stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Granada 74
Historia

Club Granada 74:n emoseura on vuonna 1974 perustettu granadalainen Club Polideportivo Granada 74, joka on pelannut Andalusian aluesarjoissa ja 1990-luvun puolivälistä lähtien Espanjan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Tercera Divisiónissa. Seuralla on toimintaa myös uinnissa.
Club Granada 74:n laillinen edeltäjä oli kuitenkin murcialainen Club de Fútbol Ciudad de Murcia, jonka aiemmin Real Murciaa pelaajana edustanut Enrique "Quique" Pina perusti kesällä 1999. Seuran kehitys oli vahvasti nousujohteista jo sen ensimmäisistä vuosista lähtien. Pelattuaan vuoden aluesarjassa se nousi kaudeksi 2000–2001 alimmalle kansalliselle sarjatasolle Tercera Divisióniin. Tercerasta se nousi jo yhden kauden jälkeen Segunda División B:hen ja tästä kahden kauden jälkeen Segunda Divisióniin.
Kahdella ensimmäisellä kaudellaan Segunda Divisiónissa Ciudad de Murcia sijoittui sijoille 17 ja 18, ja onnistui täpärästi säilyttämään sarjapaikkansa. Kaudella 2005–2006 seurasi selvä parannus, kun seura taisteli viimeiseen kierrokseen asti noususta pääsarja Primera Divisióniin. Ciudad de Murcia jäi lopulta kahden pisteen päähän kolmannen ja viimeisen nousijan paikan vieneestä Levantesta. Kaudella 2006–2007 Ciudad de Murcia sijoittui jälleen Segunda Divisiónin neljänneksi, tällä kertaa 13 pisteen päähän kolmanneksi sijoittuneesta paikallisvastustajastaan Real Murciasta.
Kausi 2006–2007 jäi Ciudad de Murcian viimeiseksi tällä nimellä ja Murciassa, sillä 6. kesäkuuta 2007 CP Granada 74:n puheenjohtaja, liikemies Carlos Marsá osti Ciudad de Murcian osakekannan, siirsi seuran Granadaan ja vaihtoi sen nimeksi Club Granada 74. Vanhan CP Granada 74:n alaisuudessa jatkoivat toimintaansa juniorijoukkueet ja sen edustusjoukkue toimi uuden seuran reservijoukkueena. Kaudella 2006–2007 Tercera Divisiónissa pelannut Ciudad de Murcian reservijoukkue puolestaan siirtyi Murciasta 15 kilometrin päähän Lorquín kuntaan, yhdistyi niin ikään Tercerassa pelanneen Escuela Municipal Deporte Lorquín kanssa ja vaihtoi nimekseen Club Atlético Ciudad de Lorquí.
Granada 74:n pelaaminen Segunda Divisiónissa oli pitkään epäselvää Espanjan kuninkaallisen jalkapalloliiton, Euroopan jalkapalloliiton ja Kansainvälisen jalkapalloliiton asetuttua vastustamaan seuran tapaa käytännössä ostaa sarjapaikka. Puheenjohtaja Marsán mukaan kyseessä ei kuitenkaan ollut sarjapaikan ostaminen, vaan ainoastaan Ciudad de Murcian osoitteen- ja nimenmuutos, jota väitettä tuki vanhan seuran CP Granada 74:n toiminnan jatkuminen entisellään. Toimintatapa oli myös Espanjan jalkapalloliigan sääntöjen sallima. Ratkaisu tuli lopulta vasta kauden avausottelua edeltävänä päivänä, jolloin Sveitsin Lausannessa toimiva urheilun välimiesoikeus päätti asian seuran ja liigan hyväksi.
Granada 74:n kokoonpano koostui kaudella 2007–2008 pääasiassa Ciudad de Murcian entisistä pelaajista, joilla oli voimassa oleva sopimus. Joukkueen kohtalona oli kuitenkin pudota Segunda División B:hen heti ensimmäisen kauden jälkeen. Myös kausi 2008–2009 Segunda B:ssä päättyi putoamiseen, ja seura lakkautettiin talousvaikeuksien vuoksi kesällä 2009.
Stadion

Kaudella 2007–2008 Granada 74:n kotikenttänä toimi noin 50 kilometriä Granadasta etelään Motrilin kunnassa sijaitseva Escribano Castillan stadion. Stadionin kapasiteetti on noin 4 400 katsojapaikkaa, ja sitä käyttää myös paikallinen Motril CF. Motriliin Granada 74 päätyi, koska se ei päässyt sopuun Granadan kunnanjohdon ja muiden granadalaisseurojen Granada CF:n ja Granada Atléticon kanssa Los Cármenesin stadionin käytöstä. Suunnitelmissa oli myös uuden 14 000 -paikkaisen stadionin rakentaminen Motriliin.
Aiheesta muualla

CP Granada 74:n sivusto (espanjaksi)
Lauri Nurminen

Lauri Nurminen (9. syyskuuta 1906 – 20. helmikuuta 2009) oli ennen kuolemaansa viimeinen elossa ollut Suomen sisällissodassa valkoisten puolella palvellut henkilö.
Nurminen oli ensimmäisinä ottamassa vastaan eversti Ernst Linderin joukkoja Nokialla. Linder teki Nurmisesta lähetin ja tässä tehtävässä Nurminen toimi Nokian suojeluskunnassa. Kalevankankaan taistelujen sekavassa tilanteessa Nurminen joutui lapualaisten joukkoon, jossa hän oli aina Tampereen valtaukseen saakka.
Nurminen osallistui myös talvisotaan ja jatkosotaan. Sotilasarvoltaan hän oli vääpeli.
Aiheesta muualla

Valkeakosken Sanomat: Viimeinen vapaussoturi haudataan havumiekan kera (arkistoitu)
Tristan Jarry

| Tristan Jarry |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. huhtikuuta 1995 (ikä 29) Surrey, Brittiläinen Kolumbia
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  Pittsburgh Penguins
Sarja:  NHL
Pelinumero:  35
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2017–
NHL-varaus:  44. varaus, 2013 Pittsburgh Penguins
Tristan Jarry (s. 29. huhtikuuta 1995 Surrey, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen jääkiekkomaalivahti. Hän pelaa NHL-seura Pittsburgh Penguinsissa.
Jarry teki maalin AHL:ssä marraskuussa 2018 ja NHL:ssä marraskuussa 2023.
Lokakuussa 2020 Jarry teki Penguinsin kanssa kolmen vuoden pituisen ja yhteensä 10,5 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Timo Heinonen (poliitikko)

| Timo Heinonen |
| --- | --- |
 Timo Heinonen toukokuussa 2023.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. helmikuuta 1975 (ikä 49) Loppi
Poliitikko
Puolue:  Kansallinen kokoomus
Asema:  Kansanedustaja (2007–)
Vaalipiiri:  Hämeen vaalipiiri
Puoliso:  Taru Satu Suomalainen
Aiheesta muualla
timoheinonen.fi
Timo Pasi Petteri Heinonen (s. 15. helmikuuta 1975 Loppi) on suomalainen vuoden 2007 eduskuntavaaleissa valittu Kokoomuksen kansanedustaja Hämeen vaalipiiristä. Hän on oppiarvoltaan kasvatustieteen maisteri ja toimi ennen eduskuntaan valitsemistaan luokanopettajana Lopella. Heinonen oli vuosina 2009–2011 Hämeen Kokoomuksen puheenjohtaja. Hän on toiminut Lopen kunnanvaltuuston puheenjohtajana vuodesta 2007 asti. Heinosen perheeseen kuuluu puoliso ja heidän kaksi lastaan.
Nuoruus

2000-luvun alussa ennen kansanedustajauraansa Heinonen aloitti selostajana ja tv-toimittajana moottoriurheilun parissa. Yrityksensä Oy TeeHoo Ltd:n hän perusti vuonna 2001 ja yrityksen kautta hän teki muun muassa MTV3:lle Motorforum -nimistä moottoriurheilumakasiiniohjelmaa, eri moottoriurheilusarjojen (Rata-SM, Rallin SM-sarja, Rallicrossin SM-sarja, Snowcross) erikoislähetyksiä ja tuotti muun muassa Enduron MM-sarjan ja F-Cupin ohjelmia. Selostajana Heinonen on tullut tunnetuksi mm. Suomen MM-rallista, rallin SM-sarjan osakilpailuista ja myös SRC-rallicross-sarjan selostajana.  Lisäksi hän on avustanut avustava toimittaja/vapaatoimittaja -nimikkeellä toimien useita eri sanoma- ja aikakauslehtiä.
Nuorena Heinonen tuli tunnetuksi kotikunnassaan Lopella nuorisoaktiivina. Kaveriporukkansa kanssa hän loi Paaranluolan nuorisotilan ollessaan vasta 16-vuotias ja tämän jälkeen hän toimi pitkään nuorisotilan vetäjänä mm. DJ:nä ja tapahtumien järjestäjänä. Myöhemmin Räkä ja Roiskis 24 tunnin selviytymisseikkailu ja pöytäjääkiekkoturnaus synnyttivät TOP-Klubi ry:n, minkä parissa 90-luvun lopulla Heinonen järjesti kavereineen mm. Marski-selviytymisseikkailun ja LHL-jääkiekkosarjan. Heinosen ideasta syntyi myös Loppijärvi Happening -kesätapahtuma ja lukuisat ravintola Catiscan tapahtumat Sikajuhlista lähtien.
Poliittinen ura > Kunnallispoliitikkona

Heinonen valittiin ensimmäisen kerran Lopen kunnanvaltuustoon syksyllä 1996. Hän sai vaaleissa ennätysmäärän ääniä 149 ollen valintahetkellään kaikkien aikojen nuorin loppilainen kunnanvaltuutettu. Kuntavaaleissa 2000 hän sai ääniä 164 kpl, 2004 86 kpl, 2008 182 kpl, 2012 143 kpl, 2017 141 kpl ja 2021 159 kpl. Ensimmäisellä kaudella Heinonen toimi Lopen kunnan sivistyslautakunnan varapuheenjohtajana ja vuoden 2000 vaalien jälkeen kunnanhallituksessa. Kunnanvaltuuston puheenjohtajana Heinonen on toiminut kotikunnassaan vuosina 2005–2010 ja 2013–2016. Välissä kaksi vuotta hän toimi kunnanhallituksen puheenjohtajana ja uudelleen tässä tehtävässä 2021 elokuusta lähtien.
Poliittinen ura > Kansanedustajana

Timo Heinonen oli ensimmäistä kertaa ehdolla eduskuntavaaleissa vuonna 2007 saaden 4521 ääntä. Heinonen valittiin näin ollen ensiyrittämällä eduskuntaan. Vuoden 2011 vaaleissa Heinonen sai 6526 ääntä, 2015 6274 ääntä ja 2019 5629 ääntä. Eduskunnassa Heinonen on toiminut lukuisissa eri tehtävissä seuraavasti.
Poliittinen ura > Kansanedustajana > Päättyneet toimielinjäsenyydet ja tehtävät

Suuri valiokunta (jäsen) 03.04.2007–02.05.2007
Lakivaliokunta (varajäsen) 03.04.2007–20.10.2008, (jäsen) 21.10.2008–11.09.2009, (varajäsen) 05.05.2015–08.06.2015
Sivistysvaliokunta (varajäsen) 03.04.2007–02.05.2007, (jäsen) 03.05.2007–19.04.2011, (varajäsen) 03.05.2011–21.04.2015, (Varapuheenjohtaja) 05.05.2015–08.06.2015, (varajäsen) 10.05.2017–16.04.2019
Liikenne- ja viestintävaliokunta (varajäsen) 03.05.2007–11.09.2009, (varajäsen) 08.09.2016–21.03.2018
Ympäristövaliokunta (jäsen) 15.09.2009–21.04.2015
Ulkoasiainvaliokunta (varajäsen) 03.05.2011–11.03.2014, (jäsen) 12.02.2013–21.04.2015
Puolustusvaliokunta (jäsen) 03.05.2011–21.04.2015, (jäsen) 09.06.2015–16.04.2019, (varajäsen) 02.05.2019–17.06.2019
Valtiovarainvaliokunta (jäsen) 09.06.2015–16.04.2019
Hallinto- ja turvallisuusjaosto (jäsen) 11.09.2015–08.03.2018
Asunto- ja ympäristöjaosto (Puheenjohtaja) 11.09.2015–16.04.2019
Liikennejaosto (lisäjäsen) 09.03.2018–16.04.2019
Perustuslakivaliokunta (Varapuheenjohtaja) 02.05.2019–17.06.2019
Tarkastusvaliokunta (jäsen) 02.05.2019–17.06.2019
Eduskunnan kirjaston hallitus (jäsen) 03.05.2007–29.06.2011
Parlamenttienvälinen liitto IPU, Suomen ryhmän johtokunta (varajäsen) 29.06.2015–16.04.2019
Poliittinen ura > Kansanedustajana > Nykyiset toimielinjäsenyydet ja tehtävät

Valtiovarainvaliokunta (jäsen) 18.06.2019–
Hallinto- ja turvallisuusjaosto (jäsen) 06.09.2019–
Liikennejaosto (lisäjäsen) 06.09.2019–
Asunto- ja ympäristöjaosto (jäsen) 06.09.2019–
Puolustusvaliokunta (jäsen) 18.06.2019–
Poliittinen ura > Muut valtakunnalliset luottamustehtävät

Valtakunnallisia luottamustehtäviä Heinosella on ollut mm. Suomen Metsästysmuseo ry:n hallitus ja Maanpuolustuskorkeakoulun hallinnossa Heinonen on ollut mukana jo pitkään. Rintamaveteraaniasian neuvottelukunnassa Heinonen on toiminut vuosia.
Poliittinen ura > Maakunnalliset luottamustehtävät

Maakunnallisissa tehtävissä Heinonen on toiminut mm. Hämeen maakuntavaltuustossa 2001–2017 ja sen puheenjohtajana 2017–2021. Nykyisin Heinonen toimii maakuntavaltuustossa varapuheenjohtajana. Seudullisia ja maakunnallisia luottamustehtäviä ovat olleet mm. Riihimäen seudun ammattikoulun RAOL:n hallitustehtävä, Hyvinkää-Riihimäen talousaluetoimikunta ja sen puheenjohtajuus. Vuonna 2022 käydyissä historian ensimmäisissä aluevaaleissa Heinonen valittiin Kanta-Hämeen aluevaltuustoon 987 äänellä. Hänet valittiin myös kokoomuksen aluevaltuustoryhmän varapuheenjohtajaksi.
Kunnia- ja ansiomerkit

Kokoomuksen Kultainen Leijona (Helsingissä 21.1.2017)
Kokoomuksen juhlamitali (Helsingissä 7.12.2018)
Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun ansioristi (Helsingissä 26.2.2019)
Sotilasansiomitali (Helsingissä 4.6.2019)
Sotainvalidien ansioristi (Helsingissä 18.8.2021)
Suomen Rauhanturvaajaliiton ansioristi 2.lk (Helsingissä 24.10.2021)
Kike Elomaa

| Kike Elomaa |
| --- | --- |

Kansanedustaja
 2011–  
Ryhmä/puolue:  Perussuomalaisten eduskuntaryhmä (2011–2017, 2017–) Uusi vaihtoehto (2017)
Vaalipiiri:  Varsinais-Suomen vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. heinäkuuta 1955 (ikä 69) Lokalahti
Ammatti:  kehonrakentaja, laulaja, poliitikko
Puoliso:  Kimmo Elomaa  (vih. 1978; k. 2021)
Tiedot
Puolue:  Perussuomalaiset
Aiheesta muualla
www.kikeelomaa.com
Ritva Tuulikki ”Kike” Elomaa (o.s. Sainio, s. 16. heinäkuuta 1955 Lokalahti) on suomalainen kehonrakentaja, laulaja ja perussuomalainen poliitikko. Hän on ollut kansanedustaja vuodesta 2011.
Ura

Koulutukseltaan Elomaa on röntgenhoitaja. Ennen valintaansa eduskuntaan hän teki pitkän uran ammattiurheilijana, yrittäjänä ja artistina.
Vuonna 2003 Turun hovioikeus tuomitsi Elomaan 1 140 euron sakkorangaistukseen kahdesta rekisterimerkintärikoksesta mieheensä Kimmo Elomaahan liittyvässä useita talousrikoksia sisältävän jutun yhteydessä.
Ura > Kehonrakennus

Elomaa voitti vuonna 1981 Ms. Olympia -tittelin, kehonrakennuksen Euroopan mestaruuden, epävirallisen SM-kilpailun ja World Games -kilpailun. Vuonna 1982 hän sijoittui Ms. Olympia -kilpailussa kolmanneksi. Vuonna 1983 hän voitti hopeaa kehonrakennuksen ammattilaisten MM-kilpailussa ja oli viides Ms. Olympia -kilpailussa. Hän pääsi kehonrakennuksen Hall of Fameen vuonna 2001.
Ura > Musiikki

Elomaan laulajanura alkoi vuonna 1981 Juha Vainion kanssa levytetyllä singlellä Nouseeko jo sullakin / Pokkana ja paikallaan. Vuonna 1985 julkaistiin hänen ensimmäinen albuminsa Hymykuopat. Viimeisin albumi Kike Elomaa on vuodelta 2008.
Ura > Politiikka

Elomaa yritti eduskuntaan vuoden 2007 vaaleissa sitoutumattomana perussuomalaisten listalta, muttei tullut valituksi. Varsinais-Suomen vaalipiirissä ehdokkaana ollut Elomaa sai 1 847 ääntä. Vuoden 2011 vaaleissa hänet valittiin eduskuntaan perussuomalaisten listalta puolueensa Varsinais-Suomen ääniharavana 13 121 äänellä. Elomaa valittiin jatkokaudelle vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. Myös näissä vaaleissa hän oli puolueensa ääniharava Varsinais-Suomen vaalipiirissä 9 571 äänellään. Hän on perussuomalaisten eduskuntaryhmän ensimmäinen varapuheenjohtaja kesäkuusta 2015. Kesäkuussa 2017 Elomaa loikkasi useiden muiden perussuomalaisten kansanedustajien kanssa uuteen eduskuntaryhmään nimeltä Uusi vaihtoehto. Hänet valittiin ryhmän toiseksi varapuheenjohtajaksi. Viikkoa myöhemmin Elomaa loikkasi takaisin perussuomalaisiin.
Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Elomaa sai 7 644 ääntä ja tuli valituksi jatkokaudelle.
2010-luvulla Elomaa ei ollut kertaakaan ehdokkaana kuntavaaleissa, mutta vuoden 2021 kuntavaaleissa hän oli ehdolla Maskussa. Elomaa valittiin Maskun valtuustoon ja hän oli 314 äänellään kunnan äänikuningatar.
Vaalimenestys > Eduskuntavaalit

2007: 1 847 ääntä (Varsinais-Suomen vaalipiiri, ei valittu)
2011: 13 121 ääntä (Varsinais-Suomen vaalipiiri, valittiin)
2015: 9 571 ääntä (Varsinais-Suomen vaalipiiri, valittiin)
2019: 7 644 ääntä (Varsinais-Suomen vaalipiiri, valittiin)
2023: 6 805 ääntä (Varsinais-Suomen vaalipiiri, valittiin)
Vaalimenestys > Kuntavaalit

2021: 314 ääntä (Masku, valittiin)
Diskografia

Hymykuopat (JP-Musiikki,  1985)
Kesäkuu Kesäkuu (Ensio Music,  1989)
Kuuman yön jälkeen (Ensio Music,  1990)
Kike Elomaa (Snäp Records,  1995)
Kike Elomaa (2001)
Kike Elomaa (2008)
Nostalgiaa (2011)
Hymykuopat (Rocket Records,  2012), cd-bonus: Kiken kuntojumppa
Yksityiselämä

Elomaa asuu Maskussa. Hän oli avioliitossa liikemies Kimmo Elomaan kanssa vuodesta 1978 tämän maaliskuussa 2021 tapahtuneeseen kuolemaan asti.
Kike Elomaan isä oli SMP:n ja SKYP:n kansanedustajana 1970-luvulla toiminut maanviljelijä, majuri Arvo Sainio (1921–1984).
Lea Hakala

| Lea Hakala> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Lea Helena Hakala
Syntynyt: 15. maaliskuuta 1960 (ikä 64) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pelipaikka:  Pieni laitahyökkääjä / Iso laitahyökkääjä
Pituus:  183 cm
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
1982–1983:  Maryland Terrapins
Seurajoukkueet
1975–1982 1983–1984 1984–1988 1988–1989 1989–1990 1990–1991 1991–1992 1992–1999 1999–2000 2000–2005 2008–2009:  Lahden Sampo (Suomi) Pescara (Italia) Lahden Sampo (Suomi) El Almendro (Espanja) Canoe (Espanja) Lugo (Espanja) UB-Barça (Espanja) Forssan Alku (Suomi) Pussihukat (Suomi) Pantterit (Suomi) Pantterit (Suomi)
Maajoukkueet
1975–2001:   Suomi
Ottelut (pisteet):  251 (4138)
Aiheesta muualla
FIBA
Lea Helena Hakala (s. 15. maaliskuuta 1960 Helsinki) on suomalainen koripallovalmentaja ja -toimija sekä kilpauransa päättänyt koripalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Vielä lähes 50-vuotiaana I-divisioonassa pelanneen 183-senttisen Hakalan kasvattajaseura on Lahden Sampo.
Hakalaa pidetään kaikkien aikojen parhaana suomalaisena naiskoripalloilijana. Hän voitti 16 naisten Suomen mestaruutta. Maajoukkueessa hän pelasi kaikkiaan 26 vuotta ja 251 ottelua joissa teki 4138 pistettä. Hän kuului Suomen joukkueeseen, joka pelasi EM-kilpailuissa 1980 (pistekeskiarvo 16,7 pistettä/ottelu), 1981 (18,9) ja 1987 (21,2).
Hakala kuuluu kansainvälisen koripalloliiton FIBA:n naiskomissioon ja suomalaisen huippu-urheilun kehittämisryhmään. Lisäksi hän toimii Suomen naisten maajoukkueen joukkueenjohtajana. Hän työskentelee apulaisrehtorina ja valmentajana Pohjois-Haagan yhteiskoulussa. Vuonna 1995 Hakala pääsi postimerkkiin neljän ensimmäisen joukkueurheilijan joukossa. Hakalalla on myös koripalloa pelannut tytär. Hakalan Eila-äiti pelasi myös koripalloa ja kuului vuoden 1952 EM-kilpailuissa Suomen joukkueeseen.
Vuonna 2013 Hakala nimettiin Suomen koripallon Hall of Fameen. Hänet kutsuttiin naisten vuoden 2015 EM-kilpailujen yhteydessä pelattuun FIBA Europe Legends -otteluun. Tammikuussa 2019 Hakala nimettiin historian toisena koripallotaustaisena henkilönä Suomen urheilun Hall of Fameen.
Saavutuksia

Saavutusluettelo on epätäydellinen.
Saavutuksia > Henkilökohtaiset saavutukset

Suomen Vuoden koripalloilija (urheilutoimittajien valitsema) 1981
Naisten SM-sarjan vuoden pelaaja 1987, 1988, 1993 ja 1994
Naisten SM-sarjan korikuningatar (koko kausi) 1976, 1977, 1978, 1980, 1981, 1982, 1993 ja 1994 (8 kpl)
Naisten SM-sarjan levypallokuningatar (koko kausi) 1980, 1981, 1982 ja 1985
Saavutuksia > Joukkuesaavutukset

Naisten EM-kilpailut 1980, 1981 ja 1987
Suomen mestaruus 1977, 1982, 1985, 1987, 1988, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 1998, 1999, 2000, 2001, 2002 ja 2004 (16 kpl)
SM-hopeaa 1978, 1979, 1981, 2003 ja 2005
SM-pronssia 1976 ja 1986
Suomen cup-mestaruus 1981, 1984, 1985, 1986, 1987, 1993, 1994 ja 2003 (8 kpl)
Suomen cup -hopeaa 2001 ja 2004
1786

| --- | --- |
Vuosisadat: 1500-luku · 1600-luku · 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku
Vuosikymmenet: 1690-luku · 1700-luku · 1710-luku · 1720-luku · 1730-luku · 1740-luku 1750-luku · 1760-luku · 1770-luku · 1780-luku · 1790-luku · 1800-luku
Vuodet: 1690 · 1691 · 1692 · 1693 · 1694 · 1695 · 1696 · 1697 · 1698 · 1699 1700 · 1701 · 1702 · 1703 · 1704 · 1705 · 1706 · 1707 · 1708 · 1709 1710 · 1711 · 1712 · 1713 · 1714 · 1715 · 1716 · 1717 · 1718 · 1719 1720 · 1721 · 1722 · 1723 · 1724 · 1725 · 1726 · 1727 · 1728 · 1729 1730 · 1731 · 1732 · 1733 · 1734 · 1735 · 1736 · 1737 · 1738 · 1739 1740 · 1741 · 1742 · 1743 · 1744 · 1745 · 1746 · 1747 · 1748 · 1749 1750 · 1751 · 1752 · 1753 · 1754 · 1755 · 1756 · 1757 · 1758 · 1759 1760 · 1761 · 1762 · 1763 · 1764 · 1765 · 1766 · 1767 · 1768 · 1769 1770 · 1771 · 1772 · 1773 · 1774 · 1775 · 1776 · 1777 · 1778 · 1779 1780 · 1781 · 1782 · 1783 · 1784 · 1785 · 1786 · 1787 · 1788 · 1789 1790 · 1791 · 1792 · 1793 · 1794 · 1795 · 1796 · 1797 · 1798 · 1799 1800 · 1801 · 1802 · 1803 · 1804 · 1805 · 1806 · 1807 · 1808 · 1809
Tapahtumia

1. toukokuuta – Mozartin oopperan Figaron häät ensiesitys Wienissä.
10. kesäkuuta – Satatuhatta ihmistä saa surmansa Sichuanin provinssissa Kiinassa Dadujoen tulvassa
8. elokuuta – Jacques Balmat ja Michel Paccard kiipesivät ensimmäisinä Mont Blancin huipulle.
James Rumsey kokeili elokuussa ensimmäistä höyryalustaan Potomac-joella Shepherdstownissa Virginiassa (nykyisin Länsi-Virginiaa)
Reykjavik perustettiin
Bellevuen linna valmistuu Berliinissä
Johann Wolfgang von Goethen teos Iphigenie auf Tauris julkaistiin
Immanuel Kantin kirja Metaphysiche Anfangsgründe der Naturwissenschaft ilmestyi.
Kuolleita

4. tammikuuta – Moses Mendelssohn, saksanjuutalainen filosofi (s. 1729)
8. tammikuuta – Johan Mandelberg, ruotsalais-tanskalainen taidemaalari (s. 1730)
14. tammikuuta – Michael Arne, brittiläinen säveltäjä (s. noin 1740)
26. tammikuuta – Hans Joachim von Zieten, preussilainen ratsuväenkenraali (s. 1699)
11. maaliskuuta – Jacobus Bellamy, alankomaalainen runoilija (s. 1757)
18. maaliskuuta – Gustaf Lundberg, ruotsalainen taidemaalari (s. 1695)
2. huhtikuuta – Jakob Magnus Sprengtporten, ruotsalainen upseeri ja poliitikko (s. 1727)
20. huhtikuuta – John Goodricke, brittiläinen tähtitieteilijä (s. 1764)
15. toukokuuta – Eva Ekeblad, ruotsalainen kreivitär ja agrologi (s. 1724)
21. toukokuuta – Carl Wilhelm Scheele, ruotsalainen kemisti ja apteekkari, useiden alkuaineiden löytäjä (s. 1742)
22. toukokuuta – Karl Fredrik Mennander, Uppsalan arkkipiispa, Turun piispa, fysiikan professori (s. 1712)
25. toukokuuta – Pietari III, Portugalin kuningas, kuningatar Maria I:n puoliso ja kanssahallitsija (s. 1717)
19. kesäkuuta – Nathanael Greene, yhdysvaltalainen kenraalimajuri (s. 1742)
15. heinäkuuta – Mikael Lebell, suomalainen pappi, teologian tohtori ja lääninrovasti (s. 1714)
11. elokuuta – John Francis Wade, englantilainen nuottienkopioija (s. 1711)
17. elokuuta – Fredrik II Suuri, Preussin kuningas (s. 1712)
25. elokuuta – Christoph Christian Sturm, saksalainen pappi ja virsirunoilija (s. 1740)
25. elokuuta – Henrik Österman, suomalainen oltermanni ja lahjoittaja (s. 1718)
27. elokuuta – Carl Fredrik Scheffer, ruotsalainen kreivi ja valtiomies (s. 1715)
5. syyskuuta – Henrik Poppius, suomalainen kirkkoherra, maanviljelijä ja sahanomistaja (s. 1721)
18. syyskuuta – Giovanni Battista Guadagnini, italialainen viulunrakentaja (s. 1711)
5. lokakuuta – Herman Julius Roos, ruotsalainen sotilas ja Pohjanmaan talousdeputaation puheenjohtaja (s. 1725)
6. lokakuuta – Antonio Sacchini, italialainen säveltäjä (s. 1730)
30. lokakuuta – William Duesbury, englantilainen liikemies, emaloija ja posliinitehtailija (s. 1725)
16. joulukuuta – Samuel Heikel, suomalainen kaupunginnotaari ja Oulun pormestari (s. 1739)
26. joulukuuta – Gasparo Gozzi, italialainen runoilija (s. 1713)
Jean-Baptiste Bouvet de Lozier, ranskalainen merikapteeni, tutkimusmatkailija ja kuvernööri (s. 1705)
Abraham Lincoln, yhdysvaltalainen kapteeni, presidentti Abraham Lincolnin isoisä (s. 1744)
Henry Smeathman, englantilainen entomologi (s. 1742)
Tapahtumia aiheittain

Kirjallisuusvuosi 1786
Fruktoosi-1,6-bisfosfataasi

Malli sian fruktoosi-1,6-bisfosfataasin rakenteesta sitoutuneena fruktoosi-2,6-bisfosfaattiin
Fruktoosi-1,6-bisfosfataasi on entsyymi, joka katalysoi fruktoosi-1,6-bisfosfaatin hydrolyysiä fruktoosi-6-fosfaatiksi glukoneogeneesissä. Entsyymi on tärkeä glukoneogeneesin säätelykohta. Fruktoosi-1,6-bisfosfataasin EC-numero on EC 3.1.3.11. Eläimillä fruktoosi-1,6-bisfosfataasia esiintyy maksassa ja munuaisissa.