stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
It’s My Life (Bon Jovin kappale)

| ”It’s My Life” Bon Jovi |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Crush
 Julkaistu: 23. toukokuuta 2000
 Formaatti: CDS
 Tekijä(t): Jon Bon Jovi, Richie Sambora, Max Martin
 Tuottaja(t): Luke Ebbin, Jon Bon Jovi, Richie Sambora
 Tyylilaji: Poprock, Stadionrock
 Kesto: 03.44
 Levy-yhtiö: Island
Bon Jovin muut singlet
| ”Real Life” 1999 | ”It’s My Life” 2000 | ”Say It Isn’t So” 2000 |
”It’s My Life” on rockyhtye Bon Jovin kappale. Se julkaistiin singlenä albumilta Crush vuonna 2000. Kappale kestää 3 minuuttia ja 45 sekuntia. Kappaleen videota on katsottu Youtube-videopalvelussa yli miljardi kertaa.
It’s My Time

|  It´s My Time |
| --- | --- |

Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Jade Ewen
Säveltäjä(t):  Andrew Lloyd Webber
Sanoittaja(t):  Andrew Lloyd Webber Diane Warren
Euroviisutiedot
Vuosi:  2009
Maa:  Iso-Britannia
Kieli:  englanti
Sijoitus:  5.
Pisteet:  173
Sanat:  sanoitus
It´s My Time on Jade Ewen esittämä kappale, jolla hän edusti Isoa-Britanniaa vuoden 2009 Eurovision laulukilpailussa Venäjän Moskovassa.
Koska Iso-Britannia kuuluu kilpailun suuriin rahoittajamaihin, pääsi kappale suoraan finaaliin. Finaalissa kappale sijoittui 25 maan joukosta viidenneksi 173 pisteellä.
Ilme

Eri ilmeitä saksalaisessa piirustuksessa (1873)
Ilme on ihmisen kasvojen lihasten aikaansaama tunteen ilmaus. Ilmeet ovat non-verbaalista viestintää, ja yksi ihmisen tärkeimmistä sosiaalisen kommunikoinnin tavoista. Myös muilla nisäkkäillä on todettu ilmeisiin perustuvaa viestintää.
Ihminen pystyy muodostamaan eri ilmeitä tahdonvaraisesti, mutta useimmat ilmeet syntyvät tahattomasti ja luonnostaan, sillä ne liittyvät suoraan tunteisiin. Joitakin ilmeitä on lähes mahdotonta peittää.
Ihmiset tunnistavat tietyt ilmeet kulttuuritaustastaan riippumatta. Tyypillinen helposti tunnistettava ilme on esimerkiksi viha. Toisaalta joitakin ilmeitä, kuten kauhua ja inhoa, voi olla vaikeaa erottaa toisistaan.
Vauvat osaavat kommunikoida ilmeillä paljon ennen kuin oppivat puhumaan. Ensin ne useimmiten matkivat vanhempiensa ilmeitä, vaikkapa huulien pyöristystä, kulmien kurtistusta tai kielen näyttämistä. Ilme on siis vauvan ensimmäisiä tapoja saada kontakti ympäristöönsä.
Mikroilme on hyvin lyhytkestoinen, vain sekunnin murto-osan kestävä kasvonilme. Mikroilmeet ovat tahdosta riippumattomia, ja ne ilmentävät sellaisia tunteita, joita ihminen ei halua paljastaa. Mikroilmeitä on vaikea havaita keskustelutilanteessa, mutta niiden tunnistaminen helpottuu videokuvan ja tietokoneanalyysin avulla.
Pelko
Kyllästynyt
Viha
Iloisuus
Suru
Inho
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pieni mutta pippurinen - Hesari
Härkälampi (Soini, Huosianmäki)

| Härkälampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Pohjanmaa
Kunnat:  Soini
Koordinaatit:  62°56′05″N, 24°20′00″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Vankajoen va (14.67)
Laskujoki:  suo-oja 
Järvinumero:  14.674.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  185 m  
Pituus:  280 m  
Leveys:  120 m  
Rantaviiva:  0,766 km  
Pinta-ala:  1,624 ha  
Saaria:  1 
 fiHärkälampi 
Härkälampi  on Etelä-Pohjanmaalla Soinissa  Huosianmäen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 280 metriä pitkä, 120 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,6 hehtaaria. Lammella on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Vahankajoen valuma-alueella (14.67), jonka Mustapuron valuma-alueeseen (14.674) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 185 metriä mpy.
Ireen Sheer

| Ireen Sheer |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. helmikuuta 1949 (ikä 75)
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Ireen Sheer
Laulukielet:  saksa, englanti
Tyylilajit:  iskelmä
Levy-yhtiöt:  Polydor Records 
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
ireensheer.de
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Ireen Sheer (virallisesti Ireen Wooldridge, s. 25. helmikuuta 1949 Romford, Englanti) on saksalais-brittiläinen muusikko. Hänen tyylilajinaan on iskelmämusiikki. Ireen Sheerin menestynein kappale on "Goodbye Mama".
Ura

Ireen Sheerin isä oli englantilainen ja äiti saksalainen. Taiteilijanimen taustalla on Ireen Sheerin isoäidin sukunimi Schir. Ireen Sheer lähti viihdebisnekseen jo lapsena, hän esitti vuonna 1961 BBC:n kykyjenetsintäkilpailussa Elvis Presleyn kappaleen "It's Now or Never". Soolouransa hän aloitti vuonna 1970 Saksassa. Levy-yhtiö Polydor julkaisi vuonna 1971 singlen "Oh Holiday", joka on saksankielinen versio englantilaisesta menestyskappaleesta "Hey Pleasure Man". Säveltäjä Ralph Siegel kirjoitti Ireen Sheerille kappaleen "Goodbye Mama", joka nousi Saksan listoilla viiden myydyimmän joukkoon.
Sheer on osallistunut Eurovision laulukilpailuun vuosina 1974, 1978 ja 1985. Vuonna 1974 hän edusti Luxemburgia kappaleella "Bye, Bye, I Love You" ja sijoittui kilpailun neljänneksi. Vuonna 1978 hän edusti Saksaa kappaleella "Feuer" ja sijoittui kuudenneksi. Vuonna 1985 hän oli mukana Luxemburgia edustaneessa kuuden hengen solistiryhmässä kappaleella "Children, Kinder, Enfants", joka sijoittui 13:nneksi.
Sittemmin Ireen Sheerin studioalbumeita on julkaistu noin 20, viimeisimpänä Aufwiedersehen-Goodbye (2022). Ireen Sheer on ollut useaan otteeseen television musiikkiohjelmien vieraana ja hänen arvioidaan esiintyneen 60 vuoden aikana 7 000 kertaa. Hän päätti lopettaa uransa 2020-luvun alussa, päätöstä avitti koronapandemia. Saksan kansalaisuuden Ireen Sheer sai 2020, hän haki sitä brexitin takia.
Diskografia > Studioalbumit

Keine liebt dich so wie ich (1972)
Nur noch einen Tanz (1974)
English Favorites (1975)
Ireen Sheer (1979)
Ireen Sheer (1991) (1991)
Das gewisse Etwas (1993)
Tanz mit mir (1995)
Ich vermisse Dich (1997)
Weil Du mein Leben bist (1998)
Ein Kuss … (2000)
Zeitlos (2001)
Leben heißt lieben (2003)
Bin wieder verliebt (2005)
Mein Weg zu Dir (2007)
Frei (2008)
Männer (2010)
Heller als die Sterne (2012)
Showtime (2015)
Auf Wiedersehn – Goodbye (2022)
Ilmari Ahma

Viktor Ilmari Ahma, sukunimi vuoteen 1906 Nordlund (31. elokuuta 1884 Turku – 14. helmikuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen kirjallisuuden suomentaja.
Ilmari Ahman vanhemmat olivat kaivertaja Viktor Robert Nordlund ja Anna Amanda Lindell. Hän pääsi ylioppilaaksi 1904 Turun reaalilyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1908.
Ahma toimi kustannusliike Otavan kirjallisena johtajana ja kielentarkastajana. Ahma tuli Otavan palvelukseen vuonna 1908. Hänet tunnetaan erityisesti kirjailija Runar Schildtin tuotannon suomentajana. Hän toimitti myös Eino Leinon 16-osaiset kootut teokset.
Ahma oli Suomen Laulun jäsen ja hän oli mukana konserttimatkoilla sekä Suomessa että ulkomailla. Ahma oli lisäksi muun muassa Suomen Kirjailijaliiton, Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran ja Suomen Taideyhdistyksen jäsen.
Ilmari Ahma oli naimisissa Aino Paatolan kanssa. Hän kuoli 48-vuotiaana helmikuussa 1933 pitkälliseen sairauteen.
Toimituksia

Allan Saratie : Hyvää suomea : oikeakielisyyskirjoitelmia ja -ohjeita, toim. Ilmari Ahma.     2. painos Otava 1927
Eino Leino : Kootut teokset 1–16, toim. Ilmari Ahma.     Otava 1926–1930
Torsten Söderhjelm ja Werner Söderhjelm : Italian renessanssia : kirjallisuus ja kulttuuritutkielmia ; suomennoksen tehnyt v. 1908 Verner Malinen ; uudistetun 2. painoksen toim. Ilmari Ahma.
Suomennoksia

L. Larsson : Kodin ruukkukasvikirja : huonekasvien viljelys ja hoito : parvekeistutusten järjestely : aakkosellinen, selittävä asuinhuonekasvien luettelo.       Otava 1910
August Strindberg : Onnellisten saari : kaksi kertomusta kokoelmasta "Svenska öden och äfventyr".     Otava 1912
Stein Riverton :  Salaperäinen vihollinen : kertomus salapoliisi Asbjörn Kragin elämästä.      Orava 1913
Bernhard Kellermann : Tunneli : romaani.   Otava 1914, 2. painos 1919
Axel Söderlund : Helsingin telefoniyhdistys 1891-1916 : historiikkia.     Helsinki 1916
Ossian Lundén : Keittiökasvikirja : Suomen puutarhureita ja puutarhaopetusta varten 1–4; suom. Maiju Pöyhönen ja Ilmari Ahma.     2.  lis. ja korj. painos Otava 1919–1921
Rafael Karsten : Intiaanien parissa Ecuadorin aarniometsissä : kuvauksia kolmivuotiselta tutkimusmatkalta 1-2.      Otava 1920-1921
Runar Schildt : Kotiinpaluu ja muita novelleja.     Otava 1922, uusi painos Love-kirjat, Helsinki 1983 (alkuteos Hemkomsten och andra noveller)
Runar Schildt : Hirsipuumies : sydäntalven tarina. Gummeruksen näytelmiä 28.     Gummerus 1923, uusi painos Karisto 1988 (alkuteos Galgmannen)
Axel L. Romdahl : Taidehistoria : kuvauksia ja yleiskatsauksia.    Otava 1923
Yrjö Hirn : Erakoita ja vaeltajia.     Otava 1924
Eirik Hornborg : Fortuna : kertomus purjelaivaliikenteen viimeisiltä loistoajoilta.    Gummerus 1924
Gustaf Strengell : Nykyajan ilmoitusreklaami : sen luonne ja vaikutuskeinot.      Otava 1924
Runar Schildt : Sateenkaari.       Otava 1924, uusi painos Karisto 1988  (Alkuteos Regnbågen)
Runar Schildt : Suuri haave : nelinäytöksinen näytelmä.        Otava 1924 (Alkuteos Den stora rollen)
Bernhard Estlander : Ernst Linder vanhempi : eräs merkkimies Suomen  liberaalisen liikkeen ajoilta.    Otava 1925
J. J. Tikkanen : Taidehistoria : maalaus ja kuvanveisto muinaiskristillisistä ajoista meidän päiviimme.       Otava 1927
Häränsilmä (Janakkala)

| Häränsilmä |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Janakkala
Koordinaatit:  60°55′04″N, 24°51′48″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Puujoen alue (35.82)
Laskuoja:  oja Mustavirtaan 
Järvinumero:  35.825.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  133,6 m 
Rantaviiva:  0,441 km  
Pinta-ala:  1,14  ha 
 fiHäränsilmä 
Häränsilmä  on Kanta-Hämeen Janakkalassa  Mallinkaisten kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,1 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä ja sen rannat ovat kokonaan ojitettua suota. Lampi on autio.
Vesistösuhteet

Häränsilmä kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Puujoen alueeseen. Se jaetaan vielä Mallasjoen valuma-alueeseen, johon lampi kuuluu. Siihen laskee oman suon ojat ja viereisen metriä korkeammalla oleva Paha-Valkeen laskuoja. Lammen vedenpinnan korkeus on 133,6 metriä mpy. Lammen laskuoja on jatkettu kaakkoon, ja se juoksee ilman uomaa jyrkkää rinnettä alas Mustavirtaan, joka laskee vuorostaan Mallinkaistenjärveen.
Iris Fontbona

| Iris Fontbona> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1943 (ikä 80–81)
Muut tiedot
Omaisuus:  16,3 miljardia dollaria (3/2018)
Yritys:  Antofagasta Plc
Iris Fontbona (s. 1943) on  chileläinen yritysjohtaja, kaivos- ja panimomiljardööri. Hän on chileläisen liikemiehen Andrónico Luksićin (1926–2005) leski (2. vaimo). Suuri osa Luksicin perustaman Luksić-yritysryhmän varallisuudesta  siirtyi tämän jälkeen Fontbonan ja hänen lapsiensa hallintaan. Yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi maaliskuussa 2018 Fontbonan ja hänen perheensä omistusten arvoksi 16,3 miljardia dollaria.
Fontbonan perhe hallitsee muun muassa kaivosjätti Antofagasta Plc:ta. Monialapörssiyritys Quiñencon kautta he hallitsevat muun muassa liikepankki Banco de Chileä, pakkauksia ja metalliprofiileja valmistavaa Madecoa, juoma- ja elintarvikevalmistaja CCU:ta (Compañía de las Cervecerías Unidas) ja Etelä-Amerikan suurimpiin lukeutuvaa CSAV-varustamoa (Compañía Sudamericana de Vapores). Vaikka suurin osa omistuksista liittyy liiketoimintaan Etelä-Amerikassa, perheen omistuksiin kuuluu myös lomakiinteistöjä Kroatiassa.
Fontbona on leski. Hänellä on kolme lasta. Heistä Jean-Paul Luksić johtaa Antofagastaa hallituksen puheenjohtajana ja Paola sekä María Gabriela ovat  isänsä mukaan nimetyn hyväntekeväisyyssäätiön johdossa. Edesmenneellä miehellä oli lisäksi kaksi poikaa ensimmäisestä avioliitostaan. Heistä Andronico Luksić Craig toimii Luksic-ryhmän rahoitussektorilla. Hänen veljensä Guillermo menehtyi vuonna 2013.
Aiheesta muualla

Fundaciones familia Luksić (espanjaksi) (fundacionesfamilialuksic.cl)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Iris Fontbona
Käännös suomeksi
Ilvessalo

Ilvessalo on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Kirsti Ilvessalo (vuodesta 1957 Ilvessalo-Viljakainen, 1920–2019), tekstiilitaiteilija, Lauri Ilvessalon tytär
Jaakko Ilvessalo (s. 1929), valtiotieteen tohtori, kaupallinen neuvos ja Suomen YK-liiton pääsihteeri, Yrjö Ilvessalon poika
Johanna Ilvessalo (s. 1964), kuvanveistäjä ja kuvataiteilija
Lauri Ilvessalo (ent. Sarén, 1887–1928), metsätieteilijä
Saara Ilvessalo (s. 1989), Vihreän liiton poliitikko
Yrjö Ilvessalo (ent. Sarén, 1892–1983), metsätieteilijä ja akateemikko, Lauri Ilvessalon veli.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Häränsilmä (Tammela)

| Häränsilmä |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Tammela
Koordinaatit:  60°52′47″N, 23°58′45″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pyhäjärven alue (35.93)
Laskujoki:  oja Alaseen 
Järvinumero:  35.934.1.012
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  123,3 m 
Rantaviiva:  0,533 km 
Pinta-ala:  0,01997 km² 
 fiHäränsilmä 
Häränsilmä  eli Silmänlammi  on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella Pyhäjärven alueeseen. Järvi kuuluu Myllyjoen valuma-alueella Pehkijärveen laskevaan Teuronjoen valuma-alueeseen, jonka keskusjärven eli Rautijärven pohjoiseen Kuorijoen reittiin se kuuluu.
Maantiede

Soikion muotoisen järven pinta-ala on 2,0 hehtaaria ja sen halkaisija on 200 metriä. Siihen ei laske ojia, mutta siitä virtaa 150 metriä pitkä laskuoja Alaseen.
Järven rantaviiva on 530 metriä pitkä ja sen ranta on pääosin peltomaata. Järven rannat kuuluvat vierestä kulkevaan Myllyharjun sisältävän harjujakson reuna-alueeseen. Rannassa on maatila, jolle pellot kuuluvat.
Historia

Vuoden 1884 Senaatin kartastossa Silmälän talo oli piirretty Koverojärven ja Alasen väliin ja järvien väliltä sekä ympäriltä oli maata raivattu pelloiksi.
Jack O’Connell (jalkapalloilija)

Jack William O'Connell (s. 29. maaliskuuta 1994 Liverpool) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edusti suuren osan ammattilaisurastaan Sheffield Unitedia.
O'Connell aloitti liigauransa lainapelaajana Blackburn Roversista Rotherham Unitedissa, York Cityssä ja Rochdalessa. Vuonna 2015 hän siirtyi Brentfordiin ja vuonna 2016 Sheffield Unitediin. Ensimmäisen ottelunsa Englannin Valioliigassa O'Connell pelasi Sheffield Unitedissa elokuussa 2019. Hän pelasi kaudella 2019–2020 Valioliigassa 33 ottelua, joista 32:ssa täydet 90 minuuttia. Hän pelasi kauden 2020–2021 kaksi ensimmäistä valioliigaottelua ennen kuin sai polvivamman, minkä jälkeen hän ei kyennyt pelaamaan enää otteluakaan. Hänen sopimuksensa Sheffield Unitedin kanssa päättyi kesällä 2023. Hän pelasi Englannin mestaruussarjassa 103 ottelua ja teki niissä neljä maalia. Englannin ykkösliigassa hänelle kertyi 73 ottelua ja yhdeksän tehtyä maalia.
O'Connell pelasi Englannin alle 18- ja 19-vuotiaiden maajoukkueissa.
Kullaa

| Kullaa Kulla> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Ulvila |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  61°28′00″N, 022°09′31″E
Lääni:  Länsi-Suomen lääni
Maakunta:  Satakunnan maakunta
Kuntanumero:  293
Hallinnollinen keskus:  Kangas
Perustettu:  1869
Liitetty:  2005
– liitoskunnat:  Ulvila Kullaa
– syntynyt kunta:  Ulvila
Pinta-ala:  283,19 km²
– maa:  263,73 km²
Väkiluku:  1 609   (31.12.2004)
– väestötiheys:  6,27 as./km²
Kullaa (ruots. Kulla) on Satakunnan maakunnassa sijaitseva Suomen entinen kunta. Nykyisin entisen Kullaan kunnan alue on Ulvilan kaupungin itäistä maaseutualuetta. Kunta lakkautettiin vuoden 2005 kuntaliitoksessa. Ennen kuntaliitosta Kullaan naapurikunnat olivat Harjavalta, Kiikoinen, Kokemäki, Lavia, Nakkila, Noormarkku, Pori ja Ulvila. Vuoteen 1967 saakka naapurikuntiin kuului myös Porin maalaiskunta ja vuoteen 1969 Kauvatsa. Myöhemmin Lavia ja Noormarkku on liitetty Poriin ja Kiikoinen Sastamalaan.
Kullaa on tunnettu monipuolisesta luonnostaan ja useista järvistään, joita on yhteensä 52. Lisäksi alueella on paljon soita, ikimetsiä ja erämaaluontoa. Kullaan alue on pääasiassa harvaan asuttua maaseutua ja kylät pieniä maaseutukyliä. Kullaan itä- ja pohjoisosat ovat suurimmaksi osaksi asumatonta metsämaata. Kullaan historiallinen nimi on Levanpelto.
Maantiede

Maantieteellisesti Kullaa sijaitsee keskellä Satakunnan maakuntaa, Porin ja Tampereen välisen valtatie 11:n varrella. Poriin on matkaa 20 kilometriä ja Tampereelle 85 kilometriä. Lähimmät rautatieasemat ovat Porissa ja Harjavallassa.
Entisen Kullaan kunnan keskustaajaman muodostivat Koskin ja Kankaan kunnanosat. Palvelut ja virastot keskittyivät Kankaan kuntakeskukseen, Koskin alueelle keskittyi asutus. Kankaan ja Koskin kylissä sijaitsee edelleenkin suurin osa alueen jäljellä olevista palveluista. Muita merkittäviä kyläkeskuksia entisen Kullaan kunnan alueella ovat Leineperi ja Palus. Muita kyliä ovat Levanpelto, Ahmaus, Järventausta ja Saarijärvi.
Entisen Kullaan alueella on useita järviä, joista suurimmat ovat Joutsijärvi ja Palusjärvi. Joutsijärvi on yksi Satakunnan suurimmista järvistä ja sen alueella on suosittu retkeilyalue. Järvien vedet laskevat Joutsijokea pitkin Kokemäenjokeen ja edelleen Itämereen. Joutsijärven läntiseltä osalta Tuurujärveltä vettä johdetaan Harjakankaan vedenottamoon ja edelleen juomavedeksi Poriin.
Kullaa sijaitsee Kokemäenjoen ja Karvianjoen vesistöjen välisellä vedenjakajalla. Alueelliset korkeuserot ovat vähäisiä, mutta maisema näyttää paikoin vaihtelevalta johtuen maaston moreenipohjasta ja louhikoista. Tasaisimmat alueet ovat Leineperissä entisen Kullaan kunnan lounaisosassa, sekä Kankaan kylässä sijaitsevan Kullaan kirkon alueella. Kunnan alueella on muutamia yksittäisiä kukkuloita, jotka kohoavat 90 metrin korkeudelle merenpinnasta. Savimaata on vähän. Viljelykset Kullaan alueella ovat keskittyneet pääasiassa kunnan halki kulkevan harjun reuna-alueille. Vedenjakaja-alueella pohjaveden virtaus on vähäistä ja metsämaiden soistuminen yleistä. Niinpä Kullaa on Satakunnan soisinta seutua.
Historia

Kullaalta on tehty runsaasti esihistoriallisia esinelöytöjä, minkä selittää osaltaan alueen sijainti jääkauden aikaisen meren rannikolla. Varhaisimmalla kivikaudella Kullaa oli vielä veden peitossa, mutta yksi alueelta löydetty kourutaltta on ajoitettavissa Suomusjärven kulttuurin kaudelle. Keskiajalla huittislaisilla oli erämaita Kullaan alueella, ja he käyttivät alueen kautta kulkeneita reittejä matkoillaan kalavesilleen Ahlaisten rannikolle.
Vuoden 1540 maakirjan mukaan Levanpellon ja Paluksen kylissä oli yhteensä 19 taloa. Palus kuului Huittisten pitäjään vuoteen 1554, jolloin se liitettiin Kokemäkeen. Vuoden 1639 alussa Levanpelto ja Palus siirrettiin Kokemäestä Ulvilan pitäjään. Alueen asutus kehittyi niin hitaasti, että vuoteen 1770 mennessä taloluku oli lisääntynyt vain kahdella. Vuosina 1784–1805 suoritetun isonjaon jälkeen syntyivät Ahmauksen ja Saarijärven kylät ja asutus lähti kasvamaan ripeämmin. Vuonna 1800 Kullaan alueella oli 31 taloa. Vuoden 1770 henkikirjan mukaan asukasluku oli 334, mutta vuoteen 1805 mennessä se oli kasvanut jo 938:aan. Vuonna 1930 Kullaan väkiluku oli 2 951 ja vielä vuonna 1950 niukasti yli 2 900, mutta tämän jälkeen maaltamuutto vähensi sitä tuntuvasti.
Kullaa oli elinkeinojakaumaltaan Satakunnan ja koko maankin mittapuun mukaan alkutuotantovaltaisimpia kuntia. Vuoden 1960 väestönlaskennan mukaan Kullaan asukkaista 69 prosenttia sai toimeentulonsa maa- ja metsätaloudesta, 18 prosenttia palveluammateista sekä 13 prosenttia teollisuudesta ja rakennustoiminnasta. Kunnan syrjäistä sijaintia kuvaa, että vielä 1960-luvun alkupuolella koko Saarijärven kylä ja osa Ahmauksen kylästä olivat ilman sähköä.
Kullaasta muodostettiin Ulvilaan kuuluva saarnahuonekunta vuonna 1766. Kullaan kuntakokous aloitti toimintansa vuonna 1869, ja kyseistä vuotta pidetään Kullaan kunnan syntymävuotena. Se määrättiin erotettavaksi itsenäiseksi kirkkoherrakunnaksi vuonna 1901, mutta päätöksen toimeenpano venyi vuoteen 1920 saakka. Ensimmäinen kunnanvaltuuston kokous pidettiin vuonna 1914. Kullaan vaakunan suunnitteli Gustaf von Numers ja se vahvistettiin vuonna 1950.
Kullaalle asutettiin viime sotien jälkeen Hiitolan siirtoväkeä.
Kullaan kunta lakkautettiin 1. tammikuuta 2005 jolloin se liitettiin osaksi Ulvilan kaupunkia.
Nähtävyydet ja kulttuuri

Vuonna 1771 myönnettiin toimilupa Leineperissä toimivalle Kullaan rautaruukille. Pian sen jälkeen rakennettiin joen viereen masuuni. Rautatehdas siirtyi Antti Ahlströmin omistukseen vuonna 1877, ja ruukki oli käytössä vuoteen 1908 asti. Vuonna 1988 Leineperin ruukkia ja ruukkikylän rakennuksia alettiin entistää ruukkimuseoksi ja matkailunähtävyyksiksi.
Erityisen huolellisen ja varovaisen restauroinnin myötä Leineperin teollisuusmiljöön entisöinti sai vuonna 1994 kansainvälisen Europa Nostra -palkinnon eurooppalaisen kulttuuriperinnön vaalimisesta. Palkintolautakunnan mukaan ruukin ja ruukkialueen restaurointi säilytti ja korosti eurooppalaista rakennusperinnettä kiitettävällä tavalla.
Leineperin Ruukki onkin yksi Kullaan merkittävimpiä nähtävyyksiä ja yksi maan parhaiten säilyneitä sekä rakennuskannaltaan täydellisimpiä ruukkialueita. Tänä päivänä alueella on muun muassa useita museoita ja näyttelyitä, käsi- ja taidetyöläisten puoteja, kahvila-ravintola ja monipuolinen kulttuuri- ja liikuntatarjonta.
Leineperin ruukkialueen ohella Jalomäen umpipiha Levanpellossa on yksi Kullaan tunnetuista nähtävyyksistä. Se on maan ainoa, täydellinen umpipiha. Lisäksi Kullaalla on muun muassa kotiseutumuseo, joka toimii Kullaan kirkon läheisyydessä.
Koulutus

Syyskuussa 1888 Kullaan ensimmäinen kansakoulu aloitti toimintansa Leineperissä, kun kauppaneuvos Antti Ahlström tarjoutui määrätyillä ehdoilla perustamaan ja ylläpitämään yhteisen kansakoulun kuntaa ja tehdasta varten. Kiertokoulu pitäjässä oli toiminut vuodesta 1859. Vuonna 1898 annettu piirijakoasetus pakotti kunnat perustamaan uusia kansakouluja. Asetuksen mukaan kunta tuli jakaa sellaisiin kansakoulupiireihin, että pisin koulumatka oppilailla olisi korkeintaan viisi kilometriä. Huhtikuun 10. päivänä 1901 kuntakokous hyväksyi piirijakokomitean esittämän ehdotuksen, jolla kunta jaettiin viiteen kansakoulupiiriin: Ahmauksen, Koskin, Paluksen, Järventaustan ja Leineperin piireihin. Koskin piiriin kuului myös Levanpellon kylä, jonne alettiin rakentaa omaa koulurakennustaan vuonna 1919. (Lähde: Koskin koulun 100-vuotishistoriikki)
Monien koulujen toiminta on tätä nykyä loppunut, mutta entisen Kullaan kunnan alueella toimii yhä Koskin koulu, jonka oppilasmäärä on noin 70 oppilasta mukaan lukien esiopetus. Koskin koulun oppilaina on lapsia monesta eri kylästä. Koskin koulussa on aina hyödynnetty ympäröivää luontoa monipuolisesti ja käytetty ilmiöoppimista tärkeänä osana opetusta. Läheisellä pellolla järjestetään hiihtokisoja ja Kullaan urheilukentällä koululaisten yleisurheilukilpailuja.
Koulun tiloja käytetään aktiivisesti myös harrastustoimintaan ja tiloissa kokoontuvat niin Kullaan Kyläkuoro, partiolippukunta Kullaan Kuusipeurat kuin eri liikuntaharrastajatkin. Koulun tiloissa toimii myös ryhmäperhepäiväkoti Kullaanmuru.
Koulutus > Ammatillinen koulutus

Metsäoppilaitos siirtyi Kullaalle Ahlaisista vuonna 1965. Oppilaitos toimi aluksi lakkautetun kansakoulun tiloissa, kunnes sille valmistui uusi rakennus vuonna 1971. Rakennus tuli käyttöikänsä päähän 2020-luvulla ja se purettiin. Samalle paikalle rakennettiin uusi noin 1500-neliöinen koulurakennus kesällä 2021. Koulurakennuksessa opiskelee toisen asteen opintojaan noin 100 oppilasta seuraavilla tutkintolinjoilla:
Luontoalan erikoisammattitutkinto, luontokartoittaja
Metsäalan perustutkinto, metsäkoneenkuljettaja
Rakennusalan perustutkinto, maarakennuskoneenkuljettaja