Ludvig XV
Sijaishallitsijan kausi

Ludvig XV:n lapsuus jäi hyvin lyhyeksi, sillä vaikka valtakunnan asioita hoiti sijaishallitsija, kuninkaalla oli runsaasti virallisia seremoniallisia velvollisuuksia, kuitenkin pelkällä läsnäololla hoidettavia. Heti 3. ja 4. syyskuuta 1715 Ludvig suoritti ensimmäiset kuninkaalliset toimensa. Hän osallistui edesmenneen kuninkaan kunniaksi järjestettyyn sielunmessuun Versailles'n kappelissa ja vastaanotti pappissäädyn edustajat, jotka olivat kokoontuneet juhlistamaan uuden kuninkaan valtaannousua. Hän osallistui 12. syyskuuta parlamentin juhlalliseen lit de justice istuntoon, jossa hallitsija istui katoksen alla olevalla valtaistuimella kun käsiteltiin kuninkaallisia ediktejä. Tämän jälkeen seurasivat Suuren neuvoston, Pariisin yliopiston ja Ranskan akatemian tervehdyskäynnit sekä ulkovaltojen lähettiläät, jotka esittivät osanottonsa ja samalla onnittelunsa uudelle kuninkaalle. Heti hallintonsa alkuvaiheissa nuori poika joutui koviin ja kuria vaativiin tehtäviin.
Vanha, kuollut kuningas oli ollut epäluuloinen veljenpoikaansa Orléansin herttua Filipiä kohtaan. Testamentissaan Ludvig oli määrännyt aviottoman poikansa Mainen herttua Louis-Auguste de Bourbonin (1670–1736) sijaishallitsijaksi Ludvig XV:n alaikäisyyden ajaksi.lähde? Heti kuninkaan kuolemaa seuranneena päivänä, 2. syyskuuta Pariisin parlamentti kokoontui päättämään sijaishallitsijasta. Orléansin herttua Filip teki parlamentin kanssa sopimuksen, jossa hän palautti sille Ludvig XIV:n aikana menetetyn veto-oikeuden kuninkaan antamiin säädöksiin. Tämän seurauksena edesmenneen kuninkaan tahto sijaishallitsijasta tehtiin mitättömäksi. Näin parlamentti teki 41-vuotiaasta Orléansin herttuasta sijaishallitsijan. Symbolisena tekona sijaishallitsija siirsi hallituksen toiminnan Pariisiin ja Versaillesin hovi hajaantui.
Vuonna 1717 seitsenvuotias kuningas oli saavuttanut "järjellisen iän" ja joutui itkien eroon lapsuutensa kasvattaja Ventadourin herttuattaresta, joka oli kasvattanut häntä yhdessä kahden suutarin lapsen ja nuoren irokeesin kanssa, ja nyt Ludvig uskottiin isosetäpuolensa, Mainen herttuan hoiviin. Hänen kasvatuksensa uskottiin Villeroyn herttua François de Neufvillelle sekä kotiopettajana toimineelle Fréjusin piispalle André Hercule de Fleurylle. Opiskeluohjelmaan sisältyi hovietikettiä, julkisten esiintymisten harjoittelua, valtiovieraitten ja hallituksen vastaanottamista, latinaa, matematiikkaa, kartografiaa ja piirustusta, sekä astronomian perustiedot. Myös metsästämisen ja ratsastuksen jaloa taitoa hänen tuli opiskella, joista tuli Ludvigin mieliharrastuksia. Vuonna 1717 nuori Ludvig otti virallisesti vastaan Pietari I Suuren.
Orléansin herttua Filip johti valtakunnan hallintoa Pariisin keskustassa olevasta palatsistaan, Palais-Royalesta. Nuori Ludvig XV siirrettiin asumaan vuosiksi 1715-1716 Vincennesin linnan uuteen asuinosaan. Tämä linnoitus oli seitsemän kilometrin päässä Pariisista, keskellä Vincennesin metsää. Sen katsottiin olevan ilmastoltaan huomattavasti Pariisia terveellisempi nuorelle monarkille. Myöhemmin sijaishallinnon aikana hän muutti asumaan Pariisin keskustaan, lähellä Palais-Royalea sijaitsevaan Tuileries’n palatsiin.lähde? Sijaishallinnon aikana Orléansin herttua Filip, tukea itselleen hakiessaan, suosi voimakkaasti aatelistoa, joka Ludvig XIV:n aikana oli eristetty kauaksi vallankäytön keskipisteestä. Hän perusti polysynodian, joka mahdollisti aateliston osallistumisen vallankäyttöön. Järjestelmä osottautui niin tehottomaksi, että se purettiin 1718.
Kansainvälisessä politiikassa Orléansin Filip pyrki eristämään Ludvigin sedän, Espanjan kuninkaan Filip V:n mahdolliset pyrkimykset valtaan Ranskassa, jos nuorelle kuninkaalle kävisi huonosti. Tämän eristyspolitiikan eräs looginen seuraus oli vuonna 1717 solmittu kolmoisliitto eli ns. trippeliallianssi, jossa Ranska, Iso-Britannia ja Alankomaat halusivat estää Espanjan laajentumispyrkimykset Euroopassa. Kun Pyhän roomalaisen keisari­kunnan hallitsija Kaarle VI liittyi seuraavana vuonna liittoon neljäntenä jäsenenä, siitä tuli neliliitto eli kvadrupelallianssi.
Sijaishallitsija Filip kohtasi aatelistossa täydellisen puutteen hallitusasiain asiantuntijoista. Filip palasi takaisin Ludvig XIV:n aikana olleeseen kuninkaalliseen hallintoon, ja vuonna 1718 hän palautti valtiosihteerien eli ministerien virat. Läheisen uskottunsa kardinaali Duboisin hän nimitti pääministeriksi vuonna 1722.lähde? Saadakseen valtion raha-asiat uudelleen erinomaiseen kuntoon pyrki hän kokeilemaan useita erilaisia talousmalleja, joista ehkä tunnetuin oli John Lawn’n kehittämä järjestelmä. Siitä syntyi talouskupla, joka päättyi konkurssiin ja raunioitti monen aateliston jäsenen talouden.
Vuodesta 1721 lähtien suunniteltiin kuninkaan naittamista. Kuninkaan setä Espanjan Filip V tarjosi tytärtään, Espanjan infanta (prinsessa) Mariana Viktoriaa, joka oli tuskin kolmen vuoden ikäinen. Ei Ludvigkaan ollut kuin yhdentoista ikäinen. Sijaishallitsija hyväksyi ehdotuksen ja 2. tammikuuta 1722 tuleva aviopari tapasi Bidassoassa, lähellä Espanjan rajaa paikassa, jossa myös Ludvig XIV ja hänen myöhempi puolisonsa Marie-Thérèse olivat tavanneet vuonna 1660. Tästä lähtien "infanta-kuningattareksi" kutsuttu morsian asettui asumaan Versaillesin linnaan.
Kesäkuussa 1722 nuori kuningas ja hovi palasivat Versaillesiin, missä se pysyi hänen hallituskautensa loppuun saakka. Saman vuoden 1722 elokuussa Ludvig XV konfirmoitiin. Näihin aikoihin Villeroyn herttua erotettiin opintojen ohjaajan tehtävästään ja kuninkaan kasvatus uskottiin Charos'in herttuan vastuulle. Hänen tehtävänään oli johdattaa kuningas finanssien ja sotilaallisen strategian hallitsemiseen.