stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sotkamon Jymy
Junioritoiminta

| Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Joukkue | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Mitalit | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Vuodet | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Yhteensä | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
A-pojat: 
| A-pojat |  Kultaa | 1962, 1981, 1988, 1991, 2000, 2001, 2002, 2003, 2013, 2014 | 10 |  |
| A-pojat |  Hopeaa | 1976, 1978, 1990, 1994, 1996, 1997, 1999, 2005, 2007, 2008, 2012 | 11 |  |
| A-pojat |  Pronssia | 1956, 1957, 1961, 1964, 1967, 1969, 1980, 1982, 1989, 2011, 2016, 2018 | 12 |  |
B-pojat: 
| B-pojat |  Kultaa | 1979, 1987, 1988, 1989, 1995, 1996, 1998, 2006, 2010, 2011, 2012, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 | 16 |  |
| B-pojat |  Hopeaa | 1986, 1992, 1997, 1999, 2000, 2001, 2004, 2005, 2008 | 9 |  |
| B-pojat |  Pronssia | 1975, 1994, 2002, 2007, 2014, 2017 | 6 |  |
C-pojat: 
| C-pojat |  Kultaa | 1986, 1990, 1995, 1998, 2010 | 5 |  |
| C-pojat |  Hopeaa | 1976, 1977, 1991, 1993, 1997, 2021, 2022 | 7 |  |
| C-pojat |  Pronssia | 1969, 2002, 2007 | 3 |  |
C-tytöt: 
| C-tytöt |  Kultaa | 2020 | 1 |  |
D-pojat: 
| D-pojat |  Kultaa | 1993, 1994, 1995, 2017 | 4 |  |
| D-pojat |  Hopeaa | 1975, 2010, 2019 | 3 |  |
| D-pojat |  Pronssia | 1974 | 1 |  |
E-pojat: 
| E-pojat |  Kultaa | 1992 | 1 |  |
| E-pojat |  Hopeaa | 1993, 2002 | 1 |  |
| E-pojat |  Pronssia | 2014, 2015 | 2 |  |
E-tytöt: 
| E-tytöt |  Pronssia | 2017 | 1 |  |
F-pojat: 
| F-pojat |  Kultaa | 1991 | 1 |  |
| F-pojat |  Pronssia | 1999 | 1 |  |
| Yhteensä: | Yhteensä: | Yhteensä: | 95 |  |
Palkinnot ja huomionosoitukset > Palkitut

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Etenijäkuningas: Veikko Keskitalo (1964)  Janne Vuorinen (1989, 1990, 1992, 1993)  Sami Sirviö (1991)  Jarmo Heikkinen (2005)  Niilo Piiponniemi (2016)  Jere Vikström (2017)  Joni Rytkönen (2019, 2020, 2021)  |  Lyöjäkuningas: Unto Väisänen (1989, 1990)  Roope Korhonen (2017, 2023)  |  Kärkilyöntikuningas: Kari Hakkarainen (1993, 1994, 1996, 1998)  Jani Komulainen (2004, 2005, 2006, 2007, 2008)  Niko Korhonen (2021)  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Vuoden jokeri: Unto Väisänen (1986, 1989, 1990, 1991)  Mikko Huotari (2003)  Jani Komulainen (2012, 2013)  Roope Korhonen (2017, 2020, 2023, 2024)  |  Vuoden lukkari: Olli Hartikainen (1990, 1992, 1993)  Markus Meriläinen (1996, 1997)  Toni Kohonen (2001, 2002, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016)  Jani Komulainen (2006)  Aapo Komulainen (2023)  |  Vuoden pesäpalloilija: Janne Vuorinen (1992)  Olli Hartikainen (1993)  Jarkko Kokko (1995, 2002)  Kari Hakkarainen (1996)  Toni Kohonen (2001, 2014)  Mikko Kuosmanen (2003)  Jani Komulainen (2004, 2006)  Roope Korhonen (2011, 2023)  Antti Hartikainen (2013)  Niko Korhonen (2020)  Iivari Vihanto (2024)  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Vuoden tulokas: Markus Meriläinen (1993)  Jarkko Kokko (1994)  Aapo Komulainen (2020)  Veeti Kokko (2024)  |  Kultainen maila: Kari Hakkarainen (1993, 1996, 1998)  Jani Komulainen (2005, 2006, 2013)  |  Kultainen räpylä: Olli Hartikainen (1993)  Janne Vuorinen (1995)  Jarkko Kokko (1997)  Toni Kohonen (2001, 2013, 2014)  Jaakko Heikkinen (2007)  Hannes Pekkinen (2024)  |
| --- | --- |
 Pudotuspelien arvokkain pelaaja: Roope Korhonen (2009, 2012, 2014, 2023, 2024)  Toni Kohonen (2011)  Jani Komulainen (2013, 2015)  Niko Korhonen (2020) :  Vuoden pelinjohtaja: Aulis Väisänen (1984, 1990)  Juha Tanskanen (1992, 1993, 1995, 1997)  Olli Viljaranta (2000, 2001, 2002)  Janne Vuorinen (2004, 2006)  Mikko Kuosmanen (2009, 2011, 2012, 2013, 2023)  Mikko Korhonen (2014, 2015)  Jani Komulainen (2020)  Iiro Haimi (2024)
Palkinnot ja huomionosoitukset > Miesten Itä-Länsi-valinnat

| --- | --- |
 Lauri Reinikainen (1958, 1959)  Erkki Kemppainen (1963)  Veikko Keskitalo (1963, 1964)  Seppo Kerttula (1963)  Matti Korhonen (1963)  Juhani Suutarinen (1964, 1967, 1968)  Perttu Härkönen (1984, 1985)  Eero Okkonen (1984, 1993)  Ilpo Korhonen (1985)  Jari Määttä (1985)  Unto Väisänen (1988, 1990, 1991)  Kari Hakkarainen (1989, 1990, 1991, 1992, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 1998, 1999, 2001)  Jorma Parviainen (1989, 1990, 1992, 1993, 1995)  Janne Vuorinen (1989, 1990, 1992, 1993, 1994, 1995, 1996)  Olli Hartikainen (1990, 1991, 1992, 1993)  Sami Sirviö (1990, 1991, 1992, 1993, 1994, 1995, 1996)  Markus Meriläinen (1994, 1995, 1997)  Jarkko Kokko (1995, 1996, 1997, 1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2004)  Jarmo Heikkinen (1998, 2000, 2001, 2002, 2005)  Riku Lokka (1999)  Jarkko Perttula (1999, 2000)  Toni Kohonen (2000, 2001, 2002, 2003,  2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018) :  Mikko Kuosmanen (2000, 2002, 2003, 2004)  Mikko Huotari (2001)  Jani Komulainen (2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016)  Markku Hylkilä (2003)  Roope Korhonen (2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2014, 2017, 2019, 2023)  Jaakko Heikkinen (2007, 2008)  Matti Salminen (2007)  Lauri Suutarinen (2007)  Jimi Heikkinen (2008, 2010, 2012)  Antti Hartikainen (2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014  Mikko Lahtinen (2009)  Aki Orava (2011)  Kosti Rautiainen (2011, 2013)  Immo Rautiainen (2012, 2013, 2014)  Niko Korhonen (2013, 2014, 2017, 2021, 2022)  Niilo Piiponniemi (2015, 2019)  Jere Vikström (2017)  Antti Korhonen (2019)  Joni Rytkönen (2019)  Lauri Rönkkö (2021)  Kalle Kuosmanen (2022)  Jussi Korhonen (2022)  Aapo Komulainen (2022, 2023, 2024)  Hannes Pekkinen (2023)  Iivari Vihanto (2023)
Palkinnot ja huomionosoitukset > Miesten Liitto-Lehdistö-valinnat

Lauri Reinikainen (1959)
Pasi Vuorinen (1960)
Lauri Mustonen (1963)
Juhani Suutarinen (1963, 1964, 1967)
Veikko Keskitalo (1964)
Juha Korhonen (1974, 1984, 1985)
Perttu Härkönen (1984, 1985)
Jari Määttä (1984)
Eero Okkonen (1984, 1990)
Jukka Vartiainen (1985)
Olli Hartikainen (1989, 1991, 1992)
Jorma Parviainen (1989, 1990, 1992)
Janne Vuorinen (1990, 1991, 1992)
Kari Hakkarainen (1991)
Sami Sirviö (1991, 1992)
Tilastot ja luettelot > Saavutukset

Sotkamon Jymy on Suomen kaikkien aikojen menestynein pesäpalloseura. Jymy on voittanut vuosien 1990 ja 2020 välillä 29 miesten pääsarjatason SM-mitalia. Historiansa aikana seura on voittanut 20 Suomen mestaruutta, joista ensimmäinen saavutettiin vuonna 1963. Tämän jälkeen loput 19 mestaruutta on saavutettu vuoden 1990 jälkeen. 1990 oli myös ensimmäinen kausi, kun pääsarjaa alettiin kutsua nykyisellä Superpesis-nimellä. Sotkamon mestaruudet ovat vuosilta 1963, 1990, 1992, 1993, 1995–1997, 2001–2004, 2006, 2009, 2011–2015, 2020 ja 2023. Hopeamitaleja on seitsemän kappaletta vuosilta 1991, 2000, 2007, 2008, 2016, 2017 ja 2019. Pronssisia mitaleja on kolme kappaletta: 1994, 2005 ja 2010. Sotkamon Jymy nousi vuonna 2011 pesäpallon maratontaulukon kärkeen ohi Jyväskylän Kirin. Sotkamon Jymyllä oli vuosien 2000 ja 2017 välillä ennätyksellinen 18 mitalin mitaliputki.
Sotkamo on menestynyt myös talvikaudella pelattavassa Hallipesiksen SM-turnauksessa. Sotkamo on voittanut turnauksen seitsemän kertaa: 2000, 2001, 2009, 2011, 2013, 2018 ja 2023. Toiseksi Sotkamo on tullut viisi kertaa: 1994, 1997, 1998, 1999 ja 2002. Kolmanneksi Sotkamo on jäänyt neljästi: 1995, 2008, 2014, 2022.
Tilastot ja luettelot > Miesten pelinjohtajat

1963–1966 Martti Heikkinen
1982–1985 Aulis Väisänen
1986 Martti Heikkinen
1987–1991 Aulis Väisänen
1992–1995 Juha Tanskanen
1996–1997 Asko Tuhkanen
1997–1999 Juha Tanskanen
2000–2003 Olli Viljaranta
2003–2004 Janne Vuorinen
2005 Asko Tuhkanen
2006–2007 Janne Vuorinen
2008–2013 Mikko Kuosmanen
2014–2015 Mikko Korhonen
2016–2017 Mikko Kuosmanen
2018–2022 Jani Komulainen
2023 Mikko Kuosmanen
2024– Iiro Haimi
Tilastot ja luettelot > Maratontaulukko

Sotkamon Jymyn pisteet Superpesiksen/SM-sarjan maratontaulukossa.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sijoitus | Kaudet | Ottelut | 3P | 2P | TP | 1P | OP | Juoksut | Pisteet |
| 1. | 38 | 941 | 351 | 313 | 20 | 60 | 197 | 7731 – 4620 | 1759 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sotkamon Jymy Wikimedia Commonsissa
Sotkamon Jymy
SuperJymy
http://vessix.kotisivukone.com/files/vessix.kotisivukone.com/Pesis/seurat/sotkamon_jymy.xls
Sotkamon Jymy – Miesten Superpesis
S. Hakkarainen |
J J. Kemppainen |
L T. Kohonen |
S A. Korhonen |
K J. Korhonen |
P N. Korhonen |
J R. Korhonen |

P T. Korhonen |
P A. Kiiskinen |
L R. Niemi |
P M. Litmanen |
J N. Piiponniemi |
S M. Tuikka |
J J. Vikström |
J L. Rönkkö |

Pj. J. Komulainen |
| n k Miesten pesäpallon Suomen mestarit |
| --- | --- |
Miehet:  1922: HPL  1923: HPL  1924: HPL  1925: LSK  1926: HPL  1927: HPL  1928: VPL  1929: Maila-Veikot  1930: Maila-Veikot  1931: Maila-Veikot  1932: Maila-Veikot  1933: RPL  1934: HPL  1935: KuVe  1936: HPK  1937: KuVe  1938: HPL  1939: HP  1940: KuVe  1941: ei pelattu  1942: Valtion lentokonetehdas  1943: HP  1944: ei pelattu  1945: Pallo-Veikot  1946: Pallo-Veikot  1947: HP  1948: HP  1949: Maila-Veikot  1950: Maila-Veikot  1951: Maila-Veikot  1952: Maila-Veikot  1953: Kiri  1954: HP  1955: HP  1956: Kiri  1957: Kiri  1958: Kiri  1959: Pallo-Toverit  1960: Veto  1961: IK  1962: IK  1963: Jymy  1964: Kiri  1965: Veto  1966: KPL  1967: KPL  1968: KPL  1969: KPL  1970: U-PV  1971: Lippo  1972: Lippo  1973: Puna-Mustat  1974: HP  1975: Maila-Jussit  1976: KPL  1977: Pallo-Veikot  1978: Pallo-Veikot  1979: Tahko  1980: Tahko  1981: Tahko  1982: Kiri  1983: Maila-Jussit  1984: Kiri  1985: Maila-Jussit  1986: Pallo-Veikot  1987: Maila-Jussit  1988: Ankkurit  1989: Ankkurit  1990: Jymy  1991: Pallo-Veikot  1992: Jymy  1993: Jymy  1994: Lippo  1995: Jymy  1996: Jymy  1997: Jymy  1998: Lippo  1999: KiPa  2000: KiPa  2001: Jymy  2002: Jymy  2003: Jymy  2004: Jymy  2005: KiPa  2006: Jymy  2007: Tahko  2008: PattU  2009: Jymy  2010: Veto  2011: Jymy  2012: Jymy  2013: Jymy  2014: Jymy  2015: Jymy  2016: Veto  2017: Veto  2018: JoMa  2019: JoMa  2020: Jymy  2021: MPP  2022: Veto  2023: Jymy 
Jymyn kotiottelu kaudella 2020.
Ambrosius

| Pyhä Ambrosius |
| --- | --- |
 Ambrosiusta esittävä mosaiikki St. Ambrogion kirkossa Milanossa.
Henkilötiedot
Syntynyt: n. 340 Augusta Treverorum, Rooman keisarikunta
Kuollut: 4. huhtikuuta 397 Mediolanum, Rooman keisarikunta
Ammatti:  piispa
Arvonimi: Kirkonopettaja
Pyhä Ambrosius (n. 340 – 4. huhtikuuta 397) oli Mediolanumin eli nykyisen Milanon piispa vuodesta 374 ja merkittävimpiä kristillisen kirkon kirkkoisiä 300-luvulla. Ambrosiuksella oli saarnaajana ja sielunhoitajana suuri vaikutus muun muassa Augustinuksen uskonnolliseen kehitykseen. Ambroisus taisteli pakanuutta ja areiolaisuutta vastaan sekä puolusti kirkon itsenäisyyttä valtioon nähden.
Ambrosiusta kunnioitetaan katolisuudessa, ortodoksisuudessa, anglikaanisuudessa ja luterilaisuudessa. Yhdessä Augustinuksen, Hieronymuksen ja Gregorius Suuren kanssa hänet lasketaan yhdeksi neljästä katolisen kirkon antiikin ajan kirkonopettajasta. Piispa on esimerkiksi mehiläisten, kynttilöiden valmistajien, kotieläinten, hanhien, Milanon, poliisien ja opiskelijoiden suojeluspyhimys. Hänen juhlaansa vietetään 7. joulukuuta. Pyhimyksen mukaan on nimetty alun perin vuosina 379–386 rakennettu basilika Basilica di Sant'Ambrogio Milanossa ja kirkko Sant'Ambrogio Firenzessä.
Pyhä Ambrosius tunnetaan myös pyhän Augustinuksen kastajana.
Elämä > Maallinen ura

Ambrosius syntyi Rooman kansalaisena Augusta Treverorumissa, Gallia Belgican provinssissa nykyisen Saksan alueella, kristittyyn perheeseen. Hänen isänsä oli Gallia Narbonensiksen prefekti, ja hänen äitinsä älystään ja hurskaudestaan tunnettu nainen. Legendan mukaan parvi mehiläisiä laskeutui hänen kasvoilleen kun hän makasi lapsena keinussa, ja jätti jälkeensä tipan hunajaa. Hänen isänsä katsoi tämän olevan merkki hänen tulevasta kaunopuheisuudestaan. Tämän vuoksi mehiläiset ja mehiläispesät esiintyvät usein Ambrosiuksesta tehdyissä kuvissa.
Isänsä varhaisen kuoleman jälkeen Ambrosius suuntasi kohti isänsä uraa, ja sai lakimiehen koulutuksen Roomassa opiskellen kirjallisuutta, lakia ja retoriikkaa. Preettori Anicius Probus antoi hänelle viran valtuustossa, ja teki hänestä noin vuonna 372 Aemilia et Ligurian konsuliprefektin, asemapaikkanaan Mediolanum, joka oli jo tuolloin Rooman jälkeen Italian toiseksi merkittävin kaupunki. Ambrosius toimi virassa hyvin, ja hänestä tuli pian hyvin suosittu.
Elämä > Milanon piispana

Milanon hiippakunta oli tuohon aikaan muun kirkon tavoin syvästi jakaantunut kolminaisuusoppia kannattavien trinitaarien ja sitä vastustavien areiolaisten välillä. Vuonna 374 Milanon piispa Auxentius kuoli, ja Nikean uskontunnustuksen kannattajat ja areiolaiset kilpailivat seuraajan virasta. Prefekti meni henkilökohtaisesti tuomiokirkkoon, jossa valinta toimitettiin, ehkäistäkseen suuremman mellakan syntyä, jota oli vaikea välttää kyseisessä tilanteessa. Tarinan mukaan hänet keskeytettiin huudolla "Ambrosius piispaksi!", johon muut yhtyivät, ja Ambrosius valittiin yksimielisesti piispaksi.
Ambrosius oli tilanteessa selvä valinta, koska hänet tunnettiin trinitiarianisuuden sympatisoijana, mutta hän oli hyväksyttävä myös areiolaisille, koska hän oli poliitikkona teologisesti neutraali. Ensin Ambrosius kieltäytyi virasta, johon hän ei ollut varustautunut millään tavalla — hän oli tuohon aikaan pelkkä kasteoppilas ilman minkäänlaista teologista koulutusta. Hän suostui ainoastaan keisarin tultua väliinlähde?, ja sai viikon sisällä kasteen ja pappisvihkimyksen, ja alkoi hoitaa Milanon piispan virkaa.
Piispana hän omaksui askeettisen elämäntavan, jakoi rahansa köyhille, antoi maansa kirkolle lukuun ottamatta siskolleen Marcellinalle annettua osaa, ja uskoi perheensä veljensä hoiviin.
Legendan mukaan Ambrosius lopetti välittömästi ja voimalla kaikki harhaopit Milanosta. Todellisuudessa hän toimi realistisemmin ja harkitsevammin, koska hänellä ei ollut käytettävissään argumentteja papistossa ja yläluokissa suosittua areiolaisuutta vastaan. Hän alkoi opiskella teologian alkeita Rooman seurakunnanvanhimman Simplicianuksen kanssa. Hän hyötyi hyvästä kreikan kielen taidostaan, joka oli tuohon aikaan lännessä jo melko harvinaista, opiskellessaan Raamattua ja Filon Aleksandrialaisen, Origeneen, Athanasioksen ja Basileios Kesarealaisen kirjoituksia. Viimeksi mainitun kanssa hän oli myös kirjeenvaihdossa. Hän sovelsi uusia tietojaan saarnaajana ja keskittyi erityisesti Vanhan testamentin tulkintaan. Hänen retoriset kykynsä tekivät vaikutuksen Augustinukseen, joka oli aiemmin ollut pettynyt kristillisiin saarnamiehiin.
Elämä > Ambrosius ja areiolaiset

Vastakkainasettelussa areiolaisten kanssa Ambrosius sovelsi teologisia ja poliittisia keinoja, ja käytti hyödykseen kaunopuheisuuttaan yhtä hyvin kuin poliittista kokemustaan ja hyviä suhteitaan.
Gratianus, vanhemman Valentinianus I:n poika, oli trinitaari, kun taas nuorempi Valentinianus II omaksui areiolaisten näkemykset. Ambrosiuksen perustelut tai kaunopuheisuus ei saanut nuorta prinssiä kääntymään oikeaoppiseen uskoon. Itä-Rooman keisari Theodosius I oli myös omaksunut Nikean uskontunnustuksen, mutta hänen alamaisissaan oli samoin lukuisia areiolaisuuden kannattajia, erityisesti ylemmässä papistossa. Tässä hajaantuneessa tilanteessa kaksi areiolaisten johtajaa, piispat Palladius ja Secundianus, luottavaisina määräylivoimaansa, saivat Gratianuksen kutsumaan koolle kirkolliskokouksen, johon osallistuisivat valtakunnan kaikki osat. Gratianuksesta tämä vaikutti kohtuudenmukaiselta, mutta Ambrosius haistoi seuraukset, ja sai keisarin siirtämään asian läntisen kirkon piispojen päätettäväksi.
Kolmenkymmenen kahden piispan muodostama synodi kokoontui Aquileiassa vuonna 381. Ambrosius valittiin puheenjohtajaksi, ja Palladius, joka oli kutsuttu puolustamaan mielipiteitään, perääntyi, väittäen kokouksen olevan puolueellinen ja että koska kaikki valtakunnan piispat eivät olleet koolla, kokous ei voinut saada selville kristikunnan mielipidettä asiassa. Äänestyksessä Palladius ja Secundianus pantiin viralta.
Areiolaisten voima kuitenkin vain kasvoi, ja sen vastustaminen muodosti Ambrosiukselle suuren tehtävän. Vuonna 384 nuori keisari ja hänen äitinsä Justina sekä heidän mukanaan suuri joukko papistoa ja maallikoita, erityisesti sotilaita, kaikki areiolaisia, vaativat piispaa antamaan heidän käyttöönsä kaksi kirkkoa, toisen kaupungista ja toisen Milanon lähiseudulta.
Ambrosius kieltäytyi, ja joutui vastaamaan oikeuden edessä. Paikalla oli suuri joukko ihmisiä, joiden raivoisa kiihko säikäytti Valentianianuksen pappeja niin, että hänet päästettiin vetäytymään ilman kirkkojen luovuttamista. Seuraavana päivänä, kun hän oli toimittamassa jumalanpalvelusta kirkossa, kaupungin prefekti tuli paikalle suostuttelemaan häntä luovuttamaan ainakin Milanon lähellä sijainnut Portian kirkko. Koska Ambrosius vastusteli edelleen, oikeus määräsi tuomiokirkon ja Portian kirkot valmistettavaksi tulevaa pääsiäisjuhlaa varten, jolloin keisari ja hänen äitinsä tulisivat paikalle.
Oikeus vaistosi Ambrosiuksen kasvaneen suosion, ja päätti hillitä vaatimuksia kirkkojen saamiseksi. Se ei kuitenkaan onnistunut, ja Ambrosius joutui antoi seuraavan julistuksen: "Jos vaaditte minua itseäni, olen valmis: viekää minut vankilaan tai kuolemaan, en vastustele; mutta en tule koskaan pettämään Kristuksen kirkkoa. En tule huutamaan ihmisiä avukseni; tulen kuolemaan alttarin juurella ennemmin kuin jätän sen. Mellakoihin en rohkaise: mutta Jumala yksin voi rauhoittaa ne."
Tilanne ei koskaan edennyt niin pitkälle, että Ambrosiuksen päättäväisyys olisi koeteltu käytännössä.
Teologia ja kirjoitukset

Vaikka Ambrosius rinnastetaan useimmiten Augustinukseen, Hieronymukseen ja Gregorius Suureen, häntä verrataan luonnollisimmin Hilariukseen. Ambrosius oli ennen kaikkea kirkkopoliitikko ja piispa, jonka arvovalta oli ehdoton. Ambrosiuksen vaikutusvalta oli suurempi kuin Konstantinopolin tai Rooman piispan, ja hänen työnsä tuloksena kirkon valta suhteessa keisariin ja maallisiin vallanpitäjiin kasvoi. Teologina Ambrosiusta ei arvosteta yhtä korkealle; on kuitenkin otettava huomioon, että hän sai varsin myöhään teologisen koulutuksensa suuntautuessaan maallisiin hallintotoimiin ja lakiopintoihin nuoruudessaan.
Eksegetiikassa Ambrosius oli Hilariuksen tavoin aleksandrialaisen koulukunnan edustaja. Dogmatiikassa hän seurasi Basileios Kesarealaista ja muita kreikkalaisia kirjoittajia, mutta käsitteli aiheita silti selvästi läntisen kirkon näkökulmasta. Tämän vuoksi hän painotti enemmän ihmiskunnan syntisyyttä ja Jumalan armoa, sekä uskon merkitystä yksityisen kristityn elämässä. Hänen merkittävimmät teoksensa tällä alalla olivat:
De fide ad Gratianum Augustum
De Spiritu Sancto ("Pyhästä Hengestä")
De incarnationis Dominicae sacramento ("Herran lihaksitulemisen sakramentista")
De mysteriis ("Mysteereistä")
Ambrosiuksen tietoisuus omasta piispan roolistaan vahvisti kirkon syntymässä ollutta doktriinia ja virkakäsityksiä, kun taas hänen askeettinen elämänsä, joka jatkoi hänen nuorena saamaansa stoalaista ja cicerolaista koulutusta, auttoi häntä levittämään korkeaa kristillistä etiikkaa. Myös hänen askeettiset kirjoituksensa saivat paljon vaikutteita Basileiokselta. Hänen asketismia, virkaa ja moraalia käsitteleviin teoksiinsa kuuluu mm. seuraavat:
De officiis ministrorum ("Pappien viroista")
De virginitate ("Neitsyydestä")
De viduis ("Leskistä")
De paenitentia ("Katumuksesta").
De virginiis ("Neitsyistä")
Exhortatio uirginitatis ("Kehotus neitsyyteen")
Edelliseen ryhmään liittyvät myös hänen sosiaalista oikeudenmukaisuutta ja kristillisen lähimmäisenrakkauden velvoitetta käsittelevät teoksensa, mm.
De Tobiae ("Tobiaksesta")
De Nabuthae ("Nabuthasta")
De Helia et ieiunia ("Eliaksesta ja paastosta")
Muita kirjoituksia:
Saarnamaisia kommentaarioita Vanhan testamentin kertomuksiin, kuten Hexaemeron (luomisesta) ja Abraham (Abrahamista), sekä Psalmien kirjaan ja Luukkaan evankeliumiin.
91 kirjettä
Joukko hautajaispuheita
Lisäksi hänen nimissään liikkui pitkään Ambrosiuksen nimiin laitettu kommentaario Paavalin kirjeisiin. Nykyisin tämän teoksen kirjoittajana käytetään nimitystä Ambrosiaster: kirjoitusten teologia on kuitenkin hyvin lähellä Ambrosiusta.
Augustinus, joka itse kuvailee kääntyneensä lopullisesta vasta Ambrosiuksen saarnojen vaikutuksesta, kirjoitti olevansa enemmän velkaa Ambrosiukselle kuin kenellekään muulle kristilliselle kirjoittajalle apostoli Paavalia lukuun ottamatta.
Kirkkomusiikki

Ambrosius sävelsi useita hymnejä, saaden alkusykäyksen Hilariuksen esimerkistä ja areiolaisten psalmien menestyksestä. Ne ovat tyyliltään arvokkaan yksinkertaisia, ja ne olivat merkityksellisiä paitsi itsessään myös mallina myöhempien aikojen hymneille. Jokaisessa näistä hymneistä oli kahdeksan nelirivistä säkeistöä, stanzaa, ja ne oli kirjoitettu tiukassa jambisessa tetrametrissä. Ambrosiuksen katsotaan olleen ensimmäinen, joka esitteli antifonantin laulumenetelmän, jossa kuoron toinen puoli vastaa toiselle.
Tunnetuimmat Ambrosiuksen hymnit ovat:
Deus Creator Omnium
Aeterne rerum conditor
Jam surgit hora tertia
Veni redemptor gentium (jouluhymni)
Te Deum -hymniä pidettiin 1800-luvun lopulle asti yksiselitteisesti Ambrosiuksen kirjoittamana, mutta nykytutkimuksen mukaan se on pikemminkin Nicetas Remesialaisen käsialaa.
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa häneltä ovat virret 16 "Jeesus Kristus meille nyt", joka on "Veni redemptor gentiumin" suomennos ja 549 "Isämme, kiitos päivästä", "Deus Creator Ominum"-hymnin suomennos. Ruotsin kirkon virsikirjassa samat hymnit ovat numeroilla  112 ("Jesus Kristus meille nyt")  ja 500 ("Isämme, kiitos päivästä"). Molemmat käännökset ovat hieman erilaisia kuin Suomen ev. lut. kirkon virsikirjan virret.
Ambrosius ja lukeminen

Augustinus kertoo teoksessaan Tunnustukset mielenkiintoisen Ambrosiukseen liittyvän anekdootin:
»Kun [Ambrosius] luki, liukuivat hänen silmänsä pitkin kirjan sivuja ja hänen sydämensä tutkiskeli ajatusta, mutta ääni ja kieli lepäsivät. Usein kun olimme läsnä — ketään ei kielletty sisään tulemasta eikä ollut tapana ilmoittaa tulijaa hänelle — näimme hänet siten hiljaa lukemassa, emme koskaan toisin.»
Augustinus siis katsoi asian olevan mainitsemisen arvoisen, ja siitä voidaan päätellä, että kyky lukea äänettä ja huulia liikuttamatta oli tuohon aikaan poikkeuksellinen — yleensä ihmiset osasivat lukea vain ääneen. Tämän vuoksi Ambrosiusta pidettiin hyvin oppineena.
Ambrosius pyhimyksenä

Ambrosius tunnetaan oppineisuuden, opiskelijoiden ja koululaisten, mehiläiskasvattajien, kynttiläntekijöiden, mehiläisten ja muiden kotieläinten sekä Milanon kaupungin ja hiippakunnan suojelijana. Hänen muistopäivänsä on 7. joulukuuta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Letters of St. Ambrose of Milan (Arkistoitu – Internet Archive) Early Christian writings (englanniksi)
Works of Ambrose of Milan Christian Classics Ethereal Library (englanniksi)
Hymni Ambrosii (latinaksi)
Merkittävimmät apostoliset isät ja kirkkoisät
Klemens I ·
Ignatios ·
Polykarpos ·
Papias ·
Hermas ·
Justinos Marttyyri ·
Irenaeus ·
Klemens Aleksandrialainen ·
Tertullianus ·
Origenes ·
Cyprianus ·
Eusebios Kesarealainen ·
Athanasios Suuri ·
Efraim Syyrialainen ·
Basileios Suuri ·
Gregorios Nazianzilainen ·
Gregorios Nyssalainen ·
Kyrillos Jerusalemilainen ·
Epifanios ·
Johannes Khrysostomos ·
Kyrillos Aleksandrialainen ·
Ambrosius ·
Hieronymus ·
Augustinus ·
Leo Suuri ·
Pseudo-Dionysios Areopagita ·
Gregorius Suuri ·
Maksimos Tunnustaja ·
Johannes Damaskolainen
Ambrosiuksen patsas
Ambrosius kieltää keisari Theodosiukselta ja tämän seurueelta pääsyn Milanon tuomiokirkkoon rangaistuksena Thessalonikan joukkosurmasta. Antoon van Dyckin maalaus noin vuodelta 1620.
Divi Ambrosii Episcopi Mediolanensis Omnia Opera, 1527.
Arthur Indola

Arthur Anders Indola
Arthur Anders Indola (käytti Saksassa peitenimeä Andersson), (3. kesäkuuta 1895 Lappajärvi – 17. joulukuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat liikemies Anders Indola ja Hilma Sofia Weber. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna  1919 Maria Jakolewna Podjapolskin kanssa.
Opinnot

Indola kävi kolme luokkaa Vaasan ruotsalaista lyseota ja Vaasan ruotsalaisen kauppakoulun vuosina 1911–1913.