stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Agents
Kokoonpano

Esa Pulliainen – soolokitara (1979–)
Kai Pulliainen – basso (1979–)
Jari Kepa Kettunen – rummut (2014–)
Kokoonpano > Entiset jäsenet

Toni Liimatta – rytmikitara ja koskettimet (2018–2023)
Juho Hurskainen – saksofoni (2007-2014)
Heikki Sandrén – rummut (1992–2014)
Juha Takanen – rummut (1979–1992)
Petri Rantala – rummut (1981–1984)
J-P Virtanen – koskettimet albumeilla (1992–2006)
Hans Etholén – rytmikitara (1979–1992)
Eero Ojanen – koskettimet (1984–1985)
Jukka Ollila – koskettimet (1979–1981)
Vakituiset laulusolistit

Pekka Rytkönen (1979–1981)
Rauli Badding Somerjoki (1981–1985)
Topi Sorsakoski (1985–1992, 2007)
Jorma Kääriäinen (1992–2006)
Vesa Haaja (2008–2018)
Ville Valo (2018–2019)
Maustetytöt (2022)
Diskografia > Albumit

Agents (1980)
Ikkunaprinsessa (1982)
Tähdet, tähdet (1983)
Laivat (1985)
In Beat (1986) kultalevy, platinalevy, tuplaplatina
Besame Mucho (1987) kultalevy, platinalevy, tuplaplatina
Pop (1988) kultalevy, platinalevy, tuplaplatina
Half and Half (1990) kultalevy
Agents Forever (1995)
Agents Is Back! (1996) kultalevy
Agents Is More! (1997) kultalevy, platinalevy
Laulava Sydän (1999) kultalevy, platinalevy
Agents Is... Here! (2001) kultalevy, platinalevy
Agents Is... Rock! vol #1. (2001) kultalevy, platinalevy
Agents Is... Tonight (2003) kultalevy
Pop Show (2004) (The Boysin kanssa)
Agents Is Allright (2006) kultalevy
Renegades (2007) kultalevy
Agents... Is Beat! – Instrumental 2008 Recordings (2008)
Agents Go Go (2011)
On Stage / In Studio (2012)
Sound on Sound (2014)
Blue (2016)
Ville Valo & Agents (2019)
Maustetytöt X Agents (2022)
Diskografia > Singlet

| --- | --- |
 Jätkän twist / Kitara twist, 1979  Snake shake / Sydänsuruja, 1980  Agents Arabiassa / Se jokin sinulla on, 1981  Kuihtuu kesäinen maa / Ensimmäisenä iltana, 1981  Paras haihtua vaan / Ikkunaprinsessa, 1982  Rakas lurjus / Muista hyviä aikoja, 1982  Tähdet tähdet / Moody River, 1983  Yölinjalla / Mä haluan sun, 1983  Laivat / Ilta-aurinko, 1985  Itämaista rakkautta / Tyttö metsässä, 1984  Eeva / Salattu suru / Hopeinen kuu / Maailma ilman rakkautta, 12" MAXI, 1985, (ep)  Eeva / Salattu suru, 1985  Vene / Suon kulkija, 1986  Sydänsuruja / Ajomies, 1986  Vihreät niityt / Romanialainen kitara / Yksin oon mä vain / Kauan, 12" MAXI, 1986, (ep)  Yksin oon mä vain / Kauan, 1987  Tuuli tuo tuuli vie / Moody river, 1987  Olet rakkain / Kirje, 1987  On kesäyö (Topi & Agents) / Viimeinen laulu (J.Karjalainen & Mustat Lasit), 1988  Vaikene sydän / Jo riittää, 1988  Varjojen yö / Tyhjää, 1988  Päivät ilman sinua / Tuo onneton, 1988  Vain yksin me kaksi / Lumottu meri, 1989  Lyhdyn nään syttyvän / Rakkaus on sininen, 1989  Leningrad / El presidente, 1990  Soi kitara murheissaan / Muistan kesän, 1990  Voitko alkaa uudelleen / Nuoruuteni, 1992  Et mua saa / Hopeinen kuu, 1992  Sanoit liian paljon / Antaudun (kuin hullu rakkauteen), 1995  Tähti kaukainen / Pikku Mona, 1995  Ilta / Yksinäinen kaupunki, 1995  Moskovan valot / Luonasi, 1995 :  Pieni sana / Kuivaan pois kyyneleen, 1996, EMI Parlophone  Muistan kesän / Salaperäinen, 1996, EMI Parlophone  Pieni sana / Aron lempeä, 1996, (ns. lakkasingle)  Ei aikaa enempää / Yksi ainoa ikkuna (instrumental), 1997, EMI Parlophone  Valot / Mrs. Robinson (instrumental), 1997, EMI Parlophone  Päivin öin / Mandschurian beat (instrumental), 1998, EMI Parlophone  Illan varjoon himmeään, 1998, EMI Parlophone  Moody River / Mä jäin kii, 1999, EMI Parlophone  Kuolleet lehdet, 2000, EMI Parlophone  En antaa muuta voi, 2001, EMI Parlophone  Olet mun sä vain / Devil in Disguise, 2001, EMI Parlophone  Jokeri / Devil in Disguise, 2001, EMI Parlophone (vinyylisingle)  Hound Dog / Heartbreak Hotel, 2001, EMI Parlophone  Maailma ilman rakkautta, 2002  Sai kaiken muuttumaan, 2002, EMI Parlophone  Emigrantin laulu (Onnen ruusut), 2003, EMI Parlophone  Kotiin "I'm Comin' Home, 2003, EMI Parlophone  Kättes suojaan, 2003, EMI Parlophone  Mä elän vieläkin, 2004, EMI Parlophone  Tahdon saaren / Leningrad – Theme From Leningrad, 2004, EMI Parlophone  Takaa ajatusten virran – Gentle On My Mind / Balladi kanuunasta, 2004, EMI Parlophone  Unohtumaton ilta, 2006, EMI Parlophone  Uhkapeluri, 2006, EMI Parlophone  Sammunut nuotio / Uhkapeluri -video, 2006, EMI Parlophone  Kellot soi, 2007 EMI Parlophone  Niin paljon rakkautta sain, 2007  It Hurts To Say Goodbye, 2008  Kello käy, 2011  Ikäväni, 2012  En luota suudelmiin, 2013  Yksin sinun, 2014  Orpolapsi kiurun, 2018  Ikkunaprinsessa, 2019
Diskografia > Kokoelmat

Greatest Hits (1989) kultalevy
In memoriam (1992)
Agents Is Best! (1998) kultalevy, platinalevy
Surujen kitara – 32 Greatest Hits (2002) kultalevy, platinalevy
In the Beginning – Johanna Years 1979-1984 (2003)
Agents & Jorma Kääriäinen... Is Best Vol.2 (2004) kultalevy, platinalevy
Kevyesti vaan (2005)
Agents...Looking Back (2009)
Complete – Kaikki levytykset 1984-1992 (2023)
Diskografia > DVD:t

Laulava sydän (2005)
Reunion – Live DVD (2008)
Diskografia > Musiikkivideot

"Uhkapeluri" (2006)
"Kellot soi" (2007)
"Verkkaisemmin kuin aikaisemmin" (2007)
"Aika yön on aika työn" (2007)
Diskografia > Kirjallisuus

Santtu Luoto: Agents Forever (Ajatus Kirjat, 2003)
Saanko luvan? Iskelmä-Suomen ilmiöitä 1900-luvulta (2005)
Reijo Ikävalko: Topi Sorsakoski − Kulkukoira (Gummerus, 2002)
Antti Arvaja, Tuomas Mustikainen: Topi Sorsakoski – Viimeiseen korttiin (WSOY, 2016)
Aiheesta muualla

Agents MySpace
Agents-sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Agentsin viralliset sivut
Ylen Elävä arkisto: Topi Sorsakoski ja Agents
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Agents Wikimedia Commonsissa
| n k Agents |
| --- | --- |
 Esa Pulliainen  Kai Pulliainen  Jari Kepa Kettunen   Toni "El Blanco" Liimatta  Ville Valo  Vesa Haaja  Topi Sorsakoski  Jorma Kääriäinen  Rauli Badding Somerjoki  Pekka Rytkönen  Juho Hurskainen  Heikki Sandrén  Juha Takanen  Petri Rantala  J-P Virtanen  Hans Etholén  Eero Ojanen  Jukka Ollila 
Albumit:  Agents  Ikkunaprinsessa  Tähdet, tähdet  Laivat  In Beat  Besame Mucho  Pop  Half and Half  Agents Forever  Agents Is Back!  Agents Is More!  Laulava Sydän  Agents Is... Here!  Agents Is... Rock!  Agents Is... Tonight  Pop Show  Agents Is Allright  Renegades  Agents... Is Beat! – Instrumental 2008 Recordings  Agents Go Go  On Stage / In Studio  Sound on Sound  Blue  Ville Valo & Agents  Maustetytöt X Agents 
Kokoelmat:  Greatest Hits  In memoriam  Agents Is Best!  Surujen kitara – 32 Greatest Hits  In the Beginning – Johanna Years 1979-1984  Agents & Jorma Kääriäinen... Is Best Vol.2  Kevyesti vaan  Agents...Looking Back  Complete – Kaikki levytykset 1984-1992 
DVD:t:  Laulava sydän  Reunion – Live DVD 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Taiteenala:  MusicBrainz
Nukkuva mustalaisnainen

Henri Rousseau: Nukkuva mustalaisnainen (1897).
Nukkuva mustalaisnainen (ransk.  La Bohémienne endormie) on ranskalaisen naivistisen taidemaalarin Henri Rousseaun maalaus vuodelta 1897. Se on yksi hänen päätöistään.
Rousseau itse kuvaili maalaustaan näin: ”Mustaihoinen kulkuri, mandoliininsoittaja, nukkuu lopen uupuneena kannun vieressä. Leijona kulkee sattumalta hänen ohitseen, nuuhkii muttei syö häntä”. Tapahtumapaikkana on kuun valaisema aavikko. Maalauksessa vallitsee samantapainen taianomainen tunnelma kuin monissa muissakin Rousseaun töissä. Kirkas valaistus nostaa esiin sekä sinisen taivaan että naisen puvun eloisat raidat. Kaikki maalauksen osat ovat selkein ääriviivoin rajattuja. Sekä puvun raidat että leijonan harjan karvat on kuvattu yksitellen, naiivilla mutta koristeellisella tavalla. Roussaeu käytti tässä hyvin alkukantaista tekniikkaa.
Kun maalaus oli ollut esillä näyttelyssä, Rousseau yritti huonolla menestyksellä myydä sen syntymäkaupunkinsa Lavalin pormestarille ilmoittaen, että se oli tarkoitettu kunnianosoitukseksi kaupungille. Pormestari oli lähinnä huvittunut tarjouksesta. Nykyään maalauksen omistaa New Yorkissa toimiva Museum of Modern Art, joka sai sen lahjana liikemies Simon Guggenheimilta.
Maalauksen leveys on 200,7 senttimetriä ja korkeus 129,5 senttimetriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nukkuva mustalaisnainen Wikimedia Commonsissa
Antti Nordin

Antti Nordin (s. 1960 Pietarsaari) on suomalainen kuvanveistäjä ja kitaristi. Hän opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa (Ateneum) vuosina 1979–1984.
Nordinin tuotantoa on Äänekosken Liikuntatalon ulkoseinässä oleva "Urheiluhullut"-reliefi, joka valmistui Äänekosken juhlavuonna 1982. Teoksellaan Antti Nordin voitti Liikuntatalon julkisivun reliefikilpailun.
Nordinin ensimmäinen yksityisnäyttely pidettiin Helsingissä Kaivopuiston galleriassa 1984. Hän teoksiaan oli esillä vuonna 1990 Orivedellä Taidekeskus Purnun näyttelyssä. Nordin on työskennellyt Helsingissä Myllypuron taiteilijakylässä.
Nordin oli naimisissa lavastaja Metti Nordinin kanssa, ja heidän lapsiaan ovat Reino Nordin ja Siiri Nordin. Siboné Orozan kanssa Nordinilla on lapset Boris Oroza ja Franka Oroza.
Valokuvia julkisista teoksista

Urheiluhullut, 1982, Äänekoski.
Yhdessä, 1992, Mikkeli.
Georg Malmstenin muistolaatta, 2010, Helsinki.
Kaupunki liikkuu, 2015, Imatra.
nimetön, 2022, Espoo.
Lähikuva nimettömästä veistoksesta, 2022, Espoo.
Sorkka

Metsäkauriin sorkka.
Sorkka on sorkkaeläimen raajan kärkiosa. Raajan ensimmäinen varvas on kehityksessä pysähtynyt. Kolmas ja neljäs varvas muodostavat parin, jolla sorkkaeläin astuu. Toinen ja viides varvas ovat yleensä muita lyhyempiä ja muodostavat niin sanotut lisäsorkat. Lisäsorkkia kutsutaan myös kyntysiksi. Naudalla lisäsorkissa ei ole luita sisällä, kun taas sialla ja porolla on. Poron kyntysten luut eivät ole nivelletyt raajan muihin luihin.
Sorkan pinta on sarveisainesta, samantyyppistä kuin nautojen, lampaiden ja vuohien sarvet sekä hevosten kaviot. Sarveissorkan sisäpinnalla on pystysuuntaisia lamelleja, jotka muodostavat pehmeän martosorkan kanssa vastaavien lamellien kanssa laajapintaisen kontaktin. Rakenne on samantapainen kuin hevosen kaviossa.
Kotieläimien, esimerkiksi lehmien, sorkat eivät kulu navettaoloissa luonnollisesti, koska lehmät eivät pääse liikkumaan niissä. Liian pitkiksi kasvaneet sorkat vääristävät jalkojen normaalia asentoa, mikä haittaa eläimen terveyttä. Lypsylehmien sorkkien käsittelystä vastaa tilalle tuleva sorkkahoitaja.
Ilkka Alitalo

Ilkka Alitalo vuonna 1994.
Ilkka Viljo Olavi Alitalo (3. helmikuuta 1934 Loppi – 8. joulukuuta 2024 Helsinki) oli suomalainen eläinlääketieteen professori. Alitalo toimi eläinlääketieteellisen korkeakoulun rehtorina 1985–1994 ja sitten vuosina 1995–1997 Helsingin yliopiston eläinlääketieteellisen tiedekunnan dekaanina. Alitalo tunnettiin myös järjestötoiminnastaan Suomen Hippoksessa, Suomen Lääketieteen Historian Seurassa ja sukututkijana. Hän toimi muun muassa Suomen eläinkilpailujen antidopingkomitean puheenjohtajana.
Kempeleen rautatieasema

Kempeleen rautatieasema on Kempeleen keskustassa sijaitseva rautatieasema Pohjanmaan radalla Seinäjoen ja Oulun välisellä rataosuudella. Aseman etäisyys Helsingin rautatieasemalta Haapamäen kautta on 741,8 kilometriä. Asema sijaitsee 12 kilometrin päässä Oulun, ja noin 323 kilometrin päässä Seinäjoen rautatieasemalta.
Matkustajaliikenne Kempeleen asemalla loppui 27. toukokuuta 1990. Kempeleen rautatieasema otettiin kuitenkin uudelleen matkustajakäyttöön 20. kesäkuuta 2016. Asemalla pysähtyy parhaimmillaan neljä päiväjunaa kumpaankin suuntaan sekä Helsinki-Rovaniemi yöjunavuoropari IC 273/IC 266.
Asemalla sijaitseva vanha asemarakennus on rakennettu Valtionrautateiden rakennussuunnittelijan Knut Nylanderin laatimien piirustusten mukaan vuonna 1884 ja se on otettu käyttöön osuuden Kokkola–Oulu valmistuessa. Rakennuksen eteläpäähän rakennettiin laajennusosana poikkipääty vuonna 1904 Bruno Granholmin suunnitelmien mukaan. Nykyisin asemarakennus ei ole matkustajien käytössä, vaan asemalla on nykyaikainen 450 metriä pitkä asemalaituri odotuskatoksineen. Pieni pysäköinti- ja matkustajien haku/jättöalue on vanhaa asemarakennusta etelämpänä osoitteessa Asemantie 6. Isompi pysäköintialue löytyy samalta kohdalta radan itäpuolelta, Kaartotien päästä. Välissä on kevyen liikenteen alikulku.
Vuonna 1912 rautatieasemaa vastapäätä radan itäpuolelle valmistui Kempeleen-Salon osuusmeijerin rakennus, jossa oli meijeritoimintaa vuoteen 1922 asti.
Ratapiha

Kempeleen ratapihalla on pääraiteen itäpuolella kaksi läpiajettavaa sivuraidetta. Näiden lisäksi on neljäs puolipitkä sivuraide, joka palvelee nykyisin lähes yksinomaan ratatyökoneiden säilytyspaikkana.
Varsinaissuomalaisten laulu

Varsinaissuomalaisten laulu on Varsinais-Suomen maakuntalaulu. Laulu syntyi Helsingin yliopiston Varsinaissuomalaisen osakunnan vuosina 1909–1910 toimeenpaneman runokilpailun tuloksena. Kilpailuun tuli 24 ehdotusta.
Laulun on sanoittanut Väinö Kolkkala (nimellä Väinö Kulo) ja säveltänyt Toivo Nieminen (myöhemmin Louko). Se esitettiin ensimmäisen kerran Varsinais-Suomen nuorisoseurain liiton kesäjuhlilla Prunkkalassa (nykyinen Aura) 27. kesäkuuta 1915.
Laulun sanoihin on olemassa myös toinen, Viljo Mikkolan aikoinaan säveltämä kilpaileva melodia, jolla laulua ei kuitenkaan missään kuule esitettävän.
Alitalo

Alitalo on suomalainen sukunimi. Tunnettuja Alitaloja:
Ani Alitalo, Suomen Huippumalli haussa -kilpailun 1. tuotantokauden voittaja
Anneli Mäkelä-Alitalo (s. 1947), historiantutkija
Anni Alitalo (s. 1991), uimari
Heikki Alitalo (1923–2007), taidemaalari
Henna-Maija Alitalo (s. 1966), näyttelijä
Ilkka Alitalo (1934–2024), eläinlääketieteen professori
Kaisa Turpeinen-Alitalo (1911–2006), lääkäri
Kari Alitalo (s. 1952), akatemiaprofessori, lääketieteen ja kirurgian tohtori
Kyösti Valfrid Kaukovalta, vuoteen 1905 Gustaf Walfrid Alitalo (1885–1943), opettaja ja historiantutkija
Pirkko Alitalo (s. 1949), talouselämän vaikuttaja
Simo Alitalo (s. 1954), ääni- ja mediataiteilija
Vili Alitalo (s. 2003), jääkiekkoilija.
Tanssi (Matisse)

| Tanssi (I) |
| --- | --- |

Nimi:  Tanssi (I)
Tekijä:  Henri Matisse
Valmistumisvuosi:  1909
Taiteenlaji:  Öljy kankaalle, Moderni taide
Teostyyppi:  Taideteossarja
Materiaali:  Öljyväri
Korkeus:  259.7 cm
Leveys:  390.1 cm
Sijainti:  Museum of Modern Art
| Tanssi |
| --- | --- |

Nimi:  Tanssi
Tekijä:  Henri Matisse
Valmistumisvuosi:  noin 1910
Taiteenlaji:  Öljy kankaalle, Moderni taide
Teostyyppi:  Taideteossarja
Materiaali:  Öljyväri
Korkeus:  260 cm
Leveys:  391 cm
Sijainti:  Eremitaasi
Tanssi eli La Danse on Henri Matissen maalaus, josta on kaksi versiota, vuodelta 1909 ja 1910. Tanssivien hahmojen sommittelu muistuttaa Blaken Oberonia, Titaniaa, Puckia ja haltijoiden tanssia kuvaavaa akvarellia vuodelta 1786.
Matisse maalasi Tanssin ensimmäisen version luonnokseksi maaliskuussa 1909. Maalaus oli sommittelullinen tutkielma, sen värit ovat haaleampia ja yksityiskohtia on vähemmän kuin maalauksen varsinaisessa versiossa. Koko on kuitenkin suunnilleen sama. Nelson A. Rockefeller lahjoitti teoksen Museum of Modern Artille.
William Blaken akvarelli Oberon, Titania, Puck ja haltijoiden tanssi vuodelta 1786. Matissen Tanssissa  on osin samantyyppinen sommittelu.
Tanssi oli Matissen jo pitkään tunteman venäläisen liikemiehen ja keräilijän Sergei Štšukinin tilaus. Tanssin ohella tilaukseen sisältyi toinen, musiikkia kuvaava maalaus. Lokakuun vallankumoukseen asti molemmat maalaukset oli ripustettu tilaajan Moskovan asunnon portaikkoon.
Tanssi kuvaa viittä voimakkaan punaisella maalattua tanssivaa figuuria, joiden taustana on pelkistetty vihreä maisema ja syvän sininen taivas. Matissen kiinnostus primitiivisen taiteeseen näkyy maalauksessa, samoin fauvistinen väripaletti. Intensiiviset lämpimät värit rinnastuvat kylmiin sinisiin ja vihreisiin sävyihin, Alastomien tanssijoiden rytminen asettelu tuovat esiin vapautuneisuuden ja nautinnonhalun tuntemuksia. Maalaus yhdistetään usein Igor Stravinskyn Kevätuhrin nuorten tyttöjen tanssiin.
Tanssia pidetään ratkaisevana teoksena Matissen uran ja modernin maalaustaiteen kehityksessä.
Aiheesta muualla

Dance (I), MoMA
The dance, Eremitaasi (Arkistoitu – Internet Archive)
Eremitaasi Amsterdamin sivu Tanssista (teos oli lainassa Pietarista) (Arkistoitu – Internet Archive)
Matisse's Dance (I) (Arkistoitu – Internet Archive)
BBC:n sivu Tanssista
Pius Paschke

| Pius Paschke |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Pius Paschke
Syntynyt: 20. toukokuuta 1990 (ikä 34)
Mäkihyppääjä
Pituus:  175 cm
Seura:  WSV Kiefersfelden
Suksimerkki:  Fischer
Maailmancup
Kaudet:  2013–
Voitot:  6
Palkintokorokkeella:  10
 Tietolaatikko päivitetty 17. joulukuuta 2024 
| Mitalit> Maa:   Saksa.Mäkihyppy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Saksa.Mäkihyppy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Saksa.Mäkihyppy.MM-kilpailut  | Maa:   Saksa> Mäkihyppy. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Oberstdorf 2021 | joukkuemäki |  |
| Lentomäen MM-kilpailut  | Lentomäen MM-kilpailut  | Lentomäen MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Planica 2020 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Kulm 2024 | joukkuekilpailu |  |
Pius Paschke (s. 20. toukokuuta 1990) on saksalainen mäkihyppääjä. 175 senttimetriä pitkä Paschke edustaa WSV Kiefersfeldeniä.
Paschke kuului Saksan joukkueeseen, joka saavutti hopeaa lentomäen MM-kilpailujen joukkuekilpailussa Planicassa 2020. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän sijoittui 11:nneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän oli normaalimäessä yhdestoista, suurmäessä kahdeksastoista ja oli voittamassa joukkuemäen maailmanmestaruutta Saksalle. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui suurmäessä 28:nneksi. Kulmin lentomäen MM-kilpailuissa 2024 Paschke saavutti pronssia joukkuekilpailussa ja sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa 23:nneksi.
Paschke debytoi maailmancupissa joulukuussa 2013 Engelbergin suurmäen kilpailussa sijoittuen sijalle 47. Ensimmäiset pisteensä hän saavutti helmikuussa 2015 Vikersundin lentomäen kilpailusta sijoittuen 29:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Engelbergissä joulukuussa 2019. Ensimmäisen palkintokorokesijoituksena hän saavutti oltuaan marraskuussa 2023 Rukan ensimmäisessä kilpailussa toinen. Hän saavutti ensimmäisen osakilpailuvoittonsa Engelbergin ensimmäisessä kilpailussa joulukuussa 2023. Engelbergin toisessa kilpailussa hän oli kolmas. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kymmenenneksi. Marraskuussa 2024 Lillehammerissa hän voitti kauden avauskilpailun ja oli seuraavana päivänä toinen. Rukalla hän voitti ensimmäisen kilpailun. Wisłassa hän voitti toisen kilpailun ja oli ensimmäisessä kolmas. Titisee-Neustadtissa hän voitti molemmat kilpailut. Mäkiviikon kokonaiskilpailussa hän oli kuudes.
Continental Cupissa Paschke on saavuttanut neljä osakilpailuvoittoa. Hän on lisäksi voittanut maailmancupin joukkuemäen kilpailuja.
Fremantle Finland

| Fremantle Finland Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Toimitusjohtaja:  Riina Kullas
Kotipaikka:  Helsinki
Toiminta-alue:  Suomi
Toimiala:  televisiotuotanto
Emoyhtiö:  Fremantle
Omistaja:  RTL Group
Kotisivu:  fremantle.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Yrityksen aiempi logo
Fremantle Finland Oy (entiseltä nimeltään Pearson Television, MTV-Viihde, Grundy Productions Oy ja FremantleMedia Finland) on brittiläiseen Fremantle-konserniin kuuluva suomalainen televisiotuotantoyhtiö. Yhtiön ensimmäinen elokuvatuotanto on Salatut elämät -sarjaan perustuva Nightmare – painajainen merellä.
Fremantle Finlandin tuottamat ohjelmat ja elokuvat > TV-sarjoja

Assari
Avsked – Jäähyväisiä
Arvostele mun illallinen Suomessa
BumtsiBum!
Diili
EVVK
Hjalliksen kanssa
Idols
Idols tekee hyvää
Ihmisarvon päivä
Kamrat
Kotikaupungin tähdet
Kuutamolla
KIDSing
Leijonan kita
Levyraati
Luukusta lukaali
Maajussille morsian
Masked Singer Suomi
Muodin huipulle
Pihlajakadun tuhmat tädit
Plan-jäägaala
Reikä seinässä
Reitti 44
Salatut elämät
Sillä siisti
Sinä
Suomen Huippumalli haussa
Suuri seikkailu
Talent Suomi
Talo
Tartu mikkiin
Ummikot ulkomailla
Unelmakämppä
Valiojoukko
V.I.P. Seikkailu
X Factor
Fremantle Finlandin tuottamat ohjelmat ja elokuvat > Elokuvia

Nightmare – painajainen merellä
Nightmare 2 - painajainen jatkuu
Nuotin vierestä
Aiheesta muualla

FremantleMedia Finlandin verkkosivu
Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut 1957

Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut 1957 olivat ensimmäiset Afrikan-mestaruuskilpailut. Kilpailu järjestettiin Sudanissa. Karsintoja ei tarvittu, sillä Afrikan jalkapalloliittolla CAF:lla oli jäseniä vain neljä. Kilpailuun piti alun perin osallistua kaikkien neljän jäsenmaan, mutta Etelä-Afrikan maajoukkue hylättiin Apartheid-politiikan takia.
Turnauksessa pelattiin vain kaksi ottelua Etelä-Afrikan diskauksen myötä. Finaalissa Egypti voitti Etiopian 4–0. Näin Egyptistä tuli kaikkien aikojen ensimmäinen Afrikan-mestaruuskilpailujen voittaja.
Joukkueet

Egypti
Sudan
Etiopia
Etelä-Afrikka (hylättiin)
Maalintekijät

Turnauksen kahdessa ottelussa tehtiin yhteensä seitsemän maalia, ja viisi näistä teki Egyptin Mohamed Ad-Diba.
5 maalia
Mohamed Ad-Diba
1 maali
Raafat Attia
Boraî Bashir
Pertti Duncker

Pertti Duncker (13. tammikuuta 1941 Helsinki – 1. joulukuuta 2009 ) oli suomalainen purjehtija ja kirjailija. Duncker on kirjoittanut matkoistaan itse suunnittelemallaan ja rakentamallaan  Merivuokko-purjeveneellä kuusi kirjaa, joista neljä kuvaa maailmanympäryspurjehdusta vuosina 1990–1996. Hän toimi Vene-lehden avustajana vuodesta 1975. Duncker purjehti ensimmäisenä suomalaisena Etelämantereelle vuonna 1992. Hän oli helsinkiläisen Pursiseura Sindbadin jäsen.
Dunckerin valtamerimatkat Merivuokko-veneellä

Trinidad ja Tobago, ensimmäinen matka vuosina 1981–1982
Around The World, toinen matka vuosina 1990–1996
Amazon, kolmas matka vuosina 2001–2002
Teokset

Pertti Duncker: Merivuokon kaksi pistettä Äitsaari – Manaus.  Merivuokko, 2003.  ISBN 951-96361-4-5
Pertti Duncker: Merivuokon paluu.  Merivuokko kirja, 1997.  ISBN 951-96361-3-7
Pertti Duncker: Merivuokko Tyynellämerellä.  Merivuokko kirja, 1997.  ISBN 951-96361-2-9
Pertti Duncker: Merivuokko Antarktiksella.  Merivuokko kirja, 1992.  ISBN 951-96361-1-0
Pertti Duncker: Merivuokko Amazonilla.  Merivuokko kirja, 1991.  ISBN 951-96361-0-2
Pertti Duncker: Pursiseura Sindbad 20 vuotta.  Pursiseura Sindbad, 1985.
Pertti Duncker: Purjevene nimeltään Merivuokko.  P. Duncker, 1983.  ISBN 951-99495-1-8
Aiheesta muualla

Merivuokko-sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Otteita Dunckerin maailmanympäryspurjehduksesta kertovasta televisiosarjasta Ylen Elävässä arkistossa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)