stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ylihärmän vaakuna

Ylihärmän vaakuna (1963–2008)
Ylihärmän vaakuna oli Ylihärmän kunnan tunnus. Vaakuna oli saanut aiheensa maataloudesta ja kunnan nimestä, jonka yli-sanaan vaakunan lakio viittaa. Vaakunan heraldinen selitys on "hopeakentässä lakio ja äessäleikkö; molemmat siniset". Vaakunan suunnitteli Gustaf von Numers ja se vahvistettiin vuonna 1963. Kunnan liityttyä Kauhavaan sen vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi.
Etelä-Pohjanmaan maakunnan kuntien vaakunat
Alajärven vaakuna |
Alavuden vaakuna |
Evijärven vaakuna |
Ilmajoen vaakuna |
Isojoen vaakuna |
Isonkyrön vaakuna |
Karijoen vaakuna |
Kauhajoen vaakuna |
Kauhavan vaakuna 

Kuortaneen vaakuna |
Kurikan vaakuna |
Lappajärven vaakuna |
Lapuan vaakuna |
Seinäjoen vaakuna |
Soinin vaakuna |
Teuvan vaakuna |
Vimpelin vaakuna |
Ähtärin vaakuna

Lakkautettujen kuntien vaakunat

Alahärmän vaakuna |
Jalasjärven vaakuna |
Jurvan vaakuna |
Kortesjärven vaakuna |
Lehtimäen vaakuna |
Nurmon vaakuna |
Peräseinäjoen vaakuna |
Seinäjoen maalaiskunnan vaakuna |
Töysän vaakuna |
Ylihärmän vaakuna |
Ylistaron vaakuna
Zdeněk Růžička

| Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Maa:   Tšekkoslovakia> Miesten telinevoimistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Lontoo 1948 | permanto |  |
|  Pronssia | Lontoo 1948 | renkaat |  |
Zdeněk Růžička (15. huhtikuuta 1925 Ivančice – 18. huhtikuuta 2021 Brno, Tšekki) oli tšekkoslovakialainen telinevoimistelija ja olympiamitalisti.
Růžička osallistui kolmiin olympialaisiin. Lontoossa 1948 hän saavutti pronssia permannolla ja renkailla. Lisäksi hän sijoittui joukkuekilpailussa kuudenneksi, henkilökohtaisessa moniottelussa ja nojapuilla seitsemänneksi, rekillä 17:nneksi, hevosella 30:nneksi sekä hypyssä 46:nneksi. Kaksissa seuraavissa kisoissa hän ei enää yltänyt mitaleille. Helsingissä 1952 hän sijoittui joukkuekilpailussa seitsemänneksi, moniottelussa 30:nneksi, renkailla 14:nneksi, hevosella 15:nneksi permannolla 34:nneksi, rekillä 47:nneksi, nojapuilla 71:nneksi ja hypyssä 87:nneksi. Melbournessa 1956 hän sijoittui joukkuekilpailussa neljänneksi, moniottelussa 26:nneksi, rekillä kymmenenneksi, renkailla 22:nneksi, permannolla 29:nneksi, nojapuilla 33:nneksi, hevosella 38:nneksi ja hypyssä 39:nneksi.
Růžička avioitui telinevoimistelun olympiamitalisti Matylda Matouškován kanssa. Růžička kuoli 96-vuotiaana 18. huhtikuuta 2021.
Aiheesta muualla

Zdeněk Růžička Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Valkeatlammit (Loppi)

| Valkeatlammit |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Loppi
Koordinaatit:  60°44′36″N, 24°04′31″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Hyvikkälänjoen valuma-alue (35.88)
Laskuoja:  oja Iso-Melkuttimeen 
Järvinumero:  35.887.1.014
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  120 m  
Rantaviiva:  0,455 km  
Pinta-ala:  1,103 ha  
 fiValkeatlammit 
Valkeatlammit  ovat Kanta-Hämeessä Lopella Räyskälän kylän lähellä sijaitsevat kaksia lampea.
Maantietoa

Lampia on kaksi, joista itäisen lammen tiedot ovat tässä. Läntinen lampi on sama kokoinen ja muotoinen ja se sijaitsee 350 metriä itäisestä lammesta länteen. Ne sijaitsevat Räyskälän ympäristössä Pernunnummella, missä maaperä on muodostunut jääkauden loppuvaiheessa jäätikköjoen muodostumissa, joista sanduri tai delta on alueen vallitsevin maa-aineksen kasautumismuoto . Itäisen lammen pinta-ala on 1,1 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä. Lammet ovat autiot. Läntisen lammen vierestä kulkee yhdystieltä 13623 tie Vähä-Melkuttimen ja Iso-Melkuttimeen rannoille.
Vesistösuhteet

Lammet sijaitsevat Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, jonka Kaartjärven valuma-alueeseen lammet kuuluvat. Lampien vedenpinnan korkeus on noin 120 metriä mpy. Vuoden 1958 peruskartassa itäisen lammen vedenkorkeudeksi oli merkitty 121,4 metriä, johon tulee lisätä 10 senttimetriä vastaamaan nykyisiä korkeuksia . Lampiin ei laske ojia, mutta itäisellä lammella on kaivettu oja Iso-Melkuttimeen. Molemmat lammet saavat vetensä pohjavedestä ja sadannasta.
Vaahteramäen Eemeli

Kissankulman talo Astrid Lindgrens Världissä.
Eemeli ja Possuressu.
Vaahteramäen Eemeli (ruots. Emil i Lönneberga) on lastenkirjailija Astrid Lindgrenin (1907–2002) luoma satuhahmo, poika, joka tekee paljon metkuja. Niemisen perhe (ruots: Svensson) ja heidän palkollisensa elävät Kissankulman maatilalla Vaahteramäessä. Kyseinen Lönneberga-niminen kylä on oikeastikin olemassa, se sijaitsee Smålandissa Hultsfredin kunnassa.
Ensimmäinen Eemeli-kirja julkaistiin vuonna 1963. Eemeli-kirjoja on käännetty 52 kielelle ja myyty yhteensä yli 30 miljoonaa kappaletta.
Eemelillä on pikkusisko Iida (Ida), jonka Eemeli muun muassa kerran hinaa lipputankoon. Isä Anttoni Nieminen (Anton Svensson) on tuskin Eemelin miehinen esikuva; sen sijaan tilan Aatu-renki (Alfred) on Eemelin hyvä ystävä. Kissankulmassa on myös piika nimeltään Liina (Lina). Äiti Alma (Alma Svensson) puolestaan kirjaa ylös poikansa kepposet sinikantisiin vihkoihin.
Eemeli on vaaleatukkainen ja sinisilmäinen pikkupoika, ei suinkaan pahantahtoinen, hänelle vain aina "sattuu jos mitä". Eemeli on älykäs ja erityisen kekseliäs, mutta aikuiset eivät aina ymmärrä hänen kekseliäisyyttään, vaan pitävät sitä kurittomuutena ja metkuiluna. Tämäntapaiset tempaukset saavat lasten isän raivostumaan ja huutamaan "Eeeeemeliiii!" kunnes Eemeli on lukittu verstashuoneeseen miettimään kolttosiaan. Siellä Eemeli veistää jokaisen metkunsa jälkeen puu-ukon, joita kertyy verstashuoneen hyllylle yhteensä 369. Aikuisena Eemelistä tulee kuitenkin kunnon kansalainen ja peräti kunnanvaltuuston puheenjohtaja.
Eemelillä on paljon eläinystäviä: Luukas-hevonen, kissa Mosse, lehmä Ruusu, kana Nilkku-Lotta ja porsas nimeltä Possuressu. Lisäksi Eemeli pitää sinisestä lakistaan eli mössykästä ja puupyssystään eli pössykästä.
Eemeli oli Astrid Lindgrenin isän Samuel Augustin lempihahmo. Paljon siitä, mitä Eemeli-kirjoissa kerrotaan, on Astrid kuullut Samuel-isältään. Eemelistä on tehty myös elokuvaversioita, joista kolmea ruotsalaistuotantoa on esitetty Suomessa useaan kertaan 13-osaisena tv-sarjana. Niissä Eemeliä näytteli Jan Ohlsson.
Kirjat

Vaahteramäen Eemeli 1963 (Emil i Lönneberga)
Eemelin uudet metkut 1966 (Nya hyss av Emil i Lönneberga)
Eläköön Eemeli 1970 (Än lever Emil i Lönneberga)
Se Eemeli, se Eemeli 1972 (Den där Emil)
Eemeli ja Liinan poskihammas 1976 (När Emil skulle dra ut Linas tand)
Eemeli ja pikku Iidan metku 1984 (När lilla Ida skulle göra hyss)
Eemelin metku n:o 325 1985 (Emils hyss nr 325)
Eemeli ei kitsastele 1986 (Inget knussel, sa Emil i Lönneberga)
Lisäksi Eemelin metkuja on ilmestynyt useina erilaisina kokoelmateoksina, esimerkiksi Eemelin kootut metkut (WSOY 1973), ja erillisinä kirjoina. Eemeli-kirjat on kuvittanut Björn Berg.
Elokuvat

Vaahteramäen Eemeli (Emil i Lönneberga 1971, ohjaus Olle Hellbom)
Eemelin uudet metkut (Nya hyss av Emil i Lönneberga 1972, ohjaus Olle Hellbom)
Eemeli ja possuressu (Emil och griseknoen 1973, ohjaus Olle Hellbom)
Vaahteramäen Eemeli ja Iida (Emil & Ida i Lönneberga 2013, ohjaus Per Åhlin)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vaahteramäen Eemeli Wikimedia Commonsissa
Astrid Lindgrenin sivu (ruotsiksi)
Ylihärmän rata

Ylihärmän rata oli Suomen rataverkkoon kuulunut sivurataosuus Etelä-Pohjanmaan maakunnassa. Se yhdisti Ylihärmän keskustaajaman Pohjanmaan rataan ja siellä sijaitsevaan Härmän rautatieasemaan. Rataosan kokonaispituus Härmän asemarakennuksen kohdalta radan läntisimpään pisteeseen mitattuna oli noin 12,5 kilometriä. Rataosuus Markkulan vaihteelta Pohjanmaan radan varrelta Kaupinkankaalle avattiin liikenteelle toukokuussa 1931. Radan kolmen kilometrin pituinen jatko-osa Kaupinkankaalta Ylihärmään rakennettiin ylihärmäläisten talkootyönä ja se avattiin liikenteelle lokakuussa 1951. Radalla oli suuri merkitys Ylihärmälle: Se toi kuntaan runsaasti teollisuutta.
Radalla oli vuosina 1951–1953 henkilöliikennettä, joka lopetettiin kuitenkin kannattamattomana.
Viimeinen tavarajuna liikennöi radalla 27. joulukuuta 1990. Ylihärmän liikennepaikka oli lakkautettu jo 1985, jonka jälkeen rata oli Härmän aseman alainen teollisuusrata. Rataosuus purettiin liikenteen lakkauttamisen jälkeen, mutta Lapuanjoen ylittävä rautatiesilta jätettiin paikalleen. Myös ratapenkka on suurimmilta osin yhä nähtävissä.
Vuonna 1941 saksalaiset rakensivat Kauppiin silloin Euroopan suurimman perunavaraston. Työvoimana käytettiin noin sataa venäläistä sotavankia. Varastossa perunat esikeitettiin ja lähettiin tätä rataa pitkin rintamille. Rakennus oli niin iso, että sisään mahtui veturi ja viisi vaunua. Sodan jälkeen rakennus purettiin, ja koneet vietiin Neuvostoliittoon sotakorvauksina. Läheisyyteen rakennettiin 1959 Osuusliike Elannon suuri perunavarasto, johon myös sopi tavarajuna sisään. Tämä rakennus on yhä olemassa, ja usein virheellisesti väitetään sen olevan tuo saksalaisten perunavarasto.
Ylihärmän asemarakennus on yhä olemassa ja on tällä hetkellä yrityskäytössä.
Aiheesta muualla

Kuvia Ylihärmän asemalta ja Ylihärmän radalta
Valtakunta

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Valtakunta voi tarkoittaa seuraavia asioita:
valtio
imperiumi, yhden hallitsijan hallitsema alue, etenkin, jos käsittää useita maita
suurempi valtiokokonaisuus suhteessa pienempään. Suomalaisessa kirjallisuudessa erityisesti
Manner-Suomi suhteessa Ahvenanmaahan
historiallisesti Venäjän keisarikunta suhteessa Suomen suuriruhtinaskuntaan
Reich, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta, Saksan keisarikunta, Weimarin tasavalta tai natsi-Saksa suhteessa yksittäisiin saksalaisiin (osa)valtioihin
muita historiallisia suurvaltoja: Persian valtakunta, Rooman valtakunta
valloittajakuninkaiden perustamia laajoja, mutta usein lyhytikäisiksi jääneitä suurvaltoja, joista käytetään perustajansa nimeä, esimerkiksi Aleksanteri Suuren, Kaarle Suuren ja Tšingis-kaanin valtakunta
Jumalan valtakunta kristillisessä teologiassa
Valtakunta, Sarah J. Maasin fantasiaromaanisarja
Valtakunta, Lars von Trierin ohjaama televisiosarja
Valtakunta, Eero Koivistoisen albumi vuodelta 1968
Valtakunta, Yö-yhtyeen albumi vuodelta 2007
Valtakunta, Auroran albumi vuodelta 2017.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Valtakunta”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Valkeat yöt (elokuva)

| Valkeat yöt> Le notti bianche |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Luchino Visconti
Käsikirjoittaja:   Suso Cecchi d’Amico  Luchino Visconti 
Perustuu:  Fjodor Dostojevskin novelliin ”Valkeat yöt”
Tuottaja:  Franco Cristaldi
Säveltäjä:  Nino Rota
Kuvaaja:  Giuseppe Rotunno
Leikkaaja:  Mario Serandrei
Tuotantosuunnittelija:  Mario Chiari
Pukusuunnittelija:  Piero Tosi
Koreografi:  Dirk Sanders
Pääosat:   Maria Schell  Marcello Mastroianni  Jean Marais  Marchella Rovena 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Italia  Ranska 
Tuotantoyhtiö:   Ci.As. - Cinematografica Associati  Vides  Intermondia Films 
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  6. syyskuuta 1957
Kesto:  102 min
Alkuperäiskieli:  italia
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valkeat yöt (Le notti bianche) on Luchino Viscontin ohjaama italialais-ranskalainen vuoden 1957 elokuva, jonka juoni perustuu Fjodor Dostojevskin novelliin ”Valkeat yöt”. Sen pääosia esittävät Maria Schell ja Marcello Mastroianni, joka palkittiin roolistaan Nastro d’argentolla.
Tuotanto ja vastaanotto

Käsikirjoittaja Suso Cecchi d’Amicon mukaan Valkeiden öiden taustalla oli kaksi tekijää. Visconti ja Cecchi d’Amico halusivat antaa näyttelijä Marcello Mastroiannille mahdollisuuden näyttää osaamistaan, sillä hän oli tehnyt aiemmin vain tietynlaisia luonnerooleja. Visconti taas halusi elokuvalla todistaa, että pystyi tekemään pienimuotoisen elokuvan kuluttamatta liikaa rahaa. Visconti ja Cecchi d’Amico suunnittelivat aluksi Giovanni Vergan novellin ”E andata cosi” filmaamista, mutta pelkäsivät sen joutuvat sensuurin kohteeksi. He päätyivät lopulta Dostojevskin novelliin ”Valkeat yöt”.
Koska Viscontilla ei ollut mahdollisuutta kuvata Leningradissa, hän sijoitti elokuvan Livornoon. Elokuvaa ei kuitenkaan kuvattu kaupungissa, vaan Cinecittàn studioilla, johon rakennettiin voimakkaasti tyylitelty malli Livornosta.
Visconti halusi päärooliin Maria Schellin, jonka maine oli selvässä nousussa ja joka sai tarjouksia sekä muualta Euroopasta että Hollywoodista. Schell tapasi Viscontin muutamia kertoja ja halusi tietää tarkasti Viscontin suunnitelmat. Lopulta Schell hyväksyi roolin, jos saisi toiseksi vastanäyttelijäkseen Jean Marais’n. Marais oli tuolloin uransa huipulla, ja Visconti epäili hänen kiinnostustaan sivurooliin. Marais ilmoitti kuitenkin, että Viscontin elokuvasta hänelle kelpaisi mikä tahansa rooli.
Valkeat yöt valmistui kahdeksassa viikossa, ja se sai ensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla, missä se voitti Hopeisen leijonan. Pääosanesittäjä Marcello Mastroianni palkittiin 1958 parhaan miespääosan Nastro d’argentolla. Kriitikot suhtautuivat Valkeisiin öihin melko nuivasti, ja myöhemmin elokuva on nähty lähinnä viehättävänä välityönä. Kuitenkin sen ansiosta, että elokuva sai Hopeisen leijonan, Visconti pystyi hankkimaan rahoituksen seuraavaa elokuvaansa Rocco ja hänen veljensä varten.
Tyyli

Vaikka usein sanotaan, että Valkeiden öiden myötä Visconti hylkäsi lopullisesti neorealistisen elokuvan, niin esimerkiksi elokuvahistorioitsija Geoffrey Nowell-Smithin mukaan vuonna 1957 ei ollut enää varsinaisesti olemassa neorealistista liikettä, jonka voisi hylätä.
Viscontin elokuva poikkeaa selvästi Dostojevskin alkuteoksesta. Tapahtumapaikka on käytännössä muuttunut kokonaan, sillä pohjoisen vaaleat kesäyöt ovat vaihtuneet Italian pimeisiin öihin, jossa valkoisuutta edustaa vain ikuinen sumu ja viimeisen yön lumisade. Elokuvan öinen maailma on hillitty, ja tapahtumat on tallennettu hyvin pitkin otoksin. Tarina on siirretty elokuvaan lähes sellaisenaan, Visconti on siirtänyt sen kuitenkin omaan aikaansa.
Aiheesta muualla

Valkeat yöt (elokuva) Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Valkeat yöt (elokuva) Elonet.
F. M. Dostojevski: Valkoisia öitä novellin suomennos vuodelta 1896
Uumajan Marian piiri

| Uumajan Marian piiri |
| --- | --- |
 Mariakyrkan
 fiUumajan Marian piiri 
 63°50′38″N, 20°19′41″E 
Valtio:   Ruotsi
Maakunta:  Västerbotten
Lääni:  Västerbottenin lääni
Kunta:  Uumajan kunta
Piirikoodi:  323008
Väestö
Väkiluku (2022):  11 692 
Uumajan Marian piiri (ruots. Umeå Maria distrikt) sijaitsee Uumajan kunnassa Ruotsissa. Sen väkiluku on 11 692  (31. joulukuuta 2022).
Aiheesta muualla

SCB Regina Web Map (Näyttää piirin rajat karttapalvelussa) Statistiska centralbyrån. (ruotsiksi)
Uumajan kunnan piirit
Vaahteramalja XXXI

Vaahteramalja XXXI on Vaahteraliigan kauden 2010 päättävä finaalitapahtuma, joka järjestettiin ISS Stadionilla, Vantaalla 4. syyskuuta 2010. Ottelussa kohtasivat runkosarjan voittanut Seinäjoen Crocodiles ja runkosarjan kolmas, Porvoon Butchers. Crocodilesilla Vaahteramaljoja on yksi ja finaaliesiintymisiä neljä, kun taas Butchers metsästi kuudetta perättäistä mestaruuttaan, ja esiintyi finaalissa jo seitsemättä kertaa.
Porvoon Butchers saavutti ottelussa kuudennen perättäisen Suomen mestaruuden.
Tailgate-tori

Vaahteramaljan tapahtumapäivä alkaa tailgate-tapahtumatorilla, jossa musiikista vastaa Redrama ja erilaisista oheistapahtumista mm. Funky Team Gorillaz cheerleaderit, sekä raittiusseura Zoom, joka pelaa näytösottelun Suomen naisten maajoukkuetta vastaan. Mukana on myös keskieurooppalaisista lumilautailijoista ja BMX-pyöräilijöistä koostuva bagjump-ryhmä.
Joukkueiden tiet finaaliin > Seinäjoen Crocodiles

Seinäjoki aloitti kauden tappiolla Helsinkiläistä Roostersia vastaan, mutta otti ensimmäisen voittonsa toisella kierroksella kaatamalla vieraissa Tampereen Saintsin. Seinäjokelaiset pääsevät Vaahteramaljaan kahdeksan ottelun voittoputkessa, sillä joukkue voitti runkosarjassa seitsemän viimeistä otteluaan, ja saalisti viimeisellä kierroksella runkosarjan voiton voittamalla Helsinki Wolverinesin kotonaan lukemin 35-12. Välierissä Crocodiles raivasi tieltään kotiottelussaan Helsingin Roostersin.
Runkosarja
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Roosters L 24-27 | @ Saints W 31-10 | @ Wolverines L 49-50OT | @ Rajaritarit W 30-28 | @ Trojans W 63-0 | Butchers W 42-30 | Jaguaarit W 49-14 | @ Roosters W 21-20OT | Saints W 35-0 | Wolverines W 35-12 |
Välierä
| Päivämäärä | Kotijoukkue |  | Vierasjoukkue | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 28. elokuuta | Seinäjoki Crocodiles | vs. | Helsinki Roosters | 42-28 |
Joukkueiden tiet finaaliin > Porvoon Butchers

Butchers aloitti kauden vakuuttavasti viidellä voitolla, kunnes maaottelutauon jälkeen kärsi kaksi tappiota, joista toisen juuri Crocodilesille. Porvoolaiset saivat kuitenkin pelinsä jälleen kulkemaan ja runkosarjan kolme viimeistä ottelua päättyivät Butchersille suotuisasti. Butchers saavutti lopulta runkosarjassa kolmannen sijan. Välierissä Porvoolaiset kaatoivat vajaamiehisen Helsinki Wolverinesin, joka oli edellisessä ottelussaan menettänyt runkosarjan voiton.
Runkosarja
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Rajaritarit W 31-21 | @ Jaguaarit W 41-14 | Trojans W 24-7 | Roosters W 34-13 | @ Saints W 60-14 | Wolverines L 7-39 | @ Crocodiles L 30-42 | @ Rajaritarit W 42-38 | Jaguaarit W 33-2 | @ Trojans W 48-0 |
Välierä
| Päivämäärä | Kotijoukkue |  | Vierasjoukkue | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 29. elokuuta | Helsinki Wolverines | vs. | Porvoon Butchers | 27-41 |
Aiheesta muualla

Vaahteramaljan virallinen sivu[vanhentunut linkki]
Suomen Amerikkalaisen Jalkapallon Liiton sivut
Täynnä Tarmoa

| Täynnä Tarmoa |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Oskari Pastila
Käsikirjoittaja:  Oskari Pastila
Tuottaja:  Oskari Pastila
Säveltäjä:  Sige Joonas Shigeki Tamura
Kuvaaja:  Jarno Tahvanainen, Janke Öhman
Leikkaaja:  Jukka Nykänen
Pääosat:  Tomi Kaminen, Lari Kangas
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Kuvaputki Oy, YLE TV2 Dokumenttiprojekti
Ensi-ilta:   1. toukokuuta 2009
Kesto:  75 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Täynnä Tarmoa (eng. Basket Case) on Oskari Pastilan ohjaama dokumenttielokuva vuodelta 2009. Elokuva kertoo pikkukaupungin koripalloseura Porvoon Tarmosta kaudella 2006–2007 ja sen organisaatiosta. Elokuvan on tuottanut Kuvaputki Oy ja Yleisradion Dokumenttiprojekti. Elokuvan ensi-iltaa hidasti rikosilmoitus.
Elokuva esitettiin DocPoint-festivaaleilla 25. tammikuuta 2009, ja se nousi yleisön suosikiksi. Elokuva oli tarkoitus esittää helmikuussa 2009 Yle TV2:ssa, mutta esitys televisiossa siirtyi elokuvan päästyä teatterilevitykseen.
Elokuvan ensi-ilta elokuvateattereissa oli 1. toukokuuta 2009. Televisiossa dokumentti ensiesitettiin 21. lokakuuta 2009.
Tausta

Koripalloseura Porvoon Tarmo halusi alun perin tehdä seuran toiminnasta televisiosarjan. Niinpä seura maksoi elokuvan kuvanneelle Oskari Pastilalle tuhansia euroja sarjan tekemisestä. Myöhemmin hankkeeseen ryhtymistä pidettiin virheenä. Kun Tarmo ei toiminutkaan elokuvan maksajana, tuli YLE dokumentin taloudelliseksi avustajaksi. Joukkueen valmentajana tuolloin toiminut Tomi Kaminen piti elokuvan tekoa virheenä alusta alkaen.
Koska dokumentista oli alun perin aiottu tehdä televisiosarja, myös kuvausmateriaalia oli paljon. Kameraryhmä oli kuvannut kaiken kaikkiaan 250 tuntia materiaalia, josta tehtiin lopulta 74 minuuttia pitkä dokumenttielokuva. Kuvaamisvaihe kesti kaiken kaikkiaan neljä kuukautta, mutta elokuvan kokoamisessa kesti selvästi enemmän aikaa.
Julkaisu

Dokumentti näytettiin yleisölle ensimmäistä kertaa DocPoint-festivaaleilla 25. tammikuuta 2009. Festivaaleilla elokuva sai hyvän vastaanoton, minkä vuoksi se päätettiin panna elokuvateattereihin levitykseen. Tämä oli harvinaista, sillä yleensä suomalaisia dokumentteja ei oteta teatterilevitykseen. Ensi-ilta nähtiin kymmenellä eri paikkakunnalla, mutta teattereihin ei odotettu suuria ihmisjoukkoja. Elokuvaa kävikin katsomassa ainoastaan 959 ihmistä elokuvan ilmestymisvuonna.
Julkaisu > Rikosilmoitus

Pian elokuvan DocPointin esityksen jälkeen elokuvasta tehtiin rikosilmoitus. Tutkintapyynnön teki yksityishenkilö, minkä jälkeen alettiin selvittää, oliko dokumentissa syyllistytty kunnialoukkaukseen, salakuunteluun tai salakatseluun.
Tuotantoryhmä

| --- | --- |
Käsikirjoitus: Oskari Pastila
Co-Tuotanto: Timo Kraufvelin
Ohjaaja: Oskari Pastila
Kuvaus: Jarno Tahvanainen ja Janke Öhman
Lisäkuvaus: Kimmo Kari, Aleksi Saarela, Matti Sipilä, Mikael Green, Milja Nevalainen, Saku Koponen, Karita Kraufvelin ja Oskari Pastila
Leikkaus: Jukka Nykänen
Musiikki: Sige Joonas Shigeki Tamura
Äänen jälkikäsittely: Kimmo Vänttinen
Värimäärittely: Juha Laine
Graafinen suunnittelu: Eevaliina Rusanen, Miikka Poutiainen
Tuotantoyhtiö: Kuvaputki Oy
Yhteistyö: Dokumenttiprojekti
Elokuvan levitys: Bio Rex Distribution
Rahoittava televisioyhtiö: Yleisradio
Muut rahoittajat: Suomen elokuvasäätiö
Vastaanotto > Kritiikki

Helsingin Sanomien Jussi Karjalainen kritisoi elokuvan tehnyttä Pastilaa siitä, että hän loi satiirisen vaikutelman Tarmon seuratoiminnasta.
Koripallopiireissä dokumentti otettiin kaksijakoisesti vastaan, sillä lajin saaman huomion luonteesta ei oltu varmoja.
Aiheesta muualla

Täynnä Tarmoa Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Elokuvan kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
З́

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
З́ з́
Kyrillinen kirjaimisto
Nykyaikaiset kirjaimet
| А | Ӓ | Ӑ | Ӕ | Б | В | Г |
| Ѓ | Ґ | Ғ | Ҕ | Д | Ђ | Е |
| Ё | Ӗ | Є | Ә | Ӛ | Ж | Ӝ |
| Җ | З | Ҙ | Ӟ | Ӡ | Ԅ | Ѕ |
| Ԇ | И | Ӥ | Ӣ | І | Ї | Ӏ |
| Й | Ҋ | Ј | К | Қ | Ҝ | Ҟ |
| Ҡ | Ӄ | Л | Љ | Ԉ | М | Ӎ |
| Н | Њ | Ҥ | Ң | Ԋ | О | Ӧ |
| Ө | П | Р | С | Ԍ | Т | Ԏ |
| Ћ | Ќ | У | Ў | Ӱ | Ӳ | Ӯ |
| Ү | Ұ | Ф | Х | Һ | Ц | Ч |
| Џ | Ш | Щ | Ъ | Ы | Ӹ | Ь |
| Э | Ю | Я |  |  |  |  |
Muinaiset kirjaimet
| Ҁ | Ѹ | Ѡ | Ѿ | Ѻ | Ѣ | Ꙗ |
| Ѥ | Ꙓ | Ѧ | Ѫ | Ѩ | Ѭ | Ѯ |
| Ѱ | Ѳ | Ѵ | Ѷ |  |  |  |
З́ on kyrillinen kirjain. Se on muodostettu kyrillisestä kirjaimesta З, johon on lisätty perään akuutti tarke. Kirjain on käytössä montenegron kielessä. Se vastaa latinalaista kirjainta Ź.
Äänen nopeus

Äänen nopeus ilmassa on noin 343 metriä sekunnissa eli 1 235 km/h (20 °C) taajuudesta riippumatta. Äänen nopeus vaihtelee kaikissa olomuodoissa materiaalista riippuen. Levymäisillä rakenteilla äänen nopeus riippuu taajuudesta.
Seuraavassa äänen nopeuksia (m/s) joissakin materiaaleissa lämpötilassa 20 °C, ellei toisin mainita:
beryllium: 12 550
rauta: 5 120
alumiini: 5 080
graniitti: 4 000
lasi: 4 000–5 000
betoni: 4 300
tiili: 3 650
puu: 3 500
jää (−4° C): 3 280
vesi (l): 1 403–1 543
korkki: 500
ilma: 343
Äänen nopeus ilmassa on suoraan verrannollinen lämpötilaan; se kasvaa noin 0,6 m/s celsiusastetta kohden.
Äänen nopeus riippuu muun muassa lämpötilasta. Äänen nopeus on lämpöliikkeen nopeus kappaleessa. Jos jokin aalto etenee kappaleesta ääntä nopeammin, se on iskuaalto. Meressä äänen nopeus on riippuvainen paineesta, lämpötilasta ja suolaisuudesta.
Äänen nopeus kaasussa

Äänen nopeuden yhtälö on
jossa
Ideaalikaasulle:
jossa