stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bahrain International Circuit
Voittajat > Porsche Supercup

| Kausi | Lähtö | Voittaja | Talli | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005 | Kilpailu |  Richard Westbrook | Lechner School Racing Team | Raportti |
| 2006 | Kilpailu |  Uwe Alzen | SPS Automotive | Raportti |
| 2007 | Kilpailu |  Damien Faulkner | Walter Lechner Racing | Raportti |
| 2007 | Sprintti |  Uwe Alzen | SPS Automotive | Raportti |
| 2008 | Kilpailu |  Damien Faulkner | Walter Lechner Racing | Raportti |
| 2008 | Sprintti |  Chris Mamerow | DAMAC Kadach Racing | Raportti |
| 2009 | Kilpailu |  Jeroen Bleekemolen | Konrad Motorsport | Raportti |
| 2009 | Sprintti |  Jeroen Bleekemolen | Konrad Motorsport | Raportti |
| 2010 | Kilpailu |  René Rast | Al Faisal Lechner Racing | Raportti |
| 2010 | Sprintti |  René Rast | Al Faisal Lechner Racing | Raportti |
| 2012 | Kilpailu |  René Rast | Lechner Racing | Raportti |
| 2012 | Sprintti |  Norbert Siedler | Veltins Lechner Racing | Raportti |
Voittajat > Aasian GP2

| Kausi> 2008.2008.2008 | Lähtö> .Kilpailu.Sprintti | Voittaja> . Romain Grosjean. Kamui Kobayashi | Talli> .ART Grand Prix.DAMS | Rata> .Grand Prix Circuit.Grand Prix Circuit | Raportti> .Raportti.Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008–2009 | 1. kilpailu | 1. kilpailu | 1. kilpailu | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2008–2009 | Kilpailu |  Kamui Kobayashi | DAMS | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2008–2009 | Sprintti |  Sergio Pérez | Barwa International Campos Team | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2008–2009 | 2. kilpailu | 2. kilpailu | 2. kilpailu | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2008–2009 | Kilpailu |  Diego Nunes | Piquet GP | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2008–2009 | Sprintti |  Luiz Razia | Arden International Motorsport | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2009–2010 | 1. kilpailu | 1. kilpailu | 1. kilpailu | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2009–2010 | Kilpailu |  Davide Valsecchi | iSport International | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2009–2010 | Sprintti |  Charles Pic | Arden International | Grand Prix Circuit | Raportti |
| 2009–2010 | 2. kilpailu | 2. kilpailu | 2. kilpailu | Endurance Circuit | Raportti |
| 2009–2010 | Kilpailu |  Luca Filippi | MalaysiaQi-Meritus.com | Endurance Circuit | Raportti |
| 2009–2010 | Sprintti |  Giacomo Ricci | DPR | Endurance Circuit | Raportti |
Voittajat > Speedcar Series

| Kausi | Lähtö | Voittaja | Talli | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008 | Kilpailu 1 |  David Terrien | Union Properties | Raportti |
| 2008 | Kilpailu 2 |  Gianni Morbidelli | Speedcar Team | Raportti |
| 2008–2009 | 1. kilpailu | 1. kilpailu | 1. kilpailu | Raportti |
| 2008–2009 | Kilpailu 1 |  Jean Alesi | HPR | Raportti |
| 2008–2009 | Kilpailu 2 |  Johnny Herbert | JMB Racing | Raportti |
| 2008–2009 | 2. kilpailu | 2. kilpailu | 2. kilpailu | Raportti |
| 2008–2009 | Kilpailu 1 |  Johnny Herbert | JMB Racing | Raportti |
| 2008–2009 | Kilpailu 2 |  Vitantonio Liuzzi | Union Properties | Raportti |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bahrain International Circuit Wikimedia Commonsissa
Bahrain International Circuit
Formula 1 -radat
| --- | --- |
Kaudella 2024:    Sakhir   Jedda   Melbourne   Suzuka   Shanghai   Miami   Imola   Monaco   Montréal   Barcelona   Spielberg   Silverstone   Budapest   Spa   Zandvoort   Monza   Baku   Singapore   Austin   México   Interlagos   Las Vegas   Lusail   Abu Dhabi 
Aikaisemmilla kausilla:    Adelaide   Ain-Diab   Aintree   Anderstorp   AVUS   Brands Hatch   Bremgarten   Buddh   Buenos Aires   Caesars Palace   Clermont-Ferrand   Dallas   Detroit   Dijon   Donington Park   East London   Estoril   Fuji   Hockenheim   Indianapolis   Istanbul   Jacarepaguá   Jarama   Jerez   Kyalami   Le Mans   Long Beach   Magny-Cours   Monsanto   Mont-Tremblant   Montjuïc   Mosport Park   Mugello   Nivelles-Baulers   Nürburgring   Paul Ricard   Pedralbes   Pescara   Phoenix   Portimão   Porto   Reims   Riverside   Rouen   Sebring   Sepang   Sotši   TI   Valencia   Watkins Glen   Yeongam   Zeltweg   Zolder 
Formula 1 -luokan Bahrainin Grand Prix’t
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950-luku | 1950 | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 |
| 1960-luku | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 |
| 1970-luku | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980-luku | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990-luku | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000-luku | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 |
| 2020-luku | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 |  |  |  |  |  |
Radat: Bahrain International Circuit (2004–2010, 2012–)
Eugène Bozza

Eugène Joseph Bozza (4. huhtikuuta 1905 – 28. syyskuuta 1991) oli ranskalainen säveltäjä ja kapellimestari.
Eugène Bozza syntyi Nizzassa. Hän opiskeli Pariisin konservatoriossa sävellystä, orkesterinjohtoa ja viulunsoittoa, ja voitti sävellyksellään Prix de Romen. Vuosina 1939–1948 hän johti Opéra-Comiqueta. Myöhemmin hän muutti Valenciennesiin, jossa hän nousi konservatorion johtajaksi. Bozza kuoli Valenciennesissa 1991.
Eugène Bozza sävelsi muun muassa runsaasti kamarimusiikkia, josta suuren osan puhallinsoittimille. Hänen muuhun tuotantoonsa kuuluu esimerkiksi viisi sinfoniaa, ooppera Leonidas (1947), baletti Jeux de plage (1950) ja säveltäjälle Prix de Romen tuonut kantaatti La légende de Roukmāni (1934).
Eufantos Olynthoslainen

| Eufantos> Εὔφαντος.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: ennen 349 eaa. Olynthos, Khalkidike
Kuollut: 300/200-luku eaa.
Ammatti:  filosofi, historioitsija, näytelmäkirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: muinaiskreikka (klassinen)
Aikakausi:  klassinen kausi
Tyylilajit:  historia, tragedia
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Eufantos Olynthoslainen (m.kreik. Εὔφαντος, lat. Euphantus; s. ennen 349 eaa.) oli antiikin kreikkalainen megaralaiseen ja dialektiseen koulukuntaan kuulunut filosofi sekä historioitsija ja tragediakirjailija.
Eufantos oli kotoisin Olynthoksesta Khalkidikeltä. Hän oli Eubulideen oppilas ja Makedonian kuningas Antigonos I:n opettaja. Hän kirjoitti useita tragedioita, jotka saivat näytelmäkilpailuissa hyvän vastaanoton. Hän kirjoitti myös arvostetun teoksen Kuninkuudesta (Περὶ βασιλείας, Peri basileias), joka oli osoitettu Antigonokselle, sekä omaa aikaansa käsitelleen historiateoksen Historiat (Ἱστορίαι, Historiai). Eufantoksen kerrotaan eläneen vanhalle iälle.
Sen Eufantoksen, jonka historiateosta Athenaios lainaa, täytyy olla eri henkilö, koska hän mainitsee Egyptin kuninkaan Ptolemaios III Euergeteen. Samoin egyptiläinen Eufantos, jonka eräästä egyptiläisestä rukouksesta tekemää käännöstä Porfyrios lainaa, on eri henkilö.
Eugène-Jacques Grellier

Eugène-Jacques Grellier
Eugène-Jacques Grellier (3. tammikuuta 1850 – 23. helmikuuta 1939) oli ranskalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 20. joulukuuta 1873 ja nimitettiin Lavalin hiippakunnan piispaksi 21. helmikuuta 1906. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. helmikuuta. Pääkonsekraattorina toimi paavi Pius X, jota avustivat Louis-Henri-Joseph Luçon ja Emile-Christophe Enard.
Grellier jäi eläkkeelle 15. kesäkuuta 1936 ja sai samana päivänä nimityksen Caesarea in Cappadocian titulaariarkkipiispaksi.
Encyclopedia of Life

| Encyclopedia of Life |
| --- | --- |

 Etusivu
Verkkosivusto:  http://www.eol.org
Kaupallinen:  Ei
Tyyppi:  Tietosanakirja
Rekisteröinti:  vapaaehtoinen
Kielet:  englanti
Omistaja:  Field Museum, Harvardin yliopisto, MacArthur Foundation, Marine Biological Laboratory, Missouri Botanical Garden, Sloan Foundation, Smithsonian-instituutti
Avattu:  2008-02-26
Nykyinen tila:  Aktiivinen
Encyclopedia of Life (EOL) on vapaa tietosanakirja, jonka tarkoituksena on dokumentoida maapallon kaikki 1,9 miljoonaa tunnistettua elävää eliötä. Tietokantaa päivitetään jo olemassaolevista asiantuntijoiden kokoamista tietokannoista ja myös käyttäjät voivat osallistua sen ylläpitämiseen. Sivusto julkaistiin 26. helmikuuta 2008.
Sivustosta julkaistiin 5. syyskuuta 2011 uusi versio, EOLv2.
Eugène Bigot

Eugène Bigot (28. helmikuuta 1888 Rennes – 17. heinäkuuta 1965 Pariisi) oli ranskalainen kapellimestari ja säveltäjä.
Bigot opiskeli Pariisin konservatoriossa Xavier Leroux'n, André Gedalgen ja Paul Vidalin johdolla. Hän aloitti uransa kuoromestarina Théâtre des Champs-Élyséesissä Désiré-Émile Inghelbrechtin alaisuudessa avajaiskaudella 1913–1914. Ensimmäisessä maailmansodassa Bigot taisteli Ranskan armeijassa ja sai Croix de Guerren. Vuonna 1919 Bigot pääsi Concerts Pasdeloupin avustavaksi kapellimestariksi, ja vuosina 1920–1923 hän johti Ballets suédoisia. Vuonna 1923 hänestä tuli Orchestre de la Société des concerts du Conservatoiren kapellimestari. Bigot palasi Théâtre des Champs-Élyséesiin tällä kertaa sen musiikillisena johtajana vuosina 1925–1928.
Bigot oli mukana perustamassa vuodesta 1947 kuolemaansa johtamiaan Radio Francen filharmonikkoja toisen maailmansodan jälkeen toimittuaan jo ennen sodan syttymistä Ranskan radion pääkapellimestarina. Vietettyään kauden 1934–1935 Monte-Carlossa Bigot seurasi Albert Wolffia Lamoureux-orkesterin kapellimestarina, jona toimi vuoteen 1951. Vuosina 1936–1947 hän oli myös Opéra-Comiquen pääkapellimestari. Bigot vieraili johtamassa useissa Euroopan johtavissa oopperataloissa. Bigot teki monia levytyksiä sekä ooppera- että konserttimusiikista. Laulajia, joiden kanssa hän levytti, olivat muiden muassa Ninon Vallin, Georges Thill, Pierre Bernac, Paul Franz, José Luccioni, Germaine Martinelli ja Janine Micheau. Hänen johdollaan levyttäneisiin soitinsolisteihin kuuluivat Lola Bobesco, Alexander Borovsky, Gaby Casadesus, Robert Casadesus, Andor Földes, Pierre Fournier, Wanda Landowska, Henri Merckel, Marcel Moyse, Yves Nat, André Navarra, Ruggiero Ricci ja Jacques Thibaud.
Bigot'n sävellystuotantoon kuuluu balettia, kamarimusiikkia, lauluja ja orkesterisarjoja. Hän oli Pariisin konservatorion orkesterinjohdon professori. Hänen oppilaitaan olivat muiden muassa Karel Husa, Jean-Bernard Pommier, Mikis Theodorakis ja Lim Kek-tjiang.
Elina Käsnänen

| Elina Käsnänen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Elina Käsnänen
Syntynyt: 15. huhtikuuta 1988 (ikä 36)
Kansalaisuus:   Suomi
Lentopalloilija
Pituus:  179 cm
Nyk. joukkue:   LP Viesti LP Salo
Sarja:  Lentopallon Mestaruusliiga
Pelaajaura
Ammattilaisjoukkueet
2005-2006 2006–2007 2007-2008 2008–2009 2009-2010 2010–2015 2005-2016 2016–2018 :   Puijo-Wolley 1-sarja   LiigaEura   Salon Viesti   LP Viesti   Pieksämäki Volley  Ei pelannut   Liikunnan Riemu 2-sarja   LP Viesti 
Elina Käsnänen (s. 15. huhtikuuta 1988) on suomalainen lentopalloilija, joka edustaa salolaista LP Viestiä.
Käsnänen on voittanut LP Viestissä kaksi SM-kultaa (2009 ja 2017) SM-pronssia (2008, Salon Viesti) ja kolme Suomen Cupia (2007, 2008, 2016).
Käsnänen debytoi Mestaruusliigassa 30.9.2006 LiigaEuran paidassa Pieksämäkeä vastaan. Euran kauden jälkeen hän siirtyi kahdeksi kaudeksi Saloon, jossa saavutti SM-pronssia, SM-kultaa sekä kaksi Suomen Cupin mestaruutta. Kauden 2009-2010 Käsnänen pelasi Pieksämäki Volleyssa kauden päätyttyä liigakarsintojen kautta sarjapaikan säilyttämiseen.
Viiden välivuoden jälkeen Käsnänen lämmitteli lajimuistojaan 2-sarjassa, kunnes palasi Mestaruusliigaan ja LP Viestiin kaudeksi 2016-2017 voittaen heti tuplamestaruuden.
Hänellä on LP Viestin kanssa sopimus voimassa vuoteen 2018.
Käsnänen on pelipaikaltaan passari ja hänen pituutensa on 179 cm.
Mestaruusliigan runkosarjassa ja pudotuspeleissä

| Kausi | Seura | Ottelut | Pisteet | Ässät | Torjunnat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006-07 | LiigaEura | 27 | 57 | 17 | 10 |
| 2007-08 | Salon Viesti | 24 | 22 | 5 | 5 |
| 2008-09 | LP Viesti | 24 | 26 | 19 | 1 |
| 2009-10 | Pieksämäki | 19 | 20 | 17 | 0 |
| 2016-17 | LP Viesti | 25 | 19 | 6 | 4 |
| Kausi | Seura | Ottelut | Pisteet | Ässät | Torjunnat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007-08 | Salon Viesti | 8 | 4 | 1 | 0 |
| 2008-09 | LP Viesti | 8 | 0 | 0 | 0 |
| 2016-17 | LP Viesti | 7 | 1 | 0 | 1 |
Cision

| Cision |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
ISIN:  KYG1992S1093
Perustettu:  1892
Kotipaikka:  Chicago, Yhdysvallat
Kotisivu:  cision.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Cision on medianäkyvyyden hallintaan, mediatietoon ja viestintäpalveluihin erikoistunut yritys. Sillä on toimistoja Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja Aasiassa sekä maailmanlaajuinen yhteistyökumppaniverkosto. Cision on listattu New Yorkin pörssiin vuonna 2017. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Chicagossa.
Historia

Cision perustettiin Ruotsissa vuonna 1892 Svenska Telegrambyrån mainososastona. Myöhemmin siitä muodostui Pressurklipp-niminen yritys, jonka leikeseuranta palveli ruotsalaisia yrityksiä ja yksityishenkilöitä. Yritys laajeni 1990-luvulla Observer-nimisenä Tanskaan ja sen tarjoamat palvelut sisälsivät lehtileikkeiden lisäksi radio- ja televisiotranskriptiot.
Analyysipalvelut tulivat yhtiön tarjontaan 1990-luvun puolivälissä ja siitä lähtien tarjonta laajeni kattamaan erilaiset räätälöidyt tietopalvelut. Liikevaihdon kasvu sai yhtiön laajentamaan toimintansa kaikkiin muihin Pohjoismaihin, Saksaan ja Baltiaan.
Suomen markkinoille Cision tuli alun perin Observer-nimisenä vuonna 1997, kun konserni osti suomalaisen mediaseurantayrityksen, Sanomalehtien Ilmoitustoimisto SITA Oy:n, koko liiketoiminnan. SITA:n olivat aikanaan vuonna 1913 perustaneet Suomen suurimmat sanomalehdet. Yhtiön palveluihin kuuluivat perinteisen lehdistöseurannan lisäksi 1960-luvulta lähtien myös radio- ja tv-seuranta sekä erilaiset mittauspalvelut. Konserniin kuulunut, tiedotejakeluun keskittynyt sisaryhtiö Waymaker sulautui yritykseen vuonna 2003.
2000-luvulle mentäessä yritys oli jatkanut laajentumista Anglo-Euroopan alueella ja Portugalissa ja jatkoi kasvuaan useilla yritysostoilla Yhdysvaltain ja Kanadan markkinoille. Seuraavina vuosina 2003–2005 markkina-asema vahvistui vielä MediaMap-, Delahaye- ja Multivision-yritysostojen myötä. Vuonna 2007 kaikki Observer-konsernin tytäryhtiöt yhdistettiin yhteisen Cision-nimen alle. Vuonna 2009 Cision myi seuranta- ja analyysitoiminnot Tanskassa Infomedialle ja Norjassa ja Ruotsissa Infopaq Internationalille. Kesällä 2011 Cision myi Suomen seuranta- ja analyysitoiminnot M-Brain Oy:lle säilyttäen Cision Finlandilla tiedotejakelu- ja mediatietokantapalvelut sekä palkitun CisionPoint-verkkosovelluksen myynnin, markkinoinnin ja asiakastuen.
Cision Finland

Cision Groupin kesällä 2011 toteuttaman yrityskaupan myötä Cision Finlandin  mediaseuranta- ja analyysiliiketoiminnot myytiin M-Brain Oy:lle. Cision säilytti Suomessa itsellään mediatietokantaan ja tiedotejakeluun keskittyvät Plan & Connect -palvelut, joiden myyntiä, markkinointia ja asiakastukitoimintoja sekä CisionPoint-verkkosovellusta Cision Finland (Cision Plan and Connect Finland Oy) hoitaa. Cision Finlandin toimipiste sijaitsee Helsingissä. Cisionin maailmanlaajuinen CisionPoint-verkkosovellus voitti vuosina 2009 ja 2011 CODiE-palkinnon, jonka myöntää Software and Information Industry Association (SIIA). Cision ylläpitää julkista CisionWire-uutissivustoa, jossa julkaistaan tiedotteita, kuvia ja videoita. Cisionin Journalisttweets.com -sivustolla voi seurata eri alojen journalistien mikrobloggausta Twitterissä. Cision julkaisee myös Suomen mediauutisia sekä suositun top-blogilistauksen kuukausittain vaihtuvasta aihealueesta.
Cision Finland > Historia numeroina

1913 Perustetaan Oy Sanomalehtien ilmoitustoimisto Ab, SITA. Omistajina ovat suomalaiset sanomalehdet ja toiminta pääasiassa mediavälitystä ja -seurantaa.
1988 SITAn omistajaksi tulee (ent. Sanoma Osakeyhtiö nyk.) Sanoma Oyj:n tytäryhtiö.
1994 SITAn omistajaksi tulee Helsinki Media.
1997 SITAn liiketoiminnan omistajaksi tulee ruotsalainen Scribona AB ja nimeksi tulee Oy Observer Finland Ab. Toimintaa laajennetaan sähköiseen tietopalveluun ja analyysipalveluihin.
1998 Scribona AB:n alakonserni irtautuu emoyhtiöstä, konsernin nimeksi tulee Sifo Group AB. Sifo listautuu Tukholman pörssiin.
2000 Sifo Group AB myy toimintojaan ja keskittyy Observer Media Intelligence sekä BIT Intelligent Communication -palveluihin. Samalla yhtiö vaihtaa nimensä Observer  AB:ksi.
2001 BIT muuttaa nimensä Waymaker Oy:ksi.
2004 Sisaryhtiö Waymaker Oy:n palvelut sulautuvat osaksi Observerin toimintaa
2007 Observer AB ja sen 13 tytäryhtiötä 10 maassa vaihtavat nimensä Cisioniksi.
2009 Cision myy seuranta- ja analyysitoiminnot Tanskassa Infomedialle ja Norjassa ja Ruotsissa Infopaq Internationalille. Cisionilla on toimistoja Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja Aasiassa
2011 Cision myy seuranta- ja analyysitoiminnot Suomessa M-Brain Oy:lle. Suomessa Cision säilyttää tiedotejakelu- ja mediatietokantapalvelut sekä palkitun CisionPoint-verkkosovelluksen myynnin, markkinoinnin sekä asiakastukitoiminnot.
Aiheesta muualla

Cision
CisionWire
JournalistTweets
Cision Blog
Erkki Vierikko

Erkki Vierikko (4. kesäkuuta 1924 Helsinki – 30. huhtikuuta 2012 Espoo) oli suomalainen filosofian maisteri, lehtori ja espanjan kielen opetuksen uranuurtaja Suomessa. Vierikko opetti Kauppakorkeakoulussa jonne hän perusti myös iberoamerikkalaisen instituutin.
Vierikon vanhemmat olivat puuseppä Eino Herman Wierikko ja Amanda Pitkänen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1946 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1954. Vierikko oli Kauppakorkeakoulussa ylimääräisenä opettajana 1951–1954, vt. lehtorina 1955 ja espanjan kielen lehtorina vuodesta 1956 alkaen. Hän toimi Suomen iberoamerikkalaisen instituutin johtajana 1963–1970, Suomi-Espanja-seuran yleissihteerinä 1957–1963, Suomen korkeakoulujen kielten opettajien yhdistyksen puheenjohtajana 1965–1969 sekä Euroopan espanjan kielen opettajien 1iiton hallituksen jäsenenä 1975 ja liiton varapuheenjohtajana 1976.
Teoksia

Libro español : sanasto lukuihin "Lecciones preparatorias" ja Trozos elementales". Moniste / Kauppakorkeakoulu. A 17. Kauppakorkeakoulun ylioppilaskunnan kirja- ja paperikauppa, Helsinki 1951
Así es Finlandia 1957 ; red. Jukka Miesmaa ; revisado y traducido por Erkki Vierikko en colaboratión con Francisco J. Uriz Echeverria. Otava 1957
Vaivatonta espanjaa : käytännöllinen kielenopas matkustajille, hyödyllisiä ohjeita ; suomeksi toim. Erkki Vierikko. WSOY 1957, 4. tark. painos 1965, 5. tark. painos 1968, 7. painos 1973
Espanjan oppikirja. Otava 1958, 5. tark. painos 1974, 9. painos 1993
Arkiespanjaa. Radion espanjan kurssi. Otava 1962, 5. painos 1975
Alegría y sol ; tekijät Erkki Vierikko, Marjut Kynäslahti. Otava 1976
Alegría y sol. Sanasto ja kielioppi ; tekijät Erkki Vierikko, Marjut Kynäslahti. Otava 1977
Espanjan kielen kielistudiotekstit. 1. jakso ; laat. Erkki Vierikko ja Marja-Leena Muro. Helsingin kauppakorkeakoulun opetusmonisteita n:o 99. Helsingin kauppakorkeakoulu, Helsinki 1978
Espanjan kielen kielistudiotekstit. 2. jakso ; laat. Erkki Vierikko ja Marja-Leena Muro. Helsingin kauppakorkeakoulun opetusmonisteita n:o 100. Helsingin kauppakorkeakoulu, Helsinki 1978
Muy atentamente. Helsingin kauppakorkeakoulun opetusmonisteita  n:o 177. Helsingin kauppakorkeakoulu, Helsinki 1981
El libro del Alba (Aquarius). Eyras, Madrid 1983
Vaskiotsa : Puuseppiä ja maistereita ; Maailmannäyttämön kulissit ; Minuuden puoliväli. Alea-kirja, Helsinki 1993
Kirkon pyhä dementia. E. Vierikko, Espoo 1994
Syntyjen syvien jäljillä : Kalevala ranskalaisin silmin. E. Vierikko, Espoo 1994
Kun Espanja herää : matkaelämyksiä 50-luvun murroksessa. Tietoteos, Kirkkonummi 1999
Erkki Viljanen

Erkki Martti Viljanen (5. helmikuuta 1925 Urjala – 18. syyskuuta 2007 Jyväskylä) oli suomalainen kasvatustieteilijä. Hän oli Jyväskylän yliopiston kasvatustieteen (opettajankoulutuksen) professori 1978 alkaen. Hän tutki opettajankoulutusta, opetuksen arviointia sekä kodin ja koulun välistä yhteistyötä.
Viljanen osallistui talvisotaan, jatkosotaan ja Lapin sotaan. Hän oli sotilasarvoltaan luutnantti.
Akatemia

Viljanen suoritti 1948 kansakoulunopettajan tutkinnon, 1953 aineenopettajan ja filosofian kandidaatin ja vuonna 1962 filosofian lisensiaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa. Hän väitteli 1970 Oulun yliopistossa. Viljanen toimi opettajankouluttajan tehtävissä Heinolan ja Hämeenlinnan seminaareissa sekä Oulun yliopistossa, jossa hän toimi kasvatustieteen apulaisprofessorina 1970-75 ja kasvatuspsykologian dosenttina vuodesta 1972. Jyväskylän yliopiston kasvatustieteen professorina Viljanen toimi 1975-91 sekä dekaanina ja opettajankoulutuslaitoksen johtajana 1980-85. Hänen johdollaan toteutettiin tutkinnonuudistus, jossa mm. luokanopettajankoulutus muutettiin akateemiseksi maisterintutkinnoksi. Viljanen teki uraauurtavaa työtä laaja-alaisen ja tutkimuspohjaisen opettajankoulutuksen luomisessa. Hänellä on yli sata kasvatustieteellistä julkaisua. Hän osallistui koko elämänsä ajan koulutuspoliittiseen keskusteluun.
Ethel Muckelt

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ethel Muckelt |  Ethel Muckelt |  Ethel Muckelt |  |
Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Naisten taitoluistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Chamonix 1924 | Yksinluistelu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Manchester 1924 | Pariluistelu |  |
Ethel M. Muckelt (30. toukokuuta 1885 Moss Side – 13. joulukuuta 1953 Altrincham) oli brittiläinen taitoluistelija ja olympiamitalisti.
Muckelt tuli suvusta, joka ansaitsi omaisuutensa valmistamalla tekstiiliteollisuudessa käytettyjä väriaineita. Hän harjoitteli Manchesterin jääradalla, joka oli Britannian ainoa Lontoon ulkopuolella sijainnut jääkenttä. Hän osallistui Antwerpenin olympialaisissa 1920 parikilpailuun Sydney Wallworkin kanssa ja sijoittui viidenneksi, mutta ryhtyi kisojen jälkeen Jack Pagen pariksi. Muckelt ja Page voittivat vuoteen 1931 mennessä yhdeksän peräkkäistä maansa mestaruutta pariluistelussa ja saivat MM-kisoissa 1924 hopeaa. He olivat MM-kilpailuissa kuudensia vuonna 1926 ja neljänsiä 1928. Pari sijoittui Chamonix'n olympialaisissa 1924 neljänneksi ja osallistui myös vuoden 1928 kisoihin, joissa he olivat seitsemänsiä.
Muckelt kilpaili parien lisäksi myös yksinluistelussa. Hän sijoittui MM-kisoissa neljänneksi 1923 ja oli kahta vuotta myöhemmin viides. Muckelt voitti vuoden 1924 olympialaisista pronssia yksinluistelussa, muttei ollut koskaan lajissa maansa mestari. Hän sijoittui vuonna 1926 toiseksi häviten Jack Pagelle kisojen ollessa vielä avoimet molemmille sukupuolille. Muckelt voitti olympiapronssimitalinsa 38-vuotiaana ja jatkoi kilpailemista yli 50-vuotiaaksi saakka.
Ennezat

| Ennezat |
| --- | --- |
 Saint-Victorin ja Sainte-Couronnen kollegiaalinen kirkko
 vaakuna
 Ennezat
 Koordinaatit: 45°53′55″N, 3°13′28″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Auvergne-Rhône-Alpes
Departementti:  Puy-de-Dôme
Arrondissementti:  Riom
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  18,3 km²
Korkeus:  321 m
Väkiluku (2020):  2 532 
 – Väestötiheys:  138 as./km²
Kunnan numero:  63148
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ennezat on kunta Ranskassa Puy-de-Dômen departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 21 kilometriä Clermont-Ferrandin kaupungista koilliseen.
Saint-Victorin ja Sainte-Couronnen kollegiaalinen romaaninen kirkko on luultavasti rakennettu 1000-luvulla. Kirkkoa rakennettiin 1200-luvulla goottilaiseksi, mutta muutostyö tehtiin lopulta vain kirkon kuoriin ja laivaan. Kirkko kuuluu ensimmäiseen vuonna 1840 julkaistuun Ranskan historiallisten monumenttien luetteloon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ennezat Wikimedia Commonsissa