stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vanessa Redgrave
Valikoitu rooliluettelo ja filmografia > Teatteri

Rosalind (William Shakespeare: Miten haluatte, 1961–1962)
Nina Mihailovna Zaretšnaja (Anton Tšehov: Lokki, 1964)
Kleopatra (Shakespeare: Antonius ja Kleopatra, 1973, 1986 ja 1995–1997)
Lady Macbeth (Shakespeare: Macbeth, 1975)
Ellida Wangel (Henrik Ibsen: Merenneito, 1976, 1978–1979)
Neiti Tina (Henry James: Aspernin paperit, 1984)
Nora Melody (Eugene O’Neill: Pisara runoilijaa, 1988)
Lady Torrance (Tennessee Williams: Käärmeennahkatakki, 1988–1989)
Ella Rentheim (Ibsen: John Gabriel Borkman, 1996)
Mary Cavan Tyrone (O’Neill: Pitkän päivän matka yöhön, 2003)
Hekabe (Euripides: Hekabe, 2005)
Joan Didion (Didion: Maagisen ajattelun aika, 2007–2008)
Valikoitu rooliluettelo ja filmografia > Elokuvat

Morgan – toivoton tapaus (1966)
Blow-Up – erään suudelman jälkeen (1966)
Camelot (1967)
Isadora (1968)
Paholaiset (1971)
Maria, skottien kuningatar (1971)
Muistojeni Julia (1977)
Bostonilaiset (1984)
Prick Up Your Ears (1987)
Talo jalavan varjossa (1992)
Vaarallinen tehtävä (1996)
Sovitus (2007)
Omaelämäkerta

Redgrave, Vanessa: Vanessa Redgrave: An Autobiography.  Lontoo:  Hutchinson, 1991.  ISBN 978-0-091745-93-6
Kirjallisuutta

Callahan, Dan: Vanessa: The Life of Vanessa Redgrave.  New York:  Pegasus Books, 2014.  ISBN 978-1-605985-57-2
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vanessa Redgrave Wikimedia Commonsissa
Vanessa Redgrave Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Emmy Awards  FID  Grammy Awards  MusicBrainz  RKD Artists 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef 
Redgrave ja David Hemmings elokuvassa Blow-Up – erään suudelman jälkeen (1966).
Redgrave lehdistökuvassa 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa.
Redgrave vuonna 1979.
Redgrave vuonna 2011.
Redgrave Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 2016.
Redgrave Maria Stuartina elokuvan Maria, skottien kuningatar (1971) promokuvassa.
Berthold Block

Block
Berthold Block on Hermann Hoffmannin suunnittelema vankka groteski-kirjaintyyppi tai fontti. H. Bertholdin kirjasinvalimo julkaisi Berthold Blockin alun perin vuonna 1908, ja julkaisi siitä myöhemmin useita Hoffmannin tekemiä erilaisia leikkauksia aina vuoteen 1926 saakka. Berthold Block säilyi Saksan kirjapainoalalla vuosikymmeniä luotettavana peruskirjaintyyppinä. Bertholdin kirjasinvalimo julkaisi Blockista 1970-luvun loppupuolella uusia leikkauksia, muun muassa kursiivin, tarjotakseen kirjapainoille enemmän vaihtoehtoja. Nämä uudet versiot piirsi Erik Spiekermann vanhojen mallipiirrosten perusteella.
Berthold Blockin kirjaimilla on hieman epätarkat ääriviivat, ja ne muistuttavat mainoskylttien tekstausta. Berthold Block edustaa niin sanottua Plakatstiliä, joka on saksalainen julistetaiteen tyylisuunta. Plakatstil oli jugendin ja modernismin välivaihe, joka merkitsi siirtymää jugendin koristeellisuudesta kohti pelkistetympiä ja vahvempia muotoja.
Beset

Besetin pienoisveistos, Egyptin myöhäiskaudelta noin 664–30 eaa. Metropolitan Museum of Art.
Beset oli muinaisessa Egyptissä palvottu jumalatar, Besin naispuolinen vastine. Beset oli erityisen suosittu Ptolemaiosten aikana. Hänet kuvataan yleensä päässään sulkakruunu. Besin tavoin Beset suojeli pahuudelta.
Besal Mk 2

| Besal Mk 2 |
| --- | --- |
Tyyppi:  pikakivääri
Valmistusmaa:   Britteinsaaret
Valmistusvuodet:  1939
Tekniset tiedot
Kaliiperi(t):  7,7 mm (.303 British)
Aseen pituus:  1185 mm
Piipun pituus:  559 mm
Paino (tyhjänä):  9,47 kg
Lipas:  30 patruunan tankolipas
Ammuksen lähtönopeus:  n. 745 m/s
Tulinopeus (laukausta/min):  600 lks/min
Besal Mk 2 oli BSA -asetehtaan pääinsinöörin H. Faulkonerin kehittämä tuliase, joka pohjautui valmistuksen monimutkaista prosessia vaativaan Bren -pikakivääriin. Aseesta oli valmistettu kaksi versioita, joista ensimmäinen (Mk 1) oli luurankoperäinen ja josta toinen (Mk 2), tavallinen puuperäinen.
Bestla (mytologia)

Bestla on Eddassa Bolthorn-jättiläisen tytär, Borin puoliso ja Odinin, Vilin ja Ven äiti. Bestlan nimen on tulkittu merkitsevän "niinen antaja", mikä tarkoittaisi, että hän on marjakuusen jumalatar. Toisaalta nimi voi merkitä kaarnaa, jolloin Odin olisi syntynyt puusta.
Michael Berry (historioitsija)

R. Michael Berry (s. 1942) on yhdysvaltalaissyntyinen suomalainen filosofian tohtori, joka on tehnyt työuransa Turun kauppakorkeakoulussa ja Turun yliopistossa. Hän toimii Turun kauppakorkeakoulun kulttuurien välisen viestinnän dosenttina ja Tampereen yliopiston yleisen historian dosenttina.
Berry aloitti Turun kauppakorkeakoulussa vuonna 1976 englannin kielen opettajana. Myöhemmin hän on pitänyt oppilaitoksessa kulttuurienvälisen viestinnän tiimikursseja.
Michael Berry on suorittanut Master-tutkinnon Arizonan yliopistossa ja PhD-tutkinnon historiasta Minnesotan yliopistossa Madisonissa.
Julkaisuja

American Foreign Policy and the Finnish Exception : Ideological Preferences and Wartime Realities (1987). ISBN 951-9254-92-7.
Frontiers of American Political Experience. (1990, George Mauden ja Jerry Schuchalterin kanssa). ISBN 951-880-485-0.
Cross-cultural Communication in Europe (1992), ISBN 952-9581-14-9.
That's Not Me – Learning To Cope With Sensitive Cultural Issues (2009, muina tekijöinä  Donal Carbaugh, Caecilia Innreiter-Moser, Marjatta Nurmikari-Berry ja Walter Oetsch), ISBN 9789529250912. Julkaisun verkkoversio (Arkistoitu – Internet Archive)
Communicating the Cultural Richness of Finnish hiljaisuus (silence) (2012). ISBN 978-952-93-0948-1.
Uudenmaan prikaati

| Uudenmaan prikaati |
| --- | --- |
 Uudenmaan prikaatin joukko-osastotunnus
Toiminnassa:  1957–
Valtio:  Suomi
Puolustushaarat:  merivoimat
Aselajit:  jalkaväki, rannikkojääkärit
Rooli:  rannikkopuolustus
Koko:  prikaati
Tukikohta:  Dragsvik, Raasepori
Värit:  
Marssi:  Uusmaalaisten marssi
Sodat ja taistelut:  Siikajoen taistelu
Vuosipäivät:  ruotsalaisuuden päivä, 18. huhtikuuta
Ansiomerkit:  Vapaudenristin nauhat lipputangossa
Komentajat
Nykyinen komentaja:  kommodori Jyri Kopare
Tunnettuja komentajia:  Gustav Hägglund
Uudenmaan prikaati kouluttaa Suomen rannikkojääkärit
Uudenmaan prikaati (lyh. UUDPR, ruots. Nylands brigad, lyh. NYLBR) on Suomen merivoimien joukko-osasto ja samalla Suomen puolustusvoimien ainoa ruotsinkielinen joukko-osasto. Se sijaitsee Tammisaaren Dragsvikissä nykyisessä Raaseporin kaupungissa.
Uudenmaan prikaati kouluttaa varusmiehiä Vaasan rannikkojääkäripataljoonassa ja Tammisaaren rannikkopataljoonassa. Varuskuntaan kuuluvat myös sotilaskoti ja varuskuntaravintola Creutz (ent. muonituskeskus), joka on Leijona Cateringin alainen.
Prikaati kuului maavoimiin vuoteen 1998 saakka.
Yhdysvaltojen kanssa vuonna 2023 solmitun DCA-sopimuksen perusteella Yhdysvallat saavat tarvittaessa käyttöönsä Raaseporin varuskunta-alueen ja Syndalenin harjoitusalueen.
Koulutus

Uudenmaan prikaati kouluttaa merijalkaväkeä eli liikkuvia rannikkojoukkoja merivoimien sodanajan tarpeisiin sekä kansainvälisiin tehtäviin. Prikaati kouluttaa mm. rannikkojääkäreitä, kranaatinheitinmiehiä, pioneereja, sotilaspoliiseja, ajoneuvonkuljettajia, veneenkuljettajia sekä esikunta- ja viestikomppanioita. Lisäksi koulutusta annetaan moniin erikoistehtäviin, kuten tulenjohto-, viesti- ja mittaustehtäviin sekä lääkintä- ja huoltotehtäviin.
Rannikkojääkärien koulutus siirtyi Upinniemessä vuosina 1960-1989 toimineesta Rannikkojääkäripataljoonasta vuonna 1990 Uudenmaan prikaatiin Dragsvikiin.
Uudenmaan prikaatissa koulutetaan myös prikaatin valmiusyksikköön kuuluva kansainvälinen rannikkojääkäriyksikkö ATU (Amphibious Task Unit). ATU-joukot koulutetaan vaativiin sotilaallisiin kriisinhallintatehtäviin. ATU-kurssi suoritetaan aliupseeri- tai reserviupseerikoulutuksen jälkeen.
Joukkoyksiköt

Organisaatioon kuuluvat seuraavat osat ja joukkoyksiköt:
Esikunta (E/UUDPR),
Vaasan rannikkojääkäripataljoona (VaaRannJP)
1. rannikkojääkärikomppania, kouluttaa rannikkojääkärikomppanioita, panssarintorjuntaohjusjoukkueita sekä ATU (Amphibious Task Unit)-osastoa, joka toimii osana Merivoimien valmiusyksikköä.
2. rannikkojääkärikomppania, kouluttaa Vaasan rannikkojääkäripataljoonan varusmiesjohtajat aliupseerikursseilla sekä sotilaspoliisijoukkueita.
Taisteluvenekomppania kouluttaa venejoukkueita ja operoi Uudenmaan prikaatin kaikkea venekalustoa.
Tammisaaren rannikkopataljoona (TammRannP)
Kranaatinheitinkomppania, antaa kranaatinheitin-, viesti- ja mittauskoulutusta.
Esikunta- ja viestikomppania, antaa sotilaspoliisi-, huolto-, johtamisjärjestelmä- ja viestikoulutusta.
Pioneerikomppania, antaa pioneerikoulutusta
Huoltokeskus (Hkesk/UUDPR)
Prikaatiin kuului 1990-luvulla myös Raaseporin tykistörykmentti (RaaTR) ja sitä aikaisemmin kenttätykistöpatteristo. Nykyiset joukkoyksiköt eli pataljoonat olivat ennen rannikkojääkärikoulutuksen aloittamista nimeltään:
I pataljoona (IP/UudPr)
II pataljoona (IIP/UudPr)
Johto

Prikaatin komentajina ovat toimineet seuraavat upseerit:
eversti (1942) Runo Wiberg (1895–1979) 1944–1947
eversti (1941) Joel Svante Walldén (1894–1972) 1947–1954
eversti (1954) Gustaf Palmgren (1904–1978) 1954–1956
eversti (1956) Eric Åkerman (1907–1978) 1956–1958
eversti (1958) Olof Lindeman (1911–1990) 1.9.1958 – 13.11.1965
eversti (1965) Lauri Boldt (1910–1982) 1966–1967
eversti (1967) Ossian Wuorenheimo (1918–2015) 1967–1969
eversti (1968) Esko Raunio (1917–1991) 1969–1973
eversti (1973) Wilhelm Stewen (1927–2012) 24.8.1973 – 8.6.1976
eversti (1976) Keijo Tuominen (1928–2006) 7.6.1976 – 21.1.1980
eversti (1980) Hans Christensen (1932–2017) 21.1.1980 – 14.7.1984
eversti (1984) Gustav Hägglund (s. 1938) 14.7.1984 – 31.5.1985
everstiluutnantti/eversti (1987) Lars Stenström (s. 1939) komentajan sijainen 1985–1988
eversti (1988) Olof Thodén (s. 1938) 1988–1992
eversti (1991) Karl-Gustav Muromaa (1946–1998) 1.2.1992 – 31.3.1995
eversti (1995) Bjarne Ahlqvist (s. 1944) 1995–1998
kommodori (1998) Stig-Göran Grönberg (s. 1952) 1998–2001
eversti (1999) Karl Gustav Storgårds (s. 1952) 1.12.2001 – 31.7.2005
kommodori (2002) Henrik Nystén (s. 1955) 1.8.2005 – 31.7.2008
kommodori (2008) Anders Gardberg (s. 1959) 1.8.2008 – 28.2.2011
kommodori (2010) Juha Vauhkonen (s. 1962) 1.3.2011 – 31.12.2012
kommodori (2012) Olavi Jantunen (s. 1962) 1.1.2013 – 31.12.2014
kommodori (2014) Kjell Törner (s. 1965) 1.1.2015 – 31.7.2017
kommodori (2017) Arvi Tavaila (s. 1964) 1.8.2017 – 31.12.2020
kommodori (2018) Juha Kilpi (s. 1968) 1.1.2021 – 28.2.2023
kommodori Jyri Kopare 1.3.2023 alkaen
Aiheesta muualla

Uudenmaan prikaati
| n k Suomen merivoimien joukko-osastot |
| --- | --- | --- |
|  Merivoimien esikunta  Rannikkolaivasto  Rannikkoprikaati  Uudenmaan prikaati  Merisotakoulu  |  Merivoimien esikunta  Rannikkolaivasto  Rannikkoprikaati  Uudenmaan prikaati  Merisotakoulu  |  |
Luettelo Suomen merivoimien aluksista
| n k Raasepori |
| --- | --- |
Kaupunginosat:  Pinjainen  Bromarv  Tammisaari  Fiskari  Karjaa  Pohja  Snappertuna  Mustio  Tenhola 
Entiset kunnat:  Bromarv  Tammisaari  Tammisaaren maalaiskunta  Karjaa  Karjaan maalaiskunta  Pohja  Snappertuna  Tenhola 
Saaristo:  Tammisaaren saariston kansallispuisto  Degerö  Jussaari  Padva  Skärlandet 
Liikenneyhteydet:  Rantarata  Hangon rata  Valtatie 25  Kantatie 52  Kantatie 51  Skåldön lossi 
Rakennukset:  Tammisaaren kaupungintalo  Mustion linna  Villa Skeppet 
Kirkot:  Bromarvin kirkko  Karjaan kirkko  Mustion kirkko  Pohjan kirkko  Snappertunan kirkko  Tammisaaren kirkko  Tenholan kirkko 
Nähtävyydet:  Raaseporin linna  Fiskarsin ruukki  Pinjaisen ruukki  Mustion ruukki  Tammisaaren vanhakaupunki 
Museot:  Tammisaaren museokeskus EKTA  Fiskarsin museo  Forngården, Snappartuna 
Organisaatiot:  Axxell  Yrkeshögskolan Novia  BK-46  Ekenäs IF  Uudenmaan prikaati  Fiskars (yritys)  Sisu Auto 
Historia:  Junkarsborg  Grabbacka  Raaseporin linna  Raaseporin kreivikunta  Maasillan taistelu  Tammisaaren vankileiri  Harparskog-linja
Berliinin koodeksi

Berliinin koodeksi tai Akhmimin koodeksi on koptinkielinen gnostilaisia kirjoituksia sisältänyt papyruskirja eli koodeksi, joka löydettiin Akhmimista, Egyptistä vuonna 1896. Sen virallinen nimi ja numero on Berolinensis Gnosticus (BG) 8502.
Kirja on peräisin 400-luvulta. Sen papyrussivujen kansina oli nahalla päällystetyt puulevyt. Löytämisen jälkeen kirja vietiin Berliiniin ja käännettiin 1950-luvulla vasta Nag Hammadin löydön jälkeen. Kirjan kirjoituksiin ei kiinnitetty juurikaan huomiota ennen 1970-lukua, jolloin suuri joukko varhaiskristillisyyden tutkijoita kiinnostui siitä Nag Hammadin tekstien aikaansaaman julkisuuden myötä.
Sisältö

Marian evankeliumi (BG 8502,1; sivut 7–19)
Johanneksen salainen kirja (BG 8502,2; sivut 19–77)
Jeesuksen Kristuksen viisaus (BG 8502,3; sivut 77–127)
Pietarin teot (BG 8502,4; sivut 128–141)
Löydön sisältöä käsitellään ja kirjat julkaistaan usein yhdessä Nag Hammadin tekstien kanssa. Kaikista muista kirjoista paitsi Marian evankeliumista löydettiin versiot myös Nag Hammadista.
Kirjallisuutta

Dunderberg, Ismo; Marjanen, Antti: Nag Hammadin kätketty viisaus - gnostilaisia ja muita varhaiskristillisiä tekstejä, 2. täydennetty painos. WSOY, Helsinki 2005. ISBN 951-0-30859-5.
Kotaperä

Kotaperä on kyläalue, joka sijaitsee Uuraisten kunnan länsirajalla Multian kunnanrajaa vasten. Kotaperä on Uuraisten kunnan Kyynämöisten kylän osakeskus. Kotaperän alkuperäisasukkaista on viitteitä 2006 ilmestyneessä kirjassa Kodasta taloon. Kirjan mukaan kyläalue on alun perin ollut saamelaisten asuttamaa aluetta.
Kotaperän alueella sijaitsee paljon kesähuviloita, jotka vilkastuttavat alueen elämää etenkin kesäaikaan. Kyläkunnan keskus on entisen kyläkaupan ja koulun tuntumassa. Kyläseura on yhteisenä projektina toteuttanut muun muassa urheilukentän reunaan kodan vapaaseen käyttöön, sekä hankasuolle pitkospuut.
Elinkeinot

Kotaperän alue on pääasiassa maa- ja metsätalousvaltaista aluetta. Alueella on myös pienyrittäjätoimintaa.
Nähtävyydet

Miehinkäinen on Höytiä-Kotaperän erämaalampi, jossa on lintutorni.
Liikenne

Kotaperän kautta kulkevat seuraavat valtatiet:
Kotaperän pohjoispuolitse länsi-itäsuunnassa kulkee Multia–Uurainen-tie (seututie 627), osoite Kyynämöistentie.
Kotaperän länsi-itäsuunnassa on Höytiälle menevä Kaijantie, joka on joskus toiminut myös Jyväskylän suurajojen pikataipaleena.
Kotaperän läpi kulkee etelä-pohjoissuunnassa Kotaperäntie, joka vie Liipon risteyksestä Petäjäveden Kuivasmäkeen.
Luonto

Kotaperä kuuluu Keski-Suomen ylänköalueeseen ja on yleisesti yli 200 m merenpinnan yläpuolella
Alueella tehdään useita suurpetohavaintoja vuosittain
Metsä on kuusivaltaista korpimetsää, mutta alueella sijaitsee myös mäntyisiä hiekkakankaita
Alueelta löytyy useita soita
Järvet: Saunajärvi, Kaijanjärvi, osittain Sakarijärvi ja Kyynämöinen
Alue on talvisin runsaslumista seutua
Naapurikylät

Multian Linnanperä
Petäjäveden Heikkilänperä
Petäjäveden Rytyperä
Uuraisten Höytiä
Uuraisten Kyynämöinen
Toimintaa

Kotaperän kyläyhdistys
Kotaperän pienviljelijäyhdistys
Aiheesta muualla

Kotaperän sijainti[vanhentunut linkki]
Kyynämöisten alue (Arkistoitu – Internet Archive)
Talkoovuorten-Miehinkäisen[vanhentunut linkki] luontopolku
| n k Uurainen |
| --- | --- | --- |
 Keski-Suomi  Jyväskylän seutukunta 
| Kylät |  Haukimäenkylä  Höytiä  Jokihaara  Kangashäkki  Kirkonkylä  Kotaperä  Kummunkylä  Kyynämöinen  Nyrölä  Pirttiperä  Tehlo  |  |
Sedu Koskinen

| Seppo Mauno Antero Koskinen |
| --- | --- |
 Sedu Koskinen heinäkuussa 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. kesäkuuta 1957 (ikä 67) Pälkäne
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  liikemies, ravintoloitsija
Muut tiedot
Lempinimet:  Sedu
Aiheesta muualla
Kotisivu
Seppo Mauno Antero ”Sedu” Koskinen (s. 2. kesäkuuta 1957 Pälkäne) on suomalainen ravintoloitsija ja liikemies, joka tunnettiin 2000-vuosikymmenellä Suomen suurimpana yökerhojen omistajana ja ”ravintolakeisarina”. Koskisen luoma uusi yökerhokonsepti ja nopean aggressiivinen laajeneminen suurten kaupunkien, erityisesti Helsingin, ravintolamarkkinoilla loi käsitteen ”sedula”, jolla tarkoitetaan tietynmallista Sedu Koskisen perustamaa yökerhoa.
Ura > Ura SM-tason jalkapalloilijana

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Seppo Mauno Antero Koskinen
Syntymäaika: 2. kesäkuuta 1957 (ikä 67)
Syntymäpaikka: Pälkäne, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Lempinimi: Sedu
Junioriseurat
–1975: Haka
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1976 |  Haka | 2 | (0) |
| 1977–1979 |  PS-44 | – | (7) |
| 1980 |  VaKP | – | (–) |
| 1981 |  PIF | 18 | (6) |
| 1982–1983 |  TuPa | – | (3) |
| 1984–1985 |  TuWe | – | (24) |
| 1986–1989 |  RaiPS | – | (16) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Koskinen oli nuoruudessaan SM-tason jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttämies. Hän saavutti Valkeakosken Hakan junioritoiminnassa muun muassa B-junioreiden SM-pronssia. Koskinen oli mukana, kun Haka voitti samanaikaisesti Suomen mestaruuden ja Suomen Cupin vuonna 1977, mutta pelasi tuolloin loukkaantumisten takia vain neljässä ottelussa. Hän ei kuitenkaan ollut kaudella kentällä yhdessäkään pääsarjapelissä, mutta cup-otteluissa kylläkin. Enemmän pelikokemusta kertyi PS-44:n riveissä kaudella 1977–1978. Koskisen jalkapalloura päättyi kaudella 1989 kolmosdivisioonan RaiPS:ssa.
Ura > Ura liikemiehenä > Yrittäjyyden alkuvaiheet

Koskisen vanhemmat olivat töissä Valkeakoskella paperitehtaalla. Koskinen asui Pälkäneellä 15-vuotiaaksi asti.
Koskinen suoritti teknillisessä opistossa konetekniikan opinnot. Jalkapallo ei tuonut huippusopimusta, joten Koskinen siirtyi työelämään ensiksi Paraisille telakan työsuunnittelijaksi. Pian hän eteni ABB-Strömbergin osastopäälliköksi ja perusti vuonna 1989 teollisuuden huoltoon erikoistuneen rakennusalan yrityksen nimeltä Kunnossapito Service, jolla oli työntekijöitä pian lähes 200. Kahden vuoden toimitusjohtajuuden jälkeen hän myi yrityksensä Imatran Voiman tytäryhtiölle, joka tunnettiin myöhemmin nimellä Fortum Service, ja sai näin ensimmäisen pohjapääomansa. Tämän jälkeen Koskinen yritti pyörittää niin kuntosalia kuin autolähettiyritystäkin. Lopulta hän vuokrasi lyhytikäiseltä vaateketju Kinolta vapautuneen liiketilan, haki Lontoosta 1950-luvun sisustuselementtejä ja perusti Turkuun ensimmäisen yökerhonsa Bar 57:n, jonka avajaiset olivat 30. huhtikuuta 1992. Ravintola oli menestys ensimmäisestä illasta lähtien ja siitä muodostui lähinnä opiskelijoiden ja boheemien paikka. Parin vuoden päästä ravintoloita oli tullut jo kolme lisää, ja Bar 57 myytiin pois.  Vuonna 1998 paikallisesti ”ravintolamogulina” tunnettu Koskinen kuului Turkuhallin markkinointiryhmään ja suunnitteli Elysee-hallin kaikkien kymmenen ravintolan sisustukset uudelleen niin, että syntyi muun muassa ravintolat teemoilla ”saluuna”, ”roomalainen kylpylä” ja ”Kiviset ja Soraset”. Hän myös keksi järjestää TPS:lle mustat peliasut ja seksikkyydestään tunnetut tanssitytöt.lähde? Turussa tuli tunnetuksi Koskisen perustama yökerho Puuteri, jota hän pyöritti yhdessä Ressu Redfordin ja tämän puolison Nina Björkfeltin kanssa.
SK Entertainment Group Oy merkittiin Kaupparekisteriin 25. kesäkuuta 1996. Turun ainut myös alkuviikolla aktiivisesti toiminut yökerho Metropol avattiin syyskuussa 1999. Turkuun avattiin huhtikuussa ikärajoja 18–22 vuotta noudattava 1 100 asiakaspaikan Prima, joka muodostui Prima-kahvila-ravintolasta, Boheme-yökerhosta, Suomi-baarista ja helmikuusta 2003 lähtien Colorado-ruokaravintolasta. Viisi vuotta toimineen Puuterin tilalle tuli vuoden 2002 marraskuussa 585-asiakaspaikkainen ja 20 vuoden ikärajaa noudattava Mocca.
Ura > Muu ura julkisuudessa

Koskinen julkaisi joulukuussa 2020 taiteilijanimellä Zedu De Luca musiikkivideon "Minä muistan sinut aina", jonka on säveltänyt ja sanoittanut Tauski Peltonen.
Koskinen oli Helsingissä perussuomalaisten ehdokkaana vuoden 2021 kuntavaaleissa. Hän on elokuussa 2018 ollut mukana Liike Nytissä ja sitä aiemmin edustanut kokoomusta, jonka ehdokkaana hänet valittiin Turun kaupunginvaltuustoon vuonna 1996.
Vuonna 2013 Koskinen esiintyi Salatuissa elämissä omana itsenään. Keväällä 2021 hän osallistui Big Brother Vip -tositelevisio-ohjelmaan yhtenä 14 julkisuuden henkilöstä.
Vuonna 2017 ilmestyi Koskisen yhdessä Teemu Potapoffin kanssa kirjoittama ja Docendon kustantama omaelämäkerta Yön kuningas.
Kirjallisuutta

Koskinen Sedu, Potapoff Teemu: Yön kuningas. Elämäkerta, Jyväskylä: Docendo, 2017. ISBN 978-952-291-380-7.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
Bežanitsy

| Bežanitsy Бежаницы |
| --- | --- |
 Katunäkymä Bežanitsyn pääkadulta.
 Bežanitsy
 Koordinaatit: 56.9749°N, 29.8859°E 
Valtio:  Venäjä
Federaatiosubjekti:  Pihkovan alue
Piiri:  Bežanitsyn piiri
Väkiluku (2010)  ():  4 333
Postinumero:  182840
Suuntanumero(t):  +7 81141
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bežanitsy (ven. Бежа́ницы) on kaupunkityyppinen taajama Pihkovan alueen itäosissa Venäjällä. Se sijaitsee Dnosta etelään Novosokolnikiin vievän Venäjän rautateiden pääradan varrella; taajamassa on rautatieasema. Etelässä sijaitsevaan Velikije Lukiin on maanteitse runsaan 90 kilometrin matka. Bežanitsyn kaupunkimainen taajama on 13 264 asukkaan Bežanitsyn piirin keskus. Keskustaajamassa oli 4 333 asukasta (2010).
Pihkovan alue
Jesse Ylönen

| Jesse Ylönen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. lokakuuta 1999 (ikä 25) Scottsdale, AZ, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Suomi  Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  185 cm
Paino:  85 kg
Seura
Seura (P):  Nashville Predators
Sarja:  NHL
Nyk. seura:  Milwaukee Admirals (AHL)
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2018–
Aik. seurat:  Espoo United (Mestis) Pelicans (SML) Laval Rocket (AHL) Montreal Canadiens (NHL) Syracuse Crunch (AHL)
NHL-varaus:  35. varaus, 2018 Montreal Canadiens
Jesse Ylönen (s. 3. lokakuuta 1999 Scottsdale, Arizona, Yhdysvallat) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Nashville Predatorsin organisaatiossa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Ylönen laukoo oikealta.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Kanada 2019 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Slovakia 2017 | jääkiekko |  |
Ylönen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Ylönen pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2017, jolloin hän voitti hopeaa. Yhteensä Ylönen on pelannut 22 nuorten ja 30 poikien maaottelua.
Pelityyli

Draftin Europe -sivuston mukaan Ylönen on äärimmäisen ketterä hyökkääjä ja taitava mailankäsittelijä, joka tykkää pelata aina täydessä vauhdissa.
Muuta

Ylösen hyökkääjänä pelannut isä Juha on olympiapronssimitalisti (Nagano 1998) ja maailmanmestari (1995), joka pelasi omalla urallaan yli 300 NHL-ottelua.
Minato (Tokio)

| Minato (港区) |
| --- | --- |
 Näkymä Minaton suuralueelle ja Odaibaan Roppongi Hillsin Sky Deck -näköalatasanteelta
 lippu:  Symboli
 Minaton sijainti Tokion metropolissa
 Minato
 Koordinaatit: 35°39′28.9″N, 139°45′5.5″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kantō
Prefektuuri:  Tokio
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  20,37 km²
Väkiluku (2017):  251 455
 – Väestötiheys:  12 344 as./km²
Symbolit:  
 – Kukka:  Hydrangea macrophylla ja ruusu
 – Puu:  Cornus florida
Aikavyöhyke:  UTC+9
 
 www.city.minato.tokyo.jp 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Minato (jap. 港区, Minato-ku) on yksi Japanin pääkaupungin Tokion erillisalueista. Se sijaitsee kaupungin keskiosassa Tokionlahden rannalla Tokion keisarillisen palatsin eteläpuolella ja rajautuu Chiyodan, Chūōn, Kōtōn, Shibuyan, Shinagawan ja Shinjukun erillisalueisiin. Minatossa on 251 455 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 20,37 neliökilometriä.