stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
M/S Isabelle X

| M/S Isabelle X |
| --- | --- |
 M/S Isabelle X Tukholmassa.
Tyyppi:  matkustaja-autolautta
Lippuvaltio:   Suomi (1989–2013)  Latvia (2013–2023)  Kanada (2023–)
Kotipaikka:  Maarianhamina (1989–2013) Riika (2013–2023)
IMO-numero:  8700723
MMSI-numero:  275430000
Tunnuskirjaimet:  YLEZ
Aiemmat nimet:  M/S Isabella (1989–2013)
Omistaja:  Notamare Shipping Company Limited
Aiemmat omistajat:  Viking Line (1989–2013)   Tallink (2013-2024)  
Rakennustelakka:   Brodosplit, Split, Jugoslavia
Kölinlasku:  15. syyskuuta 1987
Vesillelasku:  13. elokuuta 1988
Luovutettu:  15. kesäkuuta 1989
Status:  hotellina Kanadassa
Tekniset tiedot
Kansien määrä:  12
Pituus:  169,4 m
Leveys:  27,6 m
Syväys:  6,4 m
Bruttovetoisuus (GT):  35 134
Nettovetoisuus (NT):  21 191
Koneisto:  4 × Wärtsilä-Pielstick 12PC26V-400 -dieselmoottoria
Koneteho:  24 000 kW
Jääluokitus:  1A Super
Nopeus:  21,5 kn
Hyttipaikkoja:  2 166
Matkustajia:  2 480
Lastikapasiteetti:  900 m
Autokapasiteetti:  450 henkilöautoa
Sisaralukset:  M/S Crown Seaways M/S Gabriella M/S Mega Victoria
Lähteet:  
M/S Isabelle Talinnassa vuonna 2013.
M/S Isabelle X on vuonna 1989 valmistunut, nykyisin kyproslaisen laivavarustamon Notamare Shipping Company Limitedin omistama matkustaja-autolautta. Alus toimii niinsanottuna ”floatelina”, eli laivahotellina Kanadassa.
Laiva oli valmistumisestaan huhtikuuhun 2013 asti Viking Linen omistuksessa, jolloin se tunnettiin nimellä M/S Isabella. Se liikennöi tuolloin pääsääntöisesti reitillä Turku–Maarianhamina–Tukholma. Virolainen laivavarustamo Tallink osti aluksen huhtikuussa 2013, jolloin sen nimi muuttui muotoon M/S Isabelle. Tallinkin omistuksessa alus liikennöi reittiä Riika–Tukholma aina koronaviruspandemian alkuun saakka. Aluksen oli tarkoitus palata Riika–Tukholma-linjalle 3. kesäkuuta 2022, mutta suunnitelmat peruttiin muun muassa korkeiden polttoainehintojen sekä vähäisten matkustajamäärien vuoksi. Heinäkuusta 2022 kesäkuuhun 2023 alus tarjosi Tallinnan satamassa hätämajoitusta Ukrainan sodan pakolaisille. Aluksen myynti vuonna 2024 Kanadaan lisäsi aluksen nimeen X-päätteen, sillä Kanadan alusrekisterissä oli jo ennestään Isabelle-niminen alus.
Kansikuvaus

Kansi 12: Komentosilta.
Kansi 11: Conference – Kokoustiloja, aurinkokansi ja Sky Bar.
Kansi 10: Conference – Kokoustiloja.
Kansi 9: Disco – Hyttejä, Disco Club -yökerho ja aurinkokansi.
Kansi 8: Restaurants – The Chef’s Kitchen-, The Dining Room- ja Buffet Tallink -ravintolat, kasino ja Show Bar -yökerho.
Kansi 7: Info & Shopping – Hyttejä, tax-free-myymälä, neuvonta, leikkihuone, Sea Side Café, maihin- ja laivaannousu.
Kansi 6: Cabin deck – Hyttejä, pelihuone, sauna- ja uima-allasosasto.
Kansi 5: Cabin deck – Hyttejä, maihin- ja laivaannousu. Alun perin myös henkilöautokansi.
Kansi 4: Car platform deck – Autokansi (nostettava henkilöautokansi).
Kansi 3: Car deck – Autokansi.
Kansi 2: Cabin deck – Hyttejä, konehuoneiden ylätasot ja konevalvomo.
Kansi 1: Pää- ja apukonehuoneet, kattilahuone ja muita teknisiä tiloja.
Hytit

Isabellen kaikissa hyteissä on WC ja suihku sekä ilmastointi.
Suite: Sviitti 2 hengelle, erillinen olohuone sekä makuuhuone. TV, radio, sisäpuhelin sekä jääkaappi. Erikoisaamiainen sisältyy hintaan. Pinta-ala 34 m². Kansi 11.
Junior Suite: Ikkunahytti 2 hengelle, parivuode, TV, radio, sisäpuhelin sekä jääkaappi. Erikoisaamiainen sisältyy hintaan. Pinta-ala 16 m². Kansi 9.
Deluxe: Ikkunahytti 2 hengelle, parivuode, TV, radio sekä jääkaappi. Erikoisaamiainen sisältyy hintaan. Pinta-ala 11 m². Kansi 9.
A-luokka: Ikkunahytti 4 hengelle, radio. Pinta-ala 8 m². Kansilla 5 ja 6.
B-luokka: Sisähytti 4 hengelle, radio. Pinta-ala 8 m². Kansilla 5, 6, 7 ja 9.
B2-luokka: 2 hengelle, radio, vuoteet päällekkäin. Pinta-ala 7 m². Kansilla 5, 6 ja 9.
C-luokka: Sisähytti 4 hengelle, radio. Pinta-ala 8 m². Kansi 2.
Käyttöhistoria > 1989–2013

Laiva liikennöi vuodesta 1989 tammikuuhun 2013 nimellä M/S Isabella Turku–Maarianhamina/Långnäs–Tukholma-reitillä M/S Amorellan parina lähtien Turusta iltaisin ja Tukholmasta aamuisin. Alus on liikennöinyt myös reiteillä Naantali–Tukholma, Helsinki–Tukholma ja Helsinki–Muuga/Tallinna. Aluksen päällikköinä toimivat vuonna 2007 Magnus Thörnroos, Nils Jansson ja Stefan Karell.
Isabella ajoi karille Ahvenanmaalla Staholmin luona Långnäsin eteläpuolella 20. joulukuuta 2001 matkalla Turusta Tukholmaan. Karilleajon aiheutti osaltaan vaikea sää ja se, että onnettomuuden sattuessa yksi aluksen perämiehistä suoritti koeluotsausta linjaluotsin lupakirjaa varten; luotsauskokeen vuoksi osa navigointijärjestelmän antamasta tiedosta oli poistettu käytöstä. Alus sai karilleajossa huomattavia vaurioita ja oli poissa liikenteestä lähes kaksi kuukautta.
Isabellalla kuvattiin vuosina 1991–1995 Jukka-Pekka Palon juontamaa televisio-ohjelmaa Megavisa.
Käyttöhistoria > 2013–2020

Isabella korvattiin Viking Linen uudella aluksella M/S Viking Gracella. Isabella korvasi telakalla olevaa M/S Amorellaa 13. helmikuuta 2013 asti. Alusta suunniteltiin siirrettäväksi kesäksi 2013 Helsingin ja Tallinnan väliseen liikenteeseen M/S Viking XPRS:n pariksi vastaamaan reitillä kasvaneeseen risteilykysyntään ja kapasiteettipulaan, mutta huhtikuussa 2013 Viking Line kertoi myyneensä laivan Tallinkin tytäryhtiölle Hansalink Limitedille. Aluksen luovutus tapahtui 22. huhtikuuta 2013.
Isabelle aloitti toukokuussa 2013 liikennöinnin Tukholman ja Riian välillä korvaten M/S Silja Festivalin. Alus säilytti aluksi Viking Linen ajoilta peräisin olevan punaisen värinsä, kunnes vuonna 2017 alus maalattiin uudelleen Tallinkin tyylin mukaisesti valkoiseksi.
Käyttöhistoria > 2020–2022

Isabellen liikennöinti keskeytettiin kokonaan maaliskuussa 2020 koronaviruspandemian alkamisen takia. Isabelle seisoi Tallinnan satamassa ja Paljassaaren satamassa.
Isabellen linjaparina ennen koronaviruspandemiaa liikennöi M/S Romantika, mutta alkuvuodesta 2022 Tallink ilmoitti, että Romantika vuokrataan kolmeksi vuodeksi Hollantiin.
Isabellen liikennöinnin oli tarkoitus jatkua 6. huhtikuuta 2022 alkaen Riika–Tukholma-linjalla, mutta Tallink ilmoitti 24. maaliskuuta 2022, että liikennöinnin aloitusta siirrettiin kesäkuuhun alhaisen varaustilanteen ja polttoaineen hinnan nousun takia.
Käyttöhistoria > 2022–2023

Viron valtio vuokrasi M/S Isabellen huhtikuussa 2022 toistaiseksi voidakseen majoittaa Ukrainan sotaa paenneita ihmisiä. Alus ankkuroitiin Tallinnan satamaan ja siihen majoitettiin 1 800 ukrainalaista pakolaista.
Käyttöhistoria > 2023–

Vuonna 2023 Tallink allekirjoitti monivuotisen vuokrasopimuksen M/S Isabellen vuokraamisesta heinäkuussa kanadalaiselle Bridgemans Floatel LP/Bridgemans Services Group LP:lle. Sopimukseen sisältyy myös ostomahdollisuus.lähde?
Avunannot

Isabella osallistui vuonna 1994 uponneen M/S Estonian pelastusoperaatioon. Muista aluksista poiketen Isabella ei kuullut Estonian hätäkutsua. Myöhemmin M/S Silja Symphony ilmoitti kääntyvänsä kohti Estoniaa, jolloin myös Isabella sai tiedon Estonian onnettomuudesta. Saavuttuaan onnettomuuspaikalle Isabella laukaisi pelastusliukumäen ja laski pelastuslauttoja mereen. Isabella pelasti merestä 17 ihmistä. Iltapäivällä alus sai luvan jatkaa Helsinkiin, jonne se saapui muutamaa minuuttia Silja Symphonyn jälkeen.lähde?
Kuvagalleria

M/S Isabella Saaristomerellä kuvattuna M/S Gudingenin kannelta.
M/S Isabella Turun saaristossa.
M/S Isabella Saaristomerellä Aaslan saarelta Naantalista kuvattuna.
M/S Isabella Saaristomerellä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta M/S Isabelle X Wikimedia Commonsissa
Wikiuutisissa on aiheeseen liittyvä uutinen: Ruissalosta lyöty golfpallo osui lapsen päähän ruotsinlaivalla
M/S Isabellan laivaesite Viking Linen sivustolla (Internet Archive) (18. tammikuuta 2013)
Matkustaja-autolautta ISABELLA, pohjakosketus Staholmin luona Ahvenanmaalla 20.12.2001; Onnettomuustutkintakeskus 2005
MS ISABELLA, tulipalo keulapotkurihuoneen sähkökaapissa 27.3.2008 Airistolla; Onnettomuustutkintakeskus 2008
Laivahotelli M/S Isabelle X Bridgemansin kotisivuilla (englanniksi)
Tallink Silja
| --- | --- |
Nykyiset alukset:   Baltic Princess  Baltic Queen  Galaxy  Megastar  MyStar  Regal Star  Romantika  Sailor  Silja Europa  Silja Serenade  Silja Symphony  Star  Victoria I 
Entiset alukset:   Isabelle  Sea Wind  Superstar 
Muuta:   Harri Hylje  Tallink Hotels 
Viking Line
| --- | --- |
Nykyiset alukset:   Gabriella  Cinderella  Viking Glory  Viking Grace  Viking XPRS 
Entiset alukset:   Amorella  Apollo (1970)  Apollo III  Athena  Aurella  Boge  Diana  Diana II  Drotten  Isabella  Kalypso  Kapella  Linden  Marella  Mariella  Olympia  Rosella  Slite  Thor Viking  Turella  Viking  Viking 1  Viking 2  Viking 3  Viking 4  Viking 5  Viking 6  Viking Saga  Viking Sally  Viking Song  M/S Ålandsfärjan  S/S Ålandsfärjan 
Tilatut alukset, joita ei koskaan toimitettu:   Viking ADCC  Europa  Hansa Express 
Entiset osakasvarustamot:   Vikinglinjen  Slite  SF Line  Sally  Ålandsfärjan 
Muuta:  Ville Viking
Savages (yhtye)

Ole Halén, Hans von Hertzen, Kurt Wenner, Martin Brushane.
Savages oli vuosina 1962–1964 toiminut suomalainen rautalankayhtye, joka voitti 1963 Linnanmäen kitarayhtyekilpailun ja levytti 1963–1964 viisi singleä PSO:n Parlophone-merkille. Yhtye oli sikäli poikkeuksellinen, että sen musiikissa oli country- ja jazzvaikutteita. Savagesin rumpali Martin Brushane olikin varsin tunnettu jazzrumpali kouluyhtyeissä. Yhtyeen soolokitaristina toimi Ole Halén, joka soitti tuohon aikaan Harmony-orkesterikitaraa. Muut jäsenet olivat Kurt Wenner (basso) ja Carl-Johan Cronstedt (komppikitara), jonka korvasi syksyllä 1962 Hasse von Hertzen.
Yhtye toimi säestäjänä Anki Lindqvistin ensisinglellä "Neiti yksinäinen", joka levytettiin 25.9.1962. Samana vuonna yhtye säesti myös keikoilla Rock-Jerryä. Savagesin ensimmäinen oma single oli 14.3.1963 levytetty "The Savages Theme", jossa on samantapainen sävelkulku kuin The Tornadosin kappaleessa "Telstar". Martin Brushanen isä Ole oli kuitenkin säveltänyt kappaleen jo 1950-luvulla.
Yhtyeen suurin menestys oli 20.8.1963 levytetty versio Matti Jurvan sävellyksestä "Väliaikainen" eli "Temporary", jonka B-puoli "Dill Pickle Rag"' oli country-instrumentaali.10.10.1963 yhtye levytti kolmannen singlensä "Soita, Humu-Pekka", jonka B-puolella oli Hiski Salomaan "Lännen lokari". Vaikka yhtye olikin beatkaudella jo hajonnut, levytti se vielä kaksi singleä vuonna 1964: "Sataman valot" ja "Hip hop".
Yhtyeen hajottua 1964 Brushane kävi Islandersissa ja The Soundsissa. Von Hertzen taas soitti veljensä Lassen kanssa The Punksissa, josta kehittyi myöhemmin The Roosters. Brushane johti 1980-luvulla Helsingissä omaa äänitysstudiota ja Martin Brushane Big Bandia, jossa muun muassa myös Halén soitti.
Vuonna 2012 Savages palasi yhteen alkuperäisella kokoonpanolla yhtä sukupolvenvaihdosta lukuun ottamatta: rumpuihin on tullut isänsä tilalle Mika Brushane. Yhtyeen toinen palaaminen yhteen päättyi kuitenkin jo seuraavana vuonna Ole Halénin kuoltua syöpään 19. elokuuta 2013.
Kokoonpanot

Rautalankakokoonpano
Ole Halén  – soolokitara
Hasse Von Hertzen – komppikitara
Kurt Wenner  – basso
Martin Brushane  – rummut
Laulusinglen "Hip hop / Esmeralda" tehnyt kokoonpano
Ole Halén – kitara
Hasse von Hertzen – komppikitara ja laulu
Kurt Wenner – basso ja laulu
Martin Brushane – rummut
Kokoonpano 2012-2013
Ole Halén – soolokitara
Hasse Von Hertze – komppikitara
Kurt Wenner – basso
Mika Brushane – rummut
Diskografia

"Neiti Yksinäinen (Little Miss Lonely) / Olkoon Niin (I Don't Care)" (Ankin säestäjänä) (1962, Columbia)
"Mountain Tale / The Savages Theme" (1963, Parlophone)
"Tempo Rary (Väliaikainen) / Dill Pickle Rag" (1963, Parlophone)
"Soita, Humu-Pekka / Lännen lokari" (1963, Parlophone)
"Sataman valot / Ruhtinaan viulu" (1964, Parlophone)
"Hip Hop / Esmeralda" (1964, Parlophone)
Aiheesta muualla

Savages Suomen Rock'n'Roll -arkistossa (Arkistoitu – Internet Archive)
Savagesin tuotanto Suomen äänitearkistossa (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Yhdysvallat
Allerum

| Allerum |
| --- | --- |
 Allerumin kirkko
 Allerum
 Koordinaatit: 56°06′32″N, 12°41′29″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Skånen lääni
Maakunta:  Skåne
Kunta:  Helsingborg
Väkiluku (2021):  742
Allerum on taajama Helsingborgin kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 742 asukasta vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Allerum Wikimedia Commonsissa
Gabriel Engberg

| Gabriel Engberg |
| --- | --- |
 Gabriel Engberg vuonna 1920
Henkilötiedot
Koko nimi:  Kaarle (Karl) Gabriel Engberg
Syntynyt: 24. maaliskuuta 1872 Tampere
Kuollut: 27. helmikuuta 1953 (80 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  taidemaalari, professori ja museon intendentti
Kaarle (Karl) Gabriel Engberg (24. maaliskuuta 1872 Tampere – 27. helmikuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, professori ja museon intendentti.
Opiskelu ja ura

Engberg opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1893–1895 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1894–1897. Hän kävi Taideyhdistyksen piirustuskoulun 1895–1898, opiskeli sitten maalausta Pariisissa 1899–1900 ja oli samalla apuna Suomen näyttelypaviljongin koristamistöissä, sekä sittemmin valtion apurahalla Italiassa 1901–1902 ja Pariisissa 1911.
Engberg maalasi alkuun maisema- ja henkilökuvia muun muassa Lapista, mutta myöhemmin pääasiassa maisemia, joissa hän osoittautui herkäksi värien käyttäjäksi. Hän osallistui näyttelyihin koti-ja ulkomailla eri puolilla Eurooppaa. Budapestissä on valtion kokoelmissa hänen maalauksensa Takaa-ajo. Engberg toimi myös museoalalla. Hän organisoimassa Hämeen museota Tampereella 1908 ja toimi sen johtajana.
Engberg osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosien 1897–1910 välillä ja vielä 1924 sekä 1943. Hän teki kolme maalausmatkaa Lappiin, joista ensimmäiset kaksi suuntautuivat 1898 ja 1905 Inarin saamelaisalueelle sekä viimeinen matka vuonna 1920 Kittilään ja Ounas-Pallastunturille.
Engberg oli Akseli Gallen-Kallelan apulaisena tämän maalatessa Kalevala-freskoja vuoden 1900 Pariisin maailmannäyttelyä varten. Myöhemmin hän toimi Tampereella Hämeen museon intendenttinä 1908–1931 ja Tampereen taidemuseon intendenttinä 1930–1953. Hän sai professorin arvonimen vuonna 1947.
Henkilökohtainen elämä

Engbergin vanhemmat olivat puuseppämestari Karl Engberg ja Maria Gustava o.s. Alm. Taidemaalari Eero Sysikumpu oli hänen poikansa.
Maalauksia

Maisema Lapista, kesäyö  1898
Iltamaisema 1899
Järvimaisema jäänlähdön aikaan 1902
Kevätmaisema 1903
Katkennut hongankelo 1905
Kosken kuohua 1905
Kota (Yö) 1905
Vaaramaisema 1910
Vehmas saari 1911
Kukkia maljakossa 1913
Punainen maljakko  1918
Maisema Lapista, porolauma 1920
Pyykkäri 1923
Ruispelto 1926
Korpimaisema 1930
Hämärä 1931
Aiheesta muualla

Näyttelytekstit. Tiina Lammisen kotisivut. Arkistoitu 30.7.2016.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  Musée d'Orsay  RKD Artists 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Hakamäen museoalue

| Hakamäen museoalue |
| --- | --- |

Tyyppi:  Paikallismuseo, kotiseututalo, ulkomuseo, maanviljelymuseo 
Osoite:  Paimensaarentie 10, 54800 Savitaipale  
Sijainti:  Savitaipale 
Perustettu:  1953  
Koordinaatit:  61°12′11″N, 27°41′06″E
 fiHakamäen museoalue 
  
Hakamäen museoalue on ulkoilmamuseo Savitaipaleella Suomessa. Museoalue sijaitsee Savitaipaleen kirkonkylässä ja se on perustettu vuonna 1953. Museoalueen rakennukset ovat Savitaipaleen kotiseutuyhdistyksen omistuksessa. Pihapiirissä on päärakennuksen lisäksi tuulimylly, aittoja, savusauna, riihi, lato ja ruotusotamiehen torppa. Museon tuulimylly on niin sanottu jalkamylly. Sitä pystyttiin kääntämään tuulen suunnan mukaan. Alueen vanhin ja mielenkiitoisin rakennus on 1700-luvulta oleva ruotusotamiehen torppa, joka on siirretty Hakamäelle 1950-luvulla. Sen interiööri kertoo Ruotsi-Suomen ruotusotamiehen arjen asumisesta ja vaatimattomasta elämästä sotaa odotellessa. Museon päärakennus on alun perin rakennettu 1800-luvulla savutuvaksi. Se on siirretty Hakamäelle 1970-luvun alussa. Toisessa päässä on iso tupa, jossa on leivinuuni. Läpikuljettavan eteisen toisella puolella on kaksi pienempää kamaria.
Aitat toimivat näyttelytiloina. Niissä on esillä työvälineitä ja perinteisiä käsitöitä. Riihtä käytetään näyttelytilana ja siellä myös puidaan ruista perinteiseen tapaan varstoilla. Hakamäki on museo, jossa osaan esineistä saa koskea ja joitakin työkaluja pääsee jopa kokeilemaan tapahtumien aikana. Museoalueelle on hankittu perinneleluja muun muassa puujalkoja, keppihevosia, keinuhevosia, mollamaijoja ja hyrriä joilla lapset saavat leikkiä.
Hakamäen tuulimylly
Museoalue sijaitsee metsäisellä mäellä, josta aukeaa näköala Kuolimo-järvelle. Hakamäen monimuotoinen metsä on luonnonsuojelualuetta. Vuonna 2008 mäelle pystytettiin 14-metriä korkea näkötorni. Torni on suunniteltu vanhaa 1930-luvulla purettua tornia mukaillen. Alueella on myös esiintymislava katsomoineen. Siellä järjestetään kesäisin musiikki- ja teatteriesityksiä.
Reino Björkqvist

Reino Björkqvist (10. toukokuuta 1926 Helsinki – 22. maaliskuuta 2011 Riihimäki) oli suomalainen sotilasmestari ja ilmatorjunnan veteraani. Lisäksi hän palveli Ranskan muukalaislegioonassa vuosina 1954–1959.
Sotilasura Suomessa

Reino Björkqvist aloitti sotilasuransa sotilaspoikana talvi- ja jatkosodassa. Palvelukseen astumispäiväksi on merkitty 15. toukokuuta 1942. Sodan jälkeen hän jäi aliupseeriksi ilmatorjunta-aselajiin. 1960-luvun alkupuolen hän palveli Helsingin ilmatorjuntarykmentissä, jossa koulutti Super-Fledermaus-tulenjohtotutkan käyttäjiä. Toukokuussa 1965 hän siirtyi Sähköteknilliseen Kouluun Riihimäelle tutka-alan kouluttajaksi ja tutka-asentaja-aliupseerikurssien johtajaksi. Reino Björkqvist oli arvostettu ja pidetty kouluttaja ja kurssien johtaja. Hän siirtyi eläkkeelle 10. toukokuuta 1981 sotilasmestarina.
Sotilasura muukalaislegioonassa

Ranskan muukalaislegioonaan Reino Björkqvist kirjattiin 11. tammikuuta 1954, joukko-osastona jalkaväkirykmentti 5e Regiment Etranger D’Infanterie. Alkukoulutuksen jälkeen hänestä tuli rykmentinkomentajan autonkuljettaja Indokiinassa. Algeriaan hän siirtyi vuonna 1956, koska Algerian sota oli alkanut 1. marraskuuta 1954, ja Ranska tarvitsi sotilaita sinne. Algeriassakin Reino Björkqvist toimi autonkuljettajana, nyt eversti Serge Andolenkon kuljettajana. Sopimus muukalaislegioonan kanssa päättyi 11. tammikuuta 1959, jonka jälkeen hän palasi Suomeen ja Helsingin Ilmatorjuntarykmenttiin. Hänellä oli kolme ranskalaista kunniamerkkiä palveluksistaan legioonassa. Ranskalaisen sotilasurhoollisuusmitalin myöntämisperusteet ovat olleet kenraali le Pullochin mukaan: ”Rohkea ja kylmäverinen autonajaja. Useita kuukausia hän on osallistunut yhteen menoon kaikkiin rykmentin operaatioihin saattueen kärkiauton ajajana, jonka tehtävänä oli miinojen havaitseminen”.
Muuta

Reino Björkqvistin värikästä ja monipuolista elämäntarinaa on myös luettavissa – tosin peitenimellä – Heli Hyvösen kirjoittamassa romaanissa ”Tulikärpästen tanssi”. Romaani on vuodelta 1983.
Legioonassa hän sai lisänimen ”konjakki” ja tutka-asentaja-aliupseerikurssien johtajana hänet tunnettiin myös Björkka-nimisenä.
Sauna Arla

Sauna Arlan sisäänkäynti.
Sauna Arla oli vuosina 1929–2022 Helsingin Kalliossa toiminut yleinen sauna. Se sijaitsi osoitteessa Kaarlenkatu 15; sisäänkäynti sijainti Kaarlenkadun ja Helsinginkadun kulmassa porttikongin takana. Sauna Arla perustettiin palvelemaan maalta kaupunkiin muuttavan väestön hygieniatarpeita.
Yleistä

Sauna Arla lämmitettiin keskiviikosta sunnuntaihin. Kertalämmitteisessä biokaasulla toimineessa kiukaassa oli yli tuhat kiloa kiviä. Arla oli Helsingin ainoa kaasulla lämmitetty yleinen sauna. Kaupunkikaasuun kiukaat kytkettiin vuonna 1970.
Sauna Arla toimi kahdessa kerroksessa: alakerrassa sijaitsivat naisten saunatilat ja yläkerrassa miesten. Kerrosten välillä sijaitsevassa portaikossa oli vaihtuva valokuvanäyttely. Saunassa kävi viikoittain pesijä ja kuppari.
2000-luvulla yleisten saunojen suosion kasvun myötä Sauna Arlan asiakaskunta nuortui. Aikaisemmin asiakkaina kävi lähialueen väki, sittemmin saunassa vierailtiin kauempaakin. Saunan omistajana ja isäntänä toimi vuosina 2006–2022 Kimmo Helistö.
Yleistä > Lopettaminen

Vuoden 2022 kesätauon jälkeen saunaa ei enää avattu. Koronapandemia ja Venäjän hyökkäys Ukrainaan nostivat kaasun hintaa ja johtivat siihen, että Kimmo Helistö lopetti saunan pitämisen.
Suojelu

Rakennuksen julkisivu on suojeltu. Museovirasto teki rakennussuojeluesityksen saunan sisätiloista ja kiinteästä sisustuksesta. Uudenmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus määräsi Sauna Arlan ensimmäisen kerroksen sisätilat ja niiden kiinteän sisustuksen suojeltaviksi.  Elyn mukaan molempien kerrosten suojelusta olisi seurannut saunan omistavalle taloyhtiölle kohtuuttoman suuria kustannuksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sauna Arla Wikimedia Commonsissa
Sauna Arlan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Sauna Arlan sisäänkäynti.
Sisätiloja
Saving Mr. Banks

| Saving Mr>  Banks |
| --- | --- |

Ohjaaja:  John Lee Hancock
Käsikirjoittaja:  Kelly Marcel Sue Smith
Tuottaja:  Alison Owen Ian Collie Philip Steuer
Säveltäjä:  Thomas Newman
Kuvaaja:  John Schwartzman
Leikkaaja:  Mark Livolsi
Tuotantosuunnittelija:  Michael Corenblith
Pukusuunnittelija:  Daniel Orlandi
Pääosat:  Emma Thompson Tom Hanks Paul Giamatti Jason Schwartzman Bradley Whitford Colin Farrell
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat Yhdistynyt kuningaskunta Australia
Tuotantoyhtiö:  Walt Disney Studios Motion Pictures
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures Disney+
Ensi-ilta:   13. joulukuuta 2013   14. maaliskuuta 2014
Kesto:  125 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  35 000 000 dollaria
Tuotto:  106 848 378 dollaria
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Saving Mr. Banks on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut elämäkertaelokuva, joka kertoo vuoden 1964 menestyselokuvan Maija Poppanen tuotannosta. Pääosissa ovat Emma Thompson kirjailija P. L. Traversin roolissa ja Tom Hanks elokuvantekijä Walt Disneyn roolissa. Elokuvan on ohjannut John Lee Hancock ja käsikirjoittanut Kelly Marcel.
Elokuvan ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 13. joulukuuta 2013 ja Suomessa ensi-ilta oli 14. maaliskuuta 2014.
Emma Thompson sai roolistaan parhaan naispääosan Golden Globe-, BAFTA- ja SAG-ehdokkuudet.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Emma Thompson  | … |  Pamela "P. L." Travers, Maija Poppasen kirjoittaja   |
|  Tom Hanks  | … |  Walt Disney, elokuvan tekijä ja elokuvan tuottaja   |
|  Annie Buckley  | … |  P.L. Travers lapsena, lempinimi ”Ginty”   |
|  Colin Farrell  | … |   Travers Robert Goff, Pamelan isä   |
|  Ruth Wilson  | … |  Margaret Goff, Pamelan äiti   |
|  Paul Giamatti  | … |  Ralph, Pamelan autonkuljettaja   |
|  Bradley Whitford  | … |  Don DaGradi, elokuvan käsikirjoittaja   |
|  Jason Schwartzman  | … |  Richard M. Sherman, Maija Poppasen musiikin säveltäjä ja sanoittaja yhdessä veljensä Robertin kanssa.   |
|  B. J. Novak  | … |  Robert B. Sherman, Maija Poppasen musiikin säveltäjä ja sanoittaja yhdessä veljensä Richardin kanssa.   |
|  Kathy Baker  | … |  Tommie, luottohenkilö studiolla   |
|  Melanie Paxson  | … |  Dolly, Disneyn sihteeri   |
|  Rachel Griffiths  | … |  Aunt Ellie, Margaretin sisko   |
|  Ronan Vibert  | … |  Diarmuid Russell, Pamelan agentti   |
Vastaanotto > Arvostelut

Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 221 arvostelun perusteella laskettuna kriitikoiden arvosteluista 80 prosenttia oli positiivisia.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Episodi Päivi Laajalahti: 
Filmgoer Jussi Toivola: 
Filmitähti Ursula Borg: 
Helsingin Sanomat Anna Möttölä: 
Iltalehti Tuomas Riskala: 
Ilta-Sanomat Taneli Topelius: