stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Social Burgerjoint
Historia

Tammikuussa 2017 Herkko Volanen ja MasterChef Suomi -kisan vuonna 2012 voittanut Mika Tuomonen perustivat  Helsingin Sörnäisiin Social Food Street Burgerjoint -hampurilaisravintolan. Marraskuussa 2017 Kotipizza Group osti enemmistöosuuden ravintolan liiketoiminnasta ja teki siitä ketjun. Suomen Kuvalehden haastattelun mukaan vetäjät, heidän hampurilaisensa ja etenkin ravintolan Mibrasa-puuhiiligrilli tekivät vaikutuksen Kotipizza Groupin toimitusjohtaja Tommi Tervaseen. Perustajat jatkoivat vähemmistöosakkaina ja ketjun ravintoloitsijoina .
Syksyllä 2018 ketjuun kuului kolme ravintolaa Helsingissä, ketjun neljäs ravintola sijaitsi Keravalla.
Huhtikuussa 2019 avattiin ravintola Haminaan ja toukokuussa Porvooseen. Ketjun seitsämäs ravintola avattiin Oulussa joulukuussa.
Vuonna 2021 ketjuun kuului yhdeksän ravintolaa Suomessa.
Tunnustuksia

Social Burgerjointin ”Korean Kimchi Burger” voitti syyskuussa 2018 European Street Food -kilpailussa parhaan burgerin tittelin. Se jakoi ykkössijan ruotsalaisen Matsas Matin kanssa. Berliinissä järjestetyssä kilpailussa oli osallistujia 16 maasta.
2019 keväällä Social Burgerjoint kapusi big seven travel - world best burger listan sijalle 28
Vuonna 2019 Social Burgerjointin Brookdale-burgeri voitti European Street Food -kilpailussa parhaan burgerin tittelin.
Ranskan lippu

Ranskan lippu (1794–1814, 1830–1848, 1848–1939, 1945–1974, 2020–).
Ranskan lipun vaaleansävyinen versio (1974–2020).
Ranskan lippu eli Trikolori (ransk. Tricolore) on Ranskan tasavallan kansallistunnus, josta säädetään maan perustuslain toisessa artiklassa. Lipussa on kolme saman levyistä pystypalkkia (sininen, valkoinen ja punainen, josta nimitys trikolori eli kolmivärinen). Lipun värien sanotaan kuvaavan Ranskan suuren vallankumouksen ihanteita vapautta, tasa-arvoa ja veljeyttä. Lipun suhteet ovat 2:3.
Lipun syntyvaiheet

Kesäkuussa 1789 markiisi Gilbert du Motier de Lafayette loi kolmivärisen kokardin. Kokardin värit, sininen; valkoinen ja punainen, olivat olleet jo kauan käytössä Ranskassa. Sininen lippu oli liehunut jo Kaarle Suuren ajoista alkaen, ja se muistutti Pyhän Martinuksen kaavusta, jonka hän antoi köyhälle. Valkoinen oli kuninkaallisen lipun ja merenkulun viirin värinä vuodesta 1638 vuoteen 1790. Se oli sittemmin myös kuninkaallisen armeijan lipun värinä vuosina 1814–1839. Hugo Capet’n ja hänen jälkeläistensä hallinnon aikana lippuna toimi Saint Denis’n basilikan punainen Oriflamme, valtakunnan suojelija ja kuninkaan henkilökohtainen lippu.lähde?
Henrik IV (hallitsijana 1589–1610) suositteli kolme väriä (sininen, valkoinen ja punainen) Alankomaiden suurlähettiläille, jotka sitten sen pohjalta toteuttivat oman lippunsa. Ranskalainen vartiokaarti oli omaksunut nämä kolme väriä univormujensa ja rykmenttinsä yhtäläisiksi tunnuksiksi. Nämä tunnukset kaartilla säilyivät, kun se vallankumouksen jälkeen muutti nimensä Ranskan kansalliskaartiksi.lähde?
Ranskan suuren vallankumouksen aikana Pariisin taistelijat pitivät näkyvissä sinistä ja punaista kokardia, jotka olivat kaupungin tunnusvärit. Muutama päivä Bastiljin valtauksen jälkeen Lafayette sai ajatuksen kuninkaallisen symbolivärin, valkoisen, liittämisestä pariisilaisten kokardiin. Uusi kokardi sai heti melkoisen suosion. Saattaa olla, että Yhdysvaltain vapauden puolesta taistelemassa ollut Lafayette näki tuossa kolmen värin yhdistelmässä yhtymäkohdan Yhdysvaltain kokardiin. Asetelma ”sininen kiinni tangossa, valkoinen keskellä ja punainen liehumassa” hyväksyttiin asetuksella 15. helmikuuta 1794, ja se astui voimaan 20. toukokuuta 1794. Näin haluttiin välttää sekasortoa meritaisteluissa, sillä merisotilaat olivat ryhtyneet kapinaan, ja he taistelivat vielä vanhan valkoisen kuninkaallisen laivaston lipun alla. Maa-armeija oli vuodesta 1791 ja Kansalliskaarti vuodesta 1789 (jolloin Pariisin korttelit valmistivat heille lipun) kantanut kolmiväristä lippua erilaisin yhdistelmin.lähde?
Napoleonin joukot kantoivat Arcolen sillan taistelussa valkoista lippua, johon oli keskelle sijoitettu kultainen liktoreiden vitsakimppu ja jonka kulmaukset olivat siniset ja punaiset. Tämä vaihtelu lipun muodossa on ollut tyypillistä Ranskan lipun traditiolle. Se on nähtävissä aina alkuajoista lähtien, sillä kokardin värit eivät olleet välttämässä aina samassa järjestyksessä.lähde?
Historia

Restauraatio palautti valkoisen lipun vuonna 1814, mutta heinäkuun monarkia poisti sen uudelleen käytöstä 1830. Trikolori palautettiin tällöin uudelleen käyttöön. Ludvig Filip I oli itse taistellut Valmys’n ja Jemmapesin taisteluissa. Hän koristi lipputangon kukolla. Vuoden 1848 vallankumous pohti hetken jo punaisen lipun käyttöönottoa, saman, jota Kansalliskaarti käytti lippunaan, kun käyttöön otettiin sotalaki, joka oli vallankumouksen uusia keksintöjä. Punalippua käytettiin virallisessa tehtävässä 17. heinäkuuta 1791, kun Kansalliskaarti avasi tulen Marskentälle kokoontuneita mielenosoittajia vastaan.lähde?
Punainen lippu on usein ollut sorretun ja kapinaan nousseen kansakunnan symboli, jonka se on ottanut omaksi tunnuksekseen. Näin oli Pariisin kommuunin laita vuonna 1871, ja näin tehtiin myös Venäjän vallankumouksen aikana vuonna 1917. Kuitenkin esimerkiksi runoilija Alphonse de Lamartine piti Pariisin kaupungintalon eteen kokoontuneelle väkijoukolle puolustuspuheen trikolorille. Hän argumentoi, että ”lippu oli tehnyt matkan maailman ympäri tasavallan ja keisarikunnan kanssa, kun sitä vastoin punalippu ei ole kuin kierinyt Marskentällä kansakunnan veressä”. Lipputangon päistä poistettiin kukot, ja ne korvattiin keihäänkärjillä, jotka siinä ovat olleet käytössä siitä lähtien.lähde?
Vuonna 1873 kuningasvallan palauttaminen epäonnistui, sillä legitimistien ehdokas valtaistuimelle, Artois’n Henrik (1820–1883), ei hyväksynyt trikolori-lippua. Hän halusi sen sijaan ancien régimen vanhan lipun palautettavan valtakunnan lipuksi. Vendéen maakunnassa, joka oli kuninkaallisten legitimistien vankimman kannatuksen aluetta, oli odotettava aina vuoteen 1916 asti, ennen kuin trikolori-lippu hyväksyttiin kirkollisten rakennusten lipuksi.lähde?
Toisen maailmansodan aikaan Vichyn Ranskan päämies, marsalkka Philippe Pétain teetti trikolorin valkoiseen osaan ristissä olevat marsalkan sauvat. Vapaan Ranskan johtaja, kenraali Charles de Gaulle puolestaan valmistutti valkoiseen osaan punaisen Lothringenin ristin.lähde?
Mittasuhteet ja värit

Trikolorin kolme pystypalkkia olivat pitkään eri levyiset (Pariisin lipun pystypalkit olivat eri levyiset, ja käytäntö säilyi vallankumouksen ajan lipussa). Myös värien järjestys vaihteli: joskus punainen puoli oli tankoa vasten, joskus sininen. Nykyinen malli määräytyi, kun Napoleon antoi siitä asetuksen: kaikkien kolmen pystypalkin tulee olla saman levyiset, ja tangon pitää olla aina vasten sinisen väristä lipun osaa.lähde?
Lipun värit on määritelty lainsäädännössä, mutta käytäntö on vaihdellut virallistenkin lippujen osalta. Aiemmin käytössä ollut tummempi sininen, jota monet pitivät liian sotaisana,lähde? korvattiin Valéry Giscard d’Estaingin aikana selkeästi vaaleammalla sinisen sävyllä, jotta se sopisi paremmin yhteen Euroopan lipun, nykyisen Euroopan unionin lipun, kanssa. Presidentti Emmanuel Macron otti vuonna 2020 käyttöön tummemman sinisen, laivastonsinisen, joka on ollut käytössä aiemmin Ranskan vallankumouksen symbolina.
Lipun värit määritellään siten, että sininen on Pantone Reflex Blue eli RGB (0,85,164) eli CMYK (100,70,0,5), ja punainen Pantone Red 032 eli RGB (239,65,53) eli CMYK (0,90,86,0). Nykyisin trikolorin tulee olla 50 prosenttia leveämpi kuin sen on korkea (eli suhdeluku 2:3), ja kaikkien kolmen pystypalkin tulee olla saman levyisiä. Seremoniallinen lippu on neliön muotoinen, mutta senkin kolme pystypalkkia ovat saman levyiset.lähde?
Merenkulku

Merellä, ranskalaisilla kauppa- ja sota-aluksilla, käytetään kansallisuuden tunnuksena hivenen erilaista kansallislippua. Trikolorin mittasuhteet ovat muutoin samat, mutta kolmen pystypalkin jako tapahtuu suhteessa 30:33:37. Näin lipun liehuessa syntyy vaikutelma, että kolme pystysuuntaista osaa olisivat keskenään saman kokoisia. Tätä samaa optista korjausta lipuissaan käyttävät muun muassa Skandinavian maat ja Suomi, joiden risti on siirretty keskustasta tankoon päin.lähde?
Vapauden symboli

Lukuisat kansakunnat, esimerkiksi Ranskan entiset siirtomaat Afrikassa ovat omaksuneet lippunsa malliksi vertikaalisen trikolorin. Aiempi normi oli jakaa lippu osiin horisontaalisesti. Näin halutaan kansakunnan symbolin todistavan sen uskosta ”vapauteen”.lähde?
Vuonna 1830 Alankomaista itsenäistynyt Belgia omaksui ja hyväksyi lipun, jossa on kolme eriväristä pystypalkkia.lähde?
Irlannin vapaavaltio omaksui trikolorin lippumallikseen heti perustamisensa (1920) jälkeen. Sen jälkeen lippu virallistettiin lainsäädännöllä joulukuussa 1939. Nykyinen lippu on samassa muodossa kuin missä sitä käytettiin ensimmäisen kerran vuonna 1848 Nuori Irlanti -liikkeen yhteydessä.lähde?
Italian niemimaalla on tunnettu trikolorilippu vuodesta 1787 lähtien. Cispadaaninen tasavalta julistettiin 7. tammikuuta tuona vuonna, ja se säilytti lippunsa vuoteen 1802 saakka. Napoleon vaikutti voimakkaasti lipun valintaan, ja hän halusi korvata sinisen värin vihreällä, joka oli punaisen vastaväri ja samalla tulevan keisarikunnan tunnusväri. Lipusta tuli Italian kuningaskunnan virallinen lippu vuonna 1861.lähde?
Norja on omaksunut lippuunsa kolme trikolorin väriä tunnustuksena Ranskan vallankumoukselle ja omalle itsenäisyydelleen.lähde?
Trikolori on vuodesta 1848 lähtien ollut Romanian kansallinen symboli. Romanian itsenäistyttyä trikolorin valkoinen väri korvattiin keltaisella, ja siitä on sittemmin tullut Romanian kansallislippu.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ranskan lippu Wikimedia Commonsissa
Cyberflag : Ranskan lippu (ranskaksi)
Trikolorin historiaa (ranskaksi)
Viides tasavalta ja trikolori (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Euroopan liput
| --- | --- |
Valtiot:  Alankomaat  Albania  Andorra  Azerbaidžan  Armenia  Belgia  Bosnia ja Hertsegovina  Bulgaria  Espanja  Georgia  Islanti  Irlanti  Italia  Itävalta  Kroatia  Kreikka  Kypros  Latvia  Liechtenstein  Liettua  Luxemburg  Malta  Moldova  Monaco  Montenegro  Norja  Pohjois-Makedonia  Portugali  Puola  Ranska  Romania  Ruotsi  Saksa  San Marino  Serbia  Slovakia  Slovenia  Suomi  Sveitsi  Tanska  Tšekki  Turkki  Ukraina  Unkari  Yhdistynyt kuningaskunta Englanti  Skotlanti  Wales  Valko-Venäjä  Vatikaanivaltio  Venäjä  Viro 
Itsehallintoalueet:  Ahvenanmaa  Färsaaret  Gibraltar  Guernsey  Jersey  Mansaari 
Tunnustamattomat valtiot:  Abhasia  Artsakh  Kosovo  Transnistria  Pohjois-Kypros 
Eugène Delacroix, Vapaus johtaa kansaa, 1830.
Vapaan Ranskan lippu (1940–1944).
Merenkulussa käytetty lippu. Sen suhteet ovat: 30/33/37.
Eulerin–Mascheronin vakio

Eulerin–Mascheronin vakio on matemaattinen vakio, jota käytetään pääosin lukuteoriassa. Se määritellään harmonisen sarjan ja luonnollisen logaritmin erotuksen raja-arvona:
Vakiota merkitään yleensä pienellä kreikkalaisella kirjaimella γ (gamma), ja sen likiarvo 20 desimaalin tarkkuudella on 0,57721566490153286061. Ei tiedetä, onko γ rationaali- vai irrationaaliluku. Vakiota kutsutaan myös joskus Eulerin vakioksi, mutta sitä ei pidä sekoittaa e:n, joka tunnetaan paremmin Neperin lukuna, kanssa.
Eulerin–Mascheronin vakio esiintyy muun muassa gammafunktion tulokaavassa, luonnollisen logaritmin Laplacen muunnoksessa, Eulerin φ-funktion epäyhtälössä ja osana Meisselin–Mertensin vakiota.
Historiaa

Eulerin–Mascheronin vakion määritteli ensimmäisenä sveitsiläinen matemaatikko Leonhard Euler paperissaan De Progressionibus harmonicis observationes vuonna 1735. Euler käytti vakiolle merkintöjä C ja O ja laski sen arvon viiden desimaalin tarkkuudella. Vuonna 1781 hän oli laskenut vakion 15 desimaalin tarkkuudella.
Vuonna 1790 italialainen matemaatikko Lorenzo Mascheroni esitti vakiolle merkinnän A ja esitti sen arvon 31 desimaalin tarkkuudella, tosin desimaalit 20:nnestä eteenpäin osoittautuivat virheellisiksi. Mascheroni ei koskaan käyttänyt merkintää γ. Vakiolla on yhteys gammafunktioon.selvennä
Joulukuussa 2006 opiskelija Alexander J. Yee laski Eulerin–Mascheronin vakion 116 580 040 desimaalin tarkkuudella.
Integraaleja

Hieman monimutkaisempia integraaleja:
Kaksoisintegraali gammalle on
Vertaa
Catalan löysi integraalin
Äärettömiä sarjoja

Euler todisti kaavan
Toinen kaava on
Giovanni Vacca on todistanut kaavat
Toinen kaava on
Pökkelökehrääjät

| Pökkelökehrääjät |
| --- | --- |
 Väliamerikanpökkelökehrääjä (Nyctibius jamaicensis)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kehrääjälinnut Caprimulgiformes
Heimo::  Pökkelökehrääjät Nyctibiidae  Chenu & des Murs, 1851
Suku::  Pökkelökehrääjät Nyctibius
Katso myös
   Pökkelökehrääjät Wikispeciesissä   Pökkelökehrääjät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pökkelökehrääjät (Nyctibiidae) on kehrääjälintujen lahkoon kuuluva heimo. Siihen kuuluu vain yksi suku, Nyctibius.
Tuntomerkit

Pökkelökehrääjät ovat keskikokoisia yöaktiivisia lintuja. Niillä on suuri pää, pieni ruumis, pitkät siivet ja pyrstö ja hyvin lyhyet jalat.
Levinneisyys

Pökkelökehrääjiä elää Keski- ja Etelä-Amerikassa.
Lajit

Heimoon kuuluu seitsemän lajia:
Isopökkelökehrääjä (Nyctibius grandis)
Pyrstöpökkelökehrääjä (Nyctibius aethereus)
Väliamerikanpökkelökehrääjä (Nyctibius jamaicensis)
Harmaapökkelökehrääjä (Nyctibius griseus)
Andienpökkelökehrääjä (Nyctibius maculosus)
Valkopökkelökehrääjä (Nyctibius leucopterus)
Ruskopökkelökehrääjä (Nyctibius bracteatus)
William Tanner

Karl William Tanner (sukunimi vuoteen 1904 Tarvainen, 17. toukokuuta 1884 Kuopio – 1940 jälkeen Neuvostoliitto) oli suomalainen mekaanikko, Suomen Ammattijärjestön luennoitsija ja sosialistisen työväen ja pienviljelijäin eduskuntaryhmän kansanedustaja.
Tannerin vanhemmat olivat postiljooni Albin Tarvainen ja Kristina Elisabet Räsänen. Hän kävi kansakoulun ja työskenteli mekaanikkona Suomessa, Kanadassa, Yhdysvalloissa ja Neuvostoliitossa. Tanner erotettiin valtionrautateiden koneosastolta 1910 ja hän oli eri maissa yhteensä 13 eri vankilassa. Hänet tuomittiin Yhdysvalloissa vuonna 1918 vakoilulain rikkomisesta 5 vuodeksi vankeuteen ja karkotettiin maasta 1922 armahduksen jälkeen. Tanner siirtyi ensin Neuvostoliittoon ja sieltä 1923 Suomeen.
Suomessa Tanner toimi Suomen ammattijärjestön luennoitsijana vuodesta 1925 ja oli valtiollisten vankien huoltoyhdistyksen järjestäjänä 1927. Hän oli sosialistisen työväen ja pienviljelijäin eduskuntaryhmän kansanedustajana 1927–1930 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Tanner palasi Neuvostoliittoon 1930 ja siellä hän oli Kominternin palveluksessa ja vuonna 1935 hän toimi Lenin-koulun luennoitsijana ja Kalininin kellotehtaan johtajana.
Tanner vangittiin vuonna 1935 ja tuomittiin ”vastavallankumouksellisesta toiminnasta” viiden vuoden vankeusrangaistukseen. Hän kärsi tuomiotaan Vienanmeren–Itämeren kanavan vankileirillä, josta hänet siirrettiin vuonna 1937 Komin tasavallan Uhtižemlagille. Tanner vapautettiin vuonna 1940. Hänen maineensa palautettiin vuonna 1957.
Rauskut

| Rauskut |
| --- | --- |
 Paholaisrausku (Manta birostris)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Rustokalat Chondrichthyes
Alaluokka::  Euselachii
Osaluokka::  Leveäsuiset Elasmobranchii
Lohko::  Rauskut Batomorphi  Cappetta, 1980
Synonyymit
 Batoidea 
Alaryhmät
 Katso teksti 
Katso myös
   Rauskut Wikispeciesissä   Rauskut Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rauskut (Batomorphi) on leveäsuisiin kuuluva litteäruumiisten rustokalojen lohko. Rauskuilla on leveät rintaevät, joita aaltomaisesti liikuttaen ne uivat. Suu ja kidusaukot ovat ruumiin alapinnalla. Rauskut elävät lähellä pohjaa ja vaanivat saalista pohjaliejussa maaten.
Rauskut on perinteisesti luokiteltu toiseksi nykyisten leveäsuisten kalojen osaluokan kahdesta lohkosta, haiden rinnalle. Tämä on ollut kiistanalaista, kun morfologian perusteella rauskut näyttävät pikemmin sijoittuvan yhdeksi alaryhmäksi haiden joukkoon. Joka tapauksessa tässä käsitelty rauskujen ryhmä (Batomorphi) muodostaa yhtenäisen luonnollisen ryhmän. Se jaetaan nykyisin neljään lahkoon, joissa on 17 heimoa ja noin 540 lajia.
Lahkoista vanhin on sähkörauskukalat, jonka  edustajat lamauttavat saaliinsa sähköiskuilla; lahkossa on monia sokeita lajeja. Saharauskukaloilla on litteä hammaslaitainen kuonolauta.
Suurin rauskulaji on rauhallinen planktonia syövä paholaisrausku.
Piikkirauskulla  on terävä, myrkyllinen väkänen pyrstön päässä.
Rauskun vatsapuoli, jossa näkyy selvästi suu ja viisi paria kidusrakoja. Kaksi ylintä ovat hengitysaukot. Rauskun silmät ovat ”selkäpuolella”.
Luokittelu

Lohko: Rauskut (Batomorphi)
Lahko: Suurrauskut (Myliobatiformes)
Alalahko: Platyrhinoidei
Heimo: Lapiorauskut (Platyrhinidae)
Alalahko: Myliobatoidei
Heimo: Keihäsrauskut (Dasyatidae)
Heimo: Perhosrauskut (Gymnuridae)
Heimo: Nokkarauskut (Hexatrygonidae)
Heimo: Kotkarauskut (Myliobatidae)
Heimo: Syvännerauskut (Plesiobatidae)
Heimo: Jokirauskut (Potamotrygonidae)
Heimo: Kiekkorauskut (Urolophidae)
Heimo: Pyörörauskut (Urotrygonidae)
Heimo: Pannurauskut Zanobatidae
Lahko: Rauskukalat (Rajiformes)
Heimo: †Cyclobatidae
Heimo: Rauskut (Rajidae)
Lahko: Saharauskukalat (Pristiformes)
Heimo: Saharauskut (Pristidae)
Heimo: †Ptychotrygonidae
Heimo: Kiilarauskut (Rhinidae)
Heimo: Kitararauskut (Rhinobatidae)
Heimo: Rhynchobatidae
Heimo: †Sclerorhynchidae
Lahko: Sähkörauskukalat (Torpediniformes)
Heimo: †Archaeobatidae
Heimo: Pyörösähkörauskut (Narcinidae)
Heimo: Sähkörauskut (Torpedinidae)
Carl Gustaf Malmström

| Carl Gustaf Malmström |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. marraskuuta 1822 Tysslinge, Ruotsi
Kuollut: 12. syyskuuta 1912 (89 vuotta) Danderyd, Ruotsi
Koulutus ja ura
Instituutti:  Uppsalan yliopisto
Tutkimusalue:  historia
Carl Gustaf Malmström (2. marraskuuta 1822 Tysslinge – 12. syyskuuta 1912 Danderyd) oli ruotsalainen historioitsija, joka toimi Uppsalan yliopiston professorina vuosina 1877–1882 ja Ruotsin opetus- ja kirkkoministerinä 1878–1880. Malmström johti Ruotsin valtionarkistoa vuosina 1882–1887. Hänet valittiin Ruotsin akatemian jäseneksi vuonna 1878. Historioitsijana Malmströmin päätyö oli Sveriges politiska historia från k. Carl XII:s död till statshvälfningen 1772, joka käsitteli 1700-luvun säätyvallan aikaa Ruotsissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Carl Gustaf Malmström Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Hans Magnus Melin | Ruotsin akatemia, tuoli 3 1878–1912 | Seuraaja: Henrik Schück |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Vatikaani 
Muut:  IdRef
Toledo (Belize)

| Toledo Toledo District |
| --- | --- |

 Sijainti
 Koordinaatit: 16°20′0″N, 88°45′0″W 
Valtio:  Belize
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Punta Gorda (5 438 as., 2022)
Pinta-ala:  4 413 km²
Väkiluku (2022)  ():  37 124
HDI (2022):  0,711
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  BZ-TOL
Toledo on yksi kuudesta Belizen hallintoalueesta. Se sijaitsee Etelä-Belizessä. Alueen pinta-ala on 4 413 km². Asukasluku oli 37 124 (VL2022). Yli puolet väestöstä on mayoja, mikä ilmenee myös alueen kultturellisissa piirteissä.
Toledon alue on maaseutuvoittoinen, sillä väestöstä asui  maaseudulla &&&&&&&&&&&&&085.040000085,4 prosenttia. Kaupunkilaiset ovat keskittyneet alueen hallinnolliseen keskukseen, Punta Gordan kaupunkiin (5 438 as., VL2022).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Toledo (Belize) Wikimedia Commonsissa
Fredrik Cederborgh

| Fredrik Cederborgh |
| --- | --- |
 Fredrik Cederborgh
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. kesäkuuta 1784 Lindesberg, Ruotsi
Kuollut: 19. tammikuuta 1835 (50 vuotta) Lindesberg, Ruotsi
Kansalaisuus:  Ruotsi
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ruotsi
Tuotannon kieli: ruotsi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Fredrik Cederborgh (17. kesäkuuta 1784 Lindesberg − 19. tammikuuta 1835 Lindesberg) oli ruotsalainen kirjailija. Hän toimi joitakin vuosia valtion virassa, asui sitten jonkin aikaa maaseudulla, julkaisi Tukholmassa aikakauskirjaa Anmärkaren (1816−1823) ja asui myöhemmin omistamallaan rautatehtaalla. Hän on julkaissut joukon enimmäkseen humoristisia romaaneja, joista tunnetuimmat ovat Uno von Trasenberg (1809−1819), Ottar Tralling (1810−1818) ja Nàgot litet om grefve Jacques Pancraoe von Himmel och Jord (1818). Kootut teokset ilmestyivät 1834 nimellä Ungdoms tidsfördrif.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fredrik Cederborgh Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Rajakalloiset

| Rajakalloiset |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Dinosauria
Ylälahko::  Dinosaurukset Dinosauria
Lahko::  Linnunlantioiset Ornitschia
Alalahko::  Cerapoda
Osalahko::  Marginocephalia  Sereno, 1986
Katso myös
   Rajakalloiset Wikispeciesissä   Rajakalloiset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rajakalloiset (Marginocephalia) oli dinosauruskladi, joka sisälsi linnunlantioisia kasvinsyöjädinosauruksia. Marginocephalia jaettiin kahteen pääryhmään, jotka olivat Ceratopsia ja Pachycephalosauria. Ne kehittyivät jurakauden keskivaiheen lopulla, mutta olivat enemmän yleisiä liitukaudella.
Kuvaus > Ceratopsia

Ceratopsia ryhmään kuuluneet lajit tunnettiin niiden sarvista ja kaulureista. Yleensä sarvia oli kolme kappaletta, kaksi silmien yläpuolella ja yksi nenässä, mutta näin ei ollut kaikki lajeilla. Sarvia käytettiin enimmäkseen puolustautumisessa ja lajikumppanien houkuttelemisessa. Kaikilla sarvinaamoilla oli myös vahva, papukaijamainen nokka. Suurin osa lajeista on löydetty Länsi-Amerikasta. Suurin osa lajeista oli myös laumaeläimiä.
Kuvaus > Pachycephalosauria

Pachycephalosauria ryhmän dinosaurukset erotti niiden paksuista kalloista, jotka muodostivat kuvun lajien pään päälle. Yleensä vartalon takaosassa sijaitsi pieni harjanne ja pienet luupiikit. Pachyphalosauria lajien urokset saattoivat käyttää näitä puskemiseen, esittelyyn ja puolustamiseen pedoilta. Kaikki tämän ryhmän lajit kävelivät kahdella jalalla.
Luokittelu

Vuonna 2011 julkaistu kladogrammi:
Triceratopsin luuranko, joka kuului Ceratopsiaan
Pachycephalosauruksen luuranko, joka kuului Pachyphalosauriaan
Jalkarannan koulu

| Jalkarannan koulu |
| --- | --- |
Sijainti:  Sarvikuja 1, Lahti
Tyyppi:  peruskoulu
Perustettu:  2016
Rehtori:  Arto Veijola
Luokat:  1-6
Oppilaita:  300
Verkkosivut
Jalkarannan koulu on peruskoulun ensimmäisten luokkien koulu Lahden Jalkarannan kaupunginosassa. Koulussa ovat luokat 1-6.
Koulun yhteydessä on toiminut myös Jalkarannan kirjasto vuodesta 1976 alkaen.