stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sergei Auslender

Sergei Auslender 1910-luvulla.
Sergei Abramovitš Auslender (ven. Серге́й Абра́мович Аусле́ндер, 30. syyskuuta, toisten tietojen mukaan 7. lokakuuta 1886 Pietari – 11. joulukuuta 1937 Moskova) oli venäläinen kirjailija.
Sergei Auslenderin isä oli syntyisin kauppiassuvusta, ja hänen äitinsä, kirjailija Mihail Kuzminin sisar, oli aatelisperheestä. Auslender opiskeli Pietarin yliopiston historiallis-kielitieteellisessä tiedekunnassa mutta ei suorittanut tutkintoa. Hänen ensimmäiset kertomuksensa ilmestyivät vuonna 1905.
Vuodesta 1906 lähtien Auslender avusti symbolistien Zolotoje runo ja Vesy -lehtiä ja vuodesta 1909 Apollonia. Häntä pidettiin yhtenä 1900-luvun alun venäläisen proosakirjallisuuden taitavimmista tyyliniekoista. Vuonna 1908 ilmestyi Italian renessanssin ja Ranskan vallankumouksen aikaan sijoittuva kertomuskokoelma Zolotyje jabloki (”Kultaiset omenat”) ja vuonna 1912 toinen, Venäjän historiaan sijoittuvien ja omaelämänkerrallisten kertomusten kokoelma Rasskazy. Romaani Posledni sputnik (”Viimeinen matkakumppani”) kuvaa Moskovan ja Pietarin kirjallisuuspiirejä. 1920-luvulla Auslander kirjoitti nuorisolle tarkoitettuja historiallisia ja seikkailukertomuksia.
Auslender kuoli Stalinin vainoissa. Hänet pidätettiin lokakuussa 1937, tuomittiin kuolemaan syytettynä vastavallankumouksellisesta kiihotuksesta ja ammuttiin Butovon teloituspaikalla. Auslenderin maine palautettiin vuonna 1956.
Aiheesta muualla

Sergei Auslenderin teoksia Lib.ru-sivustolla (venäjäksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 2  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Muut:  IdRef
Károly Bartha

| Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten uinti. Olympialaiset  | Maa:   Unkari> Miesten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Pariisi 1924 | 100 metrin selkäuinti |  |
Károly Bartha (4. marraskuuta 1907 – 4. helmikuuta 1991) oli unkarilainen uimari. Hän saavutti pronssia 100 metrin selkäuinnissa Pariisin olympialaisissa 1924 yhdysvaltalaiskaksikon (Warren Paoa Kealohan ja Paul Wyattin) jälkeen ajalla 1,17.8.
Aiheesta muua

Databaseolympics.com
Otto Leskinen

| Otto Leskinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. helmikuuta 1997 (ikä 27) Pieksämäki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Ode, Lese
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  181 cm
Paino:  85 kg
Seura
Seura:  Tappara
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  28
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2015–
Aik. seurat:  PiPS (II-div.) KalPa (SML) Laval Rocket (AHL) Montreal Canadiens (NHL) Jokerit (KHL)
Otto Hermanni Leskinen (s. 6. helmikuuta 1997 Pieksämäki) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SM-liigajoukkue Tapparassa. Hän on pelannut urallaan myös kuusi NHL-ottelua Montreal Canadiensissa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Sveitsi 2015 | jääkiekko |  |
Leskinen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin hän voitti hopeaa. Leskinen putosi viimeisten joukossa Suomen alle 20-vuotiaiden MM-joukkueesta vuoden 2017 turnaukseen. Yhteensä hän on pelannut 25 nuorten ja 20 poikien maaottelua.
Suomen A-maajoukkueessa Leskinen on pelannut 16 ottelua tehden neljä syöttöpistettä. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Channel One Cupin Tampereen Hakametsän jäähallissa pelatussa avausottelussa 13. joulukuuta 2018 Tšekkiä vastaan. Leskinen merkittiin heti Suomen ykköspuolustajapariin Jani Hakanpään viereen. Hän putosi viimeisten joukossa vuoden 2019 MM-kisajoukkueesta.
Pelityyli

Leskistä KalPan A-nuorissa valmentanut Sami Kapanen on kuvaillut häntä taitavaksi ja hyvin liikkuvaksi puolustajaksi sekä monipuoliseksi pelaajaksi, joka on erikoisen vahva hyökkäyssuuntaan edetessä. Kapanen on maininnut Leskisen myös hyväksi ylivoimapelaajaksi.
Muuta

Leskisen isoveli Ville pelaa hyökkääjänä monikansallisen ICE Hockey Leaguen slovenialaisjoukkue HK Olimpija Ljubljanassa. Otto Leskinen valmistui keväällä 2016 merkonomiksi Savon ammatti- ja aikuisopistosta.
Thomas Barrineau

Thomas Jan ”Tommy” Barrineau (s. 28. elokuuta 1988 Athens, Georgia, Yhdysvallat) on suomalainen kymmenottelija. Hän edustaa Suomessa HIFK:ta ja häntä valmentaa Shawn Wilbourn.
Kalevan kisoista Barrineaulla on kymmenottelusta kultaa vuodelta 2014, hopeaa 2017 ja pronssia 2012 ja 2016. Sisäradoilta hänellä on seitsenottelun SM-kulta vuodelta 2015. Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailuista Barrineaulla on 4 × 400 metrin viestijuoksussa hopeaa vuodelta 2016 ja pronssia vuosilta 2012 ja 2017. Hänellä on myös maaotteluedustuksia.
Barrineaun ennätys kymmenottelussa on 7762 pistettä huhtikuussa 2015 Yhdysvaltojen Georgiassa käydyistä kisoista. Samoissa kisoissa hän paransi myös 110 metrin aitojen, keihäänheiton ja kuulantyönnön ennätystään.
Barrineaun äiti on suomalainen. Hänen isänsä on yhdysvaltalainen Jim Barrineau, joka kilpaili korkeushypyssä Montrealin olympialaisissa 1976 ja sijoittui 11:nneksi tuloksella 214 cm.
Henkilökohtaiset ennätykset

Lähteet
Aiheesta muualla

Thomas Barrineau Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Thomas Barrineau Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  World Athletics
Barrakudinat

| Barrakudinat |
| --- | --- |
 Atlantinbarrakudina (Lestidium atlanticum)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Auloppikalat Aulopiformes
Heimo::  Barrakudinat Paralepididae  Bonaparte, 1832
Suvut
 Arctozenus  Dolichosudis  Lestidiops  Lestidium  Lestrolepis  Macroparalepis  Magnisudis  Notolepis  Paralepis  Stemonosudis  Sudis  Uncisudis 
Katso myös
   Barrakudinat Wikispeciesissä   Barrakudinat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Barrakudinat (Paralepididae) on auloppikaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan kaikista valtameristä.
Lajit ja anatomia

Barrakudinojen heimoon kuuluu 12 sukua ja 56 lajia. Eräissä lähteissä myös keihäskalat (Anotopteridae) katsutaan kuuluvaksi barrakudinoihin. Ruumiinrakenteeltaan barrakusinat ovat solakoita ja pitkänomaisia kaloja ja muistuttavat ulkonäöltään barrakudia. Suurimmat lajit voivat saavuttaa noin metrin pituuden, mutta tyypillisesti ne kasvavat 6–56 cm pitkiksi. Tyypillisiä piirteitä ovat pitkä kuono, ruumiin takaosassa sijaitsevat lyhyet selkä- ja rintaevät, sekä pitkähkö peräevä. Rasvaevä sijaitsee lähellä haarautunutta pyrstöä. Suu on suuri ja hampaat pienikokoiset. Barrakudinoilla ei ole uimarakkoa. Suurin osa heimon kaloista on hermafrodiitteja, mutta osalla lajeista on erilliset koiras- ja naarasyksilöt. Väriltään barrakudinalajit ovat  hopeanharmaita ja ruumiissa voi olla ruskeita tai mustia raitoja tai laikkuja.
Levinneisyys ja elintavat

Barrakudinoja tavataan niin kylmistä kuin lämpimistäkin valtameristä. Yleisimpiä ne ovat kuitenkin trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla. Ne elävät niin lähellä pintaa kuin syvissäkin vesissä, aina noin 2 000 metrin syvyyteen. Heimon kaloille on tyypillistä uida pystyasennossa pää ylöspäin. Barrakudinojen ravintoa ovat pienet kalat, äyriäiset ja eläinplankton.
Sergei Baruzdin

Sergei Aleksejevitš Baruzdin (ven. Серге́й Алексе́евич Бару́здин, 22. heinäkuuta 1926 Moskova – 4. maaliskuuta 1991 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Sergei Baruzdin syntyi virkailijaperheeseen. Hänen ensimmäiset kertomuksensa ilmestyivät Pioner-lastenlehdessä vuonna 1938. Osallistuttuaan toiseen maailmansotaan Baruzdin alkoi kirjoittaa yksinkertaisia lastenrunoja ja vuodesta 1951 proosaa. Hän liittyi vuonna 1949 Neuvostoliiton kommunistipuolueeseen ja valmistui vuonna 1958 Maksim Gorkille nimetystä kirjallisuusinstituutista. Vuodesta 1966 lähtien hän työskenteli Družba narodov -kirjallisuuslehden päätoimittajana. Hänestä tuli 1958 Venäjän kirjailijaliiton hallituksen jäsen ja 1967 Neuvostoliiton kirjailijaliiton hallituksen sihteeri.
Baruzdinin sävyltään opettavaisista lastenkirjoista tunnetuimpia ovat Neuvostoliiton ja Intian kansojen ystävyydestä kertovat Ravi i Šaši (”Ravi ja Šaši”, 1956) ja Kak Snežok v Indiju popal (”Miten Lumipallo joutui Intiaan”, 1957). Aikuisille tarkoitettu romaani Sinun kanssasi Nataša (Povtorenije proidennogo, 1964) kuvaa toisen maailmansodan nuorten sotilaiden aikuistumista. Baruzdin esiintyi myös kirjallisuushistorioitsijana, kriitikkona ja kääntäjänä. Hänen teoksiaan on julkaistu viidelläkymmenellä kielellä yli kolmenkymmenen miljoonan kappaleen painoksena.
Suomennettuja teoksia

Kasvetaan kilpaa. Suom. Virve Luoto. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1954.
Sinun kanssasi Nataša. Suom. Ulla-Liisa Heino. Jyväskylä: Gummerus, 1969.
Rudolf Virchow

Hugo Vogelin maalaama muotokuva Virchowista
Rudolf Karl Virchow (13. lokakuuta 1821 – 5. syyskuuta 1902) oli saksalainen patologi, lääketieteilijä, biologi ja poliitikko. Häntä pidetään yhtenä modernin patologian isänä.
Virchow opiskeli lääketiedettä Berliinissä sotilasakatemian stipendillä. Valmistuttuaan hän ei lähtenytkään armeijan lääkäriksi, vaan pestautui Berliinin Charité-yliopistosairaalaan. Sieltä hänet erotettiin poliittisista syistä. Virchow jatkoi anatomian opintojaan Würzburgissa, ja palasi Berliiniin 1856 anatomisen patologian professorin juuri perustettuun virkaan. Virchow rohkaisi opiskelijoita käyttämään mikroskooppia lääketieteellisissä tutkimuksissa.
Virchowin nimiin on kirjattu useita lääketieteellisiä löytöjä kuten leukemian tunnistaminen. Hänet tunnetaan parhaiten solujen jakautumista koskevasta teoriastaan Omnis cellula e cellula (jokainen solu syntyy samanlaisesta solusta), jossa tyrmätään ajatus spontaanista sikiämisestä.
Virchow valittiin vuonna 1861 liberaalismielisen Saksan edistyspuolueen puheenjohtajaksi. Vuosien 1866 ja 1871 sodissa hän suuntasi poliittisen tarmonsa sotilassairaaloiden ja sairaalajunien perustamiseen, ja Saksan ja Ranskan välisen sodan aikana hän johti itse ensimmäistä sairaalajunaa joka lähti rintamalle. Hän toimi kansanedustajana vuosina 1880–1893.
Virchow oli aktiivinen vaikuttaja Saksan 1870-luvun Kulturkampfissa, jossa muun muassa tieteilijät ottivat yhteen katolisen kirkon johtajien kanssa.
Virchow sai Copley-mitalin vuonna 1892.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rudolf Virchow Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Alankomaat 2  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  Leopoldina  Mathematics Genealogy Project  Scopus 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Bratislawa Youghurt

Bratislawa Youghurt (myös BY) on tunnettu soluyhteisö Teekkarikylässä Espoon Otaniemessä. Teknillisen korkeakoulun opiskelijoiden 1980-luvulla perustama soluyhteisö on Suomen vanhimpia. Solun perustajat osallistuivat 1980-luvulla urheilukilpailuihin Elysée Diggers -joukkoeella, jonka nimi vaihdettiin myöhemmin yhteisön nykyiseen muotoon Bratislawa Youghurt.
Bratislawa Youghurt sijaitsee Aalto-yliopiston ylioppilaskunnan Jämeräntaival 6:n ylimmässä kerroksessa, mihin se muutti Jämeräntaival 7:n ja 5:n kautta. BY:n kerrosnaapurina on toinen Otaniemen pitkäaikaisista soluyhteisöistä, Joutomiehet.
BY:lle haetaan ylioppilaskunnan normaalin asuntojonon kautta.
Aiheesta muualla

Tarkkanen, Annimaija: Bratislawa Youghurt: bystoriikki, eli Hämäriä muistikuvia noin 1978-2015.  Espoo:  Ota-Karjut ry.
Bratislawa Youghurt Instagramissa
Dave Bartholomew

Dave Bartholomew (Amsterdam, 1962)
David Louis Bartholomew (24. joulukuuta 1918 Edgard, Louisiana – 23. kesäkuuta 2019 Metairie, Louisiana) oli yhdysvaltalainen muusikko, lauluntekijä ja musiikkituottaja. Hän oli näkyvä hahmo New Orleansin musiikkielämässä 1950-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Hän kirjoitti ja tuotti musiikkia useille artisteille, ja parhaiten hänet tunnetaan menestyksekkäästä yhteistyöstä Fats Dominon kanssa.
Elämä ja ura

Bartholomew soitti ensimmäisenä soittimenaan tuubaa, mutta siirtyi sittemmin trumpettiin. Hän liittyi vuonna 1939 Fats Pichonin yhtyeeseen, joka soitti Mississippin höyrylaiva SS Capitolilla. Hän soitti myös Jimmie Luncefordin orkesterissa ennen liittymistään armeijaan vuonna 1942.
Armeijan soittokunnassa Bartholomew alkoi säveltää ja sovittaa musiikkia. Palattuaan New Orleansiin hän perusti rhythm and blues -yhtyeen ja nauhoitti De Luxe -yhtiölle muun muassa kappaleen ”Country Boy”. Yhtyeessä soittivat hänen lisäkseen rumpali Earl Palmer ja saksofonistit Herb Hardesty ja Alvin Tyler.
Vuonna 1949 Imperial Recordsin Lew Chudd otti Bartholomew’n levy-yhtiöön laulunkirjoittajaksi, tuottajaksi ja sovittajaksi. Hän teki Fats Dominolle kappaleen ”The Fat Man”, jota myytiin yli miljoona kappaletta. Bartholomew teki pitkään yhteistyötä Dominon kanssa ja kirjoitti suurimman osan Dominon lauluista yhteistyössä tämän kanssa. Heidän tunnettuihin tuotoksiinsa kuuluvat muun muassa ”Ain’t That a Shame”, ”I’m in Love Again”, ”Blue Monday”, ”I’m Walkin’”, ”Walking to New Orleans” ja ”Let the Four Winds Blow”. Yhteensä Bartholomew’n ja Dominon lauluja on myyty useita satoja miljoonia kappaleita.
Bartholomew kirjoitti musiikkia myös lukuisille muille artisteille, mukaan lukien Jewel King, Lloyd Price ja Smiley Lewis. Lisäksi hän tuotti muun muassa Frankie Fordia, Snooks Eaglinia ja Earl Kingiä. Hänen oma vuoden 1957 levytyksensä ”The Monkey” vaikutti Jamaikalla ska-musiikin kehittymiseen.
Myöhemmin Bartholomew vetäytyi osittain musiikkielämästä, mutta esiintyi silloin tällöin Dave Bartholomew Big Bandin kanssa musiikkifestivaaleilla. Hän on ollut vuodesta 1998 Songwriters Hall of Famen ja vuodesta 1991 Rock and Roll Hall of Famen jäsen. Vuonna 2007 hän sai paikan Blues Hall of Famesta.
Bartholomew kuoli 100-vuotiaana sairaalassa Louisianassa 23. kesäkuuta 2019.
Baškarikin kieli

Baškarikin eli gawrin kieli on Pakistanissa Panjkoran yläjuoksun vuoristokylissä puhuttava dardilainen kieli. Sen puhujat kutsuvat sitä kohistaniksi eli ”vuoristokieleksi”. Vuonna 1995 puhujia arvioitiin olevan noin 60 000–80 000 henkeä. Toisen tiedon mukaan heitä olisi vain 1 500.
Baškarik (gawri) kuuluu dardilaisten kielten itäisen ryhmän kohistanilaiseen alaryhmään. Se toimii yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä.
Baskakit

Baskakki Venäjällä Sergei Ivanovin maalauksessa vuodelta 1909.
Baskakit (mong. darugha tai darughachi) olivat mongolien valloittamilla alueilla toimineita esimerkiksi järjestyksestä, veronkannosta ja nostoväen keruusta vastanneita virkailijoita.
Nimi baskakit on johdettu muinaisturkin sanasta baskak. Mongoliksi termi tunnetaan nimillä darugha tai darughachi. Järjestelmä on mahdollisesti peräisin Turkestanissa vaikuttaneilta karakitaaneilta, jotka lähettivät kitaanivirkamiehiä alaistensa hallitsijoiden hoveihin näitä valvomaan.
Mongolivaltakunnassa baskakit mainitaan historiallisissa lähteistä ensimmäisen kerran vuonna 1214. Mongoleilla oli jo tässä vaiheessa aiemmin valloituksia ja heidän alaisiaan hallitsijoita. Etenkin Tšingis-kaani suosi aluksi alaistensa hallitsijoiden johtamista solmimalla naimasiteitä näiden kanssa. Baskakeja alettiin nimittämään, kun Jin-dynastia Pohjois-Kiinassa oli rikkonut mongolien kanssa solmimansa tribuuttisuhteen. Baskakjea lähetettiin myös sittemmin Khorasmialta valloitettuun Transoksaniaan. Ögödei-kaanin kaudella baskakeja alettiin nimittää myös vapaaehtoisesti mongoleille alistuneiden hallitsijoiden hoveihin. Hovien ohella baskakeja saatettiin lähettää valvomaan myös yksittäisiä kaupunkeja tai ylimystöperheitä. Baskakeja asetettiin myös ulkomaalaisista sotilaista koottuihin tyksitön yksiköihin. Taustaltaan baskakit kuuluivat lähes aina mongolivaltakuntaan hyvin varhaisessa vaiheessa liittyneisiin heimoihin, kuten kitaaneihin, naimaaneihin, onguutteihin ja uiguureihin.
Mongolivaltakunnan hajottua myös sen seuraajavaltiot käyttivät baskakijärjestelmää. Mongolien Kiinaa hallinneessa Yuan-dynastiassa baskakeista tuli eräänlaisia paikallishallinnon virkamiehiä, jotka johtivat esimerkiksi piirikuntien kiinalaisten virkamiesten toimintaa. Il-kaanien valtakunnassa baskakit (persiaksi šahna) palvelivat persialaisten kuvernöörien rinnalla. Kultaisessa ordassa baskakit hallinnoivat usein valtakunnan vakinaisesti asutettuja alueita, kuten kaupunkeja Krimin niemimaalla ja Venäjän ruhtinaskuntia. Venäläisten ruhtinaiden autonomian kasvaessa 1300-luvulla baskakien merkitys väheni oleellisesti ja heidät korvattiin satunnaisemmin toimineilla lähettiläillä.
Saskia Bartusiak

Saskia Bartusiak 2015
Saskia Bartusiak (s. 9. syyskuuta 1982 Frankfurt am Main) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelasi Saksan maajoukkueessa 101 maaottelua ja teki niissä kolme maalia.
Bartusiak pelasi ensimmäisen kerran Saksan maajoukkueessa huhtikuussa 2007. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 2007 sekä Euroopan-mestaruuden vuosina 2009 ja 2013. Hän saavutti olympiapronssia vuonna 2008 ja voitti olympiakultaa vuonna 2016. Vuonna 2000 hän oli voittamassa alle 18-vuotiaitten Euroopan-mestaruutta.
Seuratasolla Bartusiak edusti 1. FFC Frankfurtia vuosina 2005–2017 ja voitti UEFA Cupin vuosina 2006 ja 2008. Hänen aiempia seurojaan olivat FSV Frankfurt sekä junioriseura FV 09 Eschersheim.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saskia Bartusiak Wikimedia Commonsissa
Saksan joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2009
1 Angerer |
2 Stegemann |
3 Bartusiak |
4 Peter |
5 Krahn |
6 Laudehr |
7 Behringer |
8 Grings |
9 Prinz |
10 Bresonik |
11 Mittag |
12 Holl |
13 Okoyino |
14 Kulig |
15 Fuss |
16 Müller |
17 Hingst |
18 Garefrekes |
19 Bajramaj |
20 Zietz |
21 Weiß |
22 Schmidt |
Valmentaja Neid
Saksan joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2011
1 Angerer |
2 Schmidt |
3 Bartusiak |
4 Peter |
5 Krahn |
6 Laudehr |
7 Behringer |
8 Grings |
9 Prinz |
10 Bresonik |
11 Popp |
12 Holl |
13 Šašić |
14 Kulig |
15 Faißt |
16 Müller |
17 Hingst |
18 Garefrekes |
19 Bajramaj |
20 Goeßling |
21 Schult |
Valmentaja Neid
Saksan joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2013
1 Angerer |
2 Schmidt |
3 Bartusiak |
4 Maier |
5 Krahn |
6 Laudehr |
7 Behringer |
8 Keßler |
9 Lotzen |
10 Marozsán |
11 Mittag |
12 Schult |
13 Okoyino |
14 Linden |
15 Cramer |
16 Leupolz |
17 Henning |
18 Huth |
19 Bajramaj |
20 Goeßling |
21 Benkarth |
22 Wensing |
23 Däbritz |
Valmentaja Neid
Saksan joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2015
1 Angerer |
2 Schmidt |
3 Bartusiak |
4 Maier |
5 Krahn |
6 Laudehr |
7 Behringer |
8 Bremer |
9 Lotzen |
10 Marozsán |
11 Mittag |
12 Schult |
13 Šašić |
14 Peter |
15 Cramer |
16 Leupolz |
17 Henning |
18 Popp |
19 Petermann |
20 Goeßling |
21 Benkarth |
22 Kemme |
23 Däbritz |
Valmentaja Neid
Saksan joukkue – Kesäolympialaiset 2016
1 Schult |
2 Henning |
3  Bartusiak |
4 Maier |
5 Krahn |
6 Laudehr |
7 Behringer |
8 Goeßling |
9 Popp |
10 Marozsán |
11 Mittag |
12 Kemme |
13 Däbritz |
14 Peter |
15 Islacker |
16 Leupolz |
17 Kerschowski |
18 Benkarth |
19 Huth |
Valmentaja Neid
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa 
Henkilöt:  Deutsche Biographie
Marja-Leena Syvänen

Marja-Leena Syvänen tai Marjukka Syvänen (10. marraskuuta 1939 Valkeakoski – 1. huhtikuuta 2003 Akaa) oli suomalainen näyttelijä, joka muistetaan lähinnä Maalaiskomedioista Hillevi Jortikan roolista.
Osittainen filmografia

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1998 | Vain muutaman huijarin tähden | Hillevi Jortikka |
| 2000 | Kekkosen kaveri | Esteri Ojansivu |
| 2001 | Peräkamaripojat | Hillevi Jortikka |
| 2001–2002 | Mooseksen perintö | Hillevi Jortikka |
Jacob Barnett

| Jacob L>  Barnett |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. toukokuuta 1998 (ikä 26) Indianapolis, Indiana, USA
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Jacob L. Barnett (s. 26. toukokuuta 1998 Indianapolis, USA) on jatko-opiskelija ja opiskelee teoreettisen fysiikan instituutissa (Perimeter Institute for Theoretical Physics) Waterloossa Kanadassa. Häntä pidetään ihmelapsena, ja hänen mitattu älykkyysosamääränsä on 170. Hän pääsi 10-vuotiaana opiskelemaan Indiana University -yliopistoon. 13-vuotiaana hän julkaisi ensimmäisen tutkimuksensa ja on nuorin astrofysiikan tutkimuksen tehnyt.
Barnett on muun muassa keksinyt oman versionsa suhteellisuusteoriasta, ja on opiskellut differentiaali- ja integraalilaskentaa, algebraa, geometriaa ja trigonometriaa.
Elämäkerta

Hänen äitinsä Kristine Barnettin kirjoittamassa elämäkerrassa kerrotaan, että Jacob Barnettille oli kaksivuotiaana diagnosoitu autismi. Barnett ei käynyt tavallista koulua, vaan hänen vanhempansa opettivat häntä.  Asiantuntijat ja lääkärit ennustivat, että Barnettin tulevaisuus olisi hyvin synkkä, ja kysyttiin, oppisiko hän koskaan huolehtimaan itsestään, suorittamaan jokapäiväisiä tehtäviä tai edes lukemaan.
10-vuotiaana Barnett hyväksyttiin yliopistoon opiskelemaan.
Vuonna 2015 julkaistussa tutkimuksessaan Jacob Barnett ja Lee Smolin osoittavat, että hamiltonialaisessa näkemyksessä kvanttigravitaatioon on ongelma. Barnett oli tuolloin 13-vuotias ja on näin ollen nuorin astrofysiikan tutkimuksen julkaissut. Barnett on sittemmin tehnyt muitakin tutkimuksia kvanttimekaniikkaan liittyen.
Hän on kehittänyt myös omia teorioita. Eräs hänen teorioistaan on, että universumi ei ole litteä, kuten on oletettu, vaan kaarevan muotoinen.
Barnett kertoi "Forget What You Know" Ted Talk  -puheessaan vuonna 2012 siitä, miksi jokaisen tulisi ajatella asioita omalla luovalla tavallaan, eikä hyväksyä koulussa opetettua tietoa itsestään selvyyksinä pidettyinä asioina. Vuonna 2015 "Be Original Already" The Igniste Conference -puheessaan hän kertoi jokaisen omien ideoiden merkityksestä. Hän käytti esimerkkinä fysiikkaa ja kvanttifysiikkaa ja niiden historiaa.
Opinnot

Barnett aloitti vuonna 2013 teoreettisen fysiikan opinnot Perimeter Institute for Theoretical Physics'issä, Kanadan Waterloossa. Tämän oppilaitoksen tarkoituksena on tuottaa korkeasti koulutettuja ja erittäin motivoituneita jatko-opiskelijoita teoreettinen fysiikan edelläkävijöiksi. Hän suoritti siellä maisterin tutkinnon yhdessä vuodessa ja valmistui vuonna 2014. Hän oli tuolloin 15-vuotias ja nuorin, joka koskaan oli suorittanut kyseisen tutkinnon.lähde? Sen jälkeen hän on jatkanut opintojaan samassa instituutissa.
Aiheesta muualla

Jacob Barnett - Google Scholar-Sitaatit scholar.google.com.
Jacob Barnett YouTube.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Katalonia  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Puola 
Tieteilijät:  Google Scholar  MathSciNet  ORCID  zbMATH 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Jacob Barnett
Käännös suomeksi
Sara Gama

Sara Gama (2018)
Sara Gama (s. 27. maaliskuuta 1989 Trieste) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Gama esiintyi ensimmäisen kerran Italian naisten maajoukkueessa kesäkuussa 2006. Hän oli voittamassa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruutta vuonna 2008. Hän edusti Italiaa naisten EM-kisoissa 2009, 2013 ja 2017. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi Italian joukkueen kapteenina kaikki viisi ottelua alusta loppuun. MM-kisojen päättyessä hän on pelannut 115 maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia.
Seuratasolla Gama edustaa Juventusta. Aiemmin hän on pelannut muun muassa Bresciassa ja ranskalaisseura Paris Saint-Germainissa.