stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mikk Langeproon
Saavutukset

Mikk Langeproon on toistuvasti voittanut palkintoja harmonikkakilpailuissa, muun muassa voittanut vanhempi ikäryhmä Viron nuorten harmonikkakilpailussa 2014. Mikk on onnistuneesti edustanut Viroa kansainvälisellä tasolla, muun muassa saanut toisen palkinnon arvostetussa Vilnan harmonikkakilpailussa vuonna 2013. Lisäksi hänet on nimitetty Tallinnan musiikkikoulun parhaaksi soittajaksi vuonna 2011 ja kolmena peräkkäisenä vuotena (2012-2014) G. Otsan Tallinnan musiikkikoulun harmonikkaosaston merkittävimmäksi opiskelijaksi. Vuonna 2016 Viimsi kunta myönsi Mikkille "Vuoden muusikko 2016" tittelin. Mainitsemisen arvoinen on myös vuoden 2014 Round Table kilpailun erikoispalkinto ja menestynyt esiintyminen televisiokilpailussa ”Classic Stars 2016”. Vuonna 2017 Mikk osallistui "Nuori säveltäjä" -kilpailuun, jossa hänen teoksensa pääsi finaaliin.
Esiintymiset

Mikk Langeproon on soittamassa harmonikalla Pigini Super Bayan Sirius Piano. Viron esiintymisten lisäksi hän on esiintynyt Suomessa, Norjassa, Liettuassa, Latviassa, Venäjällä, Saksassa, Itävallassa, Kroatiassa ja Kiinassa. Soolo-esiintymisten lisäksi Mikk toimii aktiivisesti kamarimuusikkona, on soittanut useiden yhtyeiden kanssa ja tehnyt yhteistyötä erilaisissa projekteissa. Hänen tunnetuimpia yhteistyökumppaneitaan ovat olleet Henri Zibo, Jakob Peäske, Sten Heinoja, Maano Männi, Pille Lill, Kristiina Rokashevich, Karl Johan Kullerkupp, Robin Apparailly, Viron Neidojenkuoro Leelo ja Viron kansallinen sinfoniaorkesteri . Huomionarvoista on myös esiintyminen solistina laulujuhlissa (2019), jolla juhlittiin laulujuhlien 150 vuoden traditiota.
Ura

Mikk Langeproon on osallistunut useiden haitarikilpailujen, kuten "Minä Soitan Harmonikka 2017" ja "Viron harmonikka tähdet 2017", tuomaristoon ja hän on pitänyt mestarikursseja harmonikalla.
2017 - perusti yrityksen OÜ Langeproon Music
2018 - aloitti työnsä Tallinnan musiikkikoulussa
2019 - kuuluu Viron harmonikkayhdistyksen lautakuntaan.
Multimediakonsultit

Multimediakonsultit oli turkulainen rockyhtye, joka toimi 2000-luvun alkuvuosista noin vuoteen 2011 ja levytti kolme albumia.
Multimediakonsulttien jäsenet työskentelivät it- ja media-alalla ja yhtyeen laulut kertovatkin nykyajan työelämästä: koodaajista, pätkätyöstä, turhista palavereista ja vieraantumisesta. Desibeli.netin Tero Lyytikäisen ja Mika Rothin mukaan heidän musiikkinsa on ”omituinen yhdistelmä Alivaltiosihteerin virallista jäyhyyttä ja Lapinlahden Lintujen luovaa hulluutta”. Yhtyeen tuotantoa kuvailtiin myös ”moderniksi työväenmusiikiksi” tai ”valkokauluspunkiksi”.
Yhtyeen kokoonpano oli melkein sama kuin 1990-luvun alussa toimineessa ryhmässä Jyrki Kuri & Kommunistit. Siihen kuuluivat alun perin Manne Santala (basso, ammatiltaan lomakesuunnittelija), Mikko Kuusto (kitara, mikrotukihenkilö), Riku Ahlsten (kitara, äänittäjä), Jura Sivonen (rummut, mediainsinööri) ja Jarmo Lundgren (laulu ja rytmikitara, multimediasuunnittelija) 
 Sanoituksia yhtyeelle teki myös muun muassa Miska Rantanen. Yhtyeen tulkinnassa Rauno Lehtisen Georg Otsille säveltämästä ”Kun päättyy työ” -kappaleesta vieraili laulusolistina Helge Kontio, ja kakkosalbumin yhdellä raidalla lauloi Tuula Amberla.
Yhtyeen jäsenet olivat haastateltavina Ylen Voimala-kulttuuriohjelmassa elokuussa 2005. Jakson esittelyteksti kuului ”Saame-rapia, pätkätyöläisjumppaa ja Multimediakonsulttien toimistorockia. Kaksi–kolmekymppiset virittelevät vastarannan verkostoja riistoyhteiskunnalle”.
Yhtye tuotti lauluistaan myös monia musiikkivideoita, usein mustavalkoisia. Vierailevan solistin Helge Kontion laulama cover-versio Rauno Lehtisen ja Juha Vainion kappaleesta ”Kun päättyy työ” sekä sen 1970-luvun työläisrealismia henkivä video saivat kehuja Levyraadissa toukokuussa 2005 ja sijoittuivat jakson kakkossijalle.
Levytyksiä

2003: Multimediakonsultit (Kenolamusic MAMMUCD 0116)
2004: Multimediakonsultit 2 (Kenolamusic MAMMUCD 0126), sisältää CD-ROM-ohjelman
2006: Uimahallilta Ostostielle  (Kenolamusic MAMMUCD 0147)
2022: Sielujen teurastamo
Aiheesta muualla

Multimediakonsultit Discogs.com-tietokannassa
Mukhabarat

| Jihaz al-Mukhabarat al-Amma |
| --- | --- |

Perustettu:  1973
Lakkautettu:  2003
Toimiala:  tiedustelupalvelu
Päämaja:  Bagdad
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jihaz al-Mukhabarat al-Amma eli lyhyemmin Mukhabarat (arab. مخابرات‎, "tiedustelu") oli Irakin tiedustelupalvelu Irakin sotaan saakka. Termi tarkoittaa arabiaksi yleensäkin tiedustelua. Mukhabarat on yleisnimitys arabimaiden turvallisuuspoliiseille. Samalla nimellä toimivat tiedustelupalvelut Syyriassa, Jordaniassa, Irakissa ja Egyptissä.
Mukhabaratin edeltäjän, Jihaz al Khasin, joka vastasi Irakin tiedustelusta ja sisäisestä turvallisuudesta, johtoon nimitettiin 1960-luvun puolessa välissä Saddam Hussein. Baath-puolueen syrjäytettyä Irakin hallitsijan 17. heinäkuuta 1968, Saddam alkoi laajentaa Jihaz al Khasia, kunnes 1973 epäonnistuneen vallankaappausyrityksen jälkeen se muutettiin Da'irat al Mukhabarat al Amahiksi.
Mukhabarat koostui kahdesta pääosastosta, jotka kattoivat sisäisen ja ulkoisen tiedustelun. Persianlahden sodan jälkeen ulkoisesta tiedustelusta vastaavan osaston koko kutistui alle puoleen ennen sotaa edeltävästä vahvuudestaan, kun taas sisäisen tiedustelun osaston koko kasvoi.
Organisaatio toimi myös Irakin salaisena palveluna, jonka vastuualueina oli muun muassa muiden valtion instituuttien valvonta, vakoilu ja vastavakoilu, salamurhat, sabotaasit ja propaganda.
Pääjohtajat

Barzan Ibrahim al-Tikriti (1975–?)
Fadhil al-Barak (1984–1989)
Sabawi Ibrahim al-Tikriti (1989–1995)
Ali Hasan al-Majid (1995–2003)
Aiheesta muualla

Irakin tiedustelupalvelu
Jihaz al-Mukhabarat al-Amma (Arkistoitu – Internet Archive)
Mountain cur

| Mountain cur |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Määrä:  Suomessa ei yhtään
Alkuperäinen käyttö:  suurriistan metsästys - puuhun ajava koira vartiointi
Nykyinen käyttö:  metsästyskoira
Elinikä:  10–13 vuotta
Muita nimityksiä:  Original Mountain Cur
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu AKC: Foundation Stock Service
Ulkonäkö
Paino:  13,5–27 kg
Säkäkorkeus:  40–66 cm
Väritys:  keltainen, punainen, ruskea, sininen, brindle, musta - joko merkein tai ilman
Mountain cur on yhdysvaltalainen koirarotu.
Ulkonäkö

Mountain cur on karupiirteinen ja voimakasrakenteinen. Intiaanikoirien perimä näkyy siinä, ettei se ole yhtä ajokoiramaisen näköinen kuin muut, sille sukua olevat pesukarhukoirat: sen pää on leveämpi ja runko tukevarakenteisempi. Häntä voi olla pitkä, luonnontöpö tai typistetty. Säkäkorkeus vaihtelee 40–66 cm ja paino 13,5–27 cm välillä.
Sallitut väritykset ovat:
yksivärinen
- keltainen

- punainen

- ruskea

- sininen

- brindle

- musta
kaksivärinen
- mikä tahansa perusväreistä tan-merkein

- mikä tahansa perusväreistä valkoisin merkein

- mikä tahansa perusväreistä brindle-merkein
Luonne ja käyttäytyminen

Rotu on metsästettäessä hiljaisempi kuin tyypillisemmät pesukarhukoirat, mutta samalla myös vähemmän tehokas jäljestäjä.
Alkuperä

Mountain cur on alun perin kotoisin Ohiojoen laaksosta ja polveutuu englanninkettukoirasta, maahan tuoduista paimenkoirista ja paikallisista intiaanikoirista. Se on läheistä sukua amerikanleopardikoiralle. Aiemmin tennesseenajokoira luokiteltiin mountain curin muunnokseksi, mutta se on myöhemmin saavuttanut Yhdysvalloissa virallisen statuksen omana rotunaan.
1900-luvulla mountain curin suosio hiipui, ja toisen maailmansodan jälkeen jäljellä oli vain muutamia puhdasrotuisia yksilöitä. Rodun harrastajat aloittivat elvytysprojektin ja perustivat Original Mountain Cur Breeders Association:n. Järjestö virallisti mountain curin roduksi vuonna 1957. Tärkeimmät jalostuslinjat olivat Arline, Ledbetter, McConnell, Stephens ja York.
Rotu kuuluu amerikkalaisiin ns. "puuhun ajaviin koiriin" (treeing dogs). Kun riista on paennut puuhun, koira ilmoittaa sen sijainnin metsästäjälle haukkumalla puun juurella. Mountain cur kykenee ajamaan puuhun suurriistaa, ja onkin puuhun ajamisessa etevä. Sitä on myös käytetty karjan ja perheen vartiointiin sekä muukalaisia että petoeläimiä vastaan.
Brindle yksilö.
Mustakurkkupriinia

| Mustakurkkupriinia |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Hertut Cisticolidae
Suku::  Priiniat Prinia
Laji::  atrogularis
Kaksiosainen nimi
 Prinia atrogularis  (Moore, 1854) 
Katso myös
   Mustakurkkupriinia Wikispeciesissä   Mustakurkkupriinia Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mustakurkkupriinia (Prinia atrogularis) on kaakkoisaasialainen varpuslintu. Sen elinympäristö ulottuu Intian ja Nepalin koillisosista ja Himalajan itärinteiltä Myanmariin, Etelä- ja Kaakkois-Kiinaan, Vietnamiin, Laosiin, Kambodžaan, Thaimaahan, Malakan niemimaalle ja läntiseen Sumatraan. Lajista tunnetaan seitsemän alalajia. Frederic Moore kuvaili lajin holotyypin Intian Darjeelingista 1854.
Namibian tasavallan evankelisluterilainen kirkko

| Namibian tasavallan evankelisluterilainen kirkko |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  Luterilainen
Johtaja:  piispa Sageus Keib
Yhteistyötahoja:  Luterilainen maailmanliitto
Toiminta-alue:  Namibia
Jäseniä:  420 000
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Namibian tasavallan evankelisluterilainen kirkko on luterilainen kirkkokunta Namibiassa. Sillä on 420 000 jäsentä. Se on Luterilaisen maailmanliiton jäsen.
Namibian naisten jalkapallomaajoukkue

Namibian naisten jalkapallomaajoukkue on Namibian kansallinen naisten jalkapallojoukkue, jota hallinnoi Namibian jalkapalloliitto. Sen päävalmentajana toimii Jacqueline Shipanga, kapteeni on Uerikondjera Kasaona. Namibian naiset olivat 29. maaliskuuta 2019 FIFAn rankingissa sijalla 128. Joukkue pelaa punavalkoisessa asussa.
Myrtis

Myrtis (m.kreik. Μύρτις < μύρτον, myrton, ”Myrttimarja”) voi viitata seuraaviin:
Myrtis Anthedonlainen (500–400-luku eaa.), antiikin kreikkalainen lyyrinen runoilijatar
Myrtis, antiikin ateenalaisesta tytöstä tehty ennallistus
Myrtis, turkoosikurkkukolibrien suku
Mustakurkkumonarkki

| Mustakurkkumonarkki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Monarkit Monarchidae
Suku::  Röyhelömonarkit Arses
Laji::  lorealis
Kaksiosainen nimi
 Arses lorealis  De Vis, 1895 
Katso myös
   Mustakurkkumonarkki Wikispeciesissä   Mustakurkkumonarkki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mustakurkkumonarkki (Arses lorealis) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu. Sitä tavataan Australian pohjoisosissa.
Nemanja Radonjić

Nemanja Radonjić MM-kilpailuissa 2018.
Nemanja Radonjić (s. 15. helmikuuta 1996 Niš, Serbia, Jugoslavia) on serbialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 185-senttimetrinen. Hän edustaa Italian Serie A:ssa Torinoa. Hän on pelannut Serbian maajoukkueessa vuodesta 2017.
Radonjić pelasi nuorten sarjoissa Serbian lisäksi Romaniassa ja Italiassa. Hän aloitti liigauransa Serbiassa Čukaričkin joukkueessa vuonna 2016 ja edusti yhden kauden Belgradin Punaista tähteä ennen siirtymistään Ranskaan Olympique de Marseillen joukkueeseen elokuussa 2018. Hän pelasi Marseillen lisäksi lainasopimuksella Saksassa Hertha Berlinissä, Portugalissa Benficassa ja Italiassa Torinossa, joka osti hänet kesällä 2023. Radonjić on pelannut vuoden 2023 loppuun mennessä Ranskan Ligue 1:ssä 51 ottelua, joissa hän on tehnyt seitsemän maalia, Saksan Bundesliigassa 12 ottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin, Portugalin Primeira Ligassa kuusi ottelua tekemättä maaleja ja Italian Serie A:ssa 38 ottelua, joissa hän on tehnyt viisi maalia. Hän on pelannut Mestarien liigassa kolme ottelua tekemättä maaleja ja Eurooppa-liigassa kymmenen ottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin. Hän voitti Serbian liigamestaruuden vuonna 2018.
Radonjić pelasi Serbian nuorisomaajoukkueissa alle 17-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän pelasi yhteensä viisi ottelua alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuosina 2017 ja 2019. Hän pelasi Serbian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2017 ystävyysottelussa Etelä-Koreaa vastaan. Hän pelasi maailmanmestaruuskilpailuissa kaksi ottelua Venäjällä 2018 ja kolme ottelua Qatarissa 2022 ja tuli niissä kaikissa vaihdosta kentälle. Hän on pelannut vuoden 2023 loppuun mennessä 44 A-maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia: syyskuussa 2019 EM-karsinnan vierasottelussa Luxemburgia vastaan, marraskuussa 2019 EM-karsinnan kotiottelussa jälleen Luxemburgia vastaan, marraskuussa 2020 kolmen päivän välein Kansojen liigan otteluissa Unkaria ja Venäjää vastaan sekä kesäkuussa 2022 Kansojen liigan ottelussa Sloveniaa vastaan.
Avoin työttömyyskassa

Avoin työttömyyskassa A-kassa
Avoin työttömyyskassa A-kassa on kaikille palkansaajille avoin, yleinen työttömyyskassa. A-kassa aloitti toimintansa 1. tammikuuta 2022, kun Teollisuuden työttömyyskassa, Rakennusalan työttömyyskassa ja Työttömyyskassa Finka yhdistyivät.
Avoimessa työttömyyskassassa on 190 911 jäsentä (31.12.2021), joten A-kassa on yksi Suomen suurimmista työttömyyskassoista.
Taustaliitot

Suurin osa jäsenistä kuuluu myös johonkin A-kassan taustaliitoista:
Ay-toimihenkilöt
Journalistiliitto
Muusikkojen liitto
Näyttelijäliitto
Rakennusliitto
Teatteri- ja mediatyöntekijöiden liitto
Teollisuusliitto
Organisaatio

A-kassassa on noin 130 työntekijän henkilöstö. Suurin osa henkilöstöstä työskentelee Helsingin Hakaniemessä, jossa hoidetaan etuuskäsittely- ja asiakaspalvelutehtävien lisäksi johdon ja hallinnon tehtäviä. Lisäksi kassan henkilöstöä työskentelee etuuskäsittely- ja asiakaspalvelutyössä eri puolella Suomea, kuten Tampereella ja Kuopiossa. Kassanjohtajana toimii Irene Niskanen.
A-kassan hallinto-organisaatiossa ylintä päätäntävaltaa käyttää kassan kokous. Kassa kutsuu kaikille jäsenille avoimen kokouksen koolle vuosittain. Hallitukseen kuuluu kahdeksan jäsentä ja kahdeksan varajäsentä, joka kokoontuu noin kuusi kertaa vuodessa.
Palvelut

Avoin työttömyyskassa maksaa ansiopäivärahaa palkkatyössä olleille työttömäksi jääneille jäsenilleen. Vuorotteluvapaan ajalta A-kassa maksaa vuorottelukorvausta. Vuorotteluvapaa on järjestely, jossa kokoaikatyössä ollut työntekijä sopii työnantajansa kanssa vuorotteluvapaalle siirtymisestä. Lisäksi työttömyyskassa myöntää liikkuvuusavustusta silloin, kun työttömänä ollut kassan jäsen ottaa vastaan vähintään kaksi kuukautta kestävän työn ja työmatka on pitkä.
Jäsenyys

Suurin osa A-kassan jäsenistä on ammattiliittojen jäseniä. Kassan jäseneksi voi liittyä kuka tahansa alle 68-vuotias työsuhteessa työllistyvä palkansaaja.
A-kassan jäsenmaksu on 8 euroa kuukaudessa (96 euroa vuodessa) vuonna 2022.
Aiheesta muualla

A-kassan verkkosivut
Nadja Salerno-Sonnenberg

Nadja Rose Catherine Salerno-Sonnenberg (s. 10. tammikuuta 1961 Rooma) on viulisti. Hän syntyi Italiassa musikaaliseen perheeseen, mutta muutti kahdeksanvuotiaana Yhdysvaltoihin. Hän opiskeli Curtis Institute of Musicissa ja sitten Juilliard Schoolissa, jossa häntä opetti Dorothy DeLay.
Salerno-Sonnenberg esiintyi julkisesti solistina jo lapsena. Hän voitti vuonna 1981 kansainvälisen Walter Naumburg -viulukilpailun. Hän on paitsi esiintynyt laajalti ja levyttänyt, myös vieraillut televisio-ohjelmissa, kuten The Tonight Show’ssa. Hän sai vuonna 1999 Avery Fisher -palkinnon.
Salerno-Sonnenberg perusti vuonna 2005 NSS Music -levy-yhtiön. Hänet nimitettiin tammikuussa 2008 New Century Chamber Orchestran konserttimestariksi ja musiikilliseksi johtajaksi.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Ashley Cole

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Ashley Cole
Syntymäaika: 20. joulukuuta 1980 (ikä 43)
Syntymäpaikka: Lontoo, Englanti, Britannia
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 176 senttimetriä
Paino: 66 kilogrammaa
Seura
Seura: Derby County
Junioriseurat
1997–1998: Arsenal
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1998–2006 | Arsenal | 156 | (8) |
| 1999–2000 | → Crystal Palace | 14 | (1) |
| 2006–2014 | Chelsea | 229 | (7) |
| 2014–2016 | Roma | 11 | (0) |
| 2016–2018 | LA Galaxy | 55 | (2) |
| 2019 | Derby County |  |  |
Maajoukkue
| 1999 | Englanti U20 | 2 | (0) |
| 2002 | Englanti U21 | 5 | (1) |
| 2001–2014 | Englanti | 107 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 26. lokakuuta 2017.
Ashley Cole (s. 20. joulukuuta 1980) on englantilainen jalkapalloilija. Hän pelaa puolustajana, lähes aina vasemmalla laidalla. Hän on viimeksi edustanut Derby Countya keväällä 2019. Merkittävimmän seurauransa hän teki Arsenalissa ja Chelseassa. Hän pelasi vuosina 2001–2014 yli sata ottelua Englannin maajoukkueessa.
Seurajoukkueura

Cole aloitti ammattilaisuransa Arsenalissa, jonka riveissä oli pelannut aiemmin juniorina. Ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa hän teki marraskuussa 1999, Englannin liigacupin ottelussa Middlesbroughia vastaan, ja ensimmäisen valioliigaottelunsa hän pelasi toukokuussa 2000, jolloin Arsenal kohtasi kauden viimeisessä ottelussa Newcastle Unitedin. Ennen jälkimmäistä ottelua hän vietti keväällä 2000 kolme kuukautta lainapelaajana Crystal Palacessa.
Syksyllä 2000 Cole sai Sylvinhon, Arsenalin avauskokoonpanoon kuuluneen vasemman laitapuolustajan loukkaantumisen jälkeen näytönpaikkansa seuran avauskokoonpanossa. Hän käytti tilaisuutensa hyväkseen ja piti paikkansa avauskokoonpanossa myös Sylvinhon kuntoutumisen jälkeen. Sittemmin Cole kuului Arsenalin avainpelaajiin usean vuoden ajan. Hän voitti seurassa kaksi Valioliigan mestaruutta (2002 ja 2004) ja kolme FA Cupin mestaruutta (2002, 2003 ja 2005). Hänelle kertyi Arsenalin edustusjoukkueessa yhteensä 228 ottelua ja hän teki yhdeksän maalia.
Keväällä 2005 Cole aiheutti kohua tapaamalla pelaaja-agenttinsa kanssa Chelsean edustajia, vaikka hänen sopimustaan Arsenalin kanssa oli tuolloin jäljellä vielä kaksi ja puoli vuotta. Valioliiga antoi myöhemmin Colelle, Chelsean managerille José Mourinholle ja Chelsealle sakot liigan sääntöjen rikkomisesta. Syksyllä 2006 Colen siirtyminen Chelseaan lopulta toteutui. Arsenal sai vaihtokaupassa ranskalaispuolustaja William Gallas’n ja viisi miljoonaa puntaa rahaa.
Cole oli voittamassa Chelseassa Valioliigan mestaruutta vuonna 2010, FA Cupia vuosina 2007, 2009, 2010 ja 2012, Englannin liigacupia vuonna 2007 ja Mestarien liigaa vuonna 2012. Mestarien liigan loppuottelu Bayern Müncheniä vastaan päättyi rangaistuspotkukilpailuun, jossa Cole oli yksi yrityksissään onnistuneista. Heinäkuussa 2014, sopimuksensa Chelsean kanssa päätyttyä, Cole siirtyi kaksivuotisella sopimuksella italialaisseura AS Romaan. Sopimukseen sisältyy myös optio kolmannesta kaudesta.
Maajoukkueura

Cole teki ensiesiintymisensä Englannin A-maajoukkueessa 28. maaliskuuta 2001 ottelussa Albaniaa vastaan. Hän pelasi kaikkiaan 107 maaottelua, viimeisen 5. maaliskuuta 2014 Tanskaa vastaan. Hän on toiseksi eniten otteluja Englannin joukkueessa pelannut puolustaja Bobby Mooren jälkeen. Heitä enemmän otteluja Englannin joukkueessa ovat pelanneet vain maalivahti Peter Shilton, hyökkääjä Wayne Rooney sekä keskikenttämiehet David Beckham ja Steven Gerrard. Cole ilmoitti maajoukkueuransa päättymisestä toukokuussa 2014 jäätyään jalkapallon MM-kisoihin 2014 valitun joukkueen ulkopuolelle.
Cole pelasi viisissä arvokisoissa, MM-kisoissa vuosina 2002, 2006 ja 2010 sekä EM-kisoissa vuosina 2004 ja 2012, kaikissa avauskokoonpanossa. Hän ohitti vuoden 2012 EM-kisoissa Peter Shiltonin ja David Beckhamin kautta aikain eniten jalkapallon arvokisaotteluja pelanneena englantilaisena.
Yksityiselämä

Cole oli naimisissa Girls Aloud -yhtyeessä laulaneen Cheryl Colen (o.s. Tweedy) kanssa. He kihlautuivat vuonna 2005 ja avioituivat heinäkuussa 2006. Pari erosi vuonna 2010 Ashley Colen jäätyä lehdistön mukaan kiinni pettämisestä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ashley Cole Wikimedia Commonsissa
Englannin kokoonpano
Englannin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2002
1 Seaman |
2 Mills |
3 A. Cole |
4 Sinclair |
5 Ferdinand |
6 Campbell |
7 Beckham |
8 Scholes |
9 Fowler |
10 Owen |
11 Heskey |
12 Brown |
13 Martyn |
14 Bridge |
15 Keown |
16 Southgate |
17 Sheringham |
18 Hargreaves |
19 J. Cole |
20 Vassell |
21 Butt |
22 James |
23 Dyer |
Valmentaja Eriksson
Englannin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2004
1 James |
2 G. Neville |
3 A. Cole |
4 Gerrard |
5 Terry |
6 Campbell |
7 Beckham |
8 Scholes |
9 Rooney |
10 Owen |
11 Lampard |
12 Bridge |
13 Robinson |
14 P. Neville |
15 King |
16 Carragher |
17 Butt |
18 Hargreaves |
19 J. Cole |
20 Dyer |
21 Heskey |
22 Walker |
23 Vassell |
Valmentaja Eriksson
Englannin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Robinson |
2 Neville |
3 A. Cole |
4 Gerrard |
5 Terry |
6 Ferdinand |
7 Beckham |
8 Lampard |
9 Rooney |
10 Owen |
11 J. Cole |
12 Campbell |
13 James |
14 Bridge |
15 Carragher |
16 Hargreaves |
17 Jenas |
18 Carrick |
19 Lennon |
20 Downing |
21 Crouch |
22 Carson |
23 Walcott |
Valmentaja Eriksson
Englannin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 James |
2 Johnson |
3 A. Cole |
4 Gerrard |
5 Dawson |
6 Terry |
7 Lennon |
8 Lampard |
9 Crouch |
10 Rooney |
11 J. Cole |
12 Green |
13 Warnock |
14 Barry |
15 Upson |
16 Milner |
17 Wright-Phillips |
18 Carragher |
19 Defoe |
20 King |
21 Heskey |
22 Carrick |
23 Hart |
Valmentaja Capello
Englannin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2012
1 Hart |
2 Johnson |
3 Cole |
4 Gerrard |
5 Kelly |
6 Terry |
7 Walcott |
8 Henderson |
9 Carroll |
10 Rooney |
11 Young |
12 Baines |
13 Green |
14 Jones |
15 Lescott |
16 Milner |
17 Parker |
18 Jagielka |
19 Downing |
20 Oxlade-Chamberlain |
21 Defoe |
22 Welbeck |
23 Butland |
Valmentaja Hodgson
Nemanja Nikolics

Nemanja Nikolics vuonna 2017.
Nemanja Nikolics (alk. Nemanja Nikolić, s. 31. joulukuuta 1987 Senta, Jugoslavia) on unkarilainen jalkapalloilija, joka on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa seuratasolla Fehérvária. Heinäkuussa 2015 hän siirtyi kotimaastaan puolalaisseura Legia Varsovaan ja tammikuussa 2017 Major League Soccerissa pelaavaan yhdysvaltalaiseen Chicago Fireen. Hän palasi Unkariin helmikuussa 2020.
Nikolics pelasi Unkarin maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2013 MM-karsintaottelussa Alankomaita vastaan. EM-kilpailuissa 2016 hän tuli vaihdosta kentälle kahdessa ottelussa. Hän on kesäkuun 18. päivään 2021 mennessä pelannut 38 maaottelua, joista 15 ottelua avauskokoonpanossa, ja tehnyt niissä yhdeksän maalia.