stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mauremys annamensis

| Mauremys annamensis |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Kilpikonnat Testudines
Alalahko::  Pystytaivuttajat Cryptodira
Heimo::  Geoemydidae
Suku::  Mauremys
Laji::  annamensis
Kaksiosainen nimi
 Mauremys annamensis  (Siebenrock, 1903) 
Katso myös
   Mauremys annamensis Wikispeciesissä   Mauremys annamensis Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mauremys annamensis on harvinainen aasialainen kilpikonnalaji. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lajin äärimmäisen uhanalaiseksi.
Se on keskikokoinen laji, täysikasvuisen yksilön kilven pituus on 23–29 cm, naaraat ovat suurempia kuin koiraat.
Sitä tavataan kapealla rannikkokaistaleella Vietnamin keskiosassa Kiinanmeren rannikolla. Lajin uhanalaisuuteen on vaikuttanut pyydystäminen ruoaksi, lemmikeiksi ja itämaisen lääketieteen tarpeisiin.
Vielä vuonna 2013 luonnosta pyydystettyjä yksilöitä oli myynnissä paikallisilla markkinoilla. Nykyisin lajia kasvatetaan suurilla kaupallisilla kilpikonnafarmeilla Kiinassa ja Vietnamissa, mikä on pelastanut sen sukupuutolta. Palautusistutukset takaisin luontoon olisivat kuitenkin vaikeita, sillä lajin luontaista elinympäristöä ei ole suojeltu lainkaan. Lajia kasvatetaan vankeudessa myös Euroopassa ja Yhdysvalloissa.
Baltic Sea Science Center

Baltic Sea Science Center kesällä 2019.
Baltic Sea Science Center (lyh. BSSC) on Tukholmassa sijaitseva Itämeren tutkimukseen erikoistunut tutkimuslaitos ja akvaario. Se on osa Skansenin ulkoilmamuseota. Sen johtaja on Anna Björn. Keskus avattiin 11. huhtikuuta 2019 ja virallisesti sen avasi Ruotsin kruununprinsessa Victoria.
Akvaario BSSC:ssä.
Akvaariossa on Itämeressä tavattavia kalalajeja kuten lohia, silakoita ja ahvenia sekä Itämeressä tavattavia korvameduusoja. Tämän lisäksi pienemmissä akvaarioissa esitellään Itämeren erilaisia elinympäristöjä, kasveja ja leviä. Suurin osa kaloista on peräisin jo lakkautetusta Djurgårdenin akvaariosta. Akvaarion taustalla toimivat Skansenin lisäksi Baltic Sea 2020 -säätiö, Tukholman yliopisto ja Ruotsin maatalousyliopisto.
Babsk

Kirkko (1806)
Babsk on kylä Biała Rawskan kunnassa Rawan piirikunnassa Łódźin voivodikunnassa keskisessä Puolassa. Se sijaitsee noin 62 kilometriä Varsovasta lounaaseen. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kylässä asui 578 asukasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Babsk Wikimedia Commonsissa
Mauremys sinensis

| Mauremys sinensis |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Kilpikonnat Testudines
Alalahko::  Pystytaivuttajat Cryptodira
Heimo::  Geoemydidae
Suku::  Mauremys
Laji::  sinensis
Kaksiosainen nimi
 Mauremys sinensis  (Gray, 1834) 
Katso myös
   Mauremys sinensis Wikispeciesissä   Mauremys sinensis Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mauremys sinensis on harvinainen aasialainen  kilpikonnalaji. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lajin äärimmäisen uhanalaiseksi.
Sen kilpi voi kasvaa 24 cm pitkäksi. Lajin varmin tuntomerkki ovat päässä ja kaulassa olevat ohuet keltaiset juovakuviot. Kilpi on ruskeanharmaa, vartalo vihreänsävyinen ja vatsapanssari norsunluunvalkoinen mustin kuvioin.
Mauremys sinensis elää soilla ja matalissa lammikoissa. Se syö sekä vedessä eläviä selkärankaisia kuten sammakoita että vesikasveja.
Sitä tavataan Vietnamin ja Kiinan eteläosan rannikkoalueilla sekä Taiwanissa. Sen arveltiin olevan elinvoimainen laji, mutta kun muut lajit ovat harvinaistuneet, keräilypaine on kohdistunut tähänkin. Kannan on arvioitu pienentyneen 80% yhden sukupolven aikana eli 20 vuodessa.
Mauremys sinensis -lajia kasvatetaan kaupallisilla kilpikonnatarhoilla.
Avro Lancaster

| Avro Lancaster |
| --- | --- |
 Lancaster B.I ilmassa
Tyyppi:  pommikone
Alkuperämaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Valmistaja:  A. V. Roe & Co.
Ensilento:  9. tammikuuta 1941
Esitelty:  1942
Valmistusmäärä:  7 377 
Kehitetty mallista:  Avro Manchester
Avro Lancaster oli Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimien tärkein strateginen pommikone toisen maailmansodan aikana.
Historia

Lancaster kehitettiin kaksimoottorisen vuonna 1940 käyttöön otetun A. V. Roe & Company -tehtaan Tyyppi 679 eli Avro Manchester -pommikoneen pohjalta. Manchesterin 24-sylinteriset Rolls-Royce Vulture -moottorit olivat osoittautuneet teholtaan ja luotettavuudeltaan heikoiksi. Koneesta jatkokehitettiin Tyyppi 683 eli Lancaster, jossa moottoreiksi oli vaihdettu neljä pienempää luotettaviksi todettua Rolls-Royce Merlin X -moottoria. Merlin oli nestejäädytteinen v-moottori ja käytössä muun muassa Spitfire-hävittäjässä. Tuotantomalleihin vaihdettiin uudemmat Merlin XX -moottorit, jotka kehittivät 1 280 hevosvoimaa kukin. Noin 75 prosenttia Lancasterin osista oli samoja kuin Manchesterissa. Uuden moottoriratkaisun ansiosta koneen pommikuormaa ja toimintasädettä saatiin kasvatetuksi.
Konetyyppi – Lancaster B.I – lensi ensilentonsa 9. tammikuuta 1941. Koneen maksiminopeus oli 462 km/h, ja toimintamatka (range) 2 670 kilometriä täydellä 9 800 litran polttoainemäärällä. Varustettuna kahdeksalla suojaavalla konekiväärillä kone pystyi kantamaan 9 980 kilon pommikuorman, tyypillinen kuorma oli kuitenkin noin 5 500–6 350 kiloa. Alkupään valmistettuihin koneisiin asennettiin alle ampuva kaksoiskonekivääri, mutta sen periskooppitähtäin osoittautui hankalakäyttöiseksi yötehtävissä ja aseesta luovuttiin.
Perusmalli osoittautui niin toimivaksi, että konetta jatkokehitettiin suhteellisen vähän. Tyyppiin II vaihdettiin Bristol Hercules -tähtimoottorit, koska pelättiin Merlin-moottoreille syntyvän tuotantovaikeuksia. Pelko osoittautui aiheettomaksi, ja myöhemmissä malleissa III-VII palattiin Merlineihin. Koneiden tarve oli niin suuri, että Avron lisäksi valmistajiksi otettiin Austin Motors, Vickers-Armstrong ja Armstrong-Whitworth. Lisäksi Kanadassa valmistettiin lisenssillä mallia X.
Lancasterin pahin puoli oli, että osuman saaneesta koneesta oli lähes mahdotonta pelastautua. Lancaster-miehistöjien tappiot olivat suhteessa paljon raskaammat verrattuna Handley Page Halifax- ja Short Stirling -miehistöihin. Asia oli ilmavoimien tiedossa, ja Freeman Dyson ehdotti ratkaisuksi rungon oven leventämistä kuudella tuumalla. Se olisi kuitenkin merkinnyt katkosta tuotantolinjalle, eikä sitä hyväksytty.
Lancaster oli ainoa Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimien konetyyppi, joka pystyi kantamaan 4 000 paunan (1 815 kg) pommeja. Kone pystyi kuljettamaan jopa 12 000 paunan (5 445 kg) Tallboy-pommeja. Erikoismalli Lancaster B.IB Special oli aseistuksesta ja kaikesta vähemmän tärkeästä painolastista riisuttu versio, joka kykeni kantamaan 22 000 paunan (9 980 kilon) Grand Slam -pommin. Koneen pommiluukkuja jouduttiin suurentamaan, jotta Grand Slam mahtui sisään.
Lancastereiden käyttö

Ensimmäinen Lancastereilla tehty pommituslento oli miinanlaskulento 3. maaliskuuta 1942. Koneita käytettiin pääasiassa massiivisiin yöllisiin Saksan teollisuuslaitosten ja kaupunkien vaakapommituksiin, mutta myös joihinkin erikoisoperaatioihin. Yökäytön takia joihinkin myöhempiin Lancaster-malleihin lisättiin navigointitutka H2S, sekä perävaroitintutka Monica. Saksalaiset kehittivät ”Naxos”- ja ”Flensburg”-tutkailmaisimet/kohtilentolaitteet, joiden avulla hävittäjä voi etsiä pommikoneen. Lisäksi  maassa toimiviin ”Würzburg”-tutkiin asennettiin vastaavia ilmaisimia, jolloin nimenä oli ”Naxburg”. H2S - tutkan käyttöä rajoitettiin ja Monicasta luovuttiin. Laite antoi myös vääriä hälytyksiä omista koneista.
Kuuluisin Lancaster-koneilla tehty operaatio oli hyökkäys kolmea Ruhrin alueen patoa vastaan. Operaatiota varten oli suunniteltu erityiset padontuhoajapommit, jotka laskettiin irti nopeassa vaakalennossa. Pommit kimposivat veden pintaa pitkin eteenpäin ja vajosivat veteen. Pommien oli osuttava patoon tarkkaan määrätyssä syvyydessä tehotakseen massiiviseen patomuuriin, ja tämä vaati matalalentoa muutaman kymmenen metrin korkeudessa tarkasti määrätyllä nopeudella. Kaksi kolmesta padosta tuhottiin, ja runsaasti viljelyalaa sekä tärkeitä kaivoksia ja tehtaita jäi kuukaudeksi veden alle. Toinen merkittävä tehtävä oli taistelulaiva Tirpitzin upottaminen vuonna 1944.
Kaiken kaikkiaan Lancastereita valmistettiin 7 377 kappaletta, joista 430 Kanadassa. Koneilla tehtiin yhteensä 156 000 pommituslentoa, joissa pudotettiin 608 612 tonnia pommeja. Yli puolet koneista menetettiin - 3 249 konetta lennoilla, ja 487 konetta maassa. Miehistöä kaatui yli 21 000 miestä. Yhtä tuhottua konetta vastaan pystyttiin kuitenkin pudottamaan keskimäärin 132 tonnia pommeja, mikä oli oleellisesti enemmän kuin muilla Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimien pommikonetyyppeillä (Halifax 56 tonnia ja Stirling 41 tonnia). Lancastereista 24 kappaletta suoritti yli sata taistelulentoa.
Sodan jälkeen Lancaster pysyi Kuninkaallisten ilmavoimien käytössä vuoteen 1954. Kanadalla oli muutamia valokuvaustiedusteluun varustettuja Lancaster X -koneita käytössä vuoteen 1964.
Avro Lancastrian

Kanadassa muunnettiin vuonna 1943 seitsemän Lancaster X -pommikonetta siivilikäyttöön, Trans-Canada Airlinesin matkustajakoneiksi. Koneet muistuttivat suuresti Lancastereita, ainoastaan aseistus riisuttiin, keula korvattiin pidennetyllä metallikeulalla ja pommikuiluun rakennettiin polttoainesäiliöt. Malli  osoittautui menestykseksi, ja sai nimen Lancastrian. Brittiläiselle BOAC-lentoyhtiölle muunnettiin 30 konetta matkustaja- ja rahtikoneiksi vuonna 1945. Myös Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimat käytti Lancastrianeita. Berliinin saarron aikana konetyyppi osallistui ilmasiltaan: 15 polttoainekuljetuksiin muunnettua  Lancastriania lensivät yhteensä yli 5 000 rahtikeikkaa.
Aiheesta muualla

Paul Brickhill: Padonmurtajat.  Otava, 1956.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lancaster ilmailumuseossa Ontariossa
Avro Lancaster
Avro Lancastrian vuodelta 1945.
Matti Kalliokoski

Matti Kalliokoski (s. 17. maaliskuuta 1970 Halsua) on suomalainen toimittaja. Hän työskentelee Suomen Kuvalehden päätoimittajana. Kalliokoski on toiminut aiemmin Helsingin Sanomien pääkirjoitustoimittajana ja pääkirjoitustoimituksen esimiehenä sekä Ilkka-lehden päätoimittajana
Elämä

Kalliokoski on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri. Hän kävi Sanoman toimittajakoulun vuonna 1990. Kalliokoski työskenteli Ulkopolitiikka-lehden päätoimittajana 1994–1995, suunnittelijana Nokia Telecommunications Oy:ssä 1996–1998 ja erityisavustajana tasavallan presidentin kansliassa 1998–2000. Hän on toiminut myös projektipäällikkönä Tietotekniikan tutkimuslaitoksessa, määräaikaisena päätoimittajana sanomalehti Keskipohjanmaassa sekä vapaana toimittajana, konsulttina ja tutkijana.
Kalliokoskella on useita luottamustoimia: hän on ollut muun muassa Crisis Management Initiativen hallituksen jäsen.
Yksityiselämä

Kalliokosken puoliso on Elina Moisio. Kalliokosken isoisä oli maanviljelysneuvos, moninkertainen maatalousministeri ja kansanedustaja Viljami Kalliokoski.
Matti Heimo

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 23. kesäkuuta 1980 (ikä 44)
Syntymäpaikka: Turku, Suomi
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 183 cm
Seura
Seura: PaiHa
Pelinumero: 16
Junioriseurat
0000–1991: KaaNa
1992–1995: TPS
1996–2000: FC Inter
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1998–2002 | VG-62 | 42 | (24) |
| 2003 | FC Inter | 12 | (0) |
| 2003 | → VG-62 | 1 | (0) |
| 2004 | KooTeePee | 14 | (1) |
| 2005 | FC Inter | 7 | (0) |
| 2005 | → VG-62 | 10 | (3) |
| 2006 | KaaPo | 19 | (21) |
| 2006 | TPS | 6 | (2) |
| 2007–2010 | KaaPo | 89 | (63) |
| 2011 | SalPa | 26 | (12) |
| 2015– | PaiHa | 3 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 229 | (126) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Matti Heimo (s. 23. kesäkuuta 1980 Turku) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Heimo on FC Inter Turun kasvatti. Hän pelasi juniorina myös Kaarinan Nappuloissa sekä Turun Palloseurassa. Ensimmäiset kaksi kauttaan miesten sarjoissa hän edusti Interin farmiseura VG-62:ta, jolle hän teki ensimmäisellä kaudellaan Kakkosessa 14 maalia 21 ottelussa ja toisella kaudellaan Ykkösessä kymmenen maalia 20 ottelussa. Kaudeksi 2003 Heimo sai Veikkausliiga-sopimuksen Interiin. Hän ei kuitenkaan tehnyt kauden aikana maaliakaan pelaamissaan 12 ottelussa.
Kaudeksi 2004 Heimo siirtyi toiseen liigaseuraan FC KooTeePeehen. Toisella liigakaudellaan Heimo teki yhden maalin 14 ottelussa, ja palasi seuraavaksi kaudeksi Interiin. Myöskään kaudella 2005 Heimo ei tehnyt maaliakaan Interille pelaamissaan seitsemässä ottelussa, ja pelasikin enemmän farmiseura VG-62:ssa.
Kaudeksi 2006 Heimo siirtyi kahta sarjatasoa alemmas Kakkosen Kaarinan Poikiin. Hän teki kauden aikana 19 ottelussa 21 maalia, joilla hän jakoi B-lohkon maalikuninkuuden FC Espoon Kalle Vassen kanssa, vaikka siirtyi jo elokuun lopussa takaisin Veikkausliigaan, tällä kertaa Turun Palloseuraan loppukauden kattavalla sopimuksella. Hän ehti tehdä TPS:lle kaksi maalia kuudessa sarjaottelussa.
Heimo palasi KaaPoon, jota edusti kausina 2007–2010. Kaudella 2007 Heimo teki 25 ottelussa 29 maalia, ja voitti toisen peräkkäisen B-lohkon maalikuninkuutensa peräti kymmenen maalin erolla. Kaudella 2008 Heimon 17 maalia yhtä monessa ottelussa riittivät maalipörssin jaettuun toiseen sijaan. Kahtena viimeisenä KaaPo-kautenaan Heimo ei enää yltänyt kymmeneen maaliin, mutta rikkoi tuon rajan vielä uransa tällä erää viimeiseksi jääneellä kaudella 2011, jolloin hän edusti Salon Palloilijoita ja teki 26 ottelussa 12 maalia.
Heimo palasi jalkapallokentille keväällä 2015 Kolmosen Paimion Hakassa.
Heimo on pelannut Futsal-liigaa Turun Pallokerhossa.
Tilastot sarjoittain

Veikkausliiga 39 (3)
Ykkönen 31 (13)
Kakkonen 156 (110)
Saavutukset

Kakkosen B-lohkon paras maalintekijä: 2006, 2007
Axel Edvard Wasastjerna

Axel Edvard Wasastjerna (17. marraskuuta 1866 Vaasa – 30. huhtikuuta 1917 Helsinki) oli suomalainen juristi ja virka- ja valtiopäivämies.
Wasastjernan vanhemmat olivat senaattori Jakob Viktor Wasastjerna ja Wendla Helena Wilhelmina Bonsdorff ja puoliso vuodesta 1895 Agda Matilda Donner. Wasastjerna tuli ylioppilaaksi Helsingissä, valmistui filosofian kandidaatiksi 1887, molempien oikeuksien kandidaatiksi 1892 ja sai varatuomarin arvon 1895. Hän oli senaatin siviilitoimituskunnan kanslisti 1897–1902 ja lainvalmistelukunnan 
nuorempi jäsen 1899–1901 ja toimi sitten asianajajana Helsingissä.
Wasastjerna oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä  1897, 1899 ja 1904–1905.
Professori Jarl Axel Wasastjerna oli Axel Edvard Wasastjernan poika.
Babruiskin linnoitus

| Babruiskin linnoitus> Бабруйская крэпасць Бобруйская крепость |
| --- | --- |
 Babruiskin linnoitusta (1811)
Sijainti:  Babruisk, Valko-Venäjä
Koordinaatit:  53.142°N, 29.241°E
Valmistumisvuosi:  1807—1812
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Babruiskin linnoitus (valkoven. Бабруйская крэпасць, Бабруйская фартэцыя, Babruiskaja krepast, Babruiskaja fartetsyja, ven. Бобруйская крепость, Bobruiskaja krepost) oli Venäjän keisarikunnan vuosina 1807—1836 rakentama, nykyisen Valko-Venäjän Babruiskin kaupungissa Dneprin sivuhaaran Berezinan länsirannalla sijainnut suuri linnoitus. Se oli yksi keisarikunnan länsiosien keskeisiä linnoitusrakenteita. Linnoituksen rakennustöiden vastuullisena linnoitusinsinöörinä toimi alkujaan saksalainen, sittemmin venäläistynyt ja kenraalimajuriksi noussut Karl Opperman (1765-1831). Hän vastasi myös Väinänlinnan linnoitustöistä.
Linnoitus nykytilassa.
Babruiskin linnoituksen sijainti
Linnoitus rakennettiin aiemman puolalaisten rakentaman varustuksen ja jesuiittatalon paikalle. Kesäkuussa 1810 Venäjän keisari Aleksanteri I antoi bastiljonilinnoituksen rakentamista koskevan määräksen ja hyväksyi linnoitusinsinööri Karl Oppermanin suunnitelman Babrusikin linnoituksesta.
Vaikka linnoitus oli vielä osin rakenteilla, vuoden 1812 kesään mennessä pystyssä oli 8 bastionia käsittänyt ja 300 tykillä varustettu, 4 000 hengen varuskunnan sisältänyt vahva rakennelma. Napoleonin vuoden 1812 Venäjän retken eli isänmaallisen sodan alkuvaiheessa kenraalimajuri Gavriil Ignatjevin johtama linnoitus tarjosi tärkeän suoja- ja huoltopaikan päähyökkäyslinjan eteläpuolisten venäläisjoukkojen heinäkuiselle vetäytymiselle kohti Smolenskia. Itse Babrusikin kaupunki vallattiin, ja se tuhoutui osin seuraavien kuukausien aikana ranskalaisjoukkojen käsissä. Linnoituskin vaurioitui, vaikka se kestikin yli neljä kuukautta jatkuneen piirityksen ranskalaisjoukkojen vetäytymiseen saakka.
Sodan jälkeen linnoituksen rakennustöitä jatkettiin ja suunnitelmia täydennettiin merkittävästi. Linnoituksen rakennettakin kehitettiin. Syyskuussa 1817 Aleksanteri I tutustui silloiseen varuskuntakaupunkiin ja sen linnoitukseen.
1900-luvulle tultaessa linnoitus menetti sotilaallisen merkityksensä. Tiloja käytettiin vankilana jo 1800-luvulla. Paikalla toimi vankileiri vuosina 1919-20 ja saksalaisjoukkojen keskitysleiri 2. maailmansodan aikana. Linnoitus tuhoutui pääosin 1944 saksalaisten ja neuvostojoukkojen välisessä taistelussa.
1900-luvun alussa alueelle rakennettiin kasarmirakennuksia. Neuvostovuosina paljolti tuhoutunutta varsinaista linnoitusaluetta käytettiin sotilas- ja varastoalueena. Sittemmin parhaimmin säilyneitä linnoituksen osia on kunnostettu muun muassa 2000-luvulla, tilapäisiä rakenteita on purettu ja Valko-Venäjän puolustusministeriön aluetta on siirretty Babruiskin kaupungille ja avattu yleisö- ja museokäyttöön. Laajan linnoitusalueen kunnostustyöt jatkuvat. Alue on osin suojeltu, mutta alueelle on rakennettu myös suuri jää- ja monitoimihalli Babruisk-Arena.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Babruiskin linnoitus Wikimedia Commonsissa
Bobruiskaja krepost (Arkistoitu – Internet Archive) mil.ru (venäjäksi)
Bobruiskaja krepost natšala svoju istoriju 9 maja 1810 goda (Arkistoitu – Internet Archive) bobr.by (venäjäksi)
Bobruiskaja krepost (kuvia) grodno.by (venäjäksi)
Telekanal ONT: Obratnyi otstšjot. Bobruiskaja krepost (1/2) youtube.com (venäjäksi)
Maurepas (Yvelines)

| Maurepas |
| --- | --- |
 Maurepas
 vaakuna
 Maurepas
 Koordinaatit: 48°46′N, 1°57′E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Île-de-France
Departementti:  Yvelines
Arrondissementti:  Rambouillet
Väkiluku:  19 300
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Maurepas on kunta Ranskassa Yvelinesin departementissa Île-de-Francen alueella.  Se sijaitsee noin 30 kilometriä Pariisista lounaaseen ja se on osa Pariisin esikaupunkialuetta. Maurepasilla on pitkälle ulottuva historia ja siellä on muun muassa keskiaikainen linna. Versailles’n palatsin rakentamisella oli suuri vaikutus kunnan kehitykseen. Tuolloin kunnan alueella rakennettiin suuria kanavajärjestelmiä, joiden avulla siirrettiin vettä palatsin suihkulähteisiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maurepas (Yvelines) Wikimedia Commonsissa
Matija Šarkić

Matija Šarkić Birmingham Cityn pelipaidassa elokuussa 2019.
Matija Šarkić (montenegroksi Матија Шаркић; 23. heinäkuuta 1997 Grimsby – 15. kesäkuuta 2024) oli englantilaissyntyinen montenegrolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän oli pituudeltaan 194-senttimetrinen.
Šarkić pelasi juniorina Belgiassa Anderlechtin joukkueessa ja pelasi sen jälkeen Englannissa lukuun ottamatta puolen vuoden lainapestiä Skotlannissa loppuvuonna 2019. Hän kuului Englannin mestaruussarjassa pelanneen Aston Villan ja kesästä 2020 alkaen valioliigaseura Wolverhampton Wanderersin omistukseen mutta ei pelannut Englannissa yhtään valioliigaottelua ja pelasi mestaruussarjassakin vain ollessaan lainalla Birmingham Cityssä kauden 2021–2022 alkupuolella, jolloin hänelle kertyi 23 mestaruussarjaottelua, ja Stoke Cityssä tammi-toukokuussa 2023, jolloin hän pelasi kahdeksan mestaruussarjaottelua. Skotlannin Valioliigassa Šarkić pelasi Livingstonin joukkueessa 14 ottelua. Hän siirtyi Mestaruussarjan Millwalliin kesällä 2023.
Šarkić pelasi Montenegron nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Montenegron A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2019 ystävyysottelussa Valko-Venäjää vastaan. Hän pelasi yhdeksän A-maaottelua, joista neljä ottelua kuului MM-karsintaan syksyllä 2021.
Šarkić kuoli asunnossaan Budvassa kymmenen päivää viimeisimmän maaottelunsa jälkeen.
Mario Party: Star Rush

| Mario Party: Star Rush |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Nd Cube
Julkaisija:  Nintendo
Jakelija:  Nintendo eShop
Ohjaaja:  Shuichiro Nishiya
Tuottaja:  Keisuke Terasaki Toyokazu Nonaka Toshiaki Suzuki Atsushi Ikeda Kenji Kikuchi
Säveltäjä:  Toshiki Aida Satoshi Okubo
Pelisarja:  Mario Party
Julkaistu:  EU 7. lokakuuta 2016AU 8. lokakuuta 2016HK/JP/ROC 20. lokakuuta 2016NA 4. marraskuuta 2016KOR 27. huhtikuuta 2017
Lajityyppi:  partypeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 3 ESRB: E
Alusta:  Nintendo 3DS
Jakelumuoto:  pelimoduuli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK     : 
Mario Party: Star Rush on Nd Cuben kehittämä ja Nintendon julkaisema partypeli. Peli julkaistiin Nintendo 3DS:lle Euroopassa, Australiassa ja Japanissa lokakuussa 2016 sekä Pohjois-Amerikassa seuraavan kuukauden aikana. Peli sisältää uuden partymoodin nimeltään Toad Scramble joka poikkeaa aiemmista Mario Party-pelisarjan peleistä luopumalla vuoropainotteisesta pelityypistä ja korvaamalla sen mahdollisuudella liikkua samanaikaisesti muiden pelaajien kanssa ja ilman määrättyjä reittejä pitkin pelilautaa.
Mario Party: Star Rush sai pääosin ristiriitaisen vastaanoton kriitikoilta, Metacriticin 40 arvosteluun pohjautuvan keskiarvon ollessa 68/100. Peli ei ollut myyntimenestys, sen myytyä esimerkiksi Japanissa vain 30 000 kopiota ensimmäisen viikon aikana. Joulukuun 2016 puoliväliin mennessä peliä oltiin myyty Japanissa 88 544 kopiota.
Käännös suomeksi
Machine Dreams

| Machine Dreams Little Dragon |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2007–2009 Göteborg, Ruotsi
 Julkaistu: 17. elokuuta 2009
 Tuottaja(t): Little Dragon
 Tyylilaji: trip hop, downtempo, synthpop, soul
 Kesto: 43.52
 Levy-yhtiö: Peacefrog
Little Dragonin muut julkaisut
| Little Dragon 2007 | Machine Dreams 2009 | Ritual Union 2011 |
Singlet albumilta Machine Dreams
 ”Fortune / Blinking Pigs” Julkaistu: 26. tammikuuta 2009  ”Feather / Stranger” Julkaistu: 9. heinäkuu 2009  ”My Step / Looking Glass” Julkaistu: 10. elokuuta 2009  ”Runabout” Julkaistu: 7. kesäkuu 2010
Machine Dreams on ruotsalaisen elektronisen musiikin yhtyeen Little Dragonin toinen studioalbumi, joka julkaistiin Peacefrog Records -levy-yhtiöllä 17. elokuuta 2009.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säv. ja san. Little Dragon.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | A New | 4.02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Looking Glass | 4.55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | My Step | 3.27 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Feather | 4.53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Thunder Love | 3.54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Never Never | 3.37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Runabout | 4.22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Swimming | 3.38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Blinking Pigs | 3.39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Come Home | 4.13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Fortune | 3.12 |  |  |  |  |  |  |  |
| Euroopan iTunesin bonuskappaleet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Tendencies | 4.06 |  |  |  |  |  |  |  |
| Yhdysvaltain iTunesin bonuskappaleet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Feather (Dimman Remix)  | 6.55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | My Step (IndieAnimalJones Remix)  | 9.07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Runabout (Zick Remix)  | 6.58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Swimming (Zick Remix)  | 6.31 |  |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

AllMusic: