stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hitolanjoki
Aiheesta muualla

Kansallisarkisto, Maanmittaushallituksen historiallinen kartta-arkisto, Senaatinkartasto 1:21 000. IX:23.   1876.  Kartta Kansallisarkiston digitaaliarkistossa (jpg) (viitattu 25.12.2009)
Uskelanjoen vesistö
| --- | --- |
Joki ja meri::  Uskelanjoki eli Salonjoki • Halikonlahti • Saaristomeri • Itämeri
Lähivesistöt::  Halikonjoen vesistö • Paimionjoen vesistö • Karjaanjoen vesistö • Kiskonjoen–Perniönjoen vesistö
Sivujokia::  Vähäjoki • Kurajoki • Rekijoki • Terttilänjoki • Hitolanjoki
Järviä::  Halkjärvi • Iso-Pitkusta  • Vähä-Pitkusta  •  Iso-Valkee •  Kurajärvi (kuivatettu järvi) • Lammenjärvi
Lähteitä::  Kultalähde  • Lamminlähde  • Herakkaanlähde
Castelnovan kulttuuri

Castelnovan kulttuuri oli kivikautinen mesoliittinen kulttuuri Pohjois-Italian ja Etelä-Ranskan alueella. Se kehittyi myöhäisestä Sauvaterren kulttuurista noin 7000–6500 eaa. Kulttuuriin liittyi muun muassa peuran ja villisian metsästystä, kalastusta ja simpukoiden ja osterien keräilyä sekä linnustusta. Castelnovan kulttuuri kukoisti 6250–5500 eaa. Rhonen altaassa ja 6000–5500 eaa. Pojoen altaassa ja se oli varsinkin idässä muuttumaton. Padanin alueella saviastiat tunnettiin melko myöhään eli 5250 eaa. Lännempänä kulttuuri kehittyi vauhdikkaammin, mutta loppui noin 5500 eaa. maataloutta harjoittaneen sydänsimpukkakeramiikka-kulttuurin leviämiseen.
Läntisen Castelnovan kulttuurin alueella levisi 6500 eaa. alkaen uusi "trapetsiteräperinne". Tämä perinne on voinut levitä alueelle muualta. Siihen liittyi ainakin kaksi alaperinnettä: Rhodano-Provencal ja Padan. Rhodanian Castelnovan kulttuuri vallitsi Rhonen keski- ja alajuoksulla ja Alppien rinteillä. Varhainen Castelnova-kulttuuri vaikutti 6250–5850 eaa. Rhonen alajuoksulla ja 6600–6000 eaa. Rhonen keskijuoksulla. Keski- ja myöhäisvaihe olivat noin 5950–5500 eaa. Näihin aikoihin Liguriaan oli levinnyt varhainen leimakeraaminen Impresso-kulttuuri ja ehkä jo myöhempi sydänsimpukkakeramiikan Cardial-vaihe. Pyreneiden vuorten juurella vallitsi Dourgnen alaperinne noin 5950–5550 eaa. Perinteen edetessä mikroliitit muuttuivat asteittain trapetseista kolmioiksi. Siellä työkaluihin ilmestyi ehkä neoliittisen tapaisia kaksipuolisesti käsiteltyjä työkaluja.
Itäinen Castelnovan ryhmä oli Pojoen altaan Padanin Castelnovan kulttuuri Triesten karstilta Venetian rannikolle, Terentin ja itäisille Alpeille, Lombardian Esi-Alpeille, Toscanaan ja Emilian Apenniineille. Padanin ryhmä pysyi suunnilleen samanlaisena alkaen noin 7000–6500 eaa. ja päättyen 5500 eaa. Leimakeramiikan saavuttua 6000–5500 eaa. Liguriaan ja myöhemmin Rhonen laaksoon tämä kulttuuri vallitsi Trentinossa ja Emiliassa. Padanin ryhmän vallitessa Dalmatian rannikolla ja Adrian luoteisrannikolla oli asutusta. Padanin tradition aikana keramiikka tuli tutuksi sekä nauhakeramiikasta tai myöhäisestä Starcevosta, ja myöhäisestä pohjoisen Adrianmeren leimakeramiikasta. Padanin alue oli viimeinen, jolle neoliittinen kulttuuri saapui tällä alueella, 750 vuotta Ligurian jälkeen.
Isaac Casaubon

Isaac Casaubon
Isaac Casaubon (18. helmikuuta 1559, Geneve – 1. heinäkuuta 1614) oli ensin Ranskassa ja sitten Englannissa toiminut antiikintutkija ja filologi.
Casaubon syntyi Genevessä pakolaisena olleeseen hugenottiperheeseen. Nantesin ediktin julistamisen jälkeen perhe muutti takaisin Ranskaan. Casaubonin kerrotaan saaneen ensimmäiset klassisen kreikan oppituntinsa Dauphinén vuorilla olleessa luolassa, jossa perhe oli paossa Pärttylinyön verilöylyn jälkeen. Myöhemmin hän opiskeli Genevessä.
Casaubon meni naimisiin humanistikirjanpainaja Henri Estiennen (Henricus Stephanus) tyttären kanssa. 1596 Casaubon otti vastaan viran Montpellier’n yliopistossa. Myöhemmin hän toimi Lyonissa ja Pariisissa. Viimeiset vuotensa Casaubon vietti Lontoossa. Casaubon opetti kieliä ja kirjallisuutta, sekä toimitti antiikin kirjallisuutta. Ensimmäinen hänen toimittamansa teos oli Strabonin teosten täydellinen laitos (1587). Tämän jälkeen hän toimitti muun muassa Polyainoksen, Aristoteleen, Athenaioksen, Suetoniuksen, Polybioksen ja Aiskhyloksen teoksia sekä Plinius nuoremman kirjeitä, Theofrastoksen teoksen Luonteita ja teoksen Historia Augusta.
Filologien ja filosofian historioitsijoiden parissa Casaubon tunnetaan nykyään ennen kaikkea teoksesta De rebus sacris ecclesiasticis exercitationes XVI (1614). Se osoitti, ettei niin kutsuttu Corpus Hermeticum voi olla ensimmäistä vuosisataa jaa. varhaisempi. Aiemmin kirjoitusten oli usein katsottu olevan lähes Mooseksen aikaisia.
Casaubonin poika Méric Casaubon oli myös antiikintutkija.
Teoksia

Animadversionum in Athenaei dipnosophistas, Lyon, Antone de Harsy, 1600.
Historiae Avgvstae Scriptores Sex. Aelius Spartianus, Iulius Capitolinus, Aelius Lampridius, Vulcatius Gallicanus, Trebellius Pollio, & Flauius Vopiscus. Isaacvs Casavbonvs ex vett. libris recensuit : idemque librum adiecit emendationvm ac notarvm, Paris, Drouart, 1603.
De satyrica graecorum poesi et romanorum satira libri duo, Paris, Drouart, 1605.
De rebus sacris ecclesiasticis exercitationes XVI, Lontoo, 1614.
Auli Persii Flacci Satirarum Liber. Isaacus Casaubonus Recensuit, & Commentario Libro Illustravit. Ad Virum Amplissimum D. Achillem Harlaeum Senatus Principem, Paris, Drouart, 1615.
Misoponeri Satyricon. Cum notis aliquot ad obscuriora prosae loca et Graecorum interpretatione.  Lugduni Batavorum, Sebastianum Wolzium, 1617.
Carnot’n kierto

Carnot'n kiertoa kuvaava paine-tilavuus -graafi: 
1-2 Kaasu laajenee isotermisesti (lämpötila ei muutu) sitoen itseensä lämpöenergiaa. 
2-3 Kaasu laajenee adiabaattisesti (kaasun sisältämän lämpöenergian määrä ei muutu)  lämpötilan laskiessa. 
3-4 Kaasu puristuu isotermisesti luovuttaen lämpöenergiaa. 
4-1 Kaasu puristuu adiabaattisesti nostaen lämpötilaansa.
Carnot’n kierto on ranskalaisen insinöörin Sadi Carnot’n vuonna 1824 keksimä idealisaatio lämpövoimakoneesta, jonka hyötysuhde on mahdollisimman suuri.
Carnot’n kierron vaiheet

Kun lämpövoimakoneen hyötysuhde halutaan maksimoida, on sen toiminnan vaiheiden oltava reversiibeleitä eli sellaisia, jotka voivat kulkea myös päinvastaiseen suuntaan. Lisäksi kierto ei saa lisätä entropiaa. Todellisuudessa lämpövoimakoneet eivät noudata näitä ideaalisen kierron sääntöjä.
Carnot’n kierto koostuu neljästä vaiheesta, joista kaksi on adiabaattisia (eli kaasu ei luovuta eikä vastaanota lämpöenergiaa) ja kaksi isotermisiä (kaasun lämpötila pysyy vakiona). Lämpövoimakone ottaa sisäänsä kaasua lämpöisemmästä säiliöstä (lämpötila  T_{H}) ja lopulta luovuttaa sisällään kylmenneen kaasun kylmän kaasun säiliöön (lämpötila  T_{C}). Carnot'n lämpövoimakoneen kierrot koostuvat identtisistä sykleistä eli syklin alku- ja lopputila ovat aina samat.
Carnot’n kierron vaiheet ovat
Kaasu laajenee isotermisesti (lämpötila on  T_{H}), jonka aikana se ottaa vastaan lämpöenergiaa jostakin ulkoisesta lähteestä, esimerkiksi palavasta aineesta  Q_{H}:n verran. Laajetessaan kaasu voi esimerkiksi työntää mäntää ja näin ollen tehdä mekaanista työtä.
Kaasu laajenee adiabaattisesti, kunnes sen lämpötila on pudonnut arvoon  T_{C}.
Kaasu puristuu isotermisesti (lämpötila on  T_{C}) emittoiden lämpöenergiaa pois  |Q_{C}| verran.
Kaasu puristuu adiabaattisesti, kunnes sen lämpötila on noussut alkuperäiseen arvoonsa.
Yhtälöitä

Carnot’n lämpövoimakoneen lämpöenergioiden itseisarvojen suhde on sama kuin absoluuttisten lämpötilojen suhde, eli
Carnot’n voimakoneen hyötysuhde määritellään yhtälöllä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Carnot’n kierto Wikimedia Commonsissa
Historian kirjasto

| Historian kirjasto> Βιβλιοθήκη ἱστορική |
| --- | --- |
 Teoksen kansilehti vuoden 1746 painoksesta.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Diodoros Sisilialainen
Kieli:  muinaiskreikka
Genre:  historia
Julkaistu:  n. 56–36 eaa.
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Historian kirjasto (m.kreik. Βιβλιοθήκη ἱστορική, Bibliothēkē historikē, lat. Bibliotheca historica) on Diodoros Sisilialaisen kirjoittama historiateos, joka käsitti ajan myyttisistä ajoista Julius Caesarin Gallian sodan alkuun. Siitä on säilynyt nykyaikaan vain osa.
Historia

Diodoros Sisilialainen toimi noin vuosina 65–30 eaa. Hänet tunnetaan ennen kaikkea kreikankielisestä maailmanhistoriastaan. Sen kirjoittamisaika voidaan päätellä suhteellisen hyvin teoksen sisäisen todistusaineiston perusteella. Diodoros aloitti teoksen kirjoittamisen viimeistään noin 60–56 eaa. käytyään Egyptissä. Todennäköisesti kirjoittaminen tai ainakin sen taustatyöt ovat alkaneet jo aiemminkin ennen matkaa. Varmuudella teoksen Egyptiä käsittelevä alku on ollut olemassa vuonna 56 eaa.
Diodoros itse sanoo kirjoittaneensa teosta 30 vuotta. Hän vaikuttaisi päättäneen teoksen kirjoittamisen vuonna 36 eaa. tai jonkin verran sen jälkeen, jolta ajalta on viimeinen maininta hänen oman aikansa tapahtumista: Augustus siirrätti Tauromenionin väestön pois ja perusti kaupungin paikalle roomalaisen colonian. Varmuudella teoksen kirjoittaminen on päättynyt ennen vuotta 30 eaa., sillä Diodoros sanoo makedonialaisten olleen Egyptin viimeisiä vierasmaalaisia hallitsijoita; mainittuna vuonna hallitsijoiksi tulivat roomalaiset.
Koska teos kattoi kaikkien aikojen ja maiden historian ja vastasi näin kokonaista kirjastoa, se sai nimen Bibliothēkē historikē, ”Historian kirjasto”, tai vain Bibliothēkē, ”Kirjasto”.
Teoksen editio princeps oli sen erillisten osien latinankielisen käännöksen laitos. Vincentius Opsopoeus painoi kirjojen 16–20 kreikkalaisen tekstin Baselissa vuonna 1539. Henri Estienne eli Henricus Stephanus painoi kirjat 1–5 ja 11–20 sekä Fotiokselta säilyneet katkelmat Pariisissa vuonna 1559. Seuraava merkittävä laitos oli Lorenz Rhodomannin eli Rhodomannuksen laitos (Hannover, 1604), joka sisälsi myös latinankielisen käännöksen. Petrus Wesselingin laitos (Amsterdam, 1746, 2 osaa) sisälsi myös laajan kommentaarin sekä Konstantinos Porfyrogennitoksen Eklogain tuolloin tunnetut osat.
Sisältö

Diodoroksen teos koostui 40 kirjasta. Se käsitti koko historian varhaisimmista myyttisistä ajoista Caesarin Gallian sodan alkuun. Diodoros itse sanoo teoksensa jakaantuneen kolmeen osaan. Ensimmäinen osa käsitti kirjat 1–6, ja se kertoi myyttisestä ajasta ennen Troijan sotaa. Osan ensimmäiset kirjat käsittelivät muiden kansojen myyttejä ja loput kirjat kreikkalaisia myyttejä. Teoksen toinen osa käsitti seuraavat 11 kirjaa eli kirjat 7–17, ja kuvasi ajan Troijan sodasta Aleksanteri Suureen saakka. Kolmas osa käsitti loput 23 kirjaa eli kirjat 18–40, ja käsitteli aikaa Aleksanterin kuolemasta Gallian sotien alkuun.
Teoksesta ovat säilyneet kirjat 1–5, jotka kuvaavat vieraiden kansojen ja kreikkalaisten varhaishistoriaa, sekä kirjat 11–20, jotka käsittävät ajan persialaissotien toisesta persialaishyökkäyksestä vuodelta 480 eaa. hellenistisen kauden alkupuolelle vuoteen 302 eaa. Loput osista tunnetaan katkelmina bysanttilaisaikaisista yhteenvedoista. Tärkeimpiä lähteitä katkelmille ovat Fotios, joka lainaa teoksessaan Bibliotheke kohtia kirjoista 31, 32, 33, 36, 37, 38 ja 40; sekä Konstantinos Porfyrogennitoksen toimeksiannosta tehty Eklogai.
Muodoltaan Diodoroksen teos noudattaa annalistista esitystapaa. Saman vuoden tapahtumat on kerrottu yhdessä ilman sisäisiä yhteyksiä. Lähteinään Diodoros käytti paitsi omia havaintojaan myös kaikkia hänen saatavillaan olleita lähteitä. Lähteidenkäyttö ei kuitenkaan ole millään muotoa kriittistä, mikä vähentää teoksen arvoa historiantutkimukselle. Diodoros lähinnä kokosi yhteen aineiston, jota löysi eri kirjailijoiden teoksista, ja sotki näin yhteen historiaa, myyttejä ja taruja. Hän myös vaikuttaa usein käsittäneen lähteensä väärin tai esittävän ne väärässä muodossa, ja teoksessa on myös useita sisäisiä ristiriitaisuuksia. Kaikesta huolimatta teos on arvokas ja hyödyllinen, sillä sen säilyneet kohdat ovat säilyttäneet nykyaikaan paljon aineistoa, joka olisi muutoin kadonnut kokonaan. Diodoros ainakin mainitsee lähteensä useimmissa tapauksissa, ja on usein kopioinut aineistoa näiltä varsin suoraan. Diodoroksen tyyli on selkeää, joskaan teksti ei aina ole tasalaatuista, mikä johtunee eroista hänen hyödyntämissään tai teokseensa lyhentämissään lähteissä. Diodoroksen kieli tasapainoilee arkaisoivan attikalaisen kreikan ja hänen oman aikansa kansankreikan välillä.
Esimerkiksi Aleksanteri Suuren elämää koskien Diodoroksen tärkein lähde oli Kleitarkhos, jonka lähteenä taas oli ollut Aleksanterin hovikirjuri Kallisthenes.
Sisältö > Kirjoittain

| Kirja | Käsitelty ajanjakso | Diodoroksen lähde |
| --- | --- | --- |
| 1. kirja | Egyptin historia | Hekataios Abderalainen |
| 2. kirja | Assyrian ja Babylonian historia | Ktesias, Megasthenes |
| 3. kirja | Libyan historia, jumalten synty | Agatharkhides, Dionysios Skytobrakhion |
| 4. kirja | Kreikkalainen mytologia | Dionysios, Euhemeros |
| 5. kirja | Sisilian ym. historia | Timaios Tauromenionlainen |
| 6. kirja | Kreikkalaiset legendat | Dionysios, Euhemeros |
| 7. kirja | Troijan sota | Dionysios |
| 8. kirja | Kreikan arkaainen kausi |  ? |
| 9. kirja | Kreikan arkaainen kausi (vuoteen 540 eaa.) | Herodotos |
| 10. kirja | Kreikan arkaainen kausi (noin 540–481 eaa.) | Herodotos |
| 11. kirja | Persialaissodat, Ateenan nousu suurvallaksi | Herodotos, Eforos |
| 12. kirja | Ateenan nousu suurvallaksi, peloponnesolaissota | Eforos |
| 13. kirja | Peloponnesolaissota | Eforos |
| 14. kirja | Korintin sota | Eforos |
| 15. kirja | Theban hegemonia | Eforos |
| 16. kirja | Filippos II | Eforos |
| 17. kirja | Aleksanteri Suuri | Kleitarkhos |
| 18. kirja | Diadokkien aika | Hieronymos Kardialainen |
| 19. kirja | Diadokkien aika | Hieronymos Kardialainen |
| 20. kirja | Diadokkien aika | Hieronymos Kardialainen |
21.–40. kirja: Eivät ole säilyneet kokonaisuudessaan nykypäivään. Kirjat käsittelivät Välimeren alueen historiaa aina Julius Caesarin Gallian valloitukseen saakka.
Kirjallisuutta > Käännöksiä ja tekstilaitoksia

Diodorus Siculus: Library of History.  (Volume I: Books 1–2.34. Translated by C. H. Oldfather. Loeb Classical Library 279)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1933.
Diodorus Siculus: Library of History.  (Volume II: Books 2.35–4.58. Translated by C. H. Oldfather. Loeb Classical Library 303)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1935.
Diodorus Siculus: Library of History.  (Volume III: Books 4.59–8. Translated by C. H. Oldfather. Loeb Classical Library 340)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1939.
Diodorus Siculus: Library of History.  (Volume IV: Books 9–12.40. Translated by C. H. Oldfather. Loeb Classical Library 375)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1946.
Diodorus Siculus: Library of History.  (Volume V: Books 12.41–13. Translated by C. H. Oldfather. Loeb Classical Library 384)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1950.
Diodorus Siculus: Library of History.  (Volume VI: Books 14–15.19. Translated by C. H. Oldfather. Loeb Classical Library 399)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1954.
Diodorus Siculus: Library of History.  (Volume VII: Books 15.20–16.65. Translated by Charles L. Sherman. Loeb Classical Library 389)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1952.
Diodorus Siculus: Library of History.  (Volume VIII: Books 16.66–17. Translated by C. Bradford Welles. Loeb Classical Library 422)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1963.
Diodorus Siculus: Library of History.  (Volume IX: Books 18–19.65. Translated by Russel M. Geer. Loeb Classical Library 377)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1947.
Diodorus Siculus: Library of History.  (Volume X: Books 19.66–20. Translated by Russel M. Geer. Loeb Classical Library 390)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1954.
Diodorus Siculus: Library of History.  (Volume XI: Fragments of Books 21–32. Translated by Francis R. Walton. Loeb Classical Library 409)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1957.
Diodorus Siculus: Library of History.  (Volume XII: Fragments of Books 33–40. Translated by Francis R. Walton. Loeb Classical Library 423)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1967.
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

Burton, Anne: Diodorus Siculus, Book 1: A Commentary.  (Monographs and Textbooks on Pure and Applied Mathematics, nide 29. Études préliminaires aux religions orientales dans l'Empire romain / Études préliminaires aux religions orientales dans l'Empire romain)  Brill, 1973.  ISBN 9789004035140
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Historian kirjasto Wikimedia Commonsissa
Diodorus Siculus: Library. Perseus. (muinaiskreikaksi)
Diodorus Siculus: Library. Perseus. (englanniksi)
Diodorus Siculus: The Library of History. LacusCurtius. (englanniksi)
Teoksen kansilehti vuoden 1559 painoksesta.
Alfred Hitchcockin filmografia

Hitchcock Suomessa vuonna 1968.
Tämä on luettelo Alfred Hitchcockin filmografiasta.
Englannin kausi > Välitekstien suunnittelijana

| Vuosi | Alkuperäinen nimi | Suomenkielinen nimi | Tuotantoyhtiö | Huomioita | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1921 | The Call of Youth |  | Famous Players-Lasky British Producers | kadonnut |  |
| 1921 | The Great Day |  | Famous Players-Lasky British Producers | kadonnut |  |
| 1921 | Appearances |  | Famous Players-Lasky British Producers | kadonnut |  |
| 1921 | The Mystery Road |  | Famous Players-Lasky British Producers | kadonnut |  |
| 1921 | The Princess of New York |  | Famous Players-Lasky British Producers | kadonnut |  |
| 1921 | Dangerous Lies |  | Famous Players-Lasky British Producers | kadonnut |  |
| 1921 | The Bonnie Brier Bush | Sinistä ja punaista verta | Famous Players-Lasky British Producers | kadonnut |  |
| 1922 | Love’s Boomerang |  | Famous Players-Lasky British Producers | kadonnut |  |
| 1922 | Three Live Ghosts | Kolme elävää ”kuollutta” | Famous Players-Lasky British Producers | kadonnut |  |
Englannin kausi > Lavastajana

| Vuosi | Alkuperäinen nimi | Suomenkielinen nimi | Tuotantoyhtiö | Huomioita | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1922 | Tell Your Children |  | Famous Players-Lasky British Producers | kadonnut |  |
| 1922 | The Spanish Jade |  | Famous Players-Lasky British Producers | kadonnut |  |
| 1922 | The Man from Home |  | Famous Players-Lasky British Producers | kadonnut |  |
| 1923 | Woman to Woman | Nainen naista vastaan | Balcon, Freedman & Saville | myös apulaisohjaajana ja käsikirjoittajana, kadonnut |  |
| 1923 | The White Shadow | Valkoinen varjo | Balcon, Freedman & Saville | myös apulaisohjaajana ja käsikirjoittajana ja leikkaajana, osittain kadonnut |  |
| 1924 | The Passionate Adventure |  | Gainsborough Pictures | myös apulaisohjaajana ja käsikirjoittajana |  |
| 1925 | The Prude’s Fall |  | Gainsborough Pictures | myös apulaisohjaajana ja käsikirjoittajana, osittain kadonnut |  |
| 1925 | Die Prinzessin und der Geiger |  | Gainsborough Pictures   Studio Babelsberg | Britanniassa nimellä ”The Blackguard”. Myös apulaisohjaajana ja käsikirjoittajana |  |
Englannin kausi > Mykkäelokuvien ohjaajana

| Vuosi | Alkuperäinen nimi | Suomenkielinen nimi | Tuotantoyhtiö | Huomioita | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1922 | Number 13 |  | Famous Players-Lasky British Producers | Myös nimillä ”Number Thirteen” ja ”Mrs. Peabody”. Keskeneräinen. Kadonnut. |  |
| 1923 | Always Tell Your Wife |  | Seymour Hicks Productions | osittain kadonnut, ohjaajan sairastuttua Hitchcock ohjasi (nimettömänä) elokuvan loppuun. |  |
| 1925 | The Pleasure Garden |  | Gainsborough Pictures |  |  |
| 1926 | The Mountain Eagle |  | Gainsborough Pictures | kadonnut |  |
| 1927 | The Lodger: A Story of the London Fog | Vuokralainen | Gainsborough Pictures |  |  |
| 1927 | Downhill | Alamäkeen | Gainsborough Pictures |  |  |
| 1927 | The Ring | Kehä | British International Pictures | myös käsikirjoittajana |  |
| 1928 | Easy Virtue | Kevytkenkäinen | Gainsborough Pictures |  |  |
| 1928 | The Farmer’s Wife | Farmarin naimakauppa | British International Pictures |  |  |
| 1928 | Champagne |  | British International Pictures | myös käsikirjoittajana |  |
| 1929 | The Manxman | Man-saaren tuomari | British International Pictures |  |  |
| 1929 | Blackmail | Puhtauden lunnaat | British International Pictures | Mykkäversio Puhtauden lunnaista |  |
Englannin kausi > Äänielokuvien ohjaajana

| Vuosi | Alkuperäinen nimi | Suomenkielinen nimi | Tuotantoyhtiö | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1929 | Blackmail | Puhtauden lunnaat | British International Pictures | myös käsikirjoittajana |
| 1930 | Elstree Calling |  | British International Pictures |  |
| 1930 | Juno and the Paycock | Juno ja riikinkukko | British International Pictures | myös käsikirjoittajana vaimonsa Alma Revillen kanssa |
| 1930 | Murder! | Epäiltynä murhasta | British International Pictures | myös käsikirjoittajana vaimonsa Alma Revillen kanssa |
| 1930 | An Elastic Affair |  | British International Pictures | lyhytelokuva |
| 1931 | The Skin Game | Kieroa peliä | British International Pictures | myös käsikirjoittajana vaimonsa Alma Revillen kanssa |
| 1931 | Mary |  | Süd-Film AG | Saksankielinen versio elokuvasta Epäiltynä murhasta. Myös nimellä Sir John greift ein! |
| 1931 | Rich and Strange | Rikkauden huuma | British International Pictures | myös käsikirjoittajana vaimonsa Alma Revillen kanssa |
| 1932 | Number Seventeen | Talo numero 17 | British International Pictures | myös käsikirjoittajana vaimonsa Alma Revillen kanssa. Hitchcockin viimeinen elokuva, jossa hänen nimensä on käsikirjoittajana alkuteksteissä |
| 1932 | Lord Camber’s Ladies |  | British International Pictures | vain tuottajana, elokuvan ohjasi Ben W. Levy |
| 1933 | Waltzes from Vienna |  | Gaumont British Picture Corporation |  |
| 1934 | The Man Who Knew Too Much | Mies joka tiesi liikaa | Gaumont British Picture Corporation |  |
| 1935 | The 39 Steps | 39 askelta | Gaumont British Picture Corporation |  |
| 1936 | Secret Agent | Salainen asiamies | Gaumont British Picture Corporation |  |
| 1936 | Sabotage | Sabotaasi | Gaumont British Picture Corporation |  |
| 1937 | Young and Innocent | Nuori ja viaton | Gaumont British Picture Corporation |  |
| 1938 | The Lady Vanishes | Nainen katoaa | Gaumont British Picture Corporation |  |
| 1939 | Jamaica Inn | Jamaica Innin rannikkorosvot | Mayflower Pictures Corporation Ltd. |  |
Televisio

Alfred Hitchcock ohjasi myös 20 televisiosarjan jaksoa.
| Alkuperäinen esityspäivä | Alkuperäinen esityspäivä | Alkuperäinen nimi | Televisiosarja |
| --- | --- | --- | --- |
| 2.10. | 1955 | Revenge | Alfred Hitchcock esittää |
| 13.11. | 1955 | Breakdown | Alfred Hitchcock esittää |
| 4.12. | 1955 | The Case of Mr. Pelham | Alfred Hitchcock esittää |
| 4.3. | 1956 | Back for Christmas | Alfred Hitchcock esittää |
| 30.9. | 1956 | Wet Saturday | Alfred Hitchcock esittää |
| 23.12. | 1956 | Mr. Blanchard’s Secret | Alfred Hitchcock esittää |
| 7.4. | 1957 | One More Mile to Go | Alfred Hitchcock esittää |
| 20.9. | 1957 | Four O’Clock | Suspicion |
| 20.10. | 1957 | The Perfect Crime | Alfred Hitchcock esittää |
| 13.4. | 1958 | Lamb to the Slaughter | Alfred Hitchcock esittää |
| 14.9. | 1958 | Dip in the Pool | Alfred Hitchcock esittää |
| 5.10. | 1958 | Poison | Alfred Hitchcock esittää |
| 3.5. | 1959 | Banquo’s Chair | Alfred Hitchcock esittää |
| 27.9. | 1959 | Arthur | Alfred Hitchcock esittää |
| 4.10. | 1959 | The Crystal Trench | Alfred Hitchcock esittää |
| 5.4. | 1960 | Incident at a Corner | Ford Star Time |
| 27.9. | 1960 | Mrs. Bixby and the Colonel’s Coat | Alfred Hitchcock esittää |
| 14.3. | 1961 | The Horseplayer | Alfred Hitchcock esittää |
| 17.10. | 1961 | Bang! You’re Dead! | Alfred Hitchcock esittää |
| 11.10. | 1962 | I Saw the Whole Thing | Alfred Hitchcock esittää |