stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Etiopia
Kulttuuri > Urheilu

Etiopia on tunnettu kestävyysjuoksumaa. Ensimmäiset juoksusaavutukset toi 1960-luvulla aiemmin tuntematon Abebe Bikila, joka juoksi maailmanennätysajalla Rooman olympialaisissa kultaa paljain jaloin ja toisti olympiavoittonsa ylivoimaisesti Tokiossa neljä vuotta myöhemmin, vaikka häneltä oli muutamaa viikkoa aiemmin poistettu umpilisäke. Bikila oli ensimmäinen olympiakultaa voittanut tummaihoinen afrikkalainen. Seuraavissa Mexico Cityn olympialaisissa Bikila joutui keskeyttämään vilustumisen vuoksi, mutta maratonin voitti hänen maanmiehensä Mamo Wolde, joka toi hopeaa samoissa kisoissa 10 000 metrin juoksusta. Münchenin olympialaisissa vuonna 1972 Mamo Wolde voitti pronssia maratonilla ja Miruts Yifter juoksi samoin pronssia 10 000 metrin juoksussa, jonka Lasse Virén voitti kaatumisesta huolimatta. Yifter voitti kuitenkin kultaa jo Moskovan olympialaisissa 1980 tällä ja 5 000 metrin matkalla. Menestystä toivat myös Mohamed Kedir (pronssia, 5 000 m) ja Eshetu Tura (pronssia, 3 000 m:n esteet). Ensimmäinen etiopialainen naisolympiamitalisti oli kultaa 10 000 metrin matkalla voittanut Derartu Tulu vuonna 1992.
Etiopialaisen juoksun nosti uudelle tasolle Haile Gebrselassie, joka voitti vuoden 1992 jälkeen kaksi olympiakultaa 10 000 metrin matkalla, kahdeksan maailmanmestaruutta ja teki 20 maailmanennätysaikaa eri matkoilla. 1900-luvulla etiopialaiset saivat 1–4 olympiamitalia niissä kisoissa, joihin maa osallistui. Vuosisadan vaihduttua maa on voittanut jokaisissa kesäolympialaisissa seitsemän tai kahdeksan mitalia, kaikki kestävyysjuoksumatkoilla. Helsingin maailmanmestaruuskisoissa 2005 etiopialaiset dominoivat 5 000 ja 10 000 metrin matkoilla. Jaossa olleista 12 mitalista Etiopia voitti yhdeksän, naiset juoksivat 10 000 metrin matkalla kolmoisvoittoon ja 5 000 metrin juoksussa neloisvoittoon. Kisoissa juoksi muun muassa kaikkien aikojen menestynein kestävyysjuoksija Kenenisa Bekele, joka rikkoi vuonna 2004 niin 5 000 metrin kuin 10 000 metrin maailmanennätykset. Hänellä on olympialaisista kolme kultaa ja yksi hopea.
Etiopiassa järjestetään vuosittain 10 kilometrin mittainen Etiopian suurjuoksu, joka on noin 20 000 vuosittaisella osallistujallaan Afrikan suurin massajuoksutapahtuma. Juoksun ohella suosittuja urheilulajeja ovat jalkapallo, salibandya muistuttava genna ja ratsain pelattava gugs.
Etiopian jalkapallomaajoukkue menestyi Afrikan-mestaruuskisoissa niiden alkuvuosina: 1962 kultaa, 1957 hopeaa. Maailmanmestaruuskisojen lopputurnauksessa se ei ole pelannut. Maassa on yli tuhat jalkapalloseuraa ja niissä 56 345 rekisteröityä pelaajaa; rekisteröitymättömiä harrastajia arvioidaan olevan 3,4 miljoonaa.
Kulttuuri > Taiteet

Etiopialla on vuosisatoja pitkä kulttuurillinen historia. Maalla onkin kaikista eniten maailmanperintökohteita koko Afrikassa (kahdeksan, yhtä paljon kuin Etelä-Afrikalla). Näihin kohteisiin kuuluvat Aksumin muinainen kaupunki, entisen pääkaupungin Gondarin alueella sijaitseva Fasil Ghebbin sekä Harar Jugolin linnoitukset ja Tiyan runsas, esihistoriallista etiopialaista kulttuuria edustava arkeologinen alue. Mukaan luetteloon ovat päässeet myös Awashin ja Omojoen kaivualueet, joista on löydetty nykyihmisen vanhimmat ja miljoonia vuosia vanhoja ihmistä edeltävien kädellisten fossiileja. Kaikkein kuuluisin lienee kuitenkin Zagwe-dynastian aikoihin Lalibelaan kallioon louhitut monoliittiset kalliokirkot. Lalibelalla oli tärkeä asema kristittyjen piirissä ja nykyäänkin se on pyhiinvaeltajien matkustuskohde.
Etiopian historiaa kirjoitettiin varhaisessa vaiheessa ge’ezin kielellä, joka luetaan nykyään sammuneeksi kieleksi, mutta jota käytetään edelleen Etiopian ortodoksisen kirkon liturgisissa toimituksissa esimerkiksi qene-runouden muodossa. Ge’ez oli maailman ensimmäinen seemiläinen kieli, jossa käytettiin vokaaleja. Ge’ezin kielellä on säilynyt muutamia apokryfisiä tekstejä, kuten ensimmäinen Henokin kirja, jotka ovat tärkeitä lähteitä varhaiskristinuskon ymmärtämisen kannalta. Ensimmäiset ge’ezinkieliset tekstit ovat Raamatun tekstejä. Noin 1500-luvulta lähtien puheessa jo vallitsevana olevaa amharan kieltä alettiin käyttää myös kirjallisesti. Italian miehitysvallan päätyttyä etiopialaiskirjailijat innostuivat kirjoittamaan moraalisista ja isänmaallisista aiheista. Tärkeimpiä kirjailijoita olivat romaani- ja näytelmäkirjailija Makonnen Endalkachew sekä Kebede Mikael ja Tekle Tsodeq Makuria.
Moraali ja isämaallisuus näkyivät myös ajan musiikissa ja kuvataiteissakin. Aiempina vuosisatoina kuvataiteet olivat keskittyneet lähinnä kristillisiin teemoihin. Ennen Derg-hallinnon alkua kuvataiteissa näkyi kaksi muutakin liikettä. Nämä olivat (1) henkisyyden kuvaaminen eurooppalaisen avantgarden hengessä (abstraktionismi, ekpressionismi, surrealismi) sekä (2) impressionismi, ekspressionismi ja realismin keinoin kuvata etiopialaista yhteiskuntaa tunteikkaasti ja kantaa ottavasti. Sosialistisen Derg-hallinnon aikaan syntyi tyyli muuttui sosialistiseksi realismiksi.
Perinteiset uskonnolliset tanssit ja musiikki ovat edelleen voimissaan, kuten rytmikäs kabaro-rummulla ja masinqo-jousella säestetty eskesta-tanssi. Ulkomaalainen populaarimusiikki on myös saanut suosiota, joskin varsin valikoidusti. Suosituimpia musiikkimuotoja ovat afropop, soul, reggae ja hip hop. Kuunnelluimpiin pop-laulajiin kuuluu Teddy Afro, jonka musiikkia on soitettu myös opposition mielenosoituksissa.
Kulttuuri > Media ja viestintä

Toimittajat ilman rajoja -järjestön vuosiraportin (2020) mukaan Etiopian lehdistönvapaus sijoittui sijalle 99 arvioidusta 180 maasta. Sija lukeutui maailmanlaajuisen viisiportaisen asteikon keskitasolle, ongelmallisen lehdistönvapauden luokkaan. Vuonna 2018 pääministeriksi valitun Abiy Ahmed Alin aikana monia pidätettyjä toimittajia ja bloggereita on vapautettu.
Aiemmin, toukokuussa 2012 hiljaisesti hyväksytyn lain mukaan Skypen käyttäminen puheluihin ohi maan virallisen puhelinlaitoksen voi tuoda soittajalle jopa 15 vuoden vankeustuomion.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Etiopia Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Etiopia Wikimatkoissa
Etiopia Globalis.fi.  20.02.2017. Arkistoitu 26.9.2020. Viitattu 17.3.2020.
Etiopia ja Eritrea Globalis.fi.  24.01.2012. Arkistoitu 20.4.2012. Viitattu 17.3.2020.}
Jeffrey, James: Etiopia haluaa ryöstetyt aarteet takaisin Britanniasta Kansan Uutiset.  7.5.2018. Viitattu 17.3.2020.
| n k Afrikan valtiot |
| --- | --- | --- |
|  Pohjois-Afrikka |  Algeria  Egypti  Libya  Marokko  Mauritania  Sudan  Tunisia  |  |
|  Länsi-Afrikka |  Benin  Burkina Faso  Gabon  Gambia  Ghana  Guinea  Guinea-Bissau  Kamerun  Kap Verde  Kongon tasavalta  Liberia  Mali  Norsunluurannikko  Niger  Nigeria  Päiväntasaajan Guinea  São Tomé ja Príncipe  Senegal  Sierra Leone  Togo  |  |
|  Keski-Afrikka |  Burundi  Keski-Afrikan tasavalta  Kongon demokraattinen tasavalta  Ruanda  Tšad  |  |
|  Itä-Afrikka |  Djibouti  Eritrea  Etelä-Sudan  Etiopia  Kenia  Seychellit  Somalia  Tansania  Uganda  |  |
|  Eteläinen Afrikka |  Angola  Botswana  Etelä-Afrikka  Komorit  Lesotho  Madagaskar  Malawi  Mauritius  Mosambik  Namibia  Swazimaa  Sambia  Zimbabwe  |  |
 Itsehallintoalueet: Länsi-Sahara kiistanalainen alue  Mayotte  Réunion  Saint Helena 
Noin 700–600-luvulla eaa. rakennettu Yehan kivitemppeli.
Tuleva keisari Haile Selassie noin vuonna 1923.
Mengistu Haile Mariam vuonna 1986.
Etiopian osavaltiot ja erityishallinnolliset kaupungit.
Satelliittikuva Etiopiasta. Itä-Afrikan hautavajoama kulkee kuvassa vasemmasta alakulmasta oikeaan yläkulmaan.
Tselada Simienvuorilla.
Etiopian rautatieverkko. 1900-luvun alussa rakennettu rata Addis Abebasta rannikolle korvattiin uudella vuonna 2016.
Koulutunti meneillään.
Mussalon koulu

Mussalon koulu on peruskoulu Kotkassa Mussalon saarella. Koulussa toimivat yleisopetuksen vuosiluokat 1–5. Koulussa toimii myös erityisluokkia.
Mussalon koulu sijaitsee Mussalon liikuntahallia vastapäätä.
Koulutilat

Mussalon kansakoulu aloitti toimintansa vuonna 1902. Koulurakennus valmistui vuonna 1903, ja sitä laajennettiin vuonna 1923. Mussalon saaren suoraan Kotkansaareen yhdistävä Norssalmen silta valmistui 1980-luvulla, ja seurauksena Mussaloon syntyi runsaasti uutta asutusta ja Mussalon koulun oppilasmäärä kasvoi huomattavasti. Mussaloon rakennettiin tällöin uusi koulu eri paikkaan kuin vanha koulurakennus. Vanha puukoulu sijaitsee vanhan Etukylän alueella Suojakalliontiellä (60°27′16.4″N, 026°53′17.2″E), vanhassa koulussa toimi Kymijoen 4H-Yhdistyksen iltapäiväkerho vuoteen 2011 asti. Nykyisin vanha puukoulu on yksityisessä omistuksessa.
Aiheesta muualla

Mussalon koulun verkkosivut
Mussalon entinen koulu.
Mikko Esko

| Mikko Esko |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Mikko Esko
Syntynyt: 3. syyskuuta 1978 (ikä 46) Vammala
Kansalaisuus:   Suomi
Lentopalloilija
Lempinimi:  Mesko
Pituus:  198 cm
Nyk. joukkue:   VaLePa
Sarja:  Mestaruusliiga, Suomi
Pelaajaura
Ammattilaisjoukkueet
1995-1997 1997-2001 2001–2003 2003-2005 2005-2008 2008-2009 2009-2012 2012-2014 2014-15 2015-2024 2024-2025 :   VaLePa   Pateri   Unterhaching   Noliko Maaseik   Padova   Montichiari  Modena   Gubernia Nizhni Novgorod   Halkbank Ankara   VaLePa   ACH Volley Ljubljana 
Maajoukkueet
2000-:   Suomi
Ottelut:  295 (2018)
Mikko Esko (s. 3. syyskuuta 1978 Vammala) on yksi kautta aikain menestyneimmistä suomalaisista lentopalloilijoista. Hän on pelannut Suomen lisäksi Saksassa, Belgiassa, Italiassa, Venäjällä ja Turkissa. Suomeen Esko palasi vuonna 2015 pelattuaan sitä ennen 14 kautta yhtäjaksoisesti Euroopassa. Eskon uran huippulentopalloilijana uskottiin päättyvän SM-pronssiin kaudella 2023-2024, jonka jälkeen hänestä tuli Suomen lentopallomaajoukkueen ja -liiton päätoiminen general manager. Syksyllä 2024 uutisoitiin kuitenkin yllättäen, että 46-vuotiaan Eskon pelit jatkuvat kaudella 2024–25 slovenialaisen ACH Volley Ljubljanan riveissä. Peliuran jatko tarkoitti samalla, että Esko jätti tehtävänsä general managerina
Esko on kautta aikain toiseksi eniten miesten A-maaotteluita pelannut suomalainen lentopalloilija 306 maaottelulla. Hänen edellään on kuusi ottelua enemmän peliurallaan pelannut Kari Kalin. Esko 300:s maaottelu koitti 43 vuoden iässä Suomen osittain isännöimissä lentopallon EM-kisoissa syksyllä 2021. Kauden lentopalloilijaksi Esko on valittu Suomessa vuosina 2009, 2010, 2011 ja 2018. Kotimaisessa lentopalloliigassa valinta vuoden pelaajaksi on tullut hänelle vuosina 2018, 2019 ja 2020.
Esko on pelannut vuodesta 2015 lähtien kasvattajaseurassaan Vammalan Lentopallossa. Hänen peliuransa päättyi hetkellisesti vuonna 2024. Esko jatkoi lentopallon parissa Suomen lentopallomaajoukkueen general managerina sekä vastasi suomalaisen lentopallon kehittämisestä Lentopalloliitossa täysipäiväisesti.
A-maajoukkue

Ensimmäisen A-maaottelunsa Mikko Esko sai tililleen 22-vuotiaana vuonna 2000. Ykköspassarin roolin hän vakiinnutti itselleen vuonna 2005. Sittemmin Esko on pelannut lähes tulkoon 300 A-maaottelua, mikä on toiseksi eniten Suomessa.
Suomen lentopallomaajoukkueen riveissä Esko on esiintynyt kahdesti MM-lopputurnauksessa (2014 ja 2018) sekä neljästi EM-lopputurnauksessa (2007, -09, -11 ja -13). Moskovan EM-kisoissa vuonna 2007 Suomi pelasi historiallisesti tiensä välieriin asti taipuen kuitenkin 4:nneksi.
Eskon odotettiin nousevan Suomen maajoukkueeseen myös vuoden 2021 EM-kotikisoissa, mutta hän päätti itse jättäytyä sivuun. Toisin kuitenkin kävi. Esko hälytettiin maajoukkueeseen kesällä ykköspassari Eemi Tervaportin sairastuttua. Esko pelasi EM-kisoissa lopulta ykköspassarina Tervaportin loukkaannuttua kesken kisojen.
Beach volley -ura

Peliuransa ensimmäisinä vuosina Esko pelasi kesäkaudet beach volleyta lähinnä kansallisella tasolla Suomessa. Hänet on palkittu myös kertaalleen beach volleyn kauden miespelaajana.
Yksityiselämä

Esko on naimisissa niin ikään menestyksekkään uran huippulentopalloilijana tehneen Saara Eskon (o.s. Loikkanen) kanssa. Eskot pelasivat aikanaan yhtä aikaa ammattilaisina Italiassa. Pariskunta avioitui kesällä 2007 Vammalassa ja heillä on kaksi lasta. Koulutukseltaan Mikko Esko on kokki.
Saavutuksia > Henkilökohtaiset

Kauden lentopalloilija Suomessa 2009, 2010, 2011, 2018
Vuoden mieslentopalloilija 2006, 2008, 2011, 2012, 2013, 2020
Mestaruusliigan paras pelaaja 2018, 2019 ja 2020
Lentopalloliigan vuoden tulokas 1998
Italian liigan vuoden tähdistöottelussa 2006, 2007, 2008 ja 2009
Saavutuksia > Joukkueessa

EM-kisojen 4. sija 2007
CEV Cupin hopea 2014
Belgian mestaruus 2004
Belgian Cupin kultaa 2004
Saksan liigan pronssia 2002
Suomen mestaruus 1999, 2017, 2018, 2019 ja 2021
SM-pronssia 1998, 2000
Suomen Cupin kulta 1997, 1999
Suomen Cupin hopeaa 1998, 2000
Saksan Cupin hopea 2002, 2016
Turkin liigan hopea2015
Turkin Cupin mestaruus 2015
Turkin Supercup 2014
Saavutuksia > Beach Volleyssa

Suomen mestaruus 2001, 2003
Mikko Esko EM-kisoissa 2007.
Pekka Kopsa

Pekko (Pekka) Kopsa (26. elokuuta 1887 Jaakkima – 19. maaliskuuta 1969 Mikkeli) oli suomalainen liikemies ja kansanedustaja 1922–1929.
Pekka Kopsan vanhemmat olivat maanviljelijä Antti Kopsa ja Regina Roininen. Hän työskenteli ensin maanviljelijänä ja puutavaraliikemiehenä Jaakkimassa vuoteen 1925, sitten leipomo- ja kahvilaliikkeen harjoittajana Lahdenpohjassa 1925–1939 ja 1941–1944. Vuosina 1945–1961 hän omisti matkustajakodin Pieksämäellä.
Kopsa valittiin eduskuntaan maalaisliiton edustajaksi Viipurin läänin itäisestä vaalipiiristä vuosiksi 1922–1929. Hän toimi myös Jaakkiman kunnanvaltuuston ja Lahdenpohjan kauppalanvaltuuston puheenjohtajana sekä Lahdenpohjan kauppalanhallituksen jäsenenä.
Olof Ottelin

Olof Ottelin 1950-luvun alussa.
Karl Olof Ottelin (3. toukokuuta 1917 Helsinki – 9. helmikuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen sisustusarkkitehti ja kalustesuunnittelija, joka toimi 1950-luvulla Stockmannin huonekaluosaston johtajana ja pääsuunnittelijana.
Ottelin aloitti vuonna 1939 opinnot Taideteollisessa keskuskoulussa mutta joutui keskeyttämään opintonsa jatkosodan vuosiksi 1941–1944 asevelvollisuuden takia. Hän valmistui sisustusarkkitehdiksi 1946 ja aloitti Stockmannin piirustuskonttorissa 1948. Hän toimi yhtiön huonekaluosaston johtajana 1953–1954 ja sisustusosastojen taiteellisena johtajana vuodesta 1955 kuolemaansa 1971 saakka.
Ottelinin tunnetuimpia tuotteita ovat modernistiset puutuolit kuten Status, Camillo, Nero, Kaleva ja Othello. Hän suunnitteli myös kaapisto- ja hyllystöjärjestelmiä ja laajoja sisustuskokonaisuuksia eri kohteisiin. Niitä olivat muiden muassa Helsingin ruotsinkielinen työväenopisto, Königstedtin kartano, Lahden Seurahuone, Porin kaupungintalo ja Laulumiesten talo Etu-Töölössä. Vuonna 1952 Olof Ottelin suunnitteli Helsingin ruotsinkielisen kauppakorkeakoulun kalustuksen yhdessä Lisa Johansson-Papen (valaisimet), Yki Nummen (väritys) ja Dora Jungin (tekstiilit) kanssa. Vuonna 1949 pidetyillä ensimmäisillä sodanjälkeisillä huonekalumessuilla Vanhassa messuhallissa Stockmann esitteli Ottelinin suunnitteleman osaston, jonka teemana oli pienen arava-asunnon sisustus. Ottelin teki suunnittelutyötä myös tapettitehdas Pihlgren & Ritolalle ja televisiovalmistaja Helvarille.
Olof Ottelin tunnettiin myös pilapiirtäjänä, ja hänen piirroksiaan julkaistiin Kaunis koti -sisustuslehdessä, Yleisradion suorissa TV-ohjelmissa sekä ruotsinkielisissä julkaisuissa Nya Pressen, Lucifer, Astra ja Nordisk Medicin. Lisäksi hän kirjoitti artikkeleita muun muassa Arkkitehti-lehteen.
Tammi–helmikuussa 1989 Amos Andersonin taidemuseo järjesti Olof Ottelin huonekaluista ja piirroksista näyttelyn. Vuonna 2023 järjestettiin Ottelinin näyttely Sisustusarkkitehti ja muotoilija Keravan taidemuseossa.
Kirjallisuutta

Berger, Laura – Helander, Päivi (toim.): Olof Ottelin: Sisustusarkkitehdin muoto – En inredningsarkitekt tar form.  Helsinki:  Arkkitehtuurimuseo, 2023.  ISBN 978-952-5195-56-9
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland
Otsolan koulu

Otsolan koulu on peruskoulu Kotkassa nykyisessä Ristinkallion kaupunginosassa. Koulussa toimivat vuosiluokat 1–5 ja sen oppilasmäärä on noin 240 (2011). Koulun oppilaat tulevat Otsolan ja Ristinkallion alueelta. Koulun toiminnassa on liikunnallinen painotus.
Historia

Otsolan koulu valmistui vuonna 1954 ja sen suunnittelivat arkkitehdit Martta ja Ragnar Ypyä. Koulurakennus rakennettiin silloisen Karhulan kauppalan itäosaan, jossa toisen maailmansodan jälkeen rakentaminen lisääntyi voimakkaasti. Koulu sijaitsee alun perin vuonna 1938 valmistuneen uuden maantien eli nykyisen valtatien 7 vieressä. Asutusalueen kasvaessa koulun tilat eivät enää riittäneet, jolloin muun muassa kuudensia luokkia piti siirtää naapurikouluihin. Koulun laajennus toteutettiin vuosina 1985–1987. Koulun oppilasmäärä on ollut suurimmillaan noin 440 ja se oli 1990-luvun taitteessa Kotkan suurin ala-aste.
Aiheesta muualla

Otsolan koulun verkkosivut
Antonio da Correggio

Vasarin galleria
Taiteilijat, jotka ovat mukana Giorgio Vasarin kirjassa  (1550).
OSA I
Cimabue
Arnolfo di Lapo
Nicola Pisano
Giovanni Pisano
Andrea Tafi (taiteilija)
Giotto
Pietro Lorenzetti (Pietro Laurati)
Andrea Pisano
Buonamico Buffalmacco
Ambrogio Lorenzetti (Ambruogio Laurati)
Pietro Cavallini
Simone Martini
Taddeo Gaddi
Andrea Orcagna (Andrea di Cione)
Agnolo Gaddi
Duccio di Buoninsegna
Gherardo Starnina
Lorenzo Monaco
Taddeo Bartoli
OSA II
Jacopo della Quercia
Nanni di Banco
Luca della Robbia
Paolo Uccello
Lorenzo Ghiberti
Masolino da Panicale
Masaccio
Filippo Brunelleschi
Donatello
Giuliano da Maiano
Piero della Francesca
Fra Angelico
Leon Battista Alberti
Antonello da Messina
Alessio Baldovinetti
Fra Filippo Lippi
Andrea del Castagno
Domenico Veneziano
Gentile da Fabriano
Pisanello
Benozzo Gozzoli
Vecchietta (Francesco di Giorgio e di Lorenzo)
Antonio Rossellino
Bernardo Rossellino
Desiderio da Settignano
Mino da Fiesole
Lorenzo Costa
Ercole Ferrarese
Jacopo Bellini
Giovanni Bellini
Gentile Bellini
Cosimo Rosselli
Antonio del Pollaiuolo
Piero Pollaiuolo
Sandro Botticelli
Andrea del Verrocchio
Andrea Mantegna
Filippino Lippi
Bernardino Pinturicchio
Francesco Francia
Pietro Perugino
Luca Signorelli
OSA III
Leonardo da Vinci
Giorgione da Castelfranco
Antonio da Correggio
Piero di Cosimo
Donato Bramante (Bramante da Urbino)
Giuliano da Sangallo
Antonio da Sangallo
Rafael
Giulio Romano
Pontormo
Andrea Sansovino
Lorenzo di Credi
Baldassare Peruzzi
Andrea del Sarto
Rosso Fiorentino
Jacopo Palma
Lorenzo Lotto
Sebastiano del Piombo (Sebastiano Viniziano)
Michelangelo Buonarroti
Antonio Allegri da Correggio (elokuu 1489 Correggio – 5. maaliskuuta 1534 Correggio) oli renessanssiajan italialainen taidemaalari.
Elämäkerta ja tuotanto

Antonio Allegri da Correggio syntyi Correggion kaupungissa Emilia-Romagnassa ja lähti aikuisiällään Parmaan. Hän sai taidemaalarin alkukoulutuksensa Bianchi Ferrarin ateljeessa Modenassa. Siellä hän sai oppia Dosso Dossin hienostuneesta värinkäytöstä ja Mantovassa tietoa Andrea Mantegnan tavasta toteuttaa geometrinen perspektiivi. Mantovan Sant'Andreaan kirkon freskojen uskotaan olevan Correggion varhaisteoksia.
Correggio tutustui Michelangeloon ja Rafaeliin vuonna 1518 Roomassa. Heidän vaikutuksestaan hänen tyylinsä avartui ja kypsyi. Sen jälkeen Correggio asettui asumaan Parmaan ja maalasi siellä benediktiininunnien San Paolon luostarissa holvifreskon abbedissa Giovanna di Piacenzan huoneeseen. Se oli Correggion ensimmäinen suurteos. Sen aihe oli maallinen ja koostui amoriineista ja mytologisista hahmoista. Teoksessa hän käytti varmalla otteella optista harhaa syvyysvaikutelman luomiseksi. Kattomaalauksen alalla Correggio oli edelläkävijöitä. Koko hänen ammattitaitonsa ilmenee seuraavassa työssä, Parman San Giovanni Evangelista -kirkon freskoissa. Kupoliin hän maalasi madonnan, joka nousee taivaaseen ympärillään tanssivia, soittavia ja laulavia enkeleitä.
Correggion maalaamissa naisten kuvissa madonnankuvat mukaan lukien on riutumisen, viehkeyden ja viattoman aistillisuuden piirteitä. Valohämy tehostaa kasvojen ja vartalon pehmeyttä. Correggion kauneimpia uskonnollisaiheisia maalauksia on Pyhän Katariinan mystinen kihlaus, jonka taiteilija maalasi häälahjaksi sisarelleen. Se kuvaa pyhimystarua, jonka mukaan Maria käskee Jeesus-lasta laittamaan sormuksen Pyhän Katariinan sormeen, mikä mystisellä tavalla kihlaa lapsen Pyhän Katariinan kanssa. Elämänsä loppupuolella Correggio otti aiheensa usein antiikin jumaltarustosta. Taiteilijan tuotantoa on säilynyt laajasti. Tunnettujen teosten joukossa on Jupiter ja Io (n. 1530), jota säilytetään nykyisin Wienin taidehistoriallisessa museossa Itävallassa. Correggion töitä on lisäksi nähtävillä muun muassa freskojen muodossa Parman San Giovanni Evangelista -kirkossa.
Antonio da Correggion pojasta Pomponio Allegrista (1521–1593) tuli itsestäänkin taiteilija, joskaan ei niin kuuluisaa kuin isästään.
Teoksia

Parman katedraalin kupolin fesko.
Jupiter ja Io, 1531–1532.
Katharina von Alexandrien, 1508–1510
Leda ja joutsen, 1531.
Pyhän Katariinan mystinen kihlaus, 1526- 1527. Teos kuuluu Louvren kokoelmiin.
Venus ja Amor satyyrin kanssa, 1531.
Aiheesta muualla

Antonio da Correggio Europeanassa
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Langinkosken koulu

Entinen Langinkosken koulu pihoineen Allintien puolelta kuvattuna.
Langinkosken koulu on Kotkan Metsolassa sijaitseva peruskoulu, jossa on noin 500 oppilasta. Koulun rehtorina on toiminut vuodesta 2007 alkaen Heidi Honkanen. Langinkosken koulu purettiin vuoden 2017 aikana sisäilmaongelmien takia. Koulu oli väistötiloissa Mussalon Savotassa syksyyn 2019 asti, jolloin Allintielle valmistui uusi koulurakennus.
Historia

Koulun historia alkaa vuodesta 1943, jolloin Viipurissa perustettiin Viipurin yhteislyseo. Jo seuraavana vuonna koulu joutui muuttamaan sodan vuoksi Kotkaan, missä se toimi Kotkan yhteislyseon nimellä Kotkansaarella ensin Tyttölyseon (nyk. Datariina) ja sitten niin kutsutun puukoulun tiloissa. Vuonna 1956 valmistui nykyinen koulurakennus Metsolan kaupunginosaan.
Kun vuonna 1974 siirryttiin peruskoulujärjestelmään, koulu jaettiin yläasteeseen ja lukioon, jotka saivat nimensä läheisen Langinkosken mukaan. Vuonna 1979 rakennukseen valmistui lisäsiipi. Ympäristölukio aloitti toimintansa vuonna 1994.
Langinkosken lukio lakkautettiin vuonna 2012.
Kirjallisuutta

Mussalo, Seppo (toim.): Viipurin yhteislyseo 1943-1944, Kotkan yhteislyseo 1944-1974, Langinkosken lukio 1974-1993, Langinkosken yläaste 1974-1993: 50 vuotta.  Kotka:  Kotkan yhteislyseon / Langinkosken koulun seniorit, 1993.  ISBN 952-90-4814-9
Aiheesta muualla

Langinkosken koulun kotisivut
Esko Koppanen

Esko Koppanen vuonna 1982.
Esko Jussi (Esko J.) Koppanen (19. joulukuuta 1926 Sakkola – 1. marraskuuta 2002 Hyvinkää) oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Kansallinen Kokoomus.
Koppasen vanhemmat olivat maanviljelijä Otto August Koppanen ja Anni Ollikainen. Hänen puolisonsa oli Mirja Liisa Annikki Saukkonen, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1951, ja jonka kanssa hän sai kolme lasta, vuonna 1952 syntyneen pojan ja vuosina 1955 ja 1961 syntyneet tyttäret.
Koppanen oli koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri, joksi hän valmistui vuonna 1951 Helsingin yliopistosta. Hän työskenteli vuosina 1954–1958 Suomen Yhdyspankin Vuoksenniskan konttorin johtajana ja vuosina 1958–1972 Suomen Yhdyspankin Hyvinkään konttorin I johtajana.
Koppanen toimi 21 vuoden ajan, helmikuusta 1962 maaliskuuhun 1983, kansanedustajana Uudenmaan läänin vaalipiiristä. Hän oli jäsenenä eduskunnan sosiaalivaliokunnassa ja valtiovarainvaliokunnassa, ja lisäksi hän toimi valtiontilintarkastajana. Koppanen toimi poliittisella urallaan myös Kokoomuksen Nuorten Liiton puheenjohtajana vuosina 1963–1969, Hyvinkään kunnallispolitiikassa, kaupunginvaltuuston ja -hallituksen jäsenenä, ja presidentin valitsijamiehenä kaksissa vaaleissa, 1968 ja 1978. Vuonna 1993 hän erosi Hyvinkäällä kokoomuksen valtuustoryhmästä, koska ei hyväksynyt ”omaan pussiin pelaamista enkä toisten syrjimistä”.