stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maailmankaikkeuden suuren mittakaavan rakenne

Panoraamakuva taivaasta lähellä infrapunaa olevalla aallonpituudella.

Yleistä
Maailmankaikkeus
Kaikkeuden ikä
Kaikkeuden muoto
Kosmologian aikajana
Varhainen kaikkeus
Alkuräjähdys
Alkuräjähdyksen aikajana
Inflaatio
Ydinsynteesi
GWB
Neutriinotausta
Kosminen mikroaaltotausta
Laajeneva kaikkeus
Punasiirtymä
Hubblen laki
Kaikkeuden metrinen laajeneminen
Kaikkeuden kiihtyvä laajeneminen
Fridmanin yhtälöt
FLRW-metriikka
Rakenteen muodostuminen
Kaikkeuden muoto
Rakenteen muodostuminen
Galaksien muodostuminen
Galaksimuuri
Suuren mittakaavan rakenne
Kaikkeuden tulevaisuus
Lämpökuolema
Kaikkeuden lopullinen kohtalo
Osatekijät
Lambda-CDM-malli
Pimeä aine
Pimeä energia
Pimeä virtaus
Kosmologian kokeita
Havaitseva kosmologia
CoBE
BOOMERanG
Planck
WMAP
n • k •
Kaikkeuden suuren mittakaavan rakenne tarkoittaa kosmologiassa aineen ja valon havaittua jakautumista suurimmilla mittakaavoilla, tyypillisesti miljardien valovuosien mittakaavassa. Taivaankappaleiden punasiirtymää ja sähkömagneettisen säteilyn aallonpituuksia tutkimalla on saatu selville kaikkeuden suuren mittakaavan rakennetta. Rakenteiden muodostuminen vaikuttaa seuraavan hierarkiaa aina galaksien superjoukkohin ja niiden muodostamiin galaksimuureihin saakka. Näitä suuremmassa mittakaavassa ei vaikuta olevan rakenteita.
Aiheesta muualla

"Millennium Simulation" of structure forming Max Planck Institute of Astrophysics,  Garching, Germany
Hubble, VLT and Spitzer Capture Galaxy Formation in the Early Universe. (Arkistoitu – Internet Archive)
Luettelo Suomen virallisen singlelistan ykkösistä vuonna 1993

Tämä on luettelo Suomen virallisen singlelistan ykkösistä 1993, joka sisältää kärkipaikkaa hallussaan pitäneet singlet vuonna 1993.
Vuosina 1989-1993 Musiikkituottajat – IFPI Finland ry:n (entinen Suomen Ääni- ja kuvatallennetuottajat ÄKT) valtuuttamaa Suomen virallista listaa kokosi helsinkiläinen paikallisradio Radio Ykkönen. Listaa julkaistiin joka toinen viikko.
Lista

| Lista koottu  alkaen | Artisti | Single |
| --- | --- | --- |
| 7.1 | Klamydia | Lahja (EP) |
| 21.1 | Dingo | Nahkatakkinen tyttö |
| 4.2 |  2 Unlimited | No Limit |
| 18.2 |  Depeche Mode | I Feel You |
| 4.3 |  Metallica | Sad But True |
| 18.3 |  Haddaway | What Is Love |
| 1.4 | Kolmas Nainen | Onpa kadulla mittaa |
| 15.4 |  Madonna | Fever |
| 29.4 |  Snow | Informer |
| 13.5 |  2 Unlimited | Tribal Dance |
| 27.5 |  2 Unlimited | Tribal Dance |
| 10.6 |  2 Unlimited | Tribal Dance |
| 23.6 |  UB40 | (I Can't Help) Falling In Love |
| 9.7 |  UB40 | (I Can't Help) Falling In Love |
| 22.7 |  Culture Beat | Mr. Vain |
| 5.8 |  Haddaway | Life |
| 19.8 |  Culture Beat | Mr. Vain |
| 2.9 |  DJ Bobo | Keep on Dancing |
| 16.9 |  Culture Beat | Got to Get It |
| 30.9 |  Pet Shop Boys | Go West |
| 14.10 |  Frankie Goes to Hollywood | Relax |
| 28.10 |  Cappella | U Got 2 Let the Music |
| 11.11 |  Culture Beat | Got to Get It |
| 25.11 |  Ace of Base | The Sign |
| 9.12 |  2 Unlimited | Maximum Overdrive |
| 23.12 |  Ace of Base | The Sign |
Luglajärvi

| Luglajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Venäjä
Paikkakunta:  Loimola
Koordinaatit:  62°22′N, 31°55′E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Luglajoki
Mittaustietoja
 fiLuglajärvi 
Luglajärvi on järvi Suojoen vesistön latvoilla Loimolan kunnan pohjoisosassa Karjalan tasavallan Suojärven piirissä Venäjällä. Järvi sijaitsee Suomen luovuttamalla alueella ja se sijaitsi Suomelle kuuluessaan Korpiselän ja Suojärven kuntien rajalla.
Luglajärveen laskee lännestä Keskijärvi. Järven itäpäästä alkava Luglajoki yhtyy Vegarujoen ja Kuukkausjoen kanssa Aittojoeksi, joka laskee Salonjärven länsiosaan.
Lutepää

| Lutepää |
| --- | --- |

 Lutepää
 Koordinaatit: 57°55′0″N, 27°42′46″E 
Valtio:  Viro
Maakunta:  Põlvamaa
Kunta:  Setomaan kunta
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kylä
Väkiluku (2007):  7
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lutepää on kylä Setomaan kunnassa Vörumaalla Viron kaakkoisosassa. Ennen vuoden 2017 kuntauudistusta kylä kuului Värskaan. Kylä sijaitsee aivan Venäjän rajalla. Lutepää on setukaiskylä, ja asukkaita siellä oli vuonna 2007 seitsemän.
Maantiede

Linnuntietä Lutepäästä on matkaa Sesnikiin noin 2,3 kilometriä, venäläiseen Jatsmaniin n. 2,5 km, Korelaan n. 3,4 km, Õrsavaan n. 5,4 km, Saatseen n. 5,8 km ja kunnan keskukseen Värskaan n. 6,2 km.
Lutepään ja etelämpänä sijaitsevan Saatsen kylän välissä sijaitsee lentohiekka-alue, jolla on kokoa pari neliökilometriä. Suurin osa hietikosta sijaitsee naapurimaa Venäjän puolella. Aluetta kutsutaan Setomaan Saharaksi. Hietikot syntyivät luultavasti suuren metsäpalon seurauksena 1500-luvulla. Nykyään hietikolle istutetaan mäntyjä hiekan kiinnittämiseksi. Hietikolla kasvavat muun muassa hietaolkikukka, kylmänkukka ja isoarho.
Maantiede > Sijainti Venäjän rajalla

Tie pohjoisen suunnasta, Värskasta, Lutepäähän kulkee noin 30 metrin matkan Venäjän puolella (57°55′26″N, 27°40′44″E). Tämä matka on tehtävä linja-autolla tai muulla autolla. Pyöräily ja kävely ovat kiellettyjä. Venäjän puolelle on kiellettyä pysähtyä. Mitään rajamuodollisuuksia tällä välillä ei ole.
Lutepään ja etelässä sijaitsevan Sesnikin kylän välillä on Saatsen saappaana (vir. Saatse saabas) tunnettu, parin neliökilometrin kokoinen, Venäjälle kuuluva alue. Ainoa tie Värskasta Saatseen johtaa tämän alueen läpi. Viron kansalaiset saavat kulkea vapaasti Saatsen saappaan läpi. Ennen Venäjän puolelle siirtymistä on pysähtymisen kieltävä liikennemerkki. Tiellä on sallittua kulkea ainoastaan linja-autolla tai muulla autolla; esimerkiksi kävely ja pyöräily on kiellettyä. Välille pysähtyjää pidetään automaattisesti rajanloukkaajana. Tiedossa on tilanteita, joissa läpikulkijoita on seurattu, vaikka Venäjän rajavartijoita ei rajalla vakituisesti olekaan.
Vielä joitain vuosia sitten Lutepään asukkaat olivat tekemisissä lähellä rajaa, Venäjän puolella, sijaitsevan Jatsmanin kylän asukkaiden kanssa. Nykyisin kylien asukkaiden välillä ei kuitenkaan enää ole säännöllistä yhteydenpitoa rajasta johtuen.
Väkiluvun kehitys

| Lutepään väkiluvun kehitys:> Vuosi | Lutepään väkiluvun kehitys:> Väkiluku | Lutepään väkiluvun kehitys:> Lähde |
| --- | --- | --- |
| 1999 | 11 |  |
| 2003 | 9 |  |
| 2004 | 8 |  |
| 2007 | 7 |  |
Aiheesta muualla

Lutepäästä Setomaa Valdade Liitin sivuilla
Kuvia Lutepään ja Venäjän rajoilta sekä muualta Viron ja Venäjän sekä Viron ja Latvian rajaseuduilta. (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Majakanvartija

Majakanvartija kiillottaa majakan linssiä.
Majakanvartija oli etenkin historiallisesti henkilö, joka huolehti majakan valaistuksen hoidosta ja valolaitteiden huollosta. Työhön kuului majakan lampun puhdistaminen, polttoaineen kuljetus majakalle ja kiinteistönhuolto. Muita työtehtäviä olivat majakan sumusireenin käyttö ja sääaseman ylläpito sekä meripelastukseen osallistuminen. Lampun puhdistamisessa oli paljon työtä etenkin majakoiden alkuaikoina, kun valaistuksen hoiti palava liekki, jonka takia valaistus himmeni ja kupu nokeentui ilman jatkuvaa ylläpitoa. Suomessa majakanvartijoita ei enää majakoiden automatisoinnin vuoksi ole, mutta ainakin Kanadassa heitä on yhä.
Majakanvartijalla saattoi olla perhe, jonka kanssa hän asui. Perheen lapset saattoivat käydä koulua joko kotoa tai mantereelta käsin, mahdollisesti sisäoppilaitoksessa. Perheyhteisö saattoi olla hyvinkin tiivis, jos koko perhe asui yhdessä ulkosaaristossa, ja majakanvartijoille perhe vaikutti tavallisesti positiivisesti henkiseen hyvinvointiin. Toisaalta majakkayhteisöissä saattoi ainakin Suomessa olla alkoholiin liittyviä ongelmia. 1950-luvulta lähtien Suomessa lapset ja äidit muuttivat etenevässä määrin enemmän pois ulkosaaristosta, jotta he voisivat asua yhdessä lasten opiskelupaikkakunnalla. Majakanvartijan työ saikin maineen yksinäisten miesten ammattina.
Luettelo novista

Tämä on luettelo novista, jotka on havaittu Linnunradassa vuodesta 1891.
Hubble-teleskoopin kuvia tähdestä V838 Monocerotis. Kuvissa tähti näkyy kirkkaana punaisen pölypilven keskellä. Tämä pölypilvi on ilmeisesti seurausta edellisistä novapurkauksista. Kuvissa uusimman novapurkauksen etenevä valo valaisee eri kohtia pölypilvestä.
Vasemmanpuoleinen kuva näyttää T Pyxidis -tähden ympärillä olevan kaasupilven, joka on syntynyt useiden novapurkausten tuloksena. Oikeanpuoleinen kuva osoittaa, ettei tämä kaasupilvi olekaan pilvimäinen, kuten ennen on oletettu, vaan että kaasu on jakaantunut useaksi "kuplaksi", jotka ovat oman aurinkokuntamme kokoisia.
| Vuosi | Nova | Maksimikirkkaus |
| --- | --- | --- |
| 1891 | T Aurigae | 3.8 mag |
| 1898 | V1059 Sagittarii | 4.5 mag |
| 1899 | V606 Aquilae | 5.5 mag |
| 1901 | GK Persei | 0.2 mag |
| 1903 | Nova Geminorum 1903 | 6 mag |
| 1905 | Nova Aquilae 1905 | 7.3 mag |
| 1910 | Nova Lacertae 1910 | 4.6 mag |
| 1912 | Nova Geminorum 1912 | 3.5 mag |
| 1918 | V603 Aquilae | −1.8 mag |
| 1919 | Nova Lyrae 1919 | 7.4 mag |
| 1919 | Nova Ophiuchi 1919 | 7.4 mag |
| 1920 | Nova Cygni 1920 | 2.0 mag |
| 1920 | T Pyxidis | 6.4 mag |
| 1925 | RR Pictoris | 1.2 mag |
| 1927 | EL Aquilae | 5.5 mag |
| 1927 | XX Tauri | 5.9 mag |
| 1933 | RS Ophiuchi | 4.3 mag |
| 1934 | DQ Herculis | 1.4 mag |
| 1936 | CP Lacertae | 2.1 mag |
| 1936 | V368 Aquilae | 5.0 mag |
| 1939 | BT Monoceretis | 4.5 mag |
| 1942 | V450 Cygni | 7.0 mag |
| 1942 | CP Puppis | 0.3 mag |
| 1943 | Nova Aquilae 1943 | 6.1 mag |
| 1944 | T Pyxidis | 7.1 mag |
| 1945 | V528 Aquilae | 7.0 mag |
| 1946 | T Coronae Borealis | 3.0 mag |
| 1948 | CT Serpentis | 6.0 mag |
| 1948 | V465 Cygni | 7.3 mag |
| 1950 | DK Lacertae | 5.0 mag |
| 1956 | RW Ursae Minoris | 6.0 mag |
| 1958 | RS Ophiuchi | 5.0 mag |
| 1960 | V446 Herculis | 2.8 mag |
| 1963 | V533 Herculis | 3 mag |
| 1964 | QZ Aurigae | 6.0 mag |
| 1967 | T Pyxidis | 6.7 mag |
| 1967 | HR Delphini | 3.7 mag |
| 1967 | RS Ophiuchi | 5.0 mag |
| 1968 | LV Vulpeculae | 5.2 mag |
| 1970 | FH Serpentis | 4 mag |
| 1970 | V1229 Aquilae | 6.7 mag |
| 1970 | V1330 Cygni | 7.5 mag |
| 1971 | IV Cephei | 7.0 mag |
| 1975 | V1500 Cygni | 2.0 mag |
| 1975 | V373 Scuti | 6 mag |
| 1976 | NQ Vulpeculae | 6 mag |
| 1977 | HS Sagittae | 7.2 mag |
| 1978 | V1668 Cygni | 6 mag |
| 1982 | V1370 Aquilae | 6.0 mag |
| 1984 | PW Vulpeculae | 6.4 mag |
| 1984 | QU Vulpeculae | 5.2 mag |
| 1985 | RS Ophiuchi | 5.4 mag |
| 1986 | V842 Centauri | 4.6 mag |
| 1986 | OS Andromedae | 6.3 mag |
| 1987 | V827 Herculis | 7.5 mag |
| 1987 | QV Vulpeculae | 7.0 mag |
| 1991 | V838 Herculis | 5.0 mag |
| 1992 | V1974 Cygni | 4.2 mag |
| 1993 | V705 Cassiopeiae | 5.8 mag |
| 1999 | V1494 Aquilae | 5.03 mag |
| 1999 | V382 Velorum | 2.6 mag |
| 2006 | RS Ophiuchi | 4.5 mag |
| 2007 | V1280 Scorpii | ~3.7 mag |
Macenta

| Macenta |
| --- | --- |
 Macenta
 Koordinaatit: 8.5462°N, 9.4683°W 
Valtio:  Guinea
Alue:  Nzérékorén alue
Prefektuuri:  Macentan prefektuuri
Korkeus:  620 m
Väkiluku (2014):  65 755
 Prefektuurin ISO 3166-2 -koodi: GN-MC 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Macenta on kaupunki Guinean kaakkoisosassa Nzérékorén alueen Macentan prefektuurissa. Kaupungin asukasluku oli 65 755 (2014, vuonna 1996: 47 360 as.).
Luonnonmaantieteellisesti kaupunki sijaitsee metsävaltaisessa Metsä-Guineassa noin 620 metriä merenpinnan yläpuolella, Nzérékorésta Guéckédouhun johtavan maantien varrella. Se on seutunsa maataloustuotteiden johtava kauppapaikka, jossa myydään teetä, kahvia, riisiä, kassavaa, kolapähkinöitä, palmuöljyä ja siemeniä. Kaupungissa on teentuotantolaitos (vuodelta 1968), maatalouden tutkimusasema, saha ja useita toisen asteen kouluja.
Aiheesta muualla

Macenta: a cutting-edge diagnostic lab in the heart of Guinea (2.12.2014) (englanniksi) (pasteur.fr)
Seroprevalence investigation of bovine brucellosis in Macenta and Yomou, Guinea (abstrakti seudulla yleisestä vakavasta, karjan kautta leviävästä taudista, 2014) (englanniksi) (nih.gov)
Lynsey de Paul

| Lynsey de Paul |
| --- | --- |
 Lynsey de Paul vuonna 1974
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. kesäkuuta 1950 Lontoo
Kuollut: 1. lokakuuta 2014 (64 vuotta)
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä, säveltäjä, näyttelijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Lynsey de Paul 
Tyylilajit:  Pop
Soittimet:  laulu, piano
Levy-yhtiöt:  Polydor
Aiheesta muualla
www.lynseydepaul.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Lynsey de Paul (oik. Lynsey Monckton Rubin, 11. kesäkuuta 1950 Lontoo – 1. lokakuuta 2014) oli englantilainen laulaja-lauluntekijä. Uransa aikana de Paul sävelsi 12 Britannian singlelistan kahdenkymmenen parhaan joukkoon yltänyttä kappaletta. De Paulille myönnettiin kaksi kertaa Ivor Novello Award.
Elämä ja ura

Klassisen musiikin koulutusta hän sai Royal Academy of Musicin yksityisopettajalta.
Vuonna 1977 hän sijoittui yhdessä Mike Moranin kanssa toiseksi Eurovision laulukilpailussa. He esittivät kilpailussa kappaleen ”Rock Bottom”.
Royal Television Society palkitsi de Paulin hänen kehittelemästään itsepuolustusaiheisesta dokumentista Eve Strikes Back.
De Paul sai aivoverenvuodon aamulla 1. lokakuuta 2014, ja kuoli myöhemmin lontoolaisessa sairaalassa.
Diskografia > Albumit

Surprise (1973)
Taste Me... Don't Waste Me (1974)
Love Bomb (1975)
Before You Go Tonight (1976)
Tigers and Fireflies (1979)
Diskografia > Singlet

Storm in a Teacup (1972)
Sugar Me (1972)
Getting a Drag (1972)
All Night (1973)
Won't Somebody Dance With Me (1973)
Ooh I Do (1974)
No Honestly (1974)
My Man and Me (1975)
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Lynsey de Paul Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Maceo Parker

Maceo Parker
Maceo Parker (s. 14. helmikuuta 1943) on yhdysvaltalainen saksofonisti. Hänet tunnetaan varsinkin yhteistyöstään James Brownin kanssa, mutta häneltä on ilmestynyt myös lukuisia omia albumeita.
Kinstonissa Pohjois-Carolinassa syntynyt Parker on rumpali Melvin Parkerin veli.
Diskografia > Sooloalbumit

Doin' Their Own Thing (1970)
Us (1974)
Funky Music Machine (1975)
For All the King's Men (1989)
Roots Revisited (1990)
Mo' Roots (1991)
Life on Planet Groove (1992)
Southern Exposure (1993)
Maceo (1994)
Funk Overload (1998)
Dial: M-A-C-E-O (2000)
Made by Maceo (2003)
My First Name Is Maceo (2004)
School's In! (2005)
Roots & Grooves (2007)
Luterilainen (lehti)

| Luterilainen |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  Jäsen- ja tiedotuslehti
Julkaisija:  Suomen Tunnustuksellinen Luterilainen Kirkko
ISSN:  ISSN 0355-7685
Perustettu:  1926
Päätoimittaja:  Kimmo Pälikkö (1/2020-)
Sitoutuneisuus:  Suomen Tunnustuksellinen Luterilainen Kirkko
Kotimaa:   Suomi
Sivukoko:  A5
Ilmestymistiheys:  Kahdeksan numeroa vuodessa
Aiheesta muualla
Kotisivu
Luterilainen on Suomen Tunnustuksellisen Luterilaisen Kirkon (STLK) äänenkannattaja. Lehti on ilmestynyt vuodesta 1926. Luterilaisen vuosikerran numeromäärä on vaihdellut vuosien saatossa. Vuodesta 2012 lehti on ilmestynyt kahdeksana numerona vuodessa, joista kaksi julkaistaan kaksoisnumerona. 
Luterilaisen päätoimittaja (alkaen tammik. 2020) on STLK:n kirkkokunnanjohtaja, kuvataiteilija Kimmo Pälikkö, joka vastaa myös kuvituksesta ja taitosta. Lehti julkaistaan myös sähköisessä muodossa kirkkokunnan verkkosivulla. Lehdessä on myös lapsille tarkoitettu osio.
Historia > Tausta

1920-luvun alussa evankelisen herätysliikkeen keskuudessa tapahtui sisäinen repeäminen, joka johti opposition eroamiseen kirkosta uskonnonvapauslain säätämisen jälkeen. Vapaat evankelis-luterilaiset seurakunnat eivät pysyneet yhtenäisenä liiikeenä vaan 1928 perustettiin kahta päähaara varten omat organisaationsa: Suomen vapaa evankelisluterilainen kirkko ja Suomen vapaa evankelisluterilainen seurakuntaliitto. Liikkeeille kiinteyttä antoi muun muassa useiden luterilaisesta kirkosta eronneiden pappien tuki ja evankeliselle liikkeelle tunnusomainen toiminnan järjestelmällinen organisointi. Evankelisen oppostion muotoutuminen näkyi myös kristillisessä lehtikentässä.
Historia > Lehden perustaminen

Pääasiassa sovitusoppia koskeneen riidan pohjalta tapahtuneen eron jälkeen Wegeliuksen pappisveljesten johtoon jääneet seurakunnat alkoivat julkaista Luterilainen-lehteä tammikuussa 1926. Lehti oli tarkoitettu käytännölliseksi hartausjulkaisuksi. Lehden johtolauseena oli jatkuvasti "Jumalan sana ja Lutherin oppi ei häviä nyt eikä milloinkaan. Luterilainen perustettiin siis seurakuntien tapreen jo huomattvasti ennen toukokuusssa 1928 tapahtunutta järjestäytymistä kirkkokunnaksi.
Lehden sisältö koostui hartauskirjoituksista, opillisista kirjoituksista, runoista, seurakuntauutisista ja erityisesti amerikkalaisten uskonveljien tervehdyksistä. Lehti julkaisi esimerkiksi useita amerikkalaisen professori F. Pieperin kirjoituksia. Opillisessa linjassaan se pyrki ehdottomuuteen pitäen itseään ainoana aitoa luterilaisuutta seurakunnallisuutta edustavana julkaisuna Suomessa.
Lehden yleisluonne muuttui 1937 monipuolisemmaksi ja sitä haluttiin kehittää "luterilaisena perhelehtenä". Opillisten kirjoitusten määrä väheni ja niiden sijaan tuli entistä enemmän käytännöllistä uskonelämää käsitteleviä kirjoituksia.
Toimittajat

Toimittajakunta koostui seurakuntien pastoreista. Ensimmäisenä vastaavan päätoimittajan tehtävässä toimi pastori Albert Aijal Wegelius (myöh. Uppala). Hän oli toiminut aiemmin myös evankelisen liikkeen teologisen lehden, Paimenen, sekä myöhemmin luterilaisen teologisen julkaisun, Sana ja tunnustus, vastaavana toimittajana. Muita Luterilaisen alkuvuosien toimittajia olivat pastorit Väinö I. Salonen, Kauko Valve ja Ragnar Wegelius.
Lehden linja

Lehden tarkoitus on yhteydessä sitä julkaisevien seurakuntien identiteettiin, johon myös julkaisun nimi viittaa. Luterilaisen ensimmäisen numeron pääkirjoitus esittelee lehden tarkoituksen monisanaisesti. Siitä voidaan mainita kolme päätehtävää: 1.) Opettaa ja tunnustaa julkaistuissa kirjoituksissa vain Raamatun ja luterilaisten Tunnustuskirjojen opetusta. 2.) Korostaa erityisesti oppia vanhurskauttamisesta yksin Kristuksen tähden. 3.) Lujittaa seurakuntien jäsenten uskoa ja yhteyttä, sekä viestittää seurakuntien opetuksesta ja toiminnasta myös ulkopuolisille. Lehden ensimmäinen numerossa alettiinkin julkaista amerikansaksalaisen teologin, tri Franz Pieperin, kirjoitusta Uskomme, opetamme, tunnustamme (Ich glaube, darum rede ich). Pieperin ja hänen kirkkokuntansa, Missouri-synodin, vaikutus Luterilaiseen, kuten myös sitä julkaiseviin seurakuntiin, oli merkittävä. Lehden nimi onkin suomennettu juuri Missouri-synodin julkaisun, Der Lutheraner, nimestä tuolta ajalta. Samoin Luterilaisen sisarlehden nimi Sana ja tunnustus mukaili Missouri-synodin teologista julkaisua Lehre und Wehre.
Aiheesta muualla

Luterilainen -lehdet vapaasti luettavissa vuodesta 2005 alkaen kirkon omilla verkkosivuilla
Vuosien 1926-1939 lehdet vapaasti luettavissa Kansalliskirjaston sivuilla
Luteet

| Luteet |
| --- | --- |
 Lehvälude (Elasmostehus interstinctus)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Nivelkärsäiset Hemiptera
Alalahko::  Luteet Heteroptera  Latreille, 1810
Osalahkot ja yläheimot
 Cimicomorpha Lutikkamaiset Cimicoidea  Miroidea  Reduvioidea  Tingoidea  Dipsocoromorpha Dipsocoroidea  Enicocephalomorpha Enicocephaloidea  Gerromorpha Puolivesiluteet Gerroidea  Hebroidea  Hydrometroidea  Mesovelloidea  Leptopodomorpha Leptopodoidea  Saldoidea  Nepomorpha Vesiluteet Corixoidea  Naucoroidea  Nepoidea  Notonectoidea  Ochteroidea  Pleoidea  Pentatomomorpha Marjaludemaiset Aradoidea  Coreoidea  Lygaeoidea  Pentatomoidea  Piesmatoidea 
Katso myös
   Luteet Wikispeciesissä   Luteet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Luteet (Heteroptera) ovat nivelkärsäisten (Hemiptera) lahkoon kuuluvia hyönteisiä. Maailmanlaajuisesti luteisiin kuuluu yli 50 000 lajia 73 heimossa, ja Suomestakin niitä tunnetaan 500.
Rakenne

Luteiden koko ja vartalon muoto vaihtelevat paljon. Pää ei liiku vartalon suhteen. Siinä on verkkosilmät ja päälaella kolme pistesilmää. Suuosat ovat muiden nivelkärsäisten tapaan imevät. Imukärsä lähtee pään etuosasta ja levossa eläin pitää sitä vartalon alla. Ruokaillessaan lude taittaa kärsän suoraan eteenpäin. Tuntosarvet muodostuvat enintään viidestä jaokkeesta. Useimmat ludelajit ovat lentokykyisiä ja etusiiven eli hemelytran rakenne on ryhmässä hyvin tyypillinen. Aikuisen hyönteisen etusiipi on useimmiten tyviosastaan kova ja nahkamainen kun taas siiven kärkiosa on kalvomainen. Siiven nahkamainen tyviosa, samoin kuin keskiruumis ja siipien väliin jäävä kolmiomainen scutellum ovat yleensä värikkäitä. Myös kalvomaiset takasiivet ovat hyvin kehittyneet ja toimivat lentämisessä.
Elinympäristöt

Useimmat ludelajit elävät kuivalla maalla sekä toukkina että aikuisina. Vesimittarit, vesiskorpioni, sauvalude, malluaiset ja pikkumalluainen ovat sopeutuneet elämään veden välittömässä läheisyydessä tai jopa vedenpinnan alla. Monet ludelajit käyttävät ravinnokseen kasvien nesteitä ja ne hakeutuvat kasvin ravinnepitoisimpiin osiin kuten kasvupisteisiin, kukintoihin ja siemeniin. Luteiden joukossa on myös runsaasti petoja ja osaa niistä käytetään biologisessa torjunnassa koska ne ovat tehokkaita vähentämään kasveja tuhoavia hyönteisiä. Useat luteet ovat hyvin ronkeleita ruokansa suhteen ja kasvinsyöjille saattaa kelvata vain tietty kasvi tai petoluteille vain tietyillä kasveilla elävät kirvat, kempit ja punkit.
Osa lajeista imee verta. Ihmisistä verta imevä lude on lutikka. Verta imevät Triatoma-suvun lajit, joita ei esiinny Suomessa, saattavat levittää ihmisiin vaarallista Chagasin tautia. Varmuutta suomalaisten tautiin sairastumiseen ei ole saatu mutta on ollut epäilyjä.
Muodonmuutos

Muodonvaihdos on osittainen. Munasta kuoriutuva toukka muistuttaa aikuista mutta on siivetön. Lude käy läpi viisi toukkavaihetta ennen aikuistumistaan. Toukkavaiheessa olevien yksilöiden lajinmääritys on usein hankalaa.
Monet luteet puolustautuvat pahanhajuisen eritteen avulla. Tällaisia lajeja on typpyluteiden yläheimossa Pentatomoidea. Hajurauhaset sijaitsevat keskiruumiin sivuilla ensimmäisten jalkaparien välissä. Jotkin lajit (etenkin Nepomorpha-alalahkoon kuuluvat, esimerkiksi vesiskorpioni) voivat pistää käsiteltäessä imukärsällään ja antaa näin varsin kivuliaan kokemuksen ahdistelijalleen.
Kirjallisuutta

Rintala, Teemu & Rinne, Veikko: Suomen luteet. Hyönteistarvike TIBIALE Oy, 2010.
Aiheesta muualla

Hemiptera-työryhmän ylläpitämä lajilista ja levinneisyysluettelo eri lajiryhmien nivelkärsäisistä ja ripsiäisistä (Arkistoitu – Internet Archive)
Atlas of the Heteroptera of Finland / Suomen ludeatlas / Atlas över Finlands stinkflyn 2012
ITIS: Heteroptera (englanniksi)
Tree of Life web project (Arkistoitu – Internet Archive)(englanniksi)
Suomessakin esiintyvä sauvalude (Ranatra linearis).
Maps

Maps tai MaPs voi tarkoittaa seuraavia:
Maps, Maroon 5:n kappale vuodelta 2014
Maps, Lesley Royn kappale, Irlannin edustaja Eurovision laulukilpailussa 2021
MaPS, Maskun Palloseura, suomalainen jalkapalloseura
Google Maps, Googlen karttapalvelu.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Maps”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lugna Favoriter

Lugna Favoriter on ruotsalainen kaupallinen radiokanava, joka soittaa rauhallista popmusiikkia. Lugna Favoriter aloitti toimintansa Tukholmassa 19. huhtikuuta 1996 ja se on osa Viaplay Group-mediakonsernia. Se laajensi Göteborgiin vuonna 2002. Myöhemmin taajuusalueita tuli yhä lisää, ja vuonna 2004 Lugna Favoriter sai käyttöönsä lukuisia Ruotsin NRJ:n entisiä taajuuksia NRJ:n vetäytyessä kolmelle suurkaupunkialueelle. Vuonna 2009 Lugna Favoriter puolestaan luovutti taajuuksia saman konsernin RIX FM:lle ja 1. heinäkuuta 2010 alkaen kanavan Tukholman ulkopuolella olevat taajuudet siirtyivät niin ikään samaan konserniin kuuluvalle Bandit Rock-radiokanavalle. Lugna Favoriteriä voi kuunnella enää Tukholmassa taajuudella 104,7 MHz ja muualla internetissä sekä mobiilissa.
Kanavan tunnuslause on Mer musik, mindre prat, suomennettuna Enemmän musiikkia, vähemmän puhetta.