Ras al-Khaima
Historia

Ras Al Khaiman historia ulottuu ainakin 7 000 vuoden taakse. Alueelta tunnetaan useita arkeologisia kohteita. Merkit ihmisten asumuksista yleistyvät etenkin pronssikaudelta ja rautakaudelta lähtien. Esi-islamilaisella ajalla alueen keskus tunnettiin nimellä Julfar. Sillä on historian kuluessa itse asiassa viitattu useisiin eri asutuskeskuksiin, joita on asutettu eri aikoina nykyisen Ras Al Khaiman kaupungin pohjois- ja eteläpuolella. Islamilaisessa historiankirjoituksessa Julfar mainitaan esimerkiksi paikkana, jolta Uthman bin al-As purjehti sotaretkillään vuonna 637 Persian. Sittemmin sitä käyttivät omilla sotaretkillään umaijadit ja abbasidit. Kaikesta päätellen Julfar lienee ollut yksi alueen parhaimmista satamista.
1300-luvun paikkeilla Julfarin keskus siirtyi nykyisen Ras Al Khaiman kaupungin pohjoisrajan paikkeille. Paikalliset harjoittivat esimerkiksi helmenpyyntiä, sekä merikauppaa aina Intiaan, Kiinaan ja Kaakkois-Aasiaan saakka. Aluetta hallitsivat ensin Hormuzin hallitsijat, ja portugalilaisten vallattua Hormuzin he perustivat varuskunnan myös Julfariin. He hallitsivat alueen rannikkoa aina vuoteen 1633 saakka, jolloin Omanin imaami sai viimein heidät karkotettua. Julfarin merkitys väheni ja uudeksi keskukseksi alkoi muodostua nykyinen Ras Al Khaiman kaupunki.
Persian hallitsija Nadir Šah valtasi alueen vuonna 1737 ja perusti omia varuskuntiaan. Heidät karkotettiin vuonna 1744. Vuosisadan loppupuolella Ras Al Khaiman hallitsijoiksi nousivat Hawala-heimoon kuuluva Al Qasimien suku. Al Qasimit ovat edelleen emiraatin hallitsijasuku, mutta historiallisesti heidän alaisuudessaan oli paljon nykyistä suurempi alue, joka käsitti alueita myös Persianlahden pohjoisrannalla. He myös omaksuivat wahhabilaisia vaikutteita Saudeilta, joihin he ylläpitivät hyviä suhteita. Persianlahdella Al Qasimit harjoittivat merirosvousta, mikä ajoi heidät yhteentörmäykseen Englannin Itä-Intian kauppakomppanian kanssa. Brittien sotilaalliset kostoretket vuosina 1809 ja 1819 johtivat Al Qasimien heikentymiseen. Vuonna 1820 sen hallitsijat taipuivat sopimukseen, jolla he hyväksyivät brittien suojeluksen. Kun muut alueen emiirit tekivät samanlaisia sopimuksia, sai myöhemmin alkunsa nykyisiä Yhdistyneitä arabiemiirikuntia edeltäneet brittien alaiset Sopimusvaltiot.
Vielä tähän mennessä Ras al-Khaimaa ei ollut varsinaisesti olemassa omana emiraattinaan. Sen sijaan se lukeutui Sharjan emiraatin alaisiin alueisiin. Molempia alueita hallitsi sama suku, jonka keskus oli alun perin Ras al-Khaimassa. Hetkellisesti siitä tuli oma emiraattinsa vuonna 1869, mutta se liitettiin vuonna 1900 takaisin Sharjan alaisuuteen. Viimein vuonna 1921 britit tekivät siitä jälleen oman itsenäisen emiraattinsa. Brittiherruus Sopimusvaltioissa oli päättymässä vuonna 1971. Siihen kuuluneet emiraatit saivat päättää tulevaisuudestaan joko osana tulevia Yhdistyneitä arabiemiraatteja, tai omina itsenäisinä valtioinaan. Itsenäisyyden valitsi esimerkiksi Bahrain ja Qatar. Ras al-Khaima oli päättänyt myös valita itsenäisyyden. Hieman ennen brittivallan päättymistä nousi kuitenkin esiin kiista Iranin kanssa. Vielä tähän mennessä emiraatti oli hallinnut Persianlahdella sijaitsevia kahta pientä Tunbsaarta. 30. marraskuuta 1971 iranilaiset joukot miehittivät yllättäen saaret, joita ne hallitsevat edelleen. Välikohtaus sai Ras al-Khaiman hallitsijat lopulta liittymään Yhdistyneisiin arabiemiirikuntiin vuonna 1972.