stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Somerset House
Arkkitehtuuri > Uusi Somerset House

Chambersin suunnittelema uusi Somerset House oli Ison-Britannian ensimmäinen uusklassinen julkinen rakennus. Sen Strandin-puoleinen julkisivu on vain yhdeksän pilarinväliä leveä ja muodostuu kiviharkoilla verhoillusta pohjakerroksesta ja puolipylväillä koristellusta toisesta kerroksesta. Symmetrinen ja näyttävä Thamesin-puoleinen julkisivu on hyvin pitkä (183 metriä) ja jakaantuu useisiin osiin samaan tapaan kuin Versailles’n palatsin julkisivu. Sen edustalla on suuri tasanne, josta avautuu näkymä joelle. Tasanteen alapuolella on palladiolaisilta silloilta näyttävät sulkuportit, joiden kautta rakennuksesta oli suora kulkuyhteys joelle ennen Victoria Embankmentin rakentamista.
Chambers suunnitteli Somerset Housen näyttävien julkisivujen taakse virastokäyttöön soveltuvat sisätilat, jotka koostuvat käytävien ja portaikkojen yhdistämistä toimistoista ja kokoushuoneista. Rakennukseen kuuluu myös suuri sisäpiha, joka on kaksi kertaa leveytensä pituinen. Sisäpihaa ympäröivien sivujen keskellä on korinttilaiset pylväiköt, joiden ylle kohoavat päätykolmiolla varustetut attikat ja kupolit. 2000-luvun vaihteessa sisäpiha pinnoitettiin uudelleen graniittinupukivillä ja siihen upotettiin 55 vesisuuttimesta muodostuva suihkulähde.
Nykytila

Somerset House on ollut vuodesta 2000 lähtien Somerset House Trustin hallinnoima taidekeskus, joka esittelee yleisölle nykytaidetta ja tarjoaa toimitiloja kulttuurialan yrityksille ja yhteisöille. Keskuksessa vierailee vuosittain noin 3 miljoonaa ihmistä tutustumassa taidenäyttelyihin ja osallistumassa kulttuuritapahtumiin. Jokavuotisia tapahtumia ovat muun muassa Pick Me Up -taidegrafiikkafestivaali, Now Play This -pelitapahtuma, afrikkalaista nykytaidetta esittelevä 1:54 Contemporary African Art Fair ja valokuvataiteeseen keskittyvä Photo London. Sisäpihalla järjestetään kesäisin elävän musiikin konsertteja ja elokuvanäytöksiä ja talvisin sinne avataan luistinrata. Siellä on pidetty myös Lontoon muotiviikkojen näytöksiä.
Somerset Housen tiloissa toimii yli sata kulttuurialan yritystä ja yhteisöä yhden hengen start-up-yrityksistä suuriin järjestöihin ja oppilaitoksiin. Koko pohjoissiipi on ollut vuodesta 1989 lähtien impressionista ja jälki-impressionistista taidetta esittelevän Courtauld Galleryn ja sitä hallinnoivan Courtauld Institute of Artin käytössä. King’s College London sopi vuonna 2009 viereisen kampuksensa laajentamisesta Somerset Housen itäsiipeen, jossa toimii nyt yliopiston Dickson Poon School of Law ja julkisia näyttelytiloja. Etelä- ja länsisiivessä sekä länsisiiven viereisessä uudessa siivessä on useita pienempiä yrityksiä ja järjestöjä, kuten vuonna 1820 perustettu Royal Society of Literature, Britannian muotialaa edistävä British Fashion Council ja 13–19-vuotiaista muusikoista koostuva National Youth Orchestra of Great Britain. Somerset Housessa toimii myös useita kahviloita ja ravintoloita.
Galleria > Ulkotilat

Thamesin-puoleinen julkisivu
Sisäpiha
Kellarikerrokseen johtava käytävä
Strandin-puoleinen julkisivu
Galleria > Sisätilat

King’s Buildingin aula
Porttikäytävän uusklassisia yksityiskohtia
Sisätilojen uusklassisia yksityiskohtia, Courtauld Gallery.
Porraskuilu, Courtauld Gallery.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Somerset House Wikimedia Commonsissa
Somerset Housen virallinen verkkosivusto
Canaletto, Vanha Somerset House Thamesjoelta käsin, n. 1745–1750.
Juan Pantoja de la Cruz, Somerset Housen neuvonpito, 1604 (National Maritime Museum). Elokuussa 1604 Somerset Housessa neuvoteltiin ja allekirjoitettiin rauhansopimus, joka päätti 19 vuotta kestäneen sodan Englannin ja Espanjan välillä.
Somerset Housen Strandin-puoleinen julkisivu. Painokuva vuodelta 1836.
Taidenäyttely Somerset Housessa, akvatinta vuodelta 1808.
Alkuperäinen tudortyylinen palatsi Jan Kipin piirroksessa vuodelta 1722.
Thomas Hosmer Shepherd, Somerset House, 1817. Maalauksesta näkyy, kuinka lähellä Somerset Housea Thames virtasi ennen Victoria Embankmentin rakentamista.
Devonikauden joukkotuho

Devonikauden joukkotuho oli joukkosukupuutto, joka tapahtui devonikauden lopulla 365 miljoonaa vuotta sitten. Kaikista meressä ja maalla eläneistä lajeista katosi 75 prosenttia.
Devonikauden joukkotuho aiheutui erään arvion mukaan siitä, kun puut ja kukkakasvit muuttivat kiven ja soran ravinteikkaaksi maaperäksi, joka valui meriin ja rehevöitti ne. Sen seurauksena levät lisääntyivät ennennäkemättömästi ja käyttivät laajoilta alueilta kaiken hapen. Tämä johti niiden lajien tuhoutumiseen, jotka eivät sopeutuneet vähähappiseen meriveteen.
Toisen teorian mukaan joukkotuhon aiheuttanut happikato johtui tulivuorenpurkauksista. Kolmannen teorian mukaan joukkotuho johtui ilmaston kylmenemisestä ja jäätiköiden muodostumisesta, jolloin merenpinta laski ja elinympäristöjä tuhoutui.
Djamal Mahamat

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Djamal Abdoulaye Mahamat Bindi
Syntymäaika: 26. huhtikuuta 1983 (ikä 41)
Syntymäpaikka: Tripoli, Libya
Pelipaikka: keskikenttä
Pituus: 188 senttimetriä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2000 2001–2003 2003–2004 2004–2005 2005–2006 2006–2007 2008–2011 2011–2013 |  Al-Mahallah  SC Salgueiros  Stade Montois  Bayonnais  L'Entente  Estoril Praia  Beira-Mar  SC Braga |  39 (1) 22 (0) 33 (4) 31 (0) 24 (1) 68 (4) 24 (0) |
Maajoukkue
| 2011–2013 |  Libya | 16 (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 29. toukokuuta 2014.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 29. toukokuuta 2014.
Djamal Abdoulaye Mahamat Bindi (arab. جمال محمد بيندي‎, s. 26. huhtikuuta 1983 Tripoli, Libya) on libyalainen jalkapalloilija. Keskikentällä pelaava Mahamat edustaa Portugalin pääsarjassa pelaavaa SC Bragaa. Hän kuului Libyan maajoukkueessa vuoden 2012 Afrikan-mestaruuskilpailussa.
Seurajoukkueura

Mahamat siirtyi SC Bragaan vuonna 2011 ja oli voittamassa Portugalin liigacuppia vuonna 2013.
David Svozil

| David Svozil> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. maaliskuuta 2006 (ikä 18) Přerov, Tšekki
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Svozko
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  187 cm
Paino:  78 kg
Seura
Seura:  Oshawa Generals
Sarja:  OHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2023–
Aik. seurat:  Ilves (Champions HL)
David Svozil (s. 7. maaliskuuta 2006 Přerov, Tšekki) on tšekkiläinen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa OHL-joukkue Oshawa Generalsissa.
Ura > Seuraura

Svozil on HC Přerovin kasvatti. Hän oli kaudella 2021–2022 seuran U17-joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Tobiáš Kuchtan jälkeen tehoilla 6+36=42, joilla Svozil sijoittui koko Tšekin U17-sarjan puolustajien pistepörssissä toiseksi edellään vain Piráti Chomutovin Dominik Badinka. Hän voitti myös Přerovin sisäisen tehotilaston lukemalla +32.
Kaudeksi 2022–2023 Svozil muutti vain 16-vuotiaana Suomeen ja hän siirtyi Tampereen Ilveksen U18-joukkueeseen. Hän pelasi siellä puolet kaudestaan ja puolet seuran U20-joukkueessa. OHL-joukkue Oshawa Generals varasi Svozilin 73. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2023. Hän päätti jatkaa kaudella 2023–2024 kuitenkin Ilveksessä. Svozil pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen miesten pääsarjaottelunsa vain 17-vuotiaana Mestarien liigassa 18. lokakuuta 2023 vieraissa ranskalaista Dragons de Rouenia vastaan, kun jo pudotuspelipaikan varmistanut Ilves peluutti ottelussa pääasiassa vähemmän peliaikaa saaneita pelaajiaan ja useita junioreitaan. Hänet merkittiin otteluun vain kolmella täydellä ketjulla lähteneen joukkueen kymmenenneksi hyökkääjäksi nelosketjuun. Svozil sai ottelussa jääaikaa 10.04 minuuttia.
Svozil siirtyi kaudeksi 2024–2015 hänet vuotta aiemmin varanneeseen OHL-joukkue Oshawa Generalsiin.
Ura > Maajoukkueura

Svozil pelasi World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2022. Yhteensä hän on pelannut 34 poikien maaottelua.
Muuta

Svozilin isoveli Stanislav pelaa puolustajana NHL-seura Columbus Blue Jacketsin organisaatiossa. Veljesten isä Stanislav Svozil Sr. pelasi kaudella 1996–1997 puolustajana kymmenen Extraliga-ottelua HC Slezan Opavassa. Heidän isoisänsä Stanislav Svozil vanhempi pelasi omalla urallaan HC Přerovissa puolustajana Tšekkoslovakian alempia sarjoja 1970- ja 80-luvuilla.
David Svozil on maininnut esikuvakseen Erik Karlssonin.
Ed Bell

Edward "Ed" Bell (s. toukokuu 1905, Fort Deposit, Alabama – k. 1965, Alabama) oli yhdysvaltalainen blueslaulaja ja -kitaristi. Bell levytti myös taiteilijanimillä "Barefoot Bill" ja "Sluefoot Joe". Bell levytti ensimmäisen kerran syyskuussa 1927 Paramount-merkille kappaleet "Mamlish Blues" ja "Hambone Blues". Viimeiset levytykset syntyivät joulukuussa 1930.
Bellin kuolema on jäänyt hämärän peittoon, mutta oletetaan hänen kuolleen 1960-luvulla kansalaisoikeusmarssilla.
Aiheesta muualla

Kuvitettu diskografia
Eino Salmela

Karl Einar (Kaarlo Eino) Salmela (aik. Sundström; 5. maaliskuuta 1876 Helsinki – 11. marraskuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, teatterinjohtaja, ja teatteriohjaaja. Hän toimi 1900- ja 1910-luvuilla ohjaajana Kansallisteatterissa ja  varieteeteatteri Helikonissa.
Salmela esiintyi pääosassa elokuvassa Rikosten runtelema (1915) ja sivuosissa elokuvissa Tukkijoella (1928) ja Herrat täysihoidossa (1933).
Vuonna 1895 Salmela oli liittynyt vanhan Arkadian henkilökuntaan ja näytteli siellä erilaisia osia kunnes hänet vuonna 1904 valittiin Kansallisteatterin ohjaajaksi, mistä toimesta hän seuraavana keväänä siirtyi Tampereen Teatterin johtajaksi. Vuonna 1906 hän luopui tästä tehtävästä. Tämän jälkeen Salmela perusti kiertävän Suomalainen näyttämö nimisen teatterin, jossa toimi myös johtajana. Tämän lisäksi hän toimi teatterinjohtajana ainakin Porissa Alphan näyttämöllä ja taiteellisena johtajana teatteri Helikonissa.
Salmelan alkuperäinen sukunimi oli Sundström, minkä hän muutti nimeksi Salmela vuonna 1905. Jo tätä ennen hän oli käyttänyt näyttämötehtävissään nimeä Salmela.
Salmela osallistui vuonna 1909 Sigurd Wettenhovi-Aspan johdolla tutkimuksiin, jossa Saimaalle olisi kaivettu  kanava, joka johtaisi Joutsenon Karsturannasta Kuurmanpohjaan. Aikomuksena oli johtaa kaikki Vuoksen vedet kanavaa pitkin Kuurmanpohjaan ja tehdä syntyvistä koskista sähköä sähkövoimalaitoksilla. Tie- ja vesirakennusylihallitus vesitti kuitenkin ehdotuksen.
Coogee

| Coogee |
| --- | --- |
 Coogee Beach
 Koordinaatit: 33°55′08″S, 151°15′20″E 
Sijainti:  Sydney, Uusi Etelä-Wales, Australia
Väkiluku (2006):  13,179
Postinumero:  2034
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Coogee on uimaranta ja lähiö Sydneyssä, Australiassa. Coogee sijaitsee kahdeksan kilometrin päässä Sydneyn keskustasta Randwickin kaupungiosassa.
Tasmaninmeri, Coogee Bay sekä Coogee Beach sijaitsevat lähiön itäisellä puoliskolla. Coogeen rajat muodostuvat Clovelly Roadista, Carrington Roadista ja Rainbow Streetistä.
Historia > Aboriginaalinen

Nimen Coogee on sanottu tulleen aboriginaalien sanasta koojah, joka tarkoittaa "haisevaa paikkaa" tai "haisevaa merilevää".
Alueen ensimmäiset vierailijat 1820-luvusta eteenpäin eivät osanneet vahvistaa, mitä "Coogee" tarkoitti tai että liittyikö se edes Coogee Beachiin.
Eräät todisteet viittaavat siihen, että sana "Coogee" on itse asiassa alkuperäinen aboriginaalinen paikka seuraavassa lahdessa Coogeen pohjoispuolella, joka tunnetaan nimellä Gordon's Bay.
Historia > Coogee Palace Aquarium (1887-1986)

Coogeen akvaario ja kylpylä avattiin virallisesti 23. joulukuuta 1887 maatilkulle Arden Streetille, Beach Streetille, Bream Streetille ja Dolphin Streetille. Palaceen sisältyi sisätiloissa oleva uima-allas (25 x 10 metriä), akvaario, jossa oli muun muassa tiikerihai, suuri sali, jota käytettiin mm. rullaluisteluun, bändikoroke ja ulkoilmabaari.
Kesäkuussa 1945 myrsky aiheutti suuren kattokupolin romahtamisen ja vuonna 1987 Coogee Palace ja kattokupoli saatiin vihdoin uudelleen rakennettua yhdessä ravintoloiden ja baarien lisäämisen ohella.
Historia > The Coogee Pier (1928-1934)

Vuonna 1924 Coogee Beachille alettiin rakentaa englantilaistyylistä huvilaituria. 24. heinäkuuta 1928 laituri avattiin virallisesti. Pituudeltaan se oli 180 metrin pituuden. Laituriin kuului juhlasali, 1400 istuiminen teatteri, 400 paikkainen ravintola, pieniä kauppoja jne. Coogeen armoton aallokko vahingoitti laituria ja se poistettiin käytöstä vuonna 1934. Hengenpelastajat ovat äskettäin löytäneet laiturin jäänteitä 50 metrin päästä rannasta.
Historia > Shark Arm -murhatapaus (1935)

Tapaus Shark Arm viittaa onnettomuuteen Coogee Aquarium Bathsilla vuonna 1935, kun kiinni saadun tiikerihain vatsasta löytyi ihmiskäsi. Käsi tunnistettiin tatuoinnin avulla kadoksissa olleen James Smithin kädeksi. Käsi oli leikattu irti, joten tapaus johti murhatutkimuksiin. Ketään ei koskaan haastettu oikeuteen murhasta, vaikka paikallinen rikollinen Reginald Holmes löydettiinkin ammuttuna autostaan läheltä Sydney Harbour Bridgea päivää ennen kuin Smithin kuoleman tutkimisen piti alkaa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Coogeen rannan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Coogee Surf Club
Coogee Beach Bath
Coogee Pier vuonna 1928.
Dekaboraani

| Dekaboraani |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  17702-41-9
PubChem CID:  6328162
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  B10H14
Moolimassa:  122,212 g/mol
Ulkomuoto:  Värittömiä kiteitä
Sulamispiste:  99,6 °C
Kiehumispiste:  213 °C
Tiheys:  0,9 g/cm3 
Liukoisuus veteen:  Liukenee hieman kylmään veteen
Dekaboraani (B10H14) on suhteellisen vakaa boorin ja vedyn muodostama molekyyliyhdiste.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa dekaboraani on värittöminä kiteinä. Aine voi reagoida räjähdysmäisesti hapettimien kanssa sekä muodostaa räjähtäviä seoksia halogeeneja sisältävien aineiden ja eetterien kanssa. Aine liukenee pienissä määrin kylmään veteen, mutta kuuma vesi hajottaa yhdisteen.
Valmistus ja käyttö

Dekaboraania on mahdollista tuottaa pienimassaisempien boraanien pyrolyysillä. Esimerkiksi diboraanin pyrolyysi tuottaa dekaboraania kohtuullisella saannolla.. Ainetta on mahdollista valmistaa myös natriumborohydridistä tetradekahydroundekaboraatti--ionivälituotteen avulla.
Dekaboraania käytetään orgaanisen kemian synteeseissä pelkistimenä, mutta sen teho on vain kohtalainen. Dekaboraanin avulla voidaan muuttaa aromaattiset aldehydit vastaaviksi metyyli- tai etyylieettereiksi. Typen läsnä ollessa aldehydit ja ketonit voidaan myös pelkistää vastaaviksi amiineiksi. Pyrrolidiinin ja ceriumkloridin käyttäminen dekaboraanin kanssa tekee reaktiosta selektiivisemmän ja siten käyttökelpoisen. N-alkyyliaminobentseenejä voidaan valmistaa nitrobentseeneistä aminaatioreaktiolla käyttämällä dekaboraania.
Turvallisuus

Dekaboraani on myrkyllinen aine. Aineen joutuminen hengitysteihin tai sen nieleminen aiheuttaa hengenahdistusta, huonovointisuutta ja tasapainon väliaikaisen menetyksen. Oireet voivat ilmetä vasta kahden vuorokauden kuluttua aineelle altistumisesta. Pitkäaikainen altistus dekaboraanille voi johtaa muutoksiin keskushermostossa.
Ed Benguiat

Ed Benguiat vuonna 2008.
Benguiat Gothic
Ed Benguiat, syntymänimeltään Ephram Edward Benguiat (27. lokakuuta 1927 New York – 15. lokakuuta 2020) oli yhdysvaltalainen graafinen suunnittelija, kalligrafi ja kirjainmuotoilija.
Benguiat opiskeli Columbian yliopistossa ja Workshop School of Advertising Art -oppilaitoksessa. Vuonna 1953 hänestä tuli Esquire-aikakauslehden toimituspäällikkö. Benguiat perusti samana vuonna oman suunnittelutoimistonsa. Vuonna 1962 Benguiatista tuli Photo-Lettering Inc:n typografisen suunnittelun johtaja. Benguiat liittyi 1970 International Typeface Corporationin palvelukseen ja hänestä tuli yrityksen varatoimitusjohtaja. Hän toimitti 1970-luvulla myös Herb Lubalinin kanssa U&lc-lehteä.
Ed Benguiat on suunnitellut yli 600 kirjasintyyppiä, joiden joukossa ovat muun muassa Bookman, ITC Avant Garde ja ITC Benguiat. Benguiat on myös suunnitellut The New York Timesin, Playboyn ja Sports Illustrated -lehtien tunnukset. Benguiat on opettanut New Yorkin School of Visual Arts -oppilaitoksessa vuodesta 1961 lähtien.
Ed Benguiatin suunnittelemia kirjasintyyppejä

ITC Avant Garde
Barcelona
Bauhaus
ITC Benguiat
Benguiat Gothic
Bookman
Caslon 224
Century Handtooled
Cheltenham Handtooled
Edwardian Script
Garamond Handtooled
Korinna
Modern 216
Panache
Souvenir
Tiffany
Ed Begley

| Ed Begley |
| --- | --- |
 Begley (oikealla) ja Monte Markham televisiosarjassa The Mod Squad.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Edward James Begley
Syntynyt: 25. maaliskuuta 1901 Hartford, Connecticut, Yhdysvallat
Kuollut: 28. huhtikuuta 1970 (69 vuotta) Los Angeles, Kalifornia
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Palkinnot
 Parhaan miessivuosan Oscar-palkinto 1963 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Edward ”Ed” James Begley (25. maaliskuuta 1901 Hartford, Connecticut – 28. huhtikuuta 1970 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän sai parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon vuoden 1962 elokuvasta Nuoruuden suloinen lintu. Muita Begleyn elokuvia olivat muun muassa Valamiesten ratkaisu (1957) ja Hirttäkää heidät! (1968)
Radiossa Begleyllä oli nimirooli kuunnelmasarjassa Charlie Chan, ja hän esiintyi vierailijana muun muassa Rocky Fortunessa. Ed Begleyn poika on näyttelijä Ed Begley Jr.
Aiheesta muualla

Ed Begley Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Eino Saastamoinen

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten voimistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Tukholma 1912 | joukkuevoimistelu,vapaa järjestelmä |  |
Kaarlo Eino "Stigi" Saastamoinen (9. lokakuuta 1887 Helsinki, Suomen suuriruhtinaskunta – 4. joulukuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen eversti, voimistelunopettaja, voimistelija ja olympiamitalisti.
Saastamoisen vanhemmat olivat vahtimestari Johannes Saastamoinen ja Olga Lovisa Ljunggren. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta 1907 ja suoritti voimistelunopettajatutkinnon 1913.
Saastamoinen oli opettajana eri kouluissa 1910–1915 ja toimi voimistelun ja terveysopin v.t. lehtorina Helsingin suomalaisessa normaalilyseossa 1915–1918. Suomen sisällissodan aikana hän osallistui Helsingin suojeluskunnan mukana Helsingin valtaukseen. Sodan päätyttyä hän meni upseerina puolustuslaitoksen palvelukseen ja oli Helsingin Jääkäriprikaatissa ja Porin Rykmentissä nuorempana upseerina vuoteen 1919 saakka. Saastamoinen oli sitten 12 vuoden ajan kadettikoulussa adjutanttina ja voimistelun ja miekkailun opettajana. Vuonna 1931 majuriksi ylennyt Saastamoinen siirtyi puolustusministeriöön, jossa hän oli vanhempana toimistoupseerina vuoteen 1946 saakka ja lisäksi hoiti ministeriön komendantin tointa sekä toimi puolustusministerin adjutanttina. Saastamoinen ylennettiin everstiksi vuonna 1946.
Saastamoinen voimisteli Suomen joukkueessa sen saavuttaessa joukkuevoimistelun vapaan järjestelmän olympiahopeaa Tukholmasta 1912. Hän toimi Suomen joukkueen lipunkantajana samojen olympiakisojen avajaisjuhlassa.
Saastamoisella oli erilaisia luottamustoimia Suomen Voimistelu ja Urheiluliitossa. Häm oli mukana perustamassa Helsingin Verkkopalloseuraa ja Helsingin Miekkailijoita. Hän harrasti myös kuorolaulua ja kuului Ylioppilaskunnan Laulajiin, Suomen Lauluun ja Laulumiehiin. Saastamoinen oli myös Huopalahden kunnanvaltuuston jäsenenä 1925–1928.
Saastamoinen oli naimisissa vuodesta 1916 Tyyne Regina Penttilän kanssa.
Days May Come and Days May Go

| Days May Come and Days May Go: The 1975 California Rehearsals, Volume 1 Deep Purple |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : kesäkuu 1975, Kalifornia
 Julkaistu: huhtikuu 2000
 Tyylilaji: hard rock
 Levy-yhtiö: Purple Records
Deep Purplen muut julkaisut
| The Very Best of Deep Purple 2000 | Days May Come and Days May Go: The 1975 California Rehearsals, Volume 1 2000 | 1420 Beachwood Drive: The 1975 Rehearsals, Volume 2 2000 |
Days May Come and Days May Go: The 1975 California Rehearsals, Volume 1 on Deep Purplen neloskokoonpanon kesäkuussa 1975 nauhoitetuista harjoituksista koottu albumi.
Kappaleet

Owed To "G" – 3.30 (säv. Tommy Bolin)
If You Love Me Woman (Jam) – 10.08 (säv. David Coverdale, Glenn Hughes, Ian Paice, Jon Lord, Bolin)
The Orange Juice Song – 3.35 (säv. Coverdale, Lord)
I Got Nothing for You (Jam) – 12.52 (säv. Coverdale, Hughes, Paice, Lord, Bolin)
Statesboro´ Blues – 5.53 (säv. Blind Willie McTell)
Dance to the Rock & Roll (Jam) – 11.02 (säv. Coverdale, Hughes, Paice, Lord, Bolin)
Drifter (Rehearsal Sequence) – 3.28 (säv. Coverdale, Bolin)
Drifter (Version I) – 4.02 (säv. Coverdale, Bolin)
The Last of the Long Jams (Jam) – 9.01 (säv. Coverdale, Hughes, Paice, Lord, Bolin)
Untitled – 1.05 (säv. Sonny Bono)
Kokoonpano

Tommy Bolin – kitara, laulu
David Coverdale – laulu
Glenn Hughes – basso, laulu
Jon Lord – urut, kosketinsoittimet
Ian Paice – rummut, lyömäsoittimet
Aiheesta muualla

Days May Come and Days May Go discogs.com -sivustolla (englanniksi)
Ed Bradley

| Ed Bradley |
| --- | --- |
 Ed Bradley vuonna 2001.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. kesäkuuta 1941 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat
Kuollut: 9. marraskuuta 2006 (65 vuotta) New York, New York, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Toimittaja
Ohjelmat:  60 Minutes
Palkinnot
 Emmy-palkinto (19) Peabody-palkinto (4) 
Ed Bradley (22. kesäkuuta 1941 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat – 9. marraskuuta 2006 New York, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen uutisankkuri. Hänet tunnetaan 25 vuoden urastaan 60 Minutes -uutisohjelmassa. Hän sai urallaan neljä Peabody-palkintoa ja 19 Emmy-palkintoa.
Aiheesta muualla

Ed Bradley Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Edwin Hedley

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat. Olympialaiset .Miesten soutu | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat. Olympialaiset .Miesten soutu | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat. Olympialaiset .Miesten soutu | Maa:   Yhdysvallat> .Miesten soutu |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Pariisi 1900 | kahdeksikko |  |
Edwin P. "Ed" Hedley (1864 Pennsylvania – 22. toukokuuta 1947 Philadelphia, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen soutaja. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja kuului siellä kahdeksikossa kultaa voittaneeseen Vesper Boat Clubiin.
Dennard-skaalaus

Dennard-skaalaus (engl. Dennard scaling; tunnetaan myös nimellä MOSFET-skaalaus) on transistoreiden tehotiheyteen liittyvä skaalauslaki. Laki perustuu Robert H. Dennardin alun perin vuonna 1974 julkaistuun työhön, jossa pääpiirteittäin esitettynä sanotaan, että transistorien pienentyessä niiden tehotiheys säilyy vakiona. Näin ollen transistorien energiankulutus on suoraan suhteessa pinta-alaan, jolloin myös sekä virta että jännite laskevat transistoreiden pienentyessä. Laki piti paikkansa noin 30 vuotta, kunnes vuosina 2005–2007 todettiin, että transistoreiden käyttäytyminen ei enää korreloinut Dennard-skaalauksen kanssa.
Yksi merkittävistä Dennard-skaalauksen historiallisista vaikutuksista liittyy CMOS-virtapiireihin, joiden dynaaminen energiankulutus on positiivisesti verrannollinen kellotaajuuteen. Dennardin lakia noudattaen transistorien energiankulutusta on voitu pienentää, jolloin säästetty energia pystytään käyttämään piirin kellotaajuuden nostamiseen ilman, että järjestelmä vie merkittävästi enemmän energiaa. Korkeampi kellotaajuus taas mahdollistaa mikroprosessorien suorituskyvyn nostamisen.
Mooren lain ja Dennard-skaalauksen yhteys suorituskykyyn

Vuonna 1965 Gordon Moore julkaisi havainnon (Mooren lain), jonka mukaan komponenttien määrä mikropiirillä kasvaa tasaisin väliajoin. Tästä seuraa, että tietokoneiden ja elektronisten laitteiden laskuteho kasvaa eksponentiaalisesti ajan suhteen hinnan pysyessä samana tai laskiessa.. Kun Mooren lain yhdistää Dennardin skaalauksen kanssa saadaan väite, jonka mukaan transistorien suorituskyky kasvaa wattia kohden, sillä niiden pienentyessä myös vaadittu energiamäärä pienenee. Tämä ilmiö on myös linjassa Koomeyn lain kanssa, jonka mukaan puolentoista vuoden aikana saman työkuorman laskemiseen vaadittava energiamäärä puolittuu.