stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kultaiset korvarenkaat
Suomenkielinen versio: Kultaiset korvarenkaat

Laulun suomenkielisen version on sanoittanut Anja Eskonmaa. Anja Eskonmaata pidetään taiteilijanimenä, jonka todellista henkilöllisyyttä ei kuitenkaan tunneta. Suomenkieliset sanat ovat varsin tarkka käännös englanninkielisen laulun aiheesta ja sanoista runomittaan sovitettuna.
Laulu alkaa sanoin: "Kohtasin kerran tiellä mustalaisen, Lausui mulle tuo: Ostaos multa korvarenkaat vainen, Niin ne sulle suuren onnen suo. Totta varmaan on taru vanha tää: Kenelle nämä renkaat annat, Iäks valtaas jää."
Suomenkielisen kappaleen levytti ensimmäisenä Kalevi Tauru vuonna 1957. Kappaleen ovat levyttäneet suomalaisartisteista myös muun muassa Eila Pellinen (1963), Eino Grön (1970), Taisto Tammi (1976) ja Erkki Junkkarinen (1978).
Vuoden 1989 Seinäjoen tangomarkkinoilla tangokuningattareksi kruunattu Arja Koriseva esitti tangon "Kultaiset korvarenkaat" kilpailun finaalissa. Hän myös levytti kappaleen samana vuonna.
Sapelisuu

| Sapelisuu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Teleostei
Ylälahko::  Sternopterygii
Lahko::  Sukasuukalat Stomiiformes
Heimo::  Kitakalat Stomiidae
Alaheimo::  Chauliodontinae
Suku::  Chauliodus
Laji::  sloani
Kaksiosainen nimi
 Chauliodus sloani  Bloch & Schneider 
Katso myös
   Sapelisuu Wikispeciesissä   Sapelisuu Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Sapelisuu eli sapelihammaskala (Chauliodus sloani) on n. 30 cm pitkä hoikkaruumiinen syvänmeren kala, jota tavataan Intian- ja Tyynen valtameren trooppisissa ja lauhkeissa osissa. Kalaa tavataan yleensä 1–2 kilometrin syvyydessä; se ei elä pitkään vankeudessa, joten sen elintapojen tutkiminen on vaikeaa. On kuitenkin tiedossa, että sapelisuulla on suurimmat kalan hampaat pään kokoon nähden.
Sen suu on suuri ja täynnä pitkiä, neulamaisia hampaita. Sen selkäevän ensimmäinen ruoto on pidentynyt siimaksi ja sen kärjessä on valoelin, jolla kala houkuttelee saaliseläimiä.
Röyhyhelmikkä

| Röyhyhelmikkä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
Suomessa::  Erittäin uhanalainen
 
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Yksisirkkaiset Monocotyledoneae
Kladi::  Commelinids
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Alaheimo::  Pooideae
Tribus::  Meliceae
Suku::  Helmikät Melica
Laji::  uniflora
Kaksiosainen nimi
 Melica uniflora  Retz. 
Katso myös
   Röyhyhelmikkä Wikispeciesissä   Röyhyhelmikkä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Röyhyhelmikkä (Melica uniflora) on monivuotinen, lähinnä Euroopassa kasvava lehtojen heinäkasvi. Suomessa laji on rauhoitettu Ahvenanmaalla.
Ulkonäkö ja koko

Röyhyhelmikkä kasvaa 35–50 cm pitkäksi. Se on pitkärönsyinen ja varsi on pysty tai koheneva. Korren tyviosa on väriltään violetti. Korren lehtitupet ovat litteitä ja sileitä. Nuokkuvat lehdet ovat 2–3 mm leveitä, tasasoukkia, suippoja ja kiiltäviä. Lehden kieleke on ruskehtava, tylppä ja enintään 0,2 mm pitkä. Kielekkeen vastakkaisella puolella on jopa 4 mm pitkä, varrenmyötäinen, kalvomainen ja suippo lisäke. Kukinto on 7–10 cm pitkä harsu, haarova röyhy, jonka alimmat kukintohaarat ovat pitkäperäisiä. Kunkin haaran päässä on yksi pysty, 5–7 mm pitkä tähkylä. Kaleet ovat sinipunertavia. Röyhyhelmikkä kukkii Suomessa heinäkuussa.
Muista helmikkälajeista röyhyhelmikkä muistuttaa paljon yleistä nuokkuhelmikkää (M. nutans).
Levinneisyys

Röyhyhelmikkää tavataan lähinnä Etelä- ja Keski-Euroopassa Pohjois-Espanjasta Kreikkaan, Bulgariaan ja Romaniaan, ja edelleen Puolan kautta eteläiseen Skandinaviaan ja Britteinsaarille. Lisäksi lajia tavataan paikoitellen myös Pohjois-Afrikassa, Turkissa ja Kaukasuksen alueella. Suomessa röyhyhelmikkää tavataan ainoastaan Ahvenanmaalla. Laji löydettiin sieltä vuonna 1938. Nykyään esiintymiä tunnetaan Getasta, Hammarlandista, Finströmistä ja Saltvikista.
Elinympäristö

Röyhyhelmikkä on tyypillinen pyökkimetsien kasvi. Suomessa laji kasvaa esiintymisalueensa pohjoisrajoilla, missä pyökkimetsiä ei esiinny. Lajia tavataankin Suomessa muiden jalojen lehtipuiden muodostamissa lehdoissa.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Röyhyhelmikkä (Melica uniflora)
Kasviatlas 2022: Röyhyhelmikän (Melica uniflora) levinneisyys Suomessa
Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Röyhyhelmikkä (Melica uniflora)
Röyhyhelmikän kukinto.
Sainte-Anastasie (Gard)

| Sainte-Anastasie |
| --- | --- |
 Saint-Nicolasin silta
 vaakuna
 Sainte-Anastasie
 Koordinaatit: 43°56′10″N, 4°19′21″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Occitanie
Departementti:  Gard
Arrondissementti:  Nîmes
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  43,6 km²
Väkiluku (2016):  1 677 
 – Väestötiheys:  38 as./km²
Kunnan numero:  30228
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sainte-Anastasie on kunta Ranskan eteläosassa Gardin departementissa Occitanien alueella.  Se sijaitsee Gardonjoen varrella noin 18 kilometriä Nîmesin kaupungista pohjoiseen.
Kunnan maamerkki on Saint-Nicolasin silta. Se on rakennettu vuosina 1245-1260 Gardonjoen yli, ja sitä kautta kulkee Nîmesin ja Uzèsin kaupungit yhdistävä tie. Silta kunnostettiin Toisen keisarikunnan aikana. Vuoden 2002 tulvissa silta kärsi taas vahinkoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sainte-Anastasie (Gard) Wikimedia Commonsissa
Röyhysara

| Röyhysara |
| --- | --- |
 Röyhysaramätäs
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
Suomessa::  Vaarantunut
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Yksisirkkaiset Monocotyledoneae
Kladi::  Commelinids
Lahko::  Poales
Heimo::  Sarakasvit Cyperaceae
Alaheimo::  Cyperoideae
Tribus::  Cariceae
Suku::  Sarat Carex
Laji::  appropinquata
Kaksiosainen nimi
 Carex appropinquata  Schumach. 
Synonyymit
 Carex paradoxa Willd. 
Katso myös
   Röyhysara Wikispeciesissä   Röyhysara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Röyhysara (Carex appropinquata) on Euraasiassa tavattava kosteiden kasvupaikkojen sarakasvi. Suomessa laji on harvinaistunut ja se on nykyään luokiteltu uhanalaiseksi lajiksi.
Ulkonäkö ja koko

Röyhysara on tiivismättäinen ja kasvaa 30–80 senttimetriä korkeaksi. Varsien tyvitupet ovat tumman- tai mustanruskeita ja ne hajoavat pitkiksi jouhimaisiksi säikeiksi. Harmahtavanvihreät lehdet ovat 2–3 millimetriä leveitä ja vartta lyhyempiä. Alaosastaan haarova monitähkäinen kukinto on 4–8 cm pitkä, tiheähkö ja liereä. Tähkät ovat osittain lyhytperäisiä ja pitkänomaisia. Tähkän kärki on hedekukkainen ja tyvi emikukkainen. Tähkäsuomut ovat punaruskeita, kapeakärkisiä ja leveälti kalvolaitaisia. Pullakot ovat 2–3 mm pitkiä, tummanruskeita, himmeitä ja selväsuonisia. Pullakon suuota on kapea ja reunoilta selvähampainen. Suomessa röyhysara kukkii kesä-heinäkuussa. Röyhysara muistuttaa lähdesaraa (Carex paniculata) ja voi myös risteytyä sen kanssa.
Levinneisyys

Röyhysaran levinneisyysalue ulottuu Ranskasta Pohjois-Italian kautta Romaniaan ja edelleen Keski-Venäjälle. Pohjois-Euroopassa levinneisyysalue ulottuu Fennoskandian pohjoisosiin asti. Lajia tavataan paikoitellen myös Kaukasuksen alueella ja Keski-Aasiassa. Suomessa röyhysaraa on tavattu lähes koko maasta pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta, mutta levinneisyysalue on hyvin rikkonainen. Laji on harvinaistunut, ja yleisin se lienee nykyisin Varsinais-Suomessa ja Lapissa. Satakunnasta ja Etelä-Pohjanmaalta röyhysara on kadonnut.
Elinympäristö

Röyhysara kasvaa kosteilla kasvupaikoilla, kuten letoilla, lettokorvissa, puronvarsilla ja lähteiden ympäristössä. Laji on kalkinvaatija. Röyhysara on harvinaistunut Suomessa rehevien soiden ojittamisen seurauksena.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Röyhysara (Carex appropinquata)
Kasviatlas 2020: Röyhysaran (Carex appropinquata) levinneisyys Suomessa.
Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Röyhysara (Carex appropinquata)
Röyhysaran kukinto.
Seiken Densetsu 4

| Dawn of Mana> Seiken Densetsu 4 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Square Enix
Julkaisija:  Square Enix
Ohjaaja:  Koichi Ishii
Tuottaja:  Koichi Ishii
Käsikirjoittaja:  Ryo Akagi Masato Katō
Taiteilija:  Nao Ikeda
Säveltäjä:  Kenji Itō Tsuyoshi Sekito Masayoshi Soken Ryuichi Sakamoto
Pelisarja:  Seiken Densetsu
Julkaistu:  JP 21. joulukuuta 2006NA 22. toukokuuta 2007
Lajityyppi:  Toimintaseikkailu
Pelimuoto:  Yksinpeli
Ikäluokitus:  CERO: A ESRB: T  Virheellinen ESRB-arvo
Alusta:  PlayStation 2
Jakelumuoto:  1 DVD-ROM
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK      : 
Seiken Densetsu 4 (jap. 聖剣伝説4, Seiken Densetsu Fō) on Square Enixin PlayStation 2:lle kehittämä toimintaseikkailu, joka on osa Seiken Densetsu -pelisarjan World of Mana -kokoelmaa. Peli julkaistiin Pohjois-Amerikassa nimellä Dawn of Mana.
Seiken Densetsu 4 on sarjansa ensimmäinen 3D-grafiikkaa käyttävä peli ja se hyödyntää Havok -fysiikkamoottoria. Pelin tarina sijoittuu kaikkien muiden Seiken Densetsu -osien edelle.
Aiheesta muualla

Dawn of Mana MobyGamesissa (englanniksi)
Virallinen Dawn of Mana -sivusto (Pohjois-Amerikka) (englanniksi)
-pelisarja
| --- | --- |
Pelit:   Mystic Quest  Secret of Mana  Seiken densetsu 3  Seiken densetsu 4  Seiken densetsu: Legend of Mana  Sword of Mana  Children of Mana  Seiken densetsu: Friends of Mana  Heroes of Mana
Sainte-Anne-d’Auray

| Sainte-Anne-d’Auray (Santez-Anna-Wened) |
| --- | --- |
 Sainte-Annen basilika
 vaakuna
 Sainte-Anne-d’Auray
 Koordinaatit: 47°42′15″N, 2°57′10″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Bretagne
Departementti:  Morbihan
Arrondissementti:  Lorient
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  5,0 km²
Väkiluku (2018):  2 738 
 – Väestötiheys:  550 as./km²
Kunnan numero:  56263
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sainte-Anne-d’Auray (bretoniksi Santez-Anna-Wened) on kunta läntisessä Ranskassa Morbihanin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee noin 45 kilometriä Lorientin kaupungista itään.
Sainte-Anne-d’Auray on Bretagnen tärkein pyhiinvaelluspaikka. Vuonna 1625 Neitsyt Marian äiti Pyhä Anna ilmestyi täällä bretagnilaiselle Yves Nikolazicille. Tämän johdosta joka kesä 26. heinäkuuta Sainte-Anne-d’Aurayssä vierailee keskimäärin 500 000 pyhiinvaeltajaa.
Sainte-Annen basilika on rakennettu vuonna 1872. Se korvasi aiemman basilikan, joka oli käynyt pieneksi suurten kävijämäärien takia. Basilikassa on Yves Nikolazicin (1591–1645) hauta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sainte-Anne-d’Auray Wikimedia Commonsissa
Samppanjaa ja syrjähyppyjä

| Samppanjaa ja syrjähyppyjä> A Touch of Class |
| --- | --- |
 Elokuvan julisteessa Segal ja Jackson.
Ohjaaja:  Melvin Frank
Käsikirjoittaja:  Melvin Frank, Jack Rose
Tuottaja:  Melvin Frank
Säveltäjä:  John Cameron
Kuvaaja:  Austin Dempster
Leikkaaja:  Bill Butler
Tuotantosuunnittelija:  Terence Marsh
Pukusuunnittelija:  Ruth Myers
Pääosat:  Glenda Jackson, George Segal
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Britannia
Tuotantoyhtiö:  MGM
Levittäjä:  Embassy Pictures
Ensi-ilta:  1973
Kesto:  107 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Samppanjaa ja syrjähyppyjä (A Touch of Class) on brittiläinen romanttinen komedia vuodelta 1973. Sen on ohjannut Melvin Frank, joka myös laati elokuvan käsikirjoituksen yhdessä Jack Rosen kanssa. Elokuvan pääosia näyttelevät George Segal ja Glenda Jackson, joka voitti roolistaan Oscarin.
Juoni

Lontoossa asuva amerikkalainen, vakuutusalalla työskentelevä Steve Blackburn (Segal) on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Muotisuunnittelija Vickie Allessio (Jackson) on hiljattain eronnut kahden lapsen äiti. Steve ja Vickie törmäävät yhä useammin toisiinsa hoitaessaan arkisia asioitaan Lontoossa. Steve on vaimolleen uskoton tämän ollessa matkoilla, kuten juuri nyt kun vaimo on käymässä vanhempiensa luona Yhdysvalloissa. Vickie on valmis pieneen seikkailuun Steven kanssa, kunhan se hoidetaan tyylillä eikä missään halvoissa motelleissa. Steve houkuttelee Vickien mukaan työmatkalleen Malagaan ja sen jälkeen yhteiselle lomaviikolle Marbellaan. Asiat eivät kuitenkaan järjesty aivan yksinkertaisesti.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  George Segal  | … |  Steve Blackburn   |
|  Glenda Jackson  | … |  Vickie Allessio   |
|  Hildegard Neil  | … |  Gloria Blackburn   |
|  Paul Sorvino  | … |  Walter Menkes   |
|  K Callan  | … |  Patty Menkes   |
|  Cec Linder  | … |  Wendell Thompson   |
|  Michael Elwyn  | … |  Cecil   |
|  Mary Barclay  | … |  Martha Thompson   |
|  Nadim Sawalha  | … |  hotellin yöportieri   |
Vastaanotto

Glenda Jackson sai roolistaan parhaan naispääosan Oscar-palkinnon, ja elokuva tuotti viisi muutakin Oscar-ehdokkuutta. Jackson ja Segal saivat molemmat rooleistaan Golden Globe -palkinnon.
Helsingin Sanomien Paula Talaskivi luonnehti Samppanjaa ja syrjähyppyjä tuoreeltaan hyväntuulisesti ja joustavasti ohjatuksi moderniksi komediaksi, joka tarjoaa hyviä Lontoo- ja Espanja-näkymiä ja Glenda Jacksonin mainiota näyttelijäntyötä.
Käännös suomeksi
Samppalinnan kesäteatteri

Teatterialueella sijaitseva vanha tuulimylly.
Samppalinnan Kesäteatteri on Turun Samppalinnanmäellä sijaitseva kesäteatteri, joka ohjelmistossaan on keskittynyt erityisesti musikaaleihin ja musiikkinäytelmiin. Samppalinnan ohjelmisto toteutetaan täysin ammattilaisten voimin. Teatterin omistaa Samppalinnan Kesäteatterin Kannatusyhdistys r.y. Samppalinnan katsomoon mahtuu kerrallaan 882 hengen yleisö.
Ensimmäiset ensi-illat kautta aikojen Samppalinnalla olivat Hemmo Airamon ohjaama Isännän ääni 17. kesäkuuta 1960 ja Veikko Uusimäen ohjaama Kullervo 31. heinäkuuta 1960. Kullervoa näytteli 19-vuotias Esko Salminen.
Yli 40 vuotta keskeinen henkilö Samppalinnan kesäteatterin toiminnassa oli teatterineuvos Aulis Ruostepuro. Hän toimi siellä näyttelijänä, ohjaajana ja vuodesta 1968 toimitusjohtajana, kunnes jäi eläkkeelle 2005.. Hänen ohjaamansa Viulunsoittaja katolla keräsi kesällä 1968 yli 30 000 katsojaa, mikä oli teatterin siihenastinen yleisöennätys.
Myöhempiä Samppalinnan yleisömenestyksiä ovat olleet kesän 2000 My Fair Lady 63 000 katsojalla ja kesän 2012 Housut pois 30 000 katsojalla.
2000- ja 2010-luvuilla Samppalinnan kesäteatterin keskeisiä hahmoja ovat olleet ohjaaja Heikki Sankari ja kapellimestari Jussi Vahvaselkä.
Samppalinnassa esitettyä

Naimakaupat Vegasissa (2018, pääosissa Antti Lang, Reeta Vestman ja Veeti Kallio, ohjaus Heikki Sankari)
Eloheinäkesä (2017, ohjaus Heikki Sankari)
Nunnia ja konnia – Sister Act (2016, ohjaus Heikki Sankari)
Onnen päivät – Happy Days (2015, ohjaus Heikki Sankari)
Matti ja Teppo – The Turku Brothers (2014, käsikirj. ja ohj. Heikki Sankari)
Five Guys Named Moe – Viisi veikkoa (2013, pääosissa Sami Saari, Antti L. J. Pääkkönen, Lauri Mikkola, Jussu Pöyhönen, Juha Junttu ja Markku Haussila, ohjaus Heikki Sankari)
Housut pois (2012, rooleissa Mika Räinä, Almiina Sankari, Kristina Vahvaselkä, Juha Antikainen, Panu Vauhkonen, Saara Lehtonen, Jani Karvinen, Veera Railio, Lauri Ketonen, Ulla Taimila, Pedram Aflatuni, Henry Hanikka, Antti Kankainen, Harri Helin, Thomas Dellinger, Suvi Salospohja, Marjo Häkkinen, Anna-Maija Jalkanen ja Salla-Maria Orvasto, ohjaus Heikki Sankari)
Blondi – Legally Blonde (2011, Pohjoismainen kantaesitys, pääosassa Eeva Vilkkumaa, ohjaus Heikki Sankari)
West Side Story (2010, pääosissa Jukka Nylund ja Emilia Nyman, ohjaus Tommi Auvinen)
Elvistellään – All Shook Up (2009, Euroopan kantaesitys, pääosissa mm. Sami Hintsanen ja Ossi Ahlapuro, ohjaus Heikki Sankari)
Hääkeikka (2008, Suomen kantaesitys, teksti Chad Bequelin ja Tim Herlihy, säv. Matthew Sklar, pääosissa Ville Pusa ja Nina Tapio, ohjaus Heikki Sankari)
Forum – eli sattuipa hassusti (2007, kirj. Burt Shevelove ja Larry Gelbart, säv. Stephen Sondheim, pääosassa Pertti Koivula, ohjaus Heikki Sankari)
Viulunsoittaja katolla (2006, pääosassa Risto Kaskilahti, ohjaus Tommi Auvinen)
Myrskylintu (2005, kotim. kantaesitys, musikaali Oskar Merikannon elämästä, käsikirj. ja ohj. Jussi Helminen)
Kiss me Kate (2004, tekijät Spewack–Porter, ohj. Tommi Auvinen)
Oklahoma! (2003, pääosassa Sami Uotila, ohj. Tiina Puumalainen)
Piukat paikat (2002, tekijät Stone–Styne–Merrill, ohj. Tiina Puumalainen)
Kulkurin valssi (2001, Mika Waltarin elokuvakäsikirjoituksesta sov. ja ohj. Jarmo Alonen)
My Fair Lady (2000, pääosassa Arja Koriseva, sov. ja ohj. Aulis Ruostepuro)
Sininen ja valkoinen (1999, musikaali Jukka Kuoppamäen elämästä)
Hello, Dolly! (1998)
Zorbas (1997)
Annie mestariampuja (1996, ohj. Aulis Ruostepuro)
Sound of Music (1995)
Tukkijoella (1994)
Myrskyluodon Maija (1993)
Jääkärin morsian (1992)
Rakas Lotta (1991)
Mustalaisleiri muuttaa taivaaseen (1990)
Pitkäjärveläisrakkautta (1988)
Rajaralli (1986)
Lisää löylyä, Pöntinen! (1985)
Votkaturistit (1978, 1979)
Soikan häät (1977)
Kesä Roinilan talossa (1976)
Putkinotko (1974)
Jussi Purasen häät (1973, kirj. Maiju Lassila, sov. Matti Tapio, säv. Almos Maattola, ohj. Aulis Ruostepuro)
Viekää tuhkatkin pesästä (1972, kirj. Leena Härmä, ohj. Aulis Ruostepuro)
Kahdeksikko (1969, ohj. Aulis Ruostepuro)
Viulunsoittaja katolla (1968, ohj. Aulis Ruostepuro)
Tukikohta (1966)
Fasaanit (1965)
Isännän ääni (1960, ohj. Hemmo Airamo)
Kullervo (1960, ohj. Veikko Uusimäki).
Aiheesta muualla

Kotisivu
Samoëns

| Samoëns |
| --- | --- |

 vaakuna
 Samoëns
 Koordinaatit: 46°05′05″N, 6°44′41″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Auvergne-Rhône-Alpes
Departementti:  Haute-Savoie
Arrondissementti:  Bonneville
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  97,3 km²
Väkiluku (2013):  2 282
 – Väestötiheys:  23,5 as./km²
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Samoëns on kunta itäisessä Ranskassa Haute-Savoien departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella.
Kunta on suosittu vapaa-ajanviettopaikka, jonka alueella sijaitsee osittain Grand Massifin talviurheilukeskus.
Nähtävyyksiä

Kunnan nähtävyyksiä on La Jaÿsinian kasvitieteellinen alppipuutarha (Jardin botanique alpin La Jaÿsinia). Puutarhan perusti paikkakuntalainen yrittäjä Marie-Louise Jaÿ, joka myöhemmin avasi miehensä kanssa Pariisiin La Samaritainen tavaratalon. Vuonna 1908 hän lahjoitti puutarhansa kunnalle. Nykyään puutarhasta huolehtii Ranskan luonnontieteellinen museo (Muséum national d'histoire naturelle).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Samoëns Wikimedia Commonsissa
Kasvitieteellisen puutarhan sisäänkäynti
Käsimerkki

Keskisormen näyttäminen on kansainvälinen käsimerkki.
Käsimerkeillä ilmaistaan yleensä kunnioitusta tai halveksuntaa jotakin henkilöä tai asiaa kohtaan. Esimerkiksi Rooman valtakunnassa Julius Caesaria tervehdittäessä käytetty kunnianosoitus, jota myös Adolf Hitler käytti natsitervehdyksenä hieman muokattuna versiona.
Muita käsimerkkejä ovat esimerkiksi keskisormen näyttäminen, jolla ilmaistaan halveksuntaa ja pirunsarvimerkki, jota muun muassa hevarit ja satanistit[lähde? ] käyttävät. Peukalon ja etusormen muodostava ympyrä muiden sormien ollessa suorana edustaa niin sanottua "kaikki hyvin" -ilmaisua[lähde? ]. On myös Winston Churchillin käyttöönottama voiton merkki, jota näytetään kämmen katsojaan päin. Merkkiä käyttivät myöhemmin hipit rauhan merkkinä. Toisinpäin esitettynä merkki on ns. rivo V-merkki, joka on johdos keskisormen näyttämisestä.
Myös peleissä ja urheilulajeissa, kuten jalkapallossa ja jääkiekossa, erotuomarit käyttävät käsimerkkejä näyttäessään pelin kulkua esimerkiksi maaleja tai rangaistuksia.
4chanin trollit ovat onnistuneesti muuttaneet OK-käsimerkin rasistiseksi symboliksi. Kyseessä oli trollaus nimeltä "Operaatio O-KKK", jossa OK-merkille annettiin uusi merkitys ja tätä levitettiin netissä. Tarkoituksena oli todistaa että media näkee natseja kaikkialla.
Sample

Sample (englantia, suomeksi ”näyte”, lausutaan usein sämple) on nauhoitettu pätkä ääntä, jota käytetään osana musiikkiteosta. Suomen kielessä puhutaan myös ”samplaamisesta”, kun puhutaan tällaisten ääninäytteiden ottamisesta.
Sample tarkoittaa alun perin analogiasignaalin (esimerkiksi musiikki) digitoinnissa käytettävän AD-muunnoksen yhtä näytettäselvennä.
Samplella viitataan englannin kielessä myös sellaisiin ääninäytteisiin, jotka toimivat elektronisesti (usein tietokoneella) tehdyn musiikin soitinääninä, mutta sanalla viitataan useammin jostakin toisesta valmiista musiikkiteoksesta nauhoitettuun sävelten tai perkussiivisten äänten pätkään, jota käytetään toisen musiikkiteoksen osana.
Usein konemusiikissa, kuten teknon alalajeissa sekä rapissa kappaleet perustuvat vahvasti jostakin vanhemmasta musiikkikappaleesta nauhoitetun samplen käyttöön. Usein teknon tai rapin tekijät samplaavat jotain vanhempaa rytmikästä musiikin tyyliä edustavaa kappaletta, josta he ottavat jonkin soitettavilla soittimilla tehdyn pätkän. Nämä samplatut pätkät valitaan usein siten, että niistä voidaan muodostaa monta kertaa peräkkäin toistuvia looppeja. Näin saadaan komppi tai riffi, josta voidaan saada jopa koko pohja uudelle teokselle.
1970-luvun diskoa ja funkia käytetään erityisen paljon rapin ja tanssittavan konemusiikin raaka-aineena, mutta usein samplet löydetään myös esimerkiksi rock-levyiltä.
Itse samplausprosessi on nykyään hyvin yksinkertaista. Kuka tahansa voi kopioida äänitteestä tietokoneen äänenmuokkausohjelmilla pätkiä. Joskus samplaaja on voinut saada käyttöönsä erikseen alkuperäisen teoksen kunkin soittimen osuudet sisältäviä nauhoja, jolloin voidaan samplata jonkin kappaleen erillisiä soittimien osuuksia koko kappaleen sijaan. Sampleja voidaan myös editoida samplauksen jälkeen. Toisinaan sampleja muokataan niin paljon, ettei niitä enää voi tunnistaa käsittelyn jälkeen. Tällöin alkuperäinen näyte on vain toiminut raaka-aineena lopulliselle samplelle. Samplena voidaan käyttää musiikkipätkien lisäksi myös mitä tahansa muita ääniä osittain tai suurempina kokonaisuuksina.
Vuosien varrella samplauksen suhteen on noussut paljon oikeusjuttuja. Jotkut muusikot ovat ottaneet käyttöönsä Creative Commons -lisenssejä, jotka sallivat samplejen ottamisen. Tekijät voivat määrittää lisenssissä ehdot, joilla samplejen otto heidän teoksestaan on sallittua.
Vokaalisample

Vokaalisampleksi kutsutaan samplea, joka sisältää laulua, puhetta tai räppäämistä. Niiden käyttö on yleistä rap-kappaleiden kertosäkeissä mutta myöskin osana biittiä. Vokaalisamplejen äänenkorkeutta muutetaan yleensä joko voimakkaasti ylös- tai alaspäin.
Äänisample tietotekniikassa

Sampletiedostoa eli ääninäytetiedostoa käytetään muun muassa tracker-musiikissa sekä MIDI-äänien tuottamiseen (SoundFont). Digitoitu ääni on usein PCM-koodattua (tai DPCM). Ääninäytteiden käyttö on monessa tapauksessa korvannut äänipiirin tuottaman aaltomuodon (ks. chiptune).
Kongressin kultamitali

Mitalin luovutustilaisuus vuonna 2007.
Congressional Gold Medal eli Kongressin kultamitali on Yhdysvaltain korkein siviilikunniamerkki presidentin myöntämän Presidential Medal of Freedomin rinnalla. Saajan ei tarvitse olla Yhdysvaltain kansalainen.
Mitalin myöntämiseen vaaditaan ensin kahden kolmasosan kannatus sekä alahuoneessa että senaatissa ennen kuin myöntävä komitea harkitsee mitalin myöntämistä.
Mitalin suunnittelee ja valmistaa Yhdysvaltain rahapaja, United States Mint. Jokainen mitali on kuva-aiheensa osalta yksilöllinen. Mitalia ei ole tarkoitettu kannettavaksi vaatteissa.
Kuvagalleria

Rosa Parksin vuonna 2000 saama mitali.
Paavi Johannes Paavali II:n vuoden 2000 mitali.
Ronald ja Nancy Reaganin vuoden 2002 mitali.
Norman Borlaugin vuoden 2006 mitali.
Saajat > 1700-luku

| vuosi | saaja | valtio |
| --- | --- | --- |
| 1776 | George Washington |  Yhdysvallat |
| 1777 | Horatio Gates |  Yhdysvallat |
| 1779 | Anthony Wayne |  Yhdysvallat |
| 1779 | Henry Lee III |  Yhdysvallat |
| 1781 | Daniel Morgan |  Yhdysvallat |
| 1781 | Nathanael Greene |  Yhdysvallat |
| 1787 | John Paul Jones |  Yhdysvallat |