ExoMars
ExoMars 2016 > Lento > Schiaparelli

Schiaparellin oli määrä laskeutua Marsiin 19. päivä. Luotain osui Marsin kaasukehään noin 14:42 UTC, jolloin laskeutumisen pinnalle piti tapahtua noin 14:48 UTC. Laskeutumista pystyttiin seuraamaan Intiassa sijaitsevalla Giant Metrewave Radio Telescope:lla, kunnes signaaliyhteys katosi laskeutumisen loppuvaiheessa. Heikon signaaliyhteyden katkeaminen sinänsä ei ollut yllätys. Seuraavaksi tietoja laskeutumisesta saatiin Mars Express -satelliitilta ja Mars Reconnaissance Orbiterilta, MAVEN:ilta sekä edelleen TGO:lta. Alustavien tietojen mukaan signaali katkesi laskeutumisen loppuvaiheessa, jota ennen tiedot olivat nominaalisia. Laskuvarjo irtosi ilmeisesti liian aikaisin. Jarruraketit toimivat joitakin sekunteja, mutta nekin sammuivat liian aikaisin ja niin Schiaparelli tuhoutui törmäyksessä Marsin pintaan. Koska raketit toimivat vain hetken on mahdollista, että lähes kaikki ajoaine oli mukana törmäyshetkellä ja alus räjähti törmäyksessä. Arvioiden mukaan alus putosi 2-4 kilometrin korkeudesta ja osumisnopeus oli enemmän kuin 300 km/h.
20. päivä MRO:n matalan resoluution CTX-kameralla otetussa kuvassa aiotulla laskeutumisalueella näkyy kaksi uutta kohdetta. Kirkas pienempi kohde, joka on luultavasti laskuvarjo ja suurempi tumma kohde, joka on luultavasti laskeutuja. Pienempi kohde vastaa hyvin 12 metrin laskuvarjoa. Suurempi kohde on mitoiltaan 15 x 40 m ja kilometrin pohjoiseen kirkkaasta. Tumma kohde sijaitsee noin 5,4 kilometriä länteen aiotusta laskeutumiskohdasta mutta selvästi aiotun laskeutumisellipsin sisällä. MRO otti 25. lokakuuta kuvia osumisalueelta korkean resoluution Hirise-kameralla. Paremmalla tarkkuudella tummasta kohdasta erottu 2,4 metrin halkaisijainen tummempi kohta. Tämä vastaa hyvin kraatteria, jonka 300kg kappaleen putoaminen muutaman sadan kilometrin tuntinopeudella voisi synnyttää. Sen sijaan kraatteria ympäröivä vaaleampi tumma alue on vaikeampi tulkita. Se on vahvasti epäsymmetrinen. Tämä vihjaisi siihen, että luotaimen ajoainesäiliöt olisivat räjähtäneet. Lisäksi iskeymäkohdan vieressä on kaari, joka saattaa liittyä tai olla liittymättä törmäykseen.
Törmäyksen myötä menetettiin in-situ-mittaukset ja osa laskeutumisdatasta, mutta ongelmia edeltänyt laskeutumisdata saatiin suurelta osin talteen TGO:lle laskeutumisvaiheessa. Luotain lähetti dataa törmäykseen asti.
Schiaparellin tavoiteltu laskeutumisalue oli 100×15 kilometrin kokoinen ellipsin muotoinen alue, joka sijaitsee Meridiani Planumilla. Alue on lähellä Marsin päiväntasaajaa ja se on verrattain tasainen osa planeetan eteläpuoliskon ylänköaluetta. Schiaparellin piti toimia suunnitelman mukaan 19.-23. lokakuuta ja TGO:n välittää sen havainnot Maahan.
Schiaparellin kovan laskeutumisen oli määrä koostua neljästä osasta: lämpökilpi, laskuvarjo, jarruraketit ja iskun kestävät rakenteet. Se saapui Marsin kaasukehään yli 5 800 m/s nopeudella. Noin 122 kilometrin korkeudessa luotain törmäsi kaasukehään ja kaasujarrutusvaihe alkoi. Noin 11 kilometrin korkeudessa nopeus oli runsaat 450 m/s ja laskuvarjo avautui. Lämpösuojan oli määrä irrota noin 7 kilometrin korkeudessa, ja aluksen piti alkaa hallita laskeutumista rakettimoottoreillaan. Laskuvarjon piti irrota noin 1,3 kilometrin korkeudessa ja nopeuden ollessa 75 m/s. Nopeutta oli tarkoitus pienentää edelleen rakettimoottoreilla ja kahden metrin korkeudessa nopeuden oli tarkoitus olla 0,55 m/s, jolloin moottori oli määrä sammua ja antaa aluksen pudota vapaasti loppumatka. Schiaparelli oli suunniteltu kestämään noin 3 m/s törmäys maahan.