stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paikka nimeltä Plaston
Lehtiarvosteluita

Huhtala, Aarre: Turun sanomat 29.9.1968.
Paavilainen, Matti: Helsingin sanomat 29.9.1968.
Sala, Kaarina: Uusi Suomi 1.12.1968.
Paini kesäolympialaisissa 1928

Kesäolympialaisten 1928 painissa kilpailtiin kreikkalais-roomalaisessa painissa kuudessa sarjassa ja vapaapainissa seitsemässä sarjassa. Ruotsi ja Suomi voittivat kumpikin kolme kultamitalia.
Kamppailut käytiin Bergvallin karsintajärjestelmällä. Erikoista oli, että vapaapainin 79 kg:n sarjassa Samuel Rabin saavutti pronssimitalin ottelemalla yhden kamppailun, jonka hävisi.
Mitalistit > Kreikkalais-roomalainen

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| 58 kg | Kurt Leucht  Saksa | Jindřich Maudr  Tšekkoslovakia | Giovanni Gozzi  Italia |
| 62 kg | Voldemar Väli  Viro | Erik Malmberg  Ruotsi | Gerolamo Quaglia  Italia |
| 67,5 kg | Lajos Keresztes  Unkari | Eduard Sperling  Saksa | Edvard Westerlund  Suomi |
| 75 kg | Väinö Kokkinen  Suomi | László Papp  Unkari | Albert Kusnets  Viro |
| 82,5 kg | Ibrahim Moustafa  Egypti | Adolf Rieger  Saksa | Onni Pellinen  Suomi |
| yli 82,5 kg | Rudolf Svensson  Ruotsi | Hjalmar Nyström  Suomi | Georg Gehring  Saksa |
Mitalistit > Vapaapaini

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| 56 kg | Kaarlo Mäkinen  Suomi | Edmond Spapen  Belgia | James Trifunov  Kanada |
| 61 kg | Allie Morrison  Yhdysvallat | Kustaa Pihlajamäki  Suomi | Hans Minder  Sveitsi |
| 66 kg | Osvald Käpp  Viro | Charles Pacôme  Ranska | Eino Leino  Suomi |
| 72 kg | Arvo Haavisto  Suomi | Lloyd Appleton  Yhdysvallat | Maurice Letchford  Kanada |
| 79 kg | Ernst Kyburz  Sveitsi | Donald Stockton  Kanada | Samuel Rabin  Yhdistynyt kuningaskunta |
| 87 kg | Thure Sjöstedt  Ruotsi | Arnold Bögli  Sveitsi | Henri Lefèbre  Ranska |
| yli 87 kg | Johan Richthoff  Ruotsi | Aukusti Sihvola  Suomi | Edmond Dame  Ranska |
Paatsamasinisiipi

| Paatsamasinisiipi |
| --- | --- |
 Naaras
Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Päiväperhoset Papilionoidea
Heimo::  Sinisiipiset Lycaenidae
Suku::  Celastrina
Laji::  argiolus
Kaksiosainen nimi
 Celastrina argiolus  (Linnaeus, 1758) 
Synonyymit
 Papilio argiolus 
Katso myös
   Paatsamasinisiipi Wikispeciesissä   Paatsamasinisiipi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Paatsamasinisiipi (Celastrina argiolus synonyymi Papilio argiolus) on holarktisella alueella esiintyvä vaaleansininen sinisiipilaji. Lentoaikansa puolesta se on Suomessa selvästi aikaisin sinisiipi.
Vuonna 2017 paatsamasinisiipi valittiin Suomen kansallisperhoseksi.
Koko ja ulkonäkö

Koiras on päältä kokonaan sininen ja siipiä reunustaa hyvin ohut musta juova. Naaraan siivet ovat yläpinnalta siniset, mutta etusiipien ulkoreunat ovat laajalti mustanruskeat, samoin takasiiven etureuna. Naaraalla takasiivissä erottuu lisäksi tummat reunatäplät. Siipiripset ovat molemmilla sukupuolilla valkoiset, siipisuonten kohdilta mustat. Siipien alapinta on hyvin vaalean sinertävänharmaa, tyvestä sinihärmäinen, eikä siipien alapintaa kirjovassa mustassa täplityksessä ole lainkaan punaista väriä. Mustilla täplillä ei ole valkoista reunusta. Toisen sukupolven yksilöillä siipien yläpinnan sinisen sävy on tummempi. Siipiväli 23–32 mm.
Levinneisyys ja lentoaika

Paatsamasinisiipi on levinnyt lähes koko Eurooppaan, Pohjois-Afrikkaan, Aasian pohjois- ja keskiosien kautta Japaniin sekä läpi Pohjois- ja Keski-Amerikan aina Panamaan saakka. Suomessa paatsamasinisiipi on lähes koko maassa yleinen sinisiipilaji, jonka esiintyminen noudattaa tarkoin toukan pääasiallisen ravintokasvin, korpipaatsaman, esiintymistä. Kuusamon–Rovaniemen seudun pohjoispuolella esiintyminen on hajanaista, mutta perhosia on tavattu Utsjoelta saakka.
Paatsamasinisiipi lentää useimmiten kahtena sukupolvena, mutta levinneisyysalueen pohjoisosissa toinen sukupolvi on osittainen tai voi puuttua. Suomessa se on lentoaikansa puolesta selvästi varhaisin sinisiipilaji, joka esiintyy keväällä ja alkukesästä sekä joskus harvoin toisena sukupolvena loppukesällä. Ensimmäisen sukupolven lento alkaa jo huhti–toukokuun vaihteessa ja jatkuu kesäkuulle, mahdollinen toinen sukupolvi on lennossa heinäkuulta syyskuulle.
Elinympäristö ja elintavat

Lajia esiintyy eniten paatsamapensaiden läheisyydessä, mutta sen elinpiiriä voi olla myös esimerkiksi puutarhan herukkapensaiden ympäristö. Tyypillinen elinympäristö on metsä, pensaikko tai puutarha. Perhoset lentävät melko korkealla ja usein koiraat kerääntyvät yhteen jonkin tietyn pensaan luokse. Laji ei ole erityisen paikkauskollinen ja voi lentää pitempiäkin matkoja.
Naaras munii munat yksitellen. Toukat kuoriutuvat jo noin neljän päivän kuluttua ja toukkakehityskin kestää vain kolmisen viikkoa. Toukka on myrmekofiili, joka erittää muurahaisia kiinnostavaa eritettä ja saa ne näin suojelemaan ja hoitamaan toukkaa. Kotelo kiinnittyy kasvin lehteen silkkirihmalla. Jos kesän aikana syntyy toinen sukupolvi, kotelovaihe kestää noin kaksi viikkoa, muutoin laji talvehtii kotelona.
Ainakin keskisessä Euroopassa lajin esiintymismäärissä on viiden vuoden sykli, minkä aiheuttajaksi arvellaan hiukan eri vaiheella esiintyvää Listrodomus nycthemerus -loispistiäislajia.
Ravintokasvi

Toukka käyttää ravinnokseen pääasiassa korpipaatsamaa (Rhamnus frangula) ja orapaatsamaa (Rhamnus cathartica). Sen on havaittu käyttävän myös ainakin kanervaa, musta- ja punaherukkaa, karviaista ja juolukkaa (Vaccinium uliginosum), etelämpänä myös muita puutarhakasveja.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Paatsamasinisiipi (Celastrina argiolus)
Perhoset: Paatsamasinisiipi (Celastrina argiolus)
Suomen Perhoset: Paatsamasinisiipi
Iltalehti: Paatsamasinisiipi (Celastrina argiolus) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Celastrina argiolus (englanniksi)
UniProt, Taxonomy: Celastrina argiolus (englanniksi)
Bestimmungshilfe des Lepiforums (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Celastrina argiolus:  Wikidata: Q792871  Wikispecies: Celastrina argiolus  BioLib: 51434  BOLD: 73871  CoL: S2R3  EoL: 262218  EPPO: CELSAR  EUNIS: 90592  Fauna Europaea: 441106  Fauna Europaea (new): c723816f-d70d-4f98-bc58-8185085d26b1  GBIF: 1925918  iNaturalist: 55640  ITIS: 188523  LepIndex: 202137  LoB: 5750  MaBENA: CelasArgio  NBN: NHMSYS0000516260  NCBI: 203782  Observation.org: 697  Open Tree of Life: 532307  Laji.fi: MX.60830 
Papilio argiolus:  Wikidata: Q109585037  CoL: 4CK4R  GBIF: 8157255 
Koiraan ylä- ja alapuoli ja naaras
Paatsamasinisiipi (♀)
Painonnoston maailmanmestaruuskilpailut 1981

Vuoden 1981 painonnoston maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 12.–20. syyskuuta 1981 Lillessä, Ranskassa. Kilpailuihin osallistui 194 nostajaa 35 maasta. Miehet kilpailivat kymmenessä painoluokassa. Neuvostoliitto voitti viisi yhteistulosmestaruutta, Bulgaria neljä ja Itä-Saksa yhden. Kilpailut toimivat samalla Euroopan-mestaruuskilpailuina.
Uuden yhteistuloksen maailmanennätyksen teki Bulgarian Beloslav Manolov alle 60-kiloisten sarjassa tuloksellaan 302,5 kg. Yhteistuloksen maailmanennätystä sivusivat Neuvostoliiton Kanybek Osmonalijev alle 52-kiloisten sarjassa tuloksellaan 247,5 kg, Bulgarian Janko Rusev alle 75-kiloisten sarjassa tuloksellaan 360 kg ja Bulgarian Blagoi Blagojev alle 90-kiloisten sarjassa tuloksellaan 405 kg.
Paini kesäolympialaisissa 1956

Kesäolympialaisten 1956 painissa kilpailtiin kahdeksassa sarjassa sekä kreikkalais-roomalaisessa että vapaapainissa. Ne järjestettiin vain miehille. Menestyneimmät maat olivat kuusi kultaa voittanut Neuvostoliitto ja kolme kultaa voittanut Turkki.
Mitalistit > Kreikkalais-roomalainen

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| 52 kg | Nikolai Solovjov  Neuvostoliitto | Ignazio Fabra  Italia | Dursun Ali Eğribaş  Turkki |
| 57 kg | Konstantin Vyrupajev  Neuvostoliitto | Edvin Vesterby  Ruotsi | Francisc Horvat  Romania |
| 62 kg | Rauno Mäkinen  Suomi | Imre Polyák  Unkari | Roman Dzneladze  Neuvostoliitto |
| 67 kg | Kyösti Lehtonen  Suomi | Riza Dogan  Turkki | Gyula Tóth  Unkari |
| 73 kg | Mithat Bayrak  Turkki | Vladimir Maneyev  Neuvostoliitto | Per Berlin  Ruotsi |
| 79 kg | Givi Kartozia  Neuvostoliitto | Dimitar Dobrev  Bulgaria | Rune Jansson  Ruotsi |
| 87 kg | Valentin Nikolajev  Neuvostoliitto | Petko Sirakov  Bulgaria | Karl-Erik Nilsson  Ruotsi |
| yli 87 kg | Anatoli Parfenov  Neuvostoliitto | Wilfried Dietrich  Saksa | Adelmo Bulgarelli  Italia |
Mitalistit > Vapaapaini

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| 52 kg | Mirian Tsalkalamanidse  Neuvostoliitto | Mohammad Ali Khojastépour  Iran | Hüseyin Akbas  Turkki |
| 57 kg | Mustafa Dagistanli  Turkki | Mohammad Mehdi Yaghoubi  Iran | Mikhail Shakhov  Neuvostoliitto |
| 62 kg | Shōzō Sasahara  Japani | Joseph Mewis  Belgia | Erkki Penttilä  Suomi |
| 67 kg | Imam-Ali Habibi  Iran | Shigeru Kasahara  Japani | Alimberg Bestajev  Neuvostoliitto |
| 73 kg | Mitsuo Ikeda  Japani | Ibrahim Zengin  Turkki | Vakhtang Balavadse  Neuvostoliitto |
| 79 kg | Nikola Stantšev  Bulgaria | Daniel Hodge  Yhdysvallat | Georgi Skhirtladze  Neuvostoliitto |
| 87 kg | Gholam Reza Takhti  Iran | Boris Kulajev  Neuvostoliitto | Peter Blair  Yhdysvallat |
| yli 87 kg | Hamit Kaplan  Turkki | Jusein Mehmedov  Bulgaria | Taisto Kangasniemi  Suomi |
Pahan pauloissa

| Pahan pauloissa> Force of Evil |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Abraham Polonsky
Käsikirjoittaja:  Abraham Polonsky Ira Wolfert
Säveltäjä:  David Raksin
Kuvaaja:  George Barnes
Pääosat:  John Garfield
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  The Enterprise Studios
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer Netflix
Ensi-ilta:  1948, Suomessa 1950
Kesto:  79 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pahan pauloissa (tai Pahan vallassa, Force of Evil) on Abraham Polonskyn ohjaama yhdysvaltalainen film noir vuodelta 1948. Polonsky laati myös käsikirjoituksen yhdessä Ira Wolfertin kanssa. Pääosaa, vedonlyöntihuijauksiin sekaantuvaa lakimiestä New Yorkissa näyttelee John Garfield.
Käsikirjoittajana tunnetuksi tulleen Polonskyn esikoiselokuva on saanut klassikon maineen ja otettiin vuonna 1994 mukaan Yhdysvaltojen National Film Registryyn. Pian elokuvan valmistumisen jälkeen Polonsky joutui Hollywoodin mustalle listalle ja ohjasi seuraavan elokuvansa Tapan sinut, Willie Boy (1969) vasta kaksi vuosikymmentä myöhemmin.
Martin Scorsese pitää elokuvaa yhtenä omaan uraansa ja ohjaustyyliinsä eniten vaikuttaineista amerikkalaiselokuvista. Hänen mukaansa Pahan pauloissa on poikkeuksellinen film noir sikäli, ettei se kerro vain yhdestä rikoksen polulle lähteneestä yksilöstä vaan kokonaisesta moraaliltaan kyseenalaisesta järjestelmästä.
Juoni

Wall Streetin lakimies Joe Morse sekaantuu asiakkaansa laittomiin liiketoimiin, asettaa näin rehellisenä vedonlyöntivälittäjänä toimivan veljensä vaaraan ja joutuu itse päämiehenään toimivan suurrikollisen ja poliisin välienselvittelyn keskelle.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  John Garfield  | … |  Joe Morse   |
|  Beatrice Pearson  | … |  Doris Lowry   |
|  Thomas Gomez  | … |  Leo Morse   |
|  Marie Windsor  | … |  Edna Tucker   |
|  Howland Chamberlain  | … |  Freddie Bauer   |
Vastaanotto

Helsingin Sanomien Helena Ylänen luonnehti elokuvaa sen tv-esityksen alla 1977 klassiseksi moraaliseksi taideteokseksi. Sen suurimpana hienoutena hän piti George Barnesin kuvausta. Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsui elokuvaa todelliseksi kulttitrilleriksi ja antoi sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Aiheesta muualla

Pahan pauloissa Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Painonnoston maailmanmestaruuskilpailut 2018

Vuoden 2018 painonnoston maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 1.–8. marraskuuta 2018 Ašgabatissa, Turkmenistanissa. Sekä miehet että naiset kilpailivat kymmenessä painoluokassa. Kiina voitti painoluokista yhdeksän sekä Iran ja Venäjä kaksi.
Thaimaan nostajista monet jäivät kiinni dopingin käytöstä, ja maan kuudesta mitaleille yltäneestä naisnostajasta viisi, muun muassa kolmen alimman sarjan voittajat, hylättiin.
Painonnoston maailmanmestaruuskilpailut 1985

Vuoden 1985 painonnoston maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 23.–31. elokuuta 1985 Södertäljessä, Ruotsissa. Kilpailuihin osallistui 195 nostajaa 38 maasta. Miehet kilpailivat kymmenessä painoluokassa. Bulgaria voitti kuusi yhteistulosmestaruutta, Neuvostoliitto neljä ja Unkari yhden. Alle 90-kiloisten sarjassa mestaruus jaettiin tasatuloksella kahden neuvostoliittolaisnostajan kesken.
Kisoissa ei tehty uusia yhteistuloksen maailmanennätyksiä.
Peter Pacult

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Peter Pacult
Syntymäaika: 28. lokakuuta 1959 (ikä 65)
Syntymäpaikka: Wien, Itävalta
Seura
Seura:  Austria Klagenfurt
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1981–1984 1984–1986 1986–1992 1992–1993 1993–1995 1995–1996 |  Wiener SC  SK Rapid Wien  FC Swarovski Tirol  FC Linz  TSV 1860 München  FK Austria Wien | 103 (46) 58 (26) 184 (104) 26 (9) 53 (21) 32 (3) |
Maajoukkue
| 1982–1993 |  Itävallan maajoukkue | 24 (1) |
Valmennusura
1996–2001 2001–2003 2004–2005 2005–2006 2006–2011 2011–2012 2012–2013 2015 2015 2017 2017 2018 2019 2021–:  TSV 1860 München (apuv.)  TSV 1860 München  FC Kärnten  Dynamo Dresden  SK Rapid Wien  RB Leipzig  SG Dynamo Dresden  Floridsdorfer AC  NK Zavrč  HNK Cibalia  FK Radnički Niš  FK Kukësi  OFK Titograd  Austria Klagenfurt
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Peter Pacult (s. 28. lokakuuta 1959) on itävaltalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. Tammikuusta 2021 lähtien hän on toiminut Austria Klagenfurtin päävalmentajana.
Ura > Pelaajaura

Pacult aloitti ammattilaisuransa Wiener Sport-Clubissa 1981. Hyökkääjänä pelannut Pacult vakiinnutti nopeasti paikkansa seuran avauskokoonpanossa ja seuraavana vuonna hän debytoi jo Itävallan maajoukkueessa. Hän edusti Wiener SC:tä kolme kautta ja teki 103 Bundesliiga-ottelussa 46 maalia.
Wiener SC:stä Pacult siirtyi toiseen Wienin suurseuraan, työväenjoukkueena tunnettuun SK Rapid Wieniin. Pesti Rapidissa ei ollut yhtä menestyksekäs Pacultille, vaikka hän voittikin Itävallan cupin mestaruuden 1985. Liigassa Rapid jäi molemmilla Pacultin kausilla hopealle. Hän siirtyi 1986 FC Swarovski Tiroliin, jossa voitti kaudella 1988–1989 Bundesliigan maalikuninkuuden 26 osumallaan. Samana vuonna legendaarisen Ernst Happelin luotsaama joukkue juhli myös Itävallan mestaruutta. Kaikkiaan Pacult pelasi Swarowski Tirolissa 184 liigaottelua iskien niissä peräti 104 maalia.
Vuonna 1992 Pacult jätti Swarowskin ja siirtyi yhden FC Linzissä vietetyn kauden jälkeen saksalaiseen TSV 1860 Müncheniin, jonka kanssa hän nousi Bundesliigaan keväällä 1994. Kahden Saksassa vietetyn kauden jälkeen Pacult palasi kotimaahansa ja pelasi uransa viimeisen kauden 1995–1996 Wienin toisessa suurseurassa FK Austria Wienissä.
Itävallan maajoukkueessa Pacult esiintyi urallaan 24 kertaa ja onnistui kerran maalinteossa. Häntä ei kuitenkaan valittu maan joukkueeseen MM-kisoihin 1990.
Saavutukset > Meriitit pelaajana

Itävallan mestaruus (2): 1989, 1990
Itävallan cup (2): 1985, 1989
Saavutukset > Meriitit valmentajana

Itävallan mestaruus: 2008
Painin maailmanmestaruuskilpailut 2002 (vapaapaini)

Vuoden 2002 miesten vapaapainin maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 5.–7. syyskuuta 2002 Teheranissa, Iranissa. Kisoissa painittiin seitsemässä painoluokassa alle 55-kiloisista alle 120-kiloisiin. Venäjä voitti kaksi kultamitalia, ja muut kultamitalimaat olivat Kuuba, Armenia, Ukraina, Iran ja Georgia. Alkuperäisistä mitalisteista hylättiin dopingtestissä paljastuneen kiellettyjen aineiden käytön vuoksi alle 60-kiloisten sarjassa kultaa voittanut turkkilainen Harun Doğan ja alle 74-kiloisissa pronssia saanut turkkilainen Ahmet Gülhan.
Pai

| Pai Пай |
| --- | --- |
 Pai
 Koordinaatit: 61°12′30″N, 34°26′30″E 
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Äänisenrannan piiri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  taajama
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  307,7 km²
Väkiluku (2012):  723
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
 
 Kunnan kotisivu 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pain kunta Äänisenrannan piirin kartalla.
Pai (ven. Пай, suomeksi myös Pajusuo) on maaseututaajama ja maalaiskunta Karjalan tasavallan Äänisenrannan piirissä Venäjällä. Taajama sijaitsee lähellä Leningradin alueen rajaa 80 kilometriä Petroskoista etelään. Sen kautta kulkee Muurmannin rata (Pain asema). Taajamassa on 719 ja kunnassa 723 asukasta (vuonna 2012).
Maantiede ja asutus

Pain kunnan pinta-ala on 307,7 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Prääsän piirin Pyhäjärven, pohjoisessa Äänisenrannan Latva-Vetkan sekä koillisessa Latvan kuntiin ja etelässä Leningradin alueeseen. Pinta-alasta valtaosa on metsää.
Seudulla virtaavia jokia ovat Musalanjoki (ven. Mužala), Njuda, Pai, Pyhäjoki (Svjatuha) ja Važa. Suurimmat järvet ovat Maloje Mužalo ja Revselgskoje. Kunnan alueella sijaitsee Širokoje-suon luonnonmuistomerkki.
Taajaman lisäksi kuntaan kuuluu Revselgan kylä, jossa on vain muutamia vakituisia asukkaita. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 86 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 6 % valkovenäläisiä ja 2 % karjalaisia.
Historia

Pai on saanut alkunsa ensimmäisen maailmansodan aikana rakennetun Muurmannin radan 328. kilometrin pysäkistä. Nykyinen taajama on perustettu metsätyöläisten asutukseksi vuonna 1934. Neuvostoaikana Pailla oli kaupunkimaisen taajaman status (vuodesta 1951). Siellä toimi turkissovhoosi.
Talous, palvelut ja nähtävyydet

Nykyään taajamassa toimii metsänhoitoalueen konttori. Palveluja ovat keskikoulu, kulttuuritalo, lääkintäasema, vanhainkoti, posti, kauppa ja kirkko. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluu 1800-luvulla pystytetty Merkulovan aitta Revselgan kylässä. Paissa on toisessa maailmansodassa kaatuneiden neuvostosotilaiden hautapaikka.
Aiheesta muualla

Pain kunta Äänisenrannan piirin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Hallinnollinen keskus:  Petroskoi (ei itse kuulu piiriin)

Maalaiskunnat:
Garnizonnoje | Järventakuinen | Latva | Latva-Vetka | Meliorativnyi | Pai | Puujoki | Suoju | Uusikylä | Uusi-Vilka 

Vepsäläiset maalaiskunnat:
Kalajoki | Šokšu | Šoutjärvi
Äänisenrannan piiri
Paholaisen liittolainen eli Pikajunan salaisuus

| Paholaisen liittolainen eli Pikajunan salaisuus> Expressens Mysterium |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Hjalmar Davidsen
Käsikirjoittaja:  Carl Gandrup, Laurids Skands
Kuvaaja:  Louis Larsen
Pääosat:  Valdemar Psilander, Christel Holch, Svend Aggerholm, Carl Lauritzen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Tanska
Tuotantoyhtiö:  Nordisk Films Kompagni
Ensi-ilta:  16. maaliskuuta 1914 (Tanska) 7. syyskuuta 1914 (Suomi)
Kesto:  1051 metriä (56 min.)
Alkuperäiskieli:  mykkäelokuva
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Paholaisen liittolainen eli Pikajunan salaisuus (tansk. Expressens Mysterium, myös Ene med Satan, Eksprestogets Mysterium) on vuonna 1914 valmistunut tanskalainen mykkäelokuva. Hjalmar Davidsenin ohjaaman rikosdraaman pääosaa esittää Valdemar Psilander.
Juoni

Tehtailija Laroque yrittää tuhota kilpailijansa Fréderic Nessièresin. Epäonnistuttuaan tämän saattamisessa vararikkoon hän hankkii Nessièresin vaimon avulla käsiinsä miehen pistoolin. Laroque tunkeutuu junassa Nessièresin vaunuosastoon ja tekee pistoolilla itsemurhan. Nessièresiä syytetään murhasta, mutta Laroquen viime hetkellä löytynyt käärmesormus todistaa hänet syyttömäksi.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Valdemar Psilander  | … |  tehtailija Fréderic Nessières   |
|  Christel Holch  | … |  Madeleine, Nessièresin vaimo   |
|  Svend Aggerholm  | … |  tehtailija Laroque   |
|  Carl Lauritzen  | … |  asianajaja Lepellier, Nessièresin ystävä   |
|  Birger von Cotta-Schønberg  | … |     |
|  Oluf Billesborg  | … |     |
|  Holger Syndergaard  | … |     |
|  Paula Ruff  | … |     |
|  Franz Skondrup  | … |     |
|  Ingeborg Jensen  | … |     |
|  Axel Boesen  | … |     |
|  Philip Bech  | … |  palvelija   |
|  Moritz Bielawski  | … |     |
|  Ingeborg Spangsfeldt  | … |     |
|  Doris Langkilde  | … |     |
Tuotanto

Nordisk Films Kompagnin tuottama elokuva perustuu Carl Gandrupin vuonna 1912 ilmestyneeseen rikosfantasiaan Ene med Satan. Se kuuluu Nordiskin ja tanskalaisen mykkäelokuvan kultakauden tyyliltään ja sisällöltään tyypillisimpiin, joskaan ei laadultaan parhaisiin teoksiin.
Suomessa ”repäisevähenkistä kuvasarjaa” lienee esitetty ensimmäisenä Viipurissa nimellä Paholaisen yhteydessä eli Pikajunan salaisuus. Tampereella se sai nimen Pikajunan salaisuus eli Paholaisen liittolainen, kun taas Helsingissä ”rikospsykologisen draaman” ruotsinkielinen nimi Expressmysteriet suomennettiin muotoihin Pikalähettimysterio ja Salaperäinen pikalähetys. Lopulta elokuvan nimeksi vakiintui Paholaisen liittolainen eli Pikajunan salaisuus. Lehtimainosten perusteella Suomessa esitetty versio oli yli 200 metriä pitempi kuin tanskalainen.
Tanskan elokuvainstituutin kokoelmiin kuuluva elokuva on nähtävissä European Film Gateway -sivustolla.
Aiheesta muualla

Paholaisen liittolainen eli Pikajunan salaisuus Elonet.
Paholaisen liittolainen eli Pikajunan salaisuus Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Paini kesäolympialaisissa 1960

Kesäolympialaisten 1960 painissa kilpailtiin kahdeksassa sarjassa sekä kreikkalais-roomalaisessa painissa että vapaapainissa. Menestynein maa oli seitsemän kultamitalia voittanut Turkki.
Mitalistit > Kreikkalais-roomalainen

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| 52 kg | Dumitru Pirvulescu  Romania | Osman Sayed  Yhdistynyt arabitasavalta | Mohammad Paziraye  Iran |
| 57 kg | Oleg Karavajev  Neuvostoliitto | Ion Cernea  Romania | Dinko Petrov  Bulgaria |
| 62 kg | Müzahir Sille  Turkki | Imre Polyák  Unkari | Konstantin Vyrupajev  Neuvostoliitto |
| 67 kg | Avtandil Koridze  Neuvostoliitto | Branislav Martinovic  Jugoslavia | Gustav Freij  Ruotsi |
| 73 kg | Mithat Bayrak  Turkki | Günter Maritschnigg  Saksa | René Schiermeyer  Ranska |
| 79 kg | Dimităr Dobrev  Bulgaria | Lothar Metz  Saksa | Ion Țăranu  Romania |
| 87 kg | Tevfik Kış  Turkki | Krali Bimbalov  Bulgaria | Givi Kartozia  Neuvostoliitto |
| yli 87 kg | Ivan Bohdan  Neuvostoliitto | Wilfried Dietrich  Saksa | Bohumil Kubát  Tšekkoslovakia |
Mitalistit > Vapaapaini

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| 52 kg | Ahmet Bilek  Turkki | Masayuki Matsubara  Japani | Mohammad Seifpour Saidabadi  Iran |
| 57 kg | Terrence McCann  Yhdysvallat | Nezhdet Zalev  Bulgaria | Tadeusz Trojanowski  Puola |
| 62 kg | Mustafa Dagistanli  Turkki | Stancho Ivanov  Bulgaria | Vladimir Rubašvili  Neuvostoliitto |
| 67 kg | Shelby Wilson  Yhdysvallat | Vladimir Sinyavsky  Neuvostoliitto | Enju Văltšev  Bulgaria |
| 73 kg | Douglas Blubaugh  Yhdysvallat | Ismail Ogan  Turkki | Muhammed Bashir  Pakistan |
| 79 kg | Hasan Güngör  Turkki | Georgy Skhirtladze  Neuvostoliitto | Hans Antonsson  Ruotsi |
| 87 kg | İsmet Atlı  Turkki | Gholam Reza Takhti  Iran | Anatoli Albul  Neuvostoliitto |
| yli 87 kg | Wilfried Dietrich  Saksa | Hamit Kaplan  Turkki | Savkuds Dzarasov  Neuvostoliitto |