stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Helsinki Napoli All Night Long

| Helsinki Napoli All Night Long |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mika Kaurismäki
Käsikirjoittaja:  Mika Kaurismäki, Richard Reitinger
Tuottaja:  Francis von Büren, Mika Kaurismäki,
Säveltäjä:  Jacques Zwart
Kuvaaja:  Helge Weindler
Leikkaaja:  Helga Borsche
Pääosat:  Kari Väänänen, Roberta Manfredi
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi Saksan liittotasavalta Sveitsi Italia
Tuotantoyhtiö:  Villealfa Filmproductions Oy, Salinas Filmproduktion
Levittäjä:  Ruotsin elokuvainstituutti
Ensi-ilta:  13. marraskuuta 1987 (Suomi)
Kesto:  105 min
Alkuperäiskieli:  englanti, saksa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Helsinki Napoli All Night Long on Mika Kaurismäen ohjaama kansainvälinen yhteistyöelokuva vuodelta 1987. Siinä esiintyy monia kansainvälisiä elokuva-alan tähtiä pikkurooleissa: Samuel Fuller on gangsteripomo, Eddie Constantine vanha gangsteri ja Jim Jarmusch baarimikko. Elokuva tapahtuu, nimestään huolimatta, Berliinin alamaailmassa. Helsinki on päähenkilön, suomalaisen taksikuskin (Kari Väänänen), kotikaupunki; Napoli taas hänen vaimonsa (Roberta Manfredi) synnyinseutua.
Mika Kaurismäki palkittiin elokuvasta parhaan tuottajan Jussi-palkinnolla.
Kaurismäen mukaan Quentin Tarantino on sanonut, että elokuva Pulp Fiction – Tarinoita väkivallasta on saanut vaikutteita tästä elokuvasta.
Handsfree

Handsfree
Handsfree viittaa laitteisiin, joita voidaan käyttää ilman käsiä (esimerkiksi äänikomennoin) laitteesta, jota voidaan käyttää käsien minimaalisella käytöllä, sekä laitteesta, jossa ohjaimet on asetettu niin, että kädet ovat vapaana tekemään jotain muuta asiaa samalla (esimerkiksi ajaminen).[lähde? ] Tyypillinen handsfree-laite on matkapuhelimeen liitettävä apulaite, kuten mikrofoni- ja korvakuulokeyhdistelmä, jonka avulla voidaan puhua puhelimeen pitämättä sitä kädessä.
Suomessa matkapuhelimen käyttö ilman handsfree-laitetta ajon aikana kiellettiin vuoden 2003 alusta lähtien.
Aiheesta muualla

Finlex
Hatsuyuki (1906)

| Hatsuyuki/ 初雪 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Yokosukan laivastoarsenaali
Kölinlasku:  11. syyskuuta 1905
Laskettu vesille:  8. maaliskuuta 1906
Palveluskäyttöön:  17. toukokuuta 1906
Poistui palveluskäytöstä:  1. huhtikuuta 1928
Loppuvaihe:  romutettu
Tekniset tiedot
Uppouma:  460 t
Pituus:  72 m
Leveys:  6,57 m
Syväys:  1,8 m
Koneteho:  6 000 ihp
Nopeus:  29 solmua
Miehistöä:  70
Aseistus
Aseistus:  2 × QF 12 naulan 12 cwt laivatykki 4 × 8 cm/28 -tykkiä 2 × 18" torpedoputkea
Hatsuyuki (jap. 初雪) oli keisarillisen Japanin laivaston 1906 valmistunut Kamikaze-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin Yokosukan laivastontelakalta osana vuoden 1904 hankintoja. Sen köli laskettiin 11. syyskuuta 1905 ja alus laskettiin vesille 8. maaliskuuta 1906. Alus valmistui 17. toukokuuta.
Palvelus

Alus luokiteltiin 28. elokuuta 1912 kolmannen luokan hävittäjäksi ja se poistettiin ensilinjan tehtävistä. Alus muutettiin 1. joulukuuta 1924 miinanraivaajaksi. Se poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1928. Alus on romutettu.
Handu pumpulla

| Handu pumpulla |
| --- | --- |
Kestoaika:  30 minuuttia
Pääosissa:  Taneli Mäkelä Pirkka-Pekka Petelius
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Nelonen
Esitetty:  18. tammikuuta 2005 – 25. joulukuuta 2005
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  12
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Tuotanto Oy Säihky
Aiheesta muualla
IMDb 
Handu pumpulla on vuonna 2005 tehty suomalainen 12-osainen televisiosarja, jossa stadin slangia puhuvat vanhakantaiset kaverukset Fjalle (Taneli Mäkelä) ja Veksi (Pirkka-Pekka Petelius) kulkevat Helsingissä sekä joutuvat erilaisiin kommelluksiin. Sarja perustuu samojen tekijöiden Kaverille ei jätetä -sarjan jaksossa ”Mirri” esiintyneisiin hahmoihin. Sarjan jokaisessa jaksossa esiintyi joku sivuhahmo, joita esittivät muun muassa Tommi Korpela ja Rabbe Smedlund. Sarjassa nähtiin silloin tällöin myös kaksikon vaimot Brita ja Lissu. Sarjan ohjasi Mikko Kivinen, joka myös esiintyi yhdessä jaksossa.
Sarjan nimi on stadin slangia ja tarkoittaa yleiskielellä ”Käsi sydämellä”. Fjallen ja Veksin vakiintuneena lausahduksena sarjassa on ”Pitää olla fiksusti”, jota he sanovat täysin tuntemattomille ihmisille, kun he tekevät jotain, mikä ei ole viisasta. Kaksikko usein myös päivittelee maailmanmenoa toteamalla esimerkiksi: ”Toista se oli ennen. Silloin oltiin fiksusti.”
Nelonen on näyttänyt sarjaa vuosina 2005 ja 2008. Sarja oli tekstitetty suomeksi.
Jaksot

| Jakso | Nimi | Ensiesitys |
| --- | --- | --- |
| 1. | Stuidu | 18. tammikuuta 2005 |
| 2. | Gratulis stuidarille | 25. tammikuuta 2005 |
| 3. | Itäkeskus | 1. helmikuuta 2005 |
| 4. | Hotelli | 8. helmikuuta 2005 |
| 5. | Högga | 15. helmikuuta 2005 |
| 6. | Blumsterihandeli | 22. helmikuuta 2005 |
| 7. | Bondella | 1. maaliskuuta 2005 |
| 8. | Jortsut | 8. maaliskuuta 2005 |
| 9. | Borsa handussa | 15. maaliskuuta 2005 |
| 10. | Pormestari | 22. maaliskuuta 2005 |
| 11. | Granu | 29. maaliskuuta 2005 |
| 12. | Joulu | 25. joulukuuta 2005 |
Helsinki Midnight Sun

Helsinki Midnight Sun on vuosittain alkukesästä touko-kesäkuun vaihteessa Casino Helsingissä järjestettävä kansainvälinen pokeriturnausviikko. Vuoden 2008 pääturnauksen, 2 850 + 150 € sisäänoston no limit texas hold'em -turnauksen, osallistumaksu oli korkein koskaan Suomessa järjestetyistä pokeriturnauksista. Turnauksen ykkönen oli sveitsiläinen Thomas Wolfer, joka voitti silloisen kaikkien aikojen suurimman Suomessa jaetun ykköspalkinnon 165 085 euroa.
Aiheesta muualla

Helsinki Midnight Sun 2013[vanhentunut linkki]
Henry T. Rainey

Henry T. Rainey
Henry Thomas Rainey (20. elokuuta 1860 Carrollton, Illinois – 19. elokuuta 1934 St. Louis, Montana) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko ja lakimies.
Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa Illinoisin osavaltion edustajana vuosina 1903–1921 ja uudelleen vuodesta 1923 aina kuolemansa 1934 saakka. 1930-luvun laman aikana republikaanit menettivät enemmistönsä, ja John Nance Garnerin tultua valituksi puhemieheksi[lähde? ], Rainey valittiin 72. kongressin (1931–33) enemmistöjohtajaksi. 73. kongressissa (1933–35) hänet valittiin edustajainhuoneen puhemieheksi.
Heikki Lajunen

Heikki Paavo Olavi Lajunen (6. tammikuuta 1952 Helsinki – 14. lokakuuta 2017 Sipoo) oli suomalainen muusikko. Lajunen teki muutamia omia äänilevyjä ja lauloi Elonkorjuussa vuodesta 1971, perustamiskokoonpanossa laulaneen Timo "Timi" Hannukaisen jälkeen.
Lajunen paitsi lauloi, teki Elonkorjuulle myös sävellyksiä ja varsinkin sanoituksia. Lajunen oli mukana myös yhtyeen 40-vuotisjuhlakonsertissa vuoden 2009 lopulla Porissa. Hän sanoitti Elonkorjuun Harvest Timen vaikka sellaisia virheellisiä tietoja on esitetty että sanoittaja olisi Eero Saarinen.
Lajusen poika on Severi Lajunen.
Diskografia

Hiljaa totta,  2014 omakustanne
Jalanjälkiä, 1995 omakustanne
Kokoelmissa:
Jee jee jee: Suomi-rockin arkistoaarteita. Siboney, 1998.
Hyllyjen välissä hiljaa: kirjastolauluja. Suomen Kirjastoseura, 1993
Aiheesta muualla

Auvo Laaksonen: Elonkorjuun unelmapaketti. Blues-finland.com 20.4.2010
Henkka Seppälä

| Henkka Seppälä |
| --- | --- |
 Henkka Seppälä vuonna 2017
Henkilötiedot
Koko nimi:  Henri Samuli Seppälä
Syntynyt: 7. kesäkuuta 1980 (ikä 44)
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Taiteilijanimi:  Henkka Seppälä Henkka T. Blacksmith
Aktiivisena:  1993–
Tyylilajit:  metalli rock
Soittimet:  bassokitara
Yhtyeet:  Aivokasvain (1993–1996) Children of Bodom (1996–2019) Moon Shot (2019–)
Levy-yhtiöt:  Spinefarm Records
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Henkka Seppälä eli Henkka T. Blacksmith (oik. Henri Samuli Seppälä, s. 7. kesäkuuta 1980 Espoo) on suomalainen bassokitaristi. Hänet tunnetaan Children of Bodom -yhtyeestä, jonka lopetettua vuonna 2019 hän on soittanut Moon Shot -yhtyeessä.
Seppälä aloitti kitaransoiton 13-vuotiaana. Kitara vaihtui bassokitaraan 15-vuotiaana hänen liityttyään vuonna 1996 Children of Bodomia edeltäneeseen Inearthediin, jonka alkuperäinen basisti Samuli Miettinen oli eronnut yhtyeestä. Tätä ennen Seppälä oli soittanut kolme vuotta rumpuja yhtyeessä nimeltä Aivokasvain.
Seppälällä on yhteistyösopimus ESP:n kanssa, jonka 4- ja 5-kielisiä bassoja hän käyttää. Bassonsoittamisen lisäksi Seppälä lauloi Children of Bodomissa taustalauluja sekä levyllä että livenä. Hänellä ei ollut yhtyeen lisäksi muita projekteja, toisin kuin muilla jäsenillä.
Seppälä on opiskellut kehitysmaatutkimusta ja poliittista historiaa. Hän harrastaa jalkapalloa. Lempiyhtyeikseen hän on maininnut Down My Throatin, The Gatheringin, Slayerin, Faith No Moren, Suicidal Tendenciesin, Cannibal Corpsen ja Sepulturan.
T-kirjain Seppälän taiteilijanimessä tulee sanasta torso. Keikoilla Seppälä soittaa usein ilman paitaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Henkka Seppälä Wikimedia Commonsissa
HMS Venomous

| HMS Venomous |
| --- | --- |
 HMS Venomous (syyskuusta 1918 - syyskuuhun 1919)

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  John Brown and Company, Clydebank
Kölinlasku:  31. toukokuuta 1918
Laskettu vesille:  21. joulukuuta 1918
Palveluskäyttöön:  21. elokuuta 1919
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 4. maaliskuuta 1947
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 325 t (standardi) 1 508 t (max)
Pituus:  95,1 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,4 m
Syväys:  2,9 m
Koneteho:  27 000 hv
Nopeus:  34 solmua
Miehistöä:  127
Aseistus
Aseistus:  4 x BL 4,7"/L45 (102 mm) Mk I -tykki 1 x 3" 20 cwt Mk I -ilmatorjuntatykki 6 x 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Venomous (viirinumero D75) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin parannellun W-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin tammikuussa 1918 vuosien 1918–1919 laivasto-ohjelman 10. tilauksessa nimellä HMS Venom John Brown and Companyltä Clydebankista. Aluksen nimi vaihdettiin HMS Venomousiksi, jottei nimeä sekoitettaisi HMS Vernoniin. Köli laskettiin samana vuonna 31. toukokuuta. Alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 21. joulukuuta ja valmistui 24. elokuuta 1919.
Palvelus

Euroopan sotatoimien päätyttyä alus siirrettiin reserviin. Se sijoitettiin poistolistalle ja myytiin 4. maaliskuuta 1947 Metal Industriesille Charlestowniin. Alus saapui hinattuna romutettavaksi elokuussa.
Måbødalen

| Måbødalen |
| --- | --- |
 Måbødalen elokuun iltana vuonna 2011.
Sijainti:  Hordaland,  Norja
Vuoristo:  Skandit
Geologia ja hydrologia
Tyyppi:  jokilaakso
Joet:  Bjoreio
Måbødalen on Eidfjordin kunnassa Hordalandin läänissä Norjassa sijaitseva kanjonimainen laakso.
Maantiede

Måbødalen on maastollisesti hyvin jyrkkä ja kapea, kanjonimainen laakso. Laakson jyrkät, jopa pystysuorat seinämät ovat 200–300 metriä korkeita. Laakson länsipää yhdistyy Hjølmadalen-laakson kanssa, jossa toinen lyhyt ja jyrkähkö laakso johtaa Eidfjordvatnet-järven kautta Eidfjorden-vuonon perukkaan. Måbødalenin laakso päättyy idässä äkillisesti korkeiden pystysuorien vuorenseinämien reunustamaan perukkaan. Laakso on muovautunut virtaavan veden kuluttavasta vaikutuksesta tuhansien vuosien aikana.
Maantiede > Laakson vesi

Laaksossa virtaa Bjoreio-joki, jonka kautta vesi laskee Eidfjordvatnet-järveen ja lopulta Eidfjorden-vuonoon. Laakson pohjalla joen reitillä on useita koskia, ja laakson perukalla ovat korkeat vesiputoukset, joiden kautta suurin osa laaksoon tulevista vesistä virtaa. Pieniä vesimääriä laakson pohjalle tulee myös pienempiä vuoripuroja pitkin, jotka laskeutuvat laakson jyrkiltä seinämiltä alas. Bjoreio-joen yläjuoksut sijaitsevat Hardangerviddan ylängöllä, jonka useista järvistä suurin osa joen vedestä on peräisin.
Maantiede > Laakson vesi > Vøringsfossen ja Tysvikjofossen

Laakso tunnetaan erityisesti Vøringsfossen-vesiputouksestaan, jossa vesi putoaa vapaasti 182 metriä ennen laakson pohjaa. Se on Norjan 83. korkein ja luultavasti Norjan tunnetuin vesiputous. Laakson pohjaan törmäävä vesi höyryää runsaasti ja tekee lähiympäristön ilmasta kosteaa. Auringon paistaessa sopivasta suunnasta voi katsoja havaita putouksen lähellä sateenkaaria. Lähellä Vøringsfossenia on toinen kapeampi vesiputous, Tysvikjofossen, jota useat erehtyvät ensinäkemältä luulemaan Vøringsfosseniksi. Tysvikjofossen on putouksista ensimmäinen, jonka turistit näkevät saapuessaan putousten lähelle rakennetuille näköalapaikoille. Vøringsfossen on Tysvikjofosseniin verrattuna kuitenkin huomattavasti runsasvetisempi. Putoukset sijaitsevat noin 280 kilometrin päässä Bergenistä ja noin 300 kilometrin päässä Oslosta.
Liikenne

Laakson läpi kulkee Fylkesvei 7 -autotie, joka toimii liikenneyhteytenä idän suunnasta Golin ja Hardangerviddan kansallispuiston pohjoispuolen kautta Eidfjordiin ja edemmäksi Norjan länsirannikolle Bergenin lähelle. Laaksossa kulkee myös vanha tie, joka edelsi nykyistä päätietä. Vanha tie kulkee laakson länsipäässä joen vierustaa nousten idempänä serpentiinimäisesti laakson jyrkkiä reunoja ylös. Nykyisin vanha tie on suljettu autoliikenteeltä ja sen korvaava uusi tie kulkee laakson itäpään puolella suuren osan matkasta kaarevien tunneleiden sisällä. Vanha tie on avoin kuitenkin kävelijöille ja pyöräilijöille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Måbødalen Wikimedia Commonsissa
Fv7-tietä edeltänyt vanha tie 60-luvulta peräisin olevassa kuvassa.
Hatsuse

| Hatsuse / 初瀬 |
| --- | --- |
 Hatsuse

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Armstrong Whitworth, Elswick
Kölinlasku:  10. tammikuuta 1898
Laskettu vesille:  27. tammikuuta 1899
Palveluskäyttöön:  18. tammikuuta 1901
Poistui palveluskäytöstä:  upposi osuttuaan miinaan 15. toukokuuta 1904
Tekniset tiedot
Uppouma:  15 090 t
Pituus:  133,5 m (kokonaispituus) 126,5 m (vesiraja)
Leveys:  23,4 m
Syväys:  8,2 m
Koneteho:  25 Belleville-höyrykattilaa, mäntähöyrykoneet: 14 500 shp
Nopeus:  18 solmua
Miehistöä:  849
Aseistus
Aseistus:  4 × 30 cm/L40 type 41 -tykkiä (1 Armstrong 12″ Pattern G) kaksiputkisina BIV-asennuksina 28 × 6″ tykkiä 20 × 12 naulan tykkiä 8 × 3 naulan tykkiä 10 × 2,5 naulan Hotchkiss -tykkiä 4 × 18″ torpedoputkea
Hatsuse (jap. 初瀬) oli keisarillisen Japanin laivaston Shikishima-luokan pre-dreadnought-taistelulaiva. Yhdessä viiden muun taistelulaivan (Yashima, Fuji, Shikishima, Asahi ja Mikasa) kanssa alus muodosti Japanin päätaistelulinjan Venäjän–Japanin sodassa vuosina 1904–1905.
Taustaa

Kiinan–Japanin sodan jälkimainingeissa Venäjä painosti Japania palauttamaan Liaotungin niemimaan takaisin Kiinalle. Seurauksena Japani alkoi kasvattaa omaa sotilasmahtiaan tulevien uhkien varalta. Japanin aloitti 1986 kymmenvuotisen laivastonrakennusprojektin, valmistaakseen kuusi taistelulaivaa ja kuusi panssaroitua risteilijää.
Suunnittelu ja valmistus

Hatsuse tilattiin vuonna 1897 Britanniasta Armstrong Whitworthilta Elswickistä osana vuoden 1896 kymmenvuotista laajetamissuunnitelmaa, johon kuuluivat Hatsusen lisäksi Shikishima-luokan alukset, Mikasa, kuusi panssariristeilijää sekä joukko pienempiä aluksia. Suunnitelman toteuttamisen mahdollisti Kiinan Shimonosekin sopimuksen nojalla maksama 30 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
Hatsuse muistutti Britannian kuninkaallisen laivaston Formidable-luokan aluksia. Se oli kuitenkin nopeampi, sen aseistukseen oli lisätty kaksi kuuden tuuman tykkiä, panssarointia oli vahvistettu vöiden päästä sekä tuliasemien suojaa lisätty. Uppouman keventämiseksi kuitenkin ylempi vyö oli ainoastaan kuusi tuumaa paksu verrattuna Formidable-luokan yhdeksän tuuman vyöhön. Samoin aluksen hiilivarastojen määrää pienennettiin 560 tonnilla. Japanilaisten vaatimuksesta Philip Wattsin suunnittelema keulaan asennettava torpedoputki poistettiin. Sen köli laskettiin 10. tammikuuta 1898 telakkanumerolla 680 ja alus laskettiin vesille 27. kesäkuuta 1899. Alus valmistui 18. tammikuuta 1901.
Palvelus

Venäjän ja Japanin välisen sodan alkaessa Hatsuse oli päällikkönsä Yu Nakaon alaisuudessa liitetty 1. laivaston 1. divisioonaan. Alus osallistui laivaston mukana Port Arthurin taisteluun 9. helmikuuta 1904. Samoin alus osallistui Port Arthurin tulittamiseen 13. huhtikuuta.
Amiraali Nashiba nosti lippunsa Hatsuselle ja lähti 14. toukokuuta merelle osastonaan Shikishima ja Yashima sekä panssarikansiristeilijä Kasagi ja yhteysalus Tatsuta. Osaston tehtävänä oli vapauttaa Port Arthuria piirittänyt laivasto-osasto. Seuraavana aamuna osasto joutui Venäjän keisarikunnan laivaston miinalaiva Amurin laskemaan miinakenttään, jolloin Hatsuse osui miinaan ja menetti ohjattavuutensa. Myös Yashima osui miinaan pyrkiessään vaurioituneen lippulaivan avuksi. Hatsuse osui toiseen miinaan, joka räjäytti samalla aluksen ammusvaraston. Pahoin vaurioitunut alus upposi vieden mukanaan 496 miehistönjäsentä. Tatsuta ja Kasagi pelastivat amiraalin ja aluksen päällikkö Nakaon sekä 334 miehistönjäsentä.
Hanya Yanagihara

| Hanya Yanagihara |
| --- | --- |
 Hanya Yanagihara vuonna 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1974 (ikä 49–50) Los Angeles, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Esikoisteos:  The People in the Trees (2013)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Hanya Yanagihara (s. 1974 Los Angeles, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija.
Elämä ja ura

Yanagihara asuu Manhattanilla New Yorkissa. Hänen sukunsa on asunut Havaijilla useita sukupolvia, mutta hän itse syntyi Los Angelesissa. Isän työn vuoksi perhe muutti usein.
Collegen jälkeen Yanagihara muutti New Yorkiin, missä hän työskenteli pienissä kustantamoissa kustannustoimittajana ennen kuin siirtyi lehtialalle. Aiemmin hän työskenteli Condé Nast Travelerin toimittajana. Travelerin julkaisemat jutut olivat maksettuja juttuja, mutta häntä se ei häirinnyt. Hän siirtyi sitten T-nimiseen aikakauslehteen.
Yanagiharan esikoisteos The People in the Trees pohjautuu virologi D. Carleton Gajdusekin elämään. Gajdusek oli hänen isänsä ja setänsä tuttava. Tarinan kirjoittaminen vei kaksitoista vuotta. Yanagiharan toinen romaani Pieni elämä nosti hänet The Wall Street Journalin kriitikon Sam Sacksin mukaan merkittävimpien yhdysvaltalaisten kirjailijoiden rinnalle ja oli monien merkittävien palkintojen ehdokkaana. Se alkaa tarinana neljästä juhlivasta collegeaikaisesta ystävyksestä, jotka lähtevät New Yorkissa etsimään tietään. Kertomus saa pian synkempiä sävyjä, kun päähenkilöksi kehittyvän Juden lapsuusaikainen hyväksikäyttö alkaa purkautua esiin. Tarina kuvaa myös ystävyyttä, joka Yanagiharan mielestä on merkityksellisempää kuin avioliitto tai romanttinen suhde ylipäänsä, joka on 1900-luvun tuotetta. The Guardianin Tim Adamsin mukaan Pieni elämä on vastaus kirjan The People in the Trees herättämiin kysymyksiin.
Yanagiharan kolmas romaani To Paradise (suom. Paratiisiin) ilmestyi tammikuussa 2022.
Teokset

The People in the Trees, 2013
Pieni elämä.  (A Little Life, 2015)  Suomentanut Arto Schroderus. Helsinki:  Tammi, 2017.  ISBN 978-951-31-9177-1.
Paratiisiin.  (To Paradise, 2022) (Keltainen kirjasto 526)  Suomentanut Arto Schroderus. Helsinki:  Tammi, 2022.  ISBN 978-952-04-3505-9.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hanya Yanagihara Wikimedia Commonsissa
Neitsythäkki

Neitsythäkki on Ayaan Hirsi Alin esseekokoelma, joka julkaistiin Alankomaissa 2002. Kohua herättänyt kokoelma sisältää kriittisiä tekstejä nykypäivän islamista sekä naisten asemasta. Kirja on käännetty usealle kielelle. Suomeksi sen on julkaissut Otava vuonna 2005.
Kirjan islam-kritiikistä

Kirjan perusväite on, että islam tulisi myös asettaa kritiikin kohteeksi, jotta se kokisi oman valistuskautensa. Hän kaipaa islamilaista Voltairea. Hirsi Ali katsoo, että sama kriittinen prosessi johtaisi myös naisten (sekä miesten) olojen parantumiseen. Kirjassa ruoditaan myös moraalirelativismia, jota Ayaan pitää yhtenä länsimaisista silmien sulkemisen tavoista islamia kohtaan.
Kirjan islam-kritiikistä > Ihmisperusoikeudet koskevat myös islaminuskoisia

Hirsi Alin mukaan on tärkeää, että samat perusoikeudet kuuluvat kaikille ihmisille. Hän puhuu esimerkiksi tapauksista, joissa kodistaan paenneen musliminaisen ovat Euroopan sosiaalityöntekijät palauttaneet kotiinsa, vaikka hänen perusoikeutensa eivät voi toteutua siellä. Tällaiset naiset pakenevat Hirsi Alin mukaan usein järjestettyjä avioliittoja, joista heillä ei käytännössä ole mahdollisuutta kieltäytyä. Hirsi Ali antaa kirjansa yhdessä luvussa yksityiskohtaisia käytännön neuvoja, miten islamilaisessa perheessä kasvanut nuori nainen, joka ei halua omistautua islamin naiselle varaamaan roolin, voi paeta perhettään ja aloittaa itsenäisen elämän.
Kirjan islam-kritiikistä > Islam vaikeuttaa sukupuolivalistusta

Kirjan mukaan islamilaiset miehet eivät saa asianmukaista sukupuolivalistusta eikä heitä opeteta pitämään seksuaalisia halujaan kurissa. Asian toinen puoli on, että naisten seksuaalisuus taas nähdään äärimmäisen vaarallisena ja halutaan peittää kokonaan. Tähän liittyen naiset halutaan pitää kotonaan, poissa muitten miesten ilmoilta. Hirsi Ali myös erikseen kritisoi monissa islamilaisissa maissa vallitsevaa tapaa, jonka mukaan hääyönä avioparin on rakasteltava ja näytettävä sukulaisille verinen kangas todisteeksi morsiamen neitsyydestä. Hirsi Alin mukaan morsian - eikä itse asiassa sulhanenkaan - voi kieltäytyä yhdynnästä, joten hän pitää sitä käytännössä raiskauksena.
Kirjan islam-kritiikistä > Islamtulkinta pitää valistusta uhkana

Hirsi Ali väittää kirjassa, että islamilaiset maat elävät valistusta edeltävää aikaa, jossa uskonto tunkeutuu jokaiselle elämänalueelle. Uskontoa ei saa kyseenalaistaa. Hirsi Alin mukaan islam - ainakin nykymuodossaan - on kuitenkin merkittävä osatekijä siinä, miksi islamilaiset yhteiskunnat eivät kehity odotetulla tavalla. Esimerkiksi uskonnon käsitys naisen asemasta hankaloittaa yhteiskunnallista kehitystä. Naisten huono asema ja uskonnon kyseenalaistamaton asema vallitsevat Hirsi Alin mukaan myös monien länsimaissa elävien muslimien kotona.
Kirjan islam-kritiikistä > Submission käsikirjoitus

Kirjassa on mukana myös kohua herättänyt lyhytelokuvan käsikirjoitus Submission (part I), josta Theo van Gogh ohjasi elokuvan. Mohammed Bouyeri, marokkolaista alkuperää oleva muslimi, murhasi van Goghin väittäen elokuvan rienaavan islamia. Suomessa kirjaa julkaistessa syntyi myös kohu kun kustannusyhtiöltä jäi pois hyvin kriittinen pala tekstiä. Siinä Ayaan Hirsi Ali syytti Muhammadia lapsiin sekaantumisesta islamin uskonnollisiin teksteihin perustuen. Otava oli etukäteen pyytänyt lupaa jättää kohta pois. Myöhemmin kustannusyhtiö korjasi virheensä ja jokaisen julkaistun kirjan mukaan liitettiin paperilappu, jossa on puuttuva tekstinpätkä. Vapaa-ajattelijain liitto ja Suomen humanistiliitto tuomitsivat Otavan menettelyn sananvapautta puolustavassa kannanotossaan. Liittojen mielestä oli huolestuttavaa, että kirjasta oli myös päätetty turvallisuussyistä jättää pois suomentajan nimi. Kannanotossa pidettiin myös epätavallisena, että Otava vähätteli itse kustantamansa kirjan todenperäisyyttä mainoslauseellaan. Koska islamiin kohdistuva kritiikki on nykyisin tulenarka aihe, on kirjan kääntäjän nimi pidetty salassa kaikissa maissa, joissa kirja on painettu.
Kirjan sisältämät esseet

”Haluan että se tapahtuu tässä ja nyt”
Älkää jättäkö meitä oman onnemme nojaan. Suokaa meille oma Voltaire
Miksi emme onnistu katsomaan itseämme?
Repivät normit. Kotoutuminen johdatuksena moderniin yhteiskuntaan
Politiikka on vahingoksi ihanteelleni
Bin Ladenin painajainen
Outoja tilanteita. Puhe toisen maailmansodan uhrien muistopäivänä
Neitsythäkki
Neljä tapauskuvausta somalialais-islamilaisesta käytännöstä
Musliminaiset, vaatikaa oikeuksianne!
Perheväkivaltaa on torjuttava tehokkaammin
Sukuelinten silpomista ei saa sallia
Kymmenen vinkkiä musliminaisille, jotka haluavat pois
Submission Part I
Itsetutkiskelun tarve islamissa
Kirjallisuus

Hirsi Ali, Ayaan: Neitsythäkki: Islam, nainen ja fundamentalismi.  (Artikkelit koottu teoksista De zoontjesfabriek (2002) ja De maagdenkooi (2004) sekä lehtihaastatteluista. S. 169–176: Submission Part I -lyhytelokuvan käsikirjoitus)  Helsinki:  Otava, 2005.  ISBN 951-1-20346-0.