Volkswagen Karmann Ghia
VW/Karmann-yhteistyön taustaa

1950-luvun alussa Volkswagen valmisti taloudellista Kuplaa, mutta kun jälleenrakennus toisen maailmansodan jälkeen oli päässyt hyvään vauhtiin alkoivat asiakkaat vaatia tyylikkäämpiä ja urheilullisempia autoja. Kysyntään vastasivat useat eri korittajat Länsi-Saksassa, mutta myös mm. Sveitsistä. Wuppertalissa vuosina 1945-2001 toiminut Drews-korittaja loi alumiini-ponttoonikorilla varustetun, VW Kuplaan pohjautuvan, urheilullisen avoauton Drews VW Sport-Cabriolet jo vuonna 1947 (valmistusmäärä noin 100 kpl, myös erikoiskorit matka- ja kilpa-autoihin). Barmenissa ja sittemmin kesän 1949 tehdaspalon jälkeen Wülfrathissa toimineen Joseph Hebmüller & Söhne-korittajan 2-paikkainen, apupenkillä varustettu avo-Kupla koriin piiloon laskettavalla kangaskatolla, sekä myöhemmin samana vuonna kilpailevan, Osnabrückissä toimivan Karmann-korittajan valmistamat 4-paikkaiset Kuplan avoauto-versiot, joissa kangaskatto taittui takakorin päälle tulivat tarjolle vuonna 1949. Valitettavasti Hebmüller-tehtaan tulipalo kesällä 1949 keskeytti tuotannon vain 700 avoauton valmistuttua. Merkittävin paranneltuja, urheilullisia Volkswagen Kupla-muunnoksia tarjoava yritys oli Porsche, jonka polku suurmenestykseen avautui VW-tekniikan pohjalta rakennetulla ja 8. kesäkuuta 1948 (päivämäärä on siis Porschen syntymäpäivä) käyttöluvan saavuttaneella Porsche 356 -mallisarjalla. Mainittujen automallien Sveitsin hinnat vuoden 1950 alussa olivat sveitsiläisen Automobil Revue-lehden mukaan: VW Kupla perusmalli 5 500 CHF, VW Kupla de Luxe 6 200 CHF, Cabriolet Hebmüller sekä Karmann kumpikin 8 500 CHF, kun hintavertailun vuoksi Porsche 356 Coupé maksoi 10 200 CHF ja Porsche Cabriolet Beutler 12 200 CHF.
Eräs ensimmäisistä oli berliiniläinen Karosserie Friedrich Rometsch-korittaja, joka valmisti muun muassa 25 cm pidennettyä , neliovista Kuplaa taksikäyttöön. Sen palveluksessa olleen, jo ennen Toista maailmansotaa berliiniläistä Josef Neuss-koriyritystä (sulautui sittemmin vuonna 1933 osaksi Erdmann & Rossi -korittajaa) johtaneen Johannes Beeskown luomus oli Rometsch-Beeskow -merkillä myyty Spezial-Sportcabriolet -malli, mikä tuli tarjolle vuonna 1950, ja sai käsityönä tehdyn alumiinikorin. Muotonsa vuoksi Banaani-lempinimen saaneen mallin hinta oli kaksinkertainen VW Kuplaan verrattuna.  Myös Hollywood-elokuvatähdet kuten Audrey Hepburn ja Gregory Peck tilasivat Rometsch-korilla varustetun auton paikalliselta Rometsch-edustajalta. Gallerian sarjan 2 musta coupé oli kuvan selostuksen mukaan suomalaisomistuksessa joskin Ruotsin rekisterissä ennen siirtoa Los Angelesiin.
Rometsch-Beeskown erikoiskorilla varustetut autot saavuttivat "kultainen ruusu"-palkinnon Geneven Auto Salon-autonäyttelyissä 1954 ja 1955, samoin kuin myöhempi Rometsch Lawrence-malli vuonna 1957. Johannes Beeskown siirryttya kilpailevan Karmann-korittajan palvelukseen Rometsch synnytti VW-tekniikan pohjalta vuodesta 1957 lähtien vielä huonekalumuotoilija Bert "Chris" Lawrencen piirtämän Rometsch Lawrence-mallin, mitä valmistui 85 kappaletta ja minkä 15 senttimetrillä madalletun korin muodoissa oli amerikkalaisvaikutteita. Malli sai tyypillisen kaksivärisen korin kromikoristeiden kera. Käsityönä 1 200 työtunnissa valmistettu alumiinikori, pehmustettu kojetaulu ja aikakauden mittapuulla äveriäs sisustus nostivat Lawrence-mallin hinnan korkeaksi: vuonna 1959 sen hinta oli 8 000 D-markkaa, kun VW Kuplan Standard-perusmallin hinta (lokakuu 1959) oli 3 810 DM. Viimeinen Rometsch-Lawrence valmistui vuonna 1961, sillä Karmann Ghia oli syönyt sen markkinat. Rometsch-yritys kärsi 13.8.1961 myös merkittävän takaiskun, kun puolet yrityksen 90 työn taitajista eivät Berliinin_muurin rakentamisen vuoksi enää päässeet Länsi-Berliinin Halensee-kaupunginosassa sijainneeseen työpaikkaansa. Tämän vuoksi yrityksen toiminta lakkasi. Yksi Rometsch-Beeskow sekä Rometsch Lawrence on sijoitettu Volkswagenin Autostadt-museoon.
Merkittäviä korittajia olivat myös mm. Kupla-avoautoistaan (myös poliisikäyttöön)  kuuluisa Hebmüller sekä avo- ja coupé-muunnoksia valmistanut Sveitsin Thunissa toiminut Beutler-veljesten koriyritys nimellä Carrosserie + Spritzwerk Beutler AG, aiemmin eriytettyinä Gebrüder Beutler & Cie. sekä Carrosserie Beutler AG, mikä valmisti jo Porsche 356-mallin prototyyppien ja alkusarjan korit (6 kpl; maaliskuussa 1948 valmistunut, putkiristikkorungolla ja Roadster-alumiinikorilla varustettu ensimmäinen Porsche alustanumerolla 356-001 oli sittemmin valitun takamoottorin sijaan vielä keskimoottorilla, ja sen ensiesittely tapahtui Sveitsin Grand Prixn yhteydessä). Bonham`s-huutokaupassa 3.7.2022 Gstaadissa eräs täysin entisöity 1 200-kuutioinen VW Beutler-coupé vuodelta 1959 saavutti 138 000 Sveitsin frangin hinnan, kuluineen 158 700 CHF. Myös Sveitsissä hotellitoimintaa ja autokauppaa Schüpfheimissa (Luzern-kantonissa) harjoittaneen Enzmann-perheyrityksen vesa, nuori lääketieteen tohtori ja mobilisti Emil valmisti 506-mallista, polyesterikorilla ja pleksilasikatolla varustettua urheiluautoa noin 80-100 kappaletta. Vuonna 1956 Lausannen Comptoir Suisse-näyttelyssä ensiesitellyn mallin nimi 506 juontuu Enzmannin Frankfurtin vuoden 1957 IAA -messupilttuun numerosta, ja Sveitsin Automobil Revue-lehti (AR-Zeitung Nr. 35; vsk. 1959; pvm. 13.elokuuta 1959 - sivu 15) hehkutti sen laatua, nopeutta ja vikkelää ajokäytöstä. Koska Enzmann 506-kilpakorissa ei ollut avattavia ovia, tai liioin pyyhkimillä varustettua tuulilasia, se sijoitettiin kilpailutoiminnassa matka-autojen sijaan ylivertaisten kilpa-autojen luokkaan: tästä huolimatta etenkin kiukkuisella OKRASA-viritysmoottorilla varustetut 506:t saavuttivat kilpailuissa lehdistön huomion herättävän hyviä tuloksia. Sveitsin tunnetuimmista, myös VW-pohjaisia erikoisautoja luoneista korittajista mainittakoon vielä vuosina 1948-1988 ensin Aiglessa ja vuodesta 1953 itsenäistyneenä vuodet 1954-1958 väliaikaisesti Luganossa toiminut Ghian sivuliike Carosserie Ghia S.A., Aigle, lyhyemmin Ghia-Aigle Suisse. Sveitsi-haaraliikkeessä toimi monia aikansa merkittäviä muotoilijoita kuten Ghia-osakas Mario Boano sekä muotoilijoina Giovanni Michelotti ja Pietro Frua, jotka kaikki kolme perustaisivat sittemmin omaa nimeään kantavat suunnittelutoimistot. Ajankuvana erikoisautojen kaipuu ylitti myös systeemirajan, sillä Itä-Saksassa valmistui mm. Wartburg-erikoismallien lisäksi Reimann-veljesten työnä 1950-luvulla 13 kappaletta Porsche 356-mallia muistuttavia, korin tekijöiden mukaan nimettyjä Lindner-Coupé -autoja. Veljekset saivat Ferdinand Porschen poika Ferry Porschen kautta ilmaiseksi puutostalous l. Mangelwirtschaft-DDR:ssä vaikeasti hankittavia osia kuten sylintereitä ja mäntiä autojensa valmistamista varten.
Korittajat olivat aluksi tilanneet VW Kuplan pohjalevyn ja tekniikan suoraan valmistajalta. Volkswagen-johtaja Heinrich Nordhoffia ja yritysjohtoa hintavia erikoisautoja VW-tekniikan pohjalta valmistavien korittajien menestys, eli sivu suun mennyt kauppa kismitti.