stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo pisimmistä mäkihypyistä
Kesämaailmanennätyksen kehitys > Miehet

| Nro | Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Paikkakunta | Hyppyrimäki |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 31.10.1954 |  |  |  Zella-Mehlis, Itä-Saksa | Regenbergschanze K25 |
| 2 | 20.11.1954 |  Werner Lesser | 41,0 m |  Oberhof, Itä-Saksa | Wadebergschanze K40 |
| 3 | 20.11.1954 |  Werner Lesser | 42,0 m |  Oberhof, Itä-Saksa | Wadebergschanze K40 |
| 4 | 30.9.1973 |  Heinz Wossipiwo | 84,0 m |  Frenštát pod Radhoštěm, Tšekkoslovakia | Areal Horečky K90 |
| 5 | 30.9.1973 |  Heinz Wossipiwo | 86,0 m |  Frenštát pod Radhoštěm, Tšekkoslovakia | Areal Horečky K90 |
| 6 | 6.8.1979 |  Holger Greiner-Petter | 97,0 m |  Oberhof, Itä-Saksa | Rennsteig-Schanze K90 |
| 7 | 7.8.1979 |  Jochen Danneberg | 110,0 m |  Oberhof, Itä-Saksa | Rennsteig-Schanze K90 |
| 8 | 31.10.1993 |  Noriaki Kasai | 126,5 m |  Hakuba, Japani | Olympic Large Hill HS131 |
| 9 | 25.9.1994 |  Takehito Suda | 127,0 m |  Hakuba, Japani | Olympic Large Hill HS131 |
| 10 | 20.8.1995 |  Rico Meinel | 130,5 m |  Trondheim, Norja | Granåsen HS131 |
| 11 | 18.8.1996 |  Ari-Pekka Nikkola | 131,0 m |  Trondheim, Norja | Granåsen HS131 |
| 12 | 17.8.1997 |  Kazuyoshi Funaki | 132,5 m |  Trondheim, Norja | Granåsen HS131 |
| 13 | 13.9.2002 |  Martin Höllwarth | 135,0 m |  Innsbruck, Itävalta | Bergiselschanze HS134 |
| 14 | 23.8.2003 |  Veli-Matti Lindström | 136,5 m |  Trondheim, Norja | Granåsen HS131 |
| 15 | 24.8.2003 |  Veli-Matti Lindström | 137,5 m |  Trondheim, Norja | Granåsen HS131 |
| 16 | 3.9.2004 |  Jakub Janda | 137,5 m |  Zakopane, Puola | Wielka Krokiew im. Stanisława Marusarza HS134 |
| 17 | 5.9.2004 |  Daniel Forfang | 139,5 m |  Zakopane, Puola | Wielka Krokiew im. Stanisława Marusarza HS134 |
| 18 | 2.9.2005 |  Petter Tande | 142,0 m |  Bischofshofen, Itävalta | Paul-Außerleitner-Schanze HS140 |
| 19 | 16.8.2007 |  Gregor Schlierenzauer | 143,5 m |  Pragelato, Italia | Trampolino Olimpico HS140 |
| 20 | 2.9.2007 |  Bernhard Gruber | 143,5 m |  Bischofshofen, Itävalta | Paul-Außerleitner-Schanze HS140 |
| 21 | 5.10.2007 |  Gregor Schlierenzauer | 146,0 m |  Klingenthal, Saksa | Vogtland Arena HS140 |
| 22 | 2.10.2009 |  Harri Olli | 146,0 m |  Klingenthal, Saksa | Vogtland Arena HS140 |
| 23 | 23.9.2011 |  Vegard Haukø Sklett | 147,0 m |  Klingenthal, Saksa | Vogtland Arena HS140 |
| 24 | 15.10.2016 |  Dmitri Vasiljev | 147,5 m |  Krasnaja Poljana, Venäjä | RusSki Gorki Olympic Hill HS140 |
| 25 | 11.7.2018 |  Sergey Tkachenko | 151,0 m |  Štšutšinsk, Kazakstan | Burabay HS140 |
11. heinäkuuta 2018 Jurij Tepeš hyppäsi 154,0 metriä Burabay HS140 -mäestä, mutta kaatui hyppynsä.
Kesämaailmanennätyksen kehitys > Naiset

| Nro | Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Paikkakunta | Hyppyrimäki |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 22.7.2006 |  Anette Sagen | 127,0 m |  Park City, Yhdysvallat | Utah Olympic Park HS134 |
| 2 | 28.10.2007 |  Yoshiko Kasai | 131,0 m |  Sapporo, Japani | Ōkurayama HS134 |
| 3 | 16.10.2011 |  Anette Sagen | 132,5 m |  Trondheim, Norja | Granåsen W-123 HS140 |
| 4 | 30.11.2011 |  Špela Rogelj | 140,0 m |  Klingenthal, Saksa | Schwarzbergschanze HS140 |
| 4 | 8.9.2018 |  Jerneja Brecl | 140,0 m |  Tšaikovski, Venäjä | Tšaikovski HS140 |
| 6 | 2.11.2018 |  Sara Takanashi | 144,0 m |  Sapporo, Japani | Ōkurayama HS134 |
21. elokuuta 2013 Sarah Hendrickson hyppäsi 148,0 metriä Schattenberschanze HS137 -mäestä ja 31. heinäkuuta 2018 Maren Lundby hyppäsi 149,0 metriä Granåsen W-123 HS140 -mäestä, mutta he kaatuivat hyppynsä.
Tandem

Mäkihyppysuoritus jossa yhdellä suksiparilla hyppää kaksi hyppääjää.
| Nro>  | Päivämäärä | Hyppääjät | Pituus | Paikkakunta | Hyppyrimäki |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 18.2.2016 |  Rok Urbanc  Jaka Rus | 35,0 m |  Planica, Slovenia | Bloudkova Velikanka HS45 |
Pisimmät hypyt

Tämä on luettelo pisimmälle kantaneista mäkihyppy suorituksista. Tähdellä merkityt (*) ovat tai ovat olleet maailmanennätyksiä. Voimassa olevat kansalliset ennätykset on merkitty lihavoidulla. Kaatuneet suoritukset on merkitty punaisella taustavärillä.
Mark Sisson

Mark Sisson (s. Maine) on yhdysvaltalainen kuntoliikunta-,  terveysliikunta- ja ravitsemuskirjailija ja entinen kestävyysurheilija.
Sisson kilpaili 1970- ja 1980-luvuilla maratonilla ja triathlonissa sijoittuen parhaimmillaan neljänneksi vuoden 1982 Ironman World Championship -kilpailussa ja viidenneksi Yhdysvaltain maratonmestaruuskilpailussa vuonna 1980.
Lopetettuaan urheilu-uransa vuonna 1988 Sisson on kirjoittanut terveysaiheisia kirjoja, jotka käsittelevät kivikautista eli paleoliittista ruokavaliota ja fyysistä harjoittelua kunto- ja terveysliikunnan näkökulmasta. Hänen tunnetuin teoksensa on The Primal Blueprint. Sissonin terveysideologia perustuu ravitsevaan ja luonnonmukaiseen ruokavalioon ("syö kasveja ja eläimiä") sekä kohtuulliseen ja monipuoliseen fyysiseen harjoitteluun. Hän katsoo harjoitelleensa itse aktiiviurheilija-aikoinaan liian rankasti ja yksipuolisesti ja syöneensä väärin, mikä johti lihaskunnon tasapainon puutteeseen, sairastelukierteeseen ja toistuviin loukkaantumisiin.
Aiheesta muualla

Mark's Daily Apple (Arkistoitu – Internet Archive)
Max Steiner

| Max Steiner |
| --- | --- |
 Steinerin muistolaatta Wienissä
Henkilötiedot
Koko nimi:  Maximilian Raoul Walter Steiner
Syntynyt: 10. toukokuuta 1888 Wien, Itävalta
Kuollut: 28. joulukuuta 1971 (83 vuotta) Hollywood, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  elokuvasäveltäjä
Muusikko
Tyylilajit:  ooppera 
Levy-yhtiöt:  RCA Victor 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Maximilian Raoul Walter ”Max” Steiner (10. toukokuuta 1888 Wien, Itävalta – 28. joulukuuta 1971 Hollywood, Kalifornia, Yhdysvallat) oli itävaltalaissyntyinen elokuvasäveltäjä.
Steiner muutti Britanniaan vuonna 1905 ja sieltä Yhdysvaltoihin ensimmäisen maailmansodan alkaessa. Hän työskenteli Broadwaylla ja siirtyi Hollywoodiin RKO:n palvelukseen 1929. Siellä ollessaan hän kehitti teorian, jonka mukaan elokuvamusiikin ei tule olla pelkästään taustamusiikkia, vaan sen tulee toimia osana elokuvan draamaa. Steinerin arvostelijat vertasivat hänen sävellyksiään animaatiofilmien musiikkiin, mutta ohjaajat ja tuottajat näkivät Steinerin sävellysten parantavan elokuvien tasoa.
RKO:lla Steiner ehti säveltää musiikin 111 elokuvaan, missä vaiheessa David O. Selznick palkkasi hänet Tuulen viemää -elokuvan säveltäjäksi. Samoihin aikoihin Steiner alkoi tehdä sävellyksiä Warner Brosille. Elokuvamusiikin ohella hän sävelsi myös Warnerin logon yhteydessä kuultavan tunnusfanfaarin.
Steiner oli Oscar-ehdokkaana kaikkiaan 25 kertaa ja sai palkinnon kolmesti. Palkinnot hän sai elokuvista Ilmiantaja (1935), Uusien tähtien alla (1942) ja Kunnes palaat (1944). Steiner on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.
Osittainen filmografia

Cimarron (1931)
King Kong (1933)
King Kongin poika (Son of Kong, 1933)
Ilmiantaja (The Informer, 1935)
Laivasto tanssii (Follow the Fleet, 1936)
Tapahtuipa Hollywoodissa (A Star Is Born, 1937)
Emile Zolan elämä (The Life of Emile Zola, 1937)
Jezebel (1938)
Tuulen viemää (Gone with the Wind, 1939)
Synkkä voitto (Dark Victory, 1939)
Kersantti York (Sergeant York, 1941)
Casablanca (Casablanca, 1942)
Uusien tähtien alla (Now, Voyager, 1942)
Kunnes palaat (Since You Went Away, 1944)
Arsenikkia ja vanhoja pitsejä (Arsenic and Old Lace, 1944)
Mildred Pierce – amerikkalainen nainen (Mildred Pierce, 1945)
Syvä uni (The Big Sleep, 1946)
Viitta ja tikari (Cloak and Dagger, 1946)
Sierra Madren aarre (Treasure of the Sierra Madre, 1948)
Cainen kapina (The Caine Mutiny, 1954)
Etsijät (The Searchers, 1956)
Kesäpaikka (A Summer Place, 1959)
Aiheesta muualla

Max Steiner Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Max Steiner Elonetissä.
Marja-Leena Kemppainen

| Marja-Leena Kemppainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. tammikuuta 1956 (ikä 68) Posio
Ammatti:  osastonhoitaja, terveydenhoitaja
Poliitikko
Puolue:  Suomen Kristillisdemokraatit
Asema:  kansanedustaja, kaupunginvaltuutettu
Vaalipiiri:  Oulun vaalipiiri
Kotipaikka:  Oulu
Puoliso:  Yrjö Kemppainen
Vanhemmat:  Laina Juntunen
Marja-Leena Kemppainen (o.s. Juntunen, s. 21. tammikuuta 1956 Posio) on suomalainen poliitikko, joka toimi Suomen Kristillisen Liiton/Suomen Kristillisdemokraattien kansanedustajana 1999–2003 Oulun vaalipiiristä.
Ura

Ennen toimintaansa politiikassa, Kemppainen on toiminut toimistoapulaisena vuosina 1973–1977, osasto- ja terveyskeskusavustajana 1977–1983, sairaanhoitajana 1985–1987, osastonhoitajan sijaisena 1987–1989 sekä osastonhoitajana vuodesta 1980.
Ura > Kansanedustaja

Kemppainen valittiin kansanedustajaksi vuoden 1999 eduskuntavaaleissa. Kemppainen toimi jäsenenä maa- ja metsätalousvaliokunnassa sekä talousvaliokunnassa.
Kemppainen putosi eduskunnasta vuoden 2003 vaaleissa, kun kristillisdemokraattien listalta menikin läpi sitoutumaton Lyly Rajala, joka eduskuntaan päästyään loikkasi kokoomukseen vielä saman vuoden lopulla. Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa ilman merkittäviä vaaliliittokumppaneita jääneet kristillisdemokraatit jäivät uudestaan ilman kansanedustajan paikkaa Oulun vaalipiirissä.
Ura > Kaupunginvaltuusto

Politiikkaan Kemppainen on osallistunut myös Oulun kaupunginvaltuuston jäsenenä alkaen vuodesta 1989. Koulutukseltaan Kemppainen on erikoissairaanhoitaja.
Yksityiselämä

Marja-Leena Kemppainen on naimisissa ja hänellä on kaksi aikuista lasta.
Aiheesta muualla

.aspx Marja-Leena Kemppainen Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Marja-Leena Kemppaisen verkkosivut
Martin Short

Martin Short vuonna 2014.
Martin Hayter Short, CM (s. 26. maaliskuuta 1950 Hamilton, Ontario) on kanadanamerikkalainen koomikko, näyttelijä, elokuvakäsikirjoittaja, laulaja ja televisiotuottaja. Hän esiintyi mm. komediasarjoissa Second City Television ja Saturday Night Live. Hänet on palkittu sekä näyttelijänä että käsikirjoittajana muun muassa Emmy- ja Tony-palkinnolla. Short on näytellyt useissa elokuvissa.
Short oli naimisissa Nancy Dolmanin kanssa. Hänen puolisonsa kuoli vuonna 2010, kolmenkymmenen aviovuoden jälkeen. Heillä oli kolme yhteistä lasta.
Aiheesta muualla

Martin Short Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Martin Short Elonetissä.
Martti Honkavaara

Martti Ilmari (Martti I.) Honkavaara (27. helmikuuta 1910 Ilmajoki – 26. helmikuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen lainopin kandidaatti, valtiovarainministeriön hallitussihteeri ja Maalaisliiton kansanedustaja.
Honkavaaran vanhemmat olivat maanviljelijä Yrjö Ilmari Honkavaara ja Hedvig Sofia Viitala. Hän pääsi ylioppilaaksi 1931 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1942. Honkavaara oli Kiinteistötoimisto Y. Honkavaara & Pojan osakkaana 1934–1942 sekä Suomalainen ylioppilas -lehden päätoimittajana ja taloudenhoitajana 1939–1942. Hän toimi sitten nimismiehenä Seinäjoella, Kuortaneella, Lapualla ja Alajärvellä 1942–1944 sekä Tuupovaarassa 1944–1955 ja oli Kuopion läänin vt. apulaispoliisitarkastaja 1946. Valtiovarainministeriössä Honkavaara oli vt. hallitussihteerinä 1955–1956, nuorempana hallitussihteerinä 1956 ja vanhempana hallitussihteerinä 1956–1962.
Honkavaara oli kansanedustajana 1957–1958 edustaen Kuopion läänin itäistä vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan tammikuussa 1957 kuolleen kansanedustaja Arvi Ikosen tilalle. Honkavaara oli myös presidentin valitsijamies vuosien 1950 ja 1956 presidentinvaaleissa, ja hän kuului Tuupovaaran kunnanvaltuustoon. Honkavaara toimi Maalaisliiton Pohjois-Karjalan piirin puheenjohtajana.
Martti Honkavaara oli naimisissa vuodesta 1945 Mirjam Elina Ronkaisen kanssa.
Max Stirner

Max Stirner, Friedrich Engelsin piirtämänä.
Johann Kaspar Schmidt, paremmin tunnettu nimellä Max Stirner (25. lokakuuta 1806 Bayreuth, Baijerin kuningaskunta – 26. kesäkuuta 1856 Berliini, Preussi) oli saksalainen filosofi, joka on yksi nihilismin, nominalismin, eksistentialismin, postmodernismin ja anarkismin, anarkoindividualismin ja erityisesti egoistisen anarkismin aatteen muovaajista.
Stirner opiskeli Berliinin yliopistossa filologiaa, filosofiaa ja teologiaa. Hän liikkui aluksi nuorhegeliläisissä piireissä, mutta rakensi oman filosofisen järjestelmänsä paljolti suuntautuneeksi näitä ajattelijoita vastaan. Hegelin lisäksi hän sai vaikutteita Adam Smithiltä. Stirner kirjoitti muun muassa etiikasta, poliittisesta filosofiasta, omistuksesta ja arvoteoriasta.
Stirner työskenteli opettajana tyttöjen kymnaasissa kirjoittaessaan pääteoksensa Der Einzige und sein Eigentum (Ego ja hänen oma), joka oli polemiikkia Hegeliä ja nuorhegeliläisiä, kuten Ludwig Feuerbachia ja Bruno Baueria, mutta myös kommunisteja kuten Wilhelm Weitlingia ja anarkisteja kuten Pierre-Joseph Proudhonia, vastaan. Hän erosi opettajantoimestaan teoksen aiheuttamien kiistojen vuoksi.
Stirnerin filosofian mukaan, kaikki maailmassa, myös toiset ihmiset, ovat otettavaksi omaisuudeksi. Stirner kirjoitti yksityistä omaisuutta vastaan, sanoen, "hän joka osaa ottaa, joka osaa puolustaa, se asia, kuuluu hänelle" ja "omaisuus ei ole fakta. Se on laillinen fiktio". Stirner kannatti radikaalia individualismia ja materialismia, ja hänen mukaansa ainoa asia joka estää ihmisen ottamasta mitä hän haluaa, on hänen kykynsä tehdä niin. Stirnerin mukaan, asiat kuten moraalisuus, humanismi, valtio ja kapitalismi ovat vain illuusioita mielessä, ns. "haamuja" (saks. spuk).
Stirner kuoli hyönteisen pureman aiheuttamaan tulehdukseen vuonna 1856. Kerrotaan, että Bruno Bauer oli ainoa nuorhegeliläinen, joka oli läsnä hänen hautajaisissaan.
Teokset

Das unwahre Prinzip unserer Erziehung (1842)
Der Einzige und sein Eigentum (1844)
Geschichte der Reaction, 2 osaa (1852)
Max Stirners Kleinere Schriften und seine Entgegnungen auf die Kritik seines Werkes: 'Der Einzige und sein Eigentum', toim. John Henry Mackay (1898, 2. painos 1914)
Parerga, Kritiken, Repliken , toim. Bernd A. Laska (1986), mm.:
"Recensenten Stirners" (1845)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sitaatteja aiheesta Max Stirner Wikisitaateissa
Leopold, David: Max Stirner The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Max Stirner Project (englanniksi)
Max Stirner im LSR-Projekt (saksaksi); Max Stirner within the LSR Project (englanniksi)
Teoksia verkossa:
Der Einzige und sein Eigentum (saksaksi)
The Ego and his Own, Steven T. Byingtonin käännös (englanniksi)
Recensenten Stirners / Stirner's Critics, Frederick M. Gordonin käännös (saksaksi) (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Max Stirner
Käännös suomeksi
Meri-Seppälä

Meri-Seppälä on kylä Salon kaupungissa Varsinais-Suomessa. Kylä sijaitsee Kemiön saaren pohjoispäässä entisen Angelniemen kunnan alueella. Meri-Seppälä koostuu kahdesta tilasta Marttilan ja Tuiskulan kylien välissä.
Meri-Seppälän rakennuskanta sijaitsee kylämäellä, jota ympäröi pellot. Samalla kylämäellä sijaitsee myös Marttilan kantatila, entinen Angelniemen pappila.
Meri-Seppälässä on ollut kyläkantaista asutusta jo ainakin varhaiskeskiajalla, sillä kylä on kuulunut niin sanotun suomalaisen vero-oikeuden piiriin. Meri-Seppälästä on säilynyt huonosti arkistoja, ja ne sekoittuvat usein Halikossa sijaitsevan Seppälän kylän kanssa. Kylä on saanut meri-etuliitteensä vasta myöhemmin.
Meri-Porin seurakunta

| Meri-Porin seurakunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Pihlavan kirkko
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Turun arkkihiippakunta
Rovastikunta:  Porin rovastikunta
Seurakuntayhtymä:  Porin seurakuntayhtymä
Pääkirkko:  Pihlavan kirkko
Perustettu:  2015
Jäsenmäärä:  6 248 (2022)
– Osuus asukkaista:  69,6 %
Kirkollisvero:  1,50 %
Kirkkoherra:  Samu Repo
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Meri-Porin seurakunta on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta Porin rovastikunnassa Turun arkkihiippakunnassa. Seurakunta kuuluu Porin seurakunta yhtymään ja sen virkaatekevänä kirkkoherrana toimii Samu Repo.
Meri-Porin seurakunta perustettiin vuonna 2015 yhdistämällä Ahlaisten, Pihlavan ja Reposaaren seurakunnat.
Martin Skaroupka

| Martin  Skaroupka |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. tammikuuta 1981 (ikä 43)
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Taiteilijanimi:  Martin ”Marthus” Skaroupka
Aktiivisena:  1996–
Tyylilajit:  extreme metal, heavy metal, black metal, progressiivinen metalli, hard rock
Soittimet:  rummut, koskettimet, laulu
Yhtyeet:  Cradle of Filth, Inner Fear, Mantas, Titanic, Entrails, Galactic Industry, Masterplan, Monastery, Nemesis, Pandemia, Symphonity, White Empress
Aiheesta muualla
www.marthusmusic.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Martin ”Marthus” Skaroupka (s. 20. tammikuuta 1981 Määri, Tšekki) on muusikko ja rumpali. Skaroupka tunnetaan nykyään Cradle of Filthin rumpalina. Skaroupka on ollut aktiivisena rumpalina vuodesta 1996 lähtien.  Skaroupka on maininnut esikuvikseen muun muassa King Diamondin, Mike Oldfieldin, Neil Peartin ja Mikkey Deen.
Marthusin soittotyyli

Marthus soittaa usein blast beatia ja käyttää suuria määriä tuplabasaria.[lähde? ]
Maspalomas

Maspalomasin dyynit
El Faro de Maspalomas -majakka
Maspalomas on matkailualue San Bartolomé de Tirajanan kunnassa Kanariansaariin kuuluvalla Gran Canarian saarella. Nimi on peräisin joko mallorcalaisesta Rodrigo Mas de Palomar -nimisestä sotilaasta tai genovalaisesta Francisco Palomar -nimisestä henkilöstä. Alueen ilmasto on Gran Canarian saaren eteläosille tyypillisesti kuiva ja päivälämpötilat pysyvät talvellakin useimmiten yli 20:ssa celsiusasteessa.
Maspalomas on erityisen tunnettu matkailustaan ja lukuisista hotelleistaan. Tunnetuimmat nähtävyydet ovat Maspalomasin hiekkarannat ja dyynit. Ne levittäytyvät kilometrien matkalle. Alueen näkyvin maamerkki on 68-metrinen majakka El Faro de Maspalomas. Majakka sijaitsee dyynien ja laajan ostoskeskuksista ja hotelleista koostuvan alueen rajakohdassa. Alueen pohjoisosissa on laajat golfkentät ja bungalowalueet. Maspalomasiin lukeutuu myös 2000-luvulla rakennettu Melonerasin hotellialue joka leviää Faron majakalta rantaa pitkin länteen. Majakan ja ostoskeskuksen kupeessa on myös linja-autoasema. Dyynien pohjoisosassa on merkittävä luonnonsuojelualue. Maspalomasissa sijaitsee Aqualand Maspalomas -vesipuisto.
Tunnettu matkailukeskus Playa del Inglés on noin viiden kilometrin päässä Maspalomasin majakalta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maspalomas Wikimedia Commonsissa
Matt Lauer

| Matt Lauer |
| --- | --- |
 Lauer huhtikuussa 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. joulukuuta 1957 (ikä 66) New York City, New York, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Ammatti:  toimittaja
Lapset:  3
Muut tiedot
Aktiivisena:  1979–
Matthew "Matt" Todd Lauer (s. 30. joulukuuta 1957) on yhdysvaltalainen TV-journalisti. Hän isännöi The Today Show’ta vuosina 1997–2017 ja työskenteli myös Dateline NBC -ohjelmassa. Aiemmin hän oli uutisankkurina The Today Show’ssa vuosina 1994–1997 ja New Yorkissa WNBC-kanavalla, sekä joidenkin paikallisten talk show -ohjelmien isäntänä.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Mariposaliljat

| Mariposaliljat |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Liliales
Heimo::  Liljakasvit Liliaceae
Suku::  Mariposaliljat Calochortus  Pursh
Katso myös
   Mariposaliljat Wikispeciesissä   Mariposaliljat Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mariposaliljat (Calochortus) on liljakasveihin kuuluva kasvisuku, jossa on noin 70 lajia. Suvun kaikki lajit ovat kotoisin Pohjois- ja Väli-Amerikasta. Ne ovat pienikokoisia ruohoja, joilla on maanalaisen verson muodostama sipuli. Mariposa-sana tulee espanjan kielestä ja tarkoittaa perhosta.
Biologia ja rakenne

Mariposaliljojen lajeille on tyypillistä selvä kasvu- ja lepokauden vaihtelu. Kasvutapa on sympodiaalinen, eli sipuli tuottaa joka vuosi päätteisen pääverson, ja kasvu jatkuu sipulin hankasilmuista muodostuvissa tytärsipuleissa. Kasvukauden alkaessa ilmaverso työntyy maanalaisesta sipulista maan pinnalle. Versossa on yksi kasvulehti sekä kukintojen tukilehdet. Kukkia on lajista riippuen yksi, muutama tai useita.
Kukka on rakenteeltaan liljakasveille tyypillisesti kolmilukuinen. Kehälehtiä on yhteensä kuusi kahdessa kiehkurassa. Ulommat verholehdet ovat sisempiä terälehtiä huomattavasti pienempiä, usein suomumaisia tai rihmamaisia. Terälehdet ovat puolestaan usein leveitä, näyttäviä, värikkäitä ja joillain lajeilla hyvin karvaisia. Kukissa on kuusi hedettä, joissa ponsi ja palho ovat yhteenkasvaneet. Sikiäin on kolmiosainen ja kuusilokeroinen, kuten myös kasvin hedelmä, joka on poikkileikkaukseltaan siivekäs, kolmiomainen tai pyöreä kota. Litteät siemenet sijaitsevat kodassa kuin kiekot pystysuorissa pinoissa.
Luokittelu

Mariposaliljojen suku on jaettu kolmeen pääryhmään (sektioon), joista kukin on jaettu neljään alaryhmään (alasektioon). Alla on esitetty pää- ja alaryhmät (suluissa alaryhmään kuuluvien lajien lukumäärä):
Ryhmä I. Calochortus
Pulchelli (5)
Eleganti (7)
Nudi (4)
Nitidi (9)
Ryhmä II. Mariposa
Venusti (15)
Macrocarpi (1)
Nuttalliani (9)
Gunnisoniani (2)
Ryhmä III. Cyclobothra
Weediani (5)
Ghiesbreghtiani (7)
Barbati (4)
Purpurei (5)
Luokittelu > Lajeja

Suomenkielisellä nimellä tunnettuja lajeja ovat:
aavikkomariposalilja (Calochortus kennedyi)
utahinmariposalilja (Calochortus nuttallii)
Kuvagalleria

Calochortus coeruleus on tyypillinen Eleganti-ryhmän laji, jonka kukkien runsaskarvainen sisus tuo mieleen kissan korvat.
Calochortus lyallii kuuluu ryhmään Nitidi.
Calochortus lutea on Venusti-ryhmään kuuluva laji.
Calochortus albus kuuluu Pulchelli-ryhmään, jossa useilla lajeilla on tyypillisesti nuokkuvat pallomaiset kukat.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Calochortus
Utahinmariposaliljan (Calochortus nuttallii) kukan rakenne
Utahinmariposalilja luonnollisella kasvupaikallaan Utahissa.
Matti Rahkonen

Matti Rahkonen (s. 17. kesäkuuta 1945) on suomalainen kielentutkija ja emeritusprofessori. Hän on ollut Jyväskylän yliopiston pohjoismaisen filologian professori 1984–2011.
Mansardikatto

Mansardikatto thurgaulaisessa talossa.
Mansardikattoja pariisilaisissa rakennuksissa.
Mansardikatto on nelisivuinen taitekatto, jossa on yleensä ikkunat sen jyrkemmässä alaosassa. Mansardiksi tai mansardikerrokseksi kutsutaan myös asuttavaa kattokerrosta ja kattoikkunoita mansardi-ikkunoiksi. Mansardikatto luo rakennukseen tavallisesti yhden lisäkerroksen, mutta jyrkät ja pitkät mansardikatot voivat luoda useampia kerroksia. Taitekattoa kutsutaan myös yleisesti mansardikatoksi[lähde? ].
Nelisivuista mansardikattoa suosi ensimmäisenä François Mansart (1598–1666), kuulu Ranskan varhaisklassismin arkkitehti. Mansardikatosta tuli erityisen muodikas Napoleon III:n hallituskauden uusempiretyylin aikana (1852–1870). Pariisissa on tämän vuoksi runsaasti mansardikattoisia rakennuksia Hausmannin kyseisiin vuosiin sijoittuvan Pariisin uudistuksen seurauksena.
Ominaisuudet

Jyrkkänä ja taitteisena mansardikatto voidaan sekoittaa muihin kattotyyppeihin. Koska korkeiden rakennusten mansardikaton ylempi osa ei usein näy maasta käsin, voidaan tällainen katto sekoittaa jyrkkään taitteettomaan kattoon. Taitekatto muistuttaa mansardikattoa läheisesti: molemmat ovat kattopinnaltaan taitteisia. Mansardikatto laskeutuu kuitenkin rakennuksen kaikille sivuille, ja taitekatto vain kahdelle vastakkaiselle sivulle.
Ranskassa ja Saksassa taitekaton ja mansardikaton välillä ei tehdä eroa, ja molempia kutsutaan mansardikatoiksi. Ranskan kielessä mansarde voi tarkoittaa mansardikattoa tai sen alla olevaa ullakkoa tai ullakkohuonetta.