stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kauppakulma
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kauppakulma Wikimedia Commonsissa
Naripuut

| Naripuut |
| --- | --- |
 Putranjiva roxburghii
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Rosidit
Lahko::  Malpighiales
Heimo::  Naripuukasvit Putranjivaceae
Suku::  Naripuut Putranjiva  Wall.
Katso myös
   Naripuut Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Naripuut (Putranjiva) on naripuukasvien heimoon kuuluva kasvisuku ja heimon tyyppisuku. Ne ovat läheisiä rypälepuille (Drypetes). Naripuiden suvussa on neljä lajia, joita esiintyy tropiikissa ja subtropiikissa Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa, Pakistanista Japaniin ja Uuteen-Guineaan.
Naripuut kasvavat joko puiksi tai pensaiksi. Niiden kukat ovat yksineuvoisia ja teriöttömiä. Hedelmät ovat yksisiemenisiä luumarjoja.
Lajit

Putranjiva formosana, Putranjiva matsumurae, Putranjiva roxburghii ja Putranjiva zeylanica.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Putranjiva
Konjunktiivinen normaalimuoto

Konjunktiivinen normaalimuoto on propositiologiikassa loogisten lauseiden muoto. Lause on konjunktiivisessa normaalimuodossa, mikäli:
lause on konjunktio,
jokainen sen termi (konjunkti) on disjunktio, ja
jokaisen tällaisen disjunktion termi (disjunkti) on literaali, joka on joko yksittäinen propositiomuuttuja tai sen negaatio.
Toisin sanottuna lauseessa saa olla EI-konnektiiveja ainoastaan TAI-konnektiivien sisällä, TAI-konnektiiveja ainoastaan lauseen ainoan JA-konnektiivin sisällä (jos sellaista on), eikä siinä saa olla muita konnektiiveja. Esimerkiksi lause  (p_{0}\lor p_{1})\land \neg p_{2}\land (p_{0}\lor \neg p_{3}) on konjunktiivisessa normaalimuodossa.
Muuntaminen normaalimuotoon

Mikä tahansa totuusfunktio voidaan esittää konjunktiivisessa normaalimuodossa olevana lauseena. Näin ollen minkä tahansa loogisen lauseen voi muuntaa normaalimuodossa olevaksi lauseeksi, joka on loogisesti ekvivalentti alkuperäisen lauseen kanssa.
Konjunktiivista normaalimuotoa olevaan lauseen voi muun muassa johtaa disjunktiivisen normaalimuodon kautta niin, että lauseella  \alpha  muunnetaan lause  \neg \alpha  disjunktiivisen normaalimuotoon, josta voidaan De Morganin lakeja soveltamalla johtaa lauseen  \alpha  konjunktiivinen normaalimuoto.
Tällä tavalla aikaan saatu lause normaalimuodossa saattaa olla kuitenkin eksponentiaalisen kokoinen alkuperäiseen lauseeseen verrattuna. Jos lauseen ei tarvitse olla ekvivalentti, vaan riittää että se on yhtä toteutuva kuin alkuperäinen lause (esimerkiksi lauseen toteutuvuutta määritettäessä), voidaan soveltaa Tseitin-muunnosta, jolla tuloslauseen koko on lineaarinen alkuperäisen lauseen kokoon nähden.
Diane Lanen filmografia

Diane Lane Berliinin elo­kuva­juhlilla vuonna 2011.
Tämä on Diane Lanen filmografia.
Elokuvat

| Vuosi | Nimi | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1979 | Pienet sydämet (A Little Romance) | Lauren King |
| 1980 | Rakkauden kosketus (Touched by Love) | Karen |
| 1981 | Lännen tytöt (Cattle Annie and Little Britches) | Jenny (Little Britches) |
| 1982 | Faijallako vitsit vähissä? (National Lampoon Goes to the Movies) | Liza |
| 1982 | Kuutosjengi (Six Pack) | Breezy |
| 1983 | Outsiders – kolmen jengi | Cherry Valance |
| 1983 | Taistelu­kala | Patty |
| 1984 | Streets of Fire – liekehtivät kadut | Ellen Aim |
| 1984 | Cotton Club | Vera Cicero |
| 1987 | Joku seuraa sinua (Lady Beware) | Katya Yarno |
| 1987 | Big Town – elämä panoksena (The Big Town) | Lorry Dane |
| 1989 | Vaarojen maa | — |
| 1990 | Tohtorin toiveet (Vital Signs) | Gena Wyler |
| 1992 | Chaplin | Paulette Goddard |
| 1992 | Ase kadoksissa (My New Gun) | Debbie |
| 1992 | Viimeinen siirto (Knight Moves) | Kathy Sheppard |
| 1993 | Intiaanikesä | Beth |
| 1995 | Judge Dredd – tuomari | Judge Hershey |
| 1995 | Villi-Bill (Wild Bill) | Savannah Moore |
| 1996 | Jack | Karen Powell |
| 1997 | Hukkaan heitettyä rakkautta (The Only Thrill) | Katherine |
| 1997 | Murha valkoisessa talossa (Murder at 1600) | Nina Chance |
| 1998 | Kuoleman leikki (Gunshy) | Melissa |
| 1999 | Muutosten kesä (A Walk on the Moon) | Pearl Kantrowitz |
| 2000 | Koirani Skip (My Dog Skip) | Ellen Morris |
| 2000 | Meren raivo | Christine Cotter |
| 2001 | Glass House – Painajainen sijaisperheessä | Erin Glass |
| 2001 | Hardball | Elizabeth Wilkes |
| 2002 | Kohtalokas syrjähyppy | Constance ”Connie” Sumner |
| 2003 | Toscanan auringon alla | Frances |
| 2005 | Vain koiraihmisille | Sarah Nolan |
| 2005 | Fierce People | Liz Earl |
| 2006 | Hollywoodland | Toni Mannix |
| 2008 | Jumper | Mary Rice |
| 2008 | Untraceable – jälkiä jättämättä (Untraceable) | Jennifer Marsh |
| 2008 | Killshot | Carmen Colson |
| 2008 | Illat meren rannalla (Nights in Rodanthe) | Adrienne Willis |
| 2010 | Secretariat | Penny Chenery |
| 2013 | Man of Steel | Martha Kent |
| 2014 | Every Secret Thing | Helen Manning |
| 2015 | Trumbo | Cleo Trumbo |
| 2016 | Batman v Superman: Dawn of Justice | Martha Kent |
| 2016 | Pariisi saa odottaa (Paris Can Wait) | Anne Lockwood |
| 2017 | Justice League | Martha Kent |
| 2021 | Zack Snyder’s Justice League | Martha Kent |
Televisioelokuvat

| Vuosi | Nimi | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1990 | Kuoleman enkeli (Descending Angel) | Irina Stroia |
| 1995 | Viettelysten vaunu | Stella |
Ääninäyttelijänä

| Vuosi | Nimi | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2015 | Inside Out – mielen sopukoissa | äiti |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Diane Lane Wikimedia Commonsissa
Diane Lane Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Langhusin kirkko

| Langhusin kirkko Langhus kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2011.
Sijainti:  Nordre Follo, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Borgin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1975
Materiaali:  tiili
Istumapaikkoja:  600
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Langhusin kirkko (norj. Langhus kirke) on Nordre Follon kunnassa Norjassa sijaitseva tiilinen pitkäkirkko vuodelta 1975.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Langhusin kirkko Wikimedia Commonsissa
Dabke

Palestiinalaiset tanssimassa perinteistä Dabkea
Video: Beirutissa, Libanonissa eri väestökulttuuriryhmien naiset tanssivat yhdessä modernia Dabkea (samoin, kuin miehetkin tanssisivat)
Levantin alue, jossa dabkea perinteisesti tanssitaan
Dabke (arabiaksi دبكة (dabaka); myös Dabka, Dabki, Dubki, Dabkeh; monikossa Dabkaat) on jopa yli 4000 vuoden perinteen omaava, sekä perinnetanssi että moderni populaaritanssi Lähi-idässä, syntyseuduillaan Levantin alueelta (Palestiina, Jordania, Libanon, Syyria; osin myös Irakissa). Dabken monissa variaatioissa yhdistyvät sekä rivitanssi että avoimen piirin tanssi. Dabkea tanssitaan häissä ja muissa juhlissa, sekä myös tanssikahviloisa, ravintolaklubeilla ja spontaanisti vapaa-ajalla sekä sisällä että ulkosalla.
Dabken tanssirivi, avoin piiririvi tai kiemurteleva tanssirivi muodostetaan oikealta vasemmalle, tanssien käsi kädessä, kädet olkapäillä tai osissa tansseja vierekkäin kylki kyljessä. Dabken kaikille variaatioille on tyypillistä jalalla maahan polkaisut, kevyet potkut eteenpän, hypähdykset, pyörähdykset, sekä osalle yhdessä hitaammat nojailurytmiliikkeet kylkikyljessä. Tanssirivin ensimmäinen johtaa yleensä tanssia, taitavana tanssijana; perinteisissä versioissa muut tanssijat osin enempi tasatahtiin ja modernimmissa versioissa kukin tanssija enempi omaan tyyliinsäkin rivissä tanssien. Yleisöesityksissä tanssitaan sekä yleisöön päin että myös tanssirivit toisiaan vastatustenkin. Dabke-tanssiin voi liittyä mukaan ennestään täysin toisilleen tuntemattomanakin, tanssimaan käsi kädessä yhdessä. Modernimmissa versioissa useampikin pitkä tanssirivi kiemurtelee spontaanisti tanssitilassa ja sen eri osissa voidaan tanssia hyvinkin erilaisin askelin ja eri intensiteetillä, useampi sukupolvikin yhdessä tanssien. Dabke on sekä sosiaalinen että rytmillisesti ja liikunnallisesti monipuolinen tanssilaji.
Suomessa Levantin alueelta lähtöisin olevat, sekä myös irakilaiset ja muutkin dabken taitaja ja harrastajat tanssivat juhlissa, tanssikahviloissa ja vapaa-ajallaan dabkea.
Dabke-tanssit muistuttavat jonkin verran suomalaisten kansantanssien laulutansseja, joiden yleinen harrastaminen on sittemmin hiipunut.
Historia

Dabke arabiaksi دبكة (dabaka) tarkoittaa kirjaimellisesti "jalkojen tömistelyä".
Palestiinalaisen Dabken tanssityylin hypähtelyitten alkuperä saattaa olla kanaanilaisten ajan maanviljelyn hedelmällisyysriiteissä, joilla toivottiin hyvää satoa. Tanssihyppelyitten tarkoituksena oli karkottaa sadolta pahat voimat ja toivoa menestystä sadonkylvölle.
Yazbecin mukaan muinaiset foinikialaiset esittelivät tanssin maailmalle ja Dabke polveutuisi heidän tansseistaan, eli nykyajan Libanonista jo yli 4000 vuoden takaa.
Erään kansanperinteen mukaan Dabke sai syntynsä Levantissa käytännöllisen asian myötä. Kivitalojen katot tehtiin laittamalla puurunkojen päälle olkia ja savea, joka oli tiivistettävä polkemalla yhdessä (ta'awon, josta juontuu sana awneh, joka tarkoittaa "auttaa"). Kattojen polkemisista yhdessä juontuu laulu Ala Dalouna (arabiaksi على دلعونا), joka tarkoittaa "Mennäänpä auttamaan". Dabke-katontamppaus-tanssi ja sitä rytmittävä laulu yhdistivät siten huvin ja hyödyn.
Dabken perustanssiaskellus

Perusaskellus on 6-tahtinen. Tanssiaskelissa musiikkia voidaan myötäillä myös ylävartalolla rennosti.
Tanssijat seisovat käsi kädessä rivissä. Jalat ovat erillään, vasen jalka hieman edempänä.
Seuraavaksi kaikki tanssijat siirtävät vasemman jalan oikealle päin, oikean jalan editse, samalla polvia hieman notkistaen rytmikkäästi.
Sitten kaikki tanssijat siirtävät oikean jalan oikealle päin, vasemman jalan takaa ja siitä takaviistosti oikealle puolelle. Näin palataan tanssin aloitusasentoon, eli jalat erillään ja vasen jalka hieman edempänä.
Toistetaan edellä kuvattu. Näin tanssitaan dabken perustanssin 4 ensimmäistä askellusta.
Seuraavaksi kaikki tanssijat nostavat vasenta jalkaa suorana hieman ylös ilmaan, jalka etuviistoon (matala kevyt potku). 
Sitten ilmaan hieman nostettua vasenta jalkaa koukistetaan polvesta, nostaen polvea hieman ylöspäin, jolloin jalkateräkin nousee ylemmäs maasta (nosto), 
Sitten polvesta koukkuun ylösnostettu vasen jalka tömäytetään maahan (polkaisu), hieman oikeaa jalkaa edemmäksi. Tämä on dabken perustanssin tärkein askellus, tanssin tunnusomaisin piirre.
Näin palataan samalla myös aloitusasentoon, eli jalat erillään ja vasen jalka hieman edempänä. 
Em. loppuvaiheista muodostuu dabken perustanssin 2 jatkotahtia, eli perustanssi on 6-askelista.
Dabken perustanssissa toistetaan sitten em. askellussarjaa, tanssipiiririvin edeten oikealle päin.
Dabke-tansseissa on perusaskelkuvion lisäksi lukematon määrä muita tanssiaskelluskuvioita, erilaisin askelin, potkaisuin, tömistyksin, hypyin ja pyörähdyksin, sekä jalat paikallaan suoritettavia kylkikyljessä rytmiliikkeitä. Osassa dabke-tansseja on myös, etenkin kärkitanssijan suorittamia soolotanssiosia tanssipiirin keskellä. Myös dabke-tanssimusiikin rytmilajien vaihdellessa.
Dabke-tanssilaulut

Nais- ja miesartisteilta on lukuisia, tempoltaan ja sanoituksiltaan monentyyppisiä lauluja Dabke-tansseja varten. 
Muutamat tunnetuimmat ja suosituimmat laulut, kuten Dal Ouna (دلعونا), Al Jafra (الجفرا), Al Dahiyya (الدحية) ja Zareef il-Tool (ظريف الطول), ovat myös Dabke-musiikkityylejä jo itsessäänkin. Niissä sanoitukset voivat vaihdella huomattavastikin eri esitysversioissa ta niitä saattaa yhdistää vain yksi sanoituskohta (esim. kuuluisassa dabke-rakkauslaulussa Ala Dal Ouna, Jafra), mutta niiden musiikkirytmi on yhtenäinen ja tunnistettavissa. Sanoitusvariaatioita voi olla satojakin. Dabke-musiikissa on hyvin moninaisia sanoituksia rakkaudesta, elämästä. sekä etenkin Libanonissa ja Syyriassa myös ns. baari-lauluja ja esim. sosiaalisen median virtuaalisuuden vertaamista käsikädessä dabke-tanssimiseen.
Perinteinen dabke-musiikki on yksirytmistä tai vaihtelevarytmistä (eli siinä ei kulje useita rytmejä rinnakkain), kuten Lähi-idän perinteinen musiikki yleensäkin, sekä kuten myös Euroopan ja Aasian perinteinen musiikki valtaosin myös. Afrikan monirytmisestä musiikkiperinteestä (jossa voi olla 6 tai 7 rytmiäkin rinnakkain) lähtöisin olevaa, globaalissa populaarinykymusiikissa yleistä monirytmisyyttä (esim. basso- ja diskattirytmit) on kuitenkin dabke-tekno-variaatiossa.
Perinteistä dabke-musiikkia ja elektronisia soittimia on yhdistetty Shamstep -genressä.
Dabke-musiikin soittimia

Perinteisiä ja yhä laajalti käytettyjä soittimia dabke-tanssilauluesityksissä ovat:
Oud (عود), jo ainakin Mesopotamian ajoilta periytyvä, nykymuodossaan persialaispohjainen soitin, josta luuttukin on kehittynyt. Kaikukopaltaan puolipäärynän muotoinen, ei-kaartuvalla kaulalla, 5-8 paria kieliä. Tuottaa syvän ja täyteläisen äänen.
Mijwiz (مجوز), kahdesta bambuhuilusta koostuva huilusoitin, joka on suosittu erityisesti Libanonissa, mutta myös muuallakin Levantissa. Molemmissa putkissa on sormireiät sävelten muodostamiseen.
Tablah (دربوكة‎) tai Darbuka, pienehkö koristeellinen käsirumpu, jota soitetaan asettamalla se joko vasempaan kainaloon tai jalkojen väliin, sekä rummuttamalla keskeltä kovempien äänien saamiseksi ja raunalta terävempien keskikovein äänien saamiseksi. Aiemmin rumpukalvo valmistettiin eläinten tai kalojen nahasta, mutta nyttemmin muovista, joita totetaan erityiesti Alexandriassa, Egyptissä.
Daf (دُفْ‎) tai Riq (رق‎), tamburiinin kaltainen rumpusoitin, jossa on vuohen- tai kalannahkainen rumpukalvo, sekä sivuilla metallisia helistimiä (joista tulee ääni, jos soitinta helistetään). Tämä lyömäsoitin on yleisesti käytetty Lähi-idän klassisessa musiikissa.
Arghul, (يرغول), antiikin Egyptin ajoilta peräisin oleva kaksoisklarinetti, jota soitetaan yhä nykyäänkin erityisesti Palestiinassa ja Egyptissä. Vain toisessa putkessa on sormireiät sävelten muodostamiseen. Käytetään etenkn Dabke-musiikkikappleissa soiton alussa soolosoittimena laulajan kera (ks. Al-Shamaliyya dabke).
Myös jo pitkään elektroniset soittimet, sähkökitarat ja erityisesti sähköiset kosketinsoittimet ovat olleet mukana dabke-tanssimusiikissa. Dabke-tanssijuhlissa on nykyäänkin tärkeää että tilaisuudessa on laulamassa ja soittamassa elävän musiikin yhtye, jotta musiikki ja tanssiminen voidaan sovittaa yhteen parhaiten.
Tunnettuja Dabke-tanssimusiikin nykyesittäjiä

Fares Karam, (فارس كرم, synt. 25. kesäkuuta 1973), libanonilainen laulaja, joka on tunnettu koko Lähi-idässä ja konsertoinut myös Euroopassa, Amerikoissa ja Australiassa.
Majd Al Ali (مجد العلي), syyrialainen dabke-laulaja
Sarah El Badawiya (ساره البدوية), libanonilainen dabke-laulaja
Saria Al Sawas (سارية السواس, synt. 6.5.1981), syyrialainen laulaja, laajalti kuuluisa, elektronisen tanssimusiikin dabke-laulujenkin esittäjä.
Assi El Hallani (عاصي الحلاني, synt. 28.11.1970), libanonilainen laulaja, jonka ura käynnistyi 17-vuotiaana musiikkikilpailusa.
Mohammed Assaf (محمد عساف, synt. 1.9.1989). palestiinalainen laulaja, joka nousi kuuluisuuteen etenkin 2013, voitettuaan Arab idols -kisan toisen kauden. Hän esittää dabke-lauluja ja arabialaista populaarimusiikkia.
Toni Qattan (طوني قطان, synt. 11.8.1985), palestiinalais-jordanialainen laulaja ja lauluntekijä
Ali Al Deek (علي الديك, synt. 1971), syyrialainen laulaja, joka esittää perinnemusiikkia modernimmassa muodossa.
Melhem Zein (ملحم زين, synt. 22.10.1982), libanonilainen laulaja.
Omar Souleyman (عمر سليمان, synt. 1966), syyrialainen elektronisen perinne-fuusio-tanssimusiikin tekijä, joka yhdistelee dabke-, kurdi-helparke- ja khigga-tanssimusiikkia elektronisten kosketininstrumenttien kera. Hän on tullut kuuluisaksi Lähi-idän ulkopuolellakin ja on konsertoinut Suomessakin kahdesti (2010 Flow-festivaalilla ja 2017 Tavastia-klubilla).
Maailmanennätykset

Elokuulla 2011, ryhmä libanonilaisessa kylässä Dhour El Choueir teki voimassa olevan maailmanennätyksen Dabke-rivitanssin osanottajamäärässä. Kylässä Dhour El Choueir -kesäfestivaalilla 5,050 ihmistä tanssi yhdessä Dabkea.
Aiemmin Tollab, libanonilaisten opiskelijoiden yhdistys Kanadan Montrealissa, La Troupe Folklorique Les Chevaliers du Liban -festivaaleilla kokosi 4,475 ihmistä tanssimaan yhdessä Dabkea Montrealn Marcelin Wilson -puistossa.
Vieläkin aiemmin 2,743 palestiinalaista tanssi yhdessä Dabkea Acren kaupungissa Israelissa
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
WikiHow, Dabken perusaskeleet (englanniksi).
Libanonilaispojat tanssivat modernia dabkea
Dabketna, infoa dabkesta, dabke-variaatioiden opastusvideoita, tietoa dabke-festivaaleista.
El-Funoun Palestinian Dance Troupe, palestiinalainen dabke-tanssin esiintyjäryhmä.
Al Yarmouk -yliopiston tanssiryhmä esittää jordianialaisia dabke-variaatioita.
Alaviittimiehet tanssivat Dabkea, 1880
Palestiinalaiset naiset tanssivat Dabkea
Palestiinalaismiehet tanssivat Dabkea
Naiset tanssivat Dabkea
Käännös suomeksi
Lapsia ja aikuisia

| Lapsia ja aikuisia |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Aleksi Salmenperä
Käsikirjoittaja:  Pekko Pesonen
Tuottaja:  Petri Jokiranta  Tero Kaukomaa
Kuvaaja:  Tuomo Hutri
Leikkaaja:  Kimmo Taavila
Pääosat:  Minna Haapkylä  Kari-Pekka Toivonen   Minttu Mustakallio   Tommi Eronen   Pekka Strang
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  17. syyskuuta 2004
Kesto:  102 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lapsia ja aikuisia – kuinka niitä tehdään? on vuonna 2004 ensi-iltaan tullut Aleksi Salmenperän esikoispitkäelokuva. Elokuva oli hänen lopputyönsä Taideteolliseen korkeakouluun. Minttu Mustakallio voitti elokuvasta parhaan naissivuosan Jussi-palkinnon vuonna 2005. Elokuva oli lisäksi ehdolla samana vuonna seuraavissa Jussi-palkintokategorioissa: paras elokuva, paras ohjaus, paras naispääosa (Minna Haapkylä), paras käsikirjoitus, paras musiikki ja paras leikkaus.
Elokuva kertoo kolmekymppisistä Venlasta ja Anterosta, jotka elävät vakiintuneessa parisuhteessa. Suhdetta kuitenkin hiertää peruskysymys: hankimmeko lapsia vai emme? Venla haluaa äidiksi, mutta Antero pelkää perheen sitovan liikaa ja häiritsevän hänen pikaluistelu-uraansa.
Venla on kuitenkin päättänyt saada lapsen ja pyytää apua työpaikkansa naislääkäriltä Sadulta. Toistensa seurassa viihtyvät naiset rakastuvat yllättäen toisiinsa, mikä vaikuttaa monien muidenkin elämään.
Outsider-taide

Naispatsaita Nek Chandin Kivipuistossa (Rock Garden), Chandigarhissa, Intiassa.
Sveitsiläisen Adolf Wölflin (1864 –1930) teos.
Leonard Knightin Pelastuksen vuori (Salvation Mountain), Nilandissa, Yhdysvalloissa.
Outsider-taide on taidemaailman käytäntöjen, kuten taidekoulutuksen, galleriamaailman ja apurahajärjestelmän ulkopuolella tehtyä kuvataidetta. Outsider-taiteilijat tekevät taidetta omassa asuinympäristössään tai he tarvitsevat erityistä tukea taiteen tekemiseen. Heidän teoksiaan saatetaan kuitenkin esittää näyttelyissä, taidegallerioissa ja taidemuseoissa.
Outsider-taiteessa on kaksi pääsuuntausta. Toinen korostaa ulkopuolisuutta ja itseoppineisuutta art brut -taiteen perinteitä jatkaen. Toinen pääsuuntaus perustuu kansantaiteeseen ja kansanomaiseen oppimiseen. Näiden lisäksi käsitteen piiriin ovat tulleet 2000-luvulla erityistä tukea tarvitsevien taiteilijoiden ateljeet ja heidän tekemänsä erityistaide.
Outsider-taide on taidetta, jossa on naivistinen ominaisuus. Sitä tekevät usein ihmiset, joita ei ole koulutettu taiteilijoiksi tai joita ei tavallisesti yhdistetä taiteen tekemiseen. Tähän ryhmään kuuluvat lapset, psykiatriset potilaat ja vangit.
Eurooppalaisten outsider-taiteen parissa työskenteleviä henkilöiden ja organisaatioiden yhteistyöverkosto on vuonna 2009 perustettu European Outsider Art Association EOA.
Suomessa tunnetuimpia outsider-taiteen muotoja ovat nykykansantaide eli ITE-taide ja erityistaide. Outsider-taide viittaa perinteisesti visuaaliseen taiteeseen. Kuvataiteilijoiden lisäksi Suomesta löytyy erinomaisia outsider-muusikoita, performanssia, teatteria sekä maailmallakin kiertäneitä elokuvia.
Outsider Art Finland - verkoston ylläpitämä Outsider Art Festival, OAF, järjestetään vuosittain osana Helsingin juhlaviikkoja. Outsider Art Festivalin ohjelmiston suunnittelun ja päätökset tekee taiteellinen työryhmä, joka koostuu outsider-taiteen tekijöistä ja taiteilijamentoreista musiikin, kuvataiteen, elokuvan ja esittävän taiteen aloilta. Ohjelmisto on kuratoitu avoimella, valtakunnallisella haulla. OAF festivalin tuottaa Outsider-taiteen agentuuri Pertin Valinta
Lisätietoja www.outsiderart.fi OAF
Juuret ”mielisairaiden taiteessa”

Outsider-taiteen juuret ovat mielisairaaloiden potilaiden taiteessa. Vanhimmat säilyneet potilaiden piirustukset ovat peräisin 1800-luvun alkupuoliskolta Yhdysvalloista ja Britanniasta. 1800-luvun loppupuolella pieni joukko lääkäreitä alkoi kerätä potilaiden töitä diagnostisiin ja tieteellisiin tarkoituksiin. Aiemmin oli yleisesti tapana hävittää potilaiden työt päivän päätteeksi. 1900-luvun edetessä suhtautuminen psykiatristen potilaiden taiteeseen alkoi vähitellen muuttua. Länsimaisen kulttuurin piiri oli avautumassa vieraille vaikutteille, ja mielisairaiden luomien teosten löytäminen taiteeksi oli osa tätä kehitysprosessia. Outsider-taide sai alkusysäyksen näiden kuvataiteesta kiinnostuneiden psykiatrien myötä. Psykiatrisen taiteen huomioimiseen vaikuttivat myös Sigmund Freudin ja Carl Jungin suuren suosion saavuttaneet teoriat alitajuisesta.
Merkittäviä julkaisuja :
Italialainen lääkäri ja psykiatrisen taiteen keräilyn uranuurtaja Cesare Lombroso julkaisi vuonna 1864 teoksen Genio e follia (Nerous ja hulluus).
Vuonna 1907 Paul Gaston Meunier julkaisi kirjailijanimellä Marcel Réja teoksen L’Art chez les fous (Hullujen taide). Meunier oli lääkäri ja psykiatri, joka kirjoitti myös taidearvosteluja.
Vuonna 1921 sveitsiläinen Walter Morgenthaler julkaisi laajan tutkielman Ein Geisteskranker als Künstler (Mielisairas taiteilijana), jossa käsitteli myöhemmin kaikkien aikojen tunnetuimmaksi outsidertaiteilijaksi kohonneen Adolf Wölflin tuotantoa ja taiteilijuutta.
Vuonna 1922 ilmestyi Hans Prinzhornin kirja Bildnerei der Geisteskranken (Mielisairaiden taide). Prinzhorn, joka oli opiskellut psykiatrian lisäksi myös taidehistoriaa ja filosofiaa, analysoi teoksessaan Heidelbergin psykiatrisen klinikan kokoelman potilastöitä.
Ranskalainen taiteilija Jean Dubuffet sai käsiinsä Prinzhornin teoksen vuonna 1923. Hän ei osannut lukea teoksen saksankielistä tekstiä, mutta teosten kuvat tekivät häneen voimakkaan vaikutuksen. Parikymmentä vuotta myöhemmin Dubuffet palasi taiteen valtavirran ulkopuolella tuotettujen teosten pariin ja alkoi kerätä psykiatristen potilaiden taidetta. Dubuffet totesi teosten nimittämisen mielisairaiden taiteeksi liian leimaavaksi ja päätti ottaa käyttöönsä kunnioittavamman termin art brut eli raakataide.