stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Säteisliike

Tähden säteisliike (Rv) suhteessa liikkeen muihin komponentteihin.
Eksoplaneetta heiluttaa keskustähteään vetovoimallaan ja muuttaa tähden säteisliikettä, mikä saatetaan joskus havaita.
Säteisliike (myös säteittäisliike) on tähtitieteessä taivaankappaleen, yleensä tähden liikkeen komponentti, jonka suunta on joko Maata kohti tai siitä poispäin. Tällöin se on joko taivaankappaleen etääntymisnopeus tai lähestymisnopeus. Kun myös tähden ominaisliike tunnetaan, voidaan määrittää tähden todellisen liikkeen nopeus ja suunta avaruudessa.
Säteisnopeus mitataan spektrometrillä vertaamalla tähden spektriviivoja levossa olevan aineen spektriin. Tähden spektri muuttuu Doppler-ilmiön vaikutuksesta. Karkeasti sanoen voidaan tähden etääntymisen ajatella venyttävän valoaaltoja, lähestymisen painavan niitä ruttuun. Punaiset valoaallot ovat pidempiä kuin siniset.
Jos tähti etääntyy, ovat spektriviivat siirtyneet punasiirtymän vaikutuksesta nopeudesta riippuvaisen määrän kohti spektrin punaista päätä. Jos tähti puolestaan lähestyy Maassa olevaa havaitsijaa, siirtyvät spektriviivat vastaavasti kohti spektrin sinistä päätä.
Spektroskooppiset kaksoistähdet ovat kaksoistähtiä, jotka on havaittu epäsuorasti säteisnopeuden säännöllisen vaihtelun perusteella, komponenttien kiertäessä toisiaan. Tällöin näkymätön tähti heiluttaa vetovoimallaan näkyvää tähteä ja muuttelee näkyvän tähden säteisnopeutta niin, että näkymättömän tähden olemassaolo voidaan päätellä. Vaihtelut ovat tavallisesti useita kilometrejä sekunnissa. Säteisnopeuksista voidaan arvioida komponenttien massat sekä niiden kiertoratojen säde ja eksentrisyys. Samalla menetelmällä on myös mahdollista havaita eksoplaneettoja tiettyyn mittaustarkkuuden rajaan asti. Kaukana keskustähdestä oleva kevyt eksoplaneetta on mahdoton havaita säteisnopeusmittauksella. Tämä johtuu muun muassa tähden pinnan sykkimisen, aaltoilun ja kiehumisen vaikutuksesta säteisnopeusmittauksiin.
Sylvia Juutinen

Sylvia Juutinen (s. 1939) on suomalainen kirjailija.
Teoksia

Jatulintarha : kertomuksia. WSOY 1988
Palkinnot

J. H. Erkon palkinto 1988
Suojaava yhdennäköisyys

Suojaava yhdennäköisyys tarkoittaa sitä, että eläin sulautuu väriltään tai muodoltaan ympäristöön siten, että vihollinen ei huomaa tai pääse yllättämään sitä. Sen erikoistapaus on mimikry.
Suojajoukko

Suojajoukko oli Suomen puolustusvoimien osa vuodesta 1934 alkaen. Vuoden 1934 puolustusvoimien uudistuksessa puolustusvoimat jaettiin kahteen organisaatioon: Liikekannallepano-organisaatio ja sen yhdeksän sotilaslääniä huolehtivat sodan ajan joukkojen perustamisesta. Koulutus- ja suojajoukko-organisaatio taasen keskittyi koulutukseen ja nopeasti aloitettavaan puolustukseen.
Suojajohdin

Suojajohdin eli PE-johdin (engl. Protective Earth) on maadoitukseen käytetty johdin TN-S -järjestelmässä. Sen johdinväri on kelta-vihreä (raidallinen). Vanhemmissa asennuksissa on käytetty TN-C-järjestelmä, jossa nolla- ja suojajohdin olivat sama johdin ja maadoitus tapahtui ns. nollaamalla sähkölaitteen suojakosketin. Tähän asennustapaan liittyy kuitenkin turvallisuusongelmia, joten nykyään suoja- ja nollajohtimet ovat erilliset. Vanhoissa saneeratuissa taloissa esiintyy sekaisin molempia asennustapoja. Suojajohdinta ei saa käyttää muuhun tarkoitukseen kuin suojajohtimena, ei esimerkiksi nollajohtimena.
Kaikki rakennuksen suojajohtimet on yhdistetty kiinteistön sähköpääkeskuksen PE-kiskoon, ja sieltä pääpotentiaalintasauskiskon kautta maahan. Pääpotentiaalintasauskiskoon on yhdistetty myös kaikki talon metalliset putkistot ja muut yhtenäiset sähköä johtavat rakenteet, joten niiden potentiaali on maan potentiaali. Maadoituselektrodin tulisi sijaita sokkelin alla, jotta se ei vahingoittuisi esimerkiksi kaivutöiden seurauksena.
Suojajohtimen tehtävänä on vikatilanteessa johtaa virta maadoitetun laitteen rungosta maahan. Tällöin syntyy oikosulku ja sulake palaa tai vikavirtasuojakytkin katkaisee virran. Vaihe- ja suojajohtimien yhteisen resistanssin on oltava niin pieni, että virta katkeaa niin lyhyessä ajassa, ettei siitä ehdi aiheutua vaaraa.
Sun vain oon

| Sun vain oon Mirumaru |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1978
 Julkaistu: 1978
 Tyylilaji: Iskelmä
 Kesto: 40.04
 Levy-yhtiö: Scandia
Mirumaru muut julkaisut
| Mirumaru 1977 | Sun vain oon 1978 |   |
Sun vain oon on Mirumarun studioalbumi vuodelta 1978.
Kappaleet

Sun vain oon (U. O. Me) 3:08
Laulaen sateessa (Singin' In The Rain) 4:18
Tää me osataan (Parlez-Vous Francais?) 3:29
Annas olla 3:06
Sä hiiri oot (The Heat Is On) 3:43
Joskus on niin vaikeaa 2:39
Heivaa, veivaa (Help Me, Save Me) 2:51
Johnny Angel 3:03
Tytöt tarkkana siis 3:10
Figaro 2:56
ABC 3:09
Haavein (Darling) 5:10
Sylvia Hitchcock

Hitchcock Indianapolis 500 -ajoissa vuonna 1968
Sylvia Louise Hitchcock-Carson (31. tammikuuta 1946 Haverhill, Massachusetts, Yhdysvallat – 15. elokuuta 2015 Miami, Florida, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen malli. Hänet kruunattiin vuonna 1967 sekä Miss Alabama USAksi, Miss USAksi että Miss Universumiksi.
Elämänvaiheet

Hitchcock syntyi Haverhillissä, Massachuttsessa. Hän kasvoi Miamissa Floridassa kanafarmilla. Hitchcock opiskeli Alabaman yliopistossa, kunnes vuonna 1967 tuli valituksi Miss USAksi, ja päätti olla jatkamatta opintojaan enää sen jälkeen.
Vuonna 1970 hän meni naimisiin William Carsonin kanssa. He saivat kolme lasta ja seitsemän lapsenlasta.
Hitchcock asui Lake Walesissa, Floridassa kuolemaansa 15. elokuuta 2015 saakka.
Mallinura

Hitchcock oli kilpaillut aiemmin vain paikallisen tason kilpailuissa osallistuessaan Miss Alabama USA -kauneuskilpailuun. Hän voitti uimapukukierroksen ja valittiin 22. toukokuuta Miss USAksi. Heinäkuussa hänet kruunattiin Miss Universumiksi 1967 ensimmäisenä Miss USAna sitten Linda Bementin ja vuoden 1960.
Vuonna 1968 Hitchcock osallistui Indianapolis 500 -ajoon, joka pidettiin 30. toukokuuta.
Kun suurin julkisuus missikisoista oli ohi, hän yritti mallinuraa New Yorkissa, mutta pettyi kaupunkiin ja palasi Miamiin, jossa hän teki töitä televisioyhtiölle. Vuoden 1972 Miss Universum -kilpailussa Hitchcock toimi kilpailun yhtenä kahdestatoista tuomarista.
Susanna Niinistö-Sivuranta

Susanna Niinistö-Sivuranta (s. 1974) on suomalainen koulutus- ja järjestöjohtaja sekä sivistysvaikuttaja. Hän on toiminut Sivistysala ry eli Sivistan toimitusjohtajana tammikuusta 2024. Sitä ennen hän on työskennyllyt korkeakoulusektorilla muun muassa Helsingin yliopistossa koulutusasioiden kehitysjohtajana sekä Laurea-ammattikorkeakoulussa koulutuksesta vastaavana vararehtorina. Helsingin yliopistossa hän toimi myös Avoimen yliopiston johtajana vuosina 2018–2020. Työssään hän on suunnitellut ja johtanut korkeakoulutuksen strategista kehittämistä sekä vastannut operatiivisesti laajojen kokonaisuuksien toteutuksesta (muun muassa opiskelijavalinnat ja tutkinnonuudistus).
Niinistö-Sivuranta on julkaissut artikkeleita ja tekstejä koulutuksen kehittämisestä ja johtamisesta. Erityisosaamisalueita ovat pedagoginen osaaminen, digioppiminen, pedagoginen hyvinvointi sekä korkeakoulutuksen johtaminen. Hän on taustaltaan opettaja, valmistunut filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1999 ja väitellyt kasvatustieteiden tohtoriksi Tampereen yliopistosta vuonna 2013.
Urallaan Niinistö-Sivuranta on toiminut erilaisten hankkeiden ja organisaatioiden ohjausryhmissä, johtokunnissa ja hallituksissa. Näitä ovat muun muassa Korkeakoulujen yhteishanke Digivisio, valtionhallinnon eOppiva, YTHS:n Helsinki-Espoo terveyspalveluyksikön johtokunta, Unigrafian hallitus, HEI Schoolsin hallitus, Haus Oy:n hallitus ja HAUS Gollagen johtokunta sekä Helsingin seudun kesäyliopistosäätiön hallitus.
Sydney Penny

Sydney Penny (s. 7. elokuuta 1971 Nashville, Tennessee) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on naimisissa Robert Powersin kanssa.
Televisioura

Kohtalokas liitto – Georgia
Santa Barbara – B. J. Walker Lockridge
All My Children – Julia Santos Keefer
Okalinnut – Meggie Cleary (nuorempi)
Sunset Beach – Meg Cummings
Beverly Hills 90210 – Josie Oliver
Kauniit ja rohkeat – Samantha Kelly
Pale Rider/Kalpea ratsastaja USA 1985 - Megan Wheeler
The Magician’s Birthday

| The Magician's Birthday Uriah Heep |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Lansdowne Studios, Lontoo syyskuu–lokakuu 1972
 Julkaistu: marraskuussa 1972
 Formaatti: LP, CD
 Tuottaja(t): Gerry Bron
 Tyylilaji: hard rock, progressiivinen rock
 Kesto: 37.42
 Levy-yhtiö:  Bronze Records    Mercury Records
Muut kannet
   Expanded De-Luxe Edition
Listasijoitukset
  1. (2 viikkoa, marraskuu 1972)    5. (viikko 49/1972)    7. (1972)    10.     22. (16. joulukuuta 1972)    28. (joulukuu 1972)    31.
Uriah Heepin muut studioalbumit
| Demons and Wizards 1972 | The Magician's Birthday 1972 | Sweet Freedom 1973 |
The Magician's Birthday on brittiläisen rockyhtye Uriah Heepin viides albumi, joka julkaistiin marraskuussa 1972 yhtyeen ollessa suosionsa huipulla. Yhtyeen levytystahti oli tällöin huima; The Magician's Birthday oli jo toinen levy saman vuoden aikana, aikaisemmin oli ilmestynyt Demons and Wizards, ja myös edellisvuonna oli julkaistu kaksi studioalbumia. Demons and Wizardsin tavoin myös The Magician's Birthdayn usean kappaleen sanoitukset käsittelevät mystiikkaa ja fantasiaa.
Yleistä

Ääninäytteet
”The Magician's Birthday”- kappaleessa kuullaan kitaristi Boxin ja rumpali Kerslaken hyvän ja pahan taistelua kuvaava kitara-rummut -spektaakkeli.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Alun perin The Magician's Birthdaysta oli tarkoitus tulla Ken Hensleyn mukaan konseptialbumi ja albumin yli kymmenminuuttisen nimikappaleen, ”The Magician's Birthdayn”, piti olla konseptin ydin. Tätä mahdollisuutta ei yhtyeelle kuitenkaan annettu. Albumi jouduttiin myös työstämään kiireessä kansikuvaa myöten. Kannen työsti Roger Dean, ja se kuvastaa albumin nimikappaleen tapahtumia; hyvän ja pahan taistelua.
Brittilistalla levy nousi sijalle 28 ja Yhdysvalloissa sijalle 31, myyden siellä kultaa. Suomessa albumi oli Uriah Heepin kolmas perättäinen listaykkönen ja se säilyi kärjessä kaksi viikkoa.
Kuten yhtyeen kolmella edellisellä albumilla, myös tällä Ken Hensley on johtava säveltäjä; levyn kahdeksasta kappaleesta viisi on hänen omaa käsialaa. Avausraita ”Sunrise” lukeutuu yhtyeen klassikoihin. Euroopassa albumin singlejulkaisu oli kappale ”Spider Woman”, joka nousi Saksan liittotasavallassa listan sijalle 13. ”Sweet Lorraine” julkaistiin singlenä muutamissa Euroopan maissa ja Yhdysvalloissa, jossa se oli korkeimmillaan listan sijalla 91. Myös ”Blind Eye” (USA 97.) julkaistiin Yhdysvalloissa singlenä.
Kappaleet

A-puoli
Sunrise – 4.04 (säv. Ken Hensley)
Spider Woman – 2.25 (säv. David Byron/Mick Box/Lee Kerslake/Gary Thain)
Blind Eye – 3.33 (säv. Hensley)
Echoes in the Dark – 4.48 (säv. Hensley)
Rain – 3.59 (säv. Hensley)
B-puoli
Sweet Lorraine – 4.13 (säv. Box/Byron/Thain)
Tales – 4.09 (säv. Hensley)
The Magician's Birthday – 10.28 (säv. Hensley/Box/Kerslake)
Kappaleet > Expanded De-Luxe Edition -bonuskappaleet (Sanctuary 2003)

Crystal Ball – 4.08 (out-take, ennenjulkaisematon versio, säv. Gary Thain)
Silver White Man – 3.40 (out-take, ennenjulkaisematon versio laululla, säv. David Byron)
Proud Words – 3.24 (ennenjulkaisematon, säv. Ken Hensley)
Echoes in the Dark – 4.23 (ennenjulkaisematon editoitu versio, säv. Hensley)
Rain – 3.16 (editoitu versio, ennenjulkaisematon, säv. Hensley)
Happy Birthday – 4.44 (ennenjulkaisematon versio, säv. Hensley/Mick Box/Lee Kerslake)
Sunrise – 2.49 (ennenjulkaisematon singleversio, säv. Hensley)
Gary's Song – 4.35 (ennenjulkaisematon out-take, säv. Thain)
Silver White Man – 3.43 (instrumentaali, out-take, säv. Thain)
Kappaleet > Singlet

| Single | Ilmestymisaika | Lista- sijoitus | Levy-yhtiö | Kappaleet | Kuvaus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Spider Woman | 1972 |  | Bronze Records |  Spider Woman – 2.25 (säv. Byron/Box/Kerslake/Thain)   Sunrise – 4.04 (säv. Hensley) |  |

Tämän lisäksi kappale "Sunrise" julkaistiin singlenä Japanissa, "Sweet Lorraine" Yhdysvalloissa ja "Blind Eye" Yhdysvalloissa.
Kokoonpano

David Byron – laulu
Mick Box – kitara
Ken Hensley – kosketinsoittimet, kitara, Moog-syntetisaattori
Gary Thain – bassokitara
Lee Kerslake – rummut, lyömäsoittimet
Arvostelut

Allmusic () linkki
Robert Christgau (B-) linkki
Manor Motorsport

|  Manor Motorsport |
| --- | --- |

Päämaja:   Iso-Britannia
Perustettu:  1990
Tallipäällikkö:   John Booth
Nykyiset sarjat:  FIA WEC
Aikaisemmat sarjat:  GP3, F3 Euroseries, Auto GP, Aasian GP2, Formula Renault UK, Britannian F3
Tuloksia
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  Formula Renault UK 1999: Antônio Pizzonia 2000: Kimi Räikkönen 2003: Lewis Hamilton 2005: Oliver Jarvis Formula Renault UK Talvisarja 1999: Kimi Räikkönen 2006: Franck Mailleux Britannian F3 1999: Marc Hynes 2000: Antônio Pizzonia
Manor Motorsport on brittiläinen autourheilutalli. Tallin perusti vuonna 1990 entinen autourheilija John Booth. Manor tunnetaan erityisesti menestyksestään Formula Renault ja F3 Euroseries ja GP3-sarjoissa. Nykyään talli kilpailee FIA World Endurance Championship -sarjassa. Tallin pikkuformulatalleissa kuljettajina on toiminut monia entisiä ja nykyisiä Formula 1 -kuljettajia kuten Kimi Räikkönen, Lewis Hamilton, Antônio Pizzonia, Paul di Resta ja Lucas di Grassi.
Pikkuformulat

Talli on voittanut kuusi mestaruutta Formula Renault -sarjoissa vuosina 1999–2000, 2003 ja 2005–2006, ja kaksi Ison-Britannian F3-sarjan mestaruutta vuosina 1999 ja 2000. Talli on voittanut myös Formula 3 Masters -kilpailun vuonna 1999, Bahrainin Super Prix -kisan vuonna 2004 ja Macaon Grand Prix’n vuonna 2005. F3 Euroseries -sarjassa talli sijoittui toiseksi kausina 2006–2007. Vuonna 2010 talli osallistui uuteen GP3-sarjaan sijoittuen debyyttikaudellaan neljänneksi. Vuonna 2011 talli muutti nimensä Marussia Manor Racingiksi. Vuonna 2011 tallin kuljettajana ajoi muun muassa Matias Laine, joka ei kuitenkaan saavuttanut yhtään pistettä. Talli sijoittui sarjan kolmanneksi kolmella voitollaan. Vuonna 2012 talli otti Tio Ellinasin voimin kauden ainoat pisteet ja kauden ainoan voiton, joka sijoitti tallin loppupisteissä viidenneksi. Vuonna 2013 talli saavutti 129 pistettä ja kaksi voittoa sijoittuen jälleen viidenneksi. Vuonna 2014 talli saavutti kolme voittoa ja yhden paalupaikan Dean Stonemanin voimin. Talli vetäytyi sarjasta kesken kauden 2014 talousvaikeuksien takia.
Formula 1

Vuonna 2009 Manor ilmoitti osallistuvansa F1-sarjaan kaudeksi 2010. Talli nimettiin Virginiksi pääsponsorin mukaan. Vuonna 2011 talli sai uuden tukijan, venäläisen urheiluautovalmistajan Marussia Motorsin, joka muutti nimensä Marussia Virgin Racingiksi. Vuonna 2012 tallin nimeksi muuttui Marussia F1 Team. Vuonna 2014 talli ajautui kesken kauden talousvaikeuksiin ja joutui vetäytymään kauden kolmesta viimeisestä osakilpailusta. Myöhemmin talli ajautui konkurssiin ja lopetti toimintansa.
Vuonna 2015 Manor ryhtyi rakentamaan Marussian raunioille uutta autoa ja yritti saada osallistumislupaa kaudelle 2015. Myöhemmin talli hyväksyttiin mukaan alkavalle kaudelle ja talli pääsi osallistumaan kauden avauskilpailuun Australian GP:hen. Talli vahvisti heidän ensimmäisiksi kuljettajikseen Will Stevensin ja Roberto Merhin. Manorit eivät kuitenkaan päässeet ajamaan lainkaan ensimmäisen kilpailuviikonlopun aikana, ja tallilta jäi avauskilpailu kokonaan väliin. Kauden päätteeksi tallipäällikkö John Booth ja urheilujohtaja Graeme Lowdon lähtivät tallista, eikä F1:ssä jatkavalla Manor Racing -tallilla ole enää yhteyttä Manor Motorsportiin.
Vuonna 2017 Manorin F1-talli lopetti toimintansa, sillä tallille ei löytynyt ostajaa toiminnan jatkumiseksi.
FIA WEC

F1:n jälkeen Manor siirtyi FIA WEC -kestävyyssarjaan. Kaudella 2016 talli ajatti kahta LMP2-luokan Oreca-Nissan -autoa. Manor valitsi kuskeikseen muun muassa sen F1-tallissa ajaneet Will Stevensin ja Roberto Merhin.
GP3-tulokset > Kaudet numeroina

| Kausi | Talli | Kuljettajat | Kilpailut | Voitot | Paalu- paikat | Nopeimmat kierrokset | Pisteet | Sijoitus | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 | Manor Racing |  James Jakes | 12 | 0 | 0 | 0 | 21 | 8. | 4. |
| 2010 | Manor Racing |  Adrien Tambay | 4 | 1 | 0 | 0 | 6 | 20. | 4. |
| 2010 | Manor Racing |  Rio Haryanto | 16 | 1 | 0 | 0 | 27 | 5. | 4. |
| 2010 | Manor Racing |  Adrian Quaife-Hobbs | 16 | 0 | 0 | 0 | 10 | 15. | 4. |
| 2011 | Marussia Manor Racing |  Adrian Quaife-Hobbs | 16 | 1 | 2 | 1 | 36 | 5. | 3. |
| 2011 | Marussia Manor Racing |  Rio Haryanto | 16 | 2 | 0 | 1 | 31 | 7. | 3. |
| 2011 | Marussia Manor Racing |  Matias Laine | 16 | 0 | 0 | 0 | 0 | 31. | 3. |
| 2012 | Marussia Manor Racing |  Dmitri Suranovitš | 16 | 0 | 0 | 0 | 0 | 23. | 5. |
| 2012 | Marussia Manor Racing |  Fabiano Machado | 14 | 0 | 0 | 0 | 0 | 21. | 5. |
| 2012 | Marussia Manor Racing |  Tío Éllinas | 16 | 1 | 0 | 3 | 99 | 8. | 5. |
| 2013 | Marussia Manor Racing |  Tío Éllinas | 16 | 2 | 1 | 1 | 116 | 4. | 5. |
| 2013 | Marussia Manor Racing |  Ryan Cullen | 16 | 0 | 0 | 0 | 0 | 29. | 5. |
| 2013 | Marussia Manor Racing |  Dino Zamparelli | 15 | 0 | 0 | 0 | 13 | 18. | 5. |
| 2014 | Marussia Manor Racing |  Patrick Kujala | 14 | 0 | 0 | 0 | 22 | 14. | 6. |
| 2014 | Marussia Manor Racing |  Ryan Cullen | 14 | 0 | 0 | 0 | 0 | 25. | 6. |
| 2014 | Marussia Manor Racing |  Dean Stoneman | 14 | 3 | 0 | 1 | 163† | 2. | 6. |
† Sisältää muissa talleissa saavutetut pisteet.
Will Stevens Manorin ratissa Malesian harjoituksissa kaudella 2015.
Susanna Ojala

| Susanna Ojala> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. tammikuuta 1998 (ikä 26) Jalasjärvi
Kansalaisuus:   Suomi
Pesäpalloilija
Aktiivisena:  2017-
Ulkopelipaikka:  kakkosvahti
Seura:  Seinäjoen Maila-Jussit
Pelaajaura
Junioriseurat
2012-2017:  Jalasjärven Jalas
Ammattilaisjoukkueet
2018-:  Seinäjoen Maila-Jussit
Susanna Ojala (s. 20. tammikuuta 1998 Jalasjärvi) on suomalainen pesäpalloilija.
Ojala edustaa Superpesiksessä pelaavia Seinäjoen Maila-Jusseja. Hänen kasvattajaseuransa on Jalasjärven Jalas. Hän pelaa ulkokentällä kakkosvahtina. Ojala on pelannut 144 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt yhden kunnarin ja 25 tavallista juoksua, tuonut 34 juoksua ja kerännyt 221 kärkilyöntipistettä. Ojala on pelannut 22 Superpesiksen ylempien pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt yhden kunnarin ja neljä tavallista juoksua, tuonut viisi juoksua ja kerännyt 23 kärkilyöntipistettä. Kaikki uran tilastot päivitetty ennen kauden 2023 alkua.
Syvänmeren kalat

Syvänmeren kaloja.
Syvänmeren kalat ovat kaloja, jotka elävät syvällä vedessä, tyypillisesti yli 600 metrin syvyydessä ja jopa yli 8 000 metrissä. Niiden rakenne ja elintavat ovat sopeutuneet kovaan paineeseen, kylmyyteen ja ennen kaikkea pimeyteen. Paine 200 metrin syvyydessä, josta syvänmeren katsotaan alkavan, on noin 21 kertaa suurempi kuin normaali ilmanpaine merenpinnan tasolla. Esimerkkejä kovaan paineeseen sopeutuneista rakenteista ovat joustava luusto, hyvin vesipitoiset kudokset ja pieni tai olematon uimarakko.
Mesopelagisessa kerroksessa noin 200–1 000 metriä pinnan alapuolella on hämärää mutta ei täysin pimeää. Siellä eläville lajeille ovat tyypillisiä suuri suu, isot silmät ja pimeässä hohtavat elimet, joilla houkutellaan saalista tai parittelukumppaneita. Tämän ryhmän kaloihin kuuluvat sukasuut ja monet krottikalat.
Lähellä pohjaa elävillä lajeilla on puolestaan hyvin pienet silmät, suhteellisen pieni ja usein alaskääntynyt suu, eikä niillä ole valoelimiä. Heimoihin kuuluvat lestikalat (Macrouridae),  peikkokrotit (Ogcocephalidae) ja partanilkat (Ophidiidae).
Mesopelagisessa kerroksessa elää suuri määrä kaloja, ja pintakerroksen kalasaaliiden pienentyessä niiden käyttöä ravinnoksi on harkittu. Syvyyksissä kalastaminen on teknisesti vaikeaa, trooliverkot täytyy kehittää nykyistä vahvemmiksi ja kalojen pilaantuminen ennen satamaa voi olla ongelma. Lisäksi monien lajien rasva ei ole ihmisravinnoksi sopivaa. On harkittu myös näiden uusien saaliskalojen käyttöä kalankasvattamossa tutumpien lajien rehuksi.
Syvänveden kaloilla on rooli ilmastonmuutoksen ja merten rehevöitymisen torjunnassa. Ne vievät ravinteita pintakerroksista syvyyksiin. Esimerkiksi lyhtykalat käyvät öisin syömässä pinnan lähellä ja palaavat sitten taas syvyyksiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Syvänmeren kalat Wikimedia Commonsissa
Sydney Smith

| Sydney Smith |
| --- | --- |
 Sydney Smith
Henkilötiedot
Syntynyt: 1771
Kuollut: 1845 (73–74 vuotta)
Kansalaisuus:  Englanti
Ammatti:  kirjailija
Arvonimi: Reverend (käännä suomeksi)
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Sydney Smith (1771 Woodford, Essex, Englanti – 1845) oli englantilainen satiirikko ja poliitikko. Hän oli papillisissa tehtävissä vuodesta 1798 eri paikoissa, kunnes hänet 1831 nimitettiin kaniikiksi Lontoon St Paulin katedraaliin. Smith on tyylitaituri. Hänen merkittävyytensä perustuu poliittisiin lentokirjoituksiin, joissa hän nokkelasti osuvalla dialektiikalla puolustaa vapaamielisempään suuntaan tähtääviä uudistuksia. Hän julkaisi myös esimerkiksi saarnoja ja moraalifilosofian luentoja (pidetty 1804–1806, painettu 1850). Kootut kirjoitukset ilmestyivät 1843. Hänen tyttärensä lady Holland julkaisi hänen elämäkertansa 1855.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sydney Smith Wikimedia Commonsissa
Tampereen maantiede

Tammerkosken kansallismaisemaa.
Tampereella on maantieteellisesti monia pinnanmuodostelmia. Keskustan pohjoispuolella on Pirkanmaan suurin keskusjärvi Näsijärvi. Sen eteläpuolella on Pyhäjärvi, ja niiden välillä keskustan läpi padottuna virtaava Tammerkoski. Keskustassa on myös harjumaisemia, sillä Salpausselältä alkava harjujakso jatkuu Tampereella muun muassa Pyynikinharjuna. Tampere kuuluu havumetsävyöhykkeen eteläboreaaliseen alueeseen. Alueen yleisin metsätyyppi on mustikkaa ja kuusta kasvava tuorekangas, ja luonnontilaisessa metsässä yleisin puu kuusi. Mänty kasvaa runsaana siellä, missä kuusi ei viihdy. Luonnontilaisessa metsässä kasvaa myös lehtipuita. Tampereella on 11 luonnonsuojelulain nojalla rauhoitettua aluetta, niistä suurin on Teiskon Vattulan luonnonsuojelualue on Tampereen suurin. Tampereen tunnuslaji on linnuista västäräkki, eläimistä tummaverkkoperhonen ja kasveista orvokki.
Fyysinen maantiede

Tampereen kokonaispinta-ala on 689,59 km², josta maata on 524,89 km² ja vettä 164,70 km². Pohjoisimmat koordinaatit ovat 61°50′12″N, 023°51′20″E, eteläisimmät 61°25′39″N, 023°53′25″E, itäisimmät 61°37′38″N, 024°07′07″E, läntisimmät 61°32′00″N, 023°32′32″E. Tämän alueen maantieteellinen keskipiste sijaitsee Kämmenniemessä, Käälahden perukassa. Tampereen pinta-alasta 19,3 prosenttia (100,4 km²) on asemakaavoitettu.
Fyysinen maantiede > Kallioperä

Tampereen kallioperä muodostuu kiilleliuskeesta ja migmatiitista. Maakuntakivi taas on maailmalla harvinainen, mutta Pirkanmaalla yleisesti esiintyvä pallograniitti. Tampereen maaperä on moreenia ja kalliota sekä harjuissa ja reunamuodostumissa on soraa ja hiekkaa. Tampereen rakennuskiviesiintymät ovat monipuoliset. Perinteisen graniitin lisäksi löytyy runsaasti muun muassa kvartsidioriittia, tonaliittia, kiilleliusketta ja kiillegneissiä.