stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Highway to Hell
Julkaisu ja vastaanotto

Highway to Hell ilmestyi Britanniassa 27. heinäkuuta, Yhdysvalloissa 3. elokuuta ja Australiassa 8. marraskuuta 1979. Albumin kansainvälisen version julkaisi Atlantic Records, mutta yhtyeen kotimaassa Australiassa sen julkaisi Albert Productions.
Albumia pidetään yleisesti yhtyeen läpimurtona. Se ylsi Britanniassa sijalle kahdeksan ja Yhdysvaltain Billboard 200 -listalla seitsemänneksitoista. Highway to Hell oli AC/DC:n ensimmäinen top 10 -albumi Britanniassa ja top 100 -albumi Yhdysvalloissa. Yhtyeen kotimaassa Australiassa sijoitus oli seitsemästoista. Myös Euroopassa ja Skandinaviassa albumi sai osakseen menestystä. Korkeimman sijoituksensa Highway to Hell saavutti Länsi-Saksassa, missä se nousi seitsemänneksi. Yhtye oli siihenastisen uransa huipulla.
Highway to Helliä myytiin Yhdysvalloissa kultalevyyn oikeuttavat 500 000 kappaletta. Sittemmin se on myynyt Yhdysvalloissa seitsenkertaista, Australiassa viisinkertaista ja Kanadassa kaksinkertaista platinaa. Albumia on myyty Yhdysvalloissa noin seitsemän miljoonaa kappaletta. Highway to Hell onkin yhtyeen suosituimpia julkaisuja. Britanniassa albumi on myynyt platinalevyyn oikeuttavan määrän.
Albumin kappaleista kuvattiin kaikkiaan viisi mainosvideota, jotka olivat ”Highway to Hell”, ”Touch Too Much”, ”If You Want Blood (You’ve Got It)”, ”Walk All Over You” ja ”Shot Down in Flames”. Viimeksi mainitussa Angus Young on pukeutunut japanilaiseen koulupukuun, sillä video oli tarkoitettu Japanin markkinoille.
Julkaisu ja vastaanotto > Kriitikoiden mielipide

Albumi sai erityisesti Britanniassa hyvää palautetta kriitikoilta. NME-lehden kriitikko sanoi Highway to Hellin olevan kaikkien aikojen paras australialainen albumi. Arvosteltussa AC/DC:tä kuvattiin yhtyeeksi, joka menestyy venyttämällä liioittelun jalon taidon naurettaviin mittasuhteisiin.” Allmusicin Stephen Thomas Erlewine on sitä mieltä, että niin Bon Scott kuin Youngin veljeksetkin saavuttivat albumilla huippunsa ja että se oli yhtyeen siihenastisen uran paras kokonaisuus. Erlewine haluaa myös korostaa Robert John ”Mutt” Langen osuutta levyn onnistumiseen. Erlewine antaa albumille täydet viisi tähteä. Rolling Stone -lehden Gret Kotin mielestä Highway to Hellin laulut ovat aiempaa tiiviimpiä. Kotin arvosana albumille on neljä tähteä. Rolling Stone sijoitti Highway to Hellin 200. sijalle vuonna 2003 julkaisemallaan 500 Greatest Albums of All Time -listalla.
Highway to Hell sisältyy myös Robert Dimeryn toimittamaan kirjaan 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään. Siinä levystä kertoo Claire Stuchbery, jonka mielestä Highway to Hell on niitä harvoja albumeja, jonka jokainen kappale voisi menestyä singlenä. Stuchberyn mukaan ”albumi vangitsee bändin raa’an voiman ja pitelemättömän energian lyhentämättömänä ja laimentamattomana”.
Arvostelut
Allmusic:
Soundi:
Rolling Stone:
Kappaleet

Kaikki kappaleet säv. ja san. Angus Young, Malcolm Young ja Bon Scott.
| A-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Highway to Hell | 3.26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Girls Got Rhythm | 3.23 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Walk All Over You | 5.08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Touch Too Much | 4.24 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Beating Around the Bush | 3.55 |  |  |  |  |  |  |  |
| B-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Shot Down in Flames | 3.21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Get It Hot | 2.24 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | If You Want Blood (You’ve Got It) | 4.32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Love Hungry Man | 4.14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Night Prowler | 6.13 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 41.42 |  |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

| --- | --- |
 Muusikot Angus Young – kitara  Malcolm Young – rytmikitara  Bon Scott – laulu  Phil Rudd – rummut  Cliff Williams – basso :  Muut Mark Dearnley – äänittäjä  Tony Platt – miksaaja  Kevin Dallimore – avustava miksaaja  Robert John ”Mutt” Lange – tuottaja  Bob Defrin – taiteellinen ohjaus  Jim Houghton – valokuvaus
Painoksia

Highway to Hell ilmestyi alun perin vinyylilevynä, C-kasettina ja 8-raitana. Ensimmäisen CD-version julkaisi Atlantic vuonna 1985. Vuonna 2003 albumista julkaistiin digipak. Se on samalla viimeisin virallinen CD-painos.
Argentiinassa ja Meksikossa albumi julkaistiin espanjaksi käännetyllä nimellä Camino Al Infierno.
Painoksia maittain
| Valtio | Julkaistu | Levy-yhtiö ja kataloginumero | Formaatti |
| --- | --- | --- | --- |
|  | 1979 | Atlantic ATL 50628 | LP |
|  | 1979 | Atlantic 208818 | LP |
|  | 1979 | Albert APLP-040 | LP |
|  | 1987 | Albert/EMI CDP 746668 2 | CD |
|  | 1993 | Albert/Sony 465261 2 | CD |
|  | 2003 | Albert 338532 | CD |
|  | 1979 | Atlantic 30.112 | LP |
|  | 1979 | Atlantic S 90.178 | LP |
|  | 1994 | Atlantic SD 19244-2, 250 628 | CD |
|  | 2003 | Columbia 510764 2, 5107642000 | CD |
|  | 2003 | Epic EPC 510764 2, 510764 2 | CD |
|  | 2003 | Columbia, Sony 5107641 | LP |
|  | 1979 | Atlantic SD 19244 | LP |
|  | 1979 | General Music BAN 50628 | LP |
|  | 1979 | Atlantic 50 628 | LP |
|  | 1979 | Atlantic P-10719A | LP |
|  | 1985 | Atlantic 32XD-319 | CD |
|  | 1979 | Atlantic, Suzy ATL 50628 | LP |
|  | 1979 | Atlantic QSD 19244 | LP |
|  | 1980 | Atlantic 23(7031)00214 | LP |
|  | 1981 | Atlantic LWA 5386 | LP |
|  | 1979 | Atlantic 50 628 | LP |
|  | 1979 | Atlantic 450 628 | MC |
|  | 1979 | Atlantic 50 628 | LP |
|  | 2000 | Atlantic 7567-92419-5 | CD |
|  | 1981 | AMIGA 8 55 838 | LP |
|  | 1979 | Albert Z 20006 | LP |
|  | 1994 | Santa П94 00707-8 | LP |
|  | 1979 | Atlantic K 50628 | LP |
|  | 1979 | Atlantic SD 19244 | LP |
|  | 1979 | Atlantic TP 19244 | 8-raita |
|  | 1979 | Atlantic 92419-4 | MC |
|  | 1986 | Atlantic SD 19244-2, 050 628 | CD |
|  | 1994 | ATCO 92419-2 | CD |
|  | 2003 | Epic EK 80206 | CD |
|  | 2003 | Columbia, Epic E 80206 | LP |
Lähde taulukon tiedoille:
Huomioita

↑  Highway to Hell on järjestyksessään kuudes Australiassa julkaistu albumi. Vuonna 1975 ilmestyivät vain Australiassa julkaistut High Voltage ja T.N.T. Vastaavasti Australian ulkopuolella ilmestyi vuonna 1976 High Voltage -niminen albumi, jonka materiaali oli sekoitus kahden Australiassa julkaistun albumin sisältöä.
Aiheesta muualla

Highway to Hell Discogsissa. (englanniksi)
| n k AC/DC |
| --- | --- |
 Angus Young  Brian Johnson  Phil Rudd  Cliff Williams  Stevie Young Malcolm Young  Dave Evans  Rob Bailey  Peter Clark  Bon Scott  Mark Evans  Simon Wright  Chris Slade  Axl Rose 
Studioalbumit:  High Voltage kansainvälinen  T.N.T.  Dirty Deeds Done Dirt Cheap  Let There Be Rock  Powerage  Highway to Hell  Back in Black  For Those About to Rock We Salute You  Flick of the Switch  Fly on the Wall  Blow Up Your Video  The Razors Edge  Ballbreaker  Stiff Upper Lip  Black Ice  Rock or Bust  Power Up 
Kokoelmat:  Volts  Bonfire  Backtracks 
EP:t:  ’74 Jailbreak 
Livealbumit:  If You Want Blood You’ve Got It  Live  Live from the Atlantic Studios  Let There Be Rock: The Movie – Live in Paris  Live at River Plate 
Soundtrackit:  Who Made Who  Iron Man 2 
Muuta:  diskografia  kappaleet 
AC/DC esiintymässä Belfastissa elo­kuussa 1979.
Bon Scott Grenoblessa 10. joulukuuta 1979.
Asuntila

fi
Asuntila on Ylöjärven kaupunginosa. Se sijaitsee Keijärven itäpuolella, kaupungin keskustasta pohjoiseen. Etäisyys Ylöjärven keskustaan on noin neljä kilometriä ja Tampereen keskustaan puolestaan noin 15 kilometriä. Alue on pääosin pientaloaluetta, jonka rakentaminen alkoi 1990-luvun toisella puoliskolla ja jatkuu toistaiseksi edelleen. Asuntilassa asuu arviolta noin 3 000 henkeä.
Asuntilassa on kaksi päiväkotia, koulu, urheilukenttä sekä lähikauppa. Kaupan rakennuksessa palvelee myös nuorisotila ja seurakunnan kerhotila. Asuntilan koulu on hallinnollisesti osa Kauraslammen koulua. Asuntilan toimipisteessä on luokat 1-2. Koulun toimipiste sijaitsee samassa rakennuksessa Asuntilan päiväkodin kanssa.
Tampereen seudun joukkoliikenteen linja-autolinja 81 liikennöi Asuntilaan.
Katolinen kirkko Virossa

Katolinen kirkko Virossa  toimii osana maailmanlaajuista katolista kirkkoa paavin ja hänen kuuriansa hengellisessä ohjauksessa.
Organisaatio ja jäsenmäärä

Katolinen kirkko Virossa muodostaa hallinnollisesti apostolisen administraation, johon kuului vuoden 2016 lopussa yhteensä 9 seurakuntaa. Tuolloin katolisia oli maassa noin 6 000, 0,5% väestöstä.
| Hiippakunta | Jäsenmäärä | Osuus alueen väestöstä | Lähde |
| --- | --- | --- | --- |
| Viron apostolinen administraatio | 6 500 (2017) | 0,5% (2017) |  |
Kirkkorakennuksia

Kolmikätisen Jumalanäidin kirkko (Tallinna)
Aiheesta muualla

Katolisen kirkon Virossa kotisivut
Ben Renvall

| Ben Renvall |
| --- | --- |
 Ben Renvall vuonna 1941
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. huhtikuuta 1903 Suomusjärvi
Kuollut: 9. huhtikuuta 1979 (76 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  suomalainen
Taiteilija
Salanimi:  Ben Renvall
Ala:  kuvanveisto
Tancred Benjamin ”Ben” Renvall (3. huhtikuuta 1903 Suomusjärvi – 9. huhtikuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä.
Henkilöhistoria

Koulunsa päätettyään Ben Renvall lähti sotaan ja osallistui Aunuksen retkeen 1919. Sen jälkeen hän aloitti työn höyrylaivan lämmittäjänä. Sittemmin Renvall opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1927–1932 ja aloitti terrakottaveistosten valun ja polton. Hän toimi samalla vuosina 1927–1934 kuvanveistäjä Wäinö Aaltosen apulaisena. Hän avusti Turun Hirvensalossa Tampereen Hämeensillan veistosten figuurissa Eränkävijä, sitten NMKY:n talossa sijaitsevassa työhuoneessa Veronkantajan ja Aaltosen uudessa Kulosaaren ateljeessa Kauppiaan ja Suomen neidon tekoa. Hän on myös veistänyt Kulosaaren sankaripatsaan Kuoleva Soturi Helsingin Leposaaressa vuonna 1941.
Renvallin teoksia oli ensi kertaa esillä 1930. Hän toimi kuvanveiston opettajana Suomen Taideakatemian koulussa 1941–1953. Renvall muutti Lallukan taiteilijakotiin 1959.
Renvallin ensimmäinen vaimo oli kuvanveistäjä Essi Renvall (o.s. Lähde). Toisen avioliiton hän solmi taidemaalari Pirkko Lanton kanssa. Ben Renvallilla oli ensimmäisestä avioliitostaan kolme lasta ja toisesta neljä. Hänen lapsiaan ovat muun muassa valokuvaaja Simo Rista, mediataiteilija Markus Renvall ja taiteilija Seppo Renvall.
Renvallille myönnettiin Pro Finlandia -palkinto 1954 ja Cavaliere al Merito della Republica Italiana (Rooma 1960). Taiteilijaeläkkeen hän sai 1961. Renvall on ollut kahteen otteeseen Venetsian biennaalin Suomen osaston komissaari.
Julkiset veistokset

Salon kaupungissa Jokirannassa Vilhonkadun päässä on pronssiveistos Seppä Lauri vuodelta 1963. Perimätiedon mukaan seppä Lauri on ensimmäinen nimeltä tunnettu Salon asukas. Kun kauppalasta tuli kaupunki vuonna 1960, käynnistettiin patsashanke sepän kunniaksi. Kustannuksia katettiin lahjoituksilla ja vastaperustetun kaupungin määrärahoilla.
Marjatta, 1930-luku, Salo.
Kuoleva soturi, Kulosaaren sankaripatsas, 1941, Helsinki.
Radion hengetär, 1956, Salo.
Seppä Laurin patsas, 1963, Salo.
Uuno Klamin muistomerkki, 1963, Virolahti.
Jussi-patsaan tekijä

Renvall valmisti vuonna 1944 ensimmäiset suomalaisille elokuvan tekijöille jaettavat Jussi-patsaat. Elokuvatoimittaja Annikki Arni muisteli vuosia myöhemmin, että Jussi-palkinnon perustamisvaiheessa Elokuvajournalistit lähetti toimittaja Paula Talaskiven kertomaan patsasideasta Renvallille. Hän lupautui tekemään alkuperäispatsaan ja muotin ilmaiseksi.
Aiheesta muualla

Renvall, Ben hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Elonet  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Jussi-patsas ja sen muotoilija Ben Renvall.
Inge nuorempi

| Inge nuorempi |
| --- | --- |
 Inge nuoremman hautakivi (1500-luvulta)
Ruotsin kuningas
Valtakausi:  1110–1125   kanssahallitsijana Filip
Edeltäjä:  Inge vanhempi
Seuraaja:  Ragvald Tuittupää

Kuollut:  1125
Puoliso:  Ragnhild (luultavasti)   Ulvhild Håkansdotter
Suku:  Stenkilin suku
Isä:  Halsten
Uskonto:  katolilaisuus
Inge nuorempi oli Ruotsin kuningas noin vuosina 1100-luvun alkupuolella. Hän oli kuningas Halstenin poika.
Inge nuorempi nousi valtaistuimelle yhdessä veljensä Filipin kanssa heidän setänsä Inge vanhemman kuoltua. Filip kuoli noin vuonna 1118 ja tämän jälkeen Inge hallitsi yksin Ruotsia kuolemaansa saakka. Länsi-Götanmaan lain esipuheen mukaan Inge myrkytettiin Itä-Götanmaalla.
Ingen kerrotaan olleen naimisissa norjalaisen suurmiehen Haakon Finninpojan tyttären Ulvhildin kanssa. Leskeksi jäätyään Ulvhild nai Tanskan kuningas Niilo Sveninpojan ja myöhemmin vielä Ruotsin kuningas Sverker vanhemman.
Ida Paul

| Ida Paul |
| --- | --- |
 Ida Paul Ilosaarirockissa heinäkuussa 2018
Henkilötiedot
Ammatti:  muusikko, sanoittaja, säveltäjä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Ida Paul
Laulukielet:  suomi
Yhtyeet:   Ida Paul & Kalle Lindroth  Rodeo 
Levy-yhtiöt:  Warner Music Finland
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Ida Maria Paul on suomalainen laulaja-lauluntekijä. Hän on omien kappaleidensa lisäksi kirjoittanut kappaleita myös muun muassa Kaija Koolle, Mikael Gabrielille, Lauri Tähkälle ja Anna Abreulle.
Elämä

Paul on kotoisin Tammisaaresta. Paulin isä on yhdysvaltalainen ja äiti suomalainen. Hän asui kuusivuotiaana vuoden ajan Yhdysvalloissa. Tämän jälkeen hän palasi Suomeen. Paul soitti nuorempana viulua.
Peruskoulun jälkeen Paul kävi Helsingissä Ressun lukiota, josta hän valmistui keväällä 2015 ”ällän papereilla”. Paul hyväksyttiin maaliskuussa 2015 opiskelemaan Yhdysvaltoihin Harvardin yliopistoon. Hän kuitenkin päätti lykätä opiskelujen aloittamista vuodella. Opiskelunsa hän aloitti syksyllä 2016. Paul valmistui Harvardin yliopistosta kesäkuussa 2021.
Paul on harrastanut nuorempana musiikin lisäksi myös jalkapalloa.
Ura

Paul osallistui kesällä 2015 biisileirille, jossa hän pääsi kirjoittamaan kappaletta Roope Salminen & Koirat -yhtyeelle. Häntä pyydettiin mukaan laulamaan kappaleelle ”Madafakin darra”, jolla hän on yksi tekijöistä. Kappale sijoittui Suomessa parhaimmillaan virallisen singlelistan, latauslistan sekä radiolistan ykköseksi. Kesän 2015 Paul keikkaili Roope Salminen & Koirat -yhtyeen kanssa.
Warner Music Finlandin tuotantopäällikkö Asko Kallonen ehdotti Paulille soolokappaleiden tekemistä, ja siihen hän suostui. Paul julkaisi 20. tammikuuta 2016 esikoissinglensä ”Laukauksia pimeään”, jonka hän oli tehnyt yhdessä tuottaja Jaakko Salovaaran kanssa. Single saavutti myöhemmin kultalevyn. Saman vuoden huhtikuussa Paul julkaisi toisen singlensä ”Kunhan muut ei tiedä”.
Kesästä 2016 alkaen Paul on julkaissut musiikkia duona Kalle Lindrothin kanssa nimellä Ida Paul & Kalle Lindroth.
Paul esitti yhdessä Vilma Alinan, Nelli Matulan ja Sini Yaseminin kanssa vuoden 2017 Kesäkumi-kappaleen ”Tyynysotaa”.
Vuonna 2024 Paul muodosti Anna Puun ja Erinin kanssa superyhtyeen nimeltä Rodeo.
Diskografia > Soolosinglet

| Nimi | Vuosi | Listasijoitukset> Single-lista  | Listasijoitukset> Lataus-lista  | Listasijoitukset> Striimi- lista  | Listasijoitukset> Radio- lista  | Albumi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ”Laukauksia pimeään” | 2016 | – | – | – | 43  |  |
| ”Kunhan muut ei tiedä” | 2016 | – | 16  | 33  | – |  |
Diskografia > Vierailut

| Nimi | Vuosi | Listasijoitukset> Single-lista  | Listasijoitukset> Lataus-lista  | Listasijoitukset> Radio- lista  | Albumi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ”Madafakin darra”  (Roope Salminen & Koirat feat. Ida Paul) | 2015 | 1  | 1  | 1  | Madafakin levy |
| ”Tyynysotaa” (Vilma Alina, Nelli Matula, Ida Paul, Sini Yasemin) | 2017 | – | 2  | 51  |  |
| ”Bonnie & Clyde” (Stereo feat. Ida Paul & Kalle Lindroth) | 2019 | – | – | – | 00740 |
Villa Pentry

| Villa Pentry> Matrosoffin huvila |
| --- | --- |

Osoite:  Nuottarinne 2
Sijainti:  Matinkylä, Espoo
Rakennustyyppi:  huvila
Käyttäjä:  Ravintola Villa Pentry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
Kerrosala:  2
 siirretty Viipurista Espooseen 1910-luvulla 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Villa Pentry on hirsirakenteinen jugendhuvila Matinkylässä Etelä-Espoossa. Se rakennettiin alun perin Viipurin seudulle, josta kauppaneuvos Nikolai Matrosoff siirsi sen nykyiselle paikalleen 1910-luvun puolivälissä.
Villa Pentryn pohja on lähes neliönmuotoinen. Huvilassa on mansardikatto ja sen ikkunat ovat puitejaoltaan pieniruutuisia. Alkuaan huvilaan kuului kahdeksankulmainen torniosa. Aarne Ervi suunnitteli huvilan pihapiiriin saunarakennuksen 1940-luvun lopulla.
Villa Pentry siirtyi Espoon kaupungille 1990, tuolloin se tunnettin vielä Matrosoffin huvilana, vaikka Matrosoff oli myynyt sen jo 1926 insinööri Masalinille. Kaupunki vuokrasi huvilan Espoon Pursiseuralle; sittemmin huvilassa on toiminut kesäravintola Villa Pentry. Huvila peruskorjattiin 2003.
Fiona (nimi)

| Fiona |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  2. maaliskuuta
– ruotsinkielinen:  2. maaliskuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  gaelin kielen kaunis tai valkoinen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Fiona on kansainvälinen, alun perin skotlantilainen naisen etunimi. 
Suomessa nimi alkoi yleistyä vasta 1900-luvun lopulla. Vuoden 2019 loppuun mennessä se on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu noin 1250 henkilölle, joista yli puolet on 2010-luvulla syntyneitä. Vuodesta 2020 lähtien Fionan nimipäivä on suomenkielisen ja vuodesta 2025 lähtien myös ruotsinkielisen kalenterin mukaan 2. maaliskuuta.
Fiona on feminiinimuoto miehen nimestä Fionn,
joka merkitsee gaelin kielellä kaunista tai valkoista.
Tunnettuja Fiona-nimisiä

Fiona Apple (s. 1977), yhdysvaltalainen laulaja–lauluntekijä
Fiona Brown (s. 1995), skotlantilainen jalkapalloilija
Fiona Button, englantilainen näyttelijä
Fiona Dolman (s. 1970), skotlantilainen näyttelijä
Fiona Ferro (s. 1997), ranskalainen tennispelaaja
Fiona Flanagan, tunnettu nimellä Fiona (s. 1961), yhdysvaltalainen rock-laulaja
Fiona Fullerton (s. 1956), brittiläinen näyttelijä ja laulaja
Fiona Graham (1961–2023), australialainen antropologi ja geisha
Fiona Kelly, useamman englantilaisen nuortenkirjailijan kirjailijanimi
Fiona May (s. 1969), Isoa-Britanniaa ja Italiaa edustanut pituushyppääjä
Fiona Macleod, oik. William Sharp (1855–1905), skotlantilainen kirjailija
Fiona Schwartz (s. 1972), saksalainen näyttelijä
Fiona Shaw (s. 1958), irlantilainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä
Fiona Timantti, oik. Heli Karhunen (s. 1982), suomalainen muotisuunnittelija
Kuvitteellisia Fiona-nimisiä

prinsessa Fiona, keskeinen hahmo elokuvasarjassa Shrek
Fiona, Marvel Comicsin sarjakuvamaailman hahmo, Ryhmä-X:n vihollinen
Fiona, Kristin Scott Thomasin roolihahmo elokuvassa Neljät häät ja yhdet hautajaiset (1994)
Fiona Bickerton, Sienna Millerin roolihahmo televisiosarjassa Keen Eddie
Fiona Brewer, Toni Colletten roolihahmo elokuvassa Poika (2002)
Fiona Cassidy, Sophie Heathcoten esittämä konstaapeli televisiosarjassa Sydneyn satamapoliisit
Fiona Volpe, Luciana Paluzzin roolihahmo James Bond -elokuvassa Pallosalama (1965)
Villa Frosterus

Sigurd Frosteruksen suunnittelema huvila valmistui 1913.
Huvila mantereelta päin.
Villa Frosterus on Espoon Soukan Soukanniemellä sijaitseva kaksikerroksinen huvila. Vuonna 1913 valmistuneen huvilan suunnitteli ja rakennutti arkkitehti Sigurd Frosterus. Kauniaisten kaupunki hankki huvilan ja sen ympäröimän Soukanniemen kuuden hehtaarin alueen vuonna 1989, ja alue on nykyisin kauniaislaisten virkistysalue.
Taustaa ja huvilaelämää

Soukanniemellä sijaitsi 1880-luvulla rakennettu suuri huvila Stora villan. Sitä kutsuttiin myös nimellä amiraalin huvila suomalaisen sotilaan ja Venäjän laivaston amiraalin Oscar von Kraemerin mukaan. Hänen toimiessaan Venäjän keisarin kenraaliadjutanttina keisari Aleksanteri III seurueineen vieraili Soukanniemellä 20. kesäkuuta – 2. heinäkuuta 1883. Vierailun muistona on lähistöllä kallioon hakattu muistokirjoitus.
Amiraalin tytär Emmy avioitui Sigurd Frosteruksen kanssa, joka puratti vanhan huvilan. Sen paikalla on nykyisin pallokenttä. Valmistuneen uuden huvilan Lilla villanin eli Pienen huvilan alueella oli rantasauna, joka oli aikaisemmin todennäköisesti kalastajamökki.
Frosterukset asuivat ajan tapaan huvilalla kesäkuusta syyskuuhun. Rakennuksen toisessa kerroksessa on Sigurd Frosteruksen arkkitehdin työhuone. Alueen myivät Kauniaisten kaupungille Sigurd Frosteruksen tyttäret.
Aiheesta muualla

Virkistysalue Soukanniemessä Kauniainen. Viitattu 15.3.2020.
Huvilan lähellä on Keisarin kivi.
Villa Solkulla

| Villa Solkulla |
| --- | --- |
Osoite:  Ylämyllyntie
Sijainti:  Karhusuo, Espoo
Suunnittelija:  Uno Ullberg
Rakennuttaja:  Knut Törnroos
Kerrosluku:  2
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Villa Solkulla on rakennushistoriallisesti arvokas huvila Karhusuon kaakkoisosassa Keski-Espoossa. Sen suunnitteli arkkitehti Uno Ullberg.
Huber Oy:n toimitusjohtaja Knut Törnroos rakennutti Villa Solkullan historiallisen myllypaikan lähelle Bembölen länsipuolelle. Törnroos oli tutustunut arkkitehti Ullbergiin työskennellessään Huberin Viipurin haarakonttorissa. Nykyinen 1930-luvulla rakennettu Villa Solkulla on kolmas saman niminen huvila samalla paikalla. Sitä edelsi puinen, kaksikerroksinen huvila, joka oli rakennettu viimeistään 1925 ja purettu jo 1936.
Villa Solkullassa on sekä klassistisia että funktionalistisia piirteitä. Pohjoissivulla funktionalismi ilmenee selkeämmin kuin eteläsivulla. Tavanomainen funktionalismin elementti on pohjoisen julkisivun porraskäytävän kaareva uloke. Tyypillinen 1930-luvun ratkaisu on räystäätön satulakatto. Ensimmäinen kerros suunniteltiin lähinnä edustuskäyttöön ja toinen kerros yksityiskäyttöön. Sisätilat ovat julkisivua koristeellisemmat kipsireliefeineen ja koristelistoineen.
Villa Sollkullan puutarhasuunnitelma. Paul Olsson, 1937.
Paul Olsson suunnitteli Villa Solkullan puutarhan 1931.
Jousihartsi

Kolofonikakkua, joka on valmistettu viulun ja alttoviulun jousia varten, voidaan käyttää myös elektroniikan tinajuotosten tekemisessä juoksuttimena.
Jousihartsi on kovetettua pihkaa. Se tunnetaan myös nimillä kolofoni, tai joskus soittimen mukaan viulu-, sello- tai kontrabassohartsi. Sitä hangataan viulujen, alttoviulujen, sellojen ja kontrabassojen jousiin kitkan lisäämiseksi, jolloin ääni syntyy helpommin. Hartsin kovuus riippuu soittimesta, jonka jouselle se on tarkoitettu.
Jousihartsia tehdään kuumentamalla tuoretta pihkaa niin, että sen nestemäiset terpeenit haihtuvat. Se on läpikuultavaa ja vaihtelee väriltään keltaisesta mustaan. Hartsi on huoneenlämmössä kiinteää, mutta sulaa muutaman sadan asteen lämpötilassalähde?. Hartsi koostuu pääasiassa erilaisista hartsihapoista.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Rosin Decoded, Strings -lehti, tammikuu 2004 (Internet Archive) (englanniksi)
Ylänne (Espoo)

| Ylänne |
| --- | --- |
Sijainti:  Leppävaara, Espoo
Rakennustyyppi:  huvila
Rakennuttaja:  Mauno Fredrik Hätinen
Runkorakenne:  hirsi
Kerrosluku:  2
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ylänne on suurehko kaksikerroksinen taitekattoinen huvilarakennus Leppävaarassa Espoon kaakkoisosassa puolisen kilometriä Kauppakeskus Sellosta koilliseen. Kaavilla 1858 syntynyt kupariseppä Mauno Fredrik Hätinen rakennutti sen itselleen 1910-luvulla.
Ylänteen arkkitehtoniset yksityiskohdat, kuten vesikourut ja parvekkeen kaiteet, ovat harvinaisen koristeellisia ja laadukkaasti toteutettuja. Tyyliltään Ylänne on kansallisromanttishenkinen, ja Eliel Saarisen uumoillaan vaikuttaneen sen arkkitehtuuriin suoraan tai välillisesti.
Ylänteen alakerta remontoitiin 2010-luvulla ravintolakäyttöön ja yläkerta yksityiskäyttöön.