stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bodaibo
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bodaibo Wikimedia Commonsissa
Irkutskin alueen kaupungit
Bloomingdale’s

| Bloomingdale's |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Like no other store in the world
Yritysmuoto:  tytäryhtiö
Perustettu:  1861
Toimitusjohtaja:  Tony Spring
Puheenjohtaja:  Tony Spring
Kotipaikka:  New York, USA
Toiminta-alue:  Yhdysvallat, Dubai
Toimiala:  vähittäiskauppa
Tuotteet:  tavaratalot
Emoyhtiö:  Macy's, Inc.
Kotisivu:  bloomingdales.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ketjun päätavaratalo New Yorkin Lexington Avenuella.
Bloomingdale’s on Yhdysvalloissa toimiva ylemmän hintaluokan tavarataloketju, jonka omistaa nykyisin pörssiyhtiö Macy’s, Inc. Vuonna 1861 New Yorkin Manhattanille perustetun vannehamekaupan aloittaman ketjun tärkeimmät kilpailijat ovat Neiman Marcus, Saks Fifth Avenue, Bergdorf Goodman, Barneys New York, Lord & Taylor ja Nordstrom.
Syyskuussa 2014 ketjuun kuului 48 toimipistettä Yhdysvalloissa. Ainoa Yhdysvaltain ulkopuolella sijaitseva Bloomingdale’s-tavaratalo perustettiin Dubaihin 2010.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bloomingdale’s Wikimedia Commonsissa
Käännös suomeksi
HMS Blanche (H47)

| HMS Blanche |
| --- | --- |
 HMS Blanche

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Hawthorn Leslie and Company, Hebburn
Kölinlasku:  31. heinäkuuta 1929
Laskettu vesille:  29. toukokuuta 1930
Palveluskäyttöön:  19. helmikuuta 1931
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut 13. marraskuuta 1939 osuttuaan miinaan
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 360 t (standardi) 1 790 t (max)
Pituus:  98,5 m
Leveys:  9,83 m
Syväys:  3,73 m
Koneteho:  34 000 hv (25,4 MW)
Nopeus:  32,25 solmua (65 km/h)
Miehistöä:  138
Aseistus
Aseistus:  4 x 4,7" (120 mm) QF Mk IX -tykkiä 2 x QF 2 naulan Mk II -ilmatorjuntatykkiä 8 x 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Blanche (viirinumero H47) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1931 palvelukseen otettu B-luokan hävittäjä. Vuonna 1936 alkaneessa Espanjan sisällissodassa alus oli pitkiä aikoja valvomassa tavaraliikennettä Espanjan rannikolla, ja se muun muassa joutui kansallisten ilmavoimien lentokoneiden hyökkäyksen kohteeksi kärsimättä kuitenkaan vaurioita. Toisen maailmansodan alettua alus liitettiin Kotilaivastoon. Alus tuhoutui jo 13. marraskuuta 1939 osuttuaan miinaan Thamesin estuaarissa, jolloin siitä tuli ensimmäinen toisessa maailmansodassa tuhoutunut Kuninkaallisen laivaston hävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin 4. maaliskuuta 1929 Hawthorn Leslie and Companyltä Newcastlesta osana vuoden 1928 laivastosuunnitelmaa. Sen köli laskettiin 29. heinäkuuta 1929, ja alus valmistui 14. helmikuuta 1931. Sen rakennuskustannukset olivat 225 195 puntaa, mutta niihin ei ole huomioitu Amiraliteetin toimittamia aseita ja viestivälineitä.
Palvelus

Blanche sijoitettiin palvelukseen otettaessa Välimeren laivaston 4. hävittäjälaivueeseen. Alus oli 22.–25. huhtikuuta 1935 Maltalle sijoitettuja hävittäjiä komentavan kontra-amiraalin lippulaivana. Alus siirrettiin Britteinsaarille huollettavaksi, mistä vapauduttuaan se siirrettiin laivueen mukana elokuussa 1936 Kotilaivastoon.
Alus osallistui Espanjan sisällissodan aikana helmikuusta huhtikuuhun 1937 ja tammikuusta maaliskuuhun 1938 kauppasaarron valvontaan, ja sen tukikohtana oli Gibraltar. Alus joutui 6. maaliskuuta 1938 viiden kansallisten ilmavoimien lentokoneen hyökkäyksen kohteeksi, kun se oli tutkimassa toista pommitusta, jossa kohteena oli ollut brittiläinen rahtialus SS Shakespear. Blanche selviytyi pommituksesta vaurioitta.
Blanche oli 1. huhtikuuta – 11. kesäkuuta huollossa Portsmouthissa. Sen jälkeen alus liittyi Portlandissa sukellusveneidentorjuntalaivueeseen, missä se oli aina maaliskuuhun 1939. Münchenin kriisin aikana alus saattoi 30. syyskuuta 1938 kolmen muun hävittäjän kanssa RMS Aquitanian ja taistelulaiva HMS Revengen Kanaalin läpi.
Alus oli uudelleen huollossa 1. huhtikuuta – 15. heinäkuuta 1939 Sheernessissä, mistä vapauduttuaan se sijoitettiin Noreen varallaoloalukseksi.
Palvelus > Toinen maailmansota

Alus siirrettiin syyskuussa Doveriin sodan ajan sijoituspaikkaansa 19. hävittäjälaivueeseen, jonka mukana se suojasi pari seuraavaa kuukautta Ranskaan meneviä joukkojenkuljetus- ja huoltosaattueita. Suojaustehtävän lisäksi alus osallistui Pohjanmeren meriliikenteen valvontaan.
Alus suojasi 11. marraskuuta yhdessä HMS Basiliskin kanssa miinalaiva HMS Adventurea Humberista Portsmouthiin. Adventure osui miinaan 13. marraskuuta Thamesin estuaarissa lähellä Tonguen majakkalaivaa, jolloin alus jäi paikalleen odottamaan määräyksiä. Blanchen perän alla laukesi toinen magneettimiina aiheuttaen suurta tuhoa. Aluksen kansi repesi kansirakenteen takaosan tasalta, ja se menetti kaiken konevoiman. Konehuone, peräsinhuone ja lepohuone täyttyivät vedellä. Hinaaja Fabia otti pahoin vaurioituneen aluksen hinaukseen siirtääkseen sen Sheernessiin, mutta Blanche kaatui pari kilometriä koilliseen Spitin poijusta. Fabia, hinaaja Lady Brassey ja troolarit Kestrel ja Golden Spray pelastivat uppoavan aluksen eloonjääneet, jotka laskettiin maihin Ramsgatessa.
Saksan laivaston hävittäjät Karl Galster, Wilhelm Heidkamp, Hermann Künne ja Hans Lüdemann olivat laskeneet aluksen tuhonneet miinat aiemmin samana yönä. Miinan räjähdyksessä ja aluksen upotessa saivat surmansa William George Brown ja Frederick George Hall. Lisäksi kaksitoista miehistönjäsentä haavoittui.
Palvelus > Aluksen päälliköt

Lindsay de Villers 27. heinäkuuta 1938 - huhtikuu 1939
Robert Marriott Aubrey 27. kesäkuuta – 13. marraskuuta 1939
Boione

| Boione> Βοιώνη |
| --- | --- |
Valtio:  Turkki
Paikkakunta:  ?
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Huippukausi:  300–200-luku eaa.
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Aiolis
Infobox OKNimi-testi OK: 
Boione (m.kreik. Βοιώνη, Boiōnē, lat. Boeone) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Aioliissa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta, mutta se sijoitetaan Hermos-joen laaksoon Larissan ja Fokaian välille.
Myöskään Boionen historiasta ei tiedetä käytännössä mitään. Kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi sillä perusteella, että se löi omaa pronssirahaa klassisella ja hellenistisellä kaudella 300–200-luvuilla eaa.
Kaupungin kansalaisesta käytettiin rahoissa etnonyymejä Boiōnitikon (Βοιωνιτικόν) ja Boiōnitikos (Βοιωνιτικός). Kaupungin nimi ei esiinny sellaisenaan antiikin lähteissä, vaan on johdettu tutkimuksessa etnonyymeistä.
Boion

| Boion> Βοιόν.Sijainti |
| --- | --- |
 Boion
Koordinaatit:  38°39′29″N, 22°26′50″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Graviá, Delfoí, Fokis, Keski-Kreikka
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Doris
Infobox OKNimi-testi OK: 
Boion (m.kreik. Βοιόν tai Βοῖον, myös Boios, Βοιός, lat. Boeum, Boeus) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Doriissa Kreikassa. Se sijoitetaan nykyisen Delfoín kunnan alueelle lähelle nykyistä Gravián kylää.
Boionin historiasta ei tiedetä juuri mitään. Se oli yksi Doriin tetrapoliin neljästä kaupungista yhdessä Akyfaan eli Pindoksen, Erineoksen ja Kytinionin kanssa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Boiaios (Βοιαῖος).
Kaupungin paikalta on löydetty jonkin verran sen kaupunginmuuria, mukaan lukien yhden tornin jäänteet.
Boipatongin verilöyly

Boipatongin verilöyly oli Etelä-Afrikassa Boipatongin townshipissä 17. kesäkuuta 1992 tapahtunut verilöyly, jossa joukko pääasiassa zulu-heimoon kuuluneita Inkatha-vapauspuolueen kannattajia murhasi kaupungissa 46 ihmistä yhden yön aikana. Maan turvallisuusjoukot eivät yrittäneetkään estää tapahtumia eivätkä pyrkineet saattamaan oikeuteen sen toteuttajia. Joidenkin silminnäkijöiden mukaan poliisi olisi saattanut hyökkääjät townshipiin ja sieltä pois.
Pian verilöylyn jälkeen Mandela ilmoitti ANC:n vetäytyvän neuvotteluista ja esitti neljäntoista kohdan ohjelman, jonka hallituksen tuli toteuttaa ennen kuin neuvottelut saattoivat jatkua. Ehtoina oli muun muassa hallituksen ANC:n kannattajia vastaan suunnatun terrorikampanjan lopettaminen, aikaisemman siirtotyöläisten yömajojen suojaamiseksi tehdyn sopimuksen toimeenpano sekä Inkathan kannattajien niin sanottujen "kulttuurillisten aseiden" kantamisen kieltäminen. Kiristyneessä ilmapiirissä hallitus hylkäsi ANC:n vaatimukset.
Blue (Joni Mitchellin albumi)

| Blue Joni Mitchell |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1971
 Julkaistu: 22. kesäkuuta 1971
 Tuottaja(t): Henry Lewy
 Tyylilaji: folk
 Kesto: 35.41
 Levy-yhtiö: Reprise
Listasijoitukset
  15.
Joni Mitchellin muut julkaisut
| Ladies of the Canyon 1970 | Blue 1971 | For the Roses 1972 |
Blue on kanadalaisen Joni Mitchellin neljäs studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 1971. Levyä on myyty yli miljoona kappaletta. Levyltä julkaistiin yksi single Carey, joka saavutti kohtalaista suosiota.
Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 15.
Vuosien myötä Blue on noussut yhdeksi populaarimusiikin arvostetuimmista albumeista. Vuonna 2000 The New York Times valitsi sen yhdeksi 25 albumista, jotka ovat merkinneet käännekohtaa tai huippuhetkeä 1900-luvun populaarimusiikissa. Se valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään. Heinäkuussa 2017 Yhdysvaltojen julkisen palvelun radioyhtiö NPR nimesi sen kaikkien aikojen merkittävimmäksi naisen tekemäksi musiikkialbumiksi. Colin Larkinin kirjassa All Time Top 1000 Albums (2000) se tuli sijalle 24. Vuonna 2020 Rolling Stone -lehti listasi Bluen kaikkien aikojen kolmanneksi merkittävimmäksi albumiksi 500 levyn listallaan.
Kappaleet

Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Joni Mitchell.
All I Want – 3.32
My Old Man – 3.33
Little Green – 3.25
Carey – 3.00
Blue – 3.00
California – 3.48
The Flight Tonight – 2.50
River – 4.00
A Case of You – 4.20
The Last Time I Saw Richard – 4.13
Arvostelut

About.com:
Allmusic:
Pitchfork Media: 10/10
Robert Christgau: A
Rolling Stone:
RFA Blue Rover

| RFA Blue Rover |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Swan Hunter, Tyne and Wear
Kölinlasku:  30. joulukuuta 1968
Laskettu vesille:  11. marraskuuta 1969
Palveluskäyttöön:  15. heinäkuuta 1970
Poistui palveluskäytöstä:  poistettu palveluksesta 23. helmikuuta 1993 myyty Portugalille 1993
Tekniset tiedot
Uppouma:  11 520 t (max)
Pituus:  140,61 m
Leveys:  19,25 m
Syväys:  7,3 m
Koneteho:  16 000 bhp
Nopeus:  19 solmua
Miehistöä:  16 upseeria ja 31 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  2 x Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykkiä 2 x 7,62 mm konekivääriä
RFA Blue Rover (viirinumero A270) oli Royal Fleet Auxiliaryn Rover-luokan laivaston tankkeri, jollaisena sen tärkein tehtävä oli tankata muita laivaston aluksia merellä. Aluksella oli pitkä ura 1970-luvun alusta aina palveluksesta poistoonsa 1993 saakka.
Valmistus

Alus tilattiin tammikuussa 1968 Swan Hunterilta Tyne and Wearista. Sen köli laskettiin  vielä samana vuonna 30. joulukuuta ja alus laskettiin vesille vuotta myöhemmin 11. marraskuuta. Alus valmistui 15. heinäkuuta 1970.
Palvelus

RFA Blue Rover oli kuninkaallisen jahdin huoltoaluksena Tyynenmeren kierroksella 1971-1972. Britannia joutui hinaamaan aluksen Singaporeen sen menetettyä peräsimensä. Vuonna 1982 alus otti osaa Falklandin sotaan, jonka lopulla se palveli South Georgialla tankkausasemana.
Alus poistettiin palveluksesta 23. helmikuuta 1993 ja se myytiin maaliskuussa Portugalille, joka liitti sen laivastoonsa. Alus nimettiin 31. maaliskuuta 1993 NRP Bérrioksi.
Risto Björlin

| Risto Björlin> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Risto Uolevi Björlin
Syntynyt: 9. joulukuuta 1944 (ikä 79) Vaasa
Kansalaisuus:   Suomi
Puoliso:  Riitta Ahonpää
Lapset:  2
Uran tiedot
Lempinimi:  Riku
Aktiivisena:  1962–1976
Pituus:  170 cm
Paino:  57 kg
Laji:  Paini
Seura:  Vaasan Voima-Veikkot  Vaasan Toverit  Kuortaneen Kunto
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten kreikkalais-roomalainen paini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten kreikkalais-roomalainen paini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten kreikkalais-roomalainen paini. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten kreikkalais-roomalainen paini. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | München 1972 | 57 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa |  Modena 1969 | 57 kg |  |
|  Hopeaa |  Madrid 1974 | 57 kg |  |
|  Pronssia |  Västerås 1968 | 57 kg |  |
Risto Uolevi ”Riku” Björlin (s. 9. joulukuuta 1944 Vaasa) on suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painin olympiamitalisti ja Euroopan-mestari. Björlin edusti seuratasolla Vaasan Tovereita, Vaasan Voima-Veikkoja ja Kuortaneen Kuntoa. Hän paini pääasiassa alle 57 kilon sarjassa, johon hän oli poikkeuksellisen pitkä, 170-senttinen.
Björlin osallistui painiuransa aikana kolmiin olympiakisoihin, joista viimeisissä, Münchenissä 1972 hän voitti pronssimitalin. Björlin sai EM-kilpailuissa pronssia, hopeaa sekä kirkkaimpana saavutuksenaan Euroopan mestaruuden 57-kiloisissa vuoden 1969 kisoista Modenasta.
Omien sanojensa mukaan Björlin ei uhrannut kaikkea urheilulle, vaan keskittyi samanaikaisesti myös perhe- ja siviilielämään. Muidenkaan mielestä hän ei harjoittelijana ollut ”itsensä rääkkääjä”.
Uran alkuvuodet

Björlinin ensimmäinen painiseura oli Vaasan Toverit. Hän saavutti ensimmäisen SM-mitalinsa vuonna 1962, jolloin hän sijoittui 52-kiloisten sarjassa hopealle Reino Salimäen jälkeen. Seuraavana vuonna hän edusti Vaasan Voima-Veikkoja, voitti Suomen-mestaruuden ja paini neljä ottelua Hälsingborgin MM-kilpailuissa. Tokion 1964 olympialaisten edustuspaikasta hän kilpaili Salimäen kanssa ja voitti tämän toisessa katsastusottelussa pistein 7–0 ensimmäisen ottelun päätyttyä tasan. Tokiossa hän sai vastaansa kaksi kovaa vastustajaa, Italian Ignazio Fabran ja Länsi-Saksan Rolf Lacourin, ja hävisi molemmille.
Björlin siirtyi sarjaa ylemmäksi 57-kiloisiin vuonna 1965. Tässä sarjassa hän pysyikin pitkään, vaikka loppuaikoina se tiesi kovaa laihduttamista ennen punnitusta. Kuortaneelle muuton myötä hän siirtyi edustamaan Kuortaneen Kuntoa. Vuonna 1966 Björlin voitti ensimmäisen Pohjoismaiden-mestaruutensa ja sijoittui Essenin EM-kilpailuissa neljänneksi. Vuonna 1967 hän uusi Pohjoismaiden-mestaruutensa ja sijoittui kärkikuusikkoon Bukarestin MM-kilpailuissa. Vuonna 1968 hän voitti kolmannen kerran PM-kultaa  ja saavutti pronssia Västeråsin EM-kilpailuissa. Méxicon olympialaisissa hän voitti selätyksellä Guatemalan J. Raxon Tubacin (ajassa 4.38) ja Puolan Józef Lipieńin (ajassa 9.00), mutta hävisi pisteillä Jugoslavian Karlo Covicille ja kultaa lopulta voittaneelle Unkarin János Vargalle sijoittuen kahdeksanneksi.
EM-kultaa ja olympiapronssia

Vuoden 1969 MM-kilpailuissa Mar del Platassa Björlin karsiutui kolmen ottelun jälkeen, mutta PM-kilpailuissa hän voitti jälleen kultaa. Modenan EM-kilpailut olivat tavallista heikompitasoiset, koska Itäblokin maat lähtivät kisoista pois lippukiistan vuoksi. Björlin otti kisoissa kaksi selkä- ja kaksi työvoittoa, mikä riitti voittamaan kultamitalin ennen Jugoslavian Covicia ja Italian Giuseppe Bognannia.
Itä-Berliinin EM-kilpailuissa 1970 Björlin ei menestynyt, mutta samana vuonna hän voitti Pohjoismaiden-mestaruuden ja sijoittui Edmontonin MM-kilpailuissa kuuden parhaan joukkoon. Sofian EM-kilpailuihin 1971 valittiin Björlinin sijasta nouseva tähti Pertti Ukkola. Katowicen EM-kilpailuissa 1972 Björlin voitti Bulgarian Hristo Traikovin, mutta Traikov voitti lopulta kultaa, ja Björlin sijoittui viidenneksi. SM-kilpailuissa Björlin hävisi Ukkolalle, mutta tuli valituksi Münchenin olympialaisiin 57-kiloisten sarjaan, kun taas Ukkola joutui laihduttamaan 52-kiloisiin.
Münchenin olympialaisissa Björlin joutui viime hetkiin saakka tekemään kovasti töitä päästäkseen punnituksessa alle säädetyn 57 kilon painorajan. Painimatolla hän aloitti urakkansa selättämällä Tanskan Jørn Krogsgaardin ajassa 2.48. Kahdelle seuraavalle vastustajalleen hän oli aiemmin hävinnyt, mutta nyt hän voitti Yhdysvaltain David Hazewinkelin pistein 5–2 ja Korean An Chun-Youngin pistein 4–2. Neljännellä kierroksella Björlin selätti Tšekkoslovakian Jan Neckářin ajassa 1.21 ja sai viidennelle kierrokselle lepovuoron. Kahdessa viimeisessä ottelussaan Björlin kärsi pistetappion olympiavoittoa puolustaneelle János Vargalle ja Länsi-Saksan Hans-Jürgen Veilille, mutta kun Neuvostoliiton Rustem Kazakov voitti seitsemännellä kierroksella Vargan, sai Kazakov kultaa, Veil hopeaa ja Björlin pronssia.
Vuonna 1973 Björlin jätti Helsingin EM-kilpailut väliin, mutta keskittyminen Teheranin MM-kilpailuihin ei tuonut menestystä. Madridin EM-kilpailuihin 1974 Björlin pääsi vain sen ansiosta, että katsastukset voittanut Pertti Ukkola loukkasi kätensä. Madridissa Björlin saavutti kuitenkin Suomen ainoan mitalin, hopeaa Neuvostoliiton Farhat Mustafinin voittaessa kultaa. Vuonna 1975 Björlin voitti kuudennen Pohjoismaiden-mestaruutensa, tällä kertaa 63 kilon sarjassa. Leningradin EM-kilpailuissa keväällä 1976 hän hävisi kummatkin ottelunsa ja lopetti kilpauransa siihen. Kesällä hän toimi vielä Pertti Ukkolan harjoitusvastustajana. Montréalin olympialaisissa Ukkola voitti kultaa.
Painimaton ulkopuolella

Risto Björlin oli yhdeksänlapsisen perheen toiseksi vanhin lapsi. Hän valmistui ammattikoulun levyseppälinjalta, mutta ei tehnyt koskaan tämän alan töitä. Varusmiespalveluksensa hän suoritti Vaasassa, ensin Jääkäripataljoonassa ja sitten Rannikkopatteristossa.
Huhtikuussa 1965 hän avioitui Riitta Ahonpään kanssa, ja perheeseen syntyivät lapset Marjut (s. 1966) ja Markus (s. 1971). Oy Strömberg Ab:n kojeistoasentajan töistä hän siirtyi 1960-luvun puolivälissä ensimmäiseen pidempiaikaiseen työpaikkaansa, Kuortaneelle liikuntasihteeriksi ja raittiusohjaajaksi. Oman painiuransa jälkeen hän toimi Suomen Painiliiton valmentajana vuosina 1978–1980.
Saavutukset

Olympiapronssia Münchenissä 1972 (kreikkalais-roomalainen paini, sarja 57 kg)
EM-kultaa Modenassa 1969, EM-hopeaa Madridissa 1974 ja EM-pronssia Västeråsissa 1968 (sarja 57 kg)
PM-kultaa 1966–1970 (sarja 57 kg), 1975 (sarja 63 kg)
SM-kilpailut
SM-kultaa 1963 (sarja 52 kg), 1970, 1976 (sarja 57 kg)
SM-hopeaa 1962 (sarja 52 kg), 1967, 1968, 1969, 1971, 1972 (sarja 57 kg)
SM-pronssia 1974 (sarja 57 kg)
20 maaottelua
Aiheesta muualla

Profiili sports-reference.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Bogutšar

| Bogutšar Богучар |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Voronežin alueen sijainti, alla kaupungin sijainti alueen sisällä.
 Bogutšar
 Koordinaatit: 49.9355°N, 40.5592°E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Voronežin alue
Piiri:  Bogutšarin piiri
Perustettu:  1704 
Kaupungiksi:  1779 
Väkiluku:  11 811
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bogutšar (ven. Богуча́р) on kaupunki ja piirikeskus Voronežin alueella Venäjällä. Kaupunki sijaitsee 343 kilometriä aluekeskus Voronežista kaakkoon. Kaupunki sijaitsee Donin sivujoen Bogutšarin varrella. Bogutšarissa asui 11 811 ihmistä vuonna 2010.
Paikkakunta on perustettu 1704, kaupungiksi Bogutšar tuli vuonna 1779.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bogutšar Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Tšekki 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area
Bokon kieli

Boko on Beninissä ja Nigeriassa asuvien bokojen puhuma mandelainen kieli. Sen puhujamääräksi on arvioitu 155 000 henkeä, joista noin 100 000 asuu Beninissä ja 55 000 Nigeriassa.
Bokoa puhutaan historiallisella Borgun alueella. Beninissä puhujat asuvat etupäässä Borgoun departementin Kalalén ja Aliborin departementin Ségbanan kunnissa. Nigeriassa puhuma-alue käsittää Nigerin osavaltion Borgun ja Kebbin osavaltion Bagudon paikallishallintoalueet.
Boko kuuluu mandekielten kaakkoishaaran itäryhmään. Sen lähimmät sukukielet ovat busa ja bokobaru. Beninissä ja Nigeriassa puhutut murteet poikkeavat toisistaan.
Suurin osa bokoista osaa hausaa. Beninissä monet heistä puhuvat myös ranskaa tai baribaa ja Nigeriassa englantia tai jorubaa. Mokolet käyttävät bokoa toisena kielenään.
Bokoa kirjoitetaan latinalaisella kirjaimistolla. Sitä käytetään jonkin verran lukutaito-opetuksessa ja kirkollisessa toiminnassa.
Anatoli Bogdanov (ampuja)

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Helsinki 1952 | vapaakivääri 300 m,asennot |  |
|  Kultaa | Melbourne 1956 | pienoiskivääri 50 m,asennot |  |
Anatoli Ivanovitš Bogdanov (ven. Анатолий Иванович Богданов, 1. tammikuuta 1931 Leningrad – 30. syyskuuta 2001 Moskova, Venäjä) oli Neuvostoliittoa edustanut kilpa-ampuja ja olympiavoittaja.
Helsingin 1952 olympialaisissa Bogdanov voitti kultaa vapaakivääriammunnan kolmen asennon kilpailussa. Hänen yhteistuloksensa oli 1123, joka koostui makuuasennon pisteistä 388, polviasennon pisteistä 376 ja pystyasennon 359 pisteestä. Hopealle sijoittunut Sveitsin Robert Bürchler hävisi hänelle kolme pistettä.
30. joulukuuta 1953 Bogdanov ampui vapaakiväärillä kaikkien aikojen parhaan tuloksen 1143.
Melbournen 1956 olympialaisissa Bogdanov voitti kultaa pienoiskivääriammunnan kolmen asennon kilpailussa. Hänen yhteistuloksensa oli 1172, joista hän sai 396 makuuasennosta, 392 polvelta ja 384 pystystä. Hopealle sijoittunut Tšekkoslovakian Otakar Hořínek sai saman yhteistuloksen.
Saavutuksia

olympiakultaa vapaakivääriammunnan kolmen asennon kilpailussa Helsingissä 1952
olympiakultaa pienoiskivääriammunnan kolmen asennon kilpailussa Melbournessa 1956
Bobby Conroy palaa kuolleista ja muita kertomuksia

| Bobby Conroy palaa kuolleista ja muita kertomuksia> 20th Century Ghosts |
| --- | --- |
 Suomennoksen kansikuva.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Joe Hill
Kansitaiteilija:  Vincent Chong
Genre:  kauhu
Kustantaja:  PS Publishing
Julkaistu:  2005
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  304
ISBN:  1904619479
Suomennos
Suomentaja:  Kari Salminen
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2009
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  387
ISBN:  978-951-31-4470-8
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Bobby Conroy palaa kuolleista ja muita kertomuksia (engl. 20th Century Ghosts) on vuonna 2005 ilmestynyt Joe Hillin esikoisnovellikokoelma. Teoksen suomennos ilmestyi vuonna 2009 Tammen kustantamana.
Kokoelma sai Bram Stoker -palkinnon vuonna 2005, vuoden 2006 British Fantasy -palkinnon sekä International Horror Guild -palkinnon vuoden 2006 parhaasta novellikokoelmasta. Tarina ”Parasta uutta kauhua” sai parhaan novellin British Fantasy -palkinnon 2006. Tarina ”Vapaaehtoinen vankeus” sai parhaan pienoisromaanin World Fantasy -palkinnon 2006.
Sisällys

Christopher Golden: Johdanto
Parasta uutta kauhua (Best New Horror, 2005)
20. vuosisadan aave (20th Century Ghost, 2002)
Pop Art (Pop Art, 2001)
Kuulet heinäsirkan laulavan (You Will Hear The Locust Sing, 2004)
Abrahamin pojat (Abraham's Boys, 2004)
Parempi kuin kotona (Better Than Home, 1999)
Musta puhelin (The Black Phone, 2004)
Ajolähtö (In The Rundown, 2005)
Viitta (The Cape)
Viimeinen henkäys (Last Breath, 2005)
Kuollut metsä (Dead-Wood, 2005)
Lesken aamiainen (The Widow's Breakfast, 2002)
Bobby Conroy palaa kuolleista (Bobby Conroy Comes Back From The Dead, 2005)
Isäni naamio (My Father's Mask, 2005)
Vapaaehtoinen vankeus (Voluntary Committal, 2005)
Tekijän kiitokset