stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jussi Saramo
Kansalaisjärjestöissä

Saramo toimi Porvoon nuorisoasuntojen puheenjohtajana vuosina 2002–2008 ja Porvoon asuntosäätiön varapuheenjohtajana 2004–2008. Nuorisoasuntoliiton hallituksessa hän oli 2005–2010,lähde?
Oikeudenmukaista globalisaatiota kannattavan ATTAC:in hallituksessa Saramo oli vuosina 2006–2010, joista puheenjohtajana 2009–2010. lähde?
Yritystoiminnassa

Ennen kansanedustajuuttaan Saramo on ollut yksityisten, kuntien ja valtion omistamien yhtiöiden hallituksissa. Tradeka-yhtiöissä 2017-2019, Vantaan Tilapalvelut Vantissa 2017-2020, NAL-asunnoissa 2010-2018 ja Veikkauksessa 2012-2015.
Kansanedustajaksi tultuaan Saramo on ollut Patrian neuvottelukunnan puheenjohtajana 2019-2020 ja Nesteen sidosryhmien neuvottelukunnan jäsenenä 2023-2024.
Yksityiselämä

Vantaan Tikkurilassa asuvalla Saramolla on puoliso ja kaksi pientä lasta.
Saramo on kertonut kouluttautuneensa datanomiksi, koska hän ei tavoitellut poliittista uraa, vaan tietotekniikan ala kiinnosti ja kärsi työvoimapulasta.
Kaudella 2005–2006 hän oli Porvoon Salibandyseuran naisten liigajoukkueen valmentajana valmennettuaan sitä ennen useita juniorijoukkueita.
Paris (Supertrampin albumi)

| Paris Supertramp |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 29. marraskuuta 1979
 Julkaistu: syyskuu 1980
 Tuottaja(t): Peter Henderson, Supertramp
 Tyylilaji: pop rock, progressiivinen rock
 Kesto: 94.44
 Levy-yhtiö: A&M
Listasijoitukset
  7.   8.
Supertrampin muut julkaisut
| Breakfast in America 1979 | Paris 1980 | ...Famous Last Words... 1982 |
Paris on brittiläisen pop rock -yhtye Supertrampin livealbumi, joka julkaistiin vuonna 1980. Taltiointi on nauhoitettu Pariisissa, Ranskassa marraskuussa 1979. Albumi debytoi Britanniassa sijalla 7 ja Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 8. Albumi sisältää liveversiot monista yhtyeen tunnetuimmista kappaleista, mutta esimerkiksi hittisinglet "Goodbye Stranger" ja "Give a Little Bit" puuttuvat, vaikka yhtye soitti kappaleita kiertueella. Muita kiertueella soitettuja kappaleita, jotka eivät kuitenkaan esiinny livealbumilla, ovat mm. "Even in the Quietest Moments", "Child of Vision", "Downstream" ja "Another Man's Woman". Kuitenkin kaikki puuttuvat kappaleet julkaistiin myöhemmin  DVD:llä Live in Paris '79, ja samannimisellä 4 LP:tä kattavalla soundtrack-albumilla.
Kappaleet

| --- | --- |
 LP 1 A-puoli School – 5.41  (Hodgson)  Ain’t Nobody But Me – 5.24  (Davies)  The Logical Song – 3.56  (Hodgson)  Bloody Well Right – 7.23  (Davies) B-puoli Breakfast in America – 2.57  (Hodgson)  You Started Laughing – 4.02  (Davies)  Hide in Your Shell – 6.54  (Hodgson)  From Now On – 7.05  (Davies) :  LP 2 A-puoli Dreamer – 3.44  (Hodgson)  Rudy – 7.08  (Davies)  A Soapbox Opera – 4.51  (Hodgson)  Asylum – 6.51  (Davies) B-puoli Take the Long Way Home – 4.57  (Hodgson)  Fool’s Overture – 10.57  (Hodgson)  Two of Us – 1.25  (Hodgson)  Crime of the Century – 6.31  (Davies)
Kokoonpano

Rick Davies - pää- ja taustalaulu, akustinen piano (1, 2, 7, 8, 10, 12, 14, 16), Wurlitzer-sähköpiano (1, 4, 6), syntetisaattorit (3, 5, 11, 13, 14), Hammond-urut (3, 5, 7, 9, 13, 14), klavinetti (3, 13), huuliharppu (1, 7, 13, 16)
Roger Hodgson - pää- ja taustalaulu, akustinen piano (5, 11, 13, 14), Wurlitzer-sähköpiano (3, 7, 9), syntetisaattorit (8, 10, 14, 16), sähkökitara (1, 2, 4, 6, 8, 10, 12, 16), akustinen kitara (15)
John A. Helliwell - saksofonit (1, 2, 3, 4, 6, 7, 8, 10, 12, 14, 16), klarinetti (5, 10, 13, 14), syntetisaattorit (3, 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 16), Hammond-urut (2, 8), melodika (8), taustalaulu
Dougie Thomson - bassokitara, Hammond-urut (1), taustalaulu (15)
Bob Siebenberg - rummut, lyömäsoittimet, taustalaulu (15)
Arvostelut

Allmusic:
Åre

| Åre |
| --- | --- |
 Åren rautatieasema.
 Åre
 Koordinaatit: 63°23′58″N, 13°4′54″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Jämtlandin lääni
Maakunta:  Jämtland
Kunta:  Åren kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  1,67 km²
Väkiluku:  1 417
 – Väestötiheys:  848,5 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Åren kunnan rajat vuoteen 1974 asti.
Åre on taajama, joka sijaitsee Åren kunnassa Ruotsissa. Se sijaitsee Åreskutan-tunturin juurella ja on suosittu talviurheilupaikka. Taajamassa oli vuoden 2010 lopussa 1 417 asukasta.
Åre on myös samannimisen entisen kunnan kirkonkylä. Entiset Åren pitäjä (vuoteen 1862), Åren maalaiskunta (1863–1970) ja Åren kunta (1971–1973) olivat kooltaan pienempiä kuin nykyinen Åren kunta, joka muodostettiin vuonna 1974 yhdistämällä Hallen, Kall, Mörsil, Undersåker ja Åre. Laajemman kunnan nimeksi tuli myös Åren kunta, mutta sen keskustaajamaksi päätyi Åren taajaman sijaan Järpen.
Väestönkehitys

| Åren taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 | 1960 |    | 453 | 453 |
| 1965 | 1965 |    | 424 | 424 |
| 1970 | 1970 |    | 450 | 450 |
| 1975 | 1975 |    | 523 | 523 |
| 1980 | 1980 |    | 576 | 576 |
| 1990 | 1990 |    | 816 | 816 |
| 1995 | 1995 |    | 1 078 | 1 078 |
| 2000 | 2000 |    | 1 019 | 1 019 |
| 2005 | 2005 |    | 1 260 | 1 260 |
| 2010 | 2010 |    | 1 417 | 1 417 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Adrian Tomine

Tomine (2011)
Adrian Tomine (s. 31. toukokuuta 1974 Sacramento Kalifornia) on yhdysvaltalainen sarjakuvataiteilija. Tominen päätyö on Drawn and Quarterlyn vuodesta 1994 julkaisema sarjakuvalehti Optic Nerve. Lehden tarinoita on julkaistu useina kokoelmina. Tomine kuvittaa säännöllisesti myös The New Yorkeria. Hän sai vuonna 1996 parhaan uuden tulokkaan Harvey-palkinnon.
Kokoelmat

1998 32 Stories:  The Complete Optic Nerve Mini-Comics ISBN 1-896597-00-9
1998 Sleepwalk and Other Stories ISBN 1-896597-12-2
2002 Summer Blonde ISBN 1-896597-57-2
2004 Scrapbook: Uncollected Work 1990-2004 ISBN 1-896597-77-7
2005 New York Sketches 2004 ISBN 0-9766848-2-9
2007 Shortcomings ISBN 978-1-897299-16-6
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
Drawn and Quarterlyn biografia
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  Europeana  IdRef
Peltoniemi

Peltoniemi on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Antti Peltoniemi (s. 1956), rakennusalan yrittäjä
Arto Peltoniemi (s. 1966), seiväshyppääjä.
Asko Peltoniemi (s. 1963), seiväshyppääjä
Eerika Peltoniemi (s. 2002), pesäpalloilija
Elliina Peltoniemi (s. 1978), kuvataiteilija
Heidi Peltoniemi (s. 1978), sellisti
Hintrikki Peltoniemi (1854–1936), pelimanni, jonka mukaan sai nimensä Peltoniemen Hintrikin surumarssi
Jukka Peltoniemi (s. 1956), pesäpalloilija ja pelinjohtaja
Jusa Peltoniemi (s. 1973), kirjailija
Kauno Peltoniemi (1899–1990), varatuomari ja kalanviljelyn kehittäjä
Maarit Peltoniemi (s. 1969), laulaja
Marika Peltoniemi (s. 1984), kilpakävelijä
Markku Peltoniemi (s. 1943), tekniikan tohtori, geofyysikko ja professori
Markku Peltoniemi (s. 1948), jalkapalloilija
Martti Peltoniemi (1935–1975), vapaapainija
Pauli Peltoniemi (s. 1962), kymmenottelija
Petri Peltoniemi (s. 1970), seiväshyppääjä
Päivi Peltoniemi (s. 1963), koripalloilija
Sari Peltoniemi (1963–2023), kirjailija, opettaja, laulaja ja sanoittaja
Teuvo Peltoniemi (s. 1950), A-klinikkasäätiön viestintäjohtaja, Tiimi-lehden ja Päihdelinkin päätoimittaja
Uuno Peltoniemi (1907–1989), rehtori ja päätoimittaja.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Der Standard

| Der Standard |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  sanomalehti
Kokonaislevikki:  58 395 (2024)
Kotikunta:  Wien
Kotimaa:  Itävalta
Ilmestymistiheys:  ma–la
Kieli:  saksa
Aiheesta muualla
Kotisivu
Der Standard on itävaltalainen vuonna 1988 perustettu kuusipäiväinen sanomalehti. Se on Die Pressen ohella toinen maan johtavista päivälehdistä. Toimitukselta linjaltaan Der Standard on liberaali, ja sitä pidetään keskusta-vasemmistolaisena. Lehden esikuvana on toiminut New York Times.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Der Standard Wikimedia Commonsissa
Robert Jägerhorn

Robert Jägerhorn vuonna 2022.
Robert Anders Jägerhorn (s. 15. maaliskuuta 1965 Helsinki) on suomalainen taikuri, joka on toiminut ammattitaikurina kokopäivätoimisesti vuodesta 1997 alkaen. Hänet on palkittu useissa arvostetuissa taikakilpailuissa. Hän esittää ohjelmistonsa tarpeen mukaan suomeksi, ruotsiksi, englanniksi, ranskaksi tai saksaksi. Jägerhorn esiintyy paljon myös ulkomailla.
Jägerhorn kirjoitti ylioppilaaksi 1984 ja opiskeli teatterikorkeakoulussa 1987–1991. Taikurinuransa hän aloitti 12-vuotiaana Solmu Mäkelän yksityisoppilaana. Nykyisin hän esiintyy pääosin yritysmaailmassa, mutta on myös valmistanut useita kokoillan esityksiä eri teattereihin.
Jägerhornin harrastuksiin kuuluu klarinetin soitto, jota hän soittaa usein myös esityksissään. Jägerhornin vanhemmat ovat professori Reginald Jägerhorn ja toimittaja Inger Jägerhorn.
Esiintymisiä

Taikurin rooli Koskinen-televisiosarjassa (Koskinen ja taikashow). Ohjaus Riku Suokas 2024.
Possibilities -yhteisproduktio klarinetisti Kari Kriikun kanssa Teatteri Avoimissa Ovissa Helsingissä 2021.
Koko illan sooloesitys My Magic Double, ohjaus Markus Zink. Ensi-ilta New Yorkin Theatre Row:ssa 2019.
Pohjoismainen yhteistyöproduktio "The Great Paradox of Play". Esityksiä Suomessa, Ruotsissa ja Tanskassa. Ohjaus Samuel Gustavsson 2018.
Koko illan sooloesitys ”ROBERT JÄGERHORN -på riktigt?”. HKT:n Lilla Teaternissa, ohjaus Markus Zink 2017.
Kiinnityksiä Hollywoodin Magic Castleen 1988, 1995, 1999, 2004, 2006, 2011, 2016, 2018, 2023, 2024 ja 2025.
Kansainvälinen koko illan soolo-esitys ”Waiting for Hitchcock”. Esityksiä Lontoossa, Tukholmassa, Edinburghissa, Varsovassa ja New Yorkissa, 2013–2015
Päärooli monologissa Magic!, Helsingin kaupunginteatteri, ohjaus Neil Hardwick, 2009–2011.
Esiintymisiä Manhattanin Monday Night Magic-show'ssa New Yorkissa 2004, 2006, 2011, 2019 ja 2025.
Vierailu Ranskan TV5 "Le Plus Grand Cabaret du Monde"- ohjelmassa 2005.
Päärooli YLE:n minisarjassa "Troubleshooter", taikakomedia, ohjaus: Neil Hardwick, 2001.
Luottamustoimet

Jägerhorn toimi Suomen Taikapiiri ry:n  puheenjohtajana vuodet 2006–2011.
Koulutus

Jägerhorn on koulutukseltaan teatteritaiteen maisteri. Hän on valmistunut Helsingin Teatterikorkeakoulusta vuonna 1991.
Palkinnot ja tunnustukset

Vuoden Taikuri 2017 (Suomen Taikapiiri ry:n nimeämänä).
Pronssia taikureiden MM-kilpailuissa 2003 (Den Haag, Hollanti), kilpailuohjelma "8 minutes to landing."
Vuoden viihdetaiteilija 2005 (Esiintyvät Taiteilijat ry:n nimeämänä).
Vuoden Taikuri 2003 (Suomen Taikapiiri ry:n nimeämänä).
Colm Tóibín

| Colm Tóibín |
| --- | --- |
 Colm Tóibín Texas Book Festival -tapahtumassa vuonna 2006.
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. toukokuuta 1955 Enniscorthy, Wexfordin kreivikunta, Irlanti
Kansalaisuus:  irlantilainen
Ammatti:  kirjailija, näytelmäkirjailija, toimittaja, luennoitsija
Aiheesta muualla
colmtoibin.com ja www.colmtoibin.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Colm Tóibín (s. 30. toukokuuta 1955 Enniscorthy, Wexfordin kreivikunta, Irlanti) on irlantilainen kirjailija ja kriitikko. Hänen teostensa teemoja ovat ulkomailla asuminen, luovuus ja identiteetin etsintä ja säilyttäminen. Hän on arvioinut ankarasti irlantilaista yhteiskuntaa.
Tóibín opiskeli University College Dublinissa ja muutti heti valmistuttuaan Barcelonaan. Vuonna 1978 hän palasi Irlantiin, aloitti yliopisto-opinnot, mutta keskeytti ne ja ryhtyi sen sijaan toimittajaksi. Hän on toiminut myös kriitikkona ja luennoitsijana kotimaassa ja ulkomailla, muun muassa Princetonin yliopistossa. Syyskuussa 2011 Tóibín aloittaa Kingsley Amisin seuraajana luovan kirjoittamisen opetuksen Manchesterin yliopistossa.
The Blackwater Lightship ja The Master olivat julkaisuvuosinaan ehdokkaina Booker-palkinnon saajaksi. The Master sai kansainvälisen Impac Dublin -palkinnon ja Brooklyn sai vuoden parhaan kirjan Costa-palkinnon (aiemmin nimeltään Whitbread-palkinto). Suomeksi vuonna 2011 ilmestynyt Brooklyn on Tóibínin teoksista ensimmäinen suomennettu.
Teokset

The South, 1992, ISBN 9780330323338 (irlantilaisia siirtolaisia Espanjassa)
The Heather Blazing, 1994, ISBN 0140175326 (irlantilainen tuomari pohtii elämäänsä)
Lady Gregory's Toothbrush, ISBN 9780299180003
Story of the Night, 1997, ISBN 9780330340182 (mies salaa homouttaan Argentiinassa Falklandin sodan aikaan)
Blackwater Lightship, 1999, ISBN 9780330389860 (irlantilainen suku kokoontuu kuolevan miehen kotiin)
Sign of the Cross, 2001, ISBN 9780330373579 (matkakirja Euroopan katolisista maista)
The Master, 2004, (amerikkalainen mies salaa homouttaan 1800-luvun Euroopassa)
Mothers and Sons, 2006 (suom. Äitejä ja poikia, Tammi 2013)
Brooklyn, 2009 (suom. Brooklyn, Tammi 2011)
The Empty Family, 2011
The Testament of Mary, 2012, ISBN 978-1451688382
Nora Webster, 2014, ISBN 978-1439138335 (suom. Nora Webster, Tammi 2016)
Long Island, 2024 (suom. Long Island, Tammi 2024)
Suomennetut teokset

Brooklyn.  ((Brooklyn, 2009.) Suom. Kaijamari Sivill. Keltainen kirjasto 419)  Tammi, 2011.  ISBN 978-951-31-5796-8
Äitejä ja poikia. (Mothers and Sons, 2006). Suom. Kaijamari Sivill. Keltainen kirjasto 445. Tammi, 2013. ISBN 978-951-31-7025-7
Nora Webster. (Nora Webster, 2014). Suom. Kaijamari Sivill. Keltainen kirjasto 471. Tammi 2016. ISBN 978-951-31-8526-8
Long Island. (Long Island, 2024). Suom. Kaijamari Sivill. Keltainen kirjasto 548. Tammi 2024. ISBN 978-952-04-6107-2
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  Europeana  IdRef
Tom Clancy’s Rainbow Six (videopeli)

| Tom Clancy's Rainbow Six |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Red Storm Entertainment
Julkaisija:  Take-Two Interactive ja Red Storm Entertainment
Jakelija:  Steam, GOG.com ja PlayStation Store
Säveltäjä:  Bill Brown
Pelisarja:  Rainbow Six
Julkaistu:  1998
Lajityyppi:  ensimmäisen persoonan ammuntapeli ja taktinen ammuntapeli
Pelimuoto:  moninpeli, yksinpeli ja yhteistyömoodi
Ikäluokitus:  ESRB: Alkaen 17 vuotta  PEGI 16  USK 16 
Alusta:  Nintendo 64, Microsoft Windows, PlayStation, Sega Dreamcast ja Mac OS
Jakelumuoto:  Digitaalinen jakelu ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Tom Clancy's Rainbow Six on Red Storm Entertainmentin kehittämä ja julkaisema taktinen ammuntapeli, joka on julkaistu vuonna 1998 Windowsille ja seuraavana vuonna Macintoshille, Nintendo 64:lle ja PlayStationille. Pelistä on tehty käännökset myös Sega Dreamcastille ja GameBoy Colorille.
Peli on kehitetty samaan aikaan Tom Clancyn kirjan kanssa (ISBN 0-399-14390-4).
Lisäsisältö

Peliin on julkaistu laajennusosa Rainbow Six: Eagle Watch.
Vastaanotto

Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 9.4/10.
Ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Douglas Rye  | … |  John Clark   |
|  Robert Sampson  | … |  John Brightling   |
|  Michelle Collins  | … |  Catherine Winston   |
|  Dani Thompson  | … |  Anne Lang   |
|  Carole Ruggier  | … |  kertoja   |
Aiheesta muualla

Tom Clancy's Rainbow Six MobyGamesissa (englanniksi)
Tom Clancy's Rainbow Six MobyGamesissa (englanniksi)
Tom Clancy's Rainbow Six MobyGamesissa (englanniksi)
IGDB.com sivustolla (englanniksi)
Rainbow Six Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Die Presse

| Die Presse |
| --- | --- |

Entiset nimet:  Neue Freie Presse (1864–1939)
Lehtityyppi:  sanomalehti
Kokonaislevikki:  57 569 (2024)
Perustettu:  1848
Sitoutuneisuus:  sitoutumaton
Kotikunta:  Wien
Kotimaa:  Itävalta
Kieli:  saksa
Aiheesta muualla
Kotisivu
Die Presse on toinen Itävallan johtavista päivälehdistä Der Standardin ohella. Se on perustettu vuonna 1848. Suurin osa lehden toimituksesta siirtyi vuonna 1864 uuteen Neue Freie Presse -lehteen, jonka natsit ottivat myöhemmin haltuun toisen maailmansodan aikana. Sodan jälkeen lehti alkoi jälleen ilmestyä vanhalla nimellä. Die Pressen toimituksellinen linja on oikeistoliberaali, mutta lehti on puoluepoliittisesti sitoutumaton.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Die Presse Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Saksa  Tšekki
Eduskuntavaalit 1983

Suomen 29. eduskuntavaalit järjestettiin 20.–21. maaliskuuta 1983. Vaalien jälkeen muodostettu hallitus tunnetaan nimellä Sorsan IV hallitus. Se istui koko vaalikauden ja ohitti juuri ennen toimikautensa päättymistä hallitusten ikätilaston ennätystä vuodesta 1936 hallussaan pitäneen Kivimäen hallituksen.
Protestivaalit

Vaalit leimautuivat julkisuudessa protestivaaleiksi. Päättyneelle vaalikaudelle oli osunut useita kohua herättäneitä tapauksia kuten Salora- ja Valco-jutut, Noppa-juttu ja Helsingin metron rakentamiseen liittyneet epäselvyydet. Näihin juttuihin oli sekaantunut eräitä poliitikkoja, minkä vuoksi erityisesti Suomen Maaseudun Puolue lietsoi näyttävästi rötösherrajahtia; vaaleja onkin joskus kutsuttu myös ”rötösherravaaleiksi”. Lisäksi eräiden kansanedustajien todettiin nostaneen päivärahaa, vaikka he eivät olisi olleet oikeutettuja siihen; erityisen tarmokkaasti tähän asiaan tarttui keväällä 1982 oikeuskanslerin virkaan astunut Kai Korte. Tiedotusvälineet olivat kiinnittäneet kasvavaa huomiota myös kansanedustajien poissaoloihin eduskunnan täysistunnoista ja valiokuntien kokouksista. Johannes Virolaisen mukaan eduskuntavaaleissa purkautuivat Urho Kekkosen pitkän presidenttikauden aikana kertyneet sisäpoliittiset paineet ja vallinnut levoton tilanne ruokki protestiliikkeitä. Helsingin Sanomien poliittisen toimituksen esimiehen Aarno Laitisen johdolla kirjoitetun Tamminiemen pesänjakajat -kohukirjan, jossa muun muassa kuvailtiin värikkäin sanankääntein ”poliitikon arkea”, katsottiin omalta osaltaan vaikuttaneen äänestyskäyttäytymiseen.
SDP:n puoluesihteeri Erkki Liikanen odotti Mauno Koiviston presidentinvaalissa saaman 43 prosentin kannatuksen konkretisoituvan puolueen suurvoitoksi eduskuntavaaleissa. Koiviston SDP:lle tuoma kannatuslisä haihtui kuitenkin käytännössä kokonaan ja puolue sai normaalia kannatustaan vastaavan määrän eduskuntapaikkoja. Kokoomuksen kannatuksen pitkään jatkunut kasvu hiipui vuoden 1983 alkukuukausien aikana ja puolueelle ennustettu voitto kääntyi kolmen paikan tappioksi.
Suomen Maaseudun Puolue korjasi Pekka Vennamon johdolla tällä kerralla miltei yhtä suuren voiton kuin vuoden 1970 vaaleissa ja nousi kahden ministerin voimin Sorsan hallitukseen. Puolueen katsottiin − samoin kuin vuonna 1970 − vieneen ääniä varsinkin Keskustapuolueelta ja SKDL:ltä. Kuitenkin Keskustapuolueen kannatus nousi hieman edellisistä vaaleista. Myös ympäristöasiat olivat alkaneet olla yhä näkyvämmin esillä yhteiskunnallisessa keskustelussa, mihin vaikuttivat etenkin Koijärven tapahtumat kesällä 1979, ja niinpä vihreät tekivätkin näissä vaaleissa läpimurtonsa. Politiikan tarkkailijat tulkitsivat vaalien tuloksen huipentaneen 1960-luvun lopulla alkaneen kehityskaaren, jossa valtaa käyttävän eliitin ja arkipäivää puurtavan kansan elämänpiirit olivat etääntyneet yhä kauemmaksi toisistaan.
Edellisvuonna Keskustapuolueen jäsenjärjestöksi liittynyt Liberaalinen Kansanpuolue menetti kaikki eduskuntapaikkansa. Myös Suomen Kristillinen Liitto kärsi ankaran tappion ja monet politiikan tarkkailijat alkoivat pitää puolueen olemassaoloa uhanalaisenalähde?. Vaalien jälkeen poistettiin puoluerekisteristä kaksissa vaaleissa ilman kansanedustajia jäänyt Kansalaisvallan liitto, entiseltä nimeltään Suomen Kansan Yhtenäisyyden Puolue.
Laitavasemmiston kriisi

Julkisuudessa näkyvästi esillä ollut SKDL:n sisäinen kriisi oli vaalien aikoihin kehittymässä avoimeksi välirikoksi puolueen enemmistön ja SKP:n ns. taistolaisen vähemmistön kesken. Puolueeseen oli muodostunut myös ns. kirveslinja, joka vaati kovia otteita taistolaisia kohtaan. Antti Blåfieldin ja Pekka Vuoriston mukaan laitavasemmistossa oli neljä linjaa: "enemmistön enemmistö" (kirveslinja), "enemmistön vähemmistö" (sovinnollisemmat ns. saarislaiset), "vähemmistön enemmistö" (taistolaiset) ja "vähemmistön vähemmistö" (Tiedonantajan päätoimittajan Urho Jokisen johdolla tiukimmin Vladimir Leniniin vedonneet).
Eduskuntavaaleissa Lapin läänin vaalipiirissä kansandemokraateilla oli kaksi ehdokaslistaa. Puolue koki yhdeksän paikan tappion. SKP:n puheenjohtaja Jouko Kajanoja ei päässyt eduskuntaan. SKDL:n viralliselta ehdokaslistalta pudotettu Esko-Juhani Tennilä keräsi Lapissa omalle yhteislistalleen miltei 15 000 ääntä. SKDL:n sisäinen välienselvittely huipentui kesäkuun alussa 1986, jolloin vähemmistökommunistit erotettiin puolueesta. Erotetut kymmenen kansanedustajaa järjestäytyivät Demokraattisen Vaihtoehdon (Deva) eduskuntaryhmäksi, jolloin SKDL:n ryhmähuone jaettiin väliseinällä kahtia. Devan eduskuntaryhmä valitsi puheenjohtajakseen Ensio Laineen. Muutos näkyi myös eduskunnan istuntosalissa, kun Devan kansanedustajat siirrettiin syysistuntokauden 1986 alkaessa istumaan vasempaan äärilaitaan.
Uudistus eduskunnan työskentelyssä

Edellinen eduskunta oli juuri ennen työkautensa päättymistä ajanmukaistanut vuodelta 1928 peräisin ollutta valtiopäiväjärjestystä. Vuoden 1983 vaaleista lähtien valtiopäivät jatkuivat aina seuraaviin eduskuntavaaleihin saakka ja juhlalliset päättäjäiset pidettiin vain vaalikauden lopussa. Samoin valiokuntien jäsenet valittiin yhden vuoden sijasta koko vaalikaudeksi. Tämän muutoksen jälkeen eduskunta oli jatkuvasti toimintakykyinen koko vaalikauden ajan.
Kansanedustajat

Eduskuntaan nousi kaikkiaan peräti 75 uutta edustajaa. Uusia olivat muun muassa Arja Alho, Antti Kalliomäki, Paavo Lipponen, Jukka Mikkola, Reino Paasilinna, Kari Rajamäki ja Timo Roos (SDP), Esko Aho, Juhani Alaranta, Sirkka-Liisa Anttila, Tytti Isohookana-Asunmaa, Timo Kietäväinen, Liisa Kulhia, Seppo Pelttari ja Jukka Vihriälä (Kesk.), Sirpa Pietikäinen, Kimmo Sasi, Eva-Riitta Siitonen, Martti Tiuri, Riitta Uosukainen ja Iiro Viinanen (Kok.), Esko Helle (SKDL), Gunnar Jansson ja Håkan Nordman (RKP), Ville Komsi ja Kalle Könkkölä (vihreät) sekä Reijo Enävaara, Reino Jyrkilä, Lea Mäkipää, Heikki Riihijärvi ja Pentti Skön (SMP).
Eduskunnan jättivät vapaaehtoisesti Keskustapuolueen Mikko Kaarna ja Eino Uusitalo, SDP:n Mauno Forsman, Veikko Helle ja Sinikka Luja-Penttilä, Kokoomuksen Eero Lattula ja Pentti Sillantaus, sekä SKDL:n Pauli Puhakka, Aarne Saarinen ja Kauko Tamminen.
Eduskunnasta pudonneita oli 56. Eniten huomiota herätti 39 valtiopäivät istuneen Johannes Virolaisen (Kesk.) putoaminen. Muita olivat muun muassa SDP:n Reino Breilin, Seija Karkinen, Lasse Lehtinen ja Arvo Salo, Keskustan Markku Kauppinen, Mauno Manninen ja Juhani Saukkonen, Kokoomuksen Juuso Häikiö, Tapani Mörttinen ja Olavi Nikkilä, SKDL:n Ilkka-Christian Björklund, Veikko J. Rytkönen, Pauli Uitto ja Jarmo Wahlström, RKP:n Ingvar S. Melin, LKP:n Jaakko Itälä, Anneli Kivitie ja Terhi Nieminen-Mäkynen, sekä SKL:n Sauli Hautala ja Asser Stenbäck. Mauno Manninen palasi kuitenkin eduskuntaan jo kesäkuussa 1983 Matti Ruokolan siirryttyä Lääkintöhallituksen pääjohtajaksi.
Eduskuntaan palasivat oikean laidan edustajat Georg C. Ehrnrooth (POP) ja Tuure Junnila (Kok.) sekä Reino Karpola (Kesk.) yhden kauden poissaolon jälkeen.lähde? Kahden kauden poissaolon jälkeen palasivat kokoomuksen Ilkka Suominen ja SMP:n Mikko Vainio.