stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aune
Tunnettuja Auneja (Aune tai Auni)

Listan henkilöt ovat suomalaisia.
Aune Irja Aholainen, Irja Aholainen (1904–1994), oopperalaulaja
Aune Alaja (1915–1991), uskonnonopettaja ja kirjailija
Aune Antti, Kerttu Aune Holmqvist (1901–1983), laulaja
Aune Brotherus (1899–1980), kääntäjä
Aune Castrén-Saarnio (1908–1978), runoilija
Aune Haarla, o.s. Lahdelma, aik. Ala-Tuuhonen (1923–1976), radiotoimittaja
Aune Hiisku (1902–1978), kirjailija
Aune Huotari (1903–1932), lastenkirjailija
Aune Häme (1909–1960), näyttelijä
Aune Hämäläinen (1909–1989), kirjailija
Aune Innala (1906–1999), Kokoomuksen kansanedustaja
Aune Jääskinen (1932–2015), taidehistorioitsija
Aune Kaipainen, Anu Kaipainen (1933–2009)
Aune Kallinen (s. 1975), teatteriohjaaja ja esitystaiteilija
Aune Karhumäki (s. 1975), kehopsykoterapeutti, työnohjaaja ja tietokirjailija
Aune Krohn (1881–1967), kirjailija ja uskonnollisen kirjallisuuden suomentaja
Aune Laaksonen (1927–2014), taiteen keräilijä, Keravan taidemuseon perustaja
Aune Laurikainen (1909–1989), kommunisti, Suomi-Kiina-seuran pääsihteeri
Aune Lind (1936–2019), näyttelijä ja ohjaaja
Aune Lindström (1901–1984), taidehistorioitsija ja kaunokirjallisuuden suomentaja
Aune Mikkonen (1922–2002), taidegraafikko
Aune Mäkinen (1938–1974), kirjastovirkailija ja runoilija
Aune Mäkinen-Ollinen (1900–1988), juristi, virkamies ja opettaja
Aune Mänttäri (1936–2023), SMP:n ja SKYP:n kansanedustaja
Aune Niskanen (1916–2011), pakinoitsija ja runoilija
Auni Nuolivaara (1883–1972), kirjailija, taidemaalari ja kuoronjohtaja
Aune Paulin (1925–2007), naivistinen taidemaalari ja animaattori
Aune Peippo (1906–1983), kirjailija ja kuvaamataidon opettaja
Aune Perälä (1909–1993), opettaja, runoilija ja sanoittaja
Aune-Inkeri Pesonen, Maria Orasto (1913–1984), kirjailija
Aune Rajala (s. 1930), yleisurheilija
Aune Rutonen (1929–2009), SMP:n poliitikko
Aune Rättyä-Pälli (1936–1980), lied- ja oopperalaulaja ja laulunopettaja
Aune Salama (1908–1999), SDP:n kansanedustaja
Aune Salmi (1927–2010), kuulantyöntäjä ja kiekonheittäjä
Aune Saloheimo (1912–2002), kotitalousopettaja, rehtori ja kotitalousneuvos
Aune Seme (1915–2014), maastohiihtäjä ja järjestösihteeri
Aune Siimes (1908–1964), keraamikko
Aune Somersalmi (1902–1984), näyttelijä ja oopperalaulaja
Aune Suomalainen, Elina Kangas (1903–1956), suomentaja
Aune Vihriälä (1909–1975), laulaja ja näyttelijä
Aune Vähäkangas (1939–2013), kirjailija
Aune Ylppö (1900–1980), hammaslääketieteen tutkija ja professori
Aune Äyräpää (1898–1981), taidemaalari
Kuvitteellisia Auneja

Aune Leppänen, sivuhenkilö Väinö Linnan romaanissa Täällä Pohjantähden alla
Brasilianara

| Brasilianara |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Papukaijat Psittacidae
Suku::  Brasilianarat Primolius
Laji::  maracana
Kaksiosainen nimi
 Primolius maracana  (Vieillot), 1816 
Katso myös
   Brasilianara Wikispeciesissä   Brasilianara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Brasilianara (Primolius maracana) on eteläamerikkalainen papukaija. Sen elinympäristö käsittää pääosan Brasiliaa, Paraguayn ja Koillis-Argentiinan. Lajin holotyypin kuvaili Louis Jean Pierre Vieillot Paraguaysta 1816. Brasilianaralla ei ole alalajeja. Sen laskettiin aiemmin kuuluvan Ara-sukuun.
Brasilianaran selkäpuolen väritystä näyteyksilöllä.
Se on kooltaan ja muodoltaan samantyyppinen kuin muutkin Primolius-arat: suurimmaksi osaksi vihreä ja pituudeltaan nokasta pitkän pyrstön kärkeen noin 43 senttimetriä pitkä ja painoltaan noin 265 grammaa. Väritykseltään vihreän ohella brasilianaralla on oranssinpunaisia merkintöjä otsalla ja alavatsassa. Siipisulkien yläpinnat ovat englanninkielisen nimen (blue-winged macaw) mukaan siniset. Päässä on myös sinertävää tai turkoosia väritystä. Pyrstön ja siipien sisäpinnat ovat likaisen kellertävän väriset. Pyrstön yläpinta on puna-sininen. Muiden arojen tapaan brasilianaran silmiä ympäröi paljas ihoalue, joka on brasilianaralla vaalean kellertävä. Nokka on kokonaan musta. Koivet ovat vaaleanpunaiset ja niissä on mustat kynnet. Nuorella linnulla on aikuisiin verrattuna tummemmat silmät, ja otsan punertava alue on pienempi/hailakampi.
Lemmikkinä

Brasilianara ei ole kovin yleinen lemmikkinä verrattuna isompiin aroihin, mutta sitä tavataan myös Suomessa.
Hoidoltaan ja vaatimuksiltaan brasilianara muistuttaa muita lemmikkilintuja: hyvin voidakseen se tarvitsee muun muassa lajitoverin seuraa, paljon tilaa, lajityypillisen ruokavalion, runsaasti erilaisia virikkeitä, lintulähtöiset käsittely- ja koulutustavat sekä päivittäistä vapaanaoloa häkistä turvalliseksi tehdyssä sisätilassa.
Brasilianara kuuluu CITES I/A-liitteeseen, jonka vuoksi kaikessa siihen liittyvässä kaupankäynnissä myös Suomen sisällä linnulle vaaditaan alkuperätodistus, pysyvä tunnistemerkintä (siru tai umpirengas) sekä Suomen ympäristökeskuksen myöntämä EU-lupanumero. Ilman näitä myös lajin pesittäminen eli poikasten tuottaminen on kiellettyä.
Karaokekuningas

| Karaokekuningas Tuomari Nurmio |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Finnvox- ja Herodes -studiot
 Julkaistu: 25. huhtikuuta 1995
 Tyylilaji: iskelmä, rock
 Kesto: 44.50
 Levy-yhtiö: Herodes
Tuomari Nurmion muut julkaisut
| Hillbilly Spacecraft 1994 | Karaokekuningas 1995 | Tanssipalatsi 1996 |
Karaokekuningas on Tuomari Nurmion kymmenes studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 1995.
Helsingin Sanomien kulttuuritoimitus otti albumin mukaan vuoden 1995 parhaiden äänilevyjen listalleen. Jukka Hauru ihasteli arvostelussaan, miten Nurmio onnistuu levyllä tasapainoilemaan parodian ja pieteetin välillä..
Kappaleet

Lemmenloruja – 2.56 (Something Stupid, säv. C. Carson Parks, san. Tuomari Nurmio)
Oi täysikuu – 3.54 (Such A Night, säv. Mac Rebennack, san. Markku Salo, Tuomari Nurmio))
Villi yö – 3.10 (Bamboleo, säv. Bouchikhi, Baliardo, Reyes, Diaz, san. Markku Salo)
Yksi pieni sydän – 2.22 (säv. Tommi Viksten, san. Tuomari Nurmio)
Huono ihminen – 4.24 (säv. ja san. Tuomari Nurmio)
Rahamies – 3.05 (Money Is King, säv. Neville Marcano, san. Markku Salo, Tuomari Nurmio)
Amore – 3.51 (That's Amore, säv. Harry Warren, san. Markku Salo, Tuomari Nurmio)
Sinulle – 2.57 (Silhouettes, säv. Frank C. Slay, Bob Crewe, san. Markku Salo, Tuomari Nurmio)
Kappale kauneinta luontoa – 3.29 (säv. ja san. Tuomari Nurmio)
Kokonaan sun – 3.48 (Coconut Grove, säv. John Sebastian, Zal Yanovsky, san. Markku Salo)
Mustat kyyneleet – 4.09 (Lagrimas Negras, säv. Miguel Matamoros, san. Markku Salo)
Kuume – 3.17 (Fever, säv. John Davenport (= Eddie Cooley & Otis Blackwell), san. Markku Salo, Tuomari Nurmio)
Sätkyukko – 3.22 (Lifeboat Party, säv. Ron Rogers, August Darnell, san. Markku Salo, Tuomari Nurmio)
Burgundin herttuakunta

Burgundin herttuakunta (lat. Ducatus Burgundiae, ransk. Duché de Bourgogne, holl. Hertogdom Bourgondië) oli herttuakunta, joka sijaitsi suurin piirtein nykyisen Burgundin alueella, mutta se omisti ajoittain suuria alueita myös nykyisten Belgian, Luxemburgin ja Alankomaiden alueilta. Herttuakunta oli olemassa vuosina 843–1477, jolloin sitä johtivat Burgundin herttuat. Vuonna 1477 herttuakunta jaettiin sodan jälkeen Ranskan ja Habsburgien Itävallan kesken, Ranskan saadessa Burgundin ydinalueet ja Itävallan saadessa Alankomaat.
Historia

Burgundin herttuakunta syntyi Verdunin sopimuksen myötä vuonna 843. Herttuakunnan nimi tulee aluetta aikoinaan hallinneesta burgundien germaaniheimosta. Burgundin hallitsijat olivat vähällä päästä 900-luvun lopussa koko Ranskan hallitsijoiksi ja Burgundin herttua Rudolfista tulikin Ranskan kuningas, mutta hänellä ei ollut kruununperillisiä ja valta siirtyi Hugues Mustalle. Lopulta Burgundissa nousi valtaan Hugo Capetin kaksi veljeä, ensin Otto ja sitten Henri I. Henri I:n kuoltua alkoi ensimmäinen perimyyskriisi Robert II:n ja Otto-Williamin välillä. Näiden kahden välille syttyi vuonna 1002 sota, jonka Robert II voitti vuonna 1003.
Burgundin asema itsenäisenä alueena päättyi Kaarle Rohkean Ludvig XI:tta vastaan käymään sotaan. Kaarle Rohkea kuoli Nancyn taistelussa vuonna 1477 ja Ludvig XI saattoi liittää Burgundin alueet Ranskaan vanhan saalilaisen lain mukaan. Benelux-maiden eli silloisten Burgundin Alankomaiden alue päätyi Habsburgeille ja Franche-Comtén alue päätyi Pyhälle saksalais-roomalaiselle keisarikunnalle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Burgundin herttuakunta Wikimedia Commonsissa
Pierre Womé

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Pierre Nlend Womé
Syntymäaika: 26. maaliskuuta 1979 (ikä 45)
Syntymäpaikka: Douala, Kamerun
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 181 senttimetriä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1993–1994 1994–1996 1996–1997 1997–1998 1998–1999 1999–2002 2002–2003 2003–2004 2005 2005–2006 2006–2008 2008–2010 2012– |  Fogape  Canon Yaoundé  Vicenza Calcio  Lucchese  AS Roma  Bologna  Fulham FC  RCD Espanyol  Brescia Calcio  Inter  Werder Bremen  1. FC Köln  Coton Sport | 30 (6) 51 (13) 3 (0) 24 (2) 8 (0) 47 (3) 14 (1) 23 (1) 16 (3) 12 (0) 28 (2) 0 (0) |
Maajoukkue
| 1998–2005 |  Kamerun | 69 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
| Mitalit> Maa:   Kamerun.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kamerun.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kamerun.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Kamerun> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Sydney 2000 |  |  |
| AM-kilpailut  | AM-kilpailut  | AM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ghana ja Nigeria 2000 |  |  |
|  Kultaa | Mali 2002 |  |  |
Pierre Nlend Womé (s. 26. maaliskuuta 1979 Douala, Kamerun) on kamerunilainen jalkapalloilija, jonka pelipaikka oli puolustaja. Hän pelasi muun muassa Italiassa, Englannissa, Espanjassa ja Saksassa.
Ura

Uransa aikana Womé on pelannut monissa eri seuroissa ympäri Eurooppaa, erityisesti Italiassa. Hän aloitti uransa pienessä Fogapen joukkueessa Kamerunin liigassa. Sieltä hän siirtyi pian maan suurimpaan seuraan, Canon Yaoundéen. Jo vuonna 1996 Womé teki ensimmäisen sopimuksensa Eurooppaan, Italian Serie A:ssa pelanneen Vicenzan kanssa. Läpimurto jäi tekemättä, ja nuori afrikkalainen lähti Serie B:hen kokemusta hankkimaan. Jo seuraavalla kaudella hän kuitenkin palasi takaisin korkeimmalle sarjatasolle, tällä kertaa AS Roman riveihin. Womé ei kuitenkin murtautunut Romankaan ykköskokoonpanoon, vaan siirtyi Bologna FC:n joukkueeseen, jossa hän pelasi kolme kautta. Sitä pidempään hän ei ole vieläkään pelannut missään seurassa.
Kiertolainen jatkoi matkaansa vuonna 2002 Englannin Valioliigaan ja Fulham FC:n joukkueeseen. Sekin visiitti jäi lyhyeksi ja seuraavien kausien aikana hän edusti Espanyolia Espanjassa ja Bresciaa Italiassa ennen siirtoa Interiin.
19 maaottelua Kamerunin maajoukkueessa pelannut Womé oli voittamassa mestaruutta Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2002 ja olympialaisissa Sydneyssä 2000. MM-kilpailuissa 2002 hän pelasi Kamerunin kaikki kolme ottelua avauskokoonpanossa. Lokakuussa 2005 hän pelasi kisapaikan kohtalon ratkaisseessa MM-karsintaottelussa Egyptiä vastaan. Womé epäonnistui ottelun viimeisellä minuutilla rangaistuspotkussa ampumalla pallon tolppaan, ja niin Kamerun jäi yllättäen pois kisoista. Womé kommentoi pelin jälkeisessä lehdistötilaisuudessa näin: "Kukaan ei halunnut mennä potkaisemaan rankkaria. Ei kukaan. Eivät edes (Samuel) Eto'o tai kapteenimme (Rigobert Song), koska he tiesivät mitä tapahtuisi, jos he epäonnistuisivat. Minulla on aina ollut rohkeutta ja siksi menin laukomaan."
Tilastot

(kausi, seura, ottelut/maalit)
Tilastot > Eurocup-ottelut

98-99 AS Roma (5, UEFA Cup)
99-00 Bologna FC (2, UEFA Cup)
02-03 Fulham FC (2, UEFA Cup)
Pierre Womé
Lucas Lingman

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 25. tammikuuta 1998 (ikä 26)
Syntymäpaikka: Espoo, Suomi
Pelipaikka: keskikenttä
Pituus: 178 cm
Paino: 72 kg
Seura
Seura: HJK
Pelinumero: 10
Junioriseurat
0000–2010: Honka
2011–2014: HJK
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2014–2017 | Klubi 04 | 44 | (5) |
| 2015–2017 | HJK | 21 | (1) |
| 2018–2019 | → RoPS (laina) | 58 | (8) |
| 2020–2022 | HJK | 41 | (4) |
| 2022–2024 | Helsingborg | 15 | (0) |
| 2022–2023 | → HJK (laina) | 27 | (0) |
| 2024– | HJK | 22 | (4) |
| Yhteensä | Yhteensä | 228 | (22) |
Maajoukkue
| 2013 | Suomi U15 | 6 | (2) |
| 2014 | Suomi U16 | 5 | (5) |
| 2015 | Suomi U17 | 10 | (2) |
| 2015–2016 | Suomi U18 | 10 | (0) |
| 2015 | Suomi U19 | 3 | (0) |
| 2019–2020 | Suomi U21 | 14 | (0) |
| 2022– | Suomi | 11 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 14. tammikuuta 2025.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 21. marraskuuta 2023.
Lucas Lingman (s. 25. tammikuuta 1998 Espoo) on suomalainen jalkapalloilija, joka on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Veikkausliigan HJK:ta
Seurajoukkueura

Lingman pelasi nuorena Hongassa, josta siirtyi HJK:hon 13-vuotiaana. Lingman pelasi ensimmäisen miesten sarjaottelunsa 4. toukokuuta 2014, kun hänen edustamansa HJK:n reservijoukkue Klubi 04 voitti Kakkosen ottelussa KäPan vieraissa maalein 3–1. Veikkausliigakaudella 2015 Lingman teki ensiesiintymisensä 30. elokuuta 2015, kun HJK hävisi vieraissa Ilvekselle 0–1. Lingman solmi huhtikuussa 2016 vuoden 2018 loppuun saakka kestävän jatkosopimuksen HJK:n kanssa.
Ensimmäisinä kolmena vuotena Lingman pelasi niin HJK:n kuin reservijoukkue Klubi-04:n riveissä. Saadakseen enemmän pelikokemusta HJK lainasi Lingmanin tosieen Veikkausliigajoukkueeseen Rovaniemen Palloseuraan kahusiksi 2018 ja 2019. Kausi olikin RoPS:ssa menestyksellinen, sillä seura sijoittui Veikkausliigassa HJK:n voittaessa hopealle. Henkilökohtaisesti Lingman teki kautena viisi maalia ja antoi neljä maaliin johtanutta syöttöä. Kauden 2019 jälkeen Lingmanin ura RoPS:sa päättyi, ja hän palasi kasvattajaseuraansa HJK:hon kaudeksi 2020. Lingman voitti Veikkausliigan HJK:ssa kausilla 2020 ja 2021 ja pelasi myös HJK:n mukana Konferenssiliigan lohkovaiheessa 2021–2022.
Tammikuussa 2022 Lingman siirtyi HJK:sta Ruotsin Allsvenskaniin Helsingborgs IF:ään. HJK kertoi siirtokorvauksen olleen merkittävä. Allsvenskan-debyytin Lingman teki Hammarbytä vastaan 2. huhtikuuta 2022. Elokuun alussa 2022 Lingman palasi HJK:n riveihin loppukauden kestävällä lainasopimuksella. Hän oli avauskokoonpanossa kaikissa HJK:n Eurooppa-liigan lohkovaiheen otteluissa ja pääsi juhlimaan myös kolmatta peräkkäistä Veikkausliigan mestaruuttaan. Tammikuussa 2023 Lingmanin lainasopimusta jatkettiin kattamaan myös kauden 2023. HJK ja Lingman voittivat jälleen Veikkausliigan mestaruuden kaudella 2023. Tammikuun alussa 2024 Lingman teki HJK:n kanssa kauden 2026 loppuun asti ulottuvan sopimuksen.
Maajoukkueura

Lingas on pelannut Suomen eri ikäkausimaajoukkueissa kaikkiaan 48 ottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia. Ensimmäisen A-maajoukkuekutsunsa Lingman sai maaliskuussa 2022 maaotteluihin Islantia ja Slovakiaa vastaan. Maajoukkuedebyyttinsä Lingman teki Slovakiaa vastaan 29. maaliskuuta 2022.
Saavutukset

SM-kultaa kausina 2015, 2020, 2021, 2022 ja 2023 HJK:n riveissä
Suomen Cupin voitto kausina 2017 ja 2020 HJK:n riveissä
SM-hopeaa kaudella 2018 RoPS:n riveissä.
Liigacupin voitto 2015 ja 2023 HJK:n riveissä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lucas Lingman Wikimedia Commonsissa
HJK – Veikkausliiga
3 Saksela |
4 Halsti |
5 O'Shaughnessy |
7 Luís Henrique |
8 Bubacar |
9 Ri. Riski |
10 Lingman |
11 Ro. Riski |
12 Tånnander |
13 Murillo |
14 Dahlström |
15 Tenho |
16 Moren |
17 Rogerson |
18 Murnane |
19 Terho |
21 Väänänen |
22 Kouassivi-Benissan |
24 Browne |
27 Valenčič |
29 Olusanya |
31 Keto |
33 Untersee |
37 Tanaka |
47 Peltola |
Valmentaja Koskela
Averroismi

Averroes
Averroismiksi kutsutaan eurooppalaista filosofista virtausta, joka vallitsi 1200-luvun skolastiikassa. Se perustui islamilaisen filosofin Averroësin (1126 – 1198) Aristoteles-tulkintoihin, joihin oli yhdistelty uusplatonismia. Merkittävimmät averroistit olivat Sigerus Brabantilainen ja Boethius Dacialainen.
Filosofia

Averroësin merkittävimmät filosofiset ajatukset, sellaisina kuin hän esitti ne Aristoteles-kommentaareissaan, olivat:
On olemassa yksi totuus, mutta sen saavuttamiseen on (ainakin) kaksi tietä: filosofian tie ja uskonnon (tai teologian) tie.
Maailma on ikuinen.
Sielu on jaettu kahteen osaan, yksilölliseen ja jumalalliseen.
Yksilöllinen sielu ei ole ikuinen.
Kaikki ihmiset jakavat perustasolla yhden ja saman jumalallisen sielun (monopsykismi).
Kuolleiden ylösnousemus ei ole mahdollista (Boethiuksen painottama ajatus).
Nämä näkökohdat olivat enemmän tai vähemmän ristiriidassa kristinuskon opetusten kanssa ja johtivat lopulta piispa Étienne Tempierin ajamiin Pariisin oppituomioihin vuosina 1270 ja 1277. Näistä varsinkin vuoden 1270 tuomiot oli suunnattu erityisesti averroismia vastaan. Vuonna 1277 Tempier määritteli 219 kiellettyä oppilausetta, jotka olivat enimmäkseen erilaisia aristotelismin tulkintoja, myös averroistisia.
Ongelman ratkaisemiksi Sigerus yritti väittää, että oli olemassa kaksi totuutta: faktuaalinen tai "kova" totuus, joka voitiin saavuttaa tieteiden ja filosofian kautta, ja "uskonnollinen" totuus joka saavutettiin uskonnon kautta. Tämä ajatus ei perustunut Averroekseen — hänen ajatuksensa mukaan yksi totuus voitiin saavuttaa kahta tietä, ei niin että kaksi totuutta olisi saavutettu eri teitä.
Varsinkin vuoden 1277 tuomioita lähemmin tarkasteltaessa voi huomata, ettei suurin osa tuomituista opeista ole peräisin Averroekselta. Sigeriuksen ja Boethiuksen opetuksistä käytettiinkin kuvaavampia nimityksiä "radikaali aristotelismi" ja "heterodoksinen aristotelismi" erotukseksi varsinaisesta averroismista. Nykyään näiden välillä ei tehdä juurikaan eroa.
Tuomas Akvinolainen hyökkäsi erityisesti monopsykismin oppia vastaan teoksessaan De unitate intellectus contra Averroistas ("Mielen ykseydestä averroisteja vastaan"). Myös Ramon Llull hyökkäsi averroismin kannattajia vastaan.
Vaikka averroismi tuomittiinkin vuonna 1277, monet averroistiset opit selvisivät 1500-luvulle ja niitä voidaan löytää Giordano Brunolta ja Pico della Mirandolalta. Nämä opit puhuivat filosofien ylemmyydestä tavalliseen kansaan nähden, sekä älyn ja inhimillisen arvokkuuden välisestä suhteesta.
Averroisteja

Sigerus Brabantilainen (n. 1240–1283/84)
Boethius Dacialainen (n. 1240–1290)
Johannes Jandunlainen (k. 1328)
Aiheesta muualla

Averroism, Islamic Philosophy Online (englanniksi)
Psykoosi

Psykoosi on tila, jossa henkilön todellisuudentaju hämärtyy ja vääristyy, jonka vuoksi hänellä on huomattavia vaikeuksia erottaa tosi epätodesta. Aistiharhat, oudot tunnekokemukset tai harhaluulot vääristävät todellisuutta ja saattavat aiheuttaa ongelmia ihmissuhteissa. Psykoosia sairastavilla on myös muita oireita, kuten pelkoja, ahdistusta, masennusta ja unettomuutta. Psykoottinen häiriö ei välttämättä vaikuta kaikkeen psyykkiseen toimintaan, joten joillakin elämän alueilla henkilö voi suoriutua normaalilla tavalla. Sigmund Freudin teorian mukaan psykoosi on psyyken reaktio tilanteeseen, jossa ihminen ajattelee, ettei hän voi saavuttaa onnea.
Psykoosiin usein liittyvät oudot ja usein pelottavat kokemukset voivat johtaa siihen, että henkilön kyky ilmaista tunteitaan heikkenee, hän vetäytyy ihmissuhteista tai eristäytyy omaan sisäiseen maailmaansa. Joskus, mutta harvoin, psykoottiset oireet aiheuttavat aggressiivista tai impulsiivista käyttäytymistä.
Pitkän psyykkisen rasituksen laukaisema pitkäkestoinenkaan psykoosi ei ole välttämättä mielisairauden oire. Skitsofreniaa, kaksisuuntaista mielialahäiriötä ja masennusta sairastavilla esiintyy kuitenkin tavallista enemmän psykoosioireita.  Myös muut aivosairaudet saattavat laukaista psykoosin.
Psykoosin taustalta löytyy usein omaisen kuoleman kaltainen vaikea järkytys. Lisäksi umpierityshäiriöt, systeemiset sairaudet, tulehdukset ja nestetasapainon häiriöt voivat laukaista psykoosin.
Psykoosin hoito voi olla psykoterapeuttisista hoitoa kuten Suomessa kehitetty avoimen dialogin hoitomalli tai lääkehoitoa tai molempia.
Psykoosikroonikolle ei myönnetä Suomessa välttämättä työkyvyttömyyseläkettä tai kuntoutustukea.
Esiintyvyys

Noin 3,5 prosenttia väestöstä sairastuu Suomessa psykoosiin elämänsä aikana. Vain noin puolet psykooseista ilmenee mielenterveyden häiriöstä kärsivillä ihmisillä. Päihdepsykoosit ovat erityisen yleisiä keski-ikäisillä miehillä ja yleissairauteen liittyvät psykoosit puolestaan eläkeikäisillä naisilla.
Psykoosiin liittyvät elimelliset muutokset

Viime aikoina on alettu tiedostamaan yhä paremmin, että psykoosisairaudet liittyvät usein hermoston kehityksellisiin häiriöihin, joita pääsee syntymään, jos aivoihin kohdistuu liikaa altistavia tekijöitä niiden varhaisessa kehitysvaiheessa. Etenkin aivokuoren ja hippokampuksen N-metyyli-D-aspartaattireseptoreita sisältävät parvalbumiinipitoiset välineuronit eli PVI:t tulehtuvat herkästi ja ovat alttiita saamaan oksidatiivisen stressin aiheuttamia vaurioita esimerkiksi raskauden aikana ja murrosiässä. Kyseiset vauriot lisäävät NMDA-reseptoreiden vajaatoiminnan ja välineuronien toimintahäiriöiden riskiä, mikä aiheuttaa psykoosioireita.
Psykoosin aikana esiintyy poikkeuksellisen korkeita veren kortisolipitoisuuksia.
Psykoosioireen välitön syy on erään teorian mukaan aivojen epätasapaino dopamiinin, serotoniinin tai glutamiinin määrissä ja antipsykoottiset lääkkeet vaikuttavat pääasiassa näiden aineiden reseptoreihin aivoissa. Lääkkeet kuitenkin hoitavat vain välitöntä psykoosioiretta vähentämällä epäspesifisti yleistä aivotoimintaa, eivätkä siten poista psykoosiin johtaneita tekijöitä.
Riskitekijät

Noin 30 prosenttia suomalaisten lääkäreiden toteamista yksittäisistä psykoosijaksoista sattui skitsofreniaa sairastaville, 11 prosenttia skitsoaffektiivista häiriötä sairastaville ja 11 prosenttia vakavaa masennusta sairastaville. Alkoholin liikakäyttö aiheutti lisäksi 13 prosenttia. Loput 35 prosenttia psykoosijaksoista johtuu edellä mainittuja sairauksia sairastamattomille tapahtuneista vaikeista järkytyksistä, kuten omaisen kuolemasta taikka elimellisestä syystä, kuten aivosairauksista, umpierityshäiriöistä, systeemisistä sairauksista, infektioista, nestetasapainon häiriöistä sekä muiden päihteiden kuin alkoholin käytöstä. Esimerkiksi kilpirauhasen vajaatoiminta tai lääkkeiden käyttö saattaa johtaa psykoosiin. Myös aivovamma saattaa aiheuttaa orgaanisen eli elimellisperäisen psykoosin. Myös pitkäaikainen unettomuus saattaa aiheuttaa psykoosin.lähde?
Lapsuuden ja nuoruusiän psykoosit saatetaan sekoittaa autismin tai Aspergerin oireisiin. Lyhyet psykoosit voivat olla myös osana dissosiatiivisia häiriöitä ja psykoosien sekä varsinkin skitsofrenian erotusdiagnostiikassa onkin otettava huomioon erilaiset dissosiatiiviset häiriöt erityisesti dissosiatiivinen identiteettihäiriö, joissa on merkittäviä päällekkäisiä oireita psykoosisairauksien kanssa, mutta kuitenkin selkeästi poikkeava kokonaistaudinkuva.
Päihteiden käyttö, päihteistä tai lääkkeistä vieroittautuminen, synnytys, voimakas stressi tai traumaattinen tapahtuma voivat aiheuttaa reaktiivisen eli lyhytkestoisen psykoosin. Reaktiivinen psykoosi kestää normaalisti yhdestä vuorokaudesta yhteen kuukauteen, mutta sen kesto saattaa venyä jopa muutamaan kuukauteen, jos sitä lääkitään psykoosilääkkeellä.