stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Laura Loomer
Elämä > Työ Trumpin kampanjassa

Donald Trump on antanut Loomerille näkyvän aseman kampanjoinnissaan ja ylistänyt tätä toistuvasti. Osa Trumpin tukijoista on nähnyt Trumpin asettavan poikkeuksellisen radikaalin aktivistin liian korkeaan rooliin kampanjassa. Loomer on kampanjoinnissa esittänyt salaliittoteorioita Yhdysvaltain kongressitalon valtauksesta 2021 ja useista joukkomurhista, kuten Floridan vuoden 2018 koulusurmasta.
Loomer sai näkyvyyttä Ron DeSantisin aggressiivisena vastustajana republikaanien esivaaleissa vuoden 2024 presidentinvaaliehdokkaasta. Hän häiriköi DeSantisia tämän esivaalikampanjassa ja väitti tämän vaimon Casey DeSantisin valehtelevan syöpätaudistaan. Loomer luonnehti keväällä 2024 Trumpin kampanjan poliittista neuvonantaja Brian Jackia "myyräksi", joka tulisi erottaa. Loomer on syyttänyt omaan rooliinsa kriittisesti suhtautuvia, mutta Trumpia tukevia kampanjoitsijoita "epälojaalisuudesta Trumpia kohtaan". Hän pitää muun muassa Matt Gaetzia epälojaalina ja epäluotettavana. Marjorie Taylor Greene puolestaan on kuvaillut Loomeria "henkisesti epätasapainoiseksi valehtelijaksi". Loomerin tukijoihin kuuluu muun muassa Trumpin strategisti Roger Stone. Hänen välejään myös Nick Fuentesiin on kuvailtu läheisiksi.
Loomer on kertonut saaneensa suuren määrän tappouhkauksia. Truth Social -alustalla julkaistussa videossa hän kertoi päättäneensä parisuhteensa, koska asetti Trumpin etusijalle ja katsoi itsensä Trumpin yläpuolelle asettavan henkilön kärsivän harhaluuloisuudesta ja persoonallisuushäiriöstä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Laura Loomer Wikimedia Commonsissa
Fagerhult (Habo)

| Fagerhult |
| --- | --- |
 Fagerhult
 Koordinaatit: 58°00′02″N, 14°07′26″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Jönköpingin lääni
Maakunta:  Länsi-Götanmaa
Kunta:  Habo
Väkiluku (2021):  219
Fagerhult on taajama Habon kunnassa Jönköpingin läänissä Länsi-Götanmaan historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 219 asukasta vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fagerhult (Habo) Wikimedia Commonsissa
Furusjö

| Furusjö |
| --- | --- |

 Furusjö
 Koordinaatit: 57°55′43″N, 13°57′38″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Jönköpingin lääni
Maakunta:  Länsi-Götanmaa
Kunta:  Habo
Väkiluku (2021):  346
Furusjö on taajama Habon kunnassa Jönköpingin läänissä Länsi-Götanmaan historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 346 asukasta vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Furusjö Wikimedia Commonsissa
Ahmed Abu Laban

Ahmed Abu Laban (1946 Jaffa, Palestiinan brittiläinen mandaatti – 1. helmikuuta 2007 Kööpenhamina, Tanska) oli Tanskassa asunut palestiinalainen imaami. Hänen perheensä joutui Israelin itsenäistymistä seuranneissa tapahtumissa muuttamaan vuonna 1948 Egyptiin, missä hän asui ja opiskeli. Hän valmistui 1969 koneinsinööriksi, minkä jälkeen hän asui ja työskenteli Egyptin lisäksi Kuwaitissa, Yhdistyneissä arabiemiraateissa ja Nigeriassa, missä hän opiskeli islamilaista teologiaa.
Laban tuli Tanskaan vuonna 1984. Hän kiersi marraskuussa 2005 islamilaisissa maissa kertomassa, että islaminuskoisia kohdellaan Tanskassa heikosti, ja vaikutti näin siihen, miten niissä alettiin suhtautua Jyllands-Postenin 30. syyskuuta 2005 julkaisemiin kahteentoista profeetta Muhammedista tehtyyn pilakuvaan.
Laban kuoli keuhkosyöpään 1. helmikuuta 2007.
Islay

Islay
Maisema saaren keskiosista
| --- | --- |
Muut nimet:  Ìle
Sijainti:  Argyll ja Bute, Skotlanti Yhdistynyt kuningaskunta
Saariryhmä:  Sisä-Hebridit
Merialue:  Atlantti
Korkein kohta:  Beinn Bheigeir, 419 m
Pinta-ala:  619,6 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  3 228
Suurin kaupunki:  Bowmore
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Islay ([ˈaɪlə]; gaeliksi Ìle, skotiksi Ila) on saari Hebridien eteläosassa, Skotlannin länsirannikolla. Nimi pohjautuu gaelin kielen sanaan ìle. Saaren koillispuolella sijaitsee Juran saari. Saaren pääkaupunki on Bowmore ja toinen suurempi kaupunki on Port Ellen. Pienempiä asutuskeskuksia ovat mm. Port Charlotte, Portnahaven, Bridgend, Port Askaig ja Bruichladdich. Saarella elää noin 3 400 asukasta ja sen pinta-ala on noin 620 km². Se on noin 40 km pitkä ja leveimmillään 32 km leveä. Islay'lle pääsee lentämällä Glasgow’sta sekä Edinburghista tai lautalla Kennacraigin satamasta. Lauttayhtedet ovat Port Elleniin ja Port Askaigiin.
Saaren päätulonlähde on viskin tislaus. Saarella tuotetaan ainoastaan mallasviskejä useissa eri tislaamoissa. Voimakkaan turpeinen ”Islay-viski” onkin käsite viskiharrastajien keskuudessa.
Islay'lla sijaisevat seuraavat tislaamot:
Ardbeg
Ardnahoe
Bowmore
Bruichladdich
Bunnahabhain
Caol Ila
Gartbreck (rakenteilla)
Kilchoman
Lagavulin
Laphroaig
Lochindaal / Port Charlotte (lopetettu 1929, uudelleenavaaminen suunnitteilla)
Port Ellen (lopetettu 1983, toiminta jatkuu mallastamona)
Islayn ja naapurisaaren Juran viskitislaamojen sijainnit.
Toinen merkittävä tulonlähde on matkailu. Saari on tunnettu kauniista ja vielä varsin koskemattomasta luonnostaan. Tämä houkuttelee viskimatkailijoiden lisäksi myös linnuista ja luonnosta kiinnostuneita matkailijoita. Golfvirran ansiosta saaren ilmasto on miellyttävämpi kuin muualla Skotlannissa. Saarella on myös merkkejä pronssikautisesta asutuksesta ja muita muinaismuistoja.
Tunnetuin saaren kasvatti lienee George Robertson, joka on toiminut Naton pääsihteerinä ja Yhdistyneen kuningaskunnan puolustusministerinä. George Orwell kirjoitti kuuluisan romaaninsa Vuonna 1984 Islayn naapurisaarella Juralla.
Port Askaigin lounaispuolella sijaitsi keskiajalla Donaldin klaanin hallinnollinen keskus, josta hallittiin laajoja alueita rannikolla ja sisämaassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Islay Wikimedia Commonsissa
Bredtvetin kirkko

| Bredtvetin kirkko Bredtvet kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2007.
Sijainti:  Oslo, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Oslon hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1977
Suunnittelija:  Carl Corvin
Materiaali:  tiili
Istumapaikkoja:  600
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bredtvetin kirkko (norj. Bredtvet kirke) on Oslon kunnassa Norjassa sijaitseva tiilinen pitkäkirkko vuodelta 1977.
Kuvia

Paikalla asuneen Hans Nielsen Haugen muisto-obeliski.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bredtvetin kirkko Wikimedia Commonsissa
Mohammad Baqir al-Hakim

Mohammad Baqir al-Hakim
Mohammad Baqir al-Hakim (arab. محمد باقر الحكيم‎, Muḥammad Bāqir al-Ḥakīm; 1939 Najaf – 29. elokuuta 2003 Najaf) oli irakilainen šiialainen uskonoppinut ja ajatollah.
Al-Hakim syntyi Najafissa, jossa hänen isänsä oli korkea-arvoinen uskonoppinut. Al-Hakim sai perinteisen imaamikoulutuksen ja oli Saddam Husseinin vastustaja. Hän joutui Irakissa pidätetyksi vuonna 1972 ja koki kidutusta. Irakin hallinto tappoi lukuisia al-Hakimin läheisistä, kuten viisi hänen veljeään. Vuonna 1980 al-Hakim pakeni Iraniin. Hän perusti Teheranissa Irakin ylimmän islamilaisen neuvoston toimittuaan aiemmin Islamilainen Da’wa -liikkeessä. Irakin ylimmän islamilaisen neuvoston oli määrä toimia sateenvarjojärjestönä, joka yhdisti Islamilaisen Da’wan ja muita šiialaisia toimijoita. Islamilainen Da’wa etääntyi 1990-luvun loppuun mennessä Irakin ylimmästä islamilaisesta neuvostosta ja syytti sitä liiallisesta iranilaisesta vaikutusvallasta.
Al-Hakim palasi Irakiin 12. toukokuuta 2003. Muqtada al-Sadrin kannattajat eivät hyväksyneet al-Hakimin kaltaisten maanpaosta palanneiden asemaa Irakin šiiojen luontaisina johtajina. Al-Hakim sai surmansa valtavassa autopommi-iskussa kotikaupungissaan Najafissa 63-vuotiaana.
Suomen kielen historia

Suomen kielen historia käsittää sekä kielihistorian eli ajan, jolloin kieltä ei vielä kirjoitettu, että kirjoitetun kielen historian. Kirjoitetun suomen kielen historiasta käytetään usein nimitystä kirjasuomen historia tai kirjasuomen kehitys.
Kirjoitetun kielen historia > Varhaissuomen kausi (–1540)

Ensimmäiset kokonaan suomenkieliset tekstit ilmestyivät 1540-luvulla. Sitä edeltänyttä aikaa kutsutaan varhaissuomen kaudeksi. Etenkin kauden loppupuolelta tunnetaan jo tuhansia irrallisia suomenkielisiä nimiä ja sanoja, jotka on mainittu latinan- ja ruotsinkielisissä asiakirjoissa, kuten oikeuden pöytäkirjoissa. Kauden aikaisista teksteistä käytetään nimitystä esiagricolalaiset tekstit, joista vanhin on Uppsalan evankeliumikirjan katkelma. Se on vanhin suomenkielistä tekstiä sisältävä käsikirjoitus. Muita esiagricolalaisia tekstejä ovat muun muassa Westhin koodeksi ja Uppsalan koodeksi.
Ensimmäiset maininnat suomalaisista paikannimistä ovat jo kuitenkin 1200-luvulta. Vanhimmat kokonaiset suomenkieliset lauseet ovat peräisin 1470-luvulta saksalaisesta käsikirjoituksesta: Mÿnna thachton gernaſt ſpuho ſom̅en gelen Emyna daÿda, ’Minä tahdon kernaasti puhua suomen kielen, en minä taida’. Jotkin kirkolliset tekstit, kuten Isä meidän -rukous ja uskontunnustus on käännetty suomeksi ja oletettavasti myös kirjoitettu muistiin viimeistään 1400-luvulla, mutta käsikirjoituksia ei ole säilynyt. Samoin tiedetään, että Turun tuomiokirkossa on saarnattu suomeksi 1400-luvulla, joten saarnakirjallisuuttakin on varmaan ollut olemassa.
Kirjoitetun kielen historia > Vanhan suomen kausi (1540–1820)

Suomen kirjakieli syntyi uskonpuhdistuksen myötä 1500-luvulla. Piispa Mikael Agricola julkaisi ensimmäiset painetut suomenkieliset kirjat, kuten Abckiria vuonna 1543 ja Se Wsi Testamenti vuonna 1548. Yhteensä Agricola julkaisi yhdeksän teosta.
Suomen kielen kirjoitettua muotoa 1540-luvulta noin vuoteen 1810 nimitetään nimityksellä vanha kirjasuomi.
Suomenkielinen kirjallisuus oli lähes kokonaan uskonnollista: Raamatun tekstejä, liturgisia kirjoituksia ja katekismuksia. Suurin osa teksteistä oli ruotsista tai latinasta käännettyjä, ja suoraan suomeksi kirjoitettiin lähinnä saarnoja ja virsiä. Uskonnollisten tekstien lisäksi käännettiin hallinnollisia tekstejä, kuten kuninkaallisia käskykirjeitä ja lakeja. Raamattu käännettiin kokonaan suomeksi vuonna 1642. 1700-luvulla alettiin jo julkaista enemmän muutakin kuin uskonnollista kirjallisuutta. Vuonna 1776 Antti Lizelius alkoi julkaista ensimmäistä suomenkielistä sanomalehteä nimeltään Suomenkieliset Tieto-Sanomat.
Vanhan kirjasuomen teksteissä on paljon käännöslainoja ja suomelle vieraita lauserakenteita, koska tekstit ovat enimmäkseen käännöksiä ja niiden kirjoittajat olivat oppineet ensin kirjoittamaan ruotsia ja latinaa. Esimerkiksi Agricola saattoi käyttää postpositioita ruotsin kielen mallin mukaan, kuten catzocat taivan linduin päle ’katsokaa taivaan lintuja’, tai korvata ruotsin tai saksan artikkelit sanoilla yksi, tämä ja se. Oikeinkirjoitus perustui latinan, saksan ja ruotsin esikuviin, ja aluksi esimerkiksi äänteiden pituuden merkitseminen tai ä- ja e-äänteiden erotteleminen oli epäjohdonmukaista. Vuoden 1642 Raamatussa oikeinkirjoitus oli parantunut, mutta silti esimerkiksi k-äännettä merkittiin takavokaalin edellä c:llä ja pitkät vokaalit kirjoitettiin yleisesti yhdellä kirjaimella: esimerkiksi wälttä ’välttää’, langetcat ’langetkaat’, pädzijn ’pätsiin’.
Kirjakieli perustui aluksi Turun seudun murteeseen, mutta vaikutteita tuli myös Hämeestä ja Satakunnasta. Agricola itse kirjoitti käyttäneensä Uudessa testamentissa enimmäkseen "suomenkieltä", toisin sanoen Varsinais-Suomen murretta, mutta tarpeen vaatiessa myös muita murteita. Nykyisestä kirjakielestä eroavat esimerkiksi ia- tai iä-loppuiset murremuodot, kuten hopia ’hopea’, kipiäxi ’kipeäksi’, cauhja ’kauhea’ ja loppuheitto, kuten punaist ’punaista’, lankes ’lankesi’, me ylistem ’ylistämme’. Inessiivin päätteenä oli usein pelkkä s (seuracunnas, idäs, caupungis) tai sa: ijancaikisesa elemesä ’iankaikkisessa elämässä’, taiwasa ja maasa ’taivaassa ja maassa’, täsä Suomesa.
Kirjoitetun kielen historia > Varhaisnykysuomen kausi (1820–1870)

1800-luvun alkupuolella poliittiset muutokset eli autonomian aika ja kansallisromantiikan aatteet tekivät suomen kielen kehittämisen ajankohtaiseksi. Vuosia 1820–1870, jolloin suomi kehittyi sivistyskieleksi, kutsutaan varhaisnykysuomen kaudeksi. Vuonna 1831 perustettiin Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, joka asetti tavoitteekseen suomenkielisen kirjallisuuden luomisen ja suomen kielen aseman parantamisen. Seura tuki myös vanhan kansanrunouden keräämistä ja julkaisemista. Elias Lönnrotin keruumatkojen tuloksena julkaistiin Kalevalan ensimmäinen versio, niin sanottu vanha Kalevala vuonna 1835. Erityisesti J. V. Snellman korosti suomen kielen merkitystä koko maan aineellisen ja henkisen kehityksen kannalta.
Kansanrunojen myötä suomen itämurteiden asema parani ja vanhan kirjakielen länsisuomalaisuutta alettiin arvostella. Tästä seurasi murteiden taisteluksi kutsuttu ajanjakso, joka päättyi kompromissiin: kirjakielen läntinen pohja säilyi, mutta siihen tuli uusia piirteitä itämurteista. Nykyinen suomen kieli perustuukin melko tasapuolisesti kaikkiin päämurteisiin. Itämurteista kirjakieleen otettuja piirteitä ovat esimerkiksi monikon 3. persoonan imperfektimuoto ottivat (vanhassa kirjakielessä otit) ja inessiivi kalassa (vanhassa kirjakielessä "kalasa". Toisaalta d-kirjain, jota itämurteiden kannalta pidettiin tarpeettomana, säilyi yleiskielessä. Oikeinkirjoitus vakiintui nykyiselleen, kun viimeisetkin kirjoittajat lakkasivat käyttämästä x- ja z-kirjaimia.
1800-luvun alkupuolella luotiin myös suuri määrä suomenkielistä hallinto- ja kulttuurisanastoa. Erityisesti niitä loi Lönnrot, joka keksi tuhansia uusia sanoja eri oppialoille. Muita sanastonkehittäjiä olivat Samuel Roos, Wolmar Schildt (Kilpinen), Pietari Hannikainen ja Antero Varelius. Uusia sanoja luotiin usein vanhoista sanoista johtamalla ja yhdyssanoja muodostamalla. Johdoksia ovat esimerkiksi tiede (< sanasta tietää), lukio (< lukea) ja kirjain (< kirja), yhdyssanoja taas lämpömittari, tasavalta ja puheenjohtaja. Myös murteista otettiin käyttöön uusia sanoja, joiden merkitystä usein muutettiin tai täsmennettiin: esimerkiksi juna on merkinnyt alun perin ’jonoa’ ja kaasu ’kylmää sumua’.
Suomen kielen virallinen asema parani 1800-luvun alkupuolella monella tavalla, ja sitä ruvettiin käyttämään yhä enemmän myös opetuksessa. Helsingin yliopistoon perustettiin suomen kielen lehtoraatti vuonna 1829 ja professuuri vuonna 1850, ja vuonna 1858 Jyväskylään perustettiin ensimmäinen suomenkielinen oppikoulu. Suomen kielen asema vahvistettiin virallisesti vuoden 1863 kieliasetuksella, jonka mukaan suomesta piti tulla 20 vuoden kuluessa ruotsin rinnalla tasa-arvoinen virkakieli.
Varhaisnykysuomen ajan katsotaan päättyneen 1870-luvulla, kun suomen kielen ja suomenkielisen sivistyksen asema oli jo melko vakiintunut. Aleksis Kiven Seitsemän veljestä ilmestyi vuonna 1870. Suomenkielinen kaunokirjallisuus ja teatteri sai alkunsa, ja suomeksi julkaistiin useita sanoma- ja aikakauslehtiä. Suomea käytettiin koulun, hallinnon ja oikeuslaitoksen kielenä.
Kirjoitetun kielen historia > Nykysuomen kausi (1870–)

Suomen kieli on jatkanut kehitystään myös 1870-luvun jälkeen, jolloin puhutaan nykysuomen kaudesta. Etenkin erikoisalojen ja tekniikan kehityksen vaatimaa sanastoa on tullut ja tulee koko ajan lisää. Esimerkiksi vuosina 1880–1920 syntyneitä uudissanoja ovat ammattiyhdistys, polkupyörä ja asiakas, ja 1920–1970-luvuilla kieleen ovat tulleet elokuva, tietokone ja pakastin. Kun suomen kielen asema on vakiintunut ja yleinen sivistystaso noussut, lainasanoja ja vieraita äänteitä ei enää vältetä niin paljon kuin ennen. Esimerkiksi vuoden 1980 uudissanastossa on sanat statussymboli, audiovisuaalinen ja doping.
Nykysuomen kaudella oikeinkirjoitukseen tai kielioppiin ei ole juuri tullut muutoksia, koska ne vakiintuivat jo varhaisnykysuomen kaudella. Muutoksia on tapahtunut lähinnä yksityiskohdissa. Yleensä on pyritty tiiviyteen ja lyhyyteen: esimerkiksi yleinen katsaus > yleiskatsaus, eroavaisuus > eroavuus, teknillinen > tekninen. Taipumus lyhenemiseen näkyy myös siinä, että yksikön 3. persoonan pi-pääte on jäänyt pois (saapi > saa) ja 3. persoonan omistusliitteessä on yleistynyt lyhyempi variantti: pojallansa > pojallaan. Partikkelien käyttö on täsmentynyt, niin että esimerkiksi kun ja kuin ja vaan ja vain erotetaan toisistaan.
Suomen itsenäistymisen jälkeen vuoden 1919 hallitusmuodossa säädettiin, että Suomen kansalliskielet ovat suomi ja ruotsi ja kansalaisilla on oikeus käyttää oikeudessa ja hallintoelämässä kumpaakin kieltä. Suomen kielen asema oli kuitenkin vahvistunut niin paljon, että kyse oli enemmänkin ruotsinkielisen kansanosan oikeuden takaamisesta. Nykyään suomi on myös yksi Euroopan unionin 24 virallisesta kielestä, mikä takaa oikeuden lukea Euroopan unionin asiakirjoja, kirjoittaa komissiolle ja saada vastaus suomeksi.
Aiheesta muualla

Virtuaalinen vanha kirjasuomi VVKS -palvelu Helsingin yliopiston kotisivuilla
Mikael Agricola
Abckiria
Greg Abbott

| Greg Abbott |
| --- | --- |
 Greg Abbott vuonna 2018.
 Texasin 48. kuvernööri
 20. tammikuuta 2015 –  
Varakuvernööri:  Dan Patrick
Edeltäjä:  Rick Perry
Texasin 50. oikeusministeri
 2. joulukuuta 2002 – 5. tammikuuta 2015  
Kuvernööri:  Rick Perry
Edeltäjä:  John Cornyn
Seuraaja:  Ken Paxton
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. marraskuuta 1957 (ikä 66) Wichita Falls, Texas, Yhdysvallat
Puoliso:  Cecilia Phalen
Tiedot
Puolue:  republikaanit
Uskonto:  roomalaiskatolisuus
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.gregabbott.com
Gregory Wayne Abbott (s. 13. marraskuuta 1957 Wichita Falls, Texas) on yhdysvaltalainen lakimies ja poliitikko, joka on toiminut vuodesta 2015 Texasin kuvernöörinä. Abbott oli osavaltion oikeusministeri 2002–2015, kun hänen edeltäjänsä Rick Perry oli kuvernööri. Hän on Yhdysvaltain ensimmäinen pysyvästi pyörätuolia käyttävä kuvernööri sitten George Wallacen.
Abbott on republikaanisen puolueen jäsen ja toimi Texasin oikeusministerinä ennen kuvernööriksi tulemista. Ennen tätä hän oli Texasin korkeimman oikeuden jäsen. Tähän tehtävään hänet nimitti osavaltion silloinen kuvernööri George W. Bush.
Elämäkerta

Greg Abbott syntyi Wichita Fallsissa Doris Lechristia Jacks Abbottille ja Calvin Roger Abbottille 13. marraskuuta 1957. Hänen äitinsä oli kotiäiti ja isä pörssimeklari ja vakuutusagentti. Perhe muutti Texasin itäosissa sijaitsevaan Longview'hun Gregin olleessa kuusivuotias. He asuivat kaupungissa kuusi vuotta. Perhe muutti Duncanvilleen Gregin käydessä high schoolia. Pian hänen isänsä kuoli ja äiti aloitti työt kiinteistöalalla.
Abbott suoritti kandidaatin tutkinnon liiketaloustieteestä Texasin yliopistosta Austinissa. Hän tapasi tulevan vaimonsa Cecilia Phelanin yliopistossa. Abbott suoritti oikeustieteen korkeakoulututkinnon Nashvillessa sijaitsevassa Vanderbilt University Law Schoolissa.
Abbott halvaantui alaraajoista tammen kaaduttua hänen päälleen lenkin aikana heinäkuussa 1984. Hän haastoi talonomistajan oikeuteen ja neuvotteli itselleen yli kymmenen miljoonan dollarin arvoisen vakuutussopimuksen. Hän on istunut pysyvästi pyörätuolissa onnettomuuden jälkeen.
Kuvernöörinä

Abbott voitti Texasin kuvernöörinvaalit 2014 vastaehdokkaanaan demokraattisen puolueen Wendy Davis. Hän vannoi kuvernöörin virkavalan 20. tammikuuta 2015 Texas State Capitolin ulkopuolella.
Lokakuussa 2016 Abbottille ja presidentti Barack Obamalle lähetettiin kirjepommeja. Abbottin pommi ei räjähtänyt hänen avattua paketin väärin.
Kuvernöörinä > Kuvernöörinvaalit 2018

Tammikuussa 2017 Abbottin huhuttiin keräävän rahaa uudelleenvalintakampanjaansa varten. Hän kertoi virallisesti ehdokkuudestaan 14. heinäkuuta 2017. Abbott voitti demokraattien Lupe Valdezin marraskuussa 2018 ja sai noin 56 prosenttia äänistä. Hän aloitti toisen kautensa 15. tammikuuta 2019.
Yksityiselämä

Abbott on uskonnoltaan roomalaiskatolinen. Hän on naimisissa meksikolaisyhdysvaltalaisen Cecilia Phalenin kanssa. Abbottin valinta teki Ceciliasta Texasin osavaltion ensimmäisen latinalaisamerikkalaisen kuvernöörin vaimon. Pariskunnalla on yksi adoptoitu tytär; Audrey. Greg ja Cecilia menivät naimisiin 1981. Cecilia on entinen opettaja ja rehtori. Greg osaa vähän espanjaa, muttei pysty puhumaan sitä sujuvasti.
Abbott on Yhdysvaltain ensimmäinen pysyvästi pyörätuolissa istuva kuvernööri sitten Alabaman George Wallacen. Abbott joutui pyörätuoliin sen jälkeen, kun tammi kaatui myrskyssä hänen päälleen kesken hölkkäilyn vuonna 1984. Tämän seurauksena Abbott halvaantui vyötärön alapuolelta.
Kuvernööri Abbott ja presidentti Donald Trump Hurrikaani Harveyn jälkeen vuonna 2017.
Dan Quayle

| Dan Quayle |
| --- | --- |
 Virallinen muotokuva vuodelta 1989.
Yhdysvaltain 44. varapresidentti
 20. tammikuuta 1989 – 20. tammikuuta 1993  
Presidentti:  George H. W. Bush
Edeltäjä:  George H. W. Bush
Seuraaja:  Al Gore
Yhdysvaltain senaattori Indianasta
 3. tammikuuta 1981 – 3. tammikuuta 1989  
Edeltäjä:  Birch Bayh
Seuraaja:  Dan Coats
Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Indianan 4. vaalipiiristä
 3. tammikuuta 1977 – 3. tammikuuta 1981  
Edeltäjä:  J. Edward Roush
Seuraaja:  Dan Coats
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. helmikuuta 1947 (ikä 77) Indianapolis, Indiana, Yhdysvallat
Ammatti:  juristi poliitikko
Puoliso:  Marilyn Tucker
Tiedot
Puolue:  republikaanit
Uskonto:  presbyteriaaninen
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.vicepresidentdanquayle.com
James Danforth ”Dan” Quayle (s. 4. helmikuuta 1947 Indianapolis, Indiana, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko, joka toimi varapresidenttinä George H. W. Bushin presidenttikaudella 1989–1993.
Varhainen elämä

Quayle syntyi varakkaaseen indianalaiseen kustantajasukuun. Suku on kotoisin Mansaarelta, mistä johtuu heidän harvinainen sukunimensä. Dan Quayle suoritti yliopistolliset tutkinnot valtiotieteessä 1969 ja oikeustieteessä 1974 ja palveli Indianan kansalliskaartissa 1969–1975.
Poliittinen ura

Quayle työskenteli virkamiehenä ja juristina ennen valintaansa kongressin edustajainhuoneeseen 1976 ja senaattiin 1986.
Poliittinen ura > Varapresidenttinä

George H. W. Bush valitsi 1988 Quaylen varapresidenttiehdokkaakseen, ja hän toimi varapresidenttinä koko Bushin presidenttikauden ajan 1989–1993. Quaylen asema valtion johdossa oli vähäisempi kuin seuraajillaan Gorella ja Cheneyllä.
Quaylen kokemuksen riittävyyttä varapresidentiksi epäiltiin avoimesti. Demokraattien varapresidenttiehdokas Lloyd Bentsenin kanssa käymässään väittelyssä Quayle vertasi kokeneisuuttaan John F. Kennedyyn, minkä jälkeen Bentsen totesi lakonisesti palvelleensa Kennedyn kanssa ja: ”senaattori, ette ole todellakaan mikään Jack Kennedy”.
Quayle oli varapresidenttinä kansallisen avaruusviraston National Space Councilin ensimmäinen puhemies. Kesällä 1989 presidentti Bushin ilmoittaessa avaruusasema Freedomin rakentamisesta ja paluusta Kuuhun ja miehitetystä lennosta Marsiin Quaylelta kysyttiin hänen ajatuksiaan Mars-lennosta. Hämmentävässä lausunnossaan lehdistölle Quayle sanoi Marsin olevan samalla radalla kuin Maa ja kertoi nähneensä kuvia Marsin ”kanavista”, mikä tarkoittaisi että siellä on vettä ja happea. Quayle saikin vuoden 1992 humoristisen Ig Nobel -palkinnon, koska hänen sanottiin osoittavan tiedekoulutuksen tärkeyden.
Quaylen tunnetuin julkinen töppäys sattui, kun hän toimi tuomarina koululaisten tavauskilpailuissa New Jerseyn Trentonissa 15. kesäkuuta 1992 ja korjasi oikean vastauksen sanaan potato (peruna) väärin. Quaylen muistelmien mukaan hän käytti koulun antamia kortteja, joissa piti olla oikeat vastaukset, ja luki ylimääräisen e-kirjaimen sieltä.
Bush ja Quayle pyrkivät uudelle kaudelle vuoden 1992 vaaleissa, mutta hävisivät Bill Clintonin ja Al Goren muodostamalle parivaljakolle. Quayle vetäytyi vuoden 1996 republikaanien presidenttiehdokasnimityksestä terveysongelmien vuoksi. Hän pyrki uudelleen presidenttiehdokkaaksi George W. Bushia vastaan 2000, mutta jäi valitsematta. Vuodesta 1952 vuoteen 2008 vain kaksi muuta entistä varapresidenttiä ei ollut ehdolla presidentiksi (Spiro Agnew ja Nelson A. Rockefeller).
Varapresidenttikautensa jälkeen Quayle on työskennellyt yksityisellä sektorilla Cerberus-nimisessä sijoitusyhtiössä.
Yksityiselämä

Quayle meni naimisiin Marilyn Tuckerin kanssa vuonna 1972. Heillä on kolme lasta, pojat Tucker ja Ben sekä tytär Corinne.