stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Andalusianpodenco

| Andalusianpodenco |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Espanja
Määrä:  Suomessa muutama yksilö
Rodun syntyaika:  ikivanha
Alkuperäinen käyttö:  metsästys
Nykyinen käyttö:  metsästys, seurakoira
Muita nimityksiä:  podenco andaluz, podenco andaluso, podenco alicante, podenco ibérico (vanhahtava), podenco español (vanhahtava), podenco spagnolo, podenco malagueño, podenco andaluz malague, podenco ibérico andaluz malagueño, campanero
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu RSCE: ryhmä 5 Pystykorvat ja alkukantaiset tyypit alaryhmä 7 Alkukantaiset metsästyskoirat #401
Ulkonäkö
Paino:  iso 21–33 kg (ihanne 27 kg) keskikokoinen 10–22 kg (ihanne 16 kg) pieni 5–11 kg (ihanne 8 kg)
Säkäkorkeus:  pieni: uros 35–42 cm, narttu 32–41 cm keskikokoinen: uros 43–53 cm, narttu 42–52 cm iso: uros 54–64 cm, narttu 53–61 cm
Väritys:  punainen, kanelinruskea ja valkoinen
Andalusianpodenco (Podenco andaluz) on alkukantainen eteläespanjalainen metsästyskoira, josta on olemassa muutama erillinen paikallisvariaatio kuten alicantenpodenco eli podenco alicante, malaganpodenco eli podenco malagueño ja alkuperäinen tyyppi rondanpodenco eli podenco rondeño. Suomeen on tuotu joitain yksilöitä, mutta se ei ole FCI:n eikä Suomen Kennelliiton hyväksymä rotu. Espanjan kennelliitto Real Sociedad Canina de España on tunnustanut sen, minkä lisäksi sillä on virallinen asema Saksassa, Belgiassa ja Brasiliassa.
Suomeen on tuotu lukuisia rodun edustajia niin sanottuina rescuekoirina. Rotu on hyvin yleinen Espanjassa, jossa myös koirien hylkääminen on yleistä ja ne päätyvät koiratarhoihin löytökoirina tai omistajat itsekin vievät niitä sinne. Podencoja käytetään Espanjassa pienriistan metsästykseen, ja niiden pitoon liittyy vakavia eläinoikeuskysymyksiä. Metsästyskauden lopussa useimmat koirat hylätään tai tapetaan, usein julmilla tavoilla, kuten hirttämällä, poltetaan elävältä, hukutetaan ja hakataan.
Sekarotuinen andalusianpodenco. Monet rescuetaustaiset podencot ovat sekarotuisia.
Ulkonäkö

Andalusianpodenco on tiivisrakenteinen ja sopusuhtainen. Se on rungoltaan solakka ja hieman vinttikoiramainen. Kokoluokkia on kolme: pieni (uros 35–42 cm, narttu 32–41 cm), keskikokoinen (uros 43–53 cm, narttu 42–52 cm) ja iso (uros 54–64 cm, narttu 53–61 cm). Pieni painaa 5–11 kg (ihanne 8 kg), keskikokoinen 10–22 kg (ihanne 16 kg) ja iso 21–33 kg (ihanne 27 kg). Myös karvamuunnoksia on kolme: lyhyt- (n. 2 cm pitkä), karkea- (n. 5 cm pitkä) ja pitkäkarvainen (n. 8 cm pitkä). Väri on joko punainen, kanelinruskea tai valkoinen. Valkoisilla voi olla punaisia tai kanelinruskeita merkkejä.
Pieni lyhytkarvainen muunnos muistuttaa etnankoiraa ja keskikokoinen muunnos portugalinpodengoa.
Pieni lyhytkarvainen, punainen
Keskikokoinen lyhytkarvainen, punainen
Keskikokoinen lyhytkarvainen, punavalkoinen
Iso karkeakarvainen, valkopunainen
Iso pitkäkarvainen, punavalkoinen
Ulkonäkö > Malagueño

Malagalainen rotutyyppi poikkeaa hieman tavallisemmasta alicantelaisesta tyypistä niin kooltaan kuin muodoltaankin: siitä ei ole olemassa kuin yksi kokomuunnos, keskikokoinen, minkä vuoksi se soveltuu lähinnä ainoastaan kaniinin metsästykseen. Vaikka RSCE:n mukaan sekä malagueño että rondeño edustavat samaa andalusianpodenco-rotua siinä missä alicante-tyyppikin, Malagan rannikolla paikalliset pitävät sitä puhtaasti omana, erillisenä malagalaisena rotunaan. Geeneettisen monimuotoisuuden kannalta on tietenkin hyvä pitää kaikkien kolmen andalusialaisen muunnoksen geenipoolit yhtenäisenä, sillä mitä enemmän eri paikallispopulaatioita eristetään geneettisesti toisistaan, sen sisäsiittoisempia niistä tulee.
Luonne ja käyttäytyminen

Andalusianpodenco on älykäs, helposti oppiva, valpas ja omistajalleen uskollinen. Se noutaa sekä vedestä että maalta, sillä on erinomainen vainu ja se on työssään nopea, kestävä ja järjestelmällinen. Se on kuitenkin riistaviettinen, joten se ei välttämättä sovellu pelkäksi seurakoiraksi.
Alkuperä

Andalusianpodenco on yksi vanhimmista roduista, ja sen alkuperä johtaa faaraoiden aikakaudelle - erityisesti sen kantarotuun egyptinmetsästyskoiraan. Se on luultavasti kulkeutunut rodun alkuperäiselle alueelle Cadiziin foinikialaisten mukana ja sieltä edelleen Espanjan muihin osiin. Koska andalusianpodenco on kotimaassaan työkoira, sitä jalostettiin enemmän käyttöominaisuuksia kuin ulkonäköä silmällä pitäen.
Rotu tunnettiin vielä pari vuosikymmentä sitten yleisesti nimellä iberianpodenco tai espanjanpodenco, mikä johtuu todennäköisesti siitä, että se on ainoa hieman tunnetumpi podenco-rotu joka on kotoisin manner-Espanjasta.[lähde? ] Vuonna 1992 Espanjan Kennelliitto kuitenkin viimein hyväksyi sen nykyisellä nimellä, ja espanjalainen rotujärjestö pyrkii suojelemaan sitä sukupuutolta.
Vuonna 1963 espanjalainen tutkielman kirjoittaja Rafael Saraza Ortiz kuvaili rotua ainoastaan isona, mainitsematta lainkaan muita kokomuunnoksia. Alun alkaen espanjalaisilla metsästäjillä oli kahdentyyppisiä koiria: isoja karkeakarvaisia (campanero) ja keskikokoisia sileäkarvaisia (malagueno). He yrittivät luoda näiden avulla homogeenisen rodun, mutta sen sijaan tuloksena olikin kolme eri karvanlaatua ja kolme eri kokoa. Pienen ja keskikokoisen muunnoksen taustalla on myös muiden rotujen - lähinnä etnankoiran ja portugalinpodengon - perimää.
Iso karkeakarvainen muunnos on erityisen yleinen Cordobassa. Eri koot ja karvanlaadut eivät saa risteytyä keskenään.
Andalusiasta on kotoisin myös eräs matalaraajaisempi podenco, maneto, jolle se on todennäköisesti hyvin läheistä sukua mutta jonka RSCE on tunnustanut virallisesti täysin erilliseksi roduksi.[lähde? ]
Alkuperä > Etymologia

Pieni muunnos tunnetaan myös nimellä conejero ("jäniskoira") ja iso nimellä montero ("villisian metsästyskoira"). Iso karkeakarvainen tunnetaan toisinaan nimellä campanero ("kellonsoittaja"), koska metsästettäessä sillä on kello kaulassa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Espanjalainen rotuyhdistys
Rotumääritelmä
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: no:Podenco andaluz
Malagalainen andalusianpodenco.
Käännös suomeksi
Asekäsi

Asekäsi on käsiaseen käyttöön ammattimaisen koulutuksen saaneen henkilön tiedostamaton valmius pitää kättä valmiina aseenkäyttöön. Asekättä pidetään mahdollisimman lähellä vartaloa, jotta aseen saa mahdollisimman nopeasti esiin tarpeen vaatiessa. Asekäden  liikerata on kävellessä huomattavasti lyhyempi kuin toisen käden.
Tunnettuja asekäden omaavia ovat KGB-koulutuksen saaneet henkilöt Venäjällä. KGB:ssä annettiin perusteellinen koulutus käsiaseen käyttöön kentällä. Salaisen koulutuskäsikirjan mukaan oikeaa kättä tulee pitää mahdollisimman lähellä vartaloa ampumavalmiudessa ja se ei saa tarpeettomasti heilua, jotta aseen saa nopeasti käteen. Lisäksi tulee liikkua kehon vasenpuoli edellä. Henkilö on ikään kuin ampumavalmiudessa koko ajan liikkuessaan. Monet ovat omaksuneet koulutuksen niin hyvin että asekäsi liikkuu vähemmän vanhempanakin ja käsien erilainen liikerata erottuu selvästi videolla.
Tunnettu asekäsi on Venäjän presidentti Vladimir Putinilla, jolla on KGB-koulutus taustanaan. Hänen vasen kätensä liikkuu kiivaammin ja liikerata on pidempi kuin oikean asekäden. Hollantilaiset liiketutkijat on nimenneet Putinin liikkumisen revolverityyliksi. Vastaava tyyli Venäjän johdossa on pääministeri Dmitri Medvedjevillä, puolustusministereillä Anatoli Serdjukovilla ja Sergei Ivanovilla sekä läntisen sotilaspiirin komentajalla Anatoli Sidorovilla.
Ariake

Ariake voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Ariake, Tokion kaupunginosa Kōtōn erillisalueella
Ariakenmeri, Kyūshūn saaren ympäröimä merialue Japanissa
Ariake (1904), Harusame-luokan hävittäjä
Ariake (1934), Hatsuharu-luokan hävittäjä
JDS Ariake (DD-183), Ariake-luokan hävittäjä
JDS Ariake (DD-109), Murasame-luokan hävittäjä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ariake”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Andrei Gag

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Andrei Gag |  Andrei Gag |  Andrei Gag |  |
Maa:  Romania
Miesten yleisurheilu
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Portland 2016 | kuulantyöntö |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Hopeaa | Gwangju 2015 | kuulantyöntö |  |
|  Pronssia | Taipei 2017 | kuulantyöntö |  |
Andrei Marius Gag (s. 27. huhtikuuta 1991 Bocsig) on romanialainen kuulantyöntäjä ja kiekonheittäjä. Gag on 195 senttimetriä pitkä, painaa 118 kilogrammaa ja edustaa CSM Aradia.
Gag kilpaili vuoden 2015 MM-kilpailuissa Pekingissä jääden karsintaan. Myös vuoden 2014 EM-kilpailuissa lopputulos oli sama. Gag saavutti hopeaa vuoden 2016 sisäratojen MM-kilpailuista Portlandista tuloksella 20,89. Vuoden 2015 kesäuniversiadeissa Gwangjussa Gag oli niin ikään toinen.
Gag karsiutui loppukilpailusta Amsterdamin EM-kilpailuissa ja Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 sekä Belgradin EM-hallikilpailuissa 2017. Hän sijoittui 12:nneksi Lontoon MM-kilpailuissa 2017. Saman vuoden Taipein universiadeissa hän sai pronssia. Hän karsiutui loppukilpailusta Berliinin EM-kilpailuissa 2018, Glasgow'n EM-hallikilpailuissa 2019 ja Dohan MM-kilpailuissa 2019.
Gag saavutti hopeaa kiekonheitosta vuoden 2010 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuista Monctonista. Hän pitää hallussaan Romanian ulkoratojen ennätystä.
Henkilökohtaiset ennätykset

Ulkoradoilla
| Laji | Tulos | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| Kuulantyöntö | 21,06 NR | Cluj-Napoca | 17. heinäkuuta 2016 |
| Kiekonheitto | 61,27 | Bukarest | 4. maaliskuuta 2014 |
Sisäradoilla
| Laji | Tulos | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| Kuulantyöntö | 20,89 | Portland | 18. maaliskuuta 2016 |
Argentiinanpöllö

| Argentiinanpöllö |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pöllölinnut Strigiformes
Heimo::  Pöllöt Strigidae
Suku::  Viirupöllöt Strix
Laji::  rufipes
Kaksiosainen nimi
 Strix rufipes  King, 1828 
Katso myös
   Argentiinanpöllö Wikispeciesissä   Argentiinanpöllö Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Argentiinanpöllö (Strix rufipes) on pöllöihin kuuluva lintu. Sitä tavataan Argentinassa ja Chilessä.
Argentiinanpöllön paino on keskimäärin 380 grammaa. Sen elinpiiriä ovat lauhkeat metsät ja subtrooppiset ja trooppiset  alangot ja vuoristometsät.
Argentiinanpöllö on keskikokoinen pöllö, jolla ei ole korvatupsuja. Se on alapuolelta valkoinen ja punaruskearaitainen ja päältä ja niskasta vielä valkoisempi. Sen naamakiehkura on punaruskea ja silmät tummat, ja jalat ovat oranssinruskeat tai kanelinruskeat. Täysikasvuisen yksilön pituus on noin 33–38 cm ja paino suunnilleen 300–400 grammaa. Argentiinanpöllön elinalue ulottuu Keski-Chilestä ja Länsi-Argentiinasta Tulimaahan, ja satunnaisesti sitä on tavattu Falklandsaarilla. Se asuu tiheissä, kosteissa vuoristometsissä ja puoliavoimissa alavissa metsissä, missä se saalistaa pieniä nisäkkäitä, lintuja ja hyönteisiä. Se pesii lokakuussa ja munii puunkoloon 2–3 munaa. Sen ääni on murahtelua, jota seuraa korkeita nasaaliääniä. Vaikka argentiinanpöllö ei ole uhanalainen, se kärsii elinalueiden supistumisesta esiintymisalueilla tehtävien metsänhakkuiden vuoksi.
Ari Kiviniemi

Ari Kiviniemi vuonna 2013.
Ari "Sidi" Kiviniemi (s. 1965) on ilmajokelainen pesäpallon syöttötuomari. Kiviniemi on S-tason tuomari eli hän tuomitsee pääsääntöisesti Superpesistä. Kiviniemen ensimmäinen ottelu Superpesiksessä oli 16. toukokuuta 1999 pelattu Kankaanpään Maila – Sotkamon Jymy. Kiviniemi on ollut tuomitsemassa tuomariurallaan kerran miesten Itä–Länsi-ottelun vuonna 2006 sekä kerran naisten Itä–Länsi-ottelun vuonna 2002. Hän toimii valmennuspäällikkönä Alavuden Peli-Veikoissa.
Saavutukset

Pesäpallotuomarina
Vuoden tuomari: 2016
Kultainen pilli (3): 2016, 2017, 2018
Miesten Itä-Länsi-tuomari (2): 2006, 2015
Naisten Itä-Länsi-tuomari: 2002
Antti Mustakallio

Antti Mustakallio (s. 1978) on suomalainen yrittäjä, puhetaidon kouluttaja ja teologi, joka on tutkinut Paavalia. Retoriikasta mustakallio kiinnostui opiskeluaikoinaan, jolloin hän perehtyi klassiseen retoriikkaan. Yrittäjänä hän on perustanut Retoriikan kesäkoulun. Ennen puhetaidon opettajan uraansa hän työskenteli piispa Eero Huovisen ja Irja Askolan teologisena sihteerinä. Hän on työskennellyt myös Helsingin yliopistossa tutkijana ja opettajana. Tutkijana hän keskittyi erityisesti Uuden testamentin retoriikkaan, jota löytyy Paavalin kirjeistä ja Jeesuksen puheista.
Puhetaidon asiantuntijana Mustakallio on arvioinut muun muassa suomalaisten poliitikkojen puheita.
Teokset

Mustakallio, Antti, Leppä, Heikki & Räisänen Heikki (toim.): Lux humana, lux aeterna: essays on biblical and related themes in honour of Lars Aejmelaeus.  Helsinki, Göttingen:  Finnish Exegetical Society : Vandenhoeck & Ruprecht, 2005.  ISBN 951-9217-44-4.
Mustakallio, Antti: Paavali.  Helsinki:  WSOY, 2007.  ISBN 978-951-0-31301-5.
Aejmelaeus, Lars & Mustakallio, Antti (toim.): The Nordic Paul: Finnish approaches to Pauline theology.  London:  T&T Clark, 2008.  ISBN 978-0-567-03310-9.
Mustakallio, Antti & Aejmelaeus, Lars (toim.): Paavali valokeilassa.  Helsinki:  Suomen eksegeettinen seura, 2008.  ISBN 978-951-9217-51-2.
Mustakallio, Antti: Vaikuttavan puhumisen taito: matkaopas esiintyjille.  Helsinki:  Management Institute of Finland, 2014.  ISBN 978-952-5928-47-1.
Lehtipuu, Unna & Mustakallio, Antti: Elämäsi paras puhe.  Helsinki:  Alma Talent, 2021.  ISBN 978-952-14-4355-8.
Asterix and the Secret Mission

Asterix and the Secret Mission on toinen Segan Asterix-videopeleistä, joka julkaistiin samalla Sega Master Systemille ja Sega Game Gearille vuonna 1993. Peli on kuitenkin vuorottelevaa kaksinpeliä, koska siinä saa valita joko Asterixin tai Obelixin yhdeksi pelaajaksi tai kukin vuorollaan pääsee lopullisesti jok'ikisen tason läpi, jos Asterix ja Obelix aikovat kerätä paljon pisteitä ennen roomalaisten kimppuun hyökkäämistä. Loppuun suoritettua kaikki ne tasot yhden tai kahden pelaajan ansiosta, on sen koommiset pisteet kerätty roomalaisten kiinnisaamiseksi ja gallialaisten pitää saada kypsää villisikaa tarjoiltavaksi, vaikka Asterixilla onkin taikajuomaa pullossaan.[lähde? ]
April (yhtye)

| April |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  2015–2022
Entiset jäsenet:  Chaekyung   Chaewon   Naeun   Yena   Rachel   Jinsol   Somin   Hyunjoo  
Levy-yhtiö:  DSP Media, (2015–2022)  
Infobox OKNimi-testi OK: 
April on eteläkorealainen tyttöbändi, joka on perustettu vuonna 2015 DSP Medialla. Yhtyeen hajoamisesta ilmoitettiin 28. tammikuuta 2022.
Yhtye tunnetaan muun muassa kappaleestaan "Tinker Bell". Yhtyeen ensimmäinen albumi, Dreaming, ilmestyi elokuussa 2015.
Diskografia

Dreaming (2015)
Spring (2016)
Prelude (2017)
Käännös suomeksi
Anthony Zinni

| Anthony Zinni |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Muut nimet:  The Godfather
Syntynyt: 17. syyskuuta 1943 (ikä 81)
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):  Yhdysvallat
Palvelusvuodet:  1965–2000
Komentajuudet:  1st Marine Expeditionary Force USCENTCOM
Taistelut ja sodat:  Vietnamin sota
Sotilasarvo:  kenraali
Kunniamerkit:  Defense Distinguished Service Medal
Anthony Zinni (s. 17. syyskuuta 1943) on yhdysvaltalainen entinen merijalkaväen kenraali ja USCENTCOMin komentaja. Vuonna 2002 hänet valittiin erikoislähettilääksi Israeliin ja Palestiinalaishallintoon.
Sotilasuran jälkeen

Vuonna 2007 Zinni valmisteli raporttia "National Security and the Threat of Climate Change", jossa todetaan, että ilmaston lämpeneminen toimii voimakertoimena globaaleissa konflikteissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anthony Zinni Wikimedia Commonsissa
Virallinen kotisivu
April Jazz

April Jazz on Espoon Tapiolassa vuosittain järjestettävä jazz-musiikkitapahtuma. Se on järjestetty vuodesta 1987 alkaen joka huhtikuu.
April Jazz on pääkaupunkiseudulla järjestettävistä jazz-tapahtumista suurin, ja sen 20-vuotisjuhlissa vuonna 2006 esiintyivät muiden muassa Trio Lee Konitz, Lenni-Kalle Taipale Trio, Mory Kanté, Iiro Rantala, Espoo Big Band ja Chico Freeman.
April Jazzin taiteellisena johtajana vuoteen 2011 saakka toimi Mape Lappalainen. Tapahtuman järjestää Espoo Big Band ry, ja sitä tukee muun muassa Espoon kaupunki.
Vuonna 2020 koronakriisin vuoksi tapahtuma järjestettiin suoratoistotapahtumana keikalla.fi sivuston kautta.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
Amerikansaksinokka

| Amerikansaksinokka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Heimo::  Lokit Laridae
Suku::  Saksinokat Rynchops
Laji::  niger
Kaksiosainen nimi
 Rynchops niger  Linnaeus, 1758 
Katso myös
   Amerikansaksinokka Wikispeciesissä   Amerikansaksinokka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Amerikansaksinokka (Rynchops niger) on sekä Pohjois- että Etelä-Amerikassa elävä rantalintu.
Koko ja ulkonäkö

Amerikansaksinokka on saanut nimensä suuresta saksien muotoisesta nokastaan, jonka alapuoli on lähes kaksi kertaa yläpuoliskoa pitempi. Linnun suora nokka myös toimii miltei saksien tapaan.
Linnun selkä, niska ja päälaki ovat mustia. Otsa, kaula ja höyhenpeitteen koko alapuoli ovat puolestaan valkoisia. Linnun jalat ovat väriltään kirkkaanpunaiset.
Levinneisyys

Amerikansaksinokan levinneisyys ulottuu Pohjois- ja Etelä-Amerikassa Atlantin ja Karibianmeren rannikoille New Yorkista Argentiinaan ulottuvalla alueella, sekä Tyynenmeren rannikolla Kaliforniasta  aina Etelä-Amerikkaan asti.
Esiintyminen

Lajin tyypillisiä elinpaikkoja ovat, rannikoiden lisäksi, laguunit, jokisuistot, meret, hiekkasärkät ja merenrannikon tulvamaat.
Lisääntyminen

Naaras munii kerrallaan 2–4 munaa, joita se sitten hautoo 21–26 vrk.
Ravinto

Amerikansaksinokat syövät pääasiassa pieniä kaloja, kuten hopeakylkiä ja hammaskarppeja. Toisinaan linnut syövät myös äyriäisiä ja muita pieneliöitä.
Anu Kaljurand

| Anu Kaljurand> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. huhtikuuta 1969 (ikä 55)
Kansalaisuus:   Neuvostoliitto /  Viro
Uran tiedot
Pituus:  170 cm
Paino:  56 kg
Laji:  100 metrin aitajuoksu, pituushyppy, seitsenottelu
Seura:  Kalev, Tallinna   Nõmme NMKÜ  BYU Cougars (Yhdysvallat)
Kilpauran kesto:  1984–1992
Valmentaja:  Epp Maasik (Viro)   Craig Poole (Yhdysvallat)
Saavutukset
Ennätykset:  100 m 11,88 (1992)   200 m 25,09 (1991)   100 m aidat 13,18 (1992)  800 m 2.19,61 (1992)   maraton 3.33.25 (1995)  korkeushyppy 175 cm (1985)  pituushyppy 664 cm (1992)   kuulantyöntö 14,12 m (1992)   kiekonheitto 52,78 m (1992)  7-ottelu 6 142 pist. (1992)
Anu Kaljurand (16. huhtikuuta 1969 Tallinna, Neuvosto-Viro) on uransa päättänyt virolainen yleisurheilija lajinaan seitsenottelu ja erillisistä lajeista erityisesti 100 metrin aitajuoksu. Uransa alkuvaiheessa hän edusti Neuvostoliitoa ennen Viron itsenäistymistä.
Urheilu-ura

Anu Kaljurand aloitti urheilu-uransa Neuvosto-Virossa Tallinnan Kalevin riveissä. Jo 15-vuotiaana hän oli pituushypyssä maailman toiseksi paras tuloksella 6,35. Hän kilpaili myös henkilökohtaisesti seitsenottelussa ja voitti hopeamitalin pituushypyssä sekä vuoden 1986 että vuoden 1988 nuorten MM-kisoissa. Vuoden 1985 nuorten EM-kisoissa sijoittui 7. sijalle ja 1987 sijalle 17.
Anu Kaljurand osallistui Viron edustajana Barcelonan vuoden 1992 kesäolympialaisissa seitsenotteluun sijoittuen 17:ksi tuloksella 6 095 pistettä. Seuraavalle sijalle tuli Suomea edustanut virolaissyntyinen Helle Aro. Kaljurand oli voittanut jo keväällä Yhdysvalloissa seitsenottelun NCAA-mestaruuden. Hänen saavuttamansa pistemäärä 6 142 oli hänen paras tuloksensa ja muodostui hänen seitsenotteluennätyksekseen. Tulos oli mestaruuskilpailujen paras tulos sitten Jackie Joynerin vuoden 1983 tekemän tuloksen jälkeen. Barcelonan olympialaisissa hän kilpaili seitsenottelun lisäksi 100 metrin aitajuoksussa jääden alkuerässään 6:ksi tuloksella 13,81.
Kaljurand kilpaili 1980-luvun lopulle asti kansainvälisesti nuortensarjoissa Neuvostoliiton riveissä. Hän kuului Viron maajoukkueeseen 1985–1992, josta ajasta itsenäistä Viro vuoden 1992 olympialaisissa. Viron mestaruuksia Kaljurand saavutti 11 kertaa eli 1991–92 100 m ja 100 m aitajuoksussa, 1987 ja 1989 pituushypyssä, 1988 50 metrillä (sisähallikisoissa) sekä 1985 ja 1990  4 × 100 m ja 100 + 200 + 300 + 400 m viesteissä Tallinnan Kalevin riveissä. Vuosina 1985–1992 hän paransi Viron ennätystä kolme kertaa 100 metrin aitajuoksussa (13,49 – 13,18), viisi kertaa pituushypyssä (633 – 664) ja kerran seitsenottelussa (6 142).
Ammatillinen ura ja urheilu-uran jälkeinen aika

Vuonna 1990 hän ilmoittautui Brigham Youngin yliopistoon ensimmäisenä Neuvostoliiton kansalaisena, joka teki niin. Hän kilpaili yleisurheilussa yliopiston urheiluseurassa BYU Cougarsissa. Hän valmistui Brigham Youngin yliopistosta vuonna 1993, ja myöhemmin hän suoritti MBA-tutkinnon Westminster Collegessa vuonna 1997.
Brigham Youngista valmistumisen jälkeen hän työskenteli vuosina 1993–1997 Fidelity Investments-sijoitusyhtiön kehitys- ja koulutusosastolla Salt Lake Cityssä projektipäällikkönä. Viroon palattuaan hän toimi vuosina 1997–1999 Viron kauppa- ja teollisuuskamarin palvelujohtajana ja sen jälkeen 1999–2002 OÜ Balticin toimitusjohtajana.
Anu Kaljurand on toiminut Viron kulttuuriministeriön alaisen Urheilukoulutus ja Tiedotus SA:n hallituksen jäsenenä vuosina 2003–2013 ja Viron olympiakomitean (EOK) markkinointipäällikkönä vuosina 2002–2017. 2017–2020 Dao OÜ hallituksen jäsen. Kaljurand on ollut Viron yleisurheiluliiton hallituksen jäsen vuodesta 2021.
Kaljurandin puoliso on entinen virolainen korkeushyppääjä Marko Turban, ja heillä on kaksi lasta, joista Lilian on vuoden 2021 EM-kisoihin osallistunut korkeushyppääjä.
Arje Nadbornik

Raskaan sarjan painija Arje Nadbornik Tampereen vuoden 1965 MM-kisoissa.
Arje Nadbornik (7. lokakuuta 1935 Helsinki – 5. heinäkuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija.
Nadbornik osallistui Méxicon 1968 olympialaisiin kreikkalais-roomalaisen painin raskaassa sarjassa mutta ei sijoittunut. MM-kilpailuihin hän osallistui Tampereella vuonna 1965. EM-kilpailuissa hän sijoittui yhdeksänneksi Västeråsissa vuonna 1968. Ainoan Suomen mestaruutensa hän voitti vuonna 1971. Seuratasolla hän edusti Helsingin Paini-Miehiä.
Arje Nadbornikin isä Joshua Nadbornik oli jalkapallon Suomen mestari ja maajoukkuepelaaja.
Saavutuksia

EM-kisoissa 9. sija 1968 (kreikkalais-roomalainen paini, raskas sarja)
PM-hopeaa 1965 ja 1971
Suomen mestaruus 1971
SM-hopeaa 1961 ja -pronssia 1965
Bastardi (kirjaintyyli)

Bastardin kirjaimia.
Bastardi (myös Bastarda) on kirjaintyyli tai kirjainlaji, joka kuuluu goottilaisiin kirjaintyyppeihin. Bastardi kehittyi kirjurien kansliakirjoitukseen perustuvasta kalligrafisesta goottilaisesta kirjaintyylistä, ja siitä tuli etenkin Ranskassa suosittu kansankielisen kirjallisuuden standardikirjaintyyppi. Bastardista eriytyi Saksassa schwabach, joka muotoiltiin 1480-luvun alussa.
Bastardi on tekstuuran ja rotundan välimuoto, jonka pienaakkoset ovat melko leveitä ja pyöreämuotoisia. Niillä on myös matala x-korkeus. Suuraakkoset ovat hyvin leveät.