stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Itämeren suolapulssi
Vaikutukset Itämeren tilaan ja ekosysteemiin

Suolapulssit ovat ainoa luonnollinen ilmiö, joka kykenee hapettamaan Itämeren syvän suolaisen veden, joten niiden esiintyminen on meren ekologisen tilan kannalta keskeistä. Suolapulssien suola ja happi vaikuttavat keskeisesti Itämeren ekosysteemeihin, mereisten kalalajien kuten turskan lisääntymisolosuhteisiin, makeanveden ja mereisten lajien jakaumaan, sekä Itämeren biodiversiteettiin.
Suolapulssien tuoma raskas suolainen vesi etenee Itämeren pääaltaassa hitaasti pohjaa pitkin muutaman kilometrin päivävauhdilla, ja puskee edellään pohjan syvävettä altaasta toiseen. Vaikka Pohjanmereltä kulkeutuu Itämereen jonkin verran happea, vain pieni osa syvänteitä uudistavasta hapesta on peräisin Tanskan salmilta. Itämeren lounaisissa altaissa (Arkonan allas, Bornholmin allas) esiintyyy happea jo ennestään, mutta suolapulssi kaappaa sitä mukaansa ja ohjaa sitä kohti Itämeren syvänteitä.
Itämereen vuosina 2014, 2015 ja 2016 saapuneiden suolapulssien vaikutukset näkyivät syyskuussa 2016 happitilanteen paranemisena Gotlannin itä- ja eteläpuolisilla syvännealueilla. Itämeren hapeton pohja-alue oli tuolloin kesään 2014 verrattuna huomattavasti pienentynyt, mutta koko pääaltaan rikkivetypitoista syvää vettä pulssit eivät olleet kyenneet hapettamaan. On havaittu, että suolapulssin syöttämä happi kulutetaan pääaltaassa joka kerta nopeammin. Vuonna 1993 happitäydennys kulutettiin noin 17 kuukaudessa, vuonna 2003 noin 13 kuukaudessa ja vuonna 2015 vain kuudessa kuukaudessa.
Itämeren pohjan hapenkulutus on voimakasta pitkittyneen ravinnekuormituksen sekä ilmastonmuutoksen vaikutusten vuoksi, ja vaikka yksittäinen suolapulssi kykenisi hapettamaan sekä syväveden rikkivedyn että ammoniakin, vaadittaisiin useampi peräkkäinen pulssi happipitoisuuden nostamiseksi tyydyttävälle tasolle. Ns. "happivelan" arvioitiin vuonna 2020 olevan noin 20 miljoonaa tonnia, eli tämän verran happea suolapulssien mukana pitäisi kulkeutua pääaltaalle, jotta sen happipitoisuus nousisi vuoden 1993 pulssien jälkeen havaitulle tasolle 3 mL/L. Yksittäisen 200 km³ suolapulssin mukana happea kulkeutuu noin 2 miljoonaa tonnia.
Pienemmätkin suolaisen veden sisäänvirtaukset parantavat Itämeren happitilannetta, mutta pääaltaan syvävesi uudistuu vain kaikkein isoimpien suolapulssien vaikutuksesta. Noin 30 % suolan kuljetuksesta Itämereen tapahtuu kuitenkin ympärivuotisesti, pienempien sisäänvirtaustapahtumien ajamana.
Vaikutukset Itämeren tilaan ja ekosysteemiin > Vaikutukset Suomen rannikolla

Suolapulssit hapettavat Itämeren pääaltaan syvänteiden vesiä, mutta samalla työntävät vanhaa suolaista, hapetonta ja hyvin ravinteikasta vettä Suomenlahdelle. Tutkijat arvioivat, että ravinnemäärän kasvun takia Suomenlahdelle voi olla tulossa erittäin pahoja sinileväkukintoja kesinä 2017 ja 2018. Joulukuussa 2018 sinilevää havaittiin Suomenlahdella myös keskellä talvea. Pohjanlahdella tällaista vaikutusta tuskin nähdään, koska Itämeren pääaltaan suolainen ja ravinteikas syvä vesi ei pääse merkittävästi virtaamaan pääaltaasta Pohjanlahdelle sen suulla sijaitsevien matalikkojen (merenpohjan kynnysten) vuoksi. Huomattavien leväkukintojen muodostuminen myös Selkämeren eteläosaan on siitä huolimatta mahdollista. Mikäli tulisi suolapulssi, jonka vaikutukset ulottuisivat myös Selkämerelle, sen seuraukset voisivat Syken ryhmäpäällikön mukaan olla Selkämerelle katastrofi.
Saaristomeren tutkimuslaitoksen mukaan vuonna 2014 ja sen jälkeen tulleiden suolapulssien vaikutus oli kesään 2016 mennessä Suomen etelärannikolla pienempi kuin oli odotettu. Elokuussa 2016 Saaristomeren tutkimuslaitos esitti kaksi vaihtoehtoista selitystä siihen, mistä tämä johtui. Ensimmäisen vaihtoehdon mukaan Pohjanmereltä Itämereen virrannut vesi oli ehkä arvioitua lämpimämpää, jolloin suolaisempi vesi ei olekaan painunut pohjaan vaan jäänyt johonkin vesikerrokseen. Toisen selityksen mukaan lämmenneiden talvien ja lisääntyneiden sateiden takia Itämeri on talvisinkin piripinnassa, ja sieltä valuu aiempaa enemmän makeaa vettä Pohjanmereen. Siksi suolapulssin mukana on ehkä vastaavasti tullut aiempaa enemmän Itämeren valumavesien jo laimentamaa vettä, joka ei olekaan ollut yhtä suolaista kuin aiemmin.
Marraskuussa 2016 suolapulssien vaikutukset kuitenkin havaittiin Helsingin ympäristökeskuksen mittauksissa Suomenlahdella selvästi kohonneina suolapitoisuuksina. Veden suolaisuus pohjan lähellä oli 8,03 promillea, kun normaalit arvot tuohon vuodenaikaan ovat noin 5,5–6,0 promillea. Helsingin ympäristökeskus on mitannut meriveden suolapitoisuuksia vuodesta 1967 lähtien, ja mitattu suolapitoisuus oli koko mittaushistorian korkein.
Vaikutukset Itämeren tilaan ja ekosysteemiin > Vaikutukset Itämeren eliöihin

Suolapitoisuuden nousu pohjoisella Itämerellä suosii kalalajeja, joilla on merellinen alkuperä. Turskan ja kampelan levinneisyyttä meriveden suolaisuuden kasvu voi siten vahvistaa. Kääntäen jotkut makean veden kalat saattavat kärsiä. Varsinkin särki on herkkä suolalle, koska särjen kutu vaatii vettä, jonka suolapitoisuus on alle kolmen promillen. Yleisesti ottaen suolaisen veden leviäminen ei ole uhka nykyiselle kalastolle.
Itämeren suolapulssien kaksi pääaikasarjaa. Uudempi, DS5-aikasarja (vihreät palkit ylempänä, Mohrholz 2018), perustuu Darssin kynnykseltä tehtyihin havaintoihin ja esittää kaikki yli 5 päivää kestäneet suolaisen veden sisäänvirtaustapahtumat. Vanhempi FM96-aikasarja (siniset palkit alempana, Fischer and Matthäus, 1996) sisältää aukkoja havainnoissa vuoden 1976 jälkeen, jolloin majakkalaiva Gedser Rev lopetti suolaisuusmittaukset. Uudempi aikasarja näyttää syklistä vaihtelua suolapulssien esiintymisessä n. 30 vuoden jaksoilla.
Tulan kuvernementti

| Tulan kuvernementti Тульская губерния |
| --- | --- |

 Vaakuna
 Tulan kuvernementti Venäjän keisarikunnan kartalla 1914.
Valtio:   Venäjä
Perustettu:  1796
Lakkautettu:  1929
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Tula
Pinta-ala:  30 960,3 km²
Väkiluku (1897):  1 419 456
Kielet:  venäjä
Tulan kuvernementti (ven. Тýльская губéрния, Tulskaja gubernija) oli Venäjän keisarikunnan ja Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan hallinnollinen alue vuosina 1796-1929. Sen hallinnollinen keskus oli Tula. Sitä rajoittivat seuraavat kuvernementit myötäpäivään pohjoisesta alkaen: Moskovan kuvernementti, Rjazanin kuvernementti, Tambovin kuvernementti, Orjolin kuvernementti ja Kalugan kuvernementti.
Hallinnollinen jako

Vuonna 1900 kuvernementti oli jaettu seuraaviin kihlakuntiin (ujezd):
Aleksin
Beljov
Bogoroditsk
Jepifan
Jefremov
Kašira
Krapivna
Novosil
Odojev
Tšern
Tula
Venjov
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Gouvernement Tula
Käännös suomeksi
Tulcán

| Tulcán |
| --- | --- |
 Tulcánin keskustori
 lippu
 Tulcán
 Koordinaatit: 0°48′51″N, 77°42′54″W 
Valtio:  Ecuador
Maakunta:  Carchi
Väkiluku (2010):  53 558
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tulcán  on Carchin maakunnan pääkaupunki Ecuadorissa. Vuonna 2010 siellä oli 53 558 asukasta.
Kaupunki sijaitsee Andien vuoristossa lähellä Kolumbian rajaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tulcán Wikimedia Commonsissa
Vaarit vauhdissa

Vaarit vauhdissa (Alt und durchgeknallt) on saksalainen televisiosarja, jonka päähenkilöinä on joukko eläkeläisiä. Yle TV2 esitti sarjaa lauantai-aamupäivisin. Sarjassa esiintyvät mm. Dorothea Walda, Andrea Brix ja Philipp Sonntag Sarjan on ohjannut Matthias Kitter.
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu
Jacqueline Emerson

| Jacqueline Emerson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 21. elokuuta 1994 (ikä 30) Washington, D.C., Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, laulaja
Näyttelijä
Aktiivisena:  2006–
Aiheesta muualla
www.jackieemerson.com
IMDb
Jacqueline ”Jackie” Emerson (s. 21. elokuuta 1994 Washington DC, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hänet tunnetaan parhaiten elokuvasta Nälkäpeli, jossa hän näytteli Ketunnaamaa, vyöhykkeen 5 tyttötribuuttia. Vuonna 2011 Emerson levytti ensimmäisen singlensä ”Peter Pan”. Vuonna 2012 hänen laulunsa ”Catch Me If You Can” julkaistiin YouTubessa.
Filmografia

| Vuosi | Nimi | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2006 | Leijonan elämää | Tiger Twins (ääni) |
| 2012 | Nälkäpeli | Ketunnaama (vyöhykkeen 5 tyttötribuutti) |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jacqueline Emerson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jade (DC Comics)

Jade (oikealta nimeltään Jennifer-Lynn Hayden) on DC Comicsin sarjakuvissa esiintyvä supersankari. Hahmon loivat Roy Thomas ja Jerry Ordway, ja hän esiintyi ensimmäisen kerran All-Star Squadronissa #25 syyskuussa 1983. Jade on ensimmäisen Vihreän Lyhdyn Alan Scottin ja hänen vihollisensa Thornin eli Rose Cantonin tytär sekä supersankari Obsidianin kaksoissisar. Jade on myös ensimmäinen maan naispuolinen Vihreä Lyhty ennen Jessica Cruzia.
Muussa mediassa

Jade esiintyi televisiosarjassa Stargirl, jossa häntä esitti Ysa Penarejo.
Jade nähtiin yhtenä Vihreän Lyhdyn jäsenistä Legion of Super Heroes in the 31st Century #6 animaatiosarjaan perustuvassa sarjakuvassa.
Jade esiintyi ladattavana bonushahmona Scribblenauts Unmasked: A DC Comics Adventure -pelissä.
Tšitškajul

Tšitškajul (ven. Чичкаю́л) on Obin vesistöön kuuluvan Tšulymin sivujoki Tomskin alueella Venäjällä. Se virtaa Tšulymin tasangolla kohti länttä. Joen pituus on 450 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 6 150 neliökilometriä. Tšitškajul on liikennöintikelpoinen 192 kilometrin matkalla.
International Indian Film Academy Awards

| International Indian Film Academy Awards |
| --- | --- |

Palkitaan:  Elokuvia ja niiden tekijöitä
Palkinnon antaja:  International Indian Film Academy
Maa:   Intia
Ensimmäinen palkinto:  2000
Virallinen internet-sivu
International Indian Film Academy Awards, lyhyemmin IIFA Awards, on International Indian Film Academyn vuosittain järjestämä palkintogaala, jossa palkitaan Intian hindinkielisen elokuvateollisuuden ammattilaisia. Se perustettiin vuonna 2000 ja järjestetään joka vuosi eri maassa.
Palkintogaalat

| Tilaisuus | Aika | Paras elokuva | Juontaja(t) | Paikka | Kaupunki |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| IIFA Awards 2000 | 24. kesäkuuta 2000 | Hum Dil De Chuke Sanam | Yukta Mookhey  Anupam Kher | Millennium Dome | Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta |
| IIFA Awards 2001 | 16. kesäkuuta 2001 | Kaho Naa… Pyaar Hai | Priyanka Chopra Kabir Bedi | Super Bowl Arena | Sun City, Etelä-Afrikka |
| IIFA Awards 2002 | 6. huhtikuuta 2002 | Lagaan – olipa kerran Intiassa  | Lara Dutta | Arena of Stars | Genting Highlands, Malesia |
| IIFA Awards 2003 | 17. toukokuuta 2003 | Devdas  | Anil Kapoor Dia Mirza | Coca-Cola Dome | Johannesburg, Etelä-Afrikka |
| IIFA Awards 2004 | 22. toukokuuta 2004 | Kal Ho Naa Ho  | Rahul Khanna | Singapore Indoor Stadium | Singapore |
| IIFA Awards 2005 | 11. kesäkuuta 2005 | Veer-Zaara  | Shah Rukh Khan Fardeen Khan Karan Johar | Amsterdam Arena | Amsterdam, Alankomaat |
| IIFA Awards 2006 | 17. kesäkuuta 2006 | Black  | Fardeen Khan Lara Dutta | Dubai International Convention Centre | Dubai, Yhdistyneet arabiemiirikunnat |
| IIFA Awards 2007 | 9. kesäkuuta 2007 | Rang De Basanti  | Boman Irani Lara Dutta | Hallam FM Arena | Sheffield, Yhdistynyt kuningaskunta |
| IIFA Awards 2008 | 8. kesäkuuta 2008 | Chak De! India  | Boman Irani Ritesh Deshmukh | Siam Paragon | Bangkok, Thaimaa |
| IIFA Awards 2009 | 13. kesäkuuta 2009 | Jodhaa Akbar  | Boman Irani Ritesh Deshmukh Lara Dutta | The Venetian Macao | Macao |
| IIFA Awards 2010 | 5. kesäkuuta 2010 | 3 Idiots  | Boman Irani Ritesh Deshmukh Lara Dutta | Sugathadasa Stadium | Colombo, Sri Lanka |
| IIFA Awards 2011 | 25. kesäkuuta 2011 | Dabangg  | Boman Irani Ritesh Deshmukh | Rogers Centre | Toronto, Kanada |
| IIFA Awards 2012 | 9. kesäkuuta 2012 | Zindagi Na Milegi Dobara  | Shahid Kapoor Farhan Akhtar | Singapore Indoor Stadium | Singapore |
| IIFA Awards 2013 | 6. heinäkuuta 2013 | Barfi! | Shah Rukh Khan Shahid Kapoor | The Venetian Macao | Macao |
| IIFA Awards 2014 | 26. huhtikuuta 2014 | Bhaag Milkha Bhaag | Shahid Kapoor Farhan Akhtar | Raymond James Stadium | Tampa, Yhdysvallat |
| IIFA Awards 2015 | 7. kesäkuuta 2015 | Queen | Arjun Kapoor Ranveer Singh | Putra Indoor Stadium | Kuala Lumpur, Malesia |
| IIFA Awards 2016 | 25. kesäkuuta 2016 | Bajrangi Bhaijaan | Shahid Kapoor Farhan Akhtar | IFEMA | Madrid, Espanja |
| IIFA Awards 2017 | 14. – 15. heinäkuuta 2017 | Neerja | Karan Johar Saif Ali Khan | MetLife Stadium | East Rutherford, Yhdysvallat |
| IIFA Awards 2018 | 22. – 24. kesäkuuta 2018 | Tumhari Sulu | Karan Johar Ritesh Deshmukh | Siam Niramit Theatre | Bangkok, Thaimaa |
| IIFA Awards 2019 | 18. syyskuuta 2019 | Raazi | Ayushmann Khurrana Aparshakti Khurana | Sardar Vallabhbhai Patel Indoor Stadium | Mumbai, Intia |
| IIFA Awards 2021 | 24. marraskuuta 2021 | Kabir Singh | – | – | – |
| IIFA Awards 2022 | 3. – 4. kesäkuuta 2022 | Shershaah | Salman Khan Ritesh Deshmukh Manish Paul | Etihad Arena | Abu Dhabi, Yhdistyneet arabiemiirikunnat |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta International Indian Film Academy Awards Wikimedia Commonsissa
Tübingenin yliopisto

| Tübingenin yliopisto> Eberhard Karls Universität Tübingen |
| --- | --- |

Motto:  Attempto! (Minä yritän!)
Perustettu:  1477
Rehtori:  Bernd Engler
Kansleri:  Andreas Rothfuß
Opiskelijoita:  23 594 (2007/08)
Sijainti:  Tübingen, Baden-Württemberg  Saksa
Sivusto:  www.uni-tübingen.de/
Tübingenin Eberhard Karls -yliopisto (saks. Eberhard Karls Universität Tübingen) on julkinen yliopisto, joka sijaitsee Tübingenin kaupungissa, Baden-Württembergin osavaltiossa Saksassa. Se on perustettu 1477 ja on siten yksi Saksan vanhimmista yliopistoista. Tübingenin yliopisto on kansainvälisesti tunnettu lääketieteen, luonnontieteen ja humanististen tieteiden aloilla.
Neue Aula
Tübingenin yliopiston noin 20 000 opiskelijaa asuvat melko pienessä 85 000 asukkaan Tübingenin kaupungissa. Yliopisto on eteläisen Württembergin suurin työllistäjä lähes 10 000 työntekijänsä voimin. Yliopiston sairaalassa on työntekijöitä noin 6 000 ja opiskelijoita noin 3 000. Yliopiston budjetti on noin 650 miljoonaa euroa.
Tübingenin yliopistosta ovat valmistuneet muun muassa liittopresidentti Horst Köhler, Nobel-palkitut Christiane Nüsslein-Volhard, Hartmut Michel ja Günter Blobel, sekä kirjailija Martin Walser, näyttelijä Ulrich Tukur ja entinen Länsi-Saksan jalkapallomaajoukkueen pelaaja Dieter Hoeneß.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tübingenin yliopisto Wikimedia Commonsissa
James D. Watson

| James D>  Watson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. huhtikuuta 1928 (ikä 96)
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Salvador Luria
Instituutti:  Cold Spring Harbor Laboratory
Oppilaat:  John Tooze, Ewan Birney, Richard Roberts, Phillip Allen Sharp ja Ronald W. Davis
Tutkimusalue:  Biokemia, perinnöllisyystiede ja molekyylibiologia
Tunnetut työt:  DNA-molekyylin rakenteen keksiminen
Palkinnot:   Nobelin lääketieteen palkinto (1962)
 Nimikirjoitus
DNA
James Dewey Watson (s. 6. huhtikuuta 1928) on yhdysvaltalainen tutkija, joka tunnetaan DNA-molekyylin rakenteen keksijänä. James Watson, Francis Crick ja Maurice Wilkins saivat vuonna 1962 Nobelin lääketieteen palkinnon DNA:n molekyylirakenteen ja sen merkityksen keksimisestä.
Crick myönsi myöhemmin että nobelistien löytö pohjautui Rosalind Franklinin työhön.
Näkemykset geeneistä ja älykkyydestä

Lokakuussa 2007 herätti kohua Watsonin lausunto, jonka mukaan mustien afrikkalaisten älykkyys olisi valkoisia eurooppalaisia alemmalla tasolla. ”Olen hyvin surullinen Afrikan kohtalon suhteen”. ”Koko yhteiskuntapolitiikkamme pohjautuu oletukseen, että afrikkalaisten älykkyys vastaa omaamme. Tutkimukset eivät tue sitä oletusta”, hän kertoi The Sunday Timesille. Lausunnon seurauksena Lontoon Science Museum perui Watsonin puhetilaisuuden, ja paheksuntansa asiasta ilmaisi myös Britannian kulttuuriministeri David Lammy. Watson pyysi muutaman päivän kuluttua anteeksi kommenttiaan ja totesi, ettei ”ymmärrä miten olisin voinut sanoa mitä minun on esitetty sanoneen. Sen kaltaiselle väitteelle ei ole minkäänlaista tieteellistä pohjaa.”
Watson katui lausuntoaan myös myöhemmin, vuonna 2014 The New York Timesille: ”En saa sitä tekemättömäksi, mutta toivon, että olisin ollut huolellisempi puhuessani asioista, joiden asiantuntija en ole”.
Watson kauppasi Nobel-mitalinsa tunnetussa Christie’s-huutokaupassa joulukuussa 2014. Osalla rahoista tuettiin tiedettä.
Palkinnosta maksettiin 3,8 miljoonaa euroa. Ostaja, venäläinen miljardööri Ališer Usmanov lahjoitti mitalin takaisin Watsonille.
Tammikuussa 2019 Watson toisti tv-haastattelussa kantansa että geeneillä on yhteyttä älykkyyteen.
Tämän johdosta Cold Spring Harbor Laboratory, jossa Watson on tehnyt suuren osan elämäntyötään sanoutui irti Watsonista ja hänen lausunnoistaan ja riisti Watsonilta hänelle myönnetyt kunnianosoitukset kuten professorin ja kanslerin arvonimet.
William Astbury
Oswald Avery
Herbert Boyer
Francis Crick
Erwin Chargaff
Max Delbrück
Rosalind Franklin
Phoebus Levene
Linus Pauling
Erwin Schrödinger
James D. Watson
Maurice Wilkins
Suomennettu teos

Kaksoiskierre. Henkilökohtainen selonteko DNA:n rakenteen keksimisestä.  (The Double Helix. A Personal Account of the Discovery of the Structure of DNA, 1968.)  Suomentanut Otto Hokkala. Helsinki:  Weilin + Göös, 1969.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nobel prize 1962 (englanniksi)
Biography The Nobel Foundation. (englanniksi)
Tuula Kinnarinen: Herrojen briljantti arvaus ratkaisi elämän mysteerin. Tiede 3/2003.
| --- | --- |
1901–1925:  1901: Behring  1902: Ross  1903: Finsen  1904: Pavlov  1905: Koch  1906: Golgi, Ramón y Cajal  1907: Laveran  1908: Metšnikov, Ehrlich  1909: Kocher  1910: Kossel  1911: Gullstrand  1912: Carrel  1913: Richet 1914: Bárány  1919: Bordet  1920: Krogh  1922: Hill, Meyerhof  1923: Banting, Macleod 1924: Einthoven
1926–1950:  1926: Fibiger  1927: Wagner-Jauregg  1928: Nicolle  1929: Eijkman, Hopkins  1930: Landsteiner  1931: Warburg  1932: Sherrington, Adrian  1933: Morgan  1934: Whipple, Minot, Murphy  1935: Spemann  1936: Dale, Loewi  1937: Szent-Györgyi  1938: Heymans  1939: Domagk  1943: Dam, Doisy  1944: Erlanger, Gasser  1945: Fleming, Chain, Florey  1946: Muller  1947: C. Cori, G. Cori, Houssay  1948: Müller  1949: Hess, Moniz 1950: Kendall, Reichstein, Hench
1951–1975:  1951: Theiler  1952: Waksman  1953: Krebs, Lipmann  1954: Enders, Weller, Robbins  1955: Theorell  1956: Cournand, Forssmann, Richards  1957: Bovet  1958: Beadle, Tatum, Lederberg  1959: Ochoa, Kornberg  1960: Burnet, Medawar  1961: Békésy  1962: Crick, Watson, Wilkins  1963: Eccles, Hodgkin, Huxley  1964: Bloch, Lynen  1965: Jacob, Lwoff, Monod  1966: Rous, Huggins  1967: Granit, Hartline, Wald  1968: Holley, Khorana, Nirenberg  1969: Delbrück, Hershey, Luria  1970: Katz, Euler, Axelrod  1971: Sutherland  1972: Edelman, Porter  1973: Frisch, Lorenz, Tinbergen  1974: Claude, Duve, Palade  1975: Baltimore, Dulbecco, Temin
1976–2000:  1976: Blumberg, Gajdusek 1977: Guillemin, Schally, Yalow  1978: Arber, Nathans, Smith  1979: Cormack, Hounsfield  1980: Benacerraf, Dausset, Snell  1981: Sperry, Hubel, Wiesel  1982: Bergström, Samuelsson, Vane  1983: McClintock  1984: Jerne, Köhler, Milstein  1985: Brown, Goldstein  1986: Cohen, Levi-Montalcini  1987: Tonegawa  1988: Black, Elion, Hitchings  1989: Bishop, Varmus  1990: Murray, Thomas  1991: Neher, Sakmann  1992: Fischer, Krebs  1993: Roberts, Sharp  1994: Gilman, Rodbell  1995: Lewis, Nüsslein-Volhard, Wieschaus  1996: Doherty, Zinkernagel  1997: Prusiner  1998: Furchgott, Ignarro, Murad  1999: Blobel  2000: Carlsson, Greengard, Kandel
2001–:  2001: Hartwell, Hunt, Nurse  2002: Brenner, Horvitz, Sulston  2003: Lauterbur, Mansfield  2004: Axel, Buck  2005: Marshall, Warren 2006: Fire, Mello 2007: Capecchi, Evans, Smithies 2008: zur Hausen, Barré-Sinoussi, Montagnier 2009: Blackburn, Greider, Szostak 2010: Edwards 2011: Beutler, Hoffmann, Steinman 2012: Gurdon, Yamanaka 2013: Rothman, Schekman, Südhof 2014: O’Keefe, M.-B. Moser, E. Moser 2015: Campbell, Ōmura, Tu 2016: Ōsumi 2017: Hall, Rosbash, Young 2018: Allison, Honjo 2019: Kaelin, Ratcliffe, Semenza 2020: Alter, Houghton, Rice 2021: Julius, Patapoutian 2022: Pääbo 2023: Karikó, Weissman 2024: Ambros, Ruvkun
James David Christie

James David Christie (s. 1952) on yhdysvaltalainen urkuri.
Musiikkiura

Christie voitti ensimmäisenä yhdysvaltalaisena MA Festival Bruggen kansainvälisen urkukilpailun ensipalkinnon vuonna 1979. Samalla hänestä tuli ensimmäinen kilpailija, joka samanaikaisesti voitti sekä kilpailun ensipalkinnon että yleisöpalkinnon.
Christie aloitti yhteistyön Bostonin sinfoniaorkesterin kanssa vuonna 1978. Hän on soittanut ja levyttänyt myös lukuisten muiden merkittävien orkestereiden kanssa eri maissa. Hän on tehnyt kymmenittäin Euroopan-kiertueita sekä esiintynyt säännöllisesti Kanadassa, Aasiassa, Australiassa ja Islannissa. Christie on toiminut periodisoittimin esiintyvän Ensemble Abendmusikin musiikillisena johtajana. Periodisoitinkokoonpanoja, joiden kanssa hän on myös esiintynyt, ovat olleet muiden muassa Academy of Ancient Music, Handel and Haydn Society ja New York Collegium. Christien erikoistumisalaa onkin ollut vanha musiikki.
Christie on tehnyt levytyksiä yhteistyössä sellaisten kapellimestareiden kuin Seiji Ozawan, Christopher Hogwoodin, Robert Craftin ja Andrew Parrottin kanssa. Hänen levyttämiinsä teoksiin kuuluu Dietrich Buxtehuden kokonaistuotanto. Soololevytyksistään hän on saanut useita palkintoja, kuten Preis der deutschen Schallplattenkritikin. Christie on istunut monien kansainvälisten urkukilpailujen tuomaristojen jäsenenä. Hän sai kunniatohtorin arvon New England School of Law'sta, ja New England Conservatory of Music kunnioitti häntä Outstanding Alumni -palkinnolla.
Kohu seksuaalisesta häirinnästä

3. elokuuta 2018 Christien entisten opiskelijoiden ryhmä julkaisi kirjeen, jossa syytti Christietä seksuaalisesta kaltoinkohtelusta ja College of the Holy Crossia (Worcester, Massachusetts) sen mahdollistamisesta. Christie oli tuolloin College of the Holy Crossin residenssitaiteilija, mutta sai porttikiellon kampukselle jouduttuaan tutkittavaksi. Hän myös erosi asemastaan College of the Holy Crossissa, päätti palveluksensa Wellesley Collegessa ja erosi asemastaan Oberlin-musiikkikonservatoriossa. Christie oli ollut Oberlin-musiikkikonservatorion urkuprofessori sekä urkujensoiton laitoksen johtaja ja toiminut Wellesley Collegen urkurina.
The Boston Globelle annetuissa haastatteluissa entiset Christien opiskelijat sekä College of the Holy Crossista että Oberlinin musiikkikonservatoriosta syyttivät tätä tavasta käyttää asemaansa hyväksi opiskelijoiden manipuloinnissa seksuaalisen häirinnän mahdollistamiseksi. Entiset opiskelijat toivat esiin vuosina 1994–2017 jatkuneen seksuaalisesti latautuneen ilmapiirin, johon oli liittynyt sopimatonta koskettelua ja kommentointia sekä merkittäviä alkoholimääriä.
Túpac Catari

| Túpac Catari> Julián Apaza |
| --- | --- |
 Kuvauksessa 1800-luvun vaihteen paikkeilta.
Henkilötiedot
Syntynyt: n. 1750 Ayoayo nykyinen Bolivia
Kuollut: 14. marraskuuta 1781
Puoliso:  Bartolina Sisa
Túpac Catari eli syntyjään Julián Apaza (n. 1750 – 14. marraskuuta 1781) oli tuolloin Espanjan hallitseman nykyisen Bolivian alueella vaikuttanut aymarakapinallisten johtohahmo. Hänen joukkonsa piirittivät La Pazin kaupunkia kuukausien ajan vuonna 1781. Lopulta hän jäi kuitenkin espanjalaisten vangiksi ja hänet teloitettiin.