stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Voittajafiilis

| Voittajafiilis> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2004–2010
Tyylilaji:  hip hop, rap
Kotipaikka:   Helsinki, Suomi
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Mängimies, MC   Eztra, MC   MAS, MC   Tikku, MC   Q-Soul, DJ  
Levy-yhtiö:  Löyly-Viihde  
Aiheesta muualla
www.voittajafiilis.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Voittajafiilis eli VF oli vuonna 2004 perustettu rap-yhtye, johon kuului neljä MC:tä: Mängimies, Ezra, MAS ja Tikku sekä DJ Q-Soul. Kaikki jäsenet ovat syntyneet 1980-luvun alkupuolella.
Voittajafiilis julkaisi ensialbuminsa Jokanen on voittaja vuonna 2005 omakustanteena. Levyä on myyty pari tuhatta kappaletta. [lähde? ]
Kesällä 2006 ilmestyi Skandaalin kanssa yhteistyössä tehty Miksi teip sen? -mixtape.
Levyn julkaisi Löyly-Viihde.
Yhtyeen jäsenistä Ezra ja Tikku kuuluivat myös Helpus-yhtyeeseen, ja Mängimies tunnetaan Konala Cartellista ja Royal Familysta.
Voittajafiiliksen uusin julkaisu on Hitsi et on siistii olla kovis -niminen EP, joka julkaistiin 16. lokakuuta 2008. Löyly-viihteen kotisivujen rekisteröityneet käyttäjät saivat ladata ilmaisen EP:n päivää ennen muita.
Seuraavana päivänä, 17. lokakuuta, levyn sai ilmaiseksi Syvällä Pelissä -yhteisön kotisivuilta.
Vuonna 2010 Voittajafiilis lopetti uransa jäähyväiscomebackkeikalla NRJ:n järjestämällä Rakkauden Kesä-klubilla Helsingin Ravintola Feverissä.
Diskografia

Jokanen on voittaja (albumi) (2005)
Levyn ensimmäinen biisi
Jonkun on pakko
Välil vakavempaa (ylämäkeä/alamäkeä)
Mulle riittää
Jokanen on voittaja
Matkustan ympäri maailmaa
Se menee näin (VF däns)
Kuka on sun nainen?
M.I.K.A (Muistan Ikuisesti Kultaiset Ajat)
Daa-dadada-dam (kaikki on hyvin)
Näin helppoo
Sisäl kuohuu
Miksi Teip Sen? (mixtape) (2006)
Hitsi et on siistii olla kovis (EP) (2008)
Punttisali
Hitsi et on siistii olla kovis
Mielestämme meidän pitäisi katsoa itseämme hiukan enemmän peilistä
Gettodon
Gekkomusaa
Aiheesta muualla

Voittajafiilis Mikseri.netissä
Voittajafiilis Myspacessa (englanniksi)
Voitonpäivä toisen maailmansodan natsismista

| Voitonpäivä toisen maailmansodan natsismista> День перемоги над нацизмом у Другій світовій війні |
| --- | --- |

Valtio:  Ukraina
Tyyppi:  kansallinen juhla- ja liputuspäivä
Vietetään:  9. toukokuuta
Ensimmäisen kerran:  9. toukokuuta 2015
Viimeisen kerran:  9. toukokuuta 2023
Voitonpäivä toisen maailmansodan natsismista (ukr. День перемоги над нацизмом у Другій світовій війні, Den peremohy nad natsyzmom u Druhi svitovi vijny), tai lyhyesti Voitonpäivä (ukr. День перемоги, Den peremohy) oli kansallinen juhlapäivä Ukrainassa. Juhlapäivää vietettiin tällä nimellä ensimmäisen kerran 9. toukokuuta  2015. Se oli yleinen vapaapäivä (poikkeuksena vuosi 2023). Juhlapäivää vietettiin Ukrainassa 2023 saakka. Voitonpäivä toisen maailmansodan natsismista korvasi aiemmin Suuren isänmaallisen sodan voitonpäivänä juhlitun, Neuvostoliiton perintönä vietetyn juhlapäivän, jonka juhliminen lopetettiin dekommunistisen eli kommunismin edistämisen juhlistamisen kieltävän lainsäädännän vuoksi. Osana uutta lainsäädäntöä esimerkiksi kommunismiin kytkeytynyt nimitys ”Suuri isänmaallinen sota” poistettiin ukrainalaisesta lainsäädännöstä. Vuodesta 2015 lähtien on Voitonpäivän aattona, 8. toukokuuta, vietetty kansallista muisto- ja sovintopäivää. Ukrainassa toisen maailmansodan natsismista saavutetun voitonpäivän symbolina oli punainen unikonkukka.
9. toukokuuta 2022 Ukrainan presidentti Volodymyr Zelenskyi muistutti, kuinka maansa ja kotiensa puolesta taistelleet ukrainalaiset vapauttivat toisessa maailmansodassa Ukrainan natseista. Venäjän Ukrainaan kohdistamassa  hyökkäyssodassa (2022–) maahantunkeutuja jäljittelee natsien hirvittäviä rikoksia ja natsifilosofiaa. Presidentin mukaan ei ole olemassa miehittäjää, joka voisi juurtua vapaaseen maahan eikä ole hyökkääjää, joka voi hallita Ukrainan vapaita ihmisiä.
Ukrainan parlamentin päätöksellä yhä jatkuvan sotatilan vuoksi toukokuun 2023 arkipäiviksi osuvat kansalliset juhlapäivät (1., 8. ja 9. toukokuuta) ovat Ukrainassa työpäiviä, eikä silloin ole kansallisia vapaapäiviä.
Muutokset vuodesta 2024 lähtien

Volodymyr Zelenskyi allekirjoitti 8. toukokuuta 2023 asetuksen, jonka mukaan 9. toukokuuta ei jatkossa olisi enää Ukrainassa Voitonpäivä toisen maailmansodan natsismista. Sen sijaan Ukraina juhlii vastedes Eurooppa-päivää 9. toukokuuta. Verh’ovna Radalle annettiin lakiesitys, jolla yhdistettiin kahden aiemmin 8. ja 9. toukokuuta juhlittujen muistopäivien viettäminen. Vastedes Ukrainassa vietetään 8. toukokuuta kansallista muisto- ja sovintopäivää sekä voitonpäivää toisen maailmansodan natsismista. Samana päivänä länsiliittoutuneissa maissa muistetaan voittoa toisessa maailmansodassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Voitonpäivä toisen maailmansodan natsismista Wikimedia Commonsissa
Lapeerin piirikunta

Lapeerin piirikunta (engl. Lapeer County) on Yhdysvaltojen Michiganin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 88 619 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Lapeerin kaupunki, joka on myös Lapeerin piirikunnan suurin kunta. Piirikunta on perustettu vuonna 1822.
Väestö

Vuonna 2020 Lapeerin piirikunnan 88 619 asukkaasta valkoisia oli 96,1 %, mustia 1,2 %, aasialaisia 0,7 % ja alkuperäisasukkaita 0,5 %. Vuonna 2019 4,1 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 2,4 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lapeerin piirikunta Wikimedia Commonsissa
Walter Winchell

Walter Winchell vuonna 1960.
Walter Winchell (synt. Walter Winche 7. huhtikuuta 1897 New York, New York – 20. helmikuuta 1972 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen sanomalehti- ja radiotoimittaja. Hän oli ensimmäinen nykytyyppinen juorutoimittaja ja uransa huipulla 1940- ja 1950 -luvuilla hänen kirjoituksiaan julkaistiin 2 000 sanomalehdessä.
Winchellillä on kaksi tähteä Hollywood Walk of Famella. Radio Hall of Fameen hänet valittiin 2004.
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Walter Winchell Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Radio Hall of Fame: Walter Winchell (Arkistoitu – Internet Archive)
Ralph D. Gardner: The Age of Winchell
howstuffworks.com: 15 Terms Popularized by Walter Winchell
Vinod Khanna

| Vinod Khanna |
| --- | --- |
 Vinod Khanna vuonna 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. lokakuuta 1946 Peshawar, Brittiläinen Intia
Kuollut: 27. huhtikuuta 2017 (70 vuotta) Mumbai, Maharashtra, Intia
Ammatti:  näyttelijä poliitikko
Puoliso:  Geetanjali Taleyarkhan (1971⁠–⁠1985) Kavita Daftary (1990⁠–⁠2017)
Aiheesta muualla
IMDb 
Vinod Khanna (6. lokakuuta 1946 Peshawar – 27. huhtikuuta 2017 Mumbai) oli intialainen näyttelijä ja poliitikko. Hän näytteli hindinkielisissä elokuvissa. Intian hallitus myönsi postuumisti Khannalle Dadasaheb Phalke Award -palkinnon vuonna 2018.
Valikoitu filmografia

Mera Gaon Mera Desh (1971)
Hera Pheri (1976)
Amar Akbar Anthony (1977)
Muqaddar Ka Sikandar (1978)
Qurbani (1980)
Satyamev Jayate (1987)
Dayavan (1988)
Chandni (1989)
Dabangg (2010)
Dabangg 2 (2012)
Dilwale (2015)
Palkinnot ja ehdokkuudet

Filmfare Awards
1975: Paras miessivuosa – Haath Ki Safai
1999: Elämäntyöpalkinto
Ehdokkuudet
1977: Paras miessivuosa – Hera Pheri
1977: Paras miespääosa – Shaque
1979: Paras miessivuosa – Muqaddar Ka Sikandar
1981: Paras miespääosa – Qurbani
Stardust Awards
2005: Vuoden roolimalli
Zee Cine Awards
2007: Elämäntyöpalkinto
Muut palkinnot
2018: Dadasaheb Phalke Award
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vinod Khanna Wikimedia Commonsissa
Vinod Khanna Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Virtasilmukka

Ohjausventtiili pneumaattisella kalvon toimilaitteella ja "älykkäällä" 4–20 mA -asennoittimella, joka myös ilmoittaa todellisen venttiilin paikan ja tilan virtasilmukan yli.
Analoginen virtasilmukka tarkoittaa, että laitetta ohjataan tai valvotaan etäältä parikaapelin kautta. Siinä voi siis olla vain yksi virtataso kerrallaan.
Keskeinen sovelluskohde on teollisuusstandardi 4–20 mA virtasilmukoista prosessinohjauksessa. Niitä käytetään paljon prosessin instrumentoinnissa ja PID-säätimissä, SCADA-järjestelmissä ja ohjelmoitavissa logiikoissa (PLC:t). Niitä käytetään myös välittämään ohjaimen lähtöjä moduloiviin kenttälaitteisiin, kuten säätöventtiileihin. Näiden virtasilmukoiden etuna ovat yksinkertaisuus ja immuniteetti häiriöille sekä suuri määrä käyttäjiä ja toimittajia.
Analogisten ohjaussignaalien kehitys

4–20 mA -yleissopimus syntyi 1950-luvulla aikaisemmin erittäin menestyneestä pneumaattisten ohjaussignaalien 3–15 psi -standardista, kun elektroniikka tuli halvalla ja luotettavaksi niin, että voitiin emuloida aiempaa standardia sähköisesti. 4–20 mA -standardi soveltui paremmin tuolloin kehitettyihin elektronisiin ohjaimiin.
4–20 mA on yhä keskeinen teollinen standardi, vaikka lähinnä 1970-1990-luvuilla kehitetyt kenttäväylät ja niiden älykkäät kenttälaitteet ovat jo syrjäyttäneet 4–20 mA -laitteet monin paikoin.
WYSIWYM

WYSIWYM on sanoista "What You See Is What You Mean" ("näet mitä tarkoitat")  muodostettu akronyymi. Se on vaihtoehtoinen tekstinkäsittelytapa paremmin tunnetulle WYSIWYG-muokkaukselle, jossa dokumentti näytetään ruudulla siinä muodossa, jossa se tulostetaan paperille.
WYSIWYM-editorissa käyttäjä kirjoittaa tekstiä rakenteellisella tavalla merkiten tekstiin sen tarkoituksen sen sijaan, että tekstiä muotoiltaisiin suoraan. Esimerkiksi WYSIWYM-editorissa käyttäjä voi merkitä tekstin otsikoksi tietyllä koodilla ja kirjoittajan omalla koodillaan. Tämä edellyttää sitä, että dokumentin rakenne on tiedossa ennen kirjoittamista. Kirjoittajan on myös jollain tapaa kyettävä muodostamaan tekstistä lopullinen muotoiltu versio.
Päähyöty WYSIWYM-ajattelusta on esityksen ja sisällön erottaminen. Kirjoittaja voi keskittyä tekstin rakenteeseen ja itse kirjoitustyöhön, sen sijaan, että hänen täytyisi kiinnittää huomiota lopullisen tekstin ulkoasuun ja muotoiluun. Toinen hyöty on se, että samaa sisältöä voidaan helpommin viedä eri tavoin muotoilluiksi dokumenteiksi.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:WYSIWYM
Viherhuulikala

| Viherhuulikala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Labroidei
Heimo::  Huulikalat Labridae
Suku::  Labrus
Laji::  bergylta
Kaksiosainen nimi
 Labrus bergylta  Ascanius, 1767 
Synonyymit
 Labrus comber Bonnaterre, 1788  Labrus ballan Bonnaterre, 1788  Labrus maculatus Bloch, 1792  Labrus neustriae Lacépède, 1801  Labrus balanus J. Fleming, 1828  Labrus variabilis W. Thompson, 1837  Crenilabrus multidentatus W. Thompson, 1837  Labrus reticulatus R. T. Lowe, 1839  Labrus donovani Valenciennes, 1839  Labrus nubilus Valenciennes, 1843 
Katso myös
   Viherhuulikala Wikispeciesissä   Viherhuulikala Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Viherhuulikala (Labrus bergylta) on huulikalojen (Labridae) heimoon kuuluva lauhkeissa merivesissä elävä kalalaji.
Koko ja ulkonäkö

Viherhuulikalan tavanomainen pituus on 50 senttimetrin luokkaa. Maksimissaan se voi kasvaa 65,9 senttimetrin mittaiseksi. Suurin julkaistu paino on 4,4 kilogrammaa. Täten se on heimonsa Euroopan suurikokoisimmaksi kasvava laji. Viherhuulikala ruumiinrakenteeltaan tukeva kala. Se on väritykseltään mosaiikkimainen ollen usein pääosin punaruskea, punainen, ruskeanvihreä ja joskus myös sininen. Nuorena se on smaragdinvihreä. Väritys voi vaihdella myös kalan mielalojen mukana. Päävärin joukossa on lukuisia valkeita tai vihreitä pilkkuja ja epämääräisiä juovia. Kalan pää on pieni mutta sen huulet paksut. Voimakkaat hampaat ovat kaikki yhdellä rivillä ja pyöristyvät kalan kasvaessa kokoa. Selkäevä on 29–32 ruodon mittainen ja sen ensimmäiset 19–21 ruotoa ovat piikkisiä, loput 10–11 ruotoa pehmeitä. Pehmeät ruodot ovat piikkisiä pidempiä. Peräevän etuosan ruodot ovat piikkisiä, taaemmat pehmeitä. Rintaevät ovat hyvin pyöreitä ja lyhyempiä kuin kalan pää. Niiden alapuolella sijaitsevat vatsaevät. Kylkiviiva kulkee melko lähellä kalan selkää selkäevän piikkiruotojen takaosaan saakka, mutta laskee siinä keskiruumiin kohdalle.
Levinneisyys ja elinympäristö

Viherhuulikalaa tavataan Atlantin valtameressä Norjan Trondheiminvuonosta etelään Marokkoon asti Britteinsaarten, Kanariansaarten ja Azorien merialueet mukaan lukien. Tavallisesti laji elää alle 30 metrin syvyydessä vedenpinnasta, mutta sitä on kuitenkin tavattu jopa 200 metrin syvyydessä. Sen elinympäristöjä ovat rannikkojen kovapohjaiset vedet, missä se elää pohjilla levien ja meriruohojen seassa. Eniten sitä tavataan uloimmissa saarissa ja luodoissa, missä se jää vuorovesirannoilla laskuveden vallitessa monesti vangiksi pieniin lammikkoihin.
Ravinto ja elintavat

Viherhuulikalan ravintoa ovat enimmäkseen simpukat ja muut selkärangattomat kuten ravut ja katkaravut. Jonkin verran se syö myös matoja, leviä ja kotiloita sekä suurikokoisena pieniä kaloja. Viherhuulikala tulee sukukypsäksi 6–9-vuotiaana. Ensimmäiset vuotensa viherhuulikala on naaras, mutta voi 5–14 vuoden iässä muuttua koiraaksi. Kuteminen tapahtuu huhti-elokuussa. Naaras tuottaa 500–1 300 mätimunaa, joiden halkaisija on 1,5 millimetriä. Koiras vartioi mätiä koko niiden alkionkehityksen ajan. Kuoriuduttuaan poikaset elävät ensin muutaman kuukauden avovedessä ennen kuin siirtyvät aikuisten tapaan pohjalle elämään. Se elää yksittäin tai pienissä parvissa. Viherhuulikala piiloutuu usein kivenkoloon tai levien sekaan.
Viherhuulikalan pää.
Wallander: Kaipaus

| Wallander – Kaipaus> Wallander – Saknaden |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Agneta Fagerström-Olsson
Käsikirjoittaja:  Malin Lind Lagerlöf,  Henning Mankell
Tuottaja:  Malte Forssell Jon Mankell
Säveltäjä:  Fleshquartet
Kuvaaja:  John O. Olsson
Pääosat:  Krister Henriksson  Charlotta Jonsson
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ruotsi
Tuotantoyhtiö:  Svensk Filmindustri
Levittäjä:  SF Studios
Ensi-ilta:   2013-08-2121. elokuuta 2013 (Ruotsi)  
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Edeltäjä:  Petos
Seuraaja:  Tuhopolttaja
Aiheesta muualla
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaipaus on Wallander-elokuvasarjan kolmannen tuotantokauden neljäs elokuva.
Juoni

Ystadista löydetään maahan kaivettu paloiteltu nuoren naisen ruumis. Käy ilmi, että nainen on ulkomaalainen. Tutkimukset johtavat poliisit prostituution ja ihmiskaupan jäljille.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Krister Henriksson  | … |  Kurt Wallander   |
|  Charlotta Jonsson  | … |  Linda Wallander   |
|  Leonard Terfelt  | … |  Hans von Enke   |
|  Signe Dahlkvist  | … |  Klara Wallander   |
|  Douglas Johansson   | … |  Martinsson   |
|  Fredrik Gunnarsson  | … |  Svartman   |
|  Mats Bergman  | … |  Nyberg   |
|  Malena Engström  | … |  Bea   |
|  Stina Ekblad  | … |  Karin   |
|  Marianne Mörck  | … |  Ebba   |
|  Sven Ahlström  | … |  Mattson   |
Aiheesta muualla

Wallander: Kaipaus Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Walter Zimmermann

Walter Zimmermann (s. 15. huhtikuuta 1949 Schwabach) on saksalainen säveltäjä.
Zimmermann opiskeli lapsena oboen-, pianon- sekä viulunsoittoa ja aloitti 12-vuotiaana säveltämisen. Hän sai vuosina 1970–73 opetusta Kölnissä Mauricio Kagelilta. Hän opiskeli myös elektronista musiikkia Otto Lasken johdolla Utrechtin yliopiston Instituut voor Sonologiessa, Amsterdamin yliopiston Etnomusicologisch Centrum Jaap Kunstissa ja yksityisesti Hamiltonissa, New Yorkissa 1974.
Zimmermannin saamiin palkintoihin ja tunnustuksiin lukeutuvat Förderpreis Kölnin kaupungilta (1980), Ensemblia-festivaalin ensipalkinto (Mönchengladbach, 1981), Prix Italia (1988) ja Mainzin Schneider–Schott-musiikkipalkinto (1989). Zimmermann myös pääsi stipendin turvin Rooman Villa Massimoon vuonna 1987.
Zimmermannin sävellyksiä on esitetty eri puolilla maailmaa. Hän on myös esiintynyt pianistina ja kirjoittanut artikkeleita ja kirjoja. Hän on opettanut sävellystä Liègen kuninkaallisessa konservatoriossa (1980–84) ja Hochschule für Musik Karlsruhessa (1990–92). Vuonna 1993 hän aloitti opetuksen sävellyksen professorina Universität der Künste Berlinissä. Hän on myös pitänyt luentoja ja mestarikursseja, muun muassa Darmstadtissa vuosina 1982 ja 1984. Hänen puolisonsa on kuvataiteilija Nanne Meyer.
Aiheesta muualla

Teoslista (saksaksi)
Virtasalmen Urheilijat

Virtasalmen Urheilijat (VIU) on vuonna 1947 perustettu urheilun yleisseura, joka toimii Piekseämäellä, entiesen Virtasalmen kunnan alueella. Vuonna 2017 seuralla on aktiivista toimintaa ampumahiihiihdossa, salibandyssä, jalkapallossa ja lentopallossa. Seuraan kuuluu noin 80 jäsentä.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Vuokko Rehn

Vuokko Kaarin Päivikki Rehn (o.s. Valjakka) (24. toukokuuta 1938 Mikkelin maalaiskunta – 13. syyskuuta 2011 Mikkeli) oli suomalainen kansanedustaja. Hän edusti Suomen Keskustaa eduskunnassa 1995–1999. Mikkelin kaupunginvaltuustossa hän toimi vuosina 1993–2010 ja kaupunginhallituksessa vuosina 1993–1997.
Rehn suoritti humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnon ja lisäksi tutkintoja Markkinointi-instituutissa. Hän toimi aiemmin englannin ja ruotsin kielten opettajana ja vuodesta 1976 autotarvikealan yrittäjänä perheen yrityksessä Mikkelin Autotarvikkeessa.
Ainoana Suomen Keskustan kansanedustajista hän ei äänestänyt rahaliittoa vastaan vaan tyhjää, ja on arvioitu että siksi hän ei seuraavissa vaaleissa päässyt eduskuntaan. Hän jatkoi kuitenkin paikallispolitiikassa.
Rehnillä oli miehensä Tauno Rehnin kanssa kaksi lasta, joista vanhempi on poliitikko, Suomen Pankin pääjohtaja Olli Rehn (s. 1962). Vuonna 1965 syntynyt tytär kuoli auto-onnettomuudessa saamiinsa vammoihin tammikuussa 1987.
Wallander: Kadonnut

| Wallander – Kadonnut> Wallander – Försvunnen |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Leif Magnusson
Käsikirjoittaja:  Niklas Rockström Henning Mankell
Tuottaja:  Malte Forssell Jon Mankell
Kuvaaja:  Linus Eklund
Pääosat:  Krister Henriksson Charlotta Jonsson
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ruotsi
Tuotantoyhtiö:  Svensk Filmindustri
Levittäjä:  SF Studios
Ensi-ilta:   2013-06-1919. kesäkuuta 2013 (Ruotsi)  
Kesto:  90 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Budjetti:  1 700 000 €
Edeltäjä:  Rauhaton mies
Seuraaja:  Petos
Aiheesta muualla
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kadonnut on Wallander-elokuvasarjan kolmannen tuotantokauden toinen elokuva. Se julkaistiin DVD-levyllä heinäkuussa 2013.
Juoni

Ystadissa katoaa nuori tyttö. Kurt palaa pakkolomaltaan ja alkaa tutkia tapausta. Se muistuttaa hänen kymmenen vuotta aiemmin tutkimaansa katoamistapausta.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Krister Henriksson  | … |  Kurt Wallander   |
|  Charlotta Jonsson  | … |  Linda Wallander   |
|  Signe Dahlkvist  | … |  Klara Wallander   |
|  Douglas Johansson  | … |  Martinsson   |
|  Mats Bergman  | … |  Nyberg   |
|  Fredrik Gunnarsson  | … |  Svartman   |
|  Marianne Mörck  | … |  Ebba   |
|  Sven Ahlström  | … |  poliisipäällikkö Mattson   |
|  Malena Engström  | … |  Bea   |
|  Gustav Hammarsten  | … |  Viktor Nilsson   |
|  Liv Mjönes  | … |  Helena Svedberg   |
|  Anna Wallander  | … |  Jannika Hammar   |
|  Claudio Salgado  | … |  Pablo   |
|  Isabella Lindquist  | … |  Ella Svedberg   |
|  Karin Kickan Holmberg  | … |  syyttäjä Anna Skogfält   |
|  Sita Verma  | … |  Ellinor   |
|  Gabriel Flores Jair  | … |  Alejandro Hernandez   |
|  Emilia Hansson  | … |  teini-ikäinen Alexandra    |
|  Johanna Flymén   | … |  Alexandra lapsena   |
|  Claes Hartelius  | … |  Ola Månsson   |
|  Babben Larsson  | … |  Gunilla Måberg   |
Aiheesta muualla

Wallander: Kadonnut Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Väinö Valvanne

Väinö Henrik Valvanne ent. Wegelius (10. toukokuuta 1887 – 8. maaliskuuta 1919) oli suomalainen teosofi ja kirjailija. Hänen veljensä Hugo Valvanne tuli tunnetuksi suurlähettiläänä. Molempien isä Henrik Eliel Wegelius oli rovasti, valtiopäivämies ja sanomalehden perustaja.
Valvanne aloitti opinnot Turun suomalaisen klassillisessa lyseossa vuonna 1897 josta hän valmistui ylioppilaaksi keväällä 1905. Samana vuonna hän siirtyi Helsingin yliopistoon jossa hän opiskeli mm. kreikkaa ja haaveili kansakoulun opettajan virasta. Valvanne avioitui vuonna 1914 sairaanhoitaja Elina Rutasen kanssa.
Vuoteen 1906 mennessä Valvanne oli tutustunut teosofiaan, joka oli tehnyt häneen syvän vaikutuksen ja jonka myötä hän aloitti teosofisen työskentelyn Pekka Ervastin ja muiden seuran jäsenten kannustamana.
Hän toimi Tietäjän toimitussihteerinä vuosina 1906−1914, suomentaen myös paljon kirjoituksia lehteä varten. Hän kirjoitti myös 138 artikkelia nimimerkillä V.H.V. ja 11 artikkelia nimillä Väinämö, E. Vento, Vesa, Vesanto, Subhadatta ja Eräs. Lisäksi hän kirjoitti 45 lyyrillistä proosaa nimimerkillä –e.
Valvanne tuli tunnetuksi myös teosofisen kirjallisuuden kääntäjänä. Kreikan kielen tuntijana hän suunnitteli Ervastin kanssa mm. Uuden testamentin kääntämistä. Suunnitelma jäi kuitenkin toteutumatta Valvanteen sairastuttua vuonna 1915 lavantautiin jonka myötä hänellä diagnosoitiin myös tuberkuloosi.
Sairastumisestaan huolimatta hän perusti vuonna 1916 Uus-uskonnollisen kustannusliikkeen Hyvinkäälle. Tämän kustannusliikkeen tarkoituksena oli julkaista etupäässä Idän Tähden kirjallisuutta mutta se muutettiin pian osakeyhtiöksi ja liitettiin Kustannusosakeyhtiö Tietäjään.
Valvanne oli innokas Idän Tähden aatteen kannattaja ja kuului Willie Angervon julkaiseman Idän Tähti -lehden toimitukseen.
Käännökset

Annie Besant: Kristinuskon salainen puoli eli vähemmät mysteriot. Teosofinen kirjakauppa, Helsinki 1908.
Michael Wood: "Häijy koira" Keijukaisten lahja: kaksi kertomusta. Teosofinen kirjakauppa, Helsinki 1909.
Edward Bulwer-Lytton: Zanoni: yli-ihmisen elämäntarina. Teosofinen kirjakauppa, Helsinki 1909.
Helena Petrovna Blavatsky: Salainen oppi: tieteen, uskonnon ja filosofian yhdistelmä. Osa: 1: Maailman synty. Teosofinen kirjakauppa, Joensuu 1910.
Prinsessa, Seitsemän sakramenttia ja niiden salainen merkitys. Teosofinen kirjakauppa, Helsinki 1910.
C.W. Leadbeater: Luonnonhenget. Teosofinen kirjakauppa, Helsinki 1910.
Swami Vivekananda: Mestarini. Teosofinen kirjakauppa, Helsinki 1912.
Jiddu Krishnamurti: Kasvatustyö palveluksena. Teosofinen kirjakauppa, Helsinki 1912.
Annie Besant & C.W. Leadbeater: Ihminen: mistä ja miten?: selvänäköisiin tutkimuksiin perustuva kuvaus.  Teosofinen Kirjakauppa, Tampere 1913.
Irving S. Cooper: Kehityksen laki. Teosofinen kirjakauppa, Helsinki 1917.
Irving S. Cooper: Suuri heräymys. Uus-uskonnollinen kustannusliike, Tampere 1917.
Helena Petrovna Blavatsky: Kirkon ja vapaamuurariuden juhlamenojen juuret. Tietäjä, Viipuri 1924.
Aiheesta muualla

Antti Harmainen: / Valvanne, Väinö (1887 - 1919) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  15.1.2010 (päivitetty 5.5.2011). Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.