stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Anton Putsila
Maajoukkueura

Putsila on pelannut vuodesta 2008 alkaen Valko-Venäjän maajoukkueessa ja tehnyt kuusi maalia.
Maajoukkueura > Maajoukkuemaalit

| # | Päivämäärä | Paikka | Vastustaja | Tilanne | Tulos | Kilpailu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 3. maaliskuuta 2010 | Antalya Atatürk Stadium, Antalya, Turkki | Armenia | 1 – 0 | 3–1 | Ystävyysottelu |
| 2 | 27. toukokuuta 2010 | Stadion Villach Lind, Villach, Itävalta | Honduras | 1 – 1 | 2–2 | Ystävyysottelu |
| 3 | 27. toukokuuta 2010 | Stadion Villach Lind, Villach, Itävalta | Honduras | 2 – 1 | 2–2 | Ystävyysottelu |
| 4 | 7. kesäkuuta 2011 | Dinamo-stadion, Minsk, Valko-Venäjä | Luxemburg | 2 – 0 | 2–0 | EM2012-karsinnat |
| 5 | 11. syyskuuta 2012 | Stade de France, Pariisi, Ranska | Ranska | 1 – 2 | 1–3 | MM2014-karsinnat |
| 6 | 3. kesäkuuta 2013 | A. Le Coq Arena, Tallinna, Viro | Viro | 1 – 0 | 2–0 | Ystävyysottelu |
Annikki Kariniemi

| Annikki Kariniemi |
| --- | --- |
 Annikki Kariniemi
Henkilötiedot
Koko nimi:  Anni Terttu Tuulikki Kariniemi
Syntynyt: 24. heinäkuuta 1913 Rovaniemi
Kuollut: 22. lokakuuta 1984 (71 vuotta) Ylitornio
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: suomi
Esikoisteos:  Poro-Kristiina (1952)
Palkinnot
 Valtion kirjallisuuspalkinto 1977 Suomen Kirjailijaliiton tunnustuspalkinto 1983 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Anni Terttu Tuulikki (Annikki) Kariniemi (vuosina 1944–1962 Kariniemi-Willamo; 24. heinäkuuta 1913 Rovaniemi – 22. lokakuuta 1984 Ylitornio) oli suomalainen kirjailija, joka tuli tunnetuksi Lappi-aiheisista kirjoistaan. Kariniemen tuotantoon kuuluu romaaneja, lastenkirjoja, näytelmiä ja lehtiartikkeleita. Hän oli Lapin ensimmäinen naiskirjailija ja yksi harvoista erätarinoita kirjoittaneista naisista.
Elämä ja ura

Annikki Kariniemen vanhemmat olivat agronomi Frans Emil (Eemeli) ja Jenni Maria Kariniemi o.s. Dahl. Kariniemi kävi keskikoulun eli silloisen oppikoulun viisi alinta luokkaa ja opiskeli Jyväskylän opettajaseminaarissa. Hän toimi kanslistina Lapin rajavartiostossa 1935–1938 ja 1940–1945. Sotien jälkeen hän oli kansankoulunopettajana eri puolilla Lappia vuosina 1947–1961. Kariniemi oli naimisissa kolmesti.
Kariniemen esikoisteos Poro-Kristiina ilmestyi vuonna 1952 Otavan kustantamana. Hän kirjoitti rajun omaelämäkerrallisen kuvauksen Erään avioliiton anatomia (1968) avioliitostaan Lapin rajavartioston komentajan eversti Oiva Willamon kanssa, jonka kanssa hän oli naimisissa 1944–1962.
Kariniemi oli vuosina 1962–1987 toimineen Pohjoiset kirjailijat ry:n perustajajäsen.
Patsas

Ylitorniolla Aavasaksan huipulla sijaitsee Annikki Kariniemen patsas. Taiteilijaprofessori Ensio Seppäsen veistämä patsas on pystytetty vuonna 1990. Patsaalla kunnioitetaan Lapin naisia ja erityisesti kirjailija Annikki Kariniemeä.
Rosa Liksomin romaani

Annikki Kariniemen elämä on kehyskertomuksena Rosa Liksomin fasismista kertovassa romaanissa Everstinna (2017) ja siitä muokatussa näytelmässä, jonka ovat dramatisoineet muun muassa Susanna Airaksinen ja Outi Rossi.
Outi Hytönen paheksuu esseessään Parnassossa hyvin voimakkaasti Liksomin elämäkertaromaania. Hän katsoo, että siinä esitetty kuva Kariniemestä kansallissosialismista ja fasismista lumoutuneena antaa tästä valheellisen kuvan. Hän arvostelee tapaa kuvitella henkilön elämää, sillä biofiktio leimaa alitajuisesti lukijan mielikuvia, varsinkin jos tämä ei entuudestaan tunne kuvatun henkilön vaiheita. Liksom on Lapin Kansan haastattelussa väittänyt, että Kariniemeä sanottiin Ylitorniolla natsiksi. Kariniemen elämäkerran Kairojen kosmopoliitti: Annikki Kariniemen elämä ja teot kirjoittanut Hytönen ei haastatellessaan ihmisiä elämäkertaa varten löytänyt ketään, joka tietäisi Kariniemeä kutsutun natsiksi.
Teokset

| --- | --- |
 Poro-Kristiina, romaani (1952)  Lohisiima ja silkkiliina (1954), novelleja  Murros, romaani (1955)  Morsiusmaa (1957), näytelmä  Metsä elää – Kertomuksia pohjoisesta (1958)  Morgam, punaisen kullan maa, romaani (1959)  Laulu lohesta ja auringosta (1962), novelleja  Pikka – Kirja Lapin tytöstä (1963)  Riekon valkea siipi – Romaani Lars Levi Laestadiuksesta (1967)  Erään avioliiton anatomia, romaani (1968)  Salakaato, romaani (1969), näytelmänä 1975  Matkalla maan ääreen, romaani (1970)  Veren kuva – Kirja sodasta, naisista ja sotilaista, romaani (1971)  Laulu Lapista ja Lapin papista, romaani (1972)  Pato, romaani (1972)  Maanpakolaisen poika, nuortenkirja (1972)  Herttuan naiset, romaani (1973) :  Nanna ja meri, romaani (1973)  Jakob Esaiaksenpojan Wenäjänretki, romaani (1974)  Tupsukorva, nuortenkirja (1974)  Uuno Hannula – mies pohjoisesta, romaani (1975)  Oi Juutua (1975), novelleja  Erään virkanaisen lapinrakkaus, romaani (1976)  Pyhä Petronella, romaani (1976)  Ankara maa, romaani (1976)  Pikku Jounin tarina, nuortenkirja (1976)  Veren ikävä, romaani (1977)  Villihanhien suku, romaani (1978)  Tarina suuresta joesta (1979)  Minä aina kompuroin (1980), muistelmia  Satakielen syksy, romaani (1981)  Ristisiipi – Muistelmia ja mietteitä (1982)  Lohivene: Legenda, romaani (1983)
Palkinnot

Rovaniemen kaupungin taiteilijapalkinto 1965
Valtion kirjallisuuspalkinto 1977
Suomen Kirjailijaliiton tunnustuspalkinto 1983
Kirjallisuutta

Liksom, Rosa: Everstinna.  Helsinki:  Like, 2017.  ISBN 978-952-01-1656-9.
Outi Hytönen, Kairojen kosmopoliitti: Annikki Kariniemen elämä ja teot. Helsinki: Gummerus, 2023 Isbn 978-951-24-3287-5
Aiheesta muualla

Koppinen, Sari: Annikki Kariniemi – väkevä peräpohjalainen kirjailija ja radikaali luonnonsuojelija Naisten Ääni. Viitattu 30.4.2021.
Riitta Kontio, Annikki Kariniemi, Biografiasampo
Ensio Seppänen: Kirjailijatar Annikki Kariniemi. Aavasaksa, 1990.
Taistelu Näsilinnasta 1918

| Taistelu Näsilinnasta 1918 |
| --- | --- |
 Elokuvan mainosjuliste
Ohjaaja:  Claes Olsson
Käsikirjoittaja:  Robert Alftan Claes Olsson
Tuottaja:  Claes Olsson
Säveltäjä:  Yari
Kuvaaja:  Pertti Mutanen
Leikkaaja:  Oskar Franzen
Tuotantosuunnittelija:  Oskari Löytönen
Pukusuunnittelija:  Elina Vättö
Lavastaja:  Oskari Löytönen
Pääosat:  Nicke Lignell Petter Kevin Anton Häggblom Wilhelm Grotenfelt
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Kinoproduction
Levittäjä:  SF Film
Ensi-ilta:  23. maaliskuuta 2012
Kesto:  75 min
Alkuperäiskieli:  suomi ruotsi
Budjetti:  n. 800 000 euroa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Taistelu Näsilinnasta 1918 on Claes Olssonin draamadokumentti Tampereen taistelusta Suomen sisällissodassa. Elokuvan ensi-ilta oli 23. maaliskuuta 2012. Elokuvan ovat käsikirjoittaneet Robert Alftan ja Claes Olsson.
Elokuvan keskiössä on Erik Melinin johtama 212 miehen vahvuinen valkoisten komppania, joka onnistui 3. huhtikuuta 1918 ylittämään vaivihkaa Tammerkosken, ohittamaan punaisten puolustuslinjan ja etenemään keskikaupungin halki Näsikalliolle. Komppania valtasi punaisilta Näsilinnan rakennuksen ja piti sitä hallussaan päivän, kunnes joutui perääntymään yön turvin Näsijärven jään yli. Käsikirjoituksessa käytettiin lähes suoraan Konrad Vestlinin vuosina 1936–1937 tekemiä Melinin komppanian jäsenten haastatteluja.
Näsilinnan palatsi, jonka hallinnasta elokuvassa taistellaan. Kuva marraskuulta 2012.
Arvi Tienheimo

Arvi Alarik Tienheimo  (22. elokuuta 1896 Pori – 14. huhtikuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen päätoimittaja ja kunnallismies.
Henkilöhistoria

Arvi Tienheimon vanhemmat olivat kirjapainon johtaja Frans Anselm Tienheimo ja Anna Sofia Sillanpää ja puoliso vuodesta 1919 Lyyli Johanna Pylkkänen. Tienheimo toimi Mikkelin Sanomain toimitussihteerinä 1920–1925 ja päätoimittajana 1925–1928 ja 1930–1945 ja Länsi-Savon päätoimittajana vuodesta 1945. Oy Mikkelin Sanomain toimitusjohtaja Tienheimo oli 1929–1945. Hänellä oli myös runsaasti erilaisia luottamustoimia, Mikkelin kaupunginvaltuuston jäsen hän oli 1931–1933 ja 1939–1947, kaupunginhallituksen jäsen  1940 ja 1946–1947.
Julkaisuja

Mikkelin käsityöläisten- ja tehtailijainyhdistys 1875–1925, 1925
Mikkelin vapaaehtoinen palokunta 1879–1929, 1929
Mikkeli = St. Michel, 1940
Kertomus Suomen Punaisen Ristin Mikkelin läänin piirihallituksen toiminnasta vuonna 1941, 1942, Hilma Hilke, A. A. Tienheimo, Sanni Räsänen
Kuvakertomus Suur-Savon museosta: hetkinen suursavolaista elämää ja oloja menneinä aikoina valaisevien muistojen parissa, 1943
Mikkelin kansallisseuran vaiheita neljännesvuosisataiselta taipaleelta 1921–1945, 1945
Mikkelin läänin kotiteollisuusyhdistys 1908–1958, 1959
Mikkelin seudun muistomerkkien kerrontaa, 1966, Keijo Astala, Eero Mikkonen, Reino Niininen, A. A. Tienheimo
Svend Horn

| Svend Horn> Tanskan julkisten töiden ministeri (liikenneministeri) |
| --- | --- |
 Jens Otto Kragin II hallitus 28. marraskuuta 1966 – 2. helmikuuta 1968  
Edeltäjä:  Kai Lindberg
Seuraaja:  Ove Guldberg
Kansankäräjäedustaja
 1939–1973  
Henkilötiedot
Koko nimi:  Svend Aage Horn
Syntynyt: 11. maaliskuuta 1906 Flødstrup, Tanska
Kuollut: 9. lokakuuta 1992 (86 vuotta)
Tiedot
Puolue:  Sosiaalidemokraatit
Svend Aage Horn (11. maaliskuuta 1906 Flødstrup – 9. lokakuuta 1992) oli tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1939–1973 ja toimi Tanskan liikenneministerinä 1966–1968.
Aiheesta muualla

Svend Horn Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla (tanskaksi)
Asser Aromaa

Asser August Aromaa (28. joulukuuta 1911 Forssa – 4. huhtikuuta 1989 Lohja) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Aromaan vanhemmat olivat laitosmies Yrjö August Aromaa ja Jenny Matilda Wessman ja puolisot 1939–1969 Kaino Edit Ruoho ja vuodesta 1970 Elvi Lotta Marjatta Korkkinen, aiemmin Liuhto. Kriminologi Kauko Aromaa oli Asser Aromaan poika ensimmäisestä avioliitosta. Asser Aromaa tuli ylioppilaaksi Forssan yhteiskoulusta 1932 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1939. Puhelin- ja radiotekniikasta kiinnostunut Aromaa toimi jo opintojensa aikana ja valmistuttuaan Posti- ja lennätinhallituksessa, vaikka hän osallistui talvisotaan ja jatkosotaan.
Sodan jälkeen Aromaasta tuli Posti- ja lennätinhallituksen toimistoinsinööri ja vuonna 1945 heikkovirta- ja puhelintekniikan professori Jaarli Jauhiaisen assistentti. Radioteollisuus-yhtiöön Aromaa siirtyi teknilliseksi johtajaksi 1946, seuraavana vuonna hänestä tuli yrityksen toimitusjohtaja. Vuonna 1948 Aromaa nimitettiin  apulaisjohtajaksi Helvariin, jossa hänestä tuli toimitusjohtaja 1950. Mentyään 1954 Helvarista Pohjoismainen Sähkö -yhtiöön ensin Oulun konttorin johtajaksi ja sitten koneosaston hoitajaksi, Aromaa siirtyi 1957 Siemensin Suomen yhtiöön Siemens Sähköön heikkovirtaosaston päälliköksi, prokuristiksi, apulaisjohtajaksi ja vuodesta 1969 yhtiön toimitusjohtajaksi. Aromaa sai ansioistaan Teknillisen korkeakoulun kunniatohtorin arvon, teollisuusneuvos hänestä tuli 1969. Vuonna 1977 eläköitynyt Aromaa oli sotilasarvoltana reservin majuri (1968).
Ape De Martinez

Ape De Martinez (oik. Tapani Hämäläinen, s. 1962, nähty myös nimillä Tapani Anselm, Ape De Martini ja Eero Hämäläinen) on suomalainen laulaja. Hän vaikuttaa Oz-yhtyeessä. Hän laulaa myös Cartago-nimisessä yhtyeessä.
Svend Bergstein

| Svend Bergstein> Tanskan tutkimus- ja teknologiaministeri |
| --- | --- |
 Poul Nyrup Rasmussenin I hallitus 25. tammikuuta 1993 – 28. tammikuuta 1994  
Edeltäjä:  Bertel Haarder
Seuraaja:  Arne Oluf Andersen
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. heinäkuuta 1941 Kööpenhamina, Tanska
Kuollut: 8. maaliskuuta 2014 (72 vuotta)
Ammatti:  sotilas, poliitikko
Tiedot
Puolue:  Keskustademokraatit
Svend Bergstein (7. heinäkuuta 1941 Kööpenhamina – 8. maaliskuuta 2014) oli tanskalainen upseeri ja poliitikko. Hän toimi Tanskan tutkimus- ja teknologiaministerinä vuosina 1993–1994. Hänen sotilasarvonsa oli everstiluutnantti. Persianlahden sodan aikana hän oli usein televisiolähetyksissä asiantuntijana.
Aiheesta muualla

Svend Bergstein Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla (tanskaksi)
Syysvarpumittari

| Syysvarpumittari |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Mittarimaiset Geometroidea
Heimo::  Mittarit Geometridae
Alaheimo::  Kenttämittarit Larentiinae
Suku::  Dysstroma
Laji::  citratum
Kaksiosainen nimi
 Dysstroma citratum  (Linnaeus, 1761) 
Synonyymit
 Chloroclysta citratum  Dysstroma citrata 
Katso myös
   Syysvarpumittari Wikispeciesissä   Syysvarpumittari Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Syysvarpumittari (Dysstroma citratum) on erittäin yleinen loppukesän ja syksyn mittariperhoslaji. Suomessa se on eräs yksilömäärältään runsaimmista mittariperhosista.
Koko ja ulkonäkö

Ulkonäöltään jonkin verran vaihteleva, ruskean ja harmaankirjava mittarilaji. Etusiiven poikkiviirut ovat mustia ja erottuvat hyvin. Siiven keskisarka vaihtelee väriltään valkeasta harmaaseen. Keskipilkku on musta ja melko pieni. Ulompi poikkiviiru mutkittelee voimakkaasti, kaartuu siiven keskiosassa ulospäin ja muodostaa melko terävän, kaksihaaraisen mutkan. Keskisaran molemmin puolin siipi on leveälti ruskea. Aivan siiven kärkiosa ja tyvi ovat harmaat. Takasiivet ovat vaalean ruskehtavat, ulkoreunastaan tummemmat. Siiven poikki kulkevassa kaarijuovassa on terävä, ulospäin suuntautuva mutka. Siipiväli 27–32 mm.
Syysvarpumittari muistuttaa paljon muita Dysstroma-suvun lajeja, erityisesti kesävarpumittaria (Dysstroma truncatum), josta sen erottaa helpoimmin myöhäisemmän lentoajan perusteella.
Levinneisyys ja lentoaika

Syysvarpumittari on holarktinen laji, jonka levinneisyys kattaa Euroopan lisäksi Aasian keski- ja pohjoisosat Tiibetiin saakka. Lisäksi se esiintyy laajalti Pohjois-Amerikassa. Suomessa sitä tavataan koko maassa Inarin Lappia lukuun ottamatta. Perhoset aloittavat lentonsa heinäkuun lopulla ja lentoaika jatkuu lokakuulle asti. Huippu on elokuun keskivaiheilla.
Elinympäristö ja elintavat

Erittäin yleinen ja runsaslukuinen perhonen, joka kuuluu syksyn tavallisimpiin lajeihin. Sitä tavataan erilaisissa kulttuuriympäristöissä, mutta myös valoisissa metsissä sekä soiden ympäristöissä. Perhoset lentävät yöllä ja tulevat varsin hyvin sekä valolle että syötille. Ne myös käyvät etenkin maitohorsmien kukilla. Muna talvehtii.
Ravintokasvi

Toukka elää pääasiassa mustikalla (Vaccinium myrtillus) ja juolukalla (Vaccinium uliginosum), ainakin ulkomailla myös monilla muilla kasveilla.
Aiheesta muualla

Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
Vlindernet (hollanniksi)
Dysstroma citrata
Arvoitus (kirjasarja)

Arvoitus (engl. The Barney Mysteries) on englantilaisen Enid Blytonin nuortenkirjasarja.
Kirjat

Aution kartanon arvoitus (The Rocking­down Mystery, 1949)
Kiertävän tivolin arvoitus (The Rilloby Fair Mystery, 1950)
Kello­tornin arvoitus (The Ring O’Bells Mystery, 1951)
Salaisen sataman arvoitus (The Rubadub Mystery, 1952)
Lumisen laakson arvoitus (The Rat-a-Tat Mystery, 1956)
Vanhan maja­talon arvoitus (The Raga­muffin Mystery, 1959)
Soveltava etiikka

Eettinen naturalismi
Eettinen realismi
Emotivismi
Nihilismi
Sentimentalismi
Velvollisuusetiikka
Eettinen intuitionismi
Sopimusetiikka
Luonnonoikeus
Seurausetiikka
Hyve-etiikka
Bioetiikka · Lääketiede
Ympäristö · Sota
Liike-elämä · Tietokoneet
Yritysten yhteiskuntavastuu
Tilanne-etiikka
Deskriptiivinen etiikka
Moraali
Moraalipsykologia
Moraalirelativismi
Soveltava etiikka on filosofisen etiikan osa-alue, joka pyrkii soveltamaan ”teoreettista” etiikkaa, kuten utilitarismia, yhteiskuntasopimusteorioita tai velvollisuusetiikkaa, tosielämän ongelmiin. Soveltavaan etiikkaan kuuluvat muun muassa lääketieteen etiikka, ympäristöetiikka, sodan etiikka, tietokone-etiikka, liike-elämän etiikka ja yritysten yhteiskuntavastuu. Monet sovelletun etiikan kysymykset tulevat esille myös ihmisoikeuksista käytävissä keskusteluissa.
Yleistä

Sovellettua etiikkaa käytetään lakien, säädösten ja toimintatapojen määrittämiseen. Esimerkkejä sovelletun etiikan kysymyksistä ovat ”onko abortin ottaminen epämoraalista?”, ”onko eutanasia epämoraalista?”, ”onko positiivinen syrjintä oikein vai väärin?”, ”mitkä ovat ihmisoikeuksia, ja kuinka määritämme ne?” ja ”onko eläimillä myös oikeuksia?”
Ilman tällaisia kysymyksiä oikeuden, politiikan ja sovintomenettelyjen tasapainottaminen olisi paljon vaikeampaa, koska ihmisillä ei olisi yhteistä lähtökohtaa. Kaikki soveltavan etiikan kysymykset eivät kuitenkaan liity vain lakeihin ja politiikkaan. Esimerkiksi suhtautuminen kysymyksiin ”onko valehteleminen aina väärin?” ja ”jos ei, milloin se on sallittua?” määrittää kaikkia seuraelämän käyttäytymissääntöjä.
Rajat etiikan eri osa-alueiden metaetiikan, normatiivisen etiikan ja sovelletun etiikan välillä ovat joskus hämärät. Esimerkiksi jo mainittu abortti voidaan nähdä sovelletun etiikan alaisena kysymyksenä, koska se liittyy kiistanalaiseen toimintaan. Se voi kuitenkin riippua yleisemmistä normatiivisista periaatteista, kuten oikeudesta itsensä hallitsemiseen tai elämään, joita usein käytetään argumentteina aborttia koskevissa keskusteluissa. Kysymys abortista liittyy myös metaeettisiin kysymyksiin, kuten ”mistä oikeudet tulevat” ja ”millaisilla olennoilla on oikeuksia?”.
Sovelletun etiikan tulee onnistuakseen pystyä valottamaan teorioiden tiukasta soveltamisesta seuraavia ongelmia. Tiukasti periaatteisiin sidotut eettiset lähestymistavat johtavat usein sovelluksiin, jotka eivät ole universaalisti hyväksyttävissä. Esimerkiksi lääketieteen etiikassa tiukka velvollisuuseettinen lähestymistapa ei sallisi koskaan potilaalle valehtelemista tämän omaa tilaa koskien, kun taas utilitaristinen lähestymistapa voisia sallia sen, että lääkäri voi valehdella potilaalle, jos se on hyväksi tämän terveydelle. Tämä esimerkki osoittaa, että velvollisuuseetikko voi päätyä erilaiseen käytännön ratkaisuun kuin utilitaristi.
Sovelletun etiikan kysymykset saavat usein oikeudellisen tai poliittisen muodon, koska niitä tulkitaan normatiivisen etiikan kehyksissä. Eräitä esimerkkejä ovat YK:n Ihmisoikeuksien yleismaailmallinen julistus (1948) ja vihreiden puolueiden Global Greens Charter (2001).
Sovelletun etiikan suuntauksia > Kasuistiikka

Kasuistiikka eli tapauskohtainen etiikka on eräs moderni sovelluseettinen lähestymistapa. Se pyrkii tarjoamaan ratkaisun eri lähestymistapojen, kuten velvollisuusetiikan ja utilitaristisen etiikan, välisiin ristiriitoihin. Kasuistit, kuten Albert Jonsen ja Stephen Toulmin (The Abuse of Casuistry 1988), ovat haastaneet perinteiset sovelletun etiikan paradigmat. Kasuistiikka ei ota lähtökohdakseen ideologioita ja teoriaa, vaan kuhunkin yksittäistapaukseen liittyvät tosiseikat — sen sijaan, että soveltaisi teoriaa yksittäistapaukseen, kasuistit aloittavat yksittäistapauksesta ja kysyvät, mitä moraalisesti merkityksellisiä seikkoja (mukaan lukien sekä teoriat että käytäntö) tapauksessa tulisi ottaa huomioon. Jonsenin ja Toulminin mukaan tällainen lähestymistapa johtaa helpommin konsensuksen saavuttamiseen. Näin rabbi, katolinen pappi ja agnostikko voisivat jossakin yksitäistapauksessa päätyä samaan ratkaisuun, vaikkakin olisivat erimielisiä niistä syistä, jotka ovat saaneet heidät päätymään tähän ratkaisuun.
Sovellettu etiikka eri aloilla > Etiikka politiikassa ja taloustieteessä

Etiikan soveltaminen politiikassa, politiikan tutkimuksessa ja taloustieteessä on johtanut useisiin erilaisiin sovelletun etiikan aloihin liike-elämän etiikasta marxilaisuuteen. Suuret yritysskandaalit, kuten Enron-skandaali, ovat esimerkkejä etiikan ja talouselämän välisistä yhteyksistä. Eettiset kysymykset ovat korostuneet yritysten sisäisissä arvokeskusteluissa.
Etiikkaa on sovellettu yksilöiden roolien, perheen sisäisen rakenteen ja seksuaalisuuden tutkimiseen, mikä on johtanut muun muassa feministiseen etiikkaan. Etiikkaa on sovellettu sodan tutkimiseen, esimerkkinä oikeutetun sodan ajatus, mikä on johtanut sellaisiin näkökantoihin kuin pasifismi, militarismi ja väkivallattomuus. Bernard Crick on katsonut, että kaikki politiikka on vain sovellettua etiikkaa, ja että "poliittiset hyveet" olivat tarpeen kaikissa tapauksissa, joissa inhimillinen moraali ja edut törmäävät. Crickin motiivina oli suunnata politiikan alaa poispäin ideologioista ja kohti erimielisyyksien ratkaisemista.
Sovellettu etiikka eri aloilla > Ammattietiikka

Sovelletun etiikan alaisuuteen kuuluu useita osa-alueita, jotka tutkivat tiettyihin ammatteihin liittyviä eettisiä kysymyksiä, kuten lääketieteen etiikka, journalistietiikka ja insinöörietiikka. Teknologia-arviointi ja ympäristövaikutusten arviointi puolestaan selvittävät uusien tekniikoiden ja projektien vaikutusta luontoon ja yhteiskuntaan.
Jokainen ammattietiikan osa-alue luonnehtii ammattiin liittyviä yleisiä eettisiä kysymyksiä ja ongelmia, ja määrittää ammattikunnan vastuun yleisöä kohtaan. Tähän voivat liittyä muun muassa ihmiselämän suojeleminen, toiminnan rehellisyys, salassapitovelvollisuudet, jne.
Sovellettu etiikka eri aloilla > Ammattietiikka > Lääketiede

Lääketiede ja terveydenhuolto on merkittävimpiä etiikan sovellusaloja. Alan eettisiin kysymyksiin kuuluvat lääketieteellinen tutkimus, kuten rokote- yms. kokeet ihmisillä sekä eläinkokeet, eutanasia, abortti, jne.
Sovellettu etiikka eri aloilla > Ympäristöetiikka

Etiikkaa on sovellettu maapallon rajallisten luonnonvarojen käytön tutkimiseen. Tämä on johtanut ympäristöetiikan ja sosiaaliekologian tutkimiseen. Yleisenä suuntauksena on ollut ekologisen ja taloustieteellisen tutkimuksen yhdistäminen. Tuloksena ovat olleet muun muassa teoriat ekologisesta jalanjäljestä ja bioregionaalisesta autonomiasta. Tällaisiin ajatuksiin liittyy erilaisia poliittisia ja yhteiskunnallisia liikkeitä, kuten vihreä liike, syväekologia, ekofeminismi ja ekoanarkismi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Markkula Center for Applied Ethics at Santa Clara University (englanniksi)
W. Maurice Young Centre for Applied Ethics at the University of British Columbia (englanniksi)
Association for Practical and Professional Ethics at the University of Indiana (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Mitä on soveltava etiikka? Matti Häyry 1987
Aiheesta muualla > Julkaisuja

Ethics (Arkistoitu – Internet Archive) (vuodesta 1890)
The Journal of Ethics
Journal of Applied Philosophy (Arkistoitu – Internet Archive)
International Journal of Applied Philosophy (Arkistoitu – Internet Archive)
International Journal of Philosophical Practice (Arkistoitu – Internet Archive)
Aiheesta muualla > Artikkeleita

Hertzberg, Lars: Voiko etiikkaa soveltaa? Elämänsuunnitelma ja subjektiiviteetti. niin & näin 4/2000, 54–61.
Häyry, Matti: Soveltava filosofinen etiikka Suomessa. niin & näin 1/1999, 34–40.
Häyry, Matti: Soveltava etiikka arkimoraalin vivahteiden suojana. niin & näin 1/2001, 3–4.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Applied ethics
Käännös suomeksi
Sx

Sx tarkoittaa seuraavia:
ŝ, teknisten rajoitusten vuoksi kirjoitetaan esperantossa myös sx, latinalainen kirjain
Sint Maarten, ISO 3166-1 -koodi SX, valtio tai muu maantieteellinen alue
Skybus Airlines, IATA-koodi SX, lentoyhtiö.