stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Soi kunniaksi Luojan

| Soi kunniaksi Luojan |
| --- | --- |
säveltäjä:  Jean Sibelius
sanoittaja:  A. V. Koskimies, Ilta Koskimies
virsikirjan numero:  462
virsikirjaan:  1938
Soi kunniaksi Luojan (aiemmin Soi kiitokseksi Luojan) on virsikirjan virsi 462. Virren sävel on Jean Sibeliuksen, joka teki sävelmän alun perin osaksi Keisarillisen Aleksanterin-Yliopiston (nyk. Helsingin yliopiston) promootiokantaattia varten. A. V. Forsmanin (Koskimiehen) tekstiin. Virsi pääsi vuoden 1938 virsikirjaan muokattuna Ilta Koskimiehen kirjoitettua siihen kolmennen säkeistön. Sibelius ei ollut mielissään muutoksista ja hänen kerrotaan kieltäneen uudistetun version laulaminen Ainolassa. Vuoden 1986 virsikirjaan sanoja yhä nykyaikaistettiin. Virsi sopii esimerkiksi häihin ja hautajaisiin.
Historia

Soi kunniaksi Luojan on säveltänyt Jean Sibelius, mutta ei alun perin virreksi. Sibelius teki sävelmän Keisarillisen Aleksanterin-Yliopiston (nyk. Helsingin yliopiston) vuoden 1897 promootiota varten tehtyyn kantaattiin (op. 23), jonka teksti on A. V. Forsmanin (Koskimiehen) käsialaa. Sibelius toimi tuolloin yliopiston virkaatekevänä musiikinopettajana, joten promootiomusiikin säveltäminen kuului hänen virkavelvollisuuksiinsa. Forsman oli kirjoittanut laajan runosarjan, josta Sibelius valikoi työnsä pohjaksi kymmenen runoa. Sibelius julkaisi yhdeksän osaa kantaatista sekakuorosovituksina. Näiden joukossa oli myös kaksisäkeistöinen Soi kiitokseksi Luojan. Toinen promootiosävellyksestä suosioon ponnahtanut laulu on Tuule tuuli leppeämmin.
Historia > Virsikirjaan

Soi kiitokseksi Luojan päätyi julkaistavaksi vuonna 1920 Hengellisiä lauluja ja virsiä -kokoelman toisessa osassa. Samoihin aikoihin valmisteltuun virsikirjan lisävihkoon virsi ei päätynyt, vaikka sitä valmistellut komitea ottikin virren mukaan ehdotukseensa vuonna 1923. Komitean ehdotuksessa virsi on Elovirsiä-osiossa. Komiteassa virrestä keskusteltiin kiivaasti. Pohdittiin sitä, onko virsi, jossa ei mainita kertaakaan Jumalan nimeä sopiva. Myös virren alkuperä täysin maallisen promootiorunon osana mietitytti komiteaa koska kirkkolain mukaan virsikirjan on oltava kirkon tunnustuksen mukainen. Itse Sibeliuksen sävelmään komitealla ei ollut moitteen sanaa. Ratkaistakseen ongelmat komitea pyysi Koskimiehen puolisolta Ilta Koskimieheltä siihen kolmannen säkeistön. Sanoja muokattiin vielä lisää elovirren suuntaan ja näin virsi vihdoin pääsi virsikirjaan vuonna 1938 osastoon Suvi ja vuodentulo. Samalla virren nimi oli vaihtunut muotoon Soi kunniaksi Luojan. Sibelius ei pitänyt muutoksista ja hänen kerrotaan sanoneen: "Jos virttä halutaan laulaa Ainolassa, laulettakoon sitä alkuperäisessä, kaksisäkeistöisessä muodossa."
Vuoden 1986 virsikirja toi mukanaan paljon muutoksia. Soi kunniaksi Luojan oli nyt osastossa Jumalan luomistyö numerolla 462. Alkuperäinen, oudoksikin luonnehdittu ”Hän onneen meidät ohjaa, / jos joutuu johdantaan” on vaihdettu muotoon ”Hän onneen meidät ohjaa, / myös aikaan vaikeaan”. Yhteiskunnan muututtua myös liian maatalousvaltaisena, ja siten vaikeasti samaistuttavina, pidettyjä ilmauksia on muutettu. Samoin on käynyt nykyään ehkä halventavina pidettyjen ilmauksien kanssa, kuten ”Suo, että alttiin mielin / myös köyhää holhoomme”, joka nyt kuuluu ”Suo, että ilomielin / myös jaamme leipämme”.
1990-luvulla tehdyn tutkimuksen mukaan kyseessä on suomalaisten kuudenneksi suosituin virsi. Teologian opiskelijoiden keskuudessa vuonna 2012 tehdyn kyselyn mukaan se on teologien yhdeksänneksi suosituin virsi. Viime vuosina virsi on tullut tunnetuksi varsinkin Samuli Edelmannin tulkitsemana.
Historia > Muissa virsikirjoissa

Suomen ruotsinkielisessä virsikirjassa virsi on Gustav Adolf Alfons Takolanderin kääntämänä numerolla 451: Ljud högt du psalm att lova. Myös ruotsinkielinen versio on varsin suosittu, ja se on päätynyt Ruotsin kirkon virsikirjaan  numerolla 701. Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon suomenkielisessä laulukirjassa virsi on numerolla 31.
Sävel ja teemat

Soi kunniaksi Luojan on koraalityylinen; Erik Tawaststjernan mukaan "[v]aikka Sibelius on merkinnyt sen esitettäväksi 'kansanlaulun tapaan, reippaasti', sävelmää kantaa uskonnollinen hartaus ja innoitus". Tawaststjernan mukaan vaikka teosta voidaan pitää lähinnä Sibeliuksen tilapäistyönä, se on silti viimeistellympi kuin hänen kaksi aikaisempaa kantaattiaan ja se on soinnutukseltaan näitä mielenkiintoisempi. Huhutaan, että Sibelius halusi säveltää virren perustuen Säkkijärven polkan sävelmään. Soi kunniaksi Luojan -virren melodia muistuttaakin kyseistä polkkaa hitaammalla tempolla. Huhu ei kuitenkaan pidä paikkaansa, sillä Säkkijärven polkka on peräisin vasta 1930-luvulta.
Soi kunniaksi Luojan keskittyy Pyhän Kolminaisuuden persoonista nimenomaan Isään. Tauno Väinölän mukaan myös tällaisia virsiä tarvitaan ja se onkin tämän virren vahvuus. Reijo Pajamo ja Erkki Tuppurainen liittävät virren Sibeliuksen tokaisuun: ”Luonnossa ja luomakunnassa olen voimakkaimmin tuntenut Kaikkivaltiaan läsnäolon.” Sibelius sävelsi myös kaksi muuta suomalaisiin virsikirjoihin päätynyttä virttä: Ei valtaa, kultaa, loistoa (op. 1 nro 4, virsikirjassa numero 31) ja Suomen ruotsinkielisen virsikirjan Den höga himlen och den vita jorden (numero 308). Näistä ensimmäinen on Sibeiluksen säveltämistä hengellisistä lauluista suosituin.
Virsi sopii esimerkiksi häihin ja hautajaisiin.
Aiheesta muualla

Soi kunniaksi Luojan – Virsikirja.fi
Soi kunniaksi Luojan – Yle Elävä arkisto
Soi kunniaksi Luojan – MusicBrainz-tietokanta (englanniksi)
Jean Sibelius
The 69 Eyes

| The 69 Eyes |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1989–
Tyylilaji:  glam metal (aluksi) goottirock sleaze rock hard rock
Kotipaikka:  Suomi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Jyrki 69, laulu   Timo-Timo, kitara   Bazie, kitara, koskettimet (vain studiolevyillä), taustalaulu   Archzie, basso, taustalaulu   Jussi 69, rummut, lyömäsoittimet  
Levy-yhtiö:  Nuclear Blast  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
The 69 Eyes on vuonna 1989 Helsingissä perustettu rock-yhtye. Sen musiikkityyliin liitetään usein määritelmät sleaze rock ja goottirock.
Yhtyeen vuonna 2004 julkaistu Devils-levy sijoittui ensimmäisellä myyntiviikollaan Suomen albumilistan ensimmäiseksi, kuten 69 Eyesin kaksi aiempaa albumiakin ja myöhempi Angels. Yhtyeen albumeista Blessed Be, Paris Kills, Framed In Blood, Devils ja Angels ovat myyneet Suomessa kultalevyyn oikeuttavan määrän, Paris Kills ja Devils myös platinaa. Singleistä kultalevymyyntiin ovat yltäneet Gothic Girl ja Dance D'amour. Kultaa myi myös DVD Helsinki Vampires.
The 69 Eyesin levy-yhtiö on Nuclear Blast. Yhtye on menestynyt Suomen lisäksi myös ulkomailla, esimerkiksi vuonna 2005 The 69 Eyes -yhtyeellä oli lähes 100 esiintymiskertaa 15 eri maassa.
The 69 Eyes teki ensimmäisen kiertueensa Yhdysvalloissa maaliskuussa 2006. Tämän jälkeen yhtye levytti uuden albumin Angels, joka ilmestyi 28. helmikuuta 2007. Samana päivänä julkaistiin myös Angels-erikoispainos, jonka mukana tullut DVD sisältää Perfect Skin -musiikkivideon, viisi live-esitystä (Whisky a Go Go:sta) sekä On The Route 69 -kuvakoosteen.
Vuonna 2007 The 69 Eyes soitti 125 keikkaa ympäri maailmaa.
5. marraskuuta 2008 The 69 Eyes julkaisi kokoelmaboksin Goth'n'Roll, joka sisältää kaksi albumia yhtyeen myöhäisemmältä aikakaudelta; albumit Blessed Be ja Paris Kills ovat remasteroituja ja sisältävät lisäkappaleita. Kolmas levy Goth'n'Roll Archives sisältää ennen julkaisematonta materiaalia, miksauksia ja livenauhoituksia, kuten demoversion kappaleesta Gothic Girl vuodelta 1998. Kokoelman neljäs levy on DVD Helsinki Vampires, joka sisältää livenauhoituksen yhtyeen Tavastia Klubin keikalta ja lisämateriaalia.
Yhtye julkaisi yhdeksännen albuminsa Back in Blood 28. elokuuta 2009. Levyltä julkaistiin 8. heinäkuuta single Dead Girls are Easy.
The 69 Eyesin kymmenes studioalbumi julkaistiin 28. syyskuuta 2012. Levyn nimi on sen järjestysnumero roomalaisittain eli X. Syyskuussa 2012 lanseerattiin viini, joka kantaa nimeä The 69 Eyes RED.
Yhtye julkaisi 22. huhtikuuta 2016 yhdennentoista studioalbuminsa, joka on nimeltään Universal Monsters. Vuosi 2019 on The 69 Eyesille juhlavuosi, sillä yhtye perustettiin vuonna 1989, joten perustamisesta tulee kuluneeksi 30 vuotta. Vuoden 2019 syyskuussa bändiltä julkaistiin uusi levy West End. Levy on yhtyeen kahdestoista studioalbumi ja se julkaistiin 13.9.2019.
Yhtyeestä julkaistiin Timo Kalevi Forssin kirjoittama kirja  31. elokuuta 2023. Äänikirjan lukee yhtyeen laulaja Jyrki 69.
Taustaa

The 69 Eyesin basisti Archzie kuului 1980-luvun ensimmäisellä puoliskolla seinäjokelaiseen Syyskuu-yhtyeeseen. Rami Kuusisen ja Kimmo Miettisen levy-yhtiö Kumibeat julkaisi tuolloin Syyskuulta singlen "Susi"/"Dracula" ja albumin Sator.
Jäsenet

Archzie (oik. Arto Väinö Ensio Ojajärvi s. 27. syyskuuta 1962) – basso, taustalaulu
Bazie – (oik. Pasi Moilanen s. 22. helmikuuta 1969lähde?) kitara, taustalaulu
Jussi 69 (oik. Jussi Heikki Tapio Vuori s. 11. heinäkuuta 1972) – rummut
Jyrki 69 (oik. Jyrki Pekka Emil Linnankivi s. 15. lokakuuta 1968) – laulu
Timo-Timo (oik. Timo Tapio Pitkänen s. 10. huhtikuuta 1966)lähde? – kitara
Jäsenet > Entiset jäsenet

Lotto (rummut) soitti yhtyeessä kahdella ensimmäisellä singlellä ennen Jussi 69:ää vuosina 1989–1991.
Julkaisut

Studioalbumit
Bump ’n’ Grind (1992,  Poko Rekords)
Savage Garden (1995,  Poko Rekords)
Wrap Your Troubles in Dreams (1997,  Poko Rekords)
Wasting the Dawn (1999,  Poko Rekords)
Blessed Be (2000,  Poko Rekords, kultalevy)
Paris Kills (2002,  Poko Rekords, kulta- ja platinalevy)
Devils (2004,  Virgin Records, EMI, kultalevy)
Angels (2007,  Virgin Records, kultalevy)
Back in Blood (2009,  EMI, Nuclear Blast, The End Records)
X (2012, Nuclear Blast)
Universal Monsters (2016, Nuclear Blast)
West End (2019, Nuclear Blast)
Death of Darkness (2023, Vallila Music House, Atomic Fire)
Levy-yhtiöt

Nuclear Blast
EMI/Virgin Records
Cleopatra Records (USA)
Alberts (UK)
Carolina Records (USA)
456 Entertainment (USA)
Poko Rekords (back-kataloogi)
Kirjallisuutta

kuvat: Ville Juurikkala ; tekstit: Jyrki Linnankivi; kuvatekstit: Jussi 69: Route 69.  Like, 2006.  ISBN 952-471-875-8
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen kotisivu
Virallinen The 69 Eyes TRIG.COM -sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen virallinen street team (Arkistoitu – Internet Archive)
Ylen Elävä arkisto: The 69 Eyes
Jyrki69 kalastaa Gone Fishing Showssa! (Arkistoitu – Internet Archive)
The 69 Eyes
| --- | --- |
Studioalbumit:   Bump ’n’ Grind  Savage Garden  Wrap Your Troubles in Dreams  Wasting the Dawn  Blessed Be  Paris Kills  Devils  Angels  Back in Blood  X  Universal Monsters  West End  Death of Darkness 
Kokoelmat:   Motor City Resurrection  Framed in Blood – The Very Blessed of the 69 Eyes 
Livealbumit:  Hollywood Kills - Live At The Whisky A Go Go
DVD:t:  Helsinki Vampires
Katso myös:  Route 69
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Jyrki 69
 (Wave-Gotik-Treffen 2013)
TGK

TGK (ven. ТГК, Территориальная генерирующая компания, Territorialnaja generirujuštšaja kompanija) on lyhenne, joka tarkoittaa RAO UES:sta yhtiöitettyjä ja yksityistettyjä, Venäjän federaatiossa sijaitsevia sähkövesivoima-, hiilivoima-, maakaasuvoima- sekä yhdistelmävoimalaitoksia, jotka tuottavat myös lämpöä. Venäjän sähköenergiauudistus aiheutti prosessin, jossa RAO UES:n omistamat voimalaitokset jaettiin neljäksitoista alueelliseksi tuotantoyhtiöksi. Näihin liitettiin alueellisia sähköntuotantoyhtiöitä ja jotka aluekoossaan myytiin huutokaupoin RAO UES:n omistajuudesta muille yhtiöille, myös ulkomaalaisille, kuten ranskalaisille, saksalaisille ja suomalaisille.lähde?
Huutokauppojen perusteella yhtiöt siirtyvät erilaisten omistajayhteisöjen omistukseen, eikä niitä ei voida enää pitää RAO UES-yhtymän tytär- tai osakkuusyhtiöinä. Kuitenkin valtiollinen energiapolitiikka vaikuttaa markkinaehtoistamisenkin jälkeen joissain yrityksissä siten, että huomattavana omistajana voi toimia esimerkiksi Gazprom tai sitä lähellä oleva taho.
Fortum ja TGK-10

Fortum yritti hankkia Kolskenergoa ja Lenenergoa ostamalla enemmistöosuuden Luoteis-Venäjällä toimivasta TGK-1:stä, jolla on merkittävästi myös vesivoimaa. Se sai yhtiöstä 25%, mutta strrategisista syistä Venäjä ei halunnut Fortumin saavan enemmistöä.
Sen sijaan Fortum hankki enemmistöosakkuuden TGK-10:stä Länsi-Siperiasta Etelä-Uralilta.
Fortumin enemmistöomistamalla TGK-10:llä ei ole vesivoimaa, joten se on Gazpromin toimittaman maakaasun varassa tai puolella laitoksistaan kivihiilen varassa, mikäli maakaasua ei käytetä. Kivihiilen käyttökustannuksiin vaikuttavat myös päästöoikeudet.
Yhtiön nimi muutettiin OAO Fortumiksi huhtikuussa 2009.
Alfred Brynolf Roos

Alfred Brynolf Roos (19. kesäkuuta 1824 Kajaani – 16. syyskuuta 1873 Brändö) oli suomalainen kirkkoherra, valtiopäivämies ja virsirunoilija.
Roosin vanhemmat olivat Kajaanin piirilääkäri, kirjailija Samuel Roos ja Maria Lovisa Rindell. Hän kävi Kuopion triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1843. Roos vihittiin papiksi 1850. Hän toimi Uudenkaupungin kirkkoherran apulaisena 1850–1854, Taivassalon pitäjänapulaisena 1854–1859, Ulvilan kirkkoherran apulaisena 1860, Vehmaan 2. kappalaisena 1860–1865 ja Brändön kirkkoherrana vuodesta 1865. Roos oli pappissäädyn edustaja valtiopäivillä 1867 ja 1872.
Roos oli jäsenenä vuodesta 1866 Elias Lönnrotin johtamassa suomalaisessa virsikirjakomiteassa ja kirjoitti suomenkieliset sanat seuraaviin virsiin:
1867 virsi 612 Etkö ole ihmisparka 10. säkeistö.
1868 virsi 579 Oi Herra, korkein valtiaamme
1871 virsi 193 Autuuden ja armon sana
Roos oli naimisissa kolme kertaa:
1850–1853 Laura Charlotta Katarina Palanderin (k. 1853) kanssa
1854–1871 Johanna Vilhelmina Backmanssonin (k. 1871) kanssa
Vuodesta 1871 edellisen vaimon veljentyttären Hulda Emilia Backmanssonin kanssa
Opettaja, rehtori ja valtiopäivämies Viktor Jedidjah Alfred Roos oli Afred Brynolf Roosin poika toisesta avioliitosta.
Carl Henrik Alopaeus

| Carl Henrik Alopaeus |
| --- | --- |
 Carl-Henrik-Alopaeus.
Porvoon piispa
 1885–1892 
Edeltäjä:  Johan Viktor Johnsson
Seuraaja:  Herman Råbergh
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. huhtikuuta 1825 Juva
Kuollut: 10. maaliskuuta 1892 (66 vuotta) Savonranta
Kansalaisuus:  Suomen suuriruhtinaskunta
Ammatti:  piispa, kuuromykkäinkoulun johtaja
Vanhemmat:  David Alopaeus Henriette Margaretha Avelin
Puoliso:  Ida Amanda Nykopp (vih. 1855)
Muut tiedot
Koulutus:  Pappisvihkimys (1855)
Uskonto:  kristinusko
Tunnustuskunta:  luterilaisuus
Carl Henrik Alopaeus (5. huhtikuuta 1825 Juva – 10. maaliskuuta 1892 tarkastusmatkalla Savonrannassa) oli Porvoon piispa 1885–1892 ja valtiopäivämies.
Alopaeuksen vanhemmat olivat tuomari David Alopaeus ja Henrietta Margareta Avelin ja puoliso vuodesta 1855 Ida Amanda Nykopp (k. 1903).
Alopaeus-suvussa on ollut runsaasti pappeja ja tieteilijöitä. Carl Henrik Alopaeus pääsi ylioppilaaksi 1844 ja toimi vuodesta 1849 opettajana Porvoossa. Papiksi hänet vihittiin 1855. Alopaeus muistetaan innokkaasta toiminnastaan kuurojen hyväksi. Hän perusti Porvooseen yhdistyksen ajamaan kuulovammaisten asiaa, 1859–1860 hän matkusti Skandinaviassa ja Keski-Euroopassa perehtymässä kuulovammaisten opetukseen. Vuonna 1860 Alopaeus tuli Turkuun perustetun kuurojen opiston johtajaksi. Porvoon tuomirovastiksi Alopaeus nimitettiin 1881 ja Porvoon piispaksi 1885. Hän oli pappissäädyssä valtiopäivämies 1885, 1888 ja 1891.
Alopaeus julkaisi kirjat Lukukirja sokioille (1864), Lyhykäinen ohje kuuromykkiä kotona kasvattamaan ja opettamaan (ruotsiksi 1866, suomennettiin 1871) sekä Neuvoja sokeitten lasten kotoiseen hoitoon (1880). Alopaeus julkaisi myös uskonnollista kirjallisuutta, kuten teoksen Den heliga läran (1873) ja keskeneräiseksi jääneen kirjan Guds rikes historia I-II (1887–1890).
25C-NBOMe

| 25C-NBOMe |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-(4-kloori-2,5-dimetoksifenyyli)-N-[(2-metoksifenyyli)metyylli]etanamiini
CAS-numero:  1227608-02-7
PubChem CID:  46856354
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C18H22ClNO3
Moolimassa:  335,83 g/mol
25C-NBOMe -lappuja.
25C-NBOMe (NBOMe-2C-C, 2C-C-NBOMe, Cimbi-82) on psykedeelinen huumausaine, jota esiintyi verkkokaupoissa jo vuonna 2010, mutta sitä ei ollut raportoitu kirjallisesti ennen vuotta 2011. Yhdiste toimii voimakkaana osittaisena 5HT2A-reseptorin agonistina, mikä on osoitettu myös positroniemissiotomografiassa yhdisteen radioaktiivisella analogilla, jossa yhdisteen yksi tai useampi hiiliatomi on korvattu  radioaktiivisella hiili-11:llä.
Synteesi

25C-NBOMe on sekundäärinen amiini, joka voidaan syntetisoida esimerkiksi pelkistämällä 2-metoksibentsyyliamiinin ja 4-kloori-2,5-dimetoksifenyyliasetaldehydin (tai 2C-C:n ja 2-metoksibentsaldehydin) kondensaatioreaktiossa saatava imiini edelleen lopputuotteeksi. Reaktiotyyppi on pelkistävä aminointi. Toinen suoraviivainen tapa on alkyloida 2C-C:tä 2-metoksibentsyylikloridilla Schotten–Baumann-reaktio-olosuhteissa. Kyseessä on SN2-reaktio.
Annostelu ja vaikutukset

Erowid-sivun mukaan tyypillinen annos on 250–500 mikrogrammaa (µg) nenän/suun limakalvoilta imeytettynä. Kevyt annos on 75–250 µg ja vahva 500–700 µg. Suun kautta imeytettynä täydet vaikutukset ilmenevät noin 30–90 minuutin jälkeen annoksen ottamisesta ja kestävät 6–8 tuntia. Nuuskattuna täydet vaikutukset alkavat noin 15–30 minuutissa ja kestävät 4–8 tuntia.
Nuuskaaminen annostelutapana voi johtaa väärin annosteltuna yliannostukseen. Jotkin yliannostustapaukset ovat johtaneet useiden sisäelinten pettämiseen.
Laki

25C-NBOMe on luokiteltu huumausaineeksi Suomessa.
Aiheesta muualla

Erowid-portaali (englanniksi)
Erowid-portaali – NBOMe yhdisteet yleisesti (englanniksi)
isomerdesign.com (englanniksi)
Fenetyyliamiinit eli fenyylietyyliamiinit
| --- | --- |
Amfetamiinit:  3C-E | 4-FMP | 4-MTA | Alfametyylidopamiini  | Amfetamiini  | Bentsfetamiini  | Bromo-DragonFLY | Deksamfetamiini | Dimetoksiamfetamiini | DOB | DOC | DOI | DOM | Efedriini | Fenfluramiini | Katiini | Levoamfetamiini | Levometamfetamiini | Lisdeksamfetamiini | MBDB | MDA | MDE | MDMA | Metamfetamiini | PMA | Pseudoefedriini | Tranyylisypromiini
Katekoliamiinit:  Adrenaliini |  Dopamiini | Metyylidopa | Noradrenaliini
Katinonit:  4-bromimetkatinoni | Bupropioni | Katinoni | Mefedroni | Metkatinoni | Dimetyylikatinoni
Muut:  2C-B |  2C-B-FLY | 2CBFly-NBOMe | 2C-C | 2C-D | 2C-E | 2C-F | 2C-I | 2C-N | 2C-SE | 2C-T | 2C-T-2 | 2C-T-4 | 2C-T-7 | 2C-T-8 | 2C-T-21 | 2C-TFM | 25C-NBOMe | 25I-NB34MD | 25I-NBF | 25I-NBMD | 25I-NBOMe | 25P-NBOMe | 25TFM-NBOMe | Allyylieskaliini | Eskaliini | Fenformiini | Fentermiini |  HOT-7 | Meskaliini |  Metyylifenidaatti | Synefriini | Trifluorimeskaliini | Tyramiini
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:25C-NBOMe
Käännös suomeksi
Alfred Kihlman

| Alfred Kihlman |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. toukokuuta 1825  Vaasa
Kuollut: 19. heinäkuuta 1904 (79 vuotta) Helsinki
Ammatti:  pappi, opettaja, yliopettaja, rehtori, kirjailija
Vanhemmat:  Anders Gustaf Kihlman ja Sofia Isaksdotter Sinius
Puoliso:  I (k.1851) Angelica Fabritius, II Hilda Vilhelmina Augusta Forssel
Lapset:  Alfred Oswald, Henrik Rafael, Mauritz Lorenzo, Lennart Sigurd, Hanna, Jonatan ja Julius
Kirjailija
Aikakausi:  1892-1900
Aiheet:  havainnoita luonnosta, maantiedon opettamisesta
Esikoisteos:  Yöhallat Suomessa (1892)
Muuta tietoa
 Professori 1897 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Alfred Kihlman (13. toukokuuta 1825 Vaasa – 19. heinäkuuta 1904 Helsinki) oli suomalainen pappi, oppikoulun opettaja, teollisuusmies sekä moninkertainen valtiopäivämies.
Henkilöhistoria

Kihlman syntyi vaasalaiseen pappisperheeseen ja lähti isänsä Anders Gustaf Kihlmanin esimerkin mukaan 1843 opiskelemaan teologiaa. Valmistuttuaan papiksi 1846 Kihlman palasi Pohjanmaalle Kruunupyyhyn isänsä apupapiksi. Kihlman oli jo lukioaikanaan Turussa liittynyt mukaan herännäisyyteen.
Kihlmanin puoliso Angelika (o.s. Fabritius) kuoli 1851, ja samaan aikaan pohjalainen herännäisyysliike alkoi osoittaa hajoamisen merkkejä. Kihlman lähti osin terveydellisistä syistä Saksaan Tübingeniin, missä hän tutustui Johann Tobias Beckin teologisiin kirjoituksiin. Palattuaan Suomeen syksyllä 1852 Kihlman jätti papin viran ja toimi saksan kielen opettajana ensin Pietarsaaressa 1855–1863 ja sitten Vaasassa 1863–1866. Hän meni toisen kerran naimisiin 1858 turkulaisen hovioikeudenneuvoksen Karl Henrik Forssellin tyttären Hildan kanssa.
Kihlman alkoi sijoittaa 1850-luvulta alkaen ensimmäiseltä vaimoltaan perimiensä itäsuomalaisten Utran ja Puhoksen sahojen myynnistä saatuja rahoja erilaisiin liikeyrityksiin. Kihlman sijoitti rahaa Vaasan Puuvillatehtaan, Tampereen Pellava- ja Rauta-Teollisuus Osake-Yhtiön (myöhemmin Oy Tampella Ab) ja Suomen Yhdyspankin osakkeisiin. Kihlman oli myös mukana näiden yritysten johtoelimissä; hän oli jäsenenä puuvillatehtaan ja pellavatehtaan johtokunnissa sekä Suomen Yhdyspankin pankkivaliokunnassa.
Erityisesti Tampereen Pellava- ja Rauta-Teollisuus Osake-Yhtiö aiheutti Kihlmanille paljon huolta. Hän oli 1864 mennyt yhdeksi täytetakaajaksi yhtiön perustajan, Gustaf August Wasastjernan, Yhdyspankilta ottamalle 150 000 markan suuruiselle lainalle. Lainan vakuutena oli sata kappaletta pellavatehtaan osakkeita, ja jos niiden kurssi olisi lähtenyt jyrkkään laskuun, täytetakaajat olisivat voineet joutua vastaamaan Wasastjernan veloista omilla varoillaan tämän joutuessa vararikkoon. Wasastjerna jätti konkurssihakemuksen lopulta 1869, mutta 1870-luvun alkuvuosina pellavatehtaan taloudellinen tilanne ja osakkeen kurssi alkoivat selvästi kohentua, joten täytetakaajien tappiot jäivät lopulta pieniksi.
Viimeksi Kihlman oli mukana perustamassa Kansallis-Osake-Pankkia vuonna 1889 ja toimi sen hallintoneuvoston puheenjohtajana 1893–1902.
Kihlman siirtyi 1866 Helsinkiin, jossa hän toimi Helsingin ruotsalaisen normaalilyseon uskonnon yliopettajana vuosina 1866–1897 ja rehtorina vuosina 1871–1895. Hän oli edustaja pappissäädyssä valtiopäivillä 1872, 1877, 1882, 1885, 1888, 1891, 1894 ja 1897. Puoluekannaltaan Kihlman oli lähinnä maltillinen fennomaani. Kihlman rakennutti Helsinkiin Korkeavuorenkadulle kivitalon, jossa hän asui viimeiset vuotensa. Kihlman sai professorin arvonimen 1897.
Kihlmanin vanhin poika A. Oswald Kihlman (sukunimi myöhemmin Kairamo) oli kasvitieteilijä, suomalaisen puolueen poliitikko ja teollisuusmies. Nuorempi poika Lorenzo Kihlman oli korkeimman oikeuden tuomari ja diplomaatti.
Kihlmanin kesähuvila, Villa Rulludd, on museona Espoossa.
Teoksia

Yöhallat Suomessa 1892. Suom. Aino Malmberg. Tekijä, 1892.
Havainnoita Suomen Euphrasia-lajeista. OWB, 1896.
Maantieteen opetus meillä ja muualla. Kustantaja tuntematon, 1900.
Alfred Kihlman, Eero Järnefeltin maalaama muotokuva vuodelta 1921 (toisinto vuoden 1893 muotokuvasta).
Te Deum (Charpentier)

Musiikkinäytteet
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Charpentier'n Te Deum (H. 146) on polyfoninen motetti, jonka Marc-Antoine Charpentier sävelsi todennäköisesti vuosien 1688 ja 1698 välisenä aikana hänen toimiessaan Saint-Louis'n jesuiittakirkossa Pariisissa musiikin johtajana.  On arveltu, että teos esitettiin ensimmäisen kerran voitonjuhlissa Steinkirkin taistelun jälkeen elokuussa 1692. Nykyään teoksen instrumentaalinen alkusoitto tunnetaan parhaiten Euroopan yleisradiounionin ja erityisesti Eurovision laulukilpailun tunnussävelmänä.
Te Deum ("Sinulle, Jumala") on varhaiskristilliseltä ajalta peräisin oleva hymni, jonka sanoihin on olemassa useita sävelmiä. Charpentier sävelsi sen sanoihin kuusi sävellystä, joista kuitenkin vain neljä on säilynyt.