stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Karl Björklund

Karl Henrik Bernhard Johannes Björklund (2. toukokuuta 1877 Ondonga, Ambomaa – 1. marraskuuta 1946 Tampere) oli suomalainen rovasti ja Ambomaalla toiminut lähetyssaarnaaja.
Ondongassa Ambomaalla syntyneen Karl Björklundin vanhemmat olivat lähetyssaarnaaja Bernhard Botolf Björklund (1844–1902) ja saksalaissyntyinen Katharina Kleinschmidt. Hän pääsi ylioppilaaksi 1898 Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa teologian erotutkinnon 1908. Björklund vihittiin papiksi 1909.
Björklund oli papiksi tultuaan lähetystyössä Ambomaalla yhtäjaksoisesti 10 vuoden ajan. Suomeen palattuaan Björklund oli ylimääräisenä pappina muun muassa Etelä-Pirkkalassa, Kangasalla ja Tyrvännössä. Björklund oli Tampereen tuomiokirkkoseurakunnassa vt. kirkkoherrana 1923-1926 ja kappalaisena 1927-1946. Hän sai rovastin arvon 1937. Björklund toimi Tampereella Lähetysyhdistyksen puheenjohtajana ja hän oli Englannin ja Ulkomaan Bibliaseuran apuna korjauslukijana ja kielen tarkistajana kun seura julkaisi Martti Rautasen ovambonkielisen Vanhan Testamentin raamatunkäännöksen.
Karl Björklund oli naimisissa vuodesta 1909 Eva Hämäläisen kanssa.
Kintauden tasoristeysturma

Kintauden tasoristeysturma tapahtui talvisodan aikana Petäjäveden Kintauden kylässä 4. maaliskuuta 1940, kun moottorijuna törmäsi Vehkasuon ylikäytävälle pysähtyneeseen linja-autoon. Onnettomuudessa kuoli kuusi ihmistä ja neljä loukkaantunutta vietiin sairaalahoitoon.
Linja-auto oli matkalla Multialta Jyväskylään, kun se saapui Vehkasuon ylikäytävälle noin kello 19.30 aikaan. Linja-auton kuljettaja pysäytti auton ennen radan ylitystä ja pyysi erästä matkustajaa katsomaan oliko junaa tulossa. Hän ajoi auton sitten ylikäytävälle, mutta juuri sillä hetkellä saapui Petäjävedeltä päin moottorijuna, joka törmäsi linja-autoon ja raahasi sitä mukanaan useita kymmeniä metrejä. Onnettomuuden uhreista viisi kuoli onnettomuuspaikalla ja yksi, autonkuljettaja, Jyväskylän yleisessä sairaalassa, jonne onnettomuudessa loukkaantuneet vietiin.
Kari Kalin

Kari Kalin (30. huhtikuuta 1962) on entinen suomalainen lentopalloilija. Häntä pidetään yhtenä Suomen kaikkien aikojen parhaimmista passareista. Hän pelasi Suomen lentopallomaajoukkueessa vuosina 1981–1993. Vuonna 2008 yleisö valitsi hänet kaikkien aikojen loimulaiseksi.
Kari Kalin voitti neljä Suomen mestaruutta Loimu -79:n joukkueessa vuosina 1982–1984 ja 1990. Hän pelasi SM-sarjassa uransa aikana 435 ottelua. Hän edusti Suomea MM-kisoissa 1982 ja useissa EM-kisoissa. Hän pelasi ensimmäisenä suomalaisena yli 300 lentopallomaaottelua. A-maaotteluita hänellä on kaikkiaan 312.
Aiheesta muualla

Kari Kalin kaikkien aikojen loimulainen (Arkistoitu – Internet Archive)
Kari Rosti

The Careless -yhtyeen jäseniä vuonna 1964. Rosti soittaa bassokitaraa.
Kari Veikko Rosti (15. maaliskuuta 1944 Viipuri – 15. maaliskuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen muusikko. Hän aloitti uransa basistina 1960-luvulla ja soitti The Careless -nimisessä yhtyeessä, joka teki vuonna 1965 singlen A Dream of love/Desolate time. Yhtyeen muut jäsenet olivat Martin Eklund (kitara ja laulu), Kauko Vilen (kitara) ja Vesa Sassi (rummut). 1970-luvun alussa Kari Rosti toimi vielä The Islandersin basistina, kunnes siirtyi Lemonin laulajaksi (Lemon hajosi 1974). Kari Rosti toimi viimeisinä vuosinaan kultaseppänä omassa liikkeessään Helsingin Kalliossa. Kari Rosti on Vicky Rostin setä.
Aiheesta muualla

Kari Rostin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Karvakamut 2

| Karvakamut 2> Open Season 2 |
| --- | --- |

Ohjaaja:   Matthew O'Callaghan  Todd Wilderman 
Käsikirjoittaja:  David I. Stern
Säveltäjä:  Ramin Djawadi
Pääosat:   Joel McHale  Mike Epps  Jane Krakowski  Billy Connolly  Crispin Glover 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Sony Pictures Imageworks
Levittäjä:  InterCom Netflix Sony Pictures Home Entertainment
Ensi-ilta:  2008
Kesto:  76 minutes
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  Karvakamut
Seuraaja:  Karvakamut 3
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Karvakamut 2 (engl. Open Season 2) on vuonna 2008 julkaistu yhdysvaltalainen animaatioelokuva. Elokuva on jatko-osa menestyselokuvalle Karvakamut (2006).
Suomenkielisissä äänirooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Antti L. J. Pääkkönen  | … |  Elliot   |
|  Mikko Kivinen  | … |  Boog   |
|  Mika Ala-Panula  | … |  Mäntylä  |
Alkuperäisissä äänirooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Joel McHale  | … |  Elliot   |
|  Mike Epps  | … |  Boog   |
|  Jane Krakowski  | … |  Giselle   |
|  Billy Connolly  | … |  McSquizzy   |
|  Crispin Glover  | … |  Fifi   |
|  Cody Cameron  | … |  Mr. Weenie   |
|  Steve Schirripa  | … |  Roberto   |
|  Fred Stoller and Sean P. Mullen  | … |  Stanley ja Roger   |
|  Olivia Hack  | … |  Charlene   |
|  Diedrich Bader  | … |  Rufus   |
|  Danny Mann  | … |  Serge   |
|  Matt Taylor  | … |  Deni / Buddy / Ian   |
|  Frank Welker  | … |  Rabbits / muita rooleja (ei lopputeksteissä)   |
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Karppanen

Karppanen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Aki Karppanen (s. 1971), jalkapalloilija
Eka Karppanen (1912–2010), graafikko ja kuvittaja
Heikki Karppanen (s. 1944), farmakologian emeritusprofessori, keksijä
Ilmari Karppanen (1918–2007), kymmenottelija, maanviljelijä
Jani Karppanen (s. 1990), pesäpalloilija
Joel Karppanen (s. 1993), valokuvaaja
Kaarlo Karppanen (1905–1996), näyttelijä
Leo Karppanen (1939–2020), kuvataiteilija
Matti Karppanen (1873–1953), taidemaalari ja lintujen täyttäjä
Miia Tervonen (o.s. Karppanen, s. 1990), pesäpalloilija
Miro Karppanen (s. 1998), maastohiihtäjä
Paula Karppanen (myöh. Nurminen, s. 1945), iskelmälaulaja
Sirkka Karppanen (Uro-Karppanen, 1918–1999), toimittaja ja näytelmäkirjailija
Tero Karppanen (s. 1976), salibandyn pelaaja
Veli Karppanen (Sir Vili, 1951−2002), liikemies
Yrjö Karppanen (1896−1937), Neuvostoliitossa toiminut suomalainen toimittaja.
Muita merkityksiä

J. Karppanen, suomalainen ohjelmatoimisto.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Kedahin lippu

| Kedahin lippu |
| --- | --- |
   
Suhde:  1:2
Kedahin lippu on Malesian Kedahin osavaltion tunnus. Lipun pääväri on punainen, joka on perinteinen osavaltion väri. Riisit kuvaavat maan vaurautta ja kilpi itsemääräämisoikeutta. Puolikuu kuvaa islamia.
Kansallisteatteri (Budapest)

| Kansallisteatteri> Nemzeti Színház |
| --- | --- |
 Budapestin kansallisteatteri yöllä.
Rakennustyyppi:  teatteri
Valmistumisvuosi:  2002
Suunnittelija:  Mária Siklós
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kansallisteatteri (unk. Nemzeti Színház) on Budapestin suurin ja koko Unkarin merkittävin teatteri. Se perustettiin alkujaan 1840. Teatteri on sijoinnut historiansa aikana useissa rakennuksissa, ja nykyinen rakennus avattiin vuonna 2002.
Historia

Vuonna 1825 perustettu Unkarin tiedeakatemia pyrki saamaan juuri säädetyn unkarin kirjakielen yleisempään tietoisuuteen muun muassa kannustamalla pysyvän unkarilaisen teatterin rakentamiseen. Pestin teatteri muutti 1837 lahjoitusvaroihin rakennettuun uuteen rakennukseen. Siitä tuli Kansallisteatteri 1840, ja sen ensimmäiseksi johtajaksi tuli kriitikko József Bajza. Häntä seurasi Endre Bartay 1843. Kansallisteatterin neljän ensimmäisen vuosikymmenen merkittävin näytelmäkirjailija oli Ede Szigligeti, sillä kolmasosa teatterin esityksistä oli Szigligetiltä. Hän oli myös teatterin johtajana 1873–1878.
Kansallisteatteri muutti vuonna 1908 vanhentuneesta rakennuksesta tyhjillä olleeseen Kansan teatterin rakennukseen Blaha Lujzan aukiolle. Siellä kansallisteatteri majoittui vuoteen 1964, jolloin se joutui jättämään rakennuksen, joka oli edellisenä vuonna saanut viranomaisilta purkutuomion. Se purettiinkin seuraavana vuonna metron tieltä, ja purkua on katsottu jopa kuuluvan kommunistihallinnon yrityksiin heikentää Unkarin kansallista yhtenäisyyttä. Tämän jälkeen kansallisteatteri sijaitsi useissa rakennuksissa Pestin laitamilla.
Teatterin uudesta kodista keskusteltiin vuosikymmenten ajan, kunnes 1997 keskusta-vasemmistolainen kaupunginhallitus aloitti rakennustyöt Elisabetin aukiolle. Fidesz-johtoinen valtion hallinto veti kuitenkin seuraavana vuonna projektin jäihin liian suurten kustannusten takia. Tämän jälkeen alkoi uusi keskustelu teatterin paikasta. Samaan aikaan Elisabetin aukion työmaa oli koskemattomana kolmisen vuotta, ja paikalliset kutsuivat sitä nimellä ”Nemzeti lyuk” (suom. Kansalliskuoppa). Kaupunki alkoi rakentaa 2001 paikalle kokouskeskusta. Teatteri päätettiin lopulta sijoittaa Pestin keskustan eteläpuolelle Tonavan rantaan. Mária Siklósin suunnittelema rakennus valmistui 2002.
Rakennus

Teatterirakennus voidaan jakaa kolmeen osaan. Keskellä on lähes ympyränmuotoinen pääsali ja pienempi teatteri. Tätä osaa ympäröi yleisötilat, ja pääsalia reunustavat U:n muotoiset tekniset tilat. Koko teatterirakennuksen pinta-ala, kun myös ulkoilmateatteri otetaan huomioon, on 20 844 neliömetriä.
Päänäyttämön yleisökapasiteetti on 619, ja yleisö pääsee sinne kolmesta eri kerroksesta. Toisessa kerroksessa on lisäksi aitiot, joihin kuuluu myös kolme kuninkaallista aitiota. Päälava on 24*17,9 metriä pinta-alaltaan ja 28 metriä korkea. Siinä on 72 nostettavaa ja laskettavaa kohtaa. Pienempään teatteriin, joka sijaitsee pääsalin ja eteisaulan alapuolella, mahtuu 120–180 katsojaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kansallisteatteri (Budapest) Wikimedia Commonsissa
Kansallisteatterin kotisivut (englanniksi, unkariksi)
Kansallisteatterin alkuperäinen rakennus.
Teatterirakennuksen vieressä oleva vanhan rakennuksen muistopuisto. Pronssinen patsas esittää näyttelijä Hilda Gobbia.
Kecskeméti TE

Kecskeméti TE on vuonna 1911 perustettu unkarilainen jalkapalloseura Kecskemétistä. Se pelaa maan korkeimalla sarjatasolla OTP Bank Ligassa. Seura pelaa kotiottelunsa 6 300 katsojaa vetävällä Stadion Széktóiilla.
Karnei Shomron

| Karnei Shomron |
| --- | --- |
 Paikallinen ostoskeskus.
 Karnei Shomron
 Koordinaatit: 32°10′18″N, 35°5′52″E 
Valtio:  Israel
Hallintoalue:  Juudea ja Samaria
Perustettu:  1977
Väkiluku (1972):  7 713
 
 www.karneishomron.co.il 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Karnei Shomron (hepr. ‏קרני שומרון‎, Karne Šomron) on juutalaissiirtokunta Palestiinan Länsirannalla. Sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 7 713.
Israelin miehittämille alueille perustettuja siirtokuntia on pidetty kansainvälisen lain vastaisina ja siten laittomina, mutta Israel on torjunut tulkinnan. Geneven neljännen sopimuksen 49.6. pykälän mukaan valtaajavalta ei saa valtaamalleen alueelle karkottaa tai siirtää osaa omasta siviiliväestöstään. Israel kuitenkin katsoo ettei se ole karkottanut tai siirtänyt siviiliväestöään siirtokuntiin.
Maantiede

Karnei Shomron sijaitsee Palestiinan Länsirannalla noin 20 kilometriä Kfar Saban kaupungista Israelissa itään.
Historia

Karnei Shomronin perusti joukko siirtolaisia vuonna 1977. Ensimmäiset siirtolaiset asuivat väliaikaisissa asumuksissa, mutta myöhemmin heille rakennettiin pysyviä asuntoja. Oman kunnallisvaltuustonsa Karnei Shomron sai vuonna 1991. Toisen intifadan aikana nainen sai surmansa terrori-iskussa vuonna 2001 ja kolme teiniä vuonna 2002.
Väestö

Kirjat Arban asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 7 713. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 6 100. Monet siirtokunnan asukkaista ovat siirtolaisia englanninkielisistä maista.
Karisma Films

Karisma Films on tamperelainen AV-alan tuotantoyhtiö, jonka ensimmäinen pitkä fiktio Leijonan Sydän esitettiin TV2:ssa 23. joulukuuta 2006. Tätä edelsi 23 teatteriesityskertaa Pirkanmaan Elokuvakeskuksen Niagara-teatterissa. Televisioesitystä seurasi DVD-levitys Pan-Visionin kautta syksyllä 2007. Yhtiön tuottajana toimii Markus Kosonen.
Kanadan kuninkaallinen laivasto

Kanadan laivaston lippu.
Kanadan kuninkaallinen laivasto (engl. Royal Canadian Navy, ransk. Marine royale canadienne) on Kanadan asevoimien meripuolustuksesta vastaava puolustushaara. Kanadan kuninkaallinen laivasto perustettiin 1. helmikuuta 1968, jolloin se yhdistettiin  maavoimien ja ilmavoimien kanssa. Nämä puolustushaarat muodostavat yhdessä Kanadan asevoimat (engl. Canadian Armed Forces). Ennen vuotta 1910 Britannian Kuninkaallinen laivasto vastasi alueen meripuolustuksesta.
Kanadan laivastoon kuului vuonna 2008 33 sotalaivaa, joista neljä sukellusvenettä. Sen palveluksessa oli 9 000 vakinaisessa palveluksessa olevaa merimiestä ja 4 000 reserviläistä. Laivaston päämaja sijaitsee Ottawassa, Ontariossa, mistä se johtaa kolmea osastoa:
Atlantin merivoimat (engl. Maritime Forces Atlantic, MARLANT), johon kuuluu Kanadan Atlantin laivasto ja jonka vastuulla on Kanadan Atlantin puoleisen merialueen valvonta. Alueeseen kuuluu myös arktiset osat. Osaston päämaja (MARLANTHQ) on CFB Halifaxissa Halifaxissa nova Scotiassa.
Tyynenmeren merivoimat (engl. Maritime Forces Pacific, MARPAC), johon kuuluu Kanadan Tyynenmeren laivasto ja jonka vastuulla on Kanadan Tyynenmeren puoleisen merialueen valvonta. Alueeseen kuuluu myös Kanadan länsiosien jäämerialueet. Osaston päämaja (MARPACHQ) on CFB Esquimaltissa lähellä Victoriaa Brittiläisessä Kolumbiassa
Laivaston reservin päämaja (engl. Naval Reserve Headquarters, NAVREHQ) HMCS Montcalmissa Pointe-a-Carcyssä Quebec Cityssä. Päämaja on vastuussa 24 reservipiiristä (engl. Naval Reserve Division).
MARCOMin muodostaminen

Canadian Forces Maritime Command eli MARCOM muodostettiin 1. helmikuuta 1968 yhdistettäessä Kanadan asevoimien puolustushaarat, jolloin sen päämaja sijoitettiin Atlantin merivoimien päämajan yhteyteen Halifaxiin. Yhdistymisen seurauksena laivaston univormut vaihdettiin vihreisiin kaikkien aselajien yhteiseen univormuun sekä otettiin käyttöön yhteiset arvoasteet maavoimien ja ilmavoimien kanssa. Yhdistymisen jälkeen ainoastaan olkamerkit ja lakit paljastivat merimiehet.
MARCOM palasi 1970 perinteisiin laivaston arvoasteisiin. Kanadan asevoimat ottivat käyttöön 1987 kussakin aselajissa omat univormut, jolloin laivaston univormut palasivat vanhaan lukuun ottamatta upseereiden aiemman kahdeksannappisen takin vaihtumista kuusinappiseen ja huivin pois jättämistä. Lisäksi komentajan nauha jätettiin pois ja arvoasteet merkittiin samoin kuin maavoimissa.
Kanadan asevoimien järjestelmä oli ensimmäinen kerta, jolloin nykyaikaisiin asevoimiin luotiin yhdenmukainen komentohierarkia kaikkiin aselajeihin ja puolustushaaroihin. Luomisen yhteydessä myös laivaston ilmavoimista tehtiin laivaston lentorykmentti (engl. Maritime Air Group), joka siirrettiin 1975 perustettujen Kanadan ilmavoimien (engl. Canadian Forces Air Command, AIRCOM) alaisuuteen.
MARCOMin päämaja sulautettiin 1990-luvun puolessa välissä osaksi Kansallista päämajaa (engl. Department of National Defence Headquarters, NDHQ)Ottawassa samassa yhteydessä kuin AIRCOMin päämaja siirrettiin Winnipegistä ja maavoimien päämaja Saint-Hubertista Quebecista.
Kanadan hallitus ilmoitti 16. elokuuta vuonna 2011 että Canadian Forces Maritime Commandin' nimeksi tulee vanha Royal Canadian Navy.
Aluskannan uudistaminen

Kanadan kuninkaallisen laivaston yksiköt kokivat perustettaessaan joitakin muutoksia. Ainoa palveluksessa ollut lentotukialus HMCS Bonaventure (CVL 22) oli toisen maailmansodan lopulla valmistunut ja siten lähellä käyttöikänsä loppua.  1970-luvun alussa päätettiin alus poistaa palveluksesta ilman korvaavaa alusta ja keskittyä perinteisimpiin aluksiin.
Aluskannan kasvattaminen aloitettiin 1972 neljällä Iroquois-luokan hävittäjällä, jotka perustuivat Britannian Kuninkaallisen laivaston Tribal-luokan aluksiin. Vuosikymmenen puolessa välissä laivasto pyrki hankkimaan palvelukseensa uuden helikopterein varustetun fregatti-luokan korvaamaan vanhentumassa olleet St. Laurent-, Restigouche-, Mackenzie- ja Annapolis-luokkien alukset. Alusluokaksi valittiin niin kutsuttu Kanadan partiofregatti (engl. Canadian Patrol Fregate, CPF)                  -tyyppiset alukset, joiden hankinnalle saatiin hallituksen valtuutus 1980-luvun alussa. Luokan aluksista kuusi valmistettiin 1980-luvun lopulla, jolloin luokka nimettiin Halifax-luokaksi ja samalla ilmoitettiin kuuden samanlaisen aluksen tilaamisesta. Kaikki luokan alukset rakennettiin Kanadassa.
Iroquois-luokan alukset päätettiin modernisoida 1980-luvun puolivälissä ja samalla muuttaa ilmatorjuntahävittäjiksi, jolloin aluksiin asennettiin Standard SM-2 ilmatorjuntaohjukset. Ohjelma sai nimen TRUMP (engl. Tribal Update and Modernization Program).
Uudet Kingston-luokan rannikkopuolustusalukset otettiin palvelukseen 1990-luvulla, jolloin Kanadan kuninkaallisen laivaston miinantorjunta ja valvontakyky parani merkittävästi. Luokan alusten miehistöinä käytetään reserviläisiä, joten ne toimivat samalla koulutusaluksina.
Operaatiot

Kanadan kuninkaallisen laivaston alukset ottavat osaa Naton Atlantin joukkoihin (engl. Standing Naval Forces Atlantic), osallistuvat harjoituksiin Norjan rannikolla tukien Kanadan sotilaallisia sitoumuksia Pohjois-Skandinavian alueella, partioivat Pohjois-Atlantilla ja Tyynellä valtamerellä valvoen Kanadan etuja ja suorittaa sukellusveneiden valvontaa Luoteis-Atlantilla osana Nato-joukkoja.
Kanadan kuninkaallinen laivaston kiirehti elo–syyskuussa 1990 Restigouche-luokan saattuehävittäjä HMCS Terra Novan, Iroquois-luokan hävittäjän HMCS Athabaskanin ja tukilaiva HMCS Protecteurin modernisointia Persianlahden sodan vuoksi. Alukset tukivat Persianlahden alueella olevia joukkoja operaatio Desert Shieldissä ja myöhemmin operaatio Desert Stormissa suojaten alueella olleita muita aluksia.
Kanadan kuninkaallinen laivaston osallistui 1990-luvun lopulla Adrianmerellä entisen Jugoslavian rannikon edustalla NATOn laivasto-osastoon Kosovon kriisin aikana. Se myös osallistui operaatio Apolloon eli Kanadan terrorisminvastaiseen operaatioon. Yhteensä 20 Kanadan kuninkaallisen laivaston alusta on palvellut Persianlahdella.
Palveluksessa oleva laivasto

Palveluksessa olevaan laivastoon kuuluu 33 pinta-alusta ja sukellusvenettä sekä runsaasti erilaisia tukilaivoja. Kalusto on suurin piirtein jaettu tasan Atlantille ja Tyynelle valtamerelle, vaikka Atlantilla onkin hieman enemmän kalustoa. Laivastoon kuuluu lisäksi lentokalustoa, joka on kuitenkin hallinnollisesti liitetty osaksi 1 Canadian Air Divisionia:
CH-124 Sea King aluksille sijoitetut helikopterit mahdollistavat sukellusveneidentorjunnan, etsintä- ja pelastustehtävät sekä tiedustelutehtävien suorittamisen. Kalusto kuuluu 12. Lennostoon, joka on jaettu kahteen tukikohtaan Shearwateriin ja Patricia Bayhin
CP-140 Aurora sukellusveneidentorjunta ja merialueiden valvonta lentokoneet on sijoitettu 14. ja 19. Lennostoihin
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kanadan kuninkaallinen laivasto Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Kanadan laivaston alus HMCS Toronto.
Käännös suomeksi
Vanilla Ninja

| Vanilla Ninja |
| --- | --- |
 Vanilla Ninja Viron Eurolaul -kilpailussa vuonna 2007. Kuvassa Piret Järvis, Lenna Kuurmaa ja Katrin Siska.
Tiedot
Toiminnassa:  2002–
Tyylilaji:  poprock hard rock
Kotipaikka:  Viro
Laulukieli:  englanti viro
Jäsenet:  Lenna Kuurmaa, laulu, kitara   Piret Järvis, laulu, kitara   Katrin Siska, kosketinsoitin   Triinu Kivilaan  
Entiset jäsenet:  Maarja Kivi, laulu, basso (2002–2004) 
Levy-yhtiö:  TopTen/Estonia   Bros Records   EMI   Capitol Records  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vanilla Ninja on vuonna 2002 perustettu virolainen poprock-yhtye. Yhtye edusti Sveitsiä vuoden 2005 Eurovision laulukilpailussa, ja on osallistunut myös Viron karsintoihin muutaman kerran. Vanilla Ninja on yksi kansainvälisesti menestyneimpiä virolaisia artisteja.
Yhtyeen alkuperäiseen kokoonpanoon kuuluivat Maarja Kivi, Lenna Kuurmaa, Katrin Siska ja Piret Järvis. Vuonna 2004 Maarja Kivi jätti yhtyeen ja hänen tilalleen tuli Triinu Kivilaan, joka puolestaan jätti yhtyeen vuonna 2005. Vanilla Ninjalta on ilmestynyt neljä studioalbumia: Vanilla Ninja vuonna 2003, Traces of Sadness vuonna 2004, Blue Tattoo vuonna 2005 ja Love Is War vuonna 2006. Yhtyeen viides studioalbumi Encore julkaistaan lokakuussa 2021.
Historia > Vanilla Ninjan perustaminen ja debyyttialbumi (2002−2003)

Vanilla Ninja perustettiin vuonna 2002. Alkuperäiseen kokoonpanoon lukeutuivat laulaja-basisti Maarja Kivi, laulaja-kitaristit Lenna Kuurmaa, Katrin Siska ja Piret Järvis. Kaikki yhtyeen jäsenet olivat hyviä laulajia ja päävokalistia vaihdeltiin eri lauluissa. Pääosan lauluista kuitenkin lauloivat Kivi ja Kuurmaa. Yhtyeen perustamisen aikoihin tuottajana toimi Sven Lõhmus.
Vuoden 2002 alkupuolella Maarja Kivi oli osallistunut Viron Euroviisukarsintaan Eurolauluun sijoittuen seitsemänneksi, jonka johdosta hänet valittiin jäseneksi Vanilla Ninjaan. Vuonna 2003 Vanilla Ninja osallistui Viron Euroviisukarsintoihin kappaleella "Club Kung Fu", ja voitti ylivoimaisesti puhelinäänestyksen. Lopullisen ratkaisun tehnyt asiantuntijaraati päätyi kuitenkin toisenlaiseen lopputuloksen, ja päätti lähettää naapurimaassa Latviassa pidettyyn loppukilpailuun Rufus-nimisen kokoonpanon kappaleella "Eighties Coming Back", ja jätti Vanilla Ninjan viimeiselle, eli kymmenennelle sijalle.
Euroviisukarsintojen nostattama suosio auttoi kuitenkin yhtyettä urallaan eteenpäin, ja toukokuussa 2003 yhtye julkaisi omaa nimeään kantaneen esikoisalbuminsa Vanilla Ninja, joka sisälsi "Club Kung Fu" -kappaleen alkuperäisversion lisäksi uudelleenmiksatun version sekä kolmetoista uutta englannin- sekä vironkielistä pop-kappaletta. Levy menestyi hyvin Virossa myytyään peräti 300 000 kappaletta, ja tasoitti tietä yhtyeen tulevalle menestykselle saksankielisessä Keski-Euroopassa.
Historia > Menestystä Keski-Euroopassa ja toinen studioalbumi (2004)

Kotimaassa menestymisen jälkeen yhtye siirtyi Saksan, Itävallan ja Sveitsin musiikkimarkkinoille. Yhtyeen ensimmäistä levyä, nimikkoalbumi Vanilla Ninjaa ei ollut levitetty ulkomaille. Sen sijaan uusi singlekappale "Tough Enough" julkaistiin Saksassa 8. joulukuuta 2003, Itävallassa 4. tammikuuta ja Sveitsissä 8. helmikuuta.
"Tough Enough" -singlen menestyksen siivittämänä julkaistiin ensiksi vanha kotimaan menestyskappale "Club Kung Fu" Saksassa, ja kolmas single "Don't Go Too Fast" 4.–5. huhtikuuta Saksassa ja Itävallassa, mutta kummassakaan maassa se ei sijoittunut top 20 -listoille. Single julkaistiin maaliskuussa myös Sveitsissä, mutta siellä se ei päässyt 100 myydyimmän singlen listalle. Saman vuoden kesäkuussa julkaistiin yhtyeen järjestyksessään toinen albumi Traces of Sadness, joka sisälsi "Tough Enoughin" ja "Don't Go Fastin" lisäksi useita muita kappaleita, kuten "When The Indians Cry" ja "Liar".
Uusi single, "Liar", sijoittui jälleen 25 myydyimmän joukkoon Saksassa ja Itävallassa, mutta huolimatta edeltävistä tapahtumista, jäi se Sveitsissä vasta sijalle 43. Yhtyeen seuraava, järjestyksessään viides single "When The Indians Cry", oli pehmeä, balladinomainen kappale. Se nousi Saksan listoilla kahdeksanneksi, Itävallassa seitsemänneksi ja Sveitsissä sijalle 27, mikä ei vastannut ennakko-odotuksia. Laulun musiikkivideolla esiintyy ensi kertaa yhtyeen uusi jäsen, 15-vuotias Triinu Kivilaan.
"When the Indians Cry" -kappaleen menestyshuumassa julkaistiin vielä singlelevy "Blue Tattoo", joka myös nousi myyntitilastoissa korkealle.