stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kuuma Ankanpoikanen
Aiheesta muualla

Kuuma Ankanpoikanen (Arkistoitu – Internet Archive)
Kylänpäänjärvi

| Kylänpäänjärvi |
| --- | --- |

Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Askola
Koordinaatit:  60°30′30″N, 25°42′49″E
Järvinumero:  17.005.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  16 m 
Rantaviiva:  3,2 km 
Pinta-ala:  0,6 km² 
 fiKylänpäänjärvi 
Kylänpäänjärvi on järvi Askolan kaakkoisosassa itäisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 57 hehtaaria. Etäisyys Helsingistä on 56 kilometriä koilliseen ja Porvoosta 13 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede

Kylänpäänjärven pituus on noin kilometrin. Ympärillä on runsaasti peltomaata, itärannalla on pieni metsäalue, joka kohoaa 50 metriä merenpinnan yläpuolelle, eli noin 35 metriä järven pinnan yläpuolelle. Saaria ei ole. Kylänpäänjärveen virtaa laskuoja pohjoisesta Tiiläänjärvestä, Kylänpäänjärvestä lähtee laskuoja Ilolanjokeen, joka virtaa järven itäpuolitse etelään ja laskee Suomenlahteen.
Kylänpäänjärvi (17.005.1.001) kuuluu Kylänpäänjärven valuma-alueeseen (17.005), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Ilolanjoen vesistössä (17). Kylänpäänjärven alueella sijaitsee seitsemän vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, Tiiläänjärvi on niistä suurin. Toiseksi suurin on Koukjärvi, kolmanneksi suurin on Kylänpäänjärvi.
Kymmenen patruunaa

| Kymmenen patruunaa |
| --- | --- |

Kirjailija:  Jorma Kurvinen
Kansitaiteilija:  Tomi Siukola
Genre:  sotaromaani
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  1989
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  288
ISBN:  951-1-10834-4
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kymmenen patruunaa on Jorma Kurvisen kirjoittama sotaromaani.
Romaanin tapahtumat ajoittuvat talvisodan aikaan ja tapahtumapaikkana on Suomussalmi, Raate ja Juntusranta. Kirjan päähenkilö Liimatainen on saanut käskyn pysäyttää vihollinen harvenneen joukkueensa voimalla Seppälänharjulle. Apunaan hänellä oli pohjoissuomalaisia pioneereja, kainuulaisia rajajääkäreitä.
Kulta-aika (albumi)

| Kulta-aika Kauko Röyhkä & Narttu |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 1986
 Tuottaja(t): Riku Mattila, Heikki Tikka, Mats Huldén
 Tyylilaji: poprock
 Kesto: 85.41
 Levy-yhtiö: Euros
Kauko Röyhkän muut julkaisut
| Pikku enkeli 1986 | Kulta-aika 1986 | Mielummin vanha kuin aikuinen 1987 |
Kulta-aika on suomalaisen muusikon Kauko Röyhkän toinen kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 1986. Levyllä oleva live-osuus löytyy myös Röyhkän samana vuonna julkaistulta Pikku enkeli -albumilta.
Albumista julkaistiin remasteroitu CD-versio vuonna 1990.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Kauko Röyhkä sekä sovittanut Kauko Röyhkä ja Narttu, ellei toisin mainittu. D-puolen kappaleet on äänitetty livenä Tampereen Yo-talolla 3. heinäkuuta 1986.
| --- | --- |
 LP 1 A-puoli Talven valoa – 4.26  Lauralle – 4.01  Onnellinen laiva – 2.43  Sukellan taivaalle – 2.54  Tuulee – 2.39  Onnen päivä – 4.10 (säv. Heikki Tikka & Kauko Röyhkä) B-puoli Menneisyyden taikaa etsimässä – 4.15  Nivelet – 3.26  Pähkinäpuu – 3.05  Kanavaan hukkunut – 4.08  Maa on voimaa – 3.33  Kuollut osa – 3.27 :  LP 2 C-puoli Pikku enkeli – 3.45  Vihaiset miehet – 2.22  Zaia – 2.20  Talo meren rannalla – 3.26  Tuhlausta – 3.59  Paska kaupunki – 4.30 (säv. Röyhkä & Jari Paulamäki) D-puoli (Live) Dora – 4.00  Majuri Thompson – 4.15  Preerian kuu – 2.58  Samantekevää – 2.59  Uusia tansseja – 3.40  Kanerva – 4.39 (säv. Kevin Coyne)
Kappaleet > Kokoonpano

Kauko Röyhkä – laulu
Riku Mattila – kitara (A- ja B-puoli)
Jarmo Heikkinen – kitara (C1, C2, C4–C6, D-puoli)
Heikki Tikka – rummut, taustalaulu
Jari Paulamäki – basso
Mats Huldén – basso (A3, A6, B2, B4), 12-kiel. kitara (C1, C4), 2 kitara (D-puoli)
Kappaleet > Tuotanto

L.A. – valokuvat
Heikki Tikka – tuottaja
Mats Huldén – tuottaja
Riku Mattila – tuottaja
Juuso Nordlund – äänittäjä (D-puoli)
Jani – kansikuva
Aiheesta muualla

Kulta-aika discogs.com -sivustolla
Kingdom Rush

| Kingdom Rush |
| --- | --- |
 kuvakaappaus
Kehittäjä:  Ironhide Game Studio
Julkaisija:  Armor Games
Jakelija:  Armor Games, GOG.com, Steam, Humble Store, App Store, Google Play ja Nintendo eShop
Pelisarja:  Kingdom Rush
Pelimoottori:  Adobe Flash
Julkaistu:  28. heinäkuuta 2011
Lajityyppi:  tornipuolustus
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: 10 vuotta tai vanhempi  PEGI 7 
Alusta:  Flash-selainpeli iOS Android Windows Linux macOS Nintendo Switch
Jakelumuoto:  Digitaalinen jakelu ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Kingdom Rush on tornipuolustuspeli, jonka on kehittänyt uruguaylainen Ironhide Game Studio ja julkaissut Armor Games. Se julkaistiin ilmaisena Flash-selainpelinä 28. heinäkuuta 2011, iPadille 19. joulukuuta 2011, Androidille toukokuussa 2013 ja Unity-versiona Steamin kautta tammikuussa 2014.
Juoni

Kingdom Rush sijoittuu keskiaikaa muistuttavaan mielikuvitusmaailmaan. Pelaaja on kenraali, joka palvelee Linirean kuningas Denasin alaisuudessa. Pelaajan on torjuttava pahan velho Vez'nanin komentamien örkkien hyökkäys valtakuntaan, edettävä vihollisen alueelle ja surmattava Vez'nan.
Pelaaminen

Ylhäältä kuvatulle pelialueelle saapuu aalloittain vihollisia, jotka yrittävät päästä kentän toiseen päähän polkuja pitkin. Pelaaja torjuu vihollisia rakentamalla polkujen varrelle ennaltamäärättyihin paikkoihin torneja, jotka ampuvat omatoimisesti vihollisia. Jos liian moni vihollinen pääsee puolustuksen läpi, peli loppuu.
Torneja voi päivittää, jolloin ne tyypistä riippuen ampuvat tehokkaammin, nopeammin tai kauemmaksi tai saavat uusia kykyjä. Jalkaväki muuttuu myös kestävämmäksi päivitysten myötä. Tornien rakentaminen ja päivittäminen maksaa kultaa, jota saa lisää tappamalla vihollisia. Tornit eivät voi tuhoutua mutta jotkin viholliset voivat taikoa ne väliaikaisesti toimintakyvyttömiksi.
Torneja on neljä perustyyppiä: jousiampujat, taikuri, tykki ja parakki. Ne eroavat toisistaan mm. siten, minkä tyyppistä vahinkoa ne tekevät (esim. taika tai myrkky), kohdistuuko vahinko moneen viholliseen yhtä aikaa ja osaavatko ne ampua lentäviä vihollisia. Jotkin tornit luovat lähistölleen jalkaväkeä tai kiviolion, joiden kanssa viholliset jäävät taistelemaan alttiina muiden tornien tulitukselle. Jalkaväki ja kiviolio voivat kuolla mutta syntyvät ilmaiseksi uudelleen.
Pelaajan käytössä on myös sankarihahmo, joka on vapaasti liikuteltavissa sekä kehittyy vahvemmaksi ja kestävämmäksi tappaessaan vihollisia, vapaasti sijoitettavat mutta heikot ja nopeasti katoavat lisäsotilaat sekä meteoriitti-isku. Suurin osa sankareista aukeaa pelattavaksi vain oikealla rahalla.
Kentän läpäisystä saa tähtiä sitä enemmän, mitä vähemmän vihollisia on päästänyt läpi. Täydellä tähtimäärällä kentän lisäpelimuodot aukeavat pelattavaksi. Niissä vihollisaallot ovat erilaisia, yhtään vihollista ei saa päästää läpi ja jotkin tornityypit saattavat olla pois käytöstä. Tähdillä pelaaja voi myös päivittää joukkojaan ja kykyjään pysyvästi.
Pelissä on kauppa, josta voi ostaa jalokivillä kultaa ja erikoisaseita. Jalokiviä saa pelaamalla peliä, katsomalla mainoksia tai maksamalla oikeaa rahaa.
Jatko-osat

Pelisarjan toinen osa Kingdom Rush Frontiers julkaistiin iOS:ille 6. kesäkuuta 2013, Androidille 26. syyskuuta 2013, Flash-pelinä 22. marraskuuta 2013 ja Nintendo Switchille 27. helmikuuta 2020.
Kolmas osa Kingdom Rush Origins sijoittuu alkuperäistä peliä edeltävään aikaan. Se ilmestyi iOS:ille ja Androidille 20. marraskuuta 2014. PC-versio julkaistiin 18. lokakuuta 2018.
Neljäs osa Kingdom Rush Vengeance, jossa pelaajan toimii pahan Vez'nanin alaisena, julkaistiin 22. marraskuuta 2018. Se ilmestyi Nintendo Switchille 30. heinäkuuta 2020.
Vastaanotto

Kingdom Rush :
Metacritic (iOS-versio): 89/100
IGN (iOS-versio): 9,0/10
TouchArcade (iOS-versio): 4,5/5
Kingdom Rush Frontiers :
Metacritic (iOS-versio): 85/100
Kingdom Rush Origins :
Metacritic (iOS-versio): 83/100
CNET: 9,3/10
GamePitt (Nintendo Switch -versio): 9/10
Kingdom Rush Vengeance :
Metacritic (iOS-versio): 88/100
Vastaanotto > Palkinnot

Uruguayn videopelikilpailu 2011: ensimmäinen palkinto
Jay is games: vuoden peli 2011 (Game of the Year 2011)
Mochiawards 2012: yleisön valinta (Community Choice)[lähde? ]
IGN: toimituksen valinta (Editor's Choice)[lähde? ]
Aiheesta muualla

virallinen sivusto
Kingdom Rush MobyGamesissä
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Kingdom Rush – 21.2.2023
Käännös suomeksi
Kuolemanlohko

Kuolemanlohko on termi, jota käytetään jalkapallossa ja jääkiekossa kuvaamaan tasaiseksi ja tasokkaaksi oletettua turnauksen alkulohkoa. Kuolemanlohkon lopputulosta on usein joukkueiden pienten tasoerojen takia vaikeinta ennakoida. Termi on lähtöisin vuoden jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuista 1986 Uruguayn valmentajalta Omar Borràsilta, joka kuvasi Länsi-Saksan, Tanskan, Skotlannin ja Uruguayn välistä E-lohkoa sanoin: "el grupo de la muerte". E-lohko oli ainoa lohko, jossa kaikki joukkueet olivat perinteisesti vahvoilta Euroopan ja Etelä-Amerikan alueilta. Media otti termin nopeasti käyttöön, ja turnausten alla kysellään, mikä lohko kullakin kerralla on kuolemanlohko.
Kuolemanlohkoja

Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 2006 :
Lohko C:  Argentiina,  Alankomaat,  Norsunluurannikko,  Serbia ja Montenegro *
Lohko E:  Italia,  Tšekki,  Ghana,  Yhdysvallat **
* Argentiina ja Alankomaat etenivät seuraavalle kierrokselle.
** Italia ja Ghana etenivät seuraavalle kierrokselle.
Kyberpsykologia

Kyberpsykologia on kehittyvä ala, joka kattaa kaikki psykologiset ilmiöt, jotka liittyvät tai aiheutuvat kehittyvästä teknologiasta. Kyber ilmaisu tule sanasta kybernetiikka, joka on järjestelmien säätö- ja viestintätapahtumia tutkiva tiede; psykologia on taas mielen ja käytöksen tutkimusta.
Kylmä tähti

| Kylmä tähti> Evil Star |
| --- | --- |
 Suomenkielinen kansikuva
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Anthony Horowitz
Genre:  fantasia
Suomennos
Suomentaja:  Susanna Paarma
Kustantaja:  Karisto
Julkaistu:  2008
Sivumäärä:  383
ISBN:  9789512349845
Sarja: Viisi vartijaa
Edeltävä:  Korpinportti
Seuraava:  Pimeän käskyläiset
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kylmä tähti on Anthony Horowitzin kirjoittaman Viisi vartijaa -fantasia kirjasarjan toinen osa, ensimmäinen osa on Korpinportti. Kylmä tähti perustuu Anthony Horowitzin omaan aiempaan teokseen The Night of the Scorpion.
Juoni

Mattille selviää ensimmäisen kirjan loppupuolella, että hän on yksi viidestä vartijasta, joiden on määrä suojella maailmaa vanhoilta, jotka ovat ikiaikaisia pahoja olentoja, niiden tarkoitus on valloittaa maailmamme.
Ensimmäisen osan lopussa Matt onnistuu estämään vanhojen saapumisen ja luulee, että hänen työnsä on tehty ja voisi palata normaalin elämän pariin.
Näin ei kuitenkaan näy, toinen portti on avautumassa Perussa, lisäksi joku mies näyttää saaneen käsiin kirjan, jonka avulla voisi selvittää missä tuo portti on. Mies kuitenkin murhataan ennen kuin Matt ja häntä auttava (ja määräilevä) Nexus-järjestö saavat kirjan käsiinsä. Miehen murhaaja varastaa kirjan.
Matt lähtee Peruun ystävänsä Richardin kanssa, mutta he joutuvat heti väijytykseen, joku tietää kuka ja miksi hän on siellä. Matt kuitenkin onnistuu pakenemaan kadottaen samalla Richardin ja tapaa samalla toisen viidestä vartijasta, Pedron. Yhdessä he ryhtyvät etsimään Richardia mutta ovat jälleen lähellä jäädä kiinni, sillä poliisi on lahjottu vihollisen puolelta. He saavat odottamatonta apua pakenemiseen: viimeiset inkat, kansa joka tietää vanhoista ja haluaa auttaa niiden pysäyttämisessä. Inkojen luolta Matt vihdoin löytää Richardin.
Saadaan selville, että portti avautuu kun tähdet ovat oikeassa asemassa taivaalla, jotain kuitenkin tuntuu puuttuvan, yksi tähti ei ole paikoillaan. Sen on laukaissut Salamanda, sama mies joka oli kirjan varastamisen takana ja väijytyksen heti Mattin saapuessa maahan, myös poliisien lahjomisen. Päädytään siihen, että satelliitin on määrä olla puuttuva tähti, portti on sittenkin avautumassa. Satelliitti on pakko pysäyttää ennen kuin se on oikeassa paikassa, aikaa ei vain enää ole paljoa. Inkojen muinainen armeija tukenaan Matt tunkeutuu Salamandan avaruuskeskukseen määränä estää satelliitin ohjaaminen. Taistelun aikana Matt löytää eräästä rakennuksesta Herra Fabian, joka on yksi Nexuksen jäsen. Hän tunnustaa olevansa petturi ja sanoo, että hän haluaa olla voittajien puolella, vanhoja ei voi pysäyttää. Hän kertoo myös, että he ovat aivan väärässä paikassa: Salamanda ohjaa satelliittia autiomaasta (joka on portti). Matt ja Pedro lähtevät autiomaahan mukanaan inka Atoc, joka osaa lentää helikopterilla. Kopteri kuitenkin putoaa maahan ennen kuin he pääsevät perille, Atoc kuolee pakkolaskussa ja Pedro murtaa nilkkansa. Matt joutuu jatkamaan matkaa yksin, inkojen ennustus näyttää toteutuvan: yksi poika seisoo vanhojen edessä kun ne nousevat poika kaatuu.
Kyberfyysinen järjestelmä

Kyberfyysinen järjestelmä (engl. cyber-physical systems, CPS) tarkoittaa fyysisen ja virtuaalisen toimintaympäristön yhdistämistä, jossa laitteiden keräämää ja laskemaa informaatiota käytetään yhteistyössä muiden järjestelmien kanssa. Kyberfyysisessä järjestelmässä sulautetut järjestelmät ja tietoliikenneverkot seuraavat ja ohjaavat fyysisiä toimintoja, usein palautesilmukassa jossa fyysiset prosessit ohjaavat laskennallisia ja päinvastoin. Kyberfyysisten järjestelmien käyttö on voimakkaassa kasvussa teollisuudessa.
Kultainen vasikka (elokuva)

| Kultainen vasikka |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ritva Arvelo
Käsikirjoittaja:  Ritva Arvelo
Perustuu:  Maria Jotunin näytelmään Kultainen vasikka
Tuottaja:  Mauno Mäkelä
Säveltäjä:  Osmo Lindeman
Kuvaaja:  Esko Töyri
Leikkaaja:  Ossi Skurnik
Lavastaja:  Ensio Suominen
Pääosat:  Aino Mantsas Helge Herala Marja Korhonen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Fennada-Filmi Oy
Ensi-ilta:  24. marraskuuta 1961
Kesto:  85 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kultainen vasikka on Ritva Arvelon ohjaama elokuva vuodelta 1961 ja hänen ainoa elokuvaohjauksensa. Hän oli ohjannut näytelmän aiemmin teatterissa. Elokuva perustuu Maria Jotunin näytelmään Kultainen vasikka.
Juoni

Tarinan tapahtuma-ajankohta on ensimmäisen maailmansodan aika, ympäristönä Porvoo. Tarina kertoo keinottelemaan ryhtyvistä ihmisistä, jotka unelma nopeasta rikastumisesta sokaisee.
Katariina Ahlroos ja valokuvaaja Herman Ahlroos ovat vanhempi pariskunta, jonka tytär Eedit Honka on naimisissa Jaakko Hongan kanssa mutta unelmoi paremmasta. Lapsenomaisen avoin nuorempi tytär Lahja Ahlroos (Elina Salo), joka on ihastunut ujoon Karhuun (Jarno Hiilloskorpi). Katariina Ahlroos ja Eedit Honka välittävät enemmän rahasta kuin puolisoistaan. Naiset ovat useimpia miehiä voimakkaampia hahmoja. Tarinassa on ripaus komediaa ja ripaus melodraamaa.
Arviot

Aikalaisarvioissa elokuvaa pidetään yleisesti ansiokkaana. Erkka Lehtola (Aamulehti) kirjoittaa: "Arvelon ensimmäinen filmityö Kultainen vasikka yllättää katsojan erittäin myönteisesti". Tosin teatterimaisuudesta sille annetaan moitteita useassakin arviossa. Matti Savo (Modest Savtschenko, Kansan Uutiset) moittii teatterimaisuuden peittämiseen käytettyjä keinoja vanhanaikaisiksi.
Eräässä myöhemmässä kritiikissä elokuva todetaan sisällökkääksi ja hyvin näytellyksi. Vakavista aiheista huolimatta perusnäkemys elokuvassa on komediallinen. Sen todetaan myös kuuluvan suomalaisen elokuvan parhaimmistoon.
Tv-maailman arvostelija kirjoittaa, että hänen Suomen omaperäisimpänä elokuvasäveltäjänä pitämänsä Osmo Lindemanin musiikki tulkitsee elokuvan tapahtumia hienosti.
Palkinnot

Valtion elokuvapalkinto 1961
Parhaan miespääosan Jussi, Helge Herala, 1961.
Kuolemanottelu

Ottelun juliste
Kuolemanottelu oli kuuluisa jalkapallo-ottelu, jonka pääasiassa ukrainalaisten Kiovan Dynamon ja Kiovan Lokomotivin seurajoukkueiden pelaajista koottu joukkue pelasi Ukrainaa miehittäneen natsi-Saksan Luftwaffesta koottua Adler-joukkuetta (usein mainittu nimellä Flakelf) vastaan Kiovassa 9. elokuuta 1942.
Ottelua oli mainostettu etukäteen ja sillä oli paljon katsojia. Ukrainalaiset pelasivat Start-nimisenä joukkueena. Myöhemmin Neuvostoliiton sotapropagandassa esitetyn ja myöhemmin laajalle etenkin vuonna 1962 valmistuneen neuvostoliittolaisen elokuvan Treti taim kautta levinneen version mukaan saksalaiset, oltuaan puoliajalla 3–1-häviöllä, ilmoittivat Startin pelaajille, että nämä ammutaan, mikäli ukrainalaisjoukkue voittaa. Tästä huolimatta ukrainalaiset pelasivat toisen puoliajan tosissaan ja voittivat ottelun 5–3. Tämän jälkeen tarinan mukaan suurin osa Startin pelaajista vietiin Babyn Jariin ja ammuttiin.
Todellisuudessakin kahdeksan pelaajista vangittiin viikko ottelun jälkeen, joskaan ei ole selvyyttä siitä, oliko itse ottelulla mitään tekemistä vangitsemisen kanssa. Vangituista pelaajista Mykola Korotkyh' oli saksalaisten keräämällä listalla epäillyistä NKVD:n upseereista, Korotkyh' kuoli vankilassa kuulustelujen aikana. Kiovan Dynamo toimi koko Dynamo-organisaation tavoin Neuvostoliiton salaisen poliisin NKVD:n alaisuudessa, joten useilla pelaajista oli yhteyksiä viranomaisiin. Volodymyr Balakin vapautettiin kun kävi ilmi ettei hän ollut Dynamon joukkueesta.
Loput pidätetyistä lähetettiin tämän jälkeen Syretsin keskitysleiriin, jossa kolme heistä (puolustaja Oleksi Klymenko, hyökkääjä Ivan Kuzmenko ja maalivahti Mykola Trusevytš) ammuttiin noin puoli vuotta myöhemmin osana suurempaa, kostona vastarinnasta suoritettua joukkoteloitusta. Trusevytš oli aiemmin ilmiantanut joukkuetovereitaan NKVD:lle Kiovan Dynamossa pelatessaan, mutta kolmikko valikoitui teloitetuksi ilmeisesti koska kuuluivat leirillä samaan SS:n valvomaan tienrakennusryhmään. Loput vangituista pelaajista työskentelivät muissa tehtävissä ukrainalaisten poliisien vartioinnissa ja selvisivät vankileiriltä hengissä. Pavlo Komarov teki leirillä yhteistyötä saksalaisten kanssa ja vetäytyi miehitysjoukkojen mukana, emigroituen sodan jälkeen lopulta Kanadaan.
Pieni osa Startin pelaajista vangittiin sodan jälkeen syytettynä kollaboraatiosta saksalaisten kanssa ja tuomittiin eripituisiin pakkotyötuomioihin, Juri Tšerneha kuoli neuvostoliittolaisella vankileirillä Arkangelin alueella vuonna 1947. Hänen osaltaan syytteet hylättiin ja kunnia palautettiin postuumisti vuonna 1997.
Saksalainen Stuttgarter Zeitung -sanomalehti toi ottelun ja sen jälkeiset tapahtumat julkisuuteen vuonna 1973 julkaistussa artikkelissa. Siinä esitetyn perusteella käynnisti Hampurin osavaltion korkein oikeus tutkinnan mahdollisista otteluun liittyvistä sotarikoksista, ja pyysi Neuvostoliiton viranomaisilta virka-apuna todistajanlausuntoja ja mahdollista todistusaineistoa. Neuvostoliittolaisten yhteistyöhalusta huolimatta ei merkittäviä todisteita otteluun liittyvästä rikoksesta kuitenkaan löytynyt, ja oikeusistuin lopettikin siten rikosepäilyn tutkinnan vuonna 1976.
Startin pelaajat "kuolemanottelussa"

Volodymyr Balakin (1913–1992), Kiovan Lokomotiv
Makar Hontšarenko (1912–1997), Spartak Odessa
Leonid Hundarev (1921–1994), Kiovan Dynamo
Oleksi Klymenko (1912–1943), Kiovan Dynamo – teloitettiin Babyn Jarissa vuonna 1943
Pavlo Komarov (1913–?), Kiovan Dynamo
Mykola Korotkyh' (1909–1942), Kiovan Dynamo – kuoli kidutettuna vankilassa vuonna 1942
Ivan Kuzmenko (1912–1943), Kiovan Dynamo – teloitettiin Babyn Jarissa vuonna 1943
Myh'ailo Melnyk (1915–1969), Kiovan Lokomotiv
Myh'ailo Putystyn (1913–1981), Kiovan Dynamo
Vasyl Suh'arjev (1911–?), Kiovan Lokomotiv
Myh'ailo Svyrydovsky (1908–1973), Kiovan Dynamo
Fedir Tjuttšev (1907–1959), Kiovan Dynamo
Mykola Trusevytš (1909–1943), Kiovan Dynamo – teloitettiin Babyn Jarissa vuonna 1943
Juri Tšerneha (1919–1947), Kiovan Dynamo – kuoli neuvostoliittolaisella vankileirillä vuonna 1947
Heorhi Tymofijiv (1910–1967), Kiovan Dynamo
Pelaajien joukkueet sotaa edeltävän ajan mukaan
Kuolemanmarssi (holokausti)

Kuolemanmarssi-muistomerkki Blievenstorfissa Saksassa.
Keskitysleirivankien kuolemanmarssit olivat toisen toisen maailmansodan loppuvaiheessa saksalaisten järjestämiä kuolemanmarsseja, joilla natsit siirsivät keskitysleirien vankeja  lähestyvien rintamalinjojen tieltä sisemmälle Saksaan. Tuhannet heikkokuntoiset vangit pakotettiin tällaisille marsseille pääasiassa talvella 1944–1945.
Toisen maailmansodan loppuvaiheessa liittoutuneet – Yhdysvaltain, Ison-Britannian, Neuvostoliiton ja Ranskan joukot – saartoivat Saksaa joka puolelta. Vihollisten lähestyessä saksalaiset päättivät hylätä keskitysleirit ja tuhota kaiken todistusaineiston niiden olemassaolosta.
Keskitysleirivangit kuuntelivat uutisia liittoutuneiden lähestymisestä toiveikkaina. Kun rintama tuli saksalaisten kannalta vaarallisen lähelle, heidät pakotettiin kuitenkin liikkeelle. Saksalaiset vartijat tappoivat suuria määriä vankeja jo ennen marssille lähtöä: sairaat ja muut marssimaan kykenemättömät saatettiin muitta mutkitta ampua. Usein nälkäkuoleman partaalla olleita vankeja marssitettiin kilometrikaupalla lumessa juna-asemille. Sinne päästyä heidät lastattiin junaan, joissa ei useinkaan ollut ruokaa eikä suojaa. Perillä alkoi marssi uudelle leirille. Uupuneet vangit, jotka eivät kyenneet pysyttelemään muiden tahdissa, ammuttiin.
Suurin ja tunnetuin kuolemanmarssi tapahtui tammikuussa 1945 puna-armeijan edetessä idästä Puolasta kohti Saksaa. Yhdeksän päivää ennen kuin neuvostoarmeija saavutti Auschwitzin leirin, saksalaiset marssittivat 60 000 vankia leiristä juniin. Noin 15 000 kuoli matkalla. Myös kirjailija Elie Wiesel, joka selvisi holokaustista ja sai vuoden 1986 Nobelin rauhanpalkinnon, pakotettiin kuolemanmarssille Auschwitzista Buchenwaldiin. Hän kuvaa marssia vuonna 1958 ilmestyneessä romaanissaan Yö.
Lue myös

Bataanin kuolemanmarssi
La Morra

| La Morra |
| --- | --- |

 La Morra
 Koordinaatit: 44°38′N, 7°56′E 
Valtio:   Italia
Alue:  Piemonte
Maakunta:  Cuneo
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  24,17  km²
Korkeus:  513 m
Väkiluku (2013):  2 751 
 – Väestötiheys:  113  as./km²
Postinumero:  12064
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
La Morra on kunta Italiassa Piemonten alueella olevassa Cuneon maakunnassa. Kunnan nähtävyyksiä on vuosina 1709-1711 rakennettu 31 metriä korkea kellotorni, Torre Campanaria.
Kunnasta osa kuuluu baroloviinin tuotantoalueeseen.
Torre Campanaria
Kuopio-halli

| Kuopio-halli |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Kuopio
Avattu:  1992
Omistaja:  Kuopion kaupunki
Kenttä:  Tekonurmi, 100 x 64 m
Arkkitehti:  Arkkitehtitoimisto Harju
Käyttäjät
 KuPS  Salibandyseura Welhot  Savo Volley  Pielaveden Sampo  Kuopion Sisu-Veikot Puijon Pesis 
Katsojakapasiteetti
 1 300(+1 000) istumapaikkaa 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Kuopio-halli sijaitsee Kuopion keskustan länsiosassa, Hatsalan alueella Opistotiellä. Rakennus valmistui vuonna 1992 ja hallissa on täysimittainen jalkapallon hallikenttä. Hallissa järjestetään eri palloilulajien korkeimpien sarjatasojen otteluiden sekä yleisurheilun lisäksi myös suurempia yleisötapahtumia, kuten konsertteja ja messuja.
Pelikentän koko on 100 × 64 metriä ja vapaa korkeus on keskeltä mitattuna 20,5 metriä. Alustana on vuonna 2019 keväällä uusittu tekonurmi. Halli valaistaan 1000 luksin voimin, mikä mahdollistaa televisioinnin. Juoksurata on sisältä 337 metrin ja ulkoa 359 metrin pituinen, ratoja juoksusuoralla on 7. Hallin hyötypinta-ala on 14.000 neliömetriä.
Kiinteissä katsomoissa on tilaa 1 300 henkilölle, ja sen lisäksi siirtokatsomoita on 1 000 hengelle. Yleisöä halliin mahtuu kerralla 9000 henkilöä. Palveluihin kuuluu myös kuntosali, 56 paikkainen kahvio, sekä useita neuvottelutiloja.