stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
KV57
Tutkimuksen historia

Edward Russell Ayrton (1908): löytö ja kaivaukset
Theodore Davis (1912): kartoitus
Harry Burton (1923): valokuvaus
Service des Antiquités (1934): entisöinti
Erik Hornung (1971): valokuvaus
Kuvia

Haudan 3D-malli
Haudan seinämaalauksia
Haudan seinämaalauksia ja sarkofagi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta KV57 Wikimedia Commonsissa
Kuninkaiden laakson haudat
KV1 · KV2 · KV3 · KV4 · KV5 · KV6 · KV7 · KV8 · KV9 · KV10 · KV11 · KV12 · KV13 · KV14 · KV15 · KV16 · KV17 · KV18 · KV19 · KV20 · KV21 · KV22 · KV23 · KV24 · KV25 · KV26 · KV27 · KV28 · KV29 · KV30 · KV31 · KV32 · KV33 · KV34 · KV35 · KV36 · KV37 · KV38 · KV39 · KV40 · KV41 · KV42 · KV43 · KV44 · KV45 · KV46 · KV47 · KV48 · KV49 · KV50 · KV51 · KV52 · KV53 · KV54 · KV55 · KV56 · KV57 · KV58 · KV59 · KV60 · KV61 · KV62 · KV63 · KV64 · KV65 · KVA · KVF
Kari Kola

Kari Kola (s. 1978) on joensuulainen valotaiteilija ja Valoparta Oy:n yrittäjä. Kola on erikoistunut suuriin ulkoinstallaatioihin.
Kola on toiminut maailmalla suurien ulkoilmateosten pioneerina ja suomalaisen valotaiteen edelläkävijänä. Hän on toiminut vuodesta 2001 lähinnä valon parissa. Hänellä on kokemusta muun muassa näyttelyiden, teatterin, tanssiteosten, festivaalien, klassisen musiikin ja oopperoiden parista. Vuodesta 2008 Kola on keskittynyt valotaiteen kehittämiseen ja suuriin ulkona toteutettaviin teoskokonaisuuksiin, jotka voivat sisältää  useita taidemuotoja.[lähde? ]
Kola on toiminut taiteellisena ja teknisenä vastaavana useissa tapahtumissa ja festivaaleissa ympäri Suomea.[lähde? ]
Kolan suunnittelema revontuliaiheinen valotaideteos Mikkelin keskussairaalan pääsisäänkäynnissä. Teos on vuodelta 2018.
Suuria valoteoksia hän on toteuttanut muun muassa Tšekin Prahassa (Magical Garden 2015), Portugalin Cascaisissa (Nordic Elements 2013, 4 Elements with Nuno Maya & Sylvain Moreau 2014 ja Magical Garden 2016), Sloveniassa Ljubljanassa (Park Geometrica 2015), Turkissa Istanbulissa (Light is Here 2015), Ranskassa Pariisissa (Light is Here 2015), Kroatiassa Pulassa (Nordic Wave 2015), Hollannissa Eindhovenissa (Magical Garden 2016 ja Story of Light 2017), Englannissa Durhamissa (Frequencies 2017).
Suomessa Kolan töitä on nähty pitkään, muun muassa Kaivos elää Outokummun vanhassa kaivoksessa 2010 ja 2011, Vesitorni Tampereen Näsinneulassa 2012, Joen varjot, Valonkaupunki 2013 Jyväskylässä, Maailma elää 2014 Jyväskylän messujen yössä, Koski Tampereen valoviikkojen 50-vuotisjuhlateos 2015 ja Color Park LUX-Helsinki 2016, Luminous Finland 100 Suomen 100-vuotisjuhlien pääteos.
Kola on tehnyt Luminous Finland 100 -valoteossarjan, joka on yksi suurimmista valoteossarjoista maailmassa. Hän avasi YK:n kansainvälisen Valon vuoden 2015 teoksellaan Light Is Here Unescon pääkonttorissa Pariisissa.
Tammikuussa 2018 Kola osti Joensuun Botania-puutarhan, ja hänen tavoitteenaan on kolminkertaistaa kävijämäärä sekä saada puutarhalle kansainvälistä julkisuutta.
Aiheesta muualla

Kari Kolan taiteilijasivut
Kari Kolan yritys - Valoparta
Suomalainen valotaiteilija suunnittelee maailman suurinta valoteosta Petran kalliokaupunkiin. Yle 25.7.2018
Jürgen Fanghänel

| Jürgen Fanghänel |
| --- | --- |
 Jürgen Fanghänel, 1980
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. elokuuta 1951 (ikä 73) Limbach-Oberfrohnae, Itä-Saksa
Kansalaisuus:  Itä-Saksa
Nyrkkeilijä
Pituus:  186 cm
Paino:  90 kg
Painoluokka:  raskassarja
Kätisyys:  vasenkätinen
| Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Maa:   Itä-Saksa> Miesten nyrkkeily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Moskova 1980 | 81+ kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | München 1982 | 91 kg |  |
|  Pronssia | Belgrad 1978 | 81+ kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Halle 1977 | 81+ kg |  |
|  Hopeaa | Tampere 1981 | 91 kg |  |
|  Pronssia | Köln 1979 | 91+ kg |  |
Jürgen Fanghänel (s. 1. elokuuta 1951 Limbach-Oberfrohna) on entinen itäsaksalainen nyrkkeilijä, jonka nyrkkeilyura ajoittui 1970- ja 80-luvuille. Hän saavutti urallaan olympiapronssia, MM-hopeaa ja EM-hopeaa.
Nyrkkeilyura > Moninkertainen kansallinen mestari

Fanghänel aloitti nyrkkeilyuransa vuonna 1968 kotiseudullaan Oberfrohnassa ja siirtyi 19-vuotiaana Karl-Marx-Stadtiin ja edelleen 1973 Geraan. Ensimmäisen kerran hänestä tuli vuonna 1972 Itä-Saksan raskaansarjan mestari voitolla Dieter Limantista. Vuosina 1973 ja 1974 hän ei saavuttanut kansallista mestaruutta, mutta sen jälkeen hänestä tuli Itä-Saksan raskaansarjan mestari seitsemän kertaa peräkkäin vuosina 1975-1981.
Nyrkkeilyura > Alkuvuosina ei kansainvälistä mitalimenestystä

Jürgen Fanghänel ei saavuttanut ensimmäisissä 1970-luvun kansainvälisissä suurturnauksissaan heti menestystä. Ensimmäinen kansainvälinen suurturnaus oli vuoden 1972 Münchenin olympialaiset, joissa Jürgen Fanghänel voitti ensimmäisessä ottelussa Bulgarian Atanas Suvandšijevin, mutta puolivälierässä vastaan tuli Romanian Ion Alexe, jolle hän koki tappion. Seuraavan vuoden EM-kisoissa Belgradissa hän hävisi pistein Länsi-Saksan Peter Hussingille  ja vuoden 1975 EM-kisoissa Katowicessä Neuvostoliiton Viktor Uljanitšille. Montrealin vuoden 1976 olympialaiset eivät olleet Fanghänelille edellenkään suosiolliset, sillä hän hävisi ensimmäisen ottelunsa Neuvostoliiton Viktor Ivanoville niukasti pistein 3-2.
Nyrkkeilyura > Vuosien 1977-1982 olympia-, MM- ja EM-mitalisti

Vuoden 1977 EM-kisat järjestettiin Itä-Saksassa Hallessa, ja niissä Jürgen Fanghänel eteni voitoilla Belgian Robert Desnouckista, Länsi-Saksan Wolfgang Gruberista ja Bulgarian Atanas Suvandšijevista loppuotteluun, jossa hän kohtasi Neuvostoliiton Jevgeni Gorstkovin. Gorstkov tyrmäsi Fanghänelin 2. erässä. Vuonna 1978 käytiin toiset MM-kisat Belgradissa. Fanghänel otti kahdessa ensimmäisessä ottelussa voitot Länsi-Saksan Hussingista ja Ranskan Dominique Natosta, mutta koki tappion välierässä Jugoslavian Dragomir Vujkovićille. Näin tuloksena oli MM-pronssi. Länsi-Saksan Kölnissä käydyissä vuoden 1979 EM-kisoissa Fanghänel eteni välierään voitolla Ruotsin Anders Eklundista, mutta koki välierätappion Länsi-Saksan Hussingille. Moskovan vuoden 1980 olympialaisissa Fanghänel saavutti vihdoin olympiamitalin voitettuaan kaksi ensimmäistä ottelua eli Ecuadorin Luis Castillon ja Bulgarian Petar Stoimenovin. Tappio tuli välierässä Neuvostoliiton Pjotr Zajeville. Seuraavan vuoden EM-kisoissa Tampereella Fanghänel uusi EM-hopean voittamalla ennen loppuottelua Ruotsin Roger Anderssonin, Norjan Søren Thomsenin ja Bulgarian Vasili Bosakovin. Loppuottelussa tuli tappio Neuvostoliiton Aleksandr Jagubkinille. Mitalimenestys jatkui Fanghänelillä vielä vuoden 1982 MM-kisoissa Münchenissä voitettuaan Unkarin Gyula Alvicsin, Bulgarian Bosakovin ja Kuuban Hermenegildo Baezin. Näin hän oli jälleen loppuottelussa ja tuli tappio Neuvostoliiton Jagubkinille.
Uran jälkeen

Kilpailu-uransa jälkeen Jürgen Fanghänel toimi nyrkkeilyvalmentajana SG Wismut Gera-seurassa ja työskenneltyään sosiaalipedagogian opintojen jälkeen kouluttajana nuorisokodissa Gelsenkirchenissä läntisessä Saksassa vuoden 2015 loppuun asti. Sen jälkeen hän palasi synnyinseudulleen itäiseen Saksaan Geraan.
KHL-kausi 2009–2010

| KHL-kausi 2009–2010 |
| --- | --- |

Laji:  jääkiekko
Järjestyksessä oleva kausi:  2.
Maa:   Kazakstan  Latvia  Valko-Venäjä  Venäjä
Joukkueiden määrä:  24
Sarja alkoi:  10. syyskuuta 2009
Sarja päättyi:  27. huhtikuuta 2010
Runkosarjan voittaja:  Salavat Julajev Ufa
Mestari:  Ak Bars Kazan
Pistepörssin voittaja:  Sergei Mozjakin
  ← 2008-2009 :  2010-2011 → 
KHL-kausi 2009–2010 oli jääkiekkosarja KHL:n toinen kausi. Runkosarja alkoi 10. syyskuuta 2009 ja päättyi 7. maaliskuuta 2010. Sarjaan osallistui 24 joukkuetta, joista 21 Venäjältä ja yksi joukkue Latviasta, Kazakstanista ja Valko-Venäjältä.
Toisen KHL-kauden mestaruuden voitti Ak Bars Kazanista.
Uudistukset

16. kesäkuuta 2009 KHL:n hallintoneuvosto ilmoitti uudistuksista jotka koskivat tulevaa kautta 2009–10.
Uutena joukkueena liigaan liittyi jekaterinburgilainen HK Avtomobilist. Edellisellä kaudella mukana ollut HK Himik Voskresensk ei puolestaan osallistunut taloudellisten vaikeuksien vuoksi, joten joukkuemäärä säilyi ennallaan 24:ssä.
Kaudella 2009–2010 joukkueet jaettiin neljään divisioonaan maantieteellisesti. Lisäksi joukkueet jaettiin itäiseen ja läntiseen konferenssiin, jotka molemmat koostuivat kahdesta kuuden joukkueen divisioonasta. Saman divisioonan joukkueet kohtasivat kauden aikana neljä kertaa, kun muiden divisioonien joukkueita vastaan pelattiin vain kahdesti.
Kummankin konferenssin kahdeksan parasta joukkuetta selviytyivät pudotuspeleihin. Pudotuspelit pelattiin NHL:n tapaan ensisijaisesti konferenssien sisäisinä, joten molemmissa konferensseissa pelattiin puolivälierät, välierät ja finaalit. Konferenssien voittajat pelasivat kauden päätteeksi Gagarin Cupista.
Joukkueiden pelaajilleen maksamien palkkojen kokonaissumma ei saanut ylittää 620 miljoonaa ruplaa eikä alittaa 200 miljoonaa ruplaa. Jokainen joukkue sai kuitenkin nimetä yhden pelaajan, jonka palkkaa ei huomioitu kokonaissummassa.
KHL:n ensimmäinen varaustilaisuus järjestettiin 1. kesäkuuta 2009. Kukin joukkue sai suojata 25 nuorta (17–21 v.) pelaajaansa ennen tilaisuutta.
Maalivahdin alue kutistettiin NHL-sääntöjen mukaiseksi.
Sarjajärjestelmä kaudella 2009–10

Joukkueet jaettiin kahteen konferenssiin, itäiseen ja läntiseen. Konferenssijaot olivat seuraavat:
| Konferenssi | Divisioona | Joukkue | Kaupunki |
| --- | --- | --- | --- |
| Läntinen | Bobrov |  HK Dynamo Moskova | Moskova |
| Läntinen | Bobrov |  HK TsSKA Moskova | Moskova |
| Läntinen | Bobrov |  HK Spartak Moskova | Moskova |
| Läntinen | Bobrov |  SKA Pietari | Pietari |
| Läntinen | Bobrov |  Dynamo Riika | Riika, Latvia |
| Läntinen | Bobrov |  Dynamo Minsk | Minsk, Valko-Venäjä |
| Läntinen | Tarasov |  HK Lokomotiv Jaroslavl | Jaroslavl, Jaroslavlin alue |
| Läntinen | Tarasov |  HK Atlant | Mytištši, Moskovan alue |
| Läntinen | Tarasov |  HK Torpedo Nižni Novgorod | Nižni Novgorod, Nižni Novgorodin alue |
| Läntinen | Tarasov |  HK Severstal Tšerepovets | Tšerepovets, Vologdan alue |
| Läntinen | Tarasov |  HK MVD | Balašiha, Moskovan alue |
| Läntinen | Tarasov |  HK Vitjaz Tšehov | Tšehov, Moskovan alue |
| Itäinen | Harlamov |  Ak Bars Kazan | Kazan, Tatarstan |
| Itäinen | Harlamov |  HK Metallurg Magnitogorsk | Magnitogorsk, Tšeljabinskin alue |
| Itäinen | Harlamov |  HK Traktor Tšeljabinsk | Tšeljabinsk, Tšeljabinskin alue |
| Itäinen | Harlamov |  HK Lada Toljatti | Toljatti, Samaran alue |
| Itäinen | Harlamov |  Neftehimik Nižnekamsk | Nižnekamsk, Tatarstan |
| Itäinen | Harlamov |  HK Avtomobilist | Jekaterinburg, Sverdlovskin alue |
| Itäinen | Tšernyšov |  HK Avangard Omsk | Omsk, Omskin alue |
| Itäinen | Tšernyšov |  HK Salavat Julajev Ufa | Ufa, Baškortostan |
| Itäinen | Tšernyšov |  Barys Astana | Astana, Akmolan alue, Kazakstan |
| Itäinen | Tšernyšov |  HK Sibir Novosibirsk | Novosibirsk, Novosibirskin alue |
| Itäinen | Tšernyšov |  HK Amur Habarovsk | Habarovsk, Habarovskin aluepiiri |
| Itäinen | Tšernyšov |  HK Metallurg Novokuznetsk | Novokuznetsk, Kemerovon alue |
Joukkueet pelasivat jokaista oman divisioonansa joukkuetta vastaan kaksi kertaa kotona ja kaksi vieraissa. Lisäksi jokainen joukkue pelasi kaikkia muissa divisioonissa pelanneita joukkueita vastaan kerran kotona ja kerran vieraissa. Näin jokainen joukkue pelasi runkosarjassa 56 ottelua.
Runkosarjassa parhaiten sijoittunut palkittiin Venäjän mestarina. Lisäksi palkittiin toiseksi ja kolmanneksi sijoittuneet joukkueet. Lisäksi pudotuspeleihin selviytyneet, eli konferensseissaan sijoille 1.–8. sijoittuneet pelasivat Gagarin Cupista. Finaalin häviäjä sai hopeaa ja pronssia sai joukkue, joka oli välierissä tippuneista joukkueista parhaiten sijoittunut runkosarjassa.[lähde? ]
Joukkueet, jotka eivät selviytyneet pudotuspeleihin, pelasivat erillisen turnauksensa, joissa panoksena oli KHL:n varaustilaisuuden varausvuoroja.[lähde? ]
Sarjataulukot > Läntinen konferenssi

|  #  |  Joukkue  |  O |  3p         |  2p         |  1p       |  0p       |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  SKA Pietari  | 56 |  36  |  4  |  6  |  10  |  192  |  118  | +74 | 122 |
| 2 |  MVD Balašiha  | 56 |  30  |  1  |  10 |  15  |  160  |  135  | +25 | 102 |
| 3 |  Dynamo Moskova  | 56 |  28  |  5  |  7  |  16  |  166  |  151  | +15 | 101 |
| 4 |  Atlant Mytištši  | 56 |  24  |  13 |  3  |  16  |  173  |  137  | +36 | 101 |
| 5 |  Lokomotiv Jaroslavl  | 56 |  26  |  5  |  8  |  17  |  163  |  132  | +31 | 96 |
| 6 |  Spartak Moskova  | 56 |  24  |  8  |  4  |  20  |  178  |  168  | +10 | 92 |
| 7 |  TsSKA Moskova  | 56 |  22  |  8  |  5  |  21  |  148  |  135  | +13 | 87 |
| 8 |  Dynamo Riika  | 56 |  23  |  4  |  7  |  22  |  174  |  175  | -1 | 84 |
| 9 |  Torpedo Nižni Novgorod  | 56 |  22  |  2  |  5  |  27  |  154  |  163  | -9 | 75 |
| 10 |  Severstal Tšerepovets  | 56 |  16  |  9  |  8  |  23  |  151  |  162  | -11 | 74 |
| 11 |  Dynamo Minsk  | 56 |  17  |  6  |  2  |  31  |  139  |  164  | -25 | 65 |
| 12 |  Vitjaz Tšehov  | 56 |  13  |  5  |  5  |  33  |  142  |  216  | -74 | 54 |
Sarjataulukot > Itäinen konferenssi

|  #  |  Joukkue  |  O |  3p         |  2p         |  1p       |  0p       |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Salavat Julajev Ufa  | 56 |  37  |  7  |  4  |   8  |  215  |  116  | +99 | 129 |
| 2 |  Metallurg Magnitogorsk  | 56 |  34  |  6  |  1  |  15  |  167  |  111  | +56 | 115 |
| 3 |  Ak Bars Kazan  | 56 |  25  |  8  |  5  |  18  |  159  |  128  | +31 | 96 |
| 4 |  Neftehimik Nižnekamsk  | 56 |  27  |  4  |  4  |  21  |  176  |  166  | +10 | 93 |
| 5 |  Avangard Omsk  | 56 |  24  |  4  |  10 |  18  |  152  |  128  | +24 | 90 |
| 6 |  Barys Astana  | 56 |  20  |  6  |  7  |  23  |  169  |  173  | -4 | 79 |
| 7 |  Traktor Tšeljabinsk  | 56 |  18  |  3  |  4  |  31  |  137  |  192  | -55 | 64 |
| 8 |  Avtomobilist Jekateringburg  | 56 |  14  |  8  |  6  |  28  |  127  |  159  | -32 | 64 |
| 9 |  Sibir Novosibirsk  | 56 |  15  |  7  |  4  |  30  |  147  |  190  | -43 | 63 |
| 10 |  Amur Habarovsk  | 56 |  12  |  9  |  6  |  29  |  129  |  187  | -58 | 60 |
| 11 |  Lada Toljatti  | 56 |  14  |  2  |  9  |  31  |  115  |  173  | -58 | 55 |
| 12 |  Metallurg Novokuznetsk  | 56 |  13  |  3  |  7  |  33  |  105  |  159  | -54 | 52 |
Pelaajatilastot > Pistepörssi

| Sij>  | Pelaaja | Joukkue | Ottelut | Maalit | Syötöt | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Sergei Mozjakin | Atlant | 56 | 27 | 39 | 66 |
| 2. |  Maksim Sušinski | SKA | 56 | 27 | 38 | 65 |
| 3. |  Aleksei Jašin | SKA | 56 | 18 | 46 | 64 |
| 4. |  Aleksandr Radulov | Salavat Julajev | 54 | 24 | 39 | 63 |
| 5. |  Mattias Weinhandl | Dynamo Mv | 56 | 26 | 34 | 60 |
| 6. |  Patrick Thoresen | Salavat Julajev | 56 | 24 | 33 | 57 |
| 7. |  Marcel Hossa | Dinamo R | 56 | 35 | 19 | 54 |
| 8. |  Jiří Hudler | Dynamo Mv | 54 | 19 | 35 | 54 |
| 9. |  Branko Radivojevič | Spartak | 56 | 18 | 36 | 54 |
| 10. |  Sergei Zinovjev | Salavat Julajev | 47 | 17 | 36 | 53 |
Pelaajatilastot > Pistepörssi > Suomalaiset

| Sij>  | Pelaaja | Joukkue | Ottelut | Maalit | Syötöt | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Jarkko Immonen | Ak Bars | 56 | 13 | 25 | 38 |
| 2. |  Hannes Hyvönen | Ak Bars | 44 | 18 | 14 | 32 |
| 3. |  Niko Kapanen | Ak Bars | 54 | 12 | 15 | 27 |
| 4. |  Ville Peltonen | Dynamo Mn | 51 | 6 | 20 | 26 |
| 5. |  Janne Pesonen | Ak Bars | 42 | 14 | 11 | 25 |
Pelaajatilastot > Maalivahtipörssi

Tilastossa ovat maalivahdit, jotka pelasivat runkosarjassa vähintään 20 ottelua.
| Sij>  | Pelaaja | Joukkue | Ottelut | Voitot | 0-pelit | PMK | Torj> -% |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Petri Vehanen | Ak Bars | 25 | 15 | 3 | 1,73 | 93,5 |
| 2. |  Aleksandr Jerjomenko | Salavat Julajev | 32 | 24 | 2 | 1,76 | 93,1 |
| 3. |  Ilja Proskurjakov | Metallurg Mg | 32 | 19 | 4 | 1,92 | 92,7 |
| 4. |  Vasili Košetškin | Metallurg Mg | 49 | 25 | 8 | 1,96 | 92,7 |
| 5. |  Georgi Gelašvili | Lokomotiv | 39 | 18 | 6 | 2,12 | 92,6 |
| 6. |  Aleksandr Fomitšov | Torpedo | 29 | 9 | 2 | 2,34 | 92,3 |
| 7. |  Sergei Gaidutšenko | Lokomotiv | 20 | 11 | 0 | 2,42 | 92,2 |
| 8. |  Vitali Jeremejev | Dynamo Mv | 33 | 16 | 4 | 2,37 | 92,0 |
| 9. |  Konstantin Barulin | TsSKA | 45 | 19 | 3 | 2,09 | 92,0 |
| 10. |  Sergei Bobrovski | Metallurg Nk | 35 | 9 | 1 | 2,72 | 91,9 |
Palkinnot

Kauden palkintojenjakotilaisuus järjestettiin 25. toukokuuta 2010 ja siinä jaettiin yhteensä 20 palkintoa.
Gagarin Cup: Ak Bars Kazan
Vsevolod Boborov -palkinto: HK Salavat Julajev Ufa (eniten maaleja tehnyt joukkue)
Pistepörssin voittaja: Sergei Mozjakin (Atlant)
Paras puolustaja: Sergei Zubov (SKA Pietari)
Paras maalintekijä: Marcel Hossa (Dynamo Riika)
Korkein plus-miinus: Patrick Thoresen (Salavat Julajev Ufa)
Vuoden valmentaja: Oļegs Znaroks (HK MVD)
Valentin Syš -palkinto: Mihail Tjurkin (HK MVD) (paras toimitusjohtaja)
Andrei Starovoitov -palkinto: Vjatšeslav Bulanov (paras tuomari)
"Sekuntti" -palkinto: Jiri Hudler (Dynamo Moskova)/Niko Kapanen (Ak Bars Kazan) (kauden ensimmäinen/viimeinen maali)
Omistautuminen jääkiekolle: Aleksandr Koreškov (Barys Astana) (joukkueelleen tärkein veteraanipelaaja)
Teräsmies palkinto: Gennadi Tšurilov (Lokomotiv Jaroslavl) (eniten ottelua kolmessa kaudessa)
Herrasmiespalkinto: Ruslan Hasanšin (Amur Habarovsk) & Sergei Žukov (Lokomotiv Jaroslavl)
Aleksei Tšerepanovin muistopalkinto: Anatoli Nikontsev (Avtomobilist) (kauden tulokas)
Paras Troika: Petr Čajánek, Aleksei Jašin, Maksim Sušinski (SKA Pietari) (eniten maaleja tehnyt ketju)
Paras maalivahti: Petri Vehanen (Ak Bars Kazan)
Kultainen maila: Aleksandr Radulov (Salavat Julajev Ufa) (arvokkain pelaaja)
Pudotuspelien arvokkain pelaaja: Ilja Nikulin (Ak Bars Kazan)
Palkinnot > Tähdistökentällinen

Maalivahti:  Michael Garnett (HK MVD)
Puolustajat:  Sergei Zubov (SKA),  Dmitri Kalinin (Salavat Julajev)
Hyökkääjät:  Aleksandr Radulov (Salavat Julajev),  Marcel Hossa (Dynamo Riika),  Sergei Mozjakin (Atlant)
KHL:n suomalaiset ja entiset NHL-pelaajat

KHL:ssa pelasi kaudella 2009–2010 suomalaisia ja NHL-taustaisia pelaajia entistä enemmän. Alla on lista suomalaisista ja NHL-statuksen omanneista pelaajista, jotka pelasivat ensimmäistä kertaa urallaan KHL:ssä.[lähde? ]
Suomalaiset
Jarkko Immonen, Ak Bars Kazan
Janne Pesonen, Ak Bars Kazan
Niko Kapanen, Ak Bars Kazan
Ville Peltonen, Dynamo Minsk
Ossi Väänänen, Dynamo Minsk
Hannes Hyvönen, Dynamo Minsk
Jussi Makkonen, Dynamo Minsk
Mikko Jokela, Dynamo Minsk
Mika Oksa, Dynamo Minsk
Josef Boumedienne, Dynamo Minsk
Petri Kontiola, HK Metallurg Magnitogorsk
Toni Koivisto, HK Metallurg Magnitogorsk
Leo Komarov, Dynamo Moskova
Karri Rämö, Avangard Omsk
Lasse Kukkonen Avangard Omsk
Mikko Luoma, HK Atlant
Muut
Mikael Tellqvist, Ak Bars Kazan
Niko Dimitrakos, Moskovan TsSKA
Aleksandr Nikulin, Moskovan TsSKA
Jiří Hudler, Moskovan Dynamo
Sandis Ozoliņš, Dynamo Riika
Byron Ritchie, Dynamo Minsk
Joe Motzko, HK MVD
Martin Gerber, HK Atlant
Daniel Tjärnqvist, Lokomotiv Jaroslavl (Pelasi tosin pari vuotta aikaisemmin silloisessa Superliigassa)
Radek Bonk, Lokomotiv Jaroslavl
Richard Zedník, Lokomotiv Jaroslavl
Sergei Fjodorov, Metallurg Magnitogorsk (Pelasi Neuvostoliiton aikaisessa Superliigassa)
Dmitri Kalinin, Salavat Julajev Ufa (Pelasi NHL:n työsulkukaudella 2004–2005 Superliigassa)
Kaisu-Mirjami Rydberg

| Kaisu-Mirjami Rydberg> Kansanedustaja |
| --- | --- |
 23.5.1939–25.11.1941, 4.11.1944–21.7.1948  
Ryhmä/puolue:  SDP, Sosialistinen eduskuntaryhmä, SKDL
Vaalipiiri:  Uusimaa
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. huhtikuuta 1905 Mäntsälä
Kuollut: 31. elokuuta 1959 (54 vuotta) Helsinki
Ammatti:  toimittaja
SKDL:n eduskuntaryhmän naisjäsenet vaalikaudella 1945–1948. Kaisu-Mirjami Rydberg takarivissä toinen vasemmalta.
Karin Aino Mirjam (Kaisu-Mirjami) Rydberg (o.s. Riippa, 27. huhtikuuta 1905 Mäntsälä – 31. elokuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, kirjailija ja poliitikko, joka toimi SDP:n, Sosialistinen eduskuntaryhmän ja SKDL:n kansanedustajana vuosina 1939–1941 ja 1944–1948.
Teoksia

Kajava, Viljo; Turtainen, Arvo; Rydberg, Kaisu-Mirjami (toim.): Kirjailijaryhmä Kiilan albumi I.  Helsinki:  Kansankulttuuri, 1937.
Häitä vaan : yksinäytöksinen näytelmä.  (Nimimerkillä Eino Jalas)  Helsinki:  Sos.-dem. työläisnuorisoliitto, 1938.
Rydberg, Kaisu-Mirjami ym.: Vaella nuoruus.  (Nimimerkillä Karin Alm)  Jyväskylä:  Gummerus, 1939.
Alkukallio : runoja.  (Nimimerkillä Karin Alm)  Helsinki:  Tammi, 1946.
Katselin Amerikkaa.  Helsinki:  Tammi, 1946.
Kuussa : pakinaa Kuun (Pelakuun) menneisyydestä ja nykyisyydestä.  (Nimimerkillä Utelias)  Helsinki:  Kansankulttuuri, 1952.
Katselin Kiinaa.  Helsinki:  Kansankulttuuri, 1959.
Aiheesta muualla

Rygberg, Kasu-Mirjami: Kiinalainen ylioppilas oli rintamalla. Suomen Sosialidemokraatti, 15.1.1939, nro 14, s. 16.  Kansalliskirjasto.
Argentiinan kongressitalo

Argentiinan kongressitaloa.
Argentiinan kongressitalo (esp. Edificio del Congreso de la Nación Argentina) on rakennus Argentiinan pääkaupungissa Buenos Airesissa.  Sen on suunnitellut italialainen arkkitehti Vittorio Meano. Rakennuksen rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1898 ja se avattiin vuonna 1906. Ajan saatossa kongressitalo osoittautui kuitenkin liian pieneksi, ja vuonna 1974 aloitettiinkin lisärakennuksen eli Edifio Anexon rakennustyöt.
Kari Kitunen

Kari Olavi Kitunen (s. 29. kesäkuuta 1948 Puumala) on suomalainen juristi, joka oli korkeimman oikeuden jäsen 19 vuoden ajan vuosina 1997-2016.
Kitunen valmistui 1971 oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta. Hän sai varatuomarin arvon 1974.
Kitunen on toiminut lähes koko työuransa ajan tuomioistuinlaitoksen ja oikeusministeriön palveluksessa. Hän oli Itä-Suomen hovioikeudessa ja Helsingin hovioikeudessa esittelijänä vuoteen 1979 asti. Vuodesta 1981 Kitunen oli korkeimman oikeuden esittelijä ja esittelijäneuvos. Samaan aikaan hän oli myös sivutoiminen oikeusneuvosmies Helsingin raastuvanoikeudessa.
Kitunen toimi vuodesta 1985 lähtien oikeusministeriön lainsäädäntöneuvoksena vastaten rikoslain uudistustyöstä.
Vuosina 1992–1997 Kitunen oli työtuomioistuimen jäsen. Vuonna 1993 hän toimi valtakunnanoikeuden sihteerinä sen käsitellessä Kauko Juhantalon ministerivastuulakiin perustunutta syytettä.
Kitunen nimitettiin korkeimman oikeuden jäseneksi 1. tammikuuta 1997. Eläkkeelle hän jäi vuonna 2016, hänen tilalleen korkeimman oikeuden jäseneksi nimitettiin 1.9.2016 alkaen Hyvinkään käräjäoikeuden laamanni Tatu Leppänen.
Julkaisut

Vahingonkorvaus väkivaltarikollisuudessa (1971), Kriminologisen tutkimuslaitoksen julkaisusarja
Tasinko-oikeuden rajoittamisesta muutoin kuin määräosaisesti (1982), Tidskrift utgiven av Juridiska föreningen i Finland, sivut 364-371
Antiretroviraalit

Antiretroviraalit (ARV) ovat lääkeryhmä, joiden tarkoitus on HIV:n lisääntymisen estäminen. Antiretroviraalien ansiosta HIV:stä johtuvaa kuolleisuutta on onnistuttu vähentämään merkittävästi. Vuodesta 1997, jolloin antiretroviraaliyhdistelmälääkitys (HAART) otettiin käyttöön, aids-kuolleisuus on monissa länsimaissa vähentynyt. Sitä ennen käytettiin lähinnä yhtä tai kahta ARV-lääkettä samanaikaisesti, jolloin resistenssi kehittyi suhteellisen nopeasti. Hoidon tavoite on saada virusmäärä niin pieneksi, ettei sitä pysty mittaamaan eli alle 40 kopiota millilitrassa. Antiretroviraalilääkkeitä on useita ryhmiä; käänteiskopioijaentsyymin estäjät (nukleosidiset ja ei-nukleosidiset), proteaasin estäjät, integraasinestäjät, CCR5 -estäjät ja pistettävä fuusionestäjä vaikuttavat viruksen eri elinvaiheisiin. Paras hoitovaste saavutetaan yhdistelemällä useita eri antiretroviraalilääkkeitä. Lääkkeiden saatavuus länsimaissa on hyvä, mutta niiden kallis hinta ja logistiset ongelmat ovat vaikeuttaneet niiden käyttöönottoa kehitysmaissa.