stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Valeseitikki

| Valeseitikki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Amanitaceae
Suku::  Valeseitikit Leucocortinarius  (J.E. Lange) Singer
Laji::  bulbiger
Kaksiosainen nimi
 Leucocortinarius bulbiger  (Alb. & Schwein.) Singer 
Katso myös
   Valeseitikki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valeseitikki (Leucocortinarius bulbiger, aikaisemmin "valkoseitikki") on valeseitikkeihin kuuluva sukunsa ainoa sienilaji. Se on väriltään punertavanruskea. Lakki on 4–12 senttimetriä leveä, aluksi puolipallomainen ja myöhemmin laakeneva. Lakin reunat ovat sisäänkiertyneitä. Malto on valkoista. Heltat ovat melko tiheät ja kermanväriset. Itiöpöly on valkoista. Sienen jalka on valkoinen ja 4–10 senttimetriä pitkä. Jalan tyvessä on selvästi erottuva mukula. Sienen haju ja maku on mieto, mutta se ei ole ruokasieni. Valeseitikki kasvaa melko yleisenä Etelä- ja Keski-Suomen ravinteikkaissa havu- ja sekametsissä. Sieni on kalkinsuosija, ja sen kasvuaika on elokuusta lokakuuhun. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi. Vuonna 2024 julkaistun tutkimuksen perusteella valeseitikki kuuluu Amanitaceae-heimoon.
Aiheesta muualla

Valeseitikki (Leucocortinarius bulbiger)
Vic Amuso

| Vic Amuso |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1934 Brooklyn, New York City, New York
Muut tiedot
Muut nimet:  Little Vic
Rikokset:  murha, salaliitto murhan suorittamiseksi, kiristys, rahankiristys
Rangaistus:  elinkautinen vankeus
Vittorio "Little Vic" Amuso (s. 1934) on newyorkilainen gangsteri, ja hänen väitetään olleen vuodesta 2011 alkaen Lucchesen mafiaperheen pomo. Amuso istuu tällä hetkellämilloin? elinkautista Colemanissa, Floridassa murhasta ja kiristyksestä, mutta hänen on arvioitu johtavan perheen toimintaa vankilasta käsin.
Ursa Aspegren

Anja Adéle Aspegren, kirjailijanimi Ursa Aspegren (28. toukokuuta 1917 Kemi – 31. tammikuuta 1990 Kemi) oli suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija.
Teoksia

Vempelikeetus ja tasapaksut. Tammen tyttöjen sarja 1. Tammi 1948
Oikeita ja vääriä ämmiä. Karisto 1956
Sininen seikkailu. Nuorten vaakunakirjasto 7. Karisto 1958
Samanlaisin palkitaan. Karisto 1971
Tátra-luokka

| Tátra-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  870 t (suunniteltu) 1 050 t (kuormattu)
Pituus:  83,5 m (pp) 84 m (vesiraja)
Leveys:  7,8 m
Syväys:  2,5 m
Koneteho:  2-akselinen AEG-Curtis -turbiinimoottori, 20 640 shp
Nopeus:  32,5 solmua
Miehistöä:  104
Aseistus
Meritorjunta:  2 × Skoda 10 cm/50 -tykkiä 6 × Skoda 6,6 cm/45 -tykkiä 4 × 45 cm torpedoputkea
Tátra-luokka oli Itävalta-Unkarin laivaston kuuden hävittäjän muodostama alusluokka.
Suunnittelu

Alusten propulsiojärjestelmänä oli neljä hiiltä ja kaksi öljyä polttoaineena käyttävää Yarrow-kattilaa, jotka pyörittivät kahteen akseliin kiinnitettyjä AEG-Curtiss-turbiinimoottoreita. Järjestelmä tuotti akseleihin 20 600 hevosvoimaa, mikä mahdollisti 32,5 solmun huippunopeuden. Alukset kykenivät 12 solmun nopeudella 1 600 merimailin toimintamatkaan.
Alukset

Itävalta-Unkarin viranomaiset tekivät toukokuussa 1910 tarjouspyynnön kuudesta 800 tonnin turbiinimoottorilla varustetusta hävittäjästä, joiden tuli saavuttaa 32,5 solmun nopeus. Tarjouspyyntö toimitettiin Danubiukselle, Stabilimento Tecnico Triestinolle, Cantiere Navale Triestinolle ja Stettiniin Vulcanille. Lopulta Danubius valittiin toimittajaksi poliittisin perustein varmistettaessa unkarilaisten hyväksyntä Tegethoff-luokan alusten hankinnalle.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| SMS Tátra | Ganz Danubius et Company, Porto Ré | 19. lokakuuta 1911 | 4. marraskuuta 1912 | 18. lokakuuta 1913 | Italialle 26. syyskuuta 1920 nimellä RN Fasana poistettu palveluksesta 5. heinäkuuta 1923 |
| SMS Balaton | Danubius | 6. marraskuuta 1911 | 16. marraskuuta 1912 | 3. marraskuuta 1913 | Italialle 26. syyskuuta 1920 nimellä RN Zenson poistettu palveluksesta 5. heinäkuuta 1923 |
| SMS Csepel | Danubius | 9. tammikuuta 1912 | 30. joulukuuta 1912 | 29. joulukuuta 1913 | Italialle 26. syyskuuta 1920 nimellä RN Muggia haaksirikkoutunut pyörremyrskyssä 25. maaliskuuta 1929 Amoyn edustalla |
| SMS Lika | Danubius | 30. huhtikuuta 1912 | 15. maaliskuuta 1913 | 8. elokuuta 1914 | uponnut osuttuaan miinaan 29. joulukuuta 1915 |
| SMS Triglav | Danubius | 1. elokuuta 1912 | 22. joulukuuta 1913 | 8. elokuuta 1914 | uponnut osuttuaan miinaan 29. joulukuuta 1915 |
| SMS Orjen | Danubius | 4. syyskuuta 1912 | 26. elokuuta 1913 | 11. elokuuta 1914 | Italialle 26. syyskuuta 1920 nimellä RN Pola ja vuodesta 1931 RN Zenson poistettu palveluksesta 1. toukokuuta 1937 |
Tássos Papadópoulos

Tássos Papadópoulos (vas.) ja rabbi Arie Zeev Raskin.
Efstáthios ”Tássos” Nikoláou Papadópoulos (kreik. Ευστάθιος ”Τάσσος” Νικολάου Παπαδόπουλος, 7. tammikuuta 1934 Nikosia – 12. joulukuuta 2008) oli kyproslainen poliitikko, joka toimi Kyproksen tasavallan presidenttinä vuosina 2003–2008.
Elämä ja ura

Papadópoulos opiskeli lakia Lontoossa. 1950-luvulla hän toimi PEKAssa, joka oli turkkilaiset saarelta ajamaan pyrkineen Kyproksen taistelun kansallisen järjestön (EOKA) poliittinen siipi. Hän otti osaa Lontoon konferenssiin 1959 ja äänesti Lontoon ja Zürichin sopimuksia vastaan. Hän oli myös yksi neljästä kreikkalaisesta edustajasta perustuslaillisessa komissiossa, joka laati Kyproksen tasavallan perustuslain.
Kun Kypros itsenäistyi 1959, Papadópoulos oli kaksitoista vuotta ensimmäisen hallituksen sisäministerinä, valtiovarainministerinä, työvoima- ja sosiaaliministerinä, terveysministerinä, maatalouden ja luonnonvarojen ministerinä.
Parlamenttivaaleissa 1970 Papadópoulos valittiin edustajainhuoneeseen Eniaío-puolueen ('Yhtenäisyys') jäsenenä ja 1976 sitoutumattomana. Hän toimi 1976 puoli vuotta parlamentin puhemiehenä. Turkin armeijan miehitettyä saaren pohjoisosan 1974 hän oli Gláfkos Klirídisin avustajana neuvotteluissa kreikkalaisten puolella ja toimi myöhemmin ryhmän johdossa huhtikuusta 1976 lähtien.
Papadópoulos valittiin vuosina 1991, 1996 ja 2001 edustajainhuoneeseen DIKO-puolueesta (Dimokratikó Kómma). Vuonna 2000 hänestä tuli puolueen johtaja ilman vastaehdokkaita sen perustajan Spýros Kyprianoún luopuessa tehtävästä.
Papadópoulos edusti Kyprosta monissa kansainvälisissä yhteyksissä, kuten ILOssa, YK:ssa ja Euroopan neuvostossa.
Papadópoulos kampanjoi helmikuun 2003 presidentinvaalissa vaatien muutosta ja julisti olevansa valmis työskentelemään saaren tilanteen ratkaisemiseksi. Häntä tukivat myös sosialistinen Akel ja sosiaalidemokraattinen Kisos. Hän voitti istuvan presidentin Klirídisin saatuaan 51,51 prosenttia äänistä jo ensimmäisellä kierroksella ja astui virkaan 28. helmikuuta 2003.
Vaikka Papadópoulos virkaan astuessaan julisti haluavansa viedä Euroopan unioniin yhtenäisen Kyproksen, kuitenkin ennen Kyproksen yhdistämisäänestystä Kofi Annanin suunnitelman mukaan 2004 hän kampanjoi kreikkalaisia hylkäämään sopimuksen. Hänen vaikutustaan pidetään yhtenä syynä suunnitelman hylkäämiseen kreikkalaispuolella. Hän on myöhemminkin ilmaissut vastustavansa YK:n suunnitelmaa saaren uudelleenyhdistämiseksi. 
Papadópoulos pyrki toiselle presidenttikaudelle helmikuun 2008 vaaleissa, mutta jäi jo ensimmäisellä kierroksella niukasti kolmanneksi entiselle ulkoministerille Ioánnis Kasoulídikselle ja parlamentin puhemiehelle Dimítris Christófiakselle,  joka myös valittiin toisen kierroksen äänestyksessä Papadópouloksen seuraajaksi .
Tassos Papadópoulos oli naimisissa Foteiní Papadopoúloun (o.s. Michailídi) kanssa ja heillä on neljä lasta.
Papadópoulos kuoli keuhkosyöpään Nikosiassa 12. joulukuuta 2008.
Hänen ruumiinsa varastettiin haudastaan joulukuussa 2009.
Ruumis löytyi hautausmaalta Nikosiasta maaliskuussa 2010.
Epäiltynä ruumiinryöstöstä on kaksi veljestä, jotka palkkasivat intialaisen miehen varastamaan ruumiin, joka haudattiin välittömästi toiselle hautausmaalle, tarkoituksena kiristää rahaa Papadópouloksen perheeltä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tássos Papadópoulos Wikimedia Commonsissa
President of the Republic of Cyprus (Arkistoitu – Internet Archive) – (www.cyprus.gov.cy) (englanniksi)
Kyproksen presidentit
Makarios III (1960–1974) · Gláfkos Klirídis* (1974) · Níkos Sampsón* (1974) · Makarios III (1974–1977) · Spýros Kyprianoú (1977–1988) · Geórgios Vasileíou (1988–1993) · Gláfkos Klirídis (1993–2003) · Tássos Papadópoulos (2003–2008) · Dimítris Christófias (2008–2013) · Níkos Anastasiádis (2013–2023) · Níkos Christodoulídis (2023–)
Tân Sơn Nhứtin lento-onnettomuus

| Tân Sơn Nhứtin lento-onnettomuus |
| --- | --- |
 Onnettomuuskonetta muistuttava C-5 Galaxy
Yhteenveto
Päivämäärä:  4. huhtikuuta 1975
Onnettomuustyyppi:  rakenteellinen vika, epäonnistunut hätälasku
Tapahtumapaikka:  4 kilometriä koilliseen Tân Sơn Nhứtin ilmatukikohdasta, Etelä-Vietnam
 :  10°50′25″N, 106°41′51″E
Lähtöpaikka:  Tan Son Nhutin ilmatukikohta, Etelä-Vietnam
Määränpää:  Clarkin ilmatukikohta, Filippiinit
Kuolleita:  138
Eloonjääneitä:  176
Lentokone
Konetyyppi:  Lockheed C-5A Galaxy
Lentoyhtiö:  Yhdysvaltain ilmavoimat
Rekisteritunnus:  68-0218
Matkustajia:  285
Miehistöä:  29
Tân Sơn Nhứtin lento-onnettomuus tapahtui 4. huhtikuuta 1975 Etelä-Vietnamissa, kun hätälaskua yrittänyt Lockheed C-5A Galaxy putosi maahan. Koneessa olleista 314 ihmisestä 138 kuoli. Kyseessä oli ensimmäinen Yhdysvaltain operaatio Babyliftin lento, jonka tarkoitus oli evakuoida vietnamilaisia orpolapsia.
Tapahtumat

Onnettomuuskone oli ensimmäinen vapaa kone, johon voitiin päästää ihmisiä. Koneen kyytiin lähti noin 250 pikkulasta, minkä lisäksi mukana oli hoitajia ja vapaaehtoistyöntekijöitä.
Kone lähti ilmatutkikohdasta kello 16.03. Noin 12 minuuttia lähdön jälkeen koneen peräluukun lukot pettivät noin 7 000 metrin korkeudessa, minkä seurauksena rahtiluukku ja osa rampista irtosi koneesta. Kapteeni Malonen kertoman mukaan kyseessä oli tyypillinen paineen lasku, ja miehistö päätti tehdä hätälaskun niin nopeasti kuin mahdollista. Koneen sivuperäsin ja kallistussiivekkeet eivät enää toimineet, joten miehistö joutui käyttämään moottoreita koneen ohjaamiseen. He pukivat happinaamarit ylleen ja lähettivät hätäkutsun ilmatukikohtaan. Trimmit oli asetettu ennen onnettomuutta siten, että kone pysyisi tasaisena 260 solmun nopeudessa; pienemmällä nopeudella kone laskisi ja suuremmalla taas nousisi.
Samaan aikaan matkustamossa ollut lääkintämiehistö valmisti koneessa olleita lapsia mahdolliseen pakkolaskuun ja hoiti niitä, jotka loukkaantuivat oven irrotessa. Kun kone oli yhdeksän kilometrin päässä kiitotiestä, miehistö laski laskutelineet. Tämän seurauksena nopeus laski vain noin 230 solmuun ja kone alkoi menettää korkeutta noin 1 200 metriä minuutissa. Miehistö nosti koneen nokkaa asettamalla täydet tehot moottoreihin, minkä jälkeen ne vedettiin tyhjäkäynnille.
Koneen nopeus oli noin 269 solmua, kun se osui maahan ensimmäisen kerran noin kolmen kilometrin päässä kiitotiestä. Kolmensadan metrin jälkeen kone nousi uudestaan ilmaan, lensi yli 820 metriä, minkä jälkeen kone osui jälleen maahan hajoten neljään osaan ja liukuen 365 metriä.
Onnettomuuden syy

Onnettomuuden syyksy epäillään sitä, että peräluukun lukkoja ei ollut kiinnitetty oikein. Huoltotietojen mukaan joistakin lukoista oli otettu varaosia, ja ne eivät enää pysyneet kiinni. Toinen huoltoryhmä tutki koneen, sillä kone oli pakko saada toimimaan. Lukkoja ei kuitenkaan tutkittu. Korkeuden aiheuttamat paine-erot saivat lukot irtoamaan.
Käännös suomeksi
Urs Zimmermann

| Urs Zimmermann |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. marraskuuta 1959 (ikä 64)
Kansalaisuus:   Sveitsi
Pyöräilijä
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  yleisajaja
Ura
Amatöörijoukkue(et)
1982:  Allegro-Campagnolo
Ammattilaisjoukkue(et)
1983–1984 1985 1986–1989 1990 1991 1–5/1992 5–12/1992:  Cilo-Aufina Carrera-Inoxpran Carrera Jeans - Vagabond 7 Eleven-Hoonved Motorola Ziegler-Elvia Motorola
Suurimmat voitot
 Sveitsin ympäriajo 1984 Dauphine Libere 1986  Maantieajon Sveitsin-mestaruus 1986 
 Tiedot päivitetty: 14. joulukuuta 2021 
| Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten maantiepyöräily.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten maantiepyöräily.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten maantiepyöräily.MM-kilpailut  | Maa:   Sveitsi> Miesten maantiepyöräily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Goodwood 1982 | joukkueaika-ajo |  |
Urs Zimmermann (s. 29. marraskuuta 1959 Mühledorf, Solothurnin kantoni, Sveitsi) on sveitsiläinen maantiepyöräilijä.
Zimmermann kuului Sveitsin joukkueeseen, joka saavutti Goodwoodin MM-kilpailuissa 1982 hopeaa amatöörien 100 kilometrin joukkueaika-ajossa. Hän aloitti ammattilaisuransa Cilo-Aufina-tallissa 1983–1984, edusti Carreraa 1985–1989, 7 Eleven-Hoonvedia 1990, Motorolaa 1991 ja 1992 sekä Ziegler-Elviaa 1992.
Zimmermann sijoittui Greg LeMondin ja Bernard Hinault'n jälkeen kolmanneksi Ranskan ympäriajossa 1986. Hän oli Andrew Hampstenin ja Erik Breukinkin jälkeen kolmas Italian ympäriajossa 1988. Hän voitti vuonna 1984 Sveitsin ympäriajon kahden minuutin ja 18 sekunnin erolla Acácio da Silvaan ja vuonna 1986 Dauphine Liberen kolmen minuutin 15 sekunnin erolla ennen Ronan Penseciä. Hän voitti maantieajon Sveitsin-mestaruuden 1986.
Saavutuksia

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Baarimestarin välineet

Baarimestarin välineet ovat välineitä, joita tarvitaan drinkkien valmistukseen. Välineet voidaan luokitella karkeasti kolmeen pääryhmään jotka ovat: shakerit, jääastiat sekä tarvikkeet.
Shakerit

Shakeria (tunnetaan myös nimellä ravistin) käytetään silloin kun tarvitaan sekoittaa ainesosia jotka eivät normaalisti sekoittuisi hyvin keskenään (esimerkiksi kerma, sokeri, siirapit ja jotkin hedelmämehuista).
Shakerit > Shaker

Shaker on yleensä teräksestä tai alumiinista valmistettu kaksi- (eli ranskalainen) tai kolmiosainen astia, jossa jääpalat sijoitetaan pohjalle, pikariin itse juoma ja ravistellaan. Kaksiosaista shakeria käytettäessä juoma siivilöidään lasiin valmistuksen jälkeen, kun taas kolmiosaiseen shakeriin kuuluu itsessään siivilä jolloin erillistä siivilöintiä ei tarvita.
Tilavuudeltaan shakerit ovat yleensä 0,5 L ja 0,7 L välillä.
Shakerit > Boston shaker

Baarimestareiden suosima Boston shaker koostuu lasista ja pikarista materiaalin ollessa yleensä terästä. Boston shakerissa jäät sijoitetaan pikariin, sekoitettavat ainesosat lasiin ja ravistetaan. Ravistuksen jälkeen juoma siivilöidään tarjoiluastiaan aivan kuten kaksiosaisen shakerinkin tapauksessa.
Tilavuudeltaan Boston shakerit ovat 0,5 L.
Shakerit > Blender

Blenderiä (eli sähkökäyttöistä shakeria) käytetään kun juomassa käytetään esimerkiksi tuoreita hedelmiä tai marjoja. Blenderissä on sähkökäyttöinen moottori johon liitetään yleensä muovinen sekoitusastia. Sekoitusastian pohjalle kaadetaan sekoituksen vaativat ainesosat ja käytetään moottoria muutamien sekuntien ajan.
Tilavuudeltaan blenderit ovat yleensä 0,5 L.
Jääastiat

Jääastioita ja -tarvikkeita käytetään jään säilömiseen, valmistamiseen ja murskaamiseen.
Jääastiat > Jääastia

Jääastia on tarkoitettu jääpalojen tai jäämurskan säilyttämiseen. Astia valmistetaan joko metallista tai lasista, ja yleensä astiassa olevien jäiden sulamista on hidastettu esimerkiksi korkilla.
Jääastiat > Jäähdytin

Jäähdytin on jääastia jonka päälle asetetaan lasikehikko, valmistusmateriaalin ollessa lähestulkoon poikkeuksetta metalli. Yleensä lasit jäähdytetään pakastimessa, mutta jäähdytin mahdollistaa lasien jäähdyttämisen myös tiloissa joissa pakastinta ei ole.
Jääastiat > Jäämurskain

Hyvin monet juomat tarvitsevat jäämurskaa. Jäämurskain murskaa jäitä yleensä käsikäyttöisesti kammen avulla. Joskus jäämurskaimen murskausastiaa voi käyttää myös jääastiana. Jäämurskain voidaan valmistaa metallista tai muovista.
Jääastiat > Jääpalapussit ja -muotit

Silikonista tai muusta hyvin kylmää kestävästä materiaalista valmistettu astia tai pussi joka muotoilee veden sopivan muotoisiksi jääpaloiksi pakastimessa.
Jääastiat > Jääkauha ja jääpalapihdit

Yleensä metallista valmistettu, jäiden ottamiseen tarkoitettu tarvike. Pihtejä käytetään yleensä kun jääpaloja tarvitaan yksi tai kaksi kappaletta, kauhaa taas jäämurskaan sekä useamman jääpalan ottamiseen kerralla.
Tarvikkeet

Tarvikkeilla baarimestarit toteuttavat osan alkuvalmisteluista, sekoittamisesta ja koristelemisesta.
Tarvikkeet > Mitat

Mitat ovat tärkeä osa drinkkien valmistuksessa. Yleisimmin käytössä olevat mitat ovat 2 cl ja 4 cl mitat, ja monesti nämä kaksi ovatkin yhdistetty yhteen mittakuppiin siten, että toinen puoli on 2 cl ja toinen puoli on 4 cl kokoinen. Suurempia mittoja, 8 cl ja 12 cl, käytetään yleensä viinin annosteluun tai isojen drinkkien mikseri-juomia lisättäessä. Muiden mittojen mittaaminen tapahtuu yleensä joko silmämääräisesti tai muita tarvikkeita apuna käyttäen (kuten ripaus on sama kuin baarilusikan pesä ja pidentäjä annostellaan hyvin usein automaattihanasta).
Toinen käytössä oleva mitta on annosteleva kaatonokka, joka päästää kerrallaan pullosta 2–4 cl sisällöstä, ja vaatii tämän jälkeen 'ilmauksen' (eli pullo tulee nostaa pystyyn) ennen uuden annoksen päästämistä.
Oikeiden mittasuhteiden käyttö on tärkeää maun ja Suomessa lainsäädännöllisten seikkojen vuoksi.
Tarvikkeet > Sekoittajat

Sekoittajat hoitavat eri juomien sekoittamisen. Hyvin yleinen sekoittaja on baarilusikka, joka koostuu pienestä pesästä ja pitkästä, kierretystä varresta. Lisäksi sekoittajana voidaan käyttää samppanjavispilää tai drinkkisekoittajaa.
Tarvikkeet > Veitset

Hyvin useasti drinkki koristellaan hedelmällä, ja tämän koristeen luomiseksi baarimestari tarvitsee veistä. Yleensä käytössä ovat terävä baariveitsi hedelmien paloittelua sekä muotoilua varten. Veitsi soveltuu myös moniin muihin asioihin.
Tarvikkeet > Hedelmämurskaimet

Joskus juoma saattaa vaatia hedelmämurskaa (kuten caipiroska). Tätä varten on kehitetty hedelmänuija, joka survoo ja murskaa hedelmät helposti. Yleensä materiaalina on puu tai sähkökäyttöisen murskaimen ollessa metalli.
Tarvikkeet > Muut tarvikkeet

Baarimestari tarvitsee myös muita tarvikkeita kuten:
Koristeita (pillit, cocktailtikut)
Pullonavaaja
Korkkiruuvi (viinipulloja varten)
Pullolukkoja (avattuja pulloja varten aromien säilyttämiseksi)
Muita keittiövälineitä (kuten suppilo)
Blenderi
Jääpalamuotti
Ursan tähtitorni

| Ursan tähtitorni |
| --- | --- |

Sijainti:  Kaivopuisto, Helsinki
Koordinaatit:  60°9′19.72″N, 024°57′19.91″E
Perustettu:  1926
Suunnittelija:  Martti Välikangas
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ursan tähtitorni on Helsingissä Kaivopuiston kukkulalla sijaitseva vuonna 1926 valmistunut observatorio.
Tähtitorni on arkkitehti Martti Välikankaan suunnittelema. Professori Lauri Anttilan suunnittelema aurinkokelloveistos Helios observatorion edessä paljastettiin 2010.
Kesäisin tähtitornilla on yleisönäytöksiä, joissa havainnoidaan aurinkoa, ja talvisin tähtitaivasta. Yleisönäytösten lisäksi observatorio on myös tähtiharrastajien käytössä.
Tähtitornihanke käynnistyi varsinaisesti vuonna 1924. Tuolloin kartoitettiin tornille useampia eri sijaintimahdollisuuksia.Lopulta torni päätettiin rakentaa Kaivopuistoon. Etuna Kaivopuistossa oli erityisesti se, että etelän puolella ei ollut häiritseviä valoja vaan pelkkää merta. 
Kaupungilta haettiin Kaivopuistosta vuokratonttia, jonka koko olisi vain 30 neliömetriä. Anomus hyväksyttiin 1926 Rahatoimikamarissa. Tornin alustavat piirrustukset tilattiin arkkitehti Martti Välikankaalta jo vuonna 1925.Tornin rakennustyöt alkoivat seuraavana vuonna. Niistä vastasi rakennustoimisto Lehtinen & Kausti. Avajaiset pidettiin 20.11.1926.
Torniin sijoitettiin aikaisemmin hankittu Väisälän valmistamalla peilillä varustettu 18 cm:n peilikaukoputki, mutta pian sen tilalle alettiin kaivata tasokkaampaa laitetta. Tämän jälkeen Ursa päätti hankkia Merz-linssikaukoputken, joka on käytössä tähtitornilla vielä nykyäänkin. Nykyään tornilla on Merz-linssikaukoputken lisäksi kolme muuta käytössä olevaa kaukoputkea.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ursan tähtitorni Wikimedia Commonsissa
MyHelsinki: Ursa Observatory
Vankilapappi

Vankilapappi on vankilassa toimiva pappi. Pappi toimii vankilassa uskontovirkamiehenä huolehtimalla vankeinhoitolaitoksessa uskonnonvapauslain toteutumisesta käytännössä. Tämä koskee myös ei-kristillisiin kirkkoihin / uskontoihin kuuluvia sekä vankeja, joilla ei muutoin ole mahdollisuutta harjoittaa uskontoaan.
Useissa Euroopan maissa isoimmissa vankiloissa onkin vankilapappeja ja diakoneja eri kirkoista. Käytännössä vankilapapit organisoivat vankilan jumalanpalvelukset, käyvät sielunhoitokeskusteluja, toimittavat yksityisiä ehtoollisia ja rippejä, muistotilaisuuksia, kasteita, vihkimisiä ja ruumiin siunaamisia, pitävät vankilarippikouluja ja hengelliseen musiikkiin liittyvää toimintaa. Vankilapapit ja vankiladiakonit ovat usein mukana vankilan perhetyössä. Vankilapapeille ohjautuvat usein asiantuntijakysymykset vankeinhoitoon liittyvistä ihmisoikeuskysymyksistä.
Suomessa valtio maksaa vankilapappien ja evankelis-luterilainen kirkko vankiladiakonien palkan. Suomalainen vankilapappijärjestelmä kattaa kaikki Suomen vankilat.
Arvostelua

Vapaa-ajattelijain liiton mielestä vankilapappien virat on lakkautettava osana kirkon ja valtion eroa ja tilalle on perustettava psykologien, psykiatrien ja kouluttajien virkoja.
Valtioduuma

| Valtioduuma Государственная дума |
| --- | --- |
 
Tyyppi
Tyyppi:  Venäjän liittokokouksen alahuone
Johto
Puheenjohtaja:  Vjatšeslav Volodin (Yhtenäinen Venäjä) 5. lokakuuta 2016 alkaen
Kokoonpano
Edustajia:  450
 
Puolueet:  Hallitus (325)      Yhtenäinen Venäjä (325) Oppositio (125)      Kommunistinen puolue (57)      Vasen rintama (1)       Oikeudenmukainen Venäjä (27)       LDPR (23)      Rodina (1)       Kansalaisfoorumi (1)       Uusi kansa (15)       Kasvun puolue (1)       Sitoutumattomat (1)
Vaalit
Viimeisimmät vaalit:  19. syyskuuta 2021
Kokouspaikka
 Valtioduuman rakennus: Ohotnyi rjad 1, Moskova
Kotisivut
 http://duma.gov.ru/
Valtioduuma (ven. Государственная дума, Gosudarstvennaja duma – lyh. Gosduma) on Venäjän federaation kaksikamarisen parlamentin, liittokokouksen, alahuone. Valtioduuma perustettiin Boris Jeltsinin ajaman uuden perustuslain myötä Venäjän korkeimman neuvoston (ven. Верховный Совет Российской Федерации, Verhovnyi Sovet Rossijskoi Federatsii) seuraajaksi vuoden 1993 perustuslaillisen kriisin jälkeen.
Nykyinen valtioduuma toimii Venäjän federaation lakiasäätävänä elimenä, jonka tärkeimpiin tehtäviin kuuluu perustuslain ja federaatiotason lakien säätäminen, Venäjän hallituksen toiminnan valvonta sekä Venäjän keskuspankin johtajan, valtiontalouden tarkastusviraston johtajan sekä ihmisoikeusvaltuutetun nimittäminen. Valtioduuma koostuu 450 edustajasta, jotka valitaan vaaleissa viiden vuoden välein.
Puhemiehet > Venäjän keisarikunta

Sergei Muromtsev (1906)
Fjodor Golovin (1907)
Nikolai Homjakov (1907–1910)
Aleksandr Gutškov (1910–1911)
Mihail Rodzjanko (1911–1917)
Puhemiehet > Venäjän federaatio

Ivan Rybkin (1994–1996)
Gennadi Seleznjov (1996–2003)
Boris Gryzlov (2003–2011)
Sergei Naryškin (2011–2016)
Vjatšeslav Volodin (2016–)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Valtioduuma Wikimedia Commonsissa
Valtioduuma (venäjäksi, englanniksi)
Victor Cousin

Victor Cousin (n. 1820)
Victor Cousin (28. marraskuuta 1792 – 14. tammikuuta 1867) oli ranskalainen filosofi, joka perusti saksalaista idealismia ja skotlantilaista terveen järjen realismia yhdistelleen eklektismin opin. Hänellä oli virkauransa kautta merkittävää vaikutusta Ranskan koulutuspolitiikkaan. Hänen pääteoksensa oli Du vrai, du beau et du bien ("Totuudesta, kauneudesta ja hyvästä").