stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ernst Neufert

Neufertin suunnittelema Eternit-Werk Heidelberg vuodelta 1954.
Ernst Neufert (15. maaliskuuta 1900 Freyburg an der Unstrut – 23. helmikuuta 1986 Rolle) oli saksalainen arkkitehti, joka oli kiinnostunut standardoinnista.  Vuonna 1936 hän julkaisi arkkitehtuurin käsikirjan Bauentwurfslehre : Grundlagen, Normen und Vorschriften über Anlage, Bau, Gestaltung, Raumbedarf, Raumbeziehungen, Masse für Gebäude, Räume, Einrichtungen und Geräte mit dem Menschen als Mass und Ziel : Handbuch für den Baufachmann, Bauherrn, Lehrenden und Lernenden, joka on yhä alan keskeinen lähdeteos.
Vuonna 1914 Neufert aloitti muurarin oppipoikana ja suoritti oppipojan tutkinnon. Vuonna 1918 hän valmistui Weimarin rakennusoppilaitoksesta ja työskenteli sen jälkeen Hannack & Ludwig -yrityksessä Magdeburgissa. Kun Bauhaus aloitti toimintansa Weimarissa vuonna 1919, ilmoittautui Neufert opiskelijaksi ensimmäisten joukossa. Hän työskenteli opintojensa ohella Walter Gropiuksen ja Adolf Meyerin arkkitehtitoimistossa. Vuoden 1921 kesälukukauden aikana Neufert opiskeli Espanjassa, jossa hän tapasi Antoni Gaudín. Vuosina 1922–1925 Neufert työskenteli Gropiuksen työmaapäällikkönä ja valvoi muun muassa Bauhausin Dessaun rakennustöitä.
Vuonna 1926 Otto Bartning kutsui Neufertin takaisin Weimariin johtamaan Weimarin teknillisen yliopiston rakennusosastoa. Neufert toimi myös opettajana Johannes Ittenin Berliiniin perustamassa yksityisessä taidekoulussa ja työskenteli arkkitehtina. Neufert matkusteli laajalti ja julkaisi useita artikkeleja. Vuonna 1936 hän matkusti Yhdysvaltoihin tavatakseen Frank Lloyd Wrightin ja selvittääkseen mahdollisuuksia muuttaa Yhdysvaltoihin.
Vuodesta 1938 alkaen Neufert teki yhteistyötä Hitlerin luottohenkilön, valtakunnan pääarkkitehti Albert Speerin kanssa. Neufert nimitettiin Berliinin asuntosuunnittelun tyypittelyn, standardisoinnin ja rationalisoinnin asiamieheksi. Myöhemmin Neufert osallistui sodassa tuhoutuneiden kaupunkien jälleenrakennuksen suunnitteluun. Vuonna 1945 Neufert nimitettiin Darmstadtin teknillisen yliopiston arkkitehtuurin professoriksi. Hän työskenteli myös arkkitehtina.
Neufertin merkittävin työ on Bauentwurfslehre-teos. Kirjalla on ollut suuri vaikutus arkkitehtuurin opetukseen, ja siitä on otettu yksin Saksassa 39 painosta. Bauentwurfslehre on käännetty useille eri kielille. Arkkitehtina Neufert tunnetaan parhaiten suunnittelemistaan teollisuusrakennuksista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ernst Neufert Wikimedia Commonsissa
Bauentwurfslehre -teoksen esittely Neufert-säätiön sivuilla
Kypck

| Kypck |
| --- | --- |

 KYPCK 2016. Karihtala - Lopakka - Ylä-Rautio - Seppänen - Kukkohovi.
Tiedot
Toiminnassa:  2007–
Tyylilaji:  doom metal
Kotipaikka:  Suomi
Laulukieli:  venäjä
Jäsenet:  A. K. Karihtala, rummut   S. Kukkohovi, kitara   S.S. Lopakka, kitara   E. Seppänen, laulu   J.T. Ylä-Rautio, basso  
Entiset jäsenet:  K. H. M. Hiilesmaa, rummut  
Levy-yhtiö:  UHO Production   Yellow House Recordings   Ranka Kustannus   Century Media   Fono  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kypck on venäjänkielistä metallia soittava suomalainen yhtye. Yhtye määrittelee itsensä kategoriaan doomsday metal.
Nimi

Yhtyeen nimen virallinen kirjoitusasu on KYPCK, josta kirjoitetussa mediassa voi käyttää myös muotoa Kypck, ja ääntämisasu /kursk/. Teknisesti Kypck on vain latinalaisilla kirjaimilla kirjoitettu jäljitelmä kyrillisillä kirjaimilla kirjoitetusta nimestä Курск, joka suomen kielelle translitteroituna kirjoitetaan Kursk. Kursk on Venäjän kaupunki, jonka lähistöllä käytiin toisessa maailmansodassa historian suurin panssaritaistelu, ja vuonna 2000 uponnut venäläinen ydinsukellusvene.
Historia

Yhtyeeseen kuuluvat laulaja Erkki Seppänen, kitaristeina entiset Sentenced-jäsenet Sami Lopakka ja Sami Kukkohovi, basisti Jaakko Ylä-Rautio, ja Charon-yhtyeessä soittanut rumpali Antti Karihtala. Yhtyeen ensimmäinen rumpali ja Kypckin levyt edelleen tuottava Hiili Hiilesmaa siirtyi taka-alalle yhtyeestä kesällä 2011 keskittyäkseen studiotyöskentelyyn ja tuottamiseen.
Idea yhtyeestä syntyi jo vuonna 1999 Hiilesmaan tuottaessa Sentencedin Crimson-albumia, mutta varsinaisesti se perustettiin tammikuussa 2007 sopivan kokoonpanon löydyttyä ja jäsenten aikataulujen sovittua yhteen. Esikoisalbumi Tšerno äänitettiin kesällä 2007 ja julkaistiin UHO Productionin kautta maaliskuussa 2008. Sitä edelsi tammikuussa 2008 julkaistu digisingle kappaleesta ”1917”. Albumi sijoittui Suomen albumilistalla parhaimmillaan sijalle 11. Century Media julkaisi sen myöhemmin maailmanlaajuisesti.
Toinen albumi Niže (Yellow House Productions, 2011) nousi albumilistalla sijalle 16. Kolmas albumi Imena na stene (2014, Ranka Kustannus) oli yhtyeen ensimmäinen Suomen albumilistan kärkikymmenikköön yltänyt julkaisu. Levy onnistui myös valloittamaan fyysisten levyjen myyntiä mittaavan Rumban listan ykkössijan julkaisuviikollaan. Heinäkuussa 2016 Kypck julkaisi coverversion t.A.T.u:n kappaleesta ”All About Us”. Yhtyeen neljäs albumi Zero ilmestyi syyskuussa 2016.
Yhtyeen ensimmäinen konsertti oli Oulun Teatrialla 22. maaliskuuta 2008. Sittemmin yhtye on kotimaan esiintymisten lisäksi konsertoinut myös Venäjällä, Virossa, Latviassa ja Tšekissä. Vuonna 2014 yhtyeen tekemä Trans-Siberian Tour oli pisin länsimaisen yhtyeen tekemä kiertue Venäjällä. Kiertue kattoi 11 kaupunkia – Pietarista Siperian Irkutskiin.
Kypckin viides ja viimeinen albumi Prestuplenija protiv tšelovetšestva (suom. Rikokset ihmisyyttä vastaan) ilmestyi 18. elokuuta 2023. Yhtye lopettaa toimintansa albumia seuraavan kiertueen jälkeen. Syyksi lopettamiseen yhtye kertoi Venäjän vuonna 2022 aloittaman hyökkäyksen Ukrainaan, joka teki Ukrainan puolella seisovan yhtyeen jatkamisen, Venäjän-konsertit ja muun kulttuurillisen yhteistyön mahdottomaksi. Sama kokoonpano aikoo jatkaa uudella nimellä ja uusilla musiikillisilla elementeillä laulukielenään englanti.
Viimeinen esiintyminen oli Oulussa Toppila Klubilla 10. elokuuta 2024, lyhyen kolmen keikan jäähyväiskiertueen päätteeksi.
Historia > Esiintymiskielto Valko-Venäjällä

Keväällä 2015 Kypckin oli tarkoitus esiintyä ensimmäisen kerran Valko-Venäjällä, Minskissä. Keikka oli sovittu osaksi Baltian minikiertuetta, joka sisälsi myös keikat Viron Tallinnassa ja Latvian Riiassa. Minskiin oli tarkoitus matkustaa Riian keikan jälkeen, mutta esiintyminen kiellettiin ministeriötasolta. Viralliseksi syyksi Kypckin maahantulon estämiselle ilmoitettiin sopimaton tuotanto. Yhtyeen viranomaisilta saaman vastauksen mukaan sen tuotanto luokitellaan laissa kuuluvaksi pykälän alle, jossa: "Kielletään sellaisten tapahtumien järjestäminen ja toteutus joiden tavoitteena on sotapropagandan tai ekstremismin levittäminen, jotka uhkaavat kansallista turvallisuutta, yleistä järjestystä, kansakunnan moraalia ja terveyttä, kansalaisten oikeuksia ja vapauksia."
Soittimet

Yhtyeen live-esiintymisiin ovat alusta alkaen kuuluneet muun muassa Venäjän ja Neuvostoliiton historiaan liittyvät videoprojisoinnit sekä erikoislaatuiset soittimet, kuten basisti Ylä-Raution yksikielinen Kypcklop-basso ja kitaristi Lopakan Amfisound-kitarapajassa käsin tehty Lopashnikov-baritonikitara, jossa on käytetty aitoja AK-47 Kalašnikov -rynnäkkökiväärin osia. Kokonaisuuteen kuuluu myös ammuslaatikkoa muistuttava kantolaukku. Rumpali Karihtalan Kumun käsityönä valmistamassa Tsar Bomba -rumpusetissä on käytetty valmistusvaiheessa muun muassa asfalttia, suolavettä ja kivimurskaa.
Jäsenet

E. Seppänen (Erkki Seppänen) – laulu
S.S. Lopakka (Sami Lopakka) – kitara
S. Kukkohovi (Sami Kukkohovi) – kitara
J.T. Ylä-Rautio (Jaakko Ylä-Rautio) – basso
A.K. Karihtala (Antti Karihtala) – rummut
Jäsenet > Entiset jäsenet

K.H.M. Hiilesmaa (Hiili Hiilesmaa) – rummut (2007–2011)
Julkaisut

Studioalbumit
Tšerno (2008,  UHO Production)
Niže (2011,  Yellow House Recordings)
Imena na stene (2014,  Ranka Kustannus)
Zero (2016,  Ranka Kustannus)
Prestuplenija protiv tšelovetšestva (2023,  Ranka Kustannus)
Singlet
1917 (2008,  UHO Production)
Imja na stene / Deti Birkenau (2014,  Ranka Kustannus)
All About Us (2016,  Ranka Kustannus)
Kreštšenije v Novosibirske (2023,  Ranka Kustannus)
Musiikkivideot
”1917” (2008)
”Stalingrad” (2009)
”Alleja Stalina” (2011)
”Imja na stene” (2014)
”Deti Birkenau” (2014)
”All About Us” (2016)
”Ja svoboden” (2016)
”Krasnyje pjatna” (2023)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kypck Wikimedia Commonsissa
Kypck Ground Zero (englanniksi) (venäjäksi)
Ground Zero TV Yhtyeen YouTube-kanava (englanniksi)
Kypck Headquarters Yhtyeen Facebook-sivu (englanniksi)
Kypck Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Kypck-Lada.
Sami Lopakka ja Lopashnikov
Egyptin kirjallisuus

Berliinin egyptiläisessä museossa näytteillä oleva kopio Westcarin papyruksesta.
Egyptin kirjallisuuden juuret juontavat muinaiseen Eyptiin ja siihen kuuluu joitakin vanhimmista tunnetuista teoksista. Egyptiläiset olivat ensimmäisiä, jotka ryhtyivät kehittämään kirjallisuutta kirjojen muodossa.
Muinaisen Egyptin kirjallisuus

Muinaisessa Egyptissä kirjallisuutta laadittiin muun muassa papyrukselle, seiniin, hautoihin, pyramideihin ja obeliskeihin. Ehkä parhaiten tunnettu muinaisen Egyptin teos on Sinuhen tarina. Muita kuuluisia teoksia ovat Westcarin ja Ebersin papyrukset sekä Kuolleiden kirja. Pääosa kirjallisuudesta oli lukijan opastamiseksi laadittua tietokirjallisuutta, mutta kirjailijat laativat myös puhtaasti viihteellistä kirjallisuutta muun muassa myyteistä, tarinoista ja elämäkerroista. Omaelämäkertaa on kutsuttu Egyptin kirjallisuuden vanhimmaksi muodoksi.
Niilillä oli huomattava vaikutus muinaisiin egyptiläisiin. Aleksandrian kirjaston kokoelmin tutustumaan saapui runsaasti merkittäviä henkilöitä eri puolilta antiikin maailmaa.
Kristityn Egyptin kirjallisuus

Aleksandriasta kehittyi varhaisen kristinusko merkittävä keskus. Koptinkieliset teokset olivat merkittävä lisä ajan kristillisen kirjallisuuden joukkoon ja Nag Hammadin kirjasto auttoi säilyttämään teoksia, jotka muuten olisivat tuhoutuneet.
Islamilainen kirjallisuus

800-vuosisadalle mennessä islaminuskoiset arabit olivat valloittaneet Egyptin. Kirjallisuus ja kirjastot kukoistivat keskiaikaisessa Egyptissä. Kankaasta valmistettu paperi korvasi papyruksen ja kirjoitusjärjestelmäksi vakiintui kalligrafia. Teokset käsittelivät lähes yksinomaan islamia. Ensimmäinen Egyptissä kirjoitettu romaani oli Ibn al-Nasidin Theologus Autodidactus, joka on myös ensimmäinen tieteisromaani ja teologinen romaani.
Useat Tuhat ja yksi yötä -satukokoelman kertomuksista voidaan jäljittää keskiaikaisen Egyptin tarinankerrontatraditioon. Kertomukset ovat todennäköisesti kiertäneet suullisesti tai yksittäisinä tarinoina kirjallisessa muodossa ennen kuin ne koottiin yhdeksi kokoelmaksi ja ne muodostavat yhden kokoelman kolmesta kerrostumasta.
Nykyisen Egyptin kirjallisuus

1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa arabimaailma koki renessanssimaisen heräämisen, joka kosketti lähes kaikkia elämänalueita, kirjallisuus mukaan lukien. Yksi merkittävimmistä henkilöistä oli Nobelin kirjallisuuspalkinnon ensimmäisenä egyptiläisenä voittanut Naguib Mahfouz. Vuonna 1914 Muhammad Husayn Haykal kirjoitti modernin Egyptin ensimmäisenä romaanina pidetyn Zaynabin.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Egyptian literature
Käännös suomeksi
Lang

Lang merkitsee seuraavia:
Lang, kunta Itävallassa
Lang, Kjell Westön romaani vuodelta 2002
Sukunimi

Langenskiöld, alkujaan Lang
Aarne Lang (1888–1960), suomalainen jääkäri
Ádám Lang (s. 1993), unkarilainen jalkapalloilija
Antti Lang (s. 1980), suomalainen näyttelijä
Charles Lang (1901–1998), yhdysvaltalainen elokuvaaja
Claes Lang vanhempi (1690–1761), suomalainen taidemaalari
Cosmo Lang (1864–1945), brittiläinen pappi
Dominique Lang (1874–1919), luxemburgilainen impressionistinen taidemaalari
Eddie Lang (1902–1933), yhdysvaltalainen jazzmuusikko
Fritz Lang (1890–1976), saksalainen elokuvaohjaaja
Henrik (Heikki) Lang (1933–2013), suomalainen lääkäri ja professori
Hermann Lang (1909–1987), saksalainen kilpa-autoilija
Jack Lang (s. 1939), ranskalainen sosiaalipoliitikko, kulttuuriministeri
Joel Napoleon Lang (1847–1905), suomalainen juristi, professori
Johan Lang (1745–1823), raahelainen kauppias, laivanvarustaja
K. D. Lang (s. 1961), kanadalainen laulaja
Katherine Kelly Lang (s. 1961), yhdysvaltalainen näyttelijä
Kathrin Lang (s. 1986), saksalainen ampumahiihtäjä
Kristin Lang (s. 1985), saksalainen pöytätennispelaaja
Lang Lang (s. 1982), kiinalainen konserttipianisti
Lex Lang (s. 1965), yhdysvaltalainen musiikintuottaja, lauluntekijä ja ääninäyttelijä
Margaret Ruthven Lang (1867–1972), yhdysvaltalainen  säveltäjä
Maria Lang, oik. Dagmar Lange (1914–1991), ruotsalainen salapoliisikirjailija
Michael Lang (s. 1991), sveitsiläinen jalkapalloilija
Noa Lang (s. 1999), alankomaalainen jalkapalloilija
Oskar Lang (s. 1996), ruotsalainen jääkiekkoilija
Paul Henry Lang (1901–1991), unkarilais-yhdysvaltalainen musiikkitieteilijä ja -kriitikko
Petter Lang (1727–1780), suomalainen taidemaalari
Reija Lang (s. 1963), suomalainen jazz-vokalisti ja sanoittaja
Rein Lang (s. 1957), virolainen poliitikko ja ministeri
Robert Lang (s. 1970), tšekkiläinen jääkiekkoilija
Sebastian Lang (s. 1979), saksalainen kilpapyöräilijä
Stephen Lang (s. 1952), yhdysvaltalainen näyttelijä
Valter Lang (s. 1958), virolainen arkeologi ja professori
Viktor Lang (s. 1995), ruotsalainen jääkiekkoilija
Walter Lang (1898–1972), yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja
Kuvitteelliset hahmot

Cassandra Lang Marvel-kustantamon sarjakuvissa
Clubber Lang elokuvassa Tiikerinsilmä – Rocky III
Lana Lang Teräsmies -sarjakuvissa
Scott Lang, Muurahaismies, Marvel-kustantamon sarjakuvissa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Lang”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lars Onsager

| Lars Onsager |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. marraskuuta 1903 Kristiania, Norja
Kuollut: 5. lokakuuta 1976 (72 vuotta) Coral Gables, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Norjalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Norjan teknillinen korkeakoulu
Väitöstyön ohjaaja:  Peter Debye
Instituutti:  ETH Zürich  Johns Hopkinsin yliopisto Brownin yliopisto Yalen yliopisto  Miamin yliopisto
Oppilaat:  Joseph L. McCauley
Tutkimusalue:  Kemia
Tunnetut työt:  Termodynamiikka
Palkinnot:   Nobelin kemianpalkinto (1968)
 Nimikirjoitus
Lars Onsager (27. marraskuuta 1903 Kristiania, Norja – 5. lokakuuta 1976 Coral Gables, Florida, Yhdysvallat) oli norjalainen kemisti ja fyysikko. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1968 irreversiibelien prosessien termodynamiikkaa käsittelevistä tutkimuksista.
Onsager valmistui insinööriksi Norges tekniske høgskolesta vuonna 1925. Vuonna 1925 hän myös korjasi Peter Debyen ja Erich Hückelin teoriaa ionien Brownin liikkeestä liuoksissa ja hän julkaisi sen vuonna 1926. Onsager teki matkan Zürichiin, missä Debye oli opettamassa, ja kertoi huomanneensa virheen tämän teoriassa. Onsagerista tuli Debyen assistentti ETH Zürichiin. Siellä hän toimi aina vuoteen 1928.
Vuonna 1928 hän siirtyi opettamaan Johns Hopkinsin yliopistoon Yhdysvaltoihin. Onsager kuitenkin huomasi, että vaikka hän olikin taitava kehittämään fysikaaliseen kemiaan liittyviä teorioita, hänellä ei ollut opettajan kykyjä.
JHU:n jälkeen Onsager siirtyi Brownin yliopistoon. Siellä ollessaan hän johti kineettisten yhtälöiden ns. Onsagerin relaatiot, mistä hänelle myönnettiin kemian Nobel-palkinto 1968. 1930-luvun laman takia Onsager joutui jättämään paikkansa Brownin yliopistossa ja siirtyi Yaleen lyhyen Euroopan-vierailun jälkeen.
Onsager vietti lopun työuransa Yalen yliopistossa. Vuonna 1944 hän esitti eksaktin ratkaisun kaksiulotteiselle Ising-mallille. Toisen maailmansodan jälkeen hän julkaisi teoreettisen selityksen nestemäisen heliumin suprajuoksevuudelle. Vuotta myöhemmin samanlaisen teorian julkaisi itsenäisesti Richard Feynman. Onsager tutki myös nestekiteitä.
Aiheesta muualla

Onsagerin elämäkerta Nobel-säätiön sivuilla
Lehdonlampi (Keuruu)

| Lehdonlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Keuruu
Koordinaatit:  62°07′13″N, 24°48′56″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Keurusselän alue (35.62)
Laskujoki:  oja Mustalampeen 
Järvinumero:  35.621.1.018
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  169,9 m  
Rantaviiva:  0,687 km  
Pinta-ala:  1,992 ha  
Tilavuus:  0.000052 km³ 
Keskisyvyys:  2,62 m  
Suurin syvyys:  3,8 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiLehdonlampi 
Lehdonlampi  on Keski-Suomessa Keuruulla Roosinpohjan kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,0 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä.Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 52 200 kuutiometriä eli 0,052 miljoonaa kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,6 metriä ja suurin syvyys on 3,8 metriä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä..
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Keurusselän lähialueeseen (35.621) se kuuluu.
Esikoisteos

Esikoisteos on taiteilijan ensimmäinen teos. Yleisimmin termiä käytetään kirjailijan ensimmäisestä kirjasta, mutta termi on laajasti käytössä myös esimerkiksi ohjaajien ja käsikirjoittajien ensimmäisistä teoksista.
Lentolaivue 16

| Lentolaivue 16 |
| --- | --- |

Toiminnassa:  1938–1944
Valtio:   Suomi
Puolustushaarat:  ilmavoimat
Rooli:  maayhteistoiminta
Koko:  laivue
Kalusto:  ks. kalusto-osio
Sodat ja taistelut:  talvi- ja jatkosota
Komentajat
Tunnettuja komentajia:  Olavi Seeve
Lentolaivue 16 (LLv 16 1938–toukokuu 1942, LeLv 16 toukokuu 1942–helmikuu 1944, TLeLv 16 helmikuusta 1944 alkaen) oli Suomen ilmavoimien maayhteistoimintalaivue, joka perustettiin ilmavoimien uudelleenjärjestelyn yhteydessä vuonna 1937.
Perustamisesta talvisotaan

Ilmavoimien uudelleenjärjestelyn yhteydessä vuonna 1938 lakkautettiin  lentolaivue 38, jonka kalusto ja osa henkilöstöstä siirrettiin uuden, Suur-Merijoelle sijoitetun lentorykmentti 1:n (LeR 1) alaisuuteen perustetun yhteistoimintalaivueen, lentolaivue 16:n (LLv 16) rungoksi. Talvisodan sytyttyä 30. marraskuuta 1939 laivueen tehtäväksi määrättiin tiedustelutoiminta Laatokan pohjoispuolisilla alueilla. Tuolloin laivueeseen kuului kolme lentuetta, joissa oli ensimmäisessä neljä ja toisessa lentueessa kolme Blackburn Ripon -konetta sekä kolmannessa lentueessa viisi Junkers K 43 -konetta. Vesistöjen jäädyttyä laivueen kolmas lentue siirrettiin pohjoisemmas Kainuun alueelle.
Laivue sai 3. joulukuuta IV armeijakunnalta käskyn pommittaa Neuvostoliiton 8. armeijan panssariajoneuvoja, jotka olivat murtautuneet linjojen läpi Suvilahdella. Pommitukset käskettiin tekemään vasta yön pimeydessä tai hämärällä. Lennolla havaittiin runsaasti jalkaväkeä, mutta vain yksi panssarivaunu. Pommituksen tuloksia ei voitu tarkemmin havainnoida vihollisen raskaan ilmatorjunnan tulittaessa koneita. Lennon jälkeen esimerkiksi johtokoneeseen oli tullut 20 luodinreikää. Kolme päivää myöhemmin ilmatorjunta ampui alas Ripon RI-143:n Ägläjärvellä. Laivue menetti 19. joulukuuta Ripon RI-141:n, joka katosi samalla suunnalla. Laivue menetti jouluaattona Sallan suunnalla Junkers K 43 JU-126:n, jonka ampui alas Neuvostoliiton ilmavoimien 145. hävittäjärykmentin Polikarpov I-152. Laivue lensi talvisodan aikana 151 taistelulentoa.
Lentolaivue 16 siirrettiin huhtikuussa 1940 Joensuuhun ja muutamaa kuukautta myöhemmin Rissalaan. Talvisodassa Lentorykmentti 1:n laivueet, joihin Llv 16 kuului, olivat toimineet suoraan sotatoimiyhtymien hyväksi. Ilmavoimien komentajan antoi heinäkuussa 1940 määräyksen, jolla samaa toimintatapaa päätettiin jatkaa seuraavan liikekannallepanon yhteydessä.
Kalusto

2,5
5
7,5
10
12,5
15
1.9.
1938
1.1.
1940
1.4.
1.7.
1.10.
31.
12.
1.7.
1942
1.10.
1.1.
1943
1.4.
1.7.
1.10.
1.1.
1944
1.4.
1.7.
RI
KA
JU
FO
FK
GL
LY
FE
IT
1
2
3
4
5
6
7
1.9.
1938
1.1.
1940
1.4.
1.7.
1.10.
31.
12.
1.7.
1942
1.10.
1.1.
1943
1.4.
1.7.
1.10.
1.1.
1944
1.4.
1.7.
RI
KA
JU
FO
FK
GL
LY
FE
IT
Kuvaajien lähteet:
Komentajat

30. marraskuuta 1939 – 18. toukokuuta 1940: kapteeni Armas Viherto
18. toukokuuta 1940 – : majuri Jaakko Moilanen
? – 16. marraskuuta 1942: majuri Kyösti Karimo
16. marraskuuta 1942 – 11. helmikuuta 1943: majuri Olavi Seeve
11. helmikuuta 1943 – 9. huhtikuuta 1943: kapteeni Toivo Kivilahti
9. huhtikuuta 1943 – 24. elokuuta 1943: majuri Olavi Seeve
24. elokuuta 1943 – 17. maaliskuuta 1944: majuri Otto Holm
17. maaliskuuta 1944 – 4. syyskuuta 1944: majuri Heikki Pursiainen
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lentolaivue 16 Wikimedia Commonsissa
Lorenz, Richard: Iskuja ilmaan, s. 111–115.  Maanpuolustuskorkeakoulu, 2014.  ISBN 978-951-25-2507-2.  Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 3.11.2016).
LeLv 16:n käyttämä Fokker F.VIII (FE-1) pudottaa muonaa elokuussa 1942.
Lehdonlampi (Multia)

| Lehdonlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Multia
Koordinaatit:  62°26′51″N, 24°55′10″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Multianjoen valuma-alue (35.67)
Laskujoki:  oja Silmäkejokeen 
Järvinumero:  35.675.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  194,1 m  
Rantaviiva:  0,483 km  
Pinta-ala:  1,687 ha  
Tilavuus:  0.000045 km³ 
Keskisyvyys:  2,67 m  
Suurin syvyys:  4,7 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiLehdonlampi 
Lehdonlampi  on Keski-Suomessa Multialla Multian taajaman lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,7 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä.Lammen tilavuudeksi on saatu 45 000 kuutiometriä eli 0,045 miljoonaa kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,7 metriä ja suurin syvyys on 4,7 metriä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä..
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Multianjoen valuma-alueella (35.67), jonka Mykänjoen valuma-alueeseen (35.675) se kuuluu.
Elsmere (Delaware)

| Elsmere |
| --- | --- |
 DE 2 -tie
 Kaupungin sijainti piirikunnassa
 Elsmere
 Koordinaatit: 39°44′21″N, 75°35′53″W 
Valtio:   Yhdysvallat
Osavaltio:   Delaware
Piirikunta:  New Castle
Perustettu:  1909
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  2,6 km²
Väkiluku (2021):  6 157
 – Väestötiheys:  2 280 as./km²
 
 www.townofelsmere.com 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Elsmere on kunta (town) Yhdysvaltain Delawaren New Castlen piirikunnassa. Kunnassa asuu 6 157 asukasta noin 2,6 neliökilometrin alueella, ja väestötiheys on 2 280 asukasta neliökilometrillä.
Väestö

Kunnassa asuu 6 157 asukasta, ja heistä 81,9 % on valkoisia, 25,9 % latinoja, 13,2 % mustia tai afroamerikkalaisia, prosentti aasialaisia ja puoli prosenttia monirotuisia. Kunnan väkiluku laskee verrattuna vuoteen 2020, mutta nousee verrattuna vuoteen 2010.
Ilmasto

Kunnassa on lämpimät kesät ja kylmät talvet. Lämpimin kuukausi on heinäkuu ja kylmin tammikuu. Sateisin jakso on huhti-elokuu, ja kuivin tammi-helmikuu. Sateisin kuukausi on toukokuu ja kuivimmat tammi- ja helmikuu.