stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
VP8
Googlen osuus

Googlen omistama YouTube käytti aiemmin jakelussa yksinomaan Adobe Flash -videoiden säiliöön upotettua, H.264 -koodekilla pakattua videota. H.264:n ongelmana Googlen kuten muidenkin koodekkia käyttävien kannalta on, että se on patentoitu, eikä koodekin patentit omistava MPEG LA ole antanut takeita siitä, ettei koodekin (ja siten siihen sisältyvien patenttien) käytölle aseteta rajoitteita tai hintaa.
Etenkin vapaaehtoisvoimin tai pelkästään lahjoituksien turvin toimivat avoimen lähdekoodin projektit (esimerkiksi Mozilla) ovat tämän takia karttaneet H.264:aa, koska niillä ei olisi varaa lisenssimaksuhin, mikäli MPEG LA alkaisi niitä patenttiensa käyttämisestä vaatia. Google on esimerkki ohjelmistoyhtiöistä, joita myös on arveluttanut rakentaa palveluitaan H.264-koodekin varaan: mikäli MPEG LA alkaisi tulevaisuudessa esittää patentteihinsa perustuvia vaateita, koodekkia käyttävän yhtiön pitäisi joko myöntyä vaateisiin tai rakentaa H.264:n varaan perustamansa palvelut uusiksi jonkin muun tekniikan avulla.
VP8:n ja siihen perustuvan WebM:n julkaistuaan Google otti nämä tekniikat koekäyttöön YouTubessa. Flashin tilalla käytetään HTML5:een sisältyvää videonupotustekniikkaa.
Sepänlampi (Heinola)

| Sepänlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Heinola
Koordinaatit:  61°22′14″N, 26°03′32″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Ruotsalaisen alue (14.14)
Laskujoki:  salmi Telkänlampeen 
Järvinumero:  14.147.1.025
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  114,1 m  
Pituus:  330 m  
Leveys:  110 m  
Rantaviiva:  0,796 km  
Pinta-ala:  1,531 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSepänlampi 
Sepänlampi  on Päijät-Hämeessä Heinolassa Pääsinniemen kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,5 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Lauhjoen valuma-alueeseen (14.147) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 114,1 metriä mpy.
Urho Havumäki

Urho Kustaa Havumäki (sukunimi aik. Höök; 30. huhtikuuta 1904 Loppi – 13. tammikuuta 1961 Hämeenlinna) oli suomalainen oppikoulun lehtori ja näytelmäkirjailija.
Teoksia

Reinonpäivä : yksiosainen huvinäytelmä. Seuranäytelmiä 484.   Karisto 1947
Hämeenlinna.   Hämeenlinnan kaupunki 1949
Neuvoja aineenkirjoittajille.   Karisto 1949, 7. painos 1962
Yleisen kirjallisuudenhistorian kertauskirja : oppikouluja ja itseopiskelijoita varten.   Karisto 1950
Terveisiä Hirvijärveltä : kaksiosainen näytelmä. Seuranäytelmiä 535.   Karisto 1951
Hämeen sanomat 1879-1954 : piirteitä seitsemänkymmentäviisivuotistaipaleelta.   Hämeen sanomat, Hämeenlinna 1953
Lopen vaiheita. Loppi-seuran julkaisuja 1.   Hämeenlinna 1953
Vaivaishuonemaksu

Vaivaishuonemaksu oli vuoteen 1920 asti voimassa ollut julkisista maksullisista huveista suoritettu maksu, joka meni valtiorahastoon vaivais- ja työhuonemaksuna. Sen tilalle tuli leimavero.
Vakauttamislaki

Vakauttamislaki voi tarkoittaa seuraavia Wikipedian artikkeleja:
Talouspoliittinen valtuuslaki
Laki maatalouden velkojen vakauttamisesta
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vakauttamislaki”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Turun Linja-autoilijain Osakeyhtiö

Turun Linja-autoilijain Osakeyhtiön toimisto Maariankadulla vuonna 2016.
Turun Linja-autoilijain Osakeyhtiö (TLO) perustettiin vuonna 1954 yksityisten turkulaisten liikennöitsijöiden osuuskuntana. Osuuskunta muuttui osakeyhtiöksi 1990-luvulla.
TLO perustettiin 26. syyskuuta 1954, ja perustajaosakkaina oli kaikkiaan 51 liikennöitsijää. Ensimmäisenä puheenjohtajana toimi liikennöitsijä Uuno Salonen. Vuoteen 1984 mennessä osakkaiden määrä oli yrityskauppojen seurauksena supistunut 25:een, ja osakasyrityksillä oli yhteensä 182 linja-autoa. Vuonna 1983 TLO:n jäsenyritysten autoilla tehtiin yhteensä 15,9 miljoonaa matkaa, mikä oli runsaat puolet koko Turun kaupungin sisäisestä henkilöliikenteestä. Turun kaupunki ei ole osallistunut TLO:n tai sen jäsenyritysten tukemiseen millään tavoin.
TLO ajaa Turun kaupungin joukkoliikennetoimiston tilaamaa sopimusliikennettä eli Föli-liikennettä linjoilla 6, 7, 100, 101, 201, 203, 206, 220, 221, 300, 301, 302, 303, 610, 700, 701, 703, 704, 705, 706, 707, 709, 801, 901, 902 ja 903. Yhtiö liikennöi myös Kaarinan linjolla K1–K6, Liedon linjoilla L1–L7 ja L14, Naantalin linjoilla N1–N13 sekä Raision linjoilla R1 ja R2. Yhtiö ajaa myös Paimion linjoja PA1–PA4.
Marraskuussa 2014 TLO laajensi kaukoliikenteeseen ostamalla Mikko Rindell Oy:n osuuden kotimaisesta halpabussiyhtiö OnniExpressistä. Kauppaan kuuluivat kaukoliikenteen vuorot Raisio–Turku–Helsinki, Turku–Pori ja Turku–Kuopio.
Liikennöitsijät

Turun Citybus Oy
Jalobus
Lehtisen Linja Oy (Turkubus)
Linjaliikenne Muurinen Oy
Linjaliikenne V. Nyholm Oy
Savonlinja
TLO:n liikennöimät, osin Föli-liikenteeseen kuuluvat linjat

801 Turun Linja-autoasema–Kaarina–Parainen
901–903 Turku–Kaarina–Parainen–Nauvo–Korppoo–Houtskari
TLO:n omat linjat

Uusikaupunki–Laitila
koulukuljetuksia Turun ja Uudenkaupungin seuduilla
Aiheesta muualla

http://www.tlo.fi
Siru

Siru voi tarkoittaa seuraavia:
siru, sirpale, särkyneen kappaleen osanen
siru, sirukorteissa käytettävä elektroninen komponentti
optinen siru, kehittelyasteella oleva tietokoneen osa
DNA-siru, pieni lasi- tai muovilevy, johon on kiinnitetty DNA-näyte
Siru, naisen etunimi
Siru Innovations, suomalainen elektroniikkateollisuuden yritys.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Siru”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Simolan pommitus 1944

Pommituksen jäljet näkyvät vesitornin seinässä.
Simolan pommitus tapahtui jatkosodan aikana 19.–20. kesäkuuta 1944, kun Neuvostoliiton ilmavoimat pommittivat kolmeen otteeseen Simolan rautatieasemaa ja Etu-Simolan pysäkkiä. Pommitukset liittyvät Neuvostoliiton kesäkuussa Kannaksella aloittamaan suurhyökkäykseen ja niillä pyrittiin estämään rautatieliikenne suomalaisten selustassa. Pommituksessa kuoli ainakin 142 ihmistä, heistä noin puolet oli siviilejä ja loput sotilaita, virkailijoita ja neuvostoliittolaisia sotavankeja. Haavoittuneita oli ainakin 150.
Pommitus tapahtui kolmessa vaiheessa. Ensimmäinen pommitus oli maanantai-iltana 19. kesäkuuta noin kello 20 aikaan, toinen pommitus tapahtui tiistaina 20. kesäkuuta kello 7 jälkeen aamulla ja kolmas pommitus tiistai-iltana noin kello 20. Ensimmäinen pommitus oli tuhoisin – siinä kuoli 101 ihmistä. Paikallisen kaupan kellariin osunut pommi surmasi kerralla yli 40 ihmistä.
Pommituksessa paloi 15 taloa ja 23 taloa vaurioitui. Simolan ja Etu-Simolan ratapihoilla tuhoutui tai vaurioitui raiteita ja vaihteita ja lisäksi 2 veturia ja 63 vaunua tuhoutui tai vaurioitui. Rautatieliikenne saatiin kuitenkin pian jatkumaan.
Simolan pommituksen jäljet näkyvät yhä Simolan aseman vanhan veturien vesitornin tiiliseinissä. Torni on säilytetty pommituksen uhrien muistomerkkinä.
VOO Wolves Verviers-Pepinster

| VOO Wolves Verviers-Pepinster |
| --- | --- |
Liiga:  BLB
Perustettu:  1938
Areena:  Halle du Paire
Kotipaikka:  Verviers–Pepinster, Belgia
Kotisivu:  wolves-vervierspepinster.be
VOO Wolves Verviers-Pepinster on belgialainen koripalloseura Verviersin ja Pepinsterin kaupungeista.
Verviers-Pepinster on vaihtanut nimeään historiansa aikana useaan otteeseen muun muassa sponsorisyistä. Joukkue on osallistunut useasti eurooppalaisiin seurakilpailuihin. Vuonna 2003 se sijoittui Belgian pääsarjassa hopealle.
Seurassa pelanneita

/ Jamar Wilson
Axel Hervelle
/ Marcus Faison
Maxime de Zeeuw
Arizona Reid
Aiheesta muualla

Joukkue eurobasket.com-sivustolla (englanniksi)
Seuran verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Työelämän tutkimusyhdistys

Työelämän tutkimusyhdistys ry on tieteellinen yhdistys, joka perustettiin 2003 jatkamaan ja uudistamaan Työpoliittisen yhdistyksen toimintaa. Yhdistyksen tehtävänä on edistää tieteellistä keskustelua, kehittää työelämän tutkijoiden ja työelämän ammattilaisten osaamista sekä tehdä tunnetuksi työelämän tutkimusta ja kehittämistä.
Yhdistys julkaisee Työelämän tutkimus -lehteä ja järjestää vuosittain Työelämän tutkimuspäivät (Work Research Days/WRD) yhteistyössä Tampereen yliopiston Työelämän tutkimuskeskuksen kanssa. Yhdistys kuuluu jäsenenä työelämän tutkimuksen kansainvälisen kattojärjestön International Industrial Relations Associationiin ja Tieteellisten seurain valtuuskuntaan.
Työelämän tutkimusyhdistyksen puheenjohtajana toimii professori Antti Saloniemi.
Aikaisemmat puheenjohtajat:
Jukka Niemelä
Annikki Järvinen
Tapio Bergholm
Aiheesta muualla

Työelämän tutkimisyhdistys ry:n kotisivu
Työelämän tutkimus - Arbetslivsforskning -lehti (Arkistoitu – Internet Archive)
Työelämän tutkimuspäivät
VT-4

| VT-4 |
| --- | --- |
 VT-4 IDEX 2017 -messuilla
Valmistushistoria
Valmistajat:  Norinco
Valmistusmaa:   Kiina
Valmistusvuodet:  2014–
Tekniset tiedot
Tyyppi:  taistelupanssarivaunu
Pituus:  
– putki edessä:  10,1 m
– pelkkä runko:  ~7 m
Leveys:  3,4 m
Korkeus:  2,3 m
Taistelupaino:  52 t
Maksiminopeus:  
– tiellä:  ~70 km/h
Toimintasäde:  500 km
Pääase:  125 mm sileäputkinen
Muu aseistus:  konekivääreitä
Miehistö:  3 (komentaja, ajaja, ampuja)
VT-4 (kiin.: VT-4主战坦克; pinyin: VT-4 zhǔzhàn tǎnkè), tunnetaan myös nimellä MBT-3000, on kiinalaisen Norincon valmistama taistelupanssarivaunu, joka suunniteltiin ulkomaille myytäväksi malliksi. MBT-3000 -prototyyppi esiteltiin ensikerran yleisölle vuoden 2012 Eurosatory-messuilla.
Suunnittelu

Monet VT-4:n ominaisuuksista ja teknologiasta ovat Type 96:stä ja Type 99:sta. VT-4 on kehitetty VT-1A:sta ja vaunua on pidetty Type 99G:n heikkolaatuisempana vientimallina. Vaikka vaunut ovat Kiinan uusimpia, on sanottu, etteivät ne pärjää länsimaisille. Kiina on suunnitellut myyvänsä näitä vaunuja kehittyville maille, jotka tarvitsevat vanhaa kalustoa korvaavan nykyaikaisen taistelupanssarivaunun.
VT-4:n pääase on 125 mm sileäputkinen panssarivaunukanuuna. Sen lisäksi vaunu on varustettu ainakin 12,7 mm kauko-ohjattavalla konekiväärillä. Vaunu on suojattu ainakin komposiitti- ja reaktiivipanssarilla.
Versiot

MBT-3000: prototyyppimalli
VT-4: tuotantomalli
VT-4A1: Paranneltu malli, jossa on mm. aktiivinen suojausjärjestelmä ja pienten lennokkien laukaisin.
VN-20: Raskas rynnäkköpanssarivaunu VT-4: rungolla.
Käyttäjät

Nigeria
Pakistan
Thaimaa
Käännös suomeksi
Sisko Poikkipuoli

Sisko Kaarina Poikkipuoli (s. 10. tammikuuta 1936) on suomalainen säveltäjä, sanoittaja ja laulaja, joka teki yhden pitkäsoiton Fazer Finnlevy -levymerkille.
Diskografia

Kevätkaipaus (1981)
Aiheesta muualla

Sisko Poikkipuolen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Simon-Victor Tonyé Bakot

Simon-Victor Tonyé Bakot
Simon-Victor Tonyé Bakot (s. 24. maaliskuuta 1947) on kamerunilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Doualan hiippakuntaan 15. heinäkuuta 1973 ja nimitettiin Doualan vihkipiispaksi sekä Simininan titulaaripiispaksi 26. tammikuuta 1987. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Donato Squicciarini, jota avustivat Simon Tonyé ja André Wouking.
Tonyé Bakot nimitettiin Edéan piispaksi 22. maaliskuuta 1993 ja Yaoundén arkkipiispaksi 18. lokakuuta 2003. Hän erosi 29. heinäkuuta 2013.
Vaivaishoitohallitus

Vaivaishoitohallitus oli jokaisessa kaupungissa ja kauppalassa toiminut köyhäinhoitolautakunta. Niitä syntyi vuoden 1865 kunnallisasetuksen säätämisen jälkeen, ja ne toimivat vuoden 1922 köyhäinhoitolain säätämiseen saakka.
Sen tehtävänä oli panna toimeen kunnan päätöksiä ja valvoa vaivaishoitoasetuksen ja -ohjesäännön noudattamista. Maalaiskunnissa vaivaishoitohallituksen perustaminen oli vapaaehtoista, ja jos sitä ei perustettu, niin kunnallislautakunta hoiti sen tehtävät. Vaivaishoitohallitukseen kuului kaupungeissa ja kauppaloissa vuoden 1879 vaivaishoitoasetuksen mukaan esimies (= puheenjohtaja) ja vähintään viisi jäsentä, jotka valitsi raastuvankokous tai kaupunginvaltuusto. Maalaiskunnissa siihen kuului puheenjohtaja ja vähintään kaksi jäsentä. Kirkkoherralla tai hänen sijaisellaan oli oikeus osallistua vaivaishoitohallituksen keskusteluihin ja päätöksiin.
Vaivaisapua tarvitsevan tuli itse tai asiamiehen välityksellä ilmoittaa tarpeistaan puheenjohtajalle tai jäsenelle, joka hankki tarkat tiedot tarvitsijan elinolosuhteista ja esitteli asian vaivaishoitohallitukselle. Kiireellisissä tapauksissa apua sai puheenjohtajan päätöksellä. Vaivaisapua saavalle lapselle piti elatuksen ja vakinaisen asunnon lisäksi järjestää kristillistä kasvatusta ja mahdollisuus koulunkäyntiin.
Vaivaishoitohallituksen tuli myös valvoa, että myönnettyä apua käytettiin oikein. Kunnan alue jaettiin peräänkatsomusalueisiin, joihin valittiin vaivaishoitohallituksen jäsen toimimaan peräänkatsojamiehenä. Yli 15-vuotiaat kerjäläiset peräänkatsojamiehen tuli toimittaa kruunun- tai kaupunginpalvelijan luokse, jotta tämä toimittaisi hänet kuvernöörin haltuun. Viisitoistavuotiaat tai sitä nuoremmat kerjäläiset tuli toimittaa siihen kuntaan, jossa heillä oli kotipaikkaoikeus.
Vuonna 1889 tuli mahdolliseksi myös naisen valitseminen vaivaishoitohallitukseen. Ensimmäinen nainen lautakunnissa oli suomalaisen sosiaalityön uranuurtajana tunnettu diakonissa Cecilia Blomqvist. Vuoden 1922 köyhäinhoitolain mukaan kuntiin tuli perustaa köyhäinhoitolautakunta, jolle vaivaishoitohallituksen tehtävät siirtyivät. Laki tuli voimaan vuoden 1923 alussa.
Ukraina olympialaisissa

Ukraina osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran itsenäisenä maana Lillehammerin 1994 talviolympialaisissa, kesäkisoissa se esiintyi ensimmäistä kertaa Atlantassa 1996. Tätä ennen sen ukrainalaisurheilijat olivat edustaneet Neuvostoliittoa ja vuonna 1992 yhdistynyttä joukkuetta. Maan menestynein olympiaurheilija on neljä kultamitalia voittanut uimari Jana Klotškova.
Olympiamitalistit > Talviolympialaiset

| Mitali | Nimi | Vuosi | Laji | Tapahtuma |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 Kultaa | Oksana Bajul | 1994  1994 Lillehammer |  Taitoluistelu | Naisten yksinluistelu |
| 3 Pronssia | Valentyna Tserbe | 1994  1994 Lillehammer |  Ampumahiihto | Naisten sprintti |
| 2 Hopeaa | Olena Petrova | 1998  1998 Nagano |  Ampumahiihto | Naisten yksilökilpailu |
| 3 Pronssia | Lilija Jefremova | 2006  2006 Torino |  Ampumahiihto | Naisten sprintti |
| 3 Pronssia | Olena Hrušyna Ruslan Hontšarov | 2006  2006 Torino |  Taitoluistelu | Jäätanssi |
| 1 Kultaa | Vita Semerenko Julija Džyma Valja Semerenko Olena Pidhrušna | 2014  2014 Sotši |  Ampumahiihto | Naisten viesti |
| 3 Pronssia | Vita Semerenko | 2014  2014 Sotši |  Ampumahiihto | Naisten sprintti |
| 1 Kultaa | Oleksandr Abramenko | 2018  2018 Pyeongchang |  Freestylehiihto | Miesten hypyt |
| 2 Hopeaa | Oleksandr Abramenko | 2022  2022 Peking |  Freestylehiihto | Miesten hypyt |
Lähteet:
Tuusniemen työväentalo

| Tuusniemen työväentalo |
| --- | --- |
 Tuusniemen työväenyhdistyksen työväentalo.
Sijainti:  Tuusniemen kirkonkylä, Tuusniemi
Valmistumisvuosi:  1915, 1923
Purkuvuosi:  1970-luku
Rakennuttaja:  Tuusniemen Työväenyhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
Korkeus:  4 m
Kerrosluku:  1
Kerrosala:  270 m²
Tilavuus:  1020 m³
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tuusniemen työväentalo oli Tuusniemen kunnan kirkonkylässä sijainnut työväentalo. Talo purettiin 1970-luvulla ja sen paikalla on nykyään (2022) Asunto Oy Tuuspoukaman rivitaloja.
Historiaa

Tuusniemen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Perustamisvuonna yhdistyksessä oli 40 jäsentä. Yhdistyksen ensimmäinen talo valmistui kirkonkylän keskustaan vuonna 1915; tuolloin yhdistyksen jäsenmäärä oli 25. Loppuvuodesta 1922 yhdistys osti uuden tontin, ja rakensi sille talon vuonna 1923. Taloa laajennettiin isolla salilla vuonna 1928.
Vuonna 1930 yhdistys lakkautettiin kommunistilakien nojalla. Talon osti seuraavana vuonna vastaperustettu Tuusniemen sosialidemokraattinen työväenyhdistys valtion pakkohuutokaupasta. 1960-luvun mittaan toiminta talolla alkoi hiipua. 1960–70-lukujen vaihteessa sitä vuokrattiin muun muassa kansalaisopiston veneenrakennuspiirin verstaaksi ja varastoksi. Yhdistys myi talon Tuusniemen kunnalle vuonna 1972, talo purettiin ja tontille rakennettiin rivitaloja.
Toimintaa työväentalolla

Taloilla järjestettiin pääasiassa kokouksia ja iltamia. Sota-aikana talo oli hetkellisesti viestipataljoonan käytössä. Välirauhan aikaan ja sotien jälkeen toiminta oli vilkasta, järjestettiin muun muassa vappujuhlia ja juhannustansseja.
Rakennus

Vuonna 1923 valmistunut talo oli hirsirakenteinen, yksikerroksinen ja pinta-alaltaan 270 neliömetriä. Sen korkeus oli 4 metriä. Taloon kuului juhlasali 250 istumapaikalla ja näyttämöllä, ravintola sekä vahtimestarin asunto. Käymälät sijaitsivat ulkorakennuksessa. Talo sähköistettiin vuonna 1947 ja vuonna 1948 sen katto uusittiin asbestilevyillä.
Shawn Hatosy

| Shawn Hatosy |
| --- | --- |
 Shawn Hatosy vuonna 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. joulukuuta 1975 (ikä 48) Ijamsville, Maryland, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Shawn Wayne Hatosy (s. 29. joulukuuta 1975) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa Kovan onnen kundi, CSI, Num3rot ja Southland.
Hatosy on kotoisin Frederickin liepeillä sijaitsevasta Ijamsvillestä Marylandin osavaltiossa. Hän innostui näyttelemisestä jo nuorena ja esiintyi teini-iässä pienessä roolissa Baltimoressa kuvatussa Homicide – pelon kadut -televisiosarjassa. High schoolista valmistuttuaan Hatosy lähti vuonna 1995 New Yorkiin. Homicide-sarjan roolittajan avustuksella Hatosy sai ensimmäisen elokuvaroolinsa Jodie Fosterin ohjaamasta elokuvasta Joululoma (1995).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shawn Hatosy Wikimedia Commonsissa
Shawn Hatosy Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Sisko Latvus

Sisko Latvus (s. 1945 Närpiö, julkaissut myös nimellä Sisko Pörsti) on suomalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut pääasiassa lasten- ja nuortenkirjoja. Esikoisteos Saviminä ilmestyi vuonna 1965. Latvuksen kirjoja on käännetty ruotsiksi, norjaksi, tanskaksi, saksaksi ja unkariksi. Koulutukseltaan Latvus on filosofian maisteri.
Latvus palkittiin J. H. Erkon kirjoituskilpailussa vuonna 1963. Latvuksen teos Kaukana omalta maalta oli Finlandia Junior -ehdokkaana vuonna 2011 ja Kaksi sateenkaarta Topelius-palkintoehdokkaana vuonna 2015.
Teokset > Lasten- ja nuortenkirjat

Saviminä, WSOY 1965
Mennään Jasse, Kansan Raamattuseura 1973
Mopokolari, Suomen Lähetysseura 1975
Jukka käy kaupassa (kuv. Salli Parikka), Karas-Sana 1976
Lähtö kello yksi, WSOY 1976
Jukka päiväkerhossa (kuv. Salli Parikka), Karas-Sana 1976
Jukka saaressa (kuv. Salli Parikka), Karas-Sana 1978
Jeesuksen syntymäpäivät (kuv. Salli Parikka), Karas-Sana 1979
Hymyilevä koira, WSOY 1980
Ilkivaltaa ponitarhassa, Lasten Keskus 1983
Evakkojunalla länteen, WSOY 1984
Matleena on prinsessa, Karas-Sana 1985
Autiotalon koira, Suomen Lähetysseura 1998
Täällä Samuel, kuka siellä? (kuv. Salli Parikka), Suomen Pipliaseura 2005
Kaukana omalta maalta, WSOY 2011
Kaksi sateenkaarta, WSOY 2014
Teokset > Muut teokset

Elina, eronnut nainen, romaani, Kirjapaja 1980
Menolippu Marseilleen, Karas-Sana 1991 (nimellä Sisko Pörsti)
Erkki Leminen, armon matkamies, Karas-Sana 1994
Vakhtang Ananjan

Vakhtang Ananjan armenialaisessa postimerkissä.
Vakhtang Ananjan (arm. Վախթանգ Անանեան, ven. Вахта́нг Степа́нович Ананя́н, Vahtang Stepanovitš Ananjan; 8. elokuuta 1905 Šamakhjan – 4. maaliskuuta 1980 Jerevan) oli armenialainen neuvostokirjailija.
Toimittajana työskennelleen Ananjanin kirjailijanura alkoi 1930-luvulla. Toisen maailmansodan aikana hän oli sotakirjeenvaihtajana. Ananjan tuli tunnetuksi 1950-luvulla seikkailukertomuksista Sevanin rannalla (Sevani apin, 1951) ja Hovazadzori gerinerë (”Hovazadzorin vangit”, 1956). 1960-luvulla hän julkaisi moniosaisen kirjasarjan Armenian eläinkunnasta. Ananjan sai Armenian SNT:n valtionpalkinnon vuonna 1970.
Suomennettu teos

Sevanin rannalla: kertomus nuorista luonnontutkiijoista. Suom. Matti Vesvalo. Petroskoi: Karjalan ASNT:n valtion kustannusliike, 1956.
Uiguurilainen kirjaimisto

Uiguurilaiset kirjaimet
Uiguurilainen kirjaimisto on ensimmäisen vuosituhannen lopulla syntynyt muinaisuiguurin aakkosellinen kirjoitusjärjestelmä. Se pohjautuu sogdilaiseen kirjaimistoon, joka puolestaan perustuu yhteen syyrilais-aramealaisista kirjaimistoista. Kirjainten järjestys on ylhäältä alas ja rivien vasemmalta oikealle. Jokaisella 22 kirjaimesta on useita variantteja, jotka riippuvat sen asemasta sanan alussa, keskellä tai lopussa.
1000–1100-luvuilla uiguurit alkoivat siirtyä arabialaiseen kirjaimistoon, joka myöhemmin syrjäytti uiguurilaiset aakkoset. Niitä käytettiin kuitenkin arabialaisen kirjaimiston rinnalla aina 1700-luvun alkuun saakka ja juguurien keskuudessa vielä 1800-luvulla.
1200-luvulla mongolit loivat oman uiguurilaiseen kirjaimistoon perustuvan kirjoitusjärjestelmän, jota käytetään edelleen Sisä-Mongoliassa. Siihen perustunutta mantšujen kirjaimistoa käytettiin 1700-luvulle saakka.
Sisko Salava

Sisko Inkeri Salava (26. tammikuuta 1920 Turku – 16. lokakuuta 2014 Tampere) oli suomalainen toimittaja ja teatterikriitikko.
Henkilöhistoria

Sisko Salavan vanhemmat olivat Johan Adolf Salava (entinen Sahlberg) ja Alma Matilda Lepistö. Salava tuli ylioppilaaksi 1940. Hän työskenteli Pohjanmaan Kansa -lehden toimittajaharjoittelijana 1946–1947 ja Kansan Lehden toimittajana 1947–1966. Lehden teatteriarvostelijana Salava toimi 1949–1966, Tampereen työväen teatterin tiedotussihteeri hän oli 1966–1969. Vuonna 1969 Salava siirtyi toimittajaksi Tamperelaiseen, jossa hän jatkoi myös teatterikriitikkona ja piti Siskon Agentti -palstaa. Lehden palveluksesta Salava jäi eläkkeelle 1985.
Julkaisuja

Valokuvaaja katsoo kotikaupunkiaan, 1967, Tammerkoski, 29 (1967), ss. 336–337, 357