stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kroatian kansalaisuus
Kaksoiskansalaisuus

Kroatia sallii kaksoiskansalaisuuden vain rajoitetusti. Maa ei erikseen kiellä kansalaisiaan hankkimasta toisen maan kansalaisuutta, mutta Kroatian viranomaiset pitävät kaksoiskansalaisia ainoastaan Kroatian kansalaisina. Henkilöiden, jotka eivät voi luopua kansalaisuudestaan Kroatian kansalaisuutta hakiessa, ei tarvitse luopua kansalaisuudesta.
Kroatian kansalaiset ovat automaattisesti myös Euroopan unionin kansalaisia.
Kotijärvi (Mäntyharju)

| Kotijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°28′49″N, 26°54′48″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pyhäveden valuma-alue (14.97)
Laskuoja:  oja Pieni-Ruotimoon 
Järvinumero:  14.976.1.015
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  121,1 m  
Pituus:  1,1 km  
Leveys:  590 m  
Rantaviiva:  3,612 km  
Pinta-ala:  32,243 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKotijärvi 
Kotijärvi  on Etelä-Savossa Mäntyharjulla  Mynttilän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 1,1 kilometriä pitkä, 590 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 32 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 3,6 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Pyhäveden valuma-alueella (14.97), jonka Ruotimonojan valuma-alueeseen (14.976) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 121,1 metriä mpy.
Kyösti Timonen

Kyösti Tapani Timonen (5. joulukuuta 1957 Pielisjärvi – 15. maaliskuuta 2020 Lieksa) oli suomalainen säveltäjä ja sanoittaja. Hän sanoitti noin 1 500 sävellystä, joista yli 300 on levytetty.
Diskografia

Hiljainen maa – Lauluja Egyptinkorvesta (ep)
Palkinnot ja tunnustukset

Georg Malmsten -säätiön apuraha
Lieksan kaupungin taidepalkinto
Aiheesta muualla

Kyösti Timosen levytetyt sanoitukset
Kyösti Timosen kotisivu
Seppo Eskelinen, Hiljainen maa, lauluja Egyptinkorvesta. Karjalan maa 24.5.2007
Kotijärvi (Jämsä, Lahdenkylä)

| Kotijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jämsä
Koordinaatit:  61°58′50″N, 25°16′06″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskuoja:  Sorkkaoja Myllyjärveen 
Järvinumero:  14.221.1.154
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  127,1 m  
Pituus:  1 km  
Leveys:  350 m  
Rantaviiva:  2,615 km  
Pinta-ala:  18,182 ha  
Saaria:  2 
 fiKotijärvi 
Kotijärvi  on Keski-Suomessa Jämsässä Lahdenkylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 18,2 hehtaaria, se on 1,0 kilometriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta.  Sen rantaviivan pituus on 2,6 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 127,1 metriä mpy.
Kévin Borlée
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kévin Borlée Wikimedia Commonsissa
Latvominen

Vanha, latvottu pyökki Essexissä Englannissa.
Latvottu puukujanne Zeelandissa Alankomaissa.
Sama kujanne kaksi vuotta myöhemmin.
Latvominen on varsinkin historialliseen karjatalouteen kuuluneessa lehdestyksessä käytetty menettely, jossa puun latva ja oksat ajoittain katkaistiin kerppujen tai pienikokoisen käyttöpuun hankkimiseksi. Kerput olivat lehtipuista tai -pensaista katkottuja lehdeskimppuja, joita syötettiin talvella lampaille ja naudoille. Suomessa latvottiin koivuja vielä 1900-luvun alkupuolella paikoin Ahvenanmaalla, Hämeessä ja Vakka-Suomessa. Keski-Euroopassa latvottiin erityisesti salavia ja poppeleita. Nykyään latvominen on edelleen osa perinnebiotooppina arvokkaiden lehdesniittyjen hoitoa, jota Suomessa tehdään etenkin Saaristomerellä ja Ahvenanmaalla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Landon Ferraro

Landon Ferraro (2022)
Landon Ferraro (s. 8. elokuuta 1991 Trail, Brittiläinen Kolumbia) on  kanadalainen jääkiekkoilija. Hän edustaa marraskuusta 2015 alkaen NHL-joukkue Boston Bruinsia ja on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Ferraro on Detroit Red Wingsin varaus vuoden 2009 varaustilaisuudessa. Ferraro varattiin 2. kierroksella 32. pelaajana. Lokakuuhun 2015 mennessä Ferraro pelasi Red Wingsin NHL-joukkueessa 11 ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Ferraron pituus 182 senttimetriä ja paino 81 kiloa. Hänen isänsä Ray Ferraro on menestyksekäs jääkiekkoilija.
Kyrkans Ungdom

| Kyrkans Ungdom |
| --- | --- |

Perustettu:  1920
Tyyppi:  kristillinen järjestö
Toimiala:  herätysliike
Kotipaikka:  Uusikaarlepyy
Päämaja:  Seminaarikatu 19 66900 Uusikaarlepyy
Toiminnanjohtaja:  Matti Aspvik
Jäsenlehti:  Kummin
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kyrkans Ungdom (lyhenne KU) on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon piirissä toimiva ruotsinkielinen kirkollinen herätysliike. Kyrkans Ungdom toimii erityisesti lähetystyön ja evankelioinnin parissa yhteistyössä Porvoon hiippakunnan seurakuntien kanssa. Järjestön toiminta on järjestäytynyt 12 piiriin ja siihen kuuluu noin 1 720 jäsentä. Järjestö julkaiseen Kummin-lehteä sekä Julglädje-joululehteä. Järjestön toimintaan kuuluu kesäleirien järjestäminen sekä vuosittainen Juhannusjuhla. Järjestön toimisto sijaitsee Uudessakaarlepyyssä.
Osastot

Järjestöön kuuluvat seuravat osastot:
Kokkola: Ungdomkretsen i Karleby
Kokkola: Ungdomkretsen i Karleby, Öja
Kruunupyy: Kyrkans Ungdom i Kronoby
Kruunupyy: Kyrkans Ungdom i Nedervetil
Mustasaari: Kyrkans Ungdom i Solf och Sundom
Pedersöre: Kyrkans Ungdom i Pedersöre
Uusikaarlepyy: Kyrkans Ungdom i Munsala
Uusikaarlepyy: Kyrkans Ungdom i Nykarleby
Vöyri: Kyrkans Ungdom i Maxmo
Puheenjohtajat

Seuraavat henkilöt ovat toimineet KU:n puheenjohtajina:
1920–1935: Anders Sandbacka
1936–1953: Max von Bonsdorff
1954–1961: Selim Melin
1962–1965: Thure Eriksson
1965–1968: Gustav Stenbäck
1968–1972: Sven Domars
1972–1980: Allan Store
1980–1982: Erik Vikström
1983: Lars-Johan Sandvik
1983–1990: Gustav Björkstrand
1991–1995: Hans Häggblom
1996–2000: Helena Skrifvars
2001–2005: Stefan Myrskog
2006: Lars-Johan Sandvik
2007–2015: Sixten Ekstrand
2016-2019: Marcus Henricsson
2020: Vilhelm Kankkonen
2021– Rebecka Stråhlman
Latvusherttu

| Latvusherttu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Hertut Cisticolidae
Suku::  Hertut Cisticola
Laji::  brachypterus
Kaksiosainen nimi
 Cisticola brachypterus  (Sharpe, 1870) 
Katso myös
   Latvusherttu Wikispeciesissä   Latvusherttu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Latvusherttu (Cisticola brachypterus) on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Latvusherttua tavataan laajalla alueella Afrikan länsi-, keski- ja itäosissa. Sen on kuvattu olevan paikallisesti yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kévin Anin

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 5. heinäkuuta 1986
Syntymäpaikka: Le Havre, Ranska
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 189 cm
Seura
Seura:  OGC Nice
Junioriseurat
1999-2006:  Le Havre AC
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2006-2010 |  Le Havre AC | 63 | (2) |
| 2010-2012 |  FC Sochaux | 38 | (0) |
| 2012- |  OGC Nice | 27 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 5. joulukuuta 2014.
Kévin Anin (s. 5. heinäkuuta 1986 Le Havre) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ligue 1:ssa pelaavaa OGC Niceä. Oikeajalkaisen Aninin pelipaikka on keskikenttäpelaaja. Hän ei ole pelannut yhtään ottelua loukkaannuttuaan kesällä 2013 auto-onnettomuudessa.
Seurajoukkueura

Aninin kasvattajaseura on Le Havre AC, jota Anin edusti aikuisten tasolla vuodet 2006-2010. Kaudella 2007-2008 hän voitti Le Havren kanssa Ligue 2:n ja Anin debytoi seuraavalla kaudella Ligue 1:ssä. Kesällä 2010 Anin siirtyi Ligue 1 -seura FC Sochauxiin. jota hän edusti puolentoista vuoden ajan pelaten 38 liigapeliä ilman osumia. Tammikuussa 2012 Anin siirtyi niin ikään Ligue 1:ssä pelanneeseen OGC Niceen, jossa hän sai hyvin vastuuta. Loukkaannuttuaan kesällä 2013 auto-onnettomuudessa Anin ei ole pelannut yhtään peliä Nicen paidassa, vaikka hän on yhä joukkueessa.
Auto-onnettomuus

Kévin Anin loukkaantui vakavasti 4. kesäkuuta 2013 auto-onnettomuudessa 60 kilometriä Rouenista koilliseen. Hän nukkui takapenkillä, kun auton kuljettaja menetti autonsa hallinnan. Pahoja käsi- ja selkäydinvammoja kärsinyt Anin vaivutettiin koomaan, jossa hänet pidettiin viikon ajan. Kuukauden kuluttua onnettomuudesta Anin pääsi kotiin. Hän ei ole pelannut virallisia otteluita onnettomuuden jälkeen. Tällä hetkellä hän pitää taukoa, mutta kuuluu silti yhä Nicen joukkueeseen. On mahdollista, että Anin vielä jonain päivänä palaa ammattilaisjalkapallon pariin.
Käännös suomeksi
Vinícius de Moraes

| Vinícius de Moraes |
| --- | --- |
 Vinícius de Moraes Pariisissa vuonna 1970
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. lokakuuta 1913 Rio de Janeiro, Brasilia
Kuollut: 9. heinäkuuta 1980 (66 vuotta) Rio de Janeiro, Brasilia
Ammatti:  diplomaatti, kirjailija, laulaja, lauluntekijä, runoilija
Muusikko
Tyylilajit:  bossa nova
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.viniciusdemoraes.com.br
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Marcus Vinicius da Cruz e Mello Moraes (19. lokakuuta 1913 Rio de Janeiro, Brasilia – 9. heinäkuuta 1980 Rio de Janeiro, Brasilia), joka tunnetaan nimellä Vinícius de Moraes [viˈnisius dʒi moˈɾajs], oli brasilialainen diplomaatti, runoilija, kirjailija, lauluntekijä ja laulaja. Hänet tunnetaan parhaiten monien bossa nova -laulujen sanoittajana. Moraesin tunnettuihin sanoituksiin kuuluvat muun muassa ”Garota de Ipanema”, ”Chega de Saudade” ja ”Agua de Beber”.
Alkuvuodet

Vinícius de Moraes syntyi 19. lokakuuta 1913 Rio de Janeiron Gávea-nimiseen, silloin maaseutumaiseen kaupunginosaan. Sieltä perhe muutti pian keskemmälle Rioon Botafogoon, missä poika aloitti koulun. 11-vuotiaana hän siirtyi jesuiittojen pitämään St. Ignatius -kouluun, jossa lauloi kuorossa ja alkoi kirjoittaa lyhyitä teatterisketsejä. Vuonna 1929 Moraes pääsi lukemaan oikeustiedettä Rio de Janeiron liittovaltionyliopistoon, jossa hän tutustui tulevaan kirjailijaan Octavio de Fariaan. Tämä innosti Moraesia jatkamaan kirjoitusharrastustaan ja vei hänet mukaan katolis-oikeistolaiseen poliittiseen liikkeeseen.
Oikeustieteilijä ja runoilija

Moraes valmistui vuonna 1933 ja julkaisi pian kaksi ensimmäistä runokokoelmaansa de Farian toimittamina. Vuonna 1936 Moraes sai paikan elokuvatarkastajana opetus- ja terveysministeriössä. Kaksi vuotta myöhemmin hän sai British Councilin apurahan opiskellakseen englantia ja kirjallisuustiedettä Oxfordin yliopistossa.
Englannissa Moraes tapasi ensimmäisen vaimonsa Beatriz Azevedo de Mellon, jonka kanssa sai tyttären ja pojan. Vuonna 1941 hän palasi Brasiliaan tekemään elokuva-arvosteluja A Manhã -sanomalehteen. Hän avusti myös kirjallisuuslehti Climaa ja työskenteli pankkivirkailijoiden eläkerahastossa. Vuonna 1942 hän reputti Brasilian ulkoministeriön diplomaattivalmennuskurssin pääsykokeissa, mutta pääsi oppaaksi ennestään tuntemalleen yhdysvaltalaiskirjailija Waldo Frankille tämän matkalle ympäri pohjois-Brasilian. Frankin kanssa äärimmäisen köyhyyden keskellä matkustaessaan Moraes kertoo kääntyneensä ajattelultaan vasemmistolaiseksi.
Diplomaatti

Seuraavana vuonna Moraes pääsi diplomaattikurssille ja sai sen jälkeen varakonsulin paikan Los Angelesista. Kaliforniassa oleskellessaan hän kirjoitti myös runoja ja julkaisi kokoelman Poemas, Sonetos e Baladas. Isänsä kuoltua 1950 hän palasi hetkeksi Brasiliaan mutta lähetettiin pian diplomaattitehtäviin Ranskaan ja Uruguayhin.
Läpi 1950-luvun Vinícius de Moraes työskenteli Brasilian konsuliasioissa Pariisissa ja Roomassa, jossa vietti usein musiikki-iltoja maassa vierailevan historioitsija Sergio Buarque de Holandan kotona (tämä oli laulaja-lauluntekijöiden Chico Buarque ja Miúcha isä). Vuonna 1951 Moraes palasi Brasiliaan, jossa alkoi kirjoittaa elokuva-arvosteluja ja muita populaarikulttuurijuttuja sanomalehtiin. Pian Brasilian hallitus lähetti hänet Eurooppaan tutkimaan sikäläisten elokuvafestivaalien organisointia, sillä São Paulon kaupungin 400-vuotisjuhliksi oli suunniteltu elokuvajuhlien järjestämistä.
Vuonna 1953 Moraes lähetettiin lähetystötehtäviin Pariisiin, jossa hän julkaisi ensimmäisen sambansa Quando tu passas por mim, jonka teki yhdessä muusikko Antônio Marian kanssa. Hän kirjoitti musiikkinäytelmän Orfeu da Conceição (1956). Näytelmän valmisteluissa hän tutustui melko tuntemattomaan pianistiin Antônio Carlos Jobimin, jonka oli määrä säveltää näytelmän musiikki. Näytelmä tuotettiin näyttämölle sekä São Paulossa että Riossa, ja Moraes palasi diplomaattitehtäviin ensin Unescon päämajaan Pariisiin ja sitten Uruguayn Montevideoon.
Bossa nova -lauluntekijä

Vuonna 1958 Jobim ja Moraes tekivät lauluja Elizete Cardosolle, ja näin syntynyttä albumia Canção do Amor Demais pidetään bossa nova -musiikin alkusysäyksenä. Albumin raidat ovat joko miesten yhteistyötä tai ainakin toinen heistä on mukana jokaisella kappaleella. Myös vielä melko tuntematon laulaja João Gilberto vierailee kahdella levyn raidoista.
Jobimin ja Moraesin lauluja alkoivat levyttää monet brasilialaisartistit, mutta João Gilberton kolme ensimmäistä albumia tekivät parhaiten tunnetuiksi sellaisia klassikoiksi muodostuneita lauluja kuten ”Garota de Ipanema”, ”Insensatez” ja ”Agua de Beber”. Moraes alkoi itsekin esiintyä pienillä klubeilla ensiesittämässä monia tuleva hittejään nasaalilla baritoniäänellään. Vuonna 1963 hän kuitenkin palasi Unesco-lähettilääksi Pariisiin neljännen vaimonsa Nelita Abreu Rochan kansa.
Elokuvamusiikkia

Moraesin näytelmästä Orfeu da Conceição, joka on muunnelma klassisesta Orfeus-myytistä, tehtiin elokuva Musta Orfeus, joka voitti parhaan ulkomaisen elokuvan Oscarin ja Cannesin Kultaisen palmun. Hänen sanoittamiaan lauluja kuullaan myös toisessa Cannes-voittajassa, Claude Lelouchin vuoden 1966 elokuvassa Mies ja nainen.
Myöhempi ura

1960–1970-luvuilla Moraes jatkoi yhteistyötä brasilialaismuusikoiden, etenkin Baden Powellin ja Toquinhon kanssa. Vuonna 1969 vallassa ollut sotilasjuntta laittoi hallintoa vastustaneen Moraesin varhaiseläkkeelle diplomaatin töistä alkoholismin perusteella. Moraes palasi taiteilijan uralleen ja teki kiertueita Euroopassa Chico Buarquen ja Nara Leãon kanssa.
Vinícius de Moraes kuoli alkoholismin aiheuttamiin vaurioihin 66-vuotiaana kotonaan Riossa kahdeksannen vaimonsa Gilda de Queirós Mattoson ja säveltäjäkumppani Toquinhon läsnä ollessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vinícius de Moraes Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Vinícius de Moraes
Käännös suomeksi
Lagoúdi

Lagoúdi (kreik. Λαγούδι) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Lagoúdi-Zia, kylä Kosin saarella Etelä-Egean saarten alueella
Lagoúdia, kahden saaren ryhmä Jooniansaarten saariryhmässä lähellä Korfua
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Lagoúdi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Verkko-oppiminen

Verkko-oppiminen tai verkko-opetus, myös e-oppiminen, e-opetus tai eLearning, on oppimista ja opetusta, tiedon hakemista, soveltamista ja ymmärtämistä verkon (käytännössä Internetin) avulla.
Verkko-opetus on tieto- ja viestintätekniikan, erityisesti verkkotekniikan, hyödyntämistä oppimisessa ja opetuksessa. Monimuoto-opetus ja etäopetus sen osana ovat tärkeitä verkko-opetuksen ja -oppimisen muotoja.
E-oppimisen käsitettä käytetään opetuksen ja opetuksen kentällä monessa eri yhteydessä ja merkityksessä. E-oppiminen onkin jonkinlainen sateenvarjokäsite jota voidaan käyttää puhuttaessa esimerkiksi tietoverkkojen hyödyntämisestä etäopetuksessa, monimuoto-opetuksessa, sulautetussa opetuksessa sekä tietokoneavusteisen, tietoverkkoa hyödyntävän itseopiskelun yhteydessä.
E-oppiminen ja verkko-opetus

E-oppiminen liittyy läheisesti verkko-opetukseen joka voidaan jakaa karkeasti ryhmitellä kolmeen erilaiseen tyyppiin:
verkon tukemaan lähiopetukseen
monimuoto-opetukseen verkossa
itseopiskeluun verkossa.
E-oppimisella eli verkko-oppimisella tarkoitetaan tieto- ja informaatioteknologian käyttöä oppimisen menetelmänä, toimintatapana tai välineenä. E-oppiminen on sosiaalinen prosessi, ja siihen kuuluu vuorovaikutusta ja yhteistoimintaa ihmisten kesken. E-oppiminen mahdollistaa opiskelun oppijalle parhaiten sopivaan aikaan, sopivalla tahdilla ja sopivassa paikassa. Oppimateriaalit voidaan jakaa joko synkronisesti (reaaliajassa, yleensä luokkahuoneessa) tai etänä asynkronisesti (aikaviiveellä johonkin sopivaan aikaan).
Verkko-oppiminen on sellaista koulutusta, jäsenneltyä informaatiota ja kasvatusta, joka toteutetaan tieto- ja viestintätekniikan avustuksella. Tieto- ja viestintätekniikan työkaluja voivat olla Internet, intranetit, tietokonepohjainen teknologia tai vuorovaikutteinen televisio.
Verkkovuorovaikutuksessa on monia huomioitavia erityispiirteitä verrattuna kasvokkain tapahtuvaan kanssakäymiseen. Koska nonverbaalista viestintää on vain vähän tai ei lainkaan, ilmeitä ja eleitä mallintamaan voidaan käyttää hymiöitä. Osallistujien voi olla myös vaikea tuntea olevansa yhteydessä keskenään ja kykenevänsä vaikuttamaan ryhmän toimintaan. Aktiivinen palautteen antaminen ja saaminen auttaa yhteisen ymmärryksen saavuttamista.
E-oppimiseen kuuluu myös laaja pääsy tiedonlähteisiin ja palveluihin. E-oppiminen voi laajentaa ja rikastaa oppimiskokemusta. E-oppimiseen liittyy usein odotuksia hyödyistä liiketoiminnalle; näitä voivat olla kulujen säästö ja tehokkuus.
Kun e-oppimisesta tai verkko-oppimisesta puhutaan, pitäisi kysyä, tarkoitetaanko tällä
tietoverkkojen hyödyntämistä opiskeluaiheeseen liittyvässä tiedonhaussa
oppimismateriaalin julkaisemista verkossa
oppimistehtävien julkaisemista verkossa
oppimistehtäviä tai testejä, jotka oppija ratkaisee verkossa ja saa niistä verkon kautta automaattisen palautteen
ajankohtaisista asioista tiedottamista verkossa
oppijoiden ratkaisujen julkaisemista verkossa
ryhmätöitä verkossa
vuorovaikutusta verkossa
oppimisympäristön tai -alustan käyttöä opetuksen tukena
monimuoto-opetusta verkossa
monimuoto-opetusta verkossa maantieteellisesti kaukana toisistaan oleville oppijoille
etäopetusta verkossa, jossa oppijat ja opettaja eivät koskaan näe toisiaan
itseopiskelua verkossa.
Virtuaalinen opiskelu

Virtuaalinen opiskelu tarkoittaa opiskelua virtuaaliympäristössä eli tekniikan avulla luodussa keinotekoisessa ympäristössä. Opettaja opettaa kurssin sisällön oppimisohjelmien, multimedialähteiden, Internetin tai videoneuvottelun kautta. Oppilas saa kurssin sisällön ja kommunikoi opettajan kanssa saman teknologian avulla.
Virtuaalinen opiskelu > Tietokoneavusteinen yhteisöllinen oppiminen (CSCL)

Tietokoneavusteisella yhteisöllisellä oppimisella (Computer Supported Collaborative Learning, CSCL) tarkoitetaan oppimista tai opettamista, jossa hyödynnetään tietotekniikkaa yhteisöllisen opiskelun tukemiseen. Alan nykyiset tutkimukset korostavat, että tietotekniikalla voi perinteistä opetusta tehokkaammin tukea opettajien ja oppilaiden välistä vuorovaikutusta, sekä oppilaiden keskinäistä sosiaalista kanssakäymistä. Tietokoneavusteisen yhteisöllisen oppimisen kehittyminen on saanut vaikutteita yhteistoiminnallisen (engl. co-operative) sekä tietokoneavusteisen ryhmätyöskentelynoppimisen (Computer-Supported Collaborative Work, CSCW) tutkimuksesta.
Virtuaalinen opiskelu > Virtuaaliset oppimisympäristöt (VLE)

Virtuaalisilla oppimisympäristöillä tarkoitetaan Internetissä toimivia ohjelmistoja ja sivustoja, joissa opettajat ja oppilaat toimivat tietokoneiden ja verkkoyhteyden välityksellä. Perinteisiin oppimisympäristöihin (koulu, kirjasto yms.) verrattuna suurin ero on se, että virtuaalisissa oppimisympäristöissä tapahtuva oppiminen on riippumatonta ajasta ja paikasta. Virtuaaliset ympäristöt mahdollistavat materiaalin jaon, keskustelun, erilaisten tehtävien suorittamisen ja tentit sekä monenlaisia muita toimintoja.
Virtuaalikoulun kehittäminen on osa valtakunnallista tietoyhteiskuntaohjelmaa. Verkko-opetusta ja -opiskelua kehitetään paikallisissa, alueellisissa ja valtakunnallisissa virtuaalikouluhankkeissa.  Virtuaalikouluhankkeet voivat olla aihe-, aine- tai alakohtaisia ja alueellisia kehittämishankkeita. Niiden avulla juurrutetaan uusia menetelmiä oppilaitosten käytäntöihin ja kehitellään uudentyyppisiä opiskeluratkaisuja. Verkostojen ensisijainen tavoite on kehittää uusia menetelmiä.
Virtuaalinen opiskelu > Kritiikkiä

Termi virtuaalioppiminen on ongelmallinen. Virtuaalinen tarkoittaa oletettua, periaatteessa mahdollista mutta tavallisesti epätodellista ja näennäistä. Tämä tuo virtuaaliopiskeluun ja virtuaalioppimiseen oman vivahteensa: onko virtuaaliopetus sitä, että opettaja on opettavinaan, virtuaaliopiskelu sitä, että oppija on opiskelevinaan, ja virtuaalioppiminen sitä, että oppija on oppivinaan? Parempia termejä olisivat verkko-opetus, verkko-opiskelu ja verkko-oppiminen.
Verkko-opetus Suomessa

Suomessa on muun muassa virtuaaliyliopisto sekä virtuaaliammattikorkeakoulu. Kemi-Tornion ammattikorkeakoululle on myönnetty UNESCO King Hamad Bin Isa Al-Khalifa Prize -palkinto verkko-opetuksesta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen eOppimiskeskuksen kotisivu
Ladislav Klíma

Ladislav Klíma
Ladislav Klíma (8. elokuuta 1878 Domažlice, Böömi – 19. huhtikuuta 1928) oli tšekkiläinen filosofi ja kirjailija. Hänen ajatteluaan on kuvattu sekä eksistentialismiksi että subjektiiviseksi idealismiksi.
Klíma erotettiin koulusta vuonna 1895 syytettynä valtion, kirkon ja Hapsburgien loukkaamisesta. Tämän jälkeen hän asui Tirolissa, Zürichissä ja Prahassa tehden lyhytaikaisia töitä. Vain osa Klíman teoksista julkaistiin tämän elämän aikana, mutta monia käsikirjoituksia on toimitettu postuumisti. Osan käsikirjoituksista hän tuhosi itse. Klíma kuoli tuberkuloosiin ja on haudattu Prahaan.
Klíma hylkäsi tšekkiläisen yhteiskunnan perinteiset arvot ja normit sekä kirjoituksissaan että elämäntavallaan. Hän omaksui ajatuksia filosofisilta edeltäjiltään ja pyrki ottamaan ne käyttöön käytännön elämässä. Klíma sai vaikutteita ennen kaikkea George Berkeleyltä, Arthur Schopenhauerilta ja Friedrich Nietzscheltä. Hän katsoi, että todellisuus oli alisteinen yksilön tahdolle.
Teoksia

Svět jako vědomí a nic (1904)
Traktáty a diktáty (1922)
Matěj Poctivý (draama, kirjoitettu yhdessä Arnošt Dvořákin kanssa) (1922)
Vteřina a věčnost (1927)
Utrpení knížete Sternenhocha (1928)
Slavná Nemesis (kokoelma kertomuksia) (1932)
Vlastní životopis filosofa L.K. (1937)
Lidská tragikomedie (filosofinen näytelmä) (1991)
Sebrané spisy IV. - Velký roman (1996)
Putování slepého hada za pravdou (kirjoitettu alun perin saksaksi yhdessä Franz Böhlerin kanssa) (2003)
Sebrané spisy I. - Mea (kootut teokset, osa I) (2005)
Sebrané spisy II. - Hominibus (kootut teokset, osa II) (2006)
Aiheesta muualla

Ladislav Klíma (tšekiksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Ladislav Klíma
Käännös suomeksi