stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marder II
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marder II Wikimedia Commonsissa
Saksan asevoimien panssariajoneuvot toisessa maailmansodassa
| --- | --- |
Panssarivaunut: Panzer I • Panzer II • Panzer III • Panzer IV • Panther • Tiger • Tiger II • Panzer 35(t) • Panzer 38(t)
Telatykistö: Wespe • Hummel • Grille • Panzerwerfer • sIG 33 • Wurfrahmen 40
Rynnäkkötykit: StuG III • StuG IV • StuIG 33 • StuH 42 • Brummbär • Sturmtiger
Panssarintorjuntavaunut: Panzerjäger I • Marder I • Marder II • Marder III • Hetzer • Jagdpanzer IV • Jagdpanther • Nashorn • Jagdtiger • Elefant
Puolitelavaunut: SdKfz 2 • SdKfz 4 • SdKfz 6 • SdKfz 7 • SdKfz 10 • SdKfz 11 • SdKfz 250 • SdKfz 251 • SdKfz 252 • SdKfz 253 • SdKfz 254
Panssariautot: SdKfz 221/22/23 • SdKfz 234 • ADGZ
Ilmatorjuntavaunut: Flakpanzer IV: Möbelwagen, Wirbelwind, Ostwind, Kugelblitz • Flakpanzer 38(t)
Prototyypit: Maus • E-sarja • Panther II • Waffenträger • Neubaufahrzeug • Sturer Emil
Suunnitelmat: Panzer VII Löwe • Panzer IX • Panzer X • Ratte • Monster
Logan Thompson

| Logan Thompson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. helmikuuta 1997 (ikä 27) Calgary, Alberta, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  oikea
Pituus:  193 cm
Paino:  91 kg
Seura
Seura:  Washington Capitals
Sarja:  NHL
Pelinumero:  48
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2019–
Aik. seurat:  Vegas Golden Knights (NHL)
NHL-varaus:  Varaamaton
Logan Thompson (s. 25. helmikuuta 1997, Calgary, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa NHL-joukkue Washington Capitalsin organisaatiossa.
Thompson pelasi aiemmin WHL juniorisarjassa Brandon Wheat Kingsin joukkueessa.
13. heinäkuuta 2020 Thompson allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen Vegas Golden Knightsin kanssa. Hän teki NHL-debyyttinsä 11. maaliskuuta 2021 ottelussa Minnesota Wildia vastaan. Thompsonia ei ole varattu NHL:ään.
Kesäkuussa 2024 Golden Knights kauppasi Thompsonin Washington Capitalsiin vaihdossa kolmannen kierroksen varausvuoroon vuoden 2024 varaustilaisuudessa ja kolmannen kierroksen varausvuoroon vuoden 2025 varaustilaisuudessa.
Tammikuussa 2025 Thompson teki Capitalsin kanssa kuusivuotisen ja yhteensä 35,1 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura

Thompson edusti Kanadaa vuoden 2022 MM-kisoissa.
Käännös suomeksi
Traaginen viikko

Kapinalliseksi epäiltyä pidätetään Barcelonassa.
Traaginen viikko oli Katalonian maaseudulla heinäkuussa 1909 syntynyt kapina, jonka organisoi viinin vuokraviljelijöiden liike. Espanjan armeija kukisti kapinan, jossa kuoli toistasataa henkeä.
Vuokraviljelijöiden (rabassaire) järjestäytyminen alkoi vuoden 1890 viinikriisistä. Heidän järjestönsä organisoitiin hyvin ja se oli valmis väkivaltaiseen toimintaan. Heidän tavoitteenaan oli saada vuokraajille turvatumpi asema vuokraehtoja parantamalla. Monet heistä pääsivätkin hyvään asemaan, lähes maanomistajan tasolle. Vuokraviljelijät kuuluivat kuitenkin Katalonian anarkistimieliseen työväenliikkeeseen, jossa oli suurta valtionvastaista tyytymättömyyttä, sillä valtion vastatoimet liikettä kohtaan olivat ankaria.
Traaginen viikko alkoi yleislakolla, joka oli suunnattu Espanjan reserviläiskutsuntoja vastaan. Valtio aikoi lähettää joukkoja Marokkoon sotimaan marokkolaisia vastaan. Kansaa ärsytti, että varakkaat saattoivat kutsunnoissa ostaa itsensä vapaiksi. Ärtymys johti kapinaan, joka syttyi ilman johtajia tai julkilausuttuja tavoitteita. Syntyi katumellakoita, tuhopolttoja ja työläiskomiteoita. Myös kirkko oli vihan kohteena ja kirkkorakennuksia tuhottiin. Ensimmäiset paikalle tuodut sotilasyksiköt koostuivat katalaaneista ja tunsivat solidaarisuutta kapinallisia kohtaan eivätkä halunneet ampua heitä kohti. Kapinan kukistajat oli tuotava armeijan yksiköistä muualta Espanjasta. Jälkiselvittelyissä 1 700 henkeä joutui sotaoikeuteen syytettynä aseellisesta kapinasta. Viisi heistä sai kuolemantuomion ja teloitettiin.
Wouldn’t It Be Nice

| ”Wouldn’t It Be Nice” The Beach Boys |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Pet Sounds
 Julkaistu: 11. heinäkuuta 1966
 Formaatti: Vinyyli-single
 Tuottaja(t): Brian Wilson
 Tyylilaji: pop, rock
 Kesto: 02.22
 Levy-yhtiö: Capitol
Wouldn’t It Be Nice on The Beach Boysin kappale Pet Sounds -albumilta. Se julkaistiin singlenä kansainvälisesti (b-puolenaan ”God Only Knows”) ja se nousi Britannian singlelistan sijalle 2. Yhdysvaltain singlelistalla kappale sijoittui kahdeksanneksi.lähde?
Yhtyeen levy Pet Sounds oli ilmestyessään suurelle yleisölle vaikeasti omaksuttava kokonaisuuslähde?, eikä siltä julkaistu hittisinglejä edellisten albumien tapaan. ”Wouldn’t It Be Nice” ja Sloop John B menestyivät kuitenkin hyvin eri maiden singlelistoilla. ”Wouldn’t It Be Nice” kertoo Brian Wilsonin mukaan lapsuuden unelmista. Wilson kirjoitti Pet Soundsin tekstit yhdessä Tony Asherin kanssa.
Pitchfork valitsi kappaleen 1960-luvun seitsemänneksi parhaaksi.
William Stanley Jevons

William Stanley Jevons.
William Stanley Jevons (1. syyskuuta 1835 Liverpool – 13. elokuuta 1882 Hastings) oli englantilainen ekonomisti ja loogikko. Hän selvitti teoksessaan The Theory of Political Economy (1871) marginalismia eli marginaalista arvoteoriaa. Hänen työnsä, yhdessä Carl Mengerin (1871) ja Léon Walrasin (1874) samankaltaisten löytöjen kanssa, merkitsivät uutta käännettä taloustieteellisessä ajattelussa. Jevons kirjoitti myös logiikasta ja tieteellisestä menetelmästä.
Jevons opiskeli luonnontieteitä University College Londonissa vuoteen 1854, jolloin hän siirtyi työskentelemään Australiaan Sydneyyn. Siellä hän kiinnostui poliittisesta taloustieteestä. Palattuaan Lontooseen vuonna 1859 Jevons kirjoitti merkittävät artikkelit "General Mathematical Theory of Political Economy" (1862) ja "Serious Fall in the Value of Gold" (1863). Vuonna 1865 ilmestyi Jevonsin teos The Coal Question, joka käsittelee Britannian hiilivarojen hupenemista. Teoksesta tunnetaan varsinkin ”Jevonsin paradoksi”. Hän kehitti paradoksiin todettuaan, että hiilen käyttöä tehostaneet teknologiat lisäsivät hiilen menekkiä. Sovellettuna nykyaikaan tarkoittaa, että esimerkiksi teknologian tehokkuuden kasvu lisää resurssien kulutusta.
Vuonna 1866 Jevons nimitettiin Manchesterin Owens Collegen poliittisen taloustieteen virkaan. Hän palasi University Collegeen vuonna 1876. Jevonsin logiikkaa ja tieteellisiä menetelmiä koskevista julkaisuista tärkeimpänä on pidetty teosta Principles of Science (1874).
Teoksia

The Coal Question (1865)
The Theory of Political Economy (1871)
Principles of Science (1874)
The State in Relation to Labour (1882)
Aiheesta muualla

Barrett, Lindsay & Connell, Matthew: Jevons and the Logic 'Piano', The Rutherford Journal (englanniksi)
Aiheesta muualla > Teoksia

The Coal Question Library of Economics and Liberty.
The Theory of Political Economy Library of Economics and Liberty.
Money and the Mechanism of Exchange Library of Economics and Liberty.
Richard Cantillon and the Nationality of Political Economy Library of Economics and Liberty.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  zbMATH 
Taiteenala:  Australian Artists  Photographers' Identities  RKD Artists 
Henkilöt:  Australia  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef 
Principles of economics, 1905.
Adolf Esaias Aminoff

Adolf Esaias (Atte) Aminoff (8. heinäkuuta 1890 Iisalmen maalaiskunta – 21. syyskuuta 1949 Göteborg) oli suomalainen matsänhoitaja, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Perhe

Aminoffin vanhemmat olivat metsänhoitaja, kollegiasessori Henrik Johan Aminoff ja Anna Maria Lagus, rovasti Johan Lorentz Laguksen tytär, ja puoliso vuodesta 1917 käsityönopettaja Anna Elisabeth (Lisa) Schreck. Konsuli Henrik Johan Aminoff ja yritysjohtaja Lars Mikael Aminoff olivat hänen poikia. Eversti Torsten Aminoff oli hänen veljensä.
Ura

Adolf Esaias Aminoff tuli ylioppilaaksi Iisalmen yhteislyseosta 1910 ja valmistui metsänhoitajaksi 1914. Aminoff teki Metsähallituksen uudismittaus- ja metsänarviotöitä Iisalmen seudulla 1914–1916, oli Oy Birger Hallmanin palveluksessa Kuopiossa 1917, Kuopion Höyrymylly Oy Sammon toimitusjohtaja 1919–1921 sekä Iisalmen Puutavara -yhtiön perustaja, johtokunnan puheenjohtaja ja toimitusjohtaja 1922–1936.
Kainuun Puu -yhtiön perustaja ja toimitusjohtaja Aminoff oli 1927–1928, Waldhofin metsäpäällikkö 1928–1939 ja hallituksen jäsen vuodesta1935, Oy Bruno Procopé Ab:n ylimetsänhoitaja ja laivauspäällikkö 1929–1939, Iisalmen Sahat -yhtiön perustaja ja toimitusjohtaja vuodesta 1937, Putkola Oy:n perustaja ja toimitusjohtaja vuodesta 1937, Peltosalmen Kauppa -yhtiön perustaja ja toimitusjohtaja vuodesta 1937, Pino Oy:n eli vuodesta 1939 Ahmo Oy:n perustaja ja toimitusjohtaja vuodesta 1937, Hiiltopuu-yhtiön perustaja ja toimitusjohtaja vuodesta 1939, Iisalmen Sementtivalimo -yhtiön perustaja ja toimitusjohtaja vuodesta 1940, samoin kuin Katerma, Iisalmen Auto ja Foresta -yhtiöiden perustaja ja toimitusjohtaja.
Aminoff oli myös Kuopion teollisuuspiirin Iisalmen teollisuusalueen päällikkö 1939–1940 sekä 1941–1944 ja Sotakorvausteollisuuden valtuuskunnan metsäteollisuusosaston pyöreän puutavaran toimiston toimistopäällikkö 1944–1947 ja Palautuskomitea Suomen valtuuskunnan jäsen 1944–1946. Aminoff omisti Ahmonsaaren tilan Iisalmen maalaiskunnassa ja useita liike- ja asuinkiinteistöjä sekä maa- ja metsätiloja Ylä-Savossa ja Kainuussa. Hänellä oli myös monia luottamustehtäviä, mukaan lukien Iisalmen maalaiskunnan valtuuston jäsenyys 1934–1936. Kauppaneuvoksen arvonimen Aminoff sai 1947. Suomen sisällissotaan valkoisten puolella osallistunut Aminoff oli sotilasarvoltaan reservin vääpeli (1918).
Kauppaneuvos A.E. Aminoffin rahasto on nimetty hänen mukaan. Aminoffin pojanpoika Kari Aminoff toimii rahaston asiamiehenä.
Latam Airlines Group

| LATAM Airlines Group S> A. |
| --- | --- |

Osake:  Malline:Bcs NYSE: lfl
ISIN:  CL0000000423
Perustettu:  2012
Toimitusjohtaja:  Enrique Cueto
Kotipaikka:  Santiago de Chile,  Chile São Paulo, São Paulo,  Brasilia
Toimiala:  ilmailu
Henkilöstö:  53 072 (2014)
Tytäryhtiöt:  LATAM Brasil LATAM Chile LATAM Colombia LATAM Ecuador LATAM Paraguay LATAM Argentina LATAM Perú
Kotisivu:  www.latam.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
LATAM Airlines Group S.A. on chileläinen lentoyhtiöitä omistava holdingyhtiö, joka syntyi LAN Airlinesin ja TAM Linhas Aéreasin yhdistyttyä kesällä 2012. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Chilen pääkaupungissa, Santiagossa. Yhtiöllä on toimistoja myös Argentiinassa, Brasiliassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Paraguayssa ja Perussa.
Yhtiön toimitusjohtaja on LAN Airlinesin entinen johtaja, Enrique Cueto. Vaikka yhdistyminen tapahtui jo 2012, niin molemmat lentoyhtiöt (LAN Airlines ja TAM Airlines) saivat lentää itsenäisesti elokuuhun 2015 asti.lähde? Tällöin ilmoitettiin, että molemmat yhtiö uudelleenbrändätään LATAM-nimen alle.
LATAM Airlines Groupin kilpailijat Etelä-Amerikan mantereella ovat esim. Synergy Group, Aviancia Holdings, Copa Airlines, Gol ja Azul Airlines.
Laivasto

Yhtiön laivasto käsittää 2019 317 konetta ja laivaston keski-ikä on 9 vuotta.
46 kpl Airbus A319
132 kpl Airbus A320 (tilauksessa 13 kpl)
49 kpl Airbus A321 (tilauksessa 1 kpl)
9 kpl Airbus A350 XWB (tilauksessa 2 kpl)
45 kpl Boeing 767
12 kpl Boeing 777
24 kpl Boeing 787 Dreamliner
Tytäryhtiöt

Chile: LATAM Chile
Argentiina: LATAM Argentina
Chile: LATAM Cargo Chile
Chile: LATAM Express
Kolumbia: LATAM Colombia
Kolumbia: LATAM Cargo Colombia
Ecuador: LATAM Ecuador
Meksiko: LATAM Cargo Mexico
Peru: LATAM Perú
Brasilia: LATAM Brasil
Brasilia: LATAM Cargo Brasil
Paraguay: LATAM Paraguay
Omistajat

| Osakkeenomistaja | osuus |
| --- | --- |
 Banco de Chile: 59,64%
 Delta Air Lines: 10,03%
 Qatar Airways: 10,02%
 Banco Santander Chile: 9%
  Costa Verde Aeronautica (Cueto Group & Amaro Group): 3,93%
Muut: 7,38%
Lähde::
Galleria

Vuoden 2016 kesäolympialaisten olympiatuli saapuu Brasiliaan LATAMin Boeing 767-300:lla
LATAMin VIP-lounge.
LATAMin sinipohjainen logo.
LATAMin Boeing 787-9.
LATAMin kohteet.
Tampereen Pallo-Veikot

| Mitalit> Suomen mestaruus  |
| --- | --- | --- |
|  Kultaa | Veikkausliiga 1994 |  |
|  Hopeaa | Jalkapallon SM-kilpailut 1946 |  |
Tammelan stadion
Tampereen Pallo-Veikot (TPV) on vuonna 1930 perustettu tamperelainen jalkapalloseura. TPV perustettiin aikoinaan työläisille palloilun erikoisseuraksi, mutta nykyään toiminta keskittyy ainoastaan jalkapalloon.
Historia > TUL:n menestysseura

Tampereen Pallo-Veikkojen perustava kokous pidettiin 6. huhtikuuta 1930. Paikalle oli sapunut 28 aktiivipalloilijaa, jotka valitsivat keskuudestaan seuran ensimmäiseksi puheenjohtajaksi Olavi Vasaman. Pallo-Veikkojen perustajat olivat taustaltaan työväkeä ja seura päätti heti perustavassa kokouksessa liittyä Työväen Urheiluliittoon. Historiansa ensimmäisessä ottelussa TPV kaatoi paikalliskilpailija Tampereen Kisa-Toverit Pyynikin kentällä maalein 2-1. TPV:stä tuli nopeasti TUL:n sarjojen kestomenestyjä. Ensimmäinen liiton mestaruus tuli vuonna 1932, jolloin loppuottelussa kaatui Helsingin Kullervo.  Vuonna 1946 seura juhli jo kuudetta TUL:n mestaruuttaan. Kyseisen vuoden Suomen mestaruus ratkaistiin SPL:n ja TUL:n mestareiden loppuottelussa. Vaasan IFK osoittautui kuitenkin liian vahvaksi paras kolmesta-järjestelmällä pelatussa ottelusarjassa. Vuosi 1946 oli seuralle menestyksekäs, sillä A-pojat voittivat SM-kultaa.
Historia > Jääkiekko menestyslajina

Menestysvuoden jälkeen TPV ajautui pitkäksi aikaa alasarjoihin. Seuran ensimmäiset A-maajoukkuepelaajat Asser Salo, Veikko Forsblom ja Otto Porsman siirtyivät paikalliskilpailija Ilves-Kissojen riveihin kaudelle 1947. Samalla jääkiekko alkoi tulla seuran ohjelmaan entistä voimakkaammin. Seura oli kolmena kautena SM-sarjassa ja oli vuonna 1957 jopa Suomen cupin loppuottelussa. Jääkiekko säilyi seuran ohjelmassa vuoteen 1966, jolloin TPV:n jääkiekkoilijat siirtyivät TK-V:iin.  1950-luku kului jalkapallon osalta alasarjoissa. Valopilkkuna oli vuosi 1957, jolloin maakuntasarjan voittanut TPV selvisi Suomen cupin välieriin. Tampereen ensimmäisen nappulaliigan perusti TPV vuonna 1959 kuuden joukkueen ja 111 pelaajan voimin. 1960-luvulla seuran edustusjoukkue sahasi maakuntasarjan ja Suomensarjan väliä.Junioripuolella A-pojat voittivat SM-hopeaa vuonna 1964.
Historia > Debyytti pääsarjassa

Vuonna 1970 TPV pelasi uudessa 2. divisioonassa ja tuloksena oli nousu Mestaruussarjaan. Visiitti korkeimmalla sarjatasolla jäi kuitenkin ranskalaiseksi. Joukkue sijoittui 14 joukkueen sarjassa 11:nneksi. Tämä merkitsi joutumista karsintasarjaan, jossa tuloksena oli putoaminen. Joukkueen runkopelaajiin SM-sarjassa kuuluivat A-maajoukkuemiehet Esko Ranta ja Tapio Raatikainen sekä myöhemmin kansanedustajaksi noussut Jukka Gustafsson. Seuran ensimmäin ulkomaalaisvahvistus oli kaudella 1977 esiintynyt puolalainen Piotr Suski. 1980-luvun alussa edustusjoukkue oli vajonnut 3. divisioonaan. Joukkueessa oli kuitenkin useita lupaavia omia kasvatteja, kuten Jari Aaltonen ja Seppo Nikkilä. Vuonna 1983 joukkue selvisi Suomen cupin välieriin ja vuonna 1985 tuli nousu 1. divisioonaan Ilveksen kaudella 1983 Suomen mestaruuteen johtaneen Jussi Ristimäen valmennuksessa. Ensimmäinen kausi toiseksi ylimmällä sarjatasolla sujui hienosti, sillä tuloksena oli 2. sija ja pääsy uusintaan SM-karsintapaikasta. Seuraava kausi oli kuitenkin vaatimaton, kun runkomiehet Seppo Nikkilä sekä Jari ja Mika Aaltonen siirtyivät Ilvekseen. Juniorityö oli kuitenkin vahvaa ja kaudella 1989 seuran A-pojat ottivat SM-hopeaa.
Historia > Suomen mestaruus

TPV nousi kaudelle 1992 takaisin 1.divisioonaan Kari Nikkilän johdolla. Nousijajoukkueen oli tarkoitus lähteä sarjaan matalalla profiililla, mutta keväällä hieman ennen sarjan alkua joukkue sai kaksi kovaa vahvistusta. Moskovan Spartakia edustaneet Valeri Popovits ja Oleg Ivanov halusivat länteen ja liittyivät TPV:n vahvuuteen. Joukkueen hyökkäysteho nousi uudelle tasolle ja tuloksena oli sarjanousu Veikkausliigaan. Kaudelle 1993 valmentajaksi palkattiin porilainen Pertti Lundell. Kausi alkoi hienosti, mutta nousijajoukkueen vire hyytyi loppua kohti, tuloksena 6. sija. Kauden jälkeen putosi pommi, kun TPV:n tähtipelaajat Ivanov ja Popovits siirtyivät suuren kohun saattelemana paikalliskilpailija Ilvekseen. Kaudelle 1994 TPV onnistui pelaajahankinnoissaan erinomaisesti. TPS:stä saapui keskikentän ikiliikkuja Kim Suominen ja mestari Jazzista kokenut Miika Juntunen sekä brassikärki Dionisio. Myös oma kasvatti Jari Aaltonen seurasi veljeään Mikaa takaisin Ilveksestä. Kauden 1994 TPV oli henkisesti vahva joukkue, jonka kausi lähti heti alusta hienosti liikkeelle. Nyt hyvä vire kesti loppuun asti ja sarjan toiseksi viimeisellä kierroksella Tammelan stadionilla pelattiin kärkiottelu TPV-HJK. Ennätysyleisö 5490 näki, kun HJK siirtyi 0-2 johtoon. TPV kuitenkin näytti venymiskykynsä ja nousi Miika Juntusen, Dionision ja Jarkko Wissin maaleilla voittoon. Tämä merkitsi sitä, että viimeisellä sarjakierroksella mestaruus olisi omissa käsissä. Jaro kaatui Pietarsaaressa Jari Aaltosen ja Dionision maalilla 1-2 ja näin monisatapäinen Pallo-Veikkojen kannattajajoukko pääsi juhlimaan paluumatkalla mestaruusjunassa.
Historia > Hullut vuodet

Kaudelle 1995 TPV:n edustusjoukkueen toiminta eriytettiin emoseurasta perustamalla TPV Tampere ry. Pertti Lundell päätti siirtyä FC Jazzin valmentajaksi, joten puolustava mestari lähti uuteen kauteen helsinkiläisen Jari-Pekka Keurulaisen johdolla. Uusia vahvistuksia olivat muun muassa maalivahti Tommi Koivistoinen ja toppari Marko Tuomela. Kausi alkoi kuitenkin heikosti. Miika Juntusen ja mestarijoukkueen kapteenin Juha-Pekka Mäkisen mielestä joukkue harjoitteli liian kovaa. Pelaajat ylirasittuivat, ja kun peli ei kulkenut, pääkin meni jumiin. Kurssi ei kääntynyt loppukaudesta valmentajaksi palanneen Jussi Ristimäenkään johdolla. Tuloksena oli putoaminen Ykköseen. Menestys oli heikkoa myös Euroopan kentillä, kun UEFA-cupin karsintakierroksella norjalainen Viking Stavanger oli parempi maalein 1–7.
Kaudelle 1996 Pertti Lundell palasi valmentajaksi ja joukkueen tavoitteena oli pikainen paluu Veikkausliigaan. Nousu jäi kuitenkin saavuttamatta. Seurassa alkoi levoton pelaajapolitiikka, jossa ulkomaalaiset pelaajat vaihtuivat tiuhaan tahtiin. Vuonna 1997 perustettiin ensimmäinen suomalainen jalkapalloa harjoittanut osakeyhtiö TPV Futis Oy. Yhtiön puheenjohtajaksi tuli Juha Sipilä ja johtoon TPV:n pelaaja Miika Juntunen.
Kauden 1998 jälkeen Veikkausligaa oltiin laajentamassa, joten nousijan paikkoja oli siksi tarjolla useampia. Kesällä valmentaja Lundell erosi ja tilalle palkattiin kokenut skotti Ian Crawford. Ykkösen kaudella 1998 TPV taisteli paikalliskilpailija Ilveksen kanssa tiukasti karsijan paikasta ja tuloksena oli uusintaottelu, joka päättyi Pallo-Veikkojen 4–1-voittoon. Liigakarsinnassa TPV pelasi kaksi tasapeliä Finnairin Palloilijoiden kanssa, mutta vierasmaalisääntö suosi tamperelaisia. Nousukausi päättyi myrskyisään syyskokoukseen, jossa äänestettiin tamperelaisesta jalkapalloyhteistyöstä. TPV päätti lopulta jäädä pois Tampere United -projektista, jonka oli tarkoitus yhdistää TPV:n ja Ilveksen edustusjoukkueet. Levoton pelaajapolitiikka koki huippunsa kaudella 1999, kun liigajoukkueen riveissä esiintyi yhteensä 23 ulkomaalaista pelaajaa. Myös valmennusrintamalla oli tuulista, kun joukkuetta johtivat vuorollaan hollantilainen Jan Mak, Ian Crawford ja Pekka Kemppainen. Tulokset olivat heikkoja ja TPV selkeästi sarjasta. Kaudella 2000 TPV palasi kotimaisiin voimiin. Valmentajaksi palasi Kari Nikkilä ja pelaajarintamalla luotettiin kokeneisiin tamperelaisiin nimiin.
Historia > Paluu kasvattajaseuraksi

Kausilla 2000 ja 2001 TPV sijoittui Ykkösen keskikastiin. TPV Tampere ajautui kuitenkin taloudellisiin vaikeuksiin ja konkurssiin. TPV:n edustusjoukkue palasi emoseuran alle ja toimintaa jatkettiin kakkosjoukkueen sarjapaikalla Kakkosessa. Valmentajaksi tuli Mikko Purola ja joukkuetta nuorennettiin voimakkaasti. Hyvin harjoitellut joukkue pärjäsi kuitenkin erinomaisesti ja hankki paikan nousukarsintoihin, joissa Ykkösen Närpes Kraft oli parempi. Myös kahdella seuraavalla kaudella TPV pääsi nousukarsintoihin, ensin Purolan ja sitten valmentajaksi palanneen Kari Nikkilän johdolla. Purola palasi välivuodeltaan kaudeksi 2005 ja joukkue sijoittui itälohkossa toiseksi. Seuraavalle kaudella nousua tavoiteltiin tosissan, kun joukkuetta vahvistettiin mm. toppari Janne Sallilla ja hyökkääjä Jukka Suikilla. Tuloksena oli ylivoimainen sarjavoitto ja nousu Ykköseen.  TPV pelasi neljä kautta Ykkösessä. Vuosina 2008-2009 valmentajana toimi mestarijoukkueen kapteeni Juha-Pekka Mäkinen. TPV teki myös farmiyhteistyötä Tampere Unitedin kanssa. Kaudelle 2010 kuluja karsittiin ja valmentajaksi tuli pitkän linjan juniorivalmentaja Mourad Seddiki. Tuloksena oli putoaminen tiukan taistelun jälkeen.
Kaudelle 2013 valmentajaksi tuli Ilveksessä pitkään junioreita valmentanut Jari Pylkkönen, joka toi mukanaan liudan lupaavia nuoria pelaajia. Joukkue taisteli tiukasti kärkipäässä, tuloksena 2. sija. Junioripuolella on tullut menestystä. C-poikien Kai Pahlman-turnauksessa tuli pronssia vuonna 2010 ja kultaa vuonna 2014. B-pojat voittivat SM-hopeaa vuonna 2011. TPV:n junioritoiminta laajeni vuonna 2009 myös tyttöpuolelle. Vuonna 2016 edustuksen päävalmentajaksi tuli Anssi Ylinen. Hänen johdollaan panostettiin nuoriin pelaajiin ja heidän kehittämiseen.  Kauden 2018 päätteeksi TPV nousi Ykköseen, kun se voitti kaksiosaisessa nousukarsinnassa MYPAn yhteismaalein 3–2. Visiitti Ykkösessä jäi kuitenkin yhden kauden mittaiseksi, sillä joukkue jäi sarjan viimeiseksi ja tippui Kakkoseen.
TPV pelasi kaudet 2020-2021 Kakkosta entisen Veikkausliigapelaajan ja seuran oman kasvatin Mikko Innasen johdolla. Kaudelle 2021 joukkue nuorentui radikaalisti koostuen lähinnä vielä juniori-ikäisistä omista kasvatista. Nuori joukkue taisteli kiitettävästi, mutta jäi lopulta lohkonsa viimeiseksi ja TPV jatkaa kaudella 2022 Kolmosessa. Uudeksi päävalmentajaksi tuli seuran historian kolmas ulkomaalaistaustainen valmentaja englantilainen Ash Civil. Toukokuussa 2023 TPV julkisti oman kenttähankkeen. Tekonurmipäällysteinen täysmittainen kenttä valmistuu Tampereen Multisiltaan.
Peliasut ja värit

TPV:n kotipeliasuun kuuluvat punainen paita, valkoiset housut ja vihreät sukat. Varapeliasu on kokovalkoinen. Seuran varustetoimittajana on ollut kaudesta 2020 Puma.
Joukkueet ja pelaajat

TPV on Pirkanmaan toiseksi suurin jalkapalloseura. Jäseniä seurassa on noin 2 000 (vuonna 2014). Seuralla on Kolmosessa pelaava edustusjoukkue, Kakkosessa pelaava naisten edustusjoukkue, vajaa 20 ikäkausijoukkuetta ja noin 60 kaupunginosajoukkuetta. Lisäksi seurassa toimii erityisryhmille tarkoitetut jalkapallojoukkueet Auringonnousu ja Powerchair. Seuran kannattajaryhmänä toimii Tammelan Voima.
Joukkueet ja pelaajat > Päävalmentajat 1970–

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|   Erkki Hyytiäinen 1970–1971   Kalevi Toivonen 1972–1978   Paavo Järvenpää 1979   Matti Mäkelä 1980–1984   Jussi Ristimäki 1985–1987, 1995   Markku Wacklin 1988–1990   Kari Nikkilä 1991–1992, 2000–2001, 2004   Pertti Lundell 1993–1994, 1996–1998   Jari-Pekka Keurulainen 1995   Ian Crawford 1998, 1999 |   |   Jan Mak 1999   Pekka Kemppainen 1999   Mikko Purola 2002–2003, 2005–2007   Juha-Pekka Mäkinen 2008–2009   Mourad Seddiki 2010–2011   Samuli Laitila 2012   Jari Pylkkönen 2013–2015   Anssi Ylinen 2016–2019   Mikko Innanen 2020-2021   Ash Civil 2022-2023 |   |   Markus Halme 2024- |