stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Energia Turkissa

Energia Turkissa käsittelee Turkin  energian tuotantoon ja kulutukseen liittyviä asioita.
Turkin energiankulutus on maailman valtioista 76. sijalla. Turkkilaiset kuluttavat henkeä kohti 79,126 miljoonaa BTU:ta. Turkki on 2010-luvulla pyrkinyt monipuolistamaan energialähteitään. Ensimmäinen ydinvoimala on rakenteilla. Sen odotetaan olevan täysin valmis vuoteen 2028 mennessä.
Turkki tuottaa kivihiiltä, öljyä ja maakaasua. Sen ruskohiilivarat ovat merkittävät ja sijaitsevat pääosin Zonguldakin alueella. Öljyä on maan kaakkoisosassa sekä luoteessa Traakian alueella. Öljyntuotanto ei riitä kattamaan kotimaista kulutusta. Merkittävimmät vesivoimalat ovat Sakarya-, Kemer-, Kızıl- ja Seyhan-joissa sekä Eufratin padot, etenkin Kebanin ja Atatürkin pato.
Tuulivoimaloiden määrä on kasvanut voimakkaasti 2020-luvulle tultaessa. Kuvassa tuulivoimalayksikköjä İzmirin seudulla (Sığacık Bay, Seferihisar, İzmir, 2019).
Turkissa tuotettu energia jakautuu eri energianlähteisiin seuraavasti:
fossiiliset polttoaineet: 56 % kokonaiskapasiteetista (arvio 2020)
vesivoima: 26,3 % kokonaiskapasiteetista (arvio 2020)
tuulivoima: 8,4 % kokonaiskapasiteetista (arvio 2020)
aurinkoenergia: 3,8 % kokonaiskapasiteetista (arvio 2020)
geoterminen energia: 3,4 % kokonaiskapasiteetista (arvio 2020)
Turkki tuo tavallista ja nesteytettyä maakaasua (LNG) Venäjältä ja Yhdysvalloista.
Turkki julkisti tammikuussa 2023 ajantasaistetut uusituvien energiamuotojen tavoitteensa. Maa pyrkii energiatuotannossaan hiilineutraaliksi vuoteen 2053 mennessä. Tähän liittyen Turkissa on jo rakennettu paljon uusiutuvan energian tuotantokapasiteettiä, ja tätä asennettua kapasiteettia pyritään lisäämään voimakkaasti. Vuoteen 2035 mennessä esimerkiksi vesivoimalaitosten asennettua kapasiteettiä pyritään nostamaan 35 100 megawattin (2022: 31 571 MW), tuulivoimalaitosten kapasiteettiä 29 600 megawattiin (2022: 11 396 MW), aurinkovoimalaitosten kapasiteettia 52 900 megawattiin (2022: 9 426 MW). Vuonna 2022 uusiutuvilla tuotantotavoilla synnytettiin jo yli 40 prosenttia Turkin sähköntarpeesta (yhteensä 325,09 TWh). Esimerkiksi tuulienergian osuus oli jo lähes 11 % ja aurinkoenergian melkein 5 % (2022).
Dallasin piirikunta (Alabama)

Dallasin piirikunta on yksi Yhdysvaltojen Alabaman piirikunnista. Se sijaitsee osavaltion keskiosissa. Piirikunta perustettiin vuonna 1818. Sen pääkaupunki ja myös suurin kaupunki on Selma. Asukkaita piirikunnassa on 37 196, ja väestö on selvässä laskussa: väestö laski yli 15 prosentilla vuosien 2010 ja 2019 välillä.
Historia

Dallasin piirikunta perustettiin 9. helmikuuta 1818, ennen kuin Alabama perustettiin osavaltioksi. Vuonna 1820 Cahaba valittiin pääkaupungiksi. Pääkaupunki on myöhemmin siirtynyt Selmaan.
Koulutus

Piirikunnassa on 14 koulua, 4 500 oppilasta ja 256 opettajaa.
Väestö

Piirikunnassa asui vuonna 2019 37 196 asukasta. Väestö laski vuodesta 2010 15,1 prosentilla. Pieni enemmistö asukkaista on naisia. Veteraaneja piirikunnassa asuu noin 1 800 ja ulkomailla syntyneiden osuus on lähes kaksi prosenttia.
Kaisaniemen ala-asteen koulu

| Kaisaniemen ala-asteen koulu |
| --- | --- |
 Kaisaniemen ala-asteen koulu pihan puolelta.
Sijainti:  Kaisaniemi, Helsinki
Tyyppi:  peruskoulu
Perustettu:  1924
Rehtori:  Susanna Kantanen
Luokat:  1–6
Oppilaita:  390
Verkkosivut
Kaisaniemen ala-asteen koulu on noin 390 oppilaan peruskoulu, jossa on luokat 1–6. Koulu on Helsingin Kaisaniemen ja Kruununhaan lähikoulu, jonka lisäksi musiikin ja nykytanssin painotusluokille tulee oppilaita ympäri Helsinkiä.
Kaisaniemen ala-asteen koulun oppilaat ovat kolmannelta kuudennelle luokalle musiikki-, nykytanssi- tai teemalinjalla. Musiikin ja nykytanssin linjat ovat painotettua opetusta, ja niille haetaan soveltuvuuskokeella. Musiikkilinjan soveltuvuuskokeessa mitataan musikaalisuutta. Linjan oppilailla on aluksi kolme ja myöhemmin neljä tuntia viikossa musiikin perusopetusta.  Nykytanssilinjan oppilailla on aluksi kaksi ja myöhemmin kolme tuntia viikossa nykytanssin opetusta. Koulussa on kolmannesta luokasta lähtien joko design- tai draamaopetusta. Kaisaniemen ala-asteen koulussa opiskellaan yhtä vierasta kieltä pakollisena ja yhtä vapaaehtoisena. Vaihtoehdot ovat englanti, ranska ja saksa.
Kaisaniemen ala-asteen koulu peruskorjattiin syyslukukaudella 2016 ja vuoden 2017 aikana. Väistötiloina toimivat Kaisaniemen puistossa oleva paviljonki ja Kruununhaassa sijaitseva Minerva. Remontti valmistui keväällä 2018.lähde?
Koulu on perustettu vuonna 1924. Sen rehtori on Susanna Kantanen.
Loukonen

| Loukonen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Satakunta
Kunnat:  Eura, Rauma
Koordinaatit:  61°06′53″N, 21°54′25″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Naarjoki-Pietarjoki Turajärveen
Järvinumero:  34.072.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  46,6 m 
Rantaviiva:  2,851 km 
Pinta-ala:  19,929 ha  
Keskisyvyys:  3 m 
Valuma-alue:  1,9 km² 
 fiLoukonen 
Loukonen on järvi, joka sijaitsee Eurassa ja Raumalla Satakunnassa ja kuuluu Eurajoen vesistön Juvajoen alueeseen kuuluvan Haajanojan ja Naarjoen valuma-alueeseen.
Maantiede

Loukosen pinta-ala on 19,9 hehtaaria. Se on L-kirjaimen muotoinen järvi, jonka molemmat haarat ovat noin 600 metriä pitkät. Sen luusua sijaitsee itäpään pohjoisrannassa. Laskujoki, tai alussa pikemminkin puro, on Naarjoki, joka virtaa 6,4 kilometriä ennen kuin yhtyy Haajanojaan. Haajanoja muuttu pian Pietarjoeksi, joka laskee Turajärveen, jonka laskujoki Juvajoki puolestaan yhtyy lopuksi Eurajokeen.
Järvessä ei ole saaria. Sen rantaviiva on 2,9 kilometriä pitkä. Yli puolet rannoista on moreeni- ja kalliopohjaisia, mutta järven pohjoispäässä ja länsipäässä rantaan rajoittuvat kosteikot. Etenkin pohjois- ja itärannoille on rakennettu loma-asuntoja. Järvellä on vain yksi viljelytila. Järvelle pääsee valtatieltä 12, josta on rakennettu useita metsäteitä.
Sen eteläsivua seuraa Pitkännummenmäki ja itäpäässä on Ketosenkallio. Euran ja entisen Lapin eli nykyisen Rauman kaupungin raja kulkee järven poikki.
Luonto

Loukosen valuma-alue on alle 2 km² ja siihen laskee lähinnä kaivettuja suo- tai metsäojia. Merkittävimmät ojat tulevat Hävinnytniittulta ja Ketosenkalliolta. Järvessä elää alkuperäinen jokirapu ja sinne on istutettu kuhaa.
Jesse Rantanen

| Jesse Rantanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. helmikuuta 2003 (ikä 21) Lahti, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  79 kg
Seura
Seura (P):  Sport
Sarja:  SM-liiga
Nyk. seura:  IPK (Mestis)
Pelinumero:  64
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2023–
Jesse Rantanen (s. 19. helmikuuta 2003 Lahti) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Iisalmen Peli-Karhuissa 15. helmikuuta 2025 asti kestävällä sopimuksella vuokralla SM-liigajoukkue Vaasan Sportstia. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura

Rantanen on Kanavan Pallo -80:n kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Pelicansiin. Rantanen oli kaudella 2018–2019 C-nuorten SM-karsinnoissa tehoilla 11+11=22 joukkueensa paras pistemies ja hän jakoi sisäisen maalipörssin voiton Janne Aaltosen kanssa. C-nuorten SM-sarjassa Rantanen oli yhdeksällä syöttöpisteellään Pelicansin paras syöttäjä Lauri Kallion kanssa.
Kaudeksi 2023–2024 Rantanen siirtyi Vaasan Sportin U20-joukkueeseen. Hän oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 12+26=38. Rantanen debytoi myös Sportin SM-liigajoukkueessa, jossa hän pelasi neljä runkosarjaottelua tehden yhden maalin. Rantanen sai tililleen ensimmäisen ottelunsa 15. marraskuuta 2023 vieraissa Porin Ässiä vastaan. Hänet merkittiin Sportin kolmosketjun vasempaan laitaan Miro Nallin ja Lari Heikkisen viereen. Rantanen sai ottelussa jääaikaa 6.11 minuuttia ja hänelle merkittiin teholukema –1. Liigauransa avausmaalin Rantanen teki kolmannessa ottelussaan 18. marraskuuta 2023 vieraissa Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan.
Huhtikuussa 2024 Rantanen teki Sportin kanssa 1+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Hän pelasi alkukauden 2024–2025 seuran U20-joukkueessa, kunnes tammikuussa Sport vuokrasi Rantasen 15. helmikuuta asti kestävällä sopimuksella Mestis-joukkue Iisalmen Peli-Karhuihin.
Muuta

Rantanen valmistui ylioppilaaksi Lahden lyseosta syksyllä 2022.
Friedrich August von Kaulbach

Friedrich August von Kaulbach, kuva vuodelta 1911.
Friedrich August von Kaulbach: Oopperalaulaja Geraldine Farrarin muotokuva.
Friedrich August von Kaulbach: Saksa, elokuussa 1914.
Friedrich August von Kaulbach (2. kesäkuuta 1850 München - 28. heinäkuuta 1920 Ohlstadt) oli saksalainen taidemaalari, joka saavutti suosiota taidokkailla muotokuvillaan. Hänen malleinaan olivat oman aikansa kuuluisuudet ja aristokraatit. Hänen muotokuvansa ovat eräänlainen 1800-luvun lopun Belle époque- ajan "kuka kukin on" kuvasto ja antavat arvokkaan kuvan ajan elämästä. Hän maalasi myös saksalaiskansallisia aiheita. Hänen teoksissaan näkyy kehityskulku historismista kohti Art Nouveauta.
Aristokraattien muotokuvia maalaamalla von Kaulbach ansaitsi erittäin hyvin. Tulot mahdollistivat elämäntyylin, jonka vuoksi häntä kutsuttiin "maalariruhtinaaksi".
Elämänvaiheita

Von Kaulbach syntyi muotokuvamaalari Friedrich Kaulbachin pojaksi. Isä antoi pojalleen taiteellisen alkuopetuksen. Havaittuaan poikansa lahjakkuuden, isä lähetti tämän opiskelemaan taidetta Nürnbergiin. Sieltä hän siirtyi vuonna 1872 Münchenin taideakatemiaan Wilhelm von Diezin oppilaaksi. Hän pääsi mukaan taiteellisiin piireihin joihin kuuluivat muiden muassa Rudolf von Seitz ja Wilhelm Busch
Vuonna 1873 von Kaulbach lähti Italiaan. Siellä hänen ystäviään olivat taidemaalarit Franz von Lenbach ja Hans Makart. Taiteilijatovereiden kanssa hän vieraili Alankomaissa juhlistamassa Rubensin syntymän kolmesataavuotisjuhlaa. Hän vieraili Pariisin maailmannäyttelyssä vuonna 1878 ja piti siellä ensimmäisen näyttelynsä. Italian aika, jota kesti lähes kymmenen vuotta, oli myös läpimurtoaikaa taidemaalarin uralla. Hän sai tuolloin ensimmäiset merkittävät muotokuvatilauksensa.
Talven 1883-1884 von Kaulbach vietti Pariisissa. Hänelle oli nyt myönnetty oikeus käyttää von- etuliitettä sukunimessään. Ura Saksassa lähti nousuun, kun hänelle myönnettiin vuonna 1884 töistään kultamitali. Tämän jälkeen hänelle tuli paljon muotokuvatilauksia ja hän oli erityisesti naisten suosima. Hänen malleinaan olivat Isadora Duncan, Rosario Guerrero, Geraldine Farrar ja monet muut. Hän maalasi kuvia myös perhe-elämästään. Omassa elämässään hän toteutti sosiaalisen nousun, hän ystävystyi aatelisten kanssa. Baijerin prinssi Luitpold pyysi hänet metsästysseuraansa.
Karl von Pilotyn luovuttua tehtävästään von Kaulbach nimitettiin arvostetun Münchenin taideakatemian johtajaksi vuonna 1888. Hän oli alkanut edellisenä vuonna rakennuttamaan itselleen kaupunkipalatsia Müncheniin sekä solminut avioliiton tanskalaisen viulistin Frida Scottan kanssa. Kaupunkipalatsiin hän keräsi mittavan taidekokoelman jossa oli teoksia antiikista barokkiin. Merkittävää oli, että myös keisari Vilhelm II maalautti hänellä muotokuvansa. Vuonna 1900 von Kaulbach osallistui teoksillaan Pariisin maailmannäyttelyyn.
Varakkaana miehenä von Kaulbach rakennutti myös maaseutukartanon. Ohlstadtiin valmistui vuonna 1893 suuri puutarhan ympäröimä kartano.Paikka on nykyään museona ja sinne on kerätty omistajansa piirroksia, maalauksia ja luonnoksia. Huvilassa vierailivat monet kuuluisat taiteilijat kuten Wilhelm Busch, Ludwig von Ganghofer, Luise Rinser ja Max Beckmann. Aluksi talo oli pelkkä kesäasunto, mutta vuoden 1910 jälkeen ainoana asuntona. Taiteilija kuoli huvilassaan vuonna 1920.
Friedrich August von Kaulbachia ja hänen taiteellisia sukulaisiaaan on kunnioitettu nimeällä monia katuja ja aukioita heidän mukaansa.
Lisää aiheesta

http://www.metmuseum.org/art/collection/search/436814
http://www.artrenewal.org/artists/friedrich-august-von-kaulbach/1790
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska 2  BnF data 2  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  ADK  FID  KulturNav  Musée d'Orsay  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Ninni Luhtasaari

Ninni Luhtasaari (s.1987, Espoo) on suomalainen kuvataiteilija ja muusikko. 
Luhtasaaren kirjonta- ja keramiikkateoksissa on vaikutteita naivismista ja kitschistä. Hän on tehnyt myös hattuja. .
Ura

Luhtasaaren, Jaana Ristolan ja Anni Kössin valokuvaprojektissa "Kukkahattutäti" julkaistiin kuvia ihmisistä kukkahatuissa. Muusikkona hän esiintyy yhtyeissä Jari Raaste, Risto, Ninni Forever Band, Maria ja Marsialaiset sekä Pint­andwefall, jossa hän käyttää taiteilijanimeä Dumb Pint. Hän on myös osa tamperelais-savonlinnalaista Sexy Sexy Lover -taiteilijaryhmää.
Ninni Luhtasaari tekee Lamminrahkan koulukeskukseen julkisen teoksen vuonna 2023.
Luhtasaari valmistui vuonna 2008 Helsingin ammattiopistosta modistiksi ja vuonna 2013 Tampereen ammattikorkeakoulusta kuvataiteilijaksi. Hän asuu Tampereella, ja hänellä on lapsi.
Diskografia > Sooloalbumit

Ninni Forever Band / s/t (2012, Äänetön)
Ninni Forever Band / Lätäkössä (2016, Svart)
Ninni Forever Band / Uusi yhtye (2020, Jukan Musiikki)
Diskografia > Pitandwefall

Wow, what was That, Baby? (2007, Gaea Records)
Hong Kong, Baby (2009, Gaea Records)
Time is right for Romans, Baby (2011, Gaea Records)
Be My Baby (2013, Gaea Records)
Red and Blue Baby (2017, Svart)
Your Stories Baby (2020, Soliti)
Diskografia > Maria ja Marsialaiset

Pysy Hereillä (2017, Full Contact)
Aiheesta muualla

Ninni Luhtasaaren kotisivut
Poppe

Poppe on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Eduard Poppe, saksalainen rugbynpelaaja ja olympiamitalisti
Nikolaus Poppe (1897–1991), venäläinen kielitieteilijä
Nils Poppe (1908–2000), ruotsalainen näyttelijä
Kutsumanimenä

Ralf-Erik ”Poppe” Berg (1921–2011), suomalainen toimittaja, juontaja ja tietokilpailujen vetäjä
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Musandamin niemimaa

Niemimaa satelliittikuvassa.
Musandamin niemimaa (arab. رأس مسندم‎, Raʾs Musandam) sijaitsee Arabian niemimaalla Hormuzinsalmen rannikolla. Suurin osa niemimaasta kuuluu Omaniin ja pienempi osa Yhdistyneiden arabiemiraattien Ras al-Khaimaan, Fujairaan ja Sharjaan.
Maantiede

Musandamin niemimaa sijaitsee Hajarvuorien pohjoiskärjessä. Suurin osa niemimaata kuuluu Omaniin, mutta sen mantereen puoleisen osan eteläosassa on yhdistyneiden arabiemiraattien Ras al-Khaimaan kuuluvia alueita. Dibba on jaettu Omanin, Ras al-Khaiman, Fujairan ja Sharjan hallitsemiin osiin. Niemimaata yhdistää mantereeseen kapea Maklabin kannas. Periaatteessa niemimaalla on viitattu tarkemmin tämän kannaksen merenpuoliseen olevaan alueeseen, mutta nykyisin termiin sisällytetään usein myös alue mantereen puolella. Joskus mantereen puoleiseen alueeseen on viitattu erikseen nimellä Ruʾus al-Jibal. Rannikolta niemimaahan urautuu useita lahtia, joista huomattavimpia ovat Khawr al-Šamm, Kahwr Habalayn ja Khawr Ghubb Ali. Jälkimmäinen esiintyy joskus englanninkielisellä nimellä Elphistone Inlet.
Kasvillisuus alueella on harvaa ruohikkoa ja pensaikkoa. Sen lajistoa ovat esimerkiksi Acacia tortilis, Ficus salicifolia ja Ziziphus spina-christi. Alueella tavattavia lintulajeja ovat esimerkiksi persianpöllönen (Otus brucei), pikkutiltaltti (Phylloscopus neglectus), hupputasku (Oenanthe monacha), munkkitasku (Oenanthe albonigra) ja arovarpunen (Carpospiza brachydactyla). Nisäkkäitä ovat esimerkiksi aavikkoilves (Caracal caracal) ja vuorigaselli (Gazella gazella). Mahdollisesti alueella tavataan myös sutta (Canis lupus) ja eteläarabianleopardia (Panthera pardus nimr).
Historia

Ensimmäiset viittaukset alueeseen historiallisissa lähteissä ovat Aleksanteri Suuren valtakaudelta vuoden 326 eaa. paikkeilta. Aleksanterin amiraali Nearkhos kertoo nähneensä alueen Persian puolelta Hormuzinsalmea ja hän sanoo alueen nimen olevan Maketa. Myöhemmin alueeseen viittaavat Eratosthenes, Strabon ja mahdollisesti myös Plinius. Punaisenmeren periplus mainitsee Asabon-nimiset vuoret. Tämän nimen on joskus ehdotettu säilyneen nykyisen Khasabin nimessä. Alueelta tunnetaan joitakin arkeologisia kohteita, jotka viittaavat varhaiseen asutukseen seudulla. Jazirat al-Ghanamin löydökset on ajoitettu sasanidien Persian kaudelle. Mahdollisesti se on peräisin Šapur II:n 300-luvulla alueella tekemien valloitusten jälkeiseltä kaudelta. Arkeologisia kohteita on uskottu olevan enemmän, mutta niitä on hautuautunut alluviaalialueille kerääntyneen soran alle. Suurin osa esimerkiksi seudulta löydetystä vanhasta keramiikasta on ajoitettu vasta 1300- ja 1400-luvuille.
Seutu alkaa esiintyä useammin historiallisissa lähteissä portugalilaisten merenkävijöiden alkaessa purjehtia alueella. Musandam nimenä ilmaantuu lähteisiin näihin aikoihin. Livro de Lisuarte de Abreu vuoden 1564 paikkeilla kuvaa portugalilaisia laivoja lähellä Capo de Mocamdam-nimistä paikkaa kartalla. Khasabin kylä mainitaan nimellä Casapo Fernao Vaz Douradin kartassa vuodelta 1571. Rui Freire de Andrada vieraili Kumzarissa ja Khasabissa vuonna 1620. Paikalla oli jonkinmoinen linnoitus, jota Andrada rakennutti ja asetti sille varuskunnan. Linnoituksella mainitaan korjaustöitä vuonna 1649. Portugalilaisia linnoituksia perustettiin myös Limaan, Jazirat al-Ghanamiin ja Sifa Maklabiin.
Masqatin sulttaanin vaikutusvalta alkoi levittäytyä alueelle 1700-luvun puolivälillä. Sulttaani keräsi veroja Musandamista käsin Hormuzinsalmen kauppareiteiltä. Niemimaan poukamat olivat merirosvojen tukikohtia. Merirosvot iskivät airoin soudetuin venein alueella kulkeneita laivoja vastaan. Tämä häiritsi Itä-Intian kauppakomppanian laivaliikennettä. He liittoutuivat Musqatin sulttaanin kanssa vuonna 1809 hilliten sotalaivoillaan merirosvojen toimintaa. Vuosina 1862–1864 paikalle rakennettiin Indo-European Telegraphin lennätinlinja. Sitä käytettiin vuoteen 1955 saakka.
Väestö

Šihuh on paikallinen heimo ja suuri valtaosa paikallisista on sen jäseniä. Dhahiriyya on pienempi heimo, jonka jäseniä asuu Bukhassa ja Khasabissa. Alueella puhutaan iranilaista kumzarin kieltä. Asutus on harvaa ja esimerkiksi viljelykelpoista maata on vähän. Historiallisesti merkitystä on ollut etenkin kalastuksella ja helmenpyynnillä.
Rannikkoa Khasabissa.
Khasabin portugalilainen linnoitus.
Brittiläinen lennätinasema.
Bukhan kylää.
Ojajärvi (Rauma)

| Ojajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Satakunta, Varsinais-Suomi
Kunnat:  Rauma, Laitila
Koordinaatit:  61°02′14″N, 21°49′23″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Lapinjoen vesistö (33)
Valuma-alue:  Lapinjoen keskiosan alue (33.002)
Laskuoja:  Ojajärvenoja Kauklaistenjärveen
Järvinumero:  33.002.1.012
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  33,2 m 
Pituus:  750 m  
Leveys:  250 m  
Rantaviiva:  1,933 km 
Pinta-ala:  16,189 ha  
 fiOjajärvi 
Ojajärvi on Satakunnassa Rauman ja Varsinais-Suomessa Laitilan välisellä rajalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Lapinjoen vesistön Lapinjoen keskiosan alueeseen.
Maantiede

Ojajärven pinta-ala on 16,2 hehtaaria ja sen pituus on 750 metriä ja leveys 250 metriä. Järven luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkunsa 5,5 kilometriä pitkä Ojajärvenoja.
Järven rantaviiva on 1,9 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin suota, mutta itäranta on moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Järvelle pääsee Narvijärven eteläpuolelta käsin. Järven eteläpää kuuluu Laitilan kunnan alueeseen.
Luonto

Järvi kuuluu osana laajaa Ojasuota, jonka eteläpäähän järvi sijoittuu. Siinä viihtyy ainakin jokirapu, hauki ja ahven, jotka ovat alkuperäisiä lajeja, sekä suutari, joka on istutettu laji.
Historia

Vuonna 1874 teetettiin järvenlaskuun liittyen katselmus. Laskun onnistumisesta tai vaiheista ei ole tietoa.
Hintan koulu

| Hintan koulu> Hintan kansakoulu |
| --- | --- |

Sijainti:  Hintta, Oulu
Tyyppi:  peruskoulu
Perustettu:  1957
Rehtori:  Laura Ritola
Luokat:  1–6
Oppilaita:  382
Verkkosivut
Hintan koulu on Oulun Hintassa sijaitseva peruskoulu. Koulussa annetaan perusopetusta 1–6 luokkien oppilaille. Yli 380 oppilaan koulussa rehtorina toimii Laura Ritola. Koulurakennus valmistui vuonna 1957 Martti Heikuran suunnittelemana.
Koulun oppilas menehtyi koulussa 24. marraskuuta 2021.
Aiheesta muualla

Hintan koulu
Histogrammi

Esimerkki histogrammista: 100 havainnon satunnaisotos normaalijakaumasta. X-akselilla havaintojen arvo ja Y-akselilla havaintojen lukumäärä.
Histogrammissa voi olla erilevyiset pylväät, jolloin niiden osuus on verrannollinen pylvään pinta-alaan.
Histogrammi on tilastotieteessä yleisesti käytetty graafinen esitys eli diagrammi tilastollisesta luokitellusta aineistossa. Se on pylväskaavio, joka koostuu suorakulmion muotoisista pinnoista eli pylväistä. Histogrammissa pylvään pinta-ala on verrannollinen luokan prosentuaaliseen osuuteen.
Kuvaajan piirtäminen

Pylväät piirretään vaaka-akselille, jonka asteikko seuraa aineiston lukuarvoja. Kunkin pylvään vasen ja oikea reuna piirretään asteikolle luokan alku- ja loppuarvojen kohdalle. Pylvään leveys kuvaa siten luokkaväliä. Pylvään korkeus määräytyy luokan sisältämien arvojen lukumäärän eli frekvenssin mukaan, kun luokitus on tasavälinen. Pylvään pinta-ala on aina verrannollinen frekvenssin suuruuteen. Kun luokitus on muu kuin tasavälinen, pylvään korkeus kuvaa luokan suhteellista frekvenssiä suhteutettuna luokkavälin pituuteen. Tällöin pystyakselilla on luokkien frekvenssitiheydet.
Histogrammi piirretään käsin laskemalla ensin kunkin luokan prosentuaalinen osuus. Sitten piirretään vaaka-akseli niin, että aineiston pienin ja suurin luokkaraja mahtuu vaaka-akselille. Pystyakselin korkeus piirretään halutun korkuiseksi niin, että syntyy tavoiteltu graafinen vaikutelma. Pystyakselin prosentuaalinen asteikko valitaan sellaiseksi, että korkein pylväs ulottuu diagrammin yläreunaan. Pylväiden korkeudet ovat prosenttuaalisen osuuden korkuisia. Pystyasteikoksi voidaan valita myös frekvenssit.
Joskus pylväiden leveys asetetaan yhtä suureksi, jolloin suorakaiteen korkeus on suoraan verrannollinen luokan frekvensseihin.
Värihistogrammi

Histogrammi voidaan luoda digitaalisesta kuvasta. Digitaalikameroissa ja kuvankäsittelyohjelmissa histogrammi muodostetaan kuvan pikseleistä, ja sen avulla voidaan säätää valotusta. Kuvan histogrammi muodostetaan pikseleiden kirkkausarvojen jakautumasta tai väreistä (esimerkiksi RGB-malli) kanavakohtaisesti.
Yhteys todennäköisyyslaskentaan

Kun aineisto kasvaa suureksi ja luokkavälejä pienennetään, piirtyy histogrammi loivapiirteisenä. Histogrammin reunaviivaa voidaan approksimoida sileällä käyrällä, joka aineiston kasvaessa ja luokkavälien pienentyessä lähestyy ideaalista tiheysfunktion käyrää. Tiheysfunktio kuvaa jatkuvan satunnaismuuttujan arvojen  todennäköisyyden jakautumista vaaka-akselilla.
Histogrammin reunakäyrää kutsutaan tiheysfunktioksi.
Kaljunaama-aratti

| Kaljunaama-aratti |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Papukaijat Psittacidae
Suku::  Pyöveliaratit Pyrilia
Laji::  vulturina
Kaksiosainen nimi
 Pyrilia vulturina  (Kuhl), 1820 
Synonyymit
 Pionopsitta vulturina 
Katso myös
   Kaljunaama-aratti Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kaljunaama-aratti (Pyrilia vulturina) on eteläamerikkalainen papukaija. Sen elinympäristö käsittää Pohjois-Brasilian Amazonin eteläpuolella, Rio Madeiralta itään Maranhãoon. Lajin holotyypin kuvaili Heinrich Kuhl Brasiliasta 1820.