stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Verkottuminen
Verkottuminen ja tiedon jakaminen

Tiedon jakamista tapahtuu jo valtioiden välillä ja valtioiden sisällä viranomaisyhteistyössä, yrityselämässä muun muassa ostajien, myyjien, valmistajien, huoltajien ja alihankkijoiden välillä sekä sodankäynnissä verkostokeskeisen sodankäynnin termin sisällä.
Internet on globaalia tiedon jakamista kaikkien kanssa ja merkittävin uusi tiedonjakamisen tapa. Nykyaikaista toimintaa ei voi kohta tarkastella tarkastelematta samalla internetin käyttöä. Aasian maanjäristys joulukuussa 2004 oli tästä hyvä esimerkki.
Verkottumisen vaatimuksia

Verkottuminen vaatii:
uudenlaista tietoa monipuolisesti jakavaa tekniikkaa
kasvavaa kompleksisuuden hallintaa. Kun tietoa jaetaan laajemmin, uuden tiedon vastaanottajilta edellytetään uuden jaetun tiedon merkityksen ymmärtämistä, enemmän tietoa.
kokonaisuuden käsittelyä ja ymmärtämistä yli oman perinteisen byrokraattisen ja hierarkkisen reviirin: kuka muu voisi tarvita tietoa, jota minulla on? Kenen muun tietoa voisin tarvita? Missä kokonaisuudessa (verkossa) olen mukana?
valtion ja suurempien organisaatioiden osalta uutta lainsäädäntöä
järjestelmien yhteen sovittamista ja yhteisiä standardeja
aktiivisuutta esimerkiksi kansalaisten ja tiedon jakajien osalta
yhteistyöhalukkuutta ja -kykyä tiedon jakajien kesken. Mutta ennen kaikkea tarvitaan
innovatiivisuutta, uusien mahdollisuuksien näkemistä, muutoksen mahdollisuuden näkemistä.
Kaiken kaikkiaan verkottuminen on laaja ja monta ulottuvuutta käsittävä muutos, jossa uusi tietotekniikka on vain mahdollistaja.
Hyvin verkoittuneita henkilöitä

Paavali
Marin Mersenne
Gottfried Leibniz
Kirjallisuutta

McNeill, William: Verkottunut ihmiskunta: Yleiskatsaus maailmanhistoriaan.  Vastapaino, 2006.  ISBN 951-768-185-2 (The Human Web: A Bird's-Eye View of World History, 2003)
Saint-Appolinaire

| Saint-Appolinaire |
| --- | --- |
 Yleisnäkymä kunnasta
 Saint-Appolinaire
 Koordinaatit: 45°58′40″N, 4°25′27″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Auvergne-Rhône-Alpes
Departementti:  Rhône
Arrondissementti:  Villefranche-sur-Saône
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  41,0 km²
Korkeus:  600–900 m
Väkiluku (2021):  235 
 – Väestötiheys:  5 as./km²
Kunnan numero:  69181
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Saint-Appolinaire on kunta Ranskassa Rhônen departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 38 kilometriä Villefranche-sur-Saônen kaupungista länteen ja 50 kilometriä Lyonista luoteeseen.
Saint-Appolinairen kirkon alttari
Saint-Appolinaire on pieni vuoristokunta, jonka elinkeino perustuu maatalouteen. 1800-luvulla kunnan väkimäärä nousi, jolloin tekstiiliteollisuus kehittyi. Tuolloin puolet asukkaista työskenteli kutojina ja käsityöläisiä oli paljon. Kunnan väestömäärä on puolittunut 1800-luvulta lähtien. Suurena syynä tähän on läheisten kaupunkien vetovoima. Kunnan julkinen koulu suljettiin vuonna 1988. Kunnan erikoisuus on 96 hehtaarin yhteismaa "Les Communaux", jonka omistuksen alkuperästä ei ole tietoa.
Noin vuoden 1100 tienoilla Lyonin tuomiokapituli rakensi kunnan hautausmaalle ensimmäisen kirkon. Nykyinen kirkko rakennettiin vuosina 1852–1854.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saint-Appolinaire Wikimedia Commonsissa
Moydans

| Moydans |
| --- | --- |
 Risou-vuori
 Moydans
 Koordinaatit: 44°24′02″N, 5°30′16″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Provence-Alpes-Côte d’Azur
Departementti:  Hautes-Alpes
Arrondissementti:  Gap
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  10,5 km²
Väkiluku (2021):  39 
 – Väestötiheys:  3 as./km²
Kunnan numero:  05091
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Moydans on kunta eteläisessä Ranskassa Hautes-Alpesin departementissa Provence-Alpit-Rivieran alueella. Se sijaitsee noin 62 kilometriä Gapin kaupungista länteen.
Observatoire des Baronnies provençales
Kunnan maisemaa hallitsee 1182 metriä korkea Risou-vuori (Montagne du Risou), jonka huippu on Moydansin ja Saint-André-de-Rosansin kuntien rajalla.
Kunnan alueella on vuonna 2013 avattu observatorio, Observatoire des Baronnies provençales. Sen rakentamisessa käytettiin hyväksi entisiä maatalousrakennuksia. Tarkkailupaikkana Hautes-Alpes mahdollistaa 200 selkeää yötä vuodessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Moydans Wikimedia Commonsissa
Saint-André-de-Rosans

| Saint-André-de-Rosans |
| --- | --- |
 Kunnantalo - koulu
 vaakuna
 Saint-André-de-Rosans
 Koordinaatit: 44°22′41″N, 5°30′55″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Provence-Alpes-Côte d’Azur
Departementti:  Hautes-Alpes
Arrondissementti:  Gap
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  36,6 km²
Väkiluku (2021):  156 
 – Väestötiheys:  4 as./km²
Kunnan numero:  05129
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Saint-André-de-Rosans on kunta eteläisessä Ranskassa Hautes-Alpesin departementissa Provence-Alpit-Rivieran alueella. Se sijaitsee noin 63 kilometriä Gapin kaupungista länteen.
Saint-André-de-Rosansin luostarin rauniot
Saint-André-de-Rosansin luostari perustettiin vuonna 988. Luostarista on jäljellä vain kirkon 1100-luvulla rakennetun laivan seinät sekä 1000-luvulta olevan apsiksen rauniot. Raunioissa tehdyissä kaivauksissa löydettiin huomattavia mosaiikkiteoksia. Luostari kärsi tuhoista Ranskan uskonsodissa vuonna 1574, ja lopullisesti se tuhoutui, kun se myytiin Ranskan suuren vallankumouksen aikana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saint-André-de-Rosans Wikimedia Commonsissa
Rémuzat

| Rémuzat |
| --- | --- |
 Rémuzat nähtynä Rocher du Caire -vuorelta
 vaakuna
 Rémuzat
 Koordinaatit: 44°24′51″N, 5°21′25″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Auvergne-Rhône-Alpes
Departementti:  Drôme
Arrondissementti:  Nyons
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  16,8 km²
Väkiluku (2021):  315 
 – Väestötiheys:  18 as./km²
Kunnan numero:  26264
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rémuzat on kunta Ranskassa Drômen departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee Eyguesin ja sen sivujoen Oulen varrella, noin 27 kilometriä Nyonsin kaupungista koilliseen.
Kylä ja Rocher du Caire
Rémuzat oli 1300-luvulla kaksi erillistä kylää. Oulejoen oikealla rannalla vuoren rinteellä oleva Castrum Remusaco, ja vasemmalla rannalla joen läheisyydessä Campus Caritatis. 1600-luvulla vuoren rinteellä oleva kylä autioitui, koska sitä uhkasivat viereisen Rocher du Caire -vuoren maanvyörymät. Autioituvan kylän talojen kiviä käytettiin laaksossa olevan kylän rakennustarpeisiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rémuzat Wikimedia Commonsissa
Tiehytmadot

| Tiehytmadot |
| --- | --- |
 Botulus microporus, kalan loinen
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Laakamadot Platyhelminthes
Luokka::  Tiehytmadot Trematoda  Rudolphi, 1808
Alaluokat
 Aspidogastrea  Digenea 
Katso myös
   Tiehytmadot Wikispeciesissä   Tiehytmadot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tiehytmadot eli imumadot (Trematoda) on laakamatojen pääjaksoon kuuluva eläinluokka. Tiehytmatoja tunnetaan noin 9 000 lajia, joista useimmat elävät aikuisina selkärankaisten loisina ja toukkavaiheessa esimerkiksi nilviäisissä. Tiehytmadoista tunnetuimpia on lampaan maksamato (Fasciola hepatica) ja muun muassa bilhartsiaa aiheuttavat halkiomadot. Ihmisessä loisivia tiehytmatoja elää myös sappiteissä ja suolistossa.
Sahune

| Sahune |
| --- | --- |
 Saint-Michelin kirkko ja vanha kylä
 Sahune
 Koordinaatit: 44°24′56″N, 5°16′05″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Auvergne-Rhône-Alpes
Departementti:  Drôme
Arrondissementti:  Nyons
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  16,6 km²
Väkiluku (2021):  302 
 – Väestötiheys:  18 as./km²
Kunnan numero:  26288
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sahune on kunta Ranskassa Drômen departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee Eyguesjoen varrella, noin 15 kilometriä Nyonsin kaupungista koilliseen.
Suihkulähde
Sahunen kylä on rakennettu korkealle rinteeseen. Asukkaat päättivät kuitenkin hylätä sen 1800-luvun lopulla ja asettua Eyguesjoen varrelle, jossa on paremmat asuinolot. Asukkaat kuitenkin näkivät rapistuvan vanhan kylän, joten he päättivät perustaa yhdistyksen, joka ylläpitää vanhaa kylää. Sahunea suojaa kylmyydeltä sitä ympäröivät keskikokoiset vuoret antaen sille leudon ilmaston. Tunnetuin vuorista on idän suunnassa oleva vuori, Rocher de Bramard. Se muistuttaa sfinksin päätä, ja sen sanotaan vartioineen kylää.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sahune Wikimedia Commonsissa
Verinen katu

| Verinen katu> Across 110th Street |
| --- | --- |
 alkuperäinen elokuvajuliste
Ohjaaja:  Barry Shear
Käsikirjoittaja:  Luther Davis
Tuottaja:  Anthony Quinn   Fouad Said   Barry Shear   Ralph Serpe
Säveltäjä:  J. J. Johnson
Kuvaaja:  Jack Priestley
Leikkaaja:  Byron Brandt   Carl Pingitore
Pääosat:  Anthony Quinn   Yaphet Kotto   Anthony Franciosa
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Film Guarantors
Levittäjä:  United Artists
Ensi-ilta:  1972
Kesto:  102 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Verinen katu (Across 110th Street) on yhdysvaltalainen vuonna 1972 valmistunut blaxploitaatioelokuva. Elokuvan ohjasi Barry Shear ja käsikirjoitti Wally Ferrisin romaanin pohjalta Luther Davis. Vaikka elokuva luetaankin yleensä blaxploitaatiogenreen kuuluvaksi, on se saanut paljon arvostusta kriitikoilta, kuten Greil Marcusilta, ja elokuvan on sanottu ylittävän genrensä rajat.
Elokuva on kuvattu Harlemissa, ja se oli ensimmäisiä Arriflex 35BL-I -kameralla kuvattuja elokuvia.
Elokuva sai ensi-iltansa 19. joulukuuta 1972. Suomessa elokuva esitettiin ensimmäisen kerran 23. maaliskuuta 1973 elokuvateatteri Bostonissa. Elokuva on Suomessa lisäksi julkaistu VHS-videolla vuonna 1987 ja DVD:llä vuonna 2005. Televisiokanava Nelonen esitti elokuvan heinäkuussa 2002.
Juoni

Elokuva sijoittuu Harlemiin, jonka yhtenä rajapyykkinä 110th Streetiä pidetään.
Kolme tummaihoista pikkurikollista ryöstää mafian pyörittämän numeropelin. Paul Benjaminin esittämä Jim Harris on vankilasta vapautunut, mutta epilepsiaa sairastava kovanaama ja Ed Bernardin esittämä Joe Logart hänen kokemattomampi apumiehensä. Keikka menee kuitenkin pieleen ja lopputuloksena on verilöyly, jossa kuolee kaksi poliisia, kolme amerikanitalialaista ja kaksi afroamerikkalaista mafian jäsentä. Antonio Fargas esittää nuorta pakoautonkuljettajaa Henry J. Jacksonia jonka avulla ryöstäjät pakenevat paikalta, mukanaan 300 000 dollaria mafian rahaa.
Alkaa mafian ja poliisin välinen kilpajuoksu, sillä molemmat haluavat saada miehet kiinni. Anthony Quinnin esittämä ylikomisario Mattelli on ikääntyvä, kovaotteinen, korruptoitunut ja rasistinen poliisi, joka joutuu työskentelemään Yaphet Kotton esittämän nuoremman tummaihoisen komisario Popen kanssa. Vastapuolella on Anthony Franciosan esittämä mafioson vävypoika Nick D'Salvio, joka tarvitsee mafian paikallisjohtajan, Richard Wardin esittämän tummaihoisen Doc Johnsonin apua. Miesten välillä käydään arvovaltataistelu, mutta yhteinen tavoite yhdistää, ja Gilbert Lewisin esittämä Doc Johnsonin apumies Shevvy lähtee D'Salvion mukaan.
Elokuva on erittäin väkivaltainen, mutta väkivaltaa ei esitetä runollisena eikä sitä glorifioida. Elokuvassa väkivalta ei ratkaise ongelmia, vaan näyttäytyy latteana vallan välineenä. Tyypillisestä blaxploitaatioelokuvasta poiketen elokuvassa ei myöskään ole sankaria eikä varsinaista samaistumisen tai ihailun kohdetta suurelle yleisölle.
Rooliluettelo

Yaphet Kotto - komisario Pope
Anthony Quinn - ylikomisario Mattelli
Frank Arno - etsivä Rizzo
Paul Benjamin - Jim Harris
Antonio Fargas - Henry J. Jackson
Ed Bernard - Joe Logart
Anthony Franciosa - Nick D'Salvio
Richard Ward - Doc Johnson
Gilbert Lewis - Shevvy
Soundtrack

Elokuvan musiikki on jazzpasunisti J.J. Johnsonin säveltämää. Orkestereineen hän myös esitti instrumentaalit. Kappaleiden välissä on elokuvasta otettuja dialogipätkiä. Elokuvan tunnussävelmä, Across 110th Street on Bobby Womackin esittämä. Hän esitti myös muut lauletut kappaleet yhdessä Peace-yhtyeensä kanssa. Across 110th Street nousi sijalle 19. Billboardin Best Selling Soul Singles -listalla vuonna 1973. Se on myöhemminkin saanut laajaa radiosoittoa, etenkin sen jälkeen kun Quentin Tarantino käytti sitä elokuvassaan Jackie Brown vuonna 1997, ja Ridley Scott elokuvassaan American Gangster vuonna 2007.
Soundtrack > Kappaleet

Across 110th Street - Bobby Womack ja Peace-yhtye
We Thought We Were OK - Doc Johnsonin ja Nick D'Salvion dialogi
Harlem Clavinette - J.J. Johnson orkestereineen
If You Don't Want My Love - Bobby Womack ja Peace-yhtye
Punk Errand Boy - Doc Johnson haukkuu Nick D'Salviota lähettipojuksi
Hang On In There - J.J. Johnson orkestereineen
The Man - Shevvy puhuttaa poliisin juuri kuulustelemaa henkilöä
Quicksand - Bobby Womack ja Peace-yhtye
150 Rounds - komisario Pope päivittelee silminnäkijän kertomusta
Harlem Love Theme - J.J. Johnson orkestereineen
Sick & Tired - ylikomisario Mattelli on turhautunut komisario Popen toimintatapoihin
Across 110th Street (instrumentaali) - J.J. Johnson orkestereineen
Take The Money - Doc Johnson houkuttelee Popea ottamaan lahjusrahaa
Do It Right - Bobby Womack ja Peace-yhtye
Hang On In There - Bobby Womack ja Peace-yhtye
If You Don't Want My Love - J.J. Johnson orkestereineen
This Is The Police - Jim Harrisia käsketään tulemaan ulos kädet ylhäällä
Across 110th Street Part ll - Bobby Womack ja Peace-yhtye
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano sanoo elokuvaa erittäin väkivaltaisesi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. VideoHound’s Golden Movie Retriever antaa elokuvalle kaksi tähteä neljästä. Elitisti-sivuston Juho Malaninin mukaan Verinen katu on ”antoisimpia ja kaunistelemattomimpia rikoselokuvia, jota tulee verrattua niin Scorsesen kuin Friedkininkin elokuviin”. Häneltä elokuva saa neljä ja puoli tähteä viidestä..
Aiheesta muualla

Verinen katu Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Soundtrack-levyn kansikuva.
Vetyatsidi

| Vetyatsidi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  7782-79-8
PubChem CID:  24530
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  HN3
Moolimassa:  43,038 g/mol
Ulkomuoto:  Väritön neste
Sulamispiste:  n. –80 °C
Kiehumispiste:  35,7 °C
Tiheys:  1,126 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Liukenee veteen
Vetyatsidi (HN3) on vedyn ja typen muodostama melko pysymätön epäorgaaninen yhdiste.
Ominaisuudet

Vetyatsidin rakenteessa typpiatomit ovat lähes täysin lineaarisesti toisiinsa nähden. Sen rakennetta voidaan kuvata kahdella resonanssimuodolla ja sidosten kertaluvut ovat 1½ ja 2½ ja pituudet vastaavasti 1,24 Å ja 1,13 Å.
Vetyatsidi on herkästi haihtuva neste, joka on epästabiili ja hajaantuu helposti typeksi ja vedyksi. Se liukenee veteen ja liuos on heikosti hapan, vetyatsidin happovakion arvo on 1,2·10-5, joka on lähellä etikkahapon happovakion arvoa ja nämä ovat siis suunnilleen yhtä happamia. Vetyatsidi reagoi emästen kanssa muodostaen suoloja, atsideja. Vesiliuokset, joissa vetyatsidia on noin 10 massaprosenttia, ovat suhteellisen pysyviä, mutta 20-prosenttiset liuokset voivat hajaantua jopa räjähdysmäisesti.
Vetyatsidi on pistävänhajuinen ja erittäin myrkyllinen yhdiste. Jopa alle miljoonasosan konsentraatiot ilmassa voivat olla vaarallisia.
Valmistus

Ensimmäisen kerran vetyatsidia valmisti Theodor Curtius vuonna 1890 hapettamalla hydratsiinia typpihapokkeella. Hapettimena voidaan käyttää myös esimerkiksi typpihappoa tai vetyperoksidia.
Nykyään yhdistettä valmistetaan tyypillisimmin käsittelemällä natriumatsidia rikkihapolla.
Omuthiya

| Omuthiya (Omuthiyagwiipundi) |
| --- | --- |
 Omuthiyan tori
 vaakuna
 Omuthiya
 Koordinaatit: 18°21′37″S, 16°34′50″E 
Valtio:   Namibia
Alue:  Oshikoto
Hallinto:  
 – Pormestari:  Katrina Uusiku
 – Toimitusjohtaja:  Heskiel Nanyeni
Korkeus:  1079 m
Väkiluku (2023):  7 560
Aikavyöhyke:  UTC+1
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Omuthiyagwiipundi (lyhennettynä Omuthiya) on Oshikoton alueen pääkaupunki Namibian pohjoisosassa. Vuoden 2023 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli 7 560 asukasta. Ennen Omuthiyaa Tsumeb oli alueen pääkaupunki. Etoshan kansallispuisto sijaitsee noin 10 kilometrin päässä kaupungista.
Politiikka

Omuthiyaa hallinnoi kaupunginvaltuusto, jossa on seitsemän valtuutettua.
Oshikoton alue, johon Omuthiya kuuluu, on Namibian johtavan puolueen SWAPOn vahvaa tukialuetta. Vuonna 2008 koettiin poliittinen konflikti, kun SWAPO valmistautui kohtaamaan paikallisvaaleissa vahvimman kilpailijansa, puolueen nimeltä Rally for Democracy and Progress. Kumpikin syytti toistaan vaalivilpistä.
Vuoden 2010 paikallisvaaleissa SWAPO sai Omuthiyan äänistä n. 92 %.
Vuoden 2015 vaaleissa muut puolueet eivät asettaneet Omuthiyassa ehdokkaita, joten SWAPO voitti vaalit ilman äänestystä.
Vuoden 2020 vaalit SWAPO voitti täpärästi, saaden 746 ääntä ja neljä valtuustopaikkaa. Puolue nimeltä Independent Patriots for Change sai 630 ääntä ja kolme valtuustopaikkaa. Tulokset olivat seuraavat:
| Omuthiyan paikallisvaalit 2020> Puolue | Omuthiyan paikallisvaalit 2020> Äänimäärä | Omuthiyan paikallisvaalit 2020> Ääniosuus | Omuthiyan paikallisvaalit 2020> Paikkoja | Omuthiyan paikallisvaalit 2020>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| SWAPO | 746 | 54,2% | 4 |  |
| Independent Patriots for Change | 630 | 45,8% | 3 |  |

| Yhteensä | 1 376 | 100% | 7 |  |
Käännös suomeksi
Puéchabon

| Puéchabon |
| --- | --- |
 Kunnan keskusta
 vaakuna
 Puéchabon
 Koordinaatit: 43°42′55″N, 3°37′06″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Oksitania
Departementti:  Hérault
Arrondissementti:  Lodève
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  31,3 km²
Väkiluku (2021):  504 
 – Väestötiheys:  16 as./km²
Kunnan numero:  34221
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Puéchabon on kunta Etelä-Ranskassa Hérault'n departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee Héraultjoen varrella, noin 30 kilometriä Montpellier'n kaupungista luoteeseen.
Saint-Sylvestre-des-Brousses'n kirkko
Saint-Sylvestre-des-Brousses'n kirkko on rakennettu 1100-luvulla. Kirkko oli benediktiinien omistuksessa 1500-luvulle saakka, jolloin he hylkäsivät sen. Ranskan suuren vallankumouksen aikana 1700-luvun lopulla kirkko otettiin valtion omistukseen kansallisomaisuutena. Vuodesta 1812 lähtien se on ollut Puéchabonin kunnan omaisuutta, ja vuonna 1918 se lisättiin historiallisten monumenttien listalle.
Kunnan pohjoisosaa rajaava Héraultjoki on Puéchabonin kunnan kohdalla uurtanut syvän kanjonin kalkkikivimaastoon. Tämä kanjoni, Gorges de l'Hérault, on suosittu matkailukohde.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Puéchabon Wikimedia Commonsissa
Viols-le-Fort

| Viols-le-Fort |
| --- | --- |
 Porte du Fanabregol
 vaakuna
 Viols-le-Fort
 Koordinaatit: 43°44′39″N, 3°42′20″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Oksitania
Departementti:  Hérault
Arrondissementti:  Lodève
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  16,7 km²
Väkiluku (2021):  1 226 
 – Väestötiheys:  73 as./km²
Kunnan numero:  34343
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Viols-le-Fort on kunta Etelä-Ranskassa (Le Midi) Hérault’n departementissa  Oksitanian alueella. Se sijaitsee noin 27 kilometriä Montpellier'n kaupungista luoteeseen.
Kaupungin muureja
Ranskan ja Englannin kuningaskuntien välillä käytiin vuosina 1337–1453 satavuotinen sota. Viols-le-Fort linnoitettiin tuolloin rakentamalla muuri kaupungin ympärille suojaamaan kunnan asukkaita englantilaisten palveluksessa olevien palkkasotureiden hyökkäyksiltä. Ainoa mahdollinen sisäänkäynti linnoitettuun kaupunkiin oli Porte du Fanabregol. Se rakennettiin vuonna 1428, ja sen rakentamisessa otettiin huomioon 1400-luvun alussa yleistyneiden tuliaseiden käyttö. 1700-luvulta tornin päälle rakennettiin pieni kellotorni, joka korvasi rakennuksen nelisivuisen tiilikaton.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viols-le-Fort Wikimedia Commonsissa
Espondeilhan

| Espondeilhan |
| --- | --- |
 Kunnantalo
 vaakuna
 Espondeilhan
 Koordinaatit: 43°26′28″N, 3°15′47″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Oksitania
Departementti:  Hérault
Arrondissementti:  Béziers
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  5,1 km²
Väkiluku (2021):  1 162 
 – Väestötiheys:  228 as./km²
Kunnan numero:  34094
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Espondeilhan on kunta Etelä-Ranskassa Hérault'n departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee noin 14 kilometriä Béziers'n kaupungista koilliseen.
Kunnan kirkko Notre Dame des Pins on rakennettu 1100-luvulla keskiaikaisen ad pinis -nimisen huvilan paikalle. Kirkkoa linnoitettiin 1300-luvulla satavuotisen sodan aikana. Se valittiin historiallisten muistomerkkien listalle vuonna 1907.
Kirkon julkisivu
Kirkon portaali
Kirkon linnoituksia
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Espondeilhan Wikimedia Commonsissa
Vesiviljely

Vesiviljelytuotannon kasvu maailmassa 1950-2010, yksikkö miljoonia tonneja. Suurimmat tuottajamaat, kaikki aasialaisia, on eritelty
Vesiviljely ("akvakulttuuri") on vesieliöiden kontrolloitua kasvattamista meri-, murto- ja sisävesissä. Vesiviljelyssä tuotetaan kaloja, äyriäisiä, nilviäisiä sekä leviä ja vesikasveja. Kalankasvatus on selvästi suurin vesiviljelyn ala ja se on noussut merkittäväksi tekijäksi avovesikalastuksen rinnalle. Kasvatuksen osuus on tällä hetkellä n. 29 % maailman kalastuksen kokonaistuotannosta. Sen odotetaan kasvavan rajusti tulevaisuudessa.
Tärkeimmät viljelylajit

Maailman kalojen ja selkärangattomien vesieläinten kasvatuksesta vuonna 2010 89 % tapahtui Aasiassa, 60 % yksin Kiinassa. Maailmanlaajuisesti eniten viljellään useita sisävesikalalajeja, erityisesti karppilajeja. FAO:n vuoden 2012 tilastoinnissa maailman eniten tuotetut vesiviljelylajit, niiden tuotantomäärät (miljoonia tonneja) ja viljelyn arvo miljardeissa dollareissa olivat:
Ruohokarppi Ctenopharyngodon idellus, 5,0 miljoonaa tonnia, US$ 6,5 mrd
Hopeakarppi (hopeapaksuotsa) Hypophthalmichthys molitrix,  4,2 miljoonaa tonnia, US$ 5,5 mrd
Karppi Cyprinus carpio,  3,8 miljoonaa tonnia, US$ 5,2 mrd
Ruditapes philippinarum -mattosimpukka, 3,8 miljoonaa tonnia, US$ 3,5 mrd
Niilintilapia, Oreochromis niloticus,  3,2 miljoonaa tonnia, US$ 5,3 mrd
Valkokatkarapu Litopenaeus vannamei, 3,2 miljoonaa tonnia, US$ 13,6 mrd
Marmorikarppi (marmoripaksuotsa) Hypophtalmichthys nobilis, 2,9 miljoonaa tonnia, US$ 3,7 mrd
Katla Catla catla (intiankarppi),  2,8 miljoonaa tonnia, US$ 5,5 mrd
Ruutana Carassius carassius, 2,5 miljoonaa tonnia,  2,7 mrd
Lohi Salmo salar, 2,1 miljoonaa tonnia, US$ 10,1 mrd
Jättilabeo Labeo rohita, 1,6 miljoonaa tonnia,  US$ 2,9 mrd
Maitokala Chanos chanos, 0,9 miljoonaa tonnia, US$ 1,7 mrd
Kirjolohi Oncorhynchus mykiss, 0,9 miljoonaa tonnia, US$ 3,6 mrd
Tiikerikatkarapu Penaeus monodon, 0,9 miljoonaa tonnia, US$ 4,4 mrd
Sinonovacula constricta -veitsisimpukka,  0,7 miljoonaa tonnia, US$ 0,6 mrd
Villasaksirapu Eriocheir sinensis,  0,7 miljoonaa tonnia, US$ 4,9 mrd
Jättilahna Megalobrama amblycephala, 0,7 miljoonaa tonnia, US$ 1,2 mrd
Tyynenmerenosteri Crassostrea gigas, 0,6 miljoonaa tonnia, US$ 1,3 mrd
Rämerapu Procambarus clarkii, 0,6 miljoonaa tonnia, US$ 2,8 mrd
Musta-amuri Mylopharyngodon piceus,  0,5 miljoonaa tonnia, US$ 1,1 mrd
Tekniikka

Vesiviljelyn yleiset periaatteet ovat peräisin pikemmin maanviljelyksestä ja karjankasvatuksesta kuin kalastuksesta. Vesiviljelyyn liittyy aina luonnonolosuhteiden muuttelu, joka voi yksinkertaisimmillaan käsittää luonnonlajien siirtoa parempiin kasvuoloihin sekä erilaisten suojaavien ja pyydystystä helpottavien rakenteiden tekemistä. Työvaiheita vesieläinten kasvattamisessa ovat poikasten kasvattaminen ja sitten niiden istuttaminen viljely-ympäristöön. Pisimmälle viedyssä intensiiviviljelyssä käytetään erityisiä viljelykäyttöön jalostettuja eliölajeja täydellisesti kontrolloiduissa kasvatusoloissa.
Vesiviljelmät voidaan jakaa viiteen päätyyppiin:
Omavaraiset viljelylammikot (luonnonravintolammikot), jotka tuottavat viljeltävien eliöiden ravinnon itse, kun lammikkoa lannoitetaan
Lammikot tai verkkokassit, joissa eläimiä ruokitaan suunnitellulla ruokavaliolla
Simpukkaviljelmät
Kasvualustaan kiinnittyvien vesikasvien viljelmät, ja
Muuhun kuin ravintokäyttöön (kuten syöteiksi) kasvatettavien eliöiden viljelmät.