stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Karvianjärvi

| Karvianjärvi (36> 043.1.001) |
| --- | --- |
 Karvianjärveä Saran kohdalla.
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Karvia
Koordinaatit:  62°13′13″N, 22°37′59″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Karvianjoki
Järvinumero:  36.043.1.001 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  135,3 m 
Rantaviiva:  27,48 km
Pinta-ala:  9,21 km²
Tilavuus:  0,13 km³
Keskisyvyys:  1,44 m
Suurin syvyys:  8,1 m
 fiKarvianjärvi 
Karvianjärvi on Karviassa sijaitseva keskisuuri, matala ja runsasravinteinen humusjärvi. Keskimäärin järvi on 1,7 metriä syvä. Suurin syvyys on 8,1 metriä. Kesällä järven vesi on sameaa. Vuodesta riippuen Karvianjärvellä voi esiintyä vähän, ei ollenkaan tai runsaasti leväkukintahavaintoja, kuten sinilevää. Talviaikaan Karvianjärvessä on havaitaan voimakasta hapen kulumista. Karvianjärvi laskee vetensä Karvianjokeen, joka on veden laadultaan välttävässä kunnossa.
Karvianjärvellä on tavattu seuraavia kalalajeja: särki, hauki, lahna, siika, made, ahven, kuha, säyne ja kirjolohi. Kuha on istutettu järveen vuosien 1993 ja 2001 välisenä aikana säännöllisesti. Siikakanta on istutettu vuosina 1996, 1997 ja 2000. Kuha on menestynyt järvessä hyvin, mutta siika ei. Järvellä harjoitetaan sekä virkistys- että kotitarvekalastusta. Rapuja ei järvessä ole enää, sillä kanta on tuhoutunut eikä rapuistutuksia ole suoritettu.
Karvianjärven suurin saari on Ämmäsaari. Saari on suosittu retkeilykohde ja sinne onkin rakennettu muun muassa grillikatos..
Karvianjärvellä on kolme yleistä uimarantaa: Karviankylän Leiriranta, Sarvelan Soutajanniemessä sijaitseva ranta ja järven länsirannalla sijaitseva Marjasuon ranta.
Järven pohjoispuolella sijaitsee Jäkäläneva-Isoneva (FI0200137), joka on Natura 2000 -alue.
Turun yliopiston matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta

Turun yliopiston keskusaukio. Matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan opetusta järjestetään muun muassa Natura-rakennuksessa (vas.).
Matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta on Turun yliopiston tiedekunta. Se on perustettu vuonna 1920 ja siten yhdessä humanistisen tiedekunnan kanssa yliopiston vanhin tiedekunta. Vuoden 2018 alusta vuoden 2020 loppuun tiedekunnan nimi oli luonnontieteiden ja tekniikan tiedekunta. Aiempi nimi palautettiin käyttöön, kun tiedekunnasta erotettiin uusi teknillinen tiedekunta.
Opiskelijamäärällä mitattuna matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta on Turun yliopiston tiedekunnista toiseksi suurin. Tiedekunnassa opiskeli vuonna 2006 yhteensä 4 356 tutkintoa suorittavaa opiskelijaa ja työskenteli 589 henkilöä. Ylempiä korkeakoulututkintoja suoritettiin 214 ja tohtorin tutkintoja 38 kappaletta.
Tiedekunta harjoittaa kaikkien perusluonnontieteiden sekä matematiikan opetusta ja tutkimusta. Tutkimuksen painopistealueita ovat biotieteet ja matemaattiset menetelmät. Lisäksi tiedekunnassa toimii Suomen Akatemian evoluutiogenetiikan ja fysiologian huippututkimusyksikkö.
Tiedekunnan dekaanina toimii kieli- ja puheteknologian professori Tapio Salakoski.
Laitokset

Turun yliopiston matemaattis-luonnontieteellisessä tiedekunnassa toimivat seuraavat seitsemän laitosta:
Biokemian laitos
Biologian laitos
Fysiikan ja tähtitieteen laitos, jonka alaisuudessa toimii Tuorlan observatorio.
Kemian laitos
Maantieteen ja geologian laitos
Matematiikan ja tilastotieteen laitos
Aiheesta muualla

Tiedekunnan kotisivu
| n k Turun yliopisto |
| --- | --- |
Rehtorit:  Virkkunen (1922–1924)  Koskenniemi (1924–1932)  Granö (1932–1934)  Juva (1934–1945)  Waris (1945–1948)  Olin (1948–1954)  Järvi (1954–1960)  Nurmela (1960–1970)  Hartiala (1970–1975)  Ikola (1975–1981)  Scheinin (1981–1987)  Rousi (1987–1993)  Paunio (1994–1997)  Virtanen (1997–2012)  Väänänen (2012–2019)  Kola (2019–) 
Tiedekunnat:  Humanistinen tiedekunta  Kasvatustieteiden tiedekunta  Lääketieteellinen tiedekunta  Matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta  Oikeustieteellinen tiedekunta  Teknillinen tiedekunta  Yhteiskuntatieteellinen tiedekunta 
Kampukset:  Funktionaalisten elintarvikkeiden kehittämiskeskus  Kielikeskus  Kirjasto  Merenkulkualan koulutus- ja tutkimuskeskus  PET-keskus  Tuorlan observatorio  Turun biotekniikan keskus  Turun tietotekniikan tutkimus- ja koulutuskeskus (TUCS)  Täydennyskoulutuskeskus  Ympäristöntutkimuskeskus
Turun yliopiston lääketieteellinen tiedekunta

Vuonna 1943 perustettu Turun yliopiston lääketieteellinen tiedekunta on korkeatasoinen, kansainvälinen ja innovatiivinen tutkimus- ja koulutusorganisaatio. Tiedekunta antaa opetusta ja tekee tutkimusta biolääketieteen, kliinisen lääketieteen, hammaslääketieteen sekä terveys- ja hoitotieteiden aloilla.
Lääketieteellinen tiedekunta on yksi Turun yliopiston kahdeksasta tiedekunnasta. Tiedekunta perustettiin vuonna 1943 ja siinä opiskeli vuonna 2020 1615 perus- ja 831 jatko-opiskelijaa. Tiedekunnassa on työntekijöitä yhteensä 580 henkilötyövuoden edestä (2020). Vuonna 2020 tiedekunnassa suoritettiin 244 ylempää korkeakoulututkintoa ja 69 tohtorin tutkintoa. Tiedekunta kouluttaa myös erikoislääkäreitä ja erikoishammaslääkäreitä. Vuonna 2020 erikoislääkäreitä valmistui 132 ja erikoishammaslääkäreitä 8.
Tiedekunnan dekaanina toimii professori Pekka Hänninen. Vuosina 2008–2013 tiedekunnassa toimii kaksi tutkimuksen huippuyksikköä: Ihmisen puolustusmekanismit ja Verenkierto- ja aineenvaihduntasairauksien molekyylikuvantaminen.
Laitokset

Biolääketieteen laitos
Hammaslääketieteen laitos
Hoitotieteen laitos
Kliininen laitos
Hammaslääketieteen laitos vihittiin 12. maaliskuuta 1966.
Aiheesta muualla

Tiedekunnan kotisivu
| n k Turun yliopisto |
| --- | --- |
Rehtorit:  Virkkunen (1922–1924)  Koskenniemi (1924–1932)  Granö (1932–1934)  Juva (1934–1945)  Waris (1945–1948)  Olin (1948–1954)  Järvi (1954–1960)  Nurmela (1960–1970)  Hartiala (1970–1975)  Ikola (1975–1981)  Scheinin (1981–1987)  Rousi (1987–1993)  Paunio (1994–1997)  Virtanen (1997–2012)  Väänänen (2012–2019)  Kola (2019–) 
Tiedekunnat:  Humanistinen tiedekunta  Kasvatustieteiden tiedekunta  Lääketieteellinen tiedekunta  Matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta  Oikeustieteellinen tiedekunta  Teknillinen tiedekunta  Yhteiskuntatieteellinen tiedekunta 
Kampukset:  Funktionaalisten elintarvikkeiden kehittämiskeskus  Kielikeskus  Kirjasto  Merenkulkualan koulutus- ja tutkimuskeskus  PET-keskus  Tuorlan observatorio  Turun biotekniikan keskus  Turun tietotekniikan tutkimus- ja koulutuskeskus (TUCS)  Täydennyskoulutuskeskus  Ympäristöntutkimuskeskus
Akkusatorinen menetelmä

Akkusatorinen menetelmä eli syyttämismenetelmä tarkoittaa 
rikosoikeudenkäynnin järjestämistä siten, että yleisellä 
syyttäjällä on aloite oikeudenkäynnin aloittamiseen (syytteen 
nostamiseen) ja velvollisuus esittää syytteen tueksi tarvittavat todisteet.
Akkusatorisessa prosessissa molemmat osapuolet (syyttäjä ja syytetty) ovat 
tasavertaisia ja tuomioistuimen tehtävänä on selvittää, pitääkö esitetty
syyte paikkaansa. Asiaa ratkaistessaan tuomioistuin on 
sidottu oikeudenkäynnissä esitettyihin todisteisiin ja syytteeseen, mitä 
kutsutaan syytesidonnaisuuden periaatteeksi.
Akkusatorista prosessia käytettiin jo roomalaisessa oikeudessa. 
Keskiajalla se korvautui inkvisitorisella prosessilla,
kunnes 1700-luvulta alkaen palattiin takaisin akkusatoriseen menetelmään.
Ust-Maja

| Ust-Maja Усть-Мая, Уус Маайа |
| --- | --- |
 Sahan tasavalta Venäjällä, alla taajama tasavallan kartalla
 Ust-Maja
 Koordinaatit: 60.4153°N, 134.5472°E 
Valtio:  Venäjän federaatio
Tasavalta:  Sahan tasavalta
Ulus (piiri):  Ust-Majan ulus
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  taajama
 – Hallinnon tyyppi:  taajama (posjolok)
 – hallinnon johtaja:  Nikolai Aleksandrovitš Sun-Van-Lun
Väkiluku (2010):  2 949
Aikavyöhyke:  UTC+9 (MSK+6)
 Uus-Maajan uluusin hallinnollinen keskus 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ust-Maja (ven. Усть-Мая) eli Uus-Maaja (jak. Уус Маайа) on noin 3000 asukkaan kaupunkimainen taajama Ust-Majan ulusin (Ust-Majan piirin) keskiosassa Sahan tasavallassa Venäjällä. Ust-Maja on piirinsä hallinnollinen keskus. Se sijaitsee Aldan- ja Maja-jokien yhtymäkohdassa 310 kilometrin päässä tasavallan pääkaupungista Jakutskista kaakkoon. Taajaman hallinnon alaisuuteen on kuulunut myös Ust-Judoman kylä, joka sijaitsee 183 kilometriä Ust-Majasta etelään; kylässä oli 35 asukasta vuonna 2001.
Ust-Majassa on kulttuuritalo, yhtenäiskoulu, musiikkikoulu, terveyskeskus ja kauppa.
Asukasluvun kehitys:
3 514 (1989)
3 165 (2002)
2 949 (1.1.2010)
Bruno Piglhein

Bruno Piglhein.
Bruno Piglhein: Odotushuoneessa.
Elimar Ulrich Bruno Piglhein (1848 - 1894) oli saksalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä.  Nykyään häntä ja hänen taidettaan ei tunneta juurikaan taidemaailman ulkopuolella.
Koulunsa päätettyään Piglhein kouluttautui kuvanveistäjäksi. Hän työskenteli useissa kuvanveistäjien ateljeissa ja opiskeli taidemaalariksi ensiksi Dresdenin taideaktamiassa. Dresdenin taideakatemiasta hänet erotettiin. Hänen opettajansa Johannes Schilling kehoitti häntä siirtymään kuvanveistosta maalaustaiteen pariin. Opintojaan Piglhein jatkoi Weimarissa. Hänen opettajiaan olivat Wilhelm von Diez ja Wilhelm Ferdinand Pauwels.
Opiskelujensa jälkeen Piglhein muutti Müncheniin. Hän maalasi aluksi uskonnollisia ja mytologisia maalauksia jotka eivät käyneet kaupaksi. Elatuksen saamiseksi oli pakko vaihtaa aiheita. Hän alkoi maalata lasten muotokuvia, eläimiä, espanjalaisia tanssijattaria ja kuvia niukasti pukeutuneista naisista. Työt kävivät kaupaksi, mutta samalla sinkoilivat syytteet moraalittoomuudesta ja kurtisaanien maalaamiisesta.
Yhdessä Hugo von Habermannin kanssa Piglhein perusti Müncheniin ateljeen, joka otti myös taideopiskelijoita. Yritys kaatui oppilaiden vähyyteen. Myöhemmin miehet tekivät hienoa taiteellista yhteistyötä.
Vuodet 1885 ja 1886 Piglhein matkusteli. Hän matkusti ensin Pariisiin ja sieltä Jerusalemiin. Jerusalemissa hän teki pohjatyöt mestariteostaan "Kristuksen ristiinnaulitseminen" varten.
Palattuuaan  Müncheniin Piglhein ryhtyi maalaamaan uskonnollisia aiheita. Hänet nimitettiin myös taideakatemian professoriksi. Varakas liikemies Joseph Halder pyysi Piglheinia tekemään maalauksen "Kristuksen ristiinnaulitseminen" valmiiksi. Työstä  valtavansuurikokoinen panoraama, kaikkiaan 14 metriä korkea ja 100 metriä leveä. Mukana maalaamassa olivat maisemamaalarit Josef Block, Joseph Krieger ja Johann Adalbet Heine. Se oli näytteillä Münchenissä 1. kesäkuuta 1886. Se lähetettiin nähtäväksi myös Berliiniin ja Wieniin.  Tuntemattomaksi jääneestä syystä syttyneessä tulipalossa se tuhoutui Wienissä.
Vuonna 1892 Piglhein oli perustamassa maalaustaiteen uudistamiseen tähdännyttä  Müncheninin Secession- yhdistystä. Piglhein valittiin sen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi. Taiteellinen ura katkesi kaksi vuotta myöhemmin tapahtuneeseen varhaiseen menehtymiseen.
Gaon piiri

Gaon piiri Malin kartalla.
Gaon piiri (ransk. Cercle de Gao) on hallintoalue Malin Gaon alueella. Sen pinta-ala on 31 288 neliökilometriä. Asukkaita on 239 900 henkeä (vuonna 2009).
Gaon piiri rajoittuu pohjoisessa Gaon alueen Bouremin piiriin ja Kidalin alueeseen, idässä Ménakan ja etelässä Ansongon piireihin sekä lännessä Timbuktun alueeseen. Se käsittää Tilemsin ja Gourman tasangot, joiden keskellä virtaa Nigerjoki. Ilmasto on erittäin kuiva ja kuuma. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.
Piiriin kuuluu Gaon kaupunki ja kuusi maalaiskuntaa: Anchawadi, Gabero, Gounzoureye, N’Tillit, Soni Ali Ber ja Tilemsi. Asukkaat ovat etupäässä songhaita, tuaregeja ja arabeja. Lisäksi on muualta maasta siirtyneitä bambaroita ja dogoneja. Gao on myös yksi Länsi-Afrikasta Eurooppaan pyrkivien siirtolaisten pysähdyspaikoista.
Gaossa on kansainvälinen lentokenttä sekä maantieyhteys Bamakoon, Bouremiin ja Nigerin rajalle. Nigerillä jokiliikennettä. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely sekä laiduntamiseen ja paimentolaisuuteen perustuva karjanhoito. Tärkeimmät viljelyskasvit ovat riisi, durra ja hirssi. Kotieläimiä ovat vuohet, lampaat, naudat, aasit ja kamelit. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, kaupankäyntiä sekä käsityö- ja palveluammatteja. Gaon kaupunki on Malin tärkeimpiä matkailukohteita.
Toni Rajala

| Toni Rajala |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. maaliskuuta 1991 (ikä 33) Parkano, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Raju, Raikuli
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  179 cm
Paino:  76 kg
Seura
Seura:  EHC Biel
Sarja:  National League
Pelinumero:  25
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2008–
Aik. seurat:  Ilves (SML) Stockton Thunder (ECHL) Oklahoma City Barons (AHL) HV71 (SHL) Jugra Hanty-Mansijsk (KHL) Färjestad BK (SHL) Luleå HF (SHL)
NHL-varaus:  101. varaus, 2009 Edmonton Oilers
Toni Rajala (s. 29. maaliskuuta 1991 Parkano) on suomalainen jääkiekkoilija, olympiavoittaja ja kaksinkertainen maailmanmestari, joka pelaa NLA-seura EHC Bielissä. Hän toimii joukkueensa varakapteenina. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura > Seuraura > Juniorivuodet ja tulokaskausi SM-liigassa

Rajala aloitti jääkiekkoilun Parkanon Kiekko -83:ssa, josta hän siirtyi noin 10-vuotiaana Tampereen Ilvekseen. Kaudella 2005–2006 Rajala oli C-nuorten SM-karsinnoissa joukkueensa paras maalintekijä 14 osumallaan. Hän voitti myös koko C-nuorten runkosarjan SM-sarjan piste- ja maalipörssin tehopistein 26+20=46. Rajala oli Ilveksen paras pistemies ja syöttäjä myös pudotuspeleissä tehopistein 1+5=6.
Huhtikuussa 2008 Rajala solmi Ilveksen kanssa kaksivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän pelasi ensimmäisen SM-liigaottelunsa 25. marraskuuta 2008 vieraissa Rauman Lukkoa vastaan. Liigauransa avausmaalin Rajala teki 31. tammikuuta 2009 Joonas Lehtivuoren pitkästä syötöstä, josta hän karkasi läpiajoon. Hän pelasi SM-liigassa kauden 2008–2009 aikana kaikkiaan 21 runkosarjaottelua tehopistein 2+3=5. Rajala pelasi kauden aikana myös neljä Mestis-ottelua alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Suurimman osan kaudestaan hän pelasi kuitenkin vielä Ilveksen A-nuorissa, joiden toiseksi paras pistemies Rajala oli Pasi Tuomisen jälkeen tehopistein 14+17=31.
Ura > Seuraura > NHL-sopimuksen purku ja paluu Eurooppaan

Elokuussa 2013 Edmonton Oilers asetti Rajalan ehdottomalle siirtolistalle. Mikään toinen NHL-seura ei kuitenkaan napannut häntä vuorokauden kuluessa, joten Rajalan sopimus purettiin. Lokakuussa hän siirtyi loppukauden 2013–2014 kattavalla sopimuksella Ruotsin SHL:ssä pelaavaan HV71:een. Rajala oli tehoilla 13+17=30 joukkueen toiseksi paras pistemies William Karlssonin jälkeen. Kaudella 2014–2015 Rajala jatkoi uraansa kolmivuotisella sopimuksella KHL-seura Jugra Hanty-Mansijskin paidassa. Hän esitti siellä varsin hyviä otteita, mutta Rajalan sopimus purettiin kuitenkin kesken ensimmäisen sopimuskauden marraskuussa 2014, kun hän teki Jugran ulkomaalaiskiintiössä tilaa uudelle maalivahdille Barry Brustille. Runsas viikko myöhemmin Rajala siirtyi loppukauden kattaneella sopimuksella SHL-joukkue Färjestad BK:hon. Hän oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 14+13=27.
Kaudeksi 2015–2016 Rajala siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Luleå HF:ään. Hän jakoi tehoilla 17+15=32 joukkueen sisäisen pistepörssin toisen sijan Lucas Wallmarkin kanssa edellään Jacob Micflikier. Mestarien liigassa Rajala jakoi joukkueen sisäisen syöttöpörssin voiton Johan Harjun ja Ilari Melartin kanssa viidellä syöttöpisteellään sekä sisäisen tehotilaston voiton Melartin ja Victor Ekarvin kanssa lukemalla +3.
Ura > Seuraura > Siirtyminen Sveitsiin

Kaudeksi 2016–2017 Rajala siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Sveitsin National League A:n EHC Bieliin. Hän voitti joukkueen sisäisen maalipörssin 16 osumallaan. Pudotuspeleissä Rajala oli Bielin paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 2+3=5. Marraskuussa 2016 hän teki seuran kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2017–2018 Rajala oli Bielin paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Marc-Antoine Pouliot'n jälkeen tehoilla 16+19=35. Pudotuspeleissä hän oli tehoilla 9+5=14 joukkueen paras pistemies ja maalintekijä. Marraskuussa 2018 Rajala teki Bielin kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen.
Rajala voitti kaudella 2018–2019 Bielin sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 27+21=48. Hän sijoittui koko NL:n maalipörssissä toiseksi edellään vain HC Luganon Grégory Hofmann sekä pistepörssissä neljänneksi. Pudotuspeleissä Rajala jakoi viidellä osumallaan joukkueensa sisäisen maalipörssin voiton Damien Brunnerin kanssa. Kaudella 2019–2020 hän oli Bielin paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 23+23=46, joilla Rajala jakoi maalipörssin kolmannen sijan Rapperswil-Jona lakersin Kevin Clarkin kanssa ja sijoittui pistepörssissä viidenneksi. Kaudella 2020–2021 hän nousi joukkueen varakapteeniksi. Rajala jakoi tehoilla 12+20=32 Bielin sisäisen pistepörssin toisen sijan Marc-Antoine Pouliot'n kanssa edellään Luca Cunti. Elokuussa 2021 hän teki seuran kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Kaudeksi 2021–2022 Rajala nimettiin Bielin kapteeniksi. Hän voitti joukkueen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 22+28=48, joilla Rajala jakoi NL:n maalipörssin neljännen sijan HC Luganon Mark Arcobellon kanssa ja pistepörssin yhdeksännen sijan SCL Tigersin Alexandre Grenierin kanssa. Pudotuspeleissä hän jakoi tehoilla 2+3=5 Bielin sisäisen pistepörssin voiton Mike Künzlen kanssa. Kaudella 2022–2023 Rajala palasi joukkueen varakapteeniksi. Hän oli Bielin kolmanneksi paras pistemies tehoilla 16+22=38. Rajala voitti myös koko NL:n pudotuspelien piste- ja maalipörssin tehoilla 10+5=15. Hän eteni Bielin kanssa aina finaaleihin saakka, mutta Sveitsin-mestaruuden vei lopulta Genève-Servette HC otteluvoitoin 4–3.
Pelityyli

Ruotsalaisen Elite Prospects -sivuston mukaan Rajalan vahvuuksia ovat luistelunopeus, kiekolliset taidot ja rannelaukaus. Sivusto kuitenkin listaa hänen heikkouksikseen pienen koon, voiman puutteen sekä kiekottoman pelaamisen. Hän kuului ikäluokassaan Suomen lupaavimpiin pelaajiin, mutta Rajala ei ole kuitenkaan vastoin yleisiä odotuksia edennyt urallaan esimerkiksi NHL:ään asti.
Tilastot

Toni Rajala SM-liigan tulokaskaudellaan 2008–2009.
Kööpenhaminan tulkinta

Elektroneilla tehdyn kaksoisrakokokeen tuottamia interferenssikuvioita. Kuvio muuttuu sitä selkeämmäksi mitä enemmän elektroneja osuu havaitsimelle.
Kööpenhaminan tulkinta on eräs kvanttimekaniikan tulkinta. Sen kehittivät suurimmaksi osaksi  Niels Bohr ja Werner Heisenberg yhteistyössä Kööpenhaminassa vuoden 1927 tienoilla. Bohr ja Heisenberg laajensivat Max Bornin kehittämää aaltofunktion todennäköisyystulkintaa. Heidän tulkintansa yrittää vastata muutamiin kvanttimekaniikan aalto-hiukkas-dualismin hämmentäviin kysymyksiin.
Klassisessa Youngin kaksoisrakokokeessa kahden lähekkäin olevan raon läpi kohdistettu valo muodostaa levyn takana olevalle varjostimelle kirkkaita ja tummia vyöhykkeitä. Nämä voidaan selittää valon aalto-ominaisuuden vaikutuksena: kirkkaissa kohdissa valoaallot vahvistavat toisiaan ja tummissa kohdissa kumoavat toisensa. Kokeellisesti on kuitenkin osoitettu, että valolla on myös hiukkas-tyyppisiä ominaisuuksia ja esimerkiksi elektroneilla on aalto-ominaisuuksia, jotka voivat tuottaa interferenssikuvioita.
Tämä aiheuttaa mielenkiintoisia kysymyksiä. Jos esimerkiksi Youngin kaksoisrakokoe tehdään siten, että vain yksi fotoni tai elektroni menisi kerralla rakojen läpi, nähdään yksittäisen elektronin tai fotonin osuvan varjostimeen kerrallaan. Koetta toistettaessa havaitaan näiden yksittäisten elektronien tai fotonien muodostavan varjostimelle samanlaisia interferenssikuvioita kuin keskenään vaikuttavilla aalloilla.
Seuraamuksia kokeesta

Edellä mainittu koe herättää seuraavanlaisia kysymyksiä:
Kvanttimekaniikan säännöt ennustavat tilastollisesti mihin hiukkaset osuvat varjostimella. Kohdat, joihin hiukkaset todennäköisimmin osuvat, näkyvät varjostimella kirkkaina vyöhykkeinä ja kohdat, joihin epätodennäköisesti osuu hiukkasia, näyttäytyvät tummina vyöhykkeinä. Kvanttimekaniikan säännöt eivät kuitenkaan pysty ennustamaan, mihin yksittäinen hiukkanen tulee osumaan varjostimella. Millaiset säännöt määräävät, mihin hiukkanen osuu varjostimella?
Mitä tapahtuu hiukkaselle sen emittoinnin ja varjostimelle osumisen välillä? Hiukkanen näyttää olevan vuorovaikutuksessa molempien rakojen kanssa, joka tuntuu oudolta kun kyseessä on pistemäinen hiukkanen. Varjostimella havaitaan kuitenkin kaksoisraon jälkeen taas pistemäinen hiukkanen.
Mikä aiheuttaa hiukkasen vaihtavan käyttäytymistään tilastollisen ja ei-tilastollisen välillä? Kun hiukkanen liikkuu kaksoisraon läpi, sen käyttäytyminen vaikuttaa ei-lokaaliselta aaltofunktiolta, joka menee kaksoisraon molempien rakojen läpi samanaikaisesti. Kuitenkin, kun hiukkanen havaitaan varjostimella, se ei koskaan ole hajaantunut ei-lokaalinen aaltopaketti, vaan näyttäytyy yksittäisenä pistemäisenä hiukkasena.
Kööpenhaminan tulkinta vastaa näihin kysymyksiin seuraavasti:
Kööpenhaminan tulkinta väittää, että kvanttimekaniikassa mittausten tulokset ovat pohjimmiltaan indeterministisiä.
Fysiikka on mittaustuloksia käyttävä tiede. Kööpenhaminan tulkinta pitää kysymyksiä kuten "missä hiukkanen oli ennen kuin sen sijainti mitattiin" tarkoituksettomina.
Mittaus aiheuttaa välittömän "aaltofunktion romahtamisen". Tämä tarkoittaa, että mittausprosessi poimii tasan yhden sattumanvaraisen monista sallituista aaltofunktion tiloista, johon tilaan aaltofunktio välittömästi siirtyy.
Alkuperäisestä Kööpenhaminan tulkinnasta on useita variantteja, joista suosituin pohjautuu konsistentin historian ("Copenhagen done right?") ja kvanttidekoherenssin käsitteeseen, joka sallii meidän laskea "mikroskooppisen" ja "makroskooppisen" maailman välisen epäselvän rajan. Muut variantit eroavat aaltomuotoon liitetyn "todellisuuden" määrässä.
Arvostelua

Kvanttimekaniikan (kohta 1) täydellisyysajatusta vastaan on esitetty erilaisia ajatuksia. Yhtenä tunnetuimmista voidaan pitää Albert Einsteinin kahden kollegansa, Boris Podolskyn ja Nathan Rosen kanssa kehittelemää EPR-ajatuskoetta, jonka tarkoituksena oli osoittaa, että on oltava olemassa piilo­muuttujia, joilla välttää ei-lokaali, välitön kvanttijärjestelmien "kaukovaikutus".
Kolmesta edellä olevasta kohdasta kolmas on luultavasti ongelmallisin fyysikon näkökulmasta, koska se antaa mittausprosesseille erikoisen statuksen määrittelemättä niitä puhtaasti tai selittämättä niiden outoja vaikutuksia.
Monet fyysikot ja filosofit ovat vastustaneet Kööpenhaminan tulkintaa siksi, että se on ei-deterministinen. Sitä vastustetaan myös siksi, että se sisältää määrittelemättömän mittausprosessin todennäköisyys-funktiot ei-todennäköisiksi mittauksiksi. Albert Einsteinin kuuluisa sanonta "Jumala ei heitä noppaa" ja "Luuletteko todella, ettei kuuta ole olemassa ilman katsojaa?" ovat esimerkkejä tästä.
Erwin Schrödinger kehitti Schrödingerin kissa -ajatuskokeen, joka yrittää valaista kvanttimekaniikan teorian epätäydellisyyttä, kun liikutaan atomitasolta makroskooppisiin systeemeihin.
Kvanttimekaniikan vaihtoehtoisia tulkintoja

Monimaailmatulkinta
Kirjallisuutta

Kallio-Tamminen, Tarja: Kvanttilainen todellisuus: Fysiikka ja filosofia maailmankuvan muokkaajina.  Helsinki:  Yliopistopaino, 2006.  ISBN 951-570-625-4
Aiheesta muualla

Jan Faye: Stanford Encyclopedia of Philosophy: Copenhagen Interpretation of Quantum Mechanics.  Metaphysics Research Lab, Stanford University, 2019.  Teoksen verkkoversio.
Physics FAQ section about Bell's inequality (englanniksi)
The Copenhagen Interpretation of Quantum Mechanics (englanniksi)
Chloé Dygert
Saavutuksia

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Fidelio

Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Fidelion käsiohjelma, Wienin Kärntnertortheater 23. toukokuuta 1814.
Fidelio op. 72c on Ludwig van Beethovenin ainoa ooppera. Oopperan libreton on ranskalaisen Jean-Nicolas Bouillyn libreton pohjalta sovittanut Josef Sonnleithner.
Oopperan synty

Beethoven sävelsi Fidelion alun perin kolminäytöksiseksi vuonna 1805, mutta se ei saavuttanut suosiota. Seuraavana vuonna hän kirjoitti oopperasta kaksinäytöksisen version, mutta sekään ei saavuttanut suosiota. Vuonna 1814 hän muokkasi oopperaa vielä kerran, samana vuonna toinen versio saavutti menestystä.
Suomessa teos on esitetty ensimmäisen kerran jo 1841.