stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lotta-Maj Lahtinen
Saavutukset

Suomen mestaruus 2015
NCAA:n Atlantic Coast -konferenssi
konferenssin kehittynein pelaaja 2021
konferenssin ykkösviisikossa 2021 (asiantuntijoiden Blue Ribbon Panel)
konferenssin kakkosviisikossa 2021 (päävalmentajien valinta)
konferenssin kunniamaininta 2022 (asiantuntijoiden Blue Ribbon Panel)
konferenssin viikon pelaaja 14.12.2020
Liinalampi (Hirvensalmi, Pöyry)

| Liinalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Hirvensalmi
Koordinaatit:  61°40′40″N, 26°45′33″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Puulaveden alue (14.92)
Laskuoja:  oja Ryökäsveteen 
Järvinumero:  14.922.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  108,8 m  
Pituus:  620 m  
Leveys:  180 m  
Rantaviiva:  1,378 km  
Pinta-ala:  8,238 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiLiinalampi 
Liinalampi  on Etelä-Savossa Hirvensalmella  Pöyryn lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 620 metriä pitkä, 180 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 8,2 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Puulaveden alueella (14.92), jonka Liekuneen–Ryökäsveden alueeseen (14.922) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 108,8 metriä mpy.
Luettelo Salpalinjan korsuista
Taulukon lyhenteet

Numero = Korsulle rakennettaessa annettu numero. Korsun yksikäsitteinen tunnus. Monesti maalattu oven yläpuolelle.
TJ = tulenjohtokorsu. Korsussa teräskuvussa tulenjohtoperiskooppi. Aina samassa korsussa ei ole edes asepesäkettä.
PST = panssarintorjunta. Korsussa aseena 45 mm panssarintorjuntakanuuna kiinteästi asennettuna.
KK = konekivääri. Konekivääri kiinteästi asennettuna.
P-I-K-koordinaatit KKJ = karttakoordinaattijärjestelmän (KKJ) mukaiset P-I-K-koordinaatit. P kasvaa pohjoiseen, I itään, K on korkeus merenpinnasta. Korsu löytyy koordinaateilla peruskartasta, mustista ruudukoista.
Tutustuminen = sarake johon voi määrittää, onko korsu näkemisen arvoinen, vaarallinen, täynnä vettä, yksityisten mailla, vaatiiko tikkaat/köyden tutustumiseen.
Luciano Becchio

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Luciano Héctor Becchio
Syntymäaika: 28. joulukuuta 1983
Syntymäpaikka: Córdoba, Argentiina
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 187 cm
Junioriseurat
2002–2003: Boca Juniors
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2003–2005 | Mallorca B | 29 | (5) |
| 2004–2005 | → Ciudad de Murcia | 16 | (3) |
| 2005–2006 | Terrassa FC | 24 | (2) |
| 2006–2007 | FC Barcelona B | 10 | (0) |
| 2006–2008 | Mérida UD | 50 | (28) |
| 2008–2013 | Leeds United | 190 | (75) |
| 2013–2015 | Norwich City | 16 | (0) |
| 2014–2015 | → Rotherham United | 5 | (2) |
| 2015– | Club Atlético Belgrano |  |  |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 28. tammikuuta 2015.
Luciano Becchio (s. 28. helmikuuta 1983) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelannut kotimaansa lisäksi Espanjassa ja Englannissa. Hän on pelannut Englannin Valioliigassa 13 ottelua Norwich Cityn joukkueessa ja Argentiinan Primera Divisiónissa kolme ottelua Club Atlético Belgranon joukkueessa. Becchio on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Hän aloitti ammattilaisuransa RCD Mallorcan kakkosjoukkueessa, jonka jälkeen hän vaihtoi seuraa lähes joka kausi. Vuonna 2006 hän siirtyi espanjalaiseen Mérida UD:hen, jossa pelatun kahden onnistuneen vuoden jälkeen Becchio siirtyi Englannin Mestaruussarjaan Leeds Unitedin riveihin. Viiden vuoden aikana Becchio pelasi lähes kaksisataa ottelua Leedsissä ja nousi tärkeäksi pelaajaksi. Vuonna 2013 hän siirtyi ensimmäistä kertaa elämässään Valioliigaan, Norwichin riveihin. Norwichin edustusjoukkueessa Becchio ei onnistunut maalinteossa. Vuonna 2014 hän siirtyi lainalle Ykkösliigan Rotherham Unitediin.
Sopimuksen umpeuduttua kauden 2014-2015 lopussa hän siirtyi ilmaiseksi kotimaahansa Argentiinan Primera Divisiónassa pelaavaan Club Atlético Belgranoon.
Käännös suomeksi
Liinalampi (Pihtipudas, Herrasperä)

| Liinalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Pihtipudas
Koordinaatit:  63°26′55″N, 25°21′42″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Alvajärven valuma-alue (14.48)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  14.482.1.015
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  116,2 m  
Pituus:  150 m  
Leveys:  90 m  
Rantaviiva:  0,385 km  
Pinta-ala:  1,013 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiLiinalampi 
Liinalampi  on Keski-Suomessa Pihtiputaalla  Herrasperän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 150 metriä pitkä, 90 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,0 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Alvajärven valuma-alueella (14.48), jonka Muurasjärven alueeseen (14.482) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 116,2 metriä mpy.
Allen Chastanet

| Allen Chastanet |
| --- | --- |

Saint Lucian pääministeri
 2016–2021  
Edeltäjä:  Kenny Anthony
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. marraskuuta 1960 (ikä 63)
Allen Michael Chastanet (s. 20. marraskuuta 1960) on Saint Luciassa syntynyt bisnesmies ja poliitikko. Allen Chastanet oli Saint Lucian pääministeri vuodesta 2016 vuoteen 2021. Hän on palvellut Saint Lucian siviili-ilmailun ja turismin ministerinä vuosina 2006–2011. Chastanet on naimisissa Raquel DuBoulay-Chastanet'n kanssa.
Chastanet nousi Saint Lucian pääministeriksi maan parlamenttivaaleissa kesäkuussa 2016,  jolloin hänen edustamansa konservatiivinen oppositopuolue UWP  voitti hallitusvallassa olleen pääministeri Kenny Anthonyn johtaman työväenpuolueen SLP:n.
Langaton tiedonsiirto sotilasverkoissa

Langattomalla tiedonsiirrolla sotilasverkoissa tarkoitetaan kaikkea sotilaskäytössä langattomasti tapahtuvaa tiedonsiirtoa. Tällaista tiedonsiirtoa voi olla esimerkiksi radiopuhelin, mikroaaltolinkki, optinen tiedonsiirto vapaassa tilassa, GSM tai satelliittiyhteyden kautta tapahtuva tietoliikenne. Langaton tiedonsiirto perustuu sähkömagneettisen spektrin hyödyntämiseen.
Sotilasverkkoihin kohdistuu siviiliverkkoja huomattavasti tiukemmat toiminta- ja turvallisuusvaatimukset, ks. informaatiosodankäynti. Rauhan aikana nämä vaatimuserot ovat pienempiä turvallisuusriskien koostuen pääasiassa mahdollisten vihollisten tiedustelutoimista. Vastaavasti sodan aikana vaatimustaso nousee korkealle, omien joukkojen sisäisen viestinnän toiminnan ollessa elintärkeää. Mikäli joukkojen ja strategisen komennon välinen kommunikointiyhteys katkeaa taistelun aikana, on taistelun häviäminen paljon todennäköisempää. Käytännössä viestintäkyvyn ylläpitäminen taistelutilanteessa tarkoittaa usein langattomien yhteyksien hyödyntämistä.
Historiaa

Ensimmäinen sotilaallinen langaton viestintätekniikka oli heliografi 1800-luvulla. Toisessa maailmansodassa Saksalla oli Lichtsprechgerät 80 niminen Valopuhelin, ja tekstin ja puheen viestintä radioaalloilla oli laajamittaista.
Vaatimukset

Langattomien sotilasverkkojen kohdalla vaatimukset verkon toiminnallisuuden ja turvallisuuden suhteen ovat korkeat. Varsinkin sotatoimialueelle käytettävien tietoliikenneyhteyksien suhteen on otettava huomioon suuri määrä verkon turvallisuuteen ja toimintaan vaikuttavia tekijöitä. Tällaisia tekijöitä ovat ainakin seuraavat:
Vaatimukset > Liikkuvuus

Langattoman laitteen etuna on ettei sen toiminta ole sidottu mihinkään kiinteään tiedonsiirtorakenteeseen, kuten lankaverkkoon. Tämä ominaisuus mahdollistaa sen että langatonta laitetta voidaan käyttää nopeasti paikasta toiseen liikuttaessa. Edellytyksenä on että langaton laite on tarpeeksi pieni ja kevyt ihmisen kuljetettavaksi tai sijaitsee jossain liikkuvassa kulkuvälineessä, kuten lentokoneessa tai autossa.
Vaatimukset > Vaikeasti tuhottava

Langattoman verkon toiminta ei saa olla riippuvainen mistään helposti tuhottavasta kohteesta, kuten kiinteästi rakennetusta tukiasemasta. Verkon tuhoamisen vaikeuttamiseksi, jokaisen verkon laitteen tulee voida tarpeen vaatiessa toimia niin lähettimenä, vastaanottimena kuin tukiasemanakin. Tällaisen verkon toimimattomaksi saattaminen vaatii lähes kaikkien verkon laitteiden tuhoamista.
Verkon laitteita tulee voida käyttää hankalissa olosuhteissa, joten niiden tulee olla iskun- ja vedenkestäviä.
Vaatimukset > Tunnistettavuus

Sotilasverkoissa on otettava huomioon mahdollisuus, että vihollisen vallatessa alueita, heidän käsiinsä voi joutua tietoverkkoon kuuluvia laitteita. Tällaisissa tapauksissa tulee pystyä tunnistamaan ja poistamaan kyseiset laitteet verkon ulkopuolelle tai poistaa kokonaan käytöstä.
Vaatimukset > Luottamuksellisuus

Langattomissa verkoissa on aina olemassa riski, että verkon lähetyksiin puututaan verkon ulkopuolelta. Varsinkin sotilasverkoissa tämä riski nousee suureen merkitykseen, koska kyse on yleensä ihmishengistä. Jokaisen sotilasverkon kautta kulkevan lähetyksen muuttumattomuus ja  lähettäjälaitteen luotettavuus tulee voida todeta. Jos jokin lähetys tai verkkoon kuuluva laite todetaan epäluotettavaksi on se voitava sulkea ulos verkosta.
Erilaisia menetelmiä verkon solmujen luotettavuuden lisäämiseksi on useita, kuten erilaisten tunnusten ja sertifikaattien käyttö. Eräs hyväksi todettu menetelmä on kokemukseen pohjautuva luotettavuus, mikä tarkoittaa sitä että laitteen luotettavuus kasvaa verkon osana toimimisen eli kokemuksen myötä. Luottamuksen tila on muuttuva arvo, joka muuttuu valmiustilan, verkon käyttäjien ja muiden laitteiden sekä kolmannen osapuolen palautteen mukaan. Tällöin verkon väärinkäyttö vaatii suunnitelmallista pidemmän aikavälin toimintaa ja on tästä syystä hankalampi toteuttaa. Esimerkiksi poikkeustilan aikana laitteiden luotettavuus putoaa jyrkästi. Tällöin voidaan jokin tietty verkon laite, jolla ei ole riittävää luotettavuuden tasoa, ohittaa tärkeän viestin välittämisessä ja käyttää viestin reitittämiseen jotain suuremman luotettavuustason omaavaa laitetta.
Vaatimukset > Havaitsemisen ja häirinnän vaikeuttaminen

Langattomien laitteiden lähettämät signaalit on mahdollista ja usein helppoa havaita. Verkon sijainnin paikallistamisen jälkeen siihen voidaan kohdistaa tehokkaasti sähkömagneettista häirintää. Verkon havaitsemista ja häirintää voidaan kuitenkin vaikeuttaa käyttämällä erilaisia suunnattuja antenneja, hajaspektritekniikkaa ja ennaltasovittuja menetelmiä, kuten taajuushyppelyä ja lähetysten rajoittamista.
Vaatimukset > Salakuuntelun vaikeuttaminen

Langattomien laitteiden lähettämien signaalien vastaanottajia on vaikea rajata. Mikä tahansa verkon kuuluvuusalueen sisällä vaikuttava taho, jolla on käytössään asiaankuuluva vastaanotin, voi salakuunnella verkon lähetyksiä. Salakuuntelua voidaan kuitenkin vaikeuttaa käyttämällä erilaisia suunnattuja antenneja ja ennaltasovittuja menetelmiä, kuten taajuushyppelyä ja tiedon naamiointia taustakohinaksi.
Vaatimukset > Tiedon salaus

Salakuuntelun mahdollisuutta ei voida koskaan täysin poissulkea, aina on olemassa pieni mahdollisuus, että jokin asiaan kuulumaton taho saa haltuunsa verkossa lähetettyä tietoa. Sotilasverkoissa tällainen tiedon vuotaminen viholliselle ei ole hyväksyttävää. Tämän ehkäisemiseksi tulee kaikki lähetetty tieto kulkea päästä päähän vahvasti salattuna.
Vaatimukset > Priorisointi

Sotilaskäytössä tulee pystyä priorisoimaan verkon liikennettä. Tilanteessa jossa tärkeä sanoma on saatava nopeasti perille on voitava ohittaa verkon muu liikenne niin, että korkeimman prioriteetin omaava viesti varmasti saapuu kohteeseensa. Esimerkiksi käsky suojautua taistelukaasuhyökkäykseltä, ennen kuin kyseinen isku on suoritettu.
Vaatimukset > Sopeutumiskyky

Sotatilanteissa tilanteet ja ympäristöt muuttuvat nopeasti. Sotilasverkkoon kuuluvalle laitteelle on eduksi olla kykeneväinen sopeutumaan ja muuttamaan oma rooliaan tilanteen mukaan. Esimerkiksi jokin verkon laite voi alkaa toimia tukiasemana muille laitteille alueella, jossa sillä hetkellä tarvitaan lisää tiedonsiirtokapasiteettia.
Langattoman sotilasverkon resurssien säästämisen kannalta on hyödyllistä, että laite on liitettävissä muihin verkkoihin. Esimerkiksi jos jonkin verkon laitteen vaikutusalueella sijaitsee yhdyskohta kiinteään runkoverkkoon, voidaan tämä laite liittää runkoverkkoon ja ohjata mahdollisimman paljon sotilasverkon liikennettä kulkemaan paremman tiedonsiirtokapasiteetin tarjoavan runkoverkon kautta. Tällaisessa tilanteessa runkoverkkoon liitetty laite toimii yhdyskäytävänä (eng. gateway) runkoverkkoon muille verkon laitteille, ensin ilmoittaen näille roolinsa muuttumisesta. Kun laite ei enää kykene toimimaan yhdyskäytävänä, ilmoittaa se taas roolinsa muuttuvan ja tiedonsiirto sen kautta loppuu. Tällöin jokin muu verkon laite voi ottaa haltuunsa kyseisen tehtävän. Runkoverkon kautta sotilasverkon dataa siirrettäessä tulee vastaanottajapäässä toimia vastaava yhdyskäytävän roolia toimittava laite kuin lähettäjäpäässäkin. Tämä laite sitten välittää vastaanottamansa datan eteenpäin varsinaiselle viestin kohteelle.
Vaatimukset > Virran kulutus

Laitteen toimintakyvyn ylläpitämiseksi mahdollisimman pitkän aikaa, tulee sen virrankulutus olla mahdollisimman vähäistä. Sotatoimialueella oltaessa laitteiden toiminta on usein täysin paristojen tai akkujen varassa, jolloin käytettävissä olevan virran määrä on rajallinen. Virrankulutukseen oleellisesti vaikuttavia tekijöitä ovat toimintaympäristöstä riippuvat verkon laitteiden väliset välimatkat ja mahdolliset lähetystä vaimentavat sekä heijastavat esteet. Mitä suurempi laitteiden välinen välimatka on, sitä suurempi on vaadittu lähetysteho ja sitä suurempi on myös virrankulutus. Koska laitteen virrankulutus ei koskaan voi olla liian vähäistä on eduksi, että tilanteen mukaan laite voidaan kytkeä pois ja päälle vaivattomasti, kuitenkin niin ettei tämä voi tapahtua vahingossa. Laitteen oman virtalähteen tyrehtyessä, se tulee voida ladata. Tämän lisäksi laitteen tulisi pystyä käyttämään mahdollisimman monia eri virtalähteitä, kuten sähköverkkoa tai auton akkua.
Edut > Rikkoo kiinteiden verkkojen rajoja

Erilaisia lähetystaajuuksia ja tehoja käyttäen voidaan läpäistä erilaisia esteitä ja lähettää informaatiota todella pitkien matkojen päähän suhteellisen nopeasti. Esimerkkinä satelliittiyhteydet ja sukellusveneen vedenalaiset viestintäyhteydet.
Edut > Sietää fyysisiä hyökkäyksiä

Laitteet ovat yleensä pienikokoisia, liikuteltavia ja tiedonsiirto tapahtuu langattomasti. Järkevästi suunnitellussa langattomassa verkossa muutaman laitteen tuhoutuminen ei estä verkon toimintaa.
Edut > Helposti liikuteltava

Ei edellytä kuljettamista vaikeuttavien johtojen tai kaapeleiden käyttöä. Kulkee helposti mukana paikasta toiseen, mahdollistaen liikkuvien joukkojen jatkuvan yhteydenpidon komentokeskukseen.
Ongelmat > Häirintä

Vihollisen ECM-toimet vaikuttavat verkon lähetyksiin, ks. elektroninen sodankäynti.
Ongelmat > Salakuuntelu

Salakuuntelun mahdollisuutta on lähes mahdoton poissulkea langattomassa verkossa.
Ongelmat > Altis sähkömagneettisille hyökkäyksille

EMP (Electro Magnetic Pulse) tai HERF (High Energy Radio Frequency) -hyökkäyksillä voidaan saattaa hyökkäyksen alueella toimivia elektronisia laitteita toimintakyvyttömiksi ja etenkin radio/mikroaaltolaitteet helpommin kuin valokaapeliin tai optiseen tiedonsiirtoon vapaassa tilassa perustuvat viestintälaitteet. Merkittävin ero EMP:n ja HERF:n välillä on, että HERF on kohdistettavissa rajatulle alueelle. Ne ovat karkeasti ottaen samoilla taajuuksilla kuin millä monet radiolaitteet toimivat, mikä vaikeuttaa etenkin radiolaitteiden suojaamista. Molemmilta hyökkäyksiltä voidaan suojautua mm. Faradayn häkin avulla.
Ongelmat > Virrankulutus

Prosessointitehoa vaativat toimenpiteet, kuten tiedon pakkaus, salaus ja salauksen purku, sekä laitteiden välisistä etäisyyksistä ja tiedonsiirtokapasiteetin tarpeista riippuva lähetysteho, syövät runsaasti[lähde? ] virtaa. Lähetystehon kulutus kasvaa potenssiin (2-4) etäisyyden kasvaessa. Taistelualueilla käytettävissä olevat virtalähteet ovat yleensä rajallisia.
Ongelmat > Helposti havaittava

Langaton laite on helppo havaita lähettimenä toimiessaan. Vapaassa tilassa oleva optinen lähetin voi näkyä pisteenä silmillä tai katsomislaitteella (valonvahvistin tai kamera) jos katselukulma on riittävän pieni ja yöllä myös heikkona viivana.
Ongelmat > Rajallinen tiedonsiirtokapasiteetti

Langattoman verkon tiedonsiirtokapasiteettiin vaikuttavat lähetysteho, taajuus ja laitteiden välinen etäisyys (tiedonsiirtonopeus * etäisyys = vakio). Mitä etäämmällä verkon laitteet ovat toisistaan, sitä pienempi on näiden välinen tiedonsiirtokapasiteetti. Lisäksi tiedonsiirtokapasiteettivaatimuksiin vaikuttavat verkossa käytetyt protokollat ja turvamenetelmät, kuten tiedon salaus ja laitteiden tunnistus, joiden käyttö useimmiten lisää varsinaisen tiedonsiirron ohella tapahtuvaa verkon liikennöintiä.
Links (pelisarja)

| Links |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Access Software
Lajityyppi:  urheilupeli
Ensijulkaisu:  Leaderboard Golf (1984)
Aiheesta muualla
MobyGames
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Links on golf-simulaatiopelien sarja, jota kehitti alun perin Access Software ja myöhemmin Microsoft.
Pelin ensimmäinen osa ilmeistyi nimellä Leaderboard Golf vuonna 1984 Commodore 64 -tietokoneelle.
Sarjan pelejä on julkaistu Amigalle, MS-DOS:lle, OS/2:lle ja Windowsille. Links Pro on julkaistu Macintoshille.
Access Softwaren pelit sarjassa

Leaderboard Golf (1984)
World Class Leader Board (1987)
Links: The Challenge of Golf (1990)
Links: Championship Course: Pinehurst Country Club (1991)
Links: Championship Course: Firestone Country Club (1991)
Links: Championship Course: Hyatt Dorado Beach Resort (1991)
Links: Championship Course: Bay Hill Club & Lodge (1991)
Links: Championship Course: Bountiful Golf Course (1991)
Links: Championship Course: Barton Creek (1991)
Links: Championship Course: Mauna Kea (1992)
Links: Championship Course: Troon North (1992)
Links 386 Pro (1992)
Links: Championship Course: Banff Springs (1992)
Links: Championship Course: The Belfry (1992)
Links: Championship Course: Innisbrook - Copperhead (1993)
Links: Championship Course: Pebble Beach (1993)
Links Pro (1993)
Links: Championship Course: Bighorn (1994)
Links: Championship Course: Castlepines (1994)
Links: Championship Course: Prairie Dunes (1995)
Links: Championship Course: Cog Hill (1995)
Links: Championship Course: Riviera (1995)
Links: Fantasy Course: Devils Island (1995)
Links LS 1997 (1996)
Links Championship Course: Pelican Hill (1996)
Links LS 1998 (1997)
Links Championship Course: Valderrama (1997)
Links Championship Course: Oakland Hills (1997)
Links: Championship Course: Valhalla (1997)
Links LS 1999 (1998)
Links Championship Course: Congressional Country Club (1998)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Links (series)
Käännös suomeksi
Likolampi (Suonenjoki, Viiperonharju, eteläinen)

| Likolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Suonenjoki
Koordinaatit:  62°30′34″N, 27°05′23″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pieksäjärven valuma-alue (14.79)
Laskujoki:  suo-oja 
Järvinumero:  14.798.1.014
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  112 m  
Pituus:  150 m  
Leveys:  90 m  
Rantaviiva:  0,378 km  
Pinta-ala:  0,934 ha  
Suurin syvyys:  4,9 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiLikolampi 
Likolampi  on Pohjois-Savossa Suonenjoella  Viipperonharjun lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 150 metriä pitkä, 90 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 0,9 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Pieksäjärven valuma-alueella (14.79), jonka Viipperonjoen valuma-alueeseen (14.798) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 112 metriä mpy.
Allen (Kentucky)

| Allen |
| --- | --- |


 Koordinaatit: 37°36′48″N, 82°43′33″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Kentucky
Piirikunta:  Floyd
Kunnallishallinto:  1913
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  0,5 km²
 – Maa:  0,46 km²
 – Josta vettä:  0,04 km² 
Väkiluku (2020):  182
 – Väestötiheys:  364 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-5
 – Kesäaika:  UTC-4
ZIP code:  41601
Suuntanumero(t):  606
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Allen on kaupunki Yhdysvalloissa Kentuckyn osavaltiossa. Siellä oli vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan 182 asukasta. Kymmenen vuotta aiemmin asukkaita oli ollut 193.
Allen sijaitsee Levisa Forkin ja Beaver Creekin risteyskohdassa. Alue asutettiin todennäkäisesti 1800-luvun alussa, ja kaupunki alkoi kehittyä Chesapeake and Ohio -rautatien aseman ympärille. Asema avattiin 1904–1905. Kunanllishallinnon Allen sai 1913. Paikkakunta tunnettiin alkuun nimellä Beaver Creek, mutta se nimettiin 1936 Alleniksi ilmeisesti sen varhaisen asukkaan T. J. Allenin mukaan. Levisa Forkin ylittänyt silta avattiin 1937, ja sen jälkeen paikkakunnan uudet asukkaat ovat asettuneet erityisesti joen itäpuolelle asuinalueelle, jota kutsutaan New Alleniksi.
10 000 metrin juoksu

| 10 000 metrin juoksu |
| --- | --- |
 Haile Gebrselassie on 10 000 metrin juoksun menestyneimpiä urheilijoita
Miesten ennätykset
Maailmanennätys:   Joshua Kiprui Cheptegei 26.11,00 (2020)
Olympiaennätys:   Joshua Kiprui Cheptegei  26.43,14 (2024)
Naisten ennätykset
Maailmanennätys:   Beatrice Chebet 28.54,14 (2024)
Olympiaennätys:   Almaz Ayana 29.17,45 (2016)
10 000 metrin juoksu käynnissä
10 000 metrin juoksu on yleisurheilun kestävyysjuoksumatka, joka juostaan juoksuradalla. 10 000 metriä on yleisurheilun arvokisaohjelmassa.
Kymppitonni on alun perin metriseen järjestelmään mukautettu sovellus kuuden mailin (9 656 m) juoksukilpailusta. 400 metrin mittaisella juoksuradalla kymmenen kilometriä on yhteensä 25 täyttä kierrosta. 10 000 metriä on pisin arvokilpailuissa radalla juostava matka. Se vaatii paljon kestävyyttä, mutta kuitenkin myös nopeutta, koska juoksut päättyvät usein loppukirikamppailuihin. Ensimmäistä kertaa matka oli miehillä olympiaohjelmassa vuoden 1912 olympiakisoissa ja naisilla 1988 Soulissa. Nykyaikana ”kymppiä” juostaan melko harvoin arvokisojen ulkopuolella sen pitkän keston takia.
Haamurajojen rikkojat > Miehet

31 minuuttia – 30.58,8  1911 – Jean Bouin – Ranska
30 minuuttia – 29.52,6  1939 – Taisto Mäki – Suomi
29 minuuttia – 28.54,2  1954 – Emil Zátopek – Tšekkoslovakia
28 minuuttia – 27.39,4  1965 – Ron Clarke – Australia
27 minuuttia – 26.58,38 1993 – Yobes Ondieki – Kenia
Haamurajojen rikkojat > Naiset

32 minuuttia – 31.35,3  1982 – Mary Decker – Yhdysvallat
31 minuuttia – 30.59,42 1985 – Ingrid Kristiansen – Norja
30 minuuttia – 29.31,78 1993 – Wang Junxia – Kiina
29 minuuttia – 28.54,14 2024 – Beatrice Chebet – Kenia