stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
UNEF
Aiheesta muualla

UNEF I (11/1956-06/1967) Web archive 2009 (englanniksi)
UNEF II (10/1973-10/1979 Web archive 2009 (englanniksi)
Rauhanturvaajien merkit
Elonet: Finlandia-katsaus 317 (1956): Suomalaisten lähtö Suezille - filmin alusta
YLE: Suomi lähetti ensimmäiset rauhanturvaajat Suezille vuonna 1956 (1956)
[https://www.youtube.com/watch?v=AXme_pS2t-0 Puolustusvoimat: Yhdistyneiden Kansakuntien Suomen Komppania 1956-1957
YLE: Rauhanturvaajat (1974)
Yhdistyneiden kansakuntien rauhanturvaoperaatiot
UNMOGIP (Intia ja Pakistan 1949) |
UNEF I (Israel ja Syyria 1956–1967) |
UNTSO (Lähi-itä 1948) |
UNEF II  (Israel ja Egypti 1973–1979) |
UNOGIL (Libanon 1958 ) |
ONUC (Kongo 1960–1964) |
UNYOM (Pohjois-Jemen 1963-1964) |
DOMREP (Dominikaaninen tasavalta 1965–1966) |
UNMOGIP 1961– (Intia ja Pakistan) |
UNFICYP (Kypros 1964) |
UNIPOM (Intia ja Pakistan 1965–1966) |
UNSF (Länsi-Papua 1962–1963) |
UNDOF   (Golanin kukkulat 974) |
UNIFIL (Libanon 1978) |
UNGOMAP  (Afganistan ja Pakistan 1988–1990) |
UNAVEM I (Angola 1988–1991) |
UNTAG  (Namibia 1989–1990) |
ONUCA (Keski-Amerikka 1989–1992) |
OSGAP 1990–1992 (Agfanistan ja Pakistan) |
MINURSO (Länsi-Sahara 1991) |
UNAMIC (Kambodza 1991–1992) |
UNTAC (Kambodza 1992–1993) |
UNAVEM II (Angola 1991–1995) |
ONUSAL (El Salvador 1991–1995) |
UNOSOM I (Somalia 1992–1993) |
ONUMOZ (Mosambik 1992–1994) |
UNOMIL (Liberia 1993–1997) |
UNMIH (Haiti 1993–1996) |
UNOMUR (Uganda ja Ruanda 1993–1994) |
UNASOG (Libya ja Tšad 1994) |
UNOSOM II (Somalia 1993–1995) |
UNMOT (Tadžikistan 1994–2000) |
UNAVEM II (Angola 1995–1997) |
UNSMIH (Haiti 1996–1997) |
MINUGUA (Guatemala 1997) |
UNTMIH (Haiti 1997) |
MONUA (Angola 1997–1999) |
UNAMET (Itä-Timor 1999) |
UNTAET (Itä-Timor 1999–2002) |
MIPONUH (Haiti 1997–2000) |
UNAMIR (Ruanda 1993–1996) |
UNAMIR   (Ruanda 1993–1996) |
UNOMSIL (Sierra Leone 1998–1999) |
UNIKOM (Irak ja Kuwait 1991–2003) |
UNOSOM I  (Somalia   1992–1993 ) |
UNPROFOR   (entinen Jugoslavia 1992–1993 ) |
UNPREDEP  (Makedonia  1993–1999) |  |
UNOMIG (Georgia 1993–2009) |
UNITAES   (Kroatia 1996–1998) |
UNMOP  (Prevlakan niemimaa 1996 ) |
UNIIMOG (Iran ja Irak 1988–1991) | 
UNMIK  (Kosovo 1999) |
MICAH (Haiti 2000–2001) |
UNCRO (Krotia 1994–1996) |
UNMEE   (Etiopia ja Eritrea 2000–2008) |
ONUB (Burundi 2004–2007) |
MINURCA (Keski-Afrikan tasavalta 1998–2000) |
UNAMSIL  (Sierra Leone 1999–2005) |
UNPSG (Kroatia 1998) |
UNMIBH (Bosnia ja Hertsegovina 1995–2002) |
MONUC (Kongo 1999-2010) |
UNAMA (Afganistan 2003) |
UNMIL (Liberia 2003) |
MINUSTAH  (Haiti 2004) |
UNOCI (Norsunluurannikko 2004) |
UNMISET  (Itä-Timor 2002–2005) |
UNMIT (Itä-Timor 2006-2012) |
UNAMID (Sudan 2007 ) |
MINURCAT (Tšad ja Keski-Afrikan tasavalta 2007-2010) |
UNSMIS (Syyria 2012) |
MINUSMA (Mali 2013) |
MONUSCO (Kongon dem. tasavalta 2010) |
UNSMIL (Libya 2011) |
UNIMIS (Sudan 2005–2011) |
UNMISS (Etelä-Sudan 2011) |
MINUSCA (Keski-Afrikan tasavalta 2014) |
UNEF I-operaatioon osallistuneille myönnetty mitali.
Baalak

Baalak, Sipporin poika, oli Moabin kuningas noin vuonna 1200 eaa. Hänestä kerrotaan Raamatussa neljännessä Mooseksen kirjassa, ja hänen historiallinen olemassaolonsa on epävarmaa. Mooseksen kirjan mukaan kun israelin kansa saapui Moabiin Kuolleen meren itäpuolelle, Baalak määräsi profeetta Bileamin kiroamaan Israelin. Kiroamisen sijasta Bileam siunasi israelilaisia. Baalak kuoli kun Joosua aloitti Kaanaan maan valloituksen.
Aiheesta muualla

Balak Jewish Encyclopedia
Euroopan Formula 3 -kausi 2016

Euroopan Formula 3 -kausi 2016 oli sarjan viides kausi nykyiselle Euroopan Formula 3 mestaruussarjalle. Kausi alkoi 2. huhtikuuta Ranskan Paul Ricardin radalla ja päättyi 16. lokakuuta Saksan Hockenheimringillä.
Sarjan mestaruuden voitti kanadalainen Lance Stroll. Toiseksi sijoittui saksalainen Maximilian Günther ja kolmanneksi brittiläinen George Russell.
Kuljettajamuutokset

Uudet kuljettajat
Pedro Piquet: Brasilian Formula 3 → Van Amersfoort Racing
Niko Kari: SMP Formula 4 → Motopark
Ralf Aron: Italian Formula 4 (Prema Powerteam) → Prema Powerteam
Nikita Mazepin: Eurocup Formula Renault & Formula Renault NEC (Josef Kaufmann Racing) → Hitech GP
David Beckmann: ADAC Formula 4 (Mücke Motorsport) → Mücke Motorsport
Harrison Newey: BRDC Formula 4 (HHC Motorsport) & ADAC Formula 4 (Van Amersfoort Racing) → Van Amersfoort Racing
Ben Barnicoat: Eurocup Formula Renault (Fortec Motorsports) → Hitech GP
Joel Eriksson: ADAC Formula 4 (Motopark) → Motopark
Zhou Guanyu: Italian Formula 4 (Prema Powerteam) → Motopark
Anthoine Hubert: Eurocup Formula Renault (Tech 1 Racing) → Van Amersfoort Racing
Weiron Tan: Pro Mazda Championship → Carlin
Ukyō Sasahara: Eurocup Formula Renault (ART Junior Team) → ThreeBond with T-Sport
Lando Norris: Eurocup Formula Renault (Josef Kaufmann Racing) → Carlin
Jake Hughes: GP3 (DAMS) → Carlin
Tallia vaihtaneet kuljettajat
George Russell: Carlin → Hitech GP
Arjun Maini: Van Amersfoort Racing → ThreeBond with T-Sport
Maximilian Günther: Mücke Motorsport → Prema Powerteam
Callum Ilott: Carlin → Van Amersfoort Racing
Alessio Lorandi: Van Amersfoort Racing → Carlin
Zhi Cong Li: Fortec Motorsports → Carlin
Raoul Hyman: Team West-Tec F3 → Carlin
Poistuneet kuljettajat
Felix Rosenqvist: Prema Powerteam → Indy Lights
Jake Dennis: Prema Powerteam → GP3 (Arden International)
Antonio Giovinazzi: Jagonya Ayam with Carlin → GP2 (Prema Powerteam)
Pietro Fittipaldi: Fortec Motorsports → Formula 3.5 V8 (Fortec Motorsports)
Santino Ferrucci: Mücke Motorsport → GP3 (DAMS)
Tatiana Calderón: Carlin → GP3 (Arden International)
Dorian Boccolacci: Signature → Eurocup Formula Renault (Tech 1 Racing)
Mahaveer Raghunathan: Motopark → GP3 (Koiranen GP)
Alexander Albon: Signature → GP3 (ART Grand Prix)
Charles Leclerc: Van Amersfoort Racing → GP3 (ART Grand Prix)
Fabian Schiller: Team West-Tec F3 → Renault Sport Trophy
Nabil Jeffri: Motopark → GP2 (Arden International)
Tallimuutokset

Poistuneet tallit
Fortec Motorsportsin oli tarkoitus osallistua kaudelle 2016, mutta talli lopulta vetäytyi sarjasta.
Kuljettajien loppupisteet

| Sija | Numero | Kuljettaja | Lisenssi | Talli | Pisteet | Kisat | Voitot | Paalut |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 | Lance Stroll |  Kanada | Prema Powerteam | 507 | 30 | 14 | 14 |
| 2 | 17 | Maximilian Günther |  Saksa | Prema Powerteam | 320 | 30 | 4 | 7 |
| 3 | 12 | George Russell |  Iso-Britannia | HitechGP | 264 | 30 | 2 | 3 |
| 4 | 2 | Nick Cassidy |  Uusi-Seelanti | Prema Powerteam | 254 | 30 | 1 | 1 |
| 5 | 22 | Joel Eriksson |  Ruotsi | Motopark | 252 | 30 | 1 | 1 |
| 6 | 6 | Callum Ilott |  Iso-Britannia | Van Amersfoort Racing | 226 | 30 | 2 | 2 |
| 7 | 16 | Ralf Aron |  Viro | Prema Powerteam | 166 | 29 | 1 | 0 |
| 8 | 21 | Anthoine Hubert |  Ranska | Van Amersfoort Racing | 160 | 30 | 1 | 1 |
| 9 | 24 | Ben Barnicoat |  Iso-Britannia | HitechGP | 134 | 30 | 2 | 0 |
| 10 | 10 | Niko Kari |  Suomi | Motopark | 129 | 30 | 1 | 0 |
| 11 | 9 | Sérgio Sette Câmara |  Brasilia | Motopark | 117 | 30 | 0 | 0 |
| 12 | 7 | Mikkel Jensen |  Tanska | kfzteile24 Mücke Motorsport | 107 | 29 | 0 | 0 |
| 13 | 23 | Zhou Guanyu |  Kiina | Motopark | 101 | 30 | 0 | 0 |
| 14 | 4 | Alessio Lorandi |  Italia | Carlin | 96 | 21 | 1 | 1 |
| 15 | 8 | David Beckmann |  Saksa | kfzteile24 Mücke Motorsport | 67 | 24 | 0 | 0 |
| 16 | 18 | Jake Hughes |  Iso-Britannia | Carlin | 27 | 3 | 0 | 0 |
| 17 | 3 | Ryan Tveter |  Yhdysvallat | Carlin | 25 | 18 | 0 | 0 |
| 18 | 20 | Harrison Newey |  Iso-Britannia | HitechGP | 22 | 30 | 0 | 0 |
| 19 | 5 | Pedro Piquet |  Brasilia | Van Amersfoort Racing | 17 | 30 | 0 | 0 |
| 20 | 11 | Nikita Mazepin |  Venäjä | HitechGP | 10 | 29 | 0 | 0 |
| 21 | 15/14 | Arjun Maini |  Intia | Threebond with T-Sport | 3 | 12 | 0 | 0 |
| 22 | 19 | Raoul Hyman |  Etelä-Afrikka | Carlin | 1 | 3 | 0 | 0 |
Avoin piiri

Avoin piiri tarkoittaa sähköistä kytkentää, jossa sähkövirta ei pääse kulkemaan. Esimerkiksi lampun sammuttaminen kytkimestä tai virtajohdon katkaiseminen aiheuttavat avoimen piirin. Jos virtapiiri on avoin, sähkövirtaa ei kulje.
Avoin ministeriö

Avoin ministeriö ry on riippumaton ja sitoutumaton vapaaehtoisjärjestö, jonka tarkoituksena on tuottaa joukkoistamisen avulla laadukkaita kansalaisaloitteita. Palvelussaselvennä kuka tahansa voi esittää omia ideoitaan lakialoitteiksi ja kommentoida toisten ideoita omalla nimellään.
Palvelu on toteutettu vapaaehtoisvoimin, eikä se ole yhteydessä valtioneuvostoon tai poliittisiin puolueisiin. Avoin ministeriö ei sulje mitään ideoita pois, elleivät ne ole lain tai hyvän tavan vastaisia, mutta painottaa muun muassa suvaitsevaisuutta, tasa-arvoa, ihmisen, luonnon ja ympäristön hyvinvointia ja avointa tietoyteiskuntaa edistäviä hankkeita.
Kansalaisaloitteen kannatusilmoituksen voi allekirjoittaa sivulla Kansalaisaloite.fi sähköisesti.
Aiheesta muualla

Kansalaisaloite.fi
Avoin ministeriö
Finlex - Kansalaisaloitelaki
Pascagoulan abduktio

Pascagoulan abduktio oli Yhdysvalloissa 11. lokakuuta 1973 sattunut väitetty ufosieppaus, jolloin humanoidit kaappasivat Charles Hicksonin kertomansa mukaan ufoon pariksi kymmeneksi minuutiksi. Tapaus sattui vilkkaimman ufoaallon aikana Pascagoulassa, Mississippissä. Vaikka tapahtumien kuvaus onkin melko johdonmukainen, on siinä silti luotettavuutta heikentäviä piirteitä.
Tapahtumien kulku

Väitetyt tapahtumat sattuivat Pascagoulan kaupungissa, joka sijaitsee Mississippin osavaltiossa Meksikonlahden rannikolla. Havaitsijat olivat 42-vuotias Charles Hickson ja 19-vuotias Calvin Parker. Miehet olivat kalastamassa iltayhdeksän aikoihin Pascagoulan taajaman laitamilla Pascagoulajoen länsirannalla.
Kertomansa mukaan miehet kuulivat viheltävän äänen ja näkivät sen jälkeen lentävän soikean esineen, jonka etupuolella oli kaksi valoa. Ufo oli kymmenkunta metriä pitkä ja kolmisen metriä korkea, ja se laskeutui veteen. Ufon ovi avautui ja sisältä tuli kolme hieman ihmistä muistuttavaa hahmoa. Humanoidit olivat hoikkia, hieman alle kaksi metriä pitkiä ja niiden iho oli norsunnahkamainen, harmaa ja uurteinen. Humanoideilla oli rapumaiset kädet. Luotimainen pää oli ilman niskaa kiinni ruumiissa. Päässä oli kolme porkkanamaista, nenämäistä uloketta ja yksi aukko.
Hicksonin ja Parkerin kuvauksen mukaan humanoidit leijuivat veden päällä ja lähtivät liikkumaan kohti heitä. Miehet pelkäsivät humanoideja. Humanoidit tarttuivat Charles Hicksoniin, jolloin Parker pyörtyi, eikä jälkeen päin muistanut tapauksesta mitään. Humanoidit kantoivat Hicksonin alukseen, jossa suurta silmää muistuttava pallomainen laite kuvasi hänet.
20 minuutin kuluttua humanoidit veivät Hicksonin takaisin rannalle. Hän näki Parkerin itkemässä ja rukoilemassa. Kun humanoidit olivat palanneet ufoon, se nousi ylöspäin ja katosi.
Heti tapauksen jälkeen miehet istuivat autossaan noin 45 minuutin ajan. Myöhemmin he ilmoittivat tapauksesta poliisille. 20 vuotta myöhemmin Parker kertoi viestineensä humanoidien kanssa.
Kritiikkiä

Poliisin tekemän valheenpaljastuskokeen mukaan Hickson todella piti kertomustaan totena. Myös poliisin salakuuntelunauha tukee käsitystä siitä, että miehet todella uskoivat kokeneensa mieltä järkyttäneen ufosieppauksen.
Toisaalta Hickson ei suostunut toiseen, tarkempaan valheenpaljastuskokeeseen ja muutteli kertomusta tapauksen jälkeen. Hicksonin luotettavuutta vähentäväksi seikaksi on esitetty sitä, että hänet oli kerran erotettu töistä rahan kavalluksen takia. Hickson väitti kirkkaan ufon valon aiheuttaneen hänen silmiinsä muutoksia, joita lääkärin tutkimuksissa ei kuitenkaan havaittu.
Monet epäilevästi tai kieltävästi ufoihin suhtautuvat ovat selittäneet Pascagoulan ufosieppausta esimerkiksi petoksella tai muuntuneella tajunnantilalla ja valveunilla.
Calvin Parker vuonna 2019.
Autopsychosis

| Autopsychosis Katalepsy |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Cosmos Studio & SFC Studio.
 Julkaistu: 8. tammikuuta 2013
 Tuottaja(t): Serge Levochkin
 Tyylilaji: brutaali death metal
 Kesto: 40.10
 Levy-yhtiö: Unique Leader
Katalepsyn muut julkaisut
| Triumph of Evilution (EP) 2008 | Autopsychosis 2013 | Gravenous Hour 2016 |
Autopsychosis on venäläisen brutaalin death metalin yhtyeen Katalepsyn toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2013 levymerkillä Unique Leader Records.
Albumin julkaisi yhtyeen kotimaassa Venäjällä Soulflesh Collector Records.
Kappaleet

Lurking in the Depth – 3.39
Evidence of Near Death (E.N.D.) – 2.39
Body Bags for the Gods – 3.00
Cold Flesh Citadel – 3.41
The Pulse of Somnambulist – 4.04
Unearthly Urge to Supremacy – 3.37
Gore Conspiracy – 4.00
Amongst Phantom Worlds – 4.06
Needles of Hypocrisy (Interlude) – 1.59 (instrumentaali)
Knifed Humility – 4.23
Taedium Vitae – 5.02
Kokoonpano

Igor Filimontsev – laulu
Dmitry – kitara
Anton – kitara
Anatoly – bassokitara
Evgeny Novikov – rummut
Denis Akulshin – kitara (kappaleessa "Needles of Hypocrisy (Interlude)")
Serge Levochkin – tuottaja, miksaaja, masteroija
Arkady Navaho – äänittäjä, miksaaja, masteroija
Serge Penzensky – äänittäjä
Dmitry Bubonets – valokuvat
W. Smerdulak – kansitaide
Phlegeton – logo
Arvostelut

Imperiumi: 8/10
Aiheesta muualla

Autopsychosis Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Autopsychosis Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Chuck Schuldiner

Chuck Schuldiner
Charles Michael ”Chuck” Schuldiner (13. toukokuuta 1967 Long Island, New York – 13. joulukuuta 2001) oli yhdysvaltalainen muusikko. Hän oli vuonna 1983 perustamansa death metal -yhtye Deathin laulaja ja kitaristi. Vuonna 1996 Schuldiner perusti Control Denied -yhtyeen.
Schuldiner toimi Deathin pääasiallisena säveltäjänä ja johtohahmona käytännössä koko yhtyeen olemassaolon ajan. Lisäksi Deathin pioneeriasema death metalin keskuudessa on vaikuttanut siihen, että Schuldineria on usein kutsuttu ”death metalin isäksi”.
Schuldiner itse suhtautui suosioonsa hieman varauksellisemmin, ja omien sanojensa mukaan hän kertoikin, että: ”Ei minun ole syytä ottaa kunniaa koko tyylilajin keksimisestä. Olen vain tavallinen kaveri, joka soittaa bändissä, ja minusta Death on metallibändi.”
Biografia > Varhainen elämä ja musiikki (1967–1983)

Chuck Schuldiner syntyi New Yorkin Long Islandilla 13. toukokuuta 1967, josta hänen perheensä muutti pian Floridaan. Hänen isänsä oli aikoinaan Itävallasta Yhdysvaltoihin muuttanut juutalainen, ja hänen äitinsä oli kristitty yhdysvaltalainen. Vaikka Chuck oli kriittinen uskontoja kohtaan, hän piti itseään hengellisenä ihmisenä, ja oli ylpeä sekä juutalaisista että kristillisistä juuristaan. Perheeseen kuuluivat myös Chuckin isoveli Frank ja isosisko Bethann.
Schuldiner aloitti kitaransoiton yhdeksänvuotiaana hänen veljensä Frankin kuoltua auto-onnettomuudessa. Hän otti soittotunteja noin vuoden ajan akustisella kitaralla, muttei innostunut soittamisesta, ja olikin jo valmis lopettamaan tyystin. Vasta saatuaan sähkökitaran alkoi Schuldiner harjoitella soittoa toden teolla. Hän saattoi viettää koko viikonlopun huoneessaan tai kotitalonsa autotallissa harjoittelemassa. Innostuksen kasvaessa Schuldinerin suhde aikaa vievän koulun ja rakkaan harrastuksen välillä alkoi kiristyä. Hän päätti lopettaa koulun kesken, vaikka saikin hyviä arvosanoja, ja tätä hän katuikin myöhemmin.
Schuldinerin varhaisia vaikutteita olivat muun muassa Iron Maiden ja Kiss. Hieman myöhemmin hän alkoi kiinnostua entistä raskaammasta musiikista, ja tällöin hän kuunteli yhtyeitä kuten Slayer, Possessed, Mercyful Fate ja Metallica (myöhempi Death-tuotanto on saanut hänen mukaansa vaikutteita myös sellaisilta yhtyeiltä kuten Watchtower ja Queensrÿche). Schuldinerin äidin, Janen mukaan hän piti kuitenkin kovasti myös bluesista, jazzista ja klassisesta musiikista.
Biografia > Varhainen Death (1983–1987)

Vuonna 1983 Schuldiner (kitara) perusti ystäviensä Rick Rozzin (kitara) ja Kam Leen (rummut ja laulu) kanssa yhtyeen nimeltään Mantas. Nimensä yhtye lainasi brittiläisen Venom-yhtyeen kitaristin pseudonyymistä. Yhtye ei saanut mainittavaa jalansijaa kotikaupungissaan Orlandossa, ja yhtye sai melko nuivaa kritiikkiä raskaaseen metalliin tottumattomista Orlandon musiikkiympyröistä. Pian yhtye hajosi, ja Schuldiner alkoi etsiä uutta kokoonpanoa.
Schuldinerin tie vei muun muassa Kaliforniaan, jossa vaikutti muun muassa yksi death metalin pioneeriyhtyeistä, Possessed. Schuldiner ei onnistunut lukuisista yrityksistä huolimatta löytämään pysyvää kokoonpanoa, jolla olisi ollut samanlaiset musiikilliset suuntaumukset kuin Schuldinerilla itsellään.
Vuonna 1986 tammikuussa Schuldiner liittyi väliaikaisesti kitaristiksi kanadalaiseen Slaughter-yhtyeeseen. Pian hän kuitenkin erosi yhtyeestä havaittuaan ettei päässyt toteuttamaan musiikillisia visioitaan mielensä mukaisesti toisten johtamissa yhtyeissä.
Schuldinerin tie vei takaisin Floridaan, jossa Massacre-nimisessä yhtyeessä vaikutti muun muassa hänen entinen yhtyetoverinsa Rick Rozz. Schuldinerin ehdotuksesta yhtyeen nimi muutettiin Deathiksi, ja tämän kokoonpanon tiimoilta julkaistiin yhtyeen parhaiten menestynyt demo Mutilation.
Biografia > Nousu suosioon (1988–1991)

Scream Bloody Gore -albumin suosio vaikutti siihen, että death metal -yhtyeitä alkoi ilmaantua suuret määrät ympäri maailmaa, etenkin Yhdysvalloissa, Britanniassa ja Skandinaviassa. Schuldinerin lisäksi ainoana muusikkona levyllä oli death metal -yhtye Autopsysta tuttu henkilö Chris Reifert.
Vuonna 1988 julkaistulla Leprosy-albumilla Schuldiner osoitti olevansa kehittynyt sekä soittajana, säveltäjänä että sanoittajana, ja tätä kulkusuuntaa hän tuli jatkamaan uransa loppuun saakka. Vuonna 1990 julkaistulla Spiritual Healing -albumilla hänen sanoituksensa alkoivat vanhan koulukunnan death metalin väkivaltaisten ja satanististen sanomien sijaan käsitellä yhteiskunnallisia ja jopa filosofisia aiheita.
Schuldinerin välit muuhun yhtyeeseen kiristyivät, kun he Schuldinerin vastalauseista huolimatta päättivät lähteä kiertueelle Eurooppaan. Tämä vaikutti ratkaisevasti siihen, että Schuldiner päätti jatkossa käyttää Deathissa ainoastaan sessio- ja kiertuemuusikoita, pitäen itseään yhtyeen ainoana ”virallisena” jäsenenä.
Biografia > 1990-luku

Muiden jäsenten toimista tuohtunut Schuldiner jäi Floridaan työstämään materiaalia seuraavalle Death-albumille, sessiomuusikoiksi hän löysi tuolloin vielä ilman levytyssopimusta olleesta Cynic-yhtyeestä erittäin taitavat soittajat, nimittäin kitaristi Paul Masvidalin ja rumpali Sean Reinertin. Bassoon tarttui niin ikään virtuoosimainen Steve DiGiorgio, joka oli soittanut muun muassa yhtyeessä Sadus.
Tämän kokoonpanon tiimoilta julkaistu albumi Human oli Deathin tuohonastisesta tuotannosta selkeästi teknisin, parhaiten tuotettu ja viimeistellyimmän oloinen levytys. Human-levyltä lähtien Schuldiner alkoi myös säveltämään kaiken materiaalin itse, muiden muusikoiden osallistuessa lähinnä vain kappaleiden sovituksiin. Seuraava albumi, vuonna 1993 julkaistu Individual Thought Patterns jatkoi samaa tyyliä ja kasvatti yhtyeen suosiota entisestään.
Vuonna 1994 Schuldiner osallistui Voodoocult-nimisen ”all star” -yhtyeen albumin Jesus Killing Machine tekoon. Seuraavana vuonna julkaistu Death-albumi, Symbolic, osoitti Schuldinerin pystyvän yhä progressiivisemman, tunteellisemman ja älykkäämmän death metalin säveltämiseen.
Symbolicin jälkeen Schuldiner alkoi kiinnostua myös muunlaisesta metallimusiikista. Hän kokosi jälleen kerran ympärilleen osaavia muusikoita, joiden kanssa hän perusti Control Denied -yhtyeen. Tämän yhtyeen kanssa Schuldiner saattoi työstää materiaalia, joka muistutti runsaasti Deathin myöhempien aikojen tuotantoa muttei välttämättä olisi sopinut itse Death-albumille. Hän sopi levytyssopimuksen Nuclear Blastin kanssa, mutta suostui tekemään vielä yhden Death-levyn. Deathin joutsenlauluksi jäänyt, vuonna 1998 julkaistu The Sound of Perseverance oli yhtyeen tuotannosta kenties progressiivisin ja viimeistellyimmän oloinen levy, huolimatta siitä, että Schuldiner oli jo lopettamassa yhtyeen toiminnan. Control Deniedin esikoislevy The Fragile Art of Existence näki päivänvalon vuonna 1999.
Biografia > Sairastuminen ja viimeiset vuodet (1998–2001)

Schuldiner alkoi toukokuussa 1999 tuntea niskassaan epämiellyttävää kipua , jonka hän luuli johtuvan hermoratojen vaurioitumisesta. Hän oli osittain oikeassa, mutta hermokipujen aiheuttajana oli pahanlaatuinen aivokasvain, gliooma. Välittömästi diagnoosin jälkeen aloitettu sädehoito taltutti kasvaimen pahenemisen.
Tammikuussa 2000 tehdyssä leikkauksessa poistettiin loput Schuldinerin niskassa olevasta kasvaimesta, mutta leikkauksista ja sädehoidosta aiheutuneet laskut olivat liian kalliita hänen perheensä maksettavaksi. Hyväntekeväisyyskonserttien, lahjoitusten ja Schuldinerin äidin ahkeran keräystyön ansiosta rahaa saatiin kuitenkin kokoon noin 70 000 dollaria.
Loppusyksystä 2001 sairastelemisen heikentämä Schuldiner sai keuhkokuumeen, johon hän kuoli 34-vuotiaana 13. joulukuuta. Schuldinerin äiti omistaa oikeudet hänen musiikkiinsa, mukaan lukien vielä julkaisemattomaan materiaaliin, jonka parissa Schuldiner työskenteli ennen kuolemaansa.
Aiheesta muualla

Empty Words -fanisivusto
Auroran ufotapaus

Auroran ufotapauksen kerrotaan tapahtuneen 17. huhtikuuta 1897, kun paikallisten asukkaiden mukaan ufo syöksyi maatilalle lähellä Texasin osavaltiossa sijaitsevaa Auroran kaupunkia.
Tapauksen väitetään johtaneen lentäjän kuolemaan. Ohjaaja oli "ei tästä maailmasta" ja hänen sanottiin olevan avaruusolento. Lentäjä haudattiin Auroran hautausmaalle ja haudalle asetettiin muistomerkiksi kivi, mutta se on sittemmin poistettu.
19. huhtikuuta 1897 Dallas Morning News -lehdessä julkaistussa S. E. Haydonin kirjoittamassa artikkelissa kuvattiin ufon putoaminen. Ufon kerrotaan törmänneen tuulimyllyyn tuomari J.S. Proctorin kiinteistöllä kaksi päivää aikaisemmin noin klo 6 aamulla paikallista aikaa.
Tiettävästi aluksen osia heitettiin läheiseen kaivoon, joka sijaitsi vaurioituneen tuulimyllyn alla, kun taas osa päätyi lentäjän hautaan. Mysteeriä lisäsi tarina herra Brawley Oatesista, joka osti tuomari Proctorin kiinteistön noin vuonna 1935. Oates siivosi kaivon romuista käyttääkseen sitä vesilähteenä, mutta sai myöhemmin erittäin vakavan niveltulehduksen, jonka hän väitti johtuvan kaivoon heitetyistä romuista peräisin olevasta saastuneesta vedestä. Tämän seurauksena Oates sulki kaivon betonilaatalla ja rakensi sen päälle ulkorakennuksen.
Huijausväite

Huijausväite perustuu pääasiassa Time-lehdessä vuonna 1980 julkaistuun 86-vuotiaan Aurorassa asuvan Etta Peguesin antamaan haastatteluun, joka väitti Haydonin keksineen koko tarinan ja totesi, että Haydon "kirjoitti sen vitsinä ja herättääkseen kiinnostusta Auroraan".
Populaarikulttuurissa

Tapahtuma on dramatisoitu vuoden 1986 elokuvassa The Aurora Encounter, ja sitä käsitellään myös History Channelin Ancient Aliens -ohjelman kolmannen kauden ensi-illassa (Aliens and the Old West), joka keskittyy 1800-luvun lopun ufohavaintoihin Pohjois-Amerikan länsiosissa.
Muusikko ja historioitsija Thomas Negovanin ja Aaron Shapsin yhdessä kirjoittama ja ohjaama itsenäinen lyhytelokuva Aurora dramatisoi tapauksen sekä yhdistää sen natsien Die Glocke -salaliittoteoriaan.
Auroran ufotapaus mainitaan The Firesign Theatre -komediaryhmän vuonna 1974 ilmestyneen komedia-LP:n Everything You Know Is Wrong A-puolella noin kohdassa 3:00-4:42.
Aiheesta muualla

Aurora-lyhytelokuvan traileri (aurorafilm.net)
Kurikan Kotiseurakunta

| Kurikan Kotiseurakunta |
| --- | --- |


Suuntautuminen:  helluntaiherätys
Kirkkokunta:  itsenäinen
Perustettu:  1955
Johtava pastori:  Markus Keväänranta
Pääkirkko:  Kirkkoahde 6 61300 Kurikka
Jäseniä:  139 (2013)
TV:  TV7
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kurikan Kotiseurakunta eli Kurikan helluntaiseurakunta on vuonna 1955 perustettu kurikkalainen helluntaiseurakunta. Seurakunnan pastori on Markus Keväänranta. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Kurikan keskustassa Kirkkoahteen varressa. Seurakuntaan kuuluu noin 100 jäsentä. Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten ja rukouskokousten lisäksi lapsi- ja nuorisotyö, koulutyö, musiikkityö ja lähetystyö.
Seurakunnan tilaisuuksia lähetetään muun muassa TV7:n televisio- ja verkkokanavilla.