Mao Zedongin elämäkerta
Elämäkerta > Peking, Shanghai ja radikalismi (1918–1920)

Mao valmistui koulusta keväällä 1918 ja siirtyi lokakuussa Pekingiin, jonka yliopistosta hänen suojelijansa Yang Changji oli saanut työn. Hän ei päässyt varsinaiseksi opiskelijaksi, mutta Yang järjesti suojattinsa kirjastoapulaiseksi. Palkka oli huono, ja Mao joutui asumaan samassa huoneessa seitsemän muun opiskelijan kanssa. Yliopistolla monet ylenkatsoivat Maoa tämän alhaisen luokkataustan ja maalaismaisen puhetavan vuoksi. Mao kuitenkin ylisti Pekingin kauneutta ja eloisaa ilmapiiriä. Pekingin yliopisto oli Kiinan älymystön keskus, ja Mao tapasi siellä kommunistipuolueen tulevat perustajat Chen Duxiun ja Li Dazhaon. Jälkimmäinen oli kirjastonhoitajana hänen välitön esimiehensä.
Kiinalaisen älymystön keskuudessa oli vuodesta 1915 alkanut syntyä radikaali liike, joka hylkäsi länsimaisen liberalismin ihanteet ja pani toivonsa marxilaisuuteen ja leninismiin. Talvella 1918–1919 Mao radikalisoitui nopeasti. Hän häälyi eri aatteiden välillä ja kiinnostui niin bolševismista, liberalismista, utopiasosialismista kuin anarkismistakin, joka vetosi häneen yksilökeskeisyytensä ja perinteiden vastaisuutensa vuoksi. Myös klassinen kiinalainen filosofia ja nationalismi vaikuttivat Maoon. Vuoden 1919 mittaan laaja kirjoittelu ja aktivismi alkoivat tuoda hänelle mainetta kiinalaisten kommunistien keskuudessa.
Vuoden 1919 tienoilla Maolla oli romanttinen suhde lahjakkaaseen opiskelutoveriinsa Tao Yihin. Taolla oli suuri vaikutus Maon poliittisen ajattelun kehitykseen, vaikka hän vastustikin kommunismia. Aatteellisten erimielisyyksien vuoksi suhde lyhyeksi, mutta pariskunta pysyi ystävällisissä väleissä.
Toukokuussa 1919 Kiinassa puhkesi laajamittaisia protesteja, jotka vastustivat Saksan Kiinan-siirtomaiden luovuttamista Japanille ja vaativat niiden palauttamista Kiinalle. Chen Duxiu aloitti Pekingissa opiskelijamielenosoitukset, joihin myös Mao liittyi. Hän lähti Pekingistä keväällä 1919 saattaakseen Ranskaan aikovia ystäviään Shanghaihin. Kesällä hän perusti erilaisia Japanin-vastaisia järjestöjä, joiden jäseniksi tuli opiskelijoita, kauppiaita ja työläisiä, ja ryhtyi kirjoittamaan aktiivisesti. Teksteissä hän viittasi usein Venäjän vallankumoukseen ja kommunistisiin vallankumousliikkeisiin. Mao kirjoitti tekstinsä kansankielellä, jota tavalliset kiinalaiset kykenivät ymmärtämään. Marxilaisuuden sijaan ajatukset olivat Pjotr Kropotkinin keskinäisen avun inspiroimia. Joulukuussa 1919 Mao organisoi Changshassa lakon, mutta joutui paikallisen sotaherran pelossa palaamaan Pekingiin.
Vuonna 1919 Maon äiti sairasteli ja lokakuussa hän kuoli. Mao ei ilmeisesti käynyt äitinsä luona ennen tämän kuolemaa mutta auttoi hautajaisjärjestelyissä ja piti tunteikkaan puheen. Vuodenvaihteessa Mao oleskeli Pekingissä, missä hän tapasi kuolemansairaan professori Yangin. Sekä Maon biologinen isä että isähahmona toiminut Yang kuolivat tammikuussa 1920. Pekingissä Mao sai käsiinsä vastikään kiinaksi käännettyjä marxilaisia kirjoituksia, joista merkittävimmät olivat Kommunistisen manifestin ensimmäinen osa sekä Karl Kautskyn Karl Marxin taloudelliset opit. Mahdollisesti Mao myös lohdutti edesmenneen opettajansa tytärtä Yang Kaihuita. Pekingistä hän siirtyi Shanghaihin, missä hän työskenteli pyykkärinä ja tutustui Chen Duxiuun. Chenin vaikutuksesta hän omaksui marxilaisia ajatuksia ja viittasikin myöhemmin Shanghain-vuosiinsa eräinä elämänsä tärkeimmistä.