stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Työnjohto-oikeus
Direktio-oikeuden rajoitukset > Tulkintaetuoikeus

Oikeuskirjallisuudessa on katsottu, että työsopimuksen ehtojen muuttamisen muotona voidaan pitää myös työnantajan tulkintaetuoikeutensa nojalla antamia määräyksiä työsuhteen ehdon tulkinnasta.
Alfred Engelsen

| Mitalit> Maa:   Norja.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Maa:   Norja> Miesten voimistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tukholma 1912 | vapaa järjestelmä, joukkuekilpailu |  |
Alfred Bertran Engelsen (16. tammikuuta 1893 Bergen – 13. syyskuuta 1966 Tvedestrand) oli norjalainen voimistelija ja olympiavoittaja. Hän kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa ja kuului siellä vapaassa järjestelmässä kultaa voittaneeseen joukkueeseen. Samoissa kisoissa hän osallistui myös uimahyppyihin.
Tunturilampi

| Tunturilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hattula
Koordinaatit:  60°56′09″N, 24°09′19″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Hyvikkälänjoen valuma-alue (35.88)
Laskujoki:  Renkajoki 
Järvinumero:  35.885.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  121,3 m  
Rantaviiva:  0,883 km  
Pinta-ala:  3,125 ha  
Saaria:  1 
 fiTunturilampi 
Tunturilampi  on Kanta-Hämeessä Hattulassa Myllykylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,1 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammen ympäristö sisältyy Renkajärvestä Rengon kautta Tunturivuorelle ja siitä edelleen kaakkoon jatkuvaan harjujakson jäätikköjokimuodostumaan. Lampi on ilmeisesti syntynyt Jokiharjun eteläpuolella olevaan loivaan painaumaan, jota Renkajoki on käyttänyt . Lampi on Renkajoen matala läpivirtausjärvi, joka on voimakkaasti ruohottunut. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä ja sen rannat ovat pohjoisrantojen harjunrinnettä lukuun ottamatta suomaata. Lammella on yksi saari ja lammella on yksi rantamökki, jonne johtaa tie.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Renkajoen yläosan valuma-alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 121,3 metriä mpy. Sillä on kaksi tulouomaa Onkilammesta, joka sijaitsee Jokiharjun pohjoispuolella. Siihen laskee lyhyt kuivatusoja läntiseltä suolta. lammen eteläpäässä Renkajoki jatkaa matkaansa ensin Myllykylän läpi ja sitten eteenpäin Tuomistoon.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa lammen nimi kirjoitettiin ”Tunduri lampi” ja siihen sille oli piirretty vain itäpuolinen tulo-oja. Lammen luusuassa sijaitsi torppa eikä Myllykylää ollut muuten olemassa paitsi vartijankoskessa ollutta myllyä. Lammella oli vuoden 1956 peruskartassa kaksi tulo-ojaa ja sen laskuoja kututtiin kartassa ”Rengonjoeksi”. Nimi oli vuonna 1979 nykyinen Renkajoki.
Työntekijöiden sitouttaminen

Työntekijöiden sitouttaminen (engl. commitment, engagement) on talouselämässä kutsuttu henkilöstöjohtamisen menettelytapa, jolla yritys pyrkii asettamaan yrityksen työntekijöille muita arvoja kuin mitä työsopimuksessa on välittömästi sovittu. Työntekijöiden sitouttaminen -terminä on erityisesti 1980-luvun lopulla yleistynyt tapa, jolla selitetään työntekijöiden luottamusta työnantajaa kohtaan. 'Sitouttamisella'-sanana on vapaaehtoinen luonne: työntekijä sitoo itse itsensä sovittuihin työpaikan menettelytapoihin, arvoihin ja käytäntöihin. Työntekijöitään sitouttava yritys näkee työntekijöissään muita arvoja kuin pelkkä työvoima tai tuotannontekijä, esimerkiksi pyrkien toimillaan edistämään työyhteisön koheesiota. Toisaalta työntekijöiden sitouttamisella pyritään jäykistämään työmarkkinoita, työntekijöiden vapaata liikkumista eli paremman työpaikan etsimistä. Sitouttamiseen liittyy velvollisuusetiikka: sitouttava osapuoli, työnantaja, pyrkii synnyttämään tai laajentamaan työntekijöiden velvollisuuden tunnetta, erotuksena puhtaasta markkinatalouden työsopimustilanteesta.
Sitouttamismenetelmät voidaan jakaa karkeasti kahteen eri toimintatapaan:
aineellinen (~rahallinen) ja
aineeton sitouttaminen (esimerkiksi sitouttaminen yrityksen arvoihin, työaikaan, työrytmiin, päätöksiin).
Esimerkkejä sitouttamistavoista

palkitseminen
työpaikkaan sitouttaminen
luottamusmiesasemaan perustuva sitouttaminen
työaikaan sitouttaminen
työrytmiin sitouttaminen
yrityksen arvoihin sitouttaminen
Sitouttamiseen liitettyä arvostelua

Marju-Riitta Immosen mukaan yritykseen sitoutuneet työntekijät eivät edistä toiminnallaan vapaita työmarkkinoita, johon kuuluu työtekijöiden vapaa liikkuminen.
Anthony Giddens ym. mukaan sitoutuneiden työntekijöiden arvo työaikaan muuttuu. Työ- ja vapaa-ajan eroa ei nähdä jyrkkänä. Erityisesti työn muuttuminen toimihenkilötyyppisiksi tehtäviksi, erotuksena suorittavan työn tekemisestä, on merkinnyt, että työn tekemiseen liittyvä tehtäviä tehdään myös vapaa-ajalla. Tällaisia ovat muun muassa puhelimeen vastaaminen tai työsähköpostien lukeminen vapaa-ajalla.kenen mukaan?
Historiantutkija Jukka Relanderin mukaan yhteistoimintaneuvotteluissa, joissa neuvotellaan työntekijöiden vähentämistä ja irtisanomisista, työntekijöiden edustajat pyritään sitouttamaan jo ennakolta päätettyyn ratkaisuun, ja saada työntekijöiden hyväksyntä.
Aake Otsala

Aake Mikko Otsala (s. 19. marraskuuta 1976 Kuopio) on suomalainen muusikko, musiikkituottaja, äänittäjä ja miksaaja. Hän on toiminut Absoluuttinen Nollapiste -yhtyeen basistina. Hän on myös laulanut joitain säveltämiään kappaleita yhtyeen levyillä. Lisäksi hän on julkaissut ambient-musiikkia sisältäviä soololevyjä. Absoluuttisen Nollapisteen lisäksi Otsalan tuottamia yhtyeitä ja artisteja ovat muun muassa Sydän, sydän, Pikku Kukka, Tuiran Miliisi ja Gnu. Hän on tuottanut myös Tulenkantajat-yhtyeen levyjä taiteilijanimellä A. G. Otsala. Otsala on yhtyeen perustaman levy-yhtiön Diu Dau Recordsin toimitusjohtaja.
Soolo-diskografia

Songs from a Closed Room (Diu Dau Digital, 2009)
Together? Live (Diu Dau Digital, 2014)
Movement Painters (Diu Dau Digital, 2014)
Surfing the Apocalypse (Diu Dau Digital, 2015)
Under the Skin (vuoden 2013 elokuva)

| Under the Skin |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jonathan Glazer
Käsikirjoittaja:   Walter Campbell  Jonathan Glazer 
Perustuu:  Michel Faberin kauhuromaaniin Under the skin (suomeksi ilmestynyt nimellä Lihaa ja verta, 2001)
Tuottaja:   James Wilson  Nick Wechsler 
Säveltäjä:  Mica Levi
Kuvaaja:  Daniel Landin
Leikkaaja:  Paul Watts
Pääosat:  Scarlett Johansson
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:   British Film Institute  Film4 
Levittäjä:   StudioCanal  A24 (Pohjois-Amerikka)  Ascot Elite (Sveitsi) 
Ensi-ilta:   2013-8-2929. elokuuta 2013 (Telluriden elokuvajuhlat)  2014-8-1010. elokuuta 2014 (maailmanlaajuinen)  
Kesto:  108 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Under the Skin on vuonna 2013 valmistunut Jonathan Glazerin ohjaama tieteiselokuva, joka perustuu löyhästi Michel Faberin vuoden 2000 romaaniin Lihaa ja verta (englanniksi Under the Skin). Scarlett Johansson esittää elokuvan pääroolissa mystistä naista, joka viettelee yksinäisiä miehiä Skotlannissa. Under the Skinin ensi-ilta pidettiin Telluriden elokuvajuhlilla 29. elokuuta 2013, ja sen maailmanlaajuinen ensi-ilta 10. elokuuta 2014.
Vastaanotto

Rotten Tomatoes -elokuvasivustolla Under the Skin on saanut 84 prosentilta kriitikoista myönteisen arvostelun. Sivuston yleisen mielipiteen mukaan elokuva voi olla vaikeasti ymmärrettävä joillekin katsojille, mutta kiehtova kuvasto ja Scarlett Johanssonin lumoava roolisuoritus tekevät Under the Skinista aavemaisen katselukokemuksen. The Guardian-lehden Peter Bradshaw kuvaili elokuvaa viiden tähden arvostelussaan visuaalisesti ällistyttäväksi ja syvästi järkyttäväksi. Myös The Times ja The Daily Telegraph palkitsivat elokuvan viidellä tähdellä omissa arvosteluissaan. Under the Skin oli useiden kriitikoiden mielestä yksi vuoden parhaista elokuvista, ja myöhemmin myös yksi 2010-luvun parhaista.
Albert Ehnberg

| Albert Ehnberg> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. heinäkuuta 1870 Helsinki
Kuollut: 14. helmikuuta 1916 (45 vuotta)
Ammatti:  näyttelijä
Albert Ehnberg (24. heinäkuuta 1870 Helsinki – 14. helmikuuta 1916) oli suomalainen näyttelijä. Ehnberg teki uransa pääosin Turussa, ja hän oli Svenska Inhemska Teaternin tukipylväitä.
Ura

Ehnbergin vanhemmat olivat sokeritehtaan mestari Fredrik Ehnberg ja Benedicta Gustafsson. Käytyään Helsingin Ruotsalaisen teatterin oppilaskoulun kurssin hän näytteli jonkin aikaa Ruotsissa Karl Dorellin teatteriseurueessa, minkä jälkeen hän asettui Turkuun. Hän työskenteli Turun ruotsalaisessa teatterissa yli 20 vuotta.
Ehnbergin taiteellinen rekisteri ulottui rakastajista ja salonkimiehistä kansannäytelmien ukkotyyppeihin. "Hänen alallaan oli tuskin mitään rajoja", vuonna 1930 julkaistussa näyttelijämatrikkelissa kirjoitetaan. Ehnbergin roolitehtäviä olivat muun muassa ruhtinas Emmeritz (Regina von Emmeritz) ja Lorenzo (Romeo ja Julia).
Ehnberg toimi lyhyen aikaa Svenska Inhemska Teaternin johtajana. Lisäksi hän antoi teatteriopetusta.
Tulon derivoimissääntö

Tulon derivoimissääntö on matemaattinen kaava, jonka avulla voidaan laskea derivaatta funktiolle, joka sisältää derivoituvien funktioiden tulon.
Olkoot funktiot  f\,\! ja  g\,\!  derivoituvia pisteessä  x\,\! . Tällöin funktio  h(x)=f(x)g(x)\,\! on derivoituva ja
Tulon derivoimissääntö voidaan kirjoittaa myös yksinkertaisempaan muotoon:
Todistus

Todistetaan tulon derivoimissääntö derivaatan matemaattisen määritelmän, erotusosamäärän raja-arvon, avulla. Tämän määritelmän mukaan
f'\left(a\right)=\lim _{\Delta a\to 0}{\frac {f\left(a+\Delta a\right)-f\left(a\right)}{\Delta a}} .'
Olkoon funktio  h(x)=f(x)g(x)\,\! derivoituva, ja todistetaan että
Ilmaistaan yhtälö  \qquad (1) funktioiden  f\,\! ja  g\,\! avulla
Lisätään ja vähennetään termi  f(x)g(x+\Delta x)\,\! yhtälöön  \qquad (2) ja järjestetään termit uudelleen:
Derivaatan määritelmän perusteella
ja
Sen lisäksi nyt pätee
jolloin yhtälöstä  \qquad (3) saadaan
Esimerkkejä > Esimerkki 1

Derivoidaan ƒ(x) = x2 sin(x). Koska x2:n derivaatta on 2x ja sin(x):n derivaatta on cos(x), niin tulon derivoimissääntöä käyttämällä saadaan ƒ '(x) = 2x sin(x) + x2cos(x).
Yleistyksiä > Useamman kuin kahden funktion tulo

Tulon derivoimissääntöä voidaan käyttää myös useamman kuin kahden funktion yhtälöille. Esimerkiksi kolmen funktion tulon derivaatta on
(u\cdot v\cdot w)'=u'\cdot v\cdot w+u\cdot v'\cdot w+u\cdot v\cdot w'
Yleistyksiä > Korkeamman asteen derivaatat

Sääntö voidaan myös yleistää Leibnizin yleinen sääntö avulla n:n asteen derivaatalle:
Katso myös binomilause and binomikerroin.
Uljana Starosolska

| Uljana Starosolska> Уляна Старосольська.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 31. maaliskuuta 1912 Lviv, Itävalta-Unkari
Kuollut: 4. joulukuuta 2011 (99 vuotta) New York, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija, toimittaja
Kirjailija
Tuotannon kieli: ukraina
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Uljana Starosolska (ukr. Уляна Старосольська, salanimi ukr. У. Любович, U. Ljubovytš; 31. maaliskuuta 1912 Lviv, Itävalta-Unkari – 4. joulukuuta 2011 New York, Yhdysvallat) oli ukrainalainen toimittaja ja kirjailija. Hän asui vuodesta 1967 Yhdysvalloissa.
Starosolskan vanhemmat olivat Volodymyr Starosolskyi ja Darija Starosolska. Hänen veljiään olivat Juri Starosolskyi ja Ihor Starosolskyi. Starosolska oli 1936–1939 lviviläisten aikakauslehtien Nova h’atan, Na slidin ja Hospodarsko-kooperatyvnyi tšasopysin päätoimittaja. Neuvostoviranomaiset karkottivat huhtikuussa 1940 hänet sekä hänen äitinsä ja veljensä Ihorin Kazakstaniin. Hänet vapautettiin vuonna 1946, ja hän pääsi Puolaan, josta hän muutti 1967 Yhdysvaltoihin. Hän julkaisi siellä muistelmansa Rozkažu vam pro Kazahstan (1969, ’Minäpä kerron teille Kazakstanista’), toimi naistenlehti Naše žyttja – Our Lifen päätoimittajana 1972–1984 ja 1987–1990 ja kirjoitti emigranttilehtiin kertomuksia, esseitä ja sketsejä.
Huomautuksia

↑  Ilmestynyt englanniksi nimellä Woman in Exile: My Life in Kazakhstan
Tummatarhakotilo

| Tummatarhakotilo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nilviäiset Mollusca
Luokka::  Kotilot Gastropoda
Lahko::  Maakeuhkokotilot Stylommatophora
Heimo::  Tarhakotilot Helicidae
Suku::  Cepaea
Laji::  nemoralis
Kaksiosainen nimi
 Cepaea nemoralis  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Tummatarhakotilo Wikispeciesissä   Tummatarhakotilo Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Cepaea nemoralis
Tummatarhakotilo eli mustahuulitarhakotilo (Cepaea nemoralis) värikäs Etelä-Suomessa tavattava maalla elävä kuorellinen nilviäinen.
Ulkonäkö

Tummatarhakotilon tunnistaa mustasta huulesta eli kuoren aukon reunuksesta. Muuten sen väritys on samanlainen kun valkotarhakotilolla (Cepaea hortensis).Tummatarhakotilo on myös hiukan suurempi kuin valkotarhakotilo.
Levinneisyys

Tummatarhakotiloita on Suomessa melko vähän, niitä löytyy harvakseltaan melko eteläisestä Suomesta.
Albert II

Albert II voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Albert II (s. 1934), belgialaisten kuningas vuodesta 1993 lähtien
Albert II (s. 1958), Monacon ruhtinas vuodesta 2005 lähtien.
Aipytos

Aipytos (m.kreik. Αίπυτος, lat. Aepytus) viittaa kreikkalaisessa mytologiassa useaan eri hahmoon:
Aipytos, myyttinen Arkadian kuningas, oli Eilatoksen poika, joka hallitsi Faisanaa. Kun Kleitor, Azanin poika, kuoli ilman perillistä, Aipytos seurasi häntä kuninkaana, jolloin maata alettiin kutsua hänen mukaansa Aipytikseksi. Hänen kerrottiin kuolleen kuolleen sen jälkeen, kun myrkyllinen käärme puri häntä vuoristossa.
Aipytos, herakleidi ja nuorin Kresfonteen, Messenian kuninkaan, ja Meropen kolmesta pojasta, oli ainoa perheestään selvinnyt miespuolinen jäsen sen jälkeen, kun hänen veljensä ja isänsä oli murhattu kapinassa. Valtaan nousi Polyfontes, joka nai Meropen. Aipytoksen vartuttua aikuiseksi hän palasi Messeniaan vaatiakseen valtakuntaansa takaisin ja surmasi Polyfonteen. Hänen poikansa Glaukos seurasi häntä Messenian kuninkaana, joita kutsuttiin hänen jälkeensä aipytideiksi herakleidien sijaan.
Aipytos, Hippothooksen poika ja Arkadian kuningas, oli ensimmäisen Aipytoksen pojanpoika. Hänen valtakautensa osui samaan aikaan, jolloin Orestes oraakkelin neuvosta jätti Mykenen ja asettui Arkadiaan. Mantineiassa oli pyhäkkö, jonne kuolevaisten ei ollut lupa mennä. Aipytos rikkoi tätä vastaan astui pyhäkköön, mutta tuli välittömästi sokeaksi ja kuoli pian sen jälkeen. Häntä seurasi valtaistuimelle hänen poikansa Kypselos.
1950-luku

| --- | --- |
Vuosisadat: 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku · 2000-luku · 2100-luku
Vuosikymmenet: 1890-luku · 1900-luku · 1910-luku · 1920-luku · 1930-luku · 1940-luku 1950-luku · 1960-luku · 1970-luku · 1980-luku · 1990-luku · 2000-luku
Vuodet: 1890 · 1891 · 1892 · 1893 · 1894 · 1895 · 1896 · 1897 · 1898 · 1899 1900 · 1901 · 1902 · 1903 · 1904 · 1905 · 1906 · 1907 · 1908 · 1909 1910 · 1911 · 1912 · 1913 · 1914 · 1915 · 1916 · 1917 · 1918 · 1919 1920 · 1921 · 1922 · 1923 · 1924 · 1925 · 1926 · 1927 · 1928 · 1929 1930 · 1931 · 1932 · 1933 · 1934 · 1935 · 1936 · 1937 · 1938 · 1939 1940 · 1941 · 1942 · 1943 · 1944 · 1945 · 1946 · 1947 · 1948 · 1949 1950 · 1951 · 1952 · 1953 · 1954 · 1955 · 1956 · 1957 · 1958 · 1959 1960 · 1961 · 1962 · 1963 · 1964 · 1965 · 1966 · 1967 · 1968 · 1969 1970 · 1971 · 1972 · 1973 · 1974 · 1975 · 1976 · 1977 · 1978 · 1979 1980 · 1981 · 1982 · 1983 · 1984 · 1985 · 1986 · 1987 · 1988 · 1989 1990 · 1991 · 1992 · 1993 · 1994 · 1995 · 1996 · 1997 · 1998 · 1999 2000 · 2001 · 2002 · 2003 · 2004 · 2005 · 2006 · 2007 · 2008 · 2009
1950-luku oli vuosikymmen, joka alkoi 1. tammikuuta 1950 ja päättyi 31. joulukuuta 1959. Vuosikymmen oli 1900-luvun kuudes vuosikymmen.
Tapahtui vuosikymmenen aikana

1950: Ensimmäiset Formula 1 -ajot ajettiin Englannin Silverstonessa 13. toukokuuta.
1952: Helsingin olympialaiset pidettiin.
1952: Elisabet II nousi valtaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa isänsä, kuningas Yrjö VI:n, kuoleman jälkeen.
1952: Suomi maksoi viimeiset sotakorvaukset Neuvostoliitolle.
1955: Suomi liittyi Yhdistyneiden kansakuntien ja Pohjoismaiden neuvoston jäseneksi.
1956: Suomen presidentiksi tuli Urho Kekkonen.
1957: Aasialainen influenssa levisi useisiin maihin aiheuttaen pandemian.
Tapahtui vuosikymmenen aikana > Tekniikka

1951: Ferranti Mark 1 ja UNIVAC I, ensimmäiset kaupalliset yleiskäyttöiset elektroniset tietokoneet.
1952: De Havilland Comet aloitti matkustajaliikenteen ensimmäisenä kaupallisena suihkumatkustajalentokoneena.
1952: ORDVAC saadaan valmiiksi
1952: Yhdysvallat räjäytti ensimmäisen vetypommin Enewetakin atollilla.
1953: Charles Townes rakensi ensimmäisen maserin.
1955: Citroën DS esitellään.
1957: Sputnik 1, ensimmäinen satelliitti, laukaistiin 4. lokakuuta.
1957: Ensimmäinen todellinen korkean tason ohjelmointikieli Fortran julkaistaan
1958: Suomen ensimmäinen tuotannollisissa tehtävissä käytetty tietokone käynnistettiin Postipankissa (IBM 650).
1958: Jack Kilby esittelee ensimmäistä toimivaa mikropiiriä.
Tapahtui vuosikymmenen aikana > Tiede

Alkuaineita löydetään: kalifornium 1950, einsteinium 1952, fermium 1953, nobelium 1958.
1952: Jonas Salkin keksimää poliorokotetta testattiin ensimmäisen kerran. Rokote yleistyi vuosikymmenen puolenvälin jälkeen.
1953: DNA:n rakenne selvitettiin.
1954: Ensimmäiset elinsiirrot suoritettiin Bostonissa ja Pariisissa.
Tapahtui vuosikymmenen aikana > Sota, rauha ja politiikka

1950–1953: Korean sota.
Joseph McCarthyn kommunismin vastaiset vainot ja kuulustelut Yhdysvalloissa (mccarthyismi).
1956–1957: Suezin kriisi.
Euroopan talousyhteisö (EEC eli ETY) perustettiin vuonna 1957.
Varsovan liitto perustettiin vuonna 1955.
Suurin osa ilmakehässä tehdyistä ydinkokeista suoritettiin.
Neuvostojoukot ja Varsovan liitto tukahduttivat Unkarin kansannousun vuonna 1956.
Fidel Castro nousi valtaan Kuubassa 1959.
Siirtomaiden itsenäistyminen: Algerian itsenäisyyssota ja ensimmäinen Indokiinan sota.
Tapahtui vuosikymmenen aikana > Talous

Länsi-Saksan ja Italian talousihmeet.
Tapahtui vuosikymmenen aikana > Kulttuuri

Yhdysvalloissa ja Euroopassa ammattiyhdistysliikkeeseen osallistuminen, hallituksen sosiaalimenot ja verot olivat suhteellisen korkealla tasolla. Suurimmaksi osaksi länsimaissa oli liberaaleja tai maltillisia hallituksia, vaikkakin kommunismi ja kylmä sota vaikuttivat politiikkaan.
Televisio korvasi radion teollisuusmaiden tärkeimpänä joukkotiedotusvälineenä.
Perinteinen popmusiikki saavutti lakipisteensä. Varhainen rock and roll -musiikki (Elvis Presleyn johdolla) oli nuorison suosiossa (nuorisokulttuurin merkityksen kasvu) ja sai edeltävien sukupolvien tuomion tai sitten siihen ei kiinnitetty huomiota.
Brylcreem ja muut hiusrasvat olivat jonkin aikaa suosittuja.
Länsimaissa lamakauden ja toisen maailmansodan traumatisoiman sukupolven kehittämä kulttuuri korosti tavanomaisuutta ja tyyntä mukautuvaisuutta.
Beatnik-kulttuuri (”beat-sukupolvi”).
Optimistisia näkemyksiä puoli-utooppisesta teknologian tulevaisuudesta, kuten esimerkiksi lentoauto.
Graffiti kehittyi taidemuotona varsinkin afroamerikkalaisen kaupunkinuorison keskuudessa. Lause ”Kilroy was here” (”Kilroy oli täällä”) yleistyi graffiteissa kautta Yhdysvaltojen.
The Twilight Zonesta tuli ensimmäinen merkittävä television tieteissarja.
Kirjallisuus

Ray Bradbury: Marsin aikakirjat (1950)
Jack Vance: Iltaruskon maa (1950)
J. D. Salinger: Sieppari ruispellossa (1951)
Marguerite Yourcenar: Hadrianuksen muistelmat (1951)
Isaac Asimov: Säätiö-trilogia (1951–1953)
Ernest Hemingway: Vanhus ja meri (1952)
Ralph Ellison: Näkymätön mies (1952)
Samuel Beckett: Huomenna hän tulee (1953)
Saul Bellow: Augie Marchin kiemurat (1953)
Ray Bradbury: Fahrenheit 451 (1953)
Arthur Miller: Noitavaino (1953)
William Golding: Kärpästen herra (1954)
J. R. R. Tolkien: Taru sormusten herrasta (1954–1955)
Aldous Huxley: Tajunnan ovet (1954)
Kingsley Amis: Onnellinen Jim (1954)
Juan Rulfo: Pedro Páramo (1955)
Vladimir Nabokov: Lolita (1955)
Tennessee Williams: Kissa kuumalla katolla (1955)
Eugene O’Neill: Pitkän päivän matka yöhön (1956)
Allen Ginsberg: Huuto (1956)
Italo Calvino: Paroni puussa (1957)
Jack Kerouac: Matkalla (1957)
Boris Pasternak: Tohtori Živago (1957)
Max Frisch: Homo Faber (1957)
Chinua Achebe: Kaikki hajoaa (1958)
William S. Burroughs: Alaston lounas (1959)
Günter Grass: Peltirumpu (1959)
Heinrich Böll: Biljardia puoli kymmeneltä (1959)
Eugène Ionesco: Sarvikuonot (1959)
Elokuva

Laulavat sadepisarat
Ensimmäinen matka
Kalpean kuun tarinoita
Loma Roomassa
Täältä ikuisuuteen
Johnny Guitar
Rififi
Seitsemän samuraita
Tie
Yö ja usva
Etsijät
Jättiläinen
Mansikkapaikka
Kunnian polut
Kurjet lentävät
Kwai-joen silta
Seitsemäs sinetti
Valamiesten ratkaisu
Tuhkaa ja timanttia
Vertigo
Apu-trilogia
Hiroshima, rakastettuni
Piukat paikat
Prinsessa Ruusunen
Suomalainen kulttuuri

Suomen kulttuurielämää 1950-luvulla leimasi korkeakulttuurin ja populaarikulttuurin vastakkainasettelu. Tunnetuimpia kiistanaiheita olivat rillumarei-elokuvat, joita kriitikot paheksuivat, mutta kansa rakasti. Eräässä rillumarei-elokuvassa myös suoranaisesti pilkattiin korkeakulttuuria. Samalla linjalla jatkoi vuonna 1958 alkanut, Aune Haarlan ja Antero Alpolan käsikirjoittama ja ohjaama radiohupailu Kankkulan kaivolla, joka laukaisi myös humppavillityksen. Suomalaisessa kevyessä musiikissa kuplettiperinnettä pitivät yllä etenkin Reino Helismaa, Jorma Ikävalko, Esa Pakarinen ja Veikko Lavi. Suosituimpia iskelmälaulajia olivat vuosikymmenen alkupuolella Henry Theel, Veikko Tuomi ja Erkki Junkkarinen; Olavi Virran ura saavutti huippunsa vuosikymmenen puolivälissä. Suosituimpia lauluyhtyeitä olivat Metro-tytöt ja Kipparikvartetti. Ensimmäiset nimekkäät naiset iskelmälaulajina olivat Annikki Tähti ja Brita Koivunen; hieman myöhemmin uransa aloittivat muun muassa Laila Kinnunen, Vieno Kekkonen, Seija Lampila, Eila Pellinen ja Eila Pienimäki.
Niin sanotuista savikiekoista siirryttiin vuosikymmenen puolivälissä vinyylilevyihin ja käännösiskelmien osuus kasvoi voimakkaasti. Ulkomaisia iskelmiä käänsivät suomeksi ahkerimmin Sauvo Puhtila, Kullervo (Tapio Lahtinen) ja Kari Tuomisaari. Myös Reino Helismaa suuntautui rillumarei-villityksen hiipumisen jälkeen yhä enemmän ulkomaisten iskelmien suomentamiseen.
Nuorisokulttuuri saapui Suomeen 1950-luvulla. Se ei kuitenkaan varsinaisesti edennyt suurimpia kaupunkeja pidemmälle ennen seuraavaa vuosikymmentä. Suomessa rock and roll saavutti 1950-luvun aikana lähinnä vain helsinkiläiset ja turkulaiset nuoret. Kanadalaisen Paul Ankan esiintyminen Helsingin Linnanmäellä elokuussa 1959 oli ensimmäinen suuri nuorisomusiikin tapahtuma Suomessa.
Henkilöitä

Doris Day
Marilyn Monroe
Miles Davis
Marlon Brando
Henkilöitä > Muusikoita

Chuck Berry
Dave Brubeck
Maria Callas
Johnny Cash
Ray Charles
Petula Clark
Patsy Cline
Nat King Cole
John Coltrane
Miles Davis
Fats Domino
Duke Ellington
Ella Fitzgerald
Dizzy Gillespie
Benny Goodman
Bill Haley
Buddy Holly
John Lee Hooker
Mahalia Jackson
B. B. King
Jerry Lee Lewis
Charles Mingus
Thelonious Monk
Roy Orbison
Édith Piaf
Little Richard
Frank Sinatra
Joan Sutherland
Muddy Waters
Hank Williams
Howlin’ Wolf
Henkilöitä > Säveltäjiä

Pierre Boulez
John Cage
Karlheinz Stockhausen
Iánnis Xenákis
Henkilöitä > Taiteilijoita

Carl Barks
Alexander Calder
Salvador Dalí
André Franquin
Alberto Giacometti
Hergé
Franz Kline
Willem de Kooning
Henry Moore
Jackson Pollock
Norman Rockwell
Mark Rothko
Henkilöitä > Elokuvantekijöitä

Michelangelo Antonioni
Ingmar Bergman
Luis Buñuel
Jean Cocteau
Walt Disney
Federico Fellini
John Ford
Howard Hawks
Alfred Hitchcock
John Huston
Elia Kazan
Stanley Kubrick
Akira Kurosawa
Fritz Lang
David Lean
Joseph L. Mankiewicz
Jean-Pierre Melville
Kenji Mizoguchi
Yasujirō Ozu
Otto Preminger
Roberto Rossellini
Vittorio De Sica
Andrzej Wajda
Orson Welles
Billy Wilder
Robert Wise
William Wyler