stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Robert Owen

Robert Owen
Owenin hauta Newtownissa.
Robert Owen (14. toukokuuta Newtown, Montgomeryshire, Wales 1771 – 17. marraskuuta 1858 Newtown, Montgomeryshire) oli walesilainen tehtaanjohtaja ja sosialisti, jota pidetään uudenaikaisen sosiaalipolitiikan ja osuustoiminnan uranuurtajana. Hän kuului niin sanottuihin utopistisiin sosialisteihin, mutta yritti toteuttaa näkemyksensä ihanneyhteiskunnasta myös käytännössä. Owen itse kuului porvaristoon, mutta pyrki kommunistisilla uudistuksillaan kohottamaan työväen taloudellista, henkistä ja moraalista asemaa.
Alun perin Owen oli utilitaristi ja liberaali Jeremy Benthamin oppilas, mutta siinä missä liberaalit olisivat halunneet parantaa työläisten asemaa poistamalla kapitalistien etuoikeudet, Owen alkoi vähitellen kääntyä yhä syvemmälle sosialismiin. Bentham silti rahoitti eräitä Owenin sosiaalisia kokeiluja työläisten olojen parantamiseksi.
Owen toimi puuvillatehtaan johtajana New Lanarkissa Skotlannissa vuosina 1800–1829. Kun hänen kilpailijansa teettivät tehdastyöläisillä 13–14 tunnin työpäiviä, Owenin tehtaassa työskenneltiin 10 ja puoli tuntia päivässä. Jos tuotanto jouduttiin seisauttamaan, joutilaille työläisille maksettiin täysi palkka koko ajalta. Kuitenkin hänen liikkeensä arvo oli noussut yli kaksinkertaiseksi ja samalla antanut omistajilleen muhkeat voitot.
Owenin aikana työläiset tuottivat laitoksen omistajille 5 % voiton liikepääomalleen ja vielä yli 300 000 puntaa muuta voittoa. Owen päätteli, että teollistumisen ajan valtavilla tuotantovoimilla, jotka tuottivat rikkauksia vain harvoille, kyettäisiin uudistamaan koko yhteiskunta ja tuottamaan hyvinvointia kaikille. Hän uskoi ihmisen muovautuvan ympäristövirikkeiden mukaan, minkä takia hän halusi muuttaa  elinympäristön mahdollisimman miellyttäväksi. Vaikka Owenin palveluksessa olevilla ihmisillä oli paremmat olot kuin muualla, Owen ei ollut heidän olotilaansa tyytyväinen. Ihmiset olivat hänen mielestään hänen orjiaan, eivätkä heidän olonsa vieläkään mahdollistaneet luonteen ja tietoisuuden monipuolista kehitystä.
Vuonna 1819 Owen ajoi pitkien kamppailujen jälkeen läpi ensimmäisen lain lasten ja naisten tehdastyön rajoittamisesta. Vuonna 1823 hän ehdotti Irlannin köyhyyden poistamista kommunististen siirtoloiden avulla. Hän teki täydelliset laskelmat siirtoloiden perustamiskustannuksista, vuotuisista menoista ja tuloista sekä suunnitteli tarkasti kaikki tekniset yksityiskohdat.
Vuonna 1825 Owen perusti Yhdysvaltoihin Indianan osavaltioon kaupungin nimeltä New Harmony. Se oli sosialistisen yhteiskunnan kokeilu, jossa kukaan ei olisi toista huonommassa asemassa. Kokeilu loppui kuitenkin varsin pian käytännön ongelmien vuoksi.
Kun Owenista tuli julkisesti sosialisti, virallinen yhteiskunta hylkäsi hänet. Robert Owen työskenteli myöhemmin köyhtyneenä suoraan työväen keskuudessa ja vaikutti osaltaan myös ammattiliittojen ja työväenliikkeen syntyyn.
Rik Verbrugghe

| Rik Verbrugghe |
| --- | --- |
 Rik Verbrugghe Ranskan ympäriajossa 2007
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. heinäkuuta 1974 (ikä 50)
Kansalaisuus:   Belgia
Pyöräilijä
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
1996–2004 2005 2006–2008:  Lotto Quick·Step - Innergetic Cofidis
Suurimmat voitot
 La Flèche Wallonne 2001 Critérium International 2001 Italian ympäriajo, 3 etappia Ranskan ympäriajo, etappi  Belgian aika-ajomestaruus 2000 
 Tiedot päivitetty: 6. tammikuuta 2009 
Rik Verbrugghe (s. 23. heinäkuuta 1974 Tienen, Vlaams-Brabant, Belgia) on entinen belgialainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena 1996–2008. Hän voitti vuonna 2001 La Flèche Wallonne -klassikon viiden sekunnin erolla Ivan Bassoon. Lisäksi Verbrugghe voitti kolme etappia Italian ja yhden etapin Ranskan ympäriajossa.
Aktiiviuransa jälkeen Verbrugghe on toiminut Quick·Step - Innergetic -tallin joukkueenjohtajana ja kaudella 2011 BMC Racing Teamin apulaisjoukkueenjohtajana.
Postimerkki

Maailman ensimmäinen postimerkki, Musta Penny, 1840.
Postimerkki on postilähetykseen kiinnitettävä todistus siitä, että postimaksu on maksettu ennalta. Postimerkissä on yleensä jokin koristeellinen kuva ja tieto postitusluokasta ja merkin arvosta. Postimerkin julkaisee jonkin maan virallinen postilaitos, joka kuuluu Maailman postiliittoon (UPU). Suomessa postimerkkejä julkaisevat Suomen Posti (Posti Group Oyj) ja Ahvenanmaan posti (Åland Post). Postimerkkejä voi ostaa Postin toimipisteistä sekä esimerkiksi päivittäistavarakaupoista, huoltoasemilta ja kioskeilta. Postimerkkien keräilyä kutsutaan filateliaksi.
Kun postilähetys otetaan kuljetettavaksi, postimerkit mitätöidään – tavallisesti postileimalla. Leimasta ilmenevät lähetysaika ja -paikka. Leiman avulla varmistetaan, ettei postimerkkiä käytetä enää toistamiseen postipalvelun maksuksi.
Historiaa

Maailman ensimmäinen postimerkki julkaistiin Englannissa 1840. Sitä nimitetään mustaksi pennyksi. Postimerkin keksijänä pidetään Rowland Hilliä. Keksintö ei ollut vain postimerkin näköinen liimoitettu (mutta ei vielä hammastettu) paperilappu vaan siihen liittyi myös ennakkomaksun idea ja postimaksujen yksinkertaistaminen. Siihen asti postimaksut olivat olleet hyvin monimutkaisia ja vastaanottaja oli maksanut ne suoraan postinkantajalle. Postimerkki yksinkertaisti tätä huomattavasti. Jo hieman ennen postimerkkiä alettiin käyttää ehiöitä. Nämä ovat postilähetyksen kääreitä, esimerkiksi kirjeitä tai kortteja, joihin postimerkkiä vastaava arvoleima on painettu valmiiksi. Yhdysvalloissa ensimmäiset postimerkit julkaistiin 1. heinäkuuta 1847. Merkkejä oli kaksi: viiden sentin merkki, jossa esiintyy Benjamin Franklin, sekä kymmenen sentin merkki jossa oli George Washington. Kummatkin merkit painettiin yksivärisinä, sillä niiden painaminen oli kaksivärisiä merkkejä halvempaa. Suomen ensimmäiset postimerkit, niin sanonut soikiomerkit, julkaistiin vuonna 1856. Ne olivat maksuarvoltaan 5 ja 10 kopeekkaa.
Vuonna 1874 perustettiin Maailman postiliitto (ransk. Union Postale Universelle) järjestämään kansainvälistä postitoimintaa. Järjestö määräsi, että jäsenmaat saavat julkaista postimerkkejä vain todellisen käyttötarpeen mukaisesti eikä eläviä ihmisiä saanut ottaa postimerkkien aiheeksi. Jälkimmäistä sääntöä alettiin rikkoa ensimmäisen maailmansodan jälkeen, kun poliitikoista tuli postimerkkien aiheita.
Toisen maailmansodan jälkeen muutamissa maissa — varsinkin pienissä arabivaltioissa — alkoi postimerkkien massatuotanto, koska toiminta havaittiin tuottoisaksi.
Kirjepostin määrä ja postimerkkien käyttö on vähentynyt 2000-luvulla uusien viestintävälineiden takia. Suomessa postimerkkejä ei enää voida käyttää pakettien postimaksuksi. Islanti on ilmoittanut, ettei maassa enää julkaista uusia postimerkkejä, koska niiden myynti on vähentynyt olennaisesti ja vanhoja merkkejä on varastossa riittämiin.
Ominaisuuksia

Yleensä postimerkki on paperinen suorakulmio, mutta muitakin materiaaleja ja muotoja on ollut aikojen kuluessa käytössä, kuten kolmionmuotoiset ja pyöreät postimerkit. Postimerkkejä on myös valmistettu metallifoliosta ja muovista. Nykyään postimerkeissä voi tavata erikoisuuksia, esimerkiksi raaputettavia pintoja, hajuja, kivipölyä tai nukkapintoja. Postimerkit valmistetaan isoissa arkeissa ja niiden toisistaan irrottamisen helpottamiseksi niissä on tavallisesti perforoimalla tehty rei'itys, jota sanotaan hammastukseksi. Postimerkin kiinnittämiseksi niissä on yleensä valmiina liima, joka kiinnittyy postilähetykseen kostutettuna. Nykyään yhä tavallisempia ovat tarrataustaiset postimerkit, jotka eivät vaadi kostutusta. Aikoinaan oli myös liimattomia postimerkkejä, jotka käyttäjä joutui itse liimaamaan (esimerkiksi Kiinassa vielä 1960-luvulla).
Postimerkkien kuva-aiheita voivat olla esimerkiksi merkkihenkilöt, sarjakuvahahmot, kasvit, maisemat yms. Nykyään Suomen postilla on palvelu, jolla voi tilata postimerkkejä haluamallaan kuvalla. Postimerkkiin voi laittaa vaikka omat kasvonsa, ja korvausta vastaan Posti painaa tietyn erän näitä erikoispostimerkkejä.
Tärkeä postimerkin ominaisuus on väärentämättömyys, jonka varmistamiseksi aikojen kuluessa on käytetty erikoispapereita (esimerkiksi paperia, jossa on värillisiä soijakuituja, on käytetty Taiwanissa 1950–1970-luvulla), vesileimoja, erikoisia hammastuksia ja yleisessä käytössä olevia painomenetelmiä kehittyneempiä painomenetelmiä. Esimerkiksi Ruotsissa useimmat postimerkit ovat muiden arvopapereiden tapaan vielä käsin kaiverrettuja, vaikka useimmissa muissa maissa (kuten Suomessa) käytetään nykyään valokuvaukseen perustuvia painomenetelmiä, jotka ovat halvempia ja näyttävämpiä mutta joita on helpompi väärentää.
Suomessa kirjepostimerkki maksaa tällä hetkellä 1,60 € (30.8.2019). Sillä voi maksaa postiluukusta mahtuvat, enintään 50 grammaa painavat kotimaan lähetykset.
EUROPA-postimerkit

Eurooppalaiset postit julkaisevat vuosittain samanaikaisesti yhden tai kaksi Europa-postimerkkiä (Eurooppa-merkit eli CEPT-merkit, ransk. Conférence européenne des administrations des postes et des télécommunications) jostain yhteisestä teemasta. Näissä merkeissä on virallinen Europa-logo, joka on PostEuropin rekisteröity tavaramerkki. Uusi tunnus, jossa on mukana symbolinen postilaatikon kuva, tuli käyttöön tammikuussa 2011.
Ensimmäisen kerran Europa-postimerkkejä julkaistiin syyskuussa 1956, jolloin kuusi eurooppalaista postihallintoa (Belgia, Saksa, Luxemburg, Italia, Ranska ja Hollanti) julkaisivat merkin samalla aiheella. Merkissä sana ”EUROPA” muodostaa tornin, jota rakennustelineet ympäröivät.
Osanottajien määrä on kasvanut: 1990-luvun loppupuolella mukana oli 57 maata. Vuodesta 2005 lähtien myös useat Euroopan ulkopuoliset maat ja postit, jotka eivät ole PostEuropin jäseniä, ovat julkaisseet vastaavia merkkejä.
Suomen ensimmäiset CEPT-merkit julkaistiin vuonna 1960. Taiteilija Pentti Rahikaisen suunnittelemissa merkeissä Europa-sanan o-kirjaimen tilalla on pyörä, jonka 19 puolaa kuvaavat 19:ää CEPT-maata.
Merkkien julkaisua koordinoi vuosina 1956–1959 posti- ja telehallintojen eurooppalainen konferenssi ja vuodesta 1960 vuoteen 1992 CEPT. Vuodesta 1993 lähtien merkkien julkaisemisesta on vastannut PostEurop.
Europa-postimerkit ovat suosittuja keräilykohteita kaikkialla maailmassa. Vuonna 2002 PostEurop järjesti ensimmäisen kerran kilpailun vuoden kauneimmasta Europa-merkistä (Best Europa Stamp). Vuoteen 2006 saakka parhaan merkin valitsivat eri postihallintojen edustajat PostEuropin kokouksessa. Vuodesta 2007 lähtien on järjestetty julkinen äänestys PostEuropin internet-sivustolla.
Klaus Welpin suunnittelema Europa-merkkien sarjaan kuuluva Metsät voitti toisen palkinnon PostEuropen järjestämässä The Best Artistic Europa Stamp 2011 -kilpailussa.
Omakuvapostimerkki

Omakuvapostimerkki (ruots. personligt frimärke, engl. personalised stamp) on postiyrityksen julkaisema postimerkki, jonka kuva-aiheen tilaaja voi suunnitella itse.
Suomalaisen Postin omakuvapostimerkki ostetaan Postin verkkokaupasta. Omakuvapostimerkkiä ostava asiakas lataa Postin verkkokaupassa palveluun kuvan, joka painetaan tarrapohjaiseen ikipostimerkkiin asiakkaan palvelusta valitsemalle postimerkkipohjalle. Merkin tilaaja vastaa siitä, että hänellä on postimerkkiin haluamansa kuvan käyttöoikeus. Omakuvapostimerkkiin haluttujen kuvien tulee sopia suomalaisten postimerkkien kuvamaailmaan.
3.–5.11.2000 asiakkailla oli postimerkkimessuilla mahdollisuus kuvauttaa itsensä ja saada oma kuvansa joulupostimerkin viereen.
14.5.2003 alkoi nykyisen kaltainen suomalaisten omakuvapostimerkkien tuotanto, kun yritykset saivat mahdollisuuden tilata 1. luokan postimerkkejä omilla kuva-aiheilla. Tällöin myös julkaistiin keräilijöitä varten Postin oma yrityspostimerkki, jonka kuva-aiheena oli pikkuenkeli Amor. Ilmestymispäivänä oli myynnissä myös merkille valmistettu ensipäivänkuori ja lähetyksiin sai ensipäivänleiman.
26.3.2004 alkaen mahdollisuus Omakuvapostimerkkien teettämiseen tarjottiin myös kuluttajille. Keräilijöitä varten Posti julkaisi kaksi postimerkkiä.
25.5.2004 Suomen Postin kehittämä Omakuvapostimerkki tuli toiseksi kansainvälisessä World Mail Awards 2004 -katselmuksessa. Tulokset julkistettiin World Mail & Express Europe -konferenssissa Berliinissä.
2008 Posti julkaisi ensimmäisen omakuvapostimerkkitekniikalla tuotetun pienen postimerkkipainoksen, joka ei kuulunut postimerkkien varsinaiseen vuosittaiseen julkaisuohjelmaan. Ensimmäisten merkkien kuva-aiheina oli Idols-kilpailun osallistujia.
2009 alkaen Posti on Postimerkin päivän yhteydessä julkaissut omakuvapostimerkkitekniikalla tuotettuja posteissa myytäviä postimerkkejä paikallisista aiheista.
2011 Suomen voitettua jääkiekon maailmanmestaruuden Posti julkaisi omakuvapostimerkkitekniikalla tuotetun mestaruutta juhlistavan postimerkin.
3.10.2011 alkaen on ollut mahdollisuus tilata myös 2. luokan omakuvapostimerkkejä, kunnes luokat poistuivat käytöstä vuoden 2016 lopussa.
15.8.2013 Omakuvapostimerkkien arkki pienennettiin 10 postimerkin arkiksi, kun aiemmin arkissa oli ollut 20 postimerkkiä.
2016 Suomen voitettua jääkiekon nuorten maailmanmestaruuden Posti julkaisi omakuvapostimerkkien tekniikalla tuotetun mestaruutta juhlistavan postimerkin.
Åland Post julkaisee henkilökohtaisia postimerkkejä nimellä Minun postimerkkini (ruots. Mina Frimärken).
Suomen kaunein postimerkki

Posti julistaa vuosittain Vuoden kaunein postimerkki -kilpailun. Vuonna 2007 kilpailun voitti Ferdinand von Wrightin maalausta Talvimaisema Haminalahdelta kuvaava postimerkki. Vuoden 2008 kauneimmaksi valittiin Nina Rintalan suunnittelema Pakkasyö, ja vuonna 2009 Päivi Vainionpään suunnittelema kesäistä saunanrantaa kuvaava merkki. Vuoden 2010 kauneimmaksi postimerkiksi suomalaiset äänestivät Tommi Valliston suunnitteleman Tunturimaiseman, joka ilmestyi samaan aikaan joulupostimerkkien kanssa. Suomalaiset äänestivät vuoden 2011 kauneimmaksi Ruusunmarja-postimerkin. Susanna Rumpu ja Ari Lakaniemi suunnittelivat voittaneen Postin omakuvamerkin marraskuussa ilmestyneeseen uuteen 2. luokan Omakuvapostimerkkikehykseen.
Postimerkin hintakehitys Suomessa 2002–2023

Enintään 50 gramman painoisen kotimaan (myös Ahvenanmaa) kortin ja kirjeen hinta euroaikana, kun arvopäivä on vuoden ensimmäinen päivä. Postimerkin hinnanmuutokset ovat tulleet voimaan yleensä kesken vuotta. Kuluttajapostin kaksiportainen luokitus oli yleisessä käytössä vuosina 2011–2016. Yrityspuolella Postin sopimusasiakkailla Priority- sekä Economy-luokat ovat edelleen voimassa. Kaikki ikimerkit kelpaavat ostoajankohdasta riippumatta ikuisesti.
Vuonna 2019 Posti toi markkinoille tavallisen postimerkin lisäksi kirjeeseen liimattavan 1,50 euroa maksavan Plus-merkin, jonka kanssa kirjeelle luvattu kahden arkipäivän toimitusaika vastaa aiemman 1. luokan postimerkin toimitusaikaa (1–2 arkipäivää). Ilman Plus-merkkiä tavallisen kirjeen luvattu toimitusaika on enää neljä työpäivää, mikä vastaa aiempaa 2. luokan postimerkin toimitusaikaa (3–4 työpäivää). Kun 12. kesäkuuta 2020 lähtien postimerkki maksaa 1,75 euroa ja Plus-merkki 1,50 euroa, on vuosien 2011–2016 kanssa toimitusajaltaan vertailukelpoinen kirjeen hinta jo 3,25 euroa.
| Vuosi | Hinta | Erityistä |
| --- | --- | --- |
| 2002 | 0,60 euroa | Markkamääräiset merkit käyvät maksuksi vielä 10 vuotta. Joulupostimerkin hinta 0,45 euroa. |
| 2003 | 0,65 euroa | Joulupostimerkin hinta 0,45 euroa. |
| 2004 | 0,65 euroa | Joulupostimerkin hinta 0,45 euroa. |
| 2005 | 0,65 euroa | Joulupostimerkin hinta 0,50 euroa. |
| 2006 | 0,65 euroa | Joulupostimerkin hinta 0,50 euroa. |
| 2007 | 0,70 euroa | Joulupostimerkin hinta 0,55 euroa. |
| 2008 | 0,70 euroa | Joulupostimerkin hinta 0,60 euroa. |
| 2009 | 0,80 euroa | Joulupostimerkin hinta 0,60 euroa. |
| 2010 | 0,80 euroa | Joulupostimerkin hinta 0,55 euroa. |
| 2011 | 0,75 euroa | 1. ja 2. luokan postimerkit otettiin käyttöön yksityisasiakkaille. 2. luokan postimerkin hinta 0,60 euroa. Joulupostimerkin hinta 0,55 euroa. |
| 2012 | 0,75 euroa | 2. luokan postimerkin sekä joulupostimerkin hinta 0,60 euroa. |
| 2013 | 0,80 euroa | 2. luokan postimerkin hinta 0,70 euroa. Joulupostimerkin hinta 0,65 euroa. |
| 2014 | 0,85 euroa | 2. luokan postimerkin sekä joulupostimerkin hinta 0,75 euroa. |
| 2015 | 1,00 euroa | 2. luokan postimerkin hinta 0,90 euroa. Joulupostimerkin hinta 0,90 euroa. |
| 2016 | 1,10 euroa | 2. luokan postimerkin hinta 1,00 euroa. Joulupostimerkin hinta 0,90 euroa. |
| 2017 | 1,20 euroa | Posti yhdisti yksityisasiakkaiden kirjeen maksuluokat eli nykyisen 1. ja 2. luokan 1.1.2017. Joulupostimerkin hinta 0,95 euroa. |
| 2018 | 1,40 euroa | Joulupostimerkin hinta 1,05 euroa. |
| 2019 | 1,50 euroa | 30.8.2019 alkaen 1,60 euroa, joulupostimerkin hinta 1,10 euroa. Plus-merkki 1.3.2019 alkaen 1,50 euroa. Tarjoaa kahden arkipäivän toimitusajan, joka vastaa aiemman 1. luokan kirjeen toimitusaikaa (1–2 työpäivää).  |
| 2020 | 1,60 euroa | 12.6.2020 alkaen 1,75 euroa, joulupostimerkin hinta 1,20 euroa. Plusmerkki 1,50 euroa |
| 2021 | 1,85 euroa | 11.5.2021 alkaen 1,85 euroa |
| 2022 | 1,95 euroa | 31.3.2022 alkaen 1,95 euroa |
| 2022 | 2,10 euroa | 29.9.2022 alkaen 2,20 euroa |
| 2023 | 2,30 euroa | 27.4.2023 alkaen 2,30 euroa |
| 2024 | 2,50 euroa | 25.4.2024 alkaen |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen kuvallinen luettelo maailman postimerkeistä (vain melko uusia). (englanniksi)
Kansainvälinen postiunioni UPU. (englanniksi) (ranskaksi)
PostEurop. (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (ranskaksi)
Suomen postin postimerkkikauppa.
StampNews.com.
Suomen postimerkit, postimerkkien selailuohjelma.
Itella toi markkinoille ympäristöystävällisen postimerkin. Yle Uutiset 4.5.2010.
Leena Lumme haastattelussa: Kirjaston ovet avautuvat Europa-merkeissä. Kirjastokaista-video 4.5.2010.
Omakuvapostimerkille tarkoitetun kuvan teko-ohjeita.
Frimärken hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Postimerkkien hinnat nousevat 25.4.2024 - Suomen postcrossingyhdistys ry
Suomen ensimmäinen postimerkki 1856.
Suomalainen Europa-merkki vuodelta 1975.
Klaus Welpin suunnittelemassa oma­kuva­posti­merkissä Mikael Granlund tekee maalin vuoden 2011 jääkiekon MM-kisoissa. (Alku­peräinen uutis­kuva Miĉail Kamaryt, Lehtikuva.)
Vuoden 2008 kauneimmaksi posti­merkiksi valittu Pakkas­yö. Merkki on tiettävästi maailman ensimmäinen läpi­kuultava posti­merkki.
Ristijärvi (järvi Hankasalmella)

| Ristijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Hankasalmi
Koordinaatit:  62°27′07″N, 26°19′58″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kuuhankaveden valuma-alue (14.37)
Laskuoja:  oja Leväsenlampeen 
Järvinumero:  14.374.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  104,5 m  
Pituus:  1,5 km  
Leveys:  610 m  
Rantaviiva:  4,323 km  
Pinta-ala:  40,724 ha  
Saaria:  1 
 fiRistijärvi 
Ristijärvi  on Keski-Suomessa Hankasalmella Ristijärven lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 41 hehtaaria, se on 1,5 kilometriä pitkä ja 600 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 4,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Kuuhankaveden valuma-alueella (14.37), jonka Nuutinjoen valuma-alueeseen (14.374) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 104,5 metriä mpy.
Raskas vesi

| Raskas vesi |
| --- | --- |

Muut nimet:  dideuteriumoksidi
PubChem CID:  24602
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  D2O
Moolimassa:  20,04 g/mol
Ulkomuoto:  Läpinäkyvä väritön neste
Sulamispiste:  3,82 °C (276,97 K)
Kiehumispiste:  101,4 °C, (374,55 K)
Tiheys:  1,1056 g/mL, neste (20 °C)  1,0177 g/cm3, kiinteä (sulamispisteessä)
Raskasta vettä ampullissa
Raskas vesi on raskaan vedyn (deuterium) ja hapen yhdiste eli dideuteriumoksidi (D2O). Siinä tavallisen vesimolekyylin molemmat vetyatomit ovat isotooppia 2H, jolla on myös nimi deuterium. Raskasta vettä käytetään mm. hidastimena luonnonuraanilla toimivissa ydinreaktoreissa (tällaisia reaktoreita ovat raskasvesihidasteiset ydinreaktorit, kuten muun muassa kanadalainen CANDU).
Raskasta vettä on pieninä pitoisuuksina kaikissa luonnonvesissä. Teollisuuden tarpeisiin puhdistettua raskasta vettä voidaan tuottaa usealla eri menetelmällä, kuten tislaamalla tavallista vettä tai nestemäistä vetyä sekä elektrolyysin avulla. Yleisin on kuitenkin menetelmä, josta käytetään nimeä Chemical exchange. Tämä menetelmä perustuu siihen, että vaikka saman alkuaineen eri isotoopit ovat kemiallisesti identtisiä, niiltä kuluu samojen reaktioiden läpikäymiseen eripituiset ajat. Ero reaktioajoissa on kääntäen verrannollinen atomin massalukuun, ja on siten suurin juuri vedyn isotooppien välillä. Näin ollen luonnonvettä voidaan rikastaa raskaan veden suhteen altistamalla se reaktiolle, josta tavallinen vesi H2O suoriutuu raskasta vettä D2O nopeammin.
Vettä, joka muodostuu vedyn raskaimmasta isotoopista, tritiumista, kutsutaan joskus superraskaaksi vedeksi. Sitä esiintyy luonnossa hyvin vähän. Koska tritium on radioaktiivista, voidaan esimerkiksi vanhojen viinien ikä määrittää superraskaan veden pitoisuuden avulla samaan tapaan kuin muinaisjäännösten ikä radiohiiliajoituksessa.
Raskasta vettä valmistettiin puhtaana ensimmäisen kerran vuonna 1932, muutamaa kuukautta sen jälkeen kun deuterium oli löydetty.
Ominaisuudet

Puhtaan raskaan veden useat ominaisuudet poikkeavat selvästi tavallisen veden ominaisuuksista kuten seuraava taulukko osoittaa.  Puoliraskaalle vedelle, jossa vain toinen vetyatomi on deuteriumia, ei kaikkia tällaisia ominaisuuksia voida ilmoittaa, koska sellaista ei ole voitu valmistaa puhtaana mainittavia määriä.[lähde? ]
| Ominaisuus | D2O (Raskas vesi) | HDO (Puoliraskas vesi) | H2O (Tavallinen vesi) |
| --- | --- | --- | --- |
| Sulamispiste (°C) | 3,82 | 2,04 | 0,0 |
| Kiehumispiste (°C) | 101,42 | 100,74 | 100,0 |
| Tiheys NTP-olosuhteissa (lämpötila 0 °C, paine 1013 hPa, kg/L) | 1,10546 |  | 0,99984 |
| Lämpötila, jossa tiheys on suurin (°C) | 11,185 |  | 3,984 |
| Viskositeetti (lämpötilassa 20 °C, mPa·s) | 1,095 | 1,1248 | 0,8909 |
| Pintajännitys (lämpötilassa 25 °C, N/m) | 0,07187 | 0,07198 | 0,07187 |
| Ominaislämpökapasiteetti (0 °C – 100 °C nesteet, kJ/(kg·K)) | 4,228 |  | 4,1819 |
| Muodostumislämpö (J/mol) | 6,343 |  | 6,012 |
| Höyrystymislämpö (kJ/mol) | 41,521 |  | 44,024 |
| pH (lämpötilassa 25 °C) | 7,44 (joskus "pD") | 7,266 ("pHD") | 7,00 |
| Taitekerroin (lämpötilassa 20 °C, 0,5893 μm) | 1,32829 |  | 1,33286 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Raskas vesi Wikimedia Commonsissa
Robert Towne

Robert Towne (alk. Robert Bertram Schwartz; 23. marraskuuta 1934 – 1. heinäkuuta 2024 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen käsikirjoittaja.
Townea pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaana elokuvien käsikirjoittajana. Hän voitti parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar-palkinnon vuonna 1974 elokuvasta Chinatown, ja American Film Institute arvioi vuonna 2006 sen kaikkien aikojen kolmanneksi parhaaksi elokuvakäsikirjoitukseksi. Towne oli lisäksi ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi kolme kertaa.
Valikoitu filmografia

Mies vahakabinetissa (The Tomb of Ligeia, 1964)
Pancho Villa ratsastaa jälleen (Villa Rides, 1968)
Saattokeikka (The Last Detail, 1973)
Chinatown (Chinatown, 1974)
Yakuza – samuraitten kirous (Yakuza, 1974)
Shampoo (Shampoo, 1975)
Rakkauden juoksu (Personal Best, 1982)
Greystoke: Legenda Tarzanista, apinain kuninkaasta (Greystoke: The Legend of Tarzan, Lord of the Apes, 1984)
Tequila Sunrise – vaarallinen sekoitus (Tequila Sunrise, 1988)
Firma (The Firm, 1993)
Kutsuvat sitä rakkaudeksi (Love Affair, 1994)
Vaarallinen tehtävä (Mission: Impossible, 1996)
Rajaton tahto (Without Limits, 1998)
Vaarallinen tehtävä II (Mission: Impossible II, 2000)
Robert Fludd

Robert Fludd (lat. Robertus de Fluctibus) (17. tammikuuta 1574 Kent, Englanti - 8. syyskuuta 1637 Lontoo) oli englantilainen lääkäri ja mystinen filosofi.