käytti maan perinteestä täysin eroavaa lippua. Siinä oli maan vehreyttä ja vaurautta kuvaavalla vihreällä pohjalla keltainen ympyrä, jossa oli kuvattuna soihtua pitelevä käsi. Soihtu kuvasi maan tietä kohti loistavaa tulevaisuutta. Lipun värit olivat panafrikkalaisia.
Vuosina 2003–2006 käytetty lippu.
Vuosina 1997–2003 käytetty Kongon tasavallan lippu.
Vuosina 1971–1997 käytetty Zairen tasavallan lippu.
Vuosina 1966–1971 käytetty Kongon demokraattisen tasavallan lippu.
Vuosina 1960–1963 käytetty Kongon demokraattisen tasavallan lippu.
Belgian Kongon lippu.
Kežmarok

| Kežmarok |
| --- | --- |

 vaakuna
 Kežmarok
 Koordinaatit: 49°08′01″N, 20°25′35″E 
Valtio:  Slovakia
Alue:  Prešov
Piiri:  Kežmarok
Kaupunginoikeudet:  1269
Hallinto:  
 – Pormestari:  Igor Šajtlava
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  24.83 km²
Korkeus:  626 m
Väkiluku (2006):  17 105
 – Väestötiheys:  689 as./km²
 
 http://www.tvrdosin.sk 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kežmarok on Kežmarokin piirin pääkaupunki Prešovin alueella, Slovakiassa, lähellä Tatravuoria. Siellä on 17 105 asukasta ja se on pinta-alaltaan 24,83 neliökilometriä.
Kežmarokin linnan sisäpihaa
Kežmarok perustettiin saksalaisten ja slaavilaisten asutusten liitossa. Se sai kaupunginoikeudet vuonna 1269. Kežmarokin sijainti lähellä kauppareittejä idästä Eurooppaan vaikutti suotuisasti sen taloudelliseen kehitykseen. Kaupunkiin kehittyi monipuolinen talouselämä ja siellä työskenteli käsityöläisiä useasta eri killasta. Kežmarokiin tarvittiinkin pian kouluja ja maininnat ensimmäisistä oppilaitoksista on vuosilta 1383–1392, jolloin koko Slovakiassa oli vain muutamia kouluja.
Kaupungin merkittävin nähtävyys on protestanttinen puukirkko, joka on rakennettu vuonna 1717. Se on listattu Unescon maailmanperintöluetteloon. Kaupungissa on myös vuonna 1531 perustetun oppilaitoksen kirjasto, joka on suurin koulukirjasto Keski-Euroopassa. Kirjastossa on noin 150 000 kirjan kokoelma. Oppilaitoksen entisiin oppilaisiin kuuluvat mm. Pavel Jozef Šafárik ja Pavol Országh Hviezdoslav. Historiallisessa keskustassa sijaitsevat kaupunginlinna ja kolmilaivainen Pyhän ristin kirkko.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kežmarok Wikimedia Commonsissa
Kaupungin kotisivut (slovakiksi)