Tukholman arkkitehtuuri
Rakennuskannan kehitys > 1930–1945

Jo vuonna 1931 yksi näyttelyn arkkitehdeista, Uno Åhrén, pääsi toteuttamaan asuinaluesuunnittelua koskeneet aatteensa Norra Ängbyn rivitaloalueella Brommassa. Kaksi vuotta myöhemmin laadittiin funktionalistinen asemakaava viereiselle Södra Ängbyn huvila-alueelle, jonka rakennuksista Edvin Engström suunnitteli noin 98 prosenttia. Alue on nykyään suojeltu valtakunnallisesti merkittävänä ympäristönä. Useisiin tukholmalaisiin lähiöihin, esimerkiksi Tranebergiin (1937), Hammarbyhöjdeniin (1938) ja Årstaan (1943), rakennettiin saksalaisen esikuvan mukaan kapeita lamellikerrostaloja monilapsisille perheille (niin kutsutut barnrikehus-talot). Kaikkiin taloihin asennettiin keskuslämmitys, ja kaikissa asunnoissa oli oma vesiklosetilla varustettu kylpyhuone, juokseva kylmä ja lämmin vesi, ajalle nykyaikainen keittiö ja suurimmassa osassa myös parveke. Suuret ikkunat toivat asuntoihin valoa ja ilmaa, porraskäytävät oli varustettu jätekuiluilla ja pihoille rakennettiin leikkipaikat. Erityisesti Hammarbyhöjdeniä ja Södra Ängbytä kutsuttiin ”valkoiseksi kaupungiksi” (ruots. Den vita staden) rakennusten vaalean värimaailman vuoksi. Vuosien 1932–1933 välillä Ålstensgatanille rakennetut, Paul Hedqvistin piirtämät rivitalot järjestettiin tiukan funktionalistiseen jonoon. Niitä kutsuttiin myös nimellä Per-Albinhusen alueella asuneen pääministerin Per Albin Hanssonin mukaan.
Nyt funktionalismi tai modernismi, kuten tyylisuuntaa kutsuttiin kansainvälisesti, oli saanut kunnolla jalansijaa Ruotsissa ja erityisesti Tukholmassa. Funktionalismista keskusteltiin vilkkaasti. Vuonna 1931 julkaistiin kiistakirjoitus ”acceptera”, joka nimensä mukaisesti vaati, että ajan uusi muotokieli, eli funktionalismi, tuli hyväksyä. Yksi kirjoittajista ja radikaaleimmista funktionalisteista oli Uno Åhrén. Lukuisia liiketaloja ja julkisia rakennuksia suunniteltiin uuden tyylin mukaan; niihin kuuluivat esimerkiksi Ivar Tengbomin suunnittelemat Esselte-huset (valmistui 1934) ja Citypalatset (valmistui 1932) sekä Nils Ahrbomin ja hänen kumppaninsa Helge Zimdalin suunnittelema Sveaplanin tyttökoulu (valmistui 1936).
Vuonna 1934 maan suurimmassa arkkitehtitoimistossa Kooperativa Förbundets Arkitekt- och Ingenjörsbyråssa (lyhyemmin KFAI) oli yli 70 työntekijää. KFAI edusti modernia funktionalistista asiallisuutta, jossa sosiaaliset kysymykset yhdistyivät vahvaan muodonantoon. Toimisto vaikutti suuresti Tukholman arkkitehtuuriin 1930- ja 1940-luvuilla. Toimiston päällikön Eskil Sundahlin (vuosina 1925–1958) lisäksi siellä työskentelivät muiden muassa Olof Thunström, Artur von Schmalensee ja Erik Ahlsén. Heidän luomuksiinsa kuuluvat esimerkiksi Lumafabriken (1930), Hornsbergsdepån (1931) ja uusi Katarinahissen (1935).
Autoistuminen lisääntyi voimakkaasti. Vuonna 1905 Tukholmassa oli 177 rekisteröityä autoa, mutta luku nousi 9 000 moottoriajoneuvoon vuonna 1925 ja tuplaantui vuoteen 1930 mennessä 17 800 moottoriajoneuvoon. Siksi yksi kaupunki- ja yhdyskuntasuunnittelijoiden tärkeimmistä tehtävistä 1930-luvulla oli suunnitella Tukholmaan tieverkko, joka kestäisi ajoneuvojen määrän kasvun. Suuria infrastruktuurihankkeita toteutettiin lyhyessä ajassa; niihin lukeutuivat Tranebergsbron (1934), Västerbron (1935), Slussen (1935) ja Bromman lentoasema (1936). Lovön-saarelle rakennettiin vuonna 1933 Lovön vesilaitos toimittamaan Tukholman pohjoisosille puhdasta juomavettä. Arkkitehti Paul Hedqvist suunnitteli vesilaitoksen funktionalistisen rakennuksen. Myös kaupungin ympäri kiertävän kehätien rakentamisesta alettiin keskustella. Tukholman metron rakentamisesta päätettiin vuonna 1941: työt olivat ottaneet varaslähdön maanalaisen, Södermalmin alittavan raitiolinjan myötä vuonna 1933.
Kaupungin rakennusjohtaja Albert Lilienbergillä oli suuria suunnitelmia Tukholman rakennuskannalle ja infrastruktuurille. Hänen vuonna 1928 laatimansa Tukholman yleiskaava toimi lähtölaukauksena kaupungin keskustan valtavalle muutokselle, jota on myöhemmin kutsuttu nimellä Norrmalmsregleringen ja joka toteutettiin toisen maailmansodan jälkeen kaupunkisuunnittelujohtaja Sven Markeliuksen ohjauksessa. Metro oli ratkaiseva osa suunnitelmaa.
Ajan rakennuksia
Sveaplanin tyttökoulu
Södra Ängby
Citypalatset
Ålstensgatan
Esselte-huset
Västerbron
Tranebergsbron
Slussen