stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vastapaavi

Vastapaavi (lat. antipapa) tarkoittaa katolisen kirkon historiassa henkilöä, joka vastusti Rooman laillisesti valittua piispaa eli paavia, pyrki ottamaan hallintaansa paavin valtaistuimen ja onnistui jossain määrin yrityksessään. Vastapaavin määritelmä on abstrakti ja laaja, eikä siinä oteta huomioon kaikkien historiallisten tapausten monimutkaisuutta.
Useat vastapaavin valinneet konklaavit ovat historiantutkimuksen näkökulmasta epäselviä puutteellisesti säilyneiden ja puolueellisten asiakirjojen vuoksi. Toisinaan edes vastapaavien aikalaiset eivät tienneet, kuka oli sillä hetkellä todellinen paavi. Siksi täydellistä luetteloa vastapaaveista on mahdotonta laatia, mutta yleensä tunnustetaan, että heitä oli vähintään 37 vuosina 217–1439. Savoijin herttua Amadeus VIII ("Felix V") (1439–49) oli viimeinen historiallinen vastapaavi.
Vastapaavien nousun syyt

Historiallisesti vastapaaveja on noussut monista syistä; Seuraavat ovat esimerkkejä:
Opillinen erimielisyys. 200-luvulla monarkianismin (kolminaisuuden harhaoppi) leviäminen sai roomalaisen papin Hippolytusin yrittämään paavi Calixtus I:n syrjäyttämistä. Hippolytus tunnusti myöhemmin paavi Pontianukseen keisari Maximinuksen vainon aikana.
Paavin karkottaminen. Areiolainen keisari Constantius II karkotti paavi Liberiuksen vuonna 355 ja määräsi Felixin paavi Felix II:ksi. Lopulta Liberius sai palata, ja Felix siirrettiin eläkkeelle.
Kahden henkilön valinta paaviksi maallisten viranomaisten vaaleihin puuttumisen vuoksi. Vuonna 418 keisarillinen prefekti ja Bysantin hovin tukema ryhmä valitsivat paaviksi Eulaliuksen. Muu papisto valitsi kuitenkin paaviksi Bonifatius I:n, jonka keisari tunnusti lopulta oikeaksi paaviksi.
Kahden henkilön valinta ja kiistasta seurannut kolmannen ehdokkaan valinta. 600-luvulla Paschal ja Theodorus kilpailivat paaviudesta, eikä kumpikaan suostunut luopumaan virasta. Lopulta paaviksi nousi kolmas ehdokas Sergius I. 1300-luvulla paavin virallinen asuinpaikka siirrettiin Avignoniin Ranskaan. Tästä ajanjaksosta, jolloin paavinistuin sijaitsi Avignonissa, käytetään myös nimitystä Avignonin vankeus. Tämä johti katolisen kirkon ns. suureen skismaan, joka alkoi vuonna 1378. Skisman jatkuessa Pisan kirkolliskokous valitsi vuonna 1409 kolmannen paavin. Katolinen kirkko pitää nykyään Roomassa valtaa pitäneitä paaveja todellisina paaveina, ja Avignonin ja Pisan paaveja vastapaaveina. Skisman katsotaan päättyneen 11. marraskuuta 1417, kun Martinus V nousi paaviksi.
Muutos paavin valintatavassa. Vuonna 1059 paavi Nikolaus II:n julistama uusi paavinvalintamenettely poisti Saksan keisareilta vaikutusvallan paavinvalinnassa ja myös rajoitti Rooman aatelin vaikutusmahdollisuuksia. Muutokset johtivat vastapaavi Honorius II:n valintaan. Keisari tunnusti lopulta todelliseksi paaviksi Aleksanteri II:n.
Nykypäivän "vastapaavit"

Nykypäivänä paaviksi julistautuneet, jäsenmäärältään pienten uskonnollisten ryhmien johtajat lähtevät useimmiten oletuksesta, että Johannes XXIII:n aikana aloitetun ja Paavali VI:n aikana päätetyn Vatikaanin toisen ekumeenisen konsiilin (11. lokakuuta 1962 – 8. joulukuuta 1965) päätökset olivat laittomia. Näin ollen kanonisen lain mukaan Pyhä istuin oli jäänyt tyhjäksi konsiilin harhaoppisuuden vuoksi, kun Johannes XXIII oli tullut paaviksi ja konsiili päättynyt. Tämä muodosti väärän uskon (Novus Ordo, ”uusi järjestys”) kirkon.
Näin ollen Pius XII:n 9. lokakuuta 1958 tapahtuneen kuoleman jälkeen Johannes XXIII, Paavali VI ja muut heidän jälkeensä valitut paavit eivät olisi olleet kanonisen lain mukaisia paaveja, koska paavin valinta itsessään olisi ollut pätemätön lain 188. pykälän perusteella.lähde?
Historioitsijat eivät lue nykypäivänä paaviksi julistautuneita henkilöitä historiallisten vastapaavien joukkoon.
Epätäydellinen luettelo vastapaaveista

Pyhä Hippolytus (teki sovinnon Paavi Pontianuksen kanssa ja kuoli marttyyrinä), 217–235
Novatianus, 251–258
Felix II (sekoitettu samannimisen marttyyrin kanssa ja siksi pidettiin pitkään oikeana paavina), 355–365
Ursicinus (Ursinus), 366–367
Eulalius, 418–419
Laurentius, 498–499, 501–506
Dioscorus (mahdollisesti laillinen, koska oli Bonifatius II:n vastaehdokas, mutta kuoli 22 päivää valintansa jälkeen), 530
Theodorus (vastapaavi Paschalin vastustaja), 687
Paschal (vastapaavi Theodoruksen vastustaja), 687
Theofylactus, 757
Constantinus II, 767–768
Philippus (korvasi lyhyen aikaa vastapaavi Constantinus II:n: oli vallassa päivän ja sitten palasi luostariinsa), 768
Johannes, 844
Anastasius III Bibliothecarius, 855
Christophorus, 903–904
Bonifacius VII, 974, 984–985
Donus II, noin 974
Ioannis Philagatos (Johannes XVI), 997–998
Gregorius VI, 1012
Sylvester III, 1045
Giovanni Mincio (Benedictus X), 1058–1059
Pietro Cadalus (Honorius II), 1061–1064
Guibert Ravennalainen (Klemens III), 1080 & 1084–1100
Theodoric, 1100–1101
Adalbert, 1101
Maginulf (Sylvester IV), 1105–1111
Maurice Burdanus (Gregorius VIII), 1118–1121
Thebaldus Buccapecuc (Celestinus II) (laillinen, mutta suostui Honorius II:n opposition paaviksi ja jälkikäteen laskettu vastapaaviksi), 1124
Pietro Pierleoni (Anacletus II), 1130–1138
Gregorio Conti (Viktor IV), 1138
Ottavio di Montecelio (Viktor IV) (kaksi samannimistä vastapaavia), 1159–1164
Guido di Crema (Paschal III), 1164–1168
Giovanni Strumalainen (Callixtus III), 1168–1178
Lanzo Sezzalainen (Innocentius III), 1179–1180
Pietro Rainalducci (Nikolaus V), vastapaavi Roomassa, 1328–1330
Robert Genovalainen (Klemens VII), Avignonin linjan vastapaavi, 20. syyskuuta 1378–16. syyskuuta 1394
Pedro de Luna (Benedictus XIII), Avignonin linjan vastapaavi, 1394–1423
Pietro Philarghi Aleksanteri V, Pisan linja vastapaavi – mahdollisesti myös laillinen paavi, 1409–1410
Baldassare Cosa Johannes XXIII, Pisan linjan vastapaavi, 1410–1415
Gil Sanchez Munoz (Klemens VIII), Avignonin linjan vastapaavi, 1423–1429
Bernard Garnier (Benedictus XIV), Avignonin linjan vastapaavi, 1425–1430?
Jean Carrier (Benedictus XIV ‘II’), Avignonin linjan vastapaavi, 1433–?
Savoyn herttua Amadeus VIII (Felix V), 5. marraskuuta 1439–7. huhtikuuta 1449
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vastapaavi Wikimedia Commonsissa
Barbara

| Barbara |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  4. joulukuuta
– ortodoksinen:  4. joulukuuta
Muunnelmia:  Varvara
Vastineita eri kielissä:  Barbie, Bab, Babs, Babette, Barbe, Barbro, Barbel
Nimen alkuperä:  kreikan barbaros, 'vieras, muukalainen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Barbara on naisen etunimi. Nimi johtuu kreikan kielen sanasta βάρβαρος (bárbaros), joka tarkoittaa vierasta, muukalaista.  Samaa alkuperää on myös sana barbaari.  Kristityissä maissa nimen monine eri­kielisine muunnelmineen on tehnyt varhais­kristillinen marttyyri­neitsyt Pyhä Barbara.
Suomessa nimi Barbara on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 1800-luvun lopulta vuoden 2019 loppuun mennessä 1 059 tytölle. Nimeä ei ole suomen­kielisessä kalenterissa, mutta suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Barbaran nimipäivä on 4. joulukuuta, Pyhän Barbaran perinteisenä muisto­päivänä.
Barbara on myös skolastikkojen antama nimi tunnetuimmalle loogisten syllogismien muodolle.
Kuvitteellisia Barbaroja

”Barbara”, Jacques Prévertin runo ja siitä tehty Joseph Kosman laulu
Barbara, Jørgen-Frantz Jacobsenin romaani (1939, suom. 1941) ja sen pohjalta tehty Nils Malmrosin elokuva (1997)
Barbara Gordon, supersankari DC Comicsin sarjakuvissa
Barbara von Heidenberg, telenovela-sarjassa Lemmen viemää
Barbara, Mathieu Amalricin ohjaama ranskalainen elokuva vuodelta 2017
Barbara Parker, Luna Novan noitakoulun opiskelija Pieni noita-akatemiassa  joka kiusaa tarinan päähahmoa.
pumpattava Barbara, seksinuken puhekielinen nimi, peräisin Robban Brobergin laulun suomennoksesta.
Barbara sukunimenä

Agatha Barbara (1923–2002), Maltan presidentti 1982–1987
Emanuel Barbara (1949–2018), Keniassa toiminut maltalainen katolinen piispa
Paola Barbara (1912–1989), italialainen näyttelijä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Barbara Wikimedia Commonsissa
Michonne

| Michonne |
| --- | --- |
Luoja(t):  Robert Kirkman Tony Moore Charlie Adlard
Näyttelijä(t):  Danai Gurira Samira Wiley (ääninäyttelijä videopelissä)
Ensi- esiintyminen:  numero 19 (sarjakuva) jakso Hiipuvan nuotion äärellä (televisiosarja)
Kustantaja:  Image Comics
Henkilötiedot
Status:  elossa
Ammatti:  asianajaja (sarjakuva)
Sukupuoli:  nainen
Suhteet
Puoliso(t):  Mike Tyreese (sarjakuva) Morgan Jones (sarjakuva) Ezekiel (sarjakuva) Rick Grimes (televisiosarjassa)
Lapset:  Andre (televisiosarjassa)
Tutut:  Terry Rick Grimes Carl Grimes Andrea Daryl Dixon (televisiosarjassa) Merle Dixon (televisiosarjassa) Glenn Rhee Kuvernööri Morgan Jones Hershel Greene Maggie Grimes
Infobox OKNimi-testi OK: 
Michonne on kuvitteellinen hahmo yhdysvaltalaisessa sarjakuvassa The Walking Dead sekä samannimisessä televisiosarjassa. Hahmoa näyttelee televisiosarjassa Danai Gurira.
Michonne listattiin sijalle 86 IGN:n sata parasta sarjakuvasankaria -listaan.
Sarjakuvassa

Sarjakuvassa Michonne työskenteli ennen maailmanloppua asianajajana, ja hänellä oli kaksi tytärtä, veli, sisko, sekä poikaystävä Mike. Hänet nähtiin alun perin sarjakuvan numerossa 19, jossa hän vaeltaa yksin kahden zombin kanssa, jotka ovat hänen poikaystävänsä Mike ja tämän ystävä Terry. Löydettään vankilalle hän pelastaa Otisin zombeilta. Michonnen saapuessa vankilaan sisälle häntä pidetään aluksi erillään muista, mutta lopulta häneen aletaan luottaa. Hän kiinnostuu Tyreesestä ja myöhemmin yrittää vietellä tätä, minkä seurauksena tämän tyttöystävä Carol masentuu ja viiltelee itseään. Myöhemmin Tyreeselle ja Michonnelle kehittyy suhde.
Michonne matkaa Woodburyyn Rickin ja Glennin parissa. Woodburyn johtaja Kuvernööri ottaa kolmikon vangikseen, ja alkaa hyväksikäyttää Michonnea. Hän myös tekee tästä yhden areenansa taistelijoista, mutta Michonne tappaa vastustajansa Kuvernöörin käskyjen vastaisesti.
Sarjakuvan numerossa 126 Michonne muuttaa Hilltop Colonyyn, kun sota Negania vastaan loppuu. Kahden vuoden aikahypyn jälkeen Michonnen olinpaikka on tuntematon, ja Rick on tähän mennessä maininnut vain ikävöivänsä tätä.
Televisiosarjassa

Televisiosarjassa Michonne nähdään alun perin toisella tuotantokauden päätösjaksossa Hiipuvan nuotion äärellä, jossa hän pelastaa Andrean zombeilta. Myöhemmin kolmannella tuotantokaudella Michonne nähdään vaeltavan tien päällä yhdessä Andrean kanssa. Heidän nähdessään helikopterin putoavan taivaalta, he lähtevät tutkimaan sitä. Paikalle saapuu ryhmä tuntemattomia miehiä, joista yksi, Merle Dixon, huomaa heidät. Kaksikko viedään Woodburyyn, josta heille annetaan turvapaikka. Michonne ei luota paikan johtajaan, Kuvernööriin. Hän päättää lähteä kaupungista, jolloin Merle apulaisineen etsii häntä. Michonne pakenee, mutta näkee pian Merlen kaappaavan Glenn Rheen ja Maggie Greenen. Michonne löytää vankilalle ja kertoo Rick Grimesille näkemästään. He lähtevät Daryl Dixonin ja Oscarin kanssa pelastamaan Glenniä ja Maggietä. Rickin luottamus Michonneen kasvaa hiljalleen Neljännellä tuotantokaudella saadaan selville Michonnen menneisyyttä. Hän paljastaa jaksossa Otettu Carl Grimesille, että hänellä oli lapsi, Andre, joka kuoli maailman romahtaessa. Kuvernöörin hyökätessään vankilalle, Michonne joutui ensimmäisenä tämän vangiksi ja joutui todistamaan Hershelin kuoleman. Michonne onnistuu haavoittamaan Kuvernööriä kuolettavasti, mutta hyökkäyksen seurauksena Michonne ajautuu erilleen muista ryhmäläisestä. Michonne alkaa liikkumaan taas yksin ja ottaa kaksi kulkijaa mukaanasa. Michonne kuitenkin murtuu, kun näkee yhden kulkijoista muistuttavan häntä ja hermostunut Michonne tappaa kaikki kulkijat hänen ympärillään. Michonne onnistuu kuitenkin löytämään Rick ja Carlin ja alkavat yhdessä matkailla kohti Terminusta. Matkan aikana he törmäävät jengiin jonka mukana Daryl liikkui. Michonne ja muut tappavat jengiläiset. Michonne joutuu Terminulaisten vangiksi, mutta Carol pelastaa heidät. Michonne menettää miekkansa, mutta saa sen takaisin yhdeltä Terminuslaisesta. Michonne ja muut pääsevät asumaan Alexandriaan.
Kuudennella tuotantokaudella Michonne oli mukana kulkijan lauman väijytyksessä. Kulkija lauman päästessään Alexandriaan, Michonne oli viettämässä viimeiset hetket puremansa saanut Deannan kanssa, joka kertoi Rickin olevan uusi johtaja. Michonne ja muut onnistuvat lopulta tappamaan kaikki kulkijat. Michonnen ja Rickin ystävyys saa uuden käänteen ja nämä alkavat seurustelemaan. Michonne joutuu Pelastajat ryhmän vangiksi ja lopulta ryhmän johtaja Negan valitsee yhden Rickin ryhmäläistä tapettavaksi.
Aiheesta muualla

Michonne AMC:n sivuilla (englanniksi)
Michonne Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Sarjakuvan Michonne The Walking Dead Wikissä (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Televisiosarjan Michonne The Walking Dead Wikissä (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Proteus (satelliittirunko)

Calipso satelliitti, taiteilijan näkemys.
Satelliitti Jason-1 satelliitti, taiteilijan näkemys.
Satelliitti Jason-3, taiteilijan näkemys.
Proteus on Ranskassa kehitetty pienikokoinen satelliittirunko, jota on käytetty Jason- ja Corot-satelliittien pohjana. Nimi Proteus tulee sanoista Plate-forme Reconfigurable pour l'Observation, les Télécommunications Et les Usages Scientifiques.
Koko 1990-luvun ajan uskottiin Länsi-Euroopassa ja Yhdysvalloissa, että piensatelliitit korvaavat isot satelliitit. Tätä puolsi 1990-luvun alussa tehty NASAn päätös toteuttaa halvempia avaruuslentoja nopeassa tahdissa (Faster, Better, Cheaper) pyrkien samanlaiseen tehokkuuteen, mitä esimerkiksi auto- ja elektroniikkateollisuus oli saavuttanut. Venäjän avaruustoiminta oli vuodesta 1957 alkaen perustunut pieniin satelliitteihin ja satelliittien sarjatuotantoon, esimerkiksi pieniä vakoilusatelliitteja valmistettiin tuhansia. Piensatelliiteilla uskottiin - etenkin Yhdysvalloissa - olevan myös kaupallisia sovellutuksia, kun suunniteltiin matkapuhelinverkkoja, joiden tukiasemat olisivat satelliitteja ja satelliitti-Internetiä. Valtaosa kaavailluista hankkeista ei toteutunut ja toteutetut hankkeet olivat raskaasti tappiollisia.
Euroopassa Englannissa Surreyn yliopisto lähti 1980-luvulla kehittämään mikrosatelliitteja, jotka painavat alle 100 kg. Ranskassa ei näin pieniin satelliitteihin uskottu, mutta CNES alkoi vuonna 1996 kehittämään 500–700 kg painavaa Proteus-satelliittia. Sen teollinen valmistaja on Alcatel Space.
Proteus-rungolle perustuvista satelliiteista ensimmäinen oli Jason 1, joka laukaistiin joulukuussa 2001. ESAn kanssa yhteistyössä toteutettava CoRoT laukaistiin vuonna 2006, kuten EUMETSATin kanssa toteutettava Jason 2. Jasonit tutkivat merta ja CoRoT tähtiä.
Seuraavat satelliitit ovat käyttäneet Proteus-runkoa:
Jason-1
CALIPSO
CoRoT
Jason-2
SMOS
Jason-3
GIOVE B (GSTB v2B)
Göktürk 1A, 1B
Aiheesta muualla

CNES: 20 years in orbit for the Proteus satellite bus (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Gunter's Space Page: Alcatel → Thales Alenia: Proteus (englanniksi)
JSAT International: Satellite Components (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
CNES: Jason - Satellite (englanniksi)
Satellite Missions: Jason-1 (englanniksi)
CNES: Proteus - Spacecraft bus (englanniksi)
Astronautix.com: Proteus (englanniksi)
Prototähti

Prototähti Herbig-Haro 46/47.
Prototähti on syntyvä tähti. Sitä ympäröi tähtienvälisen aineen pilvi, josta tähti on tiivistymässä. Prototähtiä voidaan havaita vain pitkäaaltoisen säteilyn alueella: radio- tai infrapunasäteilyllä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nuclear Fusion in Protostars (englanniksi)
Protostars (englanniksi)
Press to Play

| Press to Play Paul McCartney |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : maalis–toukokuu 1985
 Julkaistu: 25. elokuuta 1986
 Tuottaja(t): Paul McCartney, Hugh Padgham, Phil Ramone
 Tyylilaji: rock, uusi aalto
 Kesto: 45.11 (LP) 58:53 (CD)
 Levy-yhtiö: Parlophone (UK) Capitol (US)
Listasijoitukset
  29. (syyskuu 1986)
Paul McCartneyn muut julkaisut
| Give My Regards to Broad Street 1984 | Press to Play 1986 | All the Best! 1987 |
Singlet albumilta Press to Play
 ”Press” Julkaistu: 14. heinäkuuta 1986  ”Pretty Little Head” Julkaistu: 27. lokakuuta 1986  ”Stranglehold” Julkaistu: 29. lokakuuta 1986  ”Only Love Remains” Julkaistu: 1. joulukuuta 1986
Press to Play on Paul McCartneyn sooloalbumi, joka julkaistiin vuonna 1986. Se ylsi Suomen virallisen listan sijalle 29, pysytellen listalla yhteensä 7 viikkoa.
Kappaleet

Stranglehold – 3.36
Good Times Coming/Feel the Sun – 4.44
Talk More Talk – 5.18
Footprints – 4.32
Only Love Remains – 4.13
Press – 4.43
Pretty Little Head – 5.14
Move Over Busker – 4.05
Angry – 3.36
However Absurd – 4.56
Kappaleet > Bonuskappaleet

Write Away – 3.00 (CD-painoksen bonuskappale)
It’s Not True – 5.53 (CD-painoksen bonuskappale)
Tough on a Tightrope – 4.42 (CD-painoksen bonuskappale)
Spies Like Us – 4.45 (1993 The Paul McCartney Collection bonuskappale)
Once Upon a Long Ago (Long version) – 4.37 (1993 The Paul McCartney Collection bonuskappale)
Press (12" Bevans/Forward dub mix) – 4.37 (iTunes bonuskappale)
Arvostelut

Allmusic:
Chicago Tribune: ristiriitainen
Rolling Stone: positiivinen
Aiheesta muualla

iTunes
| n k Paul McCartney |
| --- | --- |
Albumit:  McCartney  Ram  McCartney II  Tug of War  Pipes of Peace  Give My Regards to Broad Street   Press to Play  Снова в СССР  Flowers in the Dirt  Off the Ground  Flaming Pie  Band on the Run: 25th Anniversary Edition  Run Devil Run  Driving Rain  Chaos and Creation in the Backyard  Memory Almost Full  Kisses on the Bottom  New  Egypt Station  McCartney III
Private equity

Private equity (suom. yksityinen pääoma) on rahoituksen alan omaisuusluokka, joka koostuu pääoma-arvopapereista, jotka eivät ole julkisesti noteerattuja pörssissä. Private equity tarkoittaa joko Venture Capital -sopimuksia tai LBO:ta eli leveraged buyoutia.
Private equity -toimialan sanotaan eräiden arvioiden mukaan työllistävän lähes neljänneksen Ison-Britannian työväestöstä.
Aiheesta populaarikulttuurissa

Private equity -liikemiehet ovat tuttuja Hollywood-elokuvista, kuten esimerkiksi Pretty Woman, jossa Richard Gere (Edward Lewis) on menestynyt liikemies ja yritysten nurkanvaltaaja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Private equity Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Przemysław Karnowski

| Przemysław Karnowski |
| --- | --- |
 Karnowski vuonna 2014.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Przemysław Marcin ”Przemek” Karnowski
Syntynyt: 8. marraskuuta 1993 (ikä 31) Bydgoszcz, Puola
Kansalaisuus:   Puola
Koripalloilija
Pelipaikka:  Sentteri
Pituus:  216 cm
Paino:  136 kg
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
2012–2017:  Gonzaga
Seurajoukkueet
2011–2012 2017–:  KKS Siarka Tarnobrzeg MoraBank Andorra
Maajoukkueet
:   Puola
Aiheesta muualla
FIBA
Przemysław Marcin ”Przemek” Karnowski (s. 8. marraskuuta 1993 Bydgoszcz) on puolalainen koripalloilija.
Sentterinä pelaava Karnowski aloitti pelaajauransa kotimaassaan jossa pelasi kauden ajan maan pääsarjassa. Vuodet 2012–2017 hän edusti Yhdysvaltain yliopistosarja NCAA:ssa pelanneen Gonzagan joukkuetta.
Karnowski on edustanut myös Puolan miesten maajoukkuetta. Hän kuului maan turnauskokoonpanoihin vuosien 2013 ja 2015 EM-kilpailuissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Przemysław Karnowski Wikimedia Commonsissa
Przemyslaw Karnowski Basketball Profile eurobasket.com (englanniksi)
Profiili FIBA Archive (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Puola
Xiaoyichun

| Keisarinna Xiaoyichun |
| --- | --- |
 Qing-dynastian keisarinna
 
Syntynyt:  23. lokakuuta 1727
Kuollut:  28. helmikuuta 1775 (47 vuotta) Kielletty kaupunki
Hautapaikka:  Yu-mauseloumi, Itäiset Qing-haudat
Puoliso:  Qianlong
Lapset:  Kurunin prinsessa Hejing   Yonglu   Heshuon prinsessa Hege   Jiaqing   16. poika   Yonglin, ensimmäisen arvoluokan prinssi Qingxi
Keisarillinen jalo puoliso Ling tai keisarinna Xiaoyichun (23. lokakuuta 1727 – 28. helmikuuta 1775) mantšulaisesta Weigiya-klaanista oli Qianlong-keisarin puoliso. Hän oli keisaria 16 vuotta nuorempi. Hän oli ainoa han-kiinalainen, josta tuli Qing-dynastian keisarinna.
Elämä > Perhetausta

Keisarinna Xiaoyichunin henkilökohtaista nimeä ei ole kirjattu historiaan. Hän oli syntyjään han-kiinalainen.
Isä: Qingtai (清泰 ), palveli viidennen arvoluokan kirjallisena virkamiehenä (內管領 ) keisarillisessa kotitalousosastossa. Hän oli kolmannen luokan herttua (三等公 )
Isänisä: Jiuling (九齡)
Äiti: Rouva Yanggiya
Kaksi veljeä
Elämä > Yongzhengin aikakausi

Tuleva keisarillinen jalo puoliso Ling tai keisarinna Xiaoyichun syntyi kiinalaisen kuukalenterin yhdeksännessä kuun yhdeksäntenä Yongzhengin hallintokauden viidentenä vuonna, joka on gregoriaanisen kalenterin mukaan 23. lokakuuta 1727.
Elämä > Qianlongin aikakausi

Ei tiedetä, milloin Rouva Wei saapui Kiellettyyn kaupunkiin ja hänestä tuli Qianlong-keisarin hovineiti. Vuonna 1745 hänelle myönnettiin arvonimi "jalosukuinen rouva". 9. joulukuuta 1745 hänet ylennettiin "keisarillinen jalkavaimo Lingiksi" ja 20. toukokuuta 1749 "puoliso Lingiksi". Hän synnytti 10. elokuuta 1756 keisarin seitsemännen tyttären, Kurunin prinsessa Hejingin ja 31. elokuuta 1757 Qianlongin 14. pojan, Yonglun, joka kuoli ennenaikaisesti 3. toukokuuta 1760. 17. elokuuta 1758 hän synnytti keisarin yhdeksännen tyttären, Heshuon prinsessa Hegen.
3. helmikuuta 1760 hänestä tuli "jalosukuinen puoliso Ling". Hän synnytti 13. marraskuuta 1760 keisarin 15. pojan Yongyanin ja 13. tammikuuta 1763 hänen 16. poikansa, joka kuoli ennenaikaisesti 6. toukokuuta 1765.
28. heinäkuuta 1765 hänet ylennettiin "keisarilliseksi jalosukuiseksi puolisoksi". Hän synnytti keisarin 17. pojan Yonglinin 17. kesäkuuta 1766.
Qianlong-keisarin toinen keisarinna Hoifa-Nara, kuoli 19. elokuuta 1766. Hän ei nimittänyt ketään puolisoistaan uudeksi keisarinnaksi. Rouva Wei, jolla oli korkein asema Qianlongin puolisoiden joukossa, oli vastuussa keisarillisesta haaremista ja toimi tosiasiallisena keisarinnana. Hän oli mukana Qianlong-keisarin matkoilla Taivuorelle, Jeholiin ja Jangtse-joen eteläpuolella sijaitseville alueille.
Rouva Wei kuoli 28. helmikuuta 1775. Hänelle myönnettiin postuumisti arvonimi "keisarillinen jalosukuinen puoliso Lingyi" 12. maaliskuuta 1775, ja hänet siirrettiin 19. marraskuuta Itäisten Qing-hautojen Yu-mausoleumiin. Yu-mausoleumin ryöstön jälkeen vuonna 1928 paljastettiin, että hänen jäännöksensä olivat hyvin säilyneet.
Elämä > Jiaqingin aikakausi

Qianlong luopui vallastaan 9. helmikuuta 1796 ja Yongyan nimitettiin Jiaqing-keisariksi. Kun keisari Qianlong ilmoitti seuraajastaan, hän nimitti rouva Wein postuumisti keisarinna Xiaoyiksi. Qianlongin kuoleman jälkeen 7. helmikuuta 1799, Jiaqing-keisari kunnioitti äitiään antamalla tälle arvonimen keisarinna Xiaoyichun.
Arvonimet

Yongzhengin aikakaudella (1722–1735):
Rouva Wei (23. lokakuuta 1727 alkaen)
Qianlongin aikakaudella (r. 1735–1796):
Jalosukuinen rouva (貴人; vuodesta 1745), kuudennen arvoluokan puoliso
Keisarillinen jalkavaimo Ling ( 令嬪 ; 9 joulukuuta 1745 alkaen ), viidennen arvoluokan puoliso
Puoliso Ling (令妃 ; 20 toukokuuta 1749  ), neljännen arvoluokan puoliso
Jalosukuinen puoliso Ling ( 令貴妃; 3 helmikuuta 1760 alkaen ), kolmannen arvoluokan puoliso
Keisarillinen jalosukuinen puoliso ( 皇貴妃; 28. heinäkuuta 1765 alkaen ), toisen arvoluokan puoliso
Keisarillinen jalosukuinen puoliso Lingyi (令懿皇貴妃 ; 12. maaliskuuta 1775 alkaen )
Keisarinna Xiaoyi (孝儀皇后  ; 15 päivästä lokakuuta 1795  )
Jiaqingin aikakaudella (1796–1820):
Keisarinna Xiaoyichun (孝儀純皇后; vuodesta 1799)