stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Little Orphan Annie
Musikaali

Charles Strousen säveltämä ja Martin Charninin kirjoittama musikaali Annie sai ensi-iltansa Broadwaylla 21. huhtikuuta 1977. Kaikkiaan musikaalia esitettiin 2 377 kertaa. Uusintaensi-ilta oli 26. maaliskuuta 1997 ja näytöksiä sille kertyi 239.
Radio

Radiossa sarjaa esitettiin 1930–1942. Little Orphan Annie pääsi Radio Hall of Fameen vuonna 1990.
12. tammikuuta

12. tammikuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 12. päivä. Vuodesta on jäljellä 353 päivää (karkausvuonna 354).
Nimipäivät

suomalainen kalenteri: Toini
suomenruotsalainen kalenteri: Eivor
ortodoksinen kalenteri: Tatjana, Tanja, Taina, Sauvo
pohjoissaamenkielinen kalenteri: Eivor
vanhemmissa kalentereissa: Arcadius, Arkadius, Frideborg, Reinhold, Reino
Tapahtumia

1528 – Kustaa Vaasa kruunattiin Ruotsin kuninkaaksi (oli toiminut kuninkaana jo vuosia).
1780 – Sveitsiläisen Neue Zürcher Zeitung -sanomalehden ensimmäinen numero ilmestyi (tällöin nimi oli Zürcher Zeitung).
1915 – Yhdysvaltain edustajainhuone hylkäsi ehdotuksen vaatia osavaltioita antamaan naisille äänioikeuden.
1918 – Minnie Pitin kaivosonnettomuudessa Englannissa kuoli 155 ihmistä.
1962 – Vietnamin sodan ensimmäinen amerikkalainen taistelutehtävä (Operaatio Chopper) toteutettiin.
1966 – Televisiosarja Batman sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa.
1970 – Biafran antautuminen lopetti Nigerian sisällissodan.
1981 – Saippuasarja Dynastiaa alettiin esittää Yhdysvalloissa.
1998 – 19 eurooppalaista valtiota ilmoitti kieltävänsä ihmiskloonauksen.
2003 – ”Radiomafia” lopetti toimintansa, tilalle tuli ”YleX”.
2010 – Haitissa oli tuhoisa maanjäristys.
2016 – Sultanahmetin aukion terrori-iskussa Istanbulissa kuoli 11 ihmistä ja haavoittui 15. Iskun tekijä oli terroristijärjestö ISIS.
2021 – Marko Hietala ilmoitti eroavansa Nightwish-yhtyeestä.
Tapahtumia > Fiktiossa

1992 – Vuoden 1968 elokuvassa 2001: Avaruusseikkailu kuvitteellinen HAL 9000 -tietokone käynnistettiin. Kirjassa käynnistysvuosi on 1999.
Kuolleita

225 tai 230 – Tatiana Roomalainen, roomalainen kristitty diakonissa, marttyyri ja pyhimys
1519 – Maksimilian I, Pyhän saksalais-roomalaisen valtakunnan keisari (s. 1459)
1665 – Pierre de Fermat, ranskalainen matemaatikko ja lakimies (Fermat'n suuri lause) (s. 1601)
1834 – William Wyndham Grenville, brittiläinen Whig-poliitikko (s. 1759)
1875 – Tongzhi, Kiinan keisari (s. 1856)
1921 – Hans Sivén (”Bobi Sivén”), suomalainen heimoaktivisti ja Repolan nimismies (s. 1899)
1944 – Uno Ullberg, suomalainen arkkitehti (s. 1879)
1954 – Ellen Thesleff, suomalainen taidegraafikko ja taidemaalari (s. 1869)
1960 – Nevil Shute, englantilainen kirjailija (Viimeisellä rannalla) (s. 1899)
1976 – Agatha Christie, englantilainen kirjailija (Hercule Poirot, Neiti Marple) (s. 1890)
1983 – Nikolai Podgornyi, Neuvostoliiton valtionpäämies 1965–1977 (s. 1903)
1996 – Rauni Luoma, suomalainen näyttelijä (s. 1911)
1997 – Charles Brenton Huggins, vuoden 1966 Nobelin lääketieteen palkinnon saanut kanadalaissyntyinen syöpätutkija (s. 1901)
2002 – Cyrus Vance, Yhdysvaltain ulkoministeri 1977–1980 (s. 1917)
2003 – Leopoldo Galtieri, Argentiinan diktaattori 1981–1982 (s. 1926)
2003 – Maurice Gibb, englantilainen muusikko (”Bee Gees”) (s. 1949)
2005 – Amrish Puri, intialainen näyttelijä (Indiana Jones ja tuomion temppeli) (s. 1932)
2017 – William Peter Blatty, yhdysvaltalainen kirjailija ja Oscar-palkittu käsikirjoittaja (Manaaja) (s. 1928)
2019 – Christian Conrad Blouin, kanadalainen roomalaiskatolinen piispa (s. 1941)
2019 – Béla Zsitnik, unkarilainen soutaja (olympiamitalisti) (s. 1924)
2020 – Roger Scruton, brittiläinen filosofi, journalisti ja säveltäjä (s. 1940)
2022 – Pentti Harjumaa, suomalainen toimittaja ja kirjailija (s. 1934)
2022 – Jouko Linjama, suomalainen säveltäjä (s. 1934)
2022 – Waiphot Phetsuphan, thaimaalainen laulaja (s. 1942)
2022 – Phil Samis, kanadalainen jääkiekkoilija (s. 1928)
2022 – Ronnie Spector, yhdysvaltalainen laulaja (s. 1943)
2023 – Lisa Marie Presley, yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä, Elvis Presleyn tytär (s. 1968)
Isännistö

Honkajoen Säästöpankin isännistö 1938.
Isännistö on säästöpankin korkein hallintoelin. Isännistö vastaa osakeyhtiön yhtiökokousta.
Isännistön muodostavat säästöpankin tallettajien valitsemat isännät. Isäntiä on vähintään 12. Isäntien vaalissa kullakin tallettajalla on yksi ääni. Lisäksi äänioikeus voi olla kantarahasto-osuuksien omistajilla.
Isännät valitsevat säästöpankin hallituksen, joka valitsee toimitusjohtajan. Jos säästöpankilla on hallintoneuvosto, isännät valitsevat hallintoneuvoston, joka valitsee hallituksen ja sen puheenjohtajan ja varapuheenjohtajan sekä, jos säännöissä on niin määrätty, toimitusjohtajan.
Kritiikin mukaan isännistö on säästöpankeissa jäänyt käytännössä kumileimasimeksi (katso Säästöpankkien valedemokratia).
Las Palmas de Gran Canaria

| Las Palmas de Gran Canaria |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna

 Las Palmas de Gran Canaria
 Koordinaatit: 28°9′N, 15°25′W 
Valtio:   Espanja
Itsehallintoalue:   Kanariansaaret
Maakunta:   Las Palmas
Saari:   Gran Canaria
Perustettu:  24. kesäkuuta 1478
Hallinto:  
 – Pormestari:  Augusto Hidalgo (PSOE)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  100,55 km²
Korkeus:  8–300 m
Väkiluku (2016):  378 998
 – Väestötiheys:  3800 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+0
 – Kesäaika:  UTC+1
Postinumero:  35001–35020
Motto::  SEGURA TIENE LA PALMA
 
 www.laspalmasgc.es 
 Lähteet:  = Väkiluku 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Las Palmas de Gran Canaria (usein lyhyesti Las Palmas) on Espanjalle kuuluvien Kanariansaarten suurin kaupunki, joka sijaitsee Gran Canarian saaren koillisosassa. Se on Las Palmasin maakunnan pääkaupunki ja Kanariansaarten itsehallintoalueen toinen pääkaupunki yhdessä Teneriffalla sijaitsevan Santa Cruzin kanssa.
Kuten muuallakin Kanariansaarilla, tärkein elinkeino Las Palmasissa on matkailu. Las Palmasista alkaa saaren itä- ja eteläreunaa myötäilevä moottoritie GC-1, jonka varrella on myös saaren lentokenttä. Moottoritie johtaa muun muassa etelärannikon Playa del Inglesin matkailukaupunkiin.
Historiaa

Kaupungin perusti Juan Rejón 24. kesäkuuta 1478 nimellä Real de Las Palmas. Kaupungin perustamisen jälkeen hänen johtamansa miehitysarmeija ryhtyi sotimaan Kanariansaarten alkuasukkaita guancheja vastaan. Vuonna 1492 Kolumbus pysähtyi Las Palmasissa ensimmäisellä Amerikan matkallaan. Hän kävi siellä myös paluumatkallaan. Nykyään Las Palmasissa on Veguetan kaupunginosassa hänen espanjankielisen nimensä mukaan nimetty museo, Casa de Colón.
Las Palmas on kansainvälinen kaupunki. Kaupungissa on suuri satama, Puerto de la Luz. Sen merkitys korostui etenkin Israelin ja Egyptin käymän sodan jälkeen Suezin kanavan ollessa suljettuna. Sijainnista kahden mantereen tuntumassa ja massaturismin tarjoamista työmahdollisuuksista johtuen useat ulkomaalaiset työläiset ovat asettuneet sinne asumaan.
Ilmasto

Las Palmasin ilmasto on kuvattu ao. taulukossa:
Väestö

Las Palmasin väkiluku on noin 379 000 (2016) ja esikaupungit mukaan laskettuina noin 670 000 (2012). Koko Gran Canarian saarella elää noin 830 000 ihmistä.
| vuosi | väkiluku | väestötiheys |
| --- | --- | --- |
| 1991 | 354 887 | – |
| 1996 | 355 563 | – |
| 2001 | 354 863 | 3 513,49/km² |
| 2002 | 370 649 | – |
| 2003 | 377 760 | 3 755,35/km² |
| 2004 | 376 953 | 3 778,2/km² |
| 2008 | 381 123 | – |
Kuvia

Plaza Mayor
Kaupungintalo
Näkymä kaupunkiin.
Castillo de la Luz
Catedral de Santa Ana
Plaza de España
Teatro Pérez Galdós
Casa-Museo de Colón (Kolumbus-museo)
Museo Néstor
Auditorio Alfredo Kraus
Plaza del Espíritu Santo
Playa de las Canteras
Estadio de Gran Canaria
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Las Palmas de Gran Canaria Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | Pohjoinen: Atlantin valtameri |  |
| Länsi: Arucas | Las Palmas de Gran Canaria | Itä: Atlantin valtameri |
|  | Etelä: Santa Brígida ja Telde |  |
Gran Canarian kunnat
Agaete
Agüimes
Artenara
Arucas
Firgas
Gáldar
Ingenio
Mogán
Moya
Las Palmas
San Bartolomé de Tirajana
San Nicolás de Tolentino
Santa Brígida
Santa Lucía de Tirajana
Santa María de Guía
Tejeda
Telde
Valleseco
Valsequillo
Vega de San Mateo
Aki Mikkonen

Aki Aleksanteri Mikkonen (helmikuu 1972 Kemijärvi) on suomalainen laulaja-lauluntekijä ja muusikko.
Mikkonen aloitti laulamisen eri yhtyeiden keulakuvana ollessaan 15-vuotias. Viimeinen kokoonpano Rockamania teki kolme EP-levyä, jotka noteerattiin ulkomailla musiikkinsa ja muun muassa Mr Lordin tekemän kansitaiteen ansiosta. Mikkonen siirtyi soolouralle 2012 ja julkaisi ensimmäisen albuminsa 12 kappaletta sisältävän Poltetta-levyn vuonna 2017. Tuottajina toimivat Sampsa Astala ja Sami Auranen. 2018 ilmestyi ”Ilo on ilmaista” -single, joka on hänen musiikillisen uransa toistaiseksi eniten streamattu kappale Spotifyssa ja eniten katsottu musiikkivideo Youtubessa.
Vuoden 2020 keväällä Mikkonen julkaisi omasta elämästään kertovan erokappaleen ”Anna Anteeksi”. Se oli ensimmäinen kappale yhteistyössä tuottaja Artismon eli Ismo Koskelan kanssa. Tammikuussa 2021 yhteistyön toinen kappale "Usvaa" ilmestyi saaden runsaasti radiosoittoa paikallisradioissa. Vuoden 2020 kesällä Mikkonen julkaisi neljä kappaletta sisältävän EPn Mikään ei oo mahdotonta. Kyseisellä julkaisulla on ”Aavejuna”-niminen kappale, jonka on säveltänyt ja sanoittanut Esa Eloranta. EP:n muut kappallet ovat ”Betty Boop”, "Anna Anteeksi" ja "Mikään ei oo mahdotonta". 27.6.2020 ilmestyi Rakasta Kovempaa single - julkaisu.
Ajankohtainen Mikkonen on Aki Mikkosen ohjelman nimi Radio Scoopilla. Kyseisessä ohjelmassa haastatellaan lähinnä artisteja, keskustellaan musiikista ja muustakin elämästä. Ajankohtaisen Mikkosen vieraina ovat olleet mm. Pate Mustajärvi , Mikko Alatalo, Esa Eloranta, Samae Koskinen, Sampsa Astala, Sami Oksman ja Mr Lordi. Pate Mustajärvestä Ajankohtainen Mikkonen teki trilogian.
Mikkonen näytteli Rovaniemen teatterissa Pukin Punainen -joulumusikaalissa vuosina 2000–2002 pellolaista taksikuski Heikki Pernua. Ohjaajina toimivat Ahti Ahonen ja Jukka Virtanen. Pääroolissa joulupukkia näytteli Matti Esko.
Mikkonen juonsi yhdessä toimittaja Tapio Räihän kanssa kansanjuhlan Rovaniemellä, kun Lordi voitti Euroviisut.  Vuonna 2016 Mikkonen osallistui Suomen Euroviisukarsintaan omalla kappaleella ”Muistatko yhä mua”.
Mikkonen esiintyi MTV3:n Suomen Tähti -ohjelmassa vuonna 1999 ”Saavuthan”-nimisellä kappaleella, jonka sävelsi Rami Alanko. Mikkonen lauloi Rovaniemen kuorossa Nelosen Kuorosota -ohjelmassa vuonna 2011. Mikkonen on toiminut urheiluselostana muun muassa Yle Puheen Jalkapallokierros-urheiluohjelmassa sekä kuuluttanut useita urheilukilpailuita, jalkapallo- ja lentopallo-otteluita. Hän toimi useita vuosia Rovaniemen Palloseuran ja Perungan Pojat ottelukuuluttajana.
Keskustan eduskuntaryhmä

| Keskustan eduskuntaryhmä Centerns riksdagsgrupp |
| --- | --- |
 
  
 
Asema:  Oppositio
Perustettu:  22. toukokuuta 1907
Jäsenpuolueet:  Suomen Keskusta
Puheenjohtaja:  Antti Kurvinen
Varapuheenjohtajat:   Eeva Kalli  Eerikki Viljanen 
Pääsihteeri:  Anna-Mari Vimpari
Edustus:  22 / 200
Kotisivu:  www.eduskunta.fi/fi/kansanedustajat/eduskuntaryhmat/keskustan-eduskuntaryhma
Keskustan eduskuntaryhmä (Kesk), alun perin Maalaisliiton eduskuntaryhmä, on Suomen Keskustan kansanedustajien muodostama yhteistyöelin eduskunnassa.
Vaalikausi 2015–2019

Kaudella 2015–2019 ryhmään kuului kauden alussa 49 edustajaa, mutta Euroopan parlamentin jäsenyydestä luopuneen ja kansanedustajuutensa vastaanottaneen Paavo Väyrysen perustettua oman eduskuntaryhmän ryhmään kuului 48 kansanedustajaa.
Vaalikausi 2019–2023

Kaudella 2019–2023 ryhmään kuului 31 kansanedustajaa. Kansanedustaja Antti Rantakangas kuoli tapaturmaisesti kaudella. Hänen tilalleen eduskuntaan nousi Tuomas Kettunen.
Eduskuntaryhmän puheenjohtajana toimi Eeva Kalli ja varapuheenjohtajina Jouni Ovaska ja Mikko Kinnunen.
Vaalikausi 2023–2027

Kaudella 2023–2027 Keskustan eduskuntaryhmään kuuluu 23 edustajaa. Eduskuntaryhmän puheenjohtajana toimii Antti Kurvinen ja varapuheenjohtajina Eeva Kalli ja Eerikki Viljanen.
Puheenjohtajia

Kyösti Kallio (1908–1911)
Eero Hahl (1912–1913)
Kyösti Kallio (1914)
Santeri Alkio (1917–1921)
Kyösti Kallio (1922)
Eero Hahl (1923)
Juho Sunila (1924–1925)
Eero Hahl (1926)
Juho Sunila (1926)
Kyösti Kallio (1927)
Juho Niukkanen (1927)
Kyösti Kallio (1928)
Jalo Lahdensuo (1929)
K.A. Lohi (1929–1931)
Juho Koivisto (1932)
K.A. Lohi (1932)
E.M. Tarkkanen (1932–1935)
Juho Niukkanen (1936)
E.M. Tarkkanen (1936)
Uuno Hannula (1937)
Antti Kukkonen (1937)
Juho Pilppula (1938–1939)
Juho Niukkanen (1940)
Juho Pilppula (1941–1943)
Antti Kukkonen (1944)
Kalle Jutila (1945)
Taavi Vilhula (1945–1946)
Urho Kekkonen (1946)
Juho Koivisto (1947–1948)
Taavi Vilhula (1949–1950)
Viljami Kalliokoski (1950–1953)
Urho Kekkonen (1954)
Juho Niukkanen (1954)
Kauno Kleemola (1954)
Kusti Eskola (1955–1958)
Martti Miettunen (1958)
Kauno Kleemola (1958)
Kusti Eskola (1959–1961)
V.J Sukselainen (1962–1965)
Johannes Virolainen (1966)
V.J Sukselainen (1966–1968)
Nestori Kaasalainen (1968–1970)
Eino Uusitalo (1970–1971)
Erkki Haukipuro (1971–1972)
Eino Uusitalo (1973–1974)
Mikko Kaarna (1975)
Eino Uusitalo (1975–1976)
Reino Karpola (1977–1978)
Matti Ruokola (1979–1983)
Kauko Juhantalo (1983–1991)
Seppo Kääriäinen (1991–1993)
Kalevi Mattila (1993–1994)
Aapo Saari (1995–1998)
Mauri Pekkarinen (1999–2003)
Timo Kalli (2003–2011)
Kimmo Tiilikainen (2011–2015)
Matti Vanhanen (2015–2016)
Antti Kaikkonen (2016–2019)
Antti Kurvinen (2019–2021)
Juha Pylväs (2021–2022)
Eeva Kalli (2022–2023)
Antti Kurvinen (2023–)
Eduskuntaryhmän kokoonpano

| Suomen Keskustan eduskuntaryhmä 2023-2027 (Eduskuntavaalien 2023 äänimäärä suluissa) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Helsingin vaalipiiri | Ei edustajia |  |  |  |  |  |  |  |
| Uudenmaan vaalipiiri | Antti Kaikkonen (12 687), Eerikki Viljanen (2 787) |  |  |  |  |  |  |  |
| Varsinais-Suomen vaalipiiri | Annika Saarikko (8 572) |  |  |  |  |  |  |  |
| Satakunnan vaalipiiri | Eeva Kalli (7 930) |  |  |  |  |  |  |  |
| Hämeen vaalipiiri | Hilkka Kemppi (5 312) |  |  |  |  |  |  |  |
| Ahvenanmaan maakunnan vaalipiiri | Ei edustajia |  |  |  |  |  |  |  |
| Pirkanmaan vaalipiiri | Jouni Ovaska (6 376) |  |  |  |  |  |  |  |
| Kaakkois-Suomen vaalipiiri | Vesa Kallio (5 663) Hanna Kosonen (5 147) |  |  |  |  |  |  |  |
| Savo-Karjalan vaalipiiri | Hannu Hoskonen (7 011), Hanna Huttunen (5 849), Markku Siponen (5 539) |  |  |  |  |  |  |  |
| Vaasan vaalipiiri | Antti Kurvinen (6 821), Mikko Savola (6 770), Mika Lintilä (6 116) |  |  |  |  |  |  |  |
| Keski-Suomen vaalipiiri | Anne Kalmari (6 885), Petri Honkonen (6 294) |  |  |  |  |  |  |  |
| Oulun vaalipiiri | Tuomas Kettunen ( 7 264), Pekka Aittakumpu (7 240), Hanna-Leena Mattila (6 405) Timo Mehtälä (5 497 ), Olga Oinas-Panuma (5 173) |  |  |  |  |  |  |  |
| Lapin vaalipiiri | Katri Kulmuni (8 397), Markus Lohi (4 636) |  |  |  |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

Keskustan eduskuntaryhmä
Symbiootti (sarjakuvat)

Symbiootti on elävä avaruusolio, joka on voimaton ilman isäntää. Symbiootit elävät  symbioosissa isäntiensä kanssa, jotka ovat useimmiten ihmisiä ja miespuolisia. Näitä olentoja esiintyy Marvelin sarjakuvissa, useimmiten Hämähäkkimiehessä.
Symbioottien ensiesiintyminen

Hämähäkkimies sai Salatuissa Sodissa itselleen mustan avaruuspuvun, joka oli hänelle hyvinkin hyödyllinen. Se kehitti Hämähäkkimiehelle loputonta seittiä ja pystyi muuntautumaan siviilivaatteiksi Peterin (Hämähäkkimiehen) päälle, mutta lopulta se paljastuikin loiseksi. Ihmenelosten Reed Richardsin avulla se saatiin irrotettua Hämähäkkimiehestä. Se yritti sulautua vielä Hämähäkkimiehen kanssa, mutta hän voitti sen kirkonkellon kovan äänen avulla. Symbiootti vahingoittui vakavasti.
Symbioottien muita isäntiä ja jälkeläisiä

Näitä ovat muun muassa:
Venom:
Hämähäkkimiehen entinen symbiootti yhdistyi epäonnistuneeseen reportteri Eddie Brockiin ja hänestä tuli Venom.
Carnage:
Venom oli vankilassa ollessaan jättänyt "jälkeläisensä" selliin ja Carnageksi kutsuttu jälkeläinen sulautui murhaajan nimeltä Cletus Kassady kanssa ja heistä tuli Carnage, jota ei olisi Hämähäkkimieskään voittanut ilman Ihmenelosten apua.
Toxin
Carnage-symbiootin jälkeläinen. Toxin on yhdistyi entiseen New Yorkin poliisiin Patrick Mulliganiin. Toxin eroaa Venomista ja Carnagesta sillä, että Toxin on hyvä. Mulliganin kuoltua Mustasydämen toimesta, Eddie Brockista tuli Toxin.
Scream
Carnage-symbiootin sisar.
Hybrid
Carnage-symbiootin sisarusten yhdistelmä.
Phage
Carnage-symbiootin veli.
Riot
Carnage-symbiootin veli.
Agony
Carnage-symbiootin sisar.
Lasher
Carnage-symbiootin veli.
Hämähäkki-Carnage
Ben Reillyyn yhdistynyt Carnage-symbiootti.
Anti-Venom
Eddie Brockiin sulautunut toinen symbiootti.
Venomtar
Anne Weyingiin sulautunut Venom-symbiootti.
Poison
Peter Parkeriin sulautunut Venom-symbiootti.
Elokuvissa > Spider-Man 3 - Hämähäkkimies 3

Elokuvan alussa symbiootti laskeutui meteoriitin mukana New Yorkiin, ja kiinnittyi puistossa Mary Janen kanssa olleen Peterin mopoon päästen sitä kautta Peterin kotiin. Eräänä yönä symbiootti hyökkäsi pöydän alta sängyssä hämähäkkipuku päällään makaavan Peterin kimppuun ja siitä Peterin puku muuttui mustaksi. Musta Hämähäkkimies oli paljon tavallista Hämähäkkimiestä vahvempi, mutta ylimielisempi. Mustan puvun avulla Peter kuittasi kalavelkansa Ben Parkerin surmaamalle Flint Markolle hukuttamalla hänet metrotunnelissa käydyn lyhyen taistelun päätteeksi. Sen lisäksi Peter kosti Mary Janen menetyksen ystävälleen Harrylle hakkaamalla hänet Osbornien sukutalossa. Lopulta alkoi Peter tuntea huonoa omatuntoa ja meni kirkkoon, missä hän havaitsi kirkonkellojen äänen heikentävän symbioottia. Kun Peter oli repinyt symbiootin itsestään, laskeutui se tornia pitkin alas, missä otti uuden isännän Eddie Brockista, joka oli tullut kirkkoon pyytääkseen Jumalaa kostamaan häntä nöyryyttäneelle Peter Parkerille puolestaan. Tästä syntyi Venom. Vedestä noussut Hiekkamies aikoi kostaa Hämähäkkimiehelle metrotunnelin tapahtumat ja liittoutui Venomin kanssa elokuvan lopussa. He sieppasivat Mary Janen ja veivät hänet korkealle kahden rakenteilla olevan pilvenpiirtäjän välissä olevaan Venomin luomaan seittiin, missä luki haaste Hämähäkkimiehelle. Hämähäkkimies saapui pelastamaan Mary Janea, mutta joutui Venomin hyökkäyksen kohteeksi. Peterin pelastamaan saapunut Harry päihitti taistelussa Hiekkamiehen, mutta astui Peterille tarkoitettujen kiiturin terien eteen ja kuoli myöhemmin siihen. Taistelun lopussa putkien putoamisesta syntynyt kalina toi Peterille mieleen, kuinka hän oli voittanut symbiootin kirkon tornissa ja hän piirittää maahan iskemillään metalliputkilla Venomin. Putket kalisevat iskeytyessään maahan ja Hämähäkkimies kiskoo Eddien seitillänsä symbiootin vallasta, jonka jälkeen hän heittää putkiympyrän keskellä avautuvan jättimäisen symbiootin sisuksiin pommin. Eddie hyppää pommin perään ja kuolee symbiootin mukana pommin räjähdettyä.
Atlas (tietokone)

Atlas oli Ferrantin valmistama varhainen supertietokone, joka käytti transistoriteknologiaa aiemmin yleisien elektroniputkien sijaan.
Tietokone käynnistettiin ensi kertaa 7. joulukuuta vuonna 1962. Tietokoneen kehitysprojekti alkoi vuonna 1956 Manchesterin yliopistossa Tom Kilburnin johdolla, jolloin tietokone tunnettiin nimellä MUSE.
Atlas oli toisen sukupolven tietokone, joka käytti diskreettejä germanium-transistoreja. Tietokoneeseen suunniteltiin Supervisor-ohjelma, joka olisi jatkuvasti koneessa ja järjestäisi suoritettavia ohjelmia.
Tietokone tuki kehitysaskeleita kuten näennäismuistia ja moniajoa. Laitteistossa oli keksintöjä yksitasoisen tallennusjärjestelmän tukea varten. Tietokone oli luultavasti ensimmäinen, jonka kontrolliohjelmaa voitiin kutsua käyttöjärjestelmäksi ja sitä on kutsuttu "ensimmäiseksi tunnistettavaksi moderniksi käyttöjärjestelmäksi".
Atlaksen täyttä versiota valmistettiin kolme kappaletta, minkä lisäksi valmistettiin kolme pienemmän mittakaavan Atlas II:ta. Täydet versiot sijoitettiin Manchesteriin, Lontoon yliopistoon ja Harwelliin (Chilton).
Aiheesta muualla

Varhaiset tietokoneet Manchesterin yliopistossa (englanniksi)
Atlas Computer (englanniksi)
The Atlas Supervisor (englanniksi)
Pyreneet

Pyreneiden topografinen kartta
Pyreneiden huippuja
Lumiset Pyreneet satelliittikuvassa
Pyreneet (esp. Los Pirineos, ransk. Les Pyrénées) on poimuvuoristo Lounais-Euroopassa Espanjan ja Ranskan rajaseudulla. Biskajanlahdelta Cabo Creusiin Välimeren Lioninlahdelle ulottuvan vuorijonon pituus on 435 kilometriä, leveys 80–140 kilometriä ja korkein kohta Aneto, 3 404 metriä. Pohjoisessa Pyreneet erottaa Massif Centralista kapeahko laakso, jossa kulkee Canal du Midi. Etelässä Ebron laakso erottaa Pyreneet Espanjan keskiosan vuorista. Koko Andorran ruhtinaskunta sijaitsee Pyreneillä.
Suurin Pyreneiltä alkava joki on Garonne, joka virtaa sieltä pohjoiseen Ranskan alueella ja laskee Biskajanlahteen. Suurelta osaltaan vuoristo on vedenjakajana Garonnen ja Ebron välillä, ja Ranskan ja Espanjan välinen raja kulkee enimmäkseen lähellä vedenjakajaa.
Pyreneiden alue on toiminut myös kulttuurisena jakolinjana vuosisatojen ajan. Kun suuret valtiot ovat kiistelleet aluejaosta, vuoriston taskuissa olot ovat saattaneet säilyä muuttumattomina. Nykyiset valtionrajat alueelle määritettiin vuonna 1659. Pyreneiden mukaan on saanut nimensä myös Pyreneiden niemimaa, jonka rajalla vuoristo sijaitsee.
Pyreneiden kasvillisuusvyöhykkeet

0–300 m välimerenkasvillisuutta: palmuja, oliivipuita, hedelmäpuita, viiniköynnöstä, korkkitammea, macchiapensaita
300–600 m lauhkeaa lehtimetsää: tammea
600–1 000 m saarnea, tammea, mäntyä, pajua, leppää (sekametsää)
1 000–1 600 m alhaalla kastanjaa, korkeammalla pyökkiä, kanervaa ja värihernettä
1 600–2 200 m vaivaismäntyä, alppiruusua, värihernettä
Korkeammalla varjossa lumi säilyy yli kesän. Pyreneiden kolmanneksi korkein huippu, Monte Perdido, on kansallispuisto.
Hallintoalueet

Espanjan puolella Pyreneet ulottuvat lännestä Biskajanlahdelta itään Välimerelle, kolmelle itsehallintoalueelle seuraavasti:
Navarra:
Vuoristoalue (Zona de Montaña) koillisosassa
Aragonia:
Zaragozan maakunnan pohjoiskärki
Huescan maakunnan pohjoisosa
Katalonia:
Lleidan maakunnan pohjoisosa
Barcelonan maakunnan pohjoiskärki
Gironan luoteis- ja pohjoisosa
Ranskan puolella Pyreneet ulottuvat kahdelle hallintoalueelle (région) ja kuuden departementin alueelle, jotka ovat lännestä itään:
Akvitania
Pyrénées-Atlantiques
Oksitania:
Hautes-Pyrénées
Haute-Garonne
Ariège
Aude
Pyrénées-Orientales
Kulkuyhteydet > Tiet

Pyreneiden poikki kulkee muutamia Eurooppateitä. Pyreneet voi myös sivuuttaa lännestä E80-tietä ja idästä E15-tietä pitkin. Aragoniasta E7-tie alittaa Pyreneet Somportin tunnelia pitkin. Katalonian Barcelonasta Orléansiin kulkee E9, joka ylittää Pyreneet Puigcerdan ja Pamiersin välisellä tieosuudella. Vaihtoehtoisesti Pyreneet voi ylittää esim. Somportista Sallent de Gállegon kautta tai Bielsan ja Aragounetin kautta. Kataloniasta pääsee Ranskaan Vielhan ja St Béatin kautta, Andorran kautta, Puigcerdàn ja Bourg-Madamen kautta tai Coll d'Aresin kautta.
Turismi ja vapaa-aika > Historialliset reitit

Pyhän Jaakobin pyhiinvaellusreitti tie on kävelyreitti, joka ylittää Pyreneet ja päättyy Galician pääkaupunkiin Santiago de Compostelaan.