stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Leppävaaran budoseura
Aiheesta muualla

Yhdistyksen kotisivut
EM-kisojen tulokset (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf)
Batagur

| Batagur |
| --- | --- |
 Batagurkilpikonna Batagur baska
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Kilpikonnat Testudines
Alalahko::  Pystytaivuttajat Cryptodira
Heimo::  Geoemydidae
Alaheimo::  Geoemydinae
Suku::  Batagur  (Gray, 1856)
Synonyymit
 Tetraonyx - Gray, 1830  Tetronyx - Lesson, 1832  Kachuga - Gray, 1856  Batagurella - Gray 1869  Dongoka - Gray, 1869  Callagur - Gray, 1870  Cantorella - Gray, 1870 
Katso myös
   Batagur Wikispeciesissä   Batagur Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Batagur on Geoemydidae-heimoon kuuluva kilpikonnasuku.
Batagur-suvun lajit ovat melko isokokooisia kilpikonnia, jotka elävät Aasiassa isoissa joissa. Ne kokoontuvat hiekkaisille jokitörmille munimaan, mistä paikallisten ihmisten on ollut helppo pyydystää aikuisia yksilöitä ja kerätä munia. Lisäksi jokien säännöstely vesivoimaa varten, hiekan käyttö ja kullankaivuu ovat tuhonneet niiden lisääntymispaikkoja.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut sukuun kuuluvat lajit äärimmäisen uhanalaisiksi ja vuonna 2018 arvioitiin että viisi lajia oli maailman 25 uhanalaisimman kilpikonnalajin joukossa. Kannan turvaamiseksi useita lajeja kasvatetaan  valvotuissa oloissa tarhoissa ja suojelualueilla.
Lajeja

Sukuun kuuluu  nykyisin kuusi lajia. Ennen nykyaikaisia fylogeenisia tutkimuksia ne oli jaettu useampaan sukuun.
Batagur affinis (Cantor, 1847)
Batagurkilpikonna Batagur baska (Gray, 1831)
Batagur borneoensis (Schlegel & Muller, 1844)
Batagur dhongoka (Gray, 1834)
Batagur kachuga (Gray, 1831)
Batagur trivittata (Dumeril & Bibron, 1835)
Itä-Alpit

Itä-Alpit on Alppien vuoriston itäosa. Se ulottuu kuuden valtion alueelle: Saksa, Italia, Liechtenstein, Itävalta, Sveitsi ja Slovenia.
Alueen länsiraja vedetään usein Reinin laaksosta Splügeninsolaan ja siitä etelään Italian Comojärvelle asti. Länsi-Alppeihin verrattuna Itä-Alpit ovat jonkun verran matalampia ja pyöreämuotoisempia, ja niissä on matalammat solat. Tunnettuja solia ovat Berninasola (2 330 m) ja Brennersola (1 370 m).
Itä-Alpeilta louhitaan rautaa, sinkkiä, lyijyä ja elohopeaa sekä vuorisuolaa. Tyypillinen vuotuinen sademäärä on 1 200–2 000 millimetriä.
Aluejako

Vuonna 1984 "Alpenvereinseinteilung der Ostalpen (AVE)"  esitti Itä-Alppien jakamista neljään pääalueeseen ja nämä edelleen 75 pienempään alueeseen. Aluejako perustuu suurelta osin tohtori Josef Morigglin vuonna 1924 esittämään jakoon, ja siinä kullekin alueelle on annettu numero. Numerot kuitenkin poikkeavat hieman niistä, joita käytetään luetteloissa, joissa esiintyvät myös Länsi-Alppien alueet.
Itä-Alppien pääalueet paikallisalueineen (suluissa luokittelunumero):
Aluejako > Pohjoiset Kalkki-Alpit

Vorarlbergin Alpit
Bregenzin metsävuoret (1), Itävalta
Lechquellen (3a), Itävalta
Lechtalin Alpit (3b), Itävalta
Baijerin Alpit
Allgäun Alpit (2), Itävalta/Saksa
Ammergaun Alpit (7a), Itävalta/Saksa
Baijerin Esi-Alpit (7b), Itävalta/Saksa
Berchtesgadenin Alpit (10), Itävalta/Saksa
Chiemgaun Alpit (11), Itävalta/Saksa
Pohjois-Tirolin Kalkki-Alpit
Wetterstein ja Miemingin vuoristo (4), Itävalta/Saksa
Karwendel (5), Itävalta/Saksa
Brandenbergin Alpit (6), Itävalta
Kaiser-vuoret (8), Itävalta
Pohjois-Salzburgin Alpit
Leogangin kalliovuoret ja Loferin kalliovuoret (9), Itävalta
Salzburgin Liuske-Alpit (12), Itävalta
Tennen-vuoret (13), Itävalta
Ylä-Itävallan Alpit
Dachstein (14), Itävalta
Totes (15), Itävalta
Salzkammergut (17a), Itävalta
Ylä-Itävallan Esi-Alpit (17b), Itävalta
Pohjois-Steierin Alpit
Ennstalin Alpit (16), Itävalta
Hochschwab (18), Itävalta
Mürzstegin Alpit (19), Itävalta
Rax-Schneeberg (20), Itävalta
Pohjoiset Ala-Itävallan Alpit
Ybbstalin Alpit (21), Itävalta
Türnitzin Alpit (22), Itävalta
Gutensteinin Alpit (23), Itävalta
Wienin metsät (24), Itävalta
Aluejako > Keskiset Itä-Alpit l. Itävallan Keski-Alpit

Länsi-Reetian Alpit
Rätikon (25), Itävalta/Liechtenstein/Sveitsi
Silvretta (26), Itävalta/Sveitsi
Samnaunin Alpit (27), Itävalta/Sveitsi
Verwall (28), Itävalta
Sesvennan Alpit (29), Italia/Itävalta/Sveitsi
Itä-Reetian Alpit
Ötztalin Alpit (30), Italia/Itävalta
Stubain Alpit (31), Italia/Itävalta
Sarntalin Alpit (32), Italia
Tirolin Alpit
Tuxin Alpit (33), Itävalta
Kitzbühelin Alpit (34), Itävalta
Hohe Tauern
Zillertalin Alpit (35), Itävalta
Venediger (36), Itävalta
Rieserferner (37), Italia/Itävalta
Villgraten (38), Italia/Itävalta
Granatspitz (39), Itävalta
Glockner (40), Itävalta
Schober (41), Itävalta
Goldberg (42), Itävalta
Kreuzeck (43), Itävalta
Ankogel (44), Itävalta
Niedere Tauern
Radstadtin Tauern (45a), Itävalta
Schladmingin Tauern (45b), Itävalta
Rottenmannin ja Wölzin Tauern (45c), Itävalta
Seckaun Tauern (45d), Itävalta
Murin itäpuoliset Esi-Alpit (47), Itävalta
Steieriläis-Kärnteniläiset Alpit l. Norikkien Alpit
Gurktalin Alpit (46a), Itävalta
Laventtalin Alpit (46b), Itävalta/Slovenia
Aluejako > Eteläiset Kalkki-Alpit

Etelä-Reetian Alpit
Ortlesin Alpit (48a), Italia/Sveitsi
Sobretta-Gavia (48b), Italia
Nonin laakso (48c), Italia
Adamello-Presanella (49), Italia
Brentan Dolomiitit (51), Italia
Brescian ja Gardan Esi-Alpit
Gardan vuoret (50), Italia
Dolomiitit
Dolomiitit (52), Italia
Fiemmen Dolomiitit (53), Italia
Veneton Esi-Alpit
Vicenzan Alpit (54), Italia
Bellunon Alpit (55), Italia - vuoteen 1984, nykyisin osana Dolomiitteja ja Karnisia Esi-Alppeja
Karniset ja Gailtalin Alpit
Gailtalin Alpit (56), Itävalta
Karniset Alpit (57a), Itävalta/Italia
Karniset Esi-Alpit l. Etelä-Karnian Alpit (57b), Italia
Juliset Alpit
Juliset Alpit (58), Italia/Slovenia
Kärnteniläis-slovenialaiset Alpit
Karavankit ja Pohorje (59), Itävalta/Italia/Slovenia
Kamnik-Savinja (60), Itävalta/Slovenia
Aluejako > Läntiset Kalkki-Alpit

Länsi-Reetian Alpit
Plessurin Alpit (63), Sveitsi
Oberhalbsteinin Alpit (64), Italia/Sveitsi
Albulan Alpit (65), Sveitsi
Berninan Alpit (66), Italia/Sveitsi
Livignon Alpit (67), Italia/Sveitsi
Bergamon Alpit
Bergamon Alpit (68), Italia
Itä-Alppien aluejako:
  Pohjoiset Kalkki-Alpit  Keskiset Itä-Alpit  Eteläiset Kalkki-Alpit  Läntiset Kalkki-Alpit
Käännös suomeksi
Käännös suomeksi
Jurassic World: Kaaosteoria

| Jurassic World: Kaaosteoria> Jurassic World Chaos Theory |
| --- | --- |
Tyyli:   science fiction  toiminta  draama  seikkailu 
Kestoaika:  24 minuuttia
Luoja(t):  Zack Stentz
Perustuu:  Michael Crichtonin romaaneihin
Pääosissa:   Paul-Mikél Williams  Ryan Potter  Raini Rodriguez  Sean Giambrone  Kausar Mohammed  Jameela Jamil  Glen Powell 
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  amerikanenglanti
Esitetty:  2024-4-2424. huhtikuuta 2024 –
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  20
Tuotanto
Tuottaja(t):  Scott Kreamer
Vastaava(t) tuottaja(t):   Scott Kreamer  Aaron Hammersley  Colin Trevorrow  Steven Spielberg  Frank Marshall 
Säveltäjä(t):  Leo Birenberg
Tuotantoyhtiö(t):   Universal Pictures  DreamWorks Animation Television  Amblin Television 
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Jurassic World: Kaaosteoria  (engl. Jurassic World: Chaos Theory) on animoitu tieteis- ja seikkailusarja. Sarja on sijoittuu Jurassic Park -elokuvasarjaan ja sitä aloitettiin näyttämään Netflixissä 24. toukokuuta 2024. Sarja tapahtuu Jurassic World: Liitukauden Leiri -sarjan jälkeen. Sarjassa seurataan viittä alkuperäisestä kuudesta, jotka pelastettuaan Isla Nublarilta alkavat selvittämään ihmisten ja dinosaurusten välistä olemassaoloa niiden levittäydyttyä maailmalle Jurassic World: Kaatunut Valtakunta elokuvan tapahtumien jälkeen sekä yhden alkuperäisen leiriläisen kohtaloa.
Jaksot

| № (sarja) | № (kausi) | Nimi | Alkuperäinen nimi | Ohjaus | Käsikirjoitus |  Alkup>  esitys |  Alkup>  esitys |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 | Jälkijäristyksiä | Aftershock | Ei tiedossa | Ei tiedossa | 24. toukokuuta 2024 | 24. toukokuuta 2024 |
| 2 | 2 | Taukopaikka | Rest Stop | Ei tiedossa | Ei tiedossa | 24. toukokuuta 2024 | 24. toukokuuta 2024 |
| 3 | 3 | Harmeja farmilla | Down on the Ranch | Ei tiedossa | Ei tiedossa | 24. toukokuuta 2024 | 24. toukokuuta 2024 |
| 4 | 4 | Veljet | Brothers | Ei tiedossa | Ei tiedossa | 24. toukokuuta 2024 | 24. toukokuuta 2024 |
| 5 | 5 | Asuntola | Halfway Home | Ei tiedossa | Ei tiedossa | 24. toukokuuta 2024 | 24. toukokuuta 2024 |
| 6 | 6 | Vapaapudotus | Free Fall | Ei tiedossa | Ei tiedossa | 24. toukokuuta 2024 | 24. toukokuuta 2024 |
| 7 | 7 | Sinä yönä | That Night | Ei tiedossa | Ei tiedossa | 24. toukokuuta 2024 | 24. toukokuuta 2024 |
| 8 | 8 | Perillä | The Drop | Ei tiedossa | Ei tiedossa | 24. toukokuuta 2024 | 24. toukokuuta 2024 |
| 9 | 9 | Sumun syliin | Into the Fog | Ei tiedossa | Ei tiedossa | 24. toukokuuta 2024 | 24. toukokuuta 2024 |
| 10 | 10 | Alun loppu | The End of the Beginning | Ei tiedossa | Ei tiedossa | 24. toukokuuta 2024 | 24. toukokuuta 2024 |
Marsilingin metroasema

Marsiling on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Woodlandsin alueella Singaporen pohjoisella suuralueella. Sitä käyttävät North South Linen junat. Se avattiin 10. helmikuuta 1996 osana linjan Woodlandsin jatketta.
Marsiling on Woodlandsin rautatie- ja raja-asemaa lähin metroasema.
Junat

| Pääteasema | Ensimmäinen juna | Ensimmäinen juna | Ensimmäinen juna | Ensimmäinen juna |  | Viimeinen juna |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | ma – pe | la |  | su & yleinen vapaa |  | joka päivä |  |  |
North South Line
| NS1 Jurong East | 5:41 | 5:40 |  | 6:04 |  | 0:38 |  |  |
| NS7 Kranji | – | – |  | – |  | 0:55 |  |  |
| NS28 Marina South Pier | 5:24 | 5:24 |  | 5:41 |  | 23:09 |  |  |
| NS27 Marina Bay | – | – |  | – |  | 23:12 |  |  |
| NS19 Toa Payoh | – | – |  | – |  | 23:48 |  |  |
| NS16 Ang Mo Kio | – | – |  | – |  | 0:37 |  |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marsilingin metroasema Wikimedia Commonsissa
Marsilingin metroasema Singaporen liikennelaitoksen sivuilla (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä asema: Kranji | North South Line | Seuraava asema: Woodlands |
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Marsiling MRT Station
Käännös suomeksi
Imagismi

Runoilija Ezra Pound Venetsiassa vuonna 1963.
Imagismi oli 1900-luvun alussa alkanut runon tyylisuunta, jolle tyypillistä olivat mielikuvituksellisuus sekä selkeä ja terävä kielenkäyttö. Se muodostui Britanniassa runoilijaryhmäksi, joka vaikutti 1908–1917. Imagismi antoi runsaasti vaikutteita yhdysvaltalaiselle beat-runoudelle ja modernismille. Tunnettuja imagisteja olivat muun muassa Ezra Pound, T. E. Hulme ja Ford Madox Ford. Sen piiriin kuuluivat myös Hilda Doolittle, Richard Aldington, Frank Stuart Flint sekä yhdysvaltalainen Amy Lowell..
Imagismi syntyi T. E. Hulmen vuonna 1908 perustamassa Poets’ Clubissa. Ryhmän lehdessä julkaistuja Hulmen runoja ”Autumn” ja ”A City Sunset” on pidetty imagismin lähtölaukauksena. Tunnetuksi suuntauksen teki kuitenkin juuri Pound.
Imagismi hylkäsi mitallisuuden ja jälkiromantiikan tunnustuksellisuuden, ja runon perusyksikkö oli kuva (imago). Ezra Pound julkaisi imagismin ohjelman 1914 Poetry-lehdessä. Poundin julkaisema antologia Des Imagistes on kooste tyylisuunnan runoilijoiden tuotantoa.
Tyylisuunta antoi vaikutteita laajemmallekin kuin koulukunnan jäseniin. Esimerkiksi T. S. Eliot ja James Joyce on nimetty sen vaikutteita omaksuneiksi kirjailijoiksi. Venäjällä syntynyt runokoulukunta imaginismi on saattanut saada nimensä suuntaukselta.
Imagismiin sisältyi jo lähtökohtaisesti idän kuvallisen runokielen ihailu. Runoilija, Kaukoidän runouden suomentaja Pertti Nieminen on tunnistanut imagismin omaksi lähtökohdakseen.
Imagismi Suomessa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Ajettiin hillitöntä vauhtia pimeää tietä pitkin, keltavästäräkki käveli mustan oksan päästä päähän. | ” |
– Pentti Saarikoski, Autolla ajoa öiseen aikaan, 1961
Suomeen imagismi tuli vasta 1950-luvulla, ja sen etunenässä oli Pound-harrastaja Tuomas Anhava. Vaikutteet eivät kuitenkaan olleet niin merkittäviä, että tyyliä olisi noudatettu orjallisesti. Tyylisuuntaa on arvosteltu pysähtyneistä runokuvista, muun muassa Pentti Saarikoski on parodioinut sitä runossaan vuonna 1961.
Kirjallisuutta

Älä puhu nyt enää. Imagistien runoutta.  ((Good Soldier, 1915.)< Suomentaja =ja toimittaneet Pertti Nieminen, Tuulia Toivanen)  Helsinki:  Basam Books, 2011.  ISBN 978-952-260-013-4
Flemming Olsen, Between Positivism and T. S. Eliot: Imagism and T. E. Hulme, library.oapen.org (englanniksi)
Juho (kirjasarja)

| Juho> Juho 18, Juho 19-33,  Juho 34-63, Juho 63-84 |
| --- | --- |
 Yhteisniteen Juho (2008) kansi
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Juhani Syrjä
Kansitaiteilija:  Kuvat Juhani Syrjän kotialbumista (yhteisnide)
Kieli:  suomi
Genre:  monologiromaani
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  1998–2001 (alkuperäiset osat),  2008 (yhteisnide)
Ulkoasu:  Jenni Noponen (yhteisnide)
Sivumäärä:  667 (yhteisnide)
ISBN:  978-951-20-7780-9 (yhteisnide)
Sarja: Juho
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Juho on Juhani Syrjän vuosina 1998–2001 kirjoittama palkittu monologiromaani, joka kertoo kirjailijan isän Juho Syrjän (1900–1984) elämästä osissa Juho 18 (1998), Juho 19-33 (1999), Juho 34-63 (2000) ja Juho 63-84 (2001). Vuonna 2008 sarja ilmestyi yhteisniteenä nimellä Juho.
Romaanissa Juhon elämää seurataan alkaen Suomen kansalaissodasta, jossa punakaartiin kuulunut Juho joutuu vankileirille. Kun Juhon lapsista tulee kirjailijoita, tutustuu Juho myös näiden tamperelaisiin kirjailijatovereihin. Vanhana hän ehtii nähdä lapsenlapsiaan tunnettuina muusikoina.
Juho Syrjän seitsemästä lapsesta ovat tunnettuja kirjailijat Jaakko Syrjä ja Juhani Syrjä sekä graafikko Seppo Syrjä. Muista lapsista Lauri Syrjä toimi palopäällikkönä Porissa, Pertti Syrjä palomestarina Tampereella ja palomiehen uraa Tampereella kokeillut Hannu Syrjä opiskeli lääkäriksi.
Jaakko Syrjän kautta Juho Syrjä tutustui tämän kirjailijatoveriin Väinö Linnaan, joka sittemmin käytti Juho Syrjän kertomia tapahtumia vuodelta 1918 aineksina romaanissaan Täällä Pohjantähden alla, ja tuli sekä yhdessä Linnan kanssa että erikseen myös suomen kielen tutkija Pertti Virtarannan haastattelemaksi.
Jaakko Syrjän ja kirjailija Kirsi Kunnaksen poikia ovat muusikot Martti Syrjä ja Mikko Syrjä. Seppo Syrjän poika on muusikko Aku Syrjä. Romaanissa Juho Syrjän henkilöhahmo kommentoi sekä poikiensa Jaakon ja Juhanin kirjallista tuotantoa että pojanpoikiensa Martti, Mikko ja  Aku Syrjän perustaman Eppu Normaali -yhtyeen musiikkia.
Vanha virsikirja

| Vanha virsikirja |
| --- | --- |
 Vuoden 1701 virsikirjan nimilehti.
Kieli:  suomi
Genre:  virsikirja
Julkaistu:  1701
Sarja: Suomen kirkon virsikirja
Edeltävä:  Yxi Wähä Suomenkielinen Wirsikiria
Seuraava:  Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirja
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Vanha virsikirja on vuonna 1701 hyväksytty ja käyttöön otettu virsikirja, jota käytettiin Ruotsissa ja Suomessa kirkon virallisena suomenkielisenä virsikirjana.
Kirjan synty

Vuoden 1701 virsikirja, niin sanottu Vanha virsikirja, on Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa kauimmin käytössä ollut virsikirja. Vuonna 1701 ilmestynyt piispa Johannes Gezelius nuoremman johdolla valmisteltu ja Eerik Cajanuksen toimittama kirja palveli kirkon virallisena virsikirjana vuodesta 1701 vuoteen 1886. Niinpä uuden kirjan ilmestyttyä vuoden 1701 virsikirja sai pian lisänimen "Vanha virsikirja". Ruotsissa sitä käytettiin suomenkielisenä virsikirjana aina vuoteen 1898. Tämän jälkeen kirjan käyttö jumalanpalveluksissa loppui vähitellen, mutta sen asema pysyi edelleen vahvana herätysliikkeiden keskuudessa. Vanha virsikirja on yhä aktiivisessa käytössä ainakin Länsi-Suomen Rukoilevaisuudessa.
Virsikirjan uudistus tapahtui sen jälkeen, kun vuonna 1695 ilmestyi uusi ruotsinkielinen virsikirja, ns. karoliininen virsikirja (Den karolinska psalmboken). Suomenkielinen virsikirja tuli tehdä sen mukaisesti ja sen hyväksyi "kolme konsistoria"ː Turun, Viipurin ja Narvan konsistorit (tuomiokapitulit), koska kirjaa tuli käyttää myös silloisen valtakunnan itäisimmissä osissa, nykyisen Pietarin kaupungin ympäristössä suomea puhuvan väestön parissa. Virsikirjan toimittaneen työryhmän jäsenistä ja virsien kääntäjistä ei ole tietoa. Kuitenkin Turun koulun silloinen director cantus Erik Cajanus on ollut mukana kirjan valmistelussa.
Kirjan sisältö

Kirjan nimi on Uusi Suomenkielinen Wirsi-Kirja Nijden Cappalden canssa jotca sijhen tulewat: Cuningal:sen Maij:tin Armolisesta Käskystä Colmen Consistoriumin suostumisella tarpellisest parattu ; Nijn myös Sen MDCXCV. ylitzecatzotun Ruotzalaisen Wirsi-Kirjan jälkeen jalosti enätty. ”Kappaleilla” tarkoitetaan liitteitä, kuten kirkkovuoden eri pyhäpäivien luku- ja saarnatekstit, rukoukset ja virsiviitteet, Kristuksen kärsimyksen kuvaus, kertomus Jerusalemin hävityksestä, Lutherin Vähä katekismus, tärkeimpien kirkollisten toimitusten ja jumalanpalvelusten kaavat sekä laajahko rukouskirja.
Luku ja järjestys Niiden Kappalden päälle, jotka täsä ylitsekatsotussa kirjassa löytään
I Täydellinen Wirsi-Kirja.
II Evangeliumit ja Epistolat, niihin tulevaisten Etu- ja Jälki-rukousten kanssa.
III Kastesta.
IV Suomenkielinen Messu.
V Käsi-Kirja.
VI Lutheruksen Chatecjismus, Huonen-Taulun kanssa.
VII Athanasiuksen Uskon Tunnustus.
VIII Christuksen Piinan Historja.
IX Jerusalemin  Hävityxestä.
X Yxi tapellinen Rukous Kirja, seurawaisista Kappaleista.
1. Avenariuxen Aamu- ja Ehto-Rukoukset.
2. Yhteiset ja erinomaiset Kirkko-Rukoukset.
3. Ripin ja Synnin päästön Rukous-Kirja, niin myös Pyhän Ehtollisen mahdollisesta nautimeisesta.
4. Rukoukset Kaikkinaisissa Säädyissä.
5. Rukoukset Kaikkinaisissa tiloissa.
6. Matkustavaisten Rukoukset.
7. Litania.
Kirjan alkuun oli lisäksi painettu ikuinen kalenteri, Calendarium perpetuum ja Ajan-Tieto eli luettelo maailmanhistorian tunnetuista, tärkeiksi katsotuista tapahtumista. Jokaiseen uuteen painokseen päivitettiin tuoreimmat historiatiedot. Näin virsikirja tarjosi luterilaiselle kristitylle lähes kaiken tarpeellisen uskonnon harjoittamiseen, ellei Raamattuun ollut varaa.
Virret

Kirja sisältää 413 virttä, yhtä monta kuin ruotsinkielinen vuoden 1695 virsikirja. Samoin sen osastojako on sama. Kuitenkin se sisältää omia virsiä, jotka eivät ole käännöksiä ruotsinkielisestä kirjasta. Virsistä oli 101 vuonna 1583 julkaistussa Jacobus Finnon toimittamassa ensimmäisessä suomenkielisessä virsikirjassa ja 122 Maskun kirkkoherra Hemmingin, ehkä vuonna 1605 toimittamassa toisessa suomenkielisessä virsikirjassa, jotka molemmat tunnetaan nimellä Yxi Wähä Suomenkielinen Wirsikiria. Loput 190 virttä ovat pääasiassa suomennoksia vuonna 1695 ilmestyneestä ruotsalaisesta virsikirjasta. Finnon ja Maskulaisen kirjojen virret otettiin uuteen kirjaan lähes sellaisenaan, ilman muokkausta. Kaikkiaan uusia virsiä kirjaan tuli vain 113. Uusia suomalaisia virsiä kirjassa oli todennäköisesti 17. Vuoden 1701 virsikirja oli ensimmäinen suomenkielinen virsikirja, jossa virret olivat numeroituja, ja siitä syystä virsitaulut alkoivat tulla kirkkoihin.
Virsikirjaan tuli uutena aineistona erityisesti saksalaisen ja koko 1600-luvun protestanttisen virsirunouden keskeisiä virsiä. Näitä ovat Paul Gerhandtin, Johann Heermannin, Johan Ristin, Johann Franckin, Martin Opitzin ja Georg Neumarkin virret, jotka useimmissa tapauksissa käännettiin ruotsinkielisen uuden virsikirjan välityksellä. Ruotsalaisten 1600-luvun virsirunoilijoiden, kuten Haqvin Spegelin, Jesper Swedbergin ja Jakob Arrheniuksen virsiä käännettiin kirjaan, ja tässä vaiheessa virsikirjaan suomennettiin ruotsista myös Suvivirsi, joka oli kirjassa numerolla 318 "Jo joutuu armas aika Ja suvi suloinen". Virsikirjasta julkaistiin 1700- ja 1800-luvuilla yhteensä noin 250 painosta. Kirjan sisältöä ei muutettu, mutta oikeinkirjoitus muuttui uusien painosten myötä seuraten kielenkäytön yleistä kehitystä.
Virsien osastojako

Kirjan virret oli jaoteltu 16 osastoon
1. Katekismus virsiksi tehty
2. Kuningas Davidin Psalmit
3. Jokavuotiset juhla-virret
4. Muutamain sunnuntain Evankeliumit virsiksi tehdyt
5. Erinomaiset opetus-virret
6. Katumus-virret
7. Christillisestä elämästä
8. Murheen, ristin ja kiusauksen alla
9. Rukous-virret
10. Ylistys- ja kiitos-virret
11. Kaikkinaisissa tarpeissa
12. Virret erinomaisisa säädyisä ja tiloissa
13. Ruokai-virret
14. Aamu- ja ehtoo-virret
15. Kuolemasta ja hautaamisesta.
16. Ihmisen tilasta kuoleman jälkeen.
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon vuoden 1986 virsikirjassa on 81 virttä, jotka olivat jo vuoden 1701 virsikirjassa, tosin kieliasultaan uudistettuina.
Vuoden 1701 virsikirja ei ole nuottipainos. Sen sijaan, jos mahdollista, virren alussa viitataan johonkin aiemmin tunnettuun virteen, jota lauletaan samalla sävelmällä ja tämä oli merkitty kirjaan kunkin virren kohdalle maininnalla V. k. Nːo (ja virren numero): "Veisataan kuten virsi XX." Vuonna 1702 julkaistiin erikseen virsikirjan 1701 sävelmistö nimellä Yxi Tarpelinen Nuotti-Kirja. Siinä oli 259 sävelmää.
Aiheesta muualla

Kirkon virsikirjasivut
Vanhan virsikirjan juhlavuosi katsoo myös tulevaisuuteen, Kirkon tiedotuskeskus (Arkistoitu – Internet Archive)
Vanhat virsisävelmät Sibelius-Akatemian sivuilla
Vanha virsikirja alkuperäisessä kieliasussaan Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen sivuilla
Vanha virsikirja 1701, sanat, nuotit, mp3. Koraali.fi.
Calendarium Perpetuum. Koraali.fi.
Ajan-Tieto. Koraali.fi.
Rukoilevaisten laulukirjat (Arkistoitu – Internet Archive). Vanha virsikirja, Siionin Virret ja Halullisten sielujen hengelliset laulut julkaistu Android-sovelluksena
Virsikirjan sisältö, "Luku ja järjestys"
Yew Teen metroasema

Yew Tee on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Choa Chu Kangin alueella Singaporen läntisellä suuralueella. Sitä käyttävät North South Linen junat. Se avattiin 10. helmikuuta 1996 osana linjan Woodlandsin jatketta.
Junat

| Pääteasema | Ensimmäinen juna | Ensimmäinen juna | Ensimmäinen juna |  | Viimeinen juna |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | ma – la |  | su & yleinen vapaa |  | joka päivä |  |  |
North South Line
| NS1 Jurong East | 5:37 |  | 6:00 |  | 0:46 |  |  |
| NS28 Marina South Pier | 5:27 |  | 5:46 |  | 22:58 |  |  |
| NS27 Marina Bay | – |  | – |  | 23:04 |  |  |
| NS19 Toa Payoh | – |  | – |  | 23:40 |  |  |
| NS16 Ang Mo Kio | – |  | – |  | 0:29 |  |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yew Teen metroasema Wikimedia Commonsissa
Yew Teen metroasema Singaporen liikennelaitoksen sivuilla (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä asema: Choa Chu Kang | North South Line | Seuraava asema: Kranji |
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Yew Tee MRT Station
Käännös suomeksi
Tammilaakso

Tammilaakso on Jukka Torvisen, Petri Merran, Kimmo Torvisen ja Tapani Purasen luoma sarja lasten kuvakirjoja. Sarja ilmestyi vuosina 1991–1993. Sen neljä ensimmäistä osaa julkaisi Gummerus ja loput osat Sanomaprint.
Sarjan kirjat

Mustekalan maassa (1991)
Vuoren valloitus (1991)
Lentävä vene (1991)
Kadonnut kirje (1991)
Keksijä Sakariaan kesäkone) (1992)
Lohikäärmeiden luolassa (1992)
Suursyömäri (1993)
Pilvilinna (1993)