stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Porlammi
Kulttuuri > Unescon maailmanperintökohde

Porlammin kartanon päärakennusten takaa järvenrannalle johtavan hiekkatien pohjoispuolella, Tornikalliolla, on Unescon maailmanperintöön kuuluvan Struven ketjun yksi mittauspiste Porlom II. Lisäksi lähellä on toinen mittauspiste, Porlom I, joka ei ole museoitu mittauspiste. Porlom I mahdollisti kolmiomittaamisen etelän suuntaan. Porlom I sijaitsee Porlammin kartanon mailla 400 metriä metsäautotien pohjoispuolella kallioisessa mäntymetsässä.
Aiheesta muualla

Lapinjärven kotisivut
Porlammin Osuusmeijeri (Arkistoitu – Internet Archive)
Porlammin museo (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Lapinjärvi |
| --- | --- | --- |
 Uusimaa  Loviisan seutu 
| Kylät ja kaupunginosat |  Harsböle  Heikinkylä  Ingermaninkylä  Kimonkylä  Kirkonkylä  Lapinkylä  Lindkoski  Pekinkylä  Porlammi  Pukaro  Rutumi  Vasarankylä  |  |
| Luonto |  Ilveskallion vanha metsä  Lapinjärvi  |  |
| Talous |  Pukaron Paroni  |  |
| Kulttuuri |  Brofogdas  Hindersby-Bäckbyn kyläpaja  Hurtigsin rakuunatorppa  Kycklingsin kotiseutumuseo  Porlammin kotiseutumuseo  Sjökullan kartano  Luettelo taideteoksista  |  |
| Seurakunnat |  Loviisanseudun seurakuntayhtymä Agricolan suomalainen seurakunta  Agricolan ruotsalainen seurakunta  Lapinjärven kirkko  Lapinjärven pikku kirkko  Suomalainen seurakunta  Ruotsalainen seurakunta  |  |
| Koulutus |  Lapinjärven koulutuskeskus  Porlammin yläaste ja lukio  |  |
| Muuta |  Kunnanvaltuusto  Struven ketju (Porlammi) |  |  |
Myrskylän rautatieasema Porlammin Lipossa vuonna 1900 valmistuneen Loviisan–Vesijärven rautatien varrella.
Näkymä Tornikalliolta pohjoiseen.
Susun kieli

| Susu> Tiedot |
| --- | --- |
Alue:  Guinea, Sierra Leone, Guinea-Bissau
Virallinen kieli:  Guinean kansalliskieli
Puhujia:  1 610 110
Kirjaimisto:  latinalainen, arabialainen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  nigeriläis-kongolaiset kielet
Kieliryhmä:  mandelaiset kielet
ISO 639-3:  sus
 Ohje 
Susu (myös soso) on Guineassa, Sierra Leonessa ja Guinea-Bissaussa asuvien susujen puhuma mandelainen kieli. Sillä on yli miljoona puhujaa.
Kieltä puhuu äidinkielenään noin 900 000 henkeä Guinean rannikolla maan pääkaupungissa Conakryssa sekä Boffan, Bokén, Dubrékan, Forécariahin, Frian ja Kindian prefektuureissa. Pieniä puhujaryhmiä on myös muualla maassa. Sierra Leonen luoteisosassa asuu noin 120 000 puhujaa ja Guinea-Bissaussa muutamia tuhansia. Susu toimii myös Conakryn ja rannikon pienten kansojen lingua francana.
Susu kuuluu mandekielten läntisen haaraan, jossa se muodostaa jalunkan kanssa oman ryhmänsä. Murre-erot ovat hyvin vähäisiä. Kielessä on lainasanoja arabiasta, englannista, ranskasta, maninkasta ja muista mandekielistä sekä fulanista.
Susulla on Guinean kansalliskielen status. Se on fulanin ja maninkan ohella yksi maan kolmesta suuresta kielestä. Yleiskieli perustuu Conakryn murteeseen. Guineassa susua käytettiin koulu- ja lukutaito-opetuksessa sekä rajoitetusti lehdistössä vuosina 1968–1984. Myöhemmin kirjallista viljelyä ovat harjoittaneet lähinnä lähetyssaarnaajat. Latinalaisten aakkosten ohella käytetään arabialaista kirjaimistoa.
Sussexin kuningaskunta

| Sussexin kuningaskunta Sūþseaxna rīce > n. 477–860 |
| --- | --- |
   Sussex (keltaisella) ja anglosaksien muut kuningaskunnat vuonna 800 
Valtiomuoto:  kuningaskunta
Pääkaupunki:  Chichester
Väkiluku:  n. 25 000 (450)
Kielet:  muinaisenglanti
Valuutta:  Sceat
Seuraaja(t):   Wessex
Sussexin kuningaskunta oli varhaiskeskiaikainen anglosaksien kuningaskunta Englannin kaakkoisrannikolla. Sen nimi viittaa eteläisiin sakseihin.
Anglosaksien kronikan mukaan kuningaskunnan perusti sen ensimmäinen kuningas Ælle, joka purjehti paikalle vuonna 477 ja löi britit. Hän valtasi tukikohdakseen Pevenseyn vuoden 490 tienoilla. Hänen jälkeensä kuninkaaksi noin vuonna 514 tuli hänen poikansa Cissa, joka perusti pääkaupunkinsa itsensä mukaan nimettyyn Chichesteriin. Cissan kuoleman jälkeen Sussexin merkitys väheni, ja se siirtyi vuonna 585 Wessexin alaisuuteen.
Sussexista tuli jälleen itsenäinen vuonna 648, jolloin kuningas Ediwald vapautti sen Wessexin ylivallasta. Kuningaskunta joutui kuitenkin alistumaan Mercian ylivaltaan vuonna 661.
Vuonna 681 Sussex nousi jälleen, kun sen kuninkaaksi nousi Æthelwalh. Hänen kaaduttuaan vuonna 686 kuninkaaksi nousi Wessexin prinssi Cædwalla. Heidän jälkeensä Sussex jaettiin usean kuninkaan kesken. Sussexilla oli kuninkaita vielä 700-luvun loppupuolella. Mercia liitti Sussexin suoraan omiin alueisiinsa vuoden 772 tienoilla, ja Wessex alisti Sussexin vuonna 825, minkä jälkeen siitä tuli osa Englannin kuningaskuntaa.
Arto Sutinen

Arto Juhani Sutinen (s. 10. maaliskuuta 1954 Suonenjoki) on entinen suomalainen ampumahiihtäjä.
Sutinen saavutti nuorten MM-kilpailujen viestissä pronssia vuonna 1975. Lake Placidin 1980 olympialaisissa hän sijoittui 10 kilometrin kilpailussa 24:nneksi. Seurojensa Suonenjoen Vasaman ja Iisveden Kirin riveissä hän saavutti viestissä kuusi SM-mitalia. SM-kisojen henkilökohtaisilla matkoilla hän sijoittui parhaimmillaan neljänneksi. Hänen veljensä Juha ja Ari Sutinen ovat myös saavuttaneet SM-mitaleja ampumahiihtoviestissä.
Susut

Susut (myös sosot) ovat mandelaista susun kieltä puhuva kansa Guinean rannikkoseuduilla ja Sierra Leonen luoteisosassa. Heitä asuu myös Senegalissa, Gambiassa ja Guinea-Bissaussa.
Susua puhuu vuoden 2014 väestönlaskennan mukaan 17,7 prosenttia Guinean väestöstä eli noin 1 862 600 henkeä. Sierra Leonessa susuja on vuoden 2015 väestönlaskennan mukaan 204 000 henkeä eli 2,9 prosenttia maan väestöstä. Guinea-Bissaun 5 300 susua muodostavat vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan 0,4 prosenttia väestöstä.
Susut on historiallisessa perinteessä yhdistetty Sumanguru Kanten hallitsemaan Susun valtakuntaan, jonka Sundiata Keitan Mali alisti 1200-luvun alussa. Susun valtakunnan asukkaita on pidetty soninkeina tai mandinkoina, mutta susun kieli ei ole kovin läheistä sukua kummankaan ryhmän kanssa.
Fulbet karkottivat susut 1700-luvulla Fouta Djallonin ylängöltä Atlantin rannikolle, jossa heihin on sulautunut bagoja, landumoja, naluja ja muita alueen kansoja. Susujen sukukansa ovat Fouta Djallonin alueelle jääneet djalonket.
Kansan pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, maapähkinä, maniokki, bataatti ja fonio. Lisäksi kasvatetaan öljy- ja kookospalmuja sekä koolapuita. Kotieläimiä ovat lampaat, vuohet ja kanat. Rannikolla harjoitetaan kalastusta. Perinteisistä käsityöammateista kehittynein on rautaesineiden valmistus.
Susujen aineellinen kulttuuri on lähellä mandinkoja. Pienet kylät koostuvat pyöreistä savitiilisistä asumuksista, joissa on kartiomainen olkikatto. Miesten asu on pitkä ja leveä paita, naiset pukeutuvat kietaisuhameeseen ja puseroon. Yleisimmät ruokalajit ovat palmuöljyllä tai kalakastikkeella maustettu riisi ja foniosta tehty puuro. Alkoholin käyttö on uskonnon takia harvinaista.
Perinteinen yhteiskunta koostuu suurperheiden muodostamista kyläyhteisöistä, joita aikaisemmin johtivat tiettyyn sukuun kuuluneet päälliköt. Sukulaisjärjestelmä on patrilineaarinen ja avioliitto virilokaalinen. Polygynia on yleistä. Sukuryhmät ovat menettäneet endogamisen luoteensa ja totemistiset kieltonsa. Valtaosa susuista on muslimeja, mutta pohjoisessa on myös katolisia. Kansanperinne käsittää satuja ja eeppisiä historiallisia kronikoita.
FS Surcouf (1888)

| Surcouf |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Cherbourg
Kölinlasku:  toukokuu 1886
Laskettu vesille:  lokakuu 1888
Palveluskäyttöön:  1890
Poistui palveluskäytöstä:  1921
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 012 t
Pituus:  95,00 m (vesiraja)
Leveys:  9,00 m
Syväys:  5,23 m
Koneteho:  5 800 ihp
Nopeus:  20-29,5 solmua
Miehistöä:  199
Aseistus
Aseistus:  4 × 140 mm/30 Mle 1884 -tykkiä 3 × 47 mm/40 Hotchkiss Mle 1885 -tykki 4× 37 mm Hotchkiss Mle 1885 -tykkiä 4 × 14" torpedoputkea 150 miinaa
FS Surcouf oli Ranskan laivaston vuonna 1888 vesillelaskettu Forbin-luokan panssarikansiristeilijä.
Valmistus

Alus tilattiin Cherbourgin laivastontelakalta, missä köli laskettiin toukokuussa 1886. Alus laskettiin vesille lokakuussa 1888 ja otettiin palvelukseen vuonna 1890.
Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta vuonna 1921.
Suunnistuksen Euroopan-mestaruuskilpailut 2004

Suunnistuksen Euroopan-mestaruuskilpailut 2004 järjestettiin 10.–17. heinäkuuta Tanskan Roskildessa ja Hillerødissä. Sekä miehet että naiset kilpailivat kolmella henkilökohtaisella matkalla ja viestissä. Ruotsi voitti kolme kultamitalia, Sveitsi kaksi sekä Norja, Ranska ja Suomi yhden.
Porttikontrolliteoria

Porttikontrolliteoria on yksi kipusignaalien välittymistä ja aistimista käsittelevä teoria. Sen mukaan fyysinen kipu ei ole suoraa seurausta kipuhermosolujen reseptorien aktivoitumisesta, vaan kivun havaitsemista säätelee eri hermosolujen vuorovaikutus. Täten jopa heikot ärsykkeet, kuten puhallus tai silitys, voivat lievittää kipua.
Historia

Kivun porttikontrolliteorian esittivät ensimmäisenä kanadalainen psykologi Ronald Melzack ja brittiläinen fysiologi Patrick Wall 1960-luvulla. Heidän julkaisuaan, ”Pain Mechanism: A New Theory”, (Science: 150, 171-179, 1965) on kuvailtu kaikkien aikojen vaikuttavimmaksi kipututkimuksen alueella. Porttikontrolliteoria tarjoaa fysiologisen selityksen kivun monimutkaiselle ilmiölle. Se selittää monet kipuun liittyvät asiat paremmin kuin esimerkiksi filosofi ja matemaatikko René Descartesin 1600-luvulla esittämä nk. kivun spesifiteettiteoria, jossa kivun voimakkuus on suhteessa sitä aiheuttavan vaurion laajuuteen ja jossa kipuviestit etenevät kudoksista suoraan aivoihin. Täten esimerkiksi aavesärky amputoidussa raajassa, samantyyppisen kivun aiheuttaman kärsimyksen vaihtelu eri olosuhteissa ja hypnoosin kipua lievittävä vaikutus ovat selitettävissä paremmin porttikontrolliteorian avulla.
Kipuviesti ja ”kipuportti”

Kivun kokeminen riippuu keskushermoston ja ääreishermoston monimutkaisista vuorovaikutuksista. Kipuviesti saa alkunsa, kun ääreishermoston nosiseptiiviset eli kipuviestiä havainnoivat ja välittävät hermot stimuloituvat. Jotta kipuviesti välittyisi havaittavaksi aivoihin, sen täytyy ”kulkea portista” edetessään ääreishermostosta ensin selkäytimeen ja sitten aivoihin. ”Portti” tarkoittaa ääreishermostoon kuuluvan afferentin eli keskushermostoon viestiä tuovan hermosolun ja keskushermostoon kuuluvan, viestiä aivoihin jatkavan, projektioneuronin välistä synapsia selkäytimen takasarven substantia gelatinosa -nimisessä kerroksessa. Takykiniini substanssi P:tä pidetään kyseisen synapsin kivun välittäjäaineena. Kipuviestiä vahvistavat muun muassa muut takykiniinit ja eksitoivat aminohapot, esimerkiksi glutamaatti. Sen sijaan muun muassa opioidipeptidi enkefaliini heikentää kipuviestiä vähentämällä substanssi P:n vapautumista hermopäätteestä. Kipuhermosolujen, aistihermosolujen ja projektioneuroneiden lisäksi substantia gelatinosan synapseihin vaikuttavat selkäytimen interneuronit, jotka voivat olla joko eksitatorisia tai inhibitorisia.
Porttimekanismi

Substantia gelatinosassa sijaitsee nosiseptiivisten myeliinitupellisten A-delta-hermosäikeiden ja ohuiden myeliinitupettomien C-tyypin hermosäikeiden synapsien lisäksi myös ei-nosiseptiivisten kipuviestiä kuljettamattomien paksujen aisti-informaatiota välittävien hermosäikeiden synapseja. Porttikontrolliteorian mukaan ohuempien nosiseptiivisten hermosäikeiden stimulointi avaa ”porttia”, mutta paksumpien ja nopeampien ei-nosiseptiivisten aistihermosäikeiden stimulointi peittää kipusignaalit ja sulkee ”portin”. Siksi esimerkiksi hieronta auttaa, kun on lyönyt kyynärpäänsä johonkin. Lukuisat muutkin tekijät vaikuttavat ”portin” herkkyyteen ja kipusignaalin kulkeutumiseen kuten kipuviestin voimakkuus, kilpailevat hermoviestit ja aivoista lähtevät signaalit, jotka voivat joko heikentää tai vahvistaa kipusignaalia. Porttimekanismi joko sallii signaalin kulkeutumisen, muuntaa sitä tai estää sen kulkeutumisen keskushermostoon.
Eri tekijöiden vaikutus kipuun

Erilaiset aistivälitteiset, kognitiiviset ja emotionaaliset tekijät voivat osallistua kroonisen pitkäaikaisen kivun tuntemiseen porttikontrolliin vaikuttamalla. Kipusignaalia voivat vahvistaa muun muassa seuraavat asiat: uudet vammat, toimettomuus, huumeiden pitkäaikainen käyttö, keskittyminen kipuun ja siitä huoliminen, virikkeettömyys, masennus, kiukku, levottomuus, turhautuminen, toivottomuus ja negatiiviset ajatukset. Kipusignaalia voivat heikentää muun muassa seuraavat: aktiviteetit esimerkiksi liikunta, kipulääkkeiden lyhytaikainen käyttö, rentoutuminen, meditaatio, ulkopuoliset mielenkiinnon kohteet, kroonisen kivun unohtaminen, positiivinen asenne, kivun pitäminen harmittomana, elämän ja kivun hallitseminen ja stressin hoito.
Teoriaan perustuvia hoitomuotoja

Porttikontrolliteoriaan perustuvat osittain muun muassa fysioterapeuttisten hoitojen kuten hieronnan, kylmähoidon ja lämpöhoidon teho kivun lievityksessä. Myös akupunktion positiiviset vaikutukset kipuun johtuvat osittain porttikontrollista. Niin ikään transkutaanisen hermostimulaation käyttö neuropaattisen kivun hoidossa perustuu porttikontrolliteoriaan eli paksujen ja nopeiden sensoristen säikeiden sähköstimuloimisella pyritään vähentämään ohuempien nosiseptiivisten säikeiden kautta tulevaa aktivaatiota selkäydintasolla.
Muita kiputeorioita

Muita kiputeorioita ovat muun muassa australialaisen Geoff Maitlandin kehittämä Brickwall-teoria ja englantilaisen Louis Giffordin kehittämä MOM (Mature organism model) teoria. Brickwall-teoria esittää, että potilaan lääketieteellinen diagnoosi, biomekaniikka, fysiologia, anatomia ym. teoreettiset seikat eivät useastikaan selitä potilaan vaivoja ja kliinisiä löydöksiä. MOM-teoria jakaa kivun kolmeen eri osaan: Input, Processing ja Output. Input-kipuun kuuluvat perifeeriset nosiseptiivinen kipu eli kudosvauriokipu ja neuropaattinen kipu. Processing-kipu eli sentraalinen kipu johtuu keskushermoston kivunkäsittelyjärjestelmän muutoksista. Output merkitsee kivusta johtuvia elimistön motorisia, vegetatiivisia, neuroimmunologisia, neuroendokriinisiä sekä sensorisia muutoksia. Kipupotilas kärsii usein samanaikaisesti useampia MOM-teorian kivun osista.
Aiheesta muualla

The gate control model opens a new era in pain research Porttikontrollimalli avaa uuden aikakauden kipututkimuksessa. (englanniksi)
Suunnistuksen Euroopan-mestaruuskilpailut 2000

Suunnistuksen Euroopan-mestaruuskilpailut 2000 järjestettiin 1.–4. heinäkuuta Ukrainan Truskavetsissa. Sekä miehet että naiset kilpailivat kahdella henkilökohtaisella matkalla ja viestissä. Norja ja Venäjä voittivat kaksi kultamitalia sekä Ruotsi ja Sveitsi yhden.
FS Surcouf (1929)

| Surcouf |
| --- | --- |
 Surcouf vuonna 1935.

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Cherbourg
Laskettu vesille:  18. lokakuuta 1929
Poistui palveluskäytöstä:  18. helmikuuta 1942
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 300 t (pinnalla) 4 373 t (sukelluksissa)
Pituus:  110 m
Leveys:  9 m
Syväys:  7,25 m
Koneteho:  7 600 ihp (pinnalla) 3 400 ihp (sukelluksissa)
Nopeus:  18,5 solmua (pinnalla) 10 solmua (sukelluksissa)
Miehistöä:  118
Aseistus
Aseistus:  2 x 203 mm tykkiä 2 x 37 mm ilmatorjuntatykkiä 4 x 13,2 mm ilmatorjuntakonekivääriä 8 x 550 mm torpedoputkea 4 x 400 mm torpedoputkea 1 x Besson MB.411 -kellukekone
Surcouf oli Ranskan laivaston sukellusvene toisessa maailmansodassa. Se oli aikansa suurin sukellusvene, kunnes keisarillisen Japanin laivaston sukellusvene I-400 laskettiin vesille 18. tammikuuta 1943.
Valmistus

Aluksen suunnitelmat vahvisti Ranskan laivastonsuunnitteluosaston (ransk. Service Technique des Constructions et Armes Navales) sukellusvenetoimiston (ransk. Bureau Sous-Marins) johtaja Léon Roquebert. Laivastoministeri Georges Leygues esitteli suunnitelman Q5 laivastoesikunnalle, joka hyväksyi suunnitelman 17. heinäkuuta 1926. Aluksen hankinta sisällytettiin vuoden 1926 laivasto-ohjelmaan ja se tilattiin 31. joulukuuta 1926 Cherbourgin telakalta. Se laskettiin vesille 18. lokakuuta 1929 ja alus otettiin palvelukseen toukokuussa 1934.
Palvelus

Alus oli Cherbourgissa, kun Saksa hyökkäsi Ranskaan toukokuussa 1940. Alus purjehti Brestiin ja myöhemmin pakeni edelleen Plymouthiin. Britit valtasivat aluksen Operaatio Catapultissa 3. heinäkuuta 1940. Valtauksen aikana kaksi Royal Navyn upseeria ja yksi merimies sekä ranskalainen mekaanikko Yves Daniel saivat surmansa miehistön noustua vastarintaan. Alus siirrettiin elokuussa 1940 Vapaan Ranskan laivastolle. Alus osallistui muun muassa St. Pierre-Miquelonin valtaukseen. Se upposi 18. helmikuuta 1942 ollessaan matkalla Panaman kanavan kautta Tahitille, kun amerikkalainen rahtialus SS Thompson Lykes törmäsi siihen pimeydessä. Aluksen uppoaminen vahvistettiin Lontoossa 18. huhtikuuta 1942.
Sutela (Narvusi)

| Sutela Волково, Volkovo |
| --- | --- |
 Sutela
 Koordinaatit: 59°32′23″N, 28°12′37″E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Leningradin alue
Piiri:  Jaaman piiri
Kunta:  Narvusi
Ensimmäinen maininta:  1584
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku (2010):  32
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sutela (ven. Во́лково, Volkovo) on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Narvusin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Rosonajoen rannalla kahdeksan kilometriä Suuresta-Narvusista etelään. Kylässä on 32 asukasta (vuonna 2010).
Kylä mainitaan ensimmäisen kerran ruotsalaismiehityksen aikana vuonna 1584 nimellä Sutella. Vuonna 1848 siellä asui 72 inkerikkoa ja 29 inkerinsuomalaista. Inkerikot kuuluivat Haavikon ortodoksiseen ja suomalaiset Kosemkinan luterilaiseen seurakuntaan. Kylän suomalaissukuja olivat Ahonen, Lahna ja Varkki. Sutelan talonpojat olivat vuodesta 1797 lähtien Iittovan kartanon maaorjia. Kartanon omistanut kreivi Karl Robert von Nesselrode luovutti heidät vuonna 1848 velkojensa korvauksena valtiolle.
Vuonna 1862 Sutelassa oli 18 taloa ja 118 asukasta. Vuonna 1899 se kuului kyläkuntana Narvusin volostiin. Väestönlaskennan mukaan kylän kaikki 214 asukasta olivat ”suomalaisia”, mutta luterilaisia heistä oli vain 43.
Neuvostoaikana Sutela muodosti aluksi Narvan volostiin ja sittemmin Jaaman piiriin kuuluneen kyläneuvoston. Vuonna 1928 se liitettiin Suuren-Narvusin ja vuonna 1930 Kukkosin kyläneuvostoon. Vuonna 1928 kylässä oli 166 ja vuonna 1958 87 asukasta.
Sutela koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Sinne johtaa maapohjainen tie Luutsan ja Kopolan (ven. Pervoje Maja) väliseltä maantieltä. Kylästä on linja-autoyhteydet Jaamaan, Ivangorodiin ja Laukaansuuhun. Kesäasukkaiden määräksi arvioidaan sata henkeä.
Suunnistuksen Euroopan-mestaruuskilpailut 2008

Suunnistuksen Euroopan-mestaruuskilpailut 2008 järjestettiin 25. toukokuuta – 1. kesäkuuta Latvian Ventspilsissa. Sekä miehet että naiset kilpailivat kolmella henkilökohtaisella matkalla ja viestissä. Norja, Ruotsi ja Venäjä voittivat kaksi kultamitalia sekä Ranska ja Suomi yhden.
Gerhard Prautzsch

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Gerhard Prautzsch
Syntymäaika: 25. syyskuuta 1941 (ikä 83)
Syntymäpaikka: Rochlitz, Saksi, Saksa
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1959–1969 |  Dynamo Dresden | 92 (4) |
Valmennusura
1973–1978 1978–1983 1984–1985 1985–1989 1997–2000:  Dynamo Dresden (apuv.)  Dynamo Dresden  Dynamo Eisleben  Club Estrela Vermelha  FC Eintracht Schwerin
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Gerhard Prautzsch (s. 25. syyskuuta 1941 Rochlitz, Saksa) on saksalainen entinen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Ura

Prautzsch aloitti jalkapalloilun BSC Motor Rochlitzissa vuonna 1952, ja pelasi seuran paidassa neljä kautta. Tämän jälkeen Prautzsch siirtyi Aufbau Klingenthaliin ja vuonna 1959 Dynamo Dresdeniin. Hän onnistui nostamaan Dynamon DDR-Oberligaan vuonna 1962 oltuaan joukkueen nuorimpia pelaajia. Hän pelasi seurassa aina vuoteen 1969 saakka, jonka jälkeen hän lopetti uransa. Vuonna 1973 Prautzsch aloitti Dredenin apuvalmentajana ja nousi päävalmentajaksi viisi vuotta myöhemmin. Toimiessaan seuran valmentajana hän voitti FDGB-Pokalin vuonna 1982.  Myöhemmin Prautzsch valmensi Dynamo Eislebenin edustusjoukkuetta kaudella 1984–1985 ja mosambikilaista Club Estrela Vermelhaa vuosina 1985–1989. Viimeisimmän kerran Prautzsch toimi FC Eintracht Schwerinin päävalmentajana, mutta lopetti tehtävät vuonna 2000.
Suunnistuksen Euroopan-mestaruuskilpailut 2010

Miesten viestin lähtökiihdytystä
Suunnistuksen Euroopan-mestaruuskilpailut 2010 järjestettiin 27. toukokuuta – 6. kesäkuuta Bulgarian Primorskossa. Sekä miehet että naiset kilpailivat kolmella henkilökohtaisella matkalla ja viestissä. Sveitsi voitti viisi kultamitalia, Ruotsi kaksi ja Venäjä yhden.
HMS Surly (1894)

| HMS Surly |
| --- | --- |
 HMS Surly

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  J. & G. Thomson, Clydebank
Kölinlasku:  14. helmikuuta 1894
Laskettu vesille:  10. marraskuuta 1894
Palveluskäyttöön:  heinäkuu 1895
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 1920
Tekniset tiedot
Uppouma:  280 t (standardi) 325 t (max)
Pituus:  62,10 m (kokonaispituus)
Leveys:  5,94 m
Syväys:  2,06 m
Koneteho:  4 100 ihp
Nopeus:  27 solmua (suunniteltu)
Miehistöä:  53
Aseistus
Aseistus:  1 x QF 12 naulan 12 cwt laivatykki 5 x QF 6 naulan Hotchkiss -tykkiä 2 x 18" torpedoputkea
HMS Surly oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1895 palvelukseenotettu Rocket-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin 3. marraskuuta 1893 J. & G. Thomsonilta Clydebankista osana vuosien 1893-1894 laivasto-ohjelmaa, jolloin sen valmistumisajaksi määrättiin 16 kuukautta. Köli laskettiin 14. helmikuuta 1894 telakkanumerolla 271 ja alus laskettiin vesille 10. marraskuuta 1894. Alus valmistui heinäkuussa 1895.
Palvelus

Alus palveli kotivesillä. Sen savuhormit pidennettiin joko vuonna 1901 tai 1902. Alusta käytettiin öljypolttoisten kattiloiden koealustana. Se palveli ensimmäisessä maailmansodassa, jonka päätyttya se myytiin 23. maaliskuuta 1920 romutettavaksi Wardille Milford Haveniin.
Suunnistuksen Euroopan-mestaruuskilpailut 2014

Suunnistuksen Euroopan-mestaruuskilpailut 2014 järjestettiin 9.–14. huhtikuuta Portugalin Palmelassa. Sekä miehet että naiset kilpailivat kolmella henkilökohtaisella matkalla ja viestissä. Sveitsi voitti viisi kultamitalia, Ruotsi kaksi ja Tanska yhden.
Suskeptanssi

Suskeptanssi (tunnus B) tarkoittaa sähkötekniikassa ja elektroniikassa vaihtovirtajohtavuuden eli admittanssin imaginaariosaa ja siten sen SI-järjestelmän mukainen yksikkö on siemens (S).  Suskeptanssi esiintyy vaihtovirran laskukaavoissa.
| --- | --- |
resistanssi, vastus (Ω): konduktanssi, johtavuus (S)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Kompleksiluku (vaihekulma) | impedanssi (Ω) | admittanssi (S) |
| Reaaliosa (0°) | resistanssi | konduktanssi |
| Imaginaariosa (90°) | reaktanssi | suskeptanssi |
Kirjallisuutta

Voipio, Erkki: Sähkö- ja magneettikentät.  (Moniste 381)  Espoo:  Otakustantamo, 1987.  ISBN 951-672-038-2
Suomen urheilu 1995

Suomen urheilu 1995 käsittelee vuoden 1995 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Vuoden urheilija

Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:
| Sija | Urheilija | Urheilumuoto |
| --- | --- | --- |
| 1. | Jari Litmanen | Jalkapallo |
| 2. | Valentin Kononen | Kävely |
| 3. | Jani Sievinen | Uinti |
| 4. | Jääkiekkomaajoukkue | Jääkiekko |
| 5. | Mika Halvari | Yleisurheilu |
| 6. | Susanna Rahkamo ja Petri Kokko | Taitoluistelu |
| 7. | Saku Koivu | Jääkiekko |
| 8. | Mäkihypyn MM-kisajoukkue | Mäkihyppy |
| 9. | Jarmo Virtanen | Voimanosto |
| 10. | Mika Laitinen | Mäkihyppy |
Lähde: 
Vuoden naisurheilijaksi valittiin karateka Sari Laine ja vuoden valmentajaksi jääkiekkomaajoukkueen ruotsalainen valmentaja Curt Lindström.
Ammunta

Haulikkolajien maailmanmestaruuskilpailuissa 16.–20.6. Nikosiassa, Kyproksella Satu Mäkelä saavutti pronssia trapissa.
Haulikko- ja riistamaalilajien Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin 25.–30.7. Hälvälän ampumaradalla Hollolassa. Krister Holmberg voitti kultaa villikarjuammunnan 40 laukauksen kilpailussa, Maarit Lepomäki skeetissä maailmanennätyksellä 119 ja Riitta-Mari Murtoniemi kaksoistrapissa.