Antiikin Argolis
Maantiede > Luonnonmaantiede

Varsinainen Argolis suppeammassa merkityksessä ulottui pohjois-eteläsuunnassa Fleiuksen ja Kleonain rajoilta Kynurian rajalle, mikä etäisyys on noin 39 kilometriä. Lännenpuoleisesta Arkadiasta sen erottivat Artemision- ja Parthenion-vuoret, ja idänpuoleisesta Epidauriasta Arakhnaion-vuori. Lessa oli Epidaurian rajalla sijainnut kaupunki, ja sieltä etäisyys Arkadian rajalle oli noin 45 kilometriä. Nämä mitat tekevät koko varsinaisen Argoliin pinta-alaksi noin 1 360 neliökilometriä.
Tämä varsinaisen Argoliin ydinaluetta oli Argoksen tasanko eli tasanko, jolla Argoksen kaupunki sijaitsi. Se oli koko Peloponnesoksen suurimpia, ja sen pituus oli noin 16–19 kilometriä ja leveys noin 6–8 kilometriä. Vuoret ympäröivät sen kolmelta sivulta, ja se avautui merelle vain eteläsivultaan. Siksi Sofokles käytti siitä nimitystä ”kovera Argos” (τὸ κοῖλον Ἄργος, to koilon Argos). Tasanko oli antiikin aikana hyvin hedelmällinen ja tunnettiin myös erinomaisista hevosistaan. Argoksen tasangon itäosa oli selvästi ylempänä kuin länsiosa, ja vastaavasti kuivempaa aluetta, ja niin siihen sopii hyvin Homeroksen Argoksesta käyttämä epiteetti ”hyvin janoinen” (πολυδίψιον, polydipsion). Tasangon länsiosassa oli sen sijaan lukuisia virtoja ja lähteitä, mikä teki maasta soista. Kyseisellä alueella sijaitsi mytologiasta tunnettu Lernan suo ja ”pohjaton” Alkyonin järvi. Herakleen kerrottiin voittaneen siellä monipäisen vesikäärme Hydran. Tämä on usein tulkittu vertauskuvaksi muinaisajan ihmisten pyrkimyksille saattaa Argoksen tasanko maanviljelyskäyttöön patoamalla sen virtoja ja kaivamalla sinne ojia. Aristoteleen aikana tasanko oli hyvin ojitettua ja hedelmällistä aluetta, mutta se soistui jälleen keskiajan kuluessa.
Argoksen tasangon tärkeimmät joet olivat Inakhos (Ἴναχος) ja Erasinos (Ἐρασῖνος) eli Ardinos (Ἀρδῖνος). Inakhos sai alkunsa vuorilta Arkadian vastaiselta rajalta, Pausaniaan mukaan Artemision-vuorelta ja Strabonin mukaan Lyrkeion-vuorelta. Lähellä sen alkulähteitä se sai vettä sivujoestaan Kefissoksesta. Inakhos virtasi Argoksen kaupungin itäpuolelta ja laski Argoliinlahteen. Sen ja Argoksen välissä virtasi Kharadros, joka sekin laski Inakhokseen Argoksen lähellä. Kerrotaan, että Argoksen armeija tarkastettiin sotaretkien jälkeen Kharadroksen varrella, ennen kuin sen sallittiin tulla kaupunkiin.
Erasinos virtasi Argoksen tasangolla vain lyhyen matkaa, mutta sen uskottiin yleisesti olleen sama kuin se Stymfaloksen joki, joka katosi Apelauron-vuoren alle. Joki ilmestyi uudelleen esiin 200 stadioninmitan päässä Khaon-vuoren juurella Argoksen lounaispuolella, jossa se pulppusi esiin useina suurina virtoina. Myös Erasinos laski Argoliinlahteen. Erasinoksen ainoa sivujoki oli Friksos (Φρίξος), joka yhtyi Erasinokseen lähellä merta.
Seudun muut joet olivat lähinnä vuoristosta tulleita vuodenaikaisvirtoja. Argoliinlahdella näitä olivat etelästä pohjoiseen Tanos (Τάνος) tai Tanaos (Ταναός), joka muodosti Argoliin ja Kynurian välisen rajan; Pontinos (Ποντῖνος), joka sai alkunsa samannimiseltä vuorelta, jossa oli Athene Saitiille omistettu temppeli; Amymone (Ἀμυμώνη), joka sai alkunsa samalta vuorelta ja laski Lernan järveen; sekä Kheimarrhos (Χείμαῤῥος), joka sijaitsi Lernan järven ja Erasinoksen välissä. Argoliin sisäosissa virtasivat Asterion (Ἀστερίων), joka virtasi Heraionin eli Heran temppelialueen kaakkoispuolelta ja katosi maan alle; sekä Eleutherion (Ἐλευθέριον), joka sai alkunsa Kynadra (Κυνάδρα) -nimisestä lähteestä ja virtasi Heraionin luoteispuolella.