stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Aku Ankan taskukirjoista (teemanumerot 1–25)
2006

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kansi | Numero | Ilmestynyt | Sivuja | Tunniste | Inducks |
|  Kannen piirtäjä Massimo Fecchi (?). | 11: Banzai – Mangaa ja miekkojen kalinaa | 2006 | 336 | ISBN 951-32-2065-6 | Inducks |
 Kannen piirtäjä Massimo Fecchi (?).:  Idän ihmeitä, s. 2, artikkeli Japanin historiasta. Tarinakoodi Qfi/AATT 11A.  Nousevan auringon maa, s. 5, tarina Spectrum Associates, piirrokset Miguel Fernandez Martinez. Tarinakoodi D 96358.  Lohikäärmeen varjo, s. 55, tarina Tito Faraci, piirrokset Paolo Mottura. Tarinakoodi I TL 2283-1.  Samuraimiekka, s. 113, tarina Guido Martina, piirrokset Massimo De Vita. Tarinakoodi I TL 1107-B.  Neron leimaus, s. 143, tarina Caterina Mognato, piirrokset Danilo Barozzi. Tarinakoodi I TL 2088-1.  Shogunin ylpeys, s. 174, tarina Sisto Nigro, piirrokset Franco Valussi. Tarinakoodi I TL 1680-A.  Hirmuiset ninjasoturit, s. 228, tarina Alessandro Sisti, piirrokset Luciano Gatto. Tarinakoodi I TL 1595-B.  Samurain saappaissa, s. 258, juoni Mike Sharland, käsikirjoitus Donne Avenell, piirrokset Beatriz Bolster. Tarinakoodi D 8240.  Mikä ihmeen manga?, s. 294, artikkeli japanilaisesta sarjakuvasta. Tarinakoodi Qfi/AATT 11B.  Raharähinä, s. 311, juoni Gary Leach, käsikirjoitus Shin Katsuragi, piirrokset Xavier Vives Mateu. Tarinakoodi D/N 98031.  Kuusi kuutioeekkeriä kalaa, s. 323, juoni Carl Barks, tarina Keizō Kawade, piirrokset Miguel Fernandez Martinez. Tarinakoodi D/N 98002.  Mahtiankka, s. 334, juoni Carl Barks, käsikirjoitus ja piirrokset Shirō Shirai. Tarinakoodi D/N 96007.
 Kannen piirtäjä Massimo Fecchi (?).: Ei muita painoksia.

|  Kannen piirtäjä Kari Korhonen. | 12: Lahjajahti | 2006 | 254 | ISBN 951-32-2066-4 | Inducks |
 Kannen piirtäjä Kari Korhonen.:  Makea joulu, s. 5, tarina Carlo Panaro, piirrokset Sandro Del Conte. Tarinakoodi I TL 1882-A.  Joulurauhaa, s. 38, tarina Bruno Concina, piirrokset Blasco Pisapia, tussaus Guglielmo Venturini. Tarinakoodi I PK 63-1.  Mestarietsivät, s. 75, tarina Massimiliano Valentini, piirrokset Federico Mancuso. Tarinakoodi I TL 2508-2.  Kaarakapina, s. 96, tarina ja piirrokset Casty. Tarinakoodi I TL 2613-7.  Vauhdikas vetonaula, s. 136, tarina Carlo Panaro, piirrokset Giuseppe Dalla Santa. Tarinakoodi I TL 2612-6.  Joulu ystävien kanssa, s. 160, tarina Augusto Macchetto, piirrokset Emilio Urbano. Tarinakoodi I TL 2613-1.  Tehtävä joulun alla, s. 186, tarina Bruno Concina, piirrokset Silvia Ziche. Tarinakoodi I TL 2613-2.  Lumimiehen lumoissa, s. 208, tarina Carlo Panaro, piirrokset Danilo Barozzi. Tarinakoodi I TL 2613-6.  Automaattista joulua!, s. 226, tarina Margherita Carrer, piirrokset Alessandro Perina. Tarinakoodi I TL 2612-7.  Lentolupa, s. 254, tarina Massimiliano Valentini, piirrokset Massimo Asaro. Tarinakoodi I TL 2613-03.
 Kannen piirtäjä Kari Korhonen.: Ei muita painoksia.
2011

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kansi | Numero | Ilmestynyt | Sivuja | Tunniste | Inducks |
|  Kannen piirtäjä Andrea Freccero. | 25: Munaajan veljenpoika | 2011 | 352 | ISBN 978-951-32-3115-6 | Inducks |
 Kannen piirtäjä Andrea Freccero.:  Kauhua ja komiikkaa, s. 4, Rudy Salvagninin artikkeli. Tarinakoodi Qfi/AATT 25A.  Kapteeni Kultasen aarre, s. 11, tarina Jerry Siegel, piirrokset Romano Scarpa, tussaus Sandro Del Conte. Tarinakoodi I TL 993-A.  Kummituslinna, s. 41, tarina Guido Martina, piirrokset Giovan Battista Carpi. Tarinakoodi I TL 171-B.  Totiset paikat epätodellisuudessa, s. 72, tarina Carlo Panaro, piirrokset Lorenzo Pastrovicchio. Tarinakoodi I TL 2589-3.  Yllätysveljenpoika, s. 97, tarina François Corteggiani, piirrokset Giorgio Cavazzano. Tarinakoodi I TL 1969-B.  Rottensteinin hirviö, s. 123, tarina Rudy Salvagnini, piirrokset Davide Baldoni. Tarinakoodi I TL 2410-3.  Merkillinen majatalo, s. 131, tarina ja piirrokset Giulio Chierchini. Tarinakoodi I TL 1579-B.  Jäljennösjahti, s. 166, tarina Massimo Marconi, piirrokset Massimo De Vita. Tarinakoodi I TL 1564-A.  Hapanperin kaksoisolennot, s. 199, tarina Maria Luisa Ciceri, piirrokset Guido Scala. Tarinakoodi I TL 965-B.  Tehtävä vuorilla, s. 229, tarina Rudy Salvagnini, piirrokset Lorenzo Pastrovicchio. Tarinakoodi I TL 2317-3.  Unimaailman vanki, s. 237, tarina Sergio Tulipano, piirrokset Lucio Leoni, tussaus Emanuela Negrin. Tarinakoodi I PM 189-1.  Vänkyräpäivä, s. 269, tarina Staff di IF, piirrokset Romano Scarpa ja Sandro Del Conte. Tarinakoodi I TL 1628-A.  Karmeiden kuvajaisten arvoitus, s. 299, tarina ja piirrokset Giulio Chierchini. Tarinakoodi I TL 1714-A.
 Kannen piirtäjä Andrea Freccero.: Ei muita painoksia.
Myöhäispronssikausi

Myöhäispronssikausi on nuoremmasta pronssikaudesta joskus käytettävä nimitys. Pronssikausi on esihistorian ajanjakso, jonka aikana opittiin valmistamaan tai käytettiin muualta tuotuja pronssiesineitä. Pronssikausi ajoittuu eri alueilla hieman eri aikaan. Suomessa pronssikausi sijoitetaan aikavälille 1300–500 ennen ajanlaskun alkua. Arkeologit jakavat lisäksi pronssikauden kuuteen alaperiodiin sen mukaan, millaisia pronssiesinetyyppejä esiintyy eniten tiettynä ajanjaksona. Vanhempana pronssikautena voidaan pitää I–III alaperiodia (noin 1300–1000 eaa.), nuorempana pronssikautena IV–VI alaperiodia (noin 1000–500 eaa.). Vanhemmasta pronssikaudesta käytetään joskus myös sanaa varhaispronssikausi.
My Finnish Calendar

| My Finnish Calendar Iiro Rantala |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Marraskuu 2018, ACT Art Collection Berlin
 Julkaistu: 30. elokuuta 2019
 Tuottaja(t): Siggi Loch
 Levy-yhtiö: ACT Music
Iiro Rantalan muut julkaisut
| My Working Class Hero 2015 | My Finnish Calendar 2019 | Potsdam 2022 |
My Finnish Calendar on Iiro Rantalan neljäs sooloalbumi, joka julkaistiin 30. elokuuta 2019.
Kappaleet

January – 4.03
February – 4.17
March – 3.27
April – 3.33
May – 4.55
June – 3.58
July – 4.21
August – 3.14
September – 5.33
October – 3.56
November – 4.14
December – 4.03
Arvostelut

Desibeli.net:
Suomijazz:
Monacon Grand Prix 1999

Monacon Grand Prix 1999 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 16. toukokuuta 1999 Monacossa. Kilpailu oli Ferrarin hallintaa, sillä Michael Schumacher voitti ja Eddie Irvine oli toinen.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 3 |  Michael Schumacher | Ferrari | 78 | 1'49:31.812 | 2 | 10 |
| 2 | 4 |  Eddie Irvine | Ferrari | 78 | 30.476 | 4 | 6 |
| 3 | 1 |  Mika Häkkinen | McLaren-Mercedes | 78 | 37.483 | 1 | 4 |
| 4 | 8 |  Heinz-Harald Frentzen | Jordan-Mugen-Honda | 78 | 54.009 | 6 | 3 |
| 5 | 9 |  Giancarlo Fisichella | Benetton-Playlife | 77 | +1 krs. | 9 | 2 |
| 6 | 10 |  Alexander Wurz | Benetton-Playlife | 77 | +1 krs. | 10 | 1 |
| 7 | 19 |  Jarno Trulli | Prost-Peugeot | 77 | +1 krs. | 7 |   |
| 8 | 5 |  Alessandro Zanardi | Williams-Supertec | 76 | +2 krs. | 11 |   |
| 9 | 16 |  Rubens Barrichello | Stewart-Ford | 71 | Ulosajo | 5 |   |
| Kesk. | 6 |  Ralf Schumacher | Williams-Supertec | 54 | Ulosajo | 16 |   |
| Kesk. | 11 |  Jean Alesi | Sauber-Petronas | 50 | Ripustukset | 14 |   |
| Kesk. | 12 |  Pedro Diniz | Sauber-Petronas | 49 | Ripustukset | 15 |   |
| Kesk. | 18 |  Olivier Panis | Prost-Peugeot | 40 | Moottori | 18 |   |
| Kesk. | 2 |  David Coulthard | McLaren-Mercedes | 36 | Vaihdelaatikko | 3 |   |
| Kesk. | 23 |  Mika Salo | BAR-Supertec | 36 | Jarrut | 12 |   |
| Kesk. | 15 |  Toranosuke Takagi | Arrows | 36 | Moottori | 19 |   |
| Kesk. | 22 |  Jacques Villeneuve | BAR-Supertec | 32 | Öljyvuoto | 8 |   |
| Kesk. | 17 |  Johnny Herbert | Stewart-Ford | 32 | Ripustukset | 13 |   |
| Kesk. | 14 |  Pedro de la Rosa | Arrows | 30 | Vaihdelaatikko | 21 |   |
| Kesk. | 21 |  Marc Gené | Minardi-Ford | 24 | Ulosajo | 22 |   |
| Kesk. | 20 |  Luca Badoer | Minardi-Ford | 10 | Vaihdelaatikko | 20 |   |
| Kesk. | 7 |  Damon Hill | Jordan-Mugen-Honda | 3 | Kolari | 17 |   |
Muuta

Nopein kierros: Mika Häkkinen 1,22.259
Matinmäki (Jyväskylä)

| Matinmäki |
| --- | --- |
Kaupunki:  Jyväskylä
Suuralue:  Palokka–Puuppola
Kaupunginosa nro:  50
Matinmäki on Jyväskylän 50. kaupunginosa Puuppolan ja valtatien 4 itäpuolella sekä Palokan pohjoispuolella. Kaupunginosaan kuuluu Matinmäen asuinalueen lisäksi myös Perä-Palokka sekä ympäröivää maaseutua. Matinmäen asuinalue on osittain asemakaavoitettu, kaava otettiin käyttöön vuoden 2012 alkupuolella.
Lehesjärvi-Vähäjärvi kuuluu kaupunginosaan kokonaan. Myös osa Alvajärvestä on kaupunginosan alueella.
Maro

| Maro |
| --- | --- |
 Maro vuonna 2022
Henkilötiedot
Koko nimi:  Mariana Secca
Syntynyt: 1994 (ikä 29–30) Lissabon, Portugali
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Maro 
Laulukielet:  englanti, portugali
Aktiivisena:  2018–
Tyylilajit:  indie pop
Soittimet:  laulu
Levy-yhtiöt:  Venice Music
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Mariana Secca (s. 1994 Lissabon), tunnettu myös taiteilijanimellä Maro, on portugalilainen laulaja ja lauluntekijä. Hän osallistui vuoden 2022 Festival da Cançãoon kappaleella ”Saudade, saudade”. Hän voitti kilpailun ja täten edusti Portugalia vuoden 2022 Eurovision laulukilpailussa Torinossa. Maro kilpaili Eurovision laulukilpailun ensimmäisessä semifinaalissa 10. toukokuuta, sijoittui semifinaalin neljänneksi ja pääsi finaaliin. 14. toukokuuta pidetyssä finaalissa Maro sijoittui yhdeksänneksi.
Diskografia > Studioalbumit

Maro, vol. 1 (2018)
Maro, vol. 2 (2018)
Maro, vol. 3 (2018)
Maro & Manel (2018)
It’s OK (2018)
Diskografia > EP:t

Pirilampo (2021)
Diskografia > Singlet

”Midnight Purple” (2019) (Nasayan kanssa)
”Why”  (2019) (Arizan kanssa)
”What Difference Will It Make” (2019)
”Mi condena” (2020) (Vic Mirallasin kanssa)
”Tempo” (2021) (Nasayan kanssa)
”I See It Coming” (2021) (Nasayan kanssa)
”Saudade, saudade” (2022)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maro Wikimedia Commonsissa
NTSC

Television värijärjestelmien levinneisyys
NTSC (lyhenne sanoista National Television System Committee) on lähinnä 60 Hz sähkönjakelujärjestelmää käyttävissä Tyynen valtameren ympärysmaissa käytössä oleva SDTV-television värijärjestelmä. Eniten NTSC-vastaanottimia on Pohjois-Amerikassa. TV-kuvan väri-informaatio lähetetään mustavalkoisen kuvan kanssa samaan aikaan apukantoaallon avulla, jonka taajuus on useimmiten 3,58 MHz.
NTSC-standardissa TV-kuvan kuvataajuus on 30 Hz lomiteltuna 60 kenttään eli puolikuvaan sekunnissa.  Kussakin kokonaisessa kuvassa on 480 juovaa. (Lähetyksessä on kaikkiaan 525 juovaa; näkymättömiä juovia käytetään lisäsignaaleille.) TV-kanavan kaistanleveys äänikantoaaltoineen on 6 MHz.
NTSC-järjestelmän värien laatu ei ole yhtä hyvä kuin uudemmissa PAL- ja SECAM-järjestelmissä.  Sävyeroja aiheuttava värivirhe johtuu radioaaltojen kulkuaikaviiveen aiheuttamasta väriapukantoaallon vaihe-erosta, jolloin kuvan väritasapaino katoaa vastaanottopäässä. Yleisen vitsin mukaan lyhenne NTSC muodostuukin sanoista "Never The Same Color", "Never Time Same Color" tai "Never Twice Same Color" (väri ei koskaan vastaa alkuperäistä).[lähde? ] Lisäksi järjestelmän 480 juovan pystyresoluutio on huonompi kuin PAL-standardin 576 juovaa.
Kun elokuvia muutetaan NTSC-muotoon, joudutaan tekemään ns. 3:2 pulldown -muunnos, jossa 24 kuvaa sekunnissa muutetaan 30 kuvaksi sekunnissa näyttämällä joka toista filmiruutua kolmen puolikuvan ajan ja joka toista kahden puolikuvan ajan, mikä aiheuttaa nykimistä. PAL-järjestelmässä sama tehdään nopeuttamalla filmin kuvataajuutta 24 kuvasta 25 kuvaan sekunnissa.
Yhdysvalloissa ensimmäinen valtakunnallinen NTSC-väritelevisiolähetys toteutettiin 1. tammikuuta 1954, kun NBC esitti värillisenä Tournament of Roses Paraden.
Monacon Grand Prix 2000

Monacon Grand Prix 2000 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 4. kesäkuuta 2000 Monacossa. Kilpailu voitti David Coulthard, jolle voitto oli kauden toinen. Toinen oli Rubens Barrichello. Kolmas oli Giancarlo Fisichella. Mika Salo ja Mika Häkkinen olivat sijoilla viisi ja kuusi. Heidän ja kärjen välissä oli ainoastaan Eddie Irvine. Häkkinen ajoi kilpailun nopeimman kierroksen ajalla 1,21.571. Pedro de la Rosa ei osallistunut uusintalähtöön.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 2 |  David Coulthard | McLaren-Mercedes | 78 | 1'49:28.213 | 3 | 10 |
| 2 | 4 |  Rubens Barrichello | Ferrari | 78 | 15.889 | 6 | 6 |
| 3 | 11 |  Giancarlo Fisichella | Benetton-Playlife | 78 | 18.522 | 8 | 4 |
| 4 | 7 |  Eddie Irvine | Jaguar-Cosworth | 78 | +1:05.924 | 10 | 3 |
| 5 | 17 |  Mika Salo | Sauber-Petronas | 78 | +1:20.775 | 13 | 2 |
| 6 | 1 |  Mika Häkkinen | McLaren-Mercedes | 77 | +1 krs. | 5 | 1 |
| 7 | 22 |  Jacques Villeneuve | BAR-Honda | 77 | +1 krs. | 17 |   |
| 8 | 15 |  Nick Heidfeld | Prost-Peugeot | 77 | +1 krs. | 18 |   |
| 9 | 8 |  Johnny Herbert | Jaguar-Cosworth | 76 | +2 krs. | 11 |   |
| 10 | 5 |  Heinz-Harald Frentzen | Jordan-Mugen-Honda | 70 | Ulosajo | 4 |   |
| Kesk. | 19 |  Jos Verstappen | Arrows-Supertec | 60 | Ulosajo | 15 |   |
| Kesk. | 3 |  Michael Schumacher | Ferrari | 55 | Ripustukset | 1 |   |
| Kesk. | 23 |  Ricardo Zonta | BAR-Honda | 48 | Ulosajo | 20 |   |
| Kesk. | 9 |  Ralf Schumacher | Williams-BMW | 37 | Ulosajo | 9 |   |
| Kesk. | 6 |  Jarno Trulli | Jordan-Mugen-Honda | 36 | Vaihdelaatikko | 2 |   |
| Kesk. | 16 |  Pedro Diniz | Sauber-Petronas | 30 | Ulosajo | 19 |   |
| Kesk. | 14 |  Jean Alesi | Prost-Peugeot | 29 | Voimansiirto | 7 |   |
| Kesk. | 21 |  Gaston Mazzacane | Minardi-Fondmetal | 22 | Ulosajo | 22 |   |
| Kesk. | 20 |  Marc Gené | Minardi-Fondmetal | 21 | Vaihdelaatikko | 21 |   |
| Kesk. | 12 |  Alexander Wurz | Benetton-Playlife | 18 | Ulosajo | 12 |   |
| Kesk. | 10 |  Jenson Button | Williams-BMW | 16 | Moottori | 14 |   |
| DNS | 18 |  Pedro de la Rosa | Arrows-Supertec | 0 | Kolari | 16 |   |
Muuta

Ferrarin 130. paalupaikka.
Jarno Trullin ensimmäinen eturivin lähtöruutu (2).
Lähtö uusittiin kahdesti
Alexander Wurz lähti toisessa ja kolmannessa lähdössä varikolta.
Jenson Button, Marc Gené, Gastón Mazzacane, Pedro Diniz, Ricardo Zonta ja Jacques Villeneuve lähtivät kolmannessa lähdössä varikolta..
Pedro de la Rosa keskeytti toisessa lähdössä.
Jaguarin ensimmäiset MM-pisteet.
McLaren MP4-22

| McLaren MP4-22 |
| --- | --- |
 MP4-22 ja Lewis Hamilton
Talli:   McLaren
Suunnittelija(t):   Pat Fry
Kuljettajat:  1.  Fernando Alonso 2.  Lewis Hamilton
Teknisiä tietoja
Renkaat:  B Bridgestone
Polttoaine:  Mobil 1
Runko:  hiilikuitumonokokki
Moottori:  vapaasti hengittävä Mercedes FO 108 2,4 l 90° V8
Voimansiirto:  McLaren 7-vaihteinen pituussuuntainen puoliautomaattinen vaihdelaatikko
Kilpailuhistoria
Debyytti:  Australian GP 2007
Kilpailuja:  17
Voittoja:  8
Paalupaikkoja:  8
Nopeimpia kierroksia:  5
Palkintosijoja:  24
MM-pisteitä:  0
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
McLaren MP4-22 on Pat Fryn suunnittelema auto, jolla Formula 1 -talli McLaren kilpaili kaudella 2007. Autoa ajoivat espanjalainen Fernando Alonso ja brittiläinen Lewis Hamilton. Testikuljettajina toimivat brittiläinen Gary Paffett ja espanjalainen Pedro de la Rosa. Auto esiteltiin 15. tammikuuta Valencia Circuitilla Espanjassa 250 000 henkilön kokoiselle juhlayleisölle. MP4-22 on ensimmäinen McLarenin auto, joka ei kerännyt valmistajien MM-sarjassa yhtään pistettä, koska kaikki sen pisteet hylättiin vakoiluskandaalin vuoksi.
Kuljettajat

1.  Fernando Alonso
2.  Lewis Hamilton
Kuljettajat > Testikuljettajat

Gary Paffett
Pedro de la Rosa
Teknisiä tietoja

Moottori: Mercedes-Benz FO 108S 2,4 l 32-venttiilinen 90° V8, joka painaa 90 kg.
Vaihdelaatikko: McLaren seitsemänvaihteinen pituussuuntainen puoliautomaattinen, jossa on lisäksi peruutusvaihde
Polttoaine: Mobil 1
Öljy: Mobil 1
Renkaat: Bridgestone, jotka ovat Enkein vanteilla
Tulokset

(lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa ja asteriski (*) nopeinta kierrosta)
| Vuosi | Talli | Moottori | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | McLaren | Mercedes-Benz V8 | B |  | AUS | MAL | BAH | ESP | MON | CAN | USA | FRA | GBR | EUR | HUN | TUR | ITA | BEL | JPN | CHN | BRA | 0  | 11. |
| 2007 | McLaren | Mercedes-Benz V8 | B | Fernando Alonso | 2 | 1 | 5 | 3 | 1* | 7* | 2 | 7 | 2 | 1 | (4) | 3 | 1* | 3 | Kesk. | 2 | 3 | 0  | 11. |
| 2007 | McLaren | Mercedes-Benz V8 | B | Lewis Hamilton | 3 | 2* | 2 | 2 | 2 | 1 | 1 | 3 | 3 | 9 | (1) | 5 | 2* | 4 | 1* | Kesk. | 7 | 0  | 11. |
McLaren ei saanut valmistajien pisteitä Unkarin GP:sta.
Mouhu

Mouhu on kylä Mäntyharjulla.  Siellä sijaitsee Savon radan lakkautettu rautatieliikennepaikka Mouhun seisake. Suomen sisällissodan aikana kylässä ja sen lähistöllä tapahtui paljon taisteluita, koska Mäntyharjun rintama kulki alueella. Esimerkiksi Mouhun–Hillosensalmen taistelut olivat maaliskuussa 1918 kylässä.
Meiltähän tämä käy! Kaikki levytykset 1951–1988

| Meiltähän tämä käy! Kaikki levytykset 1951–1988 Esa Pakarinen |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1951-1988
 Studio : useita studioita
 Julkaistu: 9. helmikuuta 2011
 Formaatti: CD-levy (HYTICD11)
 Tuottaja(t): Juha Nikulainen
 Tyylilaji: folk, rillumarei, iskelmä, rock
 Kesto: 746.125
 Levy-yhtiö: Provisual
 Levymerkki: Provisual
Esa Pakarisen muut kokoelmalevyt
| Rokki on poikaa 1997 | Meiltähän tämä käy! Kaikki levytykset 1951–1988 2011 | Meiltähän tämä käy! 48 ikimuistoisinta kappaletta 2011 |
Meiltähän tämä käy! Kaikki levytykset 1951–1988 on suomalaisen viihdetaiteilija Esa Pakarisen kymmenen levyn kokoelma, joka julkaistiin Pakarisen syntymäpäivänä 9. helmikuuta vuonna 2011. Albumi kattaa Pakarisen koko levytysuran kaikki levytykset vuosilta 1951-1988. Sekaan mahtuu niin rockia, folkia kuin rillumareita. Albumista julkaistiin versio, joka sisältää 10 levyn lisäksi mm. Maarit Niiniluodon Pakarisesta kirjoittaman kirjan Hanuri ja hattu.
Medal of Honor

Maavoimien, laivaston ja ilmavoimien kunniamerkit
Medal of Honor (suom. kunniamitali) on Yhdysvaltain korkein sotilasansiomitali. Siitä käytetään usein myös virheellisesti nimitystä Congressional Medal of Honor (suom. Kongressin kunniamitali), koska sen myöntää Yhdysvaltain kongressi. Mitali myönnetään Yhdysvaltain asevoimien sotilaalle ”merkittävästä urheudesta ja velvollisuuden ylittävästä oman hengen vaarantamisesta taistelussa Yhdysvaltain vihollista vastaan”. Tästä syystä se myönnetään usein vasta kuoleman jälkeen, jolloin mitali annetaan omaisille. Mitalin ainutlaatuisen luonteen vuoksi Yhdysvaltain presidentti antaa sen usein henkilökohtaisesti saajalle tai tämän lähiomaisille.
Ansiomitalin voivat saada kaikki Yhdysvaltain asevoimien puolustushaarojen edustajat, ja mitalin ulkonäkö vaihtelee puolustushaarasta riippuen. Poikkeuksena on kuitenkin merijalkaväki ja rannikkovartiosto, jotka käyttävät laivaston mitalia.
Kirjallisuus vilisee mainintoja tämän mitalin arvostuksesta: yleisin lienee se, että tämän mitalin kantajalle jopa kenraalit tekevät kunniaa.
Mitalin myöntäminen

Medal of Honor voidaan myöntää kahdella tapaa. Tavallisin tapa on, että komentotien jäsen ehdottaa alaistaan, jonka jälkeen ketjun yläpuoliset tasot hyväksyvät ehdotuksen. Toinen, harvinaisempi tapa on, että Yhdysvaltain kongressin jäsen ehdottaa henkilöä mitalin saajaksi, jonka kongressi hyväksyy erikoiskäsittelyssä.
Mitalin myöntäminen > Kriteerit

Medal of Honor voidaan myöntää kenelle tahansa tapahtumahetkellä Yhdysvaltain asevoimien palveluksessa olleelle henkilölle, joka taistelussa Yhdysvaltain vihollista vastaan ylittää velvollisuutensa rohkeasti ja pelottomasti henkensä vaarantaen. Ansiomitali voidaan myöntää myös teoista sotilasoperaatioissa tai aseellisen konfliktin aikana, kun henkilö on ystävällismielisten vierasmaalaisten joukkojen palveluksessa. Suorituksen pitää olla merkittävä ja siihen on liityttävä niin suuri oman hengen menetyksen vaara, että se selkeästi erottuu muiden taistelutoverien teoista. Enemmistö Irakin ja Afganistanin sotien aikana myönnetyistä mitaleista on myönnetty kuoleman jälkeen – Irakin sodassa myönnetyistä neljästä Medal of Honorista kaikki myönnettiin postuumisti.
Poikkeuksena sääntöihin Charles Lindbergh sai kunniamerkin siviililentäjänä, ja merkki on myönnetty myös vertauskuvalliselle tuntemattomalle sotilaalle.
Kunniamerkin saaneet

Kunniamerkkejä on myönnetty yhteensä 3 465, joista 3 446 on myönnetty eri henkilöille. Kaksi kunniamerkkiä saaneita on 19, joista 14 ovat saaneet erilliset merkit erillisistä teoista ja viisi on saanut sekä laivaston että maavoimien merkin samasta teosta. Historian ensimmäisen kunniamerkin sai sotamies Jacob Parrot Yhdysvaltain sisällissodassa. Ainoa merkin saanut nainen on Mary Edwards Walker, joka toimi sisällissodassa kirurgina. Hänen merkkinsä mitätöitiin 1917 monien muiden ei-taistelusta saatujen merkkien ohella, mutta Yhdysvaltain presidentti Jimmy Carter palautti sen 1977. Suomalaissyntyiset Johannes S. Anderson ja John Eglit saivat Medal of Honorin urotöistään ensimmäisessä maailmansodassa ja Espanjan–Yhdysvaltain sodassa.
Yhdysvaltain asevoimien divisioonista eniten Medal of Honoreja on myönnetty 3. Jalkaväkidivisioonan sotilaille, 51 kappaletta.
Aiheesta muualla

Congressional Medal of Honor Society (englanniksi)
American Valor (englanniksi)
Medal of Honor Citations (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Monacon Grand Prix 2004

|  Monacon Grand Prix 2004  |
| --- | --- |
 6. osakilpailu 18 osakilpailusta kaudella 2004. 

Päivämäärä:  23. toukokuuta 2004
Sijainti:  Monacon katurata, Monte Carlo, Monaco
Ratatyyppi:  katurata
Radan pituus:  3,340 km
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Jarno Trulli   (Renault)
Paaluaika:  1.13,985
Palkintokoroke
Voittaja:   Jarno Trulli   (Renault)
Toinen:   Jenson Button   (BAR)
Kolmas:   Rubens Barrichello   (Ferrari)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Michael Schumacher   (Ferrari)
Kierrosaika:  1.14,439 (kierroksella 23)
Monacon Grand Prix 2004 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 23. toukokuuta 2004 Monacon katuradalla. Kilpailun voitti Renault'lla ajanut Jarno Trulli, jolle voitto oli hänen uransa ensimmäinen ja ainoa. Trulli otti kisassa myös ensimmäisen paalupaikkansa.