stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kurskin asema (Moskova)
Sijainti

Kurskin asema sijaitsee Moskovan ydinkeskustan itäpuolella, Punaiselta torilta asemalle on noin 2,6 kilometriä. Lähimmät, toisiinsa tunnelilla liitetyt metroasemat ovat Kurskaja ja Tškalovskaja (linjat 3, 8, 10)
Historia

Kurskin aseman historia alkaa 1860-luvulta, jolloin asemarakennus oli aluksi puinen ja sijaitsi eri paikassa kuin nykyinen asema. Nykyinen rakennus on alkujaan 1930-luvulta, ja sen eteen rakennettiin 1972 laatikkomaisempi laajennus.lähde?
Kurskin rautatieasema Kurskissa

Moskovan Kurskin asemalta liikennöi päivittäin useita vuoroja Kurskissa sijaitsevalle Kurskin rautatieasemalle.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kurskin aseman sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (kursky.dzvr.ru)
Moskovan matkustustiedote: varovaisuutta asemilla! (Arkistoitu – Internet Archive) (formin.fi)
Venäjän rautateiden matkustajaliikenteen sivut, sis. aikatauluhaku (venäjäksi) (pass.rzd.ru)
Moskovan Kurskin aseman lähijunien asemakaavio (venäjäksi) (pass.rzd.ru)
Kurskin aseman lähijunien haku (venäjäksi) (yandex.ru)
Aikatauluhaku Moskovan Kurskin asemalle (englanniksi) (poezda.net)
Rautatiekarttaa Moskovan seudusta etelään ja lounaaseen parovoz.com. Arkistoitu 27.4.2013. Viitattu 24.10.2011. (englanniksi), (venäjäksi) (parovoz.com)
| n k Moskova |
| --- | --- | --- |
 Hallinnollinen jako  Liittovaltiokaupunki  Moskovan alue 
| Yleistä |  Historia Moskovan ruhtinaskunta  Vuoden 1918 kapina  |  |
| Maantiede |  Moskvajoki  Oka  Volga  Moskovan kanava  |  |
| Koulutus ja tiede |  Asevoimien yhteisakatemia  Ilmailuinstituutti  Moskovan valtionyliopisto  Teknillinen valtionyliopisto  Kansainvälisten suhteiden instituutti  Skolkovo  |  |
| Kulttuuri |  Elokuvajuhlat  Museot Asevoimien keskusmuseo  Kosmonautiikan museo  Kremlin asehuone  Kubinkan panssarimuseo  Leninin mausoleumi  RKK Energijan museo  Suuren isänmaallisen sodan museo  Tretjakovin galleria  Musiikki Konservatorio  Orkesteri  Teatteri Bolšoi-teatteri  Majakovski-teatteri  Teatteritaiteen akatemia  Puistot Bitsevskin puisto  Gorkin puisto  Ystävyydenpuisto  Urheilu Lokomotiv-keskusstadion  Lužniki  Megasport-urheilupalatsi  Novogorsk  Otkrytije Arena  VTB Arena  Dynamo Moskova Jalkapallo  Jääkiekko  Spartak Moskova Jalkapallo  Jääkiekko  TsSKA Moskova Jalkapallo  Jääkiekko  Koripallo  |  |
| Liikenne |  Šeremetjevo  Domodedovo  Vnukovo  Ramenskoje  Metro  Ratayhteydet Leningradin asema  Kazanin asema  Kurskin asema  Kiovan asema  Riian asema  Paveletsin asema  Savjolovon asema  Jaroslavlin asema  Valko-Venäjän asema  Tiet Lefortovon tunneli  Kehätie  M10  Volokolamskin valtatie  |  |
| Hallinnollinen jako |  Keskinen piirikunta  Pohjoinen piirikunta  Koillinen piirikunta Ostankino  Itäinen piirikunta Sokolniki  Kaakkoinen piirikunta Lefortovo  Petšatniki  Eteläinen piirikunta  Läntinen piirikunta  Luoteinen piirikunta  Zelenograd  Novomoskovski Moskovski  Štšerbinka  Troitsk  |  |
| Nähtävyydet |  Aleksanteri II:n patsas  Edelweiss  Eläintarha  Federation Tower  GUM  Hotelli Ukraina  Kotelnitšeskaja Naberežnaja  Kristus Vapahtajan katedraali  Lubjanka  Moskovan Kreml Arkkienkelin katedraali  Kahdentoista apostolin kirkko  Kristuksen syntymän kirkko  Kristuksen taivaaseenastumisen kirkko  Neitsyt Marian Ilmestyskirkko  Spasskaja-torni  Uspenskin katedraali  Novodevitšin nunnaluostari  Punainen tori Pyhän Vasilin katedraali  Riemukaari  Smolenskin tori  Štyki-muistomerkki  Työläinen ja kolhoosinainen  Valkoinen talo  Valtionkirjasto  Yleisvenäläinen näyttelykeskus  |  |
Postikorttikuva Moskovan Kurskin asemasta joskus ennen vuotta 1917.
Voznesenje

| Voznesenje Вознесенье |
| --- | --- |

 Voznesenje
 Koordinaatit: 61°0′55″N, 35°29′0″E 
Valtio:  Venäjä
Federaatiosubjekti:  Leningradin alue
Piiri:  Podporožjen piiri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunkimainen taajama
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunkikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1 889,73 km²
Väkiluku (2022):  2 500
 
 Kunnan sivusto 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Syvärin ylittävä lossi.
Štšeleikin Pyhän Demetrioksen kirkko.
Juksovitšin Pyhän Yrjön kirkko Rodionovossa.
Voznesenje (ven. Вознесе́нье, suomeksi myös Syvärinniska) on kaupunkimainen taajama ja kaupunkikunta Leningradin alueen Podporožjen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Syvärijoen niskalla 91 kilometriä Podporožjen kaupungista itään. Taajamassa on 2 100 ja kunnassa 2 500 asukasta (vuonna 2022).
Maantiede

Voznesenjen kunnan pinta-ala on 1 889,73 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Podporožjen piirin Vinnitsyn ja lännessä Podporožjen kuntiin, idässä ja kaakossa Vologdan alueeseen ja pohjoisessa Karjalan tasavaltaan. Pinta-alasta 80 % on metsää, 15 % vesistöjä ja 3 % maatalousmaata.
Jokia ovat Syvärin lisäksi Himjoki (ven. Gimreka), Iivina (Ivina), Kuzra, Munduksa, Svjatuha, Toiba ja Vaškusa. Ylä-Syvärin voimalaitoksen pato muodostaa Iivinan tulva-alueen. Syvärin niskasta eroaa Äänisen kanava. Äänisen osuus kunnan pinta-alasta on 150,47 neliökilometriä. Toinen suurempi järvi on 8,3 neliökilometrin laajuinen Juksovskoje. Hyötykaivannaisiin kuuluvat rakennus- ja verhoilukivi, hiekka, sora ja turve. Kunnan alueella sijaitsee Štšeleikin geologinen luonnonmuistomerkki.
Asutus

Kuntaan kuuluu keskustaajaman lisäksi yhdeksän kylää: Bogdanovo, Himjoki, Kiprušino, Konets, Krasnyi Bor, Rodionovo, Sobolevštšina, Štšeleiki ja Volodarskaja. Asukasmäärä on laskussa ja väestö ikääntyy.
Voznesenjen kunta on vanhaa vepsäläisten asuinaluetta. Aikaisemmin Soutjärven volostiin kuuluneet Volodarskaja (vepsäksi Kukagd’), Himjoki (Himjogi) ja Štšeleiki (Vehkaiselg) ovat eteläisimmät äänisvepsäläiset kylät. Voznesenje (Süverel), joka toimi äänis- ja keskivepsäläisten kauppapaikkana, oli venäläisten asuttama. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 75 vepsäläistä.
Historia

Paikkakunta on saanut nimensä Kristuksen taivaaseen astumisen luostarista, joka toimi Syvärin oikeanpuoleisella rannalla 1500-luvulta lähtien. Se lakkautettiin ja muutettiin pogostaksi vuonna 1764. Suurin osa asutuksesta sijaitsee joen vasemmalla rannalla, jossa aikaisemmin olivat Namoinyje Peskin ja Svirskoje Ustjen kylät.
Marian kanavajärjestelmän ja Äänisen kanavan valmistuttua vuonna 1852 Voznesenjesta tuli tärkeä kauppa- ja satamapaikka. 1800-luvun lopulla sinne rakennettiin laivatelakka. Hallinnollisesti se kuului Aunuksen kuvernementin Petroskoin kihlakuntaan. Voznesenje oli hallintopiirin keskus vuodesta 1927, kunnes vuonna 1954 se liitettiin Podporožjen piiriin.
Voznesenjen taajama on perustettu vuonna 1935. Se oli jatkosodan aikana suomalaisten miehittämä ja tuhoutui täysin sodan loppuvaiheessa. Suomalaiset rakensivat Syvärin yli 392 metriä pitkän sillan, joka avattiin huhtikuussa 1942. Nykyinen kaupunkikunta on perustettu vuonna 2004.
Liikenne, talous ja palvelut

Kunnan läpi kulkevat Petroskoin ja Oštan sekä Lotinapellon ja Vytegran väliset osittain päällystetyt maantiet. Syväri ylitetään koko vuoden ajan 14 kertaa päivässä edestakaisin kulkevalla lossilla. Syvärin kautta kulkevat Volgan–Itämeren ja Vienanmeren–Itämeren vesitiet. Voznesenjessa ja Štšeleikissä on tavaraliikenteen laiturit. Äänisen kanavaa käyttävät nykyään vain pienalukset.
Voznesenjesta on linja-autoyhteydet Podporožjeen ja Pietariin. Sen kautta kulkee myös Petroskoin, Vytegran, Vologdan, Puudosin ja Pietarin välinen kaukoliikenne. Kunnan sisäistä joukkoliikennettä ei ole.
Asukkaiden pääelinkeinot ovat julkiset ja yksityiset palvelut, jalostus sekä maa- ja metsätalous. Tärkeimmät yritykset ovat Voznesenjen korjaustelakka ja Štšeleikin kivilouhos. Maataloutta edustavat yksityistilat ja puutarhaviljelmät. Lisäksi harjoitetaan puunhankintaa ja kalankasvatusta.
Keskustaajaman palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, pieni poliklinikka, vanhainkoti, urheilutalo, joukko kauppoja, kahvila, posti ja huoltoasema. Joitakin palveluja on myös eräissä kylissä.
Matkailu ja nähtävyydet

Kunnan matkailupotentiaali perustuu sen historiallisiin nähtävyyksiin, luontoon ja vesistöihin sekä kalastus- ja metsästysmahdollisuuksiin. Tärkeimmät kulttuuriperintökohteet ovat Himjoen, Kiprušinon, Sobolevštšinan ja Štšeleikin vanhat puukirkot sekä Äänisen kanavan valmistumisen muistomerkki. Geologeja ja kiipeilijöitä kiinnostavat Štšeleikin kalliot. Matkailupalveluja ovat Voznesenjen pieni hotelli, Štšeleikin vierasmaja, Rovskojen lomakylä ja Muromljan metsästysmaja Iivinan tulva-alueen rannalla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Voznesenjen kunnan sivusto (venäjäksi)
| n k Leningradin alueen kaupungit ja taajamat |
| --- | --- | --- |
| Kaupungit |  Antrea  Boksitogorsk  Enso  Hatsina  Ivangorod  Jaama  Kiriši  Koivisto  Kommunar  Korotka  Koskenala  Käkisalmi  Laukaa  Lotinapelto  Lomkka  Lupana  Olhava  Pella  Pikaljovo  Pähkinälinna  Seuloskoi  Sierattala  Sjasstroi  Slantsy  Sosnovyi Bor  Tihvinä  Tusina  Uuras  Uusi-Laatokka  Viipuri  Volossova  |  |
| Kaupunkityyppiset taajamat |  Budogoštš  Haisevaisi  Imeni Morozova  Imeni Sverdlova  Jefimovski  Johannes  Jääski  Kaarlahti  Kuismala  Lepäsi  Naasia  Namkku  Nikolski  Orinansavotta  Paulova  Priladožski  Punaporu  Rahja  Raivola  Rjabovo  Siiverska  Svirstroi  Taaitsa  Toksova  Tolmatšovo  Tuprova  Uljana  Vaaseni  Vahriselkä  Viiritsa  Vornasuo  Voznesenje  |  |
Shakerit (uskonlahko)

| Shakerit United Society of Believers in Christ's Second Appearing |
| --- | --- |

Toiminta-alue:  Maine, Yhdysvallat
Perustaja:  Ann Lee
Perustettu:  1700-luvulla Englannissa
Irtautunut:  Kveekareista
Jäseniä:  2 (2019)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vanha navettarakennus nykyään museona toimivassa Hancockin shakerkylässä Massachusettsin osavaltiossa Yhdysvalloissa.
Shakerit (engl. Shakers, "vapisijat"), joista on suomeksi käytetty myös nimitystä hihhulit, on Englannissa 1700-luvulla muodostunut kristillinen uskonlahko. Se syntyi, kun liikkeen perustajat erosivat kveekareista. Shakers-lahko kukoisti Yhdysvalloissa, ja vuoteen 1826 mennessä oli eri puolilla maata 18 vaurasta shakers-yhdyskuntaa.
Liikkeen hengellinen johtaja oli "äiti" Ann Lee, joka nautti liikkeen sisällä lähestulkoon palvontaa. Äiti Ann Leen katsottiin olevan suorassa yhteydessä Jumalaan, minkä johdosta hän oli shakereiden liikkeen kiistaton johtaja.lähde?
Shakerit edellyttivät jäseniltään tiukkaa selibaattia, jota piti noudattaa myös avioliitossa. Shakereiden yhteisöissä jopa vierailevat aviopuolisot sijoitettiin erillisiin huoneisiin.lähde?
Shakers-liike oli jyrkkä uskonlahko, joka tunnetaan Kristuksen toiseen tulemiseen uskovien seurana, ja joka oli rutiininomaisesti yhteydessä henkiin. Lahkolaiset uskoivat sukupuolten tasavertaisuuteen, harjoittivat selibaattia ja julistivat rauhanliikettä. He uskoivat pystyvänsä puhumaan tuonpuoleiseen siirtyneiden veljiensä ja tunnettujen kuuluisuuksien, kuten Kolumbuksen kanssa.lähde?
Nimitys

Shakers-liikkeen nimitys muodostui siitä, kun seurakunta tanssi iloa puhkuvaa, pyörremäistä ja jalkaa polkevaa tanssia. Lahkolaiset uskoivat tanssiessaan olevansa henkiensä valloissa. Shaker-nimitys (’vapisija, ravistelija’) oli aluksi pilkkanimi, jonka he saivat hurmahenkisten tanssiensa vuoksi, joissa he sanoivat ravistelevansa synnin pois.
Liike nykyään

Kun liikkeessä ei ollut perheenlisäyksen kautta luonnollista väestönlisäystä tiukan selibaatin takia, liike adoptoi orpolapsia niin kauan, kuin se oli mahdollista USA:n lakien mukaan. 21-vuotiaina nämä saivat päättää, jäisivätkö he vai lähtisivätkö pois yhteisöstä, jos halusivat. Useimmat lähtivät. 1800-luvulla jopa lähes 6 000 jäsenestä koostunut liike on sittemmin kuihtunut melkein olemattomiin. Vuonna 2011 liikkeeseen kuului Yhdysvalloissa enää kolme jäsentä, jotka elivät vanhassa shakeryhteisössä Mainessa. Vuonna 2019 shakereita oli jäljellä vain yksi mies ja yksi nainen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shakerit Wikimedia Commonsissa
Shakerien pyörretanssia. Kuva 1800-luvulta.
Boeing B-17 Flying Fortress

| B-17 Flying Fortress |
| --- | --- |
 B-17E
Tyyppi:  raskas pommikone
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Boeing
Ensilento:  28. heinäkuuta 1935
Valmistusmäärä:  12 731 
Kuuluisan Memphis Bellen miehistö 7. kesäkuuta 1943.
Boeing B-17 Flying Fortress (suom. lentävä linnoitus) oli ensimmäinen sarjatuotettu nelimoottorinen raskas pommikone. Sitä käytettiin pääasiassa Yhdysvaltain armeijan ilmajoukkojen USAAF:n (engl. United States Army Air Forces) suorittamiin Saksan teollisuuskohteiden päiväpommituksiin toisessa maailmansodassa. B-17 osoittautui yhdeksi toisen maailmansodan parhaista lentokoneista, vaikka ensimmäiset mallit ilmestyivät jo 1930-luvulla. Sitä valmistettiin muun muassa General Motorsin tehtailla henkilöautotuotannon loputtua 1942.
Nelimoottoristen pommikoneitten massakäyttö asetti Saksan ilmapuolustukselle kovia paineita ja pakotti nämä siirtämään hävittäjätoiminnan painopistettä itärintamalta valtakunnan ydinalueiden puolustamiseen.
Historia ja tuotekehitys

Alkuperäinen käyttötarkoitus koneelle piti olla pitkän matkan meripartiopommittaja; vihollislaivojen pommittaminen korkealta näiden ollessa vielä kaukana. Tästä käyttötarkoituksesta kuitenkin luovuttiin, kun huomattiin, ettei laivoihin pysty osumaan korkealta pommittaessa, ja konetta alettiin käyttää normaalina raskaana pommikoneena.
B-17:n prototyyppi lensi ensimmäisen kerran 28. heinäkuuta 1935 Boeing Model 299 -nimellä. Vuonna 1936 Yhdysvaltain armeijan ilmajoukot tilasivat kolmetoista YB-17-pommittajaa, joissa suurin muutos Model 299:ään nähden oli, että moottorit oli vaihdettu voimakkaampiin Wright R-1820-39 Cycloneihin.
Palveluskäyttö

Ensimmäiset B-17:t otettiin palveluskäyttöön vuonna 1938. Pearl Harborin hyökkäyksen jälkeen 1941 koneiden tuotantoa huomattavasti kiihdytettiin. Koneet palvelivat kaikilla sotanäyttämöillä, ja niiden tuotanto loppui huhtikuussa 1945 12 700 koneen jälkeen.
Parasta B-17:ssä olivat sen nopeus ja kestävyys; kone pysyi ilmassa ja pystyi laskeutumaan vielä hyvinkin pahasti vaurioituneena.
Koneen puolustusaseistusta paranneltiin moneen otteeseen sodan aikana koneen joutuessa puolustautumaan saksalaisia torjuntahävittäjiä vastaan. Ensimmäisissä malleissa oli muutama konekivääri, viimeisissä peräti 13.
Rauhan ajan lento-onnettomuudet

Konetyypille on sattunut ainakin kaksi rauhan ajan vakavaa lento-onnettomuutta. Museokoneiden ilmailunäytöksessä Connecticutissa Yhdysvalloissa menehtyi 7 henkilöä, sekä 7 loukkaantui 2. lokakuuta 2019. Nine-O-Nine -niminen B-17 pommittaja syöksyi huoltohalliin tuhoutuen, Bradley Airport-lentokentän lähellä Windsor Lockissa, 10 matkustajaa sekä 3 miehistön jäsentä kyydissään. Kyseisen tyyppisiä koneyksilöitä on edelleen lentokuntoisia vain arviolta 10 kappaletta.
12. marraskuuta 2022 Dallasissa lentonäytöksessä B-17 ja Bell P-63 Kingcobra -tyyppinen kone törmäsivät toisiinsa ilmassa ja putosivat maahan. Kuusi ihmistä kuoli.
Mallit ja aseistus > B-17C

C-mallissa konekiväärejä oli viisi kappaletta, raskaat konekiväärit rungon ylä- ja alapuolilla sekä kyljissä, ja kevyt konekivääri nokassa. Koska yksikään näistä ei ollut pyrstössä ja peräsin esti rungon yläpuolen konekivääriä ampumasta suoraan taaksepäin, kone oli haavoittuvainen suoraan takaa tulevia hyökkäyksiä vastaan.
Mallit ja aseistus > B-17D

D-mallissa rungon ylä- ja alapuolelle vaihdettiin yksittäisten konekiväärien tilalle konekivääripari ja panssarointia paranneltiin.
Mallit ja aseistus > B-17E

E-mallissa koneen takarunko, pyrstö, sivuvakautin ja korkeusvakauttimet suunniteltiin täydellisesti uudelleen. Koneen perään sekä rungon yläpuolelle lisättiin konekivääritornit ja rungon alapuolen vain taaksepäin ampuva gondoli vaihdettiin kääntyvään konekivääritorniin. 112 ensimmäisessä E-mallin B-17:ssä tämä oli Sperryn kauko-ohjattu torni, jonka jälkeen alatorniksi vaihdettiin Sperryn miehitetty pallotorni. Kaikki uudet konekivääritornit sisälsivät raskaammat .50 kaliiperin (12,7 mm) konekiväärit. Lisäksi nokan molemmille puolille lisättiin ikkunat, joihin voitiin asentaa raskaat konekiväärit. Tulivoiman lisäys oli huomattava sekä määrällisesti että ampumasektorillisesti. Ilmeisesti myös toinen rungon yläpuolen konekivääreistä poistettiin. Tyynellämerellä E-malli oli erittäin ikävä yllätys panssaroimattomille japanilaishävittäjille, Euroopassa E-malli lähinnä teki koneesta kelvollisen suojelemaan itseään kohtuullisesti.
Mallit ja aseistus > B-17F

F-mallissa aseistus oli melkein sama kuin E:ssä, ainoana erona oli, että nokan sivujen konekiväärit olivat vakiovaruste. Sen sijaan koneessa oli lukuisia muita muutoksia kuten suuremmat polttoainesäiliöt, parempi panssarointi sekä mahdollisuus kuljettaa suurempaa pommikuormaa.
Mallit ja aseistus > B-17G

Ennen G-mallia koneen puolustusaseistuksen suurin heikkous oli tulivoima suoraan eteenpäin; G-mallissa nokan alapuolelle lisättiin konekivääritorni, jossa oli kaksi raskasta konekivääriä. Lisäksi perän konekivääritornia paranneltiin ja rungon yläpuolen yksittäinen konekivääri poistettiin; se oli osoittautunut turhaksi rajallisen ampumasektorinsa vuoksi. Tämä malli sai lisänimen ”siili” joka suuntaan ampuvien konekivääriensä takia. Myöhemmin se muuttui myös ”lentäväksi linnoitukseksi”, joka on säilynyt tähän päivään asti.
Tekniset tiedot (B-17G)

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Pituus: &&&&&&&&&&&&&022.070000022,7 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&031.062000031,62 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&05.08200005,82 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&0131.0920000131,92 m²
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&013488.&&&&0013 488 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&029737.&&&&0029 737 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&04.&&&&004 × Wright R-1820-97 -tähtimoottoria; &&&&&&&&&&&&0895.&&&&00895 kW (&&&&&&&&&&&01200.&&&&001 200 hv) per moottori
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0462.&&&&00462 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&03220.&&&&003 220 km
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&010920.&&&&0010 920 m
Aseistus
13 × 12,7 mm konekivääri
enintään 7 990 kg pommeja
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Väritys B-17 (Arkistoitu – Internet Archive)
Inside the B-17 Ball Turret Video kuvaa B-17F:n pallonmuotoisen konekivääritornin rakennetta ja toimintaa. 19 min. YouTube.
Boeing B-17F-27-BO Flying Fortress (41-24639)
Boeing B-17 Flying Fortress
Shiman sairaala

| Shiman sairaala> 島病院 |
| --- | --- |

Osoite:  1 Chome-5-25 Otemachi Naka Ward, Hiroshima
Sijainti:   Hiroshiman prefektuuri, Japani
Koordinaatit:  34°23′41″N, 132°27′17″E
Rakennustyyppi:  Sairaala
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Shiman sairaala (jap. 島病院, Shima byōin) on japanilaisessa kaupungissa, Hiroshimassa sijainnut yksityissairaala. Sairaalan johtajana toimi sen omistaja ja perustaja tohtori Kaoru Shima. Sairaala oli toimintatyypiltään kirurginen sekä sisäelimien sairauksiin erikoistunut, ja siinä tehtiin leikkausoperaatioita. Toisen maailmansodan loppuvaiheissa alkoi Shiman sairaala kärsiä pahasta materiaalivajeesta. Hoitotarvikkeita sekä lääkeaineita alkoi olla yhä vaikeampaa saada toimitettua.
Erotukseksi mainittakoon, että niin kutsuttuna Atomisairaalana nimitettiin Hiroshimassa olevaa Punaisen Ristin sairaalaa. Se säilyi pommitustuhoista toimintakykyisenä. Punaisen Ristin sairaala erikoistui myöhemmin säteilyvammojen hoidossa.
Sairaalan historiallinen merkitys korustui siinä, että se oli "Little Boy" -nimisen atomipommin osumakohta ja kaiken hävityksen keskipiste eli hyposentrumi. Pommi pudotettiin Enola Gay -nimisestä B-29 pommituskoneesta 6. elokuuta 1945 ja sen tähtäyspisteenä oli ollut sairaalasta 300 metrin päässä sijainnut Aioin silta. Sairaala tuhoutui niin täydellisesti, ettei siitä jäänyt juurikaan mitään jäljelle: esimerkiksi sen sisääntulon yhteydessä olleet kiviset pilarit olivat kokonaan sulaneet. Kaikki siinä olleet henkilöt kuolivat, niin potilaat kuin hoitohenkilökuntakin. Lisäksi uhreissa oli potilaitten omaisia, jotka olivat tulleet tarjoamaan hoidettaville aamupalaa. Japanilaisen käytännön mukaan: läheiset huolehtivat hoidossa olevalle tämän tarvitseman ruokahuollon, eikä sairaalan taholta kuten muun muassa länsimaissa.
Tohtori Shima oli itse potilaskäynnillä pommituksen aikaan muualla. Hän oli Hiroshiman lähistöllä maaseudulla, tarpeeksi etäällä atomipommin räjähdysvaikutuksista. Näin ollen Shima selvisi ydinräjähdyksestä loukkaantumatta, eikä esimerkiksi ollut niin kutsuttu hibakusha. Sodan jälkeen Shiman sairaala toimi edelleen, täydellisesti uudelleenrakennettuna.
6. elokuuta 1945 tehdyn atomipommihyökkäyksen muistolaatta.
Aiheesta muualla

http://www.shimagekanaika.jp/ (japaniksi)
http://nuclearweaponarchive.org/News/Shima.html
Shadowrun

| Shadowrun |
| --- | --- |

Suunnittelija:  Jordan Weisman Robert N. Charrette L. Ross Babcock III et al.
Julkaisija:  FASA Fantasy Productions Catalyst Game Labs
Julkaisuvuosi:  1989, 1992, 1998, 2005, 2009, 2013
Tyylilaji:  kyberpunkfantasia
Shadowrun on tieteisfiktiota ja fantasiaa yhdistelevä roolipeli, jonka pohjalta on tehty novelleja, keräilykorttipeli ja muutamia videopelejä. Pelin erityinen teema on teollisuusvakoilu.
Shadowrun sijoittuu tulevaisuuteen (ensimmäinen versio alkaa vuodesta 2050), jossa mayakalenterin pitkälaskun päättyminen aiheuttaa mytologisten olentojen ja taikavoimien ilmestymisen maailmaan, jonka yhteydessä monet ihmisistä muuttuvat örkeiksi ja peikoiksi. Megakorporaatioilla on erittäin paljon valtaa ja usein omia yksityisarmeijoita.
Fantasianovellit

FASA julkaisi yli 40 fantasianovellia vuosina 1991–2001.
Catalyst Game Labs ilmoitti vuonna 2008 alkavansa julkaisemaan Shadowruniin pohjautuvia fantasiaromaaneja. Yhtiön edustajan mukaan Shadowrun-peliä tai novellia on pelannut tai lukenut noin 25 miljoonaa henkeä.
Suomalaiset Shadowrun julkaisut

Shadowrun roolipeli, Pelisäännöt, Pro-Games, 1991
Katusamurai, Varustelähdekirja, Pro-Games, 1992
Megapleksin menoa, Lähdekirja, Pro-Games, 1992
Pullotettu Demoni, Seikkailu, Pro-Games, 1992
Robert N. Charrette: Shadowrun: Pysy erossa lohikäärmeistä (Shadowrun: Never Deal With a Dragon, 1990), novelli ShadowRunin maailmasta, Pro-Games, 1992, ISBN 951-589-000-4
Videopelit

Shadowrunille on tehty kuusi videopeliä. Ensimmäinen oli Beam Softwaren vuonna 1993 julkaisema toimintaroolipeli Shadowrun. Toinen Shadowrun-niminen peli ilmestyi seuraavana vuonna Sega Mega Drivelle. Vuonna 2007 julkaistiin Xbox 360:lle ja Windowsille Shadowrun, joka oli ensimmäisen persoonan ammuntapeli.
Microsoft sulki FASA Studiosin vuonna 2007 ja lisensoi Shadowrunin videopelioikeudet Jordan Weismanin omistamalle Smith & Tinker -yhtiölle. Harebrained Schemes -peliyhtiö aloitti Kickstarter-keräyksen Shadowrun Returnsin kehityksen rahoittamiseksi. Keräys tuotti 1,8 miljoonaa dollaria tavoitteen ollessa 400 000 dollaria. Shadowrun Returns julkaistiin 25. heinäkuuta 2013. Shadowrun Chronicles: Boston Lockdown, jota kehitettiin alun perin nimellä Shadowrun Online, julkaistiin huhtikuussa 2015. Uusi nimi päätettiin yhdessä Kickstarter-tukijoiden kanssa.