stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jack & Jill

| Jack & Jill |
| --- | --- |
Tyyli:  komedia draama
Kestoaika:  42 minuuttia
Luoja(t):  Randi Mayem Singer
Pääosissa:  Ivan Sergei Amanda Peet Jaime Pressly Sarah Paulson Justin Kirk Simon Rex
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  The WB
Esitetty:  26. syyskuuta 1999 – 11. huhtikuuta 2001
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  32
Tunnuskappale:  ”Truth About Romeo” (Pancho’s Lament)
Tuotanto
Tuottaja(t):  Kevin Murphy David Calloway Michael Pavone
Vastaava(t) tuottaja(t):  Mark Canton Randi Mayem Singer Michael Pavone
Säveltäjä(t):  Jeff Cohen David Michael Frank Roxanne Lippel James Raymond
Leikkaaja(t):  David Ekstrom Mark C. Baldwin Dana Devorzon Jonathan Posell Noel Rogers
Kuvaaja(t):  Joe Pennella Bruce M. Pasternack Geoffrey Schaaf
Aiheesta muualla
IMDb 
Jack & Jill on yhdysvaltalainen draamakomediasarja, joka esitettiin kokonaisuudessaan vuosina 1999–2000. Sarjaa tehtiin kaksi tuotantokautta, joista toinen oli ensimmäisestä poiketen vain 13 jakson mittainen. Päähenkilöt olivat David Jillefsky (Ivan Sergei) ja Jacqueline Barrett (Amanda Peet), jotka päätyivät yhteen koettuaan ongelmia silloisissa suhteissaan.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Jack & Jill Internet Movie Databasessa (englanniksi)
TV.com (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Japanin Grand Prix 2011

|  Japanin Grand Prix 2011  |
| --- | --- |
 15. osakilpailu 19 osakilpailusta kaudella 2011. 

Päivämäärä:  9. lokakuuta 2011
Sijainti:  Suzuka Circuit, Mie, Japani
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  5,807 km
Kilpailun pituus:  53 kierrosta, 307,573 km
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Sebastian Vettel   (Red Bull)
Paaluaika:  1.30,466
Palkintokoroke
Voittaja:   Jenson Button   (McLaren)
Toinen:   Fernando Alonso   (Ferrari)
Kolmas:   Sebastian Vettel   (Red Bull)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Jenson Button   (McLaren)
Kierrosaika:  1.36,568 (kierroksella 52)
Japanin Grand Prix oli Formula 1 -kauden 2011 15. osakilpailu, joka käytiin 9. lokakuuta Suzuka Circuitilla. Sebastian Vettel lähti kilpailuun paalupaikalta, mutta voittoon ajoi Jenson Button, joka teki myös nopeimman kierroksen 1:36.568 (kierros 52). Toiseksi ajoi Fernando Alonso ja kolmanneksi Sebastian Vettel, joka varmisti sijoituksellaan uransa toisen maailmanmestaruuden. Michael Schumacher sai kilpailussa 1500:nnen MM-pisteensä.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 4 |  Jenson Button | McLaren-Mercedes | 53 | 1.30.53,427 | 2 | 25 |
| 2 | 5 |  Fernando Alonso | Ferrari | 53 | +1,160 | 5 | 18 |
| 3 | 1 |  Sebastian Vettel | Red Bull-Renault | 53 | +2,006 | 1 | 15 |
| 4 | 2 |  Mark Webber | Red Bull-Renault | 53 | +8,071 | 6 | 12 |
| 5 | 3 |  Lewis Hamilton | McLaren-Mercedes | 53 | +24,268 | 3 | 10 |
| 6 | 7 |  Michael Schumacher | Mercedes | 53 | +27,120 | 8 | 8 |
| 7 | 6 |  Felipe Massa | Ferrari | 53 | +28,240 | 4 | 6 |
| 8 | 17 |  Sergio Pérez | Sauber-Ferrari | 53 | +39,377 | 17 | 4 |
| 9 | 10 |  Vitali Petrov | Renault | 53 | +42,607 | 10 | 2 |
| 10 | 8 |  Nico Rosberg | Mercedes | 53 | +44,322 | 23 | 1 |
| 11 | 14 |  Adrian Sutil | Force India-Mercedes | 53 | +54,447 | 11 |  |
| 12 | 15 |  Paul di Resta | Force India-Mercedes | 53 | +1.02,326 | 12 |  |
| 13 | 16 |  Kamui Kobayashi | Sauber-Ferrari | 53 | +1.03,705 | 7 |  |
| 14 | 12 |  Pastor Maldonado | Williams-Cosworth | 53 | +1.04,194 | 14 |  |
| 15 | 19 |  Jaime Alguersuari | Toro Rosso-Ferrari | 53 | +1.06,623 | 16 |  |
| 16 | 9 |  Bruno Senna | Renault | 53 | +1.12,628 | 9 |  |
| 17 | 11 |  Rubens Barrichello | Williams-Cosworth | 53 | +1.14,191 | 13 |  |
| 18 | 20 |  Heikki Kovalainen | Lotus-Renault | 53 | +1.27,824 | 18 |  |
| 19 | 21 |  Jarno Trulli | Lotus-Renault | 53 | +1.36,140 | 19 |  |
| 20 | 24 |  Timo Glock | Virgin-Cosworth | 51 | +2 krs. | 21 |  |
| 21 | 25 |  Jérôme d'Ambrosio | Virgin-Cosworth | 51 | +2 krs. | 20 |  |
| 22 | 22 |  Daniel Ricciardo | HRT-Cosworth | 51 | +2 krs. | 22 |  |
| 23 | 23 |  Vitantonio Liuzzi | HRT-Cosworth | 50 | +3 krs. | 24 |  |
| Kesk. | 18 |  Sébastien Buemi | Toro Rosso-Ferrari | 11 | Pyörä | 15 |  |
Lähde:
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Japanin Grand Prix 2011 Wikimedia Commonsissa
Formula 1 -luokan Japanin Grand Prix’t
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950-luku | 1950 | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 |
| 1960-luku | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 |
| 1970-luku | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980-luku | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990-luku | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000-luku | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 |
| 2020-luku | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 |  |  |  |  |  |
Radat: Fuji Speedway (1976–1977, 2007–2008) Suzuka Circuit (1987–2006, 2009–2019, 2022–)
Osakilpailut Formula 1 -kaudella 2011
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Bahrain |  Australia |  Malesia |  Kiina |  Turkki |  Espanja |  Monaco |  Kanada |  Eurooppa |  Britannia |
|  Saksa |  Unkari |  Belgia |  Italia |  Singapore |  Japani |  Korea |  Intia |  Abu Dhabi |  Brasilia |
Korte

Korte viittaa seuraaviin:
Kortteet, kasvisuku
Sukunimi

Henkilöt ovat suomalaisia, ellei toisin mainita.
Annimari Korte (s. 1988), aitajuoksija
Eero Korte (s. 1987), jalkapalloilija
Georg Korte (1879–1954), eläinlääkäri ja eläinlääkintöasessori
Jaana Korte (s. 1960), tekstiilitaiteilija
Juhani Korte (s. 1961), kirkkoherra ja lääninrovasti
Juho Korte (1893–1930), jääkäri
Kai Korte (1922–1992), oikeuskansleri, Salme Sarajas-Kortteen puoliso
Karl Korte (s. 1928), yhdysvaltalainen säveltäjä
Salme Sarajas-Korte (o.s. Sarajas, 1925–2017), taidehistorian tutkija ja professorin arvonimi
Sirpa Korte (s. 1970), Fölin joukkoliikennepalvelujohtaja
Teppo Korte (1919–2015), yritysjohtaja ja vuorineuvos, Yrjö Kortteen poika
Toivo Korte (1911–1965), Mannerheim-ristin ritari
Vilho Korte (1895–1977), jääkärimajuri
Yrjö Korte (ent. Koskinen, 1885–1979), yrittäjä, kirjakauppias ja yritysjohtaja, kauppaneuvos
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Korte”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Iso-Kylliö

| Iso-Kylliö |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jämsä
Koordinaatit:  61°54′13″N, 24°37′43″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Leppähampaanjoen valuma-alue (35.75)
Laskujoki:  oja Musta-Kylliöön 
Järvinumero:  35.756.1.038
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  148,9 m  
Rantaviiva:  1,749 km  
Pinta-ala:  8,119 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso-Kylliö 
Iso-Kylliö  on Keski-Suomessa Jämsässä Hulipaksen lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 8,1 hehtaaria ja se on 750 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee Mellikkamäen ja Kiviahonmäen välisessä kalliomurroksessa ja sen seuralaisia on kolme muutakin Kylliö-vesistöä. Järven etelärannat kohoavat yli 20 metriä järven yläpuolelle. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Lähimmät tiet ovat mäkien päällä kulkevia metsäautoteitä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Sahajoen valuma-alueeseen (35.756) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 148,9 metriä mpy. Siihen laskee kaksi metsäojaa ja Ylimmäinen-Kylliöstä sen luontainen laskuoja. Iso-Kylliön laskuoja laskee ensin Musta-Kylliöön ja sitten Iso-Liesiin. Vesireitti jatkuu sitten Pikku-Liesin ja Hulipaksen kautta Sahajokeen.
Historiaa

Vuoden 1958 peruskartassa järvi oli luonnonmukaisessa tilassa ja sen läpi virtasi luonnollinen puro. Vuoden 1979 kartassa siihen on johdettu lyhyitä metsäojia, mutta järvi on edelleen autio.
Iso Katisjärvi

| Iso Katisjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Heinola
Koordinaatit:  61°18′51″N, 25°59′55″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Rievelin valuma-alue (14.17)
Laskuoja:  oja Isoon Vaaslampeen 
Järvinumero:  14.173.1.035
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  102,7 m  
Pituus:  890 m  
Leveys:  870 m  
Rantaviiva:  5,44 km  
Pinta-ala:  29,093 ha  
Saaria:  1 
 fiIso Katisjärvi 
Iso Katisjärvi  on Päijät-Hämeessä Heinolassa Makkaramäen kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 29 hehtaaria, se on 900 metriä pitkä ja 850 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 5,4 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Tuusjärven valuma-alueeseen (14.173) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 102,7 metriä mpy.
Jack Capuano

| Jack Capuano |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. heinäkuuta 1966 (ikä 58) Cranston, Rhode Island
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  186 cm
Paino:  79 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1989–1992
Seurat:  Mainen yliopisto (HE) Newmarket Saints (AHL) Toronto Maple Leafs (NHL) Milwaukee Admirals (IHL) Vancouver Canucks (NHL) Boston Bruins (NHL) Maine Mariners (AHL)
NHL-varaus:  88. varaus, 1984 Toronto Maple Leafs
Jack C. Capuano Jr. (s. 7. heinäkuuta 1966 Cranston, Rhode Island, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi vuosina 1989–1992 kuusi peliä NHL:ssä ja on toiminut jääkiekkovalmentajana vuodesta 1995 lähtien. Nykyään hän on NHL:n New York Islandersin päävalmentaja.
Jääkiekkoura

Capuano syntyi ja kasvoi Cranstonin kaupungissa Rhode Islandissa. Hänen vanhempansa omistivat menestyvän jätealanyrityksen. Capuanon nuorempi veli Dave Capuano on myös jääkiekkoilija.
Toronto Maple Leafs varasi Capuanon kesän 1984 NHL:n varaustilaisuudessa vuorolla 88. Hän ei pelannut jääkiekkoa kaudella 1984–1985, koska keskittyi opintoihinsa, jotta saisi oikeuden Mainen yliopiston urheilustipendiin. Capuano pelasi Mainen yliopistossa jääkiekkoa vuosina 1985–1988. Hän jätti opintonsa yliopistossa kesken vuonna 1988 ja keskittyi jääkiekkoammattilaisuuteen.
Capuano teki sopimuksen Toronton kanssa, mutta pelasi ensimmäisen kauden kokonaan seuran farmijoukkueessa, AHL:n Newmarket Saintsissa. Hänellä oli kauden 1988–1989 päätteeksi Newmarketin huonoin plus/miinus-tilasto, -28. Capuano osallistui Toronton harjoitusleirille syyskuussa 1989 ja mahtui joukkueen lopulliseen kokoonpanoon, koska Tom Kurvers ei suostunut allekirjoittamaan uutta sopimusta Toronton kanssa. Capuano pelasi kauden ensimmäisen pelin, mutta kun Kurvers solmi uuden sopimuksen Toronton kanssa, Capuano lähetettiin taas Newmarketiin. Capuano pelasi Newmarketissa vain kahdeksan peliä, jonka jälkeen hän jätti seuran marraskuussa ja vaati että Toronto myisi hänet toiseen NHL-seuraan. Toronto suostui vaatimukseen ja myi Capuanon 20. joulukuuta 1989 yhdessä Paul Gagnen ja Derek Laxdalin kanssa New York Islandersiin, josta se sai vaihdossa Mike Stevensin ja Gilles Thibaudeaun. Capuano lähetettiin Islandersissakin farmijoukkue Springfield Indiansiin, mutta hänet myytiin uudelleen jo 6. maaliskuuta 1990 Vancouver Canucksiin, josta Islanders sai vaihdossa Jeff Rohlicekin. Vancouverissakin Capuano pelasi keväällä 1990 ainoastaan farmijoukkueessa.
Seuraavakin kausi alkoi Vancouverin farmijoukkueessa, mutta Capuano sai toisen NHL-mahdollisuutensa 21. lokakuuta, jolloin hän pelasi uransa toisen NHL-ottelun. Samalla hänestä tuli veljensä Daven kanssa ensimmäinen veljespari, joka edusti Vancouveria NHL:ssä samassa ottelussa. Capuano pelasi Vancouverissa kauden aikana vain kolme NHL-ottelua, ja suurimman osan kaudesta hän pelasi farmijoukkueessa. Hän teki kaudella Milwaukee Admiralsissa 50 tehopistettä, ja hänet valittiin kauden päätteeksi IHL:n toiseen tähdistökentälliseen.
Kesällä 1991 Capuanosta tuli vapaa pelaaja, ja hän solmi uuden sopimuksen Boston Bruinsin kanssa 1. elokuuta 1991. Hän pelasi kaudella suurimmaksi osaksi Bostonin farmijoukkue Maine Marinersissa ja Bostonissa vain kaksi NHL-ottelua.
Valmennusura

ECHL:n Tallahassee Tiger Sharks nimitti Capuanon apulaisvalmentajaksi vuonna 1995. Helmikuussa 1997 hänet nimitettiin seuran päävalmentajaksi ja jääkiekkotoimenjohtajaksi. Joukkue muutti kesällä 1997 Florenceen ja otti uuden nimen Pee Dee Pride. Helmikuussa 1998 Capuano nimitettiin joukkueen apulaismanageriksi. Vuonna 1998 hän tuli toiseksi ECHL:n vuoden valmentajapalkinnon äänestyksessä. Hän toimi kummassakin tehtävässä kauden 1998–1999 loppuun. Ennen kauden 1999–2000 alkua Pee Dee Pride nimesi Capuanon seuran varajohtajaksi ja general manageriksi. Hän jatkoi tässä tehtävässä huhtikuuhun 2005, jolloin seura lopetti toimintansa.
New York Islanders palkkasi Capuanon apulaisvalmentajaksi vuonna 2005. Seuraavana vuonna hänestä tuli seuran farmijoukkueen, AHL:n Bridgeport Sound Tigersin apulaisvalmentaja. Vuonna 2007 hänet nimettiin Bridgeportin päävalmentajaksi. Hän oli seuran päävalmentaja myös kaudella 2008–2009. Kauden 2009-2010, hän jatkoi Bridgeportin päävalmentajana ja aloitti kauden 2010-2011 samassa roolissa. Kauden puolivälissä hänet kuitenkin nostettiin pois potkitun Scott Gordonin tilalle New York Islandersin päävalmentajan paikalle.
Jalmari Jyränkö

Arvo Jalmari Luotonen, kirjailijanimi Jalmari Jyränkö (20. elokuuta 1896 Tammela – 14. elokuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Ura

Luotosen isä Valfrid Luotonen oli kyläräätälinä Urjalan Menosen kylässä. Luotonen itse muutti 1917 Urjalasta Tampereelle, josta edelleen Turkuun 1931 ja Helsinkiin 1936. Koko varsinaisen työelämänsä hän toimi eri sanomalehtien (mm. Tampereen Sanomat, Turun Sanomat, Ilkka, Maakansa, Savon Sanomat) ilmoitushankkijana ja toimittajana. Vuonna 1951 hän jäi vapaaksi kirjailijaksi.
Luotosen oli käytävä ansiotyössä, mikä nieli valtaosan käytettävissä olevasta ajasta, ja hän pystyi hyödyntämään vain osan iltojaan, öitään ja sunnuntait kirjoittamiselle {lähde: Arvo Luotosen kirjailija-arkisto/-jäämistö}.
»- Tähänastinen tuotantoni on kokonaan suoritettu "yötyönä" leipätyön ohessa. Kun vuorokauden parhaimmat tunnit kuluvat kaiken luomiskunnon kuivaavaan lehti-ilmoitus- hankintaan, eivät yön ja sunnuntain tulokset kuvastane mahdollisuuksieni huipputasoa. (Arvo Luotosen kirjeestä  Suomalaisen Kirjallisuuden Seuralle 20.11.1947)»
Luotonen piti erillään "siviiliminänsä" ja luovan kirjailijan, sillä esimerkiksi hänen kotipitäjässään Urjalassa vain harvat osasivat yhdistää kirjailija Jalmari Jyrängön ja Arvo Luotosen toisiinsa. Omalla nimellään hän julkaisi harvoja kirjoituksia.{Arvo Luotosen kirjailija-arkisto/-jäämistö}
Vaikutteet ja kirjoittajan lähteet

Nuoruusikänsä Luotonen imi vaikutteita ja teki havaintoja 1900-luvun alun tapahtumista ja tarkkaili niin asuinympäristöään kuin paikkakunnan ja lähiseutujen väestöä. Samaa tarkkailijan rooliaan hän jatkoi myöhemmin, mm. kierrellessään 1920- ja 30-luvuilla Hämeessä ilmoitushankkijana eri sanomalehtien palveluksessa. Omakohtaisista kokemuksistaan ja havainnoistaan Luotonen sai lähteen kirjoihinsa, novelleihinsa, runoihinsa ja kertomuksiinsa, joissa hän kuvaili yksityiskohtaisesti ja värikkäästi Hämettä ja sen asukkaita. Tämän "maakuntamatkailun" tuloksena syntyi myös 1930-luvun alussa useasti julkaistu "Hämeen Matkailu- ja Tampereen Opas", jonka toisena toimittajana hän vaikutti. {Arvo Luotosen kirjailija-arkisto/-jäämistö}
Pääteos

Jyrängön pääteokseksi on muodostunut Suomen sisällissodan ajoista kertova ja Urjalaan sijoittunut esikoisromaani Korpi routii, joka ilmestyi vuonna 1937. Jyränkö sai tähän kirjaansa vaikutteita F. E. Sillanpään romaanista Hurskas kurjuus (1919). Jyrängön esikoisromaanilla oli paljon yhteisiä piirteitä myöhemmin ilmestyneen Väinö Linnan Täällä Pohjantähden alla -romaanitrilogian kanssa.  {lähde: Arvo Luotosen kirjailija-arkisto ja sen haltija; T.Luotonen}
Kirjailija valmisteli kauan pääteoksekseen "erään paikkakunnan kehityshistoriallista romaania", jota varten hän vuosikausia hankki aineistoa, mutta jonka lopullisen valmistumisen estivät ensin taloudelliset mahdollisuudet -
"...valitettavasti varattomuus on kyseellisen hankkeen siirtänyt vuodesta vuoteen, estäessään allekirjoittaneen yhdeksikään kesäksi irtautumasta leipätyöstä. Hanke on sikäli hädänalainen, että puhutettavien ukkojen ja akkojen rivi harvenee vuosi vuodelta kuoleman kulkiessa."
- ja myöhemmin terveydelliset syyt. Romaani jäi viimeistelemättä ja julkaisematta. Sen käsikirjoitus löytyi hänen jäämistöstään.
Luotosen vaimo Lyyli Luotonen oli myös kirjailija joka käytti nimimerkkejä Vappu Väre ja Lyyli Hyrske.
Teokset

Kirjailijanimellä Jalmari Jyränkö julkaissut yhteensä kuusi romaania ja yhden radiokuunnelman. Lisäksi lukuisilla nimimerkeillä (muun muassa Jalmari Karikko, Arvo Hyrske, Hj. Särkkä) kymmeniä novelleja eri julkaisuissa 1930–1950-luvuilla.
Hopeapaju : kangastuksia raunioilla. Karisto 1936
Korpi routii, romaani korven keväästä. Karisto 1937, 2. painos 1962
Kun itä yllätti, romaani Suomen talvisodasta. Karisto 1941
Avaran taivaan alla, romaani pienistä ihmisistä. Aura, Turku 1945
Paratiisin lapset. Aura, Turku 1945
Monnien poluilta miehen tielle, romaani. Kirjokansi, Turku 1946
Metsä palaa, esitetty Yleisradiossa 1941
"Vala"; teoksesta: "Vala, viisi isänmaallista laulua", Yrjö Kilpisen sävellyksiä, WSOY, Porvoo 1940
Ainoa omalla nimellä julkaistu teos (matkaopas):
K. V. Kaukovalta ja A. J. Luotonen: Hämeen Matkailu- ja Tampereen Opas, matkailuopas. Turku 1931, 1932, 1933
Arvo Luotoselta jäi julkaisematta niin valmista tuotantoa kuin keskeneräisiä romaanejakin. Hänen jäämistössään on muun muassa useita kymmeniä novelleja, jotka on pääosin julkaistu eri lehdissä 1930–1950-luvuilla ja joista hän suunnitteli novellikokoelmaa. Lisäksi hän oli uuttera runoilija (lähde: Arvo Luotosen kirjailija-arkisto/-jäämistö).
Kiovan taistelu (täsmennyssivu)

Kiovan taistelu voi tarkoittaa ainakin seuraavia historiallisia taisteluita:
Kiovan taistelu (1941), toisen maailmansodan taistelu
Kiovan taistelu (1943), toisen maailmansodan taistelu
Kiovan taistelu (2022), Venäjän–Ukrainan sodan taistelu
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kiovan taistelu”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Iso Karstajärvi

| Iso Karstajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Sysmä
Koordinaatit:  61°37′20″N, 25°43′29″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskuoja:  oja Koveroon 
Järvinumero:  14.221.1.266
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  137,6 m  
Pituus:  790 m  
Leveys:  410 m  
Rantaviiva:  2,29 km  
Pinta-ala:  11,374 ha  
Saaria:  1 
 fiIso Karstajärvi 
Iso Karstajärvi  on Päijät-Hämeessä Sysmässä Kappelinkylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 11,4 hehtaaria, se on 800 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 137,6 metriä mpy.
Ihsan Nuri
Elämäkerta

Ihsan Nuri (1892 – 1976) oli merkittävä kurdiarmeijan upseeri ja poliitikko, joka tunnetaan erityisesti roolistaan Araratin kapinassa 1920-luvulla. Hän oli yksi kurdien itsenäisyysliikkeen johtajista ja vaikutti merkittävästi kurdien kansallisen tietoisuuden heräämiseen.
Varhainen elämä ja Koulutus

Ihsan Nuri syntyi vuonna 1892 Bitlisissä, joka tuolloin kuului Osmanien valtakuntaan. Hän kuului vaikutusvaltaiseen kurdiheimoon ja sai hyvän koulutuksen. Nuorena hän liittyi Osmanien armeijaan ja osallistui sotilasakatemiaan Istanbulissa, missä hän sai koulutusta modernin sotataidon ja strategian alalta.
Sotilasura > Osmanien Armeijassa

Ihsan Nuri palveli Osmanien armeijassa ensimmäisen maailmansodan aikana ja osallistui useisiin taisteluihin eri rintamilla. Sodan jälkeen Osmanien valtakunta hajosi, ja alueella alkoi uusi poliittinen murrosvaihe.
Sotilasura > Siirtyminen Kurdiliikkeeseen

Sodan jälkeen Nuri liittyi kurdien kansalliseen liikkeeseen, joka pyrki luomaan itsenäisen kurdivaltion. Hänestä tuli nopeasti yksi liikkeen merkittävistä sotilasjohtajista ja strategisista suunnittelijoista. Hänen sotilaskokemuksensa ja koulutuksensa tekivät hänestä arvokkaan resurssin kurdikapinallisille.
Araratin Kapina > Taustaa

Araratin kapina (1927–1930) oli yksi merkittävimmistä kurdien itsenäisyysliikkeen kapinoista Turkkia vastaan. Kapina sai nimensä Ararat-vuoresta, joka sijaitsee Itä-Turkissa lähellä Armenian rajaa.
Araratin Kapina > Nurin Johtajuus

Ihsan Nuri johti kurdikapinallisia Araratin kapinassa ja onnistui aluksi saavuttamaan useita voittoja Turkin hallituksen joukkoja vastaan. Hänen johtamansa kapinalliset perustivat lyhytaikaisen Kurdistanin tasavallan Ararat-vuoren alueelle. Kapina kuitenkin kukistettiin Turkin hallituksen suurten sotilaallisten operaatioiden ja kansainvälisen tuen puutteen vuoksi.
Poliittinen Toiminta ja Myöhemmät Vuodet > Maastamuutto ja Pakolaisuus

Araratin kapinan kukistumisen jälkeen Ihsan Nuri joutui pakenemaan Turkista ja vietti loppuelämänsä maanpaossa Iranissa. Hän jatkoi poliittista toimintaansa ja pyrki edelleen edistämään kurdien oikeuksia ja itsemääräämisoikeutta. Iranin hallitus antoi hänelle turvapaikan, mutta hän pysyi tiiviisti yhteydessä kurdiyhteisöihin eri puolilla Lähi-itää.
Poliittinen Toiminta ja Myöhemmät Vuodet > Kirjallinen Toiminta

Maanpaossa ollessaan Ihsan Nuri kirjoitti useita teoksia, joissa hän kuvasi kurdien kamppailua itsenäisyyden puolesta ja analysoi Lähi-idän poliittisia olosuhteita. Hänen kirjoituksensa ovat tärkeä osa kurdien kansallista historiankirjoitusta ja tarjoavat arvokasta tietoa kurdien poliittisesta ja sotilaallisesta toiminnasta.
Kuolema ja Perintö

Ihsan Nuri kuoli vuonna 1976 Teheranissa, Iranissa. Hänen perintönsä elää edelleen kurdien kansallisessa liikkeessä ja historiassa. Hän on muistetaan rohkeana johtajana ja strategina, joka omisti elämänsä kurdien oikeuksien ja itsenäisyyden puolustamiseen.
Vaikutus ja Muistot > Kurdien Kansallinen Ikoni

Ihsan Nurin elämä ja teot ovat tehneet hänestä yhden kurdien kansallisen liikkeen ikoneista. Hänen rohkeutensa ja päättäväisyytensä ovat inspiroineet monia myöhempiä sukupolvia kurdien itsenäisyysliikkeessä.
Vaikutus ja Muistot > Historiallinen Tutkimus

Nurin kirjoitukset ja muistot tarjoavat arvokasta tietoa kurdien poliittisesta ja sotilaallisesta historiasta. Hänen analyysinsä ja kertomuksensa ovat olleet tärkeitä lähteitä tutkijoille ja historioitsijoille, jotka ovat tutkineet kurdien kamppailua itsenäisyyden puolesta.
Ihsan Nuri
Ihsan Nuri vaimonsa Yasharin kanssa Teheranissa