stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Raclette
Ruokalaji

Raclette on ominainen Sveitsin ja lähellä Sveitsin rajaa sijaitsevien Ranskan alueiden ruokalaji. Juustokiekkoa lämmitetään joko avotulen edessä tai grillillä. Tämän jälkeen osittain pehmennyt juusto kaavitaan ruokailijoiden lautasille. Sana raclette tuleekin ranskan ilmaisusta racler, tarkoittaen "raapia/kaapia". Perinteisiä lisukkeita ovat pienet, kiinteät perunat, hillosipulit, etikkakurkut, kuivattu liha (kuten ilmakuivattu kinkku), viipaloidut paprikat, tomaatit, sipulit, sienet sekä mustapippuri. Raclette valmistetaan nykyisin usein erityisellä sähkökäyttöisellä raclette-pöytägrillillä. Grillin yhteydessä on jokaiselle ruokailijalle pieni pannu, jossa hän voi sulattaa juustopaloja.
Sveitsin Vaud’ssa racletten kanssa juodaan usein teetä tai muuta lämmintä juomaa taikka fendant-valkoviiniä. Ranskassa racletten kanssa nautitaan yleensä valkoviiniä kuten rieslingiä tai pinot gris’tä. Sanotaan, että veden juominen raclette-aterialla häiritsisi ruoansulatusta, mutta väitteelle ei ole tieteellistä näyttöä.
Raclette on mainittu keskiaikaisissa kirjoituksissa erityisen ravitsevana ateriana, jota sveitsiläiset talonpojat söivät. Tuolloin se tunnettiin saksankielisellä alueella nimellä Bratchäs (paistettu juusto). Perinteisesti sveitsiläiset lehmäpaimenet ottivat juustoa mukaansa kulkiessaan karjan mukana. Iltaisin leirinuotion äärellä he sulattivat juustoa ja kaapivat sitä leivän päälle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Raclette Wikimedia Commonsissa
Rannikkoryhmä

| Rannikkoryhmä |
| --- | --- |
Toiminnassa:  27.2.1940 - 27.3.1940
Valtio:   Suomi
Puolustushaarat:  Maavoimat
Rooli:  Viipurinlahden länsirannan puolustus Talvisodan loppuvaiheessa
Komentajat
Tunnettuja komentajia:  Kenraalimajuri K. M. Wallenius kenraaliluutnantti K. L Oesch
Rannikkoryhmä oli Suomen maavoimien talvisodan jalkaväkiyhtymä, jonka toiminta-alueena oli Viipurinlahden länsiranta. Se perustettiin 28. helmikuuta 1940, ja ryhmään sisällytettiin Viipurin lohko ja 4. divisioona. Ryhmän komentajaksi määrättiin Lapin Ryhmän komentaja 28. helmikuuta saapunut kenraalimajuri K. M. Wallenius. Uuden komentajan johtamistoiminta rajoittui aluksi Viipurin lohkon joukkoihin eversti Auno Kailan siirtäessä yhtymäänsä uudelle lohkolle. Eversti Kaila luovutti 1. maaliskuuta yhtymänsä eversti J. V. Arajuurelle. Ylipäällikkö käski kenraalimajuri Walleniuksen 3. maaliskuuta muihin tehtäviin, ja hänen tilalleen saapui yleisesikunnan päällikkö kenraaliluutnantti K. L Oesch.
Alkujaan ryhmän alueella talvisodan aikaan toimi merivoimien alaiset eversti Arvo Lyytisen joukot, jotka alistettiin 18. helmikuuta 1940 suoraan Kannaksen armeijalle, sitten 27. helmikuuta 4. divisioonalle. Seuraava muutos tapahtui jo 28. helmikuuta, jolloin muodostettiin Viipurin rannikkolohko -niminen yhtymä selventämään Viipurinlahden johtosuhteita. Tämäkään ei jäänyt lopulliseksi ja 1. maaliskuuta armeijakuntaa vastaava sotatoimiyhtymä nimettiin Rannikkoryhmäksi.
Perääntyminen Viipurinlahden länsipuolelle

Viipurinlahden lähialueella taistelleiden puolustuksen alkaessa murtua sai 4. divisioonan esikunta käskyn aloittaa valmistelut väliasemasta luopumiseksi ja ns. taka-asemaan vetäytymiseksi. Divisioonan esikunta antoi 27. helmikuuta alaisilleen joukoille käskyt vetäytymisestä. Päivän aikana käytiin vielä kiivaitakin taisteluita Viipurinlahden itäpuolella väliasemassa. Vetäytyminen alkoi seuraavana yönä, ja viimeiset joukot aloittivat vetäytymisensä 28. helmikuuta iltapäivällä. Divisioonan viimeiset varmistusosastot Viipurinlahden itärannalta poistuivat seuraavan päivän iltana. Divisioonan muut joukot olivat ryhmittymässä jo käytännössä täysin linnoittamattomaan, taka-asemaan Viipurinlahden länsirannalle. Koiviston saarilta vastikään Säkkijärvelle saapunut JR 12 sai 24. helmikuuta käskyn edelleen Viipurin lohkon komentajalle alistettuna marssia Tervajoen suuntaan, ryhmittyä runkomiehitykseksi suurelle laivaväylälle Suonionsaaren ja Koivuniemen väliselle lohkolle ja aloittaa linnoitustyöt. Sitä mukaa kun JR 11:n osia saapui Viipurinlahden itäpuolelta Sommeelta, siirtyi JR 12 Koivuniemen lohkolle. Viimeisenä vapautui 1.maaliskuuta Suonionsaarelta III/JR12. DivisioonalIe alistetut polkupyöräpataljoona 5 ja erillinen pataljoona 7 ryhmittyivät yhtymän lohkon läntiselle osalle. Kenttätykistörykmentti 4 ryhmittyi siten, että sen koko tuli voitiin keskittää JR 11:n lohkolle. Divisioonan puolustukseen ryhmittymisen suojasivat Uuraassa yhä taisteluaan jatkaneet I/JR11 ja ja erillinen pataljoona 21, jotka 3. maaliskuuta illalla tapahtuneen irtautumisen jälkeen koottiin Tervajoelle.
Viipurinlahden länsipuolelle tuodut uudet yksiköt

Viipurin lohkon reservinä olivat Vilajoella 1. maaliskuuta Laatokan Karjalasta saapulnut Erillinen Pataljoona 18 ja kevyt osasto 4. Lisäksi samalla alueella oli vielä 600 miehen vahvuinen Osasto Miettinen, joka pyrki perustamaan päämajan paikalle kuljettamista menneellä vuosisadalla valmistetusta 30 tykistä kahta patteristoa. Venäläiset valtasivat kuitenkin jo taistelun alkuvaiheessa pääosan näistä aseista, joita ei vetovoiman puuttuessa voitu siirtää ja osasto taisteli suurimmaksi osaksi jalkaväkenä.
Lapin Ryhmään kuulunut JR 40 siirtyi kahden vuorokauden junakuljetuksella Kemijärveltä Viipurinlahdelle, jossa se alistettiin JR 10:lle, ja se ehti osallistua sodan loppuvaiheessa maaliskuussa 1940 Säkkijärven Häränpäänniemen taisteluihin.
Komentosuhdejärjestelyt eivät vielä rajoittuneet tähän, vaan 7. maaliskuuta siirtyi Rannikkoryhmän oikea raja Vilajoen tasalle. Tämän linjan länsipuolelle jääneistä joukoista muodostettiin eversti P. J. Paalun komentama Taisteluryhmä Paalu.
Näin suomalaisten elävä voima oli ryhmitetty 1. maaliskuuta 1940 siten, että Rannikkoryhmän oikealla sivustalle ryhmitettiin puolustukseen sekalaisia joukkoja alistukseensa saanut eversti Lyytisen Viipurin Lohko ja vasemmalla eversti Johan Arajuuren komentama 4. divisioona.
Toivo Hovilainen

Toivo Konstantin Hovilainen (1. joulukuuta 1878 Sippola – 30. tammikuuta 1940 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka toimi vuosina 1918–1924 Suomen Metalliteollisuusyhdistyksen toimitusjohtajana. Hovilainen profiloitui idänkaupan asiantuntijana.
Koulunsa Kuopiossa suoritettuaan Hovilainen työskenteli V. M. Sandbergin rautakaupassa Tampereella, minkä jälkeen hän opiskeli muutaman vuoden kieliä Saksassa ja Englannissa. Vuonna 1902 hän muutti Pietariin, jossa hän toimi Parviainen Oy:n ostopäällikkönä ja Turun Rautateollisuus Oy:n asiamiehenä vuoteen 1918 saakka. Sisällissodan päätyttyä Hovilainen oli yksi Suomen Metalliteollisuusyhdistyksen perustajista ja toimi ensimmäisen kauppavaltuuskunnan puheenjohtajana, joka lähetettiin vallankumouksen jälkeen Neuvosto-Venäjälle palauttamaan kauppasuhteet maahan. Hän jatkoi työtään Suomen Metalliteollisuusyhdistyksessä vuoteen 1929 asti sekä vientiosaston johtajana että oman yrityksensä johtajana, joka edusti Suomen metalliteollisuutta Venäjälle suuntautuvassa viennissä.
Vuonna 1929 Hovilainen siirtyi rasvasekoitteita Riihimäellä valmistaneen Tarmoke Oy:n palvelukseen, ja muutti vuonna 1933 Turkuun, jossa hän samana vuonna siirtyi Auran Panimo Oy:n isännöitsijäksi. Hän toimi myös vuosina 1935–1937 Panimoteollisuusliiton luottamuslautakunnassa. Hän luopui tehtävistään syksyllä 1939 huonontuneen terveydentilan vuoksi. Hovilainen kuoli Helsingissä tammikuussa 1940.
Toussaint

Toussaint (/tu.sɛ̃/) on ranskankielinen nimi, joka voi olla sekä sukunimi että miehen etunimi. Se tarkoittaa pyhäinpäivää. Vuonna 2023 Suomen väestötietojärjestelmässä oli 13 elävää ihmistä, joiden sukunimi oli Toussaint.
Tunnettuja Toussaint-nimisiä > Toussaint sukunimenä

Allen Toussaint (1938–2015), yhdysvaltalainen muusikko ja lauluntekijä
Geertruida Bosboom-Toussaint (1812–1886), alankomaalainen kirjailija
Lorraine Toussaint (s. 1960), yhdysvaltalainen näyttelijä ja televisiotuottaja
Marie Toussaint (s. 1987), ranskalainen poliitikko ja europarlamentaarikko
Michel’le Denise Toussaint, Michel’le (s. 1970), yhdysvaltalainen laulaja
Pierre Toussaint (1766–1853), haitilais-yhdysvaltalainen kampaaja
Steve Toussaint (s. 1965), brittiläinen näyttelijä.
Tunnettuja Toussaint-nimisiä > Toussaint etunimenä

Toussaint Charbonneau (1759–1843), kanadalainen tutkimusmatkailija ja turkismetsästäjä
Toussaint Charpentier (1611-1693), ranskalaissyntyinen Ruotsin armeijan upseeri, Ruotsin ja Suomen Charpentier-suvun kantaisä
Toussaint L’Ouverture (k. 1803), Haitin vallankumouksen johtaja
Toussaint Rose (1611–1701), ranskalainen akateemikko
Tolstoi (juna)

Vanha Tolstoi-juna Helsingin rautatieasemalla vuonna 2016.
Tolstoi (ven. Толстой) on venäläinen pikajuna, joka liikennöi Helsingin ja Moskovan väliä ja pysähtyy myös Pietarissa. Se on ainoa juna, joka kulkee Suomesta Moskovaan saakka. Rajanylityspaikka on Vainikkalassa. Sen matka-aika on 12 tuntia 30 minuuttia. Nopeampana ja kalliimpana vaihtoehtona sille on Helsingistä Pietariin kulkeva Allegro-juna ja Pietarista Moskovaan kulkeva Sapsan-juna. Junassa on mahdollisuus nostaa hyvitykset verottomista ostoksista. Juna liikennöi aamulla Helsinkiin (PVV 32) ja illalla Moskovaan (PVV 31) pysähtyen Suomen puolella Pasilassa, Tikkurilassa, Lahdessa, Kouvolassa ja Vainikkalan raja-asemalla.
Tolstoissa on sesongista riippuen 9–18 vaunua. Joskus mukana on myös autovaunu. Vuodenvaihteessa ajetaan yleensä lisäjunia numeroin 569–570. Tolstoin veturina/vetureina käytetään Suomen puolella yleensä yhtä tai kahta Sr1-sarjan veturia. Silloin tällöin myös Sr2-sarjan veturi on vetänyt Tolstoita.
Suomen kellojen siirtojen takia Tolstoin aikataulu muuttuu Suomessa tunnilla aina maaliskuussa ja lokakuussa.
Vaunukalusto nykyaikaistettiin vuonna 2002 ja jälleen vuonna 2014.
Tolstoin liikenne on ollut tauolla koronaviruspandemian takia 18. maaliskuuta 2020 lähtien. Maaliskuussa 2022 VR päätti luopua yhteydenpidosta RŽD:n kanssa toistaiseksi, kun Venäjä aloitti hyökkäyksen Ukrainaan.
Historiaa

Ensimmäinen suora junayhteys Suomen ja silloisen Neuvostoliiton välillä oli vuoden 1953 alussa liikennöintinsä aloittanut Helsinki–Leningrad-linja, jota ajettiin aluksi joka toinen päivä. Seuraavana vuonna avautui yhteys Moskovan ja Helsingin välillä niin, että Moskovan ja Leningradin välisen junan yksi vaunu liitettiin Leningradissa Helsinkiin lähtevään junaan. Vuonna 1975 otettiin käyttöön nykyinen suora yhteys. Vuonna 1982 Helsingin ja Leningradin väliä kulkeva juna nimettiin taidemaalari Ilja Repinin mukaan Repiniksi ja Moskovaan kulkeva juna kirjailija Leo Tolstoin mukaan Tolstoiksi. VR:n kalustolla vuodesta 1992 kulkenut junavuoro Pietariin oli nimeltään Sibelius. Repin ja Sibelius korvautuivat VR:n ja Venäjän rautateiden yhteisellä Allegro-junalla joulukuussa 2010.
Aiheesta muualla

Tolstoin matkassa, Juha Niemisen kuvasarja Resiina-verkkolehdessä 2013
Tobias Grünenfelder

Tobias Grünenfelder
Tobias Grünenfelder (s. 27. marraskuuta 1977) on sveitsiläinen alppihiihtäjä.
Grünenfelder kilpaili ensimmäisen kerran Alppihiihdon maailmancupissa Kranjska Goran suurpujottelussa 5. tammikuuta 1997. Ensimmäisen maailmancupin voittonsa hän otti kaudella 2010–2011, kun hän voitti Lake Louisen super-g:n. Hän on sijoittunut myös neljä kertaa maailmancupissa kolmanneksi.
Alppihiihdon MM-kisoissa Grünenfelder on ollut Beaver Creekissä 1999 suurpujottelun 20:s, St. Moritzissa 2003 suurpujottelun 18:s, ja Bormiossa 2005 super-g:n 16:s. Kolmissa olympialaisissa kisannut Grünenfelder on ollut Salt Lake Cityssä 2002 super-g:n 12:s, Torinossa 2006 syöksylaskun 12:s, ja Vancouverissa 2010 super-g:n yhdeksäs.
Aiheesta muualla

Tobias Grünenfelderin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Tobias Hegewald

Tobias Hegewald (s. 3. elokuuta 1989 Neuwied) on saksalainen autourheilija. Hän ajoi kaudella 2009 Formula 2 -luokassa voittaen kaksi kilpailua. Hegewald on aiemmin kilpaillut Formula BMW-, Formula Renault- ja Formula Palmer Audi -sarjoissa.
Kaudeksi 2010 hän siirtyi uuteen GP3-sarjaan ajaen Mücke Motorsport -tiimissä yhdessä Nigel Melkerin ja Renger van der Zanden kanssa. Hän otti kauden aikana vaivaiset 6 pistettä ja sijoittui loppupisteissä sijalle 22. Kaudella 2011 Hegewald palaa takaisin Formula 2 -sarjaan.
GP3-tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 | RSC Mücke Motorsport | ESPFEA 17 | ESPSPR 13 | TURFEA 16 | TURSPR 15 | EURFEA 9 | EURSPR 29† | GBRFEA 4 | GBRSPR 6 | GERFEA Kesk. | GERSPR Kesk. | HUNFEA 15 | HUNSPR Kesk. | BELFEA 11 | BELSPR 8 | ITAFEA 10 | ITASPR 11 | 6 | 22. |
Teppo Airaksinen

| Teppo Airaksinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1982 (ikä 41–42)
Ammatti:  ohjaaja, käsikirjoittaja
Ohjaaja
Aktiivisena:  2004–
Tunnetuimmat ohjaukset:  Kulman pojat, Kimmo
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Teppo Airaksinen (s. 1982) on suomalainen ohjaaja ja käsikirjoittaja.
Airaksinen on ohjannut ja käsikirjoittanut lyhytelokuvia, televisiosarjoja (Kimmo, Uusi päivä) sekä elokuvia (Kulman pojat, Napapiirin sankarit 2). Hän on toiminut myös rekvisiitta-assistenttina (Colorado Avenue) ja järjestysapulaisena (Joulutarina).
Vuonna 2012 Airaksinen oli ehdolla vuoden ohjaajan Kultaisen Venlan saajaksi Kimmo-televisiosarjasta. Kimmo oli samana vuonna ehdolla vuoden parhaan komediaohjelman sarjassa.
Airaksinen ohjasi muusikko Juice Leskisestä kertovan elämäkertaelokuvan Juice Antti Heikkisen kirjoittaman elämäkerran pohjalta.
Airaksisen lyhytelokuva Katto voitti vuonna 2017 Cannesin elokuvajuhlilla lyhytelokuvien kilpasarjassa kakkospalkinnon.
Filmografia > Elokuvat

Kulman pojat (2012), ohjaus ja käsikirjoitus
Napapiirin sankarit 2 (2015), ohjaus
Juice (2018), ohjaus
Supercool (2021), ohjaus
Filmografia > Lyhytelokuvat

Suurin ja kaunein (2008), ohjaus
Onnelliset läskit (2010), ohjaus ja käsikirjoitus
Jalkapallomaa (2013), ohjaus
Katto (2017), ohjaus
Keppi (2019), ohjaus
Lanka
Filmografia > Televisiosarjat

Uusi päivä (2010–2013), ohjaus
Kimmo (2012–2017), ohjaus
Kerran viikossa (2013), ohjaus
Pasila 2.5 – The Spin-Off (2014–2015), ohjaus
Hinnalla millä hyvänsä (2015), ohjaus
Luojan kiitos! (2015), ohjaus
Putous (2015), ohjaus
Downshiftaajat (2015–2016), ohjaus
Sipoon herttua (2018), ohjaus
Pohjolan laki (2020), ohjaus
Etsijät (2023), ohjaus
Tony Accardo

| Tony Accardo |
| --- | --- |
 Tony Accardo vuonna 1960.
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. huhtikuuta 1906 New York City, New York
Kuollut: 22. toukokuuta 1992 (86 vuotta) Springfield, Missouri
Muut tiedot
Muut nimet:  Joe Batters, Big Tuna
Antonino "Joe Batters" Accardo alias Big Tuna (28. huhtikuuta 1906 – 22. toukokuuta 1992) oli italialais-yhdysvaltalainen mafiapäällikkö.
Accardo oli Chicagon mafian keskushenkilöitä ja Yhdysvaltain historian pisimpään toiminut mafiapäällikkö. Accardo nousi Chicagon mafian virkaan jo vuonna 1943 ja oli kuolemaansa 1992 asti organisaation johdossa.
Accardo toimi jo nuorena rikollisuudelle ja kuului erilaisiin jengeihin. Jo kahdenkymmenen ikäisenä hän kuului Al Caponen parhaisiin palkkamurhaajiin. Caponen jouduttua vankilaan veropetoksesta vuonna 1931 rikollisorganisaation johtoon nousi Frank Nitti. Myös Accardo alkoi nousta mafian arvoasteikossa ja pääsi käsiksi isompiin bisneksiin. 1930-luvulla Accardo nousi kapteeniksi eli niin sanotuksi caporegimeksi ja 1940-luvun alussa hän oli jo mafiapomo.
Accardon ollessa johdossa hän muun muassa laajensi merkittävästi mafian silloista liiketoimintaa Chicagossa ja aloitti myös uusia toimia Las Vegasissa. Accardo oli nostanut mafian voimakkaaksi ja siihen aikaan Las Vegasissa jopa mafia vaati veroa jokaiselta henkilöltä, joka oli tehnyt kadulla jonkun rikoksen.
1950-luvulla Accardo piti melko matalaa profiilia ja jättäytyi väliaikaisesti pois pomon tehtävistä, jolloin paikalle asettui Sam Giancana. Accardo piti silti paikkansa liikeasioissa ja siirtyi neuvonantajaksi eli niin sanotuksi consigliereksi.
Vuonna 1975 mafia kyllästyi pomonsa Giancanan elämäntyyliin ja hänet tapettiin kotitalonsa kellarissa ampumalla ensin niskaan ja sen jälkeen kuusi kertaa päähän. Kun pomot Sam Battaglia ja Jackie Cerone joutuivat kumpikin vankilaan, Accardo päätti ottaa taas haltuunsa pomon paikan.
Accardo toimi Chicagon mafian päällikkönä melkein 50 vuotta. Hän kuoli 86-vuotiaana kotikaupungissaan Chicagossa sydänhalvaukseen. Vielä viimeisinä vuosinaankin Accardo toimi yhä mafialle. Häntä on usein kuvattu viisaaksi, mutta äkkipikaiseksi mieheksi. Chicagon entinen mafiapäällikkö Paul Ricca totesi joskus Accardosta, että "hänellä on enemmän älyä aamiaisella kuin Caponella koko päivänä".
Accardo haastettiin elämänsä aikana useita kertoja oikeuteen, mutta jokaisesta oikeudenkäynnistä hän selvisi ilman tuomiota. Tämä johtui hänen vähäpuheisuudestaan, jonka johdosta myös yleisö näki hänet harmittomana.
Topi Piipponen

| Topi Piipponen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. toukokuuta 1997 (ikä 27) Siilinjärvi, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  85 kg
Seura
Seura:  Tölzer Löwen
Sarja:  Oberliga
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2014–
Aik. seurat:  KalPa (SML) IPK (Mestis) SaiPa (SML) Ketterä (Mestis) Odense Bulldogs (Tanska) Eisbären Regensburg (DEL2)
Topi Otto Piipponen (s. 2. toukokuuta 1997 Siilinjärvi) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Saksan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Oberliga-joukkue Tölzer Löwenissä. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Sveitsi 2015 | jääkiekko |  |
Piipponen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin hän voitti hopeaa. Piipponen pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2014. Yhteensä hän on pelannut 15 nuorten ja 33 poikien maaottelua.
Pelityyli

Piipposta Kalevan Pallon A-nuorissa valmentanut Sami Kapanen on kuvaillut häntä voimahyökkääjäksi, joka on vahva ja hyvin liikkuva pelaaja, jolla on maalivainu kohdallaan.
Touriya Jabrane

| Touriya Jabrane |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Touriya Jabrane (arab. ثريا جبران‎; s. Saadia Kraytif arab. السعدية قريطيف‎
Syntynyt: 16. lokakuuta 1952 Casablanca
Kuollut: 24. elokuuta 2020 (67 vuotta)
Kansalaisuus:  Marokko
Ammatti:  teatteriohjaaja, näyttelijä ja poliitikko
Aiheesta muualla
IMDb
Touriya Jabrane (arab. ثريا جبران‎; s. Saadia Kraytif arab. السعدية قريطيف‎; 16. lokakuuta 1952 Casablanca – 24. elokuuta 2020) oli marokkolainen teatteriohjaaja, näyttelijä ja poliitikko. Vuosina 2007–2009 hän oli kulttuuriministeri Abbas El Fassin hallituksessa.
Tourettes

Tourettes voi tarkoittaa:
Touretten oireyhtymä, neurologinen oireyhtymä.
tourette's, Nirvanan laulu.
Tourettes, australialainen heavy metal -yhtye.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Tourettes”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
The Gaslight Anthem

| The Gaslight Anthem |
| --- | --- |
 The Gaslight Anthem esiintymässä Tšekissä.
Tiedot
Toiminnassa:  2006–
Tyylilaji:  punk rock, indie rock
Kotipaikka:  New Jersey, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Brian Fallon, laulu, kitara   Alex Rosamilia, kitara   Alex Levine, basso   Benny Horowitz, rummut  
Aiheesta muualla

Infobox OKNimi-testi OK: 
The Gaslight Anthem on vuonna 2006 perustettu yhdysvaltalainen rock-yhtye New Jerseystä. Yhtyeeseen kuuluvat laulaja-kitaristi Brian Fallon, kitaristi Alex Rosamilia, basisti Alex Levine ja rumpali Benny Horowitz.
The Gaslight Anthem julkaisi debyyttilevynsä Sink or Swim toukokuussa 2007 ja seuraavan albuminsa The '59 Sound elokuussa 2008.
Levyt

Sink or Swim (XOXO Records,  2007)
The '59 Sound (SideOneDummy,  2008)
American Slang (SideOneDummy,  2010)
Handwritten (Mercury Records,  2012)
Get Hurt (Island Records 2014)
Tuulikki Kannisto

Tuulikki Marjatta Kannisto, o.s. Haro (14. helmikuuta 1941 Jyväskylä – 16. maaliskuuta 2017 Jyväskylä) oli SAK:n pitkäaikainen toimihenkilö, varapuheenjohtaja ja Suomen ensimmäisiä naispuolisia ammattiliiton puheenjohtajia.
Kanniston äiti oli verovirkailija Mirjam Haro. Hänen puolisonsa vuodesta 1966 oli ammattiyhdistystoimitsija Jukka Sakari Kannisto.  Tuulikki Kannisto tuli ylioppilaaksi Jyväskylän normaalilyseosta 1959 ja harjoitti kirjallisuuden, sosiologian ja aikuiskasvatuksen opintoja Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa Tampereella 1961–1965.
Kannisto oli Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliiton eli vuodesta 1969 Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestö SAK:n naistoimitsija vuodesta 1965 ja toimi sitten nuorisosihteerinä ja Pohjola-opiston opettajana Haukiputaalla. Metallityöväen liiton naistoimitsija ja koulutussihteeri hän oli 1970–1975, SAK:n hallituksen jäsen vuodesta 1976 ja Tekstiili- ja vaatetustyöväen liitto Tevan liittosihteeri vuodesta 1982 ja puheenjohtaja 1986–1991.
SAK:ssa Kannisto oli vielä edunvalvontaosaston johtaja ja vuodesta 1996 kansainvälisten asioiden johtaja ja toimi järjestön varapuheenjohtajana 1991–2001. Puoluekannaltaan sosiaalidemokraattisella Kannistolla oli myös kotimaisia ja kansainvälisisä luottamustehtäviä. Sosialidemokraattisen Naisliiton sihteerinä hän toimi 1978–1979.
Trondenesin kirkko

| Trondenesin kirkko Trondenes kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2016.
Sijainti:  Harstad, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Nord-Hålogalandin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  n. 1400
Materiaali:  kivi
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Trondenesin kirkko (norj. Trondenes kirke) on Harstadin kunnassa Tromssan läänissä Norjassa sijaitseva maansa pohjoisin keskiaikainen kivikirkko. Se rakennettiin noin vuonna 1400.
Kuvia

Alttari
Urut
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Trondenesin kirkko Wikimedia Commonsissa
Tuija Pohjola

Tuija Anne Marjut Pohjola (o.s. Pyrrö, s. 24. huhtikuuta 1954 Oulu) on suomalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko.
Pohjola on varsinaiselta ammatiltaan uinninopettaja, jona hän on toiminut Oulun kaupungin palveluksessa vuodesta 1974. Hän tuli mukaan Oulun kunnallispolitiikkaan vuonna 1989, jolloin hän aloitti Oulun kaupunginvaltuustossa tultuaan valituksi kunnallisvaaleissa 1988. Pohjola on toiminut myös kaupunginhallituksessa, jonka puheenjohtaja hän oli vuosina 2005–2008.
Eduskuntaan Pohjola valittiin Oulun läänin vaalipiiristä vaaleissa 1995, joissa hän sai 2 617 ääntä, kolmanneksi eniten puolueensa ehdokkaista vaalipiirin sisällä Liisa Jaakonsaaren ja Tapio Karjalaisen jälkeen. SDP sai vaaleissa Oulun läänin vaalipiiristä kolme paikkaa, yhden enemmän kuin edellisissä eduskuntavaaleissa. Pohjola putosi eduskunnasta vaaleissa 1999, joissa SDP menetti kolmannen paikkansa Oulun piiristä. Eduskunnassa ollessaan hän oli varsinaisena jäsenenä kahdessa valiokunnassa, hallintovaliokunnassa ja puolustusvaliokunnassa, ja varajäsenenä sivistysvaliokunnassa.
Pohjola on ollut naimisissa vuodesta 1972 ja hänellä on miehensä kanssa kaksi lasta, vuonna 1972 syntynyt tytär ja vuonna 1978 syntynyt poika.
Aiheesta muualla

Tuija Pohjolan verkkosivut
.aspx Tuija Pohjola Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Timoniemi

Timoniemi on kylä keskellä Kuhmoa, noin 20 km keskustasta pohjoiseen Kekkostietä (tie 9070). Kylä elää maa- ja metsätaloudesta, mutta suurin osa kylän ihmisistä käy töissä keskustassa. Timoniemellä toimii kyläyhdistys, jonka puheenjohtajana toimii Teija Haverinen. Lisäksi kylällä on eri palveluita tarjoavia yrityksiä.