stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sami Ruusukallio

| Sami Ruusukallio |
| --- | --- |
 Ruusukallio esiintymässä Rakuuna Rock -festivaalilla vuoden 2014 heinäkuussa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. joulukuuta 1963 (ikä 60)
Ammatti:  Muusikko
Muusikko
Aktiivisena:  1984–
Tyylilajit:  Suomirock
Soittimet:  Bassokitara, urut
Yhtyeet:  Eppu Normaali (1989–) Ilona (1989) Screaming Thunders (1992–) Kairo (1984–1986)
Levy-yhtiöt:  Poko Rekords
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Sami-Kalle Ruusukallio (s. 25. joulukuuta 1963) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten Eppu Normaalin nykyisenä basistina.
Ruusukallio vaikutti useissa lyhytikäisissä yhtyeprojekteissa, kunnes liittyi vuonna 1989 tyttöbändi Ilonan riveihin Ilotulitus-albumin ajaksi. Ruusukallio liittyi Eppu Normaaliin vuonna 1989 korvaten yhtyeestä lähteneen Mikko Nevalaisen, ja hän on Eppu Normaalin historian pitkäaikaisin bassokitaristi. Hän toimii myös yhtyeen taustalaulajana, laulaen Eppu Normaalin kitaristi Mikko "Pantse" Syrjän kanssa tavallisesti korkeampia melodioita kuin yhtyeen päälaulaja Martti Syrjä. Hän on myös nuotittanut Eppu Normaalin kappaleita, ja ne on julkaistu Repullinen nuotteja ja Repullinen nuotteja 2 -nuottikirjojen muodossa vuosina 1998 ja 2005.
Eppu Normaalin ohella Ruusukallio on tehnyt yhteistyötä myös monien eri suomalaisten muusikkojen kanssa. Hän on esimerkiksi vieraillut taustalaulajana Pate Mustajärven, Anssi Tikanmäen, Toni Lähteenmäen ja Aki Karuvehan albumeilla. Lisäksi hän toimi bassokitaristina Popedan vuoden 1995 studioalbumilla Live at the BBC, ja vieraillut myös Popedan kitaristi Costello Hautamäen sooloalbumilla A Little Bit Crazy (1988). Vuonna 1992 hän liittyi Dave Lindholmin alun perin yhden vuoden mittaiseksi ideoimaan Screaming Thunders -yhtyeprojektiin yhdessä Eppu Normaalin kitaristi Juha Torvisen ja rumpali Aku Syrjän kanssa, mutta Lindholmin ja laulaja Joe Vestichin lähdettyä kolmikko jatkoi keikkailua yhtyeen nimen alla uuden laulajansa, Sami Hintsasen kanssa. Screaming Thunders esiintyy edelleen, tosin hyvin harvoin.
Diskografia > Eppu Normaali

Historian suurmiehiä (1990)
Paskahatun paluu (1991, kokoelma-albumi)
Studio Etana (1993)
Onko vielä pitkä matka jonnekin? (1994, livealbumi)
Repullinen hittejä (1996, kokoelma-albumi)
Reppu 2 – toinen repullinen kuolemattomia Eppu-klassikoita (2003)
Singlet 1978–1991 (2003)
Sadan vuoden päästäkin (2004)
Syvään päähän (2007)
Eppu Normaali Klubiotteella (2008–2009)
Jackpot – 101 Eppu-klassikkoa 1978–2009 (2009)
Mutala (2011, Eppu Normaalin materiaalia akustisina sovituksina)
Diskografia > Muilla julkaisuilla

Costello Hautamäki – A Little Bit Crazy (1988)
Ilona – Ilotulitus (1989)
Toni Lähteenmäki – Haaveilen (1990)
Popeda – Live at the BBC (1995)
Anssi Tikanmäen yhtye – Perinteinen poplevy (2001)
Artistit Auttavat Aasiaa–2005 – Maksamme velkaa (2005)
Pate Mustajärvi – Ajan päivin, ajan öin (2005)
Aki Karuveha – Oman onnensa seppä (2007)
Eri esittäjiä – Da Da (Kuulat sekaisin) (2008)
Aiheesta muualla

http://www.eppunormaali.fi
| n k Eppu Normaali |
| --- | --- |
 Martti Syrjä  Mikko ”Pantse” Syrjä  Juha Torvinen  Sami Ruusukallio  Aku Syrjä   Mikko Saarela  Mikko Nevalainen 
Studioalbumit:  Aknepop  Maximum Jee & Jee  Akun tehdas  Cocktail Bar  Tie vie  Aku ja köyhät pojat  Rupisia riimejä, karmeita tarinoita  Kahdeksas ihme  Valkoinen kupla  Imperiumin vastaisku  Historian suurmiehiä  Studio Etana  Sadan vuoden päästäkin  Syvään päähän  Mutala 
Kokoelmat:  Pop pop pop  Hatullinen paskaa  Aku, Juha, Martti ja Mikko² – soolot  Poko klassikot  Lyömättömät  Hatullinen paskaa / Soolot  Paskahatun paluu  Repullinen hittejä  Reppu 2 – toinen repullinen kuolemattomia Eppu-klassikoita  Singlet 1978–1991  Syvään päähän -live  Jackpot – 101 Eppu-klassikkoa 1978–2009 
Livealbumit:  Elävänä Euroopassa  Onko vielä pitkä matka jonnekin?  Klubiotteella Pe 14.11.2008 Yökerho Ansa, Laihia  Klubiotteella La 15.11.2008 Rytmikorjaamo, Seinäjoki  Klubiotteella To 20.11.2008 Kellari, Joensuu  Klubiotteella Pe 21.11.2008 Revontuli, Hankasalmi  Klubiotteella La 22.11.2008 Seurahovi, Porvoo  Klubiotteella Su 23.11.2008 Amarillo, Kotka  Klubiotteella Pe 28.11.2008 Club&Bar Wilhelm, Mikkeli  Klubiotteella La 24.1.2009 House of rock, Kouvola  Klubiotteella Ti 3.2.2009 Henry's pub, Kuopio  Klubiotteella Ke 4.2.2009 45 Special, Oulu  Klubiotteella To 5.2.2009 Tivoli, Rovaniemi  Klubiotteella Pe 6.2.2009 Umpitunneli, Tornio  Klubiotteella La 7.2.2009 Taiga, Ylläs  Klubiotteella Ke 11.2.2009 Bar Kino, Pori  Klubiotteella To 12.2.2009 Hotel Kaarle, Kokkola  Klubiotteella Pe 20.2.2009 Iisoppi, Nokia  Klubiotteella La 21.2.2009 Kantri, Kankaanpää  Klubiotteella Ke 11.03.2009 The 100 Club, Lontoo  Ratina 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz
Ruusurintamedestäjä

| Ruusurintamedestäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Medestäjät Nectariniidae
Suku::  Jalomedestäjät Chalcomitra
Laji::  senegalensis
Kaksiosainen nimi
 Chalcomitra senegalensis  (Linnaeus, 1766) 
Synonyymit
 Nectarinia senegalensis 

Katso myös
   Ruusurintamedestäjä Wikispeciesissä   Ruusurintamedestäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ruusurintamedestäjä (Chalcomitra senegalensis) on laajalla alueella Saharan eteläpuolisessa Afrikassa tavattava medestäjiin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan ruusurintamedestäjä on noin 15 cm. Koiras on selästään, siivistään ja pyrstöstään täysin musta. Otsa ja kurkku ovat väriltään hohtavan vihreät ja koiraan rinta on kirkkaan punainen. Naaras on selästään oliivinruskea ja vatsastaan ruskeankirjava. Nuoret koiraat muistuttavat väritykseltään naarasta.
Levinneisyys ja elinympäristö

Ruusurintamedestäjä on levinnyt hyvin laajalle. Lajia tavataan Senegalista ja siitä itään Namibiaan ja etelään Zimbabween ja Botswanaan sekä Transvaalin itäosiin ja Swazimaahan. Lajin elinympäristöä ovat erilaiset avoimet savannien puualueet. Kuivimpia alueita ruusurintamedestäjä välttelee. Laji tulee kohtalaisen hyvin toimeen myös muokatussa ympäristössä ja elää yleisesti myös puistoissa ja puutarhoissa.
Ravinto

Ruusurintamedestäjien ravinto koostuu kasvien medestä, hyönteisistä ja hämähäkeistä. Laji voi ruokailla kukissa kolibrien tavoin lentämällä paikoillaan. Lisäksi se voi pyydystää hämähäkkejä suoraan niiden verkoista.
Nokia 6050

Nokia 6050 oli Nokian valmistama GSM-autopuhelin. Puhelin julkistettiin helmikuussa 1991, sen massatuotanto alkoi tammikuussa 1992 ja se saatiin markkinoille saman vuoden kesällä. Puhelin toimi GSM-900-verkossa.
Harri Holkeri avasi maailman ensimmäisen GSM-verkon Suomessa vuonna 1991 soittamalla puhelun Nokia 6050:lla.
Nokia 232

| Nokia 232 |
| --- | --- |

Valmistaja:  Nokia
Julkaistu:  1994
Käyttöverkot:  NMT-900, AMPS, TACS
Mitat:  53 x 147 x 23 mm
Paino:  204 g
Värien lukumäärä:  8 vaihtoehtoa Yhdysvaltain markkinoilla
Valmiusaika:  26 h (vakioakulla)
Puheaika:  110 min (vakioakulla)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nokia 232 oli suomalaisen matkapuhelinvalmistaja Nokian matkapuhelinmalli, joka oli tarkoitettu analogisiin matkapuhelinverkkoihin kuten NMT-900, AMPS ja TACS. Vuonna 1994 esitellyn puhelinmallin muotoilijana toimi Nokian muotoilujohtajaksi sittemmin kutsuttu Frank Nuovo, ja puhelinmalli loi suuntaa Nokian tulevalle puhelinmuotoilulle kaarevine ja elliptisine muotoineen senastisten suorakulmaisempien muotojen sijasta. Nuovo kutsuikin laitetta tuolloin ”puhelinmaailman Ferrariksi”.
Nokia 232 -puhelin tuotesijoiteltiin Alicia Silverstonen näyttelemän päähenkilön käteen vuoden 1995 elokuvassa Clueless, joka kertoi äveriäiden teinien elämästä Beverly Hillsissä. Nokia 232 oli myös yksi ensimmäisistä malleista, joilla Nokia otti mainonnassaan etäisyyttä Oskar Korkmanin ja Mika Pantzarin mukaan siihen asti varsin tekniseen ja bisneshenkiseen matkapuhelinten markkinointiin. Mainontaan tuli leikkimieltä, värikkyyttä, sosiaalista vertailua ja jännitystä.
232-mallia myytiin AMPS-verkkoon etenkin Yhdysvalloissa esimerkiksi vuonna 1996 noin 1,4 miljoonaa kappaletta. Sitä oli saatavana kuutena kirkkaana värinä, ruskeana jalopuujäljitelmänä sekä mustana. Puhelimen TACS-versiota myytiin paljon Ison-Britanniaan, jossa What Cellphone -lehti valitsi sen parhaaksi kuluttajapuhelimeksi 1994–1995 ja parhaiten muotoilluksi puhelimeksi 1995. Vielä vuonna 1997 puhelin oli lehden suosituslistalla.
Aiheesta muualla

Nokia 232N-mallin käyttöohje (englanniksi)
Ruuben (Raamattu)

Portugalilainen ääripiirros, jossa esiintyy nimi Ruben.
Ruuben (hepr. ‏רְאוּבֵן‎, Rəʾuven, engl. Reuben) oli Ensimmäisen Mooseksen kirjan mukaan Jaakobin ja Lean vanhin poika. Häntä pidettiin israelilaisen Ruubenin heimon perustajana ja kantaisänä.
Nimen alkuperä

Ensimmäisessä Mooseksen kirjassa Ruubenin nimelle esitetään kaksi erilaista etymologiaa. Tooraa tekstikriittisesti tutkineet tutkijat ovat päätelleet, että näistä toinen olisi peräisin Jahvistista, toinen Elohistista. Ensimmäisen selityksen mukaan nimi viittaisi siihen, että Jumala oli havainnut Lean kurjan aseman hänen ollessaan Jaakobin vaimoista vähemmän miehensä suosiossa. Sen mukaan nimi Ruuben johtuisi sanoista raa beonyi, jotka tarkoittavat: "hän on nähnyt kurjuuteni". Toisen selityksen mukaan nimi viittaisi Lean toiveisiin siitä, että Ruubenin syntymä saisi Jaakobin rakastamaan häntä, jolloin se johtuisi sanasta yeehabani, joka tarkoittaa: "Hän tulee rakastamaan minua."  Nimi Ruuben muistuttaa myös heprean sanoja ra'a ben, jotka tarkoittavat "Katso, poika", ja näin se selitetäänkin rabbiinisessa kirjallisuudessa, joskin toisinaan niissä myös väitetään, että Lea olisi käyttänyt näitä sanoja tehdäkseen eron Ruubenin ja tämän sedän Eesaun välille. Jotkut tutkijat ovat myös arvelleet, että alun perin nimen loppukonsonantti olisi ollut lamed (l), joka muinaisheprealaisissa aakkosissa muistuttaa nun-kirjainta (n). Josefuksen teoksissa nimi esiintyikin muodossa Reubel, ja näin ollen on mahdollista, että se olisi sukua arabian sanalle Ra'abil, joka merkitsee susia.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Reuben (Biblical person)
Maininnat Raamatussa

Toorassa Ruubenin mainitaan lyhyesti olleen kerran sukupuoliyhteydessä Bilhan, isänsä sivuvaimon kanssa. Tapaus tuli hänen isänsä Jaakobin tietoon, ja vähän ennen kuolemaansa hän sanoikin:
Ruuben, sinä olet minun esikoiseni, minun voimani ja minun miehuuteni esikoinen, ensi sijalla arvossa, ensi sijalla vallassa. Mutta sinä kuohahdat kuin vesi, et pysy ensisijalla, sillä sinä nousit isäsi leposijalle, silloin sinä sen saastutit. Niin, hän nousi vuoteeseeni.
Ensimmäisen aikakirjan mukaan Ruubenin käytös suututti Jaakobia siinä määrin, että hän siirsi Ruubenille esikoisena kuuluneet oikeudet Joosefille. Klassisissa rabbiinisissa lähteissä selitetään, että hänelle syntymänsä perusteella kuuluneisiin oikeuksiin olisi kuulunut hänen jälkeläistensä, Ruubenin heimon oikeus toimia heimojen johtajana, joka siirrettiin Juudan heimolle, ja pappeina, mikä oikeus siirrettiin Leevin jälkeläisille, leeviläisille. Joissakin näistä lähteistä kuitenkin väitettiin, ettei Ruuben todella ollut sukupuolisessa kanssakäymisessä Bilhan kanssa, vaan ainoastaan tuki Leaa tämän pyrkimyksissä Jaakobin suosioon ja vahingoittaen täten Bilha asemaa, mikä suututti Jaakobia; samojen lähteiden mukaan Jaakob olisi suosikkivaimonsa Raakelin kuoltua pyrkinyt antamaan suosikkiaseman Bilhalle, joka siihen saakka oli ollut vain hänen rakastajattarensa, ja että Ruuben siirsi Bilhan vuoteen pois siitä paikasta, jossa Jaakob halusi sen olevan. Klassisissa rabbiinisissa teksteissä sanotaan edelleen, että Ruuben osoitti välittömästi katumusta.
Kun Joosef oli nähnyt merkillisiä unia, jotka viittasivat siihen, että hän pyrkisi veljiensä joukossa johtavaan asemaan, ja kertonut siitä heille, nämä päättivät tappaa hänet. Ruuben kuitenkin halusi pelastaa Joosefin ja ehdotti, että tappamisen sijasta hänet heitettäisiin lähellä olleeseen kaivoon, josta hän aikoi myöhemmin käydä pelastamassa tämän. Ennen kuin Ruuben palasi paikalle, muut veljet olivat kuitenkin Juudan aloitteesta ja Ruubenin tietämättä myyneet Joosefin ohi kulkeneille kauppiaille, eikä Ruuben näin ollen voinut tätä löytää.  Kun Joosef myöhemmin kuitenkin pääsi Egyptissä korkeaan asemaan ja veljekset saapuivat nälänhädän vallitessa Egyptiin ostamaan viljaa, Joosef pani heidät vankeuteen. Vaikka he eivät tunteneet vallanpitäjää Joosefiksi, he arvelivat tämän olleen jumalallinen rangaistus siitä, mitä he olivat tälle tehneet, ja tällöin Ruuben muistuttikin heitä siitä, että hän oli varoittanut tekemästä  Joosefille mitään pahaa.
Raamatun mukaan Ruubenilla oli neljä poikaa: Hanok, Pallu, Hesron ja Karmi.
Ruubenin heimo

Muiden Jaakobin poikien tavoin myös Ruubenia pidettiin samannimisen israelilaisen heimon kantaisänä. Israelin kuningaskunnan aikana Ruubenin heimo asui Kuolleenmeren itäpuolella nykyisessä Jordaniassa.
Ruubenilaisten alueen valloitti lopulta Assyria, minkä jälkeen he kuuluivat Israelin kadonneisiin heimoihin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ruuben (Raamattu) Wikimedia Commonsissa
Käännös suomeksi
Colijn de Coterin maalaus Ruuben ja hänen veljensä noin vuodelta 1500, osa Varsovan Kansallismuseossa olevasta maalauksesta
Njuhtša

| Njuhtša Ню́хча |
| --- | --- |

 Njuhtša Ню́хча
 Koordinaatit: 63°55′30″N, 36°15′00″E 
Valtio:  Venäjän federaatio
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Belomorskin piiri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kylä
Väkiluku (2008):  390
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Njuhtšan kunta Belomorskin piirin kartalla.
Njuhtša (ven. Ню́хча) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Karjalan tasavallan itärajalla Belomorskin piirissä Venäjällä. Njuhtšan maalaiskunta (ven. selskoje poselenije) sijaitsee Vienanmeren Äänislahden rannalla ja rajoittuu idässä Arkangelin alueeseen ja muualla Suman kuntaan.
Njuhtšan kylä

Njuhtšan kylä sijaitsee Njuhtšajoen rannalla, lähellä Belomorskista Onegaan johtavaa rautatietä. Njuhtšan rautatieasema sijaitsee 116 kilometriä Belomorskista ja kaksi kilometriä Njuhtšajoen rautatiesillasta itään. Kylään nähden asema sijaitsee noin kaksi kilometriä kaakkoon, ja sinne johtaa kapea soratie. Vuonna 2008 kylässä oli 390 asukasta. Väestö saa elantonsa kalastuksesta ja karjankasvatuksesta. Palveluihin kuuluu keskikoulu, kirjasto ja vapaa-ajankeskus.
Historia

Njuhtšan kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1436. 1400-luvulla kylä kuului novgorodilaiselle pajarirouvalle Marfa Posadnitsalle, joka lahjoitti sen Solovetskin luostarille. Vuonna 1702 kylän kautta vedettiin Keisarin tie.
Historiallinen Njuhtšan kunta käsitti suunnilleen Njuhtšajoen vesistön alueen. Lisäksi siihen kuului Kantosaari ja Lukkarinnokka -nimiset saaret Vienanmerestä. Kunta rajoittui pohjoisessa Vienanmeren Äänislahteen, lännessä Kuolisman kuntaan ja etelässä Petrovo Jamin kuntaan. Vuonna 1907 kunnassa oli 2 018 asukasta, jotka olivat pääasiassa venäläisiä. Kuntaan kuuluivat Njuhtšan, Malenkan ja Ostamajärven kylät. Kunta lakkautettiin 1920-luvulla ja liitettiin kyläneuvostona Belomorskin piiriin. Nykyisin entisen kunnan alue kuuluu Njuhtšan ja Suman kuntiin. Vuonna 1926 Njuhtšan kyläneuvoston alueella oli 1 912 asukasta, jotka kaikki olivat kansallisuudeltaan venäläisiä. Vuonna 1996 Njuhtšan kylähallintoalueella oli 490 asukasta.
Jan Rydman

Jan Rydman marraskuussa 2005.
Jan-Kristian Rydman (3. lokakuuta 1959 Helsinki – 31. maaliskuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen tiedevalistuksen vaikuttaja.
Rydman kirjoitti ylioppilaaksi 1978. Hän valmistui kansantaloustieteestä valtiotieteen maisteriksi Helsingin yliopistosta 1985.
Rydman oli Tieteellisten seurain valtuuskunnan (TSV) tiedotuspäällikkö vuodesta 1994. Sitä ennen hän oli työskennellyt eri tehtävissä TSV:ssa vuodesta 1979 alkaen. Hän toimi Tieteen päivien pääsihteerinä vuodesta 1987 vuoteen 2007 ja toimitti päivien esitelmistä kahdeksan kirjaa. Hän oli myös Tieteessä tapahtuu -lehden päätoimittaja.
Rydman kuoli vaikeaan sairauteen Terhokodissa Helsingissä. Rydmanin isä on säveltäjä Kari Rydman ja poika on perussuomalaisten kansanedustaja Wille Rydman.
Palkinnot

Valtion tiedonjulkistamispalkinto 1996
Vuoden tiedetoimittaja 2001
Helsingin yliopiston J. V. Snellman -palkinto 2003
Skepsis ry:n Sokrates-palkinto 2006
Teoksia

Lehti, Raimo & Rydman, Jan (toim.): Imago mundi: Ihmisen ja tieteen uudet maailmat.  (Tieteen päivät)  Helsinki:  WSOY, 1993.  ISBN 951-0-18320-2
Rydman, Jan (toim.): Maailmankuvaa etsimässä: Tieteen päivät 1997.  (4. painos 2000)  Helsinki:  WSOY, 1997.  ISBN 951-0-21659-3
Ryhmähomomorfismi

Ryhmähomomorfismi on luotu matematiikassa ryhmien vertailun helpottamiseksi. 
Olkoot (G, *) ja (H, ·), ryhmiä ja f : G → H jokin kuvaus. Kuvaus f on ryhmähomomorfismi, jos kaikilla x, y kuuluu G pätee.
Tarkastellaan esimerkiksi luonnollisia lukuja ja niiden yhteenlaskua. Funktiolla, joka säilyttää laskutoimituksen, tulee olla seuraava ominaisuus: f(a + b) = f(a) + f(b). Huomaa, että esimerkiksi f(x) = 3x on homomorfismi, sillä f(a + b) = 3(a + b) = 3a + 3b = f(a) + f(b).
Jos f : (G, *) → (H, ·) on ryhmähomomorfismi, niin
i) f(eG) = eH
ii) f(a−1) = f(a)−1 kaikilla a ∈ G.
Lisäksi bĳektiivistä ryhmähomomorfismia kutsutaan isomorfismiksi.
Jos kahden ryhmien G ja H välille voidaan määritellä isomorfismi, niin
sanotaan, että ryhmät ovat isomorfiset ja merkitään
G ≅ H.
Isomorfisilla ryhmillä on samanlaiset kertotaulut.
Kirjallisuutta

Häsä, Jokke; Rämö, Johanna: Johdatus abstraktiin algebraan.  Helsinki:  Gaudeamus, 2015.  ISBN 978-952-495-361-0
Ruuvimeisseli

Kokoelma erilaisia ruuvimeisseleitä.
Ruuvimeisseli eli ruuvitaltta on työkalu, jolla väännetään ruuveja. Yleisimmin ruuvimeisselit ovat tasa- ja ristipäisiä. Tasapäisiä sanotaan yleisesti myös talttapäisiksi. Ristipäisiä ruuvimeisseleitä eli ristiuratalttoja on mm. Pozidriv- ja Phillips-standardien mukaisia. Uudempia tulokkaita ovat kuusisakaraisen tähden muotoinen Torx-kanta ja 12-kulmainen XZN-kanta. Myös kuusiokoloavaimia on ruuvitalttoina. Ruuvimeisseleitä on eri kokoisia isoista ruuvimeisseleistä aivan pieniin säätö- ja kellosepän ruuvimeisseleihin. On tärkeää, että ruuvimeisseli on valittu oikein ruuvin kannan tyypin ja koon mukaan, sillä muutoin sekä ruuvi että meisseli voivat vahingoittua.
Iskuruuvitaltalla voidaan kiristää tiukasti ja irrottaa juuttuneita ruuveja. Iskuruuvitalttaa lyötäessä sen kärki pyörähtää liikuttaen ruuvia iskun samalla painaessa kärjen tiukasti ruuvin kantaan kiinni.
Sähköasentajille valmistetaan kokonaan eristettyjä, enintään 1000 voltin jännitteen kestäviä, kaksoiskolmiolla merkittyjä ruuvimeisseleitä.
Erilaisten ruuvinkantatyyppien lyhenteitä:
Tasapää (SL), koot ilmoitetaan millimetreinä. Esimerkiksi SL4,0 on tasapääruuvitaltta jonka kärjen leveys on 4 mm
Pozidriv (PZ)
Phillips (PH)
Torx (T)
Kuusiokolo (HEX)
Yleisiä ruuvikantoja

Tasapää, talttapää, lattapää
Phillips, ristiura, ristipää (PH)
Pozidriv (SupaDriv), ristiura (PZ)
Neliö
Robertson (neliö)
Kuusio
Kuusiokolo
Kuusiokolo keskitapilla
Torx (T & TX)
Torx keskitapilla (TR)
Tri-wing
Torq-set
Spanner
(A & G)
Yksisuuntainen, avaaminen vaatii erikoistyökaluja
Kaksoisneliö
Kolmoisneliö (XZN)
Polydrive
Spline drive
Kaksoiskuusiokolo
Bristol
Pentalobular
Kirjallisuutta

Witold Rybczynski: Vähän kireämmälle: Ruuvin ja ruuvitaltan historia.  ((Alkuteos: One good turn: A natural history of the screwdriver and the screw, 2000.) Suomentanut Juha Pietiläinen)  Helsinki: Terra Cognita, 2002.  ISBN 952-5202-63-1
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jakov Rylski

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten miekkailu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tokio 1964 | säilän joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Melbourne 1956 | säilän joukkuekilpailu |  |
Jakov Anufrijevitš Rylski (ven. Яков Ануфриевич Рыльский, 25. lokakuuta 1928 – 9. joulukuuta 1999) oli Neuvostoliittoa edustanut miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli säilä.
Jakov Rylski saavutti säilämiekkailun joukkuekilpailussa kaksi olympiamitalia: pronssia Melbournessa 1956 ja kultaa Tokiossa 1964. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän sijoittui kahdeksanneksi Roomassa 1960 ja neljänneksi Tokiossa 1964.
Henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Rylski voitti kolme kertaa.
Saavutukset

Olympiakultaa säilän joukkuekilpailussa 1964
Olympiapronssia säilän joukkuekilpailussa 1956
MM-kultaa säilän henkilökohtaisessa kilpailussa 1958, 1961 ja 1963
MM-kultaa säilän joukkuekilpailussa 1965
Noitavainojen syyt

Noitasapatti (Martin van Maele)
Noitavainojen syistä Euroopassa on esitetty erilaisia teorioita, joista mikään ei ole saavuttanut yleistä hyväksyntää.
Keskeinen kysymys syitä selvitettäessä on se, että noituuden kieltävä lainsäädäntö oli Euroopassa uuden ajan alussa lähes samanlainen kuin jo keskiajalla, mutta noitaoikeudenkäyntien määrä lisääntyi huomattavasti. Tutkija Keith Thomas on esittänyt tämän syyksi kaksi mahdollisuutta: joko halu tuomita noitia kasvoi nopeasti tai sitten mahdollisuutta laajamittaisiin vainoihin ei aikaisemmin ollut. Thomasin mukaan edellinen vaihtoehto on historiallisesti uskottavampi, mutta esimerkiksi tutkija Norman Cohn katsoo, että eurooppalaisten vainojen taustalla oli oikeuslaitoksen uudistuminen eli jälkimmäinen vaihtoehto.
Noitavainojen selitykset ovat karkeasti jakaantuneet kahteen päälinjaan, joista toisessa korostetaan hallinnon, politiikan ja oikeuslaitoksen kehitystä ja toisessa taloudellisia ja sosiaalisia ristiriitoja. Ensimmäisen näkemyksen mukaan Euroopassa vahvistunut keskusvalta tehosti oikeuslaitoksien toimintaa ja tiukensi rikoslakia. Näin ihmisten väliset kiistat tulivat aikaisempaa useammin oikeuslaitosten käsittelyyn samalla kun esivalta ja erityisesti papisto pystyi tehokkaammin kitkemään uskonnollista poikkeavuutta yhteiskunnasta. Sosiaalis-taloudellisissa selityksissä katsotaan, että 1500- ja 1600-luku olivat myös suuren taloudellisen ja yhteiskunnallisen muutoksen aikaa, jolloin sodat, liikakansoitus, katovuodet lisäsivät köyhyyttä samalla kun rahatalouden kehitys ja laajeneva kaupankäynti lisäsi rikkauden määrää. Tämän eriarvoistumisen aiheuttama katkeroituminen purkautui sitten noitaoikeudenkäynneissä.
Uskonpuhdistus johti Euroopassa perinteisen turvallisen maailmankuvan säröilemiseen, mikä osaltaan vaikutti aikakauden epäluuloisuuteen ja paniikkiin. Nachman Ben-Yehudan mukaan tämä voidaan havaita siitä, että vakavimmat vainot toimeenpantiin maissa kuten Saksa, Ranska ja Sveitsi, joissa katolisen kirkon asema oli heikoin, kun taas vakaan katoliset maat kuten Espanja, Italia ja Portugali säästyivät miltei kokonaan noitavainoilta.
Murrayn teoria

Noitavainoille on esitetty myös muita selityksiä. Englantilaisen egyptologin Margaret Murrayn kiistanalaisessa teoksessa The Witch-Cult in Western Europe (1921) esitetään, että noitavainojen kohteena olisivat olleet kristinuskolle uhkaksi koetut pakanalliset kulttimenot ja uskomukset, joita vanhaan uskoon tukeutuneet harjoittivat salaisesti. Murrayn mukaan muun muassa noitasapatti oli värittynyt kuvaus vanhojen uskonlahkojen kulttimenoista ja niissä nähdyt pienet miehet (engl. Little people) olisivat olleet muinaisen kääpiöheimon viimeisiä olemassa olevia edustajia. Samansuuntaisen teorian on esittänyt myös suomalainen Arne Runeberg, jonka mukaan Euroopassa kerettiläisiä vastaan taistellut inkvisitio olisi ennen kaikkea kamppaillut katarismiksi kutsuttua kristinuskon suuntaa vastaan.
Norman Cohen on sittemmin osoittanut Murrayn käyttäneen lähteitä täysin mielivaltaisesti, eikä Murrayn teorioita enää pidetä tutkijoiden piirissä uskottavina.
Kirjallisuutta

Margaret Alice Murray: The Witch-Cult in Western Europe.  Oxford at the Clarendon Press, 1921.