stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Simson

Simson taistelee leijonan kanssa Lucas Cranach vanhemman maalauksessa.
Simson (hepr. ‏שִׁמְשׁוֹן‎, Šimšôn) on Vanhan testamentin hahmo Tuomarien kirjasta. Simson, jonka isä on Manoah Danin heimosta, on nasiiri ja voimamies aikana, jona israelilaiset sotivat filistealaisia vastaan. Simson kuvataan fyysisesti hyvin vahvaksi: hän repii leijonan hengiltä paljain käsin ja voittaa kaksintaisteluita. Simson vangitaan, mutta hän katkaisee köydet ja lyö aasin leukaluulla tuhat filistealaista kuoliaaksi. Paikka saa nimekseen Ramat-Lehi, ’leukaluukumpu’.
Puinen Simson Keminmaan vanhassa kirkossa.
Simson paljastaa vaimolleen Delilalle, että hänen voimiensa taika on hänen hiuksissaan. Filistealaisten palkkaama Delila leikkaa Simsonin hiukset, ja Simson vangitaan ja sokaistaan. Simsonin hiukset kasvavat uudelleen ja viimeisenä tekonaan Simson romahduttaa viljanjumala Dagonin temppelin, johon filistealaiset ovat tulleet uhraamaan. Kaikki rakennuksessa olleet kuolevat Simson itse mukaanluettuna. Hänet haudataan isänsä hautaan lähellä Sorea.
Simsonin tarinan ajatellaan yleensä kertovan kostosta ja naisen petollisuudesta, mutta perimmiltään kyse on siitä että Simson rikkoi Nasiirina tehtyä lupaustaan Jumalalle. Nasiiri oli sellainen, joka vapaaehtoisesti vihki elämänsä Jumalalle, valan kautta. Tarina on suosittu aihe kirjallisuudessa, kuvataiteissa ja musiikissa. Muiden muassa Rubens, Rembrandt, John Milton, Georg Friedrich Händel ja Camille Saint-Saëns ovat käsitelleet aihetta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Simson Wikimedia Commonsissa
Raamattunet (Arkistoitu – Internet Archive)
Albin Krabbe

| Albin Krabbe |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Albin Krabbe-Rosqvist
Syntynyt: 1. lokakuuta 1879 Hämeenlinna
Kuollut: 20. toukokuuta 1918 (38 vuotta)
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Romeo (Romeo ja Julia) Turkka (Tukkijoella)
Albin Krabbe-Rosqvist (1. lokakuuta 1879 Hämeenlinna – 20. toukokuuta 1918) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli paitsi suomenruotsalaisissa, myös ruotsalaisissa teattereissa.
Elämä ja ura

Albin Krabbe-Rosqvistin vanhemmat olivat oluenpanija Anders Krabbe-Rosqvist ja Hilda Albertina Granbohm. Turussa suorittamansa yhteiskoulun jälkeen Krabbe opiskeli maalaustaidetta Helsingissä ja Kööpenhaminassa. Näyttämötaidetta hän opiskeli Tukholmassa 1889–1891. Krabbella oli lukuisia näyttämökiinnityksiä 1900-luvun vaihteen molemmin puolin: August Arppen seurue 1891–1892, Tukholman Folkteatern 1892–1894, Svenska Inhemska Teatern (Turku) 1894–1897, Axel Collinin, Bror Olssonin ja v. d. Ostenin seurueet (Ruotsi) 1897–1903 sekä Svenska Teatern ja Folkteatern 1903–1911.
Krabben näyttämötaiteellisia tehtäviä olivat muun muassa Romeo (Romeo ja Julia), Nikita (Pimeyden valta), Turkka (Tukkijoella) ja nimiosa kappaleessa Rikskurtisören. Kaikki edellä mainitut roolit olivat ruotsinkielisiä.
Krabbe toimi muodostamansa Oulunkylän suojeluskunnan päällikkönä. Muutamia vuosia ennen edesmenoaan hänet nimitettiin reservinvänrikiksi.
Albin Krabben vanhempi veli, Oskar Krabbe, oli niin ikään näyttelijä.
Lähteet ja viitteet

Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin, Kustannusliike Opas, Viipuri 1930
1 2 3  Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin, s. 146
Aiheesta muualla

Kaupunginosat.net
Albin Rosqvist En rikskurtisör -näytelmän nimiosassa 1895.
Haghpat

Sourb Nshanin (Pyhän Ristin) kirkko
Haghpatin luostari on maailmanperintökohde Armenian Lorrin maakunnassa sijaitsevassa kylässä.
Haghpat (armeniaksi: Հաղպատ) on kylä Armeniassa Lorrin maakunnassa lähellä Alaverdin kaupunkia ja Georgian rajaa. Kylä tunnetaan 900-luvulla rakennetun Haghpatavankin (Հաղպատավանք) bysanttilaisen, linnoitetun luostarikompleksin ansiosta. Rakennusryhmä kuuluu myös yhdessä läheisen, noin neljä kilometriä länsilounaaseen sijaitsevan Sanahinin luostarin kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon.
Yhdessä näihin luostareihin rakennettiin yli kolmen vuosisadan kuluessa yli 20 erilaista kirkkoa tai kappelia, neljä laajennusosaa, kellotorneja, hautoja, akatemian rakennus, kirjavarastoja, ruokaloita, siltoja ja lukuisia asuintaloja. Luostarikompleksi kuuluu Armenian apostoliselle kirkolle. Alueelta löytyy useita kaiverrettuja muistokiviä sekä piispojen hautoja, joita on siroteltu ympäri luostarialuetta. Rakennusryhmä edustaa loistavaa esimerkkiä keskiaikaisesta armenialaisesta arkkitehtuurista.
Harhpatinin luostari perustettiin kuningas Abas I:n aikana. Pieni Pyhän Ristin (Sourb Nshan) kirkko, jonka rakentamien aloitettiin 966-967 on kokonaisuuden vanhin rakennus. Luostarin pääkirkon kustantamiseen on osallistuivat prinssi Khutulukhaga, prinssit Smbat ja Kurike sekä kuningatar Khosrvanuch, kuningas Ashot III Armollisen (Աշոտ Գ. Ողորմած) puoliso. Luostari rakennettiin tietoisesti mäenrinteen puolivälin tasangolle. Suurin kirkko on Pyhän Ristin katedraali (Sourb Nshan) , jonka rakentaminen aloitettiin noin vuonna 976, ja joka valmistui 991 kuningas Smbatin aikana. 1100-luvulla kirkkoon rakennettiin mahtava kellotorni, luostari sai kirjaston ja ruokalan. Erillisen Sourp Astvatzatzinin (Jumalanäidin) kappelin akustiikka todetaan upeaksi.
Haghpatin kylä ei juurikaan hyödy turistejakin kiinnostavasta luostarista. Suurin osa asukkaista saa elantonsa karjankasvatuksesta tai maanviljelyä. Kylä sijaitsee ylätasangolla, johon joet ovat tehneet syviä halkeamia.
Pyhän Ristin katedraali, Sourb Nishan
Katedraalin gavit (eteisrakennus)
Eteisrakennusta sisältä.
Yksityiskohta
Kappeli pääkirkon vierellä
Kellotorni
Entisajan luostarin ruokala
Hautaholveja
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Haghpatin luostarikompleksi Armenica.orgissa (englanniksi)
Luostari Armeniapediassa (englanniksi)
Armenia Tourist Attractions:   Haghpat (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Väinö Puokka

Väinö Hjalmar Puokka, sukunimi vuoteen 1906 Johansson (3. toukokuuta 1879 Helsinki – 25. maaliskuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen toimitusjohtaja ja kemigraafi.
Väinö Puokan vanhemmat olivat ajuri Evert Johansson ja Emilia Karoliina Heikkilä. Puokka kävi kansakoulun ja suoritti kemigraafiopin Tilgmannin kemigraafisessa laitoksessa 1895–1900 ja hän oli sitten Tilgmannin palveluksessa vuoteen 1906 saakka, jolloin hän perusti Kemigraafinen Oy:n. Puokka oli Kemigraafinen Oy:n toimitusjohtajana 1906–1945 ja tämän toimen ohella hän työskenteli Kustannus Oy Otavan syväpainon johtajana vuosina 1924–1938.
Puokka oli Suomen Graafillisen Teollisuuden Harjoittajain Liiton hallituksen jäsenenä 1914–1949 ja Emil Vainion rahaston valtuuskunnan puheenjohtajana ja rahastonhoitajana vuodesta 1921. Hän oli mukana työehtosopimusneuvotteluissa ja oli monet vuodet graafisen teollisuuden sovinto-oikeuden jäsenenä. Helsingin Graafillisen Klubin puheenjohtajana Puokka oli vuonna 1928 ja hän edusti Suomen graafikoita useissa kansainvälisissä kongresseissa sekä teki ulkomaisia opintomatkoja.
Puokka oli 1917 mukana perustamassa kirjapainokoneita ja -tarvikkeita välittänyttä Oy Papyrus Ab:ta ja hän kuului liikkeen johtokuntaan vuoteen 1935 saakka, toimien viimeiset kymmenen vuotta johtokunnan puheenjohtajana. Vuonna 1935 hän perusti uuden saman alan liikkeen, Kirjapainotarvike Oy:n.
Puokka omisti sukunsa vanhan kotitalon Puokan Nurmijärven Valkjärvellä.
Väinö Puokka oli naimisissa vuodesta 1904 Fanny Elisa Lampénin kanssa. Heidän poikansa oli filosofian tohtori Jaakko Puokka, joka oli Kemigraafinen Oy:n toimitusjohtajana isänsä jälkeen 1945–1976. Väinö Puokka kuoli vuonna 1958 myrkyttäytymällä barbituurihapolla tai sen johdannaisella.
Empagliflotsiini

| --- | --- |

Empagliflotsiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
(2S,3R,4R,5S,6R)-2-[4-kloori-3-[[4-[(3S)-oksolan-3-yyli]oksifenyyli]metyyli]fenyyli]-6-(hydroksimetyyli)oksaani-3,4,5-trioli
Tunnisteet
CAS-numero: 864070-44-0
ATC-koodi: A10BK03
PubChem CID: 11949646
DrugBank: DB09038
Kemialliset tiedot
Kaava: C23H27ClO7 
Moolimassa: 450,896
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 78 %
Proteiinisitoutuminen: 86,2 %
Metabolia: hepaattinen
Puoliintumisaika: 5,6-13 tuntia
Ekskreetio: renaalinen fekaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  D(AU) 
Reseptiluokitus:  reseptivalmiste
Antotapa: oraalinen
Empagliflotsiini (C23H27ClO7) on glykosidijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä aikuistyypin diabeteksen hoitoon. Empagliflotsiini kuuluu WHO:n keskeisimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö

Empagliflotsiinin vaikutukset perustuvat siihen, että se estää natriumin- ja glukoosinkuljettajaproteiini 2:n toimintaa. Tämän seurauksena glukoosin takaisinimeytyminen munuaisissa estyy ja glukoosin eritys virtsaan kasvaa ja veren glukoosipitoisuus pienenee. Empagliflotsiinin on myös havaittu vähentävän sydäntapahtumia. Lääkeainetta käytetään aikuistyypin diabeteksen hoitoon ja sitä voidaan käyttää yhdessä insuliinin, metformiinin, pioglitatsonin ja linagliptiinin kanssa. Yhdiste annostellaan tablettina.
Haittavaikutukset

Empagliflotsiini voi aiheuttaa haittavaikutuksinaan virtsatietulehduksia, sukupuolielinten sieni-infektioita, liian alhaista verenpainetta ja erityisesti muiden diabeteslääkkeiden kanssa verensokeritason laskemista liian alhaiseksi eli hypoglykemiaa.
Valmistus

Empagliflotsiinin synteesin lähtöaine on 2-kloori-5-jodibentsoehappo, josta muodostettu happokloridi reagoi fluoribentseenin kanssa. Muodostunut ketoni reagoi (3S)-3-hydroksitetrahydrofuraanin kanssa substituutiolla ja seuraavassa vaiheessa ketonin karbonyyliryhmä pelkistetään. Seuraava vaihe on reaktio suojatun glukonolaktonin kanssa, suojauksen poisto, metylointi ja metoksiryhmän eliminaatio.
Saksan 6. jalkaväkidivisioona (Reichswehr)

| 6>  jalkaväkidivisioona |
| --- | --- |
Toiminnassa:  tammikuu 1922 – lokakuu 1934
Valtio:   Saksa
Puolustushaarat:  Maavoimat
Aselajit:  Jalkaväki
Osa joukkoa:  Reichsheer
Koko:  divisioona
Tukikohta:  Münster
Saksan 6. jalkaväkidivisioona (saks. 6. Infanterie-Division) oli Weimarin tasavallan maavoimien yhtymä vuosina 1922–1934.
Perustaminen

Versailles’n rauhansopimuksen täyttämiseksi 31. heinäkuuta 1920 asevoimien supistamisesta annetun lain mukaisesti jokainen sotilaspiiri (saks. Wehrkreis) muodostaisi divisioonan 1. lokakuuta 1920. Übergangsheerin eli siirtymäajan asevoimien Reichswehr-Brigaden 7 ja 10 muodostivat tammikuussa 1921 6. divisioonan, johon kuului kolme jalkaväkirykmenttiä, kenttätykistörykmentti, pioneeripataljoona, viestipataljoona, kuljetuspataljoona ja lääkintapataljoona.
Yhtymä lakkautettiin lokakuussa 1934 ja sen yksiköt siirrettiin muodostettaviin Wehrmachtin 21 uuteen divisioonaan.
Komentajat

Münsteriin sijoitetun Wehrkreis VI:n komentajat olivat oman toimensa ohella divisioonankomentajina. Komentajina olivat:
jalkaväenkenraali Friedrich von Lossberg 1. lokakuuta 1920 – 1. tammikuuta 1925
jalkaväenkenraali Leopold Freiherr von Ledebur 1. tammikuuta 1925 – 28. helmikuuta 1928
tykistönkenraali Max Föhrenbach 1. maaliskuuta 1928 – 1. toukokuuta 1931
kenraaliluutnantti Wolfgang Fleck 1. toukokuuta 1931 – 30. syyskuuta 1934
Avvakum

Avvakumin polttaminen roviolla. Pjotr Mjasojedovin maalaus (1897).
Avvakum Petrovitš (ven. Авваку́м Петро́вич); (1620 tai 1621 – 14. huhtikuuta 1682) oli esipappi ja yksi vanhauskoisuuden perustajista Venäjällä.
Pajarinrouva Morozova vierailee Avvakumin luona vankilassa. 1800-luvun miniatyyri.
Elämäkerta

Avvakum toimi vuonna 1652 esipappina Jurjevetsissa ja sittemmin Moskovan Kazanin katedraalin pappina. Hän vastusti jyrkästi patriarkka Nikonin uudistuksia, minkä takia hänet vuonna 1653 karkotettiin Tobolskiin ja Venäjän Kaukoitään. Vuonna 1663 tsaari Aleksei Mihailovitš kutsui Avvakumin takaisin Moskovaan. Hän ei kuitenkaan luopunut näkemyksistään, vaan jatkoi taistelua kirkon uudistuksia, "kreikkalaista" reformia vastaan ja sai paljon kannattajia.
Avvakumin elämäkerta poikkeaa tyypillisestä munkinelämästä siinäkin suhteessa, että kirjoittaja oli naimisissa ja hänen perheensä seurasi häntä karkotukseen.
Vuonna 1664 Avvakum karkotettiin Mezeniin. Vuonna 1667 hänet kutsuttiin Moskovaan. Kirkolliskokouksessa Avvakumilta riistettiin papinvirka, hänet tuomittiin kirkonkiroukseen ja karkotettiin Pustozjorskin linnoitukseen. Siellä hän vietti 15 vuotta maakuoppaan hirsistä salvotussa rakennelmassa. Pustozjorskissa Avvakum jatkoi kirjallista toimintaansa ja kamppailua virallista kirkkoa vastaan. Vuonna 1682 Avvakum lähimpine tovereineen poltettiin roviolla tsaari Aleksein määräyksestä.
Kirjallinen ura ja perintö

Avvakum oli aikansa huomattava kirjailija. Hänen omaelämäkertansa (Žitije protopopa Avvakuma) on elävän kielensä ja kuvauksensa ansiosta yksi venäläisen kirjallisuuden merkkiteoksista. Vanhauskoiset pitävät Avvakumia marttyyrinä ja pyhimyksenä.
Hänen vankeutensa aikana vuosina 1672–1673 kirjoittamansa omaelämäkerta Žitije protopopa Avvakuma / Ž protopopa Avvakuma im samim napisannoje, Esipappi Avvakumin elämäkerta hänen itsensä kirjoittamana (ven. Житие протопопа Аввакума) on 1600-luvun venäläisen kirjoitusperinteen mestariteos ja lajinsa ensimmäinen venäläisessä kirjallisuudessa. Avvakum Petrovitšia pidetään modernin venäläisen kirjallisuuden uranuurtajana. Hänen tyylissään eloisa puhekieli sekoittuu lainauksiin pyhistä kirjoituksista. Ympäröivä eläin- ja kasvikunta toimii symboleina ja todistaa rakkaudesta luontoa ja luotuja kohtaan. Elämäkerta julkaistiin vasta vuonna 1861 ja on siitä lähtien innoittanut monia kirjailijoita.
Teokset

Žitije protopopa Avvakuma, im samim napisannoje, i drugije jego sotšinenija. Moskova, 1960.
Aiheesta muualla

Avvakum, Tietosanakirja osa 1, palsta 768, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909
Vanhauskoiset (Arkistoitu – Internet Archive) (ortodoksi.net)
Taddeuksen luostari

| Taddeuksen luostari |
| --- | --- |
 Taddeuksen luostari kuvattuna luoteesta
Perustiedot
Sijainti:  Āzārbāyjān-e Gharbī, Iran
Koordinaatit:  39°05′32″N, 44°32′40″E
Rakennustyyppi:  luostari
Uskonnollinen käyttö:  Armenian apostolinen kirkko
Infobox OKNimi-testi OK: 
Taddeuksen luostari (arm. Սուրբ Թադէոս վանք, azer. قره کیلسه, pers. ‏قره‌کلیسا‎) on armenialaisluostari vuoristoisella alueella Iranin luoteisosassa, Āzārbāyjān-e Gharbīin provinssissa, 20 kilometrin päässä Makun kaupungista.
Yhdessä Stefanoksen luostarin ja Dzordzorin kappelin kanssa Taddeuksen luostari muodostaa Unescon maailmanperintöluettelon kohteen.
Historia

Taddeuksen luostarin rakennusajasta ei ole varmaa tietoa, mutta legendan mukaan apostoli Taddeus perusti luostarin vuonna 66 vanhan pakanallisen temppelin paikalle. Historialliset lähteet kertovat, että Taddeuksen luostarissa oli Armenian hiippakunnan piispanistuin 900-luvulla. Rakennus kesti 1200-luvulla mongolien valtauksen. Seuraavien vuosisatojen ajan luostari oli sellaisen ryhmittymän hallussa, joka kannatti Armenian kirkon ja katolisen kirkon yhdistämistä.
Rakennus tuhoutui maanjäristyksessä vuonna 1319 ja nykyisen ulkoasunsa luostari on saanut 1600- ja 1800-luvun kunnostustöissä. Persialainen Qajarin dynastia vahingoitti luostaria 1700-luvun lopussa. Luostarista tuli osmanien valtaa vastustavan liikkeen keskus 1800-luvun lopussa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Iranin armenialaiset luostarit Unescon sivuilla (englanniksi) (ranskaksi)
Taddeuksen luostari Armeniapediassa (englanniksi)
Pesäpallon Halli-SM

Halli-SM -turnauksen logo
Pesäpallon halli-SM oli vuosina 1994–2023 talvella järjestetty pesäpalloturnaus, jossa pelasivat Superpesis-seurat niin naisissa, miehissä kuin juniorisarjoissakin. Turnaus oli Suomen Pesäpalloliiton alainen tapahtuma. Halli-SM:n korvasi vuonna 2023 Talvisuper-sarja, jossa kilpailullisten otteluiden määrää kasvatettiin.
Vuonna 2020 turnaus keskeytettiin koronaviruspandemian vuoksi ennen lopputurnauksia. Vuonna 2021 taas turnaus muutettiin ensin miesten osalta cup-muotoiseksi ja lopulta peruttiin kokonaan ennen turnauksen alkua. Tällöinkin syynä oli koronaviruspandemia.
Miesten mitalistit

| Vuosi | Voittaja | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994 | Oulun Lippo | Sotkamon Jymy | Seinäjoen Maila-Jussit |
| 1995 | Oulun Lippo | Seinäjoen Maila-Jussit | Sotkamon Jymy |
| 1996 | Oulun Lippo | Seinäjoen Maila-Jussit | Siilinjärven Pesis |
| 1997 | Kiteen Pallo -90 | Sotkamon Jymy | Pattijoen Urheilijat |
| 1998 | Oulun Lippo | Sotkamon Jymy | Seinäjoen Maila-Jussit |
| 1999 | Oulun Lippo | Sotkamon Jymy | Kiteen Pallo -90 |
| 2000 | Sotkamon Jymy | Kiteen Pallo -90 | Oulun Lippo |
| 2001 | Sotkamon Jymy | Kiteen Pallo -90 | Pattijoen Urheilijat |
| 2002 | Koskenkorvan Urheilijat | Sotkamon Jymy | Pattijoen Urheilijat |
| 2003 | Oulun Lippo | Hyvinkään Tahko | Koskenkorvan Urheilijat |
| 2004 | Koskenkorvan Urheilijat | Nurmon Jymy | Seinäjoen Maila-Jussit |
| 2005 | Kiteen Pallo -90 | Nurmon Jymy | Joensuun Maila |
| 2006 | Kouvolan Pallonlyöjät | Pattijoen Urheilijat | Nurmon Jymy |
| 2007 | Pattijoen Urheilijat | Koskenkorvan Urheilijat | Nurmon Jymy |
| 2008 | Kiteen Pallo -90 | Kouvolan Pallonlyöjät | Sotkamon Jymy |
| 2009 | Sotkamon Jymy | Oulun Lippo | Kouvolan Pallonlyöjät |
| 2010 | Vimpelin Veto | Oulun Lippo | Kouvolan Pallonlyöjät |
| 2011 | Sotkamon Jymy | Vimpelin Veto | Koskenkorvan Urheilijat |
| 2012 | Kankaanpään Maila | Vimpelin Veto | Pattijoen Urheilijat |
| 2013 | Sotkamon Jymy | Vimpelin Veto | Pattijoen Urheilijat |
| 2014 | Joensuun Maila | Vimpelin Veto | Sotkamon Jymy |
| 2015 | Joensuun Maila | JymyJussit Seinäjoki | Vimpelin Veto |
| 2016 | Vimpelin Veto | Joensuun Maila | Oulun Lippo |
| 2017 | Vimpelin Veto | Joensuun Maila | Kouvolan Pallonlyöjät |
| 2018 | Sotkamon Jymy | Kouvolan Pallonlyöjät | Vimpelin Veto |
| 2019 | Joensuun Maila | Vimpelin Veto | Kempeleen Kiri |
2020: Keskeytettiin koronaviruspandemian vuoksi.
2021: Peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
| 2022 | Manse PP | Joensuun Maila | Sotkamon Jymy |
| 2023 | Sotkamon Jymy | Vimpelin Veto | Joensuun Maila |
Naisten mitalistit

| Vuosi | Voittaja | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 1995 | Oulun Lippo | Viinijärven Urheilijat | Roihuvuoren Roihu |
| 1996 | Oulun Lippo | Roihuvuoren Roihu | Lapuan Virkiä |
| 1997 | Vihdin Pallo | Viinijärven Urheilijat | Oulun Lippo |
| 1998 | Oulun Lippo | Siilinjärven Pesis | Lapuan Virkiä |
| 1999 | Oulun Lippo | Kirittäret | Mansen Pesäpallo |
| 2000 | Oulun Lippo | Vihdin Pallo | Lapuan Virkiä |
| 2001 | Pattijoen Urheilijat | Kirittäret | Peräseinäjoen Toive |
| 2002 | Porin Pesäkarhut | Lapuan Virkiä | Kirittäret |
| 2003 | Kirittäret | Tyrnävän Tempaus | Siilinjärven Pesis |
| 2004 | Kirittäret | Porin Pesäkarhut | Lapuan Virkiä |
| 2005 | Kirittäret | Rauman Fera | Lapuan Virkiä |
| 2006 | Kirittäret | PeTo-Jussit | Porin Pesäkarhut |
| 2007 | Porin Pesäkarhut | Rauman Fera | Kirittäret |
| 2008 | Kirittäret | Lappeenrannan Pesä Ysit | PeTo-Jussit |
| 2009 | Porin Pesäkarhut | Kirittäret | PeTo-Jussit |
| 2010 | Kirittäret | Porin Pesäkarhut | PeTo-Jussit |
| 2011 | Porin Pesäkarhut | Kirittäret | Lapuan Virkiä |
| 2012 | Lapuan Virkiä | Kirittäret | Porin Pesäkarhut |
| 2013 | Lapuan Virkiä | Porin Pesäkarhut | Rauman Lukko |
| 2014 | Lapuan Virkiä | Kirittäret | Viinijärven Urheilijat |
| 2015 | Kirittäret | Kankaanpään Maila | Porin Pesäkarhut |
| 2016 | Kirittäret | Porin Pesäkarhut | Lapuan Virkiä |
| 2017 | Porin Pesäkarhut | Lappeenrannan Pesä Ysit | Manse PP |
| 2018 | Porin Pesäkarhut | Kirittäret | Lapuan Virkiä |
| 2019 | Porin Pesäkarhut | Kirittäret | Lapuan Virkiä |
2020: Keskeytettiin koronaviruspandemian vuoksi.
2021: Peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
| 2022 | Manse PP | Kirittäret | Porin Pesäkarhut |
| 2023 | Manse PP | Lapuan Virkiä | Porin Pesäkarhut |
Tyttöjen mitalistit

| Vuosi | Voittaja | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002 | Ilmajoen Kisailijat | Fera | Pesäkarhut |
| 2003 | Hämeenkyrön Räpsä | Lapuan Virkiä | Ilmajoen Kisailijat |
| 2004 | Fera | Tyrnävän Tempaus | Pesäkarhut |
| 2005 | Fera | Pesäkarhut | Lapuan Virkiä |
| 2006 | Pesäkarhut | Lapuan Virkiä | Fera |
| 2007 | Pesäkarhut | Fera | Pattijoen Urheilijat |
| 2008 | PeTo-Jussit | Kajaanin Pallokerho | Ilmajoen Kisailijat |
| 2009 | Fera | Pesäkarhut | Ilmajoen Kisailijat |
| 2010 | Pesäkarhut | Hyvinkään Tahko | PeTo-Jussit |
| 2011 | Fera | Lapuan Virkiä | Susirajan Maila |
| 2012 | Fera | Lapuan Virkiä | Susirajan Maila |
| 2013 | Fera | Seinäjoen Maila-Jussit | Oulun Lippo |
| 2014 | Fera | Jyväskylän Kirittäret | Kempeleen Kiri |
| 2015 | Oulun Lippo | Seinäjoen Maila-Jussit | Pesä Ysit |
| 2016 | Oulun Lippo | Hyvinkään Tahko | Fera |
| 2017 | Oulun Lippo | Fera | Pesäkarhut |
| 2018 | Fera | Pesäkarhut | Roihu |
| 2019 | Hämeenkyrön Räpsä | Kempeleen Kiri | Seinäjoen Maila-Jussit |
2020: Keskeytettiin koronaviruspandemian vuoksi.
2021: Peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
| 2022 | Fera | Jyväskylän Kirittäret | Pesäkarhut |
| 2023 | Seinäjoen Maila-Jussit | Fera | Kempeleen Kiri |
Satakunnan vaalipiiri

| Satakunnan vaalipiiri |
| --- | --- |

Alue:  Satakunnan maakunta
Lautakunnan kokouspaikka:  Pori
Aiemmat nimet:  Turun läänin pohjoinen vaalipiiri
Käytössä:  vaaleista 1907 alkaen
Kansanedustajia:  8 PS 3 SDP 2 Kokoomus 2 Keskusta 1
Suurin puolue:  PS 26,6 % (2023)
Satakunnan vaalipiiri on yksi eduskuntavaalien 13 vaalipiiristä. Aikaisemmin eduskuntavaalipiireissä käytiin myös tasavallan presidentin valitsijamiesvaalit ennen suoraan kansanvaaliin siirtymistä 1994. Nykyään presidentinvaaleissa vaalipiirejä käytetään vain vaalien tekniseen toimittamiseen. Alueelta valitaan kahdeksan kansanedustajaa (4 % 200:sta). Nimestään huolimatta vaalipiiri ei kata koko Satakunnan historiallisen maakunnan aluetta vaan länsiosassa sijaitsevan Satakunnan nykymaakunnan alueen. Satakunnan perinteinen valtapuolue on vahvan teollisuushistorian vuoksi SDP, toinen menestyvä puolue on Perussuomalaiset.
Vaalipiiriin kuuluvat Eura, Eurajoki, Harjavalta, Huittinen, Jämijärvi, Kankaanpää, Karvia, Kokemäki, Merikarvia, Nakkila, Pomarkku, Pori, Rauma, Siikainen, Säkylä ja Ulvila.
Vaalipiirin entisiä kuntia ovat Ahlainen, Hinnerjoki, Honkajoki, Honkilahti, Ikaalisten maalaiskunta (Ikaalinen siirtyi sittemmin Hämeen läänin pohjoiseen vaalipiiriin), Karkku (liitettiin Vammalaan, joka siirtyi sittemmin Pirkanmaan vaalipiiriin), Kauvatsa, Keikyä, Kiikka (nämä kaksi yhdistettiin Äetsäksi, joka siirtyi sittemmin Pirkanmaan vaalipiiriin), Kiikoinen (liitettiin Pirkanmaan vaalipiirissä sijaitsevaan Sastamalaan), Kiukainen, Kodisjoki, Kullaa, Köyliö, Lappi, Lavia, Luvia, Noormarkku, Porin maalaiskunta, Rauman maalaiskunta, Suoniemi (liitettiin Hämeen läänin pohjoisessa vaalipiirissä sijainneeseen Nokiaan), Tyrvää (liitettiin Vammalaan, joka siirtyi sittemmin Pirkanmaan vaalipiiriin) ja Vampula.
Aiemmin vaalipiiriin kuului myös osa nykyisestä Pirkanmaan maakunnasta. Vuosina 1993–2005 kaikkiaan kymmenen kuntaa siirrettiin Satakunnan vaalipiiristä Pirkanmaan vaalipiiriin:
Vaaleissa 1995 Hämeenkyrö, Ikaalinen, Kihniö, Mouhijärvi, Parkano ja Viljakkala
Vaaleissa 2003 Suodenniemi, Vammala ja Äetsä
Vaaleissa 2007 Punkalaidun
Vuonna 2003 Kodisjoki siirrettiin Satakunnan vaalipiiriin Varsinais-Suomen vaalipiiristä.
Satakunnan vaalipiirin nimi ennen vuonna 1997 lääniuudistuksen myötä tehtyä vaalilain muutosta oli Turun läänin pohjoinen vaalipiiri.
Nykyiset kansanedustajat

Laura Huhtasaari (PS)
Petri Huru (PS)
Eeva Kalli (Kesk.)
Mari Kaunistola (Kok.)
Krista Kiuru (SDP)
Jari Koskela (PS)
Matias Marttinen (Kok.)
Juha Viitala (SDP)