stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kauhajoki
Liikenne

Seinäjoelta Kaskisiin kulkeva kantatie 67 kulkee Kauhajoella Aronkylään saakka koillinen–lounassuunnassa ja Aronkylästä kohti Kaskista itä–länsisuunnassa. Aronkylästä alkaa pohjois–eteläsuuntainen kantatie 44, joka kulkee Sastamalan Kiikkaan.
Kauhajoelta on matkaa Kurikkaan 28 kilometriä, Teuvalle 31 km, Jalasjärvelle 38 km, Isojoelle 40 km, Seinäjoelle 58 km, Kaskisiin 61 km, Kankaanpäähän 75 km, Vaasaan 97 km, Tampereelle 170 km ja Helsinkiin 334 km.
Kauhajoen Lamminmaassa, Kurikan rajan läheisyydessä sijaitsee Kauhajoen lentokenttä. Lentokenttä on avattu yleiseen käyttöön vuonna 1973, ja nykyisin kenttää käyttävät Suupohjan Lentokerho ry, Etelä-Pohjanmaan Liitäjät ry ja Air Pilot ry.
Seinäjoelta Kauhajoen kautta Kaskisiin kulkee Suupohjan rata, jolla nykyisin on enää tavarakuljetuksia. Henkilöliikenne radalla loppui jo vuonna 1968 ja Kauhajoen rautatieasema suljettiin vuonna 1999. Nykyisin Kauhajoen rautatieasema on yksityisomistuksessa ja muutettu asuinkäyttöön.
Hallinto ja politiikka > Hallinto

Kauhajoen kaupunginjohtajana aloitti vuonna 2021 Niku Latva-Pukkila.
Kaupunginvaltuustossa on 35 paikkaa, joista 13 on keskustan hallussa kaudella 2021–2025.
Hallinto ja politiikka > Politiikka

Annetut äänet vuosien 2008, 2012, 2017 ja 2021 kunnallisvaaleissa Yleisradion Vaalitulospalvelun mukaan:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | KESK | KESK | PS | PS | KOK | KOK | SDP | SDP | VIHR | VIHR | KD | KD | VAS | VAS | muut | muut | Johto |
| Vuosi | Ääniä | % | Ääniä | % | Ääniä | % | Ääniä | % | Ääniä | % | Ääniä | % | Ääniä | % | Ääniä | % | Johto |
| 2008 | 3 120 | 44,7 | 1 062 | 15,2 | 1 627 | 23,3 | 548 | 7,9 |  |  | 66 | 0,9 | 270 | 3,9 | 284 | 4,1 | 21,4 |
| 2012 | 2 755 | 40,5 | 1 580 | 23,2 | 1 440 | 21,2 | 574 | 8,4 | 49 | 0,7 | 186 | 2,7 | 224 | 3,3 |  |  | 17,3 |
| 2017 | 2 504 | 39,2 | 1 365 | 21,3 | 1 158 | 18,1 | 710 | 11,1 | 194 | 3,0 | 185 | 2,9 | 185 | 2,9 | 93 | 1,5 | 17,9 |
| 2021 | 2 062 | 36,5 | 1 645 | 29,2 | 1 127 | 20,0 | 566 | 10,0 | 98 | 1,7 | 60 | 1,1 | 85 | 1,5 |  |  | 7,3 |
Tunnettuja asukkaita

| --- | --- |
 Keijo Ahlqvist, sarjakuvataiteilija  Risto Ahonen, poliitikko  Julius Alakortes, koripalloilija  Mika Ala-Panula, imitaattori  Jani Haapamäki, painija  Reijo Haaparanta, painija ja valmentaja  Eemeli Harja, kansanedustaja  Hannele Harju, yleisurheilija  Lasse Hautala, poliitikko  Lauri Hautamäki, aluetieteen professori, kylätoiminnan vaikuttaja   Vesa Hietalahti, ampumahiihtäjä  Irina, laulaja  Juha Isolehto, korkeushyppääjä  Jorma Kalevi, iskelmälaulaja  Mauno Kangasniemi, kunnanjohtaja ja maaherra  Antti Kaura, maanviljelijä, talousneuvos ja kansanedustaja  Juho Keski-Pukkila, ”Pukkilan Jaska”, puukkojunkkari  Antti Ketola, Glenbank-laivan miehistön ainoa elossa selvinnyt jäsen  Hannu Kiukkonen, pesäpalloilija  Sakari Kiuru, Yleisradion pääjohtaja vuosina 1980–1989  Antti Kleemola, laulaja-lauluntekijä  Alpo Koivumäki, ITE-taiteilija  Suvi Koskinen, moukarinheittäjä  Heli Kruger (o.s. Koivula), kolmiloikkaaja  Mika Kulmala, pesäpalloilija  Jari Kuoppa, kuulantyöntäjä  Juhani Kähärä, Liberaalipuolueen entinen puheenjohtaja  Jari-Pekka Laitio-Ramone toimittaja-kirjailija ja maailman suurimpien Ramones-nettisivujen ylläpitäjä :  Hanna-Pirita Lehkonen, sarjakuvataiteilija  Lasse Lintala, muusikko  Teijo-Kalevi Lusa, kirjailija  Pekka Lähdetniemi, koripalloilija  Kaarlo Maaninka, kestävyysjuoksija  Tuula T. Matintupa, kirjailija  Jukka Mänty-Sorvari, muusikko  Erik Ollonqvist, kauppaneuvos  Jorma Panula, kapellimestari  Pentti Pelto, kirkkomusiikin professori, tutkija  Mauri Perälä, talous- ja kauppaneuvos  Sami Pitkämö, muusikko  Jonna Pirttijoki, harmonikkataiteilija, laulaja  Sameli Rajala, kansanedustaja ja maallikkosaarnaaja  Jukka Rautakorpi, jääkiekkovalmentaja  Liisa Ruismäki, kotiseutuneuvos  Jouko Salomäki, painija  Toivo Saloranta, poliitikko  Timo Seppälä, ampumahiihtäjä  Juho Sillanpää, poliitikko  Agnes Sjöberg, Euroopan ensimmäinen naispuolinen eläinlääkäri  Viljo Suokas, kansanedustaja  Veijo Taipalus, meivoimien upseeri  Janne Uusitalo, harmonikkataiteilija  Laura Vainionpää, pyöräilijä, jääkiekkoilija  Sari Viitasalo, suomalainen näyttelijä  Ilkka Vuori, lääkäri, UKK-instituutin johtaja
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kauhajoen kaupungin kotisivu
Tilastokeskus – Kauhajoen avainluvut
Kauhajoki-Seura ry
Suupohjan seutukunnan kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Etelä-Pohjanmaan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Alajärvi  Alavus  Evijärvi  Ilmajoki  Isojoki  Isokyrö  Karijoki  Kauhajoki  Kauhava  Kuortane  Kurikka  Lappajärvi  Lapua  Seinäjoki  Soini  Teuva  Vimpeli  Ähtäri 
Entiset kunnat:  Alahärmä  Jalasjärvi  Jurva  Kortesjärvi  Lehtimäki  Nurmo  Peräseinäjoki  Seinäjoen maalaiskunta  Töysä  Ylihärmä  Ylistaro 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Israel  Suomi (KANTO) 2  Yhdysvallat 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Muut:  IdRef 
Jäätynyt Kauhajoki Kauhajoen hautausmaalta nähtynä talviaikaan.
Suomen sotaan kuuluneen, 28.–29. heinäkuuta 1808 Kauhajoen Parjakannevalla käydyn Parjakannevan taistelun muistomerkki.
Sanssin koulu. Eduskunnan istuntopaikka sijaitsi rakennuksen puisessa osassa, joka näkyy taustalla.
Talvisodan aikainen eduskunta istunnossaan Kauhajoella.
Kauhajoen vuonna 1989 valmistunut kaupunginkirjasto.
Vuosina 1915–1999 toiminut Ikkeläjärven koulu.
Kauhanevan suo, yksi suurimmista eteläisessä Suomessa, Kauhanevan–Pohjankankaan kansallispuiston luontotornista nähtynä.
Lapinkaivo-niminen suppa Kauhajoen Nummijärven kylässä.
Näkymä Hyypässä sijaitsevaan Hyypänjokilaaksoon.
Ilmakuva Kauhajoesta.
Kauhajoen tori.
Kainaston koulu.
Suolampia Kauhanevan–Pohjankankaan kansallispuistossa kevätaikaan.
Suupohjan rata Kauhajoen Aronkylässä.
Kauhajoen nuoret miehet starttaamassa juoksukilpailuun (1920-luku).
Kantatie 67 Kauhajoen Äijönkylässä koilliseen päin nähtynä.
Lauri Ruotsalo

Lauri Ruotsalo (6. heinäkuuta 1893 Oulu – 20. kesäkuuta 1971 Turku) oli Suomen puolustusvoimien everstiluutnantti ja sodanaikainen jalkaväkirykmentin komentaja. Hänen veljensä oli eversti Erkki Ruotsalo.
Ruotsalo osallistui vapaussotaan Oulun suojeluskunnan joukoissa joukkueenjohtajana ja haavoittui Messukylän taistelussa. Hän suoritti Viipurin upseerioppilaskurssin 1918–1919 ja Taistelukoulun komppanianpäällikkökurssin 1928. Hän palveli Turkuun sijoitetussa Porin rykmentissä (PR) 1919–1932 muun muassa pataljoonan taloudenhoitajana ja AuK:n johtajana, minkä jälkeen 1932–1939 hän oli Turun eteläisen sotilaspiirin päällikkö.
Talvisodassa hän toimi 1. prikaatissa pataljoonankomentajana ja myöhemmin saman prikaatin komentajana muun muassa Viipurinlahden taisteluissa. Jatkosodassa hän komensi 17.6.1941 alkaen Varsinais-Suomen suojeluskuntapiirin perustamaa Jalkaväkirykmentti 35:ttä, joka eteni Maaselän kannakselle. Rykmentin lääkäri määräsi Ruotsalon 31.12.1941 sairauslomalle sydänvaivojen vuoksi. Hän ei enää palannut rintamatehtäviin, vaan sai 14.2.1942 siirron kotijoukkoihin ja sijoitettiin Varsinais-Suomen suojeluskuntapiirin päälliköksi. Suojeluskuntien lakkautuksen jälkeen hänet siirrettiin 1.12.1944 lakkautuspalkalle ja erosi valtion palveluksesta 18.12.1945.
Yhdysvallat Laosin sisällissodassa

Yhdysvallat Laosin sisällissodassa eli Operation Barrel Roll oli Yhdysvaltain ilmavoimien, laivaston ja CIA:n salainen hanke, jolla tuettiin Laosin kuningashuonetta Laosin sisällissodassa. Laosin sisällissota liittyi kiinteästi Vietnamin sotaan. Yhdysvallat teki alueella lukuisia pommitushyökkäyksiä. Laosiin tehtiin 600 000 pommituslentoa, ja sinne kylvettiin kaikkiaan 2 miljoonaa tonnia räjähteitä, joista 2/3 jäi räjähtämättä.
Laosin sota

USA:n ilmahyökkäykset Laosissa muuttuivat yhä voimakkaammiksi sodan edetessä. CIA koulutti Laosin kuningashuonetta tukeneita joukkoja, jotka taistelivat kommunisteja vastaan. Laosin kuninkaallinen armeija oli heikko, ja maa joutuikin muiden aseellisten joukkojen jakamaksi. Laosin kommunistinen puolue sai alkunsa 1950. 1962 alkoi Laosin kriisi, Pohjois-Vietnam tuki kommunisteja ja USA Laosissa taistelua kommunisteja vastaan. Itä-Laosia valvoivat kommunistit tulevalla Ho Tši Minhin huoltotien alueella. Laosin pohjoinen osa oli Kiinan miehittämä. Länttä pitivät hallussaan USA:n ja Thaimaan armeijan yksiköt.
Tilanne Laosissa pysyi melko vakaana vuoteen 1968. Yhdysvallat alkoi 1968 pommittaa kahta Laosin aluetta, Ruukkujen tasankoa ja Ho Chi Minhin huoltotietä.
Aluksi CIA tuki ainoastaan paikallisia vuoristoheimoja hmong-kansasta. Kommunistien Pathet Lao -yksiköt eivät olleet tehokkaita taistelijoita. Kun hmong-taistelijoiden tappiot nousivat, tilalle otettiin thaipalkkasotureita, joita johtivat Thaimaan armeijan upseerit ja joille maksoivat palkkaa USA:n säätiöt (ilmeisimmin CIA:n peitejärjestöt). Ruukkujen tasangolla taisteltiin 14 vuotta. Hmong-heimossa oli 300 000 jäsentä, heistä kuoli taisteluissa 30 000.
CIA tuki hmong-heimon johtajaa Vang Paota, jolla oli lopulta käytössään 40 000 miehen armeija. Hän voitti monia taisteluita, mutta myös hävisi. Hänen taistelutaktiikkansa aiheutti valtavia miestappioita. 1968 Pohjois-Vietnam lähetti alueella yhä enemmän tavallisen armeijan yksiköitä, hmong-kyliä vallattiin, ihmisiä evakuoitiin niistä CIA:n ylläpitämille leireille. Vuoden 1968 lopussa Laosissa oli 40 000 Pohjois-Vietnamin sotilasta. Vang Pao valtasi Ruukkujen tasangon takaisin 1969 USA:n ilmavoimien tuella. Pohjois-Vietnamin joukot valtasivat alueen uudestaan vuoden 1970 alkupuolella. Tästä asemasta käsin Pohjois-Vietnamin joukot saartoivat kaksi kertaa Vang Paon Long Tiengissä. Näihin aikoihin Yhdysvallat piti hengissä 170 000 hmong-heimolaista riisin ilmapudotuksilla nimellisen ajan. Taistelut alueella jatkuivat, kunnes Yhdysvaltain tuki lakkasi 1973. Pathet Lao, kommunistit, saivat vallan koko maassa 2. joulukuuta 1975.
Operaatio Pyörretuuli

Krajinan kapina
Borovo Selon välikohtaus
Sodan alku
Kasarmien taistelu
Sodan loppuvaihe
Sotilasoperaatioita
Osijekin taistelu
Dubrovnikin piiritys
Vukovarin piiritys
Operaatio Myrsky
Operaatio Pyörretuuli (kroatiaksi Operacija Vihor, engl. Operation Whirlwind) joulukuussa 1991 oli kroaattien epäonnistunut hyökkäys Kroatian sodassa. 
Kroaattien joukkojen hyökkäys alkoi 102. prikaatin ja tankkipataljoonan voimin Kupa-joen matalan kohdan yli aikaisin aamulla 12. joulukuuta 1991.
Ylityskohta oli kylien Gračanica Šišinečka ja Stankovac välistä kylän Šišinec lähellä. Tämä kansalliskaartin ja erikoispoliisin tekemä hyökkäys päättyi ilman merkittävää enenemistä, paitsi muutaman kylän verran, ja vetäytyvät kroattijoukot kärsivät tappioita. Operaatio loppui 13. joulukuuta 1991.
Operaatio liittyi laajempaan serbien niin kutsumaan Operaatio Unaan.
102. prikaatin suorittama hyökkäys epäonnistui pääosin joukkojen kouluttamattomuuden, korkeiden komentajien vastuuttomuuden ja joukkojen kurittomuuden takia. Suunnittelijoilla ei ollut käsitystä taistelukentän todellisista oloista, eivätkä joukot kyenneet toteuttamaan mutkikkaita sotilaallisia operaatioita. Muutamia kymmeniä kuoli operaatiossa.
Valdemar I

Valdemar I:n patsas Ringstedissä
Valdemar I Suuri (tansk. Valdemar den Store); (14. tammikuuta 1131 – 12. toukokuuta 1182) oli Tanskan kuningas vuosina 1154–1182.
Suku

Hänen isänsä oli kuningas Eerik I Ejegodin poika Knut Lavard, joka murhattiin ennen Valdemarin syntymää. Valdemarin äiti oli Kiovan ruhtinas Mstislav I Suuren ja Ruotsin prinsessa Kristina Ingesdotterin (kuningas Inge vanhemman ja kuningatar Helenan tytär) tytär Ingeborg Mstislavna Kieviläinen.
Valdemar asui nuorena Asser Rigin luona. Asserin pojista Absalonista ja Esbern Snaresta tuli myöhemmin Valdemarin läheisimpiä ystäviä ja poliittisia liittolaisia. Valdemarin ollessa 16-vuotias kuningas Eerik III Lam luopui kruunusta. Syttyi sisällissota Eerik II Emunen pojan Sven Grathen, Niilo Sveninpojan lapsenlapsen Knuut Maununpojan ja Valdemarin välillä. Valdemar hallitsi tuolloin Jyllantia. Sisällissota jatkui vuoteen 1157, jolloin Sven murhasi Knuutin. Valdemar kukisti tämän jälkeen Svenin Grathe Heden taistelussa. Tämän jälkeen Valdemar oli Tanskan kiistaton hallitsija.
Kuningas

Vuonna 1158 Absalonista tuli Roskilden piispa. Valdemar aloitti Absalonin painostuksesta sodan vendejä vastaan. Vuonna 1168 Valdemar valtasi Arkonan Rügenin saarella. Vendit kääntyivät kristinuskoon, ja Tanskan valta levittäytyi aina Pommeriin asti.
Hallituskautensa alussa Valdemar nojautui suurelta osin saksalaisiin ja jopa Absalonin neuvoja vastaan ​​tunnustaessaan keisari Fredrik I Barbarossan yliherruuden Dôlen valtiopäivillä vuonna 1162. Hyvin erilainen oli Valdemarin toinen konferenssi Barbarossan kanssa, kun he vuonna 1182 tapasivat Eiderjoen rannoilla armeijoidensa läsnäollessa, ja kaksinkertainen avioliitto järjestettiin kahden Valdemarin tyttären ja kahden keisarin pojan välillä. Ainoa vakava sisäinen ongelma Valdemarin hallituskaudella oli Skånen maiden kapina, joka vastusti vahvan monarkian perustamista, joka oli vastoin paikallisia vaatimuksia ja levottomuuksia, ja erityisesti raskaita veroja ja kymmenyksiä, joita tarvitaan uuden lain ja järjestyksen hallinnon tukemiseen. Lopulta Absalon tukahdutti nousun Dysian taistelussa vuonna 1181. Seuraavana vuonna kuningas Valdemar kuoli.
Perintö

Hänen palveluksiaan maansa hyväksi kuvataan osuvasti hänen Ringstedin kirkossa sijaitsevan muistomerkissä, jossa häntä kuvataan "Sclavorum dominatorina, patriae liberator et pacis conservatorina". Hänen mainettaan on hieman hämärtänyt hänen loistavan ministerinsä Absalonin maine, jota heidän yhteinen kronikoitsijansa Saxo jatkuvasti suurensi herransa kustannuksella. Valdemarin pahimmat virheet olivat tietty syrjäänvetäytyvyys ja vähäpuheisuus. Hän on ainoa Saxon sankareista, jonka suuhun kronikoitsija ei koskaan laita mitään sanottavaa. Mutta hänen pitkää hallituskauttaan ei tahraa yksikään häpeällinen teko, ja hän omistautui sydämestään ja sielustaan ​​Tanskan aineellisen ja henkisen hyvinvoinnin edistämiseen.
Avioliitto ja lapset

Valdemar avioitui vuonna 1157 Minskin ruhtinas Volodarin ja Rikissa Puolalaisen tyttären Sofia Minskiläisen (n. 1141–1198) kanssa. Hän oli kuningas Knuut Maununpojan sisarpuoli.
Heille syntyivät lapset:
Sofia, (1159–1208), avioitui Weimar-Orlamünden kreivi Siegfried III:n kanssa
Knuut VI (1163–1202)
Margareta (n. 1165), nunna Roskilden luostarissa 1188
Maria (n. 1167), nunna Roskilden luostarissa 1188
Valdemar II Sejr (1170–1241)
Ingeborg (1175–1236), avioitui Ranskan kuningas Filip II:n kanssa
Helena (n. 1177–1233), avioitui Lüneburgin kreivi Wilhelmin kanssa
Rikissa (n. 1180–1220), avioitui Ruotsin kuningas Eerik X Knuutinpojan kanssa
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
1 2 3 4 5  1911 Encyclopædia Britannica/Valdemar I. - Wikisource, the free online library en.wikisource.org. Viitattu 5.3.2025. (englanniksi)
Käännös suomeksi
Kongon sota

Kongon sota oli Kongon demokraattisessa tasavallassa vuosina 1996–2002 riehunut sota, joka joskus jaetaan ensimmäiseen ja toiseen Kongon sotaan. Kongon sota on yksi eniten kuolonuhreja vaatineista sodista. Sodassa kuoli 3–4 miljoonaa ihmistä, joista noin puolet lapsia. Erityisesti Kongon itäosissa käytyyn sotaan osallistui yhdeksän Afrikan valtiota, ja se vaikutti suoraan 50 miljoonan kongolaisen elämään.
Huolimatta konfliktin laajuudesta ja sen uhrien lukumäärästä, Kongon sota on suurelta osin jäänyt vähälle huomiolle lähialuiden ulkopuolella.
Kaarle Suuri

| Kaarle Suuri |
| --- | --- |
 Albrecht Dürerin maalaama muotokuva vuodelta 1512
Pyhä saksalais-roomalainen keisari
Valtakausi:  25. joulukuuta 800 – 28. tammikuuta 814
Kruunajaiset:  25. joulukuuta 800
Seuraaja:  Ludvig Hurskas
Frankkien kuningas
Valtakausi:  9. lokakuuta 768 – 28. tammikuuta 814
Kruunajaiset:  9. lokakuuta 768
Edeltäjä:  Pipin Pieni
Seuraaja:  Ludvig Hurskas

Syntynyt:  2. huhtikuuta 742 tai 747 Frankkien valtakunta
Kuollut:  28. tammikuuta 814 Aachen, Frankkien valtakunta
Puoliso:  Desiderata Hildegard Fastrada Luitgard
Lapset:  Pipin  Kaarle Pipin Ludvig Lothar Rotrud Bertha Gisla Theoderata Hiltrud Rotheid
Suku:  Karolingit
Isä:  Pipin Pieni
Äiti:  Laonin Bertrada
Nimikirjoitus:  
Kaarle Suuren patsas Frankfurtissa.
Autuas Kaarle Suuri (ransk. Charlemagne, lat. Carolus Magnus); (2. huhtikuuta 742/747/748 – 28. tammikuuta 814) oli frankkien kuningas vuosina 768–814 ja langobardien kuningas vuodesta 774 lähtien. Vuosina 768–771 hän hallitsi yhdessä veljensä Kaarlomanin kanssa, ja tämän kuoleman jälkeen vuodesta 771 hän oli frankkien ainoa kuningas. Paavi Leo III kruunasi hänet Roomalaisten keisariksi vuonna 800.
Kaarle Suuri oli länsimaisen keisarivallan uudistaja. Nykyään sekä Saksa että Ranska pitävät häntä valtioidensa perustajana. Kaarle Suuri julistettiin pyhimykseksi vuonna 1166.
Kaarle uudisti voimakkaasti lainsäädäntöä. Vakaissa oloissa myös talouselämä edistyi voimakkaasti: Kaarle oli  Rooman keisareiden jälkeen ensimmäinen länsieurooppalainen hallitsija, joka lyötti kultarahaa, solidusta, suurissa määrissä.
Suurin osa Kaarlea koskevista, säilyneistä tiedoista on hänen hovinsa oppineiden ja neuvonantajien kirjoittamia. Niiden paikkansapitävyyttä on paljon pohdittu. Mestari Einhardin kirjoituksista on löytynyt puutteita, ja teksti on ehkä liiankin ylistävää. Hallinnollisia asiakirjoja on säilynyt, samoin löytyy kirkkojen seinämaalauksia Kaarlesta sekä häntä esittävä pronssipatsas. Kaarle Suuren ajalta on tallella paljonkin frankkien käyttö- ja koriste-esineitä, rahoja, rakennuksia ja aseita. Muun muassa Rolandin laulu sisältää tietoja Kaarlesta, mutta ne ovat usein varsin liioittelevia ja epätarkkoja, vanhan suullisen tiedon myöhempiä kirjallisia tallenteita.
Suku ja nuoruus

Kaarle Suuri syntyi yleisimmän käsityksen mukaan vuonna 742, mutta luultavammin vuonna 747 tai 748. Kaarlen todennäköinen syntymäpäivä on 2. huhtikuuta 747. Hänen syntymäpaikkaansa ei tiedetä.
Kaarle polveutui vanhasta frankkilaisesta suvusta ja oli ensimmäisen karolingikuninkaan Pipin Pienen ja tämän puolison Bertrada de Laonin (710/727–783) vanhin poika ja Kaarle Martelin pojanpoika. Hänen äidinpuoleinen isoisänsä oli Laonin kreivi Charibert.
Hänellä oli seitsemän sisarusta, joista Kaarloman (751–771) ja Gisela (757–811), josta tuli nunna Chelles'n luostariin, elivät aikuisiksi. Pipin (756–762), Berthe, Adelaide ja Rothaide kuolivat lapsina. Isä Pipinin kuoltua frankkien valtakunta jaettiin Kaarlen ja hänen veljensä Kaarlomanin kesken. Kaarloman kuoli 4. joulukuuta 771 ja valtakunta jäi Kaarlen haltuun.
Se vähä mitä tiedetään Kaarle Suuren nuoruudesta, viittaa siihen, että hän sai käytännön johtamiskoulutusta osallistumalla isänsä hoviin liittyviin poliittisiin, yhteiskunnallisiin ja sotilaallisiin toimiin.
Kaarlen Suuren isä Pipin Pieni oli alun perin major domuksen virassa, joka oli frankkien kuningaskunnissa käskynhaltijan ja valtionhoitajan arvonimi. Major domukset olivat frankkien tosiasiallisia hallitsijoita ja merovingien hallitsijasuku vallassa vain nimellisesti. Pipin syrjäytti viimeisen merovingikuninkaan Kilderik III:n paavin siunauksella vuonna 751 ja kruunautti itsensä frankkien uudeksi kuninkaaksi, ja näin Kaarlesta tuli frankkien toinen kruununperijä yhdessä veljensä kanssa. Pipin kuoli vuonna 768 ja hänen valtakuntansa jaettiin frankkien tapojen mukaan Kaarle Suuren ja hänen veljensä Kaarlomanin kesken. Veljesten välille puhkesi valtataistelu, joka uhkasi frankkien valtakunnan yhtenäisyyttä.  Kaarle Suuri halusi vahvistaa asemaansa ja solmi liiton langobardien kuninkaan Desideriuksen kanssa ja otti vaimokseen Desideriuksen tyttären. Veljesten välit kiristyivät, mutta Kaarlomanin kuolema vuonna 771 esti tilanteen kärjistymisen. Kaarle Suuri otti sen jälkeen haltuunsa koko frankkien valtakunnan ja sivuutti Kaarlomanin perillisten oikeudet.
Persoona

Vaikka hänen isänsä oli erityisen lyhyt, tuli Kaarlesta 184 cm pitkä. Häntä on kuvailtu väkivahvaksi, mutta varsin usein hänen fyysisiä voimiaan on reippaasti liioiteltukin. Kaarlen ulkonäköä ei täsmällisesti tiedetä. Hänestä on myöhempinä aikoina laadittu kuvia ja patsaita, joiden mallina on yleensä käytetty 800-luvulta säilynyttä, häntä esittävää pronssista ratsastajapatsasta. Kaarlea pidettiin miellyttävänä ja humoristisena seuramiehenä, joka kuitenkin oli luonteeltaan hyvin kiivas. Sotapäällikkönä hän sitä vastoin oli sitkeä ja ehdoton.
Kaarlea kiinnostivat opillisten harrastusten ja sotimisen ohella metsästys ja uinti. Hän oli myös perehtynyt maanviljelyyn, hänellä oli suuri kiintymys ruokaan, josta aiheutui kiitettävän kokoinen vatsa, mutta juopottelua hän ei sitä vastoin voinut sietää. Hänen sanottiin arkisin pukeutuneen yksinkertaiseen pellava-asuun, mutta juhlatilaisuuksissa tilanne oli toinen. Kaarlella oli elämänsä aikana viisi puolisoa, sekä kolme jalkavaimoa toisin kuin katolisen kirkon periaatteet määräsivät. Kuitenkin Kaarle suhtautui uskontoon erittäin myönteisesti. Myös lapsia hänelle elämän aikana kertyi useita, eri lähteiden mukaan 14–20.
Kuningas

Vuonna 772 paavi Hadrianus I pyysi Kaarlelta apua langobardeja vastaan. Kaarle piiritti ja valtasi Pavian ja teki itsestään langobardien kuninkaan vuonna 774. Palattuaan pääkaupunkiinsa Aacheniin hän aloitti frankkien valtakunnan laajentamisen kukistamalla saksit. Kaarlen valloittamien alueiden pakanakansat pakkokäännytettiin kristinuskoon.
Kaarle Suurta huolestutti Etelä-Gallian puolustaminen muslimien hyökkäyksiltä. Sen vuoksi hän hyökkäsi Espanjaan vuonna 778, jossa soti maureja vastaan. Harkitsematon sotaretki päättyi siihen, että perääntyvä frankkien armeija kärsi katastrofaalisen tappion taistelussa gasconeja eli baskeja vastaan. Nämä tapahtumat ikuistettiin kolme vuosisataa myöhemmin kuuluisaan eeppiseen runoelmaan Rolandin laulu. Runoelman päähenkilö on taistelussa kuollut kreivi Roland (Hruotland). Akvitaniasta tehtiin alaikäiselle pojalle, Ludvigille, oma alikuningaskuntansa. Paavi Hadrianus I kruunasi ja voiteli hänet vuonna 781 yhdessä Italian alikuninkaaksi nimitetyn veljensä Pippinin kanssa. Vuonna 788 myös Baijeri liitettiin lopullisesti valtakuntaan. Suurin osa Länsi-Euroopan kristityistä oli yhdistetty yhdeksi valtakunnaksi.lähde?