stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Olemme kaikki syyllisiä
Arviot

Aikalaisarvioijat näkivät elokuvassa niin onnistuneita puolia kuin heikkouksiakin. Käsikirjoitusta pidettiin toisaalta rohkeaotteisena mutta toisaalta kysyttiin: ”Mistä Tarkas oikein syyttää yhteiskuntaa?” Myös ohjauksessa nähdtiin nuorta ja rohkeaa yrittämisenhalua, mutta toiselta puolelta havaittiin, että Tarkas toistaa entisiä puutteitaan. Kuvaus sai yleisesti kiitosta
Aiheesta muualla

Olemme kaikki syyllisiä Elonet.
Oral Roberts

Granville ”Oral” Roberts (24. tammikuuta 1918 – 15. joulukuuta 2009) oli yhdysvaltalainen evankelista. Hän oli helluntaiherätyksen jäsen.
Elämäkerta

Roberts syntyi Pontotocin piirikunnassa Oklahomassa. Hänen äitinsä oli 1/4-cherokee. Roberts opiskeli Oklahoma Baptist Universityssä sekä Phillips Universityssä. Hän eli avioliitossa vuodesta 1938 saarnaajan tyttären Evelynin kanssa kunnes vaimo kuoli 4. toukokuuta 2005.
Robertsista tuli tunnettu televisioevankelista, ja hän myös julkaisi toistasataa kirjaa. Niiden joukkoon kuuluu omaelämäkerta Expect a Miracle. Hän perusti Oral Roberts Evangelistic Associationin ja vuonna 1963 Oral Robertsin yliopiston Tulsaan. Opisto sai ensimmäiset opiskelijansa 1965. Opiskelijoiden tuli vakuuttaa, etteivät he juoneet, polttaneet, tanssineet tai harrastaneet esiaviollista seksiä. Osana Oral Roberts Evangelistic Associationia toimii lisäksi Abundant Life Prayer Group.
Vuonna 1977 Roberts näki omien sanojensa mukaan 900 jalan korkuisen Jeesuksen, joka kehotti häntä perustamaan City of Faith Medical and Research Centerin Tulsaan, Oklahomaan. Se rakennettiin vuosina 1979–1981 ja oli toiminnassa vuoteen 1989. Robertsilla on kaksi elossa olevaa lasta, Richard ja Roberta. Tytär Rebecca menehtyi lento-onnettomuudessa 11. helmikuuta 1977 ja vanhin poika Ronald teki itsemurhan kesäkuussa 1982. Vuonna 1983 Roberts väitti nähneensä Jeesuksen, joka oli kehottanut häntä kehittämään hoitokeinon syöpään.
Vuonna 1987 Oral Roberts väitti herättäneensä lapsen kuolleista. Hänen poikansa Richard vahvisti väittämän. City of Faith Medical Center menetti yksin vuonna 1986 10,7 miljoonaa dollaria varoistaan. Vuonna 1987 Roberts julisti televisiossa, että ellei hän saa pääomaa korotettua maaliskuuhun mennessä kahdeksalla miljoonalla dollarilla, Jumala ”kutsuisi hänet kotiin”. Hän kuitenkin onnistui tavoitteessaan ja jopa ylitti kahdeksan miljoonaa. City of Faith Medial Center lopetti toimintansa vuonna 1989.
Roberts väitti vuonna 2004 televisiossa saaneensa näyn, jossa New Yorkia ympäröi tumma pilvi. Tämä kuvasti hänen mukaansa Kristuksen pikaista paluuta.
Roberts jäi leskeksi 4. toukokuuta 2005 kaikkiaan 66 avioliittovuoden jälkeen.
Padasjoen lukio

| Padasjoen lukio |
| --- | --- |
Sijainti:  Puistotie 8, 17500 Padasjoki
Tyyppi:  suomenkielinen lukio
Rehtori:  Pirjo Ala-Hemmilä
Verkkosivut
Padasjoen lukio on Padasjoen kunnassa sijaitseva suomenkielinen lukio. Lukiolla on pitkät perinteet kansainvälisestä toiminnasta ja yrittäjyydestä. Padasjoen keskusta on Päijänteen rannalla ja alueen erityispiirteisiin kuuluu muun muassa upeat kansallispuisto maisemat. Lukion rehtorina toimii Pirjo Ala-Hemmilä.
Maksuttomat oppimateriaalit

Padasjoen kunta pyrkii välttämään lukion opiskelijamäärän vähenemistä tarjoamalla kaikille lukion opiskelijoille maksutta oppikirjat ja tietokoneen. Alkuun materiaalien hankinta maksoi noin 30 000 euroa, ja jatkossa kunnalta menee maksuttomiin oppimateriaaleihin vuosittain noin 10 000 euroa.
PCL

PCL tarkoittaa seuraavia asioita:
PCL, Printer Command Language, Hewlett-Packardin tulostimiin kehitetty sivunkuvauskieli
PCL, Polytechnic of Central London, nykyisin University of Westminster, koulu Lontoossa
Capitán Roldenin kansainvälinen lentokenttä, IATA-koodi PCL, lentokenttä Perussa
Pacific Coast League, yhdysvaltalainen baseball-liiga.
Polycaprolactone, polykaprolaktoni (muovi)
PCL-R, psykopaattisten piirteiden mittausmenetelmä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”PCL”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Okroška

Okroška
Okroška (ven. окрошка) on perinteinen venäläinen kylmä keitto, jota syödään kesäisin. Okroškasta käytetään myös nimeä ”kaljakeitto”, koska yksi sen tärkeimmistä raaka-aineista on kotikalja. Jos okroškaa haluaa valmistaa kotikaljalla, suositellaan käytettäväksi kvassia eli venäläistä kotikaljaa. Kyseinen keitto on saanut nimensä venäjän kielen verbistä ”krošit” (крошить), joka tarkoittaa suomeksi murentaa. Tarkoitus on pilkkoa kaikki raaka-aineet mahdollisimman pieniksi paloiksi.
Okroškaa nautitaan yleensä kesäisin, kun ulkona on helteitä. Keitto on kevyt, sisältää paljon tuoreita vihanneksia ja nesteyttää. Monet ravitsemusterapeutit suosivat okroškaa tämän takia. Keittoa suositellaan syötäväksi mahdollisimman tuoreena, ennen kuin ainekset veltostuvat kvassissa ja maku huononee. Okroškaa tarjoillaan kylmissä astioissa, jotta se pysyisi viileänä mahdollisimman kauan.
Alkuperä

Okroškan tarkkaa alkuperää ei tiedetä, mutta okroškasta oli kirjoitettu ensimmäisen kerran Venäjällä kronikoissa jo vuonna 959.
Mahdollisena okroškan syntytarinana pidetään tarinaa lotjanhinaajista, jotka siirtelivät lastattuja laivoja Volgalla. Palkkioksi raskaasta työstään he saivat kvassia ja kuivatettua särkeä. Kala oli niin kuiva ja suolasta, että he joutuivat liottamaan sen jonkun aikaa kvassissa. Myöhemmin lotjanhinaajat lisäsivät liuoksen sekaan vihanneksia, joita ne löysivät päivän aikana ja näin syntyi kalaversio okroškasta.
Okroškan toisena mahdollisena syntytarinana pidetään tarinaa, kun 800-luvulla talonpojat söivät vaatimatonta ruokaa: retiisi, sipuli, kvassi ja tumma leipä. Pian tämä ruoka levisi aristokraattien rikkaaseen ja monipuoliseen ruokavalikoimaan. Aristokraattien versio erosi selkeästi talonpoikien versiosta. Aristokraattien okroškasta löytyi monipuolisesti vihanneksia, lihaa, riistaeläimen lihaa, naudan kieltä ja viiriäisen munia.
Okroškaa tarjottiin ennen vain kyytipoikana muiden suupalojen kanssa, mutta vuosien päästä sitä alettiin tarjoamaan alkuruokana smetanan ja tumman leivän kera. Tätä keittoa rakasti tavallisten ihmisten lisäksi Kiovan Rusin hallitsija Vladimir Suuri.
Valmistus

Klassinen okroška sisältää avomaankurkkuja, retiisiä, makkaraa tai nakkeja, ruohosipulia, persiljaa, tilliä, kananmunaa, smetanaa ja kvassia.  
Okroškan reseptiä voi muunnella itselleen mieluiseksi. Makkaran tai nakkien tilalla voi käyttää jotain muuta lihaa, kalaa, merenantimia tai jättää lihan kokonaan pois. Vihanneksista voi lisätä perunaa (mielellään nautitaan keiton kanssa kuin itse keitossa), porkkanaa, lanttua, kaalia, paprikaa, kurpitsaa tai kesäkurpitsaa. Kvassin tilalla voi käyttää kaljaa, piimää, turkkilaisesta jogurtista, vedestä ja suolasta sekoitettua juomaa ayrania, kivennäisvettä, kombuchaa, majoneesia, kasvismehuja, liha- tai kasvislientä, suolakurkkujen vettä tai laimennettua etikkaa.
Okroškaa pidetään venäläisenä kylmänä keittona. Muissakin maissa on omia variantteja kylmästä keitosta. Valko-Venäjällä on borssikeiton tapainen keitto h’aladnik, mutta se tarjotaan kylmänä. Muita kylmiä keittoja ovat muun muassa liettualainen kylmä punajuurikeitto (muistuttaa ulkonäöllisesti valkovenäläistä keittoa, mutta niiden sisältö on eri), intialainen kylmä keitto, joka sisältää kanalientä ja jogurttia sekä bulgarialainen kurkkukeitto tarator.
Otto Finsch

Otto Finsch
Friedrich Hermann Otto Finsch (8. elokuuta 1839 Warmbrunn, Sleesia – 31. tammikuuta 1917 Braunschweig) oli saksalainen kansatieteilijä, luonnontutkija ja tutkimusretkeilijä.
Finsch matkusti 19-vuotiaana vuonna 1859 Bulgariaan lintutieteelliselle tutkimusmatkalle ja yksityisopettajaksi. Vapaa-ajallaan hän opiskeli luonnonhistoriaa ja julkaisi Bulgarian linnustoa käsittelevän kirjoituksen Journal fur Ornithologie-sarjassa. Hän sai apulaishoitajan viran Hollannin kansallisesta luonnonhistoriallisesta museosta Leidenissa. Vuonna 1864 hänestä tuli museonhoitaja Bremeniin. 1876 hän tutki yhdessä Alfred Edmund Brehmin kanssa Turkestania ja Luoteis-Kiinaa. Näihin aikoihin hän toimi myös Hermann Schlegelin apulaisena.
Finsch luopui virastaan 1878 voidakseen matkustella. Vaimonsa Josephinen kanssa hän vieraili Australiassa, Uudessa-Seelannissa, Polynesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. 1882 hän palasi Saksaan. 1884 hän matkusti takaisin Uuteen-Guineaan Otto von Bismarckin Keisarillisena komissaarina ja neuvotteli alueen koillisosasta Saksan protektoraatin, johon kuuluivat myös Uusi-Britannia ja Uusi-Irlanti. Alue nimettiin Keisari Wilhelmin maaksi ja Bismarckinmereksi. Alueen pääkaupunki nimettiin Finschhafeniksi hänen kunniakseen. Finsch purjehti ensimmäisenä eurooppalaisena Sepikjokea, noin 50 kilometriä suistosta sisämaahan, ja hän nimesi joen Kaiserin Augustaksi.
Palattuaan Berliiniin Finsch toimi kaksi vuotta Uuden-Guinean komppanian neuvonantajana. 1898 hänet valittiin Leidenin valtionmuseon lintukokoelmien hoitajaksi. 1904 hän sai viran Braunschweigin kunnallisen museon kansatieteellisen osaston johtajana.
Finsch nimesi useita lintulajeja, kuten ruskosirppinokan (Epimachus meyeri) Adolf Bernard Meyerin kunniaksi. Finschin kunniaksi on nimetty muutama papukaijalaji: lila-amatsoni (Amazona finschi) ja harmaapääkaija (Psittacula finschii).
PCI-SIG

| PCI-SIG |
| --- | --- |
Toimiala:  standardisointi
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
PCI-SIG (Peripheral Component Interconnect Special Interest Group) on tietotekniikkayhtiöiden konsortio, joka määrittelee Peripheral Component Interconnect (PCI), PCI-X ja PCI Express (PCIe) -liitäntöjen standardit. Se perustettiin aluksi auttamaan jäsenyrityksiä uuden PCI-liitännän toteutuksessa ja siihen liittyvien ongelmien ratkomisessa. Yhdistyksestä tuli voittoa tavoittelematon ja se nimettiin virallisesti PCI-SIG:ksi vuonna 2000.
PCI-SIG:in tekemät määritelmät ovat ilmaiseksi saatavilla sen jäsenyrityksille. Muille niitä myydään paperimuodossa 1000-3500 dollarilla ja kokonaisuudessaan CD:llä 5000 dollarin hintaan.
Oona Kare

| Oona Kare> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 18. maaliskuuta 1990 (ikä 34)
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2013–
Merkittävät roolit:  Marianna Kurki  (Salatut elämät)
Aiheesta muualla
IMDb 
Oona Kare (s. 18. maaliskuuta 1990) on suomalainen näyttelijä, joka on tullut tunnetuksi roolistaan Marianna Kurkena MTV3-kanavan draamasarjassa Salatut elämät.
Kare valittiin näyttelijäksi Helsingin Kellariteatteriin vuonna 2015. Hän esiintyy Spektin musiikkivideolla Juna.
Kare on osallistunut Miss Suomi -kisaan vuosina 2008 ja 2010. Vuonna 2010 hän jättäytyi kilpailusta pois, kun julkisuuteen tuli tieto hänen saamastaan myymälävarkaustuomiosta.
Yksityiselämä

Kareen vanhemmat erosivat, kun hän oli leikki-ikäinen, ja hän kasvoi yhdessä äitinsä, valokuvaaja Johanna Kareen kanssa. Kareen isoisä oli painonnostajana tunnettu Tauno Kare.
Kare aloitti syksyllä 2017 näyttelijäntyön opinnot Kööpenhaminassa sijaitsevassa Copenhagen International of Performing Arts School -nimisessä koulussa. Hän valmistui koronapandemian myötä seuranneiden koulujen sulkemisen aikoihin vuonna 2020.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Elokuva | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2004 | Capone | Oona |
Televisiosarjat
| Vuosi | Televisiosarja | Rooli |
| 2013–2017, 2023– | Salatut elämät | Marianna Kurki |
| 2017 | Putous | Marianna Kurki |
| 2017 | Pihlajakadun tuhmat tädit 3 | Marianna Kurki |
| 2018 | Kummeli esittää: Kontio & Parmas | Zulieka Riviera |
| 2022 | Hymyä! | Lenita Airisto |
| 2022 | Exit | ihmismaalitaulu |
| 2024 | Murha Hangossa | Jessica Caven |
Aiheesta muualla

Oona Kare Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Otto Ferdinand Schmidt

Otto Ferdinand Schmidt (17. heinäkuuta 1886 Sipoo – 14. tammikuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen sähköinsinööri ja Oy Strömberg Ab:n toimitusjohtaja 1927–1937.
Otto Schmidt kävi Helsingin ruotsalaisen reaalilyseon ja hän opiskeli sitten Polyteknillisesä opistossa ja Karlsruhen teknillisessä korkeakoulussa Saksassa, jossa hän suoritti insinööritutkinnon 1909. Hän työskenteli opiskeluaikanaan useissa tehtaissa Saksassa.
Schmidt oli Brown, Boveri & Cie A/G:n palveluksessa Mannheimissa vuosina 1909–1911 ja 1912–1913 sekä Maffei Schwarzkopf Werken palveluksessa Berliinissä 1911–1912. Schmidt palasi Suomeen vuonna 1913 ja hän oli Oy Gottfr. Strömbergin tehtaan johtajana vuoteen 1917 saakka. Vuonna 1916 Schmidt perusti toiminimen Oy Special Ab, joka sulautui vuonna 1918 Schmidtin perustamaan toiseen yritykseen Suomen Sähköteollisuus Osakeyhtiöön. Tämä yritys ja Oy Gottfr. Strömberg yhdistyivät vuonna 1921, jolloin niistä muodostettiin Suomen Sähkö Osakeyhtiö Gottfr. Strömberg. Schmidt oli aluksi Suomen Sähkö Osakeyhtiö Gottfr. Strömbergin tehtaanjohtajana ja hallituksen jäsenenä. Vuonna 1924 suoritettujen uudelleenjärjestelyiden jälkeen hän oli yhtiön toimitusjohtajan apulaisena ja hallituksen varapuheenjohtajana. Schmidtistä tuli yhtiön toimitusjohtaja 1927 ja hän oli myös yhtiön hallituksen jäsenenä. Vuonna 1921 Schmidt oli mukana perustamassa hehkulamppuja valmistanutta Suomen Sähkölampputehdas Oy:tä (vuodesta 1938 Oy Airam Ab).
Schmidt toimi Suomen Metalliteollisuusyhdistyksen puheenjohtajana ja hän oli Suomen Teollisuusliiton, Suomen Metalliteollisuuden Työnantajaliiton sekä Suomen Työnantajain Keskusliiton hallituksen jäsen, Suomen Standardisoimislautakunnan ja Suomen Teknillisen Yhdistyksen puheenjohtaja, Suomen Sähkötukkuliikkeiden Liiton puheenjohtaja sekä Helsingin kauppakamarin jäsen. Hän oli muun muassa Suomen valtuuskunnan jäsenenä Saksan kanssa käydyissä kauppasopimusneuvotteluissa ja hän oli Pohjoismaiden taloudellisen yhteistyölautakunnan sekä Yleisradion hallintoneuvoston jäsenenä.
Otto Schmidt kuoli tammikuussa 1937 sydänkohtaukseen.
Oteron piirikunta (Colorado)

Oteron piirikunta (engl. Otero County) on Yhdysvaltojen Coloradon osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 18 278 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on La Juntan kaupunki. Piirikunta on perustettu 25. maaliskuuta 1889.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oteron piirikunta (Colorado) Wikimedia Commonsissa
Osa-alue 1

| Osa-alue 1> Stadtbezirk 01 |
| --- | --- |

 Kaupungin kartta, jossa Osa-alue 1 korostettuna.
Kaupunki:  Düsseldorf
Pinta-ala:  11,35 km² 
Väkiluku:  74 875 (2007)
Väestötiheys:  6 597 as./km²
Osa-alueet:  Altstadt, Carlstadt, Derendorf, Golzheim, Pempelfort, Stadtmitte
Osa-alue 1 on Düsseldorfin kaupungin osa-alue (saks. Bezirk). Osa-alue kattaa muun muassa kaupungin keskustan ja vanhankaupungin. Osa-alueella asuu yli 70 000 ihmistä.
Kaupunginosat

Osa-alue 1 on jaettu kuuteen kaupunginosaan (saks. Stadtteile). Kaupunginosat ovat Altstadt, Carlstadt, Derendorf, Golzheim, Pempelfort ja Stadtmitte.
Aiheesta muualla

Osa-alueen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Osaa mieskin rakastaa

| Osaa mieskin rakastaa> Blume in Love |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Paul Mazursky
Käsikirjoittaja:  Paul Mazursky
Tuottaja:  Paul Mazursky
Säveltäjä:  Bill Conti
Kuvaaja:  Bruce Surtees
Leikkaaja:  Donn Cambern
Pääosat:  George Segal Susan Anspach Kris Kristofferson
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros
Levittäjä:  Warner Bros.
Ensi-ilta:  1973
Kesto:  117 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Osaa mieskin rakastaa (Blume in Love) on yhdysvaltalainen romanttinen komediaelokuva vuodelta 1973. Sen käsikirjoitti, tuotti ja ohjasi Paul Mazursky, joka myös näyttelee sen sivuosassa. Pääosia esittävät George Segal ja Susan Anspach, ja muissa keskeisissä rooleissa nähdään Kris Kristofferson, Marsha Mason ja Shelley Winters.
Juoni

Beverly Hillsin hienostoalueella toimiva avioerojuristi Stephen Blume (Segal) päättää voittaa takaisin hänet jättäneen Nina-vaimonsa rakkauden. Mies vaeltelee Venetsiassa muistelemassa heidän yhteistä häämatkaansa ja katumassa eroon johtanutta syrjähyppyään sihteerinsä kanssa.
Omalla tahollaan Nina nauttii vapaudestaan, alkaa harrastaa joogaa ja löytää 12 vuotta itseään nuoremman Elmon (Kristofferson), työttömän muusikon. Blumekin tapaa Elmon ja joutuu huomaamaan pitävänsä vaimonsa uudesta ihastuksesta, mikä ei lainkaan helpota hänen pyrkimyksiään saada Nina takaisin luokseen.
Vastaanotto

Helsingin Sanomien Pertti Avola piti elokuvan tv-esityksen alla 1985 sitä yhtenä Mazurskyn epätasaisen tuotannon parhaista ja kirjoitti sen lämpimän huumorin ja todentuntuisten henkilöhahmojen viehättävän katsojaa.
Käännös suomeksi
Pascal Kälin

Pascal Kälin (s. 11. tammikuuta 1993) on sveitsiläinen mäkihyppääjä, joka edustaa Einsiedeln -seuraa.
Mäkihypyn maailmancupissa Kälin kilpaili ensimmäisen kerran Willingenissä helmikuussa 2013. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Engelbergissä joulukuussa 2013 oltuaan 30:s.
Oulun sarjakuvaseura

| Oulun sarjakuvaseura |
| --- | --- |

Perustettu:  1980
Kotipaikka:  Oulu
Toiminnanjohtaja:  Harri Filppa
Puheenjohtaja:  Mikko Rautiainen
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oulun Sarjakuvaseura r.y. on vuonna 1980 perustettu yhdistys, jonka tarkoituksena on tukea Oulun sarjakuvakulttuuria. Se on sarjakuvaharrastajien, -piirtäjien ja -tutkijoiden yhdistys, joka pyrkii edistämään sarjakuvan tuntemusta ja kriittistä lukemista sekä parantamaan pohjoissuomalaisen sarjakuvan asemaa.
Vuoden 2014 alussa toimintaa ylläpitämään perustettiin Oulun sarjakuvakeskus. Se järjestää sarjakuvatapaamisia, lukupiirejä, sarjakuvatyöpajoja ja näyttelytoimintaa. Marraskuussa järjestettävä Oulun sarjakuvafestivaali on seuran suurin vuosittainen tapahtuma.
Seura jakaa Skrew you -tunnustuspalkintoja sarjakuvan hyväksi tehdystä työstä. Seura on julkaissut 12 numeroa Kupla-sarjakuvalehteä (vuosina 1980–1984) ja 13 numeroa Ruuvari -sarjakuvalehteä yhdessä Oulun yliopiston ylioppilaskunnan kanssa (1988–1995).
Ruutukaava

Oulun sarjakuvaseura julkaisi viiden vuoden ajan Ruutukaava-verkkosarjakuvalehteä, joka ilmestyi noin kuusi kertaa vuodessa. Lehdessä julkaistiin suomalaista sarjakuvaa, jonka tekijät ovat pääosin Oulusta tai Pohjois-Suomesta.
Lehden ensimmäinen numero ilmestyi maaliskuussa 2011. Toistaiseksi viimeinen numero ilmestyi marraskuussa 2016.
Seuran julkaisut

Lehtien lisäksi Oulun sarjakuvaseura on julkaissut sarjakuva-albumeita. Tunnetuin näistä lienee André Franquinin Mustat sivut, josta on otettu kolme painosta. Vuoden 2012 Oulun sarjakuvafestivaaleilla julkaistiin Mika Svenskin (1961–2009) muistoalbumi Johannes – poliittisesti epäkorrekti Mika Svensk. Vuonna 2013 julkaistiin Ruutukaava 2 -albumi, joka on kooste vuoden 2012 Ruutukaava-verkkosarjakuvalehdistä.
André Franquin. Mustat sivut. 1984 (lisäpainokset 1988, 1992)
Jose Munoz & Carlos Sampayo. Alack Sinner 1. 1989.
Jose Munoz & Carlos Sampayo. Alack Sinner 2. 1990.
Charles Burns. El Borbah. 1991.
Oulu sarjakuvassa – sarjakuva Oulussa. 2005. (näyttelyluettelo)
Marlene Hyyppä. Supersankareita, Oulussako? 2009.
Ruutukaava 2011. 2012.
Mika Svensk. Johannes – poliittisesti epäkorrekti Mika Svensk (toim. Reijo Valta ja Harri Filppa). 2012.
Ruutukaava 2. 2013.
Lauri Mäkimurto et. al. Pisin yö – Sarjakuvia Oulun pohjoismaisesta sarjakuvakilpailusta 2014. 2014.
Anders Végh Blidlöv et. al. Kauhun nälkä - Sarjakuvia Oulun pohjoismaisesta sarjakuvakilpailusta 2015. 2015.
Veli-Matti Ural & Harri Filppa. Sarjakuvapaja hyppysiin! - Sarjisopen oppimateriaali. 2018
Aiheesta muualla

Oulun sarjakuvaseuran verkkosivut
Oulun sarjakuvakeskuksen verkkosivut
Oulun sarjakuvafestivaali
Pascal Jolyot

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pascal Jolyot |  Pascal Jolyot |  Pascal Jolyot |  |
Maa:   Ranska
Miesten miekkailu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Moskova 1980 | floretti, joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Moskova 1980 | floretti, yksilökilpailu |  |
|  Pronssia | Los Angeles 1984 | floretti, joukkuekilpailu |  |
Pascal Jolyot (s. 26. heinäkuuta 1958 Fontainebleau) on ranskalainen entinen miekkailija. Vuoden 1980 kesäolympialaisissa Moskovassa hän voitti floretin joukkuekilpailussa kultaa ja sai lisäksi hopeamitalin sen yksilökilpailussa. Jolyot osallistui myös vuoden 1984 kesäolympialaisiin Los Angelesissa saaden floretin joukkuekilpailussa pronssia ja jääden sen yksilökilpailussa 33. sijalle.
Otto Laurila

Otto Johannes Laurila (23. syyskuuta 1886 Lempäälä − 21. syyskuuta 1973 Lempäälä) oli suomalainen korkeimman oikeuden oikeusneuvos.
Laurilan vanhemmat olivat Lempäälän Perälän kylässä Laurilan tilan omistanut maanviljelijä Juho Evert Laurila ja Amanda Arvonen. Hän pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1906 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1908, filosofian maisteriksi 1910 ja molempien oikeuksien kandidaatiksi 1913. Hän sai varatuomarin arvon 1916.
Laurila aloitti uransa Valtiokonttorin notaarina ja senaatin oikeusosaston ylimääräisenä kopistina. Hän oli vuodesta 1919 alkaen oikeusministeriön virkamiehenä ja toimi viimeksi esittelijäneuvoksena ja kansliapäällikkönä 1931−1932. Hän oli korkeimman oikeuden oikeusneuvoksena 1932−1956 jääden eläkkeelle 1956. Nuorempana hallitussihteerinä ollessaan Laurila oli esittelijänä kun Suomen hallitusmuoto vahvistettiin heinäkuussa 1919.
Otto Laurila oli naimisissa vuodesta 1962 Maire Kaarina Linturin kanssa.
Teoksia

Nimellä O. J. Laurila:
Kunnallisverolait ; selityksillä varustaneet O. J. Laurila ja Eino J. Ahla. Otavan asetuskokoelma 40. Otava 1922, 3. uud. painos 1930
Vilpillisestä mainonnasta. Mainosmiesten kerhon julkaisuja 2. Helsinki 1930
Oikea ja väärä ilmoitustilasto : prof. Brynolf Honkasalon ja oikeusneuvos O. J. Laurilan asiantuntijalausunto Markkinatutkimus oy:n laatimasta ja Liiketaidon julkaisemasta ilmoitustilastosta joulukuussa 1950. Aamulehti, Tampere 1951
Ashley Tisdale

| Ashley Tisdale |
| --- | --- |
 Ashley Tisdale vuonna 2012.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Ashley Michelle Tisdale
Syntynyt: 2. heinäkuuta 1985 (ikä 39) West Deal, New Jersey, Yhdysvallat
Näyttelijä
Aktiivisena:  1997–
Merkittävät roolit:  Maddie Fitzpatrick (Zackin ja Codyn viiden tähden elämää) Sharpay Evans (High School Musical) Savannah Monroe (Hellcats)
Palkinnot
 MTV Movie (2009) 
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Ashley Michelle Tisdale (s. 2. heinäkuuta 1985 West Deal, New Jersey) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hänet tunnetaan parhaiten Maddie Fitzpatrickin roolista Disney Channelin televisiosarjassa Zackin ja Codyn viiden tähden elämää ja Sharpay Evansina High School Musical -elokuvasarjassa.
Sooloartistina Tisdalen esikoisalbumi oli 6. helmikuuta 2007 julkaistu Headstrong.
Varhaisvaiheet

Ashley Tisdale syntyi Monmouthin piirikunnassa New Jerseyssä 2. heinäkuuta 1985. Hänen vanhempansa ovat Lisa Morris ja Mike Tisdale. Ashley varttui Ocean-nimisellä paikkakunnalla. Hänen isosiskonsa Jennifer Tisdale on tehnyt niin ikään näyttelijäntöitä. Tisdalen isä on kristitty ja äiti juutalainen. Omien sanojensa mukaan hänet kasvatettiin ”vähän molempiin uskontoihin”. Kolmivuotiaasta lähtien Tisdale esiintyi yli sadassa kansainvälisessä televisiomainoksessa ja aloitti näyttelijänä musikaaleissa Gypsy ja The Sound of Music. Kahdeksanvuotiaana hän pääsi esittämään Cosettea musikaalissa Les Misérables. Tisdale oli mukana teatterikiertueella kaksi vuotta ennen kuin sai roolin Annie-kiertuemusikaalista Koreassa. Haastattelussa vuonna 2007 hän kertoi nähneensä Les Misérablesin näytöksen lapsena Broadwayllä ja kertoneensa sen jälkeen managerilleen, että halusi esiintyä siinä. 12-vuotiaana Ashley lauloi Valkoisessa talossa presidentti Bill Clintonille. Vuonna 2000 hän sai Young Artist -palkinnon parhaasta vierailuroolista televisiodraamassa Käytäväpeliä.