stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ferraran maakunta

Ferraran maakunta (ital. Provincia di Ferrara) on maakunta Emilia-Romagnan alueella Italiassa.
Ferraran maakunnan pinta-ala on 2 635 km2 ja väkiluku noin 350 000. Maakunnassa on 24 kuntaa, ja sen pääkaupunki on Ferrara. Pääkaupungin lisäksi yli 10 000 asukkaan kaupunkeja ovat Argenta, Bondeno, Cento, Codigoro, Comacchio, Copparo ja Portomaggiore.
Ferraran maakunnan alue on enimmäkseen melko tasaista, Pojoen sivujokien halkomaa maastoa. Italian suurin suoalue, Valli di Comacchio, sekä Pojoen suiston luonnonsuojelualue ovat maakunnan luontomatkailukohteita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ferraran maakunta Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut (italiaksi)
| n k Italian alueet sekä maakunnat ja metropolikaupungit |
| --- | --- | --- |
| Abruzzo | Chieti • L’Aquila • Pescara • Teramo |  |
| Apulia | Bari • Barletta-Andria-Trani • Brindisi • Foggia • Lecce • Taranto |  |
| Aostanlaakso | Aoste |  |
| Basilicata | Matera • Potenza |  |
| Calabria | Catanzaro • Cosenza • Crotone • Reggio Calabria • Vibo Valentia |  |
| Campania | Avellino • Benevento • Caserta • Napoli • Salerno |  |
| Emilia-Romagna | Bologna • Ferrara • Forlì-Cesena • Modena • Parma • Piacenza • Ravenna • Reggio Emilia • Rimini |  |
| Friuli-Venezia Giulia | Gorizia • Pordenone • Trieste • Udine |  |
| Latium | Frosinone • Latina • Rieti • Rooma • Viterbo |  |
| Liguria | Genova • Imperia • La Spezia • Savona |  |
| Lombardia | Bergamo • Brescia • Como • Cremona • Lecco • Lodi • Mantova • Milano • Monza • Pavia • Sondrio • Varese |  |
| Marche | Ancona • Ascoli Piceno • Fermo • Macerata • Pesaro e Urbino |  |
| Molise | Campobasso • Isernia |  |
| Piemonte | Alessandria • Asti • Biella • Cuneo • Novara • Torino • Verbano-Cusio-Ossola • Vercelli |  |
| Sardinia | Cagliari • Etelä-Sardinia • Nuoro • Oristano • Sassari |  |
| Sisilia | Agrigento • Caltanissetta • Catania • Enna • Messina • Palermo • Ragusa • Syrakusa • Trapani |  |
| Toscana | Arezzo • Firenze • Grosseto • Livorno • Lucca • Massa-Carrara • Pisa • Pistoia • Prato • Siena |  |
| Trentino-Etelä-Tiroli | Etelä-Tiroli • Trento |  |
| Umbria | Perugia • Terni |  |
| Veneto | Belluno • Padova • Rovigo • Treviso • Venetsia • Verona • Vicenza |  |
Ferraran maakunta
Argenta | Berra | Bondeno | Cento | Codigoro | Comacchio | Copparo | Ferrara | Fiscaglia | Formignana | Goro | Jolanda di Savoia | Lagosanto | Masi Torello | Mesola | Mirabello | Ostellato | Poggio Renatico | Portomaggiore | Ro | Sant’Agostino | Tresigallo | Vigarano Mainarda | Voghiera
Tina Mäkelä

| Tina Elise Mäkelä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. kesäkuuta 1955 (ikä 69) Lahti
Poliitikko
Puolue:  Suomen Maaseudun Puolue
Asema:  kansanedustaja (1987–1995)   kaupunginvaltuutettu (1985–1994)
Vaalipiiri:  Keski-Suomen vaalipiiri
Puoliso:  Hannu Suhonen
Tina Elise Mäkelä (o.s. Pitkänen, s. 30. kesäkuuta 1955 Lahti) on suomalainen poliitikko. Koulutukseltaan Mäkelä on diakonissa, terveydenhoitaja ja terveystieteiden maisteri.
Poliittinen toiminta

Hän toimi kansanedustajana vuosina 1987–1995, jolloin hän edusti Keski-Suomen läänin vaalipiiriä, Suomen Maaseudun Puolueen puoluesihteerinä 1989–1991 ja puheenjohtajana vuosina 1991–1992.  Hän työskenteli Jyväskylän kaupunkiseurakunnan palveluksessa vuosina 1981–1995.
Kansanedustajan työnsä ohella Mäkelä toimi vuosina 1985–1994 SMP:n Keski-Suomen piirin puheenjohtajana sekä oli Jyväskylän kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1985–1994 ja Jyväskylän kaupunginhallituksen varajäsen vuosina 1987–1988.
Mäkelä on ollut kansanedustaja Ilkka Kanervan (kok.) tukiyhdistyksen, Varsinais-Suomen Linjanvetäjät ry:n puheenjohtaja.
Muu toiminta

PRH:n eli patentti- ja rekisterihallituksen mukaan Kiinteistö Oy Mynämäen Niittylinna, TTM-Kiinteistöt Oy ja CTM Sosiaali- ja terveyspalvelut ovat Mäkelän omistuksessa tai määräysvallassa ja hän on niissä hallituksen puheenjohtaja.
Yksityiselämä

Hänen puolisonsa oli SMP:n entinen kansanedustaja Hannu Suhonen. Mäkelällä on aikaisemmasta avioliitostaan kaksi poikaa.
Martti Mölsä

Martti Mölsä elokuussa 2011.
Martti Kullervo Mölsä (s. 2. huhtikuuta 1952 Kihniö) on suomalainen poliitikko ja aluksi perussuomalaisten ja eduskuntaryhmän hajoamisen jälkeen vuodesta 2017 sinisen eduskuntaryhmän kansanedustaja Pirkanmaan vaalipiiristä vuosina 2011–2019.
Ura

Martti Mölsä muutti vanhempiensa kanssa Kihniöstä Punkalaitumelle vuonna 1961 hänen kauppiasisänsä avattua siellä sekatavarakaupan.
Ennen eduskuntaa Mölsä työskenteli yrittäjänä vuodesta 1983 lähtien. Hän valmistui rakennusmestariksi vuonna 1977 Tampereen teknillisestä oppilaitoksesta ja sai rakennusvalvojan pätevyyden vuonna 1987. Vuosina 1987–1990 hän toimi rakennustarkastajana.
Mölsä oli jo perussuomalaisten edeltäjän, Suomen Maaseudun Puolueen puolue-edustajiston jäsenenä vuosina 1985–1995. Hän toimi SMP:n Satakunnan piirin puheenjohtajana vuosina 1992–1995 ja Perussuomalaisten Satakunnan piirin puheenjohtajana vuosina 1996–2001. Punkalaitumen kunnanvaltuustossa hän on ollut vuodesta 1985. Vuosina 1993–1996 ja 2009–2012 Mölsä toimi toisena varapuheenjohtajana ja vuodesta 2013 ensimmäisenä varapuheenjohtajana. Kunnanhallituksen jäsen hän oli vuosina 2001–2004.
Eduskuntaan Mölsä valittiin vuoden 2011 vaaleissa 4 423 äänellä. Hän on ympäristövaliokunnan jäsen vuodesta 2011 ja talousvaliokunnan jäsen vuodesta 2013 ja puheenjohtaja 2. toukokuuta 2018 alkaen. Vuosina 2011–2013 hän oli hallintovaliokunnan varajäsen. Mölsä kertoi aikovansa jättää eduskunnan vuoden 2019 vaaleissa.
Yksityiselämä

Mölsä on kertonut harrastavansa muun muassa öljyvärimaalausta ja avantouintia ja olevansa kiinnostunut tähtitieteestä.
Aiheesta muualla

Martti Mölsän kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
.aspx Martti Mölsä Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Perussuomalaisten kansanedustajat
| n k Perussuomalaisten kansanedustajat 2011–2015 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (39):  Eerola  Elomaa  Hakkarainen  Halla-aho (2011–2014)  Heikkilä  Hirvisaari (2011–2013)  Hongisto  Immonen  Jalonen  Joutsenlahti  Jurva  Juvonen  Jääskeläinen  Kettunen  Kivelä  Kokko  Koskela (2011–2014)  Lindström  Lohela  Louhelainen  Mattila  Mäkipää  Mäntylä  Mölsä  Niikko  Niinistö  Oinonen  Packalén  Raatikainen (2014–2015)  Ruohonen-Lerner  Saarakkala  Soini  Soukola  Tolppanen  Tossavainen  Turunen  Tuupainen  Virtanen  Vähämäki  Väätäinen 
Huomautukset: 1 2  Jussi Halla-aho valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi toukokuussa 2014, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Mika Raatikainen.  ↑  James Hirvisaari erotettiin perussuomalaisista lokakuussa 2013.  ↑  Laila Koskela erosi perussuomalaisista marraskuussa 2014 ja liittyi keskustan eduskuntaryhmään.  
| n k Perussuomalaisten kansanedustajat 2015–2019 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (38):  Eerola  Elo (2015–2017)3  Elomaa (2015–2017, 2017–)5  Elovaara (2015–2017)3  Hakkarainen  Hongisto (2015–2017)3  Huhtasaari  Immonen  Jalonen (2015–2017)3  Juvonen (2015–2017, 2017–)6  Kankaanniemi  Kivelä (2015–2017)3  Kulmala (2015–2017)3  Lehto  Lindström (2015–2017)3  Lohela (2015–2017)3  Louhelainen (2015–2017)3  Mattila (2015–2017)3  Meri (2015–)1  Mäkelä  Mäkipää (2015–2017)3  Mäntylä (2015–2017)3  Mölsä (2015–2017)3  Niikko  Niinistö (2015–2017)3  Oinonen (2015–2017)3  Packalén  Raatikainen  Ronkainen  Ruoho (2015–2017)4  Ruohonen-Lerner (2015)1  Saarakkala (2015–2017)3  Savio  Soini (2015–2017)3  Tavio  Terho (2015–2017)3  Tolppanen (2015–2016)2  Turunen (2015–2017)3  Vähämäki 
1 Pirkko Ruohonen-Lerner siirtyi Euroopan parlamenttiin, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Leena Meri. 2 Maria Tolppanen erosi perussuomalaisista kesäkuussa 2016 ja liittyi sosialidemokraattiseen eduskuntaryhmään. 3 20 edustajaa siirtyi Uusi vaihtoehto -ryhmään kesäkuussa 2017. 4 Veera Ruoho muodosti oman eduskuntaryhmän kesäkuussa 2017, mutta siirtyi myöhemmin kokoomuksen eduskuntaryhmään. 5 Ritva Elomaa siirtyi Uusi vaihtoehto -ryhmään kesäkuussa 2017, mutta siirtyi myöhemmin takaisin perussuomalaisiin. 6 Arja Juvonen muodosti oman eduskuntaryhmän kesäkuussa 2017, mutta siirtyi myöhemmin takaisin perussuomalaisiin.
| n k Sinisen eduskuntaryhmän kansanedustajat 2017–2019 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä:  Elo  Elomaa (2017)1  Elovaara  Hongisto  Jalonen  Kivelä  Kulmala  Lindström  Lohela (2017–2019)4  Louhelainen  Mattila  Mäkipää  Mäntylä (2017)2  Mölsä  Niinistö  Oinonen  Saarakkal  Soini  Terho  Torvinen (2017–)2  Turunen (2017–2018)3 
1 Ritva Elomaa siirtyi perussuomalaiseen eduskuntaryhmään kesäkuussa 2017. 2 Hanna Mäntylä siirtyi Euroopan neuvostoon 2017. Hänen tilalleen eduskuntaan nousi Matti Torvinen. 3 Kaj Turunen siirtyi kokoomuksen eduskuntaryhmään huhtikuussa 2018. 4 Maria Lohela siirtyi Liike Nyt -eduskuntaryhmään tammikuussa 2019.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta
Klemens

| Klemens |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  23. tammikuuta
Muunnelmia:  Klemetti
Vastineita eri kielissä:  Clemens, Clement, Clément, Clementius
Nimen alkuperä:  latinalainen, lempeä, jalomielinen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Klemens tai Clemens on latinalaisperäinen miehen etunimi. Nimi johtuu latinan sanasta Clemens, joka merkitsee lempeää, jalomielistä.  Nimi on ollut muun muassa 14 paavilla, joista huomattavin, Pyhä Klemens I, on samalla myös yksi apostolisina isinä tunnetuista varhaiskristillisistä kirjailijoista. Muodossa Clemens nimi on nykyisinkin käytössä muun muassa Saksassa, muodossa Klemens myös Ruotsissa, Tanskassa ja Puolassa.  Clemens esiintyy myös sukunimenä.
Suomessa nimi Klemens on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä alle sadalle henkilölle. Nimestä on Suomessa käytössä myös mukaelma Klemetti, mutta sekin on jäänyt harvinaiseksi. Klemensillä sen enempää kuin Klemetilläkään ei nykyisin ole suomen- eikä ruotsinkielisessä kalenterissa nimipäivää, mutta vuoteen 1907 saakka Klemensin nimipäivä oli 23. marraskuuta, paavi Klemens I:n muistopäivänä.. Myöhemmin sama päivä oli vuoteen 1994 saakka Klemetin nimipäivä.
Tunnettuja Klemensejä ja Clemensejä > Klemens-nimiset paavit

Klemens I, paavina 92–99
Klemens II, Sudiger Bambergilainen, paavina 1046–1047
Klemens III, Paulino Scolari (1130–1191), paavina 1187–1191
Klemens IV, Gui Faucol le Gros (1190–1268), paavina 1265–1268
Klemens V, Bertnand de Gouth (1264–1314), paavina 1305–1314
Klemens VI, Pierre Roger (1291–1352), paavina 1342–1352
Klemens VII, Giulio de' Medici (1477–1534), paavina 1523–1534
Klemens VII, Robert de Genève (1342–1394), suuren skisman aikainen vastapaavi 1378–1394
Klemens VIII, Ippolito Aldobrandini 1536–1605), 1592–1605
Klemens IX, Giulio Rospigliosi (1600–1669), paavina 1667–1669
Klemens X, Emilio Bonaventura Altieri (1590–1676), paavina 1670–1676
Klemens XI, Giovanni Francesco Albani (1649–1721), 1700–1721
Klemens XII, Lorenzo Corsini (1652–1740), paavina 1730–1740
Klemens XIII Carlo della Torre Rezzonico (1693–1679), paavina, 1758–1769
Klemens XIV, Giovanni Ganganelli (1705–1774), paavina 1769–1774
Tunnettuja Klemensejä ja Clemensejä > Muita

Clemens Aigner (s. 1993), itävaätalainen mäkihyppääjä
Klemens Aleksandrialainen, Titus Flavius Clemens (n. 150–216), kreikkalais-egyptiläinen kirkkoisä
Clemens Brentano (1778–1842), saksalainen kirjailija
Clemens Fritz (s. 1980), saksalainen jalkapalloilija
Clemens von Galen, "Münsterin leijona" (1878–1953), saksalainen autuaaksi julistettu katolinen piispa
Klemens Maria Hofbauer (1751–1820), määriläinen pappi, redemptori, saarnaaja ja pyhimys
Klemens Junoza, Szaniawski  (1849–1898), puolalainen kirjailija
Clemens Krauss (1893–1954), itävaltalainen kapellimestari
Klemens von Metternich (1773–1859), itävaltalainen poliitikko, ministeri ja valtiokansleri
Klemens Muranka (s. 1994), puolalainen mäkihyppääjä
Clemens non Papa (n. 1510–1555/1556), flaamilainen säveltäjä
Clemens von Pirquet (1874–1929), itävaltalainen bakteriologi, immunologi ja lastenlääkäri
Clemens Schmid (s. 1990), itävaltalainen moottoriurheilija
Klemens Johan Gabriel Sirelius (1818–1888), Suomen Lähetysseuran ensimmäinen lähetysjohtaja
Clemens Unterweger (s. 1992), itävaltalainen jääkiekkoilija
Clemens Wilmenrod (1906–1967), saksalainen tv-kokki
Derrick White

| Derrick White |
| --- | --- |
 Derrick White vuonna 2024.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Derrick White
Syntynyt: 2. heinäkuuta 1994 (ikä 30) Parker, Colorado, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pelipaikka:  Pelintekijä
Pituus:  193 cm
Paino:  86 kg
Nyk. joukkue:  Boston Celtics
Sarja:  NBA
NBA-varaus:  29. varaus 2017 (San Antonio Spurs)
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
2012–2015 2016–2017:  Colorado, Colorado Springs Colorado, Boulder
Seurajoukkueet
2017–2022 2017–2018 2022–:  San Antonio Spurs → Austin Spurs Boston Celtics
Maajoukkueet
2019–:   Yhdysvallat
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Pariisi 2024 |  |  |
Derrick White (s. 2. heinäkuuta 1994 Parker, Colorado) on yhdysvaltalainen koripalloilija ja olympiavoittaja, pelipaikaltaan pelintekijä. Hän pelasi NBA:ssa vuodesta 2017 lähtien San Antonio Spursissa, kunnes siirtyi vuonna 2022 Boston Celticsiin. White voitti NBA:n kehityssarjan mestaruuden vuonna 2018 ja NBA:n mestaruuden 2022. Hän on pelannut myös Yhdysvaltain maajoukkueessa.
Elämä ja ura

White pelasi yliopistokoripalloa neljä kautta, viimeisen kauden 2016–2017 Coloradon (Boulder) joukkueessa. San Antonio Spurs varasi hänet NBA:han 29. vuorolla vuoden 2017 varaustilaisuudessa. Vuonna 2018 White voitti Spursin farmijoukkue Austin Spursissa NBA:n kehityssarjan mestaruuden. Boston Celticsissä hän oli puolestaan voittamassa NBA:n mestaruutta keväällä 2024.
White on edustanut myös Yhdysvaltain miesten maajoukkuetta, jonka kokoonpanoon hän kuului vuoden 2019 MM-kilpailuissa. White oli voittamassa olympiakultaa Pariisissa 2024.
Aiheesta muualla

Profiili NBA (englanniksi)
Yhdysvaltain joukkue – Koripallon MM-kilpailut 2019
4 White ·
5 Mitchell ·
6 Harris ·
7 Smart ·
8 Barnes ·
9 Brown ·
10 Tatum ·
11 Plumlee ·
12 Turner ·
13 Lopez ·
14 Middleton ·
15 Walker ·
Valmentaja Popovich
Jari Myllykoski

| Jari Myllykoski |
| --- | --- |
 Jari Myllykoski lokakuussa 2019.
Kansanedustaja
 20.4.2011–4.4.2023  
Ryhmä/puolue:  Vasemmistoliiton eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Satakunnan vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. kesäkuuta 1959 (ikä 65) Vaasa
Tiedot
Puolue:  vasemmistoliitto
Jari Heikki Myllykoski (s. 27. kesäkuuta 1959 Vaasa) on suomalainen vasemmistoliiton entinen kansanedustaja, joka valittiin eduskuntaan ensimmäisen kerran vuoden 2011 vaaleissa Satakunnan vaalipiiristä.
Tausta ja ura

Myllykoski asui lapsuutensa Luopioisissa ja kävi ammattikoulua Valkeakoskella. 1980-luvun alussa hän muutti Kiukaisiin, jossa hän työskenteli vuosina 1981–1988 Satanahka Oy:ssä värjärinä. Hän toimi samalla paikallisen Kumi- ja Nahkatyöväen Liiton ammattiosaston puheenjohtajana.lähde?
Vuonna 1988 Myllykoski siirtyi Outokumpu Oy:n Harjavallan tehtaille (nyk. Boliden Harjavalta Oy), missä hän työskenteli prosessityöntekijänä vuoteen 2005 saakka. Hän oli kymmenen vuoden ajan tehtaan pääluottamusmiehenä. Vuonna 2001 Myllykoski suoritti johtamisen erikoisammattitutkinnon Johtamistaidon Opistossa ja vuonna 2005 näyttötutkintomestarin koulutusohjelman Heliassa.
Ennen valintaansa eduskuntaan Myllykoski työskenteli vuosina 2005–2011 Metallityöväen Liiton työehtosihteerinä Helsingissä.
Politiikka ja luottamustehtävät

Myllykoski oli eduskuntavaaliehdokkaana vuoden 1999 ja 2003 vaaleissa, muttei tullut valituksi. Hänet valittiin kansanedustajaksi Satakunnan vaalipiiristä kolmannella yrittämällä vuoden 2011 eduskuntavaaleissa 3 321 äänellä. Myllykoski oli vasemmistoliiton eduskuntaryhmän toinen varapuheenjohtaja vuosina 2011–2013 ja kuului kaudella 2011–2015 eduskunnan talousvaliokuntaan ja maa- ja metsätalousvaliokuntaan.
Kevään 2015 vaaleissa Myllykoski valittiin toiselle kaudelleen 4 175 äänellä. Vasemmistoliitto menestyi vaaleissa heikosti, ja vaalien jälkeen Myllykoski ilmoitti haastavansa puolueen puheenjohtaja Paavo Arhinmäen seuraavassa, kesällä 2016 pidettävässä puoluekokouksessa. Vuoden 2016 jäsenäänestyksessä vasemmistoliiton puheenjohtajasta Myllykoski sai 11,9% äänistä ja jäi kolmanneksi Li Anderssonin ja Aino-Kaisa Pekosen jälkeen.
Eduskuntakaudella 2015–2019 Myllykoski kuului eduskunnan maa- ja metsätalousvaliokuntaan ja lisäksi kesäkuusta 2017 lähtien myös liikenne- ja viestintävaliokuntaan.
Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Myllykoski valittiin jatkokaudelle 4 001 äänellä. Hän jatkoi maa- ja metsätalousvaliokunnan jäsenenä sekä liikenne- ja viestintävaliokunnan varajäsenenä. Myllykoski ei hakenut jatkokautta vuoden 2023 eduskuntavaaleissa.
Myllykoski kuuluu Nakkilan kunnanvaltuustoon. Hän kuuluu Villilä Studiot Oy:n hallitukseen ja on ollut Finnvera oyj:n hallintoneuvoston jäsen.
Yksityiselämä

Myllykoski asuu Nakkilassa. Hänellä on kolme aikuista lasta ensimmäisestä avioliitostaan.
Myllykoski harrastaa laulamista ja on saanut leikkisän kutsumanimen Nakkilan Pavarotti. Myllykoski on hevosharrastaja ja toimii Eduskunnan hevosystävien seuran sekä Nakkilan hevoskasvatusyhdistyksen puheenjohtajana.
Aiheesta muualla

Jari Myllykosken kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
.aspx Jari Myllykoski Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Vasemmistoliiton kansanedustajat
| n k Vasemmistoliiton kansanedustajat 2011–2015 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (14):  Arhinmäki  Hänninen (2014–2015)  Kalliorinne  Kontula  Korhonen  Kyllönen (2011–2014)  Lapintie  Modig  Mustajärvi (2011)  Myllykoski  Pekonen  Tiainen  Uotila  Virtanen  Yrttiaho (2011) 
1 2  Merja Kyllönen valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi toukokuussa 2014, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Katja Hänninen.  1 2  Markus Mustajärvi ja Jyrki Yrttiaho erotettiin vasemmistoliiton eduskuntaryhmästä kesäkuussa 2011.   
| n k Vasemmistoliiton kansanedustajat 2015–2019 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (12):  Andersson  Arhinmäki  Hänninen  Kontula  Lapintie  Modig  Mustajärvi  Myllykoski  Pekonen  Sarkkinen  Semi  Uotila 
| n k Vasemmistoliiton kansanedustajat 2019–2023 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (12):  Andersson  Arhinmäki (2019–2021)2  Honkasalo  Hänninen   Kalliorinne (2019)1  Kautto   Kivelä  Kontula  Kyllönen (2019–)1  Lohikoski  Mustajärvi  Myllykoski  Pekonen  Said Ahmed (2021–)2  Saramo   Sarkkinen  Semi  Yrttiaho 
 1 Merja Kyllönen aloitti kansanedustajana vasta heinäkuussa 2019. Risto Kalliorinne toimi hänen varaedustajanaan siihen saakka.  2 Paavo Arhinmäki siirtyi Helsingin apulaispormestariksi elokuussa 2021, jolloin hänen tilalleen eduskuntaan nousi Suldaan Said Ahmed. 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta  Yle
Harmaakurkkuhuiskija

| Harmaakurkkuhuiskija |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kaivajat Scleruridae
Suku::  Karikehuiskijat Sclerurus
Laji::  albigularis
Kaksiosainen nimi
 Sclerurus albigularis  Sclater & Salvin, 1869 

Katso myös
   Harmaakurkkuhuiskija Wikispeciesissä   Harmaakurkkuhuiskija Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Harmaakurkkuhuiskija (Sclerurus albigularis) eli aiemmalta nimeltään harmaakurkkuorneero on kaivajien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Harmaakurkkuhuiskijaa tavataan Boliviassa, Brasiliassa, Costa Ricassa, Ecuadorissa, Kolumbiassa, Panamassa, Perussa, Trinidad ja Tobagossa ja Venezuelassa. Lajia uhkaa metsien tuhoutuminen.
Emil Murto

| Emil Murto |
| --- | --- |

Kansanedustaja
 4.4.1917–16.5.1918  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Hämeen läänin pohjoinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. kesäkuuta 1874 Jokioinen
Kuollut: 1. tammikuuta 1937 (62 vuotta) Tampere
Ammatti:  sorvari
Puoliso:  Emmi Murto (1897–)
Tampereen vallankumouskomitea maaliskuussa 1917. Emil Murto on numero 21 ja Emmi Murto 22.
Kustaa Emil Murto (5. kesäkuuta 1874 Jokioinen – 1. tammikuuta 1937 Tampere) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1917–1918. Hän oli 1900-luvun alkuvuosikymmenten tamperelaisen työväenliikkeen keskeisimpiä vaikuttajia, joka oli mukana muun muassa ammattiyhdistys-, osuustoiminta- ja raittiusliikkeissä.
Elämä > Varhaiset vuodet

Jokioisten Ojaisten kylässä syntyneen Murron vanhemmat olivat Jokioisten kartanon metsänvartija Nikolai Matinpoika ja Henriikka Samulintytär. Hän työskenteli 12-vuotiaasta alkaen sorvarina kotipitäjässään ja lähti työväenliikkeeseen 18 vuotta täytettyään. Sosialidemokraattiseen puolueeseen Murto liittyi heti sen perustamisvuonna ja 1903 hän oli käynnistämässä Jokioisten työväenyhdistyksen toimintaa. Vuotta myöhemmin Murto muutti Tampereelle saatuaan työpaikan Tampellan tehtaalta. Hän oli Tampereen työväenyhdistyksen johtokunnan jäsen ja sorvarien ammattiosaston puheenjohtaja. Vuonna 1907 Murto osallistui Suomen Ammattijärjestön perustavaan kokoukseen ja 1908-1909 hän toimi Suomen Rauta- ja Metallisorvaajain Liiton puheenjohtajana.
Sosialidemokraattiseen piiritoimikuntaan kuulunut Murto oli useasti ehdolla eduskuntavaaleissa ennen valintaansa kansanedustajaksi vuonna 1916. Helmikuun vallankumouksen aikana keväällä 1917 Murto oli Tampereen vallankumouskomitean jäsen ja toimi kaupunginvaltuuston asettaman järjestyskomitean puheenjohtajana, kunnes uusi eduskunta kokoontui huhtikuun alussa.
Elämä > Sisällissota

Sisällissodan käynnistyttyä Murto valittiin SDP:n puolueneuvoston jäseneksi ja Työväen pääneuvoston varajäseneksi. Hänen varsinainen toimensa oli kansanvaltuuskunnan työasiain osaston teollisuusjaoston valvojana. Lisäksi Murrolle tarjottiin maaherraa vastanneen Hämeen läänin valtuutetun tehtävää, josta hän kieltäytyi. 23. maaliskuuta Murto palasi kotiinsa Tampereelle, jossa hän toimi Tampereen taistelun aikana punakaartin muonituskansliassa sekä oli evakuoimassa haavoittuneita. Punaisten antauduttua Murto oli Tampereen vankileirillä kesäkuun alkuun, jolloin hänet siirrettiin Turun lääninvankilan kautta Helsingin lääninvankilaan ja sieltä edelleen heinäkuussa muiden vangittujen kansanedustajien tavoin Sörnäisten kuritushuoneeseen. Lokakuussa 1918 Murto sai valtiopetoksesta kuuden vuoden tuomion, jonka valtiorikosylioikeus korotti tammikuussa yhdeksään vuoteen. Murto kärsi rangaistustaan Tammisaaren pakkotyölaitoksessa, josta hän vapautui armahduslakien nojalla joulukuussa 1921.
Elämä > Sodan jälkeen

Vapauduttuaan Murto työskenteli jälleen sorvarina, kunnes vuonna 1925 aloitti vastavalmistuneen Tampereen kirjastotalon vahtimestarina. Vuonna 1930 hän oli perustamassa lakkautetun SAJ:n tilalle Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliittoa. Murto kuului muun muassa Osuusliike Voiman johtokuntaan sekä Tampereen Raittiusseuran hallitukseen. 1930-luvulla hän oli myös Tampereen kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen jäsen aina kuolemaansa saakka.
Sydänvaivoja potenut Murto kuoli sydänkohtaukseen kotonaan Tampereen Tammelassa uudenvuodenyönä 1937. Siviilirekisteriin kuulunut Murto haudattiin Kalevankankaan hautausmaalle, jossa pidettyyn tilaisuuteen osallistui parituhatta saattajaa.
Perhe

Emil Murron puoliso oli Emmi Murto (os. Wirtzen), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1897. Pariskunnalla oli kaksi lasta.
Ames

Ames voi tarkoittaa seuraavia:
Paikannimenä

Ames, kaupunki Iowassa, Yhdysvalloissa